tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Skinheads Against Racial Prejudice

Skinheads Against Racial Prejudice (SHARP) ovat skinheadeja, jotka vastustavat uusnatseja ja muita poliittisia rasisteja, erityisesti sellaisia, jotka pitävät itseään skinheadeina.
SHARP-skinit ovat tietoisia skinhead-alakulttuurin monikulttuurisista juurista ja paheksuvat, kuten he asian näkevät, sitä miten rasistiset skinheadit ovat "kaapanneet" alakulttuurin nimen. SHARP-logo pohjautuu levy-yhtiö Trojan Recordsin logoon. Trojan Records julkaisi lähinnä mustaa jamaikalaista skata, rocksteadya ja reggaeta. Rasisminvastaisuuden ohella SHARP-skinheadeilla ei ole virallista poliittista ideologiaa.
Historia.
Alkuperäinen skinhead-alakulttuuri syntyi Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1960-luvun lopulla ja siinä oli voimakkaita brittiläisiä mod- ja jamaikalaisia rude boy -vaikutteita. Tähän liittyi ska- ja soul-musiikin arvostus. Osa skinheadeista, myös mustat skinheadit, osallistui pakistanilaisten ja muiden eteläaasialaisten maahanmuuttajien pahoinpitelyihin, mutta skinhead-alakulttuuria ei kuitenkaan vielä näihin aikoihin liitetty rasismiin. 1970-luvun lopulla skinhead-alakulttuuri koki uuden tulemisen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tässä vaiheessa uusista skinheadeista huomattava osa oli valkoisia nationalisteja, jotka saattoivat kuulua sellaisiin organisaatioihin kuin British National Front, British Movement, Rock Against Communism ja Blood and Honour. Tämän vuoksi valtavirtamedia alkoi luokitella kaikki skinheadit uusnatseiksi. Tämä white power skinhead -liike levisi myös muihin maihin, kuten Yhdysvaltoihin.
Skinheads Against Racial Prejudice syntyi New Yorkissa 1987 Marcus Pachecon aloitteesta. Hän halusi näyttää, ettei skinhead-alakulttuuri perustu rasismiin ja ääripolitiikkaan. Eräitä SHARP:n alkuajan kannattajia olivat André Schlesinger Oi!-yhtyeensä The Pressin kanssa ja Jason O´Toole hardcore punk -yhtyeensä Life's Bloodin kanssa. Vuonna 1989 Oi!:ta soittavan The Oppressed -yhtyeen Roddy Moore tapasi Yhdysvalloissa SHARP-skinheadeja. Palattuaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan hän alkoi mainostaa SHARP-liikettä brittiläisille skinheadeille. SHARP levisi Saksaan, ympäri Eurooppaa ja muihinkin maanosiin. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muissa eurooppalaisissa maissa SHARP-asenne oli enemmänkin yksilöiden itselleen omaksuma ajattelutapa kuin organisoitu liike. 2000-luvulla SHARP mielletäänkin yksilön vakaumukseksi eikä organisaatioksi.
Pönttövuoren rautatietunneli

Pönttövuoren tunneli on rautatietunneli Jyväskylä–Pieksämäki-rataosuudella Laukaassa, lähellä Lievestuoretta ja Jyväskylän (entinen Jyväskylän maalaiskunta) rajaa. Tunneleita on kaksi. Niistä vanhempi valmistui vuonna 1918, ja se on 1 223 metriä pitkä. Uudempi valmistui 1995, ja se on 1 429 metriä pitkä. Vain uudempi tunneli on nykyään käytössä.
Historia.
Vanha tunneli.
Jyväskylä–Pieksämäki-rataa rakennettaessa vuonna 1914 päätettiin alun perin kiertää Pönttövuori. Ratalinjan oikaisemiseksi päädyttiin kuitenkin tunnelin rakentamiseen. Sitä ennen Suomessa oli puhkaistu vain 156-metrinen Pohjankurun tunneli rantaradalla. Tunnelin vaativuuden vuoksi otettiin ensimmäisen kerran Suomessa käyttöön runsaasti koneita. Tunnelin rakentaminen alkoi vuonna 1914. Sitä valmistui käsityönä 30 ja konetyönä lähes 60 metriä kuukaudessa. Juhannusaattona 1917 tunnelia kummastakin päästä louhineet ryhmät kohtasivat vuoren sisällä. Kolmen vuoden rakennustöiden aikana kuoli kuusi rakentajaa. Useimmiten syynä oli poran osuminen räjähtämättömään dynamiittiin. Kiskot Pönttövuoren tunneliin saatiin vuoden 1918 alussa. Vanha tunneli on 1 223 metriä pitkä, ja se oli Suomen pisin tunneli vuoteen 1964 saakka, jolloin Jyväskylä–Haapajärvi-rataosuudelle valmistui 2 734 metrin pituinen Kangasvuoren tunneli.
Tunneliin virtaava vesi oli varsinkin talvisaikaan ongelmana. Tämä ratkaistiin peittämällä tunnelin suuaukot verhoilla ja myöhemmin kummassakin päässä olleilla pariovilla. Tunnelin päissä oli vahtituvat ja opastimet.
Vanhempi tunneli ratakiskoineen on poistettu käytöstä. Se on tunnettu kulttuurihistoriallisena ”Savon ja Hämeen rajana”. Huomionarvoinen piirre vanhassa tunnelissa on sen suoruus: tunnelin toinen pää on koko ajan näkyvissä.
Tunneli siirtyi marraskuussa 2024 paikallisen yrityksen Sora-Manninen Oy:n omistukseen.
Uusi tunneli.
Vanha tunneli kävi liian matalaksi, kun Jyväskylä–Pieksämäki-rataosuutta sähköistettiin vuonna 1995. Tunnelia olisi pitänyt laajentaa, mutta halvemmaksi tuli rakentaa vanhan viereen lähes 200 metriä pidempi uusi tunneli. Uuden tunnelin pituus on 1 429 metriä.
Littoisten rautatieasema

Littoisten rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka -radalla Kaarinan Littoisten taajamassa noin 9,2 kilometriä Turusta. Asemarakennus valmistui vuonna 1898 ja se otettiin käyttöön seuraavan vuoden marraskuussa. Asema oli vilkkaassa käytössä 1960-luvulle saakka, mutta se alennettiin laiturivaihteeksi 1. marraskuuta 1962. Miehitys lakkautettiin kesäkuussa 1969 ja tavaraliikenne toukokuussa 1970.
Henkilöliikenne Littoisissa loppui 27. toukokuuta 1979, mutta se palasi uudelleen vuoden ajaksi elokuussa 1986 Piikkiön ja Pernon telakan välisen paikallisliikennekokeilun yhteydessä. Liikennepaikka lakkautettiin lopulta 14. elokuuta 1987. Nykyisin asemarakennus on yksityisomistuksessa.
Asemalla on graniittilohkare, johon on kiinnitetty muistolaatta muistoksi Vladimir Leninin käynnistä Littoisissa vuonna 1907. Pakomatkallaan Venäjältä Turkuun Lenin oli huomannut itseään varjostettavan. Hän jäi pois junasta Littoisten asemalla ja käveli Turkuun, josta hän jatkoi matkaansa laivalla Tukholmaan. Suomi–Neuvostoliitto-Seuran Littoisten osasto teetti käynnistä muistolaatan ja se kiinnitettiin aseman seinään Leninin syntymän 100-vuotisjuhlavuonna 1970. Asemarakennuksen siirryttyä yksityisomistukseen laatta siirrettiin kiveen rautatien toiselle puolelle.
Elephant Man

Elephant Man, tunnetaan myös nimellä the Energy God (oik. O'Neil Bryan, s. 11. syyskuuta 1975 Kingston, Jamaika) on dancehall-muusikko.
Biografia.
Elephant Manin taiteilijanimi tulee hänen suurista korvistaan. Nuoruusiässä häntä kutsuttiin myös ”Dumboksi”. Elephant Man aloitti musiikkiuransa Scare Dem Crewin jäsenenä, ja jatkoi myöhemmin sooloartistina. 
Diskografia.
Singlet.
Elephant Man on myös vieraillut Kat DeLunan ”Whine Up” -kappaleella vuonna 2008.
Thug Walkin’

Thug Walkin' on rap-duo Ying Yang Twinsin debyyttialbumi. Albumi julkaistiin Universal Recordsin kautta vuonna 2000. Albumilta julkaistu single ”Whistle While You Twurk” oli duon ensimmäinen hitti.
Sanctity

Sanctity on vuonna 2000 Ashevillessä, Pohjois-Carolinassa perustettu thrash metalia soittava yhtye. Yhtye on julkaissut toistaiseksi yhden albumin, vuonna 2007 ilmestyneen "Road to Bloodshedin".
Historia.
Sanctity kiersi soittamassa Pohjois-Carolinassa, Tennesseessä ja Etelä-Carolinassa, missä Trivium näki yhtyeen livenä. Triviumin laulaja-kitaristi Matt Heafy vaikuttui näkemästään ja lähetti yhtyeen materiaalia Roadrunner Recordsin Monte Connorille.
Myöhemmin vuonna 2005 Sanctity julkaisi ensimmäisen musiikkivideonsa ”Zeppon”, jonka ohjasi Ramon Boutviseth. Yhtye oli Roadrunnerin listoilla ja pääsi Yhdysvaltain-kiertueelle DragonForcen kanssa alkuvuodesta 2006. Megadethin Dave Mustaine noteerasi Sanctityn settilistan yhdessä heidän konsertissaan ja kutsui yhtyeen kesämetallimusiikkifestarilleen, Gigantourille. Myöhemmin samana vuonna Sanctity auttoi levy-yhtiötovereitaan Triviumia heidän ensimmäisellä Yhdysvaltain-kiertueellaan, jolla oli mukana myös Children of Bodom. Sanctityn ensimmäinen albumi "Road to Bloodshed" julkaistiin 24. huhtikuuta 2007. Sen myötä yhtye lähti Euroopan-kiertueelle mukanaan Trivium, Gojira ja Annihilator. Lisäksi he lämmittelivät Zakk Wylden Black Label Society -yhtyettä Yhdysvaltain-kiertueensa alussa. Seuraavana kesänä Sanctity lähti jälleen Yhdysvaltojen lavoille mukanaan Machine Head, Arch Enemy ja Throwdown. Lokakuussa 2007 yhtye pääsi myös Britteinsaarille Evilen ja Romeo Must Dien kanssa.
Korhonen (yritys)

Huonekalutehdas Korhonen on 1910 perustettu Kaarinan Littoisissa toimiva huonekalutehdas, joka tunnetaan erityisesti Alvar Aallon suunnittelemien Artek-kalusteiden valmistajana.
Tehtaan perusti Turussa 1910 Otto Korhonen yhdessä kolmen muun puusepän kanssa. Nimellä Oy Huonekalu- ja Rakennustyötehdas Ab toiminut yritys valmisti Turun Nummenmäellä aluksi kirveiden ja muiden työkalujen varsia Venäjän armeijalle ja sisusti Crichton-Vulcan-telakan tekemiä sukellusveneitä ja panssarilaivoja. 
1920-luvulla tehdas aloitti yhteistyön Turkuun toimistonsa perustaneen Alvar Aallon kanssa ja on siitä pitäen valmistanut Aallon suunnittelemia huonekaluja. Niitä on tehtaan tuotannosta 75 prosenttia. Suurin yksittäinen Korhosen ja Aallon hanke oli Paimion parantola.
Yrityksen tuotanto siirtyi Turusta Littoisiin vähittäin vuosina 1965–1982.
Yritys on saanut Fennia-palkinnon vuonna 2007 Heikki Ruohon muotoilemista Flip-tuolista ja -pöydästä.
Korhosen tytäryhtiö on Mobel, joka kehittää ja markkinoi julkisten tilojen kalusteita. Mobelin malliston pääsuunnittelija ja yrityksen taiteellinen johtaja on sisustusarkkitehti Jouko Järvisalo
Sveitsiläisen Vitran omistukseen siirtynyt Artek osti Korhosen liiketoiminnan vuonna 2014.
Samasta sukuhaarasta on irronnut raisiolainen huonekaluvalmistaja P. O. Korhonen, jonka toiminta päättyi 2014.
Me &amp; My Brother

Me &amp; My Brother on rap-duo Ying Yang Twinsin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin TVT Recordsin kautta 16. syyskuuta 2003. Albumi myi myöhemmin platinaa. Albumi sisältää duon suurimman hitin "Salt Shakerin". Se sijoittui Billboard Hot 100 -listan 5. sijalle.
Epäluuloinen persoonallisuus

Epäluuloinen persoonallisuus on persoonallisuushäiriö, johon sisältyy epäluuloisuuden lisäksi liiallinen herkkyys takaiskuille, kokemusten vääristyminen sekä kyvyttömyys antaa anteeksi loukkauksia.
Sairastumisikä ja esiintyvyys.
Sairauden katsotaan alkavan useimmiten varhaisessa aikuisuudessa, ja sen on arvioitu esiintyvän useammin miehillä kuin naisilla. Arviot sairauden esiintyvyydestä väestössä vaihtelevat 0,5:n ja 2,5 prosentin välillä. Arviointia esiintyvyydestä on vaikeuttanut erotusdiagnostinen ongelma paranoidisen skitsofrenian kanssa.
Piirteitä.
Epäluuloista persoonallisuutta sairastava usein epäilee kumppaninsa uskollisuutta.
Epäluuloista persoonallisuutta sairastavilla on taistelunhaluinen ja itsepintainen tietoisuus omista oikeuksista.
A. Täyttää persoonallisuushäiriön (F60) yleiset kriteerit.
B. Vähintään neljä seuraavista:
(1) ylenmääräinen herkkyys takaiskuille ja torjuvalle käytökselle
(2) taipumus kantaa kaunaa pitkään, esimerkiksi kieltäytymällä antamasta anteeksi loukkauksia
(3) epäluuloisuus ja taipumus kokemusten vääristymiseen tulkitsemalla muiden neutraalit tai ystävälliset teot vihamielisiksi tai ylimielisiksi
(4) omien oikeuksien puolustaminen taistelunhaluisesti ja sitkeästi ottamatta huomioon kulloistakin tilannetta
(5) puolison tai seksuaalikumppanin uskollisuuden toistuva, perusteeton epäileminen
(6) itsekeskeinen, omahyväinen elämänasenne
(7) kuvitelmat jatkuvasta vehkeilystä sekä itseä kohtaan että maailmassa yleensä
Hoito.
Epäluuloisen persoonallisuuden hoidossa katsotaan olevan keskeisintä luottamukselliseen hoitosuhteeseen perustuva, tukea antava psykoterapia (= supportiivinen psykoterapia). Tämän lisäksi ajoittainen (harvoin pitkäaikainen) antipsykoottinen lääkehoito voi hyödyttää kyseisestä häiriöstä kärsivää. Epäluuloisesta persoonallisuushäiriöstä kärsivän auttaminen voi olla vaikeaa, ja he voivat olla epäluuloisia sekä psykiatreja ja psykoterapeutteja kohtaan, jolloin vapaaehtoisuuteen perustuva hoito epäonnistuu. Epäluuloisesta persoonaallisuushäiriöstä kärsivät hakeutuvat harvoin hoitoon.
My Brother &amp; Me

My Brother &amp; Me on rap-duo Ying Yang Twinsin remix-albumi vuodelta 2004. Albumin julkaisi TVT Records. Albumi sijoittui Yhdysvaltain listan 11. sijalle ja Britanniassa 68. sijalle. Albumi sisältää remix versioita Ying Yang Twinsin omista ja vierailluista kappaleista.
U.S.A. (United State of Atlanta)

U.nited S.tate of A.tlanta on rap-duo Ying Yang Twinsin neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin kesäkuussa 2005 TVT Recordsin kautta.
Albumi sijoittui ilmestymisviikollaan kakkossijalle Billboard 200-listalla. Myöhemmin albumi myi platinaa.
Albumista julkaistiin Chopped and screwed -versio vuonna 2005. Skrätsäykset teki DJ Michael "5000" Watts.
Jouko Järvisalo

Jouko Järvisalo (s. 18. maaliskuuta 1950 Varkaus) on suomalainen sisustusarkkitehti ja muotoilija. 
Järvisalo on valmistunut sisustusarkkitehdiksi Taideteollisesta korkeakoulusta 1977. Oman toimiston hän perusti 1986, ja vuodesta 2000 hän on toiminut Mobelin taiteellisena johtajana.
Järvisalo on toiminut opettajana Taideteollisessa korkeakoulussa, ensin assistenttina 1977–1978 ja kalustesuunnittelun opettajana vuodesta 1985 ja professorina Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa 2011-2016.
Järvisalon töitä on palkittu lukuisissa kalustesuunnittelukilpailuissa Suomessa ja ulkomailla ja hän on saanut taideteollisuuden valtionpalkinnon 1991, Vuoden kalustesuunnittelija -palkinnon 1983 ja 1994 sekä Pro Finnish Design -palkinnon Mobelin suunnittelijana vuonna 1999.
Järvisalon suunnittelutöitä on kokoelmissa Designmuseossa Helsingissä, Athenaeumissa Chicagossa, Stedelijk Museumissa Amsterdamissa, The Icelandic Museum of Design and Applied Art -museossa Reykjavikissa.
Tarpeian kallio

Tarpeian kallio, myös Tarpejin kallio, ( ) on Rooman Capitolium-kukkulan eteläpuolella oleva jyrkkä rinne. Rooman tasavaltalaisajalla jyrkännettä käytettiin teloituspaikkana. Murhaajat ja petturit surmattiin heittämällä heidät kallion laelta alas.
Kallio on saanut nimensä vestaali Tarpeian mukaan, joka petti roomalaiset avaamalla kaupungin portit sabiineille. Hän oli sopinut sabiinien kanssa että jos hän avaa portit he antaisivat hänelle sen mitä he käyttivät vasemmassa kädessään eli kultaiset rannerenkaat. Sabiinit kuitenkin surmasivat Tarpeian kilvillään ja heittivät hänen ruumiinsa alas kalliolta. Tarinasta on kuitenkin monta eri versiota.
Fennia-palkinto

Fennia Prize on yrityksille suunnattu muotoilukilpailu, jonka tavoitteena on tukea korkeatasoisten tuotteiden ja palveluiden tuottamista ja edistää teollisuuden kilpailukykyä ja kansainvälistymistä. Palkintoa on myönnetty Fennia Prize -nimellä vuodesta 2003 lähtien.
Kilpailu tarjoaa yrityksille mahdollisuuden erottautua kilpailijoista innovatiivisella ja vastuullisella muotoilulla, jolla on taloudellista merkitystä.
Fennia Prize -palkinnot (Grand Prix -palkinto ja kunniamaininnat) luovutetaan yrityksille tunnustuksena muotoilun kokonaisvaltaisesta ja innovatiivisesta käyttämisestä tuotteiden, palveluiden ja liiketoimintakonseptien suunnittelemisessa ja toteuttamisessa, tuotekehityksessä, valmistuksessa ja yrityskuvassa.
Kilpailun järjestävät joka toinen tai kolmas vuosi suomalaisen muotoilun promootio-organisaatio Design Forum Finland, Fennia-konserni (Fennia lahjoittaa palkintosummat ) , Elo ja Patentti- ja rekisterihallitus, joka jakaa IPR-kunniamaininnan ansiokkaasta immateriaalioikeuksien hyödyntämisestä. 
Fennia Prize -palkintoa edelsi Pro Finnish Design -palkinto (vuosina 1990–2001).
Sara Anzanello

Sara Anzanello (30. heinäkuuta 1980 Ponte di Piave, Italia – 25. lokakuuta 2018 Torino, Italia) oli italialainen lentopalloilija, joka pelasi ensi kertaa Italian maajoukkueessa vuonna 1998 ollessaan 17-vuotias. Vuonna 2002 hän kuului maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Vuonna 2007 Anzanello pelasi lentopallon maailmancupin kultaa voittaneessa joukkueessa. Anzanello on kuulunut mitaleja saaneisiin joukkueisiin myös FIVB:n World Grand Prixissä. Vuoden 2006 World Grand Prixissä hän oli vuoden "paras torjuja".
Anzanello edusti azerbaidžanilaista joukkuetta, kun hänellä todettiin vakava hepatiitti. Hänelle tehtiin sen takia vuonna 2013 maksansiirto. Anzanello kuntoutti itsensä sen jälkeen pelikuntoon ja pelasi kaudella 2015–2016 italialaisessa Serie B1 -joukkueessa. Hänellä todettiin kesällä 2018 leukemia, ja hän kuoli siihen lokakuussa.
Kaupungin kaunein lyyli

Kaupungin kaunein lyyli on Jukka Parkkisen kirjoittama romaani. Parkkinen voitti teoksellaan Topelius-palkinnon. 
Kirjassa kaverukset Sami, Jali ja Pelkonen yrittävät tehdä vaikutuksen kaupungin kauneimpaan lyyliin eli Hanneleen.
Jerónimo Saavedra

Jerónimo Saavedra (3. heinäkuuta 1936 – 21. marraskuuta 2023) oli espanjalainen poliitikko. Hän toimi Kanariansaarten itsehallintoalueen pääministerinä vuosina 1983–1987 ja 1991–1993. Vuosina 2007–2011 hän oli Las Palmas de Gran Canarian pormestari.
Saavedra opiskeli oikeustiedettä, mistä hän suoritti tohtorintutkinnon. Hän liittyi vuonna 1972 Espanjan sosialistiseen työväenpuolueeseen (PSOE), ja vuonna 1977 hänet valittiin Espanjan parlamenttiin.
PSOE sai vuoden 1983 aluevaaleissa eniten ääniä Kanariansaarilla, ja Saavedra nimitettiin alueen ensimmäiseksi vaaleilla valituksi pääministeriksi. Saavedra valittiin tuolloin ensimmäistä kertaa myös Kanariansaarten parlamenttiin, missä hän istui vuoteen 1993.
PSOE voitti Kanariansaarilla aluevaalit myös vuonna 1987, mutta CDS:n, Alianza Popularin ja kanariansaarelaisten puolueiden välinen sopimus syrjäytti Saavedran aluehallinnon johdosta. Saavedra palasi pääministeriksi kuitenkin vuosiksi 1991–1993.
Espanjan pääministeri Felipe González valitsi Saavedran 1993 julkishallinnon ministeriksi, ja vuosina 1995–1996 tämä toimi opetusministerinä. Saavedra oli vuonna 1996 ja uudestaan vuosina 1999–2003 senaattorina. Kotikaupunkinsa Las Palmas de Gran Canarian pormestariksi hän tuli 2007, ja hänen viimeinen virkansa oli Kanariansaarten parlamentin asiamiehenä 2011–2018.
Saavedra kertoi vuonna 2000 olevansa homoseksuaali. Hän oli ensimmäinen espanjalainen korkeassa julkisessa virassa ollut poliitikko, joka tuli ulos kaapista.
Helvetinkolu

Helvetinkolu on kalliomuodostuma Helvetinjärven kansallispuistossa Ruovedellä. Helvetinkolu on 40 metriä pitkä, 38 metriä syvä ja vain pari metriä leveä sola, joka laskee jyrkästi Ison Helvetinjärven rantaan.
Helvetinkolu on myös Helvetinjärven kansallispuiston tunnus.
Historia.
Helvetinkolu muodostui noin 150–200 miljoonaa vuotta sitten, kun maankuori liikahteli. Samaan aikaan syntyi myös noin 20 kilometriä pitkä Isosta Helvetinjärvestä Luomajärven kautta Koverojärveen päättyvä rotkojärvien jono. Helvetinkolu tuli tunnetuksi nähtävyydeksi jo 1800-luvulla. Siellä on vierailleet monet kuuluisat taiteilijat ja kirjailijat, kuten Akseli Gallen-Kallela ja J. L. Runeberg. Helvetinkolun alue suojeltiin 1950-luvulla. Sitä on käytetty myös susiansana.
Helvetinkolusta sai visuaalisia vaikutteita ja nimensä Suomen paviljonki Sevillan maailmannäyttelyssä vuonna 1992. Rakennuksen suunnittelivat Juha Jääskeläinen, Juha Kaakko, Petri Rouhiainen, Matti Sanaksenaho ja Jari Tirkkonen.
Romanian ja Moldovan yhdistämisliike

Liike Romanian ja Moldovan yhdistämiseksi sai alkunsa molemmissa maissa vuonna 1989 tapahtuneen vallankumouksen ja Neuvostoliiton Glasnost-politiikan seurauksena. Liikkeen kannattajia kutsutaan Romaniassa "unionisteiksi" ja Moldovassa moldovenisteiksi. Yhdistämisliikkeen tavoitteet poikkeavat romanialaisen Partidul România Mare -puoleen ajamasta politiikasta romanialaisten asuttamien alueiden liittämiseksi Romaniaan siinä, että jälkimmäisenä mainittu vaatii Romanian ja Moldovan nykyisten rajojen ulkopuolelle jäävien romanialaisten asuttamien alueiden palauttamista osaksi Romaniaa. Unionistit sen sijaan pyrkivät rauhanomaisesti yhdistämään Romanian ja Moldovan alueet.
Moldovassa yhdistymisen on katsottu olevan potentiaalinen nopea reitti EU-jäsenyyteen ja sen mukana tuleviin etuihin.
Taustaa.
Romanian ja Moldovan väliset kulttuurilliset ja historialliset yhtymäkohdat voidaan jäljittää aina 1500-luvulle saakka, ja molemmat ovat olleet osa Osmanien valtakuntaa. Merkittävä osa nykyisen Moldovan alueesta kuuluu Bessarabiaan, joka liitettiin Venäjän vallankumouksen jälkeen osaksi Romanian kuningaskuntaa vuonna 1918. Vuonna 1940 Neuvostoliitto kuitenkin esitti uhkavaatimuksen Romanialle, ja miehitti Bessarabian perustaen Moldovan sosialistisen neuvostotasavallan 2. elokuuta 1940.
Neuvstomiehityksen jäljiltä Moldovan SNT:n asukkaille luotiin näiden aiemmasta romanialaisesta identiteetistä poikkeava moldovalainen identiteetti. Samoin kävi myös kielelle, ja Moldovassa puhuttavasta romanian kielestä käytettiin aina vuoteen 2023 asti virallista nimitystä moldavian kieli.
Nykyään.
Vuonna 2021 yhdistyminen sai Moldovassa mittaushistorian suurimman kannatuksen: 43,9 % maan asukkaista kannatti yhdistymistä Romanian kanssa.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Romania on lisännyt yhteistyötä Moldovan kanssa entisestään.
Sigrid Boo

Sigrid Maren Boo, o.s. "Holmesland" (23. elokuuta 1898 Oslo – 12. syyskuuta 1953 Oslo) oli norjalainen kirjailija. 
Boo tuli ylioppilaaksi 1917 ja solmi avioliiton 1925 Gustaf W. Boon kanssa. Syntyään oslolainen Boo vietti lapsuutensa 1899–1909 Larvikissa Etelä-Norjassa. Hänen romaaneistaan on tehty useita filmatisointeja.
Kepeissä, sentimentaalisissa, pohjimmiltaan todellisuudelle vieraissa teoksissaan Boo käsittelee muun muassa rakkautta, tuberkuloosia ja kotiapulaisen elämää, kuten menestyskirjassaan "Vi som går kjøkkenveien" (1930, "Kyökin puolella"). Romaanista tehtiin saman niminen filmatisointi (ohjaus Tancred Ibsen) ruotsalaisine rinnakkaisversioineen "Vi som går köksvägen" vuonna 1933, jonka on ohjanut Gustaf Molander.. Aiheeseen tartuttiin myös Yhdysvalloissa: elokuva "Servants’ Entrance" valmistui 1934. Suomeksi Boon romaani ilmestyi nimellä "Kyökin puolella" vuonna 1932. Risto Orko ohjasi samasta aiheesta komediaelokuvan "Kyökin puolella" 1940.
Uusiutuva energia Euroopan unionissa

Tämä artikkeli käsittelee uusiutuvaa energiaa Euroopan unionissa. 
Vuoden 2020 ensimmäisellä vuosipuolikkaalla EU:n sähköntuotannossa uusiutuvien osuus (40%) oli suurempi kuin fossiilisten polttoaineiden (34%); ensimmäistä kertaa mittaushistoriassa. 
Taustaa.
EU-maat ovat sitoutuneet 20 %:n ilmastokaasuvähennyksiin vuosien 1990-2020 loppuun mennessä.
Kansainväliset tutkimukset ja IPCC ovat osoittaneet tavoitteen riittämättömäksi. Siksi monet maat, kuten Tanska, Norja ja Ruotsi, ovat vapaaehtoisesti kunnianhimoisempia. Kööpenhamina aikoo olla ensimmäinen hiilineutraali kaupunki. Norja hiilineutraali vuoteen 2030 mennessä ja Ruotsi vähentää päästöjä 40 % vuoteen 2030 mennessä.
Tanskassa ja Norjassa ei ole koskaan käytetty ydinvoimaa. Ruotsissa kansanäänestys on vaatinut ydinvoimasta luopumista. Saksa on päättänyt luopua ydinvoimasta.
Tuulivoima.
Euroopan tuulivoiman nimellinenkapasiteetti oli yli 56 GW vuoden 2007 lopussa. Tuulivoimalla tuotettiin 3,7 % EU:n sähköstä vuonna 2007. 
Tuulivoima työllisti EU:ssa suoraan 108 400 ja yhteensä 154 000 ihmistä vuonna 2007. Suora työllistävyys on suurin Saksassa 38 000 ihmistä, Tanskassa 23 500 ihmistä ja Espanjassa 20 500 ihmistä. Suora tuulivoimatyöllisyys oli Suomessa 800 ja Ruotsissa 2000 vuonna 2007. 
EWEA ennustaa Euroopan tuulivoiman yli kolminkertaistuvan vuosina 2008–2020; vuoteen 2020 mennessä nimellinenkapasiteetti olisi 180 GW. EWEA ennustaa kokonaistyöllisyyden kasvua 330 000 työntekijään vuonna 2020. Vaikka offshore (vesialueelle asennetun) tuulivoiman työllisyys ylittää onshore (maalle asennetun) osuuden vasta vuonna 2025, sen työllisyysmäärän ennustetaan kasvavan merkittäväksi (yli 130 000 ihmistä) jo vuosina 2015-2020. Maalle rakennettava tuulivoima on halvempaa ja sitä voidaan tuottaa myös ilman sähkönsiirtoverkkoa ja maksuja.
Biopolttoaineet.
EU:n biopolttoaineiden kulutus oli 3,3 % liikennepolttoaineista vuonna 2008. Se vastasi noin 10 miljoonaa tonnia öljyä. EU direktiivin velvoite on 5,75 % biopolttoaine osuus liikennepolttoaineissa vuonna 2010. Direktiivi sisältää myös raaka-aineen kestävyyskriteereitä.
Korjus

Korjus on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
HMS Diana (H49)

HMS Diana (viirinumero H49) oli Britannian kuninkaallisen laivaston D-luokan hävittäjä maailmansotien välillä ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Hebburn-on-Tynestä Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä, missä köli laskettiin 20. kesäkuuta 1931. Alus laskettiin vesille 16. kesäkuuta 1932 ja otettiin palvelukseen 21. joulukuuta.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivastoon. Se oli 1934 huollettavana Sheernessissä ennen siirtoaan Kiinan asemalle 8. hävittäjäviirikköön, joka nimettiin huhtikuussa 1939 21. hävittäjäviiriköksi. Alus oli viirikössä toisen maailmansodan alkuun, jolloin se liitettiin "HMS Duncanin", "HMS Daringin" ja "HMS Daintyn" kanssa Välimeren laivastoon Aleksandriaan. Alus saapui lokakuussa 1939 Aleksandriaan. Alus oli vuoden lopulla huollettavana Maltalla, mistä se palasi Englantiin liitettäväksi Kotilaivaston 3. hävittäjäviirikköön. Alus suojasi 15. helmikuuta vaurioitunutta "Duncania", kun se hinattiin Invergordonista Forthiin telakalle. Aluksen miehistö pelasti 35 Saksan laivaston sukellusveneen "U-57:n" 21. helmikuuta 1940 upottaman brittiläisen kauppalaivan "Loch Maddyn" miehistönjäsentä merestä 92 merimailia etelälounaaseen Rockallista.
Alus suojasi 8. huhtikuuta joukkojenkuljetussaattuetta Norjaan. Perille päästyään alus suojasi raskaita pinta-aluksia, suoritti partiointia ja tuki maajoukkoja tykistötulella. Se suojasi 1. toukokuuta risteilijöitä "HMS Manchester" ja "HMS Birmingham" evakuoitaessa Åndalsnesistä ja Moldesta joukkoja. Alus suojasi 14. toukokuuta lentotukialus "HMS Gloriousin" Clydestä Norjan rannikolle, kun se siirtyi suojaamaan joukkojen lopullista evakuointia Norjasta operaatio Alphabetissä. Kesäkuussa alus suojasi "HMS Acheronin" ja "HMS Highlanderin" kanssa "HMS Ark Royalin" paluun Britteinsaarille.
HMCS Margaree.
Hallitusten väliset keskustelut aluksen siirrosta Kanadan laivastolle korvaamaan 25. kesäkuuta tuhoutunut "HMCS Fraser" aloitettiin. Alus siirrettiin heinäkuussa telakalle huoltoon, minkä aikana tehtiin lopullinen päätös siirrosta. Se palasi palvelukseen elokuussa ja koeajojen jälkeen se siirrettiin virallisesti Kanadan laivastolle 6. syyskuuta nimellä "HMCS Margaree". Aluksen korjaukset saatiin valmiiksi lokakuun alussa ja se lähti 17. lokakuuta Londonderrystä liittyäkseen saattueeseen OL8. Alus upposi Pohjois-Atlantilla suojatessaan saattuetta OL8 kolaroituaan rahtilaiva "Port Fairyn" kanssa.
Aluksen upotessa menehtyi 142 miehistönjäsentä aluksenpäällikkö mukaan lukien.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
Gatineau Olympiques

Gatineau Olympiques on kanadalainen juniorijääkiekkojoukkue. Se pelaa Ligue de hockey junior majeur du Québecissa eli LHJMQ:ssa. Joukkueen kotiareena on Robert Guertin Centre Gatineaussa, Quebecissa.
Joukkue perustettiin vuonna 1960 nimellä "Hull Hawks". 1970 nimi muutettiin "Hull Festivals"iksi ja tällä nimellä joukkue pelasi vuoteen 1976 asti, kunnes nimi vaihdettiin "Hull Olympiques"iin. Nykyisen muotonsa joukkueen nimi sai vuonna 2003.
Joukkue.
"Lähde: EliteProspects"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Nadine Angerer

Nadine Angerer (s. 10. marraskuuta 1978) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi Saksan maajoukkueessa 146 maaottelua.
Angerer esiintyi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkueessa 17-vuotiaana elokuussa 1996. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2003 ja 2007 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 1997, 2001, 2005, 2009 ja 2013. Vuoden 2007 MM-kilpailuissa vastustajat eivät tehneet ainuttakaan maalia Angererin taakse. Olympialaisissa hän on saavuttanut pronssia vuosina 2000, 2004 ja 2008.
Seuratasolla Angerer on edustanut kotimaassaan ennen ulkomaille lähtöään viimeksi 1. FFC Frankfurtia. Hänen aiempia seurojaan ovat FC Bayern München, 1. FFC Wacker München ja 1. FFC Turbine Potsdam sekä ruotsalainen Djurgårdens IF.
Yanomamit

Yanomamit ovat intiaanikansa Etelä-Amerikassa Amazonin sademetsän alueella Venezuelassa ja Brasiliassa. Yanomamit puhuvat yanomami-kieliä. Yanomamit "löydettiin" vasta 1900-luvun alussa jolloin heräsi myös tiedepiirien kiinnostus tätä kansaa kohtaan, tästä syystä yanomamit ovat eräitä kaikkein tutkituimmista kansoista.
Useimmat Venezuelan yanomamit asuvat Parima Tapirapecón kansallispuiston alueella.
Kerstin Garefrekes

Kerstin Garefrekes (s. 4. syyskuuta 1979) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa 130 maaottelua, joissa hän on tehnyt 43 maalia.
Garefrekes esiintyi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkueessa marraskuussa 2001. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2003 ja 2007 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 2005 ja 2009. Olympialaisissa hän on saavuttanut pronssia vuosina 2004 ja 2008.
Seuratasolla Garefrekes edustaa 1. FFC Frankfurtia, jossa hän on voittanut UEFA Cupin vuosina 2006 ja 2008. Hänen aiempia seurojaan ovat GW Steinbeck, Arminia Ibbenbüren ja FFC Heike Rheine.
Vitali Kolesnik

Vitali Kolesnik (, s. 20. elokuuta 1979 Öskemen, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa KHL-liigan Barys Astanaa.
Kolesnik aloitti uransa Kaztsink-Torpedossa kaudella 1998–1999. Hän edusti seuraa sekä Vysšaja Ligassa että Kazakstanin mestaruussarjassa vuoteen 2005 asti. 
Kolesnik teki NHL-seura Colorado Avalanchen kanssa sopimuksen vapaana pelaajana 16. elokuuta 2005. Kaudella 2005–2006 hän pelasi pääosin AHL:ssä, jossa hänelle kertyi 29 peliä Lowell Lock Monstersin joukkueessa. Kolesnik kutsuttiin Coloradon NHL-miehistöön 6. joulukuuta David Aebischerin ja Peter Budajin takavoimiksi. Hän teki debyyttinsä NHL:ssä 7. joulukuuta 2005 Boston Bruinsia vastaan. Kolesnik torjui joukkueelleen voiton estämällä 20 laukausta 4–1-loppulukemiin päättyneessä ottelussa. Kolesnik valittiin kolmen pelaajan tähdistöön 18. joulukuuta 2005 Coloradon 2–1-voitossa New York Rangersia vastaan. Samassa ottelussa hän sai ensimmäisen syöttöpisteensä Joe Sakicin tekemään ylivoimamaaliin. Kolesnik pelasi kaudella 2005–2006 kahdeksan NHL-ottelua. 28. joulukuuta Colorado Avalanche ilmoitti lähettäneensä Kolesnikin takaisin farmiin. Hän oli ollut avauskokoonpanossa seitsemässä ottelussa maalikeskiarvolla 3,29 ja torjuntaprosentilla 88,7.
Kaudeksi 2006–2007 Kolesnik siirtyi Venäjän superliigaan Himikin riveihin. Hän pelasi kaudella 38 ottelua. Seuraavalla kaudella Kolesnik pelasi 51 ottelua. Kaudella 2008–2009 Superliiga muutti nimensä KHL:ksi ja Himik Atlantiksi. Kolesnikilla oli liigan paras torjuntaprosentti, 94,5. Hänet nimettiin lokakuussa 2009 kuukauden maalivahdiksi. Kaudeksi 2009–2010 Kolesnik siirtyi Salavat Julajev Ufaan kolmevuotisella sopimuksella.
Kolesnik edusti Kazakstania vuoden 1999 nuorten MM-kilpailuissa. Hän edusti ensimmäisen kerran Kazakstanin A-maajoukkuetta vuosien 2002 ja 2003 1. divisioonan MM-kilpailuissa. MM-kisoissa hän debytoi vuoden 2004 kilpailuissa. Hän pelasi myös vuoden 2005 MM-kilpailuissa. Hän oli Kazakstanin joukkueessa mukana Torinon olympialaisissa 2006. Hän oli turnauksessa Kazakstanin ainoa NHL-pelaaja Nikolai Antropovin rinnalla. 2012 MM-kilpailuissa Kolesnik palkittiin maansa parhaina pelaajina.
Varuboden-Osla

Osuuskauppa Varuboden-Osla Handelslag (lyh. VBO) on Uudellamaalla pääasiassa kaksikielisissä kunnissa sekä Ahvenanmaalla toimiva S-ryhmään kuuluva itsenäinen alueosuuskauppa. Osuuskauppa syntyi länsiuusimaalaisen "Osuuskunta Varubodenin" ja itäuusimaalaisen "Osuuskauppa Oslan" fuusioituessa Varuboden-Oslaksi 1. heinäkuuta 2011. Samana vuonna Varuboden-Osla alkoi harjoittaa vähittäiskauppaa Ahvenanmaalla nimellä "Varuboden på Åland" ja avasi ensimmäisen S-marketin Maarianhaminan lähistöllä. VBO:n tulo lisäsi huomattavasti kilpailua vähittäiskaupan alalla Ahvenanmaalla, jossa elintarvikekauppaa oli siihen asti hallinnut suurliikemies Anders Wiklöfin omistama Mathias Eriksson -ketju.
VBO harjoittaa päivittäis- ja käyttötavarakauppaa, rautakauppaa, puutarha- ja kukkamyyntiä, liikennemyymälä- ja polttonestekauppaa sekä ravintolatoimintaa. Varuboden-Oslalla on oman kertomansa mukaan toimialueellaan yli 50 toimipaikkaa. Eniten liikkeitä on Oslan ja VB:n entisissä kotikunnissa eli Porvoossa ja Kirkkonummella. Kirkkonummella sijaitsevat Varuboden-areena ja VBO:n ainoa Prisma-hypermarket. Porvoossa sijaitseva S-market Näsi on myynniltään Suomen suurin S-market. Osuuskaupan toiminta on alueellisesti hajaantuneinta kaikista Suomen alueosuuskaupoista. HOK-Elantoon kuuluva alue halkaisee osuuskaupan toimialueen kahtia, Kauniaisissa sijaitsevat S-market ja Sale ovat HOK-Elantoon kuuluvan Espoon keskellä, ja Ahvenanmaan toimipaikat ovat satojen kilometrien päässä VBO:n päätoimialueesta.
Varuboden-Osla on tiettävästi Suomen vanhin osuustoiminnan periaatteille rakentuva kaupallinen, edelleen toimintaansa jatkava yritys. Vuonna 1889 perustettiin "Helsingin yleinen ravintoyhdistys". Se sulautui vuonna 1921 "Andelslaget Varubodeniin".
Osuuskauppa Osla Handelslag syntyi 1.9.1968 yhdistämällä Östra Nylands Handelslag (joka oli syntynyt vuonna 1928 Liljendals Handelslagin ja Pernå Handelslagin yhdistyttyä), Tolkis Andelshandel ja Pellinge Handelslag. Seuraavana vuonna mukaan liittyi askolalainen Osuuskauppa Kohiseva.
Toimipaikkoja.
Sokos
Prisma
ABC
S-market
Sale
Rauta- ja puutarhakauppa
Autokaupat
Kim Kulig

Kim Kulig (s. 9. huhtikuuta 1990) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Saksan naisten maajoukkueessa 33 maaottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia.
Kulig esiintyi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkueessa 18-vuotiaana helmikuussa 2009. Hän voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 2009. Loppuottelussa Englantia vastaan hän teki Saksan 3–1-johtomaalin; Saksa voitti ottelun maalein 6–2. Vuonna 2008 Kulig saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Seuratasolla Kulig edustaa 1. FFC Frankfurtia. Aiemmin hän on edustanut muun muassa VfL Sindelfingeniä ja Hamburger SV:tä.
Kaljunaamakaija

Kaljunaamakaija ("Psittrichas fulgidus") on Papua-Uuden-Guinean kotoperäinen kaija ja sukunsa ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 46 cm ja paino 600–800 g. Sen höyhenpuku on enimmäkseen musta, vatsa ja siiven ylä- ja alapeitinhöyhenet ovat punaiset ja koiraan silmän takana on punainen täplä. Nokka on musta, koivet harmaat ja iiris tumman punaruskea. Naama ja kurkku ovat kaljut. Vanhin tarhaolosuhteissa elänyt lintu oli 25-vuotias.
Esiintyminen.
Kaljunaamakaijat elävät Papua-Uuden-Guinean sisämaan vuoristoseuduilla. Populaation koko on korkeintaan noin 21 000 yksilöä, joka on karkea arvio, sillä lintu on harvinainen ja siitä on varsin vähän luotettavia havaintoja. Se on uhanalainen metsästyksen takia, sillä paikalliset asukkaat käyttävät sitä ravinnoksi ja keräävät sen sulkia ja nahkoja. Myös lemmikiksi keräily on suurimuotoista ja lintuturistien lisääntyvä määrä häiritsee lajin pesintää. Metsien hakkuut eivät ole tämän lajin uhkana, sillä lajin pääasialliset ravintopuut, eräs viikunapuulaji, yleensä säästetään hakkuissa.
Elinympäristö.
Laji elää vuoristometsissä 800–2 000 m:n korkeudella merenpinnasta. Toisinaan sitä tavataan alempana lähellä rannikkoa.
Lisääntyminen.
Pesä on puunkolossa. Naaras munii kaksi munaa, joita se hautoo noin kuukauden.
Ravinto.
Ruokavalio koostuu viikunoista, mangoista ja "Freycinetia mangopandan" -kasvin suurista kukinnoista.
Mysterious Skin

Mysterious Skin on Gregg Arakin ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva vuodelta 2004. Elokuva perustuu Scott Heimin romaaniin. Elokuva kertoo kahdesta nuoresta pojasta, jotka 8-vuotiaina joutuivat baseball-valmentajansa hyväksikäytön kohteeksi.
Juoni.
Brian ja Neil ovat lapsuudessaan joutuneet hyväksikäytön uhreiksi. Brianilla on nenäverenvuotoa ja pyörtyilyä ja Neil luulee että se mitä valmentaja hänelle teki olisi aivan oikein. Myöhemmin elokuvassa Neil on tajunnut, että se mitä tapahtui ei ole heidän syynsä, mutta myös sen että ajassa ei voi palata taaksepäin. Neilillä on paras ystävä nimeltä Wendy, joka on joskus ollut ihastunut Neiliin, mutta sitten vain ikään kuin luovuttanut. Hän on ainoa, jolle Neil on koskaan kertonut valmentajasta. Hänellä on myös toinen ystävä, Eric, joka ei kuitenkaan tiedä valmentajasta ensin, mutta saa sitten myöhemmin selville elokuvan aikana, mitä on tapahtunut penkomalla Neilin tavaroita kun hän nukkuu. Eric järkyttyy, mutta ei mainitse asiasta Neilille. 
Jossain vaiheessa Wendy lähtee New Yorkiin ja Neil jää ilman hänen parasta ystäväänsä, mutta hänellä on silti Eric. Ericilläkin on tunteita Neiliä kohtaan. Neil on kaiken kaikkiaan koviksen oloinen, mutta usein elokuvassa hänestä paljastuu erilaisia surullisia puolia. Hän luuli oikeasti että valmentaja välitti hänestä. 
Brian luulee, että alienit sieppasivat hänet ja tuntemattoman pojan pienenä ja hän yrittää etsiä Neiliä parhaansa mukaan. Hän tapaa myös naisen, joka oli muka alieneiden sieppaama, mutta siitä ei ole varmuutta. Elokuvassa vihjataan myös, että kyseistä naista olisi hyväksikäytetty pienenä. Brian viettää aikaa naisen kanssa, mutta jossain vaiheessa nainen luulee, että Brian on ihastunut häneen ja yrittää häntä, mutta sitten Brian suuttuu ja lopettaa välit kyseiseen naiseen. Brian lopulta löytää Neilin osoitteen puhelinluettelosta jonka nimen hän oli saanut kirjastosta "varastettuaan". Kun Brian menee Neilin ovelle, ketään ei ole kotona, mutta pian Neilin äiti ja Eric tulevat pihaan ja he saavat selville, että Brian etsi Neiliä, mutta he kertovat hänelle, että Neil lähti juuri bussilla New Yorkiin. 
Brian alkaa viettää aikaa Neilin ystävän Ericin kanssa ja Neil puolestaan viettää aikaa Wendyn kanssa, joka hankkii hänelle työpaikan, jossa hän on vähän aikaa, mutta sitten lopettaa. Brianista ja Ericistä tulee hyviä ystäviä. Neil tulee jouluksi kotiin, mutta hänelle on sattunut onnettomuus; hänet raiskattiin ja hakattiin, mutta äidilleen hän kertoi, että hänet ryöstettiin. Neil ja Brian tapaavat jälleen ja Neil suhtautuu haikeasti Brianiin. Lopuksi he menevät käymään valmentajan entisellä talolla (ikkunaa käyttäen), jossa Brianille muistuu mieleen karu totuus hänen katoamisestaan, ja jossa Neil kertoo yksityiskohtaisesti, mitä sinä tiettynä iltana tapahtui. Neil ja Brian ovat sohvalla, kun talon asukkaiden ääniä alkaa kuulumaan ovelta. Brian makaa Neilin sylissä kun Neil kertoo lopuksi, ettei voinut palata ajassa taaksepäin. Hänen täytyi vain lohduttaa Briania, telepaattisesti, koska ei voinut puhua.
Luumäen vaakuna

Luumäen vaakuna on Luumäen kunnan tunnus. Vaakunan hongan voi ajatella viittavaan Salpausselän mäntymetsiköihin tai presidentti Svinhufvudin, jonka kotitila sijaitsi Luumäellä, elämäntyöhön. Karjunpää on peräisin niin ikään presidentti Svinhufvudin aatelisvaakunasta. Vallitus symboloi Taavetin linnoitusta.
Vaakunan selitys kuuluu: ”kultakentässä honka, jonka rungon oikealla puolella punavaruksinen karjunpää, vasemmalla puolella viisisakarainen vallitus; kaikki mustaa”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 30. huhtikuuta 1951.
Melanie Behringer

Melanie Behringer (s. 18. marraskuuta 1985) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa 123 maaottelua, joissa hän on tehnyt 34 maalia.
Behringer esiintyi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkueessa 19-vuotiaana tammikuussa 2005. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2007 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 2009 ja 2013. Hän saavutti olympiapronssia vuonna 2008 ja voitti olympiakultaa vuonna 2016. Vuonna 2004 hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruutta.
Seuratasolla Behringer edustaa Bayern Müncheniä. Hänen aiempia seurojaan ovat FC Hausen, SpVgg Utzenfeld, SC Freiburg ja 1. FFC Frankfurt.
This Is England

This Is England on Shane Meadowsin ohjaama draamaelokuva vuodelta 2006. Elokuva kertoo Falklandin sodassa isänsä menettäneestä 12-vuotiaasta pojasta, joka ystävystyy skinijengin kanssa 1980-luvun Englannissa. Jengi on aluksi suvaitsevainen, eikä harrasta laittomuuksia. Tilanne kuitenkin muuttuu nopeasti, kun jengin vanha tuttu vapautuu vankilasta ja aloittaa rasististen mielipiteidensä levittämisen.
Elokuvalle on tehty spin-off-televisiosarjat "This Is England '86" (2010), "This Is England '88" (2011) ja "This Is England '90" (2015).
Çeşmen kirkko

Çeşmen kirkko () on vuosina 1777–1780 rakennettu, Johannes Kastajalle pyhitetty kirkkorakennus Pietarissa Venäjällä.
Juri Feltenin suunnittelema kirkko on pystytetty Venäjän laivaston Turkista vuonna 1770 Egeanmeren Çeşmen lahdella saaman voiton kunniaksi. Neliapilan muotoinen puhdaslinjainen ja sopusointuinen rakennus edustaa venäläisessä kirkkoarkkitehtuurissa harvinaista uusgoottilaista tyyliä. Toisessa maailmansodassa vaurioitunut kirkko restauroitiin vuosina 1965–1977. Neuvostoaikana siinä toimi Çeşmen taistelulle omistettu merisotamuseon näyttely.
Kirkkoon liittyy sen vieressä sijaitseva, Juri Feltenin vuosina 1774–1780 rakentama Çeşmen palatsi, jota Katariina II käytti pysähtymispaikkana matkustaessaan Pietarin ja kesäasuntonsa Tsarskoje Selon välillä. Tornien reunustamaan kolmion muotoiseen palatsiin on myöhemmin liitetty kolme sivurakennusta, jotka häiritsevät sen arkkitehtonista vaikutelmaa. 1830-luvulta lähtien rakennuksissa toimi sotainvalideille tarkoitettu vanhainkoti.
Çeşmen kirkon osoite on Lensovetinkatu 12. Lähin metroasema on Moskovskaja.
Annike Krahn

Annike Krahn (s. 1. heinäkuuta 1985) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa 137 maaottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia.
Krahn esiintyi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkueessa 19-vuotiaana tammikuussa 2005. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2007 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 2009 ja 2013. Hän saavutti olympiapronssia vuonna 2008 ja voitti olympiakultaa vuonna 2016. Vuonna 2004 hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruutta.
Seuratasolla Krahn on edustanut kaudesta 2015–2016 alkaen Bayer 04 Leverkusenia. Aiemmin hän pelasi FCR 2001 Duisburgissa, jonka riveissä hän voitti vuonna 2009 UEFA Cupin ja Saksan cupin, sekä kauden 2014–2015 ranskalaisessa Paris Saint-Germainissa.
Babett Peter

Babett Peter (s. 12. toukokuuta 1988) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa 117 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.
Peter esiintyi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkueessa 17-vuotiaana maaliskuussa 2006. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2007 ja Euroopan-mestaruuden vuonna 2009 sekä saavuttanut olympiapronssia vuonna 2008 ja voittanut olympiakultaa vuonna 2016. Vuonna 2006 hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta.
Seuratasolla Peter edustaa VfL Wolfsburgia. Hänen aiempia seurojaan ovat 1. FC Lokomotive Leipzig, 1. FFC Turbine Potsdam, jonka riveissä hän voitti Saksan mestaruuden vuosina 2006, 2009, 2010, 2011 ja 2012, sekä 1. FFC Frankfurt.
Haavikko

Haavikko () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen vasemmalla rannalla 15 kilometriä Suuresta-Narvusista etelään. Kylässä on 90 asukasta (vuonna 2010).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Šelonin viidenneksen verokirjassa vuonna 1571 nimillä "Kekino" ja "Kikino". 1580-luvun ruotsalaismiehityksen aikana esiintyy myös sen itämerensuomalainen nimitys muodoissa "Apakyle, Apakylla, Happekylla, Hapekylle". Vuonna 1848 Haavikon kylässä asui 207 inkerikkoa ja 22 Kosemkinan luterilaiseen seurakuntaan kuulunutta inkerinsuomalaista. Haavikon kartanossa eli Iittovassa oli lisäksi 16 inkerikkoa. Paikalliset talonpojat olivat Iittovan kartanon maaorjia. Kartanon omistanut Karl Robert von Nesselrode luovutti heidät vuonna 1848 velkojensa korvauksena valtiolle. Vuonna 1862 kylässä oli 38 taloa, 303 asukasta, ortodoksinen kirkko ja markkinat. Vuonna 1899 Haavikko kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Kylän 365 asukasta olivat väestönlaskennan mukaan kaikki ”suomalaisia”. Luterilaisia heistä oli kuitenkin vain yksi henkilö.
Haavikon ortodoksisen seurakunnan ensimmäinen puukirkko oli rakennettu vuonna 1718. Agostino Camuzzin suunnittelema Pietari-Paavalin kivikirkko vihittiin käyttöön vuonna 1848. Vanhan kirkon paikalle pystytettiin vuonna 1870 puinen tsasouna. Vuonna 1874 Haavikon seurakunnasta erotettiin Joenperän seurakunta, minkä jälkeen siihen kuuluivat Iittovan ja Priretšjen kartanot sekä Haavikon, Kallivierin, Karstalan, Kotkon, Krikin, Kukkosin, Mannakan, Ropsun, Sutelan, Tiensuun, Vanhankylän ja Vyötermaan kylät. 1880-luvulla seurakunnassa oli noin 2 500 jäsentä, joista osa oli inkerikkoja ja osa venäläisiä. Haavikon kirkko suljettiin vuonna 1938, mutta saksalaismiehityksen aikana vuosina 1942–1944 se oli jälleen käytössä. Rakennus paloi vuonna 1980.
Paavali I lahjoitti vuonna 1797 Iittovan kartanon ja siihen kuuluneet 13 kylää lapsuudenystävälleen Aleksandr Kurakinille. Myöhemmin kartano vaihtoi omistajia, ja vuonna 1848 von Nesselrode myi sen Baikovin kauppiassuvulle. Laukaanjoen vastarannalla sijainneessa kartanossa oli vuonna 1874 kivinen päärakennus, viinatehdas, kestikievari, kapakka ja kauppa. Haavikon eteläpuolella toimi kartanoon kuulunut tiilitehdas. Iittovan kartanon ja Mannakan kylän välillä Laukaanjoen rannalla on sijainnut ”Ruotsin hautoina” tunnettu kivikehyshautaryhmä, joka ei ole säilynyt.
Neuvostoaikana Haavikko muodosti aluksi oman kyläneuvoston. Vuonna 1924 se liitettiin Kotkon, vuonna 1927 Kukkosin, vuonna 1950 Tiensuun, vuonna 1954 Koskinan ja vuonna 1958 jälleen Kukkosin kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 324 ja vuonna 1958 92 asukasta.
Haavikko koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista ja yhdestä kaksikerroksisesta asuintalosta. Lähistöllä sijaitseva karjatila on vailla käyttöä. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan sata henkeä. Kylän kautta kulkee Luutsan ja Kopolan (ven. "Pervoje Maja") välinen asfaltoitu maantie. Sieltä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun. Palveluihin kuuluu kauppa.
Bianca Schmidt

Bianca Schmidt (s. 23. tammikuuta 1990 Gera) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa 51 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Schmidt esiintyi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkueessa 19-vuotiaana helmikuussa 2009. Hän voitti Euroopan-mestaruuden vuosina 2009 ja 2013. Vuonna 2008 hän saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Seuratasolla Schmidt edustaa 1. FFC Turbine Potsdamia, jonka riveissä hän voitti Saksan mestaruuden vuosina 2009, 2010, 2011 ja 2012 sekä Mestarien liigan vuonna 2010. Vuosina 2012–2015 hän pelasi 1. FFC Frankfurtissa ja voitti Mestarien liigan vuonna 2015. Juniorina hän pelasi syntymäkaupunkinsa Geran seuroissa.
Radama I

Radama I (noin 1793 – 27. heinäkuuta 1828) oli madagaskarilaisen Imerinan valtakunnan hallitsija, josta tuli koko Madagaskarin ensimmäinen kuningas.
Radama oli Andrianampoinimerinan nuorin poika. Isänsä kuoltua vuonna 1810 hänestä tuli Imerinan hallitsija. Hän torjui naapurikansojen hyökkäykset ja ryhtyi laajentamaan valtakuntaansa Britannian tuella. Vuonna 1818 hän julistautui Madagaskarin kuninkaaksi.
Radama kutsui maahan englantilaisia lähetyssaarnaajia, jotka perustivat kouluja ja loivat latinalaiseen kirjaimistoon perustuvan malagassin kirjakielen. Hän uudisti maan armeijaa ja hallintoa eurooppalaisten asiantuntijoiden avulla. Radama alisti betsileot ja sakalavat ja valloitti saaren rannikkoseudut. Vuonna 1825 hän karkotti ranskalaiset Madagaskarin eteläosassa sijainneesta Fort Dauphinin (nykyinen Tolanaro) tukikohdasta.
Vain 36-vuotiaana kuollutta Radamaa seurasi valtaistuimella Ranavalona I, yksi hänen 12 vaimostaan.
Jyväskylän steinerkoulu

Jyväskylän steinerkoulu, aikaisemmin nimellä Jyväskylän Rudolf Steiner -koulu, on Jyväskylässä toimiva 1983 perustettu steinerkoulu. Koulu on yksiluokkasarjainen. Perustamisestaan lähtien koulu alkoi kasvaa luokan verran vuodessa, kunnes se tuli yhdeksänvuotiseksi 1991. Vastaava kasvu alkoi uudestaan vuonna 1997, kun kouluun päätettiin perustaa nelivuotinen lukio, joka oli Lahden Rudolf Steiner -koulun toimintayksikkö. Lukio oli kurssimuotoinen mutta luokallinen lukio, jossa eri lukioluokille oli kullekin omat luokkahuoneensa. Koulun ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat 2001. Sittemmin koulun lukio on lakkautettu. Toisaalta kouluun kuuluu nyt myös esikoululuokka.
Koulu on toiminut hyvin monissa osoitteissa Jyväskylän läntisissä kaupunginosissa. Perustettaessa se toimi ensin yksityisopetusryhmänä. Sen toimitilat ovat olleet kokonaan tai osittain muun muassa Pyssymiehenkadulla Kortemäessä, Kypärätiellä Kypärämäessä, Kukkumäessä Kilpisen koulun kanssa samassa rakennuksessa sekä silloisen Cygnaeuksen koulun kanssa samassa rakennuksessa Mäki-Matissa. Nykyään koulu toimii Mäki-Matissa osoitteessa Wilhelm Schildtin katu 2, esiluokka kuitenkin Kypärämäessä Kypärätiellä. Vuosina 2017–2018 Jyväskylän steinerkoulun rehtorina toimi Teppo Lairio. Nykyään koulun rehtorina toimiva Tomi Niiniketo astui virkaan vuonna 2018.