tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vuohensaari

Vuohensaari on Salon edustalla oleva saari, joka on liitetty mantereeseen sillalla. Vuohensaari on yksi Salon kaupunginosista.
Vuohensaaressa kasvaa mänty-kuusimetsää, ja siellä sijaitsevat Salon kaupungin leirintäalue ja uimaranta. Siellä toimii myös kesäteatteri. Vuohensaaressa järjestettiin monena vuonna elokuussa Vuohisrock-tapahtuma, mutta se loppui ja tilalle tuli Vrock-tapahtuma, joka järjestetään Karjaskylässä. Saarella on vanha tanssilava. Linnusto on monimuotoinen, pikkulinnuista kyhmyjoutseniin asti.
Historiaa.
Vuohensaari kuului alun perin Halikkoon. Viurilan kartano lahjoitti saaren Salon kauppalalle vuonna 1933. Vuohensaari oli suosittu ulkoilualue sotien jälkeen, jolloin sinne päästin laivakuljetuksella, kun siltaa ei vielä ollut. Laivaliikenne loppui vuonna 1961, jolloin viimeinen vuoro oli elokuun viimeisenä sunnuntaina, ja kun pengertie avattiin, päästiin saarelle helpommin.
James Franck

James Franck (26. elokuuta 1882 – 21. toukokuuta 1964) oli saksalainen fyysikko.
Franck sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1925 yhdessä Gustav Ludwig Hertzin kanssa. Heidän tutkimuksensa käsitteli kaasun läpi kulkeviä elektroneja. Franckin ja Hertzin kokeena tunnettava koe tuki Bohrin atomimallia. Mallin mukaan elektronit kiertävät atomin ydintä tietyillä diskreeteillä energioilla eli elektronien radat ovat kvantittuneet.
Franck oli juutalaista sukua ja muutti Yhdysvaltoihin kansallissosialistien noustua valtaan synnyinmaassaan. Hän oli vuodesta 1946 naimisissa fyysikko Hertha Sponerin kanssa.
Matti Konttinen

Matti Juhani Konttinen (8. tammikuuta 1938 Helsinki – 30. heinäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja jazzmuusikko. Hän työskenteli vuodesta 1965 Yleisradion ensimmäisenä jazziin erikoistuneena radiotoimittajana ja kehitti monipuolisesti Ylen jazzohjelmia ja tuotantoa. Konttisen aikana alettiin muun muassa aktiivisesti taltioida kotimaisten jazzyhtyeiden musiikkia josta muodostui myöhemmin jazzmusiikin arkisto, "kansakunnan jazzmuisti".
Yleisradion ulkopuolella Konttinen toimi aktiivisesti kotimaisessa jazzissa. Hän on ollut muun muassa Pori Jazzin hallituksessa ja hänellä oli merkittävä rooli Saariselällä pidettävän Kaamosjazz-tapahtuman aloittamisessa. Vuonna 2002 Konttinen toimi Suomen Jazzliiton puheenjohtajana.
Pianistina hän on soittanut muun muassa Ossi Mäkelän, Rolf Kronqvistin, Wille Katzin ja Erkki Valasteen yhtyeissä. Siirryttyään eläkkeelle hän keikkaili taitavana amatöörijazzpianistina.
Traci Lords

Traci Lords, alkuperäiseltä nimeltään Nora Louise Kuzma (s. 7. toukokuuta, 1968 Steubenville, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka teki vuosien 1984 ja 1986 välillä lyhyen uran mallina miestenlehdissä kuten "Penthousessa" ja pornonäyttelijänä. 
Lordsin pornoura päättyi viranomaisten saatua selville, että väärennettyjä henkilöpapereita käyttänyt Lords oli uransa aloittaessaan ollut todellisuudessa vain 15-vuotias. Lordsin pornouralta on levityksessä vain yksi laillinen elokuva "Traci, I Love You", jonka hän teki 18-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen. 
Myöhemmin Lords on esiintynyt useissa elokuvissa ja tv-sarjoissa, ja toiminut myös pop-laulajana. Omien soololevyjensä lisäksi Traci lauloi esimerkiksi Manic Street Preachersin kappaleessa ”Little Baby Nothing”, joka käsittelee naisten seksuaalista hyväksikäyttöä.
Vuonna 2003 hän julkaisi omaelämäkerran "Underneath It All". Vuonna 2020 C13 Originals -tuotantoyhtiö ilmoitti tekevänsä dokumenttimaisen podcastin nimeltään "Once Upon a Time...in the Valley", joka käsittelee Lordsin elämää aikuisviihdealalla. 
Rooleja pornografian ulkopuolella.
Traci Lords on yksi harvoista kuuluisista pornonäyttelijöistä joka on onnistunut vaihtamaan ammattinsa oikeaksi näyttelijäksi. Lopetettuaan aikuisviihteen tekemisen on Lords tehnyt kahdenkymmenen vuoden yhtämittaisen uran ja näytellyt lukuisissa TV-tuotannoissa ja elokuvissa. 
"Valikoitu listaus"
Palkinnot.
U.S. Comedy Arts Festival.
Vuodelta 2001 festivaalin juryn palkitsi
Satu Pauri

Satu Marianne Pauri (o.s. Ruotsalainen, s. 21. lokakuuta 1966 Oulu) on suomalainen astrologi, juontaja ja entinen yleisurheilija, jonka päälaji oli seitsenottelu. Seitsenottelun lisäksi hän oli kansainvälisen tason pituushyppääjä. Hän edusti urallaan Oulun Pyrintöä. 
Urheilu-ura.
Hänen seitsenottelun ennätystuloksensa 6 404 pistettä vuodelta 1991 oli Suomen ennätys vuoteen 2025 asti. Hän teki tuloksen Tokion MM-kisoissa sijoittuen neljänneksi. Tämä oli myös hänen paras arvokisasijoituksensa. Pituushypyssä hänen ennätyksensä on 663 cm vuodelta 1992.
Urheilu-uran jälkeen.
Hän päätti aktiiviuransa vuoteen 1992 ja on sittemmin esiintynyt julkisuudessa astrologina. Hän myös juonsi tv-visailu "Valiojoukkoa" ja vuonna 1994–1995 Petri Keskitalon kanssa "Labyrintti"-ohjelmaa. Kesällä 2007 hän toimi juontajana Filmaattiset Oy ja YLE Viihteen tuottamassa "Satuhäät"-ohjelmassa. 
Perhe.
Hän on ollut naimisissa juontaja Arttu Harkin sekä näyttelijäkirjailija, dramaturgi Jussi Parviaisen kanssa ja tästä liitosta on yhteinen lapsi Peppi. Elokuussa 2008 hän meni naimisiin Teppo Paurin kanssa. Pariskunnalla on kaksoset.
Miekannieleminen

Miekannieleminen on esityslaji, jossa esiintyjä työntää teroittamattoman miekan ruokatorveensa tukahduttaen oksennusrefleksin. Taito on vanha. Miekan nielemiseen kykenee maailmassa alle 80 henkeä.
Punapyrstölepinkäinen

Punapyrstölepinkäinen ("Lanius isabellinus") eli arolepinkäinen on Keski-Aasiassa pesivä, satunnaisesti Suomessakin tavattu lepinkäisten suvun varpuslintu. Yleisväritykseltään vaalean, päältä hiekanruskean arolepinkäisen pyrstö on kirkkaan punaruskea ja koiraalla on lepinkäisille tyypillinen musta naamari. Linnun pituus on 16–18 cm.
Punapyrstölepinkäisen pesimäaluetta on keskinen Aasia Iranista Kiinaan ja Etelä-Siperiaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa se on hyvin harvinainen satunnaisvierailija. Lintu pesii kuivilla aroilla, pensasmailla ja jokilaaksoissa.
Punapyrstölepinkäisen ravintoa ovat pistiäiset ja muut isommat hyönteiset, joita se pyydystää maasta, ilmasta ja kasvillisuuden seasta. Myös lantakasoissa ja raadoilla parveilevat hyönteiset voivat joutua saaliiksi.
Apoptygma Berzerk

Apoptygma Berzerk on norjalainen yhtye, jonka perustivat vuonna 1989 Stephan Groth ja Jon Erik Martinsen.
Yhtye aloitti uransa soittamalla elektronista musiikkia, johon olivat antaneet tyylillisesti eniten vaikutteita synthpop ja EBM. Yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä "Ashes to Ashes" vuonna 1991 ja ensimmäisen pitkäsoittonsa "Soli Deo Gloria" vuonna 1994. Vuonna 2000 julkaistu levy "Welcome to Earth" merkitsi jonkinlaista muutosta yhtyeen tyylissä, sillä levyn äänimaailma oli huomattavasti aiempaa modernimpi ja sisälsi runsaasti vaikutteita trance-musiikista. Vuonna 2002 julkaistu levy "Harmonizer" jatkoi edeltäjänsä viitoittamalla tiellä. Vuonna 2005 julkaistu "You And Me Against The World" esitteli täysin uudenlaisen Apoptygma Berzerkin, sillä levyn musiikkia voi kutsua lähinnä rockiksi. 
Stephan Grothilla on sivuprojekti nimeltä Fairlight Children.
Valko-otsalepinkäinen

Valko-otsalepinkäinen ("Lanius nubicus") on Kaakkois-Euroopassa ja Etu-Aasiassa pesivä lepinkäisten suvun varpuslintu.
Hieman pikkulepinkäistä kookkaamman valko-otsalepinkäisen pituus on 17–18,5 cm ja paino 50–70 g. Lajin elinympäristöä ovat pensaikot, puutarhat ja harvakasvuiset metsät. Väritys on mustavalkoinen, pyrstö pitkähkö. Vanhan linnun kupeilla on selkeä oranssi kuvio.
Valko-otsalepinkäinen rakentaa pesänsä puun oksalle tai pensaaseen. Munia on 4–7, ja naaras hautoo niitä kaksi viikkoa. Lintu saalistaa sekä maassa olevia että lentäviä hyönteisiä, kuten heinäsirkkoja ja pistiäisiä, sekä pieniä varpuslintuja ja liskoja. Lepinkäismäiseen tapaansa se istuu oksalla tai tolpan päässä ja syöksyy sieltä saaliin kimppuun.
Wilho Ilmari

Wilho Ilmari (vuoteen 1906 Sundberg; 24. huhtikuuta 1888 Kymi – 18. elokuuta 1983 Turku) oli suomalainen ohjaaja ja näyttelijä. Hän toimi myös Suomen Kansallisteatterin apulaisjohtajana ja Suomen Teatterikoulun rehtorina vuodesta 1942. Ilmarin tunnetuimpia elokuvaohjauksia on "Seitsemän veljestä" (1939). Hän oli Suomen teatterinjohtaja- ja ohjaajaliiton puheenjohtaja vuodesta 1945.
Ilmarille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1947. Teatterineuvoksen arvon hän sai 1951. Ilmari on haudattu Vanhalle hautausmaalle Turkuun.
Teatterit.
Hän oli vuosina 1910–1919 teatterinjohtajana Kansan näyttämöllä, Turussa, Tampereella sekä kiertueteatterissa, 1937–1957 Kansallisteatterin ohjaaja ja 1947–1947 apulaisjohtaja, sekä 1959–1961 Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterin taiteellinen johtaja. Ilmari oli arvostettu Kiven ja Shakespearen tulkitsija.
Perth (Skotlanti)

Perth () on kaupunki Skotlannissa. Vuonna 2005 siellä oli noin 45 000 asukasta.
Perth on ollut Skotlannin pääkaupunki keskiajalla ja Perthshiren kreivikunnan hallintokaupunki. Vuosisatojen ajan Skotlannin kuninkaat kruunattiin Sconessa Perthin lähistöllä. Kuningas Jaakko I surmattiin Perthissä 1437, ja hänen jälkeensä valtaistuin siirtyi pois sieltä. Edinburghista tuli virallisesti pääkaupunki 1450-luvulla.
Myöhemmin Perthistä tuli liikenteen solmukohta, jonka kautta ensin rautatiet ja myöhemmin moottoritiet kulkivat Skotlannin nähtävyyksiin. Nykyisin kaupunkia ympäröivät ohikulkutiet, joita pitkin moottoritie M90 ja kantatie A9 ohittavat kaupungin. Liikennealan suuryritys Stagecoach on kotoisin Perthistä. Kaupunki on myös jalkapalloseura St. Johnstonen kotipaikka.
Muut Perth-nimiset paikat (muun muassa Perth Länsi-Australiassa) ovat saaneet nimensä Skotlannin Perthin mukaan.
Symphonie

Symphonie oli ranskalais-saksalainen tietoliikennesatelliitti. Niitä valmistettiin kaksi kappaletta 1970-luvun puolivälissä. Hanke merkitsi Länsi-Euroopan ja sitä kautta nykyisen EU:n satelliittitietoliikenteen omavaraisuuden alkua.
Satelliitit olivat sylinterimäisiä ja poikkileikkaukseltaan kuusikulmion muotoisia. Massaltaan noin 230-kiloiset satelliitit olivat spin-stabiloituja. Satelliittien pinta oli katettu aurinkokennoilla ja niissä oli myös avautuvat aurinkopaneelit. Satelliitissa oli kaksi paraboliantennia. Satelliitti pystyi välittämään TV-lähetyksiä Eurooppaan. Satelliittien piti toimia 5 vuotta, mutta ne toimivat 10 vuotta.
Alkuperäinen tarkoitus oli laukaista satelliitit englantilaisvetoisella Europa-kantoraketilla, jonka kehitystyö epäonnistui. Lopulta satelliitit laukaistiin Yhdysvalloista Delta-kantoraketilla. Yhdysvaltain hallitus asetti laukaisuille lukuisia ehtoja, jotka pyrkivät estämään Euroopan oman satelliittitietoliikennetoiminnan alun. Tämä oli laukaiseva tekijä sille, että Ranska päätti aloittaa Ariane 1 -kantoraketin kehittämisen.
KOP-kolmio

KOP-kolmio on Turussa Kauppatorin laidalla sijaitseva liikekiinteistö ja ostoskeskus, joka on valmistunut vuonna 1964. Sen on suunnitellut vuonna 1962 arkkitehti Viljo Revell alun perin Kansallis-Osake-Pankin konttoriksi. KOP-kolmio oli Turun ensimmäinen ostoskeskus, ja se oli tehty varta vasten uudenlaiselle ”city-ihmiselle” autoistuvassa kaupungissa. Rakennuksen nimi tulee sen tilaajasta, Kansallis-Osake-Pankista (sittemmin Merita Pankki ja nykyisin Nordea) ja muodosta. Rakennuksen alin kerros on neliskanttinen, mutta muut kerrokset ovat kolmioita. 
KOP-kolmio rakennettiin arkkitehti Sebastian Gripenbergin suunnitteleman Postitalon tilalle, joka purettiin 1961. Rakennuttajana aloitti Rakennusliike Ahti A. Ahtola Oy, joka kuitenkin ajautui talousvaikeuksiin ja joutui jättämään urakan kesken. Työtä jatkoi Rakennustoimisto Ruola Oy.
Rakennuksen julkisivu on travertiinia ja väritys modernistisia periaatteita noudattava valkoinen. Julkisivussa käytetään samoin modernistisesti lasia, paljon enemmän kuin vanhemmissa naapurirakennuksissa. Torin puoleinen kulma jätettiin avoimeksi, ja kadulta nousivat liukuportaat toisen kerroksen pankkisaliin.
Valmistuttuaan vuonna 1964 KOP-kolmio sai positiivisen vastaanoton kaupungissa, ja sitä pidettiin modernina maamerkkinä sekä tulevaisuuden ratkaisuna. Jälkikäteen rakennusta on arvosteltu Turun rumimmaksi rakennukseksi mm. kuluneen ja likaisen julkisivunsa takia, jota koristivat 90-luvulla räikeät ja sekalaiset mainokset. Saneerauksen jälkeen rakennuksen maine on muuttunut huomattavasti positiivisemmaksi, ja se mielletään nykyään merkittäväksi ja tunnetuksi osaksi Turun keskustanäkymää.
Ajan saatossa KOP-kolmio on kokenut useita muutoksia. Alun perin kauppakeskuksen läpi kulki kaksi diagonaalista kauppakäytävää, joiden varrella oli pieniä putiikkeja. Vuonna 1992 Åbo Akademin säätiö osti rakennuksen, ja 1996 sen nimi muutettiin Mezzoksi. Samalla toiseen kerrokseen avattiin ravintola ja alakertaan uusia liikkeitä.
Vuonna 2006 kiinteistön osti turkulaisen Rauno Puolimatkan sijoitusyhtiö. Paria vuotta myöhemmin 2008 valmistui koko rakennuksen kattanut julkisivukorjaus ja merkittävä remontti, jossa mm. pahasti tummunut ulkopinta uusittiin kokonaan. Samalla kiinteistön nimi muutettiin takaisin KOP-kolmioksi. Remontin jälkeen liiketiloissa on toiminut mm. vaate- ja kenkäliikkeitä kuten H&amp;M, Dinsko, Aleksi 13 sekä useita kahviloita. Rakennuksen ylemmissä kerroksissa toimii lukuisia yrityksiä sekä Lounais-Suomen maistraatti.
Minuun voit luottaa

Minuun voit luottaa on Matin ja Tepon studioalbumi vuodelta 1983. Albumi on myynyt platinalevyn oikeuttavan määrän.
Fukuokan metro

Fukuokan metro () on Japanin Kyūshūn saarella sijaitsevaa Fukuokan kaupunkia palveleva metrojärjestelmä. Sitä hallinnoi Fukuokan kaupungin liikennelaitos (). Järjestelmään kuuluu kolme linjaa, Kūkō-linja, Hakozaki-linja ja Nanakuma-linja, joiden yhteispituus on 29,8 kilometriä ja joilla on 35 asemaa. Vuonna 2015 Fukuokan metro kuljetti noin 150 miljoonaa matkustajaa; päivittäin käyttäjiä oli noin 430 000.
Historia.
Fukuokan kaupunginvaltuusto teki päätöksen metrojärjestelmän rakentamisesta joulukuussa 1973. Metron ensimmäinen osa, Kūkō-linjan 5,8 kilometriä pitkä osuus, avattiin liikenteelle Muromin ja Tenjinin asemien välillä 26. heinäkuuta 1981. Kūkō-linjan jatke ja Hakozaki-linjan ensimmäinen, puolen kilometrin pituinen osuus avattiin seuraavan vuoden huhtikuussa. Sen jälkeen metroverkko on laajentunut vähitellen. Fukuokan lentoasemalle metroyhteys valmistui vuonna 1993 ja metron kolmas linja, Nanakuma-linja, otettiin käyttöön vuonna 2005. 
Rakenteilla on noin 1,4 kilometrin pituinen jatke Nanakuma-linjalle. Sen on arvioitu valmistuvan vuonna 2022. 
Linjat.
Fukuokan metroon kuuluu kolme linjaa. Kūkō-linja kulkee itä–länsisuuntaisesti lentoasemalta Hakatan ja Tenjinin merkittävien rautatieasemien ja kaupungin keskustan kautta rannikon myötäisesti Meinohamaan, josta on yhteys JR Kyūshūn Chikuhi-linjalle. Fukuokan metro harjoittaa Chikuhi-linjalle myös vastavuoroista läpiajoliikennettä. Hakozaki-linja palvelee kaupungin koillisosia ja siltä on vaihtoyhteys Kūkō-linjaan Nakasu-Kawabatassa sekä Nishitetsun Kaizuka-linjaan Kaizukan asemalla. Nanakuma-linja palvelee vuorostaan kaupungin lounaisosia ja päättyy keskustassa Tenjin-minamin metroasemalle.
Tekoturkis

Tekoturkis on oikeaa turkista jäljittevä karvainen materiaali, jota ei ole valmistettu eläimestä. 
Valmistus.
Tekoturkis valmistetaan yleensä öljystä saatavasta synteettisestä kuidusta, kuten polyesteristä tai akryylistä, koska synteettinen kuitu on helpompi nukittaa aidon näköiseksi. Tekoturkiksia tehdään myös luonnonkuiduista kuten hampusta ja puuvillasta sekä muuntokuiduista kuten viskoosista. 
Tekoturkikset neulotaan samoin kuin frotee, jolloin lanka muodostaa silmukoita kankaan oikealle puolelle. Karvan pituus riippuu silmukoiden pituudesta, koska silmukat leikataan auki ja nukitetaan voimakkaasti. Tästä syntyy turkiksen kaltainen ulkonäkö.
Vaikutukset ympäristöön ja eläimiin.
Yleisesti ottaen keinomateriaalien on todettu kuormittavan ympäristöä aitoja turkiksia enemmän. Tuotannosta syntyvät hiilidioksidipäästöt ovat kuitenkin huomattavasti turkista pienemmät. Synteettisen kuidun valmistus kuluttaa öljyä, joka on uusiutumaton luonnonvara.
Osa haluaa tekoturkiksia ostamalla välttää turkistuotannon tukemista, sillä turkistarhausta pidetään eläinrääkkäyksenä ja/tai eläinten lajityypillisen käyttäytymisen vakavana laiminlyömisenä.
Petokset.
Pistokokeissa on paljastunut, että monet hupuissa ja kauluksissa käytettävät karvat, joiden sanotaan olevan keinokuitua, ovat todellisuudessa aitoa turkista. On arveltu, että valmistajat eivät merkitse aidon turkiksen käyttöä vaatteisiin, koska moni asiakas ei suostu ostamaan aitoa turkista. Kauppaketjut ovat voineet myös itse tulla valmistajien huijaamiksi. Valmistajien harjoittama huijaaminen johtuu siitä, että esimerkiksi supikoiran aito turkki tulee halvemmaksi kuin keinokarva, sillä suurin osa vaatteista on valmistettu Kiinassa, jossa turkiseläinten pitoa tai kohtelua ei säädellä minkäänlaisella lainsäädännöllä.
Euroopan unionin lainsäädännön mukaan tuotteesta on selvittävä, mikäli se sisältää tekstiilien lisäksi eläinperäisiä osia. Virheellisistä tai valheellisista merkinnöistä ei kuitenkaan seuraa valmistajille sakkoja, joten merkinnöissä on usein puutteita.
Stalin-palkinto

Stalin-palkinto () oli vuosina 1940–1953 Neuvostoliiton korkein siviileille myönnettävä valtionpalkinto. Se jaettiin viimeisen kerran 1954 ja tilalle 1966 tuli Neuvostoliiton valtionpalkinto.
Juho Santanen

Juho Santanen (s. 2. toukokuuta 1985 Turku) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa 
II-divisioonassa Paimion Hakan riveissä.
Santanen on pelannut SM-liigassa Turun Palloseurassa kausina 2003–2007 pelaten samalla osan kautta myös Mestiksessä. Santanen oli TPS:n liigaringissä jo kaudella 2001–2002, mutta ei tuolloin pelannut vielä yhtään ottelua.
Kauden 2007–2008 hän torjui Mestiksessä, Lempäälän Kisan joukkueessa. Seuraavaksi kaudeksi Santanen solmi sopimuksen TuTon kanssa. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi Kiekko-Vantaan riveihin ja kaudeksi 2010–2011 Kazakstanin HK Sary-Arka Karagandaan. Marraskuussa 2011 Santanen siirtyi TuToon. Santanen pelasi 22 runkosarja- ja pudotuspeliottelua kaudella 2011–2012 ja jakoi joukkueen torjuntavastuun kolmen muun maalivahdin kanssa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ranskan pääsarjan HC Amiensiin.
Kehrääjämäiset

Kehrääjämäiset (Bombycoidea) on aitoperhosiin kuuluva perhosten yläheimo. Siihen kuuluu maailmassa noin 3500 lajia. Kehrääjämäiset-nimen ryhmä on saanut toukan tavasta kehrätä itselleen koteloa ympäröivä kotelokoppa vahvasta kuidusta, joskaan piirre ei ole perhosten keskuudessa ainutlaatuinen. Aikaisemmin ryhmään kuulunut karvakehrääjien eli lehtikehrääjien heimo (Lasiocampidae) on nykyisin erotettu omaksi yläheimokseen.
Piirteitä.
Kehrääjämäisillä perhosilla on tukeva ja karvainen ruumis ja leveät siivet joita monet lajit pitävät lepotilassa kattolaskuisesti, mutta hieman levällään. Kooltaan lajit ovat vaihtelevat keskikokoisista erittäin suuriin ja yläheimoon lukeutuu maailman suurikokoisimpia perhosia. Keskeisinä yläheimoa yhdistävinä tuntomerkkeinä toimivat siipisuonituksen rakenne sekä koirasgenitaaleihin liittyvä lihaksisto. Myös täysikasvuisen toukan jaloissa on yhdistäviä tuntomerkkejä. Äänen tuottamiseen tarkoitettu tympanaalielin puuttuu, samoin puuttuvat päälean pistesilmät ja chaetosemat. Etu- ja takasiiven välillä on ampleksiforminen kytkentä eli takasiiven tyviosa on laajalti kosketuksessa etusiipeen. Poikkeuksen tekevät kiitäjät, joilla siivet kytkeytyvät toisiinsa frenulum-retinaculum-rakenteen avulla.
Toukat ovat useimmissa heimoissa karvattomia, mutta heimoissa Eupterotidae, Lemoniidae sekä Mirinidae toukalla on karvapeite.
Osa lajeista on taloudellisesti merkittäviä. Esimerkiksi silkkiä saadaan erään kehrääjälajin, mulperiperhosen ("Bombyx mori"), koteloista.
Suomessa tavattavat heimot.
Yläheimoa edustaa Suomessa neljä heimoa ja niistä on tavattu yhteensä 21 lajia.
Tuomas Suominen

Tuomas Suominen (s. 17. tammikuuta 1984 Turku) on suomalainen uransa lopetanut jääkiekkohyökkääjä, joka edusti pääosan urastaan Turun Palloseuraa.
Ura.
Kaudella Suominen pelasi TPS:ssä yhden ottelun. Kaudella 2005–06 hän pelasi Mestiksessä Forssan Palloseurassa. Kaudella Suominen palasi Turkuun pelaten 46 liigaottelua tehopistein 7+19=26. Hän voitti parhaan tulokkaan palkinnon, mutta kausi päättyi loukkaantumiseen. Seuraavalla kaudella hän pelasi 51 ottelua tehden yhteensä 19 pistettä.
Suominen teki kauden jälkeen vuoden jatkosopimuksen. Loukkaantumisen jälkeen Suominen ei ollut päässyt tulokaskautensa tehopisteisiin ja rikkoi piste-ennätyksensä vasta kaudella , jolloin TPS voitti Suomen mestaruuden. Kauden jälkeen hän teki TPS:n kanssa kaksi vuotta kestävän jatkosopimuksen.
Kaudella Suominen ei pelannut, mutta kaudelle hän teki sopimuksen TPS:n kanssa.
Jussi Makkonen

Jussi Makkonen (s. 24. huhtikuuta 1985 Turku) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkohyökkääjä. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura.
Seurajoukkueura.
Makkonen debytoi SM-liigassa kaudella 2003–2004 TPS:n joukkueessa. Samalla kaudella hän oli myös TPS:n A-nuorten joukkueen tehokkain pelaaja. Kaudeksi 2004–2005 Makkonen siirtyi Mestis-seura TuToon. Tammikuussa 2005 TPS nosti Makkosen takaisin SM-liigaan, kun se hankki hänet TuTosta paikkaamaan loukkaantumisia.
Parhaan kautensa TPS:ssa Makkonen pelasi kaudella 2006–2007, kun hän iski 56 ottelussa 20 tehopistettä (10+10). Kausi 2007–2008 oli kuitenkin Makkoselle vaikea ja näin ollen hänet kaupattiin kesken kauden HPK:on. Kauden jälkeen Makkonen teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen HPK:n kanssa. Makkonen teki läpimurtonsa kaudella 2008–2009. Hän teki kauden aikana pisteet 27+32. Makkonen voitti 27 maalillaan SM-liigan maalikuninkuuden, minkä ansiosta hänet palkittiin Aarne Honkavaara -palkinnolla.
HPK:lle kausi 2008–2009 oli taloudellisesti vaikea, ja joukkue joutui luopumaan Makkosesta, vaikka hänellä olisi ollut sopimusta vielä jäljelle seuraavaksi kaudeksi. Makkonen siirtyi kaudeksi 2009–2010 KHL:ssa pelaavaan valkovenäläisjoukkue Minskin Dynamoon. Hän halusi jatkaa uraansa KHL:ssa suuremman peliajan toivossa, vaikka sai sopimustarjouksen myös NHL-seura Pittsburgh Penguinsilta Makkosen kausi Minskissä sujui huonosti, ja marraskuussa 2009 hänet asetettiin KHL:n siirtolistalle. Minsk halusi lähettää hänet siirtolistan kautta Valko-Venäjän pääsarjassa pelaavaan H’K Šah’tsjor Salihorskiin. Makkonen siirtyi joulukuussa 2009 Ruotsin Elitserienin Frölundaan, jossa hän ei pelannut kuin yhdeksän ottelua, joissa sai vain yhden syöttöpisteen. Tammikuussa 2010 Frölunda ilmoitti, että Makkonen ei jatka joukkueessa. Makkonen teki pian tämän jälkeen puolitoista vuotta kestävänä sopimuksen SM-liigan JYPin kanssa. Joulukuussa 2010 hän siirtyi Turun Palloseuraan. Kauden 2010–2011 jälkeen hän siirtyi Tampereen Tapparaan. Makkonen jatkoi Tapparassa myös kauden 2012–2013 ja hänellä oli optio kaudesta 2013–2014. Syyskuussa 2013 hän siirtyi kuitenkin LeKiin, josta jatkoi lokakuussa Espoo Bluesiin. Tammikuussa 2016 hän siirtyi kauden loppuun kestäneelle lainalle TPS:ään. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Porin Ässiin. Heinäkuussa 2018 Makkonen teki Ässien kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Makkonen on pelannut yhteensä 34 nuorten maaottelua 17-, 18- ja 20-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän myös edusti Suomea nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2005. Makkonen on edustanut Suomen maajoukkuetta kuuden ottelun verran. Ottelut tulivat kauden 2008–2009 Euro Hockey Tourilla Venäjän ja Tšekin turnauksissa.
Silkkikehrääjät

Silkkikehrääjät (Bombycidae) on kehrääjämäisten perhosten heimo. Aikaisemmin siihen kuului vain yksi suku ("Bombyx") ja siinä kaksi perhoslajia, mutta vuonna 1999 aikaisemmin erillinen heimo Apatelodidae yhdistettiin siihen.
Tunnetuimmat edustajat lienevät tekstiiliteollisuudelle silkkiä tuottava mulperiperhonen ("Bombyx mori") sekä sen villi lähisukulainen "Bombyx mandarina".
Hey Stoopid

Hey Stoopid on Alice Cooperin albumi, joka julkaistiin 2. heinäkuuta 1991. Se sisältää muun muassa kappaleen "Feed My Frankenstein", joka kuullaan Wayne's World'ssa. Albumi sisältää myös paljon muiden artistien vierailuja, mm. Slash, Ozzy Osbourne, Vinnie Moore, Joe Satriani, Steve Vai, Nikki Sixx ja Mick Mars. "Hey Stoopid" jäi Alice Cooperin viimeiseksi glam metal -tyylilajia edustaneeksi albumiksi.
Kappaleet.
Suluissa säveltäjä
Daigo-ji

Daigo-ji () on buddhalainen temppeli Kioton kaupungissa Japanissa. Se sijaitsee Daigon kaupunginosassa Fushimin suuralueella. Temppelin perusti munkki Shōbō vuonna 874 ja vuonna 907 siitä tuli keisarillinen temppeli ("chokugan-ji"). Keisari Daigo otti nimensä temppeliltä ja laajensi sitä. Temppelissä on Kioton vanhin rakennus, vuonna 951 rakennettu pagodi, joka on myös yksi vanhimmista lajissaan koko Japanissa. 
Daigo-ji vahingoittui pahasti Ōnin-sodan aikana 1400-luvun puolivälin jälkeen. 1500-luvun lopussa Toyotomi Hideyoshi kuitenkin aloitti temppelin kunnostuksen, ja hänen kädenjälkensä on näkyvissä erityisesti "Sanbō-inin" alatemppelissä.
Daigo-ji on otettu yhdessä Kioton muiden kulttuuriaarteiden kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ”muinaisen Kioton historialliset monumentit” vuonna 1994. 
Temppeli.
Daigo-ji jakautuu alempaan ("shimo") ja ylempään ("kamo") temppeliin sekä Sanbō-iniin. Alempi ja suurempi alue sijaitsee yhdessä Sanbō-inin kanssa vuoren juurella ja ylempi, pienempi alue viereisellä huipulla. 
Alemman temppelin päähalli ("Kondō") on Kamakura-kaudelta, ja se on siirretty paikalle Hideyoshia vastaan kapinoineesta Negoro-deran temppelistä Kiistä. Näkyvin rakennus alemmalla alueella on kuitenkin viisikerroksinen pagodi 900-luvulta. 
Sanbō-in on perustettu vuonna 1158, mutta sen nykyinen muoto on peräisin Hideyoshin vuonna 1598 tekemästä uudelleenrakennuksesta. Se jakautuu useaan eri rakennukseen puutarhan ympärille. Koska Hideyoshi suunnitteli Sanbō-inin maallisia harrastuksia kuten teeseremoniaa ja hanamia varten, muun temppelin ilmapiiri on sitä uskonnollisempi.
Ylemmälle temppelille on alle tunnin kävelymatka. Siellä on muun muassa vuonna 1434 rakennettu šintolainen pyhäkkö "Seiryū gongen-gū", Kannonin halli "Junteidō", joka kuuluu Kansain alueen 33 temppelin pyhiinvaellukseen, ja vuonna 1121 rakennettu "Yakushidō". Temppelin korkeimmalla sijaitsevat rakennukset ovat neljänsadan metrin korkeudessa kohoavat ja vuonna 1608 uudelleen rakennetut "Nyoirindō" ja "Kaisandō".
Ruskouunilintu

Ruskouunilintu ("Phylloscopus fuscatus") on uunilintujen suvun siperialainen edustaja. Lajin kuvaili ja nimesi Edward Blyth vuonna 1842
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 10,5–12 cm ja paino 7–8 g. Tiltaltin kokoinen. Päältä ruskehtava, alta vaaleampi, harmahtava. Ääni poikkeaa tiltaltista ja pajulinnusta: kerttumainen naksahdus.
Esiintyminen.
Siperia, Mongolia ja Kiinan länsiosat. Tavataan Suomessa syksyisin vuosittain.
Elinympäristö.
Soiden ja jokivarsien pensaikot ja tiheiköt. Suomen havainnoista valtaosa tehdään ulkosaaristossa ja rannikolla.
Ravinto.
Selkärangattomat.
Häätökiitäjä

Häätökiitäjä ("Apus caffer"), aikaisemmalta nimeltään kafferikiitäjä tai kafferitervapääsky, on tervakiitäjien sukuun kuuluva taitavasti lentävä lintulaji.
Nimeäminen.
Linnun tieteellisen nimen "Apus caffer", antoi vuonna 1832 saksalainen ornitologi Martin Lichtenstein, joka työskenteli Hyväntoivonniemen kuvernöörin henkilääkärinä ja Hollannin armeijan kirurgina Afrikassa.
Suomessa nimi muutettiin vielä 2006 kun kafferitervapääskystä tuli kafferikiitäjä.
Ruotsin Lintutieteellisen yhdistyksen nimistökomitea päätti 2015 muuttaa lajin nimen "kafferseglaren" muotoon "vitgumpseglaren" eli valkoperäkiitäjä, koska nimen osaa kafferi pidettiin rasistisena. Vuoden 2018 nimistöuudistuksessa lajin suomenkieliseksi nimeksi tuli häätökiitäjä, mikä viittaa lajin tapaan häätää ruostepääskyt pesistään ja vallata tyhjäksi jäänyt pesä.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 14–15,5 cm, joten se on selvästi tervapääskyä pienempi. Tummanruskea, yläperässä ja kurkussa valkoista, sekä kyynärsulkien kärjet vaaleat.
Esiintyminen.
Euroopassa pesii vain pieni populaatio Etelä-Espanjassa, noin 100 parin luokkaa. Maailmanlaajuisesti laji ei ole uhanalainen. Tavattu Suomessa ainakin kerran.
Lisääntyminen.
Eurooppalaiset häätökiitäjät pesivät ruostepääskyjen pesiin.
Roope Heilala

Roope Heilala (13. elokuuta 1980 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Heilala on Malmin Palloseuran kasvatti. Hän on urallaan edustanut FinnPaa, FC Jokereita, Jaroa ja KooTeePeetä ja Honkaa. Heilala on pelannut urallaan 200 Veikkausliiga-ottelua, joissa hän on tehnyt 5 maalia. Hän on edustanut seitsemästi nuorten maajoukkuetta ja 
poikamaajoukkueita 20 kertaa.
John Weckström

John Weckström (s. 26. joulukuuta 1980 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa FC Honkaa. Pelipaikaltaan hän on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Ura.
Weckström on pelannut Veikkausliigaa Finnairin Palloilijoissa vuonna 1998, Atlantiksessa vuonna 2001, AC Allianssissa vuonna 2002, FF Jarossa vuosina 2003–2004 ja Valkeakosken Hakassa 2011. Toistaiseksi uransa parhaimmat kaudet Veikkausliigassa hän pelasi FC Hongassa kausina 2005–2010.
Weckström nousi yhdeksi Tapiolan Urheilupuiston suosituimmista pelaajista FC Hongan nousukauden 2005 jälkeen. Tuolloin hän esitti erittäin hyviä otteita Ykkösessä ja sai lempinimen Taikuri.
Yksityiselämä.
Weckströmin isä on entinen jalkapalloilija Juha Weckström ja sisar jalkapalloilija Nina Weckström. Jalkapalloilija Luca Weckström on Nina-sisaren poika. Jalkapalloilijat Amanda ja Daniel Rantanen ovat hänen toisen sisarensa lapsia.
Epilogi

Epilogi eli jälkinäytös on kirjan, elokuvan, videopelin, sarjan tai muun teoksen lopussa oleva varsinaisesti juoneen liittymätön kohtaus, jossa kerrotaan jotain esimerkiksi päähenkilöiden elämästä varsinaisen tarinan tapahtumien jälkeen. Epilogissa voi olla myös loppupaljastus tai käänne joka voi viitata jatko-osaan. Kirjallisuudessa epilogi tarkoittaa myös jälkisanoja.
Prologi

Prologi tarkoittaa kirjallisen tai visuaalisen teoksen – kuten kirjan, elokuvan, näytelmän tai muun sellaisen – esinäytöstä tai alkuosaa, jossa kerrotaan varsinaisen tarinan tapahtumia edeltävästä ajasta. Siinä voidaan kuvata vaikkapa, miten päähenkilöt joutuivat mukaan tarinaan. Prologi voi kertoa myös henkilöiden suhteista ja osia juonesta, mutta kuitenkin harvemmin itse tarinaa. 
Prologi on yleensä merkittävämpi kuin epilogi.
Antiikin Kreikan näytelmissä prologilla oli suurempi merkitys kuin mitä sillä on nykyään; käytännössä prologi korvasi draaman selittävän ensimmäisen näytöksen.
Menap-jääkausi

Menap-jääkausi oli varhais-pleistoseenin lopulla ollut keskimäärin kylmä kausi 1,20–1,07 miljoonaa vuotta sitten. Siihen sisältyi kylmiä ja lämpimämpiä jaksoja. Kauden alussa ja lopussa oli kylmää, keskivaiheilla viileää tai melko kylmää.
Menap-kautta edelsi Waal-lämpökausi ja sen jälkeen tuli Bavel-kausi. Menap-kaudella oli usein viileämpää kuin aiemmin. Se ei kuitenkaan ollut niin kylmä kuin myöhemmät jääkaudet eikä luultavasti synnyttänyt polaariaavikoita pohjoiseen Keski-Eurooppaan niin kuin myöhemmät suuret jääkaudet. Menap-kausi on monesti aiemmin liitetty Alppien Günz-jääkauteen, mutta varmojen ajoitusten puutteessa tämä on vain arvailua. 
Menap-jääkausi.
Tämä kausi enteili suuria jäätiköitymisiä, jotka alkoivat seuraavalla Bavel-kaudella. Kauteen osuvat happi-isotooppivaiheet MIS36-MIS34. Kautta vastaa Pre-Illinois jäätikkö G Amerikassa 1,2 miljoonaa vuotta sitten. Jäätikkö ulottui joidenkin tietojen mukaan Itä-Puolaan asti.
Kaudella oli kaksi kylmää vaihetta, joiden välissä männyn ja koivun luonnehtima periglasiaalinen ympäristö, ja Tegelenissä Alankomaissa oli jääpiikkejä ja muuta kryoturbaatiota. Alankomaihin syntyi Hattemin kerrostuma, jossa oli ensi kertaa suuri määrä Skandinaviasta tulleita siirtolohkareita, Itä-Fennoskandiasta ja Ruotsista. Alankomaissa oli tuulipölytteistä kylmälle ilmanalalle ominaista ruohoa ja matalaa varpukasvillisuutta; nämä yleistyivät kahtena kylmyyshuippuna, joiden välissä lauhkean vyöhykkeen puut, muun muassa mänty ("Pinus") olivat yleisiä. Kaudella esiintyi myös marunaa ("Artemisia"), mutta se ei ollut yleinen.
Menap-kauden jäätiköitymisissä oli Alankomaissa heinäkuussa lämpimimmän kuukauden keskilämpötila 8–9 °C, mutta jäätiköitymisten välissä 15 °C. Lämpötilan vaihteluväli on samantapainen kuin aikaisemman Eburon-jääkauden aikana. Kausi saattaa olla Cobb- ja Jaramillo-nimisten magneettisten tapahtumien välissä.
Jesse James

Jesse Woodson James (5. syyskuuta 1847 Clay County, Missouri, Yhdysvallat – 3. huhtikuuta 1882 St. Joseph, Missouri, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lainsuojaton, joka keräsi mainetta jo eläessään ja josta kuolemansa jälkeen tuli legenda.
Jesse James osallistui Yhdysvaltain sisällissotaan, minkä jälkeen paluu arkeen ei enää onnistunut. Sen sijaan Jesse, hänen veljensä Frank, heidän serkkunsa Youngerin veljekset ja muutama muu vanha Quantrillin sissi muodostivat James-Younger-jengin nimellä tunnetun rikollisjoukkion. Youngerin veljeksille olivat äitinsä kautta sukua myöhemmin vaikuttaneet Daltonin veljekset.
James-Younger-jengi ryösti pankkeja, junia ja postivaunuja vuosina 1866–1876. Syyskuussa 1876 jengi lähti ryöstämään pankin Northfieldiin Minnesotaan. Pankkivirkailija kuitenkin kieltäytyi avaamasta kassaholvin ovea, ja pankin ulkopuolella kaupunkilaiset nousivat aseisiin. Clell Miller ja Bill Chadwell ammuttiin kadulle. Pakomatkan aikana Youngerin veljekset pidätettiin ja Charley Pitts ammuttiin. Vain Jamesin veljekset pääsivät pakoon, ja tämä oli jengin loppu.
Kolmen vuoden hiljaiselon jälkeen Jesse kokosi täysin uuden koplan, jonka toimintaan Frank osallistui vain pari kertaa. Uudet jäsenet eivät olleet vanhojen sotakaverien veroisia tappajia. Dick Liddil, Charles ja Robert Ford vehkeilivät viranomaisten kanssa Jamesin selän takana. Vainoharhainen Jesse James ampui Clell Millerin veljen Edin, joka oli isoveljensä kuoleman jälkeen liittynyt uuteen jengiin.
Marraskuussa vuonna 1881 Jesse James muutti perheineen St. Josephiin, Missouriin. Hän oli aikeissa lopettaa ryövärin uransa, mutta hän halusi tehdä vielä viimeisen suuren ryöstön, joten hän kutsui Charles ja Robert Fordin suunnittelemaan Platte Cityn pankin ryöstöä. Fordin veljesten todellisena tarkoituksena ei ollut ryöstää pankkia vaan saada Jesse Jamesista luvattu 10 000 dollarin etsintäkuulutuspalkkio.
3. huhtikuuta 1882 Fordit ja James söivät aamiaista Jamesin talolla. James huomasi talossaan pölyisen taulun. Hän nousi tuolille puhdistamaan sitä, eikä hänellä ollut asetta. Robert Ford huomasi tilaisuutensa tulleen ja tappoi Jamesin ampumalla tätä takaraivoon. James haudattiin talonsa pihalle. 
Joskus Jesse Jamesin kerrotaan olleen eräänlainen Villin lännen Robin Hood, joka ryösti rikkailta ja jakoi ryöstösaaliin köyhille. Tämä lauluissa ja kevyessä kirjallisuudessa esiintyvä Jesse James on luultavasti vain kuvitteellinen hahmo, jolla ei ole oikean Jesse Jamesin kanssa muuta yhteistä kuin nimi ja ammatti.
Günz-jääkausi

Günz-jääkausi oli kylmä jääkausi Keski-Euroopassa luultavasti noin 630–670 000 vuotta sitten. Se oli ensimmäinen Alppien neljästä suuresta pitkään tunnetusta jääkaudesta pleistoseenikaudella. Jää laajeni silloin ainakin Alpeilla laajimmilleen pleistoseenikaudella. Günzia vastaa luultavasti happi-isotooppivaihe 16 eli Don-jääkausi. Günzin aikana syntyi Alppien lähelle piedmont-jäätikkö, eli jäätikkö valui osin Alpeilta alas. Günzin ajoituksesta on kiistelty, koska päätemoreeneja ei osata tarkasti ajoittaa. joidenkin arvioiden mukaan se käsittää kolme kylmää kautta. Alpeilla Günz-jääkautta edelsi Tonava-jääkausi. Seuraava suuri jäätiköityminen oli Mindel jota vastaa Saksan Elster-jääkausi.
Tämä jääkausi oli keskellä Cromer-kautta ja joidenkin lähteiden mukaan vastaisi "Jäätikkö C" -vaihetta. Sitä vastannee Don-jääkausi, Elbe-kylmäkausi Pohjois-Saksassa, ja Nebraska (Pre-Illinois D) Pohjois-Amerikassa. Günz-jääkauden ajoituksesta on kuitenkin eri lähteissä hyvin erilaisia tietoja, jotkut sijoittavat Günz-jäätiköitymisen 1,2 miljoonan vuoden taakse Menap-jääkauteen.
Clifford Brown

Clifford Brown (30. lokakuuta 1930 – 26. kesäkuuta 1956) oli yhdysvaltalainen jazz-trumpetisti ja säveltäjä. Clifford Brownia pidetään yhtenä kaikkien aikojen etevimmistä trumpetisteista, ja lyhyeksi jääneestä urasta huolimatta hänen vaikutuksensa oli suuri.
Elämä.
Clifford Brown syntyi ja varttui Wilmingtonin pikkukaupungissa Delawaressa vuonna 1930. Hän sai trumpetin kolmetoistavuotiaana ja oppi sen salat nopeasti. Lupaavaan nousuun lähtenyt ammattimuusikon ura oli kuitenkin katketa keväällä 1950 sattuneeseen auto-onnettomuuteen, jonka jälkeen Brown makasi vuoteen omana yli puoli vuotta. Dizzy Gillespien vierailu nuoren soittajan luona sairaalassa auttoi häntä kokoamaan voimansa ja palaamaan jazz-lavoille.
Loppuvuodesta 1951 Brown liittyi Chris Powellin yhtyeeseen, ja ammattiura pääsi jatkumaan. Uran kannalta merkittävä harppaus oli Euroopan kiertue Lionel Hamptonin Big Bandin kanssa; ei niinkään vanhoillisen Hamptonin takia, vaan siksi, että yhtye oli täynnä nuoria muusikoita, jotka karkasivat salaa levyttämään muun muassa ranskalaisten ja ruotsalaisten muusikoitten kanssa. Brown soitti myös Art Blakeyn kuuluisassa Jazz Messengers -yhtyeessä ennen kuin muodosti oman kokoonpanonsa rumpali Max Roachin kanssa. 
Clifford Brown-Max Roach Quintet ehti olla koossa vain pari vuotta, 1954-1956, mutta se on arvioitu yhdeksi hard bopin merkittävimmistä jazz-kokoonpanoista. Brownin ja Roachin lisäksi yhtyeessä soittivat tenorisaksofonisti Harold Land, pianisti Richie Powell ja basisti George Morrow. Viime vaiheessa Landin tilalle tenorisaksofoniin pestattiin Sonny Rollins. 
Clifford Brownin ura katkesi auto-onnettomuuteen kesäkuussa 1956. Samassa kolarissa kuolivat myös yhtyeen kvintetin pianisti Richie Powell sekä tämän vaimo Nancy, joka kuljetti onnettomuusautoa.
Brownia jäi suremaan nuori leski LaRue sekä heidän alle 1-vuotias poikansa Clifford Brown Jr.
Tyyli ja vaikutus.
Clifford Brownin sai tärkeimmät vaikutteensa trumpetisti Fats Navarrolta, jonka lämmintä saundia hän ihaili. Puhdas, pyöreä, lämmin saundi on myös Brownin oman soiton tunnusomainen piirre, huomattavan nopeana mutta kontrolloituna ryöppyävän soolosoiton ohella. Navarron lisäksi Brownin nopeissa, sointuvaihdoksiin herkästi reagoivissa sooloissa on havaittavissa selvästi myös Charlie Parkerin vaikutusta.
Brown on saanut paljon seuraajia. Muun muassa Donald Byrd, Lee Morgan, Freddie Hubbard, Wynton Marsalis, Nicholas Payton ja Arturo Sandoval ovat maininneet hänet esikuvakseen.
Kirjokehrääjä

Kirjokehrääjä ("Endromis versicolora") on keskikokoinen perhoslaji ja kirjokehrääjien heimon ("Endromidae") ainoa laji. Se lukeutuu kevään ensimmäisiin perhosiin.
Koko ja ulkonäkö.
Kirjokehrääjä on kookas perhonen, jonka siipiväli on 56–85 mm, ja naaraat ovat huomattavasti koiraita kookkaampia. Aikuiset yksilöt ovat yleisväritykseltään ruskeankirjavia, ja niiden ruumis on harmahtavan (naaras) tai oranssinsävyisen (koiras) karvan peitossa. Etusiivet ovat ruskean ja valkoisen kirjomat, takasiivet naarailla vaaleat ja koirailla voimakkaan ruskeanoranssit.
Toukka on vihreä, mustapilkkuinen ja valkeiden vinoviivojen kuvioima. Ennen koteloitumista toukka muuttuu punertavaksi.
Levinneisyys ja lentoaika.
Kirjokehrääjä esiintyy lähes koko Euroopassa ja levinneisyysalue jatkuu pitkälle Itä-Aasiaan. Lisäksi laji on levinnyt ihmisen toimimnan välityksellä pienelle alueelle Argentiinaan. Suomessa lajia tavataan Keski-Lappiin asti. Kirjokehrääjän esiintymisessä esiintyy jaksollisuutta siten, että Keski- ja Itä-Suomessa perhonen on yleinen parittomina vuosina kun pohjoisempana kanta on runsain parillisina vuosina. Lajin lentoaika Suomessa alkaa huhtikuun loppupuolelta ja jatkuu toukokuun loppuun. Etelämpänä Euroopassa lentoaika on varhaisempi.
Elinympäristö ja elintavat.
Kirjokehrääjä elää koivua kasvavissa ympäristöissä. Koirasperhoset lentävät heittelehtivästi sekä yöllä että päivällä etsimässä naaraita, jotka ne paikallistavat naarasperhosen erittämien feromonien avulla. Naaraat lepäävät päivisin ja lähtevät lentoon vasta yöllä. Kirjokehrääjät saattavat lentää kirkkaiden valojen luokse, mutta naaraita on valolle tulevista yksilöistä vain 2–5 prosenttia.
Naaras munii noin 250 munaa puiden rungoille muutaman metrin korkeudelle ja kuolee heti saatuaan munimisen päätökseen. Toukat kuoriutuvat säästä riippuen 14–35 vuorokauden kuluttua ja elävät aluksi ryhmissä. Ryhmään kuuluvien toukkien päivärytmi ja liikkuminen on sykronista. Likimain toukkavaiheen puolivälistä lähtien toukat elävät yksin ja ovat täysikasvuisia elokuun alkupuolella. Toukka koteloituu maanpinnalle tai heti pinnan alle kovan, ruskean kotelokopan sisään. Laji talvehtii kotelona ja kotelovaihe voi kestää useamman vuoden. Muutamaa päivää ennen aikuisen perhosen kuoriutumista kotelo tunkeutuu ulos kotelokopasta.
Ravinto.
Toukka syö koivujen ("Betula") lehtiä, mutta myös lepät ("Alnus") ja lehmukset ("Tilia") kelpaavat. Aikuinen yksilö ei syö mitään ja sen imukärsäkin on surkastunut.
Zulia

Zulia () on yksi Venezuelan 23:sta osavaltiosta. Sen pääkaupunki on Maracaibo. Se sijaitsee maan luoteisosassa Maracaibojärven ympärillä Karibianmeren rannalla. 
Osavaltiossa on vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 3 704 404 asukasta ja sen pinta-ala on 63 100 neliökilometriä.
Kunnat.
Zulia muodostuu 21 kunnasta (), jotka ovat:
Baldus de Ubaldis

Baldus de Ubaldis () (todennäköisesti 2. lokakuuta 1327, Perugia – 28. huhtikuuta 1400, Pavia) oli italialainen oikeusoppinut ja Bartolus de Sassoferraton oppilas sekä tämän perustaman kommentaarikoulukunnan jäsen. Hän pääsi siviililainsäädännön tohtoriksi ollessaan vasta 17-vuotias. Hänen kerrotaan opiskelleen myös kanonista lakia opettajanaan Federicus Petrucius.
Elämä.
Suoritettuaan tohtorintutkinnon Baldus siirtyi Bolognaan, missä hän opetti juridiikkaa kolme vuotta. Tämän jälkeen hän sai professorinviran Perugiasta, missä hän vietti kaikkiaan 33 vuotta. Hän opetti ajoittain Pisassa, Firenzessä, Padovassa ja Paviassa aikana, jolloin nuo yliopistot kilpailivat menestyksestä Bolognan yliopiston kanssa. Opettaessaan Pavian yliopistossa hän ajoittain työskenteli myös Piacenzan yliopistossa. Baldus kuoli 28. huhtikuuta 1400.
Baldus toimi myös Pierre Roger de Beaufort'n (myöh. paavi Gregorius XI:n) opettajana. Paavi Urbanus VI kutsui Baldus de Ubaldiksen Roomaan vuonna 1380, jotta lain asiantuntija auttaisi häntä konsultoimalla vastapaavi Klemens VII:n toimintaa vastaan. Baldus kirjoitti näkemyksensä tästä skismasta teokseen "Questio de schismate". Myös kardinaali Francesco Zabarella ja Paulus Castrensis olivat hänen oppilaitaan.
Useimmat Baldusin teokset ovat keskeneräisiä. Hän jätti jälkeensä valtaisan määrän roomalaisen lain () sekä "Codex Justianus" -lakikokoelman selitysteoksia. Hänen kommenttejaan "Libri Feudorum" -kokoelmaa kohtaan pidetään yleisesti yhtenä hänen parhaista töistään. "Libri Feudorum" oli 1100-luvun feodaalilainsäädännön myötä syntynyt lakikokoelma. Hän kommentoi myös kanonisen lain kokoelmia "Liber Extra" ja "Liber Sextus".
Baldus kirjoitti myös suuren määrän tutkielmia useista lainsäädännön erikoiskysymyksistä. Hänen suurin työnsä oli kuitenkin noin 3000 erilaisen lakeihin liittyvän neuvon (lat. "consilia") kirjoittaminen. Yksikään toinen keskiajan oikeusoppinut ei ole kirjoittanut yhtä paljon neuvoja.
Veljet.
Baldus de Ubaldiksella oli myös kaksi veljeä: Angelus (1328–1407) ja Petrus (1335–1400). Joissakin yhteyksissä Balduksen nimi esiintyy muodossa Petrus Baldus de Ubaldis, mikä johtuu mahdollisesti siitä, että hänet ja hänen veljensä Petrus on käsitetty yhdeksi ja samaksi henkilöksi.
Didier Selin

Didier Selin (s. 1978 Espoo) on suomalainen DJ, tuottaja, muusikko ja säveltäjä. Selin on tuottanut muun muassa Nicole Willis &amp; The Soul Investigatorsin, Jimi Tenorin, Kari Tapiirin &amp; Yonan levyjä. Suomalaisista hip hop -artisteista Selinin tuotantoa ja skrätsäystä ovat käyttäneet muun muassa Nuera, Kehäkettu &amp; Setä Koponen, Raimo, Iwere, Ceebrolistics, MC Taakibörsta ja Ruudolf. Hän teki yhdessä DJ Anonymousin kanssa "Supersessio"-ohjelmaa Radiomafiassa vuosina 1997–2002. Vuosina 1999–2019 hän toimi DJ:nä Radio Helsingin musiikkiohjelmassa "Tyylit takaisin". Vuosina 1999–2009 Lifesaver Records -levykauppa ja levy-yhtiö Helsingin Viiskulmassa. Vuonna 2000 Timmion Recordsin perustaja. Vuodesta 2004 hän on toiminut äänilevyjen masteroijana, erikoistuen vuosina 2008–2014 vinyylilevyjen mastereiden ja dubplaten kaivertamiseen. Selin on Stones Throw Recordsin artisti vuodesta 2013.
Max Wertheimer

Max Wertheimer (15. huhtikuuta 1880 Praha, Itävalta-Unkari – 12. lokakuuta 1943 New York) oli saksalainen psykologi ja yksi hahmopsykologian perustajista.
Vuonna 1904 Wertheimer valmistui tohtoriksi Würzburgin yliopistosta. Vuonna 1910 hän kiinnostui ihmisen havaintokyvystä työskennellessään Frankfurtin yliopiston psykologian instituutissa. Yhdessä nuorempien assistenttiensa Wolfgang Köhlerin ja Kurt Koffkan kanssa hän tutki liikkuvan kuvan efektiä, jonka takistoskooppi synnytti. Vuonna 1912 hän julkaisi seminaaripaperin ”Liikkeen havainnoimisen kokeelliset tutkimukset”.
Wertheimer pakeni vuonna 1933 Saksasta New Yorkiin, missä hän kirjoitti kirjan ajattelusta.
Dazaifu

Dazaifu () on kaupunki Fukuokan prefektuurissa Kyūshūn saarella Japanissa. Se sijaitsee noin 16 kilometriä Fukuokan kaupungin kaakkoispuolella ja kuuluu siten Fukuokan metropolialueeseen. Dafaifussa on 71 430 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 29,58 neliökilometriä.
Kaupungin keskiosan läpi virtaa Misakijoki.
Historia.
Vaikka Dazaifu on kaupunkina uusi, sillä on pitkä ja merkittävä historia. Paikkakunta on saanut nimensä Dazaifu-nimisestä aluehallinnosta, joka perustettiin 600-luvun loppupuolella ja joka käsitti koko Kyūshūn saaren. Se oli siten Kyūshūn poliittinen keskus useiden vuosisatojen ajan, minkä vuoksi kaupungin alueella on jäljellä useita merkittäviä raunioalueita, temppeleitä ja pyhäkköjä. Myöhemmin Dazaifun kuvernöörit asuivat usein Kiotossa, ja siitä tuli paikka, jonne pääkaupungista lähetettiin ihmisiä maanpakoon. Yksi kuuluisimmista maanpakolaisista oli oppinut Sugawara no Michizane. Kamakura-kaudella Dazaifua ja sen linnaa hallitsi Shōni-klaani. Paikkakunnalla oli merkittävä rooli Kyūshūn puolustautuessa mongolien hyökkäyksiä vastaan, mutta sittemmin se taantui.
Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä vuonna 1889 Dazaifusta tehtiin kylä, ja maaseutukaupungiksi se nousi vuonna 1892. Siihen liitettiin Mizukin kylä vuonna 1955. Kaupunkioikeudet Dazaifu sai vuonna 1982. Fukuokan kaupunkialueen laajetessa se on kehittynyt Fukuokan lähiönä.
Nähtävyydet.
Kaupungin merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluu Dazaifu Tenman-gūn pyhäkkö, joka on tarkoitettu Dazaifuun karkotetun Sugawara no Michizanen kamille Tenjinille. Se on yhdessä Kioton Kitano Tenman-gūn kanssa toinen maan kaikkien Tenjinille omistettujen pyhäköiden pääpaikoista. Vanhoja buddhalaisia temppeleitä ovat muiden muassa Kaidan-in, 700-luvun puolivälissä valmistunut ja silloisen Kyūshūn tärkein temppeli Kanzeon-ji sekä kivipuutarhastaan tunnettu Kōmyōzen-ji.
Dazaifussa sijaitsee myös vuonna 2005 avattu Kyūshūn kansallismuseo, neljäs Japanin kansallismuseoista.
Liikenne.
Dazaifua palvelevat JR Kyūshūn Kagoshima-päälinja sekä Nishitetsun Tenjin-Ōmuta-linja ja Dazaifu-linja.
Korealaiset

Korealaiset ovat kansa, jonka pääasiallinen asuma-alue käsittää Korean niemimaan. Etelä-Koreassa heitä elää noin 44 miljoonaa ja Pohjois-Koreassa 22,5 miljoonaa. Korealaisia on noin 81 miljoonaa. Korean kieltä puhuu 71 miljoonaa ihmistä äidinkielenä. 
Korean kieli on isolaattikieli, eli sillä ei ole tunnettuja sukulaiskieliä. Korealaisten perimässä esiintyy paleoaasialaista, altailaista ja austronesialaista ainesta. Korealaisia elää Kazakstanissa ja Uzbekistanissa neuvostoliittolaisten väestönsiirtojen seurauksena.
D-Mies

D-Mies, ("Demolition Man") on Marvel-kustantamon luoma supersankari, jonka ensiesiintyminen tapahtui "Captain America" -lehden numerossa 328. Kostajien ylemmyydentuntoisimmat jäsenet pitävät D-Miestä surkeimpana Kostajana koskaan.
D-Miehen ensiesiintyminen Suomessa tapahtui "Mega Marvelin" numerossa 5 (2000).
Voimat &amp; varusteet.
D-Miehellä on suuret yli-inhimilliset voimat (hän nostaa noin 25 tonnia) ja kestävyys.
Sierpinskin epäyhtälö

Matematiikassa Sierpinskin epäyhtälö kuuluu seuraavasti: Olkoon "X={x1, x2, ..., xn}" joukko positiivisia reaalilukuja. Olkoot "An(X)", "Gn(X)", "Hn(X)" joukon "X" alkioiden aritmeettinen keskiarvo, geometrinen keskiarvo ja harmoninen keskiarvo. Tällöin niiden välillä vallitsee epäyhtälö
formula_1
Aiheesta muualla.
W. Sierpinski , Sur une inégalité pour la moyenne arithmétiq , geometrique et harmonique , Warsch. Sitzungsber., 2 (1909) 354–357.