tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lounaisalue

Lounaisalue () on tilastollinen alue Pohjois-Makedonian lounaisosissa. Alueella asuu 177 398 asukasta 3 340 neliökilometrillä. Alueen väkiluku laski vuosina 2002-2021 noin 44 000 asukkaalla, joka tarkoittaa noin 1,2 prosentin laskua. Alueen HDI on 0,770.
Strumica

Strumica () on Kaakkoisalueen suurin kaupunki Pohjois-Makedoniassa. Kaupungissa asuu 49 995 asukasta, ja sen pinta-ala on 321,5 neliökilometriä. Väestöstä lähes 90 prosenttia on makedonialaisia ja puhuu makedoniaa, ja selvästi suurin osa lopuista on turkkilaisia ja puhuu turkkia. Kaupungin suurin ikäluokka on 60-69-vuotiaat.
Kaija Eerola

Kaija Marjatta Eerola (s. 5. maaliskuuta 1944, Kitee) on suomalainen kanttori ja kirkkomuusikko. Eerola valittiin ensimmäisenä naisena Suomen Kanttori-urkuriliiton hallitukseen vuonna 1983. Eerola työskenteli Nummen seurakunnan kanttorina liki 20 vuotta.
Elämäkerta.
Kaija Marjatta "Mononen" syntyi Kiteellä 5. maaliskuuta 1944. Hän valmistui Sibelius Akatemiasta kanttori-urkuriksi vuonna 1965. Myöhemmin Eerola suoritti myös ylemmän kanttori-urkurin tutkinnon ja lauludiplomin. Urkuja Eerola on aloittanut soittamaan kuitenkin jo paljon aiemmin; jo 14-vuotiaana hän tuurasi kesäisin kotipaikkakuntansa kanttoria. Nummen seurakuntaan Eerola valittiin kanttoriksi vuonna 1969. Tuolloin Suomessa oli vielä varsin harvinaista, että seurakunnan kanttorina toimi nainen. Nummella Eerola johti innolla muun muassa Nummen kirkkokuoroa lähes 20 vuotta. Eerola on kuoron johtajista pitkäaikaisin. Vuonna 1983 Eerola valittiin Suomen Kanttori-urkuriliiton hallitukseen ensimmäisenä naisena. 
Ansiosuoritukset ja arvonimet.
Uransa aikana Eerola on saavuttanut useita ansiosuorituksia. 
Palkinto
Ansiomerkit
Arvonimet
101 tapaa tappaa aviomies

101 tapaa tappaa aviomies: menetelmällinen murhamysteeri on Laura Lindstedtin ja Sinikka Vuolan kirjoittama teos. Teoksessa varioidaan samaa tarinaa 101 erilaisella tavalla. Tarinan pohjana on "Alibi"-lehdessä vuonna 1983 kerrottu murhatapaus, jossa nainen ampui aviomiehensä. Naista ei kuitenkaan tuomittu, vaan syylliseksi todettiin aviomies, joka oli pitkään ollut väkivaltainen vaimoaan kohtaan.
Teoksen alkusanoissa kirjoittajat kertovat, että lähtökohtana kirjan tekemiselle oli eräässä illanvietossa herännyt ihmettely, kuinka bestsellerit rakennetaan usein nuoren naisen väkivaltaisen kuoleman ympärille. Samaa aihetta suositaan muussakin kulttuurissa, kuten kuvataiteessa ja televisiosarjoissa. He toteavat, että "kuoleman pornografia ja 'nekroromantismi' kukoistavat". "Kuoleman pornografia" -käsitteen on luonut Geoffrey Gorer (1905–1985) vuonna 1955 kirjoittamassaan artikkelissa "The Pornography of Death", ja selittää kuoleman suosiota aiheena sillä että luonnollinen kuolema on länsimaissa siirretty piiloon ja siksi väkivaltainen kuolema pulpahtaa esiin fantasioina, joita erilainen viihde tarjoaa yleisölle. Tätä pohdittuaan Lindstedt ja Vuola halusivat kääntää asetelman ympäri: väkivallan tekijä on nainen ja uhri mies.
Kirjan muodon idea tuli Raymond Queneaun teoksesta "Tyyliharjoituksia" (Otava 1991), jossa Queneau toistaa 99 kertaa pikku tarinan eri tyylilajeissa. Aihetta kehitellessä heille tuli eteen Simon Bondin makaaberi kuvakirja "Satayksi tapaa käyttää kuollutta kissaa" (Kustannus-Mäkelä 1982), jossa kissanraatoa varioidaan 101 tavalla. Kirjan aihetta he eivät vastoin ennakko-oletuksia löytäneet amerikkalaisista sanomalehdistä vaan "Alibista".
Kirjassa sovelletaan menetelmällisen kirjallisuuden keinoja. Sovellettavia oulipolilaisia rajoituksia ovat muiden muassa lipogrammi ja homoleksikaalinen käännös. Teos sisältää myös muunnelmia, kuten pastisseja, historiallisia runomuotoja (tanka, sonetti, balladi), vitsejä ja puhetapojen parodiaa (mansplainaus, intersektionaalinen feminismi, urheiluselostus). Kirjoittajien mukaan kirjoittamiseen liittyy aina rajoitteita ja kirjoittaja tekee valintoja ja rajauksia tiedostaen tai tietämättään. Esimerkiksi runous on perustunut sääntöihin ja rajoitteisiin, kuten runomuotoihin ja -mittoihin. Tottumuksen vuoksi kaavamaisuutta ei kuitenkaan aina havaita.
Arviot.
Helsingin Sanomien kulttuuritoimittaja Antti Majander esittää arviossaan aluksi näkemyksensä: "En luullut tietäväni kirjallisuudesta kaikkea. Mutta silti, auts!" ja luettelee muutaman eteen tulleen termin, joiden selityksiä hän on kirjasta lukenut. Hän arvioi että kirjaa tuskin jaksaa lukea yhdellä istumalla kannesta kanteen, sieltä täältä luetut makupalat sivistävät lukijaa huomaamatta. Lopuksi hän toteaa, että alkuperäisen tarinan mies lienee saanut ansionsa mukaan, kun vaimo pääsi ilman tuomiota.
Hannah van der Westhuysen

Hannah van der Westhuysen (s. 26. elokuuta 1995 Hammersmith, Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän aloitti uransa jo vuonna 2004 esiintymällä Edwina Weatherheadin roolissa sarjassa "Keen Eddie". Roolinsa jälkeen van der Westhuysen piti tauon lähdettyään opiskelemaan. Hän palasi näyttelemisen pariin vasta vuonna 2016. Van der Westhuysenin ensimmäinen suuri rooli oli vuonna 2021 alkaneessa sarjassa "", jossa hän näyttelee yhtä päärooleissa, Solarian kruununprinsessa Stellaa.
Toast (Neil Youngin &amp; Crazy Horsen albumi)

Toast on Neil Youngin sekä Crazy Horse -yhtyeen yhteistyössä tekemä albumi. Albumi julkaistiin 8. heinäkuuta 2022. Young on kertonut albumin hyllyttämisen syyksi sen, että albumi oli hänen mielestään liian surullinen.
Vasyl Blakytnyi

Vasyl Blakytnyi, myös: Vasyl Ellan-Blakytnyi, , muita salanimiä: Valer Pronoza, Markiz Popeliastyi, Vasyl Ellan, A. Ortal Hart ja Pronoza Mrjinyk, oikea nimi Vasyl Ellanskyi, (9. tammikuuta 1894 Hmelnytsan kylä, Tšernigovin piiri, Venäjän keisarikunta – 4. joulukuuta 1925 Harkova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen vallankumouksellinen, poliitikko, kirjailija ja toimittaja.
Blakytnyi liittyi maanalaiseen vallankumoukselliseen toimintaan opiskeluaikana Tšernigovin seminaarissa ja myöhemmin Kiovan kauppakoulussa. Hän liittyi Ukrainan sosialistiseen vallankumouspuolueeseen 1917 ja oli seuraavana vuonna perustamassa Borotbisti-puoluetta. Hän oli puolueen lehden "Borotban" päätoimittaja. Hän kannatti vuonna 1920 puolueen yhdistymistä Ukrainan kommunistiseen puolueeseen, ja samana vuonna hänestä tuli sen keskuskomitean jäsen. Hän oli vuodesta 1921 Ukrainan valtion kustannusliikkeen johtaja ja "Visti VUTsVKin" päätoimittaja.
Blakytnyi oli kirjallisuusjärjestöjen Borotba ja Hart perustajia. Hän julkaisi pääosan tuotantoaan – runot, kertomukset, satiirit, parodiat ja journalistiset artikkelit – ukrainalaisissa aikakauslehdissä. 1930-luvulla hänen tuotantonsa julistettiin nationalistiseksi ja kiellettiin ja hänen muistomerkkinsä Harkovassa tuhottiin. Blakytnyin maine puhdistettiin Stalinin kuoleman jälkeen suojasään aikana, ja hänen valitut teoksensa julkaistiin 1958 ja 1964.
Landaun ongelmat

Landaun ongelmat ovat neljä alkulukuihin liittyvää, toistaiseksi ratkaisematonta matemaattista ongelmaa, jotka matemaatikko Edmund Landau mainitsi puheessaan vuoden 1912 kansainvälisessä matemaatikkojen konferenssissa Cambridgessä. Landau kuvasi niiden olevan ”matematiikan nykyisessä vaiheessa tavoittamattomia”, ja kaikki neljä ovat toukokuussa 2022 edelleen ratkaisemattomia.
Ongelmat ovat:
Ari Haavio

Heikki Kaarlo Ari(joutsi) Haavio (13. huhtikuuta 1932, Saarijärvi – 12. tammikuuta 2016) oli suomalainen sosiologi. Hän tuli ylioppilaaksi Turun klassisesta lukiosta vuonna 1951 ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1963, oli uskontososiologian dosentti Åbo Akademissa 1970–1995 ja sosiologian apulaisprofessori Turun yliopistossa 1970–1995. Hän toimi useaan otteeseen myös tiedekunnan dekaanina tai varadekaanina. Sotilasarvoltaan hän oli vänrikki.
Haavion tutkimustyö kohdistui uskonnollisiin liikkeisiin, myöhemmin myös muihin aiheisiin, kuten ympäristösosiologiaan. 
Haavio oli pidetty opettaja, ja vuonna 1995 Turun yliopisto valitsi hänet ”vuosikymmenten opettajaksi”.
Ari Haavio oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta.
Arvid Wikström

Arvid Konstantin Wikström (15. toukokuuta 1886 Helsinki – 27. toukokuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Suomen Kaapelitehdas Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja.
Wikströmin vanhemmat olivat teurastaja, liikemies ja lihakauppias Amandus Konstantin Wikström ja Sofia Wilhelmina Moberg. Hän kävi Läroverket för gossar och flickor i Helsingfors-oppikoulua mutta joutui jättämään taloudellisista syistä koulun kesken ja siirtyi vuonna 1904 kahdeksannelta luokalta suoraan Polyteknilliseen opistoon. Wikström suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisen opiston koneenrakennuksen osastolla 1908. Hän teki opintomatkoja Englantiin 1910 sekä Saksaan 1911 ja 1926.
Wikström oli Valtionrautateiden konepajainsinöörinä 1908–1909 ja Porin Puuvillatehtaassa insinöörinä 1909–1910. Hän oli Englannissa Togo Spinning Co Ltd:n kehruumestarina 1910 ja palattuaan Suomeen hän oli uudelleen Vaasan Puuvillatehdas Oy:n insinöörinä 1910–1911. Wikström kiinnostui sähkökaapelien valmistamisesta, ja elokuussa 1911 hän matkusti Saksaan tutustumaan sikäläiseen kaapeliteollisuuteen. Palattuaan Suomeen keväällä 1912 hän "Suomen Punomotehdas Oy":n. Uuden yritykset koneet ja raaka-aineet hankittiin Saksasta, ja kaapelien valmistus alkoi 1913. Aluksi tehdas valmisti kumi- ja tekstiilipäällysteistä tinattua kuparilankaa ja kuparikaapeleita.
Tehdas joutui vaikeuksiin, kun ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen vaikeutti kuparin ja tekstiiliraaka-aineen hankintaa. Suomen Punomotehdas Oy myytiin sen vuoksi vuonna 1916 yhtiön suurimmalle asiakkaalle sähkökoneita valmistaneelle Ab Gottfrid Strömberg Oy:lle ja siitä tuli yksi uuden omistajan osastoista. Vuonna 1917 siitä muodostettiin erillinen yritys nimellä Suomen Kaapelitehdas Oy. Wikström jatkoi edelleen yrityksen toimitusjohtajana. 1920-luvun alussa Suomen Gummitehdas Oy osti Strömbergiltä ja Suomen Teollisuuskonttorilta Kaapelitehtaan osake-enemmistön.
Suomen Kaapelitehdas alkoi rakentaa vuonna 1919 uutta kuusikerroksista tehdasrakennusta Helsingin Punavuoreen, ja tehdasta laajennettiin sitten useassa vaiheessa niin että se vuonna 1938 käsitti jo kokonaisen korttelin. Tullisuojan ansiosta Suomen Kaapelitehdas pärjäsi kilpailussa ulkomaisten kaapelitoimittajien kanssa ja saattoi myös kehittää tuotteitaan. Vuonna 1928 Suomen Kaapelitehdas alkoi valmistaa lyijypäällysteisiä puhelin- ja merikaapeleita, joista tuli yhtiön erikoisosaamisen kohde. Suomen Kaapelitehtaalla oli 1930-luvun lopulla hallussaan 80 prosenttia Suomen kaapelimarkkinoista.
Wikströmillä oli kesäpaikka Hevonpäässä Kirkkonummen Upinniemessä ja hän harjoitti pienimuotoista puutarhaviljelyä 1930-luvulla omistamassaan Huopalahden kuntaan kuuluneessa Pikku Kuusisaaressa.
Armi Metsäpelto

Armi Hillevi Metsäpelto (14. heinäkuuta 1932 Helsinki – 30. marraskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen lapsi, joka kuoli Helsingin pommituksessa talvisodan ensimmäisenä päivänä. Myöhemmin hänestä tuli kaikkien lapsiuhrien symboli.
Elämä.
Armi Metsäpelto syntyi Helsingissä heinäkuussa 1932. Hänen vanhempansa olivat metsänhoitaja Einari Metsäpelto (1895 – 1968) ja kotirouva Cecilia Metsäpelto os. Westerlund (1892 – 1973). He asuivat Töölössä osoitteessa Turuntie 66 (nyk. Mannerheimintie). Kyseisen virkamiestalon oli rakentanut 1920-luvun puolivälissä säätieteilijä, myöhempi professori Vilho Väisälä. Armi oli vanhempiensa ainoa lapsi ja talvisodan syttyessä hän kävi Töölönkadun kansakoulun ensimmäistä luokkaa. Vanhemmat olivat kotoisin Iitistä ja Mäntyharjulta, jossa Armikin vietti useita lapsuuden kesiä yhdessä serkkujensa kanssa.
Kuolema.
Ylimääräisten harjoitusten eli peitellyn liikekannallepanon alettua lokakuussa 1939 Cecilia ja Armi tulivat Valkealaan, mutta palasivat pian takaisin Helsinkiin, sillä koululla oli ahdasta. Talvisota syttyi marraskuun viimeisenä päivänä vuonna 1939. Armi oli tavalliseen tapaan koulussa ja päivän ensimmäinen tunti oli voimistelua. Kello yhdeksän alkoi uskontotunti. Ilmahälytyssireenit alkoivat ulvoa kello 9.20, jolloin Helsingin taivaalle oli ilmestynyt useita pommikoneita. Ensimmäisen ilmahyökkäyksen kohteet olivat sotilaallisia, jolloin Helsingin asutusalueet säästyivät käytännössä kokonaan tuhoilta. Armi ja Cecilia päättivät lähteä sotaa pakoon Pelloon, jossa Cecilialla oli sukulaisia. 
Iltapäivällä Armi ja Cecilia olivat Kampin linja-autoasemalla, kun venäläiskoneet pudottivat pomminsa. Linja-autoaseman viereiseen Maanviljelijäin Maitokeskuksen taloon osui palopommi, josta tuli levisi viereisiin rakennuksiin. Linja-autoasemalla oli juuri ilmahyökkäyksen tapahduttua suuri joukko yleisöä valmiina poistumaan pääkaupungista. Toinen kranaatti osui aivan aseman viereen, jonka sirpaleet kylvivät tuhoa asemalla odottaneisiin ihmisiin. Sirpaleiden ja paineaallon yhteisvaikutuksesta Armi menehtyi ja Cecilia haavoittui. Armista tuli yksi talvisodan ensimmäisistä siviiliuhreista ja hänen enkelikasvoinen kuvansa oli tunnettu aikalaisten keskuudessa. 
Armi Hillevi Metsäpelto haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle, johon myöhemmin myös hänen vanhempansa haudattiin. Mustaa hautakiveä koristaa reliefi, josta erottuu Armin kasvokuva.
Keskustassa Lasipalatsin vieressä kasvaa salava, joka on nimetty sota-ajan lasten muistopuuksi. Puu on pystytetty lähes samalle paikalle, jossa Armi kuoli.
Uskottu mies (televisiosarja)

Uskottu mies on MTV-teatterin tuottama neliosainen suomalainen televisiosarja, joka esitettiin vuonna 1985. Sarjan on ohjannut Sina Kujansuu ja se perustutu Lasse Lehtisen samannimiseen romaaniin vuodelta 1984.
Sarja kertoo miehestä, josta tehdään poliitikko ilman, että hän ymmärtää asiaa.
Glenn Davis (amerikkalaisen jalkapallon pelaaja)

Glenn Woodward Davis (26. joulukuuta 1924 – 9. maaliskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi keskushyökkääjänä (halfback).
Davis menestyi yliopistosarjoissa sotilasakatemian Army Cadets -joukkueen pelaajana. Joukkue voitti yliopistomestaruuden kolme kertaa, vuosina 1944–1946. Davis palkittiin parhaana yliopistopelaajana Heisman Trophylla vuonna 1946. Joukkueen valmentaja Earl Blaik piti Davisia nopeimpana pelaajana, jota hän koskaan oli valmentanut. Davis tunnettiin lempinimellä "Mr. Outside" ja hänen joukkuetoverinsa, vuonna 1945 Heisman Trophylla palkittu Doc Blanchard lempinimellä "Mr. Inside". 
Detroit Lions varasi Davisin NFL:ään vuoden 1947 varaustilaisuuden toisella varausvuorolla. Davis pelasi NFL:ssä vain kaudet 1950 ja 1951 ja edusti tuolloin Los Angeles Ramsia.
Glenn Davis palveli sotilasakatemiassa samaan aikaan muutamaa minuuttia vanhemman kaksosveljensä Ralphin kanssa. Glenn Davis seurusteli 1940-luvun lopulla näyttelijä Elizabeth Taylorin kanssa. Hän avioitui kolme kertaa, viimeksi 1990-luvulla Heisman Trophy -voittaja Alan Amechen lesken kanssa.
Good Times (Shocking Bluen albumi)

Good Times on alankomaalaisen Shocking Blue -yhtyeen 30. lokakuuta 1974 ilmestynyt kahdeksas ja viimeinen studioalbumi.&lt;ref name="Schöppink/40"&gt;Schöppink 2017: s. 40.&lt;/ref&gt; 
Shocking Bluen laulunkirjoittaja-kitaristi Robbie van Leeuwen oli lähtenyt yhtyeestä tammikuussa. Hänen tilalleen tuli Martin van Wijk, joka oli jo aiemmin tuurannut van Leeuwenia yhtyeen konserteissa. Myös solisti Mariska Veres oli ilmoittanut siirtyvänsä soolouralle. Yhtye oli hajoamaisillaan, mutta sen levytyssopimus edellytti vielä lisää materiaalia.
Albumilta julkaistiin single ”This America”, joka ei noussut listoille. Nimikappale ”Good Times” on cover-versio The Easybeatsin kappaleesta.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Hartikka Jaakonpoika Garp

Hartikka Jaakonpoika Garp (, k. 1486/1487) oli suomalainen asemies, joka toimi Vehmaan kihlakunnan kihlakunnantuomarina 1450-1459 ja pohjoisen Suomen laamannina 1459-1486. Garp isännöi Laitilassa sijainnutta Storgårdin eli Isokartanon tilaa, jota hänen mukaansa alettiin kutsumaan Hartikkalan kartanoksi. Garp tunnetaan myös Laitilan kirkon rakennuttajana. Garp hankki itselleen hautapaikan Turun tuomiokirkon Pyhän ruumiin kappelista ja kuoli ilmeisesti joulukuussa 1846 tai maaliskuussa 1487.
Garpin sukuun kuuluneen Hartikka Jaakonpoika Garpin isä oli Jakob Valdemarinpoika Garp ja veli kirkonmies Arvidus Jacobi Garp. Hänen puolisonsa oli Magnus Flemingin tytär Ingeborg Magnusdotter. Pariskunta oli lapseton.
Michael Mando

Michael Mando (s. 13. heinäkuuta 1981 Quebec, Quebec, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat Nacho Varga televisiosarjassa "Better Call Saul" (2015–2022), Vic Schmidt televisiosarjassa "Orphan Black" (2013–2014), Vaas Montenegro videopelisarjassa "Far Cry" (2012–2021) sekä Mac Gargan Marvel Studiosin elokuvissa ' (2017) ja ' (2026).
Taustaa.
Michael Mando syntyi 13. heinäkuuta 1981 Quebecissa meksikolaistaustaisille vanhemmille. Mandolla on kaksi veljeä. Hänen äidinkielensä on ranska, ja hän puhuu myös sujuvaa englantia ja espanjaa.
Heikki Rönkkö

Heikki Rönkkö (s. 1983) on helsinkiläinen sarjakuvapiirtäjä ja graafinen suunnittelija.
Rönkkö on julkaissut muun muassa sarjakuva-albumit "Funny Side of Life w/ M. Other", "P.O.E"., "ASDF Boot, 2:nen linna / Anor Castle, Homo locus ja Phases."
Bloodsports

Bloodsports on Sueden kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 18. maaliskuuta 2013.
Night Thoughts

Night Thoughts on Sueden seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 22. tammikuuta 2016.
The Blue Hour

The Blue Hour on Sueden kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin 21. syyskuuta 2018.
Autofiction

Autofiction on Sueden yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 16. syyskuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "She Still Leads Me On", sekä "15 Again".
Torasjärvi (Petrovski)

Torasjärvi () on Suunujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 185 neliökilometriä ja keskisyvyys 1,4 metriä.
Märännyksenjärveen virtaavat Säpsäjoki ja Säpsäjärvestä tuleva kanava. Se laskee Salmijoen kautta Märännyksenjärveen. Järven kalalajeja ovat muikku, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, ahven ja kiiski.
Torasjärvi (Tšopina)

Torasjärvi () on Suunujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tšopinan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 2,1 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 10,1 neliökilometriä ja keskisyvyys 8,7 metriä.
Torasjärvi laskee puron kautta Punjärveen. Sen kalalajeja ovat hauki, särki, salakka, seipi, made, ahven ja kiiski.
Järven pohjoisrantaa pitkin kulkee Juustjärven ja Tšopinan välinen maantie.
Aerodrom

Aerodrom on kunta Pohjois-Makedoniassa Skopjen alueella, 4 kilometrin päässä maan pääkaupungista Skopjesta. Kunnassa asuu 77 735 asukasta noin 22 neliökilometrillä. Kunnan väkiluku on ollut 0,4 prosentin vuotuisessa kasvussa vuodesta 2002. Tästä vuodesta lähtien kunnan väkiluku on noussut noin 5 700 asukkaalla, eli noin kahdeksalla prosentilla.
Centar Zupa

Centar Zupa () on kunta Pohjois-Makedonian Lounaisalueella. Kunnassa sijaitsee myös samanniminen pääkylä. Kunnassa asuu 3 720 asukasta, ja kunnan väkiluku on vähentynyt rajusti vuodesta 2002. Vuotuinen väestönkasvuprosentti oli -2,9 %.
Väestö.
Asukkaiden kansallisuusjakauma oli vuonna 2021 seuraava:
Lähteet.
Luokka:Lounaisalue
Loimaan nahkatehdas

Loimaan nahkatehdas toimi Loimaalla Vesikosken kylässä eri yritysten omistuksessa vuosina 1918–1992.
Nahan valmistus alkoi Loimaalla vuonna 1918 turkulaisen kauppiaan August Kivisen omistaman Loimaan Nahkatehtaan käynnistettyä toimintansa Vesikosken kylässä toimintansa lopettaneen Loimaan paperitehtaan teollisuuskiinteistössä. Loimaan Nahkatehdas valmisti päätuotteenaan kenkien parkkipohjia sekä lisäksi päällisnahkaa, hihnoja ja valjaita. Yritys muutettiin osakeyhtiöksi 1919 ja sillä oli 150 työntekijää vuonna 1930.
Loimaan Nahkatehdas Oy joutui talousvaikeuksien vuoksi Maakuntain Pankki Oy:n haltuun 1930 ja yhtiö lopetettiin. Tamperelaisen nahkatehtailija J. N. Salmisen poika insinööri Yrjö Salminen (1891–1949) perusti "Loimaan Nahka Oy"-nimisen yhtiön jatkamaan tehtaan toimintaa. Yhtiö muutettiin Salmisen ja Oskari Heikkilän omistamaksi kommandiittiyhtiöksi vuonna 1944 ja vuonna 1950 siitä tuli taas Salmisten omistama osakeyhtiö. Yhtiöllä oli vuotakauppaa harjoittanut sisaryhtiö Sallo Oy. 
Loimaan Nahka Oy:n toiminta päättyi konkurssiin vuonna 1987 mutta verhoilunahkojen valmistusta jatkettiin saksalaisomistuksessa ("Heller Finland Oy") vuoteen 1992 saakka. Rakennusalan yrittäjä Tuomo Ylä-Outinen osti 1990-luvulla tehtaan Hellerin konkurssipesältä ja alkoi vuokrata sen tiloja. Hän myi kiinteistön vuonna 2003 siinä vuokralaisena toimineelle Matti Mäkilälle. Entisessä nahkatehtaan kiinteistössä (tunnetaan myös nimellä Nahkalinna) toimii nykyisin Vesikoski-talo. Talossa on vuokralaisina useita yrityksiä.
Kratovo

Kratovo on kaupunki Pohjois-Makedoniassa Koillisalueella. Kaupungissa asuu 6 924 asukasta. Kaupunki sijaitsee maan koillisosissa, noin 60 kilometrin päässä Kumanovon kaupungista, joka on alueen suurin kaupunki.
Juustjärvi (järvi)

Juustjärvi () on Suunujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Hirvaksen kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 36,9 neliökilometriä ja keskisyvyys 4,8 metriä.
Juustjärvi laskee Semsjoen kautta Suunujokeen. Järven kalalajeja ovat hauki, särki, säyne, lahna, made, ahven ja kiiski.
Järven itärannalla sijaitsee Juustjärven kylä.
John Henry Poynting

John Henry Poynting (9. syyskuuta 1852 Monton, Lancashire, Englanti – 30. maaliskuuta 1914 Birmingham, Englanti) oli englantilainen fyysikko.
Elämä ja ura.
Opiskeltuaan Manchesterissa ja Cambridgessa James Clerk Maxwellin ohjauksessa, Poyntingista tuli vuonna 1880 fysiikan professori Birminghamin Mason Collegessa, josta myöhemmin tuli Birminghamin yliopisto. Poynting aloitti tieteellisen toimintansa tutkimalla pitkäjänteisesti ja kattavasti maapallon gravitaatiokenttää määrittäen tarkemmin gravitaatiovakion ja maapallon keskitiheyden. Poynting tunnetaan parhaiten hänen nimeään kantavasta teoreemasta, jonka mukaan tiettyyn tilavuuteen varastoituneen sähkömagneettisen energian muutos vastaa sähkömagneettisen kentän varausjakaumaan tekemän työn ja tilavuuteen virtaavan energiavuon summaa. Poynting julkaisi myös teoksia säteilyongelmista, erityisesti valon säteilypaineesta. Tähän liittyen hän kuvasi Poynting-Robertson-ilmiön, jossa tähteä kiertävä hyvin pieni pölyhiukkanen ajautuu ajan mittaan kiertämäänsä tähteen.
Poynting teki myös monia tieteellisiä havaintoja fysiikan ulkopuolelta, muun muassa tutkimuksen julkisesta juopottelusta.
Väätsjärvi

Väätsjärvi (lyydiksi "Viäčäŕv", ) on Suunujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 58,4 neliökilometriä, keskisyvyys 5,6 metriä ja suurin syvyys 19,4 metriä.
Väätsjärveen virtaa viisi puroa. Se laskee Väätsynjokea pitkin Päljärveen. Järven kalalajeja ovat hauki, särki, made ja ahven.
Kiinan maatalousyliopisto

Kiinan maatalousyliopisto (, , lyhennys CAU) on Kiinan pääkaupungissa Pekingissä toimiva tiedeyliopisto. Yliopisto lukeutuu Kiinan keskeisten yliopiston joukkoon. Suoraan maan opetusministeriön ohjauksessa olevan yliopiston johtajan nimittää Kiinan hallitus. 
Vuonna 1905 Pekingin keisarillisen yliopiston maatalouskorkeakouluna alkunsa saanut yliopisto on Kiinan vanhin maatalousalan ylimmän asteen oppilaitos. Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen kolme maatalouskorkeakoulua yhdistettiin Pekingin maataloysyliopistoksi vuonna 1949. Vuonna 1952 perustettiin Pekingin maatalouden mekanisoinnin korkeakoulu, joka sittemmin (1985) nimettiin Pekingin maataloustekniikan yliopistoksi (1985). Pekingin maatalousyliopisto ja Pekingin maataloustekniikan yliopistot yhdistettiin vuonna 1995 Kiinan maatalousyliopistoksi.
Kiinan maatalousyliopistossa opiskelee yhteensä 19 544 opiskelijaa, joista 12 510 opiskeli päätoimisesti alempaa korkeakoulututkintoa, 4 302 ylempää ja 2 732 tohtoritutkintoa. Akateemiseen henkilökuntaan kuului 1 581 ihmistä.
Kiinan valtio on panostanut CAU:n tieteellisen tason kehittämiseen. Yliopisto valittiin mukaan projekti projekti 985:na tunnettuihin valtionjohdon hyväksymään Kiinan kärkiyliopistojen kehittämisohjelmaan (1999-). Tämä toi yliopistolle varoja kehittyäkseen. Kiinan maatalousyliopisto on mukana myös Kiinan 13. viisivuotissuunnitelman osana vuonna 2016 käynnistynyttä Double First Class -ohjelmaa, joka pyrkii nostamaan valittua yliopistojoukkoa ylemmäs kohti kansainvälisten yliopistojen huippua kansainvälisissä yliopistovertailussa.
Muutama vuosi kiinalaisten Academic Ranking of World Universities-yliopistorankingejen (ARWU) käynnistymisen jälkeen (2007) CAU oli noussut mukaan tälle "Shanghain listalla" (sijaluokkaan 403-510). Vuoteen 2015 mennessä CAU ylsi listalla sijaluokkaan 301-400. Vuoden 2021 ARWU arvioi Kiinan maatalousyliopiston edenneen tuhannen huippuyliopiston maailmanlistansa sijaluokkaan 201-300. Brittiläisessä THE World University Rankings -vertailussa CAU ylsi sijalle 601–800 (2022) ja QS World University Rankingissa sijalle 601-650 (2022,1). 
Alakohtaisesti Kiinan maatalousyliopisto pärjäsi erityisen hyvin maataloustieteissä, jossa CAU saavutti alakohtaisen ARWU:n ja US Newsin listauksessa toisen sijan,; toisessa yhdysvaltalaisissa vertailuissa tuloksena oli sija 7. Myös elintarviketieteissä (ARWU-rankingin 2. sija) ja eläinlääketieteessä (16.) yliopisto menestyi hyvin. Laajempialaissa, brittiläisessä, biotieteiden (Life Sciences) THE-vertailussa CAU saavutti sijaluokan 176-200 (2022).
Nikajärvi

Nikajärvi (lyydiksi "Ńigad’äŕv", ) on Suunujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Kontupohjan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 6,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 6 830 neliökilometriä, keskisyvyys 4,7 metriä ja suurin syvyys 11,5 metriä.
Nikajärvi on osa Kontupohjan vesivoimalaitoksen säännöstelyallasta. Se on pohjoisessa kapeikon kautta yhteydessä Sandaljärveen. Järvi laskee Kontupohjan kanavan kautta Äänisen Kontupohjanlahteen. Sen kalalajeja ovat muikku, harjus, hauki, särki, made ja ahven. Kontupohjan kaupunki ottaa järvestä käyttövetensä ja laskee siihen osan jätevesistään.
Arabiannapamarja

Arabiannapamarja ("Maesa lanceolata") on napamarjojen ("Maesa") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensas tai runsasoksainen pieni puu, joka voi kasvaa kahdesta kymmeneen metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat ruodillisia ja lehtiruodit ovat 1,5–3 cm pitkiä. Lehtilavat ovat 6–17 cm pitkiä ja muodoltaan suikean ja leveänsoikean väliltä. Lehdet ovat kaljuja tai etenkin lehtisuonten kohdilta karvaisia. Arabiannapamarjan kukat ovat pieniä ja sijaitsevat lehtihankoihin kehittyvissä huiskilomaisissa kukinnoissa, jotka ovat yleensä lehtiä lyhyempiä. Kukkien teriöt ovat vaaleankeltaisia tai lähes valkoisia ja halkaisijaltaan 1,5–1,8 mm. Heteet ovat 0,4–0,7 mm pitkiä. Hedelmät ovat halkaisijaltaan 3–4 mm ja väriltään vihertävästä vaaleanpunaiseen. Siemenet ovat mustia ja kulmikkaita.
Arabiannapamarja kasvaa metsänreunoissa sekä joskus myös vuoristometsissä. Lajia tavataan yleisesti trooppisesta ja eteläisestä Afrikasta Arabiaan ulottuvalla alueella.
Alexandre Edmond Becquerel

Alexandre Edmond Becquerel (24. maaliskuuta 1820 Pariisi – 11. toukokuuta 1891 Pariisi) oli ranskalainen fyysikko. Hän oli Antoine Becquerelin poika ja Henri Becquerelin isä. Becquerel kuvasi valosähköisen ilmiön vuonna 1839 ja loi näin teoreettista perustaa aurinkokennoille.
Elämä ja ura.
Edmond Becquerel oli isänsä oppilas, assistentti ja seuraaja luonnontieteellisessä museossa. Hänet nimitettiin myös Versailles'n lyhytaikaisen maatalousinstituutin professoriksi vuonna 1849, ja vuonna 1853 hän sai fysiikan professuurin Conservatoire des Arts et Métiers -yliopistossa. 
Becquerel teki isänsä kanssa paljon yhteistyötä, mutta hän itse kiinnitti erityistä huomiota valon tutkimiseen ja tutki auringon spektriä, valosähköistä ilmiötä ja luminesenssia ja fosforesenssia. Isänsä kanssa kirjoittamiensa teosten, kuten "Traité d'électricité et de magnétisme" (1855–1856) ja "Resumé de l'histoire de l'électricité et du magnétisme" (1858), lisäksi hän julkaisi teoksen "La lumiére, ses causes et ses effets" (1867–1868). Becquerel tutki myös aineiden diamagneettisia ja paramagneettisia ominaisuuksia ja oli kiinnostunut elektrolyysista. Hän keräsi todisteita Faradayn lain puolesta ja ehdotti siitä muunnettua lausumaa, jonka tarkoituksena oli kattaa tietyt ilmeiset poikkeukset. 
Becquerelista tuli Ranskan instituutin jäsen vuonna 1863 ja vuodesta 1886 lähtien hän oli Ruotsin tiedeakatemian jäsen.
Herman Ludvig Hellsberg

Herman Ludvig Hellsberg (6. lokakuuta 1857 Vaasa – 9. syyskuuta 1891 Närpiö) oli suomalainen pappi. Hellsberg toimi Seinäjoen kappalaisena 1882–1891 ja nimitettiin Ylimarkun kirkkoherraksi vuonna 1891, mutta kuoli saman vuoden syyskuussa. Hellsberg valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta ja vihittiin papiksi vuonna 1882. Hellsbergin puoliso oli Elina Matilda Aspelin (k. 1885) ja hänen vanhempansa olivat kauppias ja raatimies Henrik Efraim Hellsberg sekä Anna Maria Wahlgren.
Ura pastorina.
Hellsberg nimitettiin Seinäjoen kappelin virkaa tekeväksi kappalaiseksi vuonna 1882 ja hänen toimensa vakinaistettiin vuonna 1884. Edeltäjiinsä nähden Hellsberg oli pitkään virassa. Hellsbergin perhetausta oli ruotsinkielinen, mutta se ei estänyt tätä viihtymästä Seinäjoella. Hellsbergin kerrotaan oppineen käyttäämään suomen kieltä taitavasti sekä saarnoissaan että kirjoituksissaan.
Hellsberg suomensi Lauri Laestadiuksen postillan. Hellsbergin perhepiirin kuolemantapaukset syvensivät hänen suhdettaan keskeisiin hengellisiin kysymyksiin. Lahjakkaasta Hellsbergistä kehkeytyi herännäismielinen "kansanpuhuja" ja erityisesti nuorten ankara opettaja. Hellsbergin kerrotaan "pyörryttäneen" Ilmajoen kirkkoherran tukemana laiskoja rippikoululaisia, joista moni kävi koulunsa toiseen kertaan: Seinäjoelle rakennettu rautatie lisäsi rauhattomuutta seurakunnassa.
Middletown (Delaware)

Middletown on kunta ("town") Delawaren osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 23 192 vuonna 2020. Kunta sijaitsee New Castlen piirikunnassa.
Väestö.
Vuonna 2020 Middletownin 23 192 asukkaasta valkoisia oli 61,7 %, mustia 27,8 %, aasialaisia 3,8 % ja alkuperäisasukkaita 0,1 %. 11,0 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 8,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Yrjö Gideon Forsman

Yrjö Gideon Forsman (30. syyskuuta 1857 Jurva – 20. helmikuuta 1927 Jalasjärvi) oli suomalainen herännäispappi.
Forsman valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta vuonna 1878 ja teki teologisen erotutkinnon vuonna 1881 ja pastoraalitutkinnon 1886. Forsman vihittiin papiksi 1882, minkä jälkeen hänet määrättiin ensin virkaa tekeväksi kappalaiseksi ja sittemmin kirkkoherraksi Närpiöön (1884–1886), Ylihärmän vt. kirkkoherraksi (1886–1887), Korsnäsin vt. kappalaiseksi ja kirkkoherraksi (1887–1991), Seinäjoen kappalaiseksi (1891–1894) ja Jalasjärven kappalaiseksi 1894 sekä vuodesta 1907 virkaa tekeväksi kirkkoherraksi.
Forsman kuului Forsmanin sukuun. Hänen vanhempansa olivat herännäispappi, Isonkyrön kirkkoherra Oskar Wilhelm Forsman ja tämän toinen vaimo Maria Gustava Ahlholm. Forsmanin veljiä olivat runoilija A. V. Koskimies ja Oulun piispa Juho Koskimies. Forsman avioitui vuonna 1882 Maria Knaapin kanssa.
Eevertti Kustaa Koskimies

Eevertti Kustaa Koskimies (vuoteen 1906 "Forsman"; 29. huhtikuuta 1865 Jurva – 9. maaliskuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen herännäispappi. Koskimies toimi kirkkoherrana Seinäjoella, Jurvassa ja Nurmossa. Koskimies sai rovastin arvonimen vuonna 1919.
Koskimiestä on arvostettu sananjulistajana paitsi heränneitten myös muiden seurakuntalaisten keskuudessa. Koskimiestä on kuvattu vaatimattomana ja oikeudenmukaisena sananjulistajana, joka sai työlleen seurakuntalaistensa jakamattoman tuen.
Koskimies kuului Forsmanin sukuun. Hänen vanhempansa olivat herännäispappi, Isonkyrön kirkkoherra Oskar Wilhelm Forsman ja tämän toinen vaimo Maria Gustava Ahlholm. Forsmanin veljiä olivat runoilija A. V. Koskimies, Oulun piispa Juho Koskimies ja herännäispappi Yrjö Gideon Forsman. Forsman avioitui vuonna 1894 Helmi Evelina Petterssonin kanssa.
Ura pastorina.
Koskimies valmistui ylioppilaaksi Vaasan ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1885 ja teki teologisen erotutkinnon vuonna 1890 ja pastoraalitutkinnon 1898. Koskimies vihittiin papiksi 1890, minkä jälkeen hänet määrättiin ensin Merikarvian kirkkoherran apulaiseksi ja tämän jälkeen Nurmon vt. kirkkoherraksi (1890–1893). Seinäjoen vt. kappalaiseksi Koskimies nimitettiin 1894 ja seurakunnan ensimmäiseksi kirkkoherraksi vuodesta 1900 vuoteen 1910. Vuonna 1910 Koskimies nimitettiin Jurvan kirkkoherraksi, minkä jälkeen hän palasi Nurmon kirkkoherraksi vuonna 1919. Koskimies toimi Nurmon kirkkoherran tehtävässä kuolemaansa saakka 1938.
Seinäjoen seurakunta (1894–1910).
Koskimies toimi Seinäjoen kappalaisena ja kirkkoherrana 18 vuoden ajan. Koskimies seurasi veljeään, Yrjö Gideonia, Seinäjoen seurakunnan ylimääräisenä pappina vuonna 1894. Hengellisen herätyksen saanut Koskimies valittiin Seinäjoen kappalaiseksi seuraavana vuonna. Yhdessä Yrjön kanssa Eevertti piti Seinäjoen heränneitten kodeissa seuroja ja veljesten tavoitteena oli korottaa Seinäjoen kappeli itsenäiseksi kirkkoherrakunnaksi. Tavoite toteutui Koskimiehen aikana.
Koskimies nimitettiin kirkkoherran virkaan joulukuussa 1899, lähes viisi vuotta seurakunnan itsenäistymisen jälkeen. Tasaisen luonteensa vuoksi Koskimies jäi hieman etäiseksi seurakunnan enemmistölle, mutta seurakunnan luottamustoimissa ja heränneiden parissa hänet tunnettiin toimeliaana ja työteliäänä viranhaltijana. 1890-luvun lopulla Koskimies kirjoitti pitkiä ja perusteellisia kirkonkokouksen pöytäkirjoja, joiden lehdiltä heijastuu hänen toiveikkuutensa seurakunnan tulevaisuudesta.
Koskimies ohjasi kappeliseurakunnan kirkkoherrakunnaksi muun muassa luopumalla kirkkoherran virkaan kuuluvista oikeuksistaan. Hän toimi virkaa tekevänä kappalaisena yli neljä vuottta jouduttaakseen kappelin itsenäistymistä. Maatalouspitäjässä Koskimiehen maanviljelysharrastukset lähensivät häntä seurakuntalaisiinsa. Koskimiehen apulaisia olivat lukkari Evald Peuranen ja kirkkoväärti Herman Björkqvist, jotka edustivat jatkuvuutta seurakunnan toiminnassa ja hallinnossa.
Jurvan seurakunta (1910–1919).
Koskimies siirtyi synnyinpitäjänsä Jurvan kirkkoherraksi 1910-luvulla. Samaan aikaan hän jatkoi töitään maanviljelyksen parissa ja ryhtyi laajoihin suonkuivaushankkeisiin 1910-luvulla.
Les Derniers Jours du monde

Les Derniers Jours du monde on vuonna 2009 valmistunut ranskalainen tieteiseelokuva.
Andrija Mohorovičić

Andrija Mohorovičić (23. tammikuuta 1857 Voloska, Opatija, Itävallan keisarikunta – 18. joulukuuta 1936 Zagreb, Jugoslavia) oli kroatialainen geofyysikko ja meteorologi. Hän oli modernin seismologian perustajia.
Elämä ja ura.
Sepän poika Mohorovičić opiskeli fyysikko Ernst Machin johdolla Prahan yliopistossa ja valmistui matematiikasta ja fysiikasta vuonna 1875. Opetettuaan lukiossa seitsemän vuotta hän sai nimityksen Bakarin kuninkaalliseen merenkulkukouluun. Hän opetti meteorologiaa ja merentutkimusta ja perusti sinne meteorologisen aseman vuonna 1887. Vuonna 1891 hänestä tuli professori Zagrebin teknilliseen kouluun. Hänet nimitettiin siellä sijaitsevan meteorologisen observatorion johtajaksi vuonna 1892, ja hän väitteli tohtoriksi Zagrebin yliopistosta vuonna 1897. Vuonna 1910 hänestä tuli yliopiston apulaisprofessori. Hän opetti geofysiikkaa ja tähtitiedettä, ja hänestä tuli Jugoslavian tiede- ja taideakatemian jäsen.
Vuodesta 1900 lähtien Mohorovičićin pääasiallinen kiinnostuksen kohde oli seismologia, koska Balkanin niemimaalla esiintyy usein maanjäristyksiä. Hänen aloitteesta Zagrebin observatorioon hankittiin Euroopan moderneimmat seismologiset mittauskojeet. Tutkimustensa myötä Mohorovičić havaitsi, että tietyt seismiset aallot saapuivat havaintoasemille odotettua nopeammin, ja määritteli tästä johtuen maankuoren ja vaipan välisen rajapinnan, jossa seisminen nopeus muuttuu jyrkästi. Sitä kutsutaan nykyään nimellä moho eli Mohorovičićin epäjatkuvuuspinta. Mohorovičić oli myös ensimmäisiä, joka yritti edistää maanjäristyksiä kestävää rakentamista.
Juan Amat

Juan Amat Fontalas (10. heinäkuuta 1946 Terrassa – 12. toukokuuta 2022 Terrassa) oli espanjalainen katalaanitaustainen maahockeypelaaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Amat pelasi Espanjan miesten maajoukkueessa 144 ottelua voittaen Euroopan mestaruuden Espanjassa 1974 ja olympiahopeaa Moskovassa 1980. Hän oli 16 maalillaan Moskovan-olympiaturnauksen maalikuningas. Maaleista kahdeksan syntyi samassa alkusarjan ottelussa Kuubaa vastaan, ja Intiaa vastaan 4–3-tappioon päättyneessä loppuottelussa Amat teki kaikki Espanjan kolme maalia. Amat edusti Espanjaa kesäolympialaisissa myös Méxicossa 1968, Münchenissä 1972 ja Montréalissa 1976. Amatin veljet Pedro, Francisco ja Jaime olisivat myös olympiatason hockeypelaajia ja Pedro myös olympiamitalisti. Hänen sisarustensa lapsista Pol ja Jaime ovat myös hockeyn olympiamitalisteja. Amat kuoli Terrassassa 75-vuotiaana 12. toukokuuta 2022.
Kumsjärvi (järvi)

Kumsjärvi () on Äänisen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tšopinan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 15,9 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 154 neliökilometriä, keskisyvyys 4,1 metriä ja suurin syvyys 11,7 metriä.
Kumsjärveen virtaa viisi puroa. Se laskee Kumsajokea myöten Äänisen Poventsanlahteen. Järven kalalajeja ovat siika, lohi, taimen, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, made, ahven ja kiiski.
Järven itärannalla sijaitsee Kumsjärven kylä ja etelärannalla Kumsa-2:n taajama.
Emil Oskar Ojala

Emil Oskar Ojala (19. marraskuuta 1869 Lieto – 15. syyskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen pappi, joka toimi kirkkoherrana useissa pitäjissä. Ojala toimi Seinäjoen kirkkoherrana lähes neljänkymmennen vuoden ajan 1911–1951. Ojala sai rovastin arvonimen vuonna 1926.
Ojalan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Ojala ja Serafia Karoliina Markkula. Ojalan ensimmäinen vaimo oli Liisa Lydia Hakanen (k. 1910) toinen vaimo vuodesta 1911 lähtien Elli Matilda Vilkki. Ojalan lapsia olivat Aatos Ojala ja Aito Ojala.
Ura pastorina.
Ojala valmistui ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta vuonna 1891, suoritti teologisen erotutkinnon 1895 ja pastoraalitutkinnon 1899. Ojala vihttiin papiksi 1895, minkä jälkeen hänet määrättiin vuosina 1895–1896 apulaiseksi Turkuun, Vihtiin, Lohtajalle, Veteliin ja Kuruun. Ojala toimi Ylöjärvellä vt. kappalaisena ja kirkkoherrana 1897–1900. Vt. kirkkoherrana Ojala toimi myös Korpilahdella, Alavieskassa, Maaningalla, Rautalmmilla, Haapavedellä ja Evijärvellä. Ojala nimitettiin Perhon kirkkoherran virkaan vuonna 1906 ja Seinäjoen kirkkoherraksi 1912. Vuosina 1922–1951 Ojala toimi Seinäjoen piirisairaalan saarnaajana sekä Vaasan lääninsairaalan saarnaajana 1931–1951. Ojala jäi eläkkeelle Seinäjoen kirkkoherran virasta vuonna 1951.
Perhon seurakunta (1905–1911).
Ojala toimi keskipohjalaisen Perhon kirkkoherrana seitsemän vuoden ajan. Lestadiolaisvaikutteisessa perhossa Ojala säilytti muodolliset suhteet seurakuntalaisiinsa. Ojala ei pyrkinyt rajoittamaan lestadiolaisten tai muiden herätysliikkeiden toimintaa. Lestadiolaisen herätysliikkeen vahvan aseman arvellaan olleen syynä siihen, että hän aavoitteli Seinäjoen kirkkoherran virkaa.
Seinäjoen seurakunta (1911–1951).
Ojala on Seinäjoen kirkkoherran viran pitkäaikaisin haltija 1900-luvulla. Ojala valittiin Seinäjoen kirkkoherraksi kolmannelta varasijalta joulukuussa 1910 ja hänet vihittiin virkaan kesäkuussa 1913. Seurakuntalaiset oppivat tuntemaan Ojalan hyvänä saarnamiehenä, joka valmisteli puheensa tehokkaasti. Usein Ojala esitti saarnansa ilman muistiinpanoja. Ojala korosti saarnoissaan evankeliumin kirkkautta sekä pyhää ja selvää sanaa. Ojala oli pidättyväinen kannanotoissaan seurakunnallisissa tilaisuuksissa, mutta ajan myötä hän toi toimituksiinsa myös henkilökohtaista sanomaa.
Talollisten tapaan Ojala viljeli maata ja hoiti karjaa. 1930-luvulla Seinäjoen pappilassa pidettiin lehmiä. Virkakautensa lopulla Ojala riitantui heränneitten kanssa. Körttiläisten johtohahmo Reino Ala-Kulju vaati kirkkoherraa luopumaan luontoiseduistaan ja siirtymään rahapalkkaan, mutta rovasti pitäytyi entisessä palkkajärjestelmässä eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Sotien jälkeen osa seurakuntalaisista piti rovastia kaavoittuneena.
Helena Miettinen

Helena Miettinen (o.s. Karhula, s. 21. syyskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen valtiotieteiden tohtori ja tietokirjailija. Miettinen suoritti varanotaarin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1967. Hän valmistui valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2000 ja väitteli tohtoriksi vuonna 2004 Helsingin yliopiston valtiotieteiden tiedekunnan sosiaalipsykologian laitokselta venäjänsuomalaisten etnisen identiteetin rakentumisesta. Väitöskirjan nimi on "Menetetyt kodit, elämät, unelmat: Suomalaisuus paluumuuttajastatukseen oikeutettujen venäjänsuomalaisten narratiivisessa itsemäärittelyssä".
Miettinen on inkeriläisen pakolaisäidin tytär, joka ryhtyi tutkimaan sukujuuriaan 1980-luvun puolivälissä. Hänen äitinsä Lyyli Pyöriäinen pakeni rajajoen yli Suomeen vuonna 1929. Raja erotti, eikä hän tiennyt mitään Neuvostoliittoon jääneen perheen kohtalosta. Kesti 60 vuotta, ennen kuin yhteydet Venäjällä asuvaan sukuun löytyivät Miettisen selvitystyön tuloksena.
F. W. Borgman

Friedrich Wilhelm Johannes Borgman (29. syyskuuta 1897 Singapore – 20. syyskuuta 1946 Trelleborg, Ruotsi) oli saksalainen, Suomessa pitkään asunut taiteilija, kirjailija, toimittaja ja mainospiirtäjä.
Borgman palveli ensimmäisen maailmansodan aikana tykistöluutnanttina Saksan joukoissa länsirintamalla. Suomeen muutettuaan hän teki muun muassa 1920-luvun lopulla maailmansota-aiheisia kansikuvia Hakkapeliitta-lehteen ja kirjoitti lehteen artkkeleita sotakokemuksistaan.
Borgman oli Suomessa työssä Fazerilla mainospiirtäjänä ja hän lanseerasi Fazerin Sininen -suklaalevyn. Hän oli myös taidemaalari. Borgman toimi Saksan tiedustelijana ja luetteloi muun muassa kaikki Suomen juutalaiset lähettäen tiedot Saksaan. Borgman oli myös saksalaisen Reichsverband fur Deutsche Jugendherberger-nuorisoretkeilymajajärjestön Suomen edustajana.
Borgman asui 1930-luvulla Espoossa. Vuonna 1939 amerikkalainen maantieteen seura kutsui hänet jäsenekseen Borgmanin arktisista alueista kirjoittamien artikkeleiden ansiosta.
Jatkosodan aikana Borgman oli Suomessa toimineiden ulkomaalaisten toimittajien yhdistyksen sihteerinä. Vuonna 1943 hän julkaisi Saksassa kirjan Suomen talvisodasta ("Der Überfall der Sowjetunionen auf Finnland 1939/40").
Borgman katosi Kastelholm-laivalta laivan ollessa syyskuussa 1946 matkalla Trelleborgista Lyypekkiin. Hänen otaksuttiin hypänneen mereen heti laivan lähdettyä Trelleborgin satamasta ja hukkuneen yrittäessään päästä myrskyn aikana uimalla maihin. Borgmania oltiin viemässä oikeuteen Saksaan, hänelle ei ollut myönnetty turvapaikkaa Ruotsista, jossa hän oli piileskellyt.
Borgman oli naimisissa vuodesta 1930 sairaanhoitaja Ebba Margareta von Numersin (s. 1889) kanssa, jonka isä oli kirjailija Gustaf von Numers.
Aiheesta muualla.
 Luettelo F. W. Borgmanin kirjoittamista lehtiartikkeleista
Slovakian maatalousyliopisto Nitrassa

Slovakian maatalousyliopisto Nitrassa () on vuonna 1952 perustettu Nitrassa, Slovakiassa toimiva maataloustieteellinen korkeakoulu.
Alun perin Slovakian maatalousyliopisto Nitrassa koostui kahdesta tiedekunnasta: maataloustieteen ja karjatalouden tiedekunnista. Sittemmin tiedekuntia on yhdistetty ja lisätty. Yliopiston rehtoreita ovat olleet Bohumil Dušek (1952–1956), Gregor Chomkovič (1956–1958), Emil Špaldon (1958–1966), Ján Tomovčík (1966–1970), Jozef Kliment (1970–1980), Michal Kováč (1980–1990), Ladislav Kabát (1990–1996), Miroslav Zima (1996–1999), Imrich Okenka (1999–2006), Mikuláš Látečka (2006–2010), Peter Bielik (2010–2018) ja Klaudia Halászová (2018–).
Charles Greene

Charles Edward ”Charlie” Greene (21. maaliskuuta 1945 Pine Bluff, Arkansas – 14. maaliskuuta 2022 Lincoln, Nebraska) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Elämä ja urheilu-ura.
Greenen juoksijanuran huippuhetki osui Méxicon kesäolympialaisiin 1968, missä hän voitti Yhdysvaltain joukkueessa pikaviestin olympiakultaa uudella maailmanennätysajalla ja sijoittui henkilökohtaisessa sadan metrin kilpailussa olympiapronssille maanmiehensä Jim Hinesin sekä jamaikalaisen Lennox Millerin jälkeen. Hän juoksi Méxicossa sadan metrin sähköajanoton ennätyksensä 10,02 sekuntia. Vuoden 1964 Tokion-olympiamatka Greeneltä jäi saavuttamatta olympiakarsinnoissa kärsittyjen lihasvaivojen takia. Greene teki 20 vuoden uran Yhdysvaltain armeijassa eläköityen majurina. Hän kuoli Nebraskan Lincolnissa 76-vuotiaana 14. maaliskuuta 2022.
Semsjärvi (järvi)

Semsjärvi () on Uikujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tšopinan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 12,9 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 118 neliökilometriä, keskisyvyys 4,7 metriä ja suurin syvyys 17,0 metriä.
Semsjärveen laskee Myllyjoki ja seitsemän puroa. Se laskee Porustajoen kautta Sellinjärveen. Järven kalalajeja ovat siika, muikku, harjus, hauki, särki, säyne, made, ahven ja kiiski.
Järven etelärannalla sijaitsevat Suurselän, Mäntyselän ja Karsikkoselän kylät ja pohjoispäässä Semsjärven kylä.
Bhutanin kansallisneuvosto

Bhutanin kansallisneuvosto () on Bhutanin parlamentin ylähuone. Se koostuu 25 edustajasta, joista viittä ei valita vaaleilla, vaan nimitetään kuninkaan toimesta. Neuvoston nykyinen puhemies on Tashi Dorji, joka edustaa Wangdue Phodrangin piirikuntaa.
Suurin osa parlamentaarisesta työstä tapahtuu seitsemässä valiokunnassa, joiden lisäksi voidaan perustaa myös ad hoc -valiokuntia tarpeen mukaan. Istunnot ovat avoimia yleisölle, mutta vierailijoiden tulee hakea pääsylupaa etukäteen minkä lisäksi kaikki taltiointivälineet on kielletty.
Historia.
Bhutanin nykyaikainen kaksikamarinen parlamentti perustettiin vuonna 2008 voimaan tulleen perustuslain nojalla, jolloin maasta tuli perustuslaillinen monarkia. Perustuslain 11. kappale käsittelee parlamenttia ja sen ensimmäinen istunto pidettiin 17. heinäkuuta 2008.
Ensimmäiset vaalit pidettiin 31. joulukuuta 2007. Tätä ennen, vuonna 2006 Jigme Khesar Namgyel Wangchuckin noustua kuninkaaksi, järjestettiin harjoitusvaalit, jossa ihmisille opetettiin äänestämisen ja edustuksellisen demokratian perusteet. Ensimmäisissä vaaleissa kansallisneuvostoon valittiin neljä naista.
Edustajat.
Edustajista 20 valitaan viiden vuoden välein pidettävissä vaaleissa, kun taas loput viisi nimittää kuningas.
Bhutanin perustuslain mukaan edustajien tulee olla puolueisiin sitoutumattomia. Ne 20, jotka valitaan vaaleilla edustavat Bhutanin 20 piirikuntaa. Lisäksi ehdokkaiden tulee täyttää seuraavat ehdot:
Vaatimus yliopistotutkinnosta on johtanut siihen, että Bhutanin kansallisneuvoston edustajat ovat keski-iältään perin nuoria, sillä harvalla vanhemman polven edustajalla on yliopistotutkintoa. Ensimmäisten vaalien jälkeen vuonna 2007 vanhin neuvostoon valittu edustaja oli iältään vain 46-vuotias.
Osterjärvi

Osterjärvi () on Äänisen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tšopinan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 10,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 214 neliökilometriä, keskisyvyys 9,0 metriä ja suurin syvyys 37,0 metriä.
Osterjärveen virtaa neljä puroa. Se laskee Osterjoen kautta Kumsajokeen. Järven kalalajeja ovat siika, muikku, kuore, hauki, särki, lahna, made, ahven, kiiski ja härkäsimppu.
N. M. Weckström

Nils Matias Weckström (13. elokuuta 1830 Helsinki – 19. joulukuuta 1863 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. 
Weckströmin vanhemmat olivat postiexpeditööri Mathias Weckström ja Alexandra Uschakoff (1811-1936). Helsingin yksityislyseosta ylioppilaaksi kirjoittanut Weckström opiskeli Helsingin yliopistossa oikeustieteitä ja suoritti suuremman kameraalitutkinnnon 1851. Myöhemmin hän opiskeli arkkitehdiksi ja viimeisteli opintojaan Italiassa. Weckstöm suunnitteli rakennuksia ainakin Helsinkiin. Hän ehti myös toimimaan Turun ja Porin läänin vt. lääninarkkitehtina G. T. Chiewitzin erottua virasta 1860.
Weckström kuoli 33-vuotiaana keuhkotautiin, ja hänet haudattiin Hietaniemen hautausmaalle. Hänen haudallaan on kuvanveistäjä Carl Sjöstrandin tekemä muotokuvamedaljonki.
Thor Möger Pedersen

Thor Möger Pedersen (s. 31. tammikuuta 1985 Valby) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut Tanskan veroministerinä vuosina 2011–2012.
Pedersen kuului aiemmin sosialistiseen kansanpuolueeseen, mutta siirtyi vuonna 2013 sosiaalidemokraatteihin.
Yksityiselämä.
Pedersenin puoliso Nanna Westerby Jensen on myös poliitikko. Jensen edusti sosialistista kansanpuoluetta kansankäräjillä vuosina 2007–2011 ja siirtyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen vuonna 2013.