tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sarvilampi (Ilomantsi ja Lieksa)

Sarvilampi on korpijärvi Ilomantsin ja Lieksan rajaseudulla Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 33,1 hehtaaria ja kokonaisrantaviiva 6,8 kilometriä. Etäisyys Joensuusta on 55 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Sarvilampi koostuu pitkänkapeista vesialueista. Etäisyys järven kaakkoiskolkasta luoteiskolkkaan on 1,7 kilometriä. Järven eteläosan jakaa noin yhdeksän hehtaarin laajuinen nimetön saari, joka on sekä pohjois- että eteläpäästään lähes kiinni mantereessa. Saaren halki kulkee 63. pohjoinen leveyspiiri. Edellä mainitun, järven pinta-alaan nähden erittäin suuren saaren lisäksi järvessä on kaksi pientä saarta. Sarvilammen eteläosassa on 8–15-metrisiä syvänteitä. Pohjoisosassa, joka sijaitsee Lieksan alueella, on matalampaa.
Sarvilampea reunustaa suo- ja metsämaa, joka kohoaa paikka paikoin ylängöksi. Järven kaakkoispuolisen Sarvivaaran korkein kohta on noin 235 metriä merenpinnan yläpuolella.
Sarvilampeen laskee useita suopuroja, kuten Vääränlamminpuro luoteesta. Noin 200 metriä Sarvilammelta etelään sijaitseva Kalliolampi (187,0 metriä mpy) laskee Sarvilampeen. Runsas kilometri Sarvilammelta luoteeseen sijaitsee alle hehtaarin laajuinen Sarvilampi (204,7 metriä mpy).
Sarvilammen vesitilavuus on 1 407 000 kuutiometriä.
Sarvilampi (04.944.1.007) kuuluu Kuorajoen valuma-alueeseen (04.944), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Koitereen alue (04.94) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Sarvilampi on neljänneksi laajin Kuorajoen valuma-alueen 29:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Iso-Kuora, jota seuraa Suuri-Miela ja Saarijärvi.
Suomalainen Lakimiesyhdistys

Suomalainen Lakimiesyhdistys on suomalainen oikeustieteen alan tieteellinen yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää alan tutkimus- ja koulutustoimintaa, oikeustieteellisen tutkimuksen julkaisemista ja muuta tunnetuksi tekemistä, vaalia oikeuskulttuuria sekä toimia suomalaisten lakimiesten yhdyssiteenä ja muutoinkin edistää lakimieskunnan yhteisiä pyrkimyksiä.
Yhdistys on julkaissut vuodesta 1903 alkaen Lakimies-aikakauskirjaa. Lisäksi yhdistys julkaisee muun muassa väitöskirjoja, monografioita, artikkelikokoelmia, oppi- ja käsikirjoja sekä Oikeustiede–Jurisprudentia-vuosikirjaa. Yhdistys myös jakaa erilaisia oikeustieteen alan huomionosoituksia, kuten Allan Serlachius-Särkilahti -palkinto, K. G. Idmanin palkinto ja vuoden väittelijän palkinto.
Yhdistyksen varsinaiseksi jäseneksi voi liittyä henkilö, joka on suorittanut oikeustieteen maisterin tai oikeustieteen kandidaatin taikka siihen rinnastettavan oikeustieteellisen tutkinnon Suomessa. Yhdistyksen varsinaiseksi jäseneksi voidaan hyväksyä myös oikeustieteen ylioppilas, oikeustieteellisen tutkinnon ulkomailla suorittanut henkilö sekä muun kuin oikeustieteellisen tutkinnon suorittanut tutkija, joka on toiminnallaan osoittanut edistävänsä yhdistyksen tarkoitusperien toteutumista.
Historia.
Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen edeltäjä oli Suomenmielisten juristien klubi, joka perustettiin vuonna 1898. Sen perustamisen taustalla oli pyrkimys parantaa suomen kielen asemaa, mikä ei onnistunut vuonna 1868 perustetun, pääosin ruotsinkielisessä oikeustieteellisessä järjestössä Juridiska Föreningen i Finland. Järjestön keskeisimpiä toimijoita olivat muun muassa P. E. Svinhufvud, joka toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana, ja K. J. Ståhlberg, joka toimi sen toisena puheenjohtajana. Yhdistyksen oma aikakauskirja, Lakimies, perustettiin vuonna 1903 alun perin käytännönläheisemmäksi vastineeksi Juridiska Föreningenin liian teoreettisena pidetylle JFT-aikakauskirjalle.
24. marraskuuta 1905 Suomenmielisten juristien klubi hyväksyi järjestölle säännöt, joissa sen nimeksi otettiin Suomalaisten lakimiesten yhdistys. Säännöt saivat senaatin vahvistuksen 29. tammikuuta 1906 ja yhdistyksen perustamiskokous pidettiin 15. marraskuuta 1906. Marraskuussa 1940 yhdistyksen nimi muutettiin Suomalaiseksi Lakimiesyhdistykseksi. Yhdistyksestä tuli melko nopeasti Suomen suurin oikeustieteellinen yhdistys, jonka jäsenmäärä oli enimmillään yli 4 000. Vuonna 1944 yhdistys oli mukana perustamassa Suomen Lakimiesliittoa.
Puheenjohtajat.
Yhdistyksen puheenjohtajia ovat olleet:
Revalsche Post-Zeitung

Revalsche Post-Zeitung (myös "Revalische Post-Zeitung") oli Tallinnassa vuosina 1689–1710 ilmestynyt saksankielinen sanomalehti. Se on vanhin tunnettu aikakausjulkaisu nykyisen Viron alueella.
Hajanumeroina säilynyttä lehteä koskevat tiedot ovat niukkoja. Se ilmestyi Ruotsiin kuuluneen Vironmaan pääkaupungissa kahdesti viikossa ainakin vuodesta 1689 vuoteen 1710, jolloin venäläiset valtasivat Tallinnan. Lehden julkaisijoiksi on arveltu Tallinnan postimestareita. Kaupungin kirjanpainajana toimi vuosina 1676–1710 Christoph Brendeken.
"Reval(i)sche Post-Zeitung" kertoi tuon ajan sanomalehtien tapaan etupäässä ulkomaiden sotilaspoliittisista tapahtumista. Sen sisältö oli ainakin suuren Pohjan sodan alkuun saakka lainattu lyhentäen Riiassa julkaistusta Baltian maiden vanhimmasta tunnetusta lehdestä "Rigische Novellen", joka oli ilmestynyt vuodesta 1680 lähtien aluksi nimellä "Rigische Montags (Donnerstags) Ordinari Post Zeitung". Jälkimmäinen oli perustettu, kun Ruotsin viranomaiset kielsivät Brandenburg-Preussiin kuuluneessa Königsbergissä julkaistun "Königsbergs Donnerstags (Sonntags) Ordinari Post-Zeitung" -lehden levittämisen Riiassa.
Riian ja Tallinnan välinen postiyhteys mahdollisti lehden painamisen 5–6 päivää ”emolehteä” myöhemmin ilman että sen tiedot olisivat menettäneet ajankohtaisuuttaan. Uutiset Euroopasta tulivat etupäässä Hampurista, ja niiden saaminen Tukholman kautta olisi kestänyt paljon kauemmin. Samalla vältettiin paikallisen sensuurin tarve, ja nelisivuinen ja kvarttokokoinen tallinnalaislehti oli ilmeisesti myös huomattavasti halvempi kuin riikalaislehden tilaus. "Reval(i)sche Post-Zeitungia" voidaan näin pitää ruotsalaisten Baltian maakuntien tiedotusta hoitamaan perustaman "Rigische Novellenin" lisensoituna jälkipainoksena. Samaa käytäntöä lienee sovellettu Inkerinmaan hallintokaupungissa Narvassa, jossa ilmestyneestä lehdestä tunnetaan vain yksi numero vuodelta 1702.
Viron ensimmäisenä sanomalehtenä on pidetty myös "Ordinari Freytags (Donnerstags) Zeitungia", jonka vuosina 1675–1679 ilmestyneitä numeroita ja liitteitä on säilynyt samassa niteessä "Reval(i)sche Post-Zeitungin" sekä Hampurissa ja Altonassa ilmestyneiden lehtien kanssa. Todisteita siitä, että kyseinen lehti olisi ilmestynyt Tallinnassa, ei kuitenkaan ole voitu esittää.
Tuonenomena

Tuonenomena ("Hippomane mancinella") on tyräkkikasvien heimoon kuuluva kasvi.
Tuonenomena kasvaa noin 12 m korkeaksi pyöreälatvuiseksi puuksi. Sen lehdet ovat soikeat ja kellanvihreät. Hedelmät tuoksuvat makealta, ja kasvavat yksin tai pareittain. Niiden sisällä on kova kivi, jossa on 6–9 siementä. Hedelmä, kuten koko kasvi on myrkyllinen.
Tuonenomena kasvaa luonnonvaraisena Karibianmeren ja Meksikonlahden hiekkarannoilla sekä Floridassa.
Tuonenomenan maitiaisnestettä on käytetty Karibian saarilla nuolimyrkkynä. Puuaines on kaunista ja kestävää, mutta sen käyttöä puusepäntyössä hankaloittaa myrkyllinen maitiaisneste.
Kaikki puun osat sisältävät voimakkaita myrkkyjä. Sen maitomainen valkoinen neste sisältää fobolia ja muita ihoa ärsyttäviä aineita, jotka aiheuttavat voimakkaan allergisen kosketusihottuman. Puun alla seisominen sateen aikana voi aiheuttaa iholle rakkuloita jo pelkästä nesteen kosketuksesta: jopa pieni pisara mahlaa sisältävää sadevettä voi aiheuttaa rakkuloitumisen. Puun polttaminen voi aiheuttaa silmävaurioita, jos savua joutuu silmiin.
Peder Skram

Peder Skram (n. 1503 – 11. heinäkuuta 1581 Urup) oli tanskalainen amiraali. Hän johti kreivisodassa tanskalais-ruotsalais-preussilaista laivastoa Lyypekkiä vastaan ja oli Tanskan laivaston ylipäällikkö pohjoismaiden seitsenvuotisen sodan alussa. Skramin mukaan on sittemmin nimetty useita Tanskan laivaston aluksia.
Oikeus- ja yhteiskuntatieteellinen yhdistys

Oikeus- ja yhteiskuntatieteellinen yhdistys (OYY) on suomalainen oikeussosiologian alan tieteellinen yhdistys, joka pyrkii edistämään oikeusnormien ja yhteiskunnallisten ilmiöiden keskinäisen vuorovaikutussuhteen tutkimusta ja sen tulosten hyväksikäyttöä opetuksessa ja päätöksenteossa.
OYY järjestää keskustelutilaisuuksia, luentoja ja seminaareja sekä antaa kannanottoja. Yhdistys on myös julkaissut yhdessä Demlan kanssa vuodesta 1972 alkaen Oikeus-lehteä.
OYY perustettiin vuonna 1970 jatkamaan vuonna 1966 perustetun Pohjoismaisen oikeussosiologisen yhdistyksen Suomen osaston toimintaa. Taustalla oli oikeussosiologiseen tutkimukseen kohdistuvan mielenkiinnon kasvaminen 1960-luvun lopulla.
OYY on Tieteellisten seurain valtuuskunnan jäsen.
Puheenjohtajat.
OYY:n puheenjohtajina ovat olleet:
Kaymak

Kaymak (pers. سَرشیر "Saršir"; arab. قشطة "Qeshta" tai قيمر "Geymar"; kurdiksi: "Qeymax"),on Keski-Aasiasta lähtöisin oleva maitotuote, joka muistuttaa paksua kermaa. Kaymak valmistetaan kiehauttamalla ja hauduttamalla vesipuhvelin- tai lehmänmaitoa, jonka jälkeen maidon annetaan jäähtyä. Jäähtymisen aikana pinnalle kovettuu paksua kermaa eli kaymakia, joka nostetaan talteen esimerkiksi lusikalla tai käsin. 
Tuore kaymak muistuttaa maultaan voita. Tuotteen ikääntyessä maku muuttuu voimakkaammaksi ja juustoisemmaksi. Koostumukseltaan kaymak on juuston ja voin välissä. Vesipuhvelinmaidosta tehty kerma on paksumpaa, vaaleampaa ja voimakkaamman makuista kuin lehmänmaidosta tehty versio. Turkissa kaymakiksi lasketaan tietyllä tavalla valmistettu kerma, joka koostuu vähintään 60-prosenttisesti maitorasvasta.
Uskotaan, että kaymak kehitettiin Keski-Aasiassa, kenties Iranin ylänköalueella. Se myös tunnettiin jo satoja vuosia sitten Osmanien valtakunnassa. Nykyään sitä valmistetaan myös Balkanin alueella ja muualla Kaakkois-Euroopassa, Turkissa ja Lähi-idässä. Kaymak on suosittu aamupalatuote, ja aamuisin sitä syödään jogurtin tapaan hunajan, maidon ja sokerin kanssa tai leivän päällä. Sitä voidaan myös syödä jälkiruoan yhteydessä esimerkiksi sokeroitujen hedelmien kanssa tai konditoriatuotteissa.
Erään teorian mukaan brittiläinen maitotuote clotted cream kehitettiin 2000 vuotta sitten, kun foinikialaiset kauppiaat toivat Cornwalliin kaymakia. Teoriaa tukevaa todisteita ei kuitenkaan ole säilynyt.
Antiikkiliike

Antiikkiliike on antiikkiesineiden osto- ja myyntiliike. Tyypillisesti nämä liikkeet ostavat asiakkailta, kuolinpesiltä, yhteisöiltä, ynnä muilta hyväkuntoista ja käyttökelpoista tavaraa ja myyvät sitä eteenpäin. Osto- ja myyntiliikkeistä, etenkin antikvaarisista kirjakaupoista eli antikvariaateista, käytetään puhekielessä usein ilmaisua ”divari” (sanasta diverssikauppa eli sekalaisten tavarain kauppa). Aiemmin käytettiin myös ilmausta ”vanhain tavarain kauppa”.
Osto- ja myyntiliikkeiden toiminta eroaa keskitetystä kirpputoritoiminnasta siten, että kirpputorilla ihmiset asettavat omat tavaransa itse esille ja saavat henkilökunnan keräämät eri asiakkailta saadut maksut. Osto- ja myyntiliike puolestaan ostaa tavarat myyjältä ja myy ne sitten omaan laskuunsa voitolla eteenpäin.
Osto- ja myyntiliikkeet saattavat erikoistua johonkin tiettyyn myyntiartikkeliin. Yleisiä tällaisia liikkeitä ovat antikvariaatit, joissa on myynnissä kirjoja ja lehtiä, joista osa saattaa olla hyvinkin uusia ja vain kerran luettuja. Osa myyntiartikkeleista taas saattaa olla hyvinkin harvinaisia.
Afálonas

Afálonas () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Lesboksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mytilínin kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 482 (vuonna 2011).
Afálonasin kylä sijaitsee Lesboksen itäosissa noin 1,3 kilometriä sisämaahan saaren itärannikosta ja noin seitsemän kilometriä pohjoisluoteeseen saaren keskuksesta Mytilínin kaupungista. Se on rakennettu noin 98 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Afálonas muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αφάλωνος, "Topikí Koinótita Afálonos"). Kylä on ollut olemassa viimeistään joskus vuosien 1567–1652 välillä. Se kärsi suuria tuhoja vuoden 1867 maanjäristyksessä.
Agía Marína (Lesbos)

Agía Marína () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Lesboksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mytilínin kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 522 (vuonna 2011).
Agía Marínan kylä sijaitsee Lesboksen kaakkoisosissa noin kuusi kilometriä eteläkaakkoon saaren keskuksesta Mytilínin kaupungista. Se on rakennettu noin 114 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Agía Marína muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αγίας Μαρίνης, "Topikí Koinótita Agías Marínis"), johon kuuluvat varsinaisen Agía Marínan kylän lisäksi kylät Agía Paraskeví ja Agriliá Kratígou. Koko yhdyskunnan väkiluku on 746.
Munautaka

Munautaka ("Otopharynx ovatus") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji, joka elää kotoperäisenä Malawijärvessä. Se voi kasvaa enintään 20 senttimetrin mittaiseksi.
Munautakaa tavataan Malawijärven eteläosasta, jossa se elää kivi- ja hiekkapohjalla. Lajin levinneisyysalueeseen kuuluu Malawijärven kansallispuisto. Munautakaa pidetään akvaariokalana.
Munautaka syö muiden kirjoahvenlajien mätimunia. Yleensä se varastaa suuhautojien kutemia munia ennen kuin nämä ehtivät aloittaa suuhaudonnan.
Ágioi Theódoroi (Sámos)

Ágioi Theódoroi (; transl. myös "Ágii Theódori") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 123 (vuonna 2011).
Ágioi Theódoroin kylä sijaitsee Sámoksen läntisissä sisäosissa Kérkis- ja Karvoúnis-vuorten välissä noin 38 kilometriä länteen saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista ja noin 7,5 kilometriä eteläkaakkoon Karlóvasista. Se on rakennettu noin 300 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on saanut nimensä sen Pyhille Theodoroksille ("Ágioi Theódoroi") omistetusta kirkosta.
Ágioi Theódoroi muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αγίων Θεοδώρων, "Topikí Koinótita Agíon Theodóron"). Aiemmin kylä kuului Karlóvasin kuntaan, vuodesta 2011 Sámoksen kuntaan ja Karlóvasin kunnallisyksikköön, ja vuodesta 2019 lähtien Dytikí Sámoksen kuntaan.
Alyfantá

Alyfantá () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Lesboksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mytilínin kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 360 (vuonna 2011).
Alyfantán kylä sijaitsee Lesboksen kaakkoisosassa noin neljä kilometriä länteen saaren keskuksesta Mytilínin kaupungista. Alyfantá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αλυφαντών, "Topikí Koinótita Alyfantón"), johon kuuluvat varsinaisen Alyfantán kylän lisäksi kylät Kédro, Outzá ja Pyrgí. Koko yhdyskunnan väkiluku on 646.
Kallithéa (Sámos)

Kallithéa () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 136 (vuonna 2011).
Kallithéan kylä sijaitsee Sámoksen länsipäässä noin 64 kilometriä länteen saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista ja noin 22 kilometriä länsiluoteeseen Marathókampoksesta. Se on rakennettu noin 300 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on syntynyt 1700-luvun alkupuolella. Sen vanha nimi oli "Prinías" (Πρινίας). Sámoksen ruhtinaskunnan aikana se muodosti yhdessä Drakaíoin kylän kanssa kyläyhdyskunnan nimeltä "Kalampaktásion" (Καλαμπακτάσιον), joka tuli myöhemmin Priníaksen nimeksi. Kylän nimeksi vaihdettiin Kallithéa vuonna 1950. Kallithéan pääkirkko on omistettu Pyhälle Georgiokselle ("Ágios Geórgios").
Kallithéa muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Καλλιθέας, "Topikí Koinótita Kallithéas"). Aiemmin kylä kuului Marathókampoksen kuntaan, vuodesta 2011 Sámoksen kuntaan ja Marathókampoksen kunnallisyksikköön, ja vuodesta 2019 lähtien Dytikí Sámoksen kuntaan.
Kastanéa

Kastanéa () eli Kastaniá (Καστανιά) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 164 (vuonna 2011).
Kastanéan kylä sijaitsee Sámoksen läntisissä keskiosissa noin 41 kilometriä länteen saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista ja noin kymmenen kilometriä etelälounaaseen Karlóvasista. Se on rakennettu noin 350 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Ensimmäinen maininta Kastanéasta on vuodelta 1613. Kylän nimen on selitetty tulevan seudun kastanjapuista ("kastaniá"). Kastanéan pääkirkko on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ("Koímisi tis Theotókou").
Kastanéa muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Καστανέας, "Topikí Koinótita Kastanéas"). Aiemmin kylä kuului Karlóvasin kuntaan, vuodesta 2011 Sámoksen kuntaan ja Karlóvasin kunnallisyksikköön, ja vuodesta 2019 lähtien Dytikí Sámoksen kuntaan.
Kontaíika

Kontaíika (; transl. myös "Kontéika", "Kondéika") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 350 (vuonna 2011).
Kontaíikan kylä sijaitsee Sámoksen läntisissä keskiosissa Karvoúnis- eli Ámpelos-vuoren länsipuolella noin 37 kilometriä länteen saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista ja noin seitsemän kilometriä lounaaseen Karlóvasista. Se on rakennettu noin 300 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kontaíikan sanotaan saaneen nimensä sen ensimmäisestä asukkaasta, jonka sukunimi oli Kóntos. Kylän pääelinkeino on maanviljely, aiemmin erityisesti tupakanviljely. Kontaíikan pääkirkko on omistettu Neitsyt Marialle ("Panagía").
Kontaíika muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Κονταιίκων, "Topikí Koinótita Kontaiíkon"). Aiemmin kylä kuului Karlóvasin kuntaan, vuodesta 2011 Sámoksen kuntaan ja Karlóvasin kunnallisyksikköön, ja vuodesta 2019 lähtien Dytikí Sámoksen kuntaan.
Kosmadaíoi

Kosmadaíoi (; transl. myös "Kosmadéi") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 80 (vuonna 2011).
Kosmadaíoin kylä sijaitsee Kérkis-vuoren rinteessä Sámoksen läntisissä sisäosissa noin 42 kilometriä länteen saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista ja noin 12,5 kilometriä lounaaseen Karlóvasista. Se on rakennettu noin 570 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän nimen sanotaan tulevan sen ensimmäisestä Kosmás-nimisestä asukkaasta. Kosmadaíoin lähellä on Kakopératon rotko, jossa sijaitsee Elävöittävän lähteen luostari ("Moní Zoodóchou Pigís").
Kosmadaíoi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κοσμαδαίων, "Topikí Koinótita Kosmadaíon"), johon kuuluu varsinaisen Kosmadaíoin kylän lisäksi Nikoloúdesin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 91. Aiemmin kylä kuului Karlóvasin kuntaan, vuodesta 2011 Sámoksen kuntaan ja Karlóvasin kunnallisyksikköön, ja vuodesta 2019 lähtien Dytikí Sámoksen kuntaan.
Léka

Léka (, transl. myös "Lékka") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 412 (vuonna 2011).
Lékan kylä sijaitsee Sámoksen läntisissä sisäosissa noin 35 kilometriä länteen saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista ja noin neljä kilometriä lounaaseen Karlóvasista. Se on rakennettu Kérkis-vuoren koillisrinteeseen noin 200 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on saanut nimensä sen ensimmäisestä Lékas (Lékkas) -sukunimisestä asukkaasta. Lékan pääkirkko on omistettu Pyhälle Johannes Kastajalle ("Ágios Ioánnis Pródromos").
Léka muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Λέκας, "Topikí Koinótita Lékas"), johon kuuluu varsinaisen Lékan kylän lisäksi Ágios Panteleímonasin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 419. Aiemmin kylä kuului Karlóvasin kuntaan, vuodesta 2011 Sámoksen kuntaan ja Karlóvasin kunnallisyksikköön, ja vuodesta 2019 lähtien Dytikí Sámoksen kuntaan.
Neochóri (Sámos)

Neochóri (; transl. myös "Neohóri") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 62 (vuonna 2011).
Neochórin kylä sijaitsee Sámoksen eteläisissä sisäosissa noin 37 kilometriä länsilounaaseen saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista ja noin 23 kilometriä itään Pythagóreion kylästä. Se on rakennettu Karvoúnis- eli Ámpelos-vuoren rinteeseen noin 275 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.
Neochóri muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Νεοχωρίου, "Topikí Koinótita Neochoríou"). Aiemmin kylä kuului Marathókampoksen kuntaan, vuodesta 2011 Sámoksen kuntaan ja Marathókampoksen kunnallisyksikköön, ja vuodesta 2019 lähtien Dytikí Sámoksen kuntaan.
Plátanos (Sámos)

Plátanos () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 396 (vuonna 2011).
Plátanoksen kylä, suomeksi ”Plataanipuu”, sijaitsee Sámoksen keskiosissa noin 38 kilometriä länteen saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista ja noin 12 kilometriä eteläkaakkoon Karlóvasista. Se on rakennettu Karvoúnis- eli Ámpelos-vuoren länsirinteeseen noin 530 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän pääelinkeino on maanviljely, erityisesti viininviljely. Plátanoksen pääkirkko on 1600-luvulta ja omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ("Koímisi tis Theotókou").
Plátanos muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Πλατάνου, "Topikí Koinótita Platánou"). Aiemmin kylä kuului Karlóvasin kuntaan, vuodesta 2011 Sámoksen kuntaan ja Karlóvasin kunnallisyksikköön, ja vuodesta 2019 lähtien Dytikí Sámoksen kuntaan.
Ydroússa (Sámos)

Ydroússa (; transl. myös "Idroússa") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 369 (vuonna 2011).
Ydroússan kylä sijaitsee Sámoksen pohjoisissa keskiosissa noin 33 kilometriä länteen saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista ja noin 6,5 kilometriä kaakkoon Karlóvasista. Se on rakennettu Karvoúnis- eli Ámpelos-vuoren luoteisrinteeseen noin 220 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on ollut olemassa ennen vuotta 1625. Sen alkuperäinen nimi oli "Foúrnoi" (Φούρνοι). Nimeksi vaihdettiin Ydroússa vuonna 1950. Kylän pääelinkeino on maanviljely, aiemmin erityisesti tupakan viljely. Ydroússan pääkirkko on vuodelta 1782 ja omistettu Pyhälle Athanasiokselle ("Ágios Athanásios"). Kylän lähellä sijaitsee vuodelta 1663 oleva Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ("Koímisi tis Theotókou") omistettu kirkko.
Ydroússa muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Υδρούσσης, "Topikí Koinótita Ydroússis"). Aiemmin kylä kuului Karlóvasin kuntaan, vuodesta 2011 Sámoksen kuntaan ja Karlóvasin kunnallisyksikköön, ja vuodesta 2019 lähtien Dytikí Sámoksen kuntaan.
Binga Tupamäki

Binga Tupamäki (s. 2. lokakuuta 1998 Sichuan, Kiina) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko. Hän toiminut Kauniaisten kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2017. Tupamäki valittiin marraskuussa 2023 Kokoomusnuorten puheenjohtajaksi vuosille 2024–2025.
Elämä ja koulutus.
Tupamäki syntyi Kiinan Sichuanissa, mistä hänet adoptoitiin Suomeen kaksivuotiaana. Hänen isänsä Olavi Tupamäki toimi kansanedustajana SMP:n ja SKYP:n eduskuntaryhmissä vuosina 1970–1975.
Tupamäki kävi peruskoulun ja lukion Helsingin ranskalais-suomalaisessa koulussa, mistä hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 2017. Tupamäki suoritti filosofian opintoja King's Collegessa Lontoossa, mutta palasi Suomeen opiskelemaan oikeustiedettä. Hän valmistui oikeustieteen maisteriksi kolmessa vuodessa Helsingin yliopistosta vuonna 2022. Tupamäen pro gradu -tutkielma käsitteli marxismi-leninismin ja oikeusvaltion suhdetta.
Politiikka.
Tupamäki valittiin ensimmäisen kerran Kauniaisten kaupunginvaltuustoon vuonna 2017. Hän on toiminut mm. Kauniaisten tarkastuslautakunnan puheenjohtajana. Tupamäki toimii kautena 2025–2029 Kauniaisten kaupungin yhdyskuntavaliokunnassa varapuheenjohtajana. Kaudellaan yhdyskuntavaliokunnassa Tupamäki oli estämässä kaupungin kuntatekniikan virkamiesten esittämien muutostöiden toteutumisen Kauniaisten Oppilaskodintiellä, jossa keväällä 2024 tapahtuneessa onnettomuudessa kuoli 10-vuotias lapsi. Yhdyskuntavaliokunnan estämiä muutostöitä kannatti kaupungin virkamiesten ja konsultin asiantuntijoiden lisäksi onnettomuustutkintalautakunta, Länsi-Uudenmaan poliisilaitos, Kauniaisten kaupungin vanhusneuvosto sekä Kauniaisten vammaisneuvosto.
Kokoomusnuorten liittohallitukseen Tupamäki nousi ensi kerran vuonna 2017 ja uudelleen vuonna 2022. Vuonna 2021 hän toimi Uudenmaan Kokoomuksen varapuheenjohtajana. Tupamäki valittiin marraskuussa 2023 Kokoomusnuorten puheenjohtajaksi vuosille 2024–2025. Hän voitti jäsenäänestyksessä vastaehdokkaansa, silloisen varapuheenjohtaja Maria Mialan äänin 420–297.
Araknologia

Araknologia eli hämähäkkitutkimus ("Arachnida") on hämähäkkieläimiä koskevaa tieteellistä tutkimusta. Alan tutkimuskohteisuun kuuluu hämähäkkien lisäksi muita selkärangattomia eläimiä, kuten skorpioneja. Hämähäkkieläimä ovat hämähäkkien ja lukkien lisäksi punkit, valeskorpionit, skorpionit, arolukit, siimaskorpionit, skorpionilukit, huppuhämähäkit, suomenkielistä nimeä vailla oleva "Schizomida" sekä viisi tunnettua fossiilista lahkoa. Hämähäkkieläimet kuuluvat niveljalkaisten ("Arthropoda") pääjaksoon.
Araknologian tutkijoita kutsutaan araknologeiksi. Araknologien tehtävinä on luokitella ja nimetä lajeja, sekä tutkia niiden käyttäytymistä ja elintapoja.
Suomessa on tavattu noin 650 hämähäkkien ("Araneae") lajia, kun koko maailmassa niitä tunnetaan yli 40 000. Punkkeja ("Acari") voi olla maailmassa enemmänkin, mutta niitä tunnetaan huonommin, yli 20 000 lajia.
Laodike

Laodike (, ) voi viitata muun muassa seuraaviin:
Paruresis

Paruresis, joka tunnetaan myös nimellä ujon rakon syndrooma, on sosiaalinen fobia, johon liittyy vaikeuksia tai kyvyttömyyttä virtsata julkisessa ympäristössä. Paruresikseen viitataan myös nimellä ujopissa.
Paruresiksen on vanhemmissa tutkimuksissa katsottu liittyvän sosiaalisten tilanteiden pelkoon ja olevan sen yksi alatyyppi. Uudemmat tutkimukset ehdottavat kuitenkin, että paruresis olisi kokonaan erillinen tila. 
Tila aiheuttaa yleensä merkittävää psyykkistä ahdistusta. Tilaan liittyvän häpeän, hämmennyksen ja leimautumisen pelon vuoksi oireita ja käyttäytymistä ei tunnisteta. Vaivasta kärsivät jättävät monesti asian kokonaan mainitsematta yleislääkärin vastaanotolla. Arvioiden mukaan 2,8-16,4% väestöstä kärsii paruresiksesta. Paruresista esiintyy enemmän miehillä kuin naisilla.
Oireet ja hoito.
Oireena on vaikeus tai kyvyttömyys virtsata muiden ihmisten läsnäollessa esimerkiksi julkisessa vessassa. Jotkut paruresiksesta kärsivät miehet pystyvät virtsaamaan ovellisessa vessakopissa, mutta eivät esimerkiksi pisuaarilla. Paruresiksella voi olla merkittävä negatiivinen vaikutus yksilön psyykkiseen terveyteen ja elämänlaatuun. Työarki voi olla vaikeaa, sosiaaliset suhteet voivat kärsiä ja matkustaminen voi olla haastavaa. Oireet vaihtelevat erittäin lievistä erittäin vakaviin. Vakavimmissa tapauksissa yksilö välttää poistumista kodistaan. Paruresikseen voi liittyä liitännäissairauksina esimerkiksi masennusta ja alkoholismia.
Yleensä paruresis diagnosoidaan, jos oireille ei löydy muuta selitystä. Diagnoosin kannalta on merkittävää se, että paruresiksesta kärsivät pystyvät yleensä virtsaamaan ongelmitta yksityisessä ympäristössä ja virtsaamisvaikeudet liittyvät selvästi julkiseen ympäristöön.
Kognitiivisen käyttäytymisterapian uskotaan olevan tehokas hoitokeino paruresiksen hoidossa. Lisäksi kognitiiviseen käyttäytymisterapiaan liittyvää asteittaista altistusterapiaa pidetään tärkeänä osana hoitoa. Lääkehoidosta voi olla hyötyä muiden hoitomuotojen rinnalla.
Aiheesta muualla.
Kansainvälinen paruresis yhdistys
Likianginkuusi

Likianginkuusi ("Picea likiangensis)" on kuusilaji. Sitä esiintyy Kiinassa ja Bhutanissa. Kuusien määrä on laskenut noin 30 % hakkuiden vuoksi.
Irakuusi

Irakuusi ("Picea alcoquiana") on mäntykasveihin kuuluva havupuulaji. Lajia esiintyy vain Japanissa.
Muunnokset.
Laji voidaan jakaa kolmeen muunnokseen:
Østbirkin kirkko

Østbirkin kirkko () on Horsensin kunnassa Tanskassa sijaitseva keskiaikainen kivikirkko. Ensimmäinen kirjallinen maininta siitä on vuodelta 1267. Kirkossa on säilynyt kalkkimaalauksia 1300-luvulta. Amiraali Peder Skram on haudattu kirkkomaalle.
Sarvilampi

Sarvilampi voi tarkoittaa seuraavia:
Habita Finland

Habita Finland Oy (ent. Habita Invest Oy) on suomalainen kiinteistönvälitysyritys. Habita Finlandilla on sekä omia että franchise-yrityksiä ympäri Suomea.
Historia.
Helsingin Habita Oy perustettiin Helsingissä vuonna 1989 nimellä Huoneistohallinta Oy. Ensimmäinen toimisto sijaitsi Itä-Helsingissä Puotinharjun ostoskeskuksessa. Vuonna 1991 perustettiin toinen toimisto Espooseen. 
Helsingin Habita Oy nimi muutettiin muotoon Habita International Estates Oy LTD, kun Habita aloitti kansainvälisen franchise-toiminnan 2016. Vuodesta 2023 Habita International Estates Oy LTD on siirtänyt pääpainon kiinteistönvälittäjien IT-alustan kehittäjäksi ja nimi on vaihdettu Maija International Shoftware Oy LTD:ksi.
Yhtiön perustaja Jari Gardziella toimi Habita Finlandin toimitusjohtajana vuoteen 2017 saakka, jonka jälkeen hän on toiminut hallituksen puheenjohtajana. Habita Finlandin nykyinen toimitusjohtaja on Mika Pärssinen.
Barrin kappale

Barrin kappale (myös sukupuolikromatiini tai X-kromatiini, ) on tiiviisti pakkautunut kromatiini, joka muodostuu inaktivoituneesta X-kromosomista. Sitä esiintyy Theria-alaluokan naarailla. Nimensä Barrin kappale on saanut löytäjältään, kanadalaisprofessori Murray Barrilta.
Historia.
Löytyminen.
Barrin kappaleen löysivät sattumalta Länsi-Ontarion yliopiston professori Murray Barr ja jatko-opiskelija Ewart Bertram vuonna 1948. He tutkivat muista syistä kissojen hermosoluja, mutta havaitsivat kokeissaan epätavallisia värjäymiä solujen tumissa. Lisätutkimuksissa paljastui, että rakenteita esiintyi vain naarailla ja ne yhdistettiin X-kromosomiin. Tutkimuksia koskeva artikkeli julkaistiin "Nature"-lehdessä seuraavana vuonna, ja rakenne nimettiin myöhemmin Barrin kappaleeksi.
Barr ja Bertram uskoivat Barrin kappaleen muodostuvan kahdesta X-kromosomista ja yrittivät vuosia todistaa väitettään. Vuonna 1960 julkaistussa tutkimuksessaan Susumu Ohno ja T. S. Hauschka esittivät sen koostuvan vain yhdestä kromosomista. Kuitenkin vasta Mary F. Lyonin ja muiden vuonna 1961 julkaisemat teoriat X-kromosomin inaktivaatiosta vakuuttivat tiedeyhteisön Barrin kappaleen alkuperästä.
Barrin kappaleen löytymisen aikoihin, 1940-luvulla, käsitys ihmisen kromosomien koostumuksesta oli vielä rajoittunut ja ihmisen todellinen kromosomimääräkin selvisi tutkijoille vasta vuonna 1956. 1950-luvun loppupuolella ja 1960-luvun alussa tutkimusmenetelmät olivat kehittyneet sen verran, että luotettava kromosomitutkimus oli mahdollista. Täysi varmuus Barrin kappaleen syntyprosessista saatiin koetinten ja in situ -hybridisaatiomenetelmän kehittymisen myötä. Barrin kappaleen löytyminen oli yksi monista 1900-luvun puolivälin tieteellisistä edistysaskelista, jotka saivat perinnöllisyystieteen painottumaan ihmistutkimukseen ja vaikuttivat ihmisgenetiikan kehittymiseen.
Sukupuolitutkimukset.
Vuonna 1952 Murray Barr alkoi käyttää Barrin kappaletta diagnostisissa tutkimuksissa ja sitä käytettiin vajaa kymmenen vuotta apuna sukupuolen määrittämisessä. 1960-luvulla alkoi vahvistua ajatus Y-kromosomin ja erityisesti sen SRY-geenin asemasta sukupuolen määrittävänä tekijänä.
Menetelmässä etsittiin Barrin kappaletta solun tumasta ja sen olemassaolon perusteella pääteltiin yksilön sukupuolikromosomit. Menetelmän käyttöä ihmisen ”todellisen sukupuolen” määrittämiseen epäselvinä pidetyissä tilanteissa, kuten homoseksuaaleilla sekä inter- ja transsukupuolisilla, on kritisoitu. Kritiikin mukaan määritysmenetelmä muun muassa painotti liikaa sukupuolen geneettistä puolta ja luokitteli yksilöitä liian ehdottomasti kahteen luokkaan.
Barrin sukupuolenmääritystä käytettiin monissa tutkimuksissa 1950-luvulla. Sillä pystyttiin todistamaan, että transsukupuoliset eivät ole intersukupuolisia, ja kumoamaan myös tanskalaisen lääkärin Christian Hamburgerin teoria ryhmän geneettisestä intersukupuolisuudesta. John Money tutki Barrin kappaleella biologisen sukupuolen suhdetta sukupuoli-identiteettiin ja seksuaaliseen suuntautumiseen. Vuonna 1959 sukupuolitutkimuksilla selvisi X-kromosomien poikkeava määrä Turnerin ja Klinefelterin oireyhtymien aiheuttajaksi.
Baltologia

Bal­to­lo­gia eli balttilainen filologia on kielitieteen ala, joka tutkii balttilaisia kieliä. Alan tutkijaa kutsutaan baltologiksi. Balttilaiset kielet ovat kielitieteellisesti merkittäviä, koska niissä on säilynyt monia vanhakantaisia piirteitä indoeurooppalaisesta kantakielestä. Liettuaa pidetään indoeurooppalaisista nykykielistä kaikkien vanhakantaisimpana. Tieteenalalla tutkitaan myös kielikontakteja, erityisesti latvian ja suomalais-ugrilaisten kielten välillä. Suomessa myös suomalaisen ja latvialaisen tai liettualaisen kulttuurin, kirjallisuuden ja kansanperinteen vertailu kuuluu tutkimusalaan. 
Suomessa baltologiaa voi opiskella Helsingin yliopistossa slavistiikan ja baltologian opintosuunnassa. Helsingissä baltologit vertailevat liettuan, latvian ja suomen sanastoja, muun muassa lainasanoja, balttilaisten ja suomalais-ugrilaisten kielten fraseologiaa sekä balttilaisten ja suomalais-ugrilaisten kielten lauseoppia. Lisäksi Helsingin yliopistossa tehdään balttilasten kielten nimistöntutkimusta ja sosiolingvistiikkaa ja tutkitaan balttilaisten ja suomalais-ugrilaisten kielten historiaa, balttilaista kirjallisuutta ja kulttuuria. Vuosina 1902–2001 Suomessa tehtiin yksi baltologian alan väitöskirja.
Käyrästunturi

Käyrästunturi on Rovaniemen ainoa tunturi, joka sijaitsee kaupungin pohjoissosassa, linnuntietä noin 55 km Rovaniemen keskustasta kohti Sodankylää. Tunturi kohoaa 347 metrin korkeuteen merenpinnasta ja se on jyrkkäpiirteinen. Hyvällä ilmalla tunturin huipulle näkyvät sekä Luosto että Pyhätunturi.
Käyrästunturin huipulla on teleliikennemasto ja Metsähallituksen päivätupa, halkovaja ja puusee. Päivätuvassa on kamina, pöytä ja pari penkkiä. Tupaan saa tuoda lemmikkieläimiä vain muiden tuvan käyttäjien suostumuksella. Päivätupa on tehty hirrestä, se on entinen palovartijan tupa.
Päivätuvan lisäksi läheisyydessä on huipulta eteläkaakon suunnassa hirsirakenteinen laavu tunturin alarinteessä, huipulle johtavan moottorikelkkauran varrella. Tunturin luoteispuolella on Tunturilammit-niminen lampi, jonka pohjoisrannalla on hirsikota. Sekä laavun että kodan lähettyvillä on kuivakäymälä ja puuliiteri, laavulla on tulipaikka ja kodassa tulisija.
Race Across The World Suomi

Race Across the World Suomi on suomalainen tositelevisiokilpailu, jossa kahden hengen joukkueet kilpailevat siitä, ketkä heistä matkustavat nopeimmin lähtöpisteestä takaisin Suomeen, kun he saavat käyttää vain maalla ja merellä kulkevia liikennevälineitä. Ohjelman esittäminen alkoi MTV3-kanavalla keväällä 2024. Ohjelmaa juontaa Ernest Lawson.
Ohjelma perustuu Bafta-palkittuun brittiläiseen "Race Across the World" -seikkailuformaattiin, joka on samankaltainen kuin Suomessakin esitetty "Amazing Race" -formaatti.
Formaatti.
Ohjelma on yhdistelmä Interrail-matkustamista sekä reppureissailua. Kahdesta henkilöstä koostuvien joukkueiden täytyy kisata tietystä maasta Suomeen. Matkan teko on kuitenkin tehty vaikeammaksi, sillä parit eivät saa käyttää lainkaan lentokoneita matkustamiseen, vaan heidän pitää turvautua muihin maalla sekä merellä kulkeviin ajoneuvoihin, kuten autoihin, juniin tai laivoihin. Kulkutavan he saavat itse päättää, mutta valinnat täytyy tehdä järkevästi, sillä kilpailijoille on kilpailun alussa annettu vain rajallinen määrä käteistä. Heillä ei ole mukana myöskään luottokortteja tai älylaitteita, vaan heidän pitää tukeutua paikallisten apuun. Rahojen pitää riittää koko matkan ajan. Matkalla kotiin on viisi välietappia, joilla kilpailijoiden pitää matkustaa tiettyyn kohteeseen uudessa maassa, joka on reitillä kohti Suomea. Kunkin etapin päätepisteelle viimeiseksi saapunut pari on vaarassa pudota kilpailusta ennenaikaisesti. Se pari, joka saapuu ensimmäisenä maaliin, kruunataan voittajajoukkueeksi.
Ensimmäinen tuotantokausi.
"Race Across the World Suomen" ensimmäisellä kaudella kilpailijat aloittavat matkan Afrikan pohjoisosasta, Marokosta, ja kulkevat lukuisten Euroopan maiden halki kotimaahan, Suomeen. Kilpailijoilla on siis linnuntietä pitkin mitattuna noin 5 000 kilometriä matkattavaa, jonka voivat taittaa haluamallaan tavalla, poislukien lentämällä. Joukkueita kaudella on kuusi, ja ne koostuvat suomalaisista pareista, joilla on jokin keskinäinen suhde.
Parit ovat: Jutta Larm ja puoliso Juha Larm, Juha Itkonen ja poika Jalo, lapsuudenystävät MolyBros, Minttu Kaulanen ja tytär Jasmin, Meeri Koutaniemi ja ystävä Meiju Niskala, sekä Niko Saarinen ja äiti Outi Mykkänen.
Trondenesin kirkko

Trondenesin kirkko () on Harstadin kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva maansa pohjoisin keskiaikainen kivikirkko. Se rakennettiin noin vuonna 1400.
Harstadin kirkko

Harstadin kirkko () on Harstadin kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva vuonna 1958 valmistunut kirkko. Sen suunnitteli arkkitehti Jan Inge Hovig.
Jan Inge Hovig

Jan Inge Hovig (11. toukokuuta 1920 Verran – 4. kesäkuuta 1977) oli norjalainen arkkitehti. Hän valmistui Norjan teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1946. Hovig osallistui Pohjois-Norjan jälleenrakennushankkeeseen toisen maailmansodan jälkeen ja hänen suunnittelemiaan rakennuksia on muun muassa Narvikissa, Harstadissa ja Tromssassa.
Hovig meni vuonna 1977 naimisiin televisiokokki ja keittokirjailija Ingrid Espelid Hovigin kanssa, mutta kuoli pian häiden jälkeen.
Hallvard Trætteberg

Hallvard Trætteberg (21. huhtikuuta 1898 Løten – 21. marraskuuta 1987 Oslo) oli norjalainen heraldikko ja taidemaalari. Hän suunnitteli nykyisin käytössä olevan version Norjan vaakunasta sekä useita kymmeniä kuntavaakunoita. Trætteberg painotti yksinkertaisuuden merkitystä heraldiikassa ja haki innoitusta keskiajalta.
Morgan Fisher

Stephen Morgan Fisher (s. 1. tammikuuta 1950 Lontoo, Britannia) on brittiläinen kosketinsoittaja. Hän on esittänyt urallaan niin brittipoppia, glam rockia, uutta aaltoa kuin ambientiakin.
Ura.
Fisher soitti 1960-luvun lopulla Hammond-urkuja yhtyeessä Love Affair. 1970-luvun alussa hän liittyi klassisvaikutteista rockia soittaneeseen Morganiin, jota johti Tim Staffell. Vuonna 1973 hän liittyi Mott the Hoopleen, ja hän jatkoi myös sitä seuranneissa Mott- ja British Lions -kokoonpanoissa. Vuosikymmenen lopulla hän perusti Pipe Records -nimisen levy-yhtiön ja tuotti muun muassa Dead Kennedysin, Jane Countyn ja Cherry Vanillan levyjä.
Fisher julkaisi saksofonisti Lol Coxhillin kanssa vuonna 1980 "Slow Music" -nimisen ambient-albumin. Hybrid Kids -nimellä hän julkaisi "A Collection of Classic Mutants" -nimisen albumin, joka oli sisältävinään tuntemattomien uuden aallon yhtyeiden esittämiä versioita vanhoista pophiteistä. Todellisuudessa kappaleet oli äänittänyt Fisher ystäviensä kanssa. Hybrid Kidsiltä ilmestyi vuonna 1982 albumi "Claws", joka sisälsi joululauluja.
Morgan Fisher vieraili kosketinsoittajana suomalaisen Hanoi Rocks -yhtyeen albumilla Back to Mystery City vuonna 1983. 
Fisher muutti 1980-luvulla Japaniin ja julkaisi ambient-albumeja. Hän teki myös yhteistyötä Yoko Onon kanssa, mistä seurasi vuonna 1990 albumi "Echoes of Lennon". Vuonna 1997 häneltä ilmestyi albumi "Inside Satie" ja 1999 "Peace in the Heart of the City". Seuraavana vuonna julkaistiin levyt "Nova Solis" ja Water Music".
Tohkojan tuulivoimapuisto

Tohkojan tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaan Kalajoella sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 22 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 73 megawattia. Voimalat on rakentanut wpd Finland Oy ja ne omistaa Tohkojan Tuulipuisto Oy. Niitä operoi wpd Windmanager Scandinavia Oy.
Yleistä.
Tohkojan tuulivoimapuisto sijaitsee noin 5 kilometriä Kalajoen kirkonkylästä pohjoiseen aivan Jokelan tuulivoimapuiston yhteydessä. Tuulipuiston voimaloiden välimatkoihin perustuen sen pituus on 3,6 kilometriä, leveys 2,0 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 5,7 neliökilometriä. Tuulipuistoksi kaavoitetun alueen pinta-ala on kuitenkin 9,53 neliökilometriä, vaikka siitä ei käytetäkään pienintä osa-aluetta lännessä. Voimalat sijaitsevat 25–42 metriä mpy.
Tuulivoimalaitokset ovat Vestaksen valmistamaa Vestas V117-mallia, jonka napakorkeus on 137 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 117 metriä, ja jonka kapasiteetti on 3,3 megawattia.
Tuulipuistosta on tieyhteys pohjoisessa kulkevalta valtatieltä 8 ja etelässä seututieltä 786. Voimaloiden välille on rakennettu huoltoteitä hyödyntäen Jokelan tuulipuiston valmiita huoltoteitä. Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan alueen keskellä sijaitsevaan muuntamoon, joka sijaitsee Fortumin, Tuuliwatti Oy:n ja wpd Finland Oy:in omistaman ja Mäkikankaan tuulivoimapuistolta tulevan siirtojohdon vieressä. Siirtojohto kytkeytyy kantaverkkoon Jylkän sähköasemalla.
Rakentaminen.
Tuulipuiston suunnittelua ja rakentamista valmisteli alkujaan Fortum (Fortum Power and Heat Oy). Hankealueen pinta-ala oli tuolloin 11 neliökilometriä. Se jakautui kahdeksi alueeksi, josta suurempi, 10 neliökilometrin alue, sijaitsi Jokelan tuulipuiston koillispuolella, ja pienempi, 1,6 neliökilometrin alue, sen länsipuolella. Ympäristövaikutusten arvioinnin (YVA) selostus valmistui helmikuussa 2011 ja se julkaistiin tammikuussa 2012. Tuulipuistoon suunniteltiin aluksi 19–30 tuulivoimalaa ja Pohjois-Pohjanmaan ELY-keskus antoi siitä lausuntonsa toukokuussa 2012. Kalajoen kaupunki julkaisi kesäkuussa 2013 osayleiskaavan, jossa hankealue oli kutistunut 953 hehtaarin kaava-alueeksi, ja johon oli merkitty 26 tuulivoimalaa. Kaavaan oli merkitty sähkönsiirtoon 110 kilovoltin sähkölinja Jylkän sähkökeskukseen. 
Fortum kuitenkin myi hankkeensa alkuvuodesta 2014 wpd Finland Oy:lle. Rakentaminen käynnistyi kesällä 2015 ja tuulivoimaloiden pystytykset valmistuivat syksyllä 2016. Kaavassa on alun perin ollut paikat 26 tuulivoimalalle. Ensimmäisessä vaiheessa pystytettiin 22 voimalaa ja toisessa vaiheessa toisessa vaiheessa oli tarkoitus pystyttää loput neljä voimalaa pienemmälle alueelle. Se on kuitenkin edelleen tekemättä (vuonna 2023).
Tuulipuisto on yhtiöitetty nimelle Tohkojan Tuulipuisto Oy.
Klemettinen

Klemettinen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Martin Henriksen

Martin Henriksen (s. 5. tammikuuta 1979 Trondheim) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän oli työväenpuolueen nuorisojärjestön puheenjohtaja vuosina 2006–2010 ja istui suurkäräjillä 2013–2021.
Karvarusokki

Karvarusokki ("Bidens pilosa") on asterikasvien heimoon kuuluva kasvi.
Karvarusokilla on monihaarainen, pysty varsi joka voi kasvaa jopa yli metrin korkuiseksi. Lehdet ovat kolmilehdykkäiset. Kukintojen halkaisija on 5–15 mm, niissä on keltainen keskusta ja valkoisia terälehtiä reunoilla. Siemenet ovat nelikulmaiset, ja niiden päässä on kaksi väkästä.
Karvarusokki kasvaa luonnonvaraisena trooppisessa ja subtrooppisessa Amerikassa, mutta se on levinnyt laajoille alueille Euroopassa, Afrikassa ja Aasiassa.
Suomessa se on satunnainen tulokaslaji.
Karvarusokkia kerätään ruoaksi, teeksi, rehuksi ja rohdoksi, mutta se on myös haitallinen rikkaruoho.
Kine Hellebust

Anne Katrine "Kine" Hellebust (s. 15. joulukuuta 1954 Harstad) on norjalainen laulaja, näyttelijä ja kirjailija. Hän oli kiinnitettynä Hålogalandin teatteriin vuosina 1976–1977 ja 1984–1987, ja siinä välissä hän oli mukana oslolaisessa Tramteatret-teatteriryhmässä, jossa hän paitsi näytteli myös levytti musiikkia. Vuonna 1987 Hellebust ryhtyi freelanceriksi ja on muun muassa näytellyt sekä tehnyt käsikirjoituksia televisioon ja elokuviin. Kirjailijana hän julkaisi vuonna 1998 esikoisteoksensa, lastenkirjan "Ho Anne og den forsvunne nøkkelen".
Luettelo Namibian kansallispuistoista

Luettelo Namibian kansallispuistoista sisältää tietoa Namibian kansallispuistoista.
Kaikkiaan maan pinta-alasta 18% on suojeltu. Osa kansallispuistoista, kuten Etoshan kansallispuisto, on perustettu villieläinten suojelemiseksi. Toisten tavoitteena on maiseman suojelu.
Kaikkiaan maassa on 148 eri tasoilla suojeltua aluetta. Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton luokan II luonnonsuojelualueisiin kuuluu yhdeksän aluetta.
Ikkuna (salainen toiminta)

Ikkuna salaisen toiminnan muotona on järjestely, jonka avulla ylitetään valtakunnanraja, rintamalinja tai läpäistään muu vartioitu maastonkohta luvattomasti ja ulkopuolisten huomaamatta.
Suomalaisen aktivismin ja jääkäriliikkeen kannalta tärkeä etappitoiminta vuosina 1915–1918 perustui osaltaan ikkunoihin ja niitä hoitaviin avustajiin, vaikka termiä ei käytetä esimerkiksi "Kuninkaallinen Preussin Jääkäripataljoona 27" -teoksen seuraavassa etapin toiminnan kuvauksessa: ”[Torniossa] Heickellin miehet hoitivat heidät rajan yli joko kaupungissa tai sen lähiympäristössä”. Toiminnan salaisen ja improvisoidun luonteen vuoksi terminologia ei ole vakiintunutta eikä systemaattisesti arvioitua.
Ikkunoiden kautta kuljetettiin ihmisten ohella materiaalia. Seuraavassa on kyse kommunistien toiminnasta Suomen länsirajalla vuodesta 1919 lähtien: ”Luulajasta käsin oli varsin helppo järjestää kiellettyä propagandakirjallisuutta ja salaisia agenttejakin Suomeen. Usein käytettiin Seittenkaria ja muitakin lähisaaria hyväksi tai ylitettiin paikkakuntalaisten hyvin tuntema Tornionjoki”. 
Ikkunat saattoivat palvella useita tahoja, kun maastollisesti sopivia rajanylityspaikkoja oli vähän: ”Rajan ylittäminen molempiin suuntiin oli Kannaksella niin säännösteltyä, että käytössä oli 1920-luvun puolivälissä kaksi ns. ikkunaa, joiden kautta rajan saattoivat ylittää verraten turvallisesti venäläisten emigranttijärjestöjen, Suomen sotilastiedustelun, englantilaisten, neuvostoliittolaisten ja suomalaisten kommunistien salaiset asiamiehet.”
Ikkuna saattoi koitua myös ansaksi. Brittien SIS:n tehtävissä Neuvostoliitossa liikkunut Sidney Reilly joutui operaatio Trustin pettämäksi vuonna 1925 ylitettyään Suomen ja Neuvostoliiton rajan Terijoella toimineesta ikkunasta. Suomalaisten tieten ikkunaa käyttivät sekä britit että venäläiset monarkistit. Sitä hoitanut ja antikommunistia esittänyt Toivo Vähä oli kuitenkin GPU:n agentti ja lähettäessään Reillyn eteenpäin kertoi asiasta myös GPU:lle, joka sopivan hetken tullen pidätti Reillyn.
Suomalaiseen sotilastiedusteluun ja sotia edeltäneeseen vakoiluun liittyi sopivien maastonkohtien käyttö ikkunoina rajanylitykseen. Osasto Vehniäisen toiminta-alueella käytössä oli Nuijamaalla sijainnut ns. "Myrän ikkuna". Myrän kylän kohdalla Suomen ja Neuvostoliiton/Venäjän rajan mutkassa Suomen alue kaartuu läheistä Nuijamaan rajanylityspaikkaa huomattavasti idemmäs. Tätä paikkaa käytettiin rajan ylittämiseen välirauhan aikana useita kertoja. Mikko Porvali on arvellut, että rajalla saattoi olla käytettävissä paikallisia avustajia Neuvostoliiton rajavartiojoukoissa tai siviiliväestössä.
Laajassa merkityksessä ikkunalla voidaan tarkoittaa jopa kokonaista valtiota: Etsivä keskuspoliisi piti vuodesta 1919 lähtien (Saksan hävittyä I maailmansodassa) yhteyttä Ison-Britannian tiedusteluelimiin ja salli näiden lähettää vakoilijoita Neuvosto-Venäjälle Suomen kautta. Aihepiiriä tutkinut Matti Lackman on Suojelupoliisin historiikissa käyttänyt järjestelystä ikkuna-nimitystä.
Jalkapallon II divisioonan kausi 1979

Jalkapallon II divisioonassa 1979 pelattiin kolmessa kahdentoista joukkueen lohkossa kaksinkertainen sarja, jonka päätteeksi lohkojen kaksi parasta pääsi I divisioonan nousukarsintoihin, ja kolme viimeistä vastaavasti putosi III divisioonaan.
Ykkösen nousukarsinnat.
Jalkapallon nousukarsintoihin pääsivät jokaisesta kolmesta lohkosta kaksi parasta. Itälohkon toisesta sijasta käytiin uusintaotelu tasapisteissä olleiden Joutsenon Kullervon ja Helsingin Palloseuran välillä, jonka HPS voitti numeroin 1-0.
Osaotteluiden tulokset :
Ykköseen nousivat Vaasan IFK, Rauman Pallo ja Pietarsaaren Jaro.