tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tunnustus (Aren albumi)

Tunnustus on artisti Aren sooloalbumi. Se julkaistiin 1. lokakuuta 2021.
Velyka Novosilka

Velyka Novosilka (; ); vuoteen 1946 asti paikkakunnan nimenä oli Velikyi Janysol (); on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Donetskin alueen Volnovah’an piirissä. Velyka Novosilka sijaitsee maanteitse noin 62 kilometriä piirikeskus Volnovah’an keskustasta luoteeseen ja 90 kilometriä aluekeskus Donetskista länteen. Ukrainan tilastokeskus arvioi taajaman väkiluvuksi 5 365 asukasta vuoden 2021 alussa. Taajamassa on linja-autoasema, mutta lähimälle rautatieasemalle on 45 kilometriä.
Asutus on perustettu vuonna 1799 Krimiltä muuttaneiden kreikkalaisten ja tataarien (kielen perusteella) asuinpaikaksi. Vuodesta 1866 se oli Velikyi Janysolin volostin keskus, vuodesta 1923 piirikeskus. Kaupunkityyppiseksi taajamaksi Velyka Novosilka tuli 1965. Vuoden 2001 väestönlaskennassa Velyka Novosilkan väkiluku oli 7 493. Tuolloin 46 prosenttia asukkaista ilmoitti olevansa etnisesti ukrainalaisia, 30 prosenttia kreikkalaisia ja 22 prosenttia venäläisiä.
Velyka Novosilka on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Volnovah’an piiriin; tätä ennen se oli Velyka Novosilkan piirin hallintokeskus.
Marie Müller

Marie Müller (10. heinäkuuta 1847 Wien – 21. maaliskuuta 1935 Wien) oli itävaltalainen taidemaalari. Hän maalasi sekä muotokuvia että miniatyyrejä.
Marie Müllerin perhe oli taiteellinen. Sekä hänen sisarensa Bertha että veljensä Leopold olivat taiteilijoita.
Vanhempien kuoltua jäi Müllerien sisarusparvi taloudelliseen ahdinkoon. He pääsivät taideteolliseen oppilaitokseen vuonna 1872. Taideakatemian ovet avautuivat Marie Müllerille vuonna 1880. Seuraavina vuosina Marie ja hänen sisarensa Bertha työskentelivät veljensä ateljeessa muotokuvamaalareina.
Veli Leopold Carl tunnettiin orientalistina ja itämaisten aiheiden maalarina. Marie teki yhdessä veljensä kanssa maalausmatkan Egyptiin vuosina 1883- 1884. Hänen siellä maalaamansa työnsä pääsivät englantilaisen taidevälittäjän Henry Wallisin luetteloihin. Myös keisarillinen hovi osti hänen täitään. 
Vuonna 1890 sisarukset asuivat Wienissä. Marie oli aktiviinen myös järjestötoiminnassa ja oli perustamassa järjestöä "Acht Künstlerinnen"- "Kahdeksan taiteilijatarta". Hän oli tuohon aikaan erittäin suosittu muotokuvamaalari ja häneltä tilasivat töitään aateliset, tieteilijät ja julkkikset.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Itävalta oli suurissa talousvaikeuksissa. Maata vaivasi inflaatio ja sisarukset menettivät säästönsä. Marie Müller myi veljensä työt välittäjille. Hän myi myös oman kirjeenvaihtonsa saadakseen rahaa.
Carl Friedrich Philipp von Martius

Carl Friedrich Philipp von Martius (17. huhtikuuta 1794 Erlangen, Saksa – 3. joulukuuta 1868 München) oli saksalainen kasvitieteilijä ja Brasilian tutkimusmatkailija.
Elämä ja ura.
Martius valmistui tohtoriksi Erlangenissa vuonna 1814 ja julkaisi väitöskirjanaan kriittisen luettelon yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa olevista kasveista. Sen jälkeen hän omistautui kasvitieteellisille tutkimuksille, ja vuonna 1817 Baijerin kuningas Maksimilian I Joosef lähetti hänet ja Johann Baptist von Spixin Brasiliaan. He matkasivat Rio de Janeirosta useiden Brasilian eteläisten ja itäisten maakuntien läpi ja nousivat Amazon-jokea sekä joitakin sen suurempia sivujokia pitkin Tabatingaan Perun rajalle. Palattuaan Eurooppaan vuonna 1820 Martius nimitettiin Münchenin kasvitieteellisen puutarhan johtajaksi ja vuonna 1826 Münchenin yliopiston kasvitieteen professoriksi, ja hän toimi molemmissa viroissa vuoteen 1864 asti.
Martius kiinnitti päähuomionsa Brasilian kasvistoon, ja lukuisten lyhyiden artikkelien lisäksi hän julkaisi teokset "Nova Genera et Species Plantarum Brasiliensium" (1823–1832) ja "Icones selectae Plantarum Cryptogamicarum Brasiliensium" (1827), jotka molemmat ovat hienosti kuvitettuja. Hänen Brasilian matkoistaan ilmestyi kertomus (1823–1831), jossa oli myös atlas, mutta luultavasti parhaiten hänet tunnetaan teoksesta "Historia Palmarum" (1823–1850), joka on julkaistu kolmessa suuressa niteessä, joista yhdessä kuvataan hänen Brasiliasta löytämiään palmuja. Vuonna 1840 hän aloitti "Flora Brasiliensis" -teoksen, jossa hän käytti apunaan arvostetuimpia eurooppalaisia kasvitieteilijöitä, jotka tekivät monografioita eri lajeista. Sen julkaisemista jatkettiin hänen kuolemansa jälkeen August Wilhelm Eichlerin ja sittemmin Ignaz von Urbanin toimituksessa vuoteen 1887 asti. Martius toimitti myös useita teoksia Spixin Brasiliassa tekemistä eläintieteellisistä kokoelmista tämän kuoltua vuonna 1826. Perunaruton puhjettua Euroopassa hän tutki sitä ja julkaisi havaintonsa vuonna 1842. Martius julkaisi myös teoksia ja lyhyitä artikkeleita Brasilian alkuperäisasukkaista, heidän yhteiskunnallisesta ja sosiaalisesta tilanteestaan, menneisyydestään ja todennäköisestä tulevaisuudestaan, sairauksistaan ja lääkkeistään sekä eri heimojen, erityisesti tupien, kielistä.
Korporaatio (ohjelma)

Korporaatio ("aiemmilta nimiltään Heikelä-Linnanahde Korporaatio, Heikelä Korporaatio") on vuodesta 2007 asti Radio Rockilla toiminut radioaamuohjelma. 
Heikelä-Linnanahde Korporaatio (2007–2009).
Vuonna 2007 taajuudella 96,5 MHz aloitti Radio Rock kanava. Aiemmin taajuudella toiminut Radio City menetti taajuuden SanomaWSOY:lle, koska se ei ollut hakenut uutta toimilupaa vuonna 2006. 
Radio City:llä Heikelän Herätysliike-ohjelmaa luotsanneet Jussi Heikelä ja Aki Linnanahde jatkoivat SanomaWSOY:llä aamuohjelman tekemistä ja nimeksi valikoitui Heikelä-Linnanahde Korporaatio. 
Aki Linnanahde lopetti ohjelmassa työskentelyn vuoden 2009 lokakuussa, jolloin hänen nimensä putosi ohjelman nimestä. 
Vuonna 2009 ohjelma voitti vuoden radio-ohjelma-palkinnon Radiogaalassa.
Heikelä-Korporaatio (2009–2015).
Ohjelma kantoi nimeä Heikelä-Korporaatio kunnes Jussi Heikelä päätti 11–vuoden aamushow uransa. 
Juontajat:
Korporaatio (2015–).
Juontajat:
Scalenghe

Scalenghe () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 3 245 asukasta.
Karl Sigismund Kunth

Karl Sigismund Kunth (18. kesäkuuta 1788 Leipzig – 22. maaliskuuta 1850 Berliini) oli saksalainen kasvitieteilijä, joka oli Amerikan kasviston tutkimuksen uranuurtaja.
Elämä ja ura.
Hänestä tuli aluksi kauppa-apulainen Berliinissä vuonna 1806, mutta hän tutustui Alexander von Humboldtiin, joka hankki hänelle varat yliopiston luennoille osallistumiseen ja vei hänet apulaisekseen Pariisiin vuonna 1813. Vuosina 1813–1819 Kunth käytti aikansa Humboldtin ja Aimé Bonplandin Amerikan-matkaltaan tuoman runsaan kasvitieteellisen aineiston määrittelyyn ja järjestämiseen. Palattuaan Berliiniin vuonna 1820 hänestä tuli Berliinin yliopiston kasvitieteen professori ja kasvitieteellisen puutarhan varajohtaja, ja vuonna 1829 hänet valittiin Berliinin tiedeakatemian jäseneksi. Samana vuonna hän purjehti Etelä-Amerikkaan ja vieraili kolmen vuoden matkan aikana Chilessä, Perussa, Brasiliassa, Venezuelassa, Keski-Amerikassa ja Länsi-Intiassa. Kunth kokosi yhden suurimmista yksittäisen henkilön omistamista herbaarioista, johon kuului 55 000 lajia. Hänen kuolemansa jälkeen Preussin hallitus osti hänen kokoelmansa, ja siitä tuli osa Berliinin kuninkaallista herbaariota. 
Kunthin teoksistaan mainittakoon "Nova genera et species plantarum quas in peregrinatione ad plagam aequinoctialem orbis novi collegerunt Bonpland et Humboldt" (1815–1825), "Les mimosées et autres plantes légumineuses du nouveau continent" (1819), "Synopsis plantarum quas in itinere ad plagam æquinoctialem orbis novi collegerunt Humboldt et Bonpland" (1822–1823), "Les graminées de l'Amérique du Sud" (1825–1833). Nämä neljä teosta muodostavat Humboldtin ja Bonplandin "Voyage dans l'interieur de l'Amérique" -teoksen osat 3. ja 4. Hän myös kirjoitti teokset "Handbuch der Botanik" (1831), "Enumeratio plantarum omnium hucusque cognitarum, secundum familias naturales disposita, adjectis characteribus, differentiis, et synonymis" (1833–1850), "Lehrbuch der Botanik" (1847) ja "Les melastomées et autres plantes légumineuses de l'Amerique du Sud", joka on jatkoa Bonplandin teokselle (1847–1852).
Fabián Pérez

Fabián Pérez (s. 1967 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen kuvataiteilija.
Pérezin isä omisti laittomia bordelleja ja yökerhoja Pérezin ollessa nuori. Hän on saanut inspiraatiota isältään taiteessaan; Pérez kuvaa muun muassa samanlaisia ihmisiä samanlaisissa yökerhoissa kuin joita hän näki isänsä kautta.
Nykyään Pérez asuu vaimonsa Lucianan kanssa Los Angelesissa. Heillä on kolme yhteistä lasta. 
Pérez kertoo vaikutteikseen Henri de Toulouse-Lautrecin, Pablo Picasson, John Singer Sargentin sekä Paul Cézannen.
Antonio de Salazar

Antonio de Salazar (n. 1650 – 25. maaliskuuta 1715) oli espanjalaissyntyinen, meksikolaistunut säveltäjä. Hän oli yksi viimeisistä perinteisen hispaanisen tyylin edustajista ennen italialaisten vaikutteiden merkittävää vahvistumista Espanjassa ja sen alaisissa maissa. Hän eteni yhdeksi tunnetuimmista meksikolaisista säveltäjistä.
Salazar muutti Meksikoon, jossa pääsi suoraan maestron tehtäviin Pueblan katedraaliin vuonna 1679 ja siirtyi Méxicon katedraaliin vuonna 1688. Méxicon katedraalissa hän järjesti arkistot ja valvoi uusien urkujen rakennustöitä. Lisäksi hän tuli tunnetuksi opettajana. Joitain Salazarin sävellyksiä on myös käsikirjoituksina Oaxacan katedraalissa, mutta ei ole tietoa, oliko säveltäjä itse koskaan Oaxacassa.
Salazar oli kontrapunktisen tekniikan mestari. Hän sävelsi villancicoja (myös "negrilloja") ja canzonettoja. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu puhtaasti hengellistä musiikkia kuoroille. Hän sävelsi kuoroteoksensa usein kahdelle kuorolle. Salazarin villancicot ovat enimmäkseen Sor Juana Inés de la Cruzin teksteihin sävellettyjä.
Pectinida

Pectinida on rihmakiduksisten simpukoiden lahko, johon sisältyy sekä meri- että murtovedessä esiintyviä lajeja, esimerkiksi kampasimpukat.
Luokittelu.
Lahko: Pectinida
Lahkoon luetaan myös muita heimoja, jotka tunnetaan vain fossiileista.
Bertha Mathilde Müller

Berha Matilde Müller (1848 - 1925) oli itävaltalainen taidemaalari, joka kuului taiteelliseen Müllerin sisarusparveen. Hänen sisarensa Marie ja veljensä Leopold olivat taiteilijoita. Hän tuli tunnetuksi muotokuvamaalarina.
Olive McKean

Mary Olive McKean (myöh. Mucha; 10. elokuuta 1915 Chehalis, Washington – 31. maaliskuuta 2006 Troutdale, Oregon) oli yhdysvaltalainen uimari. Hän kilpaili Berliinin kesäolympialaisissa 1936 sijoittuen 100 metrin vapaauinnissa kuudenneksi ja saavuttaen Yhdysvaltain 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkueessa pronssia.
Kunnian ja meriittien ritarikunta

Kunnian ja meriitin ritarikunta () on korkein mahdollinen Haitin tasavallan myöntämä kunnianosoitus, joka myönnetään poikkeuksellisista ansioista diplomatian, oikeuden, viranhoidon tai sotilasuran saralla. Saajan ei tarvitse olla Haitin kansalainen. Ritarikunta on perustettu vuonna 1926, ja sitä myöntää Haitin presidentti. Ylennyksiä ritarikunnan seuraavaan luokkaan tehdään lähtökohtaisesti vähintään kolmen vuoden välein.
Kunniamerkkiä jaetaan viidessä luokassa:
Säynätjärvi (Mikkeli)

Säynätjärvi on sokkeloinen metsäjärvi Mikkelissä Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on hieman alle viisi neliökilometriä. Etäisyys Mikkelin keskustasta on 29 kilometriä eteläkaakkoon.
Maantiede.
Säynätjärvi on niemien ja saarten jakama, sen ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 6,8 kilometriä ja rantaviivan pituus on lähes 42 kilometriä. Järven eteläosan muotoja määrittää kaksi laajaa saarta: Aittasaari ja Kautiosaari. Aittasaaresta luoteeseen järvi kapenee, ja pohjoiseen järvenosaan pääsee Pääskyssalmen kautta. Pohjoisesta järvenosasta työntyy kaakkoon Aittalahti, jota erottaa Pääskyssalmesta Suottaniemi. Säynätjärven etelärannan suurin niemi on Hangasniemi, jonka länsipuolella sijaitsee järven eteläisin osa, Hangaslahti.
Säynätjärven saariluku on 15. Noin puoli neliökilometriä laaja Aittasaari ja Kautiosaari ovat saarista suurimmat, kolmas laaja saari on Mäntysaari Suottaniemen koillispuolella. Kautiosaaren ja Aittasaaren välissä sijaitsee runsaan hehtaarin laajuinen Markkasaari. Järven luoteisosassa sijaitsee vajaan hehtaarin laajuinen Nuottasaari. Säynätjärven rannat ovat metsäisiä, pientaloja on melko paljon. Aittasaaren länsiosa on mökitetty, saaren korkeimmat kohdat ovat noin 20 metriä järven pinnan yläpuolella. Pääskyssalmenvuorten huippu on noin 30 metriä järven pinnan yläpuolella. Pääskyssalmen länsirannalla kohoavien Hirvivuorten huippu on noin 50 metriä järven pinnan yläpuolella.
Säynätjärvi (04.113.1.009) kuuluu Myllyjoen valuma-alueeseen (04.113), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Säynätjärvi on laajin Myllyjoen valuma-alueen 23:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Suojavesi.
Mikkelin Säynätjärvi on laajin Suomen kymmenestä Säynätjärvestä.
Haapajärvi (Sonkajärvi)

Haapajärvi on matala järvi Sonkajärven keskustan koillispuolella Pohjois-Savon koillisosassa. Sen pinta-ala on 5,3 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 96 kilometriä pohjoiseen ja Kajaanista 48 kilometriä etelään.
Maantiede.
Haapajärven pituus lounaisosan Kiukoolahden etelärannalta luoteisosan Isolahden pohjoisrannalle on 4,9 kilometriä. Järven eteläosan leveys on noin kaksi kilometriä, allas kapenee verraten tasaisesti kohti luodetta. Järven pohjoisosaa jakaa yli kilometrin mittainen, kapea Eskelänniemi, jonka itäpuolella sijaitsee järven koillisosan muodostava Pienilahti. Suurin osa Haapajärvestä on kolmesta kuuteen metriä syvä, yli kuusi metriä syvää aluetta on vain noin 13 hehtaaria. Syvin alue sijaitsee järven eteläosan selkävedellä.
Haapajärven saariluku on kolme. Ainoa nimetty saari on järven itäisimmässä osassa sijaitseva Kaijansaari. Saarten yhteispinta-ala on noin 60 aaria. Muutamia peltotilkkuja lukuun ottamatta Haapajärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Järven itärannalla sijaitsee Jyrkkä-niminen kylä, jonka halki virtaa järven merkittävin tulouoma koillisesta Kiltuanjärveltä (145,3 metriä mpy). Haapajärvi laskee järven lounaiselta rannalta alkavaa Haapakoskea länteen Päsmäriin (138,5 metriä mpy).
Haapajärven vesitilavuus on 14 708 000 kuutiometriä.
Haapajärvi (04.642.1.040) kuuluu Sälevän-Nurmijoen alueeseen (04.642), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijoen alue (04.64) ja ensimmäinen jakovaihe on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Haapajärvi on Sälevän-Nurmijoen alueen toiseksi laajin vakavesi. Laajin on Sälevä ja kolmantena on Päsmäri. Alueeseen kuuluu 40 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista osalla on omintakeisiä nimiä, kuten Huorityttö ja Huoripoika.
Sonkajärven Haapajärvi on neljänneksi laajin Suomen 38:sta Haapajärvestä.
Múte Bourup Egede

Múte Bourup Egede (s. 1. maaliskuuta 1987) on grönlantilainen poliitikko, joka on toiminut Grönlannin valtiovarainministerinä vuodesta 2025, Grönlannin pääministerinä vuosina 2021–2025 ja Grönlannin parlamentin jäsenenä vuodesta 2015. Hän edustaa Grönlannin itsenäisyyttä kannattavaa Inuit Ataqatigiit -puoluetta.
Egede syntyi Nuukissa ja kasvoi Narsaqissa Etelä-Grönlannissa. Hän kävi lukiota Qaqortoqissa ja muutti vuonna 2008 Nuukiin opiskelemaan kulttuuri- ja yhteiskuntahistoriaa Grönlannin yliopistossa. Hän kuitenkin jätti opinnot kesken vuonna 2013 isänsä sairastuttua ja palasi Etelä-Grönlantiin jatkaakseen perheensä rehuyrityksen toimintaa. Hänet valittiin samana vuonna Inuit Atagatigiitin nuorisojärjestön, Inuusuttut Ataqatigin, puheenjohtajaksi sekä puoluehallituksen jäseneksi.
Vuoden 2015 kansankäräjävaaleissa Egede oli ehdolla Tanskan kansankäräjille. Hän sai 2 131 ääntä eikä tullut valituksi. Samana vuonna hän nousi Grönlannin parlamenttiin kansanedustaja Mimi Karlsenin jäätyä sairauslomalle.
Vuosina 2016–2018 Egede toimi raaka-aineministerinä. Vuonna 2017 hän toimi kolmen kuukauden ajan virkaatekevänä kunnista, kylistä, syrjäisistä alueista, infrastuktuurista ja asunnoista vastaavana ministerinä varsinaisen ministerin, Martha Lund Olsenin, tultua valituksi Sermersooqin kunnanvaltuustoon. 
Vuonna 2018 Egede valittiin Inuit Ataqatigiitin puheenjohtajaksi. Hänen johdollaan puolue nousi vuoden 2021 parlamenttivaaleissa parlamentin suurimmaksi puolueeksi 36,6 prosentin ääniosuudella ja 12 edustajalla. Egede sai vaaleissa 3 380 ääntä, yli 1 500 enemmän kuin istuva pääministeri Kim Kielsen. Inuit Ataqatigiit muodosti Naleraq-puolueen kanssa hallituskoalition, jonka tukipuolueeksi suostui Atassut, ja Egede valittiin pääministeriksi 23. huhtikuuta.
Egeden kumppani on Tina Chemnitz. Parilla on yksi tytär.
Hirvijärvi (Mikkeli)

Hirvijärvi on Etelä-Savossa Mikkelissä Korpijärven lähellä ja Mikkelin keskustan luoteispuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Hirvijärvi on 3,6 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 152 hehtaaria eli 1,5 neliökilometriä. Hirvijärven kapean keskikohdan pienin leveys on alle sata metriä.
Siinä on kuusi saarta, joiden pinta-ala on 1,52 hehtaaria eli alle prosentin järven kokonaispinta-alasta. Saarista on yksi on yli hehtaarin suuruinen, kolme on yli aarin ja kaksi on alle aarin kokoisia. Laajin saari on runsaan hehtaarin kokoinen Matinsaari järven eteläsimmässä osassa. Järven keskellä sijaitsee noin 30 aarin laajuinen mökitetty Paljakka.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 5,15 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00515 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 3,4 metriä. Järven eteläosassa on noin kymmenen hehtaaria laaja vähintään kymmenen metriä syvä alue, jonka keskellä on järven syvin kohta, 23,1 metriä .
Järven rantaviivan pituus on 12,3 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituuden osuus siitä on 1,0 kilometriä. Järven pohjoinen osa on matala ja pohjoisimmilta rannoiltaan soistunut. Hirvijärven rannoilla on metsämaan lisäksi pieniä peltoalueita ja runsaasti pientaloja. Järven länsipuolitse kulkee yhdystie 15208.
Luontoarvoja.
Se on kirkasvetinen, karu ja niukkahumuksinen järvi.
Vesistösuhteet.
Hirvijärvi (14.929.1.038) kuuluu Korpijoen valuma-alueeseen (14.929), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä (14). Toinen jakovaihe on Puulaveden alue (14.92) ja ensimmäinen on Mäntyharjun reitin valuma-alue (14.9). Hirvijärvi on kolmanneksi laajin Korpijoen valuma-alueen 38:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Korpijärvi-Verijärvi ja toiseksi laajin on Ylänne. Hirvijärvi laskee koilliseen Poikelmus-järveen (112,3 metriä mpy). Laskuoja virtaa järviä erottavan kannaksen kapeimmasta kohdasta.
Medina Dixon

Medina Dixon (2. marraskuuta 1962 Boston, Massachusetts – 8. marraskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen koripalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Elämä ja ura.
Dixon voitti Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa olympiapronssia Barcelonassa 1992 ja maailmanmestaruuden Malesiassa 1990. Barcelonassa hänen 15,8 pisteen keskiarvonsa oli Yhdysvaltain joukkueen korkein. Lisäksi hän saavutti maajoukkueen mukana pronssia vuoden 1991 Pan-Amerikan kisoista. Yliopistokoripallossa Dixon voitti Old Dominionin joukkueessa NCAA:n mestaruuden vuonna 1985: Old Dominion on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa. Dixonin seurajoukkueura kesti vuosikymmenen, ja hän pelasi sen aikana Italiassa, Japanissa ja Venäjällä. Dixon kuoli haimasyöpään 59-vuotiaana 8. marraskuuta 2021.
Kaita (Savonlinna)

Kaita on pitkä ja kapea järvi Savonlinnassa Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Järvi sijaitsee Savonrannan taajaman luoteispuolella ja etäisyys Savonlinnan keskustasta on 37 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Kaidan pituus kaakosta luoteeseen on 8,5 kilometriä. Suurin osa järvestä on alle puoli kilometriä leveä, leveimmät kohdat sijaitsevat järven keskivaiheilla. Koskiniemi jakaa Kaidan eteläisimmän osan kahteen kapeaan lahteen, joista itäisempi sijaitsee varsin erillään pääaltaasta, ja sen nimi on Koskilampi. Koskilammen rannoilla sijaitsee Savonrannan kirkonkylä. Kaidan syvin alue on Koskiniemen luoteispuolella Kaidanmäen ja Kaidanvuoren välissä. Kaidan keskiosassa on sekä matalikkoja että syvänteitä. Keskiosasta luoteeseen järvi on varsin matalaa.
Kaidan saariluku on 13. Saarista yksi on alle aarin laajuinen luoto. Ainoa yli hehtaarin laajuinen saari on Välisaaret. Järven keskiosan matalikolla sijaitsee useita pieniä saaria, järven pohjoisimmassa osassa on noin 20 aarin laajuinen Pääsaari. Kaidan rannat Välisaarista luoteeseen ovat melko luonnontilaisia. Yhdystie 4741 on rakennettu järven läntisen rantaviivan mukaiseksi Kaidanmäkeen saakka, jossa se erkanee rannasta, pohjoisessa tielinja jälleen lähenee rantaviivaa. Kaidanmäen huippu on noin 155 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 70 metriä Kaidan pintaa ylempänä.
Kaitaan virtaa noin puolen kilometrin mittainen lasku-uoma luoteesta Huuhinjärveltä, jonka korkeustaso on lähes sama kuin Kaidan. Idästä Vääräjärveltä (86,4 metriä mpy) laskee Vääränkoski Kaidan matalaan keskiosaan. Kaidan ja Vääräjärven välinen maa-alue on nimeltään Vääränniemi. Kaita laskee kaakkoiskolkastaan Savonrannan kirkonkylän halki Pyyveteen (75,9 metriä mpy).
Kaidan vesitilavuus on 10 877 000 kuutiometriä.
Kaita (04.234.1.002) kuuluu Kaidan alueeseen (04.234), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pyyveden alue (04.23) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Kaita on toiseksi laajin Kaidan alueen 62:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Vuokalanjärvi ja kolmanneksi laajin on Jouhenjärvi.
Karibian arawakkikielet

Karibian arawakkikielet (myös ta-arawakkikielet) on arawakkikieliin kuuluva kieliperhe. Se sijoittuu Etelä-Amerikan mantereen pohjoisosiin sekä Karibian saarille.
Kieliperheeseen kuuluu yhteensä kymmenen kieltä:
Pokrov

Pokrov (); vuosina 1956-2016 nimellä Ordžonikidze () on kaupunki Dnipropetrovskin alueella Ukrainan keskiosassa. Kaupunki sijaitsee Nikopolin piirissä, maanteitse vajaa 150 kilometriä aluekeskus Dniprosta lounaaseen ja 26 kilometriä piirikeskus Nikopolista länsiluoteeseen. Pokrovin asukasluvuksi arvioitiin 38 111 (2021).
Muutamia kilometrejä kaupungin itäpuolella sijaitsee osa laajasta mangaanimalmin kaivos- ja jalostusalueesta (Pokrovskyi HZK), joka tuottaa 70 prosenttia Ukrainan mangaanista. Osaa aiemmin hylätystä avokaivosalueesta on sittemmin hyödynnetty sijoittamalla sinne laajoja aurinkopaneelikenttiä aurinkoenergian keräämiseen (esimerkiksi Pokrovska SES). 
Historiaa.
Arkeologiset löydöt antavat viitteitä seudun muinaiselle asutuksesta. 1964 arkeologit avasivat skyyttien hautakumpuja 300- ja 200- luvuilta eaa. ja tekivät useita löytöjä. Sittemmin on tehty uusia löydöksiä skyyttien kuninkaallisestakin hautakummusta. 
1740-luvulla nykyisen kaupungin paikka oli osa vanhaa kasakkayhteisön (Tšortomlytska Sitš, ) asutusta. Kasakkayhteisön purkamisen jälkeen 1775 samalle paikalle muodostui Pokrovin kylä. Venäjän keisarinna Katariina II antoi kylän ja aiemmat kasakkayhteisön maat ruhtinaalleen, joka myi ne 1802 paroni Stiglitzille. 1861 omistus siirtyi suurruhtinas M. Romanoville. 
1880-luvusta lähtien paikkakunnan kehitys kytkeytyi Etelä-Ukrainan kaivosteollisuuden kasvamiseen. Pokrovin seudun mangaanimalmin esiintymät löydettiin ja kaivoskylien kehitys alueella alkoi. Vuonna 1886 Pokrovin kaivokset avattiin. Vuonna 1934 Pokrovin kaivoksille perustettiin kaivostaajama, joka nimettiin neuvostoliittolaisen, raskaan teollisuuden kansankomissaari Grigori Ordžonikidzen mukaan. Vuonna 1938 Ordžonikidzen taajamalle myönnettiin kaupunkityyppisen taajaman asema. Ordžonikidzen kaupunki perustettiin vuonna 1956 yhdistämällä useita Ordžonikidzen kaivoksen asutuksia kaupungiksi. Vuonna 2016 kaupungin nimi palautettiin Pokroviksi osana Ukrainan pyrkimystä luopua neuvostoaikaan viittaavista paikannimistä.
Keplakko

Keplakko on niemien halkoma järvi Savonlinnan keskustan koillispuolella Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Järven itärannalla sijaitsee Keplakon kylä. Keplakko on osa 37-kilometristä Ulpukkareittiä.
Maantiede.
Keplakon ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 3,5 kilometriä. Aarreniemi erottaa järven itäosaa muusta järvestä. Aarreniemen länsipuolinen haarautuva Hirsiniemi puolestaan erottaa järven luoteista osaa. Niemien väliin jää Keplakon keskiosa, joka on melko syvä. Hirsiniemen luoteispuolella on syvä vyöhyke. Noin neljäsosa Keplakosta on vähintään kymmenen metriä syvä.
Keplakon saariluku on kuusi. Saarista kaksi on alle aarin laajuisia luotoja ja yksi on yli hehtaarin laajuinen. Keplakon saarilla ei ole karttanimiä, laajimmat saaret sijaitsevat järven eteläosassa. Keplakon itärannalla on runsaasti rakennuskantaa, läntisillä rannoilla taloja on harvassa. Hirsiniemi on osa luonnonsuojelualuetta, joka sijaitsee Keplakon ja sen eteläpuolisen Hiisjärven välissä. Savonlinnan lentoasema sijaitsee Keplakon luoteispuolella
Keplakkoon virtaa Kohojoki kaakosta Ylä-Kieluusta (83,5 metriä mpy). Keplakko kapenee luoteisosastaan Paskojoeksi, joka virtaa luoteeseen Kuhajärveen (83,4 metriä mpy).
Keplakon vesitilavuus on 10 522 000 kuutiometriä.
Keplakko (04.293.1.004) kuuluu Suurijoen valuma-alueeseen (04.293), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ylä-Enonveden valuma-alue (04.29) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Keplakko on neljänneksi laajin Suurijoen valuma-alueen 25:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kuhajärvi, Seppäjärvi ja Hiisjärvi.
Dniprova Tšaika

Ljudmyla Vasylevska, s. Berezyna, kirjailijanimi: Dniprova Tšaika, (”Dneprin lokki”), (20. lokakuuta 1861 Karlivka, Hersonin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 13. maaliskuuta 1927 Hermanivka, Kiovan alue) oli ukrainalainen kirjailija.
Vasylevskan isä oli tiukkaa kuria pitävä kyläpappi. Vasylevska sai hyvän koulutuksen ja toimi itse myöhemmin opettajana. Hän keräsi ukrainalaisia kansanlauluja ja kansanperinnettä ja esitteli keräystyönsä tuloksia Odessassa 1884 pidetyssä alan kokouksessa.
Vasylevska eli Dniprova Tšaika julkaisi ensimmäiset tekstinsä 1884, ja sittemmin hän julkaisi niitä kirjallisissa kalentereissa ja aikakauslehdissä, kuten lviviläisissä "Pravdassa", "Zorjassa" ja "Literaturno-naukovyi vistnykissä". Hänet pidätettiin 1905 kirjoitustensa vuoksi, ja hänen kirjoituksiaan takavarikoitiin. Hän kirjoitti realistisia novelleja, joissa hän kuvasi maalaiselämää ja älymystöä, sekä lyyristä proosaa ja symbolistisia miniatyyrejä, jotka kuuluvat ukrainalaiseen modernismiin. Hän kirjoitti myös runoja sekä librettoja lastenoopperoihin, joita sävelsi Mykola Lysenko. Hän kirjoitti runoja myös venäjäksi ja käänsi kirjallisuutta ruotsista ja venäjästä.
Vasylevskan puoliso oli historioitsija ja patriootti Teofan Vasylevsky. He osallistuivat poliittiseen toimintaan ja olivat siksi aika ajoin poliisin seurannassa. Lasten aikuistuttua he erosivat. Eron taustalla oli ainakin Teofan Vasylevskyn kielteinen suhtautuminen puolisonsa kirjalliseen työhön.
Kuhajärvi (Savonlinna)

Kuhajärvi on useasta altaasta koostuva järvi Savonlinnan keskustan pohjoispuolella Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 3,6 neliökilometriä. Järven etelärannalla sijaitsee Savonlinnan lentoasema. Kuhajärvi on osa 37-kilometristä Ulpukkareittiä.
Maantiede.
Kuhajärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 5,6 kilometriä. Kaivannonniemi ja sen luoteispuoleinen Kaivannonsaari erottavat järven itäosan länsiosasta. Noin kilometrin pituinen haarautuva Lamponiemi jakaa edellen itäosan Paskolahteen ja Kaivantoon, josta kuljetaan järven itäisimpään osaan, jonka nimi on Ala-Kieluu. Se jakautuu edelleen pienempiin järvenosiin (Valkialampi, Pitkälahti). Kuhajärven lounaisosan muodostaa noin neliökilometrin laajuinen järvenselkä, jonka luoteispuolella järvi on niemien ja saarten pirstomaa. Luoteisimman osan muodostaa Kotilahti, jonne on yhteys kapean Kuhasalmen kautta.
Kuhajärven laajin saari on Kaivannonsaari, joka on kuitenkin lähes kiinni Kaivannonniemessä ja sinne on maantieyhteys. Kaivannonsaaren luoteispuolella sijaitsee noin kymmenen hehtaarin laajuinen Kuhasaari, jonka luoteispuolella sijaitsee muutaman hehtaarin laajuinen Miilustinsaari. Ala-Kieluun laajimmat saaret ovat Siliäsaari ja Kalmansaari. Kuhajärven niemillä on runsaasti pientaloja, mutta varsin suuri osa järven ranta-alueesta on luonnontilaista.
Kuhajärven pohjoispuolella sijaitsee Seppäjärvi (83,4 metriä mpy), järvien välinen Seppäharju on kapeimmillaan alle sata metriä leveä. Seppäjärvi laskee Seppäkapeen kautta Ala-Kieluun luoteiskolkkaan. Kuhajärven eteläpuolella sijaitsee Pellosjärvi (83,4 metriä mpy), joka laskee Taipaleenjokea Kuhajärven etelärannalle. Lentokentän kiitorata on rakennettu järviä erottavalle kannakselle.
Kuhajärveen virtaa Paskojoki kaakosta Keplakosta (83,4 metriä mpy). Kuhajärvi laskee Ala-Kieluun itärannalta lyhyttä Välijokea itään Löksään (83,4 metriä mpy), joka puolestaan laskee Koveronjokea pohjoiseen Tänkynjärveen (82,7 metriä mpy).
Kuhajärvi (04.293.1.003) kuuluu Suurijoen valuma-alueeseen (04.293), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ylä-Enonveden valuma-alue (04.29) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Kuhajärvi on laajin Suurijoen valuma-alueen 25:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat ovat Seppäjärvi, Hiisjärvi ja Keplakko.
Naisten Superpesiksen kausi 2022

Superpesiksen kausi 2022 oli Suomen pesäpallon pääsarjan Superpesiksen 33. kausi. Kaudella pelasi 12 joukkuetta, joista Pöytyän Urheilijat pelasi ensimmäistä kertaa pesäpallon pääsarjatasolla. Vaasan Mailattaret palasi sarjaan ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1959. Kausi alkoi 23. huhtikuuta Fuengirolassa kahden vuoden tauon jälkeen pelatulla "Fugepesis"-ottelulla. Siinä kohtasivat Roihuttaret ja Seinäjoen Maila-Jussit (SMJ). Muutoin kausi alkoi 14. toukokuuta. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Porin Pesäkarhut.
Joukkueet.
&lt;section begin="joukkueet"/&gt;
&lt;section end="joukkueet"/&gt;
Sarjajärjestelmä.
Runkosarjassa pelataan kaksinkertainen sarja. Lisäksi jokainen joukkue pelaa kaksi lisäottelua. Joukkueet on jaettu ottelupareiksi, joiden kesken lisäottelut pelataan koti- ja vieraskentällä. Otteluparit ovat:
Yhteensä runkosarjassa pelataan 24 ottelua joukkuetta kohden.
Kahdeksan parasta joukkuetta pääsevät pudotuspeleihin. Pudotuspelivaiheen jokaisella kierroksella runkosarjassa parhaiten menestynyt joukkue kohtaa heikoiten menestyneen yhä mukana olevan joukkueen, toiseksi paras toiseksi heikoimman ja niin edelleen. Kotietu on aina runkosarjassa paremmin sijoittuneella. Pudotuspelien ottelusarjat pelataan paras viidestä -järjestelmällä lukuun ottamatta pronssiottelua, joka pelataan paras kolmesta -järjestelmällä.
Runkosarjan kaksi heikointa joukkuetta päätyvät putoamiskarsintaan. Se pelataan paras viidestä -järjestelmällä, ja kotietu on runkosarjassa paremmin menestyneellä. Putoamiskarsinnan häviäjä putoaa Ykköspesikseen kaudeksi 2023, ja voittaja etenee Ykköspesiksessä toiseksi sijoittunutta joukkuetta vastaan pelattavaan Superpesiskarsintaan. Superpesiskarsinta pelataan niin ikään paras viidestä -menetelmällä, ja kotietu on Superpesisjoukkueella. Ottelusarjan voittaja pelaa Superpesiksessä ja häviäjä Ykköspesiksessä kaudella 2023.
Runkosarja.
Runkosarjan tilastot.
Kärkilyöntitilasto.
Päivitetty 19. kesäkuuta pelattujen ottelujen jälkeen.
Tyke Peacock

Tyke Peacock (s. 24. helmikuuta 1961) on yhdysvaltalainen korkeushypyn MM-mitalisti.
Peacock voitti korkeushyppykilpailun yleisurheilun maailmancupissa 1981 tuloksella 228. Hän voitti samana vuonna Memorial Van Damme -kilpailun. Hän saavutti Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hopeaa tuloksella 232. Hän voitti samana vuonna ISTAF Berlin -kilpailun ennätyksekseen jääneellä tuloksella 233 cm. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 231 cm Rosemontissa tammikuussa 1985.
Paneeraq Siegstad Munk

Paneeraq Hansine Judithe Karen Siegstad Munk (s. 30. tammikuuta 1977) on Grönlannin hiippakunnan piispa. Hänet valittiin piispaksi vuonna 2020 ja vihittiin virkaan seuraavana vuonna.
Munk valmistui teologian kandidaatiksi () Grönlannin yliopistosta vuonna 2001 ja teologian maisteriksi () Kööpenhaminan yliopistosta vuonna 2017. Hänet vihittiin papiksi vuonna 2004, ja hän toimi pappina Ittoqqortoormiitissa ja Aasiaatissa. Hän toimi myös Grönlannin pappisliiton puheenjohtajana. Vuodesta 2017 hän toimi Kujataan rovastina. 
Lokakuussa 2020 pidetyssä piispanvaalissa Munk valittiin Grönlannin piispaksi. Hän astui virkaan 1. joulukuuta. Piispaksi vihkiminen oli tarkoitus pitää marraskuussa 2020, mutta koronaviruspandemian takia sitä lykättiin lähes vuodella. Hans Egeden kirkossa 10. lokakuuta 2021 pidetyssä tilaisuudessa Munkin vihki piispaksi hänen edeltäjänsä, Grönlannin piispana vuodesta 1995 lähtien toiminut Sofie Petersen. Tilaisuuteen osallistui Tanskan kuningatar Margareeta II.
Piispanvaalin yhteydessä tuli ilmi, että Munkin oli väitetty syyllistyneen opintojensa aikana vilppiin kandidaatintyötä tehdessään; Munk sekä Grönlannin yliopiston rehtori kuitenkin kiistivät vilppiä tapahtuneen.
Jyväskylän kristillinen koulu

Jyväskylän kristillinen koulu on luokkien 1–9 kristillinen koulu Jyväskylässä.
Petteri Muotka on toiminut koulun rehtorina ja liikunnanopettajana vuodesta 2013 lähtien. 
Jyväskylän Kristillinen koulu sijaitsee nykyään Cygnaeuksen koulukeskuksessa Jyväskylän Mäki-Matissa. Aikaisemmin koulu toimi Jyväskylän Kilpisen koulun tiloissa, kunnes vuonna 2015 se muutti nykyisiin tiloihin. Jyväskylän kristillisen koulun osoite on Voionmaankatu 18.
Jyväskylän kristillisen koulun tiloissa toimii päiväkoti, joka ei ole osa kristillistä koulua. Jyväskylän kristillisen koulun tiloissa toimii myös kerhoja ja urheilutapahtumia. Koulun tiloissa oli aikaisemmin toiminut Jyväskylän satamaseurakunta. 
Muita kristillisiä kouluja Suomessa on muun muassa Espoossa, Helsingissä, Tampereella ja Oulussa. Vuonna 2022 Kajaanilla ja Kouvolalla on kouluhanke kristillistä koulua varten. 
Historia.
Vuonna 1994 Jyväskylän kristillisen koulun yhdistys ry perustettiin.
Vuonna 1995 koulutoiminta alkoi kotikouluna, jolloin oli 9 oppilasta.
Vuonna 1997 koulu siirtyi Jyväskylän kaupungin opetustoimen alaisuuteen kristilliseksi linjaksi Cygnaeuksen koululle, jolloin oli 24 oppilasta.
Vuonna 2001 kristillinen linja muutti Viitaniemen koulun yhteyteen, jolloin oppilaita oli 72.
Vuonna 2004 kristillinen koulu sai valtioneuvostolta opetuksenjärjestämisluvan (luokat 1–6), jolloin tuli Jyväskylän kristillinen koulu. Koulussa oli 97 oppilasta.
Vuonna 2006 koulu muutti Kilpisen koululle, jolloin oppilaita oli 114.
Vuonna 2008 toistaiseksi voimassa oleva opetuksenjärjestämislupa (luokat 1–9). Koulussa oli silloin 140 oppilasta.
Vuonna 2015 koulu muutti Cygnaeuksen koulualueelle, jolloin oppilaita oli 192.
Vuonna 2022 oppilaita oli 277.
Alicia Terzian

Alicia Terzian (s. 1. heinäkuuta 1934 Córdoba, Córdoban maakunta, Argentiina) on argentiinalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkitieteilijä. Hän on sukutaustaltaan armenialainen.
Terzian opiskeli ensin maakunnallisessa konservatoriossa Córdobassa. Argentiinan kansallisessa musiikkikonservatoriossa Buenos Airesissa hän sai opetusta muiden muassa Alberto Ginasteralta, Gilardo Gilardilta, Roberto García Morillolta ja Floro Ugartelta. Pianonsoitossa hän valmistui vuonna 1954 ja sävellyksessä vuonna 1958. Vuonna 1959 hän sai konservatorion ensipalkinnon ja kultamitalin. Terzian matkusti vuonna 1962 Eurooppaan opiskelemaan armenialaista keskiajan hengellistä musiikkia Leoncio Dayanin johdolla mekhitarilaiseen luostariin Venetsian San Lazzaro degli Armeniin. Hän opiskeli lisäksi orkesterinjohtoa ja sittemmin elektronista musiikkia.
Terzian on saanut urallaan lukuisia palkintoja eri valtioilta ja tahoilta. Hän on työskennellyt Argentiinan paavillisen katolisen yliopiston henkilökunnassa ja opettanut useissa muissakin oppilaitoksissa. Hän on luennoinut useissa maissa Euroopassa, Aasiassa ja Amerikassa.
Terzian perusti vuonna 1968 Encuentros Internacionales de Música Contemporánea -järjestön musiikin levittämiseksi. Vuonna 1979 hän perusti johtamansa yhtyeen Grupo Encuentros, jonka tehtäväksi otettiin tietoisuuden edistäminen argentiinalaisten ja muiden latinalaisamerikkalaisten säveltäjien tekemästä musiikista. Vuonna 1979 Terzian myös sai vastuun Argentiinan edustuksesta ISCM World Music Days -tapahtumassa ja Kansainvälisen musiikkineuvoston (IMC) Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa. Hän toimi aikoinaan Kansainvälisen musiikkineuvoston varapuheenjohtajanakin. 
Terzianin varhaisessa tuotannossa (n. 1954–1964) korostuvat polytonaalisuus ja mikrotonaalisuus. Hän on säveltänyt muun muassa baletteja, viulukonserton (op. 7, 1955), sinfonista musiikkia, kuoroteoksia, lauluja ja kamarimusiikkia. Soolosoitinteoksia hän on laatinut muun muassa pianolle. Hän on myös käyttänyt musiikissaan nauhoja. Vuonna 2003 Terzian valittiin Kansainvälisen musiikkineuvoston yleiskokouksen kunniajäseneksi.
Matinicus Isle

Matinicus Isle on kunta ("plantation") ja saari Mainen osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Saari sijaitsee 35 kilometrin päässä Mainen rannikolta. Kunta kuuluu Knoxin piirikuntaan. Matinicus Islen väkiluku oli 53 vuonna 2020. Matinicus Isleen pääsee Rocklandista lähtevällä lautalla, joka kulkee kesällä neljä kertaa kuukaudessa ja talvella kerran kuukaudessa. Saarelle voi tulla myös omalla veneellä.
Väestö.
Vuonna 2020 Matinicus Islessä asui 53 asukasta ja 39 kotitaloutta. Asukkaiden mediaani-ikä oli 66,2 vuotta ja kotitalouksien mediaanitulot 44 375 dollaria. 5,7 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 8,3 % oli syntynyt ulkomailla.
Huillichen kieli

Huilliche on araukaanilaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Chilen keskiosissa. Sen ainoa tunnettu sukulaiskieli on mapudungun. Vuonna 2010 kielellä arvioitiin olevan 2000 puhujaa ja kielen katsotaan olevan erittäin uhanalainen.
Kielellä ei ole kirjoitettua muotoa.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Naisten Ykköspesis-kausi 2022

Ykköspesis-kausi 2022 oli Suomen pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen 42. kausi. Kauteen osallistui 16 joukkuetta maantieteellisesti jaettuna kahteen kahdeksan joukkueen lohkoon. Kauden päätteeksi Superpesikseen nousee vähintään sarjan voittaja. Myös toiseksi sijoittuvalla on nousumahdollisuus Superpesiskarsinnan kautta. Molempien lohkojen heikoimmat joukkueet putosivat sarjakarsinnan jälkeen Suomensarjaan kaudeksi 2023.
Joukkueet.
&lt;section begin="joukkueet"/&gt;
&lt;section end="joukkueet"/&gt;
Sarjajärjestelmä.
Joukkueet on jaettu eteläiseen ja pohjoiseen lohkoon. Runkosarjassa pelataan kaksinkertainen sarja oman lohkon sisällä ja yksinkertainen sarja toisen lohkon joukkueita vastaan. Yhteensä otteluita on runkosarjassa 22 joukkuetta kohden.
Lohkojen neljä parasta joukkuetta jatkavat puolivälieriin, jotka pelataan lohkojen sisällä. Ensimmäiseksi runkosarjassa tullut joukkue pelaa neljänneksi tullutta ja toiseksi tullut kolmanneksi tullutta vastaan. Näiden ottelusarjojen voittajat etenevät lohkojen välillä pelattaviin välieriin. Niissä pohjoislohkon paremmin sijoittunut joukkue kohtaa etelälohkon heikommin sijoittuneen joukkueen ja toisin päin. Välierien voittajat pelaavat vielä loppuottelusarjan, jonka voittaja nousee Superpesikseen ja häviäjä etenee Superpesiskarsintaan Superpesiksen 11:nnettä joukkuetta vastaan. Kaikki pudotuspelien ottelusarjat ratkaistaan paras kolmesta -menetelmällä lukuun ottamatta Superpesiskarsintaa, jossa käytetään paras viidestä -menetelmää. Kotietu on aina paremmin runkosarjassa sijoittuneella joukkueella. Superpesiskarsinnassa etu on superpesisjoukkueella.
Lohkoissa sijoille 7 ja 8 sijoittuneet joukkueet pelaavat putoamiskarsinnat lohkojensa sisällä. Ottelusarjat ratkaistaan paras kolmesta -menetelmällä. Niiden voittajat säilyttävät sarjapaikkansa, ja häviäjät putoavat Suomensarjaan.
Pudotuspelit.
Puolivälierät.
Etelälohko
Pohjoislohko
Putoamiskarsinta.
Etelälohko
Pohjoislohko
Televisiointi.
Ensimmäistä kertaa kaikki Ykköspesiksen ottelut striimattiin suorana Nelonen Median maksullisessa Ruutu+ -palvelussa yhdellä kameralla kuvattuna.
Tomás de Torrejón y Velasco

Tomás de Torrejón y Velasco (joulukuu 1644 Villarrobledo – 23. huhtikuuta 1728) oli espanjalaissyntyinen, Peruun asettunut barokin ajan säveltäjä.
Torrejón y Velasco varttui Fuencarralissa ja pääsi vuonna 1658 Lemosin kreivi Pedro Fernández de Castro y Andraden palvelukseen palvelijana. Hän todennäköisesti matkusti kreivin seurassa Napoliin vuosina 1662–1663 ja palasi Madridiin vuonna 1664. Vuonna 1667 kreivi nimitettiin Perun varakuninkaaksi, ja Torrejón y Velasco seurasi häntä valtameren toiselle puolen. Hän palveli tätä eri toimenkuvissa, kunnes sai 1. tammikuuta 1676 nimityksen yhteen Etelä-Amerikan tärkeimmistä musiikin alan tehtävistä, Liman katedraalin kuoromestariksi. Hänen edeltäjänsä oli Juan de Araujo.
Torrejón y Velasco sävelsi musiikin muun muassa Toribio de Mogrovejon autuaaksijulistamisseremoniaan. Hän toimi myös musiikkijohtajana Espanjan Kaarle II:n hautajaisissa vuonna 1701 ja kuukausia myöhemmin uuden monarkki Filip V:n 18-vuotisjuhlissa. Torrejón y Velascon tuotantoon kuuluu lisäksi ensimmäinen Latinalaisessa Amerikassa sävelletty säilynyt ooppera, "La purpura de la rosa". Hänen villancicoistaan tuli suosittuja Guatemalassa asti. Viimeisen merkittävän teoksensa Torrejón y Velasco sävelsi Ludvig I:n hautajaisseremonioihin vuonna 1725.
Dakota Joshua

Dakota Joshua (s. 15. toukokuuta 1996 Dearborn, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Toronto Maple Leafsissä. Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä ja hän laukoo vasemmalta. 
Toronto Maple Leafs varasi Joshuan viidennellä kierroksella 128. varausvuorolla . Maple Leafs kauppasi Joshuan St. Louis Bluesiin heinäkuussa 2019. St. Louisissa Joshua pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kaudella . Kesällä 2022 Joshua teki kaksivuotisen sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa. Kesäkuussa 2024 Joshua solmi Canucksin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 13 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Heinäkuussa 2025 Canucks kauppasi Joshuan hänet varanneeseen Maple Leafsiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2028 varaustilaisuudessa.
Neil Abercrombie

Neil Abercrombie (s. 26. kesäkuuta 1938) on havaijilainen poliitikko, joka on toiminut osavaltion kuvernöörinä vuosina 2010–2014. Hän edustaa demokraattista puoluetta.
Tausta ja yksityiselämä.
Abercrombie syntyi Buffalossa, New Yorkin osavaltiossa vuonna 1938. High schoolin jälkeen hän alkoi opiskelemaan Union College -yliopistosta, jossa hän suoritti kandidaatintutkinnon. Tämän jälkeen hän muutti Havaijille, vain kuukausi sen jälkeen kun se muutettiin territoriosta osavaltioksi, jossa hän alkoi opiskelemaan sosiologiaa Havaijin yliopistolla Manoassa, ensin maisteriksi valmistuen vuonna 1964 ja väitteli sittemmin tohtoriksi vuonna 1974. Yliopistossa hän ystävystyi Barack Obaman vanhempien kanssa.
Valmistuttuaan Abercrombie työskenteli ensin alakoulun opettajana ja sitten luennoitsijana collegessa.
Abercrombie on ollut naimisissa politiikan tutkijan Nancie Carawayn kanssa vuodesta 1981 lähtien.
Abercrombie harrastaa voimanostoa ja on pyrkinyt nostamaan 200 naulaa (90,72 kg) ikänsä lisäksi aina syntymäpäiväänsä mennessä.
Poliittinen ura.
Abercrombie asettui ensimmäistä kertaa ehdolle Yhdysvaltojen senaatin vaaleissa vuonna 1970, mutta ei tullut valituksi. Hänet valittiin Havaijin kongressiin vuonna 1975.
Yhdysvaltain kongressiin hänet valittiin ensimmäisen kerran 1985 (Yhdysvaltain 99. kongressi). Tämän kauden jälkeen hän jäi pois, mutta palasi kongressiin vuonna 1991 ja toimi siellä virallisesti vuoteen 2011 asti.
Vuonna 2010 Abercrombie ilmoitti eroavansa edustajainhuoneen paikaltaan keskittyäkseen kuvernöörikampanjaansa.
Havaijin kuvernöörinä.
Abercrombie voitti vastaehdokkaansa, republikaanien Duke Aionan, saatuaan 58 % äänistä. Hän vannoi virkavalansa 6. joulukuuta 2010.
Marraskuussa 2013 Abercrombie allekirjoitti lain, jolla Havaijista tuli Yhdysvaltojen 15. samaa sukupuolta olevien avioliiton salliva osavaltio. Kuvernöörinä Abercrombie aiheutti myös ärtymystä mm. ehdottamalla eläkkeiden verotusta (jota Havaijilla ei poikkeuksellisesti veroteta tuloina) ja suunnittelemalla leikkauksia julkisten alojen työntekijöiden sairasvakuutukseen, mistä saamaansa kritiikkiin Abercrombie vastasi "Minä en ole teidän kaverinne. Minä en ole teidän lakimiehenne. Minä olen kuvernööri".
Elokuussa 2014 demokraattisen puolueen esivaaleissa Abercrombie hävisi David Igelle. Abercrombie myönsi tappionsa ja lupasi tukea Igea kaikin mahdollisin tavoin. Ige nousi osavaltion kuvernööriksi vuonna 2014 Abercrombien kauden päätyttyä.
Havaijin pidginenglanti

Havaijin pidginenglanti (omakielinen nimi: "Hawaii Pidgin" tai "Pidgin") on Havaijilla puhuttava englantiin perustuva kreolikieli. Kielen ei katsota olevan uhanalainen. Sen lähin sukulaiskieliä ovat muun muassa bislama ja tok-pisin.
Eurooppalaiset alkoivat saapua Havaijille 1770-luvulla ja Havaijista tuli nopeasti tärkeä pysähdyspaikka matkalla Aasiaan. Kauppareitit toivat Kiinassa puhuttavan pidginenglannin Havaijille. Sokeriruo'on viljely aloitettiin 1830-luvulla, mikä toi saarille paljon vierastyöläisiä mm. Japanista, Portugalista ja Filippiineiltä. Tarve yhteiselle kielelle nousi tämän takia, ja alussa käytettiin pidginhavaijia ja englantia.
Havaijin pidginenglannilla ei ole virallista asemaa osavaltiossa, mutta koska englanti ja havaiji ovat virallisia kieliä, suurin osa Havaijilla kasvaneista ihmisistä ymmärtää jonkin verran pidginiä. Koodinvaihto etenkin englannin ja pidginin välillä on yleistä.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Sanastoa.
Lähde:
Thales LMM

Thales LMM (, Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat: Martlet) on kevyt, monikäyttöinen brittiläinen ohjus. Ase seuraa Starstreakin tavoin ampujan lasersädettä ja sopii sekä ilmasta-maahan-, että maasta-maahan-käyttöön.
Tekniset tiedot.
&lt;br&gt;
Roaring Lion

Roaring Lion (oik. Rafael de Leon, 22. helmikuuta 1908 Caura, Trinidad – 11. heinäkuuta 1999 Mount Lambert, Trinidad ja Tobago) oli trinidadilainen calypsolaulaja ja lauluntekijä.
Avioliiton ulkopuolella syntynyt Roaring Lion varttui orpokodeissa ja sijaisperheissä ja alkoi sitten työskennellä sokeritehtaassa. Laulajanura pääsi alkuun vuonna 1927 Trinidadin pääkaupungissa Port-of-Spainissä eräässä ”calypsoteltassa” ("calypso tent"), joiksi myös sisätiloissa sijaitsevia esiintymispaikkoja saarella usein kutsutaan. Hän soitti myös klarinettia ja oli tuon ajan calypsolaulajista ensimmäisiä, joilla oli edes jonkinlaista musiikkikoulutusta. 1930-luvun alussa hän esiintyi yhteisessä calypsoteltassa Atilla the Hunin kanssa, joka kuitenkin siirtyi vuonna 1933 Yhdysvaltoihin. 
Roaring Lion puolestaan lähti vuonna 1951 Britanniaan, jossa hän loi laulajanuraa läpi 1950-luvun ja hoiti sivutoiminaan kosmetiikkayritystä ja maahanmuuttajille tarkoitettua asuntovälitystä. Hän palasi Trinidadiin 1963.
Roaring Lion lopetti esiintymiset 1970-luvun lopulla, mutta esiintyi vielä Trinidadissa vierailevalle paaville Johannes Paavali II:lle vuonna 1985. Seuraavana vuonna julkaistiin hänen laatimansa tietokirja "Calypso from France to Trinidad, 800 Years of History".
Monet Roaring Lionin kirjoittamista lauluista tulivat tunnetuiksi myös Harry Belafonten versioina. Näitä ovat ”Mary Ann”, ”We Come From The Glory”, ”Tic Tic Tic”, ”Man Centipede” ja ”Ugly Woman”.