tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ruotsin Nato-jäsenhakemus

Ruotsin Nato-jäsenhakemus koskee Ruotsin hakemista Pohjois-Atlantin puolustusliitto Naton täysjäseneksi. Nato-jäsenhakemuksen hyväksyminen ja lähettäminen liittyi Venäjän hyökkäykseen Ukrainaan helmikuun lopussa 2022. Jäseneksi hakeminen eteni vastaavalla nopealla tavalla Suomessa. Ruotsi ja Suomi sitoivat poliittisesti jäsenyysprosessinsa toisiinsa ja hakivat Nato-jäsenyyksiään yhtäaikaisesti, omien parlamentaaristen käsittelyjensä jälkeen.
Hakemuksen käsittely.
Ruotsin Nato-lähetystön päällikkö Axel Wernhoff ja Suomen Nato-suurlähettiläs Klaus Korhonen luovuttivat Ruotsin ja Suomen jäsenhakemukset Naton pääsihteerille Jens Stoltenbergille 18. toukokuuta 2022.
Naton jäsenvaltiot allekirjoittivat 29. kesäkuuta 2022 Ruotsia ja Suomea koskevat kutsut, joilla Nato virallisesti kutsui maat jäsenikseen. Liittymispöytäkirja allekirjoitettiin Brysselissä 5. heinäkuuta 2022, ja Ruotsista tuli Naton tarkkailijajäsen.
Ratifiointi.
Ratifioinnit maittain.
Ratifiointikäytännöt ja ratifiointiin tarvittavat valtioelimet vaihtelevat kunkin maan lainsäädännössä seuraavan taulukon mukaisesti. Taulukossa ratifiointitilanne esitetään tarkemmin eriteltynä kuin lehdistön käyttämä laskentatapa.
Ratifiointitilanteen yhteenveto ja taulukon värien selitys:
Tilanne maittain:
Ratifiointi Ruotsissa.
Ruotsin valtiopäivät hyväksyi 22. maaliskuuta 2023 Ruotsin Nato-jäsenyyden äänin 269–37. Vastaan äänesti vasemmistopuolue ja ympäristöpuolue.
Yhtä aikaa Natoon.
Ruotsi ja Suomi suunnittelivat liittyvänsä Natoon yhdessä, mutta Turkin ja Unkarin takia tämä ei toteutunut.
Transakseli

Transakseli (yhdistelmä vaihteistoa ja akselia tarkoittavista sanoista) tarkoittaa auton teknistä ratkaisua, jossa vaihteisto ja tasauspyörästö ovat yhtenä kokonaisuutena. Transakselissa on myös viimeinen välitys (). Ratkaisu on tavallinen etuvetoisissa autoissa ja käytössä lähes kaikissa etuvetoisissa autoissa. 
Transakselia on käytetty etumoottorisissa etuvetoisssa autoissa, takamoottorisissa takavetoisissa autoissa, keskimoottorisissa takavetoisissa autoissa ja etumoottorisissa takavetoisissa autoissa.
Porsche 924 on eräs transakselia käyttävä etumoottorinen takavetoinen auto, jossa jäykkä vetoakseli välittää voiman moottorilta vaihteistolle. Ratkaisun tavoitteena oli parantaa auton painojakaumaa tavoitteena 50:50 suhde. 
Nelivetoisissa autoissa on käytetty useita erilaisia yhdistelmiä. Audi Quattro käytti ratkaisua, jossa moottori oli edessä ja sekä etu- että keskitasauspyörästö olivat yhdistettynä vaihteiston kanssa samaan pakettiin. Ford RS200:ssa (1984–1986) moottori oli keskellä ja vaihteisto edessä. Nissan GT-R:ssä (2007 alkaen) moottori on edessä, mutta vaihteisto on takana.
Maisemahistoria

Maisemahistoriaan liittyviä asioita ovat historialliset kartat ja perinnemaisemat. Nykyisin kulttuurihistoriallisesti merkittävien alueiden arvoa arvioidaan satojakin vuosia vanhojen karttojen avulla. Suomessa aluekarttoja on tehty yleisesti jo isojaon aikana. Suomen ensimmäinen kartantekijä oli Olf Gangius, joka tuli Suomeen 1633 ja laati kartan muun muassa Turusta. Ensimmäinen koko Suomen käsittävä kartta laadittiin 1640 Anders Strengin toimesta. Maaseutumaisemaa muokkasi suurelta osin 1700-luvulla tapahtuneet maan jako toimet. 1700-luvulla rakennettiin useita kartanoita, jotka hallitsivat maaseutumaisemaa. Kaupunkiympäristöissä 1600-luvulta tähän päivään parhaiten säilyneitä ovat kiviset rakennukset, kuten raatihuoneet. 1800-luvulla rakennettiin useassa kaupungissa kortteleita, joissa oli empire-tyylisiä puurakennuksia. Liikenneympäristössä varhaisin tunnettu tie oli jo 800-luvulla olemassa ollut Hämeen Härkätie. Rautateitä alettiin rakentaa 1860-luvulta alkaen ja asemarakennuksilla oli merkittävää vaikutusta kaupunkien ja taajamien maisemaan. 1800- ja 1900-luvun vaihteessa metsäteollisuuden kulkureittejä parantamaan rakennettiin monin paikoin kanavia.
Muualla maailmassa kaupunkirakentamisen historiaan vaikuttaneita arkkitehtuurin tyylisuuntia ovat olleet klassismi, renessanssi ja barokki.
Maisemanistorian merkitys.
Perinnemaisemat jaetaan kahteen tyyppiin, perinnebiotooppeihin ja rakennettuun ympäristöön. Perinnebiotoopit määritellään edelleen kahteen tyyppiin, puustoisiin ja avoimiin perinnebiotooppeihin. Rakennetussa ympäristössä perinnemaisemaan kuuluvat historiallisesti merkittävät rakennukset mukaan lukien kartanot ja perinteisen tyyliset pihapiirit. Näiden perinteisten maisemien kasvilajisto on köyhtynyt viimeisten vuosikymmenien aikana. Perinnemaisemista erityisesti niitty- ja ketoalueet ovat menettäneet perinteistä olemustaan. Tähän on kiinnitetty huomiota ja perinnemaisemia on ryhdytty ennallistamaan ja hoitamaan. Tällaista ennallistamistoimintaa suunniteltaessa on käytetty apuna vanhoja karttoja ja ilmakuvia. Nykyisten ilmakuvien avulla pystytään kartoittamaan esimerkiksi niityt, jotka ovat kasvamassa umpeen. Ennallistamissuunnitelmia tehtäessä käytetään apuna myös tietokonemallinnuksia.
Myös rakennetussa ympäristössä kulttuurihistoriallisesti arvokkaita rakennuksia ja muita kulttuurimaiseman perinteisiä ja merkittäviä kohteita pyritään suojelemaan ja ne pyritään pitämään ennallaan. Tällaiset historiallisesti merkittävät kohteet ja alueet huomioidaan asemakaavoituksessa, yleiskaavoituksessa ja maakuntakaavoituksia tehtäessä. Tiettyjä rakennusympäristöjä koskee rakennusympäristön suojelulaki. Luterilaisia ja ortodoksisia kirkkoja koskien on säädetty erityisiä kirkkolakeja.
Mstislav III

Mstislav III Romanovitš, kastettuna "Boris" (ukr. Мстислав Романович Старий, "Mstislav Romanovitš Vanha"); (n. 1156/1162 – 2. kesäkuuta 1223) oli Pihkovan ruhtinas vuodesta 1179, Belgorodin ruhtinas vuonna 1206, Smolenskin ruhtinas vuosina 1197–1212 ja Kiovan Rusin suuriruhtinas vuosina 1212–1223. 
Suku.
Hän oli Smolenskin ja Kiovan suuriruhtinas Roman Rostislavitšin ja Svjatoslav Olgovitšin nimeltä tuntemattoman tyttären nuorempi poika. Hänellä oli kolme sisarusta, joista vanhempi veli oli Tripoljen ja Smolenskin ruhtinas Jaropolk Romanovitš (n. 1151/1156–1180 jälkeen).
Ruhtinas.
Vuonna 1177 Mstislav ja hänen setänsä Rurik Rostislavitš ja vanhempi veljensä Jaropolk jakoivat polovtsien tappion Rostovetsin taistelussa. Vuonna 1178 hänen isänsä lähetti hänet auttamaan Vitebskin ruhtinas Vseslav Vasilkovitšia ​​Mstislav Rostislavitš Urheaa vastaan. Roman, joka oli Smolenskin ruhtinaiden rivin vanhin, esti näin Mstislavin ja novgorodilaisten aloitteen sodan aloittamisesta.
Vuonna 1185 Mstislav osallistui sotaretkeen polovtsialaisia ​​vastaan, joka päättyi voittoon H'orolissa.
Vuonna 1195, kun Olgovitšit järjestivät sotaretken Vitebskiä vastaan ​​ja alkoivat tuhota Smolenskin ruhtinaskunnan maita matkan varrella, hänen setänsä David lähetti Mstislavin Smolenskin armeijan johtoon Tšernigovin ruhtinaskuntaa vastaan. Smolenskin hyökkäys onnistui, mutta Tšernigovin polotskilaiset liittolaiset hyökkäsivät Mstislavin rykmenttiä vastaan ​​takaapäin, ja taistelu hävitiin sekä Mstislav vangittiin.
Smolenskin ruhtinas David Rostislavitšin, Mstislav Romanovitšin sedän, kuoleman jälkeen vuonna 1197 jälkimmäinen tunnustettiin Smolenskin ruhtinaaksi ja hän liitti Mstislavin ruhtinaskunnan Smolenskiin säilyttäen sen apanaasina. Vuonna 1212 hänen serkkunsa Mstislav Mstislavitš, joka hallitsi Novgorodissa liitossa Smolenskin kanssa, asetti Lutskin ruhtinas Ingvar Jaroslavitšin Kiovan suuriruhtinaaksi, jonka kuoleman jälkeen Mstislav Romanovitšista tuli Kiovan suuriruhtinas. Hän nousi suuriruhtinaaksi ajamalla yhdessä serkkunsa Novgorodin ruhtinas Mstislav 'Urhea' Mstislavitšin kanssa Vsevolod IV:n pois Kiovasta. 
Kaltšikjoen taistelu.
Molemmat Mstislavit järjestivät ruhtinaiden neuvonpidon Kiovassa ennen ensimmäistä sotaretkeä mongoleja vastaan vuonna 1223. He järjestivät muiden Kiovan Rusin ruhtinaitten kanssa kumaanikaani Köthenin pyynnöstä sotaretken mongoleita vastaan Kaltšikjoella. 
Hän ei osallistunut Kaltšikjoen taistelun pääosaan, vaan jäi joukkoineen joen oikealle rannalle linnoitettuun leiriin. Kolmen päivän piirityksen jälkeen hän antautui joukkoineen yhdessä Turov-Pinskin ruhtinaiden ja 10 000 soturin kanssa lupauksella siitä että heidän henkensä säästetään mutta heidät surmattiin. 
Taistelu oli täydellinen häviö sekä teurastus: kaksitoista ruhtinasta sekä 90 % heidän joukoistaan sai surmansa, Mstislav III Romanovitš jäi vangiksi, ja hänet teloitettiin kahden vävynsä kanssa mongolien voitonjuhlissa. Taistelussa pelastuneesta Vladimir III Rurikovitšista tuli seuraava Kiovan suuriruhtinas.
Évidemment

Évidemment () on kanadalaisen laulajan La Zarran kappale, joka julkaistiin 19. helmikuuta 2023. Hän edusti Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 2023 Liverpoolissa. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 104 pistettä ja sijoittui kuudenneksitoista.
Venäläinen sotalaiva, painu vittuun!

Venäläinen sotalaiva, painu vittuun! () oli ukrainalaisen sotilaan huudahdus Venäjän laivaston ohjusristeilijä "Moskvan" miehistölle Käärmesaarella 24. helmikuuta 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan.
Tausta ja tapahtumien kulku.
Huudahduksen välitti venäläisille ukrainalainen sotilas Roman Hrybov, jonka aluksi luultiin kuolleen Venäjän hyökkäyksessä. Hänet oli kuitenkin otettu vangiksi, ja hänet palautettiin Ukrainaan vankienvaihdon yhteydessä maaliskuun 2022 lopussa. Tšerkasyn alue, josta Hrybov on kotoisin, myönsi tälle mitalin.
Ukrainalaisten sotilaiden ja "Moskvan" miehistön välinen keskustelu, johon huudahdus kuului, meni seuraavasti:
"Moskva": ”Käärmesaari: Minä, venäläinen sotalaiva, toistan tarjoukseni: laskekaa aseenne ja antautukaa, tai muuten teidät pommitetaan. Oletteko ymmärtäneet? Kuuluuko?”
Hrybov: ”Se siitä sitten. Vai pitääkö vittuilla takaisin?”
Toinen ukrainalainen sotilas: ”Mikä jottei”
Hrybov: ”Venäläinen sotalaiva, painu vittuun!”
Huudahdusta on verrattu myös muihin lentäviin lauseisiin sodissa: ”Muista Alamo!” (Alamon taistelu, 1836), ”Tule hakemaan!” (Thermopylain taistelu, 480 eaa.) ja ”NUTS!” (Anthony McAuliffe, 1944).
Merkitys ja reaktioita.
Helmikuun 2022 lopussa venäläinen laiva pyysi tankkausapua georgialaiselta öljytankkerilta. Georgialaisen laivan kapteeni vastasi venäläisten pyyntöön sanomalla "venäläinen laiva, painu vittuun!" ja kieltäytyi auttamasta tätä.
Maaliskuun 2022 puolessavälissä Ukrpošta julkaisi huudahdusta juhlistavan postimerkin, jonka suunnitteli kuvittaja Boris Groh. 
Toukokuussa 2022 Ukrainan yleisradioyhtiö ilmoitti, että sen alainen Ukrainan kansallinen radioyhtiö alkaa julkaisemaan kahdesti päivässä ohjelmaa nimeltä "Venäläinen feikki, painu... ()", jossa kumotaan Venäjän valtion tehtailemia valeuutisia.
Huudahduksesta on tullut paitsi internetmeemi mutta myös ukrainalaisten slogan, jolla pyritään ylläpitämään kansalaisten taistelutahtoa. Myös ulkomaalaiset ovat ottaneet lausahduksen omakseen vastustaakseen Venäjän sotatoimia Ukrainassa: 23. helmikuuta 2023 latvialainen parlamentaarikko, Rihards Kols, käytti sitä ETYJ:n kokouksessa protestina venäläisten delegaation läsnäololle.
Potelytšin Pyhän Hengen laskeutumisen kirkko

Potelytšin Pyhän Hengen laskeutumisen kirkko () on Potelytšissa Lvivin piirissä Lvivin alueella Ukrainassa sijaitseva vuonna 1502 rakennettu puukirkko, joka yhdessä muiden vastaavien Ukrainassa ja Puolassa sijaitsevien kirkkojen kanssa kuuluu UNESCOn maailmanperintöluetteloon yhteisnimellä Puolan ja Ukrainan Karpaattien puiset tserkvat.
Historia.
Kirkko rakennettiin vuonna 1502 tataarien polttaman edellisen, Borisille ja Glebille omistetun puukirkon tilalle. Uusi kirkko rakennettiin savenvalajien kustannuksella. Vuonna 1683 taiteilija Ivan Rutkovytš maalasi kirkkoon Deesis -ikonin.
Vuonna 2013 kirkko lisättiin yhdessä muiden samankaltaisten kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Ala-Dneprin kansallispuisto

Ala-Dneprin kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Hersonin alueella. Puiston pinta-ala on 801,8 neliökilometriä. Vuonna 2005 perustetun puiston pinta-ala on 801,78 neliökilometriä. Se käsittää miltei koko Dneprin alajuoksun Kah’ovkan vesivoimalaitospadolta alas Dnepr–Bugin limaanille saakka niin, etteivät Dneprin rannan kaupungit tai taajamat kuulu puistoalueeseen.
Ala-Dnestrin kansallispuisto (Ukraina)

Ala-Dnestrin kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Odessan alueella. Vuonna 2008 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 213,11 neliökilometriä.
Haluan elää

Haluan elää (; ) on kuuma linja, johon Ukrainassa taistelevat venäläiset sotilaat voivat soittaa. Linjaa ylläpitää Ukrainan sotilastiedustelu, ja se tarjoaa venäläisille sotilaille turvallisen tavan antautua Ukrainan asevoimille, mikäli he eivät halua osallistua Venäjän hyökkäykseen. Hanke varmistaa, että antautuneita sotilaita kohdellaan Geneven sopimuksien mukaisesti.
Käytäntö.
Hankkeen virallisen verkkosivuston mukaan venäläiset sotilaat voivat pyytää apua ja antautua useilla eri tavoilla, esimerkiksi soittamalla ympärivuorokautiseen kuumaan linjaan tai seuraamalla hankkeen Telegram-chatbotin ohjeita. Pian hankkeen käynnistymisen jälkeen Venäjän viranomaiset estivät pääsyn sivustolle maan alueelta.
Ukrainalaiset ovat hyödyntäneet venäjänkielisiä sosiaalisen median kanavia levittääkseen tietoa hankkeesta. Venäläiset sotilaat ja heidän omaisensa voivat vierailla hankkeen verkkosivustolla, jossa heidän tulee antaa antautuvan sotilaan henkilökohtaiset tiedot henkilöllisyyden varmistamiseksi. Puhelinpalvelua operoi kymmenen aktiivipalveluksessa olevaa sotilasta, joilla on taustaa psykologiassa. Heidät on sijoitettu palvelemaan salaiseen paikkaan, sillä heidät on tunnistettu korkean profiilin kohteiksi.
Ukrainalaiset tarjoavat antautuville venäläissotilaille mahdollisuuden osallistua Venäjän ja Ukrainan hallitusten järjestämiin vankienvaihtoihin tai jäädä väliaikaisesti vangiksi Ukrainaan, jolloin he voivat myöhemmin joko jäädä maahan tai muuttaa sieltä pois. Heille taataan myös, että mikäli heidät palautetaan kotiin vankienvaihdon kautta, virallisiin asiakirjoihin merkitään, että he ovat sotavankeja eikä että he olisivat antautuneet vapaaehtoisesti.
Historia.
Syyskuun 18. päivänä Ukrainan sotavankien hoidon koordinointikeskus käynnisti erillisen kansallisen ohjelman, johon kuuluu 24 tuntia vuorokaudessa toimiva kuuma linja nimeltä ”Haluan elää”, tarkoituksena on vastaanottaa venäläisten sotilaiden ja heidän perheidensä yhteydenottoja.
5. lokakuuta 2022 mennessä raportoitiin, että linja oli jo ensimmäistä kertaa auttanut venäläistä sotilasta antautumaan Ukrainan asevoimille. Sotilas oli kutsuttu palvelukseen välittömästi sen jälkeen, kun Venäjällä kuulutettiin osittainen liikekannallepano.
Hankkeen ensimmäisen kuukauden aikana vastattiin yli kolmeen tuhanteen venäläissotilaan puheluun. Hankkeen tiedotusvastaava kertoi, että joulukuuhun 2022 mennessä linja oli auttanut yli 4 300 venäläissotilasta antautumaan.
Tammikuussa 2024 ilmoitettiin, että kuuma linja ja Telegram-chatbot olivat saaneet yli 26 000 yhteydenottoa sen perustamisen jälkeen ja että verkkosivustolla oli käyty yli 48 miljoonaa kertaa.
Ala-Sulan kansallispuisto

Ala-Sulan kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Pultavan ja Tšerkasyn alueilla. Kansallispuisto sijaitsee Dneprin vasemmanpuoleisen sivujoen Sulan alajuoksun varrella. Vuonna 2010 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 186,35 neliökilometriä.
Akropolis-ralli 1978

Akropolis-ralli 1978 (viralliselta nimeltään "25. Acropolis Rally") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1978. Kilpailu järjestettiin 29. toukokuuta–2. kesäkuuta 1978 Ateenassa. Kilpailu oli kauden viides ja erikoiskokeiden yhteispituus oli (suunniteltu pituus oli ).
Asova-Syvašin kansallispuisto

Asova-Syvašin kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Hersonin alueella. Kansallispuisto sijaitsee Asovanmeren ja Syvašin välialueella. Vuonna 1993 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 525,827 neliökilometriä.
Ruotsin ralli 1978

Ruotsin ralli 1978 (viralliselta nimeltään "28. International Swedish Rally") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1978. Kilpailu järjestettiin 10.–12. helmikuuta 1978 Karlstadissa. Kilpailu oli kauden toinen ja erikoiskokeiden yhteispituus oli (suunniteltu pituus oli ).
Karpaattien kansallispuisto

Karpaattien kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Ivano-Frankivskin alueella. Vuonna 1980 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 504,95 neliökilometriä. Kansallispuiston toimisto sijaitsee Jaremtšen kaupungissa.
Kansallispuisto perustettiin ensimmäisenä Ukrainan kansallispuistoista ja se kuuluu pinta-alaltaan maan suurimpiin kansallispuistoihin. Kansallispuiston polkureitistö on yli 140 kilometriä pitkä. Puisto on retkeilijöiden suosiossa, ja sen alueella sijaitsee esimerkiksi Hoverla, Ukrainan korkein vuorenhuippu (2 061 m).
Puiston alueella esiintyy karhuja, kauriita, villisikoja, täpläsalamantereita sekä karpaattienoravia, mikä on oravan alalaji. Puiston lintuja ovat maakotka, haikara ja kurki.
Kreminnan metsien kansallispuisto

Kreminnan metsien kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Luhanskin alueella. Vuonna 2019 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 72,69 neliökilometriä. Kansallispuisto korvasi aiemmin samalla paikalla sijainneen kansallispuiston ().
Norsunluurannikon ralli 1978

Norsunluurannikon ralli 1978 (viralliselta nimeltään "10. Rallye Bandama Côte d'Ivoire") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1978. Kilpailu järjestettiin 21.–24. lokakuuta 1978 Abidjanissa. Kilpailu oli kauden yhdeksäs. Kilpailu ajettiin avoimilla tieosuuksilla, joilla oli 37 aikatarkastuspistettä. Reitin kokonaispituus kokonaispituus oli . 51 kilpailuun lähteneestä yhdeksän pääsi maaliin.
Safari-ralliin verrattuna tiet olivat pienempiä ja niillä oli enemmän kasvillisuutta. Safari-ralli oli myös paremmin tunnettu ja paikalliset väistyivät tieltä ralliautojen tullessa kun taas Norsunluurannikolla törmäyksiä siviililiikenteen kanssa tapahtui useammin.
NAFO-liike

NAFO-liike ("North Atlantic Fellas Organization", viitaten Natoon) on internetaktivistien liike, joka taistelee Venäjän propagandaa vastaan etenkin X:ssä. Sen maskotti on shiba inu -rotuinen koira. NAFO taistelee Kremliä ja Venäjän johtajia vastaan meemeillä, oikaisuilla sekä ironisella ja pilkallisella sisällöllä. Ryhmä on lisäksi kerännyt rahaa Ukrainalle ja lahjoittanut sitä Signmyrocket-palvelun kautta.
Epäviralliseen ja avoimeen liikkeeseen kuuluu internetin kulttuurisotureita, kansallisia turvallisuusasiantuntijoita sekä tavallisia X:n käyttäjiä. Tunnettuja jäseniä ovat muun muassa yhdysvaltalainen kongressiedustaja Adam Kinzinger ja Viron entinen presidentti Toomas Hendrik Ilves. Ryhmän jäsenet käyttävät koirakuvaa X-avatareissaan ja videoissaan. Kun he havaitsevat jonkun postaavan Kreml-mielistä sisältöä X:ään, he keskittävät tilille Ukrainaa puolustavaa sisältöä. Ryhmä myös julkaisee X:ässä viraalimeemejä, joissa hyökätään Venäjän presidentti Vladimir Putinia ja Venäjän sodankäyntiä vastaan.
Ryhmä otti nimekseen sotilasliitto Naton nimeä mukailevan nimen NAFO sen jälkeen, kun sen vastustajat olivat epäilleet sitä länsimaisten turvallisuuspalvelujen alaiseksi.
NAFO sai elokuussa 2022 tunnustuksen Ukrainan puolustusministeriöltä sosiaalisessa mediassa taistelustaan Kremlin propagandaa ja trolleja vastaan. Myös Ukrainan puolustusministeri on kiitellyt ryhmää.
Oleškyn hietikon kansallispuisto

Oleškyn hietikon kansallispuisto tai Oleškyn hiekkojen kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Hersonin alueella. Vuonna 2010 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 116,71 neliökilometriä. Oleškyn hietikko on Euroopan toiseksi suurin aavikko. Sen on arveltu syntyneen joko pohjoisempana virtaavan Dneprjoen vanhasta uomasta tai 1700- ja 1800-luvuilla laiduntaneiden lampaiden aiheuttamasta eroosiosta. Alueen ympärille on istutettu metsikkö, jotta aavikko ei laajenisi.
Dvoritšnan kansallispuisto

Dvoritšnan kansallispuisto () on kansallispuisto Oskiljoen varrella Ukrainan Harkovan alueen itäosassa, Venäjän rajan lähellä. Vuonna 2009 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 31,31 neliökilometriä.
Martti Pesonen

Martti Pesonen -nimisiä henkilöitä ovat:
Väinö Lagerstedt

Väinö Georg Gustav Edvin Lagerstedt (29. huhtikuuta 1886 Helsinki – 3. lokakuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. 
Lagerstedtin vanhemmat olivat kapteeni Knut Edvin Lagerstedt ja Hilda Gustava Engblom ja puoliso vuodesta 1919 Birgit Pontán. Lagerstedt kävi Haminan kadettikoulua vuodesta 1899 vuoteen 1903, jolloin koulu lakkautettiin. Hän tuli ylioppilaaksi Åbo svenska reallyceumista 1905 ja valmistui Keisarillisesta Aleksanterin-Yliopistosta metsänhoitajaksi 1910. Valmistuttuaan hän oli Metsähallituksen Kemin ja Lapin piirin metsäkonduktööri 1910–1911 ja yliopiston metsänarvioimistieteen assistentti 1911–1913, kunnes siirtyi metsäteollisuuden palvelukseen.
Lagerestedt oli Ab Kaukas Fabrikin, vuodesta 1934 Kaukaan tehdas -osakeyhtiö, palveluksessa yli 40 vuotta. Yhtiön metsänhoitajana hän toimi 1913–1916 ja metsäpäällikkönä 1916–1954. Hän oli myös Ab T. &amp; J. Salvesen Oy:n, Kaltimon Puuhiomo Oy:n ja Oy Gustaf Cederberg &amp; Co:n tarkastaja vuodesta 1916. "Suomen metsänhoitoyhdistyksen julkaisuja" -sarjan toimittaja Lagerstedt oli 1912–1913, Päämajan toimistoupseeri 1939–1940 ja erikoistehtävissä Itä-Savon sotilasläänin esikunnassa 1941–1944. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Lagerstedt sai 1948. Puulajeista kiinnostunut Lagerstedt perusti Valkinhovin alueella Ruokolahdella omistamalleen tilalle sekä koti- että ulkomaisia lajeja käsittäneen yksityisen arboretumin ja puutarhan.
Mikael II (Kiova)

Mikael II Vsevolodovitš (1179 – 20. syyskuuta 1246) oli Kiovan Rusin ruhtinas vuosina 1236–1239 ja 1241–1243, Perejaslavlin ruhtinas vuonna 1206, Novgorod-Severskin ruhtinas vuosina 1219–1226, Tšernigovin ruhtinas vuosina 1223–1235 ja 1242–1246, Novgorodin ruhtinas vuosina 1225–1226 ja 1229–1230 sekä Galitsian ruhtinas vuosina 1235–1236.
Hän on myös Venäjän ortodoksisen kirkon pyhä eli pyhimys.
Suku.
Hän oli ruhtinas Vsevolod IV:n (k. 1212) ja Puolan prinsessa Marian (Anastasia) vanhin lapsi. Hänen isänisänsä oli Kiovan ruhtinas Svjatoslav III ja isänäitinsä Polotskin prinsessa Maria Vasilkovna; hänen äidinisänsä oli Vähä-Puolan herttua Kasimir II ja äidinäitinsä böömiläinen prinsessa Helena Znojemská. Hänellä oli kaksi nuorempaa sisarta Agafia Vsevolodovna (k. 1238), joka avioitui Vladimirin ruhtinas Juri Vsevolodovitšin kanssa ja Vera Vsevolodovna.
Ruhtinas.
Isänsä kuoltua vuonna 1223 hän peri Tšernihivin ruhtinaskunnan ja alkoi määrätietoisesti laajentaa alueitaan. 
Hänet valittiin vuonna 1225 Novgorodin johtoon. Hän jatkoi kohti Galitsiaa ja Kiovaa, mistä hän soti ruhtinas Daniel Romanovitšia vastaan. Izjaslav IV Vladimirovitšin avulla hän sai Kiovan valtaansa vuonna 1236, mutta joutui pian pakenemaan Unkariin ja Puolaan kun mongolit valloittivat Tšernihivin. Hän palasi Kiovan Rusiin vuonna 1242/1245. Mongolien johtaja Batu-kaani teloitutti hänet ja pajari Fjodorin.
Pyhimys.
Joidenkin lähteiden mukaan teloitus johtui tottelemattomuudesta, toisten mukaan siitä, ettei Mikael suostunut noudattamaan pakanallisia puhdistusseremonioita kävelemällä tulen lävitse ja kumartamalla Tšingis-kaanin patsasta. 
Hänet haudattiin Tšernigoviin, vuonna 1774 jäännökset siirrettiin Arkkienkelin katedraaliin Moskovan Kremliin. Venäjän ortodoksinen kirkko kanonisoi hänet uskollisena ruhtinaana ja marttyyrinä. Jälkimmäisen selityksen johdosta hänet on julistettu pyhimykseksi. Hänen muistopäivänsä on 20. syyskuuta.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Mikael avioitui vuonna 1210/1211 Jelena Romanovnan (tai Maria Romanovna, k. 1243) kanssa, joka oli Halytšin ruhtinas Roman Mstislavitšin ja Kiovan ruhtinatar Predslava Rurikovnan tytär. Hänen äidinisänsä oli Kiovan ruhtinas Rurik Rostislavitš ja äidinäitinsä Turovin ruhtinatar Anna.
Heille syntyivät lapset:
Vila Velha

Vila Velha eli Espírito Santo on kaupunki Brasiliassa Espírito Santon osavaltiossa. Kaupungin väkiluku oli vuonna 2010 reilut 400000 henkeä.
Maantiede.
Vila Velha sijaitsee Brasilian itärannikolla Espírito Santon osavaltion itärannikon keskiosassa. Kaupunki sijaitsee Espírito Santon lahden rannalla aivan osavaltion pääkaupungin Vitórian kaakkoispuolella ja se on osa Vitórian suurempaa metropolialuetta.
Historia.
Vila Velhan kaupunki on perustettu vuonna 1535 ja se sai viralliset kaupunkioikeudet vuonna 1896. Kaupungin lähellä sijaitsee myös 1500-luvulta peräisin oleva nunnaluostari.
Talous.
Suklaan ja karamellien valmistus on kaupungin pääasiallisia talouden aloja.
Musiikkiuutiset

Musiikkiuutiset oli vuosina 1987–1991 ilmestynyt suomalainen rytmimusiikkiin ja sen tuotantoon keskittynyt aikakauslehti. ”Riippumattomaksi musiikin ja tekniikan erikoislehdeksi” alaotsikoitu "Musiikkiuutiset" oli suunnattu erityisesti muusikoille ja esitystekniikan ammattilaisille. Sitä julkaisi äänentoistoyrittäjä Matti Sarapaltion perustama yhdistys Musisoi ry.
Vuonna 1991 "Musiikkiuutiset" yhdistyi "Rytmi"-lehden kanssa uudeksi julkaisuksi nimeltä "Rytmimusiikki".
Izjaslav IV

Izjaslav IV Vladimirovitš, kastettuna mahdollisesti "Filipp" (1186/1188 – n. 1255) oli Terebovljan ruhtinas vuonna 1210 ja Novhorod-Siverskyin ruhtinas vuoteen 1235 asti ja Kiovan Rusin ruhtinas vuosina 1235–1236.
Suku.
Hän oli Putivlin ja Galitsian ruhtinas Vladimir Igorevitšin (1170– n. 1211) ja Donetsin kumaanien kaanin Konšakin tyttären Svobodan vanhin poika. Izjaslav oli Igorevitšien (Igor Svjatoslavitšin jälkeläinen) ja Olgovitšien (Oleg Svjatoslavitšin jälkeläiset) nuoremman sukuhaaran jäsen. 
Ruhtinas.
Ipajtevin kronikan "Hypatian Codexin" mukaan vuonna 1234 Izjaslav kävi sotaa paimentolais-polovtsien avulla Vladimir III Rurikovitšia ja Kiovan ruhtinas Daniel Romanovitšia vastaan ​​Volynista ja Galitsiasta. Hän voitti heidät Toršeskin lähellä ja otti Vladimir III:n vangiksi. Vuonna 1235 Izjaslav IV marssi Kamenetsista joukkoineen Mikael II Vsevolodovitšin kanssa, puolalaiset, venäläiset ja polovtsit marssivat jälleen Danielia vastaan, mutta epäonnistuivat. Novgorodin ensimmäisen kronikan mukaan ruhtinas Izjaslav ja polovtsit liittyivät Mikaelin ja Tšernigovin joukkoihin hyökätäkseen ja vallatakseen Kiovan. Voiton jälkeen Izjaslav otti itselleen suuriruhtinaan tittelin.
Ipajtevin kronikan "Hypatian Codex" ja Novgorodin kronikka ovat eri mieltä siitä, mitkä ruhtinaat korvasivat toisensa Kiovassa vuosina 1235-1236. "Hypatian Codex" kertoo, että Jaroslav Vsevolodovitš otti Kiovan Vladimirilta, jonka tilalle tuli Mikael Vsevolodovitš. Novgorodin kronikka ja jossain määrin Nikonin kronikka vuonna 1235, mikä tarkoittaa, että hän korvasi Izjaslav Mstislavitšin eikä Vladimiria. 
Eteläisen Rusin ruhtinaiden sotiessa Kiovan herruudesta Izjaslav liittoutui Mikael II Vsevolodovitšin kanssa Daniel Romanovitšia vastaan. Hänestä tuli Volynian Kamjanetsin ruhtinas. Hän oli mongolien Kultaisen ordan vasalli vuodesta 1240, eikä hänen viimeisistä vuosistaan tiedetä juuri mitään.
D.G.T. (Off and On)

D.G.T. (Off and On) on romanialaisen laulajan Theodor Andrein kappale. Se julkaistiin alun perin joulukuussa 2022 yhteistyössä Luca Udățeanun kanssa albumilla "Fragil." Andrei voitti Romanian euroviisukarsinnan "Selecția Națională 2023", joten hän edusti Romaniaa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa. Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui viidenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Oleksi Hontšarenko

Oleksi Oleksijovytš Hontšarenko (; s. 16. syyskuuta 1980) on ukrainalainen Euroopan solidaarisuus -puolueen poliitikko, joka on toiminut kansanedustajana Verh’ovna Radassa vuodesta 2014 lähtien.
Hontšarenko syntyi Odessassa. Hänen isänsä Oleksi Kostusjev toimi Odessan pormestarina vuosina 2010–2013 alueiden puolueen jäsenenä, kun taas hänen äitinsä Maryna Hontšarenko oli opettaja. Hontšarenkon vanhemmat erosivat hänen ollessaan kolmevuotias.
Hontšarenko valmistui vuonna 2022 Odessan kansallisesta lääketieteen yliopistosta erikoistumisalanaan pediatria sekä vuonna 2005 Venäjän hallituksen finanssiakatemiasta. Vuonna 2006 hän osallistui John Smith Trust -säätiön ohjelmaan ja työskenteli harjoittelijana Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentissa, Lutonin kaupungin hallinnossa sekä Walesin parlamentissa.
Vuonna 2006 Hontšarenko valittiin Odessan kaupunginvaltuustoon alueiden puolueen listalta. Vuonna 2010 hänet valittiin Odessan alueen aluevaltuustoon sekä aluevaltuuston varapuheenjohtajaksi. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa Hontšarenko oli ehdolla Verh’ovna Radan alueiden puolueen listan 136:ntena muttei tullut valituksi. Vuoden 2014 vallankumouksen jälkeen Hontšarenko erosi alueiden puolueesta sekä Odessan aluevaltuuston varapuheenjohtajan virasta. Elokuussa 2014 hänet valittiin aluevaltuuston puheenjohtajaksi.
Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa Hontšarenko valittiin Verh’ovna Radaan Petro Porošenkon blokin listan 40:ntenä. Vuodesta 2015 lähtien hän on kuulunut Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen Ukrainan delegaatioon. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hän tuli valituksi sitoutumattomana ehdokkaana Odessan alueen 137. vaalipiiristä. Hän istuu parlamentissa Euroopan solidaarisuus -parlamenttiryhmässä. Vuoden 2020 paikallisvaaleissa hän oli ehdolla Odessan aluevaltuustoon Euroopan solidaarisuus -puolueen listan kärkiehdokkaana.
Maaliskuussa 2015 Hontšarenko pidätettiin Moskovassa ennen murhatun oppositiojohtaja Boris Nemtsovin muistoa kunnioittavaa mielenosoitusta. Hän kertoi tulleensa pahoinpidellyksi, eikä saanut asianajajaa. Venäjän tutkintakomitea kertoi kuulustelevansa Hontšarenkoa liittyen edellisenä vuonna Odessassa mielenosoitusten lomassa sytytettyyn tulipaloon, jossa kuoli Venäjän kansalaisia. Hontšarenko kuitenkin kieltäytyi vastaamasta kysymyksiin ilman asianajajan tai Ukrainan konsulin läsnäoloa. Hänet vapautettiin myöhemmin samana päivänä.
Kaarlo Lehtinen

Kaarlo (Kalle) Rudolf Lehtinen (6. maaliskuuta 1888 Orimattila – 12. maaliskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen maalarimestari ja Helsingissä toimivan "Veljekset Lehtinen Maalausliike Oy":n toinen perustaja ja toimitusjohtaja.
Lehtinen muutti Orimattilasta Lahteen käytyään kansakoulun ja meni Lahdessa maalarinoppiin Viljasen liikkeeseen yhdessä veljensä Anselm Lehtisen kanssa. He muuttivat sitten Helsinkiin ja saivat siellä lisäkoulutusta maalarimestari Wetzelliltä. Kaarlo Lehtinen sai maalarin todistuksen vuonna 1907. Lehtinen työskenteli sitten kahden vuoden ajan Salomo Vuorion maalausliikkeessä ja teki kaksi opintomatkaa Ruotsiin ja yhden opintomatkan Tanskaan.
Lehtinen perusti vuonna 1911 "Veljekset Lehtinen Maalausliike Oy":n yhdessä veljensä Anselm Lehtisen kanssa. Hän oli liikkeen osakkaana ja toimitusjohtajana. 1930-luvulla yritys siirtyi Snellmaninkatu 25:een, jossa se toimii edelleen. Sotien jälkeen liike osallistui materiaalipulan vuoksi Maalarimestarien Oy:n perustamiseen. Liike on suorittanut muun muassa Helsingin yliopiston rakennusten maalaustöitä 1940-luvulta alkaen.
Kaarlo Lehtinen oli Suomen Maalarityönantajain Liiton Helsingin osaston jäsenenä vuodesta 1914. Vuonna 1917 hänestä tuli järjestön johtokunnan jäsen, 1919 johtokunnan varapuheenjohtaja ja 1930 johtokunnan puheenjohtaja. Vuodesta 1925 alkaen hän oli koko maata käsittävän liiton hallituksen ja "Maalarilehden" toimikunnan jäsenenä. Lehtinen edusti ammattikuntaansa Suomen Rakennusteollisuuksien Keskusvaltuustossa. Hän oli Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen valtuutettuna ja Maalarinammattikoulun johtokunnan puheenjohtajana. 1940-luvulla Kaarlo Lehtinen valittiin Suomen Maalarimestariliiton puheenjohtajaksi ja hän hoiti tätä tehtävää vuoteen 1962 saakka.
Kaarlo Lehtisen jälkeen Veljekset Lehtinen Maalausliike Oy:n toimitusjohtajina olivat hänen poikansa E. K. Karmanheimo ja pojanpoikansa Veikko Karmanheimo. Veljekset Lehtinen Maalausliike Oy valittiin vuoden 2015 helsinkiläiseksi yritykseksi.
Tule takaisin, Jimmy Dean

Tule takaisin, Jimmy Dean ("Come Back to the 5 &amp; Dime, Jimmy Dean, Jimmy Dean") on Robert Altmanin ohjaama draamakomedia vuodelta 1982. Elokuva perustuu Ed Graczykin näytelmään, josta kirjailija itse sovitti elokuvan käsikirjoituksen. Pääosia näyttelevät Sandy Dennis, Cher, Karen Black, Sudie Bond, Kathy Bates ja Marta Heflin.
Elokuva on esitetty Suomessa Yle TV2 -kanavalla joulukuussa 1985 ja syyskuussa 1998.
Juoni.
Ryhmä naisia, entisiä James Dean -ihailijakerhon jäseniä, kokoontuu vuonna 1975 Texasin pikkukaupungin Woolworth-myymälään juhlistamaan idolinsa kuoleman 20-vuotispäivää ja muistelemaan Deanin viimeiseksi jääneen elokuvan "Jättiläinen" kuvauksia lähiseudulla.
Vastaanotto.
Cher sai elokuvasta Golden Globe -ehdokkuuden.
Rostislav III

Rostislav III Mihailovitš (unk: III. Rosztyiszláv, bulg. ja ukr.: Ростислав Михайлович); (1210 jälkeen/1219/n. 1225–1262/1263 Belgrad) oli Kiovan Rusin ruhtinas ja arvohenkilö Unkarin kuningaskunnassa.
Suku.
Hän oli Tšernihivin ruhtinas Mikael II Vsevolodovitšin ja Jelena Romanovnan (tai Maria Romanovna, k. 1243) vanhin poika ja toiseksi vanhin lapsi. Hänen äidinisänsä oli Halytšin ruhtinas Roman Mstislavitš ja äidinäitinsä Kiovan ruhtinatar Predslava Rurikovna. 
Hänellä oli kuusi sisarusta, hänen nuorempia veljiään olivat Roman Mihailovitš, Tšernigovin ja Brjanskin ruhtinas; Mstislav Mihailovitš, Karatšovin ja Zvenigorodin ruhtinas; Simjon Mihailovitš, Gluhovin ja Novosilin ruhtinas ja Juri Mihailovitš, Torusan ja Brjanskin ruhtinas. Hänen vanhempi sisarensa on Pyhittäjä Jefrosinia Suzdalilainen, joka kanonisoitiin vuonna 1698. 
Ruhtinas.
Hän oli Novgorodin ruhtinas vuonna 1230, Halytšin ruhtinas vuosina 1236–1237, 1241–1242, Lutskin ruhtinas vuonna 1240 ja Tšernigovin ruhtinas vuosina 1241–1242. Koska ei kyennyt vahvistamaan valtaansa Halytšissa, hän lähti Unkarin kuningas Béla IV:n hoviin ja avioitui siellä tämän tyttären prinsessa Annan kanssa vuonna 1243.
Hän tuki isäänsä tämän vallan laajentamispyrkimyksissä. Rostislav oli jonkun aikaa Novgorodin ruhtinas, ja hallitsi sen jälkeen Galitsian ja Tšernihivin ruhtinaskuntia. Daniel Romanovitš valtasi Galitsian takaisin, ja taisteli Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnan alueista, kunnes voitti vuonna 1245 koalition, johon kuuluivat Rostislav, hänen unkarilainen appensa Béla IV ja puolalainen lankonsa Bolesław I. Rostislav pakeni Unkariin, missä hän hallitsi pientä ruhtinaskuntaa nykyisessä Sloveniassa.
Hän oli Slavonian "ban" vuosina 1247–1248, hänestä tuli ensimmäinen Macsón herttua vuosina 1248–1262, joka hallitsi valtakunnan eteläisiä osia. Vuonna 1257 hän miehitti Vidinin ja sittemmin kutsui itseään Bulgarian tsaariksi.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Vuonna 1243 Rostislav avioitui Unkarin prinsessa Annan (n. 1226–1274 jälkeen) kanssa, joka oli Unkarin kuningas Béla IV:n ja bysanttilaisen prinsessa Maria Laskariksen tytär.
Heille syntyivät lapset:
Vladimir III

Vladimir IV Rurikovitš, kastettuna "Dmitri" (ven. Владимир Рюрикович, ukr. Володимир Рюрикович); (1187– n. 1239) oli Kiovan Rusin ruhtinas vuosina 1223–1235. 
Hän oli Perejaslavlin ruhtinas vuosina 1206–1213 ja Smolenskin ruhtinas vuosina 1213–1219.
Suku.
Hän oli Rurik Rostislavitšin ja Turovin prinsessa Annan toiseksi vanhin poika. Hänen veljensä oli Rostislav II Rurikovitš.
Ruhtinas.
Hänen valtaansa uhkasi Mikael Vsevolodovitšin ja Izjaslav Vladimirovitšin hyökkäys vuonna 1235, mutta Vladimir torjui heidät suuriruhtinas Daniel Romanovitšin tuella. Taistelu Kiovan herruudesta jatkui, ja kumaanit kaappasivat Vladimirin. Lunnaiden maksun jälkeen hän palasi valtaan syrjäyttäen Jaroslav II:n.
Oksana Markarova

Oksana Serhijivna Markarova (, s. 28. lokakuuta 1976) on ukrainalainen poliitikko ja diplomaatti, joka on toiminut Ukrainan Yhdysvaltain-suurlähettiläänä helmikuusta 2021 lähtien. Aiemmin hän on toiminut Ukrainan valtiovarainministerinä vuosina 2018–2020.
Markarova syntyi Rivnessä. Hänellä on armenialaisia sukujuuria. Hän opiskeli ekologiaa Kiovan Mohyla-akatemiassa ja valmistui maisteriksi vuonna 1999, minkä jälkeen hän suoritti julkistalouden ja kaupan alan maisterintutkinnon Indianan yliopistossa Yhdysvalloissa vuonna 2001. Opiskellessaan Yhdysvalloissa hän suoritti työharjoittelun Maailmanpankissa. Vuosina 2003–2014 hän toimi ITT-sijoitusyhtiön johtajana. Vuonna 2015 hänet nimitettiin varavaltiovarainministeriksi ja valtiovarainministeriön kansliapäälliköksi. Vuonna 2018 hänestä tuli valtiovarainministeri Oleksandr Danyljukin eron myötä virkaatekevä valtiovarainministeri. Marraskuussa 2018 hänet nimitettiin valtiovarainministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 2020 asti. Vuonna 2021 hänet nimitettiin Ukrainan Yhdysvaltain-suurlähettilääksi.
Kaikenkarvaiset ystäväni

Kaikenkarvaiset ystäväni tarkoittaa seuraavia:
Olena Starikova

Olena Starikova (s. 22. huhtikuuta 1996 Harkova) on ukrainalainen ratapyöräilijä. Hän saavutti vuonna 2021 Tokion olympialaisissa hopeaa eräajossa sekä sijoittui keirinissä neljänneksi ja joukkuesprintissä Ljubov Basovan parina kahdeksanneksi.
Alina Hellén

Alina Josefina Hellén (o.s. Björklund; 10. maaliskuuta 1865 – 5. tammikuuta 1938) oli suomalainen kutomataidon ja kasvivärjäyksen opettaja.
Hellén oli 40 vuotta Suomen Käsityön Ystävien palveluksessa vuodesta 1890 aina vuoteen 1930 saakka. Kun 1900-luvun alussa haluttiin elvyttää luonnonväriaineilla värjäystä joka oli hävinnyt lähes kokonaan Suomesta teollisesti tuotettujen väriaineiden tieltä, lähetettiin Alina Hellén vuonna 1902 opintomatkalle Norjaan. Palattuaan Suomeen hän julkaisi aiheesta vuonna 1905 kirjan nimellä "Neuwoja kotiwärjäykseen kaswiaineilla". Kirjan ohjeet perustuivat norjalaiseen värjäysperinteeseen, vaikkakin kirjassa oli mukana myös suomalaisia värikasveja. Kirjasta otettiin useita painoksia ja Hellén piti eri puolilla Suomea värjäyskursseja. Hän toimi myös kutomataidon opettajana ja teki tätä varten opintomatkoja ulkomaille opiskellen siellä muun muassa gobeliinien kutomista. Tällä alalla hän oli yhteistyössä myös suomalaisten taiteilijoiden kuten Akseli Gallen-Kallelan ja Albert Edelfeltin kanssa.
Kova tie

Kova tie (videojulkaisuna Ei armoa, "The Hard Way") on Michael Dryhurstin televisiolle ohjaama brittiläinen jännityselokuva vuodelta 1980. Sen pääosissa näyttelevät Patrick McGoohan, Lee Van Cleef, Donal McCann ja Edna O’Brien, joka on myös alkuperäistarinan kirjoittaja.
Juoni.
Ikääntynyt ja perheestään vieraantunut irlantilainen palkkamurhaaja yrittää lopettaa uraansa, mutta hänet pakotetaan taas uuteen tehtävään uhkaamalla hänen perheensä turvallisuutta. Hän suostuu Dublinin lentoasemalla tapahtuvaksi suunniteltuun afrikkalaisen poliitikkopapin salamurhaan, mutta pakenee viime hetkellä paikalta, lähettää vaimonsa turvaan ulkomaille ja repii jo saamansa palkkiošekin. Toimeksiantajat lähtevät hänen jäljilleen, mutta tarkka-ampujakokemuksesta on hyötyä siinäkin. Elokuva huipentuu tulitaisteluun pettyneen tilaajan (Van Cleef) kanssa autiossa talossa.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Kovaa tietä" luonnehditaan olennaiseen keskittyväksi televisioelokuvaksi ja vaatimattomaksi ammattilahtaajan muotokuvaksi. Elokuva saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Pavlo Klimkin

Pavlo Anatolijovytš Klimkin (; s. 25. joulukuuta 1967) on ukrainalainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Ukrainan ulkoministerinä vuosina 2014–2019. Sitä ennen hän toimi Ukrainan Saksan-suurlähettiläänä vuosina 2012–2014.
Klimkin syntyi Venäjällä Kurskissa. Hän valmistui vuonna 1991 Moskovan fysiikan ja teknologian instituutista, jossa hän opiskeli fysiikkaa ja sovellettua matematiikkaa. Vuosina 1993–1997 hän työskenteli Ukrainan ulkoministeriössä ja vuosina 1997–2000 Ukrainan Saksan-suurlähetystössä. Vuosina 2000–2004 hän työskenteli taas ulkoministeriössä. Vuosina 2004–2008 hän toimi erikoislähettiläänä Ukrainan Yhdistyneen kuningaskunnan suurlähetystössä. Vuosina 2008–2010 hän toimi Ukrainan ulkoministeriön EU-osaston johtajana. Vuosina 2010–2012 hän toimi Ukrainan varaulkoministerinä ja vuosina 2011–2012 ulkoministeriön kansliapäällikkönä. Vuonna 2012 hänet nimitettiin Ukrainan Saksan-suurlähettilääksi. Vuonna 2014 hänet nimitettiin Ukrainan ulkoministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 2019 asti.
Stay (Monika Linkytėn kappale)

Stay () on liettualaisen laulajan Monika Linkytėn kappale, joka julkaistiin 14. helmikuuta 2023. Linkytė voitti kappaleella maansa euroviisukarsinnan "Pabandom iš naujo!:n" ja täten hän edusti kappaleella Liettuaa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 127 pistettä ja sijoittui yhdenneksitoista.
Linkytė kertoi, että hän oli yhdessä latvialaisen sanoittajan Chris Noahin kanssa kirjoittanut kappaleen suunnittelemattoman kirjoitusistunnon aikana. Linkytėn mukaan hän halusi kirjoittaa siitä, kuinka tärkeää on pysähtyä ja palata itseensä. Jotkut kappaleen säkeet liittyvät liettualaisten sutartinė-perinnelauluihin puhuen halusta kuulla ”sydämemme äänen yhä enemmän ja enemmän”.
Bjørn Skau

Bjørn Skau (26. helmikuuta 1929 Horten – 2. maaliskuuta 2013 Fredrikstad) oli norjalainen toimittaja ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan oikeusministerinä vuonna 1981.
Ammoniumdivetyfosfaatti

Ammoniumdivetyfosfaatti (NH4H2PO4) eli monoammoniumfosfaatti on ammonium- ja divetyfosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa lannoitteena ja palonsuoja-aineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa ammoniumdivetyfosfaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen. Aine liukenee erittäin hyvin veteen, ja liuos on heikosti hapan. Ammoniumdivetyfosfaatti liukenee myös hieman etanoliin. Kuumennettaessa voimakkaasti ammoniumdivetyfosfaatti alkaa hajota ammoniakiksi ja polyfosforihapoiksi yli 200 °C:n lämpötilassa. Yhdiste on pietsosähköistä.
Ammoniumdivetyfosfaattia valmistetaan ammoniakki- ja fosforihappoliuosten reaktiolla. Muodostuva tuote kuivataan ruiskukuivaimella tai kuivataan rakeiksi.
NH3 + H3PO4 → NH4H2PO4 
Ammoniumdivetyfosfaattia käytetään runsaasti lannoitteena. Muita käyttökohteita ovat paperin ja tekstiilien palonsuojakäsittelyt, metallien juottamisessa fluksina, tulitikkujen valmistus, apuaineena villan värjäyksessä ja pietsosähköisten ominaisuuksien hyödyntäminen esimerkiksi kaikuluotauksessa.
Vadym Prystaiko

Vadym Volodymyrovytš Prystaiko (; s. 20. helmikuuta 1970) on ukrainalainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi vuosina 2020–2023 Ukrainan suurlähettiläänä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Prystaiko syntyi Kilijassa. Hänen isänsä Volodymyr Prystaiko oli kenraaliluutnantti ja Ukrainan turvallisuuspalvelun varajohtaja. Prystaiko valmistui vuonna 1994 Kiovan polyteknisestä instituutista ja vuonna 1998 maisteriksi Ukrainan ulkomaankaupan akatemiasta.
Vuosina 1994–1997 Prystaiko työskenteli ekonomistina Ukrainan taloudellisten ulkosuhteiden ja kaupan ministeriössä ja vuosina 1997–2000 Ukrainan ukoministeriössä. Vuosina 2000–2001 hän toimi Ukrainan konsulina Australian Sydneyssä. Vuosina 2001–2002 hän toimi ulkopolitiikan konsulttina Ukrainan presidentinhallinnossa. Vuosina 2002–2006 hän toimi neuvonantajana Ukrainan Kanadan-suurlähetystössä. Vuosina 2007–2009 hän toimi Ukrainan ulkoministeriön Nato-osaston varajohtajana. Vuosina 2009–2012 hän toimi erikoislähettiläänä Ukrainan Yhdysvaltain-suurlähetystössä. Vuosina 2012–2014 hän toimi Ukrainan Kanadan-suurlähettiläänä sekä Ukrainan edustajana Kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä eli ICAOssa. Vuosina 2014–2017 hän toimi Ukrainan varaulkoministerinä ja ulkoministeriön kansliapäällikkönä. Vuosina 2017–2019 hän toimi Ukrainan Nato-valtuuskunnan johtajana. Vuonna 2019 hän toimi Ukrainan presidentinkanslian varajohtajana. Maaliskuusta kesäkuuhun 2020 hän toimi Ukrainan euroatlanttisesta integraatiosta vastaavana varapääministerinä. Heinäkuussa 2020 hänet nimitettiin Ukrainan Yhdistyneen kuningaskunnan suurlähettilääksi. Joulukuusta 2020 lähtien hän on myös toiminut Ukrainan edustajana Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä IMO:ssa.
Heinäkuussa 2023 Prystaiko erotettiin Ukrainan Yhdistyneen kuningaskunnan -suurlähettilään virasta.
Ukraina talviparalympialaisissa 2014

Ukraina osallistui Sotšin talviparalympialaisiin 23 urheilijan joukkueella. Maa oli mitalitaulukossa neljännellä sijalla 25 saadulla mitalilla.
Ukrainan menestynein urheilija oli Vitali Lukjanenko, joka voitti ampumahiihdossa kaksi kultamitalia, yhden hopeamitalin ja yhden pronssimitalin. Ukrainan kisat alkoivat hyvin, kun hän voitti kultaa heti paralympialaisten ensimmäisenä kilpailupäivänä.
Nordlin hallitus

Nordlin hallitus oli Norjan hallitus 15. tammikuuta 1976 – 4. helmikuuta 1981. Se oli Työväenpuolueen muodostama vähemmistöhallitus.
Ministerit.
Pääministeri
Ulkoministeri
Oikeusministeri
Valtiovarainministeri
Elinkeinoministeri
Öljy- ja energiaministeri
Merioikeusministeri
Kuluttaja- ja hallintoministeri
Kalastusministeri
Kunta- ja työministeri
Ympäristöministeri
Liikenne- ja viestintäministeri
Kirkko- ja opetusministeri
Puolustusministeri
Maatalousministeri
Sosiaaliministeri
Ulkomaankauppa- ja merenkulkuministeri
Suunnitteluministeri
Kira Rudyk

Kira Oleksandrivna Rudyk (; s. 14. lokakuuta 1985) on ukrainalainen poliitikko ja Holos-puolueen puheenjohtaja.
Tausta ja yksityiselämä.
Rudyk syntyi Užhorodissa. Hän opiskeli Kiovan Mohyla-akatemiassa informaatioteknologiaa ja valmistui maisteriksi vuonna 2008. Vuosina 2005–2016 hän työskenteli IT-yrityksissä.
Vuonna 2019 Rudyk oli mukana perustamassa eläinsuojelujärjestöä.
Poliittinen ura.
Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin eli Verh’ovna Radaan Holos-puolueen listan kolmantena. Jo ensimmäisellä kaudellaan hän nousi digisiirtymästä vastaavan komitean varapuheenjohtajaksi.
Rudyk valittiin Holosin puheenjohtajaksi maaliskuussa 2020 ja hän seurasi tehtävässä Svjatoslav Vakartšukia. Jo saman vuoden heinäkuussa hän ilmoitti, että puolue siirtyy oppositioon. Holosin puheenjohtajana Rudyk johti puolueensa vuonna 2020 ALDE:n täysjäseneksi ensimmäisenä puolueena Ukrainassa. Kaksi vuotta myöhemmin Rudyk valittiin ALDE:n varapuheenjohtajaksi, mikä oli siinä mielessä merkittävää, että puoluen johtoon ei ollut ennen tätä noussut henkilöitä EU-maiden ulkopuolelta.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Rudyk äänesti sotatilan julistamisen puolesta ja alkoi sittemmin kampanjoimaan Naton valvomaa Ukrainan ilmatilan sulkemista sekä materiaalisen avun tuomista Ukrainaan. 
Politiikan lisäksi Rudyk kirjoittaa kolumnistina niin ukrainalaisille (mm. Ukrajinska pravda, The New Voice of Ukraine, Liga.net) kuin ulkomaalaisillekin (mm. The Hill, The Daily Telegraph, The Wall Street Journal) lehdille ja uutissivustoille.
Poliittisia kantoja.
Rudyk kannattaa Ukrainan ja Taiwanin suhteiden syventämistä. Vuonna 2023 hän teki valtiovierailun Taiwaniin, jossa hän tapasi presidentti Tsai Ing-wenin. Rudyk oli yksi ensimmäisistä ukrainalaisista kansanedustajista, jotka ovat vierailleet Taiwanissa.
Alika Milova

Alika Milova (s. 5. syyskuuta 2002 Narva, Viro), joka tunnetaan myös pelkästään nimellä Alika, on virolainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edusti Viroa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa kappaleella ”Bridges”.
Ura.
Milova osallistui useisiin erilaisiin laulukilpailuihin ja televisio-ohjelmiin Virossa ja ulkomailla lapsesta lähtien. Hän nousi tunnetuksi vuonna 2021 voitettuaan Eesti otsib superstaarin kahdeksannen tuotantokauden, minkä ansiosta hän teki levytyssopimuksen Universal Music Groupin kanssa.
1. marraskuuta 2022 ilmoitettiin, että Milova osallistuu vuoden 2023 Eesti Lauliin kappaleella ”Bridges”. Hän osallistui toiseen semifinaaliin ja pääsi finaaliin. Kilpailun finaalissa hänet valittiin voittajaksi 12 osallistujan joukosta ja täten hän edusti Viroa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa. Hän kilpaili toisessa semifinaalissa ja sijoittui kymmenenneksi eli pääsi juuri finaaliin. Finaalissa hän sai 168 pistettä ja sijoittui kahdeksanneksi.
The Busker

The Busker on maltalainen indie pop -yhtye. He edustivat Maltaa Eurovision laulukilpailussa 2023 Liverpoolissa kappaleella ”Dance (Our Own Party)”.
Bridges (Alikan kappale)

Bridges () on virolaisen laulajan Alikan kappale, joka julkaistiin 2. joulukuuta 2022. Hän edusti kappaleella Viroa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa voitettuaan vuoden 2023 Eesti Laul -euroviisukarsinnan. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 168 pistettä ja sijoittui kahdeksanneksi.
Avisen Agder

Avisen Agder (virallisesti "Agder Flekkefjords Tidende") on norjalainen vuonna 1877 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Flekkefjord. Se ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin.
Carpe Diem (Joker Outin kappale)

Carpe Diem () on slovenialaisen yhtyeen Joker Outin kappale, joka julkaistiin 4. helmikuuta 2023. Yhtye edusti kappaleella Sloveniaa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 78 pistettä ja sijoittui sijalle 21.