Johanna Elisabet

Johanna Elisabet (, ; 24. lokakuuta 1712 Hampuri – 30. toukokuuta 1760 Pariisi, Ranska) oli Anhalt-Zerbstin ruhtinatar ja sijaishallitsija, joka oli Venäjän keisarinnan Katariina Suuren äiti ja Ruotsin kuninkaan Aadolf Fredrikin sisar.
Suku.
Johanna Elisabet kuului Holstein-Gottorp-sukuun, joka hallitsi pientä mutta strategisesti tärkeää Holstein-Gottorpin herttuakuntaa Saksan ja Tanskan rajalla. Hänen isänsä oli Lyypekin ruhtinaspiispa Kristian August ja äitinsä Baden-Durlachin rajakreivin tytär Albertina Fredrika. Hänellä oli kymmenen sisarusta.
Johanna Elisabetin veli Karl August tuli isänsä jälkeen Lyypekin ruhtinaspiispaksi ja kihlautui Pietari Suuren tyttären, suuriruhtinatar Jelizaveta Petrovnan eli tulevan keisarinna Elisabetin kanssa, mutta kuoli isorokkoon vuonna 1727. Ruhtinaspiispan aseman sai tällöin toinen veli Aadolf Fredrik, josta tuli aikanaan Venäjän myötävaikutuksella Ruotsin kuningas.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Johanna Elisabet avioitui 15-vuotiaana vuonna 1727 Anhalt-Zerbstin ruhtinaskunnan kruununperijä Christian August von Anhalt-Zerbstin (1690–1747) kanssa, joka hallitsi ruhtinaskuntaa vuodesta 1742 lähtien yhdessä veljensä Johan Ludwig II:n kanssa ja vuodesta 1746 yksin. Parille syntyi kolme tytärtä ja kaksi poikaa.
Venäjän keisarillisessa hovissa.
Vuonna 1744 Venäjän keisarinna Elisabet pyysi Johanna Elisabetin vanhinta tytärtä Sophieta kruununperillisensä ja sisarenpoikansa Karl Peter Ulrichin eli suuriruhtinas Pjotr Fjodorovitšin (tuleva Pietari III) puolisoksi, joten äiti ja tytär kutsuttiin molemmat Venäjän hoviin, jossa Sophie sai nimen Jekaterina Aleksejevna. Keisarinna Elisabet valitsi mieluusti perillisensä puolisoksi nuorena kuolleen kihlattunsa Karl Augustin lähisukulaisen, minkä lisäksi myös Preussin kuningas Fredrik Suuri oli suositellut Sophieta. Karl Peter Ulrich oli Johanna Elisabetin serkun, Holstein-Gottorpin herttuan Kaarle Fredrikin poika ja siten Sophien pikkuserkku.
Johanna Elisabet pyrki vaikuttamaan Venäjän hovissa Preussin etujen mukaisesti ja juonittelemaan itävaltalaismielistä kansleria Aleksei Bestužev-Rjuminia vastaan noudattaen Fredrik Suurelta saamiaan salaisia ohjeita. Johanna Elisabet punoi juonia myös yhdessä ranskalaista diplomaattien Jacques-Joachim de La Chétardien ja Jean Armand de Lestocqin kanssa. Juonittelu paljastui, sillä Bestužev-Rjumin sai keisarinna Elisabetilta luvan avata Johanna Elisabetin kirjeet. Johanna Elisabet karkotettiin Venäjältä Elisabetin määräyksellä välittömästi suuriruhtinatar Jekaterina Aleksejevnan ja suuriruhtinas Pjotr Fjodorovitšin häiden jälkeen elokuussa 1745. Hän ei tavannut tytärtään enää kertaakaan tämän jälkeen.
Leskiherttuatar.
Miehensä kuoltua vuonna 1747 Johanna Elisabet oli Anhalt-Zerbstin sijaishallitsijana, kunnes hänen poikansa Fredrik August tuli täysi-ikäiseksi vuonna 1752.
Vuodesta 1750 lähtien hän rakennutti uuden Dornburgin linnan, jotta siitä tulisi muodikas barokkityylinen asuinpaikka, joka soveltuisi hänen keisarillisten ja kuninkaallisten sukulaistensa vastaanottamiseen. Katariina II ei koskaan vieraillut äitinsä luona.
Seitsenvuotisen sodan aikana Oldenburgin kreivitär Johanna Elisabet lähti vuonna 1758 maanpakoon Pariisiin, jossa hän kuoli vuonna 1760. 
Perintö.
Kaksi vuotta myöhemmin kesäkuussa 1762 hänen tyttärensä suuriruhtinatar Jekaterina Aleksejevna kaappasi vallan aviomieheltään ja nousi Venäjän hallitsijaksi nimellä Katariina II.