Odessan joukkomurha

 
Odessan joukkomurha oli Odessan ja sitä ympäröivien Transnistrian kuvernöörin kaupunkien juutalaisväestön joukkomurha syksyllä 1941 ja talvella 1942, kun alue oli Romanian hallinnassa. Se oli yksi pahimmista joukkomurhista Ukrainan alueella. 
Odessan joukkomurha tai verilöyly viittaa hyväksytystä laajuudesta riippuen joko tapahtumiin 22.–24. lokakuuta 1941, jossa noin 25 000–34 000 juutalaista ammuttiin tai poltettiin, tai reilusti yli 100 000 juutalaisen murhaan Dnesterin ja Bug-jokien alueilla Romanian ja Saksan miehityksen aikana. Vuonna 2018 arvioitiin, että jopa 30 000 Ukrainan juutalaista murhattiin joukkomurhassa. Pääasialliset syylliset olivat romanialaiset sotilaat, Einsatzgruppen SS ja etniset saksalaiset. 
Tausta.
Ennen sotaa Odessassa oli suuri juutalaisväestö, noin 200 000, mikä oli 30 % kaupungin kokonaisväestöstä. Kun romanialaiset valtasivat kaupungin, siellä oli jäljellä vain 80 000–90 000 juutalaista; loput olivat paenneet tai evakuoitu neuvostojoukkojen toimesta. Massamurhien aikana ympäröivien kylien juutalaisia internoitiin Odessaan ja romanialaisille keskitysleireille, joita oli perustettu ympäröiville alueille.
16. lokakuuta, kaksi kuukautta piirityksen jälkeen, saksalaiset ja romanialaiset valtasivat Odessan.
Romanialaisen komendantin toimiston tuhoaminen.
22. lokakuuta 1941 Marazlievskaya-kadulla sijaitsevassa rakennuksessa räjähti radiolla ohjattu miina. Sen olivat istuttaneet Puna-armeijan pioneerit ennen kaupungin luovuttamista. Rakennus romahti ja sen raunioihin kuoli 67 ihmistä, mukaan lukien 16 upseeria, joista yksi oli kaupungin sotilaskomendantti, romanialainen kenraali Ioan Glogojeanu. Räjähdyksestä syytettiin juutalaisia ja kommunisteja.
Panttivankien teloitukset.
Vastauksena komendantin toimiston räjäytykseen kenraali Nicolae Tătăranu sai suoran käskyn marsalkka Ion Antonesculta, joka määräsi "välittömät kostotoimet" juutalaisväestöä vastaan. Romanialaiset joukot ja saksalainen Einsatzgruppe saapuivat Odessaan 23. lokakuuta tappamaan 5 000–10 000 panttivankia, joista monet olivat juutalaisia.
Marazlievskaya-kadun toisella puolella miehittäjät murtautuivat odessalaisten asuntoihin ja ampuivat tai hirttivät kaikki asukkaat, joita he löysivät, poikkeuksetta. He tekivät ratsioita kaupungin ja esikaupunkien kaduilla ja toreilla, ja ihmiset, jotka eivät tienneet pommituksesta mitään, ammuttiin heti talojen seinien tai aitojen edessä. Lähes 100 miestä vangittiin ja ammuttiin Isolla Suihkulla, noin 200 ihmistä teloitettiin Slobodkan kaupunginosassa torin lähellä, 251 asukasta ammuttiin Moldavankassa, Lähi- ja Kaukomyllyissä ja Aleksandrovsky Prospektilla noin 400 kaupunkilaista teloitettiin. Vangitut panttivangit vietiin tykistön varastoalueelle Lustdorf Roadilla, missä heidät ammuttiin tai poltettiin elävältä.
Sodan jälkeen joukkohaudoista löydettiin yli 22 000 ruumista.
Holokaustin alku.
23. lokakuuta annettiin määräys, jossa uhattiin kaikkia juutalaisia välittömällä kuolemalla ja käskettiin heidän ilmoittautua Dalnykin kylään 24. lokakuuta. Iltapäivällä 24. lokakuuta noin 5 000 juutalaista kokoontui Dalnykin vartiopaikan lähelle. Ensimmäiset 50 ihmistä vietiin panssarintorjuntahautaan ja ammuttiin 10. konekivääripataljoonan komentajan, everstiluutnantti Nicolae Deleanun, toimesta. Santarmiston everstiluutnantti Mihail Niculescu totesi asiasta seuraavasti:Kaupungin Odessan sotilaskomento ilmoittaa Odessan ja sen ympäristön väestölle, että sotilaskomentoa vastaan 22. lokakuuta tehdyn terroriteon jälkeen, 23. lokakuuta 1941 ammuttiin: jokaisesta saksalaisesta tai romanialaisesta upseerista ja siviilivirkamiehestä 200 bolshevikkiä, ja jokaisesta saksalaisesta tai romanialaisesta sotilaasta 100 bolshevikkiä. Panttivangit, jotka ammutaan perheineen, jos tällaiset teot toistuvat.Tuhon nopeuttamiseksi juutalaiset ajettiin neljään parakkiin, joihin tehtiin konekivääreille reikiä ja lattia täytettiin etukäteen bensiinillä. Kahden parakin ihmiset ammuttiin konekivääreillä samana päivänä. Kello 17:00 parakit sytytettiin tuleen. Seuraavana päivänä jäljelle jääneet vangit ammuttiin, sijoitettiin kahteen jäljellä olevaan parakkiin, ja yhteen parakkiin heitettiin kranaatteja.
Samaan aikaan juutalaiset, jotka eivät olleet ensimmäisessä ryhmässä ja jotka olivat jo saapuneet Dalnykiin, kerrottiin "armahdetuiksi". Heidät lähetettiin eri sotilaspäämajoihin ja santarmiston asemiin "rekisteröintiä" varten, missä heitä pidettiin eri aikoina. Kun heidät vapautettiin, he huomasivat, että heidän talonsa oli vallattu ja heidän omaisuutensa ryöstetty.
Ensimmäisen viikon aikana Romanian miehityksestä Odessa menetti noin 10 % asukkaistaan. 
Ennen joukkomurhaa.
Odessan kaupungissa oli ennen toisen maailmansotaa suuri juutalaisväestö, arvioiden mukaan lähes kolmannes asukasluvusta, eli noin 180 000 juutalaista. Saksalaisten ja romanialaisten miehitettyä kaupungin juutalaisia oli jäljellä 80 000–90 000.