tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lasse Jortikka

Lasse Toivo "Late" Jortikka on kuvitteellinen hahmo Yle TV2:n tuottamassa "Maalaiskomedia"-televisiosarjassa. Häntä kutsutaan useimmiten Lateksi. Hahmo tulee sarjaan sen toisella tuotantokaudella "Peräkamaripojat" ja jatkaa seuraavilla kausilla "Mooseksen perintö" ja "Turvetta ja timantteja".
Late on kauppiaspariskunta Hillevi ja Toivo Jortikan poika ja ainoa jälkeläinen. Hän on yksi neljästä peräkamaripojasta tuotantokaudella "Peräkamaripojat". Muut ovat Oskari Fräntilä, Valdemar "Valtsu" Åkerlund ja Ilmari Piiparinen.
Naisenpuutteessa elävä Late yrittää itsemurhaa, mutta epäonnistuu, kun palkki johon hän solmii hirttoköyttä ei kestä hänen painoaan. Late luopuu aikeestaan ja päättää perustaa kauppa-autoyrityksen. Kauppa-autosta tulee hänen vanhempiensa kyläkaupan sivuliike. Auto on tosin käytetty ja vaatii perusteellisen korjauksen. Samaan aikaan Late etsii naiskumppania lehti-ilmoituksella, joka on hänen kaverinsa Fräntilän Oskarin mielestä huonosti muotoiltu, sillä siinä haetaan kumppanin ohella työntekijää Laten kauppa-autoon.
Paula eli Paukku vastaa Laten ilmoitukseen, ainoana hakijana. Hän on ollut jo 15-vuotiaasta maankiertäjä eikä Kuusniemi ole hänelle ennestään tuttu. Late on jossain määrin mammanpoika, joka elää äitinsä valvonnan alla. Tämä ei hyväksy myymäläautoa kauppansa sivuliikkeeksi, mutta Late ja Paukku saavat kuin saavatkin auton kannattamaan. Lopulta se osoittautuu niin kannattavaksi, että pääliike menee konkurssiin.
Late ja Paukku ihastuvat toisiinsa ensisilmäyksellä. He tapaavat toisensa ensimmäisen kerran Jortikan myymälän takapihalla, minkä jälkeen heidät esitetään sarjassa enimmäkseen parina, usein samassa kuvassa keskenään. Heidän suhteestaan muodostuu mutkaton ja huoleton. He jakavat saman kaksimielisyyksiin perustuvan huumorintajun ja rennon elämänasenteen. Vaikka pariskunta on seksuaalisesti aktiivinen, Paukku ei tule vuosienkaan vieriessä raskaaksi, mikä varjostaa Laten ja Paukun elämää.
Late on yritteliäs. Kun kauppa-auto simahtaa lopullisesti, hän perustaa Paukun kanssa tanssilava Kesä-Hillevin. Hän toimii myös Kuusniemen seurakunnan suntiona.
Laten ensimmäinen tulkitsija on Panu Vauhkonen. Sittemmin Latea on näytelty kesäteatterien "Maalaiskomedia"-tuotannoissa, muun muassa Pyynikillä ja Jämsässä.
Oravaisten työväentalo

Oravaisten työväentalo oli Vöyrin kunnassa entisen Oravaisten kunnan alueella sijainnut työväentalo. Talo sijaitsi Oravaisten tehtaan alueella.
Historiaa.
Oravaisten työväentalo rakennettiin talkoilla vuonna 1922. Varat talon rakentamiseen oli saatu keräyksin ja huvitoiminnan tuotoilla. Työväentalon pinta-ala oli 140 m², ja se sijaitsi 5 000 m²:n tontilla. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, keittiö ja eteinen. Oravaisten työväenyhdistyksen toiminta lakkautettiin vuonna 1934, ja talo myytiin pakkohuutokaupalla Oravaisten Verkatehtaalle. Taloa käytettiin muun muassa elokuvateatterina. Oravais Folkdemokratiska förening sai talon takaisin vuonna 1948. Talo oli vuokrattuna Voimistelu- ja urheiluseura Gnistanille 1980-luvun alussa.
Jyrki Tuulari

Jyrki Tuulari (s. 6. toukokuuta 1959 Lapua) on suomalainen psykologi ja kirjailija, joka voitti vuonna 1987 ensi kertaa järjestetyn, esikoiskäsikirjoituksille tarkoitetun WSOY:n Mika Waltari -kilpailun teoksellaan "Musta".
Etelä-Pohjanmaan Lapualta kotoisin oleva Tuulari opiskeli psykologiaa Jyväskylän yliopistossa, josta hän valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1985. Sen jälkeen hän on kouluttautunut ylemmän erityistason kognitiiviseksi psykoterapeutiksi vuonna 2007. 1990-luvulla Tuulari toimi Vaasan läänin läänintaiteilijana.
Tuulari on kirjoittanut myös kirjallisuusarvosteluja, kuunnelmia, näytelmiä ja romaanidramatisointeja sekä laatinut ja suomentanut psykoterapia-alan tietokirjoja.
Oininki

Oininki on erittäin matala järvi varsinainen Saimaan Äitsaarella Ruokolahden länsiosassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä ja keskisyvyys alle metrin. Etäisyys Lappeenrannasta on 36 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Oiningin ulottuvuus etelästä pohjoiseen on kolme kilometriä. Järven eteläosan muodostaa Haudanselkä ja pohjoisosan Maikonlahdenselkä. Selkävesiä erottaa Suurisaari ja Paavonsaari, joka nimestään huolimatta on niemimaa. Rantaviivaltaan varsin mutkaisella järvellä on useita lahtia. Aivan etelässä sijaitsee Jurkkalahti, lännessä Angaslahti ja idässä Kotilahti. Oiningin rantaviiva on paikka paikoin epämääräinen. Vain noin kaksi hehtaaria järvestä on vähintään kolme metriä syvä. Syvin alue sijaitsee keskellä Haudanselkää.
Oiningin saariluku on yhdeksäntoista. Saarista kaksi on alle aarin laajuisia luotoja, kuusitoista saarta on yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Suurisaari järven keskiosassa on pinta-alaltaan yli kymmenen hehtaaria. Oiningin rannat ovat pääosin metsää, monien lahtien rannat ovat soistuneet. Järven koillispuolella sijaitsee Lempiälän kylä ja eteläpuolella Kurjalan kylä.
Oiningin luusua sijaitsee järven lounaisosan Jokilahden perukassa, josta alkaa länteen virtaava Suuroja. Lasku-uoma kulkee Lääväsuon ja Mäkräsuon halki ja päätyy Saimaan Mäkrälahteen.
Oiningin vesitilavuus on 2 548 000 kuutiometriä. Lähes neljä viidesosaa järven vesimäärästä on enintään metrin syvyydessä.
Oininki (04.112.1.036) kuuluu Ala-Saimaan lähialueeseen (04.112), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen jakovaihe on Suur-Saimaan alue (04.1). Ala-Saimaan lähialueella on 612 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Saimaan jälkeen laajimmat ovat Paljavesi, Oininki ja Niinivesi.
Villalan työväentalo

Villalan työväentalo oli Villalan kyläkeskuksessa Kesälahdella nykyisessä Kiteen kunnassa sijainnut työväentalo. Talon nykyisestä tilanteesta ei ole tietoa.
Historiaa.
Villalan työväentalo rakennettiin talkoilla vuonna 1939. Talon rakentaminen rahoitettiin yksityisillä lainoilla. Työväentalon pinta-ala oli 170 m², ja se sijaitsi 3 000 m²:n tontilla. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, keittiö, eteinen ja asunto yläkerrassa. Talo ei ole ollut kunnallistekniikan piirissä. Taloa lämmitettiin aluksi puu-uuneilla, jotka korvattiin kuumailmakehittimellä.
Talo on ollut pääasiassa yhdistyksen omassa käytössä, ja siellä on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa ja juhlia. 1980-luvulla tiloissa toimi myös kansalaisopisto.
Jouhtjärvi (Ruokolahti, eteläinen)

Jouhtjärvi on mäkisen metsämaan ympäröimä sokkeloinen järvi Ruokolahden keskustan koillispuolella Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannasta on 47 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Jouhtjärvi muodostuu lähinnä salmista ja lahdista. Etäisyys järven kaakkoiskulmalta luoteiskulmaan on 2,9 kilometriä. Järven eteläista ja pohjoista osaa erottaa Jouhtjärvenniemi ja yhdistää niemen itäpuolinen puolisen kilometriä pitkä Jouhtjärvensalmi. Järven pohjoinen osa jakautuu useisiin lahtiin (Kurikkalahti, Sourlahti, Matalalahti, Peltlahti). Noin kolmasosa Jouhtjärvestä on enintään kolme metriä syvä, niin ikään kolmasosa on kolmesta kuuteen metriä syvä ja kolmasosa vähintään kuusi metriä syvä. Syvin piste, kaksitoista metriä, sijaitsee järven eteläosassa. Myös järven luoteisosassa on lähes yhtä syviä alueita.
Jouhtjärven saariluku on kolme. Saarista yksi on alle aarin laajuinen luoto, kaksi saarta on yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Jouhtjärvenniemen korkeimmat kohdat ovat noin 125 metriä merenpinnan yläpuolella.
Jouhtjärven vesitilavuus on 5 184 000 kuutiometriä. Siitä noin miljoona kuutiometriä on vähintään kuuden metrin syvyydessä.
Jouhtjärvi (04.119.1.013) kuuluu Käringin valuma-alueeseen (04.119), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen jakovaihe on Suur-Saimaan alue (04.1). Käringin valuma-alueella on kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kärinki ja Jouhtjärvi ovat laajimmat. Kolmanneksi laajin on Pieni-Kärinki.
Ruokolahdella on toinenkin Jouhtjärvi (04.112.1.018). Se sijaitsee nelisen kilometriä Käringin valuma-alueen Jouhtjärveltä luoteeseen. Myös Äänekoskella (Jouhtjärvi (Äänekoski)) ja Viitasaarella (Jouhtjärvi (Viitasaari)) on Jouhtjärvi-niminen vakavesi.
Rautjärvi (järvi Rautjärvellä)

Rautjärvi on osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Rautjärven asemanseudun itäpuolella Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannasta on 56 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede.
Rautjärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 3,7 kilometriä. Suurimmat lahdet ovat Silmäsillanlahti kaakossa ja Taipaleenlahti lännessä. Laajin niemi on itäisen rannan nimetön niemi. Rautjärvi on matala: vain noin 17 hehtaaria sen alasta on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin alue sijaitsee järven itäosassa.
Kartan perusteella Taipaleenlahden eteläosassa Kuokkosken tuntumassa on muutama luoto. Rautjärven rannoilla on suhteellisen paljon pientaloja. Järven itäosan Viljakanlahden ja Järvenpäänlahden rannoilla ei kuitenkaan ole rakennuskantaa. Lahtien välissä on Suurivuori-niminen jyrkänne, jonka itäpuolisella Palomäellä maasto kohoaa yli 140 metriä merenpinnan yläpuolelle. Rautjärven eteläpuolitse kulkee yhdystie 3991.
Rautjärveen virtaa Hinkanoja Karssuon kautta pohjoisesta Untamojärveltä (95,9 metriä mpy). Untamojärven länsipuolella sijaitsevalta Pyöriälammelta (99,4 metriä mpy) virtaa runsaan kilometrin mittainen Jaakkimajoki Rautjärven luoteiskulmaan. Luoteesta Houkkalanlammelta (94,2 metriä mpy) virtaa Hinkkalanjoki järven luoteisrannalle. Rautjärven luusua on Kuokkoski, joka laskee Helisevänjokeen.
Rautjärven vesitilavuus on 7 235 000 kuutiometriä.
Rautjärvi (04.194.1.001) kuuluu Rautjärven lähialueeseen (04.194), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Vuoksen alue (04.19) ja ensimmäinen jakovaihe on Suur-Saimaan alue (04.1). Rautjärven lähialueella on yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Rautjärvi ja Untamojärvi ovat laajimmat.
Rautjärvi on neljänneksi laajin Rautjärven kunnan yli sadasta vakavedestä. Se on myös neljänneksi laajin Suomen kahdeksasta Rautjärvestä.
Untamojärvi

Untamojärvi on latvajärvi Rautjärven asemanseudun koillispuolella Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,2 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannasta on 59 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede.
Untamojärven ulottuvuus etelästä pohjoiseen on 1,7 kilometriä. Laajin niemimaa on itärannan Kokinniemi, jonka vastarannalla sijaitsee Haukkaniemi. Kokinniemen eteläpuolella sijaitsee Taltielahti ja pohjoispuolella Paalahti. Luoteessa järvi kapenee Pehmytlahdeksi. Lounaassa sijaitsee rantaviivaltaan epämääräinen Joenlahti. Noin kymmenesosa Untamojärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvänne sijaitsee järven luoteisosassa.
Untamojärven saariluku on kolme. Laajin saarin on Kokinniemen lounaispuolella sijaitseva Suurisaari, jonka lounaispuolella lähellä järven lounaisrantaa sijaitsee Pienisaari. Joenlahdella sijaitsee muutaman aarin laajuinen luoto. Untamojärven pohjois- ja itärannoilla on melko paljon pientaloja. Järven koillispuolella sijaitsee Paalahdensuo. Pehmytlahden rantaviivaa mukailee järven pohjoispuolitse kulkeva yhdystie 14907. Tien vieritse kulkee rautatie.
Untamojärveen virtaa useita metsäojia ja niiden myötä humuspitoista vettä. Untamojärvi laskee järven lounaiskulmasta alkavaa Hinkanojaa Karssuon kautta etelään Rautjärveen (89,7 metriä mpy). Rautjärvi laskee Helisevänjokeen.
Untamojärven vesitilavuus on 4 956 000 kuutiometriä.
Untamojärvi (04.194.1.003) kuuluu Rautjärven lähialueeseen (04.194), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Vuoksen alue (04.19) ja ensimmäinen jakovaihe on Suur-Saimaan alue (04.1). Rautjärven lähialueella on yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Rautjärvi ja Untamojärvi ovat laajimmat.
Magnus Andersen

Magnus Kristoffer Andersen (20. maaliskuuta 1916 Andøy – 11. joulukuuta 1994 Bø) oli norjalainen kalastaja ja työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1965–1973 ja toimi Norjan kalastusministerinä 1963–1965 sekä 1972.
Bortenin hallitus

Bortenin hallitus oli Norjan hallitus 12. lokakuuta 1965 – 17. maaliskuuta 1971. Se oli Keskustapuolueesta, Høyrestä, Venstrestä ja Kristillisestä kansanpuolueesta koostunut enemmistöhallitus.
Ministerit.
Pääministeri
Ulkoministeri
Valtiovarainministeri
Kirkko- ja opetusministeri
Maatalousministeri
Liikenne- ja viestintäministeri
Palkka- ja hintaministeri
Ulkomaankauppa- ja merenkulkuministeri
Oikeusministeri
Elinkeinoministeri
Sosiaaliministeri
Kalastusministeri
Kunta- ja työministeri
Perhe- ja kuluttajaministeri
Puolustusministeri
Justus Strelow

Justus Strelow (s. 30. joulukuuta 1996) on saksalainen ampumahiihtäjä.
Strelow saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa alle 22-vuotiaiden sarjassa viestissä pronssia vuonna 2017. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui nuorten MM-kilpailuissa parhaimmillaan kuudenneksi normaalimatkalla ja seitsemänneksi takaa-ajossa alle 19-vuotiaiden sarjassa vuonna 2015 sekä seitsemänneksi normaalimatkalla alle 22-vuotiaiden sarjassa vuonna 2016.
Yleisen sarjan Euroopan-mestaruuskilpailuissa Strelow on saavuttanut pariviestissä kolme mitalia. Stefanie Schererin parina hän saavutti hopeaa vuonna 2020 ja voitti kultaa vuonna 2021. Franziska Hildebrandin kanssa hän saavutti pronssia vuonna 2022. Henkilökohtaisilla matkoilla EM-kilpailuissa hän on parhaimmillaan sijoittunut viidenneksi pikamatkalla vuonna 2022 ja kuudenneksi normaalimatkalla vuonna 2021. Maailmanmestaruuskilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Oberhofissa 2023. Hän oli ensimmäisellä osuudella viestissä, jossa Saksa sijoittui viidenneksi, ja henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui 11:nneksi takaa-ajossa, 12:nneksi pikamatkalla sekä 13:nneksi normaalimatkalla ja yhteislähtökilpailussa. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti pronssia sekaviestissä ja parisekaviestissä.
Strelow kilpaili ampumahiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Östersundissa maaliskuussa 2021. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran kaudella 2022–2023 oltuaan yhdeksäs Hochfilzenin pikamatkalla, kahdeksas Ruhpoldingin yhteislähtökilpailussa ja yhdeksäs Anterselvan pikamatkalla. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Östersundin normaalimatkalla kaudella 2023–2024.
Kozak Mamai

Kozak Mamai (, myös Kasakka Mamai) on Ukrainan kansallinen henkilöitymä. Hän ei niinkään esitä ketään tiettyä kasakkaa, vaan kollektiivisesti kaikkia Ukrainan alueella vaikuttaneita kasakoita. Kozak Mamai on peräisin ukrainalaisista kansantaruista, ja hänen katsotaan olevan viisas filosofi, joka tuntee niin sotaa kuin taidettakin. Hän on samanaikaisesti sekä urhoollinen soturi että rauhallinen muusikko. Toisinaan hänen uskotaan olevan myös parantaja. Kozak Mamain nimen Mamai-osa katsotaan olevan vanha tasangoilla käytetty sana vanhemmasta toverista, joka on yhteisössään johtavassa asemassa.
Kozak Mamai on myös suosittu aihe ukrainalaisessa kuvataiteessa aina 1600-luvulta alkaen ja häntä on käytetty symboloimaan Ukrainan kasakoita. Maalauksissa hänet kuvataan usein polttamassa piippua ja soittamassa banduraa. Hänen seurassaan oleva hevonen on satuloitu ja hänen aseensa on usein asetettu puuta vasten.
Kozak Mamaille on omistettu useita muistomerkkejä ympäri Ukrainaa. Tällaisia julkisia muistomerkkejä sijaitsee mm. Kiovassa, Kryvyi Rihissä, Kramatorskissa ja Zaporižžjassa.
Vuonna 2003 sai ensi-iltansa Oles Saninin ohjaama elokuva "Mamai", joka kertoo Kozak Mamaista, joka rakastuu tataarityttöön nimeltä Omai.
Tietopolitiikka

Tietopolitiikalla tarkoitetaan yhteisesti sovittuja periaatteita ja linjauksia tietojen tuottamista, hankintaa, liikkumista, avaamista, jakamista, käyttöä, ylläpitoa ja säilyttämistä koskevista toimintatavoista ja menettelyistä. Se hakee muotoaan, kun samalla tunnistamme yhä paremmin tiedon merkityksen yhteiskunnalle.
Tiedon avoimuus, tiedon liikkuvuus ja ihmisten omien tietojen hallinta edellyttävät johdonmukaista tietopolitiikkaa, joka edistää tiedon monipuolista hyödyntämistä huomioiden kansalaisten ja organisaatioiden oikeudet, vastuut ja riskit.
Lukuisista määrittelyistä huolimatta tiedolle ei ole yhtä yleispätevää määrittelyä. Ihmisillä on erilaisia käsityksiä siitä, mitä tieto on. Platonilta peräisin oleva määritelmä, jonka mukaan tieto on hyvin perusteltu tosi uskomus, on edelleen usein käytetty määritelmä.
Jos tietopolitiikka nähdään eri hallinnonala- ja sektorirajat läpileikkaavana yhteiskuntapolitiikkana, on luontevaa puhua horisontaalisesta, valtioneuvostotasoisesta politiikka-alueesta. Toinen vaihtoehto on vahvistaa tietopolitiikasta oma politiikkalohkonsa esimerkiksi talous- ja ympäristöpolitiikan tapaan, jolloin se nykyisessä hallintorakenteessa merkitsisi omaa ministeriötä sekä toimeenpanevaa virastoa.
Tausta.
Suomelle tietoyhteiskuntaperiaate on erittäin tärkeä. Maa kilpailee kansainvälisessä työjaossa korkealla osaamisella ja siihen perustuvilla vientituotteilla, eikä esimerkiksi työvoiman halvalla tuntihinnalla. Suomi tarvitsee kansainvälisiltä markkinoilta paljon erilaisia raaka-aineita ja muita tuotteita. Jotta se pystyy hankkimaan näitä, pitää sen pystyä viemään omia tuotteitaan maailmalle.
Uudet politiikkakohteet ovat syntyneet hakemaan ratkaisuja uuteen kriisiin tai yhteiskunnan muutokseen. 1960-luvulla Pekka Kuusen julkaisema 60-luvun sosiaalipolitiikka -kirjan määrittelemälle sosiaalipolitiikalle oli vahva sosiaalinen tilaus sen aikaisissa rakennemuutoksissa, ja kirja antoi perustan pitkäjänteisen sosiaalipolitiikan kehittämiselle. Energiapolitiikka muodostettiin vastauksena 1970-luvun öljykriisiin. 1990-luvulla havaittiin ympäristöongelmien vaativan vahvempaa toimenpiteiden linjaamista ja kokonaisuuden haltuunottoa ympäristöpolitiikan ja sen mukaisten toimien kautta.
Tietoa on käytettävissä enemmän kuin koskaan ja toisin kuin raaka-aineet ja energia, se ei kulu käytössä. Päinvastoin, tietoa jakamalla voidaan luoda uutta tietoa ja tietoa jalostamalla lisätä sen arvoa. Tieto on yhteiskunnan toiminnan ja kehittymisen perusta siinä missä ympäristö ja energiakin.
Hardanger Folkeblad

Hardanger Folkeblad on norjalainen vuonna 1949 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Odda. Se ilmestyy kahdesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. Lehdessä on artikkeleita sekä kirjanorjaksi että uusnorjaksi.
Harmoistenjoki

Harmoistenjoki on Pirkanmaalla Kuhmoisissa virtaava 1,3 kilometriä pitkä joki.
Joen kulku.
Harmoistenjoki alkaa Lummenteen Kuivalahdesta, josta se virtaa pääasiassa kohti itää. Joen autio metsätaival jatkuu luusuasta valtatielle 24 asti, jonka jälkeen joen rantaan ulottuu pienet peltopalstat. Rannassa on vähän kiinteää asutusta ja muutama vapaa-ajan asunto. Täällä sijaitsee uomassa pieni lampi. Sitten joki jyrkkenee ja saavuttaa voimalaitospadon, jonka alapuolelta kulkee yhdystie 14175. Joki laskee Myllylahteen, jonka vedenpinta on noin 40 senttimetriä ylempänä kuin Päijänteen vedenpinta.
Luontoarvoja.
Joki on kauttaaltaan nivamaisesti virtaava joki, joka on aiemmin perattu uittotoimintaa varten. Silloin on koskista nostettu pois suuret kivet. Koskia on neljä, joiden yhteispinta-ala on 0,225 hehtaaria. Vaelluskaloille löytyy kolme estettä, joista kaksi ylintä on vanhojen vesimyllyjen osittain purkautuneita patorakenteita. Vaelluskalat voivat liikkua niiden ohitse ainakin ylöspäin. Alin este on vesivoimalaitoksen pato, joka estää vaelluskalojen liikkeet kumpaankin suuntaan. Joessa elää vahva taimenkanta, joka on suullisen tiedon perusteella ainakin osittain istutuksen perua. Kalojen DNA-tutkimuksen perusteella kyseessä on Luutajoen kanta. Taimenkannan vahvuutta on seurattu sähkökalastuksen avulla 2000-luvulla muutamia kertoja. Joen koskipaikkojen kunnostukseen on suunnitelma, jota on aiottu toteuttaa 2020 mennessä.
Voimalaitos.
Alin voimalaitospato katkaisee veden kulkuun ja vesi ohjataan putkea pitkin vesiturbiinille. Vesi kulkee voimalan sivuitse vain tulva-aikana, kun vettä juoksutetaan ohi.
Lummennen ja Vesijaon valuma-alue.
Joki kuuluu Lummennen ja Vesijaon valuma-alueeseen, joka kuuluu Kymijoen vesistön (14) Suur-Päijänteen alueeseen (14.2). Sillä on Päijänteessä poikkeuksellisesti kaksi lasku-uomaa, kun Harmoistenjoen lisäksi Päijänteeseen laskee myös Vesijaosta alkunsa saava Padasjoen reitti Kirkkojokena. Vesistöalue on todellisuudessa trifurkaatio, sillä yläjuoksulla ovat Vesijako yhteydessä Lummenteen ja Vehkajärveen, ja Vesijako laskee myös länteen päin Palsanjokena. Palsanjoki kuuluu siten Kukkian reitin valuma-alueeseen (35.78), joka laskee Kokemäenjokena mereen Porissa.
Johtuen bifurkaatioluonteestaan ja yläjuoksun järvien keskinäisistä virtauksistaan, on Harmoistenjoken valuma-alueen pinta-alan määrittäminen lähinnä teoreettinen toimi. Jos pinta-ala määritetään ainoastaan Lummenen alueen (14.254) pinta-alana, tulee siitä 72,65 neliökilometriä. Jos pinta-ala määritetään viranomaisten VALUE- verkkopalvelulla, saadaan pinta-alaksi 99,7 neliökilometriä.
Valerjan Revutskyi

Valerjan Dmytrovytš Revutskyi (; 14. kesäkuuta 1911 Iržavets, Prylukyn piiri, Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 23. joulukuuta 2010 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) oli teatterintutkija ja kriitikko. Hänen isänsä oli musiikkitieteilijä Dmytro Revutskyi.
Revutskyi valmistui Moskovan teatteri-instituutista 1941 ja Toronton yliopistosta 1957. Hän opetti Kiovan konservatoriossa 1941–1942. Hän oli kiovalaisen lastenteatterin johtaja ja työskenteli Lvivin kansankulttuuri-instituutin teatterikoulussa 1943–1944.
Revutskyi muutti Kanadaan 1950 ja opetti Brittiläisen Kolumbian yliopistossa 1960–1976. Hän on kirjoittanut teoksen ukrainalaisen teatterin merkkihahmoista "Pjat velykyh' avtoriv ukrajinskoji stseny" (1955), Mykola Kulišin näytelmistä "Pjesy Mykoly Kuliša" (1956), Berezil-teatterin näyttelijöistä Josyp Hirnjakista ja Olimpija Dobrovolskasta "Neskoreni bereziltsi" (1985) sekä artikkeleita tietosanakirjoihin "Entsyklopedija ukrajinoznavstva" (1949–1984), "Ukraine: A Concise Encyclopaedia" (1971), "Encyclopedia of Ukraine" ja toimittanut teoksen "Les Kurbas" (1989).
Inssi Divari-kausi 2022–2023

Inssi-Divari kausi 2022–2023 oli järjestyksessään 35. salibandyn Divarin kausi. Divarin runkosarja alkoi 17. syyskuuta 2022.
Uusia joukkueita sarjassa ovat F-liigasta pudonneet Steelers Hämeenlinna, Karhut Pori ja Tiikerit Vantaa sekä Suomisarjasta noussut Happee Steamers Jyväskylä. Kauden päätteeksi Divarista Suomisarjaan putosi Steelers.
F-Liiga Karsinta.
F-liigassa sijalle 11-12 sijoittunut joukkuet eli EräViikingit ja FBC Turku ja sen lisäksi mukana on F-liigakarsinnassa Inssi-Divarin 1.-6. sijoittuneet joukkueet. Joukkueet pelaavat kaksivaiheiset pudotuspelit paras viidestä -järjestelmällä ja karsinann 2. vaiheen voittajat (kaksi joukkuetta) pelaavat F-liigassa kaudella 2023-24.
David Komatz

David Komatz (s. 10. joulukuuta 1991 Rottenmann) on itävaltalainen ampumahiihtäjä.
Komatz voitti vuoden 2014 Euroopan-mestaruuskilpailuissa kultaa viestissä ja saavutti pronssia pikamatkalla saatuaan saman loppuajan kuin Latvian Andrejs Rastorgujevs. Ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissaan Oslossa 2016 Komatz sijoittui normaalimatkalla 41:nneksi. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa sekaviestissä sekä sijoittui kymmenenneksi miesten viestissä, 23:nneksi takaa-ajossa, 37:nneksi pikamatkalla ja 48:nneksi normaalimatkalla. Pekingin olympialaisissa 2022 Komatz oli viestissä kymmenes, normaalimatkalla 45:s ja pikamatkalla 69:s. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 Komatz saavutti pariviestissä Lisa Hauserin kanssa hopeaa. Sekaviestistä tuli neljäs ja miesten viestistä 14. sija, ja henkilökohtaisilla matkoilla Komatz sijoittui pikamatkalla 13:nneksi, normaalimatkalla ja yhteislähdössä 24:nneksi sekä takaa-ajossa 27:nneksi.
Komatz on kilpaillut maailmancupissa kaudesta 2013–2014 alkaen, ja tuon kauden lopulla hän sijoittui Holmenkollenilla pikamatkalla 15:nneksi ja yhteislähdössä 12:nneksi. Ne pysyivätkin pitkään hänen parhaina maailmancup-sijoituksinaan. Tammikuussa 2021 Anterselvassa hän sijoittui normaalimatkalla 12:nneksi ja maaliskuussa 2023 Nové Městossa pikamatkalla 11:nneksi.
Komatz avioitui vuonna 2022 ampumahiihtäjä Katharina Innerhoferin (nyk. Komatz) kanssa.
Tuoksuhulluruoho

Tuoksuhulluruoho ("Datura metel") on koisokasvien heimoon kuuluva myrkyllinen kasvi.
Tuoksuhulluruoholla on voimakas kuusamaa muistuttava tuoksu. Se kasvaa noin metrin korkuiseksi ja samanlevyiseksi. Se kukkii valkoisen tai violetin sävyisillä noin 17 cm pitkillä torvimaisilla pystysuuntaisilla kukilla.
Augustopolis

Augustopolis voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Constantia

Constantia (lat.) tai Konstantia () voi viitata seuraaviin:
Olimpija Dobrovolska

Olimpija Ostapivna Dobrovolska (; 12. elokuuta 1895 Odessa – 2. helmikuuta 1990 New York, New York, Yhdysvallat) oli ukrainalainen näyttelijä, pedagogi ja teatteriohjaaja. Hänen puolisonsa oli näyttelijä Josyp Hirnjak.
Dobrovolska näytteli Molodyi Teatrissa 1917–1919, Franko-teatterissa (nykyisin Kiovan ukrainalainen draamateatteri) ja sen teatteristudiossa 1920–1922, Berezil-teatterissa Kiovassa ja Harkovassa 1922–1937 ja Lvivin oopperateatterissa 1942–1944. Hän muutti Itävaltaan, sieltä Saksaan ja Yhdysvaltoihin, missä hän ja hänen miehensä johtivat teatteristudiota 1945–1961 (J. Hirnjakin ja O. Dobrovolskan teatteristudio). Roolitöiden lisäksi hän teki ohjauksia, esimerkkeinä Lesja Ukrajinkan "Lisova pisnja" ('Metsän laulu') ja "Orhija" sekä Henrik Ibsenin "Kummittelijoita".
Constantina

Constantina (lat.) tai Konstantina () voi viitata seuraaviin:
Uimaharjun kansantalo

Uimaharjun kansantalo oli Joensuun kaupunkiin liittyneen entisen Enon kunnan Uimaharjun taajamassa sijainnut työväentalo. Talon nykyisestä tilanteesta ei ole tietoa.
Historiaa.
Uimaharjun järjestöyhdistys rakensi Uimaharjun kansantalon talkoilla yleislakon aikaan vuonna 1956. Taloa on laajennettu vuonna 1963. Talon pinta-ala oli 306 m², ja se sijaitsi 5 000 m²:n tontilla. Talon rakentamiseen osallistui myös Uimaharjun sahalla työssä olleita Neuvostoliiton kansalaisia. Talo oli pääasiassa järjestöyhdistyksen omassa käytössä, jasiellä järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvia, bingoa ja juhlia.
Uuden-Värtsilän työväentalo

Uuden-Värtsilän työväentalo oli Tohmajärven kunnan Uuden-Värtsilän kyläyhteisössä sijainnut työväentalo. Talon nykyisestä tilanteesta ei ole tietoa.
Historiaa.
Värtsilän työväenyhdistys osti paikalliselta kauppiaalta talon työväentaloksi. Talon pinta-ala oli 286 m², ja se sijaitsi 0,16 hehtaarin tontilla. Talossa oli kokoushuone, keittiö, eteinen, asunto ja varasto. Talo oli uunilämmitteinen. Talossa oli vesijohto, mutta ei viemäröintiä 1970-luvun lopulla. Talo oli pääasiassa työväenyhdistyksen omassa käytössä. Haastateltua Olavi Tanskasta lainaten historillista tiedoista "Ne on jääneet rajan taakse Vanhaan Värtsilään".
Polvijärven kansantalo

Polvijärven kansantalo oli Polvijärven kunnan kyläkeskuksessa sijainnut työväentalo. Talon nykyisestä tilanteesta ei ole tietoa.
Historiaa.
Polvijärven kansantalo rakennettiin talkoilla vuonna 1963. Talossa oli juhlasali, keittiö, eteinen ja asunto. Talo oli öljylämmitteinen, ja se oli kunnallistekniikan piirissä. Talo oli sekä yhdistyksen omassa käytössä että vuokrattuna. Siellä järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, urheiluharjoituksia ja juhlia.
Käärijän diskografia

Tämä artikkeli on suomalaisen rap-artistin Käärijän diskografiasta. Hän on julkaissut urallaan kaksi albumia, kaksi EP:tä sekä useita singlejä.
Samuli Juvonen

Juha Samuli Juvonen (24. syyskuuta 1952 Kannus – 3. kesäkuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen muusikko, kääntäjä ja tietokirjailija.
Elämä.
Juvonen kirjoitti ylioppilaaksi Kannuksen yhteiskoulusta 1971 ja siirtyi opiskelemaan Helsingin yliopistoon suomen kieltä, kirjallisuustiedettä ja psykologiaa. Samalla hän opiskeli klassista kitaransoittoa Ivan Putilinin johdolla. Juvonen hyväksyttiin vuonna 1973 Sibelius-Akatemiaan, mistä hän valmistui soitonopettajaksi 1979 ja diplomikitarististiksi 1987. Juvonen antoi kitaransoiton yksityistunteja ja toimi opettajana Vantaan musiikkiopistossa. Hän osallistui myös aktiivisesti Pohjalaisten Osakuntien Laulajien toimintaan. 
Tietokirjailija ja kääntäjä.
Vuonna 1990 Juvonen julkaisi yhdessä Hannu Annalan kanssa klassisen kitaran etydihakemiston. Jo opiskeluaikoinaan 1970-luvulla Juvonen oli solminut kiinteät suhteet Viroon, mikä johti virolaisen kirjallisuuden kääntämiseen. Hän oli myös mukana kirjoittamassa kolmea Tallinnan ja yhtä Helsingin matkaopasta sekä yhtä viron kielen alkeiskirjaa.
Victor Martins

Victor Martins (s. 16. kesäkuuta 2001 Quincy-sous-Sénart, Ranska) on ranskalais-portugalilainen autourheilija. Hän ajaa FIA Formula 2 Championship -sarjassa. Martins voitti vuonna 2022 FIA Formula 3 Championship -sarjan mestaruuden. Martins kuuluu Alpine Academy -ohjelmaan.
Hänellä on portugalilaisia sukujuuria, sillä hänen isänsä on portugalilainen ja äiti on ranskalainen.
Ura.
Martins aloitti Karting-uransa vuonna 2014 ja saavutti vuonna 2016 CIK-FIA World Junior Championship - OK Junior ja WSK Final Cup - OKJ -luokkien mestaruudet.
Vuonna 2016 Martins aloitti kilpauransa Ranskan Formula 4 -sarjassa ajaen neljä kilpailua saavuttaen kaksi palkintosijoitusta. Vuonna 2017 Martins ajoi täyden kauden sarjassa saavuttaen neljä voittoa, yhdeksän paalupaikkaa ja 11 palkintosijoitusta sijoittuen sarjassa toiseksi. Vuonna 2018 Martins siirtyi Formula Renault Eurocup -sarjaan. Hän saavutti kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja kuusi palkintosijoitusta ja oli sarjapisteissä viides. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault NEC -sarjaa josta keräsi yhden voiton, yhden paalupaikan ja kaksi palkintosijoitusta sijoittuen sarjassa kuudenneksi. Vuonna 2019 Martins jatkoi Eurocup -sarjassa saavuttaen kauden aikana kuusi voittoa, yhdeksän paalupaikkaa ja 14 palkintosijoitusta ja oli sarjapisteissä toisena. Samana vuonna hän ajoi kolme kilpailua F3 Asian Winter Series -sarjassa ja saavutti kaksi palkintosijaa. Vuonna 2020 Martins ajoi kolmannen kauden Formula Renault Eurocup -sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden saavuttaen kaudella seitsemän voittoa, kymmenen paalupaikkaa ja 14 palkintosijoitusta.
Vuonna 2021 Martins kilpaili FIA Formula 3 Championship -sarjassa MP Motorsport -tallin väreissä. Hän keräsi kauden aikana yhden voiton ja kuusi palkintosijoitusta sijoittuen sarjapisteissä viidenneksi. Vuonna 2022 Martins jatkoi F3-sarjassa ja siirtyi ART Grand Prix -talliin. Hän saavutti kaksi voittoa ja kuusi palkintosijoitusta voittaen lopulta sarjan mestaruuden. Vuonna 2023 Martins siirtyi FIA Formula 2 Championship -sarjaan jatkaen ART -tallissa.
Tališien assimilaatio

Tališien assimilaatio on Azerbaidžanin tasavallassa (ja sen edeltäjässä, Neuvostoliiton Azerbaidžanin SSR:ssä) tapahtuva sosiokulttuurinen prosessi, jossa tališit lakkaavat identifioitumasta osana tališien etnistä ja kulttuurista yhteisöä. Assimilaatioon liittyy samaistuminen assimiloituvan ympäristön kulttuuriin, uskontoon, kansallisiin tai poliittisiin ihanteisiin tai seka-avioliittojen kautta.
Assimilaatio.
Etnisten prosessien, ennen kaikkea luonnollisen assimilaatioprosessin, vaikutus väestön etnisen koostumuksen kehitykseen oli jopa suurempi kuin edellisellä kaudella. Azerbaidžanilaisten Shahdagh-, Tats-, Talysh- ja muiden ryhmien kansojen assimilaatio lisäsi azerbaidžanilaisten absoluuttista määrää ja heidän osuuttaan tasavallan koko väestöstä. Niinpä vuoden 1959 väestönlaskennassa ja sitä seuranneissa väestönlaskennoissa tališit nimesivät äidinkielekseen azerin. Osa tališeista piti kuitenkin edelleen tališia äidinkielenään. Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan Venäjän valtakunnassa asui 35 219 tališia ja vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan Azerbaidžanin SSR:ssä 77 039 talyshia. Vuodesta 1959 vuoteen 1989 tališeja ei sisällytetty mihinkään väestönlaskentaan erillisenä etnisenä ryhmänä, vaan heitä pidettiin osana Azerbaidžanin turkkilaisia, vaikka tališit puhuvat iranilaista kieltä. Vuonna 1999 Azerbaidžanin hallitus ilmoitti, että Azerbaidžanin tasavallassa oli vain 76 800 tališia, mutta tämän määrän katsotaan olevan todellista pienempi, kun otetaan huomioon tališin rekisteröintiongelmat. Jotkut väittävät, että Azerbaidžanin eteläisillä alueilla asuvien tališien lukumäärä on 500 000.
Guillermo Rodríguez

Guillermo Rodríguez (s. 4. marraskuuta 1923) on ecuadorilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1972–1976. Hän nousi sotilasvallankaappauksella valtaan presidentti José María Velasco Ibarran valtakauden jälkeen. Ecuadorin armeija poisti hänet vallasta vuonna 1976.
Jyväskylän suurajot 1981

Suomen ralli 1981 (viralliselta nimeltään "31. Jyväskylän Suurajot – Rally of the 1000 Lakes 1981") oli rallin maailmanmestaruussarjan yhdeksäs kilpailu kaudella 1981. Kilpailu järjestettiin 28.–30. elokuuta 1981 Jyväskylässä. 
Reitti.
Erikoiskokeita oli 48 ja niiden yhteispituus oli (suunniteltu pituus oli ). Pisin erikoiskoe oli vain 25-kilometrinen Ouninpohja.
Kahden edellisen vuoden tapaan reitti kiersi ensimmäisellä lenkillä Päijänteen. Lenkillä ajettiin Tyryn erikoiskoe (jota ei tule sekoittaa Tyrynkylän erikoiskokeeseen), joka oli versio edellisvuoden Sahalahden erikoiskokeesta. 
Viimeisellä lenkillä Ouninpohja ajettiin toiseen kertaan. Uusia erikoiskokeita olivat Kuusanmäki, Savonkylä, Terälahti ja Lauttajärvi. Viimeinen kokoomatauko oli Keuruulla. Ralli päättyi Humalamäen erikoiskokeeseen, joka ajettiin rallissa toiseen kertaan, mutta nyt eri suuntaan. 
Kilpailun keskinopeutta yritettiin pudottaa aiempiin vuosiin verrattuna, joka oli todellinen ongelma autojen kehitystahdin myötä.
Kilpailun tapahtumia.
Markku Alen kaatoi autonsa EK10:llä Laitikkalassa, mutta menetti aikaa vain 15 sekuntia. 
Hannu Mikkolan Audista katkesi venttiilinnostaja juuri ennen Laajavuoren lauantaipäivän taukoa. Vian korjaamiseen meni puoli tuntia, ja Mikkola myöhästyi neljä minuuttia seuraavalta aikatarkastusasemalta. 
Henri Toivonen keskeytti virranjakajan hajoamiseen 2-ryhmän johtopaikalta. 2-ryhmän voitti Stig Blomqvist.
Raul Falin kuoli kilpailun aikana kun Franz Wittmannin auto tuli kovalla nopeudella maalin ohi aikatarkastusasemalle. Wittmann suljettiin kilpailusta tämän johdosta. Asiasta järjestettiin kuulustelu, joissa kävi noin 40 ihmistä ajanottajia, turvallisuusvastaajia sekä katsojia. Lopulta todettiin, että Wittmannia ei voitu pitää syyllisenä johtuen sateesta, hämärästä, tien mutkaisuudesta, maalimerkkien heijastamattomuudesta, että merkki oli vain toisella puolella tietä, maastollisista korkeuseroista ja muista tekijöistä johtuen.
Jyväskylän suurajot 1980

Suomen ralli 1980 (viralliselta nimeltään "30. Jyväskylän Suurajot – Rally of the 1000 Lakes 1980") oli rallin maailmanmestaruussarjan seitsemäs kilpailu kaudella 1980. Kilpailu järjestettiin 29.–31. elokuuta 1980 Jyväskylässä.
Reitti.
Erikoiskokeita oli 48 ja niiden yhteispituus oli . Kilpailureitti oli rakenteeltaan samankaltainen kuin edellisenä vuonna, mutta erikoiskokeista 40 % oli uusia.
Edellisvuoden tapaan ensimmäinen lenkki kiersi Päijänteen vastapäivään. Edellisvuoteen erona oli, että nyt reitti kiersi Kangasalan kautta, uusien Sahalahden ja Laitikkalan erikoiskokeiden kautta.
Toisen lenkin alkajaisiksi ajettiin Harjun erikoiskoe, ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1970, eli ensimmäistä kertaa Suurajojen MM-arvon aikana. Suonenjoen rallicross-radalla ajettiin toinen yleisöerikoiskoe ja kaupungissa oli myös kokoomatauko lauantai-iltana.
Matkalla keskiyön kokoomatauolle Summassaareen ajettiin ensimmäistä kertaa Kalliokosken erikoiskoe. Viimeisellä etapilla ajettiin rallin pisin erikoiskoe Muittari, joka oli 32 kilometriä pitkä. Saalahti ajettiin poikkeuksellisen pitkänä, nykypäivän tehdastallien testeissä käyttämälle tielle ulottuvana versiona. Rallin päätti 6 km pitkä versio Seppälänkankaan soramonttuerikoiskokeesta.
Kilpailun tapahtumia.
Pentti Airikkala keskeytti EK1 Laajavuoreen teknisiin vikoihin. Henri Toivonen puolestaan sai minuutin aikasakon vilppilähdöstä. Henri Toivonen keskeytti EK11:llä Montolassa ulosajoon.
Hannu Mikkola keskeytti lauantai-iltana vetoakselin katkeamiseen EK31:llä Myhinpäässä. Samalla erikoiskokeella ajoi ulos Anders Kulläng.
Rohtokuntio

Rohtokuntio ("Gratiola officinalis") on ratamokasvien heimoon kuuluva ruohovartinen kasvi.
Se kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Kukat ovat valkoisia, keltaisen tai vaaleanpunaisen sävyisiä. Kasvia on käytetty harvinaisena rohdoskasvina homeopatiassa.
Rohtokuntiota tavataan Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Se kasvaa kosteissa ruohikoissa kuten ojissa ja joenvarsilla.
Tauno Järveläinen

Tauno Adolf Järveläinen (11. helmikuuta 1901 Tampere – 4. tammikuuta 1965 Kuopio) oli suomalainen metsänhoitaja ja yksityismetsätalouden asiantuntija, joka sai ylimetsänhoitajan ja metsäneuvoksen arvonimet.
Henkilöhistoria.
Järveläisen vanhemmat olivat kauppias Kustaa Wilhelm Järveläinen ja Elin Aleksandra Erling ja puoliso vuodesta 1931 talousopettaja Eeva Ilona Peltonen. Järveläinen tuli ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1920 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1924. Hän oli Aitolahden kunnan palveluksessa metsätaloudellisissa tehtävissä 1924, Yrjö Tapiovaaran metsätoimiston palveluksessa Lahdessa 1924–1925 ja 1927, Pohjolan Puutavaran Vienti Oy:n palveluksessa Oulussa ja Kemissä 1927–1928, Jämsän kansanopiston maatalousaineiden opettaja 1929–1931, Metsäsanakirjan toimittaja 1932, harjoittelijametsänhoitaja Tuomarniemen normaalimetsäkoulussa Ähtärissä 1932–1933, Keskusmetsäseura Tapion palveluksessa "Metsälehden" toimittaja 1933–1935 ja Pohjois-Savon metsänhoitolautakunnan apulaismetsänhoitaja Kuopiossa 1935–1943 ja metsänhoitaja 1943–1964.
Järveläinen oli myös maatalousministeriön raakapuun hankintatehtävissä 1942–1943, kansanhuoltoministeriö osastosihteeri 1943 ja Pohjois-Savon hankintapiirin päällikkö 1943–1945. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, Kuopion kaupunginvaltuuston varajäsen hän oli 1953–1955 ja jäsen 1955–1956. Ylimetsänhoitajan arvonimen Järveläinen sai 1954 ja metsäneuvoksen arvonimen 1961. Metsäalan tietokirjan ja asiantuntijajulkaisuja kirjoittanut Järveläinen oli myös pakinoitsija, "Savon Sanomiin" hän pakinoi nimimerkillä "Käpykankaan Jussi".
Håverud

Håverud on pientaajama Mellerudin kunnassa Dalslandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Håverudissa oli 71 asukasta vuonna 2020.
Akvedukti.
Håverud tunnetaan erityisesti Dalslandin kanavaan kuuluvasta akveduktista, jota pitkin kulkevat matkustajalaivat. Akveduktin suunnitteli Nils Ericson ja se valmistui 1868.
Vistrorio

Vistrorio () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 506 asukasta.
Frank Trentmann

Frank Trentmann (s. 18. heinäkuuta 1965, Hampuri, Länsi-Saksa) on saksalainen historioitsija, joka toimii historian professorina Lontoon yliopiston Birkbeck Collegessa.
Trentmann valmistui kandidaatiksi London School of Economics -yliopistossa vuonna 1988. Hän valmistui maisteriksi Harvardin yliopistossa vuonna 1991 ja väitteli tohtoriksi Harvardissa vuonna 1999. Hän on myös vieraileva professori Helsingin yliopiston Kuluttajatutkimuskeskuksessa. 
Trentmann kertoo tutkivansa kulutuskulttuurin, energian, veden, arkielämän, kaupan ja kansantalouden historiaa.
Bengt Magnusson

Bengt Magnusson -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Lauri Tuomi

Lauri Tuomi (20. syyskuuta 1908 Ylivieska – 28. kesäkuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen rovasti ja sosiaalineuvos.
Päätyönsä Lauri Tuomi suoritti kirkollisissa järjestöissä, mutta oli myös seurakuntapappina mm. Nivalassa sotavuosina ja Ristijärvellä, jossa hän toimi monissa kunnan luottamustehtävissä. Ristijärven kirkkoherran virasta Tuomi siirtyi 1947 vastaperustettuun Suomen kirkon sosiaalisihteerin virkaan. Yhdessä esimiehensä, sittemmin kenttäpiispa Toivo Laitisen kanssa Tuomi organisoi Yhteisvastuukeräyksen sodanjälkeisen laman vähentämiseksi. Tuomi oli myös Yhteisvastuukeräyksen ensimmäinen johtaja.
Helsingistä Tuomi siirtyi 1955 Raudaskylän kristillisen opiston johtajaksi. Lauri Tuomen aikana opiston tiloja laajennettiin ja modernisoitiin ja uusia opetuslinjoja luotiin. Opistosta tuli nopeasti oppilasluvultaan alansa suurimpia.
Raudaskylän jälkeen Tuomi toimi Suomen Kirkon Sisälähetysseuran toiminnanjohtajana eläkkeelle 1975 siirtymiseensä asti. Tuomi luotti nykyaikaiseen tiedottamiseen, ja sen ansiosta Sisälähetysseura profiloitui, talous koheni, ja voitiin toteuttaa monia rakennusprojekteja, mm. kehitysvammalaitos Vaalijalan uudelleenrakentaminen.
Lauri Tuomi oli kansainvälisen diakoniayhdistyksen johtokunnan jäsen 1965-1975. Sosiaalineuvoksen arvon hän sai 1974.
Tuomi oli haluttu julistaja, ja hänen puheitaan on julkaistu kokoomateoksessa "Saan avun parhaan sulta". Eläkevuosina syntyivät muistelmat "Aika tallettaa", joka ilmestyi postuumisti vuonna 1977.
Lauri Tuomen tytär on kirjailija Rakel Liehu.
Odoardo Beccari

Odoardo Beccari (1843–1920) oli italialainen kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hänet tunnetaan erityisesti jättipökkövehkan ("Amorphophallus titanum") löytäjänä. Beccari löysi kasvin lyhyellä tutkimusmatkallaan Sumatran keskiosiin vuonna 1878.
Beccari syntyi marraskuussa 1843 Firenzessä. Hän opiskeli ensin Pisan ja Bolognan yliopistoissa, mutta lähti sitten Lontooseen, jossa hän opiskeli luonnonhistoriaa Kewin kasvitieteellisellä puutarhalla. Siellä ollessaan Beccari tapasi tunnettuja brittiläisiä luonnontieteilijöitä Hookereista Darwiniin. Erityisesti James Brookesta ja Beccarista tuli läheiset ystävät, ja Brooke järjesti Beccarin tutkimusmatkalle Malaijien saaristoon.
Vuonna 1865 Beccari lähti Sarawakin alueelle yhdessä italialaisen kollegansa Giacomo Dorian kanssa ja kaksikko matkaili alueella seuraavien kolmen vuoden ajan keräten näytteitä alueen kasveista ja eläimistä.
Beccari lähti Sarawakista 1868 ja palasi lyhyeksi ajaksi Eurooppaan, kunnes hän matkusti Etiopiaan, jossa hän avusti Italian siirtomaahallintoa hankkimaan nykyisen Eritrean alueen hallintaansa.
Vuonna 1877 Beccari palasi Malaijien saaristoon ja teki siellä uusia tutkimusmatkoja. Malaijien saariston lisäksi Beccari teki tutkimusmatkoja Intiassa, Malesiassa ja Uudessa-Seelannissa yhdessä ornitologi Luigi d’Albertisin kanssa. Vuonna 1902 Beccari julkaisi tutkimusmatkoistaan kokoomateoksen "Nelle Foreste di Borneo – Viaggi e Richerche di un Naturalista". Teos sisälsi kuvauksia alueen kasveista ja eläimistä, minkä lisäksi siinä oli mustavalkokuvia alueen alkuperäisasukkaista. Kuvia on myöhemmin kritisoitu rasistisiksi, sillä alkuperäisasukkaita käsitellään teoksessa tutkimuskohteina kasvi- ja eläinlajien tapaan.
Vuonna 1878 tekemänsä tutkimusmatkan jälkeen Beccari palasi Firenzeen ja toimi vähän aikaa Firenzen kasvitieteellisen puutarhan johtajana. Lopun elämänsä Beccari vietti Italiassa ja kirjoitti useita kirjoja ja artikkeleita Kaakkois-Aasian kasveista, erityisesti palmuista. Beccari kuoli lokakuussa 1920.
Belgian parlamenttivaalit 1946

Belgiassa järjestettiin parlamenttivaalit 17. helmikuuta 1946. Vaaleissa valittiin edustajainhuoneen 202 jäsentä ja senaatin 101 jäsentä. Ne olivat Belgian ensimmäiset parlamenttivaalit toisen maailmansodan ja Belgian miehityksen jälkeen. Edelliset vaalit järjestettiin 12. huhtikuuta 1939.
Tulokset.
Edustajainhuone.
Flaamien kansallinen liitto, Rexistipuolue, Teknokraattipuolue ja yksi muu ryhmä voittivat paikkoja edustajainhuoneeseen vuoden 1939 vaaleissa mutta eivät osallistuneet vuoden 1946 vaaleihin.
Senaatti.
Flaamien kansallinen liitto ja Rexistipuolue voittivat paikkoja senaatiin vuoden 1939 vaaleissa mutta eivät osallistuneet vuoden 1946 vaaleihin.
Kokkolan työväentalo

Kokkolan työväentalo on Kokkolan kaupungissa sijaitseva työväentalo. Työväentalo sijaitsee Kokkolan kaupungin puutalomiljöössä, ja se on aktiivisessa käytössä.
Historiaa.
Kokkolan työväentalon vanhin osa on rakennettu 1800-luvun lopulla. Rakennuksessa toimi alun perin kauppa. Kokkolan työväenyhdistys osti talon vuonna 1905. Sali ja näyttämö ovat valmistuneet vuonna 1917 ja kokoushuone vuonna 1956. Sota-aikana talossa toimi sotavankisairaala.
Rakennus.
Työväentalon koko on noin 750 m², ja oman tontin pinta-ala on 1 452 m². Talo on kaukolämmössä. Tiloina ovat juhlasali, kahvio, biljardisali, kaksi kokoushuonetta, keittiö, vaatesäilytys, eteiset, toimistotila ja asunto.
Toimintaa työväentalolla.
Vuonna 1905 talossa alkoi muun muassa työväenyhdistyksen teatteritoiminta, josta sai alkunsa Kokkolan kaupunginteatterin toiminta. Ensimmäiset tanssit talossa pidettiin 24.1.1920. Poliisilupa tilaisuudesta on kahvion seinällä. Toiminta työväentalolla on edelleen aktiivista ja monipuolista, ja siellä toimii monia yhdistyksiä ja harrasteseuroja. Tiloja vuokrataan juhliin ja muihin tilaisuuksiin.
Pieninyn kansallispuisto (Puola)

Pieninyn kansallispuisto Puolassa sisältää 21 kilometriä polkuja, missä retkeilijät voivat patikoida. Puiston läheisyydessä sijaitsevat Czorsztynin ja Niedzian linnat. Puiston alueella on vuoristossa Sokolican ja Trzyn huiput, joilta avautuvat hyvät näköalat. Alueen vuoristossa on paljon karstimaata sekä kalkkikivikallioita, joihin on muodostunut kalkkikiviluolia. Pystysuorien kallioseinämien keskellä virtaa joki nimeltä Dunajec. Puistossa esiintyy ilveksiä ja kyykäärmeitä. Puiston linnustoon kuuluu kalliokiipijä ja perhosista puiston alueella esiintyy isoapolloperhonen. Puistossa esiintyviä putkilokasveja on yhteensä yli 1000 lajia. Puiston alueella olevia kalliomuodostumia ovat Trzy Koronyn massiivi ja Pieninki Czorsztynskie.
Sarvisaku

Sarvisaku ("Oreophasis derbianus") on hokkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Keski-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Sarvisaku voi kasvaa 75–85 cm pitkäksi. Lajin ruumiinrakenne on tukevahko ja pää on pieni. Lintu on päästään, selästään ja siivistään sinertävän musta. Päässä on punainen sarvea muistuttava uloke. Sarvisakun kaula, rinta ja ylävatsa ovat harmahtavan valkoiset. Kyljet ja perä ovat ruskeat. Mustassa pyrstössä on valkoinen poikkijuova.
Levinneisyys ja elintavat.
Sarvisakua tavataan Meksikossa ja Guatemalassa. Lajin elinympäristöä ovat pilvimetsät tavanomaisesti 1 500–3 500 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta paikoitellen myös alempana. Sarvisaku liikkuu yksin tai pieninä ryhminä. Linnun ravintoa ovat erityisesti hedelmät, mutta myös muut kasvinosat ja toisinaan selkärangattomat eläimet. Pesimäkausi kestää tammikuulta kesäkuulle, ja naaras munii yksi tai kaksi munaa korkealla puussa olevaan pesään.
Sarvisaku luokitellaan erittäin uhanalaiseksi, ja kannan kooksi arvioidaan 1 000–2 500 yksilöä. Kantaa uhkaavat elinympäristön häviäminen hakkuiden ja metsäpalojen vuoksi sekä metsästys.