tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Škoda Yeti

Škoda Yeti on Škoda Auton vuosina 2009–2017 valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli. Sen seuraajaksi tuli Škoda Karoq.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä Yeti sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Yeti esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2009. Malli oli ollut esillä konseptina samassa näyttelyssä vuonna 2005, ja tuotantomallissa säilyi sen yleinen muotoilukieli. Yeti perustuu samalle Volkswagen Groupin A5-pohjalevylle kuin esimerkiksi Škoda Octavia ja Volkswagen Golf V.
Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2013 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Yeti. Suurimmat uudistukset kohdistuivat keulaan, jossa oli uusi etupuskuri, -säleikkö ja ajovalot. Peräosassa takaluukku oli uusi, sisällä ohjauspyörä vaihtui uudenmalliseen.
Broken Path

Broken Path on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Sen ohjasi Koichi Sakamoto ja käsikirjoitti Michael Cooney. Pääosassa esiintyivät Johnny Yong Bosch, Daniel Southworth ja Pamela Walworth.
Elokuva esitettiin Yhdysvalloissa ja Britanniassa elokuvajuhlissa vuoden 2008 aikana. Sittemmin elokuvan levitys jäi rajoittuneeksi ja se julkaistiin vuoden 2009 aikana Etelä-Afrikassa.
Juoni.
Jack Ellis on juuri muuttanut vaimonsa ja tyttärensä kanssa karjatilalle ja ovat viettämässä iltaa uusien naapureiden kanssa. Illan lähestyessä vieraat lähtevät kotiin ja pariskunnan tytär Maddy lähtee kesäleirille. Jack on viettämässä iltaa vaimonsa Lisan kanssa kahdestaan, kunnes kaikki muuttuu aamuyön koittaessa painajaiseksi. Ryhmä naamioituneita roistoja hyökkää heidän kotiin ja uhkaa tappaa Jackin. Lisa kokee kuitenkin yllätyksen, kun hänen miehensä näyttää osaavansa tapella vastaan. Jack pakenee Lisan kanssa ulos talostaan vajaan, jossa Lisa vaati vastauksia. Roistot yllättävät kaksikon ja alkavat kertomaan Jackin menneisyydestä. Taistelun aikana Jackin avuksi saapuu yksi ryhmän roistoista Yoshi, joka kuitenkin loukkaantuu taistelun aikana. Kolmikko pakenee takaisin taloon piiloon, jossa Jackin menneisyys selviää pala palalta Lisalla. Lisa alkaa epäillä luottamustaan Jackiin, joka ei haluaisi puhua menneisyydestään palkkamurhaajana. Yoshi puolestaan haluaisi myös päästä eroon menneisyydestään ja pyytää samalla apua Jackilta. Kaksikko taistelee voittokkaasti loppuja murhaajia vastaan, kunnes taistelun aikana kuolleeksi oletettu Yoshi sieppaa takaisin kotiin palanneen Jackin tyttären. Hän uhkaa tappaa tytön, mutta päätyykiin tappelemaan Jackia vastaan. Juuri kun Jack olettaa tappaneensa Yoshin hän hyökkää vielä takaapäin kuristamaan Jackia, joka on tukehtua, kunnes vaimonsa Lisa pelastaa hänet tappamalla Yoshin.
Kuvauspaikat.
Elokuva kuvattiin Texasissa Van Alstynen ja Shermanin kaupungeissa.
Trick Daddy

Maurice Young, tunnetaan premmin taiteilijanimellään Trick Daddy (s. 27. syyskuuta 1974 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen hip hop -artisti. Hänet tunnetaan hittisingleistä "Shut Up" ja "Let's Go".
Zubtsovin piiri

Zubtsovin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen eteläosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 167 neliökilometriä. Asukkaita on 17 500 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Zubtsovin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 7 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee Moskovan ja Riian välinen rautatie sekä Moskovasta Latvian rajalle suuntatuva M9-valtatie. Seudulla on koneenrakennus- ja puunjalostusteollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan ja pellavan viljelyyn.
Seudun kaakkoisosassa Pogorelojen kunnan alueella on asunut ns. Djoržan karjalaisryhmä. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan karjalaisia oli 1 795 henkeä. Vuoden 1989 väestönlaskennassa Zubtsovin piirissä rekisteröitiin vain 60 karjalaista.
Nikita Aleksejev

Nikita Sergejevitš Aleksejev (, s. 27. joulukuuta 1981 Murmansk, Neuvostoliitto) on venäläinen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Aleksejev voitti KHL-liigan mestaruuden kausina 2008–2009 ja 2009–2010 pelatessaan Ak Bars Kazanissa.
Aleksejev siirtyi vuonna 1998 16-vuotiaana Kanadan juniorisarjaan OHL:ään. Hän oli Tampa Bay Lightningin ensimmäisen kierroksen varaus vuonna . Aleksejev pelasi ensimmäiset ammattilaisvuotensa pääosin AHL:ssä; Tampa Bayn NHL-joukkueessa kertyi vuoteen 2006 mennessä vain 91 runkosarjaottelua. Syksyllä 2004 Aleksejev sai olkapäävamman, joka piti hänet sivussa koko loppukauden. ajan hän kiekkoili Venäjällä Avangard Omskissa. Kesken NHL-kauden 2006–2007 Tampa Bay kauppasi Aleksejevin Chicago Blackhawksiin. Chicago ei käyttänyt optiota Aleksejevin seuraavasta kaudesta ja näin ollen hänestä tuli vapaa pelaaja.
Aleksejev siirtyi kaudeksi 2007–2008 takaisin Venäjälle Ak Bars Kazaniin. Siellä hän voitti KHL:n mestaruuden, Gagarin Cupin sekä keväällä 2009 että 2010. Aleksejev ei pelannut loukkaantumisen takia kaudella 2011–2012 yhtään ottelua Kazanissa, ja seura purki hänen sopimuksensa tammikuussa 2012. Uransa kaksi viimeistä kautta hän edusti KHL-liigan Severstal Tšerepovetsia.
Bracey Wright

Bracey Wright (s. 1. heinäkuuta 1984 The Colony, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Pelipaikaltaan hän on 1–2 paikan pelaaja, enemmän kuitenkin 2-paikan heittävä takamies.
Wright pelasi Deron Williamsin kanssa samassa lukiojoukkueessa. Yliopistokoripalloa hän pelasi Indianan yliopiston joukkueessa. Vuonna 2005 Minnesota Timberwolves draftasi hänet. Hän pelasi NBA:ssa kaksi kautta, kunnes siirtyi Arisiin 2007. Tämän jälkeen hän on pelannut Euroopassa, Venäjällä, Israelissa ja Turkissa yli kymmenessä eri seurassa. Kaudella 2018–2019 Wright edusti tšekkiläistä ČEZ Basketball Nymburkia.
Rakastin epätoivoista naista

Rakastin epätoivoista naista on vuonna 1999 valmistunut suomalainen lyhytelokuva, jonka on ohjannut Jarmo Lampela ja käsikirjoittanut Tove Idström. Elokuva on julkaistu DVD:llä sekä itsenäisesti että Lampelan "Eila"-elokuvan kanssa.
Vastaanotto.
Elokuva sai ensi-iltansa Tampereen elokuvajuhlilla ja voitti kotimaisen kilpailun yleisöpalkinnon. Teoksessa "Lyhyttä ja pitkää, Kotimaisia elokuvantekijöitä" Satu Elo sanoo elokuvan kuvaavan kolmikymppisten ihmissuhdesotkuja "Sairaan kauniista maailmasta" tutulla nopealla kuvatyylillä ja ”sellaisella lämmöllä, ettei sen henkilöihin voi olla samastumatta”.
Dance the Night Away (Creamin kappale)

Dance The Night Away on brittiläisen Cream-yhtyeen kappale toisella albumilla Disraeli Gears (1967).
Sen on säveltänyt basisti/laulaja Jack Bruce ja sanoittanut runoilija Peter Brown.
Kappale on erityisesti sanoitukseltaan esimerkki vuoden 1967 psykedeelisestä tyylistä. Toisaalta Peter Brown on todennut sanoituksen kuvaavan hänen elämäntapaansa ja -tilannettaan tuohon aikaan. Hän koki irrallisuutta ja asiat, jotka pitivät hänet todellisuudessa olivat seksi ja tanssiminen.
Kappaleen kitarointi osaksi 12 - kielisellä kitaralla ja lauluharmoniat ovat saaneet vahvoja vaikutteita The Byrds ja Buffalo Springfield - yhtyeiltä. Clapton on maininnut erityisesti Byrdsin "Eight Miles High" - kappaleen. Byrds pyrki tähän aikaan luomaan uudenlaista "spacerockiksi" kutsumaansa musiikkia pyrkiessään pois varhaisesta folkrock-tyylistä.
Kappale koostuu kolmesta rakenteeltaan yhtenevästä säkeistöstä. Jack Bruce ja Eric Clapton laulavat kappaleen harmoniassa duettona.
Pogoreloje Gorodištše

Pogoreloje Gorodištše (, karjalaksi "Pogrow", genetiivi "Pogrovan") on Pogorelojen kunnan keskuskylä Tverin alueen Zubtsovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Djorža-joen varrella 25 kilometriä Zubtsovista itään. Kylän eteläpuolitse kulkee Moskovan ja Riian välinen rautatie (Pogoreloje Gorodištšen asema). Pohjoisessa sen ohittaa Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie. Vuonna 1997 kylässä oli 1 700 asukasta.
Tarinan mukaan keskiajalla paikalla sijaitsi Deržeslavl-niminen linnoitus, jonka puolalaiset ja liettualaiset maahantunkeutujat hävittivät 1500-luvun alussa. 1600-luvun alussa rakennettiin uusi linnake. Vuonna 1708 Pogoreloje Gorodištšen ”kaupunki” liitettiin Smolenskin lääniin ja vuonna 1796 siitä tuli Tverin lääniin kuulunut kauppala. Vuosina 1929–1960 se oli Pogorelojen piirin keskus. Toisen maailmansodan aikana seudulla käytiin ankaria taisteluja.
Pogorelojen kunnan alueella asuu ns. Djoržan karjalaisryhmä. Vuonna 1926 väestönlaskennan mukaan karjalaisia oli 1 795 henkeä (6,6 % kunnan väestöstä). Vuonna 2018 elää alueella yhä ainakin viisi karjalan puhujaa. 
Kylän nähtävyyksiä ovat muinaisen linnoituksen vallien ja kaivantojen jäänteet, vuonna 1821 rakennettu Profeetta Eliaan kirkko sekä pieni kotiseutumuseo.
Voicey-gaala 2009

Voicey-gaala 2009 oli kolmatta kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Kanadan Voices.com jakoi vuotuiset Voicey-palkinnot vuoden 2009 parhaille ääninäyttelijöille. Gaala järjestettiin 25. maaliskuuta 2009 Torontossa, Kanadassa, jonka juonsi Stephanie Ciccarelli.
Ehdokkaat ja voittajat.
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Dmitri Obuhov

Dmitri Aleksejevitš Obuhov (, s. 9. heinäkuuta 1983 Kazan, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Obuhov edustaa kaudella 2018–2019 Slovakian Extraligassa pelaavaa HK Dukla Trenčíniä.
Ura.
Obuhovin ura alkoi Venäjän toiseksi korkeimmailla sarjatasolla Vysšaja Ligassa Neftjanik Almetjevskissä vuonna 2003. Spartak Moskovan ja Neftehimik Nižnekamskin jälkeen Obuhov palasi vuonna 2005 kasvattajaseuraansa Ak Bars Kazaniin, jossa hän oli voittamassa niin Venäjän mestaruutta vuonna 2006, kuin Euroopan seurajoukkueiden mestaruutta vuonna 2007.
Steen Rasmussen

Steen Rasmussen (s. 1955) on tanskalainen keinoelämän tutkija. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1985 Tanskan teknisessä yliopistossa ja on työskennellyt Los Alamosissa noin vuodesta 1988 lähtien. Rasmussen on tutkinut laajaa joukkoa erilaisia itseorganisoituvia järjestelmiä.
Rasmussen tunnetaan väitteestään, jonka mukaan yksinkertaiset systeemit voivat kehittyä mutkikkaammiksi ilman ulkoista ohjausta. Hän esitti teesinsä Artificial Life -lehden artikkelissa "Ansatz for Dynamical Hierarchies". Artikkeli sai samassa lehdessä kriittistä palautetta Grossilta ja McMullinilta. Rasmussen vastasi sittemmin esitettyyn kritiikkiin. Vuonna 2008 Rasmussen toimi Los Alemosin esisolun kokoamisryhmän johtaja. Rasmussen tunnetaan parhaiten Los Alamosin esisolusta, joka on hyvin pieni yhtä kemiallista reaktiota osaava molekyylijoukko. Tämä esisolu ei kuitenkaan ole lähelläkään elävää solua.
Los Alamosin esisolu

Los Alamosin esisolu on Los Alamosin kansallisessa laboratoriossa tuotettu muutaman molekyylin joukko, joka osaa valmistaa valoenergian avulla omaa kalvoaan valmiista osista. Koska siinä on vain yksi toiminto se ei muistuta nykyisiä eläviä soluja. Silti se saattaa havainnollistaa elämän syntyä aineen itsejärjestymisen kautta.
Steen Rasmussenin johtama Los Alamosin esisoluhanke on tuottanut Los Alamosissa kolmentyyppisistä molekyyleistä rakenteen, joissa on muutamia solun piirteitä.
Rakenne on miljoona kertaa bakteeria pienempi, kooltaan noin 5×15 nanometriä. Se on kahden lipidipisaran nostopainomainen kuplapari, missä on pinnalla PNA:ta ja valoenergiaa kemialliseksi energiaksi muuttava aineenvaihduntamolekyyli. Esisolu pystyy tuottamaan omia lipidejään valoenergian avulla. Elävästä solusta se eroaa siinä, ettei se kykene jakautumaan. Se myös edellyttää lipidien ja PNA:n osasten olevan valmiina kasvuympäristössään.
Vallitsevan näkemyksen mukaan minimaalisen elämänmuodon määrittelee kolme ominaisuutta:
Nykyisessä Los Alamosin esisolussa yhdistyy näistä vain kaksi ensimmäistä.
Jatkossa hanke pyrkii kehittämään jakautuvan, mikroskooppisen pienen molekyylirakenteen.
Jean M. Linsdale

Jean Myron Linsdale (20. toukokuuta 1902 Wellsville, Kansas – 20. tammikuuta 1969 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.
Jean Linsdalen vanhemmat olivat maanviljelijä, opettaja Jesse E. Linsdale ja Lena Armstrong Linsdale. Ollessaan kymmenvuotias Jean vieraili Kansasin yliopiston luonnonhistoriallisessa museossa Dyche Hallissa ja päätti jo silloin ryhtyvänsä luonnontieteilijäksi. Hän opiskeli Kansasin yliopistossa Lawrencessa ja valmistui kandidaatiksi 1924. Vuonna 1925 hän meni eläintieteen laitokselle Kalifornian yliopistoon Berkeleyssä, missä hän väitteli tohtoriksi 1927 aiheenaan kettusirkun ekologia: "Variations in the Fox Sparrow (Passerella iliaca) with reference to natural history and osteology". Hän meni naimisiin Mary Ann Roundyn kanssa vuonna 1925.
Linsdale sai tutkijan viran Kalifornian yliopistossa pian väitöksensä jälkeen. Kymmenen vuoden kuluttua hänestä tuli yliopiston Hastingsin luonnonhistoriallisen suojelualueen johtaja 23 vuodeksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1960 terveysongelmien takia ja osti vaimonsa kanssa asunnon läheltä Salinasia. Vuonna 1964 Linsdale sokeutui lopullisesti.
Linsdale liittyi American Ornithologists’ Unioniin vuonna 1922 ja toimi liiton Lintujensuojelukomitean puheenjohtajana 1945 ja 1947. Hän oli Kalifornian yliopiston "The Condor" -julkaisun apulaistoimittaja. Hän kirjoitti kaikkiaan 166 tieteellistä artikkelia tai kirjaa.
Linsdale nimesi amerikanhömötiaisen ("Parus atricapillus") alalajin "nevadensis" 1938.
Christopher Polhem

Christopher Polhem, vuoteen 1716 asti Polhammar, (s. luultavasti 18. joulukuuta 1661 Tingstädessä, Gotlannissa - k. 30. elokuuta 1751 Tukholmassa) oli ruotsalainen keksijä ja teollisuusmies. Hän kehitti monia kaivostoimintaan, laivanrakennukseen, linnoituksiin ja kanavanrakentamiseen liittyviä laitteita ja menetelmiä. Polhemia kutsutaan "Ruotsin mekaniikan isäksi".
Elämä.
Polhem syntyi saksalaisen, Visbyhyn muuttaneen, kauppiaan Wulf Christopher Polhammarin perheeseen. Polhemin äiti oli Vadstenasta kotoisin oleva Christina Eriksdotter Schening. Christopherilla tiedetään olleen myös ainakin kaksi veljeä, Johan ja Jonas. Christopherin äiti meni myöhemmin uusiin naimisiin Jöran Slicker -nimisen miehen kanssa, ja kahdeksanvuotiaana Polhemin tultua isättömäksi hän muutti setänsä luo Tukholmaan.
Vuonna 1687 Polhem alkoi opiskella fysiikkaa, matematiikkaa ja mekaniikkaa Uppsalan yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen hän matkusteli Euroopassa tyydyttämässä yliopistossa herännyttä tekniikan tiedonjanoaan. Palattuaan kotimaahansa vuonna 1697 Polhem perusti Ruotsin ensimmäisen insinöörikoulun, Laboratorium mechanicumin. Opetusmetodikseen Polhem loi Polhemin mekaaniset aakkoset, eräänlaisen liikemekanismien mallikokoelman.
Keksinnöt.
Polhemin monista teknisistä uudistuksista ensimmäinen oli Trollhättanin vesiputousten sulkujärjestelmä, jota tosin ei saatu toimivaksi ennen vuotta 1800. Falunissa toimineeseen Stora Kopparbergin kaivokseen hän rakensi vesirattaalla toimivan nostolaitteen. Hän kehitti riippulukon ja kardaaniakselin toimivuutta. Myös laivanrakennus sekä sillanrakennus ja telakkateollisuus hyötyivät Polhemin kehittämistä uusista ratkaisuista. Polhemin vuonna 1699 perustama koneenrakennukseen erikoistunut Stjärnsundin tehdas jatkoi ruotsalaisen tekniikan kehittämistä hänen kuolemansa jälkeen.
Perintö.
Polhemin panos Ruotsin tekniselle kehitykselle on merkittävä. Nykyään hänen kuvansa koristaakin 500 ruotsin kruunun seteliä, ja hänen mukaansa on nimetty iso liuta ruotsalaisia koulutuslaitoksia, kuten Polhemsgymnasiet sekä Tukholmassa että Göteborgissa, Pohlemsskolan Gävlessä ja Lundissa sekä Christopher Polhemgymnasiet Visbyssä, noin 20 kilometrin päässä Polhemin synnyinpitäjästä Tingstädestä. Lisäksi tieteellinen tutkimuskeskus, Luulajan teknillisen yliopiston Polhemslaboratoriet on nimetty hänen mukaansa.
Niin sanottu "Polhemspriset" ("Polhem-palkinto") on jaettu ruotsalaisten insinöörien kesken joka toinen vuosi korkean tason teknisistä innovaatioista tai nerokkaista teknisien ongelmien ratkaisuista. Arviointikriteereinä tämän 250 000 Ruotsin kruunun palkinnon ansaitseville innovaatioille ovat tehokkuuden lisäksi ympäristöystävällisyys ja markkinakelpoisuus.
Venla Savikuja

Venla Eveliina Savikuja (s. 1990 Inkoo) on suomalainen näyttelijä ja bloggaaja. Hän on näytellyt Heidi Aaltosen roolin suomalaisessa draamasarjassa "Salatut elämät", jossa hän esiintyi tammikuusta 2009 maaliskuuhun 2015. 
Savikuja on esiintynyt Heidi Aaltosen roolissa myös "Salattujen elämien" spin-off-sarjassa "Tuuliranta" ja elokuvassa "Nightmare – painajainen merellä". Kesällä 2010 hän näytteli Karstulan kesäteatterissa "Kuningasjätkä"-näytelmässä. Hän on esiintynyt myös Uniikin, Nikke Ankaran sekä Matin musiikkivideoilla. Vuonna 2020 hän on ollut näytellyt " Keihäsmatkat" ja "Modernit miehet" -televisiosarjoissa. 
Savikuja oli yksi AVA-televisiokanavalla keväällä 2015 esitetyn "Fitnesspäiväkirjat"-ohjelman henkilöistä.
Savikuja kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 2009 Kallion lukiosta. Syksyllä 2017 Savikuja aloitti kolmivuotisen näyttelijäopiskelun esittävän taiteen koulussa Tanskassa Kööpenhaminassa.
Yksityiselämä.
Savikuja synnytti esikoislapsensa syyskuussa 2022. Lapsen isä on näyttelijä Atli Benedikt ja perhe asuu Helsingissä.
Kirkkoharjun koulu

Kirkkoharjun koulu oli Kirkkonummen keskustassa sijaitseva yläaste. Koulu toimi neljässä eri rakennuksessa. Myöhemmin koulu toimi myös viereen rakennetussa väistötilassa. Koulussa oli käytössä 4-jaksoinen lukuvuosi. Koulu kuului Kirkkonummen koulukeskukseen, johon kuului Kirkkoharjun koulun yhteydessä olevat Porkkalan lukio ja Kirkonkylän koulun ala-aste. Nämä kolme oppilaitosta muodostivat Kirkkonummen koulukeskuksen.
Vuoden 2014 alusta Kirkkoharjun koulu ja Kirkonkylän koulu yhdistyivät yhtenäiseksi peruskouluksi, Kirkkoharjun kouluksi, luokat 1-9. 
Vuoden 2021 maaliskuun alussa Kirkkoharjun koulu siirtyi Jokirinteen oppimiskeskukseen. Kirkkoharjun koulussa oppilaita oli noin 600 ja opettajia noin 50.
Ribokytkin

Ribokytkin eli ribokatkaisin () on lähetti-RNA:n osa, johon voi kiinnittyä pieni molekyyli. Molekyylin kiinnittyminen kytkee lähetti-RNA:n geenin 
pois, ja se ei silloin tuota proteiinia.
Ensimmäinen ribokytkin löytyi vuonna 2002. Eniten ribokytkimiä on vuoden 2009 alkuun mennessä löydetty bakteereilta. Niitä on löydetty myös joiltain sieniltä ja kasveilta. Bakteereja muistuttavilta arkeoneilta ei ole ainakaan vielä löydetty ribokytkimiä, vaikka niilläkin niitä luultavasti on.
Isao Iijima

Isao Iijima (1861 - 1921) oli japanilainen eläintieteilijä ja lintutieteilijä.
Iijima opiskeli eläintiedettä Tokiossa ja Leipzigissa. Hän työskenteli Tokion yliopistossa eläintieteen professorina. Hän oli Japanin lintutieteellisen yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja. Iijima tutki, lintujen lisäksi, muun muassa värysmatoja ("Turbellaria") ja sienieläimiä ("Hexactinellida"), ja oli näiden alojen johtavia tutkijoita maailmassa. Hänen väitöskirjansa selvitteli värysmatojen morfologiaa ja kehitystä.
Iijima nimesi linnuista kirjotiaisen ("Parus varius") alalajin "owstoni" vuonna 1893 Alan Owstonin kunniaksi. Hänen kunniakseen on nimetty izunuunilintu ("Phylloscopus ijimae").
Yamataka Eye

Yamataka Eye (, "Yamataka Ai"), oikealta nimeltään "Tetsuro Yamatsuka" (, "Yamatsuka Tetsuro", s. 1964 Kobe), on japanilainen muusikko ja kuvataiteilija. Hän on aiemmin esiintynyt myös nimillä "Yamatsuka Eye" ja "Yamantaka Eye", sekä usein pelkästään nimellä "Eye" tai "eYe".
Yamataka Eye tunnetaan parhaiten noise rock -yhtye Boredomsin perustajana ja ainoana pysyvänä jäsenenä. Yhtyeessä hän toimii vokalistina sekä soittaa kitaroita, elektroniikkaa ja levysoittimia. Jo ennen Boredomsia hän oli tullut tunnetuksi noiseyhtye Hanatarashista. Myöhemmin hän on esiintynyt lukuisissa muissakin kokoonpanoissa sekä soolona. Hän on tehnyt yhteistyötä mm. Sonic Youthin, John Zornin, Bill Laswellin ja Otomo Yoshihiden kanssa.
Musiikin ohella Yamataka Eye on kunnostautunut myös visuaalisena taiteilijana. Erityisesti hänet tunnetaan levynkansien suunnittelijana, mutta hänen töitään on ollut esillä myös näyttelyissä. Hän on suunnitellut kannet mm. Beckin Midnite Vultures -albumiin.
Pedro Armendáriz

Pedro Gregorio Armendáriz Hastings (9. toukokuuta 1912 México, Meksiko – 18. kesäkuuta 1963 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli pitkä näyttelijätausta aina 1930-luvulta lähtien.
Armendárizin viimeiseksi roolityöksi jäi turkkilaisvakooja Kerim Beyn rooli vuoden 1963 Bond-elokuvassa "Salainen agentti 007 Istanbulissa". Hänellä todettiin kuvausten aikana syöpä. Kun hänen kohtauksensa oli kuvattu 13. kesäkuuta mennessä, hän ampui itsensä 18. kesäkuuta 1963.
Armendárizilla oli niin ikään näyttelijänä tunnetuksi tullut poika nimeltä Pedro Armendáriz Jr.
Loimijoen paperitehdas

Loimijoen paperitehdas oli Loimaan Vesikoskella Loimijoen Vesikoskessa vuosina 1907-1909 toiminut paperitehdas. Tehdas perustettiin samalla paikalla aiemmin toimineen naulatehtaan tuhouduttua tulipalossa vuonna 1903. 
Tehdas aloitti toiminnan nimellä Ab Loimijoki Pappersbruk - Loimaan Paperitehdas Oy. Naulatehdasta pyörittänyt Ferraria oli aiemmin hakenut paperitehtaan perustamiseen lupaa, jota sille ei kuitenkaan ollut myönnetty. Uuden yhtiön johtoon kuuluivat muun muassa Wilhelm Bensow, Karl Fazer ja K. G. Fazer sekä A.L. Granfelt. 
Tehtaan tuotteina valmistettiin luonnonruskeaa paperia pääasiassa vientiin. Paperikoneen valmisti Viipurin konepaja. Muita koneita toimittivat myös ruotsalaiset valmistajat. Myös voimalaitoksen turbiinit olivat ruotsalaisia. Hiokkeen raaka-aineena olivat rimat ja sahausjätteet. Vuosituotannoksi oli suunniteltu 1500 t/a, mutta käytännössä tuotanto jäi noin 760 tonniin. Tehtaassa oli työntekijöitä noin 90.
Paperitehdas ei kuitenkaan menestynyt taloudellisesti. Kahden konkurssin jälkeen tehdas lopetti toimintansa. Konkurssihuutokaupassa vuonna 1912 tehtaan koneet osti kauppias Wilhelm Bensow. Bensow myi paperitehtaan koneet edelleen Myllykosken Puuhiomo Oy:lle, missä se toimi 1970-luvun alkuun saakka. Paperikone on edelleen museokoneena UPM:n Keskusarkistossa Valkeakoskella. Myöhemmin rakennuksessa toimi vuosikymmenien ajan nahkateollisuutta, jonka johdosta rakennus tunnettiin Nahkalinna-nimellä. Nykyään rakennuksen nimi on Vesikoski-talo ja siinä toimii vuokralaisina useita yrityksiä
Paperitehtaan aikana vuonna 1908 Vesikoskelle rakennettiin uusi voimalaitos patoineen. Vesikosken voimalaitos jäi toimintaan ja päätyi sittemmin Vesikosken Sähkölaitos Oy:n haltuun.
John Krasinski

John Burke Krasinski (s. 20. lokakuuta 1979 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän on näytellyt muun muassa menestyssarjassa "Konttori". Krasinski on käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvan "Hiljainen paikka", jonka pääosassa hän näyttelee.
Ura.
Krasinski on "Konttorin" lisäksi vieraillut useissa televisiosarjoissa, kuten sarjassa "Ilman johtolankaa". Krasinski on myös näytellyt elokuvissa joista tunnetuimmat ovat "Naimalupa" ("License to Wed", 2007) ja "Sydän kolmantena jalkana" ("Leatherheads", 2008).
Lisäksi Krasinski on ohjannut elokuvan "Brief Interviews with Hideous Men" (2009), joka pohjautuu David Foster Wallacen novellikokoelman "Vastenmielisten tyyppien lyhyitä haastatteluja" ("Brief Interviews with Hideous Men", 1999) nimikertomuksiin. Hän on myös käsikirjoittanut sen ja ollut siinä näyttelijänä.
Yksityiselämä.
Krasinski syntyi Bostonissa. Hänen äitinsä oli sairaanhoitaja ja isänsä sisätautilääkäri. Krasinskilla on kaksi vanhempaa veljeä. Ennen näyttelijänuraansa Krasinski työskenteli muun muassa tarjoilijana.
"People"-lehti on valinnut Krasinskin seksikkäimpien elossa olevien miesten joukkoon. Krasinski meni naimisiin heinäkuussa 2010 englantilaisen näyttelijän Emily Bluntin kanssa. Heillä on vuosina 2014 ja 2016 syntyneet tyttäret.
Falco 3

Falco 3 on Falcon kolmas albumi, ja se on vuodelta 1985. Se on Falcon myydyin albumi. Albumi sisältää "Amadeus"-elokuvan inspiroiman kappaleen ”Rock Me Amadeus”, joka nousi listaykköseksi monissa Euroopan maissa ja Yhdysvalloissa. Se on ainoa saksankielinen kappale, joka on noussut Yhdysvalloissa ykkössijalle. Levyn kappaleista ”Jeanny” herätti Euroopassa keskustelua tekstisisältönsä takia. Laulu kertoo raiskaajan suhteesta uhriinsa. Vaikka kappaletta boikotoitiin.
BAR 006

BAR 006 oli Geoff Willisin suunnittelema Formula 1 -auto, jolla BAR -talli kilpaili kaudella 2004. Autoa ajoivat Jenson Button ja Takuma Satō, ja testikuljettajana toimi Anthony Davidson. BAR-talli sijoittui vuoden 2004 valmistajien MM-sarjassa toiseksi, 143 pistettä Ferraria jäljessä ja 14 pistettä Renaultin edellä. BAR 006 esiteltiin 1. helmikuuta Circuit de Catalunyan radalla Barcelonassa, Espanjassa. Auto oli huomattavasti parempi verrattuna tallin edelliseen BAR 005 autoon.
Marraskuussa Honda osti 45 prosenttia tallin osakkeista.
Dmitri Sjomin

Dmitri Konstantinovitš Sjomin (, s. 14. elokuuta 1983 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän pelaa KHL-joukkue Avangard Omskissa. NHL:n kykyjenetsijöiden mukaan Sjomin on nopea luistelija varustettuna hyvillä hyökkääjän taidoilla.
St. Louis Blues varasi Sjominin NHL:ään numerolla 159. Sjominin ura alkoi HK Spartak Moskovassa vuonna 2001. Kaudelle 2006–2007 hän siirtyi HK Lokomotiv Jaroslavliin. Kolmen Jaroslavlissa pelaamansa kauden jälkeen Sjomin siirtyi kaudeksi 2009–2010 HK Atlantiin. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Avangard Omskiin.
Sjomin voitti Venäjän joukkueessa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2001.
Rev II

Rev II () oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli itäisen Georgian) prinssi. Hän hallitsi yhdessä isänsä Mirian III:n, ensimmäisen kristityn georgialaisen kuninkaan kanssa. Professori Cyril Toumanoff on ehdottanut vuosia 345–361 heidän yhteisen hallituskautensa ajankohdaksi.
Keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden mukaan Revillä oli läänitys Udžarmassa itäisessä Kakhetin provinssissa ja hän oli naimisissa Trdat Suuren tyttären Salomen kanssa. Salomella oli rooli Iberian käännyttämisessä kristinuskoon vuonna 337. Rev kuoli ennen isäänsä ja luultavasti samana vuonna kuin hän. Revin mahdollinen poika Saurmag nousi sen jälkeen maan valtaistuimelle Mirianin tilalle vuonna 361. Hänen toinen poikansa Trdat hallitsi Iberiaa vuosina n. 394–406.
Versus (elokuva)

Versus on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut japanilainen toimintatrilleri, jonka on ohjannut Ryuhei Kitamura. Alun perin elokuvan piti olla jatko-osa Kitamuran lyhytelokuvaan "Down To Hell" nimellä "Down To Hell 2: The Return", mutta se laajeni käsikirjoitusta kirjoitettaessa itsenäiseksi elokuvaksi. Kitamura ei saanut sille tuottajaa, ja hän keräsi elokuvan tekemiseen tarvittavat rahat perheeltään ja ystäviltään. Elokuva esitettiin vuonna 2001 Toronton elokuvajuhlilla. Siitä on tullut yksi kulttielokuvista.
Tarina.
Elokuvassa vankikarkurit ja yakuzat kohtaavat metsätiellä joka sijaitsee syrjäisessä metsässä joka on portaali 444, linkki tämän maailman ja tuonpuoleisen välillä. Se on yksi tällaisista portaaleista joita on Maapallolla 666. Yakuzoilla on mukanaan tyttö jonka he ovat kidnapanneet. Kohtaaminen päätyy taisteluun ja vanki KSC2-303 (Tak Sakaguchi) pakenee siepatun tytön kanssa. Vaikeudet alkavat kun jo tapetut ja haudatut vainajat alkavat palaamaan takaisin zombeina.
Louis Adam

Louis Adam (3. joulukuuta 1758 Muttersholtz – 8. huhtikuuta 1848 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, musiikkipedagogi ja pianovirtuoosi.
Adam syntyi Alsacessa ja muutti Pariisiin 1775. Hän toimi yli neljäkymmentä vuotta (1797–1842) pianoforten professorina Pariisin konservatoriossa. Adam oli taitava pianisti ja hän myös sävelsi lukuisia aikanaan suosittuja pianoteoksia, esimerkiksi variaatioita sävelmästä "Le bon roi Dagobert". Hän opetti useita huomattavia muusikkoja, kuten Friedrich Kalkbrenneriä, Ferdinand Héroldia ja Henri le Moinea. Adam kirjoitti kaksi huomattavaa pianonsoiton oppikirjaa: "Mithode ou principe générale du doigté pour le Forté-piano" (1798) ja "Méthode nouvelle pour le Piano" (1802). Vuonna (1804) julkaistu teos "Méthode de piano du Conservatoire" vaikutti huomattavasti pianotekniikan kehittymiseen Pariisissa.
Hänen poikansa oli säveltäjä Adolphe Adam.
Laikkupallokala

Laikkupallokala ("Carinotetraodon borneensis") on melko pienikokoinen makean veden pallokala.
Koko ja ulkonäkö.
Laikkupallokala jää alle 5 cm pitkäksi. Se on ruskeansävyinen, etuselässä on keltainen V-kuvio. Silmät ovat punaiset. Koiraalla on selvästi sininen pyrstö. Kalojen värit riippuva niiden mielentilasta; arastelleessaan ne ovat hailakansävyisiä, ja kalan väristä onkin vaikea saada käsitystä akvaariokaupassa.
Alkuperä.
Laikkupallokala on kotoisin Aasiasta, sitä on tavattu vain Sarawakin eteläosissa Borneon saarella.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Laikkupallokalakoiraat ovat erittäin aggressiivisia sekä oman lajin naaraita että kaikkia muita kaloja kohtaan. Jos niiden halutaan kutevan akvaariossa, koiraan voi tuoda naaraan seuraan vasta silloin, kun naaras on täynnä mätiä. Kalat ovat aktiivisimmillaan hämärän aikaan.
Vesiolot ja ravinto.
Laikkupallokaloille sopii pehmeä, hiukan hapan vesi. Ne ovat herkkiä nitriiteille ja ammoniakille. Laikkupallokalat syövät pieniä selkärangattomia; akvaariossa niille syötetään pakastettuja surviaisentoukkia, krilliä ja massiäyriäisiä. Toisin kuin isommilla pallokalalajeilla, hampaiden liikakasvu ei ole yleensä ongelma.
Charles Philippe Lafont

Charles Philippe Lafont (1. joulukuuta 1781 Pariisi – 10. tammikuuta tai 14. elokuuta 1839) oli ranskalainen viulisti ja säveltäjä.
Lafontin ensimmäisenä opastajana oli hänen äitinsä. Hän opiskeli viulunsoittoa Rodolphe Kreutzerin ja Pierre Roden oppilaana. Lafontia on kuvailtu eräänä ranskalaisen koulukunnan merkittävimmistä viulisteista. Opettajiensa johdolla hän kehitti edelleen Giovanni Battista Viottin klassista tekniikkaa.
Lafont kiersi Eurooppaa jo 1792, muun muassa Saksassa, ja hänen konserttinsa olivat menestyksiä. Ranskan vallankumouksen sytyttyä hän matkusti ympäri Eurooppaa ja palasi vasta 1815. Hän toimi muun muassa tsaari Aleksanteri I:n kamariviulistina. Palattuaan Ranskaan hänestä tuli kuninkaallisten kamarimuusikoiden ensiviulisti Ludvig XVIII:n hovissa ja Berryn herttuattaren säestäjä.
Vuonna 1816 hän osallistui kilpailuun yhdessä Paganinin kanssa, minkä hän hävisi. Kilpailu pidettiin La Scalassa. Lafontin sävellyksistä vain muutama on säilynyt. Hän kuoli hevosrattaiden kaatumisonnettomuudessa 1839.
Antonina Krivošapka

Antonina Vladimirovna Krivošapka (, s. 21. heinäkuuta 1987) on venäläinen pikajuoksija, joka on erikoistunut 400 metrille.
Krivošapka saavutti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Sherbrookessa 2003 hopeaa 400 metrillä ajalla 53,54 s ja juoksi viestissä ankkuriosuuden Venäjän pronssijoukkueessa. Saman vuoden Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Pariisissa hän voitti 400 metriä. Sisäratojen EM-kilpailuissa Torinossa 2009 hän voitti kultaa 400 metrillä ajalla 51,18 s ja juoksi ankkuriosuuden 4 × 400 metrin viestin voittaneessa Venäjän joukkueessa. Samana vuonna hän voitti myös Venäjän mestaruuden 400 metrillä sekä sisä- että ulkoradoilla.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Krivošapka saavutti 400 metrillä pronssia ajalla 49,71 ja juoksi ankkuriosuuden pronssia saaneessa Venäjän 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sai pronssia Venäjän kolmoisvoittoon päättyneellä 400 metrillä ajalla 50,10 ja juoksi toisen osuuden Venäjän kultajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 400 metrillä viidenneksi ajalla 50,66 ja juoksi aloitusosuuden kolmanneksi sijoittuneessa Venäjän pitkän viestin joukkueessa.
Krivošapka voitti 400 metrin ulkoratojen Venäjän-mestaruuden 2012. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 400 metrillä alun perin kuudenneksi ajalla 50,17 ja juoksi toisen osuuden Venäjän hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Moskovan MM-kilpailuissa Krivošapka saavutti alun perin 400 metrillä pronssia ajalla 49,78. Samoissa kilpailuissa Krivošapka ankkuroi Venäjän maailmanmestaruuteen 4 × 400 metrin viestissä. Krivošapkan Lontoon olympialaisissa antama dopingnäyte tutkittiin uudelleen vuonna 2016 ja siinä havaittiin merkkejä dopingin käytöstä. Hän sai tapauksesta kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 7.9.2016–6.9.2018 ja hänen suorituksensa aikavälillä 11.8.2012–10.8.2014 hylättiin. Näin hän menetti mitalinsa Lontoon olympialaisista ja Moskovan MM-kilpailuista.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Krivošapkan ennätys 400 metrillä on 49,16 s, jonka hän juoksi Venäjän-mestaruuskilpailuissa Tšeboksaryssa 5. heinäkuuta 2012. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on Moskovassa 15. helmikuuta 2009 juostu 50,55 s.
Ezinne Okparaebo

Ezinne Okparaebo (s. 3. maaliskuuta 1988 Imo, Nigeria) on norjalainen pikajuoksija. Okbaraebo tuli perheineen Norjaan yhdeksän vuotiaana.
Okparaebo karsiutui Birminghamin EM-hallikisoissa 2007 60 metrin alkuerissä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti 100 metrin junioreiden Euroopan mestaruuden Hengelossa ajalla 11,45. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän eteni 60 metrillä välieriin. Pekingin olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä.
Okparaebo saavutti Torinon EM-hallikilpailuissa 2009 hopeaa 60 metrillä silloisella ennätyksellään 7,21. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui 100 metrillä neljänneksi Norjan ennätysajalla 11,23. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän sai 60 metrillä pronssia ajalla 7,20. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän paransi 100 metrin alkuerissä Norjan ennätystään juoksemalla 11,21. Välierissä hän karsiutui jatkosta juostuaan 11,48. 
Okparaebo sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 2012 100 metrillä neljänneksi ajalla 11,39. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui 100 metrillä välierissä ja 200 metrillä alkuerissä. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän oli 60 metrillä kuudes. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän selviytyi 100 metrillä välieriin. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän karsiutui 60 metrillä välierissä ja Zürichin EM-kilpailuissa 100 metrillä myös välierissä. Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 hän sijoittui 60 metrillä neljänneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän selviytyi 100 metrillä välieriin. Seuraavana vuonna hän karsiutui 100 metrillä välierissä Amsterdamin EM-kilpailuissa ja alkuerissä Rio de Janeiron olympialaisissa. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän karsiutui 60 metrin välierissä. Hän karsiutui saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa 100 metrin välierissä ja 200 metrin alkuerissä. Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 hän karsiutui 60 metrin välierissä.
Okparaebo on voittanut 100 metrin Norjan mestaruuden vuosina 2005–2006, 2008–2016 ja 2018 sekä sisäradoilla 60 metrin Norjan mestaruuden 2006, 2008 ja 2016. 100 metrillä hänen ennätyksensä on Lontoon olympialaisissa 2012 juostu 11,10 ja 200 metrillä 23,30, jonka ajan hän juoksi sekä Florøssa kesäkuussa 2012 että Lontoon olympialaisissa. 60 metriä hän on juossut hallissa parhaimmillaan aikaan 7,10 Prahassa maaliskuussa 2015. Kaikki nämä ajat ovat Norjan ennätyksiä.
Retkikunta 19

Retkikunta 19 () on Kansainvälisen avaruusaseman nykyinen, 19. miehistö.
Retkikunnan miehistö laukaistiin 26. maaliskuuta 2009 kello 11:49 UTC Baikonurista lennolla Sojuz TMA-14. Telakoituminen ISS:ään tapahtui 28. maaliskuuta. Retkikunta 19 tulee olemaan viimeinen kolmihenkinen miehistö ennen kuin miehistön määrä kasvatetaan kuuteen Retkikunta 20:ssä. Retkikunnan koon kasvaessa kuuteen miehistön jäseneen retkikuntien keskimääräinen kesto lyhenee kuudesta kolmeen kuukauteen.
Retkikunnan komentajana toimii Venäjän ilmavoimien eversti Gennadi Padalka. 
Miehistö (maaliskuu 2009 –).
Suluissa avaruuslentojen määrä nykyinen mukaan lukien
Jouni Paakkinen

Jouni Paakkinen (s. 1971 Pori) on suomalainen kirjailija ja opettaja. Paakkinen on julkaissut kuusi kirjaa, jotka on kustantanut Atena Kustannus. Näistä kolme ovat käännöskukkaskokoelmia: "Yhdeksänmetrinen maasika" vuodelta 2003, "Agentti Appelsiini" vuodelta 2005 ja "Yhdeksänmetrisen maasian poika" vuodelta 2010. Jälkimmäisenä mainittu sisältää kaksi ensiksi mainittua kirjaa sekä yli 200 uutta käännöskukkasta. Vuonna 2005 ilmestyi myös hänen suomeksi toimittamansa kummallisten käyttöohjeiden kokoelma "Varoitus! Älä niele nauloja!", joka perustuu Bryony Evensin englanninkieliseen teokseen "The World's Stupidest Instructions" (2004), ja vuonna 2006 "Aprillia! Aprillia!" -aprillipilakokoelma. Paakkinen on kirjoittanut myös yhdysvaltalaisesta animaatiosarjasta "Simpsonit" kertovan kirjan "Simpsonit – keltaisen perheen kaksi vuosikymmentä", joka julkaistiin vuonna 2008.
Elämä.
Paakkinen toimii Tietokone opetuksessa – TOP-keskuksen toiminnanjohtajana Turussa. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa turkulaisen Kerttulin koulun määräaikaisena rehtorina. Hän on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri (luokanopettaja, englannin opettaja), joksi hän valmistui Turun yliopistosta vuonna 1998.
Paakkinen toimii webmasterina The Simpsons Archivessa, joka on maailman laajin "Simpsonit"-aiheinen verkkosivusto. Hän on myös perustanut pienyrityksen Tmi Jouni Paakkinen.
Paakkinen on naimisissa Jatta Paakkisen kanssa ja hänellä on kaksi lasta.
Michael Nyqvist

Michael Nyqvist (oik. Rolf Åke Mikael Nyqvist; 8. marraskuuta 1960 Tukholma – 27. kesäkuuta 2017 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten rooleistaan elokuvissa "Kimpassa", "Äideistä parhain", "Kautokeinon kapina" ja "Millennium-trilogia". Viimeksi mainittu elokuvasarja nosti hänet kansainväliseen kuuluisuuteen, ja hän alkoi saada työtarjouksia ulkomailta (muun muassa "").
Elämä ja ura.
Nyqvist oli adoptoitu, ja hän vietti varhaisvuotensa lastenkodissa. Hänen biologinen isänsä on italialainen. Hän opiskeli Malmön teatterikorkeakoulussa ja tuli alun perin tunnetuksi Beck-televisioelokuvista 1990-luvulla. Hän kuului Dramatenin vakinaiseen näyttelijäkuntaan. Hän näytteli myös Klaus Härön suomalais-ruotsalaisessa elokuvassa "Äideistä parhain". Nyqvist voitti elokuvasta "Niin kuin taivaassa" Ruotsin elokuvainstituutin Guldbagge-palkinnon.
Yksityiselämä.
Michael Nyqvist asui Tukholmassa, ja hänen perheeseensä kuului suomalaissyntyinen vaimo Catharina Ehrnrooth ja kaksi lasta. Nyqvist vieraili usein Suomessa ja viihtyi siellä. Hän esiintyi myös Espoon kaupunginteatterissa 1990-luvun alkupuolella.
Nyqvist kuoli keuhkosyöpään.
Barbareskit

Barbareskit olivat muslimimerirosvoja ja kaappareita, joita purjehti ristiretkien ajoista aina 1800-luvun alkuvuosille asti Välimerellä ja Euroopan rannikoilla. He tekivät usein ryöstöretkiä Euroopan rannikkokaupunkeihin hankkiakseen kristittyjä orjakauppaan muun muassa Algeriaan ja Marokkoon. Näistä maista käytettiinkin nimitystä Barbareskivaltiot. 
Barbareskit ulottivat vaikutuspiirinsä parhaimmillaan koko Välimeren alueen lisäksi Atlantille Pohjois-Afrikan rannikoille. Pisimmät Eurooppaan tehdyt retket ulottuivat aina Islantiin asti. Tämä vaikutti esimerkiksi Välimeren eurooppalaisten valtioiden rannikkoalueiden kasvuun. On arvioitu, että barbareskit veivät ajanjaksolla 1530–1780 jopa 1 250 000 kristittyä orjiksi. Ranskalaiset hävittivät barbareskit lopullisesti vuonna 1830.
Barbareskit kirjallisuudessa.
Monissa kuuluisissa teoksissa esiintyy mainintoja barbareskeista. Näitä ovat muiden muassa Daniel Defoen "Robinson Crusoe" ja Alexandre Dumas’n "Monte-Criston kreivi". Mika Waltarin kirjassa Mikael Hakim muslimimerirosvot vangitsevat päähenkilön ja hän joutuu orjaksi Algeriin.
Vasenkätinen

Vasenkätinen on suomalaisen muusikon Vando Suvannon toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2006 levymerkillä Riskirecords.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Vando Suvanto sekä sanoittanut Juha Hurme.
Diego Alves

Diego Alves Carreira (s. 24. kesäkuuta 1985 Rio de Janeiro, Rio de Janeiron osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa brasilialaista Flamengoa.
Ura.
Alves aloitti ammattilaisuransa Clube Atlético Mineirosta, josta hän siirtyi 24. heinäkuuta 2007 Espanjan pääsarjaan nousseen Almerían riveihin.
Toimittuaan alkukauden joukkueen kakkosmaalivahtina, David Cobeñon oltua ykkösmaalivahti, Alves nousi joukkueen kiistattomaksi ykkösmaalivahdiksi ja jatkoi vakuuttavia otteitaan Almerían maalinsuulla. Kauden 2007–2008 päätyttyä Almería sijoittui sarjassa kahdeksanneksi.
Cobeñon lähdettyä joukkueesta elokuussa 2008 Alves jatkoi joukkueen ykkösmaalivahtina kaudella 2008–2009.
Maajoukkue.
Alves oli mukana Brasilian maajoukkueen mukana voittamassa olympiapronssia vuoden 2008 Kesäolympialaisissa.
REVA

REVA on intialainen sähköauto, joka on tarkoitettu lähinnä kaupunkikäyttöön. Se oli maailman myydyin sähköauto maaliskuussa 2009.
Autosta valmistetaan tällä hetkellä kahta eri versiota. "REVA i" on varustettu lyijyakulla ja sen toimintasäde yhdellä latauksella on noin 80 kilometriä sekä huippunopeus 80 km/h. "REVA L-ion" on varustettu litiumioniakulla ja sen toimintasäde yhdellä latauksella on 120 kilometriä ja huippunopeus lyijyakkuista parempi.
Auton valmistaja on Bangaloressa toimiva REVA Electric Car Company (RECC). Revaa on myyty kotimaansa lisäksi muun muassa Britanniassa, Norjassa, Espanjassa, Kreikassa ja Kyproksella.
Anneliese Michel

Anneliese Michel (21. syyskuuta 1952 Leiblfing, Baijeri, Saksa – 1. heinäkuuta 1976 Klingenberg am Main, Saksa) oli länsisaksalainen nainen, jonka lähipiiri uskoi joutuneen riivaajien vainoamaksi ja kuolleen manaamisyritysten takia.
Anneliese Michel syntyi Leiblfingissä, Baijerissa katolilaiseen perheeseen. Ollessaan 16-vuotias vuonna 1968 hän alkoi saada kouristuskohtauksia. Lääkärien mukaan hän sai ensimmäisen epilepsiakohtauksensa vuonna 1969. Myöhemmin Michel alkoi rukoillessaan nähdä näkyjä ja kuulla ääniä, jotka sanoivat hänen olevan kirottu. Michel alkoi repiä vaatteitaan, syödä hiiltä ja hämähäkkejä sekä juoda omaa virtsaansa.
Vuonna 1975 perheen lähipiiriin kuulunut nainen alkoi etsiä eksorkistia auttamaan Micheliä. Nainen piti varmana että Michel oli demonien riivaama, koska tämä ei enää pystynyt kävelemään Jeesusta esittävän ikonin vierestä ja kieltäytyi juomasta pyhää vettä. Käytyään 10 kuukautta erilaisia hoitoja vuosina 1975-76 lääkärit luovuttivat Michelin suhteen. Useimmat katoliset papit halusivat palauttaa Michelin lääketieteelliseen hoitoon, mutta lopulta löytyi vikaari, joka suostui eksorkismiin. Michelin ääni oli alkanut muuttua matalammaksi ja hän kieltäytyi syömästä.
Vuonna 1976 Anneliese Michel kuoli nukkuessaan. Hän painoi kuollessaan vain 30 kiloa. Ruumiinavauksessa kuolinsyyksi todettiin nälkiintyminen ja elimistön kuivuminen. Kuolemaa seuranneessa oikeusjutussa Michelin vanhemmat ja kaksi pappia saivat syytteet kuolemantuottamuksesta. Vanhemmat jätettiin tuomitsematta, mutta papit saivat sakkorangaistuksen.
Kulttuurissa.
Anneliese Michelin tapausta on käytetty vapaasti pohjana kahdelle elokuvalle:
Jaavansammal

Jaavansammal ("Taxiphyllum barbieri") on upoksissa kasvava pehmeä sammal, joka on helppohoitoisuutensa takia suosittu akvaariokasvi.
Kasvin tieteellisestä nimestä on epäselvyyttä. Jaavansammal ja singaporensammal ("Vesicularia dubyana") sekoitetaan usein toisiinsa
Jaavansammalella on ohuet, 2-4 mm leveät lehdet, jotka kasvavat vielä ohuemman varren kahta puolta. Se lisääntyy juuriversoista muodostaen spagettimaisen tiheikön. Punaruskeat itiöpesäkkeet syntyvät lähelle pintaa. Riittävän kosteissa oloissa jaavansammal voi kasvaa myös pinnan yläpuolella.
Jaavansammal on kotoisin Kaakkois-Aasiasta. Se tarttuu kiviin ja kantoihin. 
Se kasvaa parhaiten melko viileässä vedessä, 21-24 asteessa, mutta pysyy elossa myös trooppisissa lämpötiloissa. Samoin kovuuden ja happamuuden suhteen se sopeutuu monenlaisiin vesioloihin.
Monien kalalajien ja selkärangattomien poikaset piileksivät jaavansammalen muodostamassa tiheikössä.
Saul (nimi)

Saul on heprealaisperäinen, laajalti käytössä oleva etunimi, joka johtuu heprean kielen "pyydettyä" tarkoittavasta sanasta. Suomessa nimi esiintyy myös muodossa Sauli. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Saul on huhtikuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 434 miehellä.
HMS Audacity

HMS Audacity (viirinumero D10) oli Britannian kuninkaallisen laivaston saattuetukialus toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin saksalainen kauppalaiva "Hannover", jonka risteilijä "HMS Dunedin" valtasi maaliskuussa 1940 Länsi-Intian vesillä.
Hannover.
"Hannover" pieni, tasapainoinen, lähes uusi 5 537 grt:n alus, joka oli rakennettu Bremer Vulkanin Vegesackin telakalla lähellä Bremeniä Norddeutscher-Lloyd Linelle. Alus oli laskettu vesille 29. maaliskuuta 1939. Aluksen kokonaispituus oli 144 metriä, leveys 17 metriä ja syväys 8,4 metriä. Se oli suunniteltu banaanilaivaksi. Alus oli varustettu kahdella 2 325 hevosvoiman dieselmoottorilla, joiden avulla se saavutti 15 solmun nopeuden.
Muutostyöt.
Alus nimettiin kaappauksen jälkeen "Sinbadiksi" ja Royal Mailin insinöörit purjehtivat kesäkuussa aluksen Englantiin. Koska Englannin suurilla telakoilla oli täystyöllisyys, aluksen muutostyöt päätettiin toteuttaa Blyth Shipbuilding and Dry Docks Company‎llä Northumberlandissa Blythissä. Aluksen muutostyöt maihinnousualukseksi aloitettiin 22. tammikuuta 1940. Alus nimettiin muutostöiden aikana "Empire Audacityksi".
Alus muutettiin toistamiseen Britannian sotakuljetustenministeriön määräyksestä saattuetukialukseksi nimellä "HMS Audacity". Muutostöiden aikana alukselta poistettiin mastot, kaikki kansirakenteet sekä kaikki rakenteet venekannen yläpuolelta leikattiin pois. Tilalle rakennettiin 112 metriä pitkä ja 18 metriä leveä teräksinen lentokansi. Alukselle rakennettiin pieni kansimökki lennonjohtoa ja navigointia varten. Kannelle asennettiin myös yksinkertainen jarruvaijeri.
Alukselle asennettiin neljä 20 millimetrin Oerlikonia, neljä kaksinaulaista pompomia ja yksi nelituumainen.
Palvelus.
Aluksen palvelukseen oton jälkeen sille siirrettiin 10 802 laivueen Grumman Wildcat G36A, jotka oli alun perin tilattu Ranskalle. Koneet nimettiin laivaston ilmavoimissa Martlet I:ksi.
"Audacity" upposi 21. joulukuuta 1941 Saksan laivaston sukellusveneen "U-751" torpedoimana. Alukseen osui kolme torpedoa, joista ensimmäinen aiheutti vuodon konehuoneeseen.
HMS Rawalpindi

HMS Rawalpindi oli Britannian kuninkaallisen laivaston käytössä ollut aseistettu kauppalaiva niin kutsuttu apuristeilijä () toisessa maailmansodassa.
Palvelus.
Alus aloitti uransa 16 697 rekisteritonnin P&amp;O Steam Navigation Co Ltd:n valtameriristeilijänä SS "Rawalpindinä" Lontoon ulkopuolella. Alus siirrettiin Amiraliteetin valvontaan 26. elokuuta 1939. Se aseistettiin kahdeksalla 6 tuuman (152 mm) tykillä ja kahdella kolmen tuuman ilmatorjuntatykillä. Alus palasi muutostöistä 19. syyskuuta 1939, minkä jälkeen se siirrettiin valvomaan Pohjanmeren saattuereittiä Islannin ympärillä. Aluksen päällikkönä oli Edward Coverley Kennedy.
"Rawalpindi" pysäytti 19. lokakuuta saksalaisen kauppalaivan "Gonzenheimin" Islannin kaakkoispuolella (). Saksalaisaluksen miehistö upotti aluksensa ennen sen valtausta.
Aluksen ollessa partioimassa 23. marraskuuta 1939 Fär-saarten pohjoispuolella, se lähti tutkimaan mahdollista vihollishavaintoa. Matkalla "Rawalpindi" joutui kuitenkin Saksan laivaston taisteluristeilijöiden "Scharnhorstin" ja "Gneisenaun" yllättämäksi ja upottamaksi. Aluksen tuhoutuessa sai surmansa 275 miehistönjäsentä ja pelastui 37.