tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jakub Malý

Jakub Malý (s. 1. huhtikuuta 2002 Brno) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tšekin Maxa ligassa pelaavaa SK Horácká Slavia Třebíčiä. Malý on pelannut 30 Extraliga-ottelua HC Kometa Brnon joukkueessa.
Ura.
Seuraura.
Malý on HC Kometa Brnon oma kasvatti. Hän oli seuran C-nuorten sisäisen pistepörssin viides kaudella 2016–2017 tehopisteillä 14+13=27 ja neljäs kaudella 2017–2018 tehopisteillä 11+21=32. Kaudella 2019–2020 Malý oli tehoilla 13+15=28 Kometa Brnon A-nuorten viidenneksi tehokkain pelaaja DHL Cupissa.
Kauden 2020–2021 Malý pelasi suurimmaksi osaksi HC Kometa Brnon A-nuorissa sekä Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Chance Ligassa SK Horácká Slavia Třebíčin joukkueessa. Hän debytoi kauden aikana myös Kometa Brnon Extraliga-joukkueessa, jossa Malý pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä. Pääsarjadebyyttinsä hän teki 4. joulukuuta 2020 HC Olomoucia vastaan.
Kaudeksi 2021–2022 Malý nimitettiin HC Kometa Brnon A-nuorten varakapteeniksi. Hän oli tehopisteillä 29+43=72 joukkueen toiseksi paras pistemies. Malý pelasi kauden aikana myös 12 Extraliga-ottelua ja teki yhden, uransa ensimmäisen tehopisteen 13. helmikuuta 2022 Rytíři Kladnoa vastaan, kun hän syötti Michal Gulašin ajassa 19.08 tekemän 2–2-tasoitusmaalin.
Maajoukkueura.
Malý on pelannut Tšekin nuorten maajoukkueessa kaksi ottelua ilman tilastomerkintöjä.
Tilastot.
Lähde:
Niina Junttila

Niina Junttila (s. 1973) on suomalainen kasvatuspsykologian professori Turun yliopistossa. Hän on myös Opetushallituksen opetusneuvos tehtävänään lasten ja nuorten hyvinvoinnin edistäminen peruskoulussa ja varhaiskasvatuksessa.
Junttila on tutkinut muun muassa yksinäisyyttä ja lasten ja nuorten hyvinvointia. Hänen teoksensa "Kavereita nolla – Lasten ja nuorten yksinäisyys" oli Kanava-palkintoehdokkaana 2015.
Voznesenskin piiri

Voznesenskin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Mykolajivin alueella. Piiri perustettiin alkujaan vuonna 1923. Nykyään – vuoden 2020 aluelaajennusten jälkeen – Voznesenskin piiri rajoittuu idässä Baštankan piiriin, etelässä Mykolajivin piiriin, lännessä Odessan alueeseen (Berezivkan piiri) sekä pohjoisessa Pervomaiskin piiriin ja Kirovohradin alueeseen. Piirin hallinnollinen keskus on Voznesenskin kaupunki (34 050 as., 2021).
Voznesenskin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Mykolajivin alueen piirien lukumäärän neljään. Voznesenskin piirin pinta-alaksi tuli 6 152,7 neliökilometriä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi Voznesenskin piirin väkiluvuksi 178 336 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 58,1 prosenttia piirin asukkaista (103 591 as.), eli kahden kaupungin (Voznesensk, Pivdennoukrajinsk) ja seitsemän kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on huomattavasti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi.
Villaines-les-Prévôtes

Villaines-les-Prévôtes on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 13 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Pierren ja Saint-Paulin kirkko on rakennettu 1300- ja 1400-luvuilla. Muita kunnan nähtävyyksiä ovat kirkon vieressä oleva ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneiden muistomerkki sekä kaksi valurautaista suihkulähdettä. Kunnan alueella oli keskiajalla linna, mutta enää siitä ei ole mitään jäljellä. Linna puolusti vuonna 1364 Tard-Venuksen ryöstäjiä vastaan.
Australian perustuslaki

Australian perustuslaki ("Constitution of Australia") toimii Australian ylimpänä lakina. Australian perustuslaki on kirjoitettu perustuslaki, toisin kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Uudessa-Seelannista, joilta kirjoitettu perustuslaki puuttuu. Perustuslaki tuli voimaan 1. tammikuuta 1901 ja se antoi kuudelle siirtokunnalle osavaltion aseman uudessa liittovaltiossa. 
Perustuslaissa Australia määritellään perustuslailliseksi monarkiaksi ja liittovaltioksi, ja siinä määritellään liittovaltion ja osavaltioiden suhteet sekä toimeenpanovallan, lainsäätäjän ja oikeuslaitoksen rakenne ja toimivalta. Poikkeuksellisesti Australian perustuslaissa ei ole lueteltu yksilönoikeuksia ("Bill of Rights"), joskin ne saattavat löytyä maan joidenkin osavaltioiden perustuslaeista. 
Perustuslaissa taataan vain viisi yksilönoikeutta:
Sanan- ja ilmaisunvapautta ei löydy Australian perustuslaista sellaisenaan. Australian perustuslakia voidaan muuttaa vain kansanäänestyksissä ja kansanäänestyksessä vaaditaan tuplaenemmistö; sekä enemmistö australialaisista äänestäjistä että enemmistö äänestäjistä enemmistöstä osavaltioista täytyy kannattaa perustuslain muutosta.
Perustuslaki laadittiin 1890-luvulla useissa konventeissa, joita järjestivät kuuden Brittiläisen imperiumin dominioiden edustajat Australiassa. Lopullinen luonnos hyväksyttiin sitten kansanäänestyksessä, ja se tarvitsi myös Britannian parlamentin Westministerin suostumuksen.
Australian perustuslain 6. kohta, jossa määritellään Australiaan kuuluvat alueet, mahdollistaa Uuden-Seelannin liittymisen yhdeksi Australian osavaltioksi. Vuonna 1901 Uuden-Seelannin valtuuskunta kuitenkin hylkäsi ehdotuksen Australiaan liittymisestä. Yhtenä syynä olivat näiden kahden eriävät kauppaintressit. Vapaakauppasopimus Australian ja Uuden-Seelannin välillä allekirjoitettiin vuonna 1965.
Pervomaiskin piiri

Pervomaiskin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan keskiosassa Mykolajivin alueella. Piiri perustettiin alkujaan vuonna 1923. Nykyään – vuoden 2020 aluelaajennusten jälkeen – Pervomaiskin piiri rajoittuu pohjoisessa Kirovohradin alueeseen, idässä ja etelässä Voznesenskin piiriin, lounaassa ja lännessä etelässä Odessan alueeseen (Berezivkan ja Podilskin piirit). Piirin hallinnollinen keskus on Pervomaiskin kaupunki (63 377 as., 2021).
Pervomaiskin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Mykolajivin alueen piirien lukumäärän neljään. Pervomaiskin piirin pinta-alaksi tuli 3 792,5 neliökilometriä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi Pervomaiskin piirin väkiluvuksi 147 757 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 59,0 prosenttia piirin asukkaista (87 176 as.), eli Pervomaiskin kaupungin ja neljän kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on huomattavasti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi.
Marcelo Valle Silveira Mello

Marcelo Valle Silveira Mello (s. 9. elokuuta 1985 Brasília) on brasilialainen tietoturvahakkeri. Hänet pidätettiin yllytyksestä väkivaltaan Operação Bravatan aikana vuonna 2018. Hän istuu tällä hetkellä 41 vuoden tuomiota.
Entinen IT-opiskelija Mello on edistänyt väkivaltaa sekä murha- ja pedofiliakuvien julkaisemista vuodesta 2005, jolloin hän oli aktiivinen sosiaalisessa verkostossa Orkut. Vuonna 2009 hän oli ensimmäinen brasilialainen, joka kampanjoi julkisesti vihaan ja rasismiin perustuvien rikosten puolesta Internetissä, ja hänet asetettiin tämän seurauksena syytteeseen. Hänet tuomittiin vuodeksi ja kahdeksi kuukaudeksi vankeuteen, mutta hän jäi vapaaksi, koska hänen asianajajansa vetosivat mielenterveysongelmiin. Hänen väitetään olleen yhteyttä Wellington Menezes de Oliveiraan, joka tappoi 12 lasta Tasso da Silveiran kunnallisessa koulussa Realengossa Rio de Janeirossa vuoden 2011 Realengo-ampumisessa.
Mello pidätettiin vuonna 2012, vapautettiin vuonna 2013 ja pidätettiin uudelleen vuonna 2018 asuessaan Curitibassa. Useiden vuosien ajan hän uhkasi ja hyökkäsi argentiinalaista Dolores Aronovichia, Cearán liittovaltion yliopiston professoria, vastaan, joka tuomitsi Mellon käytännöt. Aronovitšin toimet saivat aikaan vuonna 2018 hyväksytyn lain 13 642/2018, joka tunnetaan nimellä Lei Lola ja joka valtuutti liittovaltion poliisin tutkimaan verkossa tapahtuvaa naisvihaa.
Mika Kotiranta

Mika Martti Johannes Kotiranta (s. 28. heinäkuuta 2000 Liperi) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja häntä valmentaa Tuomo Lehtinen.
Kotiranta on saavuttanut Kalevan kisoissa kultaa 5 000 metrillä 2022 sekä 10 000 metrillä 2022 ja 2023. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai 3 000 metrin juoksussa kultaa 2024 ja 2025. ja hopeaa 2022. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut neljällä kilometrillä henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa 2022 ja 2024 sekä joukkuekilpailussa kultaa 2024 ja hopeea 2022. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 1 500 metrin viestissä hopeaa 2019 ja pronssia 2018 sekä 4 000 metrin viestissä hopeaa 2021 ja 2022.
Kotiranta sijoittui maastojuoksun EM-kilpailujen alle 20-vuotiaiden sarjassa 46:nneksi 2018 ja 33:nneksi 2019 sekä alle 23-vuotiaiden sarjassa 50:nneksi 2022. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän oli 5 000 metrillä kolmastoista. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän oli 10 000 metrin B-erässä kuudestoista. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2021.
Kotirannan ennätys 3 000 metrillä on 7.55,84 (Sollentuna 25. tammikuuta 2025, hallissa), 5 000 metrillä 13.40,67 (Heusden, Belgia 2. heinäkuuta 2022) ja 10 000 metrillä 29.10,69 (Tukholma 2. syyskuuta 2023).
Ahon koulu

Ahon koulu oli entisen Jalasjärven kunnan Jokipiissä vuosina 1924–1993 toiminut alakoulu.
Historiaa.
Jokipiin ensimmäinen kansakoulu oli vuonna 1904 aloitettu Harrin koulu, jota kävivät myös Ahonkylän lapset. Omaa koulua Ahoon ryhdyttiin puuhaamaan vuonna 1924, ja koulunpito aloitettiin Ilmari Iso-Ahon talon tuvassa. Opettajan käytössä oli kaksi peräkamaria. Koulua kutsuttiin ensin Lapiolahden yläkansakouluksi, mutta nimi muutettiin vuonna 1927 Ahon kouluksi. Oma koulutalo vihittiin käyttöön huhtikuussa 1929, ja kouluruokaa alettiin tarjota uuden keittolan myötä syksystä 1936.
Ensimmäiseksi opettajaksi valittiin Hanna Hakkari, joka työskenteli Ahon koululla 40 vuotta, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1964. Hänen äitinsä Saimi toimi koulun vahtimestarina. He asuivat koululla ja osallistuivat kylän elämään aktiivisesti. Hanna Hakkari tunnettiin koulun puutarhan taitavasta hoitamisesta ja kylän sekakuorotoiminnasta.
Ahon koulun opettajaksi vuonna 1960 valittu Juho eli Jussi Autio ehti olla Hakkarin työtoverina muutaman vuoden ajan. Opettajapariskunta Marja-Leena (Maisa) ja Juho Autio asuivat ja opettivat Ahon koululla eläkevuosiinsa saakka. Kun koulunpito loppui vuonna 1993, heidän poikansa osti koulutalon Jalasjärven kunnalta ja remontoi sen perheensä kodiksi ja musiikkialan yrityksensä studiotiloiksi.
Erkki M. Pekkinen

Erkki Matti Pekkinen (10. elokuuta 1923 Jaakkima – 19. marraskuuta 2008 Espoo) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Pekkisen vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Pekkinen ja Anna Tyyne Pakkanen ja puoliso vuodesta 1949 Annaliisa Kanervikko. Pekkinen toimi kotitilallaan maanviljelijänä sotiin asti, mutta joutui evakkona Tornioon. Sotien jälkeen hän muutti Isoonkyröön, kävi talonrakentajakurssin ja toimi kirvesmiehenä. Rakennusmestariksi Pekkinen valmistui Vaasan teknillisestä koulusta vuonna 1947 ja meni sitten Helsinkiin Pellonraivaus-yhtiöön rakennusmestariksi.
Pellonraivaus Oy:ssä Pekkinen perehtyi maanrakennusalaan, mutta päätyi työntutkijaksi. Työskenneltyään rakennusmestarina kahdessa eri rakennusyhtiössä hän perusti kumppanien kanssa maanrakennusalan yrityksen vuonna 1960. E. M. Pekkinen -yhtiöstä tuli alallaan huomattava, sen suurimpia urakoita 1970-luvulla oli Jorvin sairaalan perustustyöt, 1980-luvulla Puotilan metroasema ja 1990-luvulla Stockmannin Tapiolan tavaratalon laajennusurakka. Yrityksensä toimitusjohtajana Pekkinen työskenteli vuoteen 1987 asti. Pekkinen oli myös alansa merkittävä vaikuttaja. Hän oli perustamassa Maa- ja Vesirakennustyönantajain Liittoa, toimi Suomen Rakennusmestarien liiton puheenjohtajana ja Suomen Maanrakentajain Keskusliiton valtuuskunnan puheenjohtajana. Teollisuusneuvoksen arvonimen Pekkinen sai vuonna 1975 ja rakennusalan Rakeva-palkinnon vuonna 1989.
Ingvald

Ingvald on alkuperältään muinaisruotsalainen miehen etunimi. Se on muodostettu muinaisskandinaavisen jumalan nimestä Ing sekä ’valtaa’ ja ’hallitsemista’ tarkoittavasta sanasta "vald" ja tarkoittaa siis ’Ing-jumalan avulla hallitsevaa’.
Suomessa nimi Ingvald on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 lopuun mennessä 749 henkilölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Ingvaldin nimipäivä on 26. helmikuuta, joka on myös Ingvarin nimipäivä. Nimi lisättiin suomenruotsalaiseen kalenteriin vuonna 1995.
Novatorskajan metroasema

Novatorskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 7. joulukuuta 2021.
Jevhen Hrebinka

Jevhen Pavlovytš Hrebinka (; 2. helmikuuta 1812 Ubižyštše Pultavan alue – 15. joulukuuta 1848 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli ukrainalainen kirjailija.
Hrebinka edusti romantiikkaa. Hän asui vuodesta 1834 Pietarissa, jossa hän toimi kirjallisuudenopettajana ja oli yhteydessä kirjallisiin piireihin. Hän tuki Ukrainan kansallisrunoilijaksi sittemmin tulleen Taras Ševtšenkon runokokoelman "Kobzarin" saamista julkaistuksi. Hrebinka kirjoitti sekä ukrainaksi että venäjäksi tekstejä, jotka ilmestyivät aluksi aikakauslehdissä ja kalentereissa. Hänen faabelikokoelmansa ilmestyi Moskovassa 1834, ja se kuuluu Ukrainan kirjallisuuden parhaisiin eläintarinoiden kokoelmiin. Hän kirjoitti runoja, jotka muuttuivat sittemmin kansanlauluiksi. Venäjän kirjallisuudessa hän asettuu niin sanottuun Ukrainan koulukuntaan.
Tunnustuksia.
Hrebinkan kaupunki, joka sijaitsee Pultavan alueen länsiosassa noin 16 kilometrin päässä Jevhen Hrebinkan synnyinseudusta, on nimetty kirjailijan mukaan.
Kunniakierros (elokuva)

Kunniakierros on Lotta-Kaisa Riistakosken ohjaama ja käsikirjoittama dokumentti- ja lyhytelokuva vuodelta 2019.
Elokuva on urheiludokumentti, joka käsittelee vuonna 1950-perustetun Juvan Pallo -pesäpalloseuran historiaa sekä sen pelaajien sekaantumista pesäpallon sopupeliskandaaliin.
Okeanos (albumi)

Okeanos on siilinjärveläisen Aavikko-yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2016.
Peilaaja

Peilaaja: Kulttuurin ja mielipiteiden peilaaja () on Kotkassa ilmestynyt kulttuurilehti. Se ilmestyi vuoteen 1996 painettuna, ensin vuosikirjana 1985–1988, sitten neljä kertaa vuodessa. Sitä julkaisi ensin vuodesta 1982 alkaen Kotkan Kirjakahvilayhdistys ja 1994 alkaen Kymen läänin kirjailijayhdistys Paltta. 
Vuosina 1997–2000 lehti () ilmestyi kaksi kertaa vuodessa verkossa, julkaisijana Kotkassa Nykytaiteen ystävät ry., ja se sai uuden alanimekkeen Kulttuurilehti.
Candiolo

Candiolo () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 5 650 asukasta.
Monopoly (albumi)

Monopoly on siilinjärveläisen Aavikko-yhtyeen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 15. helmikuuta 2019.
Urheiluhenki

Urheiluhenki tai urheilumieli tarkoittaa sellaista asennoitumista ja käyttäytymistä, joka osoittaa kunnioitusta pelin sääntöjä ja vastapelaajia kohtaan.
Urheiluhenki on sääntöjen noudattamista, eettisyyttä ja rehellisyyttä sekä hyväntahtoisuutta vastustajaa kohtaan. Urheiluhenkeä osoittavia tekoja ovat esimerkiksi arvokas käyttäytyminen häviön hetkellä ja nöyryys voiton hetkellä, vastustajan kätteleminen ja kehuminen pelin jälkeen, käden ojentaminen kaatuneelle vastustajalle sekä taputtaminen loukkaantuneelle vastustajalle hänen ilmaistuaan olevansa kunnossa.
Olympiavalan lausuja lupaa kaikkien kilpailijoiden nimissä urheilla oikeassa urheiluhengessä.
Urheiluhengen osoittamisesta myönnettäviä tunnustuspalkintoja ovat muun muassa Waltteri Immonen -palkinto, Raimo Kilpiö -palkinto, Sports Illustratedin Vuoden urheilija -palkinto, James E. Sullivan Award, Lady Byng Memorial Trophy, Lou Gehrigin muistopalkinto ja Bill Masterton Memorial Trophy.
Lylysjärvi

Lylysjärvi on järvi Mikkelissä Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelin keskustasta on 42 kilometriä etelään.
Maantiede.
Lylysjärvi on kaakkois–luoteissuuntainen. Pääaltaan pituus on 3,4 kilometriä, järveen kuuluu myös pääaltaan eteläpuolinen Pauni, jonka pinta-ala on noin 15 hehtaaria. Lylysjärven selkäveden eteläpuolella niemimaat jakavat allasta lahdiksi (Kotalahti, Kenkälahti). Järven pohjoisimman osan muodostaa Pohjoispäänlahti. Pääaltaan eteläosassa sijaitsee Sommonlahti. Lylysjärven keskellä on 10–15 metriä syvä vyöhyke, joka käsittää noin kymmenesosan järven pinta-alasta. Järven eteläosan Sommonlahti ja Pauni ovat matalia.
Lylysjärven saariluku on kuusi. Saaret ovat pinta-alaltaan pieniä. Lylysjärven rannat ovat metsäisiä, pientaloja on jonkin verran.
Lylysjärveen virtaa laskuoja lännestä Kuivajärveltä (87,2 metriä mpy) Suolammen ja Harviolammen kautta. Luoteesta laskee Pahalampi (87,3 metriä mpy). Lylysjärvi laskee Paunin kaakkoiskolkasta Pahaojaa kaakkoon Lahnaveteen (78,4 metriä mpy).
Lylysjärven vesitilavuus on 12 862 000 kuutiometriä.
Lylysjärvi (04.142.1.003) kuuluu Kiesilänjoen-Mustionjoen alueeseen (04.142), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kuolimon valuma-alue (04.14) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Lylysjärvi on toiseksi laajin Kiesilänjoen-Mustionjoen alueen 28:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä edeltää Kukasjärvi ja seuraa Kuivajärvi.
Luhangan Laulajat

Luhangan Laulajat on säveltäjä Toni Edelmannin vuonna 2006 perustama luhankalainen sekakuoro. Kuoronjohtajana toimii Marjo Merivirta. 
Luhangan Laulajat on esiintynyt useissa paikallisissa tapahtumissa ja tehnyt vierailuja muiden paikkakuntien kirkkoihin. Kuoro on esiintynyt myös Samuli Edelmannin virsilevyillä. 
Toni Edelmann on julkaissut yhdessä Luhangan Laulajien kanssa kaksi teosta: vuonna 2009 "Luhangan kylälaulukirjan" sekä vuonna 2010 kokoelma-albumin "Luhanka – Kotikyläni."
Vuonna 2022 kuoro juhlisti 15-vuotista aktiivisuutta pitämällä Luhangan kesäkirkossa juhlakonsertin. Paikalle saapui noin 130-150 katsojaa ympäri lähikuntia.
Kinkjärvi

Kinkjärvi on niemien pirstoma metsäjärvi Mikkelissä Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 2,1 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelin keskustasta on 39 kilometriä etelään.
Maantiede.
Kinkjärven polveilevan rantaviivan pituus on 19 133 metriä. Järvi koostuu läntisestä Lemetinselästä, jonka itäpuolella sijaitsee usean kymmenen hehtaarin laajuinen selkävesi, jota Puolaniemi ja Hyypiönniemi erottavat itäisistä Myllynlahdesta ja Kelvottomanlahdesta. Järven keskiosasta kaakkoon työntyy kapea Rapalahti. Pohjoisrannalla Koppelniemen ja Kuikkoniemen välissä sijaitsee kapea Kuikkolahti. Noin kahdeksasosa Kinkjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat järven länsi- ja keskiosassa.
Kinkjärven saariluku on seitsemän. Laajin saari on noin hehtaarin laajuinen Suursaari järven itäosaan johtavan Tokeensalmen länsipuolella.
Kinkjärveen virtaa laskuoja lännestä Hämeenjärveltä (83,8 metriä mpy) Ylälammen ja Alalammen kautta. Etelästä laskee Pahalampi (87,3 metriä mpy) Rapalahden länsirannalle. Kinkjärvi laskee Myllynlahden pohjoiskolkasta pohjoiseen Maijärveen (77,8 metriä mpy), joka laskee Ryöpänjokea Kuolimon Kuhalahdenselälle.
Kinkjärven vesitilavuus on 10 663 000 kuutiometriä.
Kinkjärvi (04.148.1.002) kuuluu Ryöpänjoen valuma-alueeseen (04.148), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kuolimon valuma-alue (04.14) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Kinkjärvi on laajin Ryöpänjoen valuma-alueen 12:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Hämeenjärvi.
Kamjansken piiri

Kamjansken piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan Dnipropetrovskin alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923. Heinäkuun 2020 alueuudistuksessa luotiin uusi Kamjansken piiri. Se muodostettiin kolmesta samalla lakkautetusta piiristä (Kryntškyn, Pjatyh’atkyn ja Verh’nodniprovskin piirit), Kamjansken ja Žovti Vodyn kaupunkipiireistä sekä Vilnohirskin kaupungista. Uusi piiri rajoittuu idässä Dnipron piiriin ja etelässä Kryvyi Rihin piiriin. Lännessä naapurina on Kirovohradin alueen Oleksandrijan piiri ja pohjoisessa Kamjansken tekojärvi. Piirin hallinnollinen keskus on Kamjanske (229 794 as., 2021). Kaupunki ja piirin itäosat kuuluvat Dnipron suurkaupunkialueeseen.
Kamjansken piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Dnipropetrovskin alueen piirien lukumäärän seitsemään. Tällöin Kamjansken piiriä laajennettiin alueliitoksin ja uudeksi pinta-alaksi tuli 4 803,4 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Kamjansken piirin väkiluvuksi 430 066 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin prosenttia piirin asukkaista (370 276 as.), eli kuuden kaupungin (Kamjanske, Pjatyh’atky, Verh’ivtseve, Verh’nodniprovsk, Vilnohirsk, Žovti Vody) ja seitsemän kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Synelnykoven piiri

Synelnykoven piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan Dnipropetrovskin alueella. Piiri perustettiin alkujaan vuonna 1923. Nykyinen, huomattavasti laajennettu piiri on muodostettu Ukrainan aluehallinnon uudistuksen yhteydessä heinäkuussa 2020. Piiri rajoittuu lännessä Dnipron piiriin, pohjoisessa Novomoskovskin ja Pavlohradin piireihin sekä Harkovan alueen Lozovan piiriin, idässä Donetskin alueeseen (Kramatorskin ja Pokrovskin piirit), sekä etelässä Zaporižžjan alueeseen. Piirin hallinnollinen keskus on Synelnykove (30 021 as., 2021).
Synelnykoven piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Dnipropetrovskin alueen piirien lukumäärän seitsemään. Tällöin Synelnykoven piiriä laajennettiin alueliitoksin ja uudeksi pinta-alaksi tuli 6 467,2 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Synelnykoven piirin väkiluvuksi 202 711 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 57,4 prosenttia piirin asukkaista (116 267 as.), eli kahden kaupungin (Peršotravensk 27 573 as., ja Synelnykove) sekä 13 kaupunkityyppisen taajaman väestö. Kaupunkityyppisistä taajamista suurimpia ovat Ilarionove (8 744 as.), Mezhova (7 153 as.), Petropavlivka (6 769 as.), Pokrovske (9 609 as.) ja Vasylkivka (11 439 as.). Ennen vuoden 2020 alueuudistusta, Synelnykoven piiri kattoi huomattavasti suppeamman alueen ja piirin väkiluku oli roimasti pienempi (2017 väestöarvio: 38 013 as.).
Historia.
Hyökkäyssotansa (2022-) aikana Venäjä on kohdistanut sotilaallisia iskuja myös Synelnykoven piiriin. Esimerkiksi Ukrainan itsenäisyyspäivänä 24. elokuuta 2022 Venäjä teki ainakin 25 siviiliä surmanneen ja 31:tä haavoittaneen ohjusiskun Tšaplynen () kaupunkityyppisen taajaman rautatieasemalle ja aseman ympäristöön. Kuolonuhrien joukossa oli myös lapsia.
Betonitarha

Betonitarha on rap- ja r'n'b-artisti Hassan Maikalin debyyttialbumi, joka julkaistiin 21. toukokuuta 2021.
Sinnamary

Sinnamary on kaupunkikunta Ranskan Guayanassa. Se sijaitsee lähellä samannimisen joen suuta 115 kilometriä Cayennesta luoteeseen. Kunnassa on 3 000 asukasta (vuonna 2019).
Sinnamaryn kunnan pinta-ala on 1 340 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Kouroun, etelässä Saint-Élien ja lännessä Iracoubon kuntiin sekä pohjoisessa Atlantin valtamereen. Sinnamary kuuluu Savanesin kuntayhtymään.
Seudun kanta-asukkaat ovat karibeja. Ranskalaiset saapuivat sinne vuonna 1624 ja hollantilaiset miehittivät sen vuosina 1657 ja 1664. Uudisasukkaiden harjoittama karjanhoito perustui orja- ja myöhemmin vankityövoimaan. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa tärkeimmäksi elinkeinoksi muodostui kullankaivu. Vuonna 1955 Sinnamaryyn tuotiin indonesialaisia viljelemään riisiä. Nykyään paikkakunta tunnetaan lähinnä käsityöläisistään.
Sinnamaryn kautta kulkee Cayennen ja Saint-Laurent-du-Maronin välinen maantie N1. Kaupungin lähellä on lentokenttä. Kunnan alueella sijaitsee Petit-Sautin vesivoimalaitos. Sinnamaryjoen estuaari on 284 neliökilometrin laajuinen Ramsar-alue, jonka eläinlajeihin kuuluvat lamantiini, liemikilpikonna, silmälasi- ja kääpiökaimaani sekä kanadansirrin kaltaiset muuttolinnut.
Nikolai Knyžov

Nikolai Aleksandrovitš Knyžov (; s. 20. maaliskuuta 1998 Kemerovo, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka edustaa tryoutilla NHL-joukkue Pittsburgh Penguinsia. Hän on varaamaton pelaaja ja teki San Jose Sharksin kanssa sopimuksen heinäkuussa 2019. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja hänen kätisyytensä on vasen. Knyžov on pelannut urallaan 71 NHL:n runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt kolme maalia ja kahdeksan syöttöä eli 11 tehopistettä. Ennen NHL-uraansa Knyžov pelasi kolme KHL-ottelua SKA Pietarin joukkueessa. Tilastot päivitetty 13. kesäkuuta 2023. Elokuussa 2024 Knyžov siirtyi tryout-sopimuksella Pittsburgh Penguinsiin. Knyžov kuului Venäjän joukkueesen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018.
Blackguard

Blackguard on Denigraten kolmas albumi. Se julkaistiin 22. huhtikuuta 2022.
Sinnamary (joki)

Sinnamary on Atlantin valtamereen laskeva joki Ranskan Guayanassa. Sen pituus on 290 kilometriä, valuma-alue 6 565 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 300 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Saülin kylän läheltä ja virtaa koskien ja suvantojen läpi keskellä sademetsää. Lähes koskematon yläjuoksu kuuluu Guayanan Amazonian kansallispuistoon. Alajuoksulla sijaitsee Petit-Sautin vesivoimalaitos, jonka pato muodostaa 365 neliökilometrin laajuisen tekojärven. Tärkeimmät sivujoet ovat Courcibo ja Tigre, joiden varrella huuhdotaan kultaa. Lähellä joen suuta sijaitsee Sinnamaryn kaupunki. Joen estuaari on 284 neliökilometrin laajuinen Ramsar-alue.
Nikopolin piiri

Nikopolin piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan Dnipropetrovskin alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1920; sitä laajennettiin Ukrainan aluehallinnon uudistuksen yhteydessä heinäkuussa 2020. Piiri rajoittuu lännessä Kryvyi Rihin piiriin ja pohjoisessa Dnipron piiriin. Idässä ja etelässä naapurina on Zaporižžjan alue (Zaporižžjan ja Vasylivkan piirit), etelässä Kah’ovkan tekojärven vastarannalla. Piirin hallinnollinen keskus on Nikopol (105 160 as., 2022).
Nikopolin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Dnipropetrovskin alueen piirien lukumäärän seitsemään. Tällöin Nikopolin piiriä laajennettiin alueliitoksin, ja uudeksi pinta-alaksi tuli 3 404,6 neliökilometriä. Aluehallinnon paikallisella ei kolmannella tasolla uusi Nikopolin piiri jakautuu kahdeksaan hromadaan.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Nikopolin piirin väkiluvuksi 250 746 (1.1.2022). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin prosenttia piirin asukkaista (202 195 as.) eli piirin kolmen kaupungin (Marhanets 44 980 as., Nikopol 105 160 as., Pokrov 37 493 as.) sekä viiden silloisen kaupunkityyppisen taajaman väestö (Hirnytske 341 as., Marjivka 342 as., Tomakivka 6 559 as., Tšervonohryhorivka 6 030 as., Tšortomlyk 1 290 as.). Ennen vuoden 2020 alueuudistusta Nikopolin piiri kattoi suppeamman pinta-alan, ja piirissä asui vähemmän väkeä.
Olavi Luoto

Tapio Olavi Luoto (2. tammikuuta 1927 Helsinki – 15. helmikuuta 2017) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Luoto edusti urallaan Helsingin Kullervoa.
Luoto osallistui Lontoon olympialaisiin 1948. Hän oli 1 500 metrin juoksussa alkueränsä viides, eikä päässyt loppukilpailuun.
Kalevan kisoissa Luoto saavutti 1 500 metrillä pronssia vuonna 1948. Luoto edusti 1 500 metrillä Suomea maaotteluissa vuosina 1947 ja 1949.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradat.
Lähde
Katsaus Suomen väestönsuojelutoimintaan

Katsaus Suomen väestönsuojelutoimintaan on Matti Junton ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 1939. Se on mykkäelokuva, joka sisältää sekä suomen- että ruotsinkieliset välitekstit.
Elokuva on valistuselokuva ja käsittelee Suomen väestönsuojelutoimintaa. Elokuva sai ensi-iltansa hieman talvisodan syttymisen jälkeen.
Kiovan taistelu (täsmennyssivu)

Kiovan taistelu voi tarkoittaa ainakin seuraavia historiallisia taisteluita:
Seventh Baby

Seventh Baby on Pintandwefallin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. helmikuuta 2022.
Ilja Ljubuškin

Ilja Nikolajevitš Ljubuškin (; s. 6. huhtikuuta 1994 Moskova, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Dallas Starsia.
Ennen NHL-uraansa Ljubuškin edusti kaudet 2013-2018 KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavlia pelasi Lokomotivissa myös osan kaudesta 2020-2021. Ljubuškin kuului Venäjän joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014. Hän on varaamaton pelaaja, joka teki toukokuussa 2018 sopimuksen Arizona Coyotesin kanssa. Helmikuussa 2022 Coyotes kauppasi Ljubuškinin ja Ryan Dzingelin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Nick Ritchieen ja ehdolliseen varausvuoroon. Puolustajana pelaava Ljubuškin on pelannut NHL-urallaan 182 runkosarjan ottelua. Näissä hän on tehnyt yhden maalin ja 18 syöttöä eli 19 tehopistettä. Tilastot päivitetty 26. helmikuuta 2022. Heinäkuussa 2022 Ljubuškin teki Buffalo Sabresin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 5,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. Elokuussa 2023 Sabres kauppasi Ljubuškinin Anaheim Ducksiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa. Maaliskuussa 2024 Ducks kauppasi Ljubuškinin Maple Leafsiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2024 Ljubuškin teki vapaana agenttina Dallas Starsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 6,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Uranyylinitraatti

Uranyylinitraatti (UO2(NO3)2) on uranyyli- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa uraanin metallurgiassa, muiden uraaniyhdisteiden valmistukseen ja kudosvärjäyksissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa uranyylinitraatti on keltaista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset di-, tri- ja heksahydraatit [UO2(NO3)2·2H2O, UO2(NO3)2·3H2O ja UO2(NO3)2·6H2O]. Uranyylinitraatti liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin ja tributyylifosfaattiin. Voimakkaasti kuumennettaessa yhdiste hajoaa uraanitrioksidiksi. Uranyylinitraatti muodostaa useita komplekseja. 
Uranyylinitraattia valmistetaan uraania tai uraanin oksideja typpihappoon ja haihduttamalla vesi pois. 
Uraanin metallurgiassa uraanimalmi liuotetaan typpihappoon ja muodostunut uranyyliasetaatti uutetaan tributyylifosfaatilla ja kuumennettaessa siitä muodostuu uraanitrioksidia. Aineesta valmistetaan myös muita uraaniyhdisteitä. Aikaisemmin yhdistettä on käytetty lasin ja lasitteiden värjäämiseen. Elektronimikroskopiassa uranyylinitraattia voidaan käyttää kudosten värjäämiseen.
Saint-Philibert (Côte-d'Or)

Saint-Philibert on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 26 kilometriä Beaunen kaupungista koilliseen.
Kunta on nimetty 600-luvulla eläneen apotin Pyhän Philibert Jumiegeslaisen mukaan, kuten myös kunnan kirkkokin. Temppeliritarit rakensivat kirkon 1100- 1300-luvuilla, ja sen rahoitti Burgundin herttuat. Johanniittain ritarikunta laajensi kirkkoa 1400-luvulla. Tästä merkkinä kunnan vaakunassa on kaksi maltanristiä.
Haas VF-22

Haas VF-22 oli Formula 1 -talli Haasin käyttämä auto kaudella 2022. Autolla kilpailivat Kevin Magnussen ja Mick Schumacher. Auto julkistettiin internetissä 4. helmikuuta 2022. Ensimmäisenä talvitestipäivänään talli ajoi ilman pääsponsorinsa Uralkalin logoja, koska FIA:n päätöksellä venäläiset ja valkovenäläiset tunnukset täytyi poistaa vastalauseena Venäjän hyökkäykselle Ukrainaan.
Love Sux

Love Sux on kanadalaisen laulaja-lauluntekijän Avril Lavignen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. helmikuuta 2022.
Arbetarbladet (Ruotsi)

Arbetarbladet on Ruotsissa päivittäin ilmestyvä sosiaalidemokraattinen sanomalehti, jonka kotikunta on Gävle. Lehden omistaa Bonnier-konserni.
Heikki Kansanen (viulutaiteilija)

Heikki Kansanen (3. toukokuuta 1887 Leppävirta – 26. helmikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen viulutaiteilija.
Heikki Kansasen isä oli liikemies A. W. Kansanen. Kansanen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1908 ja hän oli aloittanut viuluopintonsa Filharmonisen Seuran orkesterikoulussa jo pari vuotta aiemmin viulutaiteilija Eelis Jurva opettajanaan. Hän opiskeli viulunsoittoa sitten neljän vuoden ajan stipendiaattina Pietarissa professori Leopold Auerin johdolla sekä Berliinissä professori Hugo Hermannin ja Ludwig Hessin johdolla. Kansanen täydensi opintojaan vielä myöhemmin Berliinissä ja Pariisissa.
Kansanen kuului Helsingin sinfoniaorkesteriin ja oli konserttimestarina Viipurin orkesterissa. Vuodesta 1918 lähtien Kansanen toimi konsertoivana viulistina ja hän oli myös viulunsoiton opettajana Helsingin konservatoriossa ja Kansankonservatoriossa sekä antoi yksityistunteja. Kansanen kuoli helmikuussa 1932 umpisuolentulehduksen seurauksena.
Kansanen oli naimisissa koristetaiteilija Maija Kansasen, o. s. Backman kanssa.
Karita Bekkemellem

Karita Bekkemellem (aiemmin Bekkemellem Orheim; s. 15. tammikuuta 1965 Lillehammer) on norjalainen entinen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan lapsi- ja perheministerinä vuosina 2000–2001 sekä lapsi- ja tasa-arvoministerinä vuosina 2005–2007.
Tim McMullan

Tim McMullan (s. 1963 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, jolla on ollut lukuisia teatterirooleja muun muassa National Theatren näytelmissä.
McMullan on valmistunut Royal Academy of Dramatic Artista vuonna 1989. Hän on näytellyt elokuvissa "Rakastunut Shakespeare" (1998), "The Queen" (2006) ja "The Woman in Black" (2012). Televisiorooleja hänellä on ollut esimerkiksi sarjoissa "The Crown", "Patrick Melrose", "The Serpent" ja "Syyttäjän todistaja".
Retuoja

Retuoja (), tai vanhastaan Keripuro, on Venäjällä Karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä virtaava 11 kilometriä pitkä joki, joka yhtyy Jänisjokeen.
Joen kulku.
Retuoja alkaa Kerisyrjän (Керисюрья, "Kerisjurja") kylän pohjoispuolella sijaitsevan laakson pohjalla. Se virtaa aluksi pohjoiseen, kiertää mäkialueen pohjoiselta puolelta ja kaartaa sitten etelään päin. Metsäisen ojan reitille sattuu erillisiä peltopalstoja. Tullessaan kapenevaan laaksoon, vaihtuu vanhoissa suomalaiskartoissa sen nimeksi Kivikko-oja. Kapean laakson jälkeen alkaa oja mutkitella tiheästi ja samalla se kaartaa kohti länttä. Kaartaessaan se virtaa avointen peltomaiden läpi. Oja yhtyy Jänisjokeen sen alimpana sivu-uomana pari kilometriä sen joensuusta aivan Hiidenselän taajaman pohjoispuolella. Alajuoksulla ojan ylittää ensin Läskelän ja Leppäsyrjän välinen tie A130 ja sitten rautatie.
Vesistösuhteita.
Retuoja kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jossa Retuojan valuma-alue sijaitsee myös aivan Laatokan lähialueella. Jänisjoki laskee heti Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Retuojan valuma-alue jää Jänisjoen pohjoispuolelle, Alatsojan itäpuolelle ja Sumerianjoen länsi ja louniaspuolelle.
Iracoubo

Iracoubo on kunta ja sen keskuskylä Ranskan Guayanassa. Se sijaitsee lähellä samannimisen joen suuta 130 kilometriä Cayennesta luoteeseen. Kunnassa on 1 800 asukasta (vuonna 2019).
Iracoubon kunnan pinta-ala on 2 762 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Sinnamaryn, etelässä Saint-Élien ja lännessä Manan kuntiin sekä pohjoisessa Atlantin valtamereen. Iracoubo kuuluu Savanesin kuntayhtymään.
Kylä on perustettu 1800-luvun alussa. Sen asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa, metsästystä ja kalastusta. Vuonna 1912 ryhdyttiin hyödyntämään balata- ja ruusupuuta.
Iracoubon kautta kulkee Cayennen ja Saint-Laurent-du-Maronin välinen maantie N1. Paikallinen nähtävyys on 1800-luvun lopulla rakennettu Pyhän Joosefin kirkko, joka on Pierre Huguen -nimisen vangin kauttaaltaan koristelema. Lähistöllä sijaitsee Bellevuen intiaanikylä.
Pavlohradin piiri

Pavlohradin piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan Dnipropetrovskin alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923. Ukrainan aluehallinnon uudistuksen yhteydessä heinäkuussa 2020 piiri sai nykyiset rajansa. Piiri rajoittuu etelässä Synelnykoven piiriin, lännessä Novomoskovskin piiriin, sekä pohjoisessa ja koillisessa Harkovan alueen Lozovan piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Pavlohrad (103 073 as., 2021).
Pavlohradin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Dnipropetrovskin alueen piirien lukumäärän seitsemään. Tällöin Pavlohradin piiriä laajennettiin alueliitoksin ja uudeksi pinta-alaksi tuli 2 430,1 neliökilometriä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi Pavlohradin piirin väkiluvuksi 169 509 (1.1.2021). Piirin kaupungistumisaste oli 78,2 prosenttia. Kaupunkilaisiksi luokiteltiin yhteensä 132 530 asukasta, eli piirin kahden kaupungin (Pavlohrad ja Ternivka) ja yhden kaupunkityyppisen taajaman väestöt. Ennen vuoden 2020 alueuudistusta, Pavlohradin piiri oli maaseutupiiri, jossa ei asunut lainkaan kaupunkilaisia (1.1.2017 väkilukuarvio oli 27 560 as.).
John Granberg

John Jakob Granberg (7. toukokuuta 1881 Tampere – 4. maaliskuuta 1941 Tampere) oli suomalainen insinööri ja opettaja.
John Granbergin vanhemmat olivat työmies Jakob Granberg ja Mathilda Liljelund. Granberg pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1902 ja valmistus koneenrakennusinsinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1907. Hän oli helsinkiläisen insinööritoimisto Motorin teknillisenä johtajana 1908–1909 ja sen jälkeen hän oli työssä Victor Forseliuksen koneliikkeessä Turussa. Vuonna 1922 Granbergista tuli Maamiesten Kauppa Oy:n koneosaston johtaja ja vuonna 1926 Pohjoismaiden Autotuonti oy:n johtaja. Granberg perusti vuonna 1928 Eero Rönnin kanssa autotarvikkeita ja varaosia maahantuoneen Suomen Autovaruste Oy:n ja oli yrityksen toimitusjohtajana vuoteen 1930 saakka.
Vuodesta 1932 alkaen Granberg oli Turun teollisuuskoulussa lehtorina ja koulun rehtorina. Granberg opetti koneenrakennusta myös Turun merenkulkuoppilaitoksissa ja toimi Turun alueen höyrykattiloiden apulaistarkastajana. Vuonna 1937 hänet nimitettiin koneenrakennuksen lehtoriksi Tampereen teknilliseen oppilaitokseen.
Vuonna 1932 Granberg sai valmiiksi seitsemän vuotta kestäneen kehitystyön jälkeen talvikulkuneuvon, joka oli tarkoitettu erityisesti kelirikkoajan liikenteeseen saaristossa. Tuhat kiloa painanut kulkuneuvo saattoi kuljettaa 10 henkilöä ja sen pituus oli 3,5 metriä, leveys 2,1 metriä ja korkeus 1,7 metriä. Olosuhteista riippuen suurin nopeus oli 20-30 kilometriä tunnissa. Korin alaosa ovien alareunaan saakka oli vedenpitävä, joten kulkuneuvo saattoi liikkua myös vedessäkin. Kulkuneuvo liikkui kumisten telaketjujen avulla, joihin lumi ei tarttunut. 
John Granberg oli naimisissa Hilja Aurora Alanderin (1883–1937) kanssa.
Philibert Jumiegeslainen

Philibert Jumiegeslainen () (n. 618 – 20. elokuuta 685) oli apotti ja luostarin perustaja.
Philibert oli aatelisen piispan poika, joka varttui Pariisissa kuningas Dagobert I:n hovissa. Vuonna 640 hän vihkiytyi munkiksi Rebais’sa, ja kymmenen vuotta myöhemmin hänet valittiin apotiksi. Hänen ankaruutensa ei miellyttänyt kaikkia munkkeja, joten hän lähti luostarista. Hän jatkoi kiertämistä luostarista toiseen, kunnes vuonna 655 Philibert perusti Jumiègesin luostarin, joka noudatti hänen laatimaansa luostarisääntöä. Lisäksi hän perusti luostarin Noirmoutierin saarelle, missä hän myös kuoli. Normannit ryöstelivät seutua, ja hänen pyhäinjäännöksensä siirrettiin turvaan Tournus'n kaupungissa olevaan Saint-Valérienin luostariin, joka sittemmin nimettiin Saint-Philibert de Tournus'n luostariksi.
Saint-Élie

Saint-Élie on kunta ja sen keskuskylä Ranskan Guayanassa. Se sijaitsee sisämaassa 110 kilometriä Cayennesta linnuntietä länteen. Kunnassa on 243 asukasta (vuonna 2019).
Saint-Élien kunnan pinta-ala on 5 680 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Iracoubon ja Sinnamaryn, idässä Kouroun ja Rouran, etelässä Réginan sekä lännessä Saülin ja Manan kuntiin. Saint-Élie kuuluu Savanesin kuntayhtymään.
Kylä on saanut alkunsa vuonna 1873 tehdystä kultalöydöstä. Sinne johti aikanaan kapearaiteinen rautatie Sinnamaryjoelta. Vuosina 1930–1969 Saint-Élie oli Ininin hallintoalueen keskus.
Kunnan alueella sijaitsee Trinitén luonnonsuojelualue, osa Guayanan Amazonian kansallispuistosta sekä Petit-Sautin vesivoimalaitoksen tekojärvi.
Orlov (suku)

Orlov () on venäläinen ylimyssuku, joka polveutuu Ivan Orlov -nimisestä streltsistä, joka mestauslavalle vietäessä osoitti niin suurta kylmäverisyyttä, että Pietari I tämän johdosta antoi hänelle armahduksen ja nimitti hänet myöhemmin upseeriksi. Sukuun kuuluvat mm.
Charles D. Albury

Charles Donald ”Don” Albury (12. lokakuuta 1920, Miami Florida – 23. toukokuuta 2009, Orlando Florida) oli Yhdysvaltain ilmavoimien kapteeni., joka osallistui Boeing B-29 -pommikoneiden testiohjelmiin ja toimi Charles Sweeneyn ohella koelentäjänä. Albury värvättiin myöhemmin operaatio Silverplateen, jossain mainittu myös "Projekti Albertaan". Vuonna 2009 kuollut Albury oli viimeisiä elossa olleita Hiroshiman ja Nagasakin lentäjiä.
Albury oli "Great Artiste"ssa ja todisti Hiroshiman tuhoa. Hän kuvaili näkemisiään sekä vaarallisina, mutta myös hyvin kauniina - nähdessään kaikki sateenkaaren värit samassa.
Albury oli virallisesti Nagasakiin suuntautuneen atomipommituslennon apupilottina. Koneessa oli kolme lentäjää. Hiroshimaan suuntautuneella pommilennolla Lewis oli pitänyt lentolokia eikä juurikaan lentänyt konetta itse. 7–10 vuorokautta atomipommituksesta Albury vieraili Nagasakissa, mihin lensi C-54 kuljetuskoneella.
Nagasakiin kohdistuneella "Erikoispommihyökkäyksellä nro 16" oli useita ongelmia, muun muassa koneen polttoainetalouteen liittyi vaikeuksia. Iwo Jiman yllä ollut valokuvauskoneen tapaaminen ei toteutunut. On esitetty Alburyn itse lentäneen konetta "Bockscar", koska lennon johtaja, majuri Sweeney joutui keskittymään lentoa vaikeuttaneisiin tekijöihin: kuten vaikeisiin, pilvisiin (näkyvyyden peittäviin) sääolosuhteisin, polttoaineongelmiin ja pommin virtapiirien vikailmoitukseen. Koneessa oli lisäksi apupilotti Fred J. Olivi.
Sodan jälkeen Albury jatkoi siviilissä lentäjänä ja esimerkiksi Eastern Airlinesissa esimiehenä. Hän oli 65 vuotta avioliitossa Roberta Jean ent. Moweryn kanssa. He saivat tyttären ja pojan. Uudenvuodenpäivänä 1993 Alburyn tytär Sharon kuoli 47-vuotiaana rattijuopon yliajamana. Charles Donald Jr. "Skip" on toiminut suukirurgina. Albury kärsi elämänsä lopussa sydämen toimintaan liittyvästä sairaudesta.
Oleksandrijan piiri

Oleksandrijan piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan keskiosassa Kirovohradin alueella. Nykyään – vuoden 2020 aluelaajennusten jälkeen – Oleksandrijan piiri rajoittuu lännessä Kropyvnytskyin piiriin, pohjoisessa Tšerkasyn alueeseen ja Krementšukin tekojärveen, koillisessa Pultavan ja kaakossa Dnipropetrovskin alueeseen. Piirin hallinnollinen keskus on Oleksandrijan kaupunki (77 303 as., 2021).
Oleksandrijan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Kirovohradin alueen piirien lukumäärän neljään. Merkittävästi laajentuneen Oleksandrijan piirin pinta-alaksi tuli 5 417,9 neliökilometriä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi Oleksandrijan piirin väkiluvuksi 223 451 (1.1.2021). Piirin väestön kaupungistumisaste oli 72,2 prosenttia. Kaupunkilaisiksi (161 414 as.) tilastoitiin piirin molempien kaupunkien (Oleksandrija ja Svitlovodsk) sekä yhdeksän kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on huomattavasti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi.
Olavo de Carvalho

Olavo Luiz Pimentel de Carvalho (29. huhtikuuta 1947 Campinas, Brasilia – 24. tammikuuta 2022 Richmond, Virginia, Yhdysvallat) oli brasilialainen konservatiivinen toimittaja ja esseisti, joka edusti esoteerisia ja salaliittoideologisia kantoja. Hänellä oli suuri vaikutus Brasilian äärioikeistoon ja Bolsonaron perheeseen.
Vjatšeslav Volodin

Vjatšeslav Viktorovitš Volodin (; s. 4. helmikuuta 1964 Aleksejevka, Hvalynskin piiri, Saratovin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen poliitikko, joka on toiminut Venäjän duuman puhemiehenä vuodesta 2016. Hän edustaa Yhtenäinen Venäjä -puoluetta.
Ura.
Volodin opiskeli Saratovissa Kalininin maatalouden mekanisoinnin instituutissa, jossa hän suoritti mekaanisen insinöörin tutkinnon vuonna 1986 ja valmistui teknisten tieteiden kandidaatiksi vuonna 1989. Lisäksi hän on suorittanut juristin tutkinnon Moskovassa Venäjän presidentillisessä kansantalouden ja julkishallinnon akatemiassa vuonna 1995 ja väitellyt oikeustieteen tohtoriksi Venäjän sisäministeriön Pietarin-instituutissa seuraavana vuonna. Vuosina 1993–2000 hän oli Saratovissa toimineen henkilöstökoulutuskeskuksen valtion- ja paikallishallinnon osaston johtajana sekä professorina.
Volodin valittiin Saratovin kaupunginneuvostoon vuonna 1990 ja nimitettiin kaupungin hallinnon apulaispäälliköksi vuonna 1992. Hänet valittiin Saratovin alueen duumaan vuonna 1994 ”Venäjän reserviupseerien liitto” -nimiseltä ehdokaslistalta, ja hän toimi Saratovin varakuvernöörinä sekä aluehallituksen apulaisjohtajana vuosina 1996–1999. Valtioduumaan Volodin valittiin ensi kerran vuoden 1999 vaaleissa Isänmaa – koko Venäjä -puolueen listalta. Vuonna 2001 hänestä tuli puolueen edustajaryhmän puheenjohtaja Jevgeni Primakovin tilalle. Vuosina 2003–2010 Volodin oli uuden Yhtenäinen Venäjä -puolueen edustajaryhmän varapuheenjohtaja ja duuman varapuhemies. Vuosina 2005–2010 hän oli samalla puolueen yleisneuvoston puhemiehistön sihteeri.
Volodin toimi Vladimir Putinin hallituksen varapääministerinä lokakuusta 2010 joulukuuhun 2011. Vuosina 2011–2016 hän oli Venäjän presidentinhallinnon apulaispäällikkö. Duumaan palannut Volodin valittiin puhemieheksi 5. lokakuuta 2016, kun edellinen puhemies Sergei Naryškin oli siirtynyt Venäjän ulkomaantiedustelun päälliköksi. Volodin on ollut Ukrainan kriisin vuoksi vuodesta 2014 Yhdysvaltojen pakotelistalla. Helmikuussa 2022 Euroopan unioni lisäsi hänet myös uudelle pakotelistalle.
Kropyvnytskyin piiri

Kropyvnytskyin piiri (; hallintopkeskuksen nimen mukaan vuosina 1923-1924 Jelysavethradin piiri, 1924-1934 Zinovjeskin piiri; vuosina 1934-1939 Kirovon piiri, 1939-2016 Kirovohradin piiri) on hallinnollinen piiri Ukrainan keskiosassa Kirovohradin alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923. Nykyinen piiri muodostettiin heinäkuussa 2020 osana aluehallinnollisen piirijaon uusimista. Piiri rajoittuu lännessä Novoukrajinkan piiriin, pohjoisessa Tšerkasyn alueen Tšerkasyn piiriin, idässä Oleksandrijan piiriin, kaakossa kaakossa Dnipropetrovskin alueeseen (Kryvyi Rihin piiri), etelässä Mykolajivin alueeseen (Baštankan ja Voznesenskin piirit). Piirin hallinnollinen keskus on Kropyvnytskyi (222 695 as., 2021).
Kropyvnytskyin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Kirovohradin alueen piirien lukumäärän neljään. Kropyvnytskyin piirin pinta-alaksi tuli 9 723,2 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Kropyvnytskyin piirin väkiluvuksi 437 018 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 71,3 prosenttia piirin asukkaista (103 591 as.), eli neljän kaupungin (Bobrynets, Dolynska, Znamjanka, Kropyvnytskyi) ja yhdeksän kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on huomattavasti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi.
Emil Penttinen

Emil Arvid Penttinen (5. elokuuta 1901 Kuopion maalaiskunta – 29. toukokuuta 1981 Kerava) oli suomalainen kultaseppä, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Penttisen puoliso oli Martta Rissanen. Maanviljelijäperheeseen syntynyt Penttinen meni vuonna 1916 kultasepänoppiin. Kultasepän mestarintutkinnon hän suoritti vuonna 1926. Heikentyneen näön vuoksi hänen piti lopettaa oma kultasepän työnsä, mutta hän perusti vuonna 1926 Kuopioon Kultaseppä Taito -yhtiön ja alkoi sen toimitusjohtajaksi. Erityisen menestyksekkäiksi tulivat yrityksen valmistamat ruokailuvälineet, yhtiö kasvoi Suomen suurimpiin kuuluvaksi hopea-alan valmistajaksi. 
Kun Hackman aloitti ruokailuvälineiden valmistuksen, Penttinen siirtyi vuonna 1936 sen palvelukseen käynnistämään tehdasta Sorsakoskelle ja myi oman yrityksensä. Tehtaan ylimestarina Penttinen toimi vuoteen 1947 saakka, vastaten sota-aikana tehtaan valmistamien tykinammusten kuorien tuotannosta. Hackmanilta Penttinen siirtyi vuonna 1947 teknilliseksi johtajaksi Relo-yhtiöön Keravalle perustamaan sotainvalidien omistamaa korutehdasta. Oman Keravan Kultaseppä -yrityksen hän perusti poikansa kanssa vuonna 1949, valmistamaan muun muassa metallisia kellonrannekkeita ja ketjukoruja. Hän sai myös patentin metallisten kellonrannekkeiden valmistusmenetelmälle. Penttisellä oli paljon sekä oman alansa että laajemmin teollisuuden luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1977.