tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Raskas patteristo 27 (jatkosota)

Raskas patteristo 27 (Sillan Patteristo) oli Suomen maavoimien tykistöyksikkö jatkosodassa. Jyväskylässä 17. kesäkuuta 1941 perustetun patteriston perustamisesta vastasi Pohjois-Hämeen sotilasläänin Jyväskylän suojeluskuntapiiri. Perustamistehtävän taustalla oli päämajan antama määräys yleisestä käskystä saapua ylimääräisiin kertausharjoituksiin (joka käytännössä tarkoitti liikekannallepanoa). Patteristo kuului 2. divisioonaan.
Perustaminen.
Patteristo perustettiin 17. kesäkuuta 1941 Jyväskylässä 17. kesäkuuta 1941 ja pääosa sen miehistä oli taistellut talvisodassa I/KTR 10:ssä
Perustetut yksiköt olivat:
Keskittäminen.
Patteristo keskitettiin perustamisen jälkeen junakuljetuksena Jyväskylästä 20. kesäkuuta alkaen Silvolaan Savonlinnan kaakkoispuolelle. Sieltä matka jatkui 22. kesäkuuta mennessä Saaren pitäjän Matkonvaaraan.
Komentaja(t).
Patteristokomentajina olivat:
Tappiot.
Sodan aikana patteristo menetti 1941-1944 kaatuneina 29 miestä. Näiden lisäksi nelisenkymmentä miestä haavoittui vakavasti saaden elinikäisen vamman.
Oqil Oqilov

Oqil Oqilov tai Okil Ghaybulloyevich Okilov (Оқил Оқилов tai عاقل عاقلوف, s. 2. helmikuuta 1944 Leninobod, Neuvostoliitto) on tadžikistanilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1999–2013.
Oqilov syntyi Leninobodissa 1944. Hän opiskeli Moskovan insinööritieteen ja rakennustekniikan instituutissa, mistä hän valmistui vuonna 1967. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli vuoteen 1976 asti Leninobodissa erilaisissa insinöörin ja rakennustekniikan tehtävissä.
Politiikkaan hän osallistui Tadžikistanin kansandemokraattisessa puolueessa, ja vuonna 1993 hänet valittiin itsenäisen Tadžikistanin rakennusministeriksi. Varapääministerinä hän oli vuosina 1994–1996. Oqilovista tuli pääministeri vuonna 1999. Hänen seuraajakseen valittiin vuonna 2013 Qohir Rasulzoda.
Ilmavalvontaseloste

Ilmavalvontaseloste (iv-seloste) on julkinen yleisradiokanavilla lähetettävä ja tavallisella radiovastaanottimella kuunneltavissa oleva seloste vieraista ilma-aluksista. Kriisiaikana ilmavalvontaseloste lähetetään ULA 2 -taajuudella, mikä on Yle-X:n. Omien koneiden selostusta kutsutaan torjuntaselosteeksi. Tällöin selosteeseen lisätään "oma kone".
Rauhan aikana ilmavalvontaselosteita lähetetään suurten sotaharjoitusten yhteydessä sotaharjoitusradioiden taajuuksilla.
Ilmavalvontaseloste perustuu MGRS-paikantamisruudustoon, jota käytetään paikannus- mutta ei salauskeinona. MGRS-tunnus muodostuu vyöhyketunnuksesta, sadan kilometrin tasoruututunnuksesta ja koordinaateista.
Nato-aakkoset.
Selosteessa käytetään Nato-aakkosia:
Ilmavalvontaselosteen seuraaminen.
Selosteen rakenteellinen järjestys on aina sama:
 Uusi maali, kolme–kaksi–seitsemän–viisi, november–hotel–kolme–nolla, itään–nolla–neljä–viisi, nopea, matalalla, parijono, kuusi rynnäkkökonetta
 Maali, kolme–kaksi–seitsemän–viisi, november–golf–yksi–yksi, ringissä
Christophe Dugarry

Christophe Dugarry (s. 24. maaliskuuta 1972 Lormont, Ranska) on ranskalainen jalkapallohyökkääjä. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1998 MM-kisoissa ja Euroopan-mestaruuden vuoden 2000 EM-kisoissa.
Dugarry aloitti uransa vuonna 1988 FC Girondins de Bordeaux'ssa, jossa pelasi vuoteen 1996 asti. Hän palasi vielä bordeauxlaisseuraan tammikuussa 2000. Dugarryn parhaat saavutukset seuratasolla tulivat juuri FC Girondins de Bordeaux'ssa, vaikka hän kävi pelaamassa kauden 1996-97 Serie A:ssa AC Milanin joukkueessa ja lyhyitä jaksoja FC Barcelonassa, Olympique Marseillessa ja Birmingham City FC:ssä. Christophe Dugarry lopetti uransa kaudella 2004–2005 Qatar SC:ssä.
Ranskan jalkapallomaajoukkueessa Dugarry debytoi 26. toukokuuta 1994 Australiaa vastaan. Hän osallistui vuoden 1996 (semifinaali) ja vuoden 2000 (mestaruus) EM-kisoihin sekä vuoden 1998 (mestaruus) ja vuoden 2002 MM-kisoihin. Dugarry pelasi Ranskan maajoukkueessa vuoteen 2002 asti yhteensä 55 maaottelussa tehden niissä kahdeksan maalia.
Gods of War

Gods of War on heavy metal -yhtye Manowarin 10. studioalbumi, joka julkaistiin 23. helmikuuta 2007. Albumi on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa Manowarin konseptialbumien sarjaa, jonka jokainen albumi kertoo eri mytologioiden jumalista. "Gods of War" kertoo skandinaavisen mytologian Odin-jumalasta.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Belgian ilmavoimat

Belgian ilmavoimat (, ) on Belgian asevoimiin kuuluva osa, jonka vastuulla on ilmasodankäynti. Lisäksi se suorittaa jonkin verran pelastustehtäviä lähinnä helikoptereillaan.
Historia.
Belgian ilmavoimat osallistuivat ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan.
Toinen maailmansota.
Vaikka Belgian ilmavoimat () olivat toisen maailmansodan aikana pienet, ne olivat verrattain hyvin varustetut. Ilmavoimiin kuului 10. toukokuuta Saksan hyökätessä maahan kolme lentorykmenttiä (180 lentokonetta) (), jotka olivat:
Toisen maailmansodan jälkeen.
Toisen maailmansodan jälkeen perustettujen ilmavoimien runkona oli Britannian Kuninkaallisisten ilmavoimien belgialaisten muodostamat 349. ja 350. laivueet. Lentokoulutus ja teknisen koulutuksen keskukset perustettiin Britteinsaarilla ja siirrettiin Belgiaan 1946. Tekninen koulu toimii nykyisin Safraanbergissä.
Sodan päättyessä sotaa edeltäneistä tukikohdista oli ainoastaan Evere käyttökunnossa, Schaffen ja Wewelghem olivat tuhoutuneet. Saksan ilmavoimien rakentamat tukikohdat Chievres, Bevekom, Brustem, Florennes ja Melsbroek sitä vastoin olivat käyttökelpoisia ja niistä muodostuikin uusien ilmavoimien päätukikohtia.
349. ja 350. laivueiden Supermarine Spitfiret siirtyivät 24. lokakuuta 1946 Saksasta Bevekomiin. Tukikohdasta tuli kesäkuussa 1949 Belgian ensimmäinen suihkukonetukikohta, kun 350. laivueen kalustoksi vaihdettiin Gloster Meteor F.4 -koneet. Ilmavoimat vaihtoi myöhemmin Meteorit F.8 ja NF.11 (joista jälkimmäinen yöhävittäjä) malleiksi, mutta tämän jälkeen Yhdysvaltain rooli lentokonetoimittajana kasvoi merkittävästi.
Belgian ilmavoimien seuraavan kaluston muodostivat Republic F-84G Thunderjetit ja F-84F Thunderstreakit sekä RF-84F Thunderflashit, joka oli tiedustelukone. Ilmavoimien kalustohuipun muodosti 1950-luvun loppu, jolloin tukikohdissa palveli kussakin kolmilaivueinen lennosto.
Belgian ilmavoimat hankkivat 1970-luvun lopussa 160 F-16 Fighting Falcon-hävittäjää, mutta niitä on myyty ulkomaille. Jäljellä on 72 kappaletta, jotka vähennetään kuuteenkymmeneen vuoteen 2015 mennessä. Konetyypin tulee korvaamaan F-35 Lightning II.
Nykyään.
Belgian ilmavoimat on osallistunut Suomenlahdella Baltian ilmavalvontaan kalustonaan F-16 Fighting Falcon.
Vuonna 2016 ilmavoimien kooksi ilmoitettiin 6000 henkilöä. Vuonna 2020 uudeksi komentajaksi nousi Thierry Dupont.
Kalusto.
F-16 on Belgian ilmavoimien ainoa palveluksessa oleva hävittäjä. Koneita on hankittu 180 kappaletta, joista alle puolet on edelleen aktiivipalveluksessa. Koneet on sijoitettu kahteen lennostoon, joista toinen on sijoitettuna Florennesiin (2. lennosto) ja toinen Kleine Brogeliin (10. lennosto).
Ruunaa

Ruunaa on valtion retkeilyalue Lieksassa Pohjois-Karjalassa Lieksanjoen varrella. Retkeilyalueen pinta-ala on 3 000 hehtaaria, ja se on perustettu vuonna 1987.
Ruunaan alueella on monipuoliset harrastusmahdollisuudet: siellä voi muun muassa patikoida ja kalastaa sekä harrastaa melontaa ja koskenlaskua. Alueella sijaitsee Neitikosken retkeilykeskus, paljon retkeily­reittejä, retkeilyä ja kalastusta helpottavia rakennelmia, kuten telttailu- ja tulentekopaikkoja sekä laavuja. Neitikoskeen on mahdollista tutustua myös pyörätuolilla. Joen ylitystä varten on rakennettu riippusillat Haapavitjalla ja Siikakoskella sekä tarjottu veneylitys Neitikosken alapuolella ja Murroojärven yläosassa.
Metsähallituksen ylläpitämä Ruunaan alue voitti Vuoden Retkikohde 2009 -kilpailun. Se keräsi yli neljänneksen yleisöäänestyksessä annetuista äänistä. Suomen Messusäätiö palkitsi vuoden retkikohteen 5 000 euron stipendillä, joka luovutettiin Helsingin Messukeskuksessa Retki 09 -messuilla 13. maaliskuuta 2009.
Ruunaankosket.
Ruunaan alueen keskus on Ruunaankosket. Ruunaankosket on noin 31 kilometriä pitkä koskireitti Ruunaanjärven ja Siikajärven välissä. Osuudella on kuusi merkittävää koskea. Koskireittien välillä on kolme suvantojärveä: Neitijärvi, Kattilajärvi ja Murroojärvi. 
Kalastus ja kalasto.
Ruunaan koskireitti on merkittävä urheilukalastusalue. Pääasiassa sieltä pyydetään lohikaloja. Kalastus tapahtuu tarkoin säännellysti, ja eri jokiosuuksilla noudatetaan erilaisia käytäntöjä.
Luontaiseen lohikalastoon kuuluvat harjus ja paikallinen taimen. Ennen Lieksanjoen alajuoksun voimalaitoksia alueelle nousi järvilohikin. Alueen vesiin istutetaan myös kirjolohia, taimenia, harjuksia ja siikaa.
Reserviläinen (lehti)

Reserviläinen on Suomen Reserviupseeriliiton ja Reserviläisliiton äänenkannattaja. Se myös tiedottaa Reserviläisurheiluliiton, Maanpuolustusnaisten liiton, Maanpuolustuskoulutuksen, Maanpuolustuksen tuen ja Naisten valmiusliiton tapahtumista. Lehti on Aikakauslehtien liiton jäsen.
Historiaa.
Reserviläinen-lehden taustalla on Reserviupseeri-niminen lehti, jonka ensimmäinen numero ilmestyi huhtikuussa 1933. Sen pääkirjoituksessa lehden tarkoituksena todettiin olevan mm. maanpuolustustietouden lisäämisen sekä reserviläisjärjestöjen tehtävien määrittelyn. Lehti ei ilmestynyt talvisodan aikana, koska sen tekijät olivat rintamalla. Ilmestyminen alkoi uudestaan kesällä 1940 ja jatkui seuraavan vuoden pientä taukoa lukuun ottamatta myös koko jatkosodan ajan. Sotien jälkeen lehti suuntautui enemmän reserviläisjäsenistön tarpeisiin, keskittyen sotilas- ja asetekniikkaan. Vuonna 1953 sen nimeksi tuli Reservin Upseeri ja se muuttui selvemmin aikakauslehden tyyppiseksi. Reservin aliupseeriston järjestäytyminen omaksi liitokseen johti vuonna 1960 toisen lehden, 'Reservin Aliupseerin' perustamiseen. Vain kansi ja pääkirjoitus poikkesivat lehdissä toisistaan. Kahtiajako päättyi, kun lehdet yhdistyivät vuonna 1969 Reserviläinen-nimellä. 
Päätoimittajat.
Lehden alkuvuosien päätoimittajat olivat järjestöaktiiveja ilman toimittajakokemusta. Topi Törmä 1960-luvun lopussa oli markkinoinnin asiantuntija ja häntä seurannut Ruotuväki -lehden aiempi päätoimittaja everstiluutnantti Pentti Palmu lehtialan osaaja: ensimmäinen ja samalla viimeinen kokopäivätoiminen lehden päätoimittaja. Häntä seurasi toinen evp-upseeri, mutta kolme viimeisintä päätoimittajaa ovat olleet ammatiltaan lehtimiehiä. Lehden päätoimittajat ovat seuraavat:
Lehdellä on ollut muutamaa vuotta lukuun ottamatta toimituksesta ja lehden teosta vastaava toimitussihteeri, sittemmin myös toimituspäällikkö. 
Sotilasasiantuntijat.
Vuodesta 1935 lehden toimituskunnassa on ollut vapaaehtoinen aktiiviupseeri sotilasasiantuntijana. Enimmäkseen he ovat olleet everstejä tai everstiluutnantteja paitsi kommodorina tehtävään pyydetty, myöhempi merivoimien komentaja, vara-amiraali Sakari Visa. Yksi lehden avustajista kohosi puolustusvoimien komentajaksi, jalkaväenkenraali Sakari Simelius. Lehden sotilasasiantuntijoina ovat toimineet seuraavat henkilöt (sotilasarvo reserviin siirtyessä):
Eversti Hannu Hyppönen toimii lehden sotilasasiantuntijana vuoden 2012 alusta. Hän toimii Pääesikunnan koulutusosaston päällikkönä, koulutuspäällikkönä ja vapaaehtoisen maanpuolustuksen tarkastajana.
Lehti nykyään.
Lehden tavoite ei ole juuri 75 vuodessa muuttunut. Sillä on noin 130 000 lukijaa, painos on keskimäärin 65 000 kappaletta. Tilaus on liitetty reserviläisjärjestöjen jäsenmaksuihin, mutta vuoden ensimmäinen numero jaetaan kaikille varusmiehille ja syksyisin ilmestyy toinen, laajan jakelun teemanumero. Se jaetaan kaikille abiturienteille. Näiden numeroiden painosmäärä on 80 000–100 000 kappaletta.
Lionel Charbonnier

Lionel Charbonnier (s. 25. lokakuuta 1966 Poitiers, Ranska) on ranskalainen jalkapallomaalivahti. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1998 MM-kisoissa.
Charbonnier aloitti uransa vuonna 1987 AJ Auxerressa, jossa hän pelasi 11 vuotta. Auxerresta hän siirtyi Skotlannin Valioliigaan Glasgow Rangersiin. Charbonnier ei onnistunut syrjäyttämään saksalaista Stefan Klosia ykkösmaalivahdin paikalta vaan jäi kakkosmaalivahdiksi. Glasgow Rangersista Charbonnier siirtyi vielä kesken kauden 2001–02 Sveitsiin FC Lausanne-Sportin joukkueeseen ja lopetti sitten uransa.
Lionel Charbonnier oli Ranskan jalkapallomaajoukkueen kolmosvahti sen voittaessa maailmanmestaruuden vuoden 1998 MM-kisoissa. Charbonnier pelasi koko urallaan vain yhden maaottelun ja senkin vuonna 1997 eli maailmanmestaruuskilpailuissa hän ei esiintynyt kertaakaan.
Pelaajauran jälkeen Charbonnier on toiminut valmentajana Poitiers:ssä ja Sens:ssä.
Chūbun kansainvälinen lentoasema

Chūbun kansainvälinen lentoasema () on lentoasema keinotekoisella saarella Isenlahdella Tokonamen kaupungin edustalla Aichin prefektuurissa Nagoyasta etelään Keski-Japanissa. Lentoaseman epävirallinen nimi "Centrair" () on lyhenne nimen englanninkielisestä käännöksestä "Central Japan International Airport".
Chūbu on Japanin kolmas merelle rakennettu lentoasema. Sen rakennustyöt alkoivat elokuussa 2000 ja se avattiin 17. helmikuuta 2005, jolloin sinne siirrettiin lähes kaikki edeltäjänsä Nagoyan lentokentän lennot ja IATA-koodi.
Vuonna 2022 Chūbun lentokenttä oli Japanin kahdeksanneksi vilkkain lentokenttä matkustajamäärällä mitattuna.
Historia.
Chūbun lentokenttä palvelee Nagoyaan keskittyvää Chukyon metropolialuetta, mikä on Japanin kolmanneksi suurin metropolialue. Nagoyan alue on yksi Japanin kolmesta merkittävimmistä talouskeskittymistä. Toyotan päämaja sijaitsee Nagoyan alueella. Toyota lobbasi rakentamaan lentokentän, jossa voisi suorittaa rahtioperaatioita läpi vuorokauden.
Reittien lakkautukset.
Lentokenttä sai paljon huomiota kansainvälisiltä lentoyhtiöiltä sen avauduttua vuonna 2005. American Airlines lakkautti reittinsä Chūbusta Chicagoon vain seitsemän kuukauden jälkeen perustellen sitä reitin kannattamattomuudella. Malaysia Airlines lopetti lentonsa Kuala Lumpuriin. United Airlines lopetti lennot Nagoyasta San Franciscoon vuonna 2008. Emirates lopetti lennot Nagoyaan vuonna 2009. Japan Airlines lopetti lennot Nagoyasta Pariisiin 2009 ja Bangkokiin vuonna 2020. Delta Air Lines lopetti lennot Chūbuun vuonna 2023. Finnair lopetti lennot Helsingistä Nagoyaan koronaviruspandemian vuoksi vuonna 2020, mutta jatkoi lentoja vuonna 2024 ainoana eurooppalaisena lentoyhtiönä.
Lentoyhtiöt ja -kohteet.
Seuraavat lentoyhtiöt lentävät Chūbun kansainvälinen lentoasemalle (vuonna 2025):
Erkki Kivimäki

Erkki Antero Kivimäki (7. heinäkuuta 1923 Helsinki – 13. lokakuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen kommunistisen puolueen järjestö- (1966–1977) ja pääsihteerinä (1977–1981) sekä Suomi–Neuvostoliitto-Seuran pääsihteerinä (1983–1989).
Helsinkiläinen Erkki Kivimäki taisteli jatkosodassa rivimiehenä vuodesta 1942 alkaen. Sodan jälkeen hän kirjoitti ylioppilaaksi, ja liittyi SKP:hen vuonna 1945. Hänet palkattiin Valtiolliseen poliisiin, jossa hän yleni syksyllä 1946 kansliatoimiston päälliköksi. Valtiolliseen poliisiin lakkauttamisen jälkeen Kivimäki siirtyi kommunistijohtoisten kustannusyhtiöiden palvelukseen. Hän toimi Kustannusosakeyhtiö Yhteistyön talousjohtajana 1950–1952 ja kuului yhtiön hallitukseen 1953–1954 ja uudelleen vuodesta 1957 alkaen.
Vuonna 1953 Kivimäki palkattiin SKP:n talousosastolle, jossa hänen tärkein tehtävänsä ja vastuualueensa oli niin sanotun B-kassan hoitaminen. Tilikirjojen ulkopuolella pidetyn B-kassan kautta maksettiin muun muassa SKP:n piirijärjestöjen tappioita. Kassan varat tulivat pimeitä reittejä Neuvostoliitosta ja toisaalta muun muassa Konela-yhtiön voitoista.
Vuonna 1966 Kivimäki sai julkisemman roolin, kun hänet valittiin SKP:n järjestösihteeriksi. Edustajakokouksessa 1969 Kivimäki nostettiin puolueen keskuskomiteaan ja samalla poliittiseen toimikuntaan, joissa hän pysyi vuoteen 1981. Kivimäki oli poliittisesti puheenjohtaja Aarne Saarisen "keskustalaisen" linjan edustaja. Hän oli valmis kompromisseihin opposition kanssa ja suhtautui hyvin ymmärtäväisesti Neuvostoliiton kommunistisen puolueen antamiin neuvoihin. Kivimäki oli hyvissä väleissä neuvostouskollisuutta korostaneen Ville Pessiin kanssa.
Kivimäki valittiin SKP:n pääsihteeriksi 1977 ministeriksi siirtyneen Arvo Aallon paikalle. Vuonna 1983 Kivimäki valittiin SNS:n pääsihteeriksi neuvostoliittolaisten kieltäydyttyä tukemasta SKP:n ykkösehdokas Erkki Kauppilaa.
Keyritynjoki

Keyritynjoki on joki Rautavaaralla, Pohjois-Savossa. Joki alkaa Ylä-Keyrityn latvajärvestä Valtimon rajoilla. Sieltä joki virtaa Rautavaaran kirkonkylän editse 16 kilometriä pitkään Ala-Keyrittyyn ja jatkaa alkuun Keyritynjoki -nimisenä ja sitten Puntinjokena juoksuaan Nilsiän Ala-Siikajärveen.
Joen pituus on 85 kilometriä, eli se on 64. pisin Suomen joista. Pituudesta on Rautavaaran alueella 67 kilometriä. Joen korkeusero melontareitillä on 85 metriä. Keyritynjoen valuma-alue on 1 285 neliökilometriä ja järvisyysprosentti on 6,4 %. Keskivirtaama on 16 m³/s, keskim. minimivirtaama 3 m³/s ja huippuvirtaama 70 m³/s.
Joki on myös melontareittinä ja urheilukalastusalueena tunnettu. Keyritynjoki kuuluu Natura 2000-alueeseen. Sitä pidetään erityissuojelua vaativiin vesistöihin kuuluvana. Se on karu, osittain hiekkapohjainen joki. Veden laatu on hyvä, joskin se on humuspitoinen ja hapan.
Luettelo Kuun vuorista ja vuoristoista

Luettelo Kuun vuorista ja vuoristoista
Michael Dobson

Michael Richard Dobson (s. 18. tammikuuta 1966) on englantilais-kanadalainen näyttelijä, joka on tehnyt urallaan myös lukuisia äänirooleja.
Ura.
Parhaiten äänirooleistaan tunnettu Michael Dobson syntyi Steadfastissa Englannissa ja asuu Vancouverissa, Kanadassa. Näyttelijänä hän on esiintynyt enimmäkseen televisiosarjoissa 1990-luvulta lähtien, kuten "The Marshal", "Highlander", "Vartija", "Tähtiportti" ja "Salaiset kansiot".
Ääninäyttelijänä.
Dobson on pääosin tehnyt äänirooleja Ocean Group -nimiselle yhtiölle. Hänellä on tapana näytellä hahmoja, jotka ovat hyvin tunteellisia. Dobsonin tunnetuimpia äänirooleja ovat muun muassa Jinenji animesarjassa "Inuyasha", Blob sarjassa ' ja Starscream sarjoissa ', ' ja '. Hän oli myös televisiosarjassa "" Leonardon roolissa. Vuonna 2002 hänet palkittiin ADR-palkinnolla kuukauden ääninäyttelijänä sarjasta .
Yksityiselämä.
Dobsonilla on kaksi veljeä, Paul Dobson ja Brian Dobson, jotka ovat myös ääninäyttelijöitä. Michael on naimisissa Krista LeGresleyn kanssa, ja heillä on neljä lasta.
Hjerkinnin ampuma-alue

Hjerkinnin ampuma-alue () on Norjan puolustusvoimien ampuma-alue luonnonpuiston vieressä. Se sijaitsee 1 100 – 1 900 metrin korkeudessa merenpinnasta ja sen pinta-ala on 165 km². Norjan puolustusvoimat kokeilee siellä mm. rypälepommin räjähdystehoa. Norjan ilmavoimat harjoittelee pommituslentoja F-16-hävittäjillä kyseisellä alueella. Ampuma-alueen maalialueella on sähköisiä antureita räjähdysten analysoimiseen.
Belgian ilmavoimien F-16AM pudotti rypälepommeja sivuun maalista vuonna 2002 . Virhe aiheutti raivaamisen tarpeen ja Norjan suurkäräjillä alkoi hanke rypälepommien käytön kieltämiseksi.
Norjan puolustusvoimat havaitsi syksyllä 2005 rypälepommien tytärammusten korkeita räjähtämättömyysprosentteja. Libanonin sodasta 2006 ja siellä räjähtämättä jääneistä uusista H85-tytärammuksista johtuen kokeita jatkettiin 21. syyskuuta 2006 Norjan puolustusvoimien tutkimuslaitoksen johdolla. Kokeet herättivät mielenkiintoa muun muassa Ison-Britannian alahuoneessa Libanonin raivaustilanteen vuoksi.
DM 642

DM 642 on saksalaisen Rheinmetallin valmistama kuorma-ammus, joka on asetettu väliaikaiseen käyttökieltoon Norjassa.
Hjerkinnin ampuma-alueella norjalaiset saivat DM 642-kuorma-ammuksen tytärammusten räjähtämättömyysprosentiksi 0,5%.
Tytärammus

Tytärammus on rypälepommin kuljettama ammus/pommi, joka räjähtää maahan pudotessaan tai toimii miinana, joka räjähtää kosketuksesta tai siinä voi olla magneetti, jolloin se räjähtää panssarivaunun tullessa lähelle. Osa pääammuksen kuljettamista tytärammuksista saattaa jäädä suutareiksi. Yksi rypälepommi saattaa kuljettaa satoja tytärammuksia.
Nykyaikaisissa tytärammuksissa voi olla itsetuhomekanismi, joka estää sen jäämästä miinaksi siviilien jalkoihin tai mahdollistaa hyökkääjän itsensä pääsyn alueelle. Nykyaikaisissa tytärammuksissa voi olla myös erilaisia tekoälyjä ja kohteeseen hakeutumisominaisuuksia.
Lentokoneiden tytärpommeja kasettipommeineen.
CBU 58B on Lockheed-Martinin Lansonissa valmistama rypälepommi, joka kuljettaa 650 BLU 63-tytärpommia. CBU 58B:ä varastoivat Israel, Marokko ja Saudi-Arabia.
DM 662

DM 662 on saksalaisen Rheinmetallin Norjaa varten valmistama kuorma-ammus, joka on muutoin kuin DM 652, mutta niin ikään Rheinmetallin valmistaman tytärammus DM 1383:n asemesta siinä käytetään Israel Military Industriesin M85-tytärammusta.
DM 662:n on Norjan hallitus asettanut väliaikaiseen käyttökieltoon Norjassa. Norja kielsi DM 662 -ammuksen epävarmana, koska sen itsetuhomekanismin ei katsottu toimivan riittävän varmasti.
DM 662-ammuksia on hankittu myös Suomen puolustusvoimille 155 K 98:aa varten osana eduskunnan hyväksymän puolustusselonteon maavoimien iskykyselvityksen mukaista kehittämistä.
Norja on ilmoittanut 1,11%:n ammuksista jäävän räjähtämättömiksi. Suomen puolustusvoimien tekemissä koeammunnoissa 0,2 prosenttia tytärmmuksista on jäänyt suutareiksi.
Norjassa lyhyemmälle matkalle koeolosuhteissa ammutuista DM 642-kuorma-ammuksista on jäänyt räjähtämättä vain 0,43%:ia Hjerkinnin ampuma-alueella.
DM 702

DM 702 (englanniksi koko nimeltään "155 mm DM 702 SMArt Projectile") on saksalainen Rheinmetall Waffe Munition GmbH:n valmistama kuorma-ammus 155 mm:n tykeille.
Forge

Forge on kuvitteellinen supersankari Marvel Comicsin sarjakuvamaailmassa. Hahmo toimii joskus yhteistyössä Ryhmä-X:n kanssa. Forge esiintyi ensimmäisen kerran "Uncanny X-Men" -lehden numerossa #184 vuonna 1984 ja hänet loivat Chris Claremont ja John Romita Jr.. Forge on mutaationsa ansiosta erityisen taitava kehittelemään uusia mekaanisia laitteita ja keksintöjä. Hän on muun muassa rakentanut mekaanisen käsivarren demoneita vastaan käydyssä taistelussa menettämänsä käden tilalle.
Forgen oikeaa nimeä ei tiedetä ja hänen menneisyytensäkin on suurelti osin hämärän peitossa. Aiemmin Forge kuului Cheyenne-heimoon ja oppi heimon shamaanilta taikuutta, jonka käytöstä hän kuitenkin luopui aiheutettuaan sillä useaan otteeseen suurta vahinkoa. Taikuudesta luovuttuaan Forge keskittyi mutanttikykynsä kehittämiseen ja käyttämiseen. Hän toimi jonkin aikaa puolustusministeriön asekehittelijänä ja myöhemmin myös Ryhmä-X:n teknologiavastaavana.
Forge seurusteli jonkin aikaa Stormin kanssa, muttei lopulta uskaltanut kosia tätä, koska pelkäsi saavansa kieltävän vastauksen, ja lopulta pari erosikin kokonaan. Forge on myöhemmin seurustellut myös Mystikon kanssa, vaikka suhde ei ole ollutkaan mutkaton.
Forge muissa medioissa.
Animaatiossa.
Forge esiintyy "X-Men"-animaatiosarjassa, jota esitettiin vuosina 1992–1997. Hahmolla on sarjassa kaksi eri roolia; nykyisyydessä hän on Tekijä-X:n johtaja ja tulevaisuudessa taas hengissä olevien mutanttien johtaja. Hahmo esiintyi sarjassa muutamia kertoja ja hänen ääninäyttelijänään toimi Mark Strange.
Forge nähtiin vierailijana "" -animaatiosarjassa, äänenään Samuel Vincent.
Vuoden 2008 "Wolverine and the X-Men" -animaatiossa Forge vastaa Ryhmä-X:n teknologiasta ja sen huoltamisesta.
Mustasaari (Helsinki)

Mustasaari () on saari Helsingin keskustan länsipuolella Seurasaarenselällä. Se kuuluu Lauttasaaren kaupunginosaan ja Lehtisaaren osa-alueeseen.
Saari on pääosin metsän peittämä. Mustasaaren eteläpuolella on kaksi pienempää saarta, Hevossaari ja Haapasaari, jotka sijaitsevat muutaman kymmenen metrin päässä emäsaarestaan. Lähin asuttu saari on Kaskisaari 80 metriä Mustasaaresta länteen. Lauttasaaren pohjoiskärki sijaitsee noin 250 metrin päässä.
Saaren omistaa Helsingin seurakuntayhtymä. Siellä sijaitsee toimintakeskus sekä 1930-luvulla rakennettu puukappeli. Saari on avoin vierailijoille. Kesäisin pidetään päivittäin päivähartaus, torstai-iltaisin Taizé-rukoushetki ja sunnuntaisin jumalanpalvelus. 
Saaren päärakennus on Florentin Granholmin suunnittelema ja se valmistui vuonna 1888. Saarella on myös pieni uimaranta ja luontopolku. Kaikki yleisöliikenne saarelle tapahtuu Töölön Taivallahdesta, mutta saarelle johtaa Kaskisaaresta vain pelastus- ja huoltokäytössä oleva huoltosilta.
Mustasaarta ei pidä sekoittaa Suomenlinnan saariin Iso Mustasaari, Pikku Mustasaari ja Länsi-Mustasaari.
Murğob

Murğob () on kylä ja samannimisen piirikunnan hallinnollinen keskus Vuoristo-Badahšanin autonomisella alueella Tadžikistanissa. Se sijaitsee Murğob- eli Bartangjoen varrella 310 kilometriä alueen pääkaupungista Xoruğista koilliseen. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan kylässä oli 7 705 asukasta.
3 600 metriä merenpinnan yläpuolella sijaitseva Murğob on saanut alkunsa pienten kylien ympäröimästä rajavartiostosta. Siitä tuli piirikeskus vuonna 1932. Kylän asukkaat ovat etupäässä karjanhoitoa harjoittavia kirgiisejä ja tadžikkeja. Nykyään tärkein elinkeino on matkailu.
Kylän kautta kulkee Xoruğin ja Ošin välinen maantie. Sen lähellä on lentokenttä, Murğobin vesivoimalaitos ja Tadžikistanin tiedeakatemian biologian tutkimusasema.
Mikko Lehtonen (jääkiekkoilija, 1987)

Mikko Kristian Lehtonen (s. 1. huhtikuuta 1987 Espoo) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Ura.
Lehtonen on Bluesin kasvatti ja aloitti pelaamisen 5-vuotiaana kasvattajaseura Jäähongassa. D-juniori ikäisenä hän vaihtoi EJK:hon, ja vuotta myöhemmin hänet nostettiin Bluesin C-junioreiden edustusjoukkueeseen.
Lehtonen pelasi ensimmäisen liiga-ottelunsa kaudella 2004–2005 ollessaan 17-vuotias. Lehtonen varattiin NHL:n varaustilaisuudessa Boston Bruinsiin 3. kierroksella, 83. pelaajana. Ensimmäisenä varsinaisena liigakautenaan, 2005–2006, hän pelasi 25 ottelua pistein 4+0. Ensimmäinen liigamaali syntyi Lehtosen kolmannessa liigapelissä JYPiä vastaan. Kaudella 2006–2007 Lehtonen teki läpimurtonsa ja 39 runkosarjaottelussa pisteet 6+9, mikä teki hänestä joukkueensa 11. parhaan pistemiehen. Samaisella kaudella hän pelasi uransa ensimmäiset SM-liigan pudotuspelit tehoin 1+1, ratkaisten yhden ottelun jatkoajalla.
Lehtonen teki kolmivuotisen tulokassopimuksen NHL-seura Boston Bruinsin kanssa keväällä 2007. Hän ei kuitenkaan saanut pelipaikkaa Bostonista syksyllä 2007, vaan sai palata ensimmäisen sopimuskauden ajaksi Bluesiin. Blues voitti keväällä SM-hopeaa. Seuraavaksi kaudeksi Lehtonen siirtyi Bostonin organisaatioon. Hän pääsi pelaamaan loppukaudesta 2008–2009 ensimmäisen NHL-ottelunsa Bostonissa palkinnoksi hyvistä otteista Bostonin farmijoukkueessa Providence Bruinsissa. Kaudeksi 2010–2011 Lehtonen siirtyi Ruotsin Elitserienissä pelaavaan Skellefteå AIK -seuraan.
Skellefteåssa Lehtonen muodosti Joakim Lindströmin ja Fredrik Wargin kanssa sarjan vaarallisimman hyökkyäskolmikon. Lehtonen teki kauden aikana 30 maalia ja voitti Elitserienin maalikuninkuuden. Kauden aikana hänen oikeutensa kaupattiin NHL:ssä Minnesota Wildiin. Bruins sai kaupassa maalivahti Anton Hubodinin ja antoi Wildille Lehtosen lisäksi Jeff Pennerin. Kauden jälkeen Lehtonen teki sopimuksen KHL-seura Severstal Tšerepovetsin kanssa.
Maajoukkue.
Lehtonen on pelannut kolmesti nuorten MM-kisoissa. Vuonna 2005 hän oli mukana alle 18-vuotiaiden MM-joukkueessa ja vuosina 2006 sekä 2007 alle 20-vuotiaiden MM-turnauksessa. Vuonna 2006 hän oli mukana voittamassa sekä nuorten MM-pronssia että A-junioreiden SM-pronssia. Bluesin A-nuorten voittaessa pronssia Lehtonen oli pudotuspelien toiseksi tehokkain pelaaja. Vuonna 2007 Lehtonen oli nuorten MM-kisojen paras pistemies tehoin 4+6.
Muuta.
Lehtonen pelasi 13-vuotiaaksi asti myös jalkapalloa FC Hongassa, mutta valitsi lopulta jääkiekon. Lehtosen lempinimi "Bambi" on peräisin juniorivuosien verkkaisesta ja epävarmasta luistelusta, sekä hänen pitkistä raajoistaan.
Esikuvikseen Lehtonen mainitsee Teemu Selänteen, Jari Kurrin sekä Aleksandr Ovetškinin.
Oulun Kärpistä löytyy kokoniminen kaima, jolla on sama etu- ja sukunimi. Vuonna 1978 Kiimingissä syntynyt kaima pelasi puolustajana numerolla 26.
Kesäkuussa 2018 Lehtosen tiedotettiin aloittavan osakkaana tuolloin Suomi-sarjassa pelanneen Kiekko-Espoon organisaatiossa.
Akranes

Akranes (virallisesti Akraneskaupstaður) on Islannin länsirannikolla sijaitseva satamakaupunki. Sen asukasluku oli 7 841 vuonna 2022. Akranesin naapurikunta on Hvalfjarðarsveit.
Akranes perustettiin 1800-luvulla, jolloin se oli kalastajakylä. Vielä nykyisinkin kalastus on suurin työllistäjä kaupungissa. Myös teollistuminen on alkanut saada jalansijaa Akranesissa 1950-luvulta lähtien. Kasvavan teollisuuden odotetaan lisäävän kaupungin asukaslukua lähivuosien aikana.
Akranesissa on pitkät jalkapalloperinteet, ja paikallisjoukkue Íþróttabandalag Akraness on ollut monina vuosina yksi Islannin parhaimmista jalkapallojoukkueista.
Akranes sijaitsee Atlantin rannikolla Hvalfjörður- ja Leirárvoga-vuonojen välisellä niemimaalla. Niemimaalla sijaitsee myös tulivuori Akrafjall, joka on suurimmaksi osaksi naapurikunnan Hvalfjarðarsveitin puolella.
Akranesin ystävyyskuntia ovat:
Húsavík

Húsavík on pieni kaupunki ja entinen kunta Pohjois-Islannissa Skjálfandin lahden rannalla. Asukasluku oli 2 323 vuonna 2019. Húsavík kuuluu nykyisin Norðurþingin kuntaan.
Asukkaiden tärkeimmät tulonlähteet ovat turismi, kalastus, lampaat, kaupankäynti ja teollisuus. Húsavíkista on tullut Islannin valasturismin keskus, sillä valaat uivat usein lahden rannikolle.
Paljakka (Rautavaara)

Paljakka on 264 m korkea vaara ja näköalapaikka Rautavaaralla, Pohjois-Savossa. Se sijaitsee Keyritynjärven (Ala-Keyritty) länsipuolella. Vaara kuuluu korkeaan 14 km pitkään ja 1,5 km leveään vaarajaksoon Paljakka - Keyritynmäki, joka muodostaa Keyrityn kvartsiittijakson. Korkein jakson vaaroista on Keyritynmäki, 274,85 m mpy. Paljakan lakialue, kuten myös viereinen Kiparinvuori (Kiparinmäki), on laajalti paljas ja kallioinen, ja siellä kasvaa käkkyrämänniköitä. 
Vaaralta avautuu jylhiä näköaloja. Maisemaa elävöittää itäpuolella levittäytyvä Keyrittyjärvi, ja vaaralta näkee useampaan ilmansuuntaan. Vaaralla on myös Paljakka-niminen vaara-asutustila. 
Paljakan lakialueelta laskeutui vuonna 1989 rakennettu Kiparin luonnonkelkkarata, joka oli ainoa koko Suomessa. Se ränsistyi ja purettiin vuonna 2013. Rata toimi vuonna 1998 luonnonratakelkkailun MM-kisojen pitopaikkana.
Paljakan alue kuuluu suojeltaviin arvokkaisiin kallioalueisiin.
Nettipokeri

Nettipokeri tai verkkopokeri on Internetissä pelattava pokeripeli.
Pokerin pelaamisen suosio kasvoi voimakkaasti 1990-luvulla. Kasvuun ovat vaikuttaneet suurten pokeriturnausten esittäminen televisiossa ympäri maailman, Internetissä toimivien pelihuoneiden voimakkaat markkinointipanostukset ja näiden seurauksena Internetissä pelattavan pokerin eli verkkopokerin suosion räjähtäminen 2000-luvulla.
Aiemmin pokeria pelattiin rahasta lähinnä kasinoiden pokerihuoneissa, joten ihmisten mahdollisuudet osallistua peleihin olivat nykyistä merkittävästi rajoitetumpia.
Useat Internet-pokerihuoneet voivat toimia yhteisessä verkossa siten, että eri pokerihuoneiden pelaajat kohtaavat samoissa pelipöydissä ja turnauksissa. Yksittäisten pokerihuoneiden sanotaan tällöin olevan verkon ”skinejä”. Verkkopokeriverkkoja ovat muiden muassa Entraction, Microgaming ja Ongame. Esimerkiksi Ahvenanmaalla toimivan PAF:n verkkopokeri järjestetään Ongamen verkossa. 
Maailman suurimpia pokerihuoneita ovat PokerStars, Full Tilt Poker, Party Poker ja Everest Poker.
Verkkopokerihuoneet järjestävät usein satelliittiturnauksia, joiden voittoina on isojen kasinoilla järjestettävien liveturnauksien turnausmaksuja (joskus korvataan myös matka- ja yöpymiskulut). Internetin satelliittiturnausten kautta on viime vuosina tullut useita suurturnausvoittajia, kuten esimerkiksi World Series of Pokerin pääturnauksen voittaneet Chris Moneymaker ja Greg Raymer. 
Monet nykypelaajista tulevatkin tunnetuksi jo verkkopelaajina, ja osa Internetin isojen panosten menestyneistä käteispelien pelaajista ei pelaa ollenkaan kasinoilla tai liveturnauksissa. Läpimurtonsa verkkopokerin pelaajina tehneitä, sittemmin televisioiduissa pokeriohjelmissa esiintyneitä ovat muun muassa yhdysvaltalainen Brian Townsend (pelaa nimimerkeillä "sbrugby" ja "aba20") ja norjalainen Johnny Lodden ("bad_ip").
Internetin ansiosta pokerin harrastajat ovat voineet verkottua löyhiksi yhteisöiksi, jotka kokoontuvat verkkofoorumeissa keskustelemaan harrastuksestaan ja jakamaan tietoa.
Tammikuussa 2010 sekä Veikkaus oy että RAY saivat luvan aloittaa verkkopelien pyörittämisen. RAY avasi verkkopokerisivuston 29. marraskuuta 2010. Vuodesta 2017 lähtien ne ovat osa yhtä yritystä nimeltään Veikkaus oy.
Barbara Walters

Barbara Jill Walters () oli yhdysvaltalainen toimittaja. Hänet tunnettiin televisio-ohjelmista "Today" ja "The View". Walters oli myös ensimmäinen naispuolinen iltauutisten ankkuri.
Varhainen elämä.
Waltersin Englannista kotoisin ollut isä toimi tuottajana Broadwaylla. Waltersilla oli kaksi sisarusta, vanhempi veli ja nuorempi sisar. Hänen veljensä kuitenkin kuoli keuhkokuumeeseen kolme vuotta Waltersin syntymän jälkeen. Vaikka perhe oli etniseltä alkuperältään juutalainen, Waltersia ei kasvatettu uskonnollisesti hänen isänsä ateistisuuden takia.
Ura.
Vuonna 1961 Walters sai työtä NBC-kanavan aamuohjelmasta "The Today Show", jolle hän teki tutkimustyötä ja kirjoitti juttuja. Vuoden kuluttua hän alkoi kehittää, kirjoittaa ja editoida itse raporttejaan ja haastattelujaan. Vuonna 1974 Waltersista tuli "The Today Show:"n ensimmäinen naispuolinen juontaja. Vuonna 1976 hän siirtyi ABC:n iltauutisten ankkuriksi. Vuonna 1979 hän siirtyi ABC:n uutismakasiiniin "20/20". Hän lähti sarjasta 2004. Hän juonsi luomaansa "The View" -keskusteluohjelmaa vuosina 1997–2014.
Walters sai tähden Hollywood Walk of Famelle kesäkuussa 2007.
Keyritynmäki

Keyritynmäki on vaara ja näköalapaikka Rautavaaralla, Pohjois-Savossa. Keyritynmäki on 272 metriä korkea ja korkeuseroa viereiseen Keyritynjärveen on 152 metriä. Viereinen vaara, Härkönurmi, on vieläkin korkeampi, 274,9 metriä mpy. Vaara kuuluu 14 kilometriä pitkään ja 1,5 kilometriä leveään leveään Keyrityn kvartsiittivaarajonoon.
Keyritynmäki sijaitsee Rautavaaralta neljä kilometriä lounaaseen, Keyrittyjärven länsirannalla. Vaarajono ja sen itäpuolella olevan Keyrittyjärvi ovat yhdessä olennainen osa Rautavaaran maisemakuvaa. Suuret korkeuserot antavat aiheen nimittää Rautavaaraa Suomen Lähi-Lapiksi. Vaara luokitellaan arvokkaisiin luonto- ja kallioalueisiin Suomessa.
Evergladesin kansallispuisto

Evergladesin kansallispuisto () on Floridan Evergladesin suoalueen eteläisessä osassa sijaitseva kansallispuisto. Puiston pinta-ala on 6 105 km² ja se on osa Unescon maailmanperintöluetteloa. Alue määrättiin kansallispuistoksi jo vuonna 1934, mutta puiston toiminta käynnistyi kunnolla vasta vuonna 1947. Puisto on perustettu 6. joulukuuta 1947.
Puisto on merkitty Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1979. Siellä suojellaan lukuisia lintuja ja matelijoita, sekä erittäin harvinaisia eläimiä kuten manaatteja.
Korpikylien tie

Korpikylien tie on automatkailureitti Itä-Suomessa. Se alkaa Pohjois-Karjalan Nurmeksesta, Saramolta ja kulkee Kainuuseen Kuhmon läpi Suomussalmen Hossaan 15 korpikylän kautta. Reitin kokonaispituus on n. 350 km. Osa teistä on hiekkateitä.
Historia.
Alue on ollut puskurina idän ja lännen välissä. Idästä on alueen läpi kuljettu joskus kauppamatkoilla ja usein hävitysretkillä. Seutua on myös hävitetty monissa sodissa, vainoissa ja ryöstöretkissä. Nykyinen asutus on saapunut 1400–1500-luvuilla. Alueelta on löytynyt kuitenkin esihisoriallisen ajan löytöjäkin, kuten Hossan kalliomaalaukset.
Lähde.
"Korpikylien Tie. Sujahdus kainuulaiseen ja pohjois-karjalaiseen sielunmaisemaan". Kimmo Törmä. Wilderness Village Ky. 1994
I/JR 28

I/JR 28:n eli Jalkaväkirykmentti 28:n I pataljoonan perusti Savonlinnan suojeluskuntapiiri 17. kesäkuuta 1941 alkaen.
Perustaminen.
Pataljoona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mutta puolustusvoimien kalustotilanteesta johtuen niitä ei kaikin osin saavutettu. Siihen kuuluivat:
Pataljoonan komentajana oli majuri Eino Muller.
Keskittäminen.
Pataljoona keskitettiin tulevalle toiminta-alueelleen rykmentin mukana 21.– 23. kesäkuuta 1941.
Jatkosodan hyökkäysvaihe.
Sodan sytyttyä 25. kesäkuuta 1941 pataljoonan tehtävänä oli puolustaa 2. divisioonan osana valtakunnan aluetta ja samalla valmistautua hyökkäykseen. Pataljoona siirtyi yöllä 28.– 29. kesäkuuta lähemmäksi valtakunnan rajaa. Siirto tapahtui II armeijakunnan käskystä, jolla siirrettiin divisioona suunnitellun hyökkäyksen lähtöasemiin.
Divisioona aloitti 30. kesäkuuta kello 19 etenemisen valtakunnan rajan yli. I pataljoona eteni aluksi vastarintaa kohtaamatta Kurkelanjärven ja Pienen-Iijärven väliselle kannakselle, jonne puna-armeijan yksiköt olivat asettuneet puolustukseen. Hyökkäys pysähtyi 1. heinäkuuta 1941 aamupäivän aikana.
Vihollinen pakotettiin pohjoisesta tehdyllä koukkauksella irtautumaan iltapäivällä 1. heinäkuuta asemistaan ja pataljoona pääsi jatkamaan etenemistään kohti itää. Seuraavana päivänä se oli saavuttanut Parikankylän alueen, jossa se joutui torjumaan vihollisen idästä ja etelästä aamupäivän aikana tekemiä vastahyökkäyksiä. Tykistön tukemana pataljoona pystyi torjumaan vihollisen saarrostusyritykset puoleen päivään mennessä.
Ristilahden taisteluiden aikana 4. heinäkuuta pataljoona oli puolukseen ryhmittyneenä varmistamassa Parikankylän alueella rykmentin huoltoyhteyksiä rykmentin muun osan koukatessa pohjoisempana sijaitsevien venäläisjoukkojen selustaan. Päivän aikana puna-armeijan joukot pyrkivät etelästä katkaisemaan suomalaisten selustayhteydet muutaman panssarivaunun tukemana. Pataljoona pystyi kuitenkin vastahyökkäyksellään torjumaan muodostuneen uhan. Se siirtyi divisioonan reserviksi illan aikana luovuttaen asemansa rykmentin II pataljoonalle.
I pataljoona siirtyi 7. heinäkuuta rykmentin reserviksi Ristilahden taistelualueen eteläosaan ottaen samalla osittaisen rintamavastuun taistelualueen eteläosassa. Seuraavana päivänä pataljoonan 3. komppania osallistui Ristilahden alueen taisteluun hyökäten tuloksetta vihollisen asemia vastaan. Komppania vetäytyi lähtöasemiinsa. Taistelut päättyivät aamuyöllä 9. heinäkuuta neuvostojoukkojen hyökätessä muodostumassa olevasta motista itäänpäin. Hyökkäyksen johdosta osa suomalaisjoukoista hajosi ja rykmentin III pataljoonan joukkoja ohjattiin I pataljoonan alueelle. Suurempia taisteluita ei pataljoonan alueella enää käyty.
Nurmeksen apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko

"Nurmeksen ortodoksinen kirkko" eli täsmällisemmin Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko Nurmeksessa on Nurmeksen ortodoksisen seurakunnan pääkirkko. Jälleenrakennusvaroilla vuosina 1958–59 rakennetun kirkon suunnitteli arkkitehti Ilmari Ahonen. Aikakaudelleen tyypillisesti "kulmikkaan" kirkon vihki käyttöön apulaispiispa Paavali 6. syyskuuta 1959. Kirkko on pyhitetty apostoleille Pietarille ja Paavalille.
Neukölln (hallintoalue)

Neukölln on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se on pinta-alaltaan 44,93 km² suuruinen ja 31.12.2017 siellä asui 328 045 asukasta. Siellä oli myös suhteellisesti eniten maahanmuuttajia Berliinissä.
Berliiniläisten keskuudessa "Neuköllnillä" viitataan yleensä Neuköllnin kaupunginosaan, ei samannimiseen hallintoalueeseen.
Patrick Stump

Patrick Martin Stumph, artistinimi: Patrick Vaughn Stump (s. 27. huhtikuuta 1984 Glenviewissä, Illinoisissa) on yhdysvaltalainen muusikko, säveltäjä ja tuottaja. Hän on pop-punkyhtye Fall Out Boyn laulaja ja rytmikitaristi. Fall Out Boyn jäsenet Pete ja Joe tapasivat Patrickin paikallisessa kirjakaupassa. Alun perin Stump tuli yhtyeeseen rumpaliksi, mutta hänen laulutaitonsa huomattiin pian, vaikkei hänellä ollutkaan aiempaa kokemusta laulamisesta. Aluksi Stump toimi vain yhtyeen laulajana, mutta kun kaksi yhtyeen jäsentä erosi yhtyeestä ennen Fall Out Boy's Evening Out With Your Girlfriendin julkaisua, Stump alkoi myös soittaa kitaraa. Tässä vaiheessa yhtyeeseen liittyi nykyään Fall Out Boyn rumpalina toimiva Andy Hurley.
Stump kirjoittaa suurimman osan Fall Out Boyn musiikista, kun taas Fall Out Boyn basisti Pete Wentz kirjoittaa suurimman osan sanoituksista. Yhtyeen kitaristi Joe Trohman on sanonut Stumpista: "Luulen, että Patrick on oikea musiikin ihmelapsi - hän on oikea hullu tiedemies".
Stump on itse kertonut pitävänsä kiertueista ja keikoista, mutta ei usein ehdi katsoa keikoilla muualle kuin kitaraansa, koska on tarkkaa että soittaa oikein.
Stum meni naimisiin Elisa Yaon kanssa vuonna 2012. Heidän esikoisensa syntyi vuonna 2014. Lapsen nimeksi tuli Declan Stumph.
Tom Boonen

Tom Boonen (s. 15. lokakuuta 1980 Mol) on belgialainen kilpapyöräilijä. Hän on voimakasrakenteinen kilpailija, josta pyöräilyslangissa käytetään nimitystä ”costaud”. Hän oli aktiivivuosinaan sprinttiajon erikoismies, joka oli ansioitunut kilpailujen loppurutistukseen sekä mukulakivikadulla ajettuihin kilpailuihin. Hän on maantieajon maailmanmestari, nelinkertainen Pariisi–Roubaix-kilpailun ja kolminkertainen Flanderin ympäriajon voittaja. Hänen pituutensa on 192 senttiä ja painoa hänellä on 80 kiloa.
Ura.
Boonen oli ammattimainen kilpapyöräilijä vuosina 2002–2017. Hänellä oli tallisopimukset US Postal -tallin kanssa vuosina 2001–2002, Quick Step -tallin kanssa 2003–2011, Omega Pharma-Quick Step -joukkueen kanssa 2012–2014 sekä Etixx-Quick Step / Quick-Step Floors -tallin kanssa vuosina 2015–2017. Jo ensimmäisenä ammattilaisvuotenaan hän osoitti todelliset kykynsä sijoittumalla kolmanneksi Pariisi–Roubaix-ajossa. Hänestä tuli samalla todellinen toivo belgialaisille pyöräilyfaneille, jotka näkivät hänessä suuren tulevan mestarin. 
Oli kuitenkin odotettava vuoteen 2005 asti kun hän lopulta pystyi toteuttamaan lopullisesti omat mahdollisuutensa. Tällöin hän toteutti todella merkittävän kilpailukauden ja ylsi hyvin harvinaiseen kaksoisvoittoon Flanderin tourissa (Ronde van Vlaanderen) sekä Pariisi–Roubaix-ajossa. Samana vuonna hän voitti myös maantiepyöräilyn maailmanmestaruuden sekä saavutti kaksi etappivoittoa Tour de France -kilpailussa. Toistamiseen hän voitti Flanderin kierroksen vuonna 2006 ja hänestä tuli vuoden 1973 jälkeen ensimmäinen kahden perättäisen vuoden voittaja tässä kisassa. Vuonna 2008 hän voitti toistamiseen Pariisi–Roubaix'n ja uusi voittonsa seuraavana vuonna. Vuonna 2012 hän voitti Flanderin ympäriajon kolmannen ja Pariisi–Roubaix'n neljännen kerran. Lisäksi hän kuului joukkueaika-ajon maailmanmestaruuden voittaneeseen Omega Pharma-Quick Stepin joukkueeseen.
10. kesäkuuta 2008 Belgian oikeusviranomaiset kertoivat Boonenin jääneen kiinni kokaiinin käytöstä 26. toukokuuta 2008. Koska kyseessä oli kilpailun ulkopuolella tehty testi, hän ei saanut kärystään kilpailukieltoa. 9. toukokuuta 2009 uutisoitiin Boonen jääneen uudelleen kiinni kokaiinin käytöstä 27. huhtikuuta tehdyssä dopingtestissä. Myös tällä kertaa kyse oli kilpailujen ulkopuolisesta testistä.
Mieletön rakkaus (vuoden 1947 elokuva)

Mieletön rakkaus (engl. "Possessed") on Curtis Bernhardtin ohjaama yhdysvaltalainen dramaattinen trilleri/film noir -elokuva vuodelta 1947, jonka päärooleissa esiintyvät Joan Crawford, Van Heflin ja Raymond Massey. "Mieletön rakkaus" on mustavalkoinen ja on noin 108 minuutin mittainen. Elokuvan tuotti Warner Bros. -yhtiö. "Mieletön rakkaus" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa heinäkuussa 1947, ja Suomessa tammikuussa 1948.
Crawford sai elokuvasta parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden, muttei voittanut palkintoa. Elokuva perustuu Rita Weimanin kirjoittamaan tarinaan "One Man's Secret!"
Juoni.
Elokuva kertoo Crawfordin esittämästä mielisairaasta naisesta, sairaanhoitaja Louise Howellista ja tämän pakkomielteestä David-nimiseen mieheen (Heflin). Louise Howell on rikkaan invalidin Dean Grahamin (Massey) kotihoitaja, joka tapailee tämän naapuria, itsekästä mekaanikkoa Davidia. Louise on hyvin omistushaluinen, mitä David ei voi sietää ja jättää tästä syystä naisen.
Mysteeristen tapahtumien seurauksena Dean Grahamin vaimo hukkuu läheiseen järveen Louisen ollessa tapahtuman aikaan tämän seurassa. Kuolema todetaan onnettomuudeksi, vaikka Carol-tytär (Brooks) epäileekin Louisella olleen jotakin tekemistä asian kanssa. Louisesta kiinnostunut Dean käyttää tilaisuuden hyväkseen ja kosii naista, joka suostuu vaikka yhä rakastaa Davidia. 
David puolestaan alkaa liehitellä Carolia. Sen seurauksena Louisen mielenterveys alkaa horjua ja hän alkaa kuvitella asioita.
Yhdysvaltain tautikeskus

Yhdysvaltain tautikeskus (, lyh. CDC) on Yhdysvaltain sairauksien valvonnasta ja ehkäisystä vastaava viranomainen. CDC:n päätoimitilat sijaitsevat Atlantassa Georgiassa, mutta sillä on henkilöstöä 25 maassa. Sen vuosibudjetti on lähes 9 miljardia dollaria ja se työllistää 15 000 ihmistä. CDC perustettiin vuonna 1946 alkuperäisenä tavoitteenaan malarian hillitseminen.
Honda FCX

Honda FCX () on Hondan valmistama vetyajoneuvo. Sen sanotaan olevan täysin äänetön.
Mallit.
Vuoden 1999 malli.
Ensimmäinen prototyyppi FCX:stä esiteltiin vuonna 1999. Tämä malli oli kaksiovinen, neljän istuttava auto. Se mitat olivat pituus 4 165 mm, leveys 1 760 mm ja korkeus 1 645 mm. Polttokennon teho oli 78 kW. Auton moottorin huipputeho oli 60 kilowattia, vääntö 272 newtonmetriä ja sen EPA:n mukainen toimintasäde oli noin 270 kilometriä.
Vuoden 2005 malli.
FCX:ää päivitettiin vuonna 2005. Uuden mallin moottorin huipputeho oli 80 kilowattia ja vääntö 282 newtonmetriä. Toimintasäde parani noin 305 kilometriin. Myöhemmin tätä parannettiin edelleen ohjelmistopäivityksillä noin 340 kilometriin.
Hondan tiedottajan Andy Boydin mukaan FCX:n valmituskustannuksiksi arvioitiin tuolloin noin 1-2 miljoonaa dollaria.
Vuoden 2007 malli.
Tämä uusin malli on ensimmäinen tuotantomalli FCX:stä ja auton ulkonäköä onkin parannettu merkittävästi. Uuden auton polttokenno on merkittävästi pienempi kuin aiemmissa versioissa, mutta tarjoaa silti enemmän tehoa, 100 kW.
Mallin vetyvarastot voivat varastoida jopa 5 kiloa vetyä tarjoten 570 kilometrin kantaman.
Steinerin sääntö

Steinerin sääntö tai Steinerin lause eli yhdensuuntaisten akselien sääntö on klassisessa mekaniikassa käytetty kaava, jonka avulla voidaan laskea jäykän kappaleen hitausmomentti tietyn akselin suhteen, jos hitausmomentti yhdensuuntaisen, kappaleen massakeskipisteen lävistävän akselin suhteen tunnetaan.
Steinerin säännön avulla hitausmomentti halutun akselin "z" suhteen on
formula_1
jossa
Jos kappaleen akseleita vastaan kohtisuoraa pinta-alaa merkitään "A":lla, pätee Steinerin sääntö myös jäyhyysmomenteille (neliömomentille):
formula_2
Steinerin sääntö on nimetty sveitsiläisen matemaatikon Jakob Steinerin mukaan.
Tsurugi

Tsurugi on japanilainen sana, jota käytetään viittaamaan yleisesti tietynlaisiin leveisiin miekkoihin, kuten sapeleihin, taikka monien kiinalaisten tarusankareiden aseisiin, sekä kiinalaisiin aseisiin yleensäkin. Länsimaissa sanaa käytetään yleensä viittaamaan tiettyyn japanilaiseen suoraan, kaksiteräiseen miekkatyyppiin.