tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
China Film Group

China Film Group Corporation, lyh. CFGC on kiinalainen valtiollinen elokuva-alan yritys, joka tuottaa ja jakelee elokuvia. Se on ainoa ulkomaalaisten elokuvien tuoja Kiinaan ja merkittävä kiinalaisten elokuvien viejä.
China Film Group Corporationin tytäryhtiöllä on Kiinan hallinnon myöntämä monopoli elokuvien tuontiin.
Tuotannot.
China Film Group tuottaa vuosittain yli 30 kokopitkää elokuvaa, 400 TV-näytelmää ja 100 televisioelokuvaa.
Elokuva Kiinassa

Kiinalainen ja kiinankielinen elokuva voidaan jakaa historiallisin perustein kolmeen pääosaan: Hongkong, Manner-Kiina ja Taiwan. Vuodesta 1949 lähtien viime aikoihin saakka manner-Kiinan elokuvateollisuus on ollut Kiinan kommunistisen puolueen valvonnassa ja hallinnassa. Edelleen joitain elokuvia saatetaan sensuroida tai kieltää kokonaan. Sensuurikäsittelyn jälkeen julkaistavaksi hyväksyttyjä elokuvia ei useimmista muista maista poiketen ikäluokitella (Taiwanissa on ikäluokittelu), joten kovaakin väkivaltaa, julmuutta tai vaikkapa kostoraiskauksia sisältäviä elokuvia pääsevät lapsetkin katsomaan, mitä sisällöllistä lähestymistä on perustellusti kritisoitu. 
Valtaosa manner-Kiinan elokuvista on tehty mandariinikiinaksi. Hongkongissa valtakieli on kantoninkiina. Elokuvien tuonti Kiinaan on valtiollisen China Film Groupin tytäryhtiön China Film Import &amp; Export Corporationin monopoli. Elokuvien vienti ja kaupallinen levittäminen ulkomaille on verrattain vapaata, myös Kiinassa kiellettyjen.
Historia.
Ensimmäisen elokuvan yleisöesityksen Kiinassa toteutti Lumièren edustaja 11. elokuuta 1896 Shanghaissa osana varieteenäytöstä. Ensimmäinen kiinalainen "elokuva" on Beijingin oopperan "Battle of Dingjunshanin" filmatisointi marraskuussa 1905, mutta varsinainen elokuvateollisuus alkoi muotoutua vasta yli 10 vuotta myöhemmin. Jo tätä ennen yhdysvaltalainen sotakuvaaja Joseph Rosenthal tallensi boksarikapinaa elokuvamuotoon. 1910-luvun lopulla Kiinassa oli yksi elokuvateatteri kymmentä miljoonaa asukasta kohden. 
Kaupallisilla mittareilla arvioituna Kiinan elokuvateollisuus ja elokuvateatterien tarjonta on laajentunut voimakkaasti erityisesti 2000-luvulla. Kiinasta on muodostunut 2010-luvulla maailman toiseksi suurin elokuvateollisuuden markkina, ja elokuvaesitysten kappalemäärällä mitattuna maailman suurin markkina. Kun vielä vuonna 2004 kiinalaisten elokuvateatterien lipunmyynnin kokonaisarvo oli noin 1,5 miljardia juania, kohoasi lipunmyynti Manner-Kiinassa vuonna 2010 jo 10,17 miljardiin sekä 2018 jo 60,98 miljardiin juaniin (8,87 mrd. USD). Kymmenestä Kiinan elokuvateatterien vuoden 2018 suosituimmasta elokuvasta neljä oli tuotettu Hollywoodissa ja loput olivat kiinalaisia. Kolme eniten myynyttä elokuvaa, joista kunkin lipunmyyntitulot ylittivät 3 miljardia juania, oli kaikki tuotettu Manner-Kiinassa. 
Vuonna 2019 Kiinan elokuvateattereihin myytiin noin 1,7 miljardia pääsylippua. Lipputulot ylsivät 9,2 miljardiin dollariin (64,3 mrd. juaniin), josta kiinalaisen elokuvatuotannon osuus oli 64 prosenttia. Kymmenen katsotuimman elokuvan joukkoon mahtui vain kaksi Hollywood-elokuvaa. Vuonna 2019 Kiinassa tuotettiin yhteensä 1 037 elokuvaa (2018: 1 082 elokuvaa). Vuoden 2019 loppuessa Kiinassa oli kaikkiaan 69 787 elokuvasalia (kasvua noin 15 % edellisvuodesta).
Ruutukoruahven

Ruutukoruahven ("Julidochromis marlieri") on värikäs kirjoahvenlaji, joka elää endeemisenä afrikkalaisessa Tanganjikajärvessä. Sitä voidaan myös pitää akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö.
Ruutukoruahvenkoiras voi kasvaa noin 13 cm pitkäksi ja naaras vielä hieman pidemmäksi, noin 14 cm pituuteen. Ruutukoruahvenen suomupeite on valkoisen ja tummanpunaisen ruudukas. Evät ovat läpikuultavat ja niissä on valkoisia täpliä. Rintaevien läheisyydessä on pieni keltainen alue.
Käyttäytyminen.
Yleensä ruutukoruahvenet ovat varsin rauhallisia kaloja. Kutuaikaan erityisesti johtava koiras muuttuu aggressiivisemmaksi ja vartioi omaa reviiriään tarkasti. Naaras laskee mätinsä esimerkiksi luolaan. Toisin kuin useat muut kirjoahvenlajit, ruutukoruahvennaaraat eivät haudo mätiään suussaan. Luonnossa ruutukoruahvenet uivat avovedessä, mutta eivät kuitenkaan kovin kaukana kivikkopohjasta.
Vesiolot ja ravinto.
Ruutukoruahvenet viihtyvät parhaiten vedessä, jonka lämpötila on 22–25 °C ja pH 7,5–9,0. Ravintonaan laji käyttää vedessä eläviä etanoita, pieniä äyriäisiä ja myös kasviravintoa.
Teemu Honkanen

Teemu Juhani Honkanen (s. 13. marraskuuta 1972) on suomalainen kapellimestari ja kuoronjohtaja. Hän on toiminut kamarikuoro Key Ensemblen taiteellisena johtajana vuodesta 2009.
Ura.
Honkanen opiskeli Sibelius-Akatemian kapellimestariluokalla vuosina 1994–99 opettajinaan Atso Almila, Eri Klas, Jorma Panula ja Leif Segerstam. Orkesterinjohdon A-tutkinnon hän suoritti vuonna 1999 ja seuraavana vuonna Matti Hyökin johdolla myös kuoronjohdon A-tutkinnon. Lisäksi hänellä on diplomitutkinto sellonsoitossa.
Honkanen on johtanut useimpia Suomen ammattiorkestereita kuten Helsinki Filharmoniaa, Sinfonia Lahtea, Tampere Filharmoniaa, Oulu Sinfoniaa sekä Turun filharmonista orkesteria. Skandinaviassa Honkanen on vieraillut mm. Tukholman Filharmonikoiden, Norrköpingin Sinfoniaorkesterin ja Oslo Sinfoniettan johtajana.
Kuoronjohtajana Teemu Honkanen on toiminut Key Ensemblen lisäksi Ruotsissa Stockholms Barockkörin (2004–2006) ja St. Matteus Körin (2004–2005) sekä Suomessa mieskuoro Laulun Ystävien (LY) taiteellisena johtajana (2008–2011).
Kesällä 2002 Teemu Honkanen saavutti ensimmäisen palkinnon KuoroEspoo-festivaalilla järjestetyssä kansallisessa kuoronjohtajakilpailussa.
Vuosina 1999–2001 Teemu Honkanen toimi Pyhätunturin Kuru soi! –festivaalin (LuostoClassic-festivaalin edeltäjä) taiteellisena johtajana. Hän toimi myös kapellimestarina Seinäjoen Tangomarkkinoilla vuosina 2002–2006.
Vuonna 2013 Honkanen johdatti Key Ensemblen voittoon Suomen Yleisradion edustajana Luxemburgissa järjestetyssä EBU:n Let the Peoples Sing –kuoro-kilpailussa ensimmäisenä suomalaiskuorona 2000-luvulla. Lisäksi Honkanen on voittanut Key Ensemblen johtajana mm. Vuoden kuorolevy –palkinnon vuosina 2011, 2014 ja 2015 sekä kahdesti amerikkalaisen Contemporary A Cappella Recording Awardin parhaasta klassisesta albumista vuosina 2012 ja 2014.
Honkaselle myönnettiin valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2021.
Levytykset.
Teemu Honkanen on levyttänyt Fuga- ja Alba-levymerkeille kamarikuoro Key Ensemblen johtajana runsaasti kuoromusiikkia ja tehnyt lukuisia ensilevytyksiä.
Rodolfo Quezada Toruño

Rodolfo Quezada Toruño (8. maaliskuuta 1932 Guatemala – 4. kesäkuuta 2012 Guatemala) oli guatemalalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihki papiksi Guatemalan arkkihiippakuntaan Mariano Rossell y Arellano 21. syyskuuta 1956. Hänet nimitettiin Zacapan hiippakunnan vihkipiispaksi ja Gadiaufalan titulaaripiispaksi 5. huhtikuuta 1972, ja piispaksi vihkiminen seurasi 13. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Costantino Cristiano Luna Pianegonda ja José Ramiro Pellecer Samayoa. 
11. syyskuuta 1975 Quezada Toruño sai nimityksen Zacapan koadjuuttoripiispaksi, ja 16. helmikuuta 1980 hänestä tuli sen piispa. 24. kesäkuuta 1986 hänet nimitettiin muodostetun Zacapa y Santo Cristo de Esquipulasin hiippakunnan piispaksi ja 19. kesäkuuta 2001 Guatemalan arkkipiispaksi. Hänet valittiin kardinaaliksi 21. lokakuuta 2003, jolloin hänet nimitettiin San Saturninon kardinaalipapiksi. Hän osallistui vuoden 2005 konklaaviin ja toimi arkkipiispan tehtävissä, kunnes jäi eläkkeelle 2. lokakuuta 2010.
Sion

Sion (, ) on Sveitsin kaupunki. Se sijaitsee Valais’n kantonissa maan lounaisosassa, Rhônen laakson pohjalla. Sion on väkiluvultaan kantonin suurin kaupunki ja sen pääkaupunki. Sion on myös ranskankielisen Sionin hallintoalueen keskuspaikka. Kaupungissa on noin 35 000 asukasta. 
Historia.
Sionilla on pitkä historia. Siellä sijaitsevat muiden muassa Valèren basilika (Basilique de Valère) ja Tourbillonin linna (Château de Tourbillon).
Salinsin kunta liitettiin Sioniin vuoden 2013 alussa.
Urheilu.
Jalkapalloseura FC Sion pelaa maan ylimmällä sarjatasolla. Seuran kotistadion on Stade de Tourbillon. 
Kaupunki on hakenut vuosien 1976, 2002 ja 2006 talviolympialaisia tuloksetta. Kaupunki harkitsi myös vuoden 2026 kilpailujen hakemista, mutta suunnitelma kaatui kansanäänestykessä kesällä 2018.
Liikenne.
Sionin läpi kulkee Rhônen laaksoa seuraileva moottoritie A9 (Eurooppatie E62) ja SBB:n rautatie Geneve–Brig. Kaupungissa sijaitsee lentoasema, joka on aiemmin ollut myös Sveitsin ilmavoimien tukikohta.
Samurai Warriors

Samurai Warriors () on Omega Forcen kehittämä ja Koein julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 2:lle ja Xboxille.
Peli on "Samurai Warriors" -sarjan ensimmäinen osa. Saman yhtiön kuuluisampi pelisarja "Dynasty Warriors" on samankaltainen, mutta sijoittuu eri aikakaudelle. Samurai Warriors sijoituu Japaniin, Dynasty Warriors sijoittuu taas Kiinaan. 
Peli on julkaistu englannin ja japanin kielelle.
Xtreme Legends.
"Samurai Warriors: Xtreme Legends" on lisälevy "Samurai Warriorsille". Lisälevy julkaistiin Euroopassa 25. helmikuuta 2005 PlayStation 2:lle. "Xtreme Legends" tuo peliin neljä uutta pelattavaa hahmoa (Imagawa Yoshimoto, Hashiba Hideyoshi, Honda Tadakatsu ja Inahime) sekä uuden tehtävän ja tason. Mukana tulee myös muun muassa uusia aseita.
Uwe Dotzauer

Uwe Dotzauer (s. 19. helmikuuta 1959 Klingenthal) on entinen saksalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Saksan demokraattista tasavaltaa.
Dotzauer saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailuissa 1977 ja 1978. Lake Placidin olympialaisissa 1980 hän sijoittui viidenneksi. Samana talvena hän voitti Holmenkollenin kisojen yhdistetyn kilpailun . Oslon MM-kilpailuissa 1982 Dotzauer saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia Tom Sandbergin ja Konrad Winklerin jälkeen. Ensimmäistä kertaa MM-kilpailujen ohjelmassa olleessa joukkuekilpailussa hän kuului kultaa voittaneeseen DDR:n joukkueeseen.
Dotzauer sijoittui seitsemänneksi Sarajevon olympialaisissa 1984. Samana vuonna Rovaniemellä käydyssä erillisessä MM-joukkuekilpailussa hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen DDR:n joukkueeseen. Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kuudenneksi ja Itä-Saksan joukkueen mukana joukkuekilpailussa viidenneksi.
Dotzauer voitti yhden maailmancupin osakilpailun: Seefeldissä joulukuussa 1983. Kyseessä oli jaettu voitto Kerry Lynchin kanssa. Samalla kaudella hän sijoittui lisäksi toiseksi Lahden ja Štrbské Pleson osakilpailuissa sekä kolmanneksi Oberwiesenthalissa. Cupin kokonaispisteissä hän oli kaudella 1983–1984 toinen. Uransa viimeiset palkintokorokepaikat hän sai sijoituttuaan Oberwiesenthalin kilpailussa toiseksi sekä kaudella 1984–1985 että 1985–1986.
Günther Schmieder

Günther Schmieder (s. 27. heinäkuuta 1957) on entinen saksalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edusti aktiiviurallaan Saksan demokraattista tasavaltaa. 
Schmieder voitti junioreiden maailmanmestaruuden Liberecissä 1976 ja Sainte Croix'ssa 1977. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui viidenneksi. Oslon MM-hiihdoissa 1982 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa niin ikään viidenneksi. Ensimmäistä kertaa MM-kilpailujen ohjelmassa olleessa joukkuekilpailussa hän kuului kultaa voittaneeseen DDR:n joukkueeseen. 
Dotzauer sijoittui Sarajevon olympialaisissa 1984 viidenneksitoista. Samana vuonna Rovaniemellä käydyssä erillisessä MM-joukkuekilpailussa hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen DDR:n joukkueeseen. Maailmancupin osakilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi Seefeldissä kaudella 1983–1984.
Annikki Paasikivi

Annikki Aarre Paasikivi (20. marraskuuta 1898 Helsinki – 25. marraskuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Annikki Paasikiven vanhemmat olivat tasavallan presidentti J. K. Paasikivi ja tämän ensimmäinen puoliso Anna Forsman. Paasikivi valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1924 ja työskenteli Kajaanin kaupunginarkkitehdin apulaisena. Hänen suunnittelemiaan ovat muun muassa suojeluskuntataloksi rakennettu Kajaanin Sissilinna (1926), nykyiseltä käytöltään Kajaanin kaupunginteatterin toinen näyttämö, Kuhmoniemen suojeluskuntatalo Korpilinna (1926) sekä Kainuun rajavartioston sotilaskoti, joka on myöhemmin toiminut päällystökerhona. Paasikivi suunnitteli myös Helsingin Taka-Töölöön isänsä J. K. Paasikiven kotitalon (1930), joka on vuodesta 1974 ollut Turkin suurlähettilään virka-asunto. 1920-luvulla hän suunnitteli isänsä johtamalle Kansallis-Osake-Pankille toimitalot Jalasjärvelle, Kajaaniin, Kurikkaan ja Lohjalle.
Paasikivi oli vuosina 1933–1939 Kansainliiton virkailijana Genevessä Sveitsissä. Toisen maailmansodan aikana hän asui Tanskassa ja toimi Finlands hjelpen -avustusjärjestössä. Vuosina 1946–1950 hän työskenteli Yleisradion esitelmäosastolla. Annikki Paasikivi kuoli luusyöpään Helsingin Diakonissalaitoksen sairaalassa, jossa hän oli ollut hoidettavana vuoden 1950 alusta saakka. Paasikiven nimelle on perustettu Annikki Paasikiven stipendirahasto, joka myöntää apurahoja nuorille arkkitehdeille.
Notaabeli

Notaabeli ( &lt; ) tarkoittaa yleiskielessä huomattavaa, merkittävää ja toisinaan myös ylhäistä.
Ranskassa kutsuttiin ennen vuoden 1789 vallankumousta notaabeleiksi ("les notables") jonkin kaupungin tai maakunnan vaikutusvaltaisia, ylhäisöön kuuluneita asukkaita. Kuninkaan kutsusta kokoontui aika ajoin 1300-luvulta lähtien notaabelikokous ("assemblée des notables"), johon ottivat osaa prinssit sekä jäseniä ylhäisaatelista, ylemmästä papistosta ja virkamiehistöstä. Viimeinen tällainen kokous pidettiin 1788. Kuningas sai valita neuvoston jäsenet itse, kun taas valtiopäiville ("États généraux") heidät valittiin vaaleilla. Molemmat kokoukset olivat vain neuvoa-antavia, kunnes Ranskan suuri vallankumous 1789 korvasi ne kansalliskokouksella.
Tanskassa notaabeliksi kutsuttiin sitä 1851 kokoontunutta 21-jäsenistä kokousta, jossa neuvoteltiin Slesvigin ja Holsteinin asemasta Tanskan kuningaskunnassa. Kokouksen jäsenistä 9 oli Slesvigistä, 6 Holsteinista ja 6 Tanskasta.
Espen Andersen

Espen Andersen (s. 12. heinäkuuta 1961) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä, jonka ura on päättynyt. Hän edusti Lynin urheiluseuraa.
Andersen kuului Norjan joukkueeseen, joka saavutti hopeaa Oslon MM-kilpailujen 1982 joukkuekilpailussa. Hopeamitali jaettiin Suomen ja Norjan kesken. Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 Andersen oli mukana Norjan hopeajoukkueessa, johon kuuluivat myös hänen pikkuveljensä Geir Andersen sekä Hallstein Bøgseth. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Espen Andersen oli henkilökohtaisessa kilpailussa kolmastoista.
Andersen voitti Holmenkollenin kisojen yhdistetyn kilpailun maaliskuussa 1984. Tämän lisäksi hän ylsi vain kerran palkintokorokkeelle maailmancupin osakilpailussa oltuaan toinen Canmoressa kaudella 1986–1987. Cupin kokonaiskilpailussa hän oli parhaimmillaan yhdeksäs kaudella 1985–1986.
Toivo Karhunen

Toivo Edvard Karhunen (1. elokuuta 1882 Vesanto - 5. marraskuuta 1944) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Torsten Karhunen ja Agata Lyytinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1906 Aino Johanna Korhosen kanssa, joka kuoli vuonna 1907 ja hän avioitui toisen kerran vuonna 1918 Helmi Saarelan kanssa.
Opinnot.
Karhunen kävi viisi luokkaa Kuopion suomalaisesta yhteiskoulua ja suoritti tiedonantokurssin Santahaminassa vuonna 1918.
Jääkärikausi.
Karhunen työskenteli puutavarakauppiaana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 8. heinäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 12. kesäkuuta 1917 pataljoonan 3. komppaniaan. 
Suomen sisällissota.
Karhunen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 2. Krenatöörirykmentin 2. Savon pataljoonan 3. komppaniaan ja konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Vilppulassa, Lylyssä, Korkeakoskella, Moisiolla, Lempäälässä, Tampereella ja Vesilahdella sekä rykmentin etenemiseen Valkeakosken, Hauhon, Tuuloksen ja Lammin kautta Koskelle.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen Karhunen palveli komppanianpäällikkönä ja pataljoonan adjutanttina 2. Krenatöörirykmentistä muodostetussa Viipurin vartiopataljoonan 3. konekiväärikomppaniassa. Hänet siirrettiin 17. lokakuuta 1918 alkaen Lapin ryhmään ja 11. joulukuuta 1918 alkaen Kenttätykistörykmentti n:o 3:een, missä hän palveli viestiupseerina ja rykmentin rahastonhoitajana. Armeijasta hän erosi 9. syyskuuta 1920 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Ylöjärven suojeluskuntaan, josta hänet siirrettiin edelleen Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirin 3. alueen päälliköksi 1. kesäkuuta 1921 ja palveli siellä 31. lokakuuta 1921 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi liikemieheksi Lempäälään. Vuosina 1921–1922 hän osallistui heimosotiin Vienan-Karjalassa, missä hän toimi komppanianpäällikkönä Repolan pataljoonassa ja otti osaa sotatoimiin etenemiseen Repolasta Porajärvelle ja Porajärven taisteluihin.
Talvisota- ja jatkosota.
Talvisotaan Karhunen osallistui ensin Jalkaväkirykmentti 65:n talousupseerina ja myöhemmin Hevosvarikko l:n päällikkönä. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin talousupseeriksi Ilmavalvontakoulutuskomppania 6:eeb, mistä hänet siirrettiin Lounais-Hämeen suojeluskuntapiiriin kotiuttamista varten vuonna 1942. Hän toimi vielä vuonna 1944 Kaasunsuojeluvarikko 3:n tarkastaja. Hän kuoli 10. Sotasairaalassa.
Jalmari Karjalainen

Jalmari (Hjalmar) Johannes Karjalainen (8. joulukuuta 1889 Kiiminki – 23. syyskuuta 1962 Oulu) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Simo Karjalainen ja Matilda Vesa. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1932 Hilda Elvira Tiihosen kanssa (2. helmikuuta 1901 – 1. tammikuuta 1994 Oulu). 
Opinnot.
Karjalainen kirjoitti ylioppilaaksi Oulun reaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1912–1915. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918.
Jääkärikausi.
Karjalainen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 10. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Kneis:in luonna ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hän suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn ta-koulun B-kurssin.
Suomen sisällissota.
Karjalainen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä,Vuohiniemellä, Kelhossa, Kämärällä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Karjalainen palveli sisällissodan jälkeen edelleen joukkueenjohtajana 1. Jääkärirykmentissä, mistä muodostettiin myöhemmin Kaartin jääkäripataljoona. Kaartin pataljoonasta hänet komennettiin Vuoristoprikaatin esikuntaan 28. elokuuta – 6. joulukuuta 1918 väliseksi ajaksi. Myöhemmin hänet määrättiin 1. huhtikuuta 1919 alkaen pataljoonan talouspäälliköksi. Talouspäällikön paikalta hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1921 alkaen Jääkäriprikaatin virkaa tekeväksi intendentiksi ja 8. helmikuuta 1922 alkaen Keski-Suomen rykmentin talouspäälliköksi. Armeijasta Karjalainen erosi 25. huhtikuuta 1923 ja siirtyi yksityisopettajaksi, kielenkääntäjäksi ja lopulta liikealalle. Hänet määrättiin 7. kesäkuuta 1935 vakinaiseen palvelukseen Kenttätykistörykmentti 1:een, mistä hänet komennettiin samalla Oulun sotilaspiirin esikuntaan virkaa tekeväksi talouspäälliköksi. 
Talvi- ja jatkosota.
Karjalainen osallistui talvisotaan rahastonhoitajana Oulun sotilaspiirin esikunnassa, josta hän kuitenkin erosi talvisodan loputtua. Jatkosodan alettua kesällä 1941, hänet määrättiin jatkamaan jo talvisodassa tutuksi tulleessa paikassa, nyt esikunnan kutsunta-asiain toimiston ylimääräisenä talousupseerina. Sotien jälkeen hän siirtyi jälkeen tuntiopettajaksi eri oppikouluihin ja työväenopistoihin Ouluun. Hänet on haudattu Ouluun.
The Script

The Script on irlantilainen Dublinista kotoisin oleva pop rock -yhtye. Heidän debyyttialbuminsa "The Script" julkaistiin elokuussa 2008.
Diskografia.
Studioalbumit.
&lt;br&gt;
Valtteri Karmo

Valtteri Roope Karmo ent. Valter Robert Dahl () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat kauppias Johan Valfrid Dahl ja Sifra Matilda Trygg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1926 Ida Hynnisen kanssa.
Opinnot.
Karmo kävi kansakoulun ja Pikakiväärikurssin Lappeenrannassa vuonna 1921. 
Jääkärikausi.
Karmo toimi jääkärivärvärinä Porvoossa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 4. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. 
Suomen sisällissota.
Karmo saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi 8. jääkäripataljoonan, josta hänet siirrettiin 5. maaliskuuta 1918 alkaen 9. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, joka siirrettiin 8. huhtikuuta 1918 alkaen 6. Jääkärirykmentin 18. jääkäripataljoonan 2. komppaniaksi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Ilveksessä, Hotakassa ja Muolaalla sekä etenemiseen Viipurin-Pietarin radalle. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Karmo toimi sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:n 4. komppaniassa, josta muodostettiin myöhemmin Jääkäripataljoona n:o 3, Kajaanin sissipataljoona ja Pohjanmaan jääkäripataljoona. Hänen komppaniansa siirrettiin 9. huhtikuuta 1920 Käkisalmen läänin rykmenttiin, missä siitä muodostettiin 12. komppania. Käkisalmen läänin rykmentin lakkauttamisen jälkeen 20. huhtikuuta 1921 hänet siirrettiin Polkupyöräpataljoona l:n 3. komppaniaan. Armeijasta Karmo erosi 10. elokuuta 1922 ja astui 15. marraskuuta 1922 palvelukseen Helsingin komennuskomppaniaan, missä hän toimi aluksi Sotaväen esikuntaan komennetun joukkueen ja 1. marraskuuta 1925 alkaen Puolustusministeriön joukkueen johtajana. Puolustusministeriön ylivahtimestarina hän sai viran 30. elokuuta 1928 alkaen. 
Opetustoimet.
Karmo oli komennettuna opetusaliupseeriksi Vuoristoprikaatin aliupseerikouluun Vaasaan vuonna 1918 ja Pohjois-Inkerin rykmentin aliupseerikouluun Rautuun vuonna 1920 sekä Reserviupseerikouluun, jossa hän toimi komppanian vääpelinä vuonna 1925.
Khami

 
Khami on rauniokaupunki eteläisessä Afrikassa nykyisen Zimbabwen länsiosassa. Se sijaitsee 22 kilometriä Bulawayon kaupungista. Khamin rauniot on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1986.
Khami on perustettu 1400-luvun puolessavälissä, kun suuri Zimbabwen valtakunta oli romahtamassa. Se toimi Torwan kuningaskunnan pääkaupunkina. Alueella on ollut asutusta kivikaudelta asti. Nykypäiviin säilyneet kivirakennelmat ovat rautakaudelta. Kivisten perustuksien päällä on ollut puupylväiden ja rappauksen muodostamia olkikattoisia majoja, joista useimmat ovat tuhoutuneet. Raunioissa on edelleen nähtävänä majojen alkuperäinen arkkitehtuuri sekä hienoja kivityöyksityiskohtia. Lasihelmet ja muut löydöt osoittavat, että kaupungista on käyty kauppaa Itä-Afrikkaan asti.
Peitsamon jälkeenjääneet nauhat

Peitsamon jälkeenjääneet nauhat on Kari Peitsamo ja Ankkuli -yhtyeen EP vuodelta 1978.
Erik Lundqvist

Erik Hjalmar Lundqvist (29. kesäkuuta 1908 – 7. tammikuuta 1963) oli ruotsalainen keihäänheittäjä, olympiavoittaja Amsterdamissa 1928.
Lundqvist, lempinimeltään ”Målaren”, maalari, nousi huipulle 19-vuotiaana heitettyään olympiakeväänä tuloksen 64,86. Hän ei kuitenkaan ollut olympialaisten ennakkosuosikki, mutta heti kilpailun ensimmäisellä heitolla hän kiskaisi yllätysvoittoon riittäneen tuloksen 66,60. Hänen muut heittonsa kantoivat välille 59–61 m.
Myöhemmin samana vuonna Lundqvist heitti Tukholmassa ensimmäisenä miehenä maailmassa yli 70 metriä tuloksella 71,01. Myös sarjan viimeinen heitto ylitti haamurajan.
Tämän jälkeen Lundqvist kärsi vaikeasta mielisairaudesta ja joutui vetäytymään kilpakentiltä. Hän teki kuitenkin hetkellisen paluun kahdeksan vuotta myöhemmin ja heitti oman ennätyksensä 71,16, kadoten sitten stadioneilta lopullisesti.
Puinen levy

Puinen levy on Kari Peitsamo ja Ankkuli -yhtyeen EP vuodelta 1978. Vaikka EP julkaistiin Ankkuli-yhtyeen nimissä, kaikki sen raidat ovat Peitsamon yksin soittamia. Peitsamo soittaa levyllä kitaraa, pianoa ja viulua. Levy on hyvin kokeellinen ja poikkeaa Peitsamon aiemmasta tuotannosta. Sen vastaanotto on vaihdellut runsaasti. Vuonna 2003 nauhoitettu liveversio ”Puinen koira” -kappaleesta julkaistiin Peitsamon "Taistelujen tiellä" -levyllä vuonna 2004. Levyn kansi on Heikki Peitsamon piirtämä.
Hans Wallner

Hans Wallner (s. 29. toukokuuta 1953 Feistritz an der Gail, Kärnten, Itävalta) on itävaltalainen, 1970- ja 1980-luvuilla kansainvälisellä tasolla kilpaillut mäkihyppääjä.
Wallner sijoittui viidenneksi lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa Kulmissa 1975. Innsbruckin olympialaisissa 1976 hän oli suurmäessä kuudes. Oslon MM-kilpailuissa 1982 Wallner kuului Itävallan joukkueeseen, joka saavutti Norjan jälkeen hopeaa joukkuemäessä. Suurmäen kilpailuissa hän oli sijalla 32. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän sijoittui 24:nneksi sekä normaali- että suurmäen kilpailussa.
Wallner sijoittui maailmancupin osakilpailussa ensimmäisen kerran palkintosijalle oltuaan toinen St. Nizierin suurmäessä kaudella 1979–1980. Cupin kokonaispisteissä hän oli tuolloin kymmenes. Ainoan voittonsa hän sai Sapporon suurmäessä kaudella 1980–1981, jolloin hän oli lisäksi toinen Liberecin suurmäessä ja seitsemäs kokonaiskilpailussa. Viimeisen palkintosijansa hän sai oltuaan toinen Vikersundin lentomäessä helmikuussa 1983. 
Wallner sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon Innsbruckin osakilpailussa kolmanneksi vuonna 1975. Mäkiviikon kokonaiskilpailussa hän oli kuudes vuodenvaihteessa 1980–1981.
Ain el-Gazala

Ain el-Gazala ("Ayn al Ghazzalah") on pieni kaupunki Libyan itärannikolla Pohjois-Afrikassa. Se sijaitsee Kyrenaikan maakunnassa Välimeren etelärannalla noin 40 km Tobrukista länteen. 
Alue on hyvin kuivaa ja Ain el-Gazalan merkittävimmät elinkeinot ovat kalastus ja kalanviljely.
Gazala tunnetaan lähinnä historiastaan, sillä siellä käytiin Gazalan taistelu länsiliittoutuneiden ja natsi-Saksan välillä alkukesällä 1942.
Erämaan armoille (elokuva)

Erämaan armoille () on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Sean Pennin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva. Se perustuu Jon Krakauerin kirjoittamaan kirjaan "Erämaan armoille", joka kertoo Christopher McCandlessin seikkailuista.
Banjo-Tooie

Banjo-Tooie on Raren kehittämä ja Nintendon julkaisema tasohyppelypeli. Se julkaistiin vuonna 2000 Nintendo 64 -konsolille. Peli on julkaistu uudelleen Xbox 360 -konsolille Xbox Live Arcade -palvelussa vuonna 2009.
Peli on "Banjo-Kazooie" -pelisarjan toinen osa. Se on pelimekaniikaltaan hyvin samantyylinen kuin edeltäjänsä "Banjo-Kazooie", ja pelin hahmot ovat myös pääosin samoja. 
Pelaaminen.
Samaan tapaan kuin edeltäjässään "Banjo-Kazooziessa", "Banjo-Tooie" -pelissä on kolmiulotteisia maailmoja, joissa on kerättäviä esineitä. Esineitä ovat muun muassa kultaisen palapelin palaset, joita käytetään tasoja avaaviin palapeleihin. Toisin kuin "Banjo-Kazooiessa", "Banjo-Tooiessa" on yksi pelilauta Master Jiggywiggyn temppelissä. Kun pelaaja on kerännyt tarvittavat palat, hän voi tehdä aikarajatun palapelin, minkä jälkeen Jiggywiggy myöntää pääsyn seuraavaan maailmaan. Jokaiseen palapeliin tarvitaan enemmän paloja kuin edelliseen.
Musiikkinuotteja käytetään "Banjo-Tooiessa" uusien liikkeiden oppimiseen kersantti kaivos-sotilas Jamjarsilta. Hän on Bottlesin veli ja jatkaa tämän roolia edellisestä pelistä. Myös Mumbo Jumbo palaa peliin, tällä kertaa pelattavana hahmona, joka voi mennä jokaiseen maailmaan ja käyttää erityisiä taikaloitsuja auttaakseen Banjoa ja Kazooieta etenemään. Mumbo Jumbon edellisen roolin duon muuttamiseksi eri muotoihin ottaa Humba Wumba, Amerikan intiaaninainen, joka on Mumbon kilpailija.
Lisäksi Banjo-Tooien uusi ominaisuus ovat suorat yhteydet sen maailmojen välillä. "Banjo-Kazooiessa" kaksikko siirtyy tasoille tietystä ovesta Gruntildan luolassa, mutta "Banjo-Tooiessa" tasot ovat fyysisesti yhteydessä monista kohdista. Chuffy-junaa voi käyttää siirtämään sivuhahmoja niiden maailmojen välillä, joilla on asemia. Pelissä on myös monipelaaja-moodi, jossa enintään neljä pelaajaa voi pelata yksinpelattavia minipelejä muunneltavissa kilpailuissa.
Tarina.
Asetelma.
Kaksi vuotta myöhemmin Gruntildan voittamisen jälkeen, yhtenä myrskyisenä yönä Gruntildan kaksi nuorempaa sisarusta tulevat häntä auttamaan. Niin skeletti-Gruntilda pääsee haudasta ulos ja suunnittelee kostoa. Banjo, Kazooie, Bottles ja Mumbo pelaavat pokeria Banjon kotitalossa. Mumbo aavisti Gruntildan paluun. Hän lähti Banjon ja Kazooien kanssa ulos. Bottles uskoi, että Gruntildan paluu on vitsi ja sen takia hän jää taloon. Gruntilda romauttaa talon. Banjon myyräystävä Bottles (keneltä edellisessä pelissä opittiin liikkeitä) kuolee, koska hän oli jäänyt sisälle. Banjo ja Kazooie päätävät mennä kostoretkelle Bottlesin puolesta pysäyttääkseen Gruntilda. Myöhemmin Gruntilda muuttaa eläväksi kuolleeksi zombiksi Jinjojen kuninkaan eli Jinjo-kylän kylänvanhimman King Jingalingin. Niin Banjo ja Kazooie lähtevät kukistamaan Gruntildaa uudelleen. Kun Gruntilda siskoineen on voitettu, Banjo pelastaa Jinjo-kylän ahdinkosta ja herättää Bottlesin kuolleesta sekä Gruntildan uskollinen kätyri Klongo kääntyy hyvikseksi.
Sian raato kääntää hitaasti kasvonsa valoon päin

Sian raato kääntää hitaasti kasvonsa valoon päin on Kari Peitsamo ja Ankkuli -yhtyeen EP vuodelta 1979. EP julkaistiin vihreänä värivinyylinä. Levylle kaavailtiin myös punaiselle värivinyylille painettua jatko-osaa "Nurkkaan ahdistettu rotta pitää panttivankinaan nuorta tyttöä", jota ei kuitenkaan julkaistu Love Recordsin mentyä konkurssiin. 
Peitsamo levytti "Kiina tai kuolema" -kappaleen uudelleen vuonna 2006 Aku Ankkuli -yhtyeen kanssa Für Elise -albumille.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Kari Peitsamo, ellei toisin mainittu.
PSR B1620-26 b

PSR B1620-26 b on eksoplaneetta, joka kiertää pulsaria PSR B1620-26 Skorpionin tähdistössä noin 12 400 valovuoden päässä Maasta. Sen epävirallinen lempinimi on Metusalah, koska se on yksi vanhimmista tunnetuista eksoplaneetoista eli noin 12,7 miljardia vuotta vanha.
Planeetan kehitys.
Pulsari sijaitsee pallomaisen tähtijoukko Messier 4:sen ytimen ulkopuolella. Tähtijoukon iäksi arvioidaan 12,7 miljardia vuotta. Pulsariplaneetan alkuperä on epävarma, koska tähden ytimen romahtaessa neutronitähdeksi se syöksee suurimman osan massastaan avaruuteen supernovaräjähdyksessä. On epätodennäköistä, että planeetta voisi pysyä kiertoradallaan tällaisessa tilanteessa. Tähtitieteilijät pitävät todennäköisempänä, että se muodostui tähden ympärille, josta myöhemmin tuli valkoinen kääpiö. Molemmat joutuivat sitten pulsarin kiertoradalle.
Järjestelmä, joka liikkuu hitaasti kohti tähtijoukon ydintä, on massiivisempi kuin useimmat tähdet M4:ssa. Noin miljardin vuoden kuluessa PSR B1620-26 joutuu todennäköisesti kosketuksiin jonkin toisen tähden kanssa, jolloin kevein taivaankappale sinkoutuu pois järjestelmästä. PSR B1620-26 b joutuu tällöin suurella todennäköisyydellä kokonaan M4:sen ulkopuolelle, jolloin siitä tulee tähtienvälinen planeetta.
All Systems Go

All Systems Go on yhdysvaltalaisen glam metal-yhtye Vinnie Vincent Invasionin toinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Albumin tuottivat yhtyeen kitaristi ja keulakuva Vinnie Vincent sekä bassokitaristi Dana Strum, ja albumi julkaistiin 17. toukokuuta 1988. "All Systems Go"-albumilla yhtyeen laulajana toimi Robert Fleischmanin korvannut Mark Slaughter, joka jätti yhtyeen albumin julkaisun jälkeen yhdessä Strumin kanssa perustaakseen oman yhtyeensä, Slaughterin. Albumia seuranneella pienimuotoisella kiertueella yhtye esiintyi pääasiassa pienillä klubeilla, kunnes se hajosi kiertueen päätyttyä elokuussa 1988. 
Albumi sijoittui ilmestyessään kotimaassaan Yhdysvalloissa Billboard 200-listalla sijalle 64 myyden hieman yli 150,000 kappaletta. Kappaleista "Love Kills" ja "That Time of Year" kuvattiin musiikkivideot, ja "Love Kills" julkaistiin myös suomalaisohjaaja Renny Harlinin ohjaaman "Painajainen Elm Streetillä 4 - Unien valtias"-kauhuelokuvan soundtrackilla. Albumin uudelleenmasteroitu CD-painos julkaistiin vuonna 2003, ja se sisälsi kaksi uutta instrumentaalikappaletta. Albumin kaikki kappaleet on kirjoittanut Vinnie Vincent.
Mumi Troll

Mumi Troll () on vuonna 1983 Vladivostokissa perustettu venäläinen rockyhtye. Yhtye edusti Venäjää Eurovision laulukilpailussa 2001 kappaleella "Lady Alpine Blue" ja sijoittui 12. sijalle.
Yhtye perustettiin Vladivostokissa Neuvostoliiton viimeisinä vuosina. Se esiintyi epävirallisesti ja jäsenet joutuivat ajoittain pidätetyiksi.
Yhtyeen perusti Ilja Lagutenko (s. 1968), joka on kotoisin Moskovasta. Yhtye oli tauolla hänen jouduttuaan armeijaan ja työskenneltyään ulkomailla. Yhtye julkaisi ensimmäisen studiolevyn vuonna 1997.
Yhtyeen nimi on humoristinen väännös Muumipeikon venäjänkielisestä nimestä.
Martin Balsam

Martin Henry Balsam (4. marraskuuta 1919 Bronx, New York, Yhdysvallat – 13. helmikuuta 1996 Rooma, Italia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-voittaja. Hän opiskeli draamaa New Schoolissa, New Yorkissa ja suoritti asepalveluksensa ilmavoimissa. Hän perusti Actors Studion yhdessä Elia Kazanin ja Lee Strasbergin kanssa vuonna 1947. 
Balsam tunnetaan muun muassa elokuvista "Tyydyttämättömät" (1964), "Narri tuhannesta" (1965), "Summer Wishes, Winter Dreams" (1973), "Pelham 1-2-3 kaapattu" (1974), "Presidentin miehet" (1976) ja "Entebben taistelu" (1977). Muita elokuvia muun muassa "Psyko", (1960) "Cape Fear" (1990) ja "Väkivallan vihollinen 3" (1985).
Yksityiselämä.
Balsam oli naimisissa kolme kertaa, Pearl Sommerin, Joyce Van Pattenin ja kuolemaansa asti Irene Millerin kanssa. Hänellä oli kolme lasta, yksi Joyce Van Pattenin ja kaksi Irene Millerin kanssa. Myös hänen tyttärensä Talia Balsam on näyttelijä. Balsam kuoli sydänkohtaukseen 76-vuotiaana.
Touhukotilo

Touhukotilo ("Physa fontinalis") on makeassa ja murtovedessä elävä kuorellinen nilviäinen. Se kasvaa noin 1 cm:n pituiseksi. Kuori on vasenkätisesti kierteinen, vanhoilla yksilöillä harmaapilkkuinen. Tuntosarvet ovat ohuet ja pitkät, ja siirottavat melko leveässä kulmassa kahden puolen kotilon päätä.
Touhukotiloita elää luonnossa Euroopan järvissä ja lammissa sekä merenlahtien murtovedessä. Niitä kasvatetaan akvaarioissa lemmikkeinä ja pallokalojen ruoaksi.
Kasperi Laine &amp; Kummitusorkesteri

Kasperi Laine &amp; Kummitusorkesteri on rap-artisti Laineen Kasperin alkuvuodesta 2005 BV² Produktionsin kautta julkaisu albumi. Laine julkaisi albumin käyttäen nimeä Kontackto. Levy ei sisällä räppäämistä vaan ainoastaan hip hop -biittejä.
Laura Marano

Laura Marie Marano (s. 29. marraskuuta 1995 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on parhaiten tunnettu Kate Malonen roolista televisiosarjassa "Ilman johtolankaa" sekä naispääosasta Disney Channelin komediasarjassa "Austin ja Ally".
Tausta.
Maranon vanhemmat ovat professori Damiano Marano ja entinen näyttelijä Ellen Marano. Lauran isosisko Vanessa Marano on myös näyttelijä. Hänen äitinsä omistaa Agoura Children’s Theater -lastenteatterin, jota siskokset kutsuivat lapsina "toiseksi kodikseen". Maranon isä on sukujuuriltaan italialainen.
Marano on soittanut pianoa 9-vuotiaasta lähtien. Alun perin hänen äitinsä ei halunnut kumpaakaan tytärtään työskentelemään viihdealan kovaan maailmaan ja toivoi, että tiukka kykytoimisto Abrams hylkäisi heidät. Yllättäen kykytoimisto halusikin sekä Lauran että Vanessan, ja tällöin he aloittivat uransa lapsinäyttelijöinä.
Ura.
Näyttelijänä.
Marano on näytellyt viisivuotiaasta lähtien. Hän on ollut mukana monissa teatterituotannoissa kalifornialaisessa Stage Door -teatterissa. Maranon ensimmäinen tv-rooli oli sarjassa "Ilman johtolankaa", jossa hän näytteli päähenkilön tyttäriä sisarensa Vanessan kanssa vuosina 2003–2005.
Vuonna 2007 Marano oli juontajana ja mentorina FOX-kanavan "Fiksumpi kuin koululainen" -ohjelmassa. Samana vuonna hän esitti komediaelokuvassa "Superbad" Beccaa (Martha MacIsaac) nuorena.
2011 hän sai Ally Dawsonin roolin Disney Channelin komediasarjasta "Austin ja Ally".
Marano on vieraillut useissa televisiosarjoissa, kuten "Aavekuiskaaja", "Dexter", "Takaisin ruutuun", "Heroes", "FlashForward" ja "Isojen tyttöjen leikit". "" -elokuvassa Marano näyttelee hotellin lastenvahtia.
Vuonna 2015 Marano ja Leigh-Allyn Baker näyttelivät Disney Channelin "Bad Hair Day" -elokuvaa.
Laulajana.
Marano on laulanut neljä kappaletta "Austin ja Ally" -sarjan toiselle soundtrack albumille nimeltä "".
Marano ja Ross Lynch tekivät ”I Love Christmas” -kappaleen "Holidays Unwrapped" -levylle, joka julkaistiin Walt Disney Recordsin kautta. He lauloivat kappaleen myös vuonna 2015 "" -soundtrackille. Marano on julkaissut myös yhden soolosinglen nimeltä ”Boombox”.
Radiossa.
Tammikuussa 2016 Marano alkoi juontaa Radio Disney -kanavalla viikoittaista "For the Record with Laura Marano" -ohjelmaa.
Diskografia.
Albumit
Singlet
Korkein oikeus (elokuva)

Korkein oikeus on suomalainen independent-elokuva vuodelta 2008. Elokuva sai ensi-iltansa 24. syyskuuta 2008 Rakkautta ja Anarkiaa -elokuvafestivaaleilla, ja se valittiin avoimessa nettiäänestyksessä parhaaksi elokuvaksi. Tämän jälkeen se otettiin Finnkinon ohjelmistoon ensimmäisenä indie-elokuvana suomessa. Korkein oikeus on myös ensimmäinen suomalainen indie-elokuva joka oli Jussi-gaalassa ehdolla avoimessa yleisöäänestyksessä.
Elokuva käsittelee helsinkiläisten nuorten alakulttuureita sekä yksilönvapautta. Se on Olli Ylisen ensimmäinen ohjaus. Pääosissa näyttelevät Antti Launonen, Jyrki Nousiainen, Marja Salo ja Laura Birn. 
Elokuvan on tuottanut Yansa Creations.
Krasnozavodsk

Krasnozavodsk () on kaupunki Moskovan alueen Sergijev Posadin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kunja-joen rannalla 88 kilometriä Moskovasta koilliseen ja 15 kilometriä Sergijev Posadista pohjoiseen. Bužaninovon asemalta haarautuva sivurata yhdistää sen Moskovan ja Jaroslavlin väliseen rautatiehen. Asukkaita on 13 500 henkeä (vuonna 2002).
Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1916 rakennetusta konepajan asutuskeskuksesta. Vuonna 1939 siitä tuli taajama ja vuonna 1940 Krasnozavodskin kaupunki, johon liitettiin myös joukko muita taajamia.
Kaupungin tärkein tuotantolaitos on patruunoita ja ilotulitusvälineitä valmistava Krasnozavodskin kemiallinen tehdas. 
Krasnozavodskin lähellä sijaitseva Bogorodskojen kylä tunnetaan kansanomaisista puuleluistaan ja muista puunleikkaustöistä. Kylässä on vuonna 1768 rakennettu barokkityylinen Jumalansynnyttäjän syntymän kirkko.
Kurovskoje

Kurovskoje () on kaupunki Moskovan alueen Orehovo-Zujevskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Meštšeran alangolla Moskvajokeen laskevan Nerskaja-joen rannalla 92 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Kaupungissa risteytyvät Moskovan ja Kazanin sekä Orehovo-Zujevon ja Voskresenskin väliset rautatiet (Kurovskajan asema). Asukkaita on 19 100 henkeä (vuonna 2006).
Kurovskajan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1646. Seutu oli vanhastaan tunnettu käsityöammateistaan. Vuonna 1854 kylän lähelle perustettiin tekstiilitehdas, jota laajennettiin 1920–1930-luvuilla. Vuonna 1931 paikkakunta sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1952 siitä tuli Kurovskojen kaupunki. Vuosina 1929–1959 se oli Kurovskojen piirin keskus.
Neuvostoaikana kaupungissa oli tekstiili- ja elintarviketeollisuutta. Kurovskojen tekstiilitehdas teki konkurssin vuonna 2000.
Krasnogorsk (Moskovan alue)

Krasnogorsk () on Moskovan läntinen naapurikaupunki. Se sijaitsee Moskvajoen rannalla, Moskovan kehätien länsipuolella ja kuuluu Moskovan alueeseen Venäjällä. Kaupungin keskustasta on noin 21 kilometriä pääkaupungin keskustaan. Krasnogorskin kaupunki on myös Krasnogorskin piirin keskus. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 116 738 henkeä.
Historiaa.
Kaupungin paikalla on sijainnut useita kyliä, joista Pavšino mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1462 ja Gubailovo vuonna 1620. 1840-luvulla Gubailovon ympärille syntyi paperi- ja tekstiiliteollisuutta. Vuosina 1926–1927 paikkakunnalle siirrettiin Podolskin optiikkatehdas, jonka viereen perustettiin vuonna 1929 Krasnaja Gorka -niminen asutus. Vuonna 1932 siihen liitettiin Gubailovo, ja paikkakunta sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuonna 1940 siitä tuli Krasnogorskin kaupunki, johon vuonna 1962 liitettiin myös Pavšinon taajama.
Vuonna 1945 Neuvostoliiton puolelle siirtyneet ja siirretyt V-2-rakettiohjelman saksalaiset insinöörit asuivat ja työskentelivät tämän kaupungin alueella sijaitsevassa saaressa kehittäen V-2-ohjuksen pohjalta ohjuksien komponentteja. 
Teollisuutta ja nähtävyyksiä.
Krasnogorskin tärkein tuotantolaitos on S.A. Zvereville nimetty tehdas, joka valmistaa optisia laitteita sotilas- ja siviilikäyttöön. Tehtaan tunnetuimpia tuotteita ovat Zenit-valokuvakamerat. Kaupungissa on myös rakennustarvike-, koneenrakennus- ja elintarviketeollisuutta. Huomattava osa asukkaista käy työssä Moskovassa.
Kulkuyhteyksiä ja nähtävyyksiä.
Moskovan metron kolmoslinja kulkee kaupungin itäosien kautta; asema Mjakinino sijaitsee suuren Krokus-messukeskuksen vieressä Krasnogorskin puolella. Krasnogorskin keskustan kautta kulkee Moskovasta länteen, kohti Tverin alueen Rževiä vievä rautatie (Pavšinon asema).
Metsien keskellä vaihtelevassa maastossa sijaitseva Krasnogorsk on Moskovan alueen viehättävimpiä kaupunkeja. Keskustassa on säilynyt ruhtinas V.M. Dolgoruki-Krymskin kartanokokonaisuus Znamenskoje-Gubailovo maisemapuistoineen. Pavšinossa on vuonna 1821 rakennettu empiretyylinen Pyhän Nikolaoksen kirkko. Neljän kilometrin päässä kaupungista sijaitsee 1660-luvulla perustettu Arhangelskojen kartano, joka on kuulunut mm. Tšerkasskin, Golitsynin ja Jusupovin ruhtinassuvuille. Nykyään kartano toimii museona. Sen lähellä on Venäjän hallituksen huvila-alueita.
Urheilu.
Jääpalloseura HK Zorki Krasnogorsk kuuluu Venäjän viime vuosien menestyneimpiin seuroihin.
Vuositähti

Vuositähti on partiomerkki, jota on käytetty partioliikkeen alusta alkaen. Niitä on ollut monenlaisia, mutta eräs pitkäaikaisimpia on ollut kankaalle applikoitu noin viiden millimetrin läpimittainen hopealankainen tähti, pohjakangas on yhden senttimetrin levyinen tummanvihreä nauha. 
Tähtiä myönnetään jäsenyydestä yksi vuodessa. Joskus on käytetty myös kullanvärisiä tähtiä, joita on myönnetty yksi viittä vuotta kohti siten, että joka neljännen hopeisen tähden jälkeisenä vuonna kultainen tähti korvaa nämä hopeiset tähdet. Tässä kohdin käytäntö on ollut yksilöllinen: jos joku on halunnut, on uusia tähtiä annettu yhtenäisinä nauhoina niin monta kuin on palveluvuosia. Ei ole lainkaan harvinaista nähdä partioveteraaneja, joilla on puserossaan useita kymmeniä hopeisia vuositähtiä. 
Lisäksi on ollut olemassa hiukan suurempia metallisia vuositähtiä, mutta niiden käyttö oli harvinaisempaa.
The Cab

The Cab on yhdysvaltalainen rockyhtye Las Vegasista. The Cabin suosio on kasvanut vauhdilla Decaydance-levy-yhtiön kanssa solmitun levytyssopimuksen ja ensimmäisen albumijulkaisun "Whisper War" myötä. Alternative Press kuvailikin yhtyettä ”yhtyeeksi, joka tulisi tietää vuonna 2008”.
Historia.
Toisensa high schoolissa tavanneet Alex Deleon (s. 1989) ja Cash Colligan (s. 1989) perustivat yhtyeen vuonna 2004. He äänittivät demoja ja laittoivat niitä The Cabin MySpace-sivulle. Kaverukset tulivat kuitenkin pian siihen tulokseen, että yhtye tarvitsisi lisää jäseniä jatkaakseen. Deleon sai rumpali Alex Johnsonin (s. 1989) jättämään silloisen hardcoreyhtyeensä ja liittymään The Cabiin. Vuoden 2005 loppupuolella heillä oli jo kokonainen yhtye kasassa, kun Paul Garcia kitaroineen sekä pianoa ja kitaraa soittava Alex Marshall (s. 1989) olivat liittyneet yhtyeeseen. Tammikuussa 2006 The Cab solmi levytyssopimuksen paikallisen Olympus Records -levy-yhtiön kanssa. Yhtye ei kuitenkaan saanut mitään aikaiseksi tämän levy-yhtiön alaisena.
Kaverusten onneksi he sattuivat törmäämään Panic at the Disco -yhtyeen rumpaliin Spencer Smithiin Cobra Starshipin konsertissa. Hän auttoi heitä saamaan levytyssopimuksen Decaydance-levy-yhtiöön. Pian tämän jälkeen Paul Garcia korvattiin Ian Crawfordilla (s. 1988).
Ensimmäinen studioalbumi "Whisper War" julkaistiin 29. huhtikuuta 2008.
Pitkään odotettu toinen studioalbumi "Symphony Soldier" julkaistiin 23. elokuuta 2011. "AbsolutePunk" antoi ehdottoman hyvää palautetta levystä, kutsuen sitä "mestariteokseksi". "Symphony Soldier" on digitaalisesti ladattavissa iTunesissa, mutta fyysistä kopiota levystä pystyy ostamaan vain bändin nettikaupasta.
Tsvetanka Hristova

Tsvetanka Hristova () oli bulgarialainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti. Hän voitti urallaan yhden maailmanmestaruuden ja yhden Euroopan-mestaruuden.
Tsvetanka Hristova sijoittui vuonna 1979 nuorten EM-kilpailujen kiekonheitossa kolmanneksi. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän voitti kultaa tuloksella 68,34. Bulgaria sai kilpailussa kaksoisvoiton. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 65,62, ja Los Angelesin 1984 olympialaiset jäivät häneltä käymättä Bulgarian liityttyä olympiaboikottiin. Seuraavat arvokisat tuottivat hänelle himmeämpiä mitaleja: EM-hopeaa Stuttgartissa 1986 tuloksella 69,52, MM-pronssia Roomassa 1987 tuloksella 68,82 ja olympiapronssia Soulissa 1988 tuloksella 69,74. Universiadeissa hän saavutti hopeaa vuonna 1985 ja kultaa vuonna 1987. Vuoden 1989 maailmancupissa hän edusti Eurooppaa ja sijoittui neljänneksi. Splitin EM-kilpailuissa 1990 jäi kymmenenneksi tuloksella 56,30.
Tokion MM-kilpailuissa 1991 Hristova voitti maailmanmestaruuden. Hänen kolme ensimmäistä loppukilpailuheittoaan kantoivat lukemiin 62,16, 64,20 ja 62,82, ja neljäs heitto oli yliastuttu. Ennen viidettä heittoaan hän oli kilpailussa seitsemäntenä mutta viidennellään hän sai tuloksen 66,96 ja nousi neljänneksi. Viimeisellään hän sai tuloksen 71,02 ja nousi voittajaksi 1,90 metrin erolla hopeamitalisti Ilke Wyluddaan. Edellisen kerran hän oli heittänyt yli 70 metriä vuonna 1988. Barcelonan 1992 olympialaisissa Hristova sai hopeaa tuloksella 67,78. Hänen edellään oli sama nainen kuin vuoden 1985 universiadeissa, kuubalainen Maritza Martén. Vuonna 1993 Hristova sai neljän vuoden kilpailukiellon dopingrikkomuksesta. Kilpailukieltonsa jälkeen hän osallistui Ateenan MM-kisoihin 1997 ja Ateenan olympialaisiin 2004, mutta jäi molemmilla kerroilla karsintaan. Vuosina 2005 ja 2006 hän kilpaili vielä Yleisurheilun Euroopan cupissa.
Maailmanmestaruusvuonnaan 1991 Hristovalla oli pituutta 175 cm ja painoa 80 kiloa. Hän edusti kotikaupunkinsa Kazanlăkin Rozova Dolina -seuraa. Ennätyksensä 73,22 m hän heitti vuonna 1987. Hän on sillä tuloksella vielä vuoden 2008 lopulla kaikkien aikojen maailmantilastossa kahdeksantena.
Tsvetanka Hristova menehtyi kotikaupungissaan keuhkosyöpään ja keuhkokuumeeseen.
Alina Ivanova

Alina Ivanova (s. 25. kesäkuuta 1969) on neuvostoliittolainen kilpakävelijä, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 1991.
Tšeljabinskista kotoisin oleva 164-senttinen ja 49-kiloinen Alina Ivanova käveli vuonna 1989 5 000 metrin kävelyn Euroopan ennätyksen 20.50,60 ja teki 10 kilometrillä hyvän tuloksen 42.16. Vuonna 1991 hänet hylättiin maailmancupissa mutta myöhemmin samana vuonna Tokion MM-kilpailuissa hän karkasi muilta kilpailijoilta seitsemän kilometrin kohdalla ja voitti kultaa ajalla 42.57. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän saapui ensimmäisenä maaliin mutta tuli hylätyksi.
Uudisasukas

Uudisasukkaat ovat väestöä, joka siirtyy uudelle alueelle perustaen sinne uuden asutuksen. Asutettavalla alueella saattaa ennestään asua aiempaa väestöä. Näitä kutsutaan alkuasukkaiksi. 
Kolonisaatio.
Kolonisaatioon kuuluu yleensä asuttamista, jossa uudisasukkaat siirtyvät uusille alueille jonkun ryhmän tai yhteisön jäseninä tai lähettäminä, tarkoituksenaan valloittaa alue. Uudisasukkaiden asuttama alue on siirtokunta. Siirtokuntaan voi siirtyä myöhemminkin ihmisiä, mutta tämä ei enää ole asuttamista, vaan esimerkiksi siirtolaisuutta tai maahanmuuttoa.
Jevgeni Maskinskov

Jevgeni Maskinskov (19. joulukuuta 1930 – 25. tammikuuta 1985) oli neuvostoliittolainen kilpakävelijä ja olympiamitalisti.
Maskinskov saavutti Melbournen 1956 olympialaisten 50 kilometrin kävelyssä hopeaa ajalla 4.32.57,0. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Tukholman EM-kilpailuissa kultaa ajalla 4.17.15,4; italialainen Abdon Pamich hävisi hänelle noin 45 sekuntia.