tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Susisillit

Susisillit (heimo Chirocentridae ja sen ainoa suku "Chirocentrus") ovat noin metrin mittaisia, pitkulaisia sillikalojen lahkon petokaloja, joilla on vahvat leuat ja terävät hampaat. Niillä on sinertävänhohtoinen selkä ja hopeiset kyljet.
Susisillejä on kaksi hyvin samannäköistä lajia, susisilli ("Chirocentrus nudus") ja pilkkasusisilli ("Chirocentrus dorab"), joiden levinneisyysalueetkin ovat samat. Pilkkasusisillin erottaa kuitenkin selkäevän tumma yläosa ja se, että se syö pienten kalojen lisäksi myös taskurapuja.
Susisillejä tavataan Punaisellamerellä, Intian valtamerellä ja läntisellä Tyynellämerellä Japanista etelään. Levinneisyysalue myötäilee eteläisen Aasian, Indonesian ja Pohjois-Australian rannikoita. Susisillit oleilevat lähinnä rannikkovesissä. Ne ovat tärkeitä talouskaloja, joita pyydetään mm. verkoilla, rysillä ja troolaamalla ja kaupataan tuoreena ja pakastettuna.
HP NonStop

NonStop on Tandem Computers -yhtiön kehittämä palvelinjärjestelmien perhe, jota nykyään valmistaa Hewlett-Packard. Sen tietokoneille on tyypillistä korkea vikasietoisuus. Kun arkkitehtuuria aikoinaan suunniteltiin 1970-luvun puolivälissä, tarkoituksena oli kehittää järjestelmä, jossa minkään yksittäisen komponentin hajoaminen ei pysäyttäisi itse kokonaisuuden toimintaa. NonStop-sarjan luotettavia koneita käytetään muun muassa puhelinyhtiöissä sekä erilaisissa rahalaitoksissa.
Perheen koneet ovat käyttäneet Intel Itanium -suorittimia. Alun perin käytössä oli omavalmisteinen suoritin. Myöhemmin siirryttiin MIPS R3000 -suorittimeen. 
Myöhemmin alusta on siirtynyt Intel Xeon -suorittimiin.
Käyttöjärjestelmänä on NonStop Kernel (NSK).
Itä-Kiinan meri

Itä-Kiinan meri (, , , ) on Kiinan kansantasavallan itäpuolella sijaitseva Tyyneenmereen kuuluva merialue. Itä-Kiinan meri on pinta-alaltaan noin 1 249 000 neliökilometriä. 
Sijainti.
Itä-Kiinan meri rajautuu idässä Kyūshūn saareen ja Ryūkyū-saariin, etelässä Taiwaniin ja lännessä Kiinaan. Taiwaninsalmi yhdistää sen lounaassa Etelä-Kiinan mereen ja Koreansalmi koillisessa Japaninmereen. Itä-Kiinan meren pohjoispuolella on Keltainenmeri.
Jangtse on ainoa suuri joki, joka laskee Itä-Kiinan mereen.
Libido

Libido tarkoittaa yleismerkityksessään seksuaalista halua. Psykoanalyyttisena käsitteenä libido merkitsee viettienergiaa.
Libido liittyi kehittäjänsä Sigmund Freudin ajattelussa aiemmin erityisesti elämänviettiin eli Erokseen. Libido oli Erosta ylläpitävä voima. Myöhemmin Freud yleisti käsitteen alaa niin, että myös kuolemanvietillä eli Thanatoksella on sitä ylläpitämässä oma libidonsa. Libidon käsitteellä on Freudin ajattelussa peruskäsitteen ja apuvälineen luonne. Se kuuluu metapsykologian piiriin.
Narsismi on nimitys sille että libidoenergia kohdistuu henkilöön itseensä eikä ympäristön objekteihin. Narsismi on siis Freudin ja myöhempien psykoanalyytikoiden mukaan libidoenergian suuntautumiseen liittyvää. Sam Vaknin on käyttänyt narsistista persoonallisuushäiriötä kuvaillessaan termiä ’narsistinen libido’. Freud on käyttänyt termiä ’ego-libido’, joka on vaihtoehto ’objekti-libidolle’. Freud teoretisoi, että ne ovat toisensa poissulkevia. Libidoenergia voi siis kohdistua joko itseensä tai toisiin, ja libidoenergian suuntautuminen vaakakupeista toiseen on toisesta vaakakupista pois samassa määrin.
Valkoiset emigrantit

Valkoiset emigrantit () eli valkoiset venäläiset olivat niitä venäläisiä, jotka pakenivat Venäjän vallankumousta ulkomaille, mistä käsin he vastustivat bolševikkihallitusta ja Neuvostoliittoa. Nimi ”valkoiset emigrantit” viittaa siihen, että useimmat heistä tukivat Venäjän sisällissodan aikana vastavallankumouksellista valkoista armeijaa.
Vuosina 1917–1923 noin 900 000–2 000 000 venäläistä lähti tai karkotettiin maasta.
Monet valkoiset emigrantit asettuivat asumaan Itä-Euroopan slaavilaisiin maihin, kuten Jugoslaviaan, Bulgariaan, Tšekkoslovakiaan ja Puolaan. Myös Viroon, Latviaan, Liettuaan, Suomeen ja Turkkiin asettui asumaan paljon valkoisia venäläisiä; näitä maita pidettiin usein kauttakulkumaina. Idässä monet asettuivat asumaan Kiinaan ja Japaniin. Suurin osa asettui kuitenkin asumaan Ranskaan, Isoon-Britanniaan, Saksaan tai Yhdysvaltoihin. Jotkut menivät Kanadaan, Brasiliaan, Argentiinaan tai Australiaan.
Monilla valkoisilla oli melkein sama ideologia: antikommunismi, ortodoksisen kirkon voimakas vaikutus, sananvapaus ja markkinatalous. Kahta viimeistä ei tosin ollut tsaarin Venäjälläkään, jossa valkoiset olivat olleet vallassa. Monet valkoisista emigranteista olivat monarkisteja, jotka kannattivat Romanovin hallitsijasuvun paluuta valtaan, mutta laillisesta kruununperijästä ei ollut yksimielisyyttä. Valkoisten emigranttien joukoissa oli Venäjältä paenneita ortodoksisen kirkon pappeja ja piispoja, jotka perustivat myöhemmin Karlovcin synodin eli ”Venäjän kirkon maanpaossa”. Maanpakoon asettui myös monia sellaisia henkilöitä, jotka olivat vastustaneet sisällissodan aikana valkoisia ja näiden tavoitteita: esimerkiksi bolševikkien kanssa kilpailleiden vasemmistopuolueiden kuten menševikkien johtajia ja Neuvostoliiton vähemmistökansallisuuksien separatisteja.
Valkoisia emigrantteja yhdistäneistä poliittisista järjestöistä tunnetuin oli kenraali Pjotr Wrangelin johdolla vuonna 1924 perustettu Venäjän yleissotilaallinen liitto eli ROVS. Neuvostoliiton turvallisuuspalvelu NKVD onnistui soluttamaan järjestön johtoon omia kaksoisagenttejaan ja eliminoimaan useita sen johtajia.
Toisen maailmansodan aikana osa valkoisista emigranteista antoi isänmaallisista syistä tukensa Neuvostoliiton sodalle natsi-Saksaa vastaan, osa pysyi puolueettomina ja jotkut kannattivat Saksaa.
Tunnettu valkoisten venäläisten hautausmaa on Sainte-Geneviève-des-Bois'n venäläinen hautausmaa Sainte-Geneviève-des-Boisissa Pariisin lähellä.
Dmitri Nabokov

Dmitri Vladimirovitš Nabokov (); (10. toukokuuta 1934 Berliini, Saksa – 23. helmikuuta 2012 Vevey, Sveitsi) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja (basso), kirjailija ja kääntäjä. Nabokov oli venäläissyntyisen kirjailijan Vladimir Nabokovin ja Véra Jevsejevna Slonimin (1902-1991) ainoa lapsi. Hän käänsi muun muassa isänsä kirjoja englanniksi. 
Nabokov opiskeli Harvardin yliopistossa kirjallisuuden historiaa vuonna 1951. Hänet hyväksyttiin oikeustieteen opiskelijaksi, mutta ei aloittanut opintojaan. Hän opiskeli jonkin aikaa myös musiikkia. Nabokov oli poikamies ja asui Floridassa Palm Beachissä ja Sveitsissä Montreux'ssa.
Nabokov kirjoitti myös salanimellä, jota hän ei paljastanut eläessään.
Mentoli

Mentoli on vahamaista, kiteistä, väritöntä tai valkoista, huoneenlämmössä kiinteää terpenoideihin kuuluvaa ainetta. Sitä saadaan piparminttu- ja muista minttuöljyistä ja valmistetaan synteettisesti. Luonnossa esiintyvän mentolin päämuoto on (−)-mentoli eli levomentoli, joka on järjestäytyneenä (1R,2S,5R)-konfiguraatioon. Mentolille on ominaista voimakas minttumainen tuoksu.
Mentolin muita nimityksiä ovat mm. 3-p-menthanoli, heksahydrotymoli, menthomentholi ja piparminttukamferi. Mentolin raseemisen muodon CAS-numero on 89-78-1 ja (−)-isomeerin 2216-51-5.
Rakenne.
Mentolilla on 8 erilaista stereoisomeeria. (−)-mentoli ja sen enantiomeeri (+)-mentoli ovat stabiileimmat 8 eri isomeerista, koska niissä isopropyyli-, alkoholi- ja metyyliryhmät ovat renkaan kanssa samassa tasossa ”ekvatoriaalisesti”. Raseemisella mentolilla on 2 kidemuotoa. Levomentolilla on 4 kidemuotoa, joista stabiilein on (α)-muoto, joka on tuttu leveistä neulamaisista kiteistään. Alla mentolin isomeerit:
Käyttö.
Mentolia käytetään monissa eri tuotteissa eri syistä. Näitä tuotteita ovat mm:
Terapeuttiset vaikutukset.
Mentolilla on paikallisesti käytettynä kipuja lievittävää ja kutinaa poistavaa vaikutusta. Se aiheuttaa ihon punoituksen laajentamalla verisuonia ja vilkastuttamalla verenkiertoa. Se tuottaa viileän tuntemuksen, joka välittyy keskushermostoon mentolin stimuloidessa aistihermopäätteen TRPM8-ionikanavareseptoreita. Mentoli on ihoa ärsyttävä aine, mutta se voi rauhoittaa ihonalaisten kudosten tulehdusta. Mentolipitoisia kylmägeelejä käytetään erilaisten pienten kipujen, kuten niska-, hartia- ja selkäkivun, nivelrikkosäryn ja nivelkuluman lievitykseen mahdollisesti yhdessä särkylääkkeen kanssa. Mentolilla on terapeuttista vaikutusta myös hengitysteissä. Se voi lievittää esim. keuhkoputken tulehdukseen ja poskiontelotulehdukseen liittyviä oireita esim. nenän tukkoisuutta ja kurkkukipua.
Haittavaikutuksia.
Mentoli voi aiheuttaa yliherkkyysreaktioita. Se voi esimerkiksi aiheuttaa iholle levitettynä allergisen kosketusihottuman (kontaktidermatiitti). Suurten määrien nauttiminen sisäisesti voi aiheuttaa samoja oireita kuin kamferi eli esim. voimakasta vatsakipua, pahoinvointia, uneliaisuutta ja kooman.
Kevin Richardson

Kevin Scott Richardson (s. 3. lokakuuta 1971 Lexington, Kentucky) on yhdysvaltalainen laulaja ja Backstreet Boysin jäsen. 
Ura.
Nuorena Kentuckyssä Kevin Richardson oli "Estill County High Schoolin" shakkikerhon jäsen ja näytteli koulun näytelmissä kuten "Bye, Bye Birdie". Hän oli myös koulun jalkapallojoukkueessa. 
Kevin Richardson työskenteli Disney Worldissä Aladdin-hahmona ja yhtenä Teini-ikäisistä mutanttininjakilpikonnista. Hän tapasi siellä tulevan vaimonsa Kristin Willitsin, joka esitti Belleä Disneyn Kaunotar ja hirviö -elokuvasta. Richardson työskenteli Disney Worldissä kunnes liittyi Backstreet Boys -poikabändiin vuonna 1993. Myöhemmin samana vuonna myös hänen serkkunsa Brian Littrell liittyi yhtyeeseen. 
Vuonna 2002 Kevin Richardson esitti Billy Flynnin roolin Broadway-tuotannossa "Chicago". Hän teki saman roolin myös Lontoon West Endillä ja Torontossa marras-joulukuussa 2006.
Kesäkuussa 2006 Richardson jätti Backstreet Boysit "siirtyäkseen elämässään seuraavaan lukuun".
Richardson näytteli Cyrusia vuonna 2009 ilmestyneessä elokuvassa "Love Takes Wing". Elokuvan muissa rooleissa olivat muun muassa Haylie Duff ja Dale Midkiff. 
Kevin Richardson on ollut mallina Versacelle Ashton Kutcherin kanssa ja tehnyt mallin töitä myös Voguelle. Hän on myös TAG Heuerin mainoskasvo.
Yksityiselämä.
Helmikuussa 2000 Kevin ja Kristin julkistivat kihlauksensa, ja heidät vihittiin neljä kuukautta myöhemmin, 17. kesäkuuta 2000. Heidän häänsä pidettiin Irvinessä, Kentuckyssä. Parilla on yksi poika, joka syntyi heinäkuussa 2007.
Kevin ja Backstreet Boys -bändin jäsen Brian Littrell ovat serkuksia. Kevinin äiti, Ann Richardson (o.s. Littrell), on Brianin isän Harold Littrellin nuorempi sisar.
Kevinillä on kaksi nuorempaa veljeä, Tim ja Jerald Richardson, Jr. Hänen isällään ja veljillään on yhdistys nimeltä JWR (Jerald Wayne Richardson Sr. &amp; Jr.) jonka nimi tulee Kevinin edellisestä yhdistyksestä, Just Within Reach.
Jerry Orbach

Jerome (Jerry) Bernard Orbach (20. lokakuuta 1935 New York City, New York – 28. joulukuuta 2004 New York City, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten roolistaan etsivä Lennie Briscoena televisiosarjassa "Kova laki". Lisäksi Orbach oli hyvin tunnettu Broadway-tähti. Hän ilmoitti vuonna 2004 jättävänsä "Kovan lain" 12 vuoden jälkeen, mutta palasi näyttelemään "" -sarjaan, jossa hän ehti esiintyä kahdessa jaksossa ennen kuolemaansa.
Orbachilla oli keskeinen elokuvarooli filmeissä Sidney Lumetin Vallan terällä (1981), Emile Ardolinon Dirty Dancing – kuuma tanssi (1987), Uli Edelin Pääteasema Brooklyn (1989) ja Woody Allenin Rikoksia ja rikkomuksia (1989).
Orbach oli juutalainen. Hän oli naimisissa Marta Curron kanssa vuosina 1958–1975. Liitto päättyi eroon. Curron kanssa Orbachilla oli kaksi lasta, Chris ja Tony. Orbach avioitui Elaine Cancillan kanssa vuonna 1979. 
Orbach menehtyi vuonna 2004 eturauhassyöpään, joka oli todettu jo lähes kymmenen vuotta aikaisemmin.
Jani Klinga

Jani Klinga (s. 2. kesäkuuta 1975 Lahti) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja nykyisin yhdistetyn ja mäkihypyn valmentaja.
Klinga harrasti nuorena yhdistettyä ja vaihtoi siitä mäkihypyn puolelle. Mäkihypyssä hän voitti kolme Suomen mestaruutta joukkuekilpailussa ja yhden henkilökohtaisen pronssin. Mäkihypyn maailmancupissa Klinga kilpaili kausina 1994–1995 (8 pistettä) ja 1995–1996 (20 pistettä). Klinga lopetti hyppäämisen, koska ei mielestään menestynyt tarpeeksi. Urheilijan uran jälkeen Klinga suoritti liikunnanohjaajan tutkinnon Vierumäen urheiluopistolla.
Klinga valmensi vuosina 2000–2004 Suomen mäkihypyn B-maajoukkuetta, minkä jälkeen hän siirtyi valmentamaan Suomen yhdistetyn A-maajoukkuetta. Yhdistetyn päävalmentajan tehtävässä hän lopetti keväällä 2006 ja siirtyi Japaniin "Team Tsuchiyan" mäkihypyn ja yhdistetyn valmentajaksi. Marraskuussa 2013 hän aloitti Suomessa mäkihypyn Continental Cup -joukkueen valmentajana ja hän toimi vuosina 2014–2017 Suomen mäkihypyn A-maajoukkueen päävalmentajana ja vuoden 2020 huhtikuusta Kiinan miesten maajoukkueen valmentajana.
Klinga on Suomen Hiihtoliiton entisen toimitusjohtajan Esa Klingan poika ja toimittaja-juontaja Ville Klingan nuorempi veli.
Rougemont

Rougemont on alppikunta Pays-d’Enhaut’ssa Vaud’n kantonissa eteläisessä Sveitsissä. Sen asukasluku oli vuoden 2014 lopulla 889 ja pinta-ala on 48,53 km². Lähin kaupunki on Montreux. Sarinejoki virtaa kunnan läpi. Kuntalaisista 73,1 % puhuu äidinkielenään ranskaa, 16,7 % saksaa ja 3,8 % englantia.
Aina 1800-luvulle asti Rougemont oli maatalousvaltainen kunta. Kun MOB-yhtiön rautatie Montreux’stä valmistui vuonna 1904, Rougemontiin rakennettiin hotelli. Kunta sijaitsee Château-d’Oex’n ja Gstaadin (molemmat huomattavia hiihtokeskuksia) välillä, joten se ei ole eristäytynyt ja turistit tuovat kunnalle rahaa. Noin puolet (23 km²) maa-alueesta on viljelyskäytössä. Kunta omistaa noin 100 hehtaaria metsää.
Pepe (jalkapalloilija, 1935)

José Macia (s. 25. helmikuuta 1935 Santos, São Paulo, Brasilia), tunnettu myös nimellä Pepe, on brasilialainen jalkapalloilija ja jalkapallomanageri. Hän oli vasen keskikenttäpelaaja Brasilian jalkapallomaajoukkueessa ja Santos FC:ssä, jossa hän pelasi koko pelaajan uransa maajoukkueen ohella.
Hän voitti Brasilian maajoukkueen riveissä vuosien 1958 ja 1962 Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut, vaikkei osallistunut yhteenkään peliin. 
Pepe aloitti Santos FC:n managerina vuonna 1973 ja joukkue voitti samana vuonna Campeonato Paulista-turnauksen.
René-Primevère Lesson

René-Primevère Lesson (20. maaliskuuta 1794 Rochefort – 28. huhtikuuta 1849 Rochefort) oli ranskalainen kirurgi, ornitologi ja luonnontieteilijä.
Lesson syntyi Rochefortissa ja 16 vuoden ikäisenä hän päätyi opiskelemaan paikalliseen merivoimien lääkintäkouluun (l’École de médecine navale). Napoleon Bonaparten sodissa hän palveli Ranskan laivastossa. 1811 hän oli 3. kirurgi fregatti "Saalilla" ja 1813 hän oli 2. kirurgi "Reduluksella" sekä "Le Cassardilla".
Lesson palveli korvetti "La Coquillen" maailmanympäripurjehduksella 1822–1825 ja oli kollegansa Prosper Garnotin kanssa vastuussa luonnonhistoriallisten näytteiden keräämisestä. Hän oli ensimmäinen luonnontieteilijä, joka näki paratiisilintuja Molukeilla ja Uudessa-Guineassa.
Palattuaan Pariisiin Lesson vietti seitsemän vuotta järjestämällä ja luetteloimalla retkellä kerätyt selkärankaiset. Samalla hän kirjoitti useita eläintieteellisiä teoksia. Hän myös tuotti useita lajimonografeja kolibreista ja yhden paratiisilinnuista.
Vuosina 1829–1831 Lesson opetti kasvioppia entisessä Rochefortin opinahjossaan. Vuonna 1835 hänet nimitettiin Ranskan laivaston Rochefortin pääapteekkariksi.
Lesson on kuvaillut ja nimennyt runsaasti lintuja, muun muassa kuningasalbatrossin ("Diomedea epomophora"), sulttaanitiaisen, arokorpin ("Corvus ruficollis") ja kypärävangan ("Euryceros prevostii").
Eurooppatie E67

E67 eli Eurooppatie 67 on Helsingin ja Prahan välinen eurooppatie. Baltian maissa ja Puolan pohjoisosissa kulkeva osuus (Tallinna–Varsova) tunnetaan myös nimellä Via Baltica.
 
Eurooppatiet määrittelevässä kansainvälisessä sopimuksessa E67 on määritelty alkamaan Helsingistä. Käytännössä E67 ei kuitenkaan näy Helsingin kartoissa tai tieopasteissa muutoin kuin Helsingissä Länsisatamassa joissain satama-alueen sisäisissä ajokaistoissa.
Vinnie Moore

Vinnie Moore (s. 14. huhtikuuta 1964 New Castle, Delaware, Yhdysvallat) on rock-yhtye UFOn kitaristi. 
Moore aloitti kitaransoiton 12-vuotiaana. Hänen ensimmäisiä esikuviaan olivat Jeff Beck, The Beatles, Led Zeppelin, Deep Purple ja Queen.
Hän soittaa metalliyhtye Vicious Rumorsin ensimmäisellä levyllä "Soldiers of the Night". Tämän jälkeen hän on kiertänyt Alice Cooperin kanssa ja soittaa joitakin kappaleita tämän "Hey, Stoopid!" levyllä. Ennen liittymistään yhtyeeseen UFO: n vuonna 2003, hän ennätti tekemään soolouraa pari vuosikymmentä. Hän on työskennellyt myös muun muassa Peter Framptonin ja Tony MacAlpinen kanssa.
Peritoniitti

Peritoniitti tarkoittaa vatsakalvon tulehdustilaa. Sairaus on vakava, ja sen komplikaatiot voivat pahimmillaan johtaa hoitamattomina kuolemaan. Oireina voivat olla esimerkiksi kuumeilu ja kipu vatsan alueella. 
Peritoniitit jaotellaan primaarisiin ja sekundaarisiin. Sekundaarisimmat ovat yleisempiä, ja niitä saattaa aiheuttaa esimerkiksi vatsaontelon sairaus tai perforaatio. Primaarinen peritoniitti puhkeaa ilman, että taustalla on gastrointestinaalikanavan sairautta. Primaaristen peritoniittien esiintyvyys on pienempi, ja ne todetaankin useimmiten pienillä lapsilla tai huonokuntoisilla ikäihmisillä. Sekundaarisen peritoniitin syy voi olla umpilisäketulehdus.
Primaarinen peritoniitti hoidetaan antibiooteilla taudinaiheuttajasta riippuen. Sekundaarinen peritoniitti on syytä hoitaa välittömästi, sillä edetessään se saattaa vioittaa maksaa ja munuaisia. Hoitomuotona käytetään vatsaleikkausta ja vatsaontelon puhdistusta. Myös mikrobilääkehoito on tärkeää.
Tunnettuja peritoniitin uhreja ovat muiden muassa Harry Houdini, joka kuoli sairauteen vuonna 1926, kirjailija Sherwood Anderson, joka kuoli peritoniittiin nieltyään hammastikun, sekä Pavel Beljajev, jonka tauti vei mahahaavaleikkauksen jälkeen vuonna 1970.
Sähkötalo

Sähkötalo on Helsingin Kampissa sijaitseva toimistorakennus, jossa alun perin toimi Helsingin kaupungin sähkölaitoksen (nykyinen Helen) pääkonttori. Alvar Aallon suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1973. Rakennuksen julkisivut on päällystetty kuparipellillä. Alun perin rakennus oli kokonaan sähkölaitoksen käytössä, mutta myöhemmin siihen avattiin myös muiden yritysten liike- ja toimitiloja. Helen muutti pääkonttorinsa pois Sähkötalosta vuonna 2025. Uusi pääkonttori sijaitsee Ruoholahdessa We Land -toimistorakennuksessa.
Kortteli varattiin sähkölaitoksen uudisrakennukselle vuonna 1963, ja suunnittelutyö aloitettiin vuonna 1965. Rakennus on Finlandia-talon lisäksi ainoa toteutunut osa Alvar Aallon Helsingin keskustasuunnitelmasta.
Sähkötaloon liittyy kiinteästi myös samassa korttelissa Malminrinteen (Kampintorin) puolella sijaitseva Gunnar Taucherin suunnittelema vuonna 1939 valmistunut punatiilinen rakennus, joka alun perin rakennettiin Kampin sähköasemaksi. Sähköaseman lisäksi siinä oli myös muuntamo ja toimistoja. Sähkötalo ja vanha sähköasemarakennus yhdessä täyttävät koko Malminrinteen, Fredrikinkadun, Kampinkujan ja Runeberginkadun välisen korttelin.
Aikaisemmin suunnilleen samalla paikalla olivat sijainneet Kampin villat, ryhmä vuonna 1876 rakennettuja puisia työväen asuintaloja. Niistä osa purettiin jo vuonna 1938 Kampin sähköaseman tieltä ja viimeisetkin vuonna 1960. Korttelin pohjoisosassa oli lisäksi venäläisten 1800-luvulla rakennuttama kasarmirakennus.
Sähkötalon alimpiin kerroksiin, jotka Fredrikinkadun alittava jalankulkutunneli yhdistää Kampin keskukseen, avattiin lokakuussa 2007 liiketiloja. Helenin asiakaspalvelutila siirtyi samalla alakerrasta rakennuksen kolmanteen kerrokseen. Talossa on myös kaksi maanalaista kerrosta, joissa sijaitsevat sähkön- ja kaukolämmöntuotannon keskusvalvomot, sähköasema sekä väestönsuojat.
Rösslerin yhtälöt

Rösslerin yhtälöt ovat kolmen toisiinsa kytketyn differentiaaliyhtälön ryhmä, jonka kehitti saksalainen biokemisti Otto Rössler vuonna 1976. Rösslerin yhtälöryhmä on
formula_1
missä "a", "b" ja "c" ovat vakioita. Tavallisin valinta on formula_2, formula_3 ja formula_4. Alun perin Rössler kehitti yhtälöt kaaoksen tutkimiseen. Niiden oli tarkoitus muistuttaa Lorenzin yhtälöitä, mutta olla kuitenkin helpommin tutkittavissa analyyttisin työkaluin. Myöhemmin ne havaittiin kuitenkin hyödyllisiksi kemiallisten reaktioiden tasapainotilojen tutkimuksessa. Rösslerin yhtälöiden kuvaaman dynamiikan lopputila, Rösslerin attraktori, on Lorenzin attraktorin ohella eräs tunnetuimmista kaoottisten yhtälöryhmien kuvaajista.
Creutzfeldt–Jakobin tauti

Creutzfeldt–Jakobin tauti (, lyh. CJD) on kuolemaan johtava aivorappeumasairaus, jonka oireita ovat dementia, muistinmenetys, persoonallisuuden muutokset, lihasnyintä, aistiharhat ja puhumisen vaikeutuminen. Tauti johtuu virheellisesti laskostuneista proteiineista ja sitä kautta tuhoutuneista hermosoluista. Creutzfeldt–Jakobin taudin uuden variantin (vCJD) uskotaan olevan yhteydessä hullun lehmän tautiin.
Vaikka Creutzfeldt–Jakobin tauti on prionisairaudeksi yleinen, se on ihmisillä erittäin harvinainen. Maailmanlaajuisesti arviolta yksi ihminen miljoonasta sairastuu vuosittain. Useimmissa tapauksissa sairaus johtaa kuolemaan alle vuodessa oireiden alusta. Taudille on ominaista hyvin pitkä itämisaika.
Creutzfeldt–Jakobin taudin kuvasivat ensimmäisinä saksalaiset neurologit Hans Gerhard Creutzfeldt 1920 ja Alfons Maria Jakob myöhemmin. Koreografi George Balanchine kuoli sairauteen vuonna 1983.
Prioni.
Sairauden aiheuttaa prioniproteiinin PrPC valmistusta ohjaavan PRNP-geenin mutaatio, jolloin valmistuukin sairauden aiheuttava PrPSc-prioni. PRNP-geeni on paikallistettu kromosomi 20:n lyhyen (p) haaran kohtaan 13. PrPSc -prionissa on kodonissa 178 asparagiinihappo vaihtunut asparagiiniin samalla, kun kodonissa 129 on valiini.
Muuta.
Suomessa variantin Creutzfeldt-Jakobin taudin riskin takia henkilöt, jotka ovat oleskelleet yhteensä yli kuuden kuukauden ajan Isossa-Britanniassa välillä 1. tammikuuta 1980 – 31. joulukuuta 1996, eivät voi luovuttaa verta. Samasta syystä Britteinsaarilla saatu verensiirtohoito aiheuttaa pysyvän verenluovutusesteen, myös silloin, kun hoito on saatu edellä mainitun ajan ulkopuolella.
Michael Greis

 
Michael Greis (s. 18. elokuuta 1976 Füssen) on saksalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä, olympiavoittaja ja maailmanmestari. 
Greis hiihti Oberhofin MM-kilpailuissa 2004 ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Saksan viestijoukkueessa – hopeaa saanut Norja hävisi 15,7 sekuntia. Hochfilzenin MM-kisoissa 2005 hän sai nolla-ammunnalla hopeaa normaalimatkalla; ero kultaa vieneeseen Roman Dostáliin, joka ampui yhden ohilaukauksen, oli 9,4 sekuntia. Hanti-Mansijskin MM-sekaviestissä hän hiihti kolmannen osuuden Saksan pronssijoukkueessa.
Greis voitti Torinon olympialaisissa 2006 kolme kultamitalia. 20 kilometrin kilpailussa hän ampui ainoan sakkominuuttinsa toisella ampumapaikalla ja kukisti kaksi ohilaukausta ampuneen Ole Einar Bjørndalenin 16 sekunnilla. Yhteislähtökilpailussa Greiss ampui yhden sakon kolmannella ampumapaikalla ja voitti 6,3 sekunnilla Tomasz Sikoran, jonka ainoa ohilaukaus tuli viimeisessä pystyammunnassa. Viestissä Greiss hiihti ankkuriosuuden Saksan kultajoukkueessa, joka kukisti Venäjän 20 sekunnilla. 
Anterselvan MM-kilpailuissa 2007 Greis voitti kultaa yhteislähtökilpailussa, vaikka kiersi kaksi sakkokierrosta kolmannen ammunnan jälkeen – hopeaa saanut Andreas Birnbacher ampui kaikki paikat puhtaasti, mutta hävisi 15,4 sekuntia. Normaalimatkalla Greiss sai hopeaa ammuttuan yhden sakkominuutin kummallakin pystypaikalla; hän hävisi nolla-ammunnan tehneelle Raphaël Poiréelle alle puoli minuuttia. Viestissä Greis toi Saksan maaliin pronssisijalla.
Östersundin MM-kisoissa 2008 Greis hiihti ankkuriosuuden Saksan joukkueessa, joka voitti sekaviestin maailmanmestaruuden lähes minuutin erolla Valko-Venäjään. Miesten viestissä hän toi Saksan maaliin pronssisijalla. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän hiihti ankkuriosuuden pronssia saaneissa Saksan miesten viestin ja sekaviestin joukkueissa. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän hiihti ankkuriosuuden Saksan hopeajoukkueessa sekaviestissä ja Ruhpoldingin MM-kisoissa 2012 kolmannen osuuden pronssia saaneessa miesten viestijoukkueessa.
Greis voitti ampumahiihdon maailmancupin kaudella 2006-07. Hän on voittanut cupissa yhteensä yksitoista osakilpailua, ollut kaksitoista kertaa toinen ja yksitoista kertaa kolmas.
Michael Greis palkittiin parhaana saksalaisena miesurheilijana vuonna 2006.
Reinhold Glière

Reinhold Moritzovitš Glière (; 11. tammikuuta 1875 Kiova – 23. kesäkuuta 1956 Moskova) oli Ukrainassa syntynyt neuvostoliittolainen taidemusiikin säveltäjä, orkesterinjohtaja ja opettaja.
Glière oli puhallinsoittimenrakentaja Ernst Moritz Glierin ja hänen vaimonsa Józefa Korczakin toinen poika. Hän muutti vuoden 1900 tienoilla sukunimensä kirjoitusmuotoon Glière. Tämä synnytti huhun hänen ranskalaisesta tai belgialaisesta alkuperästään. Sukutausta isän puolelta on kuitenkin saksalainen, äidin puolelta puolalainen.
Glière opiskeli Kiovan musiikkikoulussa vuodesta 1891 ja Moskovan konservatoriossa vuodesta 1894. Hän valmistui vuonna 1900, jolloin oli jo kirjoittanut yksinäytöksisen oopperan.
Glière oli Kiovan konservatorion professori 1913–1920 ja johtaja vuodesta 1914. Hän opetti vuoteen 1941 saakka Moskovassa. Hän työskenteli muun muassa Siperiassa ja muualla Neuvostoliiton syrjäseuduilla, Azerbaidžanissa sekä Uzbekistanissa, joista viimeksi mainitussa hän teki sävellystyötä yhdessä Talib Sadikovin kanssa.
Glièren tuotantoon kuuluu yli 500 sävellystä, muun muassa sinfonioita, konserttoja, baletteja ja kamarimusiikkia. Hän oli kolmesti Stalin-palkittu Neuvostoliiton kansantaiteilija. Glièren tunnetuin yksittäinen kappale lienee vuonna 1927 sävellettyyn balettiin "Punainen unikko" sisältyvä "Venäläinen merimiestanssi".
Glièren puoliso oli Maria Robertowna Renkvist, ja heillä oli viisi lasta.
Josef Bradl

 
Josef ”Sepp” Bradl (8. tammikuuta 1918 – 3. maaliskuuta 1982) oli itävaltalainen mäkihyppääjä. "Anschlussin" myötä vuosina 1938–1945 hän edusti Saksaa. Bradl kilpaili mäkihypyssä huipulla 1930-luvulla ja 1950-luvulla. 
Vuonna 1936 Bradl hyppäsi 18-vuotiaana Planicassa 101 metriä ja oli ensimmäinen yli sata metriä hypännyt mäkihyppääjä. Maailmanennätystään hän paransi kaksi vuotta myöhemmin jälleen Planicassa hyppäämällä 107 metriä.
Ainoan arvokilpailumitalinsa, kultaisen, Bradl saavutti Zakopanen MM-kisoista 1939. MM-kisoissa 1937 hän oli viides ja 1938 neljäs.
Vuoden 1936 talviolympialaisissa hän oli 19:s, Oslossa 1952 hän kaatui ja keskeytti. 38-vuotias Bradl toimi Cortinassa 1956 Itävallan mäkimaajoukkueen päävalmentajana ja kilpaili myös itse sijoittuen kahdenneksitoista.
Bradl voitti vuoden 1953 alussa Keski-Euroopan mäkiviikon, joka silloin järjestettiin ensimmäisen kerran. Hän voitti Innsbruckin osakilpailun ja sijoittui muissa toiseksi. Mäkiviikon kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmen joukkoon lisäksi 1953–1954 ollessaan kolmas ja 1955–1956 ollessaan toinen. Mäkiviikon osakilpailuista Bradl voitti kaksi ja sijoittui neljä kertaa toiseksi.
Sergei Tšepikov

Sergei Vladimirovitš Tšepikov (, s. 30. tammikuuta 1967, Hor, Habarovskin aluepiiri, Venäjä) on venäläinen entinen ampumahiihtäjä. Hän kilpaili neljissä olympialaisissa ja edusti kolmea eri joukkuetta: 1988 Neuvostoliittoa, 1992 Itsenäisten valtioiden yhteisön jäsenmaiden ja Georgian muodostamaa yhdistynyttä joukkuetta ja 2006 Venäjää.
Tšepikov voitti olympiakultaa viestissä 1988 ja 10 kilometrillä 1994, hopeaa viesteistä 1992, 1994 ja 2006 sekä pronssia 10 kilometrillä 1988. Maailmanmestaruuden Tšepikov voitti kaksi kertaa ja saavutti kuusi hopeamitalia.
Maailmancupin hän voitti kaksi kertaa vuosina 1990 ja 1991. Osakilpailuvoittoja hänellä on viisi kappaletta.
Tšepikov kilpaili maastohiihtäjänä 1990-luvun lopulla olympia- ja MM-tasolla. Hän lopetti uransa kauteen 2006-2007.
Shurin linna

Shurin linna (okinawa "Sui ugusiku", ) on gusuku eli ryūkyūlainen linna Shurissa, Okinawan prefektuurissa. Linna toimi Ryūkyūn kuningaskunnan palatsina ja sitä pidetään koko Ryūkyūn symbolina. Se liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon joulukuussa 2000.
Shurin linnan alkuperäinen rakennusaika on epäselvä. Erään teorian mukaan sen rakennutti kuningas "Satto" vuonna 1392. 1400-luvun alussa "Shō Hashi" yhdisti saarten kolme kuningaskuntaa yhdeksi Ryūkyūn kuningaskunnaksi ja teki Shurin linnasta uuden hallintokeskuksensa. Linna toimi Ryūkyūn kuninkaanpalatsina vuoteen 1879 saakka, jolloin silloinen kuningas karkotettiin palatsistaan ja Shurin linnasta tehtiin Japanin Okinawan armeijan päämaja.
Historian kirjoitusten pohjalta Shurin linnan tiedetään tuhoutuneen kuusi kertaa: toisen maailmansodan aikana käydyssä Okinawan taistelussa ja viidesti tulipaloissa. Alkuperäinen linna tuhoutui vuonna 1453. Linna on rakennettu uudestaan jokaisen kerran jälkeen. Shurin linnan viimeisin uudelleenrakentaminen suoritettiin vuonna 1992. Ennen uudelleenrakentamista linnan alue ehti toimia Ryūkyūn yliopiston kampuksena. Uudelleenrakennettu linna tuhoutui tulipalossa 2019.
Wels

Wels on kaupunki Itävallassa, Ylä-Itävallan osavaltiossa. Se sijaitsee osavaltion keskiosassa Traunjoen varrella Linzin lounaispuolella. Kaupungissa on arviolta 60 739 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 45,882 neliökilometriä.
The Rising

The Rising on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin vuonna 2002 julkaistu 12. studioalbumi. Se oli hänen ensimmäinen studiolevynsä seitsemään vuoteen ja ensimmäinen levy The E Street Bandin kanssa 18 vuoteen. Albumin sanoitukset käsittelevät syyskuun 11. päivän terrori-iskuja.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kärkeen.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on sanoittanut ja säveltänyt Bruce Springsteen. Hän ei halunnut kappaleiden riippuvan yksinomaan syyskuun 9. päivän tapahtumista, vaan niiden oli saatava myös itsenäinen elämä. Albumilla on sekä ennen terrori-iskuja että sen jälkeen tehtyjä kappaleita. ""My City Of Ruins", joka kertoo Asbury Parkista, ja "Waiting on a Sunny Day" on kirjoitettu vuotta ennen ja "Nothing Man" jo vuonna 1994. Terrori-iskujen jälkeen kirjoitetuista kappaleista "Empty Sky"" on valokuvan inspiroima, "Into the Fire" kertoo pelastustyöntekijöistä, ""Worlds Apart" -kappaleessa on mukana Allahin läsnäoloa ja pakistanilaisten qawwali-laulajien ääniä, "The Fuse" sisältää mielikuvia kotielämästä heti iskujen jälkeen ja "Paradise"" on tutkielma erilaisista tuonpuoleista koskevista tulkinnoista.
Eärendil

Eärendil on J.R.R. Tolkienin luoma fiktiivinen hahmo, joka esiintyy Silmarillionissa.
Hän on puolhaltia, Tuorin (ihminen) ja Idrilin (noldo) poika. Hänen vaimonsa on Diorin tytär Elwing ja hänellä on kaksi poikaa, Elros ja Elrond, joista jälkimmäinen esiintyy kirjasarjassa Taru Sormusten Herrasta.
Eärendilissä ei ole skandinaavista ä-kirjainta, vaan a, jonka päällä on erokepisteet, eli nimi lausutaan [earendil].
 Nimloth(n)-Dior Idril(n)-Tuor Galathon-? Earwen(n)-Finarfin
 Elurin Elured Elwing(n)-Earendil Celeborn - Galadriel(n) Angrod Aegnor Finrod
 Elros Elrond - Celebrian(n)
 Elrohir Elladan Arwen(n) - Elessar
 Eldarion
Palovartija

Palovartija pääasiassa kadonnut ammattikunta, jonka tehtävänä oli tulipalojen ennalta ehkäiseminen ja jo alkaneista hälyttäminen.
Historia.
Ammattikunta on hyvin vanha. Alun alkaen palovartijan tehtävä kuului Rooman vallan aikana vigiles -joukoille jotka partioivat kaupungissa hoitamassa myöhemmin poliisille siirrettyjä tehtäviä. Vigilesin varsinainen perustaja ja organisoija oli keisari Augustus.
Keskiajalla tehtävä eriytettiin ja kaupunkeihin alettiin nimittää erityisiä palovartijoita, joiden piti nimenomaan havainnoida kaikki mahdolliset tulipalon alut ja hätätilassa toimittaa hälytys. 
Palovartijan tehtäväkenttä oli hyvin moninainen; keskiajalla siihen kuului mm. erityisen suuren kellon lyöminen auringonnousun aikaan kaupungin asukkaiden herättämiseksi. Joissakin maissa palovartija kantoi mukanaan käsikelloa tai puista kumistinta, jota soittaen hän ilmoitti julkiset tiedotuksensa. 
Myöhemmin tehtäviin kuului mm. kaasujohtojen ja kaasulla toimivien katuvalojen valvonta; heidän tehtäviinsä kuului sulkea kaasujohdot väliasemilla, jos havaitsivat vuodon tai jos heidän alueellaan oli tulipalo. Aamun tullen he erityisen aikataulukon mukaan sammuttivat reitillään olevat kaasuvalot sulkemalla kaasuhanat, ellei hiukan aiemmin alueella kiertänyt poliisi ollut jo tehnyt sitä. Palovartijan varustuksiin kuuluikin mittava kimppu erilaatuisia yleisavaimia. 
Ammattikunta säilyi Suomessa aina 1930-luvulle asti; kun ammattipalokunnat – eli kuten tuolloin sanottiin "vakinaiset palokunnat" – saivat enemmän kalustoa ja miehistöä sekä palotarkastukset tulivat käyttöön ja hälytysjärjestelmätkin alkoivat kehittyä, ammattikunta hävisi sulautumalla hiljalleen palokuntiin. 
Nykyään.
Palovartijoita käytetään vielä jonkin verran maastopalojen havaitsemiseen ja torjumiseen lähinnä syrjäisillä alueilla. Palovartija tarkkailee aluetta palovartiotornista ja ilmoittaa mahdollisesta savunmuodostuksesta pelastushenkilökunnalle. Tällaisia palovartijoita on muun muassa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Uudessa-Seelannissa sekä Venäjällä.
Palmusaaret

Palmusaaret ovat ryhmä keinotekoisia saaria meressä Persianlahdella Dubain edustalla. Useimmat niistä on suunniteltu palmun muotoon, jotta saataisiin mahdollisimman pitkä rantaviiva. Ne ovat maailman suurimmat ihmisen tekemät saaret. Saarien rakentaja on Nakheel Properties. Saaret suunnitteli šeikki Mohammed bin Rashid Al Maktoum lisätäkseen Dubain turismia. Ne lisäävät 520 km rantaviivaa Dubain kaupunkiin.
Kahden ensimmäisen saaren rakentamiseen kuluu noin sata miljoonaa kuutiometriä kiveä ja hiekkaa. Deiran palmusaaren rakentamiseen kuluu noin miljardi kuutiometriä kiveä ja hiekkaa. Kolmelle palmusaarelle tulee yhteensä yli sata luksushotellia, joiden lisäksi rakennetaan myös yksityisiä rantahuviloita, satamia, vesiteemapuistoja, ravintoloita, ostosmarketteja, urheilupaikkoja ja terveyskylpylöitä.
Jumeran palmusaaren rakennus käynnistyi kesäkuussa 2001. Pian sen jälkeen Jebel Alin palmusaaren rakennus käynnistyi. Vuonna 2004 Deiran palmusaaren rakennushanke hyväksyttiin, ja siitä tulee suurempi kuin Pariisi. Vuoden 2008 talouslama hidasti rakennustöitä.
Palmusaaret ovat
Suurin näistä on Deiran saari, jolle tulee pituutta 14 km ja leveyttä 8,5 km sekä pinta-alaa 80 km².
Jumeiran palmusaari.
Jumeiran saari on palmun muotoinen, ja se koostuu 2 km pitkästä rungosta ja seitsemästätoista oksasta. Kokonaisuuden ympäri kiertää 11 km pitkä aallonmurtaja. Vuonna 2008 saarella oli 4 000 asukasta. Sinne ollaan rakentamassa valtavia hotellikomplekseja, joihin on suunniteltu tilaa 65 000 hotellivieraalle.
Ensimmäiset asukkaat muuttivat saarelle vuoden 2006 lopussa viisi vuotta rakentamisen aloittamisen jälkeen. Rakentaja Nakheel Properties tuo yhden maailman suurimmista ilmalaivoista Dubaihin ensimmäisten asukkaiden muuttamisen vuoksi. Ilmalaiva Skyship 600 on Airship Management Servises Inc. yhtiön omistama, ja se on 197 jalkaa eli noin 60 metriä pitkä. Saareen tulee 17 "oksaa". Rakentajien oli vahvistettava saaren hiekkapohjaa, koska hiekka valui mereen vieden mukanaan rakentajien omaisuutta.
Jumeiran saaren koordinaatit ovat 25°06′28″N, 55°08′15″E.
Jebel Alin palmusaari.
Saaren rakennus aloitettiin lokakuussa 2002, ja sen odotettiin valmistuvan vuoden 2008 puolivälissä. Taloustilanteen takia työt keskeytettiin 2008, mutta niitä jatkettiin jälleen 2011.
Suunnitelman mukaan sitä tulee ympäröimään Dubai Waterfront -projekti, joka on yhdistelmä kanaaleja ja keinotekoisia saaria. Valmis Dubai Waterfront, mikä on puolet suurempi kuin Jumeriahin palmusaari, sisältää teemavesipuiston ja "Sea Villagen", jossa on asuntoja veden alla. Jebel Alin saaren koordinaatit ovat 25°00′14″N, 54°59′02″E.
Jebel Alin lentokenttä avattiin rahtiliikenteelle 2010 ja ensimmäiset matkustajalennot aloitetaan 2013.
Deiran palmusaari.
Saaren rakennuksen aloittamisesta kerrottiin lokakuussa 2004, ja sen odotetaan valmistuvan vuonna 2015. Alkuperäisen suunnitelman mukaan saaresta piti tulla 14 km pitkä, mutta 2007 kun merenpohjan muoto tunnettiin paremmin, suunnitelman uusittiin ja saaresta tulee lopulta 12,5 kilometriä pitkä ja 7,5 kilometriä leveä. Maansiirtotyöt valmistuivat 2007.
Deiran koordinaatit ovat 25°20′00″N, 55°16′05″E
Mendel Stromm

Professori Mendel Stromm on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Strommin, alias Robottimestarin ensiesiintyminen tapahtui "Amazing Spider-Man" -lehden numerossa 37. Hahmon loivat Stan Lee ja Steve Ditko. Stromm on pääasiallisesti Hämähäkkimiehen vastustaja. 
Historia.
Mendel Stromm eli nuoruutensa sairaalloisena, mutta löysi pian intohimonsa erilaisista laitteista ja roboteista, joiden avulla hän selvisi onnettoman lapsuutensa läpi. Aikuisena Stromm toimi Norman Osbornin laboratoriopartnerina ja tutkijatoverina. Myöhemmin Stromm joutui vaikeuksiin virkavallan kanssa ja hänet passitettiin vankilaan kymmeneksi vuodeksi. 
Vapauduttuaan Stromm vannoi kostoa Osbornille ja lähetti joukoittain robottejaan tuhoamaan tämän. Hämähäkkimies kuitenkin sekaantui asiaan ja pelasti Osbornin pysäyttäen samalla robottiarmeijat. Stromm sai kuitenkin tapahtumien aikana sydänkohtauksen ja kuoli Hämähäkkimiehen käsiin. Myöhemmin itseään Robottimestariksi kutsuva robotti imitoi jonkin aikaa Strommia siirrettyään tämän muistot itseensä. Hämähäkkimies kuitenkin pysäytti Robottimestarin. 
Vuosia myöhemmin Norman Osborn löysi Strommin elävänä nauttimansa Menninkäis-uutteen vuoksi. Stromm oli kuitenkin kuoleman kielissä oleva varjo entisestään, jolloin Osborn auttoi tätä luomaan itselleen uuden identiteetin Gauntina. 
Vastalahjaksi Stromm sai auttaa henkiin herännyttä Osbornia tuhoamaan Peter Parkerin. Stromm hyökkäsi Peterin kloonin Ben Reillyn kimppuun useiden superroistojen, kuten Mörön (Jason Macendale) ja Armottoman avulla 
Stromm rakensi itselleen pian uuden robottihaarniskan ja kutsui itseään Robottimestariksi. Uuden tehokkaammaan haarniskan avulla Stromm yritti tappaa Ben Reillyn, mutta epäonnistui. Tämän seurauksena Osborn yritti tappaa kätyrinsä energiaiskulla. Stromm kuitenkin selvisi iskusta elossa ja menetti muistinsa. 
Vaellessaan pitkin maata hän törmäsi sattumalta erääseen vanhaan piilopaikkaansa ja alkoi valmistaa laitteidensa avulla leikkirobotteja läheisen sairaalan lapsille. Osbornin nimen mainitseminen kuitenkin palautti Strommin muistot ja raivon. Janotessaan kostoa Stromm päätti tuhota Hämähäkkimiehen ensin ja siirsi aivoaaltonsa tietokoneeseen, jolla hän kykenisi hallitsemaan puhtaan mielensä voiman avulla kaikenlaisia mekaanisia laitteita. 
Tietokone, johon Stromm latasi aivoaaltonsa alkoi kuitenkin kapinoida ja kone dekapitoi Strommin kiinnittäen tämän pään itseensä. Viimeisillä voimillaan Stromm kutsui Hämähäkkimiehen auttamaan itseään ja hakkeriystävänsä Shea Tinkerin avulla Hämähäkkimiehen onnistui vaivuttaa Stromm horrokseen, kunnes keksisi keinon vapauttaa Stromm vankilastaan.
Voimat ja varusteet.
Professori Strommilla on ilman robotiikan suomia apuvälineitä tavallisen ihmisen voimataso. Haarniskassaan Stromm nosti maksimissaan noin 25 tonnia. 
Stromm on erinomainen kemisti ja nerokas robotiikan saralla. Hän on usein osoittanut kykenevänsä luomaan ihmismäisiä androideja ja tehokkaita sotarobotteja.
Rajoitukset.
Tällä hetkellä Stromm on katatonisessa tilassa, eikä kykene omatoimiseen ajatteluun.
Kuvavarmennus

Kuvavarmennus on menetelmä, jolla voidaan varmistaa että palvelun käyttäjä on ihminen. Kuvavarmennus on yksi tapa toteuttaa CAPTCHA-kysely.
Kuvavarmennusta käytetään monilla keskustelualueilla, tai muutoin käyttäjien vuorovaikutusta hyödyntävillä sivustoilla.
Ideana on yleensä että käyttäjälle näytetään kuva jossa on tekstiä tai numeroita, ja pyydetään käyttäjää kirjoittamaan kuvassa oleva teksti läheiseen tekstikenttään. Normaalin näkökyvyn omaava ihminen suoriutuu tehtävästä, mutta automaattinen tietokoneohjelma (botti) ei pysty vastaamaan kysymykseen oikealla tavalla.
Mikäli palvelua käyttävä ihminen ei kykene erottamaan juuri sillä käytetyn kuvavarmenteen tekstiä, monet järjestelmät tarjoavat mahdollisuuden vaihtaa toiseen satunnaiseen kuvaan.
Heikkoudet.
Roskapostittaja tai muu ei-toivottua automaattista sisältöä lähettävä taho voi liittää bottiin tekstintunnistustoiminnon jolla se kykenee tunnistamaan kuvavarmennuksessa olevasta kuvasta tekstin ja pystyy tunnistautumaan kohdejärjestelmässä ihmiseksi. Tämän välttämiseksi kuvavarmenteen kuvasta pyritään tekemään mahdollisimman epäselvä jotta tekstintunnistusohjelma ei kykenisi lukemaan sitä, mutta toisaalta kuvan pitäisi olla riittävän selkeä ihmisen ymmärrettäväksi.
Mikäli palvelun käyttäjä on näkövammainen, ei tätä menetelmää luonnollisesti voida käyttää. Joissakin järjestelmissä on tämän tilanteen varalta mahdollisuus käyttää vaihtoehtoisia menetelmiä, kuten esimerkiksi laskutoimituksen ratkaisemista.
Paul Scheuring

Paul T. Scheuring (s. 20. marraskuuta 1968 Aurora, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänen tunnetuimpia töitään ovat elokuva "A Man Apart" vuodelta 2003 ja televisiosarja "Pako".
Motorinen aivokuori

Motorinen aivokuori eli motorinen korteksi sijaitsee isoaivojen otsalohkon takaosassa ja osallistuu motorisiin toimintoihin. Motoriselta aivokuorelta lähtevät liikekäskyt kortikospinaalirataa pitkin alfamotoneuroneihin, joista ne päätyvät lihaksille. Lisäksi motorinen aivokuori osallistuu liikkeiden hienosäätöön. Vasemmalla puolella motorista korteksia ovat edustettuina kehon oikean puolen lihakset, kun taas oikealla ovat edustettuina vasemman puolen lihakset.
Wallenius

Wallenius tai Vallenius on Suomessa käytössä oleva sukunimi. Se voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Ruokala Lokki

Ruokala Lokki () on Naoko Ogigamin ohjaama elokuva, joka kertoo Helsingin Punavuoressa kuppilaa pitävästä japanilaisnaisesta. Elokuva perustuu Yōko Muren samannimiseen romaaniin. Suomalaisista näyttelijöistä elokuvassa esiintyvät muun muassa Jarkko Niemi, Markku Peltola ja Tarja Markus.
Kahvila Lokki on tyylikkään yksinkertainen, mutta japanilaisnaisen pitämä ruokala on kummajainen eikä asiakkaita sinne uskaltaudu. Ensimmäinen ja pitkään ainoa asiakas on japania harrastava Tommi. Vasta korvapuustien lisääminen valikoimaan onnistuu houkuttelemaan sinne muita paikallisia. Kuppilasta kehkeytyy myös kohtauspaikka kahdelle muulle japanilaiselle naiselle. Elokuvaa kantavat eteenpäin toisilleen eksoottisina näyttäytyvät suomalaiset ja japanilaiset tavat ja kulttuuri. 
Elokuvassa Helsinki näyttää lempeät kesäiset kasvonsa. Matkailun edistämiskeskus oli mukana rahoittamassa elokuvaa, ja siinä vilahtelee Helsingin nähtävyyksiä ja suomalaisia tuotemerkkejä (kotisivulla on Iittalan, Marimekon ja Artekin logot). Elokuva on esimerkki tuotesijoittelusta. 
"Ruokala Lokki" oli ensimmäinen Suomessa kuvattu japanilainen elokuva.
Fiorello

Rosario Tindaro Fiorello (s. 16. toukokuuta 1960) on italialainen televisiojuontaja, radioääni ja laulaja, joka tunnetaan yleisesti nimellä Fiorello.
Fiorello aloitti uransa työskentelemällä turistikylissä, ensin baarimikkona, myöhemmin viihdyttäjänä. 1980-luvun loppupuolella hän tutustui Claudio Cecchettoon, kykyjenetsijään, joka antoi hänelle ohjelman Radio Deejayssa. Vuonna 1989 hän aloitti "Viva Radio Deejay" -nimisen ohjelman juontamisen milanolaisella kanavalla.
Fiorello tuli suosituksi "Karaoke"-tv-ohjelmasta ja jatkoi tämän jälkeen useissa erilaisissa ohjelmissa. Hän on esiintynyt ensin Mediaset-kanavalla ja myöhemmin RAI:lla 2001, 2002 ja 2004.
Vuodesta 2002 yhdessä Marco Baldinin kanssa Fiorello on tehnyt Viva Radio2 -nimistä lähetystä, jonka aikana esittelee taitojaan laulajana, imitaattorina ja viihdyttäjänä. Fiorellon imitaatioista tunnetuin lienee hänen Silvio Berlusconi -imitaationsa. Hän voitti vuonna 2007 Telegatto Vuoden henkilö -palkinnon.
Fiorello on esiintynyt elokuvissa erilaisissa osissa dubbauksesta pieniin rooleihin, kuten Renato Carosonen rooli elokuvassa "Lahjakas herra Ripley".
Johan Erik Hedberg

Johan Erik Hedberg (9. maaliskuuta 1767 Tukholma Ruotsi – 9. elokuuta 1823) oli suomalainen taidemaalari.
Hänen puolisonsa oli Catharina o.s. Brengentoff ja poikansa lääkäri Anders Erik Hedberg. Hän opiskeli Kuninkaallisessa taideakatemiassa (Kungliga Akademien för de Fria Konsterna) Tukholmassa. Hän toimi piirustuksenopettajana Turun akatemiassa 1799–1823.
Pianokonsertto nro 5 (Beethoven)

Ludwig van Beethovenin pianokonsertto nro 5 Es-duuri op. 73 on Beethovenin viimeinen pianokonsertto. Konsertolla on myös lisänimi "Keisari", joka ei ole Beethovenin itsensä antama. Teos on sävelletty pääosin syksyn 1809 ja talven 1810 aikana. Konserton julkaisi Breitkopf &amp; Härtel vuonna 1811 ja se on omistettu Itävallan arkkiherttua Rudolphille. 
Konsertto on ainoa Beethovenin pianokonsertoista, jota hän ei itse esittänyt julkisesti, johtuen hänen kuuroudestaan ja vetäytymisestään pianistin soolo-uralta. Konserton ensimmäinen julkinen esitys oli Leipzigin Gewandhausissa 28. marraskuuta 1811. Solistina oli Friedrich Schneider ja johtajana Johann Philipp Christian Schulz. Beethovenin oppilas Carl Czerny esitti teoksen julkisen Wienin kantaesityksen vuonna 1812. Beethoven johti itse orkesteria. 
Osat.
Teoksessa on kolme osaa:
Töpökääpiötypäkkö

Töpökääpiötypäkkö ("Myiornis ecaudatus") on eteläamerikkalainen hyönteissyöjälintu. Se kuuluu napsijoiden heimoon. Kääpiötypäköiden sukuun (Bertoni, 1901), kuuluu 4 lajia.
Ulkonäkö ja koko.
Linnun pituus on 6,9 cm ja paino 4,2 g. Se on maailman pienin varpuslintu. Suhteessa linnun kokoon sen nokka on iso ja pyrstö pieni. Pää on harmaa ja silmien ympärillä on valkoiset "silmälasit". Selkä on oliivinvihreä ja vatsapuoli kellanvalkea. Sen äänet ovat hyvin korkeita muistuttaen enemmän heinäsirkkojen tai pienten sammakoiden ääntelyä.
Esiintyminen.
Se elää Keski-Amerikan Costa Ricasta Etelä-Amerikkaan Pohjois-Boliviaan, Brasilian Amazoniaan ja Guayanaan ulottuvalla alueella. Lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Lintu elää enimmäkseen korkeissa sademetsissä ja on kohtalaisen yleinen, joskin huomaamaton.
Lisääntyminen.
Sammalista ja kuiduista rakennettu, linnun kokoon nähden suuri pallomainen pesä, jossa on sisäänkäynti pesän sivulla, on puussa 1–8 m korkealla. Naaras munii 2 vaaleaa, ruskeatäpläistä munaa ja hautoo niitä itse. Myös koiras osallistuu poikasten ruokkimiseen ja hoitamiseen.
Ravinto.
Pesäpoikasia ruokitaan hyönteisillä ja muilla pienillä selkärangattomilla. Hyönteisistä ainakin kaskailla ("Homoptera"), torakoilla ja kovakuoriaisten toukilla.
Vaarallinen matka

Vaarallinen matka () on Tove Janssonin kirjoittama ja kuvittama muumiaiheinen kuvakirja vuodelta 1977. Sen on suomentanut Panu Pekkanen. Vuonna 2018 ilmestyneen uuden suomennoksen on tehnyt Alice Martin. Kyseessä on Janssonin toiseksi viimeinen muumikirja. Sen kaikki alkuperäiset kuvitukset on tallennettu Tampereen taidemuseon Muumilaaksoon. "Vaarallinen matka" voitti Topelius-palkinnon vuonna 1978.
Juoni.
Kirjassa esiintyvät Sanna ja muumitarinoista tutut hahmot, kuten Hemuli, Nipsu ja Surku. He seikkailevat myrskyssä ja omituisessa maailmassa, ja heidän matkansa muuttuu vaaralliseksi. Sanna näkee maailman iloisissa väreissä, koska hän on saanut uudet silmälasit. Lopulta he saapuvat kuumailmapallolla Muumilaaksoon, jossa on juhlat. Myös Mörkö esiintyy yhdessä kirjan kuvassa myrskyn keskellä, mutta tästä ei mainita tekstissä.
Tarina muualla.
Taidegraafikko Tuulikki Pietilä on tehnyt vuonna 1988 kolme kolmiulotteista muumikuvaelmaa, jotka perustuvat kirjan tapahtumiin. Teokset ovat nimeltään "Sanna kohtaa eksyneet", "Vaarat uhkaavat" ja "Tuu-tikin pelastava ilmapallo". Kuvaelmat kuuluvat Tampereella sijaitsevan Muumilaakso-museon kokoelmaan.
Vuonna 2014 Arabia valmisti "Toven juhla" -nimistä astiasarjaa, jonka kuvitus pohjautuu "Vaarallinen matka" -kirjaan. Sarjaan kuuluu muki ja kolme erikokoista säilytyspurkkia. Astioissa on kuvattu muumien puutarhajuhlia. Joka kuudennen mukin sisäpuolella on kuvituksena silmälasit, jotka Arabian tiedotteen mukaan ”saattavat johdattaa löytäjänsä hurjaan seikkailuun”. "Toven juhla" -sarjan on kuvittanut taiteilija Tove Slotte, ja sillä juhlistettiin Tove Janssonin 100-vuotisjuhlavuotta.