tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Akatemiapalkinto

Akatemiapalkinto on Suomen Akatemian myöntämä tunnustus lupaaville tutkijoille. Sen myöntäminen edellyttää, että palkittava toimii akatemiatutkijana tai Akatemian tutkijatohtorina, kriinisenä tutkijana tai akatemiahankkeen vastuullisena johtajana.
Palkinnon myöntöperusteluiden mukaan se myönnetään tutkijalle, joka on osoittanut ”poikkeuksellista tieteellistä rohkeutta, luovuutta tai ennakkoluulottomuutta tai merkittävällä tavalla tehnyt tunnetuksi tieteellistä tutkimusta tai tutkijan työtä, lisännyt toiminnallaan kiinnostusta tiedettä kohtaan, osallistunut tutkijana yhteiskunnalliseen keskusteluun tai edistänyt muuten tutkimuksen merkitystä, hyödyntämistä ja vaikuttavuutta yhteiskunnassa.” Palkinnonsaajista päättää Akatemian hallitus tieteellisten toimikuntien esityksestä. Palkintona on Miia Liesegangin puhaltama lasiteos ”Hetki”.
Palkitut.
Lähde
Yay

Jaccob ”yay” Whiteaker (s. 9. syyskuuta 1998) on yhdysvaltalainen "Valorant"-ammattilainen ja ammattilaisuransa lopettanut "" -pelaaja.
Muu elämä.
Jaccob Whiteaker syntyi 9. syyskuuta 1998 Yhdysvalloissa. Whiteaker on sanonut pitävänsä perhesuhteensa salaisina, jotta hänen suosionsa ei vaikuttaisi heihin. Whiteaker on sanonut olevansa kiinnostunut vain pelaamisesta, eikä ole julkisesti maininnut muita kiinnostuksen kohteita.
Ura.
Counter-Strike: Global Offensive.
Yayn ensimmäinen CS:GO -joukkue oli Team Ingite, johon hän siirtyi alkuvuodesta 2015. Lyhyen siellä oleskelun jälkeen oli edessä siirto Mortality Esportsiin neljäksi kuukaudeksi. Heinäkuussa hän siirtyi loppuvuodeksi Team Prospectsiin, josta edelleen kuukaudeksi Noble eSportsiin. He eivät saavuttaneet mitään hyviä tuloksia. Monien pienten joukkuevaihdosten jälkeen, hän siirtyi CompLexity Gamingiin heinäkuussa 2017. Heidän ainoa merkittävä voittonsa oli Americans Minor Championship - London 2018. Hän viipyi joukkueen riveissä loppuvuodelle 2018 asti ja hänen loppuvuoden uransa olivat sekavia, enintään muutaman kuukauden pituisia sopimuksia. Hänen viimeinen CS:GO -joukkueensa olikin Orgless, josta hän lähti 28. huhtikuuta 2020 lopettaen samalla uransa.
Valorant.
Yayn ensimmäinen Valorant joukkue oli Andbox, johon hän siirtyi 17. syyskuuta 2020. Siellä hän viipyi hieman alle vuoden ja liittyikin Team Envyyn elokuussa 2021 neljäksi kuukaudeksi. He saavuttivat toisen sijan VCT 2021: Stage 3 Masters - Berlin -turnauksessa. OpTic Gamingille tie johti helmikuussa 2022 kahdeksan kuukauden ajaksi. He saavuttivat yhden S-tason turnauksen voiton VCT 2022: Stage 1 Masters - Reykjavík:sta. Cloud9 nappasi yayn joukkueeseensa hetkeksi lokakuussa 2022. Huhtikuussa 2023 yay siirtyi Disguisediin kahdeksi kuukaudeksi, kun joukkue suljettiin. Yay liittyi BLEED Esportsiin syyskuussa 2023, mutta on ollut penkitetty toukokuusta 2024.
Jouni Koiso-Kanttila

Jouni Eero Koiso-Kanttila (4. maaliskuuta 1947 Rovaniemi) on suomalainen arkkitehti, joka tunnetaan erityisesti puurakentamisen ja -arkkitehtuurin tutkijana ja edistäjänä.
Elämä ja ura.
Koiso-Kanttilan vanhemmat olivat arkkitehti, professori Erkki Koiso-Kanttila ja hum. kand. Maijaliisa Koiso-Kanttila, os. Soivio. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1968 ja aloitti samana vuonna arkkitehtuurin opinnot Oulun yliopiston arkkitehtuurin osastolla.
Koiso-Kanttila valmistui arkkitehdiksi vuonna 1973 ja tekniikan lisensiaatiksi 1976 Oulun yliopiston arkkitehtuurin osastolta, missä hän sittemmin toimi pitkään opettajana ja tutkijana. Hän oli tuntiopettajana 1973–1974, nykyarkkitehtuurin oppituolin assistenttina 1977–1983 ja 1984–1987, vs. professori 1984 ja arkkitehtuurin professori 1988–2015 opetusalana rakennusoppi ja asuntosuunnittelu.
Koiso-Kanttila perusti osastolle Puustudio-tutkimusryhmän ja toimi sen johtajana 1995–2015. Hänen johdollaan ryhmässä tehtiin EU:n ja Tekesin rahoittamana laajasti puurakentamisen ja -arkkitehtuurin tutkimusta ja toteutettiin useita koerakennushankkeita. Näistä merkittävin oli hänen ideoimansa Oulun Puu-Linnanmaan alue. Sen kokemusten pohjalta käynnistyi 1996 monivuotinen valtakunnallinen Moderni puukaupunki -ohjelma, jonka johtajana Koiso-Kanttila toimi. Hän organisoi ja johti myös Suomen Akatemian nimeämää valtakunnallista puutuotealan ja -arkkitehtuurin tutkijakoulua 2003–2011 ja toimi monissa puurakentamista edistävissä valtakunnallisissa tehtävissä. Toiminnastaan hän sai Suomen Kulttuurirahaston Rantasalmi-palkinnon 2000 ja Puu-Linnanmaan suunnittelusta valtakunnallisen Puupalkinnon 2003. Hän on julkaissut puurakentamisesta ja -arkkitehtuurista lukuisia artikkeleita. 
Koiso-Kanttila valittiin Oulun yliopiston ensimmäiseksi vararehtoriksi 1993 ja Suomen yliopistojen rehtorien neuvoston jäseneksi, näissä tehtävissä hän toimi vuoteen 2006. Teknillisten tieteiden akatemian jäseneksi hänet kutsuttiin vuonna 1996. Hoitoympäristöjen suunnittelun seuran puheenjohtaja hän oli 1990–1996.
Vuonna 1973 Koiso-Kanttila perusti oman arkkitehtitoimiston, joka toimi Oulussa vuoteen 2003 saakka. Hän on suunnitellut lähinnä julkisia rakennuksia kuten kunnantaloja, kouluja, päiväkoteja ja terveyskeskuksia, mutta myös asuinrakennuksia. Hänen suunnittelutöilleen on ominaista monimuotoisuus sekä rikas ja huolellinen detaljointi.
Difenyylieetteri

Difenyylieetteri (C12H10O) aromaattisiin eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lämmönsiirrossa, muiden yhdisteiden valmistamiseen ja hajusteena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa difenyylieetteri on valkoista kiteistä ainetta, jolla on kurjenpolvia muistuttava kukkaismainen haju. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen. Difenyylieetteri liukenee vain hyvin niukasti veteen, mutta liukenee esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Aine on ärsyttävää.
Difenyylieetteriä muodostuu sivutuotteena, kun fenolia valmistetaan klooribentseenistä emäksisissä oloissa. Yhdistettä voidaan valmistaa myös kuumentamalla fenolia Lewis-happojen toimiessa katalyytteinä tai fenolin ja bromibentseenin reaktiolla, jota katalysoi kupari.
Difenyylieetteriä käytetään muun muassa saippuoiden hajusteena, lämmönsiirtonesteissä sekä halogenoitujen tai alkyloitujen johdannaisten ja polyeetterisulfonien valmistukseen.
GNU Screen

GNU Screen on GNU-projektiin kuuluva ohjelma, jolla yhdelle tekstipohjaiselle päätteelle saa pyörimään useita ohjelmia omissa ikkunoissaan. Screenin alle saa myös jätettyä ohjelman, kun käyttäjä lähtee koneelta (log off) ja sen voi ottaa jälleen käyttöön kun samalle koneelle logataan uudelleen.
Screenin toiminta on pysynyt muuttumattomana sen ensimmäisestä julkaisusta lähtien. Ohjelman käynnistys ilman argumentteja käynnistää Screenin ja käyttäjän komentotulkin sen alle.
Komentonäppäin on Control-A.
Screen sisältää myös copy-pasten ikkunoiden välillä, historian selauksen taaksepäin ja ikkunan tekstin tallennuksen tiedostoon.
Screenin suunnitteli ja kirjoitti alun perin Oliver Laumann Berliinin teknillisessä yliopistossa ja julkaisi sen 20. maaliskuuta 1987 uutisryhmässä net.sources nimellä BSD screen manager.
Laumann lopetti ohjelman kehityksen 1990-luvun vaihteessa ja sitä jatkoivat Juergen Weigert, Michael Schroeder, Micah Cowan ja Sadrul Habib Chowdhury.
Juergen ja Michael Schroeder kehittivät alun perin Laumannin Screenille rinnakkaista versiota iScreen, joka perustui Wayne Davisonin parannuksiin.
Screen on kuulunut GNU-projektiin vuodesta 1995.
Mykolajivin alueen lippu

Mykolajivin alueen lippu () on Ukrainan Mykolajivin alueen symboli. Lipun tausta koostuu kolmesta vaakasuorasta osiosta, joiden värit ovat ylhäältä lukien valkoinen, keltainen ja sininen ja joiden korkeuksien suhde on 2:1:1; sinisen raidan yläreuna on aaltoileva. Lipun keskellä on kaksi ristikkäistä kullanväristä sauvaa ja niiden päällä kullanvärinen arkkipiispan mitra. Lipun mittasuhteet ovat 2:3.
Mykolajivin aluevaltuusto hyväksyi lipun 27. heinäkuuta 2001. Sen ovat suunnitelleet Ivan ja Ja. Bulavytskyi. Sauvat ja arkkipiispan mitra ovat peräisin Mykolajivin kaupungin vaakunasta ja kuvastavat alueen suojelupyhimystä Nikolaos Ihmeidentekijää.
Dnipropetrovskin alueen lippu

Dnipropetrovskin alueen lippu () on Ukrainan Dnipropetrovskin alueen symboli. Lipun tangonpuoleinen alapuolikas on valkoinen ja toinen puolikas sininen; puoliskoja erottavaa, tangonpuoleisesta yläkulmasta vastakkaiseen kulmaan kulkevaa lävistäjää pitkin kulkee valkoisella puolella sininen ja sinisellä puolella keltainen koristekuvio. Valkoisella taustalla on muskettia pitelevä kasakka, kun taas sinisellä taustalla on yhdeksän kahdeksansakaraista tähteä. Lipun mittasuhteet ovat 2:3.
Dnipropetrovskin aluevaltuusto hyväksyi lipun 19. maaliskuuta 2002. Muskettia pitelevä kasakka on historiallinen Kasakkahetmanaatin eli Zaporižžjan sotajoukon symboli. Yhdeksän tähteä ovat peräisin Katerynoslavin (nyk. Dnipro) vanhasta vaakunasta.
Paralympialippu

Paralympialippu on valkoisella pohjalla oleva paralympialaisten symboli, joku koostuu kolmesta sirpistä. Niiden värit ovat punainen, sininen ja vihreä, jotka ovat kolme yleisintä väriä, joita esiintyy maiden lipuissa. Paralympialipusta otettiin käyttöön vuonna 2019 versio, jossa sirppien värien sävy on sama kuin olympiarenkaissa.
Santeri Seppälä

Santeri Seppälä (s. 1987) on Etelä-Savon hyvinvointialueen johtaja. Tätä ennen hän on työskennellyt johtajan tehtävissä eri puolilla Etelä-Savoa, viimeisimmäksi Etelä-Savon sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymän Essoten terveyspalvelujen johtajana. Koulutukseltaan Seppälä on erikoislääkäri ja hänellä on myös sosiaali- ja terveysjohtamisen Executive MBA (EMBA).
Pylkönmäen koulu

Pylkönmäen koulu on Saarijärven kaupungin Pylkönmäen pitäjän kirkonkylässä toimiva alakoulu. Koulu sijaitsee 34 kilometrin päässä kaupungin keskustaajamasta. Opetus on järjestetty yhdysluokkaryhmissä luokka-asteille 1-2, 3-4 ja 5-6. 
Vuonna 2021 Pylkönmäen koulua kävi 45 peruskoululaista. Koulun pihapiirissä toimii ryhmäperhepäiväkoti, jossa annetaan myös esiopetusta.
Hamid Olimjon

Hamid Olimjon (; 12. joulukuuta 1909 – 3. heinäkuuta 1944) oli uzbekkilainen runoilija, näytelmäkirjailija, kääntäjä ja kriitikko. Hän oli merkittävimpiä uzbekkilaisia kirjailijoita. Olimjon myös käänsi monia venäläisten kirjailijoiden teoksia uzbekin kielelle. Olimjon kuului Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen. Olimjon syntyi Jizzaxin kaupungissa, Länsi-Turkestanissa, Venäjän keisarikunnan aikaan. Hän kuoli auto-onnettomuudessa 34-vuotiaana Taškentissa.
Oleksandr Hruševskyi

Oleksandr Hruševskyi, , (12. elokuuta 1877 Stavropol, Venäjä – keväällä 1943 Irtišk tai sen lähellä, Pavlodarskin alue, Kazakstan) oli ukrainalainen historioitsija. Hänen sisaruksiaan olivat Myh’ailo Hruševskyi ja Hanna Šamrai.
Hruševskyi opiskeli Kiovan yliopistossa Volodymyr Antonovytšin oppilaana, ja hän oli Pietarin, Odessan ja Kiovan yliopiston yksityisdosentti. Hän oli ensimmäinen, joka opetti Odessan yliopistossa ukrainaksi (1906). Hän sai 1918 nimityksen professoriksi Kiovan yliopistoon. Hän oli Ukrainan tieteellisen seuran (Kiova) ja Ševtšenkon tieteellisen seuran täysjäsen. 1920-luvulla hän toimi Ukrainan tiedeakatemian (VUAN) historiallis-maantieteellisen komission johtajana ja oli VUANin Arkeografisen komission jäsen. Hänet pidätettiin elokuussa 1938 ja tuomittiin viiden vuoden karkotukseen Kazakstaniin Pavlodarskin alueelle.
Hruševskyi kirjoitti historiallisia tutkimuksia. VUANin aikakauskirjoissa ilmestyi hänen historiaa käsitteleviä artikkeleitaan. Hän kirjoitti myös tutkielmia ukrainalaisista kirjailijoita. Ne julkaistiin koottuina vuosina 1909 ja 1918.
Fredrik Stang

Fredrik Stang (27. joulukuuta 1867 Kristiania – 15. marraskuuta 1941 Oslo) oli norjalainen juristi, oikeustieteen professori ja Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1906–1909 ja toimi Norjan oikeusministerinä 1912–1913. Vuonna 1922 hänet valittiin Norjan Nobel-komitean puheenjohtajaksi.
Stangin isä oli pääministeri Emil Stang.
Hitra-Frøya

Hitra-Frøya (vuosina 1974–1985 "Hitra-Nytt") on vuonna 1974 perustettu norjalainen paikallislehti, jonka toimitus on Hitrassa. Se kuuluu Polaris Media -konserniin.
Kauas pois (televisiosarja)

Kauas pois ("I’ll Fly Away") on 38-osainen yhdysvaltalainen televisiosarja vuodelta 1991. Siinä Sam Waterston esittää piirisyyttäjä Forrest Bedfordia, joka asuu perheineen Yhdysvaltojen etelävaltion kuvitteellisessa Brylandin pikkukaupungissa 1950-luvulla, jolloin afroamerikkalaisten kansalaisoikeusliike nostaa päätään. Valkoiseen yläluokkaan kuuluva mies alkaa vähitellen kääntyä rotuerottelun kannattajasta sen vastustajaksi sen jälkeen, kun kolme mustaa asukasta surmannut valkoinen bussinkuljettaja vapautetaan kaikista syytteistä. Mielenmuutokseen vaikuttavat myös miehen psykiatrisessa sairaalassa oleva vaimo ja uusi afroamerikkalainen taloudenhoitaja (Regina Taylor), joka tulee hoitamaan perheen kolmea kouluikäistä lasta.
Vastaanotto.
Waterston ja Taylor palkittiin molemmat rooleistaan Golden Globella vuonna 1993, ja sarjan molemmat tuotantokaudet olivat ehdolla parhaan draamasarjan palkintoon. Sarja voitti muutamia muitakin palkintoja ja sai kriitikoilta kehuja, muttei ollut kovin suuri yleisömenestys kotimaassaan Yhdysvalloissa.
"Helsingin Sanomien" Marjatta Möttölä piti Yle TV1:n sunnuntai-iltojen uutuussarjaa keväällä 1994 yhtenä parhaista yhdysvaltalaisista televisiodraamoista aikoihin. Hän kehui etenkin pääosan esittäjää Sam Waterstonia, josta oli hänestä tullut eräänlainen laadun tae niin aikakauden elokuvissa kuin televisiotuotannoissakin.
Sarjan toinen tuotantokausi "I'll Fly Away: Then and Now" (1993) esitettiin Suomessa nimellä "Kauas pois – silloin ja nyt".
Oulun baptistiseurakunta

Oulun baptistiseurakunta oli Oulussa toiminut baptistiseurakunta. Baptistinen toiminta alkoi vuonna vuonna 1897 kahdeksan henkilön toimesta. Seurakunnan toiminta alkoi lupaavasti ja se hankki oman talon käyttöönsä. Suuri osa jäsenistä kuitenkin menetettiin. Seurakunta jäi hetkeksi ilman työntekijää, kunnes M. Mänty paikkasi lyhyen aikaa saarnaajan tehtävässä.
Vuonna 1901 seurakunnan kokoaikaiseksi saarnaajaksi tuli Pietarissa uskoon tullut Edvard Tervonen. Tervonen raportoi pyhäkoulussa käyneen vuosisadan vaihteessa 50 lasta. Katovuodet ja köyhyys kuitenkin vaikuttivat seurakunnan pärjäämiseen. Tervoselle kannettiin kolehti Forsbyn baptistiseurakunnassa.
Oulun baptistiseurakunta perustettiin vuonna 1906 ja työntekijäksi valittiin Antti Ammunet. Oulusta käsin tehtiin työtä myös Muhoksella, Oulaisissa ja Kalajoella.
Putaanvirran koulu

Putaanvirran koulu on Pihtiputaan kirkonkylässä toimiva yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9). Se on oppilasmäärältään suurempi Pihtiputaan kahdesta peruskoulusta. 
Vuonna 2021 Putaanvirran koulua kävi noin 350 perusasteen oppilasta. Heistä noin 200 oli alakoulun ja 150 yläkoulun oppilaita. Esiopetuksen oppilaita oli lisäksi noin 20.
Putaanvirran koulu oli aiemmin alakoulu. Pääosa tästä koulusta rakennettiin uudelleen vuosina 2012–2014 sisäilmaongelmien korjaamiseksi. Koulurakennusta laajennettiin tuolloin 3 300 neliömetrillä, ja hallinto-osaa saneerattiin vajaa 600 neliötä. Elokuussa 2015 aiempi Tahkonpolun koulu (yläkoulu) yhdistettiin Putaanvirran kouluun, josta tuli muutoksen seurauksena yhtenäiskoulu.
Messenian siirtolaisveneen uppoaminen 2023

Messenian siirtolaisveneen uppoaminen on onnettomuus, joka tapahtui 14. kesäkuuta 2023, kun siirtolaisia ​​salakuljettanut kalastusvene upposi Joonianmerellä Messenian Pýloksen edustalla. Libyan Tobrukista lähteneessä veneessä oli arviolta 750 siirtolaista. Kreikan viranomaisten etsintä- ja pelastustoimet pelastivat 104 eloonjäänyttä ja löysivät 82 ruumista. Satoja muita on edelleen kateissa.
Taustaa.
Libyan pitkäaikainen sisällissota ja kriisi naapurimaiden epävakauden ohella on mahdollistanut suuren ihmissalakuljetusalan kehittymisen, mikä tekee Libyasta ikään kuin keskuksen siirtolaisten ja pakolaisten siirtämiselle Välimeren yli Eurooppaan.
Porin baptistiseurakunta (1899)

Porin baptistiseurakunta oli Porissa 1900-luvun vaihteessa toiminut baptistiseurakunta. Ensimmäiset baptistiset vaikutteet saapuivat Poriin Hans Elmgrenin vieraillessa kaupungissa 1870-luvulla. Porin seurakunta perustettiin Jurvan baptistiseurakunnan alaisuuteen 2. elokuuta 1897.
Seurakunnan perustamiskokouksessa oli paikalla kahdeksan henkilöä. Seurakunnan johtajaksi ja opettajaksi valittiin Esaias Lundberg Viasvedeltä. Säännöllinen baptistityö alkoi Porissa kauppias Johan Koskisen muuttaessa sinne vaimonsa kanssa vuonna 1899. Baptistit olivat entisiä Tampereen baptistiseurakunnan jäseniä ja vuokrasivat huoneen kokouksia varten.
Porin baptistiseurakunnan perustava kokous pidettiin elokuussa 1899 J. G. Kokin ja Jonas Anderssonin johdolla. Porissa vallitsi seurakunnan keskuudessa yksimielinen ja rakkaudellinen ilmapiiri. Seurakunta menetti työntekijänsä, kun Koskiset muuttivat vuonna 1903 Amerikkaan.
Hammaslahden baptistiseurakunta

Hammaslahden baptistiseurakunta oli Hammaslahdella toiminut baptistiseurakunta. Baptistityö Hammaslahdella alkoi vuonna 1901. Seurakunnan johtajana toimi saarnaaja Vilho Malin ja paikkakunnalla piti paljon tilaisuuksia myös Kiihtelysvaarasta syntyisin ollut Johannes Jalkanen. Hammaslahden seurakunta oli pitkään Pohjois-Karjalan suurin baptistiseurakunta.
Historia.
Hammaslahden baptistiseurakunnan työ nousi hengellisestä herätyksestä Malinin toiminnan kautta. Samoin paikkakunnalla oli tyytymättömyyttä luterilaista emäseurakuntaa kohtaan.
Vuoden 1902 alussa Hammaslahdella kastettiin 20 henkilöä.Kun Hammaslahden työ kasvoi, keräsi seurakunta myös vastustusta. Vuoteen 1906 mennessä seurakunnan jäsenmäärä oli kasvanut yli sataan. Seurakunnalla ei ollut kuitenkaan omaa rakennusta, joten viisivuotisjuhlat pidettiin Elias ja Miina Mustosen kodissa Hammaslahden Lähdekorvessa, josta oli tullut seurakunnan vakituinen kokoontumispaikka. Seurakunnan jäseniin kuului muun muassa kansanedustajana toiminut sosialidemokraatti Oskari Ikonen.
1910-luvun alun helluntaiherätys koettiin Hammaslahden seurakunnassa virvoittavana. 1913 kesäjuhlilla kastettiin 20 uskoon tullutta eteläpohjalaisen evankelista Elina Valkaman työn kautta. Samalla seurakuntaopilliset kysymykset alkoivat jakamaan mielipitetä kasvavan seurakunnan keskuudessa.
Baptistisaarnaajana vuodesta 1908 toiminut Pekka Mikkonen perusti lähistölle Pyhäselän Suhmuraan oman seurakunnan nimeltä Herran Kansa. Mikkonen veti mukaansa väkeä Hammalahden seurakunnasta kuin muualta Pohjois-Karjalsta.
Seurakunta lakkautettiin marraskuussa 1935 ja sen jäljellä olleet jäsenet siirrettiin Värstilän baptistiseurakuntaan. Seurakunta oli menettänyt jäseniä niin Herran Kansaan kuin helluntaiherätykseen.
Ilmastofiktio

Ilmastofiktio (lyhennetään "cli-fi" sanoista "climate fiction") on tieteiskirjallisuuden lajityyppi, joka käsittelee ilmastonmuutosta. Nimityksen synty yhdistetään Dan Bloomiin, joka nimesi novellinsa "Polar City Red" lajityypiltään ilmastofiktioksi. Bloomin teos ei menestynyt kaupallisesti, mutta National Public Radio (NPR) otti termin käyttöön, jonka jälkeen se on levinnyt viraalisesti. Termi on jälkikäteen yhdistetty useisiin teoksiin ja vanhimmat tieteiskirjallisuuden teokset, joissa käsitellään ympäristöä ja ilmastoa ovat peräisin 1960-luvulta (esimerkiksi J.G. Ballardin "Uponnut maailma", "The Drowned World"). Kiinnostus aiheeseen on herännyt muun muassa Michael Crichtonin ekoterroristeja käsittelevästä teoksesta "Pelon ilmasto" ("State of Fear", 2004). Frank Herbertin teosta "Dyyni" pidetään lajityypin pioneerina. Kirjailijat kuten Amitav Ghosh kyseenalaistivat 2010-luvulla miksi aihetta käsitellään niin vähän fiktiossa. Lajityyppi usein esittää painajaismaisen uuden todellisuuden, joka on seurausta katastrofisesta tapahtumasta. Margaret Atwood on ehkä tunnetuin lajityypin kirjailija.
Heidi Lehtoranta

Heidi Lehtoranta (s. 1980) on viulisti ja Ilokivi kaekuu -taijevestivualin perustajajäsen. Lehtoranta on toiminut Mikkelin kaupunginorkesterin I-viulistina vuodesta 2007 alkaen. Hän valmistui vuonna 2005 Jyväskylän ammattikorkeakoulusta musiikkipedagogiksi Anatoli Melnikovin oppilaana. Vuonna 2003–2004 Lehtoranta täydensi opintojaan Cardiffissa Royal Welsh College of Music and Dramassa. Vuonna 2004–2005 hän toimi viulunsoitonopettajan sijaisena Vaasan Kuula-opistossa ja musiikin erikoistumisopinnot Lehtoranta suoritti Jyväskylän ammattikorkeakoulussa kahdesti, vuosina 2007 ja 2010.
Lehtoranta on esiintynyt solistina ja tehnyt monipuolisesti kamarimusiikkia. Vuoden 2020 kesän aikana Lehtoranta perusti Ohjelmapalvelu Heleän, joka tarjoaa musiikkia ja sisältöä erilaisiin juhliin ja tapahtumiin. 
Keväällä 2020 Lehtoranta sai Taikelta Korona-apurahan, jonka avulla hän toteutti kesän 2020 aikana 37 kappaletta 30 minuutin videoita. Videot lähetettiin Essoten alueen vanhustenpalvelu- ja mielenterveysyksikköihin. Videoiden sisältönä oli kevyt klassinen ja viihdemusiikki viululla soitettuna. Lehtoranta myös nauhoitti ja editoi nämä videot.
Perttu Rinta

Perttu Juhani Rinta (s. 24. elokuuta 1954 Laihia) on suomalainen järjestö- ja yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Perttu Rinta syntyi maanviljelysneuvos Juhani Rinnan ja Eeva Anna Rajamäen perheeseen. Hänen puolisonsa on ekonomi Eija Sirpa Hannele Raitila. Rinta tuli ylioppilaaksi Laihian yhteiskoulusta 1974 ja valmistui ekonomiksi Uumajan yliopistosta 1979. Hän on suorittanut myös useita liikkeenjohdon koulutuksia. Rinta oli Keskusosuusliike Hankkijan Kokkolan konttorin järjestöpäällikkö 1979–1980, pääkonttorin järjestöosastolla Helsingissä 1980–1981, pääkonttorin rehuosaston myyntipäällikkö 1982–1984, Lohjan konttorin konttorinjohtaja 1984–1988 ja Länsi-Uudenmaan piirin myyntipiirin päällikkö 1988–1989, Kesko Oy:n Vaasan läänin aluekeskon rauta- ja maatalousosaston neuvontapäällikkö 1989–1990, rauta- ja maatalousosaston osastopäällikkö 1990–1992, päivittäistavaraosaston osastopäällikkö 1992–1996 ja Kesko Oy:n Lähikauppakeskon johtaja 1996–1997. K-kauppiasliiton toimitusjohtaja Rinta oli 1998–2000, Rautakesko Oyj:n Baltian toimintojen johtaja 2002, K-rautaketjun ja Yrityspalvelun johtaja 2002, Kymppivoima Oy:n toimitusjohtaja 2002–2007 ja hallituksen jäsen vuodesta 2007 ja puheenjohtaja 2011–2013 sekä Suur-Savon Sähkö Oyj:n toimitusjohtaja Mikkelissä 2007–2016. Hänellä on myös ollut useita liike-eläman ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Rinta sai 2013.
Gamle Akerin kirkko

Gamle Akerin kirkko (norj. "Gamle Aker kirke") on Oslossa St. Hanshaugenin kaupunginosassa sijaitseva 1100-luvulta peräisin oleva kalkkikivikirkko ja kaupungin vanhin säilynyt rakennus. Paikalla oletetaan olleen jo aiemmin puukirkko. Malliltaan Gamle Akerin kirkko on kolmilaivainen basilika.
Høyskolen Kristiania

Høyskolen Kristiania on norjalainen yksityinen yliopisto. Sen edeltäjä oli Norsk korrespondanseskole (NKS) -kirjeopisto, jonka Ernst G. Mortensen perusti vuonna 1914. Hän toimi rehtorina vuoteen 1961, ja hänen perillisensä muodostivat vuonna 1976 hänen nimeään kantavan säätiön, jonka omistukseen koulu siirtyi. Siihen yhdistettiin 1990-luvulta lähtien useita muita yksityisomisteisia oppilaitoksia, ja Oslon Bislettiin perustettiin kampus. Vuonna 2005 yliopisto muutti Kirkegatalle. Nykyinen markkinointinimi Høyskolen Kristiania otettiin käyttöön vuonna 2016, tätä ennen nimi oli vaihtunut useita kertoja.
Kaipaan vapauteen

Kaipaan vapauteen on Kai Hyttisen studioalbumi vuodelta 1987.
Levyn tunnetuimpia kappaleita on Hyttisen oma sävellys ”Kurki”.
Inka Auhagen

Inka Minna Auhagen-Kuoppamäki (o.s. Kuoppamäki, s. 1966) on suomalainen laulaja-lauluntekijä.
Auhagen käyttää taiteilijanimiä Inka ja Inka Auhagen. Hänen albuminsa "Tomua tuulessa" julkaistiin vuonna 1996. Single ”Sinä päivänä satoi lunta” pääsi joulukuussa 1996 Radio Suomen listaykköseksi. Samana vuonna Auhagen sijoittui Suomen euroviisukarsinnassa kuudenneksi kappaleella "Keinuta mua". Vuonna 1997 hän kilpaili Syksyn sävelessä kappaleella ”Suuri sydän”. Television Neloskanavalla Auhagen juonsi 1990-luvun lopulla lifestyle-ohjelmaa "Neiti Groove". Hän myös kiersi maailmaa saksalaisen Sash!-tanssimusiikkikokoonpanon laulusolistina. Single ”With My Own Eyes” kipusi UK Singles Chart listan top 10 joukkoon. Vuonna 2015 Auhagen julkaisi albumin "Vaeltaja".
Auhagen toimii säveltäjänä, sanoittajana, studiomuusikkona ja ääninäyttelijänä.
Auhagenin muille suomalaisille laulajille säveltämiä kappaleita ovat muun muassa Arja Korisevan ”Vähän liian vähän” (1998) ja Lea Lavenin ”Kuin muuttolinnut” (2023). Hänellä on useita yhteisprojekteja ulkomaisten yhteistyökumppanien kanssa.
Auhagen on asunut suurimman osan elämästään Saksassa. Hänen isänsä Jukka Kuoppamäki, sisarensa Anna Kuoppamäki ja puolisonsa Kai Auhagen ovat muusikoita. Inka ja Kai Auhagen avioituivat vuonna 1990, ja heillä on yksi tytär.
Jules Ernest Renoux

Jules Alphonse Ernest Renoux (5.toukokuuta 1863 - 9. kesäkuuta 1932) oli ranskalainen impressionistinen taidemaalari. 
Renoux opiskeli taideakatemiassa Jean-Léon Gérômen ja Alfred Rollin oppilaana. Hän avusti Rollia tämän maalatessa kaupungintalon kattofreskoja. Renoux opetti innokasta amatööritaiteilijaa Auguste Magnèrea ja varakkaasta Magnèresta tuli Renouxin mesenaatti. 
Renoux solmi avioliiton vuonna 1895 Berthe Madeleinen kanssa. Vuonna 1916, keskellä ensimmäistä maailmansotaa, Renoux piti näyttelyn, jossa hänen onnistui myydä kaksitoista maalausta. Vuodesta 1922 alkaen hän piti näyttelyitä Salon des artistes français`ssa. 
Taiteessaan Renoux osoitti kiinnostuksensa ihmisiin ja hänen mallinsa olivat usein hänen perheensä jäseniä. Hänen palettinsa perustui keltaoranssin ja okran sekoitukselle. Pariisin katuja kuvaavissa maalauksissaan hän valitsi usein jonkin varjoisan nurkan josta löysi erikoisia näkymiä ja perspektiivejä. Hänen tyyliään voi pitää laajassa mielessä impressionistisena, sillä hän oli kiinnostumut ulkoilmamaalaamisesta. 
Romeny-sur-Marnessa on Renoux`n elämäntyölle omistettu museo. Museossa on hänen ateljeensa ja sen yhteydessä on hänen puutarhansa säilynyt osa. Renoux asui paikkakunnalla elämänsä neljä viimeistä vuotta.
Kirjeopisto

Kirjeopisto tarkoittaa kirjeellistä opetusta, jossa opetus annettiin opetuskirjein koulussa opettajien antaman opetuksen sijasta. Kirjeet täydensivät oppikirjoja. Kirjeet muodostivat kursseja, jotka vastasivat kouluissa annettuja oppimääriä. Oppilaat olivat jatkuvassa yhteydessä opistoon, jonne he lähettivät suorituksiaan arvioitavaksi. Toisinaan kirjeopistot järjestivät myös suullista ohjausta täydentämään kirjeitse annettavaa opetusta.
Tiettävästi ensimmäinen kirjeopisto International Correspondence Schools perustettiin Yhdysvalloissa Pennsylvaniassa 1891.
Suomeen perustettiin vuonna 1920 Kansanvalistusseuran kirjeopisto, jolla oli aikaa myöten satoja kursseja, kuten oppikoulu, maamieskoulu, kauppakoulu ja kursseja eri ammatti- ja harrastusaloilta. Kirjeopisto julkaisi "Opintotoveri" -nimistä lehteä. Muita yleishyödyllisiä kirjeopistoja pitivät yllä Työväen Sivistysliitto, Pellervo-Seura, Ammattienedistämislaitos ja Tietomies.
One Piece (vuoden 2023 televisiosarja)

One Piece on Netflix-suoratoistopalveluun julkaistu merirosvoseikkailusarja, joka perustuu Eiichirō Odan luomaan samannimiseen mangasarjaan. Sarja kertoo kumi-ihoisesta merirosvokapteeni Monkey D. Luffystä, joka etsii tarunomaista aarretta miehistönsä kanssa. Sarjan ovat luoneet Matt Owens ja Steven Maeda. Sen pääosia esittävät Iñaki Godoy, Mackenyu, Emily Rudd, Jacob Romero Gibson ja Taz Skylar. Mangasarjan pohjalta on tehty aiemmin myös animesarja.
"One Piecen" ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Netflixissä 31. elokuuta 2023 ja sarja nousi palvelun katsotuimmaksi englanninkieliseksi televisiosarjaksi 93 maassa. Mainiosti menestynyttä sarjaa jatketaan Netflixin mukaan toisella kaudella. Toisen kauden käsikirjoituksen valmistumista hidasti televisio- ja elokuvakäsikirjoittajia edustavan Writers Guild of American toukokuussa 2023 alkanut lakko.
Tausta.
Manga- ja animesarja.
Matt Owensin ja Steven Maedan televisiosarja perustuu Eiichirō Odan luomaan mangasarjaan "One Piece", jota on julkaistu vuodesta 1997 lähtien. Sarja on sittemmin saanut miljoonia faneja ja siitä on tullut ”maailmanlaajuinen kulttuuri-ilmiö”. Vuoteen 2022 mennessä mangaa oli myyty noin 500 miljoonaa kappaletta ja siihen pohjautuvaa, vuonna 1999 alkanutta samannimistä animaatiosarjaa oli julkaistu yli tuhat jaksoa. Animaatiosarja oli TV Timen mukaan vuoden 2022 katsotuin televisiosarja.
Kuokkalan baptistiseurakunta

Kuokkalan baptistiseurakunta oli Terijoen Kuokkalassa toiminut baptistiseurakunta. Suomenlahden rannalla sijainneen Kuokkalan baptistiseurakunnan perustaminen tapahtui maaliskuussa 1903 naisevankelista Johanna Suutarisen työn tuloksena. Seurakunnan perustamiskokouksessa oli mukana yhdeksän henkilöä. Seurakunnan johtajaksi valittiin Daavid Jokinen ja diakoniksi Suutarinen. 
Historia.
Kuokkala oli huvilakaupunki, jossa huviloita vuokrattiin kesäisin Pietarin varakkaille asukkaille. Suutarinen rakennutti kaksi huvilaa: asunnon, jossa majoitti vierailevia saarnaajia ja toisen seurakunnan kokoontumissaliksi. Huvilan kellaritiloissa oli rakennettu kasteallas. Kesäaikoina seurakunta kokoontui Ekholmin kylpylaitoksella. Ensimmäinen paikkakunnalla vieraillut saarnaaja oli J. G. Kokki. Toinen Kuokkalassa usein vaikuttanut evankelista oli Helena Miettinen.
Vuonna 1909 seurakunta perusti nuorisoseuran, jonka toimintaan osallistui tosin koko seurakunta. Kuokkalan seurakunta tavoitti myös venäläistä väestöä.
Kuokkalan baptistiseurakunta jäi toisen maailmansodan jälkeen menetylle alueelle.
Oulaisten baptistiseurakunta

Oulaisten baptistiseurakunta oli Oulaisissa toiminut baptistiseurakunta. Seurakunta perustettiin vuonna 1903. Seurakunnan perustamiskokousta johtivat saarnaajat Matti Esselström ja Edvard Tervonen. Oulaisissa oli jo aikaisemmin tehty baptistityötä Oulun seurakunnasta käsin.
Historia.
Seurakunta perustettiin Oulaisiin vuonna 1903. Alkuvuosina seurakunnan ahkeria jäseniä olivat ratamestari Eero Alanko ja hänen vaimonsa Sofia. Paikkakunnan ensimmäinen rukoushuone oli heidän omistamansa. 1910-luvulla työ alkoi Kopsankylässä lähellä Raahea ja Alangot vierailivat siellä usein. Kaksikielinen Sofia Alanko toimi tulkkina ja hänet valittiin myöhemmin yhdyskunnan pyhäkoulutyön lähetiksi. 
Baptistityö alkoi nousta Eero Alangon kuoltua ja ensimmäisen maailmansodan alkuvuosina. Kopsankylän toiminta vakiintui 1910-luvun loppupuolella ja ihmisiä tuli uskoon evankelista Antti Kormanon herätyksissä. Vuosina 1918–1919 kastettiin kymmenen henkilöä. 
Oulaisten baptistiseurakunta toimi itsenäisesti vuoteen 1918 ja se virisi uudelleen Edvard Tervosen toiminnan kautta vuonna 1921. 1920-luvulla Kopsankylän liikehdintä liittyi Oulaisten baptistiseurakuntaan. Kormano piti vuonna 1919 Oulaisissa kokouksia viiden viikon ajan. Parin vuoden aikana kylällä kastettiin yli 20 ihmistä. Albert Hedborg ja Anna Hedborg olivat tuolloin paikallisten baptistien johtohahmoja.
Vuonna 1921 seurakunnan saarnaajaksi valittiin Edvard Tervonen ja diakonina toimi Kustaa Keso. Tervosen perhe oli voimallisesti mukana seurakunnan työssä.
Flutter

Flutter on avoimen lähdekoodin käyttöliittymäkehitystyökalu, jonka Google on kehittänyt. Sen avulla ohjelmistosuunnittelijat voivat rakentaa natiiveja sovelluksia useille eri alustoille yhdestä koodipohjasta Dart-ohjelmointikiellä.
Flock on Flutterista tehty forkki, jonka tarkoituksena on lisätä bugikorjauksia ja uusia ominaisuuksia. Flock on aloitettu johtuen Googlen prioriteettien muuttumisesta ja Flutterin kehityksen hidastumisesta.
Historia.
Flutterin ensimmäinen versio julkaistiin nimellä "Sky". Se esiteltiin Dart-päivämääräkonferenssissa vuonna 2015. Sky rajoittui alun perin vain Android-laitteille, mutta ideana oli luoda ohjelmisto, joka voisi tuottaa 120 kuvaa sekunnissa jatkuvasti.
Vuonna 2017 Google julkaisi Flutterin ensimmäisen betaversion. Tämä alkuperäinen versio tarjosi jo useita merkittäviä ominaisuuksia, kuten Hot Reload -ominaisuuden, joka mahdollisti välittömän koodimuutosten esikatselun ilman sovelluksen uudelleenkäynnistämistä.
Flutterin 1.0 versio julkistettiin vuoden 2018 lopussa, joka laajensi tukensa iOS:lle ja tarjosi kehittäjille vakaan alustan rakentaa korkealaatuisia sovelluksia molemmille suosituimmille mobiilialustoille.
Vuoden 2021 maaliskuussa Google julkaisi Flutter 2:n. Tämä merkittävä päivitys toi virallisen tuen verkkosovelluksille uuden Canvas Kit -renderöinnin ja verkkosovelluksille tarkoitettujen widgettien avulla, sekä aikaisen tuen työpöytäsovelluksille Windowsille, macOS:lle ja Linuxille sekä parannetut Add-to-App -API:t. Tämä julkaisu käytti myös Dart 2.0:aa, joka sisälsi äänilukotuksen (sound null-safety), aiheuttaen monia rikkinäisiä muutoksia ja ongelmia useissa ulkoisissa paketeissa. Flutter-tiimi kuitenkin tarjosi ohjeita ja työkaluja näiden ongelmien lieventämiseksi.
Syyskuun 8. päivänä 2021 Google julkaisi Dart 2.14:n ja Flutter 2.5:n. Päivitys toi parannuksia Androidin koko näytön tilaan ja Google'n uusimpaan Material Design -versioon, joka tunnetaan nimellä "Material You". Dart sai kaksi uutta päivitystä, joissa standardoitiin lint-ehdot ja merkittiin tuki Apple Siliconille vakaaksi.
Toukokuun 12. päivänä 2022 Google ilmoitti Flutter 3:n ja Dart 2.17:n julkaisusta. Tämä päivitys laajensi tuettujen alustojen kokonaismäärän kuuteen, mukaan lukien vakaa tuki Linuxille ja macOS:lle sekä Intel- että Apple Silicon -prosessoreilla.
Elokuun 30. päivänä 2022 julkaistiin Flutter 3.3. Tämä julkaisu sisälsi Objective-C:n ja Swiftin interop-tuen ja varhaisen esikatselun uudesta renderöintimoottorista nimeltä "Impeller", jonka tavoitteena on vähentää nykimistä, joka johtuu shader-kompilaatiosta.
Tammikuun 25. päivänä 2023 julkaistiin Flutter 3.7.
Tekniikka.
Flutterin rakenne perustuu neljään pääkomponenttiin: Dart-ohjelmointikieleen, Flutter-moottoriin, Foundation-kirjastoon ja Widget-kirjastoihin.
Ominaisuudet.
Flutterin keskeiset ominaisuudet sisältävät Hot Reload -ominaisuuden, widget-pohjaisen järjestelmän, yhden koodipohjan useille alustoille ja hyvän suorituskyvyn.
Esimerkkejä sovelluksista.
Useat tunnetut yritykset ovat jo hyödyntäneet Flutteria sovellustensa kehittämisessä. Esimerkkeinä ovat:
Karstulan yhtenäiskoulu

Karstulan yhtenäiskoulu on Karstulan kirkonkylässä toimiva yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0-9). Se on samalla Karstulan ainoa peruskoulu. Vuonna 2021 yhtenäiskoulua kävi 339 perusasteen opiskelijaa. Heistä 207 oli alakoulun ja 132 yläkoulun oppilaita. Koulua kävi lisäksi 24 esikoululaista. 
Vuonna 2017 Karstulan kunnanvaltuusto päätti keskittää perusopetuksen ja päiväkotien toiminnat yhteen uuteen rakennukseen; useassa aiemmassa kiinteistössä oli todettu sisäilmaongelmia. Uudisrakennus valmistui elokuussa 2021. Aiemmat Toppilan alakoulu, Rantatien koulu sekä Laaksolan koulu oli tässä vaiheessa yhdistetty yhtenäiskouluksi. Myös Karstulan lukio sekä päiväkoti saivat tilat uudesta koulurakennuksesta.
Matti Heusala (teollisuusneuvos)

Matti Hjalmar Heusala (19. syyskuuta 1893 Kalajoki – 9. lokakuuta 1966) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1965. Hän oli myös pistooliammunnan kolminkertainen Suomen mestari.
Heusalan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Matinpoika Heusala (aiemmin Nuorala) ja Hilma Lusiina Juhontytär Siipola ja puoliso vuodesta 1927 Katri Kyllikki Laaksonen. Hän lähti ensimmäisen maailmansodan aikana Yhdysvaltoihin pilvenpiirtäjä- ja siltatyömaille ja aloitti Norjassa opiskelun Hortenin teknillisen koulun huoneenrakennusosastolla. Heusala palasi Suomeen 1921 ja valmistui rakennusmestariksi Helsingin teollisuuskoulusta 1924. Hän toimi Constructor Oy:n palveluksessa 1922–1923 ja 1925–1927 sekä Rautabetoniliike Jalo N. Syvähuokon palveluksessa 1924. Hän siirtyi sitten itsenäiseksi urakoitsijaksi, ja urakoi asuinkerrostaloja, teollisuuskiinteistöjä sekä julkisia rakennuksia, muun muassa Helsingin Rautatieaseman lisärakennusta ja Töölön kirkkoa. Jatkosodan aikaan hän perusti veljenpoikansa Väinö Heusalan kanssa Rakennus Oy Matti Heusalan, joka urakoi muun muassa Iisalmen posti- ja virastotalon, tyttölyseon, ortodoksisen kirkon ja Iisalmen aluesairaalan sekä Kajaanin virastotalon. Heusala perusti 1950 Varustamo Heusala &amp; Co Shipowners -yhtiön, joka omisti parhaimmillaan kolme keskikokoista alusta, jotka toimivat Itä- ja Pohjanmeren hakurahtiliikenteessä. Varustamo lopetti toimintansa 1960-luvun alussa.
Heusala oli Rakennusmestarien säätiön perustajajäsen ja hallituksen puheenjohtajana, Työnantajarakennusmestariyhdistyksen jäsen, Rakennusteollisuusliiton ja Suomen Työnantajain Keskusliiton hallitusten jäsen, Rakentajain Konevuokraamo Oy:n johtokunnan varapuheenjohtaja sekä Helsingin Rakennusmestariyhdistyksen johtokunnan jäsen. Heusala oli pistooliammunnan kolminkertainen Suomen mestari, edusti Suomea ampujana maailmanmestaruuskilpailuissa Roomassa 1935 ja Sveitsissä 1937 sekä useissa maaotteluissa, sekä toimi pistooliampujien joukkueenjohtajana muun muassa Lontoon olympialaisissa 1948. Hän otti osaa sekä talvi- että jatkosotaan.
Heusalan poika Pekka Heusala sai myös teollisuusneuvoksen arvon vuonna 1999.
Lauri Saari (teollisuusneuvos)

Lauri Valdemar Saari (10. kesäkuuta 1893 Iitti – 12. syyskuuta 1988) oli suomalainen, Pieksämäellä vaikuttanut Valtionrautateiden virkamies ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1951.
Saaren vanhemmat olivat esimies Juho Saari ja Mimmi Heikkilä ja puolisot 1922–1954 Elsa Maria Huuskonen ja vuodesta 1955 Toini Agnes Hynninen. Hän muutti Pieksämäelle veturinlämmittäjäksi 1913, suoritti veturinkuljettajatutkinnon Viipurissa 1916, ja suoritti päästötutkinnon Helsingin Teollisuuskouluun sähköteknilliseltä osastolta 1924. Kauppa- ja teollisuusministeriö myönsi hänelle stipendin opinto- ja työmatkalle Saksaan ja Unkariin, jolta palattuaan hänet nimitettiin toisen luokan veturinkuljettajaksi ja 1933 ensimmäisen luokan veturinkuljettajaksi. Saari suoritti vielä Helsingin teollisuuskoulun konerakennusosaston täydellisen oppimäärän 1927. Hän oli Pieksämäen Vehnämylly Oy:n perustajia, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1934–1956. Saari perusti 1937 myllyn yhteyteen Matkalaukku Oy:n. Vuonna 1940 Saari erosi virastaan Valtionrautateillä ja jatkoi uraansa täyspäiväisesti yritysjohtajana. Hän oli edellä mainittujen yritysten lisäksi puheenjohtajana ja toimitusjohtajana myös Pieksämäen Puhelin Oy:ssä 1942–1959 ja Elintarvikekoneet Oy:ssä vuodesta 1944.
Saari oli Pieksämäen kunnan- ja kauppalanvaltuuston jäsen, kauppalanhallituksen jäsen, sähkö- ja vesilaitosten johtokuntien puheenjohtaja ja eri lautakuntien puheenjohtaja. Hän teki aloitteen Pieksämäen kauppaoppilaitoksen perustamisesta. Saari vaikutti myös Pieksämäen Liikemiesyhdistyksessä ja Keskuskauppakamarissa.
Eilidh Lonie

Eilidh ”AliasV” Lonie (s. 6. elokuuta 1999) on eteläafrikkalainen ammattilaistason -pelaaja, joka pelaa yhdysvaltalaiselle Complexity Gamingille. Hän on hyvin suosittu striimaaja Twitch-palvelussa.
Muu elämä.
Eilidh Lonie syntyi 6. elokuuta 1999 Johannesburgissa Gautengissa, jossa hän myös varttui. Hän kasvoi pelaten mm. Yu-Gi-Oh! -sarjaa ja hän oli hyvä urheilussa. Kuitenkin Etelä-Afrikan vaikeiden aikojen keskellä, AliasV ei pystynyt olemaan paljoa enää ulkona, joten hän aloitti pelaamisen pelikonsolilla hänen siskonsa kanssa. Pelaamisen ja striimaamisen lisäksi AliasV pitää rugbyn katsomisesta. Hän avioitui vuonna 2018 ja hän omistaa aviomiehensä kanssa kolme kissaa: Riotin, Gremilin ja Whisperin.
Ura.
Kun AliasV muutti aviomiehensä kanssa Kanadaan, he saivat käyttöönsä internetin, joten hänen aviomiehensä alkoi striimaamaan RPG-pelejä. Hetken päästä myös AliasV halusi kokeilla striimaamista, mutta ei pitänyt siitä ensimmäisten kokemustensa perusteella. Kuitenkin muutaman onnistumisen jälkeen, AliasV:n kiinnostus heräsi ja hän alkoi pitämään striimaamisesta hänen aviomiehensä menettäessä kiinnostuksen.
AliasV alkoi tekemään yhteistyötä Twitchin kanssa 12. tammikuuta 2018. Näihin aikoihin hän alkoi pelaamaan Magic: The Gathering Arenaa. Hän alkoi pelaamaan peliä aktiivisesti ja liittyi Complexityyn 30. marraskuuta 2018. Hän aloitti täysiaikaisen strimaamisen helmikuussa 2020.
Natiivikoodi

Natiivikoodi on tietokoneohjelmointitermi, joka viittaa sellaiseen konekieleen, jota tietokoneen suoritin voi suoraan suorittaa. Käytännössä tämä tarkoittaa ohjelmointikoodia, joka on kirjoitettu tietokoneen suorittimelle natiivilla kielellä, eli sen omalla konekielellä, ilman että tarvitsee kääntää tai tulkita sitä. 
Käsite natiivikoodi korostaa koodin suoritustehoa ja tehokkuutta, sillä natiivikoodin suorittaminen on usein nopeampaa ja resurssitehokkaampaa kuin tulkattavan tai virtuaalikoneessa suoritettavan koodin. Natiivikoodin hyödyntämisen haittapuoli on se, että se on alustakohtaista. Tämä tarkoittaa, että koodi pitää kirjoittaa tai kääntää uudelleen, jos se halutaan suorittaa eri arkkitehtuurilla olevalla suorittimella.
Historia.
Tietokoneiden alkuaikoina ohjelmointi suoritettiin useimmiten suoraan suorittimen ymmärtämällä konekielellä tai sen läheisellä assmebler-kielellä. Tämä oli kuitenkin vaativaa ja aikaa vievää, minkä vuoksi ohjelmointikielten kehityksessä alettiin suosia korkeamman tason kieliä, kuten C ja Java. Nämä kielet eivät olleet suorittimen natiiveja kieliä, mutta ne tarjosivat paremman abstraktion ja helpottivat ohjelmoinnin oppimista ja ohjelmien kehittämistä.
Ohjelmistokehityksen edetessä huomattiin kuitenkin, että tietyissä sovelluksissa korkeamman tason kielten suorituskyky ei ollut riittävä. Tällaisissa tapauksissa kehittäjät saattavat valita natiivikoodin käyttämisen.
Käyttö.
Natiivikoodia käytetään usein sovelluksissa, jotka vaativat suurta suorituskykyä tai joissa on tärkeää ohjelman suoritusnopeus. Esimerkkejä tällaisista sovelluksista ovat pelit, reaaliaikaiset järjestelmät, grafiikkaa käsittelevät sovellukset ja suurta laskentatehoa vaativat sovellukset, kuten tieteelliset laskentasovellukset.
Natiivikoodin käytössä on myös haittapuolia. Koodin kirjoittaminen ja ylläpitäminen voi olla monimutkaista ja aikaa vievää, koska kehittäjän on ymmärrettävä alhaisen tason yksityiskohtia. Lisäksi natiivikoodi ei ole yleensä siirrettävissä eri alustojen välillä ilman muutoksia tai uudelleenkäännöstä. Tämän vuoksi monissa sovelluksissa suositaan korkeamman tason kieliä, joissa koodi voidaan kirjoittaa kerran ja suorittaa monilla eri alustoilla.
Natiivikoodin ja korkeamman tason kielen välillä valinta riippuu sovelluksen vaatimuksista ja kehittäjän taidoista. Joissakin tapauksissa saattaa olla hyödyllistä kirjoittaa osa sovelluksesta natiivikoodina suorituskyvyn parantamiseksi, kun taas loput sovelluksesta kirjoitetaan korkeamman tason kielellä kehityksen helpottamiseksi.
Tainionmäen koulu

Tainionmäen koulu eli Tainionmäen yhtenäiskoulu on keskisuomalaisessa Kivijärven kirkonkylässä toimiva yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9). Se on samalla Kivijärven ainoa peruskoulu. 
Vuonna 2021 yhtenäiskoulua kävi 90 perusasteen opiskelijaa. Heistä 51 oli alakoulun ja 39 yläkoulun oppilaita. Esikoulua kävi lisäksi kymmenkunta lasta. 
Kivijärven Tainionmäen koulun laaja kunnostustyö toteutettiin vuosina 2015–2016. Naapurirakennuksessa sijaitsee Kivijärven kirjasto (Keskustie 32 B).
Paavo Wallinheimo

Paavo Johannes Wallinheimo (vuoteen 1906 "Wallin"; 9. kesäkuuta 1897 Pori – 5. kesäkuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, työnantajajärjestövaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1970.
Wallinheimon vanhemmat olivat rovasti Juho Walfrid Wallin ja Fanny Ellida Nyberg ja puoliso vuodesta 1921 vakuutusvirkailija Lilli Vihelmiina Rosvall. Wallinheimo tuli ylioppilaaksi Mikkelin klassisesta lyseosta 1916 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun sähkötekniseltä osastolta 1923. Hän aloitti Sähkö Oy AEG:n toimistoinsinöörinä 1921, toimi sitten teknillisen toimiston päällikkönä 1938–1945, teknillisenä johtajana 1946–1948 ja toimitusjohtajana 1949–1952. Sodan jälkeen rauhansopimuksen ehtojen perusteella saksalaisomisteinen Sähkö Oy AEG joutui Neuvostoliiton Suomessa olevan omaisuuden hoitokunnan hallintaan, ja Wallinheimo erosi lopulta tehtävästään 1952. Hän toimi sitten Elektriska Ab Hedengren Sähkö Oy:n sähköosaston päällikkönä ja yhtiön johtokunnassa eläkkeelle jäämiseensä saakka 1971.
Wallinheimo oli Suomen Sähköinsinööriliiton perustajia ja vaikutti sen hallituksessa 1950–1952. Hän toimi myös Suomen Teknillisen Kauppaliiton sähköjaostossa ja Suomen Sähkötukkuliikkeiden Liiton tukkuryhmässä. Hänet valittiin 1946 Sähkötyönantajain Liiton hallituksen jäseneksi, 1952 sen varapuheenjohtajaksi ja 1957 puheenjohtajaksi. Sähköalan työehtosopimusneuvottelujen johtaminen oli hänen hoidettavanaan lähes kaksi vuosikymmentä. Wallinheimo valittiin Suomen Työnantajain Keskusliiton hallituksen 1968. Hän perusti Sähköurakoitsija-lehden 1958.
Ilmari Murtti

Ilmari Murtti (vuoteen 1931 "Koskinen"; 10. helmikuuta 1906 Uusikaupunki – 17. helmikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1973.
Murtin vanhemmat olivat maalarimestari Johan Oskar Koskinen ja Amanda Matilda Karlsson ja puoliso vuodesta 1933 talousopettaja Lyyli Kyllikki Rytsälä. Hän kävi kahdeksan luokkaa oppikoulua Uudenkaupungin yhteislyseossa ja toimi Länsi-Suomen Osake-Pankin pankkivirkailijana 1924–1927. Hän kävi sitten Kadettikoulun 1930–1932 ja Sotilashallinnollisen koulun 1936–1937. Hän toimi talvisodassa 2. prikaatin huoltopäällikkönä ja jatkosodassa IV Armeijakunnan intendenttinä. Hänet komennettiin keväällä 1944 Saksaan tutustumaan itärintaman joukkojen varushuoltoon. Vuonna 1945 Murtti erosi puolustuslaitoksen palveluksesta ja siirtyi lihanjalostusteollisuuteen Oy A. Marschan Ab:n ja Ab A. O. Seeck Oy:n hallituksiin ja toimi molempien yhtiöiden varatoimitusjohtajana. Hänet valittiin sekä Marschanin että Seeckin hallitusten päätoimiseksi puheenjohtajaksi 1971 ja samalla myös Lihateollisuusyhdistyksen hallituksen puheenjohtajaksi. Hänellä oli Liiketyönantajain Keskusliiton luottamustehtäviä, ja hän oli Elintarviketeollisuusliiton lihajaoksen perustava jäsen.
Harry Potter (televisiosarja)

Harry Potter on tekeillä oleva televisiosarja, joka perustuu J. K. Rowlingin kirjasarjaan "Harry Potter". Kirjasarjan kirjoittaja J. K. Rowling toimii sarjan tuottajana. Hän halusi tulla mukaan varmistamaan sarjan uskollisuuden kirjasarjalle.
Sarjaan on suunniteltu seitsemän tuotantokautta, eli saman verran kuin "Harry Potter" -kirjoja. Alkuperäisen elokuvasarjan (2001–2011) näyttelijöitä tuskin nähdään televisiosarjassa. Ensimmäisen tuotantokauden on määrä alkaa vuonna 2027.
Näyttelijät.
9. elokuuta 2024 Warner Bros. Discovery aloitti näyttelijöiden etsimisen Harry Potterille, Ron Weasleylle ja Hermione Grangerille. 
Maaliskuun 2025 alussa julkistettiin televisiosarjan ensimmäinen näyttelijä, John Lithgow, joka näyttelee Albus Dumbledorea. Saman vuoden huhtikuussa paljastettiin Severus Kalkaroksen, Minerva McGarmiwan, Rubeus Hagridin, Quirinus Oraven ja Argus Voron näyttelijät. Harryn, Ronin ja Hermionen näyttelijät paljastettiin saman vuoden toukokuun lopussa. Elokuvasarjan pääkolmikkoa näytelleitä Daniel Radcliffeä, Emma Watsonia ja Rupert Grintiä ei nähdä televisiosarjassa.
Ana Mena

Ana Mena Rojas (s. 25. helmikuuta 1997 Málaga, Espanja) on espanjalainen laulaja ja näyttelijä, jonka kappaleet ovat saavuttaneet suurta suosiota etenkin Espanjassa, Italiassa, Ranskassa ja Sveitsissä.
Mena aloitti uransa vuonna 2009 osallistuttuaan laulukilpailuun. Samana vuonna hän sai lisää mainetta roolistaan television minisarjassa "Marisol, la película". Vuonna 2010 hän voitti Disneyn "My Camp Rock 2" -laulukilpailun, ja myöhemmin hän lauloi kappaleen vuonna 2011 ilmestynyttä Disneyn "Seikkailu New Yorkissa" -elokuvaa varten. Myöhemmin vuonna 2011 ilmestyi elokuva "Iho jossa elän", jossa myös Ana Menalla oli rooli. Roolit hänellä oli myös vuosina 2013 ja 2014 esitetyssä "Vive Cantando" -komediasarjassa.
Vuonna 2015 Ana Mena julkaisi ensimmäisen singlensä "No Soy Como Tú Crees".
Erik Enge (poliitikko)

Erik Mathiassen Enge (3. maaliskuuta 1852 Østre Gausdal – 26. lokakuuta 1933) oli norjalainen maanviljelijä ja poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1898–1906, 1910–1912 ja 1928–1930 sekä toimi Norjan maatalousministerinä 1912–1913. Vuosina 1928–1930 hän oli Talonpoikaispuolueen puheenjohtaja. Aiemmin hän oli kuulunut myös Venstreen ja Frisinnede Venstreen.
Erik Enge

Erik Enge voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Bømlo-nytt

Bømlo-nytt on norjalainen vuonna 1973 perustettu uusnorjankielinen paikallislehti, jonka kotikunta on Bømlo. Lehti ilmestyy kahdesti viikossa ja kuuluu Polaris Media -konserniin.