tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Erik Mickwitz

Erik Mickwitz (24. marraskuuta 1938 Helsinki – 6. tammikuuta 2024 Helsinki) oli suomenruotsalainen juristi, joka toimi kuluttaja-asiamiehenä vuosina 1991–2003.
Mickwitz valmistui lainopin kandidaatiksi 1963 ja sai varatuomarin arvon 1966. Hän työskenteli patentti- ja rekisterihallituksessa 1963–1965 ja Liiketyönantajain keskusliitossa eri tehtävissä, viimeksi johtajana 1975–1976. Vastaperustetun kuluttaja-asiamiehen toimiston toimistopäällikkönä hän toimi 1978–1991, joista viimeiset vuodet kuluttaja-asiamiehen viransijaisena.
Mickwitz toimi vuosina 2003–2004 suomenruotsalaisten kansankäräjien eli Folktingetin pääsihteerinä.
Vuonna 2008 Mickwitz toimi yhdessä professori Erkki Aurejärven kanssa oikeudenkäyntiavustajana kantajille, jotka haastoivat tupakkateollisuuden vastaamaan tupakanpolton aiheuttamista terveyshaitoista Helsingin käräjäoikeuteen. Kanne hylättiin ja asia eteni hovioikeuteen.
Erik Mickwitzin isä oli talvisodassa kaatunut historiantutkija Gunnar Mickwitz. Erik Mickwitz oli naimisissa lastenkirjailija ja animaattori Camilla Mickwitzin kanssa.
Mickwitz on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Lysva

Lysva () on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Uralin länsirinteellä Lysva-joen rannalla 206 kilometriä Permistä itään. Kaupunki on Lysvan piirin keskus. Sen läpi kulkee Tšusovskajan ja Kuzinon välinen rautatie (Lysvan asema). Asukkaita on 68 700 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1785 perustetun rautatehtaan yhteyteen. Vuonna 1926 siitä tuli kaupunki. Nykyään Lysvassa on lähinnä metalli- ja koneenrakennusteollisuutta. Kaupunki tunnetaan neuvostoaikana valmistetuista Lysva-sähköliesistä.
Nähtävyyksiä ovat vuonna 1785 rakennettu tehtaan patorakennelma, 1800-luvun alun teollista arkkitehtuuria edustava rautatehtaan rakennuskokonaisuus, johon kuuluvat myös rantakadun varastot, tehtaanjohtajan talo (1897–1898) ja konttorirakennus (1914–1915). 1800–1900-lukujen vaihteen rakennuksista erottuvat entinen Šuvalovin talo (1904–1905) ja sairaalarakennus.
Brooklyn Park

 Brooklyn Park on kaupunki Hennepinin piirikunnassa Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuonna 2018 kaupungissa arvioitiin olevan 80 610 asukasta, mikä tekee siitä osavaltion kuudenneksi suurimman kaupungin. Se sijaitsee Mississippijoen länsirannalla Minneapolisin keskustasta pohjoiseen. Brooklyn Park on käytännössä Minneapolis-Saint Paul kaksoiskaupungin lähiö. Kaupungissa on Edinburghin golfkenttä ja kaksi opistotason oppilaitosta: North Hennepin Community College ja Hennepin Technical College Brooklyn Park Campus.
Brooklyn Parkin väkiluku kasvoi vuosina 2010–2018 6,4 prosenttia. Väestöstä 43 prosenttia oli valkoisia, 28 prosenttia mustia, 18 prosenttia aasialaisia, 7 prosenttia latinoita ja 4 prosenttia muita. Kaupungin kotitalouksista 93 prosenttia omisti tietokoneen.
Jesse Ventura toimi Brooklyn Parkin pormestarina yhden kauden ajan 1991–1995.
Kungur

Kungur () on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee paikassa, jossa Iren- ja Šakvajoet yhtyvät Kaman sivujokeen Sylvaan, 101 kilometriä Permistä kaakkoon. Kaupunki on Kungurin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen läpi kulkee Permin ja Jekaterinburgin välinen rautatie (Kungurin asema). Asukkaita on noin 68 00 henkeä (vuonna 2010).
Kungur on perustettu vuonna 1648 Kungurka-joen rannalle 17 kilometrin päähän Iren-joen suusta. Vuonna 1662 sen hävittivät baškiirit, minkä jälkeen nykyiselle paikalle rakennettiin uusi linnoitus. 1700-luvun puolivälissä Kungur oli yksi Uralin suurimmista asutuskeskuksista. Vuonna 1781 kaupungista tuli Permin lääniin kuuluneen Kungurin kihlakunnan keskus. 1700-luvun lopulla Kungur oli huomattava Siperian maantien kauppapaikka ja läänin nahkateollisuuden keskus. Nykyisin kaupungissa on mm. jalkine-, elintarvike- ja koneenrakennusteollisuutta.
Nähtävyyksiä ovat vuonna 1781 rakennettu Kristuksen kirkastumisen kirkko ja venäläistyylinen Pyhän Nikolaoksen kirkko vuodelta 1917, entinen kauppahalli (1865–1876), kaupungintalo (1876) ym. Entisessä voivodin talossa (1758–1762) toimii kotiseutumuseo.
Kaupungin ulkopuolella Sylva-joen rannalla sijaitsee ainutlaatuinen luonnonmuistomerkki – Kungurin jääluola, jonka yhteispituus on 5,6 kilometriä. Luolassa on 58 salia ja noin 60 järveä sekä erilaisia jäämuodostelmia.
Taivaan mandaatti

Taivaan mandaatti () on ollut uskomus Kiinan keisarin oikeuteen hallita maataan taivaan () valtuuttamana. Kiinassa pidettiin mahdollisena, että keisari menettää taivaan luvan toimia ihmisten ja taivaan välillä välittäjänä, jolloin hallitusvalta ja samalla hallitsijasuku saattoivat vaihtua. Näin kiinalaiset uskoivat eurooppalaisista perinnöllisistä monarkioista poiketen, että valtakunnan asukkailla oli oikeus nousta vastarintaan epäpätevää hallitsijaa vastaan. Taivaan mandaatti ei myöskään edellyttänyt haltijaltaan ylevää syntyperää, vaan sen saattoi ansaita kuka tahansa hallitsijaksi noussut. Koska keisarilla oli taivaan mandaatti, yksi hänen tärkeimmistä titteleistään oli "taivaan poika" ().
Taivaan mandaattiin kuuluu neljä perusperiaatetta:
Kansan hyvinvointi, oikeamielinen hallinto, valtakunnan rajojen koskemattomuus ja valtakunnan ja hallitsijan vihollisten tappio ovat merkkejä, joista yleensä päätellään hallitsijalla olevan hallussaan taivaan mandaatti. Filosofi Mengzi muotoili taivaan mandaatin säilyvän hallitsijalla niin kauan kuin tämä hallitsi kansan hyväksi. Merkkejä sen menettämisestä ovat talonpoikaiskapinat, vieraiden maiden sotaretket maahan, kuivuus, nälänhädät, tulvat ja maanjäristykset.
Ensimmäisenä taivaan mandaatin ideaa alkoivat käyttää Zhou-dynastian hallitsijat selittääkseen sen, miksi heitä edeltänyt Shang-dynastia oli menettänyt valtansa. Termillä on edelleen jonkin verran merkitystä Kiinassa, vaikka viimeinen keisari luopui vallasta vuonna 1912. Esimerkiksi Mao Zedongin sanottiin ansainneen "taivaan mandaatin" sen jälkeen, kun hän oli yhdistänyt Kiinan ja aloittanut maassa suuret sisäiset uudistukset. Maon mandaatin katsottiin myös vahvistuneen merkittävästi Korean sodan vuoksi, koska sota esitettiin kiinalaisille suurena voittona.
Köyhät syntiset

Köyhät syntiset on Tehosekoittimen toinen pitkäsoitto vuodelta 1997.
Albumi nousi toisella listaviikollaan Suomen virallisen listan yhdeksännelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä kahdeksan viikkoa.
Varoittava esimerkki

Varoittava esimerkki on Tehosekoittimen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 1998.
Albumi nousi Suomen virallisen listan kymmenennelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Matti Mikkola, ellei toisin mainittu.
Eagan

Eagan on kaupunki Yhdysvalloissa Minnesotan osavaltiossa Dakotan piirikunnassa. Vuoden 2018 arvion mukaan kaupungissa asui 66 527 asukasta. Se sijaitsee Minnesotajoen etelärannalla Minneapolisin keskustasta etelään. Eagan on entinen irlantilaisten maahanmuuttajien suosima maalaispaikkakunta ja alueen sipulinviljelyn keskus, josta on tullut Minneapolis-Saint Paul kaksoiskaupungin nukkumalähiö.
Rock ’n’ Roll Monster Movie Show

Rock ’n’ Roll Monster Movie Show on Tehosekoittimen viides studioalbumi, ja se julkaistiin vuonna 2000.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan kolmannella sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä neljätoista viikkoa.
Golden Greats (Tehosekoittimen albumi)

Golden Greats on Tehosekoittimen kokoelma-albumi vuodelta 2002. Sitä myytiin Suomessa kultalevyyn oikeuttava määrä. Levyllä julkaistiin kokoelman lisäksi muutama uusi kappale, joista kenties tunnetuin on aikaisemmin singlenäkin julkaistu ”Hetken tie on kevyt”.
Albumi nousi Suomen virallisen listan kolmannelle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä 24 viikkoa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Matti Mikkola, ellei toisin mainittu.
A Lotta Rhythm

A Lotta Rhythm oli Tehosekoittimen Screamin’ Stukas -nimellä julkaistu viimeinen studioalbumi, joka ilmestyi syyskuussa 2002. Albumi on kokonaan englanninkielinen.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan seitsemännellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa.
Monthly Notices of the Royal Astronomical Society

Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, lyhyemmin Monthly Notices of the RAS tai vain MNRAS, on brittiläisen Royal Astronomical Societyn perustama tieteellinen julkaisusarja. Nykyisin MNRAS on eräs maailman johtavia tähtitieteen julkaisusarjoja. Sen vaikuttavuuskerroin on 5,249.
MNRAS perustettiin vuonna 9. helmikuuta 1827 nimellä "Monthly Notices of the Astronomical Society of London", joskin jo seuraavassa numerossa lenden nimi muuttui nykyiseen muotoonsa. Vuoteen 1965 saakka lehteä kustansi Royal Astronomical Society itse, mutta sittemmin julkaisusta on vastannut Blackwell Publishing, joka vuonna 2008 yhdistyi kustantamo John Wiley &amp; Sonsiin. Lehti on säilyttänyt nykyisen nimensä, vaikka ylivoimainen enemmistö artikkeleista tulee RASin ulkopuolislta tutkijoilta, eikä lehti ilmesty kuukausittain vaan 36 kertaa vuodessa. Kussakin numerossa on 400–500 sivua.
Lehti on vertaisarvioitu, ja se julkaisee kahdentyyppisiä artikkeleita. Varsinaisia tutkimusartikkeleja sekä korkeintaan viiden sivun pituisia "letter"-artikkeleja. Jälkimmäiset julkaistaan nykyisin nopean saatavuuden takaamiseksi vain sähköisessä muodossa, joskin kussakin lehdessä on luettelo edellisen numeron jälkeen julkaistuista "lettereistä" kirjoittajineen. Monthly Notices noudattaa niin sanottua viivytettyä open access -politiikkaa, eli kaikki siinä julkaistut artikkelit tulevat ilmaiseksi kaikkien saataville kolme vuotta alkuperäisen julkaisun jälkeen.
Nyjah Huston

Nyjah Huston (s. 30. marraskuuta 1994) on yhdysvaltalainen ammattirullalautailija. Hän on kotoisin Davisista Kaliforniasta. Huston aloitti skeittaamisen nelivuotiaana. Hänet tunnetaan portaiden hyppääjänä ja reilien vetäjänä. Hän osallistui X-Gamesiin 10-vuotiaana.
Hän on esiintynyt kahdessa videopelissä "Tony Hawk's Project 8" ja "Tony Hawk's Proving Ground". Joulukuussa 2008 Nyjah Huston lähti Element skateboardsista ja aloitti oman skeitti firmansa I&amp;I Skateboards. Huston teki paluun Element skateboardsiin tammikuussa 2011. Nyjah Huston voitti vuoden 2011 street leaguen 1. 2. ja 3. skeittikilpailun.
Nyjah Huston on voittanut useana vuonna X Gamesin street-kisat ja on yksi maailman parhaista ja parhaiten palkituista rullalautailijoista.
Ensimmäisessä rullalautailun olympiakilpailussa Tokiossa 2021 Huston oli streetin seitsemäs. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sai streetissä pronssia.
Johan Palmstruch

Johan Palmstruch (alk. "Hans Wittmacher", 13. kesäkuuta 1611 Riika – 8. maaliskuuta 1671 Tukholma) oli ruotsalainen pankkiiri ja maan pankkitoiminnan isä. Hän perusti 1657 "Stockholms Bancon", josta kehittyi maailman ensimmäinen keskuspankki Riksbanken. Stockholms Banco laski ensimmäisenä eurooppalaisena pankkina liikkeelle paperirahan 1661.
Stockholms Banco joutui setelirahoituksen vuoksi talousvaikeuksiin, ja Johan Palmstruch tuomittiin holtittomasta talouden- ja kirjanpidosta vankeuteen ja maanpakoon 1668. Samalla hän menetti liiketoimintaoikeutensa ja arvonimensä.
Those Lovely Hula Hands

Those Lovely Hula Hands oli 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun suomalainen hippihenkinen nokkahuilu- ja kielisoitinyhtye. 
Yhtyeessä soittivat Timo Aarniala, Meri Vennamo ja varhaisteinit Anne-Maj Aarniala, Raisa Vennamo ja Tuomas Korvenoja. Raisa ja Meri Vennamon isä oli poliitikko Veikko Vennamo. Eteenpäin!-levymerkki julkaisi yhtyeen EP:n vuonna 1968. EP nauhoitettiin Yleisradion tiloissa, sillä Eteenpäin! -yhtiön toinen perustaja oli talossa omaa "Maanalaista menoa" -ohjelmaa pyörittänyt M.A. Numminen.
Seuraavana vuonna Those Lovely Hula Hands oli mukana kahdella kappaleella Nuoren Voiman Liiton julkaisemalla undergroundmusiikin kokoelmalevyllä. Yhtye teki myös musiikin Sakari Rimmisen ohjaamaan elokuvaan "Pilvilinna" (1970). Vuonna 1971 Those Lovely Hula Hands koottiin uudelleen. Kokoonpano oli muuttunut lähes kokonaan. Yhtyettä johti pianisti Appe Vanajas, joka toimi Inna Aarnialan kanssa myös Those Lovely Hula Handsin laulajana. Muut jäsenet olivat Timo Aarniala (kitara), Juha-Pekka Kalliokoski (kitara), Timo Valjakka (basso) ja Peter Widen (rummut). Kaksi Those Lovely Hula Handsin kappaletta julkaistiin vuoden 2006 Love Records -kokoelmalla "Psychedelic Phinland".
Yhtyeessä vaikuttaneista soittajista Tuomas Korvenoja on myöhemmin noussut yhdeksi Suomen menestyneimmistä ravivalmentajista.
Gap

Gap on kunta Kaakkois-Ranskassa. Se on Hautes-Alpesin departementin prefektuuri Provence-Alpit-Rivieran alueella ("région").
Gapin perustivat alun perin gallialaiset. Rooman keisari Augustus otti kaupungin valtaansa 14 eaa. ja antoi sille nimen "Vapincum". Vuonna 1512 Gap liitettiin Ranskan kruunun maihin.
Zez Confrey

Edward Elzear "Zez" Confrey (3. huhtikuuta 1895 Peru, Illinois, Yhdysvallat – 22. marraskuuta 1971 Lakewood, New Jersey) oli yhdysvaltalainen pianisti, säveltäjä ja sovittaja. Hän sävelsi yli sata instrumentaaliteosta ja laulua.
Tausta.
Zez Confrey syntyi Thomas J. ja Margaret Brown Confreyn viisilapsisen perheen nuorimpana. Hänen ollessaan nelivuotias Zez osasi imitoida isoveljensä Jimin soittotuntia kuunneltuaan tämän opetteleman kappaleen. Zez sai myös aloittaa soittotunnit. Lukioaikoinaan hän johti omaa orkesteria.
Koulutus.
Confrey opiskeli Chicago Musical Collegessa Jesse Dunnin ja Frank Denhartin johdolla. Hän sai klassisen koulutuksen, joka tutustutti hänet ranskalaisiin impressionisteihin Claude Debussyyn ja Maurice Raveliin. Heidän musiikillaan oli suuri vaikutus Confreyn omaan tuotantoon.
Ura.
Hänen ensimmäisiä teoksiaan olivat laulu "On the banks of dear old Illinois", one-step "Over the top" sekä rag-teos "My Pet". Näistä viimeisin yhdisti impressionistisia harmonioita ragtime-pianomusiikin rytmiikkaan. Confreyn musiikki vaikutti ragtimeen koko 1920-luvun ajan.
Opiskeluaikoinaan Zez hankki elantonsa Jim-veljen johtamassa orkesterissa. He avasivat "Kaskaskia"-nimisen hotellin 1915 ja soittivat myös pitkään Ottawassa Clifton-hotellissa. Zez tuli tunnetuksi imitoimalla epävireistä automaattipianoa omalla pianollaan täsmällisesti, josta tuli eräs orkesterin vetonauloista.
Ensimmäisen maailmansodan alussa hän värväytyi laivastoon ja esiintyi viihdytyskiertueella nimeltä "Leave It To Sailors". Eräässä numeroista Zez esiintyi myöhemmin Jack Benny -nimellä tunnetuksi tulleen viulistin kanssa.
Sodan lopulla Confrey alkoi työskennellä QRS Piano Roll Companylle sovittajana. Hän sovitti 127 pianoteosta yhtiölle vuosina 1918–1924. Hänen menestyksensä säveltäjänä ja sovittajana johtivat levytyssopimuksiin ja hän levytti pianosooloja Brunswick-, Edison-, Emerson- ja Victor-yhtiöille. Hän myös esiintyi oman orkesterinsa kanssa vaudeville-näyttämöillä. Hän julkaisi myös oman pianokirjan vuonna 1922, joka oli myynnissä yli neljäkymmentä vuotta.
Helmikuussa 1924 Confrey osallistui solistina ja sovittajana suuressa konsertissa Aeolian Hallissa New Yorkissa, otsakkeella "Paul Whiteman and His Palais Royal Orchestra Will Offer An Experiment in Modern Music, Assisted by Zez Confrey and George Gershwin". Myöhemmin samana vuonna hän aloitti Ampico-yhtiöllä, jolle hän sovitti kolmen vuoden aikana 44 teosta.
Populaarimusiikin suuntautuessa yhä enemmän jazzin suuntaan Confrey alkoi myös säveltää jazz-musiikkia. Sen ajan jazz-pianistit ottivat toisaalta vaikutteita Confreyn rag-teoksista, joiden juoksutuksia ja taukoja kaÿtettiin laajalti. Confrey jäi eläkkeelle toisen maailmansodan jälkeen. Hän kärsi loppuvuosinaan Parkinsonin taudista.
Novo mesto

Novo mesto on kaupunki Slovenian kaakkoisosassa Krkajoen rannalla. Sitä pidetään Dolenjskan alueen taloudellisena ja kulttuurillisena keskuksena. Novo meston pinta-ala on 298,5 neliökilometriä ja asukasluku 35 570 (2008).
Kaupungin perusti Itävallan herttua Rudolf IV 7. huhtikuuta 1365 nimellä "Rudolfswert". Paikalla on tosin ollut asutusta esihistorialliselta ajalta lähtien. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen, Itävalta-Unkarin hajottua, kaupunki nimettiin virallisesti Novo mestoksi, jolla nimellä se oli tunnettu epävirallisesti perustamisestaan lähtien. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli vuoroin saksalaisten, vuoroin italialaisten valvonnassa. 
Vuonna 1958 valmistui Novo meston kautta kulkeva Ljubljanan ja Zagrebin välinen valtatie, joka on nyt osa E70-tietä. Matkailun suosio alueella on lisääntynyt, ja muun muassa viiniharrastajat käyvät maistelemassa paikallista Cviček-viiniä Krkan laaksossa.
Mujujärvet

Iso Mujujärvi ja Pikku Mujujärvi, yhdessä Mujujärvet, ovat kaksi pientä järveä Kurikan eteläosassa entisen Jalasjärven kunnan Koskuen kylässä. Iso Mujujärven eteläisin osa kuuluu Karviaan. Järvistä Iso Mujujärvi on suurempi ja se sijaitsee etelämpänä. Järven pinnankorkeus on 147,3 metriä. Pikku Mujujärvi sijaitsee 200–300 metriä luoteeseen Iso Mujujärveltä ja on pienempi. Sen pinnankorkeus on 147,9 metriä. Järvien rannoilla on muutamia huviloita.
Järvet sijaitsevat Mujujärvensuo-nimisellä suoalueella. Tämän suon ja läheisen Jäkälänevan vedet laskevat Iso Mujujärven ja Karvian puolella sijaitsevan Koninevan kautta Parkanon Kuivasjärveen. Mujujärvensuosta osa soveltuisi turvetuotantoon, mutta Mujujärvet hankaloittavat suon kuivatusta.
Järvien nimet saattavat olla itäisen asutusvaikutuksen perintöä, sillä muju-alkuisia paikkoja on ainoastaan Karjalan ja Savon alueilla muutamaa harvaa poikkeusta lukuun ottamatta. Sana muju tarkoittaa kivistä maata ja karkeaa soraa.
Sister (Sonic Youthin albumi)

Sister on yhdysvaltalaisen vaihtoehtorockyhtye Sonic Youthin kesäkuussa 1987 julkaistu studioalbumi. Levyn julkaisi SST Records, ja vuonna 1994 DGC Records uudelleenjulkaisi albumin. 
Yhtyettä inspiroi albumin teossa vahvasti tieteiskirjailija Philip K. Dickin tuotanto.
Muun muassa Pitchfork Media, New Musical Express ja Spin Magazine ovat valinneet levyn yhdeksi 1980-luvun parhaista.
Kappaleet.
Lisäksi CD-painoksella oli bonuskappaleena
"Hot Wire My Heart" on cover yhdysvaltalaisen Crime-yhtyeen kappaleesta.
Saska Saarikoski

Jaakko Aleksi Saska Saarikoski (1997–2008 "Snellman", s. 4. lokakuuta 1963 Helsinki) on suomalainen toimittaja.
Elämä ja ura.
Saarikoski valmistui ylioppilaaksi vuonna 1983 ja kävi Sanoman toimittajakoulun 1986. Hän oli päätoimittaja "Ylioppilaslehden" 1988–1989 ja "Ydin"-lehdessä 1990–1995 sekä toimittajana "Suomen Kuvalehdessä" 1995–1998. Vuodesta 1998 Saarikoski on työskennellyt "Helsingin Sanomien" toimittajana. Vuosina 2005–2011 hän toimi "Helsingin Sanomien" kulttuuriosaston esimiehenä. Hän on toiminut myös "Pressiklubi"-keskusteluohjelman vaihtuvana journalistijäsenenä.
Yhdysvaltain presidentinvaalien 2016 aikaan Saarikoski asui Yhdysvalloissa Yhdysvaltain-kirjeenvaihtajana toimineen vaimonsa Laura Saarikosken kanssa. Samana vuonna Saarikosket julkaisivat Donald Trumpia ja vaaleja käsittelevän kirjan "Trump – Mies kuin Amerikka". Saarikoski kommentoi edelleen Yhdysvaltain asioita ja Trumpia "Helsingin Sanomissa".
Saarikoski nimitettiin "Helsingin Sanomien" pääkirjoitus- ja mielipidetoimituksen esihenkilöksi 10. elokuuta 2020 alkaen.
Tunnustukset.
Vuonna 2011 Saarikoskelle myönnettiin Helsingin Sanomain Säätiön stipendi Reuters Institute for the Study of Journalismissa opiskeluun. Vuonna 2014 Saarikoski sai Bonnierin Vuoden journalisti -palkinnon vuodelta 2013. Hän sai samana vuonna myös Svenska folkskolans vännerin myöntämän Brobyggarprisetin (Sillanrakentajapalkinto) Päivä på svenska -tapahtuman ideoinnista. Saarikosken kirjoittama lastenkirja "Meidän isä on hammaspeikko" (2013) oli Arvid Lydecken -palkintoehdokkaana.
Yksityiselämä.
Saarikoski on kirjailija Pentti Saarikosken ja toimittaja Leena Larjangon poika. Saarikosken puoliso oli 1988–2005 kirjailija Anja Snellman (o.s. Kauranen). Naimisiin mennessään pari otti yhteiseksi sukunimekseen Snellmanin, joka on Saskan isän äidin tyttönimi. Vuodesta 2007 Saarikoski on ollut naimisissa toimittaja Laura Saarikosken (o.s. Pekonen) kanssa. Saarikoskella on neljä lasta, joista kaksi tytärtä Anja Snellmanin kanssa ja kaksi poikaa Laura Saarikosken kanssa. Saarikosken sisarpuoli on folkloristiikan tutkija Helena Saarikoski ja velipuoli taidemaalari Juri Saarikoski.
Tarbes

Tarbes on kaupunki Etelä-Ranskassa. Se on Hautes-Pyrénéesin departementin prefektuuri, eli pääkaupunki, Occitanien alueella ("région"). Kaupungin väkiluku on 45 433 (2006) ja pinta-ala 15,33 neliökilometriä.
Maantiede.
Tarbesista etelään on Lourdesin pyhiinvaelluskaupunki ja Espanjan raja. Pyreneiden vuoristo, joka on Ranskan ja Espanjan rajalla, näkyy Tarbesista.
Jaana Rinta-Ruona

Jaana Rinta-Ruona (s. 17. huhtikuuta 1964 Kuortane) on suomalainen kaksirivisen harmonikan soittaja. "Suuri Musiikkitietosanakirja" on maininnut hänet erääksi merkittävistä suomalaisista kaksirivisen soittajista 1900-luvun lopulla.. Varsinaiselta ammatiltaan hän on lähettämötyöntekijä ja hammashoitaja. Musiikillisiksi esikuvikseen hän on maininnut Tauno Krossin, Tauno Ahon, Aapeli Hautasen sekä Börje Zetterwallin. Rinta-Ruona asuu Lapualla.
Catanian maakunta

Catanian maakunta (, ) oli Sisilian saarella sijaitseva Italian maakunta. Vuoden 2017 alusta alkaen maakunnan korvasi Catanian metropolikaupunki. 
Maakunta rajoittui idässä Joonianmereen, pohjoisessa Messinan maakuntaan, lännessä Ennan ja Caltanissettan maakuntiin sekä etelässä Syrakusan ja Ragusan maakuntiin.
Catanian maakunnan pinta-ala oli 3 553 km² ja asukasluku noin 1,1 miljoonaa. Maakunta muodostui 58 kunnasta, pääkaupunki oli Catania. Muita yli 30 000 asukkaan kaupunkeja olivat Acireale, Paternò, Misterbianco, Caltagirone ja Adrano.
Martine Aubry

Martine Aubry (o.s. Delors, s. 8. elokuuta 1950) on ranskalainen poliitikko. Hän on toiminut Sosialistisen puolueen pääsihteerinä marraskuusta 2008 lähtien sekä Lillen pormestarina maaliskuusta 2001 lähtien.
Aubry syntyi Pariisissa. Hänen isänsä oli entinen valtiovarainministeri ja Euroopan komission puheenjohtaja Jacques Delors. Hän on valmistunut Institut d'Études Politiques de Paris'sta (Pariisin poliittisten tutkimusten instituutti).
Aubry liittyi sosialistipuolueeseen vuonna 1974 ja pääministeri Édith Cresson nimitti hänet työministeriksi vuonna 1991, mutta hän menetti paikkansa 1993, kun oikeistopuolue Rassemblement pour la République (RPR) voitti parlamenttivaalit. Lionel Jospin kuitenkin nimitti hänet sosiaaliministeriksi päästyään pääministeriksi vuonna 1997. Aubry jätti paikkansa hallituksessa vuonna 2001 asettuakseen ehdolle Lillen pormestariksi, johon virkaan hänet valittiinkin. Hän menetti paikkansa Ranskan kansalliskokouksessa vuoden 2002 vaaleissa, mutta pormestariksi hänet valittiin uudelleen maaliskuussa 2008.
Aubryn politiikkaan kuuluu erityisesti 35-tuntinen työviikko, joka tunnetaan Ranskassa "Aubryn lakina".
21. marraskuuta 2008 hänet valittiin niukasti puolueensa uudeksi pääsihteeriksi. Vastaehdokas Ségolène Royal vaati heti seuraavana päivänä uusintalaskentaa ja harkitsi oikeustoimia asian ratkaisemiseksi. 25. marraskuuta puoluejohto kuitenkin hyväksyi Aubryn voiton.
Kotkan Satama

Kotkan Satama Oy oli Kotkassa satamatoimintaa harjoittanut yhtiö, jonka omisti Kotkan kaupunki. Yhtiökonserniin kuului Kotkan Satama Oy:n lisäksi sen kokonaan omistama Kotkan Satamatalot Oy. Toimitusjohtajana oli Kimmo Naski vuosina 2002–2011. Kotkan Satama Oy ja Haminan Satama Oy yhdistyivät 1. toukokuuta 2011 HaminaKotka Satama Oy:ksi. Molempien kaupunkien kaupunginvaltuustot hyväksyivät yhdistymisen 8. marraskuuta 2010.
Sataman toimistokeskus Merituuli on nykyisin HaminaKotka Satama Oy:n pääkonttori. Se sijaitsee Mussalon satama-alueella. Siellä toimivat Tulli, VR Transpointin toimisto ja yhteensä viitisenkymmentä logistiikka-alan yritystä. Rakennuksen matala osa on valmistunut vuonna 2000 ja myöhemmin sen sivuille on rakennettu torniosat Pohjoiskorkia ja Lounatkorkia.
Liikenne ja henkilöstö.
Liikennemäärältään Kotkan satama oli Suomen toiseksi suurin yleissatama vuonna 2008. Liikennemäärästä viennin osuus oli 43,6 %, tuonnin 25,3 %, kauttakulun 29 % ja kotimaan liikenteen 2,1 %. Konttiliikenteessä Kotkan satama oli vuonna 2008 Suomen suurin, jonka kautta kulki noin 40 % Suomen satamien konttiliikenteestä ja myös autojen tuonti- ja transitosatamana se oli Suomen suurin. 
Kotkan satamasta on säännölliset yhteydet muun muassa Göteborgin, Tallinnan, Lyypekin, Hampurin, Bremenin, Amsterdamin, Rotterdamin, Tilburyn, Hullin, Pietarin ja Antwerpenin satamiin.
Kotkan Sataman palveluksessa oli keskimäärin 60 henkilöä vuonna 2008. Käytännön työ satamassa tehdään yli sadan yrityksen kanssa ja satama-alueella työskentelee eri yritysten työntekijöitä yli 3 000.
Terminaalit.
Kotkan Satama Oy:n satamiin kuului neljä satamanosaa eli Mussalon satama, Hietasen satama (mukaan lukien Hietanen Etelä), Kantasatama ja Sunilan satama (yhteisomistuksessa Sunila Oy:n kanssa). Tonnimäärältään suurimmat satamat olivat Mussalo ja Hietanen. Satamat kuuluvat nykyisin Haminakotka Satama Oy:n satamanosiin.
Hietanen on keskittynyt roro-liikenteeseen. Hietasen sataman merkitys Kotkassa on lisääntynyt voimakkaasti Venäjälle suuntautuvan henkilöautojen transitoliikenteen kasvun myötä. Suurin autologistiikan toimija Hietasessa on Wallenius Wilhelmsen Logistics.
Kantasatama on jaettu kahteen osaan eli kaupalliseen satamaan ja kulttuurisatamaan. Kaupallinen osa käsittää tavara- ja matkustajaliikenteen. Kulttuurisatamassa sijaitsee muun muassa Merikeskus Vellamo. Kantasatama on monitoimisatama, joka on keskittynyt pääasiassa lolo-tyyppiseen liikenteeseen. Kantasataman ja Narvan tuntumassa sijaitsevan Sillamäen välille avattiin maaliskuussa 2006 matkustajalaivayhteys, jolla liikennöi Narva Linen ropax-tyypinen M/S Vironia. Kyseinen yhteys lakkautettiin vuoden 2008 alussa.
Muzeum Sztuki

 
Muzeum Sztuki on modernin taiteen museo Łódźissa Puolassa. Se perustettiin 1920-luvun lopulla ja on yksi maailman ensimmäisistä modernin taiteen museoista. Ensimmäinen pysyvä näyttely avattiin vuonna 1931. Museo avattiin uusissa tiloissa marraskuussa 2008 vanhalla Łódźin Manufaktura-teollisuusalueella
Museon varhaisin kokoelma perustui pääasiassa vuonna 1928 lahjoitettuun Kazimierz Bartoszewiczin suvun kirjojen, puolalaisten maalausten ja arkistokokoelmaan. Museon luonnetta määritteli kansainvälisen modernin taiteen kokoelma, jota kartutti ”a.r.” -ryhmä vuodesta 1929. Ryhmä onnistui keräämään yhteensä 111 teoksen kokoelman huomattavaa puolalaista ja kansainvälistä avantgarde-taidetta 1920- ja 1930-luvuilta. Edustettuina ovat kubismi, futurismi, konstruktivismi, purismi ja neoplastisismi sekä surrealismi.
Toisen maailmansodan jälkeen museo sai uudet tilat, sekä vuonna 1950 valtion hyväksynnän ja nykyisen nimensä. Museo toimi myös sodan jälkeen läheisessä yhteistyössä taiteilijoiden kanssa. Vuonna 1957 saatiin eri nykytaiteen suuntauksia edustavien kansainvälisten avantgarde-taiteilijoiden teoksia Pariisista. Vuonna 1975 lontoolaisen taidegallerian omistaja lahjoitti nuorten brittiläisten taiteilijoiden teoksia museolle. Joseph Beuys vieraili museossa vuonna 1981 ja lahjoitti yli tuhat teostaan osaksi museon arkistoa Polentransport-tapahtumassa. Samana vuonna Solidaarisuus-liike tallensi pysyvästi kansainvälisen taiteilijatapahtuman kokoelman teoksia museolle. Vuonna 1982 aloitettiin yhteistyö amerikkalaisten taiteilijoiden, ruotsalaisen Pontus Hultenin ja varsovalaisen Foksal-gallerian kanssa.
Museo katsoo tehtäväkseen luoda nykykatsojalle edellytyksiä viestiä menneiden ja nykyisten sukupolvien taideteosten kanssa, sekä sen kautta herättää heidän kykynsä tarkastella, ymmärtää ja tuntea itsenäisesti ympäröivää todellisuutta. Museo edistää taidetta oleellisena sosiaalisen elämän osana, joka saa ihmisten olemassaolon täydellisemmäksi ja arvokkaammaksi.
Museo toteuttaa tehtäväänsä keräämällä, konservoimalla ja tuomalla esiin kokoelmaa. Lisäksi se toteuttaa taiteellisia hankkeita, sekä laajemmin ymmärrettynä tieteellisiä, kasvatuksellisia ja popularisointitoimintoja. Museon historia on ollut lähellä avantgarden historiaa, joten se korostaa erityisesti progressiivisten taideilmiöiden edistämistä ja yhteistyötä niiden tekijöiden kanssa.
Edvin Wirén

Edvin Johannes Wirén (25. syyskuuta 1885 Askola – 9. toukokuuta 1950 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen pappi ja ruotsiksi sekä suomeksi kirjoittanut uskonnollinen kirjailija.
Wirénin vanhemmat olivat kansakoulun opettaja Johannes Wirén ja Maria Lovisa Gustafsson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja hänet vihittiin papiksi 1909. Wirén oli Pietarin luterilaisen evankelisen yhdistyksen saarnaajana ja evankelisen kaupunki lähetyksen suomalaisena ja ruotsalaisena saarnaajana 1911–1916. Hän toimi Helsingin diakonissalaitoksen apulaispappina vuodesta 1917 ja johtajana vuoteen 1950 saakka. Wirén oli "Ebeneserkodin" johtokunnan jäsen 1922–1950 ja puheenjohtaja 1931–1950 sekä kuului Helsingin kaupungin lastentarhain johtokuntaan vuosina 1926–1947. 
Wirén sai teologian kunniatohtorin arvon 1945.
Ning

Ning on verkkopalvelu, jonka avulla käyttäjät voivat tehdä omia sosiaalisia verkkosivuja ja yhteisöjä. Ningin on perustanut Mosaic- ja Netscape-selaimista sekä ohjelmistoyritys Opswaresta tunnettu Marc Andreessen sekä Ningin nykyinen toimitusjohtaja Gina Bianchini. Ning julkaistiin elokuussa 2005.
Ning verkkopalvelulla oli elokuussa 2008 puoli miljoonaa eri yhteisöä.
Ningin verkkopalvelut muuttuvat maksullisiksi: Lisenssin pystyi hankkimaan 20. heinäkuuta 2010 – 20. elokuuta 2010 välisenä aikana.
Aikapommi

Aikapommi on räjähde, joka on asennettu toimimaan määrätyllä hetkellä.
Yksinkertaisin aikapommi on niin sanottu umpisytytin: se on kaksiosainen tynnyri, jonka toisessa päässä on räjähde ja toisessa seiniin kiinnitetty sytytyslanka. Tynnyri on suojattu pietyllä purjekankaalla, joka on jätetty tulpanreiän kohdalta avoimeksi. Sytyttämisen jälkeen purjekankaalla päällystetty tulppa kastetaan sulaan pikeen ja lyödään kiinni, peitetään pikikerroksella ja sen jälkeen purjeentekijä ompelee suojuksen kiinni tihein tikein. Ommel pietään ja pommi on valmis. Nyt se voidaan laskea paikalleen.
Menetelmää käytettiin hylkyjen avaamiseen räjäyttämällä tavaran pelastamiseksi tai vaaran aiheuttavien hylkyjen poistamiseksi.
Menetelmä oli tavattoman vaarallinen: paloaika oli täysin arvaamaton koska vähähappisessa tilassa kipinä saattoi hyppiä jopa kierroksia yli ja panos saattoi räjähtää aivan ennen aikojaan.
Siksi muun muassa Royal George -hylyn tuhoamisessa käytettiinkin pinnalta toimivia sähkösytyttimiä.
Kellolaitetta käyttävä sytytin keksittiin lukemattomia kertoja, mutta koska kellot tehtiin yksilökappaleina ratkaisu oli liian kallis – kunnes räjäytystarvikkeita alettiin valmistaa tarpeen kasvaessa teollisesti. Aiemmin ne tehtiin vakiotarvikkeista soveltamalla, ja joka hylkymestarilla tai tykkialiupseerilla oli omat menetelmänsä. 
Kehityksen kulkiessa ilmaantuivat myös kemialliset aikasytyttimet: niissä tavallisin on happosytytin, jossa on lasikapseliin pakattua voimakasta happoa. Kun kapseli rikotaan, happo pääsee sytyttimeen jossa se syövyttää metallisäpin poikki, ja säpin katketessa jousiviritteinen iskuri räjäyttää nallin. Aika säädetään vaihtelemalla säpin paksuutta mutta tavallisin on noin viisitoista minuuttia.
Tällaista aikasytytintä käytti muun muassa ylieversti Claus von Stauffenberg tehdessään Adolf Hitleriä vastaan epäonnistuneen murhayrityksen: sytytin toimi, mutta aivan vahingossa pommisalkku osui vahvan tammilevyn taakse joka suojasikin Hitleriä ratkaisevasti.
Edward N. Zalta

Edward N. Zalta (s. 1952) on yhdysvaltalainen filosofi, joka toimii tutkijana Stanfordin yliopiston Center for the Study of Language and Information -tutkimuskeskuksessa. Hänen erikoisalojaan ovat metafysiikka, tietoteoria, logiikan filosofia, kielifilosofia, intensionaalinen logiikka, matematiikan filosofia ja mielenfilosofia.
Zalta väitteli tohtoriksi filosofiasta Massachusettsin yliopistosta (Amherst). Hän on opettanut Stanfordin lisäksi Ricen, Salzburgin ja Aucklandin yliopistoissa, ja luennoinut monissa muissa yliopistoissa useassa eri maassa. Zalta on "Stanford Encyclopedia of Philosophyn" päätoimittaja.
Zaltan tunnetuin filosofinen kanta koskee abstrakteja olioita. Zaltan mukaan jotkut oliot (tavalliset konkreettiset oliot ympärillämme, kuten pöydät ja tuolit) ”ilmentävät” ("exemplify") ominaisuuksia, kun taas jotkut (abstraktit oliot, kuten luvut, sekä oliot, joita jotkut pitäisivät olemattomina, kuten pyöreä neliö) ainoastaan ”enkoodaavat” ("encode") ominaisuuksia. Ominaisuuksia ilmentävistä olioista tiedetään perinteisten empiiristen menetelmien kautta, kun taas ominaisuuksia enkoodaavista olioista tiedetään tiettyjen yksinkertaisten aksioomien joukon kautta. Jokaista ominaisuusjoukkoa vastaa täsmälleen yksi olio, joka enkoodaa juuri tämän ominaisuusjoukon, eikä muita. Kanta on sukua Alexius Meinongin ja Ernst Mallyn ajatuksille.
Pellucidar

Pellucidar on kirjailija Edgar Rice Burroughsin luoma kuvitteellinen maailma Maapallon sisäpinnalla. Burroughsin Pellucidar-kirjasarjassa ilmestyi seitsemän teosta.
Sarjan pääsankarit ovat David Innes ja Abner Perry, jotka porautuvat maan sisään erityisellä kaira-aluksella etsiäkseen hiili- ja malmiesiintymiä mutta päätyvätkin Pellucidariin. He ovat enemmän päättäväisiä etsijöitä kuin varsinaisia sankareita. Innesistä tulee Pellucidarin keisari, Perry on sivilisaation rakentaja. Toisen osan lopussa rakennetaan jo rautatietä, kolmannessa kohdataan jo musketin tuntevia merirosvoja, korsarilaisia. Neljännessä korsarilaisten vankina ollut Innes palaa Tarzanin ja tämän ystävien avulla Sarimaahan. 
Burroughsin Pellucidar-kirjasarjan teokset.
Teokset piti alun alkaen julkaista suomeksi noin vuoden välein, mutta suunnitelma jäi toteutumatta kääntäjä Seppo Ilmarin kuollessa liikenneonnettomuudessa vuonna 1982. Hänen poikansa Don Engström käänsi kolmannen osan loppuun. Pääkääntäjän kuoltua kustannusyhtiö Taikajousi kuitenkin luopui loppujen teosten suomeksi julkaisusta, samoin kuin Ilmarin aiemmin lupaamasta Venus-kirjojen kääntämisestä 
Juoni.
Edgar Rice Burroughs esittelee Pellucidarin samannimisessä kirjasarjassaan. 
Pellucidarin aurinko on Maapallon keskipisteessä ja maailmassa vallitsee ainainen päivä. Siksi siellä matkat mitataan syömisten ja nukkumisten lukumäärillä - ei maailman täsmällisin menetelmä. 
Pellucidarissa elää karvaisia apinaihmisiä, muinaisia dinosauruksia, luolakarhuja ja muita sukupuuttoon kuolleita eläimiä. Hyvin merkittävä laji ovat maharit, lentävät liskot, jotka orjuuttavat vielä kivikaudessa eläviä ihmisiä.
David Innes ja Abner Perry löytävät Pellucidarin porautuessaan maahan erikoisaluksella, jonka tarkoitus on etsiä uusia hiiliesiintymiä. Alusta ei voi ohjata, ja kolmessa päivässä se läpäisee maan kuoren. 
Monien vaiheiden jälkeen Innesistä tulee Pellucidarin keisari ja Perry alkaa rakentaa sivilisaatiota. 
Sovitukset.
John Eric Holmesin romaanit.
John Eric Holmes on kirjoittanut kaksi Pellucidar-romaania. "Mahars of Pellucidar" ilmestyi perikunnan luvalla 1976. Hän kirjoitti myös jatko-osa "Red Axe of Pellucidar", mutta ei koskaan saanut siihen julkaisulupaa. Siitä ilmestyi 1993 hyvin pieni painos (15 kappaletta).
Elokuva.
Sarjan ensimmäisestä romaanista tehtiin elokuva "Taistelu maan syvyyksissä" ("At the Earth's Core", 1976). Sen ohjasi Kevin Connor ja pääosissa olivat Peter Cushing ja Doug McClure.
Adelen rengas

Lukuteoriassa adelen rengas on topologinen rengas, joka on rakennettu joko rationaalilukujen kunnan päälle tai yleisemmin algebrallisen lukukunnan päälle. Se sisältää kaikki kyseisen kunnan täydellistymät.
Sana adele on lyhenne sanoista additiivinen idele. Adeleita kutsuttiin ennen valuaatiovektoreiksi tai uudelleenosituksiksi ennen 1950-lukua.
Määritelmät.
Kokonaislukujen proäärellinen täydellistymä formula_1 on käänteinen raja-arvo renkaista formula_2:
formula_3
Kiinalaisen jäännöslauseen mukaan se on isomorfinen kaikkien p-adisten lukujen renkaiden tulon
formula_4
kanssa.
Kokonaisadeleiden rengas "A"Z on tulo
formula_5
Rationaaliadeleiden rengas "A"Q on tensoritulo
formula_6
(topologisoitu siten, että "A"Z on avoin alirengas). Yleisemmin adeleiden rengas "A"K, missä "K" on mielivaltainen algebrallinen lukukunta, on tensoritulo
formula_7
(topologia annettu ottamalla tulo AQ:sta deg("K") kertaa).
Tohtori Mustajärvi

Tohtori Mustajärvi on suomalaisen Popeda-yhtyeen kappale ja single, joka julkaistiin 9. heinäkuuta 2001. Se oli mukana jo huhtikuussa ilmestyneellä albumilla "Just!".
Kappaleen on säveltänyt kitaristi Costello Hautamäki ja sanoittanut laulaja Pate Mustajärvi. Siitä onkin tullut yhtyeen suosituimpia kappaleita, etenkin keikoilla. Se on "Kun mies unelmoi" -kappaleen ohella ainoa "Just!" -albumilta keikkaohjelmistoon otettu kappale.
Alumiinimagnesiumboridi

Alumiinimagnesiumboridi (AlMgB14) eli BAM on alumiinin, magnesiumin ja boorin muodostama yhdiste. Yhdiste on hyvin kovaa ja kestävää. Sillä on myös alhainen kitkakerroin. Alumiinimagnesiumboridi on epästoikiometrinen yhdiste ja ainesuhteet vastaavat kaavaa Al0,75Mg0,75B14.
Seoksena titaanidiboridin kanssa se on kolmanneksi kovin tunnettu materiaali timantin ja kuutiohilaisen boorinitridin jälkeen. Sen kitkakerroin on vain 0,02 eli huomattavasti pienempi kuin teflonin kitkakerroin 0,05. 
Itsevoiteleva päällyste BAM keksittiin vahingossa vuonna 1999.
Vesa Punkari

Vesa Punkari (s. 23. joulukuuta 1976) on salibandyn maailmanmestari ja entinen suomalainen salibandyn huippupelaaja. 
Pelaajaura Suomessa.
Vesa Punkari pelasi Suomen salibandyliigassa yhteensä yhdeksän kautta, 188 runkosarjan ottelua sekä 55 Playoff ottelua. Salibandyliigassa hän on edustanut kausina 1995-1998 ja 2003-2006 Tamperelaista Gunnersia sekä kausina 2008-2011 Tamperelaista Classicia. Kaudet 1998-2003 Punkari pelasi Ruotsin pääsarjassa (SSL) ja kaudet 2006-2008 Sveitsin pääsarjassa (NLA). Punkari aateloitiin Salibandyliigan Legenda-pelaajaksi vuonna 2016.
"Pelaajatilastot"
Kansainvälinen pelaajaura.
Kaudet 1998-2003 Punkari pelasi Ruotsissa Karlstadissa, Finspångissa sekä Tukholmalaisessa Balrog Oilersissa. Ruotsin pääsarjassa yhteensä 105 runkosarjan ottelua ja 26 Playoff ottelua pelanneen suomalaisen saavutuksina on hopeaa finaaleista Balrogin kanssa v. 2002 sekä kaksi pronssia. Kaudet 2006-2008 hän pelasi Sveitsin pääsarjassa (NLA) yhteensä 35 runkosarjan ottelua ja 16 Playoff ottelua edustaen, Bernin Kantonin joukkuetta SV Wiler-Ersigeniä, jonka riveissä voitti kaksi peräkkäistä mestaruutta. Kaudella 2007 Punkari pelasi Wiler-Ersigenin paidassa salibandyn Euroopan Cupissa jossa hänet valittiin turnauksen Allstars puolustajaksi. 
Maajoukkueura.
Maajoukkueurallaan Punkari edusti Suomea yhteensä 105 maaottelussa ja 7 MM-kisoissa. Hän voitti Suomen paidassa maailmanmestaruuden vuonna 2008 Prahassa, Tšekin MM-kisoissa ja on lisäksi saavuttanut 4 MM-hopeaa ja 2 MM-pronssia. MM-kisojen Allstars puolustajaksi Punkari valittiin Norjan kisoissa vuonna 2000. Kansainvälisissä maaotteluissa hän on tehnyt 38 maalia ja antanut 24 maaliin johtanutta syöttöä eli yhteensä 62 pistettä.
Petri Sakari

Petri Kullervo Sakari (s. 25. marraskuuta 1958 Helsinki) on suomalainen viulisti ja kapellimestari. 
Ura.
Sakari opiskeli musiikkia Tampereen konservatoriossa 1970–1986, Sibelius-Akatemiassa 1979–1986 ja Yhdysvalloissa Aspenin musiikkikoulussa 1979–1980 opettajanaan Murry Sidlin. Sakari suoritti Sibelius-Akatemiassa kapellimestaridiplomin 1981 Jorma Panulan kapellimestariluokalla ja viuludiplomin 1986. Lisäoppia hän hankki mestarikursseilta Italian Sienassa, jossa häntä opetti Franco Ferrara, ja Sveitsin Luzernissa opettajanaan Rafael Kubelík.
Sakari aloitti kapellimestariuransa Ylioppilaskunnan Soittajissa 1979–1985 ja Vaasan kaupunginorkesterissa, jota hän johti 1983–1984. Islannin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana hän toimi 1988–1992 ja 1996–1998, ja päävierailijana 1993–1996. Lohjan kaupunginorkesterin kapellimestarina hän oli 1993–1999, Ruotsalaisen kamariorkesterin päävierailijana 1995–1997 ja Gävlen sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana 2000–2004. Pori Sinfoniettan taiteellisena koordinaattorina Sakari toimi 2005–2006. Turun filharmonisen orkesterin vierailijana ja taiteellisena neuvonantajana hän toimi 2006 ja orkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana hän aloitti tammikuussa 2007.
Sakari on johtanut lukuisia sinfoniaorkestereita Euroopassa, Singaporessa, Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Brasiliassa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa hän on johtanut muun muassa BBC:n Walesin kansallisorkesteria ja Bournemouthin sinfoniaorkesteria. Saksassa hän on toiminut Stuttgartin ja Saarbrückenin radion sinfoniaorkesterin sekä Itävallassa Wienin radion sinfoniaorkesterin kapellimestarina.
Ooppera- ja balettiesityksiä Sakari on johtanut muun muassa Suomen Kansallisoopperassa, Tukholman kuninkaallisessa oopperassa sekä Göteborgin ja Islannin oopperassa. Hän on levyttänyt kaikki Leevi Madetojan ja Jean Sibeliuksen sinfoniat sekä Hugo Alfvénin, Franz Berwaldin, Edvard Griegin, Uuno Klamin ja Jón Leifsin musiikkia.
Hietasimpukka

Hietasimpukka ("Mya arenaria") on noin 5 cm:n mittainen, pohjaan kaivautuneena elävä suolaisen veden simpukkalaji. Väriltään se on likaisenvaalea ja muodoltaan pitkänomaisen soikea. Se kaivautuu pohjamutaan jopa 20 cm:n syvyyteen ja työntää sieltä hengitys- ja ravintoputkensa pohjan pintaan. Hietasimpukka on yksi viidestä Suomen vesillä Itämeressä tavattavasta mereisestä simpukkalajista.
Hietasimpukka on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikan Atlantin rannikolta. Kotiseudullaan hietasimpukkaa kerätään kaupallisesti ihmisravinnoksi erityisesti Uudessa Englannissa.
Amerikasta hietasimpukka on tulokaslajina levinnyt Eurooppaan viimeistään 1500-luvulla, mutta mahdollisesti jo muutamaa vuosisataa aiemmin. Se on ihmisen mukana levinnyt myös Tyynen valtameren puolelle.
Hietasimpukan tieteellisen nimen mukaan on saanut nimensä Itämeren nykyinen geologinen vaihe Myameri.
Ikuistetut hetket

Ikuistetut hetket ("Maria Larssons eviga ögonblick") on ruotsalaisen elokuvaohjaajan Jan Troellin elokuva vuodelta 2008. Elokuvan pääosaa esittää suomalainen näyttelijä Maria Heiskanen. Muissa osissa näyttelevät muun muassa Mikael Persbrandt ja Jesper Christensen.
Tositapahtumiin perustuva elokuva sijoittuu 1900-luvun alun Ruotsiin ja kertoo, kuinka arvonnassa kameran voittaneen työväenluokkaisen Maria Larssonin elämä mullistuu.
Espanjassa Valladolidin elokuvafestivaaleilla Maria Heiskanen sai osastaan parhaan naispääosan palkinnon ja Jan Troell palkinnon parhaasta kuvauksesta. "Ikuistetut hetket" oli Ruotsin vuoden 2009 Oscar-ehdokas ulkomaisten elokuvien sarjassa. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 7. marraskuuta 2008. 
Arviot.
Erään kriitikon mukaan elokuva on Troellin vahvimpia. Heiskanen ja Persbrandt näyttelevät hänen arvionsa mukaan upeasti.
Glasvegas

Glasvegas on Glasgowsta, Skotlannista kotoisin oleva rockyhtye. Yhtyeessä soittavat James Allan (laulu, komppikitara), Rab Allan (soolokitara, taustalaulu), Paul Donoghue (basso, taustalaulu) ja Caroline McKay (rummut). Glasvegas on perustettu vuonna 2001 ja se on julkaissut yhden studioalbumin ja kuusi singleä.
Glasvegas kiersi uransa alkupuolella vakituisesti ympäri Skotlantia ja julkaisi ensimmäisen singlensä "I'm Gonna Get Stabbed"/"Ina Lvs Rab" omakustanteena marraskuussa 2004. Samoihin aikoihin alkuperäisrumpali Ryan Ross lähti yhtyeestä ja McKay korvasi hänet. 30. lokakuuta 2006 ilmestyi seuraava single: "Go Square Go!" ja 5. marraskuuta 2007 "Daddy's Gone". Musiikkilehti "NME" valitsi "Daddy's Gonen" vuoden toiseksi parhaaksi singleksi.
Yhtyeen neljäs single oli Sane Man -levymerkin kautta 14. helmikuuta 2008 julkaistu "It's My Own Cheating Heart That Makes Me Cry". Tämän jälkeen yhtye siirtyi Columbia-levymerkille ja vastaanotti kaksi viikkoa myöhemmin NME:n Philip Hall Radar -palkinnon. 
Debyyttialbumi.
Glasvegas äänitti debyyttialbuminsa New Yorkissa Brooklyn Recording Studioilla ja sen tuottivat James Allan ja Rich Costey. Albumi julkaistiin 8. syyskuuta 2008 ja se sisälsi muun muassa uudelleenäänitetyt "Daddy's Gone", "It's My Own Cheating Heart That Makes Me Cry" ja "I'm Gonna Get Stabbed" (uudella nimellä "Stabbed") kappaleet. Albumin ensimmäinen single oli "Geraldine" ja seuraava "Daddy's Gone". Albumi nousi Britannian ja Irlannin albumilistojen kakkoseksi ja se myi julkaisuviikollaan kultaa.
1. joulukuuta 2008 ilmestyi Glasvegasin joululevy "A Snowflake Fell (And It Felt Like a Kiss)". Kuusi laulua sisältävä EP äänitettiin osittain Romaniassa.
Tilauspiste

Tilauspiste () on hankinta- ja toimitusketjun piste, jossa kysyntä – usein tilaus – kohdistuu konkreettisesti tuotteeseen. Tilauspiste voi olla esimerkiksi varastossa tai tehtaan lattialla. Tilauspisteen paikka vaikuttaa sekä kustannuksiin että saataviin hyötyihin. Jos esimerkiksi tilaus kohdistuu toimittajan tuotevarastoon, toimitus voidaan hoitaa nopeasti. Nopea toimitus riippuu siis varastosta, jonka pitämisestä syntyy kustannuksia. Mitä laajempi toimittajan tuotevalikoima on, sitä suurempaa varastoa tarvitaan. Toisin sanoen, jos OPP on toimittajan varastossa, voidaan joko suurilla varastokustannuksilla pitää toimitusaika minimissä tai pienentää varastokustannuksia ja hyväksyä toimitusajan kasvamisen riski.
Vastaavasti tilauspisteen siirtäminen toimittajan kokoonpanoon tarkoittaa tasapainoilua nopeuden ja kapasiteetin tarpeen välillä. Tilauspisteen siirto tuotantoon mahdollistaa räätälöinnin, mutta hidastaa toimituksia entisestään. 
Tilaupisteen siirto ”taaksepäin” eli toimittajan tuotevarastosta kohti tuotantoprosessin alkupäätä voi hidastaa toimituksia, mutta parantaa toimittajan tuotannon joustoa. Esimerkiksi "ship" tai "pack to order" -käytännöt.
Substraatti (filosofia)

Substraatti (, ”alla oleva”; tai "subiectum") on metafysiikan termi, joka tarkoittaa muuttumatonta perustaa tai alustaa, ominaisuuksien kantajaa.
Substraatissa on kyse olion olemuksen ytimestä. Substraatin etsimisessä on kyse sen substanssin etsimisestä, joka pysyy silloinkin kun olio käy läpi erilaisia muutoksia.
Termi "hypokeimenon" esiintyy kreikkalaisessa ajattelussa ensimmäisenä Anaksimandroksella, Anaksimeneellä ja Demokritoksella. Aristoteleelle ensimmäinen substanssi ja substraatti olivat sama asia. Hänelle "hypokeimenon" oli jotakin, jolle jotakin voidaan predikoida, mutta jota ei voida predikoida mistään muusta, eli joka ei voi itse olla predikaatti.
Myös stoalaisille, jotka katsoivat kaiken olevan aineellista, substanssi oli sama kuin "hypokeimenon", ensimmäinen aines, josta kaikki on tehty. Substraatti on käsitteellisesti yhtenevä myös Baruch Spinozan substanssin sekä Immanuel Kant noumenonin käsitteiden kanssa. Empiristit ja fenomenalistit ovat kritisoineet ”alla olevan” (tai meille ilmenevän ”takana” olevan) substanssin ajatusta, ja katsoneet meille ilmenevän olevan ainoa todellisuus.
Tuomas Takala

Tuomas Takala (s. 1. lokakuuta 1984 Seinäjoki) on uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Takala on S-Kiekon kasvatti, mutta siirtyi jo juniorina Ässiin. Ässissä hän voitti hopeaa SM-liigassa kaudella 2005–2006. Hän pelasi suurimman osan urastaan Ässissä, tosin hän kävi kaudella 2005–2006 pelaamassa seitsemän peliä Hermeksessä. 
Takala siirtyi kaudeksi 2008–2009 Vaasan Sportiin, jossa voitti Mestiksen mestaruuden vuosina 2009 ja 2011.
Kaudella 2011–2012 Takala palasi kotiseudulleen Seinäjoelle ja pelasi 2. divisioonaa Seinäjoen Kiekko-Veljissä.&lt;br&gt;
Kaudeksi 2012–2013 Takala siirtyi Suomi-sarjaa pelaavan S-Kiekon riveihin.