tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tepsan työväentalo

Tepsan työväentalo sijaitsee Kittilässä Tepsan kylässä. Kylä sijaitsee lähellä Sodankylän rajaa. Talon omistaa Tepsan Demokraattiset Nuoret ry.
Rakennus.
Tepsan Työväentalo rakennettiin vuonna 1949. Talo on yksikerroksinen puurunkoinen, harjakattoinen ja lautaverhoiltu. Vuonna 1965 taloa laajennettiin rakentamalla kahvilaosa, ja vuonna 1980 laajennettiin salia ja vuonna 1984 talo sähköistettiin. Talossa on sali, orkesterikoroke ja kahvila. Huoneistoala on 160 m², sali 100 m² ja tontin pinta-ala 2 500 m². Lämmityksenä on sekä puu- että sähkölämmitys ja kahvilassa kattosäteilijät.
Talon käyttö.
Talo on ympärivuotisessa käytössä. Siellä järjestetään tansseja ja juhlatilaisuuksia.
Käkönen

Käkönen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Adrien van Beveren

Adrien van Beveren (s. 4. tammikuuta 1991 Hazebrouck) on ranskalainen erämaa- ja endurokuljettaja. Hän on kolminkertainen Ranskan rantaenduron mestari (2010, 2014 ja 2015). Dakar-rallissa van Beveren on ajanut parhaimmillaan kahdesti neljänneksi vuosina 2017 ja 2022. Hän ajoi Dakar-rallissa Yamahalla vuosina 2016–2022, jonka jälkeen van Beveren siirtyi Hondalle.
Erämaaralli.
Van Beveren ajoi ensimmäisen kerran Dakar-rallissa 2016 Yamahan juniori tallissa. Hän sijoittui kilpailussa kuudenneksi. Van Beveren ajoi sen jälkeen kolmanneksi Merzouga rallissa ja seitsemänneksi Sardinian rallissa.
Yamaha (2017–2022).
Hän siirtyi vuonna 2017 Yamahan tehdastalliin ja ajoi tammikuussa Dakar-rallissa neljänneksi voittaen yhden erikoiskokeen. Kauden loput rallit menivät vaihtelevalla menestyksellä. Hän ajoi Atacama-rallissa kahdeksanneksi ja Desafio Ruta 40 rallissa sijalle 19, kun taas Baja Inka rallissa van Beveren ajoi toiseksi. Oilibya Marokon-rallissa hän ajoi sijalle 18.
Vuoden 2018 Dakar-ralli alkoi van Beverenillä hyvin voitettuaan yhden erikoiskokeen ja johdettua rallia aina kymmenenteen erikoiskokeeseen saakka. Hän kuitenkin kärsi ulosajosta kolme kilometriä ennen kymmenennen erikoiskokeen päättymistä ja joutui keskeyttämään rallin. Van Beveren ajoi tämän jälkeen muissa ralleissa kahdeksanneksi Atacama-rallissa, viidenneksi Desafio Inka -rallissa ja kuudenneksi Marokon rallissa.
Van Beveren ajoi edelliskauden tapaan 2019 vuoden Dakar-rallin johdossa, mutta joutui keskeyttämään yhdeksännellä erikoiskokeella öljyvuodon vuoksi. Hänet lopulta hylättiin vietyään pyöränsä katsojan lava-auton kyytiin, jotta pääsisi maaliin saakka ja jatkamaan rallia seuraavana päivänä. Tuomaristo katsoi tämän sääntörikkomukseksi ja hylkäsi van Beverenin kilpailusta. Dakarin jälkeen hän ajoi Merzouga-rallin voittoon ja kolmanneksi Silk Way rallissa.
Tammikuussa 2020 Van Beveren keskeytti kolmannen kerran peräkkäin Dakar-rallin. Tällä kertaa hänen kilpailu päättyi kolmannella erikoiskokeella. Hän onnistui ajamaan myöhemmin Andalusian rallissa toiseksi.
Van Beverenin keskeytykset jatkuivat myös 2021 Dakar-rallissa. Sitä vastoin Erämaarallin maailmanmestaruussarjassa hän onnistui saavuttamaan kakkossijan. Hän ajoi ensin kesäkuussa Kazakstanin rallissa kolmanneksi. Heinäkuussa Silk Way rallissa van Beveren ajoi kuudenneksi. Lokakuun Marokon rallissa hän ajoi viidenneksi ja kauden päätöskilpailussa Abu Dhabissa van Beveren ajoi toiseksi. Hän hävisi 41 pistettä maailmanmestaruuden voittaneelle Matthias Walknerille.
Vuoden 2022 Dakar-rallissa van Beveren onnistui ajamaan neljänneksi häviten voittajalle 18 minuuttia. Hän johti hetkittäin rallia siirtyessään johtoon seitsemännellä erikoiskokeella.
Monster Energy Honda (2022–).
Kesäkuussa 2022 van Beveren teki sopimuksen Hondan tehdastallin kanssa.
Kirkkonummen pappila

Kirkkonummen pappila (ruots. "Kyrkslätts prästgård") on pappila Kirkkonummella, Uudellamaalla. Pappilan nykyinen päärakennus on valmistunut 1838. Viimeinen kirkkoherra, joka asui rakennuksessa oli Kirkkonummen ruotsinkielisen seurakunnan kirkkoherra Lars-Henrik Höglund vuonna 2017. Rakennuksen omistaa Kirkkonummen seurakuntayhtymä. 
Vuonna 2021 Kirkkonummen kunta vahvisti pappilan alueen kaavan. Kaavassa pappila todetaan kulttuurihistoriallisesti arvokkaaksi rakennukseksi, jota ei saa purkaa.
Historia.
Kirkkonummen pappila sijaitsee kunnan keskustassa Kirkkonummen kirkon pohjoispuolella vanhan Gesterbyntien varrella. Jo 1500-luvulla Kirkkonummen seurakunta sai nykyisen pappilan alueen kruunulta kirkkoherran asunnoksi. Pappilan maita on rajannut pitkänomainen alue, joka lännessä rajoittuu Finnsbackaan ja idässä Jolkbyhyn ja Gesterbyhyn.
Rakennukset.
Pappilan nykyinen empiretyyliä edustava päärakennus valmistui vuonna 1838. Vuonna 1924 päärakennuksen kellariin rakennettiin arkistotilat arkkitehti Albert Nybergin piirustusten mukaisesti. Pappilan pihamaalla sijaitsee satoja vuosia vanha maakellari ja nuorempi ulkorakennus, jonka katolla on vellikello. Pappilan kivinavetta tien toisella puolen on rakennettu vuonna 1851. Porkkalan miehityksen aikana rakennus toimi elokuva-arkistona. Nykyisin remontoitu navettarakennus on seurakuntien toiminnallisessa käytössä. Navettaa kutsutaan nimellä "Lyan".
Remontti.
Vuonna 2018 Yle Huvudstadsregionen kertoi, että Kirkkonummen pappilan miltei miljoona euroa maksanut remontti ei korjannut rakennuksen sisäilmaongelmia. Pappila remontoitiin vuosina 2011-2014 tarkoituksena parantaa sisäilmaa rakennuksessa. Vuonna 2017 Kirkkonummen seurakuntayhtymä tilasi tutkimuksen rakennuksen tilasta, jonka mukaan remontti ei ollut auttanut. Tutkimusraportti suositteli, että rakennuksessa ei vietettäisi edes lyhyitä aikoja sisällä. Pappila tarvitsi uuden remontin.
Kirkkonummen seurakuntayhtymän perussäännön mukaisesti pappila oli ollut Kirkkonummen ruotsinkielisen seurakunnan käytössä. Seurakunnan seurakuntaneuvosto päätti irtisanoa kirkkoherran asumisoikeuden 11. syyskuuta 2018. Porvoon hiippakunnan tuomiokapituli vahvisti päätöksen tammikuussa 2019. Uutta remonttia varten asetettiin molempien seurakuntien yhteinen työryhmä syyskuussa 2021.
Kirkkonummen ruotsalainen seurakunta

Kirkkonummen ruotsalainen seurakunta, Kyrkslätts svenska församling, on ruotsinkielinen evankelis-luterilainen seurakunta Kirkkonummella, Uudellamaalla. Seurakunta kuuluu Keski-Uudenmaan rovastikuntaan ja Porvoon hiippakuntaan. Vuonna 2018 seurakunnalla oli 5 489 jäsentä.
Seurakunnan kirkkoherrana on toiminut Fred Wilén vuodesta 2021. Seurakunnan pääkirkko on keskiaikainen Pyhän Mikaelin kirkko, jonka se jakaa yhdessä Kirkkonummen suomenkielisen seurakunnan kanssa. Lisäksi seurakunnalla on toimintaa muun muassa Masalan kirkossa.
Kyrkslätts svenska församling ja Kirkkonummen suomenkielinen seurakunta muodostavat yhdessä Kirkkonummen seurakuntayhtymän.
Etninen vitsi

Etninen vitsi on vitsi, jossa naurun kohteena on etninen ryhmä. Suomessa tämä voi olla esimerkiksi ruotsalaiset.
Ruotsalaisvitsi rakentuu olettamukseen yksinkertaisista tai muuten typeristä ruotsalaisista. 
Naapurimaasta kertovat vitsit ovat tyypillisiä ympäri Eurooppaa: esim. Virossa vastaavantyyppisen vitsin kohteena on suomalainen.
Monet etniset vitsit ovat kertomuksia, joissa esiintyy kolmen tai useamman etnisen ryhmän edustajia. Tästä formaatista on vaihtelua eri maiden ja alueiden välillä:
Hotelli Helsinki

Hotelli Helsinki eli nykyisin Solo Sokos Hotel Helsinki on Helsingin Kluuvissa Yliopistonkadun ja Kluuvikadun kulmassa sijaitseva hotelli, joka on perustettu vuonna 1930. Rakennus on alun perin ollut Helsingin Suomalaisen Säästöpankin liikepalatsi ja sen sekä hotellin sisutuksen ja huonekalut on suunnitellut arkkitehti P. E. Blomstedt. Hotelliin avattiin 1970-luvulla Helsinki Club, joka oli aikansa suosituimpia.
Hotelli siirtyi vuonna 1971 S-ryhmälle. Hotelli uudistettiin kokonaan vuonna 1983. Sisustuksen suunnittelivat Esa Vapaavuoren sisustusarkkitehtitoimisto ja arkkitehti Kaj Johansson 1930-luvun puufunkistyyliin. Kun Helsingin Suomalainen Säästöpankki lopetti toimintansa pankkikriisin seurauksena 1990-luvun puolivälissä, hotelli sai lisätilaa. Huoneita on sen jälkeen yli kaksi sataa. Huoneuudistus tehtiin taas vuosina 2006–2007 suunnittelijana Maarit Gummerus. Keväällä 2022 nimeksi tuli Solo Sokos Hotel Helsinki.
Sipi Siljamäki

Sipi Johannes Siljamäki, vuoteen 1934 Virtanen (22. elokuuta 1904 Turku – 29. tammikuuta 2004 Turku) oli suomalainen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Siljamäen vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Rikhard Siljamäki ja kauppias Eeva Aleksandra Velan ja puolsi vuodesta 1929 Sirkka Aira Lemmikki Syrjänen. Siljamäki kävi viisi luokkaa Tampereen klassillista lyseota 1915–1922 ja Tampereen kauppaopiston 1925. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin. Siljamäki oli Singer Sewing Machine Co:n piiritarkastaja 1925–1926, Hyppösen Kenkätehdas Oy:n lähettäjä 1927 ja Sukka Oy:n varastokortiston ja lähetyksen hoitaja 1927.
SOK:lla sittemmin elämäntyönsä tehnyt Siljamäki oli Tampereen konttorin ruoka-, siirtomaa- ja konttoritarvikemyyjä 1927–1934, SOK:n pääkonttorin elintarvikeosaston yleismyyjä 1927–1936, SOK:n Vaasan konttorin elintarvikemyyjä 1936–1938, SOK:n Tampereen konttorin johtajan sijainen 1939–1942, SOK:n pääkonttorin elintarvike- ja maatalousosaston prokuristi 1941–1944 ja hoitaja 1942–1943, SOK:n Joensuun konttorin johtaja 1944–1954 ja Turun konttorin johtaja 1954–1970. Hän oli myös Joensuun kaupunginhallituksen jäsen 948–1954 ja kaupunginjohtajan sijainen 1948–1954. Siljamäellä oli lisäksi useita muita luottamustehtäviä. 
Talvisodassa patterin päällikkönä Kenttätykistörykmentti 3:ssa toiminut ja jatkosodassa Raskas Patteristo 12:ssa palvellut Siljamäki oli sotilasarvoltaan reservin majuri (1963). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1967.
Emma Jokiaho

Emma Natalia Jokiaho (s. 1996 Alajärvi) on suomalainen kärpässarjan nyrkkeilijä. Naisten Euroopan mestaruuskilpailuissa painoluokassa 52 kg vuonna 2022 Budvassa Montenegrossa hän voitti pronssia.
Jokiaho edustaa Tampereen Voimailuseuraa ja asuu Tampereella. Jokiaho on opiskellut myös liikuntaneuvojaksi ja urheiluhierojaksi Kuortaneen Urheiluopistossa ja tekee näitä töitä Tampereella.
Nyrkkeilystä kiinnostunut Jokiaho otti aluksi yhteyttä Tampereen Voimailuseuran naisten vastuuvalmentajaan, olympiavalmentaja Maarit Teuroseen ja sittemmin muutti Tampereelle oppiakseen nyrkkeilyä Teurosen opeissa. Jokiaho harjoitteli yhdessä olympiamitalisti Mira Potkosen kanssa tämän uran loppuun asti. Teurosen lopetettua valmennuksen syyskuussa 2021 Jokiaho siirtyi harjoittelemaan TVS:n silloisen päävalmentaja Askar Sarsenbayevin kanssa. Helmikuusta 2023 Jokiahoa on jälleen valmentanut Maarit Teuronen ja sarjaksi on vakiintunut 54 kg. 
Jokiaho on voittanut Suomen mestaruuden kahdesti: 2023 (54kg) ja 2022 (52kg). 
Jokiaho on pelannut myös lentopalloa Alajärven Ankkureissa naisten Ykkössarjassa.
Ihmisen mittainen – Tarinoita 2002–2022

Ihmisen mittainen – Tarinoita 2002–2022 on Happoradion toinen, 16. syyskuuta 2022 julkaistu kokoelma-albumi. Se sisältää jousikvartetti Triosis+:n kanssa tehtyjä versioita yhtyeen aiemmista kappaleista ja uuden kappaleen ”Ihmisen mittainen”, joka nousi radiosoittolistan 29. sijalle. Itse albumi on noussut Suomen viralliseen albumilistan 14. sijalle.
Ivan Kyrylenko

Ivan Kyrylenko (2. joulukuuta 1903 Dnipropetrovskin piiri, Venäjän keisarikunta – 23. syyskuuta 1938) oli ukrainalainen kirjailija. 
Elämä ja ura.
Kyrylenko syntyi köyhään perheeseen Dnipropetrovskin piirissä. Hän kuului kirjallisiin järjestöihin, muun muassa Pluhiin ja VUSPP:hen. Kyrylenko julkaisi novellikokoelmat "Vidstup" (1926) ja "Serhi Kova" (1929) ja romaanit "Avanposty" (1933, ”Etuvartiot”) ja "Vesna" (1936, ”Kevät”) sekä "Vybrane" (1960, ”Valitut teokset”).
Kyrylenkon esikoisteos "Kursy" (1927) kuuluu siihen työläiskirjallisuuden lajiin, joka noudattaa tarkasti valmista kaavaa. Se liitetään työväenluokkaa käsittelevän uuden kirjallisuuden kulmakiviin. Teoksessa nuori puolueaktivisti perustaa uuden koulun työläisnuorten opintoja varten. Työläisnuorta edustaa rikollinen Kubanets, joka on kuin vangittu villieläin eikä kykene sopeutumaan kaupunkilaiselämään. Lajin kirjallisuudessa tapahtumaympäristö on päähenkilölle vieras, "Kursyssä" outo rooli koulun perustajana. 
Kyrylenko kuului niihin puolueelle uskollisiin, jotka Stalinin vainojen aikana sai syytteen porvarillisesta nationalismista ja vangittiin. Monet teloitettiin, kuten Kyrylenko, monet vain katosivat. Kyrylenko oli itse ollut ilmiantamassa nationalismista muita kirjailijoita, kuten Petro Svašenkon (Lisovyi).
Kyrylenko piti 14. toukokuuta 1933 puheen itsemurhan tehneen Mykola H’vylovyin haudalla. H’vylovyi oli halveksinut häntä syvästi. Kyrylenko lausui haudalla, että teko oli H’vylovyin ”viimeinen valitettava virhe”. Dmytro Buzko luonnehti Kyrylenkoa sanoin: ”Arjessa hän on karkea, juoppo ja despootti.”
Viime vaiheet.
Kyrylenkoa vastaan oli aloitettu aineiston kerääminen jo 1936. Häntä oli 21. helmikuuta 1938 kotona odottamassa kaksi NKVD:n toimitsijaa. Kaikki helposti siirrettävä tavara takavarikoitiin, ja muut tavarat sinetöitiin kahteen asunnon huoneeseen. Ainoa kuulustelu käytiin 4. toukokuuta 1938, ja Kyrylenko kirjoitti sen pöytäkirjaluonnoksen itse omalla takavarikoidulla Remington-kirjoituskoneellaan. Oikeudenkäynnissä 23. syyskuuta 1938 Kyrylenko tunnusti rikoksensa valtiota vastaan ja anoi mahdollisuutta poistaa kansanvihollisen leiman. Hänet tuomittiin kuolemaan, ja tuomio pantiin täytäntöön samana päivänä. Kyrylenkon veli Oleksandr rohkeni anoa Kyrylenkon maineen puhdistamista vasta Nikita Hruštševin aikana, ja se myönnettiin 28. toukokuuta 1957.
Peter Kullgren

Kent Peter Kullgren (synt. "Karlsson"; 17. toukokuuta 1981 Forshaga) on ruotsalainen kristillisdemokraattinen poliitikko ja Ruotsin nykyinen maatalousministeri lokakuusta 2022. Hän toimi kristillisdemokraattien puoluesihteerinä 2018–2022. 
Kullgren on toiminut vuodesta 2006 Karlstadin kunnanvaltuutettuna ja istui kunnanhallituksessa vuosina 2010–2017. Kullgren toimi kunnanhallituksen 2. varapuheenjohtajana 2012–2014 ja kaupunkisuunnittelulautakunnan puheenjohtajana 2014–2017.
Erik Slottner

Erik Slottner (s. 16. huhtikuuta 1980 Kalmar, Ruotsi) on ruotsalainen kristillisdemokraattinen poliitikko ja Ruotsin nykyinen julkishallintoministeri Kristerssonin hallituksessa lokakuusta 2022. 
Ura.
Slottner on opiskellut valtio-oppia Linköpingin yliopistossa.
Hän on toiminut Tukholman kaupungin kristillisdemokraattien ryhmäpuheenjohtajana, kaupunginvaltuuston sekä vanhusten ja turvallisuuden kansalaisneuvoston jäsenenä vuodesta 2018. Slottner toimi kristillisdemokraattisen nuorisoliiton (KDU) puheenjohtajana vuosina 2004–2005. Slottner on toiminut kristillisdemokraattien poliittisena asiantuntijana ja valtiopäivien varaedustajana.
Mielipiteet.
Slottner on avoimesti homoseksuaali, ja ennen valintaansa KDU:n puheenjohtajaksi hän oli ottanut emopuolueen linjan vastaisesti kantaa tasa-arvoisen avioliittolain puolesta. Hän sai puolueen sisältä kritiikkiä myös, kun hän kannatti Åke Greenin tuomitsemista kiihottamisesta kansanryhmää vastaan.
Andreas Carlson

Andreas Carlson (s. 12. helmikuuta 1987 Mullsjö, Ruotsi) on ruotsalainen kristillisdemokraattinen poliitikko ja nykyinen ministeri. Carlson toimii Kristerssonin hallituksen infrastruktuuri- ja asuntoministerinä. Hän aloitti tehtävässä 18. lokakuuta 2022. Carlson valittiin kansanedustajaksi 2014, ja hän on aikaisemmin työskennellyt toimittajana. Carlson oli kristillisdemokraattien ryhmäpuheenjohtaja valtiopäivillä vuosina 2015–2022.
Laupias taksikuski

Laupias taksikuski on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Tonislav Hristov. "Laupias taksikuski" on hänen Hristovin ensimmäinen pitkä näytelmäelokuva.
Elokuva kertoo Mustanmeren rannalla työskentelevästä taksikuskista Ivanista (Malin Krastev). Hyvittääkseen menneisyytensä erheet mies yrittää kaikin keinoin tienata riittävästi rahaa voidakseen matkustaa Suomeen tapaamaan entistä vaimoaan (Alma Pöysti) ja poikaansa (Amos Brotherus). Raha on kuitenkin tiukassa, ja lopulta Ivan päätyy äärimmäisiin keinoihin. Elokuva on suomalais-ruotsalais-bulgarialainen yhteistuotanto, jonka päätuottajana on Making Movies. Elokuvan levittäjänä Suomessa on B-Plan Distribution.
"Laupias taksikuski" sai maailmanensi-iltansa marraskuussa 2022 Thessalonikin kansainvälisillä elokuvajuhlilla Kreikassa. Se esitettiin myös Göteborgin elokuvajuhlien Nordic Light -sarjassa. Suomen ensi-ilta oli 17. helmikuuta 2023.
Jakob Forssmed

Jakob Forssmed (s. 28. joulukuuta 1974 Jönköping, Ruotsi) on ruotsalainen kristillisdemokraattinen poliitikko ja nykyinen ministeri. Hän on toiminut 18. lokakuuta 2022 alkaen Kristerssonin hallituksen sosiaaliministerinä. Forssmedista tuli vuonna 2004 silloisen KD-johtajan Göran Hägglundin kansliapäällikkö. Vuosina 2006–2014 hän toimi valtiosihteerinä ministerivaliokunnassa. Vuodesta 2014 lähtien Forssmed on toiminut kansanedustajana ja kristillisdemokraattien ensimmäisenä varapuheenjohtajana. Hän on toiminut puolueen talouspoliittisen ryhmän puheenjohtajana sekä kristillisdemokraatisen nuorisoliiton (KDU) puheenjohtajana 2001–2004.
Acko Ankarberg Johansson

Acko Ankarberg Johansson (s. 29. lokakuuta 1964 Jönköping, Ruotsi) on ruotsalainen kristillisdemokraattinen poliitikko. Hän toimi vuosina 2022–2025 Kristerssonin hallituksen sairaanhoitoministerinä. Ankarberg Johansson toimi Jönköpingin kunnanhallituksen puheenjohtajana vuosina 2006–2010 ja kristillisdemokraattien puoluesihteerinä 2010–2018 ennen valintaansa kansanedustajaksi. Hän on toiminut sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana vuodesta 2018.
Nike Örbrink

Nike Örbrink (1. helmikuuta 1997) on ruotsalainen kristillisdemokraattinen poliitikko ja nykyinen kansanedustaja. Hän aloitti kansanedustajana 18. lokakuuta 2022. Örbrink on toiminut kristillisdemokraattisen nuorisoliiton (KDU) puheenjohtajana vuodesta 2020. Ennen puheenjohtajuuttaan hän toimi KDU:n varapuheenjohtajana.
CodeSandbox

CodeSandbox on selaimella toimiva Ives van Hoornen ja Bas Buursmanin kehittämä koodieditori, joka on suunniteltu verkko-ohjelmistoprojektien nopeaan ja helppoon jakamiseen vain jakamalla projektin verkko-osoitteen. CodeSandboxin pääominaisuuksiin kuuluu live-esikatselu projektista, jota ollaan kirjoittamassa, ja se toimii kaikilla JavaScript-projekteilla, vaikka siinä onkin joitain erityisesti React-keskeisiä ominaisuuksia, kuten esimerkiksi tapa ladata projekti create-react-app-mallilla.
Ominaisuudet.
CodeSandbox luotiin projektien jakamista varten, joten luonnollisesti projekteja on helppo jakaa vain lähettämällä projektin verkkolinkin.
CodeSandbox tukee npm-riippuvuuksia, CSS-tiedostoja, HTML-tiedostoja ja muita verkkokehityksessä käytettäviä tiedostomuotoja.
Projektin voi ladata helposti, ja ladatessa projektista saa zip-tiedoston create-react-app-mallilla, joka luo automaattisesti package.json- ja index.html-tiedostot.
CodeSandbox tukee prettier-, prettier-eslint-, ESLint- ja Tern-preferenssejä. Kun uuden hiekkalaatikon avaa, CodeSandbox automaattisesti muotoilee tiedostot kyseisen käyttäjän preferenssien mukaan.
CodeSandbox-käyttäjän voi yhdistää GitHub-käyttäjään, jolloin omien projektien versionhallinta onnistuu helposti.
Projektista voi luoda suoraan verkkosivun GitHub Pages- sekä Netlify-työkalujen avulla.
Projektille voi aloittaa Live-toiminnon, jolloin useat käyttäjät voivat samanaikaisesti muokata ja kehittää projektia. Live-toiminto tukee chat-palvelua. Muita käyttäjiä pystyy kutsumaan projektin tekemiseen kutsulinkin avulla. Projektin omistaja pystyy valitsemaan, haluaako hän, että kuka tahansa pystyy muokkaamaan projektia, vai vain tietyt käyttäjät.
Sebastian Franck

Sebastian Franck (n. 1499 Donauwörth, Baijeri – 1543 Basel, Sveitsi) oli saksalainen radikaaliteologi, vapaa-ajattelija ja kirjailija uskonpuhdistuksen ajoilta. 
Elämä.
Franck kirjoittautui Ingoldstadtin yliopistoon vuonna 1515 ja siirtyi sieltä Heidelbergin yliopistoon liitettyyn dominikaanien kouluun, jossa hän tapasi myöhemmät vastustajansa Martin Bucerin ja Martin Frechtin. Saatuaan katolisen pappisvihkimyksen hän toimi vuonna 1524 Augsburgin lähistöllä, mutta vuonna 1525 hän siirtyi Nürnbergissä uskonpuhdistajien puolelle ja ryhtyi saarnamieheksi Gustenfeldeniin, jossa hän kirjoitti anabaptisteja vastaan. Pian hän joutui vapaamielisempien näkemystensä vuoksi kuitenkin konfliktiin Martti Lutherin ja tämän kumppaneiden kanssa. Hän piti turkkilaisia muslimeja monessa suhteessa esimerkkinä kristityille ja esitti luterilaisten, zwinglilaisten ja anabaptististen lahkojen nurkkakuntaisuuden sijasta näkemyksen näkymättömästä ja universaalista hengellisestä kirkosta. Franck luopui pappeudesta, ja hän ajelehti tai hänet karkotettiin sitten paikasta toiseen, kunnes hän löysi lopulta turvapaikan Baselista, jossa hän kuoli kirjapainajana. 
Franck piti vastakohtana toisiaan vastaan taisteleville protestanttisille ryhmille suvaitsevaista, käytännöllistä kristillisyyttä, joka oli luonteeltaan mystis-panteistista. Paitsi uskonnollisissa asioissa, myös yhteiskunnallisissa kysymyksissä Franck oli vapaamielinen. Hän esimerkiksi vastusti kuolemanrangaistusta. Protestanttisten kirkkokuntien johtavien miesten keskuudessa hänen näkemyksensä otettiin erityisen huonosti vastaan. Luther kutsui häntä "paholaisen suuksi".
Franckin teoksista ovat huomattavia saksankielinen historiateos "Chronica, Zeitbuch und Geschichtbibel von Anbeginn bis 1531", maantieteellinen teos "Weltbuch, Spiegel und Bildniss des ganzen Erdbodens" (1534) ja sananlaskukokoelma "Sprichwörter" (1541).
Iran Aviation Industries Organization

Iran Aviation Industries Organization (lyhennys IAIO) eli Aerospace Industries Organization (AIO) on Iranin kansallisen siviili- ja sotilasilmailuteollisuuden sekä näihin liittyvän puolustustarviketuotannon alalla toimiva valtionyhtiö. Vuonna 1966 perustetun konserniyhtiön päätoimipaikka on Teheran. Konsernin tai sen tytärorganisaatioiden palveluksessa on noin 10 000 ihmistä.
Iranin ilmailuteollisuus sai alkunsa 1930-luvulla osin saksalaisen lentokoneteollisuuden tuella. 1970-luvulla ilmailuteollisuus kasvoi paljolti maan öljytulojen myötävaikutuksella. Tällöin maahan perustettiin esimerkiksi yhdysvaltalailaisten Bell-helikoptereiden tuotantolaitos ja rakennettiin näille kattava huoltoverkosto. 
Useat AIO:n organisaatiot olivat YK:n joulukuussa 2006 asettaman Iranin ydinasetuotantoa rajoittamaan pyrkivän vientikiellon piirissä. Vuonna 2007 rajoituksiin lisättiin kielto myydä aseita Iranista. Tästä huolimatta Iran on tuottanut esimerkiksi lyhyen ja keskipitkän matkan ballistisia ohjuksia sekä avaruuteen yltäviä kantoraketteja. Esimerkiksi Venäjä on kiellon aikana toimittanut ohjusaseistusta kuten ilmatorjuntaohjuksia Iranille. Iran on hyvin todennäköisesti myynyt ja vienyt maasta tuottamiaan ohjusaseita ja muita aseita vuoteen 2020 voimassa olleen vientikiellon aikana. Ainakin Yhdysvallat on jatkanut erilaisia Iraniin kohdistuneita rajoituksia vuoden 2020 jälkeenkin. Lokakuussa 2022 uutisoitiin Iranin myyvän esimerkiksi ohjuksia ja räjähdelennokkeja Venäjälle, joka käyttää niitä YK:n yleiskokoksen laittomaksi ja YK:n peruskirjan vastaiseksi tuomitseman, Ukrainaan ja laajalti sen siviiliväestöön sekä siviilien käyttämiin yhteiskunnan perusrakenteisiin kohdistuvan hyökkäyssodan aseistuksena.
2020-luvulla keskeisimpiä AIO:n alaisia iranilaisia valtionyrityksiä tai organisaatioita ovat:
Heikki Färm

Heikki Färm (s. 12. joulukuuta 1963) on suomalainen elokuvaaja.
Färm on kuvannut 1990-luvulta alkaneella urallaan yli 90 elokuvaa. Hän on ollut kuvaamassa yli 30 pitkää elokuvaa, niin näytelmäelokuvia kuin dokumenttielokuvia. Hän on kuvannut valtaosan muun muassa Virpi Suutarin, Joonas Berghällin ja Katja Gauriloffin elokuvista. Färm on kuvannut myös useita tv-sarjoja kuten "Paratiisi", "Mustat lesket" ja "Piiritys".
Färm on Suomen Elokuvaajien Yhdistys - Finnish Society of Cinematographers, F.S.C. -järjestön jäsen.
Elohopeasulfidi

 
Elohopeasulfidi (HgS) on elohopea- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä on käytety väriaineena. Luonnossa elohopeasulfidia siintyy sinooperi- ja metasinooperimineraaleina. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Elohopeasulfidi on polymorfista kiteistä ainetta, ja sillä on kaksi kidemuotoa. Ne ovat alkeiskopiltaan heksagonaalinen ja väriltään punainen α-muoto ja kuutiollinen musta β-muoto. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen ja hapoistakin vain kuningasveteen. Elohopeasulfidi liukenee sulfidiliuoksiin muodostaen kompleksisen tiomerkuraatti(II)ionin ([HgS2]2-).
Elohopeasulfidia voidaan valmistaa kuumentamalla elohopeaa ja rikkiä. Saostamalla sulfidien avulla elohopealiuoksista muodostuu β-muotoa, joka voidaan muuttaa α-muodoksi kuumentamalla polysulfidien kanssa.
Hg + S → HgS
Molempia elohopeasulfidin kidemuotoja on käytetty väriaineina esimerkiksi taiteilijamaaleissa ja muovin ja kumien värjäämiseen.
Kolarin työväentalo

Kolarin työväentalo sijaitsee kolme kilometriä pohjoiseen Kolarin keskustasta. Talon omistaa Kolarin Järjestöyhdistys ry.
Rakennus.
Työväentalo rakennettiin vuonna 1964. Talon suunnitteli rakennusmestari Olavi Nurmi. Talo on osittain yksi-, osittain kaksikerroksinen. Rakennus on puurunkoinen ja verhoiltu alkuaan mineriitillä, mutta se vaihdettiin aaltopeltiin vuoden 1980 paikkeilla. Vuoden 1997 peruskartoituksen mukaan talossa on öljykeskuslämmitys, koneellinen ilmanvaihto, sähkö, vesi ja viemäri. Työväentalon huoneistoala on 725 m², sali 240 m², näyttämö 60 m², ravintola 90 m², keittiö 10 m², vaatesäilytys 20 m², wc-tilat 20 m² ja eteinen 84 m².
Vuonna 1981 taloon rakennettiin kuntosali suihkutiloineen. Vuosina 1987–1988 maalattiin ikkunat ja sisäseinät, paneloitiin kahvilan ja salin seinien alaosat. Samalla uusittiin keittiön, kahvilan ja aulan lattiamatot sekä kalusteet. Myös lämpökattila uusittiin. Korjaukset tehtiin pääasiassa talkoilla.
Talon käyttö.
Taloa on käytetty pääasiassa huvikäyttöön. Urheiluseurat ovat käyttäneet sekä salia että kuntosalia. Talo on edelleen ympärivuotisessa käytössä, ja sitä vuokrataan.
Kartanolääni

Kartanolääni on keskiaikainen ruotsalainen hallintoyksikkö, jota käytettiin uudisasutusalueilla ennen varsinaisen hallinnon vakinaistumista. Kartanoläänejä perustettiin lähinnä Uudellemaalle, etenkin sen itäosiin, mutta myös Varsinais-Suomesta tunnetaan kaksi kartanolääniä. Kartanolääni oli eräänlainen välivaihe, kunnes suuremmat linnat oli saatu valmiiksi ja valta keskitettyä niiden ympärille. Kartanoläänien merkitys muuttui ajan myötä, ja ne lakkautettiin turhina 1600-luvulla.
Kartanoläänejä alettiin perustaa Suomen rannikolle 1200-luvulla. Läänin keskuksena oli kruununkartano, joka toimi hallinnollisena ja sotilaallisena keskuksena. Aluksi kruununkartanoita myös hieman linnoitettiin. Kartanoiden ylläpitämiseksi niille annettiin läänitys, jonne asutettiin ruotsalaisia talonpoikia. Varhaisissa asiakirjoissa talonpojista käytetään nimitystä "colonis", siirtokuntalaiset. Talonpojat olivat työ- ja verovelvollisia kruununkartanolle, joka puolestaan maksoi veronsa suoraan kruunulle. Kartanoläänien sotilaallinen merkitys väheni 1300-luvulla, mutta ne säilyttivät erityisen hallinnollisen asemansa ja vero-oikeutensa. Kartanoläänit muodostivat omat käräjäpiirinsä ja verokuntansa ja vastasivat monella tapaa 1300- ja 1400-luvuilla muodostuneita hallintopitäjiä. 1500- ja 1600-lukujen aikana kartanoläänien tehtävät ja oikeudet alkoivat siirtyä läheisille hallintopitäjille ja kartanoläänit laukkautettiin vaiheittain.
Hans Denck

Johann (Hans) Den(c)k (kuollut 1527 Basel, Sveitsi) oli saksalainen radikaali anabaptisti uskonpuhdistuksen ajoilta. 
Elämä.
Denk kirjautui Ingoldstadtin yliopistoon vuonna 1517, ystävystyi Johannes Oecolampadiuksen kanssa ja työskenteli jonkin aikaa myös Andreas Cratanderin kanssa Baselissa. Syksyllä 1523 Oecolampadiuksen suosituksesta Denk nimitettiin Sebalduksen koulun rehtoriksi Nürnbergiin, ja tapasi siellä Thomas Müntzerin, jolloin hän tuli ensimmäisen kerran kosketuksiin anabaptismin kanssa. Hänestä tuli Münzerin innokkas seuraaja, ja hän saarnasi zwinglilaista näkemystä ehtoollisen vertauskuvallisuudesta. Hänet karkotettiin kaupungista tammikuussa 1524, mutta hän pysähtyi Augsburgiin vuonna 1525 oltuaan lyhyen aikaa Sankt Gallenissa, ehkä myös Mulhousessa Elsassissa, kastatti siellä itsensä uudestaan ja yhdessä anabaptistien johtajan Balthasar Hubmaierin kanssa hän nosti sikäläisen seurakunnan joksikin aikaa anabaptismin keskukseksi. 
Kun Urbanus Rhegius ja muut saarnaajat syrjäyttivät hänet, Denk meni Strasbourgiin Ludwig Hetzerin luo ja auttoi häntä Vanhan testamentin profeettojen saksankielisessä käännöksessä, joka sai myös Martti Lutherin tunnustuksen. Joulukuussa 1526 pidetyssä julkisessa väittelyssä, jossa Martin Bucer syytti Denkiä harhaoppista tämän kiistettyä syntien merkityksen hänet karkotettiin kaupungista. Denk vaelsi kaupungista toiseen Pfalzissa, Nürnbergissä, Augsburgissa ja Baselissa, jonne hän sai jäädä loppuelämäkseen Oecolampadiuksen avulla.
Joachim Vadian kehui Denkin loistavaa lahjakkuutta, Rhegius ylisti häntä ja Bucer kutsui häntä "anabaptistien paaviksi". Hänen mystisen oppinsa mukaan ihmisen sisäinen valo ja sana tekevät Raamatun ulkoisen sanan ja sakramentit hurskaalle tarpeettomaksi. Kristus on hänelle esikuvana, jonka seuraaminen johtaa Kristuksen kaltaiseksi tulemiseen. Hän kiisti lapsikasteen ja puolusti oppia yleisestä sovituksesta. Denkiä syytettiin myös kolminaisuusopin kieltämisestä.
Pertsa ja Kilu – Faaraon sormus

Pertsa ja Kilu – Faaraon sormus on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut suomalainen lastenelokuva, jonka on ohjannut Taavi Vartia. Elokuva on jatko-osa elokuvalle "Pertsa ja Kilu" (2021). Pertsaa ja Kilua näyttelevät Pauli Kesälä ja Leon Ruokola. Muissa rooleissa ovat Sara Vänskä, Alina Tomnikov, Anu Sinisalo, Turkka Mastomäki, Elsa Saisio, Ville Myllyrinne, Hannes Suominen ja Joonas Vartia.
Elokuva yhdistelee tapahtumia ja hahmoja kirjailija Väinö Riikkilän "Pertsa ja Kilu" -romaaneista. Elokuvan käsikirjoituksesta vastaa Vartia ja Nina Linnovaara. Elokuvan levittäjänä on Nelonen Media ja sen on tuottanut Taavi Vartia Tuotannot. Elokuvan kuvaukset alkoivat helmikuussa 2022. Sitä kuvattiin Kotkassa, Lapissa, pääkaupunkiseudulla ja Kreikassa.
"Pertsa ja Kilu – Faaraon sormus" sai ensi-iltansa 20. tammikuuta 2023, ja sai lähinnä keskinkertaisia arvosteluja kriitikoilta.
Jens Risgaard Knudsen

Jens Risgaard Knudsen (14. huhtikuuta 1925 Als – 29. tammikuuta 1997) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1964–1997 ja toimi Tanskan kalastusministerinä 1964–1968 sekä liikenneministerinä 1979–1981.
Jessika Roswall

Jessika Elisabeth Andersdotter Roswall (aik. "Vilhelmsson"; s. 18. joulukuuta 1972 Uppsala) on ruotsalainen kokoomuspoliitikko, joka toimi Ruotsin EU-ministerinä vuosina 2022–2024. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2010.
Joulukuusta 2024 alkaen Roswall on EU-komissaari Von der Leyenin II komissiossa toimialanaan ympäristöasiat, vesiresilienssi ja kilpailukykyinen kiertotalous.
Roswall on valmistunut juristiksi Uppsalan yliopistosta vuonna 2002. Vuosina 2002–2018 hän oli kunnanvaltuutettu Enköpingissä.
Balthasar Hubmaier

Balthasar Hubmaier (n. 1485 Friedberg - 10. maaliskuuta 1528 Wien) oli saksalainen anabaptistijohtaja uskonpuhdistuksen aikana. 
Elämä.
Hubmaier, joka oli lähtöisin vaatimattomista oloista, suoritti vuonna 1512 teologian tohtorin tutkinto Ingolstadtissa ja toimi seuraavina vuosina yliopisto-opettajana ja pastorina. Keväästä 1523 alkaen Hubmaier työskenteli pappina Waldshutissa. Hän keskusteli Ulrich Zwinglin kanssa lapsikasteesta ja nousi Zwinglin läheiseksi työtoveriksi. Hän alkoi vastustaa pyhien kuvien kunnioittamista ja katolista messua. Hän myös suhtautui myötätuntoisesti Talonpoikaissodan kapinallisiin. Tästä syystä keisarin lähettiläät vaativat hänen luovuttamistaan vuosina 1523 ja 1524 Waldshutissa. Hubmaier kuitenkin pakeni uhkauksia ja jäi Schaffhauseniin kahdeksi kuukaudeksi vuonna 1524. Hän palasi Waldshutiin jatkamaan kaupungin uskonpuhdistusta ja solmi yhteyksiä Thomas Müntzeriin ja Zürichin anabaptisteihin. Vuonna 1525 hänet kastettiin uudelleen ja myöhemmin hän kastoi noin 300 aikuista. Hubmaier erosi lopullisesti Zwinglistä lapsikastekysymyksen vuoksi. Ennen Habsburgien joukkojen kaupungin valtausta Talonpoikaissodan aikana Hubmaier pakeni protestanttiseen Zürichiin, jossa hän löysi aluksi suojaa anabaptistien luota, mutta Zwinglin vaikutuksesta hänet pidätettiin, ja hän perui anabaptistisen kantansa sen jälkeen, kun häntä oli uhattu kuolemanrangaistuksella. Huhtikuussa 1526 hän pääsi lähtemään Zürichistä ja saapui Konstanzin ja Augsburgin kautta Nikolsburgiin (nykyisin Mikulov, Tšekki) anabaptistien johtajaksi. Kuten Waldshutissa, Hubmaier toimi Nikolsburgissa sopusoinnussa maallisten viranomaisten kanssa. Vuonna 1527 hän joutui kuitenkin Itävallan hallituksen käsiin, siirrettiin Wieniin, ja teloitettiin kapinallisena ja harhaoppisena roviolla.
Anabaptistien maltillista siipeä edustanut Hubmaier oli lahjakas saarnaaja ja arvostettu teologi. Hän suhtautui myönteisesti maallisiin viranomaisiin, mikä poikkesi epäpoliittisten ja pasifististen anabaptistien yleisestä näkemyksestä.
Paul Jaeckel

Paul Jaeckel (s. 22. heinäkuuta 1998 Eisenhüttenstadt) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 186-senttimetrinen. Hän edustaa Bundesliigassa pelaavaa Union Berliniä, johon hän siirtyi kesällä 2021 Greuther Fürthistä.
Jaeckel pelasi juniorina FC Eisenhüttenstadtissa, vuosina 2011–2014 FC Energie Cottbusissa ja vuodesta 2014 VfL Wolfsburgissa, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäiset kolme bundesliigaotteluaan huhtikuussa 2018. Kaudet 2018–2021 hän edusti 2. Bundesliigassa pelannutta Greuther Fürthiä. Kolmen kauden aikana Jaeckel pelasi kakkostasolla 67 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Union Berlinin joukkueessa 24 pääsarjaottelua, joista 22 ottelua avauskokoonpanossa. Toisella kaudellaan Berliinissä hän teki lokakuussa 2022 VfB Stuttgartia vastaan ensimmäisen bundesliigamaalinsa, jolla Union Berlin voitti vierasottelun maalein 0–1. Hän pelasi kauden aikana 16 bundesliigaottelua, joista 13 avauskokoonpanossa. Kaudella 2023–2024 hän on talvitaukoon mennessä pelannut neljä liigaottelua. Hän on pelannut Berliinin-vuosinaan kolme ottelua sekä Mestarien liigassa että Eurooppa-liigassa ja neljä ottelua Konferenssiliigassa.
Jaeckel on pelannut Saksan alle 18-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän kuului Saksan mestarijoukkueeseen alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 mutta pelasi vain puolivälieräottelussa Tanskaa vastaan; hän tuli jatkoajan alussa vaihdosta kentälle ja teki rangaistuspotkukilpailussa joukkueensa seitsemäntenä laukojana jatkopaikan sinetöineen maalin.
Säffle-Tidningen

Säffle-Tidningen (virallisesti "Säffle-Tidningen Västra Värmland"; 1894–1925 "Seffle-Tidningen") on ruotsalainen vuonna 1894 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Säffle. Se ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu NWT-lehtitaloon.
Albin Marine

Albin Marine on ruotsalainen veneenvalmistaja, joka pitkään keskittyi lasikuituisiin purjeveneisiin. 
Albin Marinin edeltäjä Albin Motor teki veneiden sisämoottoreita vuodesta 1906. Yhtiö valmisti myös puuveneitä, mutta sen moottoreita asennettin paljon muidenkin tekemiin veneisiin.
Albin Motor AB lopetti sisämoottoriensa valmistamisen vuonna 1970. Yritys yhdistettiin Volvo Pentaan.
Vuonna 1971 perustettiin Albin Marin, josta tuli yksi Euroopan suurimmista venevalmistajista. Se tuotti noin 1400 venettä vuodessa.
Yrityksen nimi ostettiin Yhdysvaltoihin 2008, ja siellä sillä nimellä rakennetaan nopeita moottoriveneitä.
Albin on melko yleinen purjevenemerkki Suomessa, vuonna 2015 Suomessa oli rekisterissä yli 500 Albinia.
Venetyyppejä.
Albin valmisti kaikkiaan 18 eri purjevenetyyppiä. Esimerkkejä niistä ovat
Danilho Doekhi

Danilho Raimundo Doekhi (s. 30. kesäkuuta 1998 Rotterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Union Berliniä, johon hän siirtyi kesällä 2022.
Doekhi pelasi pitkään SBV Excelsiorin junioreissa ja pääsi edustusjoukkueessa kentälle maaliskuussa 2016 Eredivisien ottelussa AZ Alkmaaria vastaan. Hän siirtyi vuonna 2016 Ajaxiin mutta ei mahtunut edustusjoukkueeseen. Kaudet 2018–2022 hän edusti SBV Vitesseä, jossa hän pelasi pudotuspelit mukaan lukien 115 liigaottelua ja teki niissä neljä maalia. Konferenssiliigassa hän pelasi yhdeksän ottelua ja teki yhden maalin.
Doekhi siirtyi kesällä 2022 Saksan Bundesliigassa pelaavaan Union Berliniin. Tulokaskaudellaan hän pelasi 25 bundesliigaottelua, kaikki avauskokoonpanossa. Hän teki viisi maalia, joista kaksi Hoffenheimia vastaan tammikuussa 2023. Eurooppa-liigan kahdeksassa ottelussa hän teki yhden maalin. Kaudella 2023–2024 hän on talvitaukoon mennessä pelannut kahdeksan ottelua ja tehnyt yhden maalin. Mestarien liigassa hän on pelannut kolme ottelua.
Doekhi on pelannut Alankomaiden alle 18-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän kuului Alankomaiden joukkueeseen alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 Alankomaiden yltäessä välieriin mutta ei päässyt kertaakaan kentälle.
Doekhin setä Winston Bogarde sekä serkut Melayro Bogarde ja Lamare Bogarde ovat myös jalkapalloilijoita.
Julian Ryerson

Julian Ryerson (s. 17. marraskuuta 1997 Lyngdal) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän on edustanut saksalaista Borussia Dortmundia vuodesta 2023. Hän pelasi Norjan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2020.
Ryerson edusti norjalaista Vikingiä vuodesta 2013 ja pääsi Vikingin edustusjoukkueessa kentälle Eliteserienissä ensimmäisen kerran vuonna 2015. Hän pelasi kolmen kauden aikana Vikingissä 48 pääsarjaottelua ja teki niissä neljä maalia. Kaudella 2018 hän jatkoi seurassa toisella sarjatasolla OBOS-ligaenissa. Kesällä 2018 hän siirtyi Saksaan Union Berliniin. Hän pelasi ensimmäisellä Berliinin-kaudellaan 2. Bundesliigassa kahdeksan ottelua ja yhden nousukarsintaottelun. Kaudella 2019–2020 Union Berlin pelasi Bundesliigassa ja Ryersonille kertyi 14 liigaottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 24 bundesliigaottelua. Kaudella 2021–2022 Ryerson pelasi 28 bundesliigaottelua ja teki loka-marraskuussa maalin peräkkäisissä otteluissa Bayern Müncheniä ja Kölniä vastaan. Kauden 2022–2023 alkupuoliskolla hän pelasi Union Berlinissä 13 bundesliigaottelua ja kuusi ottleua Eurooppa-liigassa.
Ryerson siirtyi Bundesliigan Borussia Dortmundiin viiden miljoonan euron siirtosummalla tammikuussa 2023. Hän pelasi loppukauden aikana Bundesliigassa 17 ottelua ja teki toisessa ottelussaan maalin Mainzia vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi yhden ottelun.
Ryerson pelasi Norjan alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Norjan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Itävaltaa vastaan. Hän on pelannut heinäkuun 2023 loppuun mennessä 19 A-maaottelua ja ollut niissä seitsemän kertaa avauskokoonpanossa.
Troumpéto

Troumpéto () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Sýmin eteläpuolella, länteen Sesklístä. Saaren pinta-ala on noin 0,026 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Troumpéto kuuluu Sýmin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saari on Sýmin ympäristön muiden pienten lähisaarten kanssa osa Natura 2000 -aluetta.
Trypití (Léros)

Trypití () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Léroksen saaren pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,058 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Trypití kuuluu Léroksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Tsoukalás

Tsoukalás () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja tarkemmin Tomaronísian saariin ja sijaitsee Lesboksen saaren itäpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,033 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Tsoukalás kuuluu Länsi-Lesboksen kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Se on osa Mantamádoksen kyläyhdyskuntaa.
Tsoukalás on yhdessä muiden Tomaronísian saarten ja eräiden muiden Lesboksen rannikon kalliosaarten kanssa osa Natura 2000 -aluetta ”Lesboksen saaret” (GR4110009). Saaren koillispuolella sijaitsee Asprónisoksen saari.
Tsouloúfi

Tsouloúfi () eli Agkístri (Αγκίστρι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Koufonísian saariin, ja sijaitsee Kéroksen saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,01 neliökilometriä ja se on asumaton (2021). Hallinnollisesti Tsouloúfi kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Vareloúdi

Vareloúdi () eli Velanidiá (Βελανιδιά) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Sámoksen saaren kaakkoisrannikon edustalla Sámoksen ja Turkin rannikon välisessä salmessa. Saaren pinta-ala on 0,012 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Vareloúdi kuuluu Anatolikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Vátos

Vátos () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Oinoússeen saaren kaakkoispuolella, etelään Pasáksen saaresta. Saaren pinta-ala on 0,386 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Vátos kuuluu Oinoússeen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Vátoksen länsipuolella sijaitsee pienempi Vatákin saari.
Fontenay-le-Fleury

Fontenay-le-Fleury on kunta Ranskassa Yvelinesin departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 30 km Pariisista länteen.
Saint-Germainin kirkko on rakennettu uudelleen vuonna 1543 goottilaiseen tyyliin. Kirkko on omistettu Germain Pariisilaiselle, joka oli Pariisin piispa noin vuonna 555. Kirkon kello, joka on vuodelta 1500, on luokiteltu historialliseksi monumentiksi. Pyhän Johanneksen kappelia laajennettiin vuonna 1857 rakentamalla siihen apsis, ja kunnostettiin vuonna 1964. Vuoden 1999 myrsky vaurioitti kappelia. Tuhot korjattiin vuonna 2006 tehdyllä peruskorjauksella. Nykyään kappelissa järjestetään kulttuuritapahtumia. "Château de Ternay" on mainittu ensimmäisen kerran kirjallisesti vuonna 1482. Linnaan tehtiin muutostöitä 1800-luvulla. Näyttelijä ja elokuvaohjaaja Sacha Guitry asui siellä vuodesta 1937 kuolemaansa saakka vuonna 1957. Linna on yksityisomistuksessa.
Velóna

Velóna () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Léroksen saaren kaakkoiskärjen edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,066 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Velóna kuuluu Léroksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Takovon ristin ritarikunta

Takovan ristin ritarikunta () oli serbialainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1865 ottomaanivastaisen kansannousun 50-vuotismuiston kunniaksi. Alkujaan se oli ainoastaan sotilaille myönnettävä kunnianosoitus. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1903, kun Obrenovićin dynastia lakkasi hallitsemasta Serbiaa.
Kunnianosoitusta jaettiin aluksi kolmessa luokassa, mutta vuodesta 1877 luokkia oli viisi:
Miikka Tarpeenniemi

Miikka Tarpeenniemi (s. 1993) on suomalainen teologi, opettaja ja evankelis-luterilaisen kirkon pappi. 
Tarpeenniemi vihittiin papiksi Seinäjoella kesäkuussa 2020, minkä jälkeen hän on työskennellyt seurakuntapastorina Vaasassa ja Jyväskylässä. Aiemmin hän toimi opettajana Hämeenlinnan seudulla. Vuodesta 2022 lähtien hän on työstänyt uskonnonpedagogiikan väitöskirjaa Helsingin yliopistossa.
Tarpeenniemi on ollut mukana useissa akateemisissa ja ammatillisissa luottamustehtävissä, kuten Suomen kirkon pappisliiton valtuustossa (2022"–"2025), Piispainkokouksen teologikoulutustoimikunnassa (2019"–"2020), Akavan opiskelijoiden valtuuskunnassa (2018"–"2019), Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:n opiskelijatoimikunnassa (2018"–"2019) ja Opettajaksi opiskelevien liiton hallituksessa (2018"–"2019).
Tarpeenniemen esikoistietokirja "Murhattu paavi? – Salaliittoteoriat ja katolisen kirkon vaietuin kohtalo" (Reuna, 2023) ilmestyi maaliskuussa 2023. Kirjassa kuvataan paavi Johannes Paavali I:n kuolemasta syyskuussa 1978 syntyneitä salaliittoteorioita.
Jeep Avenger

Jeep Avenger on Jeepin vuodesta 2022 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli. Se on valmistajansa pienin malli ja sijoittuu suuremman Renegaden alapuolelle. 
Avenger esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 2022 täyssähköisenä versiona, mutta malli tulee myöhemmin saataville myös polttomoottorikäyttöisenä joillain markkinoilla. Auto perustuu PSA-konsernin kehittämälle EMP1-perusrakenteelle. 
Avenger valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 2023.
Roni Hudd

Roni Hudd (s. 20. tammikuuta 2005) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Hudd esiintyi Veikkausliigassa VPS:n edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kaudella 2022. Hän pelasi kauden aikana eurolopputurnausottelut mukaan lukien 18 liigaottelua mutta oli avauskokoonpanossa vain kerran. Hän teki liigakauden aikana kaksi maalia, yhden kesäkuussa ensimmäisessä liigaottelussaan vieraskentällä HIFK:ta vastaan ja yhden lokakuussa vieraskentällä FC Interiä vastaan. Kaudella 2023 hän pelasi 24 veikkausliigaottelua, joissa hän oli 15 kertaa avauksessa. Liigamaaleja hän teki neljä: yhden toukokuun alussa kotikentällä IFK Mariehamnia vastaan, yhden kahdeksan päivää myöhemmin vieraskentällä AC Oulua vastaan, yhden kesäkuussa vieraskentällä SJK:ta vastaan ja yhden heinäkuussa vieraskentällä FC Interiä vastaan.
Elokuussa 2024 Hudd siirtyi vuoden 2026 loppuun asti ulottuvalla sopimuksella Helsingin Jalkapalloklubiin.
Hudd on pelannut useissa Suomen nuorisomaajoukkueissa. Vuosina 2021–2022 hän pelasi alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa kuusi ottelua ja teki niissä yhden maalin. Vuosina 2022–2023 hän pelasi alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa yhdeksän ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Vuonna 2023 hän pelasi alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa kolme EM-karsintaottelua. Samana vuonna hän pelasi myös alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ensimmäiset kaksi otteluaan ja teki syyskuussa niistä ensimmäisessä Islantia vastaan maalin.
Victor Nordis

Victor Nordis (oik. Victor Emil Nordström, s. 12. syyskuuta 2003) on suomalainen tuottaja, lauluntekijä, muusikko ja laulaja. Hän on tullut tunnetuksi yhteistyöstään useiden suomalaisten rap- ja pop-artistien, kuten Sexmanen, Ege Zulun ja JVG:n, kanssa.
Sven Michel

Sven Michel (s. 15. heinäkuuta 1990 Freudenberg) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän on edustanut Saksan Bundesliigassa Paderbornia, tammikuusta 2022 kesään 2023 saakka Union Berliniä ja heinäkuusta 2023 alkaen Augsburgia.
Michel pelasi ensimmäisen kerran 2. Bundesliigassa kevätkaudella 2014 siirryttyään Energie Cottbusiin, joka kuitenkin putosi 3. Ligaan keväällä 2014. Michel siirtyi kesällä 2016 Paderborniin, jossa hän pelasi 5,5 kautta. Vuonna 2018 Paderborn nousi 2. Bundesliigaan ja seuraavana vuonna Bundesliigaan. Michel pelasi kaudella 2019–2020 Bundesliigassa 29 ottelua ja teki niissä viisi maalia: kauden ensimmäisessä liigaottelussa elokuussa Bayer Leverkusenia, joulukuussa Werder Bremeniä, helmikuussa Bayern Müncheniä sekä kauden kahdessa viimeisessä ottelussa kesäkuussa Borussia Mönchengladbachia ja Eintracht Frankfurtia vastaan. Seuraavat kaudet Paderborn pelasi jälleen 2. Bundesliigassa, jossa Michel teki kaudella 2021–2022 tammikuun loppuun mennessä 19 ottelussa 14 maalia.
Michel siirtyi tammikuun 2022 lopulla Union Berliniin. Hän pelasi kauden jälkipuolella Bundesliigassa 13 ottelua ja teki niissä kolme maalia: huhtikuussa Hertha Berliniä, RB Leipzigia ja Greuther Fürthiä vastaan. Bundesliigakauden 2022–2023 kolmannessa ottelussaan Schalkea vastaan Michel teki kaksi maalia. Kauden kolmannen liigamaalinsa hän teki marraskuussa Freiburgia vastaan. Hän pelasi kauden aikana 21 bundesliigaottelua mutta oli vain kahdesti avauskokoonpanossa. Hän pelasi Eurooppa-liigassa kuusi ottelua mutta häneltä jäi kaksi alkulohko-ottelua väliin hänen saatuaan pelikiellon hänelle ensimmäisen ottelun lopussa määrätyn ulosajon seurauksena. Hän teki maalin alkulohkon viimeisessä ottelussa belgialaista Saint-Gilloisea ja ensimmäisessä neljännesvälieräottelussa samaa joukkuetta vastaan.
Sunwind

Sunwind on suomalainen purjevenemalli, jota valmistettiin Oy Nykra Ab:n veistämöllä Uudessakaarlepyyssä. Veneet suunnitteli Tord Sundén.
Sunwind on melko yleinen purjevenemerkki Suomessa, vuonna 2015 Suomessa oli rekisterissä melkein 500 Sunwindia.