tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Joe Bygraves

Joe Bygraves (26. toukokuuta 1931 Newport, Wales, Iso-Britannia Kingston, Jamaika– 16. tammikuuta 2012 Iso-Britannia) oli jamaikalainen nyrkkeilijä. Hän oli Kansainyhteisön ja Britannian raskaansarjan mestari kesäkuu 1956 - marraskuu 1957. 
Ammattilaisuran ensivuodet.
Jamaikalainen Bygraves muutti sotien jälkeen 1946 Englantiin ja asettui Liverpoolin. Vuonna 1953 eli 22-vuotiaana hänestä tuli ammattilaisnyrkkeilijä. Vuoden 1954 loppuun mennessä hän oli otellut 29 kertaa ja voittanut niistä 24. Seuraavan vuoden alkupuolella huhtikuussa 1955 hän kohtasi nousevan brittinyrkkeilijän Henry Cooperin, jolle hän koki pistetappion 8-eräisessä ottelussa. 
Kohti kansainvälistä huippua.
Syyskuussa 1955 Bygraves otteli ensimmäisen kerran Britannian ulkopuolella, kun hän otteli Saksan Dortmundissa Hugo Salfeldia vastaan voittaen keskeytyksellä 5. erässä. Vuoden lopulla hän otteli Italiassa kolme ottelua eli Bolognassa Franco Cavicchia vastaan kokien tappion, Milanossa Aldo Pellegriniä vastaan voittaen tyrmäyksellä ja jälleen Bolognassa Uber Bacilieriä vastaan voittaen pistein. Helmikuussa 1956 Bygraves otteli Ruotsissa Göteborgissa nousevaa tähteä Ingemar Johanssonia vastaan kokien pistetappion 8-eräisessä ottelussa. Kaksi kuukautta myöhemmin Bygraves kohtasi brittiläisen raskaansarjan mestarin Jack Gardnerin voittaen keskeytyksellä 2. erässä.
Huipulla - Kansainyhteisön mestari.
Brittiläinen Don Cockell joutui luopumaan Kansainyhteisön mestaruudesta keväällä 1956. Mestaruudesta järjestettiin kesäkuussa 1956 karsinta, jossa Bygraves otti 15-eräisen ottelun pistevoiton Tongan Kitione Lavesta. Sen jälkeen hän puolusti mestaruuttaan Britannian Henry Cooperia vastaan ottaen tyrmäysvoiton 9. erässä. Sen jälkeen ratkaisematon walesiläisen Dick Ricardsonin kanssa ja marraskuussa 1957 pistetappion 15-eräisessä ottelussa walesiläistä Joe Erskineä vastaan.
Erskine-ottelun jälkeen Bygraves koki useimmiten tappioita. Vastustajat olivat kuitenkina kansainvälisiä nimiä, kuten amerikkalaiset Willie Pastrano ja Zora Folley sekä tappioon päättynyt ottelu Ruotsin Ingemar Johanssonia vastaan samoinkuin Saksan Karl Mildenbergeriä vastaan. Yksi hänen viimeisistä voitoistaan ​​oli olympiakultamitalista Franco De Piccolista vuonna 1963, ja vuonna 1965 hän epäonnistui voittamaan Kanadan raskaansarjan mestari George Chuvalon Albert Hallissa Lontoossa. Hänen viimeinen ammattilaisottelunsa oli Hector Corlettia vastaan ​​20. maaliskuuta 1967.
Lähteet.
Kuikkalampi (Ilomantsi, Petkeljärven kansallispuisto)

Kuikkalampi on saareton metsäjärvi Petkeljärven kansallispuistossa Ilomantsin keskustan kaakkoispuolella Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 43,9 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 72 kilometriä itään. Järvi sijaitsee ikimuistoisella eränkäyntialueella.
Maantiede.
Kuikkalammen ulottuvuus lounaasta koilliseen on 1,3 kilometriä. Järvi koostuu läntisestä järvenosasta ja itäisestä järvenosasta. Läntinen osa on karkeasti noin kaksi kertaa itäistä laajempi. Läntinen osa on verraten tasaleveä, itäisen osan rantaviiva on huomattavasti mutkaisempi. Järvenosia erottaa nimetön niemimaa. Noin kuudesosa Kuikkalammen alasta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin alue sijaitsee itäisen järvenosan eteläpuoliskolla.
Kuikkalampea reunustaa metsämaa. Luoteisrannalla on suoalue, jolla sijaitsee Mustalampi (147,2 mpy). Kuikkalammen itäpuolella sijaitsee Petkeljärvi. Järviä erottavan kannaksen kapeimmat kohdat ovat noin 50-metrisiä. Kannasta pitkin kulkee Kuikankierros. Noin sata metriä Kuikkalammelta pohjoiseen sijaitsee Pieni Kuikkalampi (145,2 metriä mpy).
Kuikkalammen vesitilavuus on 2 548 000 kuutiometriä.
Kuikkalampi (04.922.1.050) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9).
Suomessa on 187 vähintään hehtaarin laajuista Kuikkalampea, joista Ilomantsin Petkeljärven kansallispuiston Kuikkalampi on laajin. Sen lisäksi Ilomantsin alueella on kymmenisen pienempää Kuikkalampea.
Armeijan tyypin 91 hävittäjä

Armeijan tyypin 91 hävittäjä oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjä.
Tausta.
Keisarillisen Japanin armeija pyysi 1927 Nakajimaa, Kawasakia ja Mitsubishi kehittämään korvaaja Nieuportin kehittämälle tyypin Ko 4 hävittäjälle. Tästä alkoi armeijan ensimmäinen avoin kilpailu uuden hävittäjän kehittämiseksi. Nakajima määräsi Shigeiro Ohwadan ja Yasushi Koyaman pääsuunnittelijoiksi. Heidän ohjaajanaan oli André Marie apunaan Maxime Robin. Mitsubishi ja Kawasaki pitäytyivät konservatiivissa saksalaista alkuperää olevissa suunnitelmissa, joiden moottoreina olivat nestejäähdytteiset moottorit. Nakajiman suunnitelma pohjautui ranskalaiseen yläsiipiseen Nieuport-Delage hävittäjään, jossa oli ilmajäähdytteinen tähtimoottori. Ensimmäinen prototyyppi valmistui toukokuussa 1928 ja toinen prototyyppi kuukautta myöhemmin.
Kaikkien kolmen yhtiön olivat kunnianhimoisia verrattaessa markkinoilla oleviin malleihin. Mitsubishin Hayabusa-tyyppisen hävittäjän hajottua ilmassa Tokorozawassa suoritetuissa syöksykokeissa keskeytettiin kaikkien koneiden koelennot. Kaikille jäljelle oleville koneille tehtiin lujuuskokeita maassa, jolloin todettiin kaikissa heikkouksia. Armeija ei kuitenkaan halunnut luopua uusista malleista, vaan Nakajimalta pyydettiin uutta paranneltua yläsiivellä varustettua mallia.
Nakajima valmisti 1929-1931 viisi rakenteellisesti vahvistettua esisarjan konetta rinnan Bristol Bulldog -projektin kanssa. Prototyypeissä havaittiin kuitenkin epävakautta, koska painopiste oli liian takana. Muutosten jälkeen koneet siirrettiin koelentoihin. Syksyllä 1931 armeija hyväksyi koneen tuotantoon nimellä armeijan tyypin 91 hävittäjä.
Tuotanto.
Touko-kesäkuussa 1928 valmistui kaksi prototyyppiä ja vuosina 1929-1931 viisi esisarjan konetta. Vuonna 1931 aloitettiin 320 armeijan tyypin 91-1 hävittäjän valmistus, mikä päättyi maaliskuussa 1934. Huhtikuussa 1934 valmistettiin yksi koekone ja heinäkuusta syyskuuhun 1934 valmistettiin 22 armeijan tyypin 92-2 hävittäjää. Siten Nakajima valmisti kaikkiaan 350 kappaletta. Lisäksi Ishikawajimassa valmistettiin sata armeijan tyypin 91-1 hävittäjää syyskuusta 1932 maaliskuuhun 1934.
Käyttö.
Kone oli käytössä vain noin vuoden, kunnes Kawasakin malli hyväksyttiin nimellä armeijan tyypin 92 hävittäjä. Nakajiman malli jatkoi kuitenkin ilmaherruushävittäjänä.&lt;ref name="Mikesh"&gt;
Eteläinen Pitkäjärvi

Eteläinen Pitkäjärvi on metsäjärvi Ilomantsin itäosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 81 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 80 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede.
Eteläisen Pitkäjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,6 kilometriä. Järven keskiosa on etelä- ja pohjoisosaa kapeampi. Järven suurin leveys lounaasta koilliseen on puolisen kilometriä. Keskiosaa kaventava niemi on osa yli puolitoista kilometriä pitkää kannasta, joka sijaitsee Eteläisen Pitkäjärven ja sen länsipuolisen Sysmän välissä. Kannaksen kapeimmat kohdat ovat alle satametrisiä. Kannas on luonnonsuojelualuetta ja sitä pitkin kulkee Susitaival. Noin viidesosa Eteläisestä Pitkäjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, 25 metriä, sijaitsee järven eteläosassa.
Eteläisen Pitkäjärven saariluku on neljä. Saaret ovat karttanimeä vailla olevia luotoja järven eteläosassa. Eteläisen Pitkäjärven rannat ovat suurimmalta osin metsämaata. Suomaata on jonkin verran. Järveen virtaa useita suo-ojia sen itäpuolella levittäytyvältä Kuikkasuolta. Kartan perusteella Eteläinen Pitkäjärvi laskee pohjoiseen Venakkolampeen ja siitä Myllylampeen (153,2 metriä mpy), johon laskee myös Pohjoinen Pitkäjärvi (153,5 metriä mpy). Myllylampi laskee noin sata metriä pitkää uomaa Sysmän (151,2 metriä mpy) koilliskolkkaan.
Eteläisen Pitkäjärven vesitilavuus on 5 079 000 kuutiometriä.
Eteläinen Pitkäjärvi (04.925.1.009) kuuluu Myllyjoen valuma-alueeseen (04.925), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9). Eteläinen Pitkäjärvi on toiseksi laajin Myllyjoen valuma-alueen 15:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Sysmä ja kolmanneksi laajin on Pohjoinen Pitkäjärvi.
Kangaslampi (Tohmajärvi, Onkamo)

Kangaslampi on järvi Onkamon kylässäTohmajärvellä Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 30,8 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 38 kilometriä eteläkaakkoon.
Maantiede.
Kangaslammen ulottuvuus lännestä itään on noin kilometrin ja etelästä pohjoiseen noin 700 metriä. Rantaviiva polveilee. Pisin niemi on itärannan Kangasniemi. Ainoa saari on järven luoteisosan muutaman kymmenen aarin laajuinen nimetön saari. Noin kymmenen hehtaaria Kangaslammen alasta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin kohta, lähes 30 metriä, sijaitsee järven pohjoisosassa.
Kangaslammen ympäristössä on verraten paljon asutusta. Järven pohjoispuolitse kulkee valtatie 9 ja Karjalan rata,
Kangaslammen vesitilavuus on 2 482 000 kuutiometriä.
Kangaslampi (02.014.1.003) kuuluu Luosojoen valuma-alueeseen (02.014), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kiteenjoen–Tohmajoen vesistössä (02). Toinen jakovaihe on Tohmajoen valuma-alue (02.01). Kangaslampi on toiseksi laajin ja tilavuudeltaan selkeästi suurin Luosojoen valuma-alueen viidestä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Polvijärvi. Kolme muuta vakavettä ovat Muskonlampi, Mokinlampi ja Polvilampi.
Ona Huczkowski

Ona Serafiina Huczkowski (s. 6. helmikuuta 2002 Barcelona, Espanja) on suomalainen näyttelijä.
Ura.
Barcelonassa taiteilijaperheen esikoiseksi syntynyt Huczkowski muutti nelivuotiaana Suomeen. Hänen äitinsä suku on Puolasta, ja hänen isänsä on afrokaribialainen britti. Hän varttui ympäristössä, jossa puhekielinä olivat suomen ohella englanti ja espanja.
Huczkowskin elokuvadebyytti oli Maryamin rooli Ulla Heikkilän ohjaamassa nuortenelokuvassa "Eden" (2020). Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli Speedy Gonzales komediaelokuvassa "Hirttämättömät" (2023).
Huczkowski on koulutukseltaan merkonomi. Hän aloitti näyttelijäopinnot Teatterikorkeakoulussa syksyllä 2024.
Ci sarà

Ci sarà on italialaisen popduo Al Bano &amp; Romina Powerin single vuodelta 1984. Sen sävelsivät ja sanoittivat Dario Farina ja Cristiano Minellono. Singlen b-puolena on Dario Farinan, Cristiano Minellonon ja Michael Hofmannin teos "Quando un amore se ne va". Singlen molemmat puolet julkaistiin Al Bano &amp; Romina Powerin studioalbumilla "Effetto amore" (1984).
"Ci sarà" on julkaistu useilla Al Bano &amp; Romina Powerin suosituinta tuotantoa esittelevillä kokoelma-albumeilla. "Quando un amore se ne va" on valittu kokoelmille huomattavasti harvemmin. Al Bano &amp; Romina Power levyttivät kappaleesta "Ci sarà" myös espanjankielisen version "Pasará", jonka singlejulkaisun b-puolena on "Ángeles". Kappaleesta on levytetty myös muun muassa islanninkielinen versio "Þú og ég" ja suomenkielinen "Painan jäljet kasteeseen".
"Ci sarà" -kappaleen kertosäkeistössä lauletaan positiivisista asioista, joita on odotettavissa lähitulevaisuudessa vastakohtana säkeistöissä kerrotuille negatiivisille asioille.
"Ci sarà" voitti San Remon musiikkifestivaalin 1984.
Audi Sport

Audi Sport GmbH (aiemmin quattro GmbH) on autovalmistaja Audin osasto, joka valmistaa R ja RS-merkeillä Audin malleja.
Moottoriurheilu.
Audi Sport voitti rallin MM-sarjassa valmistajien mestaruuden kausilla 1982 ja 1984. Audi Sport on toiminut Abt Sportslinen kanssa nimellä Audi Sport ABT Formula E Team Formula E -sarjassa sekä DTM-sarjassa, ja Joest Racingin kanssa nimellä Audi Sport Team Joest FIA World Endurance Championship -sarjassa ja Le Mansin 24 tunnin ajossa. Audi Sport on kilpaillut Champion Racingin kanssa nimellä Audi Sport North America American Le Mans Series -sarjassa.
Nostalgia canaglia

Nostalgia canaglia on italialaisen popduo Al Bano &amp; Romina Powerin single vuodelta 1987. Sen sävelsivät ja sanoittivat Vito Pallavicini, Willy Molco, Albano Carrisi, Romina Power ja Vito Mercurio. Singlen b-puolena on Carrisin, Pallavicinin ja Molcon teos "Caro amore". "Caro amore" oli julkaistu Al Bano &amp; Romina Powerin studioalbumilla "Sempre sempre" vuonna 1986. "Nostalgia canaglia" sijoittui kolmanneksi San Remon musiikkifestivaaleissa 1987, ja se otettiin samaisen studioalbumin uuden painoksen avausraidaksi.
Albano Carrisin kertoman mukaan "Nostalgia canaglia" syntyi perhelomalla Kanariansaarilla. Melodia kehkeytyi perheen ajaessa autolla kohti merenrantaa ja se oli saatava pian talteen. Perhe suuntasi etsimään kauppaa, josta ostaa kasettinauhuri. Nauhuri löytyi ja melodia saatiin tallennettua.
Laulun sanoitus käsittelee nostalgiaa, kaipuuta menneeseen, joka iskee yllättäen. Se voi kohdistua esimerkiksi paikkaan tai ystävään. Kaipuu sytyttää ihmisen olkisydämen (cuore di paglia) liekkeihin, ja osoittautuu viheliäiseksi, kanaljaksi.
You Came

You Came on englantilaisen poplaulaja Kim Wilden single vuodelta 1988. Sen sävelsivät ja sanoittivat Ricky Wilde ja Kim Wilde. Singlen b-puolena on painoksesta riippuen sävelteos "Stone" tai "Tell Me Where You Are". "You Came" ja "Stone" julkaistiin myös Wilden kuudennella studioalbumilla "Close" (1988). "You Came" julkaistiin paitsi tavanomaisena seitsentuumaisena vinyylisinglenä, myös 12-tuumaisena maxisinglenä ja kasettisinglenä. Lisäksi se julkaistiin digitaalisena CD-singlenä.
"You Came" nousi brittilistan sijalle kolme heinäkuussa 1988. Se pysyi listalla yksitoista viikkoa. Saksan listalla kappale ylsi sijalle viisi ja sille kertyi seitsemäntoista listaviikkoa. Suomessa "You Came" oli 21:nneksi suurin menestyskappale vuonna 1988. Sekä singlemyynti- että radiosoittolistalla sen korkein sijoitus oli viides.
"You Came" sai inspiraationsa Kim Wilden veljen Ricky Wilden esikoispojan syntymästä.
Wilde levytti 2006 uuden version kappaleesta "You Came". Se julkaistiin studioalbumilla "Never Say Never".
"You Came" alkaa noin puoli minuuttia kestävällä introlla, jota seuraa noin 15 sekuntia kestävä säkeistö ja 15 sekuntia kestävä silta. Kertosäkeistö alkaa noin minuutti kappaleen alusta. Toisen säkeistön jälkeen kertosäkeistöä toistetaan muunnellen kappaleen loppuun.
Hundseidin hallitus

Hundseidin hallitus oli Norjan hallitus 14. maaliskuuta 1932 – 3. maaliskuuta 1933. Se oli Keskustapuolueesta (tuolloiselta nimeltään Talonpoikaispuolue) koostunut vähemmistöhallitus.
Ministerit.
Pääministeri
Ulkoministeri
Kirkko- ja opetusministeri
Oikeusministeri
Puolustusministeri
Valtiovarainministeri
Kauppaministeri
Työministeri
Maatalousministeri
Sosiaaliministeri
Birger Braadland

Birger Braadland (26. tammikuuta 1879 Halden – 15. tammikuuta 1966 Halden) oli norjalainen talonpoikaispuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1934–1936 ja toimi Norjan ulkoministerinä 1931–1933.
Mnemosyne (täsmennyssivu)

Mnemosyne voi viitata seuraaviin:
Hans Ditlev Franciscus Linstow

Hans Ditlev Franciscus Linstow (4. toukokuuta 1787 Hørsholm, Tanska – 10. kesäkuuta 1851 Kristiania, Norja) oli tanskalaissyntyinen Norjassa vaikuttanut arkkitehti, jonka tunnetuin suunnittelutyö on Oslon kuninkaallinen linna. Lisäksi hän piirsi malleja, joihin pohjautuen rakennettiin yli 70 kirkkoa. Linstowilla oli myös juristin koulutus.
HLAS – sociálna demokracia

Hlas – sociálna demokracia tai HLAS–SD ("suom. Ääni – Sosiaalidemokratia") on slovakialainen sosiaalidemokraattinen puolue. Sen puheenjohtajana toimii Slovakian sisäministeri Matúš Šutaj Eštok. Puolue irtaantui Smer–SD:stä vuonna 2020.
Historia.
Peter Pellegrinin ja Robert Ficon johtama Smer-SD sai odotettua paremman tuloksen Slovakian vuoden 2020 parlamenttivaaleissa. Pellergini, joka oli korvannut toimittaja Ján Kuciakin murhan ryvettämän Ficon maan pääministerinä vuonna 2018, kehotti julkisesti Ficoa jättämään tehtävänsä puolueen puheenjohtajana. Kun tämä kieltäytyi, Pellegrini ilmoitti yhdessä kymmenen muun Smerin parlamentaarikon kanssa eroavansa puolueesta ja perustavansa sen tilalle uuden.
Puolue rekisteröitiin Hlas–SD-nimellä syyskuussa 2020 ja Pellegrini valittiin sen puheenjohtajaksi saman vuoden marraskuussa. Gallupeissa Hlas sai perustamisensa jälkeen vajaan 20 prosentin kannatuksen.
Vuoden 2023 ennenaikaisissa parlamenttivaaleissa Hlas jäi kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi Smerin ja Progresívne Slovenskon taakse. Se meni mukaan Ficon neljänteen hallitukseen yhdessä Smerin sekä Slovakian kansallispuolueen kanssa.
Puolueen uudeksi puheenjohtajaksi valittiin kesäkuussa 2024 maan sisäministeri Matúš Šutaj Eštok Pellegrinin voitettua kevään presidentinvaalit.
Pitkän päivän ilta

Pitkän päivän ilta ("The Remains of the Day") on Kazuo Ishiguron vuonna 1989 ilmestynyt romaani. Se kertoo tarinan ikääntyvästä hovimestarista Stevensistä, jonka kunniakas työura on isännän kuoleman myötä muutoksen kourissa. Kirja ilmestyi Tammen kustantamana ja Helene Bützowin suomentamana vuonna 1990.
Pitkän päivän ilta voitti ilmestymisvuotenaan Booker-palkinnon. Vuonna 1993 ilmestyi James Ivoryn ohjaama ja Anthony Hopkinsin tähdittämä samanniminen elokuvasovitus, joka sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta.
Tadjourahin alue

Tadjourahin alue () on hallintoalue Djiboutin pohjoisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Tadjourahin kaupunki. Alueen pinta-ala on 7 300 neliökilometriä ja asukasluku 86 700 henkeä (vuonna 2009, väestölaskenta).
Maantiede.
Tadjourahin alue käsittää 31 prosenttia Djiboutin pinta-alasta. Se rajoittuu idässä Obockin, etelässä Artan ja lounaassa Dikhilin alueeseen, luoteessa Etiopiaan ja pohjoisessa Eritreaan. Maisemaa leimaavat Tadjouranlahden rannikkovyöhyke sekä Godan ja Mablan vuoristot. Djiboutin korkein vuori Moussa Ali sijaitsee alueen pohjoisosassa. Lounaassa on erittäin suolapitoinen Assaljärvi.
Vuotuinen sademäärä on korkeampi kuin muualla Djiboutissa, noin 400 millimetriä. Sadekausi kestää marraskuusta huhtikuuhun. Metsäalueita on Dayn lähistöllä ja Mablavuorilla.
Hallinnollinen jako ja asutus.
Alue jakautuu Tadjourahin prefektuuriin sekä Adaïloun, Dorran, Lac Assalin ja Randan aliprefektuureihin. Alueella on vaaleilla valittava itsehallintoelin.
Tadjourahin alueella asuu 10,6 prosenttia Djiboutin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 17,1 ja nomadien 55,8 prosenttia.
Liikenne, talous ja palvelut.
Tadjourahiin johtaa Djiboutista 178 kilometrin pituinen päällystetty maantie, joka jatkuu 71 kilometrin päähän Obockiin. Uusi maantie johtaa Etiopian rajalle Balhoon. Tadjourahissa on satama, josta on lautta- ja laivaliikennettä Djiboutiin. Goubetiin on rakennettu on Assaljärven suolan vientisatama.
Paikallisia elinkeinoja ovat karjanhoito, maanviljely ja pienimuotoinen kalastus. Tärkeimpiä tuotantoeläimiä ovat vuohet. Maanviljely tuottaa hedelmiä, taateleita, vesimeloneja ja vihanneksia.
Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, lyseo ja tekninen lyseo, ammattikoulu, sairaala ja 16 terveysasemaa. Tadjourahissa on vesijohto- ja sähköverkot. Maaseutu kärsii juomaveden puutteesta.
Nähtävyydet.
Alueen nähtävyyksiä ovat Tadjourahin historiallinen kaupunki, hiekkarannat ja Assaljärvi.
Russell (Bayfieldin piirikunta)

Russell on kunta ("town") Yhdysvalloissa Wisconsinin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 1 553 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Bayfieldin piirikunnan pohjoisosassa.
Väestö.
Vuonna 2020 Russellin 1 553 asukkaasta alkuperäisasukkaita oli 75,7 %, valkoisia 18,0 % ja mustia 0,1 %. Asukkaista 0,3 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 5,9 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. 4,8 % asukkaista oli hispaanoja tai latinoja. Asukkaista 19,8 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,1 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Lähi-idän rallisarja

Lähi-idän rallisarja (MERC) on FIA:n alueellinen rallisarja. Sarjaa on ajettu vuodesta 1984 lähtien.
Sarjan menestynein kuljettaja on Nasser Al-Attiyah, joka on voittanut sarjan 18 kertaa. FIA:n johtaja Mohammed bin Sulayem oli aiemmin menestynein kuljettaja 14 mestaruudella.
Pistejärjestelmä.
Pistejärjestelmänä käytetään FIA:n alueellisien sääntöjen mukaista pisteytystä.
Tibor Csík

Tibor Csík (2. syyskuuta 1927 Jászberény – 22. kesäkuuta 1976 Sydney, Australia) oli unkarilainen nyrkkeilijä. Hän pakeni vuoden 1956 Unkarin kansannousun yhteydessä Australiaan, jossa vietti loppuelämänsä.
Olympiavoittoon.
Csík voitti Unkarin alle 54 kiloisten mestaruuden vuonna 1946.
Olympiamatka Csikille olisi saattanut saada erikoisen käänteen, sillä Unkarin joukkueen saapuessa Belgian Oostenden satamaan Csik meni erehdyksessä Afrikkaan matkalla olleeseen laivaan. Hänen unkarilainen urheilijakumppani Rudolf Kárpáti huomasi erehdyksen, ja näin Csik oli mukana menestyksellisesti Lontoon olympialaisissa.
Csik eteni Lontoossa kultamitaliin viiden voiton kautta eli voitoilla Brasilian Manoel do Nascimentosta, Perun Santiago Riverasta, Australian Jimmy Carruthersista, välierässä Puerto Ricon Juan Evangelista Venegasista ja loppuottelussa Italian Giovanni Zuddasista.
Nyrkkeilyuran jatkosta.
Seuraavana vuonna 1949 käytiin EM-kisat Oslossa. Csik oli mukana kisoissa, mutta koki heti 1. kierroksella pistetappion Suomen Sulo Seitolalle. Kultaan eteni Csikin Lontoon olympialaisten loppuotteluvastustaja Italian Zuddas. Saman vuoden elokuussa käytiin Budapestissä maailman nuorten 2. nuorisofestivaalit ja niiden urheilutapahtumat. Nyrkkeilyssä Csik voitti turnauksen kolmella ottelulla; ensin kaatui Józef Kruża, sitten Romanian Eustatiu Margarit ja loppuottelussa Neuvostoliiton Gabriel Hanukašvili.
Pako Unkarista vuonna 1956.
Unkarin polittiset tapahtumat kärjistyivät marraskussa 1956. Unkarilaiset nousivat tällöin kapinaan neuvostomiehittäjiä ja heidän unkarilaisia käskyläisiään vastaan. Csik osallistui kapinaan Budapestissä ja joutui poistumaan maasta neuvostojoukkojen otettua vallan Unkarissa.
Tibor Csík pakeni Australiaan ja asettui Sydneyn kaupunkin.
Mnemosyne (kaskas)

Mnemosyne on kannuskaskaisiin ja Cixiidae-heimoon kuuluva suku. Se on myös tribuksen Mnemosynini tyyppisuku, sekä ainoa elävä suku. Muut suvut tunnetaan fossiileista. 
"Mnemosyne"-sukuun kuuluu 49 tunnettua lajia Karibialta, Panamasta, Etelä-Amerikasta, Afrikasta, Intian niemimaalta, Kaakkois-Aasiasta ja Australiasta. Suvun tyyppilaji on Kuuballa esiintyvä "Mnemosyne cubana".
Osasto Kilpi

Osasto Kilpi (oikea nimi Kilpa) oli talvisodassa viisipataljoonainen Suomen puolustusvoimien osasto, joka muodostettiin 16. tammikuuta 1940 valtaamaan Pitkäranta. Sen komentajaksi määrättiin everstiluutnantti Uno Fägernäs. Se kuului Woldemar Hägglundin IV armeijakuntaan. Neuvostoliiton LVI armeijakunnan komentaja Tšerepanov päätti käydä motissa, mutta jäi jumiin sinne. Tämän takia VIII armeijakunnan komentaja Kovalev lähetti 11. divisioonan, 72. divisioonan, 37. divisioonan, 10. täydennysdivisioonan, 204. maahanlaskuprikaatin ja 25. moottoroidun divisioonan osia eli yhteensä noin 80 000 sotilasta Pitkärantaan. Osasto Kilpi pyrki pitämään 168. divisioonan motissa. Tammi-Helmikuussa Petäjäsaaresta, Maksimansaaresta ja Pususaaresta käytiin ankaria taisteluita, mutta suomalaiset eivät antaneet periksi. Myös Pitkärannassa käytiin kovia taisteluja. Puna-armeijan joukot hyökkäsivät 6. maaliskuuta Pejäsaareen, Maksimansaareen ja Pususaareen, jolloin suurin osa puolustajista sai surmansa eikä kukaan päässyt pois vahingoittumana. Pitkärannasta taisteltiin rauhaan saakka.
Michael C. Seto

Michael C. Seto (s. 1967) on kanadalainen psykologi. Hänen keskeisiä mielenkiinnon kohteitaan tutkijana ovat olleet muiden muassa pedofilia, lapsiin kohdistuvat seksuaalirikokset ja lapsiporno. Hän on lapsen seksuaalisen hyväksikäytön torjunnan asiantuntija.
Seto sai biopsykologiassa luonnontieteiden kandidaatin arvon Brittiläisen Kolumbian yliopistosta vuonna 1989. Humanististen tieteiden maisterin arvon (1992) ja filosofian tohtorin arvon (1997) hän sai kliinisessä psykologiassa Queen's University at Kingstonista. Seto on työskennellyt muun muassa Royal Ottawa Health Care Groupin forensisen tutkimuksen johtajana, Toronton Centre for Addiction and Mental Healthissa, Toronton, Ryersonin ja Ottawan yliopistoissa sekä Carleton Universityssa.
Seto on tehnyt laajalti julkaisuja parafilioista ja seksuaalirikollisuudesta. Hän on käsitellyt näitä aiheita myös laajalti mediassa. Hänen tutkimustyötään ovat rahoittaneet muiden muassa Correctional Service of Canada ja Mental Health Commission of Canada. Seton säännöllisiin yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Ray Blanchard, James Cantor, Meredith Chivers, Angela Eke, Grant Harris ja Martin Lalumière.
Vuonna 2008 ilmestyi American Psychological Associationin julkaisemana Seton kirja "Understanding pedophilia and sexual offending against children: Theory, assessment, and intervention". Myös hänen toinen kirjansa "Internet Sex Offenders" (2013) on American Psychological Associationin julkaisema. Seto on International Academy of Sex Researchin jäsen. Hän on naimisissa seksologi Meredith Chiversin kanssa. Transsukupuolisten oikeuksia ajava aktivisti Andrea James on syyttänyt Setoa asenteellisuudesta transsukupuolisia kohtaan ja gynandromorfi-termin käytöstä ihmisiä koskevassa asiayhteydessä.
Jolly Club

 
Jolly Club oli moottoriurheilutalli, jonka Mario Angiolini ystävineen perusti vuonna 1957 Milanossa. Marion poika Roberto Angiolini toimi tallin päällikkönä 1990-luvulla.
Talli kilpaili rallin MM-sarjassa, jossa se voitti mestaruuden kaudella 1992. Tallin ensimmäinen voitto rallin MM-sarjassa oli vuonna 1979, jolloin Tony Fassina voitti Sanremon rallin Lancia Stratoksella. Talli toimi läheisesti Abarthin kanssa ja Lancian päätettyä vetäytyä rallin MM-sarjasta joukko mekaanikkoja siirtyi Abarthilta Jolly Clubiin.
Angiolinin mukaan tallin nimi tulee pelikortista jokeri, joka "voi tehdä enemmän kuin muut".
RAC-ralli 1990

RAC-ralli 1990 (virallinen nimi "46. Lombard RAC Rally") oli rallin maailmanmestaruussarjan viimeinen kilpailu kaudella 1990. Kilpailu järjestettiin 25. – 28. marraskuuta 1990 Harrogatessa. Kuljettajien ja valmistajien mestaruudet olivat ratkenneet jo ennen kilpailun alkua. Kilpailussa johtopaikka vaihtui useita kertoja ja sen voitti Carlos Sainz kun Juha Kankkunen ajoi ulos ja joutui keskeyttämään. Kilpailuun ilmoittautui 184 autokuntaa, joista 176 lähti kilpailuun ja 94 pääsi maaliin.
Reitti.
Erikoiskokeiden yhteispituus oli . Poikkeuksellisesti rallin reitti ei käynyt Walesissa. Syynä tähän oli osittain se, että kilpailun keskuspaikkaan Harrogateen olisi ollut pitkä matka Walesista. Walesin sijaan ajettiin enemmän erikoiskokeita Yorkshiressa ja Skotlannissa.
Ennakkotutustuminen.
Kilpailussa sallittiin ensimmäistä ennakkotutustuminen kaikilla erikoiskokeilla etukäteen. Aiempina vuosina kilpailua ajettiin "pimeään" vain kartan ja tiekirjan avulla ja kolmena edellisenä vuonna yleisöerikoiskokeisiin oli saanut ennakkotutustua. Päätökseen vaikutti FISAn painostus mutta myös Forestry Commissionin metsissä liikkumisen salliminen lyhyellä tutustumisjaksolla. 
Etukäteen tutustuminen alkoi kymmenen päivää ennen kilpailun alkua. Erikoiskokeet jaettiin ryhmiin ja jokaiselle ryhmälle sallittiin yksi päivä tutustumista. Erikoiskokeet sai ajaa kahdesti 25 mailin nopeudella tutustumisen aikana merkitsemättömillä ja muokkaamattomilla autoilla.
Ennakkotutustumisen seurauksena erikoiskokeiden keskinopeudet kasvoivat kahdella maililla, ja samalla kilpailun keskeyttäneiden osuus osallistujista laski. Juha Kankkusen mielestä Kielderin erikoiskokeista tuli todella nopeita ennakkoon harjoiteltuna.
Seksipositiivisuus

Seksipositiivuus on asenne tai idea, jonka mukaan ihmisillä tulee olla tilaa ilmentää ja toteuttaa seksuaalisuuttaan ja sukupuolisuuttaan ilman tuomitsevaa ilmapiiriä tai häpeää. Termillä viitataan myös kunnioitukseen suostumuksellisuuteen perustuvan seksuaalisuuden ja sukupuolisuuden moninaisuutta kohtaan. Termiä on käytetty feministisessä kontekstissa. Seksipositiivisuuden vastakohdaksi on nimetty seksinegatiivisuus, jossa ihmisen seksuaalisuuteen katsotaan luontaisesti kuuluvan esimerkiksi likaisuuden tai vaarallisuuden. Muun muassa koulujen seksuaalikasvatusta on paikoin kritisoitu sen koetusta seksinegatiivisuudesta. Lisäksi seksinegatiivisuuden käsite on yhdistetty uskonnollisten johtajien julistukseen, joidenkin vanhempien kasvatukseen, joiltain osin eri hallitusten politiikkoihin ja osaan kulttuuritarjonnasta.
Usein seksipositiivisuus-sana on laitettu sitä käyttäneen psykoanalyytikko Wilhelm Reichin nimiin. Hän korosti seksin asemaa hyvänä ja terveyttä edistävänä asiana. Tämä lähestymistapa omaksuttiin laajemmin vasta seksuaalisen vallankumouksen myötä 1960-luvulla. Toisaalta Erika Lustin mukaan seksipositiivisiksi laskettavia yhteisöjä on ollut olemassa jo ainakin 1920-luvulla. Seksologi, sosiologi Carol Queen on kertonut kuulleensa termin ensimmäisen kerran 1980-luvun loppupuolella. Termin käyttö yleistyi 2010-luvun aikana. Seksologi, sosiologi Sarah Melanconin mukaan seksipositiivisuus kehittyi vastauksena huoliin patriarkaalisista vaikutuksista seksuaalisuutta koskeviin kulttuurisiin käsityksiin. Seksipositiivisuudella on myös nähty rooli seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen marginalisoidun aseman parantamisessa sekä seksityötä tekevien terveyden ja turvallisuuden edistämisessä. Seksuaalineuvoja Larissa Nevalainen on korostanut seksipositiivisen asenteen irrallisuutta ihmisen henkilökohtaisesta elämästä. Hänen mukaansa aseksuaali voi olla seksipositiivinen ja voimakkaan sukupuolivietin omaava seksinegatiivinen.
Seksipositiivisuuden käsitettä on kritisoitu sen käytöstä iskusanana, joka on tehnyt sen määrittelystä haastavampaa ja lisännyt mahdollisten määritelmien hajanaisuutta. Laura Friman on kritisoinut seksipositiivisuuden käsitettä myös vieraannuttavaksi, vaikeasti samaistuttavaksi ja ahdistavaksi ihmisille, joiden seksuaalisuuteen liittyy ongelmia tai traumoja. Hän on nähnyt aihepiirin käsittelyn saattavan vaatia myös herkempää otetta.
Eva Ahlströmin sairaala

Eva Ahlströmin sairaala oli vuosina 1912–1960 Noormarkussa toiminut yksityinen sairaala. Arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema sairaalarakennus toimi myöhemmin Noormarkun terveyskeskuksena, kunnes sen viereen valmistui nykyinen terveysasema 1970-luvulla.
Historia.
Sairaala sai alkunsa vuonna 1908, jolloin A. Ahlström Oy:n pääjohtaja Eva Ahlström lahjoitti 60-vuotispäivänään Noormarkun kunnalle suuren rahasumman sairaalaa varten. Lars Sonckin suunnittelema jugendtyylinen rakennus valmistui kesäkuussa 1912 Noormarkun kirkonkylän tuntumaan Noormarkunjoen etelärannalle. Sairaalaa ylläpiti A. Ahlströmin rahoittama säätiö, mutta se toimi perustamisestaan lähtien tavallisen kunnansairaalan tavoin. Sairaalan vieressä olivat Antti Ahlströmin lahjoitusvaroin vuonna 1903 perustettu Turvakodiksi kutsuttu Noormarkun ruukin työläisille tarkoitettu vanhainkoti sekä 1916 rakennettu Walter Thomén suunnittelema ylilääkärin virka-asunto.
Valmistuessaan sairaala käsitti kuusihuoneisen yleisosaston, viisihuoneisen synnytysosaston sekä kaksihuoneisen keuhkotautiosaston. Potilaspaikkoja oli yhteensä 27, joista 14 kuului yleis-, kahdeksan keuhkotauti- ja viisi synnytysosastolle. Huippunykyaikaisessa rakennuksessa oli muun muassa tuolloin harvinaiset keskuslämmitys ja vesijohtojärjestelmä. Ylilääkäreinä toimivat Noormarkun kunnanlääkärit, joista sairaalan toimintaa kehitti erityisesti Aleksis Tefke. Hän hankki muun muassa 1925 röntgenlaitteen, jollaisia Noormarkun ohella oli vain kolmessa suomalaisessa sairaalassa. Vuonna 1933 sairaalaan perustettiin lasten ortopedinen osasto.
Kohonneiden kustannusten vuoksi Ahlström myi vuonna 1945 osan sairaalasta Noormarkun, Ahlaisten ja Pomarkun kunnille. Vuonna 1953 turvakoti lopetti toimintansa ja sen tilat muutettiin uudeksi synnytysosastoksi. Samana vuonna yhtiö lahjoitti sairaalan ja turvakodin rakennukset tontteineen Noormarkun, Ahlaisten ja Pomarkun muodostamalle kuntayhtymälle. Säätiö lakkautettiin 1959 ja vuotta myöhemmin sairaala siirtyi lopullisesti kuntainliiton omistukseen. Kuntainliitolle siirryttyään sairaala jatkoi toimintaansa Noormarkun terveyskeskuksena, jolle rakennettiin nykyaikaiset tilat sairaalan viereen 1970-luvulla. Seuraavan vuosikymmenen puolivälissä rakennus peruskorjattiin vanhusten päivätoimintakeskukseksi.
Hirayaman tauti

Hirayaman tauti eli nuoruusiän yläraajan distaalinen lihasatrofia on harvinainen ja enimmäkseen nuorilla miehillä ilmenevä alemman motoneuronin sairaus. Se eroaa kuitenkin varsinaisista motoneuronitaudeista, koska sen taudinkulku poikkeaa niistä ja taudin eteneminen yleensä pysähtyy viiden vuoden sisällä oireiden alkamisen ajankohdasta.
Hirayaman taudin kuvasi ensimmäisenä Keizo Hirayama. Japanin kielellä tauti määriteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1959 ja englannin kielellä vuonna 1963. Alun perin tautia pidettiin vain yhtä yläraajaa koskevana, mutta myöhemmin on käynyt ilmi, että taudilla on taipumus ulottua molempiin yläraajoihin. Laajentuessaan myös toisen yläraajan alueelle Hirayaman taudin aiheuttama kyynärvarren ja kämmenen lihassurkastuma ja lihasvoimien heikkeneminen ovat yleensä epäsymmetrisiä. Vain 10 %:ssa tapauksista tauti esiintyy tällöin symmetrisenä. Lihassurkastuma jakautuu tyypillisesti vinosti kyynärvarren alueella.
Hirayaman taudin oireet alkavat tyypillisesti 14–25-vuotiaana. Miehillä sairastumisriskin on katsottu olevan 7–20-kertainen. Autonomisen hermoston toiminnan häiriöön viittaavia oireita esiintyy 80 %:lla potilaista. Näitä oireita ovat esimerkiksi ihon kylmyys ja liikahikoilu. Osalla potilaista esiintyy myös faskikulaatioita tai liikehäiriönä ilmenevä minipolymyoklonus. Taudin etenemisen on todettu pysähtyvän noin 90 %:lla potilaista itsestään viiden vuoden kuluessa. Hirayaman tauti on tavallista yleisempi Aasian maissa, ja sitä on raportoitu eniten Japanissa ja Intiassa. Esiintyvyyttä on todettu myös Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Australiassa. Taudin tarkka ilmaantuvuus on kuitenkin tuntematon.
Hirayaman taudin diagnoosista päästään varmuuteen elektroneuromyografialla ja kaularangan kineettisellä magnettikuvauksella. Yleensä aivo-selkäydinnestetutkimuksessa tehdään Hirayaman taudin kohdalla normaali löydös. Hirayaman taudin hoito on lähtökohtaisesti konservatiivinen. Harvojen potilaiden kohdalla on sovellettu leikkaushoitoa, joka kuitenkin voi tulla kyseeseen vaikeamman taudinkuvan ja nopeamman etenemisen tapauksessa. Konservatiiviseen hoitoon voi kuulua tukikauluksen käyttäminen niskan taipumisen estämisen tarkoituksessa.
Friedreichin ataksia

Friedreichin ataksia on autosomissa peittyvästi periytyvä sairaus, joka aiheuttaa etenevän ataksian. Se johtuu frataksiinigeenin mutaatioista. Friedreichin ataksia on yleisin periytyvän ataksian muoto, ja sitä uskotaan sairastavan vähintään yhden ihmisen 50 000:sta. Taudin kuvasi ensimmäisenä lääketieteen professorina Heidelbergissä Saksassa toiminut Nikolaus Friedreich vuonna 1863.
Friedreichin ataksia puhkeaa keskimäärin 10–15-vuotiaana, mutta osassa tapauksista oireet alkavat vasta aikuisiällä. Varhaisia oireita ovat yleensä etenevä kävelyn vaikeus, tasapainon ongelmat ja tuntoaistijärjestelmän muutokset. Viiden vuoden kuluessa oireiden alkamisen ajankohdasta voidaan yleensä todeta puheen etenevä dysartria sekä lisääntyvä heikkous alaraajoissa ja tuntojärjestelmässä. Lihasvoima heikkenee Friedreichin ataksian varhaisessa vaiheessa etenkin alaraajojen tyvilihaksissa reisien alueella, josta sillä on taipumus edetä sääriin. Alaraajojen jäykkyys ja halvausoireet lisääntyvät taudin edetessä, ja keskimäärin oireiden alkamisajankohdasta noin kymmenen vuoden kuluttua potilaat joutuvat liikkumaan pyörätuolilla. Taudinkuva kuitenkin vaihtelee, ja epätyypillinen taudinkulku esiintyy jopa noin 25 %:lla potilaista. Friedreichin ataksian mahdollisiin liitännäisongelmiin voivat kuulua skolioosi, nielemisvaikeudet, tiheä virtsaamistarve ja uniapnea. Yli 60 % potilaista sairastuu hypertrofiseen kardiomyopatiaan. Osassa tapauksista esiintyy sydänlihaksen laajentumista. Sydänmuutokset aiheuttavat riskin rytmihäiriöstä ja sydänperäisestä äkkikuolemasta. Noin 21 %:lla potilaista esiintyy uniapnea ja noin 30 %:lla potilaista insuliiniresistenssi. Friedreichin ataksia aiheuttaa näköhermon muutoksia, jotka ovat kuitenkin usein oireettomia. Eräillä potilailla esiintyy kognitiivisia oireita ja noin 13 %:lla kuulon heikkeneminen.
Magneettikuvauksen löydökset voivat olla Friedreichin ataksiasta kärsivillä taudin varhaisessa vaiheessa normaalit. Myöhemmin voidaan havaita pikkuaivojen ja kaulaytimen alueen kutistumia, ääreishermoston toiminnan muutoksia ja jännevenytysheijasteiden sammumista. Selkäytimen takasarven solujen vaurioitumista esiintyy. Enemmistöllä potilaista kuolema johtuu sydänperäisistä syistä. Toiseksi yleisin kuolinsyy on keuhkoinfektio. Elinajanodote on tavallisesti alentunut, mutta sairaudesta kärsivä voi elää vanhuusikään.
Aleksis Tähkä

Aleksis Bernhard Emil Tähkä (vuoteen 1935 "Tefke", 8. toukokuuta 1887 Helsingin mlk – 5. joulukuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen lääkintöneuvos.
Tähkä valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1915. Hän työskenteli kunnanlääkärinä Laviassa, Kiikoisissa ja Suodenniemellä 1913–1918 sekä Noormarkussa, Pomarkussa ja Ahlaisissa 1918–1931. Samalla Tähkä toimi myös Noormarkussa Eva Ahlströmin sairaalan ylilääkärinä. Vuosina 1931–1938 Tähkä työskenteli Turun läänin- ja keskusvankilan lääkärinä, 1938–1942 Valtion rautateiden ylilääkärinä ja 1942–1954 Lääkintöhallituksen sairaalaosaston lääkintöneuvoksena. Tähkä oli myös Lääkintöhallituksen vt. pääjohtaja 1951–1954. Vuonna 1955 Tähkä vihittiin Turun yliopiston lääketieteen ja kirurgian kunniatohtoriksi. Hänellä oli suuri vaikutus lääketieteellisen tiedekunnan perustamiseen Turun Yliopistoon. Tähkä kuoli Helsingissä 83-vuotiaana. Hänet on haudattu Noormarkun hautausmaalle.
Aleksis Tähkän poika oli psykiatri Veikko Tähkä.
Coupe des Alpes

Coupe des Alpes (myös Ranskan alppiralli) oli rallikilpailu, jonka päämaja oli Marseillesissa. Kilpailua järjestettiin vuodesta 1932 vuoteen 1971. Kilpailu oli aikanaan yksi arvostetuimmista kilpailuista.
Historia.
Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1932 nimellä "Rallye des Alpes Françaises". Toisen maailmansodan jälkeen kilpailu jatkui vuonna 1946 nimellä "Rallye International des Alpes". 1940-luvulla reitti alkoi kulkea myös Itävallan, Saksan, Italian ja Sveitsin alueella. Vuodesta 1953 alkaen kilpailu oli mukana rallin EM-sarjassa ja vuonna 1971 rallin MM-sarjaa edeltäneessä International Championship for Manufacturers -sarjassa.
Karl Johans gate

Karl Johans gate on Oslon keskustassa sijaitseva paraatikatu, joka johtaa kaakkois-luode-suuntaisesti keskusrautatieasemalta kuninkaalliselle linnalle. Se on nimetty Kaarle XIV Juhanan mukaan, joka oli Ruotsin ja Norjan yhteinen kuningas vuosina 1818–1844 (Norjassa hänen järjestysnumeronsa oli III). Katu kulkee Egertorgetin läpi. Sen kaakkoispuolella Karl Johans gate on kävelykatu, jota reunustavat erilaiset liikkeet, kun taas torista luoteeseen on monia julkisia rakennuksia, kuten parlamenttitalo, Oslon yliopiston päärakennus sekä kansallisteatteri. Vuosittain 17. toukokuuta eli Norjan kansallispäivänä katu täyttyy juhlivista kansalaisista.
Seppo Heinonen

Seppo Heikki Johannes Heinonen (s. 15. joulukuuta 1943 Uukuniemi) on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatti ja virkamies, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Heinonen syntyi maanviljelijä Tauno Palmen Heinosen ja emäntä Elsa Kaarina Turtiaisen perheeseen ja avioitui 1976 maa- ja metsätaloustieteiden maisteri Soile Marianne Rusilan kanssa. Hän valmistui Hyvinkään maatalousoppilaitoksesta agrologiksi 1971 ja Helsingin yliopistosta agronomiksi 1976 ja maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatiksi 1983. YK:n rauhaturvajoukoissa Kyproksella Heinonen oli 1965–1966. Hän oli valtion omistamien Parikkalan koulutilan maatalousharjoittelija 1967 ja Mustialan koulutilan vuosiharjoittelija 1968, Maatalouden tutkimuskeskuksen kasvinsuojelulaitoksen erikoisharjoittelija 1969, Kinnulan maataloussihteeri 1971–1972 ja Kiihtelysvaaran ja Pyhäselän kuntien maataloussihteeri 1972–1973.
Maatilahallituksessa Heinonen oli Joensuun maatalouspiirin maataloustoimiston tilapäinen agrologi 1973–1974 ja Hämeenlinnan maatalouspiirin maataloustoimiston agrologi 1974, lainoitusosaston vt. osastosihteeri 1975–1976, esittelijä 1976–1978, maanhankintaosaston toimistopäällikkö 1978–1984 ja Hämeenlinnan maatalouspiirin vs. piiripäällikkö 1985–1991. Maatilahallituksessa Heinonen oli vielä toimistopäällikkö 1988–1990, kiinteistöasioiden toimialan apulaisjohtaja 1991 ja Kymen maaseutupiirin piiripäällikkö 1992–1997.
Maa- ja metsätalousministeriössä hän oli Kymen maaseutuelinkeinopiirin maatalousosaston piiripäällikkö 1993–1997 ja Kymen työvoima- ja elinkeinokeskuksen maaseutuosaston päällikkö 1997–1999. Oltuaan Kaakkois-Suomen TE-keskuksen maaseutuosaston päällikkö 2000–2002 hän palasi maa- ja metsätalousministeriöön ja toimi ministeriön tietopalvelukeskuksen ylijohtajana ja controllerina 2002 ja määräaikaisena ylijohtajana 2003–2007. Heinosella oli työuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 2007.
BT Group

BT Group on brittiläinen televiestintäkonserni ja yksi maailman suurimmista televiestintäyrityksistä. British Telecom -brändi otettiin käyttöön vuonna 1980 ja eriytettiin tällä nimellä itsenäiseksi postitoimistosta vuonna 1981, ja hallitus myi loput osakkeet jatkomyyntiä varten vuosina 1991 ja 1993. Se on yksi FTSE 100 -indeksin yrityksistä ja tarjoaa puhelin-, laajakaista- ja tilaustelevisiopalveluita noin 18 miljoonalle asiakkaalle Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Reginald VelJohnson

Reginald VelJohnson (s. 16. elokuuta 1952 Queens, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt esimerkiksi toimintaelokuvassa "Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli" (1988) ja komediasarjassa "Family Matters" (1989–1998).
Reginald

Reginald () on englanninkielinen miehen etunimi. Se perustuu latinankieliseen nimeen Reginaldus, joka puolestaan perustuu germaaniseen nimeen Raginald. Nimi Reginald lyhennetään usein muotoon Reggie (). Suomessa etunimi Reginald on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 70 miehelle ja alle 30 naiselle.
Tunnettuja Reginald-nimisiä.
Kuvitteellisia henkilöitä:
Foisches

Foisches on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 54 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista pohjoiseen ja rajoittuu Belgian rajaan.
1500-luvun loppupuolella käydyssä kahdeksankymmenvuotisessa sodassa kylä kärsi suurta tuhoa. Taisteluiden jälkeen 1600-luvun alussa Saint-Martinin kirkon viereen rakennettiin linnoitettu talo "Ferme des Templiers". Se muutettiin maatilaksi Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen 1700-luvun lopulla.
LGM-35 Sentinel

LGM-35 Sentinel (myös nimellä Ground Based Strategic Deterrent (GBSD)) on kehitteillä oleva yhdysvaltalainen ydinkärjellä varustettu mannertenvälinen ballistinen ohjus. Sen on tarkoitus korvata nykyiset LGM-30 Minuteman III -ohjukset noin vuodesta 2030 alkaen.
Historia.
Ohjuksen kehittely alkoi 2010-luvun alussa, kun presidentti Barack Obama hyväksyi Yhdysvaltain ydintriadin eli maalta, mereltä ja ilmasta laukaistavien ydinaseiden modernisoinnin.
Ydinkärki.
Ohjuksen taistelukärki on suunnitelman mukaan W87-ydinkärki ja myöhemmin sen Mod 1 -versio. W87 korvaa nykyisten Minutemanien W78-ydinkärjet.
Dikhilin alue

Dikhilin alue () on hallintoalue Djiboutin lounaisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Dikhilin kaupunki. Alueen pinta-ala on 6 800 neliökilometriä ja asukasluku 88 900 (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Maantiede.
Dikhilin alue käsittää 30 prosenttia Djiboutin pinta-alasta. Se rajoittuu koillisessa Tadjourahin ja idässä Artan ja Ali Sabiehin alueisiin sekä etelässä ja lännessä Etiopiaan. Maisemaa leimavat ylängöt ja tasangot.
Ilmasto on kuiva ja kuuma. Keskilämpötilat vaihtelevat 26 ja 30 asteen välillä. Vuotuinen sademäärä on 150–190 millimetriä. Kasvillisuus on ruoho- ja pensasaroa.
Hallinnollinen jako ja asutus.
Alue jakautuu Dikhilin prefektuuriin sekä As-Eylan, Mouloudin ja Yobokin aliprefektuureihin. Prefekti ja aliprefektit ovat valtiovallan edustajia. Alueella on vaaleilla valittava itsehallintoelin.
Dikhilin alueella asuu 10,9 prosenttia Djiboutin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 30,0 ja nomadien 46,7 prosenttia.
Liikenne, talous ja palvelut.
Dikhilin kautta kulkee Djiboutista Etiopian rajalle johtava päällystetty maantie. Paikallisia elinkeinoja ovat karjanhoito ja maanviljely. Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, lyseo, tekninen lyseo, sairaala, kolme terveyskeskusta ja neljä terveyasemaa. Dikhilissä on sähkö- ja vesijohtoverkot.
Nähtävyydet.
Alueen nähtävyyksiin kuuluu Abhejärvi flamingoineen, kulttuurimaisemineen ja arkeologisine löytöpaikkoineen. Garabayisissa on muinaisia kalliopiirroksia.
Perun maantiede

Perun maantiede kertoo Perun maantieteestä. Peru sijaitsee Etelä-Amerikan Tyynenmeren rannikolta itään päin. Sen pohjoispuolella ovat Ecuador ja Kolumbia, itäpuolella ovat Brasilia ja Bolivia ja eteläpuolella on Chile.
Maastonmuodot ja vesistöt.
Tyynenmeren rannikolla on alankoalue, jota reunustaa Andien vuorijono. Maan kaakkoisosassa on vuoriylänköä. Maan koillisosa kuuluu Amazonin alankoon, josta suurin osa on sademetsää. Rannikon alankoalue ulottuu rannikolta 50–150 km sisämaahan päin. Se on suurimmalta osin aavikkoa. Perun alueen Andit jakautuvat kolmeen vuorijonoon, jotka ovat Länsi-Kordillieerit, Keski-Kordillieerit ja Itä-Kordillieerit. Maan kaakkoisosassa on Altiplanon ylänkö, jonka korkeus vaihtelee 3 500 metristä 4 200 metriin. Ylänköalueella on aromaata, missä kasvaa pensaikkoa ja ruohostoa.
Länsi-Kordillieerien ja Keski-Kordillieerien välissä on joki Marañón laaksoineen ja Keski-Kordillieerien ja Itä-Kordillieerien välissä on joki Huallaga. Nämä joet yhtyvät maan koillisosassa Amazoniin. Altiplanon ylänköalueella sijaitseva Titicacajärvi on Perun ja Bolivian rajaseudulla. Andien ylänköalueelta saavat alkunsa useat Amazonin sivujoet, jotka virtaavat kapeissa solissa. Perun ja Kolumbian rajalla virtaa joki Putumayo.
Ilmasto.
Amazonin alangolla vallitsee tyypillinen trooppinen ilmasto, mutta vuoristoalueilla on huomattavasti kylmempää ja lumiraja on noin 3000 metrin korkeudessa. Itätuulten tuoman kostean ilman vuoksi Amazonin alangolla on sateisinta. Tyynellämerellä puhaltaa kylmä Humboldtin merivirta, joka viilentää rannikkoseudun ilmastoa. Sama merivirta estää kostean ilman tulon Tyyneltämereltä Perun rannikolle ja tämän vuoksi rannikkoseutu on hyvin kuivaa. Rannikkoseudulla ja Andien alarinteillä on kesäkuusta lokakuulle usein sankkaa sumua.
Luonto.
Rannikkoalueella kasvillisuus on enimmäkseen kaktuksia ja piikkipensaita. Amazonin alangolla kasvillisuus on trooppista sademetsää, missä kasvavia puita ovat setrit, mahonki ja kiinapuut. Andien rinteillä noin 2000 metrin korkeudessa kasvillisuus muuttuu ensin nummeksi ja vielä korkeammalla tundraksi. Perun luonnossa esiintyviä nisäkkäitä ovat puumat, jaguaarit, laiskiaiset ja tapiirit. Vuoristoissa elää karuun maastoon ja ohueen ilmaan sopeutuneita laamoja ja alpakoita, jotka ovat joskus puolikesyjä. Linnustoon kuuluu isoin lentokykyinen lintu, andienkondori. Lisäksi linnustoon kuuluvat merimetsot, pelikaanit, suulat ja lokit.
Manún kansallispuisto on Perun laajin kansallispuisto (1,5 miljoonaa hehtaaria) ja Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1987.
Tuukka Etula

Tuukka Etula (s. 4. kesäkuuta 2001 Alajärvi) on suomalainen pesäpalloilija. Etula on Alajärven Ankkurien kasvatti. Ankkureiden lisäksi Etula on edustanut juniorurallaan KK Kingsiä. Etula edustaa Superpesiksessä pelaavaa Kempeleen Kiriä.
Ura.
Etula pelasi Superpesisdebyyttinsä Joensuun Mailaa vastaan kesäkuussa 2019. Samalla kaudella Ankkurit putosi Ykköspesikseen.
Yksityiselämä.
Etulan setä on entinen pesäpalloilija Jouko Etula. Etula on myös sukua pesäpalloilijoille Ari ja Marko Etulalle. Myös Etulan nuorempi veli Miika Etula on pesäpalloilija.
In Times New Roman...

In Times New Roman... on yhdysvaltalaisen rockyhtye Queens of the Stone Agen kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin 16. kesäkuuta 2023 Matador Recordsin kautta.
Albumin ensimmäinen single ”Emotion Sickness” julkaistiin 11. toukokuuta 2023. "In Times New Roman..." on yhtyeen ensimmäinen studioalbumi sitten vuoden 2017 albumin "Villains".