tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Steffen Büttner

Steffen Büttner (s. 2. marraskuuta 1963) on entinen saksalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.
Büttnerin ura alkoi Dynamo Dresdenissä, jossa hän debytoi 1984. Hän voitti 1980-luvun lopulla Dynamossa DDR:n mestaruuden kahdesti ja cupin kahdesti. Hän edusti myös DDR:n maajoukkuetta kolmessa maaottelussa 1990.
Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Büttner pelasi Dynamossa Bundesliigassa kaudella 1991–1992, mutta siirtyi kauden päätteeksi alemmalle sarjatasolle Union Berliniin. Kahden kauden jälkeen Büttner palasi Dresdeniin, jossa hän pelasi Dresdner SC:ssa 1994–1998 ja FV Dresden 06:ssa 1998–2001. 
Büttner pelasi uransa aikana Dynamossa 121 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki kolme maalia.
John Grahame

John Grahame (s. 31. elokuuta 1975 Denver, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi NHL:ssä 224 runkosarjaottelua vuosina 1999–2008. Grahame voitti Stanley Cupin vuonna 2004 pelatessaan Tampa Bay Lightningissa. Hänen isänsä Ron Grahame oli myös maalivahti.
Ura.
Junioriura.
Grahame aloitti uransa USHL-liigan Sioux City Musketeersissa kaudella 1993–1994. Boston Bruins varasi hänet kauden jälkeen vuotuisessa vuorolla 229. USHL:n jälkeen Grahame siirtyi Lake Superior Staten yliopistoon kolmeksi vuodeksi pelaamaan.
Boston Bruins.
Kaudella 1997–1998 Grahame teki sopimuksen Boston Bruinsin kanssa, ja siirtyi joukkueen farmiin Providence Bruinsiin. Hän hävisi valtaosan tulokaskauden otteluistaan, mutta seuraavana vuonna puolestaan pelasi miltei tappioitta. Kaudella Grahame pääsi ensimmäistä kertaa pelaamaan NHL:ssä, kun Bostonin ykkösmaalivahti Byron Dafoella oli sopimuskiista. Grahame pelasi 27 ottelua kunnes hänet lähetettiin takaisin Providenceen Dafoen uusiessa sopimuksensa. 
Kaudella Grahame valittiin Bostonin kakkosmaalivahdiksi. Juuri ennen kauden hän kuitenkin mursi nilkkansa, eikä enää palattuaan kyennyt pelaamaan samalla tasolla kuin aiemmin. Grahamen peliaika jäi vähäiseksi, kunnes hänelle avautui ykkösvahdin paikka kaudeksi Dafoen siirtyessä pois joukkueesta. 23 ottelun jälkeen Boston myi Grahamen Tampa Bay Lightningiin varaustilaisuuden neljättä varausvuoroa vastaan.
Tampa Bay ja Carolina.
Tampa Bayssa Grahame pelasi kaksi kautta Nikolai Habibulinin varamaalivahtina. Kausi on ollut tilastollisesti Grahamen uran paras, ja kauden päätteeksi Tampa Bay voitti Stanley Cupin. Seuraavana vuonna Grahame ei pelannut missään. Kaudella hänestä tuli Tampa Bayn ykkösmaalivahti. Pudotuspeleissä hänet syrjäytti Sean Burke, eikä Grahame saanut jatkosopimusta seuralta kauden jälkeen.
Carolina Hurricanes solmi kahden vuoden sopimuksen Grahamen kanssa kesällä 2006. Hän pelasi kakkosmaalivahtina aina tammikuuhun 2008 saakka, jolloin hänet lähettiin farmiseuraan Albany River Ratsiin. Yhteensä Grahame pelasi 45 ottelua Carolinassa.
KHL ja paluu Amerikkaan.
Kaudeksi 2008–2009 Grahame siirtyi Venäjälle uuteen KHL-liigaan Avangard Omskin joukkueeseen. Hän pelasi vain 20 ottelua Avangardissa, sillä joukkue sanoi sopimuksen irti Grahamen kahakoitua humalassa paikallisessa yökerhossa. Grahame palasi Pohjois-Amerikkaan ja pelasi kauden 2009–2010 alun AHL-liigan Adirondack Phantomsissa. Hän solmi Colorado Avalanchen kanssa sopimuksen ja siirtyi seuran farmiin Lake Erie Monstersiin. Grahame pelasi Monstersissa kauden 2010–2011 loppuun ja ilmoitti lopettavansa uransa. Hän siirtyi junioriseura Sioux City Musketeersin maalivahtivalmentajaksi.
Grahame palasi kuitenkin maaliskuussa 2012 ammattilaispelaajaksi, kun hän teki loppukauden sopimuksen maalivahtien loukkaantumisista kärsivän New York Islandersin kanssa.
Gina Gogean

Gina Elena Gogean (s. 9. syyskuuta 1977 Câmpuri, Vrancea, Romania) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti. Hän voitti 1990-luvulla kuusi henkilökohtaista maailmanmestaruutta kolmella eri telineellä sekä Euroopan-mestaruuden moniottelussa, permannolla ja puomilla. Eritasonojapuut olivat hänen heikoin telineensä.
Gogean saavutti Barcelonan 1992 olympialaisissa pronssia telinevoimistelun joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisessa moniottelussa hän oli kuudes. Telinekohtaisiin loppukilpailuihin hän pääsi hypyssä ja sijoittui viidenneksi. Atlantan 1996 olympialaisissa Gogean saavutti hopeaa henkilökohtaisessa moniottelussa sekä pronssia hypyssä, puomilla ja joukkuekilpailussa. Permannolla hän sijoittui seitsemänneksi.
Vuonna 1993 Gogean saavutti Birminghamin MM-kilpailuissa hopeaa moniottelussa ja permannolla sekä pronssia puomilla. Vuonna 1994 hän voitti Dortmundissa MM-kultaa joukkuekilpailussa. Samana vuonna Brisbanen MM-kilpailuissa hän voitti kultaa hypyssä sekä saavutti pronssia permannolla. Sabaessa 1995 hän voitti kultaa permannolla ja joukkuekilpailussa sekä saavutti pronssia hypyssä. San Juanin MM-kilpailuissa 1996 hänen meriitteihinsä lisättiin permannon ja hypyn maailmanmestaruus. Lausannen MM-kilpailuissa 1997 hän voitti kultaa puomilla, permannolla ja joukkuekilpailussa sekä saavutti pronssia hypyssä. Yhteensä hän kokosi MM-kilpailuista yhdeksän kultaa, kaksi hopeaa ja neljä pronssia.
Vuonna 1992 Nantesin EM-kilpailuissa Gogean voitti kultaa permannolla sekä saavutti hopeaa moniottelussa ja hypyssä. Tukholmassa 1994 hän voitti EM-kultaa moniottelussa, puomilla ja joukkuekilpailussa sekä saavutti pronssia permannolla. Birminghamin EM-kilpailuissa 1996 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä saavutti hopeaa hypyssä ja puomilla. EM-kilpailuista hänellä on mitaleja yhteensä viisi kultaa, neljä hopeaa ja yksi pronssi.
Hrungnir

Hrungnir ( ”tappelupukari”) on skandinaavisessa mytologiassa vahvin jättiläisistä. 
Proosa-Eddan Skáldskaparmálissa kerrotaan, että kerran Odin ratsasti hevosellaan Sleipnirillä Jotunheimiiin ja vieraili Hrungnirin luona. Jättiläinen kysyy Odinilta, mikä mies tämä oikein on, kun saapuu ratsain läpi ilman ja veden kultakypärä päässään. Hrungnir toteaa myös, että muukalaisella on ihmeellisen hieno ratsu. Odin lyö jättiläisen kanssa vetoa, ettei Jotunheimissa ole yhtäkään niin hyvää hevosta kuin Sleipnir. Hrungnir myöntää, että muukalaisella on kyllä hyvä hevonen, mutta että hänellä itsellään on vielä nopeampi hevonen nimeltään Gullfaxi. Jättiläinen on nyt saanut tarpeekseen Odinin kerskailusta ja päättää maksaa hänelle rehentelyn. Hrungnir nousee ratsunsa selkään, mutta Odin ratsastaa nopeasti pakoon ja on ensimmäisenä seuraavan kukkulan huipulla. Hrungnir ajaa raivon sokeuttamana Odinia takaa aina Asgårdin porteille saakka.
Sen jälkeen Odin houkuttelee Hrungnirin Asgårdiin juomaan olutta. Juotuaan olutta Valhallassa jättiläinen alkaa kerskailla ja haastaa Thorin kaksintaisteluun. Thor ja Hrungnir kohtaavat Kivitarhoilla, jossa Hrungnirilla on apunaan savesta tehty valtava jätti Mökkurkálfi. Thor heittää Mjöllnirin Hrungniria kohti ja Hrungnir linkoaa kiven vasaraa päin. Heittokivi hajoaa pirstaleiksi, joista yksi uppoaa Thorin otsaan, Mjöllnir taas halkaisee Hrungnirin kallon ja tappaa jättiläisen. Thorin palvelija Thjálfi hakkaa savijätti Mökkurkálfilta jalat alta ja niin on taistelu ohi.
Thor on kuitenkin jäänyt kaatuneen Hrungnirin jalan alle, eikä kukaan jumalista pysty päästämään häntä pinteestä. Lopulta Thorin kolme yötä vanha poika Magni nostaa jättiläisen jalan ja päästää isänsä puristuksesta. Kivensiru jää Thorin otsaan, vaikka näkijätär Gróa yrittää irrottaa sen loitsuin.
Sounds of the Universe

Sounds of the Universe on brittiläisen Depeche Moden 12. studioalbumi. Se julkaistiin Euroopassa 20. huhtikuuta 2009 ja vuorokautta myöhemmin Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Martin Gore, ellei toisin ole mainittu.
Heinz Werner

Heinz Werner (12. huhtikuuta 1916 – 12. syyskuuta 1968) oli saksalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura.
Werner aloitti seurajalkapallon kaksitoistavuotiaana. Hän pelasi TSV Stahl Riesassa aina vuoteen 1953 saakka, jonka jälkeen Werner toimi Sporthochschule DHfK:n valmentajana. Tammikuussa 1955 Werner siirtyi Dynamo Dresdenin valmentajaksi, mutta lopetti valmennuksen puolentoista kauden jälkeen. Myöhemmin Werner toimi Dresdner BSG Lok Dresdenin valmentajana. Vuodet 1961–1963 hän toimi SC Motor Karl-Marx-Stadtin päävalmentajana. Myöhemmin Werner toimi vielä BSG Motor Zwickaun valmentajana.
Mänttä-Vilppulan vaakuna

Mänttä-Vilppulan vaakuna on Mänttä-Vilppulan kaupungin tunnus. Se on alun perin hyväksytty Vilppulan kunnanvaakunaksi Vilppulan kunnanvaltuustossa 25. maaliskuuta 1957 ja vahvistettu sisäasiainministeriössä 7. kesäkuuta samana vuonna. Vaakunan aihe viittaa kirkonkylän rautatie- ja maantiesiltoihin ja sen havunoksat metsänjalostusteollisuuteen. Vaakuna valittiin Mänttä-Vilppulan kunnanvaakunaksi 2009 Mäntän ja Vilppulan kuntaliitoksen yhteydessä.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä alareunastaan kaareva hirsi, josta kasvaa kolme havunoksaa; kokonaan hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson.
Tatjana Gutsu

Tatjana Konstantinovna Gutsu (, , s. 5. syyskuuta 1976 Chișinău, Moldavian SNT) on entinen ukrainalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän saavutti arvokisavoittoja vuosina 1991 ja 1992.
Gutsu saavutti Barcelonan 1992 olympialaisissa kultaa henkilökohtaisessa neliottelussa ja joukkuekilpailussa. Lisäksi hän saavutti hopeaa eritasonojapuilla ja pronssia permannolla. Hän epäonnistui pahasti joukkuekilpailun puomiosuudella mutta henkilökohtaisessa neliottelussa hän oli puomilla paras.
Vuonna 1991 Indianapolisin MM-kilpailuissa Gutsu voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä saavutti hopeaa puomilla ja eritasonojapuilla. Vuonna 1992 Nantesin EM-kilpailuissa Gutsu voitti kultaa moniottelussa, eritasonojapuilla ja hypyssä sekä saavutti hopeaa puomilla ja pronssia permannolla; joukkuekilpailu ei kuulunut ohjelmaan.
Cerbalus aravensis

Cerbalus aravensis on jahtihämähäkkeihin kuuluva kookas hämähäkkilaji, joka kuvattiin tieteelle uutena lajina Israelista vuonna 2010.
"C. aravensis" on Lähi-idän alueen suurikokoisin hämähäkki ja sen raajojen kärkiväli voi olla jopa 15 senttimetriä. Laji on väritykseltään vaalea, mutta raajojen nivelet ja kärkiosat sekä prosoman selkäpuoli ovat mustankirjavat. Lajin elintavoista tiedetään toistaiseksi hyvin vähän. Se on yöaktiivinen ja aktiivisimmillaan kuumien kesäkuukausien aikana. Hämähäkki rakentaa suojapaikakseen maanalaisen onkalon, jonka se sulkee yhteenliimatusta hiekasta muodostuvalla kannella.
Toistaiseksi lajin ainoa tunnettu elinalue on vain muutaman neliökilometrin laajuinen Samarin dyynialue Etelä-Israelissa. Dyynialueella tapahtuva kaivostoiminta muodostaa uhkan lajin säilymiselle.
Veikko Hoffrén

Veikko Johannes Hoffrén (16. maaliskuuta 1931 Pori – 4. maaliskuuta 1988 Pori) oli suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti Porin Pyrintöä ja Turun Tovereita.
Hoffrén voitti moukarinheiton Suomen-mestaruuden Tampereella 1957. Hän saavutti myös SM-hopeaa vuonna 1958 sekä pronssia vuosina 1952, 1953, 1954 ja 1956. Hän edusti Suomea 19 maaottelussa vuosina 1952–1959. Ennätyksekseen hän heitti tuloksen 60,88 m vuonna 1957.
Hoffrén rikkoi Pieksämäellä vuonna 1957 Uuno Veirilän 18 vuotta vanhan Suomen ennätyksen 58,67 m tuloksellaan 60,13 m ja rikkoi samalla Suomessa ensimmäisenä 60 m haamurajan. TUL:n mestari hän oli neljänä vuonna, piirinmestari kymmenen kertaa. Maaotteluvoittoja hänellä oli viisi. Hoffrén veti Porin moukaripörssiä vuodesta 1952 ja kuului PoPy:n yleisurheilujaostoon.
Hoffrén oli ammatiltaan rakennusmestari ja hänen kotikuntansa oli Pori. Hoffrén harrasti kalastusta. Hän kuoli 56-vuotiaana vuonna 1988 ja hänet on haudattu Käppärän hautausmaalle Porissa.
Tatjana Lysenko (voimistelija)

Tatjana Feliksovna Lysenko (, s. 23. kesäkuuta 1975 H’erson, Ukrainan SNT) on entinen ukrainalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän saavutti arvokisamitaleja vuosina 1991–1993.
Lysenko voitti Barcelonan 1992 olympialaisissa kultaa puomilla ja joukkuekilpailussa. Lisäksi hän saavutti pronssia hypyssä ja sijoittui seitsemänneksi henkilökohtaisessa neliottelussa.
Vuonna 1991 Indianapolisin MM-kilpailuissa Lysenko voitti kultaa joukkuekilpailussa. Huhtikuussa 1992 hän saavutti Pariisissa MM-pronssia permannolla ja kuukautta myöhemmin Nantesissa EM-hopeaa eritasonojapuilla. Vuonna 1993 hän saavutti Birminghamin MM-kilpailuissa pronssia moniottelussa.
Gynandromorfi

Gynandromorfi on eläimen kehityshäiriö, jossa osa yksilöstä kantaa koiras- ja osa naaraspuolista kromosomistoa ja vastaavia ulkoisia tuntomerkkejä. Gynandromorfit ovat tavallisimpia hyönteisillä, mutta niitä esiintyy myös äyriäisillä sekä linnuilla.
Gynandromorfinen hyönteinen syntyy, kun kaksi siittiötä hedelmöittää kaksitumavaiheessa olevan munasolun. Tällöin yksilö alkaa muodostua soluista, joista osassa on naaraan ja osassa koiraan kromosomisto. Fenotyypissä tämä näkyy tyypillisesti bilateraalisena gynandromorfina eli eläimenä, joka jakaantuu vartalon keskiviivaa pitkin koiras- ja naaraspuolisiin osiin tai mosaiikkimaisesti, jolloin eläimessä on kromosomistoltaan eri sukupuolta olevia "paloja" Gynandromorfi voi olla myös anterio-posteriorinen, jolloin eläimen etu- ja takaosa ovat eri sukupuolta.
Shannon Miller

Shannon Lee Miller (s. 10. maaliskuuta 1977 Rolla, Missouri, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän voitti myös viisi henkilökohtaista maailmanmestaruutta.
Miller saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 viisi mitalia: hopeaa henkilökohtaisessa neliottelussa ja puomilla sekä pronssia eritasonojapuilla, permannolla ja joukkuekilpailussa. Ilman mitalia hän jäi vain hypyssä, jossa hän sijoittui kuudenneksi. Atlantan olympialaisissa 1996 Miller voitti kultaa puomilla ja joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisessa neliottelussa ja hypyssä hän sijoittui kahdeksanneksi.
Vuonna 1991 Indianapolisin MM-kilpailuissa Miller saavutti hopeaa nojapuilla ja joukkuekilpailussa. Vuonna 1993 hän voitti Birminghamin MM-kilpailuissa kultaa moniottelussa, permannolla ja nojapuilla. Vuonna 1994 hän voitti Brisbanen MM-kilpailuissa kultaa moniottelussa ja puomilla sekä saavutti Dortmundissa MM-hopeaa joukkuekilpailussa. Vuonna 1995 hän jäi vaille henkilökohtaisia arvokisamitaleja mutta saavutti Sabaen MM-kilpailuissa pronssia joukkuekilpailussa.
Matthias Döschner

Matthias Döschner (s. 12. tammikuuta 1958 Dohna) on entinen itäsaksalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Döschner pelasi suurimman osan urastaan DDR-Oberligassa Dynamo Dresdenissä. Hän voitti seurassa kolmesti DDR:n mestaruuden ja neljästi cupin. Vuonna 1990 Döscher siirtyi 2. Bundesligaan Fortuna Kölniin, jossa hän pelasi yhden kauden ennen kuin lopetti uransa.
Döschner edusti DDR:n maajoukkuetta 40 maaottelussa vuosina 1982–1989.
Pelaajauran jälkeen Döschner on toiminut valmentajana muun muassa VfL Pirna-Copitzissa, Fortuna Magdeburgissa ja Rostocker FC:ssa.
Lu Li

Lu Li (s. 30. elokuuta 1976 Changsha, Hunan, Kiina) on entinen kiinalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Pienikokoinen Lu voitti 15-vuotiaana Barcelonan 1992 olympialaisissa kultaa eritasonojapuilla saaden tuomareilta täydet kymmenen pistettä. Hänen lisäkseen vain romanialainen Lavinia Miloșovici voitti noissa kisoissa voimistelukultaa täyden kymmenen pisteen suorituksella. Lu saavutti lisäksi hopeaa puomilla. Joukkuekilpailussa hän sijoittui Kiinan joukkueessa neljänneksi ja henkilökohtaisessa moniottelussa 34:nneksi.
Panfu

Panfu oli massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli 6–12-vuotiaille, jossa luotiin oma panda-hahmo ja seikkailtiin Panfun saaressa. Pelaajat pystyivät suorittamaan tehtäviä, pelata minipelejä ja keskustella muiden pelaajien kanssa. Panfun tekijöiden mukaan saksalaisessa Panfussa oli 15 tuhatta rekisteröitynyttä pelaajaa. Panfu lopetti toimintansa syyskuussa 2016.
Historia.
Kaksi Young Internet GmbHin perustajaa Kay Kühne ja Moritz Hohl julkaisivat Panfun 1. joulukuuta 2007, kolmen kuukauden kehittämisen ja yhden kuukauden betatestaamisen jälkeen. Panfun nimi koostui sanoista "Panda" ja kiinan kielisestä sanasta "fu", joka tarkoittaa onnea. Heinäkuussa 2009, verkkosivulla oli 10 miljoonaa käyttäjää maailmanlaajuisesti ja pelistä tuli lasten suurin virtuaalimaailma Euroopassa. 
Samoihin aikoihin verkkosivujen käyttäjäkunta oli nousut 15 miljoonaan ja peli oli käännetty kahteentoista kieleen. Myöhemmin Young Internet oli nimennyt yhtiönsä uudelleen goodbeans GmbH:ksi, tuleville mobiilipeleilleen sopivaksi. 
Tammikuussa 2015 goodbeans hakeutui konkurssiin, tosin jo kuukautta ennen pelin päivittäminen keskeytyi. Panfu lopetti toimintansa syyskuussa 2016, sekä peliä kehittänyt, että julkaissut goodbeans GmbH.
Panfun turvallisuus.
Ylläpitäjien mukaan turvallisuus oli Panfun tärkein periaate. Panfussa chattailuun oli asetettu aikarajat turvallisuuden takia. Lisäksi pelissä oli sanasuodatin, joka esti sopimatonta puhetta sekä varoitti pelaajia. Suodatin saattoi poistaa pelaajilta puheoikeudet, jos sääntöjä yritettiin rikkoa useasti. Lisäksi chattia valvotiin kansainvälisesti. Valvojat pystyivät poistamaan pelaajan profiilin kokonaan, jos pelaaja rikkoi sääntöjä vakavasti. Pelaajat olivat voineet käyttää valmiiksi kirjoitettuja viestejä chattaamiseen.
Jäsenyys.
Joidenkin Panfun ominaisuuksien osalta pelaajien oli ostettava kultajäsenyys, nimeltään "Kultapanda". Jäsenyyden omaisuuksiin kuului mahdollisuus koristella laajemmin omaa puumajaa, ostamaan vaatteita ja adoptoimaan lemmikin. Joka kuukausi satunnaisesti valittuna perjantaina Panfu järjesti "Kultapanda-päivän". Päivä antoi kaikille pelaajille mahdollisuuden kokeilla Kultapanda-ominaisuuksia.
Euroopanbrahmakehrääjä

Euroopanbrahmakehrääjä ("Acanthobrahmaea europaea") on pienellä alueella Etelä-Italiassa tavattava suurikokoinen, kirjava yöperhonen, joka kuuluu enimmäkseen trooppisilla alueilla tavattavaan brahmakehrääjien heimoon. Se on sukunsa ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Euroopanbrahmakehrääjä on heimonsa ainoa edustaja Euroopassa. Siipien pohjaväri on vaalean harmaanruskea ja siivissä on runsaasti tummia, aaltomaisia poikkiviivoja. Etusiiven poikki kulkee leveä, muuta siipeä ruskeampi, mustareunainen vyö, joka saattaa katkeilla. Lisäksi etusiivessä on mustanruskea etureunatäplä. kasiiven tyviosa on tummanharmaa. Lepäävä perhonen pitää siipiään ruumiin sivuilla. Siipiväli vaihtelee 60–80 mm välillä ja naaraat ovat koiraita kookkaampia. Tuntosarvet ovat sulkamaiset.
Toukka on pohjaväriltään musta ja siinä on valkoisia ja oransseja kirjailuja. Toukan takapäässä on yksi ja etupäässä neljä piikkimäistä uloketta. Se käy läpi neljä nahanluontia ja koteloituu lopulta maaperään.
Levinneisyys ja lentoaika.
Euroopanbrahmakehrääjää tavataan ainoastaan eteläisessä Italiassa, Basilicatan alueella sijaitsevan Monte Vulturen sammuneen tulivuoren ympäristössä sekä Apuliassa, Garganon niemimaan alueella. Vulturen alueella sijaitseva Grottichellen luonnonsuojelualue on perustettu brahmakehrääjän suojelemiseksi.
Perhonen lentää maalis-huhtikuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Laji on relikti, joka on säilynyt elinalueellaan tertiäärikaudelta lähtien. Perhonen elää vuorenrinteiden lehtimetsissä 200–800 metrin korkeudella merenpinnasta. Se on aktiivinen muutamien tuntien ajan hämärän laskeuduttua. Täysikasvuinen perhonen ei nauti ravintoa.
Ravintokasvi.
Toukka syö saarneja ("Fraxinus" sp.) ja likustereita ("Ligustrum" sp.).
Tanhuvaaran urheiluopisto

Tanhuvaaran urheiluopisto on Savonlinnassa Suurijärven rannalla sijaitseva liikunta- ja koulutuskeskus. Opistoa hallinnoi Tanhuvaaran Säätiö, ja se tarjoaa liikunta-alan ammatillista koulutusta. Kilpaurheilun osalta Tanhuvaarassa on keskitytty yleisurheiluun, salibandyyn, jääurheiluun sekä kivääri- ja pistooliammuntaan. Yleisurheilussa Tanhuvaara toimii alueellisena harjoituskeskuksena. 
Historia.
Opiston juuret ovat Viipurissa, jossa liikuntaopisto aloitti toimintansa 1917 kesäkautisena. Sen perustivat Helny Bergbom ja Lilli Vuorela. Opisto sijaitsi Pappilanniemessä Viipurinlahden rannalla. 1920- ja 1930-lukujen kurssit olivat ohjaaja-, voimistelu-, rytmiikka- ja kansantanssikursseja sekä leikkikenttätoimintaa lapsille. Opisto tuhoutui tulipalossa talvisodan aikana 1940.
Toiminta alkoi uudelleen 1950 Säämingin pitäjässä, joka kuuluu nykyään Savonlinnaan. Vuonna 1967 valmistunut Pyöreä Torni -asuntola mahdollisti ympärivuotisen toiminnan. Vuonna 1972 Tanhuvaaran Liikuntaopistosta tuli Kouluhallituksen alainen urheiluopisto. Siitä pitäen toiminta ja tilat ovat laajentuneet. Rakennettuja katettuja tiloja on noin 20 000 m2. Opistoalue ja opiston omistamat ulkoliikunta-alueet ovat 60 hehtaarin suuruiset.
Sodan jälkeen, kun uudelle Tanhuvaaralle etsittiin sijoituspaikkaa, vaihtoehtoina olivat nykyinen sijoittumispaikka entisessä Säämingin pitäjässä ja toisena kalkkiviivoilla oli Taipalsaaren Konstu. Valinta kääntyi Sääminkiin. Taipalsaaren Konstuun ei 1940-luvulla päässyt maanteitse kuin Savitaipaleen kautta ja opisto haluttiin hieman enemmän itään palvelemaan Itä-Suomea.
Nykyinen toiminta.
Tanhuvaaran toiminta on suunnattu sekä liikunnan harrastajille että ammattilaisille. Keskuksessa on yleisurheilukenttä, sisäharjoitushalli, jalkapallohalli, palloiluhalli, voimistelusali, tenniskentät, uimahalli ja jäähalli, sisäampumaradat ja useita ulkoilureittejä.
Urheiluopistossa voi suorittaa liikunnanohjauksen perustutkinnon (120 ov, liikuntaneuvoja, toisen asteen ammatillinen perustutkinto) sekä liikunnan ammattitutkinnon joko aikuisliikunnan tai liikunnan ja ohjelmapalvelujen osaamisalalla.
Opistossa voi suorittaa myös lajiliittojen ohjaajatutkintoja. Ammattikoulutuksen lisäksi tanhuvaarassa järjestetään lyhyempiä kursseja sekä yhden tai kahden vuorokauden mittaisia työhyvinvointipäiviä. Tätä tukevat Tanhuvaaran ravintola-, kokous-, majoitus- ja muut palvelut.
Urheiluakatemia.
Etelä-Savon Urheiluakatemia on Tanhuvaaran urheiluopiston hallinnoima ja koordinoima maakunnallinen yhteistyöverkosto, joka kehittää ja tarjoaa palveluita "opiskelun ja kilpaurheilun kokonaisvaltaiseen yhdistämiseen ja tasapainottamiseen".
Luettelo Viron kansallispuistoista

Tämä on luettelo Viron kansallispuistoista. Virossa oli vuoden 2020 alussa kuusi kansallispuistoa, ja useita satoja muita luonnonsuojelualueita. Viron maapinta-alasta 18,8 prosenttia ja vesipinta-alasta 28 prosenttia on suojeltu.
Udo Schmuck

Udo Schmuck (s. 29. lokakuuta 1952) on saksalainen entinen jalkapalloilija ja valmentaja. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.
Schmuck edusti koko uransa ajan Dynamo Dresdeniä vuosina 1972–1985. Hän voitti seurassa DDR:n mestaruuden ja cupin neljästi. Schmuck pelasi myös DDR:n maajoukkueessa seitsemän maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Pelaajauran jälkeen Schmuck ryhtyi valmentajaksi. Hän on valmentanut muun muassa FSV Zwickauta, Dynamo Dresdeniä, Bischofswerdaer FV:a, VfB Chemnitziä ja BSV 1968 Sebnitzia.
Schmuck on naimisissa entisen pikajuoksija Evelyn Kauferin kanssa. Heidän poikansa Thomas on myös jalkapalloilija.
A Love Song for Bobby Long

A Love Song for Bobby Long (televisioesityksessä käytetty nimeä "Rakkauslaulu Bobby Longille") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Sen käsikirjoitus pohjautuu Ronald Everett Cappsin romaaniin "Off Magazine Street". Elokuvan pääosia näyttelivät John Travolta, Scarlett Johansson ja Gabriel Macht.
Näyttelijät.
Lähde:
Luettelo Suomen yökkösistä

Luettelo Suomen yökköslajeista sisältää Suomesta tavatut yökköset (heimo Noctuidae) ja hämyköt (heimo Erebidae). Luettelo on järjestetty alaheimoittain mukaan ja aakkostettu suomenkielisen lajinimen mukaan. Alaheimojako ja käytetty nimistö ovat lähteen Silvonen, Top-Jensen &amp; Fibiger (2014) mukaiset.
Osa lajeista on satunnaisia harhailijoita tai säännöllisempiä vaeltajia, joilla ei ole ympärivuotista kantaa. Niillä lajeilla, joiden Suomessa esiintyvä populaatio ei ole luokiteltu elinvoimaiseksi, mahdollinen uhanalaisuutta koskeva merkintä (RE, CR, EN, VU, NT tai DD) noudattaa Suomen kansallista uhanalaisarviointia 2010.
Työlki ellää

Työlki ellää on Timo Kiiskisen sanoittama ja säveltämä kappale, joka valittiin 30. tammikuuta 2010 Suomen edustuskappaleeksi vuoden 2010 Eurovision laulukilpailuun Osloon. Kappaleen esittää folkduo Kuunkuiskaajat.
Kappale esitettiin laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa ja puhelinäänestyksessä se sijoittui kuudenneksi. Asiantuntijaraatien antamien heikompien pisteiden vuoksi kappale jäi kuitenkin finaalin ulkopuolelle vain kolmen pisteen erolla.
Muut versiot.
Kappaleesta on esitetty muitakin tulkintoja, muun muassa YouTubessa. Esimerkiksi slovakialaisen Timur-pojan tulkinnasta on tullut erityisen suosittu.
Zuleikha Robinson

Zuleikha Robinson (s. 29. kesäkuuta 1977 Lontoo, Englanti, Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Ilana Verdanskyn roolissa televisiosarjassa "Lost," Gaian roolissa televisiosarjassa "Rooma" ja Amaran roolissa televisiosarjassa "Once Upon a Time in Wonderland". Hän on myös esiintynyt elokuvissa "Timecode" ja "Hidalgo".
Zuleikhan isä on englantilainen ja äiti burmalais-intialainen. Hänen nimensä tulee patriarkka Josephin vaimon nimen mukaan islamilaisessa kulttuurissa. Hänen sisarensa Alastair Robinson työskentelee kasvitieteen alalla.
Henrietta Ónodi

Henrietta Ónodi (s. 22. toukokuuta 1974 Békéscsaba, Békés, Unkari) on entinen unkarilainen telinevoimistelija. Hän on ainoa 1950-luvun jälkeen olympiakultaa voittanut unkarilainen naisvoimistelija. Hän voitti myös yhden maailmanmestaruuden ja yhden Euroopan-mestaruuden.
Ónodi voitti Barcelonan 1992 olympialaisissa kultaa hypyssä ja saavutti hopeaa permannolla. Hyppykilpailun kultamitalin hän jakoi romanialaisen Lavinia Miloșovicin kanssa. Joukkuekilpailussa Ónodi sijoittui kuudenneksi ja henkilökohtaisessa neliottelussa kahdeksanneksi. Hän sijoittui karsinnassa eritasonojapuilla 12:nneksi ja puomilla 47:nneksi. Atlantan 1996 olympialaisissa hän sijoittui joukkuekilpailussa yhdeksänneksi mutta ei selviytynyt henkilökohtaisten lajien loppukilpailuihin. Karsinnassa hän sijoittui neliottelussa 76:nneksi, puomilla 36:nneksi, hypyssä 40:nneksi, permannolla 48:nneksi ja eritasonojapuilla 93:nneksi.
Vuonna 1989 Ónodi voitti Brysselissä Euroopan-mestaruuden eritasonojapuilla ja saavutti pronssia permannolla. Seuraavana vuonna Ateenan EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia moniottelussa ja permannolla. Vuonna 1991 Indianapolisin MM-kilpailuissa Ónodi saavutti hopeaa hypyssä. Vuonna 1992 Pariisissa hän voitti maailmanmestaruuden hypyssä ja saavutti hopeaa permannolla.
Sabae

Sabae () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Fukuin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Fukuin eteläpuolella Hinojoen varrella. Sabaessa on 69 152 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 84,59 neliökilometriä.
Sabae kehittyi Jōshō-jin buddhalaisen temppelin edustan asutuksena ja myöhemmin Edo-kaudella 1700-luvulta lähtien Sabaen daimiokunnan keskuksena osana Echizenin provinssia. Kaupunkioikeudet Sabae sai vuonna 1955 kuntaliitoksen myötä. Merkittäviä elinkeinoja ovat silmälasien sankojen valmistus, tekstiiliteollisuus, lakkatyöt ja uusimpana tietotekniikkateollisuus. Sabaessa tuotetaan 90 prosenttia Japanin silmälasien sangoista, ja kaupunkiin onkin avattu silmälasimuseo. Kaupungissa järjestettiin telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1995. Sabaeta palvelevat JR Nishi-Nihonin Hokuriku-päälinja ja Fukui-rautateiden Fukubu-linja.
Manfred Fuchs

Manfred Fuchs (5. huhtikuuta 1924 Zwickau, Saksa – 23. elokuuta 2000) oli saksalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura.
Fuchs edusti pelaajaurallaan SG Zwickauta ja BSG Wismut Auea. Hän lopetti pääsarjauransa vuonna 1954 pelattuaan kymmenen ottelua Auen paidassa. Zwickaussa Fuchs voitti DDR-Oberligan mestaruuden vuonna 1950. Fuchs aloitti valmentamisen SC Wismut Karl-Marx-Stadtissa, josta hän siirtyi BSG Wismut Geraan vuodeksi 1957. Tämän jälkeen Fuchs toimi SC Wismut Karl-Marx-Stadt/Auessa, jossa hänet nostettiin päävalmentajaksi vuosiksi 1960–1962. Lähdettyään Auesta vuonna 1963, Fuchs toimi maan juniorimaajoukkueiden valmentajana kolmen vuoden ajan. Paluun pääsarjavalmentajaksi Fuchs teki vuonna 1966, jolloin hänestä tuli Dynamo Dresdenin päävalmentaja. Vuonna 1968 hän siirtyi BSG Sachsenring Zwickaun valmentajaksi yhden kauden ajaksi. Viimeisen kerran Fuchs toimi päävalmentajana BSG Stahl Eisenhüttenstadtissa. Elokuussa 1970 Eisenhüttenstadt jäi kiinni talousrikoksesta, jonka takia seura pudotettiin pääsarjasta kolmannelle sarjatasolle Bezirksligaan. Fuchs joutui kahdeksi vuodeksi vankilaan, jonka lisäksi neljä muuta pelaajaa vangittiin vuodeksi. Vapautumisen jälkeen Fuchs toimi alempien sarjatasojen valmentajana, mutta häneltä kiellettiin valmentaminen pääsarjatasolla.
São Paulon biennaali

São Paulon biennaali on Brasiliassa järjestettävä suuri taidenäyttely. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1951, ja siitä lähtien se on pidetty joka toinen vuosi. Se on toiseksi vanhin biennaali. Vanhin on Venetsian biennaali (järjestetty vuodesta 1895), joka on ollut myös São Paulon biennaalin esikuva.
Biennaalin perusti italialais-brasilialainen teollisuusmies Ciccillo Matarazzo (1898–1977). Vuodesta 1957 São Paulon biennaali on pidetty "Ciccillo Matarazzo" -paviljongissa Parque Ibirapueran puistossa. Paviljonki suunniteltiin arkkitehtien Oscar Niemeyer ja Hélio Uchôa johdolla, ja siinä on näyttelytilaa 30 000 m². São Paulon biennaali esittelee sekä brasilialaista että kansainvälistä taidetta, ja sitä pidetään yhtenä maan tärkeimmistä taidenäyttelyistä.
Sen alkuperäisenä tavoitteena oli tehdä länsimaisesta nykytaiteesta tunnettua Brasiliassa, helpottaa sen pääsyä muihin Brasilian metropoleihin, ja vahvistaa São Paulon asemaa kansainvälisenä taidekeskuksena. Luonnollisesti sen tarkoituksena on tuoda myös brasilialaista taidetta lähemmäksi ulkomaisia vieraita.
Venetsialaisen mallin mukaan, São Paulo isännöi kansallisia esityksiä sekä kansainvälisiä näyttelyitä, jotka järjestetään kiertävän pääintendentin johdolla.
Taidenäyttelyn lisäksi vuodesta 1973 on biennaalissa järjestetty myös kansainvälinen arkkitehtuuri- ja muotoilunäyttely.
Reborn-nukke

Reborn-nukke on nukke, joka jäljittelee realistisesti vastasyntynyttä vauvaa. Nuket tehdään käsityönä muokkaamalla vanhoja teollisesti valmistettuja nukkeja, joista käytetään raajat, pää ja kaulakappale. Tehdasmaalit poistetaan ja nukke väritetään uudelleen. Nuken vartalo tehdään kankaasta ja tasapainotetaan esimerkiksi lasimurskalla. Muovisilmät vaihdetaan elävämpiin, kuten lasisilmiin. Hiukset, jotka voivat olla aitoja hiuksia tai esimerkiksi mohairia, istutetaan yksi kerrallaan neulan avulla.
Reborn-nukkejen tekeminen, jota harrastavat lähinnä aikuiset, on saanut alkunsa Yhdysvalloissa. Nukkeja käytetään myös opetuksessa sekä elokuvissa ja TV-sarjoissa korvaamassa oikeita vauvoja.
Suomessa on noin 30 reborn-nukkeharrastajaa. Jotkut vanhemmat tarvitsevat tällaisen nuken surraakseen kuollutta lastaan, mutta tämä käytäntö on kiistanalainen. Se on myös erittäin hyödyllinen ahdistuksen ja paniikkikohtausten hoidossa.
Gschwandt

Gschwandt on yli kahden tuhannen asukkaan kunta Ylä-Itävallassa. Se sijaitsee nelisen kilometriä Gmundenista koilliseen. Kunnan kokonaispinta-alasta 18 % on metsää ja 70,7 % maatalouskäytössä. Gschwandtin asukasluku lisääntyi vuodesta 1939 vuoteen 1991, minkä jälkeen se on pysynyt samana.
Yksi Gschwandtin nähtävyyksistä on 1400-luvulta peräisin oleva kirkko.
Peliportti

Peliportti on 15-pinninen liitin, jota on käytetty peliohjaimen liittämiseksi IBM PC -yhteensopiviin tietokoneisiin. 
Monissa tietokoneissa samaan tarkoitukseen käytettiin niin sanottua Atari-liitintä.
USB on korvannut peliportin.
Historia.
Noin vuodesta 1990 alkaen peliportti oli yleensä integroitu tietokoneen I/O- tai äänikorttiin. Joissain tietokoneissa portti on lisätty suoraan tietokoneen emolevylle. Microsoft lakkautti peliportin tuen Windows Vista -version myötä. Saatavilla on myös USB-porttiin liitettäviä adaptereita, joilla peliporttiin liitettävän laitteen voi yhdistää tietokoneeseen USB-väylän kautta. 
Peliportti käyttää DA-15-liitäntää, johon voidaan myös liittää MIDI-laite.
Ili

Ili on joki Kazakstanin kaakkoisosassa ja Kiinan luoteisosassa. Joen vesistöalue sijaitsee Kazakstanissa Almatyn alueella ja Kiinassa Sinkiangin autonomisella alueella. Joki on 1 101 kilometriä pitkä, josta 815 kilometriä on Kazakstanin puolella. Sivujoki Tekes mukaan lukien joen pituus on 1 439 kilometriä.
Ili saa alkunsa Tienšanin vuoriston itäosista. Ilin varrella on paljon maanviljelyä ja lampaiden, vuohien sekä hevosten kasvatusta. Se laskee laskujoettomaan Balkašjärveen, jossa se muodostaa laajan suiston. Ili on suurin Balkaşjärveen laskeva joki.
Joki on saanut nimensä mongolinkielisestä sanasta "Ilansu", joka tarkoittaa vilkkuvaa tai säkenöivää.
Pilpajärvi

Pilpajärvi on järvi Oulun kaupungin Lapinkankaan ja Sanginjoen kaupunginosissa Pohjois-Pohjanmaalla, Oulujoen pohjoispuolella.
Järveen tulee vesi lähitienoiden soilta, ja se laskee Pilpaojaa Sanginjokeen sekä edelleen Oulujokeen. Järven rannat ovat kangasmaata etelärannan Mämmisuota ja pohjoispään Lautasuota lukuun ottamatta. Järven lounaisrannalla on yksi vanha asuinpaikka, lännenpuoleisella rannalla myös useita huviloita. Pilpasuon luontokohteeseen on järveltä Yli-Korkiakankaan ja Ali-Korkiakankaan välissä kulkevaa polkua pitkin vain runsas kilometri. Järvelle on nelisen kilometriä pitkä tieyhteys yhdystieltä 8300. Tie jatkuu järven eteläpuolitse Miehonsuo-nimiselle turvetuotantoalueelle.
DFV-Supercup

DFV-Supercup (myös Pokal des Deutschen Sportechos) oli kerran järjestetty jalkapallocup, joka järjestettiin Itä-Saksassa. Cupissa kohtasivat DDR-Oberligan mestari, sekä FDGB-Pokalin voittaja. Cupin ottelu pelattiin 5. elokuuta 1989 Cottbusin Stadion der Freundschaftilla. 
Cup toimi pelikauden aloituksena, mutta kauden 1990–1991 alussa ottelua ei enää järjestetty.
Hormoonit valloillaan

Hormoonit valloillaan on vuonna 1948 valmistunut Orvo Saarikiven ohjaama suomalainen elokuva, joka perustuu Armas J. Pullan romaaniin. Siinä nahjusmainen tehtaanjohtaja kokeilee puosuliini-nimistä hormonilääkettä, minkä seurauksena hän alentuu lapsen tasolle. Pääosissa nähdään Hilkka Helinä ja Joel Rinne. Elokuvan tuotti Suomi-Filmi.
Elokuva muistuttaa aiheeltaan Howard Hawksin elokuvaa "Rakas, minä nuorrun", joka valmistui kuitenkin vasta 1952. Ohjaaja Saarikivi on myöhemmin todennut, että elokuva olisi saanut jäädä tekemättä.
Arviot.
Arvioissa elokuva tyrmättiin tylysti: ”Suhteellisuustaju ja aistikkuus on tästä filmistä ja sen huumorista tipotiessään.” (Juha Nevalainen, "Ilta-Sanomat"), joskin joku pehmeämpikin arvio tuli: ”Filmin suorastaan epäsuomalaisen luistava kerronta tempaa mukaansa kriitillisemmänkin katsojan.” (Kauko Peltola, "Satakunnan Kansa").
Myöhemmin 2000-luvulla Pertti Avola ("Helsingin Sanomat") on luonnehtinut elokuvaa kreisikomediaksi ja siinä suhteessa lajissaan oudoksi tapaukseksi ja kiinnostavaksi kokeiluksi, mutta pitää sitä amerikkalaisiin esikuviin verrattuna toivottomana.
Florian Hufsky

Florian Hufsky (13. marraskuuta 1986 Villach, Itävalta – 16. joulukuuta 2009 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen taiteilija ja poliittinen aktivisti, joka perusti Itävallan Piraattipuolueen kesällä 2006. Hän opiskeli graafista suunnittelua Wienin taidekorkeakoulussa, mutta teki itsemurhan ennen kuin ehti valmistua.
Hufsky järjesti ensimmäisen kansainvälisen Piraattipuolue-tapaamisen kesäkuussa 2007.
These Foolish Things (Remind Me of You)

”These Foolish Things (Remind Me of You)” on musiikkikappale vuoden 1936 brittiläisestä musikaalista "Spread It Abroad". Kappaleen sävelsi Jack Strachey ja sanoitti Eric Maschwitz, joka mahdollisesti sotaa edeltäneen saksalaisvastaisuuden pelossa käytti salanimeä Holt Marvell. Amerikkalainen Harry Link listataan myös toisinaan yhdeksi kappaleen tekijöistä, mutta tämän rooli lienee ollut sovittaa kappale Yhdysvaltain markkinoita varten. Ranskalainen näyttelijä Jean Sablon, jonka oli alun perin pitänyt esittää kappale "Spread It Abroadissa", nauhoitti vuonna 1936 ranskankielisen version nimellä ”Ces petites choses”.
Laulun surumieliset sanat kuvaavat menetetystä rakkaudesta muistuttavia yksinkertaisia asioita.
Kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi. Yhden arvostetuimmista jazzversioista lauloi Billie Holiday pianisti Teddy Wilsonin orkesterin säestämänä vuonna 1936. Saksofonisti Lester Young äänitti vuonna 1952 oman versionsa yhdessä Oscar Petersonin trion kanssa. Young korvasi alkuperäisen melodian lähes kokonaan, ja musikologi André Hodeirin mukaan Youngin luova panos olisi oikeuttanut julkaisemaan tämän version kokonaan itsenäisenä sävellyksenä. Kappaleet ovat levyttäneet myös muun muassa Benny Goodman, Kenny Burrell, Chet Baker, Thelonious Monk, Ella Fitzgerald ja Frank Sinatra.
Ozerki

Ozerki () on historiallinen kaupunginosa Pietarissa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa Suomeen johtavan rautatien varrella (Ozerkin asema). Pohjoisessa Ozerki rajoittuu Suvalaan ja etelässä Udelnajaan.
Rautatien valmistuttua 1870-luvun alussa seudulle syntyi huvila-asutusta. Ozerkin eteläosa liitettiin Leningradiin vuonna 1930 ja koko paikkakunta vuonna 1963. 1970-luvulta lähtien sinne on rakennettu suuria lähiöitä.
Kunstkamera

Kunstkamera () on barokkityyliä edustava rakennustaiteen muistomerkki Pietarin keskustassa Venäjällä. Nimitystä käytetään myös rakennuksessa toimivasta Venäjän tiedeakatemian Pietari Suurelle nimetystä antropologian ja etnografian museosta.
Pietari Suuren vuonna 1714 perustama Kunstkamera (, ”harvinaisuuksien museo”) oli Venäjän ensimmäinen julkinen museo. Se sai alkunsa tsaarin henkilökohtaisista kokoelmista sekä Moskovassa säilytetyistä anatomian ja eläintieteen kokoelmista. Museon nopeaa kehitystä edistivät Pietari Suuren asetukset, joiden mukaan Kunstkameraan tuli toimittaa kaikki erikoiset ja harvinaiset esineet. Vuonna 1724 museo liitettiin Venäjän tiedeakatemian yhteyteen.
Kikinin talossa säilytetyt Kunstkameran kokoelmat avattiin yleisölle vuonna 1719. Vuosina 1718–1734 rakennettiin Nevan rannalla lähellä Vasilinsaaren itäkärkeä sijaitseva museorakennus, jonka ovat suunnitelleet arkkitehdit Georg Johann Mattarnovy, Nikolai Gerbel, Gaetano Chiaveri ja Mihail Zemtsov. Rakennus koostuu kahdesta samankaltaisesta siivestä, joita yhdistävässä keskiosassa ja sen yläpuolella kohoavassa tornissa sijaitsi anatominen leikkaussali ja observatorio. Savva Tševakinski rakensi Kunstkameran uudelleen vuonna 1747 sattuneen tulipalon jälkeen. Tornin yläosa entistettiin vuosina 1947–1948.
Entisen Neuvostoliiton ulkopuolella asuvia kansoja esittelevän etnografisen museon lisäksi rakennuksessa toimii Mihail Lomonosoville omistettu museo. Kunstkameran anatomiset kokoelmat ja joukko Pietari Suurelle kuuluneita esineitä on näytteillä itäisen gallerian pyöreässä salissa.
Kunstkameran osoite on Universitetskaja naberežnaja 3. Lähimmät metroasemat ovat Vasiljeostrovskaja, Nevski prospekt ja Gostinyi dvor.
Novoje vremja

Novoje vremja (, ”Uusi aika”) oli Pietarissa Venäjällä vuosina 1868–1917 ilmestynyt sanomalehti. Aluksi se ilmestyi viidesti viikossa ja vuodesta 1869 lähtien päivittäin. Vuodesta 1881 lähtien julkaistiin erillisiä aamu- ja iltapainoksia ja vuodesta 1891 kuvitettua viikkoliitettä. Lehden julkaisijoina toimivat aluksi Adam Kirkor ja N.N. Jumatov, vuosina 1872–1873 Fjodor Ustrjalov, vuosina 1873–1874 Osip Notovitš, vuosina 1874–1876 Konstantin Trubnikov, vuosina 1876–1912 Aleksei Suvorin ja vuodesta 1912 Suvorinin kustannusliike.
Vuosina 1872–1873 Novoje vremja edusti liberaalia linjaa. Myöhemmin se tuli tunnetuksi yhtenä konservatiivien pää-äänenkannattajista. Bolševikit lakkauttivat lehden marraskuussa 1917.
Vuodesta 1943 lähtien Moskovassa julkaistiin Novoje vremja -nimistä aikakauslehteä venäjäksi, englanniksi, ranskaksi ja eräillä muilla kielillä.
Tulokaslaji

Tulokaslaji on eliölaji, joka on levinnyt uudelle alueelle omin avuin, ihmisestä riippumatta.
Tulokaslaji saapuu yleensä joltain lähialueelta, jolta sen levinneisyysalue saattaa olla luontaisesti laajenemassa. Tulokaslajin leviämistä voivat edesauttaa esimerkiksi suotuisat lämpötilajaksot ja sopivat tuulet. Tulokas pyrkii uudella asuinalueellaan asuttamaan samankaltaisia elinympäristöjä kuin alkuperäisillä esiintymisalueillaan. Se voi asuttaa uuden alueen pysyvästi tai tilapäisesti.
Suomessa tulokaslajeiksi kutsutaan maahan parin viimeisen vuosisadan aikana tulleita lajeja. Näistä esimerkkejä ovat villisika, merimetso ja useat perhoslajit. Suomeen on 2000-luvulla saapunut yli tuhat uutta tulokaslajia, useimmat niistä lentäviä hyönteisiä. Ilmaston lämpeneminen on edesauttanut etelästä tulleiden tulokaslajien leviämistä Suomeen. Tulokaslajit ovat Suomessa luonnonsuojelulailla rauhoitettuja, ellei niitä ole määritelty riistalajeiksi.
Tulokaslajin ja vieraslajin, eli ihmisen vaikutuksesta levinneen lajin, rajanveto on joskus vaikeaa. Lajien esiintymisalueet ovat vaihdelleet suuresti, ja kasvit voivat säilyä siemeninä jopa vuosisatoja.
Sabrina (etunimi)

Sabrina on naisen etunimi. Nimen on arveltu johtuvan Walesin Severn-joen nimestä, johon liittyy Geoffery Monmouthilaisen tunnetuksi tekemä tarina hukkuneesta prinsessasta. Suomessa nimi Sabrina on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä Sabrina-nimi annettu noin 560 henkilölle, joista yli puolet on syntynyt 1980- ja 1990-luvuilla. Ennen vuotta 1940 nimeä ei ollut Suomessa annettu kenellekään. Muodossa "Sabriina" nimi on annettu noin 30 henkilölle.
Sabrina on myös portugalilaisen laulaja Teresa Villa-Loboksen taiteilijanimi.
Porin urheilutalo

Porin urheilutalo on Porissa, Kuninkaanhaan kaupunginosassa sijaitseva urheilurakennus. Urheilutaloa käyttävät kotihallinaan muun muassa salibandyseura FBT Karhut sekä FC Jazzin ja Musan Salaman futsaljoukkueet. Porin urheilutalossa on pelattu myös futsal- ja lentopallomaaotteluita. 
Rakennukseen kuuluu mm. 23,2 x 43,7 m kokoinen palloilusali.
Team Tour

Team Tour on mäkihypyn kiertue, jossa maat kilpailevat joukkueina. Kiertue sisältää neljä osakilpailua, joista kaksi on henkilökohtaisia ja kaksi joukkuekilpailuja. Näistä kilpailuista lasketaan maiden kilpailijoiden pisteet yhteen ja se maa, joka on saavuttanut eniten pisteitä voittaa.
Historia.
Team Tour debytoi maailmancupissa kaudella 2008–2009 ja oli jo silloin menestys. Kilpailun historian aikana on kilpailtu viisi kilpailukiertuetta ja Team Tour onkin uusin kaikista kiertueista.
Loviisan liikuntahalli

Loviisan liikuntahalli on Loviisassa sijaitseva urheilurakennus. Salibandyliiga-seura
Loviisan Tor käyttää liikuntahallia kotihallinaan.
Rakennukseen kuuluu muun muassa 976 m2 kokoinen palloiluhalli.
Vaasan ammattiopisto

Vaasan ammattiopisto – Vasa yrkesintitut (VAO) oli Vaasan kaupungin toisen asteen ammatillinen oppilaitos. Se yhdistyi 1. tammikuuta 2017 Vaasan aikuiskoulutuskeskuksen ja Vaasan rannikkoseudun oppisopimustoimiston kanssa Vamiaksi. 
Oppilaitos aloitti toimintansa 1. elokuuta 2000, kun Vaasan liike­talous- ja hotelli-instituutti, Vaasan ammatti­oppi­laitos ja Vaasan sosiaali- ja terveys­alan oppi­laitos yhdistyivät. Oppi­laitoksen yllä­pitäjä oli Vaasan kaupunki. 
Vaasan ammattiopisto järjesti TaitajaMästare-ammattitaitokilpailut vuonna 2009. Vaasan ammattiopiston opiskelijat osallistuivat vuosittain aktiivisesti ammattitaitokilpailuihin.
Ammattiin opiskelevien kulttuurikilpailut, SAKUstars 2014, Vaasan ammattiopisto järjesti huhtikuussa 2014.
Tähtihalli

Tähtihalli () on Uudessakaarlepyyssä sijaitseva urheilurakennus. Mm. salibandyseura Blue Fox käyttää Tähtihallia kotihallinaan.
Tähtihallin katsojakapasiteetti on 500 katsojaa.
Thunderbolt (verkkosivusto)

Thunderbolt on Philip Mortonin vuonna 2000 perustama itsenäinen videopeleihin keskittynyt verkkosivusto. Sivua ylläpitävät useat eri vapaaehtoiset henkilöt, jotka ovat kirjoittaneet tähän asti yli 1800 uutisartikkelia ja 1500 peliarvostelua.
TP-Kaarle

TP-Kaarle on kokkolalainen futsalin erikoisseura, joka on pelannut Suomen korkeimmalla sarjatasolla Futsal-liigassa 2010-2013. Vuoden 2013 jälkeen TP-Kaarle luopui sarjapaikasta, minkä jälkeen FC Sääripotku vastasi futsal-toiminnasta. Vuoden 2022 keväällä Sääripotku nousi Ykköseen, ja jälleen futsal-toiminnasta otti vastuun TP-Kaarle.
Valmentajana toimii Nikola Erceg.
Topografikunta

Topografikunta (lyhenne TOPK) on entinen itsenäinen joukko-osasto ja sotilaslaitos, nykyisin Puolustusvoimien tiedustelulaitoksen (PVTIEDL) erillisyksikkö. Topografikunnasta tuli osa Puolustusvoimien tiedustelukeskusta 1.1.2007. Sen toiminnot taas siirrettiin Puolustusvoimien tiedustelulaitokseen osana puolustusvoimauudistusta 30.4.2014.
Historia.
Alun perin valkoisen armeijan karttahuoltoa varten perustettiin Vaasaan Päämajan Yleisesikunnan topografinen toimisto 15.2.1918. Myöhemmin siitä tehtiin Sotilaskarttalaitos ja Topografikunnan nimi vakiintui käyttöön 1.1.1925. Itse organisaatio ja sen johtosuhteet ovat kuitenkin muuttuneet useita kertoja itsenäisyyden aikana. 
Ennen talvisotaa sotilaskarttojen tuotannon painopiste oli Karjalan Kannaksella ja Etelä-Suomessa. Yhteistoiminta Maanmittaushallituksen (nyk. Maanmittauslaitos) kanssa oli tiivistä. Talvisodan aikana Topografikunnan alaisuudessa oli Topografikomppania ja jatkosodan aikana Topografipataljoona, jonka tehtävänä oli sotatoimialueen karttojen tuotanto. Sotien jälkeen Topografikunnan tehtäväksi tuli Lapin topografisten karttojen tuotanto Maanmittaushallituksen vastatessa muun Suomen peruskartoituksesta. Lapin kartoituksesta luovuttiin 2002 ja samassa yhteydessä Topografikunnan karttapaino lakkautettiin 31.12.2002. Topografikunta on hoitanut myös Suomen Open Skies -toimintaan (Avoin taivas -sopimus) liittyviä tehtäviä. 
Nykyisin Topografikunnan tehtävä on tukea paikkatieto- ja karttapalveluilla puolustusvoimien päätehtäviä, joita ovat ennen kaikkea Suomen sotilaallinen puolustaminen ja muiden viranomaisten tukeminen. 
Topografikunnan vuosipäivää vietetään 24. maaliskuuta samana päivänä vuonna 1812 perustetun Haapaniemen kenttämittauskoulun kunniaksi. Topografikunnan perinnemarssi on Armas Järnefeltin säveltämä ”Topografimarssi”. Laitoksen perinteitä vaalii ja vanhojen topografikuntalaisten yhteydenpitoa hoitaa Mittamies- ja topografikilta.
What’s New?

”What’s New?” on Bob Haggartin säveltämä ja Johnny Burken sanoittama musiikkikappale. Haggart, joka soitti kontrabassoa Bob Crosbyn orkesterissa, sävelsi kappaleen instrumentaalina vuonna 1938 erityisesti yhtyeen trumpetisti Billy Butterfieldiä ajatellen, ja yhtye nauhoittikin kappaleen heti nimellä ”I’m Free”. Seuraavana vuonna Johnny Burke pyydettiin kirjoittamaan sävellykseen sanat, ja kappale sai nykyisen nimensä. Orkesterinjohtaja Crosby ehdotti Burkelle, että sanoissa käytettäisiin runollisen kielen sijasta tavallisempaa, keskustelevaa kieltä: ”Mitä uutta? Miten menee? Jotain sellaista.” Burke kirjoitti sanat keskusteluksi sattumalta kadulla kohtaavien entisten rakastavaisten välillä, ottaen kuitenkin mukaan vain toisen osapuolen repliikit.
Australialainen laulaja Catherine O’Brien kirjoitti lauluun uudet sanat vuoden 1996 albumilleen "LA or Busk". O’Brienin version nimi oli alkuperäisen sävellyksen tavoin ”I’m Free”.