Friederike von Mecklenburg-Strelitz

Friederike Luise Caroline Sophie Alexandrine von Mecklenburg-Strelitz (2. maaliskuuta 1778 Hannover, Hannoverin vaaliruhtinaskunta – 29. kesäkuuta 1841 Hannover, Hannoverin kuningaskunta) oli saksalainen herttuatar ja Hannoverin kuningatar vuosina 1837–1841 kuningas Ernst Augustin puolisona. 
Suku ja koulutus.
Friederiken vanhemmat olivat Mecklenburg-Strelitzin herttua Kaarle II ja Hessen-Darmstadtin prinsessa Friederike Karoline Luise. Hänellä oli yhdeksän sisarusta, joista hän oli viidenneksi vanhin tytär. Hänen vanhempi sisarensa oli Preussin kuningatar Luise, jonka kanssa hän oli erittäin läheinen. Hänen isänsä sai Mecklenburgin suurherttuan tittelin 18. kesäkuuta 1815.
Friederiken äiti kuoli synnytyksen jälkeisiin komplikaatioihin 22. toukokuuta 1782 synnytettyään kymmenennen lapsensa. Kaksi vuotta myöhemmin 28. syyskuuta 1784 isä avioitui uudelleen leskensä nuoremman sisaren, Hessen-Darmstadtin prinsessa Charlotten kanssa. Liitto päättyi vain vuotta myöhemmin kun Charlotte kuoli synnytyksen aiheuttamiin komplikaatioihin 12. joulukuuta 1785.
Kahdesti leskeytynyt herttua Karl katsoi olevansa kykenemätön antamaan tyttärilleen asianmukaista kasvatusta ja koulutusta, joten hän lähetti Friederiken ja hänen vanhemmat sisarensa Charlotten, Theresen ja Luisen äidinpuoleisen isoäidin Hessen-Darmstadtin maakreivitär Maria Luisen luo. Tämä palkkasi tytöille sveitsiläisen kotiopettajatar Salomé de Gélieun, mikä osoittautui hyväksi ratkaisuksi. Herttua Karl lähetti myöhemmin myös kaksi poikaansa, Georgen ja Carlin isoäidin kasvatettaviksi.
Häntä pidettiin "Euroopan kauneimpana prinsessana", tai niin ranskalainen diplomaatti kertoi kotimaahan palauttuaan. Hänen aikansa jalosukuiset miehet olivat hänen jalkojensa juuressa. Friederike nautti heidän ihailustaan ​​ja elämästä suuressa mittakaavassa. Hän meni naimisiin kolme kertaa, mutta antoi myös suosiotaan muillekin ihailijoilleen.
Avioliitot.
Friederike avioitui kolme kertaa: ensin Preussin prinssi Ludwig Carlin kanssa, sen jälkeen Solms-Braunfelsin prinssi Friedrich Wilhelmin kanssa ja kolmannen kerran serkkunsa Ernst Augustin kanssa. Friederikestä tuli brittiläinen prinsessa ja Cumberlandin herttuatar solmittuaan vuonna 1815 avioliiton Ernestin, silloisen Cumberlandin herttuan, kanssa. Ernest oli kuningatar Charlotten ja Britannian kuninkaan Yrjö III:n, Friederiken isänpuoleisen tädin ja tämän puolison viides poika ja kahdeksas lapsi. 
Ensimmäinen avioliitto.
Friederiken isä halusi järjestää edullisia avioliittoja kaikille tyttärilleen ja käytti perheyhteyksiä näiden aikaansaamiseksi. Hessen-Darmstadtin prinsessa, Preussin kuningatar Frederika Luisa, Fredrik Vilhelm II:n puoliso, oli Friederiken äidin serkku. Friederiken isä esitti Preussin kuningasperheelle ajatuksen heidän lastensa välisistä avioliitoista, johon nämä suhtautuivat myönteisesti. Mecklenburg-Strelitzin nuoret herttuattaret tapasivat 14. maaliskuuta 1793 "sattumalta" Fredrik Villhelm II:n "Preußen"-teatterissa Frankfurt-am-Mainissa. Hänet valloitti välittömästi Friederiken ja Luisen sulokkuus ja viehkeys ja hän kutsui heitä "kahdeksi enkeliksi." Vireillä olevat avioliittoneuvottelut saivat vauhtia, ja vain viikkojen kuluessa asia ratkesi: Friederiken vanhin sisar Luise avioituisi kruununprinssi Friedrich Wilhelmin kanssa ja 15-vuotias Friederike avioituisi nuoremman veljen prinssi Ludwig Carlin kanssa.
Kaksoiskihlajaiset vietettiin Darmstadtissa 24. huhtikuuta 1793, vain muutama viikko sen jälkeen, kun sisarukset olivat tavanneet tulevan appensa teatterissa. Herttuatar Luise ja kruununprinssi Friedrich Wilhelm vihittiin Berliinin kaupunkilinnassa 24. joulukuuta. Kaksi päivää myöhemmin 26. joulukuuta herttuatar Friederike ja prinssi Ludwig vihittiin samassa paikassa.
Toisin kuin sisarensa, Friederiken avioliitto ei ollut onnellinen. Vaikka avioliitto kesti vain kolme vuotta Ludwigin sanottiin olleen mieluummin rakastajattariensa seurassa ja laiminlyöneen aviopuolisonsa kokonaan. Tämä oli Friederiken versio asiasta. Vastineeksi hän väitti aloittaneensa suhteen aviomiehensä sedän, prinssi Ludwig Ferdinandin kanssa. Huolimatta miehensä väitetyistä laiminlyönnistä Friederike synnytti hänelle kolme lasta yhtä monessa vuodessa: Friedrich vuonna 1794; vain lyhyen aikaa elänyt poika Carl vuonna 1795 ja tytär Friederike vuonna 1796.
Vuonna 1795 kuningas Fredrik Vilhelm II nimitti Ludwigin 1. rakuunarykmentin päälliköksi, joka oli sijoitettu Schwedtiin. Vuotta myöhemmin 23. joulukuuta 1796 hän kuoli kurkkumätään. 
Nuorin lapsi Friederike oli tuolloin alle kolmen kuukauden ikäinen, ja vanhin poika Friedrich oli tuskin kaksivuotias. Ludwigin kuoleman jälkeen tämän isä antoi Friederikelle asunnon ja riittävät tulot, ja hän muutti kolmen lapsensa kanssa Berliinin lähellä sijaitsevaan Schönhausenin linnaan. Friederike oli aviomiehensä kuolemasta vain järkyttynyt, ei surrut häntä ja kaikenlaisesta hauskanpidosta pitävänä sekä rohkeana nuorena naisena hänellä oli tiettävästi miessuhteita.
Kihlaus.
Vuonna 1797 Friederike kihlautui epävirallisesti serkkunsa prinssi Adolfin kanssa, joka oli Yrjö III:n ja kuningatar Charlotten, Friederiken isänpuoleisen tädin seitsemänneksi vanhin poika. Prinssi Adolf pyysi isänsä suostumusta avioliittoon. Kuningas ei kieltänyt hänen suostumustaan, vaan pyysi poikaansa odottamaan, kunnes sota Ranskaa vastaan olisi ohitse. Suhde päättyi lopulta, kun levisi huhuja, että joko Adolf oli tarjoutunut vapauttamaan Friederiken kihlauksesta tai – kuten kuningatar Charlotte uskoi – Friederike oli hylännyt hänet toisen miehen vuoksi.
Toinen avioliitto.
Keväällä 1798 leskeytynyt Friederike tuli raskaaksi. Lapsen isä ei välttämättä ollut Solms-Braunfelsin prinssi Friedrich Wilhelm, joka kuitenkin tunnusti isyytensä ja pyysi tämän kättä. Avioliittotarjous hyväksyttiin nopeasti skandaalin välttämiseksi. Pari avioitui 10. joulukuuta 1798 (toisten tietojen mukaan 7. tammikuuta 1799) Berliinissä ja muutti välittömästi Ansbachiin. Helmikuun lopussa 1799 Friederike synnytti tyttären, joka eli vain kahdeksan kuukautta. Pettynyt ja katkera prinssi Friedrich Wilhelm palasi vanhaan epäsäännölliseen elämäntapaansa, masentui ja alkoholisoitui. Heille syntyi vielä viisi lasta lisää. Vuonna 1805 hän erosi kenraalimajurina viimeisimmästä armeijan virastaan "terveyssyistä", joita puoliso oli Preussin kuninkaalta sisarensa Luisen avulla anelemalla hänelle hankkinut. Friedrich Wilhelm oli mielisairas. Friederike joutui elättämään perheensä omilla varoillaan sen jälkeen, kun hänen entinen lankonsa Fredrik Vilhelm III kieltäytyi uusimasta hänen vuosirahaansa Preussin leskiprinsessana. Friederiken lanko ja perheen pää Wilhelm Christian, Solms-Braunfelsin prinssi, neuvoi häntä eroamaan täydellä suostumuksellaan. Hän ja aviomies kuitenkin kieltäytyivät. 
Kolmas avioliitto.
Toukokuussa 1813 vieraillessaan setänsä herttua Carlin luona Neustrelitzissä, prinssi Ernest Augustus, Cumberlandin ja Teviotdalen herttua, kuningas Yrjö III:n viides poika, tapasi serkkunsa Friederiken, ja rakastui tähän. Herttua Karl teki tyttärelleen selväksi, että eroaminen Solms-Braunfelsin prinssistä olisi ehdottoman järkevää ja että näki avioliiton englantilaisen prinssin kanssa tälle suurena tilaisuutena. Seuraavien kuukausien aikana Friederike pohti Ernestin aikomuksia ja mahdollisia vaikutuksia omaan tilanteeseensa. Kun kuudennen liittokunnan voiton jälkeen Leipzigin taistelussa Ernest vietti muutaman päivän Neustrelitzissä, häntä tervehdittiin innostuneesti. Friederike pyysi Preussin kuninkaalta hyväksyntää avioerolleen Solms-Braunfelsin prinssi Friedrich Wilhelmistä. Kaikki osapuolet olivat asiasta yhtä mieltä, kuten myös Solms-Braunfelsin prinssi. Tämän äkillinen kuolema 13. huhtikuuta 1814 teki avioeron kuitenkin tarpeettomaksi. Jotkut pitivät prinssin kuolemaa hieman liian kätevänä tapahtumana, ja epäilivät, että Friederike oli myrkyttänyt hänet. Elokuussa 1814 kihlauksesta Ernestin kanssa ilmoitettiin virallisesti. Kun Ernestin vanhin veli prinssihallitsija George antoi suostumuksensa avioliittoon, Friederike ja Ernest vihittiin 29. toukokuuta 1815 Neustrelitzin seurakunnan kirkossa. Pariskunta matkusti Isoon-Britanniaan ja avioitui uudelleen 29. elokuuta 1815 Carlton Housessa Lontoossa.
Kuningatar Charlotte vastusti katkerasti avioliittoa, vaikka tuleva miniä oli myös hänen veljentyttärensä. Hän kieltäytyi tulemasta häihin ja neuvoi poikaansa asumaan Englannin ulkopuolella puolisonsa kanssa. Friederike ei koskaan saanut kuningattaren suosiota, koska Charlotte kuoli vuonna 1818 ilman että heidän välejä oli ehditty sovitella. Avioliiton aikana Ernestin kanssa hän synnytti kolme lasta, joista vain yksi poika jäi eloon. Hänestä tuli Hannoverin kuningas Yrjö V.
Hannoverin kuningatar.
Yhdistyneen kuningaskunnan ja Hannoverin kuningas Vilhelm IV kuoli 20. kesäkuuta 1837 ilman laillista miespuolista perillistä. Hänen perillisensä oli veljentytär prinsessa Alexandrina Victoria, mutta koska Hannoveria oli hallittu puolisaalaisen esikoisoikeuslain alaisuudessa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ajoista lähtien, Victoria ei naisena voinut periä Hannoverin valtaistuinta. Seuraava miespuolinen perillinen oli Ernest Augustus, kuningas Vilhelmin veli, josta tuli Hannoverin kuningas ja Friederikestä hänen kuningatarpuolisonsa.
Perintö.
Kuningatar Friederike kuoli 63-vuotiaana lyhyen sairauden jälkeen vuonna 1841 Altes palaisissa Hannoverissa. Ernst August ei koskaan toipunut vaimonsa kuolemasta. Hoviarkkitehti Georg Ludwig Friedrich Laves sai kuninkaalta käskyn rakentaa mausoleumi puolisolleen ja itselleen Herrenhausenin palatsin kappelin puutarhaan. Hän antoi myös kuninkaalliset määräykset Leineschloss-palatsin lähellä sijaitsevan keskusaukion muuttamisesta ja nimesi sen uudelleen "Friederikenplatziksi" hänen kunniakseen. Ida Arenholdin perustama "Friederikenstift" -sairaala on nimetty kuningatar Friederiken mukaan.
Lapset.
Ensimmäisestä avioliitosta 1793 Preussin prinssi Ludwig Carlin (1773–1796) kanssa, joka oli Fredrik Vilhelm II:n ja kuningatar Friederike Luisan poika:
Toisesta avioliitosta 1798 Solms-Braunfelsin prinssi Friedrich Wilhelmin kanssa:
Kolmannesta avioliitosta 1815 Ernst Augustin kanssa: