tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vandöfjärden

Vandöfjärden on järvi Finströmin ja Saltvikin kunnissa Ahvenanmaan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 5,2 neliökilometriä ja korkeustaso vain kymmenen senttimetriä merenpinnan yläpuolella. Etäisyys Maarianhaminasta on 21 kilometriä pohjoiseen. Vandöfjärden on Ahvenanmaan laajin järvi, mutta merenpinnan ollessa korkealla se muuttuu merenlahdeksi, jolloin Ahvenanmaan laajin järvi on Långsjön - Markusbölefjärden.
Maantiede.
Vandöfjärdenin pituus etelästä pohjoiseen on 4,8 kilometriä, leveys lännestä itään on 2,2 kilometriä. Järveen kuuluu myös Lillfjärd pääaltaan pohjoispuolella, pääallasta ja Lillfjärdiä yhdistää Holmsundet. Vandöfjärdenin ainoa saari on Storgrynnan järven lounaisosassa. Järven rannalla on jonkin verran asutusta, eteläranta on metsäistä. Vandöfjärdenin pohjoispuolella sijaitsee Tjudö träsk ja kaakkoispuolella merenlahti Ödkarby viken. Vandöfjärden laskee pohjoisesta Kungsholmsströmmeniä Orrfjärdeniin, joka on Ahvenanmeren sisälahti.
Vandöfjärden (94.210.1.001) kuuluu Ahvenanmaan luoteiseen saaristoalueeseen (94.21), joka on toisen jakovaiheen vesistö Pohjoisen Ahvenanmeren päävesistössä (94). Vandöfjärden on Ahvenanmaan luoteisen saaristoalueen laajin järvi. Alueeseen kuuluu 26 järveä, joista toiseksi laajin on Inre fjärden.
Vandöfjärdenin länsi- ja pohjoisosa sijaitsevat Finströmin alueella, itäosa sijaitsee Saltvikin alueella. Finströmin toiseksi laajin järvi on Långsjön - Markusbölefjärden, Saltvikin puolestaan Södra Långsjön.
Huomioitavaa.
Vandöfjärdenin korkeustaso N2000-menetelmällä on 0,41 metriä mpy (N2000+0,41). Suomen meriväylillä siirryttiin N2000-menetelmään vuonna 2021.
Långsjön - Markusbölefjärden

Långsjön - Markusbölefjärden on järvi Finströmissä Ahvenanmaan keskiosassa. Sen pinta-ala on 3,1 neliökilometriä. Etäisyys Maarianhaminasta on 12 kilometriä pohjoiseen. Långsjön - Markusbölefjärden on Ahvenanmaan toiseksi laajin järvi, sen eteläisin osa sijaitsee Jomalan alueella.
Maantiede.
Långsjön - Markusbölefjärden on kaksiosainen järvi: Långsjön sijaitsee Markusbölefjärdenin kaakkoispuolella. Markusbölefjärden on etelä–pohjoissuuntainen, sen pituus on 3,7 kilometriä. Långsjön on lounais–koillissuuntainen, lisäksi siihen kuuluu kaakkoon työntyvä vesialue. Etäisyys Långsjönin etelärannalta pohjoisrannalle on nelisen kilometriä. Markusbölefjärdeniä ja Långsjöniä yhdistävä salmi on hyvin kapea. Rannat ovat pääosin metsämaata, peltoa on jonkin verran. Saaria ei ole.
Långsjön - Markusbölefjärden (82.A47.1.001) kuuluu kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen 82.047A. Päävesistö on Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan vesistö (82). Långsjön - Markusbölefjärden on vesistöalueen 82.047A laajin järvi. Alueeseen kuuluu yhdeksän järveä, joista Länabba träsk on toiseksi laajin. Länabba träsk sijaitsee Markusbölefjärdenin länsipuolella, kuten myös Storträsk.
Södra Långsjön

Södra Långsjön on järvi Saltvikissa Ahvenanmaan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 67 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 24 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Södra Långsjönin pituus etelästä pohjoiseen on 1,9 kilometriä, leveys vaihtelee puolen kilometrin molemmin puolin lähinnä järven mutkaisen itärannan seurauksena. Järven eteläosa on jossain määrin erillään pääaltaasta. Södra Långsjönin länsiosassa sijaitsee noin kymmenen aarin laajuinen luoto. Järveä ympäröi melko alava metsämaa, pohjoisessa sijaitsee Långsjö. Järvien välinen kannas on noin 30 metriä leveä, Retkikartalla järvet on mainittu ainoastaan yhteisellä nimellä Långsjö. Södra Långsjöniin virtaa laskuojia idästä, järven kaakkoiskolkkaan virtaa laskuoja etelästä. Södra Långsjön laskee Bertbyströmmeniä Lavsböle träskiin, joka sijaitsee puoli kilometriä lounaaseen. Södra Långsjönin länsipuolella sijaitsee Åsgårda träsk.
Södra Långsjön (82.A45.1.004) kuuluu vesistöalueeseen 82.045A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Södra Långsjön on alueen 82.045A laajin järvi ja Saltvikin toiseksi laajin. Alueeseen 82.045A kuuluu viisi järveä.
Parineeta (vuoden 2005 elokuva)

Parineeta on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen draamaelokuva, joka perustuu Sarat Chandra Chattopadhyayn vuoden 1914 bengalinkieliseen romaaniin "Parineeta".
Vastaanotto.
Box Office India julisti "Parineetan" 326 miljoonan rupian tuotollaan ”alle keskinkertaiseksi”. Se sai positiivisia arvosteluja kriitikoilta.
Skandiumoksidi

Skandiumoksidi (Sc2O3) on skandium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää metallisen skandiumin ja skandiumyhdisteiden valmistamiseen sekä lasereissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa skandiumoksidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen Skandiumoksidi ei liukene veteen, mutta liukenee happoihin.
Skandiumoksidia muodostuu kuumennettaessa eräitä skandiumyhdisteitä. Skandiumoksidista valmistetaan metallista skandiumia ja skandiumyhdisteitä kuten skandiumfluoridia ja skandiumkloridia. Skandiumoksidiohutkalvoja käytetään voimakkaissa lasereissa, UV-sovellutuksissa ja elektroniikassa porttioksidina.
Jukolan Juusto

Jukolan Juusto on Joutsan Leivonmäellä sijaitseva juustola. Jukolan Juusto valmistaa cheddar-juustoa oman tilan maidosta perinteisellä cheddarin valmistustavalla tuotenimellä Aito Cheddar. Juustolan yhteydessä toimii myös juustomyymälä ja kahvio. Jukolan Juusto on Suomen suurin perinteisen cheddarin valmistaja. 
Historia ja toiminta.
Juustomestari Markku Liias sai inspiraation juustolan perustamiseen Kanadasta, jossa innostui cheddar-juustoista. Markun veli Pertti Liias omisti maitotilan Leivonmäellä, ja veljekset päättivät vuonna 2013 hyödyntää tilan maitoa ja perustaa cheddar-juustojen valmistukseen keskittyneen juustolan. 
Cheddar-juuston valmistuksessa maito laitetaan juustokattilaan, jossa maito saostuu ja se leikataan rakeistoksi. Tämä rakeisto lasketaan altaaseen, jossa tapahtuu isoin työvaihe, jota kutsutaan cheddaroinniksi. Cheddaroinnissa juustomassaa käännellään ja leikataan käsin, jotta saadaan hera irtoamaan. Juustomassa leikataan pieniksi navuiksi, jotka asetellaan juustomuotteihin. Juustomuotit asetataan yöksi puristumaan ja aamulla ne pakataan kypsymään.
Jukolan Juuston Aito Cheddar valittiin 2016 Suomen parhaaksi cheddariksi. Vuonna 2020 juustola voitti Kultainen Juustohöylä -palkinnon.
Aito Cheddar -tuotteet.
Jukolan Juuston tuotteen nimi on Aito Cheddar. Juustoja valmistetaan eri kypsytysajoilla ja mauilla chilistä ja mustapippurista kotimaisiin makuihin kuten kuusenkerkkään ja ruisviskiin. Cheddarit kypsyvät tuotteesta riippuen kolmesta kuukaudesta yli vuoteen.
Kuubankarjakoira

Kuubankarjakoira on todennäköisesti sukupuuttoon kuollut kuubalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Kuubankarjakoiran runko muistutti tanskandoggia. Korvat olivat pienet ja riippuvat. Häntä oli pitkä ja typistettiin. Karvapeite oli rosoinen. Väritys oli sudenvärinen, jossa oli mustat laikut silmien yllä sekä mustat korvat.
Alkuperä.
Rodun uskotaan syntyneen espanjalaisten karjakoirien ja kuubandoggin välisistä risteytyksistä. Sitä käytettiin maahantuodun karjan paimennukseen laivoilta rannalle. Se otti karjan korvista kiinni ja pakotti sen uimaan haluttuun suuntaan, päästäen irti heti rantaan saapumisen jälkeen.
Sweet Tooth

Sweet Tooth on Netflixin post-apokalyptinen seikkailusarja, joka perustuu Jeff Lemiren luomaan samannimiseen "Vertigo"-sarjakuvaan. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Netflixissä 4. kesäkuuta 2021.
Juoni.
Kymmenen vuotta sitten ”The Great Crumble”, virus, aiheutti tuhoa maailmassa ja johti hybridi-vauvojen salaperäiseen syntymiseen. Hybridit ovat osittain ihmisiä, osittain eläimiä.
Useat ihmiset pelkäävät ja metsästävät heitä, koska luulevat hybridien olevan viruksen syy tai tulos. Gus (Christian Covery), peura-hybridi, asuu isänsä Pubban (Will Forte) kanssa turvallisesti eristäytyneessä metsäkodissa, kunnes isä kuolee virukseen Gusin ollessa yhdeksänvuotias. Vuosi isän kuoleman jälkeen Gus päättää ryhtyä etsimään äitiään, ja ystävystyy yllättäen Jepperd nimisen yksinäisen vaeltajan (Nonso Anozie) kanssa. Yhdessä he lähtevät poikkeukselliseen seikkailuun etsimään vastauksia – Gusin alkuperästä, Jepperdin menneisyydestä ja kodin todellisesta merkityksestä. Mutta heidän tarinansa on täynnä odottamattomia liittolaisia ja vihollisia, ja Gus oppii nopeasti metsän ulkopuolella olevan vehreän ja vaarallisen maailman, joka on monimutkaisempi kuin hän voisi koskaan kuvitellakaan.
Tuotanto.
Pillottijakson tilasi Hulu marraskuussa 2018. Huhtikuussa 2020 ilmoitettiin, että Netflix osti sarjan.
Kuvaukset alkoivat syyskuun puolivälissä 2020 Uudessa-Seelannissa.
Vastaanotto.
Sarja sai kriitikoilta myönteisen vastauksen. Rotten Tomatoes -katsausaggregaatissa 98% 47 arvostelusta pidettiin positiivisena, ja keskimääräinen luokitus oli 7,99. Toisaalta Metacriticissä 18 arvostelun painotettu keskiarvo oli 78 pistettä 100:sta.
Yrjö Haavisto

Yrjö Armas Haavisto (17. heinäkuuta 1897 Vaasa – 24. joulukuuta 1939 Taipale, Metsäpirtti) oli suomalainen sotilas ja painija. 
Elämäkerta.
Yrjö Haavisto oli perustamassa Ilmajoen kisailijoita vuonna 1921 toimien sen ensimmäisenä sihteerinä ja taloudenhoitajana vuoteen 1924. Hän kävi puutarhakoulun, mutta työskenteli vuoden verran vanginvartijana sekä suojeluskunnan aluepäällikkönä aluksi Alajärvellä ja myöhemmin Kauhavalla. Päätoimensa ohessa hän oli pyörittämässä muutamia elokuvateattereita Etelä-Pohjanmaalla. Haavisto itse toimi harrastajanäyttelijänä muun muassa eteläpohjalaisten vieraillessa Suomen kansallisteatterissa.
Urheilu-ura.
Haavisto oli lähellä päästä olympiakisoihin vapaapainijana 1924. SM-kilpailuissa hän jäi kuitenkin 72 kilon sarjan kolmanneksi, kun mestariksi tuli vuoden 1921 MM-hopeamies Volmar Wikström ja kakkoseksi Yrjön pikkuveli Arvo Haavisto. Kaksi parasta lähetettiin Pariisiin, jossa he saavuttivat hopea- ja pronssimitalit.
Yrjö Haavisto kehittyi kansalliselle huipulle nopeasti. Ensimmäisissä kilpailuissa 1921 hän hävisi selätyksellä kaikki ottelunsa. Vapaapainin SM-kilpailuissa hän oli toinen 79-kiloisissa 1923 ja voitti saman sarjan mestaruuden 1925. 
Komppanianpäällikkönä talvisodassa.
Haavisto lähti talvisotaan 42-vuotiaana suojeluskunnan aluepäällikkönä jalkaväkirykmentti 23:n I pataljoonan 4.komppanian päällikkönä. Haavisto osallistui Taipaleen taisteluihin joulukuussa. Hän kaatui jouluaattona 1939. Kun taistelu oli näyttänyt päivän lopussa laantuneen, Haavisto nousi korsusta ja menehtyi kranaatista. Samassa iskussa kuoli myös hänen adjutanttinsa ja lähettinsä. 
Yrjö Haavisto oli naimisissa ja häneltä jäi neljä lasta. Hänet on haudattu sankarihautaan Kauhavalle. 
Muuta.
Antti Tuuri kirjoitti "Talvisota"-kirjan Haaviston johtaman komppanian ensimmäisestä joukkueesta. Pekka Parikka teki kirjasta samannimisen elokuvan talvisodan muiston 50-vuotisjuhliin 1989. Elokuvassa luutnantti Haavistoa näytteli Vesa Mäkelä. 
Yrjö Haaviston tytär, näyttelijä Helena Haavisto, kirjoitti 1999 teoksen "Missä olit Taivaan isä? - isän kirjeitä Taipaleenjoelta." Päiväkirjamerkintöjensä ja vanhempiensa kirjeenvaihdon avulla hän kuvaa muun muassa pohjalaisperheen tuntoja isän kaatuessa sodassa. Helena Haavistolla oli rooli myös "Talvisota"-filmissä. Elokuvan "Luutnantti Haaviston teeman" sävelsi Yrjö Haaviston muusikkopoika Jukka Haavisto. Filmin musiikista vastasi Juha Tikka, joka on Jukan tyttären Susanna Haaviston aviomies.
Taipaleessa talvisodassa sijainnut Haavisto-korsu on saanut nimensä Yrjö Haaviston mukaan.
Comforter

Comforter on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Comforter oli pienikokoinen, heiveröinen, hieno, elegantti, siisti ja nätti sylikoira. Mitä pienempi yksilö, sitä enemmän mielihyvää se herätti.
Luonne ja käyttäytyminen.
Thomas Bewick kuvaili comforteria äksyksi, pahansisuiseksi ja äänekkääksi. Se ei pitänyt vieraiden ihmisten läheisyydestä.
Alkuperä.
Rotu oli olemassa ainakin 1500-luvulta alkaen, ja se oli varhaisin tunnettu brittiläinen kääpiöspanieli. Maailman ensimmäinen koirakirja "Of Englische Dogges" (alun perin julkaistu vuonna 1570, käännetty englanniksi vuonna 1576) sisältää kappaleen, jossa se mainitaan. Naiset pitivät comforteria povessaan, makaamassa sylissään, seuranaan huoneissaan ja salongeissa sekä auttamassa sängyssä saamaan unen päästä kiinni. Sen sanottiin myös lievittäneen vatsakipuja, minkä vuoksi sairastunut ja heikko ihminen usein kantoi sitä povessaan ja sen tuoma lämpö helpotti oireita – toisin sanoen se toimitti ns. "elävän kuumavesipullon" virkaa.
Etymologia.
Comforterin kuvataan olleen koira, jota naiset pitivät lähellä vartaloaan hakeakseen lohdutusta ("comfort").
Valkjärvi (Pomarkku-Siikainen)

Valkjärvi on Satakunnassa Pomarkun ja Siikaisten rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Karvianjoen vesistöön. Järven koko on 335 hehtaaria ja mannerrantaviivaa sillä on 17,5 kilometriä. Järvessä on lukuisa lähteitä, jotka tekevät siitä yhden Länsi-Suomen puhtaimmista järvistä. Valkjärvi (Isoselkä) yhdistyy kapean puron kautta sen kaakkoispuolella sijaitsevaan Pikku-Valkjärveen (Vähäselkä). Kartan mukaan Järvellä on vajaat 50 saarta, joista suurimmat ovat Konttisaari (5,5 hehtaaria) ja Isoluoto (3,7 hehtaaria).
Gredin (koira)

Gredin on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Gredin oli musta kääpiöspanieli. Siitä oli olemassa myös black &amp; tan -värinen muunnos, jota kutsuttiin pyrameksi.
Alkuperä.
Matkallaan teloitettavaksi vuonna 1649 Kaarle I:sta seurasi pieni spanieli nimeltä Rogue. Hänen poikansa Kaarle II peri todennäköisesti osan hänen koiristaan, mahdollisesti myös Roguen. Yksi "roundheadeista" (Englannin parlamentin kannattajista) kuitenkin varasti koiran ja esitteli sitä vielä samana yönä ansaitakseen rahaa. Sitä ei nähty enää koskaan, ja tämän jälkeen mustien kääpiöspanieleiden kasvatus tyrehtyi – tilalle tulivat mustaruskeat koirat, jotka kehittyivät aikanaan kingcharlesinspanieliksi.
Etymologia.
"Gredin" tarkoittaa "vintiötä" tai "konnaa". Myös Kaarle I:n Rogue saattaa olla vaikuttanut koko rodun nimeämiseen.
Vaikutus nykyisiin rotuihin.
Pyrame-muunnoksen uskotaan olleen "mustaruskean spanielin" ("Black and Tan Spaniel") eli kingcharlesinspanielin varhainen muoto.
Michael Bunting

Michael Bunting (s. 17. syyskuuta 1995) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa tällä hetkellä NHL-joukkue Nashville Predatorsissa. 
Maaliskuussa 2024 Hurricanes kauppasi Buntingin, Ville Koivusen, Vasili Ponomarevin, Cruz Luciuksen ja ehdolliset toisen ja viidennen kierroksen varausvuorot vuoden 2024 varaustilaisuudessa Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Jake Guentzeliin ja Ty Smithiin.
Maaliskuussa 2025 Penguins kauppasi Buntingin ja neljännen kierroksen varausvuoron vuoden 2026 varaustilaisuudessa Predatorsiin vaihdossa Tommy Novakiin ja Luke Schenniin.
Toy trawler spaniel

Toy trawler spaniel on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Rotu oli tyypiltään kääpiöspanieli. Häntä oli hapsuttunut ja se typistettiin 10–12 cm pituiseksi. Karvapeite oli kihara, silkkinen ja kiiltävä. Toivottu väritys oli musta valkoisin merkein, mutta myös punaista valkoisin merkein esiintyi. Säkäkorkeus vaihteli 28–33 cm ja paino 5–7 kg välillä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Toy trawler spaniel oli luonteeltaan rohkea, ei koskaan arka tai pelokas.
Alkuperä.
Rodun esi-isien joukossa saattoi olla vesispanieleita. 1900-luvun alussa sitä kuvailtiin vanhantyyppisen kiharakarvaisen kingcharlesinspanielin "moderniksi edustajaksi". Samoihin aikoihin Horshamin koiranäyttelyssä esiintyi peräti 27 yksilöä. Toy trawler spanielista oli tulossa suosittu myös Manner-Euroopassa kuten Alankomaissa ja Italiassa. Kuitenkin pian ensimmäisen maailmansodan jälkeen se kuoli sukupuuttoon.
Jonas Arntzen

Jonas Arntzen (s. 21. marraskuuta 1997) on norjalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti, joka edustaa SHL:ssä pelaavaa Örebro HK:ta. Hänen hanskakätensä on oikea.
Rachel Levine

Rachel Leland Levine (s. 28. lokakuuta 1957) on yhdysvaltalainen pediatri ja virkamies, joka on toiminut Yhdysvaltain apulaisterveysministerinä 26. maaliskuuta 2021 lähtien. 
Levine on lastenlääketieteen ja psykiatrian professori Penn State College of Medicine -yliopistossa. Hän toimi Pennsylvanian terveysministerinä vuosina 2017-2021. Levine on ensimmäinen transsukupuolinen senaatin vahvistama virkamies.
Englanninkääpiöbulldoggi

Englanninkääpiöbulldoggi ("Miniature Bulldog") on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Rotu muistutti sitä kookkaampaa englanninbulldoggia kaikilta muilta osin paitsi kooltaan. Korvat olivat taittuneet. Paino oli maksimissaan yhdeksän kilogrammaa.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotua kuvailtiin älykkääksi, erinomaiseksi seurakoiraksi. Kuitenkin vain ani harva narttu oli hyvä emä, ja pennuilla ei ollut juurikaan sitkeyttä.
Alkuperä.
Englanninkääpiöbulldoggi kehitettiin naisten seurakoiraksi 1800-luvun Englannissa. Kun härkätaistelut kiellettiin vuonna 1835, osa kasvattajista alkoi systemaattisesti jalostaa bulldoggien kokoa pienemmäksi. Tästä kääpiökokoisesta versiosta tuli tietyillä alueilla suosittu seurakoira. Hieman myöhemmin se oli vähällä kuolla sukupuuttoon ensimmäisen kerran, mutta viktoriaanisen aikakauden loppupuolella siitä kiinnostuttiin jälleen.
1890-luvulla ranskanbulldoggi saapui Lontooseen ja saavutti heti suuren suosion. Alkuperäisen kääpiöbulldoggin harrastajat halveksuivat ranskalaista versiota, mutta siitä huolimatta tämän menestystä Englannissa ei voinut estää. Lopulta vuonna 1902 perustettiin kaksi kilpailevaa yhdistystä: yksi englanninkääpiöbulldoggille ja toinen ranskanbulldoggille. The Kennel Club vastusti termiä "toy" rodun nimessä, joten vuonna 1906 sen uudeksi nimeksi vaihdettiin "Miniature Bulldog". Viimeinen merkintä englanninkääpiöbulldoggista on vuodelta 1914, ja vuonna 1920 Kennel Club lakkautti sen rekisteröinnin virallisesti.
Vaikutus nykyisiin rotuihin.
1850-luvulla englanninkääpiöbulldoggeja vietiin Pohjois-Ranskaan, missä ne risteytyivät muiden rotujen kanssa. Lopputuloksena oli ranskanbulldoggi.
Terveys.
Kääpiökoirien asiantuntija Leslie Williamsin mukaan rotu oli heiveröinen, sillä oli lisääntymisongelmia ja sen oli vaikea pysyä pystyssä.
Lucinda Riley

Lucinda Riley (o.s. Edmonds; 16. helmikuuta 1965 – 11. kesäkuuta 2021) oli pohjoisirlantilainen kirjailija ja näyttelijä. Riley aloitti kirjailijanuransa 22-vuotiaana ja sitä ennen hän oli toiminut näyttelijänä. Rileyn kirjoja on myyty maailmanlaajuisesti kymmeniä miljoonia kappaleita, ja erityisen tunnettu on hänen seitsemänosainen "Seitsemän sisarta" -kirjasarjansa.
Nuoruus ja näyttelijänä.
Lucinda Edmonds syntyi Lisburnissa Pohjois-Irlannissa ja asui ensimmäiset kuusi vuotta pienessä Drumbergin kylässä. Koulunsa hän aloitti Englannissa. Riley alkoi 14-vuotiaana opiskella Lontoossa tanssia ja draamaa ja sai kaksi vuotta myöhemmin pääroolin BBC:n televisiosarjasta "The Story of the Treasure Seekers". Riley teki seitsemän vuoden ajan uraa näyttelijänä ja esiintyi teatterissa ja televisiossa. Hän näytteli muun muassa televisiosarjassa "Näkemiin vaan, muru!"
Kirjallinen ura.
Rileyn elämä muuttui, kun hän joutui 22-vuotiaana sänkypotilaaksi Epstein–Barrin viruksen takia; hän ei sairaana pystynyt osallistumaan koe-esiintymisiin. Riley alkoi kirjoittaa. Rileyn ystävä luki ensimmäisen tarinan, ja näytti sitä eteenpäin kirjailijaisälleen. Tämän seurauksena Riley sai pian kustannussopimuksen kolmesta kirjasta.
Riley oli vuoteen 2000 mennessä julkaissut kahdeksan romaania, mutta sen jälkeen tuli kymmenen vuoden tauko. Hän sai kolme lasta, ja perhe muutti Englannin ja Irlannin välillä. Hän tapasi myös toisen miehensä Stephen Rileyn, ja he menivät naimisiin puoli vuotta kestäneen romanssin jälkeen. Lucinda ja Stephen Rileyn perheessä oli yhteensä seitsemän lasta, joista yksi oli yhteinen.
Rileyn ensimmäinen uudella nimellään kirjoittama romaani, "The Orchid House", ilmestyi vuonna 2010. Vuonna 2012 hän sai idean kirjasarjasta katsellessaan taivaalla Seulasten eli Plejadien tähtikuviota. "Seitsemän sisarta" -sarja perustuu Plejadeihin antiikin aikana liitettyyn mytologiaan. Sarjan ensimmäinen osa "Seitsemän sisarta" ilmestyi vuonna 2015.
Riley sairasti neljä vuotta syöpää, ja hän kuoli siihen kesäkuussa 2021. Riley ehti saada "Seitsemän sisarta" -sarjansa lähes valmiiksi, sillä seitsemäs osa "Kadonnut sisar" julkaistiin huhtikuussa 2021. "Kadonnut sisar" nousi myyntilistojen kärkeen ympäri maailmaa. Suomessa se oli Rileyn kuollessa käännöskirjojen sekä myynti- että kuuntelulistojen kärjessä. Rileyn kirjoja oli kesäkuuhun 2021 mennessä käännetty lähes 40 kielelle ja myyty kymmeniä miljoonia kappaleita. Kirjan lopussa Riley kertoi, että hänen on tarkoitus aloittaa sarjan kahdeksannen ja viimeisen kirjan ("Atlas, Papa Saltin tarina") kirjoittaminen, kunhan "Kadonnut sisar" on julkaistu.
Toybullterrieri

Toybullterrieri ("Toy Bull Terrier") on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Toybullterrieri oli kääpiökoira, joka oli useimmiten riittävän pieni mahtuakseen kannettavaksi taskussa. Sillä oli omenanmuotoinen pää ja tavallista bullterrieriä suipompi kuono, minkä vuoksi siltä puuttui tälle ominainen päänmuoto. Sillä oli pystyt korvat, rotanhäntä ja lyhyt karvapeite. Toivottu väritys oli valkoinen, mutta myös juovikas (brindle) ja musta hyväksyttiin. Paino oli noin 4–5 kg, mutta äärimmäisillä yksilöillä jopa alle 1,4 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Toybullterrieri oli omistajaansa kohtaan lempeä, iloinen ja eloisa. Se oli kuitenkin myös sisukas, itsevarma ja rohkea. Sanottiin, että ainoa keino estää sitä hyökkäämästä sitä kymmenen kertaa suurempien koirien kimppuun oli, että sen omistaja juoksi pois paikalta niin nopeasti kuin suinkin mahdollista - toybullterrieri seurasi tässä tapauksessa häntä. Eräs yksilö oli kerran valmis hyökkäämään jopa karjalauman kimppuun, mutta se sai kaviosta päähänsä.
Rotu oli paitsi sylikoira, myös hyvä vahti ja jyrsijöiden tappaja.
Alkuperä.
Kääpiöbullterrieriä jalostettiin systemaattisesti entistä pienemmäksi, kunnes saatiin aikaan rotu joka lukeutui yhdeksi maailman pienimmistä. 1800-luvulla toybullterrieri oli verrattain suosittu. 1900-luvun alussa se alkoi kuitenkin harvinaistua, ja sen esiintymisalue rajoittui Lontoon East Endiin ja Midlandsin kaivosalueille.
Jevgeni Nurmla

Jevgeni Nurmla (s. 16. toukokuuta 1959 Tartto) on virolainen tietokilpailija. Hän oli virolaisen tietokilpailuseuran oli Eesti mälumänguliidun jäsen vuosina 1999–2008. Nurmla on myös käsipallotuomari.
Maaliskuussa 2004 Nurmlasta tuli ensimmäinen 500 000 kruunun voittaja "Kes tahab saada miljonaariks" -tietokilpailussa, joka on vironkielinen versio "Haluatko milljonääriksi?" -ohjelmasta.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2020 pudotuspelivaihe

Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2020 pudotuspelivaihe alkoi 26. kesäkuuta 2020 ja päättyi 11. heinäkuuta 2020 loppuotteluun Lontoon Wembley Stadiumissa.
Karsiutuneet joukkueet.
Kuuden lohkon voittajat ja toiseksi tulleet etenivät suoraan pudotuspelivaiheeseen, kuten myös neljä parasta kolmanneksi sijoittunutta joukkuetta.
&lt;section begin=karsiutuneet/&gt;
&lt;section end=karsiutuneet/&gt;
Turnauspuu.
&lt;section begin=turnauspuu/&gt;
&lt;section end=turnauspuu/&gt;
Neljännesvälierät.
Wales vs. Tanska.
&lt;section begin=Ottelu 38/&gt;
&lt;section end=Ottelu 38/&gt;
Italia vs. Itävalta.
&lt;section begin=Ottelu 37/&gt;
&lt;section end=Ottelu 37/&gt;
Alankomaat vs. Tšekki.
&lt;section begin=Ottelu 40/&gt;
&lt;section end=Ottelu 40/&gt;
Belgia vs. Portugali.
&lt;section begin=Ottelu 39/&gt;
&lt;section end=Ottelu 39/&gt;
Kroatia vs. Espanja.
&lt;section begin=Ottelu 42/&gt;
&lt;section end=Ottelu 42/&gt;
Ranska vs. Sveitsi.
&lt;section begin=Ottelu 41/&gt;
&lt;section end=Ottelu 41/&gt;
Englanti vs. Saksa.
&lt;section begin=Ottelu 44/&gt;
&lt;section end=Ottelu 44/&gt;
Ruotsi vs. Ukraina.
&lt;section begin=Ottelu 43/&gt;
&lt;section end=Ottelu 43/&gt;
Puolivälierät.
Sveitsi vs. Espanja.
&lt;section begin=Ottelu 45/&gt;
&lt;section end=Ottelu 45/&gt;
Belgia vs. Italia.
&lt;section begin=Ottelu 46/&gt;
&lt;section end=Ottelu 46/&gt;
Tšekki vs. Tanska.
&lt;section begin=Ottelu 47/&gt;
&lt;section end=Ottelu 47/&gt;
Ukraina vs. Englanti.
&lt;section begin=Ottelu 48/&gt;
&lt;section end=Ottelu 48/&gt;
Välierät.
Italia vs. Espanja.
&lt;section begin=Ottelu 49/&gt;
&lt;section end=Ottelu 49/&gt;
Englanti vs. Tanska.
&lt;section begin=Ottelu 50/&gt;
&lt;section end=Ottelu 50/&gt;
Mari Wiklund

Mari Wiklund (o.s. Lehtinen, s. 26. marraskuuta 1977 Kerava) on suomalainen kielentutkija ja aikido-opettaja. Hän on ranskan kielen ja ranskankielisen kulttuurin vanhempi yliopistonlehtori ja dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on tutkinut muun muassa ranskan ja suomen prosodiaa sekä autismikirjon henkilöiden puhetta ja vuorovaikutusta. Hän valmistui filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2009. Hän on tieteellisen "Puhe ja kieli" -lehden päätoimittaja ja toimi kielten maisteriohjelman johtajana Helsingin yliopistossa vuosina 2022-2024. 
Wiklund harrastaa aikidoa. Hän aloitti aikidon harjoittelun Keravalla vuonna 1988. Hän suoritti lajissa 1. "danin" mustan vyön Ranskassa vuonna 1995. Nykyisen vyöarvonsa, 6. "danin" mustan vyön (6. "dan" Aikikai), hän sai vuonna 2020. Wiklund perusti aikidoseura Finn-Aiki ry:n Helsingin Myllypuroon vuonna 2000 kahden muun henkilön kanssa. Wiklund toimii edelleen seuran päävalmentajana ja puheenjohtajana. Vuosina 2010–2015 sekä 2017–2018 Wiklund oli Suomen Aikidoliiton teknisen valiokunnan jäsen. Lisäksi hän toimi Suomen Aikidoliiton koulutusvaliokunnan jäsenenä vuonna 2008 ja puheenjohtajana vuosina 2009–2010.
Réunioninkoira

Réunioninkoira ("coton de Réunion") on sukupuuttoon kuollut réunionilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Réunioninkoiralla oli pitkä, puuvillamainen karvapeite.
Alkuperä.
Réunioninkoiran arvellaan kehittyneen 1500-luvulla. Ranskalaiset veivät saarelle mukanaan bichon-tyyppisiä seurakoiriaan, joita eliitti sittemmin kasvatti pääkaupunki Saint-Denisissä. Myös "bichon tenerifen" (bichon frisén kantarotu) on arveltu mahdollisesti vaikuttaneen rodun syntyyn. Kun Suezin kanava avattiin vuonna 1869, Réunionin merkitys kansainväliselle kaupalle pieneni huomattavasti, mikä puolestaan ajoi réunioninkoiran sukupuuton partaalle.
Vaikutus nykyisiin rotuihin.
Réunioninkoira oli Coton de tuléarin kantarotu, joka saapui Madagascarin Tuleariin ja sekoittui siellä paikallisiin pikkukoiriin.
Giorgio Zampori

Giorgio Zampori (4. kesäkuuta 1887 Milano – 7. joulukuuta 1965 Brescia) oli italialainen voimistelija ja moninkertainen olympiavoittaja.
Zampori kilpaili kolmissa olympialaisissa. Tukholman olympialaisissa 1912 hän oli mukana voittamassa joukkuekilpailun olympiakultaa. Hän oli yksilökilpailun neljäs. Kahdeksan vuotta myöhemmin Antwerpenin olympialaisissa 1920 Zampori voitti moniottelun olympiakultaa sekä oli mukana voittamassa toistamiseen joukkuekultaa. Pariisissa 1924 hän otteli useissa lajeissa. Hän voitti jälleen Italian joukkueessa joukkuekilpailun ja oli kolmas nojapuiden yksilökilpailussa. Hän oli moniottelun 26. eikä sijoittunut yksittäisillä telineillä kymmenen parhaan joukkoon pois lukien nojapuut.
CB Miraflores

Club Baloncesto Miraflores, S.A.D., lyhyemmin CB Miraflores, on espanjalainen koripalloseura Burgosista. Se pelaa kotiottelunsa Coliseum Burgosissa.
Seura voitti Mestarien liigan vuosina 2020 ja 2021 ollen historian ensimmäinen seura, joka voitti kilpailun useammin kuin kerran. Vuonna 2021 se voitti myös Intercontinental Cupin.
Joanna Lumleyn filmografia

Tämä on Joanna Lumleyn filmografia.
Ivan Patzaichin

Ivan Patzaichin (26. marraskuuta 1949 Crișan – 5. syyskuuta 2021) oli romanialainen ratameloja ja moninkertainen olympiavoittaja sekä melontavalmentaja.
Patzaichin kilpaili urallaan viisissä olympialaisissa. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Méxicon olympialaisissa 1968. Hän oli kanadalaisyksikön 1000 metrin kilpailun seitsemäs, mutta voitti Serghei Covaliovin kanssa kanadalaiskaksikon 1000 metrin kilpailun. Neljä vuotta myöhemmin Münchenissä Patzaichin voitti 1000 metrin kanadalaisyksikön kilpailun. Hän saavutti samoissa olympialaisissa hopeaa Covaliovin kanssa 1000 metrin kanadalaiskaksikon kilpailussa. Montrealin olympialaisissa 1976 Patzaichin ei saavuttanut mitaleja oltuaan kanadalaisyksikön 500 metrin kilpailussa seitsemäs ja viides 1000 metrin kilpailussa. Moskovassa 1980 hän palasi jälleen mitalikantaan, kun hän voitti olympiakultaa Toma Simionovin kanssa kanadalaiskaksikon 1000 metrin kilpailun ja oli toinen Petre Capustan kanssa 500 metrin kilpailussa. Viimeisen kerran hän oli mukana olympialaisissa Los Angelesissa 1984. Hän kilpaili Simionovin kanssa 500 ja 1000 metrin kilpailussa. He voittivat olympiakultaa pidemmällä matkalla ja olivat 500 metrin kilpailussa toisia.
Patzaichin lopetti kilpauransa vuonna 1984 ja aloitti samana vuonna Dinamo Sports Clubin valmentajana. Kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin Romanian melontamaajoukkueen valmentajaksi ja vuonna 1995 olympiajoukkueen lajivalmentajaksi. Hän osallistui valmentajana viisiin olympialaisiin, ja arvokilpailuissa Romania voitti hänen maajoukkuevalmentajauransa aikana yli sata mitalia. Patzaichin oli vuodesta 1990 myös Romanian olympiakomitean varapuheenjohtaja.
Toma Simionov

Toma Simionov (30. lokakuuta 1955 Caraorman) on romanialainen entinen ratameloja ja kaksinkertainen olympiavoittaja. 
Simionov kilpaili urallaan kaksissa olympialaisissa. Hän saavutti Ivan Patzaichinin kanssa olympiakultaa Moskovan olympialaisissa 1000 metrin kanadalaiskaksikon kilpailussa. Los Angelesin olympialaisissa Simionov saavutti Patzaichinin kanssa olympiakultaa 1000 metrin kilpailusta ja hopeaa 500 metrin kilpailussa.
Charles Pahud de Mortanges

Charles Pahud de Mortanges (13. toukokuuta 1896 Haag – 7. huhtikuuta 1971 Haag) oli alankomaalainen kenttäratsastaja ja moninkertainen olympiavoittaja.
de Mortanges kilpaili urallaan neljissä olympialaisissa. Pariisin olympialaisissa 1924 hän voitti joukkuekenttäratsastuksen ja oli neljäs yksilökilpailussa. Amsterdamissa 1928 de Mortanges voitti sekä yksilö- että joukkuekilpailun. Neljä vuotta myöhemmin Los Angelesissa 1932 hän uusi yksilökilpailun voiton ja oli mukana Alankomaiden joukkueessa, kun Alankomaat saavutti olympiahopeaa joukkuekilpailussa. Viimeisen kerran hän oli mukana Münchenin olympialaisissa 1936, jolloin hän jäi ilman tulosta yksilö- ja joukkuekilpailussa.
Juhani Korte

Martti Juhani Korte (s. 4. maaliskuuta 1961 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen pappi sekä Lohjan seurakunnan järjestyksessä 41. kirkkoherra ja Lohjan rovastikunnan lääninrovasti. Korte on valmistunut teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1989.
Elämäkerta.
Martti Juhani Korte syntyi Jyväskylän maalaiskunnassa 4. maaliskuuta 1961. Korte kirjoitti itsensä ylioppilaaksi Anjalankoskella ja vuonna 1989 Korte valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta. Tämän lisäksi Korte on myös opiskellut psykologian ja uskonnon opettajaksi. Korte perheineen asuu Karkkilassa.
Juhani Korte toimi Karkkilan seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1998–2011. Kaiken kaikkiaan Karkkilassa Korte oli pappina 22 vuotta. Tämän jälkeen vuonna 2011 Korte valittiin kirkkoherraksi Lohjan seurakuntaan. Korte on toiminut Lohjan rovastikunnan lääninrovastina vuodesta 2010.
Vuonna 2014 Korteelle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki.
Makasiiniterminaali

Makasiiniterminaali oli Helsingin Eteläsatamassa sijainnut matkustajaterminaali, josta lähti pika-aluksia Tallinnaan. Se sijaitsi osoitteessa Eteläranta 7 niin kutsutulla Makasiinirannan alueella. Vuonna 1960 käyttöön otetun Makasiiniterminaalin suunnitteli arkkitehti Risto-Veikko Luukkonen. Rakennus suunniteltiin satamamakasiiniksi ja muutettiin matkustajaliikennekäyttöön vasta 1990-luvulla. 
Makasiiniterminaali pysyi käyttämättömänä sen jälkeen, kun pika-aluksia ei enää liikennöity. Rakennus purettiin kevään ja kesän 2023 aikana. Sen tilalle kaavaillaan uudisrakentamista, kuten arkkitehtuuri- ja designmuseo sekä rantabulevardi ja palveluita. Makasiinirannan uudistus on osa muutosta, jossa Eteläsataman matkustajaliikennettä siirretään Katajanokalle ja Länsisatamaan.
Helsingin kaupunki aloitti Makasiinirannan suunnittelusta kansainvälisen laatu- ja konseptikilpailun toukokuussa 2021. Kilpailun voitti Konsortium Gran -ryhmä, jonka ehdotuksen nimi oli Saaret. Ryhmään kuuluivat Niam, K2S Architecs, White Arkitekter, Ramboll Finland ja Rakennuttajatoimisto HTJ.
Makasiinirannan eteläpuolella sijaitsevat suojellukset rakennukset Satamatalo ja Olympiaterminaali muutetaan uusiokäyttöön sopiviksi.
Gertrud von Le Fort

Gertrud von Le Fort (1876 Minden, Saksa – 1971 Obertsdorf, Länsi-Saksa) oli saksalainen kirjailija. Le Fort kääntyi katoliseksi ja aloitti sen jälkeen kirjailijanuransa. Tuotannossa keskeisiä ovat uskonnolliset teemat, joista yksi on naisen rooli laupeudensisarena, kuten teoksessa "Die ewige Frau" (1934).
Suomennettu tuotanto.
Le Fortin runoja on julkaistu suomeksi antologioissa:
Lisäksi runoja on antologioissa:
Rosamond Lehmann

Rosamond Lehmann (1901 Lontoo, Britannia – 1990 Lontoo, Britannia]) oli brittiläinen kirjailija.
Lehmannin esikoisteos "Elämänhurman häipyessä" ("Dusty answer", 1927) herätti valtavaa huomiota. Se kertoo nuoren tytön tunnekuohuista ja ristiriidoista. Samassa aihepiirissä Lehmann liikkuu myöhemmissäkin teoksissaan, mutta 1940-luvulta alkaen käsittely monipuolistuu ja tyyli kehittyy monivivahteisemmaksi. Niistä sai mainetta erityisesti 1953 ilmestynyt "The Echoing Grove".
Ludvig Dam

Hans Peter Ludvig Dam (24. maaliskuuta 1884 Nykøbing Falster, Guldborgsund – 29. maaliskuuta 1972 Odense) oli tanskalainen uimari. Hän saavutti Lontoon kesäolympialaisissa 1908 hopeaa 100 metrin selkäuinnissa. Samoissa olympialaisissa hän edusti Tanskaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Ateenan välikisoissa 1906 Dam karsiutui 100 metrin vapaauinnissa alkuerissä.
Kruunuhäät

Kruunuhäät on Länsi-Suomessa 1800-luvulta 1960-luvulle suosittu, usein monipäiväinen juhla, jossa perinteisen hääseremonian ympärille kootaan muitakin paikallisen kansanperinteen teemoja, kuten kansanmusiikkia, kansantansseja, kansallispukuja, hevosajoneuvoja sekä perinneruokien ja -juomien kuten sahdin tarjoilua. Hääparit voivat olla aidosti vihittäviä tai amatöörinäyttelijöitä, ja samoissa kruunuhäissä pareja voi olla useampiakin. Kutsuttujen häävieraiden lisäksi paikalle otetaan maksullisia ”kuokkavieraita”, joilta saaduilla tuloilla tapahtumaa kustannetaan.
Alun perin aidoista pohjalaisten mahtisukujen hääseremonioista alkanut kruunuhääperinne oli katketa 1900-luvun alussa kirkon vastustaessa niiden synnillistä menoa. Juhlintaa hillitsi myös vuosina 1919–1932 voimassa ollut alkoholikieltolaki. 1900-luvulla kruunuhääperinnettä pitivät näytösluontoisesti yllä etenkin pohjalaismaakuntien nuorisoseurat ja muut maaseudun yhdistykset, ja niitä järjestettiin kesäisin, erityisesti juhannuksen aikoihin. Suuriin kruunuhäihin saattoi osallistua tuhansia ihmisiä. 1960-luvun jälkeen kruunuhääperinne on ollut hiipumassa, mutta sellaiset järjestettiin ainakin Ilmajoen Speleissä 2013, Soinissa 2019 ja Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla 2017, joilla vihittäviä pareja oli peräti kolme.
Kruunuhäiden keskeisiä elementtejä on morsiamen näyttävä pukeutuminen morsiuskruunuineen, josta usein huolehti ammattipukija apulaisineen. Jos vihittävä morsian on neitsyt, näkyvän kruunun sisälle saatetaan piilottaa pienempi ”kunniakruunu”.
Ruoat, juhlatilojen koristelut ja muut tarvittavat asiat valmistellaan usein talkoovoimin. 1800-luvun pohjalaishäitä saattoivat tulla häiritsemään kuokkavieraina ”häjyt” eli puukkojunkkarit; tätäkin perinnettä on saatettu myöhemmissä kruunuhäissä pitää yllä kuvaelmien muodossa. Kuokkavierailla on kruunuhäissä ollut merkittävä rahallinen merkitys: häiden kutsuvieraat ovat päässeet ilmaiseksi, kun taas kuokkavierailta on peritty maksu tarjoiluista ja erikseen jopa morsiamen tanssittamisesta. Näin kruunuhäät olivat usein voitollisia tapahtumia.
Kruunuhäitä on järjestetty Helsingissäkin, muun muassa Messuhallissa 1946 ja Seurasaaressa 1978. Kirjailija Juha Vakkuri muistaa kruunuhäät lapsuutensa Riihimäeltä. Ne ovat olleet myös osa amerikansuomalaisten kesäjuhlaperinteitä. Kruunuhääteemasta on laadittu myös tanssiesityksiä sekä näytelmiä harrastajanäyttämöille ja koululaisille.
Runebergin mökki

Runebergin mökki on Tampereen Kaukajärvellä sijaitseva historiallisesti merkittävä rakennus. Se on 1800-luvun alkupuolelta peräisin oleva entinen sotilasvirkatalo. Suomen kansallisrunoilija Johan Ludvig Runeberg ja hänen vaimonsa Fredrika Runeberg vuokrasivat talon käyttöönsä kesäksi 1834; tarinan mukaan he viettivät siellä suruaikaa esikoisensa kuoleman jälkeen.
Hirsipintainen rakennus on alun perin sijainnut noin 400 metrin päässä Haiharan kartanon päärakennuksesta. Nykyiselle paikalleen kartanon pihapiiriin se siirrettiin silloin kun alueella toimi Nukke- ja pukumuseo.
Runebergin mökki on nykyään osa Tampereen kaupungin ylläpitämää Haiharan taidekeskusta. Mökissä toimii taide- ja käsityömyymälä.
Wolfgang Strödter

Wolfgang Strödter (5. huhtikuuta 1948 Bad Homburg vor der Höhe – 4. kesäkuuta 2021) oli saksalainen maahockeypelaaja ja -valmentaja. Pelaajana Strödter voitti olympiakultaa ja Euroopan mestaruuden. Valmentajana hän johdatti Länsi-Saksan naisten maajoukkueen maailmanmestaruuteen ja olympiahopealle.
Elämä ja urheilu-ura.
Strödter voitti pelaajana Länsi-Saksan miesten maajoukkueessa olympiakultaa Münchenissä 1972 ja oli olympiatasolla lisäksi viides Montréalissa 1976. Euroopan mestaruuden Strödter voitti vuonna 1978 ja MM-pronssia vuosina 1973 ja 1975. Hän pelasi miesten maajoukkueessa vuosina 1969–1980 137 maaottelua ja 39 hallimaaottelua. Seuratasolla Strödter voitti Länsi-Saksan mestaruuden Rot-Weiss Kölnissä kolmesti peräkkäin vuosina 1972–1974 ja Gladbacher HTC:ssä vuosina 1966, 1967 ja 1981.
Valmentajana Strödter valmensi Saksan naisten maajoukkuetta vuosina 1980–1988. Hän johti Länsi-Saksan olympiahopealle Los Angelesissa 1984 ja viidenneksi Soulin kesäolympialaisissa 1988. Lisäksi Länsi-Saksa voitti hänen aikanaan maailmanmestaruuden vuonna 1981 ja MM-hopeaa vuonna 1986.
Strödter kuoli 73-vuotiaana 4. kesäkuuta 2021.
Harjavallan Kuparikiekko

Kuparikiekko on harjavaltalainen jääkiekkoseura joka pelaa II-Divisioonassa ja Suomen Cupissa
Valentina Sidorova

Valentina Vasiljevna Sidorova (, 4. toukokuuta 1954 Moskova, Venäjän SFNT – 9. kesäkuuta 2021) oli kilpaurallaan Neuvostoliittoa edustanut miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Sidorova voitti floretin joukkuekilpailussa olympiakultaa Montréalissa 1976 ja olympiahopeaa Moskovassa 1980. MM-kilpailuista Sidorova saavutti floretin yksilö- ja joukkuekilpailuista yhteensä yhdeksän maailmanmestaruutta, kaksi MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin.
Sidorova kuoli 67-vuotiaana 9. kesäkuuta 2021.
Happa

Happa on kiinalainen koirarotu. Se on joko uhanalainen tai sukupuuttoon kuollut. Yksi yksilö on nykyisin täytettynä Tringin eläintieteellisessä museossa.
Ulkonäkö.
Happa on matala, lyhytraajainen ja lyhytkarvainen. Säkäkorkeuden arvioitiin olevan n. 23 cm ja painon 2–3 kg.
Luonne ja käyttätyminen.
Happaa on kuvailtu ovelaksi, valppaaksi ja siistiksi. On väitetty, että sillä olisi sekä kiinanpalatsikoiran että mopsin huonot puolet eikä kummankaan hyviä puolia.
Alkuperä.
Tämä muinainen rotu on käytännössä lyhytkarvainen kiinanpalatsikoira. Erään teorian mukaan se olisi juuriltaan turkkilainen. Vuonna 1906 rouva Carnegie toi Pekingistä kaksi ensimmäistä länsimaissa nähtyä yksilöä, joista toinen oli black&amp;tan ja toinen keltavalkoinen - niiden väitettiin olleen varastettu kuninkaallisesta palatsista. Seuraavana vuonna toinen niistä osallistui Pekingese Club:n ensimmäiseen viralliseen näyttelyyn.
Rotu vaikuttaisi kuolleen sukupuuttoon 1900-luvun aikana, mutta kukaan ei ole kuitenkaan käytännössä kutsunut sitä sukupuuttoon kuolleeksi. Vuonna 1991 tiibetiläisten rotujen asiantuntija Juliette Cunliffe vieraili nepalilaisessa luostarissa lähellä Pokharaa, missä hän pani merkille pienen, lyhytkarvaisen koiran, joita paikalliset munkit kutsuivat happaksi. Kyseinen yksilö oli liian pitkäraajainen ja suippokuonoinen perinteiseen happaan verrattuna, mutta sen olemassa olo todistaa kuitenkin, että alueella on edelleen koiria, jotka vastaavat rodun perimää.
Etymologia.
Kiinaksi "hah-bah" tarkoittaa "pientä lemmikkikoiraa".
Vaikutus muihin rotuihin.
Joidenkin asiantuntijoiden mukaan rotu on sekä kiinanpaltsikoiran, tiibetinspanielin että mopsin esi-isä. Eräs kiinalaisia rotuja tutkinut opiskelija väittää, että mopsi polveutui lyhytkarvaisesta kääpiökoirasta (mahdollisesti happasta), ja risteytyi pitkäkarvaisen koiran kanssa, josta sittemmin kehittyi kiinanpalatsikoira. Oli keskinäinen polveutumisjärjestys mikä tahansa, on selvää että kaikki nämä neljä rotua - happa, kiinapalatsikoira, tiibetinspanieli ja mopsi - ovat läheistä sukua keskenään.
Attila Fiola

Attila Fiola (s. 17. helmikuuta 1990 Szekszárd) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut kotimaassaan Paksia, Puskás Akadémiaa ja Fehérvária. Hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä Unkarin pääsarjassa 338 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän voitti Unkarin-mestaruuden vuonna 2018 ja Unkarin cupin vuonna 2019. Hän pelasi Eurooppa-liigassa kuusi ottelua kaudella 2018–2019.
Fiola pelasi Unkarin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa lokakuussa 2014 EM-karsinnassa Färsaaria vastaan. Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2016 hän pelasi kokonaan ensimmäisen alkulohko-ottelun Itävaltaa vastaan mutta jäi sitten vaihtopelaajaksi. Kesälle 2021 siirtyneissä EM-kilpailuissa 2020 hän pelasi kaikki kolme ottelua avauskokoonpanossa ja teki toisessa, 1–1-tasapeliin päättyneessä alkulohko-ottelussa Ranskaa vastaan joukkueensa maalin. Hän on kesäkuun 2024 puoliväliin mennessä pelannut 58 A-maaottelua, joista 50 ottelua avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Andorraa vastaan ja toisen sitten saman vuoden EM-kilpailuissa.
İrfan Kahveci

İrfan Can Kahveci (s. 15. heinäkuuta 1995 Çorum) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut kotimaassaan Gençlerbirliğiä, lainasopimuksella Hacettepea, İstanbul Başakşehiria ja tammikuusta 2021 alkaen Fenerbahçea. Hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä Turkin Superliigassa 281 ottelua ja tehnyt niissä 41 maalia. Hän voitti Turkin-mestaruuden Başakşehirin joukkueessa kaudella 2019–2020 ja Turkin Cupin Fenerbahçen joukkueessa kaudella 2022–2023. Hän on pelannut Mestarien liigassa kuusi ottelua ja teki joulukuussa 2020 hattutempun kotiottelussa RB Leipzigia vastaan, mikä ei kuitenkaan estänyt vierasjoukkueen voittoa. Eurooppa-liigassa Kahveci on pelannut 23 ottelua ja tehnyt kolme maalia.
Kahveci pelasi useissa Turkin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Turkin A-maajoukkueessa maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Irlantia vastaan. Lokakuun 2024 puoliväliin mennessä hän on pelannut 37 maaottelua, joista 21 ottelua avauskokoonpanossa. Vuonna 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle otteluissa Italiaa ja Walesia vastaan sekä pelasi avauskokoonpanossa kolmannessa alkulohko-ottelussa Sveitsiä vastaan. Sveitsi-ottelussa hän teki A-maajoukkueuransa ensimmäisen maalin, joka oli myös Turkin ainoa maali EM-turnauksessa. Toisen maaottelumaalinsa Kahveci teki kesäkuussa 2023 EM-karsintaottelussa Latviaa vastaan; tuo 2–3-voittomaali syntyi toisen jakson lisäajalla minuutti Latvian tasoitusmaalin jälkeen. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle neljännesvälieräottelussa Itävaltaa vastaan. Hän teki kolmannen maaottelumaalinsa lokakuussa 2024 Kansojen liigan ottelussa Montenegroa vastaan ja neljännen kolme päivää myöhemmin Kansojen liigan ottelussa Islantia vastaan.
Halil Dervişoğlu

Halil Dervişoğlu (s. 8. joulukuuta 1999 Rotterdam, Alankomaat) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Galatasarayta.
Dervişoğlu nousi alankomaalaisen Sparta Rotterdamin junioreista edustusjoukkueeseen toukokuussa 2018. Kaudeksi 2019–2020 Sparta nousi pääsarja Eredivisiehen, jossa Dervişoğlu pelasi 17 ottelua ja teki viisi maalia. Tammikuussa 2020 hän siirtyi Englannin mestaruussarjan Brentfordiin mutta pelasi vielä saman vuoden loppupuolella lainasopimuksella yhdeksän Eredivisie-ottelua Twenten joukkueessa. Vuoden 2021 alkupuoliskolla hän pelasi lainasopimuksella Galatasarayn joukkueessa 12 Turkin Superliigan ottelua ja teki niissä kolme maalia. Myös kaudella 2021–2022 hän oli lainalla Galatasarayssa ja pelasi 28 superliigaottelua, joissa hän teki neljä maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi neljä ottelua.
Kaudella 2022–2023 Dervişoğlu pelasi Brentfordissa vain muutaman minuutin yhdessä valioliigaottelussa ja yhden liigacupottelun. Syyskuussa 2022 hän siirtyi kauden loppuun kestäneelle lainalle mestaruussarjajoukkue Burnleyyn. Heinäkuussa 2023 hän siirtyi Turkkiin Galatasarayn joukkueeseen. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Superliigassa 14 ottelua Galatasarayssa ja 11 ottelua lainalla Hataysporissa. Mestarien liigan karsinnassa hän teki neljässä ottelussa kaksi maalia.
Dervişoğlu pelasi Turkin alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Turkin A-maajoukkueessa toukokuussa 2021 ystävyysottelussa Azerbaidžania vastaan ja teki ottelussa maalin. Vuonna 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle Turkin ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Italiaa vastaan ja seuraavassa ottelussa Walesia vastaan. Heinäkuun 2024 loppuun mennessä hän on pelannut 16 maaottelua, joista kahdeksan avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt kuusi maaottelumaalia, debyyttiottelunsa jälkeen yhden syyskuussa 2021 MM-karsinnan vierasottelussa Gibraltaria, kaksi marraskuussa 2021 MM-karsinnan kotiottelussa Gibraltaria, yhden kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Färsaaria ja yhden kolme päivää myöhemmin Kansojen liigan ottelussa Liettuaa vastaan.
András Schäfer

András Schäfer (s. 13. elokuuta 1999 Szombathely) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustanut kotimaassaan MTK Budapestia, Italiassa Genoaa ja lainasopimuksella Chievo Veronaa sekä Slovakiassa puolisen vuotta lainasopimuksella ja syyskuusta 2020 alkaen pysyvästi Dunajská Stredaa. Tammikuussa 2022 hän siirtyi Saksan Bundesliigassa pelaavaan Union Berliniin.
Italiassa Schäfer ei päässyt pelaamaan sarjaotteluita edustusjoukkueissa. Unkarin pääsarjassa hän on pelannut 16 ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin, ja Slovakian pääsarjassa 52 ottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia elo-syyskuussa 2021. Saksan Bundesliigassa hän pelasi ensimmäisellä kausipuolikkaallaan kahdeksan ottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Bundesliigassa 16 ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 20 bundesliigaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän oli jalkavammojen vuoksi sivussa lähes yhtäjaksoisesti vuoden ajan marraskuulta 2022 alkaen.
Schäfer pelasi Unkarin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Turkkia vastaan. Hän on huhtikuun 2024 loppuun mennessä pelannut 24 A-maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia, kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Kyprosta ja EM-kilpailujen alkulohko-ottelussa Saksaa vastaan sekä marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Puolaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa Schäfer pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme ottelua.