tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tuote-esittely

Tuote-esittelyllä tarkoitetaan ihmisen tekemää jonkin tuotteen kaupallista tarjoamista. Usein tuote-esittelijöitä käy esimerkiksi kaupoissa, messuilla, lentokentillä tai myös muissa julkisissa tiloissa.
Tuote-esittelyn osapuolet ovat ensi sijassa työtä tekevä ihminen ja asiakas, joka voi olla kuluttaja tai ammattilaisasiakas. Osapuolina välillisesti ovat myös esittelypaikka (tilan haltija), tuotteen tai tuotemerkin omistaja ja usein myös tuote-esittelijän eli promoottorin työnantaja, joka ei välttämättä ole sama kuin tuotemerkin omistaja.
Usein promootion tuotetta saa maistaa tai kokeilla ilmaiseksi ja olennaisena osana tuote-esittelyyn kuuluu usein myös jokin tarjous. Tarjouksia ja kylkiäisiä koskevat normaalit markkinoinnin säännöt ja lait. Tuote-esittelyssä pätevät normaalit kaupan säännöt ja täten pääsääntöisesti asiakas ostaa tuotteen kuten kaupasta, eikä postimyynnin ja etämyynnin palautusoikeutta ole.
Tuote-esittely voi olla puhdasta PR:ää, jossa tuote vain halutaan tuoda asiakkaan tietoon tai useammin on kuitenkin kyseessä myyntiin tähtäävä työ. Promootiot järjestetään useimmiten uuden tuotteen lanseerauksen yhteydessä tai tuotteen elinkaaren myöhäisemmässä vaiheessa, jossa tuotteen menekkiä jostain syystä halutaan kasvattaa tai vaikkapa kun tuotteelle on tehty jokin uudistus. Nykyään on tyypillistä myös uusien tuoteperheen jäsenten (ns. "line extension") lanseeraaminen promootion avulla.
Chrisye

Chrismansyah "Chrisye" Rahadi (16. syyskuuta 1949 – 30. maaliskuuta 2007) oli indonesialainen poplaulaja ja näyttelijä. 
Chrisye aloitti uransa basistina yhtyeessä Gipsy ja julkaisi yhteensä 28 albumia.
Chrisyelle myönnettiin BASF Legend -palkinto vuonna 1995. Laulaja menehtyi maaliskuussa 2007 keuhkosyöpään kotonaan Etelä-Jakartassa.
Thomas Kent

Thomas Kent (, 1865 – 9. toukokuuta 1916) oli irlantilainen nationalisti, joka teloitettiin syytettynä osallisuudesta kahakkaan Royal Irish Constabularya (RIC) vastaan pääsiäiskapinan yhteydessä 22. huhtikuuta 1916.
Kent oli kotoisin merkittävästä nationalistiperheestä Castlelyonsista, Corkin kreivikunnasta. Perhe oli valmistautunut ottamaan osaa pääsiäiskapinaan, mutta kun liikekannallepano peruttiin, perhe päätti jättäytyä pois. Pääsiäiskapina kuitenkin eteni ja RIC määrättiin pidättämään tunnettuja nationalisteja ympäri maan, mm. Irlannin vapaaehtoisjoukkojen, Sinn Féinin ja IRB:n riveistä. Kun Kentin asunto Bawnard Housella ratsattiin, RIC kohtasi vastarintaa Thomasin ja tämän veljien Richardin, Davidin ja Williamin taholta. Tunteja kestäneen tulitaistelujen aikana RIC:n upseeri sai surmansa ja David haavoittui vakavasti. Kun Kentit vihdoin pakotettiin antautumaan, Richard yritti vielä paeta, mutta epäonnistui haavoittuen kuolettavasti. 
Thomas ja William joutuivat oikeuteen. William vapautettiin syytteistä, mutta Thomakselle langetettiin kuolemantuomio, joka täytäntöönpantiin ampumalla 9. toukokuuta 1916. Lukuun ottamatta Roger Casementin erikoista tapausta Thomas Kent oli ainoa henkilö, joka teloitettiin Dublinin ulkopuolella pääsiäisviikon tapahtumien johdosta.
Myöhemmin Corkin päärautatieasema nimettiin Kent Stationiksi Kentin mukaan.
Auringonkukkia

Auringonkukkia on hollantilaisen taiteilija Vincent van Goghin maalaamien yhdentoista auringonkukkia kuvaavan taulun nimi. Sarjaan kuuluu neljä Pariisissa vuonna 1887 maalattua sekä seitsemän Ranskan Arlesissa vuosina 1888–1889 maalattua teosta.
Maalauksista yksi tuhoutui toisessa maailmansodassa, yksi on yhdysvaltalaisessa yksityiskokoelmassa ja loput sijaitsevat eurooppalaisissa ja yhdysvaltalaisissa taidemusoissa.
Auringonkukkataulut tulivat myös suuren yleisön tietoisuuteen, kun 30. maaliskuuta 1987 eräästä niistä maksettiin Lontoossa, Christien huutokaupassa, 39,9 miljoonaa yhdysvaltain dollaria.
Sean MacDiarmada

Seán MacDiarmada, tai Seán Mac Diarmada (), (28. helmikuuta 1883 Kiltyclogher, Leitrimin kreivikunta – 12. toukokuuta 1916 Dublin) oli yksi Irlannin pääsiäiskapinan johtajista.
MacDiarmada syntyi Leitrimin Kiltyclogherissa, jossa hän kouluttautui Irish Christian Brothersissa. Vuonna 1908 hän muutti Dubliniin, ja jo siihen aikaan hänellä oli yhteyksiä useaan irlantilaiseen separatisti- ja kulttuuriliikkeeseen kuten Sinn Féiniin, IRB:hen ja Gaelic Leagueen. Hänet nimitettiin pian IRB:n korkeimpaan neuvostoon.
Vuonna 1910 MacDiarmadasta tuli radikaalin sanomalehden "Irish Freedomin" johtaja. Hän oli myös yksi lehden perustajista. Muut perustajat olivat Bulmer Hobson ja Denis McCullough. MacDiarmadasta tuli siis kansallinen organisoija IRB:lle, ja veteraaninationalisti Tom Clarke otti hänet siipiensä suojaan. Vuosien varrella näistä kahdesta tuli lähes erottamattomat. Hieman myöhemmin MacDiarmada sairastui polioon ja joutui kävelemään kävelykepin kanssa.
Marraskuussa vuonna 1913 MacDiarmada oli yksi Irlannin vapaaehtoisjoukkojen ("Irish Volunteers") pysyvistä jäsenistä ja pyrki uupumattomasti ajamaan järjestystä IRB:n valvonnan alaisuuteen. Toukokuussa 1915 MacDiarmada pidätettiin Tuamissa, Galwayn kreivikunnassa Defense of the Realm Actin nojalla hänen kritisoituaan brittiarmeijan värväystä. MacDiarmada kuitenkin vapautettiin syyskuussa, jolloin hän myös liittyi IRB:n salaiseen sotilaskomiteaan, joka suunnitteli pääsiäiskapinaa.
MacDiarmada ja Clarke olivat suurimmassa vastuussa pääsiäiskapinasta, mutta raajarikkoisuutensa takia MacDiarmada otti pääasiassa osaa vain pieniin taisteluihin pääsiäisviikolla. Hän piti majaa kapinallisten päämajassa Dublinin pääpostitoimistossa (GPO). Kapinallisten antauduttua MacDiarmada pääsi pakenemaan teloitustaan piiloutumalla suureen vankien ruumiskasaan, mutta hänet kuitenkin tunnistettiin ja teloitettiin ampumalla 12. toukokuuta. Hän oli 33-vuotias. Brittiläinen upseeri Lee-Wilson, joka tunnisti ja määräsi tämän teloitettavaksi ennemmin kuin vangittavaksi, tapettiin myöhemmin Irlannin itsenäisyyssodan yhteydessä Corkissa Michael Collinsin käskystä.
Dublinissa on MacDiarmatin mukaan nimetty katu Seán MacDermott Street. Sligossa on myös MacDiarmadan rautatieasema, ja Carrick-on-Shannonissa Gaelic Atheletic Associationin stadionin nimi on Páirc Seán MacDiarmada.
Lambarön

Lambarön on saari Tukholman kunnassa, Ruotsin pääkaupungissa. Se sijaitsee Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueella, Västerortissa eli Tukholman läntisessä osassa. Vuonna 2013 saarella asui noin 40 ihmistä.
Maantietoa.
Lambarön on 950 metriä pitkä, 320 metriä leveä ja sen pinta-ala on 24 hehtaarin suuruinen. Se on metsäinen saari, jonka maa-alueet on pilkottu pieniksi tonteiksi ja saaren rakennuskanta peittää käytännössä koko saaren. Saaren rannoilla on runsaasti laitureita ja saaren lounaisrannalla sijaitsee Tukholmasta lähtevän yhteysaluksen laituri. Hässelbyn rannassa on pienvenesatama, josta mökkiläiset voivat matkustaa saarelle veneellään itsekin. Mantereen rantaan on matkaa 140 metriä, mutta saareen ei haluta ehdotuksista huolimatta rakentaa siltaa. Vuonna 2015 tehtiin kansalaisaloite pyörätien sillasta joka olisi johtanut Lambarölle. Aloite ei mennyt läpi. Tuohon aikaan saarella oli pysyvää asutusta 580 kiinteistössä (vuonna 2020).
Saaren nimi.
Saaren ja myös Lambaruddenin ja Lambarfjärdenin nimissä esiintyvä "”lambar”" tarkoittaa muinaisnorjaksi lammasta.
Årsta holmar

Årsta holmar on kolmen saaren muodostama alue Tukholmassa, Ruotsin pääkaupungissa. Saaret sijaitsevat Årstavikenin lahdessa, Årstan kaupunginosassa, Södermalmin kaupunginosa-alueella. Saaret muodostivat oman kaupunginosansa vuosina 1926–1934. 
Bergsholmen.
Bergsholmen on saarista keskimmäinen. Se sijaitsee 208 metrin päässä Årstan rannasta, ja sen korkein kohta sijaitsee 19 metrin korkeudella. Saarta on myös kutsuttu nimellä "Tallholmen". Kooltaan Bergsholmen on 260 × 170 metriä.
Alholmen.
Alholmen on saarista läntisin. Se sijaitsee 184 metrin päässä Södermalmista, ja 195 metrin päässä Årstan rannasta. Saaren korkein kohta kohoaa noin seitsemän metriä yli merenpinnan. Alholmenista on myös aikaisemmin käytetty nimiä "Ladholmen" ja "Gräsholmen". Kooltaan Alholmen on noin 260 × 170 metriä.
Lillholmen.
Lillholmen on Årsta holmarin saarista kaikista itäisin. Se sijaitsee 93 metrin päässä Södermalmista, ja sen korkein kohta yltää noin neljän metrin korkeuteen. Lillholmenista on myös aikaisemmin käytetty nimiä "Betesholmen", "Ängsholmen" ja "Lilla skäret". Saari on kooltaan noin 200 × 120 metriä.
Seán Heuston

Seán Heuston (21. helmikuuta 1891 – 8. toukokuuta 1916) oli irlantilainen Fianna Éireanniin kuulunut nationalistikapinallinen, joka otti osaa Irlannin itsenäisyyttä tavoitelleeseen pääsiäiskapinaan vuonna 1916. Noin kahdenkymmenen kapinallisen voimin Heuston piti Mendicity Institutionin asemaa Liffeyn varrella hallussaan kahden päivän ajan brittijoukkoja vastaan, kunnes joutui viimein antautumaan. Hänet teloitettiin ampumalla 8. toukokuuta Kilmainhamin vankilassa nuorimpana kuolemantuomion saaneena kapinallisena.
Dublinissa sijaitsee Seán Heustonin mukaan nimetty Heustonin rautatieasema, jossa hän oli työskennellyt liikennepäällikön toimistossa ennen kapinaa. Lähettyvillä on myös Seán Heustonin silta.
Cornelius Colbert

Cornelius Colbert (1888 – 8. toukokuuta 1916) oli irlantilainen Fianna Éireannin kapinallinen ja pioneeri. Hän syntyi Atheassa, Limerickin kreivikunnassa, mutta muutti pian perheensä kanssa Dubliniin. Vuonna 1913 hänestä tuli Irlannin vapaaehtoisjoukkojen ("Irish Volunteers") jäsen, ehkäpä jopa nuorin tilapäiskomiteassa. Conn liittyi myös IRB:hen. Patrick Pearse pyysi häntä tämän jälkeen St. Enda'siin harjoittelijaksi. 
Vuonna 1916 Colbert otti osaa pääsiäiskapinaan. F-komppanian kapteenina neljännessä pataljoonassa komentaja Eamonn Ceanntin alaisuudessa Colbert oli vastuussa Watkinsin panimon puolustamisesta. Kun aluetta laajennettiin Colbertin komppania otti vastuun Jamesonin panimosta josta hänestä tuli komentaja. Pääsiäiskapinan romahdettua Colbert antautui muiden kapinallisten kansa, tämä tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla 8. toukokuuta.
Colbert oli syvästi uskonnollinen katolinen ja vastusti polttamista, juomista ja kiroilua kuten myös tanssimista paastoaikana. Colbertin mukaan nimetty Colbertin rautatieasema sijaitsee Limerickissä.
Michael Mallin

Michael Mallin (1874 Dublin – 8. toukokuuta 1916 Dublin) oli irlantilainen kapinallinen ja sosialisti, joka otti aktiivisen aseman pääsiäiskapinassa vuonna 1916. 
Mallin oli Irlannin kansalaisarmeijan (ICA) johdossa arvojärjestyksessä toisena James Connollyn jälkeen. Pääsiäiskapinan aikana hän johti varuskuntaa St. Stephen's Greenillä Dublinissa yhdessä kreivitär Constance Markieviczin kanssa. Mallinia pidettiin yleisesti rohkeana ja pätevänä johtajana, vaikka hän ei miehittäessään St. Stephen's Greeniä valloittanutkaan ympäröiviä taloja.
Mallin antautui sunnuntaina 30. huhtikuuta 1916 Connollyn käskystä. Oikeudenkäynnissä Mallin tuomittiin kuolemaan osallisuudestaan kapinaan. Hänet teloitettiin ampumalla 8. toukokuuta.
The Chicks

The Chicks (aiemmin Dixie Chicks) on yhdysvaltalainen countrypop-trio. Se on parhaiten myynyt naisyhtye, joka kesäkuuhun 2006 mennessä oli myynyt 30 miljoonaa albumia. Yhtyeen alkuperäiset jäsenet olivat Emily Robison, Martie Maguire, Laura Lynch ja Robin Lynn Macy. Yhtye jäi trioksi Macyn lähdettyä vuonna 1992. Laura Lynchin korvasi vuonna 1995 Natalie Maines. 
Yhtye perustettiin vuonna 1989 Dallasissa, Texasissa. Vuosien kamppailun ja henkilövaihdosten jälkeen Dixie Chicks saavutti 1990-luvun alussa suuren suosion country- ja poprintamalla. He julkaisivat sellaisia hittejä kuin ”Wide Open Spaces”, ”Cowboy Take Me Away” ja ”Long Time Gone”. Jäsenet tulivat tunnetuksi vahvoista persoonistaan, musikaalisuudestaan, tyylitajustaan ja suorasanaisista poliittisista kommenteistaan. 
Kymmenen päivää ennen vuoden 2003 Irakin invaasiota, päävokalisti Maines kritisoi julkisesti Yhdysvaltain presidentti George W. Bushia. Tapaus aiheutti yleistä pahennusta sekä yleisökadon Dixie Chicksin keikoilla. Yhtye teki aiheesta dokumenttielokuvan nimeltä "Dixie Chicks: Shut Up and Sing" (2006), jossa seurattiin yhtyeen elämää kolmen vuoden ajan lausunnon jälkeen.
Vuonna 2007 yhtye voitti 13 Grammy-palkintoa ja oli samalla myös ensimmäinen countryyn pohjautuva yhtye, jolla on Grammy-gaalan historiassa ollut kolme albumia ehdolla Vuoden albumiksi.
Kesäkuussa 2020 yhtye vaihtoi nimekseen The Chicks, jäsenten mukaan Yhdysvaltain sisällissodan Etelävaltioihin yhdistyvän Dixie-nimen valinta oli nuoruuden erhe, jota he olivat katuneet jo pitkään.
Nokia 6233

Nokia 6233 on Nokian 3G-puhelin, jonka erikoisuus on ruostumattomasta teräksestä valmistetut pinnat. Tämä lisää hieman puhelimen painoa. Puhelimen takaosan pinnoite on mattapintaista kumia. Näytön koko on 2,0 tuumaa. Sisäistä muistia on vain kuusi megatavua, mutta MicroSD-muistikortilla muistia voi lisätä kaksi gigatavua. Datasiirto on mahdollista 3G-verkossa nopeimmillaan 384 kbit/s. Prosessorina on 237 MHz ARM9.
Kahden megapikselin kameraa käytetään vaakasuuntaisesti, ja puhelimen kyljessä on erillinen kamerankäyttöpainike. Kamerassa ei ole salamaa eikä linssinsuojusta. Puhelimessa on FM-radio Visual Radio -tuella sekä kaksi stereokaiutinta.
Nokia esitteli puhelinmallin joulukuussa 2005, ja se tuli myyntiin kesällä 2006 noin 350 euron hintaan.
Joan Osborne

Joan Elizabeth Osborne (s. 8. heinäkuuta 1962 Anchorage, Kentucky) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä, joka on parhaiten tunnettu hitistään ”One of Us”.
1980-luvun lopulla Osborne muutti New Yorkiin, jonne hän perusti oman levy-yhtiön nimeltä Womanly Hips julkaistakseen itsenäisesti muutamia levytyksiä. Siirryttyään Mercury Recordsille hän julkaisi albumin "Relish" (1995), jolta julkaistiin hittisingle ”One of Us”. Kappale oli tyyliltään kristillistä poppia, kun taas muut albumin kappaleet olivat enemmän countrya, bluesia ja folkkia. Singlet "Right Hand Man" ja "St. Teresa" menestyivät vaatimattomasti verrattuna ensimmäiseen singleen. Osborne pääsi kuitenkin Grammy-gaalaan ehdolle kahteen sarjaan.
Kolmas pitkäsoitto "Righteous Love" julkaistiin vuonna 2000, ja se putosi soittolistoilta nopeasti. Vuonna 2002 Osborne keikkaili The Funk Brothersin kanssa ja julkaisi neljännen albuminsa "How Sweet It Is". Vuonna 2003 hän oli yhtyeineen kesäkiertueella Dixie Chicksin kanssa. Osborne toimi lisäksi vuoden verran The Dead -yhtyeen laulajana.
Vuosina 2005–2006 Osborne esiintyi useilla keikoilla Phil Lesh and Friendsin kanssa. Marraskuussa 2006 hän julkaisi albumin "Pretty Little Stranger". Hänen seuraava albuminsa "Breakfast in Bed" julkaistiin toukokuussa 2007.
David E. Singer

David E. Singer on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. 
Singer aloitti pokeriammattilaisuransa vuonna 1996. Tätä ennen työskenteli jonkin aikaa asianajajana voittoa tavoittelemattomassa ympäristöjärjestössä. Uransa alkuvuodet Singer pelasi pääosin seitsemän kortin avopokeria, mutta alkoi 2000-luvulla pelata myös no limit texas hold'em -turnauksia.
Singerillä on World Series of Pokerista (WSOP) useita finaalipöytäsijoituksia. Ensimmäisen, toistaiseksi ainoan, rannekkeensa hän voitti vuonna 2008 1 500 dollarin pot limit hold'em -turnauksesta, jonka ykköspalkinto oli 214 131 dollaria. Hän on myös ollut kahdesti WSOP:ssa toinen ($ 1,000 Limit 7 Card Stud Hi/Lo vuonna 1983 ja $ 1,000 Seven-Card Razz vuonna 1984). Vuonna 2006 Singer oli 50 000 dollarin sisäänoston arvostetussa H.O.R.S.E.-turnauksessa kuudes ja ansaitsi 411 480 dollaria. Hän uusi H.O.R.S.E.-sijoituksensa seuraavana vuonna voittaen 337 440 dollaria. WSOP:n pääturnauksessa Singer on parhaimmillaan ollut yhdeksäs (vuonna 2003).
World Poker Tourilla (WPT) Singer oli Pokerstars.com Caribbean Adventure -turnauksessa tammikuussa 2006 kolmas ansaiten 436 200 dollaria. Borgata Poker Openissa 2005 hän oli kuudes, palkintosumma oli 249 775 dollaria.
Singerin voitti The Mirage Poker Showdownin $ 7,500 Heads Up No Limit Hold'em -turnauksen ykköstilan toukokuussa 2006. Singer voitti lopun kaksinpelissä Eli Elezran ja ansaitsi 232 800 dollaria. Uransa toistaiseksi arvokkaimman voiton hän otti Caesars Palace Classicin 9800 dollarin pääturnauksessa lokakuussa 2007, jonka ykköstilasta hän ansaitsi miljoona dollaria. Joulukuussa 2007 hän oli toinen 2007 Vegas Open - NPL:n pääturnauksessa.
David Singer edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Kesäkuussa 2008 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 4,0 miljoonaa dollaria.
Timo Torikka

Timo Veikko Torikka (s. 1. helmikuuta 1958 Kerava) on suomalainen näyttelijä.
Torikka pääsi toisella yrittämällä Teatterikorkeakouluun. Hän opiskeli näyttelijäntyötä vuosina 1978–1982 valmistuen teatteritaiteen maisteriksi. Vuosina 1986–1989 hän opiskeli Elokuvataiteen laitoksella elokuvaohjaamista ja -leikkaamista, mutta ei ikinä valmistunut koulusta.
Suomen lisäksi Torikka puhuu ruotsia, englantia, saksaa ja ranskaa. Hän näytteli ranskankielentaitoista poliisia kahdessa Suomessa kuvatussa Komisario Maigret -televisioelokuvassa. Lisäksi hän on puhunut muutamissa ranskan kielen opetusvideoissa. 
Torikka ohjasi ja käsikirjoitti yhdeksänosaisen "Hobitit"-televisiosarjan vuonna 1993. Se esitettiin Yle TV1 -kanavalla.
Vuosina 2005–2007 Torikka näytteli myös Ranskassa, jossa hän esiintyi pääroolissa Pantathéàtren näytelmässä "Plus loin que loin". Näytelmää on esitetty muun muassa Pariisissa, Saint-Étiennessä, Caenissa, Dijonissa ja Cherbourgissa. Hänet kiinnitettiin ranskalaiseen produktioon myös syksyllä 2008, kun hän sai yhden päärooleista Philippe Ducros’n näytelmässä "L’Affiche". Näytelmän ensi-ilta oli 1. maaliskuuta 2009 Caenissa.
Torikka toimi Teatterikorkeakoulun lehtorina vuosina 1991–1994. Lisäksi hän on vetänyt monia näyttelijäntyönkursseja eri oppilaitoksissa.
Torikka on esiintynyt myös äänirooleissa. Näistä tunnetuin on Nuuskamuikkunen piirrossarjassa "Muumilaakson tarinoita". Lisäksi hän esitti sarjassa myös Taikuria, Juksua, Muhvelia, Antonia, Kullanetsijää ja monia muita sivuhahmoja. Nuuskamuikkusen roolissa häntä on kuultu myös Muumit ja Taikurin hattu -videopelissä. Torikka on dubannut myös "Olipa kerran keksijät" -sarjassa sekä elokuvassa "Kung Fu Panda 2". Lisäksi hän on lukenut äänikirjoja.
Torikka on ollut naimisissa kuvataiteilija Maaria Wirkkalan kanssa vuodesta 1991 lähtien. Heillä on yhteinen tytär Tinni.
Timo Torikka asuu nykyään Espoossa.
Lehdistökortti

Lehdistökortti on toimittajan tai yleensä tiedotusvälineissä työskentelevän henkilön kortti, jonka tarkoitus on osoittaa, että kortin haltija työskentelee tiedotusvälineessä ja näin helpottaa hänen toimitustyötään. Lehdistökorttia näyttämällä toimittaja pääsee sisään moniin yleisötapahtumiin tai vaikkapa viranomaisten eristämälle onnettomuuspaikalle (ellei tätä painavasta syystä estetä).
Suomessa yleisin lehdistökortti on Suomen journalistiliiton (SJL) jäsenilleen myöntämä lehdistökortti. Sen voivat tilata käyttöönsä kaikki Journalistiliiton jäsenet, myös opiskelijat ja eläkeläiset. Tiedotusvälineillä on myös omia lehdistökortteja.
SJL:n lehdistökortissa on haltijan valokuva, joka on painettu korttiin. Kortin kääntöpuolella on suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi teksti: "Tämän kortin haltija on Suomen Journalistiliiton jäsen. SJL on Kansainvälisen journalistiliiton (IFJ) jäsen."
Historiaa.
Kortissa on myös tilaa merkinnälle suoritetusta ammattiliiton jäsenmaksusta. Hyvin kauan käytettiin niin sanottua maksumerkkiä eli postimerkin kaltaista noin 2 × 2 cm kokoista hammastetuin reunoin varustettua liimamerkkiä, johon oli painettu ajanjakso jota se koski. Tällaisen merkin saattoi poistaa uuden tieltä, eikä kortti täyttynyt nopeasti kuten leimasinta käytettäessä. Nykyisin voimassaolomerkintänä käytetään vuositarraa.
Kortit uudistuivat vuonna 2013. Uusissa korteissa ei enää ole valokuvia, ja ne ovat voimassa kaksi vuotta.
Éamonn Ceannt

Éamonn Ceannt (oik. Edward Thomas Kent, 21. syyskuuta 1881 − 8. toukokuuta 1916) oli irlantilainen nationalisti ja kapinallinen.
Ceannt syntyi Ballymoren Glenamaddyssä, Galwayn kreivikunnassa, kahdeksanneksi lapseksi. Ceanntin isä oli Royal Irish Constabularyn (RIC) jäsen. Hänen jäädessään eläkkeelle vuonna 1892 perhe muutti Dubliniin. Dublinissa nuori Edward kiinnostui Irlannin vapautusliikkeestä. Hän liittyi Gaelic Leagueen ottaen käyttöön iirinkielisen nimensä, Éamonn Ceanntin, ja opetteli soittamaan irlantilaista säkkipilliä (Uilleann Pipe). Hänestä tulikin loistava muusikko, ja hän esiintyi jopa paavi Pius X:lle. Työelämässä hän oli Dublin Corporationin kirjanpitäjä. 
Vuoden 1913 paikkeilla Ceannt liittyi Irlannin tasavaltalaisveljeskunta IRB:hen ja oli myöhemmin yksi Irish Volunteers -järjestön perustajajäsenistä. Ceannt oli myös tärkeässä asemassa vuoden 1916 pääsiäiskapinan suunnittelussa: hän oli yksi sotilaskomitean alkuperäisjäsenistä ja yksi niistä seitsemästä, jotka allekirjoittivat pääsiäisjulistuksen. Hänestä tehtiin neljännen vapaaehtoispataljoonan komentaja, joka pääsiäiskapinan aikana piti hallussaan South Dublin Unionia ja Marrowbonen panimoa. Ceanntin osasto halusi jatkaa taistelua kapinan romahtamisen jälkeen, mutta antautui lopulta Patrick Pearsen käskystä. 
Ceanntia pidettiin Kilmainhamin vankilassa ennen teloitusta 8. toukokuuta 1916, jolloin hän oli 34-vuotias.
Michael O’Hanrahan

Michael O’'Hanrahan (17. huhtikuuta 1877 Newrose – 4. toukokuuta 1916 Dublin) oli irlantilainen nationalisti, joka oli keskeisessä asemassa Irlannin vuoden 1916 pääsiäiskapinassa.
O’Hanrahan oli kapinan aikana Dublinin kolmannen pataljoonan apulaiskomentaja Thomas MacDonaghin alaisuudessa. Pataljoona oli sijoitettu Jacob’sin keksitehtaalle, eikä juuri osallistunut taisteluihin pääsiäisviikon aikana, sillä brittiarmeija kiersi sen asemat. Kapinan kukistamisen jälkeen O’Hanrahan teloitettiin ampumalla 4. toukokuuta 1916.
Farahin maakunta

Farahin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee valtion länsiosassa, Iranin rajalla. Myös maakunnan pääkaupunki on nimeltään Farah. Farah on melko laaja ja harvaan asuttu maakunta, vuonna 2020 siellä oli noin 563 000 asukasta.
Valtaosa - 80 prosenttia - heistä on pataaneja. Itäosissa elää myös merkittävä tadžikkivähemmistö. 
Farahin maakunnan läpi virtaa kaksi suurta jokea: Herat ja Farah. Farah-joelta etelään maasto on lähinnä aavikkotasankoa, pohjoisessa ja idässä on vuoristosempaa.
Farah ja Bakwa ovat Afganistanin keskeisiä oopiumiunikon viljelyalueita.
Vuonna 2017 arvioitiin, että 15% väestöstä oli lukutaitoisia.
Edward Daly

Edward "Ned" Daly (28. helmikuuta 1891 – 4. toukokuuta 1916) oli Dublinin ensimmäisen pataljoonan komentaja pääsiäiskapinan aikana 1916. Hän oli yksi nuorimmista siinä asemassa olleista, samoin teloitettavista. Daly syntyi Limerickissä ja oli Kathleen Clarkin, Tom Clarkin vaimon, nuorempi veli. Dalyn setä oli John Daly, vannoutunut feeniläinen, joka oli ottanut osaa kapinaan 1867.
Dalyn pataljoona miehitti Four Courtin aluetta Dublinin keskustan länsi- ja pohjoisosissa ja näki sieltä käsin pääsiäiskapinan kiivaimmat taistelut.
Daly antautui pataljoonansa kanssa 29. huhtikuuta. Oikeudenkäynnissä hän puolustautui sillä, että oli vain totellut käskyjä. Daly kuitenkin tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla 4. toukokuuta 1916 25-vuotiaana. 
Dalyn pataljoonan miehet pitivät Dalyä hyvänä johtajana. Myös brittiläiset upseerit, jotka pataljoona oli kaapannut, olivat tätä mieltä.
Salvatore Riina

Salvatore "Totò" Riina (16. marraskuuta 1930 Corleone, Italia – 17. marraskuuta 2017 Parma, Italia) oli sisilialainen mafioso, joka toimi Cosa Nostran ja sen neuvoston johtajana vuosina 1982–1993. Ennen tätä hän johti Corleonesin ("corleonelaiset") mafiaperhettä.
Lisänimillä "La Bestia" ("Peto", "Elukka"), "Totò û curtu" (sisil.) ("Lyhyt-Toto") ja "La Belva" (ital.) ("Peto") tunnettua Riinaa pidetään koko maailman italialaisen mafian yhtenä verisimpänä johtajana, "capona". Omakätisesti hänen arvellaan surmanneen 40 henkilöä, mutta hänen määräämänsä murhat lasketaan sadoissa.
Riina oli ensimmäinen Cosa Nostran johtaja, joka hyökkäsi avoimesti ja rajusti Italian valtiota ja sen järjestelmää vastaan. Hän toteutti muun muassa mafian vastaisten syyttäjien Giovanni Falconen ja Paolo Borsellinon sekä Sisilian prefektin, kenraali Carlo Alberto dalla Chiesan murhat.
Elämä.
Pienen corleonelaisen perheen mafian huipulle nostanut Riina kävi 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa verisen kamppailun sekä muita mafiosoja että viranomaisia vastaan. Rikollisuransa aikana hänen on uskottu murhanneen noin 40 ihmistä itse ja murhauttaneen tuhatkunta ihmistä. Tunnetuimpiin Riinan murhauttamiin henkilöihin kuuluvat Punaiset prikaatit kukistanut karabinieerikenraali Carlo Alberto dalla Chiesa 1982 sekä mafiaa tutkineet tuomarit Giovanni Falcone ja Paolo Borsellino vuonna 1992. Murhattuihin mafiosoihin kuului muun muassa vaikutusvaltainen päällikkö Stefano Bontade sekä Salvatore Inzerillo. 
Riina pidätettiin Palermossa 15. tammikuuta 1993. Hänet tuomittiin samana vuonna 1993 elinkautiseen yli sadasta murhasta. Riinalta takavarikoitiin yli sata miljoonaa dollaria, jotka lienevät kuitenkin vain pieni osa hänen koko omaisuudestaan. Cosa Nostran seuraava päälliköiden päällikkö oli Riinan ystävä Bernardo Provenzano, joka pidätettiin 2006. 
Salvatore Riinasta on tehty kuusiosainen minisarja nimeltä "Corleone" ("Il capo dei capi"). Suomessa sarjan on esittänyt MTV3 12-osaisena.
Riinan puoliso oli mafiaperheen tytär opettaja Antonietta Bagarella, ja heillä on neljä lasta. Yksi lapsi oli tuomittu neljästä murhasta vankilaan.
Riina kuoli vankilasairaalassa syöpään marraskuussa 2017.
Pamela Dean

Pamela Dean Dyer-Bennet, taiteilijanimeltään Pamela Dean, (s. 18. tammikuuta 1953) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka on tunnettu erityisesti fantasiakirjoistaan. Deanin tunnetuimmat teokset lienevät "Tam Lin" vuodelta 1991 ja "The Secret Country" -trilogia vuosilta 1985, 1986 ja 1989.
Dean kuului aikanaan Minneapolisin The Scribblies -kirjailijaryhmään, joka kirjoitti yhdessä teoskokoelmaa nimeltä "Liavek". Hän on kuuluu lisäksi joukkoon fantasiakirjailijoita, jotka arvostavat 1800-luvun kerrontatyyliä ja viittaavat itseensä leikillisesti nimellä "Pre-Joycean Fellowship" (vapaasti suomennettuna ”Joycea edeltänyt seura”).
Teokset.
Dean on kirjoittanut yhteensä kuusi romaania ja useita novelleja. Hänen novellejaan on julkaistu muun muassa "Liavek"-kokoelmissa. Deanin teoksia ei ole julkaistu suomeksi.
Paul Ailus

Paul Emil Ailus (alun perin Andersson, 22. helmikuuta 1911 Oulu  – 16. toukokuuta 1983 Espoo) oli suomalainen muusikko, yrittäjä, säveltäjä ja sanoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten ”Rantamökissä”-valssin ja Olavi Virran ja Metro-tyttöjen levyttämän ”Aila-pienen” sanoittajana. 
Paul Andersson muutti Helsinkiin kaksivuotiaana ja muutti 1930-luvun lopulla nimensä Ailukseksi. Muusikkona Ailuksen pääsoitin oli harmonikka, mutta hän soitti myös viulua. Ailuksella ei ollut omaa yhtyettä, mutta hän soitti ajoittain Dallapéssä. Ailuksella oli yhdessä Yrjö Saarnion kanssa Soitintarvike Oy -niminen yritys, joka valmisti ja markkinoi kanteleen-, viulun- ja kitarankieliä. Saarnio jätti yrityksen 1950-luvulla, jonka jälkeen Ailus jatkoi sitä vaimonsa kanssa aina vuoteen 1983.
8. divisioona (jatkosota)

8. divisioona (Kolmen kannaksen koukkaajat) oli Suomenlahden sotilasläänin perustama jatkosodan Suomen maavoimien divisioona. Sotilaslääniin kuuluivat Etelä-Uudenmaan ja Etelä-Kymen suojeluskuntapiirit. Osa 8. divisioonan yksiköistä perustettiin läheisissä Pohjois-Uudenmaan ja Helsingin suojeluskuntapiireissä.
Perustaminen.
Perustamisen jälkeen divisioonaan kuuluivat muun muassa seuraavat yksiköt:
Divisioona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mikä pääsääntöisesti onnistuikin, mutta joidenkin materiaalierien osalta määrävahvuuksia ei kuitenkaan saavutettu.
Komentajat.
Divisioonankomentajina olivat:
Tappiot.
Divisioonan Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten mukaan sen kokonaistappiot kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina olivat yhteensä 7 299 henkilöä.
Skientismi

Skientismi eli tieteiskatsomus, joskus myös ”tiedeusko” tai ”tieteisuskovaisuus”, on näkökanta, jonka mukaan kaikki todellinen tieto on tieteellistä tietoa – että ei ole olemassa järkevää, objektiivisia tapaa tehdä tutkimusta, joka ei ole osa tiedettä. Skientismiin voi kuulua joko käsitys, jonka mukaan tiede pystyy ratkaisemaan kaikki ongelmat, tai käsitys, jonka mukaan tieteellä (ja erityisesti luonnontieteillä) on etusija elämän ja todellisuuden tulkitsemisessa ohi niin humanististen tieteiden kuin uskonnollisten, myyttisten tai hengellisten selitysten. Skientismillä voidaan tarkoittaa myös näkemystä, jonka mukaan luonnontieteillä on tieteessä etusija ohi muiden tieteenalojen, kuten yhteiskuntatieteiden.
Käsitettä saatetaan käyttää hyvin erilaisissa merkityksissä, myös väittelynhaluisesti.
Skientismin määritelmiä.
"Standard Dictionary" määrittelee skientismin seuraavasti:
Kritiikki.
Skientismin kriitikoiden mukaan skientismi kohtaa kannattajien rationaalisista pyrkimyksistä huolimatta vakavan ongelman: se on joko itseensä viittava tai merkityksetön. Eräs ongelma on se, että väite, jonka mukaan skientismi pitää paikkansa, ei ole itsessään tieteellinen väite, koska sitä ei voida vahvistaa tieteellisin menetelmin. Itse asiassa jopa se väite, että tiede on järkevä tutkimuksen muoto (saati ainoa järkevä tutkimuksen muoto) on jotain, jota ei voida tieteellisesti todistaa. Tieteellinen tutkimus itse perustuu useisiin filosofisiin oletuksiin, kuten: on olemassa objektiivinen, tutkijoiden mielien ulkoinen todellisuus; tässä todellisuudessa on säännönmukaisuuksia, joita ihmisen äly saattaa paljastaa ja tarkasti kuvailla; ja niin edelleen. Koska tiede edellyttää näitä asioita, se ei voi yrittää perustella niitä puhumatta itseään solmuun. Ja jos se ei voi edes todeta, että se on luotettavaa tutkimusta, se voi tuskin todeta, että se on ainoa luotettava tieteen muoto. Molemmat tehtävät vaatisivat ”pääsyä tieteen ulkopuolelle” kokonaan ja sen yli-tieteellisen näkökulman löytämistä, jonka mukaan tiede välittää tarkan kuvan todellisuudesta, ja skientismin tapauksessa, että vain tiede tekee niin.
Rauno

Rauno on suomalainen miehen etunimi. Se on Raunin miespuolinen vastine. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä Rauno-nimen on saanut 12 018 suomalaista miestä ja ainakin yksi nainen. Heistä noin puolet on 1940- ja 1950-luvuilla syntyneitä.
12. divisioona (jatkosota)

12. divisioona oli Helsingin sotilasläänin perustama divisioona. Sotilaslääni koostui ainoastaan Helsingin suojeluskuntapiiristä, joskin osa 12. divisioonan joukoista perustettiin Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiirissä. Helsingin suojeluskuntapiiri perusti joukkoja myös muille jatkosodan divisioonille.
Perustaminen.
Perustamisen jälkeen divisioonaan kuuluivat muun muassa seuraavat yksiköt:
Divisioona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mikä pääsääntöisesti onnistuikin, mutta joidenkin materiaalierien osalta määrävahvuuksiin ei päästy.
Komentaja.
Divisioonankomentajana oli perustamisesta 16. kesäkuuta 1941 alkaen ja 18. joulukuuta asti eversti Einar Vihma.
Tappiot.
Divisioonan Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten perusteella sen kokonaistappiot kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina olivat yhteensä 3 272 miestä, tosin koko divisioona lakkautettiin käytännössä tammikuussa 1942. Karjalankannakselle jääneet yksiköt alistettiin 18. divisioonalle.
Heikki Annala

Lauri Heikki ”Heepe” Annala (28. kesäkuuta 1934 Lapua – 23. heinäkuuta 1995 Nurmijärvi) oli suomalainen basisti, säveltäjä ja sovittaja.
Annalan tunnetuimpia sävellyksiä ovat muun muassa ”Elämän valttikortit”, ”Viimeinen tukkilainen” ja ”Yön syliin”. Hän toimi säveltäjänä ja sovittajana useilla 1970–1980-lukujen iskelmäalbumeilla (mm. Reijo Kallio, Jamppa Tuominen, Reijo Taipale ja Matti ja Teppo). Ennen tätä Annala toimi kontrabasistina muun muassa Erik Lindströmin, Lasse Mårtensonin ja Herbert Katzin yhtyeissä. 1970-luvun alussa Annala perusti "Soitinyhtye Liisa" -studiokokoonpanon, joka julkaisi vuoteen 1978 mennessä neljä LP-levyä; yhdellä niistä oli laulusolistina Eino Grön. Yhtyeen nimi viittasi Yleisradion Liisankadun studioon, jossa sen ensimmäiset esitykset nauhoitettiin. Samalla vuosikymmenellä Annala aloitti Yleisradiossa radiosarjan "Musiikkia maakunnista", joka kuului ohjelmistoon 1980-luvun lopulle saakka. Ohjelman tarkoituksena oli tuoda esiin kevyen musiikin esittäjiä ja kappaleita eri puolilta Suomea.
Annala on haudattu Nurmijärven hautausmaalle.
Nehëmah

Nehëmah on vuonna 1992 perustettu ranskalainen black metal -yhtye. Nimi tulee sumerinkielisestä sanasta Nehëmah, joka tarkoittaa Lilithiä. 
Historia.
Yhtye perustettiin 31. lokakuuta 1992. Ensimmäinen demo, joka kantoi nimeä "Light of a dead star" nauhoitettiin kitaristi Eligorin kanssa kuitenkin vasta vuonna 1995. Yhtyeen toiveena kuitenkin oli pysyä underground-yhtyeenä, joten kyseisestä demosta valmistettiin vain 166 kopiota. Tämän jälkeen Corven jäädytti yhtyeen hetkeksi henkilökohtaisten ongelmiensa vuoksi. Syksyllä vuonna 2000 yhtye päätti palata musiikilliselle tielleen. Eligorin tilalle hankittiin Nocturnos, rumpaliksi valittiin Dargon ja Corven hoiti basson sekä vokalisoinnin.
Maaliskuussa 2001 julkaistiin joitakin kappaleita vanhalta demolta paremmalla laadulla joidenkin ranskalaisien levy-yhtiöiden kautta. Kesällä yhtyeeseen liittyi kitaristi nimeltään Sorghal.
Talvella 2002 julkaistiin yhtyeen ensimmäinen kokopitkä albumi Oaken Shield -nimisen levy-yhtiön kautta, joka kantoi samaa nimeä, kuin ensimmäinen demo, eli "Light of a dead star". Julkaisuun kohdistunut kritiikki oli ylistävää, Nehëmahia ylistettiin muun muassa pitkästä aikaa ensimmäiseksi "true black metal" -julkaisuksi, jota ranskalainen yleisö oli odottanut jo vuosia. 
Toinen kokopitkä "Shadow From The Past..."ia aloitettiin nauhoittamaan jo vuonna 2003 yhtyeen ollessa vielä osittain keikkailemassa syyskuusta lokakuun loppuun asti, kuitenkin kyseinen levy julkaistiin jo tammikuussa 2003.
Yhtyeen seuraava levy "Requiem Tenebrae" julkaistiin edelleen levy-yhtiö Oaken Shieldin kautta vuonna 2004 ja myöhemmin vuonna 2006 julkaistiin seuraava levy, "In November Live...", joka nimensä mukaisesti sisältää lähinnä live materiaalia, kyseisen livelevyn julkaisi 7. lokakuuta Occultum Productions.
Yhtyeen on otaksuttu julkaisevan neljännen kokopitkänsä Avantgarde Musicin kautta tulevana vuonna 2007.
Moon Patrol

Moon Patrol on Iremin kehittämä ja julkaisema toimintapeli, joka on julkaistu vuonna kolikkopelinä. Peli on käännetty useille kotikoneille ja pelikonsoleille.
Pelaaminen.
"Moon Patrolissa" pelaaja kuljettaa kuun päällä ajoneuvoa, jolla on esteinään useita ylitettäviä kraattereita. Ajoneuvon pudottua niihin peli loppuu. Taivaalle ilmestyy toisinaan ufoja, jotka voivat osuessaan myös aiheuttaa pelin loppumisen. Pelaajakin voi ampua ufoja, jolloin pistemäärä samalla kasvaa. 
Kloonit.
Pelistä on tehty lukuisia klooneja eri alustoille.
Potpuri

Potpuri () eli sävelmäkooste tai sävelmäketju tai medley, joskus myös kimara, on musiikillinen termi, joka tarkoittaa musiikkiesitystä eli laulua, joka koostuu lyhyin välikkein yhteenliitetyistä suosittujen laulujen osista. 
Potpurin käyttö.
Useimmiten potpuria käytetään yhtyeitten tai artistien konserteissa, kun useista kappaleista halutaan soittaa vain osa ja tiivistää esiintymistä yhdistelemällä kaikille tuttuja lauluja tiiviiksi ketjuksi. Levytyksissä potpuri on varsin harvinainen, jos mukaan ei lasketa konserteissa tallennettuja äänitteitä eli live-levyjä. Eräs tunnetuimmista lienee Elvis Presleyn "An American Trilogy", jossa hän yhdistää Etelävaltioiden marssilaulun "Dixie", negrospirituaalin "All My Troubles" sekä Pohjoisvaltioiden marssilaulun "Battle Hymn of the Republic", luoden näin trilogian Yhdysvaltojen sisällissodasta.
Potpurin tekeminen.
Usein potpuria tehdessä valitaan useita samantyyppisiä tai muuten yhteenliittyviä lauluja, esimerkiksi rock-henkisiä lauluja tai joululauluja, jotka halutaan yhdistää. Yleensä laulut transponoidaan samaan sävellajiin ja tempoja muutetaan lähemmäs toisiaan, näin saadaan aikaan vaikutelma yhdestä laulusta. Rohkeimmat muusikot saattavat jopa soittaa päällekkäin joitakin laulun osia, esimerkiksi laulaa toisen laulun sanoja toisen laulun säestyksen päälle. Tällöin saadaan aikaan joskus hienoja ja yllättäviä yhdistelmiä.
Eräitä potpureita.
Suomessa muun muassa Juice Leskinen ja Frederik ovat esittäneet konserteissaan potpureja kappaleistaan.
Yhdysvaltalainen komediamuusikko ”Weird Al” Yankovic laittaa perinteenä jokaiselle levylleen yhden potpurin, joka sisältää sanoituksia useista suosituista pop- ja rock-kappaleista. Yankovicin potpureissa on erikoispiirteenä se että hän muuttaa musiikin polkkatyyliseksi haitarin säestyksellä.
PCUF

PC Users of Finland eli PCUF on 1983 aloittanut Suomen suurin PC-tietokoneiden käyttäjäyhdistys, PC-käyttäjät ry. Yhdistys tarjoaa jäsenilleen kotisivutilaa, sähköpostipalvelun ja shellin yhdistyksen linux-palvelimella. Myös yhdistyksellä on aktiivien jäsentoiminta. Yhdistys kuuluu Suomen tietotekniikan liittoon, joka tarjoaa yhdistyksen jäsenille huomattavia etuja. 
Jäsentoiminta.
PC-käyttäjät ry järjestää jäsenilleen teemailtoja, joissa opetellaan teeman mukaisia asioita. On ollut Delphi, C-iltoja sekä omat jaokset linuxin opetteluun, pelaamiseen jne.
Pink Floyd – The Wall

Pink Floyd – The Wall (Suomessa myös nimellä Muurinseinä) on vuonna 1982 valmistunut Alan Parkerin ohjaama elokuva, joka perustuu Pink Floyd -yhtyeen konseptialbumiin "The Wall".
Elokuvassa on vain vähän vuoropuhelua ja tarinaa kuljetetaan musiikin avulla. Elokuva sisältää myös piirrosanimaatioita. Elokuva kertoo eristäytyneestä, hulluuden ja itsetuhon partaalla olevasta rocktähdestä. Sen tarina poikkeaa hieman albumin juonesta. Elokuva sisältää albumin kappaleiden lisäksi kappaleet ”When the Tigers Broke Free” ja ”What Shall We Do Now?” Toisaalta siitä puuttuvat kappaleet ”Hey You” ja ”The Show Must Go On”. Elokuvan pääosaa esitti The Boomtown Rats -yhtyeen laulaja, sittemmin Live Aidin järjestäjänä tunnetuksi tullut Bob Geldof.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano pitää "The Wallia" mahtipontisena, parhaimmillaan psykedeelisenä mutta pahimmillaan sekavan pateettisena. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Venezuelan presidentti

Venezuelan presidentti () on Venezuelan valtion ja hallituksen päämies sekä kansallisten asevoimien neljän osaston ylipäällikkö. Presidentti nimittää varapresidentin ja ministerit. Yksi virkakausi kestää kuusi vuotta. Aiemmin sama henkilö voitiin valita presidentiksi enintään kahdelle peräkkäiselle kaudelle, mutta tämä pykälä kumottiin kansanäänestyksessä vuonna 2009. Oppositiolla on vuoden 1999 lain perusteella oikeus järjestää kauden kolmen viimeisen vuoden aikana kansanäänestys presidentin alasastumisesta, mikäli he saavat tuekseen 20 prosenttiä äänioikeutetuista.
Etelä-Amerikan itsenäisyyssotien ja Suur-Kolumbian aikana vallinneen yleisen epäjärjestyksen johdosta alla olevassa luettelossa on vuosien 1814–1819 kohdalla aukkoja. Angosturan konferenssi nimitti Simón Bolívarin "Venezuelan tasavallan ylipäälliköksi" "(Jefe Supremo de la República de Venezuela)" vuosiksi 1819–1830.
Huomautuksia luettelosta.
Ensimmäisessä sarakkeessa on ilmoitettu presidenttikauden järjestysluku. Sitten perustamisensa 1812, Venezuelan tasavallalla on ollut 70 presidenttikautta, alkaen Cristóbal Mendozasta. Toinen sarake ilmoittaa yhden henkilön yhden keskeytymättömän hallintokauden järjestysluvun. Esimerkiksi Juan Cristósomo Falcón hallitsi kahden kauden ajan joten hänen kohdalleen ensimmäiseen sarakkeeseen on merkitty 20. ja 21. presidenttikaudet, toiseen sarakkeeseen tämän olleen 19. keskeytymätön yhden hallitsijan kausi. Kolmas sarake listaa yksittäisen presidentin järjestysluvun. Useat alla listatut miehet ovat olleet väliaikaisia presidenttejä, varsinkin sisällissodan tai vallankaappauksen jälkimainingeissä. Mm. joidenkin näiden väliaikaisten valtakausien hyvin lyhyen keston johdosta muut luettelot Venezuelan presidenteistä saattavat jättää joitakin tässä mainittuja hallitsijoita pois. Sarakkeiden taustaväri kertoo presidenttien puoluetaustan.
Jusuf Kalla

Jusuf Kalla (s. 15. toukokuuta 1942 Watampone, Sulawesi Selatan, Indonesia) on indonesialainen poliitikko. Hän oli vuosina 2004–2009 ja 2014–2019 Indonesian varapresidentti.
Vielä lokakuussa 2004 pidettyjen presidentinvaalien aikaan Kalla jätettiin oman puolueensa ulkopuolelle, sillä hän oli ehdolla kilpailevan demokraattisen puolueen presidenttiehdokkaan Susilo Bambang Yudhoyonon varapresidentiksi. Kun kuitenkin Golkarin oma ehdokas kenraali Wiranto putosi jo ensimmäisellä kierroksella ja Yodhoynosta tuli presidentti, sai Kalla synninpäästön puolueessaan. Niinpä hän voitti joulukuussa 2004 Golkar-puolueen johtajaäänestyksen, vastaehdokkaana Akbar Tanjung.
Jusuf Kalla on Indonesian toiseksi tärkein poliitikko heti presidentti Yodhoyonon jälkeen, ellei jopa lähes yhtä tärkeä. Hän on pidetty maan vaikutusvaltaisimpana varapresidenttinä sitten ensimmäisen kyseisen viran haltijan, Muhammed Hattan, aikojen. Maan suurimman puolueen Golkarin puoluejohtajana hänellä on lisäksi enemmän vaikutusvaltaa Indonesian parlamentissa kuin presidentti Yodhoyonolla itsellään, sillä tämän demokraattisella puolueella (PD) on vain runsas kymmenesosa parlamenttipaikoista.
Reino Armio

Reino Rurik Armio (alk. Andersson) (9. joulukuuta 1905 Turku – 16. toukokuuta 1979 Turku) oli suomalainen iskemälaulaja, joka lauloi Sointu levy-yhtiölle. Armion levyttämistä 95 kappaleesta tunnetuimpia olivat ”Kynttilöiden syttyessä” (”Kodin kynttilät”), ”Yö Riossa”, ”Pustan poika”, ”Danakil” sekä sota-ajan propagandalaulut ”Kremlin uni” ja ”Kiestingin Sohvi”.
Armion levytykset jäivät kuitenkin tunnetumpien laulajien esimerkiksi Eugen Malmsténin ja A. Aimon levytysten varjoon.. Armion levytysura päättyi sotavuosina välirikkoon Sointu-levy-yhtiön kanssa, kun Armio osin aiheellisesti arvosteli yhtiötä ”hittikappaleiden” antamisesta A. Aimon ja Malmsténin laulettaviksi.
Alkujaan Armio oli kanttori Porista. Hän levytti lähes sata levypuolta.
Annikki Arni

Aino Annikki Arni, o.s. "Forsström", käytti kirjailijanimimerkkinä nimeä "Marja-Leena" (23. syyskuuta 1898 Ristiina – 10. joulukuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä, mutta myös toimittaja ja suomentaja. Hän esitti operettisävelmiä ja iskelmiä ja esiintyi 1930-luvulla kabareessa. Hänen iskelmistään tunnetuin lienee hänen Dallapé-orkesterin solistina levyttämänsä "Vanha kaappikello" (1938). Hän oli myös toimittaja ja pääsi haastattelemaan musiikkimaailman suuria tähtiä.
Arni oli yksi alkuperäisiä "Elokuvajournalistit"-yhdistyksen perustajajäseniä vuonna 1944. Yhdistyksen näkyvin tehtävä oli jakaa elokuva-alan Jussi-palkintoa. Arni sai vuonna 1978 betoni-Jussin kunnianosoituksena elämäntyöstään.
Oulu (Wisconsin)

Oulu on kunta () Yhdysvalloissa Wisconsinin osavaltiossa, Bayfieldin piirikunnan luoteiskulmassa. Kunnassa oli vuonna 2022 arviolta 573 asukasta, ja se on pinta-alaltaan noin 91,72 neliökilometrin kokoinen.
Kunta on nimetty oululaislähtöisten suomalaisten asuttajiensa mukaisesti. Suomalaisia virtasi Wisconsiniin pääasiassa 1800-luvun loppu- ja 1900-luvun alkupuolella.
Yhdysvaltoihin perustetuista Suomen suurimpien kaupunkien mukaan nimetyistä paikoista Oulu on ainoa, joka on nimetty asuttajiensa mukaan. Uudet asukkaat olivat ylpeitä entisestä kotikaupungistaan. Suomen kieltä opetetaan vapaaehtoisvoimin kesäkursseilla. Kunnassa sijaitsee kulttuurikeskus (), jossa esitellään paikallista siirtolaishistoriaa, minkä lisäksi alueelta löytyy myös savusauna.
J. Karjalainen on tehnyt Oulusta musiikkikappaleen.
Bayfieldin piirikunta

Bayfieldin piirikunta on Yhdysvaltojen Wisconsinin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Vuoden 2000 väestönlaskennassa piirikunnassa oli asukkaita 15 013. Hallinnollinen keskus on Yläjärven rannalla sijaitseva Washburn.
Maantiede.
Bayfieldin piirikunta rajautuu idässä Ashlandin piirikuntaan, etelässä Sawyerin piirikuntaan, lounaassa Washburnin piirikuntaan ja lännessä Douglasin piirikuntaan. Piirikunnan pohjoinen osa on Yläjärven rantaa, ja Apostle Islands -nimisestä saariryhmästä kolme saarta kuuluu Bayfieldin piirikunnalle.
Bayfieldin piirikunnan pinta-ala on 5 288 km², josta 3 823 km² on maata ja 1 464 km² (27,69 %) vettä.
Susanna Alakoski

Susanna Alakoski (oik. Jaana Susanna Emilia Alakoski Söderlund; s. 16. toukokuuta 1962 Vaasa) on ruotsinsuomalainen kirjailija. Hän kirjoittaa teoksensa ruotsiksi.
Ura.
Alakoski muutti viisivuotiaana perheensä kanssa Vaasasta Ruotsiin. Hän kävi koulunsa Ystadissa Skånessa ja muutti myöhemmin Tukholmaan. Hän on koulutukseltaan sosionomi ja toimii tutkijana. Alakoski on työskennellyt myös sosiaalisihteerinä, hoitanut pakolaisasioita ja ollut Ruotsin Vasemmistopuolueen entisen puheenjohtajan Gudrun Schymanin lehdistösihteerinä.
Vuonna 2006 julkaistiin Alakosken esikoisromaani "Svinalängorna" (suom. "Sikalat", 2007), joka sai arvostetun ruotsalaisen August-palkinnon. Kirjasta tehtiin elokuva, "Sovinto", joka sai ensi-iltansa vuonna 2011. Vuonna 2007 ilmestyi Alakosken ja Karin Nielsenin toimittama luokkayhteiskunta-antologia "Tala om klass", jossa 15 naista kertoo omien kokemustensa perusteella luokkayhteiskunnasta vuosina 1931–2006. Teoksen pohjalta on tekeillä myös elokuva.
Alakoski on kirjoittanut myös kolme lastenromaania. Vuonna 2011 ilmestyi teos "Dagens Harri" (suom. "Päivän Harri", 2012), joka on trilogian ensimmäinen osa. Vuonna 2012 ilmestyi toinen osa, "Guldfisk" (suom. "Kultakala", 2013) ja vuonna 2013 kolmas osa, "Dagens skräckis".
Vuonna 2013 Alakoskelle myönnettiin Jan Myrdal -seuran 100 000 Ruotsin kruunun (noin 11 400 euron) arvoinen Lenin-kirjallisuuspalkinto, josta hän kieltäytyi. Alakosken mukaan kieltäytymisen taustalla oli henkilökohtaisia ja poliittisia syitä. Hän ei halunnut itseään yhdistettävän totalitaristiseen hallintoon.
Alakoski sai vuonna 2015 Malmön korkeakoulun kunniatohtorin arvon.
Alakosken puoliso on ruotsalainen runoilija Mats Söderlund. Heillä on kolme lasta.
Food Force

Food Force on YK:n Maailman ruokaohjelman (WFP) vuonna 2005 julkaisema, 8–13-vuotiaille lapsille ja nuorille suunnattu opetuksellinen tietokonepeli. Pelaajien tehtävänä on hoitaa ruoanjakelua nälänhädästä kärsivässä maassa ja auttaa maata pääsemään jaloilleen sekä saada sen omavaraisuus takaisin. Samalla pelaaja oppii nälästä ja WFP:n työstä sen ehkäisemiseksi.
Kehitys, historia ja versiot.
Pelin kehittäjät ovat brittiläinen Playerthree ja italialainen Deepend. Food Force julkaistiin Bolognassa 14. huhtikuuta 2005. Se on ladattavissa ilmaiseksi verkkosivustolta. Sekä Windowsille että Macintoshille on omat versionsa. Pelaajia kannustetaan polttamaan peli CD:ille ja jakamaan kavereille. Erikielisiä versioita on tällä hetkellä jo seitsemän. Toukokuussa 2007 ilmestyi suomenkielinen versio.
Peli.
Pelin tapahtumapaikkana on "Sheylan", Intian valtamerellä sijaitseva kuvitteellinen saarivaltio, joka kärsii kuivuudesta ja sisällissodasta. Pelaajan hahmo on YK:n ammattilaisten mukaan päässyt keltanokka. Pelissä on kuusi tehtävää, jotka on suunniteltu havainnollistamaan ruoka-avun jaon eri vaiheita.
Suuri osa pelistä on toimintapainotteista, aikarajoineen. Kukin kuudesta tehtävästä on mahdollista ratkaista tunnissa, mutta pelaajat voivat haluta koettaa yksittäistä tehtävää toistamiseen, sillä parhaat tulokset voi tallettaa internetiin vertailtavaksi muiden kanssa.
Food Force – Bowl 2006.
Food Forcen kilpailuversio Bowl 2006 julkaistiin 2006. Sen tavoitteena on rohkaista useampia lapsia pelaamaan ja oppimaan nälästä maailmassa. Bowlissa 40 miljoonaa pistettä kerännyt pelaaja pääsee mukaan arvontaan jossa voi voittaa liput Super Bowliin kahdelle.
Minden

Minden on kaupunki Saksassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Kaupunki sijaitsee 40 kilometriä Bielefeldistä koilliseen ja 55 kilometriä Hannoverista länteen. Kaupunki on Minden-Lübbecken piirikunnan keskuskaupunki. Vuoden 2022 lopussa Mindenissä oli 83 076 asukasta.
Kaupunki on ollut asuttu ainakin 300-luvulta asti. Kaarle Suuri teki sopimuksen Mindenissä vuonna 798.
Mindenissä oli vuoteen 2003 asti, ennen Magdeburgin vesiväyläristeyksen rakennusta Saksan suurin kahden vesiväylän risteys. Weser ja Mittellandkanaali virtaavat ristiin ”kahdessa kerroksessa”. Mittellandkanaali on 320 kilometriä pitkä ja pisin rakennettu vesiväylä Saksassa. Mittellandkanaali yhdistää Elben ja Reinin. Minden on tärkeä laivaliikenteen risteyspaikka. Kaupunki edistää pyöräilyä.