André Pieyre de Mandiargues

André Paul Edouard Pieyre de Mandiargues (14. maaliskuuta 1909 Pariisi, Ranskan kolmas tasavalta – 1991 Pariisi, Ranskan viides tasavalta) oli ranskalainen aatelinen, runoilija, esseisti, käsikirjoittaja ja prosaisti.
Pieyre de Mandiargues liikkui vuodesta 1947 maalaustaiteen ja surrealistien piireissä. Hänen oma surrealisminsa sisältää nykymyyttejä, väkivaltaa ja erotiikkaa.
Hän syntyi kalvinistisia perinteitä noudattavaan aatelissukuun. Hänen isänsä David Pieyre de Mandiargues oli kotoisin Languedocista ja Cévennesistä, ja äiti Lucie Bérard oli kotoisin Normandiasta ja oli taiteenkerääjä sekä taidemaalari Auguste Renoiri suojelija Paul Bérardin tytär. 
Pieyre de Mandiargues opiskeli kirjallisuutta ennen kuin hänelle tuli intohimo arkeologiaan, erityisesti etruskien sivilisaatioon. Hän matkusti Euroopassa ja Välimeren alueella ennen toista maailmansotaa. Vuonna 1943 hän pakeni Saksan miehitystä Monacoon, jossa hän julkaisi ensimmäisen kokoelmansa "Dans les années sordides". Palattuaan Saksan, Puolan, Itävallan, Unkarin, Italian ja Meksikon kautta Pariisiin vuonna 1945 hän tapasi vuonna 1947 taidemaalari Bona Tibertelli de Pisisin (1926–2000), ferraralaisen taidemaalari Filippo De Pisisin veljentyttären, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1950.
Hänen romaaninsa "La Marge" (1967) voitti Prix Goncourt -palkinnon, ja Walerian Borowczyk teki siitä samannimisen elokuvan vuonna 1976. Borowczykin "Une collection particulière" -teoksessa on esillä hänen pornografisten aineistojensa kokoelma. Borowczyk käytti Mandiarguesin teoksia myös ensimmäisessä tarinassaan, joka sisältyi hänen antologiaelokuvaansa "Moraalittomia tarinoita" vuonna 1973, pääosissa Fabrice Luchini ja Lise Danvers sekä suomalainen Sirpa Lane.
Hän kirjoitti johdannon Anne Desclosin teokseen "" ja oli yksi "121-manifestin" allekirjoittajista, jolla vuonna 1960 vastustettiin Algerian sotaa.
Hänen suosituin kirjansa oli vuonna 1963 ilmestynyt "La motocyclette" (Tyttö ja moottoripyörä ), joka sovitettiin vuoden 1968 Jack Cardiffin ohjaamaan road-movie elokuvaan "La motocyclette", jonka pääosossa olivat Alain Delon ja nuori Marianne Faithfull. Mandiarguesin ystävä oli moottoripyörätoimittaja Anke-Eve Goldmann, joka todennäköisesti toimi inspiraationa päähenkilölle nimeltä Rebecca, sillä Goldmann oli ensimmäinen nainen, joka ajoi moottoripyörällä yksiosaisessa nahkaisessa kilpapuvussa, jonka hän suunnitteli yhdessä saksalaisen valmistaja Harron kanssa.
Vuonna 1979 André Pieyre de Mandiargues sai Ranskan akatemian suuren runopalkinnon.
Kirjallisuusjulkaisu "La Nouvelle Revue française"´n kirjoittajiin kuuluvana André Pieyre de Mandiargues jätti jälkeensä merkittävää kirjeenvaihtoa Jean Paulhanin ja monien kirjailijoiden, kuten Nelly Kaplanin kanssa. Hän oli myös läheinen monien taidemaalarien, kuten Wilfredo Lamin ja Guillaume Corneillen kanssa. Hän oli erityisen läheinen ystävä taidemaalari Leonor Finin kanssa. Hänen ja hänen taidemaalari-vaimonsa Bonan arkistot ovat talletettuina Institut Mémoires de l'édition contemporaineen (IMEC) Saint-Germain-la-Blanche-Herbessä, Ardennien luostarissa lähellä Caenia.
Erotiikan ystävänä hän kirjoitti esipuheen Pierre Louÿsin teoksiin, kustantamo 10/18 julkaisemina, ja useat hänen teoksistaan ​​ovat saaneet inspiraationsa erotiikasta.
Hän kuoli 82-vuotiaana joulukuussa 1991 ja hänet on haudattu Père-Lachaisen hautausmaalle (13. osasto) Pariisiin. 
Vuonna 1993 julkaistiin ennen julkaisematon postuumi romaani "Monsieur Mouton", joka on kirjoitettu vuonna 1933. Häneen vaikuttivat saksalainen romantiikka ja André Bretonin kirjoitukset, mutta hän kieltäytyi luokittelemasta itseään surrealistisen ryhmän jäseneksi. Häntä pidetään joskus yhtenä symbolismin viimeisistä edustajista.