tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Chilen geologia

Chilen geologia käsittää Chilen kallioperään, maaperään ja niihin kätkeytyviin luonnonvaroihin liittyviä seikkoja.
Kallioperä ja maastonmuodot.
Maan itäosassa pitkin Argentiinan rajaa sijaitsee Andien vuorijono. Se on 7 000 kilometriä pitkä, ja se on maailman pisin vuorijono. Se kuuluu Kordillieerien vuoristoon, joka menee läpi Etelä- ja Pohjois-Amerikan. Andien alueella esiintyy usein maanjäristyksiä ja siellä on toimivia tulivuoria. Andien länsiosassa on vuoristoalue, joka on vanhempi kuin Andit yleensä. Se muodostui noin 200 miljoonaa vuotta sitten jurakaudella. Suurin osa Andeista on syntynyt noin 60 miljoonaa vuotta sitten. Chilen pohjoisosassa on lähellä Tyynenmeren rannikkoa vuoristo Cordillera Domeyko, jonka keskikorkeus on noin 1 000 metriä ja joka on samansuuntainen kuin Andit.
Geologiset uhkat.
Chile sijaitsee alueella, jossa Nazcan laatta työntyy jatkuvasti kohti Etelä-Amerikan laattaa. Alityöntöalueella esiintyy paljon vulkaanista toimintaa ja maanjäristyksiä Suuri Chilen maanjäristys 1960 oli voimakkain koskaan mitattu maanjäristys.
Chilen tulivuorista vaarallisimmat ovat maan geologian laitoksen mukaan Villarrica, Llaima, Calbuco, Nevados de Chillán, Puyehue-Cordón Caulle, Osorno, Mocho-Choshuenco, Antuco, Carrán-Los Venados, Cerro Azul-Quizapu, Chaitén, Lonquimay, Hudson ja Láscar.
Maaperä.
Maastonmuotojen ja sedimenttien erilaisen alkuperän takia maaperä eroaa suuresti Chilen pohjois- ja eteläosan välillä. Pohjoisen aavikolla on suolaista hiekkaa, soraa ja emäksistä maa-ainesta, jota olisi vaikea viljellä edes keinokastelun avulla. Myös jokikeitailla suolaisuus rajoittaa maanviljelyä. 
Maan keskiosassa alluviaali on ravinteikasta. Tuliperäinen aines on niin läpäisevää ja nopeasti kuivuvaa, että monilla alueilla voidaan viljellä vain pitkäjuurisia havupuita. Järvialueella maaperän läpäisevyys on pientä, ja siellä onkin kosteita suoalueita. Andien eteläosassa on kylmää ja sateista, maaperässä on tyypillisestti litosolia ja sen päällä ohut kerros andosolia. Vain viileän ilmaston sademetsät pärjäävät sellaisissa olosuhteissa.
Etelän Tulimaan ja Patagonian alankoalueet ovat nummea, jonka turpeessa kasvaa varvikkoa ja suokasveja. Ylempänä ohut orgaanisen maan kerros peittää kivikkoa. Poimuetelänpyökki on sopeutunut tällaiseen ympäristöön.
Kaivannaiset.
Chile on maailman suurin kuparin ja toiseksi suurin litiumin tuottaja. Se johtaa myös jodin, reniumin, natriumin ja kaliumnitraatin tuotannossa. Vuonna 2022 Chile tuotti kuparia noin 5,2 miljoonaa tonnia, joka oli noin 24 prosenttia koko maailman tuotannosta. Samana vuonna litiumintuotanto oli noin 39 000 tonnia, joka oli noin 30 prosenttia koko maailman tuotannosta.
Päivi Linnoinen

Päivi Kaarina Linnoinen (o.s. "Miettinen", s. 21. heinäkuuta 1961 Kaavi) on suomalainen pappi ja kirkollinen vaikuttaja. Linnoinen on toiminut vuodesta 2013 lähtien Tapiolan seurakunnan kirkkoherrana. Tätä ennen on työskennellyt 20 vuoden ajan seurakuntapappina Nurmijärvellä, sekä Klaukkalan kirkkopiirin johtavana pappina ja kappalaisena. Vuosina 2011–2013 Linnoinen toimi Helsingin piispan teologisena erityisavustajana. Linnoinen on koulutukseltaan teologian lisensiaatti. Hän on tehnyt väitöskirjaa Anna-Maija Raittilan teologiasta.
Linnoinen valittiin Espoon hiippakunnan pappisedustajaksi kirkolliskokoukseen vuonna 2012. Tuolloin hän oli ehdolla "Kevään kirkko"-ehdokaslistalla. Linnoinen uusi paikkansa vuonna 2016 ja 2020. Vuonna 2020 Linnoinen oli ehdolla "Toivoa on - uudistuminen mahdollisuutena"-ehdokaslistalla, joka oli Tulkaa kaikki-liikkeen suosittelema ehdokaslista.
Arkadi Vasiljev

Arkadi Nikolajevitš Vasiljev (; 16. maaliskuuta 1907 Šuja – 23. elokuuta 1972 Moskova) oli venäläinen kirjailija ja käsikirjoittaja.
Vasiljevin pitkästä proosasta on suomennettu vain alkujaan vuonna 1969 jatkokertomuksena ilmestynyt poliittinen jännitys- ja dokumenttiromaani "Kello kolmetoista, teidän ylhäisyytenne" (WSOY, 1975), joka kertoo neuvostoliittolaisten tiedusteluagenttien toiminasta vuoden 1918 Neuvostoliitossa ja Saksan selustassa toisen maailmansodan aikana. Romaanin ensimmäisessä osassa kuvataan Tšekan työskentelyä vallankumouksen jälkeisessä ajassa. Toisessa osassa kerrotaan Vlasovin armeijan esikunnasta neuvostoliittolaisesta näkökulmasta ja kuvaillaan esikuntaan soluttautuneiden tiedustelumiesten toimintaa. Lähtökohtana ovat historian tosiasiat ja päähenkilön, entisen tšekalaisen ja Vlasovin armeijaan soluttautuneen tiedustelumiehen, kertomat muistitiedot. Venäläinen historian tohtori, kollaboraatioon toisen maailmansodan aikana erikoistunut Boris Kovalev on huomauttanut, että "kirjailija vääristeli monia tosiasioita" teoksessaan.
Marunamatkija

Marunamatkija ("Oreoscoptes montanus") on matkijoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Pohjois-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Marunamatkija kasvaa 20–23 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä ja siivet ovat harmaanruskeat. Siivissä on kaksi heikosti erottuvaa juovaa. Marunamatkijan rinta ja vatsa ovat pohjaväriltään kellertävän valkoiset, ja niissä on runsaasti mustia viiruja. Linnun kyljet ovat punaruskehtavat.
Levinneisyys ja elintavat.
Marunamatkija pesii Brittiläisestä Kolumbiastalta New Mexicoon ja talvehtii Yhdysvaltain lounais- ja eteläosissa sekä Meksikossa. Lajin elinympäristöä ovat salviamarunaa ("Artemisia tridentata") tai muita marunoita ja pensaikkoa kasvavat alueet. Talvehtimisalueillaan se elää kuivilla ruohomailla ja kuivissa metsissä. Marunamatkijan ravintoa ovat erityisesti hyönteiset, mutta se syö myös marjoja. Kuppimainen pesä rakennetaan marunapensaaseen, ja naaras munii neljä tai viisi sinistä ruskeapilkullista munaa. Marunamatkijan pesimäkausi on maaliskuulta heinäkuulle.
Lech Wałęsan kunnianosoitukset

Lech Wałęsa, joka tuli tunnetuksi Puolan Solidarisuus-liikkeen karismaattisena johtohahmona ja kommunismin romahdettua Puolan presidenttinä, otti elämänsä aikana vastaan useita palkintoja, joista tunnetuin lienee Nobelin rauhanpalkinto.
Ritarikunnat.
Puolalaiset.
Lähde:
Ulkomaalaiset.
Lähde:
Wałęsa kieltäytyi vuonna 2011 ottamasta vastaan Vytautas Suuren ritarikuntaa, koska katsoi Liettuan sortavan maan puolalaisvähemmistöjä.
Nobelin rauhanpalkinto.
Wałęsalle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1983. Myöntämisperusteena oli väkivallaton toiminta vapaiden ammattiyhdistysten ja ihmisoikeuksien hyväksi Puolassa.
Kunniakansalaisuudet ja kaupungin avaimet.
Wałęsa on 35 eri kaupungin tai alueen kunniakansalainen.
Kunniatohtorin nimitykset.
Wałęsalle on myönnetty kunniatohtorin arvo 38 yliopistossa ympäri maailmaa.
Lech Wałęsan mukaan nimettyjä paikkoja.
Vuonna 2004 Gdańskin lentokenttä nimettiin uudelleen Lech Wałęsan mukaan.
The Meteors

The Meteors on Lontoolainen Psychobilly-yhtye, jonka perusti P. Paul Fenech ja Nigel Lewis vuonna 1980. He olivat siihen aikaan jo molemmat kokeneita Rockabilly-muusikkoja[1], mutta olivat tylsistyneet sen mietoihin sanoituksiin ja halusivat tehdä jotain uutta[2]. He ottivat mukaan punk rumpali Mark Robertsonin ja kolmikko perustivat yhdessä Meteorsin[1]. 
Historia.
P Paul Fenech, Nigel Lewis ja Mark Robertson perustivat The Meteorsin vuonna 1980. Ensimmäinen julkaisu oli EP "Meteor Madness" samannimiseen elokuvaan. Ensimmäinen albumi "In Heaven" julkaistiin 1981, ja sitä pidetään ensimmäisenä "oikeana" psychobilly albumina.[1] 
The Meteorsin voidaan sanoa aloittaneen Yhdistyneen Kuningaskunnan ja koko Euroopan Psychobilly-skenen[5]. Kun Fenechiltä kysyttiin 80-luvulla haastattelussa laulujen sanoista, hän kommentoi: "I like to sing about the really horrible things because I'm a really horrible person."[2] 
Yhdistyneen Kuningaskunnan 80-luvulla suuri Rockabily-skene ei pitänyt Meteorsista ja sen takia The Meteors soitti usein Punk-bändien kuten The Clash kanssa. The Meteors sai itselleen kuitenkin oman kuuntelijakuntansa, joka seurasi heitä mihin he menivät.[1]
The Meteorsin kokoonpano on muuttunut vuosien varrella useita kertoja. Viimeisin albumi "Dreamin' Up a Nightmare" julkaistiin 2021. Ainoa perustajajäsen, joka on yhä bändissä on laulaja/kitaristi Fenech.[1]
Jäsenet.
Nykyiset jäsenet [9]
Diskografia.
Studioalbumit [3]
Guillaume Musso

Guillaume Musso (s. 6. kesäkuuta 1974 Antibes, Ranska) on ranskalainen kirjailija.
Musson äiti työskenteli kirjastossa, ja Musso vietti paljon aikaa kirjastossa, missä hän jo varhain viehättyi kirjallisuudesta. Hän osallistui kouluaikaiseen kirjoituskilpailuun, jossa hän keksi kirjoittamisen ilon. Hän opiskeli sosiaalitaloustiedettä ja valmistuttuaan työskenteli opettajana. Esikoisromaani "Skidamarink" ilmestyi 2001, ja jo seuraavasta, yliluonnollisia sävyjä sisältävästä rakkauskertomuksesta "Et Après…", tuli menestys.
Musson teoksia on käännetty kymmenille kielille, ja niitä on sovitettu elokuviksi. Gilles Bourdos on ohjannut romaanin "Et Après…" pohjalta elokuvan "Myöhemmin".
S/S Tirrenia

S/S Tirrenia oli suomalainen rahtihöyrylaiva, joka räjähti ruumassa syttyneen tulipalon jälkeen 24. tammikuuta 1953 Punaisella merellä. Miehistö ehti poistua aluksesta ennen räjähdystä.
Laiva valmistui vuonna 1905 J.L. Thompson and Sonsin telakalta Sunderlandissa Englannissa. Laiva oli sittemmin norjalaisten, yhdysvaltalaisten, tanskalaisten ja kreikkalaisten varustamoiden omistuksessa eri nimillä (S/S Rygja, S/S Alleguash, S/S Birte Jensen, S/S Guldborgsund, S/S Maraton, S/S Kosti). Toisen maailmansodan alettua laiva ajoi 3. syyskuuta 1939 saksalaisten laskemaan miinaan Trelleborgin edustalla. Laivan miehistö pelastui ja laiva korjattiin Burmeister &amp; Wainin telakalla.
Laiva tuli vuonna 1941 suomalaisen Laivanvarustaja Oy Atlanta-varustamon omistukseen nimellä S/S Arica. Sodan jälkeen se liikennöi Suomen Etelä-Amerikan linjalla. Vuonna 1950 laivan omistajaksi tuli helsinkiläinen Christoffer H. Ericssonin samana vuonna perustama Anchor Shipping Co Oy-varustamo ja uudeksi nimeksi S/S Tirrenia.
S/S Tirrenia oli matkalla Romanian Constanțasta Kiinaan ase-, ammus- ja ammoniumnitraattilastissa Punaisella merellä Port Sudanin kohdalla kun laivan ruumassa syttyi 23. tammikuuta 1953 tulipalo, jota ei saatu sammutettua. Ase- ja ammuslasti oli Korean sodan vuoksi YK:n sotakieltotavaraa ja lastin päälle ole sijoitettu parin metrin vahvuudelta paperimassaa kieltotavaran piilottamiseksi amerikkalaisten tarkastukselta. Palon jatkuessa miehistö joutui poistumaan laivalta pelastusveneillä. Kahdeksan tunnin päästä norjalainen tankkilaiva M/T Olav Ringdal Jr pelasti heidät. Palava S/S Tirrenia oli silloin noin viiden kilometrin päässä ja se räjähti kello 0.45 24. tammikuuta 1953 hajottaen lamppuja ja laseja norjalaislaivalla. Tirrenian räjähdyksessä ei tullut henkilövahinkoja, ainoastaan laivan mastoon paennut laivakissa Mosse menehtyi räjähdyksessä. Räjähdyksen seurauksena laiva upposi ja sen hylky on 115 metrin syvyydessä Punaisen meren pohjassa.
S/S Tirrenian pituus oli 115.03 metriä, leveys 15.38 metriä ja syväys 7.00 metriä. Laivan kuollut paino oli 6 900 tonnia ja höyrykoneen teho 1 600 hevosvoimaa.
Kevätkotakuusama

Kevätkotakuusama ("Weigela praecox") on kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimoon, kotakuusamien ("Weigela") sukuun kuuluva kasvilaji. Siitä on kehitetty erilaisia lajikkeita koristekasvikäyttöön.
Kevätkotakuusama muistuttaa paljon komeakotakuusamaa ("Weigela florida"). Kevätkotakuusama on kausivihanta pensas, joka voi kasvaa vajaat kaksi metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat soikeita, vihreitä ja kääntöpuoliltaan pehmeäkarvaisia. Kukat ovat hauraita ja teriöltään suppilomaisia. Laji kukkii loppukeväästä, ja sen hedelmät ovat pienet ja mitättömän näköiset.
Kevätkotakuusama kasvaa luontaisena Mantšuriassa, Korean niemimaalla ja Japanissa.
Belgian kielet

Belgian on kielellisesti jakautunut käytännössä kahtia kahden suurimman virallisen kielen perusteella. Maassa puhutaan kuitenkin Ethnologuen mukaan 10 elossa olevaa kieltä.
Viralliset kielet.
Maan perustuslain mukaan Belgia jakautuu neljään kielelliseen alueeseen: hollanninkieliseen Flanderiin, ranskankieliseen Valloniaan, saksankieliseen alueeseen Valloniassa ja Brysselin pääkaupunkiseutuun, joka on virallisesti kaksikielinen (hollanti ja ranska). Jokainen kunta kuuluu johonkin edellä mainittuun kielelliseen alueeseen.
Hollanninkieliset sijoittuvat maantieteellisesti Belgian pohjoisosiin, kun taas ranskankieliset eteläosiin. Saksankieliset alueet sijaitsevat Vallonian itäosissa Saksan rajan tuntumassa.
Huolimatta siitä, että monet belgialaiset käyttävät maan kahdesta suurimmasta kielestä paikallisia nimiä (flanderi ja vallooni), koulut käyttävät nimityksiä hollanti ja ranska.
Kaksi- ja monikielisyys sekä sen haasteet.
Enemmistö belgialaisista osaa sekä ranskaa (75 % koko maan väestöstä) että hollantia (70 %). Arviolta 10 % maan asukkaista on täysin kaksikielisiä. Belgian kuningashuoneen jäsenet ovat perinteisesti käyneet koulunsa osittain hollanniksi ja osittain ranskaksi.
1800- ja 1900 -lukujen vaihteessa Belgian hallinto toimi lähes yksinomaan ranskaksi, mutta 1900-luvun kuluessa hollanninkieliset flaamit alkoivat vaatimaan kielellistä tasa-arvoa, mikä aiheuttaa kitkaa vielä tänäkin päivänä hollannin- ja ranskankielisten ryhmien välillä. Vuonna 1962 Belgia jaettiin käytännössä kahtia hollannin- ja ranskankieliseen alueeseen.
Vaikka Bryssel on virallisesti kaksikielinen alue, ranskankieliset ovat perinteisesti olleet enemmistö pääkaupunkiseudulla.
Muut kielet.
Belgiassa yleisesti puhuttuja vieraita kieliä ovat italia, espanja, puola, turkki ja portugali. Näistä kielistä arabia on puhutuin ei-virallinen äidinkieli (n. 3 % maan koko väestöstä). 
Suurin osa belgialaisista osaa ainakin hieman englantia.
Tuikemato

Tuikemato ("Phosphaenus hemipterus") on melko harvinainen kiiltomatojen heimoon kuuluva kovakuoriainen ja toinen Suomen kahdesta kiiltomatolajista tavallisen kiiltomadon lisäksi. Yleisemmän ja suurikokoisemman sukulaisensa tavoin se kykenee tuottamaan valoa takaruumiin kärjessä sijaitsevalla valoelimellä, mutta huomattavasti himmeämpänä. Tuikemato on kooltaan noin 6–10 millimetriä; koiraat ovat naaraita pienempiä. Kummallakin sukupuolella peitinsiivet ovat surkastuneet pieniksi tyngiksi, joten molemmat sukupuolet ovat lentokyvyttömiä. Koiraalla on pitkät tuntosarvet. Tuikemadon toukat käyttävät ravinnokseen lieroja, kun taas aikuiset eivät syö.
Tuikemadon voi sekoittaa erityisesti toukkana kiiltomatoon, mutta tuikemadon toukan ruumiinjaokkeet ovat yksivärisen tummat, kun taas kiiltomadolla jaokkeiden takareunoissa on vaaleat pilkut. Tuikemadon toukat ovat myös kiiltomadon toukkia hieman kapeampia ja pienempiä. Toukan tuntosarvet ovat lyhyet ja sen ruumiinjaokkeiden väritys on päältä tumma.
Tuikemadon levinneisyysalue ulottuu Välimeren alueelta Keski-Eurooppaan ja länteen Atlantin valtamerelle sekä pohjoiseen Skandinaviaan ja Englantiin, minkä lisäksi sitä esiintyy vieraslajina Pohjois-Amerikassa. Elinympäristöä ovat niityt, tulvatasangot, metsäreunat ja kuivat rinteet, mutta myös puistot ja puutarhat. Niitä voi löytää myös esimerkiksi rakennusten seiniltä. Suomessa tuikematoa esiintyy maan eteläisimmissä osissa etelärannikolta ainakin muutamia kymmeniä kilometrejä sisämaahan päin; pohjoisimmillaan lajia on tavattu Hyvinkäällä ja Mäntsälässä.
Tuikemato on suvun "Phosphaenus" ainoa laji.
Tommi Viikinkoski

Tommi Viikinkoski (s. 1984) on suomalainen taikuri, mentalisti ja puhuja. Viikinkoski kuuluu kansainväliseen Psychic Entertainers Association Inc-järjestöön. P.E.A. toimii ammattimentalistien, hypnotistien ja muiden psyykikkoviihdyttäjien kattojärjestönä maailmassa. Vuonna 1978 perustettuun kansainväliseen järjestöön kuuluu noin 250 jäsentä ympäri maailman. Viikinkoski on järjestön kautta aikain neljäs suomalaisjäsen. 
Koulutukseltaan hän on medianomi. Viikinkoski opiskelee ratkaisukeskeiseksi lyhytterapeutiksi Helsingin Psykoterapiainstituutissa. Taikuuden pariin hän ajautui jo nuorena. Lapsena nähty Timo Taikurin esitys Tampereen Särkänniemessä innosti Viikinkoskea opettelemaan ensimmäiset taikatemppunsa. Ensimmäiset esiintymisensä hän teki 12-vuotiaana. Mentalismin pariin Viikinkoski siirtyi noin parikymppisenä nähtyään brittiläisen mentalisti Derren Brownin tv-ohjelman Trick of the Mind. 
Muistitekniikat.
Tutustuttuaan norjalaisen muistimestari Oddbjörn Byn opastuksella muistitekniikoihin vuonna 2012 Viikinkoski opetteli ulkoa Piin tuhat ensimmäistä desimaalia kahdessa viikossa. 
Huijarit.
Hän oli mukana myös vuonna 2015 Radio SuomiPopilla nähdyssä Huijarit -ryhmässä, jossa hän ja mentalistit Jose Ahonen ja Johannes Malkamäki tekivät huijauksia piilokameratyylisesti.
Kirjailija.
Viikinkoski on julkaissut näkökulman muuttamiseen ja stoalaisuuteen pohjautuvan kirjan "Kaikesta huolimatta - mentalistin ohjeita hyvään oloon" (Basam Books 2023). Ammattilaiseksi hän siirtyi lopetettuaan radiojuontajan työt Radio Porissa helmikuussa 2023.
The Brussels Times

The Brussels Times on Belgian pääkaupungissa Brysselissä ilmestyvä englanninkielinen sanomalehti. Se perustettiin vuonna 1965 ja se on nykyään maan suurin päivittäinen englanninkielinen sanomalehti.
Lehden päätoimitus sijaitsee Brysselin pääkaupunkialueella, Ixellesin kunnassa.
Bertil Rönnmark

Bertil Vilhelm Rönnmark (24. joulukuuta 1905 Jämshög, Blekinge – 1. heinäkuuta 1967 Enskede) oli ruotsalainen kivääriampuja, jonka menestysvuodet olivat 1930-luvulla. Ammatiltaan hän oli apteekkari.
Ura huippukivääriampujana.
Bertil Rönnmark tuli jo nuorena tunnetuksi taitavana ampujana nousten 1930-luvulla maailman huippuampujien joukkoon kaikkiaan hän saavutti yhden olympiakullan ja neljä henkilökohtaista MM-kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin vuosina 1931-1939. 
Vuoden 1931 ammunnan MM-kisoissa Puolan Lwówissa hän voitti pienoiskiväärin makuuammunnan ME-tuloksella 395. Vastaavan lajin polviammunnassa hän sijoittui hopealle. Seuraavana vuonna Los Angelesin olympialaisissa hän voitti myös pienoiskiväärin myös makuuasennon, kuten Lwówin MM-kisoissa, Meksikon Gustavo Huetin sijoittuessa samalla tuloksella toiseksi. 
Vuoden 1933 MM-kisoissa Espanjan Granadassa Rönnmark saavutti uransa parhaan MM-kisatuloksensa voittaessaan vapaakiväärin polven kultaa ME-tuloksella 381, sotilaskiväärin asentojen kultaa, pienoiskiväärin makuun hopeaa Britannian Henry Longhurstin voittaessa tuloksella 396, josta Rönnmark jäi pisteen. Lisäksi hän saavutti vapaakiväärin makuun pronssin. Rönnmarkin kokonaissaavutus Granadassa joukkuemitalit mukaan lukien oli kahdeksan mitalia sarjalla kolme kultaa, kaksi hopeaa ja kolme pronssia. Rooman vuoden 1935 MM-kisoissa Rönnmark saavutti yhden henkilökohtaisen voiton eli vapaakiväärin makuun kullan sekä neljä joukkuemitalia. Vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa kivääriampujilla oli lajina edelleen vain pienoiskiväärin makuu, kuten Los Angelesissakin. Rönnberg sijoittui jaetulle 8:lle sijalle tuloksella 295 mestaruuden mennessä Norjan Willy Røgebergille, joka ampui pelkkiä 10:jä lopputuloksella 300. Suomalainen Bruno Frietsch oli samalla jaetulla 8:lla sijalla Rönnmarkin kanssa.
Rönnberg saavutti vielä seuraavissa 1930-luvun MM-kisoissa eli 1937 Helsingin Malmilla ja 1939 Sveitsin Luzernissa henkilökohtaiset mitalit eli pronssia Helsingissä vapaakiväärin polvella edellään Viron Elmar Kivistik ja Suomen Kullervo Leskinen sekä Luzernissa pienoiskiväärin polvella hopeaa edellään Unkarin László Buday.
Huippu-uran jälkeinen aika.
Rönnmark siirtyi 1940-luvulla sotavuosien aikaan Ruotsin ampujainliiton johtotehtävin vuosiksi 1940-1945.
Ammatiltaan Bertil Rönmark oli apteekkari: hän oli valmistunut farmaseutiksi Kristianstadissa vuonna 1928 ja proviisoriksi Tukholmassa vuonna 1931. Vuosian 1937-1943 hän työskenteli Apteekkien valvontalaboratoriossa. Vodesta 1949 hänellä oli oma apteekki Tukholmassa. Vosina 1943-1946 hän toimi Ruotsi farmaseuttiliiton puheenjohtajana.
Suomen Brysselin-suurlähetystö

Suomen Brysselin-suurlähetystö on Suomen ulkomainen edustusto Belgian pääkaupungissa Brysselissä. Edustustoa on syyskuusta 2022 lähtien johtanut suurlähettiläs Jouko Leinonen.
Belgia tunnusti Suomen itsenäisyyden kesäkuussa 1919 ja diplomaattiset suhteet solmittiin seuraavassa kuussa. Vuonna 1938 Suomi perusti suurlähetystön Brysseliin.
Brian Boydell

Brian Patrick Boydell (17. maaliskuuta 1917 Dublin – 8. marraskuuta 2000 Howth) oli irlantilainen säveltäjä, kapellimestari, musiikkipedagogi ja musiikkikirjailija.
Boydell opiskeli Cambridgen yliopistossa, Heidelbergin yliopistossa, Royal College of Musicissa ja Royal Irish Academy of Musicissa. Royal College of Musicissa hänen sävellysopettajiaan olivat Herbert Howells ja Ralph Vaughan Williams. Lisäksi hän sai siellä opetusta oboensoitossa. Boydell soitti myös pianoa sekä urkuja ja lauloi. Hän sai Trinity Collegesta musiikin kandidaatin arvon vuonna 1942 ja musiikin tohtorin arvon vuonna 1959. Vuonna 1942 Boydell aloitti Dublin Orchestral Playersin johtamisen. Hän jatkoi sen kapellimestarina toimimista 25 vuoden ajan. Vuonna 1944 Boydell meni naimisiin Mary Jonesin kanssa, ja samana vuonna hän aloitti laulun opettamisen Royal Irish Academy of Musicissa. Vuosina 1962–1982 hän oli Trinity Collegen musiikkiprofessori Dublinissa.
Boydell oli Music Association of Irelandin perustajajäsen ja perusti myös Dowland Consortin, jota johti vuosina 1958–1969. Hän oli usein vierailevana kapellimestarina Irlannin kansallisessa sinfoniaorkesterissa. Arts Council of Irelandin jäsenenä hän toimi vuosina 1961–1983. Boydell sai vuonna 1974 Irlannin kansallisen yliopiston kunniatohtorin arvon. Vuonna 1983 Italian hallitus myönsi hänelle Commendatore della Repubblica Italianan arvon palveluksista italialaisen renessanssimusiikin alalla pitkälti Dowland Consortin johtamisesta. Vuonna 1984 Boydell valittiin Irlannin taiteilijoiden valtionakatemia Aosdánan jäseneksi. Hän oli myös Royal Irish Academy of Musicin kunniafellow.
Työ säveltäjänä ja myöhemmät vaiheet.
Boydell saavutti mainetta orkesteriteoksensa "In Memoriam Mahatma Gandhi" kantaesityksellä vuonna 1948. Hänen merkittävien orkesteriteostensa joukossa ovat myös viulukonsertto (1954), "Megalithic Ritual Dances" (1956), "Symphonic Inscapes" (1968) ja "Masai Mara" (1988). Boydellin kamarimusiikkituotantoon kuuluu muun muassa neljä jousikvartettoa. Niistä ensimmäisestä (1947) myönnettiin Radio Éireannin kamarimusiikkipalkinto. Boydell sävelsi myös laulu- ja kuoromusiikkia.
Boydell ei ollut kiinnostunut kansanlaulujen sovittamisesta tai käytöstä musiikissaan. Sen sijaan hän pyrki Aloys Fleischmannin ja Frederick Mayn tavoin kehittämään irlantilaista sävelkieltä Euroopan klassisen musiikin perinteiden pohjalta. Vetäydyttyään tehtävistään Trinity Collegessa ja Arts Council of Irelandissa Boydell keskittyi tutkimustyöhön etenkin musiikista 1700-luvun Dublinissa. Hän julkaisi tutkimusaiheistaan kirjoja ja artikkeleita. Boydell kuoli 83-vuotiaana kärsittyään heikkenevän terveydentilan jaksosta. Hänellä oli kolme poikaa, joista yksi kuoli ennen häntä.
Åminne (Värnamo)

Åminne on taajama Värnamon kunnassa Ruotsin Jönköpingin läänissä. 
Nykyään runsaan 200 asukkaan taajama syntyi laamanni Carl Danckwardtin vuonna 1824 perustaman rautamalmisulaton ympärille. Sulatto käytti raaka-aineenaan Suomen ruukeissa yleistä mutta Ruotsissa harvoin käytettyä järvimalmia, jota saatiin läheisistä Bolmen- ja Vidöstern-järvistä. Pian omistajaksi tuli Lilliecreutzin suku, joka panosti kankiraudan valmistukseen. Kun Skånen ja Smoolannin yhdistävä rautatie SSJ valmistui seudulle, Åminnen ruukki alkoi kehittyä nopeammin. Sinne rakennettiin 1920-luvulla metalliverstas, joka alkoi valmistaa muun muassa ruohonleikkureita, kamiinoja ja mankeleita, yhä järvimalmin pohjalta ainoana ruukkina Ruotsissa. Muu toiminta loppui 1930-luvun lamavuosina, mutta valimo toimi aina 1990-luvulle saakka.
S-ryhmä (autoluokka)

S-ryhmä oli suunniteltu ralliautojen luokka, jota suunniteltiin B-ryhmän seuraajaksi. Kun B-ryhmä kiellettiin myös S-ryhmä peruttiin. Tätä ennen autovalmistajat olivat kehittäneet prototyyppejä tuleville autoille. Luokan säännöissä valmistajalta vaadittiin vähintään kymmenen identtisen auton valmistuserää homologaatiota varten. FISA:n Gabriel Cadringherin lausumat olivat mandaatinomaisia, vaikka eivät olleet varmasti sovittuja. Vaatimuksiin kuuluivat törmäystestit, teräksinen turvarakenne ja vähintään tuhannen kilogramman paino. Yrityksenä rajoittaa tehot 300 hevosvoimaan S-ryhmän odotettiin sallivan 2,4-litran vapaasti hengittävät moottorit ja 1,2-litran ahdetut moottorit. Aikeena oli sallia S-ryhmän autot rallin MM-sarjan kaudelle 1987, mutta ei vielä oikeutettuina pisteille. Vuoden 1988 oli tarkoitus olla ensimmäinen täysi kausi.
Lancian ECV (Experimental Composite Vehicle) käytti nelisylinteristä ahdettua moottoria, joka tuotti 600 hevosvoimaa. ECV käytti hiilikuitua sekä kevlaria kantavassa rakenteessa ja painoi 900 kilogrammaa. Muita suunniteltuja autoja olivat Toyota MR2 222D ja myös Audilla oli keskimoottorinen prototyyppi kehityksessä.
Kelttiläinen kristillisyys

Kelttiläinen kristillisyys viittaa kristinuskon muotoon, joka kehittyi kelttiläisellä alueella Euroopassa, erityisesti Irlannissa ja Skotlannissa, noin 400–800-luvuilla. Kelttiläinen kristillisyys yhdisti kristillisiä opetuksia ja perinteitä paikallisiin kelttiläisiin uskomuksiin ja käytäntöihin. 
Kelttiläinen kristillisyys ei kuitenkaan muodostanut omaa kristillistä kirkkokuntaa, vaan se oli osa paikallista katolisen kirkon sisällä ollutta perinnettä ennen paavin vallan vakiintumista myöhemmin keskiajalla. 
Keltit olivat jo ennen kristinuskon saapumista Eurooppaan uskoneet, että kaikki luonnossa oli elävää ja että jokaisella esineellä, eläimellä ja paikalla oli henki. Ihmisen luontoyhteyden onkin nähty olevan tärkeä osa kelttiläistä kristillisyyttä.
Björn Söder

Björn Söder (s. 1976) on Ruotsidemokraatit-puoluetta edustava ruotsalainen poliitikko. Hänet valittiin ensimmäistä kertaa Ruotsin valtiopäiväedustajaksi vuonna 2010. Söder toimi Ruotsidemokraattien valtiopäiväryhmän johtajana vuosina 2010–2014 ja valtiopäivien toisena varapuhemiehenä vuosina 2014–2018.
Söder suoritti kemiantekniikan insinöörin tutkinnon Lundin yliopiston teknillisessä korkeakoulussa vuonna 2004. Hän on työskennellyt Unileverin, Skånemejerierin ja BMJ Aktivin palveluksessa. Söder toimi Ruotsidemokraattien varapuheenjohtajana vuosina 2003–2005 ja puoluesihteerinä vuosina 2005–2015. Kunnallispolitiikassa hän on toiminut valtuutettuna Höörissä (1998–2002), Helsingborgissa (2006–2010) ja Kristianstadissa (2014–). 
Elokuussa 2023 Söder syytti pääministeri Ulf Kristerssonia ja valtiopäivien puhemies Andreas Norlénia pedofilian oikeuttamisesta, sillä Kristersson oli sallinut sateenkaarilippujen ripustamisen virka-asuntonsa parvekkeelle ja Norlén oli lupautunut avajaispuheen pitäjäksi Pride-tapahtumaan.
Mustekala.info

Mustekala on vuonna 2003 perustettu, verkossa ilmestyvä kulttuurilehti. Lehdessä julkaistaan taidekritiikkejä, esseitä sekä teemanumeroita. Lehteä julkaisee Kulttuuriyhdistys Mustekala ry. Mustekala kuuluu Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:hyn.
Historia.
Lehden perusti FT, dosentti Irmeli Hautamäki, joka toimi lehden päätoimittajana vuoteen 2011 asti. Päätoimittajan tehtävissä Hautamäkeä seurasi Pirkko Holmberg syksystä 2011 lähtien. Vuodesta 2014 alkaen lehteä päätoimitti Sini Mononen. Tammikuusta 2016 alkaen päätoimittajuuden jakoivat Matti Tuomela ja Petteri Enroth. Tammikuusta 2019 alkaen päätoimittajina työskentelivät Jaakko Uoti ja Nuppu Koivisto-Kaasik. Lokakuusta 2021 Mustekalan päätoimittajina ovat toimineet Alonzo Heino ja Helmi Saukkoriipi.
Mustekalalle myönnettiin Taiteen Valtionpalkinto vuonna 2014. Myöntöä perusteltiin sillä, että Mustekala on "avoimen verkkojulkaisemisen esimerkki ja kriittisen taidekeskustelun ylläpitäjä."
Innlandetin lääni

Innlandet (eteläsaameksi "Sisdajven") on Norjan lääni, joka perustettiin vuonna 2020 yhdistämällä aiemmat Hedmarkin ja Opplandin läänit. Norjan suurimmat vuoret, pisin joki sekä suurin järvi sijaitsevat läänin alueella. Läänin suurin kaupunki asukasluvulla mitattuna on Ringsaker, jossa vuonna 2022 asui 35 327 asukasta. Koko läänin väkiluku oli samana ajankohtana 372 405 asukasta. Läänin pinta-ala on 52 590 km².
Aloys Fleischmann

Aloys Georg Fleischmann (13. huhtikuuta 1910 München – 21. heinäkuuta 1992 Cork) oli irlantilainen säveltäjä ja kapellimestari.
Fleischmann syntyi saksalaisille vanhemmille, jotka kuitenkin asuivat pääasiassa Irlannissa. Myös hänen isänsä Aloys Fleischmann vanhempi oli muusikko. Fleischmann valmistui University College Corkista musiikin kandidaatin (1931) ja humanististen tieteiden maisterin (1932) oppiarvoilla. Tämän jälkeen hän opiskeli Ludwig-Maximilians-Universität Münchenissä sävellystä, orkesterinjohtoa ja musiikkitiedettä. Fleischmann aloitti musiikin opettamisen University College Corkissa vuonna 1934 ja työskenteli siellä vuoteen 1980 saakka. Hän sai Irlannin kansallisesta yliopistosta musiikin tohtorin arvon vuonna 1963. 
Fleischmann oli perustamassa Corkin sinfoniaorkesteria vuonna 1934 ja Cork International Choral Festivalia vuonna 1954. Hän kirjoitti lukuisia kirjoja ja artikkeleita, muun muassa teoksen "Sources of Irish Traditional Music" (1998). Hän oli Royal Irish Academyn ja taiteilijoiden valtionakatemia Aosdánan jäsen. Fleischmann sai kunniatohtorin arvon Trinity College Dublinista ja Saksan Bundesverdienstkreuzin. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu muun muassa viisi balettia, sinfonia sekä suurimuotoisia teoksia kuorolle ja orkesterille. Hän sävelsi myös lukuisia laulusarjoja, kamarimusiikkia ja soolosoitinteoksia.
Gusum

Gusum on runsaan tuhannen asukkaan taajama Valdemarsvikin kunnassa Ruotsin Itä-Götanmaan läänissä. Gusum oli entisen Ringarumin maalaiskunnan keskus.
Gusumissa toimi 1650-luvulta alkaen ensin lyhyen aikaa rautaruukki, kunnes pian perustettiim yhä toimiva messinkituotteiden valimo. Raaka-ainetta saatiin etenkin Falunin ja Åtvidabergin kuparikaivoksista. Messingin käyttö laajeni 1890-luvulla metallikutomoon, joka teki erityisesti paperikoneiden viiroja. 1900-luvun alusta Gusumissa valmistettiin myös hakaneuloja, ja 1930-luvulla menestystuotteeksi tulivat vetoketjut. Gusum perusti Suomeen Helsingin Ylä-Malmille vuonna 1931 viiratehtaan (Suomen Metallikutomo Oy, myöh. Viira Oy) ja vetoketjutehtaan 1936 (Kiito, myöh. Kiitoketju). Gusumissa yhtiö valmisti lisäksi messinki- ja kupariputkia. 
Yhtiö ajautui talousvaikeuksiin 1980-luvulla, jolloin monet sen osat myytiin pois muun muassa Bolidenille. Kirjanpidosta paljastui epäselvyyksiä ja konkurssi kohtasi vuonna 1988. Tuotantotoiminta vanhoissa ruukkirakennuksissa loppui 1994, minkä jälkeen ne purettiin 2010. Viiratuotanto paikkakunnalla kuitenkin jatkui muussa osoitteessa vuoteen 2010, ja messinkivalimo toimii yhä lähistöllä sijaitsevaan Gräsdaleniin jo vuonna 1966 valmistuneessa uudessa tehtaassa.
Havaijin maastopalot 2023

Havaijin maastopalot 2023 ovat sarja Yhdysvalloissa Havaijin osavaltiossa 8. elokuuta 2023 lähtien sattuneita maastopaloja. Pahiten paloista on kärsinyt Mauin saari, jolla sijaitseva Lahainan kaupunki tuhoutui paloissa lähes täysin. Paloissa oli 1. syyskuuta mennessä kuollut ainakin 115 ihmistä ja 385 henkilöä oli edelleen listattuna kateissa oleviksi. Paloissa oli viranomaisten mukaan tuhoutunut joko täysin tai osittain ainakin 2 200 rakennusta. Aineellisten vaurioiden kokonaismääräksi arvioitiin 14. elokuuta mennessä 5,6 miljardia dollaria.
Palo on uhriluvultaan Yhdysvaltain pahin maastopalo yli sataan vuoteen. Sen syntyyn ja nopeaan leviämiseen vaikuttivat paloa edeltänyt kuukausien mittainen kuiva kausi sekä hurrikaani Doran aiheuttamien suurien ilmanpainevaihteluiden synnyttämät kovat tuulet.
Titanicin tuntematon lapsi

Titanicin tuntematon lapsi on kirjailija Ulla Appelsinin elämäkertateos vuodelta 2003. Sen on kustantanut Ajatus Kirjat. Kirja kertoo RMS "Titanicilla" matkustaneesta suomalaisesta Panulan perheestä, ja siihen on kerätty lähdeaineistoa muun muassa Yhdysvalloista, Kanadasta sekä Panulan suvun jälkeläisiltä. Kirjassa mainittu tuntematon lapsi viittaa perheen nuorimpaan lapseen, 13-kuukautisena haaksirikossa kuolleeseen Eino Panulaan, joka oli tunnistettu Kanadassa vuonna 2002.
Rhoda Coghill

Rhoda Sinclair Coghill (14. lokakuuta 1903 Dublin – 9. helmikuuta 2000 Dublin) oli irlantilainen säveltäjä, pianisti ja runoilija.
Coghill aloitti 8-vuotiaana pianotunnit Patricia Readin johdolla Leinster School of Music &amp; Dramassa. Hän opiskeli musiikkia Trinity Collegessa Charles Herbert Kitsonin johdolla ja sai musiikin kandidaatin oppiarvon vuonna 1922. Vuosina 1927–1928 Coghill jatkoi pianonsoiton opiskelua Arthur Schnabelin johdolla Berliinissä. Säveltäjänä hän oli kuitenkin itseoppinut. Vuosina 1913–1925 Coghill voitti yhteensä 21 Feis Ceoilin palkintoa. Näiden joukossa oli ensipalkintoja pianosolistina, pianosäestäjänä, duopianistina ja vuodesta 1923 säveltäjänä. 
Palattuaan Berliinistä Irlantiin Coghill opetti ja toimi Radio Éireannin orkesterin kontrabasistina. Vuonna 1939 hän pääsi Radio Éireannin viralliseksi säestäjäksi, jona hän toimi noin kolmen vuosikymmenen ajan. Coghill esiintyi myös konserttosolistina. Hänen sävellystensä joukossa on rapsodia "Out of the Cradle, Endlessly Rocking" (1923). Se on laadittu Walt Whitmanin sanoihin ja sävelletty tenorisolistille, kuorolle sekä orkesterille. Teoksen ensimmäinen kokonaisesitys järjestettiin vasta vuonna 1990. Se sai hyvän vastaanoton niin kriitikoilta kuin yleisöltäkin. Teoksessa on impressionistisia harmonioita ja vaativa, epätavallinen tenoriosuus. Coghillin muusta tuotannosta suurin osa koostuu lauluista vuosilta 1923–1941. Vuonna 1939 Coghill sävelsi pianoteoksen "Gaelic Fantasy", jonka hän itse orkestroi vuoden 1973 paikkeilla. Uusien sävellysten laatimisen hän lopetti 1940-luvun alussa.
Coghill julkaisi vuonna 1948 runokokoelman "The Bright Hillside", jota seurasi "Time Is a Squirrel" vuonna 1956. Vuonna 1958 hän julkaisi käännöstyön Rainer Maria Rilken "Engelliederistä" ("Angel Songs"). Coghillin on katsottu olevan tunnetumpi muusikkona kuin runoilijana. Hän oli vakaumukseltaan kveekari ja siviilisäädyltään naimaton.
Jacob Aall Bonnevie

Jacob Aall Bonnevie (31. joulukuuta 1838 Kristiania – 13. elokuuta 1904 Linköping) oli norjalainen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1880–1897 ja toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä 1889–1891.
Bonnevien tytär oli Kristine Bonnevie.
Gustaf Olivecrona

Gustaf Olivecrona (1924–2005) oli ruotsalainen toimittaja, joka työskenteli Sveriges Radiossa vuosina 1952–1984. Hänet tunnettiin yhtenä "kolmesta O:sta", jotka juonsivat television vaalitenttejä. Muut O:t olivat Lars Orup ja Åke Ortmark. Olivecronan puoliso oli näyttelijä-ohjaaja Gunnel Broström.
Gashua

Gashua on kaupunki Nigerian Yoben osavaltion pohjoisosassa. Kaupunki sijaitsee semiaridissa ja tasaisessa ympäristössä, Sahelin alueen eteläreunalla, mutta lähistöllä sijaitsee laaja Hadejia–Ngurun suoalue (tai Nguru–Gashua). Kansainvälisesti tärkeäksi lintualueeksi julistettu suoalue saa vettä Hadejiajoesta ja Jama'arejoesta, jotka yhtyvät lähellä Gashuaa muodostaen Yobejoen. Suoalue mahdollistaa kalastuksen. Gashuan ilmasto on kuuma ja kuiva kuumimpien kuukausien ollessa maalis- ja huhtikuu.
Gashua on historiallisen Baden emiraatin (myös Bedde) pääpaikka ja nykyisenä emiirinä toimii vuodesta 2005 lähtien "Mai" Abubakar Umar Suleiman. Gashua on myös Baden paikallishallintoalueen ("local government area") pääpaikka ja tärkeä markkinakaupunki. Nigerian presidentti Goodluck Jonathan perusti Gashuaan liittovaltionyliopiston vuonna 2013. Gashuan asukasluku oli vuoden 2012 arvion mukaan 66 296.
Schipholin tulipalo

Schipholin tulipalo () oli Schiphol-Oostin pidätyskeskuksessa Alankomaiden Haarlemmermeerissä 26. lokakuuta 2005 syttynyt tulipalo. Palossa kuoli 11 laittomasti maassa oleskelevaa henkilöä, joiden väliaikaisena säilönä rakennuksen palanutta siipeä käytettiin. Juuri ennen puoltayötä syttyneessä palossa loukkaantui lisäksi 15 ihmistä.
Palo syttyi pidätyskeskuksen K-siiven sellissä 11, jossa oli syttymishetkellä yksi pidätetty henkilö. Palon aiheutti todennäköisesti joko tupakoiminen vuoteessa tai tahallinen sytyttäminen.
Tuntureilta ja metsistä

Tuntureilta ja metsistä on Erno Paasilinnan vuonna 1985 toimittama ja WSOY:n julkaisema eri kirjoittajien kokoelmateos Lapin eri kulmilta ja eri aikoina, itse asiassa 1300-luvusta 1900-luvulle, ja se on hyvinkin erilaisten kirjoittajien kombinaatio. Teos on tietoisesti täysin suomenkielinen, koska saamelaiskielisistä kirjoituksista on oma kokoelmansa. Teos sisältää myös suomennoksia. Teos on tarkoitettu yhtenäiseksi kokoelmaksi, ja sen painotus on valikoima asiaproosaa. Teoksen kuvituksessa on auttanut Martti Montonen. Päällyskannen on kuvittanut Aimo Kanerva Kirjoitusten lähteet ovat teoksen lopussa sivuilla 616–618.
Aiheesta muualla.
Järvinen, Reijo: Kirjasammon arvostelu 6/1986
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2024

Yleisurheilussa kilpailtiin Pariisin 2024 kesäolympialaisissa 1.–11. elokuuta 2024 neljässä eri paikassa: Pont d’Iénassa käytiin kilpakävely, maraton lähti Hôtel de Villeltä ja päättyi Les Invalidesiin ja Stade de France isännöi muita yleisurheilutapahtumia. Mukana oli yhteensä 48 mitalitapahtumaa kolmessa eri sarjassa: yleisurheilu, maantiejuoksu ja kilpakävely.
Kilpailuissa nähtiin yhtä monta mitalitapahtumaa miehille ja naisille ensimmäistä kertaa olympiahistoriassa. Maratonin kilpakävelyn sekaviesti kilpailtiin ensimmäistä kertaa näissä kisoissa, ja se korvasi miesten 50 kilometrin kilpakävelyn.
Toinen merkittävä muutos yleisurheilun ohjelmaan olivat keräilyerät, jotka otettiin käyttöön kaikissa yksittäisissä ratajuoksutapahtumissa 200 metristä 1500 metriin (mukaan lukien aitajuoksu). Näissä tapahtumissa oli siis neljä kilpailua: alkuerät, keräilyerät, välierät ja finaali.
Keräilyerät.
Uudessa karsintamuodossa urheilijat, jotka eivät selviydy alkueristä suoraan jatkoon, saavat toisen mahdollisuuden päästä semifinaaliin osallistumalla keräilyeriin. Tämä muoto korvasi entisen järjestelmän, jossa suoraan semifinaaleihin päässeiden (Q) urheilijoiden lisäksi loput semifinaaleihin pääsevät (q) urheilijat etenivät alkueristä jatkoon nopeimpien aikojen perusteella.
Uusi muoto tarkoittaa sitä, että jokaisella urheilijalla on olympialaisissa vähintään kaksi kilpailua lajeissa, joissa on keräilyerät. Koska 100 metrillä on jo karsinnat ennen ensimmäistä kierrosta, keräilyeriä ei tässä lajissa otettu käyttöön.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Rions

Rions on kunta Lounais-Ranskassa Gironden departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Garonnejoen varrella, noin 30 kilometriä Bordeaux’n kaupungista kaakkoon.
Rionsissa on ollut huviloita jo Rooman vallan aikaan. Yhdestä huvilasta tehtiin linna ja sen ympärille ensimmäiset linnoitukset. Kaupungin vallit valmistuivat vuonna 1253 Englannin kuningas Edvard III:n myötävaikutuksella. Castillonin taistelun jälkeen vuonna 1453 kaupungista tuli jälleen ranskalainen kolmensadan vuoden englantilaishallinnan jälkeen.
Frederick May

Frederick May (1911 Dublin – 1985) oli irlantilainen säveltäjä.
May aloitti opintonsa Royal Irish Academy of Musicissa John F. Larchetin johdolla. Hän sai Dublinin Trinity Collegesta musiikin kandidaatin arvon vuonna 1931 ja jatkoi opintojaan Lontoon Royal College of Musicissa Gordon Jacobin sekä Ralph Vaughan Williamsin johdolla. Vuonna 1933 Maylle myönnettiin stipendi, jonka turvin hän pääsi suorittamaan opintoja Wieniin Egon Welleszin johdolla. May kärsi vuodesta 1938 lähtien otoskleroosista, joka aiheutti kuuroutumisen ja tinnituksen. Hänelle kehittyi myös vaikeita mielenterveysongelmia. Hänen sävellystuotantonsa jäikin suppeaksi ja on enimmäkseen peräisin 1940-luvun alkupuolelta sekä sitä varhaisemmilta ajoilta. Mayn teosten joukossa ovat "Scherzo for Orchestra" (1933), "Songs from Prison" (baritonille ja orkesterille, 1941) ja jousikvartetto c-mollissa (1936).
May toimi Abbey Theatren musiikkijohtajana viidentoista vuoden ajan ja sävelsi myös itse musiikkia näytelmiin. May oli homoseksuaalinen. Hän oli uskonnoltaan protestantti sekä poliittisilta vakaumuksiltaan Irlannin republikaani ja antifasisti.
Kroatian kansalaisuus

Kroatian kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Kroatian tasavallan välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Syntyperäisiä Kroatian kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toinen on maan kansalainen lapsen syntyessä. Mikäli lapsi syntyy ulkomailla, vanhempien on rekisteröitävä lapsi kroatialaiseksi ennen tämän 18. syntymäpäivää. Jos näin ei tapahdu, henkilön tulee itse rekisteröityä syntyperäiseksi kansalaiseksi ennen 21. syntymäpäiväänsä.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Hakemuksen perusteella kansalaisuuden voi saada, mikäli hakija täyttää seuraavat ehdot:
Kaksoiskansalaisuus.
Kroatia sallii kaksoiskansalaisuuden vain rajoitetusti. Maa ei erikseen kiellä kansalaisiaan hankkimasta toisen maan kansalaisuutta, mutta Kroatian viranomaiset pitävät kaksoiskansalaisia ainoastaan Kroatian kansalaisina. Henkilöiden, jotka eivät voi luopua kansalaisuudestaan Kroatian kansalaisuutta hakiessa, ei tarvitse luopua kansalaisuudesta.
Kroatian kansalaiset ovat automaattisesti myös Euroopan unionin kansalaisia.
Brežnevka

Brežnevka () on nimitys neuvostoliittolaiselle halvalle elementeistä rakennetulle kerrostalolle, jonka oli tarkoitus olla parannus hruštšovkaan. Nimi viittaa Neuvostoliiton johtajaan Leonid Brežneviin.
Brežnevkoja rakennettiin 1960–1980-luvuilla. Uudenlainen rakennustyyppi katsottiin tarpeelliseksi, koska kaupungin asukkaiden tarpeet muuttuivat. Brežnevkat olivat tyypillisesti huomattavasti korkeampia kuin hruštšovkat: ns. kynttilämallit olivat jopa 20-kerroksisia.
Erilaisia brežnevkatyyppejä oli noin nelisenkymmentä, joiden keskenäiset erot liittyvät rakennusmateriaaleihin ja sisäiseen arkkitehtuuriin: esim. yhdentyyppisessä brežnevkassa asunnon sisäiset seinät eivät olleet kantavia, joten asunnon huoneiden lukumäärää saattoi vähentää halutessaan.
Huolimatta siitä, että Neuvostoliiton romahdettua sen entisillä alueilla on otettu käyttöön uudet rakennusstandardit, brežnevkoja on rakennettu myös kauan Brežnevin jälkeen.
Eroja hruštšovkaan.
Brežnevkojen rakennusmateriaalit olivat myös hieman paremmat kuin hruštšovkojen, ja käytännössä brežnevkat olivat hieman parempia ja isompia versioita edeltäjistään. Esim. brežnevkan sisäkaton korkeus oli 2,7 metriä, kun taas hruštšovkan kohdalla se oli 2–2,5 metriä. Hruštšovkan tapaan myös brežnevka kärsi huonosta eristyksestä. Lisäksi brežnevkan erillistä vessaa pidettiin ahtaana.
Dekommunisaatio

Dekommunisaatiolla viitataan Neuvostoliiton ja reaalisosialistisen ajanjakson symboleiden ja monumenttien (esimerkiksi Leninin patsaat, neuvostosotilaiden muistomerkit) poistamiseen katukuvasta. Dekommunisaatiota on myös neuvostoaiheisten ja kommunististen paikannimien nimeäminen uudelleen. Dekommunisaatiota ei tule sekoittaa lustraatioon. 
Dekommunisaatio on ollut yleisempää itäisessä ja kaakkoisessa Euroopassa, jotka kuuluivat kommunististen järjestelmien piiriin. Huomattavaa kommunististen symboleiden poisto on ollut Ukrainassa, jossa säädettiin erityinen dekommunisaatiolaki. Myös esimerkiksi Puolassa ja Tšekissä dekommunisaatio on ollut aktiivista. Samaten, vaikkakin pienemmässä mittakaavassa, muun muassa Kroatiassa ja Bulgariassa. Dekommunisaatiota on perusteltu kriittisenä suhtautumisena ja irtiottona Neuvostoliiton aikaan ja miehitykseen sekä tukahduttavana pidettyyn Jugoslavian aikaan. Symbolit on nähty osana neuvostomiehitystä ja sittemmin osana Venäjän vaikutuspyrkimyksiä (jonka puolesta voisivat puhua Venäjän johdon kriittiset näkemykset asiaan). Dekommunisaatio on myös nähty välttämättömänä toimenpiteenä, jotta varmistettaisi integraatio läntiseen markkinatalouteen. Kriittisemmät äänet kritisoivat mustavalkoista maailmankuvaa, jossa itä-länsi -jako määritellään liian tiukasti. Dekommunisaatiota voidaan myös pitää kommunismin jälkeisen ajan vallanpitäjien keinona lujittaa omaa valtaansa.
Dekommunisaatio Suomessa.
Venäjän hyökkäys Ukrainaan käynnisti keskustelun myös Suomen menneisyydestä ja suhteesta Neuvostoliittoon. Suomen järjestelmä säilyi kapitalistisena, eikä Neuvostoliitto miehittänyt Suomea. Aika näyttäytyy kuitenkin nykyvalossa joillekin ”nöyristelynä” suurvallan edessä. Aiemmin realistisena pidetty kylmän sodan ajan ulkopolitiikka alkoi näyttäytyä korostetusti suomettumisena. Tätä aikaa monen mielestä korostivat Suomen harvat neuvostoajan symbolit (Leninin patsaat ja Maailman rauhan patsas), joihin oli jo pitkään suhtauduttu kriittisesti ja joita oli myös vandalisoitu. Turussa ja Kotkassa olleet Leninin patsaat siirrettiin museoon. Selityksenä tälle pidettiin solidaarisuuden osoitusta Ukrainalle. Helsingissä sijainnut Maailman rauhan patsas siirrettin niin ikään syrjään. Tässä kohtaa syyksi tosin sanottiin tarve siirtää patsas katutöiden tieltä. Lenininpuiston nimi tullaan muuttamaan lähitulevaisuudessa. 
Kriitikot ovat arvostelleet patsaiden poistelun ja historiallisten nimien muuttamista pitäen sitä historian muokkaamisena ja poistamisena. Lenin ja Putin edustavat myös eri ideologioita. Putin on arvostellut Leniniä.
Joan Trimble

Joan Trimble (18. kesäkuuta 1915 Enniskillen – 6. elokuuta 2000) oli irlantilainen säveltäjä ja pianisti.
Trimble syntyi musikaaliseen perheeseen. Hän aloitti vuonna 1930 opiskelun Royal Irish Academy of Musicissa ja opiskeli myöhemmin Trinity Collegessa. Vuonna 1936 tenori John McCormack valitsi hänet pianistiksi yhdelle kiertueistaan. Tämän jälkeen Trimble jatkoi opintojaan Lontoon Royal College of Musicissa. Hänen pianonsoiton opettajansa oli siellä Arthur Benjamin, ja sävellystä hänelle opettivat Ralph Vaughan Williams ja Herbert Howells. Trimble perusti vuonna 1938 nuoremman siskonsa Valerie Trimblen kanssa pianoduon, jossa sisarukset tekivät menestyksekästä yhteistyötä yli 30 vuoden ajan. Arthur Benjamin sävelsi sisaruksille suositun "Jamaican Rumba" -teoksen. Trimble saavutti itse tunnustusta säveltäjänä julkaistuaan vuonna 1938 lauluja ja musiikkia pianoduolle. Vuonna 1940 ilmestyivät Sonatiini kahdelle pianolle ja Royal College of Musicin Cobbett-palkinnon saanut "Phantasy Trio". Trimblen muita teoksia samoilta ajoilta olivat "Sarja jousille" ja lukuisat irlantilaisten kansanlaulujen sovitukset. Trimble työskenteli toisen maailmansodan aikana Punaisen ristin hyväksi. Samanaikaisesti hän oli siskonsa kanssa vakituinen esiintyjä BBC:lla ja Myra Hessin National Galleryssa järjestämissä konserteissa. Trimble esiintyi siskonsa kanssa Proms-festivaalilla ensimmäisen kerran vuonna 1943. Duon ohjelmisto oli hyvin laaja ja sisälsi teoksia muiden muassa Arnold Cookelta, Luigi Dallapiccolalta sekä Igor Stravinskylta. Duo myös kantaesitti Arthur Blissin ja Lennox Berkeleyn konsertot kahdelle pianolle.
Vuonna 1957 esitettiin televisiossa Trimblen tilaustyönä BBC:lle säveltämä ooppera "Blind Raftery". Trimble opetti vuodesta 1959 Royal College of Musicissa. Hän jäi eläkkeelle sieltä vuonna 1977 ja ryhtyi tämän jälkeen toimittamaan lehteä Enniskillenissä. Trimble oli lehden omistaja jo neljännessä sukupolvessa kuolemaansa saakka. Hänen jälkeensä hänen tyttärensä jatkoi työtä lehdessä. Trimble sai kunnia-arvot Royal College of Musicista vuonna 1960 ja Belfastin yliopistosta vuonna 1983. Hän oli Royal Irish Academy of Musicin "Fellow" vuodesta 1985. Trimble istui Ulster Televisionin hallituksessa vuosina 1981–1985 ja Arts Council of Northern Irelandin neuvoa-antavassa komiteassa vuosina 1983–1988. Monien kiireidensä johdosta Trimblellä oli vain välillä aikaa säveltämiseen. Hänen tuotantonsa on suppea, ja hän sävelsi hyvin vähän televisio-oopperansa ja vuonna 1990 Arts Council of Northern Irelandin tilaaman puhallinkvintettonsa välisenä aikana. Vuonna 1995 National Chamber Choir of Ireland tilasi häneltä kuoroteoksen. Trimble oli kiinnostunut irlantilaisesta kansanmusiikista, mutta ei käyttänyt kansanlauluja musiikissaan lukuun ottamatta sovituksia. Trimble oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta.
Game Over (täsmennyssivu)

Game over on videopeleissä esiintyvä viesti pelin päättymisestä.
Muita merkityksiä:
Tomas Milian

Tomas Milian (oik. Tomás Quintín Rodríguez Milián; 3. maaliskuuta 1933 Havanna, Kuuba – 22. maaliskuuta 2017 Miami, Yhdysvallat) oli kuubalaissyntyinen näyttelijä, josta tuli myöhemmin Yhdysvaltain ja Italian kansalainen. Hän näytteli useissa spagettiwesterneissä ja "poliziotteschi"-genren poliisielokuvissa.
Lupo (F564)

Lupo (runkonumero F564) oli Italian laivaston vuonna 1977 palvelukseen otettu Lupo-luokan fregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Riva Trigososta Cantieri navali Riunitilta, missä köli laskettiin 11. lokakuuta 1974. Se laskettiin vesille 29. heinäkuuta 1976 ja liitettiin laivastoon 12. syyskuuta 1977.
Palvelus.
Alus myytiin Perulle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "BAP Palacio".