tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Oliver Skipp

Oliver William Skipp (s. 16. syyskuuta 2000 Welwyn Garden City) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Leicester Cityä keskikenttäpelaajana. Skipp on 175 senttimetriä pitkä, hän painaa 70 kilogrammaa ja on oikeajalkainen. Leicesterissä hänellä on sopimus vuoden 2029 kesään asti.
Skipp on Tottenham Hotspurin kasvatti mutta hän pelasi lainalla Norwichissa kauden 2020-2021. Siellä hän pelasi 47 ottelua, tehden yhden maalin Birminghamia vastaan Lukas Ruppin syötöstä helmikuussa 2021. Kauden päätteeksi Norwich voitti Mestaruussarjan mestaruuden. Tottenhamissa Skipp pelasi kausien 2018–2024 aikana Valioliigassa 77 ottelua, joissa hän teki myös yhden maalin: Chelseaa vastaan helmikuussa 2023. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ja Konferenssiliigassa neljä ottelua.
Skipp siirtyi Leicesteriin 23,5 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2024. Hän pelasi seuraavalla kaudella Valioliigassa 24 ottelua.
Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkuesssa Skipp on pelannut 24 ottelua. Hän pelasi kaikissa kuudessa ottelussa Englannin voittaessa ikäluokan Euroopan-mestaruuden 2023. Transfermarkt on arvioinut Skippin markkina-arvon olleen korkeimmillaan 20 miljoonaa euroa joulukuussa 2021.
Heikki Haasmaa

Heikki Haasmaa on suomalainen yritysjohtaja, joka on toiminut keväästä 2022 lähtien Sitowisen toimitusjohtajana. Koulutukseltaan hän on diplomi-insinööri.
Ura.
Haasmaa valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 2003 pääaineenaan konetekniikka. Diplomityönsä hän teki Koneelle, jossa hän työskenteli yhteensä parikymmentä vuotta. Vuonna 2013 hän aloitti Koneen Suomen ja Baltian yhtiöiden toimitusjohtajana. Vuodesta 2017 lähtien hän vastasi yhtiön globaalista huoltoliiketoiminnasta, joka työllisti 30 000 ihmistä.
Vuonna 2022 hän siirtyi Sitowisen toimitusjohtajaksi.
Yksityiselämä.
Haasmaalla on aviopuoliso ja yksi lapsi.
Ice Nine Kills

Ice Nine Kills on yhdysvaltalainen metalcore -yhtye, jonka ystävät Spencer Charnas ja Jeremy Schwartz perustivat Bostonissa, Massachusettsissa vuonna 2000 nimellä Ice Nine. Kappaleissaan yhtye käsittelee kauhu aiheisista tarinoista ja teemoista, esimerkiksi albumeissa Silver Scream ja Silver Scream 2: Welcome to Horrorwood, yhtye käsittelee kauhuelokuvista kuten "Tappajahai" (Rocking The Boat), "Perjantai 13." (Thank God It's Friday), "Painajainen Elm Streetillä" (The American Nightmare), "Halloween" (Stabbing in the Dark) sekä "Resident Evil (Rainy Day)".
Ice Nine Kills on julkaissut kolme EP:tä sekä kuusi täyspitkää studioalbumia: Last Chance to Make Amends, Safe is Just a Shadow, Predator Becomes the Prey, Every Trick in the Book, joka nousi US Billboard 200 -listan sijalle 122. ; The Silver Scream, joka nousi sijalle 29; ja heidän uusin, The Silver Scream 2: Welcome to Horrorwood, joka nousi sijalle 18 Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla. Yhtyeen nimi on johdettu Kurt Vonnegutin romaanin Cat's Cradle fiktiivisestä aineesta ice-nine.
Blackfriars (Lontoo)

Blackfriars on pieni alue Lontoon Cityssä Thamesin pohjoisrannalla. Se sijaitsee Templestä itään ja St. Paulin katedraalista lounaaseen.
Vuosina 1221–1538 paikalla oli vauras ja vaikutusvaltainen dominikaaniluostari, jonka ”mustista veljistä” alue on saanut nimensä. Luostarin tiloissa pidettiin parlamentin istuntoja, ja siellä kokoontui ns. ”Musta parlamentti” Henrik VI:n johdolla muutamia vuosia ennen ruusujen sotaa. Rakennuksessa puitiin myös Henrik VIII:n ja Katariina Aragonialaisen avioeroa ja asetettiin kardinaali Wolsey syytteeseen. Kun Englannin luostarilaitos lakkautettiin 1500-luvulla, Blackfriarsin luostarin paikalle perustettiin teatteri, jossa työskenteli William Shakespeare. 
Blackfriarsista tuli suosittu asuinalue 1600-luvun alussa. Alueella sijainneessa Ranskan suurlähettilään residenssissä sattui vuonna 1623 vakava onnettomuus, josta on myöhemmin alettu käyttää nimitystä "Fatal Vespers". Rakennuksen yläkertaan oli kokoontunut salassa pidettyyn sunnuntaijumalanpalvelukseen 300 katolilaista, joiden painosta lattia romahti ja osa väkijoukosta putosi alempiin kerroksiin. Onnettomuus vaati lähes sata henkeä.
Thamesin yli rakennettiin Blackfriarsin kohdalle 1760-luvulla tiesilta, jonka rakentamiskustannukset katettiin siltamaksuilla. Gordonin mellakoissa (1780) väkijoukot murtautuivat siltamaksukoppeihin ja veivät niiden kassasta rahat. Vuoden 1785 jälkeen siltamaksujen kerääminen lopetettiin kokonaan. Alkuperäinen silta korvattiin vuosina 1860–1869 Blackfriars Bridgellä, jonka viereen rakennettiin myös kaksi rautatiesiltaa, niistä läntimmäinen 1862–1864 ja itäinen 1884–1886. Blackfriarsin asema avattiin vuonna 1886.
Miesten Superpesiksen kausi 1998

Superpesiksen kausi 1998 oli Suomen pesäpallon pääsarjan Superpesiksen 9. kausi.
Lopulliset sijoitukset.
Loimaan Palloilijat ja Haapajärven Pesä-Kiilat putosivat Ykköspesikseen. Sopupeliskandaaliin sotkeutunut Siilinjärven Pesis pudotettiin Ykköspesikseen ja Juvan Pallo pudotettiin kaksi sarjaporrasta alemmas Suomensarjaan. Kauden päätteeksi Kaisaniemen Tiikerit ajautui taloudellisiin ongelmiin ja luopui sarjapaikastaan. 
Televisiointi.
Kauden otteluiden televisioinnista vastasi MTV3. Kauden pääteeksi MTV3 lopetti pesäpallon televisioinnin sopupeliskandaalin takia.
Johannes Hougen

Knut Johannes Hougen (26. marraskuuta 1854 Kragerø – 29. heinäkuuta 1954 Bærum) oli norjalainen opettaja ja poliitikko. Hän toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä vuosina 1909–1910. Vuosina 1928–1933 hän oli NRK:n edeltäjän Kringkastingsselskapetin hallituksen puheenjohtaja. Hougen eli 99-vuotiaaksi ja sai lempinimen "Gamle Hougen".
Vrigne-Meuse

Vrigne-Meuse on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin 13 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista kaakkoon.
Kirkon vieressä on ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneiden hautausmaa. Sinne haudatut 18 sotilasta kaatuivat sodan viimeisinä päivinä 10. ja 11. marraskuuta 1918. Heistä virallisesti sodan viimeinen uhri oli Augustin Trébuchon, joka kaatui 17 minuuttia ennen tulitaukoa.
OBOS

OBOS (lyhenne sanoista "Oslo Bolig- og Sparelag"; vuosina 1929–1935 "OOBS – Oslo og Omland Bolig og Sparelag") on norjalainen rakennusosuuskunta, jolla on noin puoli miljoonaa jäsentä ja 260 000 asuntoa.
Otso Liimatta

Otso Liimatta (s. 10. heinäkuuta 2004 Oulu) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Portugalin Primeira Ligassa pelaavaa Famalicãota. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Liimatta on Tervareiden ja OLS:n kasvatti. Veikkausliigassa hän debytoi AC Oulun paidassa 16-vuotiaana toukokuussa 2021 HJK:ta vastaan. Hän syötti ottelussa Miika Koskelan tekemän kavennusmaalin.
Kaudella 2022 Liimatta nousi AC Oulun vakiomiehistöön ja kirjautti tililleen 26 ottelua, joissa hän teki viisi maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä. Hänet valittiin myös Captain's Ball -gaalassa vuoden poikapelaajaksi. Kauden 2023 Liimatta aloitti myös AC Oulussa, jossa hän ehti onnistua neljästi maalinteossa ja antaa kolme maalisyöttöä 16 ottelussa.
Heinäkuun lopulla 2023 Liimatta siirtyi Portugalin pääsarjassa Primeira Ligassa pelaavaan Famalicãoon nelivuotisella sopimuksella. AC Oulun Liimatasta saama siirtokorvaus oli kuusinumeroinen. Liimatta debytoi Famalicãon paidassa heti Primeira Ligan avauskierroksella Bragaa vastaan 11. elokuuta 2023. Avauskaudellaan hän pelasi 12 liigaottelua, joista viidessä hän oli avauskokoonpanossa. Kaudella 2024–2025 hän on maaliskuun alkuun mennessä pelannut viidessä sarjaottelussa, joista yhdessä avauskokoonpanossa.
Maajoukkue.
Liimatta on edustanut Suomea useissa eri poikamaajoukkueissa. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Liimatta debytoi vain 18-vuotiaana maaliskuussa 2023. Hän on pelannut helmikuun 2025 loppuun mennessä 17 ottelua ja tehnyt kahdeksan maalia. Alle 21-vuotiaiden EM-karsintaotteluja hän on pelannut 12, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia ja antanut neljä maalisyöttöä. Lokakuussa 2023 hän teki hattutempun Albaniaa vastaan.
Saulces-Monclin

Saulces-Monclin on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 16 kilometriä Rethelin kaupungista koilliseen.
Kunnan nähtävyys on villisikaveistos Woinic, joka on myös Ardennien tunnus. Suurikokoinen veistos on tehty metallista hitsaamalla. Se on 10 metriä korkea ja 14 metriä pitkä. Veistoksen tekijä Eric Sléziak aloitti sen tekemisen 1. tammikuuta 1983, ja se valmistui 11 vuotta myöhemmin. Tekemiseen kului 12 000 työtuntia.
Adams–Oliverin oireyhtymä

Adams–Oliverin oireyhtymä on geneettinen, synnynnäinen oireyhtymä, jonka pääoireisiin kuuluvat noin 80 %:lla ihon paikallinen puuttuminen, noin 85 %:lla raajojen epämuodostumat ja noin 20 %:lla ihon synnynnäiset verisuonimuutokset. Sydämen rakennepoikkeavuuksia todetaan noin 20 %:lla, kuten myös keskushermoston poikkeavuuksia. Joskus ongelmia voi esiintyä myös munuaisten alueella. Oireyhtymä on jaoteltu kuuteen alatyyppiin taustalla olevien geenivirheiden mukaisesti. Oireyhtymän ennusteeseen vaikuttava vaikeusaste on yksilöllisesti hyvin vaihteleva.
Yleisintä ihon alueellinen puuttuminen on pään alueella. Laajojen ihohaavojen yhteydessä voi esiintyä ihonalaisen luukudoksen vaurioita. Jos kallon luissa on vaurioita, voivat komplikaatioina ilmenevät infektiot, verenvuodot ja aivo-selkäydinnesteen vuodot olla hengenvaarallisia. Potilaiden ihonalaiset, usein herkästi vuotavat verisuonet saattavat olla silmin nähtävissä. Pään lisäksi ihoa saattaa joissain tapauksissa puuttua esimerkiksi mahan alueelta tai raajoista. Adams–Oliverin oireyhtymään liittyvät raajojen epämuodostumat ovat yleensä huomattavampia ala- kuin yläraajoissa. Näihin epämuodostumiin voi kuulua sormien ja varpaiden vajaakehittyneisyys tai jopa raajan puuttuminen. Ihon synnynnäiset verisuonimuutokset aiheuttavat verisuonten laajentuessa ihon laikukkuuden. Iho voi myös olla verkkomainen tai marmorimainen, ja siinä voi esiintyä verisuoniluomia (telangiektasia) tai laskimolaajentumia (flebektasia). Jos sydämessä ilmenee rakennepoikkeavuuksia, voi kyse olla Fallotin tetralogiasta. Myös keuhkovaltimon ahtauma on mahdollinen. Keskushermoston poikkeavuuksia voivat olla hydrokefalus, osittainen aivokurkiaisen puutos, hermosolujen poikkeava vaellus, aivoverisuonten epämuodostumat ja kallonsisäiset kalkkeumat. Harvoin keskushermoston poikkeava rakenne voi aiheuttaa epilepsiaa ja kehitysvamman. Keskushermoston poikkeavuudet ovat yleisempiä Adams–Oliverin oireyhtymän tyypeissä 2 ja 4 kuin muissa tautimuodoissa.
Mahdollisia Adams–Oliverin oireyhtymän lisäpiirteitä ovat synnynnäinen kaihi, karsastus, mikroftalmia, kohonnut verenpaine ja hepatomegalia. Maksan porttilaskimojärjestelmässä saattaa esiintyä kovettumia. Kohonnut verenpaine porttilaskimossa voi tuottaa ruokatorven suonikohjuja, joiden runsas vuoto on hengenvaarallista. Adams–Oliverin oireyhtymä on erittäin harvinainen. Sen esiintyvyydeksi on arvioitu sukupuolesta riippumatta 1/225 000. Ensimmäisen kuvauksen oireistosta laativat Adams ja Oliver vuonna 1945.
Alatyypit ja syyt.
Adams–Oliverin oireyhtymän eri muotoja aiheuttavat virheet eri geeneissä ja niiden periytymistavat poikkeavat toisistaan. Alatyypit ovat:
Noin 40–50 %:ssa tapauksista geneettinen pohja jää kuitenkin toteamatta. Oireyhtymän aiheuttava geenimuutos voi syntyä "de novo" -mutaationa.
Moomin Characters

Moomin Characters Oy Ltd on suomalainen osakeyhtiö, joka harjoittaa Tove Janssonien luomien muumihahmojen käyttöoikeuksien hallintaa ja lisensointia. Yhtiön kotipaikka on Helsinki. Sen perustivat Tove ja Lars Jansson 25. maaliskuuta 1977.
Historia.
Yhtiö perustettiin Tove Janssonin 15. maaliskuuta 1958 perustaman toiminimen, Moomin Characters, Tove och Lars Jansson, jatkajaksi.
Toiminta.
Moomin Characters omistaa ja hallinnoi kaikkia muumihahmojen käyttöoikeuksia. Yhtiön toiminta kattaa muun muassa oikeudet muumihahmojen käyttöön erilaisissa tuotteissa, elokuvissa, tv-sarjoissa ja muissa muumiaiheisissa julkaisuissa. Yhtiön tavoitteena on varmistaa, että muumihahmot ja niiden käyttö ovat sopusoinnussa Tove Janssonin taiteellisen perinnön kanssa.
Taloudellinen tilanne.
Moomin Charactersin liikevaihto vuonna 2022 oli 21,839 miljoonaa euroa, ja tilikauden tulos oli 5,81 miljoonaa euroa. 
Johto.
Yhtiön toimitusjohtajana toimii Roleff Erik Kråkström. Sophia Jansson, joka on Lars Janssonin tytär ja Tove Janssonin veljentytär, on yhtiön pääosakas ja taiteellinen johtaja. Hänellä on keskeinen rooli yhtiön päätöksenteossa ja hän valvoo, että muumihahmojen käyttö on linjassa Tove Janssonin taiteellisen vision kanssa.
Arvoitus (kirjasarja)

Arvoitus (engl. "The Barney Mysteries") on englantilaisen Enid Blytonin nuortenkirjasarja.
Myhren oireyhtymä

Myhren oireyhtymä on sidekudossairaus, joka vaikuttaa moniin eri elinjärjestelmiin. Sidekudoksen rakenne on poikkeava sydämen ja verisuonten alueilla, ruoansulatuselimissä, hengitysteissä ja ihossa. Oirekuva on hyvin laaja ja siinä on huomattava yksilöllinen vaihtelu.
Myhren oireyhtymään liittyy lyhytkasvuisuus, joka voidaan todeta jo sikiöaikaisen kasvun hidastumisena. Kasvonpiirteisiin voivat kuulua muiden muassa silmäluomirakojen lyhyys, yläleuan vajaakehittyneisyys, suun kapeus, ylähuulen ohuus ja korvien pienuus. Ulkonäköön kuuluvat myös lyhytsormisuus ja -varpaisuus. Myhren oireyhtymään kuuluu ihon paksuuntumista, joka alkaa lapsuudessa kämmenissä, jalkapohjissa, polvissa ja kyynärpäissä. Lopulta ihon paksuuntuminen leviää kaikkialle kehoon, myös kasvojen ihoon. Eri elimissä on taipumus arpikudoksen muodostumiseen. Lihakset näyttävät usein epätavallisen suurilta, vaikka todellista lihasten liikakasvua ei esiinny. Huuli-suulakihalkio todetaan osalla potilaista. Suulaen ja nielun yhteistoiminnassa voi esiintyä vajaus, joka ilmenee äänen honottavuutena. Nivelten jäykkyys ja rajoittunut liikkuvuus voivat myös kuulua taudinkuvaan samoin kuin monenlaiset luustomuutokset. Myhren oireyhtymästä kärsivien lasten kielellisten ja motoristen taitojen kehittyminen on viivästynyttä. Jos kehitysvamma todetaan, se on usein lievä tai keskivaikea.
Noin 70 %:lla Myhren oireyhtymää sairastavista esiintyy rakennepoikkeavuuksia sydämessä tai verisuonissa. Osaan tapauksista liittyvät vaikea ummetus ja mahalaukun alaosan ahtautuminen. Myhren oireyhtymässä voi ilmetä jo pienenä lapsena etenevä kuulonalenema, joka yleensä johtaa kuurouteen. Silmissä esiintyviä poikkeavuuksia voivat olla taittovirheet, karsastus ja varhain kehittyvä kaihi. Pojilla voi Myhren oireyhtymässä esiintyä piilokiveksisyyttä ja tytöillä erilaisia kuukautisten häiriöitä, kuten niiden puuttuminen tai kierron epäsäännöllisyys. Myhren oireyhtymään on yhdistetty erityinen infektiotaipumus, ja joissain tapauksissa voi esiintyä lisäksi alttius erilaisiin kasvaimiin. Myhren oireyhtymästä kärsivien käytöspiirteissä voi olla autismin kirjolle tyypillisiä ominaisuuksia. Itsepäisyyttä, stereotyyppisiä toimintoja ja ylivilkkautta on todettu.
Myhren oireyhtymän kuvasi ensimmäisenä Selma A. Myhre vuonna 1981. Vuonna 2011 oireyhtymään yhdistettiin SMAD4-geeni, jonka mutaatio kromosomissa 18 aiheuttaa sitä. Periytyminen on autosomissa vallitsevaa, mutta suurin osa tapauksista johtuu satunnaisista "de novo" -mutaatioista. Vuonna 1998 kuvattu LAPS-oireyhtymä vahvistui myöhemmin samaksi häiriöksi kuin Myhren oireyhtymä, joten sen pitämisestä omana erillisenä oireyhtymänään luovuttiin. Myhren oireyhtymän arvioitu esiintyvyys on vähäisempi kuin yksi miljoonaa vastasyntynyttä kohden. Oireyhtymää on tavattu tasapuolisesti sukupuolten ja etnisyyksien välillä. Hoito on oireenmukaista. Myhren oireyhtymä voi johtaa hengenvaarallisiin sydän- ja hengitystiekomplikaatioihin. Ennusteeseen vaikuttaakin hengitystiesairauden, perikardiitin ja kurkunpään ahtauman aiheuttama kuolleisuus. Vuonna 2019 perustettiin Myhre Syndrome Foundation.
Schönborn (suku)

Schönborn on saksalainen aatelissuku Nassausta, josta tuli valtakunnanvapaaherrallinen vuonna 1663 ja valtakunnankreivillinen vuonna 1701 ja joka mediatisoitiin vuonna 1806. Suvussa on kolme haaraa Saksassa ja Itävallassa.
Suvun jäsenistä monet ovat olleet katolisia piispoja:
Haluatko ostaa vokaalin

Haluatko ostaa vokaalin on Jope Ruonansuun vuonna 1993 levyttämä huumorimusiikkia sisältävä kappale. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Jope Ruonansuu. Kappale julkaistiin Ruonansuun vuonna 1993 julkaistulla studioalbumilla "Politiikkaa ja erotiikkaa". Lisäksi kappale on julkaistu Ruonansuun useimmilla kokoelma-albumeilla, kuten esimerkiksi "Naurettava 90-luku".
Kappaleen taustaa ja sanoituksista.
Kappaleen aiheena on televisiossa esitetty visailuohjelma "Onnenpyörä". Kappaleen levytysvuonna 1993 televisiokanava MTV3 alkoi esittämään Onnenpyörää. Ohjelmaa juonsi kevätkaudella 1993 Kim Floor. 
Ruonansuun levyttämä kappale alkaa hänen imitoiman Mauno Koiviston speakilla, jossa hän esittelee perustamansa presidentinlinnan ilotalon pelisalia. Samaisessa speakissa hän mainitsee myös Kim Floorin, kuvailen häntä "sukkelaksi" ja "loistavaksi juontajaksi", ja että Koivisto itse on katsonut televisiosta Onnenpyörää. Speakin jälkeen varsinainen kappale alkaa, jossa Ruonansuu laulaa imitoiden Kim Flooria. Kappaleen sanoissa mainitaan useasti hokema "Haluatko ostaa vokaalin?". Lisäksi kappaleen sanoissa on muun muassa lainauksia Kim Floorin juonnoissa käyttämistä lausahduksista, joista osa on parodiaa. 
Ruonansuun kertoman mukaan Kim Floor loukkaantui kappaleesta. Kim Floor esiintyi 17. syyskuuta 1993 esitetyssä MTV3-kanavan ohjelmassa "Frank Pappa Show", jossa hän itse esitti kyseisen kappaleen.
Muuta.
Turo's Hevi Gee levytti vuonna 1999 kappaleesta oman version nimellä "Haluatko nostaa fyrkkaa".
Maria Carole

Maria Carole (s. 6. tammikuuta 1983 Varkaus) on suomalainen, Ranskassa asuva fantasiakirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Tulen tyttäriä" julkaistiin Osuuskumman kustantamana syksyllä 2014 ja oli Kuvastaja-palkintoehdokkaana 2015. Vuonna 2019 julkaistu "Sinisen talon noita" on "Tulen tyttärien" itsenäinen jatko-osa.
Carolen kolmas fantasiaromaani "Öidenvartijan kirja" ilmestyi lokakuussa 2024.
Muenken oireyhtymä

Muenken oireyhtymä on FGFR3-geenin mutaatiosta johtuva oireyhtymä, johon yleensä liittyy kallon saumojen ennenaikainen luutuminen sikiöaikana eli kraniosynostoosi. Pieni osa tapauksista on kuitenkin oireettomia tai lähes oireettomia ja oireiden vaikeusasteessa on muutenkin huomattavia eroja, koska mutaation penetranssi vaihtelee yksilöllisesti. Muenken oireyhtymän aiheuttavan geenivirheen periytymistapa on autosomin kautta vallitseva, mutta oireisto voi johtua myös satunnaisesta "de novo" -mutaatiosta.
Kun Muenken oireyhtymään liittyy kraniosynostoosi, yleisiä oireita ovat hydrokefalia, kallon sisäisen paineen kasvu, kuulovamma ja poikkeavasti muotoutuneet keskikasvot. Noin 15 %:lla Muenken oireyhtymää sairastavista on yhteenluutuminen kuitenkin ollut normaalia. Näistäkin henkilöistä osalla saattaa olla makrokefalia. Kraniosynostoosin aiheuttavista Muenken oireyhtymätapauksista lähes 60 prosenttia näkyy keskikasvojen vajaakehittyneisyytenä. Silmät sijaitsevat tällöin etäällä toisistaan. Tällöin puolilla ovat silmäluomiraot alaspäin suuntautuneet ja neljänneksellä ilmenee ptoosi. Yleensä yhteenluutuminen koskee otsansuuntaisen kallon saumoja. Niiden molemminpuolinen yhteenluutuminen aiheuttaa brakykefaliaa eli lyhytpäisyyttä ja turribrakykefaliaa eli tornikalloisuutta. Jos otsansuuntaisen kallon saumojen luutuminen ilmenee yksipuoleisena, ovat kasvot ja kallo epäsymmetriset. Kallon saumat voivat kuitenkin olla yhteenluutuneita myös muutoin kuin otsansuuntaisesti.
Kuulovammaisuutta esiintyy useimmilla Muenken oireyhtymästä kärsivistä. Sen vaikeusaste on yksilöllisesti vaihteleva. Muita Muenken oireyhtymään joskus liittyviä piirteitä ovat suu- ja huulihalkiot, toistuvat korvatulehdukset, raajojen lieväasteiset poikkeavuudet, ranteen ja nilkan luiden fuusioituminen, psykomotorinen kehitysviive (n. 33 %:lla), epilepsia, lievä kehitysvamma ja käytöshäiriöt.
Muenken oireyhtymästä on arvioitu kärsivän yhden 30 000:sta vastasyntyneestä. Kliinisen kuvan vaihtelevuuden johdosta diagnosoinnin kannalta oleellisinta on taudin aiheuttavan geenimuutoksen toteaminen. Varsinkin 3–6 kuukauden ikäisillä vauvoilla kallon muotoa voidaan pyrkiä korjaamaan kirurgisesti. Muenken oireyhtymän ei ole katsottu heikentävän elinajanodotetta. Ensimmäisen kuvauksen oireyhtymästä laati Maximilian Muenke vuonna 1997.
3M-oireyhtymä

3M-oireyhtymä on geneettinen oireyhtymä, joka johtaa lyhytkasvuisuuteen sekä luuston ja kasvojen poikkeavuuksiin.
3M-oireyhtymään liittyvät kasvonpiirteet korostuvat erityisesti nuorella iällä. Kalloa on kuvattu dolikokefaaliseksi eli pitkänomaiseksi ja kapeaksi. Kasvot ovat usein kolmiomaiset, keskikasvot vajaakehittyneet ja posket matalalle sijoittuvat. Kasvoissa usein korostuvat otsa, suu sekä huulet, ja korvien suurikokoisuus on tyypillistä. Leuan terävyyttä sekä purentavikoja voi esiintyä, ja joskus kaula on erityisen lyhyt. Selän yläosassa epäkäslihas voi korostua ja lapaluu olla poikkeava. Hartioita on kuvattu neliömäisiksi. Kipuja voi ilmetä notkoselän johdosta. Mahdollisiin rintakehän poikkeavuuksiin kuuluvat kuopparinta ja harjurinta.
Yleensä 3M-oireyhtymään liittyy alhainen syntymäpaino. Tämä voi muun pienikokoisuuden sekä kasvojen ja luuston poikkeavuuksien ohella tehdä 3M-oireyhtymästä jo vastasyntyneellä havaittavan. 3M-oireyhtymä on kuitenkin hyvin harvinainen ja alidiagnosoituna pidetty. Lapsuusiässä 3M-oireyhtymästä kärsivillä kantapäät usein korostuvat. Myös nivelten yliliikkuvuutta esiintyy. Osalla miespuolisista potilaista esiintyy hedelmättömyyttä ja piilokiveksisyyttä, mutta naispuolisilla potilailla munasarjat ovat normaalisti toimivat. 3M-oireyhtymästä kärsivät aikuiset ovat usein 120–130-senttimetrisiä. Yleensä 3M-oireyhtymä ei vaikuta ihmisen älykkyystasoon. Myös elinajanodote on hyvä. Toisinaan 3M-oireyhtymä aiheuttaa vain vähäisiä oireita. Erotusdiagnostiikassa saatetaan huomioida esimerkiksi Silver–Russellin oireyhtymä, Dubowitzin oireyhtymä, mulibrey-nanismi ja fetaalialkoholioireyhtymä.
3M-oireyhtymää aiheuttavat mutaatiot geeneissä CUL7 (n. 67 % tapauksista), OBSL (n. 28 % tapauksista) ja CCDC8 (n. 5 % tapauksista), minkä lisäksi muillakin geeneillä voi olla osuutta oireyhtymän kehittymiseen. 3M-oireyhtymän periytymistapa on autosomissa peittyvä. Hoitomahdollisuuksien joukossa ovat kasvuhormoni ja tarvittaessa kirurgiset toimenpiteet. 3M-oireyhtymän kuvasivat ensimmäisinä vuonna 1975 J. D. Miller, V. A. McKusick ja P. Malvaux, joiden sukunimien yhteiseen alkukirjaimeen 3M viittaa.
Norsunluurannikon ralli 1990

Norsunluurannikon ralli 1990 (viralliselta nimeltään "22. Rallye Cote d'Ivoire") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1990. Kilpailu järjestettiin 28. lokakuuta – 1. marraskuuta 1990. Kilpailu oli kauden toiseksi viimeinen ja se järjestettiin avoimilla tieosuuksilla, joilla oli 86 tarkastuspistettä. Kilpailun kokonaispituus oli .
Kilpailu kuului vain kuljettajien mestaruussarjaan (ei valmistajien mestaruussarjaan). Kilpailuun lähti 32 autokuntaa, joista 14 pääsi maaliin.
Kuljettajien mestaruudesta kävivät kilpailua Carlos Sainz ja Juha Kankkunen, mutta Sanremon kilpailun jälkeen mestaruus ratkesi Sainzin hyväksi ja mestaruudesta kilpailleet Lancia ja Toyota eivät tuoneet autojaan Norsunluurannikon kilpailuun. Kilpailun ajanotto oli minuuteissa eikä sekunneissa kuten joskus aikaisemmin oli. Kilpailun lähtö ja maali olivat Abidjanissa. Kenjiro Shinozuka oli alussa johdossa mutta joutui keskeyttämään ja johtoon siirtyi Tauziac. Erääseen tarkastuspisteeseen johti kaksi reittiä ja tarkastuspisteen sijainti oli merkitty virheellisesti. Tauziac ajoi pidempää reittiä, mutta Stohl otti lyhyemmän ja joutui palaamaan taaksepäin, jolloin hän menetti aikaa 40 minuuttia ja mahdollisuuden kilpailla voitosta. Tarkastuspistettä siirrettiin kun virhe huomattiin muutaman auton jälkeen.
Hanna Morre

Hanna Morre (oik. Hanna Matilainen, s. 1981) on Kangasniemellä asuva kirjailija ja freelancer-kustannustoimittaja. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa pääaineenaan kotimaista kirjallisuutta, sivuaineina yleistä kirjallisuustiedettä, folkloristiikkaa ja suomen kieltä. Keväällä 2014 häneltä ilmestyi tietokirja "Mitä kummaa – opas kotimaiseen spekulatiiviseen fiktioon". Kirjan julkaisi Avain-kustannus. Vuonna 2016 ilmestyi esikoisromaani "Tuonen tahto", kustantajana Osuuskumma. Nysalor-kustannuksen julkaisema chicklit-fantasiaromaani "Vastatuulen lohikäärme" ilmestyi 2022.
Pfeifferin oireyhtymä

Pfeifferin oireyhtymä on geneettinen oireyhtymä. Sen piirteisiin kuuluvat kraniosynostoosi (kallon saumojen ennenaikainen luutuminen), kasvonpiirteiden poikkeavuudet sekä sormien ja varpaiden poikkeavuudet, jotka korostuvat peukaloissa ja isovarpaissa. Pfeifferin oireyhtymä jaotellaan kolmeen tyyppiin, joista tyyppi 1 on lievempioireinen kuin tyypit 2 ja 3. Oireyhtymää aiheuttavat FGFR2-geenin ja joskus FGFR1-geenin mutaatiot. FGFR1-geenin mutaatiot aiheuttavat vain tyypin 1 Pfeifferin oireyhtymää. Tyypit 2 ja 3 syntyvät aina uusien mutaatioiden seurauksena. Yleensä myös tyypin 1 Pfeifferin oireyhtymä johtuu uudesta mutaatiosta, mutta siihen liittyy lisäksi vallitseva periytymistapa. Aina Pfeifferin oireyhtymän taustalla olevaa geenivirhettä ei löydetä.
Tyypin 1 Pfeifferin oireyhtymässä kallo on jäänyt etu-takasuunnassa normaalia lyhyemmäksi eli brakykefaaliseksi. Tämän seurauksena yläleuka on suhteellinen pieni ja alaleuka on ulompana (prognatismi). Lisäksi silmillä on toisistaan etäinen sijainti (hypertelorismi). Sormet saattavat jäädä suhteellisen lyhyiksi. Peukalot ja isovarpaat voivat olla leveät ja usein virheasentoon kääntyneet. Tyypin 1 Pfeifferin oireyhtymällä ei ole vaikutusta ihmisen älykkyyteen.
Tyypin 2 ja 3 Pfeifferin oireyhtymissä kasvonpiirteiden poikkeavuudet ovat merkittäviä. Yläleuka ja poskiluiden seutu ovat heikosti kehittyneet, korvat matalalla. Lisäksi näihin tautimuotoihin liittyy proptoosi eli silmämunan työntyminen ulos. Nenä on tyypillisesti pieni ja nenänielun aukossa voi olla ahtauma. Tyypin 2 kallonpiirteisiin kuuluu apilanlehteä muistuttava muoto. Samassa yhteydessä voi ilmetä hydrokefalus. Joskus näissä vaikeammissa tautimuodoissa esiintyy kuulon ongelmia ja karsastusta. Kyynärnivel on usein jäykistynyt. Henkitorvessa voi olla poikkeava rustorakenne. Henkitorven rakennepoikkeama ja hengitysteiden ahtaumat voivat olla henkeä uhkaavia. Potilailla voi myös ilmetä vaikeita kehityksen ongelmia ja epilepsia.
Pfeifferin oireyhtymän eri muotoja yhteensä on arvioitu esiintyvän noin yhdellä 100 000:sta vastasyntyneestä. Rudolf Arthur Pfeiffer kuvasi Pfeifferin oireyhtymän ensimmäisenä 1960-luvulla. Hoidossa voidaan käyttää erilaisia leikkauksia, joilla ei kuitenkaan voida kokonaan korjata oireyhtymästä johtuvia poikkeavia kasvonpiirteitä.
Anitra Steen

Anitra Steen (s. 1949) on ruotsalainen virkamies, joka on urallaan toiminut muun muassa Skatteverketin johtajana 1996–1999 ja Systembolagetin johtajana vuosina 1999–2009. Hän meni vuonna 2003 naimisiin pääministeri Göran Perssonin kanssa.
Dronningens gate

Dronningens gate on Oslon ydinkeskustassa sijaitseva katu, joka ulottuu Grev Wedels plassilta Storgatalle. Sen alkuperäinen nimi oli Strandgaden, mutta maantäytön vuoksi se ei enää sijaitse rannalla. Noin vuodesta 1670 katua kutsuttiin Lille Voldportsgadelle, koska yksi kaupungin porteista sijaitsi sen varrella. Nykyinen nimi on 1700-luvulta.
Erkki Norvio

Erkki Viljo Kaarlo Norvio (s. 6. joulukuuta 1945 Kemijärvi) on suomalainen diplomi-insinööri, ekonomi ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Norvio syntyi majuri Olavi Norvion ja työnvälittäjä Suoma Kauppilan perheeseen. Hänen puolisonsa 1966–1978 oli työhönottaja Marja-Leena Hakala ja 1989–1999 lääkäri Leena Välisalmi. Norvio tuli ylioppilaaksi Kemijärven yhteislyseosta 1966 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun rakennusinsinööriosastolta 1970 ja ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1974. Hän oli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton insinööriosaston rakennesuunnittelija 1969–1972, Paraisten Kalkki Oy:n, vuodesta 1979 Oy Partek Ab, betonitehtaiden tuotantopäällikkö 1972–1974, valmisbetoniosaston osastopäällikkö 1974–1979, elementtitehtaiden tuotelinjapäällikkö 1979–1982 ja kateaineteollisuuden apulaisjohtaja 1982–1984. A-Rakennusmies Oy:n, vuodesta 2001 Ramirent Oyj, varatoimitusjohtaja Norvio oli 1984–1985, toimitusjohtaja 1986–2005 ja sen jälkeen vielä hallituksen jäsen. Hän oli 2015 perustamassa myös toista rakennusalan kone- ja laitevuokrausyritystä, Rentaa, joidenkin muiden entisten Ramirent-yhtiön henkilöiden kanssa. Norviolla on ollut myös monia rakennusalan ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2005.
Stanley Cowell

Stanley Cowell (5. toukokuuta 1941 Toledo, Ohio – 17. joulukuuta 2020 Dover, Delaware) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti.
Cowell syntyi musiikinharrastajien perheeseen. Hän sai maisterinarvon klassisessa pianonsoitossa ja suoritti myös sävellysopintoja. Cowellin ensimmäinen albumi oli "Blues for the Viet Cong" (1969), joka julkaistiin Polydor-levymerkillä. Cowell soitti 1960-luvun lopussa myös Max Roachin kokoonpanossa ja sävelsi puolet musiikista Roachin albumiin "Members, Don't Git Weary" (1968). Tässä yhteydessä hän tutustui Charles Tolliveriin, jonka kanssa perusti Strata-East Recordsin vuonna 1971. Strata-East-levymerkillä alettiin julkaista muun muassa Cowellin perustaman seitsemän pianistin The Piano Choir -kokoonpanon levyjä. Cowell myös johti Tolliverin kanssa Music Inc. -yhtyettä ja julkaisi Strata-Eastin kautta ensimmäisen soolopianoalbuminsa ("Musa: Ancestral Streams"). Cowellin yhteistyökumppaneihin kuuluivat mainittujen muusikoiden lisäksi muiden muassa Art Pepper, Sonny Fortune, Gary Bartz, Stan Getz, Bobby Hutcherson ja Roy Haynes. Hän soitti seitsemällä Heath Brothersin albumilla.
Cowell teki opetustyötä 1970-luvulta lähtien. Hän opetti Amherst Collegessa, Lehman Collegessa, New England Conservatoryssa ja lopulta Rutgersin yliopistossa, josta jäi eläkkeelle vuonna 2013. Cowell jatkoi tämän jälkeen musiikkiuransa ja kiinnostui aiempaa enemmän elektronisesta musiikista. Hän kuoli sairaalassa hypovoleemiseen šokkiin 79-vuotiaana.
Kungsbackaånin vesistö

Kungsbackaånin vesistö (, vesistöaluetunnus 107) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Kungsbackaånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 302 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen alajuoksulla nimikkojoki Kungsbackaån. Pääuoman kokonaispituus on 45 kilometriä ja se laskee Kattegatiin alle 0,2 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Kungsbackaånin vesistö sijaitsee Viskanin vesistön (tunnus 105) ja Götajoen vesistön (tunnus 108) välisessä taskussa, jossa sijaitsee myös Rolfsånin vesistö (tunnus 106). Kungsbackaånin vesistön luoteispuoli on kokonaan Götajoen vesistöä. Samaan merenlahteen laskevien purojen ja ojien pienet valuma-alueet ovat yhteensä Kungsbackaånin vesistöä pienempi.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (15,1 %), turve (12,9 %), kalliomaa (46,9 %), hiekka ja sora (2,9 %), multamaa (6,0 %), savimaa (6,4 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,4 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (68,1 %), soita ja kosteikkoja (2,4 %), viljelymaita (8,9 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (9,4 %) sekä joutomaita (5,4 %). Näiden lisäksi on 5,8 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Kungsbackaånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 6,26 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 32,6 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,59 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 5 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 25 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 24,5 m³/s on mitattu marraskuussa 2006 ja pienin 0,2 m³/s elokuussa 1983. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.
Vasjuganin suo

Vasjuganin suo () on pohjoisen pallonpuoliskon suurin suoalue, joka sijaitsee Venäjällä Siperian lounaisosassa. Se on alueen tärkein makean veden lähde (400 kuutiokilometriä makeaa vettä), ja suoalue on Vasjugan-joen lähde. Suolla elää useita uhanalaisia lajeja.
Vasjuganin suo on yksi maailman suurimmista soista. Venäjä rauhoitti vuoden 2017 lopulla osan siitä, 614 803 hehtaarin laajuisen alueen. Suota on ehdotettu myös Unescon maailmanperintökohteeksi.
Sijainti.
Suoalueen pinta-ala on 53 000 neliökilometriä, mikä tekee siitä noin 20 prosenttia Sveitsiä suuremman. Siinä on yli miljardi tonnia turvetta, mikä on kaksi prosenttia kaikesta maailman turpeesta. Suo sijaitsee Novosibirskin, Omskin ja Tomskin alueilla Venäjällä Ob-joen länsirannalla, leveyspiirien 55°35' ja 58°40' ja pituuspiirien 74°30' ja 83°30' välillä. Suon laajuus lännestä itään on 573 kilometriä ja pohjoisesta etelään 320 kilometriä. Vasjuganin suossa on noin 800 000 pientä järveä ja suuri määrä jokia. Tyypiltään se on pääasiassa keidassuota.
Historia.
Tutkijat uskovat suon syntyneen suunnilleen 10 000 vuotta sitten, minkä jälkeen se on kasvanut jatkuvasti. 75 prosenttia Vasjuganin suon pinta-alasta on soistunut viimeisten 500 vuoden aikana.
Ilmasto.
Suo sijaitsee taigavyöhykkeellä ja sen alueella vallitsee mannerilmasto, johon kuuluvat pitkät ja kylmät talvet sekä lyhyet ja kuumat kesät. Suo sijaitsee pienilehtisten metsien vyöhykkeen ja eteläisen taigan vyöhykkeen välisellä siirtymävyöhykkeellä.
Kasvillisuus ja eläimistö.
Suo on lajistoltaan runsas ja siellä esiintyy monia harvinaisia eläimiä, kuten peuroja, oravia, hirviä, soopeleita, minkkejä, saukkoja, karhuja, ilveksiä ja ahmoja. Yleisimpiä suolla kasvavia kasveja ovat karpalo, juolukka ja lakka. Linnustoon kuuluvat maa- ja merikotka, sääksi, isolepinkäinen, muuttohaukka, riekko, metso, pyy ja teeri. Kaikkiaan suolla on tavattu 195 lintulajia 15 eri lahkosta.
Lars Andersson

Lars Andersson (s. 1954 Karlskoga, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija, kääntäjä ja toimittaja. Hän on koulutukseltaan lääketieteen kandidaatti.
Anderssonin esikoisteos "Brandlyra" (1974) sai ilmestyessään runsaasti huomiota. Se on lajityypiltään psykologinen trilleri. Muistuttaessaan Aksel Sandemosen tuotantoa se sai osakseen epäilyksiä plagioinnista, mutta myöhemmin on ilmennyt, että vaikutteet ovat näennäistä syvällisempiä. "Lumen valo" ("Snöljus" 1979) kertoo ihmisen valmiudesta luonnontieteellisiin keksintöihin mutta niiden hallintakyky voi puuttua.
Châtelaudren-Plouagat

Châtelaudren-Plouagat on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella.
Kunta muodostettiin 1.1.2019 jolloin kaksi kuntaa, Châtelaudren (bretoniksi "Kastellaodren") ja Plouagat (bretoniksi "Plagad") yhdistyivät. Uuden Châtelaudren-Plouagatin kunnan hallintopaikaksi valittiin Plouagat.
Châtelaudren sijaitsee Englannin kanaaliin laskevan Leffjoen varrella. Se on ollut tärkeä risteyskaupunki ja vilkas kauppapaikka. Siellä on ollut keskiajalla myös linna. Nykyään sen paikalla linnakukkulalla on 1300-luvulla rakennettu kirkko "Notre Dame du Tertre". 1700-luvulla rakennetun Saint-Magloiren kirkon ympärillä on kapeita katuja ja lähekkäin olevia graniittitaloja. Tätä entistä työväenluokan aluetta kutsutaan latinalaiskortteliksi.
Leffjoella vesivoimalla on ollut suuri merkitys Châtelaudrenin kaupungin vaurastumiseen. Muotilehti Le Petit Echo de la Mode siirsi painotalonsa vuonna 1920 Châtelaudreniin hyödyntäen vesivoimaa. Suurimmillaan painotalolla oli 250 työtekijää. Lehtitalo oli toiminnassa vuoteen 1983 saakka.
Lotten

Lotten on naisen etunimi. Se on lyhentymä Charlottasta ja Charlottesta. 
Lotten on ollut Ruotsissa suosittu ristimänimi 1920-, 1960- ja 1970-luvuilla, mutta suomenruotsalaisilla se on ollut harvinainen nimi. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on vuoteen 2025 mennessä kirjattu vain noin 50–60 tämännimistä naista.
Lottenilla on nimipäivä suomenruotsalaisessa almanakassa 12. toukokuuta.
Arvo Pienimäki

Arvo Pienimäki (s. 20. helmikuuta 1955 Kurikka) on suomalainen iskelmälaulaja. Pienimäki on voittanut 1999 Iskelmän SM-kilpailun yli 30-vuotiaiden sarjan (senior singers), 2002 Toivo Kärki -laulukilpailun (Vihreät Niityt) ja 2014 Tangoseniori-laulukilpailun. Vihreillä Niityillä hän oli usean vuoden mukana Toivo Kärki -konserttisarjassa Pienimäki asuu Seinäjoella.
Samuel Henrik Nordström

Samuel Henrik Nordström (12. joulukuuta 1808 Pyhtää – 27. marraskuuta 1896 Iitti) oli suomalainen pappi, opettaja ja valtiopäivämies. 
Nordströmin vanhemmat olivat kirkkoherra Samuel Nordström ja Helena Sofia Giösling ja puolisot vuodesta 1847 Matilda Vilhelmina Krogius (k. 1848) ja vuodesta 1855 Lovisa Margareta Stormbom (k. 1907). Nordström tuli ylioppilaaksi 1825, valmistui filosofian kandidaatiksi 1832 ja vihittiin papiksi 1833. Varapastorin arvon Nordström sai 1838. Hänestä tuli Pyhäjärven kirkkoherran apulainen 1833, Viipurin piirikoulun vt. opettajana hän toimi 1834–1835 ja pappina Uudellakirkolla, Elimäellä ja Valkjärvellä. Viipurin lukion roomalaisen kirjallisuuden vt. yliopettaja hänestä tuli 1838, Viaporin vt. vankilansaarnaaja 1841 ja samana vuonna Helsingin kappalaisen apulainen sekä Haminan vt. kappalainen, mihin tehtävään hänet vakinaistettiin 1843. Iitin kappalaiseksi Nordström tuli 1853, astuen virkaan 1854. Hän oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863. 
Lähteet.
Keltaruosteet

Keltaruosteet ("Melampsora") on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 164 lajia.
Lajeja.
Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa ja joilla on suomenkielinen nimi.
Ruskosuoturpiaali

Ruskosuoturpiaali ("Pseudoleistes virescens") on turpiaaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Ruskosuoturpiaali voi kasvaa 24–25 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruskosuoturpiaalin pää, rinta, selkä ja siivet ovat väriltään tumman oliivinruskeat tai lähes mustat. Siipien olkapäissä on hieman keltaista. Linnun vatsa on keltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Ruskosuoturpiaalia tavataan Paraguaysta ja Brasilian eteläosista Argentiinaan. Lajin elinympäristöä ovat suot, kosteat ruohomaat ja laitumet. Linnut ruokailevat 20–30 yksilön parvissa. Ruskosuoturpiaalin pesimäkausi alkaa syys-lokakuussa ja laji rakentaa kuppimaisen pesän ruohoista mutaan tai lehmän ulosteeseen. Naaras munii 3–5 munaa.
Martha Mödl

Martha Mödl (22. maaliskuuta 1912 Nürnberg – 16. joulukuuta 2001 Stuttgart) oli saksalainen oopperalaulaja. Hän keskittyi uransa alkuvaiheissa mezzosopraanolle suunnattuihin rooleihin, mutta siirtyi sitten sopraanorooleihin ja palasi lopulta mezzosopraanorooleihin.
Mödl opiskeli Nürnbergissä ja työskenteli ennen musiikkiuraansa kirjanpitäjänä sekä sihteerinä. Ensimmäisen esiintymisensä hän teki vuonna 1942 Remscheidissa "Hannun ja Kertun" esityksessä. Samana vuonna hän tulkitsi Remscheidissa myös Azucenan roolin "Trubaduuri"-oopperassa. Vuosina 1945–1949 Mödl oli kiinnitettynä Düsseldorfiin, jossa hänen rooleihinsa kuuluivat Dorabella ("Così fan tutte"), Klytemnestra ("Elektra"), Marie ("Wozzeck") ja Eboli ("Don Carlos"). Covent Gardenissa hän teki ensimmäisen esiintymisensä lokakuussa 1949 "Carmenin" nimiroolissa.
Mödl esiintyi Bayreuthin festivaalilla vuosina 1951–1967. Hän teki La Scalan -debyyttinsä vuonna 1950 ja esiintyi ensimmäisen kerran Metropolitan-oopperassa vuonna 1957. Lisäksi Mödl lauloi esimerkiksi Wienin valtionoopperassa, jossa hän tulkitsi Leonoren roolin "Fideliossa" oopperatalon uutta avaamista seuranneessa esityksessä.
Mödl osallistui Gottfried von Einemin, Péter Eötvösin, Wolfgang Fortnerin, Friedrich Cerhan, Giselher Kleben ja Aribert Reimannin teosten kantaesityksiin. Hän sai useita Kammersängerin-arvonimiä ja jatkoi uraansa kuolemaansa saakka.
Nystyruosteet

Nystyruosteet ("Pucciniastrum") on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 77 lajia.
Lajeja.
Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa ja joilla on suomenkielinen nimi.
Lähteet.
Fritz Englund (valokuvaaja)

Fritz Englund (15. toukokuuta 1870 – 1951) oli suomalainen harrastajavalokuvaaja, joka toimi Björkboda Bruk Ab:n ja Suomen Naulakonttorin johtajana.
Fritz Englund oli mukana 1889 perustetun ruotsinkielisen Amatörfotografklubben (AFK)-valokuvausyhdistyksen toiminnassa. Yhdistykseen kuuluneet Wladimir Schohin, Walter Jakobsson ja Fritz Englund pyrkivät kuvissaan piktorialismiin ja he käyttivät kuvien tuottamiseen jalopainomenetelmiä kuten bromiöljy-, hiili- tai kumipainomentelmiä halutun lopputuloksen saavuttamiseksi. Englund väritti ja retusoi valokuviaan sekä tarkensi käsin niiden yksityiskohtia piirtämällä ja maalaamalla. Hän kuvasi 1900-luvun alun helsinkiläisen porvariston elämää, pikkukaupunkeihin tehtyjä vierailuja sekä lomaelämää saaristossa. 
Suomen valokuvataiteen museo sai 3 000 valokuvaa sisältävän Fritz Englundin kokoelman lahjoituksena vuonna 1991.
Ruskaruosteet

Ruskaruosteet ("Melampsoridium") on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 13 lajia.
Lajeja.
Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa.
Lähteet.
Pohjanruostenahikas

Pohjanruostenahikas ("Phaeomarasmius borealis") on pienehkö yleisempää oksaruostenahikasta muistuttava ja siihen aiemmin yhdistetty sienilaji, jonka ruosteenruskean, hennosti pystysuomuisen lakin läpimitta on noin yksi senttimetri, jalka enemmän tai vähemmän keskeinen riippuen kasvupaikasta, lakkia vaaleampi. Itiöemät ilmaantuvat tyypillisesti syksyllä. Itiöitä on kuvattu kilpikonnakuvioiseksi. Laji kasvaa ainakin Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa pohjoispainotteisesti, ja lienee elinvoimainen, mutta tutkimukset asiasta ovat kesken. Kasvupaikkoina ovat pensastot, pajujen, koivujen, männyn ja ruusujen laho-oksat, joten kuuluu selkeästi lahottajasieniin.
New Orleansin tyyli

New Orleansin tyyli tarkoittaa musiikissa ryhmässä tapahtuvaa jazz-tyylistä improvisointia. Tyyli kehittyi 1900-luvun alussa. Vaikka tyylin nimi on New Orleansin tyyli, ei sitä soitettu ensin New Orleansissa, vaan Chicagossa, Los Angelesissä sekä Richmondissa. 
Tyylille ominaista.
Tyylille ominaista on painotus kollektiiviselle improvisoinnille, eli kaikki bändin jäsenet soittavat samanaikaisesti vastavuoroisia koristeita. Tätä tapahtui varsinkin ensimmäisissä levytyksissä. Soittajille jaettiin kuitenkin myös sooloja ja säestysvastuita. Yhdelle soittajista, kuten trumpetistille, saatettiin antaa ikään kuin melodia samalla, kun esim. pasuuna ja klarinetti soittivat pienempään osaan jäävää, mutta silti tärkeää säestystä. Samaan aikaan esim. piano ja banjo soittivat sointuja säestäen soolosoittajaa.
Monet journalistit käyttävät termiä New Orleansin tyyli kuvatakseen niitä mustia soittajia, jotka esiintyivät Chicagossa vuosina 1915-1930, sen jälkeen kun he olivat muuttaneet pois kotiseudultaan New Orleansista. Näitä soittajia olivat esimerkiksi trumpetisti Louis Armstrong ja klarinetisti Sidney Bechet. Varsinkin Armstrong ja Bechet auttoivat siirtämään painotuksen pois ryhmässä tapahtuvasta improvisaatiosta enemmän soolona tapahtuvaan improvisointiin. Tästä syntyi myöhemmin Dixieland-tyyli.
Lars Ardelius

Lars Ardelius (1926 Falun, Ruotsi – 2012) oli ruotsalainen kirjailija. Hän oli koulutukseltaan filosofian kandidaatti. Hänen esikoisteoksensa "Dagligt allehanda" ilmestyi 1959. Sen jälkeen hän harrasti kokeilevaa kirjoittamista, esimerkiksi "Rök" (1964), jossa hän kokeili eri näkökulmia. Hän kirjoitti televisionäytelmiä, joissa hän käsitteli yhteiskunnallisia teemoja. Ruotsin historiaa vuodesta 1808 käsittelevä romaanisarja sisältää kolme teosta, joista kaksi on suomennettu: "Kuningas" ja "Myrskyä ja tyventä". Kolmas osa "Provryttare" käsittelee 1900-lukua. Hän kirjoitti myös useita muistelmakirjoja.
20 suosikkia – Reissumies ja kissa

20 suosikkia – Reissumies ja kissa on Tapio Rautavaaran vuonna 1995 julkaistu kokoelmalevy, joka kuuluu "20 suosikkia" -sarjaan.
Vanadiinioksidi

Alkuaineen vanadiinioksideja ovat ainakin:
Örekilsälvenin vesistö

Örekilsälvenin vesistö (, vesistöaluetunnus 110) muodostuu Pohjanmeren Skagerrakiin laskevan Örekilsälvenin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 1 340 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Örekilsälven, jonka pituus on 90 kilometriä. Joki laskee Kattegatiin noin 0,7 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Örekilsälvenin vesistö jää yksin itäpuolella Götajoen vesistön (tunnus 108) ja länsipuolella Strömsånin vesistön (tunnus 111) väliseen taskuun. Örekilsälvenin vesistön lounaispuolelle ei ole pääveistöjä, sillä siellä sijaitsee mereen laskevien ojien ja purojen valuma-alueita.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (8,1 %), turve (11,5 %), kalliomaa (49,0 %), hiekka ja sora (1,5 %), multamaa (17,3 %), savimaa (6,7 %) ja jäätikköjokijäänteet (2 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (68,0 %), soita ja kosteikkoja (6,4 %), viljelymaita (15,1 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,8 %) sekä joutomaita (5,9 %). Näiden lisäksi on 3,8 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Örekilsälvenin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 24,2 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 157 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 2,75 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 21,5 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 140 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 2,2 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 120,4 m³/s on mitattu marraskuussa 2000 ja pienin 2,1 m³/s elokuussa 1994. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.
Vesivoimaa.
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 58 patoa, joista 3,3 % säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 24,9 miljoonaa kuutiometriä.
Joessa on yksi Torpin vesivoimalaitos, joka tuottaa sähköä 0,8 megawattin teholla noin 2,5 gigawattituntia vuodessa.
Vesistön sivu-uomissa on vielä 10 voimalaa lisää: 
Voimaloiden yhteisteho on 4,9 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 19,5 gigawattituntia.
20 suosikkia – Juokse sinä humma

20 suosikkia – Juokse sinä humma on Tapio Rautavaaran vuonna 1995 julkaistu kokoelmalevy, joka kuuluu "20 suosikkia" -sarjaan.
Nuijaruosteet

Nuijaruosteet ("Phragmidium") on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 129 lajia.
Lajeja.
Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa ja joilla on suomenkielinen nimi.
Lähteet.
20 suosikkia – Tuo aika toukokuun

20 suosikkia – Tuo aika toukokuun on Tapio Rautavaaran vuonna 1995 julkaistu kokoelmalevy, joka kuuluu "20 suosikkia" -sarjaan.
Clarken piirikunta (Alabama)

Clarken piirikunta on Yhdysvaltojen Alabamassa sijaitseva 23 622 asukkaan piirikunta. Väkiluku laski 8,6 % vuosina 2010-2019. Piirikunta perustettiin 10. joulukuuta 1812 ja pääkaupungiksi päätettiin vuonna 1820 Clarksville ja se muutettiin vuonna 1831 Grove Hilliin, joka on nykyinen pääkaupunki.
Väestö.
Clarken piirikunnassa asui vuonna 2019 23 622 asukasta ja siellä oli 9 090 kotitaloutta. Yhdessä kotitaloudessa asuu keskimäärin 2,61 henkilöä. Piirikunnan asukkaista 0,2 % on syntynyt ulkomailla. Piirikunnassa asuu 1 174 veteraania. Näistä suuri osa oli Vietnamin sodassa.