tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Henrik Petré

Henrik Petré (9. huhtikuuta 1979 Kista, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija.
Petré on Djurgårdenin kasvatti ja hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Elitserienissä kaudella 1997–1998, jolloin hän oli mukana kolmessa ottelussa. NHL-seura Washington Capitals oli varannut Petrén . Petré edusti kaksi kautta Djurgårdenissa, mutta pelasi Elitserienissä yhteensä vain 12 ottelua, kun pääosa kausista meni Ruotsin I-divisioonan Huddinge IK:ssa.
Kaudeksi 1999–2000 Petré siirtyi Brynäs IF:ään, jossa hän pelasi heti ensimmäisellä kaudellaan 47 peliä. Lisäksi Brynäsissä hän pääsi pelaamaan European Hockey Leagueta. Brynäsiä Petré edusti kauteen 2003–2004, jolloin hän vaihtoi kesken kauden Mora IK:hon Allsvenskaniin. Mora nousi Elitserieniin kaudeksi 2004–2005, ja Petré jatkoi joukkueessa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Södertäljeen.
SM-liigaseura SaiPa hankki Petrén kaudeksi 2005–2006. SaiPassa Petré pelasi yhden kauden ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi Ässiin, josta hän jatkoi kaudeksi 2008–2009 Slovakian Extraligan HC Slovan Bratislavaan.
Bratislavassa Petré pelasi vain alkukauden. Hän siirtyi lopulta kesken kauden takaisin SM-liigaan, kun hän teki koesopimuksen Tapparan kanssa. Petré teki kuuden viikon koeajan jälkeen Tapparan kanssa koko loppukauden kattavan sopimuksen. Kauden 2009–2010 Petré oli pitkään pelaamatta, mutta hän sai lopulta koesopimuksen marraskuussa Elitserienin Timrå IK:hon. Petré loukkaantui pahasti heti ensimmäisessä ottelussaan Timråssa. Hän joutui Teemu Laineen taklattavaksi sillä seurauksella, että hänen keuhkonsa puhkesi. Timrån lääkärin mukaan Petrén keuhkopussiin tuli reikä. Joulukuussa Timrå ilmoitti, että Petré ei jatka joukkueessa enää koesopimuksen päätyttyä. Tammikuussa 2010 hän siirtyi SM-liigan Tampereen Ilvekseen, jossa hän pelasi loppukauden. Kaudella 2010–2011 hän pelasi Allsvenskanin Almtuna IS:ssä.
Petré pelasi kaudella 2011–2012 muutaman pelin Itävallan pääsarjan slovenilaisjoukkue HK Acroni Jesenicessä, kunnes siirtyi tammikuussa Tanskan pääsarjan AaB Ishockeyyn. Petré on edustanut Ruotsia nuorten arvoturnauksissa kahdesti. Vuonna 1997 hän oli mukana 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa, joista Ruotsi sai hopeaa, ja nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hän pelasi 1998.
Dwight Stones

Dwight Edwin Stones (s. 6. joulukuuta 1953 Los Angeles, Kalifornia) on entinen yhdysvaltalainen korkeushyppääjä. Stones saavutti olympialaisissa kaksi pronssimitalia: sekä Münchenissä 1972 että Montréalissa 1976 tuloksella 221 cm. Montréalin olympialaisiin Stones lähti suurena ennakkosuosikkina ja maailmanennätyksen haltijana, mutta sateinen sää ei sopinut hänen tekniikalleen. Stones osallistui myös vuoden 1984 Los Angelesin olympialaisiin ja sijoittui neljänneksi. 
Stones paransi korkeushypyn maailmanennätystä kolmesti: 230 cm heinäkuussa 1973 Münchenissä, 231 cm kesäkuussa 1976 Philadelphiassa sekä 232 cm elokuussa 1976 jälleen Philadelphiassa. Hän oli ensimmäinen maailmanennätyksen hypännyt floppaaja. Koko urheilu-uransa parhaan tuloksen 234 cm hän hyppäsi vuonna 1984. Urheilu-uransa jälkeen Stones on toiminut kotimaassaan urheilun televisiokommentaattorina.
Kultapyrstömureena

Kultapyrstömureena ("Gymnothorax miliaris") on päiväsaikaan aktiivinen mureenalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Kultapyrstömureena kasvaa noin 60 cm pitkäksi. Se on käärmeen muotoinen, ruskealla pohjalla on vaaleankeltaisia pilkkuja. Pilkut ovat pienimpiä päässä, pyrstöä kohti ne kasvavat ja sulautuvat yhteen.
Alkuperä.
Kultapyrstömureena on kotoisin Atlantin valtamereltä, missä se elää koralliriuttojen läheisyydessä. Läntisellä Atlantilla sitä tavataan Bermudalla sekä Floridan ja Brasilian välisellä alueella. Itä-Atlantilla sitä on tavattu Kap Verden ja Saint Helenan saarilla.
Käyttäytyminen.
Kultapyrstömureena asuu koralliriutoilla ja kivikkorannoilla yleensä yli 60 metrin syvyydessä. Akvaariossa se piilottelee varsinkin heti uuteen altaaseen muutettuaan kolossa niin, että vain sen pää näkyy. Sieltä se syöksähtää esille ja sieppaa kaloja ja selkärangattomia.
Ravinto.
Kultapyrstömureenaa ruokitaan elävällä kalalla ja mustekalalla. Sitä ei saa ruokkia liian usein, ettei sille tulisi rasvamaksaa.
EuroNight

EuroNight (lyh. EN) on Euroopan suurimpien kaupunkien välillä öisin liikennöivä henkilöjuna.
Nykyinen EuroNight -järjestelmä aloitti toimintansa vuonna 1993, kun EuroCity-liikenteestä eriytettiin yöliikenne omaksi osakseen. Liikenteessä käytettävät vaunut ovat ilmastoituja ja junissa on ravintolavaunut. Useimmiten matkan hintaan kuuluu myös aamiainen. Valtioiden rajoilla matkustajia ei herätetä, sillä matkustajat jättävät paperinsa junan henkilökunnalle matkan ajaksi.
EuroNight-junissa on toisen luokan makuu- ja lepovaunuja sekä tavallisia matkustajavaunuja. Jokaisessa junassa on myös 1. luokan vaunu, ravintolavaunu sekä tavaravaunu.
Douglas Fairbanks Jr.

Douglas Elton Fairbanks, Jr. (9. joulukuuta 1909 New York City – 7. toukokuuta 2000 New York City) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja korkea-arvoinen meriupseeri toisessa maailmansodassa.
Fairbanksin vanhemmat olivat kuuluisa mykän elokuvan miestähti Douglas Fairbanks ja tämän ensimmäinen vaimo Beth Sully. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan 10-vuotias ja hän asui äitinsä kanssa Kaliforniassa, Pariisissa ja Lontoossa. Hän aloitti näyttelemisen jo teini-iässä 1920-luvun mykkäelokuvissa. Hänen viimeiset roolityönsä olivat 1980-luvulta, joten hänen uransa kesti yli 60 vuotta. Hän näytteli urallaan lähes sadassa elokuvassa ja toimi sen lisäksi myös mm. elokuvien tuottajana ja käsikirjoittajana. Hän on saanut urastaan kolme tähteä Hollywood Walk of Famelle, joista yhden elokuvaurastaan, yhden televisiourastaan ja yhden radiourastaan. Elokuvauransa lisäksi hänellä oli menestyksekäs sotilasura toisen maailmansodan aikaan.
Fairbanks oli naimisissa kolme kertaa: Joan Crawfordin (1929–1933, päättyi avioeroon), Mary Lee Epplingin (1939–1988, päättyi vaimon kuolemaan) ja Vera Sheltonin (1991–2000, päättyi Fairbanksin kuolemaan) kanssa. Toisen vaimonsa kanssa Fairbanksilla oli kolme tytärtä. Hän kuoli sydänkohtaukseen.
Erkki Penttilä (hiihtäjä)

Eerikki (Erkki) Ultimus Penttilä (25. huhtikuuta 1905 Koivisto – 2. syyskuuta 2004 Kuopio) oli suomalainen maastohiihtäjä ja suomalaisen alppihiihdon pioneeri.
Erkki Penttilän maastohiihtouran huippukohta olivat Salpausselän kisat 1928, jolloin hän voitti sekä 10:n että 50 kilometrin kilpailun. SM-kisoissa hän hiihti parhaimmillaan kahdeksanneksi. Hän asui Kanadassa 1928–1933, ja hänet valittiin Suomen hiihtojoukkueen varamieheksi Lake Placidin talviolympialaisiin 1932.
Palattuaan Suomeen Penttilä toimi suomalaisen alppihiihdon uranuurtajana. Ensimmäisissä alppihiihdon SM-kisoissa 1937 hän voitti kaikki kolme lajia ja keräsi mitaleja myös vuosina 1939 ja 1941. Noina vuosina hänestä tuli ainoa hiihtäjä, joka on voittanut Salpausselän kisoissa sekä maastohiihto- että alppihiihtokilpailun.
Penttilän tytär on hiihtovaatesuunnittelija Ritva Kellokumpu ja tyttärenpoika vaatesuunnittelija ja entinen kumparelaskija Martti Kellokumpu.
Rengasmureena

Rengasmureena ("Muraena lentiginosa") on matalassa vedessä viihtyvä mureenalaji, jota joskus pidetään meriakvaariossa.
Ulkonäkö ja koko.
Rengasmureena kasvaa noin 60 cm pitkäksi. Sillä on punaruskealla pohjalla vaaleampia pilkkuja, joita reunustaa tumma rengas.
Alkuperä.
Rengasmureena on kotoisin Tyynenmeren itäosista: sitä tavataan Kalifornianlahden ja Perun välisellä alueella, kuten Galapagossaarilla.
Käyttäytyminen.
Rengasmureena on kestävä, mutta aggressiivinen ja aktiivinen akvaariokala. Se karkaa helposti, joten allas on peitettävä huolellisesti. Se syö useimmat saman akvaarion kalat – myös toiset mureenat.
Ravinto.
Rengasmureenaa ruokitaan lihapitoisella ruoalla muutaman kerran viikossa.
Kōban

Kōban () tai poliisikoppi on japanilainen poliisin toimihuone, eräänlainen "poliisikioski", joita on sijoitettu ympäri kaupunkia. Kōbanista käsin paikallinen poliisi tarkkailee, hoitaa hätätilanteita, opastaa ja on yhteydessä alueella toimiviin ihmisiin. 
Kōbanit kehittyivät Edo-kauden vartiotuvista ("tsujiban"). Tokugawa-shōgunaatin Edoon perustama kaupungin maistraatti eli Machi-bugyō-shō rakennutti kaupunkiin aikoinaan noin kuutisensataa vartiotupaa.
Greta Scacchi

Greta Scacchi (s. 18. helmikuuta 1960 Milano, Italia) on italialais-englantilainen kansainvälisen uran luonut näyttelijä. Hän on voittanut urallaan Emmy-palkinnon.
Varhainen elämä.
Scacchin äiti oli englantilainen tanssija ja isä italialainen maalari. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan kolmen ja Scacchi palasi Englantiin kahden isoveljensä kanssa. Vuonna 1975, hänen äitinsä mennessä uudelleen naimisiin, perhe muutti Australiaan. Vuonna 1977 Scacchi palasi Englantiin ja alkoi opiskella Bristol Old Vic -teatterikoulussa.
Ura.
Vuonna 1982 hän teki ensiesiintymisensä saksalaisessa elokuvassa "Das Zweite Gesicht". Sitä seurasivat elokuvat "Kuumuus ja kiihko" ("Heat and Dust", 1983), "Afrikan valkoinen kaunotar" ("White Mischief", 1987), "Rakastunut mies" ("Un homme amoureux," 1987), "The Player – Pelimies" (1992) ja "Emma" (1996).
Hän sai parhaan televisioelokuvan sivuosanaisnäyttelijän Emmyn roolistaan televisioelokuvassa "Rasputin".
Yksityiselämä.
Scacchi oli naimisissa yhdysvaltalaisen Vincent D’Onofrion kanssa vuosina 1991–1993, mutta liitto päättyi avioeroon. Avioliitosta syntyi yksi lapsi.
Kuusiipisimppu

Kuusiipisimppu ("Pterois lunulata") on erikoisen muotoinen kala, jota pidetään joskus meriakvaarioissa samoin kuin sukulaistaan siipisimppua.
Ulkonäkö ja koko.
Kuusiipisimppu kasvaa noin 30 cm pitkäksi. Sen evät muodostavat viuhkamaisen leijonanharjan. Vaalealla pohjalla on viininpunaisia pystyraitoja. Leveämmissä raidoissa on keskeltä vaaleita suomuja, jotka muodostavat verkkokuvion. Evien pitkiä ruotoja yhdistää verkkomainen kudos kaksi kolmasosaa niiden pituudelta; monilla muilla lajeilla ruodot ovat pitemmälti paljaina.
Alkuperä.
Kuusiipisimppu on kotoisin Indopasifiselta merialueelta: Mauritiukselta ja Japanista etelään.
Käyttäytyminen.
Kuusiipisimppu liikkuu rauhallisesti. Se on aggressiivinen toisia simppuja kohtaan. Akvaariossa sitä ei voi pitää kovin pienten kalojen tai katkarapujen kanssa, koska simppu syö ne.
Ravinto.
Kuusiipisimppu syö kaloja ja äyriäisiä.
SVT24

SVT24 on yleinen Ruotsin yleisradioyhtiö SVT:n omistama televisiokanava. SVT24 näkyy digitaalisessa antenniverkossa ja kaapelissa koko Ruotsissa sekä Pohjanmaalla, Ahvenanmaalla, Meri-Lapissa ja Länsi-Lapissa. Muualla Suomessa kanava näkyy kaapelissa ja satelliitissa.
Kanava aloitti lähetyksensä 15. maaliskuuta 1999 uutiskanavana. Uutisia lähetettiin varttitunnin välein. Uutisohjelmat "Aktuellt" ja "Rapport" sekä aamuohjelma "SVT Morgon" (nykyään "Gomorron Sverige") lähetettiin samanaikaisesti SVT1:n tai SVT2:n kanssa. SVT24 lähetti ohjelmaa maanantaiaamusta kello 06.00 lauantaiaamuun kello 06.00 Ruotsin aikaa. Viikonloppuisin lähetettiin SVT:n teksti-TV:n uutisia. Vuonna 2003 kanava uudistettiin ja sen nimi pelkistyi 24:ksi. Uutislähetysten määrää vähennettiin reilusti. SVT24:llä alettiin lähettää myös ajankohtaisohjelmia ja urheilua. Urheilua lähetetään lähinnä viikonloppuisin.
Ohjelmisto.
SVT24 ei näytä enää pelkkiä uutis- ja ajankohtaisohjelmia. Nykyään ohjelmistossa on muutakin kuin uutisia: ajankohtaisohjelmia ja urheilua, muun muassa sarjoja ja lifestyleohjelmia. Öisin kanavalla lähetetään alueellisten uutislähetysten uusintoja ja niiden lomassa valtakunnalliset sähkeuutiset.
Kanavan nimi.
Kanava aloitti nimellä SVT24, mutta se nimettiin uudelleen vuonna 2003, jolloin nimeksi tuli pelkkä 24. Tätä yksinkertaistettua nimeä oli kumminkin hankala käyttää, joten noin vuotta myöhemmin EPG-ohjelmaoppaissa luki jälleen SVT24. Vuonna 2009 Barnkanalen ja SVT24 siirtyivät samalle kanavapaikalle, ja näin ollen nimeksi tuli SVTB/SVT24.
Kunskapskanalen

Kunskapskanalen (suom. "Tietokanava") on ruotsalainen, SVT:n ja UR:n yhteisomistuksessa oleva televisiokanava. Kunskapskanalen sai alkunsa vuonna 2002 perustetusta SVT Extrasta, joka lähetti olympialaiset ja muut äkilliset tapahtumat, SVT1:n ja SVT2:n ohjelmien uusintoja ja urheilutapahtumia.
SVT Extran tarina päättyi jo vuonna 2004, kun UR ja SVT sopivat muuttavansa SVT Extran molempien yhtiöiden yhteisomistuksessa olevaksi kanavaksi. SVT Extra muuttui 26.–27. syyskuuta 2004 välisenä yönä Kunskapskanaleniksi ja ohjelmisto muuttui täysin. Kanavaa lähetettiin samalla kanavapaikalla kuin SVT Barn (entinen Barnkanalen), mutta vuonna 2009 kun Barnkanalen siirtyi samalle kanavalle SVT24:n kanssa, Kunskapskanalen sai oman kanavan. Ohjelmisto koostuu opetus- ja tiedeohjelmista. Osa ohjelmista on SVT:n tuottamia ja loput ovat UR:n tuottamia.
Kunskapskanalen näkyy digitaalisesti koko Ruotsissa sekä Ahvenanmaalla, Pohjanmaalla, Länsi-Lapissa ja Meri-Lapissa antennissa ja kaapelissa. Muualla Suomessa kanava näkyy kaapelissa ja satelliitissa.
Utbildningsradion

Utbildningsradion (), lyhyesti UR, on ruotsalainen yleisradioyhtiö, joka tuottaa ja hankkii pelkästään opetusohjelmia.
UR:n radio-ohjelmia voi kuulla SR:n kanavilla. UR lähettää televisio-ohjelmiaan SVT1:ssä ja SVT2:ssa sekä SVT:n kanssa osittain omistamallaan kanavalla Kunskapskanalen.
Seeprasiipisimppu

Seeprasiipisimppu ("Dendrochirus zebra") on erikoisen muotoinen kala, yksi meriakvaarioiden yleisimpiä skorpionisimppukaloja. Sen eväruodoissa on myrkkyä ja sen pisto aiheuttaa ampiaisen pistoa muistuttavan reaktion. Herkillä ihmisillä reaktio voi aiheuttaa sairaalahoitoa vaativia oireita. Seeprasiipisimppu käyttää myrkkyä itsensä puolustamiseen suuntaamalla selkäruotonsa hyökkääjää kohti. Tästä syystä kalan käsittelemisessä on noudatettava tarkkaavaisuutta.
Ulkonäkö ja koko.
Seeprasiipisimppu kasvaa noin 20-25 cm pitkäksi. Sen vartalossa on leveitä tummia ja vaaleita raitoja, ja erityisenä lajituntomerkkinä tumma läikkä kiduskannen alaosassa. Evien huntumainen verkko ulottuu melkein eväruotojen kärkiin asti toisin kuin siipisimpulla. Kokonsa puolesta seeprasiipisimppu pärjää noin 300-litraisessa akvaariossa, jossa on syytä olla tehokas suodatus.
Alkuperä.
Seeprasiipisimppu on kotoisin Indopasifiselta merialueelta: Itä-Afrikan ja Samoan väliltä.
Käyttäytyminen.
Seeprasiipisimppua voi pitää riutta-akvaariossa, koska se ei koske koralleihin. Sitä ei voi kuitenkaan pitää kovin pienten kalojen tai katkarapujen kanssa, koska ne kuuluvat simpun luontaiseen ravintoon. Akvaario-olosuhteissa tämän voi ehkäistä ruokkimalla simppua säännöllisesti ja monipuolisesti. Kala tarvitsee paljon piilopaikkoja, ja on yleensä akvaario-oloissa hämäräaktiivinen.
Ravinto.
Seeprasiipisimppu syö luonnossa eläviä, itseään pienempiä kaloja ja äyriäisiä. Akvaario-olosuhteissa seeprasiipisimpun ruokintaan on kiinnitettävä erityistä huomiota, sillä ne eivät helposti opi syömään korvaavaa ruokaa. Tämän opittuaan ne syövät monipuolisesti akvaariokaloille tarkoitettuja pakasteruokia joita on suositeltavaa ruokkia pihdeillä.
Bounce

Bounce on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Bon Jovin kahdeksas studioalbumi. Albumi julkaistiin 8. lokakuuta 2002 ja sen ovat tuottaneet Jon Bon Jovi ja Richie Sambora yhdessä Luke Ebbinin kanssa. Albumi nauhoitettiin Sanctuary II-studiolla yhtyeen kotiseudulla New Jerseyssä. Albumin kappaleet ja niiden sanoitukset ovat saaneet hyvin paljon inspiraatiota ja vaikutteita Syyskuun 11. päivän terrori-iskuista. 
Ilmestymisviikollaan albumia myytiin 160 000 kappaletta Yhdysvalloissa, ja samalla viikolla albumi oli Billboard 200 -listan toisella sijalla. Albumi on kuitenkin yhtyeen ainoa levytys, joka ei ole saavuttanut platinalevyyn oikeuttavaa myyntimäärää Yhdysvalloissa.
Albumi ja kappaleet.
Yhtyeen laulaja Jon Bon Jovi kertoi terrori-iskujen vaikutuksesta albumiin seuraavasti:
Singlenä julkaistu, ehkä albumin tunnetuin raita "Everyday" kuvaili lähinnä yhtyeen jäsenten tunnetilaa jatkaa eteenpäin terrori-iskujen jälkeen. Yhdysvalloissa single ei saavuttanut menestystä, mutta muualla maailmassa single saavutti jatkuvasti top 10 -listasijoituksia. Single huomioitiin Grammy-ehdokkuudella parhaasta rockesityksestä vokaaleilla. Myös albumin toinen single "Misunderstood" oli ehdolla samaan palkintoon. 
Albumin avausraita "Undivided" käsittelee terrori-iskujen seurauksia huomattavasti albumin muita kappaleita enemmän.
Kappale "Open All Night" käsittelee yhtyeen kuulijakunnalle hieman yllätyksenä tullutta aihetta. Jon Bon Jovi kirjoitti kappaleen, ja se pohjautuu hänen ajatuksiinsa "Ally McBeal" -sarjan päättymisestä. Hän itse näytteli sarjassa päähenkilö Allyn poikaystävää, ja hän masentui tavasta, jolla hänen hahmonsa käsikirjoitettiin ulos sarjasta. Kappale kertookin, miten Jon olisi itse halunnut roolihahmonsa poistuvan sarjasta. 
Albumin nimikkoraita "Bounce" on omistettu Jon Bon Jovin hyvälle ystävälle, NFL-liigassa pelaavan New England Patriots -joukkueen päävalmentajalle, Bill Belichickille. Kappale kertoo Belichickin kokemista vastoinkäymisistä ennen mestaruuden voittamista. Monien mielestä kappale käsitteli myös yhdysvaltalaisten kansalaisten kilpistymisiä terrori-iskujen jälkeen.
Lilian (Ruotsin prinsessa)

Prinsessa Lilian (s. Lilian Davies, ent. Craig, 30. elokuuta 1915 Swansea, Wales – 10. maaliskuuta 2013 Tukholma) oli Ruotsin prinsessa ja Hallandin herttuatar. Hän avioitui nykyisen kuninkaan Kaarle XVI Kustaan sedän prinssi Bertilin kanssa 7. joulukuuta 1976 Drottningholmin linnan kappelissa ja liittyi näin virallisesti Ruotsin nykyiseen kuningasperheeseen. Hän ja Bertil olivat kuitenkin ennen tätä eläneet yhdessä kolme vuosikymmentä, jolloin Lilian kuului epävirallisesti kuningasperheeseen. Ruotsin silloinen kruununperimysjärjestys esti prinssi Bertiliä avioitumasta aatelittoman kanssa. Kuningas Kaarle Kustaa antoi sedälleen luvan mennä naimisiin vuonna 1976, omien häidensä jälkeen. Prinssi Bertil kuoli 5. tammikuuta 1997.
Lilian oli kuollessaan Ruotsin kuningasperheen vanhin elossa oleva jäsen.
Isabelle Huppert

Isabelle Anne Huppert [yˈpɛʁ] (s. 16. maaliskuuta 1953 Pariisi) on ranskalainen Golden Globe -palkittu näyttelijä. Hänet tunnetaan muuntautumis­kyvystään ja taidostaan ilmaista tunteita pidättyneesti ja vähäeleisesti. Vuonna 2016 hänet palkittiin parhaan nais­pää­osan Golden Globella roolistaan elo­kuvassa "Elle". Hän sai roolistaan myös Oscar-ehdokkuuden.
Vuonna 2020 "The New York Times" nimesi Huppertin tämän vuosituhannen toiseksi parhaaksi naisnäyttelijäksi.
Ura.
Huppert aloitti elo­kuva­uransa 1970-luvun alussa. Läpimurtonsa hän teki vuoden 1977 elokuvassa "Pitsinnyplääjä", josta hänet palkittiin Bafta-palkinnolla. Vuonna 1980 hän teki yhdysvaltalaisen elokuvan debyyttinsä, kun hän esiintyi Michael Ciminon lännenelokuvassa "Portti ikuisuuteen". Samana vuonna hän näytteli yhtä pääroolia Jean-Luc Godardin elokuvassa "Pelastukoon ken voi". Myöhemmin 1980-luvulla hän näytteli elokuvissa "Makuuhuoneen ikkuna" (1987) ja "Naisten asioita" (1988). Vuonna 1994 hän näytteli pääosaa yhdysvaltalaiselokuvassa "Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora", joka on yksi hänen harvoista englanninkielisistä rooleistaan sitten "Portti ikuisuuteen" -elokuvan. Vuonna 2001 Huppert aloitti yhteistyönsä Michael Haneken kanssa elokuvalla "Pianonopettaja". Sitemmin hän on näytellyt Haneken elokuvissa "Valkoinen nauha" (2009), "Rakkaus" (2012) ja "Happy End" (2017).
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Huppert on voittanut urallaan muun muassa Baftan (1977), Berliinin hopeisen karhun, kaksi Cannesin elo­kuva­juhlien parhaan nais­näyttelijän palkintoa (1978 ja 2001), Césarin ja kaksi . Vuonna 2005 hän sai Venetsian elo­kuva­juhlilla erikois­leijonan. Vuonna 2016 Huppert näytteli elo­kuvassa "Elle", josta hänet palkittiin parhaan nais­pää­osan Golden Globella.
Huppert sai 16. joulukuuta 2021 Kultaisen karhun kunnia­palkinnon elämän­työstään.
Yksityiselämä.
Huppert on ollut vuodesta 1982 lähtien pari­suhteessa Ronald Chammahin kanssa. Heillä on kolme lasta.
Valikoitu filmografia.
Elokuvat, joiden rooleista Isabelle Huppert on palkittu.
Rengassiipisimppu

Rengassiipisimppu ("Dendrochirus biocellatus") on ahvenkala, jonka hoitaminen meriakvaariossa on varsin vaikeaa. 
Ulkonäkö ja koko.
Rengassiipisimppu kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Sen varmin lajituntomerkki ovat poskista lähtevät kaksi pitkää viiksikarvaa. Kalan väritys on oranssin ja ruskean raidallinen, ja pyrstössä on kaksi mustaa läikkää.
Alkuperä.
Rengassiipisimppu on kotoisin indopasifiselta merialueelta.
Käyttäytyminen.
Rengassiipisimppua voi pitää riutta-akvaariossa, koska se ei koske koralleihin. Sitä ei voi kuitenkaan pitää kovin pienten kalojen tai katkarapujen kanssa, koska simppu syö ne. Kala on arka ja tarvitsee paljon piilopaikkoja. Sitä on ruokittava elävällä ravinnolla ainakin aluksi, eivätkä kaikki yksilöt opi koskaan syömään korvikeruokia.
Ravinto.
Rengassiipisimppu syö lihapitoista ruokaa, lähinnä elävää ravintoa.
This Left Feels Right

This Left Feels Right on yhdysvaltalaisen hard rock-yhtye Bon Jovin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 4. marraskuuta 2003. Albumi sisältää uudelleen sovitettuja versioita yhtyeen aiemmista hittikappaleista. 
Albumi ei saanut ilmestymisvuotensa aikana hyväksyntää yhtyeen faneilta, sillä kokoelman kappaleet oli sovitettu kokonaan uudelleen, suurimmaksi osaksi hitaiksi balladeiksi, mikä jakoi mielipiteitä. Vuoteen 2007 mennessä albumia oli myyty 549,727 kappaletta Yhdysvalloissa.
"Livin' on a Prayer"-kappaleessa vierailee laulaja ja ääninäyttelijä Olivia d'Abo. Albumin venäläisessä painoksessa d’Abon vokaaliosuudet on kuitenkin korvattu venäläisen supertähden, Alsoun laululla. Venäjällä kappaletta soitettiinkin tiuhaan radiossa, ja se oli hyvin suosittu.
Matthias Sindelar

Matthias Sindelar (10. helmikuuta 1903 Jihlava, Tšekki – 23. tammikuuta 1939 Wien) oli itävaltalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.
Sindelar oli "Wunderteamiksi" kutsutun, Itävallan 1930–luvun maajoukkueen parhaita pelaajia. Hän oli mukana vuoden 1934 MM-kisoissa neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa. Urallaan hän pelasi 43 maaottelua ja teki niissä 27 maalia. Anschlussin jälkeen hänet valittiin myös pari kertaa Saksan maajoukkueeseen, mutta vuoden 1938 MM-kisoihin hänellä ei ollut asiaa. 
Seuratasolla Sindelar edusti vuodesta 1924 alkaen Austria Wieniä, jonka riveissä hän voitti Mitropa Cupin vuosina 1933 ja 1936, Itävallan mestaruuden vuonna 1926 sekä Itävallan cupin viidesti. Hänet tunnettiin lempinimillä "Paperimies" ja "Jalkapallokenttien Mozart".
Sindelar kuoli tammikuussa 1939.
Ivan Jarygin

Ivan Sergejevitš Jarygin (, 7. marraskuuta 1948 – 11. lokakuuta 1997) oli Neuvostoliittoa edustanut vapaapainin olympiavoittaja.
Jarygin voitti olympiakultaa 100 kilogramman sarjassa Münchenissä 1972, jossa hän selätti kaikki seitsemän vastustajaansa. Pisimpään häntä vastaan taisteli hopealle jäänyt Mongolian Khorloo Baianmonkh, joka meni selälleen vasta ajassa 5.21. Montréalissa 1976 Jarygin voitti toisen kultamitalinsa, mutta siellä hän joutui tyytymään pistevoittoon muista mitalisteista, kuten myös Itä-Saksan Harald Büttneristä, joka oli voittanut Jaryginin EM-kisoissa 1974. EM-kultaa Jarygin voitti kolmesti ja MM-kultaa kerran. Hänen paikkansa Neuvostoliiton arvokisaedustajana ei ollut taattu, vaan hän joutui 1970-luvun alussa vuorottelemaan Vladimir Guljutkinin kanssa.
Jarygin toimi aktiiviuransa jälkeen vapaapainin maajoukkuevalmentajana, Venäjän painiliiton puheenjohtajana ja Krasnojarskin MM-kisojen järjestelytoimikunnan puheenjohtajana. Hän kuoli auto-onnettomuudessa lokakuussa 1997. Jarygin on nimetty FILA:n kunniagalleriaan. Hänen leskensä Natalia Jarygina valittiin ensimmäisenä naisena Kansainvälisen painiliiton hallitukseen joulukuussa 2001.
Crush (Bon Jovin albumi)

Crush on yhdysvaltalaisen hard rock-yhtye Bon Jovin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 13. kesäkuuta 2000. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen studiolevytys viiden vuoden tauon jälkeen. Albumin hittikappaleiksi nousivat "It's My Life" ja "Thank You For Loving Me". Albumin ovat tuottaneet Jon Bon Jovi, Richie Sambora ja Luke Ebbin.
Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 11 miljoonaa kappaletta, ja se nousi singlejensä menestyksen siivittämänä Yhdistyneen kuningaskunnan albumilistan kärkipaikalle viidentenä yhtyeen albumina. Albumi sai myös parhaan rockalbumin ehdokkuuden vuoden 2001 Grammy-palkintogaalassa.
Albumin työstö.
"Crush"-albumin nauhoitukset aloitettiin jo vuonna 1998 yhtyeen kotiseudulla New Jerseyssä. Alun perin yhtye olisi halunnut Bob Rockin ja Bruce Fairbairnin tuottavan albumin yhteistyössä, mutta idea hylättiin Fairbairnin kuoltua vuonna 1999. Seurauksena yhtye päätti käyttää vain yhtä tuottajaa, ja tehtävä annettiin Luke Ebbinille. Myöhemmin Ebbin oli tuottamassa ja kirjoittamassa lauluja kitaristi Richie Samboran soololevylle "Aftermath of the Lowdown". Albumin työnimenä oli alun perin "Sex Sells". Albumia myös markkinoitiin tällä nimellä, ja levyn julisteita voikin huomata Bon Jovin "Real Life" -kappaleen musiikkivideolla. Pian tästä luovuttiin, koska ilmeni, ettei levy-yhtiö halunnutkaan julkaista albumia kyseisellä nimellä. Uudeksi työstönimeksi tuli "One Wild Night". Myös tämä nimi hylättiin, mutta nimeä käytettiin seuraavan vuoden livekokoelmassa "One Wild Night Live 1985–2001", ja lisäksi albumille lisättiin samanniminen kappale. Tämän jälkeen nimeksi valittiin "Crush".
Albumin menestys.
"Crush" oli lähinnä kriitikoiden ylistämä albumi, ja keräsikin hyviä arvosteluja. Valitettavasti fanit eivät pitäneet albumista, sillä yhtye oli lähtenyt joillain levyn kappaleista huomattavasti aikuisempaan ja hieman raskaampaan suuntaan, jota ei ollut vielä 1980–90-lukujen hittikappaleissa. Albumi oli myös ensimmäinen Bon Jovin albumi, joka palkittiin Grammylla. Musiikkilehti "Rolling Stone" antoi albumille kolme tähteä viidestä. "Crush" oli myös menestynein Bon Jovin studioalbumi sitten "Keep the Faithin", joka julkaistiin 1992. Albumi sijoittui julkaisuviikollaan sijalle yhdeksän Billboardin listalla, ja pysytteli listoilla 51 viikkoa. 
Euroopan listoilla albumi oli kolmen parhaan joukossa seitsemän viikkoa. Euroopassa levy pysytteli listoilla vain 15 viikkoa. Albumi myi Euroopan mantereella kaksinkertaista platinaa, ja maailmanlaajuisesti yli kahdeksan miljoonaa kopiota. Englannin listalla albumi oli ensimmäisellä sijalla. Suomen virallisella albumilistalla albumi ylsi parhaimmillaan sijalle 1.
"It's My Life" oli myös vuoden 2000 menestynein kappale, ja se pysytteli listoilla Euroopassa neljä viikkoa. Kiertueella Bon Jovi konsertoi myös Suomessa aloittaen Euroopan osuuden Turusta ja Helsingistä, ja kiertueelta kuvattiin myös videotallenne "The Crush Tour".
Brothers in Arms (albumi)

Brothers in Arms on brittiläisen rock-yhtye Dire Straitsin toukokuussa 1985 julkaisema viides studioalbumi. Albumista tuli maailmanmenestys: sitä on myyty 30 miljoonaa kappaletta. Levy on 1980-luvun kuudenneksi myydyin albumi, ja kaikkien aikojen 26. eniten myynyt (tilanne 2025).
Esimerkiksi Britanniassa albumi oli listaykkösenä 14 viikkoa, ja sillä on vuoteen 2010 mennessä kertynyt listaviikkoja yhteensä 228. Levyn kappaleita ovat mm. ”Money for Nothing”, ”Walk of Life” ja ”Brothers in Arms”.
Levy oli yksi ensimmäisistä CD-markkinoille suunnatuista, ja erityisesti Britanniassa "Brothers in Arms" yhdistetään vahvasti CD-formaatin läpimurtoon. Albumin nimikappale ”Brothers in Arms” oli siellä myös ensimmäinen CD-single.&lt;ref name="Pennanen/273"&gt;Pennanen 2006, s.273.&lt;/ref&gt; Levyn neljä viimeistä kappaletta keskittyivät El Salvadorin ja Nicaraguan 1980-luvun sissisotiin. ”Money for Nothing” -kappaleessa vierailee Sting.
Yhtye voitti albumilla kolme Grammya.
"Helsingin Sanomien" Markku Fagerlund kirjoitti levyarvostelussaan albumin sisältävän aiempaa enemmän hitaita balladeja ja puhallinsoitinten käyttöä, mutta musiikin olevan tuttua. Hän piti levyä erittäin hyvänä, joskaan ei ehkä Dire Straitsin siihen mennessä parhaana.
Listasijoitukset.
Albumi
Singlet
On the Night

On the Night on brittiläisen rock-yhtye Dire Straitsin toinen live-albumi. Se julkaistiin vuonna 1993. "On the Night" nousi Britannian albumilistan neljänneksi.
Kappalelistat.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Mark Knopfler, ellei toisin mainittu.
Live at the BBC (Dire Straits)

Live at the BBC on brittiläisen rock-yhtye Dire Straitsin live-albumi. Se julkaistiin vuonna 1995. Albumi nousi Britannian albumilistan sijalle 71.
Albumin seitsemän ensimmäistä kappaletta äänitettiin BBC:n "Live In Concert" -sarjaa varten 22. heinäkuuta 1978. 8. kappale, "Tunnel of Love" äänitettiin BBC:n TV-ohjelmaa "Old Grey Whistle Test" varten 31. tammikuuta 1981.
Kappale "What's The Matter Baby?" on aiemmin julkaisematon.
Kappalelista.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Mark Knopfler, ellei toisin mainittu.
Vítězslav Mácha

Vítězslav Mácha (6. huhtikuuta 1948 Krmelín – 29. toukokuuta 2023) oli Tšekkoslovakiaa edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja
Mácha voitti olympiakultaa 74 kilon sarjassa Münchenissä 1972, jossa hän ensimmäisellä kierroksella hävisi Bulgarian Ivan Koleville, mutta voitti loput vastustajansa. Montréalissa 1976 hän voitti muun muassa Suomen Mikko Huhtalan pistein 4–3, mutta hävisi finaalissa Neuvostoliiton Anatoli Bykoville pistein 7–3 ja sai hopeaa. Vielä neljänsissä olympiakisoissaan Moskovassa 1980 Mácha paini kuudenneksi. MM-kisoissa hän voitti kultamitalin kahdesti.
Mácha avioitui Miss Böömin kanssa vuonna 1971.
Kaija Juurikkala

Kaija Juurikkala (s. 20. marraskuuta 1959 Nokia) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on valmistunut taiteen maisteriksi Taideteollisen korkeakoulun elokuvaohjaajalinjalta vuonna 1997. Juurikkala on ohjannut etupäässä nuorille suunnattuja elokuvia.
"Rosa Was Here" (1994) on puolipitkä fiktioelokuva maailmasta, jossa kaikki aikuiset yhtäkkiä katoavat. Juurikkala on ohjannut myös kaksi pitkää elokuvaa. "Kyytiä Moosekselle" (2001) pohjautuu Raamatun kymmeneen käskyyn. Se koostuu kymmenestä eri tarinasta, jotka 12–15-vuotiaat nuoret ympäri Suomea olivat improvisoineet. "Valo" (2005) on Aleksanteri Ahola-Valon päiväkirjoihin ja Juurikkalan alkuperäistarinaan pohjautuva elokuva, jonka varsinaisesta käsikirjoituksesta vastasi Markku Flink. 
Juurikkala on ohjannut myös koulumaailmaan sijoittuvat televisiosarjat "Enkeleitä ja pikkupiruja" (1998) sekä "Laura" (2002). Juurikkalalta on ilmestynyt omaelämäkerrallinen teos "Varjojen taika – matka edelliseen elämään" (2011), jossa hän kertoo uskostaan tuonpuoleiseen maailmaan. Vuonna 2014 häneltä ilmestyi "Äitikirja", jossa hän kertoo roolistaan omia ja kasvattilapsia sisältäneen uusperheen äitinä.
Vuonna 2000 Juurikkalalle myönnettiin Vantaan kulttuuripalkinto. Vuonna 2003 Juurikkala palkittiin elokuvataiteen valtionpalkinnolla ja vuonna 2005 Unicefin Lasten oikeuksien vaikuttaja -palkinnolla.
Yksityiselämä.
Juurikkala on naimisissa Juha "Juuso" Juurikkalan kanssa. Aiemmin hän oli naimisissa SAK:n entisen työ- ja elinkeinojohtajan Matti Tukiaisen kanssa. Juurikkalalla on kaksi 1980-luvulla syntynyttä poikaa ja vuonna 2003 syntynyt tytär. Juurikkalan poika Oskari Juurikkala on toiminut perussuomalaisten talouspoliittisena neuvonantajana ja Timo Soinin avustajana ja kuuluu katoliseen Opus Dei -järjestöön. Toinen hänen pojistaan on valokuvaaja ja musiikkivideo-ohjaaja Ville Juurikkala. Kaija Juurikkala sai vuonna 2017 aivoverenvuodon ja aivoinfarktin ja menetti puhe- ja liikuntakykynsä. Elokuusta 2019 lähtien hän on asunut palvelutalossa ja on vähitellen toipumassa.
Loistosiipisimppu

Loistosiipisimppu ("Dendrochirus brachypterus") on kestävä ja suosittu meriakvaarioiden simppukala.
Ulkonäkö ja koko.
Loistosiipisimppu kasvaa noin 18 cm pitkäksi. Sen eväruodot ovat melko lyhyet, ja niiden välissä oleva verkko ulottuu ruodonkärkiin asti muodostaen puoliympyrän. Raidat eivät ole niin selvärajaiset kuin monilla muilla simppukaloilla. Eri värimuotoja on kolme: ruskehtava, keltainen ja punertava.
Alkuperä.
Loistosiipisimppu on kotoisin Indopasifiselta merialueelta: sitä tavataan Punaiseltamereltä aina Australiaan, Japaniin ja Tongasaarille asti. 
Käyttäytyminen.
Loistosiipisimppua voi pitää riutta-akvaariossa, koska se ei koske koralleihin. Sitä ei voi kuitenkaan pitää kovin pienten kalojen tai katkarapujen kanssa, koska simppu syö ne. Kala on arka ja tarvitsee paljon piilopaikkoja. Se oppii tuntemaan hoitajansa.
Ravinto.
Loistosiipisimppu syö lihapitoista ruokaa.
Kazimierz Lipień

Kazimierz Lipień (6. helmikuuta 1949 Jaczków, Puola – 13. marraskuuta 2005 New York, Yhdysvallat) oli puolalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja sekä maailman- ja Euroopan mestari. 
Lipień voitti olympiakultaa 62 kilon sarjassa Montrealissa 1976. Hän hävisi Neuvostoliiton Nelson Davidianille pistein 10–6, mutta varmisti kultamitalinsa voittamalla Unkarin László Réczin pistein 13–4. Münchenin olympiakisoissa 1972 Lipień sai pronssia. MM-kultaa hän voitti Teheranissa 1973 ja Katowicessa 1974, mutta Minskissä 1975 hän jäi hopealle hävittyään Nelson Davidianille. Myös EM-kisoissa hän saavutti useita mitalisijoja.
Kazimierz Lipieńin kaksoisveli Józef Lipień saavutti 57 kilon sarjassa olympiahopeaa Moskovassa 1980 ja voitti Pertti Ukkolan Montréalissa 1976, vaikka jälkimmäinen veikin sitten kultaa. Maailmanmestaruuden Józef Lipień voitti vuonna 1973, eli samoissa kisoissa veljensä kanssa.
Sanrio

Sanrio on japanilainen yritys, joka on perustettu vuonna 1960. Sanrio myy monenlaisia eläinhahmojen kuvilla varustettuja tuotteita. Yritys on toiminut myös elokuvien tuottajana. Sanriolla on kaksi teemapuistoa Japanissa, Sanrio Puroland Tamassa ja Harmonyland Hijissä.
Col d’Aubisque

Col d’Aubisque on Ranskassa ja Keski-Pyreneillä sijaitseva vuorensola, joka sijaitsee kolmisenkymmentä kilometriä etelään Tarbesin ja Paun kaupungeista. Sola on Pyrénées-Atlantiquesin departementissa, joka on osa Akvitanian aluetta.
Sola on kokonaisuudessaan Ranskan alueella ja se on 1 709 metriä merenpinnasta. Solan käännekohta Col du Soulor on idässä ja se mahdollistaa lännessä olevan Ossaun laakson yhteyden Gave de Pauhun idässä pitkin maantietä, joka kulkee cirque de Litorin, Ouzon laakson yläosassa, kautta. Tie on yleensä suljettu liikenteeltä talvisin marras-joulukuusta aina touko-kesäkuuhun saakka.
Urheilutapahtumat.
Ranskan ympäriajo ja Col d’Aubusque on yhdistetty usein toisiinsa ja sola on osa ympäriajon historiaa. Kilpailun alkuvuosina järjestäjät eivät uskaltaneet uhata vuoristoa, mutta jo vuonna 1910 ajettiin ensimmäinen todellinen vuoristotaival juuri Pyreneillä. Tämän jälkeen Ranskan ympäriajon reitti on kulkenut 69 kertaa (vuoteen 2007 mennessä) solan lävitse, eli enemmän kuin joka toinen vuosi. Sola oli maalipaikkana muun muassa Ranskan ympäriajon 16. etapilla vuonna 2007.
Solaan pääsee nopeimmin ja helpoimmin Eaux-Bonnesin kaupungista, jolloin nousua on keskimäärin 7,5 % kilometrillä.
Kärjenniemi

Kärjenniemi on kylä ja taajama Valkeakoskella Pirkanmaalla. 
Historia.
Kärjenniemi on alun perin ollut pieni maalaiskylä Sääksmäen kunnassa. Kärjenniemestä tuli osa Valkeakosken kaupunkia kuntaliitoksen myötä vuonna 1973.
Palvelut.
Kärjenniemessä on koulu, päiväkoti, autokauppa ja kaksi parturi-kampaamoa. Kärjenniemen kylä on viime vuosina kasvanut runsaan rakentamisen takia. Ala-Nississä on nuorisotilat sekä diakoniatoimisto.
Maantiede.
Kärjenniemi jakautuu neljään alueeseen, jotka ovat Nissit (Yli- ja Ala-Nissi), Kärjenniemen niemi, Seikka ja Väärämäki. Väärällämäellä sijaitsevat Kärjenniemen ala-aste ja päiväkoti, ja sen läpi kulkee vanha seututie 304, joka on uudelleennimetty Vääränmäentieksi. Vääränmäentieltä erkanee Rantoontie, jota pitkin pääsee Rantoolle ja Vedentaalle. Yli-Nissi on enimmäkseen taajamamaista omakotiasutusta. Ala-Nissiin rakennetaan 2020-luvulla omakotitaloja. Seikka on pieni alue Seikantiellä, Kopolantien kupeessa.
Vanajavesi.
Kärjenniemeä hallitsee maisemallisesti Vanajavesi rantoineen. Sen ansiosta Kärjenniemessä on veneranta ja uimatilaa.
Uudet territoriot

Uudet territoriot (, ; lyhennetään yleensä "NT" tai "N.T.") on alue Hongkongissa Kiinassa. Alue ulottuu Boundary Streetistä pohjoiseen Sham Chun Riverille (Shenzhen River) saakka. Sham Chun River on rajana Hongkongin ja Manner-Kiinan välillä. Poikkeuksena tähän on Boundary Roadin pohjoispuolinen New Kowloon, joka nykyään on Kowloonin kaupunkialueeseen kuuluva osa. Uusiin territorioihin kuuluvat myös suurin osa Hongkongin edustalla olevista saarista kuten Lantau, Lamma, Cheung Chau ja Peng Chau. Alue vuokrattiin 1. heinäkuuta 1898 Britannialle 99 vuodeksi.
Uusien territorioiden asukasluku oli 3 984 077 ja väestötiheys 4 137 as./km² vuonna 2021.
Piirit.
Uudet territoriot koostuvat seuraavista piireistä:
M/S Madeleine II

M/S Madeleine II (aik. "M/S Villa de Teror") on nykyisin Kanadan valtion omistama matkustaja-autolautta, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 2007 Astilleros de Sevilla -telakalla Espanjassa. Alus on alun perin Viking Linen tilaama, ja se tunnettiin työnimellä "Viking ADCC". Kirjainyhdistelmä tuli sanoista "All seasons" "Day" "Cruising and" "Commuting" (suom. "Päiväristeilyjä ja työmatkoja" "kaikkina vuodenaikoina"). Alusta suunniteltiin liikennöimään välillä Maarianhamina–Kapellskär, jolla se olisi ollut Viking Linen ensimmäinen uudisalus. Valmistuttuaan aluksen suunniteltiin korvaavan reitillä silloin liikennöineen "M/S Rosellan". Laivan kauppasumma oli noin 60 miljoonaa euroa. 
Aluksen toimitus kuitenkin myöhästyi pahasti, mikä johti siihen, että Viking Line irtisanoi 8. helmikuuta 2010 aluksen tilauksen. Laivan melko valmis runko laskettiin vesille vuonna 2013 ja hinattiin Factorias Vulcanon telakalle Vigossa, jossa se jäi odottamaan mahdollista uutta käyttäjää ja loppuunrakentamista. Tilauksen ennakkomaksulle, 14,1 miljoonalle eurolle, oli takaukset. Viking Line varautui suunnittelukustannuksista aiheutuneisiin neljän miljoonan euron tappioihin.
Huhtikuussa 2017 espanjalainen laivayhtiö Trasmediterránea vahvisti allekirjoittaneensa sopimuksen telakkayhtiö Factorías Vulcanon kanssa laivan loppuun rakentamisesta. Aluksen nimeksi tuli "M/S Villa de Teror," ja se lähti ensimmäiselle merikoeajolle 15. lokakuuta 2018. Pian tämän jälkeen työt laivalla pysähtyivät telakan talousvaikeuksien vuoksi ja aloitettiin uudestaan vasta 25. maaliskuuta 2019. Jäljellä olevan työn määräksi oli tuolloin arvioitu 42 työpäivää. Ilmoitettu laivan luovutuspäivä 3. kesäkuuta 2019 ei toteutunut, ei myöskään kesäkuun 10., 20. tai 25. päivä, vaan lopulta alus lähti Factorias Vulcanon telakalta 27. kesäkuuta 2019. Laiva asetettiin liikennöimään Trasmediterránean emoyhtiön Naviera Armasin reiteille Motril–Nador ja Motril–Al Hoceima.
16. syyskuuta 2020 Kanadan hallitus ilmoitti ostaneensa "M/S Villa de Teror" -aluksen. Se korvasi "M/S Madeleine" -aluksen ja sai nimekseen "Madeleine II". Kauppasumma oli 155 miljoonaa dollaria Kanadan hallituksen vahvistaman tiedotteen mukaan.
Laskennallinen fysiikka

Laskennallisella fysiikalla tarkoitetaan tutkimusta, jossa pyritään ratkaisemaan
fysiikan ongelmia käyttämällä laskentaan tietokoneita. Laskenta voi merkitä esimerkiksi matemaattisten yhtälöiden ratkaisemista numeerisesti tietokoneella, silloin kun analyyttinen ratkaisu ei ole mahdollista. Nykyään se kuitenkin yhä useammin on hyvin monimutkaista ja suurta tietokonekapasiteettia vaativaa fysikaalisten prosessien tietokonesimulointia eli pyrkimistä jäljitellä luonnossa tapahtuvaa prosessia tietokoneella.
Laskennallinen fysiikka eroaa käsitteenä sikäli muista fysiikan osa-alueista että sen määritelmä koskee ongelmien ratkaisutapaa. Tässä mielessä käsite voidaan rinnastaa käsittäisiin "kokeellinen fysiikka" ja "teoreettinen fysiikka". Ei kuitenkaan ole olemassa konsensusta siitä onko "laskennallinen fysiikka" rinnastettavissa samanarvoisena näihin kahteen vanhempaan käsitteeseen, vai onko se nähtävänä osana teoreettista fysiikkaa. Edellistä näkemystä voidaan puoltaa esimerkiksi toteamalla että laskennallisen fysiikan työskentelytapa eroaa nykyään useimmiten hyvin pitkälti perinteisestä puhtaan analyyttisen matemaattisesta ("kynä-ja-paperi") teoriasta. Jälkimmäistä näkemystä voi puolustaa esimerkiksi toteamalla että myös laskennallinen fysiikka perustuu pohjimmiltaan johonkin matemaattiseen yhtälöön tai algoritmiin, eikä siten peruslähtökohdaltaan eroa teoriasta. 
Joka tapauksessa "laskennallinen fysiikka" on sikäli mielekäs käsite, että vaikka sillä tutkitaan hyvinkin erilaisten fysiikan alojen ongelmia, perustuu suuri osa ratkaisumenetelmistä muutamaan perusalgoritmiin, joten menetelmien tuntemus ja kehitys voi luoda hyödyllisiä yhteyksiä eri fysiikan osa-alueiden ja lähitieteiden välillä. Esimerkiksi niin kutsuttua Metropolis Monte Carlo-algoritmia, joka alun perin kehitettiin tutkimaan kiinteän aineen sulamista
, käytetään nykyään eri muodoissa lähes kaikilla fysiikan osa-alueilla, ja sen lisäksi laajalti kemiassa, matematiikassa, tietojenkäsittelytieteessä ja jopa taloustieteessä. Vastaavasti pohjimmiltaan samoja algoritmeja käytetään materiaalifysiikassa ja kemiassa atomien liikkeen simulointeihin, ja tähtitieteessä taivaankappaleiden liikkeen mallintamiseen. Lisäksi lähes kaikkia laskennallisia fyysikkoja yhdistää tietenkin tarve saada käyttöönsä ja osata käyttää supertietokoneita.
Tietokoneiden kehityksen myötä laskennallinen fysiikka on noussut erittäin merkittäväksi osaksi fysiikan tutkimusta, ja on useilla fysiikan osa-alueilla (esimerkiksi materiaalifysiikka) lähes täysin korvannut perinteisen, puhtaan analyyttisen teorian. Myös kokeellinen tutkimus on tavallaan muuttunut laskennalliseksi: hyvin moni mittausmenetelmä (esimerkiksi atomivoimamikroskopia) toimii järkevästi pelkästään tietokoneistetun datankeräyslaitteiston
ansiosta.
Suomessa laskennallisia menetelmiä käytetään ja opetetaan kaikilla fysiikan laitoksilla, tosin vaihtelevassa laajuudessa, mutta kokonaisuutena sitä voidaan pitää korkeatasoisena. Tämän mahdollistaa pitkälti opetusministeriön omistama tieteen tietotekniikan keskus ("CSC"), joka tarjoaa kansainvälisesti hyvin kilpailukykyisen tietokonekapasiteetin tutkijoiden käyttöön.
Soba

Soba () on nimi japanilaisille ohuille nuudeleille, jotka valmistetaan tattarijauhoista. Sobaa tarjotaan joko viileänä kastikkeen kanssa tai kuumassa liemessä nuudelikeittona. Japanissa myös mitä tahansa ohutta nuudelia voidaan kutsua sobaksi erotuksena paksuista, vehnästä valmistetuista udon-nuudeleista. 
Soba-nuudeleita tarjotaan Japanissa useissa eri tilanteissa. Ne ovat suosittu ja halpa pikaruoka esimerkiksi rautatieasemilla. Niitä tarjoillaan myös kalliissa ja erikoistuneissa ravintoloissa. Niitä valmistetaan myös kotiruokana.
Säädösten mukaan nuudeleissa pitää olla vähintään 30 prosenttia tattarijauhoja, jotta niitä voidaan kutsua sobaksi, vaikka tattaripitoisemmat nuudelit ovatkin halutumpia.
Trinity ratsastaa jälleen

Trinity ratsastaa jälleen ("Continuavano a chiamarlo Trinità") on vuonna 1971 ensi-iltansa saanut italowestern-komedia. Elokuvan ohjasi Enzo Barboni ja pääosissa ovat Terence Hill ja Bud Spencer. Trinityn tyttöystävän roolissa näyttelee suomalainen Kirsti Somersalo (Yanti Somer).
Elokuva kertoo veljeskaksikosta, Trinitystä ja Bambinosta. Toisiaan karttava kaksikko tapaa toisensa vanhempiensa luona, he kuulevat vanhalta isältään että tämän viimeisiä toivomuksia ennen kuolemaansa olisi nähdä Trinity ja Bambino yhteistyössä ja että he alkaisivat yhdessä pelätyiksi hevosvarkaiksi. Isänsä toivetta kunnioittaen he rupeavat hevosvarkaiksi, joka osoittautuukin hyvin hankalaksi puuhaksi. Kaksikko ajautuu pieneen kylään, jossa heidät pienen erehdyksen takia sekoitetaan liittovaltion agentteihin.
"Trinity ratsastaa jälleen" on jatkoa elokuvalle "Nimeni on Trinity – paholaisen oikea käsi".
Vastaanotto.
"Trinity ratsastaa jälleen" sai Suomen ensi-iltansa 7. heinäkuuta 1972 ja nousi loppuvuoden aikana 328 682 katsojallaan vuoden neljänneksi katsotuimmaksi elokuvaksi Suomen elokuvateattereissa.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 elokuvan VHS-julkaisulle annetaan yksi tähti viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”huono”.
Mäntyharjun kanava

Mäntyharjun kanava oli kanavahanke, jonka tarkoituksena oli yhdistää Kymijoki Saimaaseen. Hankkeen toteuttamista ajoi voimakkaasti Järvi-Suomen Kanavat -neuvottelukunta, johon kuului kuntapäättäjiä niin Kymenlaaksosta, Päijät-Hämeestä kuin Etelä-Savostakin. Metsäteollisuus ry piti ensisijaisena Saimaan yhdistämistä Suomenlahteen.
Suunnitellun kanavahankkeen kokonaispituus olisi ollut noin 90 kilometriä, josta ainoastaan seitsemän kilometriä olisi ollut maakanavaa. Mäntyharjun kanava olisi kulkenut Heinolasta Paason kautta Pertunmaalle Ylä-Rääveliin, sieltä Juolasveden kautta Rannanmaalle ja Pyhävedelle, mistä Kallaveden kautta oltaisiin päästy Ristiinan Rautlahteen ja Saimaalle.
Historia.
Mikkelin läänin kuvernööri esitti jo vuonna 1841, että Päijänne yhdistettäisiin Mäntyharjun kautta Saimaaseen. Tuolloinen senaatti ei kuitenkaan päätöstä hyväksynyt, koska Saimaan kanavan rakentaminen oli ratkaisuvaiheessa. Alustava yleissuunnitelma hankkeesta valmistui TVH:n toimesta vuonna 1982.
Nykytilanne.
Vaikka kanavahankkeen suunnittelu päätettiin lopettaa joulukuussa 2000, niin suunniteltu kanava on edelleen mukana Etelä-Savon maakuntakaavassa.
Dashi

Dashi () on japanilaisessa keittiössä käytetty liemipohja, joka valmistetaan useimmiten "katsuobushista" eli kuivatuista boniittilastuista ja "kombu"-merilevästä. Se on yksi japanilaisen keittiön tärkeimmistä perusraaka-aineista, jolla on soijaa vastaava asema.
Sana ”dashi” viittaa ulos tuomiseen tai päästämiseen, ja dashin tarkoitus onkin tuoda esiin ruoan oma maku ja vahvistaa sitä. Dashi on piilomakuna läsnä kaikkialla. Sitä on helppo valmistaa kiehauttamalla merilevää tai bonito-tonnikalahiutaleita; valmistukseen voidaan käyttää kuitenkin myös esimerkiksi pieniä kaloja. Dashiin voidaan käyttää sekä kalaa että merilevää tai vain jompaakumpaa ruoasta riippuen.
Dashin raaka-aineita voidaan keittää useita kertoja. Ensimmäinen liemi, "ichiban-dashi", on laadukkain. Toista lientä, "niban-dashi", käytetään esimerkiksi misokeiton pohjana. Kolmas liemi, "sanban-dashi", on jo laimeampaa. Nykyisin on saatavilla veteen sekoitettavaa dashi-jauhetta, joka nopeuttaa liemen valmistamista. Japanissa vuonna 2006 tehdyn kyselytutkimuksen mukaan 74 prosenttia vastaajista oli käyttänyt ruoanlaittoon dashi-jauhetta, 51 prosenttia kombua ja 42 prosenttia katsuobushia. Myös muita raaka-aineita, kuten siitakesieniä tai "niboshi"-sardiineja, käytettiin yleisesti.
Dashi tuo ruokaan viidettä perusmakua, "umamia". Tokion keisarillisen yliopiston professori Kikunae Ikeda löysi umamin vuonna 1907 tutkimalla kombusta keitettyä dashi-lientä.
Imre Polyák

Imre Polyák (16. huhtikuuta 1932 – 15. marraskuuta 2010) oli unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
Polyák nousi olympiavoittajaksi vasta neljänsissä kisoissaan. Helsingissä 1952 hän jäi hopealle 62 kilon sarjassa jouduttuaan Neuvostoliiton Jakov Punkinin selättämäksi ajassa 1.26. Melbournessa 1956 Polyák olisi voittanut kultaa, mikäli olisi selättänyt viimeisessä ottelussaan Neuvostoliiton Roman Dzneladzen. Polyák sai kuitenkin vain pistevoiton ja jäi hopealle Suomen Rauno Mäkisen jälkeen. Roomassa 1960 Turkin Müzahir Sille oli unkarilaista parempi. Vasta Tokiossa 1964 Polyák voitti kultaa 63 kilon sarjassa, vaikka Neuvostoliiton Roman Rurua antoikin kovan vastuksen. Maailmanmestaruuteen Polyák ylsi kolmasti. EM-kisoja hänen huippuvuosinaan ei järjestetty.
Rudolf Svensson

Rudolf Svensson (27. maaliskuuta 1899 Gudhem – 4. joulukuuta 1978 Tukholma) oli ruotsalainen painija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Svensson voitti painin raskaan sarjan olympiakultaa kreikkalais-roomalaisella tyylillä Amsterdamissa 1928. Suomen Hjalmar Nyström jäi tuolloin hopealle hävittyään Svenssonille heti ensimmäisessä ottelussaan. Los Angelesissa 1932 Svensson voitti Suomen Onni Pellisen jäi vei kultaa raskaassa keskisarjassa, johon osallistui vain kolme painijaa. Pariisissa 1924 Svensson oli saanut jo kaksi hopeamitalia, joista toinen tuli vapaapainista.
MM-kisoissa Svensson sijoittui kahdesti hopealle hävittyään kummallakin kerralla Suomen Edil Rosenqvistille. Euroopan mestaruuden Svensson voitti kahdesti. Vuoden 1931 EM-kisoissa hän hävisi Onni Pelliselle.
St James’ Park

St James’ Park on Newcastle upon Tynessa, Englannissa sijaitseva stadion. Newcastle Unitedin kotistadionina toimivan St James’ Parkin kapasiteetti on 52 354 henkilöä. Stadion avattiin vuonna 1880 ja sitä remontoitiin viimeksi 1998-2000. Stadion on kapasiteetiltaan Englannin kahdeksanneksi suurin jalkapallostadion, edellään Wembley Stadium, Old Trafford, Tottenham Hotspur Stadium, Emirates Stadium, London Stadium, City of Manchester Stadium ja Anfield. Stadionin neljä sivua tunnetaan nimillä Gallowgate End (aiemmin the Newcastle Brown Ale Stand), the Leazes End (aiemmin the Sir John Hall Stand), the Milburn Stand (1950-luvun pelaajan Jackie Milburnin mukaan nimetty) ja the East Stand.
2. huhtikuuta 2007 tehtiin 300 miljoonan punnan suunnitelma, jonka mukaan stadionin kapasiteetti olisi noussut yli 60 000:een.