tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arpita Patra

Arpita Patra on intialainen tietoturvatutkija ja tietotekniikan apulaisprofessorina Intian tiedeinstituutissa. Patra on erikoistunut kryptografiaan ja siihen miten useat tahot voivat viestiä luotettavasti keskenään. Patran tutkimusala on miten monimutkaisia asioita voidaan viestiä siten, että eri tahoilla on omat tietovarantonsa josta ne siirtävät ainoastaan kyselyn lopputuloksen ilman, että muilla on pääsyä lähtödataan josta se on muodostettu. Toinen tutkimuksen ala on tiedon käsittely hajautetussa ympäristössä, jossa toimijat voivat olla epäluotettavia.
Akateeminen ura.
Patra väitteli tohtoriksi Intian teknillisestä korkeakoulusta Madrasissa, minkä jälkeen hän oli tutkijana 2010–2013 Aarhusin yliopistossa, ETH Zürichissä ja Bristolin yliopistossa. Tämän jälkeen hän on toiminut tietotekniikan apulaisprofessorina Intian tiedeinstituutissa, jossa hän on osa kryptografian ja tietoturvalaboratorion henkilökuntaa. Vuosina 2022—2023 Patra oli vierailevana tutkijana Google Researchissa.
Iolanda (laulaja)

Iolanda Costa, (s. 4. marraskuuta 1994 Figueira da Foz, Portugali) taiteilijanimeltään Iolanda on portugalilainen laulaja ja lauluntekijä. Hän nousi kuuluisuuteen osallistuttuaan vuoden 2008 joulukuussa TVI:n lähettämän "Uma canção para ti" -ohjelman ensimmäiselle tuotantokaudelle. Iolanda edusti Portugalia kappaleella "Grito" vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Hän tuli kilpailun finaalissa kymmenenneksi saatuaan yhteensä 152 pistettä, joista 13 yleisöltä ja 139 raadeilta.
Varhaiselämä.
Iolanda Costa syntyi vuonna 1994 Portugalin Figueira da Fozissa, kunnes hän muutti lapsuudessa perheensä kanssa Pombaliin. Varhaisesta iästä lähtien Costa on ollut suuresti kiinnostunut musiikista ja tämä kutsumus ei jäänyt huomaamatta hänen vanhemmiltaan, jotka lähettivät hänet Pombalin "Tecnimúsica" -musiikkikouluun ja myöhemmin konservatorioon. 17-vuotiaana Costa muutti pääkaupunki Lissaboniin, jossa hän valmistui viestintätieteiden opinnoista opiskeltuaan Lissabonin yliopiston politiikkatieteiden ja sosiologian tiedekunnassa. Costa pyrki myöhemmin tavoittelemaan muusikon uraa esiintymällä paikallisissa baareissa sekä kansallisissa kykyjenetsintäkilpailuissa ja muutti sittemmin Lontooseen, jossa hän opiskeli lauluntekemistä Sussexin yliopiston brittiläisessä ja irlantilaisessa modernin musiikin instituutiossa.
Musiikkiura.
14-vuotiaana Iolanda osallistui ensimmäiselle tuotantokaudelle "Uma canção para ti" () -kykyjenetsintäkilpailusta, jota lähetti portugalilainen televisioyhtiö TVI vuoden 2008 joulukuussa. Hän karsiutui kilpailusta toisen gaalan aikana, eikä näin ollen edennyt kilpailun finaaliin asti. Vuonna 2012, ollessaan 17-vuotias, Iolanda osallistui SIC:n lähettämän "Ídolos"-kilpailun (Portugalin versio Pop Idol -ohjelmaformaatista) 5. tuotantokaudelle. Hän karsiutui kilpailusta ennen live-esityksiä.
Vuonna 2014 Iolanda koe-esiintyi "The Voice Portugal" -laulukilpailun (Portugalin versio The Voice -ohjelmaformaatista) toisella tuotantokaudella. Hän esitti koe-esiintymisessään Jessie J:n kappaleen "Who You Are", mutta ei edennyt seuraavaan vaiheeseen, sillä kukaan neljästä tuomareista ei kääntänyt tuoliaan hänelle. Vuonna 2022 Iolanda oli yksi lauluntekijöistä "Mar no fim" -kappaleelle, jonka esitti portugalilainen laulaja Blacci, ja joka kilpaili Portugalin vuoden 2022 euroviisukarsintana toimineessa "Festival da Canção 2022" -kilpailussa. Vuonna 2023 Iolanda julkaisi ensimmäisen EP-levynsä "Cura", jonka hän oli kirjoittanut koronaviruspandemian aikana.
Vuonna 2024 Iolanda kilpaili Portugalin vuoden 2024 euroviisukarsintana toimineessa "Festival da Canção 2024" -kilpailussa kappaleellaan "Grito". Iolanda kilpaili kilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, joka pidettiin 24. helmikuuta 2024, ja eteni semifinaalista finaaliin. 9. maaliskuuta 2024 pidetyssä finaalissa Iolanda voitti kilpailun saatuaan eniten ääniä tuomaristolta ja toiseksi eniten ääniä yleisöltä ja edusti näin Portugalia vuoden 2024 Euroviisuissa Ruotsin Malmössä. Hän tuli kilpailun finaalissa kymmenenneksi saatuaan yhteensä 152 pistettä, joista 13 yleisöltä ja 139 raadeilta.
Rebecca Ross

Rebecca Ross on yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoittaa sekä nuorille että aikuisille suunnattua fantasiaa. Hän on kirjoittanut muun muassa duologiat "The Queen’s Rising", "Elements of Cadence" ja "Lumotut kirjeet". Vuoteen 2023 mennessä Rossin kirjoja oli käännetty 13 kielelle.
Molemmat Rossin "Lumotut kirjeet" -duologian osista nousivat "The New York Timesin" bestseller-listan ensimmäisiksi. Sarjan ensimmäinen osa "Jumalainen vastustaja" valittiin useille vuoden 2023 parhaita kirjoja luetteleville listoille ja se voitti vuoden parhaan nuorten fantasiakirjan Goodreads Choice -palkinnon.
Viron kansanäänestys itsenäisyydestä 1991

Virossa järjestettiinkansanäänestys itsenäisyydestä 3. maaliskuuta 1991 samaan aikaan Viron eteläisen naapurin Latvian kanssa. Sen hyväksyi 78,4 prosenttia äänestäjistä 82,9 prosentin äänestysprosenttilla. Viron tasavallan korkein neuvosto palautti itsenäisyyden yöllä 20. elokuuta. 
Tulokset.
Äänestäjiltä kysyttiin "Haluatteko Viron tasavallan itsenäisyyden ja riippumattomuuden palautuvan?" 
Äänestyksessä koettiin vahvojen venäjänkielisten alueiden tulosten olevan kriittisiä tulosten kannalta. Tallinnan, jossa venäjänkielisten osuus oli puolet väestöstä, äänestysprosentti oli 80% ja itsenäisyyden puolesta äänestäneitä 66%.
Venäjänkielinen Koillis-Viro ja sen kolme kaupunkia eli Sillamäe, Kohtla-Järve ja Narva poikkesivat tuloksissa merkittävästi. Niissä enemmistö asukkaista vastusti itsenäisyyttä. 
Sillamäessä äänestysprosentti oli 27% väestöstä ja heistäkin äänesti ei-itsenäisyydelle 40%. Virolaisten osuus asukkaista oli vain kolme prosenttia. Kohtla-Järven ja Narvan äänestysprosentti oli kohtalaisen korkea eli 70% molemmissa kaupungeissa. Kohtla-Järvellä itsenäisyyttä halusi 46% ja Narvassa ainoastaan 25% äänestäneistä.
Katajanmarjaöljy

Katajanmarjaöljy eli kadiöljy () on katajan survotuista marjamaisista kävyistä vesihöyrytislauksen avulla saatava haihtuva öljy. Kellertävä tai vihertävä eteerinen öljy sisältää muun muassa borneolia, geraniolia, kadineenia, kamfeenia ja terpineolia. Katajanmarjaöljy on hieman antiseptistä. Sitä on käytetty kosmetiikassa, lääkinnässä sekä mauste- ja likööriesanssina.
Aiemmin eläinlääkinnässä ja ihmisten kihdin ja reumatismin hoitoon tarkoitettuna voiteena käytetty "katajapuuöljy" oli katajapuusta tislattua tärpättiöljyä.
Osenin kirkko

Osenin kirkko () on Osenin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1877.
Angelikaöljy

Angelikaöljy on väinönputken "(Angelica archangelica)" juurista saatava eteerinen öljy. Juuria kutsutaan angelikajuuriksi, ja niistä voidaan erottaa angelikaöljyä vesihöyrytislauksen avulla. Tätä miellyttävän tuoksuista öljyä on käytetty muun muassa hajusteena, liköörien mausteena ja vatsalääkkeenä.
Bygdanytt

Bygdanytt on norjalainen vuonna 1951 perustettu paikallislehti, joka kattaa Arnan kaupunginosan Bergenissä ja Osterøyn kunnan. Lehti ilmestyy paperisena kahdesti viikossa. Vuodesta 2023 lehti on kuulunut Polaris Media -konserniin.
Lonevåg

Lonevåg on taajama Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometriä ja asukasluku 926 vuonna 2023.
Valestrandfossen

Valestrandfossen tai Valestrandsfossen on taajama Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometriä ja asukasluku 1 382 vuonna 2023.
Hausvik

Hausvik tai Haus on taajama Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 581 vuonna 2023. Vuosina 1837–1964 Haus oli itsenäinen kunta.
Fotlandsvåg

Fotlandsvåg on taajama Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 292 vuonna 2023.
Haugo

Haugo on taajama Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 821 vuonna 2023.
1980–85 Tähän asti – So Far

1980–85 Tähän asti – So Far on suomalaislaulaja Riki Sorsan ensimmäinen kokoelma-albumi vuodelta 1985. Kokoelma sisältää kaksi levyä, joista ensimmäinen sisältää Sorsan suomenkielistä ja toinen englanninkielistä tuotantoa vuodelta 1980-1985. Singlejen lisäksi kokoelman musiikki on albumeilta "Changing Tunes" (1981), "Desert of Love" (1982), "This is the Night" (1983), "Riki Sorsa" (1983) ja "Kellot ja peilit" (1984).
Albumi julkaistiin CBS-levymerkkillä LP-levynä ja C-kasettina. Sitä ei ole toistaiseksi julkaistu CD-levynä.
Kappaleet.
Levy 2 (So Far).
D-puoli.
(*) Albumilta "Changing Tunes" (1981).
(**) Albumilta "Desert of Love" (1982).
(***) Albumilta "Riki Sorsa" (1983).
(****) Albumilta "This is the Night" (1983).
(*****) Albumilta "Kellot ja peilit" (1984).
Vapauden voitto

Vapauden voitto on kansanedustaja Elina Valtosen (ent. Lepomäki) vuonna 2018 julkaisema kirja, jossa hän avaa ajatuksiaan suomalaisen yhteiskunnan uudistamisesta. Kirjan on kustantanut Otava.
Kirjassaan Valtonen kommentoi muun muassa pohjoismaalaista hyvinvointivaltiota, sosiaaliturvaa, verotusta, työmarkkinoita, Euroopan unionin haasteita sekä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa markkina- ja arvoliberaalista näkökulmasta.
Vastaanotto.
"Kauppalehden" Mirjami Saarisen mukaan kirja paljastaa Valtosen "olevan julkista kuvaansa monisyisempi ajattelija, mikä ei sulje pois sitä, että hänellä on kirkas johtoajatus", jona hän pitää yksilönvapautta, jota taas tukee markkinoiden vapauttaminen. Saarisen mielestä kirja "sisältää kiinnostavaa pohdintaa muun muassa nationalismin synnystä sekä yhdysvaltalaisen ja eurooppalaisen yhteiskunnan perus- eroista".
"Helsingin Sanomien" Marko Junkkarin mukaan Vapauden voitto on käytännössä "perustamista vaille valmiin markkinaliberaalin puolueen ohjelma", jota "kokoomus ei Valtosen mukaan ole". Hän kirjoitti Valtosen "avaavan seikkaperäisesti ja polveilevasti, mitä asioita hän politiikassa haluaa edistää ja mihin suuntaan hän ilmeisesti toivoisi kokoomuksenkin politiikkaansa vievän".
Keskustan pää-äänenkannattaja "Suomenmaan" Samuli Vänttilän mielestä Vapauden voitto sisältää "700 sivua tiukkaa, analyyttistä ja viiltävää pohdintaa siitä, mikä kokoomuksessa on pielessä ja miten Suomessa pitäisi asiat tehdä". Vänttilän mielestä "puolueohjelmaa monelta osin muistuttavaa opusta lukiessa ei voi välttyä ajatukselta, että teosta ei ole tehty pelkäksi keskustelun herättelijäksi", vaan kyse on "kenties avauksesta jollekin suuremmalle kuviolle, jonka siirroista kuulemme vielä lisää".
Hamre (Osterøy)

Hamre on taajama Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,22 neliökilometriä ja asukasluku 208 vuonna 2023.
Hamren kirkko

Hamren kirkko () on Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1622.
Hausin kirkko

Hausin kirkko () on Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1874.
Gjerstadin kirkko (Osterøy)

Gjerstadin kirkko () on Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1870.
Oscar-gaala 2024

Oscar-gaala 2024 oli 96. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi vuotuiset Oscar-palkinnot vuoden 2023 parhaille elokuville. Gaala järjestettiin Los Angelesissa Hollywoodin Dolby-teatterissa 10. maaliskuuta 2024. Koomikko Jimmy Kimmel juonsi gaalan jo neljättä kertaa.
"Oppenheimer" valittiin parhaaksi elokuvaksi, ja se sai myös eniten palkintoja, seitsemän. "Oppenheimerilla" oli myös eniten ehdokkuuksia, 13. Seuraavaksi eniten ehdokkuuksia myönnettiin elokuville "Poor Things" (11) ja "Killers of the Flower Moon" (10).
"Oppenheimerin" jälkeen toiseksi eniten palkintoja myönnettiin "Poor Thingsille", joka voitti neljä palkintoa. "Oppenheimerin" ohjaaja Christopher Nolan palkittiin parhaasta ohjaukesta, ja siinä näytelleet Cillian Murphy parhaasta miespääosasta ja Robert Downey Jr. parhaasta miessivuosasta. Paras naispääosa meni Emma Stonelle elokuvasta "Poor Things" ja naissivuosan Da’Vine Joy Randolphille.
Elokuvasta "Killers of the Flower Moon" Lily Gladstone sai ehdokkuuden parhaasta naispääosasta, ja hän on ensimmäinen Amerikan alkuperäisasukasnainen, joka on saanut ehdokkuuden näyttelijäkategoriassa. Samasta elokuvasta ehdolla oli parhaasta musiikista Amerikan alkuperäisasukkaisiin kuuluva Robbie Robertson, joka kuoli elokuussa 2023. "Poor Thingsistä" Emma Stone oli toisena naisena ehdolla sekä näyttelijänä että elokuvan tuottajana. Mark Ruffalo puolestaan sai elokuvasta neljännen ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta ja jakaa kärkipaikan seitsemän näyttelijän kanssa.
Säveltäjä John Williams sai elokuvasta "Indiana Jones and the Dial of Destiny" 54:nnen Oscar-ehdokkuutensa. Hän oli 91-vuotiaana vanhin Oscariin ehdolla ollut henkilö. Diane Warren on puolestaan eniten parhaan laulun Oscar-ehdokkuuksia saanut henkilö. Ehdokkuus vuonna 2024 oli Warrenin uran 15:s.
Hannele Ranta-Lassila

Hannele Riitta Ranta-Lassila (s. 4. tammikuuta 1959 Iisalmi) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvoksena. Hän on aiemmin toiminut muun muassa Keskuskauppakamarissa johtotehtävissä sekä eri yliopistoissa professorina.
Elämä ja ura.
Ranta-Lassila valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1983, ekonomiksi vuonna 1985 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2000.
Ranta-Lassila työskenteli Keskuskauppakamarissa apulaisosastopäällikkönä vuosina 1988–1996, osastopäällikkönä vuosina 1996–2005, apulaisjohtajana vuosina 2005–2007 ja johtajana vuosina 2007–2008. Hän on työskennellyt myös valtiovarainministeriön määräaikaisena hallitusneuvoksena vuonna 1998, Helsingin yliopiston finanssioikeuden assistenttina vuonna 2001, Turun kauppakorkeakoulun kauppaoikeuden määräaikaisena professorina vuonna 2004 ja Helsingin yliopiston finanssioikeuden määräaikaisena professorina vuosina 2006–2007. Ranta-Lassila nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi vuonna 2008 ja vakinaiseksi jäseneksi vuonna 2009.
Ranta-Lassila on myös toiminut Verohallituksen johtokunnan jäsenenä vuosina 1995–2003, kirjanpitolautakunnan jäsenenä vuosina 1995–2003, konserniverotuksen oikaisulautakunnan jäsenenä vuosina 1999–2008 ja keskusverolautakunnan jäsenenä vuosina 2005–2008.
Ranta-Lassila sai Helsingin kauppakorkeakoulun dosentin arvon vuonna 2003 ja Helsingin yliopiston vero-oikeuden dosentin arvon vuonna 2007.
Ranta-Lassila on ollut vuodesta 1986 lähtien naimisissa pankinjohtaja Pentti Hakkaraisen kanssa.
Lemuroidea

Lemuroidea on kädellisten lahkoon kuuluva yläheimo. Siihen kuuluvia heimoja ovat indrit (Indridae), makit (lemuridae) ja kärppämakit (Lepilemuridae).
M’Silan maakunta

M’Silan maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian pohjoisosassa. Sen keskus on M’Silan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 18 175 neliökilometriä. Asukkaita on 1 387 200 henkeä (vuonna 2021, arvio).
M’Silan maakunta rajoittuu pohjoisessa Bouiran ja Bordj Bou Arreridjin, koillisessa Sétifin, idässä Batnan, kaakossa Biskran, lounaassa ja lännessä Djelfan sekä luoteessa Médéan maakuntiin. Atlasvuorten välisellä ylängöllä sijaitsevan maakunnan pinta-alasta yli puolet on aroa ja kolmasosa viljeltyä Hodnan tasankoa. Keskiosan syvängössä sijaitsevat Chott el Hodnan ja Zehrez Cherguin suolajärvet.
Ilmasto on mannermainen ja altis Saharan vaikutukselle. Kesät ovat kuivia ja kuumia ja talvet viileitä. Elokuun keskilämpötila on 33,2 ja tammikuun 10,8 astetta. Vuotuinen sademäärä on 480 millimetriä pohjoisessa ja alle 200 millimetriä etelässä.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti 15 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 47 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn El Hadjel, Aïn El Melh, Ben Srour, Bou Saâda, Chellal, Djebel Messaad, Hammam Dalaa, Khoubana, M’Sila, Magra, Medjedel, Ouled Derradj, Ouled Sidi Brahim, Sidi Aissa ja Sidi Ameur.
M’Silasta on maantieyhteydet lähimaakuntiin sekä rautatiet Bordj Bou Arreridjiin ja Constantineen. Bou Saâdassa on lentoasema.
Maakunnan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi on muun muassa energia-, rakennustarvike-, elintarvike- ja tekstiiliteollisuutta. M’Silassa toimii Mohamed Boudiafin yliopisto. Nähtävyyksiista huomattavin ovat Qal’at Bani Hammadin rauniot.
Outi Suviranta

Outi Kyllikki Suviranta (s. 27. maaliskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvoksena. Hän on aiemmin toiminut Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden professorina.
Ura.
Suviranta valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1984, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1989 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1996. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1986. Hän suoritti jatko-opintoja Göttingenin yliopistossa Länsi-Saksassa vuosina 1989–1990.
Suviranta työskenteli Helsingin yliopistossa kanslerin sihteerinä vuosina 1990–1991, hallinto-oikeuden viransijaisena assistenttina vuosina 1991–1992, hallinto-oikeuden viransijaisena apulaisprofessorina vuosina 1996 ja 1997 sekä hallinto-oikeuden professorina vuosina 2008–2012. Hän työskenteli myös Suomen Akatemian nuorempana tutkijana vuosina 1992–1995 ja akatemiatutkintajana vuosina 2003–2008 sekä vierailevana tutkijana Heidelbergin yliopistossa vuosina 1996–1997. Vuosina 1997–2003 Suviranta toimi oikeusministeriön lainvalmisteluosaston lainsäädäntöneuvoksena ja erityisasiantuntijana eurooppaoikeuden ja julkisoikeuden yksiköissä. Suviranta nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi vuonna 2011 ja seuraavana vuonna vakinaiseksi jäseneksi.
Suviranta on toiminut Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 2017 alkaen ja on yhdistyksen nykyinen varapuheenjohtaja.
Suviranta sai Lakimies-aikakauskirjan parhaan kirjoituksen palkinnon vuonna 1992 artikkelillaan "Eduskunnalle budjettivaltana pidätetty organisaatiovalta ”henkihieverissä”" ja uudestaan vuonna 2002 artikkelillaan "Oikeuskeinoista viranomaisen passiivisuutta vastaan". Hän sai Uppsalan yliopiston kunniatohtorin arvon vuonna 2013.
Suvirannan vanhemmat ovat korkeimman oikeuden presidenttinä toiminut Antti Suviranta ja sosiaali- ja terveysministeriön osastopäällikkönä toiminut Annikki Suviranta.
Arna (Bergen)

Arna on taajama ja kaupunginosa Bergenissä Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 4,6 neliökilometriä ja asukasluku 9 895 vuonna 2023. Koko kaupunginosassa oli 12 231 asukasta vuonna 2009. Vuosina 1964–1972 Arna oli itsenäinen kunta.
Arnassa ilmestyy paikallislehti "Bygdanytt", joka kattaa myös naapurikunta Osterøyn.
Sylvelin Vatle

Sylvelin Vatle (s. 4. syyskuuta 1957 Arna) on norjalainen kirjailija, joka on kotoisin Osterøystä. Vatle on kirjoittanut sekä lasten- ja nuortenkirjoja että aikuisten romaaneja.
Sylvelin

Sylvelin on seuraavien henkilöiden etunimi:
Valtteri Aliranta

Valtteri Eino Juhani Aliranta (s. 29. elokuuta 2003 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue JYPiä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Aliranta on Koillis-Pirkan Kiekon kasvatti. Hän siirtyi D2-juniori-ikäisenä KeuPa HT:hen. Aliranta pelasi siellä kaksi ja puoli kautta, kunnes joukkue hajosi. Hän pelasi kaudella 2017–2018 yhden ottelun sekä Diskoksen C-nuorissa että KPK:n B2-nuorissa, jonka jälkeen Aliranta siirtyi kaudeksi 2018–2019 JYPin C-nuoriin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Kaudeksi 2020–2021 Aliranta nimettiin JYPin U18-joukkueen kapteeniksi.
Kaudella 2023–2024 Aliranta nousi JYPin U20-joukkueen varakapteeniksi. Pudotuspelien ensimmäisen kierroksen kolmanessa ottelussa 19. maaliskuuta 2024 Pelicansia vastaan hän teki joukkueensa 5–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin, joka ratkaisi joukkueelle puolivälieräpaikan otteluvoitoin 2–1. Aliranta oli pudotuspeleissä lopulta neljällä osumallaan JYPin paras maalintekijä Ossi-Veikka Vuontisvaaran ja Jesse Pulkkisen kanssa. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran SM-liigajoukkueessa, jossa Aliranta pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen ottelunsa runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 9. maaliskuuta 2024 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Hänet merkittiin JYPin nelossentteriksi laidoilleen Santeri Huovila ja Balázs Varga. Aliranta pelasi ensimmäistä vaihtoaan 22 sekunnin ajan, kunnes hän taklasi rajusti Leevi Viitalaa ajassa 2.32. Aliranta sai tilanteesta 5+20-minuutin ottelurangaistuksen pään tai niskan alueelle kohdistuvasta taklauksesta.
Toukokuussa 2024 Aliranta teki JYPin kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän teki kaudella 2024–2025 liigauransa avausmaalin 20. marraskuuta 2024 Vaasan Sportia vastaan. Joni Lius valitsi Alirannan ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Maali jäi hänen ainoaksi tehopisteekseen Alirannan tulokaskauden aikana, jolloin hän pelasi 51 runkosarjaottelua. Seuraavana päivänä Alirannan uutisoitiin tehneen JYPin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Muuta.
Alirannan pikkuveli Eero pelaa hyökkääjänä JYPin U20-joukkueessa. Valtteri Aliranta valmistui merkonomiksi Gradia Jyväskylästä keväällä 2023.
Aliranta on maininnut esikuvakseen Aleksander Barkovin.
Tuomas Kuokkanen

Tuomas Timo Kuokkanen (s. 1. syyskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvos. Hän on aiemmin toiminut Itä-Suomen yliopiston kansainvälisen ympäristöoikeuden professorina.
Elämä ja ura.
Kuokkanen valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1987, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1990 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2001. Hän suoritti tuomioistuinharjoittelun Hyvinkään tuomiokunnassa ja sai varatuomarin arvon vuonna 1990.
Kuokkanen on aiemmin työskennellyt viransijaisena nimismiehenä 1980-luvulla, Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden virkaa tekevänä assistenttina vuosina 1987–1989, oikeudellisena avustajana Iran-United States Claims Tribunalissa vuosina 1990–1993 ja ympäristöministeriössä ylitarkastajana vuosina 1993–2001. 2000-luvun alussa hän toimi sekä ympäristöministeriön neuvottelevana virkamiehenä että Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden viransijaisena professorina. Vuosina 2004–2016 hän toimi Itä-Suomen yliopiston kansainvälisen ympäristöoikeuden professorina.
Kuokkanen nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi vuonna 2016 ja seuraavana vuonna vakinaiseksi jäseneksi.
Kuokkanen on Itä-Suomen yliopiston kansainvälisen ympäristöoikeuden dosentti ja Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden dosentti.
Nicklas Pohjola

Nicklas ”Nikke” Pohjola (s. 1994) on suomalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi MTV3-kanavalla keväällä 2024 esitetyn viihdeohjelma "Putouksen" 16. kaudella esittämänsä sketsihahmon Matti McConaugheyn myötä, jolla hän voitti kilpailun. 
Pohjola on kotoisin Kokkolan Ykspihlajasta ja valmistui näyttelijäksi vuonna 2022. Hänen erikoisosaamisensa on beatbox.
Grito

Grito () on portugalilaisen laulajan Iolandan esittämä kappale, joka julkaistiin 18. tammikuuta 2024. Iolanda voitti kappaleella Portugalin vuoden 2024 euroviisukarsintana toimineen "Festival da Canção 2024" -karsintakilpailun ja edusti näin ollen kappaleella Portugalia vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale sijoittui finaalissa kymmennelle sijalle saaden yhteensä 152 pistettä, joista 13 yleisöltä ja 139 raadeilta.
Reinmar von Zweter

Reinmar von Zweter (n. 1200 – n. 1260) oli saksalainen minnelaulaja ja runoilija. Hän teki yli kaksisataa laulua muun muassa rakkauden ja uskonnon aiheista.
Reinmar von Zweteriä käytettiin yhtenä henkilöhahmoista Richard Wagnerin oopperassa "Tannhäuser".
Junko Yagami

Junko Yagami (八神 純子, "Yagami Junko"; 5. tammikuuta 1958) on japanilainen poplaulaja, jonka kahdeksan albumia Discomate julkaisi vuosien 1978 ja välillä. Tämän jälkeen Moon Records julkaisi Yagamin kolme albumia vuosina 1985–1986. NEC Avenue julkaisi myös Yagamin albumeita 1980-luvun lopulla.
Maria Isabella de Bragança

Maria Isabella de Bragança (19. toukokuuta 1797 – 26. joulukuuta 1818) oli Portugalin prinsessa, josta tuli Ferdinand VII:n puolisona Espanjan kuningatar.
Vuonna 1807, Maria Isabellan ollessa kymmenvuotias Napoleon valtasi Portugalin, ja koko kuningasperhe lähti maanpakoon Brasiliaan, Rio de Janeiroon. Hänet vihittiin enonsa Ferdinand VII:n kanssa Madridissa vuonna 1816. Avioliiton tarkoitus oli tiivistää Portugalin ja Espanjan suhteita. Maria Isabellalle ja Ferdinandille syntyi kaksi tytärtä. Elokuussa 1817 syntynyt esikoinen María Luisa Isabel eli alle puolivuotiaaksi. Pian hänen kuolemansa jälkeen Maria Isabella tuli uudelleen raskaaksi, synnytyksessä perätilassa oleva lapsi oli kuollut ja Maria Isabella menehtyi pian sen jälkeen.
Superystävät (vuoden 1980 animaatiosarja)

Superystävät (engl. Super Friends) on yhdysvaltalainen Hanna-Barberan tuottama animaatiosarja, joka perustuu DC Comicsin Oikeuden Puolustajat -ryhmään ja spin-off -sarja vuosien 1973 ja 1978 Superystävät-sarjoille. Sarjaa esitettiin ABC:llä vuosina 1980-1983 3 tuotantokauden ja 22 jakson verran. Sarjassa esiintyi ensimmäisen kerran meksikolainen supersankari El Dorado sekä monia vähemmän tunnettuja sankareita kuten Apache Chief, Black Vulcan, Wonder Twins sekä Wendy, Marvin ja Wonder Dog.
Ludwig Schnorr von Carolsfeld

Ludwig Schnorr von Carolsfeld (2. heinäkuuta 1836 München – 21. heinäkuuta 1865 Dresden) oli saksalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.
Schnorr von Carolsfeld oli taidemaalari Julius Schnorr von Carolsfeldin poika. Hän opiskeli Dresdenissä ja Leipzigin konservatoriossa. Eräs hänen opettajistaan oli J. Otto. Eduard Devrient kiinnitti Schnorr von Carolsfeldin vuonna 1854 Karlsruhen oopperaan, jonka ensimmäinen tenori hänestä tuli vuonna 1858. Vuodesta 1860 Schnorr von Carolsfeld lauloi Dresdenin hovioopperan johtavana tenorina. Richard Wagner valitsi Schnorr von Carolsfeldin ensimmäiseksi Tristaniksi oopperansa "Tristan ja Isolden" kantaesitykseen Müncheniin 10. kesäkuuta 1865. Isolden roolin tulkitsi Schnorr von Carolsfeldin vaimo, oopperalaulaja Malvina Garrigues.
Schnorr von Carolsfeld esiintyi myös muun muassa "Tannhäuserin" nimiroolissa. Hän saavutti tunnustusta lisäksi oratorio- ja liedesiintyjänä. Viimeisessä julkisessa esiintymisessään Schnorr von Carolsfeld tulkitsi Erikin roolin "Lentävässä hollantilaisessa". Hän kuoli 29-vuotiaana sairastuttuaan sekavuuteen johtaneeseen kuumetautiin ja kihtiin.
Mansoniemen auto-onnettomuus

Mansoniemen auto-onnettomuus tapahtui 2. toukokuuta 1929 Ikaalisissa Mansoniemen lautalla kun Chevrolet-henkilöauto syöksyi lautalta järveen ja upposi. Autossa oli 10 henkilöä ja heistä kuusi onnistui pelastautumaan mutta neljä henkilöä meni auton mukana syvyyteen. 
Hämeen Auto Oy:n omistama Ikaalisista kotoisin olleille Hakalalle ja Lähteenmäelle vuokrattu 7 hengen Chevrolet-henkilöauto oli tulossa Riitialasta Ikaalisten kauppalaan päin. Kun auto saapui noin kello 2 aikaan yöllä Mansoniemen salmelle se ajoi lautalle mutta lautalla kuljettaja painoi vahingossa kytkimen kiinni moottorin käydessä jolloin auto syöksyi lautalta järveen. Onnettomuudessa hukkuneet kolme miestä ja yksi nainen olivat kaikki kotoisin Ikaalisten Kovelahdelta. Onnettomuuspaikalla oli 6-7 metriä vettä. 
Auto saatiin sukeltajan avulla nostettua pinnalle saman päivän iltana kello 19.30 aikaan. Kaikki hukkuneet löytyivät auton sisältä. Autosta ei löytynyt mitään teknistä vikaa, joka olisi voinut aiheuttaa onnettomuuden.
Mansoniemen salmeen oli alettu rakentaa lautan korvannutta siltaa joulukuussa 1928. 55 metrin pituinen valmistui joulukuussa 1929.
Raahen sataman tuulivoimapuisto

Raahen sataman tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Raahen Lapaluodon satamassa sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 2 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 6 megawattia ja vuosituotanto on noin 20 gigawattituntia. Tuulivoimapuiston on rakentanut ja sen omistaa Raahen Tuulienergia Oy, joka on Raahen Energian tytäryhtiö.
Yleistä.
Raahen satamassa on ulapalta suojaava ja noin kilometrin pituinen keinotekoinen niemi (Kirsholma?). Niemen länsirannassa sijaitsee noin puolen kilometrin välimatkalla kaksi tuulivoimalaa. Niihin antavat voimaa Elkonredin yli puhaltavat tuulet. Niemen ympäri kulkee tie, joka on samalla voimaloiden huoltotie.
Tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Nordexin valmistamaa N117-mallia, jonka tuuliturbiinin halkaisija 116,8 metriä ja jonka kapasiteetti on 3,0 megawattia.
Alueella sijaitsee yhteensä 11 tuulivoimalaitosta, joten yhdeksän eteläisintä voimalaa ei sisälly tähän tuulivoimapuistoon. Niistä viisi on Bonus B82- ja loput ovat Siemens SWT-2.3-101-mallia ja kuuluvat Kuljunniemen tuulivoimapuistoon, jonka omistaja on Suomen Hyötytuuli Oy.
Historiaa.
Tuulivoimalaitokset valmistuivat ja kytkettiin sähköverkkoon helmikuussa 2014.
Raahen Energia osti marraskuussa 2020 Bridgehead Production Ltd Oy:n osakkeet ja omisti tuulivoimapuiston tämän jälkeen kokonaan itse.
Hurricane (Eden Golanin kappale)

Hurricane () on venäläis-israelilaisen laulajan Eden Golanin esittämä kappale, joka julkaistiin 10. maaliskuuta 2024. Golan edusti kappaleella Israelia vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä.
Kappaleen kerrotaan kuvailevan nuoren naisen selviytymistä henkilökohtaisesta kriisistä. Kappaleen ovat kirjoittaneet Avi Ohayon, Keren Peles ja Stav Beger.
Kappaleen aiheuttama kohu.
Kappale aiheutti suuren kohun alkuperäisen nimensä ”October Rain” vuoksi, sillä sen ja kappaleen sanoitusten katsottiin ottavan avoimesti kantaa poliittisiin tapahtumiin, kuten Gazan sotaan sekä tukevan Israelin puolustusvoimia. Tämän vuoksi Euroopan yleisradiounioni (EBU), joka hallinnoi Eurovision laulukilpailua, käynnisti tutkintaprosessin kappaleesta helmikuun 2024 loppupuolella ja kehotti muuttamaan kappaleen sanoituksia. Useiden ehdotusten ja sanoitusten uudelleenkirjoitusten jälkeen, EBU hyväksyi 7. maaliskuuta 2024 kappaleen uusimman version, jonka nimeksi oli vaihdettu ”Hurricane”.
Ethel Walker

Ethel Walker (9. kesäkuuta 1861 Edinburgh – 2. maaliskuuta 1951 Lontoo) oli skotlantilainen taidemaalari. Hän maalasi asetelmia, muotokuvia ja maisemia. 
Elämänvaiheita.
Walker vietti suurimman osan elämästään Lontoossa. Perhe muutti sinne, kun Ethel oli yhdeksänvuotias. Hän aloitti maalaamisen jo varhain ilman muodollista koulutusta. Taideopintonsa hän aloitti vasta 38- vuotiaana. Hän ihali ja otti vaikutteita impressionisteilta ja aasialaisesta taiteesta. 
Putney School of Artissa Walker tapasi Clara Christianin. Naiset opiskeivat yhdessä ja jakoivat yhteisen asunnon. Walker jatkoi taideopintojaan Westminster School of Artissa, missä häntä opetti tuolloin suosittu taiteilija Frederick Brown. Hän seurasi opettajaansa tämän uuteen kouluun, Sladen taidekouluun. Sladessa häntä opetti myös Walter Sickert. New English Art Club hyväksi Walkerin ensimmäiseksi naispuoliseksi jäsenekseen vuonna 1899. 
Walker maalasi monia aiheita; hänen tuotantonsa käsittää merimaisemia, kukka-asetelmia ja muotokuvia. Nykyään hänet tunnetaan parhaiten naisten muotokuvista, joissa hän on saanut esille mallinsa sisäiset tunteet. Walker inhosi kosmetiikkaa ja saattoi ojentaa tuntemattomiakin naisia ehostamisesta. Naismalleiltaan hän kielsi ehdottomasti huulipunan ja kynsilakan käytön. 
Huomion Walkerin tuotannosta ansaitsee myös 25 pienikokoisen naisia esittävän maalauksen sarja, jota kutsutaan nimellä "Invocation". Sarjan maalausaika on tuntematon. Sarja esittää joko niukasti pukeutuineita naisia jotka polvistuvat tai seisovat keskellä maalausta. Ympärillä on lintuja ja tanssijoita. Maalaukset ovat harmonisia ja niistä huokuu hiljainen ilo ja kauneus. Teossarjan vuoksi Walkeria pidetään nykyään lesbona. 
Venetsian Biennaaliin Walker osallistui neljästi; vuosina 1922, 1924, 1928 ja 1930. Myös kotimaassaan hänellä oli useita näyttelyitä muun muassa Rehs Galleriassa ja Royal Art Academyssa. Kuningataräiti, joka oli taidekeräilijä, osti Walkerin maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1938. Hän ei pitänyt "naistaiteilija"- nímityksestä, sillä hänen mielestään oli vain hyviä tai huonoja taiteilijoita. Hän kuitenkin hyväksyi nimityksensä kansainvälisen naisten taideseuran kunniapuheenjohtaksi vuonna 1932. 
Walker oli sosiaalinen nainen ja oli paljon mukana kotikaupunginosansa Chelsean taiteilijoiden seuraelämässä. Hänen ystäväpiiriinsä kuului kirjailija William Rothenstein joka otti Walkerin mukaansa Bloomsburyn ryhmään. Ryhmän jäseniä olivat Vanessa Bell, Duncan Grant, Wilson Steer, Henry Tonks sekä Virginia Woolf. Walker pyysi Woolfin alastonmallikseen, sillä tämä oli hänen mielestään selvästi kuin Lilith. Vanessa Bellistä Walker maalasi nykyään Tate- Galleryssa olevan muotokuvan. 
Julkista tunnustusta elämäntyöstää Walker sai vuonna 1943, kun hänestä tehtiin Dame of the Bristish Empire. 
Vaikka Walker oli omana aikanaan tunnettu taiteilija jolla oli paljon näyttelyitä, hän on nykyään melko tuntematon. Hänen töitään on melko harvoin näyttelyissä eivätkä niitä taidehistorioitsijakaan mainitse julkaisuissaan.
Arnan kirkko

Arnan kirkko () on Bergenissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1865.
Ytre Arnan kirkko

Ytre Arnan kirkko () on Bergenissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1899.
Franziska Lebrun

Franziska Lebrun (o.s. "Danzi"; kastettu 24. maaliskuuta 1756 Mannheim – 14. toukokuuta 1791 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja oopperalaulaja (sopraano).
Lebrun oli muusikko Innocenz Danzin tytär ja säveltäjä Franz Danzin sisko. Hän teki oopperadebyyttinsä Sandrinan roolissa Antonio Sacchinin teoksessa "La contadina in corte" Schwetzingenissä 9. elokuuta 1772. Lebrunista tuli Mannheimin hovioopperan johtava sopraano, ja hän oli siellä mukana kantaesittämässä Ignaz Holzbauerin ja Anton Schweitzerin teoksia. Hän työskenteli myös kiertävänä esiintyjänä eri puolilla Eurooppaa. Marraskuussa 1777 Lebrun teki debyyttinsä Lontoossa, johon hän palasi esiintymään kausilla 1779–1780 ja 1780–1781. Vuonna 1778 hän esiintyi La Scalassa sen avajaiskaudella. Lebrun esiintyi myös Pariisin Concert Spirituel -konsertisarjassa. Mannheimin hovin siirryttyä Müncheniin Lebrun jatkoi laulamista siellä. Hän teki esiintymisiä myös Veronassa ja Wienissä. Vuosina 1786–1787 hän oli Napolissa, ja vuonna 1789 hän lähti Berliiniin. Lebrun teki viimeisen esiintymisensä vuonna 1790 Johann Friedrich Reichardtin oopperassa "Brenno".
Lebrun sai hyviä arvosteluja Charles Burneylta. Hän sävelsi kaksi laajalti julkaistua sonaattikokoelmaa pianolle ja viululle (1779–1781). Lebrun oli vuodesta 1778 naimisissa oboisti-säveltäjä Ludwig August Lebrunin kanssa. Muusikot Sophie ja Rosine Lebrun olivat pariskunnan lapsia. Lebrunin oppilaisiin kuului Margarethe Marchand, joka meni naimisiin Lebrunin veljen Franz Danzin kanssa.
Joni Heliskoski

Joni Heliskoski (s. 1972) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvoksena. Hän on aiemmin toiminut virkamiehenä oikeusministeriössä ja ulkoministeriössä.
Elämä ja ura.
Heliskoski suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1996 ja Doctor of Philosophy -tutkinnon Cambridgen yliopistossa Englannissa vuonna 2000. Hänen väitöskirjansa "Mixed Agreements as a Technique for Organizing the International Relations of the European Community and Its Member States" sai Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen parhaalle kansainvälisen oikeuden tai kansainvälisen yksityisoikeuden alaan kuuluvalle pohjoismaiselle tutkimukselle myöntämän K. G. Idmanin palkinnon. Heliskoski sai varatuomarin arvon vuonna 2002 auskuloituaan Helsingin käräjäoikeudessa. Vuonna 2002 Heliskoski sai myös Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden dosentin arvon.
Heliskoski työskenteli oikeusministeriössä määräaikaisena lainsäädäntösihteerinä vuosina 2000–2001, määräaikaisena lainsäädäntöneuvostona vuosina 2002–2003 ja vakinaisena lainsäädäntöneuvoksena vuosina 2003–2007. Hän toimi myös valtioneuvoston kanslian määräaikaisena neuvottelevana virkamiehenä vuonna 2003 ja Suomen EU-edustuston erityisasiantuntijana vuosina 2006–2007. Heliskoski työskenteli ulkoministeriössä EU-tuomioistuinasioiden johtajana ja valtionasiamiehenä EU-tuomioistuimessa ensin määräaikaisesti vuosina 2007–2008, sitten sijaisena vuosina 2008–2012 ja lopulta vakinaisesti 2011–2019.
Heliskoski nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi tammikuusta 2020 alkaen ja vakinaiseksi jäseneksi saman vuoden elokuusta alkaen.
Oum El Bouaghin maakunta

Oum El Bouaghin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Oum El Bouaghin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 6 187,56 neliökilometriä. Asukkaita on 763 100 henkeä (vuonna 2018, arvio).
Oum El Bouaghin maakunta rajoittuu pohjoisessa Constantinen, koillisessa Guelman ja Souk Ahrasin, kaakossa Tébessan, etelässä Khenchelan, lounaassa Batnan ja luoteessa Milan maakuntiin. Maisemaa leimaavat Tell-Atlas pohjoisessa, ylätasangot ja Aurèsvuoriin kuuluvat erilliset huiput keskiosassa ja suolajärvien täyttämät vajoamat etelässä. Vuotuinen sademäärä on 200–400 millimetriä. Talvet ovat viileitä ja kesät kuumia ja kuivia.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti 12 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 29 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Babouche, Aïn Beïda, Aïn Fakroun, Aïn Kercha, Aïn M’lila, Dhalâa, Fkirina, Ksar Sbahi, Meskiana, Oum El Bouaghi, Sigus ja Souk Naamane.
Ouem El Bouaghista on maantieyhteydet lähimaakuntiin. Sen kautta kulkee myös Constantinen ja Tébessan välinen rautatie.
Maakunnan pääelinkeino on maatalous. Lisäksi on muun muassa kemian, metalli- ja elintarviketeollisuutta. Oum El Bouaghissa toimii Larbi Ben M’hidin yliopisto. Nähtävyyksiin kuuluvat vuoret, metsät ja lintujärvet sekä historialliset ja uskonnolliset kohteet.
Nils Lavik

Nils Andersson Lavik (8. tammikuuta 1884 Hosanger – 14. heinäkuuta 1966 Vaksdal) oli norjalainen saarnaaja, kristillisen kansanpuolueen poliitikko ja puolueensa puheenjohtaja vuosina 1938–1951. Hän oli myös kristillisen kansanpuolueen ensimmäinen kansanedustaja vuodesta 1934. Lavik oli sosiaalipoliittisissa näkemyksissään lähellä työväenpuoluetta, mutta moraalisissa kysymyksissä hän näki sen ja liberaalisen vasemmistopuolueen uhkaavan kristillisiä arvoja.
Jiipu Uusitalo

Jiipu Uusitalo (s. 1983) on suomalainen sarjakuvantekijä ja kuvittaja. Hän asuu Tampereella.
Uusitalo yhdistelee monissa teoksissaan infosarjakuvaa, surrealistista kerrontaa ja voimakkaita värejä. Hän on käsitellyt tuotannossaan muun muassa vallankäyttöä, kommuunielämää ja kaupunkiviljelyä. Anarkismi on hänelle tärkeä filosofinen aate.
Uusitalon "Tajukankaan kutoja" -sarjakuvablogi voitti Vuoden sarjakuvablogi -palkinnon vuonna 2017. Hän oli myös vuonna 2022 Helsingin sarjakuvafestivaalien festivaalitaiteilija.
Sarjakuva-albumit ja -lehdet.
Lisäksi pienlehtiä omakustanteina.
Petri Helander

Petri Helander (s. 1966) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvoksena.
Elämä ja ura.
Helander valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1994. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 2012 auskuloituaan Helsingin käräjäoikeudessa.
Helander työskenteli Turun yliopistossa tutkijakoulutettavana vuosina 1995–1998, valtiosääntö- ja kansainvälisen oikeuden assistenttina vuosina 1998–2002 ja julkisoikeuden määräaikaisena professorina vuonna 2001. Vuosina 2002–2007 hän työskenteli neuvottelevana virkamiehenä valtioneuvoston kanslian EU-sihteeristössä. Helander työskenteli eduskunnan kansliassa perustuslakivaliokunnan apulaissihterinä ja sihteerinä vuosina 2005–2017 sekä myös suuren valiokunnan apulaissihteerinä vuosina 2006–2008.
Helander nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi vuonna 2016 ja seuraavana vuonna vakinaiseksi jäseneksi.
Giulia Grisi

Giulia Grisi (22. toukokuuta 1811 Milano – 25. marraskuuta 1869 Berliini) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Grisin isä oli upseeri ja äiti laulaja. Hän oli laulaja Josephina Grassinin sisaruksentytär, balettitanssija Carlotta Grisin serkku ja laulaja Giuditta Grisin sisko. Grisi sai opetusta siskoltaan Giudittalta. Hän opiskeli myös Filippo Cellin, Pietro Alessandro Guglielmin, Marco Aurelio Marlianin ja Giacomellin johdolla. Grisi teki debyyttinsä Bolognassa vuonna 1828 Emman roolissa Gioacchino Rossinin "Zelmirassa". Hän loi Adalgisan roolin Vincenzo Bellinin "Norman" kantaesityksessä Milanossa 1831. Pariisin-debyyttinsä Grisi teki vuonna 1832 Rossinin Semiramidena. Lontoossa hän teki ensimmäisen esiintymisensä vuonna 1834 Ninettan roolissa oopperassa "Varasteleva harakka". Grisi esiintyi Lontoossa kausilla 1834–1861 lukuun ottamatta vuotta 1842. Suurimman menestyksensä Lontoossa hän saavutti Gaetano Donizettin oopperassa "Anna Bolena".
Grisi meni naimisiin kreivi de Mélcyn kanssa vuonna 1836, mutta avioliitto päättyi eroon. Myöhemmin hän sai kolme tytärtä tenori Giovanni Matteo Marion kanssa. Pariskunta meni joidenkin lähteiden mukaan naimisiin vuonna 1856. Grisi tunnettiin julkisesta esiintymisiä koskeneesta kiistelystä kilpailijansa Pauline Viardot'n kanssa. Grisi sairastui kiertueella vuonna 1869 ja kuoli Berliinin Hotel du Nordissa keuhkotulehdukseen.
Amanda Vähämäki

Amanda Vähämäki (s. 1981 Tampere) on suomalainen sarjakuvantekijä ja kuvittaja. Vähämäki on valmistunut kuvataiteen kandidaatiksi Italiassa sijaitsevasta Accademia di Belle Arti di Bolognasta. Hän asuu Helsingissä.
Vähämäki on Kutikuti-kollektiivin jäsen ja on osallistunut moniin kansainvälisiin sarjakuva-antologioihin. Hän oli myös Helsingin sarjakuvafestivaalien festivaalitaiteilija vuonna 2012.
LukHash

LukHash on puolalainen elektronisen musiikin säveltäjä ja tuottaja.
Historia.
LukHash aloitti soittamaan pianoa neljän vuoden ikäisenä ja aloitti musiikkikoulussa Wroclawissa kuuden vuoden ikäisenä. 19-vuotiaana hän alkoi tuottamaan musiikkia nimellä LukHash. Hän on muuttanut Isoon-Britanniaan ja musiikissa kuuluvat chiptune- ja synthwave-tyylilajit. Hänen nimimerkkinsä oli aluksi "luk", mutta erikoismerkkien aiheuttamien ongelmien vuoksi muutti sen muotoon LukHash. Hän julkaisi ensimmäisen demon vuonna 2003, jolloin hän latasi sen omalle verkkosivulleen. Musiikin julkaisuun sopivia palveluita ei tuolloin juurikaan ollut.
Hän käyttää musiikin tekemiseen modernia digitaalista äänityöasemaa virtuaalisilla soittimilla sekä joitakin 1980-luvun tietokoneita ja pelikonsoleita. Musiikissa on vahvasti mukana videopeleihin liittyvät äänet. Hän on käyttänyt myös sähkökitaraa, mutta siirtynyt enemmän täysin elektronisiin soittimiin.
Kansitaiteen albumeille on tehnyt aluksi hänen ystävänsä Jolene, mutta NRW Recordsille liityttyään hän on jättänyt kansitaiteen ammattilaisille.
Vuonna 2020 julkaistun albumin "Transient Offworld" tekoon kului aikaa 3-4 kuukautta. Vuonna 2023 julkaistu albumi "Virtual Burnout" nousi myös Britannian viralliselle listalle sijalle 36. Aiempi albumi "We Are Stardust" nousi listalla sijalle 38 vuonna 2021.
Thérèse Tietjens

Thérèse Johanne Alexandra Tietjens (17. heinäkuuta 1831 Hampuri – 7. lokakuuta 1877 Lontoo) oli saksalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Tietjens aloitti opintonsa Hampurissa ja jatkoi niitä Wienissä. Siellä hänen opettajiinsa kuului Heinrich Proch. Tietjens teki debyyttinsä Hampurissa Erman roolissa Daniel-François-Esprit Auberin oopperassa "Le maçon" vuonna 1848. Gaetano Donizettin "Lucrezia Borgian" nimiroolissa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1849. Tietjens teki ensimmäisen esiintymisensä Lontoossa vuonna 1858. Tuolloin hän tulkitsi Valentinen roolin Giacomo Meyerbeerin "Hugenoteissa". Esiintyminen oli menestys, ja Tietjens asettui sen jälkeen pysyvästi Englantiin. Hän teki esiintymisiä myös Frankfurtissa, Wienissä, Pariisissa ja Napolissa.
Tietjens tulkitsi oopperan ohella muun muassa oratorioita. Hän sairastui syöpään, mutta teki sen aiheuttamista kivuista huolimatta viimeisen esiintymisen Lucrezia Borgian roolissa.
Adams (suku)

Adams on yhdysvaltalainen suku, jolla oli merkittävä asema maan poliittisessa ja akateemisessa elämässä 1700-luvun lopulta 1900-luvun alkuun. Suku sai alkunsa 1600-luvulla Massachusettsin puritaaneista. Sukua pidetään yhtenä Yhdysvaltain historian merkittävimmistä poliittisista dynastioista: sen jäseniin lukeutuu muun muassa perustajaisä Samuel Adams sekä kaksi Yhdysvaltain presidenttiä, John Adams ja John Quincy Adams. Lisäksi lukuisat Adamsit ovat toimineet lakimiehinä, sijoittajina sekä yritysjohtajina.
Adamsin suvun kantaisänä pidetään Henry Adamsiä (n. 1583–1646), joka muutti Englannin Somersetistä Massachusetts Bayn siirtokuntaan vuoden 1636 paikkeilla. Huomattavaan kansalliseen asemaan se kuitenkin nousi vasta John Adamsin (1735–1826) elinaikana. John oli Amerikan vallankumouskauden merkittävimpiä poliittisia ajattelijoita, minkä lisäksi hän seurasi George Washingtonia maan toisena presidenttinä vuosina 1797–1801. Johnin vanhempi pikkuserkku Samuel vaikutti puolestaan Bostonissa ajaen siirtokuntien irtautumista Britanniasta. Molemmat allekirjoittivat itsenäisyysjulistuksen. John Adamsin jälkeläisiin lukeutuvat hänen poikansa, presidentti John Quincy Adams sekä tämän pojanpojat, historiotsijat Henry Brooks Adams ja Brooks Adams.
Borgiallo

Borgiallo () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 579 asukasta.
Dragon's Dogma 2

Dragon's Dogma 2 on Capcomin kehittämä ja julkaisema toimintaroolipeli. Peli on julkaistu 22. maaliskuuta 2024 PlayStation 5, Windows ja Xbox Series X/S -alustoille.
Peli on seuraaja vuoden 2012 pelille "Dragon’s Dogma.
Pelissä ovat mukana sarjan edellisen pelin tapaan "pawn" NPC-hahmot, joita voi muokata ja jotka avustavat pelaajaa. Hahmoja voi myös jakaa verkon kautta muiden pelaajien kanssa.
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 9/10. Peli on saanut Eurogamerin arvostelussa viisi tähteä viidestä.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Julkaisun jälkeen pelaajat kritisoivat Capcomia yllättävästä päätöksestä sisällyttää mikrotransaktioita peliin. Capcomin vastauksen mukaan nämä on kuitenkin saatavissa pelaamalla. Lisäksi suorituskykyongelmat ja ohjelmointivirheet saivat kritiikkiä, joita Capcom sanoi korjaavansa.