tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Plastic Green Head

Plastic Green Head vuodelta 1995 on chicagolaisen Trouble-yhtyeen kuudes ja viimeinen 1990-luvulla julkaistu albumi. Tässä vaiheessa yhtye jätti Rick Rubinin levy-yhtiön Def Americanin, koska yhtiö laiminlöi Troublen promotoimisen. "Plastic Green Head" äänitettiin Indigo Ranch Studiosilla, jossa myös edellinen albumi "Manic Frustration" äänitettiin. Tyyliltään albumi on edellistä raskaampi, mutta sisältää vähemmän vaikutteita psykedeelisestä rockista. Albumin julkaisi levy-yhtiö Bullet Proof. "Plastic Green Headilla" on kaksi cover-kappaletta: ”Porpoise Song” (Gerald Goffin &amp; Carole King) ja ”Tomorrow Never Knows” (The Beatles). ”Till the End of Time” on Yhdysvalloissa julkaistun version bonusraita.
Lepoitiö

Lepoitiö on sienen, mikrolevän tai bakteerin tuottama itiö, jolla on tavallista paksummat soluseinät. Niiden avulla se voi säilyä vuosia ääriolosuhteissa kuten kuivassa tai kylmässä ympäristössä, odottamassa suotuisia olosuhteita. Lepoitiöt kestävät kuumuutta, säteilyä, kemikaaleja ja kuivumista. Paksu soluseinä suojaa itiötä myös bakteerien ja homeiden hyökkäyksiltä.
Levin pujottelu

Levin pujottelu on yksi alppihiihdon maailmancupin osakilpailuista. Pujottelu kilpaillaan Levi Black -rinteessä.
Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran helmikuussa 2004, jolloin kilpailivat vain naiset. Historiallisen kilpailun voitti Tanja Poutiainen, jolle voitto maailmancupissa oli myös uran ensimmäinen. Kaudella 2006–2007 Levillä kilpailivat myös miehet, naisten lisäksi. Levi oli myös tuon kauden avauskilpailuna, kun alkuperäinen kauden aloitus Itävallan Söldenissä peruttiin. Levin kilpailu on jouduttu perumaan lämpimän sään vuoksi kausilla 2007–2008, 2011–2012 ja 2015–2016. Kilpailun voittaja on saanut palkintoporon vuodesta 2013 alkaen.
Kärkikolmikot.
Yhdysvallat on menestynein maa 9 voitolla (6 toista sijaa ja 1 kolmas sija). Toiseksi menestynein maa on Itävalta 7 voitolla (8 toista sijaa ja 10 kolmatta sijaa). Kolmanneksi menestynein maa on Slovakia 6 voitolla (1 toinen sijaa ja 3 kolmatta sijaa).
Voittajat.
Seuraavat alppihiihtäjät ovat voittaneet Levin pujottelun:
8 voittoa
6 voittoa
3 voittoa
2 voittoa
1 voitto
Karo

Karo on suomalainen miehen etunimi, joka tulee saksankielisestä miehennimestä Karl ja tämän sisarnimestä Karoli(i)na. Karo tunnetaan myös Karolinan tai Karoliinan lempinimenä.
Vuoden 2019 loppuun mennessä "Digi- ja väestötietoviraston" mukaan Karo-nimen on Suomessa saanut alle 367 miestä, jotka ovat syntyneet vuosien 1940–2019 välillä. Karo-nimen suosion huippu sijoittuu vuosien 1960–1979 välille (yhteensä 126 Karo-nimistä). Digi- ja väestötietoviraston Nimipalvelun mukaan myös alle 34 naista on saanut Karo-nimen. Karo-nimellä ei ole varsinaista nimipäivää, mutta sitä vietetään epävirallisesti Karlin päivänä 28. tammikuuta.
Dundun

Dundun - Dun duns - Dununs tarkoittaa perinteisiä länsiafrikkalaisia bassorumpuja, joita kokoonpanossa yleensä on joko kaksi tai kolme. Rummut ovat sylinterinmuotoiset ja molempiin päihin on pingotettu nahasta tehty kalvo. Kolme rumpua suurimmasta pienimpään ovat nimiltään Dunumba, Sangban ja Kenkeni.
Dundunilla luodaan rytminen ja melodinen pohja kokoonpanolle, johon tyypillisesti kuuluu djemberumpuja ja muita länsiafrikkalaisia rytmisoittimia. 
Jos jokaiselle rummulle on oma soittajansa, kukin rumpu sijoitetaan vaaka-asentoon telineeseen. Toisessa kädessä on metallinen puikko, jolla soitetaan rummun päällä olevaa kelloa nimeltään Kenken ja toisessa kädessä kapula, jolla soitetaan rumpua.
Toinen vaihtoehto on sijoittaa dundunit pystyasentoon ja soittaa niitä länsimaisen rumpusetin tapaan kahdella kapulalla.
Samuel Cunard

Samuel Cunard, Cunardin baronetti (21. marraskuuta 1787 Halifax, Nova Scotia — 28. huhtikuuta 1865 Kensington, Lontoo) oli kanadalaissyntyinen brittiläinen laivanvarustaja. Hän perusti ensimmäisen säännöllisen höyrylaivareitin Atlantin yli.
Cunardin isä oli puuseppä ja puukauppias joka pakeni Amerikan vallankumousta ja asettui asumaan Halifaxiin. Samuel Cunard oli jo lapsena mainio liikemies, hän perusti menestyvän kaupan 17-vuotiaana. Myöhemmin hän liittyi isänsä liiketoimintaan, mutta laajensi tuotantoa muuan muassa hiileen, teräkseen, laivanvarustukseen ja valaanpyyntiin. 
Vuoden 1812 sodan aikana Cunard liittyi vapaaehtoisena armeijaan. Hän palveli 2. pataljoonassa ja Halifaxin rykmentissä, saaden kapteenin arvon. 
Cunard menestyi liikemaailmassa Halifaxissa. Hän matkusti Englantiin, josta käsin hänen laivanvarustamonsa aloitti kuljetustoiminnan Britannian ja Pohjois-Amerikan välillä.
Hän perusti vuonna 1838 Cunard Line -laivayhtiön. Vuonna 1840 yhtiön ensimmäinen alus, Britannia, purjehti Liverpoolista Bostoniin. Matkustajia aluksella oli 64, mukaan lukien Cunard itse. Alus kuljetti myös rahtia. Cunard Line sai myöhemmin kilpailijoita kuten Canadian Northern Steamships Limitedin ja White Star Linen, yhtiön joka myöhemmin omisti RMS Titanicin.
Cunard Line keskittyi myöhemmin ainoastaan matkustajaliikenteeseen. 
Varustamon lisäksi Cunard omisti yhtiöitä Kanadassa, muun muassa useita hiiliyrityksiä, jotka tuottivat koksia hänen laivoilleen. Cunard omisti runsaasti maata, muun muassa Prinssi Edwardin saarelta. 
Vuonna 1859 Britannian kuningatar Viktoria aateloi Cunardin baronetiksi. 
Cunard kuoli Kensingtonissa Lontoossa, ja hänet on haudattu Bromptonin hautausmaalle. 
Halifaxin merimuseossa on Cunardin ja hänen varustamonsa vaiheista kertova näyttely.
Thug Life Vol. 1

Thug Life: Volume 1 on rap-artisti Tupac Shakurin perustaman Thug Life -kollektiivin ainoa julkaisu. Albumi julkaistiin 26. syyskuuta 1994. 
Tuotanto.
Thug Life -ryhmän jäsenet olivat Shakurin lisäksi Big Syke, Macadoshis, Mopreme Shakur (Tupacin velipuoli) ja The Rated R. "Thug Life Vol. 1" -albumilla piti alun perin olla noin parikymmentä kappaletta, mutta levy-yhtiö Interscopen mielestä kappaleet olivat joko liian rajuja, tai muutoin levy-yhtiön imagon kannalta julkaisukelvottomia. Niinpä alkuperäistä versiota jouduttiin muokkaamaan rajulla kädellä. Lopulta saatiin 10 kappaletta sisältänyt albumi ulos, mutta lähes olemattoman mainonnan takia myyntiluvut jäivät pieniksi. Albumi myi Yhdysvalloissa kultalevyn verran. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat "Bury Me a G", "Pour Out a Little Liquor", "How Long Will They Mourn Me?" ja "Str8 Ballin". Vuonna 1996 Big Syke ja Shakur suunnittelivat toista albumia "Thug Life: Vol. 2 - Out On Bail", joka olisi julkaistu Makaveli Recordsin kautta, mutta syyskuussa 1996 tapahtuneen Shakurin murhan takia albumia ei koskaan saatu valmiiksi.
Samplet.
Bury Me a G
Shit Don't Stop
Pour Out a Little Liquor
Stay True
Str8 Ballin'
Xu Shuzheng

Xu Shuzheng (perint. 徐樹錚, yksink. 徐树铮; pinyin: "Xú Shùzhēng," 11. marraskuuta 1880 – 29. joulukuuta 1925) oli Kiinan tasavallan aikanen sotaherra.
Xu kuului Beiyang-armeijan niin sanottuun Anhuin ryhmään. Hän oli sotaherra Duan Qiruin oikea käsi ja johti Mongolian takaisinvalloitusyritystä vuonna 1919. Hän menetti asemansa Duanin menetettyä valtansa vuonna 1920 ja joutui sotaherra Feng Yuxiangin salamurhan uhriksi vuonna 1925.
Per Wiberg

Per Wiberg (s. 8. kesäkuuta 1968) on ruotsalainen kosketinsoittaja. Hän on soittanut ruotsalaisessa progressiivisessa metalliyhtye Opethissa. Hän on myös jäsenenä Arch Enemystä tunnetun kitaristi Michael Amottin stoner rock -yhtyeessä Spiritual Beggars. 
Wiberg liittyi Opethiin vuonna 2005, ja hän soittaa samana vuonna ilmestyneellä "Ghost Reveries" -albumilla. Ennen liittymistään hän oli soittanut yhtyeessä kiertueilla jo vuodesta 2003, muun muassa albumien "Damnation" ja "Deliverance" kiertueella. Kosketinsoiton lisäksi Wiberg lauloi Opethissa taustalaulua sen keikoilla. Wiberg erosi Opethista vuonna 2011.
Wiberg käyttää Korg Triton- ja Clavia Nord Electro 2 -koskettimia.
Muut esiintymiset.
Wiberg soitti kosketinintron death metal -yhtye Arch Enemyn "Wages of Sin" -albumin introkappaleeseen ”Enemy Within” vuonna 2003. Lisäksi hän soitti pianoa progressiivisen rock -yhtyeen Anekdotenin albumilla "Vemod" vuonna 1993.
Diskografia.
Opeth
Spiritual Beggars
Jouko Kukkonen

Jouko Kukkonen (8. elokuuta 1920 Suonenjoki – 10. maaliskuuta 1964 Piippola) oli suomalainen sanoittaja. Hän toimi Kajaanissa Kainuun Sanomien toimittajana ja toimitussihteerinä. Sen jälkeen hän teki kartoittajan ja sähköasentajan töitä. Jouko Kukkonen kuoli keuhkosyöpään.
Kukkosen tunnetuimpia sanoituksia ovat "Kesäinen muisto", "Pihapihlaja" ja "Yö pustalla". Tekstejä syntyi runsaasti rintamalla mutta myös sodan päätyttyä. Hän käytti myös nimimerkkiä J. Kukkonen.
Martin Axenrot

Martin "Axe" Axenrot (s. 1979 Linköping, Ruotsi) on ruotsalainen rumpali. Hän soitti vuosina 2006-2021 rumpuja ruotsalaisessa progressiivisessa metalliyhtye Opethissa. Hän liittyi yhtyeeseen pysyvästi sen entisen rumpalin Martin Lopezin erottua terveysongelmiensa takia vuoden 2006 toukokuussa. Axenrot oli toiminut Opethin keikkarumpalina jo muutamalla edellisellä kiertueella tuuraten Lopezia ennen varsinaista liittymistään vuoden 2006 toukokuussa.
Axenrot toimii rumpalina myös ruotsalaisissa metalliyhtyeissä Bloodbath ja Witchery. Bloodbathissa hän on soittanut vuodesta 2004 ja Witcheryssä vuodesta 2001.
Ben Daglish

Ben "Benn" Daglish (31. heinäkuuta 1966 Lontoo – 1. lokakuuta 2018) oli brittiläinen muusikko, säveltäjä ja tietokoneohjelmoija. Hänet tunnetaan parhaiten työstään pelimusiikin parissa 1980-luvulla Commodore 64, ZX Spectrum ja Amstrad CPC -alustojen peleihin. Sittemmin hän kirjoitti näytelmämusiikkia ja soitti muun muassa joissakin rock- ja folk-tyylisissä yhtyeissä.
Daglish pyrki musiikkia C64:lle laatiessaan välttämään filtterin käyttöä, jotta lopputulos kuulostaisi samalta kaikissa eri C64-malleissa.
Daglishin tunnetuimmat sävellykset ovat "Cobra", "Trap", "Deflektor" ja "Last Ninja" -peleihin.
Daglish kuoli maanantaina 1. lokakuuta 2018 uusiutuneeseen keuhkosyöpään.
Castel del Monte

Castel del Monte on 1200-luvulta oleva kahdeksankulmion muotoinen linna, joka sijaitsee Apuliassa, Kaakkois-Italiassa. Sen rakennutti vuosien 1240 ja 1250 välillä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Fredrik II. Linna ei koskaan varsinaisesti valmistunut, vaan varsinkin sisustustyöt jäivät kesken. Linnassa ei ole vallihautaa eikä nostosiltaa, ja voi olla, ettei sitä ajateltukaan käytettävän puolustuslinnoituksena. Fredrik käytti sitä metsästysretkiensä majapaikkana kuolemaansa asti vuoteen 1250. Sen jälkeen se on ollut vankila ja suojapaikka ruton aikana.
Castel del Monte on Unescon maailmanperintöluettelossa.
Linnan kuva on italialaisen yhden sentin eurokolikon kääntöpuolella.
Somaattinen hermosto

Somaattinen hermosto eli tahdonalainen hermosto on ääreishermoston osa. Se koostuu efferenteistä liikehermosoluista, jotka hermottavat luurankolihaksia, sekä afferenteista aistinhermosoluista. Efferentit hermosolut vievät supistumiskäskyn keskushermostosta lihaksille. Afferentit hermosolut tuovat tietoa keskushermostoon aistinreseptoreilta.
Matti Kulla

Matti Kulla (s. 10. syyskuuta 1945) on suomalainen koripallovaikuttaja. Hän toimi vuosina 1990–1991 Suomen Koripalloliiton puheenjohtajana.
Matti Kulla eli nuoruutensa Orivedellä, jossa lentopallo oli suosituin palloilulaji. Koripallon pariin hän innostui vasta Helsingissä vuonna 1980 ollessaan Töölön kisahallissa katsomassa elämänsä ensimmäistä koripallo-ottelua. Hänet valittiin Torpan Poikien johtokuntaan ja vuonna 1983 Suomen mestaruuden juuri voittaneen seuran puheenjohtajaksi. Vuonna 1986 ToPo voitti jälleen mestaruuden. Vuonna 1987 Kulla vaihtoi työnantajaa ja muutti Tampereelle. ToPon puheenjohtajana hän jatkoi kevääseen 1988 asti, mutta samanaikaisesti oli alkanut jäsenyys Suomen Koripalloliiton hallituksessa. 
Koripalloliiton puheenjohtajaksi Kulla valittiin syksyllä 1989, jolloin hän työskenteli jo Kouvolassa lehtiyhtiön toimitusjohtajana. Puheenjohtajuuskausi kesti vain kaksi vuotta 1990–1991.
Kouvolan seudusta tuli Matti Kullan pysyvä kotitienoo. Oltuaan pari vuotta taustavaikuttajana hän alkoi toimia aktiivisesti Kouvojen organisaatiossa. Usean vuoden johtokuntatyöskentelyn jälkeen hänet valittiin seuran puheenjohtajaksi vuosiksi 2001–2005. Suomen mestaruuden Kouvot voitti viimeksi kaudella 2003–2004. Nykyisin Matti Kulla toimii Kouvojen hallituksen jäsenenä.
David Isberg

David Isberg (s. 23. helmikuuta 1975) on ruotsalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten progressiivisen death metal -yhtye Opethin perustajana.
Isberg perusti Opethin vuonna 1990 ja otti yhtyeeseen mukaan ystäviään, ruotsalaisesta Täbyn kunnasta, jossa he kaikki asuivat. Isberg oli Opethin jäsenenä vuoteen 1992 toimien yhtyeen laulajana. Isbergin johtama Opeth ei lähtenyt käyntiin parhaalla mahdollisella tavalla, sillä kun hän kutsui ystävänsä (ja yhtyeen nykyisen johtohahmon) Mikael Åkerfeldtin koesoittoon basistin paikkaa varten, muut bändin jäsenet eivät reagoineet asiaan hyvin, koska he olivat sitä mieltä, että yhtyeen silloinen basisti oli jo tarpeeksi hyvä ja Isberg ei ollut kysynyt uuden basistin hankinnasta ollenkaan heidän mielipidettään. Protestina muut bändin jäsenet lähtivät pois yhtyeestä ja perustivat oman uuden bändiprojektin, "Crowleyn". Tämän jälkeen Mikael Åkerfeldt otti paikan Opethin toisena kitaristina.
Åkerfeldt ja Isberg kasasivat yhtyeen uudelleen, mutta Isberg jätti Opethin jo vuonna 1992 musikaalisten erimielisyyksien takia. Åkerfeldt otti hänen paikkansa yhtyeen laulajana, pitäen toisen kitaristin roolin myös itsellään.
Akon

Akon (oikealta nimeltään Aliaune Damala Bouga Time Puru Nacka Lu Lu Lu Badara Akon Thiam, s. 16. huhtikuuta 1973 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat) on senegalilais-yhdysvaltalainen hip hop- ja R&amp;B-artisti sekä näyttelijä.
Elämäkerta.
Akon syntyi St. Louisissa, Yhdysvalloissa, ja kasvoi muslimina Dakarissa Senegalissa. Akonin isä on jazztaiteilija Mor Thiam ja Akon on sekä englannin-, wolofin- että ranskankielinen. Seitsemän vuoden ikäisenä Akon perheineen palasi Yhdysvaltoihin, Jersey Cityyn New Jerseyn osavaltioon, jossa hän ensimmäistä kertaa löysi hip hop -musiikin. Hän ajautui kuitenkin rikollisuuteen ja joutui jopa vankilaan, jossa hän käytti aikaansa kehitellen ideoita musiikkiuralleen. Myöhemmin Akon ryhtyi kirjoittamaan ja levyttämään omia kappaleita kotistudiossaan ja kun levytykset päätyivät "SRC/Universal"-levy-yhtiölle, yhtiö päätti julkaista Akonin debyytti-albumin "Trouble" vuonna 2004. "Trouble"-albumi sisälsi muun muassa singlet ”Locked Up” ja ”Lonely”, joista erityisesti jälkimmäinen nousi suosioon Euroopassa. ”Lonely” on cover-versio Bobby Vintonin vuonna 1964 tekemästä kappaleesta ”Mr. Lonely”. Akon käytti kappaleen tekemisessä Bobby Vintonin alkuperäistä ääniraitaa nopeutettuna.
Joulukuussa 2005 Akonin manageri Robert Montanez ammuttiin erään riidan vuoksi. Akon perusti oman levy-yhtiön, Konvict Muzikin ja julkaisi toisen albuminsa "Konvicted" 14. marraskuuta 2006. Elokuun lopulla vuonna 2006 hän julkaisi singlen ”Smack That”, jolla vieraili Eminem.
Akon suunnittelee elämästään myös elokuvaa. Laulaja vieraili myös CSI-sarjassa (6. kauden 20. jakso). Akon on myös tuottanut musiikkia vuoden 2006 Sonic the Hedgehog -videopeliin.
Akon on ollut mukana Michael Jacksonin kappaleessa ”Hold My Hand”, joka julkaistiin postuumisti "Michael"-albumilla ja vieraili myös Jacksonin "Thriller 25" -albumilla kappaleella ”Wanna Be Startin’ Somethin’ 2008”.
Akon City -hanke.
Akon solmi kesällä 2020 6 miljardin dollarin eli noin 5,4 miljardin euron arvoisen sopimuksen Senegaliin rakennettavasta Akon City -nimisestä kaupungista. Suunnitelmissa oli täysin uudenlaista teknologiaa hyödyntävä kaupunki, kryptovaluutta nimeltään Akoin, sairaala, kauppakeskus, poliisiasema, jätelaitos, koulu, yliopisto, stadion ja tehtaita. Kaupungin toivottiin houkuttelevan turisteja ja tuovan vaurautta Senegaliin. Akon suunnitteli kaupunkia yhteistyössä Senegalin valtion kanssa.
Koko kaupungin oli tarkoitus olla valmiina 2030. Heinäkuussa 2025 Senegalin viranomaiset sanoivat hankkeen kaatuneen. Tuolloin valmiina paikalla oli vain hylätty vastaanottorakennus.
Peter S. Beagle

Peter Soyer Beagle (s. 20. huhtikuuta 1939) on yhdysvaltalainen fantasiakirjailija. Beagle julkaisi esikoisromaaninsa "A Fine And Private Place" vuonna 1960. Hänen tunnetuin teoksensa on romaani "Viimeinen yksisarvinen" (1968).
Beagle on kirjoittanut myös J. R. R. Tolkienin romaanin pohjalta käsikirjoituksen Ralph Bakshin animaatioelokuvaan "Taru sormusten herrasta" vuodelta 1978. Elokuva käsitti vain alkupuoliskon Tolkienin tarinasta, mutta päätösosa jäi tuottamatta ensimmäisen osan taloudellisesta menestyksestä huolimatta.
Bertrand Gachot

Bertrand Gachot (s. 23. joulukuuta 1962 Luxemburg, Luxemburg, Luxemburg) on entinen ranskalainen kilpa-autoilija. Gachot ajoi urallaan Belgian lisenssillä, joten joissakin tilastoissa hänen kansallisuudekseen on merkitty belgialainen. Gachot'lla ei mielestään ollut yhtä kansallisuutta, vaan hän piti itseään eurooppalaisena. Siitä syystä hänellä oli esimerkiksi Euroopan unionin lippu kypärän maalauksessa. Lippua voi osaltaan selittää myös se, että Gachot'n isä oli Euroopan komission virkamies.
Gachot aloitti kartingin 15-vuotiaana. Hän voitti vuonna 1986 Britannian Formula Fordien mestaruuden. Vuonna 1987 hän aloitti kilpailemisen Britannian Formula 3 -sarjassa West Surrey Racing -tallissa. Gachot sijoittui pisteissä toiseksi. Vuonna 1988 hän vaihtoi Formula 3000 -sarjaan. Kaudeksi 1989 hän pääsi kilpailemaan Formula 1 -sarjaan Onyx-tallissa. Vuonna 1990 hän vaihtoi Subarun koneilla varustettujen autojen Coloni-talliin.
Gachot vaihtoi vuodeksi 1991 Jordanille ja auttoi tallin viidennelle sijalle. Ruiskutettuaan kyynelkaasua lontoolaisen taksikuskin päälle Gachot sai kuitenkin kesken kauden puolentoista vuoden vankeustuomion, josta hän istui tosin vain kaksi kuukautta. Hänet korvasi Jordanilla saksalainen Michael Schumacher. Gachot'n vapauduttua vankilasta Jordan ei enää kuitenkaan ollut halukas antamaan hänelle kilpakuljettajan paikkaa kahteen viimeiseen kilpailuun. Hän sai viimeiseen kilpailuun paikan Larrousse-tallista, jossa hän vietti sitten koko kauden 1992.
Kaudet 1994–1995 ykkösissä Gachot ajoi Pacific-tallissa ilman sen suurempaa menestystä, sillä hän jäi molempina vuosina ilman pisteitä. Gachot oli mukana Pacific-tallissa myös omistajana. Osittain siksi hän antoikin kaudella 1995 tallin rahavaikeuksien vuoksi paikkansa varakkaammille kuljettajille.
Kilpailu-uransa jälkeen Gachot siirtyi liike-elämään. Hän toimii johtotehtävissä Hype-energiajuomia valmistavassa ja jakelevassa yrityksessä. HYPE on ollut mukana sponsorina esimerkiksi CART-, Formula 1- ja NASCAR-sarjoissa. F1-sarjassa HYPE on sponsoroinut Arrows-, Benetton- ja Williams-talleja sekä kuljettajista Nico Hülkenbergiä ja Sergio Péreziä.
George Abecassis

George Edgar Abecassis (21. maaliskuuta 1913 Walton-on-Thames, Surrey – 18. joulukuuta 1991 Ibstone, Buckinghamshire) oli brittiläinen kilpa-autoilija. Hän osallistui kausilla 1951 ja 1952 kahteen Formula 1:n MM-sarjan Sveitsin Grand Prix’hin Hersham and Walton Motors -tallin autolla. Hän oli tallin osaomistaja. Abecassis ajoi vuonna 1950 Le Mansin 24 tunnin ajon luokkavoittoon, ja lisäksi hän osallistui useaan MM-sarjan ulkopuoliseen F1-kilpailuun. Abecassis oli aika-ajoissa parhaimmillaan kymmenes.
Ura.
Ennen sotaa.
Abecassis aloitti kilpailemisen vuonna 1935 muokatulla Austin 7:llä, mutta varsinaisesti teki itsensä tunnetuksi kausilla 1938 ja 1939 ajaen Alta-autoa. Vuonna 1939 hän voitti Imperial Grand Prix’n. Sodan puhjettua hän liittyi Royal Air Forceen, ja hänestä tuli kokenut pilotti. Hänet palkittiin Distinguished Flying Cross -kunniamerkillä.
Sodan jälkeen.
Toisen maailmansodan jälkeen Abecassis palasi kilpa-autoilun pariin. Pääasiassa hän ajoi autoja sota-aikaa edeltäneitä ajoilta, mutta sitten hänestä tuli John Heathin tallikaveri Hersham and Walton Motors -tallissa, jonka osaomistaja hän oli. Hän auttoi kehittämään Altaa ja kilpaili useilla eri autoilla, mutta juuri HWM:llä hän ajoi uransa ainoissa F1-sarjan MM-osakilpailuissa. F1:stä menestystä ei tullut, mutta hän menestyi paremmin Aston Martinin urheiluautokilpailijana. Hän voitti luokkansa Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1950 Lance Macklinin kanssa. Hän osallistui Le Mansin kilpailuun myös vuosina 1951 ja 1953. Lisäksi hän sijoittui toiseksi vuoden 1953 Sebringin 12 tunnin ajossa yhdessä Reg Parnellin kanssa. 
Vuonna 1956 John Heath kuoli Mille Miglia -kilpailussa sattuneessa onnettomuudessa. Abecassis jätti tästä syystä kilpa-ajamisen. Hän oli myös Facel Vegan Britannian maahantuoja. Abecassis meni naimisiin Aston Martinin pääjohtajan Sir David Brownin tyttären kanssa. Abecassis kuoli 18. joulukuuta 1991 78-vuotiaana.
Lotto (pyöräilytalli)

Lotto (UCI-tunnus LOT) on belgialainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli. Tallin sponsorina on Belgian lotto. Lotto on tukenut ammattipyöräilyjoukkuetta vuodesta 1985 alkaen. Vuosina 2005–2011 joukkueen pääsponsorina toimi lääkeyhtiö Omega Pharma sekä sen yksittäiset tuotteet Davitamon, Predictor ja Silence. Vuosina 2012–2014 pääsponsorina oli ovia ja ikkunoita valmistava Belisol. Kakkossponsorina toimi vuosina 2015–2022 muun muassa liimoja ja tiivisteitä valmistava Soudal ja vuosina 2023–2024 tietotekniikan pilvipalveluja tarjoava Dstny. Talli kuului vuosina 2005–2022 ammattipyöräilyn korkeimmalle, UCI Pro / UCI World Team -tasolle, mutta putosi vuoden 2023 alusta UCI ProTeam -tasolle.
Lotto-tallin johtajana toimii belgialainen John Lelangue. Tallissa ajavat kaudella 2025 muun muassa Lennert Van Eetvelt ja Arnaud De Lie. Jussi Veikkanen ajoi tallissa kaudella 2011.
Joukkueen kokoonpano.
Lähde: UCI
Cliff Allison

Clifford Allison (8. helmikuuta 1932 Brough, Englanti, Iso-Britannia – 7. huhtikuuta 2005 Brough, Englanti, Iso-Britannia) oli brittiläinen kilpa-autoilija, joka osallistui Formula 1 -sarjaan kaudesta 1958 kauteen 1961. Hän kilpaili Lotus, Scuderia Centro Sud, Ferrari ja UDT Laystall -talleissa.
Ensimmäisen pistesijansa Allison sai uransa kolmannessa kilpailussa vuonna 1958 Belgian osakilpailussa. Tuolloin pisteitä sai vain viisi parasta kuljettajaa. Kaudella Allison ajoi F1-uransa parhaan tuloksen sijoittumalla Ferrarillaan toiseksi Argentiinan osakilpailussa, minkä hän teki perinteisellä auton etuosaan asennetulla moottorilla monen muun kuljettajan käyttäessä takamoottorisia autoja. Monacon Grand Prix'ssa hän kolaroi harjoituksissa murtaen kätensä ja vei melkein vuoden ennen kuin hän selvisi vammoistaan. Myös seuraavalla kaudella hän joutui kolariin. Tällä kertaa Belgian Grand Prix'ssa 1961 ajaen Lotusta, jolloin onnettomuuden seurauksena hänen molemmat jalkansa katkesivat. Tämä tarkoitti loppua hänen moottoriurheilu-uralleen ja hän siirtyi moottori- sekä huoltamoliiketoimintaan.
Gabriel Marcel

Gabriel Honoré Marcel (7. joulukuuta 1889, Pariisi – 8. lokakuuta 1973, Pariisi) oli ranskalainen filosofi, johtava kristillinen eksistentialisti ja noin kolmekymmentä näytelmää kirjoittanut näytelmäkirjailija.
Marcel järjesti useiden vuosien ajan filosofisia keskusteluryhmiä, joissa hän tapasi ja joiden kautta hän vaikutti useisiin nuorempiin ranskalaisiin filosofeihin, joita olivat mm. Jean Wahl, Paul Ricoeur, Emmanuel Levinas ja Jean-Paul Sartre. Marcel oli pettynyt, että hänet tunnettiin ennen kaikkea filosofiastaan eikä niinkään näytelmistään, jotka hän kirjoitti vedotakseen suurempaan yleisöön.
Gunnar Graeffe

Thor Gunnar Graeffe (29. toukokuuta 1935 Tammisaari – 11. heinäkuuta 2006 Tampere) oli suomalainen professori ja poliitikko. Elämäntyönsä Graeffe teki Tampereen teknillisen yliopiston fysiikan laitoksen perustajana ja johtajana.
Tutkija.
Graeffe kirjoitti ylioppilaaksi Ikaalisissa vuonna 1954 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon pääaineenaan fysiikka vuonna 1957 Helsingin yliopistossa. Lisensiaatintutkinto seurasi vuonna 1963, ja tohtoriksi Graeffe väitteli vuonna 1964. Vuonna 1963 Graeffe toimi virkaa toimittavana fysiikan apulaisprofessorina Helsingin yliopistossa, minkä jälkeen hän siirtyi tutkijaksi Massachusetts Institute of Technologyyn vuosiksi 1965–1966. 
Suomeen palattuaan Graeffe nimitettiin fysiikan ensimmäiseksi apulaisprofessoriksi juuri perustettuun Teknillisen korkeakoulun Tampereen sivutoimipisteeseen. Vuodesta 1970 eteenpäin hän toimi varsinaisena professorina ja aloitti fysiikan laitoksen tutkimustoiminnan. Graeffe toimi fysiikan laitoksen johtajana koko uransa ajan aina vuoteen 1998, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hän toimi tänä aikana myös useita kertoja Sähkötekniikan osaston johtajana.
Tutkijana Graeffe aloitti toimintansa ydinfysiikan parissa mutta Suomeen palattuaan siirtyi ympäristöfysikaalisten kysymysten tutkimukseen. Erityisesti Graeffeä kiinnostivat ilmakehän vapaat ionit, staattinen sähkö sekä ilmakehän hiukkasmaiset epäpuhtaudet. Viimeksi mainittu tutkimusala on saanut jatkoa TTY:n Aerosolifysiikan laboratoriossa, jossa Graeffen työtä jatkaa professori Jorma Keskinen. Graeffe ei kuitenkaan estänyt muuta tutkimustoimintaa johtamallaan laitoksella, ja laitokselle syntyi useita eri alojen tutkimusryhmiä. Vielä eläkkeelle jäätyäänkin Graeffe osallistui aktiivisesti opetukseen johtamalla kuolemaansa saakka fysiikan seminaarikurssia.
Poliitikko.
Graeffe alkoi osallistua politiikkaan 40-vuotiaana, kun hän liittyi Suomen Keskustaan. Merkittävin hänen poliittisista luottamustehtävistään oli presidentin valitsijamiehenä toimiminen vuoden 1988 presidentinvaalissa. Lisäksi Graeffe toimi pitkään Keskustan puoluevaltuuskunnan jäsenenä, puoluekokousedustajana ja Keskustan Tampereen piirin puheenjohtajana. Tampereen kaupunginvaltuustossa Graeffe istui vuodesta 1989 kuolemaansa saakka. 
Graeffe oli puoluetoiminnan lisäksi aktiivinen myös muualla yhteiskunnassa. Hän oli muun muassa Tekniikan akateemisten liittovaltuuston pitkäaikainen jäsen, Maaseudun sivistysliiton Tampereen piirin puheenjohtaja yli 20 vuoden ajan ja Lalli Oy:n hallituksen jäsen.
Graeffen poliittisen toiminnan painopisteinä olivat suomalainen energiapolitiikka ja alueellinen korkeakoulujärjestelmä. Keskustapuolue palkitsi Graeffen kutsumalla hänet kunniajäsenekseen vuoden 2005 puoluekokouksessa.
Laplatanjokidelfiini

Laplatanjokidelfiini eli laplatandelfiini eli platandelfiini eli platanvalas eli franciscana ("Pontoporia blainvillei") on Etelä-Amerikan kaakkoisrannikolla esiintyvä hammasvalaslaji, joka kuuluu heimoon Iniidae. Se on sukunsa Pontoporia ainoa laji. Laplatanjokidelfiini luokitellaan toisinaan heimon Pontoporiidae ainoaksi lajiksi tai osaksi jokivalaita (Platanistidae). Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "rannikkojokidelfiini".
Ulkonäkö ja koko.
Naaraat ovat suurempia kuin koiraat. Naaraat voivat kasvaa 137–177 cm pitkiksi ja koiraat 121–158 cm pitkiksi. Laplatanjokidelfiinillä on lajin kokoon suhteutettuna pisin kuono kuin millään muulla valaalla – aikuisilla yli 15 % ruumiin pituudesta. Laplatanjokidelfiinit elävät yli kaksikymmentävuotiaiksi. Naaraat tulevat sukukypsiksi viisivuotisina. Odotusaika naarailla on 10–11 kuukautta ja poikaset kasvavat aikuisiksi muutamassa vuodessa.
Elintavat.
Yleensä laplatanjokidelfiinit uivat yksinään tai pienissä ryhmissä. Valaat syövät pääasiassa kaloja, mutta myös mustekaloja ja katkarapuja. Laplatanjokidelfiinit ovat itse ravintona miekkavalaille ja joillekin hailajeille.
Uhat.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on listannut laplatanjokidelfiinin vaarantuneiden lajien joukkoon. Vuonna 2000 valaita arveltiin olevan noin 20 000 kappaletta, mutta 2,1–10,8 % kannasta jää vuosittain kiinni ajoverkkoihin. Verkkoihin takertumisen lisäksi myös ympäristömyrkyt kuten DDT ovat vähentäneet kantaa. Kannan nykyistä määrää ja kannan vuosittaista kasvua ei tunneta.
Alexis Alfthan

Alexis Alfthan (3. tammikuuta 1814 Sleesia – 7. joulukuuta 1885 Annovka, Venäjä) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka palveli keisarillisen Venäjän sotavoimissa. 
Alexis Alfthanin vanhemmat olivat valtioneuvos Carl Vilhelm Afthan ja Katarina Nabel. Alexis kävi alkeiskoulun Viipurissa 1828–1831, jonka jälkeen hänet otettiin oppilaaksi Suomen kadettikouluun Haminaan. Valmistuttuaan koulusta hänet ylennettiin kornetiksi ja määrättiin Pietarin ulaanirykmenttiin 14. elokuuta 1836. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1838, jonka jälkeen hänet siirrettiin 1841 Henkikaartin Ulaanirykmenttiin ja edelleen 1843 Henkikaartin Ratsukrenatöörirykmenttiin. Sotatoimiin hän pääsi Kaukasuksella, jossa hän kunnostautui paikallisia vuoristoheimoja vastaan. Tämän johdosta hänet ylennettiin alikapteeniksi ja siirrettiin 1844 Žytomyrin jalkaväkirykmenttiin Ukrainaan. Alfthan ylennettiin kapteeniksi 1847, everstiksi 1852, kenraalimajuriksi 1866 ja kenraaliluutnantiksi 1878. Hän poistui sotapalveluksesta 1881 ja kuoli 7. joulukuuta 1885 maatilallaan Annovkassa.
Alexis Alfthanin poika oli kenraaliluutnantti Carl Johan Woldemar Alfthan.
Erkki Itkonen

Erkki Esaias Itkonen (26. huhtikuuta 1913 Inari – 28. toukokuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen akateemikko ja suomalais-ugrilaisten kielten kansainvälisesti tunnustettuja tutkijoita. Häntä on pidetty 1900-luvun merkittävimpänä fennougristina.
Erkki Itkosen vanhemmat olivat teologian kunniatohtori, kirkkoherra Lauri Arvid Itkonen ja Amanda Sofia Karjalainen. Hänen veljiään olivat saamen kielen ja saamelaiskulttuurin tutkija Toivo Immanuel Itkonen, varatuomari, saamelaiskulttuurin tutkija ja Enontekiön nimismies Lauri Ilmari Itkonen sekä kirkkoherra, Saamelaisten kristillisen kansanopiston rehtori, historiantutkija ja kirjailija Tuomo Itkonen.
Itkonen aloitti tieteellisen uransa saamelaiskielten tutkijana ja väitteli suomalais-ugrilaisen kielitieteen tohtoriksi itäsaamen vokalismia käsitelleellä työllä vuonna 1939. Vuosina 1986–1991 ilmestyi hänen työnsä tuloksena neliosainen inarinsaamen sanakirja "Inarilappisches Wörterbuch", minkä ansiosta tämä ainoastaan Suomen alueella puhuttu vähemmistökieli kohosi sanastoltaan parhaiten dokumentoitujen pienten vähemmistökielten joukkoon.
Itkonen toimi Helsingin yliopiston fennougristiikan professorina 1950–1963. Vuodet 1964–1983 hän oli Suomen Akatemian jäsen. Hänen erityisenä kiinnostuksen kohteenaan oli äännehistoria, jossa hän saavutti myös kestävimmät tuloksensa. Nykyinen käsitys suomalais-ugrilaisten kielten välisistä äännesuhteista perustuu pääosin Itkosen sekä hänen oppilaidensa Pekka Sammallahden ja Juha Janhusen tutkimuksiin. Hänen pysyvä ansionsa on myös saamelaiskielten ja itämerensuomalaisten kielten välisten suhteiden yksityiskohtainen selvittäminen.
Itkonen oli "Suomen kielen etymologisen sanakirjan" päätoimittaja ja aloitti seuraavan sukupolven etymologisen sanakirjan, "Suomen sanojen alkuperän" toimittamisen. Sen lisäksi hän oli "Sápmelaš"-lehden toimittaja 1934–1950 ja Suomalais-Ugrilaisen Seuran esimies 1969–1978. Hän sai uransa aikana merkittäviä kunnianosoituksia; hänelle myönnettiin muun muassa Upsalan ja Turun yliopiston kunniatohtorin arvo.
Myös useat muut Itkosten suvun jäsenet ovat olleet merkittäviä lingvistejä, huomattavimpina Erkki Itkosen poika Esa Itkonen ja veljenpoika Terho Itkonen.
Hochfirstschanze

Hochfirstschanze ja Fritz-Heitzmann-Schanze ovat hyppyrimäkiä Titisee-Neustadtissa Saksassa.
Hochfirstschanze on Saksan suurin hyppyrimäki, jossa ei ole merkittävää tornia, se on lähes luonnonmäki. Hyppyrimäet sijaitsevat 1 192 metriä korkean Hochfirst-vuoren juurella Schwarzwaldin alueella.
Vuodesta 2001 alkaen Hochfirstschanzessa on järjestetty maailmancupin ja Continental Cupin osakilpailuja.
Historia.
Ensimmäinen hyppyrimäki Neustadtiin rakennettiin vuonna 1911 Mühlrainiin. Ensimmäistä Hochfirstschanzea aloitettiin rakentaa vuonna 1930 ja sen avajaisiin 31. joulukuuta 1933 saapui 3 000 katsojaa. Saksan sotilasmestaruuskilpailuihin vuonna 1938 saapui 10 000 katsojaa. Silloisen hyppyrimäen K-piste oli 60 metrin kohdalla.
Toisen maailmansodan jälkeen Neustadtissa heräsi ajatukset uuden suurmäen rakentamiseksi. Uuden K80-luonnonmäen rakentaminen alkoi vanhan K60-hyppyrimäen vasemmalle puolen elokuussa 1949 ja se valmistui saman vuoden joulukuussa. Avajaisia vietettiin lämpimästä kelistä ja vesisateesta huolimatta 15. tammikuuta 1950 15 000:n katsojan saapuessa paikalle. Vanhan Hochfirstschanzen alastulorinteeseen asennettiin muovitus vuonna 1957, yhtenä ensimmäisistä Länsi-Saksassa. Muovitus kuitenkin poistettiin jo 1960-luvulla ja pian sen jälkeen hyppyrimäki suljettiin.
Vuonna 1971 Hochfirstschanzen vauhtimäkeä ja keulaa remontoitiin, remontissa K-piste siirtyi 90 metriin ja myöhemmin 101 metriin. Vuonna 1987 alastulorinne muotoiltiin uudelleen ja keulaa remontoitiin, remontissa K-piste siirtyi 113 metriin.
Fritz-Heitzmann-Schanze rakennettiin vanhan Hochfirstschanzen oikealle puolen vuonna 1992, siihen asennettiin myös alastulorinteen muovitus seuraavana kesänä ja sen K-piste sijaitsee 40 metrissä. Vuoden 2003 remontissa siihen rakennettiin laidat alastulorinteeseen ja uusi kastelujärjestelmä muovitukselle.
Vuonna 2000 Hochfirstschanzea remontoitiin lähes 4 miljoonalla eurolla, jotta maailmancuposakilpailuiden järjestäminen olisi mahdollista. Remontin jälkeen K-piste oli 120 metrissä ja HS-piste 142 metrissä. Vuonna 2004 alastulorinnettä muotoiltiin hieman ja K-piste siirrettiin 125 metriin.
Hochfirstschanze.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
2. joulukuuta 2001 Sven Hannawald hyppäsi Hochfirstschanzen uudeksi mäkiennätykseksi 145 metriä, Adam Małysz sivusi tätä ennätystä 3. helmikuuta 2007.
Nykyisen mäkiennätyksen 148,0 metriä on hypännyt Domen Prevc, epävirallisen mäkiennätyksen 150,0 metriä on hypännyt Maximilian Mechler Continental Cupin harjoituksissa vuonna 2011.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 138,5 metriä on hypännyt Silje Opseth.
Fritz-Heitzmann-Schanze.
Fritz-Heitzmann-Schanze avattiin vuonna 1992. Vuoden 2003 remontissa rakennettiin alastulorinteeseen laidat ja uusi kastelujärjestelmä muovitukselle, heinäkuussa 2003 Fritz-Heitzmann-Schanze avattiin uudelleen.
Kesämäkiennätyksen 43,5 metriä on hypännyt saksalainen Niklas Wangler 11. syyskuuta 2005.
Sebjan-Kjujol

 Sebjan-Kjujol (Себян-Кюёл) on järvi Kebeejin uluuhan itäosassa Sahan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Lenan vesistöalueella. Sebjan-Kjujol laskujoki Siljam alkaa järven itäpäästä. Siljam laskee Dudgodah-nimisen joen kautta Tumarajokeen. Tumara puolestaan laskee Aldaniin, aivan Aldanin ja Lenan yhtymäkohdan lähellä. Sebjan-Kjujol on 137 metriä syvä ja on siten Sahan syvin järvi.
Pokémon Snap

Pokémon Snap () on HAL Laboratoryn kehittämä ja Nintendon julkaisema videopeli Nintendo 64:lle. Sen voi ladata myös Wiille Virtual Consolen kautta. Se kuuluu Pokémon-peleihin, ja se julkaistiin Euroopassa 15. syyskuuta 2000.
Professori Oak lähettää aloittelevan pokémonien valokuvaajan Todd Snapin (joka esiintyy myös "Pokémon"-televisiosarjassa) kummalliselle saarelle tekemään tutkimusta. Oak tarvitsee laadukkaita valokuvia tieteellisten löytöjensä todisteeksi, ja tähän työhön on Todd oikea henkilö. Todd tutkii saaren maantieteellisiä alueita kierrellen siellä mekaanisella laitteella nimeltä Zero-One.
Pokémon Snap suunniteltiin aluksi Nintendo 64DD:lle.
Pat LaFontaine

Patrick "Pat" LaFontaine (s. 22. helmikuuta 1965 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Keskushyökkääjä LaFontaine pelasi National Hockey Leaguessa New York Islandersissa (1983–1991), Buffalo Sabresissa (1991–1997) ja New York Rangersissa (1997–1998). LaFontaine työskenteli pelaajauran jälkeen Islandersin omistajan Charles Wangin neuvonantajana ennen kuin jäi tästä tehtävästä pois heinäkuussa 2006.
Pelaajana Pat LaFontaine teki NHL:n runkosarjassa 468 maalia ja antoi 545 syöttöä (yhteensä 1013 tehopistettä) 865 ottelussa. Jäähyjä hänelle tuomittiin 552 minuuttia.
Mastodon

Mastodon on yhdysvaltalainen metallimusiikin yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 1999.
Mastodon on yksi vaikuttavista New Wave of American Heavy Metal-yhtyeistä.
Mastodonin musiikissa kuuluu vaikutteita muun muassa jazzista, stoner rockista, progressiivisesta metallista, grindcoresta ja hardcore punkista.
Historia.
Mastodonin neljä ensimmäistä albumia ovat konseptialbumeita, joiden teemoina ovat elementit. Elementit ovat tuli (Remission), vesi (Leviathan), maa (Blood Mountain) ja ilma (Crack the Skye).
Albumit The Hunter ja Once More 'Round the Sun eivät ole konseptialbumeita. Yhtye on sanonut haastattelussa unohtavansa konseptialbumi-ideat, koska se antoi bändille tilaisuuden kirjoittaa kappaleita erilaisista aiheista, joista he eivät pystyneet kirjoittamaan, kun sävelsivät konseptialbumeita.
Yhtyeen seitsemäs albumi "Emperor of Sand" on konseptialbumi, joka kertoo henkilöstä, jolle on annettu kuolemantuomio, ja tarinan lopussa henkilö kuolee ja pelastuu. Albumin teemana ovat kuolema ja syöpä. Nämä aiheet ovat saaneet inspiraatiota siitä, kun bändin jäsenten ystävillä ja/tai perheenjäsenillä on todettu syöpä tai he ovat menehtyneet.
Yhtyeen kappaleet "Elephant Man", "Joseph Merrick" ja "Pendulous Skin" on nimetty Joseph Merrickin mukaan.
Neurosis-yhtyeen laulaja Scott Kelly on ollut mukana jokaisella "Remission"-albumin jälkeen ilmestyneellä albumilla, lukuun ottamatta yhtyeen uusinta albumia "Hushed and Grim". Hän laulaa kappaleissa "Aqua Dementia", "Crystal Skull", "Crack the Skye", "Spectrelight", "Diamond in the Witch House" ja "Scorpion Breath".
Yhtye nousi musiikin valtavirtaan albumeillaan "Leviathan", "Blood Mountain" ja "Crack the Skye". Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "Iron Tusk", "Blood and Thunder", "Colony of Birchmen", "The Wolf Is Loose", "Oblivion", "Divinations", "Crack the Skye", "Black Tongue", "Curl of the Burl" ja "High Road".
Kitaristi Brent Hinds jätti yhtyeen 7. maaliskuuta 2025. Hinds kuoli saman vuoden elokuun 20. päivänä 51-vuotiaana moottoripyörä-onnettomuudessa Atlantassa.
PCI-X

PCI-X (Peripheral Component Interconnect Extended) on tietokoneissa käytettävä väylä erilaisten sisäisten lisälaitteiden kytkemiseen.
PCI-X on kehitetty aiempaa PCI-väylää nopeammaksi ratkaisuksi ja se on suunnattu lähinnä palvelin- ja työasemakäyttöön. 
Standardin kehittivät yhteistyössä IBM, Hewlett-Packard ja Compaq.
PCI:n ja PCI-X:n korvaamaan on kehitetty PCI Express.
Tekniikkaa.
PCI-X:n väyläleveys on PCI:n 32 bitin sijasta 64 bittiä, ja väylänopeuksia on 66 MHz, 100 MHz ja 133 MHz. Siten nopeimmillaan PCI-X tarjoaa kahdeksan kertaa suuremman siirtokapasiteetin kuin PCI-väylä. Tosin väylänopeus rajoittaa käytettävien korttipaikkojen tai suoraan kytkettävien laitteiden määrää. 100 MHz:n nopeudella näitä voi olla samalla PCI-X-ohjaimella kaksi, 133 MHz:n nopeudella vain yksi (joten se teknisesti ottaen lakkaa olemasta jaettu väylä).
Ettore Chimeri

Ettore Muro Chimeri (4. kesäkuuta 1924 – 27. helmikuuta 1960) oli venezuelalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui vain yhteen Grand Prix -kilpailuun, jonka hän keskeytti, eikä saavuttanut yhtään MM-pistettä. Chimeri lähti lähtöruudusta 21. Chimeri osallistui myös yhteen MM-sarjaan kuulumattomaan kilpailuun. Vuonna 1957 Chimeri ajoi myös maailmanlaajuisessa urheiluautoluokassa.
Chimeri kuoli Grand Premio Libertad -kilpailun harjoituksissa Camp Freedom -sotilaslentokentällä lähellä Havannaa. Hänen Ferrarinsa törmäsi heinäpaalien ja suojaavien teräsesteiden läpi, ja putosi lähes 50 metriä syvään syvänteeseen. Vaikka Chimeri oli vielä elossa, kun helikopteri lennätti hänet sairaalaan, kuoli hän myöhemmin iltapäivällä.
René Vandereycken

René Vandereycken (s. 22. heinäkuuta 1953 Spalbeek, Belgia) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän pelasi Belgian maajoukkueessa 50 ottelua ja teki niissä kolme maalia vuosina 1975–1986.
Valmentajana puolustuspeliä kannattava taktikko oli Belgian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana tammikuusta 2006 huhtikuulle 2009. Hän sai potkut Belgian maajoukkueesta huonosti alkaneiden MM-karsintojen vuoksi.
Neil Young (albumi)

Neil Young on kanadalaisen muusikon Neil Youngin ensimmäinen sooloalbumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on tehnyt Neil Young, paitsi "String Quartet From Whiskey Boot Hill", jonka on tehnyt Jack Nitzsche
Gloria Grant

Gloria Grant on kuvitteellinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hän on J. Jonah Jamesonin sihteeri ja Peter Parkerin ystävä. Hän kuuluu Hämähäkkimies-sarjakuvaseikkailujen sivuhahmoihin. Hänen ensiesiintymisensä oli "Amazing Spider-Man" #140 -lehdessä, ja hänet loivat Gerry Conway ja Ross Andru.
Gloria Grant muissa medioissa.
Gloria Grant esiintyy "Hämähäkkimies"-animaatiosarjassa J. Jonah Jamesonin sihteerinä, eikä hänellä ole varsinaisen tärkeää roolia sarjassa lainkaan (lukuun ottamatta Kameleontin muuttumista häneksi hetkeksi aikaa). Jaksot, jossa Gloria Grant sarjassa nähdään, ovat: 13 "Kameleontti" ja 42 "Syyllinen". Hahmon äänenä kuullaan Nell Carter.
Guy Thys

Guy Thys (6. joulukuuta 1922 – 1. elokuuta 2003) oli belgialainen jalkapallovalmentaja, jonka alaisuudessa maan maajoukkue nautti historiansa suurinta menestystä.
Ura.
Ennen valmennusuraansa Thys loi pelaajauraa 1940- ja 1950-luvuilla. Hän pelasi belgialaisseuroissa, KFC Germinal Beerschotissa, Daring Molenbeekissä ja Standard Liègessä. 
1954 Thys aloitti Cercle Bruggen pelaajavalmentajana ja 1958 siirtyi samaan tehtävään Racing Lokereniin. Visiitti Lokerenissa jäi lyhyeksi sillä jo seuraavana vuonna hän siirtyi päätoimiseksi valmentajaksi Wezeliin ja päätti pelaajauransa. 
Thys nousi maineeseen valmennettuaan Royal Antwerpenin toiseksi Belgian cupissa. 1976 Thys nimettiinkin Belgian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Thys toimi maajoukkuevalmentajana 13 vuotta, vuoteen 1989 saakka. Thys valmensi Belgiaa 101 ottelussa, joista 45 päättyi voittoon. 
Thysin valmennuksessa Belgian "Punaiset paholaiset" selvisivät MM-kisoihin kolmesti, 1982, 1986 ja 1990. Parhaimmillaan Thysin valmentama Belgia oli neljäs 1986 Meksikon MM-kisoissa. Belgia esiintyi EM-kisoissa kahteen otteeseen. Parhaana saavutuksena oli EM-hopea vuoden 1980 kisoissa Italiassa. Finaalissa Belgia hävisi Saksalle 
Thys palasi maajoukkueen peräsimeen vielä vuodeksi 1990–1991 eli hän toimi päävalmentajana arvokisojen ajan.
Thys kuoli 80-vuotiaana vuonna 2003.
Juha Janhunen

Juha Janhunen (s. 12. helmikuuta 1952 Pori) on ollut vuodesta 1994 Helsingin yliopiston Itä-Aasian kielten ja kulttuurien professori. Uransa aikana hän on tutkinut suomalais-ugrilaisia ja altailaisia kieliä sekä kiinaa, japania ja koreaa.
Janhusen tieteellinen maine perustui alun perin hänen toimittamaansa samojedikielten yhteissanastoon ja kantasamojedin rekonstruktioon, jotka mahdollistivat uralilaisen kantakielen aikaisempaa tarkemman rekonstruoimisen. Hän myös väitteli samojedikielten alalta vuonna 1986. Myöhemmin Janhunen on tutkinut Euraasian kielikuntien syntyä ja levittäytymistä nykyisille alueilleen historiallis-vertailevan kielitieteen ja kielitypologian näkökulmasta ja kirjoittanut laajan monografian Mantšurian etnisestä historiasta. 
Hän on myös osallistunut suomalaisten alkuperää koskevaan julkiseen keskusteluun puolustaen jo M. A. Castrénin esittämää ajatusta, jonka mukaan suomalais-ugrilaiset kielet ovat alun perin lähtöisin Siperiasta ja levinneet suhteellisen myöhään Eurooppaan ja muun muassa nykyisen Suomen alueelle.
Suomenkieliseen perheeseen syntynyt mutta ruotsin kielen omaksunut Janhunen toimii suomenruotsalaisuuden asemaa ajavan Finlandssvensk samling -yhdistyksen puheenjohtajana. Hän on kannattanut muun muassa toisen kotimaisen kielen pakollisen opetuksen poistamista suomalaisista kouluista ja suomenruotsalaisten määrittelemistä kansalliseksi vähemmistöksi.
Professori Janhunen valittiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi vuonna 2003 ja Academia Europæan jäseneksi vuonna 2008.
Ontto Maa

Ontto Maa on näennäistieteellinen hypoteesi, jonka mukaan maapallo on ontto, ja sen sisäpinta on mahdollisesti asumiskelpoinen. Hypoteesi on ollut suosittu seikkailu- ja tieteiskirjallisuudessa sekä joissakin salaliittoteorioissa. Oletus ontosta Maasta on kuitenkin jo pitkään ollut ristiriidassa tieteen Maata sekä planeettojen koostumusta koskevien tietojen kanssa.
Historia.
Ajatus ontosta Maasta on hyvin vanha, ja muinaisina aikoina se on sekoittunut esimerkiksi taruihin Haadeesta tai Helvetistä. Vuonna 1692 Edmund Halley esitti hypoteesin, jonka mukaan Maa koostuu useasta samankeskisestä ja eri nopeudella pyörivästä kuoresta, joiden välissä on ilmaa. Hypoteesillä hän pyrki selittämään kompassin outoja liikkeitä. Melkein 200 vuotta myöhemmin amerikkalainen lääkäri ja alkemisti Cyrus "Koresh" Teed laajensi Halleyn näkemystä ontosta Maasta ja esitti vuonna 1869 näkemyksen, jonka mukaan maankuori muodostaa onton pallon sisäkuoren ja josta ihmiset katsovat pallon sisällä sijaitsevaa maailmankaikkeutta. Nykyään tiedetään, että jos maailma olisi ontto, se luhistuisi omaan painoonsa.
Georges Leekens

Georges Leekens (s. 18. huhtikuuta 1949 Meeuwen, Belgia) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 
Ura.
Leekens toimii nykyään myös valmennuskonsulttina ja on julkaissut myös jalkapallovalmennukseen liittyviä kirjoja.
Helmikuusta 2009 hän siirtyi saudiseura Al-Hilalin päävalmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hän sai potkut jo toukokuussa.
Kesäkuussa 2009 Leekens allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen belgialaisseura KV Kortrijkin kanssa. Leekensin johdolla Kortrijk pelasi upean kauden 2009–2010 ja sijoittui Jupiler Leaguessa neljänneksi. Toukokuun alussa 2010 Leekens palasi Belgian maajoukkueen peräsimeen EM2012-projektin kattavalla sopimuksella. Hyvien tulosten myötä Leekens allekirjoitti jatkosopimuksen MM2014-projektin loppuun ulottuvan jatkosopimuksen huhtikuussa 2011.
Leekens jätti Belgian maajoukkuevalmentajan tehtävät toukokuussa 2012 ja siirtyi Belgian liigassa pelaavan Club Bruggen valmentajaksi. Urakka seurassa jäi kuitenkin lyhyeksi, kun Leekens sai potkut jo marraskuun alussa 2012 kehnosti alkaneen kauden vuoksi.
Maaliskuun lopussa 2014 Leekensistä tuli kaksivuotisella sopimuksella Tunisian jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Hän johdatti Tunisian vuoden 2015 Afrikan-mestaruuskisoihin. Tunisia voitti karsintalohkonsa 14 pisteellä, eikä hävinnyt otteluakaan. Afrikan-Mestaruuskisoissa Leekensin Tunisia voitti myös lohkonsa ja eteni puolivälieriin. Tunisia kuitenkin hävisi Päiväntasaajan Guinealle maalein 1–2. Leekens erosi päävalmentajan paikalta kesäkuussa 2015 palkkabonuksien maksamiseen liittyvien epäselvyyksien vuoksi. 
Lokakuussa 2015 Leekens palasi KSC Lokerenin päävalmentajaksi. Kokeneen valmentajan johdolla Lokeren sijoittui kauden 2015/16 päätteeksi Belgian liigassa lopulta sijalle 11. Kausi 2016/17 alkoi kuitenkin kehnosti ja Leekens sai potkut lokakuussa 2016, kun Lokeren majaili liigan häntäpäässä.
Lokakuussa 2016 Leekens korvasi potkut saaneen Milovan Rajevacin Algerian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Algerian menestys Afrikan mestaruuskilpailuissa 2017 jäi Leekensin johdolla vaisuksi. Joukkue pelasi alkulohkossaan 2–2 tasapelit Zimbabwen ja Senegalin kanssa sekä hävisi 2–1 Tunisialle. Pisteet riittivät vain lohkon kolmossijaan ja Algerian turnaus päättyi aikaisin. Leekens ilmoitti putoamisen jälkeen eroavansa tehtävästään.
Marraskuun alussa 2017 Leekensistä tuli Unkarin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Hän sai potkut kesällä 2018, kun Unkari oli hävinnyt kolme neljästä maaottelustaan belgialaisen alaisuudessa.
Lokakuussa 2018 Leekensistä tuli Étoile Sportive du Sahelin päävalmentaja. Leekens luotsasi Étoilen Arabian Mestarien liigan puolivälieriin, mutta kotimaan sarjan heikkojen tulosten vuoksi hän jätti tehtävänsä jo marraskuussa 2018. 
Tammikuussa 2019 Leekensistä tuli iranilaisseura Tractor Sazin päävalmentaja. Tractor jäi Leekensin johdolla Iranin liigassa vasta viidenneksi ja seura purki belgialaisen sopimuksen kauden jälkeen.
U.K.

U.K. oli englantilainen progressiivisen rockin superyhtye.
UK:n kiertue Yhdysvalloissa oli menestys, ja viimeinen konsertti elokuussa 1978 veti 50 000 hengen yleisön. Kiertueen aikana yhtye jakautui musiikillisesti kahtia: Eddie Jobson ja John Wetton halusivat pitäytyä rock- ja popmusiikin soittotyylissä ja -tavassa, kun taas Bruford ja Allan Holdsworth olivat etenkin lavaesiintymisissä improvisoivan soiton puolesta. Basisti-laulaja John Wetton oli saanut jo King Crimsonissa tarpeekseen ristiriidoista, ja keskustelun sekä muutaman esiintymisen jälkeen kaksikot lähtivät omille teilleen. Eräällä tavalla yhtye oli edeltäjä Asia-yhtyeelle, jossa Wetton jatkoi myöhemmin.
Musiikki.
Yhtyeen kappaleissa oli paljon epätavallisia tahtilajeja (esimerkiksi 7/4 kappaleessa ”In the Dead of Night”), sähköviulusooloja ja jazzahtavia harmonioita.
Fritz Walter

Friedrich ”Fritz” Walter (31. lokakuuta 1920 Kaiserslautern – 17. kesäkuuta 2002 Alsenborn) oli saksalainen jalkapalloilija.
Walter edusti koko uransa seuratasolla 1. FC Kaiserslauternia. Hän voitti seuran riveissä Saksan mestaruuden vuosina 1951 ja 1953. Kaiserslautern nimesi stadioninsa hänen mukaansa.
Walter pelasi Saksan maajoukkueen riveissä MM-kisoissa vuosina 1954 ja 1958. Hän toimi Saksan kapteenina maan voittaessa ensimmäisen maailmanmestaruutensa vuonna 1954. Hän pelasi maajoukkueessa 61 ottelua tehden niissä 33 maalia.