tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Transbaikalin rintama

Transbaikalin rintama oli puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka luotiin 19. kesäkuuta Transbaikalin sotilaspiiristä. Rintaman komentajana toimi 19. kesäkuuta 1941 – 12. heinäkuuta 1945 kenraali Mihail Prokofjevitš ja 12. heinäkuuta – 1. lokakuuta 1945 Neuvostoliiton marsalkka Rodion Malinovski. Lokakuussa 1945 rintama uudelleenjärjestettiin Transbaikal-Amurin sotilaspiiriksi.
Saksan antauduttua Euroopassa toukokuussa 1945 Transbaikalin rintama aloitti viimeisen puna-armeijan hyökkäyksen toisessa maailmansodassa japanilaisia joukkoja vastaan Mantšuriassa 9. elokuuta. Neuvostoliittolaiset Transbaikalin sekä 1. ja 2. Kaukoidän rintaman joukot löivät japanilaiset helposti ja operaation jälkeen Malinovškille myönnettiin Neuvostoliiton sankarin arvonimi. Hyökkäykseen osallistui yli 1,5 miljoonaa sotilasta, 3 900 lentokonetta, 5 500 panssarivaunua ja 26 000 tykkiä.
Hyökkäyssuunnitelman mukaisesti Transbaikalin rintama hyökkäsi Mongolian suunnalta, 1. Kaukoidän rintama meren suunnalta ja 2. Kaukoidän rintama pohjoisesta. Tavoitteeksi asetettiin japanilaisen armeijan lyöminen sekä Sahalinin saaren eteläosan ja Kuriilien saarten miehittäminen.
Taistelu ehti kestää vain noin viikon ennen kuin Japanin keisari Hirohito esitti maan antautumisen 15. elokuuta. Puna-armeija oli tuolloin työntynyt jo syvälle Mantšuriaan ja jatkoi etenemistään ilman vastarintaa miehittäen Shenyangin, Qiqiharin ja Changchunin 20. elokuuta mennessä. Puna-armeija pidätti myös Mantšukuon (ja entisen Kiinan) keisarin Pu Yin.
Prioriteettijono

Prioriteettijono () on tietojenkäsittelytieteessä abstrakti tietotyyppi, joka säilöö alkioita ja niihin sisällytettyjä prioriteetteja. Tyypillinen käyttötapaus voisi olla vaikkapa käyttöjärjestelmän prosessien hallinta, jossa tärkeimmät prosessit saavat eniten suoritinaikaa. Prioriteettijonosta on kaksi symmetristä versiota: "minimiprioriteettijono" tukee pienimmän ja "maksimiprioriteettijono" suurimman prioriteetin omaavan alkion poimimista. Tyypillinen rajapinta on seuraava:
Toteutus.
Tyypillinen toteutus prioriteettijonolle on keko, jolla kaikki prioriteettijonon operaatiot onnistuvat vähintäänkin asymptoottisessa suoritusajassa log("n").
Maja (joki)

Maja ( tai Майя, "Maija") on joki Sahan tasavallan kaakkoisosassa ja Habarovskin aluepiirin pohjoisosassa Venäjällä. Maja saa alkunsa Džugdžurvuorilta ja laskee Sahassa Uus-Maajan uluusin alueella Aldaniin. Maja on 1 053 kilometriä pitkä ja se on alajuoksulta purjehduskelpoinen 500 kilometrin matkalta. Joen suulla sijaitsee Uus-Maajan taajama.
Maja on jäässä lokakuun loppupuolelta toukokuulle asti. Merkittävin Majaan laskeva joki on Judoma.
Hermopinne

Hermopinne on tila, jossa hermokanava on niin ahdas, että sen sisällä oleva hermo joutuu puristuksiin eli pinteeseen. Tila voi johtua esimerkiksi tulehduksen aiheuttamasta turvotuksesta, mekaanisesta vammasta tai joskus myös synnynnäisestä epämuodostumasta. Jos kyse on tulehduksesta, tila paranee useimmiten riittävällä levolla. Pahaksi päässyt hermopinne vaatii pitkän ja usein vaivalloisen toipumisen, ja siitä saattaa jäädä pysyviä hermonsisäisiä arpivauriota ja kipua. 
Tyyppejä.
Tietyt pinnetilat paranevat itsekseen, työrasitusta poistamalla (lepo) tai perustaudin hoidolla. Oireistoa voidaan helpottaa tulehduskipulääkkeillä ja paikallisilla kortisonipistoksilla. Oireiden jatkuessa ja diagnoosin ollessa selvä voidaan leikkaushoitoa käyttää hermon vapauttamiseen.
Yläraajan hermopinne on tavallinen käsillä töitä tekevillä, kuten kampaajilla, hammaslääkäreillä ja asentajilla. Rannekanavaoireyhtymän leikkaushoidossa rannekanavan puristuksessa oleva hermo vapautetaan paikallispuudutuksessa peukalon tyveen tehtävällä viillolla. Poikittaisen jalkaholvin laskeuma voi aiheuttaa hermopinteen jalkapöydän luihin. Se korjataan pohjallisella. Rannekanavan ahtauteen liittyvä hermopinne aiheuttaa sormien puutumista peukalosta alkaen. Lannerangassa oleva hermopinne aiheuttaa iskiasoireita.
Olhavan rintama

Olhavan rintama oli puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka muodostettiin 17. joulukuuta 1941 osasta Leningradin rintaman joukkoja. Rintama uudelleenorganisoitiin 23. huhtikuuta 1942 Olhavan operaatioryhmäksi, mutta nimettiin uudelleen Olhavan rintamaksi 8. kesäkuuta 1942. Se hajotettiin 15. helmikuuta 1944.
Olhavan rintama osallistui yritykseen Leningradin piirityksen murtamiseen tammikuussa 1942, mikä epäonnistui ja aiheutti puna-armeijalle lähes kokonaisen armeijan tappiot. Syksyllä Olhavan rintaman onnistui raskaiden tappioiden jälkeen työntää saksalaiset pois lähes kokonaan Laatokan rannalta. Olhavan rintama aloitti lokakuussa 1942 valmistelut uuteen hyökkäyksen saksalaisten Leningradin ympäristön asemia vastaan ja 12. tammikuuta alkaneen offensiivin onnistui työntää saksalaiset kokonaan pois Laatokalta teknisesti päättäen Leningradin piirityksen.
Jouko Karvinen

Jouko Karvinen (s. 31. elokuuta 1957 Helsinki) on suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja ja Solidiumin hallituksen puheenjohtaja. Karvinen toimi Stora Enson toimitusjohtajana 29. maaliskuuta 2007 – 31. heinäkuuta 2014. Hän ilmoitti huhtikuussa 2014 luopuvansa tehtävästä kun seuraaja löydetään. Karvisen seuraajaksi nimitettiin ruotsalainen Karl-Henrik Sundström 1. elokuuta 2014 alkaen. Karvinen esiintyy myös ruotsalaisen SKF-yhtiön, Montes del Plata- ja Veracel-yhtiöiden johtoryhmien piirissä, sekä EU-Russia Industrialists’ Round Tablessa (IRT). Vuonna 2017 Karvinen aloitti Finnairin hallituksen puheenjohtajana, josta tehtävästä hän on sittemmin poistunut. Karvinen on ollut valtion erityistehtäväyhtiö Solidiumin hallituksen jäsen vuodesta 2021 ja puheenjohtaja 28.10.2022 alkaen.
Karvinen on valmistunut diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1982. Ennen uraansa Stora Ensolla Jouko Karvinen työskenteli Philipsin Medical Systems -divisioonan toimitusjohtajana kesäkuusta 2002 joulukuuhun 2006. Maaliskuussa 2006 Karvinen nimitettiin Philipsin johtoryhmään. Aikaisemmin Karvinen on ollut ABB Group Ltd:n automaatioteknologia-divisioonassa ja oli sen johtokunnan jäsen vuosina 2000–2002. Karvinen on ollut Metsäteollisuus ry:n ja Nokian hallitusten jäsen ja varapuheenjohtaja.
Karvinen valittiin vuoden 2011 Innovaatiojohtajaksi. Valintaraati kiitteli Karvisen johtaman Stora Enson "Rethink" -kampanjaa, joka raadin mukaan sai yhtiön haastamaan itseään ja koko toimialaa. Lappeenrannan teknillinen yliopisto promovoi Karvisen tekniikan kunniatohtoriksi kesällä 2012.
Karvinen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Atlas Pankki

Atlas Pankki Oy (aik. Pohjois-Suomen Pankki Osakeyhtiö) oli vuosina 1919–1929 toiminut suomalainen liikepankki.
Pohjois-Suomen Pankki.
Pohjois-Suomen Pankki Osakeyhtiön perustivat 25 henkilöä Oulusta ja Oulun ympäristöstä. Hankkeen takana olivat oululaiset insinööri I. A. Karhi ja varatuomari "Iivari Tervonen". Osakepääomaksi tuli 3 miljoonaa markkaa. Pankin toiminta alkoi vuonna 1919.
Toiminta ei alkanut kovin hyvin. Pankki joutui lopettamaan osingonmaksun vuonna 1921, jolloin sen osakekurssi laski. Pankin osake-enemmistö siirtyi Helsinkiin uusien omistajien haltuun. Pankin nimi ja pääkonttorin sijainti vaihdettiin.
Atlas Pankki 1924–1931.
Atlas Pankki Oy aloitti Helsingissä uuden toimitusjohtajan johdolla vuonna 1924.
Atlas Pankille valmistui vuonna 1929 uusi Toivo ja Jussi Paatelan suunnittelema pääkonttorirakennus Helsingin Yliopistonkadun (silloinen Hallituskatu) ja Mikonkadun kulmaan. Pankilla oli kaikkiaan 25 konttoria eri puolilla Suomea.
Atlas Pankki joutui vaikeuksiin Helsingissä epäonnistuneiden rakennushankkeiden vuoksi. Pankki ajautui vararikkoon vuonna 1929. Pankkia yritettiin pelastaa, mutta se ei onnistunut. Helsingin Osakepankki osti kaatuvan Atlas Pankin osake-enemmistön vuonna 1929. Atlas Pankin toiminta lopetettiin vuoden 1931 lopussa suoritustilan päätteeksi. Järjestelyssä Atlas Pankin osakkaat menettivät 95 % rahoistaan. Myös Helsingin Osakepankki kärsi tappioita.
Pörssihistoria.
Pankin osakkeet noteerattiin Helsingin pörssissä vuodesta 1922 vuoteen 1929.
Länsi-Suomen Osake-Pankki

Länsi-Suomen Osake-Pankki oli vuosina 1912–1929 toiminut toiminut liikepankki. Pankin toimialuetta olivat Varsinais-Suomi ja Satakunta.
Pankilla oli 17 konttoria Lounais-Suomen alueella ja sen talletukset olivat 72 miljoonaa markkaa vuonna 1920. Pankin osakkeet noteerattiin Helsingin pörssissä vuosina 1916–1929.
Länsi-Suomen Osake-Pankki omisti yhdessä Tampereen Osake-Pankin kanssa helsinkiläisen 1918 perustetun Maakuntain Keskus-Pankki Oy:n. Vuonna 1929 nämä kolme pankkia yhdistettiin Maakuntain Pankki Oy:ksi.
Tampereen Osake-Pankki

Tampereen Osake-Pankki oli 1898 perustettu liikepankki, jonka pääkonttori oli Tampereella. Se rakennutti itselleen toimitalon Kauppakadun ja Hämeenkadun väliin (Kansallispankintalo). 
Toimintansa Tampereen Osake-Pankki aloitti 17.10.1898. Ensimmäinen pääjohtaja oli R. Laethén, joka kuitenkin kohta kuoli. Hänen seuraajansa oli Ernst Borenius.
Pankilla oli vuonna 1920 28 konttoria ja talletuksia 79 miljoonan markan arvosta. Tampereen Osake-Pankki omisti yhdessä Länsi-Suomen Osake-Pankin kanssa helsinkiläisen 1918 perustetun Maakuntain Keskus-Pankki Oy:n. Vuonna 1929 nämä kolme pankkia yhdistettiin Maakuntain Pankki Oy:ksi. Ennen yhdistymistä Tampereen Osake-Pankilla oli 1920-luvun lopulla 42 sivukonttoria ja sen osakepääoma oli 65 miljoonaa markkaa.
Tampereen Osake-Pankin osakkeet noteerattiin Helsingin pörssissä vuosina 1912–1929.
Tjung

Tjung () on joki Sahan tasavallan länsiosassa Siperiassa Venäjällä. Tjung on 1 902 kilometriä pitkä ja se laskee Viljuihin, joka puolestaan on Lenan sivujoki.
Tjung jäätyy lokakuussa ja pysyy jäässä toukokuun loppupuolelle, jopa kesäkuun alkuun asti. Merkittävimmät Tjungiin laskevat joet ovat Tšimidikjan ja Džippa.
Maakuntain Pankki

Maakuntain Pankki Oy oli Suomessa vuosina 1929–1932 toiminut liikepankki.
Perustaminen.
Maakuntain Pankki muodostettiin yhdistämällä kolme liikepankkia: Länsi-Suomen Osake-Pankki, Tampereen Osake-Pankki ja näiden yhdessä omistama Maakuntain Keskus-Pankki Oy. Pankilla oli pääkeskuskonttori Helsingissä ja keskuskonttorit Turussa ja Tampereella. Yhteensä konttoreita oli 103. Pankki aloitti toimintansa vuoden 1929 alusta.
Vaikeudet ja fuusio.
Maakuntain Pankki oli perustamisensa jälkeen Suomen kolmanneksi suurin liikepankki. Se joutui 1930-luvun lamavuosina vaikeuksiin holtittoman luotonantonsa takia. Pankin tappiot nousivat yli 180 miljoonan markan, ja Suomen Pankki painosti sen yhdistymään 1932 Kansallis-Osake-Pankkiin. 
Ongelmiin Maakuntain Pankin oli ajanut kritiikitön luotonanto. Sitä oli harjoitettu jo pankin edeltäjässä Länsi-Suomen Osake-Pankissa ja jatkettu Maakuntain Pankissa. Ongelmia oli ollut erityisesti Turun konttorissa, jonka asemaa oli pönkitetty lähes luvattomin keinoin. KOP:n piirissä korostettiin, että kuinka ongelmat olivat aiheutuneet luotonannosta eivätkä 1930-luvun pula-ajasta. 
KOP:n ja Maakuntain Pankin fuusio toteutettiin niin, että KOP sai kaikki Maakuntain Pankin varat ja velat. Maakuntain Pankin kantaosakkeet vaihdettiin KOP:n osakkeisiin ja etuoikeutetut osakkeet lunastettiin. Pankit toimivat yhteiseen laskuun 1.2.1932 alkaen.
Fuusio aiheutti KOP:lle talousvaikeuksia 1930-luvun alussa. KOP:n pääjohtaja Juho Kusti Paasikivi kuvaili, kuinka KOP sai Maakuntain Pankista vain ”sontakasan”.
Pörssihistoria.
Maakuntain Pankin osakkeet noteerattiin Helsingin pörssissä vuosina 1929–1931.
Johto.
Maakuntain Keskus-Pankin johtajana vuosina 1918–1928 ollut Gustaf Waldén jatkoi Maakuntain Pankin 2. johtajana 1928–1932.
Uskontokunta

Uskontokunta on saman uskonnon tunnustajien yhteisö.
Uskontokunnalla voidaan myös tarkoittaa
Pohjolan Osake-Pankki

Pohjolan Osake-Pankki (vuodesta 1949 lähtien Pohjos Oy) oli 1916 perustettu liikepankki, jolla oli yli 30 sivukonttoria Pohjois-Suomessa. 
Perustamiseen tarvittavasta osakepääomasta puolet kerättiin Oulusta ja sen ympäristöstä. Oululaisten lisäksi perustajissa oli Kemin, Tornion ja Rovaniemen liikemiehiä ja apteekkareita. Toimintansa pankki aloitti 21.4.1917.
Pohjolan Osake-Pankki oli mukana yhdessä Tampereen Osake-Pankin ja Länsi-Suomen Osake-Pankin kanssa perustamassa Maakuntain Keskus-Pankki Oy:tä 1918. Se kuitenkin myi Keskus-Pankin osakkeet 1929 eikä mennyt mukaan pankkifuusioon, jossa syntyi Maakuntain Pankki Oy.
Pankin toiminta-alue tuhoutui pahoin Lapin sodassa. Pankille aiheutui niin suuret menetykset, että se joutui hakemaan vapaaehtoista purkulupaa. Pankki muutti nimekseen "Pohjos Oy". Se myi kaiken liiketoimintansa Kansallis-Osake-Pankille vuosina 1948–1949. Pohjos Oy:n tehtäväksi jäi pankin jäljelle jääneen omaisuuden realisointi. Pohjos Oy:n toiminta päättyi 1971.
Pohjolan Osake-Pankin osakkeet noteerattiin Helsingin pörssissä vuosina 1922–1948.
Suomen Maatalous-Osake-Pankki

Suomen Maatalous-Osake-Pankki (SMOP) oli vuonna 1916 perustettu liikepankki.
Pankki syntyi palvelemaan maatalouden luotto- ja sijoitustarpeita. Pankki perustettiin, kun kaivattiin ruotsinkielistä Landmannabankenia vastaavaa pankkia, joka toimisi suomenkielisten hyväksi. Perustamisessa puuhamiehenä oli "P. J. Helsingius". Perustajien joukossa oli entisiä valtiopäivämiehiä ja kansanedustajia lähinnä nuorsuomalaisten ja maalaisliittolaisten piiristä. Toimintansa pankki aloitti alkuvuodesta 1917. Osakepääoma oli 5 miljoonaa markkaa.
Maatalous-Osake-Pankki ajautui vaikeuksiin vuonna 1924. Se tarvitsi takaajaa talletuksilleen. Pankki pelastettiin Suomen Pankin, Helsingin Osakepankin ja Yhdyspankin tukirahoituksella.
Pankin pääkonttori oli vuoteen 1927 saakka Tampereella ja sen jälkeen Helsingissä Eteläesplanadi 24:ssä. Pankilla oli 32 sivukonttoria.
Maatalous-Osake-Pankki fuusioitiin Kansallis-Osake-Pankkiin vuonna 1958.
Pörssihistoria.
Maatalous-Osake-Pankin osakkeet noteerattiin Helsingin pörssissä kahteen eri otteeseen. Ensimmäinen jakso kesti vuodesta 1922 vuoteen 1933. Tuolloin osakkeet vedettiin pois pörssilistalta yhtiön pyynnöstä. Yhtiö palasi pörssiin vuonna 1942.
Možaiskin puolustuslinja

Možaiskin puolustuslinja oli Puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka perustettiin 18. heinäkuuta 1941 ja uudelleen nimettiin Moskovan reservirintamaksi 30. heinäkuuta. Možaiskin puolustuslinjan pohjalta luotiin myöhemmin Reservirintama. Rintaman komentajana toimi kenraaliluutnantti Pavel Artemjev.
Možaiskin puolustuslinja oli nopeasti rakennettu puolustuslinja, jonka tarkoituksena oli suojella Moskovaa lännen suunnasta. Se alkoi Kalininista ja kulki Volokolamskin kautta Kalugaan. Vaikka puolustuslijalle oli tuotu vahvistuksia linja muodostaneiden 5., 16., 43. ja 49. armeijan joukoista yhteisvahvuus oli vain noin 90 000 miestä. Moskovan puolustusta johtanut Georgi Žukov päättikin keskittää puolustuksen vain avainkohtiin: Volokolamskiin, Možaiskiin, Malojaroslavetsiin ja Kalugaan. Saksan asevoimien hyökkäys alkoi 15. (tai 13.) lokakuuta 1941, mikä johti nopeasti nopeasti Možaiskin ja Malojaroslavetsin valloitukseen.
Suomen Käsityöläis-Osakepankki

Suomen Käsityöläis-Osakepankki (Handtverkare-Aktiebanken i Finland, vuodesta 1943 Suomen Käsiteollisuuspankki Oy) oli vuosina 1917–1945 toiminut pienteollisuutta ja käsityöammattilaisia palvelemaan tarkoitettu liikepankki. Pankista käytettiin yleisesti nimeä Käsipankki. 
Käsipankin perustamisessa auttoi Pohjoismaiden Osakepankki Kauppaa ja Teollisuutta varten. Se merkitsi perustettaessa yli puolet uuden pankin osakkeista. Perustajiin kuului myös kuopiolainen huonekalutehtailija Viktor Julius von Wright. Hänen ajatuksiinsa kuului työväestön radikalisoitumisen estäminen parantamalla työväestön olosuhteita yhdessä työnantajien kanssa. 
Pankilla oli konttoreita 11 paikkakunnalla. Pääkonttori sijaitsi Helsingissä, ensin "Pohjoisesplanadi 37":ssä, sitten "Keskuskatu 1":ssä. Vuonna 1920 pankin talletukset olivat 14 miljoonaa markkaa. 
Pankin nimeksi muutettiin "Suomen Käsiteollisuuspankki Oy vuonna 1943". 
Käsipankki kärsi huomattavia luottotappioita 1940 Viipurin menetyksen jälkeen. Lisää tappioita se kärsi, kun Viipuri menetettiin uudelleen 1944. Käsiteollisuuspankki fuusioitiin Pohjoismaiden Yhdyspankkiin 1945.
Käsipankin osakkeet oli noteerattu Helsingin pörssissä vuosina 1919–1945. Osakkeiden vaihto jäi pieneksi.
Eric Bloom

Eric Bloom (s. 1. joulukuuta 1944 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, joka on Blue Öyster Cult -yhtyeen päälaulaja ja kitaristi. Bloom on scifi-fani, ja hänen kitarastaan käytettiin nimitystä "stun"-guitar. Nimitys tullee Star Trek -sarjan aseista. 
1960-luvun lopulla koulusta valmistumisen jälkeen Bloom toimi roudarina ja teknikkona sekä musiikkikaupan myyjänä. Kaupassa hän tutustui Soft White Underbelly -yhtyeen jäseniin ja pääsi heidän lavateknikoksi. Yhtyeen laulajan erottua 1969 Bloomista tuli yhtyeen laulaja. Soft White Underbellystä tuli ensin Stalk Forrest Group ja vuonna 1970 Blue Öyster Cult. 
Blue Öyster Cultista tuli suosittu 1970-luvun puolivälissä, ja Eric Bloom piti yllä yhtyeen hevi-imagoa pukeutumalla lavalla nahkavaatteisiin ja peililaseihin. Hänen imagonsa oli vastakohta kitaristi Donald "Buck Dharma" Roeserille, joka pukeutui lavalla valkoisiin pukuihin. 
Bloom on kirjoittanut lauluja tunnettujen scifi-kirjailijoiden, kuten Michael Moorcockin, Eric Van Lustbaderin ja John Shirleyn, kanssa.
Luotto-Pankki

Luotto-Pankki Oy oli 1917 perustettu erityisesti suomenkielisille asiakkaille tarkoitettu liikepankki. Pankilla oli pääkonttori Helsingissä "Aleksanterinkatu 15":ssä ja sivukonttorit Helsingissä, Viipurissa ja Turussa.
Luotto-Pankki perustettiin Kansallis-Osake-Pankin tuella; KOP myönsi osakkeiden merkitsijöille luottoja.
Pankki ajautui vaikeuksiin vuonna 1921. Se oli ottanut valuuttalainaa Ruotsin kruunuissa. Kruunun kurssi kuitenkin muuttui epäedullisesti samaan aikaan, kun eräät pankin omat laina-asiakkaat kärsivät maksuvaikeuksista. Pankin pelastamiseksi tehtiin järjestely, jossa Luotto-Pankin osake-enemmistö siirtyi KOP:tä lähellä olevien piirien omistukseen. Luotto-Pankki suuntautui nyt aiempaa selvemmin pienteollisuuden ja käsiteollisuuden tukemiseen. Vaikka pankki oli vuodesta 1923 alkaen KOP:n ja sitä lähellä olevien piirien omistuksessa, se toimi nimellisesti itsenäisenä.
Luotto-Pankin tila kävi 1930-luvun alussa kestämättömäksi. Se fuusioitiin 1933 Kansallis-Osake-Pankkiin ja sen toiminta päättyi samana vuonna.
Grand Prix World Championship

Grand Prix World Championship, joka usein lyhennetään GPWC, oli autourheilusarja, jota suunniteltiin perustettavaksi F1:n kilpailijaksi. GPWC:n taustalla oli "GPWC Holdings" -niminen ryhmittymä, johon kuului viisi suurta F1-valmistajaa: Mercedes-Benz, BMW, Renault, Honda ja Toyota.
Ryhmittymän tarkoitus oli neuvotella Bernie Ecclestonen kanssa tallien kannalta suotuisampi ns. Concorde-sopimus, joka määrittelee muun muassa TV-tulojen jaon. Jos tallit eivät saisi mitä haluavat, vaihtoehtona oli kilpailevan sarjan GPWC:n perustaminen. GPWC oli alun perin tarkoitus aloittaa jo vuonna 2004, mutta se viivästyi. Kun Scuderia Ferrari solmi Ecclestonen kanssa Concorde-jatkosopimuksen tammikuussa 2005, alkoi GPWC:n perustaminen näyttää entistä epätodennäköisemmältä.
GPWC-holdingsin seuraajaksi perustettiin Grand Prix Manufacturers Association eli GPMA, johon kuuluivat BMW Group (BMW Sauber), Mercedes-Benz (Team McLaren) ja Honda (Honda F1). Toyota erosi ryhmittymästä elokuussa vuonna 2006 ja Renault helmikuussa vuonna 2007.
Syyrian lippu

Syyrian lippu on Syyrian tunnus. Malliltaan se on horisontaalinen trikolori ja sen värit ovat ylhäältä alas vihreä-valkoinen-musta. Tähdet viittaavat kolmeen kaupunkiin Aleppoon, Damaskokseen ja Deir ez-Zoriin.
Nykyinen lippu tunnetaan itsenäisyyslippuna ja se oli Syyrian käytössä aiemmin vuosina 1930–1950, 1950–1958 ja 1961–1963. Maa otti lipun käyttöön uudelleen Bashar al-Assadin baathilaisen hallinnon kaatumisen myötä 9. joulukuuta 2024.
Lipussa on panarabialaiset värit: musta, valkoinen, punainen ja vihreä.
Kalininin rintama

Kalininin rintama oli toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton puna-armeijan rintama, joka muodostettiin puna-armeijan pääesikunnan, Stavkan määräyksellä Lännen rintaman joukoista lokakuussa 1941 puolustusryhmitykseksi Moskovan taistelussa. Lännen rintaman tehtäväksi jäi Moskovan puolustaminen lännen suunnasta.
Kalininin rintamaan kuului perustamishetkellä 22., 29., 30. ja 31. armeija sekä kolme kivääri-, kaksi ratsuväki- ja yksi moottoroitu divisioona ja 8. panssariprikaati. Rintaman sitkeä vastarinta pakotti kansallissosialistisen Saksan asevoimia siirtämään kyseiselle rintamanosalle merkittävästi joukkoja.
Kalininin rintama nimettiin 1. Baltian rintamaksi lokakuussa 1943.
Sidero

Sidero () oli kreikkalaisessa mytologiassa Salmoneuksen toinen vaimo, jonka tämä otti Alkidiken kuoltua. Samalla hänestä tuli äitipuoli Alkidikeen tyttärelle, Tyrolle, jota hän kohteli kaltoin. Poseidonin vieteltyä Tyron Enipeuksen hahmossa tämä synnytti salaa kaksoispojat Peliaan ja Neleuksen. Poikien vartuttua he löysivät äitinsä, ja kostivat tämän äitipuoleltaan saaman kohtelun hyökkäämällä Sideron kimppuun. Sidero pakeni heiltä turvaan Heran temppeliin, jossa Pelias hänet kuitenkin tappoi Heran alttarin päälle.
Savo-Karjalan Osake-Pankki

Savo-Karjalan Osake-Pankki oli vuonna 1916 perustettu suomalainen liikepankki. Pankin pääkonttori oli Viipurissa ja sillä oli parhaimmillaan 46 sivukonttoria Itä- ja Kaakkois-Suomessa. Pankilla oli vuonna 1920 talletuksia 36 miljoonaa markkaa.
Pankin perustamisen takana olivat viipurilaiset liikemiehet, jotka perustivat pankin tukemaan Savon ja Karjalan pienyrittäjiä ja hoitamaan Venäjän-kauppaan liittyviä pankkisuhteita. Pankin erikoisuus oli uudenaikainen voitonjakoperiaate, jonka mukaan tallettajille kuuluisi osa vuosivoitoista.
Pankin alkuvuosia rasittivat epäonnistuneet hankkeet. Vuonna 1919 pankki hankki Suomen Kauppapankki Osakeyhtiön osake-enemmistön. Kaupan tarkoituksena oli pankkien yhdistäminen ja toiminnan laajentaminen, mutta suunnitelma epäonnistui. Kauppapankin osakkeet jouduttiin myymään 5 miljoonan markan tappiolla Helsingin Osake-Pankille. Toinen epäonnistuminen tapahtui savonlinnalaisen K. V. Korhosen sahan luototuksessa, jossa pankki kärsi muutamien miljoonien luottotappiot. Tilanne johti lopulta siihen, että pankin pääjohtaja K. N. Rantakari ja sen hallitus erotettiin 1924.
Seuraavan pääjohtajan Väinö Väisälän aikana pankin asiat alkoivat kehittyä suotuisasti. Pankki pysyi kuitenkin maakuntapankkina eikä sillä ollut esimerkiksi sivukonttoria Helsingissä. Helsingissä pankkia edusti Maakuntain Keskuspankki Oy. 
Vuonna 1940 Lahteen siirtynyt pankki julistettiin suoritustilaan talvisodan aiheuttamien menetysten takia. Jatkosodan aikana pankin omaisuutta onnistuttiin saamaan takaisin ja realisoimaan, joten pankin velkojat ja tallettajat saivat omat saatavansa 1943. Pankin toiminta päättyi lopullisesti 1952, jolloin sen osakkeenomistajat saivat purkuosuutena 188 prosenttia osakepääomasta. Inflaatio oli kuitenkin tässä välissä syönyt osakepääoman reaaliarvon olemattomiin. 
Pörssihistoria.
Savo-Karjalan Osake-Pankki noteerattiin Helsingin pörssissä vuosina 1922–1940.
Johan Zacharias Blackstadius

Johan Zacharias Blackstadius (14. maaliskuuta 1816 Falkenberg, Ruotsi – 25. helmikuuta 1898 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen taidemaalari ja graafikko. Hän työskenteli myös Suomessa. Hän käsitteli ensimmäisenä maalarina Kalevala-aihetta teoksessa "Väinämöinen kiinnittää kieliä kanteleeseensa" 1851. Hänen töistään merkittävimpiin kuuluu "S:t Sigfrid, som döper allmoge i Småland", josta hän sai näyttelyssä 1866 kunniamaininnan.
Blackstadiuksen vanhemmat olivat merikapteeni Adolf Fredrik Blackstadius ja Anna Fredrika Stenbäck.
Blackstadius toimi aluksi kivipiirtäjänä ja opiskeli samaan aikaan maalausta Tukholman taideakatemiassa. Julkaistuaan Ruotsissa kokoelman vuoden 1840 valtiopäivämiesten muotokuvia hän siirtyi Suomeen vuosiksi 1844–1850. Hän maalasi muotokuvia ja alttaritauluja, muun muassa Hämeenkyrön, Kurikan, Kurun, Nousiaisten, Pöytyän, Yläneen kirkkoihin. Hän opiskeli 1850–1854 Pariisissa Thomas Couturen johdolla sekä Italiassa. Maalattuaan italialaisia maisemia sekä ruotsalaisia kansanelämänkuvauksia hän siirtyi myöhemmin historiamaalauksen alalle. Hänen pääteoksensa on "Pyhä Sigfrid kastaa Smålandin rahvasta" (1866). Vuodet 1860–1881 hän toimi Tukholman teknillisessä koulussa piirustuksen ja maalauksen opettajana.
Alttaritauluja Suomessa.
Ainakin Hämeenkyrön, Kurikan, Kurun ja Pöytyän kirkoissa on Blackstadiuksen maalaama alttaritaulu.
Jemenin lippu

Jemenin lippu on Jemenin tunnus, joka otettiin käyttöön Pohjois- ja Etelä-Jemenin yhdistyttyä vuonna 1990 Jemeniksi. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Se on pelkkä panarabialainen trikolori, ja viittaukset aiempiin valtioihin on jätetty pois. 
Jemenin arabitasavallan eli Pohjois-Jemenin lippu oli käytössä vuosina 1962–1990. Se oli puna-valko-musta trikolori ja sen keskellä on vihreä viisisakarainen tähti.
Jemenin kansantasavallan eli Etelä-Jemenin lippu oli käytössä vuosina 1945–1990. Lippu oli puna-valko-musta trikolori, jonka tangon puolella on sininen kolmio. Kolmiossa on punainen tähti sosialismin merkkinä.
Jamaikan dollari

Jamaikan dollari (valuuttakoodi JMD) on vuodesta 1969 lähtien ollut Jamaikan virallinen rahayksikkö. Jamaikan dollarin symbolina käytetään yleensä dollarimerkkiä, $, mutta toisinaan käytetään esitystä J$ tai JA$, valuutan erottamiseksi muista dollareista. Jamaikan dollari jakautuu 100 senttiin.
Käytössä on seuraavat setelit ja kolikot:
Setelit; $5000 (harvoin käytetty), $1000, $500, $100 ja $50
Kolikot; $20(harvoin käytetty), $10, $5, $1, 25c ja 10c
Jamaikan dollaria käytettiin virallisena valuuttana myös Caymansaarilla vuoteen 1972 saakka.
Johan Parviainen

 
Johan Parviainen (12. tai 21. maaliskuuta 1834 Kiihtelysvaara – 8. tammikuuta 1900) oli suomalainen Jyväskylässä vaikuttanut kauppias ja teollisuusmies.
Pohjois-Karjalasta kotoisin ollut Parviainen asettui Jyväskylään 1849 ensin serkkunsa Mikko Parviaisen palvelukseen ja vuodesta 1856 lähtien itsenäiseksi kauppiaaksi.
Parviainen harjoitti tukku- ja vähittäiskauppaa, perusti Jyväskylään viinanpolttimon, oluttehtaan ja vuonna 1874 sahalaitoksen Jyväsjärven länsipäähän "Korkeakoskelle". Hän perusti myös laivaveistämön ja harjoitti laivaliikennettä Päijänteellä. Parviainen osti myös yrityksiä kuten vuonna 1887 Tourulan nahkatehtaan ja Karstulassa sijainneen Kimingin rautaruukin. Vuonna 1884 Parviainen sai ensimmäisenä keskisuomalaisena kauppaneuvoksen arvonimen.
Vuonna 1897 Parviainen hankki omistukseensa Säynätsalon saaren ja siirsi Korkeakosken sahalaitoksen sinne vuonna 1900. Hän luopui myös vähittäiskaupasta ja keskittyi puutavarateollisuuteen.
Johan Parviainen harjoitti myös maanviljelyä vuonna 1885 ostamallaan "Sulkulan" tilalla Jyväsjärven rannalla. Tilalla asui ja sitä hoiti hänen tyttärensä Hanna Parviainen, joka raivautti lisää peltoa, harjoitti karjan- ja hevostenjalostusta, perusti tilalle turvepehkutehtaan ja kunnosti myös tuottavaan kuntoon Karhujärven, Pitkälahden ja Vähälahden rappiotilat.
Säynätsalon tehtaat.
Johan Parviaisen kuoltua Säynätsalon tehtaiden johtajana toimi hänen poikansa Hugo Parviainen (1872–1920) jonka johdolla yritys muutettiin osakeyhtiöksi 1907 ja sen nimeksi tuli "Joh. Parviainen Osakeyhtiö". Hugo Parviainen perusti Säynätsaloon myös vaneritehtaan 1914. Vuonna 1919 Säynätsalon tehdaslaitokset yhdistettiin Joh. Parviaisen Tehtaat Osakeyhtiö -nimiseksi yhtiöksi. Hugo Parviaisen kuoltua espanjantautiin 1920 tehtaan johtoon siirtyi hänen veljensä Walter Parviainen (1869–1925) ja tämän kuoltua heidän sisarensa Hanna Parviainen joka johti tehtaita 1925–1936. Tehtaiden 1920-luvulla alkaneet taloudelliset vaikeudet joita 1930-luvun lamakausi vielä pahensi pakottivat Hanna Parviaisen myymään yhtiön pankeille 1936. Yhtiö jatkoi toimintaansa vuoteen 1946 saakka jolloin se siirtyi Enso-Gutzeit Oy:n omistukseen. Tänä aikana Säynätsaloon perustettiin vielä kuitulevytehdas joka aloitti toimintansa 1947.
Johan Reinhold Sahlberg

John (Johan) Renhold Sahlberg (6. kesäkuuta 1845 Helsinki – 8. toukokuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen hyönteistieteilijä.
Sahlbergin vanhemmat olivat yliopiston luonnonhistorian museon inspehtori Reinhold Ferdinand Sahlberg ja Christina Sofia Brusin. Koulun ja sairaalan johtaja Mia Sahlberg hänen sisarensa.
Johan Reinhold Sahlberg tuli ylioppilaaksi 1865 Turun lukiosta, jonka jälkeen valmistui filosofian kandidaatiksi 1869, eläintieteen dosentiksi 1871 ja tohtoriksi 1880. Vuonna 1883 hänestä tuli hyönteistieteen ylimääräinen professori Helsingin Aleksanterin yliopistoon, ja tässä virassa hän oli eläkkeelle jäämiseensä asti vuoteen 1918. Hän toimi hyönteismuseon esimiehenä vuosina 1883–1918. 
Sahlberg meni naimisiin vuonna 1873 pikkuserkkunsa Augusta Theresia Wilhelmina (Mimmi) Wervingin kanssa, joka oli hänen nuoruudenaikainen ystävänsä ja erikoistunut kasvitieteeseen. Heille syntyi viisi lasta, joista Unio (s. 1882, vuodesta 1906 Uunio Saalas) oli tunnettu hyönteistieteilijä.
Hyönteistutkimus.
Jo kouluajoista alkaen Sahlberg oli kiinnostunut hyönteisistä. Alkuun hän keräsi hyönteisiä asuinseutunsa Turun ympäristöstä, myöhemmin hän teki hyönteisretkiä eri puolille Suomea. Kiinnostus jatkui koko elämän ajan ja hänestä tulikin aikansa etevin Suomen hyönteisten tuntija. Hän valitsi monesti kesänviettopaikkansakin sillä silmällä, että Suomen hyönteistö tulisi tutkituksi mahdollisimman tarkkaan. Tunnetuin hän oli kovakuoriaisia ja kaskaita koskevista tutkimuksistaan.
Sahlbergin, hänen isänsä Reinhold Ferdinand Sahlbergin ja isoisänsä Carl Reinhold Sahlbergin keräämät kokoelmat käsittivät lopulta noin 200 000 yksilöä ja 25 000–30 000 lajia. Sahlbergin kuoltua ne lunastettiin Turun yliopistolle vuonna 1921.
Sahlberg kuvasi tieteelle uusia hyönteislajeja 500, joista 400 oli kovakuoriaisia. Yksi hänen löytämänsä ja kuvaamansa tieteelle uusi kovakuoriaislaji löytyi vuonna 1896 Palestiinasta Betlehemin läheltä niin sanotuilta Salomonin lammikoilta ja sille hän antoi nimen "Philhydrus salomonis".
Johan Sahlberg oli tuottelias kirjoittaja. Hän kirjoitti noin 350 julkaisua valtaosin hyönteisistä. Hänen väitöskirjansa koski Suomen ja Skandinavian pikkukaskaita (1871). Hän toimi Societas pro Fauna et Flora Fennica -seurassa ja oli sen sihteerinä vuosina 1878–1887.
Matkat.
Sahlberg teki paljon matkoja Suomeen, lähialueille ja kauemmaksi Eurooppaan ja Aasiaan. Näiltä matkoilta hän keräsi arvokkaita hyönteisnäytteitä. Vaikka retket järjestettiin entomologisessa eli hyönteistieteellisessä tarkoituksessa, hän tutustui retkillä muutenkin paikalliseen elämään, oloihin ja ihmisiin, joista hän kirjoitti matkakertomuksissaan. Hän kirjoitti lukuisia kirjeitä matkoiltaan. Useilla matkoilla hänellä oli mukana perheenjäseniä.
Yhteiskunnallinen toiminta.
Sahlberg oli vakaumuksellinen kristitty. Hän ei kannattanut darwinismia. Hän oli kiinnostunut uskonnollisista kysymyksistä sekä siveellisyys- ja raittiusasioista. Hän oli Ylioppilaiden Raittiusyhdistyksen puheenjohtaja ja perustamassa Nuorten Miesten Kristillistä Yhdistystä (NMKY) vuonna 1890.
Elpo

ELPO ry eli "Elämäntapojen ja toiminnan ohjaamisen opinnollinen yhdistys" on valtakunnallinen yhdistys, jonka suomalainen kuvataiteilija, graafinen suunnittelija ja kirjailija Aleksanteri Ahola-Valo (1900–1997) perusti vuonna 1983 Hämeenlinnassa elämäntyönsä suojelemiseksi ja tunnetuksi tekemiseksi.
Yhdistyksen tehtävänä on Ahola-Valon elämäntyön tunnetuksi tekeminen ja myös Ahola-Valon sanoin: ”tarpeettomuuksien vastustaminen, elämäntapojen parantaminen sekä terveen elämän siirtolan ja pysyvän taide- ja muun luovan työn museon perustaminen”. Ahola-Valo halusi yhdistyksen viestittävän sanomaa, jota hän koko elämällään julisti. Ihmisyyden perusta on, että jokaisella ihmisellä on välineet ja mahdollisuus kehittää itseään jatkuvasti kohti aitoa ja oikeaa elämää.
Yhdistys julkaisee Aleksanteri Ahola-Valon tuotantoa tai hänen elämäänsä käsittelevää kirjallisuutta. Ahola-Valon elinaikana yhdistys julkaisi kolme osaa Ahola-Valon lapsuuden aikaisista Koulupojan päiväkirjoista. Ahola-Valo käänsi itse ensimmäiset osat. Ensimmäisten osien pohjalta Kaija Juurikkala on sittemmin tehnyt Valo-elokuvan ja Kai Kyösti Kaukovalta näytelmät ”Nuohoojapoika ja ”Valon lapsi”, jotka on esitetty Hämeenlinnan Miniteatterissa.
Yhdistys jatkaa päiväkirjojen käännös- ja julkaisutyötä ja asettaa Ahola-Valon arkiston tutkijoiden käyttöön. Ahola-Valon seura Elpo ry on Suomen kirjailijanimikkoseurat ry:n jäsenjärjestö.
Jakutskin lentoasema

Jakutskin lentoasema () on lentoasema Sahan tasavallan pääkaupungissa Jakutskissa Venäjällä. Se on Sahan suurin ja tärkein lentoasema. Lentoaseman kapasiteetti on 700 matkustajaa tunnissa. Nykyinen kansainvälinen terminaali valmistui vuonna 1996.
Historia.
Jakutskin lentoaseman rakennustyöt aloitettiin vuonna 1931. Lentoasema palveli toisen maailmansodan aikana Eurooppaan lentävien yhdysvaltalaisten koneiden välilaskupaikkana.
Arbovirukset

Arbovirusryhmä koostuu viruksista, joilla on samankaltainen leviämistapa ja virusinfektio-oireisto. Tämäntapaista luokittelua ei kuitenkaan nykyään enää käytetä. Arbovirus, "(arbo=arthropod-borne=niveljalkaisten levittämä)" Arbovirukset kuuluvat eri ryhmiin mutta niitä yhdistävät epidemiologiset ja ekologiset samankaltaisuudet, joista ne ovat saaneet yhteisnimityksensä. Arbovirukset lisääntyvät sekä selkärankaisissa että niveljalkaisissa isännissä.
Ensimmäinen eristetty arbovirus on ollut keltakuumeenaiheuttaja, joka kuuluu flavirusryhmään, ja se on myös ensimmäinen ihmisestä eristetty virus. Keltakuumetta esiintyy Afrikassa, Etelä- ja Keski-Amerikassa. Sen levittäjänä toimii hyttynen. 
Suurin osa arboviruksista ei uhkaa ihmisten terveyttä, mutta ne muutamat, jotka uhkaavat, ovat pelättyjä virustauteja aiheuttavia. 
Neljä päätautityyppiä ovat:
Arbovirukset on jaoteltu kolmeen ryhmään, jotka ovat "Flaviviridae", "Togaviridae", jonka alaryhmänä ovat alfavirukset, ja Bunyavirukset. Arbovirusryhmään kuuluu myös muita viruksia, kuten orbi-, rabdo- ja iridoviruksia. Myös nämä virukset ovat samankaltaisia, kuten muut ryhmään kuuluvat virukset. Arboviruksia on tunnistettu tähän mennessä ainakin 550.
Bobby Seale

Bobby Seale (s. 22. lokakuuta 1936 Liberty, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kansalaisoikeusaktivisti, joka perusti yhdessä Huey P. Newtonin kanssa Mustien panttereiden itsepuolustuspuolueen (myöhemmin Mustat pantterit) vuonna 1966. 
Seale liittyi Afroamerikkalaiseen yhdistykseen yliopistossa ja tämän sanotaan innoittaneen hänet perustamaan Mustat pantterit, jossa oli jäsenistöä enimmillään yli 5 000. Sealesta tuli puolueen puheenjohtaja ja FBI on valvonut Sealen toimia tiukasti tästä lähtien. 
Seale oli yksi alkuperäisestä ”Chicagon kahdeksikoksi” kutsutusta aktivistista, joita syytettiin salaliitosta ja yllytyksestä mellakkaan Chicagossa 1968 järjestetyssä demokraattien kansallisessa puoluekokouksessa. Tuomari Julius Hoffman tuomitsi hänet neljäksi vuodeksi vankeuteen oikeuden halventamisesta.
Seale itse kertoo kirjassaan "Sanoista tekoihin" (1970), kuinka tuomari toistuvasti oikeudenkäynnissä kieltäytyi myöntämästä Sealelle lupaa valita oma asianajajansa (perustuslaillinen oikeus Yhdysvalloissa) ja lopulta laitatti Sealelle suukapulan, jottei tämä voinut häiritä oikeudenkäyntiä.
Huey P. Newton

Huey Percy Newton (17. tammikuuta 1942 – 22. elokuuta 1989) oli Mustat pantterit -järjestön ideologinen johtaja ja perustajajäsen yhdessä Bobby Sealen kanssa. Järjestö perustettiin lokakuussa 1966. Hän sai muodollisesti suoritetuksi koulun loppuun, mutta ei siitä huolimatta osannut koulun päätyttyä lukea vaan oppi vasta sitkeän itseopiskelun kautta. Opiskeluaikana Bay Arealla hän osallistui poliittiseen toimintaan. Hän luki Frantz Fanonin, Malcolm X:n, Mao Zedongin ja Che Guevaran teoksia. Juuri tänä aikana hän perusti Bobby Sealen kanssa Mustat pantterit -järjestön.
Newtonin ampui 24-vuotias Tyrone Robinson, joka tuomittiin 32 vuodeksi vankilaan. Robinsonin väitettiin olleen tunnettu oklahomalainen huumekauppias ja murhan liittyneen huumekauppoihin.
Sulfiditeetti

Sulfiditeetti kuvaa natriumsulfidin (Na2S) määrää valkolipeässä eli sellun keittoon sulfaattimenetelmällä käytettävässä kemikaaliseoksessa. Valkolipeän sulfiditeetti on nykyaikaisessa massatehtaassa yleensä 35–40 %. Tällä tasolla saadaan sulfidin positiivinen vaikutus suurimmaksi osaksi hyödynnettyä. Jos sulfiditeetti nostetaan yli 40 %:n olisi se keittotuloksen kannalta vielä positiivista, mutta johtaisi liiallisiin korroosioriskeihin kemikaalien regenoinnissa.
Sulfideetti lasketaan:
formula_1
Osakeyhtiön purkaminen Suomessa

Tämä artikkeli käsittelee osakeyhtiön purkamista Suomessa. Purkamista säätelee osakeyhtiölaki ().
Osakeyhtiötä purettaessa on ratkaisevaa se, onko yhtiössä riittävästi varoja sen velkojen maksuun vai ei. Varojen riittäessä toimeenpannaan selvitystilamenettely. Mikäli varat huomataan riittämättömiksi, on yhtiö asetettava konkurssiin.
Heikko oma pääoma.
Yhtiön on tehtävä viipymättä rekisteri-ilmoitus, jos sen oma pääoma on negatiivinen tai julkisen yhtiön omapääoma on alle puolet osakepääomasta (Osakeyhtiölaki 2006/624 20. luku 23 §) ja kutsuttava koolle yhtiökokous yhtiön taloudellisen aseman parantamiseksi tai yhtiön asettamiseksi selvitystilaan. Selvitystilassa olevan yrityksen toiminnan jatkaminen on vaikeaa, koska lain 2006/624 22. luvun mukaan yhtiön hallitus ja johto voi joutua henkilökohtaiseen vastuuseen, mikäli se aiheuttaa osakkeenomistajille tai velkojille vahinkoa.
Selvitystila.
Yhtiön selvitystilan tarkoituksena on yhtiön varallisuusaseman selvittäminen, sen jälkeen yhtiön omaisuuden realisoiminen ja velkojen maksu. Tämän jälkeen mahdollisesti jäljellä olevat varat jaetaan osakkaille jako-osuuksien mukaisesti. Yhtiöjärjestyksessä voidaan määrätä varojen jakamisesta myös muulla tavalla, jolloin yhtiöjärjestys ratkaisee varojen jakotavan. Selvitystila ymmärretään puhekielessä usein virheellisesti konkurssiksi. Selvitystilasta seuraa kuitenkin konkurssi vain siinä tapauksessa, että yhtiössä ei purettaessa ole riittävästi varoja sen velkojen maksuun.
Yhtiön asettaa selvitystilaan yhtiökokous, kaupparekisteriviranomainen tai tuomioistuimen päätös. Kun selvitystila on vapaaehtoinen, sen aloittamisesta ja lopettamisesta päättää yhtiökokous 2/3 määräenemmistöllä osakeyhtiölain (OYL) 5:27:n mukaisesti. Rekisteriviranomainen määrää yhtiön selvitystilaan tai poistaa sen rekisteristä, mikäli yhtiöllä ei ole toimikelpoista hallitusta, yhtiöllä ei ole rekisteriin merkittyä edustajaa, tilinpäätösasiakirjoja ei ole viety rekisteröitäväksi vuoden kuluessa tilikauden päättymisestä tai yhtiö on asetettu konkurssiin, joka on rauennut varojen puutteeseen.
Selvitystilamenettely.
Uuden osakeyhtiölain mukaan selvitystila alkaa heti, kun sitä koskeva päätös on tehty ja selvitysmiehet valittu. Selvitystilan astuttua voimaan selvitysmiesten tulee hakea julkinen haaste yhtiön velkojille. Haaste velvoittaa velkojat ilmoittamaan saatavansa siinä mainittuun määräpäivään mennessä. Mikäli velkoja ei toimita ilmoitusta, saatavat raukeavat.
Q-analogia

q-analogia on matematiikan osa-alue, joka muistuttaa tavallista analyysiä, mutta perustuu hieman erilaiseen määritelmään. q-analogiassa saadaan monia normaalia tutunnäköisiä tuloksia, mutta tavallisten funktioiden q-analogioiden ominaisuudet ovat yleensä hieman totutusta poikkeavia. q-analogiassa keskeinen suure on kompleksiluku "q", joka valitaan siten, että formula_1.
Eulerin–Jacksonin operaattori eli q-derivaatta on eräs tapa määritellä derivaatan diskreetti vastine. q-derivaatta, joka operoi funktioon "f(x)", määritellään erotusosamääränä
formula_2.
Helposti nähdään, että kun tässä formula_3 niin q-derivaatan määritelmä lähestyy tavallisen derivaatan määritelmää.
Tämän q-derivaatan avulla voidaan määritellä differentiaaliyhtälöiden diskreettejä vastineita, q-differenssiyhtälöitä. Tällaisen yhtälön yleinen muoto on 
formula_4,
missä "z" ja "q" ovat kompleksilukuja. Kun derivaatan lisäksi määritellään vielä q-siirto -operaattori
formula_5
saadaan määriteltyä kokonainen q-derivaattaan perustuva analyysin vastine.
Usein vastaantulevia merkintöjä ovat nk. q-sulkeet
formula_6
sekä q-kertoma
formula_7
joiden avulla kirjoitettuna q-analogian lausekkeet muistuttavat normaalin analyysin vastaavia. Erityisesti kannattaa huomata, että
formula_8,
joten q-kertoma on täsmälleen analoginen tavallisen kertoman kanssa.
Allen Lanier

Allen Glover Lanier (25. kesäkuuta 1946 Long Island, New York Yhdysvallat – 14. elokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen Blue Öyster Cult -yhtyeessä soittanut muusikko. Lanier soitti yhtyeessä kitaraa ja kosketinsoittimia. Lanier soitti myös John Calen ja Jim Carrollin kanssa.
Lanier oli mukana Blue Öyster Cult-yhtyeessä sen perustamisesta, eli vuodesta 1967 asti. Yhtye tunnettiin aluksi nimillä Soft White Underbelly ja Stalk Forrest Group. Hänen yhtyeelle tekemiä kappaleita ovat muun muassa "True Confessions", jonka hän myös itse lauloi, "Tenderloin", "Searchin' For Celine", "In Thee" ja "Lonely Teardrops". Hän erosi yhtyeestä vuonna 1985 pettyneenä yhtyeen silloiseen musiikilliseen suuntaukseen, mutta palasi kuitenkin takaisin vuonna 1987.
Vuonna 2007 Lanier siirtyi sivuun BÖC:n lavakokoonpanosta. Yhtyeen kotisivujen ja Facebook-päivitysten mukaan hän "jäi eläkkeelle" yhtyeen toiminnasta ja eli Manhattanilla vaimonsa kanssa. Lanier oli mukana vuoden 2012 lopulla järjestetyssä Blue Öyster Cultin 40-vuotisjuhlakonsertissa, joka jäi hänen viimeiseksi julkiseksi esiintymisekseen. 
Lanier seurusteli aikoinaan muusikko Patti Smithin kanssa. 
Lanier tunnettiin kovana tupakkamiehenä. Hän sairasti keuhkoahtaumatautia, johon hän menehtyi elokuussa 2013.
Juhan Parts

Juhan Parts (s. 27. elokuuta 1966 Tallinna) on Viron entinen pääministeri ja Res Publica -puolueen entinen puheenjohtaja. Parts toimi Viron pääministerinä vuosina 2003–2005. Hän toimi myöhemmin Andrus Ansipin toisen ja kolmannen hallituksen talous- ja viestintäministerinä 2007–2014.
Isänmaan ja Res Publican liitto (IRL) asetti Partsin puolueen pääministeriehdokkaaksi vuoden 2015 vaaleissa. Vaaleissa IRL koki suuren vaalitappion, mihin yhtenä syynä arvioitiin olleen Partsin asettamisen pääministeriehdokkaaksi, vaikka tämä ei ollut puolueen puheenjohtaja. Juuri ennen vaaleja pidetyssä pääministeriehdokkaiden vaalitentissä Partsin arvioitiin pärjänneen kuitenkin vahvasti. Vaalien jälkeen Parts puolusti IRL:n vaaliohjelmaa ja kertoi jakavansa vastuun tappiosta yhdessä puolueen puheenjohtajan Urmas Reinsalun kanssa.
Viron hallitus esitti 10. lokakuuta 2016 Partsin nimittämistä Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäseneksi. Partsin nimitys hyväksyttiin sekä Euroopan parlamentissa että Eurooppa-neuvostossa joulukuun lopulla.
Parts on opiskellut oikeustiedettä Tarton yliopistossa.
Eelis

Eelis on suomalainen miehen etunimi, jonka ruotsinkielinen vastine on Elis. Huhtikuuhun 2025 mennessä nimi Eelis oli Suomessa annettu 12 254:lle ja Elis 4 833 miehelle, jota paitsi nimi Elis on myös noin 80 naisella. Elias-nimen tavoin myös Eelis ja Elis ovat muunnoksia hepreankielisestä nimestä "Eliyahu" (Elia), joka tarkoittaa "minun Jumalani on Yahweh". Eeliksen samoin kuin Eliaksenkin nimipäivä on 9. huhtikuuta, samoin Eliksen nimipäivä suomen­ruotsalaisessa kalenterissa.
Tunnettuja Eelis-nimisiä.
Eelikset ovat suomalaisia.
Tunnettuja Elis-nimisiä.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita
Aurignac

Aurignac on kunta Ranskan eteläosassa Haute-Garonnen departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 75 kilometriä Toulousen kaupungista lounaaseen.
Aurignac on tullut tutuksi paleontologiasta. Vuonna 1860 arkeologi Édouard Lartet aloitti kaivaukset paikallisessa Aurignacin luolassa. Löydöt johtivat Aurignacin kulttuurin löytymiseen, ja sen todettiin vaikuttaneen Euroopassa vuosina 37 000 - 28 000 eaa. myöhäispaleoliittisella kaudella. Kylässä on esihistorian museo "Musée de l’Aurignacien".
Carl Axel Setterberg

Carl Axel Setterberg (tai Karl Aksel Zetterberg, 14. elokuuta 1812 Bogsta Norrby, Södermanland, Ruotsi – 7. tammikuuta 1871 Vaasa) oli Ruotsissa syntynyt arkkitehti, joka on tunnettu uuden Vaasan luojana.
Arkkitehdiksi Setterberg opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa 1834–1841. Valmistuttuaan hänet nimitettiin Gävleborgin läänin rakennusmestariksi. Siellä hän ehti työskennellä 10 vuotta, kunnes kuuli Vaasan palosta ja kiinnostui jälleenrakentamisen tarjoamista mahdollisuuksista. Vaasassa olikin lääninarkkitehdin virka avoinna, johon Setterberg haki. Vuonna 1853 hänet nimitettiin virkaan määräaikaisena, tehtyään vaikutuksen kuvernööri Berndt Federleyhin. Virka vakinaistettiin vuonna 1855, kun Setterbergistä tuli Suomen suuriruhtinaskunnan kansalainen. Setterbergistä tuli myös Vaasan kaupunginarkkitehti vuonna 1854.
Vaasan palon jälkeen kaupunki siirrettiin Klemetsön niemelle, noin 7 kilometriä luoteeseen vanhasta sijainnistaan, lähemmäksi meren rantaa. Kaupunginarkkitehtina Setterberg sai suunniteltavakseen uuden Vaasan (Nikolainkaupunki 1855–1917) asemakaavan. Siitä tuli moderni ruutuasemakaava, jossa otettiin huomioon paloturvallisuuden lisäksi myös edustavuus. Asemakaavassa kaupungin jakoivat osiin leveät puistokadut ja keskustan kortteleita jakoivat palokadut. Näin Setterberg pyrki minimoimaan uuden suurpalon mahdollisuuden.
Setterbergin suunnittelemia rakennuksia ovat mm. Vaasan tullikamari 1856, A. A. Levónin talo (Vaasan höyrymyllyn konttorirakennus) 1861, Uusi hovioikeudentalo 1862, Vaasan kirkko (Pyhän kolminaisuuden kirkko) 1862, Raatihuone (myöhemmin ruotsalainen lyseo) 1864, Maaherrantalo 1865 ja Vaasan kruununmakasiini 1868. Näiden lisäksi Setterberg suunnitteli yli 150 yksityisrakennusta. Rakennusten määrä on mittava ja Setterbergillä oletetaankin olleen useita piirtäjiä alaisinaan. Tähän viittaa ainakin 12 piirustustaulua, jotka ovat löytyneet hänen jäämistöstään.
Vuonna 2006 Setterberg äänestettiin merkittävimmäksi vaasalaiseksi kautta aikojen äänestyksessä, joka pidettiin Vaasan 400. juhlavuonna.
Setterberg kuoli Vaasassa 7. tammikuuta 1871 pitkän sairauden jälkeen.
Klaus von Klitzing

Klaus von Klitzing (s. 28. kesäkuuta 1943) on saksalainen fyysikko. Hän on Max Planck -instituutin tutkija. Klitzing sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1985 sähkövirran ja magneettikentän väliseen jännitteeseen liittyvän niin sanotun kvantti-Hall-ilmiön tutkimisesta.
Klaus von Klitzing syntyi vuonna 1943 saksalaisten miehittämässä Puolassa. Hän suoritti perustutkintonsa Braunschweigin yliopistossa ja jatkoi tohtoriksi Würzburgin yliopistossa. 1970-luvulla hän työskenteli Oxfordissa ja Grenoblessa, 1980-luvun alussa Münchenin yliopistossa ja vuodesta 1986 johtajana Stuttgartin Max Planck -instituutissa.
Hän sai Nobelin palkinnon vuonna 1985 havainnostaan, että tietyissä olosuhteissa johtimen sähkönjohtavuus on kvantittunut eli muuttuu hyppäyksittäin, ei tasaisesti. Tuon hyppäyksen suuruus riippuu atomiydintä kiertävän elektronin nopeudesta suhteessa valonnopeuteen. Von Klitzingin kokeiden avulla toiset tutkijat saattoivat tutkia komponenttien sähkönjohtavuutta ennennäkemättömällä tarkkuudella.
Russian Love

Russian Love oli vuonna 1986 perustettu pohjoissuomalainen rock-yhtye, joka julkaisi Suomen ensimmäisen englanninkielisen goottirock-albumin.
Ura.
Russian Love perustettiin vuonna 1986 Haapavedellä, mutta yhtyeen jäsenet muuttivat 1980-luvun lopulla Ouluun, jossa yhtye vaikutti loppu-uransa.
Russian Loven uran voi jakaa kahteen osaan: alkuaikojen goottirock-kauteen (1986–1991) ja alternative rock -kauteen (1992–1998). Yhtye julkaisi viisi albumia, joista ensimmäinen, alun perin vain vinyyli-LP:nä julkaistu "Nergal", julkaistiin uudelleenmasteroituna CD:llä huhtikuussa 2007. Vuonna 2010 yhtyeeltä julkaistiin vuonna 1998 äänitetty ja aiemmin julkaisematon download-single "Never Say Goodbye".
Muuta.
Laulaja-lauluntekijä Mika Ronkainen toimii nykyään elokuvaohjaajana ja -tuottajana. Hänen tuotantoaan ovat muun muassa dokumenttielokuvat "Oulu palaa – kaupunki, joka katosi", "Huutajat – Screaming men", sekä "Laulu koti-ikävästä", joista viimeinen voitti kaksi Jussi-palkintoa vuonna 2014.
Ronkaisen televisiodebyytti, vuonna 2019 alkanut rikossarja "Kaikki synnit" on saanut myös useita Kultainen Venla -ehdokkuuksia.
Den ljusnande framtid är vår

Den ljusnande framtid är vår on ruotsalaisen Magnus Ugglan viides albumi vuodelta 1980. Levyn kappaleista hitiksi nousi "Centrumhets", joka on yksi Ugglan tunnetuimmista kappaleista. Kaikki levyn kappaleet ovat Magnus Ugglan käsialaa.
Levy on äänitetty Marcus Music Studiossa, Europa Film Studiossa, KMH Studiossa, Polar Studiossa ja Park Studiossa.