tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Asemakylä (Simo)

Asemakylä (tilastollisen taajaman nimenä Simon asemanseutu) on Simon kunnan keskustaajama. Taajama sijaitsee Simojoen pohjoisrannalla, valtatien 4 sekä Oulun–Tornion rautatien varrella noin 25 kilometriä Kemin keskustaajamasta itään. Taajama on muodostunut Simon rautatieaseman ympärille. Vuoden 2021 lopussa taajaman alueella asui 746 asukasta.
Keskustaajamassa sijaitsevat kunnan keskeisimmät palvelut. Kunnan kirkko sijaitsee Simoniemen taajamassa noin yhdeksän kilometriä luoteeseen. 
Asuinalueita.
Koivuoja (joskus myös Uusi Koivuoja) on asuinalue Simossa Asemakylällä. Koivuoja on saanut nimensä Koivuoja-purosta joka virtaa asuinalueen ohi. Koivuoja rajoittuu etelässä Siperianperään, lännessä teollisuusalueeseen, pohjoisessa tuulivoimapuistoon ja idässä Ilvestien asuinalueeseen. Koivuoja on uusinta asuinaluetta ja alueen rakennukset nuoria. Alue kaavoitettiin 2000-luvun puolivälissä.
Ojalanperä myös Ojala on asuinalue Simossa Asemakylällä. Ojalanperä koostuu pää-asiassa 1980-luvulla rakennetuista omakotitaloista. Alueella on myös uudempaa rakennuskantaa mm. Toivontiellä. Ojalanperä laajene hitaasti kohti itää ja Simojoen rantaa.
Ojalanperän asutus on keskittynyt pääasiassa Ojalantien, Hakatien ja Kangastien varrelle.
Patokoski on asuinalue Simojoen etelärannalla. Lännessä se rajautuu Männikön asuinalueeseen, pohjoisessa Simojoen toisella puolella sijaitsevaan Ojalanperään ja Koivukankaaseen, Idässä Tikkasen asuinalueeseen ja etelässä Halmekankaan tuulivoimapuistoon. Alue kaavoitettiin 1990-luvulla.
Siperianperä epävirallisesti ennen. Wanha Koivuoja on asuinalue Simossa Asemakylässä. Alue rajoittuu etelässä koulukeskukseen, lännessä rautatiehen, pohjoisessa Koivuojaan ja idässä Ilvestien asuinalueeseen. Alue muodostaa sekalaisen rivitaloista ja omakotitaloista muodostuvan kokonaisuuden. Alue kaavoitettiin 1970-luvulla ja rakennuskanta onkin peräisin pitkälti 1970-luvulta. 1980-luvulla alueelle rakennettiin paljon rivitaloja. Siperianperällä sijaitsee mm. puisto.
Sissy Spacek

Mary Elizabeth ”Sissy” Spacek (s. 25. joulukuuta 1949 Quitman, Texas) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä ja laulaja.
Ura.
Spacek aloitti uransa countrymuusikkona ja levytti yhden singlen "John, You Went Too Far This Time", joka kertoo John Lennonista. Serkkunsa näyttelijä Rip Tornin avulla Spacek pääsi Lee Strasberg Actors Studioon ja vielä myöhemmin Strasberg-instituuttiin New Yorkiin.
Spacekin ensimmäinen kreditoitu rooli oli vuoden 1972 elokuvassa "Lihakirves", jossa hän näytteli seksiorjaksi myytyä nuorta naista. Seuraavana vuonna Spacek esiintyi elokuvassa "Julma maa", josta hän sai ensimmäisen kerran laajempaa huomiota. Spacek tapasi elokuvan kuvauksissa tulevan miehensä Jack Fiskin, joka toimi lavastajana.
Spacekin läpimurto oli tunteellisesti ongelmallisen telekineettisiä voimia omaavan teinitytön Carrie Whiten rooli elokuvassa "Carrie" (1976). Hän oli elokuvasta ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 1980 Spacek voitti Oscarin ja Golden Globen elokuvasta "Kaivosmiehen tytär". Hän on ollut Oscar-ehdokkaana lisäksi elokuvista "Kateissa", "Kun joki tulvii", "Kolme sydäntä" ja "Satimessa".
Yksityiselämä.
Spacek meni naimisiin tuotantosuunnittelija Jack Fiskin kanssa vuonna 1974. Heillä on kaksi tytärtä: Schuyler Elizabeth ja Madison Fisk, joista ensinnä mainittu on itsekin näytellyt useissa rooleissa. Spacek asuu perheineen hevostilalla Virginiassa. Spacek tunnetaan myös aktiivisena naisasioiden puolestapuhujana.
Palkintoja.
Oscarit.
Ehdokkaana:
BAFTAt.
Ehdokkaana:
Emmyt.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Turtola (Ruotsi)

Turtola () on kylä ja pientaajama Ylitornion kunnassa Ruotsissa. Pientaajamassa oli 125 asukasta vuoden 2010 lopussa.
Kylä oli ennen Haminan rauhaa 1809 samaa kylää Suomen nykyisen Pellon kunnan Turtolan kanssa. Tällöin valtakunnanraja vedettiin kylää halkovaan Tornionjokeen. Sittemmin kylän nimeksi on myös suomen kielessä vakiintunut ruotsinkielinen muoto Svanstein, mm. sekaannusten välttämiseksi.
Svansteinin kylä sijaitsee Kynsivaaran juurella. Kylän takana on Pullinkivaara Tornionlaaksossa 1700-luvulla suoritetun astemittauksen mittaupisteistä (ks. Maupertuis). Pullinkivaaralla toimii suurehko laskettelukeskus Svanstein Ski. Keskuksessa on 16 eritasoista rinnettä ja 5 hissiä. Pisin rinne on miltei 2500 metriä pitkä. Svanstein Skissä käy myös jonkin verran suomalaisia asiakkaita. Kylässä on myös mittava murtomaahiihtolatuverkosto.
Cleanroom

Cleanroom on ohjelmistotuotannossa käytettävä formaali ja inkrementaalinen metodi. Cleanroom-metodin mukaisessa ohjelmistoprosessissa laadukkaita ohjelmistoja pyritään tuottamaan estämällä virheiden syntyminen sen sijaan, että jo syntyneitä virheitä poistettaisiin ohjelmistosta. Metodin nimi on peräisin elektroniikkateollisuudessa käytettävistä puhdastiloista, joilla samankaltaisesti pyritään estämään epäpuhtauksien joutumista tuotteisiin.
Metodin kehitti Harlan Mills 1980-luvulla ja sillä on väitetty saavutetun varsin hyviä tuloksia. Arvostelua metodologiaa ja varsinkin sen testauskäytäntöä kohtaan on esittänyt mm. Boris Beizer.
Keskeiset periaatteet.
Cleanroom-metodi perustuu seuraaviin periaatteisiin: 
Ohjelmien käsittely matemaattisina funktioina.
Ohjelmia käsitellään matemaattisina funktioina käyttäen apuna laatikkorakenteeseen perustuvaa määrittelyä ja suunnittelua sekä sekvenssipohjaista määrittelyä. Kehitettävän ohjelman ulkoinen käyttäytyminen määritellään täydellisesti yhdistämällä kaikki sen mahdollisesti saamat syötesarjat yhteen vasteeseen. Syötteet määritellään käyttäen apuna edellä mainittua sekvenssipohjaista määrittelyä. Ohjelman ulkoisen toiminnan, eli mustan laatikon, kuvaus kehitetään tilalaatikoksi, joka kuvaa ohjelman kaikkia mahdollisia tiloja. Tilalaatikko kehitetään edelleen läpinäkyväksi laatikoksi, eli mustan laatikon ja tilalaatikon kuvaaman toiminnallisuuden toteuttavaksi algoritmiksi.
Jos ohjelman ulkoinen käyttäytyminen on määritelty täydellisesti ja ohjelman toteutus vastaa tätä mustan laatikon kuvausta, ohjelman voidaan olettaa toimivan virheettömästi.
Ohjelmien tilastollinen testaaminen.
Tilastollinen testaaminen perustuu siihen, että koska kaikkia ohjelman mahdollisesti saamia syötesarjoja ei yleensä voida testata, on testattava kaikkien syötteiden joukosta satunnaisesti valittua alijoukkoa. Cleanroom-metodin mukaisessa testaamisessa käytetään ohjelman käyttömallin avulla satunnaisesti luotuja testitapauksia. Testauksen perusteella ohjelman voidaan todeta toimivan oikein tietyllä, testaamisen kattavuudesta riippuvalla todennäköisyydellä.
Champlainjärvi

Champlainjärvi (, ) on laaja järvi itäisessä Pohjois-Amerikassa, Yhdysvaltain ja Kanadan rajalla.
Champlainjärvi on pitkänomainen ja se sijaitsee pohjois-etelä-suuntaisesti New Yorkin ja Vermontin osavaltioiden rajalla. Järven pohjoisin osa ulottuu jonkin jonkin matkaa Kanadan Québecin provinssiin.
Champlainjärvi on Yhdysvaltojen kuudenneksi suurin luonnonjärvi. Se on noin 180 km:n pituinen ja enimmillään 19 km leveä. Järven itäpuolella nousevat Green Mountains -vuoret Vermontissa ja länsipuolella Adirondackin vuoristo New Yorkissa. Järveen laskee useita jokia Yhdysvalloista, ja järvi itse laskee pohjoiseen Richelieujoen kautta Saint Lawrencen jokeen Montrealin alapuolella. Järvi on noin 30 metriä merenpinnan tason yläpuolella.
Champlainjärven tärkeimmät satamat ovat Burlington, Port Henry ja Plattsburgh. Niillä on nykyään vain pienimuotoista liikennettä. Aiemmin satamilla kuitenkin oli huomattava kaupallinen ja sotilaallinenkin merkitys. 1800-luvulla järvi yhdistettiin kanavalla etelään virtaavaan Hudsonjoen vesistöön. Yhdysvaltain vapaussodan yhteydessä vuonna 1776 järvellä käytiin Yhdysvaltain laivaston ensimmäinen taistelu, joka päättyi amerikkalaisten tappioon.
Järvi tunnetaan myös oletetusta vesihirviö Champista, jota alueen matkailuelinkeino hyödyntää.
Järvi on saanut nimensä ranskalaisen tutkimusmatkailijan Samuel de Champlainin mukaan, joka löysi järven 1609.
Pfalz

Pfalz [pfalts] on alue Saksan länsiosassa. Nykyään sillä tarkoitetaan useimmiten Rheinland-Pfalzin osavaltion eteläosaa. Myös Baijerissa on Oberpfalz (Ylä-Pfalz) -niminen alue.
Nimen historia.
"Pfalz" tulee latinan palatsia tai linnaa merkitsevästä sanasta "palatium". Se ei alun perin ollut maantieteellinen käsite, vaan keskiajalla sillä tarkoitettiin linnaa, jossa keisari piti ajoittain hovia. Tämän kaltaisia linnoja oli monissa paikoissa eri puolilla Saksaa. Linnan ja siihen kuuluvien läänitysten hallitsijaa sanottiin pfalzkreiviksi. Reinin pfalzkreivin saatua vuonna 1356 vaaliruhtinaan arvon hänen hallitsemaansa aluetta alettiin kutsua "Pfalzin vaaliruhtinaskunnaksi" tai "Kurpfalziksi", jolloin "pfalz" kehittyi maantieteelliseksi käsitteeksi. Kun Kurpfalzin ruhtinaskunta vuonna 1803 jaettiin Baijerin ja Badenin valtioiden välillä, Pfalz-nimi siirtyi merkitsemään Baijerin hallitsemaa, Reinin länsipuolista Kurpfalzin aluetta, joka on nykyään osa Rheinland-Pfalzin osavaltiota.
Maantiede.
Pfalzin alue kattaa Rheinland-Pfalzin eteläosan, kun taas osavaltion pohjoisosa kuuluu historiallisesti Reininmaahan. Lännessä Pfalz rajoittuu Saarlandin osavaltioon ja etelässä Ranskaan, kun taas idässä Rein muodostaa Pfalzin ja Baden-Württembergin osavaltiorajan. Pfälzerwald -keskivuoristo kattaa noin kolmasosan Pfalzin alueesta. Pfalzin korkein vuori on 687 metriä korkea Donnersberg.
Jätkä (animaatiohahmo)

Jätkä ("Jack") on fiktiivinen konna DC-animaatiouniversumissa, hän esiintyy ainoastaan "Justice League" -animaatiosarjassa. Hahmon äänenä toimi Greg Cipes.
Fiktiivinen historia.
Jätkä joutui hallituksen "vankilaan", koska hänellä oli Muovimiehen tapaiset erikoisvoimat, joita hallitus halusi testata. He saivat suostuteltua Jätkän tulemaan ehdoilla, josta hän ei voinut kieltäytyä. Myöhemmin Jokeri ilmestyi autiolla paikalla olleeseen vankilaan ja vapautti Jätkän sekä muut mutantit. Jokeri päätti perustaa Royal Flush Gang -nimisen ryhmän, jossa Jätkä ja muut mutantit ovat pukeutuneet pelikorteiksi.
3 naista

3 naista on Robert Altmanin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1977. Se on unenomainen tarina kolmen naisen välisistä suhteista. Ujo ja pidättyväinen Pinky saa työpaikan vanhainkodista, jossa hän tutustuu terapeuttina toimivaan ulospäin suuntautuneeseen Millieen. Hän muuttaa pian Millien luokse asumaan, ja kuvioon ilmestyy myös vuokraisännän taiteellinen vaimo, joka on raskaana.
Shelley Duvall palkittiin Cannesin elokuvafestivaaleilla parhaana naisnäyttelijänä. Hän on kirjoittanut valtaosan elokuvan dialogista, oman roolihahmonsa Millien vuorosanat kokonaan.
Matti Salo kirjoitti "Helsingin Sanomissa", että "3 naista" on ”Altmanin arvoituksellisin työ, niukoilta tapahtumiltaan hyvinkin selkeä ja havainnollinen, mutta merkitykseltään, kertovalta sisällöltään perin salattu ja ongelmallinen, mystinen elämys”. Unimaailmaa luotaava elokuva on Salon mukaan paradoksaalinen teos: ”Se on Altmanin vakavin, ’taiteellisin’ [--] ja eurooppalaisin tyylitelmä, uhmaileva itsenäisyyden julistus, lopullinen pesäero Hollywoodin kaavioihin. Toisaalta se on ohjaajansa naisvaltaisin ja epäitsekkäin yritys.”
Peter von Baghin mukaan elokuvan teemana on päähenkilöiden kolmen ikäkauden merkityksien etsintä: ”Jokainen niistä osa amerikkalaisen ulkokuoren ja neuroosin sydänaluetta; niin sanotun normaalitilan ja mielenhäiriön välinen ero on usein hiuksenhieno. Kuten joissakin Ingmar Bergmanin elokuvissa, miehet ovat melkein kokonaan ulkopuolisia, välttämätön paha, tai yleisen tylsämielisyytensä vuoksi vain jonkinlainen surkea läiskä nurkassa.”
Näyttelijät.
Lähde:
Hjalmar Magnus Eklund

Hjalmar Magnus Eklund (12. tammikuuta 1880 Turku – 10. kesäkuuta 1937 Parainen) oli ensimmäinen suomalainen matemaattisen logiikan tuntija, filosofi, kansanvalistustyön edistäjä ja keinotekoisen ido-kielen uranuurtaja.
Elämä ja ura.
Hjalmar Eklund oli lahjakas monella alalla. Hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja filosofiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui maisteriksi 1903. Hän keskittyi joukko-oppiin, joka sijoittuu matematiikan ja logiikan välimaastoon. Hänestä tuli Suomen ensimmäinen asiantuntija matemaattisessa logiikassa, joka oli tuolloin uusi ala.
Vuonna 1906 hän työskenteli yliopiston historiallis-kielitieteellisen osaston fonetiikan laboratoriossa. Mahdollisesti siellä hän kiinnostui kielistä, ja kun oli matemaatikko-loogikko, luontevasti keinotekoisista kielistä.
Vuodesta 1906 vuoteen 1918 Eklund toimi opettajana eri lukioissa Turussa ja Porissa. Samoihin aikoihin hän jatkoi opintojaan ja valmistui maisteriksi 1911 filosofiassa. Hän opiskeli myös Saksassa: vuonna 1909 ja 1910 Göttingenissä matematiikkaa, 1913 Leipzigissa filosofiaa ja 1914 uudelleen Göttingenissä filosofiaa. Hänen tuon ajan merkittävimmät teokset olivat vuonna 1916 ilmestynyt ”Russells antinomi och andra paradoxala motsägelser. Logiska undersökningar” ja vuonna 1918 norjalaisessa aikakauslehdessä "Nyt Tidskrift for Matematik" ilmestynyt ”Über Mengen, die Elemente ihrer selbst sind”.
Filosofian alalla Immanuel Kantin eettinen ajattelu oli hänen pääkohteenaan. 1920-luvulla myös Wienin piirin jäsenten eli Rudolf Carnapin, Moritz Schlickin ja Ludwig Wittgensteinin ajattelu oli hänelle tuttua.
Hjalmar Eklund oli ateisti ja kirjoitti uskontokriittisiä artikkeleita. Vuonna 1906 hän oli perustamassa ylioppilasyhdistys Prometheusta, joka toimi ajatuksenvapauden puolesta. Sisällissodan jälkeen Eklund oli jäsenenä valtiollisessa uskonnonvapauskomiteassa. 
Lisäksi Hjalmar Eklund oli sosialisti ja toimittaja. Hän avusti Turussa ilmestynyttä "Arbetet"-lehteä. Vuoden 1918 kansalaissodan jälkeen Eklund oli vangittuna kapinaan osallistumisesta, mutta hän vapautui marraskuussa 1918. Vuonna 1919 Eklundista tuli Turussa ilmestyneen "Demokraatin" (myöh. "Sosialisti") toimittaja. Siellä hänen harrastuksensa keinotekoiset kielet tulivat esille ja hän kirjoitti useita artikkeleita kansainvälisestä apukielestä idosta. Tuohon aikaan hän julkaisi myös "Ido-kielen kieliopin".
Vuonna 1919 Eklundista tuli vastaperustetun Työväen Sivistysliiton (TSL) ensimmäinen sihteeri Väinö Voionmaan kutsumana. Sihteerinä ollessaan hän kannusti työläisiä opiskelemaan kansainvälisiä apukieliä, varsinkin idoa. Hän toimitti myös kaksi osaa "Työväen sivistysliiton opintokirjaa". Erillisenä ilmestyi vielä "Työväen sivistysliiton opintokerhot, niiden järjestö ja tehtävät".
Vuonna 1926 Eklund palasi Helsingistä Turkuun ja työskenteli vakuutusyhtiö Sammossa vakuutusmatemaatikkona aina vuoteen 1933. Hjalmar Magnus Eklund kuoli 1937 Paraisilla vain 57 vuoden ikäisenä.
Consalvo Sanesi

Consalvo Sanesi (28. maaliskuuta 1911 Terranuova Bracciolini, Arezzo – 28. heinäkuuta 1998 Milano) oli italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui viiteen osakilpailuun kausilla 1950–1951 ollen parhaimmillaan neljäs Sveitsin GP:ssä ja saavutti kolme MM-pistettä. Sanesi ajoi myös kerran kuudenneksi Britannian GP:ssä mutta kuudennesta sijasta ei 1950-luvulla saanut pisteitä. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa sekä Formula 1:iä edeltäneissä Grand Prix -kilpailuissa.
Vuonna 1953 Sanesi ajoi Mille Miglia -kilpailussa, jossa hän teki erikoiskokeen nopeusennätyksen 112,8 mph (181,5 km/h), mutta hänen kilpailunsa Nino Farinan ja Juan Manuel Fangion kaltaisia huippukuljettajia vastaan päättyi auton hajoamiseen.
Tuomas Lius

Tuomas Lius (s. 8. toukokuuta 1976 Joensuu) on liperiläinen kirjailija ja sarjakuvapiirtäjä, joka on myös tehnyt töitä freelancetoimittajana. Lius on osuuskuntamuotoisen kustantamo Crime Timen perustajajäsen.
Liuksen esikoisteos, "Kalle-Kustaa Korkin paluu", valmistui alkuperäisten Kalle-Kustaa Korkki ja Pekka Lipponen -hahmojen luojan, Aarne Haapakosken, perikunnan siunauksella. Vuoden 2006 "Jadesoturi Sangfu" -sarjakuva-albumi toimi esiosana Antti-Jussi Annilan ohjaamalle "Jadesoturi"-elokuvalle.
Jännityskirjat "Haka", "Laittomat," "Härkäjuoksu, Lanka palaa, Sikojen lahti" ja "Kova luu" kertovat suomalais-egyptiläisen rikosylikonstaapeli Julia Noussairin ja viinijärveläisen amatöörietsivä Marko Pippurisen seikkailuista. Tarinoiden tapahtumapaikat löytyvät suureksi osaksi Pohjois-Karjalasta. Hän on myös mukana Pikku G:n musiikkivideolla "Shala-la-la".
Tornionmäki

Tornionmäki on Kouvolan kaupunginosa ja tilastoalue, Kouvolan keskustan suuralueella. Alueen rakennukset ovat suurimmalta osin 1950- ja 1960-lukujen omakotitaloja, mutta varsinkin Tornionmäen läpi kulkevan Utinkadun varrella on myös muutamia kerrostaloja. Tornionmäen tilastoalueeseen kuuluu myös Viitakummun ja Teholan alueet.
Tornionmäen palveluita ovat muun muassa neuvola, apteekki, R-kioski, grilli, Lidl, Tokmanni, S-market, Hesburger sekä K-Supermarket. Lisäksi alueella sijaitsee lakkautettu Tornionmäen koulu sekä Kouvolan seudun ammattiopiston kaksi päätoimipistettä. Tornionmäessä sijaitsee myös yhä toiminnassa oleva, vuonna 1947 valmistunut Kouvolan lakritsin tehdas.
Alan A’Court

Alan A’Court (30. syyskuuta 1934 Rainhill, Englanti – 15. joulukuuta 2009) oli englantilainen jalkapalloilija. Hän pelasi vasempana laitahyökkääjänä.
A’Court edusti lähes koko uransa Liverpool FC:tä. Hän siirtyi seuraan 18-vuotiaana syyskuussa 1952 amatöörijoukkue Preston Cablesista ja pelasi Liverpoolissa aina vuoteen 1964 asti. Suurimman osan tuosta ajasta Liverpool oli 2. divisioonassa. A’Court oli mukana, kun Liverpool voitti 2. divisioonan vuonna 1962. Sen sijaan hän ei loukkaantumisen vuoksi pelannut yhtään ottelua kaudella 1963–1964, jolloin Liverpool voitti 1. divisioonan mestaruuden.
Vaikka Liverpool ei pelannutkaan 1950-luvun lopulla pääsarjatasolla, A’Court nousi Englannin maajoukkueeseen. Hän pelasi vuosina 1958–1959 yhteensä viisi maaottelua, joista kolme Ruotsin MM-kisoissa 1958. A’Court on edelleen nuorin pelaaja, joka on saavuttanut 200 ottelua Liverpoolissa. Hän oli tuolloin hieman yli 24-vuotias. Uransa aikana A’Court pelasi Liverpoolissa kaikissa kilpailuissa yhteensä 381 ottelua, joissa hän teki 63 maalia.
Kesällä 1964 A’Court siirtyi Tranmere Roversiin, jossa hän jatkoi pelaamista vielä muutaman kauden ajan. Vuonna 1966 hän siirtyi Norwich Cityyn pelaajavalmentajaksi ja 1960-luvun lopussa hän toimi Chesterin ja Crewe Alexandran kakkosvalmentajana. Vuodesta 1970 lähtien A’Court oli Stoke Cityssä valmentajana ja kuukauden ajan myös väliaikaisena päävalmentajana. Myöhempinä vuosina hän valmensi myös joukkueita Sambiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Lokakuussa 2006 Liverpoolin kannattajat äänestivät A’Courtin "100 Players Who Shook the Kop" -äänestyksessä sijalle 81.
M/S Georg Ots

M/S Georg Ots oli virolaisen laulaja Georg Otsin mukaan nimetty matkustaja-autolautta, joka liikennöi Helsingin ja Tallinnan välillä vuosina 1980–2000. Alus rakennettiin Puolassa vuonna 1979. Se aloitti liikennöinnin vuonna 1980 ja kulki alun perin Neuvostoliiton lipun alla, ja sitä liikennöi Estonian Shipping Company (ESCO) vuoteen 1989 saakka. Alus toimi saman omistajan alaisuudessa mutta vuodesta 1994 Tallink-varustamon liikennöimänä. Alus myytiin Venäjälle, ja joulukuusta 2002 alkaen se liikennöi Venäjän valtion omistuksessa Pietari–Kaliningrad-reittiä ja elokuusta 2010 lähtien pitkin Koillisväylää Pietari–Vladivostok-reittiä. 
Vuoden 2013 alusta lähtien laiva oli Zhoushanin telakalla (Asia Pacific Dockyard Co., Ltd), ja kesäkuussa 2014 Viron yleisradio kertoi, että laivan vuokrannut kiinalaistaho on romuttanut sen laittomasti.
Reippaasta meiningistään tunnettu laiva esiintyy myös Juice Leskisen kappaleessa ”Eesti (On My Mind)”. Suomalaisturistien lisäksi laivaa on käyttänyt tukikohtanaan myös Neuvostoliiton johtaja Mihail Gorbatšov, joka seurueineen matkusti aluksella Reykjavikiin saakka huipputapaamiseen Yhdysvaltain presidentti Ronald Reaganin kanssa lokakuussa vuonna 1986.
M/S "Georg Ots" on toinen seitsemästä vuosina 1980–1986 valmistetusta sisarlautasta.
Rauli Urama

Rauli Urama (s. 28. syyskuuta 1969 Pori) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Hän on toiminut myös TPS:n urheilujohtajana. Urama on valmentanut Suomen nuorisomaajoukkueita, Lukkoa ja Tapparaa. Urama on tunnettu myös Suomen Jääkiekkoliiton huippu-urheilujohtajana.
Urama toimi Lukon apuvalmentajana 1998–2006 ja päävalmentajana 2008–2012 toimien välillä Tapparan päävalmentajana 2006–2008.
Lukossa Urama toimi kahdeksan kauden ajan kuuden eri päävalmentajan (Timo Tuomi, Vasili Tihonov, Ismo Lehkonen, Jukka Rautakorpi, Jarmo Tolvanen, Jukka Koivu) valmennustiimissä. Hän on valmentanut myös Lukon A-, B- ja C-junioreita sekä Kajaanin Hokin II-divisioonajoukkuetta.
Tapparaan Urama palkattiin alun perin A-juniorijoukkueen valmentajaksi, mutta hän sai nopeasti valmennettavakseen edustusjoukkueen, kun aikaisempi päävalmentaja Jukka Rautakorpi siirtyi muihin tehtäviin.
Urama on toiminut nuorten maajoukkueiden päävalmentajana vuosina 2003–2004 (U16-joukkue), 2012–2013 (U17-joukkue) ja 2005–2006 sekä 2013–2014 (U18-joukkue). Alle 18-vuotiaiden joukkueen hän luotsasi MM-hopealle keväällä 2006. Kaudella 2014–2015 Urama valmensi U19-joukkuetta.
Huippu-urheilujohtajana Urama aloitti toukokuussa 2012. Hän seurasi tehtävässä Jukka Rautakorpea.
Urama toimi Turun Palloseurassa urheilujohtajana marraskuusta 2019 huhtikuuhun 2025.
Merikotkat

Merikotkat ("Haliaeetus") on päiväpetolintusuku haukkojen ("Accipitridae") heimossa. Merikotkat on mahdollisesti yksi vanhimmista elävien lintujen suvuista.
Lajit muodostavat selvästi kolme sisarlajiparia: merikotka ja valkopäämerikotka, ruskomerikotka ja valkomerikotka sekä kiljumerikotka ja madagaskarinmerikotka. Kuhunkin näistä lajipareista kuuluu yksi valkopäinen ja yksi ruskeapäinen lajivastine. Lähes kaikkien aikuisten merikotkayksilöiden pyrstön väritys on valkoinen. Tässä suhteessa poikkeuksellisia lajeja ovat vain ruskomerikotka, valkomerikotka ja aromerikotka.
Merikotkien sukuun kuuluu kahdeksan lajia:
Hassan Zirak

Hassan Zîrak tai Hesen Zîrek (1921 – 26. kesäkuuta 1972) on kurdilainen laulaja. Hän syntyi Harmilissa (kurdiksi Hermêl), joka on pieni kylä Bokanissa Itä-Kurdistanissa.
Zîrak oli innokas esiintyjä jo hyvin nuorena. Vuonna 1953 hän meni Etelä-Kurdistaniin, Irakin pohjoisosaan. Siellä hän nauhoitti lauluja, jotka päättyivät Radio Bagdadiin. Vuonna 1957 tultuaan takaisin Itä-Kurdistaniin hän sai kasaan yhtyeen ja nauhoitti monta kurdinkielistä laulua. Nämä kappaleet päättyivät paikallisen yleisradioon nimeltään Kermānšāh. 
Zîrakilla ja hänen vaimollaan Midya Zandilla on kaksi tytärtä, Arezo ja Sakar, jotka asuvat Teheranissa. 
Huolimatta siitä, että Zirak oli lukutaidoton ja eli lyhyen ja vaikean elämän, hän oli tuottelias muusikko ja sävelsi noin 1500 laulua. Monet näistä lauluista syntyivät vapaamuotoisesti, kun Zirak sävelsi, sanoitti ja lauloi samanaikaisesti. Hänen panoksensa on jättänyt pysyvän perinnön, ja hän on yksi suosituimmista ja tunnetuimmista laulajista kurdien keskuudessa Pohjois- ja Itä-Kurdistanissa. 
Hassan Zirak teki yhteistyötä myös muiden merkittävien laulajien, kuten Mohammed Mamlen, Mala Hussain Abdulzadan, Osman Bukanin ja Ahmed Shamalin kanssa. Yksi merkittävä kappale, "Malî Babim Be Wefa", äänitettiin vuonna 1960 yhdessä Mamlen ja Mala Hussain Abdulzadan kanssa, mikä osoittaa hänen kykynsä työskennellä muiden aikansa merkittävien artistien kanssa. 
Vuonna 1971 Zirek, joutui sairaalaan ja hänellä todettiin olevan neljännen vaiheen syöpä. Hän vietti lukemattomia öitä Urmian ja Bukanin sairaaloissa taistellessaan tautia vastaan. Traagisesti Hassan Zirak menehtyi viidenkymmenen vuoden ikäisenä. Hänen viimeinen leposijansa on Nalashkenahin vuorella, joka on yksi kuuluisimmista vuorista hänen kotikaupunkinsa Bukanin lähellä.
Dimension Zero

Dimension Zero on ruotsalainen thrash/melodinen death metal -yhtye, joka perustettiin Göteborgissa vuonna 1995. Yhtyeen jäsenet ovat In Flamesin kitaristi Jesper Strömblad ja toinen kitaristi Glenn Ljungström. Ennen rumpalina toiminut Jocke Gothberg liittyi myöhemmin laulajana yhtyeeseen ja rumpujen taakse asettui Hans Nilsson.
Glenn Ljungström erosi yhtyeestä vuonna 2003, mutta liittyi takaisin vuonna 2005.
Pulkkilan Ponsi

Pulkkilan Ponsi on vuonna 1939 perustettu Siikalatvalla toimiva urheiluseura. Seuran lajeina ovat lentopallo, hiihto, suunnistus, frisbeegolf, sulkapallo ja yleisurheilu. Vuosien saatossa seura on tullut tunnetuksi Ponnen kansallisista hiihdoista, yleisurheilusaavutuksista ja jokamieslentopallosta. Nykyisin seura tunnetaan erityisesti aktiivisesta frisbeegolfin kilpailutoiminnasta Siikalatvan alueella. Frisbeegolfkauden kohokohta on vuosittain heinäkuussa Lehtomäen radalla järjestettävä Pulkkila Open.
Elektroluminesenssi

Elektroluminesenssi on luminesenssi-ilmiön alalaji, joka esiintyy tietyissä aineissa, jotka kykenevät emittoimaan valoa vahvassa sähkökentässä tai kun niiden läpi virtaa sähköä. Tällaisia aineita ovat esimerkiksi tietyt puolijohteet.
Elektroluminesenssi-ilmiötä käytetään hyväksi esimerkiksi LED-lampuissa, sairaalalaitteissa ja nestekidenäyttöjen taustavaloissa. Elektroluminesenssimateriaaleja ovat mm. III-IV tyypin puolijohteet (kuten InP, GaAs ja GaN) ja kuparia tai hopeaa sisältävät ZnS-hiukkaset tai Mn-pitoinen ZnS ohutkalvot 
Mekanismi.
Elektroluminesenssi on seurausta elektronien ja aukkojen spontaanista emissiosta materiaalissa (yleensä puolijohteissa). Elektroluminesenssissa viritys perustuu sähkökentän käyttöön virityksessä. Viritetyt elektronit emittoivat fotonin palatessaan perustilaansa. Emittoituneet fotonit säteilevät satunnaisesti kaikkiin mahdollisiin suuntiin.
Absorptio ja emissio keskittyvät aineessa erityisiin luminesenssikeskuksiin, jotka ovat kiderakenteessa olevia pistevikoja . Ennen rekombinaatiota elektronit ja aukot erotetaan joko douppauksella, jolloin syntyy pn-rajapinta (puolijohteissa kuten LED) tai kentässä kiihdytettyjen elektronien ja luminesenssikeskusten elektronien törmäytyksellä. Tällöin suora energia-aukkosiirtymä on mahdollinen ja jossa elektroni - aukko rekombinaatio synnyttää fotonien emission. Emissiofotonin energia on suunnilleen sama kuin energia-aukon suuruus:
formula_1,
missä Ec on johtavuusvyön energia, Ev on valenssivyön energia ja h on Planckin vakio.
Kirjallisuutta.
Vij&amp;Vij, Handbook of electroluminescent materials, Inst of physics pub, 2004, .
Amerikaneskimokoira

Amerikaneskimokoira () on yhdysvaltalainen koirarotu. Vaikkei sillä ole FCI:n tunnustusta, se on Suomen Kennelliiton hyväksymä.
Ulkonäkö.
Amerikaneskimokoira on valkoinen pystykorva. Se on rungoltaan lähes neliömäinen. Sallitut värit ovat valkoinen ja keksinvärinen (valkoinen, jolla on vähäiset, haalean kellertävät merkit). Rodusta on kolme eri muunnosta - pieni, keskikokoinen ja iso – jotka eroavat toisistaan vain kooltaan. Pieni on 23–31 cm, keskikokoinen 31–38 cm ja iso 38–48 cm korkea. Pieni painaa 3–5 kg, keskikokoinen 5–9 kg ja iso 9–16 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Amerikaneskimokoira on miellyttämishaluinen, uskollinen ja iloinen. Se sopii sekä seura- että vahtikoiraksi.
Alkuperä.
Amerikaneskimokoiralla ei ole mitään tekemistä eskimoiden kanssa. Sitä ei ole koskaan käytetty rekikoirana, vaan sen ensisijainen tehtävä on ollut toimia piha- ja seurakoirana. Se ei myöskään polveudu arktisista koirista, vaan on läheisintä sukua pohjois- ja keskieurooppalaisille pystykorville.
Rodun juurten uskotaan olevan valkoisissa saksanpystykorvissa (etupäässä grosspitzissä), joita saksalaiset uudisasukkaat toivat mukanaan maahan 1800-luvulla. Samoihin aikoihin Yhdysvalloissa alkoi esiintyä myös keeshondeja, pomeranianeja ja volpino italianoja, jotka saattoivat myös vaikuttaa osaltaan varhaiseen jalostukseen.
Aiemmin amerikaneskimokoira oli nykyistä kookkaampi ja ulkomuodoltaan epäyhtenäisempi. Keskikokoinen ja iso ovat alkuperäisiä muunnoksia, mutta pieni jalostettiin vasta myöhemmin. Se tunnettiin aiemmin nimellä "American Spitz" eli amerikanpystykorva, mutta kasvattajat uudelleen nimesivät sen vuonna 1917, koska he eivät halunneet ensimmäisen maailmansodan luoman poliittisen ilmapiirin vuoksi käyttää alun perin saksalaista termiä "Spitz".
Lähteet.
Adlercreutz, Carl-Johan: Koirarotujen maailma
SS North American

SS North American oli Yhdysvaltain ja Kanadan Suurilla järvillä liikennöinyt höyrylaiva. Sen rakensi vuonna 1913 Ecorsessa Michiganissa toimiva Great Lakes Engineering Works, ja aluksen tilaaja oli Chicago, Duluth &amp; Georgian Bay Transit Company. Alus laskettiin vesille 16. tammikuuta 1913. "North Americanin" sisaralus oli SS "South American" 
Alus oli 280 jalkaa (85,34 metriä) pitkä ja 47 jalkaa (14,33 metriä) leveä, ja sen syväys oli 17 jalkaa 6 tuumaa (5,33 metriä). Aluksen nelipaisuntahöyrykoneen teho oli 2 200 indikoitua hevosvoimaa, ja sen vaatima höyrynpaine kehitettiin kolmessa alun perin hiililämmitteisessä höyrykattilassa. Kattilat muutettiin öljypolttoiseksi vuonna 1923.
Vuonna 1963 Chicago, Duluth &amp; Georgian Bay Transit Company myi aluksen Eriessä Pennsylvaniassa toimivalle Canadian Holiday Companylle, joka siirsi aluksen Pennsylvanian Erien ja Ontarion Port Doverin väliselle reitille. Alus purjehti reitillä vain yhden vuoden, sillä se vedettiin pois liikenteestä vuonna 1964. Tämän jälkeen alus oli mukana useissa hämärissä kaupoissa, kunnes se viimein myytiin huutokaupalla Seafarer's International Unionille vuonna 1967. Uusi omistaja aikoi käyttää alusta koululaivana Piney Pointissa Marylandissä.
Kun "North American" oli Pohjois-Atlantilla hinauksessa Piney Pointiin, se yllättäen upposi 4. syyskuuta 1967. Hylky löydettiin heinäkuussa 2006. Kauko-ohjattava robottisukellusvene paikansi hylyn läheltä mannerlaatan reunaa noin 225 kilometrin päässä Uuden Englannin rannikolta. Hylky lepää runsaan sadan metrin syvyydessä.
The Postman – tulevaisuuden sanansaattaja

The Postman – tulevaisuuden sanansaattaja ("The Postman") on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Kevin Costnerin ohjaama yhdysvaltalainen tieteistoimintaelokuva. Costner myös näyttelee elokuvan pääosan. Elokuva perustuu David Brinin romaaniin, josta Eric Roth on tehnyt varsinaisen elokuvakäsikirjoituksen.
"The Postman – tulevaisuuden sanansaattaja" oli vuonna 1998 ehdolla Yhdysvaltain Academy of Science Fiction, Fantasy and Horror Filmsin vuotuisen Saturn-palkinnon voittajaksi parhaan näyttelijän, parhaan tieteiselokuvan ja parhaan sivuosanäyttelijän kategorioissa. Elokuva oli ehdolla myös USA Motion Picture Sound Editorsin Golden Reel -palkinnon saajaksi, mutta tämäkin palkinto meni sivu suun. Hieman kyseenalaista mainetta elokuva sen sijaan niitti voittamalla vuoden 1998 Razzie Awardin huonoimmasta pääosaroolisuorituksesta, ohjauksesta, elokuvamusiikista, käsikirjoituksesta ja kuvauksesta.
Juoni.
Elokuva sijoittuu sodan runtelemaan Amerikkaan, ilmansaasteet ja ydinsodan jäänteet ovat pilanneet osan luontoa. Yhdysvaltain hallitus on kaatunut, ja alueella terrorisoi holnisteiksi kutsuttu ääriryhmä. Amerikkaa kiertää kulkuri, joka esittää kylissä Shakespearen näytelmiä ruokaa vastaan.
Holnistit kiertelevät kylissä keräämässä tarvikkeita ja värväämässä uusia jäseniä ryhmäänsä. Kulkuri yrittää välttää tämän, mutta holnistit nappaavat kulkurin. Napatuista miehistä aletaan kouluttaa sotilasryhmää. Kulkurin onnistuu karkaamaan ryhmästä. Karkumatkalla kulkuri törmää postinjakajan jäänteisiin, kulkuri päättää pukeutua postimiehen asusteisiin. Uudessa asusteessa mies löytää tiensä pieneen kylään, jossa hän väittää olevansa uuden hallituksen nimittämä virkamies saadakseen ruokaa ja majapaikan.
Postimiehen innoittamana joukko nuoria perustaa postijakeluverkon. Holnistit eivät ole mielissään tästä, vaan alkavat jahdata Postimiestä sekä tämän luomaa uhkaa.
Inspiraatio

Inspiraatio on kristillisen teologian oppi, jonka mukaan Raamatun ovat kirjoittaneet uskovaiset, jotka ovat olleet vaikutettuna Pyhällä Hengellä. Kristillisissä kirkoissa ajatellaan yleensä Raamatun synnyn takana olevan jonkinlainen jumalallinen ohjaus, jota kutsutaan inspiraatioksi.
Inspiraatiokäsityksiä.
Erilaisia inspiraatiokäsityksiä on pääpiirteissään kolme.
Inspiroitu yhteisö.
Katolinen ja ortodoksinen kirkko edustavat lähinnä käsitystä inspiroidusta yhteisöstä. Sen mukaan varsinaisesti kristillinen kirkko on ollut ja on Pyhän Hengen kaitsennassa. Raamattu on syntynyt tässä yhteisössä ja siten Pyhän Hengen ohjauksessa. Inspiroidun yhteisön mallista seuraa, että Raamattu ei ole yksin oikean tradition kantaja, vaan yhteisöllä voi olla muutakin tradition lähdettä. Katolinen ja ortodoksinen kirkko opettavatkin, että on olemassa suullista perimätietoa ja kirjoitettua perimätietoa (Raamattu).
Asiainspiraatio.
Käsityksen mukaan Raamatussa on jumalallista sen keskeinen sanoma. Sanoman sisällöksi kutsutaan yleensä Jumalan tahdon ilmoitusta, eli Jumalan lakia ja evankeliumia. Asiainspiraatiokäsityksen pohjalta yleensä muotoillaan käsitykseksi, että pelastuksen asioissa Raamattu on yksin riittävä ja erehtymätön Jumalan ilmoituksen lähde. Käsitys tunnustaa, että Raamattu on inhimillinen ja ihmisten kirjoittama, ja että se muissa asioissa voi sisältää inhimillistä, aikaansa sidottua ja erehtyvää aineistoa. Kirkkokunnista yleensä luterilaiset ja anglikaaniset kirkot edustavat asiainspiraatiota.
Sanainspiraatio.
Käsityksen mukaan Raamattu on jokaista sanaa, kirjainta ja merkkiä myöten Jumalan täsmällistä ilmoitusta. Käsityksen mukaan Raamatun kirjoittajat ovat olleet niin vahvasti Jumalan ohjauksessa, että Raamatusta on tullut sana sanalta juuri sellainen kuin Jumala on halunnut. Kirkkokunnista sanainspiraatiota edustavat yleensä reformoidut kirkot sekä ns. vapaakirkot.
Scott Lautanen

Scott Lautanen on sukujuuriltaan suomalainen yhdysvaltalainen televisio-ohjaaja ja tuottaja. Lautanen on ohjannut jaksoja muun muassa televisiosarjoihin ', ', "Sarah Connorin aikakirjat", "Moonlight" sekä "Num3rot". Lautanen on naimisissa 20th Century Fox Film Corporationin televisiotuotannon varapuheenjohtajan Michelle Lautasen kanssa.
Skedsmo

Skedsmo on entinen kunta Norjassa, Akershusin läänissä. Skedsmo on käytännössä Oslon esikaupunki. Kunta liitettiin vuonna 2020 yhteen Fetin ja Sørumin kanssa Lillestrømin kunnaksi. Lillestrøm oli aiemmin Skedsmon keskustaajama ja se sai kaupunkioikeudet 1997. Skedsmo on Norjan nopeimmin kasvavia alueita: vuonna 2005 väestönkasvua oli 2,6%, ja 2006 kasvuvauhdiksi arvioitiin 3,2 %. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Skedsmossa oli 50 532 asukasta ja Skedsmo oli Norjan 14. suurin kaupunki asukasluvulla mitattuna.
Skedsmolla on ollut merkittävä rooli Norjan teollistumisessa: Strømmenin konepajalla tehtiin maan ensimmäiset junat, ja Kjellerissä toimi lentokonetehdas toiseen maailmansotaan asti. Lillestrømissä on edelleen puunjalostusteollisuutta.
Srilankannorsu

Srilankannorsu eli ceyloninnorsu ("Elephas maximus maximus") on yksi aasiannorsun alalajeista. Se on alalajeista tummin ja suurin. Uhanalaisia srilankannorsuja on Sri Lankan saarella enää noin 2 500–4 000 yksilöä. Niistä 2000-2870 elää erilaisilla suojelualueilla, mutta tämä luku saattaa olla arvioitu liian alhaiseksi.
Srilankannorsut elävät vanhan naaraan johtamissa 12–20 yksilön laumoissa. Niiden uhanalaisuuden perimmäinen syy on metsien väheneminen. Norsut siirtyvät viljelmille syömään banaania ja sokeriruokoa, ja joutuvat konfliktiin ihmisten kanssa. Yhteydenotoissa kuolee sekä norsuja että ihmisiä.
Sumatrannorsu

Sumatrannorsu ("Elephas maximus sumatrensis") on yksi aasiannorsun alalajeista. Se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Elinympäristönään Sumatran saarta käyttävät sumatrannorsut ovat muita aasiannorsun alalajeja pienempiä ja vaaleampia. Sumatrannorsut hankkivat ravintonsa muun muassa kahlaamalla soille etsimään meheviä ruohoja.
Metsien muuttaminen ihmisasutuksiksi ja maatalousalueiksi on ajanut sumatrannorsut usein liian lähelle ihmisiä, ja niitä on tapettu tai pakotettu siirtymään muualle. Niitä on metsästetty myös norsunluun vuoksi.
Borneonnorsu

Borneonnorsu ("Elephas maximus borneensis") on Borneon saaren koillisosassa Sabahissa elävä aasiannorsun populaatio, jonka alkuperä ja luokittelu ovat pitkään olleet kiistanalaisia. Borneonnorsuja on Malesian ja Indonesian valtioiden alueille jakautuneena yhteensä noin 1 500 yksilöä.
Borneonnorsu eroaa muista aasiannorsuista mm. pienemmän kokonsa, suurempien korvien, suorempien syöksyhampaiden, pidemmän hännän ja yleisesti pyöreämmän muotonsa puolesta.
Historiallisten tietojen mukaan borneonnorsu kuitenkin polveutuu Sulun sulttaanin 1600-luvulla saarelle tuomista kesytetyistä yksilöistä ja olisi näin eronnut joko intian- tai sumatrannorsusta korkeintaan muutamia satoja vuosia sitten. Sen alalajiasema ja suojeluarvo on siksi kiistetty.
DNA:n perusteella borneonnorsu kuitenkin näyttää edustavan pitkään, satoja tuhansia vuosia muista erossa elänyttä itsenäistä kehityslinjaa, joka eroaa yhtä paljon kuin muut alalajit toisistaan. Sen suojeluarvo on siksi korkea. Sen onkin epäilty polveutuan sukupuuttoon kuolleeksi oletetusta jaavannorsusta, jonka ihminen olisi siirtänyt Borneolle ennen sen häviämistä alkuperäiseltä elinsaareltaan Jaavalta.
Mulkkusaaret

Mulkkusaaret ovat kolme lähekkäistä Paltamoon kuuluvaa saarta Oulujärvellä. Saaret sijaitsevat Oulujärven Paltaselällä Tevän saaren koillispuolella, noin viisi kilometriä Melalahden kylältä eteläkaakkoon ja noin yhdeksän kilometriä Kajaanin Paltaniemen kylältä pohjoiskoilliseen. Saaret muodostavat noin 500 metriä pitkän koillis-lounaissuuntaisen peräkkäisten saarten ketjun. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin viisi hehtaaria. Saaria peittää pääasiassa havumetsä, ja osa saarten rannasta on avokalliota. Eteläisimmän saaren länsirannalla on laavu.
Tevä

Tevä tai Teväsaari on saari Oulujärven Paltaselällä Paltamon kunnassa Kainuussa. Saari sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Kajaanin Paltaniemen kylältä pohjoiseen ja noin yhdeksän kilometriä Paltamon kirkonkylältä lounaaseen. Sen pinta-ala on noin 1,4 neliökilometriä. Saari on asumaton lukuun ottamatta kesäasuntoja.
Tevä muodostuu kahdesta laajemmasta maa-alasta, joita yhdistää kapea soinen kannas. Kannaksen poikki on aikoinaan kaivettu kanava, joka on lyhentänyt venematkaa Melalahdesta Paltaniemelle. Saaren korkeimmat kohdat nousevat noin viisi metriä Oulujärven keskimääräisen pinnantason yläpuolelle. Saarella on yli 10 kesäasuntoa, joista suurin osa sijaitsee saaren luoteisosassa. Saaren luoteiskärjessä, Purjeniemessä, sijaitsee vanha tervahauta.
Maria Sid

Maria Charlotta Sid-Achrén (s. 13. toukokuuta 1968 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja Tukholman kaupunginteatterin johtaja. Hän asuu ja työskentelee sekä Suomessa että Ruotsissa.
Elämä ja ura.
Sid on näytellyt Turun ruotsalaisessa teatterissa, missä hänellä oli pääroolit musikaaleissa "My Fair Lady" ja "Cancan". Helsingin Svenska Teaternissa hän on näytellyt muun muassa näytelmissä "Topelius", "Teaterbåten" ja "Cellofan". Sid on työskennellyt myös ohjaajana, ja hänen suurin ohjaustyönsä oli vuonna 2003 musikaalissa "My Fair Lady" Svenska Teaternissa. Hän on ohjannut myös 2009 "Play Me" -musikaalin Svenska Teaterniin, sekä "Äidinmaa"-näytelmän 2017 Espoon kaupunginteatterissa ja "Chess"-musikaalin Svenska Teaterniin vuonna 2018.
Sid on näytellyt "Donna Paukku" -televisiosarjan nimiroolissa sekä televisiosarjassa "Karjalan kunnailla". SVT esitti 2008–2009 sarjaa "Oikeutta ja rakkautta Fagervikissa", jossa Sid oli pääroolissa.
Sid toimi Tukholman kaupunginteatterin varajohtajana lokakuusta 2018 lokakuuhun 2019, ja toimii johtajana ainakin vuoteen 2025 saakka.
Yksityiselämä.
Sidin isä Sven Sid on näyttelijä ja näytelmäohjaaja Svenska Teaternissa. Hänen äitinsä Tuula Mäkelä työskenteli kuvaussihteerinä. Vanhemmat erosivat Sidin ollessa yksivuotias. Sidin isänäiti oli opettaja ja kirjailija Ulla Sid ja isoisä opettaja ja pianisti Sven Sid.
Sid asuu Ruotsissa puolisonsa, oopperalaulaja-viulisti Peter Achrénin kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta, minkä lisäksi Sidillä on tytär ensimmäisestä avioliitostaan.
Roksitromysiini

Roksitromysiini on makrolidiryhmään kuuluva puolisynteettinen antibiootti. Makrolidiantibioottien ryhmän perusrakenteena on makrosyklinen laktonirengas. Roksitromysiinin vaikutusmekanismina on sitoutuminen bakteerien ribosomeihin ja niiden proteiinisynteesin esto. Roksitromysiinillä hoidetaan esimerkiksi hengitystieinfektioita, virtsatieinfektioita sekä iho- ja pehmytkudosinfektioita.
Roksitromysiini tuli markkinoille 1990-luvun alussa, ja se on osittain syrjäyttänyt erytromysiinin käytön. Erytromysiinin tavoin roksitromysiini jakautuu erinomaisesti kudoksiin, sijoittautuu tulehdussolujen sisään ja metaboloituu maksassa. Sen imeytyminen tosin on nopeampaa ja puoliintumisaika pitkäkestoisempi kuin erytromysiinillä. Tavanomainen annos on 1 tabletti aamuisin ja 1 tabletti iltaisin, Roksitromysiinin pitkä vaikutusaika mahdollistaa myös annostelun kerran vuorokaudessa. Lääkkeen haittavaikutuksia ovat muun muassa pahoinvointi, vatsakivut, ripuli, päänsärky, huimaus ja nokkosihottuma.
Roksitromysiini erittyy äidinmaitoon, joten imettäminen tai hoito kyseisellä lääkeaineella suositellaan lopetettavaksi.
Roksitromysiinin kanssa samanaikaisesti ei suositella käytettäväksi muun muassa seuraavia lääkeaineita: astemitsoli, sisapridi, pimotsidi, ergotamiini, dihydroergotamiini ja terfenadiini.
Roksitromysiinin kemiallinen kaava on C41H76N2O15, moolimassa 837,047 g/mol ja CAS-numero 80214-83-1.
Suomessa roksitromysiinia myydään nimillä Surlid®, Roxithromycin Copyfarm® ja Roxithromycin Sandoz® (aiemmin myös nimellä Roxibion).
Gump Worsley

Lorne John ”Gump” Worsley (14. toukokuuta 1929 Montreal, Québec, Kanada – 26. tammikuuta 2007 St. Hyacinthe, Québec) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti.
Worsley pelasi NHL:ssä kaudet 1952–1974. Uransa hän aloitti New York Rangersissa, jossa voitti heti ensimmäisellä kaudellaan Calder Trophyn NHL:n parhaana tulokkaana. Seuraavaksi kaudeksi hänet lähetettiin kuitenkin WHL-liigassa pelanneeseen Vancouver Canucksiin. Syksyllä 1954 Worsley palasi Rangersiin, jossa pelasi seuraavat yhdeksän kautta.
Vuonna 1963 Worsley kaupattiin Montreal Canadiensiin yhdessä Leon Rochefortin, Dave Balonin ja Len Ronsonin kanssa. Vaihdossa Rangers sai toisen tulevan Hockey Hall of Fame -maalivahdin Jacques Planten, Phil Goyetten ja Donny Marshall. Montrealissa Worsley pelasi runsaat kuusi kautta, joiden aikana hän torjui Canadiensin neljään Stanley Cup -voittoon. Tuona aikana hänet palkittiin myös kahdesti Vezina Trophyllä, joka annettiin vähiten maaleja päästäneen joukkueen maalivahdille.
Lentopelosta kärsinyt Worsley päätti lopettaa uransa kesken kautta 1969–1970, sillä NHL-ohjelma vaati jatkuvaa lentämistä. Minnesota North Starsin toimitusjohtaja Wren Blair onnistui kuitenkin taivuttelemaan Worsleyn vielä palaamaan kaukaloon saman kauden aikana. Worsley lopetti virallisesti uransa 44-vuotiaana vuonna 1974. Hänet muistetaan myös yhtenä viimeisistä ilman kasvosuojusta pelanneista maalivahdeista. Worsley käytti kasvosuojusta vain viimeisissä kuudessa ottelussaan (Andy Brown oli viimeinen ilman kasvosuojusta pelannut NHL-maalivahti).
Yhteensä Worsley pelasi NHL:ssä 861 runkosarjaottelua, joista voitti 335 ja hävisi 352. Hän jakaa 352 häviöllään NHL-ennätyksen Curtis Josephin kanssa. Nollapelejä Worsley torjui 43. Pudotuspeleissä hän pelasi 66 ottelussa, joista voitti 40. Worsley valittiin vuonna 1980 Hockey Hall of Fameen.
Worsley kuoli 26. tammikuuta 2007 St. Hyacinthessä. Hän oli aiemmin viikolla joutunut sairaalahoitoon saatuaan sydänkohtauksen.
Välikari (Haukipudas)

Välikari on karikon ympäröimä saari Perämerellä Martinniemen kaupunginosassa Haukiputaalla Oulussa noin kilometrin etäisyydellä mantereesta. Lähimmät saaret ovat Kriisi ja Laitakari. Välikarissa on muutamia loma-asuntoja. Saaressa on kasvaa kuusimetsää ja katajia.
Long Islandin taistelu

Long Islandin taistelu käytiin Yhdysvaltain vapaussodassa 27. elokuuta 1776. Taistelu oli ensimmäinen Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoituksen jälkeen ja koko sodan suurin.
Taistelun tuloksena amerikkalaiset vetäytyivät Long Islandilta ja brittijoukot pääsivät hyökkäämään New Yorkiin.
Taustaa.
Vetäydyttyään Bostonista 17. maaliskuuta 1776 Britannian kuninkaallinen laivasto vetäytyi Nova Scotiaan. Kenraaliluutnantti George Washington ennakoi brittien hyökkäävän seuraavaksi New Yorkin kaupunkiin. Hän asetti 19 000 sotilasta asemiin Long Islandille ja Manhattanille, joissa linnoituksia myös vahvistettiin..
Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus oli hyväksytty siirtokuntien kongressissa 4. heinäkuuta 1776 Philadelphiassa. Samoin heinäkuussa britit olivat perustaneet toimintansa päämajan Staten Islandille..
Brittien ylipäällikkö kenraaliluutnantti William Howe sekä operatiivisesta johtamisesta vastanneet kenraalimajurit Charles Cornwallis ja Henry Clinton johtivat alun perin 4 000 sotilaan armeijaa, jota vahvistettiin seitsemän viikon aikana tuomalla amiraali Richard Howen johtamilla yli 20 000 sotilaalla.
Taistelu.
Washington sai ilmoituksen brittien aikeista ylittää Brooklynin ja Staten Islandin välinen kapea salmi 22. elokuuta 1776. Puolet Washingtonin armeijasta puolusti Long Islandia kenraalimajuri Israel Putnamin johdolla ja loput Manhattania. Clintonin johdattamana brittijoukot onnistuivat 27. elokuuta yllättämään Putnamin joukkojen vasemman sivustan. Amerikkalaisten puolustus romahti nopeasti. Muut brittien kolonnat yhtyivät hyökkäykseen ja saivat huonosti koulutetut vapaaehtoisjoukot vetäytymään. Vain taaimmaisessa puolustuslinjassa olleet marylandiläiset joukot pelastuivat brittien hyökkäyksiltä ja välttyivät vangitsemiselta.
Brittien suureksi yllätykseksi amerikkalaiset evakuoivat joukkonsa 30. elokuuta 1776 Long Islandilta yön pimeyden ja aamulla nousseen sankan sumun turvin. Tappiosta huolimatta yli 9 000 sotilaan menestynyt pelastaminen sotavankeudelta toi Washingtonille ylistystä rintaman molemmin puolin.
Waiting for the Dawn

Waiting for the Dawn on Kotipelto-yhtyeen ensimmäinen albumi. Se julkaistiin Suomessa vuonna 2002 Kotipellon oman High and Loud -levy-yhtiön kautta, ja sijoittui Suomen albumilistalla parhaimmillaan sijalle 12. Muualla maailmassa albumin julkaisi Century Media lukuun ottamatta Japania, jossa julkaisija oli Avalon.
"Waiting for the Dawnin" sanoitukset käsittelevät muinaista Egyptiä, ja samaa teemaa noudattelevan kansitaiteen on piirtänyt Iron Maidenille tekemistään töistä tunnettu Derek Riggs. Albumilla vierailee useita tunnettuja muusikoita kuten Michael Romeo, Roland Grapow, Arjen Anthony Lucassen, Janne Wirman ja Mika Karppinen.
Albumin Suomen-painoksella on bonuskappaleena "Book of the Dead" ja Japanin-painoksella "Secret Name". Kappaleesta "Beginning" julkaistiin single. 
Kappaleet.
¹ Vain Suomen-painoksella.
² Vain Japanin-painoksella.
Singlet.
"Beginning".
Single julkaistiin 15. maaliskuuta 2002 ja sijoittui parhaimmillaan Suomen singlelistan sijalle neljä. Kappale "Kadesh" on julkaistu vain tällä singlellä.
Coldness

Coldness on Kotipelto-yhtyeen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin Suomessa vuonna 2004 Kotipellon oman High and Loud -levy-yhtiön kautta ja sijoittui Suomen albumilistalla parhaimmillaan sijalle neljä. Muualla maailmassa albumin julkaisi Century Media lukuun ottamatta Japania, jossa julkaisija oli Avalon. Japanin-painos sisältää bonuskappaleen "Beyond Dreams".
Kappaleista "Reasons" ja "Take Me Away" julkaistiin single, ja ensin mainitusta kuvattiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi Mikko Riikonen. __notoc__
Kappaleet.
¹ Vain Japanin-painoksella.
Jian

Jian on suora kaksiteräinen miekka, joita on käytetty Kiinassa jo 2500 vuotta sitten. Perinteisesti jian tunnetaan herrasmiehen aseena ja se on yksi neljästä tärkeimmästä kiinalaisten aseista sauvan, keihään ja daon rinnalla.
Historialliset yhden käden versiot ovat olleet pituudeltaan 0,45–0,8 metriä. Painoltaan 0,7 metrin mittainen miekka on 700 ja 900 gramman väliltä. Näiden lisäksi on myös suurempia, kahdella kädellä käytettäviä versioita, joita käytettiin useiden kiinalaisten taistelulajien harjoituksissa.
Jian on usein kiinalaisten wuxia-elokuvien sankareiden aseena. Esimerkiksi fiktiivinen jian, "Sininen syvyys", on tärkeässä roolissa elokuvassa Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme.