tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Queen Bee

Queen Bee on suomalaisen yhtyeen Honey B and the T-Bonesin kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1987.
99 (albumi)

99 on suomalaisen yhtyeen Honey B and the T-Bones neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1988.
Juan Jover

Juan Jover Sañes (23. marraskuuta 1903 Barcelona – 28. kesäkuuta 1960 Sitges) oli espanjalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella , Espanjan GP:hen. Hän selvitti aika-ajot, mutta ei voinut osallistua kilpailuun moottorin hajottua.
Jover kilpaili vuoden 1947 Barin GP:ssä Scuderia Milano Maseratilla päättyi keskeytykseen. Vuoden 1948 Albin GP:ssä hän oli 7. Hän sijoittui toiseksi vuoden 1949 Le Mansin 24 tunnin ajossa yhdessä Henri Louveaun kanssa.
Jover osallistui Endurance Racing -kilpailuun Scuderia Pegasolla. Hänen uransa päättyi ennen vuoden 1953 Le Mansin ajoa hänen vammauduttua onnettomuudessa. Jover kuoli liikenneonnettomuudessa 56-vuotiaana.
Myöntäminen

Myöntäminen tarkoittaa suomalaisessa oikeustieteessä asianosaisen tuomioistuimessa selvästi antamaa ilmoitusta siitä, että vastapuolen oikeudenkäynnin aikana esittämä vaade on kokonaan tai joiltakin osin oikea. Yksityisoikeudellisessa riita-asiassa myöntäminen saa aikaan sen, että oikeuden tuomio on myöntämisen mukainen. Myöntämisen vastakohta on kanteen vastustaminen. 
Myöntämisen ja tunnustamisen erosta Suomessa.
Myöntämisen suhde tunnustukseen on varsin kiistanalainen, sillä myöntämisen vaikutus ilmenee vain välillisesti oikeudenkäymiskaaren 12. luvun 12. pykälästä. Myöntämisen kohteena on oikeussuhde ja tunnustus kohdistuu tosiseikkaan. Yleensä asianosaisen myöntäminen vastaa todellisuutta, mutta on täysin mahdollista myöntää todesta poikkeava väite oikeaksi. Tällöinkin myöntäminen toimii tuomion perusteena. Myöntäminen on mahdollista vain asioissa, joiden kohteesta asianosaisella on valta määrätä. Muulloin kyseeseen voi tulla vain tunnustus.
Tunnustus tai tunnustaminen tarkoittaa asianomaisen tuomioistuimelle antamaa selitystä siitä, että jokin vastapuolen väittämä, yleensä asianosaiselle epäedullinen seikka on tosi. Tunnustamisen vastakohta on kyseisen seikan kieltäminen tai kiistäminen. Tunnustuksesta erotetaan myöntäminen, jolla tarkoitetaan asianomaisen tuomioistuimessa antamaa ilmoitusta siitä, että vastapuolen esittämä vaade on oikea. Myöntämisen vastakohta on koko kanteen tai sen osan kiistäminen eli vastustaminen.
Sanaa "myöntäminen" käytetään kuitenkin yleisesti myös tunnustamisen synonyyminä siten, että vastaajan oikeudelle lähettämässä vastineessa tai oikeudenkäynnin aikana voidaan myöntää joku kanteessa esitetty vaatimus, väite tai tosiseikka oikeaksi (toisin sanoen tunnustaa se) ja kiistää muut väitteet. Tällöin voidaan sanoa vastaajan myöntävän osan kanteesta.
Huomautuksia.
Myöntäminen on ruotsiksi 'medgivande' ja tunnustaminen 'erkännande'.
Kestävä kaupunki

Kestävä kaupunki (aikaisemmin mm. ekokaupunki) on kaupunki, jonka suunnittelussa ja kehittämisessä on huomioitu ekologinen, sosiaalinen ja taloudellinen kestävyys. Kestävillä ratkaisuilla pyritään muun muassa terveellisen, vähäpäästöisen ja inklusiivisen kaupunkiympäristön kehittämiseen. Kestävä kaupunkikehitys on merkittävä kestävän kehityksen osa-alue, sillä yhä suurempi osa maailman väestöstä asuu kaupungeissa. 
Kestävä kaupunkikehitys Agenda 2030 tavoitteissa.
Kestävät kaupungit ja yhteisöt ovat yksi YK:n Agenda 2030 toimintaohjelmassa määritellyistä kestävän kehityksen tavoitteista , jonka alle kuuluvat seuraavat alatavoitteet :
Ekokaupunki.
Ekokaupunki on kaupunki, jonka ympäristörasitetta on pienennetty pääasiassa kaupunkisuunnittelulla, ekorakentamisella, uusiutuvan energian tuotannolla sekä joukkoliikenteellä, jalankululla ja pyöräilyllä. Ekokaupungin ekologinen jalanjälki, energiankulutus ja hiilidioksidipäästöt ovat tavallista kaupunkia pienemmät. Tällaisia kaupunkeja ovat muun muassa Melbourne, Porto Alegre, Curitiba, Huangbaiyu, Kalundborg, Loja, Songdo IBD, Waitakere, Freiburg im Breisgau ja Älvstaden.
Ekokaupunkien kritiikki kumpuaa syväekologisesta ajattelutavasta, jonka mukaan ekokaupungit vain pienentävät kaupunkien ekologisuusongelmaa, mutta eivät vähennä riittävästi tai poista ongelmaa. Syväekologista ajattelutapaa edustavat ihmiset näkevät maatalouteen perustuvat pienen väestömäärän ekokylät ekologisempana vaihtoehtona ekokaupungeille.
Asmahan

Asmahan (arabiaksi أسمهان, oikealta nimeltään Amal al-Atrash, 18. marraskuuta 1912 – 14. heinäkuuta 1944 Egypti) oli syyrialaissyntyinen laulaja ja muusikko Farid al-Atrašin sisko. 
Asmahan syntyi aristokraattiseen druusi-perheeseen. Hän asui Libanonissa, kunnes vuonna 1920 muutti perheensä mukana Turkkiin Demergin provinssiin, jonka kuvernööriksi hänen isänsä oli valittu. Isä kuitenkin kuoli vuonna 1924 ja perhe muutti Egyptiin. Egyptissä Asmahanin äiti alkoi elättää perhettään laulamalla yksityistilaisuuksissa. 1930-luvun puolivälissä Asmahan aloitti esiintymiset Kairon yökerhoissa yhdessä veljensä kanssa. Vahvaääninen, nuori, kaunis nainen päätyi esiintymisillään myös kuningas Faroukin suosioon. Vuonna 1937 Asmahan teki ensimmäisen levytyksensä "Aleik Salat Allah". Asmahanin tunnettuja 1940-luvun levytyksiä olivat muun muassa "Ya Habibi Ta'ala Lhakni" ja "Layali al-Uns fi Vienna".
Asmahan näytteli ainakin kahdessa elokuvassa: vuoden 1941 elokuvassa "Intisar al-chabab" yhdessä veljensä kanssa ja vuoden 1944 elokuvassa "Gharam wa intiqam". Hän oli myös jonkin aikaa naimisissa druusiprinssi Hasan al-Atrashin kanssa ja asui toisen maailmansodan aikaan Syyriassa. Asmahanin on väitetty sodan aikaan toimineen brittien agenttina. Hän kuoli auto-onnettomuudessa, jossa auto suistui tieltä veden täyttämään ojaan.
Kamarijunkkari

Kamarijunkkari ( &lt; ) on sekä alimman asteen hovivirkamiehen nimitys että arvonimi. Kamarijunkkari on joko hovin vakinaisessa palveluksessa tai hänet kutsutaan mukaan hoviseurueeseen erilaisissa juhlatilaisuuksissa. Venäjällä tätä arvonimeä ei aikoinaan voitu suoda kahdeksatta arvoluokkaa alemmalle henkilölle.
Venäjän keisari Pietari Suuri perusti kamarijunkkarin arvon vuonna 1711. Vuonna 1722 päätetyssä arvoluokkajärjestelmässä kamarijunkkari kuului yhdeksänteen arvoluokkaan. Vuonna 1737 korotettiin kuudenteen luokkaan ja vuonna 1742 viidenteen luokkaan. Vuonna 1809 Venäjän keisari Aleksanteri I päätti, että kamarijunkkarin arvosta tuli kunnianosoitus merkittävistä saavutuksista Venäjän keisarikuntaa ja tsaaria kohtaan. Kamarijunkkarit saivat kutsuja Venäjän hovin virallisin juhlallisuuksiin ja tanssiaisiin, jonka takia arvonimeä pidettiin arvossa. Vuonna 1915 Venäjän keisarikunnassa oli 394 kamarijunkkaria. 
Ruotsin hovin arvoasteikossa kamarijunkkari on kamariherran jälkeen ja hänen tehtävänään on avustaa tätä viranhoidossa. Ruotsissa nimitys on myös pelkkä arvonimi ilman mitään palvelustehtäviä. Tämä virka-arvo tuli Ruotsissa käyttöön 1783, kun Kustaa III perusti 24 uutta hovivirkaa. Kamarijunkkari vastaa majurin arvoa.
Ylikamarijunkkari () on Ruotsin hovin virkamiehen nimitys, joka vastaa kenraaliluutnantin arvoa. Ylikamarijunkkari hoitaa etupäässä edustustehtäviä.
Kristján Guðmundsson

Kristján Guðmundsson (s. 1941 Snæfellsnes, Islanti) on islantilainen käsitetaiteilija ja taidemaalari.
Kristján tekee erikoisia ääntä vaimentavia maalauksia. Hän edusti 1982 Islantia Venetsian biennaalissa.
832 Naval Air Squadron

832 Naval Air Squadron (832 NAS) oli Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Palvelus.
Laivue perustettiin 1. huhtikuuta 1941 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan 12 Fairey Albacorea. Laivue siirtyi elokuussa "HMS Victoriousille" operaatioihin Norjan rannikolla käyttäen RNAS Hatstonia maatukikohtanaan. Lentotukialuksen ollessa marraskuussa 1941 ja helmikuussa 1942 Islannin vesillä laivueen komentaja sai surmansa.
Laivue oli maaliskuusta heinäkuuhun suojaamassa Jäämeren saattueita, joiden kuluessa laivue osallistui ainoastaan yhteen Saksan laivaston taistelulaiva "Tirpitziä" vastaan suunnattuun hyökkäykseen.
Laivue siirrettiin 21. elokuuta maihin RNAS Crailiin, josta se siirrettiin suojaamaan Maltan saattuetta operaatio Pedestaliin.
Laivue sijoitettiin operaatiosta palattuaan RNAS Crailiin sekä RNAS Machrihanishiin, joista se suoritti miinanlaskua Englannin Kanaalin alueella sekä merimaalien tuhoamislentoja RNAS Manstonista. Laivue siirtyi lokakuussa 1942 tukemaan Pohjois-Afrikan maihinnousua.
Tammikuussa 1943 laivue varustettiin 12 amerikkalaisella Grumman Avenger TBF-1 koneella. Laivue suoritti "Victoriousin" kannella lyhyen vierailun Yhdysvalloissa ennen siirtymistä Panaman kanaalin kautta Tyynelle valtamerelle. Laivue otti toukokuussa osaa amerikkalaisen laivasto-osaston osana operaatioihin Korallimerellä, kunnes se siirrettiin 27. kesäkuuta "USS Saratogalle" tukemaan maihinnousua Salomonin saarille.
Laivue palasi heinäkuussa "Victoriousille" aloittaen paluumatkan Pearl Harborin ja Panaman kanavan kautta Englantiin. Laivue uudelleen varustettiin syyskuussa RNAS Hatstonissa Avenger Mk I:llä. Laivueeseen liitettiin tammikuussa 1944 neljä 1832 laivueen Grumman Wildcat Mk V:tä. Laivue siirtyi helmikuussa "HMS Athenelle" ja "HMS Engadinelle" purjehtien Ceylonille, jossa se siirrettiin 15. huhtikuuta Katurundan lentotukikohtaan.
Laivue jätti kalustonsa ja siirtyi 3. toukokuuta "HMS Illustriousille" Surabayan pommitusoperaatioon, joka suoritettiin 17. toukokuuta. Laivue piti Katurundaa maatukikohtanaan, kun se siirtyi 26. toukokuuta "HMS Begumille" kuudeksi seuraavaksi kuukaudeksi suojaamaan meriliikennettä.
Laivueen vahvuus supistettiin lokakuussa yhdeksään koneeseen. Se palasi alkuvuodesta 1945 "Begumin" mukana Englantiin. Laivue lakkautettiin 21. helmikuuta 1945.
Komentajat.
Laivueenkomentajina olivat:
Attiyat Al-Abnudi

Attiyat Al-Abnudi (muita kirjoitusmuotoja Atteyat Al Abnoudy, Attiyat El-Abnoudi, s. 1939, Al Simbillaween) on egyptiläinen dokumenttielokuvaohjaaja. Monet hänen elokuvistaan käsittelevät naisia, erityisesti "Bihar al-Attash" (1981), "Al-Ahlam al-Mumkinna" (1982), "Rawya" (1994), "Nisa' Mas'ulat" (1995) ja "Ayam al-Dimuqratiyya" ("Demokratian päivät", 1996). 
Attiyat Al-Abnudi on ollut naimisissa tunnetuin runoilijan Abdel Rahman el-Abnudin kanssa ja julkaisi suhteesta vuonna 1999 muistelmateoksen "Ayyam Lam Takun Ma'ahu" ("Päivät ilman häntä").
Snæfellsnes

Snæfellsnes on niemimaa Borgarfjörðurin länsipuolella Länsi-Islannissa.
Niemimaata on sanottu Islanniksi pienoiskoossa, sillä siellä on paljon kansallisia nähtävyyksiä, kuten tulivuori Snæfellsjökull, jota pidetään yhtenä Islannin vertauskuvista. Tulivuori on Jules Vernen teoksen "Matka maan keskipisteeseen" tapahtumapaikka. Se on islantilaisten "Lohilaaksolaisten saagan" tapahtumapaikkoja ja saagan mukaan varjaagien heimon ensimmäisen länsinorjalaisen jäsenen Bolli Bollasson syntymäpaikka. Muita historiallisia henkilöitä, jotka saagan mukaan ovat syntyneet alueella, ovat Guðrún Ósvífursdóttir, Bolli Þorleiksson ja Snorri Goði.
Snæfellsnesin pohjoisrannikolla on kalastajakyliä ja pieniä kaupunkeja, kuten Rif, Ólafsvík, Grundarfjörður, Stykkishólmur ja Búðardalur.
Lähellä Hellissanduria on Länsi-Euroopan korkein rakennelma Hellissandurin radiomasto.
Snaefellsnesin yhteisö on saanut Green Globe -sertifikaatin neljäntenä maailmassa. Yhteisö sitoutui Green Globen ohjelmaan 2003. Sertifikaatti myönnettiin kesäkuussa 2008.
Cor Group

Cor Group on suomalainen yhtiöperhe, joka keskittyy terveyden ja hyvinvoinnin palvelujen tarjoamiseen. Cor Group-konserniin kuuluvat Coronaria, Silmäasema, Kuntokeskus Liikku, Professio Group, Mectalent, Labquality ja Kotikatu365. 
Terve Media.
Terve Media Oy (aiemmin Coronaria Media Oy ja Darwin Media Oy) on yritys, joka tuottaa verkkojulkaisuja sekä printtituotteita terveydenhuollon ammattilaisille. Terve Median sivustoja olivat esimerkiksi Tohtori.fi, Helistin.fi, Kimallus.fi, Terve24.fi, Huoltamo.com, Poliklinikka.fi, Pudottajat.fi ja Terkkari.fi. Palveluista Poliklinikka.fi, Kimallus.fi, Verkkoklinikka.fi, Huoltamo.com, Helistin.fi ja Terkkari.fi sulautettiin Terve.fi -palvelun alle elokuussa 2012, Tohtori.fi pari vuotta myöhemmin.
Kuluttajille tarkoitetut terveyssivustot siirtyivät Oma Terveys Oy:lle 2014. Terve Media kuuluu Cor Group -konserniin.
Terve Medialla on 20 työntekijää, ja sillä on toimistot Oulussa ja Espoossa. Terve Media tarjoaa kontakteja ja työkaluja monikanavaiseen lääkemarkkinointiin. Yhtiön oman ilmoituksen mukaan Terve Median nettisivustoilla käy kuukausittain kaksi kolmasosaa terveydenhuollon ammattilaisista.
Terveydenhuollon ammattilaisia varten on portaaleja ja palveluja, kuten tietokantoja ja tutkimustietoa. Nämä palvelut vaativat rekisteröitymisen.
Helistin.fi-tietovuoto.
Marraskuussa 2011 paljastui yli 73 000 nimen ja käyttäjätietojen tietovuoto Terve Median ylläpitämillä keskustelusivuilla, joka johtui ohjelmista joiden tietoturvapäivitykset olivat vuosia jäljessä. Järjestelmät oli rakentanut Corame Oy. Ylläpitäjän mukaan käytettyyn phpBB2-ohjelmistoon ei oltu tehty eikä ollut tullut vuoden 2007 alun jälkeen tietoturvapäivityksiä. Ohjelmiston tuki on lakannut vuoden 2009 lopussa. Ylläpitäjä totesi, että he tiesivät järjestelmän haavoittuvaksi ja pelkäsivät joutuvansa tietovuodon kohteeksi
Terve.fi.
Terve.fi on terveys- ja hyvinvointiaiheinen verkkosivusto.
Tohtori.fi.
Tohtori.fi oli suomalainen nettisivusto, joka sisälsi tietoa terveydestä. Se sulautettiin osaksi Terve.fi:tä vuosina 2014-2015.
Sivustolta löytyi tietoa esimerkiksi laihdutuksesta, ravintolisistä, ehkäisystä, lääkityksestä, verenpaineesta ja taudeista. Myös erilaiset ekstrapalvelut, kuten painoindeksilaskuri ja masennustesti, tarjosivat lisätietoa. 
Tohtori.fi toimi vuodesta 1997 alkaen. Tohtori.fi:n tekijöistä löytyy niin lääkäreitä kuin muitakin asiantuntijoita.
Vuoden 2006 Terve Median kävijäprofiilin mukaan sivun kävijöistä naisia oli 80 prosenttia. Suurin osa käyttäjistä oli 25-vuotiaita tai vanhempia. Viikoittain sivustolle päätyi noin 100 000 käyttäjää.
Tom Jones (kilpa-autoilija)

Tom Jones (26. huhtikuuta 1943 Dallas, Texas – 29. toukokuuta 2015 Eastlake, Ohio) oli yhdysvaltalainen F1-kuljettaja. 
Formula 1.
Jones osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1967, Kanadan GP:hen. Hän kuitenkin karsiutui, eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän osoitti harjoituksissa jo hyvää vauhtia, kunnes kärsi sähköviasta aika-ajoissa saaden huonon kierroksen.
Muuta.
Jones johti hitsaus- ja metalliyritystä Clevelandissa. Hän kuoli Eastlakessa Ohiossa vuonna 2015.
Jonas Thern

Jonas Magnus Thern (s. 20. maaliskuuta 1967 Falköping) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija ja valmentaja. Tammikuusta 2019 lähtien hän on toiminut IFK Värnamon päävalmentajana.
Ura.
Keskikentällä pelannut Thern edusti urallaan ruotsalaista Malmö FF:ä, sveitsiläistä FC Zürichia, portugalilaista Benficaa, skotlantilaista Rangersia sekä italialaisia Napolia ja AS Romaa. Thern pelasi maajoukkueessa 75 maaottelua, ja hän oli mukana Ruotsin joukkueessa 1988 olympialaisissa, 1990 MM-kisoissa, 1992 EM-kisoissa ja 1994 MM-kisoissa. Thern oli maajoukkueen kapteeni MM-pronssia 1994 saavuttaneessa joukkueessa. Thern päätti uransa 1999 polvivamman vuoksi. 
Thern valittiin Ruotsin parhaaksi miesjalkapalloilijaksi 1989.
Peli- ja valmennusuransa jälkeen Thern on toiminut lukion opettajana John Bauergymnasietissa Värnamossa. Hän on tehnyt myös uraa jalkapallovalmentajana. Hän aloitti vuonna 2000 IFK Värnamon päävalmentajana ja luotsasi myös Halmstadia kausina 2002–2003.
IFK Värnamon päävalmentajaksi Thern palasi tammikuussa 2019. Thern luotsasi Värnamon Ruotsin 1. divisioonan etelälohkon voittoon kaudella 2020 ja seura nousi Superettaniin kaudeksi 2021. Värnamo palkkasi kaudeksi 2021 Thernin aisapariksi valmennustiimiin Robin Asterhedin, sillä Therniltä puuttui valmentajalisenssi. Kaksikon yhteistyö osoittautui menestyksekkääksi ja kaudella 2021 Värnamo voitti Superettanin mestaruuden ja nousi Allsvenskaniin. Kauden jälkeen Asterhed jätti tehtävänsä ja Thernin aisapariksi kaudeksi 2022 palkattiin Kim Hellberg.
Mikkelin Sanomat

Mikkelin Sanomat oli suomalainen Mikkelissä julkaistu sanomalehti joka ilmestyi 1885–1893 ja 1896–1954. Lehti ilmestyi nimellä Saimaa 1893–1895.
Mikkelin Sanomat perustettiin 1885 Mikkelin suomenmielisten piirien äänenkannattajaksi kun vuosina 1881–1884 ilmestynyt Pellervo-lehti lakkasi ilmestymästä 1884 sen julkaisijan Mikkelin lyseon suomen kielen lehtorin Rietrikki Polénin kuoltua joulukuussa 1884. Mikkelin Sanomat ilmestyi aluksi kerran viikossa mutta vuodesta 1888 jo kaksi kertaa viikossa. Lehti jouduttiin kuitenkin lopettamaan 1893, kun sen julkaisijana toiminut J. H. Wartiaisen kirjapaino teki konkurssin. Lehden seuraajaksi tuli "Saimaa"-lehti joka ilmestyi kahdesti viikossa vuosina 1894–1896. Saimaa-lehti joutui kilpailemaan nuorsuomalaisten julkaiseman Mikkeli-lehden kanssa lukijoista.
Mikkelin vanhasuomalaiset piirit perustivat osakeyhtiön joka alkoi vuoden 1896 alusta julkaista uudelleen Mikkelin Sanomia. Mikkelin Sanomat oli aluksi vanhasuomalaisten ja vuodesta 1918 kokoomuspuolueen äänenkannattaja. Lehti ilmestyi kolme kertaa viikossa vuoteen 1945 saakka ja sen jälkeen kuusi kertaa viikossa. Lehden levikki oli suurimmillaan noin 8 500 kappaletta 1910-luvulla, romahti sitten noin 1 000 kappaleeseen ja nousi vielä uudelleen jatkosodan vuosina 4 000 kappaleeseen. Mikkelin Sanomat jouduttiin lakkauttamaan taloudellisista syistä joulukuussa 1954.
Mikkelin Sanomat oli 1902–1907 toimittaja Väinö Andelinin omistuksessa. Vuosina 1907–1929 sitä kustansi suomalaisen puolueen kannattajien muodostama osuuskunta. Jatkossa lehteä kustansi vuodesta 1929 "Sanomalehti Oy Mikkeli" ja vuodesta 1945 "Oy Mikkelin Sanomat".
Kirjailija Kyösti Wilkuna oli aputoimittajana Mikkelin Sanomissa puolentoista kuukauden ajan keväällä 1906. Hän kuvasi tätä ajanjaksoa kirjassaan "Riennon toimitus. Piirteitä Kolkkalan kaupungin sivistyshistoriasta". Kirjailija Joel Lehtonen oli Mikkelin Sanomien toimittajana 1902–1903. Lehden toimittajina ovat olleet eri aikoina myös kirjailijat Oiva Paloheimo ja Osmo Lajula.
Naima Akef

Naima Akef (arabiaksi نعيمة عاكف, muita kirjoitusasuja Naima Akif, Naïma Akef, 7. lokakuuta 1929 Tanta – 23. huhtikuuta 1966 Kairo) oli egyptiläinen vatsatanssija, joka esiintyi useissa Egyptin filmiteollisuuden kultaisen ajan elokuvissa.
Akef aloitti esiintymisen hyvin nuorena isoisänsä omistamassa Akefin sirkuksessa, jossa hänen vanhempansa esiintyivät akrobaatteina. Hän jätti sirkuksen 14-vuotiaana ja alkoi esiintyä kairolaisissa yökerhoissa. Elokuvaohjaaja Hussein Fawzy löysi Akefin ja heidän ensimmäinen yhteinen elokuvansa oli "Al-Eïch wal malh" ("Leipää ja suolaa", 1944). Akef myös avioitui Fawzyn kanssa. Naima Akefista tuli elokuvien myötä aikansa tunnetuin vatsatanssija-näyttelijä Egyptissä. Hän liittyi myös Leil Ya Ain Group -kansantanssiryhmään. 
Akef jätti elokuvat vuonna 1964 hoitaakseen poikaansa toisesta avioliitostaan kirjanpitäjä Salah Abdel Aleemin kanssa. Hän kuoli vuonna 1966 syöpään.
Elokuvia.
Lähde: IMDb.com
841 Naval Air Squadron

841 Naval Air Squadron (841 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Palvelus.
Laivue perustettiin 1. heinäkuuta 1942 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan ainoastaan kaksi Fairey Albacorea. Konevahvuus lisääntyi elokuussa neljään. Laivue palveli RAF:n osana, joten se siirrettiin 17. elokuuta Middle Wallopin lentotukikohtaan ja 23. elokuuta edelleen Manstoniin. Laivue suoritti kaikkiaan 99 yöllistä hyökkäystä vihollisen Kanaalin meriliikennettä ja E-veneitä vastaan.
Alkuvuodesta 1943 laivueen osastoja palveli Coltishallissa, Exeterissä ja Tangemeressä, josta siihen lopulta liitettiin 31. toukokuuta 823 laivue. Liitoksen jälkeen laivueella oli 16 Albacorea ja kolme Fairey Swordfishiä. Laivue lakkautettiin 1. joulukuuta Manstonissa, jolloin laivueen tehtävät ja kalusto siirrettiin Kanadan ilmavoimien 415 laivueelle.
Laivue perustettiin uudelleen 1. helmikuuta 1944 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan 12 Fairey Barracuda II:sta. Laivue siirtyi kuukauden lopulla RNAS Fearniin koulutukseen. Laivue liitettiin kesäkuussa 2. Laivaston torpedopommittajalennostoon RNAS Machrihanishissa. Laivue siirtyi elokuussa "HMS Formidablelle" kuudeksi päiväksi. Laivue siirtyi kuun lopulla RNAS Grimsetterin ja RNAS Machrihanishin kautta edelleen "HMS Implacablelle", jonka mukana se suoritti lokakuussa iskuja Norjan rannikon kohteisiin. Laivue lakkautettiin 28. marraskuuta RNAS Hastonissa, kun se liitettiin 828 laivueeseen.
Dušan Bajević

Dušan Bajević (kyr. Душан Бајевић) (10. joulukuuta 1948 Mostar, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) on bosniahertzegovinalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura.
Hän on edustanut maajoukkuetasolla Jugoslaviaa Saksan MM-kisoissa 1974. Hän teki turnauksessa kolme maalia kolmessa ottelussa. Bajević teki kaikki maalit Zairea vastaan. Seurajoukkuetasolla hän oli Kreikan Superliigan paras maalintekijä 1980 ja voitti Kreikan mestaruuden AEK Ateenan pelaajana kahdesti: 1978, 1979.
Valmentajana Bajević on niittänyt menestystä erioten Kreikassa. Hän on voittanut kaikkiaan kahdeksan maan mestaruutta, niistä puolet ovat tulleet AEK Ateenassa ja puolet Olympiakosissa. Hänet on valittu kuusi kertaa Kreikan Superliigan vuoden valmentajaksi.
Syyskuussa 2010 Bajević sai potkut AEK:n päävalmentajan tehtävistä. Syynä potkuihin oli AEK:n kehno aloitus, neljästä ottelusta vain yksi voitto. Viimeinen niitti Bajevićin arkkuun oli 1–3 tappio sarjanousija Ethnikos Olympiakos Voloulle. 
Lokakuussa 2010 Bajevićin ura jatkui Kyproksella AC Omonian päävalmentajana. Hän sai potkut tehtävistään huhtikuussa 2011, kun Omonia ei onnistunut uusimaan Kyproksen mestaruutta. Bajevićin viimeiseksi otteluksi jäi 0–2 tappioon päättynyt kamppailu mestaruuden vienyttä APOELia vastaan. 
Kesäkuussa 2012 Bajević allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen kreikkalaisseura Atromitosin kanssa. Seura pelasi hänen johdollaan hyvän syksyn ja oli joulukuussa Kreikan liigassa neljäntenä. Putoaminen maan cupista kolmannella kierroksella Ethnikos Olympiakos Volosille johti kuitenkin potkuihin joulun alla 2012. 
Kesällä 2013 Bajević palasi AEK Ateenan palvelukseen tekniseksi johtajaksi. Hän jätti AEK:n henkilökohtaisten syiden vuoksi kesällä 2018.
Joulukuussa 2019 Bajevićista tuli Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueen päävalmentaja. Hän ei onnistunut luotsamaan joukkuetta EM-lopputurnaukseen 2020, kun se hävisi Pohjois-Irlannille jatkokarsinnoissa. Karsintojen jälkeen Bajevićin korvasi Ivaylo Petev.
Rietrikki Polén

Rietrikki (Rietrik, Fredrik) Polén (23. huhtikuuta 1823 Pieksämäki – 24. joulukuuta 1884 Mikkeli) oli suomalainen toimittaja, kielenkääntäjä, lyseon lehtori ja suomalaisuusaatteen kannattaja.
Pieksämäen kappalaisen Fredrik Polénin ja Severina Blidberg poikana syntynyt Polén pääsi ylioppilaaksi 1845 ja opiskeli Helsingin yliopistossa vanhoja kieliä, historiaa ja maantiedettä valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1850. Polén teki opiskeluvuosinaan 1846–1847 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustannuksella kansanperinteen keruumatkan itä-Suomeen ja kokosi sananlaskuja, arvoituksia, satuja ja kansanlauluja. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1. toukokuuta 1858 aiheenaan "Johdanto Suomen kirjallishistoriaan". Polénin väitöskirja on ensimmäinen suomenkielinen tohtorinväitöskirja.
Polén toimi "Suometar"-lehden avustajana ja vuosina 1851–1856 lehden toimittajana. Vuosina 1859–1863 Polén julkaisi omaa "Mehiläinen"-nimistä lehteä, jossa hän ajoi voimakkaasti suomalaisuutta ja suomen kielen aseman parantamista. Tämä lehti joutui kuitenkin lopettamaan ilmestymisen sen levikin laskettua nopeasti. Vuodesta 1864 Polén oli "Uusi Suometar" -lehden päätoimittajana.
Polén oli Uudenmaan lääninhallituksen 1. suomen kielen kääntäjänä vuosina 1856–1868. Helsingin Bell-Lancasterkoulun 1. opettajana ja johtajana vuosina 1860–1862 sekä Viipurin alkeisoppilaitoksen ylimääräisenä suomen kielen lehtorina vuodesta 1868 ja Kuopion lukion kollegana vuodesta 1874. Viimeiset vuotensa Polén toimi Mikkelissä vuodesta 1877 alkaen Mikkelin lyseon uskonnon ja suomen kielen lehtorina. Hän julkaisi Mikkelissä vuosina 1881–1884 suomenmielistä "Pellervo"-sanomalehteä.
Polén omisti vuodesta 1855 alkaen Kontiomäen Aution tilan Pieksämäellä. Hän oli naimisissa vuodesta 1855 Rautalammin kirkkoherran Adolf Reinhold Langin tyttären Alexandra Matilda Langin (k. 1911) kanssa.
Polénin mukaan on nimetty Pieksämäen kulttuurikeskus Poleeni.
Basketball-Bundesliga 2008–2009

Basketball-Bundesligan kausi 2008–2009 on sarjan 43. kausi. Edelliskauden mestarina kauteen lähti ALBA Berlin. Sarjanousijana kauteen lähti Giants Nördlingen. Euroliigassa joukkueista pelasi ALBA Berlin, joka oli myös ensimmäinen Bundesliga-seura, jonka kotiareenan kapasiteetti oli yli 10 000. Kauden voitti EWE Baskets Oldenburg.
Tulokset.
Sarjataulukko.
Runkosarjan voitti ALBA Berlin.
Ripidi

Ripidi on ortodoksinen jumalanpalvelusväline. Ripidi on pyöreä, noin 40 cm läpimittainen ja useimmiten metallinen kiekko, jonka keskellä on kuusisiipisen kerubin kuva molemmilla puolilla. Levyn reunat voivat olla yhtenäiset tai sitten koristellut, oikeastaan joka kirkossa joissa ripidejä on ne ovat erilaisia. Levyyn liittyy keskimäärin noin puolentoista metrin pituinen puinen tai metallinen varsi. Ripidejä on aina kaksi ja niitä säilytetään alttarissa, tavallisimmin alttaripöydän takaisen ristin yhteydessä olevissa telineissä.
Ripidejä käytetään piispan toimittamassa palveluksessa kuvaamaan enkelien läsnäoloa. Niitä kantavat alidiakonit tai joskus kirkonpalvelijat. Ne ovat mukana saatoissa ja evankeliumia luettaessa sekä ehtoollista jaettaessa kantajat pitelevät niitä viistosti evankeliumikirjan tai ehtoolliskalkin yläpuolella. Jos piispa toimittaa Kristuksen hautauspalveluksen, ristisaatossa kannetaan myös ripidejä, joita pidellään Kristuksen hautausikonin yläpuolella. Samoin kheirotoniaan eli diakoniksivihkimiseen kuuluu ripidi, jota vihitty liikuttelee vaakasuunnassa pyhitettyjen ehtoollislahjojen yläpuolella kuvaten täten Pyhän Hengen laskeutumista. Tapa on peräisin Bysantin hovista. Tästä syystä ripidejä ei käytetä alkukristillisen perinteen mukaisessa Jaakobin liturgiassa.
Neva (lehti)

Neva oli Pietarissa vuosina 1907–1918 ilmestynyt suomenkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin Venäjän viranomaisten vuonna 1906 lakkauttaman "Uuden Inkerin" tilalle. Se ilmoitti tavoitteekseen työtätekevän kansan sivistyksen, yhteiskunnallisten ja taloudellisten asioiden edistämisen. Tärkeällä sijalla oli myös raittiusasia. Nevan toimittajana oli ensin vuosina 1908–1910 ja sitten vuodesta 1912 lähtien Aapo Vesikko. Avustajina toimivat muun muassa kansanvalistusmiehet Kaapre Tynni, Juhani Peräläinen ja Aatu Haltsonen. Nevan toimituksellinen linja oli huomattavasti radikaalimpi kuin sen kilpailijana ilmestyneen kirkollishenkisen "Inkerin".
Neva lakkautettiin lokakuun vallankumouksen jälkeen vuoden 1918 alussa.
Vapaa sisältö

Vapaa sisältö on sisältöä, jonka käyttöä ei merkittävästi rajoiteta. Sisältöä on vapaus käyttää, jakaa sen kopioita, muokata tai jakaa muokattuja teoksia.
Vapaa sisältö kattaa kaikki vapaasti yleisessä käytössä olevat (eli public domainissa olevat) teokset, sekä ne tekijänoikeuden alaiset teokset, joiden lisenssi kunnioittaa yllä mainittuja vapauksia. Koska tekijänoikeuslaki antaa tekijälle tai tekijänoikeuden haltijalle yksinoikeuden teostensa käyttöön, tekijänoikeuden alaiset sisällöt on nimenomaisesti julistettava vapaiksi, yleensä viittaamalla tai liittämällä teokseen lisenssitiedot.
Avoin sisältö.
Kuten ohjelmistojenkin osalta puhutaan avoimista sekä vapaista ohjelmistoista, voidaan sisältöjenkin osalta puhua avoimesta sekä vapaasta sisällöstä. Nämä ovat toistensa synonyymeja. Termien takana on hieman erilainen näkökulma, arvot ja kulttuuri. Onkin mielipidekysymys, kumpi näistä näkökulmista halutaan tuoda esiin.
LeMill

LeMill on web-yhteisö oppiresurssien löytämiseen, tuottamiseen ja jakamiseen. LeMill on EU-rahoituksella kehitetty opettajille ja opetuksesta kiinnostuneille suunnattu wikimäinen yhteisö sekä tietovaranto, jossa yhteisön jäsenet voivat yhteiskehittää oppimateriaalia, menetelmäkuvauksia sekä työkalukuvauksia. LeMill-sana on lyhenne sanoista "learning mill", "oppimismylly".
LeMill on sekä ilmainen ja avoin palvelu, jota tarjotaan julkisen rahoituksen turvin osoitteessa lemill.net, että avoimen lähdekoodin palvelinohjelmisto, jonka kuka tahansa voi asentaa omaan käyttöönsä ja jonka kehittämiseen voi vapaasti osallistua.
Historia ja kehitys.
LeMill-palvelun kehitystyö alkoi CALIBRATE-hankkeessa vuoden 2005 syksyllä. Ensimmäinen avoin beta-versio julkaistiin 22. toukokuuta 2006. Yhteisön jäsenmäärä kasvoi kolmessa vuodessa 5900 jäseneen ja ylitti vuoden 2012 alussa 2500 jäsenen määrän. LeMilliä kehitettiin ketterien menetelmien mukaisesti, yhdistäen Scrumia ja Extreme Programmingia. Kehitystiimi oli hajautettu neljään EU-maahan, joten kehitystyö tehtiin täysin avoimessa Trac-ympäristössä osoitteessa lemill.org. CALIBRATE-hankkeen päätyttyä keväällä 2008 kehitystyö on jatkunut Viron Tiikerinloikkasäätiön rahoituksella.
LeMillin käyttöliittymä on vapaaehtoisvoimin käännetty 13 kielelle. Vuoden 2009 keväällä yhteisön lähes 6000 jäsentä olivat tuottaneet yli 7000 oppiresurssia yli 30 kielellä. Vuoden 2012 alussa yhteisön yli 25000 jäsentä olivat tuottaneet yli 44000 oppiresurssia yli 70 kielellä.
LeMillin kehitystä koordinoi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun Medialaboratorion Oppimisympäristöjen tutkimusryhmä.
Rahoitus.
LeMillin kehitystä ja ylläpitoa ovat rahoittaneet seuraavat tahot:
Perkele! Kuvia Suomesta

Perkele! Kuvia Suomesta on vuonna 1971 valmistunut suomalainen dokumenttielokuva. Elokuvan ohjasivat Jörn Donner, Jaakko Talaskivi ja Erkki Seiro. Elokuvan tuotannosta vastasi FJ-Filmi Oy. Elokuvan musiikki julkaistiin albumilla "Perkele! Lauluja Suomesta".
Elokuvan tekijät kiersivät vuoden 1970 aikana eri puolilla Suomea haastatellen satunnaisia kansalaisia ja myös julkisuudesta tunnettuja henkilöitä. Haastateltavat kertovat ja esittivät mielipiteitään muun muassa politiikasta, ajan ilmiöistä ja omasta arkipäivästään. Elokuvassa vieraillaan haastattelemassa paikallista suomalaisperäistä väestöä myös Tukholmassa, jota kutsutaan Suomen neljänneksi suurimmaksi kaupungiksi. Kuvallista kerrontaa rytmittävät M. A. Nummisen säveltämät ja Jarkko Laineen sanoittamat yhteiskunnallisesti kantaa ottavat laulut. Lauluja esittävät muun muassa Rauli ”Badding” Somerjoki, Arja Saijonmaa ja Numminen itse. Elokuvan tekijöiden huomio suuntautui muun muassa keväällä 1970 käytyihin eduskuntavaaleihin, kansalaisten työperusteiseen maastamuuttoon ja maaseudun autioitumiseen. Yhdessä kohtauksessa näytetään kuvia Lohjan kirkon keskiaikaisista seinämaalauksista, jotka esittävät ”perkeleitä”.
Aikansa poliitikoista elokuvassa esiintyvät haastateltavina Johannes Virolainen, Veikko Vennamo, Pertti Salolainen, Veikko Pihlajamäki, Väinö Leskinen ja Taisto Sinisalo sekä muista tunnetuista henkilöistä mannekiinikoulun johtaja Sanelma Vuorre, näyttelijä Tapani Perttu ja tanssija Birgitta Kiviniemi. Lisäksi haastatellaan kymmeniä tavallisia suomalaisia. Yksi osio elokuvasta on omistettu Neste Oy:n pääjohtajan Uolevi Raateen arvostelulle, mutta häntä itseään ei nähdä.
Elokuvan alkuperäinen versio sai tarkastamon hyväksynnän vasta helmikuussa 1986. Yle TV1 on esittänyt leikatun version aiemmin vuosina 1973 ja 1996 nimellä Kuvia Suomesta. Ruotsin televisiossa esitettiin elokuvan leikkaamaton versio.
Perkele – lisää kuvia Suomesta, on vuonna 2000 Jörn Donnerin tuottama ja kertoma, Michael Franckin ohjaama neliosainen dokumenttisarja, jossa kierrettiin alkuperäisen dokumentin kuvauspaikoilla ja haastateltiin dokumenttielokuvassa esiintyneitä henkilöitä. Sarjan tilasi Nelonen ja tuotti Jörn Donner Productions.
Aiheesta muualla.
Artikkeleita elokuvassa esiintyneestä ruotsinsuomalaisesta Kalevi Kairisvuosta:
Carl Gustaf Ekman

Carl Gustaf Ekman (5. lokakuuta 1872 Munktorp – 15. kesäkuuta 1945 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko ja raittiusmies.
Ekmanin isä K. E. Ekman-Kraft oli sotilas. 12-vuotiaana Ekman joutui itse tienaamaan leipänsä, ensiksi renkinä. Sivutoimenaan hän teki kauppoja ja luki paljon. Hän opiskeli kauppakoulussa Köpingissä ja kävi ammattikoulun Kristinehamnissa.
Vuonna 1888 Ekman liittyi Templarorden-raittiusjärjestöön, ja 21-vuotiaana hänestä tuli järjestön Västmanland-Närken piirin päällikkö. Vuosina 1899–1908 hän oli koko järjestön päällikkö. Hän teki töitä myös toimittajana monissa lehdissä, vuodesta 1897 lähtien Eskilstunassa toimittajana ja poliitikkona.
Vuonna 1911 Ekman valittiin parlamentin ensimmäisen kamarin jäseneksi ja 1913 hän muutti Tukholmaan. Hän kuului vapaamieliseen puolueeseen, jonka hajottua hän nousi toukokuussa 1923 vapaamielisen kansanpuolueen, Frisinnade folkpartietin, johtajaksi. Ekman toimi Ruotsin pääministerinä vuosina 1926–1928 ja 1930–1932, jolloin hän harjoitti taitavaa tasapainopolitiikkaa (), liittoutumalla vuoroin oikeiston, vuoroin vasemmiston kanssa. Sen avulla hän piti hallituksen pystyssä, vaikka sen parlamentaarinen pohja oli huomattavan kapea. Hallituspuolueilla oli toisessa kamarissa vain 20–50 paikkaa yli 300:sta.
Ekman joutui jättämään politiikan sekaannuttuaan Ivar Kreugerin juttuun.
Globe Hope

Globe Hope on suomalainen tekstiilialan ecodesign-yritys, joka tuottaa laukkuja ja asusteita kierrätys- ja ylijäämämateriaaleista. Suomalaisen kiertotalousyrityksen on perustanut Seija Lukkala vuonna 2003. Valikoimaan kuuluu myös pohjoismaisista raaka-aineista valmistettua luonnonkosmetiikkaa. 
Globe Hope toimii Vihdin Nummelassa, ja se valmistaa tuotteensa alihankintana, Yritys työllistää suoraan 10 henkilöä ja sen liikevaihto on noin 1 miljoona euroa, josta viennin osuus on 10 prosenttia. Globe Hope valmistaa sekä kuluttaja- että yritystuotteita. Yritys ilmoittaa arvoikseen eettisyyden, ekologisuuden ja esteettisyyden, ja se tähtää kertakäyttökulttuurin eliminoimiseen ja kiertotalouden kehittämiseen. 
Globe Hope käyttää tuotantonsa materiaaleina kierrätettyjä tekstiilejä, tekstiiliteollisuuden ylijäämäkankaita sekä erilaisia kovia materiaaleja. Suurimman osan materiaaleistaan Globe Hope hankkii Suomesta, poikkeuksena armeijamateriaalit, jotka ovat peräisin Ruotsista tai Keski-Euroopasta. Yritys on tullut tunnetuksi käytetyistä turvavöistä tehdyistä laukuista sekä käytetyistä messumatoista tehdyistä laukuista ja repuista. Globe Hopella on ollut myös vaatetuotantoa kierrätysmateriaaleista.
Globe Hopen ompelimot sijaitsevat Suomessa ja Virossa, jonne yrityksellä on pitkäaikaiset hankintasuhteet. Yrityksen pääkonttori, brand store ja malliompelimo sijaitsevat Nummelassa. Yrityksellä on verkkokauppa sekä noin 40 jälleenmyyjää eri puolilla Suomea. 
Globe Hopen tuotteita suunnittelevat Seija Lukkalan ohella muiden muassa Anssi Ruokokoski ja Miisa Asikainen. Globe Hopen klassikkotuotteita ovat muun muassa Kaste-, Halla, Usva- ja Tyyni-laukut sekä Viima-reppu. Yritys käyttää Suomessa valmistetuissa tuotteissaan Avainlippu-tunnusta, ja sillä on Design From Finland-merkki kaikissa tuotteissaan. 
Yrityksille Globe Hope valmistaa lahja- ja imagotuotteita ylijäämämateriaaleista, kuten yritysten omista mainoslipuista ja -kankaista, vinyylibanderolleista ja työvaatteista. Esimerkiksi Eduskuntatalon 2015-2017-peruskorjauksessa käytetystä suojapressusta Globe Hope valmisti kasseja ja tietokonesuojia, joita käytettiin Valtioneuvoston edustuslahjoina Suomen EU-puheenjohtajakaudella 2019.
Globe Hopella on myös yrityksille palvelukonsepti, jossa se ottaa vastaan kaiken yritysten poistotekstiilin ja kierrättää materiaalin maksimaalista materiaalitehokkuutta noudettaen. Globe Hopen yhteistyöyrityksiä ovat olleet myös esimerkiksi Paulig, NRC, HSY ja Greenstep. 
Seija Lukkala on palkittu työstään Globe Hopessa Taiteen ja kulttuurin Suomi-palkinnolla 2006. Lukkala on valittu myös Suomen liike- ja virkanaisten liiton Vuoden naiseksi 2010 sekä Helsingin Yrittäjänaiseksi 2017. Globe Hope on mukana kehittämässä tekstiilialan kiertotaloutta Telaketju-hankkeessa.
Mika Kortelainen

Mika Kortelainen (s. 3. toukokuuta 1967 Espoo) on entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Kortelainen oli vasen laitahyökkääjä. Hänen lempinimensä on ”Kölli”. Espoolaislähtöisen Kortelaisen kasvattajaseura on Matinkylän Mahti.
Ensimmäisen aikuisten pelinsä Kortelainen pelasi Helsingin IFK:n paidassa kauden 1986–1987 pudotuspeliotteluissa. Seuraavalla kaudella hän pääsi Porin Ässien kokoonpanoon kolmessa SM-liigan ottelussa ollessaan suorittamassa asepalvelusta Lahden urheilukoulussa. Näissä peleissä Kortelainen saalisti uransa ensimmäisen syöttöpisteen. Pääosin kausi kului kuitenkin HIFK:n A-juniorien joukkueessa.
Syksystä 1988 alkaen Kortelainen pelasi 14 kautta yhtäjaksoisesti SM-liigassa HIFK:n joukkueessa. Ainoastaan kaudella 1993–1994 hän kävi pelaamassa yhden ottelun yhteistyöseura Karhu-Kissojen riveissä. Kortelainen haki tuolloin pelikuntoa I-divisioonassa oltuaan alkukauden loukkaantuneena.
Kortelainen toimi HIFK:n kapteenina kausina 1995–1997. Kortelainen joutui luovuttamaan kapteeniuden Christian Ruutulle kesken kauden lokakuussa 1997. Valmennus- ja seurajohto olivat tyytymättömiä hänen peliesityksiinsä. HIFK:n urheilutoimenjohtaja Jarmo Kekäläinen yritti myydä ja vaihtaa Kortelaista muihin seuroihin, mm. Jokerit ja Frölunda mainittiin vaihtoehtoina. Muutamaa päivää myöhemmin HIFK kuitenkin ilmoitti ettei seura enää kauppaa Kortelaista ja tämä jatkaa joukkueessa. Kortelaisen kausi huipentui myöhemmin hänen uransa ainoaan SM-liigan mestaruuteen huhtikuussa 1998.
Hän päätti uransa Italian Serie A:n Asiagon paidassa kauteen 2002–2003.
HIFK jäädytti Kortelaisen pelinumeron 22 14. syyskuuta 2003 samaan aikaan Sakari Lindforsin pelinumeron kanssa.
Siviilissä Kortelainen työskentelee HIFK:n myyntipäällikkönä ja Ruutu+ Urheilun SM-liiga-läheysten asiantuntijana. Aiemmin hän toimi satunnaisesti sijaisopettajana Matinlahden ala-asteella Espoossa.
Suomi talviolympialaisissa 2010

Suomi saavutti Vancouverin talviolympialaisista 2010 viisi mitalia ja jäi alle puoleen Olympiakomitean asettamasta 12 mitalin tavoitteesta. Ensimmäiset 11 urheilijaa olympialaisiin valittiin 27. toukokuuta 2009. Lisää urheilijoita nimettiin 10. joulukuuta 2009, ja viimeiset yksilölajien urheilijavalinnat tehtiin tammikuun 2010 lopulla.
Joukkue.
Alppihiihto.
Alppihiihdossa Suomen joukkueeseen oli kaksi naisurheilijaa: Tanja Poutiainen ja Sanni Leinonen. Poutiainen valittiin joukkueeseen jo toukokuussa 2009. Poutiaiselle kyseessä olivat jo neljännet olympialaiset, ja kolmista edellisistä kisoista Poutiaisella oli yksi mitali, hopea suurpujottelusta vuodelta 2006. Leinoselle kyseessä olivat ensimmäiset olympialaiset. Sekä Leinosen että Poutiaisen lajeina olivat pujottelu ja suurpujottelu.
Miehistä joukkueeseen nimettiin Andreas Romar ja myöhemmin lisänäyttöjen perusteella vakavasta loukkaantumisestaan toipunut Marcus Sandell.
Freestylehiihto.
Varalla: Harri Kyllönen, kumparelasku
Lumilautailu.
Edellisissä talviolympialaisissa lumikourun olympiapronssia voittanut Markku Koski valittiin juuri ennen kisoja loukkaantuneen Ilkka-Eemeli Laarin tilalle, kun varamieheksi nimetty Antti Autti ei ollut vielä tarpeeksi toipunut loukkaantumisestaan.
Pikaluistelu.
Poutala johti 500 metrin kilpailua ensimmäisen kierroksen jälkeen, mutta putosi toisella kierroksella mitaleilta. Hän hävisi pronssimitalin kolmella sadasosalla.
Pohjoismaiset hiihtolajit.
Mäkihyppy.
Suurmäen kilpailuissa Hautamäki oli ensimmäisen hyppykierroksen jälkeen kolmantena, mutta toisen kierroksen epäonnistunut hyppy pudotti hänet kauas mitaleilta toisen kierroksen viidenneksi viimeiselle sijalle. Saman kilpailun harjoittelussa Ahonen kaatui ja loukkasi jalkansa, minkä vuoksi hän keskeytti kilpailunsa ensimmäisen hyppykierroksen jälkeen sijalta 16. Paras suomalainen oli lopulta Harri Olli 18. sijallaan.
Yhdistetty.
Lisäksi joukkueeseen kuului Lauri Asikainen, jota ei kuitenkaan valittu yhteenkään kilpailuun kilpailemaan.
Taitoluistelu.
Suomi saavutti Vancouverin talviolympialaisiin kaksi maapaikkaa naisten yksinluisteluun ja yhden paikan miesten yksinluisteluun. Naisten paikoista kilpaili Korven ja Lepistön lisäksi Susanna Pöykiö, joka EM-kilpailuissa lyhytohjelman jälkeen keskeytettyään menetti mahdollisuutensa olympiapaikkaan.
Varalla: Susanna Pöykiö, naisten yksinluistelu
Nurmenkari sijoittui miesten lyhytohjelman viimeiseksi, eikä päässyt vapaaohjelmaan.
Muu henkilöstö.
Yleisjohto
Terveydenhuolto
Edustajat
Lajijohto
Nora Löfving

Nora Löfving (s. 4. kesäkuuta 1974) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt tv-sarjoissa ja elokuvissa, sekä Taaborin kesäteatterissa vuosina 2017, 2018, 2019 ja 2021. Löfving näytteli vuosina 1998–2000 MTV3-kanavalla esitetyssä sarjassa "Samaa sukua, eri maata", jossa Löfvingin roolihahmo oli Titti Ihalainen / Kilappa. Hän näytteli vuonna 2000 esitetyssä Pertsa ja Kilu -sarjassa, Syke -sarjassa 6. kaudella, sekä Takaisin valoon -dokumenttielokuvassa 2018. Ääninäyttelijänä häntä voi kuulla muun muassa radiomainoksissa.
Baltic Sea Action Group

Baltic Sea Action Group eli BSAG (säätiörekisterissä Elävä Itämeri säätiö) on voittoa tavoittelematon säätiö, joka tekee tutkittuun tietoon perustuvaa työtä Itämeren pelastamiseksi. BSAG:n tavoitteena on palauttaa Itämeren hyvä ekologinen tila. Säätiö toimi Itämeren yhteenkietoutuneiden ongelmien ratkaisemiseksi: se työskentelee rehevöitymisen ja ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi sekä luontokadon torjumiseksi. Laaja yhteistyö tutkijoiden, yritysten, päättäjien, viranomaisten ja viljelijöiden kanssa on säätiön toimintatavassa keskeistä. 
Itämeren oireiden lievittämisen sijaan BSAG pyrkii löytämään ratkaisuja, jotka puuttuvat meren ongelmien juurisyihin. Vuonna 2023 BSAG vaalii meriluonnon monimuotoisuutta suojelemalla arvokkaita luontokohteita ja työskentelee vastuullisen merenkulun puolesta. Säätiö panostaa myös voimakkaasti uudistavan maatalouden edistämiseen. Tällä se pyrkii hillitsemään ilmastonmuutosta ja Itämerta rehevöittäviä ravinnepäästöjä.
BSAG tekee pitkäjänteistä ja ratkaisukeskeistä työtä. Säätiö pyrkii tehostamaan Itämeren eteen tehtävää työtä tuomalla yhteen toimijoita, joita tarvitaan Itämeren pelastamiseen ja luomalla uutta toimintaa.
Säätiö on tehnyt yhteistyötä yritysten kanssa säätiön perustamisesta asti. Itämeri-sitoumus on BSAG:n työkalu Itämeren suojeluun ja väline yrityksen vastuullisuusstrategian toteuttamiseksi. Itämeri-sitoumukset ovat BSAG:n kumppanien antamia konkreettisia lupauksia kehittää toimintaansa Itämeri- ja ilmastoystävällisemmäksi tietyn ajanjakson aikana. Sitoumuksia on vuoteen 2023 mennessä annettu yli 300 kappaletta.
Historia.
BSAG perustettiin 3. maaliskuuta 2008 ja kirjattiin säätiörekisteriin nimellä Elävä Itämeri säätiö.
BSAG järjesti yhdessä Suomen tasavallan presidentin ja Suomen pääministerin kanssa Baltic Sea Action Summit -huippukokouksen Helsingissä 10.2.2010. Julkilausumien sijaan huippukokouksessa Itämeren maiden päämiehet sekä yli 140 yritystä ja muuta organisaatiota sitoutuivat konkreettisen työhön Itämeren hyväksi. Sitoumus oli edellytys huippukokoukseen osallistumiseen.
Antti Kanervo

Antti Kanervo (s. 12. huhtikuuta 1989 Äänekoski) on suomalainen koripalloilija. Kanervon kasvattajaseura on Äänekosken Huima.
Ura.
Kanervo aloitti pelaamisen Äänekosken Huimassa. Hän siirtyi BC Jyväskylään keväällä 2007, ja löi itsensä seuranneella kaudella läpi. Kauden viimeisessä ottelussa hän teki 64 pistettä ja koko kauden aikana pisteitä syntyi 21,1 ottelua kohden.. Kaudeksi 2008–2009 Kanervo siirtyi Korisliigassa pelanneeseen Kouvoihin kaksivuotisella sopimuksella. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ja voitti SM-pronssia vuonna 2010. Kanervo siirtyi valmentaja Jukka Toijalan kanssa Joensuun Katajaan kauden 2009–2010 jälkeen.
Keväällä 2015 Kanervo kärsi alaraajavammasta eikä tämän johdosta pelannut pudotuspeleissä. Toukokuussa 2015 Kanervo käytti sopimuksensa optiovuoden ja jatkoi Karhussa.
Kanervo on ollut tarkka vapaaheittojen heittäjä. 15. maaliskuuta 2012 hän oli vapaaheittäjien kaikkien aikojen pääsarjatilastossa kahdeksantena.
Keskuussa 2016 Kanervo siirtyi Ranskan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, takaisin nousua pääsarjaan tavoitelleeseen Chorale Roanne Basketiin.
Heinäkuussa 2020 Kanervo teki kahden vuoden jatkosopimuksen Korisliigassa pelaavan Helsinki Seagullsin kanssa.
Suomen koripallomaajoukkueessa Kanervo debytoi heinäkuussa 2010.
HSC Karolin

HSC Karolin (ent. HSC "Polarstern") oli virolaisen Linda Linen omistama katamaraani-tyyppinen nopea matkustaja-alus, joka liikennöi väliä Helsinki–Tallinna. 
Helsingissä Karolin käyttää Eteläsataman Makasiiniterminaalia. Tallinnassa alus taas liikennöi hieman matkustajasatamasta sivussa olevaan Linnansatamaan, jonne Linda Line ainoana liikennöikin. 
Matka-aika on kyseisellä reitillä 1,5 tuntia, joten se oli nopein siihen aikaan Tallinnaan liikennöivä matkustaja-alus. 
Alus.
Historia.
Alus tilattiin australialaiselta Wavemaster Pty Ltd -telakalta. Alun perin nimellä "Caraibe Jet" aloitettu alus laskettiin vesille marraskuussa 1995, mutta pian koeajon jälkeen aluksen tilannut Oceanfast Ferries meni konkurssiin. ANZ-pankki otti seuraavana vuonna valmistuneen katamaraanin haltuunsa . 
Syksyllä 2000 saksalainen AG Ems osti aluksen neljällä miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla ja nimesi sen "Polarsterniksi". Maaliskuussa 2001 Polarstern luovutettiin AG Ems -varustamolle. Polarstern asennettiin liikennöimään reitille Papenburg–Ditzum–Emden–Eemshaven–Borkum, ja teki vuoroja myös Helgolandiin.
Syyskuussa 2008 alus myytiin Lindaliini AS:lle Viroon. Alus sai nimekseen "Karolin". Karolin aloitti liikenteen Helsingin ja Tallinnan välillä huhtikuussa 2009. Joulukuussa 2017 alus poistettiin Viron laivarekisteristä 
Palvelut.
Matkustusluokat.
Karolinilla on kolme matkustusluokkaa: turistiluokka, lindaluokka ja VIP-luokka. Turistiluokka on suurin luokka aluksella, ja hintaan sisältyy vain kansipaikka aluksella . Lindaluokka on erillinen osastonsa, joka sijaitsee laivan 2. kerroksessa. Siellä tarjoillaan hintaan sisältyvä pieni välipala, kahvi/tee, virvoitusjuomat, annos siideriä, olutta tai viiniä ja päivän lehdet . VIP-luokka on erillinen tila, johon mahtuu 6–8 henkilöä. Hintaan sisältyy ateria, kahvia tai teetä, alkoholijuomia, virvoitusjuomia sekä päivän lehdet . 
Kaupat, baarit ja muut palvelut.
Karolinilla on pieni kauppa sekä baari. Lisäksi aluksen perässä on pieni ulkoterassi.
Onnettomuudet.
8. toukokuuta 2008 HSC Polarsterniltä hajosi myrskyssä Helgolandin edustalla keulan näköalaikkunat, kun se oli matkalla Borkumiin. Keulan kaide irtosi myrskyssä ja paiskautui ikkunoihin, jotka hajotessaan aiheuttivat lasinsirpaleilla loukkaantumisia. Onnettomuudessa loukkaantui 23 matkustajaa .
Oculinidae

Oculinidae on kivikorallien heimo, johon kuuluu kymmenen sukua. Jotkut lajit elävät symbioosissa zooksantelli -levien kanssa, toiset ilman leviä. Muutamia lajeja, lähinnä "Galaxea"-sukua, pidetään riutta-akvaarioissa.
Xisco (jalkapalloilija, 1986)

Francisco Jiménez Tejada eli Xisco (s. 26. kesäkuuta 1986 Palma de Mallorca, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Tejada siirtyi Newcastlesta Córdobaan alkuvuodesta 2013.
The Doors (elokuva)

The Doors on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut elokuva, joka kertoo The Doors -yhtyeestä ja sen edesmenneestä laulajasta Jim Morrisonista. Sen ohjasi Oliver Stone ja Morrisonia esitti Val Kilmer. Muissa osissa olivat muun muassa Meg Ryan Pamela Coursonina, Kyle MacLachlan Ray Manzarekina, Frank Whaley Robby Kriegerinä, Kevin Dillon John Densmorena ja Kathleen Quinlan Patricia Kennealyna.
Kritiikki.
Elokuva on saanut runsaasti kritiikkiä The Doorsin muilta jäseniltä fiktiivisyytensä vuoksi. Erityisesti Ray Manzarek on ilmaissut inhonsa elokuvaa kohtaan vuosien aikana. Hän jopa kutsuu Oliver Stonea "Anti-Doorsiksi". Manzarekin mukaan elokuva keskittyy pelkästään ja liioitellusti Jim Morrisonin sekoiluun ja alkoholismiin, eikä tuo riittävästi esille muun muassa Morrisonin syvällistä persoonaa, sekä taitoja runoilijana.