tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ruitsa

Ruitsa ( ja Нижние Рудицы, "Nižnije Ruditsy") on entinen kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsi Ruitsanjoen ja Mustajoen yhtymäkohdassa, josta Hevaanjoki saa alkunsa.
Kylä mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Henkilönimistön perusteella seudun asutus oli itämerensuomalaista. Joennimeen pohjautuva kylän nimitys perustuu venäjän sanaan "ruda" ’veri, punainen väri, (rauta)malmi’.
Vuonna 1753 keisarinna Elisabet lahjoitti Ruitsan kartanon lähikylineen Mihail Lomonosoville, joka perusti sinne lasitehtaan. Vuoteen 1768 saakka toimineella tehtaalla valmistettiin lähinnä värillistä mosaiikkilasia ja koriste-esineitä. Ruitsan mosaiikkilasista on tehty mm. Pultavan taistelua kuvaava taulu Venäjän tiedeakatemian rakennuksessa Pietarissa.
Vuonna 1765 kartano siirtyi Lomonosovin vaimolle ja tämän jälkeen heidän tyttärelleen. Myöhemmin se kuului Konstantinovin, Rajevskin ja Orlovin aatelissuvuille. Kenraali Nikolai Rajevskin pojan Nikolain luona Ruitsassa vieraili runoilija Aleksandr Puškin.
Vuonna 1848 kahdessa Ruitsan kylässä asui 205 inkerikkoa, jotka kuuluivat Metussin ortodoksiseen seurakuntaan. Joen muodostamassa saaressa sijaitsi Kosman ja Demianin tsasouna.
Ruitsan kartano hävitettiin Venäjän kansalaissodassa vuonna 1919. Leningradin piirityksen aikana Ruitsa sijaitsi Oranienbaumin sillanpääaseman etulinjassa ja muiden lähikylien tavoin se tuhoutui täydellisesti.
Vuosina 1950-luvulla alueella suoritettiin arkeologisia kaivauksia, joissa selvitettiin Lomonosovin perustaman tehtaan sijainti. Vuonna 1959 paikalle pystytettiin muistomerkki. Nykyään seutu on täysin asumatonta.
Lego Power Miners

Lego Power miners on vuonna 2009 ilmestynyt uusi Lego-tuotesarja, joka muistuttaa 1999–2000 julkaistua Lego Rock Raiders -tuotesarjaa. Sen ensimmäisiä tuotteita ovat "Kivisilppuri", "Kaivoshirmu", "Graniitinhioja", "Kynsikauhakaivuri", "Voimapora" ja "Kristallinkerääjä".
Kivimonsterit.
Glaciator Usein hän antaa muiden tehdä työn ja ottaa itse siitä hyödyn. Glaciatorin nimi tulee mahdollisesti sanoista "gladiator", gladiaattori, ja "glacier", jäätikkö. Glaciator on väriltään sininen.
Boulderax On vahva. Hänen nimensä tulee todennäköisesti sanasta "boulder", kivenjärkäle. Boulderax on väriltään vihreä.
Firox On hiiviskelijä ja utelias. Hän rakastaa kepposia ja on aina varastelemassa Power miners tiimin tavaroita. Hänen nimensä tulee mahdollisesti sanoista "fire", tuli, ja "fox", kettu. Firox on väriltään oranssi.
Meltrox Hän haluaa aina tapella, vaikka se olisi tarpeetonta. Hänen nimensä tulee todennäköisesti sanasta "melt", sulattaa. Meltrox on väriltään punainen. 
Sulfurix On älykäs ja ovela. Hän ilmestyy aina silloin kun häntä vähiten osaa odottaa. Hänellä on kyky sulattaa kiveä hetkessä, ja käyttää taitoa tunnelien tekemiseen. Hänen nimensä tulee mahdollisesti sanasta "sulfur", rikki. Sulfurix on väriltään vihreä.
Timo Lampén

Timo Heikki Ernest Lampén (5. syyskuuta 1934 Lahti – 27. toukokuuta 1999 Lahti) oli suomalainen koripalloilija.
Lampén edusti koko uransa ajan Lahden NMKY:tä, jossa hän teki keskimäärin 29,7 pistettä per ottelu. Hänen paras kautensa oli kausi 1965–1966, jolloin hän teki pisteitä 33,2 ottelua kohden. Lampén voitti SM-sarjan korikuninkuuden viisi kertaa uransa aikana. Lampén osallistui EM-kisoihin seitsemän kertaa, sekä oli mukana Tokion olympiajoukkueessa.
Vuonna 2009 Namika Lahti jäädytti Lampénin pelinumeron. Vuonna 2013 hänet nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen.
Ivan Izjurov

Ivan Vasiljevitš Izjurov (, 6. maaliskuuta 1910 nykyisen Kortkerosin piirin Poztykeresin kylä – 24. tammikuuta 1995 Syktyvkar) oli kominkielinen neuvostokirjailija.
Ivan Izjurov syntyi komitalonpojan perheeseen. Koulun jälkeen hän työskenteli Komin kirjakustantamossa, Udarńik ja Vörledźyś -lehtien toimituksissa sekä NKP(b):n keskuskomitean kustannusliikkeessä. Vuonna 1937 hänet pidätettiin ja tuomittiin poliittisista syistä kolmeksi vuodeksi vankeuteen. Toisen maailmansodan aikana Izjurov toimi sotakirjeenvaihtajana Suomen ja Norjan rintamilla. Sodan jälkeen hän työskenteli tasavallan sanomalehtien ja Voivyv kodźuv -kirjallisuuslehden toimituksissa. Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi hänet hyväksyttiin vuonna 1934.
Izjurovin ensimmäiset teokset ilmestyivät Ordym-lehdessä vuonna 1926. 1930-luvulla hän julkaisi metsätöistä ja maatalouden kollektivisoinnista kertovat pienoisromaanit "T’imalön birgada" (”Timkan prikaati”, 1932) ja "Domeńlön myž" (”Domentin rikos”, 1936) sekä kertomuskokoelman "Šud" (”Onni”, 1935). Metsureiden ja kolhoosinuorison elämää kuvaavat sodanjälkeiset pienoisromaanit "Mian grezdsa nyvjas" (”Meidän kylän tytöt”, 1958) ja "Ežva jylyn" (”Vytšegdan yläjuoksulla”, 1959). Psykologisempaa ihmiskuvausta edustavat teokset "Kor dźoridźalö ĺöm" (”Kun tuomi kukkii”) ja "Sudźöd menym öškamöška" (”Tuo minulle sateenkaari”). Vuonna 1979 Komin draamateatteri esitti Izjurovin näytelmän "Mort koĺi ötnas" (”Ihminen jäi yksin”).
Jakov Rotšev

Jakov Mitrofanovitš Rotšev (, 23. tammikuuta 1909 nykyisen Uhtan kaupunkipiirikunnan Ust-Uhtan kylä – 3. syyskuuta 1977 Syktyvkar) oli kominkielinen neuvostokirjailija.
Jakov Rotšev syntyi komitalonpojan perheeseen. Koulun jälkeen hän toimi opettajana ja paikallislehden kirjeenvaihtajana. Vuonna 1937 Rotšev valmistui Komin pedagogisesta instituutista, minkä jälkeen hän työskenteli Komin kirjakustantamon toimittajana ja vuosina 1953–1970 Voivyv kodźuv -kirjallisuuslehden päätoimittajana. Vuonna 1940 hänet hyväksyttiin NKP:n ja vuonna 1942 Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi.
Rotševin ensimmäiset teokset ilmestyivät vuonna 1929. Vuodesta 1938 lähtien hän kirjoitti romaania "Kyk drug" (”Kaksi ystävystä”), joka ilmestyi vuonna 1951. Komi- ja nenetsinuoren vaiheita Venäjän vallankumouksen ja kansalaissodan aikana kuvaavan trilogian jatko-osia ovat "Iźva gyźö" (”Ižma aaltoilee”, 1959) ja "Mu vežöm" (”Maan uudistuminen”, 1967).
Ekran

Ekran (, ) oli neuvostoliittolaisten geostationaaristen tietoliikennesatelliittien perhe. Ekran välitti ns. direct-to-home-TV-lähetyksiä.
Ensimmäinen Ekran laukaistiin vuonna 1976. Kukin satelliitti välitti yhden TV-kanavan ja kahden radiokanavan lähetykset eri alueiden kaapeli-TV-verkkoihin ja suoraan kotitalouksiin etenkin Siperiassa. Lähetykset tehtiin UHF-taajuudella. Alkupään Ekraneilla oli asemana 48-95 astetta itäistä pituutta. Myöhemmin asemiksi vakiintuivat noin 99 astetta itäistä pituutta. Satelliitit olivat kolmiakselistabiloituja, lähetysteho oli 200 W. Vastaanottoon riitti jagiantenni.
Ekran kehittyi Ekran-M-satelliitiksi. Ekranit on korvattu Gorizont-, Hals- ja Ekspress-tietoliikennesatelliiteilla.
Arkadi Adamov

Arkadi Grigorjevitš Adamov (; 13. heinäkuuta 1920 – 26. kesäkuuta 1991) oli venäläinen kirjailija. Hän suoritti loppututkinnon Moskovan yliopistossa ja työskenteli sen jälkeen muun muassa Moskovan miliisin palveluksessa.
Ensimmäiset teoksensa hän kirjoitti löytöretkistä, mutta vuonna 1956 ilmestynyttä teosta "Delo pjostryh" (”Tapaus kirjavat”) on luonnehdittu ensimmäiseksi nykyaikaiseksi salapoliisiromaaniksi Neuvostoliitossa. Toinen hänen merkittävä salapoliisiromaaninsa on palkittu teos "Zlym vetrom" (”Katalan tuulen tuomaa”). Adamovin teoksia ei ole suomennettu.
Päämies (elokuva)

Päämies ("The Client") on Joel Schumacherin ohjaama, John Grishamin romaaniin "Päämies" perustuva jännitys- ja draamaelokuva vuodelta 1994.
Juoni.
11-vuotias Mark Sway ja hänen pikkuveljensä ovat metsässä leikkimässä, kun he tahtomattaan joutuvat todistamaan erään miehen itsemurhaa. Tätä ennen mies joi alkoholia ja nautti huumaavia lääkkeitä, ja humalassa kertoi Markille huippusalaisuuden, joka saattaa pojan mafian, FBI:n ja oikeusjärjestelmän hampaisiin.
Vastaanotto.
Susan Sarandon sai roolistaan Bafta-palkinnon ja Oscar-ehdokkuuden. Brad Renfro sai Young Artist -palkinnon.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä piti "Päämiestä" erittäin hyvin näyteltynä ja ohjaukseltaan sujuvana, mutta loppua kohti lässähtävänä. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Dumari – raskauttavaa todistusaineistoa 1979–2009

Dumari – raskauttavaa todistusaineistoa 1979–2009 on Tuomari Nurmion seitsemän CD:n levykokoelma, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2009.
Kokoelma sisältää 111 kappaletta Nurmion uran varrelta. Jokaisella CD:llä on omat otsikkonsa; "Kapakka", "Kulkuri", "Lauluja langenneille", "Unennäkyjä", "Raha ja valta", "Rakkaus" sekä "Lainahöyhenissä".
Julkaisu debytoi Suomen virallisen listan sijalla 31.
Kappaleet.
Kapakka
Kulkuri
Lauluja langenneille
Unennäkyjä
Raha ja valta
Rakkaus
Lainahöyhenissä
Richard Sandrak

Richard Sandrak (15. huhtikuuta 1992) on ukrainalaissyntyinen yhdysvaltalainen kehonrakentaja. Aikoinaan hänet tunnettiin nimellä ”maailman vahvin poika”, ja hänestä on tehty dokumentti "The World's Strongest Boy". Sandrak jaksoi punnertaa jossain vaiheessa pikkupoikana 50 kertaa ilman, että vauhti hidastui. Hän pystyi myös nostamaan kolme kertaa oman painonsa. 
On väitetty, että Sandrakin isä juotti hänelle jonkilaista kasvuhormonia, joka sai lihakset kasvamaan tehokkaammin. Sandrakin idoli on kaikkien aikojen paras kehonrakentaja Arnold Schwarzenegger.
Sandrakin menestyksen taustalla oli hänen isänsä väkivaltainen ja pakottava kontrolli. Lapsena hän joutui päivittäisiin jopa kahdeksan tuntia kestäviin harjoituksiin ja kärsi sekä fyysisestä että henkisestä väkivallasta. Isän jouduttua vankilaan vuonna 2003 Sandrakin elämä alkoi muuttua: hän pääsi käymään koulua, sai ystäviä ja alkoi elää tavallisempaa elämää. Nuorena aikuisena hän kamppaili alkoholismin kanssa, johon vaikuttivat lapsuuden traumat ja varhaisen julkisuuden paineet. Hän pääsi eroon päihteistä vuonna 2023.
Sandrak luopui aikuisiällä kehonrakennuksesta. Sittemmin hän on työskennellyt stuntmiehenä.
Pistole vz. 24

Pistole vz. 24 on tšekkoslovakialainen vuosina 1923–1938 valmistettu pistooli. Ase oli parannettu versio pistole vz. 22:sta ja se toimi Tšekkoslovakian armeijan palvelupistoolina sotien välisenä aikana. Yhteensä pistoolia valmistettiin lähes 190 000 kappaletta. Slovakian tasavallan itsenäistyttyä Tšekkoslovakiasta maaliskuussa 1939 se sai haltuunsa kymmeniä tuhansia Pistole vz. 24 -pistooleja. 
Pistole vz. 24 korvattiin vz. 27:llä, joka oli yksinkertaistettu ja .32 ACP -panoksia käyttävä versio edeltäjästään.
Yahoo Meme

Yahoo Meme oli Twitterin tapainen migrobloggauspalvelu. Yahoo perusti palvelun elokuussa 2009.
Palveluun pystyi aluksi rekisteröitymään vain saadessaan kutsun, ja rekisteröitymiseen tarvitsi Yahoo-tilin. Myöhemmin Yahoo Memeen saattoi liittyä kuka tahansa Yahoo-tilin omistava. Yahoo käynnisti palvelun aluksi vain portugaliksi, mutta englanninkielinen versio käynnistyi vuonna 2010. Yahoo Memestä ei tullut kovinkaan suosittua, ja Yahoo sulki palvelun toukokuussa 2012.
Zhujiang (olut)

Zhujiang () on Kantonn Zhujiang-panimon lagertyyppinen kiinalainen olut. Se on nimetty Helmijoen mukaan. Olut sisältää 5,3 tilavuusprosenttia alkoholia. Zhujiang on yksi Kiinan kolmesta kansallisesta olutmerkistä, ja sitä on saatavilla kansainvälisesti. Se kuuluu myös Suomessa Alkon valikoimiin. 
Olutta valmistava Zhujiang-panimo on vuonna 1985 perustettu kiinalainen valtionyhtiö.
Tšekkoslovakian koripallomaajoukkue

Tšekkoslovakian koripallomaajoukkue edusti Tšekkoslovakiaa koripallon arvokisoissa.
Tšekkoslovakia pääsi seitsemän kertaa olympialaisiin muttei saavuttanut kertaakaan mitalia. Lähimpänä mitalia joukkue oli Rooman olympialaisissa 1960, kun maa sijoittui viidenneksi. Myöskään MM-kisoista maa ei saavuttanut mitalia.
EM-kisoissa maa oli mitaleilla kaksitoista kertaa. Ainoan kultamitalin se voitti Sveitsin kisoista 1946. Vuonna 1993 maajoukkueen toiminta loppui Samettieron seurauksena.
Epping

Epping on noin asukkaan kaupunki ja kunta "(civil parish)" Essexin kreivikunnassa, Itä-Englannissa.
Se sijaitsee noin 30 km koilliseen Lontoon keskustasta. Se oli aikoinaan Lontoosta East Angliaan kulkevan valtatien varressa, ja aikoinaan monet maantierosvot vaanivat sen liepeillä.
Eppingin metroasemalle pääsee Lontoon metron Central Linella.
Aaron McCarthy

Aaron McCarthy (s. 24. marraskuuta 1961) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja.
McCarthy toimi Torpan Poikien valmentajan vuosina 1995–1999. Lisäksi hän toimi Espoon Hongan päävalmentajana. 
Suomen ulkopuolla McCarthy on toiminut muun muassa Base Oostenden, DJK Würzburgin ja Tigers Tübingenin valmentajana.
Walter Buller

Walter Lawry Buller KCMG (9. lokakuuta 1838 Newark, Uusi-Seelanti – 19. heinäkuuta 1906 Fleet, Hampshire, Englanti) oli uusiseelantilainen lakimies ja lintutieteilijä.
Buller syntyi Newarkissa Bay of Islandsilla. Hänen isänsä oli cornwallilainen lähetyssaarnaaja, joka oli käännyttänyt tongalaiset metodisteiksi. Buller opiskeli Wesley Collegessa Aucklandissa. Vuonna 1854 perhe muutti Wellingtoniin, missä Buller ystävystyi ornitologi William Swainsonin kanssa. Vuonna 1871 hän matkusti Englantiin, josta palasi kolmen vuoden kuluttua Wellingtoniin harjoittamaan lakimiehen tointa.
Buller kirjoitti teoksen "A History of the Birds of New Zealand" (1872–1873, 2. painos 1887–1888), jonka kuvitti John Gerrard Keulemans. 1882 hän julkaisi "Manual of the Birds of New Zealand" teoksesta kansantajuisemman ja halvemman version. 1905 julkaistiin hänen "Supplement to the History of the Birds of New Zealand".
Buller toimi hallituksen ministerinä vuosina 1896–1899. Sitten hän muutti Englantiin, jossa kuoli 1906.
Buller nimesi useita uusia lintulajeja: australiansuomutavi ("Anas gracilis"), chathamintöpökurppa ("Coenocorypha pusilla"), chathaminsieppo ("Petroica traversi"), maukenkottarainen ("Aplonis mavornata") ja pystytöyhtöpingviini ("Eudyptes sclateri").
Työväen Mailapojat

Työväen Mailapojat on helsinkiläinen urheiluseura. Vuonna 1932 perustetun seuran lajeina ovat keilailu ja koripallo. Seura oli alusta lähtien Työväen urheiluliiton (TUL) jäsen, mutta erotettiin siitä vuonna 1956 osana TUL:n sisäisiä välien selvittelyjä. Seura liittyi 1959 perustettuun Työväen urheiluseurojen keskusliittoon (TUK), oltuaan jo vuonna 1956 perustamassa sen edeltäjää, Urheilun Tuki -säätiötä. Seura liittyi myös erillisiin lajiliittoihin mm. Suomen pöytätennisliittoon ja Suomen koripalloliittoon vuonna 1956 sekä Suomen pesäpalloliittoon vuonna 1957.
Koripallo.
Miesten koripallossa seura on saavuttanut lukuisia mitaleita 1940–1960-luvulla. Se voitti yhteensä kuusi SM-hopeaa sekä kolme SM-pronssia. Nykyisin seuran edustusjoukkue pelaa kolmanneksi korkeimmalla tasolla. Seuran koripallojaoston vahvana toiminta-alueena on viimeisten vuosien aikana ollut myös veteraanisarjoihin osallistuminen. Miehissä Mailapojat on saavuttanut neljä SM-tason mitalia 65- ja 70-vuotiaiden veteraanisarjoissa vuodesta 2011 alkaen.
Naisten koripallossa seura on voittanut Suomen mestaruuden 1968 sekä kahdeksan SM-hopeaa ja kolme SM-pronssia 1960–1970-luvulla.
Pesäpallo.
Pesäpallossa TMP saavutti SM-hopeaa vuosina 1956 ja 1957 ja pronssia 1955 ja 1962 ollen lisäksi yhdeksänkertainen TUL:n mestari välillä -54. Naisten puolella TMP saavutti useita Suomen Mestaruuksia 1960 ja -70 -luvulla.
Pesäpallon SM-sarjan eniten pelanneet Tempolaiset:
Edustusjoukkueen "kipparit":
Palkinnot ja huomionosoitukset.
Palkitut.
Etenijäkuningas:
Lyöjäkuningas:
Etenijäkuningatar:
Lyöjäkuningatar:
Vuoden lukkari:
Vuoden pesäpalloilija:
Krytšau

Krytšau (, ) on kaupunki ja hallinnollinen piiri Mahiljoun alueen itäosissa Valko-Venäjällä. Kaupungissa asui viimeisen väestönlaskennan mukaan 27 202 ja koko hallintopiirissä 35 133 henkeä (10/2009). Krytšau sijaitsee Dnepr-joen sivuhaaran Sožin länsirannalla, linnuntietä 95 kilometriä maakuntakeskuksen Mahiljoun (Mogilev) itäpuolella. Koillisessa Krytšaun piirin naapurina on Venäjän Smolenskin alue; valtakunnanrajalle on alle 10 kilometriä kaupungin rautatieasemalta.
Viralliselle raja-asemalle on kaupungista maanteitse (kantatietä P43) ja rautateitse lyhimmillään noin 40 kilometriä. Krytšau on rautateiden risteysasema; raiteet johtavat sieltä niin Oršaan ja Mahiljouhun kuin kahteen suuntaan Venäjällekin.
Valko-Venäjän kaakkoisosiin kuuluvana alueena alueen talouselämä ja maatalous ovat kärsineet merkittävästi Tšernobylin ydinvoimalakatastrofin vaikutuksista. Korkeita hitaasti puoliintuvan cesium-137 -pitoisuuksia näkyi vielä vuoden 1996 kymmenvuotiskartassa muun muassa Krytšaun kaupungin lounaispuolella.
Pyhän Margaretin kirkko

Pyhän Margaretin kirkko () on kirkko Lontoon Westminsterissä. Westminster Abbeyn benediktiinimunkit perustivat sen 1100-luvulla, jotta luostarin alueella elävät maallikot voisivat osallistua siellä jumalanpalveluksiin. Kirkko on omistettu pyhälle Margareeta Antiokialaiselle.
Westminster Abbey, Westminsterin palatsi ja Pyhän Margaretin kirkko muodostavat Unescon maailmanperintökohteen.
Ankkatesti

Ankkatesti () on seuraavantyyppisen päättelyn leikillinen nimitys: 
Jos se näyttää ankalta, vaappuu kuin ankka ja vaakkuu kuin ankka, niin se on todennäköisesti ankka.
Kyse on siis yksilötapauksesta "a", jolla havaitaan olevan tiettyjä ominaisuuksia {"G1...Gn"} ja joka pyritään tunnistamaan varmasti tiedettyjen yleisten – tässä tapauksessa kaikkia ankkoja koskevien – lainomaisten ominaisuuksien perusteella.
Millaista päättelyä ankkatesti kuvaa? Kyse ei voi olla induktiosta, koska päättelyllä ei pyritä vahvistamaan ankkatietouttamme konstituoivia yleistyksiä. Jos kyse olisi deduktiosta, päättely pyrkisi virittämään havaittuun ankkayksilöön kohdistuvia vaakkumis- ja muita predikaatio-odotuksia. Mutta tilannehan on se, että havaitaan yksilö "a", jonka ulkonäkö, uintityyli ja ääntely tuntuu olevan johdettavissa yleisestä laista 
 Kaikilla olioilla "F" on ominaisuudet {"G1...Gn"}, jossa siis "F" on ankka, ja {"G1...Gn"} ankasta predikoitavissa olevien ominaisuuksien joukko. 
Ankkatesti kuvaa peirceläistä abduktiivista päättelyä, joka on aina luonteeltaan hypoteettista ja epävarmaa. Havaintojen perusteella on (ainoastaan) hyvä arvaus, että kyseessä on ankka.
Valmar Adams

Valmar Adams, myös nimellä Vilmar Adams (30. tammikuuta 1899 Pietari, Venäjä – 15. maaliskuuta 1993 Tartto, Viro) oli virolainen runoilija ja esseisti.
Adams valmistui filosofian maisteriksi. Hän opetti Tarton yliopistossa venäläistä kirjallisuutta. Hän käyttää runoissaan urbaaneja kuvia ja omaperäistä kieltä.
Teokset.
Suomennettuja runoja.
Antologiassa: "Eestin runotar: virolaisen lyriikan antologia", toim. Elsa Haavio, Helsinki: WSOY 1940
Halide Edib Adıvar

Halide Edib Adıvar (1884 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta – 9. tammikuuta 1964 Istanbul, Turkki) oli turkkilainen kirjailija, feministi ja yhteiskunnallinen toimija. 
Elämä.
Halide Edib syntyi vuonna 1884 yläluokkaiseen osmanimuslimiperheeseen. Kotikieli oli osmaniturkki. Yläluokkaisen perheen tyttärenä hän sai kattavan koulutuksen ja opiskeli mm. kotiopetuksessa ja Üsküdarin amerikkalaisessa tyttökoulussa.
Edib avioitui vuonna 1901 mutta erosi miehestään vuonna 1910 miehen moniavioisuuden vuoksi. Hän asui ulkomailla vuosina 1925–1938, ja palattuaan Turkkiin hän työskenteli Istanbulin yliopistossa, jossa hän opetti englannin kielen ja kirjallisuuden professorina. Hän oli 1950–1954 Turkin parlamentin jäsen. Hän oli kiihkeä isänmaanystävä ja panturkkilainen.
Kirjailijana.
Edibin kirjoittajanura alkoi kun hän vuonna 1908 perusti sanomalehden "Tanin" (Kaiku).
Romaani "Yeni Turan" (1913) loi hänelle maineen innokkaana isänmaanystävänä. Hän oli miehensä kanssa Kemal Atatürkin joukoissa 1. maailmansodan jälkeen ja kirjoitti siitä ajasta teoksen "Ateshden gömlek" (1922), joka on myös suomennettu otsikolla "Liekkipaita" (1929). Hän julkaisi useita muistelmateoksia, muun muassa "Memoirs of Halide Edib" (1926).
Teos "The Turkish Ordeal" kuvaa Turkin itsenäisyystaistelua, teoksessa "The Clown and his Daughter" idän ja lännen herättämiä jännityksiä ja hirmuhallintoa. Romaanissaan "Handan" hän käsittelee naisten kasvatusta.
Yhteiskunnallisena toimijana.
Halide Edib perusti Turkissa naisille tarkoitetun organisaation "Teali-i Nisvan" (Naisten edistys). Organisaatio tähtäsi naisten aseman parantamiseen tarjoamalla heille luentoja, konferensseja ja konsertteja, sekä opettamalla heille englannin kieltä.
Äänekosken maalaiskunnan vaakuna

Äänekosken maalaiskunnan vaakuna oli Äänekosken maalaiskunnan tunnus, joka oli saanut aiheensa kunnan sijainnista vesistöjen ja liikenneyhteyksien risteyskohdassa.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä reunoihin ulottuva punainen jousikaarisilta”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 30. kesäkuuta 1958. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1969 Äänekosken maalaiskunnan liityttyä Äänekoskeen.
Gunnar Adolfsson

Gunnar Adolfsson (21. elokuuta 1906 Almundsryd, Ruotsi – 1983) oli ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja valtiopäiväedustaja (kommunisti).
Adolfsson on tuotannossaan kuvannut smålantilaista syrjäseutujen kansanelämää ja työväkeä, ja erityisesti romaanisarja "Träskoland", "Fattigmans tröja", "Stolpar med röd ring" ja "Nattens spälmän" hän luo kaaren 1900-luvun alusta 1980-luvulle. Hän on kuvannut myös Ruotsin vanhempaa historia teoksessaan "Född i våra dalar". Omaelämäkerrallisia teoksia ovat "Människobukett", "Virvelvind" ja "Timglaset sand".
Kirjailija Eva Adolfsson on hänen tyttärensä.
Pesismaila ja ananas

Pesismaila ja ananas on rap-artisti Seppo Lampelan neljäs studioalbumi, ja ainoa jonka hän julkaisi "Liekehtivä Sikiö" -taiteilijanimellä. Albumin julkaisi levy-yhtiö Monsp Records 11. marraskuuta 2009. Albumi parodioi tyypillistä yhdysvaltalaista ja suomalaista valtavirran mukaista hip hopia. Albumi muistuttaakin tematiikaltaan toista Monsp Recordsin julkaisua, Teflon Brothersin "T" -albumia.
Taustatietoa.
Albumin työnimi oli aluksi Sikiölogia. Sitä mainostettiin ”seitsemällä faktalla”, joilla rap-artisti ADK mainosti "Tää on mun show" -albumiaan. Albumin julkaisupäivämäärä siirtyi useaan kertaan syksyn aikana, kunnes se lopulta julkaistiin 11. marraskuuta 2009. Ennen albumin julkaisua Redrum-187 -sivusto tarjosi ilmaisladattavaksi ”Astetta parempi” -kappaleen. Albumilla vierailevat artistit käyttävät salanimiä. Albumilla ovat mukana muun muassa Pyhimys nimellä Michael J. Fux ja Sauruksesta tuttu Kesken nimellä 66KES88.
Irvin John Good

Irvin John ”Jack” Good ("I. J. Good"; 9. joulukuuta 1916 Lontoo – 5. huhtikuuta 2009 Radford, Yhdysvallat) oli brittiläinen tilastotieteilijä. Hän toimi toisen maailmansodan aikana Bletchley Parkissa Alan Turingin ryhmässä.
Maamyyräsirkka

Maamyyräsirkka ("Gryllotalpa gryllotalpa") on maamyyräsirkkojen heimoon kuuluva, verraten kookas hyönteislaji, joka on erikoistunut elämään maan alla maamyyrien tapaan. Se on heimonsa ainoa Euroopassa tavattava laji, joskaan elinalue ei ulotu Suomeen asti.
Maamyyräsirkka on 35–50 mm pitkä, ruskea hyönteinen. Etummainen raajapari on erikoistunut kaivamiseen. Etummaiset siivet ovat paksut ja selvästi takaruumista lyhyemmät, takasiivet ovat hyvinkehittyneet. Tuntosarvet ovat pitkät ja takaruumiin kärjessä on kaksi perälisäkettä. Nimensä mukaisesti maamyyräsirkat viettävät suuren osan elämästään maan alla ja nousevat pinnalle vain öisin. Sirkka suosii kosteaa maaperää ja viihtyy vesistöjen tuntumassa. Ravinnoksi kelpaavat etupäässä madot ja muut selkärangattomat, mutta myös kasvien juuret ja muut maanalaiset osat.
Muodonvaihdos on osittainen. Naaras hoitaa vastakuoriutuneita poikasia ja aikuiset yksilöt asuttavat samoja käytäverkostoja nymfien kanssa. Aikuiset maamyyräsirkat esiintyvät kevään ja alkukesän aikana. Täysikasvuiset sirkat ovat lentokykyisiä ja kykenevät monien muiden suorasiipisten tapaan sirittämään.
Maamyyräsirkkaa esiintyy lähes kaikkialla Euroopassa Suomea lukuun ottamatta. Ruotsissa laji on elinympäristöjen katoamisen vuoksi luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, Virossa se esiintyy maan eteläosissa. Levinneisyysalue jatkuu pitkälle Aasiaan ja Pohjois-Afrikkaan.
8 cm Granatwerfer 34

8 cm Granatwerfer 34 (lyh. 8 cm GrW 34) oli saksalainen 81 mm kevyt kranaatinheitin. Se oli Wehrmachtin yleisin kevyt heitin toisessa maailmansodassa. Ase oli tarkan ja hyvän tulinopeuden omaavan heittimen maineessa. Nämä ominaisuudet johtuivat kuitenkin osittain itse heittimen sijasta sitä käyttävien sotilaiden hyvästä koulutuksesta. Saksalaisten lisäksi myös bulgarialaiset joukot käyttivät heitintä toisessa maailmansodassa.
8 cm Granatwerfer 34:n rakenne on melko perinteinen ja se oli purettavissa kolmeen osaan (putki, vastin, tuki) kuljetusta varten. Vuonna 1934 suunnitellun perusmallin lisäksi asetta valmistettiin kahtena muuna versiona. Näistä 8 cm GrW 34/1 oli ajoneuvoalustalle tarkoitettu versio ja Kurzer 8 cm Granatwerfer 42 oli lyhemmällä putkella varustettu kevennetty malli.
Vileika

Vileika (, , , ) on vuoden 2009 väestönlaskennan perusteella 26 836 asukkaan kaupunki ja Vileiskin hallintopiirin () keskus Valko-Venäjällä Minskin alueella, Minskistä luoteeseen. Koko hallintopiirissä asui väestönlaskennan mukaan 52 053 ihmistä.
Vileikan seudulta, Niemenjoen sivuhaaran Vilijan (Neris) hedelmällisesestä jokilaaksosta on löydetty arkeologisia esineitä kuten keramiikkaa 6.–4. vuosisadalta eaa. Tästä syystä Vileikan aluetta pidetään eräänä Valko-Venäjän kauimmin asutuista seuduista. Virallisesti Vileika perustettiin vuonna 1599. Monet kaupungin vanhimmista rakennuksista tuhoutuivat vuoden 1810 palossa, joten suuri osa vanhemmasta rakennuskannasta on peräisin vasta 1800-luvun jälkipuoliskolta tai 1900-luvun alusta.
Liikenneyhteyksistä tärkeimpiin kuuluvat pohjoisesta Mjadzelin suunnasta saapuva ja Maladzetšnan (20 km:n etäisyydellä) kautta Minskiin (yhteensä 98 km) johtava kantatie (P28) sekä rautatieyhteys (Polotsk-Vileika-Maladzetšna).
Pari kilometriä Vileikan kaupungin itäpuolella Vilija-joessa (Neris) on vesivoimala patoineen. Padon itäpuolella sijaitsee 27 kilometriä pitkä "Vilijan tekojärvi", joka on Valko-Venäjän suurin tekoallas. Pääkaupunki Minsk käyttää allasta raakavesilähteenään.
Juho Karppinen (jalkapalloilija)

Juho Karppinen (s. 8. maaliskuuta 1990) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa amerikkalaista yliopistojoukkue Connecticut Huskiesia. Karppisen kasvattajaseura on Kuopion Palloseura, jota hän edusti kauden 2009 loppuun asti. Hänen Veikkausliigadebyyttinsä tapahtui 4. heinäkuuta 2009 ottelussa KuPS–RoPS. Karpinen aloitti kauden juniorijoukkueessa, mutta loukkaantumisten takia sai näyttöpaikan ja vakuutti nopeasti, sillä hän teki neljässä liigapelissä kaksi maalia.
Lokakuussa 2009 Karppisen kerrottiin saaneen täyden stipendin Connecticutin yliopistoon Yhdysvalloissa. Hän suuntasi sinne ja opiskelee sivussa omien sanojensa mukaan kauppatieteitä.
Atte Hoivala

Atte Hoivala (s. 10. helmikuuta 1992 Kuopio) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hoivala edustaa Kakkosessa pelaavaa Järvenpään Palloseuraa.
Kausina 2009–2012 Hoivala edusti Kuopion Palloseuraa. Hänen Veikkausliiga-debyyttinsä tapahtui kauden 2009 avausottelussa Helsingin Jalkapalloklubia vastaan. Hoivala esiintyi kaudella varsin vakuuttavasti ikäisekseen ja pelasi lopulta 12 liigaottelussa. Kauden päätteeksi hollantilaisseura PSV Eindhoven kutsui hänet kahdesti leirilleen. Kaudella 2010 Hoivala pelasi 24 liigaottelua, kaudella 2011 otteluita kertyi 16, ja kaudella 2012 hän esiintyi 13 ottelussa.
Kauden 2013 Hoivala pelasi Vaasan Palloseurassa, ja kaudeksi 2014 hän siirtyi Myllykosken Palloon. MYPA:n mentyä konkurssiin kauden päätteeksi Hoivala piti välivuoden jalkapallosta. Kaudeksi 2016 hän kuitenkin palasi kasvattajaseuransa KuPS:n riveihin.
Hoivalan isä on lentopallovalmentaja Timo Hoivala.
Ville Strandman

Ville Strandman (s. 20. huhtikuuta 1990 Kuopio) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Viitosessa pelaavaa FC Babylonia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Strandman teki Veikkausliiga-debyyttinsä kauden 2009 avausottelussa Helsingin Jalkapalloklubia vastaan Kuopion Palloseuran paidassa.
Joni Nissinen

Joni Nissinen (s. 21. huhtikuuta 1991) on suomalainen jalkapalloilija, joka teki veikkausliigadebyyttinsä Kuopion Palloseuran joukkueessa kauden 2008 päätöskierroksella RoPS:ia vastaan.
Nissinen on pelannut Veikkausliigassa 32 ottelua vuoden 2012 loppuun mennessä. Hän vieraili Serie B:n UC AlbinoLeffen harjoitusleirillä tammikuussa 2009.
Nissinen on pelannut 30 poikien maaottelua.
Saraikkoniittyperhonen

Saraikkoniittyperhonen ("Coenonympha tullia") on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva pienehkö päiväperhonen. Laji esiintyy holarktisella alueella ja siitä on kuvattu useita alalajeja ja muotoja.
Levinneisyys.
Saraikkoniittyperhosen levinneisyysalue ulottuu Länsi-Euroopasta Aasian lauhkeiden osien kautta Tyynellemerelle ja Pohjois-Amerikkaan. Euroopassa laji puuttuu Etelä-Euroopasta ja aivan pohjoisimmista osista. Fennoskandiassa laji esiintyy noin 70° asti. Pohjois-Amerikassa levinneisyysalue ulottuu eteläisimmillään lännessä aina Meksikon Baja Californian osavaltioon ja Yhdysvalloissa Kalifornian, Arizonan ja New Mexicon osavaltioihin saakka.
Lajin runsaasta muuntelusta johtuen monien muotojen taksonominen asema on ollut epäselvä. Balkanin ja Keski-Italian vuoristoissa esiintyy laji "Coenonympha rhodopensis", jota on pidetty myös saraikkoniittyperhosen alalajina. Fennoskandiassa esiintyy alalaji "Coenonympha tullia isis", joka on kuvattu toisinaan nimialalajin muodoksi.
Suomessa saraikkoniittyperhonen esiintyy koko maassa Keski-Lappiin saakka ja satunnaisesti myös Lapin pohjoisimmissa osissa.
Koko ja ulkonäkö.
Saraikkoniittyperhosen etusiiven pituus on yleensä 15–20 mm alalajista ja muodosta riippuen. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 25–36,5 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Saraikkoniittyperhosella esiintyy runsaasti muuntelua ja se muodostaa asteittaisia muuntelusarjoja eli kliinejä eri muotojen välillä.
Siipien yläpinnan pohjaväri on vaihteleva harmaanruskean-, kellan- tai oranssinsävyinen. Etusiiven alapinnalla on vaalea poikkijuova, jonka leveys ja voimakkuus vaihtelee.
Elinympäristö.
Saraikkoniittyperhosen elinympäristö on vaihteleva laajan levinneisyysalueen eri osissa. Laji esiintyy alangoilta vuoristoon muun muassa kosteilla niityillä, pelloilla, soilla, vuoristoniityillä, tunturiniityillä ja tundralla.
Lentoaika ja elintavat.
Lentoaika on maaliskuusta lokakuuhun yhtenä tai kahtena sukupolvena riippuen esiintymisalueesta. Euroopassa lentoaika on yleensä kesä–heinäkuussa. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat sarat ("Carex"), piirtoheinät ("Rhynchospora"), nadat ("Festuca"), vihvilät ("Juncus") ja suovillat ("Eriophorum"), esimerkiksi tupasvilla ("Eriophorum vaginatum").
Asobi Seksu

Asobi Seksu on yhdysvaltalainen pop/rockyhtye, joka perustettiin vuonna 2001. Yhtye ottaa paljon vaikutteita shoegazesta, ja käyttää sen tapaan voimakkaasti efektoituja kitara- ja lauluraitoja.
Historia.
Yhtyeen nimi oli alun perin Sportfuck. Vuonna 2001 julkaistun ensimmäisen EP:n jälkeen nimi vaihdettiin Asobi Seksuun. Ensimmäisen, yhtyeen mukaan nimetyn kokopitkän albumin Asobi Seksu julkaisi vuonna 2004. Tätä seurasi kaksi vuotta myöhemmin julkaistu "Citrus", jonka tuotti Chris Zane. Vuonna 2009 yhtye on julkaissut kaksi teosta, kokopitkän "Hush"-albumin sekä "Transparence"-EP:n.
Asobi Seksun musiikkia on soitettu L-koodi-, Skins- ja Ruma Betty -televisio-ohjelmissa sekä "Treeless Mountain" -elokuvan trailerissa.
Diskografia.
Singlet.
"Stay Awake" - "Then He Kissed Me"
"Me &amp; Mary" - "Breath Into Glass"
"Familiar Light" - "Familiar Light (remix)"
Keltaniittyperhonen

Keltaniittyperhonen ("Coenonympha pamphilus") on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva pieni päiväperhonen. Laji esiintyy palearktisella alueella ja siitä on kuvattu useita alalajeja ja muotoja.
Levinneisyys.
Keltaniittyperhosen levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Afrikasta lähes koko Eurooppaan pohjoisimpia alueita lukuun ottamatta sekä Vähä-Aasiaan, Libanoniin, Irakiin, Iraniin, Turkestaniin ja idässä mahdollisesti Siperiaan saakka.
Suomessa keltaniittyperhonen esiintyy runsaimmin maan etelä- ja keskiosissa, mutta lajia tavataan ajoittain Etelä-Lapissa ja satunnaisesti myös Lapin pohjoisosissa.
Koko ja ulkonäkö.
Keltaniittyperhosen etusiiven pituus on yleensä 13–17 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 22–33 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Siipien yläpuolen pohjaväri on vaalean ruskeankeltainen. Etusiiven yläpuolella on pieni harmaa kärkisilmätäplä ja ulkoreunassa kapea harmaa reunajuova. Etusiiven alapuolella on musta, valkoteräinen ja keltarenkainen kärkisilmätäplä. Takasiiven alapuolen tyviosa on tumma ja ulkoreuna harmaa, välissä on vaalea postdiskaaliala. Etusiiven yläpuolen reunajuovan leveys ja tummuus, samoin kuin takasiiven alapuolen sävy vaihtelee eri muodoilla.
Elinympäristö.
Keltaniittyperhosen elinympäristöä ovat monenlaiset ruohikkoa kasvavat avoimet alueet, niityt, kedot, pientareet ja metsänreunat.
Lentoaika ja elintavat.
Lentoaika on levinneisyysalueen eteläosissa huhtikuusta alkaen, Keski-Euroopassa toukokuusta alkaen ja Pohjois-Euroopassa kesäkuusta alkaen läpi kesän useana sukupolvena, paitsi Pohjois-Euroopassa yleensä vain yhtenä sukupolvena kesä–heinäkuussa. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat tuoksusimake ("Anthoxanthum odoratum"), nurmilauha ("Deschampsia cespitosa"), metsälauha ("Deschampsia flexuosa"), nadat ("Festuca"), jäkki ("Nardus stricta") ja nurmikat ("Poa"), esimerkiksi kylänurmikka ("Poa annua").
Churchillin lentoasema

Churchillin lentoasema () on lentoasema Kanadan Manitoban provinssissa, noin 5,6 km Churchillin kaupungista kaakkoon. Kentän omistaa ja sitä ylläpitää Transport Canada. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 10 886.
Lentoasemalla on sattunut yksi ihmisuhreja vaatinut onnettomuus. Kanadan ilmavoimien Canadian Vickers PBV-1A Canso -lentovene törmäsi 21. elokuuta 1949 huonossa säässä puunlatvoihin, ja turmassa menehtyivät kaikki 14 matkustajaa ja 7 miehistön jäsentä.
Enforcer

Enforcer () on vuonna 1995 valmistunut Corey Yuenin ohjaama toimintaelokuva, jossa esiintyy mm. Jet Li.
Ankara vastuu

Ankara vastuu eli objektiivinen vastuu tarkoittaa, että henkilö tai oikeushenkilö on vastuussa vahingosta, jota kukaan ei ole aiheuttanut tahallaan tai huolimattomuudellaan. Usein kyseessä on luvanvarainen toiminta, jossa on läsnä tavallista suurempi vahinkoriski. Ankaran vastuun osa on vaarantamisvastuu, joka liittyy sopimuksenulkoiseen vastuuseen. Ankaran vastuun yhteydessä vaaditaan vahingonkorvausvelvollisuuden syntymiseen, että vastuun perustana oleva toiminta on syy-yhteydessä vahinkoon.
Ilma-, maantie-, meri- ja rautatiekuljetuksissa rahdinkuljettajan vastuu on pääsääntöisesti ankaraa vastuuta, mutta vastuuta on rajoitettu kansainvälisin sopimuksin tiettyyn rahamäärään tavaran painokiloa kohden. Yhdysvaltain useimmissa osavaltioissa on 1960-luvulta lähtien omaksuttu ankara tuotevastuu ja suuret korvaukset. Siellä syntyneiden suurten tuotevastuukustannusten ja ongelmien välttämiseksi EY:n ministerineuvosto hyväksyi 1985 tuotevastuuta koskevan direktiivin (85/374/ETY).
Esimerkkejä.
Ankaraa vastuuta noudatetaan lannoitteiden, rehujen ja siementen kaupassa. Vahingonkorvausvelvollisuudesta säädetään lannoitevalmistelain (539/2006) 40. pykälässä, rehulain (86/2008) 48 §:ssä ja siemenkauppalain (728/2000) 14 §:ssä. Siemenkauppalaki koskee vain kylvösiemenen kunnostajia ja pakkaajia, mutta ei muiden siementen myyjiä. Taimiaineistolaki (1205/1994) ei sen sijaan sisällä lainkaan määräyksiä ankarasta kaupanvastuusta. Ydinlaitoksen haltija vastaa vahingoista ankaran vastuun mukaisesti ja vastuu on rajoittamaton, paitsi muualla kuin Suomessa syntyneistä vahingoista enintään 700 miljoonaa euroa (ydinvastuulaki, 484/1972, 12 ja 18 §). Ankaraa vastuuta noudatetaan myös ympäristövahinkojen korvaamisessa (ympäristövahinkolaki, 737/1994, 7 §). Niihin liittyy sellainen erityispiirre, että vahingon aiheuttajan lisäksi korvausvelvolliseksi voi joutua toiminnanharjoittajaan rinnastettava taho (7 §).
Virhe (oikeustiede)

Virhe tarkoittaa sopimusoikeudessa tilannetta, jossa sopimukseen perustuva suoritus ei vastaa sitä, mihin suorittaja on sitoutunut. Useimmiten virhe liittyy luovutettavan esineen laatuun tai muihin ominaisuuksiin. Virhe havaitaan vertaamalla suoritusta sopimuksen luomiin velvollisuuksiin. Tavallisimmin sopimuksessa on kuvaus luovutuksen kohteesta, jolloin verrataan esinettä tai palvelua kuvaukseen. On kuitenkin olemassa laatuvaatimuksia, jotka tulee täyttää, vaikka laadusta ei ole sovittu mitään. Tällainen määräys on esimerkiksi kauppalaissa (355/1987, 17–19 §) ja kuluttajansuojalaissa (38/1978, 5 luku). Määräys koskee myös "tel quel" -ehtoa eli myymistä 'sellaisena kuin se on'.
Oikeustieteessä erotetaan laatuvirheet, oikeudelliset virheet ja vallintavirheet toisistaan. Oikeudellinen virhe tarkoittaa, että luovutettuun esineeseen tai palveluun kohdistuu sivullisen tahon omistusoikeus tai jokin rajoitettu esineoikeus. Vallintavirhe on kyseessä silloin, kun ostaja ei voi käyttää esinettä haluamallaan tavalla viranomaisen päätöksen tai lain säännöksen vuoksi. Tuotevastuun yhteydessä käytetään käsitteitä rakennevirhe ja suunnitteluvirhe, jos virhe koskee koko tuotesarjaa, ja valmistusvirhe, jos virhe liittyy tuotesarjan johonkin tai joihinkin yksittäisiin kappaleisiin.
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1944

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1944 käytiin 28. toukokuuta Vakkosalmen kisapuistossa. Kilpailujen järjestävänä seurana toimi Sortavalan Viritys. Sotatilasta huolimatta kilpailijoita oli kilpailussa lähes sata. Miesten Suomen mestaruuden 8 km matkalta voitti Viljo Heino ja joukkueissa mestaruuden voitti Karhulan Katajaiset, joka voitti myös vuoden 1944 Kalevanmaljan. 
Kilpailut olivat viimeiset suomalaisten Sortavalassa järjestämä tapahtuma. Sortavalan Viritys järjesti vielä Sortavalan luovutuksen jälkeen joitakin kilpailuja omissa nimissään Porissa, kunnes se sulautui Porin Tarmoon.
Mitalistit.
Lähteet:
Christine Schürrer

Christine Schürrer (s. 30. kesäkuuta 1976 Hannover, Länsi-Saksa) on saksalainen, joka murhasi kaksi lasta ja vahingoitti vakavasti näiden äitiä vasaralla Ruotsin Arbogassa 17. maaliskuuta 2008. Hyökkäyksen syy oli mustasukkaisuus. Schürrer oli kesällä 2006 aloittanut Kreetalla lyhyen suhteen sittemmin murhaamiensa lasten isäpuoleen, joka oli ollut saarella lomailemassa Schürrerin työskennellessä paikallisessa hostellissa.
Schürrerin murhaamat lapset olivat nimiltään Max ja Saga Jangestig. Murhayrityksestä selvinnyt nainen on Emma Jangestig.
Schürrer syntyi Hannoverissa. Hän asui synnyinkaupunkinsa lisäksi muuallakin Saksassa sekä Yhdysvalloissa, Ateenassa, Kreetalla ja kuukauden Turkissa. Hän opiskeli muun muassa historiaa. Ruotsiin hän matkusti ensi kertaa marraskuussa 2006. Hän olisi halunnut tavata uudelleen Kreetalla tapaamansa ruotsalaisen, mutta tämä ei onnistunut, koska ruotsalainen oli tutustunut toiseen naiseen. Schürrer pettyi syvästi ja ajautui itsemurhayrityksiin. 
Vuonna 2008 Schürrer murhasi 1- ja 3-vuotiaat lapset Arbogassa. 23-vuotias äiti loukkaantui pahoin. Lapset todettiin kuolleiksi, mutta äiti pääsi sairaalaan ja toipui lopulta. Schürrer palasi murhien jälkeen Saksaan, jossa hänet pidätettiin vielä maaliskuun aikana. Saman vuoden syksyllä hänet tuomittiin ruotsalaisessa käräjäoikeudessa elinkautiseen vankeuteen. Tuomio pysyi hovioikeudessa helmikuussa 2009. Tammikuun 2012 alussa Schürrer jätti asianajajansa kanssa korkeimpaan oikeuteen 17-sivuisen valituslupa-anomuksen. Saman vuoden helmikuussa korkein oikeus hylkäsi anomuksen. 
Aftonbladet uutisoi helmikuussa 2012, että Schürrer karkotetaan keväällä 2012 Saksaan kärsimään vankeusrangaistuksensa.
Anders Eklund (rikollinen)

Per Anders Eklund (s. 6. elokuuta 1965) on ruotsalainen elinkautista vankeusrangaistusta suorittava rikollinen. Hän työskenteli oman kalustonsa kuorma-autoilijana jakeluliikenteessä ja ajoi myös Ruotsin rajojen ulkopuolella. Hän omisti myös asuntoauton. 
Rikokset.
10-vuotias Engla Juncosa Höglund katosi 5. huhtikuuta 2008 Stjärnsundissa Taalainmaalla hänen pyöräillessään koulusta kotiin. Paikallinen asukas oli sattunut valokuvaamaan tyttöä sekä paikalla ollutta miestä, ja Eklund pidätettiin tytön kidnappauksesta epäiltynä. Hän tunnusti raiskanneensa ja kuristaneensa tytön. Tapaus sai osakseen poikkeuksellisen laajaa julkisuutta; Höglundin hautajaiset 10. toukokuuta jopa näytettiin SVT1:llä. Eklund jäi samalla kiinni myös aiemmasta, hämäräksi jääneestä rikoksesta: hän oli raiskannut ja murhannut 31-vuotiaan Pernilla Hellgrenin Falunissa vuonna 2000. Alkujaan Eklund tosin väitti Hellgrenin olleen suostuvainen seksiin. Hän myös sanoi, että Hellgrenin ei ollut tarkoitus kuolla. Hän pyysi anteeksiantoa ja ilmoitti, että oli olemassa ”kiltti Anders ja paha Anders”.
Eklund oli eräässä valokuvassa lähes suorassa kontaktissa surmaamaansa Engla Höglundiin. Eklundilla on pitkä rikostausta. Hänen hallustaan löydettiin lapsipornoa.
Eklundia on epäilty myös 16-vuotiaan Malin Olssonin murhasta. Olsson löydettiin riisuttuna ja kuristettuna Göteborgissa vuonna 1994.
Poliisiin kohdistettiin tapauksen yhteydessä kritiikkiä, koska se oli jo ennen vuoden 2008 pidätystä saanut vihjeitä Eklundin suuntaan vuonna 2000 tapahtuneesta selvittämättömästä henkirikoksesta.
Tuomio.
Eklund tuomittiin 6. lokakuuta 2008 elinkautiseen vankeuteen. Oikeudenkäynti tapahtui turvasalissa. Eklundiin oli kohdistettu uhkailua ennen oikeudenkäyntiä.
Muut henkirikokset?
Vuonna 2014 poliisi alkoi selvittää, oliko Eklundilla osuutta Sävsjössä heinäkuussa 1997 tapahtuneeseen kuusivuotiaan tytön katoamistapaukseen.
Viranomaiset Suomessa kiinnostuivat Eklundin mahdollisista liikkeistä Suomessa ja alkoivat selvittää, oliko hänellä jotain tekemistä Tampereelta vuonna 1999 kadonneen Raisa Räisäsen tapauksen kanssa. Myös mahdollista osuutta Piia Ristikankareen katoamiseen selvitettiin. Ristikankare katosi Piikkiössä lokakuussa 1988.
Eklundin luonne.
Eklund on erään perheystävän mukaan normaalisti mukava, mutta muuttuu kummalliseksi juodessaan.
Eklundin yläasteajan suomalaisen rinnakkaisluokkalaisen mukaan Eklund oli hiljainen ja erakkomainen. Hän oli kiinnostunut kuorma-autoista ja muista autoista, mutta tyttöjen kanssa kommunikointi ei sujunut.
Hispasat

Hispasat on espanjalainen satelliittitietoliikenneyhtiö, joka operoi samannimisiä satelliitteja. Ensimmäinen Hispasat-satelliitti (1-A) laukaistiin Kourousta Ariane 4 -kantoraketilla 11. syyskuuta 1992. 
Satelliitit.
Ensimmäiset Hispasat-satelliitit toteutti espanjalainen puolustusministerön alainen Instituto Nacional de Técnica Aeroespacial, jota avusti Euroopan avaruusjärjestö. Ensimmäisen satelliittiin omistaa nykyisin Eutelsat (27,69%) ja espanjalaiset osakkaat.
Entiset.
Hispasat 1A ja 1B välittivät analogista TV-ohjelmaa. Satelliittien toiminta-aika päättyi vuonna 2003, Hispasat 1-B lähettää edelleen osalla transpondereistaan. Hispasat 1A laukaistiin 11. syyskuuta 2992 ja Hispasat 1B 22. heinäkuuta 2993.
Tulevia.
Kesällä 2012 Hispasat tilasi Orbital Sciences -yhtiöltä kaksi Amazonas-satelliitti. Hispasat 4A laukaistaan vuonna 2012 ja 4B vuonna 2015.
Nabil Maâloul

Nabil Maaloul (; s. 25. joulukuuta 1962) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Heinäkuusta 2018 lähtien hän on toiminut Al Duhailin päävalmentajana.
Ura.
Maaloul aloitti jalkapalloilun 6-vuotiaana ja siirryttyään ammattilaiseksi hän edusti pitkään Espérancea 1980-luvulta aina 1990-luvun puoleen väliin saakka. Tämän aikana Maaloul saavutti seitsemän Tunisian mestaruutta, sekä kolme cupin voittoa. Hän voitti myös kerran Tunisian pääsarjan maalikuninkuuden kaudella 1987–1988 14 maalilla. Sittemmin Maaloul siirtyi kaudeksi 1994–1995 CA Bizertiniin, josta matka jatkui seuraavalla kaudella Club Africainiin. Hän pelasi joukkueessa kolme kautta, kunnes joutui erimielisyyksiin joukkueen puheenjohtajan Slim Chiboubin kanssa. Maaloul matkasi vielä vuodeksi Saudi-Arabiaan, jossa hän päätti uransa.
Maajoukkue.
Maaloul edusti Tunisian maajoukkuetta 1980-luvulla, pelaten muun muassa vuoden 1988 kesäolympialaisissa. Joukkue sijoittui tuolloin sijalle yhdeksän. Hän pelasi jokaisessa kolmessa ottelussa.
Valmentajanura.
Valmentajaksi Maaloul päätyi vuoden 2004 tietämillä oltuaan Tunisian maajoukkueen apuvalmentaja, kun Tunisia voitti historiansa ensimmäisen Afrikan-mestaruuden. Hän toimi roolissaan aina syyskuuhun 2006 asti, kunnes valmennusryhmä erotettiin. Maaloul valmensi myös lyhyen aikaa CA Bizertinia kaudella 2005–2006.
Joulukuussa 2010 Maaloul palasi takaisin valmennustehtäviin Espérancen peräsimeen. Hän johdatti myös joukkueensa tripla mestaruuteen vietyään joukkueensa Tunisian mestariksi heinäkuussa 2011, Tunisian cupin mestariksi ja marraskuussa 2011 Afrikan Mestarien liigan mestariksi. Tammikuussa 2012 Maaloul sai potkut Espérancesta. Hän palasi toukokuussa 2012 takaisin Espérancen valmentajaksi Michel Decastelin tilalle, joka korvasi hänet alun perin. Hän johdatti kauden päätteeksi Espérancen toistamiseen Tunisian mestaruuteen. Sen sijaan Mestarien liigan loppuottelussa Maaloulin Espérance hävisi Al-Ahlille yhteismaalein 3–2. Kaudella 2012–2013 Maaloul piti Esperancen uudistuneessa sarjassa kärkipaikalla, kunnes tammikuussa 2013 ilmoitti purkaneensa sopimuksensa riitaannuttuaan Esperancen puheenjohtajan kanssa.
Helmikuussa 2013 Maaloul nimitettiin odotetusti Tunisian maajoukkueen päävalmentajaksi kahden vuoden sopimuksella. Hän oli johdattaa Tunisian jatkoon vuoden 2014 MM-kisojen karsinnoissa, mutta maa hävisi Cap Verdelle päätösottelussa maalein 2–0. Ottelun jälkeen Maaloul ilmoitti eroavansa tehtävästä. Myöhemmin Tunisia ilmoitettiin voittajaksi hylkäyksellä, kun Cap Verde oli käyttänyt pelikiellossa olevaa pelaajaa kokoonpanossaan.
Elokuussa 2018 Maâloulista tuli Al-Duhailin päävalmentaja.
Aleksander Wolszczan

Aleksander Wolszczan (s. 29. huhtikuuta 1946 Szczecinek, Puola) on puolalainen tähtitieteilijä. Hän oli mukana ryhmässä, joka löysi ensimmäisten joukossa eksoplaneettoja ja pulsariplaneettoja.
Opiskelu.
Wolszczan syntyi vuonna 1946 Szczecinekissa Puolassa. Hän oli jo lapsesta lähtien kiinnostunut tähtitieteestä ja voitti muun muassa lukiossa tähtitiedekilpailun. Lukion jälkeen hän siirtyi Toruńiin Nikolaus Kopernikus yliopistoon () josta hän valmistui vuonna 1969.
Ura.
Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli assistenttina. Vuonna 1974 hän meni Max Planck -instituuttiin Bonniin opiskelemaan radiotähtitiedettä. Hän valmistui tohtoriksi vuonna 1975. Hänelle tarjottiin sen jälkeen paikkaa useista yliopistosta joista hän valitsi Cornellin yliopistoon, koska heillä oli käytössään tuolloin maailman suurin radioteleskooppi, halkaisijaltaan 305 metrinen Arecibon radioteleskooppi.
Wolszczan julkaisi yhdessä Dale Frailin kanssa vuonna 1992 havainnon PSR 1257 + 12 millisekuntipulsarista. He julkaisivat samassa yhteydessä löytäneensä kolme eksoplaneettaa jotka kiersivät pulsaria. Se oli ensimmäinen aurinkokunnan ulkopuolisen planeetan löytö. Heidän tutkimuksensa julkaistiin Naturessa 9. tammikuuta 1992 ja siihen on viitattu sen jälkeen yli 750 kertaa.
Alfonson taulut

Alfonson taulut () olivat Kastilian ja Leónin kuninkaan Alfonso X Viisaan teettämät, vuonna 1272 valmistuneet tähtitieteelliset taulukot, jotka säilyivät käytössä 1600-luvulle saakka. Niiden tarkoituksena oli korjata aiemmin käytössä olleiden Toledon taulujen epätarkkuudet. Taulukot kirjoitettiin alun perin espanjaksi ja käännettiin sen jälkeen latinaksi.
Taulut painettiin ensi kerran Venetsiassa 1483.