tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gunilla Bergström

Gunilla Elisabet Dukure Bergström (24. heinäkuuta 1942 Göteborg – 25. elokuuta 2021 Tukholma) oli ruotsalainen lastenkirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan Mikko Mallikas -kirjoistaan, jotka hän on myös kuvittanut. Mikko Mallikas (alkuteoksissa Alfons Åberg) on isänsä kanssa asuva pieni poika, joka pohtii oman elämänsä asioita. Mikko Mallikkaasta on tehty samanniminen piirrossarja, jossa on esiintynyt myös Bergströmin toinen tunnettu hahmo Milla. Tämän lisäksi Bergström on kirjoittanut lukuisia muita teoksia.
Ennen ryhtymistään vapaaksi kirjailijaksi vuonna 1975 Bergström työskenteli toimittajana Dagens Nyheterissä ja Aftonbladetissa. Ensimmäisen kirjansa "Mias pappa flyttar" hän julkaisi vuonna 1971, ja ensimmäinen Mikko Mallikas -kirja ilmestyi seuraavana vuonna. Alfons Åberg -kirjoja on painettu Ruotsissa yli viisi miljoonaa kappaletta, ja Bergströmin tuotantoa on käännetty noin 30 kielelle. Bergström on kirjoittanut myös kirjasarjan "Bill och Bolla." Se kertoo sisaruksista, joista toinen on kehitysvammainen.
Bergström perusti 1992 yhdessä kustantajansa Rabén &amp; Sjögrenin kanssa Alfons-pokaalin lastenkulttuurin palkinnoksi. 
Bergström oli Ruotsin lastenkirja-akatemian kahdestoista jäsen vuosina 1997–2013.
Kirjailijan uransa ohella Bergström kirjoitti lastenlauluja muun muassa jazzmuusikko ja -säveltäjä Georg Riedelin kanssa.
Yksityiselämä.
Bergströmillä on poika ja kehitysvammainen tytär avioliitosta toimittaja Loa Anderssonin kanssa. Heidän liittonsa päättyi myöhemmin eroon. Bergström tutustui toiseen mieheensä ollessaan 45-vuotias. Toinen liitto gambialaisen miehen kanssa ei kestänyt kovin kauaa, koska tämä kuoli syöpään.
Bergström sairasti kaksisuuntaista mielialahäiriötä.
Volkswagen Amarok

Volkswagen Amarok on Volkswagen Nutzfahrzeugen vuodesta 2010 lähtien valmistama lava-automalli. Tätä ennen Volkswagenin mallistossa oli ollut vastaavan luokan malli Taro vuosina 1989–1997. Nimi "Amarok" on peräisin Pohjois-Kanadan ja Grönlannin inuittien kielen sutta tarkoittavasta sanasta.
Volkswagen Pickup Concept.
Volksawagen Robust -konseptimalli oli 5.18 metriä pitkä prototyyppi 4-ovisesta avolavasta.
Volkswagen Amarok I (2010–).
Ensimmäisen sukupolven Amarok Auto pohjautuu Robust Pickup -konseptimalliin, joka oli esillä syksyllä 2008 Hannoverin hyötyajoneuvonäyttelyssä. Tuotantomalli esiteltiin Argentiinassa tammikuussa 2010.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä Amarok sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Amarok on saatavana kaksiovisena lyhytohjaamo- tai neliovisena jatko-ohjaamomallina. Vetotavaksi on valittavissa taka- tai neliveto. Ainoa moottorivaihto alkuvaiheessa oli 2,0 TDI (122/163 hv). Loppuvuonna 2011 dieselmoottorista esiteltiin 180-hevosvoimainen versio, jonka yhteyteen oli valittavissa kahdeksanportainen automaattivaihteisto. Seuraavan vuoden alussa Australian markkinoille tuli tarjolle 2,0 TSI (160 hv) -bensiinimoottori.
Syksyllä 2016 Amarokiin tehtiin uudistuksia erityisesti keulan alueella. Se sai myös täysin uuden kojetaulun. Lisäksi uudet istuimet ovat ergonomialtaan paremmat. Aiemman dieselmoottorin korvasi 3,0 V6 TDI (204/224 hv), jonka tehokkaampi versio on aina automaattivaihteinen. Automaattivaihteiston saa myös pienitehoisempaan versioon. Syksyllä 2017 moottorista tuli lisäksi 163-hevosvoimainen versio, jonka yhteydessä on aina manuaalivaihteisto ja takaveto.
Michiganin osavaltionyliopisto

Michiganin osavaltionyliopisto (Michigan State University, MSU) on vuonna 1855 perustettu yliopisto East Lansingissa, Michiganissa, Yhdysvalloissa. Siellä opiskeli vuonna 2017 50 019 opiskelijaa, joka teki opistosta Yhdysvaltojen kahdeksanneksi suurimman. Opetushenkilökuntaa yliopistossa oli samaan aikaan 5 666 henkilöä.
Michiganin osavaltionyliopisto tarjoaa myös korkeimman NCAA-tason yliopistourheilua. Yliopiston joukkueita kutsutaan nimellä "Spartans".
O2-Jyväskylä

&lt;/ref&gt;
 | naisten_sarjataso = F-liiga
 | naisten_päävalmentaja = Jaakko Saavalainen
 | pattern_la1 = | pattern_b1 = | pattern_ra1 = | pattern_s1 = | leftarm1 = ff7f00| body1 = ff7f00| rightarm1 = ff7f00| shorts1 = 000000| socks1 = ff7f00
 | pattern_la2 = | pattern_b2 = | pattern_ra2 = | pattern_s2 = | leftarm2 = 000000| body2 = 000000| rightarm2 = 000000| shorts2 = 000000| socks2 = 000000
O2-Jyväskylä on 2001 perustettu jyväskyläläinen salibandyn erikoisseura. Seuran perustivat Juha Hirvonen, Kari Ritvanen ja Risto Häkkinen. Seuran miesten edustusjoukkue nousi kaudeksi 2017–2018 maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Divariin. Naisten edustusjoukkue pelaa F-liigassa. Seuralla on myös aikuisissa miesten kakkosjoukkue. Seuran puheenjohtajana toimii Jaakko Andersson. O2-Jyväskylä tarjoaa myös junioritoimintaa tytöille ja pojille.
Historia.
Miesten edustusjoukkue aloitti toimintansa Salibandyliiton alaisissa sarjoissa kaudella 2001–2002. Se aloitti II-divisioonasta ja onnistui heti ensimmäisellä kaudellaan nousemaan I-divisioonaan. Parhaiten joukkue on menestynyt kausilla 2002–2003 ja 2003–2004, jolloin se molempina kausina sijoittui miesten I-divisioonan itälohkon kolmannelle sijalle. Kaikkiaan joukkue pelasi I-divisioonassa neljä kautta, kunnes se putosi takaisin II-divisioonaan, jossa joukkue on siitä lähtien pelannut.
Kaudella 2007–2008 "Jyväskylän Tahdon" miesten joukkueen toiminta siirtyi O2-Jyväskylän alaisuuteen. Joukkue aloitti nimellä "O2 II" V-divisioonassa ja onnistui heti ensimmäisellä kaudellaan nousemaan sarjatasoa ylemmäs. Seuraava kausi kuitenkin päättyi joukkueen putaoamiseen takaisin V-divisioonaan. Kaudeksi 2010-2011 O2 II nousi takaisin IV-divisioonaan.
Kaudella 2008-2009 seuraan liittyi myös "Jyväskylän Tahdosta" naisten joukkue. Joukkue pelasi ensimmäisellä kaudellaan II-divisioonaa ja pääsi kauden päätteeksi karsimaan paikasta I-divisioonaan, mutta hävisi karsinnoissa NST:n naisten kakkosjoukkueelle suoraan kahdessa ottelussa.
Jakob Wallin

Jakob Wallin (9. kesäkuuta 1809 Muhos – 10. kesäkuuta 1868 Muhos) oli suomalainen taidemaalari.
Jakob Wallinin vanhemmat olivat Oulun läänin lääninviskaali Olof Wallin (k. 1846) ja Sofia Kranck. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja tuli ylioppilaaksi Turussa 1826. Hän oleskeli Tukholmassa vuosina 1835–1836 ja Helsingissä 1837–1838, kunnes palasi Muhokselle, jossa hän omisti maatilan Laitasaaren kylässä.
Wallinin säilyneitä maalauksia ovat muun muassa hänen itsensä Muhoksen kirkolle lahjoittama suurikokoinen maalaus "Ristiltäotto" vuodelta 1836 ja Pohjois-Pohjanmaan museon akvarelli "Oulun palo 1822". Wallin maalasi myös Utajärven kirkon ensimmäisen alttaritaulun vuonna 1838. Kirkon uudistamistöiden yhteydessä vuonna 1894 taulu oli varastoituna väliaikaisesti navettaan. Taulu paloi navetan mukana.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – naisten kiekonheitto

Naisten kiekonheitto kesäolympialaisissa 2008 käytiin 15. – 18. elokuuta Pekingin olympiastadionilla. Karsintarajat kilpailuun olivat 61 m (A-raja) ja 59 m (B-raja). 
Ennätykset.
Ennätykset ennen kilpailua olivat seuraavat:
Kilpailussa ei tehty uusia ennätyksiä.
Tulokset.
Karsinta.
Kaikki yli 61,50 metriä heittäneet tai vähintään 12 urheilijaa finaaliin.
Fork in the Road

Fork in the Road on Neil Youngin albumi, joka julkaistiin 7. huhtikuuta 2009. Albumin inspiraationa on ollut Youngin ja mekaanikko Jonathan Goodwinin Lincvolt Project, jonka päämääränä on muuntaa Youngin vuoden 1959 Lincoln Continental kulkemaan vaihtoehtoisella energialla.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Neil Youngin.
Charles Payraudeau

Benjamin Charles Marie Payraudeau (1798–1865) oli ranskalainen eläintieteilijä.
Payraudeau oli Jean-Baptiste Lamarckin seuraaja Pariisin Muséum National d'Histoire Naturellen professorina. Vuosina 1824–1825 hän perehtyi Korsikan luontoon ja kuvaili 71 uutta nilviäislajia.
Payraudeau nimesi linnuista välimerenlokin ("Larus audouinii") ja karimetson alalajin "Phalacrocorax aristotelis desmarestii".
Vuonna 1868 perustettiin La Chaize-le-Vicomteen "Le Musée Charles Payraudeau", jossa on esillä osa Payraudeaun kokoelmista.
Ferdinando Arborio Gattinara di Breme

Ferdinando Arborio Gattinara di Breme (30. huhtikuuta 1807 Milano - 21. tammikuuta 1869 Firenze) oli italialainen eläintieteilijä.
Breme oli hyönteistieteilijä, joka tutki etenkin kovakuoriaisia ("Coleoptera") ja päiväperhosia ("Diptera"). Linnuista hän nimesi kaitanokkalokin ("Larus genei") vuonna 1839.
Breme toimi Ranskan hyönteistieteellisen seuran ("Société entomologique de France") puheenjohtajana 1844.
Adel Taarabt

Adel Taarabt (, s. 24. toukokuuta 1989 Fès) on marokkolainen jalkapalloilija. Hänellä on myös Ranskan kansalaisuus. Hän edustaa Portugalin pääsarjassa pelaavaa Benficaa.
Seurajoukkueura.
Taarabt on edustanut ranskalaista RC Lensia. Tammikuussa 2007 Taarabt siirtyi Lensista lainalle Tottenhamiin. Kesällä 2007 tuli siirrosta pysyvä.
Maaliskuussa 2009 Taarabt kävi lainassa Mestaruussarjan Queens Park Rangersissa. Kesällä 2009 Taarabt oli siirtymässä lainalle Espanjan Primera Divisióniin paluun tehneeseen Malagaan, mutta siirron kariuduttua Taarabt siirtyi kaudeksi lainalle QPR:ään, jossa hän oli viimeksi toukokuussa ollut lainalla. Lainasta tuli pysyvä siirto elokuussa 2010.
Taarabt valittiin kaudella 2010–2011 Englannin jalkapalloliigan kauden pelaajaksi.
Kaudella 2011–2012 Taarabt'ilta odotettiin paljon, mutta etenkään alkukaudesta Taarabt ei saanut onnistumisia Valioliigassa. Taarabt teki avausmaalinsa Valioliigassa 31.3.2012 ottelussa QPR–Arsenal.
Maajoukkueura.
Taarabt on edustanut Ranskaa poikien ikäluokissa U-16, U-17 ja U-18, mutta päätti edustaa aikuisten tasolla isänsä synnyinmaata Marokkoa. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Marokon paidassa 11. helmikuuta 2009 Tšekkiä vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Ensimmäisen maalinsa Taarabt teki 31. maaliskuuta 2009 harjoitusottelussa Angolaa vastaan.
Taarabt valittiin ensimmäisiin arvokisoihinsa vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa hänellä oli vaihtopelaajan rooli. Marokon kisat päättyivät kuitenkin alkulohkoon.
Yksityiselämä.
Taarabt syntyi Marokossa, Fèssä, jostä hän muutti perheineen Ranskaan oltuaan yhdeksän kuukauden ikäinen.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – naisten keihäänheitto

Naisten keihäänheitto kesäolympialaisissa 2008 käytiin 19. – 21. elokuuta Pekingin olympiastadionilla. Karsintarajat kilpailuun olivat 60,50 m (A-raja) ja 56 m (B-raja). 
Ennätykset.
Ennätykset ennen kilpailua olivat seuraavat:
Kilpailussa ei tehty uusia ennätyksiä. 
Tulokset.
Karsinta.
Kaikki yli 61,50 heittäneet tai 12 urheilijaa finaaliin.
Sébastien Lareau

Sébastien Lareau (s. 27. huhtikuuta 1973 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalainen entinen tennispelaaja sekä olympiavoittaja.
Urallaan (1991-2001) hän voitti yhteensä 17 nelinpelin turnausta, sisältäen kultamitalin 2000 kesäolympialaisissa sekä yhden Grand Slam-turnausvoiton Yhdysvaltain avoimissa 1999.
Ura.
11. lokakuuta 1999 Lareau saavutti uransa korkeimman sijoituksensa nelinpelissä, neljäs. Kaksinpelissä hänen korkein sijoituksensa on 76. Tämän hän saavutti 17. huhtikuuta 1995.
Ensimmäisen ATP-kiertueen nelinpelin turnauksensa Lareau voitti 1. toukokuuta 1995 Etelä-Koreassa yhdysvaltalaisen Jeff Tarangon parina. 13. syyskuuta 1999 hän voitti uransa ainoan Grand Slam-turnauksensa Yhdysvaltain avoimissa parinaan yhdysvaltalainen Alex O'Brien.
Hänen uransa viimeiseksi jäänyt nelinpelin turnausvoitto tuli Sydneyn kesäolympialaisista vuonna 2000, jolloin hän otteli kanadalaisen Daniel Nestorin parina.
Lareau lopetti uransa vuonna 2003.
Turnausvoitot (17).
Nelinpelit (17).
s= sisäkenttä
Ruutuperhonen

Ruutuperhonen ("Melanargia galathea") on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva suurehko päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Ruutuperhonen on melko vaatimattoman värinen päiväperhonen, jonka siipien kärkiväli on 4–5 cm. Laji on helppo tunnistaa ja sen siipien yläpinta on suklaanruskean ja valkoisen kirjoma. Myös siipien alapinta on vaaleita ja ruskeita alueita, mutta etenkin takasiivissä on nähtävissä rivi silmätäpliä. Päiväperhosille tyypilliseen tapan lepäävä perhonen pitää siivet vastakkain vartalon päällä.
Levinneisyys ja lentoaika.
Ruutuperhosen levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan etelä- ja keskiosiin sekä Kaukasukselle ja Pohjois-Iraniin. Pohjoisessa lajia tavataan ainakin tilapäisesti Baltiassa, Tanskasta on epävarmoja havaintoja.
Suomessa lajista on tavattu yksi yksilö, joka on kerätty 1950-luvulla. Nykyisin tätä havaintoa ei pidetä kuitenkaan luotettavana Viime vuosina muutamia yksilöitä tiedetään tulleen Suomeen laivarahtien ja muun liikenteen mukana. Vaikka kyseessä ei ole kotimainen laji, ruutuperhonen on kuulunut Luonnontieteellisen keskusmuseon päiväperhosseurantaan.
Laji on esiintymisalueellaan erittäin yleinen. Tyypillisenä heinäperhosena se ei kuitenkaan liiku pitkiä matkoja ja esiintymisalueen raja on jyrkkä. Täysikasvuisten perhosten lentoaika alkaa kesäkuun lopulla ja jatkuu elokuuhun.
Elinympäristö ja elintavat.
Ruutuperhonen elää niityillä. Naaraat munivat munat syksyllä ja kuoriutuvat toukat siirtyvät heti talvilevolle ja aloittavat ruokailun vasta seuraavana keväänä.
Ravintokasvi.
Toukat syövät useita heinäkasveja ("Poaceae"), kuten timotei ("Phleum pratense"), nadat ("Festuca"), lehtolusteet ("Brachypodium") ja villivehnät ("Elymus"). Aikuiset perhoset vierailevat kukilla.
Marina Genda

Marina Genda (oik. Marina Kakitsu) (s. 9. tammikuuta 1989) on Shanadoo-yhtyeen keulakuva.
Ura.
Marina aloitti uransa Shanadoo-yhtyeen ohessa. Hän pääsi yhtyeen keulakuvaksi. Marina on julkaissut Shanadoon kanssa kaksi albumia. Marina on tehnyt Shanadoon kanssa kappaleet "Hypnotized", "King kong", "Bonjour tristesse", "Japanese boy", "Guilty of love", "Think about the omen" ja "Konnichiwa". Shanadoo julkaisi vuonna 2009 viidennen albuminsa "Lauch Party!!!"
Alex Hoover

Alex Hoover (s. 10. kesäkuuta 1990) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa "Kauniissa ja rohkeissa" kaksossiskonsa Allisonin kanssa Ridge ja Taylor Forresterin kaksostyttöjä Phoebe ja Steffy Forresteria, joista Alex oli ensimmäisenä mainitun roolissa. Hän on näytellyt myös televisiosarjassa "Ned's Declassified".
Cecil Green (kilpa-autoilija)

Cecil Green (30. syyskuuta 1919 Dallas Texas – 29. heinäkuuta 1951 Winchester Indiana) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui Indianapolis 500:een kahdesti kausilla 1950–1951. Hän ajoi neljänneksi vuoden 1950 kilpailussa saavuttaen 3 pistettä.
Green voitti 34 kilpailua AAA-sarjassa vuosina 1948–1950 Oklahomassa, Missourissa ja Teksasissa. Hän voitti seitsemällä eri Offenhauserin autolla. Green menehtyi aika-ajoissa vuonna 1951 Winchester Speedwayllä Winchesterissä, Indianassa. Onnettomuus tunnetaan nimellä "Musta sunnuntai".
Green valittiin vuoden 2003 National Midget Auto Racing Hall of Fameen.
Jamie O’Hara

Jamie O'Hara (s. 25. syyskuuta 1986) on englantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
O'Hara murtautui Tottenhamin edustusjoukkueeseen joulukuussa 2007. Kausi 2007-08 oli unelmien kausi O'Haralle, joka oli liittynyt Tottenhamin nuorisoakatemiaan vuonna 2003. Hän esiintyi 25 kertaa yhteensä kaikki kilpailut mukaan laskettuna. Kauden aikana hän nousi myös Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Kauden päätteeksi O'Hara valittiin seuran vuoden nuoreksi pelaajaksi. Kausi oli myös Tottenhamille onnistunut, sillä seura voitti Englannin liigacupin kauden aikana.
O'Hara jatkoi kehitystään kaudella 2008-09 pelaamalla 28:ssa ottelussa ja tekemällä 4 maalia. Tottenhamin kauden huipennuksessa Englannin liigacupin finaalissa, Wembleyllä, O'Hara epäonnistui rangaistuspotkussa Manchester Unitedia vastaan. Tottenham hävesi finaalin lopulta.
Ura maajoukkueessa.
Poikien tasolla maajoukkueessa Jamie O'Hara on edustanut Englannin alle 16-vuotiaita, alle 17-vuotiaita ja alle 18-vuotiaita. Nuorten tasolla O'Hara on edustanut Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta. Hän ei ollut kuitenkaan mukana Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2009, vaikka olisi ollut vielä edustuskelpoinen ikänsä puolesta.
Paul Goldsmith

Paul Edward Goldsmith (2. lokakuuta 1925 Parkersburg, Länsi-Virginia – 6. syyskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500-, NASCAR- ja moottoripyöräkuljettaja. Hän osallistui Indianapolis 500:een kuudesti kausilla 1958–1964, joista vuodet 1958–1960 kuuluivat myös Formula 1-sarjaan. Hän saavutti yhteensä yhden palkintosijan (vuoden 1960 Indianapolis 500-kilpailu) ja 6 MM-pistettä.
Goldsmith kilpaili AMA-moottoripyöräsarjoissa 1940-luvun lopusta 1950-luvun puoliväliin. Hän voitti ensimmäisen kerran vuonna 1952 Milwaukee Milella Harley Davidsonilla. Hänen kuuluisin voittonsa on vuoden 1953 Daytona 200 -kilpailun voitto. Hän voitti sadan mailin kilpailun Langhornessa samana vuonna saaden vuoden tunnetuin ajaja -palkinnon saavutuksistaan. Vuonna 1954 Goldsmith voitti Charity Newsies -kilpailun Columbuksessa Ohiossa. Hän otti viimeisen voittonsa vuonna 1955 Scherervillessä, Indianassa. Hän siirtyi Stock car -sarjaan tämän jälkeen.
Goldsmith kilpaili NASCAR-sarjassa vuosina 1956–1969 saavuttaen 9 voittoa ja 8 paalupaikkaa ollen top 10 joukossa 59 kertaa. Hän oli parhaimmillaan viides vuoden 1966 Grand National cupissa. Goldsmith voitti myös viimeisen Daytona Beach Road Coursen kilpailun vuonna 1958. Hän on ainoa kuljettaja, joka on voittanut kyseisen kilpailun moottoripyörällä ja Stock carilla.
Hän voitti USAC-sarjan mestaruuden vuonna 1961 ja 1962.
Maksamadot

Maksamadot on yleisnimitys joukolle laakamatojen pääjaksoon (Platyhelminthes) ja siellä tiehytmatojen luokkaan (Trematoda) kuuluvia eläimiä. Ne eivät muodosta erillistä taksonomista ryhmää, vaan yhdistävänä tekijänä on tapa elää loisina nisäkkäiden maksassa ja sappitiehyissä.
Ravinnokseen maksamadot nauttivat isäntäeläimen verta. Naaras lisääntyy neitseellisesti ja laskee munansa sappinesteeseen, mistä ne päätyvät suolistoon ja poistuvat ulosteen mukana. Diagnoosi tehdään etsimällä madon munia ulosteesta. Loistartunta tulee toukkia sisältävän juomaveden, kasvisten tai raa’an maksan syömisen seurauksena.
Ihmisillä maksamadot ovat paikoin yleisiä. Erityisesti nauta, lammas ja vuohi ovat merkittäviä "Fasciola"-suvun matojen isäntiä.
Maksamatojen arvellaan altistavan ainakin sappitiesyövälle.
Hüseyin Avni pašša

Hussein Avni pašša (, n. 1820 Gelendost, Turkki – 15. kesäkuuta 1876 Istanbul, Turkki) oli turkkilainen kenraali, kuvernööri ja valtiomies, joka toimi Osmanien valtakunnan suurvisiirinä. 
Hussein Avni pašša syntyi pienessä kylässä Ispartan maakunnassa vuosien 1819–1821 aikana. Hän kävi koulun Istanbulissa ja liittyi armeijaan 1837. Hän yleni tasaista vauhtia. Vuonna 1858 hän oli jo kenraali ja toimi upseerikoulun johtajana. Heinäkuussa 1863 hänet nimitettiin 1. armeijan komentajaksi.
Hussein oli mukana tukahduttamassa saaren itsenäisyyttä ajavaa kapinaa Kreetalla 1866. Seurauksena hän toimi Kreetan kuvernöörinä 1867–1868. Manner-Turkissa hän toimi Aydınin maakunnan kenraalikuvernöörinä 1872. 
Hussein Avni pašša oli suurvisiirin virassa 15. helmikuuta 1874 – 26. huhtikuuta 1875. Myöhemmin hän toimi sotaministerinä ja oli johtohahmoja vallankaappauksessa, jossa sulttaani Abdülaziz I suistettiin vallasta ja korvattiin Murat V:llä 30. toukokuuta 1876. Hän kuoli verisessä Çerkes Hasanin välikohtauksessa kaksi viikkoa myöhemmin. 15. kesäkuuta turkin armeijan upseeri Hasan tunkeutui taloon, jossa Turkin hallitus piti kokousta ja surmasi Hussein Avni paššan lisäksi ulkoministeri Reşit paššan. Ampumavälikohtauksessa kuoli kahden ministerin lisäksi viisi virkamiestä ja kahdeksan haavoittui.
Serpentiiniraunioinen

Serpentiiniraunioinen ("Asplenium adulterinum") on kansainvälisesti harvinainen monivuotinen saniainen. Laji on listattu Euroopan neuvoston uhainalaisten lajien listaan ja rauhoitettu myös Suomessa.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen serpentiiniraunioisen lehdet kasvavat 10–30 cm korkeiksi ja kasvavat yleensä tiheinä, mätästävinä kimppuina. Kasvin maavarsi on lyhyt ja tummasuomuinen. Lehden mustanruskea ruoti on noin neljäsosa lehtilavan pituudesta. Lapa on tasasoukka ja kertaalleen parilehdykkäinen. Lehtilavan keskiranka on alaosastaan mustanruskea, mutta ylin kärkikolmannes on vihreä. Keskiranka on kapealti vaalean siipipalteinen. Lehdykät ovat tummanvihreitä, pyöreähköjä tai pitkulaisia, tylppiä ja ehyt- tai hammaslaitaisia. Katesuomujen peittämät itiöpesäkeryhmät sijaitsevat lehtilavan alapinnalla lehtisuonten sivussa ja ovat muodoltaan kapeanpuikeita tai tasasoukkia. Suomessa serpentiiniraunioisen itiöt kypsyvät heinä-elokuussa.
Serpentiiniraunioinen muistuttaa hyvin läheisesti tummaraunioista ("A. trichomanes"), mutta jälkimmäisen lehtilavan keskiranka on kokonaan mustanruskea. Laji risteytyy joskus tummaraunioisen ja viherraunioisen ("A. viride") kanssa. Serpentiiniraunioinen onkin risteymäsyntyinen kasvi, joka on syntynyt tumma- ja viherraunioisen risteydyttyä ja risteymän kromosomiluvun kahdennettua. Tieteellinen "adulterinum" tarkoittaakin avionrikkojaa.
Levinneisyys.
Serpentiiniranioinen on kansainvälisesti hyvin harvinainen kasvi. Sitä on tavattu Suomesta, Norjasta, Ruotsista, Saksasta, Puolasta, Tšekistä, Slovakiasta, Itävallasta, Sveitsistä, Italiasta, Sloveniasta, Serbiasta, Bosnia ja Hertsegovinasta, Romaniasta, Kreikasta ja Euroopan ulkopuolelta Vancouverinsaarelta Kanadasta. Useimmissa maissa kasvupaikkoja tiedetään vain muutamia. Pohjoissamaissa lajia kasvaa Norjassa noin 40 paikassa, Suomessa 12 ja Ruotsissa kahdessa paikassa.
Suomessa serpentiiniraunioinen kasvaa Lounais-Suomessa Suomusjärvellä sekä Itä-Suomessa Kaavilla ja Juuassa. Koko Suomen kanta on noin 1 700 yksilöä.
Elinympäristö.
Serpentiiniraunioinen kasvaa ainoastaan ultraemäksisillä, esimerkiksi serpentiinikivestä koostuvilla kallioilla seinämien koloissa ja jyrkillä rinteillä. Ilmeisesti kasvupaikkojen ultraemäksisten kallioiden täytyy olla myös rakenteeltaan tietyn tyyppisiä, jotta laji menestyisi. Suurin uhka serpentiiniraunioiselle on kallioiden louhinta. Myös laiton keräily uhkaa harvinaista lajia. Serpentiiniraunioisen eliniän on todettu olevan 30–50 vuotta.
IK Myran

IK Myran on vuonna 1921 perustettu, Kruunupyyn Alavetelistä kotoisin oleva urheiluseura, jolla on toimintaa muun muassa jalkapallossa, futsalissa, triathlonissa, hiihdossa, yleisurheilussa, suunnistuksessa ja frisbeegolfissa. Seura on ruotsinkielinen.
Jalkapallossa IK Myranin naisten edustusjoukkue voitti kaudella 2018 Naisten Ykkösen ja nousi kaudeksi 2019 Naisten Liigaan. IK Myran putosi Naisten Liigasta kauden 2019 päätteeksi. Joulukuussa 2020 seura luopui seuraavan kauden sarjapaikastaan Naisten Ykkösessä. Miesten edustusjoukkue pelaa Keski-Pohjanmaan piirin Kolmosessa.
Kuusamakiitäjä

Kuusamakiitäjä ("Hemaris fuciformis") on keskikokoinen, päivällä lentävä kiitäjäperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Yleisvaikutelmaltaan kuusamakiitäjä muistuttaa kimalaista. Perhosen ruumis on kellertävän karvan peittämä ja takaruumissa on leveähkö punaruskea poikkiraita. Takaruumiin kärjessä on musta tupsu, joka on keskeltä keltainen. Siivet ovat laajalti läpinäkyvät, etusiivessä on punaruskea keskitäplä ja sekä etu- että takasiipien ulkoreunassa leveä punaruskea reunus. Siiven tyvestä suuntautuu siipisuoni keskitäplän keskelle. Siipiväli 37–48 mm. Sukupuolet erottaa helpoimmin tuntosarvista, jotka ovat koiraalla selvästi pitemmät ja paksummat.
Toukka on vihreä ja sen peräpäässä on sininen piikki. Myöhemmässä vaiheessa toukan sivuille ilmestyy punaiset laikut. Täysikasvuisena toukalla on pituutta 40–45 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Kuusamakiitäjää tavataan Pohjois-Afrikan Atlasvuorilta ja Iberian niemimaalta Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Keski-Aasiaan ja Etelä-Siperiaa pitkin Venäjän kaukoitään. Suomessa laji on melko harvinainen ja levinneisyysalue painottuu Etelä-Suomeen ja Keski-Suomen itäosiin. Lännessä se on jonkin verran harvinaisempi. Lentoaika Suomessa ulottuu toukokuun lopulta heinäkuun alkuun selvän huipun ollessa kesäkuun alussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Useimmista kiitäjälajeista poiketen kuusamakiitäjä on aktiivinen päivisin ja erityisesti aurinkoisina aamupäivinä. Iltapäivällä laji liikkuu harvemmin. Perhonen käy ahkerasti kukilla ja pyrkii liikkumaan metsänreunan suuntaisesti vältellen aukeita niittyjä. Lajin voi kuitenkin tavata myös puistoissa ja puutarhoissa. Kukalla käydessään se ei laskeudu vaan lentää paikoillaan ja pysyy yhdellä kukalla vain muutaman sekunnin. Häirittynä perhonen lentää salamannopeasti karkuun.
Naaras munii noin 100 munaa, jotka se asettaa lehtien alapinnoille yksitellen ja suosii pensaita, jotka kasvavat lähellä metsänreunaa tai aukkopaikkaa. Naaras välttelee sekä syvällä varjossa että suorassa paisteessa kasvavia pensaita. Toukat kuoriutuvat noin viikon kuluttua, piilottelevat enimmäkseen lehtien alapinnoilla eivätkä liiku kovin paljon. Ne ruokailevat pääasiassa öisin. Häirittynä toukka pudottautuu maahan. Toukat ovat täysikasvuisia elokuussa ja koteloituvat maahan karikkeen sekaan. Kotelo talvehtii. Aikuiset perhoset kuoriutuvat koteloistaan varhain aamulla.
Ravintokasvi.
Ravintokasveina toimivat pääasiassa erilaiset kuusamat ("Lonicera") sekä lumimarja ("Symphoricarpus albus").
Frances Fisher

Frances Fisher (s. 11. toukokuuta 1952 Milford on Sea, Hampshire, Englanti) on brittiläissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Armoton", "Titanic" ja "Puhallettu 60 sekunnissa". Titanicissa hän esitti Kate Winsletin esittämän Rose DeWitt Bukaterin äitiä.
Fisherillä on tytär, Francesca Ruth Fisher-Eastwood, näyttelijä Clint Eastwoodin kanssa.
Christopher Moody

Christopher Moody (1694 - 1722) oli 1700-luvulla toiminut merirosvo.
Christopher Moodyn lippu.
Christopher Moodyn merirosvolipussa, kuten monissa tuonaikaisissa hautakivissäkin, tiimalasilla on siivet muistuttamassa hyökkäysten kohteille, että elinaika on pian loppumassa.
Skiffle

Skiffle on folkmusiikin alalaji. Skiffle on vahvasti jazz-, blues- ja kantrivaikutteista. Skifflessä on usein halvoista ja yleisistä rakennusaineista rakennettavia soittimia, kuten pyykkilauta, ruukku, kazoo (usein kammasta ja paperista tehtävä), saha, teelaatikosta tehty basso ja sikarilaatikosta tehtävät kitara, banjo tai viulu, tosin kitara ja banjo ovat usein myös tavallisista rakennusaineista tehtyjä. Skiffle oli suosituimmillaan 1920–1940-luvuilla Yhdysvalloissa sekä 1950-luvulla Isossa-Britanniassa.
Beatmusiikki, brittiläinen blues ja rock sekä uuden aallon folk-musiikki ovat saaneet vaikutteita skiffleyhtyeistä. Samoin monet kuuluisat brittiläiset muusikot kuten The 
Beatlesin Ringo Starr. 
Suomalaisia skiffletapahtumia.
Hankasalmen asemalla järjestettävä Kihveli Soikoon on maailman ainut vuosittainen monipäiväinen skifflemusiikkitapahtuma.
Kaustisella järjestettiin vuonna 2010 ITE-soitintapahtuma, jossa esiintyi useampi skiffle-henkinen orkesteri, kuten Purkkiorjat, Cleaning Women ym.
 Soitinrakentaja Jukka Mäkelä on valmistanut tyhjistä säilykepurkeista ja kierrätysmateriaaleista koko soitinperheen; kitara, viulu, mandoliini, quattro, banjo, kontrabasso, sähköbasso, qvintress. Purkkiorjat Rytminen kierto-orkesteri soittaa ainoastaan näillä Jukka Mäkelän valmistamilla soittimilla, poikkeuksena rumpali Nipa Mannisen itse tekemä rumpusetti (kuparijauhepurkki, laastipurkki, käymisastia, mansikkahillopurkki jne.
Carolina Herrera

Carolina Herrera (alk. María Carolina Josefina Pacanins y Niño, 8. tammikuuta 1939 Caracas, Venezuela), markiisitar, on venezuelalainen muotisuunnittelija. Hänet on valittu useita kertoja maailman parhaimmin pukeutuvaksi naiseksi.
Yhdysvalloissa vuodesta 1981 asunut Herrera on suunnitellut vaatteita vuodesta 1980 lähtien. Hän suunnittelee ilta- ja hääpukuja sekä rennompia asuja. Hänen tyylilleen pidetään ominaisena virheetöntä ja kantajaansa imartelevaa räätälöintiä. Hän on suunnitellut vaatteita muun muassa Jacqueline Kennedylle, ja siitä alkoi hänen menestyksensä. Muita julkisuuden henkilöitä hänen asiakkainaan ovat Nicole Kidman, Shakira, Salma Hayek ja Renée Zellweger.
Hän on naimisissa Vanity Fairin toimittajan Reinaldo Herreran kanssa. Heillä on kaksi tytärtä, ja hänellä on aiemmasta avioliitostaan kaksi tytärtä.
Banjolele

Banjolele, myös banjoukulele tai banjouke, on nelikielinen kielisoitin, jota soitetaan näppäilemällä. Siinä on banjon tyyppinen runko ja nauhallinen ukulelen kaltainen kaula. Soitin oli suosituimmillaan 1920- ja 1930-luvuilla. Banjolelessä yhdistyvät ukulelen soittotapa, virittäminen ja pieni koko ja toisaalta banjon rakenne ja ääni.
Banjolele populaarikulttuurissa.
Kuuluisin banjolelen soittaja on englantilainen George Formby (1904–1961), joka kehitti oman soittotyylinsä. Muita tunnettuja banjolelen soittajia ovat Yhdysvalloissa Wendell Hall, Roy Smeck ja The Horse Flies -yhtyeen Jeff Claus sekä Britanniassa Billy Scott, Andy Eastwood ja Alan Randall. 
Queenin kitaristi Brian May on käyttänyt banjoleleä kappaleissa "Bring Back That Leroy Brown" (albumilla "Sheer Heart Attack") ja "Good Company" ("A Night at the Opera"). George Harrison soitti banjoleleä useasti viimeisinä elinvuosinaan.
GoSupermodel

goSupermodel on vuonna 2006 perustettu nuorille tytöille suunnattu peliyhteisö internetissä. Suomenkielinen sivusto avasi ovensa marraskuussa 2007. Sivusto oli ensin ilmainen, mutta sen käytön vähentyessä goSupermodelista tuli maksullinen, eli pelaajan piti ostaa Superpassi, jotta pystyi pelaamaan omalla mallillansa. Sivuston alkuperämaa oli Tanska, mutta sivut oli käännetty myös suomeksi, ruotsiksi, hollanniksi, saksaksi ja norjaksi. Peli oli käytössä myös englannin kielellä, mutta se poistettiin 24. huhtikuuta 2012. Sivusto oli watAgamen tuotantoa. Eniten käyttäjiä oli Suomessa. GoSupermodel oli tarkoitettu kaikenikäisille tytöille, mutta suunnattu etupäässä noin 10-15-vuotiaille. 
Ideana oli luoda malli, jolle sai ostaa kaupasta vaatteita, hankkia mainetta ja rahaa pelaamalla tai luomalla lehtiä. Rahaa tai timantteja sai myös vaihtamalla tai huutokauppaamalla vaatteita. Sivustolla oli suuri keskustelupalsta "Foorumi", jolla käyttäjät saivat keskustella keskenään eri palstoilla. GoSupermodelissa oli ennen myös VIP, jolla sai tiettyjä etuja, kuten lisää goRahaa, timantteja, sekä välillä asun. Joka päivä kirjautumisen yhteydessä sai 200 goRahaa sekä 5 timanttia.
29. huhtikuuta 2015 ilmoitettiin, että 18. toukokuuta 2015 alkaen sivusto olisi maksullinen. GoSupermodelissa voisi tästä lähtien ylläpitää malliaan kymmenen euron maksulla joka kolmas kuukausi. Maksu eli Superpassi sisältää etuja, kuten virtuaalisen rahansaannin päivittäin. VIP-toiminto poistui sivuston muuttuessa maksulliseksi.
Sivusto suljettiin tiistaina 24. toukokuuta 2016 kello 14.00.
Lokakuussa 2022 alkoi kiertämään huhu, että sivusto olisi tekemässä paluun, ja 24. lokakuuta peliyhtiö Momio kertoi järjestävänsä yleisökeräyksen, jonka tavoitteen täyttyessä sillä olisi varaa avata sivusto uudelleen. Tavoitesumma keräyksessä oli 35 000 euroa, joka ylittyi alle 12 tunnissa, ja Momio vihjasi, että sivusto voisi aueta jo saman vuoden joulukuussa. 
Sivusto avattiin uudelleen 12.12.2022 kello 11.00 jolloin jokaisen sivustolle haluavan täytyi luoda uusi käyttäjätili. Sivusto on pitkälti samanlainen kuin sulkeutuessaan, mutta teknologian kehityttyä nykyiset selaimet eivät enää tue esimerkiksi kaikkia pelejä. Sivustoa kuitenkin päivitetään ja pelit pyritään tuomaan takaisin, esimerkiksi Sketzmo ja vaatehuonehaaste ovat jo saatavilla. Sivusto on myös englanninkielinen.
Pijall

Yahya Kayak (oikea nimi Janne Kristian Hyttinen, s. 12. maaliskuuta 1976 Imatra), taiteilijanimiltään Pijall, Michael Black Electro ja HZÄ, on suomalainen rap-artisti ja Ceebrolistics-yhtyeen jäsen. Hän on voittanut rapin Suomen-mestaruuden englanniksi räpäten vuonna 2000. Ceebrolistics-julkaisujen lisäksi häneltä on ilmestynyt kaksi sooloalbumia: "The Cave" (1999) ja "Stripped Anatomy of" (2009). Kesällä 2010 hän julkaisi "Michael Black Remixes" -nimisen remix-EP:n.
Ceebrolisticsin RoopeK on Hyttisen serkku, jonka kanssa hän muodosti kokoonpanon Serkkupojat. Hyttinen ilmoitti joulukuussa 2011 lopettavansa musiikkiuransa, koska hän katsoi, ettei voi jatkaa musiikkiuraansa islaminuskoon kääntymisen vuoksi. Hän vaihtoi myös nimensä. Vuonna 2014 hän kuitenkin julkaisi taiteilijanimellä "Yahya Kayak" uuden albumin islamilaista kokeellista musiikkia. Levy Yahya Kayak &amp; Pinewoods - Salatullah julkaistiin 2014 kesällä c-kasettina, CD:nä ja digitaalisena julkaisuna.
Harvey Pulford

Ernest Harvey Pulford (22. huhtikuuta 1875 – 31. lokakuuta 1940) oli kanadalainen monipuolisuusurheilija, joka 1800- ja 1900-lukujen vaihteen molemmin puolin saavutti kansallista menestystä lacrossessa, kanadalaisessa jalkapallossa, nyrkkeilyssä, paddlingissa, soudussa ja ennen kaikkea jääkiekossa. Hän voitti neljä Stanley Cupia Ottawa Hockey Clubissa.
Pulford valittiin ensimmäisen 12 pelaajan mukana Hockey Hall of Fameen vuonna 1945. Vuonna 1966 hänet valittiin myös Ottawa Sports Hall of Fameen. Hockey Hall of Famessa hän oli Russell Bowien, Harry Westwickin ja Alf Smithin kanssa siinä ryhmässä, jonka jäsenet olivat pelanneet 1800-luvun puolella.
Igreja Metodista Unida

Igreja Metodista Unida on yksi suurimmista protestanttisista kirkkokunnista Mosambikissa. Se on suuntaukseltaan metodistinen. Kirkko menetti noin 40 % jäsenistään vuosina 1975–1980.
Bury FC

Bury Football Club on jalkapalloseura Buryn kaupungista, Suur-Manchesterin alueelta, Englannista. Bury pelasi viimeksi Englannin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, Ykkösliigassa.
Vuonna 1885 perustetun Bury FC:n kotikenttä on ollut alusta lähtien Gigg Lane. Seura kuului Lancashire Leaguen perustajajäseniin 1889. Se voitti sarjan mestaruuden kaksi kertaa ennen kuin valittiin Englannin liigan 2. divisioonaan 1894. Se voitti heti ensimmäisellä kaudellaan sarjan mestaruuden ja nousi voittoisan "testiottelun" jälkeen 1 divisioonaan 1895.
Bury voitti FA Cupin mestaruuden ensimmäisen kerran vuonna 1900 kukistettuaan Crystal Palacen stadionilla pelatussa loppuottelussa Southamptonin 4–0. Vuonna 1903 Bury voitti FA Cupin toistamiseen. Se kukisti loppuottelussa Derby Countyn 6–0, mikä on edelleen suurin voitto FA Cupin finaaleissa. Bury ei päästänyt kauden aikana cupissa yhtään maalia.
Bury sijoittui 1. divisioonassa viidenneksi kaudella 1900–1901. Se sijoittui 1. divisioonan toiseksi viimeiseksi 24 pisteellä kaudella 1904–1905, mutta ei pudonnut 2. divisioonaan, sillä 1. divisioonaa laajennettiin seuraavaksi kaudeksi kahdeksastatoista joukkueesta kahteenkymmeneen. Se putosi 2. divisioonaan 1912, mutta palasi takaisin pääsarjaan 1924. Se sijoittui viidenneksi 1925, neljänneksi 1926 ja jälleen viidenneksi 1928. Seuraavalla kaudella seura kuitenkin putosi 2. divisioonaan, eikä ole sen jälkeen pelannut maan pääsarjassa.
Bury pelasi 2. divisioonassa vuosina 1929–1957, kunnes putosi 3. divisioonan pohjoislohkoon. Se palasi maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle 1961 ja selviytyi liigacupin välieriin 1963. Pelattuaan 2. divisioonassa kuusi kautta seura putosi kolmosdivisioonaan 1967, palasi vuoden kuluttua takaisin 2. divisioonaan, mutta putosi jälleen 1969. Se pelasi kolmannella ja neljännellä sarjatasolla vuoteen 1997 saakka, jolloin voitti uuden 2. divisioonan mestaruuden. Pelattuaan kaudet 1997–1999 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla – tuolloisessa 1. divisioonassa – Bury putosi 2. divisioonaan, eikä ole sen jälkeen pelannut kahdella ylimmällä sarjatasolla.
Elokuussa 2019 talousvaikeuksissa ollut Bury suljettiin Ykkösliigasta, jonne se oli juuri noussut, ja erotettiin Football Leaguesta.
Sailing the Seas of Cheese

Sailing the Seas of Cheese on Primuksen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 14. toukokuuta 1991. Se debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 116.
Lotte Lenya

Lotte Lenya (oik. Karoline Wilhelmine Charlotte Blamauer, 18. lokakuuta 1898 Wien, Itävalta – 27. marraskuuta 1981 New York, Yhdysvallat) oli itävaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hänet muistetaan ehkä parhaiten miehensä Kurt Weillin laulujen esittäjänä sekä Rosa Klebbin roolista James Bond -elokuvassa "Salainen agentti 007 Istanbulissa" (1963).
Lenya muutti vuonna 1914 opiskelemaan Zürichiin Sveitsiin ja otti ensimmäisessä teatterityössään itselleen nimen Lotte Lenja. Vuonna 1921 hän lähti työnhakuun Berliiniin Saksaan.
Vuonna 1922 Lenyan tuleva aviomies Kurt Weill näki hänet pyrkimässä näytelmään "Zaubernacht". Lenya näytteli Jennyn osan "Kolmen pennin oopperan" ensiesityksessä vuonna 1928, ja siitä tuli hänen läpimurtoroolinsa. Seuraavina vuosina hän esiintyi ahkerasti elokuvissa ja näyttämöllä erityisesti Weillin ja Bertolt Brechtin yhteistyönä syntyneissä näytelmissä. Lenya teki myös useita levytyksiä Weillin lauluista.
Lenya muutti pois Saksasta kansallissosialismin nousun myötä. Maaliskuussa 1933 hän lensi Pariisiin, jossa lauloi pääroolin Brecht-Weillin "Seitsemässä kuolemansynnissä". Vuonna 1935 hän muutti Yhdysvaltoihin.
Toisen maailmansodan aikana Lenya esiintyi runsaasti näyttämöllä, levytyksissä ja radiossa. Vuonna 1945 hän kuitenkin lopetti näyttämöesiintymiset eikä jatkanut niitä ennen kuin miehensä kuoleman jälkeen. Hän esiintyi Broadwaylla näytelmässä "Barefoot in Athens" ja meni naimisiin amerikkalaisen tuottajan George Davisin kanssa. Lenya esiintyi 1950-luvulla maineikkaassa "Kolmen pennin oopperan" englanninkielisessä läpimurtonäytöksessä New Yorkissa; esitykset jatkuivat useiden vuosien ajan rikkoen kaikki siihenastiset yleisöennätykset. Lenya oli perustamassa The Kurt Weill Foundation for Music -säätiötä, joka on omistettu Weillin musiikkiperinnön vaalimiseen ja järjestää vuosittain muun muassa Lenya Competition -nimisen solistikilpailun nuorille lupauksille.
Lenya sai vuonna 1961 Oscar-ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta elokuvassa "Mrs. Stonen Rooman kevät". Hänen roolinsa elokuvassa "Salainen agentti 007 Istanbulissa" toi hänelle lisää kuuluisuutta.
Lenya kuoli syöpään New Yorkissa 83-vuotiaana vuonna 1981. Hänet on haudattu Weillin viereen Haverstrawiin New Yorkiin.
Jeffrey Combs

Jeffrey Alan Combs (s. 9. syyskuuta 1954 Oxnard, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt kauhuelokuvissa, esittänyt muun muassa Herbert Westiä elokuvassa "Re-Animator" ja sen jatko-osissa "Bride of Re-Animator" ja "Beyond Re-Animator". Combs tunnetaan myös elokuvasta "Kummituskopla" ja televisiosarjasta "4400". Hän on tehnyt myös äänirooleja animaatioihin ja videopeleihin, kuten Linnunpelättimen ääniroolin "The New Batman Adventuresissa" ja The Questionia "Justice League Unlimitedissa".
Raide

Raide tarkoittaa kahden kiskon ja pölkytyksen muodostamaa yksittäistä väylää, joka muodostaa alustan raideliikenteelle ja ottaa vastaan liikenteen kuormat. Raiteella voi kulkea kerrallaan vain yksi raideliikenneyksikkö, kuten juna. Junat ohjautuvat itsestään kiskojen mukaan, ja raiteelta toiselle siirryttäessä junan on kuljettava vaihteiden kautta. Kiskojen välistä etäisyyttä kutsutaan raideleveydeksi. 
Rautatie voi sisältää yhden tai useamman raiteen. Raidetta tukee yleensä sepelistä tai sorasta tehty tukikerros, joka muodostaa kantavan alustan ja pitää raiteen geometrisesti oikeassa asennossa.
Historia.
Puisia kiskoja käytettiin jo 1500-luvulla muun muassa Keski-Euroopassa Harzin ja Tirolin vuorikaivoksissa, jotta kaivosvaunut kulkisivat helpommin. Kulumisen välttämiseksi käytettiin mutkapaikoissa rautaisia suojakiskoja tai kiskot päällystettiin rautalevyillä.
Kun raudan hinta laski tuntuvasti vuonna 1767, alettiin eräässä Englannin tehtaassa käyttää raiteina puun sijasta litteitä valurautaharkkoja, mikä osoittautui hyväksi valinnaksi. Vuoden 1808 jälkeen valurauta vaihtui kiskojen valmistusaineena takorautaan, ja vuonna 1820 siirryttiin valssilaitoksissa valmistettujen kiskojen käyttöön.
Kiskojen avulla rautatieliikenteessä minimoidaan niin pyörien kitka kuin maaston muodoista tulevat mäet, kun ratalinja vedetään mäkien leikkauksissa ja rotkot ylitetään silloilla. Täydellinen tie on sileä, tasainen, kova ja suora.
Kiskojen rakentaminen.
Yksiraiteisen rautatien rakentaminen vaatii kiskoihin noin 108–120 tonnia terästä kilometriä kohden raiteen jykevyydestä riippuen (UIC-54- ja UIC-60-kiskot). Sata kilometriä pitkään yksiraiteiseen rautatiehen tarvitaan siis 10 800–12 000 tonnia terästä kiskoja varten. Terästonnin tuotanto kuluttaa energiaa noin 21,6 GJ eli 6 MWh. Yksiraiteisen rautatien kiskoihin kuluu näin energiaa 648–720 megawattituntia kilometriä kohden ja sataan kilometriin 64,8–72 GWh.
William Edward Parry

William Edward Parry (19. joulukuuta 1790 – 8. tai 9. heinäkuuta 1855) oli brittiläinen kontra-amiraali, arktisten alueiden tutkimusmatkailija, evankelikaalinen kristitty ja kiihkeä laivaston moraaliarvojen kohotuskampanjan vetäjä.
Parry syntyi Bathissa Caleb Hillier Parryn ja Sarah Rigbyn perheeseen. Hän kävi King Edward's School -koulua Bathissa. Kolmetoistavuotiaana hän otti pestin amiraali Cornwallisin lippulaivalta, vuonna 1806 hänet ylennettiin upseerikokelaaksi ja vuonna 1810 luutnantiksi palvelemaan fregatti "Alexanderilla" seuraavat kolme vuotta. Laivan tehtäviin kuului pääasiassa Huippuvuorten valaanpyynnin turvaaminen. Palvellessaan Pohjoisella jäämerellä hän opiskeli tähtitiedettä ja teki havaintoja pohjoisilla leveysasteilla. Hän kirjoitti vuonna 1816 havainnoistaan julkaisuun "Nautical Astronomy by Night".
Vuonna 1818 Parry otti pestin priki" Alexanderilta", joka John Rossin komennuksessa tutki arktisia alueita. Tutkimusmatka ei tuottanut mainittavia tuloksia tai uusia löytöjä. Tästä huolimatta Parry oli innostunut arktisten alueiden tutkimuksesta ja uskoi niiden onnistumismahdollisuuksiin. Seuraavana vuonna hän onnistui saamaan komentoonsa luoteisväylää etsimään lähteneen tutkimusmatkan. Ryhmään kuului HMS "Griper" ja HMS "Hecla" laivat. Retkikunta onnistui kulkemaan luoteisväylää Grönlannista lähes puoleenväliin Beringinsalmelle tutkien ja kartoittaen eurooppalaisille tuntemattomia alueita.
Retkikunnan palattua Britanniaan Parry ylennettiin komentajakapteeniksi. Vuonna 1821 hän otti komentoonsa toisen retkikunnan, jonka tarkoituksena oli kartoittaa loput luoteisväylästä. Retkikuntaan kuuluivat laivat HMS "Fury" ja HMS "Hecla". Retkikunta ei saavuttanut tavoitettaan ja joutui palaamaan takaisin elokuussa 1823. Palattuaan hänet nimitettiin laivaston meritieteilijäksi.
Parry teki kolmannen luoteisväylän etsintäyrityksen vuonna 1824, mutta "Fury"-laivan haaksirikon jälkeen joutui palaamaan takaisin seuraavana vuonna.
Sininokimesikko

Sininokimesikko ("Melidectes belfordi") on Papua-Uudessa-Guineassa tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan sininokimesikko on noin 27 cm. Lajin pää ja kurkku ovat väriltään mustat. Silmien ympärillä on höyhenistä paljas sininen alue. Nokasta lähtee alaspäin suuntautuva valkoinen viiru. Selkä ja rinta ovat väriltään harmaat ja vatsa ja alaperä ovat ruskehtavat. Sininokimesikon siivissä on tiheästi oliivinvihreitä raitoja. Ulkonäöltään laji muistuttaa valko-otsamesikkoa ("Melidectes rufocrissalis"), mutta valko-otsamesikon voi erottaa keltaisen silmänympärystän, valkoisen otsan ja nokan värin perusteella.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Sininokimesikkoja tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Sen elinympäristöä ovat useat erityyppiset metsät. Korkealla vuoristossa laji elää kitukasvuisissa puissa ja pensaikossa vuoristoniittyjen laitamilla.
Lisääntyminen ja ravinto.
Sininokimesikkojen pesimäkausi kestää toukokuusta heinäkuulle. Kuppimainen pesä rakennetaan sammalista ja tikuista. Linnun ravinto koostuu kasvien medestä ja selkärangattomista eläimistä. Laji on aggressiivinen muita lintuja kohtaan ruokaillessaan.
Alankomaiden supercup

Alankomaiden supercup (Johan Cruijff Schaal) on cup kilpailu jossa kohtaavat aina edellisen kauden Eredivisien-mestari sekä Alankomaiden cupin voittaja. Kilpailun järjestää Alankomaiden kuninkaallinen jalkapalloliitto. 
Kilpailu on järjestetty vuodesta 1949. Ensimmäisen mestaruuden voitti SVV kaataessaan Quick 1888n numeroin 2-0. Kilpailun historian aikana sen on voittanut ainoastaan viisi joukkuetta. Eniten mestaruuksia on voittanut PSV Eindhoven, jolla on kolmetoista mestaruutta.
Eredivisie (koripallo)

Eredivisie oli Alankomaiden korkein sarjataso koripallossa. Sen korvasi alankomaalais-belgialainen BNXT-liiga kaudella 2021/2022.
Saimi

Saimi on suomalainen naisen etunimi, joka on syntynyt muunnelmana nimestä Saima. Nimi oli jonkin verran käytössä jo 1800-luvun lopulla.
Vuoden 2019 loppuun Saimi-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 11 342 naista ja alle kymmenen miestä. Suurin osa tämän nimisistä henkilöistä on syntynyt 1900-luvun alkupuoliskolla.
Rengasnokkalokki

Rengasnokkalokki ("Larus delawarensis") on pohjoisamerikkalainen lokki.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 43–47 cm, siipien kärkiväli 120–155 cm ja paino noin 550 g. Keskikokoinen lokki, jonka höyhenpuku on valkoinen ja harmaa. Kooltaan se on hieman kalalokkia suurempi mutta selvästi harmaalokkia pienempi. Aikuisen linnun nokan tyviosa ja kärki ovat keltaiset ja keskellä on musta rengas. Nuoren linnun nokka on aluksi kokonaan musta, myöhemmin tyvestä punertava ja kärjestä musta. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Rengasnokkalokki pesii Pohjois-Amerikassa Etelä-Alaskasta Kanadan itäosiin ja Yhdysvaltain pohjoisosissa, lännessä Kalifornian ja idässä New Yorkin pohjoisosassa. Sen elinympäristön ala on 5,4 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko noin 2,6 miljoonaa yksilöä. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Yhdysvaltain rannikoilla, Meksikossa, Bermudalla ja Havaijilla. Satunnaisesti lajia tavataan Länsi-Euroopassa, Suomessa sitä ei ole tavattu.
Elinympäristö.
Esiintyy järvillä, lahdilla, kaupungeissa, pelloilla ja muilla ihmisten muokkaamilla alueilla. Pesimäaikana laji elää erilaisilla matalilla rannoilla niin sisämaassa kuin rannikolla. Se on vähentynyt rannikoilla. Pesimäajan ulkopuolella laji viihtyy enimmäkseen rannikoiden satamissa ja kaatopaikoilla, ja seurailee laivoja ruoan etsinnässä.
Lisääntyminen.
Rengasnokkalokit pesivät kerran kesässä. Ne elävät yhdyskunnissa ja ovat pääosin yksiavioisia. Usein kaksi naarasta voi kuitenkin munia samaan pesään. Pesä on tavallisesti maassa, toisinaan matalalla puussa. Molemmat emot osallistuvat pesän rakentamiseen. Naaras munii 2–4, tavallisesti kolme munaa. Haudonta-aika vaihtelee 20–31 päivään, molemmat emot hautovat ja hoitavat poikasia, jotka ovat lentokykyisiä viiden viikon ikäisinä. Vanhin rengasnokkalokki on ollut 23 vuoden ikäinen.
Ravinto.
Rengasnokkalokki on kaikkiruokainen. Enimmäkseen se syö kalaa, pieniä vedessä eläviä selkärangattomia, pikkujyrsijöitä, linnunpoikasia ja -munia, hyönteisiä, raatoja ja jätteitä. Syö toukkia ja matoja tuoreeltaan auratuilta pelloilta.
Räystäs

Räystäs on rakennuksen vesikaton osa, joka ulottuu ulkoseinän ulkopinnan ulkopuolelle. Räystään tarkoitus on estää sadeveden valuminen ulkoseinää pitkin, veden kertyminen perustuksiin tai suuren räystään tapauksessa jopa viistosateen osuminen ulkoseinään. Räystäs on tyypillinen korkeille kattomuodoille, kuten harja-, auma- ja kupolikatoille. Räystäs voidaan tehdä joko avo- tai umpiräystäänä. Avoräystäässä räystäslipan ja talon seinän väliin jäävää tilaa (alustaa) ei ole suljettu/suojattu mitenkään. 
Rakennuksen räystäiltä sadevesi joko johdetaan räystäskouruihin tai annetaan tippua maahan. Vanhoissa suomalaisissa puurakennuksissa ei ole ollut räystäskouruja, vaan veden on annettu tippua räystäältä suoraan maahan. Eurooppalaisissa kaupungeissa sadevesi on yleensä johdettu räystäskourujen avulla kadulle ja katua pitkin viemäreihin. Perinteisessä kiinalaisessa arkkitehtuurissa sadevesi tippuu erityisten räystään päässä olevien levyjen avulla maahan. Nykyään ja erityisesti kerrostaloissa sadevesi johdetaan räystäskouruin ja sadevesisyöksyin rakennuksen ulkopuolisiin sadevesikaivoihin. Myös tasakattoisessa rakennuksessa voi olla räystäät, mutta tällöin sadevesi on johdettu kattokaivojen kautta. Kaikissa rakennuksissa ei välttämättä ole räystäitä.
Jos räystäs on riittävän suuri, edes viistosade ei osu ulkoseinään, jolloin seinää ei tarvitse rakentaa erityisen vedenkestävästä materiaalista. Tämä mahdollistaa ekologisten rakennusmateriaalien, kuten saven tai olkipaalien käyttämisen. Ulkoseinät myös pysyvät paremmassa kunnossa räystään suojassa sateelta ja myös auringonvalolta. Esimerkiksi perinteisessä japanilaisessa ja korealaisessa arkkitehtuurissa on sateelta suojaavien taloa kiertävien suurten räystäiden vuoksi pystytty käyttämään paperisia ikkunoita.