tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lauri Toivonen (jääkäri)

Lauri Adolf Toivonen (Käytti Saksassa peitenimeä Vaara), () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, missä hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisessa armeijassa joukkueen varajohtajana ratsuväessä. 
Perhetausta ja koulutus.
Toivosen vanhemmat olivat kauppias Adolf Toivonen ja Hilma Amalia Kortman. Toivonen kävi viisi luokkaa Helsingin suomalaista lyseota. 
Jääkärikausi.
Toivonen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 10. tammikuuta 1916, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonaan perustettuun ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. 
Suomen sisällissota.
Toivonen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavahtimestariksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueen varajohtajaksi Karjalan ratsujääkärirykmentin 3. eskadroonan täydennysjoukkueeseen. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Toivonen palveli sisällissodan jälkeen Karjalan ratsujääkärirykmentin (tunnettiin myöhemmin nimellä Hämeen ratsurykmentti) 4. eskadroonassa. Hämeen ratsurykmentistä hänet siirrettiin 26. kesäkuuta 1920 lähettiupseeriksi 3. Divisioonan esikuntaan, josta hänet siirrettiin 10. marraskuuta 1920 toimistoupseeriksi Sotaministeriön sota–asiainosastoon. Sotaministeriöstä hänet siirrettiin 1. tammikuuta 1922 alkaen toimistoupseeriksi Yleisesikunnan liikekannallepanotoimistoon. Toivonen kuoli hieman ali kolmekymmenvuotiaana 31. joulukuuta 1922 ja hänet haudattiin Helsinkiin. Toivonen oli haavoittunut vaikeasti Aa-joen taisteluissa sekä sairastunut tällöin malariaan eikä hän enää täysin toipunut saamistaan vammoistaan vaan sairasteli loppuikänsä. Hänen välittömänä kuolinsyynään oli vatsahaava ja keuhkokuume.
Best of Beach Boys

Best of Beach Boys on The Beach Boysin hittikokoelma vuodelta 1966. Se sisältää joitakin yhtyeen suosituimpia lauluja vuoteen 1965 mennessä. Mukana ovat esimerkiksi "Surfin' USA", "Fun Fun Fun" ja "In My Room". Kokoelmasarjan toiseen osaan "Best of Beach Boys vol 2" on kuitenkin jätetty suurempia hittejä, kuten "California Girls", "I Get Around" ja "Help Me, Rhonda".
Kokoelmalla ei ole ainuttakaan aikaisemmin samana vuonna julkaistun, kuuluisan "Pet Sounds" -levyn kappaletta. Kokoelma keskittyy siis Beach Boysin varhaisen uran hitteihin, kuten myös "Best of Beach Boys Vol 2".
Kwon Jung-hyuk

Kwon Jung-Hyuk (, hanja ; s. 2. elokuuta 1978 Korean tasavalta) on eteläkorealainen jalkapallomaalivahti.
Aikaisemmin urallaan hän on edustanut useita Etelä-Korean K-Liigan joukkueita muun muassa Ulsan Hyundaita, Gwangju Sangmu Phoenixiä, Pohang Steelersiä ja viimeksi FC Seoulia.
Helmikuussa 2009 Kwon saapui Suomeen. Hän oli solminut Rovaniemen Palloseuran kanssa esisopimuksen, jonka mukaan hän olisi testissä pelaisi Liigacupissa helmikuun loppuun asti. Debyyttinsä Kwon teki RoPSille 18. helmikuuta 2009 Liigacupin ottelussa Turun Interiä vastaan. Ottelu päättyi RoPSin 0–3 tappioon, vaikka Kwon pelasi hyvän pelin. Pelattuaan toisen ottelun Liigacupissa Jyväskylän Jalkapalloklubia vastaan solmi Kwon 22. helmikuuta RoPSin kanssa kautta 2009 koskevan pelaajasopimuksen. Debyyttinsä Veikkausliigassa Kwon teki FC Lahtea vastaan 28. huhtikuuta 2009. RoPSin tiputtua kauden päätteeksi ykköseen, siirtyi Kwon Vaasan Palloseuran riveihin.
Etelä-Korean maajoukkueessa Kwon esiintyi vuonna 2002 CONCACAF Gold Cupissa. Etelä-Korea sijoittui lopulta neljänneksi kilpailussa.
Sivuauringot

Sivuauringot ovat taivaalla Auringon molemmilla puolin näkyvät kaksi kirkasta, väriltään epämääräistä läikkää. Sivuaurinkojen kirkkaus vaihtelee lähes huomaamattomasta häikäisevän kirkkaisiin ja ne ovat muodoltaan tyypillisesti pitkänomaisia kaventuen auringosta poispäin. Jääkide-esiintymän sijainnista riippuen toinen niistä voi olla kuitenkin myös toista kirkkaampi tai jompikumpi voi puuttua kokonaan. Joskus sivuaurinkojen sisäreuna on punainen ja ulkoreuna sininen.
Sivuauringot kuuluvat kaikkein tavallisimpiin haloilmiöihin. 
Synty.
Sivuauringot syntyvät, kun auringonvalo kulkee sellaisen jääkidepilven läpi, jossa kiteet ovat kuusikulmaisen laatan muotoisia. Valon kulusta kiteessä johtuu, että sivuauringon sisäreuna on aina vähintään 22° päässä auringosta, mutta auringon noustessa korkeammalle taivaalla, sivuauringot työntyvät auringosta poispäin. Samalla niiden kirkkaus vähenee nopeasti. Jos jääkiteet heiluvat ilmassa, sivuaurinko pitenee korkeussuunnassa kaarimaiseksi. Laattamaiset kiteet aiheuttavat sivuaurinkojen lisäksi myös zeniitinympäristön kaaren sekä harvinaisia 120° sivuaurinkoja. Sivuaurinkojen välittömässä läheisyydessä taivaalla voivat näkyä 22° rengas ja horisonttirengas.
Joskus sivuaurinkoja voi näkyä myös Kuun ympärillä.
Väinö Tojkander

Väinö Armas Tojkander () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, missä hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla pioneerijoukoissa Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisessa armeijassa joukkueenjohtajana jääkärijoukoissa. 
Perhetausta ja koulutus.
Tojkanderin vanhemmat olivat asemapäällikkö Edvard Tojkander ja Aina Sofia Englund. Tojkander kävi viisi luokkaa Viipurin suomalaista yhteiskoulua ja Saksalaisen sotakoulun B-kurssin.
Jääkärikausi.
Tojkander työskenteli harjoittelijana valtionrautateillä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 19. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän suoritti pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun B-kurssin. 
Suomen sisällissota.
Tojkander saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi ensin 2. jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonaan, mutta 24. maaliskuuta 1918 niin ikään joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodassa taisteluihin Viipurissa.
Angel Martino

Angelina L. ”Angel” Myers-Martino () on yhdysvaltalainen entinen uimari ja olympiavoittaja. Martino voitti ensimmäisen olympiakultansa vuonna 1992 Barcelonan kesäolympialaisissa 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä. Martino oli voittamassa saman matkan kultaa myös neljä vuotta myöhemmin Atlantassa. Siellä hän voitti myös kolmannen olympiakultansa 4 × 100 metrin sekauintiviestistä.
Martino voitti uransa aikana myös kolme olympiapronssia, Barcelonasta 50 metrin vapaauinnissa ja Atlantassa 100 metrin vapaa- ja perhosuinnista. Hän voitti myös lyhyiden ratojen maailmanmestaruuden 100 metrin selkäuinnissa Palma de Mallorcassa vuonna 1993. Samoissa kilpailuissa hän otti myös kaksi henkilökohtaista MM-hopeaa ja kaksi viestipronssia. Uransa ainoan pitkien ratojen MM-mitalin Martino saavutti vuonna 1994, saatuaan hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä Rooman MM-kilpailuissa.
Martino kärähti vuonna 1988 doping-testissä nandrolonien käytöstä, ja kärsi kahden vuoden kilpailukiellon.
Martino on 165 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 68 kilogrammaa. Hän edusti seuratasolla "Americus Blue Tide"ä.
Ashley Tappin

Ashley T. Tappin (s. 18. joulukuuta 1974 Marietta, Georgia) on yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Tappin voitti uintiurallaan kolme olympiakultaa. Ensimmäinen niistä tuli Barcelonan kesäolympialaisissa vuonna 1992 naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä. Tappin tosin ui kyseisessä kilpailussa vain alkuerissä, sillä hänet korvattiin loppukilpailuun Dara Torresilla, mutta hän sai silti käytännön mukaisesti kultamitalin.
Kahdeksan vuotta myöhemmin Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 Tappin palasi jälleen Yhdysvaltojen uintijoukkueeseen. Tällä kertaa hän ui sekä 4 × 100 metrin vapaauintiviestin että 4 × 100 metrin sekauintiviestin alkuerät. Hän ui sekauintiviestissä perhosuintiosuuden, ja nappasi kummaltakin matkalta kultamitalin, kun Yhdysvaltain joukkue voitti molempien matkojen finaalit, tosin jälleen ilman Tappiniä.
Tappin on 178 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 66 kilogrammaa.
Costello (yhtye)

Costello on muusikko Costello Hautamäen soololevytyksillä ja -kiertueilla esiintyvä yhtye.
Hautamäen ensimmäisellä sooloalbumilla, vuoden 1988 "A Little Bit Crazylla" esiintyivät hänen lisäkseen pääpainotteisesti myös basisti Sami Ruusukallio sekä rumpali Janne Haavisto. Koska Hautamäen ura on painottunut suurimmaksi osaksi Popeda-yhtyeeseen, hän on levyttänyt omaa tuotantoaan vain muutamaan otteeseen. Vuonna 2003 Hautamäki julkaisi pitkän tauon jälkeen uuden studioalbuminsa "13 Reasons to Rockin", joka puolestaan sai jatkoa vuonna 2013 ilmestyneen "Kun mies unelmoi" -albumin myötä. Hautamäki on vuosien varrella esiintynyt sekä yhtyeensä säestyksellä että yksin tehdessään omia esiintymisiään sooloartistina, ja toisinaan myös hänen poikansa Jimi ja Alex ovat vaikuttaneet hänen taustayhtyeessään.
Michael Edwards (näyttelijä)

Michael David Edwards (s. 16. syyskuuta 1944 Castro Valley, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli, jonka tunnetuin rooli on aikuinen John Connor elokuvassa "Terminator 2 – Tuomion päivä" (1991). 
Edwards seurusteli Priscilla Presleyn kanssa 1978–1984.
Liereäsara

Liereäsara ("Carex diandra") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon ja sarojen ("Carex") sukuun kuuluva kasvilaji. Liereäsaran tieteellinen nimi "diandra" tulee kreikan kielen sanoista "di" (suom. kaksi) ja "andros" (suom. mies), ja tarkoittaa "kahdella heteellä" tai "kahden heteen kanssa". Liereäsara on sarojen joukossa suurikokoinen laji.
Ulkonäkö ja koko.
Varsi on pysty, täyteläinen, karhea, alaosastaan liereä, yläosastaan tylpän kolmisärmäinen. Löyhästi mätästävä 20–60 cm korkea. Tyvitupet ovat harmaanruskeat tai mustanruskeat, heikosti kiiltävät ja ehjät. Lehdet ovat ruodittomia, tupellisia ja hieman vartta lyhyempiä. Lehtilapa on 2–4 mm leveä ja harmaanvihreä.
Kukinto on monitähkäinen, 20–40 mm pitkä, tiheähkö, liereä ja haaromaton. Siinä on 5–10 sukkulamaista, perätöntä taikka joskus alimmat ovat lyhytperäisiä. Emi- ja hedekukat ovat samoissa tähkissä eli se on yhtäläistähkäinen, tähkien kärjessä ovat kolmiheteiset hedekukat, tyvellä kaksiluottiset emikukat. Tähkäsuomut ovat 2–3 mm pitkiä, vaaleanruskeita tai punaruskeita ja kalvolaitaisia. Pullakot ovat 2–3 mm pitkiä, kiiltävänruskeita ja selkäpuolen tyviosassa on kaksi paksua suonta. Suuota on pitkä ja hammaslaitainen. Kukkii kesä-heinäkuussa.
Elinympäristö.
Liereäsara kasvaa keski- ja runsasravinteisilla märillä soilla luhtarannoilla, metsäjärvien sekä lampien rannoilla.
Levinneisyys.
Liereäsara on tavallinen laji pohjoisella pallonpuoliskolla. Sitä tavataan suuressa osassa Pohjoismaissa, sen lisäksi sitä tavataan, Baltiassa, Keski-Euroopassa, Alpeilla, Karpaateilla ja osassa Siperiaa. Joitain esiintymiä on lisäksi muun muassa Norjassa, Islannissa, Kaukasuksella, Venäjän Kaukoidässä, Alaskassa ja Kanadassa. Suomessa yleinen miltei koko maassa. Melko harvinainen Kaakkois-Suomessa ja Pohjois-Lapissa.
Mitä tänään syötäisiin?

 Mitä tänään syötäisiin oli MTV3-kanavalla arkipäivisin vuosina 2007–2021 esitetty ruokaohjelma, kestoltaan noin 3 minuuttia ja perjantaisin 21 minuuttia.
Ohjelman juontajana ja kokkina toimi vuosina 2007–2015 Aki Wahlman, vuodesta 2014 hänen rinnallaan Alex Nurmi ja myöhemmin Linnea Vihonen. Vuodesta 2016 lähtien ohjelmaa juonsivat Alex Nurmi, Vappu Pimiä ja Harri Syrjänen. Perjantailähetystä juonsi Hanna Sumari.
Televisiokuuluttaja

 Televisiokuuluttaja on televisiossa työskentelevä henkilö, joka ilmoittaa alkavan ohjelman ja muita tietoja. Suomessa ensimmäinen televisiokuuluttaja oli Teija Sopanen. 
Ruudussa näkyviä kuuluttajia työskenteli Yleisradiossa vuosina 1957–2025 (vuodesta 2012 vain TV1:llä, lisäksi viimeisinä vuosina valtaosa kuulutuksista nauhoitettiin etukäteen) ja Mainostelevisiossa vuoteen 1993 saakka. Yle siirtyi kaikkien kanavien osalta pelkkiin taustaäänikuulutuksiin keväällä 2025, viimeiset kuulutukset näkyvin kuuluttajin nähtiin TV1:llä 23. maaliskuuta 2025, jonka jälkeen Anna-Liisa Tilusta lukuunottamatta kanavan muiden kuuluttajien työsuhteet päättyivät. Ensimmäisen kerran tehtävänkuvan lakkauttamista suunniteltiin yhtiössä jo 1990-luvulla, mutta tuolloin se kuitenkin lopulta päätettiin säilyttää. Loppuaikoina tehtävänkuva laajeni olennaisesti, ja siihen kuului muun muassa sosiaalisen median sisältöjen tuottamista. Yle oli maailmanlaajuisestikin viimeisiä TV-yhtiöitä, joka vielä käytti näkyviä kuuluttajia (engl. "in-vision continuity") 2020-luvulla: useimmat muut eurooppalaistoimijat olivat luopuneet näkyvistä kuuluttajista viimeistään 1990-luvulla, ja esimerkiksi Amerikassa turvauduttiin alusta lähtien valtaosin pelkkään ääneen.
Pertti Paloheimo

Pertti ”Pepsi” Paloheimo (11. kesäkuuta 1930 Pispala, Pohjois-Pirkkala – 5. helmikuuta 2017 Tampere) oli suomalainen urheilu- ja yritysjohtaja. Koulutukseltaan hän oli varatuomari. Paloheimo toimi Yleisradiossa 1960-luvulla pääsihteerinä, TV1:n johtajana 1970–1974, TV2:n johtajana 1974–1975, Aura-vakuutusryhmän ja sitten Tapiola-yhtiöiden toimitusjohtajana 1976–1983, Tapiola-ryhmän hallitusten puheenjohtajana 1984–1987 sekä Perusyhtymä Oy:n ja sittemmin YIT-Yhtymä Oy:n hallitusten puheenjohtajana 1987–1989. Hän jäi eläkkeelle 1990. 
Paloheimo kirjoitti kolumneja muun muassa Keskisuomalaiseen, Uuteen Suomeen ja Turun Sanomiin. Hän oli useiden yritysten hallinnossa hallitusten ja hallintoneuvostojen jäsenenä, muun muassa Osuuspankkien Investointipankissa, Postipankissa, Kirjayhtymässä. Järjestötoiminnassa Paloheimo toimi pitkään Lasten Päivän Säätiön (Linnanmäki) hallituksen puheenjohtajana, vuoteen 1996 asti. Hän istui Suomen Koripalloliiton ja Suomen olympiakomitean hallituksissa ja toimi Suomen olympiajoukkueen ylijohtajana Montrealin ja Moskovan olympialaisissa.
Paloheimo oli Tampereen yliopiston hallintotieteiden kunniatohtori. Hän julkaisi useita kirjoja, muun muassa elämäkertansa nimellä "P. Paloheimo, Pispalan Tarmo" (1997). Paloheimon viimeinen kirja oli intiimi muistelmateos "Naantali 11.6.1944", jossa hänen henkilökohtaiset sota-ajan muistonsa laajenevat toisen maailmansodan opetusten mietiskelyksi.
Pertti Paloheimo oli naimisissa hammaslääkäri Marja Paloheimon (k. 2001) kanssa. Heillä on neljä tytärtä. Pertti Paloheimo kuoli helmikuussa 2017 keuhkoputkentulehdukseen.
Tikkurilan urheilutalo

Tikkurilan urheilutalo, sponsoroidulta nimeltään Trio Sport Center on urheilupaikka Vantaalla aivan Tikkurilan vieressä sijaitsevassa Viertolassa. Urheilutalolla on mahdollisuus pelata lukuisia eri liikuntalajeja kuten koripalloa, lentopalloa ja salibandya sekä voimailua, painia, nyrkkeilyä ja budolajeja. Palloiluhalli pituus on 47,2 metriä, leveys 23 metriä ja korkeus 7,25 metriä. Enimmillään salissa saa olla 1 220 henkeä. Tilassa voidaan järjestää luentoja tai messuja ja istumapaikkoja voi olla enimmillään noin 700 hengelle. Urheilutalon yhteydessä toimivat myös Hotelli Tikkurila, Tikkurilan keilahalli ja Tikkurilan biljardisali. 
Urheilutaloa käyttää kotiareenanaan Salibandyliigassa pelaava Tikkurilan Tiikerit, sekä Futsal Liigassa pelaava Vantaan Veturi (VALO).
Urheilutalo on osa Tikkurilan urheilupuistoa. Tikkurilan urheilutalon naapurustossa sijaitsee muun muassa kaksi jäähallia (Trio Areena ja harjoitteluhalli), Peltolan koulu, Tikkurilan uimahalli ja Tikkurilan ortodoksinen kirkko.
Monster

Monster on englannin kielen sana, joka tarkoittaa hirviötä, taruolentoa, jota pidetään pelottavana ja vaarallisena. 
Monsterilla saatetaan myös viitata:
Sillihaikalat

Sillihaikalat, aiemmin myös haikalat, (Lamniformes) on rustokaloihin kuuluva kalalahko. Siihen kuuluu monia tunnettuja hailajeja, kuten sillihai, valkohai, peikkohai ja jättiläishai, yhteensä noin 15 lajia kahdeksassa heimossa. Sillihaikaloilla on kaksi ruodotonta selkäevää ja peräevä, viisi kidusaukkoa; suu ulottuu pitkälle silmien taakse ja silmistä puuttuu vilkkuluomi.
2K Czech

2K Czech (ent. Illusion Softworks) oli vuonna 1997 perustettu tšekkiläinen pelitalo. Take-Two Interactive osti Illusion Softworksin vuonna 2008, jolloin siitä tuli 2K Gamesin tytäryhtiö ja se sai nimekseen 2K Czech. Vuonna 2017 2K Czech yhdistettiin Hangar 13 -pelitaloon. 
Pelit.
Yhtiön kehittämiä pelejä ovat muun muassa "Mafia", "Mafia II", "Hidden &amp; Dangerous" ja "Vietcong".
Hennariikka Järvinen

Hennariikka Marie Järvinen (s. 2. heinäkuuta 1984 Turku) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hänen ennätyksensä 15,19 metriä on vuodelta 2006. Seuratasolla Järvinen edustaa Turun Urheiluliittoa. Häntä valmentavat Hannu Järvinen ja Hannu Rautala.
Järvinen on voittanut kuulantyönnön SM-hopeaa kolmesti ja SM-pronssia neljästi. Sisäratojen SM-kilpailuissa Järvinen voitti kultaa vuonna 2007, ja lisäksi hän on voittanut hallista kaksi hopea- ja kymmenen pronssimitalia. Kuulakarnevaaleilla Järvinen on voittanut naisten sarjan neljästi vuosina 2003–2006.
Hennariikka Järvinen on kilpaillut myös Tenavatähti-laulukilpailussa vuonna 1994 kappaleella ”Lähtevien laivojen satama” ja vuonna 1995 kappaleella ”Kulta polkee fillarillain”. Vuonna 1994 hän selvisi semifinaaliin ja pääsi levyttämään Tenavatähti 1994 -kokoelmalevylle.
Laura Iacovache-Pana

Laura Vänttinen, omaa sukua Iacovache-pana (s. 23. tammikuuta 1990 Pori, Suomi) on suomalainen pianisti. Hänen perheensä on romanialais-unkarilainen muusikkoperhe. Vänttinen on opiskellut pianonsoittoa Sibelius-Akatemian nuorisokoulutuksessa vuodesta 2005 lähtien. 
Vänttinen sijoittui toiseksi ja voitti yleisöäänestyksen Damaskoksen kansainvälisillä nuorten pianistien kilpailussa vuonna 2008. Hän sijoittui toiseksi myös kansainvälisen Viardo-pianokilpailun 12–17-vuotiaiden sarjassa Tarrytownissa, New Yorkissa vuonna 2006.
Luke Roberts (pyöräilijä)

Luke Justin Roberts (s. 25. tammikuuta 1977 Adelaide, Etelä-Australia) on australialainen pyöräilijä, joka kilpaili sekä rata- että maantiepyöräilyssä. Hän asui aktiivivuosinaan sekä Adelaidessa että Kölnissä, Saksassa. Hän aloitti kilpapyöräilyn 13-vuotiaana ja tuli ammattilaiseksi vuonna 2002. Hän lopetti uransa 2014.
Roberts kuului Australian joukkueeseen, joka voitti ratapyöräilyn neljän kilometrin joukkuetakaa-ajossa olympiakultaa Ateenassa 2004 ja sijoittui neljänneksi Pekingissä 2008. Henkilökohtaisessa neljän kilometrin takaa-ajossa hän oli viides Ateenassa 2004 ja yhdeksäs Sydneyssä 2000.
Roberts voitti neljän kilometrin joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruuden Ballerupissa 2002, Stuttgartissa 2003 ja Melbournessa 2004 sekä sai MM-pronssia Manchesterissa 2008. Henkilökohtaisessa neljän kilometrin takaa-ajossa hän saavutti MM-hopeaa 2002 ja 2003.
Kansainyhteisön kisoissa Roberts saavutti kultaa joukkuetakaa-ajossa Kuala Lumpurissa 1998 ja Manchesterissa 2002 sekä hopeaa henkilökohtaisessa takaa-ajossa 1998.
Saavutuksia.
Lähteet: Sports-Reference, Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Nuorten MM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa kultaa, takaa-ajossa pronssia
Nuorten MM-kilpailut, takaa-ajossa ja joukkuetakaa-ajossa kultaa
Kansainyhteisön kisat, joukkuetakaa-ajossa kultaa, takaa-ajossa hopeaa
Maailmancup, Cali, takaa-ajossa voitto
Maailmancup, Victoria, pariajossa (madison) ja joukkuetakaa-ajossa voitto
Maailmancup, Frisco, joukkuetakaa-ajossa voitto
Maailmancup, Cali, joukkuetakaa-ajossa voitto
Olympialaiset, takaa-ajossa yhdeksäs
MM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa kultaa, takaa-ajossa hopeaa
Kansainyhteisön kisat, joukkuetakaa-ajossa kultaa
MM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa kultaa, takaa-ajossa hopeaa
Maailmancup, Kapkaupunki, takaa-ajossa voitto
MM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa kultaa
Olympialaiset, joukkuetakaa-ajossa kultaa, takaa-ajossa viides
MM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa pronssia
Olympialaiset, joukkuetakaa-ajossa neljäs
Grenoble, kuuden päivän ajo, voitto
Tour Down Under, 4. etapin voitto
Tour of Tasmania, kokonaiskilpailun voitto
Giro del Capo, 3. etapin voitto
Ringerike GP, 5. etapin voitto
Giro del Veneto, prologin ja 4. etapin (aika-ajo) voitto
Herald Sun Tour, kokonaiskilpailussa toinen
Tour de Normandie, 6. etapin voitto
Rheinland-Pfalz Rundfahrt, 1. etapin voitto
UCI Pro Tourin joukkueaika-ajo, Eindhoven, kolmas
Bayern-Rundfahrt, kokonaiskilpailussa kolmas
3-Länder Tour, 4. etapin voitto
Tour Down Under, kokonaiskilpailussa kuudes
UCI Pro Tourin joukkueaika-ajo, Eindhoven, voitto
Britannian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Giro del Capo, 3. etapin voitto
Halle - Ingooigem, toinen
Tour Down Under, kokonaiskilpailussa viides
Vuelta Ciclista a Murcia, 3. etapin voitto
Tour Down Under, mäkikirikilpailun voitto
Istrian Spring Trophy, prologin voitto
Vainajan muotokuva

Vainajan muotokuva on Eleanoora Rosenholmin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin Suomessa 5. joulukuuta ja maailmanlaajuisesti 12. joulukuuta 2007.
Tuotantotiedot.
Albumin kappaleet ovat säveltäneet ja sanoittaneet Mika Rättö, Pasi Salmi ja Noora Tommila. Levyllä esiintyvät heidän lisäkseen myös Turo Sinkkonen ja Tuomas Niskanen.
Albumin ovat äänittäneet Pasi Salmi ja Mikä Rättö SS-Palace-studiolla. Albumin ovat miksanneet ja masteroineet Salmi, Rättö ja Sami Sänpäkkilä.
Albumi on julkaistu Fonal Records -levy-yhtiölle.
Lähdesara

Lähdesara ("Carex paniculata") on sarakasvien heimoon ja sarojen sukuun kuuluva, Euroopassa laajalle levinnyt kasvi. Lähdesaran tieteellinen nimi "paniculata" tulee latinan kielen sanasta "paniculus". Lähdesara on Suomessa uhanalainen ja rauhoitettu laji.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen lähdesara on sarojen joukossa suurikokoinen laji. Tiivis- ja korkeamättäinen kasvi saattaa kasvaa jopa 1,5 metriä korkeaksi. Varret ovat kolmisärmäisiä. Kasvin lehdet ovat noin 0,5 cm leveitä, harmaanvihreitä ja vartta lyhyempiä. Lähdesaran kukinto on röyhymäinen, monitähkäinen ja kasvaa 5–15 cm pitkäksi. Emikukat sijaitsevat ruskean tähkän tyvessä, hedekukat sen kärjessä. Lähdesara kukkii kesä-heinäkuussa.
Suomessa tavattavista saroista lähdesara muistuttaa läheisesti röyhysaraa ("Carex appropinquata"). Toisistaan lajit erottaa niiden lehdistä. Lähdesaralla lehdet ovat hieman kouruisia ja röyhysaralla puolestaan litteitä.
Levinneisyys.
Lähdesara on tavallinen laji Länsi- ja Itä-Euroopassa, jossa sitä tavataan aina Volgalle saakka. Sitä tavataan myös Italiassa, Portugalissa, Pohjois-Espanjassa ja Balkanilla. Pohjoismaissa lähdesara on yleinen vain Tanskassa. Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa se sen sijaan on hyvin harvinainen.
Suomessa lähdesaraa tavataan lounais- ja länsiosassa maata sijaitsevien harjujen reunoilla olevista lähteiköistä. Pääasiassa kasvin kasvupaikat sijaitsevat Pohjankankaan ja Hämeenkankaan harjualueilla Karviassa, Kankaanpäässä ja Ikaalisissa. Suomen suurin, satojen lähdesarayksilöiden esiintymä on Oripään Myllylähteellä. Lajin pohjoisimmat kasvupaikat Suomessa sijaitsevat Kauhajoella ja Isojoella.
Elinympäristö.
Lähdesara kasvaa harjujen reunoilla olevissa lähteiköissä, lähdepurojen varsilla sekä suurien, talviaikaankin sulana pysyvien lähteiden rannoilla. Lähdesara on kokonaan riippuvainen lähteiköistä. Vedenpinnan on pysyttävä aina lähes samalla tasolla. Kasvin juuret eivät kestä jäätymistä.
Kasvi on kadonnut monilta kasvupaikoiltaan muun muassa ojitusten, patoamisten, kala-altaiden rakentamisen ja erityisesti vedenottamoiden rakentamisen takia. Nämä ovat muuttaneet merkittävästi lähteiden tilaa ja näin hävittäneet lähdesaran kasvupaikkoja.
Aivokirurgin alakerrassa

Aivokirurgin alakerrassa on Itkevä tyttö -yhtyeen ensimmäinen EP-levy, joka on ilmestynyt vuonna 2003. Levyn on äänittänyt, miksannut ja masteroinut Mika Haapasalo (Popstudio) ja levyllä vierailevat Esko Grundström (kontrabasso) sekä Anna Grundström (sello).
Yö kylpyammeessa

Yö kylpyammeessa on Itkevä tyttö -yhtyeen ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Albumi sisältää 11 kappaletta ja yhden piiloraidan. Levyn ovat äänittäneet ja miksanneet Timo Kuismanen ja Lauri-Matti Parppei sekä masteroinut Julius Mauranen.
Hiljainen Berliini

Hiljainen Berliini on Itkevä tyttö -yhtyeen toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 2007. Albumi sisältää yhteensä 10 kappaletta. Levyn ovat äänittäneet ja miksanneet Timo Kuismanen sekä Lauri-Matti Parppei, ja Julius Mauranen on masteroinut sen Studio Kekkosella. Tuottajana on toiminut Timo Kuismanen. Albumilla vierailevat seuraavat henkilöt: Jenna Suomalainen (haitari), Juulia Suomalainen (alttoviulu) sekä Timo Kuismanen (kitara).
Hiljainen Berliini valittiin julkaisuvuotensa 25. parhaaksi kotimaiseksi albumiksi musiikkilehti Rumban vuosiäänestyksessä.
Meri (albumi)

Meri on Itkevä tyttö -yhtyeen kolmas albumi, joka julkaistiin 25. helmikuuta 2009. Albumi sisältää yhteensä 11 kappaletta. Levyn ovat äänittäneet ja miksanneet Timo Kuismanen, joka toimi myös tuottajana, ja Lauri-Matti Parppei sekä masteroinut Jaakko Viitalähde Virtalähde Analog Audiolla. Yhtyeen lisäksi kappaleilla soittavat myös tuottaja Kuismanen (slide-kitara ja syntetisaattori) ja Lauri Mäntysaari (viulu ja alttoviulu).
Albumi on ollut ladattavissa myös sähköisesti esimerkiksi iTunes-verkkokaupasta 30. maaliskuuta 2009 alkaen.
Koš (Armenia)

Koš (, romanisoitu myös muodossa Koghes; aiemmin Kvash) on kylä ja kunta Aragatsotnin maakunnassa, Armeniassa, noin 18 kilometriä lounaaseen Aštarakista.
Vuonna 2001 Košissa oli yhteensä 2 756 asukasta.
Paikkaa kutsuttiin nimellä Kvash alkukristillisinä aikoina. Kylässä on 1200-luvulta peräisin olleen kirkon rauniot ja jäänteitä rautakautisesta asutuksesta.
Propionaatti

Propionaatti eli propanaatti (C2H5COO-) on propaanihapon protolysoituessa syntyvä anioni. Propionaattinimitystä käytetään myös propaanihapon suoloista ja estereistä. Propionaatin CAS-numero on 72-03-7 ja moolimassa 73,07 g/mol.
Natriumin ja kalsiumin propionaattisuoloja käytetään elintarvikkeissa lisäaineina. Homeita vastaan ne ovat jopa tehokkaampia kuin natriumbentsoaatti, mutta hiivoihin ne eivät vaikuta.
Työpaikkaliikunta

Työpaikkaliikunnalla (myös henkilöstöliikunta) tarkoitetaan työnantajan järjestämiä tai tukemia liikuntamahdollisuuksia. Työnantaja voi esimerkiksi palkata työntekijöille liikunnanohjaajan tai ostaa työntekijöille ulkopuolisen palveluntuottajan liikuntapalveluita.
Liikuntapalvelujen tarjoaminen on työnantajalle kannattavaa, sillä hyvä kunto vaikuttaa myönteisesti terveyteen ja työkykyyn. Liikunta-aktiivisuuden ja etenkin liikunnan kuormittavuuden on havaittu olevan yhteydessä vähäisempiin sairauspoissaoloihin. Työpaikan liikuntaohjelma myös vaikuttaa positiivisesti työpaikan ilmapiiriin ja toimii houkuttimena rekrytoinnissa. Välillisesti työpaikkaliikunnalla voidaan vaikuttaa myös yrityksen julkisuuskuvaan ja ulkopuolisten kanssa tehtävään yhteistyöhön. 
Työnantajan järjestämä liikuntatoiminta sekä työnantajan tarjoama, työntekijän omaehtoinen liikuntatoiminta ovat verovapaita etuja. Verovapauden edellytyksenä on edun tavanomaisuus ja kohtuullisuus. Edun on myös oltava kaikkien työntekijöiden käytössä. Lisäksi etu on tarkoitettu vain työntekijän henkilökohtaiseen käyttöön, ja etua käytettäessä työntekijä on voitava tunnistaa.
Työpaikkaliikunta Suomessa.
Suomen Kuntoliikuntaliiton työpaikkaliikuntabarometrin 2007 mukaan lähes kaikki yritykset investoivat työpaikkaliikuntaan. Henkilöstön liikuntaetuihin käytetään yhteensä noin 300 miljoonaa euroa vuodessa. Tutkimuksen mukaan etenkin suurimmilla työpaikoilla ja julkisella sektorilla liikuntainvestoinnit näyttävät olevan kasvussa. Viidessä vuodessa liikuntainvestoinnit henkilöä kohden ovat lähes kaksinkertaistuneet.
Barometrin vastaajat arvioivat, että työnantajan tukemaan liikuntaan osallistuu säännöllisesti alle 40 % henkilöstöstä. Joskus liikuntaan osallistuu heidän arvionsa mukaan 57 %.
Tutkimuksen mukaan eniten liikuntapalveluita ostetaan kuntosalilta. Tuetuista liikuntamuodoista toiseksi suosituimpia ovat uimahallipalvelut.
Tapahtumia.
Suomen suurin työpaikkaliikuntatapahtuma on vuodesta 1995 lähtien järjestetty Työpaikkaliikunnan Kuntofestivaali.
Verkossa työyhteisöjen liikuntaan kannustavat Askeleet- ja go30 –pelit.
Letecké muzeum

Letecké Muzeum on Kbelyssä 8 km koilliseen Prahasta sijaitseva ilmailumuseo.
Kbelyn lentokentän historia.
Kbely oli Tšekkoslovakian ensimmäinen sotilaslentokenttä, jossa järjestettiin 1920- ja 1930-luvuilla useita kansainvälisiä ilmailunäyttelyitä. Tšekin kansallinen lentoyhtiö CSA alkoi reittilentonsa Kbelystä käsin lokakuussa 1923. Lentokenttä on edelleen Tšekin ilmavoimien tukikohta, jossa toimii koelentoyksiköitä.
Ilmailumuseon perustaminen.
1960-luvun lopussa Prahan sotilasmuseo päätti pelastaa historialliset lentokoneet tuholta ja lopulta tuoda ne Kbelyyn näyttelyyn, jossa koneita alettiin varastoida 1920-luvun Wagner-tyyppiseen hangaariin. Tulevalle museoalueella pystytettiin Picha-tyyppinen hangaari. Museo perustettiin vuonna 1968.
Näyttelykoneet.
Kbelyssä on nyt 275 lentokonetta, joista noin 110 on yleisön nähtävänä Museon arvokkaimmat artikkelit ovat Tšekkoslovakian 1920- ja 1930-luvun lentokoneet. Museo omistaa useita uniikkeja lentokoneita, muun muassa Avia BH-11C L-BONK, ja harvinaisia: esim. Iljushin Il-2 Sturmovik ja Supermarine Spitfire LF.IX.
Museossa on suuri määrä Neuvostoliiton suihkukoneita, joista osa valmistettiin Tšekkoslovakiassa lisenssillä.
Kun Tšekkoslovakia muuntui Tšekin tasavallaksi ja Slovakian tasavallaksi 1. tammikuuta 1993, osa lentokoneista siirrettiin Slovakialle. Museon konekanta on muuttunut viime vuosina museon vaihtaessa koneitaan Yhdysvaltojen, Englannin ja Tšekin kanssa.
Edvard Furuhjelm

Knut Elis Gustaf Edvard Furuhjelm (6. maaliskuuta 1845 Helsinki – 13. helmikuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri ja Oulun läänin kuvernööri.
Henkilöhistoria.
Furuhjelmin vanhemmat olivat Kuopion läänin kuvernööri, senaattori, salaneuvos Sten Knut Johan Furuhjelm ja Alexandra Hjärne. Edvard Furuhjelm oli naimisissa vuodesta 1878 Anna Helena von Nandelstadhin (1858–1946) kanssa. Heillä oli neljä lasta, kaksospojat Knut Elis (1879–1949) ja August Edvard (1819–1905) sekä tyttäret Olga Matilda Alexandra (1881–1890) ja Kerstin Anna (1891–1984). 
Furuhjelm kävi 1856–1865 Haminan kadettikoulun ja palveli sitten Pietarissa Preussin kuningas Friedrich Wilhelm III:n krenatöörirykmentissä 1865–1868 ja Henkivartioväen Liettuan rykmentissä 1868–1872. Furuhjelm oli komppaniaupseerina Haminan kadettikoulussa 1872–1880 yleten luutnantiksi 1872, alikapteeniksi 1876 ja kapteeniksi 1878. Furuhjelm ylennettiin everstiluutnantiksi 1880 ja hän palveli sitten 7. Hämeenlinnan tarkk’ampujapataljoonassa 1880–1890. Hänestä tuli eversti 1890 ja hän toimi 4. Oulun tarkk’ampujapataljoonan komentajana 1890–1899. Furuhjelm oli Suomen sotakomissariaatin yli-intendenttinä 1899–1900 ja Oulun läänin vt. kuvernöörinä 1900–1903. Koska Furuhjelm ei suostunut järjestämään laittomina pitämiään asevelvollsuuskutsuntoja hän joutui eroamaan kuvernöörin virasta 1903. Samalla hän erosi myös sotapalveluksesta kenraalimajurin arvoisena. Furuhjelm toimi tämän jälkeen Helsingin Säästöpankin tarkastajana 1903–1906 ja Säästöpankin esimiehenä 1906–1910.
Furuhjelm osallistui valtiopäiville aatelissäädyssä sukunsa edustajana 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli myös Oulun kaupunginvaltuuston jäsen 1893–1898.
Furuhjelm toi 1889 Ruotsissa kehitetyn potkukelkan Suomeen, kun hän teetti potkukelkat kaksoispojilleen. Furuhjelm arveli potkukelkalla olevan myös sotilaallista käyttöä sen nopeuttaessa talvisia marsseja. Hän perusti Ouluun myös Suomen ensimmäisen potkukelkkaseuran.
RB-93

RB-93 on vuonna 1987 perustettu kaukalopalloseura Lappeenrannasta. Seuran joukkue pelasi kaudella 2012-2013 Suomen korkeimmalla sarjatasolla Kaukalopalloliigassa. Se nousi sarjaan ensimmäistä kertaa vuonna 2002, ja sen paras saavutus on SM-kulta kaudelta 2010–2011. Kotiottelunsa joukkue pelasi Kisapuistossa. Joukkue joutui luopumaan Kaukalopalloliigan sarjapaikastaan syksyllä 2013.
Seura on aikaisemmin tunnettu myös nimellä RinkeliBallo, ja sen virallinen rekisteröity nimi on edelleen RinkeliBallo-93 LPR ry.
Erkki Osmonsalo

Erkki Kustaa Osmonsalo (sukunimi vuoteen 1906 Relander; 9. elokuuta 1894 Joroinen – 17. helmikuuta 1949) oli suomalainen historioitsija ja Helsingin yliopiston poliittisen historian professori.
Osmonsalon vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Kustaa Konstantin Osmonsalo ja Vivi Agnes Lindblad. Hän pääsi ylioppilaaksi 1912 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1916, lisensiaatiksi 1933 ja tohtoriksi 1934. 
Osmonsalo toimi ennen Suomen sisällissotaa Puumalan suojeluskunnan esikunnan jäsenenä ja päällikkönä 1917–1918 ja sodan aikana valkoisten joukoissa komppanianpäällikkönä. Hän oli oppikoulun ja seminaarin opettajana 1923–1929 ja vuosina 1933–1948 hän toimi Oriveden kansanopiston ja kansankorkeakoulun yhteiskunnallisten aineiden opettajana. 
Osmonsalo oli Helsingin yliopiston Suomen historian dosenttina vuodesta 1939 ja poliittisen historian professorina 1948–1949.
Sarpajärvet

Sarpajärvet () on suolajärvien ketju Kalmukian tasavallassa ja Volgogradin alueella Venäjällä. Järviketju ulottuu Volgan eteläpuolelta Volgogradin alueelta etelään Kalmukian puolelle Jergenin ylängön läheisyyteen.
Järviketjun suurimmat järvet ovat Sarpa (42,6 km²), Barmantsak (25,8 km²), Tsagan-Nur (23,5 km²) ja Batyr-Mala (21,9 km²).
Gregory ja Vähän Valoo

Gregory ja Vähän Valoo oli oululainen rock-yhtye.
Luettelo Gregory ja Vähän Valoo -yhtyeen kappaleista.
Yhtyeen tunnetuin kappale on eittämättä ainokaisen pitkäsoittolevyn nimikappale "Vähän valoo". Se sai aikanaan paljon radiosoittoaikaa. Rock Web -sivustolla kappale on listattu "kaikkien aikojen kotimaiset rock-biisit"-listalla sijalle 11.
Suomen äänitearkistossa mainitaan yhtyeeltä kaiken kaikkiaan 14 kappaletta.
Esiintymiset.
Yhtye esiintyi ainakin seuraavissa tilanteissa:
Kokoonpano.
Yhtyeen kantava hahmo oli "Gregori V." (myös Gregori Vaara tai Gregory Vaara) - salanimellä esiintynyt oululainen muusikko Eero "Eppu" Ainesmaa. Hän vastasi soololaulun ja kitaransoiton lisäksi myös laulujen sävellyksistä ja sanoituksista.
Arbetartidningen Enhet

Arbetartidningen Enhet () oli vuosina 1973–1988 julkaistu suomalainen vasemmistolainen viikkolehti. "Enhet" oli Suomen kommunistisen puolueen vähemmistön eli niin sanottujen taistolaisten ruotsinkielinen äänenkannattaja, ja sitä julkaisi Tiedonantajayhdistys. Lehden päätoimittajia olivat muun muassa Nils Torvalds (1974–1975) ja Thomas Micklin.
"Enhet" perustettiin, koska ruotsinkieliset taistolaiset eivät saaneet ääntään kuuluville enemmistöläisten toimittamassa "Folktidningen Ny Tid" -lehdessä. Ensimmäinen näytenumero ilmestyi keväällä 1973, ja lehti alkoi ilmestyä säännöllisesti helmikuussa 1974. Julkaisijaksi tuli Tiedonantajayhdistys, ja "Enhet" seurasi "Tiedonantajan" poliittisia linjauksia. "Enhet" julkaisi säännöllisesti käännettyä materiaalia "Tiedonantajasta" ja Neuvostoliiton APN:ltä. Lehti käytti samaa Marxin, Engelsin ja Leninin kuvat sisältänyttä logoa kuin "Tiedonantaja".
"Enhetin" ensimmäiseksi päätoimittajaksi valittiin hankkeen puuhamies Nils Torvalds, jota pidettiin ruotsinkielisten taistolaisten johtavana ideologina. Thomas Micklin otti vastuun, kun Torvalds lähti Moskovaan puoluekouluun vuonna 1975. Micklin luopui tehtävästä mennessään suorittamaan asevelvollisuutta vuonna 1977.
"Enhet" julkaisi "Tiedonantajan" tavoin vapputervehdyksiä. Parhaimmillaan lehdessä julkaistiin 1 600 tukijan nimet vuonna 1976. Nimiä kerättiin muun muassa mielenosoituksissa, eikä tervehtijöillä välttämättä ollut muuta yhteyttä liikkeeseen.
"Enhetillä" oli parhaimmillaan noin 1 000–2 000 tilaajaa. Vuonna 1976 lehteä painettiin 1 951 kappaletta ja 1981 painos oli 962. "Enhetiä" painettiin Vaasassa Palosaaren Järjestötalon kellarissa (Agit Graf) ja myöhemmin Finlaysonin vanhassa tehtaassa (Polyprint). Lehteä toimitettiin muun muassa Pitäjänmäellä samassa huoneistossa "Tiedonantajan" kanssa. "Enhetissä" oli hyvin vähän mainoksia. Lehteä rahoitettiin muun muassa keräyksillä ja talkoilla. Monet yksityishenkilöt ja samanhenkiset järjestöt tukivat lehteä säännöllisesti. "Enhet" sai taloudellista tukea myös Neuvostoliitosta. Pimeä idäntuki kulki TA-yhdistyksen ja Christian Blomin kautta.
"Enhetin" viimeinen numero julkaistiin 18. elokuuta 1988. Osa lehden toimittajista siirtyi lakkauttamisen yhteydessä "Tiedonantajan" palvelukseen. "Enhetin" seuraaja oli "Magasinet PRO" (1988–?).
Fastrax

Fastrax Oy on suomalainen satelliittipaikannustekniikan yritys, joka on perustettu vuonna 1999. Sen toimipaikka on Vantaalla ja yhtiössä toimii noin 40 työntekijää. 
Fastrax suunnittelee ja toteuttaa GPS-paikannuspiirejä eri laitteisiin ja liikkuvan kaluston ja kuljetusten seurantasovelletuksia.
Fastrax myytiin lokakuussa 2012 Sveitsiläiselle u-blox AG:lle.
Georg August Forstén

Georg August Forstén (Форстен Георгий Васильевич, 11. kesäkuuta 1857 Hamina – 3. elokuuta 1910 Joroinen) oli historioitsija, Pietarin yliopiston dosentti ja historian professori.
Elämäkerta.
Forstén syntyi Haminassa, jossa hänen isänsä Torsten Wilhelm Forstén oli kadettikoulun maantiedon opettaja ja rehtorin apulainen. Äiti Konstanzia Antonia Malinovskaja oli venäjän puolalaisia, ja 1861 miehensä kuoltua hän muutti perheineen Pietariin, missä hankki elantonsa pianonsoiton opettajana ja virittäjänä.
Forstén kävi koulunsa 1868-1877 ja ylioppilasvuotensa 1877-1881 Pietarissa, ja opiskeltuaan Pietarin yliopistossa hän sai 1881 diplomin. Valmistuessaan 1885 maisteriksi Forstén kirjoitti nimensä venäläisessä muodossa Georgi Vasiljevitsch. Forstén sai stipendin, ja hänelle esitettiin kahden vuoden komennusta ulkomaille tutkimaan taistelua Itämeren herruudesta. 1885 Forstén matkusti perheineen Saksaan, missä hän tutustui museoihin ja kirjastoihin sekä kuunteli tunnettujen professoreiden luentoja eri yliopistoissa.
Palattuaan 1887 Pietariin Forstén piti yliopistossa yleisen historian luentoja 1887-1888. Vuodesta 1891 hän opetti naisten korkeakoulun kursseilla ja 1893 alkaen myös Kansan Sivistysministeriön alaisessa historiallis-filologisessa instituutissa. Forstén opetti 1891 lähtien myös Gurevitšin oppikouluissa ja ruhtinatar Obolenskin yksityisessä gymnasiumissa. Gymnasiumissa hän toimi ensin inspehtorina ja vuodesta 1897 rehtorina. Forstén nimitettiin 1893 Pietarin yliopiston professoriksi. Samoihin aikoihin hän väitteli tohtoriksi aiheenaan Baltian kysymys XVI ja XVII vuosisadalla.
Taitavana organisaattorina Forstén oli mukana perustamassa ylioppilaiden historiallis-filologista seuraa Pietarin yliopiston yhteyteen. Seura kokoontui Forsténin kotona. 1890-luvun puolivälissä hän toimi holhoojana muutamassa novgorodilaisessa kouluissa, joita auttaakseen Forstén perusti Pietariin hyväntekeväisyysjärjestön, johon tuli kuulumaan yli 60 henkilöä.
Poliittisesti sitoutumaton Forstén esitti 1898 painamattoman G. Lolovjevin Suomen historian oppikirjan hylkäämistä. Kirjan tekijä oli tunnettu Suomen suuriruhtinaskunnan autonomian vastustaja. Ylioppilasmellakoiden aikana 1899 Forstén puolusti opiskelijoita ja joutui Pietarin kaupunginjohtajien puhutteluun. Vuonna 1905 hän ei allekirjoittanut kirjelmä 342:ta valistuksen tarpeesta vaan kehotti kaikkia palaamaan nopeasti töihinsä, mistä lojaalisuudesta hänen arvellaan saaneen 1906 kunniamerkin.
Sairastuttuaan Forstén luopui 1900-luvun alussa viroistaan ja muutti veljensä Torstenin ja tämän vaimon Olga Forsténin luo Joroisiin.
G. A. Forsténin veli oli Sippolassa ja Reitkallissa kouluja perustanut Lennart Forstén. Pietarilainen arkkitehti Gavriil Baranovski oli hänen serkkunsa äidin puolelta. 
Julkaisut.
Lisäksi Kansan Valistusministeriö on julkaissut hänen luentosarjansa.
Haukkajärvi (Käkisalmen piiri)

Haukkajärvi () on järvi Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä lähellä Karjalan tasavallan rajaa Karjalankannaksen pohjoisosassa noin 10 kilometrin päässä Kaarlahden ("Kuznetšnoje") rautatieasemalta. Järvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella ja oli Suomelle kuuluessaan osa Hiitolan kunnan Veijalan kylää. 
Järvi on osa Vuoksen vesistöä ja laskee Ilmeenjokeen. Noin 2 kilometriä pitkä järvi on syntynyt jyrkkärinteiseen kallioperän murrokseen ja järven jyrkät rantakalliot ovat suosittu kiipeilykohde. Järvi ja sen ympäristö, mukaan lukien viereinen Valkeajärvi ("Ozero Pestovo") on rauhoitettu luonnonmuistomerkkeinä.
Vuonna 2006 Karjalan tasavallan viranomaisille myönnettiin luvat graniittilouhoksia varten Karjalan tasavallan alueelle järven läheisyyteen. Julkisen kampanjan ja Leningradin alueen hallinnon tekemän vetoomuksen jälkeen vuonna 2007 hankkeesta kuitenkin luovuttiin ja myös kymmenen kilometrin vyöhyke Karjalan tasavallan puolella rajaa varattiin suojelualueeksi.
Chilenmansikka

Chilenmansikka ("Fragaria chiloensis") on Amerikan mantereen länsirannikolta lähtöisin oleva mansikkalaji. Sen luontainen levinneisyysalue ulottuu Tyynenmeren rannikolla Kaliforniasta Chileen saakka, ja sitä kasvaa myös Havaijilla. Viljelykasvina käytettävä puutarhamansikka on virginianmansikan ja chilenmansikan risteytys.
Euroopassa chilenmansikan teki tunnetuksi ranskalainen tutkimusmatkailija "Amédée-François Frézier" (1682–1773). Hän oli löytänyt tämän suurimarjaisen kasvin Etelä-Amerikasta, toi sen sieltä Ranskaan ja aikoi aloittaa viljelyksen. Hänen pettymyksekseen kasvi ei kuitenkaan tuottanut Ranskassa lainkaan marjoja. Syyksi osoittautui, että eräistä muista mansikkalajeista poiketen chilenmansikka on kaksikotinen kasvi, eli sillä heteet ja emit ovat eri kasviyksilöissä. Tällaisella kasvilla vain emiyksilöt tuottavat marjoja, ja nekin vain, jos lähellä kasvaa myös hedeyksilöitä, joista niihin kulkeutuu siitepölyä. Frézier oli kuitenkin tuonut Ranskaan vain runsaasti marjoja tuottavia yksilöitä eli pelkkiä emikasveja.
Eräät bretagnelaiset puutarhurit havaitsivat kuitenkin pian, että chilenmansikka saatiin tuottamaan marjoja, jos lähellä kasvatettiin myös Eurooppaan jo aikaisemmin tuotuja virginianmansikoita. Täten näiden kahden lajin risteytyksenä syntyi nykyisin eniten viljelty mansikkalaji, puutarhamansikka ("Fragaria × ananassa").
Ekeby (Bjuv)

Ekeby on taajama ja entinen kunta Bjuvin kunnassa Skånessa, Ruotsissa. Kylä sijaitsee 20 kilometriä Helsingborgista itään. Kylässä toimii muun muassa peruskoulu, kirjasto ja muita palveluita.
Kaakelivalmistajan CC Höganäs byggkeramikin pääkonttori sijaitsi Ekebyssä, mutta se suljettiin vuonna 2008 huonon myynnin takia. Ekebyn kuuluisin yritys on nykyään huonekaluliike Ekeby Möbelaffär, joka aloitti toimintansa vuonna 1980 vain 600 neliömetrin tiloissa ja on nykyään kasvanut 13 000 neliömetrin kokoiseksi, Skånen kuuluisammaksi huonekaluliikkeeksi Ikean jälkeen.
Piimävelli

Piimävelli on pohjalainen jälkiruoka, jota syötiin Suomessa varsinkin 1930- ja 1940-luvuilla. Vielä 1960-luvulla se oli myös kouluruokaa Etelä-Pohjanmaalla. Velliä syödään joko klimppien tai leipäjuuston kanssa. Riisiä ja makaronia keitetään suolavedessä. Sekaan kaadetaan hitaasti kuumentaen piimää, johon on lisätty vähän vehnäjauhoja. Keitto maustetaan siirapilla, sokerilla ja suolalla. (Klimpit valmistetaan sekoittamalla maitoa ja rusinoita vehnäjauhoihin ja ottamalla syntyneestä taikinasta lusikan kokoisia paloja eli niin sanottuja ”klimppejä”. Kun klimpit ovat kypsiä, ne kelluvat pinnalla.) Lopuksi keitokseen lisätään runsaasti leipäjuustoa, jonka pehmennyttyä piimävelli on valmis. 
Pohjois-Savossa tunnetaan piimävelli, joka tehdään kokkelipiimästä ja ohrajauhosta. Se äänestettiin vuonna 1984 Nilsiän nimikkoruoaksi. Turun saariston Houtskarin pitäjäruoaksi valittiin kirnupiimästä, vedestä ja jauhoista keitetty kirnupiimävelli. Pohjois-Pohjanmaalla tunnetaan riisillä höystetty piimävelli nimellä "huituvelli"; se on Lumijoen ja Oulaisten pitäjäruoka.
Rasvarieska

Rasvarieska on Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon ortodoksisilta seuduilta lähtöisin oleva perinneruoka, jota on perinteisesti syöty laskiaisen aikaan. Rasvarieska valmistetaan samalla lailla kuin tavallinen ohrasta tai perunasta valmistettu rieska, mutta sen päälle ladotaan sian kylkisiivuja. Se paistetaan perinteisesti leivinuunissa. Rasvarieskasta on tehty erilaisia mukaelmia ympäri Suomea.
1950- ja 1960-luvulla rasvarieskaa valmistettiin useammassa leipomossa. Nykyään jotkut leipomot valmistavat sitä sesonkituotteena erityisesti laskiaisen aikaan, kuten esimerkiksi oululainen Huovisen leipomo. Rasvarieskaa saatetaan leikkimielisesti sanoa suomalaiseksi vastineeksi pizzalle, ja siitä käytetäänkin joskus lempinimeä "läskipitsa".
Rasvarieskasta tunnetaan myös versio, jonka valmistaminen ohraryyneistä tai suurimoista aloitetaan ruskistamalla silava ja keittämällä ryynit rasvavedessä. Vasta lopullinen kypsentäminen tapahtuu uunissa matalassa lämmössä (175°C).
Alankomaiden vuoden jalkapalloilija

Alankomaiden vuoden jalkapalloilija () on Alankomaiden jalkapallon pääsarjan Eredivisien parhaalle pelaajalle vuosittain myönnettävä palkinto.
Vuosina 1984–2005 Alankomaiden jalkapallon pelaajayhdistys VVCS jakoi omaa palkintoaan. Vuosina 1982–2005 myös lehdet "De Telegraaf" ja "Voetbal International" jakoivat omaa palkintoaan. Vuonna 2006 palkinnot yhdistettiin.
Luettelo Suomen Lähetysseuran lähetysjuhlista

Suomen Lähetysseuran suurin vuotuinen tapahtuma on Lähetysjuhlat, jotka pidetään tavallisesti touko-kesäkuussa, joka toinen vuosi yhdessä Kirkkopäivien kanssa. Lähetysjuhlia on järjestetty Suomen Lähetysseuran perustamisesta, vuodesta vuodesta 1859 alkaen. Vuodesta 1901 ne on järjestetty vuosittain. Alkuaikoina juhlat pidettiin aina Helsingissä.
Juhlien ohjelmaan kuuluu mm. raamattutunteja, seuroja, draamaa ja tietoa lähetystyön ajankohtaisista tapahtumista. Lisäksi on lasten ja nuorten ohjelmaa. Musiikin osuus juhlilla on vahva.
Reinhold Niebuhr

Karl Paul Reinhold Niebuhr (21. kesäkuuta 1892 Wright City, Missouri – 1. kesäkuuta 1971 Stockbridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen protestanttinen teologi. Hän tutki muun muassa kristillisen uskon sovittamista nykyaikaisen politiikan ja diplomatian realiteetteihin.
Niebuhr syntyi Missourissa Saksasta muuttaneille vanhemmille. Hänen isänsä oli pastori ja Niebuhr päätyi samaan uravalintaan. Hän valmistui Elmhurst Collegesta 1910 ja Eden Theological Seminarystä 1913, minkä jälkeen hän opiskeli teologiaa Yalen yliopistossa valmistuen kandidaatiksi 1914 ja maisteriksi 1915. Pappisvihkimyksen Niebuhr sai vuonna 1915 ja työskenteli pastorina Detroitissa 1915–1928. Autotehtaiden työntekijöiden olot Detroitissa vaikuttivat Niebuhrin ajatteluun ja hän alkoi kritisoida kapitalismia ja kannattaa sosialismia. Hän kävi läpi Detroitin kokemuksiaan teoksessaan "Leaves from the Notebook of a Tamed Cynic" (1929). Hän oli jonkin aikaa myös Socialist Party of American jäsen.
Vuonna 1928 Niebuhr siirtyi käytännöllisen teologian professoriksi Union Theological Seminaryyn New Yorkiin, missä hän työskenteli eläkkeelle jääntiin 1960 saakka.
1930-luvulla Niebuhr oli pasifisti, mutta etääntyi toisen maailmansodan aikana aiemmasta idealistisesta kannastaan ja siirtyi kannattamaan sotaa, antikommunismia ja niin kutsuttua kristillistä realismia.
Niebuhr oli United Church of Christin jäsen. Niebuhr piti Gifford-luennot Edinburghin yliopistossa vuosina 1938–1940 ("The Nature and Destiny of Man: A Christian Interpretation"). Hänet tunnetaan myös tyyneysrukouksesta, joka laitetaan yleensä hänen nimiinsä.