Fysiatria

Fysiatria on lääketieteen erikoisala, joka keskittyy tuki- ja liikuntaelimistön ongelmien, sairauksien ja kipuoireyhtymien konservatiiviseen hoitoon sekä erilaisten potilasryhmien moniammatilliseen kuntoutukseen. Fysiatriassa yhdistyvät ortopedian, neurologian ja reumatologian sekä kivunhoidon ulottuvuudet. Laajemmin fysiatrian tavoitteena on sairauksien ja vammojen seurauksena syntyvien toimintakyvyn häiriöiden kokonaisvaltainen ehkäisy, hoito ja kuntoutus. Englanniksi erikoisalan nimi on "physical medicine and rehabilitation" eli suoraan kääntäen fysiolääketiede ja kuntoutus.
Osa-alueet.
Fysiatrian osa-alueita ovat muun muassa:
Sijoittuminen ja määrä Suomessa.
Vuonna 2019 fysiatrian erikoislääkärinoikeudet oli Suomessa 155:llä lääkärillä ja vuonna 2016 165:llä. Vuonna 2016 50 % fysiatreista työskenteli julkisessa terveydenhoidossa (sairaalat, terveyskeskukset ja valtion organisaatiot), 15 % yksityissellä puolella (lääkäriasemilla ja -keskuksissa), 10 % kolmannella sektorilla (säätiöissä, yhdistyksissä tai järjestöissä) ja 25 % oli sijoittunut muualle. Puolet fysiatreista piti yksityisvastaanottoa pää- tai sivutoimisesti. Vuonna 2016 sekä koulutustarve, että koulutuskapasiteetti oli kasvussa. Yli 50 % fysiatrian erikoislääkäreistä oli yli 55-vuotiaita vuonna 2020, mikä johtuu pitkälti erikoistumisen pitkästä kestosta. Tavallisimmin fysiatrian erikoislääkäri teki työtä polikliinisesti sairaalassa osana moniammatillista tiimiä.
Ongelmat.
Toimintakyky.
Fysiatrian kliininen toiminta kohdistuu toimintakyvyn parantamiseen. Toimintakykyyn vaikuttaa paitsi kehon toiminnot ja sairaudet niin myös suuri joukko psykososiaalisia yksilö- ja ympäristötekijöitä ja vaatimuksia. Toiminnot jaetaan tavallisesti perustoimintoihin (PADL), välinetoimintoihin (IADL) ja vaativiin toimintoihin (AADL). Näin fysiatriaan kuuluu keskeisesti myös invaliditeetti, työkyky, ajokyky ja toimintakyvyn ja kuntoutustarpeen arviointi. 
Tuki- ja liikuntaelimistön sairauksien syyt.
Yleisiin fysiatriassa hallittaviin tuki- ja liikuntaelimistön ongelmien syihin kuuluvat muun muassa seuraavat:
Kipuoireyhtymät.
Fysiatriassa hoidettaviin kipuoireyhtymiin kuuluvat muun muassa monimuotoinen paikallinen kipuoireyhtymä (CRPS), fibromyalgia, myofaskiaalinen kipuoireyhtymä ja krooninen kipuoireyhtymä.
Niska-hartiaseudun sairaudet.
Fysiatrian keskeisiin niska-hartiaseudun sairauksiin kuuluvat seuraavat:
Yläraajan sairaudet.
Yläraajojen tuki- ja liikuntaelinvaivoihin kuuluvat muun muassa seuraavat tilat:
Alaselän sairaudet.
Alaselän sairaudet ja alaselkäkipu ovat yksi fysiatrian keskeisimmistä ongelmista. Näihin kuuluvat muun muassa seuraavat tilat:
Lantion sairaudet.
Lantiorenkaaseen ja lantion lihaksiin liittyviin vaivoihin kuuluvat muun muassa seuraavat:
Alaraajan sairaudet.
Alaraajojen sairauksiin kuuluvat suurpiirteisessä anatomisessa järjestyksessä lonkkanivelestä varpaisiin muun muassa seuraavat:
Neurologiset sairaudet.
Fysiatriassa pyritään parantamaan toimintakykyä myös muun muassa seuraavissa neurologisissa tai neurokirurgisesti hoidetuissa tiloissa:
Muut potilasryhmät.
Fysiatriset menetelmät soveltuvat monien eri potilasryhmien kuntoutukseen. Näihin kuuluvat esimerkiksi seuraavat:
Kasvuikäisten tuki- ja liikuntaelinten sairaudet.
Lapsille ja nuorille tyypillisiin tuki- ja liikuntaelimistön vaivoihin kuuluvat muun muassa seuraavat:
Menetelmät.
Kokonaisvaltainen lähestymistapa.
Tuloksekas toimintakyvyn kuntouttaminen vaatii usein pitkäjännitteistä, biopsykososiaalisesti yksilöllistä moniammatillista toimintaa. Tämä vaatii kuntoutujalta ja usein myös hänen läheisiltään hyvää motivaatiota, pystyvyyskäsitystä ja osallistumista. Kuntoutuksen palveluverkko on monimutkainen, mikä lisää entisestään kuntoutussuunnitelman, kuntoutusohjauksen ja seurannan tarvetta.
Muista lääketieteen erikoisaloista fysiatrisessa diagnostiikassa tarvitaan usein esimerkiksi kliinisen kemian, kliinisen neurofysiologian ja radiologian menetelmiä. Fysiatristen ongelmien hoidossa taas voidaan joskus tarvita etenkin ortopedian, lastenortopedian, käsikirurgian, neurokirurgian, neurologian, reumatologian, työterveyslääketieteen tai kivunhoitolääketieteen osallistumista.
Fysiatria perustuu hoitomuotojenkin osalta suurelta osin erilaisten erityistyöntekijöiden suorittamiin toimiin (kts. Hoitomuodot).
Diagnostiikka.
Fysiatriseen kliiniseen tutkimus syventää perustason anamneesia, statusta ja kliinisiä mittauksia muun muassa laajemmalla toimintakykyanamneesilla, lomaketutkimuksilla ja standardoiduilla haastatteluilla (IMBA, MELBA, PCA); lihasten, jänteiden, ryhdin, liikerytmien ja kävelyn tarkemmalla analyysillä; epävakaus-, provokaatio- ja suorituskykytesteillä; sekä esimerkiksi voimien ja liikkuvuuden tarkennetulla mittaamisella mittanauhan, kulmamitan, painealgometrin tai Jamar-dynamometrin avulla.
Hoitomuodot.
Fysiatriassa käytettyihin hoitomuotoihin kuuluvat muun muassa seuraavat:
Eri hoito- ja kuntoutusmuotojen vaikutusta potilaan toimintakykyyn seurataan ICF-luokituksen avulla.
Apuvälineet.
Usein myös apuvälineet ovat tärkeä osa toimintakyvyn parantamista. Näitä on pääosin neljään erilaisiin toimintoihin:
Työikäisten kuntoutuspalvelut.
Työikäisten kuntoutuksessa on käytössä lisäksi monimuotoinen työterveyteen keskittyvä palveluverkosto. Työikäisten kuntoutusmenetelmiin ja -ohjelmiin kuuluvat muun muassa seuraavat:
Sosiaalivakuutusjärjestelmä.
Keskeinen osa fysiatrista kuntoutussuunnitelmaa on usein erilaisten taloudellisten etuuksien ja vapautusten hakeminen lääkärinlausuntojen avulla. Lausuntoihin kuuluvat Suomessa muun muassa A-lausunto (SV6), B-lausunto, C-lausunto ja E-lausunto. Etuuksiin kuuluvat esimerkiksi seuraavat:
Kuntoutuspalvelun voi tilanteesta riippuen kustantaa Kela, työeläkelaitos (TELA), julkinen kuntoutusyksikkö, kunta, TE-hallinto, vakuutusyhtiö tai työnantaja. Kuntouttavan palvelun voi tilanteesta riippuen toteuttaa esimerkiksi yksityiset kuntoutuslaitokset, työterveyshuolto, yksittäiset erikoislääkärit, perusterveydenhuolto (terveyskeskus, kouluterveydenhuolto, neuvola), aluesairaala, keskussairaala, yliopistosairaala, vammaispalvelut tai sosiaalitoimi.
Tutkimus ja kehitys.
Toimien vaikuttavuuden lisäämiseksi fysiatriassa käytetään muun muassa seuraavia menetelmiä: