tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Skin and Bones

Skin and Bones on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Foo Fightersin 7. marraskuuta 2006 julkaistu live-albumi. Albumi sisältää 15 kappaletta, jotka on taltioitu elokuussa 2006 Los Angelesin Pantages-teatterissa soitetuilta kolmelta keikalta. Live-albumilla on mukana Foo Fightersin akustisella kiertueella soittanut laajennettu kokoonpano. Siihen kuuluivat Foo Fightersin lisäksi viulisti Petra Haden, kosketinsoittaja Rami Jaffee, kitaristi Pat Smear ja lyömäsoittaja Drew Hester.
Albumista julkaistiin myös DVD-versio marraskuussa 2006. DVD sisältää kokonaisuudessaan Pantages-teatterissa soitetun akustisen keikan. Lisäksi Englannissa ja Australiassa julkaistu versio sisältää yhtyeen keikan Lontoon Hyde Parkista.
Battling Battalino

Battling Battalino (18. helmikuuta 1908 – 25. heinäkuuta 1977), oikealta nimeltään Christopher Battaglia, oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä.
Battalino syntyi Italiasta Yhdysvaltoihin vuonna 1891 muuttaneeseen siirtolaisperheeseen. Hän lopetti koulun viidennen luokan jälkeen ja meni töihin tupakkatehtaalle. Amatöörinyrkkeilijänä hän voitti vuonna 1927 Amerikan amatööriurheiluliiton mestaruuden höyhensarjassa, ja pian mestaruutensa jälkeen hän ryhtyi ammattilaiseksi. 
Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan 6. kesäkuuta samana vuonna Battalino tyrmäsi vastustajansa Archie Rosenbergin toisessa erässä. Myös jatkossa voittoja tuli toisen perään lukuun ottamatta yhtä pistetappiota, voitti Panama Al Brownin 26. heinäkuuta 1929 ja näin pääsi höyhensrajan maailmanmestaruusotteluun, vain runsaat kaksi vuotta ammattilaisuransa aloittamisen jälkeen. 23. syyskuuta 1929 Itä-Hartfordin velodromilla käydyssä mestaruusottelussa vastaan asettui ranskalainen Andre Routis. 15-eräisen kamppailun päätteeksi Battalino julistettiin pisteillä voittajaksi. 
Seuraavien parin vuoden aikana Battalino puolusti mestaruuttaan menestyksekkäästi Ignacio Fernandezia, Kid Chocolatea, Fidel LaBarbaa, Freddie Milleriä ja Earl Mastroa vastaan, vaikkakin hävisi mestaruusotteluiden välisinä aikoina suurin piirtein yhtä monta ottelua kuin voittikin. 27. tammikuuta 1932 hänen piti puolustaa mestaruuttaan Freddie Milleriä vastaan. Cincinnatissa käydyssä ottelussa Miller löi kolmannessa erässä Battalinon maahan, mutta tuomari piti Lou Bauman iskua kiellettynä. Battalino nousi takaisin jaloilleen ja vain viisitoista sekuntia myöhemmin Miller löi hänet uudestaan lattiaan, mutta tuomari ei taaskaan nähnyt syytä laskea lukua, nosti Battalinon takaisin jaloilleen ja käski tämän otella. Kun Battalino ei osoittanut minkäänlaisia puolustamisen merkkejä, tuomari keskeytti ottelun, käänsi selkänsä ja käveli pois kehästä. Ottelu mitätöitiin, ja mestaruus jäi mestaruus avoimeksi, ja Battalino sai 5 000 dollarin sakot. 
Miller siirtyi painoluokkaa ylemmäksi kevyeensarjaan, mutta ei enää menestynyt entisvuosien tavalla. Hän otteli mm. Billy Petrollea ja Barney Rossia vastaan, mutta hävisi. Hän lopetti uransa vuonna 1940.
Fuji-luokka

Fuji-luokka (, "fujigata") oli keisarillisen Japanin laivaston pre-dreadnought-alusluokka, jonka alukset "Fuji" ja "Yashima" rakennettiin vuosina 1894–1897, ja yhdessä neljän muun taistelulaivan ("Shikishima", "Hatsuse", "Asahi" ja "Mikasa") kanssa muodostivat Venäjän–Japanin sodassa Japanin laivaston ensimmäisen taistelulinjan.
Valmistus.
Alukset tilattiin Englannista Thames Ironworks and Shipbuilding Companylta ja Armstrong Whitworthilta osana vuoden 1893 laivasto-ohjelmaa, sillä japanilaisilla itsellään ei ollut työkaluja eikä kokemusta niin suurien laivojen valmistuksesta. Alukset suunnitteli G. C. Macrow mallinaan Royal Sovereign -luokka. Englantilaisten 13,5 tuuman tykit korvattiin keveämmillä ja kuitenkin tehokkaammilla 12 tuuman tykeillä, ja siten säästetty paino käytettiin tykkitornien panssaroinnin parantamiseen.
Vaikka alukset olivat pienempiä kuin niiden esikuvat, olivat ne silti Tyynenmeren alueen suurimpia taistelulaivoja ja osittain kiihdyttivät yhdysvaltalaisten,venäläisten ja brittien Tyynellemerelle sopivien taistelulaivojen kehitystä.
Palvelus.
Luokan molemmat laivat ottivat osaa Venäjän–Japanin sodassa Port Arthurin taisteluun, jossa "Fujiin" osui kahdesti aiheuttaen pieniä miehistötappioita. "Yashima" ajoi venäläisten miinaan 15. toukokuuta 1904, mutta sen ollessa kaukana rannikosta uppoaminen pidettiin salassa venäläisiltä. "Fuji" taisteli Yalu-joen taistelussa ja Tsushiman salmen taistelussa, joista jälkimmäisessä se upotti venäläisen taistelulaiva "Borodinon".
"Fuji" riisuttiin aseista vuonna 1922. Sitä käytettiin kelluvana parakkina, kunnes se toisessa maailmansodassa kärsi pommituksista osumia ja lopulta romutettiin Yokosukassa vuonna 1948.
Sirkkeli

Pyörösaha eli sirkkeli on materiaalien työstössä käytettävä leikkaamiseen tarkoitettu laite. Pyörösahoja on useita eri malleja erilaisiin käyttötarkoituksiin sekä erilaisille materiaaleille. Kaikkien toimintaperiaate on kuitenkin sama: kappale leikataan pyörivän terän avulla. Useimmat sirkkelit toimivat joko verkkovirralla tai akulla.
Sirkkeleitä valmistetaan useiden materiaalien työstöön. Puun lisäksi näitä ovat muun muassa metallit, kivet, keraamiset laatat ja muovit. Pyörösahoja ovat myös säteissahat, jotka toimivat liukumekanismin avulla, jota voidaan säätää. Niillä voidaan katkaista puutavaraa ja metallia suorasti tai kulmittain.
Lähes kaikki sirkkelit on varustettu jollakin teräsuojalla, joka peittää valtaosan terästä. Sirkkeli on puusepän tärkeimpiä työkoneita.
Pöytäsirkkeli.
Pöytäsirkkelissä on työstöpöytä, jonka keskellä on kiinteä terä. Useimmissa pöytäsirkkeleissä terän korkeutta pöytäpinnasta sekä sen kulmaa pöydän pinnan suhteen voidaan säätää. Pöytäsirkkelissä leikattava kappale työnnetään vapaasti tai ohjurin avulla terän läpi. Katkaisusirkkeleissä työstettävä kappale asetetaan työstöpöydälle, minkä jälkeen saranoituun moottoriin kiinnitetty terä painetaan alas.
Jiirisaha.
Jiirisirkkeleissä on edellä mainitun lisäksi leikkauskulman säätö vähintäänkin yhteen, mutta useimmiten kahteen suuntaan. Viimeksi mainitun tyypillisimpiä käyttökohteita ovat erilaiset listojen leikkuut. Joissain katkaisu- ja jiirisirkkelimalleissa on saranoinnin lisäksi myös liukutangot ("liukujiirisaha"), mahdollistaen leveämpien kappaleiden katkaisun. Jiirisirkkelissä on pyörivä terä. Pöytä- ja jiirisirkkelin yhdistelmää kutsutaan kääntöpöytäsirkkeliksi.
Käsisirkkeli.
Käsisirkkeliä käytetään yleensä, kun halutaan leikata levymäisiä esineitä. Käsisirkkelin runkoon on rakennettu säädettävä ohjuri, jonka avulla terä saadaan liikkumaan leikattavan levyn reunan suuntaisena. Ohjaus voi tapahtua myös ohutta, yleensä alumiinista ohjainkiskoa pitkin.
Klapisirkkeli.
Klapisirkkeli on polttopuiden tekemiseen tarkoitettu sirkkeli, jossa voi rankojen katkaisun lisäksi olla halkaisuruuvi tai muu mekanismi klapien halkaisuun. Klapisirkkeli toimii sähkömoottorilla tai traktorin voiman ulosotolla, joko hihnalla tai nivelakselin välityksellä.
Halkaisusirkkelit.
Tavallisen sirkkelin lisäksi puuteollisuudessa käytetään myös halkaisusirkkeliä, jossa voi olla yksi tai useampia teriä. Nimensä mukaisesti halkaisusirkkeli halkaisee automaattisesti pitkät puukappaleet. Kenttäsirkkelillä sahataan ulkosalla tukeista lautaa ja pattinkia.
Terä.
Sirkkelin terä on kiekkomainen ja pyörivä. Terän hampaiden muoto ja koko vaihtelee sahattavan materiaalin kovuuden, suuruuden ja kehänopeuden mukaan. Terän hampaat haritetaan terän paksuutta leveämmälle, jotta se liikkuu sahatussa urassa vapaasti.
Unix Amiga Delitracker Emulator

Unix Amiga Delitracker Emulator ("UADE") on soitto-ohjelma Unixin kaltaisille käyttöjärjestelmille, joka soittaa noin 200 eri musiikkitiedostomuotoa Amiga-tietokoneilta.
Toiminta.
UADE emuloi Amiga-tietokonejärjestelmiä soittaakseen tiedostomuodot oikein. UADE:ssa on UAE:n avulla toteutettu emulaatio sekä Motorola 68000 -käskykannalle että Amigan oheispiireille.
Oheispiireistä oleellisin emuloitava osuus on Paula, joka tuottaa järjestelmän äänen. Tärkeä emuloitava osuus Paulassa on äänen uudelleennäytteistys Paulan sisäisestä kellotaajuudesta (3,6 MHz) oikeaksi ääniulosmenoksi (esimerkiksi 44 kHz). Tämän lisäksi Paula tekee äänelle suodatusta, jonka voi UADE:ssä valita vastaamaan joko A500- tai A1200-tietokoneita.
Soittamiseen käytetään käskykantaemulaatiota, koska monille tiedostomuodoilla ei ole julkista standardia tai tiedostomuotokuvausta. Tavallisessa tapauksessa ainoa tunnettu tieto jostakin tiedostomuodosta on Motorola 68000 -kielinen lähdekoodi tai pelkkä binäärinen konekielikoodi.
UADE tukee Eagleplayer- ja Delitracker-ohjelmointirajapintoja.
Tiedostomuodot.
Osittainen lista UADEn tukemista tiedostomuodoista (kaikki ovat Amiga-tiedostomuotoja):
Savikiekko

Savikiekko on urheiluammunnassa käytettävä ilmaan singottava maalikohde.
Trapin ja Skeetin virallisen savikiekon halkaisija on 108 mm, korkeus 14 mm ja paino 105 grammaa (+-5 g). Savikiekon väri on yleensä oranssi. Muun värisiä ja kokoisia valmistetaan joihinkin muihin urheiluammuntalajeihin, kuten sporting-ammuntaan.
Savikiekot valmistetaan nykyään nimestään huolimatta kalkin ja pien sekoituksesta ja maalataan kalkkimaalilla halutun väriseksi.
Mille Petrozza

 
Miland ”Mille” Petrozza (s. 18. joulukuuta 1967) on sukujuuriltaan saksalais-italialainen muusikko, joka tunnetaan thrash metal -yhtye Kreatorin laulaja-kitaristina.
Petrozza perusti jo kouluikäisenä yhtyeen nimeltä Tyrant. Vuonna 1982 hän perusti thrash metal -yhtyeen Tormentor, jonka nimi vaihtui myöhemmin Kreatoriksi. Yhtye on genressään yksi Euroopan tunnetuimpia ja arvostetuimpia.
Petrozza tunnetaan aggressiivisena ja energisenä esiintyjänä. Hän käyttää nykyään enimmäkseen Jacksonin RR-mallisia kitaroita, aiemmin hän on soittanut mustaa KV2:ta.
Petrozza soitti myös vuonna 1994 yhtyeessä Voodoocult Slayerin Dave Lombardon ja Death-kitaristi Chuck Schuldinerin kanssa. Vuonna 2010 hän vieraili Volbeatin kappaleessa ”7 Shots” albumilla "Beyond Hell / Above Heaven". 
Petrozza on vegaani ja on tehnyt yhteistyötä mm. eläinoikeusjärjestö PETA:n kanssa.
Tuomo

Tuomo on suomalainen miehen etunimi, Tuomas-nimen muunnelma. Tuomon nimipäivää vietetään suomenkielisessä nimipäiväkalenterissa 21. joulukuuta, jolloin on myös Tomin, Tuomaksen ja Tommin nimipäivä. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä syntynyt 16 178 Tuomoa.
Kelsey Grammer

Allen Kelsey Grammer (s. 21. helmikuuta 1955 Saint Thomas, Yhdysvaltain Neitsytsaaret) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi Suomessa tilannekomedia "Frasierin" Frasier Cranena ja "Simpsoneiden" Sideshow Bobin ääninäyttelijänä. Hän on myös työskennellyt kirjoittajana, ohjaajana ja tuottajana.
Grammer on naimisissa Kayte Walshin kanssa ja heillä on neljä yhteistä lasta: vuonna 2012 syntynyt tytär ja vuosina 2014, 2016 ja 2025 syntyneet pojat. Grammerilla on edellisistä suhteistaan neljä lasta. Grammerin tyttäristä Greer ja Spencer ovat näyttelijöitä. Greer esiintyi Frasierin suoratoistosarjan jaksossa Cape Cod.
Grammer on poliittiselta kannaltaan republikaani. Hän sai sydänkohtauksen Havaijilla 31. toukokuuta 2008.
Grammer on voittanut uransa aikana useita palkintoja, mukaan lukien Emmyjä ja Golden Globeja. Hän on kokenut suvussaan useamman tragedian; väkivaltarikosten uhreina kuolivat sekä sisko että eronnut, pojan harvoin tapaama isä. Vuosina 1988–1991 hänet pidätettiin kolmesti rattijuoppoudesta ja kokaiinin hallussapidosta. Grammerilla on tuotantoyhtiö Grammnet NH Productions.
Twinkie

Twinkie on kermatäytteinen kullanruskea leivos. Twinkie on peräisin Yhdysvalloista ja sen alkuperäistä versiota alettiin valmistaa vuonna 1930. Resepti on tosin myöhemmin muuttunut huomattavasti. Twinkiet ovat kooltaan noin 10 × 2,5 cm ja niitä myydään usein tuplapakkauksissa.
Yhdysvalloissa twinkiet luokitellaan yleisesti roskaruoaksi. Yksi Twinkie sisältää noin 150 kilokaloria. Twinkieitä valmistetaan vuosittain noin viisisataa miljoonaa kappaletta.
Historia.
Twinkien keksi Continental Baking Company-nimiselle yhtiölle Schiller Parkissa lähellä Chicagoa työskennellyt James A. Dewar vuonna 1930. Dewar halusi keksiä yleisempää käyttöä pikkupullapannuille, joita tavallisesti käytettiin vain mansikoiden sesonkikauden aikana. Alkuperäistä twinkien reseptiä ei tunneta kokonaan. Alun perin twinkien täyte oli banaanikermaa. Banaaneista oli kuitenkin puutetta toisen maailmansodan aikana, jolloin täyte vaihdettiin vaniljakermaan.
Twinkien suosio nousi etenkin maailmansodan jälkeen. Suosion kasvuun vaikuttivivat televisiomainonta, sekä ruuan tuotantoon ja säilyttämiseen liittyvät keksinnöt elintarvikealalla. Televisiossa twinkie tuli tunnetuksi hyvin suositun lasten televisio-ohjelman "The Howdy Doody Show'n" kautta. Alkujaan mainoksissa twinkiet esitettiin hyvänä jälkiruokavaihtoehtona. Niitä väitettiin jopa terveellisiksi. Ne yleistyivät lasten eväiden joukossa vanhempien ostamana. Samoihin aikoihin kemianalalla oli edelleen maailmansodan jäljiltä huomattavasti aikaisempaa enemmän tuotantoa, jota alettiin hyödyntää elintarvikkeissa. Tämä vaikutti etenkin tuotteiden säilyvyteen, kun helposti pilaantuvia raaka-aineita, kuten kananmunaa ja maitotuotteita korvattiin keinotekoisilla korvikkeilla. Twinkie kestää jopa 45-päivää kaupan hyllyllä, kun ne aikaisemmin oli poistettava parissa päivässä pilaantumisen takia.
Twinkiestä tuli lopulta olennainen osa yhdysvaltalaista ruokakulttuuria ja yksi tunnetuimmista elintarvikkeiden brändeistä. Vuonna 1999 tuolloinen Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton sisällytti twinkien "Millennium Time Capsule"-aikakapseliin. Huolimatta kulttuurisesta asemastaan twinkie ajautui 2010-luvun alussa ongelmiin. Twinkien brändin omistanut Interstate Bakeries ajautui vuonna 2012 vararikkoon. Vararikko ja uhannut twinkien valmistuksen loppuminen oli suuri uutinen. Lopulta kuitenkin kaksi private equity yhtiötä nimeltä Apollo Global Management ja C. Dean Metropoulos and Company ostivat twinkien oikeudet 410 miljoonan dollarin hintaan. Twinkie palasi markkinoille heinäkuussa 2013.
Heritabiliteetti

Heritabiliteetilla eli periytyvyysasteella tarkoitetaan muuntelun periytymisen astetta. Luonnossa genotyyppi eli perimä ja fenotyyppi eli ilmiasu ovat erillisiä asioita. Heritabiliteetti on suuruusaste, jolla ilmiasu riippuu geeneistä; toisin sanoen heritabiliteetin mittaaminen on tapa esittää arvio siitä, kuinka paljon jonkun piirteen esiintyminen populaatiossa tietyissä olosuhteissa johtuu yksilön biologisesta koostumuksesta ja kuinka paljon ympäristöstä. Heritabiliteettiarviot perustuvat kuitenkin aina jossakin tietynlaisessa ympäristössä tapahtuviin mittauksiin, mistä syystä ne eivät voi tavoittaa ympäristön kaikkia ja kaikkien mahdollisten ympäristöjen vaikutuksia.
Heritabiliteetti (H2) mitataan jakamalla geneettinen vaihtelu (Vg) ilmiasun vaihtelulla (Vp).
formula_1
Heritabiliteetti saa arvoja väliltä 0–1.
Heritabiliteetin selvittäminen toteutetaan kloonien, sisarusten ja puolisisarusten sekä jälkeläisten kautta testaamalla, kuinka samankaltaisia ne ovat ulkomuodoltaan suhteessa siihen, miten läheistä sukua ne ovat perimältään. Mittaaminen voidaan suorittaa myös niin sanotulla valintakokeella. Siinä kaikki yksilöt, joilla joko on tietty piirre tai joilta jokin tietty piirre puuttuu, ryhmitellään yhteen, ja saaduista jälkeläisistä mitataan piirteen tai sen puutteen jakauma. 
Psykologiassa ihmisten heritabiliteettia tutkitaan kaksostutkimusten ja adoptiotutkimusten avulla.
Heritabiliteetti voidaan mitata ainoastaan muunteleville piirteille. Jos jotakin ominaisuutta on populaatiossa kaikilla tai jos sitä ei ole kenelläkään, ei sillä ole heritabiliteettiakaan. Heritabiliteettia ei myöskään voi soveltaa muihin kuin siihen ympäristöön, jossa se on mitattu.
Heritabiliteetti on myös piirrekohtainen: jos esimerkiksi korvan kokoon vaikuttavalla jollakin ominaisuudella on suuri heritabiliteetti, ei se tarkoita sitä, että saman yksilön immuunijärjestelmään vaikuttavilla geeneillä olisi sama heritabiliteetti.
Voimakkaasti kelpoisuuteen vaikuttavat geenit eli eliölle ympäristössä hyödylliset geenit pienentävät heritabiliteettia, koska luonnonvalinta pienentää vaihtelua.
Jean-Denis Délétraz

Jean-Denis Délétraz (s. 1. lokakuuta 1963 Geneve) on entinen sveitsiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Formula 1 -sarjan kilpailuun, joihin hän pääsi mukaan sponsoriensa avustamana.
Ennen Formula 1 -uraansa hän saavutti kaksi voittoa ajaessaan Formula Fordia. Formula Fordista hän siirtyi Ranskan Formula 3 -luokkaan vuosiksi 1985–1987. Ensimmäisenä vuonnaan hän sijoittui pisteissä kolmanneksi. Seuraavana vuorossa oli Formula 3000 vuosina 1988–1991. Hän sijoittui parhaimmillaan kaksi kertaa kolmanneksi. 
Kaudella 1994 formulatalli Larroussella oli talousvaikeuksia, joten se korvasi toisen kuljettajansa Erik Comasin Délétrazilla kauden viimeisessä kilpailussa, sillä Délétrazin sponsorit toivat rahaa tallille. Ensimmäisissä aika-ajoissaan ennen Australian GP:tä 1994 Délétraz onnistui hieman yllättäen jättämään Domenico Schiattarellan Simtekin taakseen, eikä näin ollen joutunut lähtemään viimeisestä lähtöruudusta. Kilpailussa Deletraz ajoi 6 sekuntia kärkeä ja 2 sekuntia tallikaveriaan Hideki Nodaa hitaampia kierrosaikoja. Hänet ehdittiin ohittaa kierroksella 10 kertaa ennen keskeytystä vaihdelaatikkovikaan kilpailun loppupuolella.
Kaudella 1995 Pacific -talli ajautui talousvaikeuksiin, jolloin se päätti ajattaa tallipaikastaan maksavia kuljettajia talouden kohentamiseksi. Délétrazilla oli sponsoreita, joten hän pääsi Pacific -talliin kauden 1995 loppupuoliskolla. Tarkoituksena oli ajaa kauden viisi viimeistä kilpailua. Délétrazin ensimmäinen kilpailu uudessa tallissa oli Portugalin GP, joka päättyi keskeytykseen jo kilpailun alkukierroksilla. Délétraz ajoi 12 sekuntia kärkeä ja 7 sekuntia tallikaveriaan hitaampia kierrosaikoja ja joutui kierroksella ohitetuksi jo seitsemännellä kierroksella. Hän joutui keskeyttämään kierroksella 14 käteen iskeneen krampin vuoksi. Seuraavassa kilpailussa, Euroopan GP:ssä Délétraz onnistui paremmin. Hän lähti viimeisestä lähtöruudusta 9 sekuntia kärjelle jääneenä, mutta pääsi sentään maaliin, tosin kilpailun viimeisenä ja 7 kierrosta kärjelle jääneenä.
Pian kilpailun jälkeen selvisi, että hänen rahansa eivät olleetkaan päätyneet Pacificin tilille, joten hän joutui jättämään formulat, eikä hän enää koskaan saanut uutta tilaisuutta Formula 1 -sarjassa. Formula 1 -uransa jälkeen hän on ollut aktiivinen Le Mansin 24 tunnin ajossa ja urheiluautoluokissa. Hän on osallistunut Le Mansin 24 tunnin ajoon kahdeksan kertaa ja ollut parhaimmillaan kaksi kertaa viides. Hän on myös voittanut Span 24 tunnin ajon vuonna 2007. 
Hänen poikansa Louis Delétraz on myös autourheilija.
Bleiburgin murhenäytelmä

Bleiburgin murhenäytelmä tai Bleiburgin verilöyly oli Jugoslavian puolustusministeri ja kommunistipuolueen johtaja Titon partisaanijoukkojen suorittama joukkomurha ja joukkoraiskaus. Verilöyly tapahtui toukokuun 1945 loppupuoliskolla Slovenian ja Itävallan rajalla, lähellä Bleiburgin kaupunkia.
Tausta.
Kroatia oli toisen maailmansodan aikana akselivaltojen miehittämä nukkevaltio Itsenäinen Kroatian valtio eli NDH, jota hallitsi kansallissosialistinen Ustaša-järjestö. Ustašan joukot olivat vuosien 1941 ja 1945 välisenä aikana syyllistyneet kammottaviin julmuuksiin poliittisia vastustajiaan, serbejä, romaneja ja juutalaisia kohtaan.
1. toukokuuta 1945 Itsenäinen Kroatian valtio ja sitä hallitseva Ustaša olivat romahtamaisillaan ja Kroatian pääkaupunki Zagreb oli kolmelta suunnalta Titon partisaanijoukkojen piirittämä. Huhuttiin että Ustašan tekemät raakuudet kostettaisiin kaikille. 
Tapahtumat.
Tie pohjoiseen oli yhä auki ja siksi Zagrebista lähti useiden kymmenien tuhansien pakolaisten joukko kohti Ison-Britannian miehittämää Itävaltaa. Uskottiin, että sieltä saataisiin turvapaikka. Pakolaisiin kuului Ustašan jäseniä perheineen, Kroatian sotavoimissa taistelleita perheineen, Slovenian valkokaartilaisia ja akselivaltojen puolelle loikanneita kasakoita. Pakolaisia virtasi Itävallan rajalle aina 12. toukokuuta saakka.
Jostain syystä Britannia oli sulkenut Itävallan rajan, eivätkä pakolaiset päässeet maahan. Surmaaminen alkoi 16. toukokuuta. Partisaanit ampuivat väkijoukkoa umpimähkään. Ustašan joukkojen jäännökset yrittivät taistella vastaan, mutta ylivoimaa oli liikaa. Tapahtumat saivat traagiset mittasuhteet: siviilejä ammuttiin summittaisesti, on kerrottu laajamittaisesta naisten raiskaamisesta ja kivittämisestä ja miesten mestaamisesta. Teloituksia jatkettiin kaksi viikkoa. Eloonjääneet pakotettiin kävelemään takaisin kotiseuduilleen. Titon oletetaan olleen täysin tietoinen asioiden kulusta. Tapahtumista ei saanut puhua Titon Jugoslaviassa ja se, että niitä ei selvitetty, oli omiaan heikentämään serbien ja kroaattien välejä.
On huomattava, että NDH:n julmuuksista todella vastuussa olleita henkilöitä, kuten Ante Pavelić ja Maks Luburić, pääsi Bleiburgin kautta pakenemaan oikeudellista vastuutaan ulkomaille.
Arvioita uhrimäärästä.
Uhrien määrästä on esitetty erilaisia spekulaatioita. Asia ei selvinne ennen Britannian arkistojen aukeamista.
Teos (kirjankustantamo)

Teos on vuonna 2003 perustettu suomalainen kirjankustantamo, jonka omistaa Siltala. Teos keskittyy kotimaiseen kauno- ja tietokirjallisuuteen. Se julkaisee noin 50 kirjaa vuodessa. Käännöskirjallisuutta on julkaistu muutama nimike vuodessa. Vuodesta 2007 yhtiö on julkaissut klassikkokirjoja eri puolilta maailmaa Baabel-sarjassa. Yleiskustantamona Teos julkaisee myös runoutta, esseitä ja lastenkirjallisuutta.
Teoksen kirjailijoihin kuuluvat muiden muassa Juha Hurme, Emmi Itäranta, Laura Lindstedt ja Matias Riikonen.
Teoksen kustantamia ovat muun muassa Finlandia-palkinnon saaneet Mikko Rimmisen "Nenäpäivä" (2010), Riikka Pelon "Jokapäiväinen elämämme" (2013), Laura Lindstedtin "Oneiron" (2015) ja Juha Hurmeen "Niemi" (2017) sekä Runeberg-palkinnon saanut Marja Kyllösen romaani "Vainajaiset" (2022).
Myös Rimmisen Kalevi Jäntin palkinnon saanut "Pussikaljaromaani" (2004) on Teoksen kustantama.
Neljä kustantamon teosta on palkittu Vuoden urheilukirjana: Juha Kanervan ja Vesa Tikanderin "Urheilulajien synty" (2012), Tuomas Kyrön "Urheilukirja" (2011), Yrjö Lautelan ja Göran Wallénin "Rakas jalkapallo – Sata vuotta suomalaista jalkapalloa" (2007) ja J.P. Pulkkisen "Täydellinen keksintö: polkupyöräesseitä" (2022).
Yksi Teoksen pääomistajista oli Niklas Herlin, joka toimi hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 2009 hän omisti 40 prosenttia yhtiöstä.
Siltala osti Teoksen liiketoiminnan helmikuussa 2024. Heikki Herlinistä tuli Siltalan kolmas pääomistaja Touko ja Aleksi Siltalan kanssa.
Killers (Kissin albumi)

Killers on Kiss-yhtyeen vuonna 1982 julkaistu kokoelma-albumi. Levy sisältää neljä uutta studiokappaletta ja kahdeksan vanhaa, uudelleen miksattua kappaletta. Levyllä soittavat Gene Simmons, Paul Stanley, Ace Frehley, Bob Kulick ja Eric Carr. Albumi julkaistiin Euroopassa, Australiassa sekä Japanissa sisältäen hieman eri kappaleet kussakin. "Killersiä" ei julkaistu lainkaan Yhdysvalloissa. 
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Uudet kappaleet merkitty U.
Gaspar Corte-Real

Gaspar Corte-Real (n. 1450 – 1501?) oli portugalilainen löytöretkeilijä, joka etsi niin sanottua luoteisväylää.
Portugalilainen Vasco da Gama oli vuonna 1498 kiertänyt Afrikan ja löytänyt meritien Euroopasta Intiaan. Samaan aikaan Euroopassa liikkui kuitenkin huhuja, joiden mukaan englantilaisten tukema Giovanni Caboto olisi löytänyt Pohjois-Atlantin yli länteen purjehtimalla vaihtoehtoisen, nopeamman reitin Aasiaan. Portugalin kuningas Emanuel I päätti ottaa näistä huhuista selvää ja pyysi vuonna 1500 Gaspar Corte-Realia purjehtimaan samoille seuduille kuin Caboto aiemmin. Kuningas lupasi hänelle palkkioksi kaikki purjehduksen tuotot.
Corte-Real oli Azorien kuvernöörin poika, ja hänellä oli kokemusta Atlantilla purjehtimisesta. Niinpä hän selviytyi Atlantin yli ja saapui autioon ja jäiseen maahan, jota hän luuli Aasian osaksi. Nykyään kuitenkin tiedetään, että Grönlanti sijaitsee varsin kaukana Aasiasta.
Vuonna 1501 Corte-Real yritti uudelleen Aasiaan, tällä kertaa kolmella laivalla. Löytyi maa, jossa kasvoi paljon metsää (nykyinen Newfoundland tai Labrador). Saadakseen matkasta jotakin tuottoa portugalilaiset kaappasivat mukaansa paikallisia intiaaneja, jotka saattoi myöhemmin myydä orjiksi. Kaksi laivaa lähti takaisin Portugaliin, kun taas Corte-Real jatkoi yhdellä laivalla Amerikan rannikon tutkimista, ehkä toivoen löytävänsä jotain mielenkiintoisempaa kuin metsää ja intiaaneja.
Corte-Realin myöhemmästä kohtalosta ei tiedetä mitään. Hänen veljensä Miguel lähti vuonna 1502 etsimään veljeään, mutta katosi itsekin jonnekin Atlantille. Vuonna 1503 toinen veli Vasco Añes olisi ollut halukas etsimään kadonneita veljiään, mutta Portugalin kuningas päätti tässä vaiheessa, että asia oli loppuunkäsitelty. Vasco Añes ei saanut purjehduslupaa.
Corte-Realin löytöretkistä on säilynyt hyvin vähän tietoa, mutta häntä voitaneen luonnehtia varhaiseksi luoteisväylän etsijäksi. Portugalilaiset eivät tiettävästi yrittäneet perustaa siirtokuntia Corte-Realin löytämille maa-alueille.
Tohvelieläimet

Tohvelieläimet ("Paramecium") ovat ripsieläimiin kuuluvia yksisoluisia eliöitä. Ne kuuluvat "Chromalveolata"-eliökuntaan. Muiden ripsieläinten tavoin tohvelieläimillä on solukalvossa ripsiä, joiden avulla solu liikkuu ja pyydystää ravintohiukkasia. Tohvelieläimet ovat 100–300 mikrometriä pitkiä, joten niitä ei näe paljain silmin, mutta sen voi nähdä liikehtivän mikroskoopilla vesipisarassa tai vesilätäkössä. Ravinnokseen ne käyttävät sekä erilaisia bakteereja että muita pienempiä yksisoluisia eliöitä ja kasvisoluja.
English Electric Canberra

English Electric Canberra oli ensimmäisen sukupolven suihkupommittaja. Sitä valmistettiin suuria määriä 1950-luvulla; 900 konetta Englannissa, 49 konetta Australiassa sekä 403 lisenssikonetta Yhdysvalloissa nimellä Martin B-57. Tyyppi oli käytössä aina vuoteen 2006 asti. NASAlla on ilmakehätutkimuskäytössä kaksi B-57-konetta.
Canberra löi 1950-luvun lopulla lentokoneiden korkeusennätyksen kolmesti. Se ylitti vuonna 1955 maagisena pidetyn rajan, 20 km eli 20 000 m (66 000 jalkaa). Tuohon aikaan mainittuun korkeuteen ylsivät ainoastaan rakettikäyttöiset, ns. X-sarjan amerikkalaiset koekoneet. Canberra oli suhteellisen edullinen valmistuskustannuksiltaan, varsinkin esim. B-58 Hustleriin verrattuna. Sitä pidettiin myös varsin luotettavana käyttövarmuudeltaan. English Electric Canberra oli palveluksessa Yhdysvaltain ja Australian ohella, mm. Perussa, Intiassa sekä jopa Ruotsissa (2 konetta). Koneen luotettavuudesta kertoo paljon sen saama harvinaisen pitkä palvelusikä, mikä lähentelee B-52:n vastaavaa (5 vuosikymmentä).
English Elecric Canberra oli mahdollista varustaa myös ydinpommein. Tässä käyttötarkoituksessa olisivat kyseeseen tulleet etupäässä sekä taktinen ydinase Red Beard, että WE-177A. Myöhemmin oli W28 eräs mahdollisuus tämän konetyypin ydinarsenaaliin.
Ulkomuodoltaan Canberra on erittäin helppo tunnistettava. Koneella on suhteellisen mittava siipipinta-ala, ja sen siivet ovat niin sanotut trapetsimuotoiset, kuten saksalaisissa Bf-109 sekä Fw-190. Brittiläisissä koneissa trapetsisiipirakenne olikin suhteellisen harvinainen - elliptinen siipi oli sitä paljon yleisempi. Vuoden 1949 konsepti näkynee myös tuolle ajalle tyypillisenä läpisiiven olevana moottorin rakenteena. Joidenkin versioiden siivistä tulivat pidemmät. Se teki suuremman lentokorkeuden mahdolliseksi. Kone rikkoikin entisiä korkeusennätyksiä.
Ensimmäisen sarjan jälkeen yhdysvaltalaisen version ohjaamo muutettiin peräkkäin istuttavaksi.
Strength and Honour

Strength and Honour on suomalaisen black metal -yhtye Satanic Warmasterin ensimmäinen täyspitkä albumi. Suomennettuna levyn nimi tarkoittaa "voimaa ja kunniaa". 
Alkuperäinen julkaisija Northern Heritage on ottanut levystä neljä 1000 kappaleen lisäpainosta. Levyn vinyyli- sekä kasettiversio sisältää lisäraidan nimeltä Legion Werewolf. Kappale löytyy myös Northern Heritagen vuonna 2007 julkaisemasta albumin viidennestä cd-painoksesta.
You Wanted the Best, You Got the Best!!

You Wanted the Best, You Got the Best!! on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Kissin livealbumi. Albumin julkaisi 25. kesäkuuta 1996 levy-yhtiö Mercury Records CD- ja vinyylilevynä sekä C-kasettina. Japanissa albumin julkaisupäivä oli 5. heinäkuuta 1996, ja sen kappalelista erosi kansainvälisesti julkaistun version vastaavasta. "You Wanted the Best, You Got the Best!!" on taltioitu yhtyeen konserteissa vuosien 1975–1996 välillä.
Mercury Records julkaisi albumin Alive/Worldwide Tour -kiertueen tueksi. Albumi on saanut nimensä yhtyeen konserttien alussa kuultavasta kuulutuksesta, jonka myötä yhtye saapuu lavalle. Recording Industry Association of America sertifioi "You Wanted the Best, You Got the Best!!:in" ylittäneen kultalevyn myyntirajan Yhdysvalloissa 21. toukokuuta 1997. Albumia on myyty Yhdysvalloissa yli puoli miljoonaa kappaletta. Se nousi Billboard 200 -albumilistalla parhaimmillaan sijalle 17, ja pysyi listalla kaikkiaan 11 viikon ajan. Suomessa "You Wanted the Best, You Got the Best!!" ylsi virallisen albumilistan sijalle 39.
Kappaleiden lisäksi albumi sisältää Jay Lenon toimittaman 17-minuuttisen haastattelun, jossa Leno haastattelee yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon jäseniä. Valtaosa albumin kappaleista on peräisin kahdelta yhtyeen 1970-luvun livealbumilta, "Alive!:lta" (1975) ja "Alive II:lta" (1977). ”Room Service”, ”Take Me”, ”Let Me Know” ja ”Two Timer” ovat albumiin kirjattujen tietojen mukaan edellä mainittujen albumien ennen julkaisemattomia ylijäämäkappaleita, ja ”New York Groove” puolestaan taltiointi Unmasked Tour -kiertueen konsertista vuodelta 1980. Kappaleessa rumpuja soittaa yhtyeen silloinen rumpali Eric Carr. Albumin ennen julkaisemattomien kappaleiden alkuperä on jokseenkin hämärän peitossa, sillä esimerkiksi Paul Stanleyn ja Gene Simmonsin laulu- ja Peter Crissin rumpuosuuksien on arveltu olevan uudelleen studiossa taltioituja, ja yhtyeessä vuosina 1984–1996 soittanut soolokitaristi Bruce Kulick on kertonut soittaneensa albumin kappaleisiin kitaraosuuksia.
Albumilta julkaistiin vuonna 1996 promosingle ”New York Groove” yksinoikeudella Blockbuster-videovuokraamoketjun toimipisteisiin Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Kriitikoiden keskuudessa "You Wanted the Best, You Got the Best!!" sai melko negatiivisen vastaanoton: muun muassa AllMusic-sivuston Stephen Thomas Erlewine kritisoi albumin rakennetta ja kirjoitti albumin nimen olevan ”harhaanjohtava”, ja "Rolling Stonen" arvostelussa albumin kritisoitiin olevan ”hävytön osa yhtyeen reunion-kiertueen markkinointia.”
Kappalelista.
Albumin Japanissa julkaistu CD-levy ja Yhdysvaltain LP-versio sisältävät kappaleen ”New York Groove”, joka on taltioitu Unmasked Tour -kiertueen konsertissa Australian Sydneyssa 11. marraskuuta 1980.
Ð

__notoc__
Ð (ð) eli eth on kirjain, joka kuuluu islannin ja fäärin kielten aakkosiin. Se on myös Ruotsissa puhuttavan älvdalskan aakkosissa. Ð kuului myös muinaisenglannin ja muinaisnorjan kieliin.
Sitä ei pidä sekoittaa kirjaimeen "D ja poikkiviiva": Đ/đ (iso U+0110; pieni U+0111), jota käytetään eteläslaavilaisissa kielissä, saamelaiskielissä ja vietnamissa eikä "Retrofleksineen D:hen": Ɖ/ɖ, jota käytetään kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa.
Keskiajalla sitä käytettiin Skandinaviassa, mutta se korvautui yhdistelmällä "dh" ja myöhemmin pelkkä "d".
Islannin kielessä ð vastaa soinnillista dentaalifrikatiivia (ð), kuten "th" englannin sanassa "them". Islannin aakkosissa se on viidentenä, D:n ja E:n välissä. Pieni ð ei koskaan esiinny ensimmäisenä kirjaimena. 
Fäärin kielessä ð on konsonantti, jolla ei ole omaa äännearvoaan, vaan ääntämys vaihtelee. Kirjain ð ei koskaan esiinny ensimmäisenä kirjaimena. 
Pientä eth-kirjainta ð käytetään Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa soinnillisen dentaalifrikatiivin symbolina. (Soinnittoman symboli on "θ".)
Ethin voi kirjoittaa suomalaisella monikielisellä näppäimistöllä yhdistelmällä AltGr(d).
Aiheesta muualla.
Kuinka kirjoittaa thorn ja eth oikein (eng) Archive.org
Mark Z. Danielewski

Mark Z. Danielewski (s. 5. maaliskuuta 1966) on yhdysvaltalainen kirjailija. Danielewskin esikoisteos "House of Leaves" ilmestyi vuonna 2000. Kirja kertoo talosta, joka on sisäpuolelta suurempi kuin ulkoapäin. Teoksesta tuli kulttikirja ja se on käännetty useille kielille.
Elämä.
Danielewskin isä oli puolalainen elokuvaohjaaja Tad Danielewski. Isän työn vuoksi perhe matkusteli Afrikassa, Intiassa, Espanjassa ja Sveitsissä. Mark Danielewskin sisar, Annie Decatur (Ann) Danielewski tunnetaan Poe-nimisenä rockmuusikkona. 
Danielewski opiskeli ensin kirjallisuutta Yalen yliopistossa ja myöhemmin latinaa Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. Valmistuttuaan hän vietti vuoden Pariisissa. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän opiskeli elokuva- ja televisioalaa Los Angelesissa ja osallistui Jacques Derridasta kertovan elokuvan tekoon. 
"House of Leavesin" kirjoittaminen kesti kymmenisen vuotta.
House of the Dead

House of the Dead on vuonna 2003 valmistunut kauhuelokuva, joka on elokuvaversio samannimisestä pelistä. Elokuvan on ohjannut Uwe Boll.
Elokuva kertoo opiskelijoista, jotka ovat kutsuttu pienelle saarelle juhlimaan. Pian he huomaavat että saarella asustaa zombieita. Nuoret pakenevat pieneen mökkiin, jossa saaren salaisuudet alkavat paljastua.
Tanumshede

Tanumshede on Tanumin kunnan keskustaajama Ruotsissa. Se on Unescon maailmanperintökohde kalliopiirrostensa takia. Pohjoismaiden suurin pronssikautinen kalliopiirroskohde löytyi Tanumista vuonna 1972. Sen nimi on Vitlyckehäll. Kaiken kaikkiaan Tanumissa on noin 3 000 kalliopiirrosta noin sadalla kivipinnalla. Ne sijaitsevat 25 kilometriä pitkällä muinaisrannalla, joka on ollut vuonon rantakallioita pronssikaudella.
Maalaukset ovat ainutlaatuisia, koska niiden aiheet ovat monipuolisia (ihmisiä, eläimiä, aseita, veneitä ja muita aiheita) ja koska ne on maalattu ilmeisen lyhyen ajan kuluessa. Niistä saadaan tietoa pronssikauden eurooppalaisten elämästä ja uskomuksista.
Nunnatasku

Nunnatasku ("Oenanthe pleschanka") on kivitaskua muistuttava varpuslintu, jonka kuvaili ja nimesi Ivan Lepjohin vuonna 1770.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 14–16½ cm ja paino keskimäärin noin 18–20 g, eli se on kivitaskun kokoinen. Vanha juhlapukuinen koiras on helppo tuntea värityksensä perusteella: sen selkä, siivet, naama ja kurkku ovat mustat. Niska, päälaki ja vatsapuoli valkeat sekä pyrstössä on kivitaskumainen mustavalkea kuviointi. Naaras ja nuori lintu ovat päältä harmaita ja alta vaaleita.
Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato kesällä, nuorilla vain osittainen.
Esiintyminen.
Nunnataskun pääasiallinen esiintymisalue on Keski-Aasia. Euroopassa sitä tavataan Mustanmeren pohjoispuolella ja Tonavan suiston tuntumassa. Kyproksella elää kyproksentasku ("O. cypriaca"), jota aikaisemmin pidettiin nunnataskun alalajina. Euroopan populaation koko on 64 000–270 000 yksilöä.
Satunnaisia havaintoja on tehty muun muassa Suomessa, jossa laji on tavattu yli 30 kertaa. Suomen ensihavainto tehtiin 19.10.1979 Lemlandin Lågskärillä. Viime vuosina laji on havaittu joitakin kertoja vuosittain.
Laji talvehtii Itä-Afrikassa.
Elinympäristö.
Nunnatasku asuu vuorten karuilla rinteillä ja kivikkoisilla ylängöillä.
Lisääntyminen.
Pesä on tavallisesti maakolossa, kiven alla tai rakennuksessa. Munia on 4–6, joita naaras hautoo 2 viikkoa. Poikaset jättävät pesän 13–14 päivää vanhoina.
Ravinto.
Ravintona ovat pääasiassa maassa liikkuvat selkärangattomat, joskus myös kasvillisuudessa elävät selkärangattomat.
Itiöemä

Itiöemä on sienen maanpäällinen osa, jossa sen itiöt kehittyvät ja jonka avulla itiöt leviävät. Itiöemä on yksi vaihe sienen elämänkaaresta, josta suurin osa on sienirihmaston kasvua. Puhekielessä sienellä tarkoitetaan usein juuri pelkkää itiöemää, vaikka se onkin vain sienen lisääntymiselin.
Itiöemätyypit.
Pileaattinen.
Pileaattinen sieni on alustastaan ulkoneva lakillinen itiöemä. Pileaattisessa itiöemässä voidaan erottaa toisistaan yläpinta, reuna ja alapinta. Halkileikkauksessa näkyvät malto ja sen alla itiölava eli vaikkapa pillikerros.
Pileaattisen itiöemän muotoa käytetään apuna etenkin kääpien tunnistuksessa:
Kasvumuoto voi vaihtua saman sienilajin sisällä riippuen kasvuolosuhteista ja itiöemän iästä. 
Resupinaattinen.
Resupinaattisessa itiöemässä itiömalto syntyy suoraan kasvualustan pinnalle pinnanmyöteisesti ja itiöt sijaitsevat itiöemän yläpinnalla tai reunoissa. Resupinaattisessa itiöemässä itiölavan ja kasvualustan välissä on ohut pohjamalto. Jotkut resupinaattiset sienet muodostavat pseudopileuksia.
Puoliresupinaattinen.
Puoliresupinaattiset itiöemät ovat pileaattisen ja resupinaattisen välimuotoja eli niissä on pileaattisia osia, mutta suuri osa itiöemästä kasvaa alustanmyötäisesti.
Lemmikki (lehti)

Lemmikki oli varhaisnuorille suunnattu, vuosina 1990–2014 ilmestynyt eläinharrastuslehti. Se ilmestyi 12 kertaa vuodessa. Lehdessä kerrottiin lemmikkien kanssa harrastamisesta ja annettiin hoito- ja hankintaohjeita. "Lemmikki"-lehdessä kerrottiin myös julkisuuden henkilöistä ja heidän lemmikeistään. Lehdessä oli sarjakuvia, kuukauden kilpailu ja ristikko. Lehteä julkaisi Yhtyneet Kuvalehdet, myöhemmältä nimeltään Otavamedia. Ensimmäinen päätoimittaja oli Hannele Willberg. Vuoden 2009 tammikuussa päätoimittajana aloitti Ville Kormilainen ja vuoden 2012 lokakuussa Elli Mäkilä.
"Lemmikki" uudistui huhtikuussa 2012 koko perheen lehdeksi. Sen julkaiseminen omana lehtenään lopetettiin joulukuussa 2014. Vuonna 2015 saman julkaisijan "Koululainen"-lehden vuosittaista ilmestymiskertojen määrää lisättiin neljällä, kun alettiin julkaista "Lemmikki-Koululainen"-nimisiä erikoisnumeroita.
Georg Nikolaus Nissen

Georg Nikolaus Nissen (22. tammikuuta 1761 Haderslev, Tanska – 24. maaliskuuta 1826 Salzburg) oli tanskalainen diplomaatti ja kirjailija. Hänet tunnetaan Wolfgang Amadeus Mozartin elämäkerran kirjoittajana. Nissen meni vuonna 1809 naimisiin Mozartin lesken Constanzen kanssa ja pääsi käyttämään lähteinään muun muassa Mozartin perheen alkuperäistä kirjeenvaihtoa.
Elämä.
Georg Nikolaus Nissen oli kauppias Jens Nissenin ja Anna Elisabeth Nissenin (omaa sukua Zoëga) poika. Äiti Anna oli vaikutusvaltaisesta suvusta, joka polveutui italialaisesta, Veronasta 1570 Mecklenburgin kautta Schleswigiin muuttaneesta aatelismiehestä. Opiskeltuaan lakia Kööpenhaminan yliopistossa 1778–1781 Nissen meni töihin setänsä Georg Zoëgan johtamaan Kööpenhaminan pääpostikonttoriin. Vuonna 1791 hän aloitti diplomaattiuransa ja tuli 1793 lähetystösihteeriksi Tanskan Wienin lähetystöön. Viimeistään 1798 hän asui Mozartin lesken Constanzen talossa. Nissen ja Constanze menivät naimisiin 26. kesäkuuta 1809 Bratislavassa. Pariskunta muutti 1810 Kööpenhaminaan, jossa Nissen työskenteli sensorina ja valtioneuvostossa.
Vuosina 1820–1824 aviopari matkusteli Saksassa ja Italiassa ja asui vuodesta 1821 Wienissä, jossa he aloittivat Mozartin elämäkerran kirjoittamisen. He käyttivät lähteenään Constanzen muistitiedon lisäksi Mozartin perheen alkuperäistä kirjeenvaihtoa. Kirjeenvaihto oli osittain puutteellista, sillä Constanze oli tuhonnut joukon Mozartin isän Leopoldin kirjeitä. Leopold oli aikanaan vastustanut kiivaasti poikansa ja Constanzen (omaa sukua Weber) liittoa. Teos jäi kesken Nissenin kuollessa 1826, ja hänen leskensä viimeisteli sen yhdessä lääkäri Johann Heinrich Feuersteinin ja Berliinin Generalmusikdirektor Gaspare Spontinin kanssa. Breitkopf &amp; Härtel julkaisi Mozartin elämäkerran Leipzigissa 1828.
Nissenin kuulumista aatelissäätyyn ei ole dokumentoitu, ja jotkut historioitsijat pitävät sitä Constanzen keksintönä. Georg Nikolaus Nissen ei itse koskaan kutsunut itseään nimellä ”kreivi von Nissen”. Nissen on haudattu Salzburgiin, ja hänen hautakivensä (jossa hänestä on maininta ”Mozartin lesken aviomies”) on säilynyt.
Lauri Lehtimaja

Lauri Juhani Lehtimaja (s. 17. marraskuuta 1945 Salo) on suomalainen juristi. Hän oli eduskunnan oikeusasiamies vuosina 1995–2001 ja korkeimman oikeuden jäsen vuosina 1992–2009.
Lehtimaja on koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti (Helsingin yliopisto 1978); varatuomarin arvon hän sai vuonna 1972. Lehtimaja on tullut tunnetuksi ihmisoikeusjuristina vuosia ennen kuin ihmisoikeudet otettiin Suomessa vakavasti. Ihmisoikeudet ovat Suomessa konkretisoituneet monessa Lehtimajan ratkaisussa eduskunnan oikeusasiamiehen kansliassa. Hän työskenteli siellä esittelijäneuvoksena Suomen liittyessä Euroopan ihmisoikeussopimukseen ja sittemmin oikeusasiamiehenä 1995–2001. 
Oikeusasiamiehenä Lehtimaja kiinnitti huomiota siihen, ettei Suomessa syyttömänä syytetyllä ollut oikeutta saada korvausta puolustautumiskuluistaan. Pitkälti hänen ansiostaan korvausoikeus tuli lakiin vuonna 1998.
Toimiessaan korkeimman oikeuden jäsenenä Lehtimaja profiloitui usein eriäviä mielipiteitä jättäessään.
Lehtimaja oli ehdolla korkeimman oikeuden presidentiksi vuonna 2001, mutta tehtävään valittiin Leif Sevón.
Lauri Lehtimajan isä oli varatuomari Leo Lehtimaja. Hän avioitui vuonna 1969 psykiatri Maija Kujanpään kanssa, ja heille syntyi kolme lasta: poika Antti Lehtimaja (s. 1970) on asianajaja, tytär Inkeri Lehtimaja (s. 1972) on kielitieteilijä, ja tytär Liisa ”Lissu” Lehtimaja (s. 1976) on kuvataiteilija ja laulaja. Lehtimajan toinen puoliso vuodesta 1990 on ollut terveydenhoitaja Irma Koskenmäki.
Muu virkaura.
Hän on toiminut myös rikosoikeuteen ja ihmisoikeuksiin liittyvissä asiantuntijatehtävissä kansainvälisissä järjestöissä.
Lehtimaja on toiminut jääkärijoukkueen johtajana ja toimistoupseerina YK:n UNFICYP-valvontajoukossa Kyproksella 1967–1968.
Korkeasti yhdistetty luku

Korkeasti yhdistetty luku on positiivinen kokonaisluku, jolla on enemmän tekijöitä kuin millään sitä pienemmällä positiivisella kokonaisluvulla. Ensimmäisiä korkeasti yhdistettyjä lukuja ovat 1, 2, 4, 6, 12, 24, 36, 48, 60, 120, 180, 240, 360, 720, 840, 1260, 1680, 2520, 5040, 7560 ja 10080.
Kaikki lukua 6 suuremmat korkeasti yhdistetyt luvut ovat myös runsaita lukuja. Kaikki korkeasti yhdistetyt luvut ovat myös Harshad-lukuja kymmenjärjestelmässä.
Korkeasti yhdistettyjä lukuja on ääretön määrä, mikä on helppo todistaa seuraavasti:
Oletetaan, että on olemassa jokin n, joka on suurin korkeasti yhdistetty luku. Tarkastellaan lukua 2n. Luku 2n on itsensä jakaja ja sen jakajia ovat myös kaikki luvun n jakajat, joten sillä on ainakin yksi jakaja enemmän. Niinpä ei voi olla olemassa suurinta korkeasti yhdistettyä lukua n.
Korkeasti yhdistettyjen lukujen määrälle on olemassa seuraava epäyhtälö:
Olkoon Q(x) niiden korkeasti yhdistettyjen lukujen määrä, jotka ovat pienempiä tai yhtä suuria kuin x. Silloin on olemassa vakiot a ja b, molemmat suurempia kuin 1, siten että
formula_1
Ensimmäisen osan epäyhtälöstä todisti Paul Erdős vuonna 1944 ja toisen osan J.-L. Nicolas vuonna 1988.
Seuraavat yhtälöt pätevät myös:
formula_2
ja
formula_3
Primal Fear

Primal Fear on saksalainen power metal/heavy metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1997. Yhtye on julkaissut kaksitoista studiolevyä. 
Historia.
Gamma Rayn entinen laulaja Ralf Scheepers (laulu), Mat Sinner (basso, taustalaulu), Stefan Leibing ja Tom Naumann (kitarat) perustivat Primal Fearin vuonna 1997. Scheepers perusti yhtyeen, kun ei päässyt Rob Halfordin tilalle Judas Priestiin. 
Yhtye on tehnyt vuoteen 2018 mennessä 12 studioalbumia. Tyyliltään sitä verrataan usein Judas Priestiin.
Esa Holopainen (muusikko)

Esa Seppo Antero Holopainen (s. 1. lokakuuta 1972 Helsinki) on Amorphis-yhtyeen kitaristi, säveltäjä ja perustajajäsen. Hän on soittanut myös Chaosbreed-yhtyeessä, sekä vieraillut mm. Mannhain "Hellroad Caravan" -albumilla. Holopainen soittaa 2007 ilmestyneellä Guitar Heroes levyllä kappaleen "Sauna Blast".
Holopainen soittaa ESP Eclipse -merkkisillä kitaroilla ja Koch-merkkisillä vahvistimilla.
Holopainen julkaisi ensimmäisen soololevynsä, "Silver Lake by Esa Holopainen" 28. toukokuuta 2021. Levyllä kuullaan vierailevina laulajina mm. Vesa-Matti Loiria ja Anneke van Giersbergeniä sekä myös bändikaveri Tomi Joutsenta.
Lasihelmipeli

 
Lasihelmipeli ("Das Glasperlenspiel") on Hermann Hessen vuonna 1943 julkaistu pääteos, joka lienee edesauttanut merkittävästi Hessen vuonna 1946 saamaa Nobel-palkintoa. Se on Hessen viimeinen romaani ja hänen tunnetuin teoksensa "Arosuden" ja "Siddharthan" ohella.
Kirjan tapahtumat sijoittuvat ajallisesti määrittelemättömään tulevaisuuteen; tapahtumapaikkana on älykköjen asuttama Kastalian maakunta, jossa keskitytään tieteisiin, taiteisiin ja niin kutsuttuun "lasihelmipeliin", joka on eräänlainen tieteiden ja taiteiden synteesi. Pelin tarkkoja sääntöjä ei kuvailla lukijalle. Kirjan päähenkilönä on lasihelmipelin mestari Josef Knecht, jonka elämäntarinan ympärille kirja rakentuu.
Tito Schipa

Tito Schipa (27. joulukuuta 1888 – 16. joulukuuta 1965) oli italialainen oopperalaulaja. Häntä pidetään yhtenä oopperan historian parhaista lyyrisistä tenoreista (). Hänen äänensä oli sekä tunteikas että luonnollinen ja hän osasi käyttää sitä älykkäästi ja hyvällä maulla.
Memorial address

Memorial address on Ayumi Hamasakin ensimmäinen EP, joka julkaistiin 17. joulukuuta 2003. Se nousi Oricon-albumilistan ensimmäiselle sijalle, ja sai kaikkiaan 46 listasijoitusviikkoa. EP:tä on myyty yli miljoona kappaletta.
EP:ltä on julkaistu singlet ”&amp;”, ”forgiveness” ja ”No way to say”. ”&amp;” on oikeastaan kolmen singlen kokoelma, sillä se sisältää kolme levyn kappaletta, remix-versiot niistä sekä kappaleen ”theme of a-nation’03”, joka oli vuoden 2003 a-nation-tapahtuman tunnussävel. 
"Memorial address" oli ensimmäinen Hamasakin julkaisu, josta on julkaistu kaksi versiota. Molemmissa versioissa on sama musiikki-CD, mutta toisessa versiossa on sen lisäksi myös DVD, joka sisältää musiikkivideoita albumin kappaleista sekä näytteitä noin kahta kuukautta myöhemmin julkaistusta "A museum ～30th single collection live～" -DVD:ltä. "Memorial addressin" jälkeen jokainen Hamasakin single ja albumi on julkaistu vähintään kahtena versiona.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Ayumi Hamasaki.
Tekijätiedot.
Kappaleet 1 ja 8 on säveltänyt Tetsuya Yukumi. Kappaleet 2, 3, 4 ja 6 on säveltänyt BOUNCEBACK. Kappaleet 5 ja 7 ovat säveltäneet CREA ja D・A・I.
Kappaleet 1, 2, 3 ja 6 on sovittanut HΛL. Kappaleet 4 ja 7 on sovittanut CMJK. Kappaleet 5 ja 8 on sovittanut tasuku.
Fuji (1896)

Fuji () oli keisarillisen Japanin laivaston Fuji-luokan pre-dreadnought- taistelulaiva, joka nimettiin Fuji-vuoren mukaan. Viiden muun taistelulaivan ("Shikishima", "Yashima", "Hatsuse", "Asahi" ja "Mikasa") kanssa se muodosti Japanin päätaistelulinjan Venäjän–Japanin sodassa vuosina 1904–1905.
Valmistus.
"Fuji" ja "Yashima" olivat ensimmäiset sotalaivat, jotka rakennettiin Japanin keisarilliselle laivastolle. Japanilaiset eivät vielä kyenneet itse rakentamaan moderneja terässotalaivoja. G. C. Macrowin suunnittelema alus tilattiin 1894 vuoden 1893 laivasto-ohjelmassa Thames Iron Worksiltä, Britanniasta, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 1. elokuuta. Se laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1896 ja valmistui 17. elokuuta 1897.
Palvelus.
Alus toimitettiin 1897 Japanin keisarilliselle laivastolle ja oli laivastossa Venäjän–Japanin sodassa vuosina 1904–1905. Alukseen osui 9. helmikuuta 1904 kahdesti Port Arthurin pommituksissa. Se osallistui 22. maaliskuuta uudestaan Port Arthurin pommittamiseen. Alus otti 10. elokuuta osaa Yalu-joen taisteluun ja 27. toukokuuta 1905 Tsushiman salmen taisteluun. Taistelussa "Fuji" sai 11 osumaa, mutta se osui itse Venäjän keisarikunnan laivaston taistelulaiva "Borodinoon", joka räjähti osumasta. "Borodinon" 830 hengen miehistö yhtä lukuun ottamatta sai surmansa räjähdyksessä.
Venäjän–Japanin sodan jälkeen "Fujilta" poistettiin isommat tykit ja siihen asennettiin uudet Miyabara-kattilat. Vuonna 1910 sen brittiläiset tykit korvattiin neljällä japanilaisvalmisteisella 12 tuuman 40 pituuskaliiperin Type 41 -tykillä. Samalla aluksen luokitus laskettiin ensimmäisen luokan rannikkopuolustuslaivaksi ja sitä käytettiin merimiesten ja tykkimiesten koulutusaluksena. Alus oli aivan liian vanhanaikainen osallistuakseen ensimmäiseen maailmansotaan ja palvelikin koko sodan ajan Kuressa harjoitusaluksena.
Vuonna 1922 aluksesta poistettiin potkurit ja aseistus, kun se muutettiin asuntolalaivaksi. Puiset rakenteet purettiin ja pääkannelle rakennettiin iso harjoitustasanne. Se pysyi Yokosukassa kasarmina ja koulutuskeskuksena yli kaksi vuosikymmentä.
Vuodesta 1944 alusta käytettiin myös kehitys- ja tarkkailuasemana uusien, tehokkaampien naamiointikuvioiden testauksessa metrin pituisille lentotukialusten malleille. "Fuji" sai lukuisia osumia yhdysvaltalaisten ilmahyökkäyksissä, mutta pysyi pinnalla.
Alus romutettiin 1948 Yokosukassa.