tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karl Lindberg (jääkäri)

Karl Evert Ehrnfrid Lindberg () oli suomalainen jääkärimajuri ja apulaisjohtaja. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä joukkueenjohtajana. Hän menehtyi lopulta talvisodan aikana työskennellessään esikuntatehtävissä III Armeijakunnassa. 
Perhe ja opinnot.
Lindbergin vanhemmat olivat rakennusmestari Karl Sigfrid Lindberg ja Erika Sofia Boström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Käthie May Wolffin kanssa. 
Lindberg kävi kuusi luokkaa Hangon ruotsalaista yhteiskoulua ja yhden lukukauden Helsingin merikoulua vuonna 1915. Hän suoritti taktiikan soveltamiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuosina 1925 ja 1927.
Jääkärikausi.
Lindberg liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 10. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi). 
Suomen sisällissota.
Lindberg astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Lindberg palveli sisällissodan jälkeen edelleen 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin ensin Savon Jääkärirykmentti 3 ja myöhemmin Uudenmaan rykmentti. Rykmentissä hänet määrättiin 9. heinäkuuta 1918 alkaen 1. komppanian päälliköksi. Myöhemmin hänet siirrettiin 2. huhtikuuta 1919 komppanianpäälliköksi Kuopion läänin rajavartiostoon ja 27. lokakuuta 1920 alkaen 1. komppanian päälliköksi Autopataljoonaan. Armeijasta hän erosi 29. maaliskuuta 1922, jonka jälkeen hän liittyi suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Harjun suojeluskuntaan, mistä hänet siirrettiin 1. maaliskuuta 1925 alkaen Sortavalan suojeluskuntapiirin IX alueen aluepäälliköksi. Suojeluskunnasta hän erosi 31. lokakuuta 1928 ja työskenteli sen jälkeen osastopäällikkönä Vakuutusosakeyhtiö Anton palveluksessa Helsingissä. Hänet nimitettiin yhtiön apulaisjohtajaksi 24. syyskuuta 1937 ja oli tässä tehtävässä talvisotaan saakka. Talvisotaan hän osallistui toimistoupseeri III Armeijakunnan esikunnassa. Hänet haudattiin Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.
Valkosipuliperunat

Valkosipuliperunat on ruokalaji, jossa on valkosipulilla maustettuja perunoita. Valkosipuli lisätään annoksen valmistusvaiheessa siivutettuihin, raakoihin perunoihin joko perunaviipaleiden väliin, uunivuoan voitelurasvaan tai paistinrasvaseokseen. Tyypillisesti suositaan jauhoisia perunalajikkeita niiden soveltuessa paremmin rakenteeltaan uunissa valmistettaviksi.
Valkosipuliperunoiden valmistukseen liittyy myös kerma, sillä se pehmentää uunissa kypsyvää perunaa lisäten siihen oman arominsa.
Valkosipuliperunoita myydään eineksenä useimmissa ruokakaupoissa.
Louon rautatieasema

Louon rautatieasema () oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi nykyisen Seinäjoen kaupungin (entisen Peräseinäjoen kunnan) alueella Seinäjoen pohjoisrannalla Louonmäen kylän lounaispuolella, noin 19 kilometriä Seinäjoen rautatieasemalta etelään.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle 15. huhtikuuta 1970, ja se palveli pääasiassa junakohtauspaikkana.
Liikennepaikka jäi pois käytöstä, kun Seinäjoen ja Pohjois-Louon välinen 17 kilometrin mittainen kaksoisraideosuus valmistui. Ratapiha on sittemmin purettu.
Kesova Goran piiri

Kesova Goran piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen itäosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 962 neliökilometriä. Asukkaita on 8 300 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Kesova Goran taajama. Lisäksi siihen kuuluu 6 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee Moskovan, Sonkovon ja Pietarin välinen rautatie sekä Kašinin ja Bežetskin välinen maantie. Teollisuus on keskittynyt maataloustuotannon jalostukseen. Seudulla on muutamia vanhoja tverinkarjalaisia kyliä.
Ferdinand Stoliczka

Ferdinand Stoliczka () oli itävaltalainen paleontologi, geologi ja eläintieteilijä, joka tutki etenkin Himalajaa.
Stoliczka kävi saksalaista koulua Kroměřížissa ja oletetaan hänen äidinkielensä olleen saksa. Hän opiskeli geologiaa ja paleontologiaa Prahassa ja Wienin yliopistossa. Ensimmäisen tieteellisen artikkelinsa hän kirjoitti Koillis-Alppien makeanveden liitukauden aikaisista nilviäisistä vuonna 1859. Kaikkiaan hän julkaisi 79 tieteellistä artikkelia. Hän liittyi Itävallan geologian seuraan 1861.
1862 Stoliczka liittyi Britannian hallituksen rahoittamaan Intian geologiseen tutkimusretkikuntaan. Kalkutassa hän tutki Etelä-Intian liitukautisia fossiileja yhdessä William Thomas Blanfordin kanssa. Tulokset julkaistiin "Palaeontologia indica"ssa. Toukokuussa 1873 tämä työ valmistui neliosaisena teoksena, jossa oli yhteensä lähes 15 000 sivua. Mukana oli kuvaus "Oxyglossus pusillus" nimisestä sammakkofossiilista.
Stoliczka tutki läntisen Himalajan ja Tiibetin geologiaa ja julkaisi useita artikkeleita Intian eläimistöstä. Vuonna 1868 hän toimi lyhyen ajan Intian museon virkaatekevänä kuraattorina ja myös Bengalin Asiatic Societyn luonnonhistoriallisena sihteerinä. Hän toimitti myös seuran lehteä.
Stoliczka matkusti Burmassa, Malesiassa, Singaporessa ja Andamaaneilla sekä Nikobaareilla. Ensimmäisen Himalajanmatkansa hän teki 1864. Seuraavana vuonna hän kävi siellä uudelleen. Kolmannen ja viimeisen matkansa hän suoritti 1873–1874. Retki oli brittien organisoima massiivinen tapahtuma, johon osallistui muun muassa 6 476 kantajaa, 1 621 hevosta ja 350 ihmisen henkilökunta. Retki alkoi Rawalpindista ja jatkui Ladakhin kautta Kašgariin, jonne retkikunta saapui joulukuussa 1873. Paluumatka alkoi 17. maaliskuuta 1874. Matkalla Stoliczka sairastui vuoristotautiin ja kuoli Moorghissa Ladakhissa. Hänen matkalla keräämänsä lintutieteellisen aineiston julkaisi Allan Octavian Hume, mutta täydellisen raportin laati Richard Bowdler Sharpe 17 vuotta myöhemmin.
Stoliczka nimesi useita uusia lintulajeja, joiden alkuperäiseksi auktoriksi kuitenkin myöhemmin ilmeni venäläinen Nikolai Severtsov. Stoliczkan nimeämä on alppinaakan ("Pyrrhocorax graculus") alalaji "forsythi".
Kesova Gora

Kesova Gora () on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan sivujoen Kašinkan rannalla 180 kilometriä Tveristä koilliseen. Taajama on Kesova Goran piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan, Sonkovon ja Pietarin välinen rautatie (Kesovo Goran asema) sekä Kašinin ja Bežetskin välinen maantie. Asukkaita on 3 900 henkeä (vuonna 2009).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvulla nimellä Kiasova Gora. 1700-luvulta lähtien se oli huomattava kaupan keskus. Vuonna 1898 kylän kautta rakennettiin rautatie. Kaupunkimaisen taajaman statuksen se sai vuonna 1975. Taajamassa on elintarviketeollisuutta ja pellavanjalostuslaitos. Huomattavin nähtävyys on vuonna 1800 rakennettu pyhän Nikolaoksen kirkko.
Maryse Éwanjé-Épée

Maryse Maury (o.s. Éwanjé-Épée, s. 4. syyskuuta 1964 Poitiers, Vienne, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy. Hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa kolme mitalia ja pitää yhä hallussaan korkeushypyn Ranskan ennätystä, jonka hän hyppäsi vuonna 1985.
Maryse Éwanjé-Épée osallistui sisäratojen EM-kilpailuihin kymmenen kertaa. Milanossa 1982 hän sijoittui 17-vuotiaana kymmenenneksi. Budapestissa 1983 hän saavutti pronssia tuloksella 192 cm ja seuraavana vuonna Göteborgin kisoissa hopeaa sisäratojen Ranskan ennätyksellä 195 cm. Pireuksen EM-hallikilpailuissa 1985 hän sijoittui kahdeksanneksi, Madridissa 1986 viidenneksi ja Budapestissa 1988 seitsemänneksi. Haagin EM-hallikilpailuissa 1989 hän saavutti pronssia tuloksella 191 cm. Glasgow'ssa 1990 hän sijoittui vielä kymmenenneksi ja Pariisissa 1994 11:nneksi. Tukholman EM-hallikilpailuissa 1996 hän ei selviytynyt loppukilpailuun. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän sijoittui 13:nneksi Budapestissa 1989.
Ulkoradoilla Éwanjé-Épée edusti Ranskaa kuusissa arvokilpailuissa ja paras saavutus oli neljäs sija Los Angelesin 1984 olympialaisissa tuloksella 194 cm. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 190 cm. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän oli 12:s tuloksella 184 cm. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 188 cm. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 ja Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän karsiutui loppukilpailusta.
Maryse Éwanjé-Épée voitti korkeushypyssä Ranskan mestaruuden ulkoradoilla vuosina 1982–1985, 1988, 1993 ja 1995–1996 sekä sisäradoilla vuosina 1982–1984, 1986, 1989–1990, 1994 ja 1996. Hän paransi Ranskan ennätystä ulkoradoilla neljä kertaa ja sisäradoilla kerran. Ensimmäisen ulkoratojen ennätyksensä 191 cm hän hyppäsi kesäkuussa 1983, pari viikkoa myöhemmin hän paransi ennätystä yhdellä senttimetrillä, syyskuussa 1983 hän ylitti 195 cm ja heinäkuussa 1985 hän hyppäsi tuloksen 196 cm, joka on Ranskan ennätys vielä vuonna 2009 – vain Melanie Skotnik on sivunnut sitä vuonna 2007.
Éwanjé-Épée on pituudeltaan 178-senttinen ja painoi aktiiviurheiluvuosinaan 61 kiloa. Hän edusti Montpellier UC -seuraa.
Firovon piiri

Firovon piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen pohjoisosassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 1 747 neliökilometriä ja asukkaita on 10 500 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Firovon taajama. Lisäksi siihen kuuluu Velikooktjabrskiin taajama ja kolme maalaiskuntaa:
Huomattavin joki on Tsna. Seudulla on paljon järviä. Piirin kautta kulkee Bologojen ja Velikije Lukin välinen rautatie. Tsnan varrella on muutamia vanhoja tverinkarjalaisia kyliä. Vuonna 1926 silloisessa Kuznetsovon kunnassa oli 345 karjalaista.
Eduard Hrennikov

Eduard Hrennikov (; s. 19. toukokuuta 1973) on venäläinen hiihtosuunnistaja ja moninkertainen maailmanmestari. Hän on voittanut 13 maailmanmestaruutta, joista seitsemän on henkilökohtaisilta matkoilta ja kuusi viestistä. Moskovan MM-kisoissa 2007 hän voitti kultaa kaikilta matkoilta.
Hiihtosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailun Hrennikov on voittanut vuosina 2000, 2003, 2006 ja ollut kolmas 2001.
Firovo

Firovo () on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Bologojen ja Velikije Lukin välisen rautatien varrella (Firovon asema) 200 kilometriä Tveristä luoteeseen. Taajama on Firovon piirin keskus. Asukkaita on 2 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1902 rakennetun rautatieaseman asutuksesta. Kaupunkimaisen taajaman statuksen se sai vuonna 1947. Nykyään siellä on elintarvike- ja puunjalostusteollisuutta.
Udomljan piiri

Udomljan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen pohjoisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 476 neliökilometriä. Asukkaita on 40 900 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Udomljan kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 12 maalaiskuntaa:
Suurimmat joet ovat Msta ja Sježa. Piirin kautta kulkee Bologojen ja Sonkovon välinen rautatie. Tärkein tuotantolaitos on Udomlja-järven rannalla sijaitseva Kalininin ydinvoimala.
Bologojen piiri

Bologojen piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen pohjoisosassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 2 281 neliökilometriä. Asukkaita on 39 600 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Bologojen kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu Kuženkinon taajama ja 9 maalaiskuntaa:
Seudulla virtaavat Msta- ja Berezaika-joet. Suurimmat järvet ovat Kaftino ja Piros. Piirin kautta kulkee Moskovan ja Pietarin välinen päärata sekä M 10-valtatie. Bologoje on tärkeä rautatiesolmu, jossa pääradan kanssa risteytyvät Sonkovoon, Pihkovaan ja Velikije Lukiin johtavat radat. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon.
Donna (yhtye)

Donna oli Virroilta kotoisin ollut suomalainen rock-yhtye, jonka alkumuotona voidaan pitää muun muassa Taste- ja Groundhogs-tyylistä musiikkia soittanutta heavytrioa, jonka muodostivat kitaristi Petteri Salminen, basisti Lasse Raja ja rumpali Paavo Kaihola. Myöhemmin mukaan liittyi kitaristi Jari Yliaho ja Salmisen lähdettyä opiskelemaan ja soittamaan Juice Leskisen yhtyeeseen hänen tilalleen tuli kitaristiksi Tapio Manninen. Syksyllä 1976 Rajan lähdettyä armeijaan tuuraajaksi otettiin Halipat Sui -yhtyeestä Vesa Reijonen. 1979 Yliaho siirtyi Juice Leskisen palvelukseen ja vuonna 1980 pianistina jonkin aikaa vuonna 1979 yhtyeessä soittanut Ila Loueranta siirtyi niin ikään Juice Leskisen Slam -kokoonpanoon. Kaihola soitti Donnassa vuoteen 1979, kunnes yhtye hajosi. 
Yhtyeeseen kuului eri aikoina useitakin muun muassa Juice Leskisen ja Mikko Alatalon kanssa soittaneita muusikoita kuten mainitut Petteri Salminen, Jari Yliaho, Tapio Manninen ja Ila Loueranta. Yhtyettä nimitettiinkin joskus leikillisesti "Juicen farmibändiksi". 
Yhtye tuli laajemmin tunnetuksi voitettuaan rockin SM-kilpailut Kulttuuritalolla Helsingissä 15. joulukuuta 1975. Kokoonpanossa soittivat tällöin Jari Yliaho (kitara ja laulu), Tapio Manninen (kitara), Lasse Raja (basso) ja Paavo Kaihola (rummut).
Yhtye sai voiton myötä levytyssopimuksen Love Recordsin kanssa. Se teki vain yhden singlen "Muinainen kaunotar" / "Epilogi" (Love Records LRS 2136) vuonna 1976, tuottajana toimi Måsse Groundstroem. Molemmat ovat omia sävellyksiä 29-vuotiaana kuolleen Kimmo Koskimaan runokokoelmasta "Hukkaperän lauluja". "Muinaista kaunotarta" pidetään ensimmäisenä suomalaisena reggae -tyylisenä levytettynä kappaleena.
Kaihola ja Yliaho sekä basisti-laulaja Jari Loisa perustivat myöhemmin Siberia-yhtyeen.
Olavi Lahtinen

Olavi Lahtinen () oli suomalainen jalkapalloilija ja koripalloilija.
Jalkapallossa Lahtinen pelasi välihyökkääjänä Helsingin Jalkapalloklubissa 1948–1958 ja Helsingin Palloseurassa 1959–1961. Hän voitti yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin HJK:ssa. Lahtinen pelasi urallaan 153 pääsarjaottelua, joissa hän teki 55 maalia. Maajoukkueeseen Lahtinen valittiin ensimmäisen kerran 1953. Hän pelasi yhteensä 28 maaottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Koripallossa Lahtinen edusti Panttereita ja sen edeltäjää, HOK-Veikkoja. Hän voitti seurassa kahdeksan Suomen mestaruutta vuosina 1949–1956. Lahtinen pelasi myös maajoukkueessa 9 ottelua ja oli mukana Suomen joukkueessa Helsingin olympialaisissa.
Heikki Väänänen (kirkonrakentaja)

Heikki Väänänen eli Karahka-Väänänen (8. heinäkuuta 1724, Ylikiiminki – 2. toukokuuta 1789 Ylikiiminki) oli suomalainen kirkonrakentaja. Väänänen johti muun muassa vuonna 1764 rakennetun Utajärven kirkon ja kellotapulin rakennustöitä. Karahkan kylästä kotoisin ollut talollinen oli erikoistunut eritoten kirkkojen kellotapuleiden rakentamiseen.
Väänäsen vanhemmat olivat talollinen Tapani Väänänen ja Reeta Hiltunen Ylikiimingin Karahkan kylän Väänälän talosta. Hän oli Kiiminkijoen varteen 1500-luvun puolivälissä asettuneiden savolaisten uudisasukkaiden jälkeläinen. Väänänen hallitsi kotitaloaan yhdessä veljiensä kanssa, minkä takia hän saattoi olla pitkäänkin muualla rakennustöissä. 
Väänänen toimi kirkkoväärtinä vuodesta 1756. Hänen puolisonsa vuodesta 1752 oli Margareta Jaakontytär Suorsa (1727–1796).
Väänäsen johtamat kirkonrakennus- ja korjaustyöt.
Aluksi Väänänen toimi kirvesmiehenä, mutta oman kotiseurakunnan saarnatuvan peruskorjaus 1748–1749 lienee ollut hänen vastuullaan. Haukiputaan kirkon kellotapulin rakentamisen yhteydessä 1751 hänet mainitaan jo pykynä eli rakennusmestarina. Tästä urkeni kolmisenkymmentä vuotta kestänyt ura, jonka aikana Väänäsen lasketaan rakentaneen toistakymmentä kellotapulia ja yhden kirkon eli Utajärven kirkon. Lars Pettersson pitää häntä myös Kuivaniemen vanhan kirkon rakentajana eikä Jaakko Suonperää. Väänäsen johdolla tehtiin myös kirkkorakennusten korjaustöitä. 
Väänäsen rakentamat tapulit olivat pohjalaismallisia ja kolmikerroksisia. Alinna oli neliömäinen läpikuljettava pohjakerros, joka muodosti kirkkopihan tuloväylän, sen päällä kapeampi neliömäinen kellohuone ja ylinnä kahdeksankulmainen lanterniini. Hänet tunnetaan myös tapuleiden kaarevista katto-osista, sisäänkäynneistä ja kelloaukoista. Tapuleihin mahtui yleensä kolme suurta kelloa.
Ketokylmänkukka

Lännenkylmänkukka eli ketokylmänkukka eli tarhakylmänkukka ("Pulsatilla vulgaris", aikaisemmin "Anemone pulsatilla") on Euroopassa tavattava kylmänkukkalaji. Suomesta laji hävisi, mutta nykyään sitä tavataan eteläisessä ulkosaaristossa Örön saarella.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen lännenkylmänkukka on heikosti mätästävä ja kasvaa kukkimisaikana 10–20 senttimetriä korkeaksi. Aluslehdet kasvavat kukinnan aikana ja lakastuvat syksyllä. Kohenevien lehtien ruoti on 3–15 cm pitkä. Lehtilapa on jopa yli 10 cm leveä ja kerrotusti pariliuskainen. Liuskat ovat hyvin kapeita. Varsilehdet kasvavat varren tyvestä yhdiskasvuisena suorana kiehkurana. Kooltaan ne ovat 2–5 cm pitkiä, valkokarvaisia ja liuskat ovat kärkiosistaan niukkaliuskaisia. Yksittäinen kukka on tavallisesti alla 10 cm:n pituisen kukkaperän päässä, mutta hedelmävaiheessa kukkaperä kasvaa jopa 25 cm pitkäksi. Kukan kehä on teriömäinen ja siinä on kuusi kehälehteä. Kehälehdet ovat 1,5–4 cm pitkiä, kaikki saman levyisiä ja väriltään sinisiä tai violetinsinisiä. Kehälehtien ulkopinta on valkokarvainen. Lännenkylmäkukka kukkii aikaisin keväällä. Hedelmistö koostuu noin 3 mm pitkistä pähkylöistä, joilla on 2–5 cm pitkä ota. Muiden kylmänkukkalajien tapaan myös lännenkylmänkukka on myrkyllinen kasvi.
Lännenkylmänkukka on monirotuinen ja siitä tunnetaan monia alalajeja. Esimerkiksi Ruotsissa tavataan nimirodun tarhakylmänkukan (ssp. "vulgaris") lisäksi gotlanninkylmänkukkaa (ssp. "gotlandica").
Lännenkylmänkukka muistuttaa suuresti hämeenkylmänkukkaa ("P. patens") sekä myös etelänkylmänkukkaa ("P. pratensis"), jonka kanssa se voi myös risteytyä. Lajin tiedetään risteytyneen myös kangasvuokon ("P. vernalis") kanssa.
Levinneisyys.
Lännenkylmänkukkaa tavataan ainoastaan Euroopassa. Sitä kasvaa Itä-Ranskasta Unkariin ja Länsi-Ukrainaan ulottuvalla alueella. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Alppeihin ja Pohjois-Balkanille, pohjoisessa Saksaan, Puolaan, Tanskaan ja Ruotsiin. Lajia kasvaa myös Keski-Englannissa. Lännenkylmänkukka on Euroopassa hävinnyt monilta esiintymisalueiltaan. Suomessa lännenkylmänkukkaa tiedettiin kasvaneen vain yhdessä paikassa: Salon Kavilannummella. Tästä pienestä esiintymästä viimeinen havainto oli vuodelta 1938. Laji ilmeisesti hävisi keräilyn, pihoihin siirron sekä metsittymisen takia. Ensimmäiset maininnat Kavilannummen esiintymispaikasta ovat jo 1770-luvulta. Lännenkylmänkukka lienee ollut Suomessa muinaistulokas. Nykyään laji on levinnyt uudelleen Suomeen ja sen nykyinen ainoa kasvupaikka on Örön saarella.
Elinympäristö.
Salon esiintymispaikassaan lännenkylmänkukka kasvoi hiekkapohjaisella mäntykankaalla pienellä aukiolla kärrytien varressa. Suomea lähimmät nykyiset kasvupaikat Ruotsissa ovat kuivia törmiä, laidunniittyjä ja hiekkaisia rantoja.
Sundance Kid

Sundance Kid (1867 Pennsylvania – 1908 San Vincente, Bolivia), oikealta nimeltään Harry Alonzo Longabaugh, oli yhdysvaltalainen lainsuojaton.
Sundance Kid kuului Butch Cassidyn perustamaan Hurjaan joukkoon, joka oli rikollisryhmä. He tulivat tunnetuiksi Yhdysvaltojen pisimmästä kaudesta onnistuneita pankki- ja junaryöstöjä. Lopulta vuonna 1901 Longabaugh, Etta Place ja Butch Cassidy joutuivat pakenemaan Pinkertonin etsivätoimistoa, ensin Argentiinaan ja täältä erään ammuskeluvälikohtauksen jälkeen Boliviaan. Boliviassa Longabaugh väitetysti menehtyi tulitaistelussa, varastettuaan kaivosyhtiön omaisuutta marraskuussa 1908. Hänet on haudattu San Vicenten hautausmaalle Boliviaan. Toisen teorian mukaan hänen onnistui pakenemaan takaisin Yhdysvaltoihin, jossa hän kuoli Utahin osavaltiossa. Kumpikaan teoria ei ole saanut vahvistusta, tehdyistä Dna-kokeista huolimatta, joita varten avattiin haudat Utahissa että San Vicentessä.
Howie Meeker

Howard William "Howie" Meeker (4. marraskuuta 1923 Kitchener, Ontario – 8. marraskuuta 2020) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hänen pelipaikkansa oli oikea laitahyökkääjä. Hän toimi myös televisioselostajana.
Meekerin debyytti NHL:ssä viivästyi kahdella vuodella, kun hän palveli Kanadan armeijassa toisessa maailmansodassa. Kaudella Meeker pelasi Torontossa 55 ottelua ja sai kauden päätteeksi parhaalle tulokkaalle annettavan Calder Memorial Trophyn. Kyseisellä kaudella Meeker teki tehot 27+18=45. Kausi oli hänen uransa paras maalien ja pisteiden merkeissä. Lisäksi hän teki viisi maalia yhdessä ottelussa Chicago Blackhawksia vastaan 8. tammikuuta 1947.
Urallaan Meeker pelasi 346 NHL-ottelua tehoin 83+102, voitti neljä Stanley Cupia vuosina 1947, 1948, 1949 sekä 1951 ja pelasi kolmesti ssa. Pudotuspeleissä hän teki 42 ottelussa tehot 6+9. Meeker myös valmensi Torontoa kaudella , mutta Toronto jäi NHL:ssä viidenneksi eikä näin ollen päässyt pudotuspeleihin. Meeker voitti vuonna 1955 AHL:n mestaruuden valmentajana. Hän valmensi Pittsburgh Hornetseja. 
Vuonna 1998 Meeker voitti Foster Hewitt -palkinnon sekä valittiin Hockey Hall of Fameen.
Olympiakos BC

Olympiakos BC (kreik.: Κ.Α.Ε. Ολυμπιακός) on kreikkalainen koripalloseura. Se on osa suurta Olympiakos CFP-seuraa. Olympiakos on voittanut Euroliigan kolmesti, ja Kreikan mestaruuksia seuralla on kaksinumeroinen lukumäärä.
Historia.
Koripallojaosto perustettiin 6 vuotta seuran perustamisen jälkeen, vuonna 1931. Ensimmäinen Kreikan mestaruus tuli 1949 ja seuraavaa jouduttiin odottamaan 11 vuotta. Voiton myötä Olympiakos sai ensikertaa mahdollisuuden osallistua kansainväliseen koripallosarjaan.
Seuraava mestaruus tuli vasta vuonna 1976 ja samalla Olympiakos osallistui Euroopan Cup-voittajien Cupiin ja voitti Kreikan cupin. Vuonna 1979 Olympiakos ylsi seurajokkueiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa kuuden parhaan joukkoon. 
1980-luvulla joukkue voitti ainoastaan yhden Kreikan Cupin, mutta 1990-luku oli Olympiakosin hallintaa. Tällöin seura voitti viisi perättäistä Kreikan mestaruutta vuosina 1993–1997. Kreikan cupin voittoja tuli kaksi, ja menestys huipentui vuonna 1997 voitettuun Euroopan mestaruuteen. Samalla seura voitti arvostetun tripla-mestaruuden eli maansa mestaruuden, cupin ja Euroliigan. 
Rikkaiden Angelopoulosin veljesten siirtyminen seuran omistajiksi on mahdollistanut korkeat palkat pelaajille, esimerkiksi Josh Childressille ja Theodoros Papaloukasille. Pekingin vuoden 2008 kesäolympialaisten aikaan seura osoitti kiinnostusta LeBron Jamesia ja Kobe Bryantia kohtaan.
Areena.
Peace and Friendship Stadium, (tunnetaan myös nimellä Stadio Erinis &amp; Filias eli SEF) on Kreikan toiseksi suurin urheiluhalli. 14 776 katsojan kapasiteetilla se jää Athens Olympic Indoor Hallin lukemista muutaman tuhannen paikan verran. Vuonna 1985 avattu areena palveli Ateenan olympialaisissa lentopallon näyttämönä. Koripallossa siellä on myös pelattu vuoden 1987 EM-kilpailut ja vuoden 1998 MM-kilpailut. Myös Olympiakoksen lentopallojoukkue Olympiakos SC pelaa kotiottelunsa Peace and Friendship Stadiumilla.
Asian Dub Foundation

Asian Dub Foundation on vuonna 1993 Lontoossa perustettu elektronisen musiikin yhtye ja sound system. Yhtyeen jäseniä yhdistää aasialaiset sukujuuret. Jäsenten etniset taustat heijastuvat jossain määrin kappaleiden sanoituksiin, joissa otetaan kantaa esim. rasismiin. Etniset taustat vaikuttavat myös yhtyeen käyttämiin instrumentteihin ja laulujen tyyliin.
Yhtyeen synty.
Yhtyeen muodostivat basisti Aniruddha "Dr." Das, nuorisotyöntekijä ja DJ John Pandit sekä 15-vuotias räppääjä Deedar "Master D" Zaman. Yhtye sai alkunsa vuonna 1993 aasialaisille nuorille suunnatussa musiikkitekniikan työpajassa. Vuonna 1994 entinen Higher Intelligence Agencyn kitaristi Steve Chandra "Chandrasonic" Savale liittyi yhtyeeseen, ja samana vuonna yhtye julkaisi ensimmäisen EP-levynsä "Conscious". Vuonna 1995 ryhmään liittyi DJ Sun-J, ja yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa "Facts and Fictions" LP-levynä. 
Kolme seuraavaa albumia muodostuvat lähestulkoon samalla kokoonpanolla, mutta vuonna 2000 laulaja Master D jättää mikrofonin ja yhtyeen ja siirtyi toimimaan kansalaisoikeuksien parissa. Samana vuonna yhtyeeseen liittyi dhol-rumpua soittava Pritpal Rajput sekä MC:t Spex ja Aktarv8tor. Vuotta myöhemmin miehistöön otettiin rumpali Rocky Singh.
Lauingen

Lauingen (Lauingen an der Donau) on kaupunki Baijerin osavaltion länsiosassa Etelä-Saksassa. Lauingen sijaitsee Tonavan laaksossa Schwabenin Juran reunamilla. Tonava virtaa Faimingenin kaupunginosassa "Faiminger Stausee" -nimiseen tekojärveen. Faimingenin tekojärven lähistössä 55-kilometrinen Brenzjoki yhtyy Tonavaan. Lauingenin rautatieasema sijaitsee rataosuudella Ulm–Donauwörth ("Donautalbahn"). Kaupungin alueella kulkee valtatie B 16. Pyöräilyreitit Donauradweg ja Via Danubia kulkevat Lauingenin halki.
Vuoden 2020 lopussa kaupungissa asui 11 068 asukasta. Lauingenin hallinnolliseen alueeseen kuuluu neljä osa-aluetta ("Gemarkung"): Faimingen, Frauenriedhausen, Lauingen ja Veitriedhausen. Lauingenin naapurikunnat ovat:
Historia.
Lauingen sai alkunsa alemannilaisasutuksesta 500-luvulla. Paikkakunta liitettiin Fuldan luostarin yhteyteen 700-luvulla. Vuoden 1150 tienoilla aluetta alkoi hallita Hohenstaufenin dynastia. Kun dynastian viimeinen edustaja Konradin kuoli, valta siirtyi Wittelsbachin aatelissuvulle. Myöhemmin Lauingen kuului Pfalz-Neuburgin herttuakuntaan. Vuonna 1777 kaupungista tuli osa Baijerin herttuakuntaa.
Vuosina 1944 ja 1945 Lauingenissa sijaitsi Dachaun keskitysleirin alaleiri, jonka kolmisen tuhatta vankia tekivät pakkotyötä lentokonevalmistaja "Firma Messerschmittille". Olot maatalouskonevalmistaja "Landmaschinenfabrik Ködel &amp; Böhmin" (nykyisin KHD) leirillä, verkatehdas "Tuchfabrik Ernst Fellerissä" sekä ”Birkackerhofin” parakkileirillä olivat epäinhimilliset. Ainakin 62 vankia kuoli.
Nähtävyydet.
Lauingenin keskusaukion ("Marktplatz") ilmettä hallitsevat raatihuone, talot useilta aikakausilta ja vuosina 1457–1478 rakennettu 54 metriä korkea vartiotorni "Schimmelturm". Aukion keskellä on kaupungin merkittävimmän henkilön, 1200-luvulla eläneen Albertus Magnusin eli Albert Suuren muistomerkki. 1500-luvulla rakennetun Pyhän Martinuksen kirkon ("Stadtpfarrkirche St. Martin", ”Martinsmünster”) arkkitehtuurissa on elementtejä sekä gotiikasta että renessanssista.
Karnevaalitiistaita edeltävänä torstaina ("Gumpiger Donnerstag") Lauingenissa järjestetään karnevaalijuhla nimeltään "Noitatanssi" ("Hexentanz"). Tuolloin talvinoitien johtajatar Barbara Schwertgoschin kamppailee köydenvedossa kevätnarreja vastaan ja häviää. "Vuodenaikain herra" ("Herr der Jahreszeiten") tuomitsee noidan kuolemaan roviolla. Muut noidat (katsojat) tanssivat läpi yön kaupungin kapakoissa, kunnes aamun sarastaessa heidät on lopullisesti karkotettu kevään ulottuvilta.
Continente

Continente on portugalilainen hypermarketketju. Ketjun omistaa Sonae Distribuição, joka kuuluu portugalilaiseen Sonae monialayhtymään. Continente oli Portugalin ensimmäinen hypermarketketju. 
Continente-hypermarketteja oli 37 ympäri Portugalia vuonna 2007. Markettien yhteispinta-ala oli 259 000 m², ja keskimääräinen myymäläkoko oli 9000 m². Myymälät sijaitsevat yleensä kauppakeskuksissa.
Worten

Worten on kodinelektroniikka myyvä kauppaketju, joka toimii Portugalissa. Ketjun omistaa Sonae Distribuição, joka kuuluu portugalilaiseen Sonae monialayhtymään. 
Worten-myymälöitä oli 110 ympäri Portugalia vuonna 2007. Myymälöiden yhteispinta-ala oli 84 000 m², ja keskimääräinen myymäläkoko oli 1500 m². Myymälät sijaitsevat yleensä kauppakeskuksissa.
Lähteet.
Ketju on laajentunut myös Espanjan puolelle toimien kauppakeskusten yhteydessä.
Donald Bane

Donald Bane eli Donald III (n. 1033/1040–1099) oli Skotlannin kuningas kahteen otteeseen, ensin vuosina 1093–1094 ja uudelleen 1094–1097. Hän oli Duncan I:n toinen poika.
Donald vietti nuoruudessaan aikaa Hebrideillä, ja sai siellä kelttiläisiä ja skandinaavisia vaikutteita, kun samaan aikaan hänen veljensä Malcolm kasvoi enemmän englantilaismieliseksi.
Donald nousi valtaan kuusikymppisenä veljensä Malcolm III:n jälkeen sivuuttaen tämän pojat ja vaatien kruunua vanhimpana kruununperijänä. Hän menetti vallan vuonna 1094 veljenpojalleen Duncanille, joka vei sen Englannin Vilhelm Valloittajan tuella. Duncan kaatui myöhemmin samana vuonna, ja Donald nousi valtaan uudelleen, tällä kertaa yhdessä veljenpoikansa Edmundin kanssa. Donald hallitsi Skotlannin pohjoisosia, Edmund eteläosia. Vuonna 1097 Malcolm III:n toinen poika Edgar haki apua Englannin Vilhelm II:lta, ja syrjäytti Donaldin jälleen. Tarinat Donaldin kohtalosta vaihtelevat, yhden version mukaan hänet sokaistiin ja teljettiin loppuiäkseen tyrmään. Donald kuoli noin vuonna 1099.
Lisänimi "Bane" tarkoittaa vaaleaa.
Sebastian Bayer

Sebastian Bayer (s. 11. kesäkuuta 1986 Aachen) on saksalainen pituushyppääjä.
Vuonna 2004 Bayer karsiutui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Vuonna 2005 hän voitti hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 ja Pekingin olympialaisissa 2008 hän ei selviytynyt loppukilpailuun. 
Sisäratakauteen 2009 lähdettäessä Bayerin halliennätys pituushypyssä oli 788 cm. Torinon EM-hallikilpailuissa hän voitti Euroopan-mestaruuden. Hän hyppäsi kilpailussa ensimmäisellään oman ennätyksensä 829 cm, joka olisi jo riittänyt kilpailun voittoon. Viimeisellään hän hyppäsi voittotuloksen 871 cm, jolla rikkoi Yago Lamelan kymmenen vuotta vanhan Euroopan ennätyksen 15 senttimetrillä. Tulos oli kaikkien aikojen toiseksi paras sisäradoilla. Pidemmälle on hypännyt vain yhdysvaltalainen Carl Lewis, joka hyppäsi 879 cm vuonna 1984. 
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Bayer karsiutui loppukilpailusta tuloksella 798 cm. Viimeisen loppukilpailuun selviytyneen tulos oli 801 cm. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän voitti Euroopan-mestaruuden tuloksella 816 cm. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli kahdeksas tuloksella 817 cm. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Bayer voitti Euroopan mestaruuden tuloksella 834 cm. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 810. Hän karsiutui loppukilpailusta Göteborgin EM-hallikisoissa 2013. Moskovan MM-kilpailuissa hän oli yhdeksäs.
Saksan ulkoratojen mestaruuden Bayer on voittanut vuosina 2006, 2008, 2009, 2011 ja 2012, ja sisäratojen Saksan mestaruuden vuosina 2009, 2011 ja 2012. Ulkorataennätyksensä 849 cm hän hyppäsi Ulmissa heinäkuussa 2009.
Aberdeen-Angus

Aberdeen-Angus on Skotlannista lähtöisin oleva lihakarjarotu. Aberdeenin ja Anguksen kreivikunnissa hyvin samankaltaisiksi jalostetut nupot, mustat karjarodut yhdistettiin Aberdeen-Angus-roduksi 1800-luvun alkupuolella. Jalostus on ollut merkittävää etenkin Pohjois-Amerikassa.
Kyseistä rotua on suuresti pidetty arvossa alusta alkaen erityisesti sen lihan laadun ja toisaalta lihan marmorisoitumisen takia.
Ulkonäkö.
Aberdeen-Anguksen väri voi olla joko yksivärinen musta tai punainen, joista punainen on väistyvä. Lehmät ovat elopainoltaan 600–800 kg ja sonnit 1000–1250 kg, eli rotu luokitellaan keskikokoiseksi. Aberdeen-Angus on periytyvästi nupo rotu.
Malcolm I

Malcolm I (k. 954, "Máel Coluim mac Domnaill") oli Skotlannin kuningas. Malcom oli Donald II:n poika, ja nousi valtaan isänsä serkun Konstantinin luovuttua vallasta. Englannin Edmund I haki hänestä liittolaista viikinkejä vastaan, ja antoi vastalahjaksi Cumbrian maakunnan Skotlannille, 
 Malcolm ilmeisesti kuitenkin tuki tanskalaisen kuningaskunnan muodostamista Yorkissa 940-luvulla. Morayn kapinalliset surmasivat Malcolmin taistelussa.
Peter Segal

Peter Segal (s. 1962) on yhdysvaltalainen elokuva- ja tv-ohjaaja, joka on myös tuottanut ja kirjoittanut elokuvia. Hänen ohjaamiaan ovat muiden muassa Anger Management ja Aina eka kerta. Segal on tuotantoyhtiö Callahan Filmworksin osaomistaja.
Segal on valmistunut University of Southern Californian elokuvataiteen laitoksesta.
Jade Goody

Jade Cerisa Lorraine Goody () oli brittiläinen julkisuuden henkilö. Alun perin hän tuli tunnetuksi Ison-Britannian "Big Brother" -tositelevisio-ohjelman kolmannen tuotantokauden kilpailijana vuonna 2002. Hän esiintyi sen jälkeen useissa televisio-ohjelmissa ja lehdissä. Hän julkaisi myös kaksi omaelämäkertateosta: "Jade: My Autobiography" (2006) ja "Jade: Catch A Falling Star" (2008). Ennen julkisuutta Goody työskenteli hammashoitajana.
Goody osallistui Lontoon maratoniin vuonna 2006. Hän toimi myös "Now"-lehden kolumnistina ja menestyi liikenaisena. Häntä syytettiin rasististen kommenttien esittämisestä intialaisesta näyttelijästä Shilpa Shettystä "Celebrity Big Brotherin" viidennellä tuotantokaudella 2007. Näiden syytösten johdosta hänen "Shh..."-parfyyminsä vedettiin myynnistä. Syytöksistä aiheutui laaja kohu sekä Britanniassa että Intiassa. 
Goody sairastui vuonna 2008 kohdunkaulan syöpään. Diagnoosin saadessaan hänellä oli kesken esiintyminen "Big Brotherin" Intian-versiossa, "Bigg Bossissa". Helmikuun 2009 puolessa välissä keltaisessa lehdistössä uutisoitiin Goodyn syövän olevan terminaalivaiheessa. Hän meni 22. helmikuuta 2009 naimisiin Jack Tweedin kanssa ja sai kasteen 7. maaliskuuta. Hänellä oli kaksi lasta, vuosina 2003 ja 2004 syntyneet pojat.
Goody joutui sairaalassa omituisen häirinnän kohteeksi, kun sairaalaan tullut 41-vuotias ranskalainen nainen tunkeutui Goodyn huoneeseen rukoilemaan ja laulamaan. Hänen kassissaan oli myös vasara. 
Jade Goody kuoli sairauteensa aamuyöllä 22. maaliskuuta 2009 puolisonsa Jack Tweedin, äitinsä Jackiey Buddenin ja ystävänsä Kevin Adamsin ympäröimänä kotonaan Essexissä. Hänet haudattiin 4. huhtikuuta 2009 Epping Forest Burial Park -hautausmaalle.
Erwise

Erwise oli varhainen graafisella käyttöliittymällä varustettu verkkoselain. Nimi "Erwise" pohjautuu sanaan "otherwise" ja projektiryhmän nimeen, "OHT".
Erwise julkistettiin huhtikuussa 1992. Selain oli tehty Unix-tietokoneille X-ikkunointijärjestelmään ja se käytti W3C:n yleisiä kirjastoja. Alkuperäinen WWW-selain WorldWideWeb oli myös graafisella NeXTSTEP-pohjaisella käyttöliittymällä ja se oli julkistettu kaksi vuotta aiemmin
Erwise oli neljän suomalaisen opiskelijan yhteinen opinnäytetyö Teknillisessä korkeakoulussa. He olivat Kim Nyberg, Teemu Rantanen, Kati Suominen (nyk. Borgers) ja Kari Sydänmaanlakka. Ryhmä päätti luoda selaimen yliopistolla vierailleen Robert Cailliaun ehdotuksesta. Selain sisälsi parisen tuhatta koodiriviä.
Ominaisuuksia.
Käyttäjä pystyi valitsemaan hiirellä sivulta hyperlinkkejä ja selain latasi näytölle linkin osoittaman uuden sivun. Selain kykeni lataamaan useita sivuja samanaikaisesti. Tähän ei kyennyt edes myöhemmin kehitetty Mosaic vuosi sen jälkeen.
Myöhemmät vaiheet.
Erwisen kehitys loppui sen jälkeen kun opiskelijat valmistuivat ja siirtyivät toisiin projekteihin. Tim Berners-Lee, World Wide Webin kehittäjä matkusti Suomeen rohkaistakseen ryhmää jatkamaan projektia. Kuitenkaan kukaan projektin jäsenistä ei pystynyt taloudellisesti jatkamaan projektia ilman kunnollista rahoitusta. Tämä merkitsi WWW:n kehittymisessä vuoden viivettä maailmanlaajuisesti.
Berners-Lee ei voinut jatkaa projektia, koska dokumentaatio oli vain suomeksi.
Erwiseä seurasi pari uutta selainta kuten ViolaWWW ja Midas. NCSA loi heistä riippumatta Mosaicin, mutta versio 1.0 julkistettiin vasta vuonna 1993.
Tigerair

Tiger Airways Singapore Ptd Ltd (toimi nimellä Tigerair) oli Singaporessa kotipaikkaansa pitänyt halpalentoyhtiö, jonka kohteet olivat keskittyneet Kaakkois-Aasiaan ja Australiaan. Lennot lähtivät Singaporesta Thaimaahan, Kiinaan, Indonesiaan, Vietnamiin, Macaoon, Intiaan ja Australiaan. CAPA valitsi Tigerairin parhaaksi halpalentoyhtiöksi vuosina 2006 ja 2010. Yhtiö perustettiin joulukuussa 2003, ja se aloitti lipunmyynnin syyskuussa 2004. Vuonna 2006 Tigerairilla matkusti 1,2 miljoonaa ihmistä. Matkustajamäärä oli vuoteen 2005 verrattuna kasvanut 75 prosenttia.
Tigerairista tuli Singapore Airlinesin (SIA) tytäryhtiö lokakuussa 2014, kun SIA kasvatti omistusosuuttaan yhtiössä 40 prosentista 55 prosenttiin. Toukokuussa 2016 SIA perusti Budget Aviation Holdings -nimisen holdingyhtiön, jonka alaisuuteen siirtyivät SIA:n omistamat halpalentoyhtiöt Tigerair ja Scoot. Tigerair yhdistettiin Scootiin 25. heinäkuuta 2017.
Laivasto.
Kun Tigerair liitettiin Scootiin, sen laivastoon kuului 23 lentokonetta.
Vanessa Brown

Vanessa Brown (synt. Smylla Brind 24. maaliskuuta 1928 Wien, Itävalta – 21. toukokuuta 1999 Los Angeles, Kalifornia) oli itävaltalaissyntyinen, Yhdysvalloissa vaikuttanut näyttelijä.
Brownin vanhemmat muuttivat Wienistä Pariisiin vuonna 1933 ja sieltä 1938 New Yorkiin. Hän oppi englannin kielen nopeasti, ja jo 12-vuotiaana hän oli mukana radiossa esitetyssä nuorten elokuva-arvosteluohjelmassa. Tämän ansiosta hän pääsi koe-esiintymään Lillian Hellmanin kirjoittamaan Broadway-näytelmään "Watch on the Rhine". Vaikka rooli meni Ann Blythelle, Brown pääsi tämän varaesiintyjäksi. Broadway-esitysten jälkeisen kiertueen jälkeen hän valmistui Hunter High Schoolista.
Vanessa Brownin älykkyysosamäärä oli 165 ja hänestä tuli suositun "Quiz Kids" -radiotietokilpailun vakiovieras. Brownin äiti halusi tyttärelleen kuitenkin uran elokuvissa, ja vei hänet tapaamaan agenttia. Agentti lähetti Brownin valokuvan David O. Selznickille huomattuaan Brownin yhdennäköisyyden Ingrid Bergmanin kanssa. Selznick teki Brownin kanssa sopimuksen, ja lainasi hänet RKO:lle, jolle hän vuonna 1944 teki debyyttielokuvansa "Kotirintaman ongelmanuoret". Muita Brownin 1940-luvun elokuvia olivat muun muassa "Minulla on oikeus rakastaa" (1947) ja "Perijätär" (1949).
Vuonna 1950 Brown avioitui plastiikkakirurgi Robert A. Franklynin kanssa, joka alkoi rakentaa puolisonsa imagoa seksikkäämpään suuntaan. Samana vuonna Brown lähti yhdessä hänet suojatikseen ottaneen Katharine Hepburnin kanssa kiertueelle esittämään William Shakespearen näytelmää "Miten haluatte". Tehtyään kiertueen jälkeen elokuvan "Särkyneitten haaveitten kaupunki", Brown siirtyi Broadwaylle esiintymään näytelmässä "Kesäleski". Hän yritti saada ostettua elokuvan oikeudet itselleen, mutta ei onnistunut ja näytelmän Billy Wilderin ohjaamassa elokuvaversiossa hänen roolinsa näytteli Marilyn Monroe. Brownin avioliitto päättyi eroon 1956.
Brown osallistui myös politiikkaan ja yhteiskunnallisiin asioihin. Hän tuki Adlai Stevensonin presidenttiehdokkuutta, oli demokraattien puoluekokousedustajana 1956 ja toimi John F. Kennedyn mediayhteyshenkilönä Los Angelesissa. Hän myös luennoi automaatiosta yhteistyössä työministeri W. Willard Wirtzin kanssa.
Vuonna 1959 Brown avioitui Mark Sandrich Jr.:n kanssa. Liitosta syntyi kaksi lasta. Avioliitto päättyi 1989. Vuonna 1962 tuolloin Voice of Americalla työskennellyt Edward R. Murrow palkkasi Brownin tekemään poliitikkohaastatteluja. Brown oli asemalla kahdeksan vuotta, jonka jälkeen hän siirtyi National Public Radioon taloustoimittajaksi. Hän myös kirjoitti kirja-arvosteluja ja henkilöprofiileja Los Angeles Timesiin.
Brown näytteli edelleen satunnaisesti ja vieraili muun muassa vuonna 1989 "Murhasta tuli totta" -televisiosarjassa ja vuonna 1997 sarjassa "Homicide - Pelon kadut".
Vanessa Brown kuoli syöpään 71 vuoden ikäisenä. Hän on saanut kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle.
Indulf

Indulf (k. 962, "Illdulb mac Causantín") oli Skotlannin kuningas. Hän oli Konstantin II:n poika, ja nousi valtaan pikkuserkkunsa Malcolm I:n jälkeen. Indulf kruunattiin Sconessa Caislean Credi-kukkulalla, josta tuli tärkeä paikka myöhemmin Skotlannin historiassa. Indulfin aikana Skotlannin valta levittäytyi etelämmäs Esk-joelle asti. Indulf tunnetaan siitä, että hän valtasi Edinburghin linnan takaisin saksikuningas Edrediltä. Hän torjui myös viikinkien hyökkäyksiä menestyksekkäästi.
Indulfin viimeisistä vuosista on ristiriitaista tietoa. Hän aikoi vetäytyä vallasta, mutta nousikin sitten taistelemaan vielä kerran viikinkejä vastaan, ja sai surmansa vuonna 962 jossakin taistelussa, ilmeisesti joko Finochtyn tai Stonehnavenin luona.
Raitakotinga

Raitakotinga ("Pipreola arcuata") on Etelä-Amerikassa tavattava kotingoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan raitakotinga on noin 22 cm. Koiraan pää, kurkku ja rinta ovat mustat. Selkä on väriltään vihreä. Lajin siivet ovat vihreät ja sulkien kärjet ovat mustat ja valkoiset. Mustien pyrstösulkien kärjet ovat niin ikään valkeat. Vatsa on vihreä ja tiheästi mustan ja valkoisen poikkiraidoittama. Nokka, silmät ja koivet ovat väriltään oranssit. Naarasraitakotinga muistuttaa koirasta, mutta sen päälaki on vihreä. Raitakotinga muistuttaa huppukotingaa ("Pipreola riefferii"), mutta siiven valkoiset täplät ovat suuremmat. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Raitakotingaa tavataan Boliviasta, Kolumbiasta, Ecuadorista, Perusta ja Venezuelasta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsänreunukset yleensä 1 500–3 100 metrin korkeudella. 
Elintavat.
Raitakotingat elävät yleensä yksin tai pareittain. Muiden viherkotingojen tapaan ne ovat hyvin luottavaisia lintuja. Lajin pesimäaika on toukokuussa. Ravintonaan raitakotinga käyttää pääasiassa hedelmiä.
Kalle Torniainen

Kalle Torniainen (s. 5. maaliskuuta 1978) on kajaanilaislähtöinen muusikko. Hän on soittanut rumpuja muun muassa Brother Firetribe -nimisessä suomalaisessa hard rock -yhtyeessä.
Yle TV1 -kanavan "Elämäni biisi" -viihdeohjelmassa Torniainen on vuodesta 2019 eli ohjelman alusta asti toiminut yhtyeenjohtajana. Hän on ollut mukana myös ohjelmasarjojen "Nenäpäivä, Suomi Love" ja "The Voice of Finland" yhtyeissä.
Torniainen on kajaanilaisen musiikkivaikuttajan Unto Torniaisen poika. Perheen yöpyessä kerran Tampereella Mikko Alatalon luona 5-vuotias Kalle innostui tämän kotistudion rummuista niin, ettei olisi piitannut lähteä edes Särkänniemen huvipuistoon. Hän pääsi rumpuoppiin ja eteni lopulta Oulunkylän pop- ja jazzopistoon Helsinkiin.
Hän soitti vuosituhannen vaihteessa suosionsa huipulla olleen Vesa-Matti Loirin yhtyeessä ja sittemmin muun muassa Samuli Edelmannin, Kaija Koon ja Juha Tapion taustalla. Hän toimi jonkin aikaa myös levytuottajana, mutta palasi soittajaksi ja yhtyeiden johtajaksi.
Hawker Nimrod

Hawker Nimrod oli brittiläisen Hawker Aircraft Limitedin suunnittelema ja Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimille 1930-luvun alussa valmistama yksipaikkainen ja kaksitasoinen hävittäjälentokone.
Suunnittelu ja käyttö.
Amiraliteetti määritteli 1926 laivaston ilmavoimien käytössä olleen Fairey Flycatcherin seuraajan vaatimukset N.21/26. Hawker Hoopoe testattiin vaatimusten perusteella vielä samana vuonna, ja tulosten perusteella Hawker sai tehtävän valmistaa vastaavan koneen varustettuna uudella Kestrel-moottorilla. Siten vuonna 1930 Amiraliteetti julkaisi uudet vaatimukset 16/30, mikä pohjautui Hawker Kestrel -koneella saavutettuihin tuloksiin. Prototyyppi tunnettiin nimellä Norn ja sen tunnuksena oli H.N.1. Prototyyppi teki ensilentonsa alkuvuodesta 1930 ja toista vastaava konetta käytettiin maatesteihin sekä edelleen testattaessa kellukkeita "HMS Ark Royalilla", jolloin koneen tunnuksena oli SCD14. Amiraliteetti tilasi koneita, jolloin se nimettiin Nimrodiksi.
Ensimmäinen tuotantokone S1577 lensi ensilentonsa 14. lokakuuta 1931 ohjaajanaan Sayer ja toinen S1578 teki ensilentonsa 31. lokakuuta. Nämä koneet olivat testattavana Brooklandsissa ennen niiden kuljetusta esiteltäviksi Japaniin. Koneet palasivat helmikuussa 1932 Britanniaan, jolloin esisarja oli juuri valmistunut.
Ensimmäiset Nimrod I sarjatuotantokoneet otettiin 1933 palveluskäyttöön Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien 801., 802. ja 803. laivueissa.
Nimrod I.
Nimrod I oli yksipaikkainen Kuninkaallisen laivaston ilmavoimille rakennettu hävittäjä. Koneiden voimanlähteenä oli 477 hevosvoiman Rolls-Royce Kestrel II MS -polttomoottori.
Nimrod II.
Nimrod II oli yksipaikkainen Kuninkaallisen laivaston ilmavoimille rakennettu hävittäjä. Koneiden voimanlähteenä oli 608 hevosvoiman Rolls-Royce Kestrel V -polttomoottori. Lisäksi koneissa oli tukialukselle laskeutumista varten pysäytyskoukku. Koneiden pyrstön pinta-alaa kasvatettiin syyskuusta 1934 alkaen helpottamaan laskeutumista.
Yksi Nimrod II luovutettiin keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimille nimellä AXH ja toinen Portugalin ilmavoimille.
Nimrødderne.
Tanskan laivastolle luovutetut kaksi yksipaikkaista hävittäjää nimettiin Tanskassa Nimrødderneksi. Tanskassa rakennettiin 1934-1935 lisenssillä kymmenen konetta nimellä L.B.V (Landbased Biplane 5). Koneista kahdeksan oli vielä käytössä 1940 Saksan hyökätessä maahan.
Hawker Osprey

Hawker Osprey oli Hawker Hartin laivastoversio, jonka oli tarkoitus palvella hävittäjä ja tiedustelukoneena. Koneita tilattiin Hawker Aircraft Limitediltä 134 kappaletta ja valmistettiin yhteensä 133 kappaletta.
Kuninkaallinen laivasto.
Britannian Kuninkaallisen laivaston tilaukset:
Portugali.
Hawker myi 1935 kaksi Hawker Ospreyta Portugalille, jossa ne palvelivat numeroilla 71 ja 72. Koneet vastasivat Fleet Air Armin Osprey Mk.III koneita. Portugali osti myöhemmin vielä ensin neljä ja sitten vielä kaksi entistä laivaston ilmavoimien konetta.
Espanja.
Hawker Ospreyn G-AEBD oli yksityishenkilön omistama taitolentokone joka suoritti esiintymiskiertueen Iberian niemimaalla 1935 tunnuksilla G-AEBD. Kiertueen tarkoituksena oli saada koneita myydyksi, mutta ainoa tehty kauppa oli esittelykone. Koneeseen tuli kuitenkin asentaa moottoriksi Hispano-Suiza 12Xbrs. Kone palasi muutettuna Espanjaan tunnuksilla EA-KAJ vain muutamaa päivää ennen sisällissodan syttymistä yhdessä Espanjan hallituksen ostamien Fairey Fury koneiden kanssa. Kone pakko-otettiin punaisen Espanjan joukkojen haltuun. Koneen uskotaan tuhoutuneen pakkolaskussa Portugaliin 1937.
Ruotsi.
Ruotsi osti 1933 neljä Bristol Pegasus -moottoreilla varustettua Hawker Ospreyta, jotka saivat tunnuksen 2401-2404. Koneet oli tarkoitus sijoittaa 1934 vesille laskettavalle tukialusristeilijä "Gottlandille". Tilaus samoin kuin ilmavoimien Hawker Hart tilaus tehtiin, koska Ruotsissa valmistetuilla koneilla oli suuri onnettomuusriski. Koneista 2403 sai ensin uuden tunnuksen 403 ja vielä myöhemmin SE-AYR. Ruotsi hankki koneeseen myös lisenssin ja valmisti kahdeksan konetta Linköpingissä sekä Göteborgissa, jotka saivat tunnukset 1301-1308. Tilatut Ospreyt toimitettiin huhtikuussa 1935 "Gottlandille". Lisenssivalmistetuista koneista oli lentokuntoisena 1950-luvulla Trollhättanissa vielä yksi kone.
Blackburn Skua

Blackburn B-24 Skua oli kaksipaikkainen hävittäjä/syöksypommittaja. Kone oli ensimmäinen Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimille valmistettu metallirunkoinen, siivekkein ja nostettavalla laskutelineellä varustettu tukialuskone ja kone oli myös kuninkaallisen laivaston ilmavoimien ensimmäinen syöksypommittaja.
Koneen oli suunnitellut G. E. Petty ilmailuministeriön määräyksen O.27/34 pohjalta ja se todettiin testeissä paremmaksi kuin Avron, Boulton Paul Aircraftin, Hawkerin ja Vickersin lentokoneet.
Koneen ensimmäinen huhtikuussa 1935 tilattu prototyyppi K5178 lensi ensilentonsa 9. helmikuuta 1937 Broughissa. Koneen lentäjänä oli A. M. Blake. Prototyypin voimanlähteenä oli 840 hevosvoiman Bristol Mercury IX -ilmajäähdytteinen tähtimoottori.
Koneelle annettu tyyppinimi Skua I esiintyi ensimmäisen kerran ilmailuministeriön asiakirjoissa 17. elokuuta 1937.
Skuan tähtihetki oli taistelu Norjasta 1940, jolloin "HMS Ark Royalin" Skuat upottivat kevyen risteilijä "Königsbergin" sekä huoltolaiva "Bärenfelsin" ja ampuivat alas lukuisia saksalaiskoneita. Yksi lentäjä, komentajakapteeni William Lucy, on tullut ässäksi Skualla.