Theodor Baltschewsky

Karl Theodor Baltschewsky, sukunimi esiintyy myös muodossa "Baltscheffsky" tai "Baltscheffskij" (15. maaliskuuta 1865 Valkeasaari – 29. tammikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen pikaluistelija.
Urheilu-ura.
Baltschewskyn kilpailu-ura alkoi 1884 hänen voittaessaan palokunnan kilpailut, jossa lajeina olivat ammunta, puolentoista mailin juoksu täydessä palomiesvarustuksessa sekä painonnosto. Hän otti osaa ensimmäiseen luistelukilpailuunsa, Helsingin Pohjoissatamassa pidettyyn Helsingfors Skridskoklubbin pikaluistelukilpailuun vuonna 1885. Hän kilpaili tällöin mailin matkalla tullen kolmanneksi. Kilpailun voitti palopäällikkö Gösta Wasenius. Baltschewskystä kehittyi sitten etevä pikaluistelija, joka alkoi voittaa kilpailun toisensa jälkeen ja saada kuuluisuutta. Vuonna 1889 Fredrik Liljeberg haastoi Baltschewskyn kilpailemaan kestävyysluistelussa 10 Englannin mailin, toisin sanoen. 16,090 metrin matkalla. Heidän oli luisteltava 40 ratakierrosta Pohjoissatamassa. Baltschewsky voitti kilpailun ajalla 34.27, joka oli erinomainen senaikaisilla hollantilaisilla puuluistimilla saavutetuksi.
Samana vuonna 1889 Baltschewsky ensimmäisenä suomalaisena pikaluistelijana kilpaili ulkomailla, Tukholmassa. Siellä norjalaiset uudenaikaisempine luistimineen voittivat kuitenkin kaikki parhaat palkinnot, mutta Baltschewsky pääsi kuitenkin 10,000 metrillä kolmanneksi. Hän kilpaili myös Pietarissa ja Moskovassa ja voitti Pietarissa 1905 pidetyssä seniorien kilpailussa ensimäisen palkinnon. Vuonna 1905 hän vastaanotti Helsingin, Pietarin ja Moskovan luisteluseuroilta arvokkaita kunnialahjoja. Sen jälkeen kun Baltschewsky lopetti kilpauransa luistelijana hän otti vielä osaa menestyksellä ikämieskilpailuihin, muun muassa Kristianiassa (nykyinen Oslo) 1912, Tukholmassa 1918 ja Helsingissä 1920. Viimeisen kilpailunsa Baltschewsky luisteli 68-vuotiaana talvella 1933, kun Norja—Suomi luistelumaaottelun väliajalla Liljeberg ja Baltschewsky luistelivat 4 ratakierrosta yleisön osoittaessa voimakkaasti suosiotaan. Baltschewsky sai Suomen Luisteluliiton hopeisen ansiomerkin vuonna 1955.
Luistelun lisäksi Baltschewsky harrasti uintia, juoksua, pyöräilyä, purjehdusta, melontaa ja soutua. Vuonna 1886 Baltschewsky suoritti uimamaisteritutkinnon ja voitti palokuntalaisten kaksiottelun, johon kuuluivat lajeina pikajuoksu ja painonnosto. Vapaapalokuntalaisen oli tuolloin juostava palopaikalle, ja tämän vuoksi juoksu oli asiaankuuluva urheilulaji. Painonnostoa palokuntalaiset harjoittelivat taas tikapuiden nostoa varten.
Vuonna 1885 keisari Aleksanteri III:n vieraillessa Helsingissä järjestettiin täällä keisarillinen souturegatta. Ruotsalaiset ammattisoutajat, Vihströmin veljekset, perustivat regattaa varten kaksi venekuntaa, akateemikkojen ja liikeapulaisten venekunnat. Helsingfors Roddklubbiin kuulunut Baltschewsky souti liikeapulaisten venekunnassa ja tämä venekunta voitti keisarillisen regatan. Pyöräilyn puolella Baltschewsky osallistui vuonna 1893 Kaisaniemessä pidettyyn 100 kilometrin kilpailuun, jonka järjestäjänä oli Baltschewskyn edustama "The Premier Cycle Company". Hän osallistui menestyksellä polkupyörillä ajettuihin estekilpailuihin ja oli Suomen ensimmäisiä tandemkilpapyöräilijöitä. Vuonna 1901 pidettiin Eläintarhan silloisella pyöräilyvelodromilla suuret pyöräilykilpailut. Kilpailuiden ohjelmaan kuului myös estepyöräily ja tämän voitti Baltschewsky. Vuonna 1904 järjestettiin Isossa Mjölössä jänistenmetsästyskilpailu siitä kuka sai kahdessa tunnissa ammutuksi eniten jäniksiä. Baltschewsky voitti myös tämän kilpailun ja hän oli Suomen urheilumme varhaishistorian edustavimpia henkilöitä.
Baltschewsky sai pronssimitalin 10 mailin pikaluistelussa avoimissa Ruotsin mestaruuskilpailuissa 1889, hopeamitalin pikaluistelun Venäjän mestaruuskilpailuissa 1890 sekä pronssimitalit 500 metrin ja 1500 metrin pikaluistelun Suomen mestaruuskilpailuissa 1914.
Muuta.
Baltschewskyn vanhemmat olivat hotellinpitäjä Julius Rafael Baltscheffskij ja Wilhelmine Ernestine Franz-Klaus. Baltschewskyn isä oli liettualainen tilanomistaja, joka joutui poliittisista syistä lähtemään kotimaastaan. Perhe tuli Helsinkiin Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Adlerbergin kanssa ja isä oli Adlerbergin palveluksessa muutamia vuosia ennen kuin hän ryhtyi isännöimään "Hotel de Poste"-nimistä majataloa Rautatientorin varrella. Baltschewsky kävi toisen luokan Helsingin ruotsalaisessa reaalilyseossa 1881–1882 ja suoritti lisäksi kauppaopintoja.
Baltschewsky oli ammatiltaan konttoristi ja myöhemmin hän toimi tarkastajana ja kauppiaana. Hän meni 1884 G. F. Stockmannin liikkeen palvelukseen ja oli siellä harjoittelijana ja kirjanpitäjänä vuoteen 1895 saakka ja vuodesta 1897 liikkeen tarkastajana, jossa tehtävässä hän oli vielä 1930-luvulla. Baltschewsky piti vuodesta 1893 Unioninkadulla "Nya Jernhandeln"-nimistä liikettä, joka toimi vuodesta 1895 alkaen nimellä "Th. Baltscheffskij Sport-, Frimärks &amp; Pappershandel". Liikkeessä myytiin muun muassa polkupyöriä, suksia ja luistimia urheilijoille sekä muitakin tuotteita kuten hajuvesiä, saippuoita ja kukkakortteja. Vuonna 1896 liike siirtyi Mikonkadulle ja alkoi myydä myös kalastusvälineitä. Baltschewsky sai taloustirehtöörin arvonimen.
Urheilun ulkopuolella Baltschewsky oli mukana Helsingin vapaaehtoisessa palokunnassa, harrasti kuorolaulua ja kuului Frihetsbröderna-kuoroon sen puheenjohtajana ja kunniajäsenenä ja Emanuelinkirkon laulukuoroon. Muihin harrastuksiin kuului mehiläisten hoito ja hän perusti mehiläishoitoyhdistyksiä. Baltschewsky oli Kauniaisten lastenkodin hallituksen jäsen ja Herttoniemen sähköosuuskunnan puheenjohtaja. Hän asui 1930-luvulla Herttoniemessä.
Theodor Baltschewsky oli naimisissa 1890–1953 kauppias Sally Johanna Enrothin (1869–1953) kanssa. Heidä lapsistaan tunnetuin oli oopperalaulaja Sigrid Carla Koreneff os. Baltschewsky (1893–1935).