tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mamai (elokuva)

Mamai () on vuonna 2003 julkaistu, Oles Saninin ohjaama ja käsikirjoittama ukrainalainen draamaelokuva. Elokuvan kuvauksesta vastasi Serhi Myh’altšuk ja pääosia näyttelivät Viktorija Spesytseva ja Andrij Bilous.
Mamai on ohjaaja Ales Saninin ensimmäinen pitkä draamaelokuva, hänen lopputyönsä Kiovan kansalliseen teatteri-, elokuva- ja televisioyliopistoon. Se on klassinen ukrainalaisiin ja Krimin tataarien kansalliseepoksiin sekä ohjaaja-käsikirjoittaja Saninin kirjoittamaan kehyskertomukseen pohjautuva rakkaustarina. 
Krimin aroilla, ukrainalaisten ja tataarien välisillä rajamailla kolme kasakkaveljestä on pakotettu työskentelemään tataarivalloittajien alistamana kaivoksissa. Veljekset onnistuvat pakenemaan. Heistä kaksi hankkii itselleen hevoset. Mutta kävelemään joutunut Umai uupuu, jää heistä erilleen. Umai kohtaa kauniin tataarinomadin Omain ja rakastuu tähän. Omai antaa Umaille turkinkielisen kutsumanimen Mamai, joka merkitsee ’ei kukaan’; persialaisissa legendoissa mamay tarkoittaa puolestaan ’arojen vapaata henkeä’. Mamai oli myös 1370-luvulla Kultaisen ordan kenraalina ja ylipäällikkönä toimineen historiallisen suurmiehen nimi.
Vuonna 2004 elokuvan ohjaajalle, kuvaajalle ja kahta pääroolia esittäneille myönnettiin teoksesta ukrainalainen Oleksandr Dovženkon valtionpalkinto. Mamai sijoittui Dovženko-keskuksen Ukrainan elokuvahistorian sata parasta elokuvaa -listalla (2021) sijaluokkaan 75–80.
Slöör

Slöör on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Ratinan voimalaitos

Ratinan höyryvoimalaitos oli Tampereella Ratinan alueella sijainnut Tampereen kaupungin sähkölaitoksen voimalaitos, joka valmistui vuonna 1919. 
Ratinan höyryvoimalaitos päätettiin rakentaa koska vähäsateisina vuosina Tammerkosken vesivoimaloiden tuottama sähkö ei enää riittänyt niin että syksyllä 1908 ja talvella 1913 kaupungin katuvalaistusta jouduttiin jo rajoittamaan. Tampereen kaupunginvaltuusto teki 1916 päätöksen 2 000 kilowatin tehoisen höyryvoima-aseman rakentamisesta Ratinan alueelle. Ratinan alue valittiin sijaintipaikaksi koska sinne oli muun muassa helppo rakentaa rautatieltä pistoraide. Arkkitehti Lambert Petterssonin suunnitteleman voimalaitoksen rakennustyöt alkoivat keväällä 1917. Voimalan rakennustyöt jouduttiin keskeyttämään Suomen sisällissodan puhjettua tammikuussa 1918 ja myöhemmin voimalaitoksen laitehankinnat viivästyivät maailmansodan päätyttyä Saksan häviöön syksyllä 1918. Sota-ajan aiheuttamien ongelmien vuoksi voimalaitos saatiin käyttöön vasta vuoden 1919 lopulla. Voimalaitokseen kuului 80,5 metriä korkea savupiippu ja sen kahdessa höyrykattilassa oli mahdollista käyttää polttoaineena joko puuta tai kivihiiltä. Tampereen sähkölaitos alkoi myös samalla toimittamaan sähköä maaseudulle kun Ratinan voimalaitokselta rakennettiin korkeajännitelinja Vihiojan eteläpuolelle, josta maaseudun sähköyhtymät edelleen rakensivat omat linjansa eteenpäin. 
Vuonna 1926 Ratinan voimalaitosta laajennettiin hankkimalla uusi 5 000 kilowatin höyryturbiini. Vähävetisenä talvena 1933-1934 olisi suurin osa Tampereen teollisuuslaitoksista jouduttu pysäyttämään, jos Ratinan voimalaitosta ei olisi ollut. Vuosina 1937–1938 rakennettiin Rautaharkon muuntoasema, jossa Valkeakoskelta Tampereelle rakennetun 110 000 voltin korkeajännitelinjan jännite alennettiin 20 000 volttiin ja sähkövirta johdettiin sitten kahta maakaapelia pitkin Ratinan voimalaitoksen alueelle, jossa se alennettiin 5 000 voltin jännitteeseen ja johdettiin edelleen eri puolilla kaupunkia sijainneisiin kaupunginosamuuntajiin, joissa jännite alennettiin sitten 380 volttiin. Rautaharkon muuntoasemalle tullut sähkövirta tuotettiin tässä vaiheessa Vanajan voimalaitoksessa ja öisin Imatran vesivoimalaitoksessa. 
Ratinan voimalaitosta laajennettiin 1938 Bertel Strömmerin suunnitelmien mukaan ja uudelleeen 1956 Seppo Rihlaman toimiessa suunnittelijana. Voimalan lähiympäristöön rakennettiin myös muita sähkölaitosta palvelleita rakennuksia, muun muassa muuntamo 1921, työpaja ja varasto 1933, kouruvalimo ja pylvästyöpaja 1935, muuntajakorjaamo 1953 ja varasto 1965. Osa näistä rakennuksista ja voimalan alkuperäinen savupiippu on sittemmin purettu. 1960-luvulla Ratinan höyryvoimalaitos muutettiin kaukolämpökeskukseksi.
Uusi Jerusalem (romaani)

Uusi Jerusalem on Antti Tuurin kirjoittaman romaani, joka kuuluu Pohjanmaa-sarjaan. Uusi Jerusalem on kirjasarjan neljäs osa.
Juoni.
Vuosisadan alun siirtolaisuus Amerikkaan oli pohjalainen kansanliike. 1920-luvun lopulla lähtee myös Johannes Hakala onneaan koettamaan. Häneltä jää vanhaan maahan vaimo, lapset ja varakas talo. Mutta takaisin hän ei aio palata.
Halifaxin satamassa Johannes Hakala ja muut Pohjanmaan miehet houkutellaan Kirkland Laken kultakaivoksille. Vasta perillä paljastuu karu totuus. Monta kokemusta viisaampana Johannes Hakala selviää alkuperäiseen päämääräänsä Sudburyyn, Supperiin, jossa työtä ei löydy. Miehet tutustuvat uuden maan ihmeisiin, koiratorppiin ja huorahausseihin, lopulta myös saarnaaja Blombergiin ja hänen utopiaansa, Uuteen Jerusalemiin. 
Johannes Hakala on Pohjanmaa-romaanista tuttujen Hakalan veljesten isoisä. Kertoessaan Hakalan ja hänen kumppaneittensa huikeista vaiheista Antti Tuuri luo toden ja tutkitun kuvan suomalaisten siirtolaisten elämästä yleensä, tunnoista ja tunnelmista lännen kultamaassa, jota koettelee kovin kourin depression eli laman aika.
Maan avaruus

Maan avaruus on Antti Tuurin kirjoittaman romaani, joka kuuluu Pohjanmaa-sarjaan. Maan avaruus on kirjasarjan viides osa.
Kirja ilmestyi vuonna 1989 Otavan kustantamana. Kirja on käännetty myös ruotsiksi, nimelle "Jordens vida rymd".
Kirjan juoni.
Laajalle, lakealle Saskatchewanin preerialle on kohonnut suomalaisten perustama ihanneyhdyskunta, jonka johdossa on monitaitoinen ja -tietoinen utopisti Blomberg. Tänne ajautuu taloudellisen laman kuristamilta työmarkkinoilta myös John Hawk eli Johannes Hakala. Työtä ja leipää on yllin kyllin, mieliala on innostunut; mutta sitten John Hawk löytää itsestään ominaisuuksia, joita ei kykenekään hallitsemaan.
Antti Tuurin romaani suomalaisista siirtolaisista kaksi- ja kolmikymmen luvun vaihteen Amerikassa avaa väkeviä näkymiä niin yksityisen ihmisen elämään kuin yhteiskuntaan. Miten käy odotusten ja unelmien, joiden varassa Johannes Hakala ja hänen kumppaninsa romaanissa Uusi Jerusalem matkasivat Lännen kultamaahan? Maan avaruus on Antti Tuurin siirtolaisromaanien huipennus; täysi ja vastaansanomaton näyttö kertomisen taidosta ja mahdista.
Remingtonocetus

 "Remingtonocetus" on sukupuuttoon kuollut muinaisvalaisiin kuulunut suku. Näillä muinaisvalailla oli pitkä kuono ja kapea. Niiden hampaisto ei ollut samankaltainen kuin nykyisten valaiden hampaisto vaan se muistutti enemmän maanisäkkäiden hampaistoa. Hampaistossa etuhampaat ja poskihampaat erottuivat selvästi. Nämä muinaisvalaat muistuttivat enemmän nykyisiä hammasvalaita kuin heimon Basilorauridae muinaisvalaita. Remingtonocetuksia esiintyi keskisellä Eoseenillä Aasian puoleisella Tethysmerellä. Sukuun kuuluvia lajeja ovat "Remingtonocetus harudiensis" ja "Remingtonocetus sloani"
Back to December

Back to December on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2010. Swift on säveltänyt kappaleen yksin ja tuottanut sen Nathan Chapmanin kanssa. ”Back to December” on balladi, jonka sanoitukset kertovat katumuksesta ja anteeksipyynnöstä kaltoin kohdellulle entiselle rakastetulle. 
Kappale julkaistiin toisena virallisena singlenä Swiftin albumilta "Speak Now".
Se nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalle 6 ja countrylistan sijalle 3. Kanadassa se oli sijalla 7. Single on myynyt tuplaplatinaa Yhdysvalloissa ja Australiassa.
Vuonna 2023 Swift julkaisi kappaleesta uudelleen levytetyn version ”Back to December (Taylor’s Version)” albumilla "Speak Now (Taylor’s Version)". Uusi versio nousi listaykköseksi Filippiineillä.
Tyyli ja sanoitukset.
”Back to December” on balladi ja tyyliltään country pop -musiikkia. Kappaleen sanoitukset kertovat katumuksesta ja erosta. Laulaja pyytää siinä anteeksi kaltoin kohdellulta entiseltä rakastetultaan. Swift kirjoitti kappaleen entiselle poikaystävälleen Taylor Lautnerille. Lautner on vahvistanut haastattelussa kappaleen kertovan hänestä.
Julkaisu.
Kappale on julkaistiin promosinglenä Swiftin albumilta "Speak Now" 12. lokakuuta 2010. Siitä tuli albumin toinen virallinen single 15. marraskuuta. Kappaleelle kuvattiin musiikkivideo, jonka ohjasi Yoann Lemoine.
"Speak Now" -albumin kansainvälisellä painoksella on kappaleesta hieman erilainen versio kuin alkuperäisellä yhdysvaltalaisella painoksella. Kansainvälinen deluxe-painos sisältää molemmat versiot. Albumin deluxe-painoksilla on mukana lisäksi akustinen versio.
Vuonna 2023 Swift julkaisi kappaleesta uudelleen levytetyn version ”Back to December (Taylor’s Version)” albumilla "Speak Now (Taylor’s Version)". Swift levytti albumin ja muuta tuotantoaan uudelleen levy-yhtiökiistojen takia.
Live-esitykset.
Swift esitti kappaleen useita kertoja markkinoidessaan albumia "Speak Now". Kappaleen ensiesitys oli promotilaisuudessa Pariisissa lokakuussa 2010. Kappale oli mukana myös televisiospesiaalissa "Speak Now: Taylor Swift Live From New York City" (2010).
”Back to December” oli osa Swiftin "Speak Now World Tour" -kiertueen säännöllistä ohjelmistoa vuosina 2011–2012. Hän esitti kappaleen kiertueella mash-upina OneRepublicin kappaleen ”Apologize” ja toisen oman kappaleensa ”You’re Not Sorry” kanssa. Esitys julkaistiin live-albumilla "Speak Now World Tour – Live" (2011). Swift esitti kappaleen seuraavan kerran vuonna 2023 "The Eras Tour" -kiertueen Denverin konsertissa.
The Story of Us (kappale)

The Story of Us on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale albumilta "Speak Now" (2010). Swift on säveltänyt kappaleen yksin ja tuottanut sen Nathan Chapmanin kanssa. Kappale on julkaistiin albumin neljäntenä singlenä 19. huhtikuuta 2011. 
Kappale menestyi listoilla vaatimattomammin kuin albumin edelliset singlet. Se pääsi Yhdysvalloissa singlelistan sijalle 41 ja Kanadassa sijalle 70. Single on sittemmin myynyt Yhdysvalloissa platinaa. Vuonna 2023 Swift julkaisi kappaleesta uudelleen levytetyn version albumilla "Speak Now (Taylor’s Version)".
Tarvantovaaran erämaa

Tarvantovaaran erämaa on Enontekiössä sijaitseva erämaa-alue. 
Maantiede.
Alue rajautuu lännessä Leppäjärven kylään ja pohjoisessa Kaaresuvannon kylään ja Suomen ja Norjan väliseen rajaan. Tämä erämaa-alue on mäntyvaltaisten metsien pohjoispuolella ja alueen puusto on enimmäkseen tunturikoivua. Norjan rajan seudulla on tunturialue, jonka korkeimmat kohdat ovat yli 600 m korkeudessa. Alueella on paikoin suoalueita, kuten Lätäsenon-Hietajoen soidensuojelualue, joka sopii lintujen tarkastelua harrastaville. Alueen soilla on ikijäätä sisältäviä turvekumpuja eli palsoja. Erämaa-alueen halki tuntureilta Muoniojokeen virtaavia jokia ovat Tarvantojoki ja Harrijoki. Näissä joissa taitavat kalastajat voivat harrastaa kalastusta. Tarvantovaaran erämaan itäpuolella kulkee Ruijantie ja eteläpuolella Käsivarrentie. Stuorrahanoaivin tunturilla on entinen kolmiopistemittaustorni, joka on maannmittauksen historian merkittäviä muistomerkkejä ja on Unescon maailmanperintökohde. Alueen helppokulkuisimpia reittejä on Norjan rajan läheisyydessä sekä alueen länsipuolella. Alueella sijaitsevia Metsähallituksen ylläpitämiä autiotupia ovat Salvasjärven ja Syväjärven autiotuvat. Eräs suoalue sijaitsee lähellä Kuolpajärveä. Muita alueen järviä ovat Suolojärvi ja Paittasjärvi. Pahtavaaran alueella on kivikkoista maastoa ja jyrkkäpiirteisiä kuruja.
Sparks Fly (kappale)

Sparks Fly on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale albumilta "Speak Now", joka julkaistiin 25. lokakuuta 2010. Swift on säveltänyt kappaleen yksin ja tuottanut sen Nathan Chapmanin kanssa. Kappale on julkaistiin albumin viidentenä singlenä 19. heinäkuuta 2011. ”Sparks Fly” pääsi Yhdysvalloissa countrylistan kärkeen ja Billboard Hot 100 -listan sijalle 17. Kanadassa se oli sijalla 28. Single on myynyt Yhdysvalloissa platinaa.
”Sparks Fly” on tyyliltään pop rockia ja siinä vaikutteita countrymusiikista. Sitä ei ollut alun perin tarkoitettu "Speak Now" -albumille. Swift oli kirjoittanut kappaleen jo vuonna 2006 ennen esikoisalbuminsa "Taylor Swift" julkaisua ja esittänyt sitä livenä. Kappale lisättiin "Speak Now" -albumille fanien pyynnöstä. 
Kappaleelle julkaistiin musiikkivideo. Video on kooste Swiftin "Speak Now World Tour" -kiertueella kuvatusta materiaalista.
Live-versio kappaleesta on mukana julkaisussa "Speak Now World Tour – Live" (2011) Vuonna 2023 Swift julkaisi kappaleesta uudelleen levytetyn version ”Sparks Fly (Taylor’s Version)” albumilla "Speak Now (Taylor’s Version)".
Orimattilan Villatehdas

Orimattilan Villatehdas Osakeyhtiö - Orimattilla Yllefabrik Aktiebolag oli suomalainen Orimattilassa vuosina 1913–1964 toiminut tekstiiliteollisuusyritys. Yhtiön tehdas sijaitsi kilometrin päässä Orimattilan rautatieasemalta.
"Orimattilan Villan Kehruu ja Kutoma Tehdas" aloitti toimintansa vuonna 1882. Liike muutettiin vuonna 1913 osakeyhtiöksi, mutta yhtiön johto pysyi samana. Sarkaa, huopia ja pukukankaita valmistaneeseen Orimattilan villatehtaaseen kuului villankehruu-, kutomo-, vanutus- ja värjäyslaitokset. Vuonna 1935 aloitti Käkelässä toimintansa kevyt kutomo, joka valmisti muun muassa leninkikankaita. Yritys fuusioitui 1919 Viljamaan Kehruutehdas Oy:n kanssa.
Orimattilan villatehtaalla oli työntekijöitä 34 vuonna 1914, 212 vuonna 1923, 420 vuonna 1946 ja 260 vuonna 1969. Yhtiön merkittäviä omistajia olivat vuodesta 1905 Georg Gabriel (Yrjö) Elmgren (1880–1929), vuodesta 1917 Ano Caselius, Wilhelm Mathelin ja Harry Wigelius, vuodesta 1919 Gunnar von Frenckell, vuodesta 1922 Bankirfirman John Thomé Ab, Gustav Frentz Ab ja Mikko Tirranen sekä vuodesta 1923 H. G. Estlander, Knut Furuhjelm, B. Sourander ja Thomé A/B. Vuonna 1937 yhtiön merkittävin osakkeenomistaja oli sen toimitusjohtaja Lars Gustaf Georg Eklundh (1885–1943), ja Eklundhin suku säilyi suurimpana omistajana 1950-luvun lopulle saakka. Yhtiön osaketta noteerattiin Helsingin pörssissä 1915–1923.
Orimattilan Villatehdas Osakeyhtiö fuusioitiin vuonna 1964 Villayhtymä Oy:hyn, joka oli jo vuonna 1960 hankkinut yhtiön osakkeet itselleen. Villayhtymän tehtyä konkurssin osa Orimattilan tehdastiloista siirtyi 1970 Sellgren-Tekstiilit Oy:n käyttöön. Sellgren valmisti istuinkankaita hotelleihin, sairaaloihin, kouluihin, laivoihin ja lentokoneisiin, ja sen palveluksessa oli 1990-luvulla 30 työntekijää Orimattilassa. Vuonna 2005 Sellgren-Tekstiili Oy:n konkurssipesän osti tanskalainen Gabriel A/S, joka säilytti Sellgren-Tekstiili Oy:n suomalaisena tytäryhtiönään. Yhtiön myyntikonttori siirrettiin Turkuun ja tuotteiden valmistus tapahtui jatkossa Tanskassa ja Liettuassa.
Orimattilan villatehtaan tehdaskiinteistössä toimii nykyisin kulttuuri-, ostos-, hyvinvointi- ja viihdekeskus Kehräämö.
Polykaprolaktoni

Polykaprolaktoni eli PCL on polyestereihin kuuluva polymeeri. Sen monomeeri on kaprolaktoni. Polykaprolaktonilla on useita käyttökohteita ja se on biohajoavaa.
Ominaisuudet.
Polykaprolaktonin keskimääräinen moolimassa on 3 000–630 000 g/mol. Se on osittain kiteinen polymeeri, ja kiteisyysaste on 57–76 % ja moolimassaltaan suuret polymeerit ovat vähiten kiteisiä. Polykaprolaktonin sulamispiste on melko alhainen, noin 59–64 °C. Yhdisteen lasisiirtymälämpötila on -65 – -60 °C eli se on huoneenlämpötilassa joustavaa. Polykaprolaktonin tiheys on 1,07–1,2 g/cm3. Polykaprolaktoni ei liukene veteen eikä alkoholeihin. Kohtalaisesti se liukenee esimerkiksi asetoniin ja etyyliasetaattiin ja hyvin tolueeniin tai kloorattuihin hiivivetyihin. Polykaprolaktoni kestää melko hyvin useiden kemikaalien ja UV-säteilyn vaikutuksia.
Valmistus ja käyttö.
Tavanomaisin tapa valmistaa polykaprolaktonia on kaprolaktonin renkaanavautumispolymerointi 110–130 °C:n lämpötilassa käyttäen katalyyttinä tinaoktoaattia. Muitakin katalyyttejä, esimerkiksi alumiini-, sinkki- tai titaaniyhdisteitä, voidaan käyttää. Polykaprolaktonia voidaan valmistaa myös 6-hydroksikapronihapon kondensaatioreaktiolla. Tätä reaktiota on tutkittu suoritettavaksi myös entsyymien katalysoimana.
Polykaprolaktonin suhteellisen alhainen sulamispiste rajoittaa sen käyttökohteita. Biohajoavuus on etu lääketieteellisissä sovellutuksissa kuten tikeissä ja muissa ompeleissa sekä lääkeaineiden annostelussa. Polykaprolaktonin ja polylaktidin seoksista voidaan valmistaa joustavia kuituja. Tärkein polykaprolaktonin käyttökohde on kuitenkin polyuretaanipohjaisten vaahtojen, pinnoitteiden, liimojen ja elastomeerien valmistus. Polykaprolaktoni parantaa polyuretaanien stabiiliutta. Harrastuskäytössä polykaprolaktonia käytetään pienoismallien valmistukseen.
Ours

Ours on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2010. Kappale on bonusraita albumilta "Speak Now", joka julkaistiin 25. lokakuuta 2010. Swift on säveltänyt sen yksin. Tuottajina toimivat Swift ja Nathan Chapman. 
”Ours” julkaistiin CD-singlenä 21. marraskuuta 2011. Siitä tuli albumin kuudes ja viimeinen radiosingle 5. joulukuuta.
"Ours" pääsi Yhdysvalloissa countrylistan kärkeen ja singlelistan sijalle 13.
Kappale oli countrylistan ykkösenä myös Kanadassa. Kappale on myynyt Yhdysvalloissa platinaa.
Live-versio kappaleesta on mukana CD-singlellä sekä livealbumilla "Speak Now World Tour – Live" (2011). Vuonna 2023 Swift julkaisi kappaleesta uudelleen levytetyn version ”Ours (Taylor’s Version)” albumilla "Speak Now (Taylor’s Version)".
Nebivololi

Nebivololi on beetasalpaajien ryhmään kuuluva lääkeaine. Sitä käytetään kohonneen verenpaineen ja sydämen vajaatoiminnan hoitoon. Muiden beetasalpaajien tapaan lääkkeen vaikutus perustuu sen kykyyyn harventaa sydämen sykettä, alentaa verenpainetta ja laajentaa verisuonia. Nebivololin verenpainetta alentava vaikutus on parempi kuin atenololilla, propranololilla ja pindololilla. Myyntiluvan lääke sai vuonna 2007.
Vuoden sana

Vuoden sana on sana tai ilmaus, joka on valittu kuvastamaan tai symboloimaan aikaansa. Valintoja tekevät muun muassa kielenhuoltojärjestöt ja sanakirjojen julkaisijat. 
Kielialan järjestöistä valintoja tekevät muun muassa yhdysvaltalainen American Dialect Society, joka on valinnut vuoden sanan vuodesta 1990 lähtien. Saksalainen kielenhuoltojärjestö Gesellschaft für deutsche Sprache (GfdS) valitsi vuoden sanan ensimmäisen kerran vuonna 1971 ja on sen jälkeen tehnyt valinnan säännöllisesti vuodesta 1977 lähtien.
Norjassa valinnan tekee Norjan kielineuvosto Språkrådet ja Tanskassa Tanskan kielineuvosto Dansk Sprognævn. Ruotsissa Ruotsin kielineuvosto (Språkrådet) ja Suomessa Kotimaisten kielten keskus Kotus eivät valitse vuoden sanaa, vaan ne julkaisevat vuosittain listauksen kuluneen vuoden ajankohtaisista sanoista.
Sanakirjojen tekijöistä tunnettuja Vuoden sana -valintoja tekeviä ovat brittiläinen Oxford English Dictionary ja yhdysvaltalainen Merriam-Webster. Australianenglannin vuoden sanan valitsee Macquarie Dictionary.
Smålandin laki

Smålandin laki () tarkoittaa 1200–1300-luvun tienoilla laadittua lakia. Se oli laadittu nykyistä Lounais-Smålandia vastaavalle alueelle. Siitä on säilynyt ainoastaan kirkkokaari.
Markéta Pekarová Adamová

Markéta Pekarová Adamová (o.s Adamová s. 2. lokakuuta 1984 Litomyšl, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen poliitikko, TOP 09 -puolueen puheenjohtaja sekä Tšekin edustajainhuoneen puheenjohtaja vuodesta 2021. Aiemmin hän on toiminut valtuutettuna Prahan kahdeksannen kaupunginosan valtuustossa vuosina 2010–2014. 
Elämä.
Pekarová Adamová syntyi työläisperheeseen vuonna 1984 Litomyšlissa, mutta varttui läheisessä Svitavyssa. Hän oli perheensä ensimmäinen toisen asteen koulutuksen suorittanut jäsen. Myöhemmin hän opiskeli Prahan Kaarlen yliopistossa andragogiikkaa, ja Tšekin teknillisessä yliopistossa taloustiedettä sekä teollisuuden johtamista.
Ennen politiikkaan astumistaan Pekarová Adamová työskenteli vuosia telekommunikaatioyritys T-Mobilella.
Ura poliitikkona.
Pekarová Adamová liittyi keskustaoikeistolaiseen TOP 09 -puolueeseen vuonna 2009. Hänet valittiin ensimmäistä kertaa Tšekin edustajainhuoneeseen vuoden 2013 vaaleissa jonka jälkeen hän on uusinut paikkansa vuosina 2017 ja 2021. Edustajainhuoneessa Pekarová Adamová on toiminut muun muassa sosiaalipoliittisen valiokunnan varapuheenjohtajana ja istui myös ympäristövaliokunnan jäsenenä. 
Valinta puolueen puheenjohtajaksi.
Pekarová Adamová oli yksi Miroslav Kalousekin suosikkiseuraajista kun tämä erosi TOP 09:n puheenjohtajan paikalta vuonna 2017. Tällöin Pekarová Adamová ei kuitenkaan lähtenyt kisaan mukaan vedoten siihen, että halusi perustaa perheen. Hän toimi kuitenkin puolueen varapuheenjohtajana 2017–2019
Vuonna 2019 Pekarová Adamová ilmoitti asettuvansa ehdolle samana vuonna pidettäviin puheenjohtajavaaleihin. Hän voitti Tomáš Czerninin vain 15 äänen erolla. Pekarová Adamová oli valituksi tullessaan ainut tšekkiläisen parlamenttipuolueen naispuolinen puheenjohtaja. 
Pekarová Adamová uusi mandaattinsa puheenjohtajana myös vuosina 2021 ja 2023. 
Hallituksessa 2021–.
Pekarová Adamová vei TOP 09:n mukaan Petr Fialan johtamaan Yhdessä-vaaliliittoon ennen vuoden 2021 vaaleja. Koalition voitettua Pekarová Adamová valittiin parlamentin alahuoneen puhemieheksi. 
Poliittiset näkemykset.
Pekarová Adamováa pidetään TOP 09:n liberaalisiiven edustajana. Tultuaan valituksi puolueen puheenjohtajaksi hän sanoi haluavansa tuoda sen lähemmäksi kaupunkiäänestäjiä, nuoria, keski-ikäisiä sekä naisia. Hän tukee myös samaa sukupuolta olevien avioliiton laillistamista.
Yksityiselämä.
Pekarová Adamová on naimisissa slovakialaisen IT-asiantuntija Tomáš Pekáran kanssa.
Puljun erämaa

Puljun erämaa on Enontekiön ja Kittilän alueella sijaitseva erämaa-alue. Alueen maastossa on soita, tuntureita ja vaaroja. Alue on poronhoitoaluetta. Alueella voi harrastaa vaellus- ja eräretkeilyä. Puljun erämaa-alueen itäpuolella on Lemmenjoen kansallispuisto, Luoteispuolella on Pöyrisjärven erämaa ja pohjoispuolella Norjan puolella on Ylä-Inarijoen kansallispuisto. 
Puljun erämaa-alue on Metsä-Lapin pohjoisimpia alueita. Sen eteläosassa on vaaroja, joilla on enimmäkseen kuusta kasvavia metsiä sekä laajoja soita. alueen pohjoisosassa metsät ovat enemmän mäntyvaltaisia ja siellä on paikoin myös tunturikoivikoita. Alueen pohjoisossa on vaarojen lisäksi myös tuntureita, joista korkein on noin 515-metrinen Kätkätunturi.
Alueen perustamiselle erämaa-alueeksi perusteina on ollut saamelaiskulttuurin ja luonnollisten elinkeinojen turvaaminen sekä luonnonsuojelulliset arvot. Luonnonsuojelullisia näkökohtia omaavia erämaa-alueen alueita ovat muun muassa humuspitoiset järvet ja lammet, alpiiniset ja boreaaliset tunturikankaat ja silikaattialustan niityt, letot, aapasuot ja boreaaliset lehdot. Luonnonsuojelullisia perusteita liittyy myös joihinkin lajeihin, joita ovat monet lintulajit, naali, saukko ja ahma sekä kasvilajeista lettorikko ja lapinleinikki. Suuri osa Puljun erämaasta kuuluu Natura-alueeseen ja lisäksi alueella on soidensuojeluohjelmaan kuuluva Raakevuoman-Vuossijängän alue. Puljun erämaa-alueella sijaitsee Puljutunturi, jonka lähistöllä sijaitsee Varkaanvaaranjärvi. Seudulla sijaitsevat Nunnasen ja Puljun kylät.
Bielefeld-salaliittoteoria

Bielefeld-salaliittoteoria on humoristinen salaliittoteoria tai vitsi, jonka mukaan saksalaista Bielefeldin kaupunkia ei oikeasti olisi olemassa. Vitsin alkuperä on saksankielisissä Usenet-ryhmissä, jonne opiskelija Achim Held kirjoitti aiheesta ensimmäistä kertaa 16. toukokuuta 1994, ja se lähti leviämään saksalaisissa internet-piireissä. Marraskuussa 2012 silloinen liittokansleri Angela Merkel viittasi vitsiin, kun hän sanoi osallistuneensa väentapaamiseen Bielefeldissa ”sikäli mikäli sitä on ylipäänsä olemassa”.
Vuonna 2019 Bielefeldin kaupunki tarjosi miljoonan euron palkkiota henkilölle, joka kykenisi osoittamaan, ettei kaupunkia ole oikeasti olemassa.
Samanlaisia teorioita on Bielefeldin jälkeen (ja mahdollisesti sen innoittamana) esitetty mm. Suomesta, Australiasta ja brasilialaisesta Acren osavaltiosta.
Field’s

Field’s on Tanskan suurin ostoskeskus. Ostoskeskus sijaitsee Arne Jacobens Allélla Ørestadissa. Ostoskeskus on avattu vuonna 2004. Ostoskeskuksessa on noin 108 000 neliömetriä tilaa ja 145 myymäläpaikkaa. Ostoskeskuksessa toimivat mm. kaksi suurta tavarataloa Magasin ja Bilka. Keskuksen vieressä on 3 000 pysäköintäpaikkaa sekä Ørestadin asema pääsisäänkäynnin vieressä.
Carl Wilhelmson

Carl Wilhelmson (12. marraskuuta 1866 Fiskebäckskil – 24. syyskuuta 1928 Göteborg) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän oli Carl Larssonin oppilas ja opetti itse göteborgilaisessa Valandin taidekorkeakoulussa vuosina 1897–1910. Myöhemmin hän piti omaa taidemaalarikoulua Tukholmassa ja vuonna 1925 hänet nimettiin professoriksi Kuninkaalliseen taideakatemiaan. Wilhelmson asui 1890-luvulla Pariisissa, jossa hän otti vaikutteita neoimpressionisteilta. Hänen maalauksensa sijoittuvat usein kotiseudulle Bohuslänin saaristoon. Hän maalasi myös muotokuvia.
Fiskebäckskil

Fiskebäckskil on taajama Lysekilin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Se on entinen kalastajakylä ja nykyään suosittu lomakohde. Taajamassa oli 248 asukasta vuonna 2021.
Albert Bonnier

Albert Bonnier (21. lokakuuta 1820 Kööpenhamina – 26. heinäkuuta 1900 Tukholma) oli tanskalaissyntyinen ruotsalainen kirjankustantaja, joka perusti nimeään kantavan kustantamon. Se on osa Bonnier-konsernia.
Assonanssi

Assonanssi ( "sointua yhteen") on puolisointu eli vaillinainen loppusointu tai sisäsointu. Assonanssi on epätäydellinen riimi, jossa vain vokaalit sointuvat, nekin epätäydellisesti. Puolisointu on yleinen kansanlauluissa:
 Katsoin minä vetten puoleen&lt;br&gt;
 näin rannalla tytön ihanan ja nuoren
Albert Bonniers Förlag

Albert Bonniers Förlag AB, puhekielessä pelkkä Bonniers, on Bonnier-konserniin kuuluva ruotsalainen kirjankustantamo, jonka perusti Albert Bonnier vuonna 1837. Ensimmäinen sen julkaisema teos oli nimeltään "Bevis att Napoleon aldrig har existerat". Bonniers on historiassaan keskittynyt erityisesti kaunokirjallisuuteen, ja se on toiminut muun muassa Strindbergin, Heidenstamin ja Lagerlöfin kustantamona. Se on kuitenkin julkaissut myös paljon tietokirjoja. Vuonna 1944 Astrid Lindgren tarjosi Bonniersille julkaistavaksi Peppi Pitkätossua, mutta yhtiö hylkäsi tarjouksen.
Markku Uimonen

Markku Uimonen (s. Helsinki 1965) on suomalainen esittävän taiteen visuaalinen suunnittelija. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulun Valo- ja äänisuunnittelun laitoksella 1986–1989 ja Hong Kong Academy for Performing Artsissa 1989–1990, ja hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi 1991. Jatko-opintoja hän on suorittanut Fulbright-stipendiaattina MIT School of Architecture:n Center for Advanced Visual Studiesissa 1992–1993.
Uimonen on toiminut lavastajana, valosuunnittelijana, ja kuvasuunnittelijana Suomessa ja ulkomailla Ruotsissa, Ranskassa, Italiassa ja Hongkongissa. 
Hän toimi Lux Helsinki -valotaidefestivaalin taiteellisena johtajana 2011–2014. 
Hänet kiinnitettiin lavastajaksi Göteborg Folkteaterniin 1993–1995 (5 tuotantoa), muuten hän on aina toiminut visuaalisen suunnittelun freelancerina n. 50 ammattituotannossa joista mainittakoon Teater Viirus (6 tuotantoa), Kuopion kaupunginteatteri, Åbo Svenska Teater (2), Svenska Teatern i Helsingfors, Riksteatern Stockholm, UIT Uusi Iloinen Teatteri (2), Savonlinnan Oopperajuhlat (2), Suomen Kansallisooppera, Zodiac Tuotannot (3), Tanssiteatteri Raatikko, Actor's Rep HongKong, HKAPA Lyric Theatre Hong Kong (3), HKAPA Drama Theatre, Opera du Rhín Strasbourg, Opera di Cosenza, Espoon kaupunginteatteri (2), lisäksi lukuisia vapaan kentän freelancertuotantoja.
Vuosina 2018–2019 Uimonen toimi valaistussuunnittelijana Arkkitehtitoimisto ALA Oy:ssä ja osallistui mm. Helsinki-Vantaan lentoaseman ja Kivenlahden metroaseman valaistuksen suunnitteluun.
Markku Uimosen valotaideteos ”Shadow of Light” on otettu Lahden visuaalisten taiteiden museo Malvan kokoelmiin 2023.
Opetustyö.
Lisäksi Uimonen on puhunut ja luennoinut lukuisissa kansainvälisissä seminaareissa ja konferensseissa muun muassa Yhdysvalloissa, Ruotsissa, Norjassa, Alankomaissa, Ranskassa, Kiinassa ja Japanissa.
Järjestötyö.
Markku Uimonen
Uimonen on toiminut OISTAT:in (International Organisation of Scenographers, Theatre Architects and Technicians) hallituksen jäsenenä 1998–2015. Hän on Suomen valotaiteen seura Flashin perustajajäsen vuodesta 2016.
Bonnier (täsmennyssivu)

Bonnier tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Fosnavåg

Fosnavåg on taajama ja kaupunki Herøyn kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 3,1 neliökilometriä ja asukasluku 3 466 vuonna 2022.
Deutschland Cup 2021

Deutschland Cup 2021 pelattiin 11.–14. marraskuuta 2021 Saksan, Venäjän, Sveitsin ja Slovakian maajoukkueiden välillä. Kilpailupaikkana toimi Krefeldissa sijaitseva König Palast.
Turnauksen voitti kahdeksannen kerran isäntämaa Saksa. Pistepörssin voitti Saksan Tobias Rieder tehopisteillä 4+1=5.
Pistetaulukko.
Lähde:
Padomju Jaunatne

Padomju Jaunatne (”Neuvostonuoriso”) oli Riiassa vuosina 1944–1990 ilmestynyt Neuvosto-Latvian kommunistisen nuorisoliiton latviankielinen sanomalehti. Vuosina 1990–1993 sitä julkaistiin riippumattomana nimellä "Latvijas Jaunatne" (”Latvian nuoriso”).
Lehden edeltäjiä olivat vuosina 1921–1936 maanalaisena ilmestynyt kommunistinen nuorisolehti "Jaunais Komunārs" ja vuosina 1935–1939 ilmestynyt työläisnuorisoliiton lehti "Brīvā Jaunatne". Latvian neuvostomiehityksen jälkeen vuosina 1940–1941 julkaistiin nuorisoliiton päivälehteä "Jaunais Komunārs" ja vuonna 1943 Vitsebskin alueella epäsäännöllisesti "Jauno Latvieti" -nimistä lehteä.
"Padomju Jaunatne" alkoi ilmestyä syyskuussa 1944 Jēkabpilsissä ja siirtyi sitten Riikaan. Se oli Latvian kommunistisen puolueen keskuskomitean "Cīņan" ohella tasavallan toinen latviankielinen päivälehti, ja sen rinnalla ilmestyi vastaava venäjänkielinen nuorisolehti "Sovetskaja molodjož". Lehti oli Latvian kommunistisen nuorisoliiton keskuskomitean äänenkannattaja, ja sen julkaisijana toimi Latvian kommunistipuolueen keskuskomitean kustannusliike. Lehti yksityistettiin vuonna 1990, jolloin se sai nimen "Latvijas Jaunatne".
Lehti pystyi "Cīņaan" verrattuna käsittelemään aiheitaan jonkin verran vapaammin, ja se osallistui aktiivisesti Latvian itsenäisyysliikkeen toimintaan vuosina 1998–1991. Levikki nousi 199 000 kappaleesta vuonna 1984 yli 240 000:een 1990-luvun vaihteessa, mutta laski 58 000 tilaajaan vuonna 1991. "Latvijas Jaunatnea" seurasi "Labrīt" vuonna 1993. Se yhdistettiin "Cīņan" seuraajaan "Neatkarīgā Cīņaan" vuonna 1995 nimellä "Neatkarīgo Rīta Avīzi". Jälkimmäinen on ilmestynyt vuodesta 2020 lähtien vain verkkolehtenä.
Luettelo Kyproksen kansallispuistoista

Luettelo Kyproksen kansallispuistoista sisältää tietoja Kyproksen kymmenestä kansallispuistosta.
Joseph Boakai

Joseph Nyumah Boakai (s. 30. marraskuuta 1944 Worsonga, Liberia) on liberialainen poliitikko, joka valittiin marraskuussa 2023 maan uudeksi presidentiksi. Hän toimi aiemmin urallaan Ellen Johnson Sirleafin varapresidenttinä ja Liberian maatalousministerinä.
Nuoruus ja opinnot.
Joseph Boakai syntyi marraskuussa 1944 Liberian pohjoisimmassa piirikunnassa Lofassa syrjäisessä Worsongan kylässä. Hänen vanhempansa eivät osanneet lukea eivätkä kirjoittaa. Boakai kävi peruskoulun Sierra Leonessa mutta korkeakoulutuksen Liberiassa. Hän opiskeli ensin Monroviassa College of West Africassa ja suoritti sitten yritysjohtamisen tutkinnon Liberian yliopistosta.
Ura.
Boakoi toimi vuosina 1973–1982 Liberia Produce Marketing Corporationin johtotehtävissä ja oli vastuussa kahvin, kaakaon ja palmuydinöljyn vientimarkkinoinnista. Hän oli vuosina 1980–1984 Ruokaa rauhasta -ohjelman organisoijana ja vuosina 1983–1985 Liberian maatalousministerinä. Tuona aikana Boakoi oli vuoden ajan 15 Afrikan maan West African Rice Development Associationin puheenjohtajana.
Boakoi toimi ministerikautensa jälkeen maatalouspolitiikan konsulttina, muun muassa maatalousministeriölle. Hän muun muassa arvioi Liberian vuoden 1986 ehdotuksen vihreästä vallankumouksesta. Hän oli mukana arvioimassa myös amsterdamilaisen AMSCO:n ohjelmia Ugandassa ja Tansaniassa.
Ellen Johnson Sirleaf nimitti vuonna 2005 Boakoin yhtenäisyyspuolueen listoille varapresidenttiehdokkaaksi. Johnson Sirleaf ja Boakoi voittivat kahdet vaalit. Boakoi työskenteli läheisesti Johnson Sirleafin kanssa Liberiassa rauhanrakentamisessa. Maa oli juuri selviytynyt pitkästä ja verisestä sisällissodasta.
Boakoi lähti presidenttiehdokaaksi vuoden 2017 vaaleihin, mutta hän hävisi vaalien toisella kierroksella selkeästi entiselle jalkapallotähdelle George Weahille, joka sai 62 prosenttia äänistä. Boakoi sai jo näissä vaaleissa mainetta vaatimattomana ehdokkaana. Siinä missä Weah rakensi vuonna 2017 korkeiden muurien ympäröivää suurta rakennusta, Boakoi asui vanhassa bungalow’ssa.
Boakoi valittiin täpärästi presidentiksi vuoden 2023 vaaleissa. Hän sai toisella kierroksella 50,9 prosenttia äänistä, kun istuva presidentti Weah jäi 49,1 prosenttiin. Boakai vannoi virkavalansa 22. tammikuuta 2024. Varapresidentiksi nousi Jeremiah Koung.
Yksityiselämä.
Joseph ja Kartumu Boakoi ovat olleet naimisissa vuodesta 1972, ja heillä on kolme poikaa ja tytär. Joseph Boakoi on baptisti, ja hän on toiminut paikallisen seurakunnan diakonina.
Boakain terveydentilasta ja iästä on käyty keskustelua hänen noustuaan presidentiksi vuonna 2024. Virkaanastujaisissaan Boakain havaittiin olevan huonossa kunnossa hänen pitäessään puhetta. Tämä johti seremonian lopettamiseen ennen aikojaan. Presidentin edustaja kertoi, että syy Boakain huonoon vointiin oli helle eikä niinkään ikä. Boakai itse on sanonut, että ikä tuo kokemusta, josta isänmaa voi hyötyä. Poliittiset vastustajat ovat pilkanneet Boakaita nimellä "Uninen Joe" ().
Kunnianosoituksia.
Liberian presidenttinä Boakai on seuraavien ritarikuntien suurmestari:
Tero Aittokallio

Tero Antero Aittokallio (11. kesäkuuta 1974 Naantali) on suomalainen soveltava matemaatikko, joka työskentelee lääketieteellisen matematiikan tutkimusryhmän johtajana Helsingin yliopiston Suomen molekyylilääketieteen instituutissa (FIMM) sekä syövän systeemisen laskennallisen lääketieteen professorina (2019-) Oslon yliopistossa syöpägenetiikan laitoksella ja Oslon yliopistollisessa keskussairaalassa Norjassa. Hän on Turun yliopiston biomatematiikan dosentti, joka työskenteli Turun yliopiston tilastotieteen ja sovelletun matematiikan professorina vuosina 2015-2020 sekä jälleen vierailevana professorina loppuvuodesta 2022 lähtien.
Aittokallio valmistui soveltavaksi matemaatikoksi Turun yliopistosta (FM 1997, FT 2001). Hänen väitöskirjansa (2001) liittyi hengitysteiden toiminnan luonnehdintaan ja matemaattiseen mallintamiseen unihäiriöissä. Työ oli otsikoitu "Characterization and modelling of the cardiorespiratory system in sleep-disordered breathing". Tutkimus palkittiin vuoden 2001 parhaana matematiikan väitöskirjana Suomessa.
Työurallaan Aittokallio toimi post-doc tutkijana Pasteur-instituutin systeemisen biologian laboratoriossa (2006-2007) tohtori Benno Schwikowskin kanssa, ja tutustui muun muassa biotieteellisiin analyysi- ja visualisointityökaluihin kuten Cytoscapeen. Tämä ohjelmistoalusta oli ennestään tuttu Schwikowskille. Vuonna 2007 tohtori Aittokallio sai Suomen Akatemian viiden vuoden tutkimusapurahan (2007-2012) ja aloitti itsenäisen tutkimustyön Turun biomatematiikan tutkimusryhmän johtajana. Suomen molekyylilääketieteen instituutin (FIMM) ryhmänjohtajana Aittokallio aloitti vuonna 2011.
Tutkimusryhmien johtajana Aittokallio on ohjannut monien tutkijoiden väitöskirjatöitä.
Aittokallio valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi huhtikuussa 2023. Hän nousi maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon marraskuussa 2023 julkistetussa Clarivaten vuotuisessa katsauksessa. Vuonna 2023 listaus sisälsi yhteensä 7 125 tutkijaa maailmasta, joista 16:n päätoimipaikka listattiin sijaitsevan Suomessa. Aittokallion sijoitus tuli poikkitieteellisen tutkimuksen alalta.
Impedanssitomografia

Impedanssitomografia (EIT, engl. "electrical impedance tomography") on lääketieteellinen kuvantamismenetelmä, jossa kudosten impedanssia eli niiden vaihtovirralle aiheuttamaa resistanssia mitataan elektrodimittauksilla useiden pisteiden välillä. Mittauksessa tutkittavaan kohteeseen syötetään pieni vaihtovirta. Koska eri kudoksilla on erilainen sähkönjohtavuus, voidaan eri puolilta mitattujen jännitteiden perusteella muodostaa kuva kohteesta. Impedanssitomografia ei ole juurikaan käytössä rutiinilääketieteessä, mutta esimerkiksi vuonna 2021 julkaistussa artikkelissa sitä pidetään lupaavana kuvausmenetelmänä.
Impedanssitomografian etuna on, ettei siinä käytetä röntgensäteilyä kuten vaikkapa tietokonetomografiassa. Käytettävät virrat ovat niin pieniä, että ne ovat potilaalle kivuttomia ja harmittomia. Lisäksi impedanssitomografialaitteet ovat verrattain pienikokoisia ja halpoja. Impedanssitomografian heikkoutena on saadun kuvan vaatimaton resoluutio.
Samankaltaisia menetelmiä voidaan käyttää lääketieteen lisäksi esimerkiksi teollisuudessa putkien sisäisten virtausten kuvaamiseen sekä geofysiikassa maanalaiseen kuvaamiseen. Tässä yhteydessä käytettyä tekniikkaa kutsutaan nimellä ERT ("electrical resistivity tomography").
Teoria.
Johtavuuksien päätteleminen elektrodimittauksista on haastava matemaattinen ongelma. Tietokonetomografiassa käytetyt röntgensäteet etenevät suoraviivaisesti, kun taas impedanssitomografian sähkövirrat liikkuvat kolmiulotteisesti kaikkialla kappaleessa, riippuen eri osien sähkönjohtavuuksista. Matemaattisesti sähkövirtojen liikettä kuvataan differentiaaliyhtälöllä, ja johtavuuksien päätteleminen mittausten perusteella on inversio-ongelma, joka on hyvin herkkä mittauksen epätarkkuuksille.
Sovellukset.
Impedanssitomografiaa voitaisiin hyödyntää monien eri ruumiinosien kuvantamiseen. Aivojen kuvaamisen tapauksessa tutkitaan impedanssitomografian käyttöä aivoverenvuotopotilaiden tilan reaaliaikaiseen seuraamiseen. Mikäli muutoksia havaitaan, potilas voitaisiin viedä tarkempiin tutkimuksiin. Lisäksi tutkimuksen kohteena on laite, jolla voitaisiin jo ensihoidossa erottaa oireiltaan samankaltaiset aivoverenvuoto ja aivoinfarkti toisistaan. Tämä sovellus on kuitenkin edellistä hankalampi toteuttaa. Myös epilepsiapotilaiden aivoja voitaisiin kuvata. Lisäksi impedanssitomografiaa voitaisiin käyttää muun muassa keuhkojen, sydämen tai rintasyövän kuvaamiseen.
Perherauhankivi

Perherauhankivi, "Pax Domus Obelix" pystytettiin Myllykoskelle 2020, jolloin Suomen presidentti Sauli Niinistö julisti 4. huhtikuuta Perherauhan päiväksi. Päivän kunniaksi julkaistiin Perherauhan julistus: "Monissa perheissä jännitteet uhkaavat purkautua koronaviruksen aiheuttaman poikkeuksellisen tilanteen vuoksi. Siksi Suomeen julistetaan perherauha raittiuden ja selviytymisen muistoksi Covid-epidemian aikana maailmassa." 
Koronan takia Perherauhan kiven "Pax Domus Obelix"-laatan paljastus tapahtui Nenäpäivä viikolla Pyhäinpäivänä marraskuun 4, 2023. Laatan paljastuksen toimittivat Jokivarren teatterilaiset. Muistomerkki sijaitsee museomajatalo Pax Inn Rauhalan pihametsikössä kotinsa ja perheensä menettäneiden muistoksi. 
Perherauha on koko maailman yhteinen asia. Matkustajakodit syntyivät ensimmäisen maailmansodan jälkeensä kotinsa menettäneiden tarpeeseen. Matkustajakodin tehtävä oli tehdä itsestään tarpeeton. Suomessa näin on jo lähes käynytkin ja siksi Rauhalasta on tullut perherauhasta muistuttava museo. Mutta sodat Ukrainassa ja Palestiinassa osoittavat, että ikävä kyllä maailmalla matkustajakoteja tarvitaan edelleen, raportoi tapahtumaa paikallislehti Kouvolan Sanomat .
Merremiat

Merremiat ("Merremia") on kiertokasveihin kuuluva kasvisuku, johon kuuluu yli 100 lajia. Suvun kasvit ovat pääosin ruohovartisia matalakasvuisia kukkia. Ne ovat kotoisin trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta, joissa suvun lajeja käytetään eläinten ja ihmisten ruokana ja kansanparannuksessa.
Lajeja.
Sukuun on aiemmin kuulunut laji merremia eli puuruusu ("Distimake tuberosus" , syn. "Merremia tuberosa" ).
Norsukierrot

Norsukierrot ("Argyreia") on kiertokasveihin kuuluva kasvisuku, johon kuuluu yli 100 lajia. Suvun lajit ovat kotoisin Aasiasta. Taksonomisesti norsukierrot voidaan nykyisin katsoa kuuluvan elämänlankoihin ("Ipomoea").
Bjarne Rabben

Bjarne Rabben (19. kesäkuuta 1907 Herøy – 4. heinäkuuta 2003) oli norjalainen kirjailija, paikallishistorioitsija ja raittiusmies. Hänen esikoisromaaninsa "I Skarvågen" ilmestyi vuonna 1941, ja hänet tunnetaan myös runoistaan, joista monet on sävelletty lauluiksi. Rabben kirjoitti myös kotiseutunsa kulttuuri- ja kalastushistoriasta. Hän teki elämäntyönsä IOGT ja Det Norske Totalavholdsselskap -raittiusjärjestöissä.
Rabben sai vuonna 1998 kultaisen Kuninkaan ansiomitalin.
Moltustranda

Moltustranda on taajama Herøyn kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 438 vuonna 2022.
Tjørvåg

Tjørvåg on taajama Herøyn kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 354 vuonna 2021.
Dragsund

Dragsund on taajama Herøyn ja Ulsteinin kunnissa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 386 vuonna 2022. Yli 98 prosenttia asukkaista asuu Herøyn puolella.
Ei kauniimpaa

Ei kauniimpaa voi tarkoittaa seuraavia:
Leikong

Leikong on taajama Herøyn kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 339 vuonna 2022.
Leikangerin kirkko (Herøy)

Leikangerin kirkko () on Herøyn kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko. Se valmistui vuonna 1806.
Kvalsund (Herøy)

Kvalsund on taajama Herøyn kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 587 vuonna 2022.
Runde

Runde on saari Herøyn kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Sen pinta-ala on 6,2 neliökilometriä ja asukasluku 113 vuonna 2015. Saari tunnetaan länsiosansa jyrkänteistä, joilla pesii suuri määrä lintuja. Kaikkiaan on tehty havaintoja yli 240 eri lajista.
Kesällä 1972 Runden edustalta löydettiin noin 57 000 kolikkoa, jotka olivat peräisin vuonna 1725 uponneen hollantilaisen "Akerendam"-aluksen hylystä.
Reino Mäkelä

Reino Juhani Mäkelä (21. huhtikuuta 1932 Jämsä – 25. kesäkuuta 2001 Kempele) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Mäkelän vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Arvo Aulis Mäkelä ja Aino Maria Piilonen. Hän avioitui kotiteollisuusopettaja Marja Ester Tuomisen kanssa. Mäkelä tuli ylioppilaaksi 1950 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1958. Hän oli Salpausselän Tiilitehdas Oy:n käyttöinsinööri 1957–1958, Otanmäki Oy:n suunnitteluinsinööri 1959–1960 ja Rautaruukki Oy:n suunnitteluinsinööri 1960–1966, Raahen rautatehtaan tuotantopäällikkö 1967–1971, operatiivinen johtaja 1971–1986, varatoimitusjohtaja 1986–1995 sekä hallituksen jäsen 1976–1988 ja varapuheenjohtaja 1988–1995. Hänellä oli työuransa aikana myös useita oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Mäkelä sai 1989.
Mäkelän kotikunta oli Kempele ja hänet on haudattu Kempeleessä Kirkonmäen hautausmaalle.
Salibandypallo

Salibandypallo on salibandyssä käytettävä pallo. Pallot on valmistettu muovista, niiden läpimitta on 72 millimetriä ja paino 23 grammaa.
Salibandypalloissa on rei’itetty pinta, joka vähentää palloon kohdistuvaa ilmanvastusta sekä vähentää pallon kitkaa lattiaa vasten. Kitkan poistumisen myötä pallo liikkuu suoremmin ja sulavammin.
Pöyrisjärven erämaa

Pöyrisjärven erämaa on Enontekiöllä sijaitseva erämaa-alue. Se on nimetty alueen pohjoisosassa sijaitsevan Pöyrisjärven mukaan, jonka pohjoisrannalla on hiekkadyynejä. Alue rajautuu itä- ja kaakkoispuolella Puljun erämaahan ja Lemmenjoen kansallispuistoon sekä Pohjois- ja koillispuolella Norjan rajaan ja Ylä-Inarijoen kansallispuistoon. Paikallinen väestö harjoittaa alueella poronhoitoa, metsästystä ja kalastusta ja näihin elinkeinoihin liittyen on väliaikaisia asumuksia Pöyrisjärven ja Kalkujärven ympäristössä. Kokeneet retkeilijät voivat harrastaa erämaa-alueella patikointia, kalastusta, maastopyöräilyä kanoottimelomista. Alueella virtaavat Pöyrisjoki ja Käkkälöjoki. Alueella on Pöyrisvuoman soidensuojelualue. Alueen perustamisella erämaa-alueeksi ovat olleet luontotyypit, joita ovat muun muassa humuspitoiset järvet ja lammet, alpiiniset joet ja niiden varsien ruohovartinen kasvillisuus, alpiiniset ja boreaaliset tunturikankaat ja silikaattialustan niityt, letot, aapasuot, palsasuot ja boreaaliset luonnonmetsät. alueen luonnonsuojelu perustuu myös useisiin lajeihin, joita ovat kasveista lettorikko ja eräät sammallajit, nisäkkäistä saukko, naali ja ahma sekä lintulajeista useat lajit.
Pakicetidae

Pakicetidae on muinaisvalaisiin kuulunut heimo, jota esiintyi varhaisen Eoseenin aikana. Siihen kuului 3 sukua. Pakicetidae heimon muinaisvalaat elivät nykyisen Intian ja Pakistanin seudulla.
Fullerin teologinen seminaari

Fullerin teologinen seminaari () on evankelinen tunnustuskuntien välinen oppilaitos, joka tarjoaa muodollista koulutusta kristityille johtajille. Fullerin seminaarissa tarjotaan tutkintoon johtavaa koulutusta- sekä jatko-opintoja. Vuosien varrella seminaarissa on ollut 44 000 opiskelijaa 80 maasta ja 113 kirkkokunnasta.
Fullerin teologinen seminaari perustettiin Kalifornian Pasadenaan vuonna 1947. Seminaarin perustajia olivat radioevankelista Charles E. Fuller sekä Harold John Ockenga. Ockenga toimi seminaarin ensimmäisenä opettajana. Myöhemmin opettajana on toiminut muun muassa Carl F. H. Henry.
Meksikonviirusirkkunen

Meksikonviirusirkkunen ("Xenospiza baileyi") on sirkkuleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Meksikossa.
Koko ja ulkonäkö.
Meksikonviirusirkkunen kasvaa 12–13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä ja siivet ovat pohjaväriltään punaruskeat ja niissä on runsaasti tummempia raitoja. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova. Meksikonviirusirkkusen pyrstö on tumman ruskea ja reunoistaan punaruskea. Linnun rinta ja vatsa ovat harmahtavan valkoiset, ja rinnassa ja kyljissä on runsaasti mustia viiruja.
Levinneisyys ja elintavat.
Meksikonviirusirkkusta tavataan Méxicon lähellä ja Durangossa. Aiemmin havaintoja on ollut myös Jaliscosta. Lajin elinympäristöä ovat vuoristojen yksittäisiä puita kasvavat ruohomaat 2 800–3 050 metrin korkeudella merenpinnasta. Se liikkuu pareittain tai pieninä ryhminä. Meksikonviirusirkkusen ravintoa ovat kasvien siemenet ja hyönteiset. Lajin pesimäkausi on keväällä ja kesällä. Pesä sijaitsee maassa heinätuppaan juurella. Naaras munii kahdesta neljään munaa.
Meksikonviirusirkkunen luokitellaan erittäin uhanalaiseksi, ja kannan kooksi arvioidaan 1 300–10 000 täysikasvuista yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen laiduntamisen, kulottamisen ja puuviljelmien istuttamisen vuoksi. Myös pesintöjen alhainen onnistuminen on uhka.
Runden majakka

Runden majakka () on Runden saarella Herøyn kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1767, automatisoitiin 1987 ja jätettiin miehittämättömäksi 2002.
Runden löytö

Runden löydöllä ( tai "Rundeskatten") viitataan Runden saaren edustalta Norjan Herøystä löytyneeseen vuonna 1725 uponneen "Akerendam"-hollantilaisaluksen lastiin, joka koostui noin 57 000 kolikosta. Löydön teki 16. kesäkuuta 1972 kolme urheilusukeltajaa, jotka saivat pitää siitä 75 prosenttia. Norjan valtio sai 15 prosenttia ja Alankomaiden valtio 10 prosenttia. Lakia muutettiin myöhemmin niin, että vastaavissa tapauksissa löytäjälle jäisi pienempi osa löydöstä.
Itse onnettomuus tapahtui 8. maaliskuuta 1725 aluksen neitsytmatkalla. Kukaan yli 200 miehistön jäsenestä ei selvinnyt.
Protocetidae

Protocetidae oli muinaisvalaisiin kuulunut heimo, jota esiintyi keskisen eoseenin aikana Euroopassa, Afrikassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa. Tähän heimoon kuului 9 sukua. Nämä muinaisvalaat olivat nelijalkaisia ja liikkuivat sekä maalla että meressä. Ne hankkivat ruokansa merestä, mutta poikaset syntyivät kuivalla maalla. erosivat nykyisistä valaista alaleuan suhteen ja myös nilkkaluiden suhteen ja sen suhteen, miten takaraajat olivat yhteydessä selkärankaan.