tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ródoksen piiritys (1522)

Ródoksen piiritys käytiin vuonna 1522 Ródoksen kaupunkia hallinneen Johanniittain ritarikunnan ja osmanien valtakunnan välillä. Piiritys kesti kuusi kuukautta ja päättyi 29. joulukuuta, kun Johanniittain ritarikunnan suurmestari Philippe Villiers de L'Isle-Adam joutui antautumaan ja luovuttamaan kaupungin Suleiman Suuren hallitsemalle osmanien valtakunnalle.
Tapahtumat.
Alkukesästä 1522 johanniitat huomasivat suuren osmanilaivaston purjehtivan Ródosta kohti. Suleiman Suuri aloitti piirityksen pommittamalla kiivaasti pääkaupunkia, minkä jälkeen hän yritti useita kertoja vallata sen rynnäköllä, mutta epäonnistui kerta toisensa jälkeen. Kun sulttaani käsitti, että hän ei voinut vallata kaupunkia rynnäköllä, hän päätti ryhtyä neuvotteluihin. Suurmestari oli toivonut apua länsimailta, mutta joutui antautumaan, kun apua ei kuulunut. Sen jälkeen osmanit marssivat johanniittain pääkaupunkiin.
Johanniittaritarien varuskunnassa oli piirityksen alussa 650 ritaria, mutta lopussa se oli kutistunut 180 henkeen. Johanniittojen onnistui neuvotella lupa poistua kaupungista turvallisesti. Sen sijaan ródoslaiset, jotka olivat taistelleet johanniittojen rinnalla, tapettiin. Piiritykseen päättyi johanniittojen 213 vuotta kestänyt valtakausi saarella, ja Ródoksen suurin kirkko muutettiin moskeijaksi. Johanniitat löysivät turvapaikan Maltalta ja asettuivat sinne seitsemän vuoden kuluttua piirityksestä.
Äijälänsalmen vanha silta

Äijälänsalmen vanha silta on vuonna 1932 valmistunut Äijälänsalmen ylittävä teräsbetoninen holvi- ja palkkisilta Jyväskylässä. 86 metriä pitkä silta on Suomen vanhimpia paikallaan valettuja teräsbetonisiltoja. Vanha silta on nykyään jalankulun ja pyöräilyn väylä ja sen itäpuolella on uusi silta autoliikenteelle. Silta ylittää Jyväsjärven ja Päijänteen yhdistävän Äijälänjoen. Sillan kautta menevä katu on "Tahvosentie".
Silta on merkitty rakennushistoriallisesti merkittäväksi rakenteeksi ja se on suojeltu. Sillalle tehtiin 2015 erikoistarkastus ja korjaussuunnitelma.
Dr. Demento

Dr. Demento (oik. Barret Eugene Hansen s. 2. huhtikuuta 1941 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen radio-DJ, joka on erikoistunut huumorimusiikkiin. Dr. Dementon vuonna 1970 alkanut radio-ohjelma pääsi syndikointiin 1974, ja vuosina 1978–1992 syndikoinnista vastasi Westwood One. Nykyään ohjelman levityksestä vastaa Talonian Productions.
Tunnetuimpia Dr. Dementon radio-ohjelman avulla pinnalle nousseita artisteja on ”Weird Al” Yankovic. Dr. Demento nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2009.
Hard Centres – The Rock Years

Hard Centres – The Rock Years on Sweet-yhtyeen kokoelma-albumi, joka julkaistiin heinäkuussa 1987. Se sisältää alkuperäisen yhtyeen (vuosien 1968–82 Sweet) hard rock -tyylin kappaleita vuosilta 1974–1977.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Makarov-pistooli

9 mm Pistolet Makarova, lyh. PM () on Nikolai F. Makarovin suunnittelema neuvostoliittolainen massasulkuinen itselataava pistooli. PM hyväksyttiin Neuvostoliitossa sotavarusteeksi vuonna 1951. Se ei ole enää Venäjän asevoimien tai poliisin pääasiallinen palvelusase, mutta sen tuotanto jatkuu edelleen.
Pistoolia suunniteltaessa lähtökohdaksi otettiin Boris V. Sjominin vuonna 1946 suunnittelema 9 × 18 millimetrin patruuna. Sjominin patruuna pohjautui saksalaiseen 9 × 18 millimetrin Ultraan, joka puolestaan oli kehitetty 1930-luvulla tehokkaammaksi vaihtoehdoksi Walther PP:ssä käytetylle 9 × 17 millimetrin Browning-patruunalle. 9 × 18 millimetrin Makarov-patruunan luodin läpimitta on hieman suurempi kuin muiden yhdeksänmillisten pistoolien: 9,22 millimetriä. Samalle patruunalle on kehitetty lähinnä itäblokin maissa muitakin aseita. Vientimarkkinoille pistoolia on valmistettu myös .380 ACP -mallisena.
Makarov korvattiin virallisesti Venäjän käytössä vuonna 2003 Jarygin-pistoolilla, joka on tunnettu myös nimellä MP-443 ”Gratš”.
Francis Goya

Francis Goya (syntyjään François Edouard Weyer, s. 16. toukokuuta 1946 Liège, Belgia) on belgialainen kitaristi, joka nousi 1980-luvun taitteessa suureen suosioon monissa Euroopan maissa hillityn romanttisilla viihdesovituksillaan eri maiden tunnetuista sävelmistä. 
Francis Goya on levyttänyt uransa aikana viitisenkymmentä albumia, joita on myyty kaikkiaan noin 20 miljoonaa kappaletta. Kriitikot eivät ole juuri arvostaneet Goyan yksinkertaista soittotyyliä, jossa hän usein vain näppäilee melodiaa orkesteritaustan päälle. Pelkästään Suomessa Goyan äänilevyjä on myyty noin 600 000 kappaletta, mikä on enemmän kuin 1980-luvun alun nuorisosuosikin Dingon levymyynti. Vielä vuonna 2018 Goyan esiintyminen veti 1 500-paikkaisen Kangasniemen kirkon täyteen yleisöä.
Elämä ja ura.
François Edouard Weyer syntyi Belgian Liègessä muusikkoperheeseen ja perusti 16-vuotiaana Weyer veljensä ja ystäviensä kanssa Les Jivaros -nimisen yhtyeen. Seuraava kokoonpano The Liberty Six tunnettiin 1960-luvun loppupuolella psykedeelisistä esiintymisistään. Vuonna 1970 Weyer pääsi mukaan monista maista kotoisin olevien muusikoiden The J. J. Bandiin, jonka tyyliä verrattiin Blood, Sweat and Tears -yhtyeeseen. Weyer työskenteli myös kysyttynä studiomuusikkona sähkökitaroineen, kunnes päätti vaihtaa tyyliä kokonaan ja keskittyä hillittyyn viihdemusiikkiin akustisella kitaralla. Taiteilijanimen innoittajana oli 1800-luvun alun espanjalainen taidemaalari Francisco de Goya. Weyerin ensimmäinen hitti Francis Goyana oli hänen isänsä kanssa yhdessä säveltämä ”Nostalgia” vuonna 1975.
Suomessa Francis Goyan suursuosio alkoi vuonna 1979, kun hän levytti suomalaisten aloitteesta joukon sovituksia suomalaisia suosikkisävelmistä albumille "Summernights Moods". Sitä seurasivat samalla konseptilla tehdyt "Unohtumaton ilta" (1980), "Pohjolan yössä" (1981) ja monta muuta, viimeisimpänä "Rakkaudella" (2003). Sittemmin Francis Goya alkoi tehdä äänilevyjä paikallisista sävelmistä muissakin Euroopan maissa. Goya myös esiintyi usein Suomessa, muun muassa osallistumalla "Syksyn sävel" -televisiokilpailuun sävelmällään ”Rimini”, joka jäi äänimäärältään finaalin viimeiseksi.
Vuosituhannen vaihteen tienoilla hän teki albumin "Together" yhdessä viihdepianisti Richard Claydermanin kanssa.
Ary Scheffer

Ary Scheffer (10. helmikuuta 1795 Dordrecht, Alankomaat – 15. kesäkuuta 1858 Argenteuil, Ranska) oli hollantilais-ranskalainen taidemaalari. 
Scheffer syntyi Dordrechtissa Alankomaissa vuonna 1795. Hänen isänsä oli myös taidemaalari, joka ei kuitenkaan ehtinyt saavuttaa menestystä kuoltuaan verrattain nuorena. Isän kuoleman jälkeen äiti vei poikansa Pariisiin ja laittoi hänet Pierre-Narcisse Guérinin oppiin. Kun Scheffer lähti Guérinilta, Ranskassa suosittiin romantiikkaa, joka ei viehättänyt häntä. Sen sijaan hän kehitti oman tyylinsä, jota on luonnehdittiin jäykän klassiseksi.
Scheffer löysi aiheensa historiasta ja kirjallisuudesta kuten Byronin ja Goethen teoksista. Vuoden 1836 aikoihin hän siirtyi kristillisiin teemoihin. Vuoden 1846 jälkeen Scheffer ei enää järjestänyt näyttelyitä, koska hänen siteensä kuninkaalliseen perheeseen kääntyivät hänelle haitaksi, erityisesti Ranskan toisen tasavallan syntymisen aikoihin 1848. Hän jatkoi työskentelyä ja maalasi ateljeessaan lukuisia maalauksia, jotka esitettiin yleisölle vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Scheffer kuoli Pariisin lähellä 1858. Hänet on haudattu Cimetière de Montmartren hautausmaahan.
Sinimakrilli

Sinimakrilli ("Scomber australasicus") on makrillikalojen lahkoon kuuluva makrilli. 
Koko ja ulkonäkö.
Sinimakrilli voi kasvaa enimmillään 40-45 cm pituiseksi ja noin 1,5 kg painoiseksi. Lajin vartalo ja pää ovat suunnilleen puoleenväliin asti ylhäältä hopeansinisiä ja alhaalta valkoisia vartalon sinisessä osassa on mustia raitoja. Kaikki evät ovat läpikuultavia, paitsi eväkkeet, jotka ovat mustia.
Levinneisyys.
Sinimakrilli on Tyynenmeren kalalaji. Sitä tavataan Kiinan ja Japanin vesiltä Australian ja Uuden-Seelannin rannikoille ja edelleen Havaijille. Tyynenmeren itäosassa sinimakrillia tavataan Revilla Gigedon saarten tienoilla ja Meksikon rannikkovesiltä. Lisäksi lajia tavataan Persianlahdella ja Punaisessameressä.
Se viihtyy sekä rannikon tuntumissa että avomerellä ja laskeutuu enintään 200 metrin syvyyteen. Sinimakrillit elävät suurina samankokoiset kalojen muodostamina parvina joissa voi olla sinimakrillin itsensä lisäksi muita makrilleja ja sardiineja.
Ravinto.
Sinimakrillit syövät pääasiassa planktoneliöitä, mutta siivilöivät yhtä lailla myös pieniä äyriäisiä. Aikuiset kalat syövät myös pieniä kaloja ja kalmareita.
Lisääntyminen.
Sinimakrillit kutevat kesäkuukausina, mutta kutualueita ei ole pystytty vielä paikallistamaan.
Kalastus.
Sinimakrillia pyytävät sekä ammattikalastajat että urheilukalastajat. Ammattimaisesti sitä pyydetään pääasiassa verkoilla.
Sitä myydään sekä tuoreena että suolattuna ja kuivattuna. Sitä on saatavilla usein myös pakastettuna, savustettuna ja säilykkeenä. Tuore ja pakastettu sinimakrilli kypsennetään paistinpannulla, uunissa tai hiilloksella.
Epiktetos (vaasimaalari)

Epiktetos () oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 520–490 eaa.
Epiktetoksen nimi tarkoittaa ”äskettäin hankittua”, mikä viittaa siihen, että hän saattoi olla orja tai oli sitä ainakin aloittaessaan uransa. Epiktetos oli varhaisia punakuviomaalareita ja osa niin kutsuttua Pioneeriryhmää. Hän maalasi useiden eri savenvalajien, kuten Hiskhyloksen, Nikostheneen ja Pamfaioksen, tekemiä vaaseja. Hänen tekemikseen on arvioitu noin sata erilaista vaasia, ja hänen signeerauksensa tunnetaan näistä noin viidestäkymmenestä.
Epiktetos oli erikoistunut erilaisiin juoma-astioihin. Hänen tyylinsä oli huolellista ja siroa, ja hän suosi maalauksissaan arkielämää kuvaavia aiheita sekä mytologiassa Dionysos-aiheita. Punakuviotekniikan lisäksi Epiktetos teki myös maljoja kaksikielisellä tekniikalla, jossa maljan ulkopuoli oli maalattu punakuviotekniikalla ja sisäpuoli mustakuviotekniikalla.
Destination Gotland

Destination Gotland on laivaliikennettä harjoittava ruotsalainen yritys. Se on Rederi AB Gotlandin tytäryhtiö. Reitit kulkevat manner-Ruotsin Nynäshamnista ja Oskarshamnista Gotlannin saarelle Visbyyn. Liikennöinti aloitettiin 1998. Kesäisin laivat kovat kulkeneet myös Gotlannin ja Öölannin välillä vuodesta 2007.
Heinäkuussa 2009 Nynäshamnin satamasta lähtenyt M/S Gotland törmäsi satamaan saapumassa olleeseen HSC Gotlandia II:een.
Aison (vaasimaalari)

Aison () oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa klassisella kaudella noin vuosina 440–420 eaa.
Aison työskenteli yhdessä Eretria-maalarin ja Kodros-maalarin kanssa, ja oli mahdollisesti jälkimmäisen oppilas. Häneltä tunnetaan noin 50 eri vaasia, joista vain yhdessä on signeeraus. Aison maalasi erityisesti pieniä vaaseja, pääasiassa kyliksejä, mutta myös muun muassa lekyyttejä, oinokhoeja ja pelikejä.
Mozarteum-säätiö

Mozarteum-säätiö (Internationale Stiftung Mozarteum) on vuonna 1880 Salzburgissa perustettu säätiö, jonka tehtävänä on vaalia Wolfgang Amadeus Mozartin elämään ja teoksiin liittyvää perintöä.
Säätiön edeltäjä oli vuonna 1841 perustettu "Dom-Musik-Verein und Mozarteum", ja se on läheisessä yhteistyössä Salzburgin Mozarteum-yliopiston kanssa.
Säätiö kerää Mozartiin liittyvä aineistoa, ylläpitää Mozart-kirjastoa (Bibliotheca Mozartiana), huolehtii Mozartin syntymäkodista ja muista Salzburgissa olevista Mozartiin liittyvistä paikoista. Säätiö järjestää vuosittain parinkymmenen muun konserttitapahtuman ohella Mozartin juhlaviikot säveltäjän syntymäpäivän 27. tammikuuta tienoilla. Säätiön yhtenä tehtävänä on edistää Mozartia koskevaa tutkimusta.
Se hallinnoi useita palkintoja, kuten Mozart-mitali, Mozarteum-säätiön palkinto ja Lilli Lehmann -mitali.
Fintias (vaasimaalari)

Fintias () oli antiikin kreikkalainen savenvalaja ja vaasimaalari, joka teki ja maalasi punakuviokeramiikkaa. Hän toimi arkaaisella kaudella noin vuosina 525–510 eaa.
Fintias oli varhaisia punakuviomaalareita ja osa niin kutsuttua Pioneeriryhmää. Fintiaan signeeraus tunnetaan kuudesta vaasista maalarina ja kolmesta savenvalajana. Lisää hänen töitään on tunnistettu tyylillisin perustein. Fintias maalasi myös muiden savenvalajien tekemiä vaaseja.
Jarkko Lehti

Jarkko Lehti (oik. Väinö Lehtinen, s. 23. elokuuta 1938 Hämeenlinna) on suomalainen iskelmälaulaja joka voitti kahdet iskelmälaulukilpailut 18-vuotiaana. Lehti oli mukana Umberto Marcaton kanssa Amar-sukkakiertueella 1964. Lehden tunnetuin levytetty kappale on ”Sua ilman”. Lehti on ollut basistina Irwinin yhtyeessä.
Renato Pirocchi

Renato Pirocchi (26. maaliskuuta 1933 Notaresco – 29. heinäkuuta 2002 Chieti) oli italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui ainoastaan vuoden 1961 Italian GP:hen. Hän oli kilpailussa 12.
Pirocchi kilpaili myös Formula Junior -luokassa 1960-luvulla sekä lukuisissa MM-sarjaan kuulumattomissa kilpailuissa ollen muun muassa 12. Syrakusan GP:ssä ja 11. Zeltwegissä Lorenzo Bandinin kanssa.
Leo Luoto

Leo Luoto (s. 30. kesäkuuta 1952 Västerås, Ruotsi) on suomalainen iskelmälaulaja, joka oli Kalmar Union -yhtyeen päälaulaja ja basisti. Luoto on tehnyt musiikkia vuodesta 1969. Luoto on soittanut bassoa Kari Tapion taustayhtyeessä ja keikkaillut myös Arja Korisevan, Markku Aron, Eino Grönin ja Lea Lavenin kanssa.
Luodon vuonna 1974 julkaisemat kappaleet "Vihaan aamuja" ja "Lomapäivät" ovat kultti-ilmiö suomalaisten varusmiesten keskuudessa. Luoto itse on kertonut, että kappaleita ei ole tehty mitenkään varusmiespalvelusta ajatellen.
Luoto on kotoisin Pieksämäeltä ja asuu nykyisin Turussa. Hän saa valtion taiteilijaeläkettä mutta esiintyy edelleen satunnaisesti.
Ben Pon

Ben Pon syntyjään Bernardus Marinus Pon (9. joulukuuta 1936 Leiden, Alankomaat – 30. syyskuuta 2019) oli hollantilainen Formula 1 -kuljettaja, viinintekijä ja olympia-ampuja. 
Ura.
Formula 1.
Pon osallistui Formula 1 -sarjaan vuoden 1962 Hollannin GP:hen Ecurie Maarsbergen -tallissa. Kilpailussa hän keskeytti ajovirheeseensä auton heittäytyessä ylösalaisin eikä saavuttanut pisteitä. Heittäytymisen aikana hän lensi ulos autosta ja selvisi lievillä naarmuilla, mutta vannoi jättävänsä yksipaikkaisilla ajamisen kokonaan.
Le Mans.
Hän kilpaili myös Le Mansin 24 tunnin kilpailussa vuosina 1961–1965 ja 1967 ollen luokkansa paras vuosina 1961 ja 1967. Hän oli parhaimmillaan maalissa seitsemäs vuonna 1967.
Kilparatojen ulkopuolella.
Olympialaiset.
Pon myös edusti Hollantia vuoden 1972 kesäolympialaisissa ammunnassa lajinaan skeet.
Liiketoiminta.
Lopetettuaan kilpailemisen Pon keskittyi viinintuottamiseen ja omisti Bernardus Winery -viinitilan Carmelissa Kaliforniassa.
Ben Ponin isä Ben Pon Snr. oli ammatiltaan autovälittäjä Volkswagen -konsernissa.
Luis Jiménez

Luis Antonio Jiménez Garcés (s. 17. kesäkuuta 1984 Santiago) on chileläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Hän edustaa kotimaassaan Palestinoa. Hän on pelannut myös Italiassa, Englannissa ja Lähi-idässä.
Ura.
Jimenez aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan Palestinossa jossa hän pelasi tuolloin vain yhdeksän ottelua eikä tehnyt maaleja. Sitten hän siirtyi Ternaran riveihin josta hän oli lainalla Fiorentinassa, Laziossa ja Internazionalessa, johon hän siirtyi vakituisesti kunnes lähti jälleen lainalle West Hamiin. Hän oli lainalla myös Parmassa. Hän siirtyi elokuussa 2010 Cesenaan. Vuosina 2011–2018 hän pelasi Yhdistyneissä arabiemiraateissa ja Qatarissa sekä vuonna 2019 lyhyesti Saudi-Arabiassa.
Maajoukkueura.
Hän teki maajoukkuedebyyttinsä 24. huhtikuuta 2004 ottelussa Perua vastaan. 4. kesäkuuta 2005 Jiménez syötti Marcelo Salasin historiallisen 35:n maalin maajoukkueelle, joka teki Salasista Chilen parhaimman maalintekijän maajoukkueessa. Maali tuli ottelussa Boliviaa vastaan Chilen voittaessa 3–1. Neljä päivää myöhemmin Jiménez teki kaksi maalia ottelussa Venezuelaa vastaan.
Jiménezistä tuli Chilen jalkapallomaajoukkueen kapteeni vuonna 2006, ja hän voitti myös kaudella 2005–2006 Vuoden pelaaja Chilessä -palkinnon. Hän sai kuitenkin vähän vastuuta Marcelo Bielsan alaisuudessa. Maaliskuussa 2021 hän palasi maajoukkueeseen 9,5 vuoden tauon jälkeen.
Yksityiselämä.
Jimenez on ollut naimisissa vuodesta 2006 lähtien chileläisen mallin María José Lópezin kanssa.
Kirsi Rissanen

Kirsi Rissanen (s. 1963) on suomalainen laulaja, jonka ohjelmisto ulottuu ooppera- ja kamarimusiikista musikaali- ja näyttämömusiikkiin sekä kirkkokonsertteihin. Rissanen aloitti laulajan uransa kevyen musiikin parissa. Hänet tunnetaankin jazz/viihdemusiikin ja erityisesti Astor Piazzollan ja argentiinalaisen tangon tulkitsijana. Nykyisin hänellä on nimeään kantava jazz- ja viihdekokoonpano Kirsi Rissanen Quintet sekä argentiinalaiseen tangoon erikoistunut trio Kirsi Rissanen &amp; Tempo GlamouR.
Kirsi Rissanen on suorittanut musiikkipedagogin (AMK) tutkinnon Kuopion Musiikki- ja Tanssiakatemiassa vuonna 2006. Laulun diplomitutkinnon hän suoritti erinomaisin arvosanoin vuonna 2002 opettajanaan Anita Välkki sekä laulunopettajantutkinnon Kuopion konservatoriossa erinomaisin arvosanoin vuonna 2000 opettajinaan Anita Välkki ja Marit Mönkkönen. Vuonna 1988 hänet valittiin Seinäjoella Tangokuningattareksi ja vuosina 1980–1988 hän oli mukana lauluyhtyeessä How Many Sisters.
Kirsi Rissanen on esiintynyt sekä orkesteri- että oratoriosolistina muun muassa E5 Orchestran, Kuopion kaupunginorkesterin, Seinäjoen kaupunginorkesterin, Suomalaisen klarinettiyhtyeen, lontoolaisen Il Maestri orkesterin sekä yhdysvaltalaisen Merced Orchestran solistina. Lisäksi hän on tehnyt sekä lied- että kirkkokonsertteja. Kirsi Rissasella on myös laulunopetukseen erikoistunut yritys, jossa laulua voivat opiskella sekä klassisen musiikin että kevyen musiikin opiskelijat.
Terrakotta

Terrakotta ( = poltettu savi) tarkoittaa lasittamattomia ja matalassa lämpötilassa poltettuja savesta tehtyjä huokoisia keramiikkaesineitä. Näiden esineiden väri vaihtelee kellertävästä punaisenruskeaan riippuen saven mineraaleista, polttouunin lämpötilasta ja polton pituudesta. Nykyisiä punasavesta tehtyjä taloustavaroita, kuten lasittamattomia kukkaruukkuja, sanotaan punasavituotteiksi ja termiä terrakotta käytetään taide-esineistä. Terrakotta-termiä voidaan joskus käyttää myös lasitetuista, mutta huokoiselle ja punertavalle perusaineelle tehdyistä esineistä.
Mesopotamiassa terrakotasta tehtiin pieniä veistoksia, joko valamalla tai muovailemalla, mutta erilaisten käyttöesineiden materiaalina sitä on käytetty jo paljon varhaisemmalla ajalla. Kaikki tunnetut antiikin kansat ovat valmistaneet terrakotasta monenlaisia käyttö- ja koriste-esineitä.
Keskiajalla terrakottaa käytettiin myös ornamenttitaiteen raaka-aineena sekä erilaisten veistosten valmistuksessa, ja se kelpasi hyvin arvokkaidenkin teosten materiaaliksi.
Nearkhos (vaasimaalari)

Nearkhos () oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 570–550 eaa.
Nearkhoksen tyyli muistutti miniatyyrimaalauksia. Hän oli taitava yhdistämään yksityiskohtien tarkan esittämisen kokonaisuuden suuruuteen. Nearkhoksen poika Tleson toimi savenvalajana ja mahdollisesti myös vaasimaalarina, ja toinen poika Ergoteles savenvalajana. Nimi Nearkhos esiintyy keramiikassa jälleen noin vuosina 510–500 eaa., mutta tämä saattaa olla joku saman suvun nuorempi edustaja, kenties vanhemman Nearkhoksen pojanpoika.
Triptolemos-maalari

Triptolemos-maalari oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisen ja klassisen kauden taitteessa noin vuosina 490–470 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu erääseen hänen teokseensa.
Triptolemos-maalari työskenteli useille savenvalajille. Hän aloitti Eufronioksen työpajassa. Myöhemmin hän maalasi ainakin Brygoksen, Hieronin, Kharinoksen ja Pythonin vaaseja. Maalari koristeli monenlaisia vaasityyppejä.
Luhtarahkasammal

Luhtarahkasammal ("Sphagnum inundatum") on sammallaji. Se kuuluu rahkasammalten heimoon ja sukuun. 
Ulkonäkö.
Luhtarahkasammal on keskikokoinen ja sillä on 2 tai 3 sivulle suuntautuneita ja saman verran alaspäin suuntautuneita haaroja. Se muistuttaa keräpäärahkasammalta.
Levinneisyys.
Lajia esiintyy koko Suomessa Lappia lukuun ottamatta. Se on uhanalainen laji Kainuussa. Sen uhanalaisuuden syitä ovat ojitus ja turpeenotto. 
Elinympäristö.
Luhtarahkasammal kasvaa keskiravinteisilla soilla ja luhtaisilla niityillä.
Heckler &amp; Koch P2000

Heckler &amp; Koch P2000 on saksalaisen Heckler &amp; Kochin valmistama itselataava pistooli. Ase on tarkoitettu lähinnä poliisi- ja muuhun viranomaiskäyttöön. Ase suunniteltiin yhtiön aikaisemman pistoolimallin Heckler &amp; Koch USP:n pohjalle ja sen suunnittelussa kiinnitettiin erityisesti huomiota ergonomiaan.
Tavallisen mallin lisäksi P2000 Heckler &amp; Koch P2000 pistoolia valmistetaan pienempänä Heckler &amp; Koch P2000 SK -mallina.
Pesänkavallus

Pesänkavallus oli Suomessa aiemmin rikos, jossa aviopuolisot kavalsivat jotakin toisiltaan, lapset vanhemmiltaan, kasvatit kasvatusvanhemmiltaan, kuolinpesän osakkaat tai muut yhteisestä pesästä tai yhtiön osakkaat pesästä tai yhtiöstä. Siitä rangaistiin sakolla tai erittäin raskauttavissa tapauksissa korkeintaan vuodella vankeutta. Syytteen nostamiseksi asianomistajan tuli ilmoittaa rikos syytteeseen pantavaksi. Näin säädettiin vuoden 1889 rikoslain (39/1889) 30. luvussa, joka kuului alkuperäisenä seuraavasti:
30 Luku. Pesänkavaltamisesta 1 §. Jos aviopuolisot kavaltavat jotakin toisiltansa, taikka lapset vanhemmiltansa, taikka kasvatit kasvatusvanhemmiltansa, taikka kuolinpesän osakkaat tahi muut yhteisen pesän tai yhtiön osamiehet pesästä tai yhtiöstä; rangaistakoon syyllinen pesänkavaltamisesta sakolla. Jos asianhaarat ovat erittäin raskauttavat; olkoon rangaistus vankeutta korkeintaan yksi vuosi.2 §. Pesänkavaltamisesta älköön virallinen syyttäjä tehkö syytettä, ellei asianomistaja ole ilmoittanut rikosta syytteeseen pantavaksi.
Historia ja nykytilanne.
Varsin samankaltainen säännös oli jo vuoden 1734 lain rikoskaaren 51 luvussa. Voimassa olevasta rikoslaista pesänkavallus poistettiin vuoden 1991 alusta alkaen, kun laki rikoslain muuttamisesta (769/1990) tuli voimaan. Vanhojen säännösten sijaan alettiin soveltaa rikoslain 28. lukua, joka sisältää oikeussäännökset varkaudesta ja kavalluksesta. Hallituksen esityksessä todettiin, että erillisestä pesänkavalluksen tunnusmerkistöstä ehdotetaan luovuttavaksi ja että tällöin erityissäännöksen puuttuessa pesänkavaltaminen sisältyisi "osin varkauden osin kavalluksen" tunnusmerkistöön sen mukaan, kenen hallusta omaisuus on anastettu.
Ruotsin valtiopäivävaalit 1982

Ruotsin valtiopäivävaalit 1982 järjestettiin 19. syyskuuta 1982. Vaalien suurin voittaja oli Maltillinen kokoomus joka sai 13 lisäpaikkaa. Suurin puolue oli edelleen Sosialidemokraattinen puolue, jonka paikkamäärä lisääntyi 12:lla ja osuus äänistä nousi yli 45 prosenttiin.
Vaalitulokset.
1 Ympäristöpuolueella ei ollut näihin aikoihin puoluejohtajaa eikä "puhetorvea" ().
Wilmersdorfin moskeija

Wilmersdorfin moskeija ( tai "Ahmadiyya-Moschee", aiemmin myös "Berliner Moschee" eli Berliinin moskeija) on Saksan vanhin edelleen olemassa oleva moskeija. Se sijaitsee Berliinissä Brienner Straßella Wilmersdorfin kaupunginosassa, jonka mukaan se on nykyään nimetty erotukseksi muista Berliinin moskeijoista.
Wilmersdorfin moskeijan suunnitteli K. A. Hermann ja se rakennettiin vuosien 1924 ja 1928 välillä. Moskeija vaurioitui pahoin toisessa maailmansodassa, mutta se korjattiin tilapäisesti heti sodan jälkeen. Päärakennus entisöitiin perusteellisesti vuonna 1996 ja minareetit jälleenrakennettiin vuosina 1999–2001. Rakennus on nykyään suojeltu.
Charlotte York

Charlotte York Goldenblatt (aikaisemmin York MacDougal) on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Sinkkuelämää" sekä sarjaan perustuvissa elokuvissa "Sex and the City - Sinkkuelämää" ja "Sex and the City – Sinkkuelämää 2" ja sarjassa "And Just Like That...". Hahmoa esittää näyttelijätär Kristin Davis.
Hahmo.
Charlotte syntyi Connecticutissa, Yhdysvalloissa Sandra Whitehead Yorkin ja tri Stephen Foster Yorkin perheeseen. Charlottella on yksi veli, Wesley. Charlotte kävi yliopiston Smith Collegessa. Hän on ammatiltaan galleristi. Konservatiivisin sarjan naisista, Charlotte korostaa aina rakkauden merkitystä suhteessa miehiin ja seksiin, ja haluaa löytää ”oikean”. Charlotten hiukset ovat usein poninhännällä.
Rooli.
Sarjan alkaessa Charlotte on sinkku ja työskentelee taidegalleriassa New Yorkissa. Vapaa-ajallaan hän tapaa ystäviään Carrie Bradshaw'ta, Samantha Jonesia ja Miranda Hobbesia sekä käy treffeillä eri miesten kanssa etsien sitä oikeaa. Charlotte on kuitenkin epäonninen miessuhteissaan, kunnes hän tapaa sattumalta tri Trey MacDougalin, jonka kanssa hän alkaa pian seurustella. Treyn tavattuaan Charlotte uskoo löytäneensä vihdoin oikean miehen.
Charlotte ja Trey menevät pian naimisiin. Charlotte jättää työnsä galleriassa naimisiin menon jälkeen, ja suunnittelee lasten hankkimista. Charlottella ja Treyllä on kuitenkin ongelmia ensin seksin ja sitten lasten hankinnan kanssa. Charlotte saa tietää, että hänellä on hyvin vähäiset mahdollisuudet tulla raskaaksi. Charlottelle tulee myös ongelmia Treyn äidin, Bunnyn kanssa, koska Bunny sekaantuu Charlotten mielestä liikaa poikansa elämään. Lopulta ongelmat ajavat Charlotten ja Treyn avioeroon ja Charlotte joutuu taistelemaan Bunnyn kanssa asunnostaan. Avioeron jälkeen Charlotte ottaa vastaan uuden työn taidemuseosta.
Charlotte aloittaa suhteen avierojuristinsa Harry Goldenblattin kanssa. Suhteen muututtua vakavaksi hän kääntyy episkopaalista juutalaiseksi, kun Harry kertoo, että voi mennä naimisiin vain juutalaisen naisen kanssa. Pari päätyy naimisiin ja sarjan lopussa he adoptoivat tyttären Kiinasta. Lapsi saa nimekseen Lily. "Sinkkuelämää"-elokuvassa Charlotte ja Harry saavat luonnollista tietä vielä toisen tyttären, Rosen.
Laurentius Petri

Laurentius Petri (Örebro, Närke 1499 – Uppsala 26. lokakuuta 1573), alkuaan "Lars Petterson", liikanimeltään "Nericius" tai "Nericianus" (Närkeläinen) oli Ruotsin ensimmäinen luterilainen arkkipiispa ja tärkeä uskonpuhdistaja. Hän oli Olaus Petrin nuorempi veli.
Elämä.
Laurentiuksen ja Olauksen isä oli örebrolainen seppä Peter Olofson ja äiti Kristina Landsdotter, joka eli aina vuoteen 1545 asti ja ehti todistaa poikiensa menestystä. Ensiopetuksen Petrin veljekset saivat Örebron karmeliittaluostarissa.
Laurentius Petri opiskeli veljensä kanssa Martti Lutherin alaisuudessa Wittenbergissä, josta he lähtivät levittämään luterilaisuutta Ruotsiin.
Anders Myrvold

Anders Myrvold (s. 12. elokuuta 1975 Lørenskog, Norja) on norjalainen jääkiekkoilija. Hän lopetti kiekkouransa vuonna 2011, mutta pelasi yhden pelin kaudella 2017–2018 Vålerengan joukkueessa. Myrvold on pelipaikaltaan puolustaja ja hän laukoo vasemmalta.
Ura.
Myrvold edusti NHL:ssä Colorado Avalanchea, Boston Bruinsia, New York Islandersia ja Detroit Red Wingsia. Alun perin Myrvold oli Colorado Avalanchen edeltäjän Quebec Nordiquesin viidennen kierroksen varaus vuodelta 1993. Hän teki debyyttinsä NHL:ssä 6. lokakuuta 1995. Myrvold edusti Norjan A-maajoukkuetta MM-tasolla kahdeksan kertaa.
Myrvold on tunnustanut käyttäneensä pelaajauransa aikana vuosina 2004–2010 runsaasti kokaiinia ja hän sai 30 vuorokauden yhdyskuntapalvelutuomion hänet pidättäneen poliisin puremisesta vuonna 2010. Hän toimii nykyään personal trainerina, asuu Oslossa, on naimisissa ja hänellä on vuonna 2014 syntynyt tytär.
Dragonadopters

Dragonadopters on ilmainen englanninkielinen online-selainpeli, jossa adoptoidaan ja kasvatetaan lohikäärmeitä. Lohikäärmeitä voi adoptoida yhteensä seitsemän, kaikista yhdestätoista eri lohikäärmeestä. Lisää lohikäärmeitä voi kuitenkin adoptoida Dragon Coinseilla (lohikäärmekolikoilla). Nykyinen versio 2.0 on vielä beta-vaiheessa.
Lohikäärmeet.
Adoptoidakseen lohikäärmeen tulee valita yksi muna josta kuoriutuu myöhemmin lohikäärmeen poikanen. Myöhemmin munia voi adoptoida lisää ja yhdellä tunnuksella niitä voi olla enintään seitsemän. Lohikäärmeen voi valita yhdestätoista vaihtoehdosta, jotka ovat Western Dragon, Eastern Dragon, Furdragon, Wyvern, Lizardus, Dino, Pterodragon, Felidragon, Dark dragon, Plesiodragon ja Canidragon.
Jokainen lohikäärme saa myös oman elementin. Valittavat elementit ovat tuli, maa, vesi ja ilma. Jokainen elementti tekee lohikäärmeestä erilaisen.
Kasvattaminen.
Lohikäärmettä pitää ruokkia ja pitää onnellisena. Lohikäärmeelle voi ostaa erilaisia esineitä jotka kasvattavat sen voimia tai kykyjä. Lohikäärme pysyy onnellisena, jos pelaaja käy usein sen luona. Se kaipaa myös muiden seuraa, eli vierailijat ovat myös tärkeässä osassa sen kasvamisprosessissa. Lohikäärmeen kehitystä seurataan tasoina. Kasvatuksen vaiheet ovat:
Uuden lohikäärmeen voi adoptoida aina, kun edellinen on kasvanut tasolle 30.
Lohikäärmeen kotisivu.
Sivusto tarjoaa jokaiselle lohikäärmeelle sivun, joka toimii sen kasvatusalustana. Sivujen osoitteet ovat muotoa "nimimerkki".dragonadopters.com. Sivulta on myös mahdollista ladata omaa lohikäärmettä vastaava avatar tai allekirjoitus joita voi laittaa vaikkapa keskustelufoorumien allekirjoitukseksi. 
Versio 2.0.
Versio 2.0 julkaistiin 16. lokakuuta 2009 ja se sai heti paljon positiivista palautetta. Koko selainpelin visuaalinen puoli oli uudistettu täysin ja sen käyttöliittymää muutettiin. Pelissä pystyi nyt adoptoimaan yli 5 lohikäärmettä samalla tunnuksella, lohikäärmeiden enimmäistaso nousi 110:een ja peliin lisättiin seitsemäs lohikäärme, Pterodragon. Peli sai myös paljon pienempiä ja suurempia uudistuksia käyttäjien ihmeteltäväksi, mutta virallista listaa uudistuksista ei ole vielä tehty.
ECMO

ECMO ("extracorporeal membrane oxygenation") eli kehonulkoinen happeuttaminen on veren happeuttamista koneellisesti kehon ulkopuolella. ECMO-hoidossa vähähappinen laskimoveri johdetaan kehonulkoisen pumpun kautta laitteeseen, joka keuhkojen tapaan happeuttaa verta ja poistaa siitä hiilidioksidia, ja happeutunut veri palautetaan sitten potilaan omaan verenkiertoon. ECMO-hoitoa käytetään hengityksen tai verenkierron vaikeassa vajaatoiminnassa, jossa tavanomaisten hoitomuotojen katsotaan olevan riittämättömiä. Hoidossa käytetty laitteisto on kehitetty sydänkirurgiassa käytettävästä sydän-keuhkokoneesta.
ECMO-hoidolla voidaan parhaimmillaan pelastaa potilaan henki, mutta se on kallista ja siihen voi liittyä merkittäviä komplikaatioita. Tavallisimpia ECMO-hoitoon liittyviä komplikaatioita ovat verenvuodot ja veren hyytymisjärjestelmän häiriöt.
Abraham’s Blue Refrain

Abraham’s Blue Refrain on Kalevalan kolmas studioalbumi. Yhtye oli tuolloin uudelleennimennyt itsensä Kalevala Orchestraksi. Levyä markkinoitiin useisiin Euroopan maihin (tähän vaikutti ranskalainen Ange-yhtye, joka piti yhtyeen musiikista). Levyn julkaisi 1977 Hi-Hat Records. Levy on julkaistu remasteroituna 2004 "Anthology" -kokoelmalevyllä sekä erillisenä cd-julkaisuna vuonna 2010. 
Kappaleet.
Kaikki sanoitukset levylle on tehnyt Jim Pembroke.
The Fame

The Fame on Lady Gagan esikoisalbumi, joka julkaistiin 19. elokuuta 2008. Albumin tunnettuja hittejä ovat muun muassa ”Just Dance”, ”Poker Face”, ”Paparazzi” ja ”LoveGame”. Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 15 miljoonaa kappaletta.
Kappaleet.
Uusittu painos.
Japanilainen painos
Saksalainen Deluxe-painos
The Fame Monster.
"The Fame" -albumi on mukana bonus-CD:nä Gagan toisen albumin "The Fame Monster" -deluxe-painoksella. "The Fame Monsterin" piti alun perin olla kahdeksan uutta kappaletta sisältävä "The Famen" uusintapainos. Gaga päätti kuitenkin, että uudet kappaleet julkaistaan myös erikseen omana albuminaan. "The Fame Monsterista" julkaistiin siten kaksi painosta, pelkästään uudet kappaleet sisältävä painos ja kahden CD:n deluxe edition.
Listasijoitukset.
"The Fame" on ollut Yhdysvaltain elektronisen ja dance-musiikin albumien listalla ("Billboardin" Dance/Electronic Albums) ykkösenä 102 peräkkäistä viikkoa, mikä on kaikkien aikojen ennätys.
Real Virtuality

Real Virtuality on Bohemia Interactive Studio:n kehittämä pelimoottori, jonka alkuperäinen nimi oli Poseidon. Real Virtuality -pelimoottorin eri versioita on käytetty ""-, "Armed Assault"- ja "ARMA 2" -peleissä sekä "VBS1-", "VBS2"- ja VBS3-sotasimulaattoreissa. Pelimoottori huolehtii pelin tai simulaattorin grafiikasta, fysiikan mallinnuksesta, komentokielestä ja käyttöliittymästä.
Versiot.
Real Virtuality -pelimoottorin versiot ovat:
Polonia Varsova

Polonia Varsova () on puolalainen jalkapalloseura Varsovasta. Seura on perustettu vuonna 1911. Seuralla on toimintaa myös koripallossa.
Polonia on voittanut Puolan mestaruuden kahdesti. 2000-luvun puolella menestys on ollut heikompaa ja voitettuaan historiansa toisen mestaruuden vuonna 2000 joukkue putosi seuraavan kauden päätteeksi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Takaisin pääsarjaan se nousi vasta kaudeksi 2008–2009, kun se yhdistyi edelliskauden pronssiseuran Dyskobolia Grodzisk Wielkopolskin edustusjoukkueen kanssa ja sai tämän sarjapaikan. Vuonna 2013 seuran edustusjoukkueen toimintaa pyörittänyt osakeyhtiö meni konkurssiin ja edustustoiminta siirtyi aiemmin ainoastaan juniorijoukkueista vastanneelle MKS Polonialle.
Jacques Degats

Jacques Degats (20. helmikuuta 1930 Vendrest, Seine-et-Marne, Ranska – 20. maaliskuuta 2015) oli ranskalainen pikajuoksija.
Degats voitti Bernin EM-kilpailuissa 1954 kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa Ranskan ennätyksellä 3.08,7. Hän pääsi 400 metrin juoksun loppukilpailuun, jossa hän kuitenkin keskeytti. Välierissä hän juoksi ajan 47,8 sekuntia. Helsingin 1952 olympialaisissa hän sijoittui viestissä kuudenneksi ajalla 3.10,1, joka oli silloin Ranskan ennätys. Helsingissä hän karsiutui 400 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 48,8 s.
Degats voitti Ranskan mestaruuden 400 metrillä vuosina 1951, 1954 ja 1957. Hän juoksi 400 metrillä Ranskan ennätyksen 47,5 s kesäkuussa 1952. Heinäkuussa 1955 hän paransi ennätyksen aikaan 47,3 s ja sivusi sitä kuukautta myöhemmin. Ennätys säilyi hänen nimissään heinäkuuhun 1959 saakka. Seuratasolla Degats edusti Racing CF:ää. Hän on pituudeltaan 180-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 76 kiloa.
Jean-Paul Martin du Gard

Jean-Paul Martin du Gard (3. toukokuuta 1927 Pariisi, Ranska – 26. helmikuuta 2017 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen pikajuoksija.
Martin du Gard saavutti Bernin EM-kilpailuissa 1954 kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa Ranskan ennätyksellä 3.08,7. Hän karsiutui 400 metrin juoksun välierissä ajalla 48,2 s. 
Brysselin EM-kilpailuissa 1950 Martin du Gard sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa neljänneksi silloisella Ranskan ennätyksellä 3.11,6. Helsingin 1952 olympialaisissa hän sijoittui viestissä kuudenneksi ajalla 3.10,1, joka sekin oli Ranskan ennätys. Melbournen 1956 olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin juoksun puolivälierissä ajalla 48,2 s.
Martin du Gard voitti Ranskan mestaruuden 200 metrin juoksussa vuonna 1955. Hän on pituudeltaan 182-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 75 kiloa.
Luettelo yleisimmistä haloilmiöistä

Luettelo yleisimmistä haloilmiöistä sisältää yleisimmin havaittut haloilmiöt, eli ilmakehän optiset ilmiöt, joka ilmenevät taivaalla näkyvinä erilaisina renkaina, kaarina ja kirkastumina.
Erilaisten halomuotojen yleisyydet vaihtelevat paljon. Tavallisimpia haloja havaitaan keskimäärin yli satana päivänä vuodessa, kun harvinaisimmista tunnetaan koko maailmasta vain muutamia yksittäisiä havaintoja. Harvinaisten halomuotojen esiintyminen vaatii yleensä tarkalleen tietynmuotoisia jääkiteitä, kiteiden on oltava optisesti riittävän virheettömiä ja leijuttava ilmassa tietyssä asennossa. Suurikokoisten halojen harvinaisuutta selittää myös niiden himmeys.
Abdoulaye Seye

Abdoulaye Seye (30. heinäkuuta 1934 Saint-Louis, Senegal – 13. lokakuuta 2011) oli ranskalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Seye saavutti Rooman 1960 olympialaisissa pronssia 200 metrin juoksussa ajalla 20,7 s. Hän karsiutui 100 metrin juoksun puolivälierissä ajalla 10,4 s ja tuli hylätyksi 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä.
Seye voitti Ranskan mestaruuden 200 metrillä vuosina 1956 ja 1959 sekä 100 metrillä vuonna 1959. Vuonna 1960 hän juoksi suoralla radalla 200 metrin Euroopan-ennätyksen 20,4 s. Hän juoksi useita muitakin Ranskan ennätyksiä: 100 metrillä 10,2 s vuosina 1959 ja 1960, 200 metrillä 20,8 s kerran vuonna 1959 ja 20,7 s kolme kertaa vuonna 1960 sekä 400 metrillä 46,6 s vuosina 1959 ja 1960 sekä 45,9 s elokuussa 1960. Hänen 200 metrin Ranskan-ennätyksensä alitettiin vuonna 1965, 100:n ja 400 metrin ennätyksensä vuonna 1968.
Seye oli pituudeltaan 174-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 68 kiloa. Hän edusti CASG Paris -seuraa.
Rami Välimäki

Rami Välimäki (s. 11. heinäkuuta 1977 Nurmo) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän osallistui vuonna 1996 Lavatähti-kisaan sijoittuen kolmanneksi. Sen jälkeen hän alkoi keikkailla. Hän on osallistunut kahdesti Seinäjoen tangomarkkinoille päästen kerran semifinaaliin. Hänestä tuli tangoprinssi vuonna 2004. Välimäki on esiintynyt televisiosarjassa "Tähtitehdas" ja elokuvassa "Häjyt".
"Unelmien siivet kantaa" -albumin jälkeen Välimäki vietti hiljaiseloa julkisuudelta ja esiintyi bilebändissä, kunnes hän osallistui "The Voice of Finland" -kilpailuun vuonna 2014. Hänen kappaleensa "Tuleen rakkauden" toimi "Pelastajat"-draamasarjan tunnusmusiikkina.
Välimäki muutti vuonna 2015 Etelä-Norjaan ja esiintyi vuonna 2019 klassisena laulajana Norjassa. Hän keikkailee satunnaisesti myös Suomessa.
Luettelo 500 pallonriistoa tehneistä Korisliiga-pelaajista

Tämä on luettelo 500 pallonriistoa runkosarjassa tehneistä miesten SM-sarjan pelaajista. Vuoden 2017 loppuun mennessä kyseisen rajapyykin on saavuttanut yhteensä 19 pelaajaa. Pudotuspeleissä eniten pallonriistoja on tehnyt Damon Williams, 175 kappaletta.
 Pelaa edelleen. Päivitetty 22. toukokuuta 2018.
Luettelo 200 torjuntaa tehneistä Korisliiga-pelaajista

Tämä on luettelo 200 koriin heiton torjuntaa Suomen miesten pääsarjan runkosarjassa tehneistä pelaajista. Torjuntoja on kirjattu SM-sarjassa kaudesta 1986–1987 lähtien.
Tilaston kärkipaikkaa pitää Sami Lehtoranta, joka ohitti pitkään kärkisijaa hallussa pitäneen Pekka Markkasen marraskuussa 2013.
 Pelaa edelleen. Päivitetty 22. toukokuuta 2018.
Arto Vilkko

Arto Vilkko (s. 6. toukokuuta 1950 Helsinki) on filosofian tohtori, muusikko, laulaja ja lauluntekijä, musiikkitoimittaja, tutkija ja tietokirjailija.
Elämä.
Vilkko asui nuoruudessaan Helsingin Mellunmäessä ja 1960-luvun alussa hän opetteli soittamaan kitaraa The Shadows -yhtyeen "Apachen" innoittamana. Muutoin hän ei vielä tuolloin ollut erityisen innostunut rautalankamusiikista. Kitaransoiton lisäksi hän harrasti laulamista ja pianonsoittoa.
Hänen isoveljensä Riston luokkatoveri oli Henry Haapalainen ja tämän tyttöystävällä oli lähisukulainen PSO-levy-yhtiössä. Niinpä keväällä 1968 Vilkko meni yhtiön koelaulutilaisuuteen ja esitti Pentti Lasaselle tuolloin suositun kappaleen "San Francisco". Lasanen ehdotti osallistumista ensimmäiseen Syksyn sävel -kilpailuun, ja Haapalainen teki Vilkolle kappaleen "Miksi leikit vain". Paroni Paakkunainen sovitti kappaleen ja soitti itse huilua. Taustayhtyeessä oli muitakin Soulset-yhtyeen jäseniä: rumpali Edward Vesala ja huilisti Juhani Aaltonen. Vilkolla oli tuossa vaiheessa takana vain muutama keikka, mutta tilanne muuttui, kun hän sijoittui Syksyn sävelessä kolmanneksi yli 10 000 äänellä.. "Miksi leikit vain" julkaistiin myös singlenä.
Vilkko keikkaili Gugi Kokljuschkinin kanssa vuosina 1973–1976.
Vuonna 1975 hän sai valmiiksi pro gradun rautalankamusiikista. 
Vilkko toimi pitkään aina vuoteen 1997 asti musiikkitoimittajana Ylessä ja tämän jälkeen Radio Novassa ja Classic FM:ssä.
Vuonna 1996 hän oli mukana Stara-yhtyeessä, jonka muut jäsenet olivat basisti Hannu Luomanen, kitaristi Sauli Malinen ja rumpali Matti Kankkunen. Yhtyeeltä ilmestyi CD-single "Tunteellinen" (Sonet 5762162), jolla on nimikappaleen (J. J. Calen "Sensitive Kind") lisäksi "Ei eiliseen" (Carole Kingin tunnetuksi tekemä "Goin' Back") ja "Pikkuhiljaa herään" (The Byrdsin "Feel a Whole Lot Better").
Vuonna 2003 valmistui Suomenlinnassa äänitetty sooloalbumi "Vilkko" Hannu Leidénin ohjauksessa. Vilkko itse pitää albumin mielenkiintoisimpana kappaleena "Uskon sinuun", jolle hän sai soolokitaristiksi alkuaikojen yhteistyökumppani Jukka Tolosen. Muita muusikoita ovat kitaristit Olli Haavisto ja Nono Söderberg, rumpali Matti Kankkunen ja kosketinsoittaja Timo Pratskin.
Vuonna 2005 Arto Vilkko liittyi The Scaffolds -yhtyeeseen.
Vuonna 2010 hän sai valmiiksi väitöskirjan "Soittolistan symbolinen valta ja vallankäytön mekanismit" Tampereen yliopistosta. Hänet promovoitiin tohtoriksi 13.8.2022 Tampereen yliopiston promootiossa.
Tämän jälkeen hän halusi tehdä hieman kevyemmän tutkimuksen, ja ystävänsä musiikkitieteen professori Erkki Pekkilän ehdotuksesta hän palasi rautalankamusiikin pariin. Hän aloitti kirjoitustyön syksyllä 2011 ja vuotta myöhemmin oli valmiina teos "Emmaa etsimässä. Suomalaisen rautalangan lyhyt historia."
Nykyään Vilkko keikkailee Kari Kuivalaisen kanssa.
Georgia Nicolsonin salatut elämät

Georgia Nicolsonin salatut elämät ("Confessions of Georgia Nicolson") on Englannissa suosittu teini-ikäisille tytöille suunnattu kirjasarja, jonka on kirjoittanut Louise Rennison. Se on teini-ikäisen tytön Georgian päiväkirja, johon hän kirjoittaa koulusta, pojista, ystävistään ja turhautuneisuudesta perhettään kohtaan. Georgia on ensimmäisessä kirjassa 14-vuotias ja viidennessä hän on 16-vuotias. 
Kahteen ensimmäiseen kirjaan perustuen on tehty elokuva "Angus, Thongs and Perfect Snogging", joka ilmestyi Britanniassa vuonna 2008 ja Suomessa 2009.
Kirjat.
Kirjoja on yhteensä kymmenen. Kirjoja piti aluksi ilmestyä vain neljä, mutta Rennison päätti jatkaa sarjaansa senkin jälkeen.
Kirjat:
Dennis Poore

Roger Dennistoun "Dennis" Poore (19. elokuuta 1916 Paddington, Lontoo – 12. helmikuuta 1987 Kensington, Lontoo) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja.
Poore kasvoi varakkaassa perheessä, vaikka hänen isänsä menehtyi ensimmäisessä maailmansodassa. Innostukseen kilpa-ajamiseen hän sai Cambridgen yliopiston ajoiltaan, mm. Prinssi Birasta, ja osti sprinttikisoja varten kilpakuljettaja Hugh Hamiltonin MG Midget J4 -kilpa-auton. Toisen maailmansodan aikoihin hän palveli RAF:n lentuekomentajana ja sodan jälkeen palasi kilpa-auton rattiin ostamalla Tazio Nuvolarin Alfa Romeon. Poore voitti vuoden 1947 Gransdenin kilpailun sekä British Hill Climbing -sarjan mestaruuden vuonna 1950. 
Poore osallistui kahteen Formula 1 -osakilpailuun kaudella 1952, joista saavutti kolme pistettä ajamalla neljänneksi Britannian GP:ssä. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa voittaen vuoden 1952 Newcastle Journal Trophyn. Vuonna 1952 Poore liittyi Aston Martinin urheiluautojoukkueeseen ja osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoihin neljä kertaa, mutta keskeytti jokaisen kilpailun. Tallin parhaaksi tulokseksi hän kykeni ajamaan voiton vuoden 1955 Goodwoodin 9 tunnin ajoista.
Lopetettuaan kilpailemisen hän keskittyi liike-elämään, missä omisti potkurinvalmistusyhtiö Manganese Bronzen, pyrki pelastamaan brittiläisen moottoripyöräteollisuuden Norton, Matchless, AJS ja BSA yrityksien hankinnoilla, johti Lontoon taksinvalmistusyritystä Carbodiesia sekä rahoitti Autosport-lehden painantaa.
Sam Posey

Sam Posey (s. 26. toukokuuta 1944 New York, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja ja journalisti. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausilla – ja oli 12. vuoden 1972 Yhdysvaltain GP:ssä. Hän kilpaili myös Trans Am -sarjoissa 1960-luvulla ja voitti kilpailuista vuoden 1969 Lime Rock Trans Am sekä Laguna Secan. Posey kilpaili myös Le Mansin 24 tunnin ajossa 10 kertaa, ja hän oli kolmas vuoden 1971 kilpailussa. Hän voitti Sebringin 24 tunnin kilpailun vuonna 1975. Posey ryhtyi kilpailuselostajaksi 1980-luvulla. Hänestä tuli Motorsports Hall of Fame of American kunniagallerian jäsen vuonna 2016. Vuonna 2013 Connecticutin Lakevillessa sijaitsevan Lime Rock Parkin suora nimettiin Poseyn mukaan.
Toivo Sariola

Toivo Kalervo Sariola (26. kesäkuuta 1914 Terijoki – 3. huhtikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen tivolinjohtaja, yleisurheilija ja pesäpalloilija. 
Urheilu-ura.
Toivo Sariola kilpaili ensimmäisen kerran yleisurheilun SM-kisoissa vuonna 1934 korkeushypyssä ja 110 metrin aidoissa. Niissä hän sijoittui korkeudessa kuudenneksi tuloksella 175 cm ja karsiutuen aitajuoksun alkuerässä. Seuraavana vuonna Sariola nousi Suomen kansalliseen kärkeen, kun hän otti 100 metrin SM-hopeaa ajalla 10,9 Palle Virtasen voittaessa. Samana vuonna hän oli mukana kahdessa maaottelussa, joista toisessa eli Suomi–Viro-maaottelussa hän juoksi henkilökohtaisen 100 metriä sijoittuen toiseksi ja toisessa pikaviestijoukkueen toisen osuuden kokoonpanossa Palle Virtanen – Toivo Sariola – Pentti Rintala – Aki Tammisto tehden uuden SE:n ajalla 42,1. 
Olympiavuosi alkoi Sariolan osalta Viro-maaottelulla, jossa hän juoksi niin 100 metriä kuin pikaviestin. Olympiakomitea ja SUL päättivät lähettää Berliiniin pikaviestijoukkueen Virtanen-Sariola-Ahjopalo-Tammisto. Olympiakarsinoissa Sariolalle henkilökohtainen 100 metriä oli epäonninen kompastuessaan loppukilpailun lähtövaiheessa sijoittuen näin kuudenneksi. Hän oli aiemmin voittanut niin alku- kuin välierät ennätystään sivuten ja oli mukana myös pikaviestijoukkueessa, joka alitti aiemman Suomen ennätyksen ajalla 41,9 Japanin joukkueen kuitenkin voittaessa. Olympialaisissa Sariola karsiutui 100 metrin juoksun ja 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Suomalainen pikaviestijoukkue teki alkuerässään uuden SE:n ajalla 42,0. Kultaa viestissä voittanut Jesse Owens ystävystyi Sariolan kanssa kisojen aikana ja antoi tälle kiitollisuuden eleenä Yhdysvaltain joukkueen viestikapulan. 
Seuraavina vuosina Sarilola jatkoi yleisurheilu-uraansa, mutta 100 metrin tuloksissa hän ei päässyt enää vuosien 1935 ja 1936 ennätykseensä 10,8. Hän saavutti vielä yhden SM-mitalin sijoittuessaan vuoden 1938 Kalevan kisoissa toiseksi.
Pesäpalloilijana Sariolan ura oli pitempi kuin yleisurheilussa. Hän aloitti Keravan Urheilijoissa, pelasi kahdesti Viro-maaottelussa ja kahdeksan kertaa Itä–Länsi-ottelussa 1930-luvulla. Sotien jälkeen hän jatkoi pesäpallouraansa vielä Tampereen Pyrinnössä ja keravalaisessa pesäpallon erikoisseurassa Koo-Pee:ssä.
Urheilun jälkeen.
Toivo Sariola toimi tivolinjohtajana. Hän oli Suomen Yksityisyrittäjäin Puolueen kansanedustajaehdokkaana vuoden 1975 eduskuntavaaleissa.
Hänellä oli myös vuonna 1939 saatu radioamatöörilupa tunnuksella OH2PF.
Toivo Ahjopalo

Toivo Eemil Ahjopalo (vuoteen 1935 Andelin, 2. kesäkuuta 1913 Hausjärvi – 13. tammikuuta 2000 Lahti) oli suomalainen pikajuoksija.
Ahjopalo karsiutui Berliinin 1936 olympialaisissa 100 metrin juoksun ja 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Hän edusti Suomea kolmessa maaottelussa vuosina 1937–1939. Seuratasolla hän edusti Viipurin Urheilijoita, Sortavalan Viritystä ja Kymintehtaan Urheiluseuraa. Hän saavutti SM-hopeaa 100:n ja 200 metrin juoksussa vuonna 1937 ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuonna 1947 sekä SM-pronssia 200 metrillä vuonna 1938. Hänen ennätyksensä 100 metrillä oli 10,8 s (myötätuulessa 10,7 s), 200 metrillä 22,2 s ja 400 metrillä 50,5 s.
Toivo Ahjopalo pelasi myös pesäpalloa Sortavalan Palloseurassa. Hänet tunnettiin nopeana etenijänä. Vuonna 1964 pidetyssä "Sortavalan pallonpyörittäjien" kokouksessa hänet valittiin Sortavalan kaikkien aikojen pesäpallojoukkueen ensimmäiseen kentälliseen (valittiin kaksi kentällistä). 
Urheilu-uransa jälkeen "Topsa" Ahjopalo toimi johtotehtävissä muun muassa Suomen Valtakunnan Urheiluliitossa ja Viipurin Urheilijoissa. Hän oli Suomen Salamapalloliiton ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1966–1967. Ahjopalo muutti vuonna 1987 Lahteen, jossa hän kuoli vuonna 2000.
David Garrison

David Garrison (s. 30. kesäkuuta 1952 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan Steve Rhoadesina Pulmuset-sarjassa. Hän on esittänyt myös pieniä rooleja, esimerkiksi Kaikki rakastavat Raymondia -sarjassa.
Garrison on valmistunut Bostonin yliopiston taideaineiden laitokselta. Nykyään hän seurustelee Patricia Ben Petersonin kanssa.
Inga Thommessen

Inga Caroline Thommessen (13. kesäkuuta 1956 Lontoo, Englanti – 3. joulukuuta 2020 Odense, Tanska) oli iskelmälaulaja, joka osallistui Suomen eurovisiokarsintoihin 1976 kappaleella "Tillsammans med barn". Thommessen teki Suomessa yhden pitkäsoiton Love Records -levymerkille 19-vuotiaana.
Thommessen asui Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Japanissa, Suomessa, Irlannissa, Norjassa ja Tanskassa. Hän oli Norjan entisen Suomen-suurlähettilään Knut Thommessenin tytär.