tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kenojuak Ashevak

Kenojuak Ashevak (3. lokakuuta 1927 – 8. tammikuuta 2013) oli kanadalainen inuittitaiteilija, joka tuli erityisen tunnetuksi taidegraafikkona. Hänen ehkä kuuluisin työnsä on "The Enchanted Owl" vuodelta 1960.
Elämäkerta.
Kenojuak Ashevak syntyi Ikerrasakissa Baffininsaaren eteläosassa 3. lokakuuta 1927. Hänen perheensä eli perinteisten inuittitapojen mukaisesti. He asuivat igluissa tai nahoista tehdyissä teltoissa hankkien elantonsa metsästyksellä. Ashevak sairaistui tuberkuloosiin, jolloin hänet oli vietävä Québecin kaupunkiin mantereelle. Ashevak oli sairaalassa vuodesta 1952 vuoteen 1955. Tänä aikana hän tutustui Harold Pfeifferiin, joka opetti sairaalan potilaita tekemään taidetta ja käsitöitä. Potilaat saattoivat näin tehdä rahaa sairaalan myydessä potilaidensa töitä. Lopulta Ashevak palasi Baffininsaaren Cape Dorsetille, jossa James Houston kannusti häntä jatkamaan työtä taiteen parissa. Houston opetti inuiteille painotekniikoita West Baffinin osuuskunnalla. Ashevak alkoi tehdä töitä yhdessä miehensä Johnniebo Ashevakin kanssa.
Ashevakin ensimmäinen työ oli "Rabbit Eating Seaweed" vuodelta 1958, ja hän alkoi saada huomiota miltei heti töitä julkaistaessaan. Hänen varhaiset työnsä olivat usein yksinkertaisia. Yleisiä aiheita olivat linnut tai muut olennot, jotka sulautuvat toisiinsa. "The Enchanted Owl" vuodelta 1960 oli yksi hänen tunnetuimpia töitään. Se esiintyi myös Luoteisterritorion 100-vuotisjuhlana 1970-luvulla painetussa postimerkissä. Muita Ashevakin töitä on käytetty postimerkeissä vuosilta 1980 ja 1993. Hänen tyylinsä kehittyi sittemmin monimutkaisemmaksi ja tyylitellymmäksi. "Dog Caribou Spirit with Birds" (1988/1989) esittää ihmispäistä ja linnunjalkaista karibua, jonka kyljiltä ilmestyy lintu. Viimeisillä päivillään hän teki puolestaan alkuaikojensa mukaista yksinkertaisempaa, mutta värikkäämpää taidetta. "Fine Feathers" vuodelta 2013 esittää pöllöä oranssein sulankärjin.
Ashevak tunnettiin etenkin taidegraafikkona, mutta hän teki myös esimerkiksi kaiverruksia ja suunnitteli kankaita. Vuonna 1970 hän suunnitteli muraalin maailmannäyttelyyn Osakassa ja vuonna 2004 pöllö- ja nieriäaiheisen lasimaalauksen Appleby Collegella Ontarion Oakvillessa. Ashevak sai Order of Canada-kunniamerkin vuonna 1982 ja hän oli Kanadan kuninkaallisen taideakatemian jäsen vuodesta 1974. Ashevak kuoli Cape Dorsetissa 8. tammikuuta 2013.
National Film Board of Canadan elokuva "Eskimo Artist: Kenojuak" vuodelta 1960 seuraa Ashevakin elämää.
Kirsi Pehkonen

Kirsi Pehkonen (s. 1965 Kajaani) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut mm. nuortenkirjoja, maalaisidyllistä Jylhäsalmi-kirjasarjaa ja Siru Valpas -chicklit-sarjaa. Pehkonen asuu Kuopiossa. Kolumnisti Savon Sanomissa 2017 alkaen.
Palkinnot ja ehdokkuudet: "Punaviiva" (Karisto 2012) Arvid Lydecken-palkintoehdokas. "Voittolaukaus" (Karisto 2015) Topelius-palkintoehdokas. Hiekkalinnoja Jylhäsalmella (Karisto 2024) AdLibris-palkintoehdokas. Jylhäsalmen Tähtiyöt (Karisto 2024) Storytel Suuri Äänikirjapalkinto-ehdokas.
Pitseolak Ashoona

Pitseolak Ashoona (s. 1904–1908, k. 28. toukokuuta 1983) oli kanadalainen inuittitaiteilija. Hän tuli tunnetuksi piirustuksistaan ja grafiikkatöistään, joiden aihe oli usein inuittien perinteinen arkielämä. 
Elämäkerta.
Pitseolak Ashoona syntyi joskus vuosien 1904 ja 1908 välillä Nottingham Islandin saarella. Perhe eli perinteisten inuittien elintapojen mukaan kierrellen pitkin Baffininsaaren rannikkoa. Vuonna 1913 perhe asettui joidenkin muiden inuittiperheiden mukana Foxen niemimaalle, ja samana vuonna perustettiin Hudson’s Bay Companyn kauppa-asema, nykyinen Cape Dorset. Pitseolakin isä Ottochie kuoli talvella 1921–1922, ja hänen setänsä Kavavow järjesti Pitseolakille avioliiton Ashoona-nimisen metsästäjän kanssa. Pari avioitui kristillisin menoin Cape Dorsetissa. He saivat sittemmin 17 lasta, joista perheessä asui aikuisikään saakka kuusi. Muut joko kuolivat, tai heidät annettiin perinteiden mukaan muihin perheisiin. Perhe kierteli Baffininsaaren sisäosissa leiripaikalta toiselle.
Ashoona kuoli 1940-luvun puolivälin paikkeilla. Pitseolak muutti tuolloin takaisin Cape Dorsetiin palatakseen sukulaistensa luo, mutta sinne saavuttuaan hän huomasi näiden kuolleen tai muuttaneen jo muualle. Taloudellinen tilanne oli toisen maailmansodankin takia kurja, ja kuuden lapsen elättäminen oli hyvin hankalaa. Pitseolak ei perinteistä poiketen mennyt uusiin naimisiin heti miehensä kuoleman jälkeen. Avuksi tuli hallituksen uusi hanke, jota Cape Dorsetissa johti James Archibald Houston. Tarkoituksena oli opettaa inuiteille uusia elinkeinoja ja pysyvämpiä asumismuotoja. James ja hänen vaimonsa Alma Houston olivat taiteilijoita ja opettivat taiteen tekoa painotekniikoita ja maalausta käyttäen. Inuitit tunsivat kyllä sinänsä koristeltujen veistosten tai kankaiden teon, mutta painotekniikoita tai paperia ei perinteisesti ollut käytetty. Myöskään varsinaisia päätoimisia inuittitaiteilijoita ei vielä ollut. Pitseolak alkoi tehdä piirustuksia, joita hän myi West Baffinin osuuskunnalle.
Pitseolak kehitti omintakeisen tyylinsä 1960-luvun aikana. Hänen teoksensa kuvasivat usein inuittien arkielämää. "Tattooed Woman" vuodelta 1960 esittää naamasta tatuoitua naista edestäpäin "amutui"-takissa. Laajempaa menestystä Pitseolak alkoi saada 1970-luvulla. Dorothy Harley Eberin toimittama haastatteluja ja kuvitusta sisältävä "Pictures Out of My Life" vuodelta 1971 ilmestyi englanniksi ja inuktitutiksi. National Film Board of Canada julkaisi elokuvaversion "Pictures Out of My Life" vuonna 1973. "Summer Camp Scene" vuodelta 1974 esittää Pitseolakin myöhemmälle tyylille ominaisesti elämäniloa rentona kesäiltapäivänä. "The Shaman’s Wife" vuodelta 1980 on hieman pelottavakin teos, joka esittää transsissa olevaa naishahmoa. Pitseolak itse oli kääntynyt jo nuorena kristityksi, ja perinteinen šamanismi oli jo tuolloin käytännössä hävinnyt. Kaikkiaan hän tuotti valtavan määrän teoksia, joihin lukeutui yli 7 000 piirustusta. Pitseolakista tuli Kanadan kuninkaallisen taideakatemian jäsen vuonna 1974, ja vuonna 1977 hän sai Order of Canada-kunniamerkin. Pitseolak kuoli Cape Dorsetissa 28. toukokuuta 1983.
Siffinin taistelu

Siffinin taistelu käytiin islaminuskon mukaan vuonna 657 Eufrates -virran luona Raqqan lähellä. Se olisi ollut Kamelitaistelun jälkeen toinen suuri yhteenotto muslimien ensimmäisessä "fitnassa" eli sisällissodassa. Siinä vastakkain olivat neljäs oikeaan johdettu kalifi Ali ibn Abi Talib ja Syyrian kuvernöörinä toiminut vallantavoittelija Muawija. 
Tapahtumia.
Kukistaakseen Syyrian kapinan Ali oli islaminuskon mukaan marssinut Eufratin yläjuoksulle, missä käyty taistelu jäi ratkaisemattomaksi. Aselepo ja aikaansaatu välitystuomio saattoivat Alin huonoon valoon muslimien silmissä ja vähensivät hänen arvovaltaansa. Alin tekemän kompromissin takia osa hänen kannattajistaan luopui hänen tukemisestaan. Näitä luopujia alettiin nimittää kharijiiteiksi eli "poistuneiksi", ja heistä kehittyi oma islamin suuntauksensa. Vuonna 661 Ali kärsi islaminuskon mukaan marttyyrikuoleman, kun eräs kharijiitti surmasi hänet Kufan moskeijassa. Siffinin taistelua seurasi Muawijan valta-aseman vakiintuminen arabivaltakunnassa, ja vuonna 661 hän saavutti kiistattoman hallitusvallan.
Taistelun kuvaukset lähdekirjallisuudessa.
Siffinin taistelusta vuonna 657 kirjoitettiin arabikalifaatissa vuosina 750–850 jopa neljätoista eri kirjaa. Seuraavan sadan vuoden aikana 850–950 kirjojen määrä putosi seitsemään. Al-Tabari esittää taistelun kuvauksen historiateoksensa 17. osassa. Nevo ja Koren pitävät taistelua historiallisena ja katsovat, että Muawijalla todella oli vastassaan Ali, vaikka hänen samaistamisensa mahdollisesti myyttiseen neljänteen kalifiin on kyseenalaista.
Berdache

Berdache on antropologiassa käytetty termi, jolla on viitattu henkilöön, joka jossain Pohjois-Amerikan intiaanikulttuurissa on omaksunut vastakkaisen sukupuolen roolin, vaatetuksen ja aviollisen aseman.
Sukupuolijako yleensä oli perinteisissä intiaanikulttuureissa hyvin selvä. Miehillä ja naisilla oli yhteisössään tarkasti säännellyt tehtävänsä, käyttäytymissääntönsä ja vaatetuksensa. Oli kuitenkin mahdollista, että henkilö voi omaksua vastakkaisen sukupuolen roolin. Yleensä tähän tapaan roolia vaihtoi mies, mutta naisienkin tiedetään näin tehneen.
Berdache voidaan käsittää naisen ja miehen rinnalla kolmanneksi omaksi sukupuolekseen. Berdache ei välttämättä tunne selvästi kuuluvansa mieheksi tai naiseksi, vaan voi vuorotella sukupuolipiirteitä esimerkiksi tarpeen tai tilanteen mukaan. Berdache ilmiönä tunnetaan noin 150 intiaaniheimon parista. Heillä oli usein uskonnollista merkitystä. Berdache saattoi toimia esimerkiksi tietäjänä tai šamaanina. Joskus he saattoivat olla myös arvostettuja käsityöntekijöitä.
Nimi berdache ei ole peräisin mistään intiaanien puhumasta kielestä. Sen sijaan se on juonnettu arabian miesprostituoitua tarkoittavasta sanasta. Tästä syystä kaikki eivät myöskään hyväksy sen käyttöä. Tutkimuskirjallisuudessa sitä on kuitenkin käytetty usein paremman termin puutteessa. Joskus on voitu käyttää termejä, kuten mies-nainen tai nais-mies. Eri heimoilla on ilmiölle omia nimiään. Lakotat käyttivät nimeä "winkte", navajot "nadle", hopit "hova" ja zunit "ihamana".
Termi berdache ei täysin sovellu nykyaikaiseksi sukupuolikäsitteeksi. 1990-luvulta lähtien etenkin viitatessa homoseksuaaleihin intiaaneihin on käytetty termiä kaksihenkinen ().
Kaksihenkinen

 
Kaksihenkinen (, "twospirit," "two-spirit" tai "2-spirit") on alun perin Amerikan alkuperäiskansojen sukupuoli-identiteetti. Nykyään termiä käytetään laajemmin kuvaamaan seksuaali- ja/tai sukupuolivähemmistöön kuuluvia Amerikan alkuperäisasukkaita. 
Kaksihenkisyydellä on viitattu henkilöön, jonka ruumiissa katsotaan olevan niin maskuliininen, kuin feminiininenkin henki. Kaksihenkisyyttä on käytetty terminä korostamaan henkilön identiteettiä sukupuolisuuden tai seksuaalisen suuntautumisen sijaan. Ennen eurooppalaisten kolonialistien saapumista Pohjois-Amerikkaan, yli 150 alkuperäiskansan heimoa tunnustivat kolmannen sukupuolen yhteisöissään. Kaksihenkiset olivat yhteisöissä kunnioitettuja jäseniä, usein visionäärejä, opettajia, parantajia tai lääketieteen ihmisiä. Kolonialismin myötä kaksihenkisten rooli hälventyi, kadotti tietoisuuttaan ja muuttui länsimaalaisten sukupuoliroolien myötä kunnioitetusta halveksuttavaksi.
Termi itsessään on alkanut tulla käyttöön 1990-luvun lopulla. Se on johdettu ojibwan kielen sanasta "niizh manidoowag", joka suoraan kääntäen tarkoittaa "kaksihenkinen". Sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen kirjainyhdistelmissä kaksihenkinen merkitään 2S.
Tunnettuja kaksihenkisiä ovat muun muassa elokuvaohjaaja Bretten Hannam, poliitikko Susan Allen ja drag queen -artisti Ilona Verley.
Berdache on antropologiassa käytetty termi henkilöstä, joka omaksuu vastakkaisen sukupuolen roolin eri Pohjois-Amerikan perinteisissä intiaanikulttuureissa. Termiä ei kuitenkaan aina pidetä täysin sopivana ja se on johdettu arabian kielen miesprostituoitua tarkoittavasta sanasta.
Heikki Pihlajamäki

Heikki Tapio Pihlajamäki (s. 16. joulukuuta 1961 Lammi) on Helsingin yliopiston vertailevan oikeushistorian professori, jonka Suomen Akatemia valitsi akatemiaprofessoriksi syyskuussa 2021 alkavalle viisivuotiselle kaudelle.
Pihlajamäki valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1987, sai varatuomarin arvon 1988 ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi 1996 Helsingin yliopistossa. Hän työskenteli Helsingin yliopiston kanslerinsihteerinä 1997–2009 ja samalla oikeushistorian yliopistolehtorina 2002–2009. Pihlajamäki aloitti vertailevan oikeushistorian professorina 2009.
Akatemiaprofessorina Pihlajamäki tutkii keskeisten siirtomaavaltojen eli Alankomaiden, Englannin, Espanjan ja Portugalin siirtomaissaan tekemiä oikeudellisia ratkaisuja hyödyntäen työssään vertailevaa oikeushistoriaa.
Pihlajamäestä tuli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuonna 2014 ja Academia Europæan jäsen vuonna 2022. Suomalainen Lakimiesyhdistys myönsi Pihlajamäelle Allan Serlachius-Särkilahti -palkinnon vuonna 2023. Ruotsin Kuninkaallinen humanististen tieteiden akatemia myönsi hänelle Gad Rausing -palkinnon vuonna 2024.
Gustaf Fredrik Gyllenborg

Gustaf Fredrik Gyllenborg (1731 Strömsbro, Ruotsi – 1808 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen runoilija, aikansa näkyviä ylhäisörunoilijoita. Hän oli vuosina 1756–1762 kruununprinssi Kustaan seuralainen, kanslianeuvoksen arvon hän sai 1774 ja hänet valittiin jäseneksi Ruotsin akatemiaan 1786.
Gyllenborgin runoista tunnetuin on "Människans elände", jossa Gyllenborg kuvaa murtuneen ihmisen raskasta taivalta. Lisäksi hän kirjoitti satiireja, Aisopoksen satujen esikuvaa mukaillen eläintarinoita ja omaelämäkerran "Mitt lefverne", joka ilmestyi 1885.
Sara Shamma

Sara Shamma (26. marraskuuta 1975 Damaskos) on syyrialainen, nykyään Isossa-Britanniassa asuva taidemaalari. Hänen työnsä ovat figuratiivisia. Isoon-Britanniaan hän muutti Syyrian sisällissodan vuoksi vuonna 2016.
Shamman isä on syyrialainen ja äiti libanonilainen. Hän valmistui taiteilijaksi Damaskoksen yliopistosta vuonna 1998. Hän on toiminut taideopettajana Syyriassa ja ollut jäsen maan kulttuuriministeriön raadissa, joka on arvioinut maan vuosittaisen näyttelyn teoksia. Shammalle on myönnetty taidealan palkintoja Syyriassa, Italiassa, Australiassa ja Isossa-Britanniassa.
Mervi Airaksinen

Mervi Airaksinen (s. 1980) on suomalainen teknologia-alan yritysjohtaja. Hän on kotoisin Jäppilästä, Pieksämäeltä. Airaksinen on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2004. 
Ura.
Mervi Airaksinen nimitettiin IBM Suomen toimitusjohtajaksi 1. tammikuuta 2020 alkaen. Airaksinen on toiminut aiemmin Suomen ja Baltian Ciscon maajohtajana. Lisäksi Airaksinen on toiminut tietotekniikan tukkuyrityksen Alson Suomen toimitusjohtajana. 
Airaksinen toimii aktiivisesti myös eri teknologia-alan yritysten hallituksissa. Hän kuuluu muun muassa Nordic Morning Groupin hallitukseen. Airaksinen on myös Vaasan yliopiston digitaalisen talouden tutkimusalustan neuvonantajaryhmän jäsen.
Airaksinen kertoo vaativan työn ja perheen yhdistämisestä teoksessa "Uraäidin selviytymisopas – Tarinoita ruuhkavuosien kuningattarilta" (Anni Erkko, 2019).
Yksityiselämä.
Mervi Airaksinen asuu Espoossa. Hänen perheeseensä kuuluvat mies ja lapsi.
Oscar Johan Mechelin

Oscar Johan Mechelin (4. kesäkuuta 1851 Oslo – 10. elokuuta 1900 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Mechelinin vanhemmat olivat senaattori Henrik Adolf Mechelin ja Eugénie Octavie Joséphine Cathérine Tricot de Mouceaux ja puoliso vuodesta 1892 vapaaherratar Eva Elisabeth Silfverhjelm (k. 1941), kenraali Carl Silfverhjelmin tytär. Mechelin tuli ylioppilaaksi 1869, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1876 ja sai varatuomarin arvon 1880. Hän oli kenraalikuvernöörinkanslian kanslisti 1883–1889, keisarin Suomen kanslian apulaistoimitussihteeri 1889–1991 ja johtaja valtiokonttorissa 1891–1900. Keisarin hovin kamarijunkkarin arvon Mechelin sai 1888. Hän oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1888 ja 1900.
Lääkäri, valtiopäivämies Adolf Constantin Mechelin oli Oscar Johan Mechelinin veli.
Tempest Storm

Tempest Storm (alk. Annie Blanche Banks; 29. helmikuuta 1928 Eastman, Georgia, Yhdysvallat – 20. huhtikuuta 2021 Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen burleskiesiintyjä, striptease-tanssija ja näyttelijä.
Tempest Storm eli Annie Blanche Banks syntyi vuonna 1928 Georgian Eastmanissa. Hänen vanhempansa olivat köyhiä osuusviljelijöitä. He kuitenkin erosivat pian Annien syntymän jälkeen, eikä hän tuntenut isäänsä. Annie oli 14-vuotias, kun lähti kotoa. Hän päätyi Columbukseen ja työskenteli tarjoilijana. Hän tapasi merijalkaväen sotilaan, jonka kanssa meni naimisiin. Liitto kuitenkin mitätöitiin vuorokauden jälkeen. Banks meni uudestaan naimisiin 15-vuotiaana, kun hän nai myyntimiehen. Heidän liittonsa kesti kuusi kuukautta.
Banks oli 17-vuotias, kun hän muutti Hollywoodiin. Hän valehteli ikänsä ja pääsi cocktail-tarjoilijaksi, missä eräs asiakas ehdotti hänelle uraa stripparina. Tämä järjesti Banskille myös koe-esiintymisen Follies-teatterin kykyjenetsijälle Lillian Huntille. Banks sai paikan tanssikuorosta, mutta jo kolmen viikon jälkeen hänelle ehdotettiin palkankorotusta ja strippaamista. Banks ei ollut ajatellut uraa stripparina, mutta hän omien sanojensa mukaan tarvitse ne rahat. Viikko siitä hänelle ehdotettiin taiteilijanimeä Tempest Storm. Banks muutti vuonna 1957 nimensä virallisesti Tempest Stormiksi.
Storm nousi 1950-luvulla kansainvälisesti kuuluisaksi yökerhoesiintyjäksi, ja hän myös näytteli muun muassa Russ Meyerin varhaisissa seksploitaatioelokuvissa. Stormin tunnetuin elokuva on Irving Klaw’n ohjaama vuoden 1955 kulttiklassikko "Teaserama". Seuraavana vuonna hän näytteli myös Klaw’n ohjaamassa "Buxom Beautiesissa".
Storm teki vuonna 1956 kymmenvuotisen sopimuksen Bryan-Engels-burleskituotantoyhtiön kanssa. Sopimus takasi Stormille 100 000 dollarin vuosipalkan, mikä oli alan rahakkain sopimus. Hän esiintyi vuodesta 1957 lähtien hotelli-kasino The Dunesissa. Stormin ura burleskiesiintyjänä kesti aina 2000-luvulle saakka, ja Las Vegas Stripillä hän esiintyi aina 1980-luvun lopulle saakka. Storm oli poikkeuksellinen alalle, sillä hän selviytyi burleskin alamäen 1960- ja 1970-luvuilla.
Stormin viimeinen esiintyminen tapahtui kesäkuussa 2010 Burlesque Hall of Famen reunion-show’ssa. Hän mursi tuona iltana lonkkansa ja joutui jättäytymään show-uraltansa. Rockmuusikko Jack Whiten kanssa hän teki vuonna 2011 haastattelualbumin "Interview with Tempest Storm". Nimisha Mukerji ohjasi puolestaan vuonna 2016 julkaistun dokumenttielokuvan "Tempest Storm: Burlesque Queen".
Storm kärsi viimeisinä vuosinaan dementiasta, ja hän kuoli vuonna 2021 kotonaan Las Vegasissa.
Gouharšad

Gouharšad (k. 1457) oli Timuridien valtakunnan hallitsija Šahrokhin vaimo. Hänen vaikutusvaltaansa valtakunnassa on pidetty hyvin suurena ja hänet tunnettiin myös taiteiden ja erityisesti arkkitehtuurin mesenaattina. 
Elämäkerta.
Gouharšadin isä oli Timuridien valtakunnan hallitsija Šahrokhin alainen emiiri Giat-al-Din Tarkan. Gouharšad oli yksi kolmesta Giat-al-Dinin Šahrokhin sukuun naittamastaan tyttärestä. Šahrokh ja Gouharšad menivät naimisiin vuonna 1409.
Šahrokhilla oli toinen vaimo nimeltään Malekat Aga ja tämä oli tšingisidinä eli Tšingis-kaanita polveutuen periaatteessa myös korkea-arvoisempi. Gouharšad oli kuitenkin tästä huolimatta paljon läheisempi miestään. Hän ylläpiti suhteita myös valtakunna eri emiireihin, heidän joukossaan esimerkiksi Gouharšadin kaksi veljeä. Gouharšadin mausoleumi Heratissa on yksi tunnetuimmsita esimerkeistä timuridien ajan arkkitehtuurista Khorasanissa. Gouharšad tunnettiin myös merkittävänä taiteiden mesenaattina ja hän suosi etenkin arkkitehtuuria. Tämä näkyi esimerkiksi kukoistavassa pääkaupunki Heratissa. Sen ohella hän rakennutti myös esimerkiksi moskeijan Mašhadissa.
Gouharšadin vaikutusvaltaa valtakunnan politiikassa on pidetty hyvin suurena. Hän ja Šahrokh saivat keskenään kolme tytärtä ja kolme poikaa. Gouharšad suosi valtakunnan hallitsijan seuraajana pojanpoikaansa Ala al-Dawla bin Baysongoria. Tämä herätti tietyissä piireissä myös närää. Šahrokh kuoli vuonna 1447 ja Gouharšad ryhtyi toimiin rauhoittaakseen uhkaavan sekasorron. Hän toimi pitkään käytännössä valtakunnan tosiasiallisena hallitsijana. Eri emiirit sotivat keskenään Tarkan-emiirien asettuessa Gouharšadin puolelle. Lopulta kuitenkin yksi kilpailevista timuridihallitsijoista Sultan Abu Sa'id valtasi Heratin 19. heinäkuuta 1457. Gouharšad jäi hnen vangikseen. Koska Abu Sa'id ei uskonut Tarkan-emiirien alistuvan Gouharšadin ollessa vielä elossa, hän antoi teloituttaa hänet.
Kuoleman jälkeen.
Timuridien sittemmät historioitsijat puhuivat yleensä Gouharšadista arvostavaan sävyyn. Samalla hänen teloituksensa tuomittiin. Abu Sa'id itse joutui jonkin aikaa myöhemmin vangiksi ja Gouharšadin pojanpoijanpoika Yadgar Mohammad teloitutti puolestaan hänet.
Coregonus alpenae

Coregonus alpenae on lohien (Salmonidae) heimoon ja Coregoninae-alaheimoon kuuluva makean veden kalalaji, jota ei ole havaittu levinneisyysalueellaan 1970-luvun jälkeen ja joka siksi luokitellaan hävinneeksi lajiksi.
"Coregonus alpenaen" keskimääräinen pituus oli täysikasvuisena 27–31 senttimetriä ja paino noin 500 grammaa. Maksimissaan se saavutti noin 38 senttimetrin pituuden ja noin 900 gramman painon. Laji oli väritykseltään selkäpuoleltaan vihreä tai sininen, kyljistään hopeinen ja vatsapuoleltaan valkea. Sillä oli selkäevässään 10–13 pehmeää ruotoa ja peräevässään 10–14 pehmeää ruotoa.
"C. alpenae" -lajia on tavattu Isosta Orjajärvessä, Hudsoninlahdessa ja Suurten järvien valuma-alueella. Viimeisin havainto siitä on vuodelta 1978, ja United States Fish and Wildlife Service on pitänyt lajia virallisesti hävinneenä vuodesta 1983 lähtien. Lajin populaatioiden pienenemisen pääsyyt olivat niihin kohdistuva liiallinen hyväksikäyttö ihmisen taholta ja lajia saalistava, Suuriin järviin 1800–1900-luvuilla levinnyt ja niissä runsastunut merinahkiainen.
"C. alpenaen" lisääntymisaika oli loka-marraskuussa. Se saavutti sukukypsyyden 3–4 vuoden iässä.
Lissu Lehtimaja

Liisa Ilona ”Lissu” Lehtimaja (s. 23. joulukuuta 1976 Kuopio) on suomalainen sarjakuvataiteilija, kuvataideopettaja ja laulaja. Hän on piirtänyt ja kirjoittanut kolme sarjakuvateosta ja on toiminut vuodesta 2022 lähtien "Tieteessä tapahtuu" -lehden sarjakuvapiirtäjänä. 
Lehtimaja on tullut tunnetuksi myös perustamansa Maria Gasolina -yhtyeen laulajana ja trumpetistina. Vuosina 2001–2019 toiminut yhtye soitti etenkin brasilialaisia käännösiskelmiä, mutta omaksui musiikkiinsa vaikutteita myös Lähi-idästä ja Itä-Afrikasta. Lehtimaja käänsi yhtyeelle sanoituksia englannista ja portugalista. Portugalin kieltä hän oppi opiskellessaan 1990-luvulla lukion vaihto-oppilaana Brasiliassa.
Lehtimaja on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta taiteen maisteriksi. Hänen isänsä on oikeusneuvos Lauri Lehtimaja.
Lars Gyllensten

Lars Gyllensten, kirjailijanimiä: Pär Silje, Jan Wictor (1921 Tukholma, Ruotsi – 2006 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija, Karoliinisen instituutin histologian apulaisprofessori ja Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1966.
Gyllenstenin esikoisteos, runokokoelma "Camera obscura" (1946), jonka hän kirjoitti yhdessä Torgny Greitzin kanssa salanimellä Jan Wictor, oli parodia fyrtiotalisteista.
Niina Kuuva

Niina Kuuva (s. 19. huhtikuuta 1987 Juva) on Puumalan kunnanjohtaja. Hän aloitti työssään huhtikuussa 2021. Ennen Puumalan kunnanjohtajana työskentelyä hän työskenteli Etelä-Savon Yrittäjien aluejohtajana vuosina 2019–2021 ja Puumalan vs. kunnanjohtajana vuosina 2017–2019, kun entinen kunnanjohtaja Matias Hilden työskenteli ministeri Anu Vehviläisen erityisavustajana. Kuuva valittiin Puumalan kunnanjohtajaksi tammikuussa 2021 yksimielisesti viiden hakijan joukosta.
Niina Kuuva on valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta.
Kuuva on parisuhteessa elinkeinoasiamies Janne Tariman kanssa. Tarima on työskennellyt aiemmin eduskunnassa entisen maa- ja metsätalousministerin Jari Lepän erityisavustajana
Ilse Stöbe

Ilse Frieda Gertrud Stöbe (17. toukokuuta 1911 Berliini - 22. joulukuuta 1942 Berliini) oli saksalainen journalisti ja kansallissosialismin vastustaja. 
Stöben varhaisimmista vaiheista ei tiedetä kovinkaan paljoa. Hänen vanhempansa olivat työväenluokkaisia ja hänellä oli velipuoli, Kurt Müller. Stöbe oli opiskellut konekirjoittajaksi ja työskenteli Rudolf Mossen kustantamossa. Vuonna 1929 hän liittyi Saksan kommunistisen puolueen jäseneksi. "Berliner Tageblatt"-lehden päätoimittaja vakuuttui Stöben kyvykkyydestä ja kannusti häntä ryhtymään journalistiksi. 
Vuoden 1930 paikkeilla Stöbe ryhtyi välittämään tietoja Neuvostoliiton armeijan tiedustelulle. Hän pääsi töihin Varsovaan, missä teki töitä muun muassa sveitsiläiselle sanomalehdelle aina vuoden 1939 syksyyn saakka. Varsovassa hän tapasi diplomaatti Rudolf von Schelihan, jonka kanssa hänellä oli tiivis suhde. Palattuaan Berliiniin hän pääsi töihin ulkoministeriöön. 
Berliinissä Stöbe tapasi journalisti Carl Helfrichin jonka kanssa asui yhdessä. Hän työskenteli hetken Ligner- nimiselle yritykselle Dresdenissä ja pääsi tekemään työmatkoja Prahaan ja Bratislavaan. Pian hän pääsi takaisin töihin ulkoministeriöön. Keväällä 1941 Stöbe yritti turhaan varoittaa Neuvostoliiton viranomaisia tulevasta hyökkäyksestä. Hän jäi toiminnastaan kiinni ja teloitettiin. 
Stöben jäätyä kiinni myös hänen äitinsä pidätettiin. Hänet lähettiin Ravensbrückin keskitysleiriin ja surmattiin siellä. Hänen veljensä onnistui ensiksi paeta, mutta hänetkin saatiin myöhemmin kiinni ja hänet surmattiin.
Axel Björkenheim

Carl Axel Fredrik Björkenheim (5. helmikuuta 1843 Turku – 21. huhtikuuta 1907 Hampuri) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja moninkertainen valtiopäivämies. 
Axel Björkenheimin vanhemmat olivat vuorineuvos Lars Magnus Björkenheim ja Charlotta Sofia Taube ja puoliso vuodesta 1869 Sigrid Lovisa Charlotta von Julin, vuorineuvos John Jacob von Julinin tytär. Lääkäri Edvard Björkenheim oli heidän poikansa. Axel Björkeheim kävi viisi luokkaa oppikoulua ja suoritti agronomin tutkinnon Ultunan maanviljelysopistossa Ruotsissa 1863. Hän työskenteli aluksi suvun omistamissa ruukeissa, mutta sai isänsä kuoltua 1869 omistukseensa Vuojoen kartanon. Björkenheim keskittyi kartanonpidossa karjatalouteen ja voinvalmistukseen. Vuojoelle perustettiin myös meijeri- ja karjanhoitokoulu vuonna 1896. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Björkenheim sai 1891 yhdessä veljensä Adolf Edvard Björkenheimin kanssa.
Axel Björkenheimin oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900 ja 1904–1905.
Bellevigne-les-Châteaux

Bellevigne-les-Châteaux on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Thouetjoen varrella, noin 10 kilometriä Saumurin kaupungista etelään.
Bellevigne-les-Châteaux’n kunta perustettiin 1. tammikuuta 2019, jolloin 3 kuntaa; Brézé, Chacé ja Saint-Cyr-en-Bourg yhdistyivät.
Kunnan nähtävyyksiin kuuluu yksityisomistuksessa oleva linna "Château de Brézé". Siellä vierailee vuosittain yli 100 000 kävijää. Linnan erikoisuuksia on linnan alla oleva laaja luolaverkosto, sekä 1500-luvulla kaivettu syvä kuiva vallihauta, joka on Euroopan syvimpiä. Linnan viinitarha on noin neljänkymmenen hehtaarin laajuinen.
Fontevraud-l’Abbaye

Fontevraud-l’Abbaye on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen läheisyydessä, noin 15 kilometriä Saumurin kaupungista kaakkoon.
Kunta on Ranskan suurin keskiajalta peräisin oleva luostarikaupunki. Fontevraudin luostari on perustettu vuonna 1101. Luostarilla on vahva yhteys Plantagenetin sukuun sekä erityisesti Ranskan ja Englannin kuningatar Eleonoora Akvitanialaiseen. Hän muutti luostariin aviomiehensä Englannin kuningas Henrik II:n kuoleman jälkeen ja asui siellä lopun elämänsä.
Karin Karlsbro

Karin Karlsbo (s. 23. syyskuuta 1970) on ruotsalainen poliitikko, joka toimii maansa edustajana EU-parlamentissa. Hän edustaa liberaalipuoluetta.
Tausta ja yksityiselämä.
Karlsbro syntyi vuonna 1970 Roslags-Bron kunnassa. Hänen vanhempansa olivat melko vanhoja (molemmat olivat syntyneet 1930-luvulla), kun tämä syntyi. Hän oli perheen ainoa lapsi. Ollessaan 15-vuotias Karlsbro kertoo, kuinka hänen isänsä paljasti neuvostoliittolaisen vakoojan..
Koulutukseltaan Karlsbro on oikeustieteiden kandidaatti Tukholman yliopistosta.
Karsbro on toiminut yrittäjänä ja kestävän kehityksen päällikkönä kiinteistöalalla. 
Karlsbrolla on kolme tytärtä.
Poliittinen ura.
Karlsbro liittyi liberaaleihin sen nuorisojärjestön kautta. Hän toimi nuorisojärjestön puheenjohtajana vuosina 1995–1997.
Vuoden 2019 EU-vaaleissa liberaaleilla oli yhteensä 50 ehdokkaan lista, jonka kärkeen se asetti Karlsbron. Liberaalit voittivat 4,13 % ääniosuudella yhden paikan parlamentissa. EU-parlamentissa Karlsbro kuuluu kansainvälisen kaupan komiteaan sekä ihmisoikeuskomiteaan, jonka lisäksi hän on ympäristöstä, julkisesta terveydestä ja elintarviketurvallisuudesta vastaavan komitean varajäsen.
Inka Hannula

Inka Hannula (s. 1981 Oulu) on suomalainen kuvataiteilija, kulttuurituottaja ja taideohjaaja. 
Hannula on valmistunut kulttuurituotannon medianomiksi Seinäjoen ammattikorkeakoulusta ja kuvataiteilijaksi Turun Taideakatemiasta. Lisäksi hän on opiskellut taidehistoriaa Turun yliopistossa sekä tanssipedagogiikkaaTaideyliopistossa.
Maalauksen ohella Hannula työskentelee tanssin ja yhteisötaiteen parissa. Hän on osallistunut teoksillaan Naivistit Iittalassa -näyttelyihin vuosina 2018-22.
Penkinlämmittäjät

Penkinlämmittäjät on suomalainen urheiluaiheinen talk-show, joka alkoi MTV3 kanavalla 2020. Ohjelma perustuu osittain myös suomalaiseen Villi kortti -ohjelmaan. Ohjelmaa juontaa Ilkka Uusivuori. Ohjelmassa keskustellaan uusimmista urheilu-uutisista ja puidaan niitä. Lisäksi jaksoissa on sketsejä ja pelejä.
Ohjelman vakiopanelisteina ensimmäisellä kaudella toimivat "Villistä kortista" tutut Ville Myllyrinne, Paula Noronen, Tommy Lindgren, Pilvi Hämäläinen ja Mikko Töyssy, sekä täysin uudet Tero Tiittanen, Eva Wahlström ja Jarkko Ruutu. Toisella kaudella Myllyrinteen, Norosen, Lindgrenin, Hämäläisen, Töyssyn sekä Tiittasen rinnalla nähdään uudet Kalle Palander ja Mervi Kallio, Walhströmin ja Ruudun jäätyä pois.
Kolmannella kaudella ohjelmaan tehtiin muutoksia; mukana on ns. "kotijoukkue", eli kahdesta vakiopanelistista koostuva joukkue, sekä "vierasjoukkue", eli vakio- ja vieras-panelisteista koostuva pari. Mervi Kalliota ei nähdä enää vakiopaneelissa.
Jaksot.
Kolmas tuotantokausi.
Vakiopanelistit ovat taulukossa siinä järjestyksessä, missä he istuivat studiossa; ensimmäinen vas. on Vierasjoukkueen kapteeni, muut Kotijoukkueessa.
Kansalaisoikeuksien puolue

Kansalaisoikeuksien puolue – Zemanin kansa (tšekiksi: "Strana Práv Občanů – Zemanovci", SPOZ), joka tunnetaan myös nimellä "Zemanovci", entinen "Kansalaisoikeuksien puolue" (tšekiksi: "Strana Práv Občanů", SPO) on tšekkiläinen poliittinen puolue, joka on perustettu lokakuussa 2009. Puolueen perusti Tšekin entinen pääministeri Miloš Zeman, joka oli aiemmin Tšekin sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtaja. 
Zeman valittiin Kansalaisoikeuksien puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 2013 presidentinvaaleissa, jotka hän voitti toisella kierroksella.
Vuoden 2012 aluevaaleissa valittu senaattori Jan Veleba liittyi keväällä 2014 Kansalaisoikeuksien puolueeseen ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 2014-2018.
Vuoden 2016 Tšekin aluevaaleissa SPO osallistui yhteiseen koalitioon Tomio Okamuran johtaman Vapaus ja suora demokratia -puolueen kanssa ja sai 16 paikkaa.
Taibe Jusein

Taibe Jusein (, s. 4. toukokuuta 1991) on bulgarialainen vapaapainija.
Jusein on kilpaillut aikuisten kilpailuissa vuodesta 2009 lähtien, jolloin osallistui Dan Kolov - Nikola Petrov turnaukseen. Tätä ennen hän oli ollit vuonna 2006 kolmas alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 2009 Jusein oli kolmas sekä alle 20-vuotiaiden EM- että MM-kilpailuissa. Hän osallistui myös samana vuonna ensimmäisen kerran aikuisten MM-kilpailuihin, mutta jäi 59 kg sarjassa sijalle 25. Vuonna 2010 Jusein voitti Dan Kolov - Nikola Petrov -turnauksen 59 kg sarjan. Hän saavutti myös samana vuonna ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin, kun hän oli toinen Bakun EM-kilpailujen 59 kg sarjassa. Hän oli saman vuoden nuorten MM-kilpailujen ja EM-kilpailujen kolmas. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli 19. Vuonna 2011 hän uusi Dan Kolov - Nikola Petrov turnauksen voittonsa. Lisäksi hän oli toinen Dortmundin EM-kilpailuissa, voitti nuorten maailmanmestaruuden ja oli kolmas nuorten EM-kilpailuissa. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli 13. Vuonna 2012 hän saavutti ensimmäinen mitalinsa maailmanmestaruuskilpailuissa, kun Jusein oli toinen 63 kg sarjassa Strathcona Countyn MM-kilpailuissa. Jusein oli myös toinen Budapestin MM-kilpailuissa 2013, mutta nyt 59 kg painoluokassa. Vuonna 2014 Jusein voitti jälleen Dan Kolov - Nikola Petrov -turnauksen sekä oli kolmas Taškentin MM-kilpailuissa ja Vantaan EM-kilpailuissa, kummassakin turnauksessa 60 kg painoluokassa. Vuonna 2015 Jusein saavutti MM-pronssia Las Vegasissa 60 kg painoluokassa. Vuonna 2016 ennen olympialaisia hän oli yhdeksäs EM-kilpailuissa. Rio de Janeiron olympialaisissa Jusein kilpaili keskisarjassa (63 kg). Hän pääsi aloittamaan suoraan toiselta kierrokselta, mutta hävisi ottelunsa Yhdysvaltain Elena Pirozhkovalle 10–7.
Vuonna 2017 Jusein saavutti yhden arvokisamitalin, kun oli toinen Novi Sadin EM-kilpailuissa 63 kg sarjassa. MM-kilpailuissa hän oli 11. Vuonna 2018 Jusein saavutti useita voittoja, kun hän voitti useita turnauksia sekä MM-kultaa Budapestin MM-kilpailuissa ja EM-kultaa Kaspijskin EM-kilpailuissa. Kumpikin kulta oli hänen uransa ensimmäinen ja tulivat 62 kg painoluokassa. Hän uusi seuraavana vuonna EM-kultansa voitettuaan Bukarestin EM-kilpailujen 62 kg sarjan, mutta oli toinen MM-kilpailuissa. Vuonna 2020 hän oli kolmas Rooman EM-kilpailuissa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 62-kiloisissa pronssia. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 62-kiloisissa Budapestissa 2022.
Nukkahikkori

Nukkahikkori ("Carya tomentosa") on jalopähkinäkasveihin kuuluva kesävihanta puu, joka kasvaa alkuperäisenä Pohjois-Amerikan keski- ja itäosissa. Nukkahikkori on yleisin hikkorilaji, ja voi elää jopa 500-vuotiaaksi.
Ulkonäkö ja koko.
Nukkahikkori on saanut nimensä lehtien alapinnan tiheästä karvoituksesta. Puun englanninkielinen nimi "mockernut hickory", "pilkkapähkinä", viittaa sen pähkinöihin, joissa on paksu kuori ja pieni syötävä ydin.
Nukkahikkori on keski- tai suurikokoinen puu, joka yleensä kasvaa 15-24 metriä korkeaksi ja 45-60 cm läpimittaiseksi. Suotuisalla kasvupaikalla puu voi saavuttaa yli 30 metrin korkeuden. Sillä on syvälle ulottuva pääjuuri ja tiheä sivujuuristo. Metsässä sille kasvaa korkea, oksaton runko ja avoin, päältä pyöreä latvus; avoimella paikalla latvus tihenee ja leviää. Lehdet ovat kerrannaiset, yleensä 7-lehdykkäiset, 4-19 cm pitkät, ja alta karvaiset. Puun kaarna on tummanharmaata, vanhemmiten usein halkeilevaa. Nukkahikkori on yksikotinen puu; hedekukat ovat pitkissä norkoissa ja emikukat pienissä rykelmissä. 
Käyttö.
Nukkahikkorin puuaines on kovaa, lujaa ja erityisen iskunkestävää. Sitä käytetään ennen kaikkea työkalujen kahvojen ja varsien valmistukseen (jopa 80% puutavarasta), mutta myös muihin tarkoituksiin missä tarvitaan lujaa puuta, sekä rakennuspuuna.. Nukkahikkoria käytetään myös lihan, etenkin kinkkujen savustuksessa. Sillä on korkea lämpöarvo ja siitä saadaan hyvää polttopuuta.
Nukkahikkorin pähkinät ovat paksukuorisia ja pieniä. Ne ovat tärkeää ravintoa monille eläimille, kuten oraville ja mustakarhuille, mutta ihmiset eivät niitä juuri syö.
Aura Sevón

Aura Sevón (s. 1981) on suomalainen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja suomentaja, koulutukseltaan filosofian tohtori. Hän on väitellyt Pariisin (Uni. Paris 8) ja Turun yliopistossa ylirajaisesta kirjallisuudesta ja monikielisten naisten kirjoittamisesta.
Sevónin esikoisromaani, niin sanottua naiskatsetta tutkiva esseeromaani "Okulovulva", ilmestyi keväällä 2021 Aviador kustannukselta. Se valittiin "Helsingin Sanomissa" vuoden parhaiden teosten joukkoon. Sevón on kirjoittanut myös lastenkirjallisuutta. Aunis Ahosen ja Paula Lehdon kuvittama kulttuurihistoriallinen "Aika metka retki" (Karisto) valittiin vuoden 2013 kauneimpien kirjojen joukkoon. 
Sevón on suomentanut erityisesti ranskankielistä kirjallisuutta. Hän oli ehdolla vuoden 2014 J. A. Hollon palkinnon saajaksi.
Sevónin artikkeleita, esseitä ja arvioita on julkaistu muun muassa kirjallisuudentutkimuksen aikakauslehti "Avaimessa", "Niin &amp; näinissä", "Nuoressa Voimassa", "Sukupuolentutkimuksessa", "Tiede &amp; Edistyksessä" ja "Tuli &amp; Savussa". Hän asuu ja työskentelee Ranskassa.
Hankasalmen terveysasema

Hankasalmen terveysasema on Hankasalmen kirkonkylällä toimiva terveysasema. Se on eräs Keski-Suomen hyvinvointialue toimipisteistä.
Terveysasemalla on lääkärin ja hoitajan vastaanotto, hoitotarvikejakelu sekä diabeteshoitajan vastaanotto. Terveysasemalla toimii myös kuntoutus, mielenterveys- ja päihdepalvelut, suun terveydenhuolto ja neuvola. Röntgentutkimuksia voidaan myös tehdä. Siellä toimii myös Fimlabin näyteenottopiste.
Hankasalmen terveysasemalle valmistui Attendo Oy:n tilaama uudisrakennus vuoden 2020 lopussa. Terveysasema muutti uusiin tiloihin vuodenvaihteessa 2020–2021. Aiemmasta, sittemmin puretusta Hankasalmen terveyskeskusrakennuksesta oli siirrytty väistötiloihin marraskuussa 2018.
Vuoteen 2022 saakka terveysasema oli eräs Keski-Suomen sairaanhoitopiirissä sijainneen Jyväskylän yhteistoiminta-alueen terveyskeskuksen toimipaikoista. Tämä kuntarajat ylittävä yhteistoiminnallinen terveyskeskus muodostettiin vuonna 2010 tehdyllä Jyväskylän, Muuramen, Hankasalmen ja Uuraisten kuntien päätöksellä. Toiminta tämän organisaation puitteissa alkoi vuoden 2011 alussa.
Lääketieteen opiskelijayhdistyksiä edustava Suomen Medisiinariliitto palkitsi Hankasalmen terveysaseman vuonna 2022 "Kandiystävällinen terveyskeskus" -tunnustuksella.
Matthew Jurman

Matthew John Jurman (s. 8. joulukuuta 1989 Wollongong) on australialainen jalkapalloilija pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Jurman edustaa Gamma Ethnikissä pelaavaa Xanthi FC:tä. Hän on edustanut Australian jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2017.
Chamavit

Chamavit ("Χάμαβοι") olivat germaaniheimo, mahdollisesti sama, joita Strabon kutsui nimellä "gambrivii". Heimo tunnettiin eri paikoissa eri nimillä, mahdollisesti siksi, että he vaihtoivat usein paikkaa roomalaisten valloitusretkien vuoksi. Chamavien alkuperäinen kotiseutu oli Reinin rannoilla, alueelle, jonka myöhemmin valtasivat tubantesit ja sen jälkeen usipetit. Chamavit jättivät kotiseutunsa ja hyökkäsivät sisämaahan, brukterien kimppuun, jotka chamavit kertomusten mukaan olisivat hävittäneet. Seuraavan kerran chamavit mainitaan vasta paljon myöhemmällä ajalla, jolloin he kuuluivat frankkien johtamaan liittoumaan Reinillä. Osa chamaveista asettui asumaan Galliaan.
Tomi Juric

Tomi Juric (s. 22. heinäkuuta 1991 Auburn) on australialainen jalkapalloilija pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Juric edustaa A-Leaguessa pelaavaa Adelaide Unitedia. Hän on edustanut Australian jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2013.
Saagopalmut

Saagopalmut ("Metroxylon") on palmukasvien (Arecaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi seitsemän lajia.
Sukuun kuuluu saagopalmu ("Metroxylon sagu"), josta saadaan saagojauhoa. Saagojauhoa saadaan myös useista muihin sukuihin kuuluvista palmuista.
Lyhytneulasmänty

Lyhytneulasmänty on Yhdysvaltojen itä- ja eteläosissa kasvava ainavihanta mäntylaji. 
Ulkomuoto.
Lyhytneulasmännyn ulkomuoto on vaihteleva, väliin suora ja väliin mutkitteleva. Latvus on epäsäännöllinen. Puu saavuttaa 20–30 metrin korkeuden, ja rungon suurin läpimitta on 60–90 cm. Neulaset ovat kahden tai kolmen kimpuissa ja 7–11 cm mittaisia. Kävyt ovat 4–7 cm pitkiä, ja jäävät puuhun varistettuaan siemenensä.
Levinneisyys.
Lyhytneulasmäntyjä kasvaa New Yorkin osavaltion eteläosista aina Floridan pohjoisosiin, ja lännessä itäiseen Oklahomaan ja Teksasiin asti. Eniten lyhytneulasmäntyjä kasvaa Arkansasissa. Se viihtyy kaikenlaisilla kasvupaikoilla, karuilta ylängöiltä kosteisiin jokivarsiin. Alueilla, missä on toistuvia metsäpaloja, se muodostaa harvan, savannimaisen kasvuston, jossa on runsas ja vaihteleva aluskasvillisuus.
Käyttö.
Lyhytneulasmänty on loblollymännyn ohella kaakkois-Yhdysvaltojen tärkeimpiä kaupallisia puulajeja. Sitä käytetään sellun valmistukseen, vanerin raaka-aineena, ja sahatavarana.
Uuraisten terveysasema

Uuraisten terveysasema on Uuraisten kirkonkylällä osoitteessa Kuukantie 16 toimiva Keski-Suomen hyvinvointialueen ylläpitämä terveysasema. 
Terveysasemalla on lääkärin ja hoitajan vastaanotot. Myös suun terveydenhuolto, mielenterveys- ja päihdepalvelut, kuntoutus ja neuvola toimivat siellä. 
Uuraisten yksikerroksinen, julkisivultaan tiilinen terveyskeskusrakennus valmistui alkujaan vuonna 1986.
Lähteet.
Daphne Oram

Daphne Oram (31. joulukuuta 1925 Devizes, Wiltshire – 5. tammikuuta 2003 Maidstone, Kent) oli brittiläinen elektronisen musiikin säveltäjä.
Daphne Oram ja Desmond Briscoe perustivat vuonna 1958 BBC Radiophonic Workshopin, joka oli lähinnä studio radiodraaman elektroniseen äänenkäsittelyyn. Hän lähti BBC:ltä seuraavana vuonna ja perusti oman studion. Hän kehitti Oramics-nimisen elektronisen soittimen 1960-luvulla. Oramicsia ohjattiin maalaamalla ääniaaltoja 35 mm:n valokuvafilmille.
Oram teki myös kaupallisia tilauksia, kuten mainossävelmiä. Hän sävelsi ääniraidan Jack Claytonin ohjaamaan brittiläiseen kauhuelokuvaan "Kauhujen linna" (1961) ja oli mukana Fred ja Geoffrey Hoylen teoksen "Rockets in Ursa Major" näytelmämusiikkiversiossa vuonna 1961.
Lily Rabe

Lily Rabe (s. 29. kesäkuuta 1982 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa useissa rooleissa yhdysvaltalaisessa kauhusarjassa "American Horror Story".
Raben vanhemmat ovat näytelmäkirjailija David Rabe (s. 1940) ja näyttelijä Jill Clayburgh (1944–2010). Rabe opiskeli tanssia kymmenen vuotta mutta alkoi sittemmin opiskella näyttelemistä Northwestern-yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 2004.
Rabe on näytellyt niin elokuvissa, televisiosarjoissa kuin näyttämölläkin. Ensiesiintymisensä Broadwaylla Rabe teki vuonna 2005 "Teräskukat"-näytelmässä. Elokuvauransa Rabe aloitti sivurooleilla 2000-luvun alussa esimerkiksi elokuvissa "Mona Lisa Smile" (2003) ja "Rakkauden resepti" (2007), ja sittemmin hän on näytellyt elokuvissa "Vice – vallan oikeat kasvot" (2018) sekä "Fractured" (2019). 
Televisiossa Rabe on esiintynyt kauhusarja "American Horror Storyn" useimmilla kausilla sekä pääroolissa sarjassa "The Whispers" (2015).
Raben kumppani on näyttelijä Hamish Linklater. Heillä on kaksi lasta, tytär ja poika.
Jane B. par Agnès V.

Jane B. par Agnès V. on dokumenttia ja draamaa yhdistelevä ranskalainen elokuva vuodelta 1988. Sen on ohjannut Agnès Varda ja siinä pääosaa esittää ranskalais-englantilainen näyttelijä Jane Birkin. Elokuvan kehittely alkoi, kun Birkin myönsi Vardalle, että häntä ahdistaa 40 ikävuoden saavuttaminen. Varda sanoi sen olevan hieno ikä ja samalla täydellinen ajankohta tehdä Birkinistä muotokuva.
Elokuva yhdistelee Birkinin haastatteluja lyhyisiin jaksoihin, joissa hän näyttelee erilaisia rooleja.
Chen Chu

Kiku Chen Chu (; s. 10. kesäkuuta 1950) on taiwanilainen poliitikko, joka on mm. toiminut Kaohsiungin kaupungin pitkäaikaisena pormestarina. Hän edustaa demokraattista edistyspuoluetta.
Tausta ja yksityiselämä.
Chen syntyi vuonna 1950 ja kasvoi maatilalla Yilanissa. Hän opiskeli julkishallintoa kansallisessa Sun Yat-senin yliopistossa.
Vuonna 1979 Chen pidätettiin osallisuudestaan ns. Kaohsiungin tapauksessa. Chen oli osoittamassa mieltä demokratian puolesta yksipuoluejärjestelmää vastaan. Hän vietti vankilassa kuusi ja puoli vuotta. Tämän jälkeen hän työskenteli Taiwanin ihmisoikeusliitossa, minkä johdosta Saksan entinen presidentti Richard von Weizsäcker kutsui hänet juhlistamaan 40-vuotispäivää vuonna 1988.
Poliittinen ura.
Chen oli mukana perustamassa DPP:tä 1980-luvun puolessa välissä ja on toiminut monissa puolueen luottamustoimissa.
Vuoden 2006 vaaleissa Chen valittiin täpärästi noin 1200 äänen erolla Kaohsiungin pormestariksi. Vuonna 2010 Fanapi-taifuuni iski kaupunkiin. Pormestarina toimiva Chen oli päiväunilla kotonaan Kaohsiungin katujen tulviessa. Tämä aiheutti paheksuntaa ja Chen pyysi tapausta anteeksi.. Chen uusi paikkansa pormestarina ensin vuonna 2010 ja sen jälkeen 2014.
Taiwanin presidentti Tsai Ing-wen nimitti Chenin presidentin kansliapääliköksi huhtikuussa 2018. Toukokuussa 2020 Chen ilmoitti eroavansa virasta.
Chen nimitettiin Valvonta-Yuanin presidentiksi 1. elokuussa 2020. Valvonta-Yuan on Taiwanin parlamentin entinen ylähuone, jonka nykyinen tehtävä on mm. tutkia korkea-arvoisten poliitikkojen virkarikossyytteitä. Taiwanin lainsäätäjistä koostuva komitea aloitti syyskuussa 2020, joka pyrkii valmistelemaan lakimuutoksia, joilla mm. laskettaisiin äänestysikärjaa 18 vuoteen ja lakkautettaisiin Valvonta-Yuan. Chen toivoi jäävänsä virkansa viimeiseksi haltijaksi. Noustessaan virkaan Chen myös erosi DPP:sta.
Sunshine Superman

Sunshine Superman on brittiläisen folkmuusikon Donovanin vuoden 1966 single. Kappale teki Donovanista maailmanlaajuisen tähden ja sijoittui Yhdysvaltain musiikkilistalla 1. sijalle ja Britannian musiikkilistalla 2. sijalle.
Taipumaton

Taipumaton on Kaija Koon neljästoista, 23. huhtikuuta 2021 julkaistu studioalbumi. Se nousi Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle.
Geumtapsa

Geumtapsa () on Etelä-Koreassa, Etelä-Jeollan maakunnassa sijaitseva buddhalainen nunnaluostari. Se on yksi Jogye-koulukunnan tunnetuimmista nunnaluostareista Koreassa. Luostari valmistui 600-luvulla ja sen perusti munkki Wonhyo..
Luostarin yhteydessä sijaitseva metsä on ollut vuodesta 1972 valtion suojelema luontokohde alueelta löytyvien "Torreya nucifera" -havupuiden takia.
Sunshine Superman (albumi)

Sunshine Superman on brittiläisen folkmuusikon Donovanin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin syyskuussa 1966. Se valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säv. ja san. Donovan.
Overlord (manga)

Overlord () on Kugane Maruyaman light novel -sarja, josta on tehty myös manga- ja anime-sovitukset. 
Kirjasarja alkoi verkossa julkaistuna vuonna 2010 ja sitä on myöhemmin julkaissut Kadokawan Enterbrain.
Light novelin kuvitukset on tehnyt so-bin.
Manga-versiota on julkaistu "Comp Ace" -lehdessä vuodesta 2014 alkaen ja sen piirtäjä on Hugin Miyama. Anime-versiota on tehty kolme kautta, kaksi elokuvaa ja spinoff-sarja.
Vuonna 2016 Maruyama kertoi aikovansa lopettaa sarjan 18. kirjan jälkeen.
Chi Lin (nunnaluostari)

Chi Lin () on Hongkongissa sijaitseva buddhalainen nunnaluostari.
Luostari sai alkunsa vuonna 1934, kun buddhalainen maallikko Lai Changyuan lahjoitti talonsa puhtaan maan buddhalaisuutta harjoittaville mestareille, jotka lupasivat perustaa paikalle nunnaluostarin. 
Vuonna 1998 nunnaluostari rakennettiin uudelleen ilman yhtäkään naulaa jäljitellen Tang-dynastian arkkitehtuuria.
Nykyisin luostarin pinta-ala on noin 33 000 m2, joihin kuuluu 16 salia.
Carol Shaw

Carol Shaw (s. 1955, Palo Alto, Kalifornia) on yhdysvaltalainen videopelien kehittäjä, joka oli ensimmäisiä naisia kehittämässä pelejä Atarilla.
Shaw'n varhaisia pelejä oli digitaalin poolo 1970-luvulla promootiokampanjaan: on epäselvää käytettiinkö peliä koskaan mutta sen lähdekoodit ovat säilyneet. Atarilla oli tapana että yksi henkilö tekee koko pelin: suunnittelun, ohjelmoinnin, grafiikan ja äänet. Ensimmäinen kaupallisesti julkaistu Shaw'n tekemä peli oli "3-D Tic-Tac-Toe" Atari 2600:lle vuonna 1980. Muita hänen Atarille kehittämiään pelejä ovat "Video Checkers" (1980) ja "Super Breakout" (1982). Vuonna 1983 Activision julkaisi Shaw'n suunnitteleman pelin "River Raid". "River Raidia" on kutsuttu pelisuunnittelun mestariteokseksi.
Shaw oli nuorena kiinnostunut matematiikasta ja päätyi opiskelemaan tietojenkäsittelytiedettä 1970-luvulla. Kiinnostus tietokoneisiin alkoi BASIC-ohjelmien teosta osituskäyttöjärjestelmällä. Shaw opiskeli Berkeleyssä ja sai tutkintonsa valmiiksi vuonna 1979 työskennellessään Atarilla.