tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Denderan lamppu

"Denderan lamppu" on kolmen kivireliefin kokonaisuus Hathorin temppelissä Denderan lähistöllä Egyptissä. Egyptologien mukaan reliefi on mytologinen kuvaus Djed-pylväästä ja lootuskukasta, jonka sisällä on synnyttävä käärme. 
Reliefistä on kehitelty myös näennäistieteellisiä teorioita joiden mukaan se kuvaa muinaisten egyptiläisten sähköteknistä taitoa. Teoriat perustuvat reliefin esittämän kuvan vastaavuuksiin useiden modernien laitteiden, kuten Geisslerin putken, Crookesin putken ja kaarilampun kanssa. Teorian kannattajat ovat usein perustelleet teoriaa kuparilevyillä, jotka reliefeissä peittävät pylväiden ylempiä napoja. Tiedeyhteisö ei ole kuitenkaan vakuuttunut näistä väitteistä. Tohtori Bolko Stern on kirjoittanut yksityiskohtaisen selostuksen, jonka mukaan kuparilevyjen suojaamat pylväiden päät eivät liity sähköön tai valaistukseen vaan kyseessä on maaginen sovellus.
Karen Dotrice

Karen Dotrice (s. 9. marraskuuta 1955 Guernsey, Kanaalisaaret) on brittiläinen näyttelijä. Hänet muistetaan muiden muassa elokuvasta "Maija Poppanen" (1964), jossa hän näytteli Anna Pankkia. Hän on näytellyt myös musikaalissa "Vekkulit vauhdissa" (1967) ja elokuvassa "39 askelta" (1978).
Dotrice syntyi teatteriperheeseen. Hänen vanhempansa Roy ja Kay Dotrice ovat molemmat olleet tunnettuja näyttelijöitä. Karenilla on kaksi sisarta Michele ja Yvette, joista tuli myös näyttelijöitä.
Hänet hyväksyttiin vuonna 2004 ”Disney-legendaksi”.
Filmografia.
Lähde:
Vilho Tahvanainen

Vilho Johannes Tahvanainen (21. heinäkuuta 1913 Kelsimänsärkän kylä, Ilomantsi – 1. toukokuuta 1992) oli suomalainen kirjailija. Tahvanainen on julkaissut kaksi muistelmateosta nimeltä "Erikoistehtävä Mannerheimin salaisena asiamiehenä 1932–1945" ja "Miksi Suomi ei käyttänyt etsikkoaikaansa? – Oikaisu Suomen itsenäishistoriaan". Ensimmäisessä hän toimi oman kertomuksensa mukaan vuosina 1932–1945 marsalkka Mannerheimin ja samalla Suomen tasavallan presidenttien Svinhufvud ja Kallio erikoisasiamiehenä. Toisessa esitetään myös Suomen historian tapahtumia, joissa Tahvanainen kertoo olleensa osallisena toimiessaan Mannerheimin asiamiehenä.
Tutkijat ovat pyrkineet selvittämään Tahvanaisen teoksissa esitettyjä tapahtumakulkuja, historiantulkintoja ja kirjoittajan toiminnastaan esittämiä väitteitä. 
Huomiota on kiinnitetty mm. siihen, etteivät "Erikoistehtävän" julkaisuajankohtana (1971) elossa olleet Mannerheimin adjutantit (Osvald Bäckman, Ragnar Grönvall ja Carl Olof Lindeman kommentoineet kirjan väitteitä julkisuudessa. Kirjassa adjutantteja ei mainita. Professori Ohto Manninen otsikoi teosta käsittelevän Historiallinen aikakauskirja -lehden pääkirjoituksen: "Agenttitarinoita", todeten kuitenkin tekstin kirjoitetuksi niin, ettei yksityiskohtia voida lähteiden puuttuessa todistaa vääriksi.
Kunniamerkit.
Tahvanaiselle myönnettiin ansioista talvisodassa 3. luokan vapaudenristi.
Suhoi P-1

Suhoi P-1 oli neuvostoliittolainen Suhoin valmistama torjuntahävittäjän prototyyppi, jota ei koskaan viety varsinaiseensarjatuotantoon. P-1 kulki suunnittelun aikana nimellä Uragan-1 ("Pyörremyrsky"). Lentokone oli varustettu tutkalla ja kahdella K-7-ohjuksella sekä yhdellä tykillä. Tutkan takia siinä oli kahden hengen miehistö. Kone oli deltasiipinen sen huippunopeuden ollessa 2 050 km/h. Koneen ensilento lennettiin lokakuussa 1957.
Arthur Treacher

Arthur Veary Treacher (23. kesäkuuta 1894 – 14. joulukuuta 1975) oli englantilainen näyttelijä.
Treacher oli ensimmäisen maailmansodan veteraani. Sodan päätyttyä hän lähti Yhdysvaltoihin ja aloitti näyttelemisen vuonna 1928. Hän näytteli muun muassa elokuvissa "Swing Out, Sister" (1945), "Keskiyön suudelma" (1949) ja "Maija Poppanen" (1964).
Iringan alue

Iringan alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan eteläosassa. Vuonna 2012 alueen eteläosa erotettiin Njomben alueeksi.
Alueen pinta-ala on noin 35 500 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan Iringan alueella asui 941 238 asukasta. Alueen pääkaupunki on Iringa.
Iringa on Tansanian tärkeimpiä vihannesten tuotantoalueita, josta viedään Dar es Salaamiin esimerkiksi tomaatteja. Myös teenviljely on merkittävä elinkeino. Huomattaviin nähtävyys on Ruahan kansallispuisto.
Iringa

Iringa on kaupunki Tansanian keskiosassa. Se on Iringan alueen pääkaupunki. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 151 345 asukasta.
Iringa sijaitsee 1 550 metrin korkuisen kukkulan huipulla ja rinteillä. Sen perustivat saksalaiset 1890-luvulla puolustautuakseen kapinoivia hehe-heimon sotilaita vastaan. Kaupungin lähellä on suuri Gangilongan kivi, jonka luona hehejen päälliköt perinteisesti kävivät tärkeitä neuvottelujaan.
Iringassa toimii luterilaisen kirkon omistama 4 000 opiskelijan Iringan yliopisto.
Valtion hienomekaaninen konepaja

Valtion hienomekaaninen konepaja on konepaja, joka perustettiin vuonna 1841. Espoon Otaniemessä sijaitseva konepaja on yksityistetty ja toimii nykyisin nimellä Protoshop Oy.
Protoshop Oy kuuluu nykyään Protoshop Groupiin kuten myös Metsi Oy sekä Green Electronics Hausjärvellä. Konsernin liikevaihto on kuusi miljoonaa euroa ja henkilöstö noin 60 henkeä. Konserni on erikoistunut mekaniikka-, sähkö- ja logiikkasuunnitteluun sekä valmistukseen. Lisäksi Protoshop Oy:n tiloissa Otaniemessä toimii materiaalimyymälä.
Historia.
Protoshop oy tunnettiin aiemmin nimillä "Mekaaninen instituutti tieteellisten instrumenttien valmistusta ja korjausta varten", "Suomen Tiedeseuran mekaniikan laitos", "Valtion Hienomekaaninen konepaja" sekä "VTT:n hienomekaaninen konepaja", josta koko konepaja ulkoistettiin Protoshopiksi vuonna 2000. Konepaja perustettiin vuonna 1841 keisari Nikolai I:n hyväksynnällä.
Protoshopilla on kokemusta eri toimialoista aina avaruustekniikasta ydinvoimaloihin. Nykyäänkin Protoshop osallistuu useisiin tutkimushankkeisiin niin VTT:n kuin TKK:nkin kanssa. Yrityksen näkyvin tuote lienee Veikkauksen lottokone. Konepaja rakensi ja sytytti Suomen ensimmäisen sähkövalon Helsingissä VR:n varikolla vuonna 1877.
Pummien miljonääri

Pummien miljonääri on rap-duo Huge L:n &amp; Moden yhteinen studioalbumi. Sen julkaisi Monsp Records 27. tammikuuta 2010. Kappaleesta "Getonit" sekä "Hetekka haze" on julkaistu musiikkivideo.
Serial Experiments Lain

Serial Experiments Lain on Ryutaro Nakamuran ohjaama animesarja, jonka alkuperäisen hahmosuunnittelun on tehnyt Yoshitoshi ABe, käsikirjoittanut Chiaki J. Konaka. Se oli esityksessä TV Tokyolla heinäkuusta syyskuuhun 1998. Pioneer LDC julkaisi samannimisen PlayStation-pelin marraskuussa 1998.
Sarja keskittyy Lain Iwakura-nimisen teini-ikäisen tytön ympärille. Japanilaisella esikaupunkialueella yhdessä isosiskonsa Mikan, etäisen äitinsä ja tietokonehullun isänsä kanssa elävä Lain tutustuu Wirediin, Internetin kaltaiseen kommunikaatioverkostoon. Samassa koulussa Lainin kanssa opiskelevat tytöt alkavat saada sähköpostia Chisa Yomodalta, rinnakkaisluokalla opiskelleelta tytöltä, joka teki itsemurhan. Kun Lainkin saa viestin Wiredin kautta, Chisa kertoo hänelle chat-keskustelussa ettei hän ole kuollut, hän on vain "jättänyt ruumiinsa" ja löytänyt Jumalan Wiredistä. Siitä lähtien Lain saa tehtäväkseen upota yhä syvemmälle verkostoon ja omiin ajatuksiinsa.
Future Film on julkaissut sarjan Suomessa kolmen DVD:n julkaisuna. PlayStation-peliä ei ole koskaan julkaistu Japanin ulkopuolella. Pelillä ei ole teemaa sekä päähenkilöä lukuun ottamatta juuri mitään yhteistä sarjan kanssa.
Sarjassa on havaittavissa vaikutteita filosofian, tietokonehistorian, kyberpunk-kirjallisuuden ja salaliittoteorian tyyppisistä aiheista, ja se on huomioitu useilla tutkimuksellisilla artikkeleilla. Länsimaalaiset arvostelijat ovat kuvailleet sarjaa usein "oudoksi" ja epätyypilliseksi ja se on yleisesti saanut positiivisen vastaanoton. Sarjaa on pidetty yhtenä genrensä merkittävimmistä animesarjoista. Tuottaja Yasuyuki Ueda on kertonut pettyneensä olettaessaan, että japanilaiset ja länsimaalaiset arvostelijat tulkitsisivat sarjaa eri tavoin, mutta eri maissa sarja saikin samankaltaisia arvosteluja.
Tyrvännön vaakuna

Tyrvännön vaakuna oli Tyrvännön kunnan tunnus. Vaakuna viittaa kunnan järvien rikkaisiin kalavesiin ja ruusu puutarhanhoitoon. Tyrvännön Lepaalla on toiminut Lepaan puutarhaoppilaitos vuodesta 1910.
Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä kaksi kultavaruksista hopeakuhaa pystyssä, selätysten, niiden välissä lakioittain hopearuusu.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Tyrvännön kunnanvaltuusto hyväksyi sen 21. tammikuuta 1960. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 29. maaliskuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1971, kun Tyrväntö yhdistyi Hattulan kuntaan.
D.Gray-man

 on japanilainen mangasarjakuva, jonka on kirjoittanut ja piirtänyt Katsura Hoshino. Sarja kertoo Allen Walker -nimisestä pojasta, joka on osa Excorcist-järjestöä. Järjestön tarkoitus on hyödyntää ikivanhaa Innocence-nimistä ainesta taistelussa Millennium Earlia ja hänen demonista akuma-armeijaansa vastaan. Useat hahmot ja niiden hahmosuunnittelut ovat peräisin joistakin Katsura Hoshinon aikaisemmista töistä ja projekteista, kuten "Zone":sta ja "Continue":sta sekä hänen avustajiltaan. 
Mangaa alettiin julkaista sarjana vuonna 2004 Shueishan julkaisemassa "Weekly Shōnen Jump" -lehdessä osana heidän Jump Comics -julkaisuaan, ja siihen mennessä 19 valmista numeroa oli julkaistu. Viikoittain julkaistavasta sarjasta tehtiin kuukausittain julkaistava joulukuussa 2009, kun se aloitti ilmestymisen "Jump Square":ssa. Lisäksi sarjasta on Kaya Kizakin tekemä Spin off -novellisarja nimeltään "D.Gray-man Reverse", mikä syventää useiden hahmojen taustoja. 4. elokuuta alkaen 2009 Viz Media on julkaissut ensimmäiset neljätoista osaa Yhdysvalloissa. Mangan pohjalta on myös tehty 103-jaksoinen animesarja, jota esitettiin 3. maaliskuuta 2006 – 30. syyskuuta 2008 välisenä aikana Japanissa. Videopelejä, korttipeli ja useita muita oheistuotteita on tehty sarjaan perustuen.
Mangasarjasta on tullut yksi Shueishan parhaiten myyvistä sarjoista. Sen toisen julkaisuviikon aikana sarjan 15. osa listattiin toiseksi parhaiten myyneeksi mangaksi Japanissa. Vaikkakin suurin osa kriitikoista vertasi sitä muihin saman genren sarjoihin, sitä ylistettiin originaaleista hetkistä ja hyvin kehitetyistä hahmoista ja heidän persoonallisuuksistaan.
Risto (albumi)

Risto on rockyhtye Riston levy vuodelta 2004.
Sue-lehti valitsi sen 2000-kymmenluvun kuudenneksi parhaaksi kotimaiseksi albumiksi vuonna 2009.
Marc Torrejón

Marc Torrejón Moya (s. 18. helmikuuta 1986 Barcelona, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Saksan 2. Bundesliigassa pelaavaa Kaiserslauternia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ura.
Torrejón on Espanyolin kasvatti. Kauden 2005–2006 hän pelasi lainalla Málagan reservijoukkueessa Segunda Divisiónissa. Palattuaan Espanyoliin hän nousi joukkueen puolustuksen tukipilariksi yhdessä Daniel Jarquen kanssa. Ensiesiintymisensä pääsarjassa hän teki 1. lokakuuta 2006 ottelussa Osasunaa vastaan.
Kaudella 2006–2007 Torrejón pelasi 10 UEFA Cupin ottelua, kun Espanyol selviytyi aina finaaliin saakka. Finaalissa se kohtasi Sevillan, joka vei lopulta voiton rangaistuslaukauskilpailussa.
Seuraavalla kaudella 20. tammikuuta 2008 hän laukoi ensimmäisen maalinsa pääsarjassa ottelussa Real Valladolidia vastaan. Kaudella 2008–2009 Torrejónin peliaika jäi vähemmälle, kun kesän uusi hankinta Nicolás Pareja nousi avauskokoonpanoon.
19. heinäkuuta 2009 Torrejón teki nelivuotisen sopimuksen Racing Santanderin kanssa. Hän pelasi kolme kautta Racingissa, joka putosi pääsarjasta kauden 2011–2012 päätteeksi. Torrejón siirtyi seuraavaksi kaudeksi Saksan 2. Bundesliigassa pelaavaan Kaiserslauterniin.
Paul Wesley

Paul Thomas Wesley (oik. Pawel Thomas Wasilewski, s. 23. heinäkuuta 1982) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan Aaron Corbettina ABC Familyn televisiosarjassa "Fallen" sekä Stefan Salvatorena The CW:n sarjassa "Vampyyripäiväkirjat".
Nuoruus.
Wesley syntyi New Brunswickissä, New Jerseyssä puolalaisille vanhemmilleen Agnieszka ja Thomas Wasilewskille ja varttui Marlborossa, New Jerseyssä. Wesleyllä on isosisko Monika (s.1980) ja kaksi pikkusiskoa: Julia (s.1996) ja Leah (s.1998). Näyttelemisestä Wesley kiinnostui kolmannella luokalla kirjoittauduttuaan kesällä näytelmäleirille.
Wesley kävi Christian Brothers Academy -koulua sekä Marlboro High Scoolia. Junior-vuonnaan high schoolissa, Wesley sai roolin saippuasarjasta "Guiding Light" ja vaihtoi koulua Marlboro high schooliin. Wesley valmistui high schoolista vuonna 2000 ja aloitti collegeopinnot Rutgersin yliopistossa, mutta keskeytti opinnot ensimmäisen lukuvuoden jälkeen.
Vuonna 2005 Wesley muutti nimensä Paul Wesleyksi syntymänimensä vaikean lausuttavuuden vuoksi.
Wesley nauttii jääkiekon peluusta ja lumilautailusta. Wesley on näyttelemisen ohella kiinnostunut myös ohjaamisesta ja käsikirjoittamisesta.
Yksityiselämä.
Vuonna 2011 Wesley meni naimisiin näyttelijä Torrey DeVitton kanssa yksityisessä seremoniassa New Yorkissa. Pariskunta oli tavannut "Killer Movie" -elokuvan kuvauksissa vuonna 2007. Heinäkuussa 2013 ilmoitettiin heidän jättäneen erohakemuksen. Wesleyn edustaja vahvisti, että pari on päättänyt erota yhteisestä sopimuksesta ja he aikovat pysyä hyvinä ystävinä.
Wesley seurusteli myös entisen "Vampyyripäiväkirjat"-vastanäyttelijänsä Phoebe Tonkinin kanssa. 
Wesley meni vuonna 2019 naimisiin Ines De Ramonin kanssa. Pari erosi vuonna 2022. Nykyään Wesley seurustelee malli Natalie Kuckenburgin kanssa.
Ura.
Wesleyllä on ollut lukuisia rooleja sarjoissa kuten "24", "Teinitytön kasvatusopas", "American Dreams", "Army Wives", "Cane", "Everwood", "Guiding Light", "Smallville", "O.C." ja "Wolf Lake". Wesley on myös näytellyt Amber Tamblynin vastanäyttelijänä CBS:n sarjassa "The Russell Girl" ja pääroolia minisarjassa "Fallen".
Tällä hetkellä Wesley näyttelee Stefan Salvatore -nimistä vampyyriä draamasarjassa "Vampyyripäiväkirjat", jonka ensiesitys CW:llä oli syyskuussa 2009. Hän on ohjannut yhden jakson "Vampyyripäiväkirjojen" viidennellä tuotantokaudella ("Resident Evil").
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1974

Pesäpallon Mestaruussarjan kausi 1974 oli järjestyksessään 53. Mestaruussarjan kausi. Haminan Palloilijat voitti Suomen mestaruuden. Seinäjoen Maila-Jussit voitti hopeaa ja sen lisäksi Suomen Cupin. Pronssit matkasivat Ouluun. Mestaruutta puolustanut Puna-Mustat jäi sarjan jumboksi.
Haminan kausi ei alkanut mitenkään lupaavasti joukkueen kärsittyä avausottelussaan murskatappion kotonaan Seinäjoelle ja heti perään vierastappion Ulvilalle. Kolmannella kierroksella tuli jo nihkeä kotivoitto Vimpelistä, jonka jälkeen taas Kouvolassa joukkue menetti pisteen. Voittoisan Loimaan vierailun jälkeen menetettiin vielä kotipelissä piste Oululle. Jatkossa otteet paranivat kuitenkin huomattavasti ja sarjan päätöskierroksella oli jopa varaa hävitä uudelleen Seinäjoelle mestaruuden siitä vaarantumatta. Edellisellä kierroksella Seinäjoki oli pudottanut Oulun mestaruuskamppailusta ja "finaalivoittonsa" johdosta Maila-Jusseille ojennettiin hopeiset mitalit. Voittojuoksunsa Maila-Jussit tekivät viimeisellä mahdollisella hetkellä - yhdeksännen vuoroparin tasoittavalla sisävuorollaan.
Oulu päätti kautensa Ulvilassa, ja vaikka joukkue siirtyi neljännen vuoroparin kahdeksalla juoksullaan 8-1 johtoon, oli lopulta tuomisina vain yksi sarjapiste ja tyytyminen pronssimitaliin. Ulvilan tasoitus syntyi - kuinkas muutenkaan - yhdeksännen tasoittavalla.
Mestaruussarja.
Sarjataulukko.
Kolme viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Jyväskylän Lohi, Nurmon Jymy ja Hyvinkään Tahko.
Ottelut.
Mestarijoukkueeseen kuuluivat Markku Raasu, Risto Kivelä, Matti Toikka, Raimo Pasanen, Kari Lindberg, Hannu Montonen, Jukka Parikka, Ilkka Porras, Jarkko Pakkanen, Olli Leino ja Lassi Forsell. Pelinjohtajana Aarre Huovila
Sherri Stoner

Sherri Stoner (myös Sheri Stoner sekä Sherri Lynn Stoner) on yhdysvaltalainen televisio- ja ääninäyttelijä, käsikirjoittaja sekä tuottaja, joka on työskennellyt pääasiassa animaatioelokuvien ja -sarjojen parissa.
Stoner esiintyi 1980-luvulla useissa eri televisiosarjoissa pääasiassa sivurooleissa, mukaan lukien "Pieni talo preerialla", "Murhasta tuli totta" sekä "Knots Landing". 1990-luvulla Stoner toimi pääasiassa käsikirjoittajana sekä tuottajana mm. "Tiny Toonsin" sekä "Animaanisten" parissa. Yhdessä Deanna Oliverin kanssa Stoner käsikirjoitti vuonna 1995 julkaistun animaatioelokuvan "Casper" sekä oli mukana käsikirjoittamassa elokuvaan perustuvaa animaatiosarjaa "Casper the Friendly Ghost". Stoner käsikirjoitti yhdessä kolmen muun kirjoittajan kanssa 1999 julkaistun tieteiselokuvan "My Favourite Martian".
Stoner oli myös Arielin vartalomallina Disney-animaatioelokuvassa "Pieni merenneito" sekä Bellen vartalomallina animaatioelokuvassa "Kaunotar ja hirviö".
HMS Leeds (G27)

HMS Leeds (viirinumero G27) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Town-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston Caldwell-luokan hävittäjä "USS Conner", joka luovutettiin Kuninkaalliselle laivastolle tukikohtia aluksita -sopimuksen mukaisesti.
Alus oli sisaraluksensa "HMS Ludlowin" kanssa kuuden vanhimman luovutetun aluksen joukossa ja siten eniten muista poikkeava. Aluksella oli suorasaantimoottoriin kytkettynä kolme akselia, joista keskimmäinen oli kytketty risteilykoneeseen.
Valmistus.
Alus tilattiin William Cramp and Sons Ship and Engine Building Companyltä Philadelphiasta Pennsylvaniasta, missä köli laskettiin 16. lokakuuta 1916. Alus laskettiin vesille 21. elokuuta 1917
Palvelus.
Yhdysvaltain laivasto luovutti 23. lokakuuta 1940 Halifaxissa Nova Scotiassa aluksen Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Alus purjehti Englantiin, jossa se määrättiin Devonportin telakalle. Alus oli 17. marraskuuta - 2. maaliskuuta 1941 telakalla, missä aluksen voimansiirtoa muutettiin, polttoainetäyttöä suurennettiin ja aseistus muutettiin paremmin saattajalle sopivaksi.
Alukselle asennettiin myöhemmin viisi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alus oli koko palvelusaikansa suojaamassa itärannikon saattueita, joiden välillä se vietti runsaasti aikaa telakoilla.
"Leeds" poistettiin palveluksesta 10. huhtikuuta 1945 Grangemouthissa. Alus myytiin romutettavaksi 4. maaliskuuta 1947 BISCOlle. Se saapui 19. tammikuuta 1949 Graysiin Essexiin T. W. Wardille romutettavaksi.
Toini

Toini on naisen etunimi. Nimi on todennäköisesti lyhentymä ranskalaisesta naisennimestä Antoinette, joka taas on nimen "Antoine" () naispuolinen vastine.
Suomessa nimi Toini on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 19 991 naiselle ja noin 20 miehelle. Suurin osa Toineista on syntynyt 1900-luvun alkupuolella. Toinin nimipäivä on 12. tammikuuta.
S-luokka (hävittäjä, 1916)

S-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, johon kuului kaikkiaan 67 alusta vuodesta 1917 valmistettua alusta. Alus pohjautui Amiraliteetin R-luokkaan ja luokan alusten nimet alkavat joko S:llä tai T:llä.
Luokkaan kuului kolme alaluokkaa, joista suurin oli 55 aluksen muodostama Amiraliteetin S-luokka, joka valmistui toukokuussa ja kesäkuussa 1917 tehtyinä tilauksina. Lisäksi tilauksiin sisältyi kaksi peruutettua alusta. Muut alaluokat olivat Yarrowin valmistamat seitsemän alusta sekä Thornycroftin valmistamat viisi alusta. Pääosa luokan aluksista toimitettiin ensimmäisen maailmansodan sotatoimien päättymisen jälkeen, mutta siitä huolimatta ainoastaan yksitoista luokan aluksista palveli edelleen toisessa maailmansodassa loppujen tultua romutetuiksi 1930-luvulla.
Kaikissa luokkaan kuuluneissa aluksissa oli kaksi savuhormia, pitkä etukansi sekä korkea komentosilta, joka tavallisuudesta poiketen oli sijoitettu alusten kannen takaosaan.
Alukset.
Luokan aluksista tilattiin huhtikuussa 1917 ensimmäiset kaksikymmentäneljä alusta. Tilausta täydennettiin jo kesäkuussa 33 aluksen tilauksella, mistä peruutettiin 1919 kaksi alusta.
Thornycroft.
John I. Thornycroft and Companyltä tilattiin viisi S-luokkaan kuuluvaa alusta, joista ensimmäiset kaksi tilattiin huhtikuussa 1917 ja loput kolme kesäkuussa. Alukset perustuivat telakan omiin suunnitelmiin ja ne olivat hieman suurempia kuin Amiraliteetin valmistuttamat alukset. Niiden voimanlähde tuotti 29 000 hevosvoimaa. 
Yarrow.
Yarrowin valmistamat alukset olivat hieman pienempiä kuin Amiraliteetin suunnittelemat alukset ja niiden voimanlähteenä olivat ainoastaan 23 000 hevosvoiman koneet. Kaikki alukset tilattiin huhtikuussa 1917. "HMS Torch" ja "HMS Tomahawk" korvasivat Yarrowilta joulukuussa 1917 tilatut Amiraliteetin W-luokan alukset "HMS Wayfarerin" ja "HMS Woodpeckerin", joiden tilaukset peruutettiin.
Australian laivasto.
Viisi luokan alusta luovutettiin kesäkuussa 1919 Australian kuninkaalliselle laivastolle, joka otti luovutetut alukset palvelukseen 27. tammikuuta 1920. Ne olivat pääosan urastaan reservissä. Alukset palautettiin Kuninkaalliselle laivastolle 1931 vaihdossa V- ja W-luokkien aluksiin. Palautetut alukset romutettiin 1937.
Kanadan laivasto.
Kaksi Thornycroftin valmistamaa alusta siirrettiin maaliskuussa 1928 Kanadan laivastolle. Alukset romutettiin 1937.
Erkki Valkeila

Erkki Valkeila (sukunimi vuoteen 1935 "Wallenius"; 21. lokakuuta 1896 Kuusankoski – 4. heinäkuuta 1964 Hämeenlinna) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä joka käytti myös nimimerkkiä "Erkki Valkeala".
Suomennoksia.
Nimimerkillä "Erkki Valkeala":
Omalla nimellä:
Pop eilen – toissapäivänä

Pop eilen – toissapäivänä oli Hectorin eli Heikki Harman vuosina 2009–2014 Radio Suomessa juontama musiikkiohjelma, jossa soitettiin etupäässä 1960- ja 1970-lukujen popmusiikkia. Ohjelmaa lähetettiin sunnuntaiaamuisin klo 10–11 ellei samalle ajankohdalle sattunut urheilulähetyksiä. Alun perin ohjelmaa piti lähettää vain kesän 2009, mutta suuren suosion myötä ohjelma jatkui yli viisi vuotta.
Heikki Harma ei kertomansa mukaan saanut kunnon perusteluja ohjelman lopettamiselle, mutta arveli että kyse oli säästöistä. Radio Suomen ohjelmapäällikkö Saila Mattila perusteli päätöstä julkisuudessa normaalina kehittämisenä ja ohjelmasuunnitteluna. Ohjelman korvasi "Tarja Närhin Iskelmäradio". Ohjelman lopetuspäätöstä kommentoi jopa ulkoasiainministeri Erkki Tuomioja blogissaan sanomalla ”Miksi Yle ampuu taas itseään jalkaan?" ja ”Nyt protestiliike pystyyn!” Ohjelma jatkui myöhemmin Radio Novassa sekä mediakonserni Keskisuomalaisen radiokanavilla Radio Keskisuomalainen, Savon Aallot, Radio Tempo, Karjalainen Syke ja Radio Voima.
Zolotoretšensk

Zolotoretšensk () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Olovjannajan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kukulbein harjanteen pohjoisrinteillä 121 kilometriä Olovjannajasta itään. Asukkaita on 1 600 henkeä (vuonna 2009).
Zolotoretšensk on perustettu vuonna 1988 amazoniittiesiintymän yhteyteen. Kaivoksen, rikastamon ja yhdeksän tuhannen asukkaan taajaman rakentaminen keskeytyi vuonna 1992. Vuonna 1999 otettiin käyttöön rikastamon ensimmäinen vaihe. Taajamassa on keskikoulu, lastentarha ja kerhotalo.
Pervomaiski

Pervomaiski () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Šilkan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Mogoituin harjanteen koillispuolella lähellä Ingoda-jokea 50 kilometriä Šilkasta lounaaseen. Asukkaita on 12 900 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1930-luvulla perustetusta "Sljudjankan" kaivosasutuksesta. Vuonna 1951 se sai kaupunkimaisen taajaman aseman ja nimen "Pervomaiski". 
Nykyään Pervomaiskissa toimii malminrikastamo, elintarviketeollisuutta ja teräsbetonirakennetehdas. Taajamassa on neljä keskikoulua, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kotiseutumuseo ja kaksi sairaalaa. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla.
Viihdekuoro Cantarelli

Viihdekuoro Cantarelli on tamperelainen sekakuoro, jossa laulaa tällä hetkellä noin 40 laulajaa.
Historia.
Viihdekuoro Cantarelli perustettiin vuonna 1996. Kuoron ensimmäiseksi johtajaksi saatiin Mika Siekkinen, ja jo helmikuussa 1997 Cantarelli voitti Viihdekuoroliiton järjestämän, Helismaan tuotantoon perustuvan valtakunnallisen viihdekuorokilpailun.
Sittemmin kuoronjohtajina ovat toiminet musiikin ammattilainen Masi Luoma ja Tuija "Gilda" Lehtonen.
Kuoron taiteellinen johtaja on tällä hetkellä Hanne-Leena Sepponen.
Ohjelmisto.
Cantarellin ohjelmisto on viihteellistä, pianolla säestettyä tai ilman säestystä esitettävää musiikkia. Ohjelmistossa on iskelmiä, musikaalisävelmiä, pop-musiikkia ja swing-sävytteistä amerikkalaista tanssimusiikkia ikivihreistä nykypoppiin. Sovitukset ovat pääasiassa Mika Siekkisen ja Masi Luoman. 
Esiintymiset.
Kuoro konsertoi aktiivisesti Tampereella ja lähiympäristössä. Lisäksi vierailuja on tehty Latviaan, Liettuaan, Brysseliin, Belgiaan, Espanjaan ja Saksaan. Lauluin on tervehditty konserttien lisäksi hääpareja, ylioppilaita, eläkkeelle lähtijöitä, yrityksiä merkkipäivänään ja onpa saatettu joku viimeiselle matkalleenkin.
Litiumfluoridi

Litiumfluoridi (LiF) on litium- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Litiumfluoridia käytetään muun muassa metallurgiassa ja optisissa sovelluksissa.
Valmistus.
Litiumfluoridia valmistetaan käsittelemällä litiumhydroksidin tai litiumkarbonaatin vesiliuoksia vetyfluoridin vesiliuoksella.
LiOH + HF → LiF + H2O
Li2CO3 + 2 HF → 2 LiF + CO2 + H2O
Käyttö.
Litiumfluoridia käytetään lasin ja emalien valmistuksessa, fluksina hitsattaessa ja juotettaessa alumiinia, rakettien polttoaineissa ja aurinkoenergian talteenotossa.
Litiumfluoridin transmittanssi on UV-säteilyn alueella suurempi kuin millään muulla aineella. Tämän vuoksi yhdistettä käytetään UV-optiikan sovelluksissa. Lisäksi litiumfluoridia käytetään termoluminisenssidosimetreissä.
Myrkyllisyys.
Litiumfluoridi on ärsyttävä yhdiste ja haitallista hengitettynä tai joutuessaan kosketuksiin ihon kanssa. Myrkyllisyys johtuu pääasiassa fluoridi-ionista, joka voi aiheuttaa vakavia palovammoja iholle joutuessaan. Hengitettynä aine aiheuttaa hengenahdistusta ja yskää. Pienet pitoisuudet eivät ole erityisen myrkyllisiä johtuen litiumfluoridin niukkaliukoisuudesta veteen.
Roine Bertel

Roine Tellervo Bertel (o.s. "Päivärinta", ent. "Swan", 17. huhtikuuta 1886 Jyväskylä – 3. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Holbon

Holbon () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Šilkan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Šilkajoen varrella 15 kilometriä Šilkan kaupungista itään. Taajaman kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1800-luvun alussa perustetusta postiasemasta. Vuonna 1887 sen läheltä löydettiin kivihiiliesiintymä, jota hyödynnettiin rautatien tarpeisiin. Vuosina 1931–1933 rakennettiin sähkövoimala. Vuonna 1938 Holbonista tuli kaupunkimainen taajama. 1960-luvun alussa perustettiin sähköverkkoyhtiö, joka oli taajaman tärkein työnantaja.
Nykyään Holbonissa toimii "Tšitaenergon" sähköverkkolaitos ja maatalousyritys. Taajamassa on keskikoulu, kulttuuritalo ja sairaala.
Ksenjevka

Ksenjevka () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Mogotšan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tšernyi Urjum, Itaka ja Berezovka -jokien yhtymäkohdassa 108 kilometriä Mogotšasta länteen. Taajaman kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 3 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1863 löydetyn kultaesiintymän yhteyteen. Vuonna 1939 Ksenjevkasta tuli kaupunkimainen taajama. Tärkeimmät työnantajat ovat kultakaivos, metsäteollisuuspiiri ja rautatieliikenne. Taajamassa on keskikoulu, lastentarha ja ensiapuasema.
Luettelo vapaaottelun painoluokista

Tämä on luettelo vapaaottelussa käytetyistä painoluokista.
Vapaaottelun yhdistetyt säännöt.
Yhdysvalloissa vapaaottelutapahtumia valvovat osavaltioiden urheilukomissiot. Kaikki komissiot soveltavat samoja "yhdistettyjä vapaaottelun sääntöjä" (), jotka Kalifornian komissio muotoili vuonna 2000 ja New Jerseyn komissio otti ensimmäisenä käyttöön 2001. Säännöt määrittelevät yhdeksän painoluokan maksimipainot. Superraskaalle sarjalle määritellään alapaino, 265 paunaa eli 120,2 kiloa.
Yhdistettyjen sääntöjen mukainen, paunoihin perustuva painoluokitus on yleinen kaikkialla maailmassa. Sitä noudattavat mm. Ultimate Fighting Championship ja Strikeforce. Suomessa sitä sovelletaan, lähimpään täyteen kiloon muokattuna, Suomen Vapaaotteluliiton alla oteltavissa tapahtumissa.
Shooto.
Japanilainen Shooto-organisaatio perustettiin vuonna 1985. Koska Japanissa ei ole kamppailulajeja valvovia viranomaisia eikä vapaaottelun yhdistettyjä sääntöjä ollut vielä kehitetty Yhdysvalloissa, organisaatiolla oli vapaat kädet määritellä omat painoluokkansa. 
Suomessa Shooto Finland soveltaa tätä painoluokkajakoa.
Strikeforcen naistensarja.
Vapaaottelun yhdistetyt säännöt eivät ole määritelleet naisottelijoiden painoluokkia. Suurin naisten otteluita järjestävä organisaatio, Strikeforce, on luonut oman järjestelmänsä.
Keltakurkkurosella

Keltakurkkurosella ("Platycercus icterotis") on pohjoisaustralialainen kaija.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 26 cm ja paino 45–80 g. Sukupuolet ovat erivärisiä. Koiraan pää ja vatsapuoli ovat punaiset, posket keltaiset, selkä keltaisen ja mustan kirjava, yläperä ja pyrstö vihreät, ja siivillä sekä pyrstön alapinnalla on violettia. Naaraan pää ja kurkku ovat vihertävät ja se on muutenkin koirasta himmeämpi. Nokka on harmaa, iiris tummanruskea ja koivet ruskehtavan harmaat. Nuori lintu muistuttaa naarasta mutta siltä puuttuvat keltaiset poskilaikut.
Esiintyminen.
Keltakurkkurosella elää Australian lounaisosassa. Heinrich Kuhl kuvaili lajin holotyypin Albanysta Lounais-Australiasta. Siitä tunnetaan kaksi alalajia, rannikon "icterotis" ja sisämaan "xanthogenys". Populaation koko on noin 100 000 yksilöä.
Elinympäristö.
Keltakurkkurosellat asuvat metsien reunoissa, jokien ja teiden varsien metsiköissä ja savanneilla. Ne karttavat sulkeutuneita metsiä.
Lisääntyminen.
Pesä on tavallisesti eukalyptuksen kolossa tai onkalossa. Naaras munii kolmesta seitsemään munaa, tavallisesti viisi, joita se hautoo noin 25 päivää. Poikaset jättävät pesän noin viisiviikkoisina ja pysyttelevät vanhempiensa seurassa vielä useita viikkoja. Aikuisen puvun nuori lintu saa runsaan vuoden ikäisenä.
Ravinto.
Lajin ruokavalio koostuu siemenistä, marjoista, hedelmistä, kukista sekä hyönteisistä ja niiden toukista.
Lemmikkinä.
Suomessa keltarosella on harvinainen lemmikki.
Keltarosellan hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa tai useamman neliön lentohäkin.
Laji kuuluu CITES II/B-liitteeseen, jonka vuoksi lajilla kauppaa käytäessä on yksilöllä oltava vähintään lintuun liitettävä alkuperätodistus. Myös lajia pesittäessä on molemmilla vanhemmilla oltava alkuperätodistukset.
Kljutševski

Kljutševski () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Mogotšan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Amazarin harjanteen kaakkoisrinteillä 40 kilometriä Mogotšasta lounaaseen. Asukkaita on 1 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt Šilkan sivujoen Želtugan kultaesiintymien yhteyteen. Vuonna 1950 Kljutševski sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Vuosina 1947–1948 ja 1950–1953 kaivoksen yhteydessä toimi Gulag-järjestelmään kuulunut Kljutševskin vankileiri.
Tärkein elinkeino on kullankaivuu. Taajamassa on keskikoulu, kerhotalo ja sairaala.
Kokui

Kokui () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Sretenskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Šilka-joen varrella 12 kilometriä Sretenskistä länteen. Taajaman kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 8 300 henkeä (vuonna 2009).
Nertšan hopeasulattamon talonpojat perustivat paikkakunnan 1700-luvun alussa. Vuodesta 1851 lähtien se kuului Taka-Baikalian kasakkajoukkojen alaisuuteen. Asukkaat harjoittivat lähinnä maanviljelyä. 1800-luvun lopussa rakennettiin rautatie. Vuonna 1938 Kokui sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Nykyään suurin työnantaja on Kokuissa sijaitseva Sretenskin telakka. Taajamassa on kaksi keskikoulua, ammattikoulu, kerhotalo, kirjasto, kotiseutumuseo ja piirisairaala.
Vukašin Brajić

Vukašin Brajić (s. 9. helmikuuta 1984 Sanski Most, Jugoslavia) on bosniahertsegovinalainen pop-rock-laulaja. Hänet valittiin edustamaan maataan Oslossa järjestettävään Eurovision laulukilpailuun 2010. Hän osallistui kilpailuun kappaleella "Thunder and Lightning (kappale)". Finaalissa hän oli seitsemästoista.
Aiheesta muualla.
Brajićin kotisivut
Elin Munsterhjelm

Elin Vega Munsterhjelm (3. elokuuta 1880 Varkaus – 20. kesäkuuta 1964 Turku) oli suomalainen opettaja ja lastenkirjailija, joka julkaisi kirjoja myös nimillä "Elin Munsterhjelm-Harva" ja "Elin Munsterhjelm-Holmberg".
Elin Munsterhjelmin vanhemmat olivat Tampereen pellavatehtaan konepajan johtaja, insinööri Carl Richard Munsterhjelm ja Hilda Cecilia Heerman. Elin Munsterhjelm toimi Hangon suomalaisen yhteiskoulun rehtorina 1906–1915 ja myöhemmin Helsingissä Suomalaisen tyttökoulun luonnonhistorian ja maantieteen opettajana. Hän oli naimisissa vuodesta 1914 sosiologian professori Uno Harvan (sukunimi vuoteen 1927 Holmberg) kanssa. Heidän poikansa oli Helsingin puhelinyhdistyksen toimitusjohtajana 1970–1987 toiminut vuorineuvos Martti Harva (1920–2010). 
Teoksia.
Nimellä "Elin Munsterhjelm":
Nimellä "Elin Munsterhjelm-Holmberg"
Nimellä "Elin Munsterhjelm-Harva":
Antawn Jamison

Antawn Cortez Jamison (s. 12. kesäkuuta 1976 Shreveport, Louisiana) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ura.
Toronto Raptors varasi Jamisonin NBA:han neljännellä varausvuorolla. Toronto kauppasi hänet kuitenkin heti Golden State Warriorsiin vaihdossa Vince Carteriin. Jamison aloitti NBA-uransa Golden Statessa kaudella 1998–1999. Hän edusti Golden Statea yhteensä viiden kauden ajan. NBA-kaudella 2000–2001 Jamison teki peräkkäisissä otteluissa yli 50 pistettä. Edellisen kerran samaan oli yltänyt Michael Jordan kaudella 1986–1987. Jamison pelasi kausien 2000–2003 aikana kaikissa Golden Staten otteluissa.
Dallas Mavericks.
Kauden 2002–2003 jälkeen Jamison siirtyi yhdeksän pelaajan suurkaupassa Dallas Mavericksiin. Jamisonin ohella Dallasiin kaupattiin Danny Fortson, Chris Mills ja Jiri Welsch. Golden State sai vaihdossa Nick Van Exelin, Evan Eschmeyerin, Avery Johnsonin, Popeye Jonesin ja Antoine Rigaudeaun. Dallasissa Jamison oli kaudella 2003–2004 vain kahdesti aloituskokoonpanossa, kun Golden Statessa hän oli aloittanut jokaisen pelin kolmen kauden ajan. Dallasissa Jamison pelasi ensimmäiset pudotuspeliottelunsa. Kauden jälkeen hänet palkittiin NBA:n parhaana vaihtopelaajana NBA Sixth Man of the Year Awardilla.
Washington Wizards.
Washington Wizards hankki Jamisonin joukkueeseensa kaudeksi 2004–2005. Washington antoi Dallasille kaupassa Jerry Stackhousen, Christian Laettner ja aiemmin samana päivänä Devin Harrisin. Ensimmäisellä kaudellaan Washingtonissa Jamison pääsi pelaamaan un. Kaudella 2005–2006 hän oli ainoa Washington-pelaaja, joka oli mukana joukkueensa jokaisessa ottelussa. Jamison teki kauden aikana uransa 10 000. pisteensä ja otti 4 000. levypallonsa. Jamisonin lisäksi vain 16 aktiivipelaaja oli ylittänyt molemmat rajapyykit.
Jamison valittiin toista kertaa urallaan tähdistöotteluun kaudella 2007–2008. Seuraavalla kaudella hänen pistekeskiarvonsa (22,2) oli Washingtonin paras. Pisteissä hän oli koko liigassa yhdestoista. Jamison teki kauden aikana myös uransa 15 000. pisteensä. Jamison pelasi Washingtonissa lopulta reilut viisi kautta, kunnes hänet kaupattiin helmikuussa 2010 Cleveland Cavaliersiin kolmen joukkueen kaupassa. Washington lähetti Jamisonin Clevelandiin ja Drew Goodenin Los Angeles Clippersiin. Washington sai kaupassa Al Thorntonin Clippersiltä ja Žydrūnas Ilgauskasin, sekä Emir Preldžičin pelioikeudet Cavaliersilta. Lisäksi Cleveland lähetti Sebastian Telfairin kaupassa Los Angelesiin. Jamison oli Washingtonin historian kahdeksanneksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja.
Los Angeles Lakers.
Heinäkuussa 2012 Jamison siirtyi vapaana pelaajana Los Angeles Lakersiin. Hän pelasi kauden 2012–2013 pääosin vaihtopelaajan roolissa; aloituskokoonpanossa hän oli kuudesti. Elokuussa 2013 Jamison siirtyi vapaana pelaajana Los Angeles Clippersiin.
Jamison lopetti pelaajauransa lokakuussa 2014 ja siirtyi TV-kommentaattoriksi.
Savanniparatiisikaija

Savanniparatiisikaija ("Psephotus haematonotus") on kaakkoisaustralialainen värikäs kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 27 cm ja paino 55–85 g. Sukupuolet ovat erivärisiä. Koiraan pää, alapuoli ja yläperä ovat vihreät, siivet, selkä ja pyrstö siniset, ja alaperä punainen. Naaras on yksivärisemmän oliivinvihreä ja alaperä sekä siiven alapinta ovat valkoiset. Nokka on musta (koiras) tai harmaa (naaras), iiris tummanruskea ja koivet harmaat. Nuori lintu muistuttaa aikuista, mutta on himmeämmän värinen.
Esiintyminen.
Savanniparatiisikaijat elävät Australian kaakkoisosan sisämaassa. Sen elinympäristön ala on 1,49 miljoonaa neliökilometriä ja populaation koko noin 200 000 yksilöä. John Gould kuvaili lajin holotyypin Uudesta Etelä-Walesista.
Elinympäristö.
Laji asuttaa puustoisia savanneja ja ruohostomaita sekä viljelyalueita, eikä sitä tavata yli 1 250 metrin korkeudessa merenpinnasta. 
Lisääntyminen.
Savanniparatiisikaijan pesä on tavallisesti veden äärellä kasvavan eukalyptuksen kolossa, joskus myös rakennelmissa. Naaras munii neljästä seitsemään, tavallisesti viisi munaa, joita se hautoo noin kolme viikkoa. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta lähes joka tunti. Poikaset jättävät pesän kuukauden ikäisinä ja saavat aikuispuvun sulkasadossa, joka tapahtuu noin kolme kuukautta pesästälähdön jälkeen.
Ravinto.
Savanniparatiisikaijat etsivät siemenravintonsa maasta. Parvet lentelevät maanpinnan yläpuolella kuin kahlaajaparvi lietteen yllä, välillä pysähdellen etsimään siemeniä, ja taas jatkaen matkaansa. Ne syövät myös vihreitä lehtiä, etenkin ohdakkeiden lehtiä.
Klitška

Klitška () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Priargunskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Klitškan harjanteen rinteillä 124 kilometriä Priargunskista länteen. Sen kautta kulkee Karymskojen ja Zabaikalskin väliseltä rautatieltä Priargunskiin haarautuva sivurata. Asukkaita on 2 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunnasta tuli kaupunkimainen taajama vuonna 1952. Se koostuu kahdesta erillisestä asutuksesta, jotka sijaitsevat kolmen kilometrin päässä toisistaan. Vuoteen 1994 saakka Klitškassa toimi monimetallikombinaatti ja Klitškan kaivos. Nykyään tärkein työnantaja on Garsonuin fluoriittikaivos. Taajamassa on keskikoulu, kirjasto ja sairaala.
Kalangui

Kalangui () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Olovjannajan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Turga-joen varrella 107 kilometriä Olovjannajasta itään. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1925 perustetun fluoriittikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1939 Kalangui sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Nykyään siellä toimii fluoriittikaivos ja rikastamo. Taajamassa on keskikoulu, ammattikoulu, kerhotalo ja sairaala.
Jussi-palkinnot 2010

Jussi-palkinnot 2010 vuoden 2009 elokuvista myönnettiin 31. tammikuuta 2010 Kaapelitehtaan Merikaapelihallissa. Tilaisuuden juonsi näyttelijä Maria Sid. Tilaisuus televisioitiin suorana Nelosella. Televisiointi keräsi 470 000 katsojaa.
Voittajat ja ehdokkaat.
Voittaja- ja ehdokasluettelo
Yleisön suosikkielokuvana palkittiin "Rööperi".
Oakland Museum of California

Oakland Museum of California () tai Oakland Museum on museo Oaklandissa Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Museo käsittelee taidetta, historiaa sekä Kaliforninan luonnontiedettä. Se avattiin vuonna 1969 ja sen suunnitteli Kevin Roche. Museossa on näyttelyiden lisäksi kahvio, joka tarjoaa lounasaikaan jazz-musiikkia.
23. elokuuta 2009 museo suljettiin korjaustöiden vuoksi. Museo on määrä avata uudestaan maaliskuussa 2010.
Jasnogorsk (Taka-Baikalia)

Jasnogorsk () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Olovjannajan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ononiin laskevan Turga-joen rannalla 16 kilometriä Olovjannajasta kaakkoon. Taajaman kautta kulkee Siperian rautatieltä Kiinan Manzhouliin haarautuva rata. Asukkaita on 9 000 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt 1970-luvulla Haranorin sähkövoimalan rakentamisen yhteydessä. Vuonna 1981 Jasnogorsk sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Voimalan ensimmäinen vaihe otettiin käyttöön vuonna 1995, toinen vuonna 2001 ja kolmas on rakenteilla. Taajamassa on keskikoulu, Kalanguin ammattikoulun osasto, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, piirisairaala, vanhainkoti ja kirkko.
Drūkšiai

Drūkšiai (, , ) on koillisessa Liettuassa ja osittain Valko-Venäjän Vitsebskin alueella sijaitseva järvi. Järven Liettuan puoleisella rannalla sijaitsee Ignalinan ydinvoimala. Sen viereen on suunniteltu uutta Visaginasin ydinvoimalaa.
Drūkšiai syntyi Veiksel-jääkauden aikana. Suurin syvyys järvessä on 33,3 metriä ja keskisyvyys on 7,6 metriä. Järvi on 14,3 kilometriä pitkä ja 5,3 kilometriä leveä. Pinta-alaa Drūkšiailla on 44,79 neliökilometriä, mikä tekee siitä Liettuan suurimman järven.
Järvellä on suuri biologinen monimuotoisuus: järvessä elää 25 kalalajia ja ympäristössä on tavattu 140 lintulajia.
Drovjanaja

Drovjanaja () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Uljotyn piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ingoda-joen rannalla 57 kilometriä Uljotysta koilliseen. Asukkaita on 3 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt 1800-luvun lopussa. Siellä valmistettiin puutavaraa Siperian rautatien tarpeisiin. Vuonna 1929 Drovjanaja sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Nykyään tärkein työnantaja on ruskohiilikaivos. Taajamassa on keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja sairaala.
Claverack

Claverack on kunta Yhdysvalloissa Columbian piirikunnassa New Yorkin osavaltiossa. Kunnan väkiluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 6 401. Kunnan nimi juontuu hollanninkielisistä vastineesta sanalle "apilapelto".
Claverack sijaitsee piirikunnan keskellä, Hudsonin kaupungin itäpuolella. Se on perustettu 1778, jolloin se muodostettiin Districk of Clarckista. Se on menettänyt aluettaan kahteen otteeseen, 1782 ja 1783, jolloin ensin syntyi Hillsdalen kunta ja sitten Hudson.
Arbagar

Arbagar () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Šilkan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 25 kilometriä Šilkasta koilliseen. Asukkaita on 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt kivihiilikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1951 se sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Kaivos suljettiin vuonna 1972. Sen paikalle perustetut tuotantolaitokset lopettivat toimintansa 1990-luvun alussa. Työikäinen väestö on pääosin muuttanut pois Arbagarista.
Žireken

Žireken () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Tšernyševskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kuengaan laskevan Aleur-joen laaksossa 44 kilometriä (rautateitse) Tšernyševskistä koilliseen. Taajaman kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 4 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1954 löydetyn molybdeeniesiintymän yhteyteen. Vuonna 1972 siitä tuli kaupunkimainen taajama. Žirekenissä toimii molybdeenikaivos ja rikastamo. Taajamassa on keskikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja sairaala.
GeForce 100 -sarja

GeForce 100 -sarja on Nvidian kymmenennen sukupolven grafiikkasuoritinsarja. Sarjan ensimmäiset ohjaimet julkaistiin tammikuussa 2009, joista useat olivat GeForce 300 -sarjan tapaan vain uudelleenbrändättyjä vanhempien sarjojen näytönohjaimia. Sarjan näytönohjaimia myytiin vain OEM-valmistajille.
Ohjainten yhtenevyydet Nvidian muihin sarjoihin.
GeForce 100 -sarja koostui viidestä eri kortista, jotka tunnettiin nimillä G100, GT120, GT130, GT140 ja GTS150. GT120 pohjautui 9-sarjan 9500 GT-korttiin, mutta siinä oli parannellut termiset ominaisuudet. GT130 pohjautui 9-sarjan 9600 GSO -korttiin (joka oli uudelleenbrändätty 8-sarjan 8800 GS). GT140 oli yksinkertaisesti vain uudelleennimetty 9-sarjan 9600 GT -ohjain, GTS150 ollessa OEM-versio pienillä muutoksilla GeForce 200 -sarjan GTS250-kortista. 9-sarjan kortteihin pohjautuivat myös G100, GT120 ja GT130, mutta niissä oli uusi piirilevyn asettelu ja kellotaajuudet 9-sarjan vastikkeisiinsa nähden.
Hainaninuunilintu

Hainaninuunilintu ("Seicercus hainanus") on Hainanin saaren vuorilla Kiinassa elävä uunilintu. Se nimettiin vasta vuonna 1993. Sen pituus on 10–11 senttimetriä ja se on väritykseltään kellanvihreä. Populaation koko on 1 500–7 000 yksilöä ja elinympäristön ala 13 400 neliökilometriä.
Urban Olsson

Urban Olsson on ruotsalainen lintutieteilijä.
Olsson työskentelee Göteborgin yliopiston systematiikan ja biodiversiteetin lehtorina. Olsson on kirjoittanut suuren joukon artikkeleita lintujen fylogenetiikasta. 
Hän oli nimeämässä tieteelle uutta lintulajia hainaninuunilintua 1993 sekä 17 muuta lajia tai lajiryhmää.
Tempe (järvi)

Tempe () on Indonesiassa Etelä-Sulawesin provinssissa sijaitseva järvi. Järven pinta-ala on 350 neliökilometriä ja sen suurin syvyys on viisi metriä.
Järvi tunnetaan etenkin siinä olevasta kelluvasta kylästä. Vuorten ja kosteikkojen ympäröimällä järvellä on myös monipuolinen linnusto.
Yhdysvaltain vuoden 2000 väestönlaskenta

Yhdysvaltain vuoden 2000 väestönlaskenta oli Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston suorittama väestönlaskenta Yhdysvaltain asukkaista.
Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan Yhdysvalloissa oli asukkaita 281 421 906. Määrä oli 13,2 % suurempi kuin vuonna 1990, jolloin asukkaita oli 248 709 873.
Tulokset.
Muutokset asukasluvuissa.
1990–2000 välisenä aikana Itä-Yhdysvaltojen asukasluku kasvoi 14 790 890 asukkaalla ja Länsi-Yhdysvaltojen taas 10 411 850 asukkaalla. Koillis-Yhdysvaltojen väkiluku kasvoi 2 785 149 asukkaalla, kun keskilännellä kasvua oli 4 724 144 asukasta. Census Bureaun laskema Yhdysvaltain väestön pääpiste () oli Missourin osavaltiossa Phelpsin piirikunnassa.
Muutokset edustajainhuoneessa.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen edustajien määrä osavaltioittain määritellään osavaltioiden asukaslukujen mukaan. Kartassa näkyvät vuoden 2000 väestönlaskennan aiheuttamat muutokset edustajainhuoneen paikoissa.
Liettuan järvet

Liettuassa on yhteensä 2830 yli 0,5 hehtaarin kokoista järveä on ja ne peittävät yhteensä 880 neliökilometrin alueen. Järvistä suurin on 44,79 neliökilometrin laajuinen Druksiai.
Suurin osa järvistä muodostui Veiksel-jääkauden lopulla jäätikön peräännyttyä.
Dysnai

Dysnai on Liettuan koillisosassa, Ignalinan ja Visaginasin kaupunkien välisellä alueella sijaitseva järvi. Se on Liettuan toiseksi suurin järvi. Järvi on melko matala: syvimmillään 6,0 metriä ja keskimäärin 3 metriä. Dūkštasin kaupunki sijaitsee noin kolmen kilometriä järvestä pohjoiseen.
Ilkka Marttila

Ilkka Marttila (s. 15. syyskuuta 1956) on suomalainen jalkapallovalmentaja, valmentajakouluttaja ja entinen pelaaja. Marttila valmentaa tällä hetkellä Oulu Nice Socceria, joka pelaa Naisten liigassa. Kaudella 2008 hän valmensi Suomen Ykkösessä pelannuta PS Kemiä. Marttila valittiin vuonna 2008 Ykkösen herrasmiesvalmentajaksi sekä vuoden jalkapallovalmentajaksi Pohjois-Suomessa.
Marttilan kasvattajaseura on OLS, josta hän edelleen siirtyi Ruotsiin Luleå SK:hon ja takaisin Ouluun OTP:hen. Pääosan urastaan Marttila pelasi ruotsalaisessa IFK Luleåssa ja vielä kauden 1987 Boden BK:ssa, jonka jälkeen hän siirtyi valmennustehtäviin.
Tämän hetkinen asuinpaikka on Oulu, jossa hän on työskennellyt kahvimyynnin parissa. Hänellä on myös oma yritys, Liikunta- ja valmennuspalvelut Top Form. Ilkka on myös FISAF Personal Trainer. Hän on toiminut vuodesta 2003 alkaen Palloliiton liittokouluttajana Pohjois-Suomen alueella. 
Marttila on mukana kunnallispolitiikassa ja vuosina 2005–2013 hän on Oulun kaupungin liikelaitoksen Oulun Serviisin johtokunnassa.Vuosina 2005–2009 hän oli Oulun liikuntalautakunnan varajäsenenä ja 2010–2013 Oulun kaupungin Liikelaitosten johtokunnan varajäsenenä.
Rotary-toiminta on lähellä Ilkka Marttilan sydäntä. Hän on Oulussa Tuiran RK:n jäsen ja vuoden 2010–2011 klubin presidentti. Rotary-piirin 1400 aluekuvernöörinä hän toimii vuodet 2011–2014.
Johann Natterer

Johann Natterer (9. marraskuuta 1787 Laxenburg – 17. kesäkuuta 1843 Wien) oli itävaltalainen tutkimusmatkailija ja eläintieteilijä.
Johann Nattererin vanhemmat olivat eläintieteilijä Joseph Natterer ja Maria Anna Theresia Schober.
Natterer osallistui eläintieteilijänä keisari Frans I:n kustantamalle tutkimusmatkalle Brasiliaan vuonna 1817. Natterer jäi Etelä-Amerikkaan 18 vuodeksi ja palasi Wieniin 1835 mukanaan suuri kokoelma näytteitä, muun muassa 12 293 lintua. Natterer ei koskaan julkaissut matkansa tuloksia ja hänen päiväkirjansa ja muistivihkonsa tuhoutuivat tulipalossa 1848. 60 000 näytteen hyönteiskokoelma säästyi palolta.
Nattererin ja Alfred Malherben nimeämät uudet lintulajit olivat kastanjatöyhtötikka ("Celeus grammicus") ja suomurintatikka ("Piculus leucolaemus").