Atlantinfregattilintu

Atlantinfregattilintu ("Fregata aquila") on Etelä-Atlantin alueella elävä uhanalainen fregattilintu. Se pesii ainoastaan pienellä Boatswain Bird Islandilla. Suppea pesimisalue tekee siitä häviämiselle alttiin. 
Koko ja ulkonäkö.
Atlantinfregattilinnun pituus on 90–95 senttiä ja paino 1,3 kiloa. Siipiväli on kaksi metriä. Koiraan höyhenpuku on täysin musta, mutta siinä on vihreää ja violettia kiiltoa. Sen kurkkupussista tulee pesimäaikaan kirkkaanpunainen, sydämen muotoinen pallo. Naaras on enemmänkin ruosteenruskea etenkin kauluksen ja rinnan kohdalta. Joillain naarailla on myös valkoisia laikkuja vatsassa ja rinnassa. Nuoret yksilöt muistuttavat naaraita, mutta niiden pää on valkoinen. Muiden fregattilintujen tapaan atlantinfregattilinnulla on haaroittunut pyrstö, koukkunokka ja teräväkärkiset siivet. Koiraspuolisia atlantinfregattilintuja ja keisarifregattilintuja on väitetty mahdottomiksi erottaa toisistaan, mutta atlantinfregattilintunaaraat eroavat sukulaisistaan siinä, että niillä ei ole valkoista päässä tai ruumiissa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Atlantinfregattilinnun esiintymisalue kattaa 2 800 000 neliökilometrin laajuisen merialueen, mutta laji pesii vain syrjäisen Ascensionin kupeessa olevalla pienellä Boatswain Bird Islandilla, 250 metrin päässä suuremman saaren rannasta. Atlantinfregattilintuja kuljeskelee Länsi-Afrikassa Guineanlahdelta Kongojoen suulle. Laji pesi yli sata vuotta sitten myös Ascensionilla, mutta uudisasukkaiden tuomat ja sittemmin villiintyneet kissat hävittivät sen. Ascensionin ja Boatswain Bird Islandin välisen salmen voimakas virtaus on pitänyt nelijalkaiset pedot poissa saarelta. Atlantinfregattilinnut pesivät karulla, jokseenkin paljaalla basalttirinteellä. Populaation kooksi arvioidaan 17 200–20 200 yksilöä.
Elintavat.
Atlantinfregattilinnun ravintoa ovat kaloista erityisesti liitokala ("Exocoetus volitans") sekä "Cypsilurus"- ja "Hirundichthyes"-suvun kalat. Ravintoon kuuluvat mahdollisesti myös kalmarit. Atlantinfregattilinnut pyydystävät vastakuoriutuneita liemikilpikonnan poikasia ja ryöstävät poikasia muiden merilintujen pesistä. Muiden fregattilintujen tapaan ne varastavat ruokaa muilta merilinnulta.
Atlantinfregattilinnut pesivät neljässä löyhässä yhdyskunnassa. Pesintää tapahtuu mahdollisesti ympäri vuoden. Pesivien lintujen lukumäärä kuitenkin vaihtelee. Munimisten määrä alkaa kasvaa toukokuussa ja on huipussaan lokakuussa. Tämän jälkeen munia tulee vähemmän ja pohja on helmi-huhtikuussa. Atlantinfregattilintuparin pesimämenestys on huono ja pari voi kasvattaa vain yhden poikasen kahden vuoden välein. Pesimäaikaan koiraat kerääntyvät yhteen ja esittelevät täysiä kurkkupussejaan ohilentäville naaraille. Ne osoittelevat kurkkupussejaan ylöspäin, jyskyttävät rytmikkäästi puoliksi avonaisia siipiään ja kalisuttelevat nokkaansa äänekkäästi. Parinmuodostuksen ja parittelun jälkeen naaras munii yhden munan maassa sijaitsevaan pesään, jota täydennetään pikkukivillä, sulilla ja luilla. Haudonta-aika kestää noin 44 vuorokautta ja poikanen tulee lentokykyiseksi 6–7 kuukauden ikäisenä. Se on kuitenkin useita kuukausia tämän jälkeenkin riippuvainen vanhempien ruokinnasta.
Uhat ja suojelu.
Atlantinfregattilintu luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi. Se on kärsinyt metsästyksestä ja ihmisten alueelle tuomista mustarotista sekä erityisesti kissoista. Ascensionilla aikoinaan sijainneet suuret yhdyskunnat ovatkin hävinneet. Boatswain Bird Islandin yhdyskuntien uhkana ovat alhainen poikastuotanto ja pesimäalueen suppeus. Alueella tapahtuvaa pitkäsiimakalastus on myös huolenaiheena. Se saattaa aiheuttaa enemmän lintujen kuolemia kuin laji kestää.
Boatswain Bird Island on nykyään rauhoitusalue, jossa atlantinfregattilinnut ovat turvassa häirinnältä. Villiintyneet kissat saatiin hävitettyä Ascensionilta vuonna 2004 ja useat merilinnut ovat palanneet saarelle. Atlantinfregattilinnun arvellaan tekevän samoin.