tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Romanian rautatiet

Romanian rautatiet () on Romanian valtiollinen rautatiekonserni. Se on nykyisin jaettu useiksi eri yhtiöiksi. 
Romanian rautateiden yhtiöitä ovat:
Romanian rautatieverkko.
Vuoden 2023 alussa Romanian rautatieverkon pituus oli 10 682 kilometriä (eurooppalaista raideleveyttä 1 435 mm). Tästä kaksirataista oli 2 917 kilometriä ja yksiraiteista 7 711 km. Rautatieverkosta 4 030 kilometriä oli sähköistetty (25 kV, 50 Hz). Lisäksi on pieni määrä (134 km) leveämpää rataa (1 524 mm). Leveämpi rata liittyy käytännössä itäisten ja pohjoisten naapurimaiden, Moldovan ja Romanian rataverkkoihin; osalla rajanylityspaikoista on käytössä sekä eurooppalainen että leveä rata. Eri tasoisia rautatieasemia on yhteensä 904. Rataverkosta osa on luovutettu ainoastaan jollekin tietylle (tai tietyille) rautatieoperaattorille (3 824 km), mutta pääosa rataverkosta on yhteisesti eri rautatieyhtiöiden käytettävissä (6 804 km). Kokonaisratapituus on 19 837 kilometriä.
Vaikka osia rataverkosta on kunnostettu, Romanian rataverkko on kunnoltaan yksi Euroopan heikoimpia. Vuonna 2019 Romanian rataverkko luokiteltiin huonoimmaksi EU:n 30:n maan rautatieverkkojen vertailussa; Romanian sija oli 28, kun kahdessa valtiossa (Maltalla ja Kyproksella) ei ollut lainkaan rautatietä. Esimerkiksi paikallisjunien nopeus Romaniassa on keskimäärin vain 40-50 km/h. 
CFR-konserniyhtiöiden lisäksi Romanian rautatieliikenteessä toimii ainakin toistakymmentä muuta matkustaja- ja/tai rahtiliikenteen rautatieoperaattoriyhtiöitä.
Historiaa.
Nykyisen Romanian ensimmäinen rautatielinja oli 62,5 kilometrin mittainen, alkujaan hiilen kuljettamiseen tarkoitettu rataosuus. Se avattiin elokuussa 1854 Oravițan (Banatissa) ja Tonavan varrella sijaitsevan Baziașin sataman välillä. Tuo seutu kuului silloin Itävallan imperiumiin. Useiden parannustöiden jälkeen rataosuus avattiin matkustajaliikenteelle marraskuussa 1856.
Vuosien 1864 ja 1880 välillä useita rautatieosuuksia rakennettiin Raomanian kuningaskunnan alueelle. Tammikuussa 1880 Romanian parlamentti äänesti rataosuuden Vârciorova-Roman siirtämisestä yksityiseltä Strousberg konsortiolta valtion omistukseen, Romanian rautateiden (Căile Ferate Române, CFR) alaisuuteen. Tästä syystä vuoden 1880 katsotaan olevan Romanian rautateiden perustamisvuosi.
Tärkeimpiä rautatieasemia Romaniassa.
CFR:n päätoimipiste ja maan rataverkoston päärautatieasema sijaitsee Bukarestissa. CFR:n aluetoimistot sijaitsevat Brașovissa, Cluj-Napocassa, Constanțassa, Craiovassa, Galațiissa, Iașiissa ja Timișoarassa. Näillä on myös merkittäviä, korkeimman I kategorian rautatieasema. Keskeisiä asemia Romaniassa ovat muun muassa:
Liityntä naapurimaiden rataverkkoihin.
Romanian rautateiden (CFR) rataverkko kytkeytyy kiinteästi naapurimaiden ratoihin. Romanialla on yhteensä 17 rautateiden rajanylityspaikkaa naapurimaittensa kanssa. Naapurimaista Moldovan ja Ukrainan rautatieverkko pohjautuu kuitenkin leveämpään raideleveyteen (1 520 mm). Tärkeitä raideliikenteen yhteistyökumppaneja ovat:
Korkeasaaren Villieläinsairaala

Korkeasaaren Villieläinsairaala eli Villieläinsairaala on Suomen suurin luonnonvaraisten eläinten hoitola, jota ylläpitää Korkeasaaren eläintarha. Villieläinsairaalassa hoidetaan loukkaantuneita tai orvoksi jääneitä suomalaisia villieläimiä. Tavoitteena on palauttaa eläin kuntoutuneena takaisin luontoon. 
Korkeasaaren eläintarhassa on perustamisvuodesta 1889 lähtien hoidettu myös loukaantuneita luonnonvaraisia eläimiä. Nykyinen uudistettu villieläinsairaala perustettiin vuonna 2006. Se sijaitsee Korkeasaaren vieressä sijaitsevassa Palosaaressa. Villieläinsairaala ei ole avoinna yleisölle, mutta potilaita otetaan vastaan eläintarhan portilla ja kuka tahansa voi tuoda niitä hoitoon.
Korkeasaaren eläintarha rahoittaa Villieläinsairaalan toiminnan suurimmaksi osaksi omista tuloistaan, mutta Villieläinsairaala saa myös tukea ympäristöministeriöltä ja yksityisiltä lahjoittajilta.
Vuonna 2017 Villieläinsairaala sai Suomen eläinsuojeluyhdistyksen Vuoden Eläinsuojeluteko -palkinnon.
Potilaat.
Vuonna 2012 sairaalaan tuotiin vuosittain hoitoon yli tuhat loukkaantunutta luonnonvaraista eläintä, ja vuoteen 2023 mennessä vuosittain hoidettavien eläinten määrä oli noussut jopa yli 1 500 yksilöön. Noin kolmasosa hoitoon tulevista eläimistä on siilejä ja oravia, puolet kaikista lintuja. Kesäkausi on sairaalan kiireisintä aikaa, koska kesä- ja heinäkuussa uusia potilaita tulee sairaalaan jopa yli 350 yksilöä kuukaudessa. Kiire johtuu siitä, että keväällä ja kesällä eläimille syntyy paljon poikasia.
Potilaista noin 40 % kuntoutuu ja voidaan palauttaa luontoon. Potilaat jäävät asumaan eläintarhaan vain poikkeustapauksissa. Villieläinsairaalassa ei hoideta vieraslajeja.
Mediassa erityistä huomiota herättäneitä potilaita.
Vuoden 2019 kesällä Villieläinsairaalaan tuotiin hoitoon saimaannorppa. Sitä ei voitu palauttaa hoidon jälkeen luontoon tautiriskin takia, mutta se sai viranomaisilta luvan jäädä eläintarhaan. Norppa ehti kuitenkin kuolla suolitukokseen ennen kuin sille saatiin rakennettua oma allas.
Helmikuussa 2021 sairaalaan tuotiin sairas kanahaukka, jolla todettiin lintuinfluenssa. Tilojen desinfioinnin ajaksi Villieläinsairaala suljettiin kuudeksi viikoksi. Myös muut sillä hetkellä hoidossa olleet 11 lintua jouduttiin lopettamaan, jotta lintuinfluenssa ei leviäisi enempää.
Tammikuussa 2022 Villieläinsairaalaan tuotiin Helsingistä kiinni otettu nuori peura, jota epäiltiin mediassa poroksi. DNA-testi vahvisti kuitenkin, että kyseessä on metsäpeura. Eläin oli pahasti nälkiintynyt ja jäi hoitoon Villieläinsairaalaan. Se palautettiin kuntoutuneena Seitsemisen kansallispuistoon seuraavana syksynä.
Villieläinsairaalan toimintaa on seurattu myös Nelosen "Korkeasaari"-nimisessä TV-sarjassa.
Peeter Lilje

Peeter Lilje (13. lokakuuta 1950 Valga – 28. lokakuuta 1993 Oulu) oli virolainen kapellimestari.
Lilje aloitti musiikin opiskelun Tartossa viulunsoitolla. Hän sai kuoronjohdon opetusta Arvo Ratasseppiltä. Opiskeluaikoinaan hän johti Estonia-teatterin kuoroa. Sittemmin hän pääsi Neeme Järven avustajaksi. Vuodesta 1975 Lilje opiskeli Leningradissa orkesterinjohtoa Arvīds Jansonsin ja Mariss Jansonsin johdolla. Leningradin filharmonista orkesteria johtanut Jevgeni Mravinski vaikutti merkittävästi Liljen kehitykseen kapellimestarina. Lilje palasi Viroon vuonna 1980 ja toimi siitä lähtien Viron kansallisen sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina. Hän myös teki sen kanssa Suomeen suuntautuneita vierailuja Helsinkiin, Lahden urkuviikolle ja Rauma Festivoon.
Lilje toimi vierailevana kapellimestarina Suomen eri kaupunginorkesterien johdossa. Vuodesta 1990 hän johti Oulun kaupunginorkesteria. Samalla hän toimi sen taiteellisena johtajana. Lilje johti myös Estonia-teatteria sen vierailulla Helsinkiin 1980 ja Tampereelle 1991. Vuonna 1985 hän johti Suomen kansallisoopperassa Sergei Prokofjevin oopperan "Tulienkeli" esitykset. Lilje toimi myös Kuopion kaupunginorkesterin päävierailijana. Vierailevana kapellimestarina hän johti orkestereita lisäksi muun muassa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Unkarissa ja entisen Neuvostoliiton alueen maissa.
Lilje levytti kaikki Jean Sibeliuksen sinfoniat ja johti aikansa virolaisten säveltäjien teosten esityksiä. Hänelle tärkeää ohjelmistoa olivat lisäksi laajat sinfoniset vokaaliteokset, joihin kuuluivat Carl Orffin "Carmina Burana", Giuseppe Verdin "Requiem" ja Johannes Brahmsin "Saksalainen sielunmessu". Lilje ihaili opiskeluajoistaan saakka jazzia. Hänen viimeiseksi työkseen jäi Johann Strauss nuoremman operetin "Lepakko" johtaminen Oulun kaupunginorkesterin esityksessä. Marraskuussa 1993 hän olisi johtanut Verdin "Trubaduuri" esitykset Tampereen Oopperassa, mutta hän kuoli yllättäen kotonaan Oulussa lokakuun 1993 lopussa.
Mariana Cioromila

Mariana Cioromila (1952 – 19. toukokuuta 2022 Brasília) oli romanialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan mezzosopraano.
Uransa alkuvaiheissa Cioromila voitti Ateenassa Maria Callas -kilpailun ja menestyi muun muassa Georges Bizet'n "Carmenin" nimiroolissa Glyndebournen oopperafestivaalilla. Huhtikuussa 1989 hän esiintyi ensimmäisen kerran Deutsche Oper Berlinissä. Roolina oli Dorabella Wolfgang Amadeus Mozartin "Così fan tuttessa". Cioromila pysyi yhtenä aktiivisimmista Deutsche Oper Berlinin esiintyjistä seuraavan vuosikymmenen ajan. Hän keskittyi alun perin Mozartin rooleihin (esimerkiksi Sesto, "La clemenza di Tito"), mutta siirtyi pian italialaisen ohjelmiston dramaattisempiin rooleihin, joihin kuuluivat "Don Carlosin" Eboli, "Rigoletton" Maddalena, "Kohtalon voiman" Preziosilla ja "La Giocondan" Laura. Saksalaisissa oopperoissa rooleihin kuuluivat myöhemmin muiden muassa "Hannun ja Kertun" Noita ja "Lentävän hollantilaisen" Mary.
Kohokohtana Cioromilan uralla Berliinissä on pidetty naispääosan (Marina) tulkintaa Götz Friedrichin ohjauksessa Modest Mussorgskin "Boris Godunovista" vuonna 1995. Hänen kanssaan esiintyivät Matti Salminen ja René Kollo. 1990-luvun lopussa Cioromila jäi laulajana eläkkeelle ja asettui Brasiliaan, jossa asui, kunnes kuoli 70-vuotiaana.
Radio Free Asia

Radio Free Asia (lyh. RFA) on Yhdysvaltain kongressin rahoittama radiokanava, jonka tehtävänä on tuottaa uutisia ja ajankohtaisohjelmia Aasian maihin, joissa vapaata mediaa sensuroidaan ja sen toiminta on paikallisen hallinnon vainon kohde. Oman ilmoituksensa mukaan RFA:n tehtävä on tuottaa kotimaan uutisia sellaisissa Aasian maissa, joissa mediakenttä on huonolla tolalla tai vapaan sanan suojelu on olematonta. Radioaseman kielivalikoimaan kuuluvat muun muassa mandariini- ja kantoninkiina, tiibet, korea, uiguuri, vietnam, lao, khmer ja burma.
Aseman omistaa U.S. Agency for Global Media -niminen Yhdysvaltain liittovaltion alainen itsenäinen virasto. RFA on rekisteröity voittoa tavoittelemattomaksi yritykseksi.
Historia.
Yhdysvaltain kongressissa käytiin kiivasta keskustelua RFA:n perustamisesta 1990-luvun alussa. Yksi radioaseman perustamista kannattava senaattori Joe Biden sai kongressin myöntämään 30 miljoonaa dollaria RFA:n perustamiseksi. Tavoitteena oli ottaa mallia Radio Free Europesta. Presidentti Bill Clinton allekirjoitti lain, jonka nojalla RFA perustettiin vuonna 1994.
RFA:n ensimmäinen, mandariinikiinankielinen lähetys kuultiin 29. syskuuta 1996.
Toiminta nykyään.
Vuonna 2021 radioaseman budjetti oli 47,6 miljoonaa dollaria. FRA tavoitti 59,8 miljoonaa ihmistä, ja sosiaalisessa mediassa (Facebook, Twitter ja YouTube) sillä oli 43,5 miljoonaa seuraajaa. Marraskuussa 2019 RFA:n toimitusjohtajana aloitti Bay Fang.
Kiinan estettyä radioaseman sivuston RFA loi uudet kotisivut Tor-verkkoon vuonna 2020. Kiina on kohdistanut radiohäirintää RFA:ta kohtaan siitä lähtien, kun se aloitti toimintansa vuonna 1996. Lisäksi radioaseman työntekijöiden viisumeita on peruttu.
RFA on ollut avainasemassa Kiinan ylläpitämien uiguurien keskitysleirien paljastamisessa. RFA on ainoa Kiinan ulkopuolella toimiva radiokanava, joka tuottaa sisältöä uiguuriksi.
Antti Suhonen

Antti Einari Suhonen (s. 5. marraskuuta 1956 Nurmes) on suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan bassobaritoni.
Suhonen opiskeli Matti Tuloiselan johdolla. Hän valmistui Sibelius-Akatemiasta ja jatkoi sitten opintojaan Zürichin kansainvälisessä oopperastudiossa vuosina 1986–1987. Suhonen teki debyyttinsä Suomen kansallisoopperassa vuonna 1982 ja Zürichin oopperassa vuonna 1986. Vuosina 1987–1991 hän oli kiinnitettynä Badisches Staatstheater Karlsruhen solistiksi. Samanaikaisesti hän teki vierailuja Baijerin osavaltionoopperaan ja muiden Saksan kaupunkien oopperataloihin. Vuonna 1990 Suhonen sai kiinnityksen Suomen kansallisooperaan, mutta hän jatkoi myös vierailuja Staatsoper Unter den Lindeniin ja Deutsche Oper Berliniin. Hän esiintyi myös moneen otteeseen muun muassa Kööpenhaminassa ja Savonlinnan oopperajuhlilla.
Suhosen kattavaan ohjelmistoon on kuulunut rooleja muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Gioacchino Rossinin, Gaetano Donizettin, Giuseppe Verdin, Charles Gounod'n, Modest Mussorgskin ja Alban Bergin oopperoissa. Hän teki roolisuorituksia myös monissa aikansa säveltäjien suomalaisissa oopperoissa, joiden joukossa olivat Einojuhani Rautavaaran "Vincent" ja Aulis Sallisen "Palatsi". Suhonen osallistui vuonna 1992 Jukka Linkolan "Elinan" ja vuonna 1995 Erik Bergmanin "Det sjungande trädetin" kantaesitykseen.
Konserttilaulajana Suhonen on esiintynyt muun muassa Radion sinfoniaorkesterin ja monien suomalaisten kaupunginorkesterien kanssa sekä eri puolilla Eurooppaa, Yhdysvalloissa ja Kaukoidässä. Kapellimestareita ja ohjaajia, joiden kanssa Suhonen on työskennellyt, ovat olleet muiden muassa Nello Santi, Nikolaus Harnoncourt, Daniel Barenboim, Pierre Boulez, Zubin Mehta, Jean-Pierre Ponnelle, August Everding, Harry Kupfer, Giancarlo del Monaco ja Götz Friedrich. Suhonen joutui sairauden takia luopumaan urastaan laulajana. Hän on sittemmin muun muassa opettanut Sibelius-Akatemiassa.
Suhonen lauloi Vallesmannin roolin Jukka-Pekka Sarasteen johtamalla vuoden 1998 uudella levytyksellä (Finlandia Records) Leevi Madetojan oopperasta "Pohjalaisia". Suhonen oli mukana myös Ondinen levytyksillä Einojuhani Rautavaaran "Thomaksesta" vuodelta 1989 ja "Sammon ryöstöstä" vuodelta 1994.
Eric B. Reims

Eric Bertel Reims (7. helmikuuta 1913 Sauvo – 3. huhtikuuta 1991 Piikkiö) oli suomalainen maanviljelijä ja yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. 
Henkilöhistoria.
Reimsin vanhemmat olivat Bussilan kartanon omistaja agronomi Bertel Wilhelm Reims ja kansakoulunopettaja Johanna Victoria Bäcklund ja puoliso vuodesta 1939 agronomi, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti Rauni Hellevi Hirvensalo, maanviljelysneuvos Olli Hirvensalon tytär. Reims tuli ylioppilaaksi Turussa Svenska klassiska lyceum i Åbosta 1931 ja valmistui Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi ja agronomiksi 1938. Hän oli isänsä jälkeen Piikkiön Bussilan kartanon isäntä vuodesta 1938 ja Lounais-Suomen Osuusteurastamon järjestötyön johtaja, apulaisjohtaja ja järjestöasiain johtaja 1945–1978 sekä johtokunnan varajäsen vuodesta 1938 ja jäsen 1957–1964 ja 1971–1978. Piikkiön kunnanvaltuuston jäsen Reims oli kolmekymmentä vuotta, 1946–1976, ja hän toimi myös valtuuston puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Hänellä oli lisäksi useita muita luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Reims sai 1974.
Cha cha cha

Cha Cha Cha voi tarkoittaa seuraavia:
Lisäksi:
Kallislahden työväentalo

Kallislahden työväentalo sijaitsee Savonlinnassa Kallislahden kylässä. Talo on kulttuurihistoriallisesti merkittävä, ja siihen liittyy myös rakennushistoriallisia arvoja. Se on osayleiskaavalla suojeltu kohde.
Historia.
Kallislahden työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Toiminta aloitettiin Juho Wäisäsen talossa . Vuonna 1912 valmistui yhdistyksen oma talo rautatieläisten ja kyläläisten yhteisillä talkoilla. Tämä talo tuhoutui vuonna 1932 tulipalossa, jota epäillään Lapuan liikkeen järjestämäksi tuhopoltoksi. Nykyinen työväentalo valmistui vuonna 1936. Talon hirsinen runko-osa on entinen Tervasaaren Kiljusen tupa. Urakoitsijana oli Antti Kiljunen. Taloa laajennettiin myöhemmin rakentamalla siipiosa ja eteinen.
Rakennus.
Talo on hirsirunkoinen. Se on vuorattu laudoilla. Sisäkatto ja sisäseinät on paneloitu. Alkuperäinen uunilämmitys muutettiin vuonna 1956 sähkölämmitykseksi. Talon ovet ja ikkunat uusittiin vuonna 1976. Alkuperäinen pärekatto muutettiin vuonna 1977 huopakatoksi. Talon alkuperäinen väri on ollut keltainen, vuodesta 1977 lähtien punainen. Vuonna 1982 talossa ei ole vesijohtoa eikä viemäriä, mutta ne ovat suunnitteilla.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja huoneen asunto. Pihalla on sauna, halkovaja ja käymälät.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja ja juhlia (1982).
Kangasniemen työväentalo

Kangasniemen työväentalo (Työkkäri, Työski) sijaitsee Kangasniemen keskustassa. Se on kulttuurihistoriallisesti merkittävä, ja siihen liittyy sekä historiallisia että rakennushistoriallisia arvoja.
Historia.
Kangasniemen työväenyhdistyksen ensimmäinen talo sijaitsi nykyisen Satamatien tuntumassa Kangasniemen kirkolla. Se otettiin käyttöön vuonna 1907. Talo purettiin vuonna 1957. Uusi työväentalo rakennettiin talkoilla seurakunnalta vuokratulle tontille. Rakennussuunnitelman laati kunnan rakennusmestari Viljo Haapala. Ensimmäisessä rakennusvaiheessa rakennettiin juhlasali, näyttämö ja huone ravintolaa varten. Toisessa vaiheessa vuonna 1961 rakennettiin ravintolasali, kerhohuoneita sekä vahtimestarin asunto.
Rakennus.
Talo on rankarakenteinen ja vuorattu ulkopuolelta laudoilla. Ulkoväri on vaalean keltainen. Kate on peltiä. Sisäkatto ja sisäseinät on haltexlevyä, sisäseinillä on tapetit. Talon alkuperäinen puukeskuslämmitys vaihdettiin vuonna 1968 öljykeskuslämmitykseen. Talossa on vesijohto ja viemäri ja sisä-wc. Peruskorjauksia on tehty vuonna 1991 ja vuosina 2020–2024. Talon keittiö on uusittu vuonna 2022. Sisääntuloaulaan on rakennettu esteettömät wc-tilat.
Talossa järjestetään erilaisia tilaisuuksia mm. kokouksia, liikuntakursseja, kirpputoreja, bingoa, tansseja sekä yhdistys/perhejuhlia juhlia. Taloa on myös aikoinaan käytetty koulun väistötiloina, vuokrattu Pieksämäen Ammattikoulun sivuosastolle sekä Kangasniemen kunnalle erityistarpeita omaavien päivätoimintaa varten. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö. Yläkerrassa luokkahuone ja "klubitila". Työväen taloa voi vuokrata erilaisiin tilaisuuksiin.
Rantasalmen työväentalo

Rantasalmen Työväentalo sijaitsee Rantasalmen keskustassa.
Historia.
Rantasalmen työväenyhdistys osti vuonna 1910 Kangaspellontilan päärakennuksen Petter Falkilta. Taloon tehtiin laajennuksia vuosina 1925 ja 1950. Työt rahoitettiin vuosina 1913 ja 1925 keräyksillä ja lainalla ja vuonna 1950 lainalla. Työt teetettiin rakennusurakkana.
Rakennus.
Työväentalo on hirsirunkoinen ja lautarakenteinen. Alkuperäinen kate on ollut päre. Vuonna 1956 katteeksi laitettiin galvanoitu kourupelti. Ulkoseinät ovat olleet aluksi vuoraamattomia. Vuonna 1950 ulkoseinät on vuorattu pystylaudoituksella. Talon ulkoväri oli aiemmin punainen, mutta vuonna 1954 se maalattiin lehmuksenvihreäksi. Sisäseinissä on ollut maalattu pahvi ja paneeli. Vuonna 1950 sisäseiniin on laitettu halltex-levyt ja paneeli. Myös isäkattoon laitettiin vuonna 1950 haltexlevyt. Ikkunat, ovet ja kuistit on muutettu vuonna 1950. Talo on ollut aluksi puulämmitteinen. Lämmitys muutettiin vuonna 1950 öljyllä toimivaksi keskuslämmitykseksi. Vuonna 1962 laitettiin vesijohto, viemäri ja wc.
Talossa on ravintola, keittiö, eteinen ja kahden huoneen ja keittiön asunto. Entinen juhlasali ja näyttämö on vuonna 1962 muutettu kolmeksi huoneeksi.
Toimintaa työväentalolla.
Talo on osittain omassa käytössä ja osittain vuokrattuna. Taloa käytetään kokouksiin ja urheiluharjoituksiin. Rantasalmen lukio on toiminut talossa vuosina 1962–1975 ja Rantasalmen Kansalaisopisto vuosina 1975–1976.
Lähteet.
Mäntyharjun työväentalo

Mäntyharjun työväentalo sijaitsee Mäntyharjun keskustassa. Se on maakunnallisesti merkittävä, ja kohteella on sekä historiallisia, rakennushistoriallisia että maisemallisia arvoja. Talo on suojeltu kaavalla.
Historia.
Mäntyharjun työväentalo on valmistunut vuonna 1928. Se on rahoitettu omalla pääomalla ja lainoilla ja rakennettu urakalla.
Rakennus.
Mäntyharjun työväentalo edustaa 1920-luvun klassismia. Talo on tyylillisesti harvinaisuus työväentalojen joukossa, ja se on säilyttänyt hyvin alkuperäiset piirteensä. Talo on hirsirunkoinen ja vuorattu laudoilla. Sisäkatto ja sisäseinät on paneloitu. Talon alkuperäinen lämmitys oli uuni, vuonna 1982 uuni ja kamina.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, kehohuone, elokuvakonehuone ja huoneen ja keittiön asunto. Lisärakennuksessa on wc, halkovaja ja varasto.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, urheiluharjoituksia, elokuvia, tansseja ja juhlia (1982).
Vihtarin työväentalo

Vihtarin työväentalo sijaitsee Heinävedellä Vihtarin rautatieaseman läheisyydessä. Talolla on sekä historiallisia, maisemallisia että rakennushistoriallisia arvoja.
Historia.
Vihtarin työväenyhdistys rakensi alkuperäisen työväentalon vuosina 1909-1910. Se kuitenkin purettiin vuonna 1938 rautatien rakennuksen tieltä. Nykyinen talo on rakennettu vuonna 1938. Talo on rakennettu pääosin talkoilla. 
Rakennus.
Talo on hirsirunkoinen ja taitekattoinen. Se on vuorattu ulkopuolelta rimalaudoilla vuonna 1954. Alkuperäinen pärekatto muutettiin vuonna 1954 peltikatoksi. Sisäkatto on lautaa, ja sisäseinät on vuorattu halltex-levyillä. Talossa on alkuperäinen uunilämmitys. Siinä ei ole vesijohtoa eikä viemäriä.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja huoneen ja keittiön asunto.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja ja juhlia.(1982) 
Lähteet.
Floroglusinoli

Floroglusinoli (C6H6O3) eli 1,3,5-trihydroksibentseeni on fenolijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä ja reagenssina analyyttisessä kemiassa. 
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa floroglusinoli on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti. Floroglusinoli liukenee vain hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja pyridiiniin. Muiden fenolien tavoin yhdiste on heikko happo.
Floroglusinolilla esiintyy keto-enolitautomeriaa. Useimmiten fenolimuoto on vallitseva ja ketonimuotoa esiintyy emäksisissä oloissa. Floroglusinolin reaktiot ovat tyypillisiä fenoleille, erimerkiksi eetterien ja estereiden muodostumiset sekä elektrofiiliset aromaattiset substituutiot. Ketonina yhdiste reagoi esimerkiksi hydroksyyliamiinin ja eräiden muiden amiinien kanssa imiineiksi ja muodostaa additiotuotteen vetysulfiitti-ionien kanssa.
Valmistus ja käyttö.
Ensimmäisen kerran floroglusinolia valmisti Heinrich Hlasiwetz vuonna 1855 hydrolysoimalla floretiinia. Nykyään yhdistettä valmistetaan erityisesti pelkistämällä trinitrobentseeniä tai 2,4,6-trinitrobentsoehappoa 1,3,5-triaminobentseeniksi. Triaminobentseeni reagoi hydroksidien kanssa muodostaen floroglusinolia. Yhdistettä voidaan valmistaa myös kuumentamalla resorsinolia hydroksidien kanssa tai hapettamalla tri-isopropyylibentseeniä. Jälkimmäinen reaktio on samankaltainen kuin valmistettaessa fenolia kumeenista.

Floroglusinolia käytetään muun muassa atsovärien, lääkeaineiden, kosmetiikan ainesosien, fenolihartsien ja valokopiopaperin valmistamiseen. Yhdistettä käytetään reagenssina analyyttisessä kemiassa esimerkiksi ligniinin ja pelkistävien sokerien läsnäolon osoittamiseen.
Sulkavan työväentalo

Sulkavan työväentalo Tanhula sijaitsee Sulkavan keskustassa. Se on maakunnallisesti arvokas ja siihen liittyy sekä rakennushistoriallisia että maisemallisia arvoja.
Historia.
Sulkavalle perustettiin työväenyhdistys vuonna 1905. Työväenyhdistys siirsi vuonna 1911 Lohikoskelta pari vuotta aiemmin rakennetun työväentalon kirkonkylälle. Pystytys tehtiin talkoilla, rakennusmateriaalia saatiin osittain keräyksillä ja osittain ostettiin. Sisällissodan aikana vuonna 1918 talo oli valkoisten hallussa, jolloin se kärsi vaurioita. Taloon tehtiin laajennuksia vuosina 1954 ja 1966.
Rakennus.
Työväentalo on hirsirunkoinen. Se on vuorattu laudoilla vuonna 1954. Talo on maalattu punaiseksi vuonna 1946 ja uudelleen vuonna 1971. Alkuperäinen pärekate on vuonna 1958 vaihdettu peltikatteeksi. Vuonna 1954 on sisäkattoon laitettu haltexlevyt ja sisäseiniin lastu- ja haltexlevyt. Talon alkuperäinen uunilämmitys on vuonna 1966 vaihdettu öljykeskuslämmitykseen. Samana vuonna on taloon asennettu vesijohto, viemäri ja wc. Myös talon ovet on uusittu vuonna 1966.
Talon vesikatto uusittiin vuonna 1986 ja keittiö on uusittu vuonna 1914.
Talossa on juhlasali, ravintola, keittiö, eteinen ja kahden huoneen ja keittiön asunto. Näyttämö on purettu vuonna 1959.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvanäytöksiä bingoa, urheiluharjoituksia ja juhlia.
Ylivoimainen (kappale)

Ylivoimainen on Kuumaa-yhtyeen 19. tammikuuta 2023 julkaistu musiikkikappale, jolla se osallistui samanvuotiseen Uuden Musiikin Kilpailuun. Kappale sijoittui finaalissa viidenneksi 107 pisteellä.
”Ylivoimainen” nousi Suomen virallisen listan ykköseksi viikolla 6/2023. Se on ollut lisäksi neljä perättäistä viikkoa viiden kärjessä.
Yhtyeen lisäksi kappaletta oli mukana tekemässä sen vastaava tuottaja Jonas Olsson. Kappale syntyi intuitiivisesti. Yhtyeen laulaja ja kappaleen sanoittanut Johannes Brotherus oli inspiroitunut sanasta ylivoimainen. Kappaleessa kertoja on valmis tekemään mitä vain, jotta saa mitä haluaa. Brotherus on kuvannut kappaletta yhtyeen siihen asti vauhdikkaimmaksi rakkauslauluksi.
Savonlinnan työväentalo Kisalinna

Savonlinnan työväentalo Kisalinna sijaitsee Savonlinnan keskustassa. Talon omistaa Savonlinnan Työväenyhdistys.
Historia.
Savonlinnan työväenyhdistys on perustettu joulukuussa 1887. Yhdistys toimi aluksi vuokratiloissa. Oma talo valmistui vuonna 1893 Koulukadun alapäähän.
Uuden talon rakentamista varten perustettiin Oy Olavila vuonna 1953. ”Olavilan valistustalo” talkootyöt alkoivat elokuussa 1954. Huhtikuun lopulla vuonna 1955 vietettiin harjannostajaisia, ja 11. marraskuuta 1955 talo vihittiin käyttöön. Taloa alettiin kutsua nimellä ”Kisalinna”. Työväenyhdistyksen ja muiden työväenjärjestöjen toiminta siirtyi sen suojiin.
Savonlinnan teatteri toimi Kisalinnassa alivuokralaisena. Se kunnallistettiin vuoden 1980 alussa, ja Savonlinnan kaupunki vuokrasi tällöin Kisalinnasta pysyvät toimitilat teatterille. Vuokraus käsitti kerho- ja juhlasalin näyttämöineen sekä siihen kuuluvat sosiaalitilat. Myöhemmin tiloihin liitettiin vielä eteis- ja lämpiötilat keittiöineen sekä kellarikerroksessa sijainnut halkovarasto, joka kunnostettiin teatterin pukuvarastoksi.
Samaan aikaan työväenyhdistykselle ja muille järjestöille kunnostettiin kolmannen kerroksen retkeilymajana olleet tilat kokous- ja juhlasaliksi ja rakennettiin omaan käyttöön pieni keittiö. Työväenyhdistyksen Soittokuntien harjoituksia varten kunnostettiin Kisalinnan alakertaan toimitilat. Voimailutilojen yhteyteen rakennettiin lisää pukeutumistiloja ja samaan yhteyteen kunnostettiin pieni kokoushuone ”Juttutupa”.
”Nuorisohuone” oli vuokrattuna Savonlinnan nuorisolautakunnalle. Liiketoimintaa varten oli vuokrattuna tiloja kampaamolle, kukkakioskille, grillille ja ravintolalle. Myös piirilehti Vapaus oli vuokrannut tilat toimistolleen.
Rakennus.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, keittiö, eteinen, kolmen huoneen ja keittiön asunto, viisi toimistoa sekä retkeilymaja.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, urheiluharjoituksia, bingoa, teatteria, ja juhlia. Vuokratiloissa toimii ravintola, herkkugrilli, kioski, kukkamyymälä ja kampaamo (1982).
Myyrmäen helluntaiseurakunta

Myyrmäen helluntaiseurakunta eli Liesikappeli on Vantaan Myyrmäessä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1986. Myyrmäen helluntaiseurakunnan pastorina toimii Tony Valerius. Seurakunnan tilat sijaitsevat Myyrmäessä Liesikujalla. Myyrmäen helluntaiseurakunnan rakentuminen on syntynyt Helsingin Saalem-seurakunnan myötävaikutuksesta.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten, opetusten ja rukousiltojen lisäksi lapsi- ja nuorisotoiminta, pienryhmätoiminta, senioritoiminta, kurssitoiminta sekä mediatoimintaa Radio Dein kautta. Seurakunta tekee lähetystyötä Itä-Afrikassa ja Unkarissa. Seurakunta tekee myös yhteistyötä Fida Internationalin ja muiden helluntaiseurakuntien kanssa.
Media.
Myyrmäen helluntaiseurakunta lähettää tilaisuuksistaan suoria lähetyksiä muun muassa UskoTV-palvelun kautta. Vuosina 2005–2010 seurakunnassa tuotettiin "Elämän sykkeessä"-ohjelmaa yhdessä muiden pääkaupunkiseudun helluntaiseurakuntien kanssa. Ohjelmaa lähetetään TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.
Tove Strand

Tove Strand (aik. "Tove Strand Gerhardsen"; s. 29. syyskuuta 1946 Kongsvinger) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän on toiminut Norjan sosiaaliministerinä 1986–1989 sekä työ- ja hallintoministerinä 1990–1992.
Oddny Aleksandersen

Oddny Aleksandersen (s. 5. helmikuuta 1942 Vesisaari) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän on toiminut Norjan hallintoministerinä vuosina 1992–1993.
Arne Winter

Toinen Arne Winter (1899–1994) oli tamperelainen maalitehtaan toimitusjohtaja.
Winter syntyi tehtailija Daniel Winterin (1864–1908) poikana. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa humanistisia tieteitä ja oli monipuolisesti kielitaitoinen. Isä omisti veljensä Rudolf Winterin (1862–1912) kanssa Tampereella teollisuusyrityksiä, joista tärkein oli D. Winter &amp; Co. Osakeyhtiö. Se valmisti aluksi tapetteja ja oli vuonna 1909 Pohjoismaiden suurin tapettitehdas, mutta vähitellen sen pääalaksi tuli maalien valmistaminen. Sekä Daniel että Rudolf Winter kuolivat varsin varhain. Niinpä Arne joutui tehtaan osaomistajaksi ja johtotehtäviin, vaikka teknokemian ala oli hänelle melko vieras.
Pitkään yhtiön apulaisjohtajana toiminut Arne Winter kohosi sen toimitusjohtajaksi vuonna 1950. Hän kehitti tehtaan työväen ja Epilän kaupunginosan elinoloja. Yritys myytiin Rosenlewille vuonna 1960, jolloin Arne Winter jäi eläkkeelle. Eläkevuotensa hän asui Helsingissä.
Arne Winterin puolisoita oliva Margareta Rosi-Maria Molin (elinvuodet 1898–1943), Sara Rose-Marie Molin (elinvuodet 1906–1953) ja Doris Maria Eneberg.
Doming Lam

Doming Lam Ngok-pui (; 1926 Macao – 11. tammikuuta 2023) oli hongkongilainen säveltäjä. Hänen teostensa joukossa ovat kiinalaiselle orkesterille sävelletyt "Insect World" ja "Autumn Execution" sekä vuonna 1995 Taiwanin presidentillisessä palatsissa esitetty "Three Night Songs of Li-Po". "Autumn Executionista" myönnettiin vuonna 1993 Pekingissä 1900-luvun mestariteoksen palkinto.
Lam aloitti viulunsoiton ja muutti vuonna 1947 Hongkongiin, jossa oli mukana perustamassa Hongkongin filharmonista orkesteria alun perin nimellä Sino-British Orchestra. Vuosina 1954–1958 Lam opiskeli Toronton yliopistossa ja Toronton The Royal Conservatory of Musicissa. Hän sai Kanadassa sävellysdiplominsa vuonna 1958. 1960-luvun alkupuolella Lam opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa Miklós Rózsan johdolla elokuvamusiikkia ja -tuotantoa. Vuonna 1965 hän palasi Hongkongiin. Siellä hän työskenteli televisio- ja radioasema Rediffusionin palveluksessa sen kulttuuri- ja viihdeohjelmien tuottajana vuoteen 1971. 1960-luvulta asti Lamin taiteellinen päämäärä oli uuden kiinalaisen musiikin tyylin luominen soveltamalla aikansa tekniikoita musiikkiperinteiden käsittelyssä. Hän esimerkiksi yhdisteli perinteisiä kiinalaisia melodioita avantgardistiseen musiikkiin ja oli kiinalaiselle orkesterille sävelletyn modernin orkesterimusiikin genren edelläkävijä.
Lam toimi vuosina 1979–1993 Hongkongin kiinalaisen orkesterin kunnianeuvonantajana. Hän toimi myös sen säännöllisenä vierailevana kapellimestarina. Vuonna 1980 hän osallistui Darmstadtin kesäkurssille. 1980-luvulla Lam tuotti klassisen musikin ohjelmia RTHK:lle. Hän opetti Hongkongin yliopistossa musiikin laitoksella ja oli sen residenssisäveltäjä. Hän sai vuonna 1991 Hongkongin yliopiston parhaan opettajan palkinnon. Lam oli vuosina 1983–1989 Cultural Institute of Macaun musiikillinen johtaja ja uudisti sen 50-henkisen kamariorkesterin. Hän toimi myös vuosien ajan Hongkongin lastenkuoron musiikillisena johtajana. Hän jäi eläkkeelle ja asettui Torontoon vuonna 1994.
Lam oli mukana perustamassa Aasian säveltäjäliittoa. Hän oli sen Hongkongin jaoksen puhemies vuosina 1973–1983 ja Aasian säveltäjäliiton pääsihteeri vuosina 1980–1990. Lam oli myös yksi Composers and Authors Society of Hong Kongin perustajajohtajista ja istui sen hallituksessa vuosina 1977–1994. Vuonna 1983 hän järjesti uudelleen Aasian säveltäjäliiton Hongkongin jaoksen perustamalla Hongkongin säveltäjäkillan, jonka kunniapuheenjohtajaksi hänet valittiin. Vuonna 1999 hän sai Composers and Authors Society of Hong Kongin Hall of Fame Awardin. Vuonna 2007 Lam tuli valituksi International Society for Contemporary Musicin (ISCM) kunniajäseneksi. Hän oli vuonna 1988 taiteellisena johtajana järjestänyt ensimmäisen Aasiassa pidetyn ISCM:n World Music Days -tapahtuman Hongkongissa. Lam sai myös Hong Kong Academy for Performing Artsin kunniatohtorin arvon vuonna 2020 ja sai esittelyn "New Grove Dictionary of Music and Musiciansiin" vuonna 2001.
‘Uwaynāt

‘Uwaynāt () on laaja vuori Saharan autiomaassa. Libyan, Egyptin ja Sudanin rajat kohtaavat vuorella.
‘Uwaynāt kattaa reilun 1500 km2 kokoisen alueen ja sen korkein huippu nousee 1934 metrin korkeuteen. Esihistoriallisena aikana, jolloin Saharan autiomaa oli merta, ‘Uwaynāt on mahdollisesti ollut saari.
Muinaisten egyptiläisten arvellaan todennäköisesti tunteneen ‘Uwaynātin sen keitaiden sekä sadeveden synnyttämien lammikoiden myötä, mutta sittemmin paikka on unohtunut tuhansiksi vuosiksi. ‘Uwaynāt löydettiin uudelleen vasta 1800-luvulla Libyan autiomaahan tehtyjen tutkimusretkien myötä. Englantilaisen aavikkotutkimusmatkailija Ralph Bagnoldin mukaan ‘Uwaynātille saapui ensimmäisenä 1800-luvun alussa nykyisen itäisen Tšadin alueelta pohjoiseen uutta kuljetusreittiä etsimään lähtenyt arabikaravaani. On kuitenkin arveltu, että karavaanin johtaja Shehaymahilla olisi ollut jotain etukäteistietoa paikasta. Noin 3000 vuotta edellisestä tunnetusta egyptiläisten käynnistä ‘Uwaynātilla saapui seuraava egyptiläinen paikalle. Hän oli egyptiläinen aristokraatti Ahmad Muhammad Hassanein Bey, joka kävi paikalla matkatessaan kamelilla pohjoisen Sollumista 3450 km etelään al-Fashiriin. Hassanein Beyn käydessä ‘Uwaynātilla siellä asui noin 150 nykyisen Tšadin alueelta tullutta tubua, jotka olivat paenneet Ranskan siirtomaahallintoa. Seitsemän vuotta myöhemmin tubuista oli kuitenkin jäljellä enää vain kuusi ja vielä kolme vuotta myöhemmin ei enää ketään.
‘Uwaynātin kiviseinämissä on kalliopiirroksia, jotka esittävät karjaeläimiä, kirahveja, leijonia sekä ihmismäisiä olentoja. Piirroksissa ei kuitenkaan esiinny kameleita, joita tuotiin Egyptiin noin 500 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Kalliopiirrokset on luultavasti tehty neoliittisella kaudella kauan ennen muinaisten egyptiläisten valtakautta. Vuonna 2007 alueelta löydettiin kuitenkin piirros, johon on kuvattu Egyptin 11. dynastian faarao Mentuhotep II hänen nimensä kera.
Vammalan lukio

Vammalan lukio on Sastamalassa sijaitseva lukio, jossa on noin 320 oppilasta ja 16 opettajaa. Lukion rehtorina on toiminut Leeni Kirvesmäki vuodesta 2018.
Koulun historia yltää vuoteen 1904, jolloin Tyrvään yhteiskoulu perustettiin. Koulun toiminta on jatkunut keskeytyksettä läpi sen historian muun muassa nimillä Tyrvään yhteiskoulu ja Tyrvään yhteislyseo. Vuonna 1909 koulusta tuli yliopistoon johtava oppikoulu, ja koulun ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat keväällä 1912. Koulun oppilasmäärä oli suurimmillaan 1960- ja 1970-lukujen taitteen tienoilla, jolloin oppilaita oli muutamana lukuvuonna yli 900.
Ensimmäiset puoli vuosisataa Tyrvään yhteiskoulu toimi yksityisenä, kunnes se muuttui vuonna 1955 valtion omistamaksi oppikouluksi nimellä Tyrvään yhteislyseo. Vammalan tultua kaupungiksi vuonna 1965 koulun nimeksi vaihdettiin Vammalan yhteislyseo.Peruskoulujärjestelmään siirryttäessä koulusta tuli vuonna 1973 Vammalan kaupungin koululaitokseen kuuluva Vammalan lukio.
Tyrvään yhteiskoulu aloitti toimintansa vuokratiloissa, kunnes sille valmistui ensimmäinen oma talo vuonna 1908 tontille, jolta Tyrvään oluttehdas oli hieman aiemmin häädetty. Koulutalo säästyi Vammalan vuoden 1918 palosta vaurioitta, mutta tuhoutui maaliskuussa 1920 sattuneessa tulipalossa perustuksiaan myöten. Uusi koulutalo rakennettiin entisen paikalle vuonna 1921, ja sitä laajennettiin kahteen otteeseen vuosina 1928 ja 1954. Koulun laajennusosa, jossa Vammalan lukio nykyisin toimii, valmistui syyslukukauden 1962 alkaessa.
Menestys kansallisessa vertailussa.
Vammalan lukio on valittu STT:n lukiovertailussa suurista lukioista parhaaksi ja kaikista lukioista Vammalan lukio on sijalla 12. Lukion tarjoama lentopallolinja kerää myös opiskelijoita ympäri suomea. 
Opiskelijakuntatoiminta.
Vammalan lukiossa toimiva Vammalan lukion opiskelijakunta on Sastamalan aktiivisimpia. Hallituskauden 2022-2023 aikana se on ottanut kantaa lukion järjestyssääntöjen uudistamiseen ja järjestänyt viihteellisiä tapahtumia opiskelijoille.
Arsen Avakov

Arsen Borysovytš Avakov (, ; s. 2. tammikuuta 1964 Baku, Azerbaidžan, Neuvostoliitto), on armenialaissyntyinen ukrainalainen valtiomies ja poliitikko. Hän toimi Ukrainan sisäministerinä vuosina 2014–2021.
Tausta.
Avakov syntyi 2. tammikuuta 1964 Bakussa sotilasperheeseen. Kansallisuudeltaan hän on armenialainen. Vuodesta 1966 lähtien hän on asunut pysyvästi Ukrainassa. Hän on Ukrainan kansalainen. Avakov valmistui järjestelmäinsinööriksi Harkovan polyteknisestä instituutista vuonna 1988. Vuonna 1990 Avakov perusti Investor JSC:n. Vuosina 2005–2010 Avakov toimi Harkovan aluehallinnon puheenjohtajana. Syksystä 2011 joulukuuhun 2012 Avakov oli poliittisessa maanpaossa Italiassa Viktor Janukovytšin hallinnon vainon vuoksi Ukrainassa.
Sisäministerinä.
Avakov valittiin vuonna 2012 Ukrainan Verh’ovna Radaan. Vuoden 2014 vallankumouksen aikana Avakov oli yksi Euromaidanin komentajista. Ukrainan parlamentti hyväksyi 27. helmikuuta 2014 Arsen Avakovin Ukrainan sisäministeriksi.
Avakovia pidettiin Azov-liikkeen suojelijana ja isäntänä ja sen katupartiota Kansallinen militia hänen henkilökohtaisena armeijanaan.
Avakovin aloitteesta perustettiin vuonna 2014 Ukrainan kansalliskaarti ja Ukrainan vapaaehtoispataljoonat. Ne auttoivat pysäyttämään Venäjän federaation sotilaallisen hyökkäyksen Itä-Ukrainassa. Huhtikuun 7.-8. päivän yönä 2014. Avakov valvoi henkilökohtaisesti Harkovan aluehallinnon rakennuksen valtaamista Venäjän federaation separatistien ja taistelijoiden toimesta. Avakov käynnisti sisäministeriön työn biometristen passien käyttöön ottamiseksi. Tämä oli edellytys sille, että Ukraina voi saada viisumivapauden EU-maihin.
Avakov puolusti Ukrainan kansalliskaartin taistelijaa Vitali Markivia Italiassa. Avakovin avustuksella italialainen tuomioistuin Milanossa luopui Markivia ja Ukrainaa vastaan nostetuista syytteistä, jotka liittyivät italialaisen kuvajournalistin Andrea Rocchellin ja venäläisen Andrei Mironovin kuolemaan Slavjanskissa toukokuussa 2014.
Avakov toimi Ukrainan sisäministerinä 24. helmikuuta 2014–15. heinäkuuta 2021 kahden presidentin – Petro Porošenkon ja Volodymyr Zelenskin – aikana, ja hän oli ministerinä viisi kautta. Tämä on pisin toimikausi tässä tehtävässä itsenäisessä Ukrainassa.
Intercontinental GT Challenge

Intercontinental GT Challenge on SRO Groupin kilpa-autosarja, jonka ensimmäinen kausi oli vuonna 2016. Sarja koostuu kestävyysajoista gran turismo -autoilla, jotka ovat FIA GT3 -säädöksien mukaisia.
Sarjassa valmistajat voivat osoittaa ja tukea paikallisia talleja valituissa tapahtumissa saadakseen pisteitä. Ensimmäisellä kaudella 2016 mukana oli neljä valmistajaa, jotka olivat Audi, Bentley, McLaren ja Mercedes. Sarja on kasvanut yhdeksään valmistajaan ja mukaan ovat tulleet Aston Martin, BMW, Ferrari, Honda, Lamborghini ja Porsche. Asiakastallien käyttämisellä autoja ei tarvitse rahdata ympäri maailmaa, jolloin kustannukset laskevat.
Kilpailut voivat olla yksittäisiä tapahtumia, kuten Suzukan 10 tunnin ajo, (jonka järjestää Super GT -sarjaa järjestävä GT Association) ja Bathurstin 12 tunnin ajo (tapahtumaa järjestää Supercars Events), tai kilpailu voi olla osa toista mestaruussarjaa (esimerkiksi Span 24 tunnin ajo, Indianapolisin 8 tunnin ajo ja Kyalamin 9 tunnin ajo), mutta kaikissa kilpaillaan samojen teknisten sääntöjen mukaisilla autoilla. Ensimmäisellä kaudella mukana olivat Bathurstin 12 tunnin ajo, Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo, Span 24 tunnin ajo ja Sepangin 12 tunnin ajo. Sarjassa on käytössä Balance of Performance (BoP) -säännöt, joita hallinnoi SRO.
Joska Försti

Joska Försti (s. 1.lokakuuta 2002 Evijärvi) on suomalainen lentopalloilija. Förstin kasvattajaseura on Alahärmän Kisa ja hän pelaa kaudella 2025–2026 Kokkolan Tiikereissä Mestaruusliigaa. 
Försti teki liigadebyyttinsä 19. helmikuuta 2020 ottelussa Raision Loimua vastaan, jonka Tiikerit vei nimiinsä 3–2. Ensimmäinen mitali tuli heti seuraavalla kaudella 2020–2021, kun Tiikerit voitti pronssiottelussa Vantaa Ducksin numeroin 3–1. 
Todellisen läpimurron Försti teki kaudella 2021–2022. Hänet valittiin sekä joulu- että helmikuun liigatähdistöön. Tammikuussa 2022 Tiikerit eteni Suomen Cupin finaalin, kukistaen välierässä Hurrikaani-Loimaan 3–1. Finaalissa Savo Volley oli parempi luvuin 0–3. Tiikerit saavuttivat runkosarjassa sijan 4, joka oikeutti kotietuun pudotuspeleissä. Joukkue hävisi tiukan puolivälieräsarjan Hurrikaani-Loimaalle.
Kaudella 2022–2023 Tiikerit pelasi CEV Challenge Cupia edellisen kauden cupin menestyksen johdosta. Tiikerit eteni jatkoon ensimmäiseltä kierrokselta pudottaen slovenialaisen Panvita Pomgradin. Tiikerit hävisi vierasottelun Sloveniassa 2–3, mutta voitti kotonaan 3–1 ja eteni jatkoon. Seuraavalla kierroksella vastaan asettui kova Steaua Bucuresti. Kotiottelussa Tiikerit laittoi romanialaiset tiukoille häviten 3–2. Vierasottelu oli enemmän romanialaisten hallintaa ja Steaua veikin ottelun nimiinsä 3–0 ja eteni seuraavalle kierrokselle. 
Kaudeksi 2023–2024 Försti siirtyi Turkuun ja Tutoon. Tuto Volley sijoittui runkosarjassa kahdeksanneksi, mutta kaikkien yllätykseksi se venytti puolivälieräsarjan tulevaa Suomen mestaria Hurrikaani-Loimaata vastaan ratkaisevaan viidenteen peliin, jossa Hurrikaani oli kuitenkin parempi ja eteni jatkoon. 
Seuraavan kauden Försti pelasi kyyjärveläisessä Kyky-Betsetissä. Kyky-Betset taisteli pitkin kautta pudotuspelipaikasta ja varmisti sen aivan kauden lopussa 3–1 kotivoitolla Förstin edellisen kauden seurasta Tutosta. Pudotuspeleissä tie nousi pystyyn Akaa-Volleyta vastaan. 
Försti tekee paluun Kokkolan Tiikereiden riveihin kaudeksi 2025–2026.
Suomea Försti on edustanut nuorisomaajoukkueissa. Pohjois-Euroopan mestaruuskisoissa Förstillä on pronssi ja hopea alle 17-vuotiaista ja mestaruus alle 19-vuotiaista.
Ning Liang

Ning Liang (s. 8. toukokuuta 1958) on kiinalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.
Liang pääsi maakunnalliseen taideakatemiaan vuonna 1974 ja toimi sitten Guangzhoun filharmonisen seuran solistina. Pekingissä hän jatkoi opiskelua Shen Xiangin johdolla vuonna 1979 ja pääsi Keskusmusiikkikonservatorioon. Myöhemmin hän valmistui maisterin oppiarvolla Juilliard Schoolista. Liang voitti naisten sarjan kansainvälisessä Mirjam Helin -laulukilpailussa Helsingissä vuonna 1984. Hän on lisäksi voittanut Metropolitan Opera National Council Auditionsin, kansainvälisen Rosa Ponselle -laulukilpailun, Loren L. Zachary -kilpailun ja kansainvälisen Luciano Pavarotti -laulukilpailun.
Euroopassa työskentelyn Liang aloitti Hampurin valtionoopperassa ja Wienin valtionoopperassa, minkä lisäksi hän kuului Stuttgartin valtionoopperan solistikuntaan. Häntä on kuultu muun muassa La Scalassa, Staatsoper Unter den Lindenissä, Deutsche Oper Berlinissä, Covent Gardenissa, La Monnaiessa, Gran Teatre del Liceussa ja Teatro Colónissa. Metropolitan-oopperassa Liang debytoi Octavianin roolissa Richard Straussin "Ruusuritarissa". Hän on esiintynyt myös moderneissa oopperoissa, kuten Stewart Wallacen ja Tan Dunin teoksissa sekä György Ligetin "Le Grand Macabressa". Liangin muuhun ohjelmistoon on kuulunut rooleja muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Gioacchino Rossinin, Vincenzo Bellinin, Hector Berlioz'n, Jules Massenet'n, Giuseppe Verdin, Jacques Offenbachin, Charles Gounod'n, Richard Wagnerin, Claudio Monteverdin, Georg Friedrich Händelin ja Christoph Willibald Gluckin teoksissa.
Liang on vieraillut usein esiintyjänä Suomessa, myös Savonlinnan oopperajuhlilla Kiinan kansallisoopperan kanssa vuonna 1988 "Carmenin" tuotannossa. Hänet tunnetaan Suzukin roolin tulkinnasta vuoden 1995 elokuvassa "Madama Butterfly". Hän on esiintynyt Suzukin roolissa Giacomo Puccinin "Madama Butterflyssa" myös oopperalavoilla. Oopperassa tekemänsä työn ohella Liang on toiminut aktiivisesti konsertti- ja resitaalilaulajana sekä solistina. Hän on laulanut muun muassa Gustav Mahlerin sinfonioiden nro 2 ja nro 8 levytyksillä. Opetustyötä hän on tehnyt Pekingissä.
Hans Øllgaard

Hans Øllgaard voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Pekka Uotila

Pekka Uotila (s. 2. tammikuuta 1958 Helsinki) on suomalainen elokuvaaja. Hän on myös ohjannut useita dokumenttielokuvia. Uotila opiskeli yhden lukukauden maantiedettä, mutta kun ala ei tuntunut omalta, hän pyrki Taideteolliseen korkeakouluun ja pääsi elokuvataiteen linjalle ensimmäisellä yrittämällä. Hän valmistui taiteen maisteriksi 1990. Hän on myös opettanut elokuvaa Taideteollisessa korkeakoulussa.
Uotila on ohjannut ja kuvannut toista sataa pitkää ja lyhyttä elokuvaa, niin dokumentti- kuin näytelmäelokuvia. Hän on Suomen Elokuvaajien Yhdistys F.S.C:n jäsen.
Uotila oli valtion elokuvataidetoimikunnan jäsen 2007–2014. Hän työskenteli lyhyt- ja dokumenttielokuvien tuotantoneuvojana Suomen elokuvasäätiössä vuosina 2015-2020.
Uotilan käsikirjoittama, kuvaama ja ohjaama lyhytelokuva elokuva "Eino ja mä" voitti Risto Jarva -palkinnon sekä Tampereen lyhytelokuvajuhlien 1998 pääpalkinnon alle 30-minuuttisten sarjassa 1998. Hän on ollut ehdolla parhaan kuvauksen Jussi-palkintoon elokuvista "Rakkaudella, Maire" (1999) ja "Menolippu Mombasaan" (2002).
Satu Sippola-Nurminen

Satu Marjatta Sippola-Nurminen (s. 19. lokakuuta 1959 Orivesi) on suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.
Sippola-Nurminen opiskeli muiden muassa Gunni Granbergin johdolla. Hän voitti vuonna 1983 Timo Mustakallio -laulukilpailun. Vuonna 1984 hän sijoittui neljänneksi kansainvälisessä Mirjam Helin -laulukilpailussa ja voitti Lappeenrannan valtakunnallisen laulukilpailun. Sippola-Nurminen esiintyi vuosina 1983 ja 1985 Suomen kansallisoopperassa Kreivitär Almavivan roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa "Figaron häät". Hän on esiintynyt lisäksi muun muassa Tatjanan ("Jevgeni Onegin"), Donna Annan ("Don Giovanni"), Amelian ("Naamiohuvit") ja Toscan ("Tosca") rooleissa Tampereella. Hän on esiintynyt muissakin Suomen kaupungeissa.
Sippola-Nurminen on oopperatyönsä ohella esiintynyt konserttilaulajana ja orkesterisolistina. Hän on opettanut Tampereen konservatoriossa ja Ylä-Satakunnan musiikkiopistossa. Vuonna 1995 hän sai työstään laulupedagogina Rafael Ahlströmin rahaston musiikkipalkinnon.
Eho (sovellus)

Eho () on venäjänkielinen älypuhelinsovellus, joka toimii internetradiona osana Venäjän oppositiomediaa. Sovellus julkaistiin lokakuussa 2022 Berliinissä.
Sovelluksen on tarkoitus toimia alkuvuodesta 2022 lakkautetun radioaseman Eho Moskvyn seuraajana. Radioasema aloitti lähetykset alun perin 1990. Se joutui Venäjän viranomaisten vainon kohteeksi helmikuussa 2022 alkanutta Venäjän hyökkäystä Ukrainaan koskevan uutisointinsa vuoksi.
Nettiradion päätoimittajana toimii Venäjältä Saksaan muuttanut Maksim Kurnikov. Entisiä Eho Moskvyn toimittajia on muuttanut myös mm. Liettuaan, Latviaan ja Georgiaan, joissa he ovat perustaneet lakkautetun radioaseman työtä jatkavan YouTube-kanavan. Tämä kanava tekee yhteistyötä Ehon nettiradion kanssa.
Eho aloitti toimintansa 3. lokakuuta 2022. Jo kolmen päivän kuluttua Venäjän viestintäviranomainen esti sovellukseen pääsyn Venäjällä.
Ehon ohjelmaa lähetetään Venäjälle, Ukrainan miehitetyille alueille ja Baltiaan Toimittajat ilman rajoja -järjestön satelliittipaketin mukana.
Österlånggatan

Österlånggatan (suom. "Itäinen pitkäkatu") on Tukholman vanhassakaupungissa sijaitseva katu, joka ulottuu kuninkaanlinnalta Järntorgetille. Kadulla on kauppoja, taidegallerioita ja ravintoloita.
Vielä 1200-luvulla katu kulki rantaviivaa pitkin, mutta maankohoamisen sekä maantäytön seurauksena itäpuolelle muodostui uutta maata. Österlånggatan oli keskiajalla toinen kaupungin tärkeimmistä kaduista Västerlånggatanin ohella. Ne kulkivat aivan kaupunginmuurin ulkopuolella. Myöhemmin muuri purettiin ja kadun itäpuolelle täyttömaalle rakennettiin taloja, mikä vähensi Österlånggatanin merkitystä.
Lapuan yläkoulu

Lapuan yläkoulu on Lapuan kaupungissa sijaitseva yläkoulu, jossa on vuosiluokat 7–9. Koulun rehtorina on toiminut Petri Saunamäki kesästä 2012 lähtien. Koulun aiempi nimi oli Lapuan yläaste. Lapuan yläkoulun tiloissa toimi vuosina 1904–1952 Lapuan yhteiskoulu.
Nephi

Nephi on englanninkielisissä maissa käytetty miehen nimi, joka tulee "Mormonin kirjan" samannimisestä hahmosta.