tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Privilegium minus

Privilegium minus (lat. ’pieni privilegio’, ’pieni etuoikeus’) oli asiakirja, jonka Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Fredrik Barbarossa 17. syyskuuta 1156 antoi Itävallan herttua Henrik II Jasomirgottille ja tämän puolisolle Theodoralle. 
Tällä asiakirjalla ratkaistiin Welfien ja Hohenstaufien pitkällisiin riitoihin liittynyt kiista, joka koski aiemmin Henrikille läänitettyä Baijeria. Henrik luopui Baijerista ja sai hallintaansa Itävallan, joka erotettiin Baijerista ja muutettiin rajakreivikunnasta "(Mark)" herttuakunnaksi. Itävallan alueella ei enää saisi oikeutta istua kukaan ilman herttuan suostumusta. Herttuan vasallivelvollisuudet keisaria kohtaan rajoitettiin siihen, että hänen tulisi osallistua Baijerin hovipäiville sekä Itävallan naapurimaihin suuntautuviin sotaretkiin. Henrik ja Theodora (joilla asiakirjaa myönnettäessä ei vielä ollut poikaa) saivat myös oikeuden, mikäli kuolisivat vailla perillistä, jättää herttuakunnan perinnöksi kenelle halusivat "(libertas affectandi)."
Privilegium minus oli merkittävimpiä virstanpylväitä Itävallan kehityksessä valtioksi. Sitä on nimitetty jopa ”Itävallan suvereeniuden peruskirjaksi”.
Privilegium minuksen eräänlaiseksi laajennukseksi syntyi noin kaksisataa vuotta myöhemmin, 1359, "Privilegium maius" (’suuri privilegio’), herttua Rudolf IV:n teettämä kokoelma 1000-luvulta 1200-luvulle päivättyjä, väärennettyjä asiakirjoja. Siinä Itävallan herttuan arvo säädetään aina periytyväksi kulloisenkin herttuan vanhimmalle pojalle, tai ellei hänellä ole poikaa, vanhimmalle tyttärelle. Privilegium maius oli voimassa vuoteen 1806 saakka; 1800-luvulla se tunnistettiin väärennökseksi.
Aiheesta muualla.
Privilegium minus (alkuperäinen latinankielinen teksti ja saksannos)
Namibian kansallinen neuvosto

Namibian kansallinen neuvosto () on Namibian kaksikamarisen parlamentin ylähuone. Se koostuu 42 jäsenestä, kolme kultakin alueelta. Edustajat valitaan alueellisissa valtuustoissa kuuden vuoden välein.
Namibian parlamentti

Namibian parlamentti on Namibian korkein lainsäädäntöelin. Se on kaksikamarinen koostuen 104-paikkaisesta alahuoneesta (kansalliskokous) ja 42-paikkaisesta ylähuoneesta (kansallinen neuvosto).
Modak

Modak (, tai " kudumu", , ) on Länsi- ja Etelä-Intiassa suosittu makea myky.
Modakin taikina valmistetaan riisistä tai vehnästä ja taikinasta tehtävä myky täytetään perinteisesti kookoksella, raakasokerilla, pähkinöillä, khoalla (maitotiiviste) ja kardemummalla. Nykyisin käytetään myös muita täytteitä, kuten suklaata, mangoa, mantelia, paneeria, tomaattia ja taatelia. Modakit voidaan höyrystää, uppopaistaa tai tarjoilla gheen (kirkastettu voi) kera.
Modakin historia ulottuu mahdollisesti 200-luvulle eaa. Ne mainitaan ayurvedassa, Ramayanassa ja Mahabharatassa. Hindulaisuudessa modakit liitetään erityisesti jumala Ganeshaan. Ganeshan kuvauksissa hänet esitetään usein käsissään modakeja. Länsi-Intian Ganesh Chaturthi-juhliin liitetyissä puja-seremoniat päätetään uhraamalla Ganeshalle 21 modakia. Kerääntyneet modakit jaetaan lopuksi osanottajille.
Arvo Tuononen

Arvo Uolevi Tuononen (2. heinäkuuta 1932 Kirvu – 29. huhtikuuta 2021 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja ja talousvaikuttaja, joka teki pitkän uran Kone Oy:lla. Hän kehitti muun muassa skaalausstrategioita ja ATK-järjestelmien käyttöönottoa.
Tuononen toimi Koneen talousjohtajana ja johtoryhmän jäsenenä vuosina 1972–1991, mutta oli aloittanut muunlaisissa johtotehtävissä jo vuonna 1963.
Tuononen oli keskeisessä asemassa Koneen kansainvälistymisessä ja laajentumisessa erityisesti 1970- ja 1980-luvuilla. Hänen talousjohtajakautenaan yhtiö kasvatti tuotannon määrää ja markkina-aluettaan merkittävästi, lähinnä yrityskauppojen ansiosta. Tuonosen panosta on pidetty merkittävänä Koneen nousussa yhdeksi Suomen kansainvälisesti menestyneimmistä teollisuusyrityksistä.
Yksityiselämä.
Tuononen suoritti asepalveluksensa Helsingissä jääkärinä sekä Haminan Reserviupseerikoulussa. Hän oli sotilasarvoltaan reservin kapteeni.
Arvo Tuononen kuoli 89-vuotiaana kotonaan Espoossa 29. huhtikuuta 2021.
Kontinjärvi

Kontinjärvi on metsien ja soiden reunustama järvi Kainuussa. Se sijaitsee länsi- ja keskiosaltaan Kajaanissa ja itäosaltaan Sotkamossa. Järven pinta-ala on 93 hehtaaria. Etäisyys Kajaanin keskustasta on 12 kilometriä eteläkaakkoon.
Maantiede.
Kontinjärven suurin ulottuvuus on lounaiskolkasta itärantaan, noin 1,5 kilometriä. Nimettyjä niemiä on pohjoisrannan Teeriniemi ja sen koillispuolella sijaitseva Tervaniemi. Lahdet ovat avosuisia ja matalia. Kontinjärven syvyyssuhteita ei ole ilmoitettu, mutta kartan perusteella noin kahdeksasosa järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, noin seitsemäntoista metriä, sijaitsee järven eteläosassa.
Kontinjärven saarilukua ei ole ilmoitettu, mutta kartan perusteella laajin saari on järven pohjoisosassa sijaitseva noin hehtaarin laajuinen Karinsaari. Kontinjärven länsipuolella sijaitseva Kontinkangas on ylänköä yli 200 metriä merenpinnan yläpuolella. Myös järven eteläpuolinen Petäjämäki kohoaa ylängöksi. Kontinjärven pohjoisrannalla on pientaloja.
Kontinjärveen laskee etelästä Rahikaisenpuro kapean suoalueen halki. Järven luoteispuolella sijaitsee Metsäpörönniitty, jonka halki laskee nimetön tulouoma. Kontinjärven luusua sijaitsee itäkolkassa, josta alkaa itään virtaava lasku-uoma, joka yhtyy pohjoiseen kohti Rehjaa (138,1 metriä mpy) virtaavaan Kontinjokeen.
Kontinjärven vesitilavuus on 4 852 000 kuutiometriä. Järven ekologinen tila on erinomainen.
Kontinjärvi (59.892.1.001) kuuluu Runsikkojoen alueeseen (59.892), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Kontinjoen valuma-alue (59.89) ja ensimmäinen jakovaihe on Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8). Kontinjärvi on laajin Runsikkojoen alueen kahdesta järvestä. Toinen järvi, Linnalampi (59.892.1.002), on pinta-alaltaan noin kaksi hehtaaria. Se sijaitsee Kontinjärven eteläpuolella.
Papa Jack Laine

George Vetiala “Papa Jack” Laine (21. syyskuuta 1873 New Orleans – 1. kesäkuuta 1966) oli yhdysvaltalainen jazzrumpali ja yhtyeenjohtaja. Hän oli varhainen New Orleansin tyylin edustaja.
Laine oli vuodesta 1895 naimisissa kuubalaisten maahanmuuttajien tyttären Blanche Nunezin kanssa. Avioliitosta syntyivät lapset Alfred vuonna 1895 ja Alma vuonna 1901. Laine perusti lähellä vuosisadan vaihdetta Reliance Brass Bandin, jota hän johti lähes kahdenkymmenen vuoden ajan. Hänen kokoonpanossaan toimivat muiden muassa Nick LaRocca, Larry Shields, Eddie Edwards, Tony Sbarbaro, Alcide Nunez, Achille Baquet, George Brunies ja Chink Martin. Laine suurimmilta osin vetäytyi musiikin parista vuonna 1919. Hän kuitenkin soitti yhä ajoittain poikansa Alfred Lainen perustamassa yhtyeessä. Hän oli siviiliammatiltaan seppä.
Lainen maine uranuurtajana kasvoi hänen viimeisinä vuosikymmeninään. Hän teki tammikuussa 1959 kornetisti Johnny Wiggsin kanssa äänitteen, jolla hän soitti bassorumpua.
Joachim Wigelius

Joachim Wigelius (s. 9. heinäkuuta 1962 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Elämä ja ura.
Joachim Wigelius syntyi Ulf Wigeliuksen ja Britt-Marie Wigeliuksen perheeseen. Hän suoritti Teatterikorkeakoulun 1981–1985, jonka jälkeen hän näytteli vapaana taiteilijana Pozzon roolia Joakim Grothin näytelmässä "I väntan på Godot" juuriperustetussa Teater Marsissa. Vuonna 1989 Wigelius ja Groth tekivät jälleen yhteistyötä Anton Tšehovin jopa huvittavan hauskassa versiossa "Måsenista". Wigelius näytteli Trepleviä.
Kuuden vuoden vapaan taiteilijan ura päättyi Wigeliuksen palkkaukseen Turun ruotsalainen teatteriin vuonna 1991. Hän kehitti koomisen näyttelijän taitojaan muun muassa musikaalissa "La Cage aux folles".
Tunneasteikon toisella puolella olivat Wigeliuksen roolit Cabaret’n juontajana ja Stavroginin rooli Fjodor Dostojevskin näytelmässä "Onda andar". Wigelius on musikaalinen ja hänellä oli Higginsin rooli "My Fair Ladyssa".
1990-luvun puolivälissä Wigelius siirtyi Lilla Teaterniin, jossa hän näytteli muun muassa Andrei Sergejevitš Prozorovan osan Tšehovin näytelmässä "Tre systrar" (2004). Wigeliuksen myöhempiä rooleja ovat olleet muun muassa Giuseppe Bonno draamassa "Amadeus" (2009), Cléante komediassa "Tartuffe" (2016) ja Micke kappaleessa "Älä pukeudu päivälliselle" (2018).
Wigelius näytteli pienen roolin Peter Lindholmin ohjaamassa elokuvassa "Drakarna över Helsingsfors" vuonna 2001.
Sağyz

Sağyz () on Kaspianmeren altaaseen kuuluva joki Aqtöben ja Atyraun alueilla Kazakstanissa. Sen pituus on 511 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 19 400 neliökilometriä.
Sağyz saa alkunsa Mūğaljarin länsiosasta ja ehtyy Kaspian syvängölle 60–70 kilometriä ennen Kaspianmerta. Se virtaa yläjuoksullaan kapeassa ja jyrkkäreunaisessa uomassa ja alajuoksullaan mutkitellen tasangolla. Lukuisista lyhyistä sivujoista suurimmat ovat Dauyldy, Aşşysai, Noğaity, Topyraqşaşty, Jarly, Mūqyr ja Būrmasai.
Joki täyttyy sulamisvesistä ja pohjavedestä maalis-huhtikuussa. Sen keskimääräinen virtaus Sağyzin tekojärveen on 3,2 kuutiometriä sekunnissa. Juomakelpoista vettä käytetään maatalouden keinokasteluun.
Sarrians

Sarrians () on kunta eteläisessä Ranskassa Vauclusen departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee noin seitsemän kilometriä Carpentras’n kaupungista luoteeseen.
Kunnan alueella on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla. 1980-luvulla löydettiin hypogeum, joka on peräisin kalkoliittiselta kaudelta noin vuodelta 2 400 eaa.
Vuonna 993 Provencen kreivi Vilhelm I lahjoitti omistamansa maat nykyisen Sarriansin kylän alueella sillä ehdolla, että sinne rakennettaisiin Pyhälle Ristille omistettu kirkko ja että hänet haudattaisiin sinne. Tämän tehtävän hän antoi läheiselle ystävälleen Clunyn luostarin apotille Mayeul Clunylaiselle, ja kirkko vihittiin luultavasti käyttöön vuosien 1030 ja 1040 välillä. Kirkko on yksi Vauclusen departementin vanhimmista. Kirkkoon on tehty lukuisia muutoksia vuosisatojen aikana, erityisesti 1600-luvulla, jolloin kirkkoon lisättiin sivukäytävät.
Vuonna 1353 paavi Innocentius VI määräsi kaikki Comtat Venaissinin kylät, joihin myös Sarrians kuului, rakentamaan muureja suojaksi Grandes Compagnies -palkkasoturijoukoilta. Kaupungin portti ja suuri osa muureista purettiin vuonna 1837.
Oiyl

Oiyl () on Uraljoen altaaseen kuuluva joki Aqtöben, Atyraun ja Länsi-Kazakstanin alueilla Kazakstanissa. Sen pituus on 800 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 31 500 neliökilometriä.
Oiyl saa alkunsa Qandyağaşin luoteispuolelta ja ehtyy useampina haaroina Kaspian syvängölle. Se laski aikaisemmin Uraljokeen. Joki virtaa yläjuoksullaan syvissä rotkoissa ja alajuoksullaan tasangolla. Tärkeimmät sivujoet ovat Aşşyoiyl, Kenjaly, Qiyl ja Qaiyñdy.
Oiyl täyttyy sulamisvesistä maalis-toukokuussa. Sen keskimääräinen virtaus Mialyn kylän luona on 10,8 kuutiometriä sekunnissa. Joen rannoilla on laitumia ja sen vettä käytetään maatalouden keinokasteluun. Sen varrella sijaitsevat Oiylin ja Mianlyn piirikeskukset.
Maqat

Maqat () on taajama ja Maqatin piirin hallinnollinen keskus Atyraun alueella Kazakstanissa. Se sijaitsee Kaspian syvängöllä 120 kilometriä Atyrausta koilliseen. Taajamassa oli 13 690 asukasta vuonna 2025.
Maqat on perustettu 1910-luvulla avatun öljyesiintymän yhteyteen. Siitä tuli taajama vuonna 1934.
Maqatin kautta kulkee Atyraun ja Qandyağaşin välinen maantie sekä rautatie, josta haarautuvat radat Beineuhun ja Inderboriin. Taajamassa toimii öljyn- ja kaasuntuotantoalueen hallinto, veturivarikko ja korjauspaja.
Vilhelm I Provencelainen

 
Vilhelm I Provencelainen (), tunnetaan nimellä Vapauttaja (), (n. 955-993) oli Provencen kreivi.
Vilhelm I Provencelainen on tärkeä varhaiskeskiajan henkilö, joka vapautti Provencen lopullisesti saraseeneilta vuonna 973 Tourtourin taistelun aikana, ja ansaitsi lempinimen "Vapauttaja". Tourtour sijaitsee nykyisessä Varin departementissa.
Hänet on haudattu Sarriansiin Pyhän Ristin kirkkoon. Hän lahjoitti omistamansa maat nykyisen Sarriansin kylän alueella vuonna 993 sillä ehdolla, että sinne rakennettaisiin Pyhälle Ristille omistettu kirkko, ja että hänet haudattaisiin sinne.
Ronny Jackson

Ronny Jackson (s. 4. toukokuuta 1967 Levelland, Texas) on yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko.
Jackson sai luonnontieteiden kandidaatin oppiarvon Texas A&amp;M Universitysta vuonna 1991 ja lääketieteen tohtorin oppiarvon Texasin yliopistosta vuonna 1995. Hän palveli Yhdysvaltain laivastossa vuosina 1995–2019. Jackson oli Yhdysvaltain presidentin lääkäri vuosina 2013–2018 sekä presidentin avustaja ja lääketieteellinen pääneuvonantaja Donald Trumpille vuonna 2019. Trump ehdotti Jacksonia vuonna 2018 veteraaniasiainministeriksi, mutta nimitys estettiin. Työtoverit toivat esiin syytöksiä vihamielisyydestä työtovereita ja alaisia kohtaan, alkoholinkäytöstä töissä sekä epäasianmukaisista lääkemääräyksistä. Vuonna 2022 Yhdysvaltain laivasto alensi Jacksonin kontra-amiraalista kapteeniksi. Heinäkuussa 2023 hänet pidätettiin rodeolla Texasissa riitelystä viranomaisten kanssa.
Jackson valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ensimmäisen kerran vuoden 2020 vaaleissa. Hänen lääkärioikeutensa vanhenivat Virginiassa vuonna 2020, mutta hänelle jäi oikeus antaa hoitoa hätätilanteissa. Jackson sitoi Trumpin korvan tämän jouduttua salamurhayrityksen uhriksi heinäkuussa 2024. Jackson on pitänyt Trumpia Yhdysvaltain historian terveimpänä presidenttinä ja uskonut tämän voivan elää 200-vuotiaaksi. Syyskuussa 2025 Jackson ja toinen edustajainhuoneen jäsen Nancy Mace viittasivat transsukupuolisiin terroristeina ja kannattivat heidän saattamistaan laitoshoidon piiriin.
Coronium

Coronium l. koronium on hypoteettisesta alkuaineesta käytetty nimi. Sen olemassaolo Auringon koronassa uskottiin todetun spektroskoopin avulla. Arveltiin, että sitä esiintyy sisäkoronan ulkopuolisissa kerroksissa ja että yhdessä vetykaasun kanssa se aiheuttaa koronan sisimmän kehän tasaisen valon.
RAF Ta Kali

RAF Ta Kali oli Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaallisten ilmavoimien (RAF) lentotukikohta Ta’ Qalissa Maltalla. Lentokenttä otettiin sotilaskäyttöön vuonna 1940 ja palveli toisessa maailmansodassa.
Historia.
Lentokenttä rakennettiin ikivanhan kuivuneen järven pohjalle. Se valmistui vuonna 1940 ja sitä käytettiin siviili-ilmailussa. Tärkein kenttää käyttänyt lentoyhtiö oli italialainen Ala Littoria. Malta oli tuolloin Yhdistyneen kuningaskunnan kruununsiirtomaa. Lentokentän pinta oli ruohoa, joka pehmeni sateessa nopeasti käyttökelvottomaksi. Kentälle valmistui kaikkiaan neljä kiitotietä. Kun Italia liittyi toiseen maailmansotaan kesäkuussa 1940, lentokentälle sijoitettiin esteitä estämään maahanlaskut. Lentokentästä tuli RAF:n tukikohta 8. marraskuuta 1940. Sinne oli sijoitettuna eri vaiheissa useita RAF:n hävittäjälaivueita. Akselivallat pommittivat kenttää voimakkaasti sodan aikana.
Ta Kalin lentotukikohta oli Yhdistyneen kuningaskunnan laivaston ilmavoimien hallussa vuosina 1945–1953, nimellä "HMS Goldfinch", minkä jälkeen se palautui ilmavoimille. Britit käyttivät tukikohtaa hävittäjä- ja pommikonemiehistöjen koulutuksessa. Lentokenttä luovutettiin itsenäistyneen Maltan hallinnolle vuonna 1963 ja suljettiin 1968. Alue muutettiin virkistyskäyttöön ja kansallispuistoksi.
Nykyään.
Tukikohdan aluetta käytetään nykyään moniin toimintoihin. Siellä toimii Maltan ilmailumuseo. Vanhoissa rakennuksissa on esimerkiksi käsityöläisten työpajoja. Alue on suosittu turistikohde.
Michael Heltau

Michael Heltau (oikealta nimeltään "Heribert Michael Huber"; s. 5. heinäkuuta 1933 Ingolstadt) on saksalaissyntyinen, vuonna 1968 Itävallan kansalaisuuden saanut näyttelijä ja laulaja.
Heltau muutti vuonna 1939 Seewalchen am Atterseehen. Hänet karkotettiin Itävallasta perheineen vuonna 1945. Hän opiskeli Max Reinhardt -seminaarissa Wienissä Helene Thimigin johdolla vuosina 1951–1953. Heltau oli kiinnitettynä moniin teattereihin Saksassa ja Itävallassa. Hän vieraili vuosina 1959–1961 Ruhrfestspielessä ja esiintyi vuodesta 1964 säännöllisesti Salzburgin musiikkijuhlilla. Heltau debytoi Burgtheaterissa vuonna 1967 ja oli sen vakituinen jäsen vuodesta 1972. Hän esiintyi muiden muassa William Shakespearen, Maksim Gorkin, Luigi Pirandellon ja Anton Tšehovin näytelmissä. Hän esiintyi myös Ambroise Thomasin oopperassa "Hamlet" sekä musikaaleissa, joihin kuuluvat "My Fair Lady" ja Udo Jürgensin "Helden, Helden".
Heltau juonsi "Liedercircus"-sarjaa vuosina 1976–1988. Hän esitti wieniläisiä lauluja ja sai Jacques Breliltä yksinoikeudet tämän chansonien saksankielisiin tulkintoihin. Heltaulle myönnettiin vuonna 1986 itävaltalainen kamarinäyttelijän arvonimi ja vuonna 2005 Nestroy-teatteripalkinto elämäntyöstä. Hän on saanut Tieteen ja taiteen ansiomerkin, Bundesverdienstkreuzin ja Itävallan tasavallan kunniamitalin.
Bédoin

Bédoin on kunta eteläisessä Ranskassa Vauclusen departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee noin 16 kilometriä Carpentras’n kaupungista koilliseen.
Keskiajalla Bédoin oli Toulousen kreivien hallinnassa ollut linnoitettu kylä. Vuonna 1250 Bédoinin herra Barral des Baux antoi Bédoinin asukkaille ja heidän lapsilleen Mont Ventoux'n lähteineen, maineen, metsineen ja laitumineen. Se oli kylän vaurauden lähde vuosisatojen ajan. 1500- ja 1600-luvuilla viini- ja oliivitarhat kokivat todellisen kukoistuksen. Kylä hyötyi myös Mont Ventoux'n lumivaroista. Siellä louhittu arvokas jää myytiin aina Marseilleen ja Montpellieriin asti.
Bédoin kuului Kirkkovaltion omistamaan Comtat Venaissiniin, joka liitettiin vuonna 1791 Ranskaan. Bédoinia epäiltiin vastavallankumouksellisten keskuspaikaksi. Vallankumoushallituksen edustaja vaati kuntaa tuomitsemaan syylliset. Kun kunta ei noudattanut vaatimusta, vallankumoustuomioistuin julisti koko kylän syylliseksi ja langetti 63 kuolemantuomiota. Bédoin poltettiin maan tasalle ja pyyhittiin pois kartalta. Kunta kuitenkin kunnostettiin vuotta myöhemmin, vuonna 1795, sopimuksen mukaisesti.
1800-luku oli jälleenrakennuksen aikaa. Silloin toteutettiin suuria hankkeita, kuten kylän Mont Ventoux'n huipulle yhdistävän tien rakentaminen vuonna 1879 ja observatorion rakentaminen vuonna 1882.
Katherine Rundell

Katherine Rundell (s. 10. heinäkuuta 1987) on brittiläinen kirjailija ja akateemikko. Hän on kirjoittanut fantasiakirjan "Mahdottomia olentoja" (Impossible Creatures), joka on valittu Waterstonesin vuoden kirjaksi vuonna 2023. Lisäksi Rundell on All Souls Collegen jäsen Oxfordissa ja esiintynyt asiantuntijavieraana BBC Radio 4:n ohjelmissa. Vuonna 2024 hänet valittiin Vuoden kirjailijaksi British Book Awards -gaalassa.
Elämä.
Rundell syntyi Pemburyn kylässä Kentissä 10. heinäkuuta 1987. Hän vietti kymmenen vuotta Hararessa Zimbabwessa, missä hänen isänsä toimi diplomaattina. Rundellin ollessa 14-vuotias, hänen perheensä muutti Brysseliin, jossa hän kävi British School of Brusselsia. Hän suoritti kandidaatin tutkinnon St Catherine's Collegessa Oxfordissa (2005–2008). Tänä aikana hän kiinnostui kattokiipeilystä, johon inspiraationsa antoi vuonna 1937 julkaistu kirja The Night Climbers of Cambridge, joka kertoo kyseisen yliopiston perustutkinto-opiskelijoiden seikkailuista. Rundell suoritti myöhemmin väitöskirjan nimeltä "'Ja minä olen uudestisyntynyt': John Donnen tekstimuotoiset jälkielämät". 
Kirjailijan ura.
Rundellin esikoisteos The Girl Savage julkaistiin vuonna 2011. Se kertoi tarinan zimbabwelaisesta tytöstä Wilhelmina Silveristä, joka lähetetään isänsä kuoleman jälkeen englantilaiseen sisäoppilaitokseen. Uudistettu versio julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 2014 nimellä "Cartwheeling in Thunderstorms". Se voitti vuoden 2015 Boston Globe–Horn Book Award -palkinnon kaunokirjallisuudessa. 
Hänen toinen kirjansa "Rooftoppers" seurasi Sophien seikkailuja, jossa Sophie kulkee Pariisin katoille estääkseen viranomaisten yritykset saada Sophie brittiläiseen orpokotiin. Kirja voitti Waterstonesin lastenkirjapalkinnon ja Blue Peter Book Award -palkinnon parhaasta tarinasta. 
Rundellin uusin julkaisu fantasiaseikkailu "Mahdottomia olentoja" palkittiin British Book Award -palkinnolla vuoden lastenkirjana ja parhaana kirjana Englannissa. Helmikuussa 2024 vahvistettiin, että Mahdottomia olentoja -sarja sisältää yhteensä viisi kirjaa. Lokakuussa 2025 Walt Disney Studios hankki oikeudet sovittaa Mahdottomia olentoja -elokuvasarjaksi, jonka tuottaa Walt Disney Pictures.
Issay Dobrowen

Issay Dobrowen (; 27. helmikuuta 1891 Nižni Novgorod – 9. joulukuuta 1953 Oslo) oli kapellimestari, pianisti ja säveltäjä. Hän oli syntyperältään Venäjän juutalainen, mutta sai Norjan kansalaisuuden vuonna 1928.
Dobrowen opiskeli Moskovan konservatoriossa pianonsoittoa Konstantin Igumnovin ja sävellystä Sergei Tanejevin johdolla. Hän jatkoi opintojaan Leopold Godowskyn johdolla Wienissä. Dobrowen aloitti opettamisen Moskovassa ja teki debyyttinsä kapellimestarina Bolšoi-teatterissa vuonna 1919. Hän johti Modest Musorgskin "Boris Godunovin" Saksan-ensiesityksen Dresdenissä vuonna 1922. Hän työskenteli Volksoper Wienissä vuosina 1924–1927 ja johti Dresdenin filharmonikkojen konsertteja. Dobrowen toimi Sofian kuninkaallisen oopperan pääkapellimestarina Bulgariassa vuosina 1927–1928 ja oli Oslon filharmonisen orkesterin pääkapellimestari vuosina 1927–1931. Dobrowen lähti vuonna 1931 Yhdysvaltoihin, jossa hän johti New Yorkin filharmonikkoja ja San Franciscon sinfoniaorkesteria. Hän johti säännöllisesti oopperaa Budapestissa vuosina 1936–1939 ja sai vuonna 1937 kutsun johtamaan Bronisław Hubermanin perustamaa Palestiinan sinfoniaorkesteria.
Dobrowen työskenteli kapellimestarina Oslossa, kunnes natsi-Saksa miehitti Norjan. Hän pakeni vuonna 1940 Ruotsiin, jossa hän johti Tukholman kuninkaallista oopperaa ja Göteborgin sinfoniaorkesteria. Toisen maailmansodan jälkeen hän johti oopperaesityksiä La Scalassa ja Covent Gardenissa. Viimeisessä julkisessa esiintymisessään kapellimestarina Dobrowen johti "Boris Godunovin" esityksen Covent Gardenissa vuonna 1952. Hän teki siitä myös kokonaislevytyksen EMI:lle. Lisäksi hän levytti Pjotr Tšaikovskin, Aleksandr Borodinin, Richard Wagnerin, Johannes Brahmsin ja Nikolai Medtnerin teoksia. Säveltäjänä Dobrowenin tuotantoon kuuluu kaksi pianokonserttoa ja ooppera.
Tomi Räsänen

Tomi Räsänen (taiteilijanimi Itämaan Tomi) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, kitaristi ja runoilija. Hän on perustanut ja toiminut useissa yhtyeissä, kuten Katla, Pakokeino, Kaukomieli ja Shanti Stars. Räsänen on julkaissut useita albumeita, singlejä ja kaksi runokirjaa.
Varhaiset vuodet.
Räsänen aloitti musiikkiuransa Järvenpäässä 1990-luvun puolivälissä. Hänen ensimmäinen yhtyeensä, Vetonaula, toimi vuosina 1995–1996 ja loi pohjaa hänen myöhemmälle uralleen laulajana ja lauluntekijänä.
Katla (1999–2011).
Räsänen perusti Katla-yhtyeen lokakuussa 1999 Joensuussa. Yhtye oli aktiivinen vuoteen 2011 saakka ja tunnettiin melodisesta ja tummasävyisestä rock-musiikistaan.  
Katlan kappaleita soitettiin useilla radioasemilla, kuten Radio Suomipopilla ja YleX:llä.  
Yhtyeestä kirjoitettiin juttuja muun muassa "Karjalaisessa", "Sue"-lehdessä, "Soundissa", "Tuhma"-lehdessä, "Infernossa" ja "Karjalan heili""
Pakokeino (2012–2019).
Räsänen perusti Pakokeino-yhtyeen Joensuussa 21. joulukuuta 2012. Yhtye julkaisi useita singlejä ja EP:n, ja sen musiikkia on soitettu muun muassa Järviradiossa.  
"Uljas"-lehti julkaisi yhtyeestä artikkelin otsikolla "Melankoliaa sydänverellä" (2017).
Itämaan Tomi (sooloura).
Räsänen on julkaissut musiikkia taiteilijanimellä Itämaan Tomi vuodesta 2018 alkaen. Hänen musiikkinsa liikkuu pop-rockin, folkrockin ja melankolisen iskelmän välimaastossa. Hän säveltää, sanoittaa ja esittää kappaleensa itse.
Runous.
Räsänen on julkaissut kaksi runokirjaa kustantamo Mediapinta kautta:
[Kustantajan kirjailijasivu](https://www.mediapinta.fi/kirjailija/14942)
Nykyiset projektit ja yhtyeet.
Kaukomieli.
Räsäsen perustama Kaukomieli aloitti toimintansa vuonna 2024.  
Räsänen toimii yhtyeessä laulajana, kitaristina, säveltäjänä ja sanoittajana.  
Yhtyeen ensimmäinen single "Taivaankappale" julkaistiin 16. huhtikuuta 2024, ja lisää julkaisuja on tulossa. Kaukomielen mielenmaisema edustaa mm. luonto ja sen suhde nyky-ihmiseen.
Shanti Stars.
Shanti Stars perustettiin vuonna 2013, ja se sijoittui Ilta-Sanomien "Vexi Salmi" -sävellyskilpailussa Top 20 -joukkoon samana vuonna.  
Yhtye esittää englanninkielistä rock-musiikkia, ja sen ensimmäinen virallinen julkaisu ilmestyy vuonna 2025.  
Räsänen toimii yhtyeessä laulajana, kitaristina, säveltäjänä ja sanoittajana. 
Vastaanotto ja media.
Räsäsen musiikkia on esitelty useissa suomalaisissa medioissa ja musiikkilehdissä.  
Katla-yhtyeen tuotantoa on arvosteltu myönteisesti muun muassa sivustolla Desibeli.net, jossa useat kriitikot ovat kiittäneet yhtyeen melodista ja kokeellista otetta.  
Räsäsen kappaleita on soinut valtakunnallisilla radioasemilla, kuten Radio Suomipop ja YleX.  
Vuonna 2004 Katlan single "Vitium Cordis Congenitum" pääsi Suomipopin viralliselle soittolistalle, ja YleX soitti "Raatoharmonia"-albumin kappaleita vuonna 2006. 
Räsäsestä ja hänen yhtyeistään on julkaistu juttuja muun muassa seuraavissa medioissa:
Ylen sivuilla Räsänen mainittiin vuoden 2007 artikkelissa *”Uusi Irwin Goodman -sivusto auki”*.
Ulf Krause

Ulf Henry Krause (30. heinäkuuta 1928 Helsinki – 14. elokuuta 2013) oli suomalainen silmälääkäri ja silmätautiopin apulaisprofessori.
Krausen vanhemmat olivat laivameklari Albert Ferdinand Krause ja Birgit Maria Blomqvist ja puoliso vuodesta 1960 apulaisprofessori Kaisa Reetta Huttunen. Krause tuli ylioppilaaksi Nya svenska läröverket -oppilaitoksesta 1946 ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1955. Hän väittteli siellä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1959 ja sai sieltä silmätautien erikoislääkärin pätevyyden 1963. 
Krause oli Helsingin yliopiston silmäklinikan apulaisopettaja 1960–1963, Porin diakonissalaitoksen osastonlääkäri 1963–1964 ja Oulun lääninsairaalan apulaisylilääkäri 1964–1972. Oulun yliopiston silmätautiopin apulaisprofessori ja samalla Oulun yliopistollisen sairaalan apulaisylilääkäri hän oli 1986–1992. Tromssan yliopiston silmätautiopin professorina Krause toimi 1983–1984. Hän oli Suomen silmälääkäriyhdistyksen puheenjohtaja 1980–1981.
Easton Cowan

Easton Cowan (s. 20. toukokuuta 2005 Mount Brydges, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Cowan edustaa NHL-joukkue Toronto Maple Leafsa. Ennen NHL-uraansa hän edusti OHL-juniorisarjassa London Knightsin joukkuetta ja voitti kaksi OHL:n mestaruutta. Maple Leafs varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 28. varausvuorolls . Hänen pelipaikkansa on oikea laitahyökkääjä ja hänen kätisyytensä on vasen.
Cowan on pelannut yhden NHL:n runkosarjan ottelun ilman tehopisteitä.
Cowan kuului Kanadan joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2024 ja 2025. Kaikki uran tilastot päivitetty 14. lokakuuta 2025.
Luis Cortés Jr.

Luis Cortés Jr. (s. 16. joulukuuta 1957) on yhdysvaltalainen evankelinen johtaja ja Esperanza-järjestön perustaja sekä toimitusjohtaja. Hänet tunnetaan erityisesti Latino-yhteisön oikeuksien ja mahdollisuuksien edistäjänä Yhdysvalloissa. Hän perusti Esperanzan vuonna 1986 Philadelphiassa latinokirkkojen tuella, ja siitä on kasvanut yksi vahvimmista latinalaisamerikkalaisten ääntä kantavista kristillisistä verkostoista Amerikassa. 
Cortés valittiin vuonna 2005 "Time"-lehden 50 vaikutusvaltaisimman evankelisen joukkoon. Hän piti avausrukouksen Barack Obaman virkaanastujaislounaalla vuonna 2013 ja oli pääpuhuja kansallisessa rukouspalveluksessa presidentti George W. Bushin virkaanastujaisten jälkeisenä aamuna vuonna 2005. "Newsmax" nimesi Cortésin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Jim Wallis

James E. "Jim" Wallis Jr. (s. 4. kesäkuuta 1948) on yhdysvaltalainen teologi, kirjailija, julkinen keskustelija ja yhteiskunnallinen aktivisti. Hänet tunnetaan erityisesti "Sojourners"-lehden ja kristillisen yhteisön perustajana. Hän perusti myös Call to Renewal -järjestön, joka on uskonnollinen ekumeeninen järjestö, joka on sitoutunut köyhyyden ja rasismin voittamiseen. Hän on tuottelias kirjoittaja, joka käsittelee uskontoa ja amerikkalaista politiikkaa, ja häntä pidetään usein uskonnollisen vasemmiston äänitorvena. Hän toimii Washington DC:ssä Georgetownin yliopiston uskon ja oikeudenmukaisuuden keskuksen johtajana ja kantaa arkkipiispa Desmond Tutun nimeä kantavaa professuuria.
"Newsmax" nimesi Wallisin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Varhainen elämä ja koulutus.
Wallis kasvoi Redford Townshipissa, valkoisen keskiluokan esikaupunkialueella Detroitissa. Hän ryhtyi yhteiskunnallisesti aktiiviseksi Vietnamin sodan vastaisessa liikkeessä ja kansalaisoikeuksien puolesta Michiganin osavaltionyliopistossa ja oli mukana Students for a Democratic Society -liikkeessä. Hän jatkoi opintojaan Trinity Evangelical Divinity Schoolissa Illinoisissa.
Yhteiskunnallinen toiminta.
Wallis ja muut seminaarilaiset perustivat vuonna 1971 Chicagossa uskonnollisen yhteisön nimeltä People’s Christian Coalition. Samana vuonna Wallis perusti kristillisen lehden nimeltä "Post American". Vuonna 1975 yhteisö muutti Washingtoniin, D.C., jossa se otti nimekseen "Sojourners" ja lehti nimettiin uudelleen. He elivät ja palvoivat yhteisössä ja olivat aktiivisia naapurustossa ja kansallisessa aktivismissa, joka ulottui koulun jälkeisistä ohjelmista sodanvastaisiin ja köyhyyden vastaisiin mielenosoituksiin.
Sojourners-yhteisö hajosi yhteisistä asunnoista kansainväliseksi uskovien yhteisöksi, jonka tehtävänä oli yhdistää hengellinen uudistuminen ja sosiaalinen oikeudenmukaisuus. Wallis kirjoitti lehteen säännöllisesti pääkirjoituksia aiheista, kuten uskonnosta Yhdysvaltain politiikassa, globaalista ja kotimaisesta köyhyydestä, sodan moraalittomuudesta, ympäristön suojelun tarpeesta, johdonmukaisen eettisen elämän pyhyyden säilyttämisen tarpeesta ja perhesuhteiden ylläpitämisen tärkeydestä. Vuonna 1995 hän ja muut uskonnolliset johtajat perustivat Call for Renewal -järjestön, joka pyrki puolueettomaan poliittiseen toimintaan köyhyyden poistamiseksi. Joulukuussa 2005 Wallis ja Sojourners- ja Call for Renewal -järjestöjen jäsenet pidätettiin Capitol-poliisin toimesta, koska he protestoivat heidän mielestään moraalitonta kansallista talousarviota.
Teokset.
Wallis on kirjoittanut lukuisia kirjoja, muun muassa "God’s Politics: Why the Right Gets It Wrong and the Left Doesn’t Get It" (2005) ja "The Great Awakening: Reviving Faith and Politics in a Post-Religious Right America" (2008), jotka molemmat olivat "New York Timesin" bestsellereitä. Teoksessa "Christ in Crisis: Why We Need to Reclaim Jesus" (2019) hän tutki, kuinka kristillinen usko voi vähentää jakautuneisuutta Yhdysvalloissa.
Alajärven Ankkurit 2

Alajärven Ankkurit 2 (lyhenne AA2) on alajärveläisen, vuonna 1944 perustetun samannimisen urheiluseuran pesäpallojaoston reservijoukkue, joka pelaa Suomensarjaa. Ankkurit pelaa kotiottelunsa Kitron stadionilla. Reservijoukkue on pelannut useaan otteeseen Suomensarjassa, vuodesta 1979 lähtien. Joukkue on myös pelannut pidemmän jakson Maakuntasarjassa 80-luvulla.
Mörtträsket (Sipoo)

Mörtträsket () on Uudellamaalla Sipoossa Västerskogeninssa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Mörtträsket on 450 metriä pitkä, 200 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,1 hehtaaria. Se on kallioisella metsäalueella painanteeseen muodostunut järvi. Sen ympäristö on pohjoispuolella alavaa, mutta etelärannassa on joitakin jyrkkiä kohtia. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja rantaan on rakennettu muutama kiinteästi asuttua ja viisi vapaa-ajan asuntoa. Järven etelärannassa on Aalto-yliopiston Arkkitehtikillan maja ja pohjoisrannalla Ahtilan toipilassairaala. Niille tulee tiet Västerskogenin kylätieltä tai seututieltä 170.
Luontoarvoja.
Vedenlaatu.
Mörtträsket on matala, rehevä ja umpeenkasvava järvi, jonka vesialueen omistaa Kuusfiskelagin osakaskunta. Järven asutus käyttää järveä virkistäytymiseensä. Järven vedenlaatua on seurattu Ahtilan toipilaskodin jätevedenpuhdistamon vesistötarkkailuna. Vesinäytteitä on otettu ainakin 1962, 1969, 1970 ja 1972–2012. Kokonaisfosforipitoisuudet ovat 1970-luvulla olleet vaihtelevia mutta kuitenkin useita satoja ja kokonaistyppipitoisuudet useita tuhansia mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l). Pitoisuudet ovat laskeneet vuosikymmenten aikana niin, että fosforipitoisuudet ovat painuneet 1990-luvulla alle 100 μg/l ja typpipitoisuudet alle 3 000 μg/l. 2010-luvulla olivat fosforipitoisuudet syyskuussa 40–90 μg/l ja typpipitoisuudet 760–1 600 μg/l, eli järvi oli tuolloin vielä erittäin rehevöityneessä tilassa. Järven pieni vesitilavuus aiheuttaa jään alla happitilanteen ongelmia, mikäli eloperäisen aineksen hajoaminen kuluttaa veden happea. Mittauksissa on käynytkin, sillä kesäisin happipitoisuus on ollut 2010-luvulla 6–9 milligrammaa litrassa vettä (mg/l) ja talvella 0–6 mg/l. Ahtilan toipilassairaalan jäteveden käsittely loppui vuonna 2012, kun sairaala liittyi kunnalliseen jätevesiviemäriin. Osa asukkaista ei kuitenkaan tuolloin liittynyt viemäriin. Laskuojan ravinnepitoisuudet olivat ennen liittymistä tuhansia mikrogrammoja litrassa vettä. Järven kunnostussuunnitelmaa oltiin laatimassa heti vuonna 2013.
Vesikasvillisuus.
Järven lahdelmissa viihtyivät vuonna 2012 tehdyssä kasvillisuusselvityksessä valtaryhmänä ilmaversoiset vesikasvit, jota edustivat leveäosmankäämi ja sara, avovedessä olivat kelluslehtisten ryhmässä ulpukka ja kaitapalpakko, sekä uposlehtisistä pikkuvita. Rantavyöhykkeellä oli saraa ja järvikortetta ja rannassa suovehkaa. Kasvillisuus on niin tiheää, että järvi on kasvamassa umpeen.
Vesistösuhteet.
Mörtträsket sijaitsee Sipoonjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 20) Sipoonjoen alaosan alueella (20.001). Järveen ei ole johdettu kartassa näkyviä metsä- tai suo-ojia. Sen laskuoja on Skräddarbybäcken, joka virtaa aluksi itään päin, seuraa jonkin matkaa Porvoonväylää, jatkaa matkaansa seutietä 170 seuraten yhtyen lopuksi Sipoonjokeen Söderkullan kohdalla. Järven vedenpinnan korkeus on 19,3 metriä mpy (N2000).
Akpeteshie

Akpeteshie on Länsi- ja Keski-Afrikassa käytetty usein kotona tislattu viina. Akpeteshien valmistus alkoi siirtomaakaudella 1900-luvun alkupuolella ja se yleistyi etenkin 1930-luvulta lähtein. Akpeteshie on alkoholipitoisuudeltaan yleensä 30–50 til-% ja se on tyypillisesti köyhemmän väestön juoma.
Valmistus ja käyttö.
Akpeteshietä valmistetaan tislaamalla käynyttä palmuviiniä tai sokeriruokoa usein kotona metallitynnyreistä ja kupariputkista tehdyillä tislauslaitteilla. Valmis akpeteshie on alkoholipitoisuudeltaan yleensä 30–50 tilavuusprosenttia. Tislattu juoma pullotetaan kierrätettyihin pulloihin varastointia tai myyntiä varten.
Akpeteshie on stereotyyppisesti köyhemmän väestön juoma. Sillä on maine myös vaarallisena juomana.
Nimi "akpeteshie" on Etelä-Ghanassa puhuttua gan kieltä ja tarkoittaa vapaasti kääntäen "piilotettua". Laajemmalla alueella käytetään useita muita nimiä, kuten "kelewele", "sodabi", "ogogoro", "kai kai" ja "mongorokom". Suurin osa nimistä viittaa akpeteshien historiaan laittomasti valmistettuna juomana tai sen väkevyyteen.
Historia.
Akpeteshien valmistaminen tislaten on alkanut 1910-luvulla. Alkujaan valmistus on ollut hyvin pienimuotoista. Vallalla ollut siirtomaahallinto pyrki kitkemään sen valmistusta, koska siirtomaahallinto sai merkittävän osan tuloistaan verottamalla ulkomailta maahantuotua alkoholia. Valmistus väheni entisestään 1920-luvulla. Siirtomaiden maataloustuotteista alettiin saada parempaa hintaa maailmanmarkkinoilla ja paikallisillakin oli enemmän rahaa ostaa ulkomaalaisia alkoholituotteita. Tämä tilanne muuttui 1930-luvun laman myötä ja samalla kotitekoisen alkoholin kulutus kasvoi. Akpeteshie nähtiin joskus myös antikolonialistisena ja siitä tuli eräänlainen siirtomaahallinnon vastaisen liikkeen symboli. Myöhemmin siirtomaakauden jälkeen se on ollut samaan tapaan paikallisten protestiliikkeiden symboli, joka esiintyy usein populaarikulttuurissa.
Arseni Gritsjuk

Arseni Sergejevitš Gritsjuk (ven. Арсений Сергеевич Грицюк; s. 15. maaliskuuta 2001 Krasnoyarsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa laitahyökkääjänä NHL-seura New Jersey Devilsissä. Hän on pelannut myös Venäjän maajoukkueessa, jonka mukana hän voitti hopeaa vuoden 2022 talviolympialaisissa.
Amir Ohana

Amir Ohana (; s. 15. maaliskuuta 1976 Beerseba) on israelilainen Likud-puolueen poliitikko.
Ohana aloitti asepalveluksensa Israelin puolustusvoimissa vuonna 1994 ja värväytyi asepalveluksen jälkeen Shin Betiin. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi. Ohana toimi Israelin oikeusministerinä vuosina 2019–2020 ja yleisen turvallisuuden ministerinä vuosina 2020–2021. Hänestä tuli Knessetin jäsen ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 ja Knessetin puhemies vuonna 2022. Hän on toiminut Likud-puolueessa toimivan seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia edistävän Likud Pride -liikkeen puheenjohtajana. Ohana on ensimmäinen avoimesti homoseksuaalinen henkilö, joka on toiminut Israelissa ministerinä ja Knessetin puhemiehenä.
Mustavatsatokkonen

Mustavatsatokkonen ("Eviota atriventris") on tokkoihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan lämpimistä vesistä indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö.
Mustavatsatokkonen on pienikokoinen kala, ja voi kasvaa 1,7–2,5 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen. Koiraskaloilla neljä ensimmäistä selkäevän ruotoa ovat pidentyneet. Mustavatsatokkonen on osittain läpikuultava. Kyljistään se on punainen ja kyljissä ja kuonossa on kaksi keltaista juovaa. Lajin vatsa on musta, ja siinä on valkoinen raita.
Levinneisyys ja elintavat.
Mustavatsatokkosta tavataan Thaimaasta Japaniin ja Uuteen-Kaledoniaan ulottuvalta alueelta. Laji elää suhteellisen matalissa vesissä lähellä pohjaa kivikkoisilla koralliriutoilla. Useimmiten sitä tavataan pieninä parvina. Mustavatsatokkonen syö planktoneliöitä.
Mustavatsatokkosia voidaan pitää akvaarioissa.
Philip Yancey

Philip David Yancey (s. 14. marraskuuta 1949) on yhdysvaltalainen kristillinen kirjailija ja toimittaja. Hänen teokset käsittelevät kristillisen uskon ydinkysymyksiä, kipua, armoa ja Jumalan salaisuuksia. Hänen kirjojaan on myyty yli 17 miljoonaa kappaletta ja niitä on käännetty yli 50 kielelle. Häntä pidetään yhtenä menestyneimmistä ja vaikutusvaltaisimmista nykyajan kristillisistä kirjailijoista. "Newsmax" nimesi Yanceyn 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Yancey on palkittu yhdellätoista Golden Medallion -palkinnolla (ECPA). Hänen tunnetuimmat palkitut teokset ovat "Where Is God When It Hurts?" (1978), "Fearfully and Wonderfully Made" (1980), "In His Image" (1985), "The Student Bible" (1989), "Disappointment with God: Questions Nobody Asks Aloud" (1990), "The Jesus I Never Knew" (1996) ja "What's So Amazing about Grace?" (1998).
Skovby

Skovby on taajama Sønderborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 298 asukasta vuoden 2025 alussa.
Stevning

Stevning on taajama Sønderborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 410 asukasta vuoden 2025 alussa.
Svenstrup (Sønderborg)

Stevning on taajama Sønderborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 605 asukasta vuoden 2025 alussa.
Tandslet

Tandslet on taajama Sønderborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 607 asukasta vuoden 2025 alussa.
Tørsbøl

Tørsbøl on taajama Sønderborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 257 asukasta vuoden 2025 alussa.
Ullerup

Ullerup on taajama Sønderborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 395 asukasta vuoden 2025 alussa.
Vester Sottrup

Vester Sottrup on taajama Sønderborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 1 452 asukasta vuoden 2025 alussa.
Ruphin Zafisambo

Ruphin Fortunat Dimbisoa Zafisambo (kotoisin Farafanganasta) on madagaskarilainen prikaatikenraali, joka nimettiin Madagaskarin pääministeriksi 6. lokakuuta 2025. Presidentti Andry Rajoelinan nimitti Zafisambon 28. syyskuuta 2025 erotettamansa hallitusta seitsemän vuotta johtaneen pääministeri Christian Ntsayn seuraajaksi. Zafisambon pääministeriys jäi lyhytkestoiseksi, koska presidentin vaihduttua uusi väliaikainen presidentti Michael Randrianirina nimitti uuden pääministerin, liikemies Herintsalama Rajaonarivelon jo 20. lokakuuta 2025.
Zafisambon hallituksen tehtäväksi presidentti asetti yleisen järjestyksen palauttamisen ja katujen rauhoittamisen. Lisäksi muodostettavan hallituksen tehtäväksi tuli pyrkimys vastata talouden ja sosiaalisen hädän tarpeisiin ja elvyttää maata. Tarve on valtava, sillä Maailmanpankin vuoden 2024 raportin mukaan 75 prosenttia Madagaskarin väestöstä eli köyhyydessä ja noin 52 prosenttia äärimmäisessä köyhyydessä (2022). Haastetta luo myös se, että maaseutuvaltainen ja pääosin maataloudesta työllistyvä maa on herkkä ilmastollisille, poliittisille ja globaalin talouden kriiseille.
Zafisambo on toiminut aiemmin sekä sotilas- että siviilihallituksen kabinettipäällikkönä. Näistä uudempi oli vuoden 2021 nimitys pääministeri Christian Ntsayn hallituksen kabinettipäälliköksi (directeur du cabinet) vuonna 2021. Zafisambon isä on presidentti Didier Ratsirakan ensimmäisen kauden (1975–1993) aikana ministerinä toiminut Georges Ruphin.
Ensimmäiset nimitykset Zafisambon sotilashallitukseen tehtiin 7. lokakuuta 2025, jolloin kolme kenraalia nimitettiin erilaisiin sisäisen turvallisuuden parissa toimiviin ministereiksi (asevoimista, poliisista ja santarmilaitoksesta vastaavat ministerit).
Bo Könberg

Bo Könberg (s. 14. lokakuuta 1945) on ruotsalainen liberaali poliitikko. Hän on toiminut sosiaali- ja sairaanhoitoministerinä Carl Bildtin hallituksessa vuosina 1991–1994 ja Södermanlandin läänin maaherranana 2006–2012. Valtiopäivillä Könberg istui vuosina 1995–2005.
Donald Tovey

Sir Donald Francis Tovey (17. heinäkuuta 1875 – 10. heinäkuuta 1940 Edinburgh) oli brittiläinen musiikkitieteilijä, esseisti, pianisti, kapellimestari ja säveltäjä.
Tovey sai opetusta Sophie Weisseltä ja valmistui Oxfordin yliopiston Balliol Collegesta. Hän debytoi pianistina Lontoossa vuonna 1901 esittämällä Johann Sebastian Bachin "Goldberg-muunnelmat" sekä Ludwig van Beethovenin "Diabelli-muunnelmat" ja "Hammerklavier-sonaatin". Tovey teki yhteistyötä Joseph Joachimin kvartetin kanssa. Hän esiintyi myös Pablo Casalsin, Adolf Buschin, Hermann Buschin, Fritz Buschin ja Rudolf Serkinin kanssa. Tovey levytti Beethovenin viulusonaatin nro 10 viulisti Adila Fachirin kanssa vuonna 1927. Hän sävelsi pääasiassa kamarimusiikkia, kuten sonaatin kahdelle sellolle Pablo Casalsia ja Guilhermina Suggiaa varten. Hän sävelsi Casalsille myös tunnin pituisen sellokonserton.
Tovey tunnetaan nykyään parhaiten kirjoituksistaan. Hän kirjoitti yli 350 esseetä, joita julkaistiin muun muassa seitsemänosaisessa "Essays in Musical Analysis" -teossarjassa. Tovey toimi Edinburghin yliopistossa musiikin Reid-professorina vuosina 1914–1940. Suurin osa hänen esseistään sai alkunsa käsiohjelmateksteinä, jotka hän oli laatinut johtamiaan Reid-orkesterin konsertteja varten. Toveyn käsiohjelmien tekstit olivat aiempaa yksityiskohtaisempia ja pidempiä. Tovey julkaisi editioita Bachin ja Beethovenin teoksista. Hän myös kirjoitti artikkeleita "Encyclopedia Britannicaan". Tovey sai ritarin arvon vuonna 1935. Musiikkihistorioitsija Richard Taruskin piti Toveyta Arnold Schönbergin ja Heinrich Schenkerin veroisena musiikkiteoreetikkona.
Sofia Mecklenburgilainen

Sofia Mecklenburgilainen (; 4. syyskuuta 1557 Wismar – 4. lokakuuta 1631 Nykøbing Falster) oli Tanskan ja Norjan kuningatar vuosina 1572–1588. Hänen puolisonsa oli Fredrik II. He olivat keskenään serkkuja.
Sofia osallistui miehensä matkoille ympäri valtakuntaa ja toimi menestyksekkäänä avioliittojen välittäjänä lapsilleen. Hän myös tuki tähtitieteilijä Tyko Brahea ja kansanlaulujen keräilijä Anders Sørensen Vedeliä. Miehensä kuoleman jälkeen Sofia toimi poikansa Kristian IV:n holhoojahallitsijana Schleswig-Holsteinin ruhtinaskunnassa. Tässä roolissa hän riitautui Tanskan valtaneuvoston kanssa yrittäessään jakaa ruhtinaskuntaa poikiensa kesken.
Vuodesta 1594 Sofia eleli Nykøbingin linnassa, joka oli hänelle osoitettu leskenturvaksi. Hän kehitti tiluksillaan maataloutta ja kävi ahkerasti kauppaa, mikä teki hänestä yhden Euroopan rikkaimmista naisista. Sofia lainasikin suuria summia pojalleen Kristianille Kalmarin sotaa ja kolmikymmenvuotista sotaa varten. Myös useat saksalaiset ruhtinaat ottivat lainaa häneltä. Tanskan epäonnistuttua sekaantumisessaan kolmikymmenvuotiseen sotaan Sofia käytti verkostojaan auttaakseen poikaansa rauhanneuvotteluissa.
Sofia kuoli vuonna 1631. Hänet on haudattu Roskilden tuomiokirkkoon miehensä viereen.
Hans Knieper

Hans Knieper (k. 1587) oli alankomaalaissyntyinen taidemaalari, joka asui ja työskenteli vuodesta 1577 kuolemaansa Tanskassa Fredrik II:n hovimaalarina. Hän johti myös tapettikutomoa Helsingørissä.
Stellan Olsson

Paul Stellan Valter Olsson (6. heinäkuuta 1936 Helsingborg – 27. toukokuuta 2022 Helsingborg) oli ruotsalainen ohjaaja ja kirjailija. Hänen läpimurtonsa oli "Sven Klangs kvintett" (1976).
I Saw the TV Glow

I Saw the TV Glow on vuonna 2024 ensi-iltansa saanut psykologinen kauhuelokuva. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut Jane Schoenbrun, ja sen päärooleissa nähdään Justice Smith ja Jack Haven. Elokuva keskittyy kahteen omissa maailmoissaan viihtyvään lukiolaisnuoreen, jotka ovat pakkomielteisen kiinnostuneita myöhäisillan televisiosarjasta nimeltä "Pink Opaque". Televisiosarja saa heidät pohtimaan kysymyksiä identiteetistä ja todellisuudesta. 
Juoni.
On vuosi 1996, kun seitsemäsluokkalainen Owen ja yhdeksäsluokkalainen Maddy päätyvät koulun tyhjillä käytävillä juttelemaan myöhäisillan tv-sarjasta nimeltä "Pink Opaque". Ohjelma esitetään Owenin nukkumaanmenoajan jälkeen, joten hän valehtelee vanhemmilleen yöpyvänsä entisen ystävänsä luona, ja menee salaa Maddyn luo katsomaan ohjelmaa. Sarjasta tulee heille molemmille äärimmäisen tärkeä, ja Maddy sanookin sarjan tuntuvan aidommalta kuin hänen oikea elämänsä. 
"Pink Opaque" -sarja keskittyy kahteen teiniin, Isabeliin ja Taraan, jotka käyttävät psyykkisiä voimiaan taistellakseen pahaa Mr. Melancholya vastaan, joka pystyy supervoimillaan muokkaamaan aikaa ja todellisuutta. 
Vastaanotto.
Elokuvalehti Episodin mukaan "I Saw the TV Glow" "yhdistää ysärinostalgian ja nuoruuden kokemukset taianomaiseksi elokuvaksi, joka jää mieleen pitkäksi aikaa katsomisen jälkeen". Ohjaaja Schoenbrun "rakentaa tarinan, joka ei julista suoraan mutta hehkuu tunnetta siitä, kuinka taide voi ymmärtää ihmisen syvimpiä tuntoja ennen kuin tämä itse niitä edes tunnistaa". 
Rogerebert.comin Robert Daniels antoi elokuvalle täydet neljä tähteä neljästä. Hänen mukaansa elokuvassa etsitään omaa itseä staattisista tiloista analogisten pikseleiden välistä. Elokuvassa esitettävä televisio-ohjelma "Pink Opaque", joka muistuttaa hieman "Buffy, vampyyrintappajaa", tarjoaa päähenkilö Owenille edes jonkinlaisen kanavan käsitellä sisällään vellovaa musertavaa ahdistusta. 
"The New Yorkerin" Richard Brodyn mukaan elokuva on syväluotaava näkemys transsukupuolisuuden kokemuksesta, mutta epäsuorasti kerrottuna. Elokuvan päähenkilöt kokevat dysforiaa; eivät suoraan sukupuolidysforiaa, mutta yleistä epämukavuuden tunnetta elämästään, omasta itsestään ja identiteetistään.
Ormträsket (Sipoo)

Ormträsket on Uudellamaalla Sipoossa Skräddarbyn eteläpuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Ormträsket on 300 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Se on muodostunut kallioisella metsäalueella maaston painaumaan. Ympäröivät mäet ovat matalia paitsi pohjoisessa, jossa mäki kohoaa 20 metriä vedenpinnan yläpuolelle. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat pääasiassa metsämaata. Lounaisrannassa on kapea ja soistunut rantavyöhyke. Järvi on autio eikä sinne tule tietä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Sipoonjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 20) Sipoonjoen alaosan alueella (20.001). Järveen on johdettu Skarpmossenilta kuivatusoja ja järven laskuoja alkaa sen koillispäästä. Oja laskee Stenbackan sivuitse alas pelloille, jossa se virtaa Porvoonväylän alitse ja yhtyy Skräddarbäckeniin. Se yhtyy vuorostaan Sipoonjokeen. Järven vedenpinnan korkeus on 17,1 metriä mpy (N2000).