tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ørsta

Ørsta on kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Kunnan maapinta-ala on 650 neliökilometriä ja asukasluku 10 958 vuoden 2024 alussa.
Kunta erosi Voldasta vuonna 1883. Ørstan taajamasta tuli kunnan hallinnollinen keskus vuonna 1964, jolloin Hjørundfjordin, Vartdalin, ja Ørstan kunnat yhdistyivät. Kunnan toinen, huomattavasti pienempi taajama on Sætre. Ørstan pinta-ala pieneni noin viidenneksellä vuonna 2020, kun sen eteläosista liitettiin alueita Voldaan. Väkiluku väheni kuitenkin vain noin sadalla.
Media.
Ørstassa ilmestyy paikallislehti "Møre-Nytt".
Caesarius von Heisterbach

Caesarius von Heisterbach (noin 1170 Köln – noin 1240 Heisterbach) oli saksalainen saarnaaja ja kristillinen kirjoittaja. Caesariuksen kirkkohistoriat ja asketismia käsittelevät kirjoitukset olivat suosittuja 1200-luvun Saksassa. Hänen teoksensa "Dialogus miraculorum" (noin 1223) on merkittävä lähde 1200-luvun Saksaa koskevalle historiantutkimukselle.
Ørsta (taajama)

Ørsta on taajama Ørstan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 5,8 neliökilometriä ja asukasluku 7 568 vuonna 2023.
Sætre (Ørsta)

Sætre on taajama Ørstan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 400 vuonna 2023.
Ørstan kirkko

Ørstan kirkko () on Ørstan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1864.
Vartdalin kirkko

Vartdalin kirkko () on Ørstan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1876.
Hjørundfjordin kirkko

Hjørundfjordin kirkko () on Ørstan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1880.
Bjørken kirkko (Volda)

Bjørken kirkko () on Voldan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1919. Ennen vuoden 2020 osaliitosta saakka kirkko sijaitsi Ørstan kunnassa.
Rotlaus

Rotlaus on norjalainen folk rock -yhtye Ørstan kunnasta. Se on perustettu vuonna 2015, ja sen keulahahmona ja lauluntekijänä toimii Bjørn Marius Øyehaug. Muita jäseniä ovat kitaristi-laulaja Simen Manseth Rebbestad, basisti Erik Moe, rumpali Simen Bjørdal ja haitaristi Vegard Hansen. Entisiä jäseniä ovat basistit Levi André Leite (2015–2017) ja Bendik Mork Folkestad (2017–2018). Kaksi Rotlausin singleä on myynyt Norjassa platinaa, ja yhtye on ollut kahdesti ehdolla Spellemannprisen-gaalassa.
Jon Hustad

Jon Hustad (25. maaliskuuta 1968 Ørsta – 12. lokakuuta 2023 Oslo) oli norjalainen toimittaja, kirjailija ja poliittinen kommentaattori. Hustad valmistui Oslon yliopistosta vuonna 1997 pääaineenaan historia, minkä jälkeen hän työskenteli muun muassa "Morgenbladetissa" ja "Klassekampenissa" ennen siirtymistään "Dag og Tid" -viikkolehteen, jossa hän työskenteli vuodesta 2009 kuolemaansa saakka. Hustad toimi myös keskusteluohjelma "Harde faktan" juontajana TV 2:ssa.
Hustad

Hustad on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Anthony Campbell

Anthony Eugene ”Tonie” Campbell (s. 14. kesäkuuta 1960 Los Angeles) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija. Hän on olympiamitalisti ja sisäratojen maailmanmestari. Hän on 188-senttimetrinen ja edusti aktiiviurallaan Bee-Fit Track Clubia.
Campbell sijoittui Yhdysvaltojen olympiakarsintojen 110 metrin aitajuoksussa kolmanneksi 1980, muttei päässyt olympialaisiin Yhdysvaltojen boikotoidessa niitä. Hän saavutti Caracasin Pan-Amerikan kisoissa 1983 pronssia ajalla 13,54. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän sijoittui viidenneksi ajalla 13,55. Hän voitti 110 metrin aitajuoksun Canberran maailmancupissa 1985 ajalla 13,35.
Campbell voitti 60 metrin aitajuoksun sisäratojen maailmanmestaruuden Indianapolisissa 1987 ennätysajallaan 7,51. 110 metrin aitajuoksuennätyksensä 13,17 hän juoksi Zürichissa elokuussa 1988. Soulin olympialaisissa 1988 hän saavutti pronssia ajalla 13,38. Budapestin MM-hallikilpailuissa 1989 hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa kuudenneksi.
Campbell voitti GP-finaalissa 110 metrin aitajuoksun vuosina 1985, 1987 ja 1989. Hän oli maailmanrankingissa kymmenen parhaan joukossa joka vuosi 1980–1990. Parhaimmillaan hän oli toinen 1987 sekä kolmas 1984, 1988 ja 1989.
Else Alfelt

Else Alfelt (16. syyskuuta 1910 Kööpenhamina – 9. elokuuta 1974 Kööpenhamina) oli tanskalainen itseoppinut taidemaalari, joka edusti abstraktismia. Hän kuului miehensä Carl-Henning Pedersenin kanssa Cobra-taiteilijaryhmään. Alfelt haki maalauksilleen innoitusta muun muassa Lapin vuoristomaisemista ja Japanista.
Sergei Sorokin

Sergei Sorokin (s. 2. lokakuuta 1969 Dzeržinsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on pelaajauransa lopettanut Neuvostoliittoa ja myöhemmin Venäjää edustanut jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.
Ura.
Sorokin on Gorkin Torpedon kasvatti ja pelasi siellä Neuvostoliiton pääsarjaa uransa neljä ensimmäistä kautta ennen siirtoa Dynamo Moskovaan. Moskovassa Sorokin pelasi viidellä kaudella ja kaudella 1993–1994 hän kävi pelaamassa 11 pelin pätkän myös Pohjois-Amerikassa AHL-liigan Moncton Hawksissa, joka oli hänen NHL-pelaajaoikeutensa omistaneen Winnipeg Jetsin farmijoukkue. Tämä jäi hänen ainoksi visiitikseen Pohjois-Amerikan sarjoihin.
Kaudella 1994–1995 Sorokin pelasi Italiassa HC Fassan riveissä sekä kauden päätteeksi viisi pudotuspeliottelua Avangard Omskin riveissä Venäjän Superliigassa. Syksyllä 1995 Sorokin siirtyi pelaamaan Saksaan, jossa pelasi kaksi ja puoli kautta Düsseldorfer EG:n joukkueessa ja siirtyi sieltä kesken kauden 1997–1998 Hannover Scorpionsin joukkueeseen. Hannoverissa ei homma kuitenkaan toiminut ja hän palasi syksyllä 1998 vain yhden pelin jälkeen loppukaudeksi Venäjälle Avangard Omskiin. Syksyllä 1999 Sorokin liittyi takaisin Saksan kakkostasolle pudonneen Düsseldorfin joukkueeseen ja oli nostamassa tätä takaisin pääsarjaan. Kahden Saksan vuoden jälkeen Sorokin palasi takaisin Venäjälle kakkostasolla pelanneen Himik Voskresenskin joukkueeseen. Kaudelle 2003–2004 Himik nousi Venäjän pääsarjaan mutta Sorokin mahtui pelaamaan vain 18 ottelussa. Tämän ohella hän pelasi kahdeksan ottelua lainalla Torpedo Nižni Novgorodin joukkueessa sekä uransa päätteeksi kaksi ottelua Itävallan kakkostason Zell am Seen joukkueessa.
Vuodesta 2007 lähtien Sorokin on toiminut nuorisovalmentajana mm. Kapitan Stupinon sekä Severnaja Zvezdan organisaatioissa.
Maajoukkue.
Sorokin pelasi Neuvostoliiton joukkueessa vuosien 1988 ja 1989 alle 20-vuotiaiden MM-turnauksissa. Näistä turnauksista hän voitti yhden kultaisen ja yhden hopeisen mitalin. Venäjän miesten maajoukkueessa Sorokin oli mukana maailmanmestaruuskisoissa 1993, 1994 ja 1995. Näistä ensimmäisissä hän voitti kultaa. Sorokin oli mukana myös vuoden 1994 olympiaturnauksessa.
Larry Fink

Laurence Douglas Fink (s. 2. marraskuuta 1952) on yhdysvaltalainen liikemies. Hän on maailman suurimman varainhoitoyhtiö BlackRockin perustaja, hallituksen puheenjohtaja ja toimitusjohtaja. 
Huhtikuussa 2024 Finkin nettovarallisuuden arvioitiin olevan 1,2 miljardia dollaria. Fink kuuluu myös maailman talousfoorumin hallitukseen.
DeForest Richards

 
DeForest Richards (8. elokuuta 1846 – 28. huhtikuuta 1903) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi Wyomingin kuvernöörinä vuosina 1899- 1903. Kesken toisen virkakautensa kuollut Richards oli ensimmäisen virassa kuollut Wyomingin kuvernööri
Alex Thépot

Alex Thépot (30. heinäkuuta 1906 Brest, Ranska – 21. helmikuuta 1989) oli ranskalainen jalkapallomaalivahti. Hän oli pituudeltaan 178-senttimetrinen.
Thépot edusti urallaan Levalloisia, Red Staria ja Dunkerqueta. Hän debytoi Ranskan A-maajoukkueessa toukokuuta 1937 ja pelasi ottelussa 31 ottelua. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuosien 1930 ja 1934 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän edusti joukkuetta myös kesäolympialaisssa 1928.
Heikki Kokkonen

Heikki Kokkonen -nimisiä henkilöitä ovat:
Leopold von Kalckreuth

Leopold von Kalckreuth (15. toukokuuta 1855 Düsseldorf – 1. joulukuuta 1928 Eddelsen, Saksa) oli saksalainen taidemaalari.
Kalckreuth opiskeli Weimarin taidekoulussa ja Münchenissä. Hän toimi sitten taideakatemian professorina Weimarissa, Karlsruhessa ja Stuttgartissa. Kalckreuth oli Saksan realistisen kansankuvauksen ja ulkoilmamaalauksen varhaisia edustajia. Hän valitsi teostensa aiheet lähinnä maalaisväestön ja työväen piiristä, ja hän oli erityisen kiinnostunut kuvaamaan vanhuksia. Hänen parhaana teoksenaan pidetäänkin kolmiosaista maalausta "Meidän ikämme on 70 vuotta". Kalckreuth maalasi myös maisemia sekä vahvatunnelmaisia muotokuvia.
Kalckreuthin isä oli taidemaalari Stanislaus von Kalckreuth (1821–1894).
Marcel Langiller

Marcel Langiller (2. kesäkuuta 1908 Charenton-le-Pont, Ranska – 28. joulukuuta 1980) oli ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Langiller edusti urallaan Excelsioria 1928–1933, Red Staria 1933–1934, Saint-Étienneä 1934–1936 ja Paris-Charentonia 1936–1938. Langiller debytoi Ranskan A-maajoukkueessa toukokuussa 1927 ja kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa, jossa hän teki yhden maalin ja antoi yhden syötön. Hän edusti joukkuetta myös kesäolympialaisissa 1928.
Jean Laurent

Jean Laurent (30. joulukuuta 1906 Maisons-Alfort, Ranska – 14. toukokuuta 1995) oli ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Laurent edusti urallaan Sochauxia 1930–1932, Club Françaisia 1932–1933, Saint-Maloa 1933–1934, Stade Rennaisia 1934–1937, Toulousea 1937–1938 ja Montpellier Héraultia 1938–1939. Hän debytoi Ranskan A-maajoukkueessa toukokuussa 1930 ja kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Leffonds

Leffonds on kunta Koillis-Ranskassa Haute-Marnen departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Suizejoen varrella, noin 19 kilometriä Chaumontin kaupungista etelään.
Kunnan keskustan länsipuolella olevassa Mormantin kylässä sijaitsee historiallinen alue. Alueelle perustettiin ensimmäisen ristiretken aikaan (1095-1099) sairaala-kirkko. Se toimi Langresin piispan valvonnassa, ja sen tarkoitus oli pyhiinvaeltajien vastaanottaminen ja köyhien auttaminen. Vuonna 1300 paavi Bonifatius VIII uskoi Mormantin alueen Temppeliherrain ritarikunnan haltuun. Tämä jakso jäi lyhyeksi, sillä jo vuonna 1307 Temppeliherrain ritarikunnan jäsenet pidätettiin kaikkialla Ranskan kuningaskunnassa. Tämän jälkeen Mormantin alue siirtyi Johanniittain ritarikunnan hallintaan. Satavuotisen sodan (1337-1453) aikana Mormantin alue oli hylättynä. 1400-luvun lopulla Johanniittain ritarikunta palasi alueelle, ja he aloittivat suuren jälleenrakennustyön. Tuolloin aluetta linnoitettiin valleilla, sekä rakennettiin linnoitettu talo ja kirkko. 1500- ja 1600-lukujen vaikeuksissa alueen rakennukset heikkenivät nopeasti, ja Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla ne myytiin useissa erissä. Leffondsin kunta omistaa alueella Maison Dieu -rakennuksen. Vuonna 1982 perustettiin yhdistys, jonka tavoitteena on tukea kuntaa rakennuksen entisöinnissä. Kunta pyrkii myös järjestämään siellä kulttuurifestivaaleja sekä opastettuja kierroksia.
Ernest Libérati

Ernest Libérati (22. maaliskuuta 1906 Oran, Ranskan Algeria – 2. kesäkuuta 1983) oli algerialaissyntyinen ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea keskikenttäpelaaja.
Libérati edusti urallaan Amiensia, Olympique Lilloisia, Sochauxia, Valenciennesia ja Olympique de Marseillea. Libérati debytoi Ranskan A-maajoukkueessa helmikuussa 1930 ja pelasi joukkueessa yhteensä 19 ottelua ja teki 4 maalia. Hän pelasi vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa 3 ottelua.
Luettelo aavikkojärvistä

Tämä on luettelo aavikkojärvistä.
Eetu Salunen

Eetu Salunen (s. 24. heinäkuuta 1969 Kuopio) on suomalainen lääkäri, yrittäjä, kirjailija ja entinen virkamies. Koulutukseltaan Salunen on yleislääketieteen erikoislääkäri, filosofian maisteri ja Executive MBA.
Salunen on toiminut Espoon kaupungin terveyspalveluiden johtajana(2013-2016), Päijät-Hämeen hyvinvointikuntayhtymän toimitusjohtajana (2017-2019) sekä Pihlajalinna Oyj:n julkisten palveluiden liiketoimintajohtajana (2022-2024). Salunen on ollut lääketieteellisenä johtajana ja osakkaana MedOne Oy:ssä (2005-2007), MedGroup Oy:ssä (2009-2012) ja Kuura Digilääkäri Oy:ssä (2021-2024).
Salunen on julkaissut runokirjan "Ei mitään lisättävää" vuonna 2011 (Helsinki-kirjat) sekä sosiaali- ja terveysalan kustannuskehitystä käsittelevän kirjan Raihnainen Suomi 2019 (Duodecim).
André Maschinot

André Maschinot (28. kesäkuuta 1903 Valdoie, Ranska – 10. maaliskuuta 1963) oli ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Maschinot tunnetaan erityisesti Belfortista ja Sochauxia, mutta edusti hetken myös Strasbourgia. Hän voitti Sochauxin kanssa Serie A:n kaudella 1934–1935. Maschinot debytoi Ranskan A-maajoukkueessa huhtikuussa 1927 ja pelasi joukkueessa 5 ottelua. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa ja teki 2 maalia.
Étienne Mattler

Étienne Mattler (25. joulukuuta 1905 Belfort, Ranska – 23. maaliskuuta 1986) oli ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän kykeni pelaamaan myös keskuspuolustajana.
Mattler edusti urallaan Troyesia 1927–1929 ja Sochauxia uransa päättämiseen, vuoteen 1946 asti. Hän voitti jälkimmäisen kanssa Ligue 1:n kahdesti kausilla 1934–1935 ja 1937–1938 sekä Ranskan cupin kaudella 1936–1937. Hän pelasi yhteensä 62 liigaottelua. Mattler debytoi Ranskan A-maajoukkueessa toukokuussa 1930 ja pelasi joukkueessa 46 ottelua. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa pelattuaan 6 ottelua.
Alfred Aston

Alfred Aston (16. toukokuuta 1912 Chantilly, Ranska – 10. helmikuuta 2003) oli ranskalainen jalkapalloilija ja manageri, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Astron edusti jalkapalloilijana useita joukkueita, muun muassa Red Staria, Stade Françaisia ja CA Paris-Charentonia. Hän voitti Red Starin kanssa Serie A:n kaudella 1941–1942. Yhteensä Aston pelasi 70 liigaottelua, joissa hän teki 24 maalia ja syötti 2 kertaa. Hän debytoi Ranskan A-maajoukkueessa maaliskuussa 1934 ja pelasi joukkueessa 31 ottelua. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon sekä vuoden 1934 että 1938 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Robert Défossé

Robert Défossé (19. kesäkuuta 1909 Calonne-Ricouart, Ranska – 30. elokuuta 1973) oli ranskalainen jalkapallomaalivahti.
Défossé pelasi urallaan yhteensä 45 liigaottelua Serie A:ssa ja hän voitti sen kaudella 1932–1933. Hän debytoi Ranskan A-maajoukkueessa helmikuussa 1933 ja pelasi joukkueessa 9 ottelua. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon myös vuoden 1934 maailmanmestaruuskilpailuissa mutta ei pelannut yhtään ottelua.
Walk in -terapia

Walk in -terapia on käynti kerrallaan -tyyppistä lyhytterapiaa, joka käyttää ratkaisukeskeisen psykoterapian menetelmiä.
Usein nuorille suunnattu walk in -terapia toimii yleensä ilman ajanvarausta. Vastaanotolla voi käydä useamman kerran, mutta terapeutti saattaa vaihtua.
Walk in -terapiaa koordinoi Lasten ja nuorten keskus, ja sitä toteuttavat esimerkiksi seurakunnat, kunnat ja järjestöt. Verkossa sitä järjestetään A-klinikkasäätiön Nuortenlinkin kanssa.
Walk in -terapia tuli Suomeen syksyllä 2021 Kirkkohallituksen ja Tampereen seurakuntayhtymän kokeiluna. Ensimmäinen walk in -terapiatoimipiste Suomessa aloitti Tampereen Vanhalla kirkolla syksyllä 2021. Käynti kerrallaan -terapiaa on kehitetty 1980-luvun lopulta alkaen Yhdysvalloissa. Sitä käytetään myös muun muassa Australiassa, Iso-Britanniassa sekä Ruotsissa ja yksilöterapian ohella pari- ja perheterapiana.
Aiheesta muualla.
Lasten ja nuorten keskuksen sivut aiheesta
Tapio Ala-Nissilä

Tapio Ala-Nissilä (s. 1958) on suomalainen fysiikan professori. Ala-Nissilä on julkaissut yli 300 tieteellistä julkaisua. Ala-Nissilä on tutkinut muun muassa kvanttifysiikkaa ja koronaviruksen leviämistä.
Jean-Louis Duport

Jean-Louis Duport (4. lokakuuta 1749 Pariisi – 7. syyskuuta 1819) oli ranskalainen sellisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.
Duport opiskeli Martin Berteaun johdolla. Hänen vanhempi veljensä oli sellisti Jean-Pierre Duport. Ranskan vallankumouksen aikoihin Duport lähti veljensä seuraan Berliiniin, jossa hän työskenteli sellistinä Fredrik Vilhelm II:n hovissa. Ludwig van Beethovenin kaksi vuonna 1796 säveltämää sellosonaattia (op. 5) ovat Duportille sävellettyjä.
Duport palasi Pariisiin vuonna 1806 ja opetti siellä sekä Marseillessa. Hänen pedagogiset sävellyksensä ovat pysyneet sello-ohjelmistossa. Duport oli aikanaan virtuoosin maineessa ja tärkeä hahmo sellonsoiton tekniikan kehityksessä. Duport sävelsi sellolle myös sonaatteja ja konserttoja, jotka eivät ole enää tunnettuja. Vuonna 1813 hän julkaisi Pariisissa sellonsoitosta tutkielman "Essai sur la doigte du violoncelle et sur la conduite de l'archet".
Eurosatory

Eurosatory on suuri kansainvälinen turvallisuus- ja puolustusalan messutapahtuma. Messut järjestetään joka toinen vuosi Parc des Expositions de Villepinte -messukeskuksessa Pariisissa, Ranskassa.
17.–21. kesäkuuta pidetyillä vuoden 2024 messuilla oli yhteensä 2 028 esittelijää, 42 942 vierasta, 635 jornalistia ja 355 virallista delegaatiota 93 maasta. Messualueen pinta-ala oli 155 000 m².
Yleistä.
Eurosatory-messuilla kokoontuu joka toinen vuosi suuri joukko turvallisuus- ja puolusalan henkilöitä ja yrityksiä. Messuilla esitellään erilaista aseteknologiaa, joka keskittyy enimmäkseen maasodankäyntiin ja ilmatorjuntaan sekä muihin aseisiin. Esiteltävään sotilasmateriaaliin lukeutuu esimerkiksi uusia taisteluvarusteita, käsiaseita, tietotekniikkaa, ohjuksia ja panssariajoneuvoja. Puolustusteollisuuden lisäksi esillä on muita turvallisuuteen liittyviä toimijoita, kuten viranomais- ja pelastusalaa. Messuilla on usein joku erityinen teema. Näyttelyitä on sekä sisä- että ulkotiloissa.
Eurosatory on alansa suurin tapahtuma Euroopassa ja yksi suurimpia koko maailmassa. Messut ovat yleisöltä suljetut ja niihin pääsee osallistumaan vain ammattilaisia, kuten alan yritysten henkilöstöä, valtioiden, asevoimien ja viranomaisten edustajia sekä mediaa.
Tahitin kielen aakkoset

Tahitia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Tahiti oli 1800-luvun alkuun asti puhtaasti puhuttu kieli. Walesilainen kielitieteilijä ja historioitsija John Davis kehitti ensimmäisen aakkoston vuonna 1805 ja viisi vuotta myöhemmin julkaisi ensimmäisen tahitiksi kirjoitetun ABC-kirjan nimeltä "Te Aebi no Tahiti".
Pitkiä vokaaleita merkitään pituusmerkillä ().
Kirjaimia tahitissa on 13 näiden lisäksi kielessä on käytössä myös heittomerkkiä muistuttava merkki (), jolla merkitään glottaaliklusiilia:
Kirjaimen K hyväksymisestä osaksi tahitin kielen aakkosia on käyty keskustelua.
Joseph M. Carey

 Joseph Maull Carey (19. tammikuuta 1845 – 5. helmikuuta 1924) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, lakimies ja karjatilallinen, joka toimi Wyomingin kuvernöörinä vuosina 1911–1915. Ennen valintaansa kuvernööriksi Carey ehti toimia Cheyennen pormestarina, Wyomingin senaattorina ja presidentti Grantin nimittämänä Wyomingin ensimmäisensä virallisena liittovaltion asianajajana.
Beflubutamidi

Beflubutamidi (C18H17NO2F4) on aromaattisiin amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa beflubutamidi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen ja liukoisuus on suurempi esimerkiksi asetoniin, etyyliasetaattiin ja dikloorimetaaniin. Beflubutamidin rikkakasveille myrkylliset ominaisuudet perustuvat fytoeenidesaturaasientsyymin toiminnan estoon, jolloin kasvit eivät kykene valmistamaan tarvitsemiaan karotenoideja. Aineen myrkylisyys eläimille on alhainen tai kohtalainen.
Beflubutamidin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa 3-(trifluorimetyyli)-4-fluorifenoli reagoi joko 2-bromivoihapon tai etyyli-2-bromibutyraatin kanssa. Seuraava vaihe on amidinmuodostus bentsyyliamiinin kanssa. Reagenssina tässä reaktiossa käytetään lisäksi sulfonyylikloridia (lähdettäessä 2-bromivoihaposta) tai natriummetoksidia (lähdettäessä esteristä).
Beflubutamidi tuli markkinoille Yhdysvalloissa vuonna 1998. Sitä käytetään rikkaruohomyrkkynä useiden viljojen viljelyssä. Aine on hyväksytty käytettäväksi myös useassa Euroopan unionin maassa ja Isossa-Britanniassa.
Mondsee (täsmennyssivu)

Mondsee tarkoittaa seuraavia:
Stanislaus von Kalckreuth

Stanislaus Kalckreuth (1821–1894) oli kreivi ja saksalainen taidemaalari. Hän opiskeli Berliinissä, Düsseldorfissa ja Kölnissä. Hän oli perustamansa Weimarin taidekoulun johtajana 1860–1876 ja asui sittemmin Münchenissä. Suosittuja olivat varsinkin hänen maalaamansa vuoristomaisemat Tirolista, Savoijista sekä Pyreneitten niemimaalta.
Kalckreuthin poika oli taidemaalari Leopold von Kalckreuth‎.
Pierre Attaingnant

Pierre Attaingnant (1494 Douai? – 1551 tai 1552 Pariisi) oli ranskalainen nuottien painaja ja kustantaja. Hän otti varhain käyttöön tavan painaa samalla kerralla sekä nuotit että viivaston, mikä puolitti painamiseen vaaditun ajan. Sama menetelmä otettiin Attaingnantin innoittamana nopeasti käyttöön eri puolilla Eurooppaa. Attaingnant oli myös ensimmäinen henkilö, jonka painamaa musiikkia julkaistiin massatuotantona.
Attaingnant työskenteli vuodesta 1537 Frans I:n palveluksessa. Hän painoi teoksia yli 150:lta aikansa säveltäjältä. Näihin kuuluu 1 700 chansonia, joista Attaingnant julkaisi viisikymmentä kokoelmaa vuodesta 1528 lähtien. Attaingnantin painamien teosten joukossa on myös tanssikappaleiden kokoelmia, messuja, motetteja, psalmeja ja passioita. Hänen teoksensa tarjoavat runsaasti tietoa 1500-luvun alkupuolen musiikista.
Dippelöljy

Dippelöljy eli Dippelin öljy () on eläinten karvoja, luita ja sarvia kuivatislaamalla saatua hirvensarviöljyä uudelleen tislaamalla valmistettua pahanhajuista nestettä. Väriltään se on keltaista, mutta tummuu ilmassa. Se liukenee veteen huonosti ja alkoholiin sekä eetteriin hyvin. Dippelöljy sisältää emäksisiä typpipitoisia aineita, kuten ammoniumsuoloja, aniliinia, kinoliinia, metyyliaminia, nitriilejä ja pyridiiniä. Dippelöljyä käytettiin aiemmin lääkkeenä, mutta 1960-luvulla sitä ei enää juuri hyödynnetty. Sitä muodostuu muun muassa silloin, kun kuivatislauksen avulla valmistetaan eläinkunnan tuotteista luuhiiltä.
Sorkkaöljy

Sorkkaöljy tai kavioöljy on teurastettujen eläinten kavioista tai sorkista paineellisessa vedessä keittämällä erotettu rasvaöljy eli huoneenlämmössä nestemäinen rasva. Raaka-aineen perusteella ennen käytettiin nimityksiä hevosensorkkaöljy, lampaansorkkaöljy ja naudansorkkaöljy. Eläinlajien luokittelu oli 1900-luvulla erilaista kuin myöhemmin. Vielä 1960-luvulla sorkkaeläimien sanottiin olevan parivarpaisia kavioeläimiä, joilla siis oli parillinen määrä varpaita (kaksi tai neljä).
Sorkkaöljy on vaaleankeltaista jähmeähköä rasvaöljyä, joka on miellyttävän makuista, mutta puhdistamattomana eltaantuu helposti. Sen sulamispiste on 0–15 °C, saippuoitumisluku 189–197 ja jodiluku 65–85.
Sorkkaöljyä on käytetty nahankäsittelyssä ja tekstiiliteollisuudessa, puhdistettua öljyä tasku- ja rannekellojen koneiston voiteluun ja muidenkin tarkkuuskojeiden voiteluun. Puhdasta naudansorkkaöljyä on käytetty ainesosana farmasiassa ja kosmetiikassa.
Foulain

Foulain on kunta Koillis-Ranskassa Haute-Marnen departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Marnejoen varrella, noin 12 kilometriä Chaumontin kaupungista etelään.
Kunnasta käytetään myös nimeä Foulain-Crenay.
Crenayn kylä sijaitsee noin viisi kilometriä kunnan keskustasta länteen Suizejoen varrella. Marnejoen rinnalla kulkee kunnan alueella myös Champagnen ja Burgundin välinen kanava Canal entre Champagne et Bourgogne.
Dark-luokka

Dark-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston 18 nopean partioaluksen (), jotka voitiin varustaa joko moottoritykkiveneiksi tai moottoritorpedoveneiksi, muodostama alusluokka.
Alukset.
Ensimmäiset neljä alusta tilattiin 27. helmikuuta 1951 ja seuraavat yksitoista 18. joulukuuta 1951, joista peruutettiin yksi 8. huhtikuuta 1952. "HMS Dark Horsemanin" (FPB114) tilaus uudistettiin 22. tammikuuta 1952 samalla kuin FPB1118 tilattiin. "Dark Horsemanin" tilaus peruutettiin toistamiseen 5. marraskuuta 1957. FPB1116 tilattiin 2. toukokuuta 1953.
"HMS Dark Battler" tilattu Saunders Roelta ja tilaus peruutettu 2. toukokuuta 1952. "HMS Dark Bowman" tilattu Saunders Roelta ja tilaus peruutettu 1955. "HMS Dark Chaser" tilattiin Vosperilta, mutta tilaus peruutettiin.
Suomen merivoimat.
Saunders-Roe valmisti 1955-1957 Suomen merivoimille Angleseyssä kaksi Dark-luokan alusta, "Vasama 1" ja "Vasama 2". Niiden aseistus poikkesi Britannian laivastolle toimitetuista, kun niihin asennettiin kaksi 40 millimetrin tykkiä, neljä syvyyspommia ja miinoja. "Vasama 1" poistettiin alusluettelosta 1977 ja "Vasama 2" vuonna 1979.
Myanmarin laivasto.
Saunders-Roe valmisti Myanmarin laivastolle viisi, "T 201" - "T 205", joko tykkiveneenä tai moottoritorpedoveneenä käytettävää alusta, jotka valmistuivat 1956-1957. Tilauksen arvo oli 1,8 miljoonaa puntaa. Alumiinirunkoisissa veneissä oli niitattu verhoilu ja alumiinilejeerinki kaaret. Aluksiin asennettiin sähkömoottorit rannikkovesillä pienellä nopeudella ajoa varten. Veneet poistettiin alusluettelosta 1975.
West Covina

West Covina on kaupunki Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Se on osa Los Angelesin suuraluetta. West Covinan asukasluku oli vuonna 2023 noin 106 000.
Maantiede ja ilmasto.
West Covina sijaitsee San Gabrielin laakson itäkolkassa Kalifornian eteläosassa noin 28 kilometriä Los Angelesin keskustasta itään.
West Covinassa vallitsee välimerellinen ilmasto. Kesät ovat kuumia ja kuivia, ja talvet leutoja. Vuoden keskilämpötila on 18,3 °C. Lämpimin kuukausi on elokuu, 24,8 °C. Viilein on joulukuu, 12,7 °C. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä on noin 437 millimetriä.
Historia.
West Covinan varhainen elinkeino oli pähkinöiden viljely, kun sen naapurikaupungeissa keskityttiin sitrushedelmiin. West Covinan kaupunki perustettiin helmikuussa 1923. Tarkoitus oli suojella West Covinan runsaita pohjavesivarantoja, sillä viereinen Covinan kaupunki kaavaili likavesien johtamista alueelle. West Covinaan ei koskaan kehittynyt varsinaista liikekeskusta vaan se tunnettiin "valtavana pähkinälehtona, jolla on pormestari". Kaupunki kasvoi voimakkaasti etenkin 1950-luvulla ja sen infrastruktuuri jäi ajoittain jälkeen kehityksestä. 2000-luvulla West Covina tunnetaan yritysten pääkonttorien keskittymänä.
Talous ja liikenne.
West Covinasta käydään töissä Los Angelesissa, Pomonassa ja muissa lähialueiden kaupungeissa. West Covinan omiin elinkeinoihin kuuluu muun muassa terveydenhuolto, kuten Queen of the Valley Hospital. Kaupungin kauppakeskuksia on muun muassa Plaza West Covina. Kaupungin julkista liikennettä hoitaa Foothill Transit.
Yksittäiset neutraalit urheilijat kesäolympialaisissa 2024

Yksittäiset neutraalit urheilijat (, ) on nimi, jonka alla erikseen hyväksytyt venäläiset ja valkovenäläiset urheilijat kilpailivat kesäolympialaisissa 2024 Pariisissa. Se otettiin käyttöön Kansainvälisen olympiakomitean suljettua Venäjän ja Valko-Venäjän joukkueet olympialaisista Venäjän hyökättyä Ukrainaan.
Yksittäisinä neutraaleina urheilijoina kilpailevat urheilijat tarvitsivat hyväksynnän sekä Kansainväliseltä olympiakomitealta että oman lajinsa lajiliitolta. Tämä koski nimensä mukaisesti vain yksittäisiä urheilijoita, venäläiset ja valkovenäläiset joukkueet eivät olleet oikeutettuja osallistumaan. Mukaan hyväksyttiin vain urheilijoita ja tukihenkilöitä, jotka eivät aktiivisesti tue Venäjän ja Valko-Venäjän sotatoimia eivätkä ole yhteydessä maiden asevoimiin tai turvallisuusviranomaisiin. Kaikkien urheilijoiden oli myös noudatettava samoja antidopingsääntöjä kuin muiden olympiaurheilijoiden.
Yksittäiset neutraalit urheilijat eivät saaneet käyttää olympialaisissa mitään Venäjän tai Valko-Venäjän lippuja, värejä, kansallislauluja tai muita tunnuksia. Urheilijat eivät myöskään käyttäneet olympialippua ja -hymniä, vaan heille oli suunniteltu tarkoitusta varten erillinen lippu ja sävelletty hymni, joka soitettiin palkintoseremoniassa heidän voittaessaan. Koska urheilijat olivat ryhmän nimen mukaisesti yksittäisiä, heidän ei katsottu muodostavan joukkuetta. Niinpä he eivät osallistuneet maiden kulkueeseen olympialaisten avajaisissa, eikä heidän voittamiaan mitaleja listata mitalitilastossa.
Yksittäisinä neutraaleina urheilijoina kilpaili kaikkiaan 32 urheilijaa, joista 17 Valko-Venäjältä ja 15 Venäjältä.
Urheilijat.
Ammunta.
Ammuntaan kutsuttiin kaksi valkovenäläistä urheilijaa, jotka molemmat hyväksyivät kutsun.
Melonta.
Melontaan kutsuttiin kolme venäläistä ja kaksi valkovenäläistä urheilijaa, jotka kaikki hyväksyivät kutsun.
Paini.
Painiin kutsuttiin kymmenen venäläistä ja seitsemän valkovenäläistä urheilijaa. Kutsun hyväksyi kaksi valkovenäläistä. Lisäksi yhdeksän venäläistä hyväksyi kutsun alun perin, mutta he vetäytyivät Venäjän painiliiton johdolla protestoidakseen epäurheilijamaisina pitämiään kutsuttavien urheilijoiden valintakriteerejä.
Painonnosto.
Painonnostoon kutsuttiin kaksi valkovenäläistä urheilijaa, jotka molemmat hyväksyivät kutsun.
Pyöräily.
Pyöräilyyn kutsuttiin neljä venäläistä ja yksi valkovenäläinen maantiepyöräilijä, jotka kaikki hyväksyivät kutsun yhtä venäläistä lukuun ottamatta.
Soutu.
Soutuun kutsuttiin kaksi valkovenäläistä urheilijaa, jotka molemmat hyväksyivät kutsun.
Taekwondo.
Taekwondoon kutsuttiin yksi valkovenäläinen urheilija, joka hyväksyi kutsun.
Tennis.
Tennikseen kutsuttiin 13 pelaajaa Venäjältä ja kaksi Valko-Venäjältä. Kutsun hyväksyi seitsemän venäläistä.
Uinti.
Uintiin kutsuttiin yksi venäläinen ja kolme valkovenäläistä urheilijaa, jotka kaikki hyväksyivät kutsun.
Voimistelu.
Voimisteluun kutsuttiin yksi venäläinen ja kaksi valkovenäläistä urheilijaa, jotka kaikki hyväksyivät kutsun.
Auguste Franchomme

Auguste Joseph Franchomme (10. huhtikuuta 1808 Lille – 21. tammikuuta 1884) oli ranskalainen sellisti ja säveltäjä. Hänen instrumenttinsa oli Stradivarius-sello, jota oli häntä ennen soittanut Jean-Louis Duport ja jota myöhemmin soitti Mstislav Rostropovitš.
Franchomme sai Lillen konservatoriossa ensipalkinnon sellonsoitossa vuonna 1821 ja pääsi Pierre Baumannin oppilaaksi. Vuodesta 1825 hän opiskeli Pariisin konservatoriossa Louis-Pierre Norblinin johdolla. Franchomme voitti sellonsoiton ensipalkinnon myös Pariisin konservatoriossa. Hän soitti muun muassa Théâtre-Italienin ensimmäisenä sellistinä, mutta omistautui pian solistisiin esiintymisiin, kamarimusiikkiin ja opettamiseen. Franchomme opetti Pariisin konservatoriossa 56 vuoden ajan. Hän perusti viulisti Jean-Delphin Alardin kanssa yhden romantiikan ajan johtavista jousikvarteteista. Franchomme sai Kunnialegioonan "Chevalier"-arvon vuonna 1872.
Franchomme oli Frédéric Chopinin ystävä ja esiintyi usein yhdessä tämän kanssa. Chopin omisti sellosonaattinsa (op. 65) Franchommelle. Chopin ja Franchomme yhdessä sävelsivät teoksen "Grand Duo concertant" Giacomo Meyerbeerin oopperan "Robert le diable" teemaan. Lisäksi Franchomme oli viimeisen Chopinin kirjoittaman kirjeen vastaanottaja. Hänen omaan sävellystuotantoonsa kuuluvat muun muassa "12 kapriisia" (op. 7) ja konsertto. Hän teki myös transkriptioita Ludwig van Beethovenin ja Wolfgang Amadeus Mozartin viulusonaateista. Franchommen oppilaisiin kuului Jules Delsart.
Chaîne des Puys

Chaîne des Puys on noin 80 tulivuoren jono, joka jatkuu yli 45 kilometriä Dômesin tasangolla Ranskan keskiylängön pohjoisosassa. Tulivuoret ovat viimeksi purkautuneet noin 6 000 vuotta sitten.
Se on keskeinen osa Länsi-Euroopan repeämisvyöhykettä, joka syntyi Alppien muodostumisen jälkeen 35 miljoonaa vuotta sitten. Alueen geologiset piirteet osoittavat, miten erkanevat laatat loittonevat toisistaan, kun vaippa pullistuu ylöspäin ja magmaa pääsee työntymään laattojen väliin. Kohde on poikkeuksellinen esimerkki laattojen erkaantumisesta, joka on yksi laattatektoniikan viidestä keskeisestä liikunnosta.
Alue on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2018.
Andorra kesäolympialaisissa 2024

Andorra osallistuu kesäolympialaisiin 2024 Pariisissa. Maata edustaa kaksi urheilijaa kahdessa eri urheilumuodossa, kestävyysjuoksija Nahuel Carabaña ja koskimeloja Mònica Dòria.
Joukkue.
Melonta.
Andorra sai koskimelontaan yhden maapaikan MM-kilpailujen 2023 tulosten perusteella. Paikan sai Mònica Dòria, jolle olympialaiset ovat uran toiset.
Yleisurheilu.
Andorraa edustaa yleisurheilussa kestävyysjuoksija Nahuel Carabaña, josta olympialaisia edeltäneissä Rooman EM-kilpailuissa tuli ensimmäinen EM-finaaliin päässyt andorralainen yleisurheilija.
Antigua ja Barbuda kesäolympialaisissa 2024

Antigua ja Barbuda osallistuu kesäolympialaisiin 2024 Pariisissa. Maata edustaa viisi urheilijaa kolmessa eri urheilumuodossa. Joukkueen lippua avajaisissa kantoivat pikajuoksija Cejhae Greene ja Joella Lloyd.
Joukkue.
Purjehdus.
Antigua ja Barbuda sai purjehduksessa yhden maapaikan leijalautailuun, jonka Tiger Tyson saavutti sijoituttuaan toiseksi leijalautailussa Pan-Amerikan kisoissa 2023.
Uinti.
Antigua ja Barbuda sai uintiin kaksi maapaikkaa universaalipaikkojen jaon kautta. 14-vuotias uimari Ellie Shaw on joukkueen nuorin jäsen.
Yleisurheilu.
Antigua ja Barbudaa edustaa yleisurheilussa yksi urheilija niin naisten kuin miesten 100 metrin juoksussa. Molemmat saavuttivat olympiapaikkansa rikkomalla tulosrajan.
Lena (Norja)

Lena on taajama Østre Totenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,5 neliökilometriä ja asukasluku 1 412 vuonna 2023.
Kapp (taajama)

Kapp on taajama Mjøsan rannalla Østre Totenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,9 neliökilometriä ja asukasluku 2 125 vuonna 2023.
Skreia

Skreia on taajama Mjøsan rannalla Østre Totenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on yksi neliökilometri ja asukasluku 912 vuonna 2023.
Nordlia

Nordlia on taajama Mjøsan rannalla Østre Totenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 694 vuonna 2023.
Kolbu

Kolbu on taajama Østre Totenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 642 vuonna 2023. Vuosina 1908–1964 Kolbu oli itsenäinen kunta.
Lensbygda

Lensbygda on taajama Østre Totenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 492 vuonna 2023.
Tarte Tatin

Tarte Tatin eli ranskalainen keikauskakku on ranskalainen torttuleivos, jossa hedelmät (usein omena) karamellisoidaan voissa ja sokerissa ennen kuin torttu laitetaan uuniin. Uunissa paistamisen jälkeen kakku kumotaan ylösalaisin tarjoiluvadille, jolloin hedelmäkerroksesta tulee kakun päällimmäinen kerros. Tarte Tatin kuuluisi valmistaa voi- tai murotaikinasta. Tarte Tatin voidaan valmistaa myös muista hedelmistä, kuten päärynöistä, banaaneista, kvitteneistä, persikoista tai ananaksista.
Historia.
Tarinan mukaan tarte Tatin luotiin "Hôtel Tatin"issä Lamotte-Beuvronin kaupungissa 1880-luvulla. Hotellia pyörittivat siskot Stéphanie ja Caroline Tatin. Erään tarinan mukaan Stéphanie Tatin oli eräänä päivänä väsynyt ja alkoi valmistamaan perinteistä omenapiirakkaa, mutta unohti omenat paistumaan pannulle liian kauaksi voihin ja sokeriin. Haistaessaan palaneen hajun, hän yritti pelastaa piirakan laittamalla taikinaa pannulle, omenoiden päälle. Hän laittoi pannun uuniin ja kumottuaan pannun ylösalaisin, hän yllättyi huomatessaan, kuinka hotellin asiakkaat nauttivat tortusta. 
Alun perin tarte Tatin valmistettiin kahdesta aluellisesta omenalajikkeesta: Reine des Reinettes ja Calville.
Sletta

Sletta on taajama Østre Totenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,3 neliökilometriä ja asukasluku 293 vuonna 2023.
Hoffin kirkko

Hoffin kirkko () on Østre Totenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1200-luvulta.
Balken kirkko

Balken kirkko () on Østre Totenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Kolbun kirkko

Kolbun kirkko () on Østre Totenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1730.
Totenvikenin kirkko

Totenvikenin kirkko () on Østre Totenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1896.
Nordlienin kirkko

Nordlienin kirkko () on Østre Totenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1901.
Kappin kirkko

Kappin kirkko () on Østre Totenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1939.
Svein Erik Brodal

Svein Erik Brodal (s. 21. helmikuuta 1939 Østre Toten) on norjalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän työskenteli Det Norske Teatretissa vuosina 1962–2009 ja toimi sen johtajana 1979–1990.
Aruba kesäolympialaisissa 2024

Aruba osallistuu kesäolympialaisiin 2024 Pariisissa. Maata edustaa kuusi urheilijaa neljässä eri urheilumuodossa.
Joukkueen lippua olympialaisten avajaisissa kantoivat uimarit Mikel Schreuders ja Chloë Farro.
Joukkue.
Ammunta.
Aruba sai ammuntaan yhden maapaikan.
Purjehdus.
Aruba sai purjehdukseen kaksi maapaikkaa Pan-Amerikan kisoissa 2023, joissa Ethan Westera oli IQFoil-luokan toinen ja Just van Aanholt Laser-luokan seitsemäs.
Pyöräily.
Aruba sai naisten BMX-pyöräilyyn yhden universaalipaikan.
Uinti.
Aruba sai uintiin kaksi maapaikkaa.
Bangladesh kesäolympialaisissa 2024

Bangladesh osallistuu kesäolympialaisiin 2024 Pariisissa. Maata edustaa viisi urheilijaa neljässä eri urheilumuodossa. Urheilijoista vain jousiampuja Sagor Islam lunasti paikkansa menestymällä karsintakilpailussa, muut joukkueen jäsenet saivat paikkansa universaalipaikkojen jaossa eli villillä kortilla.
Joukkueen lippua olympialaisten avajaisissa kantoivat jousiampuja Sagor Islam ja uimari Mst Sonia Khatun.
Joukkue.
Ammunta.
Bangladesh sai ammuntaan yhden maapaikan universaalipaikkojen jaossa.
Jousiammunta.
Bangladesh sai jousiammuntaan yhden maapaikan Sagor Islamin tultua toiseksi Antalyan karsintakilpailussa 2024.
Uinti.
Bangladesh sai uintiin kaksi maapaikkaa universaalipaikkojen jaossa.
Yleisurheilu.
Bangladesh sai yleisurheiluun yhden maapaikan universaalipaikkojen jaossa.
Teahupo’o

Teahupo’o on kylä Tahitin saarella saaren kaakkoisosassa. Kylä kuuluu Taiarapu-Ouestin kuntaan, ja siellä oli vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 1 455 asukasta.
Teahupo’o tunnetaan lainelautailukohteena, jossa syntyy maailman parhaimpia lautailulaineita. Teahupo’o sijaitsee sopivassa paikassa, ja sen matala koralliriutta tuottaa poikkeuksellisia laineita. Teahupo’on suuntaan tulee maininkeja laajalta alueelta Tyynenmeren eteläosasta. Tahiti kohoaa jyrkästi merestä, minkä takia mainingit koskettavat merenpohjaa, kun rantaan on enää vajaa kilometri. Mainingeissa on siis rannan tuntumassa vielä paljon energiaa, kun koralliriutta pakottaa ne muodostamaan suuria aaltoja.
Lainelautailu alkoi Teahupo’ossa 1985, kun tahitilainen Thierry Vernaudon ja pari paikallista surffasivat siellä ensimmäistä kertaan. Seuraavana vuonna bodyboarding-lautailijat Mike Stewart ja Ben Severson löysivät paikan, ja sen maine alkoi levitä bodyboarding-lautailijoiden keskuudessa.
ASP:n maailmankiertue saapui 1997 Teahupo’oon, mutta ensimmäinen ammattilaiskilpailu oli katastrofi. Aallot ja sää olivat surkeita. Tapahtuman järjestejille se oli myös taloudellisesti paha takaisku. Tahitin hallinto kuitenkin kutsui ammattilaissurffaajien järjestön takaisin myös vuodeksi 1998 ja lupasi maksaa edellisvuoden laskut. Vuoden 1998 Gotcha Tahiti Pro -kilpailu oli onnistunut, ja ammattilaiset ovat sen jälkeen vuosittain palanneet kisaamaan Teahupo’on vesille.
Teahupo’olla järjestetään Pariisin vuoden 2024 olympialaisten lainelautailukilpailut. Olympiasuunnitelmat aiheuttivat jonkun verran vastususta paikallisissa sekä ympäristöjärjestöissä. Alkuperäisten suunnitelmien mukaan kylään olisi vedetty uusi tie ja asuntoyksiköitä sekä riuttaan olisi porattu alumiininen pysyvä tuomaritorni. Kriitikin jälkeen monista suunnitelmista on luovuttu, ja esimerkiksi urheilijat majoittuvat lähistölle ankkuroidulle risteilyalukselle. Tuomaritornia on myös pienennetty.
Julien Leonardelli

Julien Leonardelli (s. 14. heinäkuuta 1987 Lavelanet, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Leonardelli edustaa Kansallinen liittouma -puoluetta. Leonardelli on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Euroopan patriootit -ryhmää.
Aleksandar Nikolic (poliitikko)

Aleksandar Nikolic (s. 4. lokakuuta 1986 La Garenne-Colombes, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Nikolic edustaa Kansallinen liittouma -puoluetta. Nikolic on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Euroopan patriootit -ryhmää.
Gilles Pennelle

Gilles Pennelle (s. 20. heinäkuuta 1962 Dieppe, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Pennelle edustaa Kansallinen liittouma -puoluetta. Pennelle on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Euroopan patriootit -ryhmää.
Julie Rechagneux

Julie Rechagneux (s. 24. tammikuuta 1996 Clermont Ferrand, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Rechagneux edustaa Kansallinen liittouma -puoluetta. Rechagneux on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Euroopan patriootit -ryhmää.
Atte Heinänen

Atte Sakari Heinänen (s. 7. toukokuuta 2004 Espoo) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Kiekko-Espoota. Hän pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa, jonka varakapteenina Heinänen toimii.
Ura.
Heinänen on Espoon Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Kiekko-Espooseen. Kauden 2019–2020 Heinänen pelasi Espoo Bluesin junioreissa, mutta kaudeksi 2020–2021 seuran joukkueet siirtyivät Kiekko-Espoon alaisuuteen. Kaudella 2021–2022 hän toimi seuran U18-joukkueen varakapteenina. Heinänen oli seitsemällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Hän voitti kauden päätteeksi U18 Suomen-mestaruuden. Kaudella 2023–2024 Heinänen jakoi Kiekko-Espoon U20-joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Kristo Pitkäsen kanssa lukemalla +26. Hän debytoi myös seuran miesten joukkueessa Mestiksen pudotuspeleissä, joissa Heinänen pelasi kolme ottelua ilman tehopisteitä. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kaudeksi 2024–2025 Heinänen nimettiin Kiekko-Espoon U20-joukkueen varakapteeniksi. Hän voitti siellä kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden. Kiekko-Espoon miesten joukkue nostettiin SM-liigaan. Lokakuussa 2024 seura lainasi Heinäsen yhden ottelun ajaksi Mestis-joukkue TUTO Hockeyn riveihin. Hän teki Kiekko-Espoossa liigadebyyttinsä 1. helmikuuta 2025 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Heinäselle ja Nooa Nymanille avautui paikat Kiekko-Espoon kokoonpanosta, kun Ville Lajunen loukkaantui ja Niko Seppälä jätti joukkueen. Heinänen merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 6.12 minuuttia.
Muuta.
Heinäsen pikkuveli Aatu pelaa hyökkääjänä hänen joukkuetoverinaan Kiekko-Espoon U20-joukkueessa. Aatu on debytoinut myös SM-liigassa kaudella 2024–2025.
Atte Heinänen valmistui ylioppilaaksi Haukilahden lukiosta keväällä 2023.
Bockara

Bockara on taajama Oskarshamnin kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 334 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Stångehamn

Stångehamn on taajama Oskarshamnin kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 215 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Norsk Fysioterapeutforbund

Norsk Fysioterapeutforbund (lyh. NFF) on norjalainen fysioterapeuttien ammattiliitto. Se kuuluu Unio-keskusjärjestöön. Järjestöllä oli noin 10 000 jäsentä vuonna 2024.
Skatterevisorenes forening

Skatterevisorenes forening on norjalainen verotarkastajien ammattiliitto. Se kuuluu Unio-keskusjärjestöön. Järjestöllä oli noin 500 jäsentä vuonna 2024.
TUL Cup 1998

TUL Cup 1998 oli 59. kerran järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton . Mestaruuden voitti FC Jazz, jolle saavutus oli seitsemäs TUL:n mestaruus. Lopputurnaus järjestettiin Porin Karhuhallissa 28. helmikuuta–1. maaliskuuta 1998. Alkulohkojen ottelut pelattiin 2×30 minuutin pituisina ja sijoitusottelut täysimittaisina.
TUL Cup 1992

TUL Cup 1992 oli 53. kerran järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton . Mestaruuden voitti Vantaan Pallo, jolle saavutus oli ensimmäinen TUL:n mestaruus. Alkukarsintoihin osallistui 60 joukkuetta. Lopputurnaus järjestettiin Vantaalla Myyrämäki-hallissa 22.–23. helmikuuta 1992. Alkulohkojen ottelut pelattiin 2×30 minuutin pituisina ja sijoitusottelut täysimittaisina.
Paulus Genberg

Paulus (Paul) Genberg (13. huhtikuuta 1811 Brunflo – 29. syyskuuta 1875 Kalmar) oli ruotsalainen pappi ja poliitikko. Hän oli Lundin yliopiston käytännöllisen filosofian professorina vuodesta 1847. Genberg toimi pappissäädyn edustajana valtiopäivillä 1847–1848 ja 1853–1854 sekä Ruotsin kirkko- ja opetusministerinä 1848–1852. Vuonna 1852 hänestä tuli Kalmarin hiippakunnan piispa. Genberg oli Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1871.
TUL Cup 1990

TUL Cup 1990 oli 51. kerran järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton . Mestaruuden voitti Porin Pallo-Toverit, jolle saavutus oli neljäs TUL:n mestaruus. Alkukarsintoihin osallistui 56 joukkuetta. Lopputurnaus järjestettiin Kemin Junkohallissa 24.–25. helmikuuta 1990. Alkulohkojen ottelut pelattiin 2×30 minuutin pituisina ja sijoitusottelut täysimittaisina.
Genberg

Genberg on seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
The Campaign for North Africa

The Campaign for North Africa (alaotsikolla ""The Desert War, 1940–43"," lyhenne CNA) on Simulation Publicationsin vuonna 1979 julkaisema sotapelien genreen kuuluva lautapeli, jonka aiheena on toisen maailmasodan Pohjois-Afrikan rintama. Peli on tullut tunnetuksi sen erittäin pitkäksi arvioidusta kestosta jonka on arvioitu olevan jopa 1 500 tuntia tai 41 päivää (noin 9 viikkoa yhtämittaista pelaamista), sekä siitä ettei sitä todistettavasti ole koskaan pelattu loppuun asti - ei edes pelin tekijöiden toimesta ennen julkaisua.
Pelin sääntökirja on noin 180 sivua pitkä.
Nooa Nyman

Nooa Nyman (s. 2. heinäkuuta 2005 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaata.
Ura.
Seuraura.
Nyman on Helsingin IFK:n kasvatti. Hän voitti kaudella 2022–2023 U18 SM-pronssia. Kaudeksi 2023–2024 Nyman siirtyi Kiekko-Espoon U20-joukkueeseen. Hän oli seitsemällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Joose Inhalan kanssa. Nyman debytoi Kieko-Espoon Mestis-joukkueessa 25. lokakuuta 2023 Kooveeta vastaan. Hän sai ottelussa syöttöpisteen. Nyman sai myös kahden minuutin jäähyn estämisestä, mutta sittemmin hänet asetettiin yhden ottelun mittaiseen pelikieltoon, kun Mestiksen kurinpito katsoi Nymanin olkapään ojentuneen ja osuneen vastustajaa päähän. Kauden edetessä hän sai säännöllisemmin vastuuta Mestiksessä, jossa Nyman pelasi lopulta 15 runkosarjaottelua tehden neljä syöttöpistettä ja 11 pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kaudeksi 2024–2025 Kiekko-Espoon miesten joukkue nostettiin SM-liigaan, jossa Nyman debytoi 1. helmikuuta 2025 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Hänelle ja Atte Heinäselle avautui paikat Kiekko-Espoon kokoonpanosta, kun Ville Lajunen loukkaantui ja Niko Seppälä jätti joukkueen. Nyman merkittiin joukkueen kolmospuolustajapariin Kasper Kotkansalon viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.25 minuuttia ja Nymanille merkittiin teholukema –2. Hän pelasi SM-liigassa yhden runkosarja- ja yhden pudotuspeliottelun. Suurimman osan kaudestaan Nyman pelasi kuitenkin Kiekko-Espoon U20-joukkueessa, jonka tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies hän oli tehoilla 9+20=29. Nyman sijoittui koko U20 SM-sarjan puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi. Pudotuspeleissä hän teki 13 ottelussa kymmenen syöttöpistettä, joilla Nyman voitti koko sarjan syöttöpörssin. Hän voitti kauden päätteeksi U20 SM-hopeaa.
Nyman siirtyi kaudeksi 2025–2026 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen.
Maajoukkueura.
Nyman on pelannut 12 nuorten maaottelua. Hän toimi Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen varakapteenina elokuussa 2024 Sveitsin Zugissa pelatussa viiden maan turnauksessa.
Muuta.
Nymanin isoveljet Linus ja Luka ovat myös ammattilaisjääkiekkoilijoita. Linus pelaa hyökkääjänä SM-liigajoukkue Porin Ässissä. Hän oli myös voittamassa Suomen-mestaruutta Lukossa vuonna 2021. Luka pelaa puolustajana Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä.