tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mara Jade Skywalker

Mara Jade on kuvitteellinen hahmo "Tähtien sodan" Expanded Universessa. Hahmon on luonut Timothy Zahn. 
Mara Jade on jedimestari, joka käyttää liilaa sapelia ja Blaster-pistoolia. Hän oli niin kutsuttu Keisarin koura (keisarin salamurhaaja) mutta keisarin kuollessa hän liittyy Talon Karrden jengiin. Lopulta hän tapaa vihaamansa Luke Skywalkerin. Luke ja Mara Jade menevät naimisiin, jolloin hänestä tulee Mara Jade Skywalker. Luke ja Mara Jade saavat myös pojan, jonka he nimeävät Beniksi, mahdollisesti mestari Obi-Wan Kenobin mukaan. Ben Skywalker ei tiedä hänen isoisästään Darth Vaderista eikä hänelle luultavasti kerrota. Benistä aiotaan kuitenkin kouluttaa jedi. Mara Jadea koulutti jediksi Luken jediystävä ja Luken jediakatemian opettaja Kyle Katarn. Mara pelasti Kylen pimeältä puolelta Kylen löydettyä sith-temppelin.
Perhe.
Mara Jaden puolelta perheestä ei kerrota, mutta Luken perhe on seuraavanlainen: Shmi Skywalker sai Anakin Skywalkerin. Anakin ja Padmé Amidala saivat kaksoset, Luken ja Leian. Leia ihastui Han Soloon ja Luke niin tiedetysti Mara Jadeen. Maran ja Luken poika on huhujen mukaan Ben Skywalker.
Rikkidioksidipäästöt

Rikkidioksidi (SO2) on happamoittava kaasu. Se happamoittaa järviä ja maa-alueita, jolloin kasvit ja eliöstö kärsivät vaurioita tai jopa osin tuhoutuvat. Rikkidioksidipäästöjä aiheuttaa erityisesti lämmöntuotanto fossiilisilla polttoaineilla, puu- ja metalliteollisuus sekä öljynjalostamot. 
Rikkidioksidipäästöt ovat vähentyneet viime aikoina ilmansuojelullisilla toimenpiteillä. Rikkidioksidi voidaan poistaa savukaasuista niin kutsutulla rikkipesurilla, jolloin se ei pääse leviämään ilmakehään.
EDSAC

EDSAC (akronyymi sanoista "Electronic Delay Storage Automatic Calculator") oli varhaisia tallennetun ohjelman tietokoneita. Se oli ensimmäinen toimiva Von Neumannin arkkitehtuurin mukainen laite. Sen kehitti Maurice Vincent Wilkesin johtama työryhmä Cambridgen yliopistossa Englannissa vuosina 1946–1949.
Tietokoneen ohjelmointiin liittyviä ratkaisuja kuvattiin Wilkesin, David Wheelerin ja Stanley Gillin vuoden 1951 teoksessa "Preparation of Programs for Electronic Digital Computers".
EDSAC sisälsi merkittävän ratkaisun käyttää elohopeaa sisältäviä säiliöitä tietokoneen muistin rakentamiseen.
Wilkes rakennutti elohopeasäiliön koemallin ja asetti kellotaajuudeksi 500 kHz. Muistin kooksi valittiin 32 säiliötä. Syksyllä 1948 kaikki säiliöt alkoivat olla toimintakunnossa ja myös aritmeettinen yksikkö toimi. Toukokuussa 1949 EDSAC oli valmis.
Alexander Douglas kirjoitti vuonna 1952 osana väitöskirjaansa ihmisten ja tietokoneiden vuorovaikutuksesta EDSAC:lle ristinollapelin OXO. Pelin pelaaminen tapahtui osoittamalla siirto tietokoneeseen kytketyllä numerovalintakiekolla. Tulostus tapahtui tietokoneen oskilloskooppinäytölle. Ohjelmaa pidetään maailman ensimmäisenä graafisena tietokonepelinä. Se oli myös yksi ensimmäisiä tekoälyä käyttäviä sovelluksia.
Tekniset tiedot.
Myöhemmin Wilkes rakennutti EDSAC 2:n, joka valmistui vuonna 1958.
EDSAC 2 oli helpompi ohjelmoida kuin alkuperäinen.
Vuonna 1962 siihen asennettiin laajennettu 16000 sanan muisti.
TAC.
1950-luvun lopulla Toshiba ja Tokion yliopisto rakensivat TAC (Tokyo Automatic Computer) tietokoneen, joka käytti EDSAC:in käskykantaa ja hyödynsi diodeja elektroniputkien lisäksi.
Silpa Bhirasri

Silpa Bhirasri (, syntymänimeltään Corrado Feroci, 15. syyskuuta 1892 – 14. toukokuuta 1962 Bangkok) oli italialainen professori ja kuvanveistäjä, jonka kuningas Rama VI kutsui 1923 Thaimaahan opettamaan kuvanveistoa kuninkaallisen palatsin asioiden ministeriön kuvataiteiden osastolle, josta 1943 tuli Silpakornin yliopisto. Silpa Bhirasrista tehtiin yliopiston ensimmäinen dekaani, ja hän oli opiskelijoiden ja kollegoiden keskuudessa hyvin arvostettu.
Toisen maailmansodan japanilaismiehityksen aikana 1944 hän muutti nimensä thaimaalaiseksi ja otti Thaimaan kansalaisuuden välttääkseen pidätyksen.
Thaimaassa julkaistiin juhlapostimerkki hänen 100-vuotissyntymäpäivänsä kunniaksi 1992. Thaimaassa vietetään vuosittain 15. syyskuuta Silpa Bhirasrin muistopäivää.
Hän teki elinaikanaan Thaimaahan 18 merkittävää muistomerkkiä, joista yhdeksän sijaitsee Bangkokissa. Merkittävimpiä hänen töistään ovat Bangkokin Voiton muistomerkki, Demokratian muistomerkki, Rama VI:n patsas Lumpini-puiston edustalla, Rama I:n patsas Phra Phutta Yodfan sillalla (Memorial Bridge -silta) sekä Nakhon Pathomin Buddhan patsas, Suphanburin kuningas Naresuanin muistomerkki ja Nakhon Ratchasiman Thao Suranareen patsas.
Sokerikulööri

 
Sokerikulööri on sokerista valmistettava veteen, mutta ei orgaaniseen aineeseen liukeneva tummanruskea väriaine, jota käytetään muun muassa juomissa (esim. virvoitusjuomat ja viski), makeisissa sekä leivonnaisissa (keksi).
Sokerikulööriä voi valmistaa kuumentamalla sokeria paistinpannulla yli 100-celsiusasteiseksi. Teollisesti sokerikulööriä valmistetaan lämmittämällä hiilihydraatteja ammoniakin, ammoniumsulfaatin, rikkidioksidin tai muiden sulfaattien tai sulfiittien kanssa. Käsittelyssä pyritään rikkaaseen glukoosipitoisuuteen, koska karamellisointi tapahtuu monosakkarideille. Myös liuoksen pH, lämpötila ja paine vaikuttavat tuotteeseen.
Sokerikulöörin E-koodi on E150, joka jaetaan valmistustavasta riippuen neljään alaryhmään: 
Sokerikulöörin ammoniakki- tai ammoniumsuolavalmistusprosessissa muodostuva oheistuote 4-metyyli-imidatsoli voi aiheuttaa hermostollisia tai sisäelinsairauksia (immuunijärjestelmällisiä häiriöitä). Lisäksi sokerikulööri voi aiheuttaa häiriöitä insuliinintuotannossa tai munuaisissa.
Dura-Europos

Dura-Europos on muinaisen Mesopotamian kaupunki nykyisen Dair al-Zaurin maakunnan alueella Syyriassa, Eufrat-joen partaalla. 
Arkeologisten kaivausten perusteella kaupungin perustaminen on ajoitettu noin vuoteen 300 eaa. Dura-Europos oli hellenistisenä aikana tärkeä itämaisen ja kreikkalaisen kulttuurin kohtauspaikka. Dura kuului seleukidien, sittemmin Parthian ja Rooman valtakuntien hallintaan.
Asemakaavaltaan kaupunki on suorakulmainen, useimmat rakennukset ovat parthialaiselta aikakaudelta. Vuosina 1922-1937 suoritetuissa kaivauksissa Dura-Europoksesta paljastui muun muassa merkittäviä seinämaalauksia, piirtokirjoituksia, suuri määrä papyrustekstejä sekä käsiteollisuuden tuotteita. Sieltä on kaivettu esiin myös kaksi temppeliä ja yksityistalo. Vuodesta 1986 lähtien kaupungissa tehdään jälleen kaivauksia.
Pingo

Pingo on jään aikaansaama kumpumainen maanpinnanmuoto (yhdenlainen kryoturbaatio), joka on ikiroutasydäminen suuri pyöreähkö kukkula. Pingojen korkeus vaihtelee 3–70 metrin ja halkaisija 30–1000 metrin välillä. Pingoja esiintyy arktisilla alueilla, kuten Alaskassa, Kanadassa ja Siperiassa.
Pingo syntyy arktisella tundra-alueella, 65. ja 75. leveyspiirien välillä, kun pohjaveden arteesinen paine nostaa ikiroutaista jäälinssiä ja sen päällä olevaa maaperää kupolimaiseksi muodostumaksi.
Ilmastonmuutoksen seurauksena lukuisat pingot ovat sulaneet. Ne toimivatkin ilmastonmuutoksen indikaattoreina tieteellisessä tutkimuksessa. Kun pingon jääsydän sulaa ilmaston lämmetessä, kukkula romahtaa ja vapauttaa ilmakehään metaania. Tämä metaani kiihdyttää ilmastonmuutosta entisestään, mikä luo takaisinkytkentäilmiön.
Sulaessaan pingo voi myös paineen vaikutuksesta räjähtää ja muodostaa jopa kymmenien metrien syvyisen kraaterin.
Maan ulkopuolella pingoja tai niiden kaltaisia muodostumia on löytynyt asteroidivyöhykkeen asteroideista.
Jari Härkälä

Jari Härkälä (s. 29. tammikuuta 1962 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja valmentaja.
Pelaajaura.
Härkälä pelasi kiekkouransa Porin Ässissä ja KalPassa. Pelaajana Härkälä teki liigatasolla 101 maalia ja 151 syöttöpistettä yhteensä 404 ottelussa. A-nuorissa Härkälä voitti kultaa Ässissä vuonna 1980, liigatasolla hopeaa Ässissä 1984 ja KalPassa 1991..
Valmennusura.
Härkälä on toiminut jääkiekossa valmentajana yli 700 ottelussa, joista päävalmentajana 120 ja kakkosvalmentajana yli 200 liigaottelussa. Hän on toiminut SM-liigassa vastuuvalmentajana KalPassa ja Espoo Bluesissa kuten Ässissäkin. Härkälä valmensi Ässiä kaudella 2006–2007. Hänet nostettiin kakkosvalmentajan roolista vastuuvalmentajaksi potkut saaneen Juha Pajuojan tilalle. Härkälä myös aloitti päävalmentajana kauden 2007–2008, mutta hänet korvasi Alpo Suhonen kesken kauden.
Valmentajan uraa täydentävät kaudet 2003–2006, jolloin Härkälä valmensi kaukalopalloliigan Porin Kärpät kolmeen peräkkäiseen Suomen mestaruuteen.
Härkälä lähti vuonna 2019 mukaan Suomen parajääkiekkomaajoukkueen toimintaan, ja hän on joukkueen päävalmentaja sekä toiminnankehittäjä.
Muuta.
Jari Härkälän poika Jere Härkälä on pelannut yhden ottelun SM-liigassa kaudella 2004–2005. Hän pelasi vielä kauden 2005–2006 A-nuorissa, mutta lopetti pelaamisen ja valmensi Ässien C-nuorten SM-sarjan joukkuetta, joka voitti pronssia keväällä 2011. Kaudet 2013–2016 Jere toimii Ässien liigajoukkueen valmennusryhmässä ja palasi tämän jälkeen A-juniorien vastuuvalmentajaksi.
Härkälä oli ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Kuopiosta, SDP:n listalta ja toimii vakuutusyhtiössä yhteyspäällikkönä.
Vuonna 2015 Härkälä invalidisoitui sairauskohtauksen seurauksena ja on joutunut siitä lähtien käyttämään liikkumiseensa pyörätuolia.
Jyvä

Jyvä on heinäkasvien pähkylämäinen hedelmä. Käytännössä jyväksi kutsutaan viljakasvien, kuten vehnän, rukiin, ohran, kauran ja maissin, siementä, jota useasti ympäröivät suojuslehdet eli helpeet. Jyvät saadaan viljakasvista puimalla, ja jyvät voidaan jauhaa kuivaamisen jälkeen jauhoiksi.
Jyvän pääosat ovat jauhoydin (endospermi eli siemenvalkuainen), alkio ja alkiokilpi sekä kuoriosat, joihin kuuluvat siemenaiheen ydin, siemenkuori ja hedelmäseinä. 
Kuorikerroksen osuus jyvän painosta on noin 14 prosenttia, endospermin 80 prosenttia ja alkion 3 prosenttia. Vaikka eri viljalajien jyvät periaatteessa muistuttavat pitkälti toisiaan, niiden rakenteissa ja koostumuksessa on merkittäviä eroavuuksia.
Endospermi eli jauhoydin sisältää runsaasti tärkkelystä, ja se toimii jyvän itäessä alkion ravintovarastona.
Varastokuivatussa jyvässä on vettä enintään 14 prosenttia. Tätä kosteampi vilja alkaa varastoitaessa käydä ja pilaantua. Lisäksi jyvässä on proteiineja (noin 10 prosenttia), rasvaa (n. 5 prosenttia), tärkkelystä (n. 60 prosenttia) ja muita hiilihydraatteja. Jyvän koostumus riippuu viljalajista ja -lajikkeesta.
Viljakasvien kuorittuja ja rikottuja jyviä nimitetään "suurimoiksi" tai puhekielessä "ryyneiksi". Jyvästä ennen jauhamista erotetut kuoriosat ovat "leseitä" ja jyvästä viljaa puitaessa irronneet helpeet "akanoita". Akanoiksi kutsutaan eräissä murteissa myös jyvistä jauhettaessa irronneita kuoria.
Ruumen

Ruumeneksi sanotaan puinnin yhteydessä puimakoneessa syntyvää kevyttä viljan jätettä, joka saadaan erotettua jyvistä puhaltamalla. Tämä aines koostuu lähinnä akanoista, lehdistä ja muista pienistä viljakasvin osista. Leikkuupuinnissa ruumenet jäävät peltoon.
Seinän savirappauksessa käytettiin ennen savivelliä, johon oli sekoitettu hiekkaa ja ruumenia. Samoin savitiilien valmistuksessa joukkoon sekoitettiin ruumenia sitkistämään seosta. Ruumenia sekoitettiin myös täydentämään lehmien talviruokaa, koska suomalaisessa karjanpidossa vähät heinät varattiin enimmäkseen hevosille, joiden työpanosta tarvittiin talvisinkin.
Bolzanon–Weierstrassin lause

Reaalianalyysissä Bolzanon–Weierstrassin lauseen sisältö havainnollisesti sanottuna on, että äärellisellä välillä olevalla äärettömällä pistejoukolla on pakosta tihentymä jossakin. Lause myös kertoo, että jokaisella rajoitetulla reaalilukujonolla on olemassa suppeneva osajono.
Reaalilukujoukon "A" kasautumispiste "x" on sellainen piste, jolle jokaisessa pisteen "x" avoimessa ympäristössä "U(x;r) = ]x-r,x+r[" on ainakin yksi pisteestä "x" eroava "A":n piste. Toisin sanoen, jokaiselle positiiviselle luvulle "r" on olemassa joukon "A" piste "a" siten, että erotuksen "a−x" itseisarvo on pienempi kuin "r". Kun "x":n jokaisessa "r"-säteisessä ympäristössä on ainakin yksi "x":stä eroava joukon "A" piste, niin siitä seuraa että jokaisessa "x":n ympäristössä on ääretön määrä "A":n pisteitä. Huomaa, että "A":n kasautumispisteen "x" ei tarvitse kuulua joukkoon "A".
Tutkitaan esimerkkinä avoimen välin "]1,2[" kasautumispisteitä. Tämän välin jokainen piste on mielivaltaisen lähellä jotakin toista välin pistettä. Lisäksi vaikka päätepisteet 1 ja 2 eivät kuulukaan väliin niin välin pisteitä on miten lähellä tahansa näitä pisteitä. Siis suljetun välin "[1,2]" kaikki pisteet ovat avoimen välin "]1,2[" kasautumispisteitä. Ko. avoimella välillä ei ole muita kasautumispisteitä. Yleisesti avoimen välin "]a,b[" kaikki kasautumispisteet muodostavat suljetun välin "[a,b]".
Suljetun välin kasautumispisteet ovat juuri kaikki tämän suljetun välin pisteet. Yleisesti suljettu joukko voidaan määritellä myös joukkona, joka sisältää kaikki kasautumispisteensä.
Reaalilukujoukolla, jossa on vain äärellinen määrä alkioita, ei voi olla kasautumispisteitä. Toisaalta myöskään kaikilla äärettömillä reaalilukujoukoilla ei välttämättä ole kasautumispisteitä. Esimerkiksi luonnollisten lukujen joukko on ääretön, mutta sillä ei ole kasautumispistettä.
Lauseen todistus.
Valitaan rajoitettu ääretön pistejoukko "A" reaaliakselilla. Osoitamme, että sillä on kasautumispiste.
Koska "A" on rajoitettu, on olemassa suljettu väli "[a,b]", joka peittää "A":n. Jaetaan "[a,b]" kahteen yhtä pitkään suljettuun osaväliin, joilla on vain yksi yhteinen piste. Ainakin toisessa niistä on ääretön määrä "A":n pisteitä. Olkoon se väli "[a(1),b(1)]". Jaetaan tämä väli samoin kahteen yhtäpitkään suljettuun osaväliin. Ainakin toisessa, "[a(2),b(2)]":ssa, on ääretön määrä pisteitä. Jatkamalla samoin löydetään jokaisella "n≥0" väli "[a(n),b(n)]", jossa on ääretön määrä pisteitä.
Jono "a(n)" on sellainen, että "a(n+1) ≥ a(n)" ja "a(n) &lt; b" kaikilla epänegatiivisilla luvuilla "n". Jono "b(n)" taas sellainen, että "b(n)≥b(n+1)" ja "b(n) &gt; a" kaikilla epänegatiivisilla luvuilla "n". Koska jonot "a(n)" ja "b(n)" ovat rajoitettuja, niin jonolla "a(n)" on olemassa pienin yläraja "a’="sup "a(n)" ja jonolla "b(n)" suurin alaraja "b’="inf "b(n)". Koska "a(n)&lt;b(n)", niin täytyy olla "b’≤a’". Mutta silloin "a’= b’" ja kyseinen yhteinen piste on "A":n kasautumispiste.
Impious Havocin diskografia

Tässä artikkelissa on Impious Havocin ilmestyneiden albumien kappaleet.
The Great Day Of Wrath (LP, CD, MC).
"( * = vain kasetilla)"
At The Ruins Of The Holy Kingdom (LP, CD).
"( * = vain vinyylillä)"
Monuments Of Suffering (LP, CD).
"( * = vain vinyylillä)"
Syvä kurkku

Syvä kurkku -termillä () tarkoitetaan Watergate-skandaalin paljastumiseen vaikuttanutta, tuntemattomana pidettyä tietolähdettä, joka esiintyi ensimmäisen kerran Bob Woodwardin ja Carl Bernsteinin kirjoittamassa tositapahtumiin perustuvassa kirjassa "Presidentin miehet" ("All the President’s Men", 1974). He kieltäytyivät paljastamasta salaisen lähteensä nimeä. He paljastivat vain, että kyseinen mies (ei nainen) oli hyvin tärkeä ihminen Richard Nixonin hallinnossa eikä ollut vain useiden eri lähteiden sekoitus. Tietovuotajan henkilöllisyys oli yli kolmekymmentä vuotta yksi lehdistön historian suurimpia arvoituksia.
”Syväkurkun” henkilöllisyys paljastettiin vasta 31. toukokuuta 2005, kun Yhdysvaltain liittovaltion poliisin (FBI) entinen apulaisjohtaja W. Mark Felt kertoi "Vanity Fair" -lehden haastattelussa olleensa "The Washington Postin" Watergate-uutisten lähde. Feltiä tietolähteenä käyttänyt toimittaja Bob Woodward vahvisti paljastuksen. 
Vuoden 1976 tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa "Presidentin miehet" syvää kurkkua näytteli Hal Holbrook. Hahmon kuuluisin repliikki elokuvassa on ”Follow the money” (Seuratkaa rahoja). Todellisuudessa Feltin ei tiedetä käyttäneen näitä sanoja, eikä lause esiinny Woodwardin ja Bernsteinin kirjassa.
Olki

Oljiksi kutsutaan viljojen suoria korsia puinnin jälkeen. Olkia saadaan käytännössä ainoastaan käsin puimalla. Nykyisin suoria olkia ei enää saada, vaan oljet murskaantuvat leikkuupuimurissa silpuksi tai pahnaksi. Nykyään suorien korsien nimitys "olki" onkin puheessa siirtymässä merkitsemään murskaantuneita korsia eli pahnaa tai pehkua. 
Pahnan käyttö.
Pahnaa käytettiin varsinkin aiemmin kotieläinten kuivikkeina parsissa, karsinoissa ja talleissa. Nykyisin Suomessa pahnakuivitusta pidetään lähinnä vain loukkaantuneilla eläimillä ja varsovilla tammoilla, mutta jotkin tallit käyttävät sitä edelleen kaikilla hevosillaan. Parhaiten kuivikkeeksi sopivia ovat kuivana korjatut kauranpahnat. Kuivikekäytön ohella paalattua pahnaa voidaan käyttää myös energiantuotantoon esimerkiksi lämpökattilassa ja tämän ohella myös esimerkiksi olkipaalirakentamisessa ja erilaisissa maastoesteissä esimerkiksi hevos- tai autourheilussa tai laskettelurinteissä.
Olki rakentamisessa.
Olkipaalien lisäksi rakennusmateriaalina on käytetty olkilevyjä. Oljesta puristettiin Suomessakin 1940- ja 1950-luvulla paperipinnoitettuja, 5 cm paksuisia Ol-Ha- tai Ora-nimellä myytyjä rakennuslevyjä, joita valmisti Ab Aino Lindeman Oy:n omistama Olkirakenne Oy ruotsalaisen keksinnön perusteella. Toinen olkilevyjen valmistaja oli Rakennuslevy Oy, jonka levyt olivat ehkä paloturvallisempia, koska olkien lisäksi sidos- ja täyteaineena käytettiin savea ja sementtiä.
Oljesta tehtiin myös ulkorakennusten kattoja, jotka eri puolilla maata olivat eri mallisia.
Olki hätäravintona ja rehuna.
Katovuosina ja sotien aikana Suomessa syötiin entisaikoina hätäravintona olkileipää, joka oli huonointa mahdollista hätäleipää. Suorat oljet syötettiin aiemmin karjalle joko sellaisinaan tai niistä hakattiin lyhyttä silppua, josta heinänjätteiden ja jauhojen kanssa valmistettiin kuuman veden avulla haudetta lypsäville lehmille. 
Olkikäsityöt.
Olkia käytettiin ennen patjan täytteenä. Pikkulasten patjoissa oljet säilyivät aina kertakäyttövaippojen keksimiseen asti. Tämän lisäksi oljesta kudottiin pystypuissa paksuja mattoja, joita käytettiin makuualustoina sekä tuulen- ja hallansuojina. Esimerkki pienemmästä oljesta valmistetusta punontatyöstä on olkihattu.
Oljista tehdään myös erilaisia käsitöitä. Parhaiten olkitöihin sopivat rukiin ja vehnän oljet. Puimurin tai puimakoneen pahnaksi ruhjomat oljet eivät sovellu käsitöihin, kattoihin tai patjoihin, vaan oljiksi viljankorret on leikattava sirpillä, etteivät ne rikkoonnu. Oljista tehdään himmeleitä, Daavidin tähtiä ja olkipukkeja (gävleläinen perinne).
Himmeli

Himmeli on tavallisesti oljista tehty katosta riippuva koriste-esine. Nimi himmeli tulee germaanisten kielten sanasta "Himmel" (taivas). Paikoin himmeliä on kutsuttu Suomessa myös olkikruunuksi. Perinteinen himmeli tehdään viljakasvin hyvin valikoiduista oljista pujottamalla lanka korrenpätkän sisään ja muotoilemalla näistä korrenpätkistä kolmiulotteinen teos. Moderni himmeli voidaan tehdä myös esimerkiksi pilleistä ja siimasta.
Himmelin peruselementtejä ovat pyramidi ja oktaedri eli kahdeksansivuinen tahokas. Yksinkertaisin himmeli koostuu yhdestä isosta peruskuviosta ja kuudesta siihen kiinnitetystä pienemmästä kuviosta. Himmelit ovat yleensä pyörähdyssymmetrisiä ja ne ripustetaan ylimmästä pisteestään ohuen ompelulangan varaan kattoon. Himmeli pyörii lievässä ilmavirtauksessa. Nykyisin himmeliä pidetään esillä yleensä joulun aikaan, mutta ennen sitä pidettiin hyvän sadon takaavana onnenkaluna. Lisäksi ennen uskottiin koon voimaan: sato oli sitä parempi mitä suurempi himmeli oli.
Himmelit ovat tunnettuja Suomen lisäksi Keski-Euroopassa ja Itä-Euroopassa, mutta ne levisivät Suomeen Ruotsista. Himmeleitä on käytetty koristeina Suomessa erityisesti Varsinais-Suomessa, Satakunnassa, Hämeessä ja Uudellamaalla, mutta ne levisivät myös Karjalan kannakselle ja Pohjanmaalle.
Hierarchical File System

Hierarchical File System (HFS) on Apple Computerin kehittämä, levykkeille ja kovalevyille suunniteltu tiedostojärjestelmä. HFS julkaistiin syyskuussa 1985 ja myöhemmin sitä käytettiin myös CD-ROM -levyjen tiedostojärjestelmänä. Järjestelmä säilyi Macintoshien pääasiallisena tiedostojärjestelmänä vuoteen 1998 saakka, jolloin Apple julkaisi HFS+-tiedostojärjestelmän. HFS:ää on kutsuttu myös nimellä Mac OS Standard.
Historia.
Apple kehitti HFS:n Macintosh 128K:ta varten tehdyn Macintosh File Systemin (MFS) seuraajaksi. Monet MFS:n ominaisuuksista periytettiin HFS:lle, kuten mahdollisuus pitkille tiedostojen nimille ja laajoille metatietueille. Kovalevyjen ja nopeampien levykeasemien tarpeisiin MFS oli riittämätön. HFS:ssä nopeutettiin tiedostolistausten hakua ja hakemistorakenne toteutettiin B-puu -tiedonhakumenetelmän erityistapauksen avulla, jossa tietueiden maksimikoko rajoitettiin 2/3:aan täydestä tietueesta ennen tietueen avainten jakoa. Suurten osoittimien tallennusta varten HFS tuki 32-bittisiä kokonaislukuja kaikissa attribuuteissa lukuun ottamatta hakemistotietueita. 
Vuonna 1998 Apple julkaisi HFS+ -tiedostojärjestelmän, joka päivitti muun muassa HFS:n puutteellisia levytilan jako-ominaisuuksia. 
HFS+ lisäsi tuen journaloinnille.
HFS+ Mac OS X:llä tunnetaan erikoisesta tiedostonimien käsittelystä. Se muuntaa Unicode-tiedostonimet Normalization Form D (NFD) -muotoon. Jos esimerkiksi tiedostonimessä on merkki Å, creat(2) -funktio tallentaa tiedostonimen muodossa U+0041, U+030A eli A-kirjain ja yhdistyvä yläpuolinen ympyrä (Combining Ring Above).
Myöhemmät Mac OS -käyttöjärjestelmät tukevat edelleen HFS-levyjä, mutta Mac OS X:stä alkaen HFS-asemaa ei ole voinut käyttää järjestelmän käynnistysmediana. 
HFS+:n on korvannut Apple File System (APFS) vuonna 2017.
Rakenne.
HFS-järjestelmä jakaa levytilan 512 tavun varausyksiköihin. Varausyksiköt kootaan lohkoiksi, jotka sisältävät yhden tai useamman varausyksikön. Lohkot saavat 16-bittisen osoitteen, jolloin suurin mahdollinen varausyksikköryhmien määrä on 65,536 kappaletta.
Lohkot 0 ja 1 on varattu käynnistystiedostoille. Lohko 2 sisältää tietoja levystä, kuten lohkojen koon ja luontipäivän. Lohko 2:n sisältö varmuuskopioidaan levyn toiseksi viimeiseen lohkoon. Lohkot numerosta kolme eteenpäin sisältävät tilanvaraustaulukon, jossa levyn jokainen lohko on lueteltu ja sille on asetettu bitti. Todeksi asetettu bitti merkitsee lohkon olevan käytössä. Tilanvaraustaulukkoa käytetään tyhjien lohkojen toteamisen lisäksi levykoon laskemiseen. Taulukon jälkeen levyllä on b-puu -rakenteen ensimmäinen taulukko, joka sisältää tiedon tiedostojen jakautumisesta lohkojen kesken. Toinen b-puun rakennetaulukko, katalogitiedosto, kertoo, mitkä varausyksiköt kuuluvat millekin tiedostolle ja hakemistolle.
Rakenteen ongelmia.
Tiedostojen ja hakemistojen löytyminen levyltä on lopulta yhden katalogitiedoston varassa. Moniajon sallivissa järjestelmissä katalogitiedosto lukitaan jokaisen lukutapahtuman ajaksi, jolloin kaksi sovellusta ei voi esimerkiksi tallentaa tiedostoja samanaikaisesti. Katalogitiedoston vioittuessa levyn koko sisältö voidaan menettää.
Liikennevahinkolautakunta

Liikennevahinkolautakunta on liikennevakuutuksen korvausasioita käsittelevä lakisääteinen toimielin.
Lautakunnan päätökset ovat suosituksia mutta käytännössä sekä vakuutusyhtiöt että tuomioistuimet noudattavat lautakunnan suosituksia lähes poikkeuksetta.
Lautakunnan tehtävät ja käsiteltävät asiat.
Lautakunnan lakisääteisenä tehtävänä on lausuntojen antaminen liikennevakuutuksen korvausasioissa.
Lausuntoja voivat pyytää
Vakuutusyhtiön on pyydettävä lautakunnan lausunto eräistä henkilövahinkoja koskevissa asioissa. Näitä asioita ovat
Vahingonkärsineellä on oikeus pyytää lautakunnalta lausunto liikennevahingon korvaamisesta tai muusta vahingon korvaamiseen liittyvästä riitaisuudesta. Vahingon korvausten lisäksi tällaisiin kuuluu esimerkiksi kysymys vahingon aiheuttamasta liikennevakuutuksen bonuksen muutoksesta.
Lautakunta antaa myös ohjeita korvaustoiminnan yhtenäistämiseksi.
Lausuntopyyntöjen käsittely.
Vahingonkärsineellä tai muulla korvaukseen oikeutetulla on oikeus pyytää lautakunnan lausuntoa 90 päivän kuluessa vakuutusyhtiön päätöksestä.
Niissä asioissa joissa vakuutusyhtiön on pyydettävä lautakunnan lausunto, on yhtiön huolehdittava lausuntopyynnön ja sen liiteluettelon toimittamisesta vahingonkärsineelle. Vahingonkärsineellä on tämän jälkeen 30 päivää aikaa toimittaa vastineensa lautakunnalle.
Lautakunnan organisaatio.
Lautakunnassa on päätoiminen puheenjohtaja sekä hänen lisäkseen kolme varapuheenjohtajaa ja seitsemän jäsentä. Lautakunta työskentelee jaostoina. Vain tärkeimmät periaatteelliset kysymykset käsitellään yleisistunnossa.
Puheenjohtajan, varapuheenjohtajien sekä vähintään yhden jäsenen tulee olla lakimiehiä. Muissa jäsenissä tule lisäksi olla lääkärijäseniä joilla on perehtyneisyys lautakunnassa käsiteltäviin asioihin sekä teknisen koulutuksen saaneita jäseniä jotka ovat perehtyneitä ajoneuvojen tekniikkaan sekä ajoneuvojen korjaustoimintaan.
Lautakunnalla on toimisto, joka valmistelee lautakunnan käsiteltäväksi tulevat asiat.
Lautakunnan toiminta rahoitetaan vakuutusyhtiöiltä sekä valtiokonttorilta niiden maksutulon suhteessa. Vahingonkärsineille lautakunnan lausunnot ovat maksuttomia.
Liikennevahinkolautakunnan puheenjohtajana on vuodesta 2002 toiminut varatuomari Kyösti Vihermaa.
Liikennevahinkolautakunnan normit ja ohjeet.
Liikennevahinkolautakunta julkistaa kerran vuodessa kokoelman korvaustoimintaa koskevista normeista sekä niistä antamistaan ohjeista. Tämä ohjeisto käytännössä ohjaa vakuutusyhtiöiden toimintaa korvaustoiminnassa.
Liikennevahinkolautakunta antaa ohjeita mm. eri henkilövahinkojen korvausperusteista ja korvausten määristä, liikennevahingosta aiheutuvan ajoneuvon korjausajan korvaavasta seisontapäiväkorvauksesta sekä rattijuopumuksesta aiheutuvasta korvauksen alentamisesta.
Normeilla ja ohjeilla on merkitystä myös tuomioistuimissa. Ohjeita käytetään käräjäoikeuksissa yhtenä vahingonkorvausten määrän arviointilähteenä.
Naapurinvaaran huvikeskus

Naapurinvaaran huvikeskus (myös Naapurinranta tai Napis) on tanssilava Sotkamon kunnassa, ja sitä ylläpitää talkoovoimin Sotkamon Nuorisoseura. Lava avattiin 1946. Tanssipaikka sijaitsee Naapurinvaaran harjulla, josta avautuu järvi- ja vaaranäkymä Vuokatin yli.
Historiaa.
Nykyinen omistaja Sotkamon Nuorisoseura ry on ostanut Naapurinvaaran konkurssihuutokaupassa 19. heinäkuuta 1991. Aikaisempi omistaja oli Lastenmaa Oy. Ensimmäiset talkoolaisten voimin pidetyt tanssit pidettiin 28. syyskuuta 1991. Seuralla on takana tähän mennessä 20 vuotta tanssi- ja huvitoimintaa Naapurinvaaran huvikeskuksessa.
Naapurinvaaran Huvikeskuksen omistaa 1990-luvun puolessa välissä perustettu Sotkamon Nuorisoseurasäätiö rs.
Tanssipaikka.
Naapurinvaaran huvikeskuksessa järjestetään maalaistansseja kaiken ikäisille tanssijoille. Tansseissa on käytössä sekahaku ja naistenhaulle on varattu yksi tunti. Huvikeskuksessa käy vuosittain noin 40 000 asiakasta. Huvitapahtumia on noin 40 kertaa vuodessa (2006). Tanssipaikalle on myönnetty Musiikki &amp; Median antama tanssipaikka-tunnustus vuosina 2002, 2003 ja 2006.
Suomen Huvijärjestäjien Keskusliitto valitsi vuoden huvijärjestäjäksi 2001 Sotkamon Nuorisoseuran ja Naapurinvaaran huvikeskuksen. Näiden lisäksi Artistit äänestivät 3.2.2006 Iltalehden äänestyksessä Naapurinvaaran huvikeskuksen Suomen parhaaksi tanssilavaksi. Artistit äänestivät Naapurinvaaran parhaaksi tanssilavaksi myös vuonna 2013 Seura-lehdessä.
Säynätsalon Riento

Säynätsalon Riento (lyh. SäyRi) on Jyväskylän Säynätsalossa toimiva urheiluseura. SäyRin lajistoon ovat kuuluneet muun muassa koripallo, jalkapallo, salibandy ja aerobic. 
Historia.
Säynätsalon Riento perustettiin alkujaan Säynätsalon tehdasyhdyskunnan työläisten urheilu- ja voimisteluseuraksi. Ensimmäinen työväen urheiluseura aloitti Säynätsalossa vuonna 1917, kun työväenyhdistyksen yhteyteen perustettiin Woimistelu- ja Urheiluseura Koitto. Toiminta laantui sisällissodan ja luokkataisteluiden myötä. Saarelaiset herättivät urheilutoiminnan uudestaan henkiin ja vaihtoivat huhtikuussa 1922 seuran nimen Säynätsalon Riennoksi. Yhdistyksen virallinen nimi on Säynätsalon työväen Voimistelu- ja urheiluseura Riento r.y.
Vuonna 2022 Säynätsalon Riento vietti 100-vuotisjuhlaansa ja julkaisi sen kunniaksi säynätsalolaisesta lasten liikunnasta kertovan kirjan "Sata vuotta lasten ja nuorten liikuntaa Säynätsalossa 1922-2022". Seura on myös julkaissut 90-vuotisjuhlansa aikaan oman historiikin "Elämä on yhtä rientoa - Säynätsalon Riento 90 vuotta".
Koripallo.
Säynätsalossa on vahvat perinteet koripallossa. Miesten edustusjoukkue pelasi pääsarjatasolla kaudet 1985–1986 ja 2000–2001. Tämän jälkeen miesten edustusjoukkue yhdistyi HoNsU:n kanssa ja syntyi BC Jyväskylä, joka sai sarjapaikan pääsarjasta. Kauden 2009–2010 päätteeksi Säynätsalon Riento nousi miesten I-divisioonaan.
Henkilökohtaiset palkinnot.
Vuoden I-divisioonapelaaja
Tästä alkaa rakkaus

Tästä alkaa rakkaus on Jukka Kuoppamäen 22. studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 1999 ja sen kaikki sanoitukset ja sävellykset ovat Jukka Kuoppamäen. Sovituksista vastaa Veijo Laine.
Muusikoita levyllä on mukana mm. Harri Rantanen, Anssi Nykänen, Jari Nieminen, J-P Virtanen, Nina Tapio, Hanna-Riikka Siitonen, Kim Lönnholm, Heikki Hämäläinen, Jussi Pesonen ja Ilkka Viljanen.
Tehoisa lämpösumma

Tehoisa lämpösumma koostuu kasvukauden vuorokausien keskilämpötilojen summista, joissa huomioidaan keskilämpötiloista viiden asteen ylittävä osa. Lämpösumma lasketaan vuoden niiltä vuorokausilta, joiden lämpötila ylittää +5 °C. Eri kasvit vaativat kasvaakseen eri suuruisia tehoisia lämpösummia. Jos tehoisa lämpösumma on yli 600 astetta (tai astevuorokautta, °Cvrk), kasvaa puita. Etelä-Suomessa tehollinen lämpösumma on ollut ajanjaksolla 1980–2010 keskimäärin noin 1 300–1 400 astevuorokautta.
Tehoisa lämpösumma matemaattisesti.
Tehoisa lämpösumma lasketaan vähentämällä vuoden sellaisten vuorokausien, joiden keskilämpötila on yli viisi astetta, keskilämpötilasta viisi astetta ja laskemalla saatujen (positiivisten) erotusten summa.
formula_1 
kaikille vuorokausille formula_2, joille pätee formula_3, missä formula_4 on vuorokauden keskilämpötila.
Muuttuuko ihminen

Muuttuuko ihminen on suomalainen Lapinlahden Linnut -yhtyeen jäsenten vuonna 2006 valmistunut sketsiohjelma. Sarjassa näytteli syksyllä 2006 koottu erikoiskokoonpano "The Original Lapinlahden Linnut", jossa esiintyi Lapinlahden Lintujen vuoden 1990 miehitys edesmennyttä Heikki Salomaata lukuun ottamatta.
Sketsiohjelma tuotettiin erikoiskokoonpanon kokoamisen kunniaksi, ja se julkaistiin loppuvuodesta 2006 markkinoille tulleen Pan Visionin julkaiseman "Kuudesti laukeava" -televisiosarjan DVD-julkaisun erikoismateriaalina. Lisäksi se löytyy loppuvuodesta 2006 markkinoille tulleesta -keräilyboksista. Ohjelma esitettiin televisiossa Yle TV1 -kanavalla vappupäivänä 2007.
Ohjelmaa varten kuvattiin uusia sketsejä, mutta kuitenkin esitettiin myös muutama vanha sketsi Lapinlahden Lintujen aiemmista sketsisarjoista.
Sketsejä.
Lintukoto.
Televisiosarja rakentuu eräänlaisen kehystarinan ympärille, jossa Lapinlahden Lintujen jäsenet Timo Eränkö, Mikko Kivinen, Tapio Liinoja ja Markku Toikka keskustelevat keskenään, murjovat vitsejä ja niin edelleen. Useimmat sarjan sketsit on tavallaan ankkuroitu lintukotoon.
Spedekone.
Sketsi, jossa satirisoidaan suomalaista televisioviihdettä. Spede on tietokoneohjelma, jolla voidaan tuottaa sketsejä, syöttämällä siihen tapahtumapaikka, huumorin laji ja näyttelijä. Nämä sketsit ovat muka Spedekoneella tuotettuja sketsejä, joissa näyttelijävalinta on aina Matti Jaaranen, myös naisroolit.
Kaupassa.
Asiakas (Tapio Liinoja) menee kauppaan, ja kysyy kauppiaalta (Timo Eränkö) esimerkiksi mikä kaupan valmisruokahyllyn tuotteista on maukkainta. Tähän kauppias vastaa "ne ovat kaikki ihan mauttomia". Yhdessä sketsissä asiakas saapuu palvelutiskille, ja kysyy pitkään riippunutta lihaa, mihin kauppias tarjoaa vaimoansa Annelia (Mikko Kivinen). 
Uusia ratkaisuja työttömyyspulaan.
Ovimattona ja kerrostalon hissinappuloina työskentelevät miehet kertovat ammatistaan ja kaikista sen hyvistä puolista. Ovimattona olevasta miehestä esitetään lukuisia pikkuosia, joissa näytetään myös kyseinen herra makaamassa ulkona mattotelineessä, jossa häntä lyödään mattopiiskalla takapuoleen.
6. divisioona (jatkosota)

6. divisioona (6. D) oli Suomen maavoimien Perä-Pohjolan sotilasläänin perustama divisioona jatkosodassa. Tähän sotilaslääniin kuuluivat Pohjanmaan ja Länsi-Pohjan suojeluskuntapiirit.
Perustaminen.
Perustamisen jälkeen divisioonaan kuuluivat muun muassa seuraavat yksiköt:
6. divisioona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaisesti, johon pääosin päästiinkin. Materiaalin osalta aivan kaikkien välineiden osalta määrävahvuuksia ei kuitenkaan saavutettu.
Toiminta.
Divisioona liitettiin Saksan XXXVI vuoristoarmeijakuntaan Pohjois-Suomessa kesällä 1941. Operaatio Napaketussa divisioona hyökkäsi Sallaan ja edelleen kohti Kantalahtea yhdessä Saksan SS Division Nordin ja Saksan 169. jalkaväkidivisioonan kanssa. Operaatio epäonnistui.
Vuonna 1942 6. divisioona järjestettiin uudelleen 12. prikaatiksi, mutta laajennettiin uudelleen divisioonaksi vuonna 1943. Joukko siirrettiin Maaselän rintamalle 1942, ja Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua kesällä 1944 Kannaksen rintamalle, jossa se osallistui Tali-Ihantalan taisteluihin.
Jatkosodan päätyttyä divisioona osallistui Lapin sotaan. Yksikön vallattua Rovaniemen divisioona hajotettiin.
Komentajat.
Divisioonankomentajina olivat:
Tappiot.
Yhtymien Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten mukaan 6. divisioonan kokonaistappiot olivat kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina yhteensä 9 479 miestä.
Haurasmurtuma

Metallien ja metalliseosten murtuminen on olosuhteista riippuen tyypiltään joko sitkeä tai hauras.
Metallin murtumiskäyttäytymistä kuvaa sen iskusitkeys, joka määritetään lovetulle koesauvalle iskukokeessa.
Murtumistapaan vaikuttavat seuraavat tekijät
Iskusitkeys.
Vetokokeessa pienillä kuormitusnopeuksilla huoneenlämpötilassa metallit yleensä murtuvat sitkeästi. Murtuminen voi olla hauras, kun kuormitetaan suuridimensioisia kappaleita tai kun kuormitus tapahtuu hyvin suurella nopeudella (iskumainen kuormitus) alhaisessa lämpötilassa. Haurasmurtumistaipumusta korostavat kappaleessa esiintyvät lovet tai muut teräväkulmaiset viat. Haurasmurtumisen vastustuskykyä sanotaan iskusitkeydeksi.
Kiderakenteen merkitys.
Metalleilla, joiden kiderakenne on tilakeskinen kuutio, kuten ferriittisillä ja martensiittisilla teräksillä, iskusitkeys alenee romahdusmaisesti, kun lämpötila laskee määrätyn lämpötilan alapuolelle (transitiolämpötila) ja murtumistapa muuttuu sitkeästä hauraaksi. Murtumisen tapahtuessa hauraasti sen edellä ei ole plastista deformaatiota.
Pintakeskisen kuutiollisen kiderakenteen omaavat metallit, kuten esimerkiksi kupari, alumiini, nikkeli ja austeniittiset teräkset murtuvat sitkeästi myös matalissa lämpötiloissa. Murtuminen on sitkeää suurellakin kuormitusnopeudella. Kiderakenne helpottaa plastista deformaatiota, mikä estää haurasmurtuman.
Lohkomurtuma.
Haurasmurtuma on usein lohkomurtumaksi kutsuttua tyyppiä, kun murtuma etenee tiettyjä hilatasoja pitkin kiteiden lävitse. Haurasmurtuma voi edetä myös raerajoilla, jos näillä esiintyy haurastavia faaseja. Lohkomurtuma etenee hauraassa metallissa jopa äänennopeudella.
Ferriittisillä ruostumattomilla teräksillä korkea kromipitoisuus lisää lohkomurtumataipumusta.
Transitiolämpötila voi nousta huoneenlämpötilaan asti, kun kromipitoisuus ylittää 20%.
Sigmahauraus.
Korkea kromipitoisuus yhdessä muiden seosaineiden kanssa lisää taipumusta myös sigmahauraudelle, minkä aiheuttaa pitkäaikaisessa hehkutuksessa 600–800 oC lämpötilassa erkautuva sigmafaasi.
475 °C-hauraus.
Korkeakromisilla teräksillä on erityinen haurausilmiö, jonka saa aikaan hehkutus lämpötilavälillä 400–550 °C.
Hauraustumisen aiheuttavat erkaumat, jotka tosin saadaan rakenteesta pois hehkuttamalla lämpötilassa 600 °C
Iskukoe.
Iskukoe on standardoitu aineenkoetusmenetelmä, jota käytetään etenkin eri terästuotteiden laadunvalvontaan.
Kokeessa tietyn iskuenergian omaavan heilurivasaran annetaan iskeytyä V-lovettuun koesauvaan. Iskusitkeyden mittana käytetään koesauvan murtumiseen kulutettua vasaran liike-energiaa.
Ainesstandardeissa annetaan kullekin materiaalille vaaditun iskuenergian vähimmäisarvoja määrätyissä koestuslämpötilassa.
Säteilyhaurastuminen.
Ydinreaktoreissa neutronisäteily voi muuttaa kiderakennetta ja synnyttää hilavirheitä aiheuttaen reaktorin teräsrakenteissa säteilyhaurastumista.
Humphry Davy

Humphry Davy (17. joulukuuta 1778 Penzance, Englanti – 29. toukokuuta 1829 Geneve, Sveitsi) oli englantilainen kemisti. Hän oli sähkökemian uranuurtajia.
Elämä.
Davy oli 16-vuotias, kun hänen puuseppäisänsä kuoli. Davystä tuli paikallisen lääkärin ja apteekkarin oppipoika. Hän innostui tekemään kemian kokeita luettuaan Antoine Lavoisier'n oppikirjan. Kokeidensa ansiosta Davy pääsi 19-vuotiaana Thomas Beddoesin Bristoliin perustaman pneumaattisen instituutin johtajaksi. Davy teki ensimmäisiä merkittäviä tutkimuksiaan ilokaasulla. Hän hengitti kaasua ja havaitsi, että sitä voi käyttää anestesiassa.
Davy oli professorina Lontoon Royal Institutionissa vuosina 1802–1812. Hänen luentonsa saavuttivat suurta suosiota. Vuonna 1812 Davy aateloitiin.
Davy valitsi assistentikseen Michael Faradayn vuonna 1813. He kehittivät yhdessä hiilikaivoksia varten turvallisen Davyn lampun. Davy toimi Royal Societyn puheenjohtajana 1820–1827. Hän kuoli Genevessä 1829. Davyn terveyttä olivat heikentäneet haitalliset kaasut, joita hän oli hengittänyt kokeita tehdessään.
Sähkökemian tutkimukset.
Davy eristi useita alkuaineita elektrolyysin avulla. Davy yritti ensin hajottaa sähköllä potaska- ja soodaliuoksia, mutta tuloksena oli vain vetyä ja happea. Kun Davy vuonna 1807 käytti liuosten sijaan sulatettuja suoloja, hän pystyi eristämään kaliumia ja natriumia. Seuraavana vuonna Davy yritti hajottaa muun muassa kalkkia ja magnesiumoksidia, mutta hän ei saanut niitä sulamaan. Lopulta hänen onnistui eristää kalsiumia käyttämällä elohopeaa apuna. Samalla tavalla Davy eristi bariumin, strontiumin ja magnesiumin. Davy eristi booria boorihaposta kaliumin avulla samoihin aikoihin Joseph Louis Gay-Lussacin ja Louis Jacques Thénardin kanssa.
Davy ei ollut varma, olivatko hänen eristämänsä aineet alkuaineita. Hän epäili, että alkuaineiden lukumäärä voisi olla hyvinkin pieni ja yritti hajottaa muun muassa typpeä, rikkiä ja fosforia. Davy teki tutkimuksia myös oksimuriaattihapolla, jota Lavoisier oli pitänyt yhdisteenä. Oksimuriaattihappoa saatiin hapettamalla muriaattihappoa eli vetykloridia. Tuolloin ajateltiin tavallisesti, että kaikissa hapoissa oli happea ja että muriaattihappo oli hapen ja jonkin muun alkuaineen yhdiste. Davy tuli kokeidensa perusteella siihen tulokseen, että oksimuriaattihapossa ei ollut happea vaan että se oli happea muistuttava aine. Hän antoi aineelle nimen kloori. Lisäksi Davy osoitti, että muriaattihappo koostuu vedystä ja kloorista, joten happi ei ole happojen välttämätön ainesosa. Gay-Lussac ja Thénard tekivät jälleen vastaavia kokeita samaan aikaan.
Suurarkkipiispa

Suurarkkipiispa () on idän kristittyjen parissa autokefaalisen tai autonomisen kirkon pää, joka ei historiallisista tai ekumeenisista syistä halua käyttää patriarkan arvonimeä.
Ortodoksinen kirkko.
Kreikan ortodoksisessa kirkossa Ateenan arkkipiispa käyttää suurarkkipiispan arvonimeä kunnioituksesta Konstantinopolin patriarkkaa kohtaan.
Katolinen kirkko.
Katolisessa kirkossa suurarkkipiispa on Rooman kirkon kanssa unioidun, Idän riitusta käyttävän kirkon päämies, joka käyttää omassa autonomisessa ("sui juris") kirkossaan samaa päätäntävaltaa kuin Idän katolisten kirkkojen patriarkat. Se, ettei kaikille Idän unioitujen kirkkojen päämiehille ole myönnetty patriarkan nimeä ja arvoa, johtuu ennen kaikkea hienotunteisuudesta ei-katolilaisia kristittyjä kohtaan. Näiden kirkkojen jäsenet tosin saattavat pitää järjestelmää syrjivänä, ja käytännössä näidenkin kirkkojen päämiehistä käytetään usein patriarkan arvonimeä. Erot patriarkan ja suurarkkipiispan välillä ovat enimmäkseen seremonioihin ja protokollaan liittyviä.
Sekä patriarkat että suurarkkipiispat valitsee virkaansa heidän kirkkojensa kirkolliskokous. Patriarkat pyytävät paavilta hyväksynnän eli "kirkollisen yhteyden" ("ecclesiastica communio") vasta heidän virkaan asettamisensa jälkeen, kun taas suurarkkipiispat joutuvat pyytämään samaa jo ennen virkaan asettamistaan.
Tällä hetkellä on neljä suurarkkipiispanistuinta:
David Jason

David John White, taiteilijanimi David Jason (s. 2. helmikuuta 1940 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on tullut suomalaisille tutuksi etenkin televisiosarjoista "Oi ihana toukokuu" ("The Darling Buds of May", 1991–1993) ja "Komisario Frost" ("A Touch of Frost", 1992–2010 ), jossa hän esitti päähenkilöä. 
Jason aloitti uransa 1960-luvun puolivälissä. Hän esiintyi muun muassa sarjassa "Do Not Adjust Your Set" (1967), joka oli eräänlainen Monty Pythonin lämmittelyvaihe ennen "Lentävää sirkusta". Muita sarjoja, joissa Jason on näytellyt, ovat muun muassa vankilasarja "Hilut kintuissa" ("Porridge", 1974–1977) ja "Aina auki" ("Open All Hours", 1976–1985).
Juri Štšekotšihin

Juri Petrovitš Štšekotšihin (Ю́рий Петро́вич Щекочи́хин, 9. kesäkuuta 1950 – 3. heinäkuuta 2003) oli venäläinen tutkiva journalisti, kirjailija ja liberaali kansanedustaja, joka kuoli oudolla tavalla. Hän tuli tunnetuksi kirjoittamalla järjestäytyneestä rikollisuudesta ja korruptiosta sekä kampanjoimalla niitä vastaan. Hänen viimeinen ei-fiktiivinen teoksensa käsitteli KGB:n tiedonantajina toimineita henkilöitä.
Štšekotšihin työskenteli toimittajana Novaja gazeta -lehdessä. Hän selvitteli mm. Moskovan kerrostaloräjäytyksiä 1999, joiden takana on väitetty olleen Venäjän salaiset palvelut, sekä Tri kita -korruptioskandaalia, johon liittyi korkeita FSB:n upseereita ja joka kytkeytyi rahanpesuun Bank of New Yorkin kautta. 
Štšekotšihin kuoli äkillisesti heinäkuussa 2003 outoon sairauteen. Vain muutamaa päivää myöhemmin hänen oli määrä lähteä Yhdysvaltoihin tapaamaan FBI:n tutkijoita. Venäjän viranomaiset julistivat hänen sairauskertomuksensa salaiseksi. Sairauden oireet sopivat radioaktiivisten aineiden aiheuttamaan myrkytykseen ja muistuttavat vahvasti oireita, joista kärsi Aleksandr Litvinenko ennen kuolemaansa 2006. Litvinenko väitti eläessään, että Štšekotšihinin kuolema oli poliittinen salamurha, ja samanlaisia teorioita on esitetty joukkoviestimissä.
Besame Mucho (albumi)

Besame Mucho on Topi Sorsakosken &amp; Agentsin studioalbumi, joka julkaistiin keväällä 1987. Albumi on Sorsakosken ja rautalankayhtye Agentsin toinen studioalbumi. Ilmestyessään monien yllätykseksi albumilta ei löydykään nimikappaletta, vaan kyseessä oli Agentsin ja Sorsakosken tarkoituksella tekemä "jekku". Hittejä olivat ”Kaksi kitaraa”, ”Kauan” ja ”Valot”-instrumentaali, joka omistettiin tammikuussa 1987 menehtyneen Rauli Badding Somerjoen muistolle.
Albumi kohosi Suomen listaykköseksi huhtikuussa 1987 ja pysyi kuukauden ajan ykkösenä. Levy pysyi Suomen levylistoilla yhteensä 49 viikkoa. 
Albumi ylitti lähes välittömästi kulta- ja platinalevyrajat ja ylitti vielä seuravana vuonna tuplaplatinalevyn rajan. Levyä on myyty yhteensä 165 833 kappaletta, joka tekee siitä yhtyeiden myydyimmän levyn.
Albumi julkaistiin vuonna 1987 C-kasettina, vinyylilevynä ja CD-levynä. Vuonna 2007 EMI julkaisi albumin remasteroituna CD-painoksena, jossa oli myös yksi bonuskappale. Albumi julkaistiin uudelleenmasteroituna vuonna 2023 osana "Complete – Kaikki levytykset 1984-1992" -kokoelmaa, joka kattaa kaikki yhtyeen vuosina 1984-1992 julkaisemat levytykset. Kokoelma julkaistiin vinyyli- ja CD-levyinä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Esa Pulliainen.
Eurooppalainen opintosuoritusten ja arvosanojen siirto- ja kertymisjärjestelmä

Eurooppalainen opintosuoritusten ja arvosanojen siirto- ja kertymisjärjestelmä, () on vuonna 1989 Erasmus-ohjelman puitteissa luotu eri maiden välisten erilaisten opintojen mittausjärjestelmien vertailutyökalu, joka on kehittynyt vuonna 1999 alkaneen Bolognan prosessin aikana eurooppalaiseksi standardiksi korkeakouluopintojen laajuuden (opiskelijoiden opintotavoitteiden saavuttamiseen käytetyn keskimääräisen työmäärän) ja arvostelun keskinäisen vertailun mahdollistamiseksi. 
Mitoitus perustuu arvioon lukuvuoden mittaisen täysipäiväisen koulutusohjelman vaatimasta 1500-1800 tunnin työstä. Yhden lukuvuoden pituus vastaa 60 ECTS-opintopistettä, joten yksi ECTS vastaa noin 25-30 tuntia työtä. Pisteitä kertyy opiskelijalle vain läpäistyistä opinnoista, ei opiskeluajasta.
Kritiikki.
Opintoviikoista opintopisteisiin siirtyminen on suoritettu paikoin ilman tarvittavia lisäresursseja, minkä takia vaadittua kurssien työmäärän analysointia ei ole pystytty tekemään vaan on käytetty jopa suoraa muuntokerrointa. Opintosisältöjen vertailukelpoisuuden saavuttaminen on huomattu mahdottomaksi, sillä samansisältöisistä opinnoista voi saada eri määrän opintopisteitä jopa saman korkeakoulun sisällä.
Arvosana-asteikko.
ECTS:n kuuluu myös arvosana-asteikko, joka on seuraavanlainen:
Korkeakoulututkintotodistuksen liite

Korkeakoulututkintotodistuksen liite ("Diploma Supplement") on korkeakoulututkintotodistuksen Europass-liite ja korkea-asteen koulutuksesta annettavaan todistukseen liitettävä, kansainväliseen käyttöön tarkoitettu asiakirja, jonka tarkoituksena on tehdä helpommaksi ymmärtää, mitä tietoja ja taitoja tutkinnon suorittaminen on edellyttänyt.
Sen on tarkoitus lisätä tutkinnon- ja tutkintotodistuksen ymmärrettävyyttä ja vertailtavuutta kansainvälisissä yhteyksissä. Liite on Bolognan prosessiin sisältyvä Euroopan korkeakoulujärjestelmien vertailtavuuteen tähtäävä kehittämistoimenpide.
Liite on Euroopan unionin, Euroopan neuvoston ja Unescon hyväksymä. Liitteestä ja siihen liitetystä kansallisen korkeakoulujärjestelmän kuvauksesta käyvät ilmi tutkinnon rakenne, tavoitteet, taso ja asema koulutusjärjestelmässä. Liitteessä kuvataan haltijan suorittamien opintojen luonnetta, taustaa, tasoa, sisältöä ja asemaa. Se on henkilökohtainen asiakirja, joka kertoo haltijastaan. Korkeakoulututkintotodistuksen liite ei korvaa alkuperäistä tutkintotodistusta eikä takaa, että jonkin toisen maan viranomaiset tunnustaisivat muodollisesti alkuperäisen tutkinnon. Liite kuitenkin helpottaa tutkintotodistuksen ymmärtämistä ja saattaa siten auttaa saamaan tutkinnolle toimivaltaisten viranomaisten tai korkeakouluun pääsystä päättävän henkilökunnan tunnustuksen.
Korkeakoulututkintotodistuksen liitteen laativat toimivaltaiset kansalliset viranomaiset käyttämällä Euroopan komission, Euroopan neuvoston ja Unescon yhteisen työryhmän laatimaa, testaamaa ja hiomaa mallia. Oppilaitosten on sovellettava liitteeseen samoja oikeaksi todistamisen menettelyjä kuin itse tutkintotodistukseenkin. Toimivaltaisen viranomaisen on tarvittavin toimin varmistettava - erityisesti sähköisen version osalta - että korkeakoulututkintotodistuksen liitteen hallinnossa noudatetaan täysimääräisesti asiaan liittyviä henkilötietojen käsittelyä ja yksityisyyden suojaa koskevia yhteisön ja kansallisia säännöksiä.
Englanninkielinen liite myönnetään automaattisesti kaikille korkeakouluista valmistuville opiskelijoille tutkintotodistuksen yhteydessä. Suomen lainsäädännön mukaan korkeakoulut ovat velvollisia antamaan opiskelijoilleen kansainväliseen käyttöön tarkoitetun tutkintotodistuksen liitteen. 
Tutkintotodistuksen ymmärrettävyyden ja vertailtavuuden merkitys korostuu kansainvälisessä työnhaussa tai ulkomaille opiskelemaan haettaessa.