tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Flanderin ympäriajo 2022

Flanderin ympäriajo 2022 oli järjestyksessään 106. miesten Flanderin ympäriajo. Se käytiin 272,5 kilometrin reitillä Antwerpenistä Oudenaardeen 3. huhtikuuta 2022. Kilpailu kuului UCI World Touriin.
Mathieu van der Poel voitti Flanderin ympäriajon toisen kerran. Hän oli yksi pyöräilijöistä, jotka pääsivät 60 kilometriä ennen maalia, Oude Kwaremontin nousussa, mukaan Tadej Pogačarin irtiottoyritykseen. Seuraavassa nousussa Koppenbergissä Pogačar iski jälleen, ja vain van der Poel ja Valentin Madouas pystyivät seuraamaan häntä. He tavoittivat alkuperäisen irtiottoryhmän kaksi parasta, Dylan van Baarlen ja Fred Wrightin, 38 kilometriä maalista, ja van Baarle kykeni liittymään heidän seuraansa.
Van der Poel oli ainoa, joka pystyi seuraamaan Pogačaria viimeisen kerran Oude Kwaremontia noustessa. He kasvattivat eron Madouasiin ja van Baarleen 30 sekuntiin, mutta kyttäilivät toisiaan loppusuoralla niin, että kaksikko tavoitti heidät 250 metriä ennen maalia. Samalla hetkellä van der Poel aloitti loppukirinsä ja voitti kilpailun ennen van Baarlea, Madouasia ja palkintokorokkeen ulkopuolelle pudonnutta Pogačaria.
Naisten kilpailu.
Samana päivänä ajettiin myös 19. naisten Flanderin ympäriajo. Se käytiin 158,6 kilometrin reitillä, jossa Oudenaarde toimi sekä lähtö- että maalipaikkana. Kilpailu kuului UCI Women's World Touriin.
Lotte Kopecky voitti kilpailun ensimmäisenä belgialaisena 12 vuoteen. Chantal van den Broek-Blaak, hänen joukkuetoverinsa SD Worx -tallista, teki ratkaisevan iskun 11 kilometriä ennen maalia. Annemiek van Vleuten kykeni tavoittamaan hänet Kopeckyn seuratessa heti perässä. Van der Broek-Blaak vastasi pääosin vetotyöstä maalia lähestyttäessä, ja Kopecky pystyi kukistamaan van Vleutenin loppukirissä. Van der Broek-Blaak sijoittui kolmanneksi.
Ricardo Franco

Ricardo Franco Rubio (1949–1998) oli espanjalainen elokuvaohjaaja. Hän ohjasi muutamien lyhytelokuvien ja dokumentaaristen elokuvien jälkeen 1975 näytelmäelokuvan "Pascal Duarte", joka toi hänelle mainetta. Se on sovitus Camilo José Celan romaanista "Pascual Duarten perhe". Sen jälkeen hän teki vielä muutamia elokuvia ja työskenteli 1980-luvulla myös televisiolle sekä teki jaksoja episodielokuviin. Hänen viimeinen ohjauksensa on "Lágrimas Negras", jonka ohjauksen hän joutui sairautensa vuoksi keskeyttämään. Elokuvan viimeisteli hänen ystävänsä Fernando Bauluz. Elokuva kertoo Andresin ja Isabelin dramaattisen rakkaustarinan. Andres haluaisi luopua kaikesta ja lähteä Isabelin mukaan.
Toni Alaranta

Toni Aleksi Alaranta (s. 10. maaliskuuta 1977 Turku) on suomalainen historian ja politiikan tutkija joka työskentelee Ulkopoliittisessa instituutissa vanhempana tutkijana. Hän on erikoistunut Turkin sisä- ja ulkopolitiikkaan, sen suhteisiin EU:hun, Yhdysvaltoihin ja Venäjään ja Lähi-idän kansainvälisiin ja poliittisiin suhteisiin sekä sen kulttuuriin.
Alaranta on valmistunut Turun yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 2005, ja filosofian lisensiaatiksi vuonna 2008, vuonna 2012 valmistui tohtoriksi Helsingin yliopiston valtiotieteellisestä tiedekunnasta väitökirjalla "The Enlightenment Idea of History as a Legitimation of Kemalism in Turkey". Hän suoritti tohtorintutkinnon jälkeisiä (post doc) opintoja Tallinnan yliopistossa vuosina 2012–2014 sekä Middle East Technical Universityssa Ankarassa vuonna 2014.
Alaranta on kirjoittanut lukuisia kirjoja, mutta suurin osa kirjoista on julkaistu Suomen ulkopuolella englanniksi. Suomeksi hän on kirjoittanut ensimmäisen suomenkielisen yleisesityksen Turkin tasavallan poliittsesta historiasta. Kirjassa käydää Turkin historiaa läpi 1920-luvulta nykypäivään.
Martiniiskonpalon lentokenttä

Martiniiskonpalon lentokenttä on Inarissa Lemmenjoen kansallispuiston alueella sijaitseva epävirallinen lentopaikka. Tunturin laella 465 metrin korkeudessa sijaitsevalla lentokentällä on kolme eri kiitotietä, sorapintaiset epätasaiset kiitotiet on merkitty valkoisin kivin ja kiitoteillä kasvaa myös vaivaiskoivua ja niillä sijaitsee kivikkokohtia. Kiitoteiden leveys on noin 40 metriä ja pituudet 320, 350 ja 360 metriä. Kentällä ei ole erämaapuhelinta eikä GSM kuulu sinne. Myöskään polttoaineen jakelua ei ole. Morgamin Kultalan autiokämppä noin 3,5 kilometrin päässä kentästä on lähin majoituspaikka. Kentästä huolehtii Lapin Kullankaivajain liitto.
Martiniiskonpalon lentokenttä on poistettu virallisten lentopaikkojen luettelosta tammikuussa 2006, mutta kansallispuiston järjestyssääntö mahdollistaa edelleen laskeutumisen lentokentälle.
Feletto

Feletto () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 2 171 asukasta.
Jäkäläpään lentokenttä

Jäkäläpään lentokenttä on Inarissa Lemmenjoen kansallispuiston alueella sijaitseva epävirallinen lentopaikka. Jäkäläpään tunturin laen itäpuolella sijaitsevalle tasanteelle 480 metrin korkeuteen 1950-luvun alussa raivatulla lentokentällä on kaksi kiitotietä. Sorapintaiset epätasaiset kiitotiet on merkitty valkoisin reunakivin ja kiitoteillä kasvaa vaivaiskoivua ja niillä on valkoisella merkittyjä maakiviä. Kiitoteiden leveys on noin 50 metriä ja pituudet 420 ja 390 metriä. Kentällä sijaitsee pieni lautarakenteinen kullankaivajien varastona ja kirjastona (Karhu-Korhosen kirjasto) toimiva rakennus, jossa on myös kamiina lämmitystä varten. Kentällä ei ole polttoaineen jakelua. Kentästä huolehtii Lapin Kullankaivajain liitto.
Jäkäläpään ja Martiniiskonpalon lentokentät rakennettiin 1950-luvun alussa talkootyönä Lemmenjoen kullankaivuualueen huoltoliikennettä varten.
Jäkäläpään lentokenttä on poistettu virallisten lentopaikkojen luettelosta tammikuussa 2006, mutta kansallispuiston järjestyssääntö mahdollistaa edelleen laskeutumisen lentokentälle.
Frontier Developments

Frontier Developments on brittiläinen pelitalo, jonka on perustanut David Braben vuonna 1994. Yritys sijaitsee lähellä Cambridgen yliopistoa. Yrityksellä on 100 (vuonna 2005) kokoaikaista työntekijää sekä alihankkijoita äänelle, käsikirjoitukselle ja muille osastoille.
Historia.
Yrityksen peruttuihin peleihin kuuluu "The Outsider", jonka kehitys pysäytettiin 2011/2012 mahdollisesti pysyvästi. Peliä oli pitkään kehityksessä (kolme vuotta esituotannossa ja kaksi vuotta tuotantovaiheessa) Codemastersille kun sen uudet omistajat päättivät suunnata studion toimintaa uudelleen ja pelin jätettiin pois.
Studio kertoi marraskuussa 2023 keskittyvänsä jatkossa simulaatiopeleihin, kun yritys laajentaa valikoimaa johti pettymykseen. Studion kehittämä "Warhammer Age of Sigmar: Realms of Ruin" sai myönteisen vastaanoton arvioissa, mutta pelin myynti jäi odotuksista jälkeen. Studio kertoi myös irtisanomisista ja menojen leikkauksista.
Pjatyh’atky

Pjatyh’atky (, kirjaimellisesti "viisi taloa"; ) on kaupunki Ukrainan Dnipropetrovskin alueen luoteisosassa Kamjansken piirissä. Pjatyh’atky sijaitsee noin 88 kilometriä piirikeskus Kamjansken keskustasta ja 110 kilometriä aluekeskus Dniprosta länteen. Kaupunki on rautateiden risteyspaikkakunta ja sijaitsee eurooppatien (muun muassa valtatieyhteys Donetsk–Dnipro–Kiova) varrella.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Pjatyh’atkyn väkiluvuksi 18 457 asukasta vuoden 2021 alussa. Pjatyh’atky on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Kamjansken piiriin; tätä ennen se oli Pjatyh’atkyn piirin hallintokeskus.
Paikkakunnan kehitys sai vauhtia noin vuonna 1886, kun sinne valmistui rautateiden risteys ja sittemmin rautatieasema (1898). Kaupungin aseman Pjatyh’atky sai 1938. Siellä on esimerkiksi vaatetehdas, elintarviketeollisuutta ja rautatiealan yrityksiä.
Vuotson lentokenttä

Vuotson lentokenttä on Sodankylässä noin kilometrin päässä Vuotson kylän keskustasta sijaitseva epävirallinen lentopaikka. Lentokentällä on sorapintainen kiitotie, jonka leveys on 20 metriä ja pituus 600 metriä. Kiitotien reunoilla kasvaa pari metriä korkeita mäntyjä ja kiitotien eteläpäässä on esiintynyt uria. Kentällä ei ole polttoaineen jakelua. Kentän omistaa Sodankylän kunta eikä kentällä ole vakinaista käyttöä. Virallisten lentopaikkojen luettelosta kenttä poistettiin vuonna 2006.
Kenttää alettiin rakentaa 1939 Petsamoon suunnitellun lentoreitin varalaskupaikaksi. Kiitotiealue, suojarakennus ja puhelinyhteys Vuotson majatalon puhelinkeskukseen valmistuivat kesällä 1940. Jatkosodan aikana kesällä 1942 saksalaiset aloittivat kentän laajennus- ja kunnostustyöt. Kentälle oli tarkoitus rakentaa tuhat metriä pitkä ja 150 metriä leveä kiitotiealue ja kuusi lentokonesuojaa, mutta lopulta suojia ei rakennettu ja kiitotie jäi 650 metrin pituiseksi, josta käyttökelpoista osuutta oli noin 500 metriä. Kenttää käyttivät sodan aikana lähinnä Fieseler Fi 156 Storch -tyyppiset tiedustelu- ja yhteyskoneet. Kentän läheisyydessä sijaitsi saksalaisten asuntoparakkeja ja suuria tavaravarastoja. Vuonna 1944 Vuotson lentokentän pohjoispuolelle, noin 200–300 metrin päähän nykyisen kiitotien päästä teki pakkolaskun saksalainen kaksimoottorinen raskas Messerschmitt Bf 110 -hävittäjäkone. Saksalaiset räjäyttivät koneen hylyn, jonka osia löytyy vieläkin maastosta.
Lapin sodan aikana saksalaiset tuhosivat kentän ja sen rakennukset 250 kilogramman pommeilla, joista osa jäi räjähtämättä ja raivattiin myöhemmin suomalaisten pioneerien toimesta. Kenttäalueelta on sotavuosilta jäljellä jonkin verran sotaromua, betonirakenteita, parakkien pohjia ja kaivantoja.
August Kundt

August Adolf Eduard Eberhard Kundt (18. marraskuuta 1839 Schwerin, Saksa – 21. toukokuuta 1894 Israelsdorf, Lyypekki, Saksa) oli saksalainen fyysikko, joka työskenteli optiikan ja akustiikan parissa.
Elämä ja ura.
Kundt opiskeli fysiikkaa ja matematiikkaa Leipzigissa ja Berliinissä vuodesta 1859 alkaen. Hänen opettajansa oli Heinrich Gustav Magnus, jonka johdolla hän väitteli tohtoriksi vuonna 1864 ja habilitoitui vuonna 1867. Vuonna 1868 hänet nimitettiin fysiikan professoriksi Zürichin polyteknilliseen korkeakouluun, vuonna 1870 Würzburgin yliopistoon ja vuonna 1872 vastaperustettuun Strasbourgin yliopistoon, jonne perustettiin hänen ajatustensa mukainen fysiikan laitos. Hänen uransa kohokohta oli hänen nimityksensä kokeellisen fysiikan professoriksi Berliinin yliopistoon vuonna 1888. Kundt oli maineikas opettaja, ja hänen oppilaidensa joukossa oli monia myöhemmin tunnettuja tiedemiehiä. 
Kundt oli kiinnostunut siitä, miten teoreettisen fysiikan tärkeitä kysymyksiä voitaisiin tutkia kokeellisesti. Hänen yli 50 tieteellistä julkaisuaan koskevat pääasiassa optiikkaa ja akustiikkaa. Hän tutki muun muassa nesteiden ja kaasujen poikkeavaa dispersiota, metallien optista käyttäytymistä ja kiteiden sähköisiä ominaisuuksia. Tunnetuimpia ovat hänen akustiikkaa koskevat kokeensa. Kundtin putki on hänen kehittämänsä tekniikka äänen nopeuden mittaamiseksi eri kaasuissa. Emil Warburgin kanssa elohopeakaasulle tehdyissä kokeissa Kundt osoitti, että elohopea oli yksiatominen kaasu.
Malyi-teatteri

Malyi-teatteri, virallisesti Venäjän valtiollinen akateeminen Pieni teatteri (), kuuluu samaan laitokseen kuuluisamman Bolšoi-teatterin kanssa, jotka molemmat sijaitsevat Moskovassa. 
Teatterin juuret ovat vuodessa 1776, jolloin keisarinna Katariina II allekirjoitti ja myönsi ruhtinas Pjotr ​​Urusoviille "etuoikeuden" järjestää teatteriesityksiä, naamiaisia, tanssiaisia ja muita viihdemuotoja kymmenen vuoden ajaksi. "Malyi" (Pieni teatteri) rakennettiin vuonna 1824 samalle Teatteriaukiolle Bolšoin kanssa. Bolšoin ja Malyin rakennukset on suunnitellut kaupunginarkkitehti Joseph Bové uusklassiseen tyyliin Moskovan palon 1812 jälkeen. Sisustuksen uudisti arkkitehti Konstantin Ton 1830-luvulla. Rakennus paloi toukokuussa 1914, mutta korjattiin uudelleen. Teatterin edustalla on näytelmäkirjailija Aleksandr Ostrovskin muistopatsas vuodelta 1929.
Naarajärven lentokenttä

Naarajärven lentokenttä tai Pieksämäen lentokenttä on Pieksämäen Naarajärvellä sijaitseva lentokenttä, jolla on kesäisin vilkasta purjelento- ja ultrakevytlentotoimintaa. Kentän asfaltoitu kiitotie on 740 metriä pitkä ja 18 metriä leveä. Kentällä ei ole polttoaineen jakelua. Kenttää pitää Naarajärvi-Säätiö.
16. syyskuuta 2000 Rhönlerche II "Motorlerche" -moottoripurjelentokone menetti tehonsa lentoonlähdössä ja törmäsi lentokenttää ympäröivän metsän reunapuihin vaurioituen. Ohjaaja ei loukkaantunut. Kesäkuussa 2004 kentälle palaamassa ollut Cessna-pienkone putosi metsään kentän lähellä, ohjaaja loukkaantui. 
Naarajärven lentokentän yhteydessä sijaitsee poliisien ajokoulutuskeskus, jossa Liikkuva poliisi järjestää valtakunnallista ajokoulutusta poliiseille sekä tullin, puolustusvoimien ja rajavartiolaitoksen virkamiehille. Keskuksen alueella on lentokentän koillispuolella sijaitseva 2,3 kilometriä pitkä harjoitusrata, harjoittelusuora ja kitkaympyrä. Keskuksen kalustoon kuuluu lähes sata erilaista ajoneuvoa ja lisäksi traktoreita hinaus- ym. toimiin.
Naarajärven lentokenttä valmistui sotavuosina ja sieltä käsin toimi jatkosodan alkuvaiheessa Hävittäjälentolaivue 28, joka suojasi kenttäarmeijan liikekannallepanoa. Laivueen siirryttyä Joroisten lentokentälle Naarajärven kenttää käytettiin satunnaisesti eri lentolaivueiden tukikohtana. Vuoden 1941 lopulla kentälle perustettiin Ilmavoimien viestivarikko, johon kuului esikunta, viestikomppania ja varikko-osasto.
Moutiers-Saint-Jean

Moutiers-Saint-Jean on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Montbardin kaupungista lounaaseen.
Kunnan nähtävyyksiä on entinen sairaala "Hôpital Saint-Sauveur", jonka perusti vuonna 1661 Claude Charles Rochechouart Chandenier, joka oli Pyhä Vincent de Paulin ystävä. Nykyään se on vanhainkoti, mutta osa siitä on avoinna yleisölle. Kohokohta on sen erittäin kaunis apteekki, joka on säilynyt alkuperäisessä muodossaan. Puupaneloidussa huoneessa, jossa on koristeelliset kierretyt pylväät, on esillä yli 200 apteekkipurkkia, pillerirasiaa ja tinapurkkia.
Moutiers-Saint-Jeanissa ollut Saint-Jean-de-Réomen luostari oli Burgundin vanhin. Se perustettiin noin vuonna 450. Luostari ja sen suurikokoinen luostarikirkko tuhottiin Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla. Luostarin portaalin tympanon on nähtävillä New Yorkin Euroopan keskiaikaisen taiteen ja arkkitehtuurin museossa The Cloistersissa.
Nähtävyyksiin kuuluu myös historialliseksi muistomerkiksi luokiteltu Coeurderoyn puutarhat, joka on 1600-luvun lopulla luotu renessanssipuutarha. Sen omisti Burgundin parlamentin Maître des requêtes Jean Cœurderoy.
Laulu &amp; kitara

Laulu &amp; kitara on Dave Lindholmin live-albumi. Se julkaistiin 31. maaliskuuta 2022. Albumin kappaleet on taltioitu marraskuussa 2021 Yksin-konserttikiertueelta.
Ordoliberalismi

Ordoliberalismi on länsisaksalainen muunnelma taloudellisesta liberalismista, joka korostaa hallituksen tarvetta erityisesti varmistaa, että vapaat markkinat tuottavat hyviä tuloksia lähellä sen teoreettista potentiaalia, mutta luopumatta kuitenkaan hyvinvointivaltiosta.
Ordoliberaalisista opeista ja ihanteista tuli perusta toisen maailmansodan jälkeisen Länsi-Saksan sosiaalisen markkinatalouden ja sitä seuranneen "Wirtschaftswunderin" luomiselle. Ordoliberaalit näkivät taloudellisen vallan keskittymisen mahdollistaneen natsien valtaannousun. Tämän takia julkisen vallan pitäisi huolehtia riittävästä markkinakilpailusta ja estää vallan keskittyminen.
Sanan ”ordoliberalismi” () loi Hero Moeller vuonna 1950, ja se arvellaan viitaavan akateemiseen aikakauslehteen "ORDO".
Yläluostarin lentokenttä

Yläluostarin lentokenttä oli sodanaikainen Petsamossa 5 kilometriä Yläluostarin kylästä lounaaseen sijainnut lentokenttä. Kenttä valmistui marraskuussa 1939 juuri ennen talvisotaa ja sen hiekka- ja hiekkapintaisen laskualueen koko oli 1500 x 300 metriä. Kentällä oli yhdeksän konehallia ja neljä konesuojaa sekä asuinparakkeja kentän henkilökunnalle. Kun Petsamon alue palautui Suomelle talvisodan rauhassa Aero Oy aloitti reittilennot kentälle Helsinki-Petsamo reitillä kesäkuussa 1940. 
Petsamon pikalinjan nimellä tunnetulla reitillä käytetyt koneet olivat Junkers Ju 52 OH-ALK "Sampo" ja de Havilland Dragon Rapide D.H.89A OH-BLA "Sampo", lentoaika oli 8 tuntia 40 minuuttia. Kesäkuussa Petsamon reitillä käytettiin Douglas DC-2 koneita mutta siviililiikenne Petsamoon päättyi 21. kesäkuuta 1941. Kenttä oli Luftwaffen käytössä jatkosodan alusta 1941 lähtien. Vuonna 1944 se siirtyi Neuvostoliitolle ja siellä on sijainnut Pechangan lentotukikohta, jossa muun muassa Juri Gagarin palveli ennen avaruuslentoaan. Viimeksi Pechangassa on sijainnut helikopteritukikohta.
Max Uhle

Max Uhle (25. maaliskuuta 1856 Dresden – 11. toukokuuta 1944 Loeben) oli saksalainen arkeologi, joka teki suurimman osan työstään Etelä-Amerikassa. Tutkimuksissaan Uhle keskittyi Perun esikolumbiaanisiin intiaanikulttuureihin, ja häntä pidetään Perun arkeologian isänä. Etelä-Amerikassa Uhle tunnetaan myös nimellä Federico Max Uhle.
Uhle kehitti niin sanotun immigraatio-teorian, jonka mukaan Perun korkeakulttuurit olivat alun perin lähtöisin Väli-Amerikasta, ennen kaikkea mayoilta. Chavínin-kulttuurin löytäjä Julio César Tello on sittemmin haastanut Uhlen teorian. Tellon tekemät kaivaukset ja tutkimukset osoittavat, että Perun korkeakulttuurit kehittyivät itsenäisesti, riippumatta Väli-Amerikan korkeakulttuureista.
Elämäkerta.
Uhle aloitti opinnot Leipzigin yliopistossa vuonna 1875. Hän siirtyi seuraavan vuonna opiskelemaan Göttingenin yliopistoon, mutta palasi Leipzigiin päättämään opintonsa. Vuonna 1880 Uhle valmistui kielitieteen tohtoriksi.
Tohtorintutkinnon jälkeen Uhle sai viran Dresdenin kuninkaallisesta eläintieteen, antropologian ja arkeologian museosta. Hän työskenteli museossa vuoteen 1888. Työssään hän keskittyi antropologiaan.
Vuonna 1888 Uhle päätti keskittyä Andien alueen antropologiaan. Hän erosi virastaan Dresdenissä ja siirtyi työskentelemään Berliinin etnologisessa museossa. Berliinistä oli tuolloin kehittymässä Pohjois- ja Etelä-Amerikan tutkimuksen tärkein keskus Saksassa. Museo ja Saksan keisarikunta lähettivät Uhlen tutkimusmatkalle Etelä-Amerikkaan. Uhle tutki Argentiinassa Quechuan aluetta ja kävi Boliviassa, jossa hän ei saanut kuitenkaan lupaa tehdä arkeologisia kaivauksia. Kotimaahan palattuaan Uhle julkaisi teoksen Tiwanakun raunioista.
Sen jälkeen Uhle työskenteli useita vuosia Pennsylvanian yliopistossa ja valmisteli samalla tutkimusmatkaa Peruun. Uhle pääsi viimein matkustamaan Peruun vuonna 1896. Hän aloitti ensimmäiset kaivaukset Pachacámacissa, Lurinin laaksossa. Uhle oli ensimmäisiä, jotka vahvistivat Tiahuanacon kulttuurin levinneen koko Perun alueelle.
Uhle teki toisen tutkimusmatkan Perun rannikolle vuonna 1898, tällä kertaa Kalifornian yliopiston rahoittamana. Hän tutki Mochen laaksossa inkoja edeltäneitä kulttuureja. Vuonna 1903 Uhle teki kolmannen matkansa Peruun. Hän tutki ryhmineen useita alueita, ja Perun historian museo Limassa nimitti Uhlen arkeologian osastonsa johtajaksi vuonna 1906.
Myöhemmät erimielisyydet johtivat siihen, että Uhle luopui virasta ja siirtyi Chilen arkeologisen ja antropologisen museon johtajaksi. Hän johti Chilessä arkeologisia kaivauksia useilla alueilla ja tutki ensimmäisenä Chinchorron muumiot. Vuodesta 1919 Uhle työskenteli Ecuadorissa, josta hän palasi Saksaan vuonna 1933. Uhle palasi vielä Peruun vuonna 1939 ja jäi sinne asumaan, kunnes Peru ryhtyi tukemaan liittoutuneita, jolloin saksalaisten oli poistuttava maasta. Uhle kuoli Puolan Loebenissa 11. toukokuuta 1944.
Simon Ehammer

Simon Ehammer (s. 7. helmikuuta 2000) on sveitsiläinen kymmenottelija ja pituushyppääjä. Hän edustaa TV Teufen -seuraa.
Ehammer sijoittui kymmenottelussa 19:nneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Hän saavutti seuraavana vuonna saman ikäluokan MM-pronssia Tampereella pistein 7642. Hän voitti kymmenottelun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Boråsissa 2019 pistein 7851. Hän keskeytti seitsenottelun Torunin EM-hallikilpailuissa 2021. 
Ehammer voitti pituushypyn alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tallinnassa 2021 tuloksella 810 cm. Hän saavutti seitsenottelussa hopeaa Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 Sveitsin ennätyspisteillä 6363. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti pituushypyssä pronssia tuloksella 816 cm. Ehammer otti ensimmäisen kymmenottelun aikuisten arvokilpailumitalinsa Münchenin EM-kilpailuissa 2022 sijoittuessaan toiseksi Sveitsin-ennätyspisteillä 8468. Hän hyppäsi kymmenottelun pituushypysssä tuloksen 831, jolla hän olisi sijoittunut samojen kilpailujen erikoispituushypyssä hopealle.
Ehammer keskeytti seitsenottelun Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän sijoittui pituushypyssä yhdeksänneksi. Hän voitti seitsenottelun sisäratojen maailmanmestaruuden Glasgow'ssa 2024 Sveitsin ennätyspistein 6418. Hän saavutti Rooman EM-kilpailuissa 2024 pronssia pituushypyssä tuloksella 831. Pariisin olympialaisissa hän sijoittui pituushypyssä neljänneksi tuloksella 820. Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuissa 2025 hän saavutti seitsenottelussa hopeaa Sveitsin ennätyspisteillä 6506.
Ehammer paransi toukokuussa 2022 kahdesti Sveitsin ennätystä sekä kymmenottelussa että pituushypyssä. Hänen pituushyppytuloksensa 830 Ratingenissa ja 845 Götzisissä olivat lisäksi parhaat kymmenottelussa koskaan tehdyt pituustulokset.
Lähteet: World Athletics, Tilastopaja
Haapamäen lentokenttä

Haapamäen lentokenttä on Keuruun Haapamäellä sijaitseva jo vuonna 2005 käytöstä poistettu entinen lentokenttä. Kentän nurmipintainen kiitotie oli 400 metriä pitkä ja 15 metriä leveä. Kiitotie on nykyisin joko umpeenkasvanut tai muuten lentokelvottomassa kunnossa. Kentällä sijainnut hallirakennus oli romahtanut jo kesällä 2013. Kentällä oli aikanaan ultrakevyttä lentotoimintaa.
Haapajärven lentokenttä

Haapajärven lentokenttä on Haapajärven Haittaperällä sijainnut vuonna 2012 käytöstä poistettu entinen yksityinen lentokenttä. Kentän nurmipintainen kiitotie oli 830 metriä pitkä ja 18 metriä leveä, peltoalueella sijainnut lentokenttäalue on nykyisin palautettu viljelyskäyttöön.
Kolessa

Kolessa on ukrainalainen sukunimi. Sukunimen kantajia ovat muun muassa:
George Johnstone Stoney

George Johnstone Stoney (15. helmikuuta 1826 Oakley Park, Birr, Irlanti – 5. heinäkuuta 1911 Lontoo) oli angloirlantilainen fyysikko, joka otti käyttöön termin "elektroni".
Elämä ja ura.
Stoney opiskeli luonnontieteitä Dublinin Trinity Collegessa. Vuonna 1848 Stoneysta tuli tähtitieteilijä William Parsons Rossen avustaja, joka hankki hänelle luonnontieteiden professuurin Galwayn Queen's Collegessa (nykyisin National University of Ireland Galway) vuonna 1852. Vuonna 1857 hänestä tuli Queen's Universityn sihteeri Dublinissa. 
Metrijärjestelmän kannattajana Stoney uskoi, että tiede hyötyisi vakioyksiköiden järkevästä valinnasta, ja tämä sai hänet keksimään ajatuksen sähkön vakioyksiköstä. Stoney kutsui yksikköään "elektroniksi". Vuonna 1897 fyysikko Joseph John Thomson todisti, että katodisäteily koostuu pienistä sähköllä varatuista hiukkasista. Tiedemies ja Stoneyn veljenpoika George Francis Fitzgerald tajusi heti, että nämä hiukkaset olivat Stoneyn elektroneja. Nykyään Thomsonia pidetään elektronin löytäjänä, ja Stoneya käsitteen ja nimen keksijänä. Elektronin keksimisen lisäksi Stoney työskenteli optiikan, kaasujen ja taivaankappaleiden parissa. Hän kirjoitti useita artikkeleita, jotka käsittelivät planeettojen ilmakehiä ja erityisesti Aurinkoa, ja koetti selittää ilmakehän puuttumisen Kuusta ja vedyn puuttumisen Maan ilmakehästä.
Valaanpääkalat

Valaanpääkalat (Cetomimiformes) on viuhkaeväisiin kuuluva kalalahko. Lahkon lajeja tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä. Valaanpääkalojen taksonominen asema on osittain epäselvä. Eräät lähteet lukevat ne kuuluviksi okakalojen (Stephanoberyciformes) tai limapääkalojen (Beryciformes) lahkoihin.
Heimot ja anatomia.
Valaanpääkaloihin luetaan kuuluviksi kolme heimoa, jotka ovat samettikalat (Barbourisiidae), valaanpäät (Cetomimidae) ja punasuut (Rondeletiidae). Aiemmin heimoikseen katsottiin myös vihikalat (Megalomycteridae) ja karvakalat (Mirapinnidae), mutta ne luetaan nykyisin kuuluviksi valaanpäihin. Kaiken kaikkiaan lahkoon kuuluu noin 30 lajia. Ruumiinrakenteeltaan valaanpääkalat ovat pitkänomaisia tai pyöreähköjä. Kalojen suu ja kita ovat hyvin suuret ja vatsalaukku kykenee venymään. Silmät ovat useimmiten pienet ja alkeelliset. Selkä- ja peräevät sijaitsevat ruumiin takaosassa. Valaanpääkaloilla ei ole uimarakkoa ja kylkiviiva on alkeellinen. Väriltään lajit ovat usein punaisia tai oransseja. Ruumiissa voi olla valoelimiä.
Levinneisyys ja elintavat.
Valaanpääkalalajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät lauhkeilla ja lämpimillä alueilla useimmiten 1 000–5 000 metrin syvyydessä. Eräiden arvioiden mukaan ne ovat yksiä yleisimpiä syvänveden kaloja.
Pyrjatyn

Pyrjatyn (; ) on kaupunki Ukrainan Pultavan alueen luoteisosassa Lubnyn piirissä. Pyrjatyn sijaitsee Udaijoen varrella, vajaa 50 kilometriä piirikeskus Lubnystä ja noin 180 kilometriä aluekeskus Pultavasta länteen. Kaupunki on eurooppatien (valtatie M03) varrella (muun muassa valtatieyhteys Kiova–Pultava–Harkova–Donetskin alue–Rostov-na-Donu) ja siellä on rautatieasema. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi Pyrjatynin väkiluvuksi 15 111 asukasta vuoden 2021 alussa. Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksessa Pyrjatyn tuli osaksi Lubnyn piiriä; tätä ennen se oli Pyrjatynin piirin hallintokeskus.
Historiallisessa aineistossa paikkakunta mainitaan Ipatevskin kroniikoissa (Kiovan kroniikassa) vuoden 1155 kohdalla. paikkakunta kuului Liettuan suurruhtinaskuntaan ja vuodesta 1569 Puola-Liettuaan. Magdeburgin kaupunginoikeudet se sai 1592. Hetmanivaltiossa se kuului Kropyvnan ja Lubnin rykmenttien maihin. Venäjän keisarikunnan Pultavan kuvernementissa Pyrjatyn oli kihlakuntakaupunki. 
Kaupungin arkitehtonisiin nähtävyyksiin lukeutuu Neitsyt Marian syntymän katedraali (ortodoksikirkko, 1781) ja 1800-luvun alkuvaiheessa rakennettu N. Amvrosimovin suunnittelema sairaala. Kaupungissa on metallinjalostus-, rakennustarvike-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Svandís Svavarsdóttir

Svandís Svavarsdóttir (s. 24. elokuuta 1964) on islantilainen vihreän vasemmiston poliitikko, joka on toiminut Islannin elintarvikeministerinä vuodesta 2022 lähtien.
Svandís syntyi Selfossissa. Hänen isänsä Svavar Gestsson oli kansanedustaja, ministeri ja suurlähettiläs. Svandís opiskeli Islannin yliopistossa yleistä kielitiedettä ja islannin kieltä ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1989, minkä jälkeen hän suoritti jatko-opintoja islannin kielessä vuosina 1989–1993. Hän työskenteli vuosina 1982–1984 opettajana Hríseyn peruskoulussa ja musiikkiopistossa ja vuosina 1990–1994 yleisen kielitieteen tuntiopettajana Islannin yliopistossa. Vuosina 1992–1994 ja 1998–2005 hän työskenteli tutkijana Islannin kuurojen ja kuulovammaisten viestintäkeskuksessa ja vuosina 1994–1998 Islannin yliopiston viittomakielentutkimuksen ja viittomakielen tulkkauksen opetusjohtajana.
Vuosina 2006–2009 Svandís istui Reykjavíkin kaupunginvaltuustossa, vuodesta 2007 kaupunginhallituksessa. Hänet valittiin Alltingiin Reykjavíkurkjördæmi suður -vaalipiiristä vuoden 2009 vaaleissa. Samana vuonna hänet nimitettiin ympäristöministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 2012. Vuonna 2011 hän toimi opetusministeri Katrín Jakobsdóttirin sijaisena tämän äitiysloman ajan. Vuonna 2012 hänet nimitettiin ympäristö- ja luonnonvaraministeriksi, josta virasta hän kuitenkin erosi vuonna 2013. Vuosina 2017–2021 hän toimi terveysministerinä, ja vuonna 2021 hänet nimitettiin kalastus- ja maatalousministeriksi. Helmikuussa 2022 virkanimikkeeksi tuli elintarvikeministeri.
Svandís toimi vihreän vasemmiston toiminnanjohtajana vuosina 2005–2006. Vuosina 2013–2017 hän toimi puolueen parlamenttiryhmän johtajana. Svandís on naimisissa Torfi Hjartarsonin kanssa, ja heillä on vuosina 1996 ja 2000 syntyneet lapset. Aiemmasta avioliitostaan Ástráður Haraldssonin kanssa hänellä on vuosina 1984 ja 1986 syntyneet lapset.
Guðlaugur Þór Þórðarson

Guðlaugur Þór Þórðarson (s. 19. joulukuuta 1967) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka on toiminut Islannin ympäristö-, energia- ja ilmastoministerinä vuodesta 2021 lähtien. Hän on aiemmin toiminut terveysministerinä ja ulkoministerinä.
Guðlaugur syntyi Reykjavíkissa. Hän valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Islannin yliopistosta vuonna 1996. Vuosina 1998–2001 hän toimi esimiehenä Fjárvangur-sijoitusyhtiössä ja vuosina 2001–2003 Búnaðarbanki Íslands -pankin vakuutusosastolla. 
Vuoden 2003 parlamenttivaaleissa Guðlaugur valittiin alltingiin Reykjavíkurkjördæmi norður -vaalipiiristä. Vuosina 2009–2016 hän edusti Reykjavíkurkjördæmi suður -vaalipiiriä, ja vuodesta 2016 lähtien taas Reykjavíkurkjördæmi norður -vaalipiiriä. Hänet nimitettiin vuonna 2007 terveys- ja sosiaaliturvaministeriksi; vuoden 2008 alusta lähtien nimike oli terveysministeri, jossa virassa hän toimi vuoteen 2009 asti. Vuonna 2017 hänet nimitettiin ulkoministeriksi, ja vuonna 2020 nimikkeeksi tuli ulkoasiain- ja kehitysyhteistyöministeri. Vuodesta 2021 lähtien Guðlaugur on toiminut ympäristö-, energia- ja ilmastoministerinä.
Guðlaugur on naimisissa Ágústa Johnsonin kanssa. Heillä on kaksi vuonna 2002 syntynyttä lasta.
RMS Scythia

RMS Scythia oli brittiläinen matkustajahöyrylaiva, jonka Vickers Limited rakensi Cunard Linelle Barrow-in-Furnessin telakalla ja se laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1920.
Tietoa laivasta.
Tekniset tiedot.
Alus oli 601 jalkaa (183 m) pitkä ja 74 jalkaa (22,5 m) leveä ja sen uppouma oli 19 671 tonnia. Sen höyryturbiinit antoivat alukselle 16 solmun nopeuden.
Matkustajatilat.
Matkustajapaikkoja laivalla oli:
Palvelus.
Alus lähti 20. elokuuta 1921 neitsytmatkalleen Liverpoolista New Yorkiin.
30. syyskuuta 1923 White Star Linen "RMS Cedric" törmäsi alukseen Queenstownissa. "Scythia" joutui palaamaan Liverpooliin korjattavaksi ja oli kolme viikkoa pois liikenteestä.
Vuoden 1939 lopussa alus pakkolunastettiin sotakäyttöön ja muutettiin marraskuussa 1940 joukkojenkuljetusalukseksi. 23. marraskuuta 1942 alukseen osui torpedo Algerin lähellä sen kuljettaessa joukkoja Pohjois-Afrikkaan. "Scythia" onnistui matkaamaan Gibraltarille ja tammikuussa 1943 lähti New Yorkiin korjattavaksi.
Toisen maailmansodan päätyttyä alus kuljetti yhdysvaltalaissotilaita takaisin Yhdysvaltoihin. Se vuokrattiin vuonna 1948 Kansainväliselle pakolaisjärjestölle kuljettamaan pakolaisia Euroopasta Kanadaan.
Vuonna 1950 "Scythia" palasi takaisin matkustajaliikenteeseen Britannian ja Kanadan, sekä myöhemmin New Yorkin välille. Vuonna 1957 alus kuljetti unkarilaisia pakolaisia Southamptonista Halifaxiin. "Scythia" romutettiin vuonna 1958 Inverkeithingissä.
Kaylee Bryant

Kaylee Marie Kaneshiro Bryant (s. 1. marraskuuta 1997 Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja Malli. Hän esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 2011 sarjassa American Horror Story, mutta sai ensimmäisen suuren roolinsa vuonna 2014 julkaistussa elokuvassa Mary Loss of Soul. Bryant on silti tunnetuin televisio-sarja Legaciessista, jossa hän näytteli Josie Saltzmania vuosina 2018-2021.
Ura.
Bryant aloitti uransa mallina 7-vuotiaana vaatemerkkien, kuten Ralph Laurenin, parissa esittelemässä vaatteita ja esiintymässä painetuissa mainoksissa. Lopulta hän siirtyi näyttelijäksi 8-vuotiaana ja osallistui lastenteatteriin. Bryant esiintyi muun muassa ohjelmissa American Horror Story, Santa Clarita Diet, The Real O'Neals ja Kickin' It.
Vuonna 2018 Bryant valittiin The CW:n yliluonnolliseen draamasarjaan Legacies, jossa hän näytteli sarjan päärooleista Josie Saltzmanin, roolia, jota hän esitti sarjassa sen neljän kauden ajan. Vuonna 2021 hän sai roolin trillerielokuvassa The Locksmith.
Elämä.
Kaylee Bryant syntyi Floridasaa, mutta kasvoi Etelä-Kaliforniassa. Varhaisen mallin ja näyttelijän uransa vuoksi hän oli kotiopetuksessa osan kasvatuksestaan ​​ja aloitti lukion juniorivuoden 15-vuotiaana. Bryant on japanilaista syntyperää Okinawasta kotoisin olevan isoisänsä kautta ja hän puhui nuorena japania. Bryant kertoi julkisesti olevansa queer kesäkuussa 2021.
Riley Voelkel

Riley Emilia Voelkel (s. 26. huhtikuuta 1990 Elk Grove, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen suurin roolinsa oli vuonna 2013 julkaistussa sarjassa Vampyyrien sukua, jossa hän esitti Freya Mikaelsonia. Hän on esiintynyt myös esimerkiksi sarjoissa Roswell, New Mexico sekä The Newsroom.
Ura.
Voelkelin ensimmäinen rooli oli klubityttö The Social Networkissa, voittamalla osan koe-esiintymisellä. Myöhemmin hän teki sopimuksen agentin kanssa ja sai ensimmäisen pääroolinsa Carriena vuonna 2013 julkaistussa elokuvassa The Secret Lives of Dorks. Vuonna 2012 hän liittyi HBO-sarjaan The Newsroom vain pilottijakson ajaksi, mutta myöhemmin hänestä tuli Jennan hahmon esittäjä. Vuonna 2014 Voelkel valittiin esiintymään Amazon sarjan pilotti-jaksoon Point Of Honoriin. 
Syksyllä 2014 Voelkel nimettömään jatkuvaa rooliin The CW -sarjassa The Originals sen toiselle tuotantokaudelle. Hänen hahmonsa Vampyyrien sukua -sarjassa oleva, Freya Mikaelson, nostettiin sarjan vakituiseksi hahmoksi ohjelman kolmannelle kaudelle.
Nuoruus.
Voelkel syntyi Elk Grovessa, Kaliforniassa, mutta kasvoi Calgaryissa Albertassa.
Vain kuukauden kuluttua yliopistoon pääsystä hänen kaupunkiinsa saapui mallitoimiston etsijä, ja hän päätti kokeilla onneaan. Tiedustelija valitsi Voelkelin ja he menivät suoraan Los Angelesiin, missä useat agentit pitivät Voelkelista kovasti. Hän muutti Los Angelesiin malliksi, mutta pian sen jälkeen hän liittyi agentin suosittelemaan näyttelijä toimistoon.
Puligny-Montrachet

Puligny-Montrachet on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Beaunen kaupungista lounaaseen.
Kunnan keskustassa oleva Notre-Damen kirkko on peräisin 1200-luvulta. Sitä on muutettu vuosisatojen aikana, pääasiassa 1500-, 1600- ja 1700-luvuilla, ja nykyisen muotonsa se sai 1800-luvulla.
Viinintuotanto.
Kunta sijaitsee Côte de Beaunen viinintuotantoalueella, ja siellä tuotetut viinit saavat käyttää Puligny-Montrachet (AOC) laatumerkintää. Puligny-Montrachet on yksi etappipaikka 60 kilometriä pitkälle Route des Grands Crus -viinitiellä.
Åsa Nilsonne

Åsa Nilsonne (s. 1949) on ruotsalainen rikoskirjailija ja psykiatri. Hän työskentelee opettajana Karoliinisessa instituutissa ja kirjoittaa rikos- ja jännitysromaaneja ja -novelleja sekä tietokirjoja terapeutin työstä.
Nilsonne on kirjoittanut viisi rikosromaania, joiden päähenkilönä on Monika Pedersen -niminen nuori poliisi. Hän on kirjoittanut myös tietokirjan "Kuka ohjaa elämääsi? - tietoisuustaidot arjen apuna" tietoisuustaidoista.
Nilsonne on vieraillut Suomessa Helsingin kirjamessuilla vuonna 2005.
Nilsonne juontaa myös kipua käsittelevää podcastia "Smärtpunkten", jossa hän kertoo, mistä kipu johtuu ja mitä sille voi tehdä.
Varanges

Varanges on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Ouchejoen varrella, noin 20 kilometriä Dijonin kaupungista kaakkoon.
Kolmikymmenvuotisessa sodassa 1600-luvulla Matthias Gallasin joukot hyökkäsivät kylään ryöstellen ja polttaen monia taloja. Kunnan keskustassa on 1700-luvulta peräisin oleva Saint-Pierre-ès-Liensin kirkko.
Niemelänkylän lentokenttä

Niemelänkylän lentokenttä oli Ylivieskan keskustasta noin 5 kilometriä luoteeseen sijainnut lentokenttä, joka rakennettiin talvisodan aikana Kauhavan Lentosotakoulun apukentäksi. Kenttää varten pakkolunastettiin 75 hehtaaria peltoa, niittyä ja metsää. Kentälle valmistui vuoden 1940 aikana neljä sorapintaista kiitotietä, pohjoinen-etelä-suuntaisen pituus oli 725 metriä, koillinen-lounais-suuntaisen pituus 710 metriä, länsi-itä-suuntaisen 475 metriä ja luode-kaakko-suuntaisen 650 metriä. Kentällä ei ollut lentokonehalleja vaan ainoastaan kolme sirpalesuojaa koneita varten. Lisäksi kentällä oli rakennustöiden aikainen ruokailu- ja konttoriparakki, maanalainen polttoainesäiliö ja tuulipussi. Kiitotievaloja ei ollut. Kiitoteitä pidennettiin jatkosodan aikana niin että ne olivat kaikki vähintään 700 metriä pitkiä.
 Jatkosodan alkuvaiheessa kesä-heinäkuussa 1941 kenttä oli Täydennyslentolaivue 25:n tukikohtana, tukikohta siirrettiin kuitenkin pian pois kentän huonon kunnon, pienuuden ja kapeiden kiiroratojen vuoksi. Niemelänkylän kenttä toimi sitten Kauhavan Lentosotakoulun matka- eli purjehduslentojen määränpäänä ja kääntöpaikkana. 
Kesäkuussa 1944 kentälle siirtyi Kauhavalta tilanpuutteen vuoksi Ohjaajakurssi 7, jonka lentäjien koulutus jatkui kentällä syyskuun alkuun 1944 saakka.
Tämän kurssin kalustona olivat tšekkoslovakialaiset Letov Š-18 "Šmolik" -koulukoneet.
Sotavuosien jälkeen kenttä ei ollut enää aktiivikäytössä huonokuntoisuutensa vuoksi. Suomen Ilmailuliiton lentosirkus Pilvien Huimapäät vieraili 1950-luvun alussa kentällä. Sittemmin kentän käyttö päättyi kokonaan ja sen maita alettiin palauttamaan takaisin maanviljelijöille. Kalajokilaakson Ilmailukerho toimi kentällä 1960-luvun lopulla. 
Vuonna 1970 kentän länsipuolelle ja osittain entisten kiitoteiden päälle alettiin rakentaa ravirataa, joka valmistui seuraavana vuonna. Lentokentän kiitoteistä oli viimeksi käytössä 1980-luvulle saakka luode-kaakkosuuntainen lyhyt kiitotie, joka on nykyisin raviradan tallialueena. Muut entiset kiitotiet ovat viljelyskäytössä tai jääneet raviradan alle. Kahden konekorsu-sirpalesuojan kaivannot ovat säilyneet, samoin lentokentälle johtanut maantie.
Videoessee

Videoessee on videosisältö, jossa kuten kirjoitetussa esseessä pohdiskellaan jotain aihetta. Videoessee hyödyntää ilmaisussaan elävän kuvan rakennetta ja kieltä.
Suosio.
Vaikka videoesseen juuret ovat akatemiassa, niiden suosio on dramaattisesti kasvanut verkkovideoiden jakamissivustojen kuten YouTuben ja Vimeon ilmestymisen myötä. Vaikka videoesseitä tehdään pääasiassa viihdesisällöiksi, niitä voi myös käyttää esimerkiksi opetuksessa. Vuonna 2021 ilmestynyt Netflix-sarja "Voir" toi elokuvaa käsittelevät videoesseet suoratoistopalveluihin.
Kritiikkiä.
Tubettaja BluShades kritisoinut YouTubessa julkaistuja videoesseitä siitä, että niiden akateeminen vakuuttava ulosanti voi saada katsojan ottamaan niissä esitetyt argumentit faktoina, vaikka kyseessä olisivat vain tekijöidensä mielipiteet.
The Great Heathen Army

The Great Heathen Army on ruotsalaisen metalliyhtye Amon Amarthin kahdestoista studioalbumi. Se julkaistiin 5. elokuuta 2022 levymerkillä Metal Blade Records. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Get in the Ring", sekä "The Great Heathen Army".
Naamoila

Naamoila (lyydiksi "Nuamoil", ) on kylä Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirin Suojun kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Ukšjärven länsirannan niemellä 20 kilometriä Suojusta luoteeseen. Kylässä on kolme asukasta (vuonna 2013).
Naamoilan kylä mainitaan vuoden 1563 verokirjassa. 1900-luvun vaihteessa se kuului Suojun volostiin, jossa lähikylät muodostivat Naamoilan kyläkunnan. Vuonna 1905 Naamoilassa oli 33 taloa, 177 asukasta ja koulu. Kyläläiset olivat lyydiläisiä.
Neuvostoaikana perustettiin Äänisenrannan piirin Naamoilan kyläneuvosto, johon kuuluivat myös Karjainen (ven. "Karelskaja"), Koskenkylä ("Porožek"), Kossalmi ("Kosalma"), Niemenkylä ("Karelski Navolok"), Rinda, Surlahti ("Surguba") ja Tšarvitša ("Tsarevitši"). Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 771 asukasta, joista 602 oli karjalaisia. Naamoilan 262 asukasta olivat kaikki karjalaisia.
Naamoilasta olivat kotoisin Karjalan ASNT:n puoluejohtaja Ivan Senkin ja Neuvostoliiton sankari Ivan Tornev. Nykyään kylässä on lähinnä kesäasutusta.
Casaraben kulttuuri

Casaraben kulttuuri oli esikolumbiaaninen arkeologinen kulttuuri Bolivian trooppisen savannialueen Llanos de Mojosin kaakkoiskulmassa. Kulttuuri kukoisti 500-luvulta 1400-luvulle. Alue on etelään Acren geoglyfeistä Trinidadin kaupungista itään ja kaakkoon.
Maanviljely Llanos de Mojosissa alkoi jo noin vuotta ennen nykyhetkeä. Seutu on ajoittain tulvivaa savannia. Casaraben kulttuurin alueelta ja ajalta tunnetaan kaksi suurta asutuskeskusta ja ainakin 24 pienempää kylää. Alueen pinta-ala on noin 4500 km2. Metsää raivattiin polttamalla, ja ihmiset rakensivat suuria maakumpuja, monumentaaliarkkitehtuuria, pengerteitä ja kastelukanavia. Rakennelmat viittaavat tiheään asutukseen ja kehittyneeseen yhteiskuntaan. 1200–1500-luvuilla Llanos de Mojosissa oli suuria kyliä, jotka autioituivat eurooppalaisten mukanaan tuomien kulkutautien seurauksena. Jäljelle jäänyt väestö luopui maanviljelystä ja siirtyi liikkuvaan elämäntapaan. Casaraben kulttuuri jäi kuitenkin elämään suullisessa perimätiedossa ja vaikutti osaltaan El Dorado koskevien tarujen syntyyn.
Casaraben kulttuurin suurimmat keskukset olivat Landivar ja Cotoca. Niissä on porrastettuja maatasanteita, joiden huipulle rakennettiin U-kirjaimen muotoisia rakennuksia, nelikulmaisia maakumpuja ja pyramideja. Julkiset rakennukset rakennettiin savitiilestä. Korkeimmat pyramidit ovat yli 20-metrisiä. Monumenttirakennusten julkisivu osoittaa pohjoisluoteeseen, mikä todennäköisesti jollain tapaa heijastaa Casareben kulttuurin maailmankäsitystä. Haudat ovat samansuuntaisia.
Tärkein viljelykasvi oli maissi. Ruokavaliota täydennettiin metsästyksestä ja kalastuksesat saadulla proteiinilla. Casareben kulttuurille ominainen savannin polttamiseen perustuva maatalous alkoi taantua vuoden 1400 tienoilla eli jo ennen eurooppalaisten saapumista.
Pyynikin pappila

Pyynikin pappila eli Pyynikin seurakuntatalo on Bertel Strömmerin suunnittelema evankelisluterilaisten seurakuntien pappila- ja seurakuntatalo, joka sijaitsee Tampereen Pyynikinrinteellä. Kolmikerroksinen rakennus on valmistunut Kisakentänkadun ja Lyseokadun (ent. Kurilankuja) risteykseen vuonna 1929.
Pyynikin pappila rakennettiin, koska silloinen laki edellytti, että seurakuntien oli hankittava vakinaisille papeilleen virka-asunto. Taloon tehtiin asuintilat neljälle kappalaiselle sekä diakonissalle ja vahtimestarille. Lisäksi ensimmäiseen kerrokseen valmistui 80 neliömetrin laajuinen seurakuntasali, jonka tuomiorovasti K. H. Seppälä vihki käyttöön 12. joulukuuta 1929. Taiteilija Väinö Richard Rautalin veisti seurakuntasalin seinäkoristeen.
Tampereen kaupunginhallituksen 1980-luvulla teettämän selvityksen mukaan Pyynikin pappila on rakennustaiteellisesti ja maisemallisesti erittäin merkittävä kohde. Se on osa Pyynikinrinteen aluetta, jonka Museovirasto on vuonna 2009 luokitellut valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Talo on suojeltu.
Dacia Jogger

Dacia Jogger on Dacian vuodesta 2021 lähtien valmistama tila-automalli, joka korvasi edeltäneet Dacia Lodgy- ja Logan MCV -mallit. 
Vuoden 2021 Euro NCAP -kolaritestistä Jogger sai tulokseksi yhden tähden viidestä. 
Jogger esiteltiin Münchenin autonäyttelyssä syyskuussa 2021. Auto perustuu Renault’n ja Nissanin modulaariselle CMF-B-perusrakenteelle, kuten myös uudet Logan- ja Sandero-mallit. Jogger on saatavana sekä viisi- että seitsemänpaikkaisina versioina.
Kesäkuussa 2022 Jogger sai muun Dacia-malliston tavoin valmistajan uuden tyylisuunnan mukaisen keulailmeen.
Pahrump

Pahrump on kunnallishallinnoton alue ja CDP Nevadan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 44 738 vuonna 2020. Alue sijaitsee Nyen piirikunnassa ja on sen suurin asutuskeskus.
Väestö.
Vuonna 2020 Pahrumpin 44 738 asukkaasta valkoisia oli 81,0 %, aasialaisia 2,1 %, mustia 1,5 % ja alkuperäisasukkaita 0,8 %. 12,4 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 8,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Tim Robertson

Tim Robertson (s. 1995) on uusiseelantilainen suunnistaja. Riian MM-kilpailuissa 2018 Robertson saavutti sprintissä MM-hopeaa ja Doksyn MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti sprintissä MM-pronssia. EM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa on sprintin seitsemäs sija vuodelta 2016. Juniorien MM-kilpailuista hän on saavuttanut sprintistä kaksi MM-kultaa ja yhden MM-pronssin. Suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa hän on sijoittunut parhaimmillaan toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa 16. sijalle. Robertson edustaa seuratasolla suomalaista Kooveeta.
Willum Þór Þórsson

Willum Þór Þórsson (s. 17. maaliskuuta 1963) on islantilainen entinen jalkapalloilija ja edistyspuolueen poliitikko, joka on toiminut Islannin terveysministerinä vuodesta 2021 lähtien.
Willum syntyi Reykjavíkissa. Hän valmistui taloustieteiden kandidaatiksi Islannin yliopistosta vuonna 1987, kauppatieteiden kandidaatiksi Kööpenhaminan kauppakorkeakoulusta vuonna 1996 ja kasvatustieteen kandidaatiksi Islannin yliopistosta vuonna 2003.
Willum on edustanut jalkapallossa Knattspyrnufélag Reykjavíkuria vuosina 1985–1989 ja 2002, Breiðablikia vuosina 1991–1995, Þrótturia vuosina 1996–1999 ja Haukaria vuonna 2001. Seuraurallaan hän teki 159 ottelussa 30 maalia. Vuosina 1986–1995 hän toimi lisäksi käsipallovalmentajana. Vuosina 1997–2013 hän toimi jalkapallovalmentajana. Hän suoritti vuonna 2010 UEFA Pro Licence -valmentajalisenssin.
Vuosina 1986–2013 hän toimi opettajana lukiossa Kópavogurissa, vuosina 1993–2001 Islannin turismikoulussa. Vuosina 2007–2013 hän toimi opettajana Reykjavíkin yliopistossa. Alltingissä Willum on istunut Suðvesturkjördæmi-vaalipiirin edustajana vuosina 2013–2016 ja jälleen vuodesta 2017 lähtien. Vuosina 2019–2021 hän toimi Alltingin 4. varapuhemiehenä. Vuonna 2021 hänet nimitettiin terveysministeriksi.
Willum on naimisissa Ása Brynjólfsdóttirin kanssa. Heillä on viisi lasta.
Savitaipaleen lentokenttä

Savitaipaleen lentokenttä oli 19 kilometrin päässä Savitaipaleen kirkonkylästä Niinimäen Kupulankankaalla sijainnut vuonna 1940 valmistunut lentokenttä. Kentän 100 x 825 metrin kokoisella laskualueella sijaitsi neljä kiitorataa. Kentällä oli 13 lentokoneiden sirpalesuojaa, korjauspaja, miehistörakennus sekä keittiö ja ruokala. Lentorykmentti 2:n alaisuuteen kuulunut kenttä jäi jatkosodan alettua käyttöön ainoastaan varakenttänä. 
Jatkosodan päätyttyä Neuvostoliiton valvontakomissio tarkasti kentän 12. lokakuuta 1944. Sotavuosien jälkeen Lappeenrannan ilmailuyhdistys käytti kenttää purjelentotoimintaan 1960-luvun alkuun saakka. Ilmavoimat käytti Savitaipaleen kenttää viimeisen kerran sotaharjoitusten yhteydessä 2. lokakuuta 1959, koneina olivat Hävittäjälentolaivue 31:n VL Viima yhteyskoneet VI-22 ja VI-15. Kentälle jouduttiin tätä varten raivaamaan kulottamalla 400 metrin pituinen kapea kiitotie. Purjelentotoiminta päättyi kentällä 1963 mutta vielä 21. toukokuuta 1970 kentän silloin jo männyntaimia kasvaneelta 200-250 metriä pitkältä kiitotieltä ja metsäautotieltä lennettiin kolmisenkymmentä pölytyslentoa Let Z-37 Cmelak OH-CMB-koneella. Nykyisin kenttäalue on täysin metsittynyt. Alueella sijaitsee puolustusvoimien varikko.