tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Agnes Chow

Agnes Chow Ting (; s. 3. joulukuuta 1996) on hongkongilainen demokratia-aktivisti. Hän toimi Demosisto-nimisessä puolueessa sen hajoamiseen asti vuonna 2020. Chow oli myös yksi Hongkongin mielenosoituksien johtavista henkilöistä sekä vuoden 2014 ns. sateenvarjo-liikkeessä. Vuonna 2020 BBC nosti hänet 100 inspiroivaa ja vaikutusvaltaista naista -listalleen.
Tausta ja yksityiselämä.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Chow on katolilainen. Hän on kertonut uskonnollisen kasvatuksensa muokanneen ajatusmaailmaansa. Chow on opiskellut kansainvälisiä suhteita Hongkongin baptistiyliopistossa.
Chow oli Britannian kansalainen vuoteen 2018 asti. Kansalaisuudesta luopuminen oli edellytys hänen ehdokkuudelleen samana vuonna järjestetyissä vaaleissa.
Chow puhuu sujuvaa englantia, kantoninkiinaa sekä japania.
Aktivismi.
Alkusysäyksen poliittiselle aktivismilleen Chow kertoo saaneensa ollessaan 15-vuotias, kun hän törmäsi Facebook-keskusteluun, jossa kritisoitiin muun muassa kommunistisen puolueen aikeita tuoda "moraalinen ja kansallinen opetus" osaksi koulujen opetussuunnitelmaa.
Vuonna 2016 Chow oli mukana perustamassa Demosisto-nimistä puoluetta, jonka tarkoitus oli edustaa hongkongilaisia korkeakouluopiskelijoita. Puolue lopetti toimintansa kesällä 2020, kun Chow ja muut puolueen aktiivit katsoivat toiminnan olevan liian suuri riski Hongkongin kansallinen turvallisuuslain astuessa voimaan.
Helmikuussa 2020 Chow aloitti vloggaamisen YouTubessa. Hänen kanavallaan oli 300 000 tilaajaa. Japanissa Chow on saanut lempinimen "demokratian jumalatar" (jap. 民主の女神; "minshu no megami").
Kesäkuun 2021 lopulla Chow'n Facebook-sivu poistettiin, mutta on epäselvää, poistiko Chow sen itse.
Vangitseminen ja tuomio.
Chow pidätettiin, yhdessä muiden Demosistō-aktivistien kanssa, 30. elokuussa 2019. Heitä syytettiin luvattoman mielenilmauksen järjestämisen suunnittelusta. Chow tuomittiin 10 kuukaudeksi vankilaan. Hän istui tuomionsa Lo Wun vankilassa, josta hänet siirrettiin Tai Lamin naisten vankilaan joulukuussa 2020 ja lyhyestä tuomiostaan huolimatta hänet määriteltiin A-kategorian vangiksi.
Elokuussa 2020 Chow pidätettiin uudelleen syytettynä Hongkongin kansallisen turvallisuuslain rikkomisesta. Hänet vapautettiin takuita vastaan 12. elokuuta. Chow vapautui lopullisesti 12 elokuuta 2021 tuomion kärsittyään. Chow'n tukijat huusivat Hongkongin protestien iskulauseita ja kutsuivat tätä "oikeaksi Mulaniksi". Chow ei puhunut medialle vapautumisensa jälkeen.
Bušra al-Assad

Bušra al-Assad (; s. 1960) on Syyrian entisen presidentti Hafiz al-Assadin tytär ja nykyisen presidentti Bašar al-Assadin sisko. Hän on asunut vuodesta 2012 Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.
Elämäkerta.
Bušra al-Assad syntyi vuonna 1960. Hän oli Syyrian presidentti Hafiz al-Assadin lapsista vanhin. Hänen äitinsä oli presidentin vaimo Anisa al-Assad. Syyrian nykyinen presidentti Bašar al-Assad on hänen veljensä. Bušra al-Assad opiskeli farmasiaa Damaskoksen yliopistossa.
Syyriaa hallitsevan Assadin suvun naiset eivät ole tyypillisesti olleet kovin merkittävissä viroissa maan hallinnossa. Bušra al-Assadilla katsottiin kuitenkin olleen vaikutusvaltaa maan hallinnon kulisseissa. Hän oli hyvä ystävä presidentin politiikka- ja medianeuvonantajan Buthaina Shabaanin kanssa. Hän meni naimisiin Syyrian asevoimien varakomentaja Asif Šawkatin kanssa. Muuten hän toimi esimerkiksi maan lääkehuollon ja lääkeomavaraisuuden parantamiseksi edistämällä lääkkeiden kotimaista tuotantoa.
Syyrian sisällissodan sytyttyä Bušra al-Assadin aviomies Asif Šawkat kuoli pommi-iskussa vuonna 2012. Miehensä kuoleman jälkeen vielä samana vuonna Bušra al-Assad muutti Abu Dhabiin Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin. Hänet lisättiin sisällissodan kuluessa Euroopan unionin pakotelistalle. Bušra haastoi lisäyksen oikeudessa mainiten, ettei hänellä ollut roolia Syyrian hallinnossa. Euroopan unionin tuomioistuin päätti kuitenkin pitää pakotteet voimassa.
Noona Björkman

Noona Björkman (s. 6. huhtikuuta 1994) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Naisten Salibandyliigassa Tikkurilan Tiikerien joukkueessa kausina 2009–2013 ja Porvoon Salibandyseuran joukkueessa kausina 2013–2022. Hän on pelannut runkosarjassa 227 ottelua, joissa hän on tehnyt 68 maalia ja saanut 46 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hänellä on ennen kauden 2021–2022 loppuottelusarjaa 81, ja niissä hän on tehnyt 33 maalia sekä saanut 22 syöttöpistettä. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuonna 2021 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2019 ja SM-pronssia vuonna 2017. Mestaruusvuonna 2021 hän oli PSS:n kapteeni mutta loukkaantui kolmannessa pudotuspelissä eikä pelannut loppuotteluissa.
Annina Levälampi

Annina Levälampi (s. 15. kesäkuuta 1999) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Naisten Salibandyliigassa eli myöhemmässä F-liigassa Porvoon Salibandyseuran joukkueessa kausina 2014–2021 ja vielä kauden 2022–2023. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuonna 2021 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2019 ja SM-pronssia vuosina 2017 ja 2023. Hän on pelannut liigan runkosarjassa 140 ottelua, joissa hän on tehnyt 50 maalia ja saanut 37 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hänellä on 59, ja niissä hän on tehnyt 14 maalia ja saanut kahdeksan syöttöpistettä.
Levälampi saavutti alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa vuosina 2016 ja 2018.
Manmohini Zutshi Sahgal

Manmohini Zutshi Sahgal (1909 – 1994) oli intialainen opiskelijajohtaja ja Intian itsenäisyyden puolesta taistelija. 
Elämäkerta.
Manmohini Zutshi Sahgal syntyi Allahabadissa vuonna 1909. Hänen isänsä oli Ladli Prasad Zutshi, nationalistipoliitikko Motilal Nehrun sisaruksen lapsi. Motilal Nehru oli myös järjestänyt avioliiton Ladli Prasadin ja Manmohinin äidin Lado Ranin välillä. Manmohini kasvoi Nehrujen suvun palatsissa Allahabadissa. Lapset saivat englantilaisen kasvatuksen. Poikia lähetettiin englantilaisille kouluille, ja tyttärille palkattiin yksityisopettajat. Vuonna 1917 Lado Rani muutti Lahoreen saadakseen tyttärensä lähetyskouluun. Motilal Nehrun tullessa Intian kongressipuolueen puheenjohtajaksi vuonna 1919 myös Lado Ranista ja hänen tyttäristään tuli itsenäisyyden kannattajia.
Manmohini suoritti yhdessä sisarustensa kanssa alemman ja ylemmän korkeakoulututkinnon Kinnaird Collegessa ja sittemmin hieman epätavallisesti Goverment College for Men -opistossa Lahoressa. Opistossa hän tuli tunnetuksi hyvänä väittelijänä, ja hänestä tuli Lahoren opiskelijaliiton ensimmäinen naispuheenjohtaja vuonna 1929.
Mahatma Gandhi järjesti niin sanotun suolamarssin vuonna 1930. Sen jälkeen myös Manmohini alkoi järjestää mielenosoituksia. Hän tuli toimintansa takia pidätetyksi ja tuomituksi vankilaan kolmesti. Gandhi kehotti lopulta seuraajiaan päättämään kansalaisvastarinnan. Manmohini ryhtyi tällöin vuonna 1935 Bihar Mahila Vidyapith -tyttökoulun rehtoriksi. Vielä samana vuonna hän meni naimisiin Amrit Lal Sahgalin kanssa. Pari muutti sittemmin Mumbaihin, jossa he saivat kolme lasta. Vuonna 1947 Manmohini auttoi Intian jaon vuoksi pakolaisiksi joutuneita, ja vuonna 1952 hän oli ehdolla Lok Sabhaan eli Intian parlamentin alahuoneeseen tulematta kuitenkaan valituksi. 
Manmohini kuoli vuonna 1994. Hän on kirjoittanut omaelämäkerrallisen teoksen "An Indian Freedom Fighter Recalls Her Life".
Marianne Väliaho

Marianne Väliaho (s. 4. huhtikuuta 1994) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Naisten Salibandyliigassa Happeen joukkueessa kausina 2013–2017 ja Porvoon Salibandyseuran joukkueessa kausina 2017–2021. Hän on pelannut runkosarjassa 186 ottelua, joissa hän on tehnyt 29 maalia ja saanut 37 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hänellä on ennen kauden 2021–2022 loppuottelusarjaa 58, ja niissä hän on tehnyt neljä maalia sekä saanut kahdeksan syöttöpistettä. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuonna 2021 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2019 ja SM-pronssia vuonna 2014.
Svetlyi (Murmanskin alue)

Svetlyi () on kylä Ylä-Tuuloman kunnassa Kuolan piirissä Venäjällä. Kylässä on 5 asukasta. Se sijaitsee Raja-Joosepista Ylä-Tuulomaan vievän tien varrella 23 kilometrin päässä Suomen rajasta, Luton rannalla. Ivaloon on matkaa 75 ja Ylä-Tuulomaan 144 kilometriä. Kylässä toimii sääasema.
Svetlyi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla Petsamon alueella. Kylä on kuitenkin perustettu vasta Neuvostoliiton aikana.
Lee Kiefer

Lee Kiefer (s. 15. kesäkuuta 1994 Cleveland) on yhdysvaltalainen florettimiekkailija, lajin maailmanmestari ja olympiavoittaja.
Kiefer on kilpaillut neljästi olympialaisissa: Lontoossa 2012, Riossa 2016, Tokiossa 2020 ja Pariisissa 2024. Lontoon yksilökilpailussa hän pääsi aloittamaan suoraan toiselta kierrokselta. Hän voitti ensin kanadalaisen Monica Petersonin 15–10 ja tämän jälkeen eteläkorealaisen Jeong Gil-Okin 15–13. Puolivälierissä italialainen Arianna Errigo oli parempi pistein 15–10. Joukkuekilpailussa Yhdysvallat hävisi puolivälierissä Etelä-Korealle 45–31. Rion yksilökilpailussa Kiefer voitti ensimmäisessä ottelussa libanonilaisen Mona Shaito 15–3, mutta hävisi kolmannella kierroksella kiinalaiselle Liu Yongshille 15–9. Tokion yksilökilpailussa Kiefer voitti kultaa voitettuaan loppuottelussa hallitsevan olympiavoittajan Inna Deriglazovan pistein 15–13. Hän puolusti onnistuneesti kultaansa Pariisissa, jossa hän voitti loppuottelussa Lauren Scruggsin pistein 15–6. Kiefer ja Scruggs olivat lisäksi mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti floretin joukkuekilpailun.
Kiefer on kilpaillut MM-kilpailuissa vuodesta 2009 lähtien. Ensimmäisen MM-mitalin hän saavutti vuonna 2011 Catanian MM-kilpailuissa, kun hän oli kolmas yksilökilpailussa. Tämän lisäksi hänellä on joukkuekilpailuista MM-kultaa (2018), MM-hopeaa (2017) ja MM-pronssia (2019). Hänellä on lisäksi Pan-Amerikan kisoista viisi kultaa, joista kolme yksilökilpailusta sekä yksi hopea joukkuekilpailusta.
Elokuussa 2024 Kiefer oli FIE:n maailmanrankingissa ensimmäisenä.
Miekkailun lisäksi hän on suorittanut opintoja lääketieteessä Kentuckyn yliopistossa. Hän on naimisissa floretin olympiamitalisti Gerek Reinhardtin kanssa ja harjoittelee yhdessä tämän kanssa.
Joan Beaufort

Joan Beaufort (n. 1404 – 15. heinäkuuta 1445 Dunbarin linna, Skotlannnin kuningaskunta) oli englantilainen aatelinen, Skotlannin kuningatar Jaakko I:n puolisona ja alaikäisen poikansa Jaakko II:n sijaishallitsija.
Suku.
Joan oli ylhäistä englantilaista Beaufortin sukua, kuningas Henrik VI:n serkku. Hänen isänsä oli Somersetin jaarli John Beaufort (1373–1410) ja äitinsä aatelisnainen Margaret Holland (1385–1439). Hänellä oli viisi sisarusta, joista hän oli vanhin.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Jaakko ja Joan avioituivat 2. helmikuuta 1423 Lontoossa, missä Jaakkoa oli pidetty vankina 18 vuotta. Myötäjäiset olivat osa lunnaita, joiden maksun jälkeen aviopari palasi Skotlantiin, missä heidät kruunattiin 21. toukokuuta 1424 Sconessa.
Heille syntyi kahdeksan lasta. Vanhin oli tytär Margaret, josta tuli tulevan Ranskan kuningas Ludvig XI:n puoliso. Hänen jälkeensä syntyivät kaksospojat, joista toisesta tuli Jaakko II. Myös nuoremmat sisarukset hoidettiin hyviin naimakauppoihin Euroopan hoveihin.
Kuningatar.
Kuningatar Joan osallistui aktiivisesti Skotlannin hallitsemiseen ja pehmensi usein äkkipikaisen puolisonsa Jaakko I:n päätöksiä.
Leskikuningatar ja toinen avioliitto.
Kapinoivat aateliset surmasivat Jaakko I:n Perthissä vuonna 1437. Joan kiirehti Edinburghiin suojaamaan poikansa Jamesin turvallisuutta. Jaakko I oli toivonut Joanin toimivan yksin sijaihallitsijana, mutta parlamentti määräsi sijaishallitsijaksi kolmen miehen neuvoston. Valtaa käyttivät siinä Edinburghin linnan Crichtonit ja Stirlingin linnan Livingstonet, kolmas jäsen oli Douglasin jaarli. Crichton esti kuningatarta tapaamasta poikaansa, mutta Joan kaappasi Jaakko II:n ja pakeni Stirlingiin. Douglasin kuoltua vuonna 1439 Joan pyrki vahvistamaan asemaansa menemällä naimisiin Lornen mustaksi ritariksi kutsutun James Stewartin kanssa. Alexander Livington vastasi vangitsemalla leskikuningattaren ja tämän uuden puolison. Parlamentti järjesti hänen vapauttamisensa, mutta Joan joutui luovuttamaan vallan ja eläketulonsa Livingstonelle.
1440-luvun alkuvuosina leskikuningatar Joan järjesteli nuorempien lastensa avioliittoja. Ne eivät kaikki miellyttäneet vallanpitäjiä. Hän joutui piiritetyksi Dunbarin linnassa ja menehtyi piirityksen aikana noin 41-vuotiaana 15. heinäkuuta 1445. Hänet haudattiin ensimmäisen puolisonsa Jaakko I:n viereen Perthin kartusiaaniluostariin.
Grindr

Grindr on paikkatietoihin perustuva bi- ja homoseksuaaleille sekä queer- ja transihmisille suunnattu nettideittisovellus. Sovellus julkaistiin vuonna 2009 ja oli yksi ensimmäisistä homomiehille suunnatuista nettideittisovelluksista. Grindr on sittemmin muodostunut suosituimmaksi ja isoimmaksi homoseksuaalien käyttämäksi deittisovellukseksi. Sovellus on saatavilla iOS:lle ja Androidille.
Corinne Cahen

Corinne Cahen (s. 16. toukokuuta 1973) on luxemburgilainen poliitikko, joka on toiminut maan perhe- ja integraatioministerinä vuosina 2013–2023. Hän edustaa demokraattista puoluetta, jonka puheenjohtajana hän on toiminut vuosina 2015–2022.
Tausta ja yksityiselämä.
Lukiota käydessään Cahen teki töitä RTL:lle ja jatkoi kanavan Pariisin kirjeenvaihtajana opiskellessaan yliopistossa.
Cahen on opiskellut käännöstieteitä ensin Strasbourgin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1995, ja myöhemmin Nizzan yliopistossa, josta hän valmistui 1996 erikoistuttuaan liike-elämän tulkkaukseen. 
Valmistuttuaan hän työskenteli perheensä Chaussures Léon -nimisessä kenkäkauppaketjussa. Hän on ollut sen omistaja myös ministeriksi nousunsa jälkeen, mutta ei ole mukana sen toiminnassa.
Cahen on juutalainen. Hänen miehensä on kristitty, ja yhdessä kahden lapsensa kanssa perhe noudattaa molempien uskontojen tapakulttuuria.
Poliittinen ura.
Cahen asettui ehdolle ensimmäistä kertaa vaaleissa vuonna 2013 ja nousi tämän jälkeen hallitukseen perhe- ja integraatioministeriksi. Hänen vastuulla on myös suuralueen ministerin salkku.
Marraskuussa 2015 Cahen valittiin DP:n puheenjohtajaksi puolueen ylimääräisessä puoluekokouksessaan. Hän oli ainoa ehdokas. Kesäkuussa 2022 puolueen uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Lex Delles.
Kesäkuussa 2023 Cahenin tilalle uudeksi perheministeriksi valittiin Max Hahn. Syynä Cahenin lähtöön oli se, että hän siirtyi kuntapolitiikkaan.
Alice Liddell

Alice Hargreaves, o.s. Liddell (4. toukokuuta 1852 – 16. marraskuuta 1934) on "Liisan seikkailut ihmemaassa" -kirjan päähenkilön esikuva. Hänen isänsä oli Henry George Liddell, Oxfordin yliopiston dekaani Christ Churchissä.
Charles Lutwidge Dodgson, joka tunnettiin kirjailijanimellä Lewis Carroll, oli Alicen isän kollega ja ystävä, joka kertoi lapsille tarinoita. Alicella oli kaksi siskoa, Lorina ja Edith. Dodgson kertoi heille tarinan Liisasta Ihmemaassa ensimmäisen kerran 4. heinäkuuta 1862 ja päähenkilö sai nimen Alice Liddellin mukaan. Dodgson kirjoitti Alicen kannustamana tarinan muistiin ja lopulta se julkaistiin kirjana marraskuussa 1864. Dodgson lahjoitti kirjan ensimmäisen käsikirjoituksen Alicelle. 
Alice harrasti ja opiskeli taidetta. Hän toimi mallina valokuvaaja Julia Margaret Cameronille.
Syyskuussa 1880 Alice meni naimisiin Reginald Hargreavesin kanssa. He saivat yhdessä kolme poikaa: Alan (s.1881), Leopold (s.1883) ja Caryl (s.1887). Perhe asui Hampshiressä.
Vuonna 1928 Alice joutui rahaongelmiin ja joutui myymään Dodgsonin hänelle antaman alkuperäisen Liisan seikkailut Ihmemaassa -kirjan käsikirjoituksen. Tuohon aikaan hän oli jo leski ja hän oli menettänyt kaksi poikaansa ensimmäisessä maailmansodassa. Hän myi kirjan Yhdysvaltoihin ja matkusti sinne itse vuonna 1932. Hän sai kunniatohtorin arvonimen Columbian yliopistolta.
Alice Hargreaves kuoli marraskuussa 1934. 
Vuonna 1948 alkuperäinen käsikirja palautettiin Yhdysvalloista Britanniaan kiitoksena yhteistyöstä toisessa maailmansodassa.
La Garçonne - kaksoiselämää

La Garçonne - kaksoiselämää (alkuperäinen ranskankielinen nimi pelkkä "La Garçonne") on ranskalainen kuusiosainen minipoliisisarja, joka sijoittuu ensimmäisen maailmansodan jälkeiseen Pariisiin. Sarjan on luonut Dominique Lancelot, ja pääosissa ovat muun muassa Laura Smet, Grégory Fitoussi ja Tom Hygreck. Sarja ilmestyi syksyllä 2020 France 2 -kanavalla. Keväällä 2021 se oli Yle Teeman ohjelmistossa. 
Sarja on samanniminen kuin eräs Victor Margueritten romaani, mutta ei liity mitenkään siihen.
Juoni.
Päähenkilö Louise Kerlac (Laura Smet) joutuu sattumalta todistamaan murhaa, ja joutuu epäillyksi. Hän naamioituu mieheksi ja pestautuu kaksoisveljensä Antoinen (Tom Hygreck) identiteetillä poliisivoimiin, kun tämä saa kutsun rikosyksikköön, mutta haluaa keskittyä taiteen tekemiseen. Alun perin Louisen tarkoituksena on puhdistaa oma maineensa, mutta poliisissa hän päätyy nopeasti mukaan sarjamurhaajan jahtiin.
Vastaanotto.
Ranskassa Télé 7 Jours kiitteli sarjan olevan "hyvin kirjoitettu" ja kehui, että aikakauden tunnelma oli saatu luotua hyvin. Suomessa Helsingin Sanomien kriitikko Leena Virtanen kuvaili sarjan olevan "koomisen kesy siihen nähden, miten 1920-lukua muuten on tapana kuvata", vaikkakin hänen mukaansa "juoni sinänsä on ihan sujuva".
Uusintajulkaisu

Uusintajulkaisu tai uusintapainos () on musiikki- ja kirjajulkaisuissa laitoksen alkuperäistä julkaisuajankohtaa myöhemmin julkaistu julkaisuerä. Uusintapainos on uudestaan otettu painos jostakin aikaisemmin painetusta tuotteesta.
Sopimukset voivat velvoittaa tai estää uusintapainokset sopimuksen mukaan.
Uusia julkaisuja nähdään usein uusissa mediamuodoissa kuten vinyyli-, C-kasetti ja CD-julkaisut.
Materiaalista voidaan tehdä myös "budjetti-julkaisuja" (alemmalla hinnalla kuin aikaisemmin) jolloin materiaali usein lisensoidaan toiselle levymerkille julkaisua varten.
Auramaa

Auramaa on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Hango Line

Oy Hangö Line Ab (markkinointinimenä Hango Line tai HanGo Line) oli vuonna 1988 perustettu suomalainen laivanvarustamo, jonka oli tarkoitus aloittaa autolauttaliikenne Hangon ja Gotlannin Visbyn välillä. Yritys järjesti osakeannin syys-lokakuussa 1989, mutta se epäonnistui eikä juuri muuta rahoitusta ollut, ja hanke kariutui. Yrityksen toimitusjohtaja oli Anders Lindholm.
Reitti oli tarkoitus avata keväällä 1990 yhteensä 700 matkustajaa ottavalla "M/S Scandinavialla", jossa oli 305 hyttipaikkaa ja 180 autopaikkaa. Aluksen myyjä, kaskislainen KG-Line ei kuitenkaan luovuttanut alusta sopimuksen mukaan joulukuussa 1989, koska ilmeni ettei Hango Line ollut enää varsinainen ostaja vaan laivan omistus olisi muuttuneen tilanteen takia siirtynytkin Vaasanlaivoille, jonka kilpailijaksi KG-Line oli samaan aikaan pyrkimässä Merenkurkun liikenteessä.
Oy Hangö Line Ab:n toiminta loppui 1994. Visbyn reitille kaavailtu, saksalaiselta Orenstein &amp; Koppelin telakalta vuonna 1965 valmistunut autolautta, alun perin norjalaisen Otto Thoresenin "Viking III", oli 1990–1991 Vaasanlaivojen käytössä nimellä "Fenno Star".
Laura Hillberg

Laura Hillberg (s. 17. huhtikuuta 2003) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Kansallisessa Liigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia. Hän pelasi liigassa kymmenen ottelua kaudella 2021, 17 ottelua kaudella 2022, kymmenen ottelua kaudella 2023 ja neljä ottelua kaudella 2024, jolloin HJK voitti liigamestaruuden. Kaudella 2025 Hillberg pelasi 14 liigaottelua ja voitti mestaruuden. HJK:n voittamassa Suomen Cupissa hän pääsi vain yhdessä ottelussa lyhyeksi ajaksi kentälle. Hillberg teki ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan liigamaalinsa kauden 2022 viimeisessä ottelussa Kuopion Palloseuraa vastaan.
Hillberg on pelannut Suomen alle 16-, alle 17-, alle 19- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa.
Laura Hillbergin kaksossisko Sonja Hillberg on myös jalkapalloilija.
KG-Line

Oy KG-Line Ab oli vuonna 1986 Närpiössä perustettu laivanvarustamo, joka harjoitti kesäkausina 1986–1989 autolauttaliikennettä Pohjanlahden yli Suomen Kaskisten ja Ruotsin Gävlen välillä. Aluksena oli 700-paikkainen "M/S Scandinavia", alun perin norjalaiselle Otto Thoresen -varustamolle vuonna 1965 rakennettu "Viking III", joka toimi sittemmin 1990–1991 Vaasanlaivojen "Fenno Starina".. Kesällä 1986 KG-Linen Kaskinen–Gävle-reittiä käytti yli 50 000 matkustajaa.
KG-Linen omistajat olivat samoja, jotka 1980-luvun alkupuolella liikennöivät Kaskisten ja Gävlen välillä varustamonimellä Oy Folkline Ab. Vuonna 1989 he yrittivät ostaa Pietarsaaren kaupungin enemmistöosuuden Pietarsaaren, Kokkolan ja Ruotsin Skellefteån välillä liikennöineestä Jakob Linesista, mutta yhtiö päätyikin Vaasanlaivoille. KG-line kokeili talvella 1989–1990 myös ajaa Vaasa–Uumaja-reittiä Vaasanlaivojen kilpailijana, mutta kokeilu epäonnistui.
Sonja Hillberg

Sonja Hillberg (s. 17. huhtikuuta 2003) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kansallisessa Liigassa pelaavaa Helsingin Palloseuraa, johon hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubista kauden 2023 jälkeen.
Hillberg pelasi liigassa HJK:n joukkueessa 17 ottelua kaudella 2021, kuusi ottelua kaudella 2022 ja kuusi ottelua kaudella 2023. Hän pelasi kaudella 2022 myös seitsemän liigaottelua lainasopimuksella Nurmijärven Jalkapalloseuran joukkueessa. Kaudella 2024 hän pelasi HPS:ssä 21 liigaottelua ja teki kaksi ensimmäistä liigamaaliaan, toukokuussa peräkkäisissä otteluissa Pallokerho-35:tä ja Pallokerho Keski-Uusimaata vastaan. Hän saavutti liigassa SM-pronssia. Kaudella 2025 Hillberg pelasi 16 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän on pelannut kausilla 2022 ja 2023 myös Ykkösessä PK Keski-Uusimaan joukkueessa.
Hillberg on pelannut Suomen alle 17- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Sonja Hillbergin kaksossisko Laura Hillberg on myös jalkapalloilija.
Thanatosdrakon amaru

"Thanatosdrakon amaru" on Argentiinasta fossiilina löydetty, sukupuuttoon kuollut lentoliskolaji.
Vaatšila

Vaatšila () on kylä Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vaatsilanjärven saaressa 25 kilometriä Munjärvenlahdesta luoteeseen. Kylässä ei ole vakituista asutusta (vuonna 2013).
Vaatšilan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1597. 1900-luvun alussa se kuului Munjärven volostin Vuohtjärven kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli yhdeksän taloa ja 84 asukasta. Vuonna 1933 asukkaita oli 74, kaikki karjalaisia.
Kylässä on säilynyt muutamia vanhoja hirsitaloja, joissa asutaan kesäisin. Vuonna 1912 rakennettu puukirkko on raunioina. Kylään ei ole kunnollista tieyhteyttä.
Nuosjärvi (järvi)

Nuosjärvi eli Krošnajärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Nuosjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 8,9 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 173,0 neliökilometriä, keskisyvyys 5,7 metriä ja suurin syvyys 12,6 metriä.
Nuosjärveen virtaa Petaoja. Se laskee Mikkilänjärveen Mattšelitsan (Mikkilänjoen) kautta. Järven kalalajeja ovat siika, muikku, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, sulkava, rantanuoliainen, made, kuha, ahven, kiiski ja kivisimppu. Nuosjärven kylä ottaa järvestä käyttövetensä.
Folkline

Oy Folkline Ab oli vuosina 1981–1985 toiminut suomalainen laivanvarustamo, joka harjoitti autolauttaliikennettä Pohjanlahden yli Kaskisista Ruotsin Gävleen kesäkausina 1982, 1983 ja 1984. 
Aluksena oli Postipankin PSP-rahoituksen omistama ja siltä leasing-vuokrattu "M/S Folkliner". Se oli Lindholmens Varvin Göteborgissa rakentama, vuonna 1966 käyttöön otettu 400 hyttipaikan ja sadan autopaikan peräporttialus, alkuperäiseltä nimeltään "M/S Saga", sitten "Stena Atlantica". Vuosina 1973–1976 se oli ollut Finnlinesin "M/S Finnpartner" ja 1976–1982 Olau Linen "M/S Olau Finn".
Toiminta alkoi lupaavasti: ensimmäisenä kesänä 1982 jokaisella vuorolla oli keskimäärin 520 matkustajaa ja 120 autoa. Syksyllä 1982 Oy Folkline Ab järjesti yleisölle osakeannin korottaakseen osakepääomaansa, aluksi suunnattuna antina jossa jo yhtiötä omistaneet saivat yhtä osakettaan vastaan merkitä kaksi lisää. Seuraavana kesänä 1983 kuljetettujen matkustajien sekä henkilö- ja linja-autojen määrät kaksinkertaistuivat ja rekkaliikenne viisinkertaistui 32 000 tonnin rahtimäärään. Tästä huolimatta vuoden 1983 tilinpäätös näytti 1,7 miljoonaa markkaa tappiota ja yhteistappio kolmelta ensimmäiseltä toimintavuodelta oli 5,5 miljoonaa. Yhtiön 6,5 miljoonan markan osakepääomasta oli käytetty yli kaksi kolmasosaa, mikä tilintarkastajien mukaan olisi edellyttänyt jo keväällä 1984 selvitystilaan asettamista. Velkaa yhtiöllä oli tuolloin 9,4 miljoonaa markkaa. Suurimmiksi ongelmiksi nähtiin laivan liian pienet taxfree-myymälätilat ja kalliit operointikulut. Toimivampaa laivaa etsittiin eri maista tuloksetta, ja jo vuonna 1982 "Folklineria" yritettiin myydä pois tai edes vuokrata talvikaudeksi Kreikkaan.
Oy Folkline Ab haettiin konkurssiin elokuussa 1984, ja konkurssi julistettiin Närpiön käräjillä marraskuussa 1984. Pesäluettelon mukaan yhtiöllä oli tuolloin velkaa 14,7 miljoonaa, mutta varoja vain 1,5 miljoonaa. Suurimpia velkojia olivat vakuutusyhtiö Sampo (3,7 mmk), Merimies-Unioni (1 mmk), Merimieseläkekassa (0,8 mmk), Vaasan lääninverovirasto ja Kaskisten kaupunki. Lisäksi PSP-rahoitus vaati konkurssipesältä 32 miljoonaa markkaa seitsemäksi vuodeksi tehdyn leasingsopimuksen saamatta jääneistä vuokrista, ja sisaryhtiön Folkline Svenskan edustaja vaati 3,5 miljoonaa markkaa Ruotsin valtionpankilta saadun lainan maksamiseksi.
Folklinen omistajat perustivat pian KG-Line-varustamon, joka operoi Kaskisten ja Gävlen välistä reittiä kesäkausina 1986–1989 itse omistamallaan "M/S Scandinavialla".
Olga Skabejeva

Olga Vladimirovna Skabejeva (, s. 11. joulukuuta 1984) on venäläinen televisiojuontaja ja -propagandisti. Hänet tunnetaan etenkin valtion Rossija 1 -televisiokanavan "60 minuuttia" -ohjelman juontajana ja Venäjän hallinnon tukijana. 
Elämäkerta.
Olga Skabejeva syntyi Volžskissa Neuvostoliitossa 11. joulukuuta 1984.
Skabejeva on yksi Rossija 1 -televisiokanavan tunnetuimpia kasvoja. Skabejevan on kuvailtu olevan tunnettu dramaattisista tai vääristellyistä lausunnoista ja teoista. Häntä on arvostettu Venäjän valtiontelevision seuraajien keskuudessa. Skabejeva ei kuitenkaan ole ollut pidetty etenkään muista lähteistä uutisia seuraavan nuoremman sukupolven parissa. Julkisuudessa hän tuli ensimmäisen kerran tunnetuksi vuosina 2012 ja 2013 tukiessaan Venäjän hallintoa venäläisen Pussy Riot-yhtyeen, sekä hallinnon vastaisiin mielenimauksiin yleensä liittyneiden oikeudenkäyntien uutisoinnin yhteydessä. 
Vuosina 2015–2016 Skabejevalla oli oma ajankohtaisaiheisiin keskittynyt ohjelmansa "Vesti.doc" Rossija 1 -televisiokanavalla. Sen jälkeen hän on ollut toimittaja saman kanavan "60 minuuttia" -ohjelmassa yhdessä vuonna 2013 naimansa miehensä Jevgeni Popovin kanssa. Skabejeva ja Popov itse kuvailivat ohjelmaa vakavaksi keskusteluksi ajankohtaisista uutisista. Esimerkiksi Euroopan neuvosto on syyttänyt Skabejevaa Ukrainan vastaisen propagandan levittämisestä ohjelman kautta.
Linagliptiini

Linagliptiini (C25H28N8O2) on ksantiinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä aikuistyypin diabeteksen hoitoon. 
Ominaisuudet ja käyttö.
Linagliptiinin vaikutukset perustuvat siihen, että se estää dipeptidyylipeptidaasi-4-entsyymin toimintaa. Tämän seurauksena entsyymi ei kykene enää inaktivoimaan inkretiinihormoneja ja insuliinin eritys munuaisten β-soluista lisääntyy. Insuliinin eritys laskee verensokeritasoa. Linagliptiinillä saattaa olla hapettumista estäviä ja tulehdusta hillitseviä ominaisuuksia. Yhdiste annostellaan tablettina. Lääkeainetta käytetään aikuistyypin diabeteksen hoitoon ja sitä voidaan käyttää yhdessä insuliinin, metformiinin, pioglitatsonin ja empagliflotsiinin kanssa.
Haittavaikutukset.
Linagliptiini voi aiheuttaa huonovointisuutta, nuhankaltaisia oireita ja muiden diabeteslääkkeiden kanssa verensokeritason laskemista liian alhaiseksi eli hypoglykemiaa.
Valmistus.
Linagliptiinin synteesissä 8-bromi-3-metyyliksantiini reagoi 1-bromi-2-butyynin kanssa substituutiolla ja muodostunut yhdiste reagoi 2-(kloorimetyyli)-4-metyylikinatsoliinin kanssa. 2-(kloorimetyyli)-4-metyylikinatsoliinia valmistetaan o-aminoasetofenonin ja klooriasetonitriilin kondensaatiolla. Seuraava vaihe on reaktio suojatun 3-aminopiperidiinin kanssa ja suojauksen poisto.
Mikkilänjärvi

Mikkilänjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Nuosjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 6,6 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 224 neliökilometriä, keskisyvyys 1,6 metriä ja suurin syvyys 2,4 metriä.
Mikkilänjärven kautta virtaa Sotjärveen laskeva Mikkilänjoki. Järven kalalajeja ovat siika, muikku, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, sulkava, mutu, rantanuoliainen, made, kuha, ahven, kiiski ja kivisimppu.
Järven itärannalla sijaitsee Mikkilän kylä.
Kivatsunjärvi

Kivatsunjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Suojärven piirin Veskelyksen ja Naistenjärven kunnissa Venäjällä. Sen pinta-ala on 3,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 76,6 neliökilometriä, keskisyvyys 1,7 metriä ja suurin syvyys 6,0 metriä.
Kivatsunjärveen virtaa kolme puroa. Se laskee Kivatsunjoen kautta Säämäjärveen. Järven ainoa kalalaji on ahven.
Eemeli Lassila

Eemeli Lassila (s. 30. maaliskuuta 2005 Vimpeli) on suomalainen pesäpalloilija. Lassila edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Vimpelin Vetoa. Hän pelaa ulkokentällä lukkarina. Lassila on pelannut kolme Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt yhden tavallisen tavallisen juoksun ja kerännyt kolme kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 13. syyskuuta 2022.
Myös Lassilan veli Aleksi pelaa Superpesistä Vimpelin Vedon joukkueessa. Lassilan toinen veli Taneli pelaa Ykköspesistä Jyväskylän Kirin joukkueessa.
Onkamusjärvi

Onkamusjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Suojärven piirin Veskelyksen kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 5,1 neliökilometriä, keskisyvyys 1,4 metriä ja suurin syvyys 2,4 metriä.
Onkamusjärveen virtaa yksi puro. Se laskee kapeikon kautta Peldojärveen. Järven kalalajeja ovat hauki, särki, salakka, made, ahven ja kiiski.
Järven länsirannalla on sijainnut Onkamuksen kylä. Nykyään lähistöllä ei ole asutusta.
Oi u luzi tšervona kalyna

Oi u luzi tšervona kalyna (, suom. Punamarjaheisi) on tunnettu ukrainalainen isänmaallinen marssi. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Stepan Tšarnetskyi vuonna 1914.
Laulu kuvaa aholla kasvavaa koiranheittä, joka on valkoisine kukkineen ja punaisine marjoineen tärkeä symbolikasvi ukrainalaisessa kansanperinteessä. Pensasmaisen, mutta korkean kasvin uskotaan kasvavan vain hyvien ihmisten lähettyvillä. Laulun sanoissa muistetaan myös Sitšin kiväärilegioonaa, joka oli ensimmäisen maailmansodan aikainen ukrainalainen yksikkö Itävalta-Unkarin armeijassa.
Ukrainan sodan myötä laulusta on esitetty useita eri versioita, ja sitä on laulettu erilaisissa sotaa vastustavissa tilaisuuksissa. Laulaja Andri H’lyvnjukin esittämää ja helmikuun 2022 lopussa julkaisemaa laulun ensimmäistä säkeistöä on miksattu ja levitetty laajasti..
The Creeps

The Creeps (2025 elokuva)
The Creeps on tuleva toimintaa, kauhua ja komediaa yhdistävä elokuva, jonka on ohjannut suomalainen elokuvaohjaaja Marko Mäkilaakso. Elokuvan ovat tuottaneetMiika J. Norvanto ja Timo Puustinen Kajawood Studiosille, ja sen ensi-ilta on suunniteltu loppuvuodelle 2025. Elokuvan kansainvälisestä myynnistä ja levityksestä vastaa kanadalainen Raven Banner Entertainment. Elokuvan markkinadebyytti tapahtui European Film Marketissa (EFM) Berlinalen yhteydessä, missä se herätti laajaa kiinnostusta elokuva-alan ammattilaisten keskuudessa.
EFM-debyyttinsä jälkeen "The Creeps" valittiin virallisesti vuoden 2025 Brussels International Fantastic Film Festivalin (BIFFF) ohjelmistoon. BIFFF on yksi maailman merkittävimmistä fantasia- ja kauhuelokuvafestivaaleista, ja valinta festivaalille on merkittävä tunnustus elokuvalle ja sen tekijätiimille.
Juoni.
Tapahtumat sijoittuvat lumisiin Suomen maisemiin. "The Creeps" kertoo tarinan Zachista (näyttelijänä Chris Cavalier), amerikkalaisesta vaihto-oppilaasta, joka saapuu Vuokatin hiihtokeskukseen juhlimaan 17-vuotissyntymäpäiväänsä parhaan ystävänsä kanssa. Tarkoituksena on viettää nostalginen elokuvaviikonloppu — erityisesti kulttiklassikko "Highlanderin" parissa — ja osallistua legendaarisiin Monster Fest -bileisiin, joiden kruununa esiintyy itse Christopher Lambert.
Mutta kun salaperäinen portaali toiseen ulottuvuuteen avautuu, joukko pieniä, groteskeja olentoja – The Creeps – valtaa lomakeskuksen. Nämä ilkikuriset, ilkeät ja vaaralliset olennot syöksevät juhlat kaaokseen.
Zach joutuu keskelle armotonta taistelua selviytymisestä. Hänen on kohdattava pelkonsa, suojeltava ystäviään, voitettava unelmiensa tyttö – ja todistettava, että sankaruus ei ole vain elokuvien juttu, vaan myös todellisuutta.
Palvatjärvi

Palvatjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Suojärven piirin Veskelyksen kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 112 neliökilometriä, keskisyvyys 1,0 metriä ja suurin syvyys 1,8 metriä.
Palvatjärveen virtaa Yläjoki. Se laskee Kuhajoen (ven. "Sudak") kautta Säämäjärveen. Järven kalalajeja ovat hauki, särki, lahna ja ahven.
Oisilly

Oisilly on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Vingeannejoen varrella, noin 30 kilometriä Dijonin kaupungista koilliseen.
Kunnan keskustassa oleva romaaninen Saint-Légerin kirkko on peräisin 1100-luvulta. Kolmikymmenvuotisessa sodassa vuonna 1636 kenraali Gallasin sotajoukot ryöstivät ja polttivat kunnan linnat ja kirkon. Kunnan alueen kautta kulkee kanava Canal entre Champagne et Bourgogne. Kanavan ja joen ylittävä rautatiesilta "Viaduc d'Oisilly" on saanut nimensä kunnan mukaan. Silta ulottuu myös naapurikunta Blagny-sur-Vingeannen puolelle.
Lost Heroes

Lost Heroes on Iiro Rantalan ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 25. helmikuuta 2011.
Elmitjärvi

Elmitjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Jessoilan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 1,2 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 13,6 neliökilometriä, keskisyvyys 2,4 metriä ja suurin syvyys 4,7 metriä.
Elmitjärveen virtaa kaksi puroa. Se laskee Elmitšapuron kautta Kuutamajärveen. Järven kalalajeja ovat hauki, särki, säyne, lahna, made, ahven ja kiiski.
Järven pohjoisrannalla on sijainnut Elmitjärven kylä.
Urcy

Urcy on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 33 kilometriä Beaunen kaupungista pohjoiseen.
Kunnan tunnetuin nähtävyys on 1700-luvulla rakennettu linna "Château de Montculot". Runoilija Alphonse de Lamartine peri linnan setänsä kuoltua vuonna 1826. Hän kunnosti linnan tehdäkseen siitä itselleen asuinpaikan. Kunnostustyöt maksoivat paljon, ja sitä oli tekemässä suurimmillaan jopa sata työntekijää. Lisäksi hän paransi teitä ja rakennutti kunnalle tyttökoulun. Lamartine osti toisen linnan, "Château de Milly"n Saône-et-Loiressa, eikä enää kyennyt jatkamaan linnan kunnostustöitä. Lopulta hän myi Château de Montculotin vuonna 1831. Nykyään linna on hylätty ja suurelta osin raunioina. Kunnan keskustassa oleva Saint-Médardin kirkko on rakennettu 1800-luvulla samalla paikalla olleen 1200-luvun kirkon tilalle. Kunnan pesutalo on myös 1800-luvulta.
Urheilu.
Urcy on ollut päänäyttämönä Courses de Côte Urcy -autokilpailussa.
Kuutamajärvi (Jessoila)

Kuutamajärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Jessoilan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 2,1 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 105 neliökilometriä, keskisyvyys 2,9 metriä ja suurin syvyys 6,0 metriä.
Kuutamajärveen virtaa kaksi puroa. Se laskee Kuutamajoen kautta Säämäjärveen. Järven kalalajeja ovat hauki, särki, lahna, made, ahven ja kiiski.
Järven eteläpuolella sijaitsee Kudaman taajama.
My History of Jazz

My History of Jazz on Iiro Rantalan toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 26. lokakuuta 2012.
Killiecrankien taistelu

Killiecrankien taistelu oli vuonna 1689 jakobiittien ja Vilhelm III Oranialaisen kannattajien välillä Skotlannissa käyty taistelu, joka liittyy vuoden 1688 vallankumoukseen.
Taistelu käytiin Grampianvuoristossa Perthin kreivikunnassa Tayn sivujoen Tummelin luona Killiecrankien solassa. Jakobiitit voittivat 27. heinäkuuta 1689 Claverhousen John Grahamin johdolla Vilhelm III:n joukot, joita johti Hugh Mackay.
My Working Class Hero

My Working Class Hero on Iiro Rantalan kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin 28. elokuuta 2015.
Loukasmäen Taistelu

Loukasmäen Taistelu on Eerik Kantokosken ohjaama suomalainen independent-tuotantona tehty draama- ja toimintaelokuva vuodelta 2019.
Elokuvassa Juho palaa kotikyläänsä pitkän poissaolon jälkeen ja saa kuulla, että hänen veljensä on tapettu. Juho lähtee etsimään tappajaa tarkoituksenaan kostaa veljensä surma.
Elokuva voitti Scandinavian International Film Festivalin Best Domestic Feature -palkinnon 2020.
Valerijan Pidmohylnyi

Valerijan Pidmohylnyi, , (2. helmikuuta 1901 Tšapli, Jekaterynoslav, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 3. marraskuuta 1937 Sandarmoh, Karjalan ASNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija ja kääntäjä. 
Pidmohylnyi valmistui Jekaterynoslavin lukiosta 1918 ja opiskeli Kiovan yliopistossa. Hän aloitti 1921 työskentelyn kustannusyhtiöissä ja kuului "Žyttia i revoljutsijan" toimituskuntaan. Hän julkaisi ensimmäiset novellinsa ”Vanja” ja ”Haidamaky” 1919 "Sitšissä", joka ilmestyi Jekaterynoslavissa, ja kirjoitti myös kirjalliseen "Vyr revoljutsi" -kalenteriin (1921). Hän oli kirjailijajärjestö Lankan (myöhemmin MARS) jäsen.
Pidmohylnyi käsitteli nuoruudentöissään vallankumousta edeltänyttä ja sen jälkeistä aikaa, kuten Ukrainan nälänhätää 1921–1923. Hänen merkittävin teoksensa on romaani "Misto" (1928. ”Kaupunki”), jonka yhtenä teemana on kaupungin ja maaseudun suhde uuden talouspolitiikan taustaa vasten. Viimeinen teos on "Nevelytška drama" (”Pieni näytelmä”), joka on romaani ”sosialistisen jälleenrakentamisen” ajan ihmisistä. Se ilmestyi 1930 sarjana "Žyttia i revoljutsijassa", mutta se julkaistiin itsenäisenä teoksena Pariisissa 1956.
Pidmohylnyi oli myös kääntäjä. Hän käänsi useita ranskalaisia kirjailijoita, joilla oli suuri merkitys 1920-luvun ukrainalaiselle kirjallisuudelle. Pidmohylnyin ensimmäiset teokset joutuivat ankaran virallisen arvostelun kohteeksi ja saivat jopa leiman ”mahnovismin romantisointia” anarkokommunisti Nestor Mahnon mukaan. Myös romaani "Misto" sai tuomion. Pidmohylnyi erotettiin toimittajan tehtävästään, ja hänet pidätettiin 1934. Hän oli useissa vankiloissa ja pakkotyöleireillä ennen kuin hänet ammuttiin samaan aikaan kuin paljon muitakin ukrainalaisia kirjailijoita. Hänen maineensa palautettiin suojasään aikana 1956. Hänen tuotantoaan, muun muassa "Misto", julkaistiin Ukrainassa uudelleen 1989. Kertomuksia, joukossa aiemmin julkaisemattomia, julkaistiin 1991 nimellä "Istorija pani Ivhy" (”Rouva Ivhan tarina”).
Pidmohylnyi kuului niihin ukrainalaisen intelligentsian jäseniin, jotka ensin vietiin leirille Solovetskin saarille ja sitten ammuttiin Sandarmohissa.
Lvivin kansallinen luonnonvarayliopisto

Lvivin kansallinen luonnonvarayliopisto (; ), vuosina 2008–2021 Lvivin kansallinen maatalousyliopisto (, LNAU) on Ukrainan Lvivin piirin Dubljanyn kaupungissa, noin 10 kilometriä Lvivistä pohjoiseen sjiaitseva ukrainalainen, kansallinen maatalouteen ja luonnonvaroihin erikoistunut yliopisto. Sillä on yli 18 000 opiskelijaa (2016).
Yliopiston historia alkaa vuodesta 1856. Toinen tulkinta näkee perustamisajankohksi vuoden 1946, jolloin Lvivin polyteknisen instituutin maa- ja metsätalouden tiedekuntien pohjalta muodostettiin Lvivin maatalousinstituutti. 1996 instituutista muodostettiin Lvivin valtiollinen maatalousyliopisto. Vuonna 2008 sille annettiin kansallisen yliopiston asema; nimeksi vaihtui Lvivin kansallinen maatalousyliopisto.
Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa (2016: maatalousteknologian ja ekologian, maatalouden, arkkitehtuurin ja rakentamisen, taloustieteen, mekaniikan ja etäopintojen tiedekunta). Yliopistolla on 37,91 neliökilometrin laajuinen koetila.
Ukrainan kansallisessa Jevroosvita-yliopistovertailussa yliopisto sijoittui vuonna 2021 kokonaissijalle 165.
Näkit

Näkit ("Jeffersonia") on happomarjakasvien suku, johon kuuluu vain yksi laji: Yhdysvaltojen itäosassa ja Kanadan Ontariossa esiintyvä valkonäkki ("Jeffersonia diphylla"). Valkonäkin lähilaji varjonäkki (aiemmin "Jeffersonia dubia", nykyisin "Plagiorhegma dubium") erotetaan yksilajiseen sukuunsa "Plagiorhegma" ja esiintyy Itä-Aasiassa Venäjän Kaukoidästä Koreaan.
Benjamin Smith Barton on nimennyt suvun Yhdysvaltojen presidentti Thomas Jeffersonin mukaan.
My Finnish Calendar

My Finnish Calendar on Iiro Rantalan neljäs sooloalbumi, joka julkaistiin 30. elokuuta 2019.
Pyrythekid

Pyrythekid (oik. Pyry Halttunen, s. 2001) on jyväskyläläinen rap-artisti. Hänen ensimmäinen albuminsa ilmestyi vuoden 2020 toukokuussa Överdog-levy-yhtiön kautta. Saman vuoden kesällä Pyrythekid siirtyi Monsp Recordsille. Hänen yhdessä Gettomasan ja Axel Kalan kanssa levyttämä kappale "Epäkohtelias" striimasi platinaa. Pyrythekidin toinen albumi "KID 2" ilmestyi elokuussa 2021. Se nousi Suomen virallisella albumilistalla parhaimmillaan yhdeksänneksi ja pysyi listalla neljä viikkoa. 
Pyrythekid oli vuoden 2022 Emma-gaalassa ehdolla vuoden tulokkaaksi. Hän voitti YleX:n vuoden 2021 läpimurto -yleisöäänestyksen.
Vuoden 2022 marras-joulukuussa Pyrythekid on mukana viiden keikan mittaisella KPC Tour-kiertueella, yhdessä KPC Recordsin kanssa.
Pyrythekid on alkujaan kotoisin Yhdysvalloista, josta hän muutti nuorena Uuraisille.
Nandina

Nandina ("Nandina domestica") on happomarjakasveihin kuuluva itäaasialainen, koristekasvina käytetty pensaslaji. Se kasvaa alkuperäisenä Kiinassa ja Japanissa. Nandinan lehdet ovat jakautuneet pitkäruotisiin lehdyköihin, kukat ovat valkeat ja hedelmät muodostavat runsaita punaisia marjaterttuja.
Nandina luokitellaan sukunsa nandinoiden ainoaksi lajiksi. Suku muodostaa lähisukulaisten sinisiementen ("Caulophyllum"), keltasormioiden ("Gymnospermium") ja leijonanlyhtyjen ("Leontice") kanssa alaheimon "Nandinoideae".
Potsdam (albumi)

Potsdam on Iiro Rantalan livealbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2022.
John McEwen

John McEwen (29. maaliskuuta 1900 – 20. marraskuuta 1980) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian 18. pääministerinä lyhyen aikaa vuosina 1967–1968 Harold Holtin katoamisen jälkeen. Hän oli Country Partyn, nykyisen Australian kansallispuolueen edeltäjän, johtaja vuosina 1958–1971. 
McEwen valittiin Australian edustajainhuoneeseen vuoden 1934 liittovaltion vaaleissa. Joseph Lyons nosti hänet ensimmäisen kerran hallitukseen vuonna 1937. Hän toimi parlamentissa yhteensä 36 vuotta ja vietti ennätykselliset 25 vuotta hallituksen ministerinä.
Viimeiset mitalit

Viimeiset mitalit on Heidi Könkään ohjaama televisioelokuva, joka ensiesitettiin 18. joulukuuta 2000 Yle TV1:n "Kotikatsomo"-ohjelmapaikalla.
Elokuva kertoo 90-vuotiaista sisaruksista, Hetasta ja Selmasta, jotka yhä vanhoilla päivillään kilpailevat Punakorvan suosiosta, joka on ollut molempien nuoruuden rakkaus.
"Helsingin Sanomissa" Harto Hänninen nimesi pääosassa näyttelevän Birgitta Ulfssonin vuoden lopun tv-katsauksessaan vuoden 2000 parhaaksi naisnäyttelijäksi.
Montagny-lès-Beaune

Montagny-lès-Beaune on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 5 kilometriä Beaunen kaupungista etelään.
Kunnan keskustassa oleva romaaninen seurakuntakirkko on peräisin 1400-luvulta. Sen historia ulottuu kuitenkin jo 1000-luvulle. Kirkko on nimetty Sevillan piispan Isidorus Sevillalaisen mukaan. Kirkon kellotorni on peitetty liuskekivillä ja tornin huippu sinkkilevyillä.
John Gorton

John Grey Gorton (9. syyskuuta 1911 – 19. toukokuuta 2002) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian 19. pääministerinä vuosina 1968–1971. Hän johti tuona aikana liberaalipuoluetta, mutta oli tätä ennen luonut jo pitkän uran ministerinä. Hän oli ollut mm. maan opetusministeri vuosina 1962–1968 ja laivastoministerinä vuosina 1958–1973. Pääministerin uran jälkeen hän vielä toimi lyhyesti maan puolustusministerinä vuonna 1971.
Nimikirjoitusten metsästäjä

Nimikirjoitusten metsästäjä ("The Autograph Hound") on Aku Ankka -piirroselokuva vuodelta 1939. Elokuvassa Aku toimii salaa nimikirjoitusten metsästäjänä Hollywoodissa. Elokuvassa nähdään monia aikansa tunnettuja näyttelijöitä kuten Clark Gable, Greta Garbo, Mickey Rooney, Charles Boyer, Sonja Henie, Shirley Temple ja Marxin veljekset.
Marcigny-sous-Thil

Marcigny-sous-Thil on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Armançonjoen varrella, noin 34 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Kunnan keskustassa oleva Neitsyt Marian syntymäkirkko on entinen luostari, joka juontaa juurensa 1100-luvulle. Kirkossa ei ole lainkaan kellotornia.
William McMahon

William "Billy" McMahon (23. helmikuuta 1908 – 31. maaliskuuta 1988) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian 20. pääministerinä ja liberaalipuolueen johtajana vuosina 1971–1972. Hän oli yhtäjaksoisesti ministeri yli 21 vuotta, mikä on pisin yhtäjaksoinen ministerinä olo Australian historiassa. 
McMahonista tuli pääministeri 63-vuotiaana. Ennen pääministeriyttä hän oli toiminut maan ulkoministerinä vuosina 1969–1971, maan valtiovarainministerinä vuosina 1966–1969, Vice-President of the Executive Council vuosina 1964–1966, työministerinä 1958–1966, teollisuusministerinä 1956–1958, sosiaalipalveluministerinä 1954–1956 sekä laivasto- ja puolustusministerinä vuosina 1951–1954. Gough Whitlamin työväenpuolue voitti McMahonin vuoden 1972 liittovaltion vaaleissa, mikä päätti 23 vuoden oikeistokoalition vallan. Tämän jälkeen hän erosi liberaalien johtajuudesta, mutta pysyi parlamentissa vuoteen 1982 asti. 
Näyttelijä Julian McMahon oli William McMahonin poika.
Nasanaisenjärvi

Nasanaisenjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 3,5 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 33,7 neliökilometriä, keskisyvyys 3,6 metriä ja suurin syvyys 14,1 metriä.
Nasanaisenjärveen virtaa kaksi puroa. Se laskee Vohtajoen kautta Ylä-Njolgamjärveen. Järven kalalajeja ovat muikku, hauki, särki, lahna, säyne, made, ahven, kiiski ja salakka.
Ylä-Njolgamjärvi

Ylä-Njolgamjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 84,2 neliökilometriä, keskisyvyys 2,2 metriä ja suurin syvyys 2,7 metriä.
Ylä-Njolgamjärveen virtaa Vohtajoki ja kaksi puroa. Se on kapeikon kautta yhteydessä Njolgamjärveen.
Njolgamjärvi (järvi)

Njolgamjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 211 neliökilometriä, keskisyvyys 1,9 metriä ja suurin syvyys 2,5 metriä.
Njolgamjärvi on yhteydessä kapeikon kautta Ylä-Njolgamjärveen. Siihen virtaa myös Vilgajoki. Järvi laskee kapeikon kautta Ala-Njolgamjärveen. Kalalajeja ovat hauki, särki, lahna, salakka, säyne, made, ahven ja kiiski.
Järven pohjoisrannalla sijaitsee Njolgamjärven taajama.
Julius Kühn

Julius Gotthelf Kühn (23. lokakuuta 1825 – 14. huhtikuuta 1910 Halle) oli saksalainen maataloustieteilijä.
Kühn työskenteli itsenäisesti kouluttautuneena maatilan hoitajana vuosina 1848–1855 ja jatkoi tätä työtä vuosina 1857–1862 oltuaan vuosina 1855–1856 opiskelijana Bonn-Poppelsdorfin maataloudellisessa akatemiassa. Vuonna 1862 hänestä tuli Hallen yliopiston maatalouden professori ja sen maatalouden instituutin perustaja. Hänen katsotaankin tuoneen maataloustieteen osaksi yliopistokoulutusta Saksassa 1800-luvulla. Kühn oli myös yksi keskeisistä nykyaikaisen kasvipatologian isistä. Hän julkaisi noin kolmesataa artikkelia enimmäkseen kasvinsuojelusta. Julkaisujen joukossa on "Die Krankheiten der Kulturgewächse, ihre Ursachen und ihre Verhütung" (1858).
1. tammikuuta 2008 Saksan ruoka- ja maatalousministeriön alaisuuteen perustettiin liittovaltiollinen viljelykasvien tutkimuskeskus Julius Kühn-Institut. Kühnistä käytetään auktorilyhennettä J.G.Kühn.