tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sakari Smeds

Sakari Smeds (s. 31. heinäkuuta 1964 Savonlinna) on suomalainen kristillisdemokraattinen poliitikko. Smeds on toiminut kansanedustajana vuosina 1995−2003.
Ura.
Smeds on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri ja hän on suorittanut myös Kansallis-Osake-Pankin yrityspankkiiritutkinnon vuonna 1994. Vuonna 1989 hän toimi Kouvolan evankelis-luterilaisen seurakunnan vs. hallintosihteerinä, minkä jälkeen hän on työskennellyt rahoitusalalla. Vuosina 1989–1994 hän työskenteli Kansallis-Osake-Pankin palveluksessa yritystutkijana ja 1994–1995 apulaisjohtajana ja kansanedustajakausiensa jälkeen hän on työskennellyt Nordealla. Hänen virkanimikkeensä on luottojohtaja.
Kansanedustaja.
Smeds on entinen Kymen vaalipiirin (vuoteen 1999 Kymen läänin vaalipiiri) kansanedustaja. Hän toimi eduskunnassa maaliskuusta 1995 maaliskuuhun 2003 ja kuului ensimmäisellä edustajakaudellaan (1995–1999) varsinaisena jäsenenä talousvaliokuntaan ja ympäristövaliokuntaan ja vuosina 1999–2003 valtiovarainvaliokuntaan. Hän oli myös eduskunnan kansliatoimikunnan jäsen vuodesta 1999 vuoteen 2002. Smeds sai eduskuntavaaleissa 1995 5 827 ääntä, eduskuntavaaleissa 1999 4 303 ääntä ja eduskuntavaaleissa 2003, joissa hän putosi eduskunnasta, 4 254 ääntä.
Kunnallispolitiikka.
Smeds on toiminut vuodesta 2009 alkaen Kouvolan kaupunginvaltuuston jäsenenä, mutta ei asettunut enää ehdokkaaksi kuntavaaleissa 2021. Vuosina 1989–2008 hän oli Valkealan, joka liittyi Kouvolaan vuonna 2009, kunnanvaltuuston jäsen.
Yksityiselämä.
Smeds on ollut naimisissa vuodesta 1993 ja hänellä on vaimonsa Kirsi Smedsin (o.s. Eräpolku) kanssa kaksi lasta: vuonna 1996 syntynyt poika ja vuonna 1998 syntynyt tytär.
Kauppakatu (Kuopio)

Kauppakatu on katu Kuopion keskustassa. Kadun pituus on noin 1 500 metriä. Katu alkaa Makasiinikadulta Kuopion satamasta ja loppuu Sairaalakadulle. Katu kulkee Kuopion torin etelälaitaa. Kauppakatu risteää 19 kadun kanssa, ja sen varrella on kymmenen liikennevalo-ohjattua risteystä. 
Alatorihankkeen valmistuttua Kauppakatu muuttuu kävelykaduksi torin kohdalta, välillä Vuorikatu–Ajurinkatu. 
Kauppakadun itäpäässä sijaitsevat Satamatori, Matkustajasatama sekä Snelmanninpuisto, ja kadun keskivaiheilla sijaitsee Kuopion tori. Merkittäviä rakennuksia Kauppakadulla ovat kauppahalli, lyseo ja tuomiokirkko. Museoista kadun varrella sijaitsevat Kuopion kulttuurihistoriallinen museo‎ ja Kuopion taidemuseo, ostoskeskuksista Anttila, Kauppakeskus Aapeli, Tavaratalo Carlson ja H-talo.
Kauppakadun varrella tai aivan sen välittömässä läheisyydessä sijaitsee myös suurin osa Kuopion keskustan ravintoloista.
Stone Age

Stone Age on The Rolling Stonesin maaliskuussa 1971 julkaistu kokoelma-albumi. Sen julkaisi yhtyeen entinen levy-yhtiö Decca Records ja materiaali koostuu vuosina 1963-1966 julkaistuista kappaleista, jotka eivät olleet sisältyneet yhtyeen studioalbumien brittipainoksille.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
CD-version bonuskappaleet:
Budweiser Budvar

Budweiser Budvar (Budějovický Budvar) on tšekkiläinen panimo, joka tunnetaan parhaiten Budweiser Budvar -oluesta. Yhdysvalloissa ja Kanadassa olutmerkki tunnetaan nimellä Czechvar. Euroopassa ja muualla maailmassa joko nimellä Budweiser Budvar tai Budějovický Budvar. Panimon tuotanto on noin 1,25 miljoonaa hehtolitraa vuodessa.
Historia.
1800-luvulla České Budějovicen kaupunginvaaleissa äänioikeus jakaantui omaisuuden ja maksettujen verojen mukaan, ja koska kaupungin saksalaiset asukkaat hallitsivat taloutta, tšekeillä ei ollut edustusta kaupunginhallituksessa. Vuosisadan loppupuolella tšekit pyrkivät vahvistamaan omaa taloudellista asemaansa perustamalla yrityksiä, ja tämän kehityksen myötä paikalliset oluenpanijat August Zátka ja František Hromada perustivat vuonna 1895 Budweiser Budvarin edeltäjän, Tšekkiläisen osuuspanimon. Panimo tuotti ensimmäiset oluensa saman vuoden lokakuun alussa.
Alkuperäinen panimorakennus rakennettiin Pražskén kaupunginosaan, koska oluen valmistuksessa haluttiin käyttää alueen pohjavettä. Perustettaessa panimo kattoi alueen, jonka koko oli yhdeksän hehtaaria, ja sen rakensi rakennusyritys Dvořák &amp; Fischer. Yrityksen ensimmäinen panimomestari oli Antonín Holeček.
Vuonna 1937 Tšekkoslovakian presidentti Edvard Beneš sääti lain 101/45, jonka mukaan kaikki panimot, joiden tuotanto ylitti 150 000 hehtolitraa vuodessa, tulisi kansallistaa. Budweiser Budvarin tuotanto oli tuolloin 158 833 hehtolitraa vuodessa, joten August Zátkan lobbauksesta huolimatta panimo kansallistettiin pian sodan jälkeen.
Tuotemerkkikiista.
Tuotemerkkiä ”Budweiser”, joka tulee České Budějovicen kaupungin vanhasta nimestä Budweis, on käyttänyt aikojen saatossa kolme eri panimoa: Budweiser Budvarin lisäksi Budějovický měšťanský pivovar (Budweiser Bürgerbräu, nykyinen Pivovar Samson), kaupungin saksalaisten vuonna 1795 perustama panimo, sekä Anheuser-Busch, amerikkalainen panimo, joka käytti nimeä ensimmäisen kerran vuonna 1876. Tuotemerkistä on käyty oikeutta monessa maassa, ja Yhdysvalloissa ja Kanadassa Budweiser Budvaria myydään nimellä "Czechvar".
Euroopan unionissa Budějovický Budvar on suojattu alkuperänimitys, mutta Budweiserin tuotemerkkioikeudet muissa tuotteissa kuin oluessa kuuluvat Anheuser-Buschille. Alkuvuodesta 2007 Anheuser-Busch ja Budweiser Budvar sopivat, että Anheuser-Busch markkinoi Budvarin Czechvaria Yhdysvalloissa ja muutamassa muussa maassa korvausta vastaan. Kumpikin puoli totesi, ettei sillä ole vaikutusta meneillään oleviin oikeudenkäynteihin.
Tulliportinkatu (Kuopio)

Tulliportinkatu on katu Kuopiossa ruutukaava-alueella. Katu on 1 500 metriä pitkä ja se risteää 18 kadun kanssa. Katu alkaa Kuopion kaupunginteatterin edustalta eli Niiralankadun ja Sairaalakadun risteyksestä, ja loppuu Makasiinikadulle, Kuopion vierasvenesatamaan. Kadun varrella on 10 liikennevalo-ohjattua risteystä. Kuopion torin kohdalla ajo on sallittu vain takseille, joukkoliikenteelle ja hälyytysajoneuvoille.
Kadun varrella on sijaitsevat muun muassa: useita Kuopion kasarmialueen rakennuksia, Hanna Partasen kalakukkoleipomo, uusi oikeustalo (entinen poliisi- ja paloaseman talo), Kuopion Sankaripuisto, Kuopion kaupungintalo, Kuopion tori, Tullinkulman kortteli, Kuopion pääterveysasema.
James Wisniewski

James Joseph Wisniewski (s. 21. helmikuuta 1984 Canton, Michigan) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi ammattilaisurallaan 552 ottelua NHL-liigassa.
Pelaajaura.
Wishniewski pelasi kaudesta 2000–2001 OHL-juniorisarjaa Plymouth Whalersin joukkueessa. Chicago Blackhawks varasi hänet vuoden . Kaudella 2003–2004 Wisniewski toimi Whalersin kapteenina. Hänet tunnettiin kovasta laukauksesta, ja hän olikin hyvä maalintekijä. Hän teki 17 maalia, joista 11 ylivoimalla. Wishniewski oli koko liigan 24. paras pistemies ja kolmanneksi paras puolustaja tehden yhteensä 70 tehopistettä. Hänet palkittiin OHL:n parhaana puolustajana.
Ammattilaisuransa Wishniewski aloitti AHL:ssä Norfolk Admiralsin joukkueessa, joka oli Blackhawksin farmijoukkue. Kaudella 2006–2007 hänet nostettiin Blackhawksiin joukkueeseen. Hänen kautensa tosin loppui lyhyeen loukkaantumisen takia. 4. maaliskuuta 2009 Blackhawks vaihtoi Wisniewskin ja Petri Kontiolan Anaheim Ducksiin. Vaihdossa Chicago sai Samuel Påhlssonin ja Logan Stephensonin.
Ducksissa Wisniewski pelasi hieman yli kauden. Kaudella 2009–2010 hän teki Ducksissa 30 pistettä 69 ottelussa. Kauden jälkeen, kesäkuussa 2010 Wisniewski teki joukkueen kanssa vuoden jatkosopimuksen. Samana päivänä hän vaihtoi kuitenkin joukkuetta, kun New York Islanders hankki hänet Ducksista vaihdossa kolmannen kierroksen varausoikeuteen . Kaudella 2010–2011 Wisniewski teki läpimurtonsa NHL:ssä. Hänelle merkittiin kauden aikana 51 pistettä. Wisniewski aloitti kauden Islandersissa, mutta Montreal Canadiens hankki hänet kesken kauden korvaamaan loukkaantunutta Andrei Markovia. Islanders sai kaupassa vastineeksi kaksi varausoikeutta. Kauden jälkeen Canadiens kauppasi Wisniewskin pelaajaoikeudet Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa seitsemännen kierroksen varausoikeuteen . Blue Jackets teki Wisniewskin kanssa kuuden vuoden ja 33 miljoonan dollarin sopimuksen, ennen kuin hänestä olisi tullut vapaa pelaaja.
Emil Nylund

Emil Valentin Nylund myöh. Norjavirta () oli suomalainen jääkärivääpeli ja Viron armeijan vänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan jääkäritykistössä. Sisällissodan jälkeen Nylund taisteli niin sanotuissa heimosodissa, niin Virossa kuin Aunuksessakin.
Perhe ja koulutus.
Hänen vanhempansa olivat merimies Emil Konstantin Nylund ja Alexandra Ulrika Söderholm. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Saima Katarina Terhon kanssa ja toisen kerran vuonna 1934 Agda Alice Rosblomin kanssa, joka kuoli vuonna 1936. Kävi kansakoulun. 
Jääkärikausi.
Nylund työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 25. joulukuuta 1917, josta hänet siirrettiin 6. tammikuuta 1918 pataljoonan haupitsipatteriin. 
Suomen sisällissota.
Nylund astui Suomen armeijan palvelukseen jefreitteriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan Jääkäritykistön 2. patteriin, jonka mukana hän osallistui sisällissodan taisteluihin Länkipohjassa, Pitkäjärvellä, Orivedellä, Kangasalla ja Lempäälässä sekä Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen hänet määrättiin tykistön uudelleen järjestelyn yhteydessä Jääkäritykistöprikaatin 2. jääkäripatteriston 3. patteriin ja osallistui taisteluihin Karjalankannaksella. 
Heimosoturi.
Sisällissodan jälkeen Nylund palveli Suomen tykistökoulussa, josta hänet siirrettiin 8. lokakuuta 1918 Kenttätykistörykmentti I:n 5. patteriin. Hänen veti veri kumminkin sotanäyttämöille ja hän erosi armeijasta 3. marraskuuta 1918 voidakseen liittyä 11. tammikuuta 1919 alkaen Viron vapaussotaa käyvään Viron armeijaan. Viron armeijassa hänet ylennettiin vänrikin arvoon ja kuului Ensimmäiseen suomalaiseen vapaajoukkoon. Hän osallistui Viron vapaussodassa taisteluihin Narvassa. Vapaajoukossa hän toimi myöhemmin myös nuorempana upseerina 5. komppaniassa. 
Virosta palattuaan Nylund jatkoi sotimistaan liittymällä 2. heinäkuuta 1919 Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan, jossa hänet sijoitettiin kapteeni Bernerin patterissa 20. elokuuta 1919 saakka. 
Sotien jälkeinen aika.
Sotaretkiltään palattuaan Nylund palveli ensin muutaman kuukauden poliisikonstaapelina Turun poliisilaitoksessa, jonka jälkeen hän työskenteli autonkuljettajana Turussa vuosina 1920–1923 ja Helsingissä vuosina 1923–1932 sekä talonmiehenä Helsingissä vuosina 1932–1936. Nylund vaihtoi vuonna 1935 sukunimensä Norjavirraksi. Hänet haudattiin Sipooseen.
Malaja Purgan piiri

Malaja Purgan piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 223 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä asui 33 058 henkeä.
Piiri sijaitsee Udmurtian eteläosassa. Idässä se rajoittuu Možgan, luoteessa Uvan, pohjoisessa Zavjalovon, idässä Sarapulin ja kaakossa Kijasovon piireihin sekä etelässä Tatarstanin Agryzin piiriin. Hallinnollinen keskus on Malaja Purgan kylä. Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa.
Seudun länsiosa sijaitsee Možgan ylängöllä ja itäosa Sarapulin ylängön länsireunalla. Keskiosan kautta virtaa Ižjoki. Pinta-alasta noin 30 % on metsää. 
Piirin kautta kulkee Kazanin ja Iževskin välinen rautatie sekä Iževskin ja Jelabugan välinen maantie. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin 37 kilometriä.
Väestöstä 78,1 % on udmurtteja, 17,8 % venäläisiä ja 2,4 % tataareja.
Seudulla on öljynporausta sekä koneenrakennus-, kemian ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljakasvien viljelyyn.
Ohjelmasarjassa Suomensukuiset 30 päivässä näyttelijä Ville Haapasalo vierailee kuvausryhmineen Malaja Purgan piirissä kahdesti. Ensin käydään piirin itäosissa Buranovon kylässä Euroviisuissa 2012 hyvin menestyneen Buranovskije babuški-ryhmän jäsenten kotona. Myöhemmässä jaksossa tutustutaan udmurttilaisiin kansanparantajiin Sundukovon kylässä (Сундуково), joka sijaitsee linnuntietä vajaa kilometriä Buranovosta etelään.
Iron Horsemen

Iron Horsemen on Gilles Charmantin ohjaama suomalais-ranskalainen elokuva vuodelta 1994. Sen tapahtumat sijoittuvat kuvitteellisesti vuoden 1967 Kaliforniaan, ja juoni pyörii Cannibals-nimisen moottoripyöräjengin ympärillä. Kaikki kuvaukset on tehty Suomessa, Kouvolan Myllykoskella.
Elokuvan tuottajina olivat Aki Kaurismäki ja Cedomir Kolar. Tuotannosta vastasivat Villealfa Filmproductions, U.G.C ja N.O.E. Productions. Näyttelijöinä olivat muun muassa Dominic Gould, Laura Favali, Kari Väänänen, Nicky Tesco, Matti Pellonpää, Sakari Kuosmanen ja Antti Reini. Avustajina elokuvan teossa toimivat moottoripyöräkerhot Ylästö MC, Tonocks MC, Niska MC, Walkka MC ja Jerusalem MC.
"Iron Horsemen" julkaistiin DVD:nä vuonna 2006.
Vastaanotto.
Film-O-Holic.com-verkkosivustolla julkaistussa elokuvan dvd-julkaisun arviossa Eliisa Savola pitää elokuvassa esiintyvää road-movie-genren parodiointia onnistuneena sen alkupuolella, mutta kokee parodian muuttuvan myöhemmin sisäpiirivitsin tuntuiseksi. Hänen mielestään elokuva ei myöskään istu suomalaiseen kuvausympäristöön.
Midi, Maxi &amp; Efti

Midi, Maxi &amp; Efti oli ruotsalainen afrikkalaisvaikutteista musiikkia esittänyt lauluyhtye 1990-luvun alussa. Heidän kaksi suurinta hittiään olivat Bad Bad Boys ja Ragga Steady. Yhtyeen muodostivat sisarukset Midi ja Maxi Berhanu ja heidän ystävänsä Freweyni "Efti" Teclehaimanot. He ovat kaikki syntyneet vuonna 1976. Midi ja Maxi ovat syntyneet Etiopiassa ja saapuivat Ruotsiin vanhempiensa mukana vuonna 1985. Efti on myös syntynyt Etiopiassa pakolaisleirillä ja muutettuaan Ruotsiin tapasi Midin ja Maxin Akallan lähiössä Tukholmassa.
Heidään nimeään kantava albumi ilmestyi 1991 ja siltä julkaistiin singlet "Bad Bad Boys", "Ragga Steady" ja "Masenko". Vaikka tytöt on merkitty kappaleiden sanoituksien tekijöiksi, niiden taustalla ovat vaikuttaneet tunnetut ruotsalaistuottajat Alexander Bart, Anders Wollbeck ja Per Adebratt. Vuonna 1992 yhtye julkaisi Yhdysvalloissa ja teki musiikkivideon. Yhtye lopetti tämän jälkeen hyvin pian tehtyään lyhyen kiertueen Yhdysvalloissa, Etelä-Afrikassa ja Ranskassa. Yhtyeen musiikkia on käytetty yhdysvaltalaisessa TV-piirrossarjassa Beavis ja Butt-head ja elokuvassa For Love or Money. Yhtyeen entiset jäsenet ovat myöhemmin kukin tahoillaan tehneet studioäänityksiä, mutta mitään ei ole toistaiseksi julkaistu.
Ruotsin irakilaiset

Ruotsin irakilaiset ovat Ruotsin toiseksi suurin vähemmistöryhmä suomalaisten jälkeen. Vuoden 2012 lopussa Ruotsissa asui Statistiska centralbyrånin tilaston perusteella 127 860 henkilöä, jotka olivat syntyneet Irakissa ja 52 016 Ruotsissa syntynyttä henkilöä, joiden vanhemmista vähintään yksi oli syntynyt Irakissa. Yhteensä Irakissa syntyneitä ja heidän jälkeläisiään oli 179 876 henkeä.
Ruotsi on ottanut vastaan enemmän irakilaisia kuin muut EU-maat yhteensä. Vuonna 2006 päätettiin, että kaikki Keski- ja Etelä-Irakista kotoisin olevat henkilöt saavat väliaikaisen oleskeluluvan kielteisestä turvapaikkapäätöksestä huolimatta. 0,1 % turvapaikka-anomuksista hylätään ja 24 % sai oleskeluluvan humanitäärisistä syistä.
Brian McGuire

Brian Anthony Joseph McGuire (13. joulukuuta 1945 – 29. elokuuta 1977) oli australialainen F1-kuljettaja ja tallipäällikkö.
Formula 1.
McGuire perusti McGuire-nimisen F1-tallin ja osallistui sen kuljettajana vuoden  Britannian GP:hen. Hän kuitenkin karsiutui eikä päässyt osallistumaan kilpailuun. McGuire osallistui myös kahteen sarjan ulkopuolisiin kisoihin vuosina 1974 ja 1976.
DNPQ = karsiutui esikarsinnoissa.
Kuolema.
McGuire kuoli vuonna 1977 Shellsport G8 -mestaruuskilpailun harjoituksissa Brands Hatchissä ja samalla hänen tallinsa lopetettiin.
Jan Veselý

Jan Veselý (s. 24. huhtikuuta 1990 Ostrava) on tšekkiläinen koripalloilija. Hän pelasi kausina 2011–2014 NBA:ssa ja edusti kausina 2014–2022 turkkilaista Fenerbahçea. Kesällä 2022 hän siirtyi espanjalaisseura FC Barcelonaan.
Ura.
Veselý aloitti pelaamisen tšekkiläisessä BK Snakes Ostravassa, jossa hän pelasi juniorijoukkueissa. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi slovenialaiseen KD Slovaniin. Kauden jälkeen hän siirtyi KK Partizaniin viisivuotisella sopimuksella, jolloin hän pääsi pelaamaan myös Euroliigaa. Partizanissa Veselý voitti jokaisena pelikautenaan Adrianmeren liigan, Serbian liigan sekä Serbian cupin mestaruuden.
Veselý osallistui NBA:n vuoden varaustilaisuuteen, jossa Washington Wizards varasi hänet tilaisuuden kuudentena pelaajana. Hän siirtyi samalla pelaamaan Washingtoniin. Helmikuussa 2014 hän siirtyi kolmen joukkueen yhteisessä pelaajakaupassa Denver Nuggetsiin. Elokuussa 2014 Veselý siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Fenerbahçeen. Hän voitti seurassa Euroliigan mestaruuden vuonna 2017. Hänet valittiin Euroliigan arvokkaimmaksi pelaajaksi vuonna 2019 ja kolme kertaa Euroliigan ykköstähdistöön (2016, 2018, 2019). Hän voitti neljä kertaa Turkin liigamestaruuden. Hän pelasi Fenerbahçessa kahdeksan kautta ja siirtyi kesällä 2022 FC Barcelonaan.
Graham McRae

Graham McRae (5. maaliskuuta 1940 Wellington – 4. elokuuta 2021) oli uusiseelantilainen F1-kuljettaja. Hän osallistui vuoden 1973 Britannian GP:hen, jossa hän keskeytti ensimmäisellä kierroksella eikä saavuttanut pisteitä. Hän osallistui myös Indianapolis 500 -kilpailuun samana vuonna ollen 16. ja ansaiten vuoden tulokas -palkinnon.
McRae pärjäsi paremmin Formula 5000 -sarjassa saavuttaen useita mestaruuksia. Hän on myös kolminkertainen Tasmanian sarjan mestari vuosilta 1971–1973. Hän voitti myös US F5000 -kruunun 1972.
Timanttituliperä

Timanttituliperä ("Stagonopleura guttata") on Australiasta kotoisin oleva loistopeippoihin kuuluva varpuslintu. Lajia pidetään myös lemmikkieläimenä.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan timanttituliperä on noin 10–13 cm. Lajin otsa, päälaki, niska, selkä ja siivet ovat väriltään tuhkanharmaat. Viininpunaisesta nokasta ulottuu silmiin musta juova. Kurkku on valkoinen. Timanttituliperällä on musta kaulus, joka jatkuu sivuilla ja on valkoisen täplittämä. Linnun vatsa on valkoinen. Yläperä on väritykseltään tulenpunainen. Koiras ja naaras muistuttavat ulkonäöltään toisiaan, mutta naaras on hieman pienikokoisempi. Nuoret timanttituliperät ovat hieman aikuisia vaaleampia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Timanttituliperää tavataan Kaakkois-Australiassa alueella, joka ulottuu keskisestä Queenslandista Eyren niemimaalle ja Kengurusaarelle. Timanttituliperän elinympäristöä ovat eukalyptuspuiden dominoivat seudut, joilla kasvaa myös ruohikkoa.
Kanta ja uhat.
Timanttituliperäkannan kooksi arvioidaan noin 200 000 yksilöä ja lintu luokitellaan silmälläpidettäväksi. Lajin elinympäristöä on hävinnyt huomattavan paljon ja alueella levinneet vieraat eläinlajit ovat tehneet kilpailun vaikeaksi timanttituliperälle. Elinympäristö on myös muuttunut laidunnuksen ja maaperän suolaantumisen vuoksi. Monet lajin ravintokasveista ovat yös hävinneet muiden kasvien tieltä. Timanttituliperä ei pärjää ravinnonhankinnassa parvina ruokailevalle oliivituliperälle ("Neochmia temporalis").
Ravinto.
Timanttituliperät hyppivät maassa etsiessä ravintoaan, lähes tai täysin kypsiä siemeniä. Toisinaan laji syö myös hyönteisiä ja niiden toukkia.
Elintavat.
Soitimellaan timanttituliperäkoiras poimii erittäin pitkän ruohon ja heiluttelee sitä laulaessaan. Mikäli naaras kiinnostuu koiras lisää laulunsa ja ruohon heilutuksen voimakkuutta. Lopulta koiraslintu aukoo nokkaansa kuin ruokaa kerjäävät poikaset.
Timanttituliperän lisääntymisaika kestää elokuusta tammikuulle. Lajin pesä sijaitsee tiheässä pensaassa ja puissa. Toisinaan laji käyttää myös vanhojen haukanpesien pohjia. Pesä on rakennettu ruohoista ja höyhenistä. Naaras munii viidestä kuuteen munaa. Munia haudotaan vajaat kaksi viikkoa ja poikaset poistuvat pesästä noin kolmen viikon kuluttua kuoriutumisestaan.
Timanttituliperät ovat itsevarmoja ja arkailemattomia lintuja. Ne voivat olla myös aggressiivisia toisia loistopeippoja kuten seeprapeippoja, helmiseeprapeippoja tai suippopyrstöpeippoja kohtaan etenkin lisääntymisaikana.
Drew Nicholas

Andrew Lawrence ”Drew” Nicholas (s. 17. toukokuuta 1981 Hempstead) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija.
Ura.
Nicholas pelasi yliopistokoripalloa Marylandin yliopistossa vuosina 1999–2003. Hän siirtyi Eurooppaan vuonna 2003 ja meni Fabriano Basketiin, joka pelasi LegADuessa. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi Basket Livornoon, josta hän siirtyi runkosarjan jälkeen Tau Cerámicaan. Nicholas jatkoi uraansa Italiassa ja meni Benetton Trevisoon. Hän voitti joukkueessa oltuaan Alphonso Ford -palkinnon. Kauden jälkeen hän siirtyi Efes Pilseniin, jossa hän pelasi melkein kaksi kautta. Nicholas sai joukkueesta potkut maaliskuussa 2008, koska ei suostunut matkustamaan Serbiaan yhdessä joukkueen muiden yhdysvaltalaisten pelaajien kanssa. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi Panathinaikosiin kahden vuoden sopimuksella.
Nicholas oli voittamassa Panathinaikosissa Kreikan liigan mestaruutta vuosina 2009–2011, Kreikan cupia vuonna 2009 sekä Euroliigan mestaruutta vuosina 2009 ja 2011. Heinäkuussa 2011 hän palasi Italian liigaan tehtyään sopimuksen Olimpia Milanon kanssa. Hän pelasi Olimpiassa helmikuuhun 2012 asti, jolloin hänen sopimuksensa purettiin yhteisymmärryksessä. Heinäkuussa 2012 Nicholas siirtyi yksivuotisella sopimuksella venäläisseura PBK TsSKA Moskovaan. Sopimus purettiin kuitenkin marraskuussa 2012.
Decode

Decode on yhdysvaltalaisen Paramore-yhtyeen kappale vuodelta 2008. Paramore kirjoitti kappaleen vuoden 2008 "Twilight – Houkutus" -elokuvaa varten. "Decode" on mukana elokuvan soundtrackillä "Twilight". "Decode" oli ehdokkaana MTV Movie Awards 2009 -palkintogaalassa ja Grammy-palkinnon 2010 voittajaksi parhaan elokuvakappaleen kategoriassa. 
Tausta.
Paramore kirjoitti kappaleen varta vasten "Twilight – Houkutus" -elokuvaa varten. Elokuva perustuu Stephenie Meyerin "Houkutus"-kirjasarjan samannimiseen ensimmäiseen osaan. Paramoren laulaja Hayley Williams on kertonut kuuluvansa kirjasarjan ihailijoihin ja on sanonut:
Musiikkivideo.
Virallinen musiikkivideo julkaistiin 3. marraskuuta 2008 MTV:llä ja MTV.com:issa. Videon ohjasi Shane Drake. Videolla bändin jäsenet kävelevät ja esiintyvät Tennesseessä, Nashvillen metsissä. Kun he soittavat, samalla näytetään kohtauksia, joissa jäsenet esittävät jäljittäjävampyyreita. Videolla on myös pätkiä "Twilight – Houkutus" -elokuvasta.
Jane Asher

Jane Asher (s. 5. huhtikuuta 1946 Marylebone, Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen näyttelijä, jonka televisioura alkoi hänen ollessaan 6-vuotias elokuvassa "Mandy". 
Asher tunnettiin 1960-luvulla The Beatles -yhtyeen Paul McCartneyn tyttöystävänä. Hän on ollut vuodesta 1981 naimisissa kuvittaja Gerald Scarfen kanssa, ja heillä on kolme lasta. 
Jane Asher on muusikko/tuottaja Peter Asherin pikkusisko.
Supreme

Supreme (oik. Rolf Erik Mathias Lundh Isén, s. 12. tammikuuta 1978) on ruotsalainen hip hop -artisti. Hän on tullut tunnetuksi Looptroop Rockers -yhtyeen jäsenenä. Häntä kutsutaan usein nimellä: "Ruotsin Big L".
Geraldine Heaney

Geraldine Heaney (s. 1. lokakuuta 1967, Belfast, Pohjois-Irlanti) on irlantilais-kanadalainen jääkiekkoilija ja päävalmentaja. Hän valmentaa University of Waterloon naisten jääkiekkojoukkuetta. Kaikkien aikojen naiskiekkoilijoiden joukkoon luettua Heaneyta on verrattu miesten puolella Bobby Orriin.
Marraskuussa 2013 Heaneysta tuli kolmas Hockey Hall of Fameen nimetty nainen. Naispelaajista häntä aiemmin Hockey Hall of Fameen oli valittu Cammi Granato ja Angela James vuonna 2010.
Kotilotorni

Kotilotorni, joskus myös Etanatorni () on Emajoen varrella sijaitseva Tarton korkein asuinkerrostalo, jonka ovat suunnitelleet arkkitehdit Vilen Künnapu ja Ain Padrik. 24-kerroksisessa rakennuksessa on kaiken kaikkiaan 85 asuntoa ja kaksi hissiä. Sen varsinainen korkeus on 70 metriä, mutta näköalatasanne ja katolla sijaitsevat tilat tuovat lisämetrejä. Tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 2006, ja talo saatiin lopullisesti valmiiksi 2008.
Tornin katsotaan edustavan wau-arkkitehtuuria. Sen vieressä on samojen arkkitehtien suunnittelema Ahhaa-tiedekeskus.
Pilatus Aircraft

Pilatus Aircraft (Pilatus Flugzeugwerke AG) on vuonna 1939 Stansissa perustettu sveitsiläinen lentokonevalmistaja.
Yritys työllistää 1 100 ihmistä.
Synty.
Pilatus perustettiin vuonna 1939. Yhtiön ensimmäinen lentokone Pilatus SB-2 Pelican lensi ensilentonsa vuonna 1944. Vuonna 1945 Pilatus aloitti Pilatus P-2 -koulukoneen tuotannon Sveitsin ilmavoimille, joka osti 54 konetta.
1950-luku ja 1960-luku.
Seuraava lentokone, Pilatus P-3, oli kehittyneempi sotilaallinen koulukone, jota Sveitsin ilmavoimat osti vuonna 1953 72 kappaletta ja Brasilian laivasto kuusi kappaletta.
Vuonna 1959 yhtiö toi siviilimarkkinoille Pilatus PC-6 Porterin, joka on pieni matkustaja- ja kuljetuskone. Siitä kehitettiin "Turbo Porter". Molempia versioita valmistetaan edelleen.
1970-luku.
Pilatus toi markkinoille vuonna 1972 kokometallisen Pilatus PC-11 -purjelentokoneen, joka tunnetaan myös tyyppinä "B-4," vaikka muun muassa Suomi toi samaan aikaan lujitemuovisia purjelentokoneita markkinoille, metallikonekin sai 322 ostajaa.
Vuonna 1978 yhtiö toi markkinoille peräkkäisistuttavan Pilatus PC-7 Turbo Trainer -koulukoneen, jota oli kehitelty vuosikymmen. Yli 450 konetta on myyty.
Vuonna 1979 Pilatus osti englantilaisen kilpailijansa Britten-Normanin.
1980-luku ja 1990-luku.
Pilatus rakensi ensimmäisen Pilatus PC-9 Advanced Turbo Trainer -koneen vuonna 1984. Koneita on valmistettu 250.
Ensimmäinen kaikkiaan yli 70:stä Pilatus PC-7 MkII Turbo Trainer -koulukoneesta valmistui vuonna 1994. Samana vuonna yhtiö toi markkinoille potkuriturbiinikoneensa Pilatus PC-12:n. Näitä kuljetus- ja matkustaja- jne. lentokoneita on valmistettu 750 kappaletta.
Vuonna 1995 rakennettiin ensimmäinen "PC-12 Eagle" -tutkakone, josta kehittyi PC-12 Spectre. Yhdysvaltain ilmavoimat on ostanut PC-12-koneita nimikeellä U-28A. Koneen markkinointi tapahtuu Yhdysvalloissa toimivan tytäryhtiön kautta.
Pilatus osti vuonna 1997 geneveläisen TSA Transairco SA -yhtiön. Vuonna 1998 yhtiö perusti tytäryrityksen Australiaan, samalla se myi Britten-Norman-yhtiön.
2000-luku.
Joulukuussa 2000 Pilatuksen omistanut Unaxis (entinen Oerlikon-Bührle) myi Pilatus-yhtiön sveitsiläisille sijoittajille.
Vuonna 2002 markkinoille tuli Pilatus PC-21 -jatkokoulukone, joita on myyty 19 kappaletta Singaporen ilmavoimille ja kuusi kappaletta Sveitsin ilmavoimille.
Pilatus ja Suomi.
PC-12 NG valittiin poistuvien Piper Chieftain- ja Valmet Redigo -yhteyskoneiden seuraajaksi vuonna 2009. Suomen ilmavoimat tilasi kuusi tämänlaista konetta samana vuonna. Kaikki kuusi kappaletta toimitettiin ilmavoimille vuonna 2010.
Rennesin yliopisto 1

Rennesin yliopisto 1 () on Ranskan suurimpia yliopistoja. Bretagnen Rennesissä toimivassa yliopistossa opiskeli vuonna 2021 yhteensä 28 351 opiskelijaa. 
Oppilaitoksen tieteellisiä saavutuksia korostava kiinalainen ARWU-yliopistoranking arvioi yliopiston maailman huippuyliopistojen listallaan 2021 sijaluokkaan 501-600.
Pilatus PC-12

Pilatus PC-12 on sveitsiläinen yksimoottorinen potkuriturbiinikäyttöinen matkustajalentokone, jota valmistaa Pilatus Aircraft. Se on Suomessa ilmavoimien käytössä.
Kehitystyö.
Pilatus kertoi PC-12 koneen kehitystyöstä lokakuussa 1989. Kone lensi ensilentonsa 31. toukokuuta 1991. Koneen sertifiointi oli hidasta. Yhdysvaltain FAA:n hyväksyntä koneelle tuli vasta 15. heinäkuuta 1994.
PC-12-koneen voimalaite on Pratt &amp; Whitney Canada PT6 potkuriturbiinimoottori. Konetta lentää yksi tai kaksi ohjaaja(a). Se voi kuljettaa 9 matkustajaa. Rahtikone on mahdollisesti tulossa.
Versiot.
PC-12-koneita on käytetty liikeyritysten johdon kuljetuksiin, mutta osin sitä operoivat pienet paikalliset lentoyhtiöt. Koneita on myyty siviiliversiona noin 800 kappaletta. Sotilaskäytössä konetta käyttävät Bulgaria, Sveitsi, Etelä-Afrikka, Suomi ja Yhdysvallat. 
Pilatus PC-12 Suomessa.
Suomen ilmavoimat osti kuusi Pilatus PC-12 NG -konetta keväällä 2009 22,5 miljoonan euron hintaan. Koneet tulivat käyttöön vuoden 2011 loppuun mennessä, ja niillä korvattiin vuodesta 1983 asti käytössä olleet Piper PA-31-350 Chieftain ja vuodesta 1991 palvelleet Valmet Redigo -koneet. Pilatuksista ensimmäiset saapuivat Suomeen viikolla 27 (2009) ja loput kesän 2010 aikana.
Lennostoihin sijoitetuilla koneilla suoritetaan Ilmavoimissa yhteyslentoja sekä kevyen rahdin kuljetuksia.
Elämänlangat

Elämänlangat ("Ipomoea") on kiertokasvien heimon suurin suku, johon kuuluu yli 500 lajia. Niitä tavataan luonnonvaraisina maapallon eri puolilla trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Joukossa on myös useita koristekasveina viljeltyjä lajeja, sekä bataatti ("Ipomoea batatas"), jota kasvatetaan ravinnoksi. Osa lajeista on yksi- ja osa monivuotisia, useimmat ovat kasvutavaltaan köynnöstäviä.
Suomessa kasvaa luonnonvaraisena kolme elämänlankalajia, jotka ovat levinneet ihmisen mukana Amerikasta: aitoelämänlanka, liuskaelämänlanka ja kaljuelämänlanka.
Antti Ikonen

Antti Ikonen (s. 1963 Helsinki, Suomi) on suomalainen säveltäjä, äänisuunnittelija, kosketinsoittaja ja opettaja. Hän on soittanut koskettimia yhtyeissä Stratovarius, Cartes Art Machine ja Juhlavammat, sekä Timo Tolkin sooloalbumilla "Classical Variations and Themes". Ikonen aloitti säveltäjän ja äänisuunnittelijan uransa jo 1980-luvun alussa. Ikosen tuotanto sisältää musiikkia ja ääniä tanssiteoksiin, näytelmiin, performansseihin, lyhytelokuviin, radioon, taidenäyttelyihin, tilateoksiin ja vuorovaikutteiseen mediaan, sekä ääni-installaatiota ja sävellyksiä erilaisille kokoonpanoille. Ikonen on toiminut radiomainos- ja multimediatuottajana 1980 – 90-luvuilla, mm. Miracle Sound OY:ssä. Äänisuunnittelutöitä Ikonen tekee edelleen aktiivisesti opetustyönsä ohella.
Antti Ikonen on valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopistosta ja toiminut äänisuunnittelun ja musiikkiteknologian opetustehtävissä useissa yliopistoissa ja korkeakouluissa 1990-luvun alusta saakka. Tällä hetkellä hän työskentelee musiikin ja äänisuunnittelun vanhempana yliopistonlehtorina Aalto-yliopiston Medialaboratoriossa vastuullaan englanninkielinen Sound in New Media –maisteriohjelma. Ikonen on valittu Taideteollisen korkeakoulun Vuoden opettajaksi vuosina 2004 ja 2010. Ikonen on myös Median laitoksella toimivan Sound and Physical Interaction (SOPI) –tutkimusryhmän perustajajäsen. Antti Ikosen johtama Helsingin Lastensairaalan äänimaisemahanke palkittiin Grand Prix -pääpalkinnolla International Sound Awards -kilpailussa Hampurissa vuonna 2019. 
Yksityiselämä.
Antti Ikonen on avioliitossa Heta Kaiston kanssa (vuodesta 2021). Antti Ikosella on entisen vaimonsa Hanna Brotheruksen kanssa neljä lasta: Robert, Johannes, Amos ja Elsa. Ikonen ja Brotherus erosivat vuonna 2013.
Alan Napier

Alan Napier (oik. "Alan William Napier-Clevering", 7. tammikuuta 1903 Birmingham, Britannia – 8. elokuuta 1988 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli englantilainen näyttelijä, jonka tunnetuin rooli oli Alfred Pennyworth televisiosarjassa "Batman" (1966-1968). Hän näytteli myös lukuisissa näytelmissä ja elokuvissa.
Napier oli Britannian pääministerin Neville Chamberlainin serkku. Hän opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa ja sai sen jälkeen töitä Oxford Players -seurueesta. 1929-1939 hän näytteli Lontoon West Endissä ennen kuin muutti Yhdysvaltoihin 1939. Hollywoodissa hän näytteli muun muassa elokuvissa "Kissaihmiset" (1942), "Kutsumattomat vieraat" (1944), "Macbeth" ja "Merirosvojen ”kauhu”" (1951). 
Hän kuoli sydänkohtaukseen 85-vuotiaana Santa Monicassa, Kaliforniassa.
Pim Fortuynin lista

Pim Fortuynin lista (, LPF) oli Alankomaissa toiminut oikeistopopulistinen puolue. Puolueen perusti Pim Fortuyn, jonka oli alun perin tarkoitus osallistua vuoden 2002 parlamenttivaaleihin Leefbaar Nederland -puolueen puheenjohtajana. Fortuyn kuitenkin syrjäytettiin puheenjohtajan tehtävistä helmikuussa 2002, kun hän kritisoi maahanmuuttoa lehtihaastattelussaan, jonka seurauksena hän perusti LPF:n muutamaa päivää myöhemmin. Saavutettuaan kannatusta kyselytutkimuksissa, Fortuyn joutui salamurhaajan uhriksi 6. toukokuuta 2002, vain yhdeksää päivää ennen vaaleja. LPF:n kannatus kuitenkin säilyi, ja se nousi vaaleissa toiseksi suurimmaksi puolueeksi.
LPF muodosti hallituskoalition yhdessä CDA:n ja VVD:n kanssa, mutta puolueen sisäiset konfliktit johtivat hallituksen hajoamiseen ja uusiin vaaleihin vain muutamaa kuukautta myöhemmin. Vuoden 2003 vaalien jälkeen puolue jäi oppositioon. Puolue ei enää saavuttanut samanlaista suosiota ilman alkuperäistä johtajaansa, ja se joutui syöksykierteeseen, kunnes lakkautettiin lopullisesti vuonna 2008.
Castelmoron-d’Albret

Castelmoron-d'Albret on kunta Gironden departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunta kuuluu Langonin arrondissementtiin ja Monségurin kantoniin. Kunnassa oli 57 asukasta vuoden 2006 väestönlaskennassa ja väestötiheys oli 1 425 as./km². Castelmoron-d'Albretin pinta-ala on 0,0376 neliökilometriä, ja se on näin ollen pinta-alaltaan Ranskan pienin kunta.
Kunnassa on keskiaikaisia rakennuksia.
Kunnasta on matkaa Caumontiin 1,5 kilometriä, Saint-Martin-du-Puyhin 1,5 km, Rimonsiin 1,6 km, Landerrouet-sur-Séguriin 3,2 km, Neuffonsiin 3,7 km, Mesterrieux’hön 3,9 km ja Cazaugitatiin 4 km.
Väkiluvun kehitys.
Castelmoron-d'Albretin väkiluvun kehitys vuodesta 1968 vuoteen 2006:
Viherkiekkokala

Viherkiekkokala ("Symphysodon tarzoo") on tuorein kiekkokalojen suvusta määritetty laji. Se hyväksyttiin vuonna 2006 laajan tutkimuksen jälkeen, jossa vertailtiin Amazonin eri osista löytyneiden kiekkokalojen DNA:ta ja ulkonäköä. Lyons oli kuvanut lajin jo 1959, mutta silloin se asetettiin synonyymiksi.
'Viherkiekkokalat ovat muodoltaan litteitä kiekkoja, joiden halkaisija on noin 20 senttimetriä. Selkä- ja vatsapuolen evät ovat kasvaneet yhtenäisiksi reunuksiksi, rintaevät ovat pitkät ja ohuet. Silmä on suurehko ja oranssin- tai punaisen sävyinen. Väritykseltään se eroaa muista kiekkokaloista siten, että viherkiekkokalalla on punaisia pilkkuja peräevässä ja vartalossa. 
Levinneisyys.
Viherkiekkokalaa tavataan Manausin länsipuolella Amazonin sivujoissa Rio Ica, Rio Madeira, Rio Jurua ja Rio Bauana sekä Tefe-järvessä.
Pikakirjoituksen oppikirja

Pikakirjoituksen oppikirja on Lars Neoviuksen laatima suomenkielisen pikakirjoituksen oppikirja. Kirjan aikaisempia versioita julkaistiin nimillä Opastus suomalaiseen pikakirjoitukseen ja Oppikirja suomalaisessa pikakirjoituksessa. Kirja oli useita vuosikymmeniä käytännössä ainoa pikakirjoituksen oppikirja, ja siitä otettiin painoksia 1940-luvulle asti, 15. painos vuonna 1946.
Historia.
Neovius kehitti 1870-luvun alkupuolella ensimmäisen suomenkielisen pikakirjoitusjärjestelmän ja julkaisi siitä vuonna 1876 oppikirjan "Opastus suomalaiseen pikakirjoitukseen". Kyseessä oli kuitenkin vain pieni sadan kappaleen painos, joka oli tarkoitettu lähinnä hänen omien pikakirjoituskurssiensa oppilaille. Vuonna 1883 hän julkaisi laajemman painoksen nimellä "Oppikirja suomalaisessa pikakirjoituksessa". Se erosi ulkoasultaan ja esitystavaltaan merkittävästi edellisestä. Kolmas painos julkaistiin 1891, mutta sen Neovius joutui tekemään kiireessä, eikä ollut siihen itsekään tyytyväinen. Neljättä painosta vuodelta 1894 pidetään sisällöltään Neoviuksen oppikirjan pääpainoksena, ja se oli myös painoteknisesti edellisiä selkeämpi ja laadukkaampi. Kirjan myöhempiin painoksiin ei tehty enää suurempia muutoksia.
Viidennestä painoksesta (1903) lähtien kirjaa julkaistiin nimellä "Pikakirjoituksen oppikirja". Neoviuksen kuoleman (1916) jälkeen kirjaa toimitti Kaarlo Kallioniemi. Hänen toimittamansa seitsemäs painos ilmestyi vuonna 1920, ja siitä lähtien kirjaa kustansi WSOY.
Sisältö ja rakenne.
Kirja on jaettu kahteen osaan: varsinainen tekstiosa ja erillinen pikakirjoitusliite. Tekstiosassa esitetään pikakirjoitettuna yksittäiset merkit ja niiden yhdistäminen, mutta muu osa pikakirjoitetusta tekstistä on liitteessä. Tekstiosa on jaettu kahteen lukuun: "Pikakirjaimet ja sanain kuvaaminen" sekä "Lyhennysoppi".
Danny Trejo

Danny Trejo (s. 16. toukokuuta 1944 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi monista ”kovan tyypin” rooleistaan. Hän on elokuvaohjaaja Robert Rodriguezin serkku ja on näytellyt monissa tämän ohjaustöissä, muun muassa elokuvissa "Desperado" ja "Hämärästä aamunkoittoon". Trejo on esiintynyt myös elokuvissa "Pakojuna", "Kuoleman merkki", "Heat – ajojahti", "Con Air – lento vapauteen" ja "xXx". Hän on myös näytellyt hirviön kouluttajaa televisiosarjassa "The Book of Boba Fett".
Yksityiselämä.
Trejon vanhemmat ovat kotoisin Meksikosta. Hän on kaksikielinen puhuen sujuvasti englantia ja espanjaa. Trejolla oli nuorena ongelmia virkavallan kanssa ja hänet tuomittiin huumeiden välittämisestä vankeuteen. San Quentinin vankilassa hänestä tuli Kalifornian osavaltion vankilanyrkkeilymestari kahdessa sarjassa.
Vladimir Zworykin

Vladimir Kosma Zworykin (; 30. heinäkuuta 1889 Murom – 29. heinäkuuta 1982 Princeton, New Jersey) oli amerikanvenäläinen keksijä. Hän keksi ”ikonoskoopin”, ensimmäisen kuvaputken, mikä edisti televisioiden ja myöhemmin tietokoneiden leviämistä. Zworykin kehitti myös videokameroita, infrapunalaitteita ja elektronimikroskooppeja.
Zworykin opiskeli Pietarin teknillisessä korkeakoulussa, opettajanaan vuonna 1907 ensimmäisen katodisädeputken patentoinut Boris Rosing. Vuonna 1919 Zworykin muutti Neuvostoliitosta Yhdysvaltoihin kehittämään täyselektronista televisiojärjestelmää RCA-yhtiön laboratoriossa toisen venäläisemigrantin David Sarnoffin alaisuudessa. Zworykini ehti saada patentin vuonna 1929 esitellylle ”ikonoskoopilleen” ennen brittiläisen EMI:n patentoimaa Emitron-järjestelmää. Englannissa kuitenkin käynnistettiin ensimmäiset koelähetykset vuonna 1936, koska Yhdysvalloissa asiasta innostuttiin hitaammin. ”Pankaa tämä kaveri tekemään jotain hyödyllisempää”, kerrotaan erään RCA:n radioinsinöörin sanoneen tämän nähtyä Zworykinin kuvaputkiprototyypin.
Pietarsaaren vaakuna

Pietarsaaren kunnanvaakuna on Pietarsaaren kaupungin virallinen tunnus. Se on saanut aiheensa vuoden 1653 kaupunginsinetistä, jonka aihe on puolestaan osa Jakob De la Gardien vaakunaa. De la Gardiella oli läänitys kuninkaankartanon mailla Pietarsaaren pitäjässä, jolle hänen leskensä Ebba Brahe perusti pian miehensä kuoleman jälkeen kaupungin. Kaupunki nimettiin kuolleen puolison muistoksi "Jakobstadiksi". 
Vaakunan on piirtänyt uudelleen vanhan kaupunginvaakunan mukaan lähes muutoksitta Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 28. joulukuuta 1957. Vaakunan selitys on ”kultakentässä sininen, aaltokoroinen tyviö, josta nousee punainen torni; tornista nousee sininen, punavaruksinen leijona, päässään punainen kruunu, häntä kaksihaarainen; leijona pitää oikeassa kämmenessään sinistä, punakahvaista, iskuun kohotettua miekkaa”. 
Pietarsaaren vaakuna on ainoa Suomen kunnanvaakunoista, jossa esiintyy valtion vaakunan tapaan leijona.
Buzz (lentoyhtiö)

Buzz oli Euroopan sisäisiä lentoja operoinut halpalentoyhtiö. Sen kotikenttänä toimi Lontoon Stanstedin lentoasema. Buzz oli ensimmäinen Suomeen liikennöinyt halpalentoyhtiö, sillä se lensi Lontoosta Helsinkiin vuosina 2000-2002. Lennot loppuivat, koska Buzz löysi Ranskasta kannattavampia reittejä, joille se siirsi lentokalustoaan.
Historia.
Lentoyhtiö perustettiin vuonna 1999 ja se lensi ensimmäisen lentonsa 4. tammikuuta 2000. Perustajana toimi KLM, joka loi yhtiön tytäryhtiöksi KLM uk:lle. Yhtiö luotiin, jotta KLM voisi kilpailla muiden halpalentoyhtiöiden, kuten Easyjetin ja Ryanairin kanssa. Yhtiön ensimmäisinä lentokoneina toimivat kahdeksan KLM UK:lta saatua BAe 146 -konetta. Hieman tämän jälkeen se sai käyttöönsä myös kaksi Dba:lta vuokrattua Boeing 737 -lentokonetta. Myöhemmin yhtiö vuokrasi vielä kuusi Boeing 737 -konetta. 31. tammikuuta 2003 KLM ilmoitti aikeistaan myydä Buzz Ryanairille noin 20 miljoonalla eurolla. Kauppa toteutettiin 10. huhtikuuta 2003. Ryanair teki Buzzista oman tytäryhtiön, jonka nimeksi se antoi Buzz Stansted. Syyskuussa 2004 Ryanair päätti sulauttaa Buzz Stanstedin itseensä. Buzz Stansted lensi viimeiset lentonsa 31. lokakuuta 2004. Ryanair kuitenkin otti Buzz-brändin uudelleen käyttöön vuonna 2019, kun vuonna 2017 perustetun Ryanair Sunin nimeksi vaihdettiin Buzz.
Kohteet.
Ohessa on Buzzin kohteet vuoden 2003 alussa.
Laivasto.
Toimintansa aikana Buzz käytti seuraavia lentokoneita:
Raamatullinen vuosi

Raamatullinen vuosi ("The Year of Living Biblically") on yhdysvaltalaisen A. J. Jacobsin päiväkirjamuotoinen teos hänen yrityksestään noudattaa vuoden ajan jokaista Raamatun käskyä. Kirjan alaotsikkona on "Yhden miehen nöyrä yritys noudattaa Raamattua mahdollisimman kirjaimellisesti". Jacobs aloittaa projektinsa lukemalla Raamatun läpi ja kirjaamalla ylös kaikki käskyt ja ohjeet. Tästä kertyy yli seitsemänsataa sääntöä sisältävä lista. 
Jacobs on juutalainen, mutta hänen perheensä ei ollut erityisen uskonnollinen. Päästäkseen selvyyteen käskyjen tarkoituksesta ja toteuttamistavoista Jacobs lukee Raamatun tulkintaa käsitteleviä kirjoja sekä keskustelee aiheesta useiden asiantuntijoiden ja erilaisiin uskonnollisiin suuntauksiin kuuluvien ihmisten kanssa. Hän tapaa muiden muassa juutalaisia rabbeja, kristittyjä, kreationisteja sekä Jehovan todistajan. Monien käskyjen kohdalla on pohdittava, onko niitä tarkoitus noudattaa kirjaimellisesti vai ovatko ne vertauskuvallisia.
Useat Raamatun käskyt ja niiden toteuttaminen aiheuttavat hämmennystä sekä Jacobsissa että hänen lähipiirissään. Jacobs muun muassa antaa partansa kasvaa vapaasti koko vuoden ajan, koska partaa ei saa turmella leikkaamalla sen reunaa. Lisäksi hän tarkistuttaa vaatekaappinsa sisällön, ettei käyttäisi sekakuiduista tehtyjä vaatteita sekä hankkii kymmenenkielisen harpun ja puhaltaa torveen jokaisen kuukauden alussa. Ulkoisten seikkojen lisäksi Jacobsin on kiinnitettävä paljon huomiota omiin ajatuksiinsa ja sanoihinsa. Pienet valkoiset valheet lipsahtava suusta yllättävän helposti.
Joitain uskontojen ja ajatussuuntien edustajia, joita Jacobs tapasi kirjaa varten:
Elokuva.
Kirjasta tehtävä elokuva on jäänyt "valmisteilla"-asteelle. Sen tuottaa Paramount Pictures Brad Pittin Plan B Entertainment-tuotantoyhtiö ja ohjaa Julian Farino.
Devínin linna

Devínin linna (, , ) on linna Devínissä Bratislavassa Slovakiassa. Linna sijaitsee strategisella paikalla kallion rinteellä Tonavan ja Moravan jokien yhtymäkohdassa Slovakian ja Itävallan vastaisella rajalla. 
Jokien yhtymäkohdassa on ollut linnoitus esihistorialliselta ajalta asti. Se oli osa Rooman valtakunnan rajaa kelttien valtakaudella ajanlaskun ensimmäisinä vuosisatoina. Napoleonin joukot tuhosivat linnan vuonna 1809.
Vaalit yleisödemokratiassa

Vaalit yleisödemokratiassa: Eduskuntavaalitutkimus 2007 on Sami Borgin ja Heikki Paloheimon toimittama kirja, jonka on julkaissut Tampere University Press vuonna 2009.
Kirja on kansallisen vaalitutkimuskonsortion pääjulkaisu vuoden 2007 eduskuntavaaleista. Kirjassa on 13 lukua. Kirjan kirjoittajat ovat Åsa Bengtsson, Sami Borg, Kimmo Grönlund, Anne Maria Holli, Lauri Karvonen, Mikko Mattila, Tom Moring, Juri Mykkänen, Heikki Paloheimo, Esa Reunanen, Kim Strandberg, Pertti Suhonen, Jan Sundberg ja Hanna Wass. 
Kirjan analyysit perustuvat vuoden 2007 eduskuntavaalien jälkeen koottuun haastatteluaineistoon, mielipidemittauksiin useilta eri vuosikymmeniltä ja vaalitilastoihin vuoden 1945 eduskuntavaaleista alkaen.
Luku 12: Kansanedustajat ideologisella kartalla.
Tampereen yliopiston tutkija Esa Reunanen ja emeritusprofessori Pertti Suhonen tutkivat kansanedustajien ja puolueiden asemaa vasemmisto-oikeistojanalla vuonna 2007 Yleisradion vaalikoneeseen annettujen vastausten perusteella. Reunanen kertoo yllättyneensä, kuinka perinteinen vasemmisto-oikeisto-asettelu vastauksista on nähtävissä. 
Kansanedustajia vasemmisto-oikeistojanalla.
Tutkimuksessa selvitettiin väitteet, joilla on eniten aatteellista latausta: oikeistolaisimmaksi väittämäksi osoittautui ”Suomen pitäisi liittyä Natoon” ja vasemmistolaisimmaksi ”Tuloerojen kasvua pitää hillitä”.
Kansanedustajista vasemmistolaisimmaksi osoittautui SDP:n Tero Rönni ja oikeistolaisimmaksi Kokoomuksen Jan Vapaavuori. 
"Lähde: Turun Sanomat"
Vasemmisto-oikeisto-ulottuvuus Suomessa.
Vasemmisto-oikeisto-ulottuvuus nähdään myös kansanedustajien vastauksissa Yleisradion vaalikoneen kysymyksiin vuoden 2007 eduskuntavaalien alla: perinteiseen tapaan asenteet liittyvät valtion taloudelliseen rooliin, hyvinvointipalveluihin ja maanpuolustukseen. Vahvin aatteellinen jännite vallitsee tuloerojen kasvun vastustamisen ja Suomen Nato-jäsenyyden kannattamisen välillä.
Raymond Gravel

Raymond Gravel (4. marraskuuta 1952 Saint-Damien-de-Brandon, Québec – 11. elokuuta 2014 Lanaudière, Québec) oli kiistelty kanadalainen katolisen kirkon pappi ja poliitikko. Hän tuli valituksi maansa parlamentin jäseneksi vuonna 2006 edeltäjänsä Benoît Sauvageaun kuoltua. Tämä onnistui vain erityisluvalla, sillä tavallisesti katolisten pappien ei anneta toimia politiikassa. Myöhemmin Vatikaani totesikin, että Gravelin oli valittava joko pappeus tai politiikka, ja Gravel valitsi pappeuden hyväksi. Hän ei ollut uudelleen ehdolla parlamentin jäseneksi vuoden 2008 vaaleissa. 
Gravel edusti parlamentissa Bloc Québécois -puoluetta ja québeciläistä Repentignyn vaalipiiriä. Aluksi häntä pidettiin abortin kannattajana, mutta myöhemmin hän itse totesi vastustavansa aborttia. Abortin kriminalisointia hän ei kuitenkaan kannattanut, koska ei katsonut sen ratkaisevan ongelmia. Hän kannatti homojen oikeuksia ja vastusti muun muassa kirkon kantaa homoliittoja vastaan. Kenties vielä enemmän kohua herätti se, että Gravel oli ennen pappeuttaan toiminut miesprostituoituna ja baarimikkona.
Pappisseminaariin Gravel meni vasta 32-vuotiaana. Aluksi tiedotusvälineet pitivät häntä julkihomona, mutta myöhemmin Gravel itse kiisti tämän.
Vuonna 2005 Gravel väitti haastattelussa, että useimmat papit eivät eläneet selibaatissa ja että puolet Québecin papeista oli homoja. 
Gravel kuoli keuhkosyöpään 61-vuotiaana 11. elokuuta 2014.
Isoelektronisuus

Isoelektronisuus tarkoittaa samaa määrää valenssielektroneja rakenteeltaan samanlaisilla (eng. "isostructural") aineilla.
Esimerkkejä.
Mutta:
HK Sininen Lenkki

HK Sininen Lenkki on HKFoods Oyj:n valmistama lenkkimakkara. Sinistä lenkkiä on valmistettu vuodesta 1963 lähtien. Perinteisen lenkkimakkaran lisäksi sitä saa myös kevytversiona, jossa on rasvaa 10 % (perinteisessä 18 g). Sinistä on myös ollut saatavana muun muassa juustotäytteisenä, kuorettomana, leikkelesiivuina ja jättilenkkinä. Keskeinen osa Sinisen lenkin kehittelyssä oli makkaramestari, lihateollisuusteknikko Urho Hirvosella.
Helsingin Kauppiaat alkoi vuonna 1963 merkitä makkaran Naturin-keinosuolta olevaan kuoreen sinisellä värillä valmistajan tunnuksen ja sanan "lenkkimakkara". Merkinnät johtuivat elintarvikeasetuksen vaatimuksista. Yhtiön toiseen tuotteeseen painettiin punaisella "kiuaslenkki". Nimitykset sininen ja punainen kulkeutuivat nopeasti kuluttajien käyttöön. 1960-luvulla Sinisen Lenkin raaka-aineena käytettiin nautaa ja hevosta.
Vuodesta 1973 lähtien Sininen Lenkki pakattiin tyhjiöpakkaukseen. Painatus siirrettiin kuoresta pakkauksen päälle, jossa luki nyt Sininen.
Nimi Sininen Lenkki hyväksyttiin tavaramerkiksi Patentti- ja rekisterihallituksessa peräti neljä vuotta kestäneen käsittelyn jälkeen syksyllä 1980. Punaista ei rekisteröity tavaramerkiksi, vaan tuote poistui markkinoilta 1980-luvun alussa.
Sinistä lenkkiä on myyty yli 400 miljoonaa pakettia. Nykypäivänä sitä ostetaan noin 22 000 pakkausta vuorokaudessa.
Jälkisuiset

Jälkisuiset eli "deuterostomit" (Deuterostomia) on eläinkuntaan kuuluva yläjakso. Jälkisuiset on alkusuisten eli protostomien sisarryhmä kaksikylkissymmetristen eläinten (Bilateria) joukossa. 
Jälkisuisten ja alkusuisten perimmäinen erottelu perustuu alkionkehitykseen. Molemmissa ryhmissä hedelmöittynyt munasolu ensin kehittyy ontoksi solupalloksi, blastulaksi. Alkusuisilla ensimmäinen tähän palloon muodostuva ruumiinaukko (blastopori) kehittyy eläimen suuksi. Jälkisuisilla siitä tulee peräaukko, ja suu muodostuu sekundäärisesti alkusuolen muodostamasta toisesta aukosta. 
Jälkisuisiin kuuluu kolme nykyisin elävää pääjaksoa:
Valtaosa eläinkunnan pääjaksoista on alkusuisia.