tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pirnesjärvi

Pirnesjärvi on suurelta osin huvila- ja maaseutuasutuksen reunustama järvi Haapaveden luoteisosassa Pohjois-Pohjanmaalla. Sen pinta-ala on 4,6 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 83 kilometriä etelään. Järven luoteisrannalla sijaitsee Pirnesperä-niminen asutus ja itäpuolella levittäytyy Porerimpi-niminen luonnonsuojelualue.
Maantiede.
Pirnesjärvi muodostuu saarettomasta ja melko tasalevyisestä järvenselästä, jonka pituus kaakosta luoteeseen on 4,65 kilometriä. Leveimmät kohdat koillisesta lounaaseen ovat noin 1,2 kilometriä. Niemimaat (Kiviniemi, Pöytäniemi, Katosniemi) ovat leveitä. Eteläisimmästä osastaan Pirnesjärvi kapenee Etelälahdeksi. Ainoa pääaltaasta erkaneva järvenosa on pohjoiskolkan Mustalahti.
Pirnesjärven länsipuolitse kulkee yhdystie 18323. Järven koillista rantaa reunustavan Porerimmin kohdalla 130 metrin korkeuskäyrä kulkee yli kilometrin päässä rantaviivasta. Pirnesperän luoteispuolella sijaitsee soidensuojelualue. Pirnesjärven pohjoisrannalta alkaa Pirnesoja, jota pitkin järvi laskee länteen Pyhäjokeen.
Pirnesjärvi (54.031.1.001) kuuluu Pirnesjärven valuma-alueeseen (54.025), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Pyhäjoen vesistössä (54). Toinen jakovaihe on Pyhäjoen keskiosan alue (54.02). Pirnesjärven valuma-alueeseen kuuluu Pirnesjärven ohella Haralampi (54.025.1.002), jota ympäröi Hararäme.
Noin kaksi kilometriä Pirnesjärveltä kaakkoon sijaitsee Ainali ja viitisen kilometriä itään sijaitsee Osmanki.
Lammi (Kirkkonummi)

Lammi on pieni ja saareton järvi Kirkkonummen luoteisosassa Tampajan länsipuolella. Sen pinta-ala on 5,075 hehtaaria ja rantaviivan pituus 980 metriä. Etäisyys Helsingin keskustasta on 31 kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede.
Lammin ulottuvuus lännestä itään on 340 metriä ja etelästä pohjoiseen 240 metriä. Rannoilla on pientaloja. Järven itäpuolinen Lammibergen kohoaa yli 75 metriä merenpinnan yläpuolelle eli yli 20 metriä järvenpintaa korkeammalle. Lammin lounaiskulmasta lähtee laskuoja lounaaseen.
Lammi (22.008.1.014) kuuluu Harvsån valuma-alueeseen (22.008), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Siuntionjoen päävesistössä (22). Harvsån valuma-alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Storträsk-Bakträsk ja Petäjärvi.
Suomessa on kuusi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joiden nimenä on Lammi. Kirkkonummen Lammi on niistä kolmanneksi laajin. Kansalaisen Karttapaikassa on 136 Lammi-nimistä kohdetta, useimmat Lammit ovat taloja.
Falklampi

Falklampi on pieni ja saareton järvi Kirkkonummen luoteisosassa Petäjärven länsipuolella. Sen pinta-ala on 5,065 hehtaaria ja rantaviivan pituus 1 245 metriä. Etäisyys Helsingin keskustasta on 33 kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede.
Falklammen ulottuvuus lännestä itään on 490 metriä. Järveä jakaa pohjoisrannalta etelään pistävä niemi. Järven pohjoisrannalla on pientaloja. Etelässä on metsämaata ja Brunniberget, jonka laki on noin 95 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 50 metriä Falklammen pintaa korkeammalla.
Falklampi (22.008.1.011) kuuluu Harvsån valuma-alueeseen (22.008), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Siuntionjoen päävesistössä (22). Harvsån valuma-alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Storträsk-Bakträsk ja Petäjärvi.
Kunzan kieli

Kunza on sammunut Chilen ja Perun rajalla puhuttu kieli, joka sammui 1950-luvulle tultaessa. 2000-luvulle tultaessa kieltä on tosin alettu elvyttää. Kieli on isolaattikieli eikä sillä ole tunnettuja sukulaisia. Kunzalla ei koskaan ollut kirjoitettua muotoa.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Storträsk (Kirkkonummi, Kantvik)

Storträsk on humuspitoinen ja rannoiltaan kallioinen järvi Kirkkonummen länsiosassa. Sen pinta-ala on 14,2 hehtaaria. Etäisyys Helsingin keskustasta on 31 kilometriä länsilounaaseen.
Maantiede.
Storträskin ulottuvuus lounaasta koilliseen on 900 metriä. Koillisessa järvi rajautuu mäkeen, jonka huippu on yli 20 metriä järvenpintaa korkeammalla. Itärannan Brunnibergin huippu on yli 35 metriä järvenpintaa korkeammalla. Storträsk kapenee kohti lounasta, ja sen eteläisimmän osan rantaviiva ovat epämääräinen. Järven eteläkolkasta alkaa Suomenlahteen virtaava runsaan puolentoista kilometrin pituinen laskuoja. Storträskin eteläpuolisko rajautuu luonnonsuojelualueeseen, järven länsirannalla on pientaloja. Kantatie 51 kulkee järven pohjoispuolitse.
Storträsk (81V062.1.006) kuuluu Välialueeseen (81V062), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Välialueeseen kuuluu seitsemän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Niittylampi ja Valkolampi.
Tanikka

Tanikka on pitkänomainen ja kapea metsäjärvi Jänisjoen reitillä Joensuun eteläosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 97 hehtaaria. Etäisyys Joensuun keskustasta on 41 kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede.
Jänisjoki laskee Tanikkaan Ruskeakosken voimalaitoksen kautta koillisesta Loitimolta. Tanikan pituus luoteesta kaakkoon on noin 3,4 kilometriä ja levein kohta noin 400 metriä. Tanikka laskee Vihtakosken voimalaitoksen ja sen itäpuolitse virtaavan Vihtakosken kautta Jänisjokeen, jonka reitti jatkuu etelään. Tanikan keskiosaa jakaa noin 750 metriä pitkä Vatasenniemi, jonka itäpuolella sijaitsee kapea Pitkälahti. Noin viidesosa Tanikasta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvät alueet eivät muodosta yhtenäistä vyöhykettä, vaan järven pohja kumpuilee jonkin verran. Syvimmät kohdat sijaitsevat järven eteläpuoliskon syvänteessä.
Tanikan saariluku on neljä. Saaret ovat pieniä ja ne sijaitsevat järven itärannan tuntumassa. Tanikan rannat ovat osin jyrkkää metsämaata. Tanikanvaaran huippu kohoaa yli 50 metriä järvenpintaa korkeammalle. Vatasenniemen korkein kohta on yli 40 metriä järvenpintaa korkeammalla. Tanikan itärannan myötäisesti kulkee maantie.
Jänisjoen lisäksi Tanikkaan laskee Kaationpuro luoteesta Kaatiolammelta (115,7 metriä mpy).
Tanikan vesitilavuus on 6 251 000 kuutiometriä.
Tanikka (01.013.1.001) kuuluu Jänisjoen yläosan alueeseen (01.013), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistössä (01). Toinen jakovaihe on Jänisjoen alue (01.01). Tanikka on Jänisjoen yläosan alueen laajin vakavesi. Alueen muut vähintään hehtaarin laajuiset vakavedet ovat Kaatiolampi, Valkealampi, kaksi Mustalampea, Kynsilampi ja Sittalampi.
Aemilia et Liguria

Aemilia et Liguria () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti alueita nykyisen Italian Emilia-Romagnassa, Liguriassa, Lombardiassa ja Piemontessa.
Maantiede.
Aemilia et Ligurian provinssi sijaitsi Italian luoteisosan sisämaassa. Provinssin itäpuolella sijaitsivat Venetia et Histria ja Flaminia et Picenum, eteläpuolella Tuscia et Umbria, lounaispuolella Alpes Cottiae, länsipuolella Alpes Poeninae et Graiae ja pohjoispuolella Maxima Sequanorum ja Raetia Prima. Provinssin hallinnollinen keskus oli Mediolanum.
Kaupunkeja.
Aemilia et Ligurian kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Aemilia et Ligurian alue oli aiemmin osa Augustuksen Italian alueita Aemilia (Regio VIII) ja Transpadana (Regio XI). Aemilia et Ligurian provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin. Provinssin nimi ei kuitenkaan esiinny "Veronan luettelossa", joka on epätäydellinen Italian kohdalla. Provinssi kuului Italian diokeesiin. 300-luvulla provinssi kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin ja tällöinkin Italian diokeesiin. Provinssia hallitsi "consularis" viimeistään vuodesta 321. Vuonna 374 sen consulariksena toimi piispa Ambrosius.
Provinssi lakkautettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin ja jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Aemilia ja Liguria. Varmuudella jako on ollut olemassa viimeistään "Notitia dignitatumin" aikoihin 400-luvun alussa.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Byzacena

Byzacena tai Valeria Byzacena () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Pohjois-Afrikassa ja käsitti suunnilleen nykyisen Tunisian eteläosan.
Maantiede.
Byzacenan provinssi käsitti aiemman, laajemman Africa proconsulariksen provinssin keskiosan nykyisen Tunisian eteläosassa. Sen länsipuolella sijaitsi alussa Numidia militianan provinssi ja myöhemmin Numidian provinssi, pohjoispuolella Africa proconsularis Zeugitanan provinssi ja etelä- ja kaakkoispuolella Tripolitanian provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Hadrumetum.
Kaupunkeja.
Byzacenan kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Byzacenan alue oli aiemmin osa Africa proconsulariksen provinssia. Byzacenan provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin. Se kuului African diokeesiin ja mainitaan 300-luvun alussa "Veronan luettelossa". Provinssia hallitsi alun perin "praeses" ja vuodesta 324 "consularis".
300-luvulla provinssi kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen Italia et African prefektuuriin ja African diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Campania (provinssi)

Campania () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti suunnilleen nykyisen Italian Latiumin ja Campanian.
Maantiede.
Campanian provinssi käsitti Tiberis- (nyk. Tiber), Anio- (Aniene), Liris- (Garigliano), Sagrus- (Sangro), Sepeithus- (Sebeto) ja Silarus (Sillaro) -jokien välisen alueen. Sen luoteispuolella sijaitsi Tuscia et Umbria, pohjoispuolella Valeria ja Samnium, itäpuolella Apulia et Calabria ja kaakkoispuolella Lucania et Bruttium. Provinssin hallinnollinen keskus oli Capua.
Kaupunkeja.
Campanian provinssin kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Campanian alue oli aiemmin osa Augustuksen Italian aluetta Latium et Campania (Regio I). Campanian provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin. Viimeistään se on ollut olemassa vuonna 294. Campanian provinssi kuului Italian diokeesiin. Provinssi ei esiinny "Veronan luettelossa" ilmeisesti virheen vuoksi. Provinssia hallitsi alun perin "corrector" ja vuodesta 324 lähtien "consularis", mutta Gratianuksen aikana (375–383) maaherran nimikkeenä oli lyhyen aikaa prokonsuli.
300-luvulla provinssi kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen se oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja "Notitia dignitatumin" mukaan Italia suburbicaria diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Caria (provinssi)

Caria () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti Kaarian alueen Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa.
Maantiede.
Carian provinssi käsitti vanhan Kaarian (lat. "Caria") maakunnan ja sijaitsi Vähän-Aasian ja samalla nykyisen Turkin lounaisosassa Aigeianmeren puoleisella rannikolla. Sen pohjoispuolella sijaitsi Asian provinssi, koillispuolella Phrygia Priman provinssi (myöhempi Phrygia Pacatiana), ja itä- ja kaakkoispuolella Lycia et Pamphylian provinssi (myöhemmin erilliset Lycia ja Pamphylia). Provinssin hallinnollinen keskus oli Afrodisias (lat. "Aphrodisias").
Kaupunkeja.
Carian provinssin kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Carian alue oli aiemmin osa Asian provinssia. Carian provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin, jolloin Asian provinssi jaettiin useaksi provinssiksi, joista Caria oli yksi. Se esiintyy "Veronan luettelossa" 300-luvun alkupuolella. Provinssi kuului Asianan diokeesiin.
300-luvulta lähtien provinssi oli osa Oriensin prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen Oriensin prefektuuriin ja Asianan diokeesiin. 400-luvun alun "Notitia dignitatumin" mukaan provinssia hallitsi "praeses". Vuodesta 491 sitä hallitsi "consularis".
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Lankku (harjoite)

Lankku on lihaskuntoharjoite, jota käytetään keskivartalon syvien lihasten vahvistamiseen. Lankussa ihminen asettuu noja-asentoon lattiaa vasten jalkojensa ja käsivarsiensa varaan vartalo suorana ja vatsalihakset jännitettyinä. Asennossa voi olla esimerkiksi yhdestä kolmeen minuuttia, ja sen voi toistaa muutaman kerran.
Suoritustapoja.
Lankusta on erilaisia muunnelmia. Helpoimmassa lankussa ollaan polvien ja ojennettujen käsivarsien varassa. Vaativammassa lankussa ollaan varpaiden ja kyynärvarsien varassa. Eniten tasapainoa vaativassa lankussa ollaan varpaiden ja ojennettujen käsivarsien varassa. Lankuttaa voi myös kylkiasennossa. Lankuttamisen aikana voi aktivoida muitakin lihaksia tekemällä esimerkiksi jalkojen nostoja, hartialiukuja ja lantion heilautuksia.
Maailmanennätykset.
Miesten lankutuksen maailmanennätys on Tšekin Josef Šalekin nimissä. Šalek lankutti vuonna 2023 9 tuntia, 38 minuuttia ja 47 sekuntia. Kanadalainen DonnaJean Wilde pitää hallussaan naisten maailmanennätystä, jonka hän rikkoi vuonna 2024 ajalla 4 tuntia 30 minuuttia ja 11 sekuntia.
Carl Pelo

Carl Johan Pelo (30. huhtikuuta 1895 Alaveteli – 4. joulukuuta 1958 Helsinki) oli Suomen puolustusvoimien kapteeni ja asesuunnittelija. 
Pelo osallistui vapaussodassa Vöyrin kaartin mukana muun muassa Tampereen valtaukseen ja ylennettiin vänrikiksi. Suoritettuaan Kadettikoulun kurssin hän jäi palvelukseen Karjalan Kaartinrykmenttiin ja toimi siellä mm. komppanian päällikkönä aina vuoteen 1926 asti. Tämän jälkeen han siirtyi aseteollisuuteen valmistuttuaan insinööriksi, työskennellen mm. SAKOlla 1930-luvun alussa. Pelo suunnitteli runsaasti omia aseitaan, mutta ne eivät päässeet tuotantoon. Pelo ei osannut noudattaa ns. virkatietä vaan otti yhteyttä Puolustusministeriön ylinpään johtoon aina Mannerheimia myöten ja onnistui näin suututtamaan esimiehensä.
Pelo syytti Aimo Lahden ja Arvo Salorannan käyttäneen Lahti-Saloranta M/26 pikakiväärissä hänen P-25 pikakiväärissään olevia keksintöjään, mutta hävisi oikeudessa tapauksen.
Pelo pantentoi myöhemmin M54 nimellä tunnetun kiväärinsä alunperin jo vuonna 1931. Hän esitteli asetta Presidentti P. E. Svinhufvudille, Mannerheimille, ja puolustusministeri Arvi Oksalalle vuonna 1933. Tämä prototyyppi oli 7,92x 57 mm kaliiperille, mutta ruotsalaisille esitelty 6,5x 55 mm. Hän yritti myydä asettaan myös Norjaan, mutta Norjan puolustusvoimat eivät olleet kiinnostuneet edes testaamaan asetta.
Ennen talvisotaa Puolustusvoimat ei nähnyt pikakiväärejä tarpeellisena, mutta neuvostoliittolaiset AVS-36, SVT-38 ja SVT-40 vakuuttivat tarpeen niille. Suomessa ei kuitenkaan ollut mahdollisuuksia alkaa valmistaa uusia asemalleja vähäisen tuotantokapasiteetin vuoksi. Pikakivääri Pelo pääsi testeihin lopulta vasta 1954. Suomen puolustusvoimat testasi asetta 7,62x54R kaliiperille ja Ruotsin puolustusvoimat 6,5x55 mm. Kumpikaan ei ottanut asetta käyttöön, koska aika oli ajanut sen ohi. 
Pelo suunnitteli myös konepistoolin jota yritti saada kaupattua puolustusvoimille. Asetta testattiin 1956, mutta Puolustusvoimat ei kuitenkaan ollut kiinnostunut uusista konepistooleista. Puolustusvoimat nimittäin vaihtoi 1950-luvulla lopulla Interarms-yhtiön kanssa erän vanhentuneita aseita ja sotasaalisaseita 75 000 kappaleen erään Stenejä, joten Suomella oli riittävästi konepistooleja. 
Suomen Puolustusvoimat oli myös jo päättänyt siirtyä 7,62x39 mm kaliiperiin, josta järjestettiin kilpailu jonka lopulta voitti kotimainen RK 60.
Millcayacin kieli

Millcayac, tai milykayak, on Argentiinassa puhuttu kuollut kieli. Se kuuluu huarpalaisiin kieliin ja sen ainoa tunnettu sukulaiskieli on huarpa.
Huarpalaiset kielet

Huarpalaiset kielet on pieni kielikunta, joka sijoittuu maantieteellisesti Argentiinan keskiosiin Chilen rajan lähettyville. Kielikuntaan kuuluu vain kaksi kieltä, jotka molemmat ovat kuolleet:
Tavallinen differentiaaliyhtälö

Tavallinen differentiaaliyhtälö on differentiaaliyhtälö, jossa on ainoastaan yksi muuttuja.
Määritelmä.
Olkoon "F" muuttujan "x" funktio ja olkoon "y=y(x)" yhden muuttujan funktio. Tällöin yhtälöä
formula_1
kutsutaan tavalliseksi differentiaaliyhtälöksi, jonka kertaluku on "n".
Screem Writers Guild

Screem Writers Guild on suomalaisen hard rock- ja heavy metal -yhtye Lordin kahdeksastoista studioalbumi, joka julkaistiin 31. maaliskuuta 2023. Albumin on miksannut Ilkka Herkman ja masteroinut Pauli Saastamoinen. Rajoitettu painos sisältää ”Live At Masters Of Rock” -DVD:n. Albumi henkii Hollywoodin kauhuelokuvien tematiikkaa. Kyseessä on yhtyeen ensimmäinen albumi, jolla kaikki yhtyeen jäsenet laulavat taustalauluja. Mukana albumilla on Koneen ja Hellan yhteinen soolo. Albumin avauskappaleeseen "Dead Again Jayne" on tehty musiikkivideo.
Huarpan kieli

Huarpan kieli on Argentiinassa puhuttu kuollut kieli. Se kuuluu huarpalaisiin kieliin, ja sen ainoa sukulaiskieli on millcayac, joka myös on kuollut.
Ensimmäinen sanalista kielestä koottiin vuonna 1607.
Marjo Lahti

Marjo Elina Lahti (s. 13. maaliskuuta 1977 Lahti) on suomalainen näyttelijä. Lahti on työskennellyt elokuvissa, televisiossa, teatterissa, radiossa ja tehnyt opetustyötä. Hän on myös toiminut kouluttajana ja opiskellut hierojaksi. Televisiossa hän on esiintynyt esimerkiksi "Salatuissa elämissä", joissa hän esitti Minna Salosta.
Lahti oli Vihreän liiton ehdokkaana vuoden 2025 kuntavaaleissa Porvoossa ja sai 87 ääntä päästen niillä varavaltuuteuksi. Lahti on kihloissa näyttelijä Antti Reinin kanssa.
Kaiwán kieli

Kaiwá on Argentiinan ja Brasilian rajalla puhuttava tupi-guaranikieliin kuuluva kieli.
Vuonna 2013 kielellä oli hieman reilu 18 500 puhujaa. Suurin osa puhujista käyttää myös guaranin kieltä, minkä vuoksi kaiwá lasketaan uhanalaiseksi kieleksi.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin kaiwáksi vuonna 1986.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Järntorget

Järntorget (suom. "Rautatori") on Tukholman vanhassakaupungissa sijaitseva aukio. Se oli alun perin nimeltään Korntorget, koska sinne varastoitiin Kornhamnille laivoilla tuotu vilja. Varhaisin maininta nykyisestä nimestä on vuodelta 1489, ja se viittaa torilla sijainneeseen rautavaakaan sekä rautavarastoon. Vuonna 1622 vaaka ja varasto siirrettiin Södermalmille. Järntorgetilla kohtaavat Västerlånggatan ja Österlånggatan.
Valparaíson paavillis-katolinen yliopisto

Valparaíson paavillis-katolilainen yliopisto () on Chilen Valparaísossa sijaitseva yksityinen yliopisto. Se on perustettu vuonna 1928, mikä tekee siitä Valparaíson alueen vanhimman ja Chilen neljänneksi vanhimman yliopiston. Yliopisto perustettiin Buenos Airesissa asuvan Isabel Caces de Brownin aloitteesta, joka johti yliopiston perustamiskirjan allekirjoittavan kokouksen 6. elokuuta 1924. Valparaíson piispa, Eduardo Gimpert Paut, antoi siunauksensa uuden yliopiston perustamiseksi 15. maaliskuuta 1928, joka on yliopiston perustamispäivä.
Yliopistossa oli 17 703 päätoimista opiskelijaa vuonna 2023.
Vuonna 2022 yliopiston rehtorina aloitti Nelson Vásquez Lara.
Yliopisto koostuu 9 tiedekunnasta:
Tasavallan yliopisto

Tasavallan yliopisto () on uruguaylainen julkinen yliopisto. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Montevideossa ja yliopiston vetovoima tuo kaupunkiin opiskelijoita ympäri maata. Opiskelijoita yliopistossa on 156 437 ja henkilökuntaa 16 705.
Yliopisto perustettiin 18. heinäkuuta 1849 presidentti Joaquín Suárezin määräyksellä, ja aluksi se toimi nimellä Tasavallan pääyliopisto ().
Vuonna 2018 yliopiston rehtoriksi valittiin Rodrigo Arim, joka uusi nelivuotiskautensa vuonna 2022.
Tiedekunnat.
Yliopisto koostuu 17 tiedekunnasta:
Keskimoottorirakenne

Keskimoottorirakenne tarkoittaa auton rakennetta, jossa moottori on etu- ja taka-akselin välissä ja normaalisti kuljettajan ja matkustajien takana. Rakenne on lähtöisin moottoriurheilusta ja käytetty urheilullisissa autoissa. Ratkaisun etuna on ideaalinen painon jakautuminen neljälle pyörälle, koska polttomoottori on auton painavin yksittäinen osa. Tällöin kaikki neljä rengasta saavuttavat maksimaalisen potentiaalisen pidon kaarteissa, jarrutuksissa ja kiihdytyksissä. Keskimoottorirakenteessa jää vähemmän tilaa matkatavaroille ja tasaisen painojakauman johdosta auto voi olla vaikeampi hallita kun pidon menettää esimerkiksi pyörähtäessä.
Esimerkiksi Toyota MR2 käyttää keskimoottorirakennetta.
Lisäksi on keskimoottorirakenne, jossa moottori on kuljettajan edessä, mutta kokonaan etuakselin takana ("front mid-engine", FMR), esimerkiksi Honda S2000.
Takamoottorirakenne

Takamoottorirakenne on auton rakenne, jossa moottori sijaitsee taka-akselin takana. Myös vetävät pyörät ovat takana. Takamoottori ei ole tavallinen rakenne ja moottori ei suojaa kuljettajaa onnettomuuden sattuessa. Takamoottori on yksinkertainen rakenne, joka tekee voimansiirrosta yksinkertaisen ja kevyen. Takamoottorisessa rakenteessa ei ole tarvetta kardaaniakselille ja tasauspyörästö voidaan yhdistää vaihteiston kanssa tilan säästämiseksi.
Takamoottorisessa autossa on epätasainen painojakauma. Kaikilla neljällä pyörällä on sama kuormitus jarrutuksessa, jolloin jarrutusmatka lyhenee. Takamoottorisen auton haittapuolena on taipumus yliohjautumiseen hidastaessa, jolloin autosta tulee epävakaa. Rakenne on myös huono nestejäähdytteiselle moottorille, koska se vaatii pitkiä putkia auton eteen sijoitettaville jäähdytyselementeille tai ilman ohjaamista auton takaosassa sijaitsevalle jäähdyttimelle. Takamoottorisen auton hallittavuutta on parannettu runkoa ja jousitusta kehittämällä, mutta se on silti tiedostettava asia.
Menestyksekkäisiin takamoottorisiin autoon kuuluu Porsche 911. Muita takamoottorisia autoja ovat Volkswagen Kupla, Tatra T77 ja Alpine A110. Takamoottoriset pienet henkilöautot olivat Suomessakin suosittuja 1950- ja 1960-luvulla, jolloin niitä olivat Volkswagenin eri mallien lisäksi monet Fiatin, Renaultin, Simcan ja NSU:n mallit. Viimeisiä ”perätuuppareita” eli takamoottorisia henkilöautoja oli 1980-luvulla valmistettu Škoda 105/120/130 M-sarja, kunnes vuosituhannen vaihteessa rakennetta taas sovellettiin kääpiöautoihin Renault Twingo III ja Smart Fortwo.
Kalevi Rinta-Panttila

Kalevi Veli Rinta-Panttila (8. syyskuuta 1917 Kurikka – 28. maaliskuuta 1999 Forssa) oli suomalainen maatalousyrityksen johtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Rinta-Panttilan vanhemmat olivat maanviljelijä Frans Jaakko Rinta-Panttila ja Saimi Elisabet Tuisku ja puoliso vuodesta 1945 opettaja Heidi Kaarina Herttua. Rinta-Panttila tuli ylioppilaaksi Vaasan suomalaisesta lyseosta 1936 ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1945. Hän oli Etelä-Pohjanmaan maanviljelysseuran tuotantokonsulentti 1945–194 ja ja Jokioisten kartanon peltoviljelysosaston johtaja vuodesta 1948 ja kartanon toimitusjohtaja 1969–1984. Seinäjoen työvoimapiirin päällikkönä Rinta-Panttila toimi 1945–1947. Hänellä oli myös useita maatalouden ja muita luottamustehtäviä. Jokioisten kunnanvaltuuston jäsen Rinta-Panttila oli 1969–1972 ja kunnanhallituksen jäsen vuodesta 1973 ja sen puheenjohtaja 1977–1984. Talvisotaan Rinta-Panttila osallistui Taipaleessa ja Vuosalmella, jatkosotaan Hangon lohkolla ja Aunuksen kannaksella, jossa hän haavoittui 1942. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Rinta-Panttila sai 1977.
Etumoottorirakenne

Etumoottorirakenne on auton rakenne, jossa moottori ylettyy etuakselin eteen ja on yksi perinteisimmistä auton suunnittelutavoista. Edessä moottori jättää tilaa matkustajilla ja matkatavaroille sekä suojaa kuljettajaa onnettomuudessa. Haittapuolena on epätasainen painon jakautuminen, jolloin auton käyttäytyminen ei ole ideaalista. Moottori voidaan sijoittaa pitkittäin tai poikittain.
Älä aja päälle

"Älä aja päälle" on Aamulehden liikenneturvallisuuskampanja, joka toteutetaan syksyisin koulujen alkaessa. Kampanjan tarkoitus on turvata erityisesti niitä koululaisia, jotka kulkevat koulutietään ensimmäistä kertaa. 
Kampanjajulisteen on suunnitellut Aamulehden mainospäällikkö Pentti Lähteenmäki ja mallina toimi Lähteenmäen nuorempi tytär. Kampanja käynnistettiin vuonna 1977 koeluontoisesti Lähteenmäen pojan koulutien varrella ja aloitettiin laajemmin vuonna 1978.
Komisario Frost

Komisario Frost ("A Touch of Frost") on brittiläinen televisioetsiväsarja, jota tehtiin vuosina 1992–2010. Se perustui alun perin rikoskirjailija R. D. Wingfieldin Frost-romaaneihin.
Sarjan päähenkilö on David Jasonin näyttelemä William Edward ”Jack” Frost, kokenut ja omistautunut etsivä, joka joutuu usein yhteenotoihin esimiehiensä kanssa. Hänen tapauksissaan Frostia avustavat yleensä useat eri etsivät kersantit tai konstaapelit, joista jokainen tuo eri näkökulman tapaukseen.
Suomessa sarjaa on esitetty Ylen kanavilla.
Venussimpukat

Venussimpukat (Veneridae) on simpukoihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan meri- ja murtovesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Elossa olevat venussimpukat jaetaan 13 alaheimoon ja 110 sukuun. Lajeja heimossa on 400–500. Heimon lajien kuori on paksu ja siinä voi olla harjanteita tai uurteita. Muodoltaan kuori on vaihtelevasti soikea, kolmiomainen tai pitkänomainen. Venussimpukoiden jalka on kookas. Sifonien sisään- ja ulosvirtausputket ovat joko yhtyneet tai erilliset ja niiden pituus vaihtelee. 
Levinneisyys ja elintavat.
Venussimpukoita tavataan maailmanlaajuisesti meristä. Heimon lajit elävät matalissa vesissä kaivautuneina hiekka- tai mutapohjaan. Ravinnokseen ne suodattavat vedestä eloperäistä ainesta.
BOSA (olutseura)

Boomareiden olutseura BOSA ry tai Akateeminen Olutseura BOSA on Tampereelta kotoisin oleva poikkitieteellinen ja kansallinen akateeminen olutseura. BOSAn ovat perustaneet Tampereen yliopiston kauppatieteiden opiskelijat, mutta nykyään sillä on jäseniä ympäri Suomea kaikilta eri tieteenaloilta.
Yhdistyksen tarkoituksena on kehittää ja edistää olutkulttuuria ja parantaa juomatottumuksia kultivoidumpaan suuntaan ensisijaisesti Tampereen korkeakouluyhteisössä, mutta mahdollisuuksien mukaan myös muualla Suomessa ja ulkomailla.
BOSA on Tampereen ylioppilaskunta Treyn piirissä toimiva järjestö.
Historia.
BOSA ry perustettiin vuonna 2003 asemaravintola Semaforissa Tampereella 29. tammikuuta. Perustamiskokouksessa oli paikalla 13 jäsentä.
Aluksi kauppatieteiden opiskelijoiden ainejärjestö Boomi ry ei ottanut BOSAa avosylin vastaan, mutta myöhemmin Boomi otti BOSAn osaksi toimintaansa. Nykyään BOSAn toiminta on itsenäistä Boomista, mutta panemistilat sijaitsevat edelleen Boomin Klubi57-tiloissa. 
Aluksi siiderin nauttiminen oli kielletty yhdistyksessä, mutta kolme kuukautta perustamiskokouksen jälkeen päätös pyörrettiin yleisen painostuksen takia. BOSAn ensimmäinen julkinen esiintyminen oli Akateemisen Kyykän MM-kilpailuissa helmikuussa 2003, missä BOSA esitteli myös ensimmäistä kertaa Kaljavankkurinsa. Perinne on jatkunut tähän päivään asti. 
BOSA on palkinnut uutisankkuri Kimmo Wilskan kunniajäseneksi hänen vilautettuaan olutpulloa YLE Newsin uutislähetyksessä. Lisäksi yhdistys on myöntänyt kunniajäsenyyden myös kyläkauppias Vesa Keskiselle.
Toiminta.
Panee olutta ja siideriä.
BOSA pyrkii edistämään olutkulttuuria järjestämällä muun muassa maisteluita, ravintolavierailuja, juhlia, matkoja, saunailtoja sekä ekskursioita. Se pyrkii luomaan kontakteja kulinarismin ja oluen ympärille liittyvään yritystoimintaan. BOSAn yksi pitkäaikaisimmista yhteistyökumppaneista on ollut Tampereen Gastropubit. 
BOSAn ydintoimintaan kuuluu oluen paneminen ja siiderin valmistus. BOSA järjestää panoja noin kerran kuukaudessa. Yhdistys tarjoilee olutta ja siideriä, kertoo toiminnastaan ja edustaa Tampereella erilaisissa opiskelijatapahtumissa, kuten silliksillä ja fuksitapahtumissa.
Johto.
BOSAn johtohahmona, kaiken ruhtinaana ja ylivaltaisena omistajana toimii Hauska Bosasetä. Hän pukeutuu valkoiseen pukuun ja moottoripyöräkypärään. Bosasetä on muunsukupuolinen ja panseksuaali. 
Hallinto.
BOSAlla on tänä vuonna 12-henkinen hallitus Bosasedän lisäksi. Puheenjohtajana toimii tradenomi Saara Vartia. 
Pestin hyvästä hoidosta saa CV-merkinnän ja jouluna suklaata sekä koko ajan olutta.
Conspiracy (elokuva)

Conspiracy on yhdysvaltalainen jännityselokuva joka sai ensi-iltansa vuonna 2008. Sen on ohjannut Adam Marcus, hän on myös käsikirjoittanut sen yhdessä Debra Sullivanin kanssa. Sen pääosia näyttelevät Gary Cole, Jennifer Esposito ja Val Kilmer.
Juoni.
Yhdysvaltain merijalkavän erikoisoperaatioiden sotilas MacPherson (Val Kilmer) haavoittuu Irakissa, ja menettää siinä yhteydessä toisen jalkansa, mikä vuoksi hän joutuu jäämään eläkkeelle. Eläkkeellä ollessaan hän saa puhelun armeijakaveriltaan Miguelilta (Greg Serano), ja tämä kertoo tarvitsevansa apua. MacPherson panttaa aseensa, että saa rahat matkaan etelään New Lagoon, jossa hänen ystävänsä maatila on. Sinne päästyään hän huomaa tämän kadonneen, ja kun hän alkaa etsimään ystävänsä kukaan ei kaupungissa tunnu tietävän tästä mitään, ja hän alkaa epäilemään että John Rhodes (Gary Cole), jolla on paljon valtaa kaupungissa on tappanut hänen ystävänsä, mutta kukaan ei uskalla puhua siitä.
Elokuva ei ole saanut hyviä pisteitä arvosteluissa.
Rocha (Uruguay)

Rocha on Rochan departementin pääkaupunki Uruguayssa. Kaupungin asukasluku vuonna 2011 oli 25 420.
Kaupunki perustettiin vuonna 1793, ja sai kaupunginoikeudet vuonna 1894. Arroyo Rocha -joki virtaa kaupungin länsirajoja pitkin.
Entinen jalkapallonpelaaja Elio Rodríguez (s. 1962) on syntynyt Rochassa.
Suomelan talo

Suomelan talo on Helsingin Kruununhaassa osoitteessa Maurinkatu 4 sijaitseva kuusikerroksinen asuintalo, joka valmistui vuonna 1911. Rakennusmestari Heikki Kaartisen suunnittelema rakennus edustaa arkkitehtuuriltaan myöhäisjugendia. Suomelan talossa on 34 asuntoa.
Suomelan talo kuuluu Liisanpuistikon reunalla sijaitsevaan Poron kortteliin. Sen pohjoispuolella osoitteessa Maurinkatu 6 on Svenska Klubbenista tunnettu Donnerin talo, ja toisella puolella koko korttelin eteläpuolelle levittyvä Maurinkatu 2.
Katutason kerros on graniittia ja muuten julkisivun maali on vaihtunut vuosien varrella hyvinkin vaaleasta beigestä nykyiseen punertavaan. Rakennuksen merkittävä piirre on sen kadulle näkyvä U:n muotoinen pohjakaava. Tässä pyrkimyksenä lienee ollut järjestää merinäköalaa useampaan ikkunaan. Jokaisessa kerroksessa on neljä kadunpuoleista asuntoa, ja niiden takana kaksi pienempää asuntoa. Julkisivun puoleisissa asunnoissa on erkkeri-ikkunat ja pienet parvekkeet. Rakennuksen keskiosaa korotettiin vuonna 1926, ja samalla sen yläkerrosten jugendjulkisivua yksinkertaistettiin olemaan enemmän linjassa 1920-luvun klassismin kanssa.
Rivera (Uruguay)

Rivera on Rivieran departementin pääkaupunki Uruguayssa Brasilian rajalla. Kaupungin asukasluku oli 64 465 vuonna 2011. 
Kaupunki perustettiin vuonna 1860. Alkuperäinen nimi oli Pereira. Kaupunki kasvoi 1800-luvun läpi brasilialaisten uudisasukkaiden tuella. 
Rivera ja Santana do Livramento Brasilian puolella ylläpitävät avointa rajaa ilman rajaesteitä tai tarkastuspisteitä. Kaupunkien asukkaat voivat vapaasti liikkua minne tahansa kahden kaupungin sisällä ilman, että heidän tarvitsee käydä läpi tarkastuksia. Yksi Riveran kaupungin tärkeimmistä taloudellisista ominaisuuksista on verovapaat kaupat. 
Montevideoon on säännöllinen bussiyhteys, ja kaupungilla on oma lentokenttä.
Kansallispuolue (Uruguay)

Kansallispuolue () on uruguaylainen liberaalinen puolue. Sen perusti vuonna 1836 silloinen presidentti Manuel Oribe. Puolue on siis Uruguayn vanhin toiminnassa oleva. Maaliskuussa 2020 kansallispuolueen Luis Lacalle Pou valittiin Uruguayn uudeksi presidentiksi.
Uruguayn sisällissodassa puolue oli toinen osapuoli, ja puolue tunnettiin nimellä "blanco".
Puolue on ideologialtaan liberaalikonservatistinen, kristillisdemokraattinen ja sosiaaliliberalistinen. Sen päämaja sijaisee pääkaupunki Montevideossa, Uruguayn pääkaupungissa.
Alberto Portugheis

Alberto Portugheis (s. 1. tammikuuta 1941 La Plata, Argentiina) on argentiinalainen pianisti ja musiikkipedagogi.
Portugheis syntyi Argentiinassa perheeseen, jonka vanhemmat olivat romanialais- ja venäläissyntyiset. Hän opiskeli Buenos Airesissa Vincenzo Scaramuzzan johdolla. Lisäksi hän suoritti opintoja Genevessä ja Lontoossa opettajinaan Madeleine Lipatti, Louis Hiltbrand ja Youra Guller. Portugheis voitti ensimmäisen palkinnon "Concours de Virtuosité" -tapahtumassa Genevessä ja suuntasi kansainväliselle uralle, jonka aikana hän on esiintynyt kymmenissä maissa. Hän on pitänyt resitaaleja, konsertteja kamarimusiikkikokoonpanojen jäsenenä ja esityksiä eri orkestereiden solistina. Näiden orkestereiden joukossa ovat olleet Royal Philharmonic Orchestra, Lontoon sinfoniaorkesteri, Philharmonia-orkesteri, English Chamber Orchestra, Lausannen kamariorkesteri, Orchestre de la Suisse Romande, Argentiinan kansallinen sinfoniaorkesteri ja Buenos Airesin filharmoninen orkesteri. Portugheis on myös pitänyt mestarikursseja laajasti kansainvälisesti, esimerkiksi Euroopan ja Amerikan mantereen keskeisissä musiikki-instituutioissa.
Portugheis on esiintynyt duosoittajana Martha Argerichin kanssa. Hänen ohjelmistonsa on ulottunut barokkimusiikista (joukossa hänen omia transkriptioitaan) hänen oman aikansa teoksiin. Portugheis on tehnyt erityisen laajasta ohjelmistostaan myös levytyksiä, kuten Gioacchino Rossinin musiikille omistetun CD-levyn sekä sellisti Gwyneth Georgen kanssa levytyksen Sergei Rahmaninovin ja Dmitri Šostakovitšin sellosonaattien levytyksen. Stefano Grecon kanssa hän on levyttänyt Johann Sebastian Bachin ja Dinu Lipattin musiikkia. Aram Hatšaturjanilta Portugheis levytti pianokonserton Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa ja lisäksi soolopianomusiikkia. Muita säveltäjiä, joiden teoksia hän on levyttänyt, ovat olleet Frédéric Chopin, Alberto Ginastera, Elena Romero ja Alfred Nieman. Hän oli säveltäjä Ginasteran ystävä. 
Portugheis on toiminut varapuhemiehenä Euroopan pianonsoiton opettajien liitossa (European Piano Teachers' Association, EPTA) ja Beethoven Piano Society of Europessa. Hän oli keskeinen hahmo Asociación Latinoamericana de Pianistas Pedagogosin toiminnan aloittamisessa. Hän on harjoittanut myös yhteiskunnallista aktivismia pasifististen tavoitteiden hyväksi.
Dror Zahavi

Dror Zahavi (s. 6. helmikuuta 1959 Tel Aviv) on israelilainen ohjaaja ja käsikirjoittaja, joka on tehnyt enimmäkseen töitä televisioelokuvien ja -sarjojen parissa.
Zahavi syntyi Israelissa vuonna 1959. Hän muutti sieltä vuonna 1982 koulun jälkeen Itä-Saksaan, missä hän opiskeli ohjaamista stipendin turvin valtion taide- ja elokuvakoulussa Potsdamissa Babelsbergin kaupunginosassa sijaitsevassa Filmuniversität Babelsberg Konrad Wolfissa. Valmistuttuaan hän työskenteli elokuvakriitikkona Israelissa, ennen kuin vuonna 1991 muutti takaisin Berliiniin.
Filmografia.
Lähde:
San Pedro de Atacama

San Pedro de Atacama on kaupunki Antofagastan alueella Chilessä. Se sijaitsee Atacaman aavikolla, noin 100 kilometriä Calamasta ja 30 kilometrä Bolivian rajasta. Sen lähialueilla sijaitsee Licancabur-kerrostulivuori.
Kaupunki on kuuluisa sen idyllisestä tunnelmasta erämaakaupunkina. Kaupunkikuvaa leimaa turismi pienine hotelleineen, matkatoimistoineen ja ravintoloineen. Lähistöllä olevat rauniot houkuttelevat turisteja, jotka ovat kiinnostuneita oppimaan esikolumbiaanisista kulttuureista. 
Historia.
Kylän paikalla asui ennen sen perustamista atacameñot. Kylä on perustettu 1400-luvun keskiosissa. Se oli osa Boliviaa itsenäisyyssodista lähtien, kunnes Chile otti sen haltuunsa Tyynenmeren sodan aikana. 
Nähtävyyksiä.
Matkailu on kaupungin merkittävä elinkeino. Lukuisat matkatoimistot järjestävät retkiä lähistön nähtävyyksille, joihin voi tutustua myös omatoimisesti. Esimerkkejä suosituista kohteista:
Teushenin kieli

Teushen on Argentiinan Patagoniassa puhuttu sammunut kieli. Viimeiset puhujat kuolivat 1900-luvun alussa. Kieli kuuluu chonkieliin ja sen lähin sukukieli on tehuelche. Teushen jakautuu kahteen päämurteeseen: eteläinen ja pohjoinen.
Servair

Servair on ranskalainen ruokapalveluyhtiö. Se on Afrikan johtava lentoyhtiöiden catering-yritys ja tarjoaa lisäksi lentokonesiivousta sekä ruokapalveluita kouluissa ja muissa laitoksissa. Se on osa sveitsiläistä Gategroupia, joka on markkinaosuudeltaan maailman suurin lentoyhtiöille catering-palveluita tarjoava yritys. Yhtiön pääkonttori sijaitsee lähellä Charles de Gaullen kansainvälistä lentoasemaa Tremblay-en-Francessa, Ranskassa. Sillä on toimipisteitä 22 lentoasemalla 18 maassa Ranskassa ja Afrikassa. Yhtiön palveluksessa oli 10 500 työntekijää vuonna 2021.
Ilmailualan catering-palveluiden lisäksi Servair tajoaa lentokonesiivousta, matkustajien avustuspalveluita ja lentokoneiden maahuolintapalveluita, kuten vesi- ja jätevesihuoltoa. Se tuottaa ruokapalveluita myös lentoasemien lounge-tiloihin, kouluihin ja muihin laitoksiin. Lisäksi se omistaa lentoasemien duty free -myymälöitä ja operoi Afrikassa franchising-periaatteella Burger King- ja Pret A Manger -ravintoloita.
Historia.
Air France perusti Servairin tammikuussa 1971. Yhtiö aloitti toimintansa kaksi vuotta myöhemmin valmistamalla ruokaa Pariisin Saint-Lazaren rautatieasemalta lähteviin juniin. Ensimmäiset lentokoneruoat Servair toimitti maaliskuussa 1974 ja avasi samana vuonna ensimmäiset ilmailualan catering-yksikkönsä Pariisiin, Martiniquelle ja Réunionille. Vuonna 1982 Servairilla oli jo 2 000 työntekijää ja toimintoja Lyonissa, Seychelleillä, Ranskan Guayanassa ja Guadeloupella. Ensimmäisen yksikkönsä Afrikassa Servair avasi vuonna 1989 Librevilleen. 1990-luvuilla Servair laajensi toimintojaan yhteistyökumppanuuksien ja yrityshankintojen kautta muun muassa Yhdysvaltoihin, Kiinaan ja Italiaan. Vuosituhannen vaihteessa sen palveluksessa oli 7 700 työntekijää. Gategroup hankki yhtiön vuonna 2017.
Tavallisten matkustajalentojen lisäksi Servair on tuottanut catering-palveluja muun muassa Englannin kanaalin alittaville junavuoroille sekä Concorden luksuslennoille.
Puelchen kieli

Puelche on Argentiinassa puhuttu isolaattikieli. Se sammui vuonna 1934, kun viimeinen kieltä äidinkielenään puhuva henkilö, nainen nimeltä Trruúlmani, kuoli. Kielellä ei ollut kirjallista standardia.
Abipónin kieli

Abipón on Argentiinassa samannimisen kansan puhuma sammunut kieli. Se kuuluu pieneen guaycurukielten perheeseen ja sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. mocoví, pilagá ja toba. Apibóniot ovat sittemmin assimiloituneet Argentiinan valtaväestöön.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Kaikki vokaalit voivat esiintyä sekä lyhyinä että pitkinä.
Lähde:
Palosaaren työväentalo

Palosaaren työväentalo on Vaasassa Palosaaren kaupunginosassa sijaitseva työväentalo.
Historiaa.
Palosaaren Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1930. Sitä ennen Palosaarella oli toiminut vuonna 1905 perustettu työväenyhdistys Taisto, jonka jäseninä oli lähinnä Vaasan Puuvillatehtaan työntekijöitä. Yhdistys siirtyi vuonna 1919 Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja se lakkautettiin vuonna 1926. Taiston työväentalo siirtyi Palosaaren Sos.dem. työväenyhdistykselle, joka myi sen vuonna 1930.
Palosaaren työväenyhdistys osti vuonna 1938 Vaasan kaupungilta tontin. Se sijaitsi Palosaaressa Varisselänkadulla. Yhdistys perusti erillisen rakennustoimikunnan, ja varoja työväentaloa varten kerättiin iltamilla, arpajaisilla ja myyjäisillä. Työväentalo rakennettiin pääosin talkoilla, ja se valmistui vuonna 1951. Työväentaloa laajennettiin vuonna 1970. Työväentalo myytiin vuonna 2019.
Toimintaa työväentalolla.
Kulttuuritoiminta virkistyi yhdistyksessä oman talon saamisen myötä. Tanssi- ja ravintolatoiminnan tuotoilla saatiin rahaa lainojen maksuun ja talon käyttömenoihin. Talossa toimi näytelmä-, laulu-, lausunta- ja tanhukerhot. Yhdistys osallistui myös kunnallis- ja puoluepolitiikkaan. 1960-luvulla tansseihin oli palkattu vakituinen orkesteri, jonka kanssa jaettiin tuotot ja tappiot tasan. Opintokerhotoiminta alkoi vilkkaana. Työväentalolla järjestettiin myös keskustelutilaisuuksia yleisistä aiheista. Talon laajennuksen jälkeen saatiin tansseihin esiintyjiksi ajan tähtilaulajia, kuten Erkki Junkkarinen ja Henry Theel. Toiminta alkoi hiipua 1970-luvun lopulta lähtien.
Xolo Maridueña

Xolo Maridueña (espanjaksi: [ˈʃolo maɾiˈðweɲa]; s. 9. kesäkuuta 2001) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen rooleihinsa kuuluvat Miguel Diaz Netflix-sarjassa Cobra Kai, Victor Graham NBC-televisiosarjassa Parenthood ja Jaime Reyes / Blue Beetle tulevassa DC Extended Universe -elokuvassa Blue Beetle.
Mocovín kieli

Mocoví on Argentiinassa puhuttu kieli, joka kuuluu guaycurukieliin. Vuonna 2012 kielellä oli 2 780 puhujaa, minkä vuoksi se lasketaan uhanalaiseksi kieleksi.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti on käännetty mocovíksi.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Kaikki vokaalit voivat esiintyä sekä lyhyinä että pitkinä.
Lähde:
Eiko Matsuda

Eiko Matsuda (; 18. toukokuuta 1952 Jokohama – 9. maaliskuuta 2011 Tokio) oli japanilainen näyttelijä joka tunnetaan parhaiten elokuvasta "Aistien valtakunta" (1976)"." Elokuva kiellettiin lukuisissa maissa sen sisältämien pornografisten kohtausten vuoksi, hänellä oli vaikeuksia saada rooleja Japanissa ja hänen uransa lopahti. Matsuda muutti myöhemmin Eurooppaan, ja näytteli viimeisen roolinsa elokuvassa "Cinq et la peau" (1982).
Filmografia.
Lähde:
Badoo

Badoo.com on sosiaalisen median palvelu ja kansainvälinen nettideittailusivusto. Sen perusti 1. lokakuuta 2006 Andrei Andrejev, ja se toimi aiemmin Andrejevin perustaman lontoolaisen holdingyhtiö MagicLabin alaisuudessa. Sen alaisuudessa oli myös Bumble. Badoo sai kuitenkin osakseen syytöksiä naisvihamielisyydestä, joten Andrejev erosi tehtävistään ja myi omistusosuutensa Bumblesta marraskuussa 2019. Vuonna 2020 ilmoitettiin, että MagicLab-yhtiön nimi muuttuisi muotoon Bumble Inc., jonka alaisuudessa Badoo jatkossa toimisi Bumblen sisarsovelluksena.
Badoo saavutti nopeimman kasvunsa 25–35-vuotiaiden ikäryhmässä. Kasvuun kuitenkin vaikutti Badoon tekemä luvaton Facebook-profiilien kerääminen sen levittyä Facebookissa sovelluksen kautta. Käyttäjän annettua sovellukselle lupansa hänen käyttäjätietonsa siirtyivät myös Badoohon. Badoo on freemium-palvelu eli tarjoaa valikoiman maksuttomia palveluita, mutta veloittaa lisäpalveluista.
Badoo toimii sijaintitietoihin perustuvalta pelilliseltä pohjalta, jossa selataan käyttäjiä ja saadaan osumia kahden käyttäjän osoitettua tykkäyksensä toistensa profiileille.
Sirius (rakennus Helsingissä)

Sirius on Helsingin Kaartinkaupungissa Fabianinkadun ja Pohjoisen Makasiinikadun kulmassa sijaitseva kerrostalo, jossa on toimisto-, liike- ja asuintiloja. Vuonna 1905 valmistuneen jugendtyyliä edustavan rakennuksen ovat suunnitellut arkkitehtitoimisto Grahn, Hedman &amp; Wasastjerna, sekä Gustaf Adolf Lindberg. Pyöriäisen korttelissa sijaitseva rakennus on ollut suojeltu vuodesta 1992.
Arkkitehtuuri.
Sirius on suunniteltu tyyliltään ”kaupunkihuvilamaiseksi”. Siinä on viisi varsinaista kerrosta ja kuparisen harjakaton alle piiloon jäävä ullakkokerros. Katutasoa koristavat suuret kiilanmuotoiset näyteikkunat ja samanlainen muoto toistuu portaikkojen sisäänkäyntiholveissa. Rosoisen julkisivun ympäröimä lähes symmetrinen ikkunakokonaisuus toistuu kulman molemmin puolin. Siriuksessa on jugendtyyliin keskiaikaista linnaa huokuvat erkkerit, upotetut pilasterit, ja jyrkkäpäätyinen kulmatorni.
Rakennuksen läheinen esikuva on saman arkkitehtitoimiston suunnittelema vuotta aiemmin valmistunut Fredrikinkatu 22. Tyylisuuntansa ja värinsä puolesta se muistuttaa myös risteyksen toisella puolella olevaa Agronomitaloa.
Historia.
Tontilla oli aiemmin kaksikerroksinen Huutokauppakamari A. F. Åkerbergin puutalo. Se purettiin vuonna 1904, ja seuraava vuonna sen paikalle valmistui Sirius. Sen katutasossa on aina ollut liiketilaa suurine näyteikkunoineen, mutta toisesta kerroksesta ylöspäin rakennus oli alun perin asuinkäytössä. Sen ensimmäisiä asukkaita olivat muun muassa arkkitehti Valter Jung, hänen tyttärensä tekstiilitaiteilija Dora Jung, taiteilijapariskunta Louis Sparre ja Eva Mannerheim-Sparre, sekä professori Jaakko Karvonen. Sisällissodan aikaan professori Karvosen perhe otti valkoisten senaatin päämiehen P. E. Svinhufvudin piiloon heidän kotiinsa. Siriuksen osakkeenomistajina oli 1900-luvulla erityisesti taiteilijoita, insinöörejä, virkamiehiä, lääkäreitä ja liikemiehiä.
Nykyään rakennuksessa sijaitsee muun muassa Marokon Suomen-suurlähetystö.
Muutokset.
Julkisivun maalipinta on vaihtunut vuosien varrella vihertävänharmaasta nykyiseen keltaiseen. Vuonna 1983 kerrosten 2–5 asunnot muutettiin toimistotiloiksi. Osa rakennuksesta palasi kuitenkin asuinkäyttöön vuonna 1998, kun ullakkokerrokseen rakennettiin seitsemän omistusasuntoa. Vuoden 2016 kaavamuutoksessa muutettiin toisen, kolmannen ja viidennen kerroksen toimistotiloja asunnoiksi, ja vuoden 2019 hakemuksessa haettiin lisää asuintiloja viidenteen kerrokseen. Toimistojen muuttamista asunnoiksi perusteltiin rakennuksen historialla ja Kasarmitorin alueen elävöittämisellä.
Wenche Frogn Sellæg

Wenche Frogn Sellæg (s. 12. elokuuta 1937 Oslo) on norjalainen Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1985–1993 ja toimi Norjan ympäristöministerinä 1981–1983, oikeusministerinä 1985–1986 sekä sosiaalministerinä 1989–1990. Vuosina 1988–1990 hän oli puolueensa varapuheenjohtaja. Hän on koulutukseltaan lääkäri.
Per Ditlev-Simonsen

Per Ditlev-Simonsen (s. 12. kesäkuuta 1932 Oslo) on norjalainen Høyren poliitikko ja laivanvarustaja. Hän toimi Oslon pormestarina 1995–2007. Sitä ennen hän istui suurkäräjillä 1981–1985 ja oli Norjan puolustusministeri 1989–1990.
Munkbron

Munkbron on Tukholman vanhankaupungin länsiosassa Riddarhustorgetin ja Munkbroledenin välissä sijaitseva aukio. Se on saanut nimensä paikalta aikoinaan Gråmunkeholmenille (nykyinen Riddarholmen) johtaneesta sillasta. Sijainti Riddarholmenia vastapäätä suojassa tuulelta teki Munkbronista hyvän satama- ja markkinapaikan, mutta metron ja Centralbron-moottoritiesillan rakentaminen 1950-luvulla hiljensivät sen.
José Luis Campana

José Luis Campana (s. 24. elokuuta 1949 Buenos Aires) on argentiinalaissyntyinen säveltäjä, joka asettui pysyvästi Ranskaan vuonna 1979.
Campana opiskeli sävellystä Jacobo Ficherin johdolla vuosina 1968–1975. Hän opiskeli lisäksi psykologiaa, jonka diplomilla Buenos Airesin yliopistosta vuonna 1974. Campana sai vuonna 1979 Ranskan hallinnolta stipendin, jonka turvin hän saattoi sävellysopintonsa loppuun Pariisissa Ivo Malecin johdolla. Hän sai Pariisissa myös opetusta analyysissä Betsy Jolasilta sekä elektronisissa tekniikoissa Guy Reibeliltä ja Pierre Schaefferilta. Campana osallistui muiden muassa Pierre Boulez'n, Brian Ferneyhoughin, Klaus Huberin, Karlheinz Stockhausenin ja Iannis Xenakiksen pitämille mestarikursseille. Campana itse opetti vuosina 1980–1990-lukujen vaihteessa analyysiä ja nykymusiikin tulkintaa Pariisin konservatoriossa. Hän oli mukana perustamassa 1990-luvun alkupuolella Université Paris-Sudissa Atelier de recherche, de création et d'enseignement de la musique actuellea (ARCEMA), jonka taiteellisena johtajana hän toimi vuoteen 2008. Lisäksi Campana opetti Pariisin konservatoriossa työskentelemisen jälkeen Baskimaan musiikkikorkeakoulu Musikenessa. Hän on pitänyt mestarikursseja ja sävellysseminaareja sekä Euroopassa että Etelä-Amerikassa.
Campana on osallistunut lukuisiin kansainvälisiin nykymusiikin festivaaleihin ja saanut teoksiaan säännöllisesti esitetyiksi konserteissa sekä radiossa eri maissa. Hän on saanut säveltäjänä monia palkintoja, kuten huhtikuussa 1990 Société des auteurs, compositeurs et éditeurs de musiquen (SACEM) myöntämän George Enescu -palkinnon tuotannostaan. Campanan tuotantoon kuuluu musiikkia soolosoittimille, kamarimusiikkikokoonpanoille, orkesterille ja nauhalle. Osa hänen teoksistaan on elektroakustisia. Teosten kustantajia ovat olleet Éditions Henri Lemoine, Salabert ja Éditions Gérard Billaudot.
Solukuolema

Solukuolema on biologinen tapahtuma jossa solu lakkaa suorittamasta tehtäviään. Tämä voi johtua luonnollisesta prosessista jossa vanhoja soluja kuolee ja uusia syntyy tilalle, kuten apoptoosissa. Luonnollinen solukuolema voi johtua myös sairaudesta tai paikallisesta vammasta, sekä myöskin organismin kuolemasta johon solut kuuluvat. Apoptoosi tai tyypin 1 solukuolema ja autofagia tai tyypin 2 solukuolema ovat ohjelmoituja solukuolemia. Tästä eroava solukuolema on nekroosi, joka ei ole fysiologinen ja tapahtuu infektion tai loukkaantumisen takia.