tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bruno Jalander

Bruno Fredrik Jalander (28. elokuuta 1872 Raahe – 14. joulukuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri, joka toimi Uudenmaan läänin maaherrana sekä sota- ja puolustusministerinä.
Jalanderin vanhemmat olivat lennätinpäällikkö, hovineuvos Fredrik Wilhelm Jalander ja Tekla Alexandra (o.s. Forsell). Hän kävi Haminan kadettikoulun ja palveli upseerina Uudenmaan tarkka-ampujapataljoonassa 1895–1902. Suomen sotaväen lakkauttamisen jälkeen Jalander oli vankilavirkailijana 1902–1905, Helsingin poliisilaitoksen palveluksessa 1905–1910 ja Juankosken tehtaiden isännöitsijänä 1910–1913. Jalander kävi Härnösandin metsäkoulun 1913 ja ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli Venäjän joukoissa 1914–1917. 
Uudenmaan läänin maaherrana Jalander oli vuosina 1917–1932. Hän osallistui keväällä 1932 Mäntsälän kapinan kukistamiseen.
Jalander toimi sotaministerinä Erichin hallituksessa 1920–1921, Vennolan II hallituksessa 1921–1922 ja Cajanderin I hallituksessa 1922 sekä puolustusministerinä Kallion I hallituksessa 1922–1923. Kaikissa näissä hallituksissa Jalander oli ammattiministerinä.
Jalander oli naimisissa oopperalaulaja Aino Acktén kanssa vuodesta 1919 tämän kuolemaan vuonna 1944. Aiemmin hän oli ollut eroon päättyneessä avioliitossa Nina Helena Schultzin kanssa 1906–1919.
Taitekatto

Taitekatto on harjakaton tyyppi, jossa lappeet taittuvat vielä kahdeksi osaksi, kahteen eri kulmaan. Tällä menetelmällä lappeen alle saadaan osin korkeampaa tilaa kuin harjakatolla. Mansardikatosta poiketen taitekattoisen rakennuksen päädyt ovat pystyt katon harjaan asti.
Suomessa vallitseva kattotyyppi on ollut loiva satula- eli harjakatto. Taitekatto tuli Suomessa käyttöön ensin kartanoissa, virkataloissa ja pappiloissa 1700-luvulla. Pientaloissa sitä ruvettiin näkemään 1920-luvulla. Nykyisin taitekattoa käytetään Suomessa lähinnä puolitoista- ja kaksikerroksisissa omakotitaloissa.
Shwachman–Diamondin oireyhtymä

Shwachman–Diamondin oireyhtymä on harvinainen sairaus, joka aiheuttaa mm. haiman vajaatoimintaa. Se on autosomin kautta resessiivisesti periytyvä ja yhtä yleinen molemmilla sukupuolilla.
Shwachman–Diamondin oireyhtymä on synnynnäinen sairaus, joka alkaa oireilla yleensä muutaman kuukauden iässä. Varhaisia oireita saattavat olla toistuvat infektiot, syömisen ongelmat ja hidastunut kasvu. Yleensä sairaus todetaan ensimmäisten elinvuosien aikana. Pienillä lapsilla esiintyy usein ripulia ja hepatomegaliaa. Myös anemia on yleistä. Luuytimen toimintahäiriö saattaa johtaa tiettyjen verisolujen vähyyteen. Lisäksi oireita saattaa esiintyä hampaissa. 
Yleensä Shwachman–Diamondin oireyhtymä ei aiheuta kehitysvammaisuutta. Sairaus kuvattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1964. Taudinkuvaan kuuluvat toistuvat infektiot saattavat altistaa potilaan hengenvaaralle.
Komeettakala

Komeettakala ("Calloplesiops altivelis") on indopasifiselta merialueelta kotoisin oleva riutta-akvaarioonkin sopiva kala. Luonnossa se elää 3–50 m:n syvyydessä.
Komeettakala voi kasvaa korkeintaan 20 cm pitkäksi. Väritykseltään se on tumman ruskea vaalean sinisin pilkuin sekä muutamin keltaisin yksityiskohdin. Nuorella kalalla pisteet ovat harvemmassa ja suurikokoisempia kuin aikuisella. Valkoinen valesilmä kalan takaosassa erehdyttää saalistajia luulemaan sitä mureenan pääksi.
Akvaariossa on oltava paljon piilopaikkoja komeettakalalle, joka liikkuu mieluiten hämärässä. Kala on riuttaturvallinen, mutta syö pelkästään elävää ravintoa kuten pienempiä kaloja ja selkärangattomia kuten katkarapuja.
Veden lämpötilan tulisi olla noin 26 °C ja pH:n 8,1–8,4. Akvaarion tilavuuden tulisi olla vähintään 210 l.
Claude (laulaja)

Claude eli Ilari Peltola (23. heinäkuuta 1966 Helsinki – 22. syyskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen rocklaulaja ja sanoittaja.
Claude lauloi helsinkiläisessä Smack-yhtyeessä vuosina 1983–1990. Hän oli mukana kaikilla Smackin julkaisuilla. Smackin hajottua Claude perusti The Fishfaces -yhtyeen, joka julkaisi "Lovesongs for Hyenas" -albumin vuonna 1993 ja "Leaving The Planet" -albumin Clauden kuoleman jälkeen vuonna 1998. "Leaving The Planet" -albumille Claude ehti laulaa kappaleet ”Into My Blood” ja ”Leaving The Planet”. Albumin muissa kappaleissa kuullaan vierailevia laulajia kuten tanskalaisen D-A-D-yhtyeen Jesper Binzeriä, Flaming Sideburns -yhtyeen Eduardo Martinezia sekä Jimsonweed-yhtyeen Suho Superstaria.
Vuonna 1996 Claude teki The 69 Eyesin laulaja Jyrkin kanssa "Fellow Reptiles: Your's Truly" - 7 tuuman levyn. Tämä oli Clauden viimeinen levytys, hän kuoli kolme viikkoa levytyksen jälkeen synnynnäiseen sydänvikaan. Samana vuonna hän esitti The 69 Eyesin laulajana kappaleen ”Run Rabbit Run” television musiikkiohjelma "Jyrkissä".
Vuonna 1997 julkaistiin postuumisti Clauden kirjoittamista runoista koottu kirja "Julmia Ovat Valvotut Unet". Kirja on nykyään loppuunmyyty. Kirjasta otettu uusintapainos 2013.
Kahveli

Kahveli on purjealuksen takilan osa. Se on mastoon ripustettu taakse yläviistoon suunnattu puomi, johon kiinnitetään nelisivuisen kahvelipurjeen yläreuna. Kahvelipuomi voi olla alaslaskettava, jolloin se purjeiden nostovaiheessa vedetään ylös, tai se voi olla "kiinteä", jolloin se otetaan alas vain mikäli takilaa riisutaan. Kahvelipuomin mastonpuoleinen pää haarautuu usein mastoon nojaavaksi haarukaksi, etenkin pienemmissä purjealuksissa, ja tämä haarukka on luultavasti antanut puomille nimen.
BBC World News

BBC World News (aiemmin BBC World) on Britannian yleisradioyhtiö BBC:n omistama kansainvälinen englanninkielinen uutiskanava. Se on BBC:n katsotuin kanava. Tasatunnein lähetettävien uutisten lisäksi kanava esittää muun muassa dokumentteja, elämäntapaohjelmia ja haastatteluja. BBC World Newsin katsotaan olevan maailman katsotuin uutiskanava, voittaen katsojaluvuissa CNN Internationalin ja Al Jazeera Englishin. BBC World News on palkittu useaan otteeseen maailman parhaana uutiskanavana.
Kanava rahoitetaan täysin mainostuloilla ja tilausmaksuilla, toisin kuin BBC:n kotimaiset kanavat, jotka rahoitetaan lupamaksulla, ja BBC World Service -radiokanava, joka on ulkoministeriön rahoittama.
Historia.
BBC World perustettiin vuonna 1995, kun BBC World Service Television jaettiin kahdeksi kanavaksi: BBC Worldiksi ja BBC Primeksi, joka esittää viihteellisempää ohjelmistoa. 
Vuosien saatossa kanava on muuttanut ulkoasuaan ja ilmettään useita kertoja. Vuosina 1995-1997 kanava käytti vain muutamia grafiikoita kuvaamaan nimeään, samalla kun uutisstudio muistutti BBC:n kansallisen BBC One -kanavan uutisstudiota. Vuosien varrella kanava käytti ilmeenään muun muassa kuvitteellisia lippuja 1990-luvulla ja punaista maapalloa 2000-luvun alussa.
Syyskuussa 1998 BBC World aloitti lähetykset noin 350 000:ssa suomalaisessa kaapeli-tv taloudessa. Vuonna 2011 aiemmin ilmaisena näkynyt kanava on useissa kaupungeissa siirretty maksukortin taakse. 
Tällä hetkellä kanavan ulkoasun pääväreinä on punainen ja musta. Vuonna 2004 kanava muutti tunnuslauseensa vanhasta "Demand a Broader view" (vaadi laajempi näkökulma) uuteen "Putting News First" (asettaen uutiset etusijalle).
BBC World vaihtoi nimensä 21. huhtikuuta 2008 nykyiseksi BBC World Newsiksi.
Maine ja kritiikki.
Monet kokevat BBC:n olevan hyvin itsenäinen ja tarkka raportoidessaan uutisia ja ajankohtaisia tapahtumia. BBC World News on kaupallisesti rahoitettu, mikä on nostanut kysymyksiä sen kyvyistä raportoida riippumattomasti.
BBC World News on kielletty useissa valtioissa. Yleisimmin syynä on BBC:n puolueeton uutisointi aiheesta, joka on saattanut valtion hallituksen huonoon valoon. Näkyvimpiä sensurointeja on tapahtunut Kiinassa, Uzbekistanissa ja Zimbabwessa.
Kanava nimettiin "Maailman parhaaksi uutiskanavaksi" Association for International Broadcastingin järjestämässä juhlassa marraskuussa 2006.
Otto Åkesson

Ernst Otto Åkesson (14. lokakuuta 1872 Viipuri – 29. marraskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen asianajaja ja Maalaisliiton ministeri.
Åkessonin vanhemmat olivat hovineuvos, lääketieteen ja kirurgian tohtori Axel Eric Åkesson ja Boije af Gennäs -aatelissuvun vapaaherralliseen haaraan kuulunut Anna Mathilda Boije af Gennäs. Åkesson pääsi ylioppilaaksi 1890 ja hän suoritti yleisen oikeustutkinnon 1893 ja sai varatuomarin arvon 1896.
Åkesson oli Viipurin kaupungin maistraatin notaarina 1901, mutta joutui sitten lähtemään maanpakoon vuosiksi 1903–1905 vastustettuaan venäläistämistoimia. Palattuaan Suomeen hän toimi maistraatin oikeusneuvosmiehenä 1906 ja raastuvanoikeuden nuorempana oikeusneuvosmiehenä 1906–1913 sekä Viipurin hovioikeuden apujäsenenä eri aikoina 1908–1912 ja Viipurin kaupunginvaltuuston notaarina 1910–1911. Hän oli vangittuna Pietarin Krestyn vankilassa yhdenvertaisuuslain vastustamisesta 1913–1914. Vapauduttuaan Åkesson oli asianajajana Helsingissä 1914–1917. Åkesson osallistui sittemmin itsenäisyysaktivistien toimintaan. Hän kuului ruotsalaista kansanpuoluetta edustaen Aktiivisen Komitean johtoon. 
Suomen itsenäistyttyä Åkesson oli eduskunnan oikeusasiamiehen varamies 1921, Viipurin hovioikeuden sihteeri 1922, Rajajoen tuomiokunnan tuomari 1924–1932 ja viimeksi hän toimi asianajajana Helsingissä 1936–1939.
Åkesson oli Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1917–1919 ja Maalaisliiton kansanedustajana Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä 1922–1924. Åkesson oli oikeusministerinä Kallion I hallituksessa 1922–1923.
Etsivä keskuspoliisi pidätti 3. elokuuta 1923 oikeusministeri Otto Åkessonin käskystä vuonna 1920 perustetun Suomen sosialistisen työväenpuolueen (SSTP) johtajat ja koko eduskuntaryhmän, kaikkiaan yli 200 ihmistä epäiltynä valtiopetoksen suunnittelusta. Lisäksi Etsivä keskuspoliisi takavarikoi SSTP:n arkiston ja sulki kirjapainot, jotka olivat tekemisissä puolueen kanssa. Teon yllättämä Kallion hallitus teki kyselyitä asiasta, mutta Åkesson ja Etsivän keskuspoliisin päällikkö Frans Klemetti lupasivat että todisteita, jotka sitoisivat puolueen vallankumoukselliseen ja epäisänmaalliseen toimintaan, löytyisi. Riittäviä todisteita ei kuitenkaan löytynyt.
Hammaslääkäri (elokuva)

Hammaslääkäri ("The Dentist") on vuonna 1996 tehty kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut Brian Yuzna.
Tarina.
Elokuva kertoo hammaslääkäristä nimeltä Tri Alan Feinstone. Hänen elämänsä sujuu hyvin, sillä hänellä on nuori ja kaunis vaimo sekä hyvin menestyvä vastaanotto Beverly Hillsissä. Mutta tohtorilla on outo päähänpinttymä puhtaudesta, kaiken täytyy olla puhdasta. Alanin kuullessa vaimonsa pettävän häntä hän suorastaan sekoaa ja alkaa purkaa aggressioitaan potilaisiin.
Uinu, uinu lemmikkini 2

Uinu, uinu lemmikkini 2 () on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuva on jatko-osa vuoden 1989 "Uinu, uinu lemmikkini" -elokuvalle, joka perustuu Stephen Kingin kirjaan. Elokuvan on ohjannut Mary Lambert.
Juoni.
Elokuva kertoo nuoresta Jeffistä, joka muuttaa isänsä, Chasen, kanssa pieneen Ludlowin kylään aloittaakseen uuden elämän, sen jälkeen kun perheen äiti menetti henkensä. Jeffiä kiusataan koulussa, eikä hän tunnu saavan ystäviä kunnes tapaa Drewin. Drew asuu äitinsä ja ilkeän isäpuolensa kanssa ja hänellä on koira, jonka Drewin isäpuoli, Gus, ampuu kyllästyneenä koiran jatkuvaan haukuntaan. Jeff ja Drew hautaavat koiran vanhalle intiaanien hautausmaalle. Legendan mukaan maaperä herättäisi kuolleet henkiin. Jeff ja Drew pitävät tarinoita pelkkänä höpinänä, mutta koira palaakin takaisin. Uinu, uinu lemmikkini I:n kissan tavoin, intiaanien hautausmaan haudasta noussut koirakin haisee omituiselle, ja silmissä näkyy jotakin outoa. Kun koira tappaa Drewin isäpuolen Gusin, pojat päättävät tehdä saman kuin aiemminkin. He hautaavat Gusin intiaanien hautausmaalle. Gus herää henkiin, ja hetken Drew jopa iloitsee, että haudasta noussut Gus on paljon mukavampi kuin entinen Gus. Ilo päättyy lyhyeen, kun Gusista alkaa ilmetä todella pahoja piirteitä. Helvetti pääsee valloilleen.
Tuotanto.
Ensimmäisen "Uinu, uinu lemmikkini" -elokuvan suuren menestyksen myötä Paramount osoitti hetimiten kiinnostusta jatko-osan työstämiseen. Kummatkin leffat ohjannut Mary Lambert oli pyöritellyt mielessä ideaa suorasta jatkumosta, jossa tarinan keskiössä olisi aiemmasta elokuvasta tuttu Creedin perheen eloonjäänyt tytär Ellie teini-ikään varttuneena. Paramount ei kumminkaan innostunut lainkaan ajatuksesta keskittää tarina teinitytön ympärilke, joten jatko-osaan luotiin uusia hahmoja itsenäisempää tarinaa ajatellen. Vasta 13-vuotias Edward Furlong kiinnitettiin päärooliin saatuaan aiemmin maailmanmainetta roolistaan "Terminator 2 – Tuomion päivä" -elokuvassa.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvaa heikoksi ja edeltäjäänsä raaemmaksi jatkorahastukseksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Erika Villaécija

Erika Villaécija García (s. 2. kesäkuuta 1984 Barcelona) on espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 2004 ja 2008. Ateenassa 2004 hän sijoittui viidenneksi 800 metrin vapaauinnissa.
Villaécija voitti Dubain lyhyen radan MM-kilpailuissa 2010 kultaa 800 metrin vapaauinnissa. Manchesterissa 2008 hän sai samassa lajissa pronssia. Hän on saavuttanut kuusi mitalia pitkän ja seitsemän mitalia lyhyen radan EM-kilpailuissa. Euroopan-mestaruuden hän on voittanut pitkällä radalla 800 metrin vapaauinnissa ja 4 x 200 metrin vapaauintiviestissä Madridissa 2004 sekä lyhyellä radalla 800 metrin vapaauinnissa Dublinissa 2003.
Rautatalo

Rautatalo on rakennus Helsingin Kluuvin kaupunginosassa Gasellin korttelissa osoitteessa Keskuskatu 3. Rautatalon suunnitteli suomalainen arkkitehti Alvar Aalto ja se valmistui vuonna 1955. Rakennus sijaitsee Domus Litoniin ja Kinopalatsin liiketalon välissä. Rautatalo tehtiin rautakauppa-alan keskusjärjestöjen rakennukseksi, mistä juontuu sen nimi.
Kutsukilpailun Rautatalosta järjesti Hakasalmen Oy vuonna 1951. Aalto voitti kilpailun ehdotuksellaan, jossa uusi rakennus liitettiin taitavasti jo olemassa olevaan ympäristöön. Rakennuksen tärkein tila on Marmorihalli, katutasoa ylempänä oleva kolmen kerroksen korkuinen kattovalaistu valopiha, jota kiertävät toimistokerroksien parvet. Salin lattia on marmoria ja parvien kaiteet päällystetty travertiinilla. Salissa toimi rakennuksen valmistumisesta lähtien Colombian, myöhemmin Fazerin kahvila. Siitä ja sen miljööstä tuli suihkulähteineen ja viherkasveineen suosittu keidas keskelle kaupunkia, mutta kahvilatoiminta lakkasi 1980-luvun puolivälissä. Nykypäivänä tilassa toimii ravintola Dylan Marmoripiha 
Rautatalon Keskuskadun puoleinen julkisivu on kuparia, pronssia ja lasia. Se on yksi ensimmäisistä verhojulkisivuista Helsingissä. Pohjoispäädyn julkisivu on vuorostaan punatiiltä. Rautataloon asennettiin Suomen ensimmäiset "ajattelevat" hissit. Eräs lehti kirjoitti niistä seuraavasti:
Fuel for the Fire

Fuel for the Fire on vuoden 2007 Suomen Idols-voittajan Ari Koivusen debyyttialbumi, joka julkaistiin 30. toukokuuta 2007. Albumilta julkaistiin singlenä popvaikutteinen kappale "Hear My Call". Albumia on myyty yli 69 000 kappaletta. "Fuel for the Fire" teki suomalaista listahistoriaa 2007, viikolla 32 ollessaan Suomen virallisen albumilistan ykkösenä 12 viikkoa yhtäjaksoisesti.
Albumin ovat tuottaneet Nino Laurenne ja Pasi Heikkilä, ja sille ovat tehneet musiikkia muun muassa Marco Hietala, Timo Tolkki, Tony Kakko, Janne Joutsenniemi ja Jarkko Ahola.
Sonata Arctican vuonna 2012 julkaistulla "Stones Grow Her Name" -albumilla kuullaan Tony Kakon sanoittama ja säveltämä kappale "Losing My Insanity", jonka hän teki alun perin Koivusen "Fuel for the Fire" -albumille.
Khii1 Orionis

Khii1 Orionis (χ1 Ori / χ1 Orionis ) on hieman Aurinkoa muistuttava tähti. Se on löydetty tähdenpeiton avulla. 
Tähti on mahdollisesti Ison karhun tähdistön liikkuvan ryhmän jäsen. Sen jäsenyydestä ei kuitenkaan ole yksimielisyyttä.
Seinäjoen suojeluskuntatalo

Seinäjoen suojeluskuntatalo on kolmen rakennuksen muodostama kokonaisuus Seinäjoella, Etelä-Pohjanmaalla. Kokonaisuuden suunnittelusta on vastannut suomalainen arkkitehti Alvar Aalto, ja se oli hänen ensimmäinen julkinen työnsä. Kokonaisuus henkii 1920-luvun klassisismi. Se rakennettiin vuosina 1924–1926. Nykyisin suojeluskuntatalossa toimii Suojeluskunta- ja Lotta Svärd -museo. Suojeluskuntatalon sisäpihalle pystytettiin 1988 professori Pentti Papinahon veistämä Suojeluskuntalainen-patsas.
Seinäjoen suojeluskuntatalo kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
David Plastik

David Plastik (s. 1964) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Plastik on valmistunut Hartfordin yliopistosta ja työskenteli ennen pokeriuraansa musiikkilehtien valokuvaajana 1980-luvulla. Hänen kuviaan julkaistiin muun muassa "Rolling Stone" ja "Billboard" -lehdissä. Hän työskenteli myös myyntimiehenä isänsä yrityksessä, kunnes alkoi menestyä pokeripöydissä. Pokerin Plastik aloitti vuonna 1995.
Plastik voitti joulukuussa 1999 Yhdysvaltain pokerimestaruuskilpailujen 500 dollarin limiitti hold 'em -turnauksen. Seuraavana kesänä hän oli Legends of Poker -tapahtuman 1 000 dollarin H.O.S.E.-turnauksen voittaja. Huhtikuussa 2003 Plastik oli toinen Bellagion kasinolla WPT:n mestaruuskilpailujen yhteydessä järjestetyssä 2 500 dollarin limiitti hold'em -turnauksessa. Joulukuussa 2005 hän voitti Fourth Annual Five Diamond World Poker Classic -tapahtuman 2 000 no limit hold 'em -turnauksen ja ansaitsi 212 730 dollaria. Uran toistaiseksi rahakkain turnausvoitto oli helmikuussa 2006 Plastikin saavuttama L.A. Poker Classic -tapahtuman 1 455 dollarin limiitti-turnauksen ykköstila, josta hän sai 306 180 dollaria. 
Plastikin paras World Series of Poker -saavutus toistaiseksi on vuoden 2003 kolmostila 2 000 dollarin H.O.R.S.E.-turnauksesta. Turnauksen voitti Doyle Brunson. World Poker Tourilla Plastik on parhaimmillaan ollut seitsemäs (Bay 101 Shooting Stars -turnaus maaliskuussa 2004).
Plastik oli mukana Ultimate Poker Challengen ensimmäisen kauden finaalissa.
Elokuussa 2007 Plastikin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.
Ammuntapeli

Ammuntapeli tai räiskintäpeli on videopelien lajityyppi, jossa pääosassa on ampuminen. Rajaavampaa nimitystä ”shoot ’em up” (lyhennettynä ”shmup”) käytetään etenkin vanhemmista ampumapeleistä, joissa liikkumavapaus on varsin rajoitettu. Joissakin on joko yksi staattinen ruutu taisteluareenana (esimerkiksi "Asteroids" ja "Space Invaders"), tai sitten vihollisia ja pelimaailmaa vieritetään vastaan pelaajasta riippumatta (esimerkiksi "Nemesis" ja "R-Type").
Nykyisin suosittu ampumapelien alalajityyppi on ensimmäisen persoonan ammuntapeli (FPS, First-person shooter), jossa tapahtumat esitellään pelattavan hahmon näkökulmasta. Varhaisimpia lajityypin edustajia on Atarin "Battlezone" (1980). Lajityyppi tuli suosituksi vuoden 1992 "Wolfenstein 3D":sta ja etenkin vuoden 1993 "Doomista". Vuonna 1995 "Descent" yhdisti FPS-pelimaailmaan joka suuntaan katselun sekä liikkumisen. Myöhempiä tunnettuja FPS -pelejä ovat muiden muassa "Half-Life" (1998) ja "" (2002). Nämä pelit ovat yleensä moninpelattavia. Muita alalajityyppejä ovat kolmannen persoonan ammuntapeli ja taktinen ammuntapeli.
Ammuntapeleihin kuuluvat myös valopistoolilla pelattavat pelit. Kolikkopelien valopistoolit korvattiin tietokoneversioissa usein hiirellä ohjattavalla tähtäimellä, mutta moniin pelikonsoleihin oli (ja on edelleen) saatavissa myös kotiin hankittavia valopistooleja. Klassisimpiin ammuntapeleihin kuuluvassa "Cannon Fodderissa" (1993) taas ohjataan sotilasjoukkoa hiirellä.
Raideammunnat () ovat yksi alalaji, joissa pelaajan liikkumista on rajoitettu ennaltamääritellysti "raiteilla". Lajityyppi voi muutoin muistuttaa paljon ensimmäisen persoonan ammuntapeliä, mutta katselusuunta ja liikkuminen eivät ole pelaajan ohjattavissa. Esimerkki raideammuntapelistä on Segan "Virtua Cop" (1994).
Valopistoolipelit käyttävät valopistooliohjainta ja usein ovat myös raideammuntoja. NES-konsolille julkaistu "Duck Hunt" (1984) ei kuitenkaan liiku vaan ainoastaan kohteet liikkuvat.
Muita ammuntapelien alalajeja:
Roo Coronae Borealis

Roo Coronae Borealis (ρ CrB / ρ Coronae Borealis) on tähti Pohjan kruunun tähtikuviossa 56,81 valovuoden päässä. Tähti muistuttaa Aurinkoa, ja se on keltainen pääsarjan tähti, jonka spektriluokka on G0-G2Va.
Tähti on noin 10 miljardia vuotta vanha eli Aurinkoa vanhempi. Tähdellä on eksoplaneetta ja pölykiekko.
Alenka Gotar

Alenka Gotar (s. 23. elokuuta 1977) on slovenialainen sopraano. Gotarilla on klassinen koulutus, ja hänellä on ollut useita rooleja muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin ja Antonín Dvořákin oopperateoksissa. Laulajanuran ohella hän toimii musiikinopettajana.
Gotar edusti Sloveniaa vuoden 2007 Eurovision laulukilpailussa Helsingissä kappaleella ”Cvet z juga” sijoittuen finaalissa viidenneksitoista.
Magdolna Rúzsa

Magdolna "Magdi" Rúzsa (s. 28. marraskuuta 1985) on unkarilainen poplaulaja.
Rúzsa voitti Megasztár-kilpailun kolmannen tuotantokauden vuonna 2006. Hän edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 2007 laululla "Unsubstantial Blues". Hän pääsi läpi semifinaalista 10. toukokuuta ja lauloi kilpailun finaalissa 12. toukokuuta ja sijoittui sijalle 9. saaden 128 pistettä.
Rúzsan ensimmäinen levyjulkaisu oli covereista koostuva livelevy "A döntőkben elhangzott dalok" (6.6.2006), joka on myynyt Unkarissa kolminkertaista platinaa. Ensimmäinen studioalbumi oli "Ördögi angyal" (20.11.2006), joka niin ikään nousi maan listojen kärkeen.
Marija Šerifović

Marija Šerifović (), s. 14. marraskuuta 1984) on serbialainen laulaja, joka voitti vuoden 2007 Eurovision laulukilpailun Helsingissä.
Tausta.
Šerifović syntyi 14. marraskuuta 1984 Kragujevacissa, Serbian sosialistisessa tasavallassa, Jugoslavian sosialistisessa liittotasavallassa. 
Marijan äiti, Verica Šerifović, on tunnettu laulaja, ja Marijan isä Rajko on kotoisin Serbiasta, vaikka onkin osittain turkkilaista syntyperää. Šerifović on syvästi uskonnollinen.
Musiikkiura.
Albumit.
Šerifovićin ensimmäinen albumi "Naj, najbolja" julkaistiin vuonna 2003. Kyseinen albumi menestyi varsin hyvin, ja sen suurin hitti oli "Znaj da znam", jonka ideoi Darko Dimitrov. Kesällä 2005 singlenä julkaistu "Agonija" on cover-versio kreikkalaisen laulajan Despina Vandin laulusta "Olo lipis". 
Vuonna 2006 ilmestyi Šerifovićin toinen albumi "Bez ljubavi", joka myös menestyi hyvin. Alkuvuodesta 2007 hän julkaisi singlensä "Bez tebe".
Festivaalit.
Šerifović on osallistunut Budva-festivaaleihin vuonna 2003 kappaleella "Gorka čokolada" ja vuonna 2004 kappaleella "Bol do ludila". Viimeksi mainittu voitti juhlan pääpalkinnon.
Eurovision laulukilpailut.
Šerifović osallistui vuonna 2005 Serbia ja Montenegron kansalliseen euroviisukarsinta Beovizijaan laululla "Ponuda" ilman menestystä. Osallistuessaan uudelleen vuonna 2007 hän voitti Eurovision laulukilpailun 2007 Serbian edustajana Helsingissä 12. toukokuuta kilpailukappaleella ”Molitva” ('rukous') (säv. Vladimir Graić, san. Saša Milošević Mare). Kappaleesta on myös tehty suomenkielinen versio ”Rukoilen”.
Seksuaali- ja romanivähemmistöihin kuuluva Šerifović kertoi Serbian television haastattelussa ”Molitvan” olevan omistettu kaikille vähemmistöille.
Ovidijus Vyšniauskas

Ovidijus Vyšniauskas (s. 1957) on liettualainen muusikko Marijampolėn kaupungista.
Maan ensimmäisenä euroviisukilpailijana Vyšniauskas edusti Liettuaa Dublinissa vuonna 1994. Hän ei saanut laululla "Lopšinė Mylimai" ainuttakaan pistettä.
Alfa Cephei

Alfa Cephei (α Cep / α Cephei) eli Alderamin on Aurinkoa kuumempi ja kirkkaampi valkoinen alijättiläistähti. Se on laajenemassa punaiseksi jättiläiseksi, sillä sen keskustan vety on loppumassa. Maapallon akselin kiertyessä prekessio­liikkeen mukana tähdestä tulee lähes napatähti 7 500 vuoden kuluessa. Tähti pyörii hyvin nopeasti: 246 km/s. Nopea pyöriminen estää alkuaineiden lajittumisen tässä tähdessä, joita muuten tapahtuisi tällaisessa tähdessä. Tähti on magneettisesti aktiivinen, koska siinä 1/3 ulommasta kerroksesta on konvektiivinen. Lämmön siirtymiseen liittyvät konvektiovirtaukset luovat magneettikenttiä ionisoituneessa kaasussa.
Colorado Rockies (jääkiekko)

Colorado Rockies oli yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka pelasi NHL:ssä vuodesta 1976 vuoteen 1982. Seuran kotipaikka oli Denver Coloradon osavaltiossa.
Organisaatio siirtyi Denveriin Kansas Citystä, jossa se oli perustettu vuonna 1974 nimellä Kansas City Scouts. Denveristä seura muutti puolestaan vuonna 1982 New Jerseyn East Rutherfordiin ja otti nimekseen New Jersey Devils.
Rockiesin menestys jäi vaatimattomaksi eikä se yleensä selvinnyt runkosarjan jälkeen pelattaviin pudotuspeleihin.
Rusolaukkaneilikka

Rusolaukkaneilikka eli laukkaneilikka ("Armeria maritima") on monivuotinen, vähän ruoholaukan näköinen kasvi. Sitä kasvatetaan myös koristekasvina. Laji on Suomessa rauhoitettu ja uhanalainen.
Ulkonäkö ja koko.
Laukkaneilikan lehdet kasvavat mättäänä. Ne säilyvät vihreinä talvellakin. Lehdettömät kukkavarret nousevat 10–15 cm:n korkeuteen. Mykerömäinen kukinto on vaalean purppuranpunainen.
Levinneisyys.
Laukkaneilikkaa kasvaa harvinaisena Pohjois- ja Keski-Euroopan rannoilla, sekä Saksassa, Tanskassa ja Etelä-Ruotsissa myös sisämaassa. Pohjois-Amerikassa on oma alalajinsa.
Elinympäristö.
Laukkaneilikka tarvitsee paljon valoa, mutta kestää hyvin kuivuutta. Luonnonvarainen laukkaneilikka kasvaa töyräillä, etenkin rannoilla. Puutarhassa sitä viljellään kivikkokasvina.
Lambda Aurigae

 
Lambda Aurigae (λ Aur / λ Aurigae) on kaksoistähti 41,2 valovuoden päässä.
Näennäisen suuruusluokan 4,69 A-komponentti on keltainen alijättiläinen, B-komponentti himmeämpi 13,4 suuruusluokan tähti.
Ageusia

Ageusia eli makusokeus merkitsee kyvyttömyyttä maistaa. Yleensä ihminen on kuitenkin sokea vain jollekin maulle.
Makuaistin puuttumiseen kuuluu toisinaan hajuaistin puuttumista, anosmiaa. 
Ageusiaa lievempi makuaistin toiminnan häiriö on hypogeusia, heikentynyt makuaisti. Syitä ovat mm. kudosvauriot sekä erilaiset neurologiset sairaudet, kuten Bellin halvaus, familiaalinen dysautonomia ja MS-tauti. 
Makean ja suolaisen maistaisen kyky heikkenee vanhetessa yleensä vähemmän kuin happaman ja karvaan maistaminen. Vähäinenkin harjoittelu auttaa maistamaan kolmanneksen pienempiä pitoisuuksia.
Jon Demartin

Jon Demartin (s.1955) on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän on yksi Grand Central Academy of Artin ja Pensylvanialaisen Studio Incamminatin ohjaajista. Hänen tyypillisiä aiheitaan ovat asetelmat, maisemat, muotokuvat ja muut figuratiiviset aiheet.
Demartin aloitti suorittamalla filmin teossa taiteiden maisterin tutkinnon 1978. Tämän jälkeen hän opiskeli Gustan Rehbergerin ohjauksessa Art Students League of New Yorkissa 1980-1983, ja 1983-1987 Michael Aviano Atelierissa myös New Yorkissa. 1987 New York academy of Artissa Millet Andrejevicin ja Ted Schmidtin johdolla. Ja lopulta vielä 1989 Art Student Leagueen Nelson Shanksin ohjaukseen.
Hänen työnsä ovat enemmän kolmiulotteiseen muotoon ja mallin rytmiin painottuvia kuin muiden Grand Central Academy of Artin ohjaajien. Useat hänen piirustuksensa ovat nopeita croquisluonnoksia.
Fulda

Fulda on kaupunki Saksan keskiosassa, Hessenin osavaltion itäosassa, lähellä Baijerin ja Thüringenin rajaa. Se sijaitsee Fuldajoen varrella, Röhnin ja Vogelsbergin vuoristojen välissä. Kaupunki on Fuldan piirikunnan keskus. Kesäkuussa 2021 kaupungissa oli 67 872 asukasta.
Fulda on kehittynyt vuonna 744 perustetun benediktiiniläisluostarin ympärille. Kaupunkiin perustettiin yliopisto vuonna 1734, mutta se lakkautettiin vuonna 1805. Kaupungissa sijaitsee piispanistuin. Suurin osa fuldalaisista on katolisia.
L’anima del filosofo

L’anima del filosofo ossia Orfeo ed Euridice (suom. "Filosofin sielu eli Orfeus ja Eurydike") on Joseph Haydnin säveltämä italiankielinen ooppera, jonka libreton kirjoitti Carlo Francesco Badini. Haydn aloitti säveltämisen 1798, mutta teos jäi keskeneräiseksi, eikä syytä tunneta. Ooppera jäi huomiotta lähes puolentoista vuosisadan ajaksi, kunnes sen kantaesitys oli viimein 1951 Firenzessä. Teoksesta on sittemmin tullut Haydnin suosituin ooppera.
Synopsis.
Tapahtumapaikka ja -aika.
Myyttisiä aikoja ja paikkoja.
Edeltävät tapahtumat.
Kreon on luvannut tyttärensä Eurydiken käden Arideosille, mutta neito rakastaa laulaja Orfeusta.
Ensimmäinen näytös.
1. kohtaus
Villi metsä. Eurydike pakenee yksinäisyyteen, koska ei halua naimisiin miehen kanssa, jota ei rakasta. Villit haluavat uhrata hänet jumalille ja uhkailevat häntä. Orfeuksen laulu kuitenkin rauhoittaa heidät, ja Eurydike pelastuu.
2. kohtaus
Kun Kreon saa tietää, että Orfeus on pelastanut hänen tyttärensä hengen, hän suostuu Orfeuksen ja Eurydiken avioliittoon.
Toinen näytös.
1. kohtaus
Idyllinen seutu. Orfeus ja Eurydike juhlivat häitään. Mutta kun Orfeus jättää morsiamen hetkeksi yksin, yksi Arideosin sotilaista aikoo siepata hänet. Eurydike pakenee ja kuolee myrkkykäärmeen puremaan.
2. kohtaus
Kuninkaan palatsissa. Arideosin airut julistaa Kreonille, koska tämä oli rikkonut lupauksensa. Kreon vannoo kostavansa Arideosille tyttärensä kuoleman.
Kolmas näytös.
1. kohtaus
Eurydiken haudalla. Orfeus, Kreon, neitsyet ja miehet surevat vainajaa.
2. kohtaus
Kreon yrittää turhaan ilahduttaa Orfeusta.
3. kohtaus
Luola manalan suulla. Orfeus pyytää apua viisaalta Sybilleltä. Tämä lähettää Orfeuksen luo Geniuksen, joka neuvoo häntä etsimään lohtua filosofiasta ja joka lupaa seurata häntä manalaan etsimään Eurydikeä.
Neljäs näytös.
1. kohtaus
Kulkiessaan manalan läpi Orfeus ja Genius näkevät monenlaisia kärsiviä, onnettomia varjoja.
2. kohtaus
Pluton valtakunnan porteilla. Orfeuksen tuska koskettaa manalan hallitsijaa. Hän sallii Eurydiken palata maan pinnalle, mutta Orfeus ei saa kääntyä häneen päin eikä katsoa häntä, ennen kuin he ovat päivänvalossa.
Viides näytös (keskeneräinen).
1. kohtaus
Orfeus ei ole noudattanut ehtoa vaan on katsonut Eurydikeä ennen päivänvaloon pääsyä ja menettänyt naisen lopullisesti. Hän kulkee merenrannalla epätoivoisena. Bakkantit yrittävät vietellä hänet. Hän torjuu heidät ja kieltää kaiken rakkauden. Bakkantit pakottavat hänet juomaan ”rakkauden juomaa”, joka osoittautuukin kuolemanjuomaksi. Kuolema vapauttaa Orfeuksen.
Doc McGhee

Doc McGhee on yhdysvaltalainen manageri. Hän on ollut KISSin manageri ja on manageroinut myös muun muassa Bon Jovia, Mötley Crüe´ta ja Skid Row'ta.
Arturo Merzario

Arturo Francesco Merzario (s. 11. maaliskuuta 1943 Chiavenna, Italia) on entinen Formula 1 -kuljettaja. Urallaan hän ajoi 85 Grand Prix'ta, joissa sai yhteensä 11 MM-pistettä. Merzario oli kolmesti neljäs.
Ensimmäisellä kaudellaan F1:ssä Merzario ajoi Ferrarilla ja osallistui myös muihin moottoriurheilukilpailuihin, voittaen muun muassa Span 1000 km ajon ja Targa Florion. Jo ensimmäisessä F1-osakilpailussaan hän ajoi pisteille.
Vaikean kauden 1973 jälkeen Merzario siirtyi Williamsille. Hän onnistui olemaan MM-sarjan ulkopuolisessa Brasilian kilpailussa kolmas, mutta kaudet 1974 ja 1975 osoittautuivat epäonnisiksi. Merzario lopetti F1-uransa kesken 1975 kauden ja jatkoi ajamistaan muissa kilpa-auto luokissa.
Merzario palasi Formula 1:iin 1976 alkuun Marchin, sitten Wolf-Williamsin ratissa, muttei saavuttanut kunnollisia tuloksia. Kun hän ei enää saanut paikkaa missään tallissa, perusti hän oman tallin, Merzarion 1977. Talli kamppaili F1:ssä kolme vuotta Marchilta ostetuilla autoilla, joihin oli laitettu oma runko. Myöhemmin talli siirtyi Formula 2:een.
Merzario oli yksi kuljettajista Guy Edwardsin, Brett Lungerin ja Harald Ertlin ohella, jotka pelastivat Niki Laudan palavasta autosta Saksan GP:ssä 1976.
Merzario tunnettiin 1970-luvulla Marlboron sponsoroimana ja hänet usein kuvattiin yhtiön cowboy-hattu päässä. Hän jatkaa yhä 60-vuotiaana kilpa-autouraansa: tällä hetkellä hän ajaa Italian prototyyppi-sarjoissa.
Kappa1 Ceti

Kappa1 Ceti (κ1 Cet,κ1 Ceti) on Aurinkoa vain hieman punaisempi, viileämpi, pienempi ja himmeämpi tähti Valaskalan ("Cetus") tähtikuviossa. Tämä nuori tähti pyörii nopeasti,
mikä aiheuttaa tähteen suuren magneettisen aktiivisuuden. Siinä tapahtuu sen takia "superflareja", energialtaan 108-109 kertaa Auringon tavallisia flareja voimakkaampia. Kappa2 Ceti on näennäisesti Kappa1 Cetiä lähellä, mutta kymmenen kertaa kauempana.
Alice Betteridge

Alice Betteridge (1901–1966) oli ensimmäinen Australiassa koulutettu kuurosokea.
Alice syntyi George ja Emily Betteridgen tyttäreksi. Hän kuurosokeutui varhaisella iällä ilmeisesti virusmeningiitin johdosta. Hän pääsi Royal Institute for Deaf and Blind Children -koulun opiskelijaksi kommunikaatiomenetelmänään lähinnä kosketus. 
Betteridge oli vuodesta 1939 naimisissa aistivammaisen Will Chapmanin kanssa, kunnes mies kuoli sydänkohtaukseen 1948. Pari oli ennen avioliittoaan ollut kirjeenvaihdossa keskenään. Chapmanin kuoleman jälkeen Betteridge muutti Melbournesta Sydneyyn. Hän tapasi vuonna 1948 Sydneyssä toisen tunnetun kuurosokean, Helen Kellerin. 
Alice Betteridge tuli elämänsä aikana tunnetuksi mm. kädentaidoistaan. Hän kuoli luonnollisesti 65-vuotiaana.
Scilly

Scilly, tunnettu myös nimellä Manuae, on atolli, joka kuuluu Ranskan Polynesian Seurasaariin. Atolli on vain alle metrin korkeudella merenpinnasta olevien saarien muodostama ympyrä, joiden yhteispinta-ala on 4 km².
Atollin laguunissa on lukuisia harvinaisia eliölajeja, ja se on ollut suojeltuna vuodesta 1992. Muun muassa monien saarien rannat ovat liemikilpikonnien munimisalueita ja atollissa on arviolta 3-4 miljoonaa osteria.
Scillyn ensimmäinen eurooppalainen kävijä oli Samuel Wallis vuonna 1767. Tuolloin atollille perustettiin kylä, jonka jäännökset ovat yhä nähtävissä pääsaaren pohjoisosissa. 1855 saarelle haaksirikkoutui Julia Ann -niminen laiva, jonka miehistö ja matkustajat elivät atollilla kaksi kuukautta. Tuona aikana he muun muassa rakensivat veneen, jolla kävivät Raiateassa. Ei ole olemassa todisteita, että saaret olisivat olleet pysyvästi asuttuja ennen Julie Annin haaksirikkoa. Vuodesta 1952 lähtien saarella on vieraillut säännöllisesti koprakauppiaita ja raiatealaisia kalastajia.
Atollille ei ole säännöllistä laiva- eikä lentoyhteyttä. Atollilla oli kuitenkin 1920-luvulla kookospalmuplantaasi, joka on nyttemmin hylätty. Parhaimmillaan plantaasi tuotti yli 70 tonnia kopraa vuosittain.
Leena Luostarinen

Leena Estelle Luostarinen (15. toukokuuta 1949 Pori – 28. heinäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. 
Taiteellinen tuotanto.
Luostarisen maalausten aihepiiri ja toteutus välittävät taiteilijan omia tunnetiloja ja kokemusmaailmaa. Hänen tuotantonsa edustaa persoonallisella tavalla yleiseurooppalaista ekspressionismia. Luostarisen ensinäyttely oli 1973 Helsingissä. Luostarinen erottui yhdessä Marika Mäkelän kanssa 1970-luvun lopulla Suomen maalaustaiteen valtavirrasta poikkeavilla, uusekspressionistisilla maalauksillaan, joita voidaan osin luonnehtia myös postmoderneiksi. Luostarisen maalaukset eivät esitä suoraa tarinaa, vaan keskeisimpinä elementteinä ovat tila ja tunnelma. Hänen maalauksissa käsittelemistään aiheista tunnetuimpiin kuuluvat suurikokoiset, uljasprofiiliset, lepäävät kissaeläimet. Muita aiheita ovat iibislinnut, sfinksit ja kukat.
Luostarinen oli Helsingin juhlaviikkojen Vuoden taiteilija 1988. Hän toimi myös maalauksen professorina Kuvataideakatemiassa. 
Hautamuistomerkki.
Luostarinen kuoli vuonna 2013 sairauteen. Leena Luostarisen hautamuistomerkki, joka on Matti Peltokankaan suunnittelema, valmistui Hietaniemen hautausmaalle vuonna 2018. Muistomerkki on pronssiveistos, joka lepää hautakiven päällä ja esittää lepäävää kissaeläintä. Muistomerkki sijaitsee Hietaniemen hautausmaan uudella alueella kappelin läheisyydessä, korttelissa 12, rivi 7, paikka 374.
Motu One (Seurasaaret)

Motu One on pieni asumaton saariryhmä Suojanpuoleisilla saarilla Tyynellämerellä. Saarien nimi tarkoittaa hiekkasaarta. Motu Onea kutsutaan myös Bellinghauseniksi Fabian Gottlieb von Bellingshausenin mukaan, jonka nimen tutkimusmatkailija Otto von Kotzebue antoi saarille. Saaria ei tule sekoittaa Atlantilla sijaitsevaan Bellingshausenin saareen.
Sakilaiset

Sakilaiset olivat kaupunkiin asettuneita 1900-luvun alun työläisnuoria, oman aikansa jengiläisiä. Nimitystä käytetään erityisesti Helsingin Kallion ja Sörnäisten nuoresta rahvaasta, katujen kundeista, sälleistä, jotka muodostivat vetelehtiviä nuorisojengejä. Sakilaisia pitivät koossa yhteiset riitit, pukeutuminen, kieli ja helposti tunnistettava äänekäs ja väkivaltainen käyttäytyminen. Yhteiskunnalliselta taustaltaan sakilaiset olivat siis alinta sosiaalista kerrostumaa, sekatyömiehiä, kengänkiillottajia, lehdenmyyjiä tai kokonaan toimettomia pikkurikollisia. Lisäansioita he saivat paitsi pikkurikollisuudesta kuten varkauksista, myös enemmän tai vähemmän vakituisesta viinan myynnistä. Termi "sakilainen" perustuu joukkoa tai jengiä tarkoittavan sakki-sanan murteelliseen saki-muotoon.
Sakilaisten kulttuuri pohjautui paljon Pariisin väkivaltaisten "apassien", Les Apaches-jengien tapoihin.
Sakilaisuus oli hyvin maskuliinista, naisten asema oli esineellistynyt. Heihin kohdistettiin väkivaltaa, mutta he toisaalta saattoivat osaltaan ylläpitää hegemonista maskuliinisuutta ja turvautua väkivaltaan itsekin. Oma tanssimuoto, ajankohdan normeihin nähden eroottissävyinen "pisto", ilmensi sakilaisten arvoja.
Sakilaisuuden vastavoimana ilmeni yhdistystoiminta, jonka kautta nuoria ohjattiin harrastuksiin, kuten vapaapalokuntiin, urheiluseuroihin ja harrastajateatteriin.
Magnus Uggla Band sjunger schlagers

Magnus Uggla Band sjunger schlagers on ruotsalaisen Magnus Uggla Bandin vuonna 1979 julkaistu EP. Kaikki sen kappaleet ovat covereita, paitsi Johnny the Rucker, jonka on kirjoittanut Magnus Uggla ja Johan Langer. Yhtye osallistui kappaleella Melodifestivalen-laulukilpailuun vuonna 1979 ja sijoittui viimeiseksi 22 pisteellä.
Kappalelista.
Kappaleen perässä kappaleen alkuperäinen esittäjä.
Taru Rinne

Taru Rinne (s. 27. elokuuta 1968 Turku) on suomalainen uransa lopettanut karting-autoilija ja ratamoottoripyöräilijä. Hän on ensimmäinen nainen, joka on yltänyt MM-pisteille ratamoottoripyöräilyn maailmanmestaruussarjassa. Kansainvälinen Moottoriliitto FIM valitsi Taru Rinteen vuoden 2017 naismoottoripyöräilyn legendaksi ja hänet palkittiin FIM:n palkintogaalassa Andorrassa 26. marraskuuta 2017. 
Ura.
Karting.
Rinne aloitti uransa karting-kuljettajana kilpailemalla tulevia formula-1 -kuljettajia Mika Häkkistä, Mika Saloa ja Jyrki Järvilehtoa vastaan. Hän voitti Suomen mestaruuden 85cc -luokassa ennen Häkkistä vuonna 1979, sijoittui seuraavana vuonna toiseksi Salon jälkeen - Häkkinen oli neljäs - ja taisteli vuonna 1981 jälleen Häkkistä vastaan sijoittuen tämän jälkeen toiseksi. Vuonna 1982 Rinne voitti taas mestaruuden Häkkisen ollessa toinen. 1983 Rinne voitti Euroopan joukkuemestaruuden kartingissa. Saman vuoden SM-kisoissa Rinne sijoittui niin ikään ensimmäiseksi loppupisteissä, mutta hylättiin viimeisessä kilpailussa sääntöjen vastaisen bensiinin vuoksi, ja mestaruus meni Häkkiselle. Lisäksi Rinne sai vuoden ajokiellon, joka päätti hänen lupaavan karting-uransa.
Mika Häkkinen on myöhemmin kommentoinut Rinteen olleen ”todella nopea kuski" ja Schumacherin ohella "hänen suurin vastustajansa".
Ratamoottoripyöräily.
Huolimatta menestyksestään nelipyöräisellä Taru Rinne vaihtoi moottoripyöriin. Hän kilpaili ensi kerran ratamoottoripyöräilyn (road racingin, RR) MM-sarjassa vuonna 1987. Seuraavana vuonna hän pääsi Ranskan osakilpailussa 14. sijallaan MM-pisteille ensimmäisenä naisena ikinä.
Vuonna 1989 hän sijoittui Hondallaan sensaatiomaisesti toiseksi 125-kuutioisten Saksan Hockenheimin GP:n aika-ajossa ja myös johti osan itse kilpailua. Rinne sijoittui lopulta kilpailussa seitsemänneksi. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Hollannin Assenissa kahdeksanneksi. Rinne sijoittui lopulta ratamoottoripyöräilyn (RR) MM-sarjan kokonaiskilpailun luokassa alle 125 kuutiosenttiä 17:nneksi, mikä oli ainutlaatuinen saavutus naisajajalta. Se palkittiin moottoripyöräilyn vuoden 1989 urheilutekona Suomessa.
Vuosien 1990 ja 1991 aikana Rinteelle sattui useita uusia kaatumisia ja loukkaantumisia.
Vuoden 1989 Hockenheimin sijoitus jäi lopulta hänen parhaaksi sijoituksekseen, sillä Rinne joutui erityisen pahaan onnettomuuteen vuonna 1991 Ranskan Paul Ricardin harjoituksissa, jossa hänen molemmat nilkkansa murtuivat jarrujen petettyä. Toipuminen vei paljon aikaa, ja Rinteeltä jäi monta kisaa ajamatta. Vaikka ajohaluja vielä vuodelle 1992 oli ja asiasta oli muuten jo sovittu, Rinne sai kirjeen Bernie Ecclestonelta, joka tuohon aikaan päätti, ketkä saavat osallistua sarjaan. Kirjeessä sanottiin, ettei Rinne ole mukana MM-sarjassa seuraavana vuonna. Tämä lopetti hänen uransa huipputasolla, ja Rinne sanoi myöhemmin kyseisen kirjeen olleen suurin pettymys hänen elämässään.
Suojanpuoleiset saaret

Suojanpuoleiset saaret on Seurasaarten läntinen saariryhmä Ranskan Polynesiassa Tyynellämerellä. Siihen kuuluu viisi asuttua tuliperäistä saarta ja neljä asumatonta koralliatollia. Vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan Ranskan Polynesian koko väestöstä 13 % asuu Suojanpuoleisilla saarilla.
Maantiede ja talous.
Saaret ovat vuoristoisia ja tuliperäisiä. Tulivuoret ovat jo kauan sitten sammuneet ja eroosio on hävittänyt kraatterit miltei kokonaan. Kasvistoon kuuluvat kookospalmut, kairapalmut ja leipäpuut. Saarilla olevista eläimistä suurin osa on sikoja, rottia ja pieniä liskoja. Tärkeimmät vientituotteet ovat kopra, sokeri, rommi, kotilot ja vanilja. Tärkeimpiä energia- ja luonnonvaroja ovat myös kalastus, koboltti sekä vesivoima. Matkailu on erittäin tärkeä elinkeino.
Historia.
Ensimmäisenä eurooppalaisena saarilla vieraili James Cook vuonna 1769. Ensimmäisellä matkallaan (hän kävi saarilla kahdesti) hän nimesi saaret Leewardsaariksi. Saarista tuli Ranskan protektoraatti 1843 ja siirtokunta 1880.
Tapani Rönnemaa

Erkki Tapani Rönnemaa (s. 18. joulukuuta 1947 Turku) onTurun yliopiston sisätautiopin professori. Hän toim vuodesta 2007 lähtien myös Turun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina. Rönnemaa jäi eläkkeelle vuonna 2014.
Rönnemaa on tutkinut muun muassa diabeteslääkkeiden vaikutuksia raskausaikana.
Rüsselsheim

Rüsselsheim on kaupunki Saksassa, Hessenin osavaltiossa. Se sijaitsee Mainjoen varrella, ja idässä sen naapuri on Frankfurt am Mainin suurkaupunki. Rüsselsheim on noin 60 000 asukkaallaan piirikuntansa Groß-Geraun suurin kaupunki. Pinta-alaltaan kaupunki on 58,3 neliökilometrin suuruinen. Asukastiheys kaupungissa on 1 020 as./km².
Varhaisin maininta Rüsselsheimista historiallisissa teksteissä sijoittuu vuoden 830 tienoille. Nykyisin kaupunki tunnetaan muun muassa Opel-automerkistä. Opelin perustaja Adam Opel syntyi kaupungissa, ja Opelin ensimmäinen ja suurin tehdas sekä suunnittelukeskus sijaitsevat siellä.
Mopelia

Mopelia tai Maupihaa on atolli Seurasaarilla Ranskan Polynesiassa. Se kuuluu Suojanpuoleisiin saariin.
Atolli on karkeasti 8 km leveä, ja sen laguuni on noin 40 m syvä. Atollin riutat mahdollistavat vain yhden pienen kulkureitin pois atollin länsipuolelta. Atollin itäosat ovat kapeaa, tiheään kasvanutta pienten saarien ketjua. Pääsaaren Motu Mopelian ja muiden saarten yhteispinta-ala on 2,6 km². Atollin ainoa kylä sijaitsee pääsaarella. Vuonna 2017 saaren asukasluku oli 20.
Samuel Wallis löysi atollin 1767 yhdessä Motu Onen ja Fenua Uran kanssa. 1917 saarelle perustettiin Papetee company, jonka kolme työntekijää valmistivat kopraa, kasvattivat sikoja ja kanoja ja keräsivät kilpikonnia. Myöhemmin saarelle perustettiin toinen yritys, joka istutti saarille kookospalmuja.
Ainakin osa-aikaisesta alkuperäisasutuksesta kertovat arkeologiset löydöt mm. kalastusvälineistä.
The KMG's

The KMG's (Krazy Mess Groovers) on belgialainen funk-disko-musiikkia soittava yhtye. Yhtye syntyi kahden amerikkalaisen mustan musiikin ihailijan, Mr Scotchin ja Sexyfiren tavattua toisensa. Ensin he esiintyivät jazzduona, jonka jälkeen laajensivat kokoonpanoa torvilla (Whipesnappers), rytmisektiolla (Groove Brothers) ja taustalaulajalla (Lady Soulflower). Näin syntyi nykyinen KMG's. 
Yhtye on maininnut vaikutteikseen seuraavat yhtyeet/laulajat: Earth, Wind &amp; Fire, Stevie Wonder, Kool &amp; the Gang, Johnny Guitar Watson, Sly &amp; The Family Stone, The Jacksons, Herbie Hancock ja Chic. 
The KMG's Euroviisuissa.
The KMG's osallistui vuoden 2007 Eurovision laulukilpailuun kappaleella "Love Power", mutta putosi semifinaalissa. Valinnan Euroviisuihin osallistumisesta teki sisäisesti Belgian ranskankielinen yleisradioyhtiö RTBF.
Koska Euroviisuissa esiintyjien määrä lavalla on rajattu kuuteen; ainoastaan Sexyfire, Mr Scotch, Mr French Kiss, Big Boss, Mr Cream ja Lady Soulflower pääsivät esiintymään.
Kokoonpano.
The KMG's on kansainvälinen yhtye, sillä jäsenten juuria löytyy muun muassa Pakistanista, Ukrainasta, Vietnamista ja Puolasta.
Louis-Joseph Gay-Lussac

Louis-Joseph Gay-Lussac (myös Joseph-Louis Gay-Lussac, 6. joulukuuta 1778 Saint-Léonard-de-Noblat – 9. toukokuuta 1850 Pariisi) oli ranskalainen fyysikko ja kemisti. Gay-Lussac tunnetaan erityisesti hänen mukaansa nimetystä Gay-Lussacin laista sekä alkoholin ja veden seosten tutkimuksista. Joissakin maissa käytetään niin sanottua Gay-Lussac-asteikkoa, joka kuvaa alkoholijuomien alkoholipitoisuutta. 
Elämä.
Gay-Lussac syntyi ranskalaisessa Saint-Léonard-de-Noblat’n kaupungissa. Opetuksensa hän sai kotona ja vasta vuonna 1794 hänet lähetettiin Pariisiin valmistautumaan opintoihinsa École polytechniquessa. Myöhemmin hän siirtyi opiskelemaan École nationale des ponts et chausséeseen ja pian siirron jälkeen hänestä tuli Claude Louis Berthollet’n apulainen. Gay-Lussac toimi Sorbonnessa fysiikan professorina vuosina 1808–1832 ja sen jälkeen kemian professorian Jardin des Plantes’ssa.
Gay-Lussac meni naimisiin Geneviève-Marie-Joseph Rojot’n kanssa vuonna 1809. Pariskunnalle syntyi viisi lasta. 
Tutkimukset ja kokeilut.
Opettajansa Antoine-Laurent Lavoisierin tavoin Gay-Lussac oli kiinnostunut kaasujen ominaisuuksista. Hänen ensimmäisen suuren tutkimusprojektinsa tuloksena oli, että kaikkien kaasujen tilavuus muuttuu lämpötilanmuutoksissa samalla tavalla, jos paine on vakio (Charlesin laki). Gay-Lussac julkaisi periaatteen vuonna 1802, mutta periaate on kirjattu Jacques Charlesin nimiin, sillä tämä oli päätellyt saman asian 15 vuotta aikaisemmin, vaikkakaan ei julkaissut sitä. 
Vuonna 1804 Gay-Lussac nousi vetypallojen kannattelemana yli seitsemän kilometrin korkeuteen, ja mittasi painetta, lämpötilaa, kosteutta ja ilman koostumusta eri korkeuksilla. Hän teki samalla myös magneettisia havaintoja.
Vuonna 1808 Gay-Lussac julkaisi tunnetun tuloksensa samassa paineessa ja lämpötilassa yhdistettyjen kaasujen tilavuuden säilymisestä. Tästä muotoutui Gay-Lussacin laki.
Kemian alalla Gay-Lussac valmisti kaliumia ja booria, tutki klooria, jodia ja syaania sekä paransi rikkihapon valmistustapaa.
John Morra

John Morra (s. 1962) on yhdysvaltalainen, Mississippin osavaltiosta kotoisin oleva taidemaalari. Hän opettaa Grand Central Academy of Artissa. Tyypillinen Morran töiden aihe on asetelma, mutta hän tekee jonkin verran myös figuratiivisia aiheita. Hän maalaa käyttäen ainoastaan elävää mallia.
Morra kasvoi eteläisessä Kaliforniassa ja valmistui taiteiden kandidaatiksi Westmount Collegesta Santa Barbarassa 1985 ja vuonna 1987 kandidaatiksi Kalifornian yliopistossa. Vuonna 1991 hän suoritti taiteiden maisterin tutkinnon New Yorkin yliopistossa. Vuodesta 2000 alkaen hän on ollut vieraileva ohjaaja Seattle Realist Academyssä ja vuodesta 2006 ohjaaja Grand Central Academy of Artissa. Hän on myös opettanut New York Academyssä, School of Visual Artsissa New Yorkissa ja Water Street Atelierissa Brooklynissä.
Taiteilijakuva.
Morra on johtava hahmo amerikkalaisessa realistisessa taiteessa. Hän pyrkii jatkamaan amerikkalaisen realistisen asetelmamaalauksen perinnettä ja esittämään hienovaraisesti aseteltuina normaaleja, arkipäivän esineitä kukka-asetelma-aiheiden sijaan. Hänen maalauksissaan esiintyy muun muassa tehosekoittimia, mehupuristimia ja öljypurkkeja.
Morra on kertonut, että häntä inspiroivat vanhat mestarit kuten Vermeer, Chardin ja Corot. Hänen töidensä kauneus perustuu taitavaan kompositioon ja värisommittelun käyttöön, kontrasteihin yksinkertaisten pintojen välillä. Kaikkein suurin huomio on tietenkin keskittynyt valon kulkuun.
Saarenmaan yliopistokeskus

 Saarenmaan yliopistokeskus () on Turun yliopiston, neljän virolaisen yliopiston ja Saarenmaan maakunnan yhteinen yliopistokeskus. Yliopistokeskus on perustettu vuonna 1997 Kuressaareen. Yliopistokeskus järjestää myös koulutusta, mutta sen toiminnan painopiste on aluekehityksessä, jota toteutetaan muun muassa projektein. 
Jäsenyliopistot.
Yliopistokeskuksen perustajajäseniä olivat Saarenmaan maakunnan lisäksi seuraavat yliopistot:
Lisäksi keskuksen toimintaan osallistuvat Latvian yliopisto, Riian teknillinen yliopisto, Kaunasin teknillinen yliopisto ja Klaipėdan yliopisto.