tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arkadian liitto

Arkadian liitto () oli kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden liitto ("koinon"), johon kuului kaupunkeja Arkadiasta Peloponnesokselta. Se perustettiin vuonna 370 eaa. ja sen keskuksena toimi Megalopoliin kaupunki.
Historia.
Arkadian kaupunkivaltiot joutuivat 500-400-lukujen eaa. kuluessa Spartan valtapiiriin, vaikka säilyttivätkin osittaisen itsenäisyytensä. Spartan tappio Leuktran taistelussa Epameinondaan johtamia thebalaisia vastaan vuonna 371 eaa. teki lopun Spartan johtoasemasta Peloponnesoksella ja palautti Arkadian kaupungeille niiden vapauden. Spartalaisten aiemmin tuhoama Mantineia rakennettiin uudelleen, ja jo samana vuonna perustettiin myös Arkadian liitto. Tämän liiton puuhamiehenä toimi erityisesti Mantineiasta kotoisin ollut Lykomedes, joka sai tukea Epameinondaalta ja muilta boiotialaisilta johtajilta. Suunnitelmaa vastustivat Orkhomenoksen, Tegean ja muiden arkadialaiskaupunkien aristokraattiset piirit, mutta se sai suurta tukea Arkadian kansalta. Arkadialaiset päättivät perustaa hallintokeskuksekseen kokonaan uuden kaupungin, jonka nimeksi tuli Megalopolis. Sen rakennustyöt pantiin alulle nopeasti, ja sinne asutettiin väkeä noin 40 arkadialaisesta kaupungista ja kylästä.
Thebalaisten tuella arkadialaiset kykenivät vastustamaan spartalaisten kaikkia yrityksiä estää liiton perustaminen. He kärsivät kuitenkin yhden tappion Arkhidamos III:n johtamia spartalaisia vastaan niin kutsutussa ”kyynelettömässä taistelussa”. Kerrotaan, että siinä spartalaiset olisivat surmanneet arkadialaista ja näiden argoslaista liittolaista ilman yhtäkään tappiota Spartan puolella, mutta tämä on selvästi liioittelua.
Vuonna 365 eaa. puhkesi sota Arkadian ja Eliin välille. Arkadialaiset menestyivät siinä, ottivat Olympian haltuunsa ja antoivat Olympian kisat Pisan haltuun vuonna 364 eaa. Arkadialaiset ottivat osan Olympian aarteista maksaakseen joukoilleen. Mantineialaiset eivät kuitenkaan hyväksyneet näitä tekoja, päin vastoin kuin tegealaiset sekä thebalaiset. Seurauksena mantineialaiset päätyivät liittoutumaan entisten vihollistensa spartalaisten kanssa. Näin Arkadian voimakkaimmat kaupungit olivat jälleen toisiaan vastaan, ja uusi liittokunta tuhoutui hyvin pian perustamisensa jälkeen. Arkadian levottomuudet toivat Epameinondaan jälleen Theban armeijan johdossa Peloponnesokselle vuonna 362 eaa. Hän kaatui Mantineian taistelussa.
Hellenistisellä ja roomalaisella kaudella Arkadian liitto oli, mikäli oli enää olemassa, ainakin menettänyt kaiken todellisen valtansa.
Toiminta ja hallinto.
Arkadian liiton valtiomuodosta tiedetään vain vähän. Liiton neuvosto, joka tunnettiin nimellä Myrioi (, ”Kymmenentuhatta”), kokoontui Megalopoliissa. Neuvosto oli ilmeisesti edustuksellinen kansankokous, eikä koostunut pelkästään megalopolislaisista. Antiikin lähteistä ei kuitenkaan ilmene, milloin ja kuinka usein neuvosto kokoontui tai oliko suuren neuvoston rinnalla olemassa jokin toinen, pienempi neuvosto. Liitolle muodostettiin myös pysyvä armeija, "Eparitoi" (), joka koostui miehestä.
Jazz in Silhouette

Jazz in Silhouette on Sun Ra &amp; his Arkestran vuonna 1959 julkaistu jazz-albumi. Albumi on nauhoitettu El Saturn studiolla Chicagossa vuonna 1958 (samassa sessiossa albumin Sound Sun Pleasure!! kanssa) ja julkaistu vuotta myöhemmin. Levy sijoittuu Sun Ran tuotannossa Chicagon kauden lopun siirtymävaiheeseen, jossa perinteinen jazz-ilmaisu alkoi saada rinnalleen yhä enemmän kokeellisempia ja avantgardistisempia piirteitä.
Jazz in Silhouettea pidetään hyvänä levynä uuden kuunteljan aloittaa tutustuminen Sun Ran laajaan tuotantoon. The Penguin Jazz Guiden kirjoittajat Brian Morton ja Richard Cook uskovat levyn vielä joskus nousevan yhdeksi toisen maailmansodan jälkeisen ajan merkittävimmistä jazz-albumeista. He pitävät levyä ajattomana – se olisi voitu julkaista milloin tahansa 1940-luvulta 1980-luvulle.
Kappaleet.
A-puoli:
B-puoli
Arvo Lehto (teollisuusneuvos)

Arvo Veikko Lehto (3. heinäkuuta 1921 Pori – 31. elokuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja juustoalan vaikuttaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Lehdon vanhemmat olivat autonkuljettaja, puuseppä Frans Lorentz Lehto ja Fanni Mäkilä ja puoliso vuodesta 1948 Aino Marjatta Örmä. Lehto tuli ylioppilaaksi Porin lyseosta 1940, saattaen jatkosodan jälkeen 1949 päätökseen opintonsa Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi. Myöhemmin hän teki opintomatkoja muun muassa Yhdysvaltoihin ja Japaniin. Lehto aloitti työuransa Hämeen-Uudenmaan meijeriliiton juustokonsulenttina 1949–1952 ja siirtyi sitten Valion palvelukseen. 
Lehto oli ensin Valion meijerin isännöitsijä Tampereella, vuodesta 1954 Valion juusto-osaston konsulentti ja prokuristi ja vuodesta 1960 juusto-osaston johtaja ja Valion johtokunnan varajäsen. Eläkkeelle Valiolta Lehto jäi 1983. Hän oli alan kehittäjänä mukana erittäin monissa juustoalan järjestöissä ja yhteisöissä. Lehdon aloitteesta perustettiin vuonna 1961 Juustoseura, jonka johtokunnassa hän toimi alusta asti. Hän oli vuodesta 1963 Suomen Juustonvalmistajain yhdistyksen johtokunnan puheenjohtaja yhteensä kaksikymmentä vuotta ja kirjoitti yhdistyksen historiikin. Juustonvalmistajain Säätiön hallituksen jäsen hän oli 1963–1990. Vuonna 1979 Lehto sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Sotilasarvoltaan Lehto oli reservin yliluutnantti.
Viivi Orvasto

VIIVI (oik. Viivi Ida Katariina Orvasto, o.s. Kallio, 18. huhtikuuta 1990 Ylistaro – 17. joulukuuta 2020 Vantaa) oli suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Hänen lupaavasti alkanut uransa päättyi nuorena keuhkosyövän seurauksena.
Elämä ja ura.
Orvaston perhe muutti Alajärvelle hänen ollessaan nelivuotias. Nuoresta saakka hän teki ja esitti innokkaasti omaa musiikkia. Rippikouluikäisenä Orvasto lähti mukaan Hands of God ­-nimiseen bändiin. Bändi soitti monia Viivin tekemiä lauluja. Ylioppilaaksi tultuaan Orvasto hakeutui Kauniaisiin Suomen Raamattuopiston musiikkilinjalle ja sen jälkeen Keski-Pohjanmaan konservatorioon, jossa hän suoritti muusikon tutkinnon pääaineenaan pop/jazz-laulu. Myöhemmin Orvasto kouluttautui myös sosionomiksi.
Vuonna 2019 Orvasto alkoi tosissaan viemään eteenpäin unelmiaan urasta musiikin, erityisesti laulunkirjoittamisen parissa. Hän pääsi muun muassa Apulandian ja Veikkauksen järjestämälle biisileirille ja verkostoitui muiden säveltäjien, sanoittajien ja laulaja-lauluntekijöiden kanssa.
Sairastuminen keuhkosyöpään.
Orvastolta löytyi levinnyt keuhkosyöpä tammikuussa 2020. Hän julkaisi keuhkosyöpädiagnoosin jälkeen blogia sairastamiseensa liittyen ja halusi tuoda näkyväksi keuhkosyövän riskiä nuorten, tupakoimattomien naisten keskuudessa. Orvasto oli myös aktiivinen keuhkosyöpään sairastuneiden ryhmissä sosiaalisessa mediassa. Viivi Orvasto kuoli keuhkosyöpään alle vuosi sen diagnosoinnista, joulukuussa 2020.
Omenamangrovet

Omenamangrovet ("Sonneratia") on rantakukkakasvien (Lythraceae) heimoon kuuluva pienehkö kasvisuku. Sukuun kuuluu neljästä kuuteen lajia sekä muutama lajiristeymä.
Omenamangrovet kasvavat luonnossa Afrikan itärannikolla, Madagaskarilla, Intian niemimaalla ja sen läheisillä saarilla, Kaakkois-Aasiassa, Malaijien saaristossa, Oseaniassa sekä Australian pohjoisosissa.
Vijay

Vijay (; ) on intialainen nimi. Se voi tarkoittaa seuraavia:
Anna Elizabeth Klumpke

Anna Elizabeth Klumpke (28. lokakuuta 1856 San Francisco − 9. helmikuuta 1942 San Francisco) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän maalasi muotokuvia ja arkielämän tapahtumia.
Elämänvaiheita.
Klumpken isä oli saksalaistaustainen siirtolainen, joka oli uudessa kotimaassaan noussut vauraaksi kiinteistösijoittajaksi. Perheen varallisuus mahdollisti elämän, jossa lapset saattoivat keskittyä kulttuurin ja taiteen maailmaan.
Klumpke oli lapsuudessaan onnettomuudessa, jossa hänen toinen jalkansa vaurioitui. Hän kärsi jalkavaivoista loppuelämänsä. Klumpke joutui viettämään paljon aikaa vuoteessa kykenemättä liikkumaan. Silloin hänelle annettiin nukke, josta tuli merkityksellinen hänen elämässään, kuten myöhemmin sen tekijästä. Rosa- nimiset nuket olivat tuolloin suosittuja Yhdysvalloissa ja Euroopassa, ja Klumpke halusi kovasti tavata nuken tekijän, taiteilija Rosa Bonheurin. Hän oli yhdeksänvuotias, kun hän matkusti äitinsä ja sisartensa kanssa kolmeksi vuodeksi Eurooppaan saamaan hoitoa jalkavaivoihinsa. He palasivat Eurooppaan vuonna 1872 vanhempien avioeron jälkeen.
Klumpke aloitti taideopinnot vuonna 1877 Pariisissa Académie Julianissa, missä hänen opettajinaan olivat William-Adolphe Bouguereau, Tony Robert-Fleury ja Jules Joseph Lefebvre. Hän sai tunnustusta taiteestaan jo opiskeluaikana, muun muassa arvostetun vuoden taideopiskelijan arvonimen, ja kotimaassaan hän sai ensimmäisenä naisena Pennsylvanian taideakatemian kultamitalin. Ensimmäiset muotokuvatilauksensa hän otti vastaan vuonna 1882.
Opiskeluaikanaan Klumpke näki museossa Bonheurin maalauksen, joka teki häneen valtavan vaikutuksen. Teos oli "Kyntötyöt Neversissä" ja Klumpke teki teoksesta kopion. Teosta kopioidessaan hänelle tuli uudelleen halu tavata Bonheur. Muistelmissaan hän kuvaili teoksestaan tulleen hänelle talismaanin. Hän päätti lähestyä Bonheuria kirjeitse vuonna 1887. Kirjeenvaihtosuhde kesti kymmenen vuotta. Asuessaan Bostonissa Klumpke tarjoutui maalaamaan Bonheurin muotokuvan, mihin tämä suostui. Naiset tapasi ensi kerran Ranskassa vuonna 1898.
Muotokuvaa maalattaessa naiset rakastuivat. He asuivat yhdessä Bonheurin loppuelämän ajan. Kummankin taiteilijan suvut vastustivat naisten liittoa, jota Klumpke kuvasi "kahden sielun jumalalliseksi liitoksi". Bonheur kuoli vuonna 1899 Klumpken käsivarsille. Naisten suhde oli kestänyt yhdeksän kuukautta, ja sinä aikana Bonheur oli ehtinyt tehdä testamentissaan Klumpkesta ainoan perijänsä, mikä oli ennenkuulumatonta.
Testamentin antamalla huomattavalla varallisuudella Bonheur oli tarkoittanut, että Klumpken ei tarvitsisi enää ottaa vastaan muotokuvatilauksia. Klumpke jatkoi kuitenkin maalaamista loppuelämänsä. Hän myi suuren määrän Bonheurin maalauksia ja perusti Rosa Bonheurin taidepalkinnon ja tämän nimeä kantavan museon. Vuonna 1908 ilmestyi Klumpken kirjoittama Bonheurin elämäkerta.
Emilie Mediz-Pelikan

Emilie Mediz-Pelikan (2. joulukuuta 1861 Vöcklabruck − 19. maaliskuuta 1908 Dresden) oli itävaltalainen taidemaalari. 
Elämänvaiheita.
Emelie Pelikan opiskeli taidetta Wienissä ja seurasi opettajaansa Albert Zimmermannia aluksi Salzburgiin ja vuonna 1885 Müncheniin. Zimmermann kuoli vuonna 1888.Sen jälkeen Pelikan asui taiteilijasiirtoloissa: ensin Dachaussa ja sittemmin Belgiassa Knokkessa. Hänen ensimmäinen näyttelynsä vuonna 1890 sai hyvän vastaanoton, mutta ei edistänyt uraa.
Kolme vuotta myöhemmin Pelikan somi avioliiton itseään seitsemän vuotta nuoremman Karl Medizin kanssa. Pariskunta asettui asumaan Wieniin. Pariskunnan ura ei lähtenyt Wienissä kunnolla käyntiin, joten he muuttivat Dresdeniin. Uudesta kotikaupungista käsin he tekivät paljon maalausmatkoja Tiroliin, Italiaan ja Välimerrelle, maalaten lähes kaikkea mahdollista.
Taiteellisen läpimurtonsa Mediz-Pelikan teki vuosien 1898- 1901 välissä. Ensimmäinen näyttely oli Wienin Secessionien kanssa ja toinen näyttely oli Dresdenissä vuonna 1901. Mediz-Pelikan kuoli kesken aktiivisen luomiskauden sydänkohtaukseen vuonna 1908.
Taiteilijan poismenon jälkeen hänen työnsä alkoivat vajota unohduksiin. Työt menivät yhdelle perijälle, joka kielsi niiden asettamisen näytteille. Perijän kuoltua ne otti haltuunsa Itä-Saksa, jonka hallinnassa osa niistä katosi. Ensimmäisen kerran hänen töitään oli poismenon jälkeen näytteillä vuonna 1986.
Tomi Yli-Kyyny

Tomi Yli-Kyyny on suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi Fennian toimitusjohtajana vuosina 2021–2024. Aiemmin hän on työskennellyt toimitusjohtajana mm. Carunassa ja Vapossa.
Valgesoo

Valgesoo (’valkoinen suo’) on suo Virossa. Se sijaitsee Kaakois-Virossa Põlvan kunnassa Kiidjärven kylässä. Suon läpi kulkee ympyränmuotoinen 1,9 km pitkä opintopolku. Valgesoo on enimmäkseen metsäistä suota, jossa mänty on valtalajina; siellä on vain kaksi puutonta aluetta, joilla kasvaa kanervaa. Maasto on tasaista. Suo muuttuu melko jyrkästi kivennäismaaksi ja siksi suon reunoja rajoittaa vain kapea siirtymämetsäkaistale. Turvekerroksen keskisyvyys on 1,3 metriä. Suo sijaitsee suoraan hiekalla, mikä viittaa siihen, että suo on muodostunut hiekkapohjan soistumisen seurauksena.
Kasvillisuus ja eläimistö.
Valgesoolla kasvaa kämmeköitä ja paljon syötäviä marjoja, kuten karpaloita, karhunvatukoita, variksenmarjoja ja mustikoita. Valgesoon eläimiin kuuluvat sudet, ketut ja villisiat sekä lintuihin merikotkat ja haikarat.
Kaare Dybvad Bek

Kaare Dybvad Bek (s. 5. elokuuta 1984 Holbæk) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja maansa työministeri syyskuusta 2025. Tätä ennen hän toimi Tanskan maahanmuuttoministerinä 2022–2025. Aiemmin hän oli sisä- ja asuntoministeri. Hän toimi jo syksyllä 2020 lyhyesti Tanskan maahanmuuttoministerinä, kun virkaa hoitanut Mattias Tesfaye oli isyyslomalla. Dybvad on istunut kansankäräjillä vuodesta 2015.
Yksityiselämä.
Dybvad on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa.
Tynkävaltio

Tynkävaltiolla tarkoitetaan aiemmin huomattavasti suurempaa valtiota, joka on menettänyt valtaosan hallitsemistaan alueista esimerkiksi sotien, dekolonisaation tai vallankaappauksen seurauksena.
Kaija (täsmennyssivu)

Kaija voi tarkoittaa seuraavia:
Empetrum rubrum

Empetrum rubrum on Etelä-Amerikassa esiintyvä variksenmarjalaji. Se on enintään 80 senttimetriä korkeaksi kasvava varpu, jolla on kypsinä kirkkaanpunaiset marjat. Ne ovat syötäviä ja myös koristeellisia. "Empetrum rubrum" esiintyy Etelä-Amerikan eteläosassa Chilessä ja Argentiinassa: Keski-Chilessä, Patagoniassa, Falklandinsaarilla, Tristan da Cunhalla ja tulokaslajina Etelä-Georgian saarella. Juan Fernándezin saarilta laji on hävinnyt.
Myllykonsti

MyllyKONSTi eli Noormarkun Taide- ja kulttuuriyhdistys Myllykonsti ry on vuonna 2007 rekisteröity kuvataiteilijoista koostuva taideyhdistys. MyllyKONSTi järjestää jäsenten taidenäyttelyitä Noormarkussa ja ulkopaikkakunnilla. 
MyllyKONSTIN nimi juontaa yhdistyksen taidenäyttelyiden pitopaikasta Myllykartanosta, joka sijaitsee Noormarkunjoen Myllykosken vieressä. 
Kuvataiteilija Anja Karkku-Hohti on yhdistyksen kunniapuheenjohtaja.
Regardless

Regardless on brittiläislaulajan Rayen ja drum and bass-yhtye Rudimentalin musiikkikappale. Sen julkaisi Polydor Records Rayen Euphoric Sad Songs-debyyttistudioalbumin viidentenä singlenä 20. marraskuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Raye, Nadia Ali sekä Markus Moser ja sen tuotannosta vastasivat Punctual ja Rudimental. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 8. tammikuuta 2021. Videolla nähdään Raye parin seuralaisen kanssa äärettömässä altaassa vetämässä koreografiaa kappaleen tahdissa.
"Regardless" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon ainoastaan Isossa-Britanniassa. Heikosta yleismenestyksestä huolimatta kappale on pitkällä tähtäimellä myynyt kultaa Puolassa.
Sarvimangrovet

Sarvimangrovet ("Ceriops") on mangrovepuukasvien (Rhizophoraceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku, johon kuuluu neljä tai viisi lajia.
Sarvimangrovet kasvavat luonnossa Afrikan itärannikolla, Madagaskarilla, Aasian rannikoilla Pakistanista Kiinaan, Malaijien saaristossa, Oseaniassa sekä Australian pohjoisosissa.
Myllykartano

Myllykartano on vuonna 1907 valmistunut entinen meijeri, joka sijaitsee Noormarkun keskustan tuntumassa Noormarkunjoen Myllykosken vieressä. Rakennus on meijeritoiminnan päätyttyä toiminut muun muassa tilapäisenä kirkkona (1921–1933), urheilutalona (1950-luvulta alkaen) sekä nuorisotalona (vuodesta 1981 alkaen). Nykyisin rakennus on suojeltu. 
Rakennusta käyttävät muun muassa paikalliset kulttuuriyhdistykset ja urheiluseurat. Taide- ja kulttuuriyhdistys MyllyKONSTi järjestää rakennuksessa taidenäyttelyitä ja harrastajateatteri Nokun näyttämö näytelmiä. Myllykartanon salia käytetään myös liikuntasalina ja rakennuksen WC-tilat palvelevat kesäaikaan uimarannan ja urheilukentän käyttäjiä. Rakennuksen edellinen peruskorjaus tehtiin vuonna 1981 ja kaupunginvaltuusto on tehnyt aloitteen huonokuntoisen rakennuksen kunnostamisesta.
Bongossipuut

Bongossipuut ("Lophira") on mikinpensaskasvien (Ochnaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku, johon luetaan nykyään kuuluvaksi vain kaksi lajia.
Bongossipuiden levinneisyysalue on keskisessä Afrikassa ulottuen länsirannikolta Senegalista itään Sudaniin ja Ugandaan sekä etelässä Kongon demokraattiseen tasavaltaan.
911 (kappale)

911 on yhdysvaltalaislaulajan Lady Gagan musiikkikappale. Sen julkaisi Interscope Records hänen "Chromatica"-studioalbumin kolmantena singlenä 18. syyskuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Gaga, Justin Tranter, BloodPop ja Madeon, joista viimeisin myös tuotti sen Benjamin Ricen kanssa. "911" on lajityypiltään eurodisco, synthpop ja elektropop-kappale johon on otettu vaikutteita funkista ja teknosta. Sanoiltaan kappale kertoo mielenterveydestä sekä antipsykoottisesta lääkityksestä jota Gagalle on myönnetty.
"911" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta jotka ylistivät sitä yhdeksi albumin parhaimmista kappaleista, kehuen sekä sen tuotantoa että sanoja. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Tarsem Singh ja siinä nähdään Gaga surrealistisessa unelmamaisemassa, josta hän havahtuu videon lopussa todellisuuteen. Video sai suurimman inspiraationsa armenialaisen elokuvaohjaajan Sergei Parajanovin vuoden 1969 neuvostoliittolaisesta taide-elokuvasta "Granaattiomenan väri". Gaga on esittänyt kappaleen livenä muun muassa vuoden 2020 MTV Video Music Awardsissa.
Arvostelumenestyksestä huolimatta kappale ei ollut kuitenkaan kaupallinen menestys, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon ainoastaan Uudessa-Seelannissa.
Siipibongossipuu

Siipibongossipuu ("Lophira alata") on mikinpensaskasvien (Ochnaceae) heimoon, bongossipuiden ("Lophira") sukuun kuuluva kasvilaji. Siitä käytetään myös nimitystä azobe.
Siipibongossipuu on tyypillisesti hyvin suureksi kasvava puulaji, joka voi kasvaa 40–60 metriä korkeaksi. Sen runko voi olla suora ja oksaton noin 30 metrin korkeuteen asti ja rungon läpimitta voi olla 1,2–1,8 metriä. Siipibongossipuun latvus on tavallisesti pitkä ja kapea.
Siipibongossipuu on täysikasvuisena yksi Afrikan sademetsien suurimmista puista ja se kasvaa kosteissa sademetsissä 550–1300 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan sekä ainavihannissa että kausivihannissa sademetsissä sekä makeavetisissä suometsissä ja jokien varsilla. Lajin levinneisyysalue ulottuu Guineasta Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja muun muassa Kamerunissa laji on tavallinen sekä laajalle levinnyt. Sademetsien runsaan hävittämisen myötä siipibongossipuu on kuitenkin luokiteltu vaarantuneeksi (VU) lajiksi. Siipibongossipuu on kuitenkin pioneerilaji, joka voi levittäytyä uudestaan kaadetullekin metsäalueelle.
Siipibongossipuun hedelmissä olevista siemenistä voidaan valmistaa öljyä, jota voi käyttää ruokaan, hiusöljynä tai saippuan valmistukseen. Siipibongossipuu on myös yksi läntisen Afrikan merkittävimmistä puista puutavaran tuotannossa. Lajin puuaines on painavaa sekä hyvin kestävää, joskin sen työstäminen niin käsin kuin koneellisestikin on hankalaa. Hyvän kestävyytensä vuoksi sitä kuitenkin käytetään erilaiseen kestävyyttä vaativaan rakentamiseen, esimerkiksi satamissa, sekä sisustuksessa, esimerkiksi parketteihin.
Free Woman

Free Woman on yhdysvaltalaislaulajan Lady Gagan musiikkikappale. Sen julkaisi Interscope Records hänen Chromatica-studioalbumin neljäntenä singlenä Ranskassa 13. huhtikuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Gaga, BloodPop, Axwell ja Johannes Klahr, joista kaikki Gagaa lukuun ottamatta myös tuottivat sen. "Free Woman" on lajityypiltään eurodance ja eurohouse-kappale johon on otettu runsaasti vaikutteita 1990-luvun musiikista. Gaga sai inspiraation kappaleeseen hänen elämänkokemuksistaan ja siinä hän avautuu muun muassa traumaperäisestä stressihäiriöstään josta hän kärsi sen jälkeen kun musiikkituottaja raiskasi hänet. Hän halusi huomioida kappaleella myös LGBT-fanejaan.
"Free Woman" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka ylistivät kappaleen vahvoja ja voimaannuttavia sanoja. Arvostelumenestyksestä huolimatta kappale ei ollut kuitenkaan kaupallinen menestys, sen päästyä singlelistan kolmenkymmenen parhaan joukkoon ainoastaan Unkarissa ja Uudessa-Seelannissa.
Kankaanpään Taideyhdistys

Kankaanpään Taideyhdistys ry on vuonna 1965 perustettu taideyhdistys. 
Yhdistyksen alkuperäinen tarkoitus oli Kankaanpään taidekoulun perustaminen ja ylläpitäminen. Taidekoulun vuonna 1989 tapahtuneen kunnallistamisen jälkeen yhdistys on järjestänyt muun muassa näyttelyitä, tapahtumia, nuorten kuvataidekursseja, taide- ja arkkitehtuurikierroksia, ylläpitänyt alueen taidekeskustelua sekä järjestänyt jäsenilleen taidematkoja.
Kankaanpään Taideyhdistys ry on perustanut myös lasten kuvataidekoulun, joka aloitti maaliskuussa 1986. Koulu siirtyi muutaman vuoden kuluttua Kankaanpään kansalaisopiston alaisuuteen.
Näyttelytoiminta.
Yhdistyksellä on ollut aktiivinen näyttelytoiminta ja viiden vuoden välein se on toteuttanut mittavampia näyttelyitä.
Vuodesta 2003 alkaen yhdistys on ylläpitänyt Kankaanpään Galleriaa yhdessä Kankaanpään taiteilijaseuran kanssa. Gallerian toiminta ei ole ollut yhtäjaksoista. Vuonna 2013 gallerian toiminta käynnistettiin uudelleen kaupungin omistamassa entisessä sairaalarakennuksessa.
Yhdistys on osallistunut myös Pohjois-Satakunnan Taideviikkojen järjestämiseen. 
Taideyhdistyksen hankinnat ja kokoelmat.
Yhdistys tukee taideopiskelijoita ja nuoria taiteilijoita taidehankinnoilla. Aiemmin yhdistys lahjoitti tekemänsä hankinnat eteenpäin, mutta vuodesta 2006 alkaen on kartutettu taideyhdistyksen omaa taidekokoelmaa. Vuodesta 2006 alkaen yhdistys on lähes joka vuosi hankkinut teoksen Kankaanpään taidekoulusta valmistuneelta lahjakkaalta taiteilijalta. Vuonna 2015 taideyhdistyksen kokoelma käsitti 18 teosta, jotka oli deponoituna Kankaanpään kaupunginmuseoon.
Studium Catholicum

Studium Catholicum on suomalainen dominikaanisääntökunnan ylläpitämä kulttuurikeskus, kirjasto ja kustantamo Helsingissä. Kirjastolla on nykyisin noin 40 000 niteen kokoelma pääasiassa teologista kirjallisuutta. Keskus järjestää myös luento- ja kulttuuritilaisuuksia sekä säännöllistä aamu- ja iltapalvelus- sekä messutoimintaa. Keskuksen nykyiset tilat sijaitsevat Ritarikadulla, minne laajeneva kirjasto siirtyi alkuperäiseltä paikaltaan Bulevardilta vuonna 1966. Nykyisessä keskuksessa on kirjaston lisäksi kappeli, juhlasali sekä asuintilat Suomessa toimiville dominikaaneille. Studium Catholicum on myös kustantanut teologiaa ja kirkkohistoriaa käsittelevää kirjallisuutta. 
Studium Catholicum perustettiin toisen maailmansodan jälkeen, kun Pyhä istuin vuonna 1946 ilmoitti aikeistaan perustaa Suomeen keskiajan pohjoismaiseen tieteeseen, taiteeseen, kirjallisuuteen ja kansanperinteeseen keskittyvän tutkimuskeskuksen, jonka hoitaminen annettaisiin dominikaaneille. Suunnitelmia dominikaanien toiminnan uudelleenkäynnistämiseksi Suomessa oli ollut jo 1930-luvulla, kun sääntökunta oli uskonpuhdistuksen jälkeen palannut vuosisadan alkuvuosikymmeninä myös Norjaan ja Ruotsiin, mutta sota viivästytti alkuperäisiä suunnitelmia. Vuonna 1949 dominikaanisääntökunta aloitti jälleen toimintansa Suomessa, 700 vuotta sen jälkeen kun dominikaanit olivat alun perin perustaneet konventin Turkuun. Seuraavana vuonna perustettiin Studium Catholicumin säätiö, joka sai Vatikaanilta neljän miljoonan markan peruspääoman. Säätiön perustamiseen oli pyydettävä erityislupaa oikeusministeriöstä, koska säätiö oli dominikaanien Ranskan provinssin alaisuudessa eikä sen johtaja dominikaanipappi André Bonduelle ollut Suomen kansalainen. Aluksi keskuksen dominikaanit olivat Ranskasta Suomeen tulleita munkkeja, mutta 1961 vihittiin papiksi Martti Voutilainen. Kyseessä oli tällöin ensimmäinen suomalainen katolinen ordinaatio neljään vuosisataan. Myös silloinen paavi Johannes XXIII välitti tervehdyksensä tapauksen johdosta. Martti Voutilainen työskenteli Studiumissa kuolemaansa asti vuonna 2001. Vuonna 2015 vihittiin papiksi toinen reformaation jälkeinen suomalainen dominikaani, Gabriel Salmela, joka nykyään toimii Studium Catholicumin johtajana.
Lose Somebody

Lose Somebody on norjalaisen DJ-tuottajan Kygon ja yhdysvaltalaisyhtyeen OneRepublicin musiikkikappale. Sen julkaisi Sony Music Kygon Golden Hour-studioalbumin viidentenä singlenä 15. toukokuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Kygo, Philip Plested, Ryan Tedder, Jacob Torrey, Morten Ristorp, Alexander Delicata ja Alysa Vanderheym, joista ensimmäinen myös tuotti sen. Kappale on mukana myös OneRepublicin Human-studioalbumilla. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Christian Lamb ja se julkaistiin 8. kesäkuuta 2020.
"Lose Somebody" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Islannissa, Norjassa, Ruotsissa, Sveitsissä ja Uudessa-Seelannissa. Julkaisunsa jälkeen kappale on myynyt Australiassa ja Kanadassa yli platinalevyyn oikeuttavan rajan.
The Truth (Kygon kappale)

The Truth on norjalaisen DJ-tuottajan Kygon ja yhdysvaltalaislaulajan Valerie Broussardin musiikkikappale. Sen julkaisi Sony Music Kygon Golden Hour-studioalbumin kuudentena singlenä 22. toukokuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Kygo, Lena Leon ja Broussard, joista ensimmäinen myös tuotti sen. "The Truth" on päässyt julkaisunsa jälkeen singlelistalle Norjassa, Ruotsissa ja Sveitsissä.
Gone Are the Days

Gone Are the Days on norjalaisen DJ-tuottajan Kygon musiikkikappale, jolla vierailee myös brittiläislaulaja James Gillespie. Sen julkaisi Sony Music digitaalisesti ladattavana singlenä 16. huhtikuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet molemmat sen esittäjistä, joista Kygo vastasi myös sen tuotannosta. "Gone Are the Days" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kolmenkymmenen parhaan joukkoon Norjassa ja Ruotsissa. Lisäksi se pääsi Sveitsissä listasijalle 62.
Barack Obaman hallitus

Barack Obaman hallitus () oli vallassa Barack Obaman presidenttikaudella 2009–2016.
Love Me Now

Love Me Now on norjalaisen DJ-tuottajan Kygon musiikkikappale, jolla vierailee myös saksalainen laulaja-lauluntekijä Zoe Wees. Sen julkaisi RCA Records digitaalisesti ladattavana singlenä 13. elokuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Kygo, Hight, Patrick Pyke Salmy, Ricardo Muñoz ja Wees, joista ensimmäinen myös tuotti sen. Kappaleelle on tehty sekä animoitu että virallinen musiikkivideo. Animoitu video julkaistiin singlen julkaisupäivänä ja virallinen video 21. syyskuuta 2021. Virallinen video kuvattiin Bahamansaarten Exumasissa.
"Love Me Now" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, sillä esimerkiksi Niko Sani edm.comista kehui kappaletta "huumaavaksi, hyvän mielen kesähymniksi sekä täydelliseksi päättyneen kesän balladiksi". Kaupallisesti kappale oli puolestaan kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Norjassa ja Ruotsissa sekä kolmenkymmenen parhaan joukkoon Sveitsissä.
In hoc signo vinces

In hoc signo vinces on latinankielinen toteamus, joka tarkoittaa suomeksi ’Tässä merkissä olet voittava’, lyhennettynä I.H.S. Historiallisen myytin mukaan Konstantinus Suuri näki Roomassa ennen Mulviuksen sillan taistelua vuonna 312 näyn, jossa nousevan auringon yläpuolella oli valoristi ja sen ympärillä teksti ”tällä voitat”. Taistelussa Konstantinus voitti vastustajansa Maxentiuksen ja nousi keisariksi.
Historialliset lähteet.
Kaksi varhaista lähdettä, molemmat kyseenalaisia, kertovat Konstantinuksen näkemistä enteistä ennen taistelua. Kristitty historioitsija Lactantius (noin 250–320) kertoo tarinan, jonka mukaan ennen taistelua Konstantinus sai Jumalalta unessa kehotuksen maalata Jumalan merkin eli Kristus-monogrammin XP jokaisen sotilaan kilpeen. Lactantiuksen teksti on säilynyt vain yhtenä 1000-luvun alkuun sijoittuvana käsikirjoituksena, jossa kohta kuuluu:"Unessa häntä kehotettiin ottamaan huomioon Jumalan taivaallinen tunnus ja ryhtymään sitten taisteluun. Hän teki työtä käskettyä, ja käännetyllä x-kirjaimella, jonka ylin huippu oli varustettu kaarella, merkitsi kilpiin Kristuksen".Piispa Eusebios Kesarealainen (noin 275–339) kertoo tarinan Konstantinuksen taivaallisesta näystä. Hän kirjoitti myös, että uusi Kristukseen viittaava tunnus oli ensin yksinomaan Konstantinuksen sotalipussa ja kypärässä, mistä se siirtyi sotilaiden kilpiin vasta myöhemmin.
Arviointia.
Konstantinuksen saama taivaallinen vihje tai lupa taisteluun liittyy roomalaiseen perinteeseen, missä sotapäällikön tuli saada jumalilta lupa taistelun aloittamiseen samoin kuin pyhän kaupungin Rooman rajojen ylittämiseen.
Mulviuksen sillan taistelulla on asema kristinuskon historiassa, sillä voittonsa jälkeen vuonna 313 Konstantinus ja Licinius antoivat Milanon ediktin. Kristittyjen vainot lopetettiin, säädettiin uskonvapaus ja kristillisten seurakuntien takavarikoitu omaisuus palautettiin. Kristittyjä oli tällöin koko väestöstä 10–15 %. Historiallisen myytin mukaan Konstantinus otti itsekin kasteen kuolinvuoteellaan 337 jaa. Keisari Theodosius julisti kristinuskon Rooman valtionuskonnoksi 388 jaa.
Merkitys ja käyttö.
Lausetta käytetään toisinaan merkitykseltään yleisenä toteamuksena, usein leikillisesti.
Donald Trumpin I hallitus

Donald Trumpin I hallitus () oli Yhdysvaltain hallitus Donald Trumpin presidenttikaudella 2017–2021. Sille oli tyypillistä suuri vaihtuvuus.
Undeniable

Undeniable on norjalaisen DJ-tuottajan Kygon musiikkikappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalaisyhtye X Ambassadors. Sen julkaisi RCA Records digitaalisesti ladattavana singlenä 15. lokakuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Kygo, Ethan Snoreck, Jacob Kasher, Nick Long, Patrick Martin ja Sam Nelson Harris, joista ensimmäinen myös tuotti sen Petey Martinin kanssa.
"Undeniable" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, sillä esimerkiksi Drew Barkin EDMtunesista kuvaili sitä "sydämelliseksi kappaleeksi joka saa sinut ajattelemaan sinulle kaikista rakkaimpia ihmisiä". Kappale on päässyt singlelistan kymmenen parhaan joukkoon toistaiseksi vain Norjassa.
Isotalkakuore

Isotalkakuore ("Prototroctes maraena") eli siikameltti on talkakuoreisiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena makeista vesistä Australiasta. 
Koko ja ulkonäkö.
Isotalkakuore voi kasvaa suurimmillaan 33 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on 18–20 cm. Laji on ruumiinmuodoltaan pitkänomainen, pienipäinen ja hoikka. Selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa ja sen takana on rasvaevä. Kalan pyrstöevä on haarautunut. Väriltään isotalkakuore on selästään ruskea, kyljistään kellertävän harmaa ja vatsastaan hopeanharmaa. Selkä- ja pyrstöevät ovat harmaat ja muut evät kellertävät. Kutuaikaan koiraan otsaan muodostuu kyhmyjä.
Levinneisyys ja elintavat.
Isotalkakuoretta tavataan rannikon läheisyydestä Victoriasta, Uudesta Etelä-Walesista ja Tasmaniasta. Lajin elinympäristöä täysikasvuisena ovat kirkasvetiset, viileät ja nopeasti virtaavat joet ja purot. Kala liikkuu parvina erityisesti lisääntymisaikaan. Isotalkakuoreen ravintoa on erityisesti levä ja eloperäinen materiaali, mutta se syö myös hyönteisiä, niiden toukkia ja planktonäyriäisiä. Lisääntymisaika on helmikuusta toukokuulle ja laji kutee jokiin. Kuoriutuneet poikaset ajautuvat virran mukana mereen ja elävät siellä kuudesta yhdeksään kuukautta ja vaeltavat sitten takaisin makeisiin vesiin.
Isotalkakuore luokitellaan vaarantuneeksi. Kantaa uhkaavat erityisesti patojen rakentaminen, ilmastonmuutoksen aiheuttama kuivuus ja vieraslajit kuten taimen. Isotalkakuore oli 1900-luvun alussa suosittu onkikala, mutta kannan vähenemisen vuoksi laji on rauhoitettu.
Eija Suneli

Eija Suneli (s. 1949) on suomalainen kuvataiteilija.
Suneli aloitti uransa taidemaalarina, mutta kiinnostui kierrätys- ja luonnonmateriaaleista ja sen kautta kolmiulotteisesta taiteen tekemisestä. Ensimmäisenä materiaalina toimi paju, mutta terveydellisistä syistä Suneli siirtyi käyttämään rautalankaa, joka mahdollistaa graafisen ja viivamaisen jäljen. Sunelin materiaaliksi kelpaa kuitenkin mikä tahansa ja hän nimittää itseään ”löytäretkeilijäksi”.
Suneli opiskeli Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1968-1970.
Sunelin puoliso on kuvataiteilija Reijo Paavilainen.
Pekka Solin

Pekka Solin (s. 1945 Hämeenkyrö) on suomalainen kuvataiteilija. 
Opinnot ja ura.
Solin valmistui Kankaanpään taidekoulusta vuonna 1968. Valmistumisen jälkeen Solin toimi muutaman vuoden Raumalla ja vuodesta 1973 alkaen Solin vaikutti noin 10 vuotta Porissa. Solin toimi Porin taidekoulun opettajana 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa ja Pertti Ala-Outisen mukaan Solinin vaikutuksesta abstrakti taide tuli voimakkaasti esille taidekoulussa. Vuosina 1984–1987 Solin toimi Turun ja Porin läänin läänintaiteilijana.
Solinin teoksia on Porin kaupungin, Rauman taidemuseon ja Emil Cedercreutzin museon kokoelmissa sekä yksityiskokoelmissa. Solin oli mukana Porin taidemuseon avajaisnäyttelyssä vuonna 1979 yhdessä Hannu Artinahon, Aarne Elomaan, Anja Karkku-Hohdin, Ensio Lambergin, Into Linturin ja Immo Tuomisen kanssa.
Taide.
Solin alkoi saavuttaa mainetta kuvataiteilijana 1960–1970-lukujen vaihteessa. Taidekriitikko Pertti Ala-Outinen on todennut, että Solinin maalaukset perustuvat usein ihmishahmoon. Hahmot eli figuurit ovat kuitenkin usein pelkistettyjä sommitteluelementtejä. 1970-luvulla Solinin teoksissa alkoi korostua tiukka rakenteellisuus ja figuurit saivat toisinaan lähes abstraktin ilmeen. Modernin taiteen tyylikeinot sulautuivat Solinin taiteessa osaksi persoonallista ilmaisua, esimerkiksi 1970–1980-luvun vaihteessa Solinin taiteessa näkyy kubistiseen perinteeseen liittyvä, erilaisiin konstruktivistisiin kokeiluihin liittyvä kausi.
Aarne Elomaa totesi Porin Taiteilijaseuran 30-vuotisjuhlanäyttelyn kritiikissä vuonna 1977, että Solin hyödyntää maalauksissaan kineettisyyttä ja hän etsii liikettä ja vastaliikettä useammassa tasossa. Lisäksi Elomaa arvioi että Solin ”hehkuttaa värin täyteen arvoonsa”, ja että tämän teokset olivat näyttelyn vahvimpia.
Tuula Juti

Tuula Juti (s. 1938 Lappeenranta) on harjavaltalainen kuvataiteilija.
Ura.
Juti opiskeli Porin piirustuskoulussa vuosina 1969–1971. Juti on osallistunut ARS Rauma -näyttelyyn 1977 ja Porin Taiteilijaseuran näyttelyihin. Hän on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä Satakunnassa, Helsingissä ja Jyväskylässä, muun muassa Rauman taidemuseossa vuonna 1977. Juti on esiintynyt yhteisnäyttelyissä muun muassa Porin taidemuseossa ja Emil Cedercreutzin museossa. Hänen teoksiaan on Porin ja Kankaanpään kaupunkien kokoelmissa sekä useissa yksityiskokoelmissa. Lisäksi hänen teoksiaan on Satasairaalan taidekokoelmassa. 
Taide.
Kuvataidekriitikko Pertti Ala-Outisen mukaan Jutin taiteelle on tyypillistä luonnosta saatujen vaikutteiden muokkaaminen maalauksen ehdoin itsenäisesti toimiviksi visioiksi; Jutin maalauksissa heinikot ja oksat muodostavat lähes abstrakteja rakenteita ja siveltimen jälki on usein selvästi havaittava. Silti vaikutelma teoksen aiheesta säilyy elävänä. Maalausten lisäksi Juti on tehnyt kattavasti grafiikkaa.
Wii (pelisarja)

Wii on simulaatiopelien sarja saman nimiselle konsolille ja sen seuraajalle, Wii U, jotka Nintendo on julkaissut. Näissä peleissä on yhteinen suunnitteluteema, jossa on toistuvia elementtejä, kuten rento peli, enimmäkseen tai kokonaan hahmot ovat Mii-hahmoja ja tosielämän toimintaa simuloivat ohjausjärjestelmät.
Nintendon johtaja Shigeru Miyamoto suunnitteli Wii-ohjaimien myymisen Wii pelisarjan pelien kanssa.
Pelaaminen.
Wii käyttää ohjaimissaan liiketunnistimia, jotka tunnistavat pelaajan liikkeen ja tekee sen pelissä. Esimerkiksi Wii Sportsin Baseball pelissä pelaaja pitää Wii ohjainta kuten pesäpallomailaa ja heilauttaa ohjainta, kun pallo tulee.
Pelit.
Wiistä on tullut yksi myydyimmistä videopelisarjoista, ja jokaista Wii- peliä on myyty miljoonia kappaleita. Etenkin Wii Sportsia pidetään kaikkien aikojen neljänneksi myydyimpänä videopelinä sekä kaikkien aikojen myydyimpänä yhden konsolin pelinä. Kesäkuussa 2009 "Wii Fit" auttoi terveyspeli lajityyppiä tuottamaan yhteisiä tuloja 2 miljardia dollaria, joista suurin osa tuotettiin bruttotulona pelin sen ajan 18.22 miljoonan myynnillä. Suurin tuottaja on "Wii Sports".
Episernus

Episernus on puunkaivajien (Anobiidae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti yli kymmenen lajia. Lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Suomessa suvusta on tavattu yksi laji: valekytry ("Episernus angulicollis"). Suvun lajeja esiintyy holarktisella alueella. Muistuttavat ulkoisesti samaan alaheimoon kuuluvia kytryjä ("Ernobius").
Spinnaus

Spinnaus on retoriikan ja propagandan muoto, jossa pyritään manipuloimaan yleistä mielipidettä esittämällä ja tulkitsemalla uutisia ja tosiasioita valikoivasti ja tarkoitushakuisesti. Spinnausta voivat harjoittaa poliittiset toimijat ja media, etenkin valtiojohtoinen media hallintoa puolustellessaan. Myönteisessä spinnauksessa vastaanottaja pyritään vakuuttamaan asian puolesta, kielteisessä spinnauksessa sitä vastaan.
Eräs yleinen spinnauksen muoto on niin sanottu kirsikanpoiminta, jossa välitettävään viestiin valikoidaan vain sellaiset tosiasiat tai luvut, jotka tukevat vain toista näkökantaa. Spinnausta voi suorittaa myös niin sanotun kaksoispuheen avulla, jolloin käytetään kieltä, joka näyttää vihjaavan suoranaisen merkityksensä vastakohtaiseen merkitykseen. Viestijä voi myös paketoida tiedon tavalla, joka verhoaa tiedon todellisen merkityksen tai vaikutuksen – esimerkiksi huonon uutisen kanssa saatetaan julkaista aiheesta samanaikaisesti liuta myönteisiä uutisia siinä tarkoituksessa, että media tai yleisö saataisiin näkemään kyseisen asian hyvät puolet. Eräs spinnauksen taktiikka on julkaista kielteistä tietoa viikonloppuisin tai lomien aikaan, jolloin mediaa seurataan tavallista vähemmän.
Spinnausta toteuttavista henkilöistä käytetään joskus nimitystä "spin doctor". Politiikan sanastossa se tarkoittaa henkilöä (esimerkiksi poliittista avustajaa), joka pyrkii vaikuttamaan siihen, miten jokin asia esitetään julkisuudessa tarkoituksella vaikuttaa asian herättämiin mielikuviin.
Jakob Erbar

Jakob Erbar (2. elokuuta 1878 Düsseldorf – 1. heinäkuuta 1935 Köln) oli saksalainen kirjainmuotoilija ja opettaja. Hän opiskeli suunnittelijaksi Düsseldorfissa ja kävi lisäksi typografian kursseja opettajinaan Fritz Helmut Ehmcke ja Anna Simons. Erbar työskenteli sen jälkeen kirjainmuotoilijana Dumont-Schaubergin kirjapainossa Kölnissä. Hän opetti vuonna 1908 Städtische Berufsschulessa ja vuosina 1919–1935 Kölner Werkschulessa.
Puoluejärjestelmä

Puoluejärjestelmä koostuu kaikista demokraattisen valtion hallitsemiseen osallistuvista puolueista. Puoluejärjestelmät eroavat muun muassa puolueiden määrän, valta- ja liittolaissuhteiden sekä ideologisen kirjon laajuuden mukaan.
Tyypit.
Eräs paljon käytetty puoluejärjestelmien typologia on Giovanni Sartorin laatima. Siihen kuuluu seitsemän puoluejärjestelmää:
Klaus von Beyme jakaa maltilliset monipuoluejärjestelmät niihin, joissa on liittoumia ja niihin, joissa ei ole liittoumia, sekä polarisoituneet monipuoluejärjestelmät niihin, joissa joko on tai ei ole sellaista keskusta, joka pystyisi hallitsemaan.
Piirteet.
Jokaista puoluejärjestelmää voidaan arvioida sen sirpaloitumisen, polarisoitumisen ja vakiintuneisuuden mukaan.
Puoluejärjestelmän sirpaloitumista mitataan puolueiden määrällä. Laskuissa voidaan joskus ottaa huomioon puolueiden kokoerot ja niiden vaikutusvalta. Eräs sirpaloitumista mittaava laskukaava on kaikkien puolueiden ääniosuuksien ja/tai parlamenttipaikkojen osuuksien neliöiden summan käänteisluku. Jos puoluekenttä on sirpaloitunut, maahan ei välttämättä ole helppoa saada vakaita hallituksia.
Puoluejärjestelmä on voimakkaasti polarisoitunut silloin, kun puolueiden ideologinen kirjo ääripäästä toiseen on leveä. Polarisoitunut puoluejärjestelmä on yleensä myös sirpaloitunut, mutta kaikki sirpaloituneet puoluejärjestelmät eivät ole polarisoituneita. Polarisoituneessa puoluejärjestelmässä puolueet voivat joko kilpailla keskustalaisten äänestäjien äänistä, tai ääripäiden äänistä, jolloin puoluejärjestelmä on yleensä epävakaa.
Vakiintuneessa puoluejärjestelmässä puolueet, niiden ideologiat, kannattajakunnat ja organisaatiot sekä puolueiden väliset suhteet ovat pysyviä, eivätkä puolueet ole riippuvaisia yksittäisistä johtajistaan, vaan niillä on selkeät puoluekoneistot ja rakenteet. Vakiintumattomassa puoluejärjestelmässä puolueita tulee ja menee, ja ne saattavat vaihtaa poliittisia kantojaan tiheään. Puoluejärjestelmän vakiintuneisuutta mitataan muun muassa vertailemalla puolueiden kannatusten vaihteluja peräkkäisten vaalien välillä.
Alueellisesti hävinnyt laji

Alueellisesti hävinnyt laji (RE) on eliölaji, joka on hävinnyt joltakin rajatulta maantieteelliseltä alueelta. Alue voi olla esimerkiksi kunta, maakunta, valtio, maanosa, saari tai manner. Eliölaji voi hävitä alueelta useasta eri syystä johtuen, kuten esimerkiksi taudin, petoeläinten muuttuneen määrän, ihmisen toiminnan, luonnonkatastrofin, yksittäisen poikkeuksellisen kylmän tai kuuman vuoden tai pidempijaksoisen ilmastonmuutoksen seurauksena. Osa eläimistä myös liikkuu isolla reviirillä, jolloin esimerkiksi harvoin tietyn valtion ilmasto-oloissa tavatut yksilöt voivat yksinkertaisesti siirtyä valtiorajojen yli.
Alueellisesti hävinnyttä lajia ei tule sekoittaa sukupuuttoon, joka tarkoittaa eliölajin lopullista katoamista koko maailmasta peruuttamattomasti.
Formula E -kausi 2021–2022

Formula E -kausi 2021–2022 oli järjestyksessään kahdeksas Formula E -sarjan kausi. Kausi alkoi 28. tammikuuta 2022 ja viimeinen osakilpailu ajettiin 14. elokuuta 2022.
Hallitsevana mestarina kauteen lähti alankomaalainen Nyck de Vries. Tallien maailmanmestaruutta puolusti onnistuneesti Mercedes-EQ Formula E Team. Kuljettajien maailmanmestaruuden voitti Stoffel Vandoorne.
Kalenteri.
Formula E julkaisi 15. joulukuuta 2021 kilpailukalenterin kaudelle 2021–2022.
Kauden kymmenes osakilpailu oli tarkoitus ajaa Kanadan Vancouverissa. Kilpailu kuitenkin peruttiin huhtikuussa 2022, koska järjestäjät eivät saaneet ajoissa sovittua järjestämiseen vaadittavia asioita. Kanadan ePrixin tilalle tuli Marokossa ajettava ePrix.
Tulokset.
Kuljettajat.
Pisteet jaettiin seuraavan taulukon mukaisesti:
Kipparlahden metrosilta

Kipparlahden metrosilta eli Kipparlahden silta on vuonna 1972 valmistunut silta Helsingin Herttoniemessä. Siltaa käyttää Helsingin metro ja se sijaitsee Kulosaaren metroaseman ja Herttoniemen metroaseman välillä. Silta ylittää Kipparlahden silmukka -kadun. Heinäkuussa 2021 silta jouduttiin uusimaan, minkä vuoksi metro- ja autoliikenne katkaistiin.
Sillan korjaustyöt.
Kipparlahden metrosillan korjaus liittyi metron akselipainojen nostamiseen, johon sillan vanha kantavuus ei riittänyt. Sillan rakenteesta johtuen siltaa ei pystytty korjaamaan, vaan se piti uusia kokonaan. Samaan aikaan korjattiin myös Siilitien metrosilta ja Sahaajankadun metrosilta. Korjatessa uusi silta rakennettiin vanhan viereen, ja lopuksi vanha silta purettiin ja uusi siirrettiin paikalle. Hankkeelle annettiin maksimisummaksi 3,8 miljoonaa euroa. Uusiminen suoritettiin 17.–25. heinäkuuta 2021, eikä työn aikana metro kulkenut Kulosaaresta itään. Kunnostuksen aikana hoidettiin korjaustöitä myös muilla metroasemilla.
Lindaani

Lindaani eli γ-1,2,3,4,5,6-heksakloorisykloheksaani on organoklorideihin kuuluva yhdiste. Se on yksi heksakloorisykloheksaanin isomeeri ja POP-yhdiste. Sitä on käytetty hyönteismyrkkynä. Se on myös lisätty Tukholman sopimukseen vuonna 2009, joten sen tuotantoa, kauppaa ja käyttöä on rajoitettu.
Ominaisuudet.
Huoneenlämmössä lindaani on hajuton valkoinen kiteinen jauhe. Sen sulamispiste on 113 °C ja kiehumispiste 323 °C. Sen tiheys on 1,9 g/cm3. Huoneenlämmössä lindaani liukenee veteen erittäin huonosti. Kuumennettaessa se vapauttaa klooriyhdisteitä, kuten vetykloridia.
Haitallisuus.
Lindaani on myrkyllistä ihmiselle. Sen epäillään aiheuttavan myös syöpää. Lindaani on erittäin vaarallista ympäristölle. Luonnossa se rikastuu helposti ravintoketjussa.
Käyttö.
Lidaania on käytetty hyönteismyrkkynä sekä syyhyä vastaan. Sitä käytettiin yleisesti 1950–1990. Suomessa sen käyttöä rajoitettiin jo 1970–luvulla. 1990–luvulla sitä käytettiin Suomessa enää syyhyä vastaan. Euroopan unionin alueella käyttö kiellettiin 31. joulukuuta 2007. Se lisättiin Tukholman sopimukseen vuonna 2009.
Kongthong

Kongthong on kylä Intian Meghalayan osavaltiossa. Se tunnetaan esimerkiksi paikallisesta lauluperinteestä "jingrwai iawbei". Kylän asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 567.
Maantiede ja hallinto.
Kongthong sijaitsee Intian koillisosassa Meghalayan osavaltiossa. Hallinnollisesti se on osa East Khasi Hills -piirikuntaa. Kylää ympäröivällä alueella on jyrkkiä harjanteita, rotkoja ja tiheää viidakkoa. Kylästä on tieyhteys osavaltion pääkaupunkiin Shillongiin. Lähellä sijaitsee myös joskus maailman sateisimpana paikkana mainittu Cherrapunji. 
Intian perustuslain mukaisesti paikallishallintoa johtaa vaaleilla valittava kylänpäämies eli "sarpanch".
Historia.
Paikallisen kansanperinteen mukaan kylä on perustettu ennen paikallista Sohran kuningaskuntaa, joka perustettiin 1500-luvun alkupuolella. Heimokuningaskunnan keskus oli Cherrapunji.
Kylä oli pitkään hyvin eristyksissä, eikä siitä ole kirjoitettu paljon. Esimerkiksi muuttaminen kylän ulkopuolelle työn, opintojen tai muun syyn vuoksi on yleistynyt vasta hiljattain. Myöhemmin on kaavailtu matkailun kehittämistä alueelle. Se on nimitetty ehdokkaaksi esimerkiksi UNWTO:n parhaan turistikylän palkinnon saajaksi.
Kulttuuri.
Kongthong tunnetaan esimerkiksi paikallisesta lauluperinteestään "jingrwai iawbei". Nimi tarkoittaa melodiaa ("jingrwai") klaanin esiäidin ("iawbei") kunniaksi. Kaukaa laulut kuulostavat vihellyksiltä, jollaisiksi niitä joskus myös kutsutaan. Perinteen mukaan paikalliset saavat syntyessään normaalin nimen ohella laulettavan nimen. Laulujen tarkoitus oli pitää yhteyttä esimerkiksi metsästysretkien aikana. Niiden uskottiin myös karkottavan pahoja henkiä. Lauluperinteen uskotaan olevan vanha, mutta sitä on dokumentoitu vasta hiljattain. Ensimmäisessä tieteellisessä julkaisussa sitä kuvailtiin vuonna 2016.
Muiden khasien tapaan kylän asukkaiden yhteiskuntajärjestelmä on matrilineaarinen. 
Väestö.
Kongthongin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 567. Etniseltä taustaltaan paikalliset ovat khaseja. Kylän lukutaitoisuus oli 69,33 prosenttia eli osavaltion keskimääräistä pienempi.
Gerben Karstens

Gerben Karstens (14. tammikuuta 1942 Voorburg – 8. lokakuuta 2022 Dongen, Pohjois-Brabant) oli alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän voitti Eef Dolmanin, Jan Pietersen ja Bart Zoetin kanssa joukkueaika-ajon olympiakultaa Tokiossa 1964. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli 27.
Amran

Amran on kaupunki Jemenin pohjoisosassa.
Maantiede.
Amran sijaitsee Jemenin pohjoisosassa Jemenin ylängön alueella noin 50 kilometriä pääkaupunki Sanaasta pohjoiseen.
Historia.
Amranissa asui aikanaan pienehkö juutalainen vähemmistö. Kaupungin juutalaiset asuttivat omaa muurein ympäröityä kaupunginosaansa. He muuttivat Israeliin vuosina 1948–1951.
Vuonna 1962 alkaneen Pohjois-Jemenin sisällissodan aikana Amran ja sen suuri sotilastukikohta olivat tärkeä tasavaltalaisten hallitsema tukikohta maan pohjoisosassa. Ainut toinen heidän hallitsemansa suurempi paikkakunta oli Sa'da Amranin pohjoispuolella. Ympäröivä maaseutu oli paikallisten heimojen hallinnassa. Etelä- Pohjois-Jemenin yhdistymisen jälkeen H Amranin sotilastukikohdalla huhtikuussa 1994 puhkesi taisteluja entisten pohjoisten ja eteläisten joukkojen välillä. Yhteenotto oli alkusoitto sisällissodalle samana vuonna.
Jemenin toisen sisällissodan aikana heinäkuussa 2014 kaupungin valtasivat huthit.
Väestö.
Amranin asukkaat ovat pääasiassa zaidilaisia muslimeja. Paikalliset kuuluvat myös Hashidien heimoon, joilla on ollut pitkään suuri vaikutus pohjoisen Jemenin politiikassa. Amrania pidetään tärkeänä torikaupunkina.