tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mika Kohonen

 
Mika Kohonen (s. 10. toukokuuta 1977) on uransa jo lopettanut suomalainen salibandyn pelaaja ja lajin nelinkertainen maailmanmestari. Hän edusti Jyväskylän Happeeta. Hän pelasi kausilla 2016–2017 ja 2017–2018 ruotsalaisessa FC Helsingborgissa. Aiemmin hän pelasi Jyväskylän Happeessa ja kaudella 2015–2016 Seinäjoen Peliveljissä sekä ruotsalaisseuroissa Balrog IK ja Storvreta IBK. Hänet äänestettiin maailman parhaaksi salibandyn pelaajaksi vuosina 2005, 2009, 2010, 2011 ja 2012. Kohonen valittiin Suomen urheilun kunniagalleriaan, eli Hall of Fameen ensimmäisenä salibandypelaajana tammikuussa 2024.
Kohosella on myös salibandya pelaava veli Mikko Kohonen, sekä Ruotsin maajoukkueessa pelaava poika Gabriel Kohonen.
Ura.
Ensimmäiset vuodet ja liigadebyytti.
Nuoruudessaan ahkerasti jalkapalloa ja jääkiekkoa harrastanut Kohonen siirtyi salibandyyn A-juniori-ikäisenä. Kaudella 1995–1996 hän pelasi tulokaskautensa Happeen miesten edustusjoukkueessa, josta tuloksena oli muun muassa pistepörssin 18. sija. Seuraavalla kaudella Kohonen teki salibandyliigassa tehot 13+17=30 ja nousi maajoukkueeseen. Maajoukkuedebyyttinsä Kohonen teki vuonna 1997 Lahden World Games -tapahtumassa.
Ennätyksiä ja siirto Ruotsiin.
Kaudeksi 1998–1999 Kohosen fysiikka oli kehittynyt, mikä näkyi pelaamisessa. Hän teki salibandyliigan silloisen piste-ennätyksen 9+41=50. Seuraavana kautena hän kuitenkin paransi omaa ennätystään vielä 14 pisteellä. Kohonen siirtyi Ruotsiin kaudeksi 2000–2001, kun Ruotsin suurseuroihin lukeutuva Balrog Oilers kutsui hänet joukkueeseensa. Sopimuksen yksityiskohtia ei julkistettu. Muun muassa ruotsalainen Innebandymagazinet nimesi hänet maailman parhaiten palkatuksi salibandypelaajaksi. Kohonen osoittautui panostuksen arvoiseksi tekemällä vuorostaan Ruotsin piste-ennätyksen 39+68=107. Hänet valittiin Ruotsissa myös vuoden miespelaajaksi.
Kohonen on ollut Ruotsissa pelatessaan maan liigan pistepörssin kärkinimiä joka kaudella.
Edustaessaan Happeeta hän saavutti yhden pronssin (1999) ja yhden hopean (2005). Ruotsissakin ensimmäisen mestaruuden metsästys vei oman aikansa, mutta sieltä hänellä on myös täysosuma usean ratkaisupelitappion lisäksi. Vuoden 2008 MM-kisoissa Kohonen voitti kultaa Suomen joukkueessa. Vuoden 2010 kotikisoissa hän voitti kultaa tehden finaaliottelussa kaksi maalia Ruotsin verkkoon. Hänet valittiin myös tähdistökentälliseen.
O = ottelut, M = maalit, S = syötöt, P = tehopisteet, J = jäähyminuutit. 
O = ottelut, M = maalit, S = syötöt, P = tehopisteet, J = jäähyminuutit. 
Saavutukset ja palkinnot.
Ennätykset.
Salibandyliiga:
Ruotsin Superliiga:
Happee:
Maajoukkue:
Počitelj

Počitelj on turkkilaisesta arkkitehtuuristaan tunnettu historiallinen kaupunki Hertsegovinan maakunnassa Bosnia ja Hertsegovinassa. Nykyisin kaupunki on kylä Čapljinan kunnassa. Kylässä oli vuoden 2013 väestönlaskennassa 799 asukasta, joista noin 59 prosenttia oli bosniakkeja, 40 prosenttia kroaatteja ja loput muita.
Kaupunki on rakennettu rinteeseen Neretva-joen itärannalle noin 30 kilometriä Mostarista etelään. Sijainti jyrkkärinteisessä jokilaaksossa teki Počiteljistä strategisesti merkittävän linnoituksen Hertsegovinan sisäosien ja Dalmatian rannikkoalueen välillä. Počiteljin näkyvin maamerkki on Sahat-kulan vartiotorni vuodelta 1664, josta käsin joen ja sen rantaa kulkevan tien liikennettä voitiin tarkkailla.
Vuonna 1993 Bosnian kroaattijoukot tuhosivat kaupungin keskeiset historialliset kohteet, muun muassa vuosina 1562–1563 rakennetun Hadži Alijan moskeijan. Hävitettyjä kohteita 
on jälleenrakennettu 2000-luvulla muun muassa Unescon tuella.
S/S Aranda

S/S Aranda oli alun perin Vulcan Oy:n telakalla Turussa rakenteilla ollut venäläinen miinanraivaaja, jonka runko jäi suomalaisten haltuun keskeneräisenä venäläisten poistuessa itsenäistyneestä Suomesta. Siitä päätettiin tehdä jäävahvistettu matkustaja-alus, koska sellaisella olisi eniten tarvetta. Aluksen mitat olivat 46,3 x 8,5 x 3,4 metriä, uppoama 350 tonnia ja höyryhiilikoneiston teho 650 hevosvoimaa. Nimeksi sille annettiin "Aranda". Aluksen osti telakalta vuonna 1920 turkulainen Meritoimi Oy, joka käytti sitä Tukholman liikenteessä.
Helmikuussa 1921 Turun saariston yhteysalukseksi vuokrattu "S/S Dragsfjärd" upposi yllättäen Turun satamaan. Saman vuoden heinäkuussa valtioneuvosto myönsi määrärahan, jolla voitaisiin ostaa tarkoitukseen sopiva matkustaja-alus, ja valinta osui "Arandaan".
Arandassa oli matkustajia varten erikseen herrojen ja naisten salongit ja lisäksi seitsemän neljän hengen hyttiä, ruokasali ja kahvila - aikakauteensa nähden poikkeuksellisen hyvin varustettu alus. Aranda liikennöi Turun ja Maarianhaminan väliä myös kelirikko-oloissa ja poikkesi lukuisiin laitureihin pitkin reittiä; sen siis voidaan sanoa olleen ensimmäisiä kelirikkoaluksista.
Alus oli mukana panssarilaiva Ilmarisen tuhoksi koituneessa operaatio Nordwindissä. Se oli ensimmäisiä sotakorvaukseksi valittuja aluksia, ja se toimitettiin Neuvostoliittoon syksyllä 1944.
Billy’s Band

Billy’s Band on pietarilainen rock-yhtye, joka kuvailee musiikkiaan ilmaisulla ”"Funeral Dixieland with an Infinite Happy End"” (). Se sai alkunsa Pietarin ja Moskovan rock-klubeissa 1990-luvun loppupuolella. Yhtye on ilmoittanut suurimman musiikillisen vaikutteensa olevan Tom Waits. Yhtye on konsertoinut ulkomailla muun muassa Virossa, Saksassa, Suomessa ja Liettuassa. Omien sävellysten lisäksi yhtye esittää myös Tom Waitsin covereita. Yhtyeen musiikkityyliä on kotsuttu blues-absurdiksi tai alko-jazziksi.
Yhtyeen perustaja, Vadim Novik on koulutukseltaan lastenlääkäri ja työskenteli Pietarin lastenlääketieteen akatemiassa, kunnes vuonna 1999 ajautui "The Boom Brothers" -nimisen rock-klubin johtajaksi. Yhtyeen ensimmäiset esiintymisen olivat tässä Novikin johtamassa klubissa. Novik soittaa yhtyeessä kontrabassoa, pianoa, banjoa ja toimii päävokalistina. Lisäksi hän säveltää yhtyeen kappaleet. Yhtyeen muut jäsenet ovat Andrei Ryžik (kitara, dobro), Anton Matezius (haitari, lyömäsoittimet) ja Mihail Židkih (saksofoni, piano).
Konepaja (Helsinki)

 
Konepaja () on asuin- ja toimistoalue Helsingin kantakaupungissa. Se rajoittuu etelässä Aleksis Kiven katuun, idässä Sturenkatuun, pohjoisessa Teollisuuskatuun ja lännessä Ratapihantiehen. Konepajan asuinalue on osa Vallilaa, mutta rajoittuu myös Alppilaan ja Itä-Pasilaan. Vuosina 1901–2001 alueella sijaitsi VR:n Pasilan konepaja ja sen ratapiha. Sinne johtava pistoraide erkani Sörnäisten satamaradasta, joka alkoi Pasilan ratapihalta. 
Konepajan asuinalue on mitoitettu kaikkiaan 2 500 asukkaalle. Ensimmäiset asunnot valmistuivat vuoden 2007 lopulla, ja rakentaminen jatkui vuoteen 2021 saakka. Alueelle valmistui myös Konepajanpuisto.
Train Factory.
Entinen Yhdysvaltain suurlähettiläs Bruce Oreck osti Konepajan alueen vanhat veturitallit vuonna 2018 yhteistyökumppaneineen. He kehittävät niistä uutta yritys-, kulttuuri-, vapaa-ajan ja shoppailukeskittymää The Train Factorya. Train Factoryn ensimmäisen vaiheen restaurointi ja remontti valmistui keväällä 2021. Train Factoryn vuokralaisina ovat jo aloittaneet muun muassa Kansallisteatteri uusissa väistötiloissaan, BilleBeino Padel-kentät sekä Kaurismäen veljesten Corona baari &amp; biljardi.
MTV:n tilat.
MTV muutti vuodenvaihteessa 2022–2023 Ilmalasta Konepajan alueelle NCC:ltä vuokrattaviin tiloihin.
Liikenne.
Alueen poikki liikennöi Länsisataman ja Ilmalan välillä liikennöivä raitiolinja 9, joka otettiin käyttöön elokuussa 2008. Lisäksi Aleksis Kiven kadulla liikennöivät runkolinjat 500 ja 510.
Layne Flack

Layne Flack (18. toukokuuta 1969 Rapid City, Etelä-Dakota, Yhdysvallat – 19. heinäkuuta 2021) oli yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Flack voitti urallaan kuusi World Series of Pokerin (WSOP) ranneketta ja yhden World Poker Tourin (WPT) turnauksen. Flack varttui Montanassa ja ennen pokeriuraansa hän toimi jakajana. Uralla menestyväksi pokerinpelaajaksi häntä auttoivat Johnny Chan ja Huck Seed.
Layne Flack edusti Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Elokuussa 2007 Flackin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,4 miljoonaa dollaria.
World Series of Poker.
Flack voitti kuusi WSOP-turnausta ja voitettuaan kaksi peräkkäistä turnausta vuonna 2002 hän sai lempinimen "Back-to-Back Flack" ("peräkkäiset Flack"). Voittojen lisäksi Flackillä oli kaksi kakkos- ja kolmostilaa.
World Poker Tour.
Flackin toistaiseksi ainoa WPT-voitto tuli helmikuussa 2003 WPT Pro-Celebrity Invitational -kutsuturnauksesta. Ykköspalkinto turnauksessa oli 125 000 dollaria. Kolmesta finaalipöytäsijoituksesta arvokkain oli UltimateBet.Com Poker Classicin kakkostila syksyllä 2004, josta Flack ansaitsi puoli miljoonaa dollaria. Kolmas Flack oli vuoden 2002 World Poker Finals -turnauksessa.
Nina Bang

Nina Henriette Wendeline Bang (o.s. "Ellinger", 6. lokakuuta 1866 – 25. maaliskuuta 1928) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja historioitsija.
Bang oli Tanskan ensimmäinen naisministeri ja aikansa harvoja akateemisen oppiarvon suorittaneita tanskalaisnaisia. Hän oli marxisti ja innokas sosiaalidemokraatti mutta suhtautui ristiriitaisesti naisasialiikkeeseen, eikä häntä voi pitää feministinä. 
Tausta ja koulutus.
Bangin vanhemmat olivat saksalaisia maahanmuuttajia. Hän oli perheensä yhdeksästä lapsesta seitsemäs. Perheen äiti kuoli Bangin ollessa lapsi. Vaikka perheen taloudellinen tilanne oli tiukka, Bang pääsi opiskelemaan historiaa Kööpenhaminan yliopistoon, josta hän valmistui vuonna 1894. Hän avioitui Gustav Bangin kanssa 1895. 
Ura.
Vuonna 1895 Nina ja Gustav Bang liittyivät sosiaalidemokraattiseen puolueeseen, mikä ei ollut tuolloin tavallista akateemiselle perheelle. Poliittinen kiinnostus johti siihen, että Nina Bang aloitti vuonna 1898 toimittajana Social-Demokraten-lehdessä. Hänet valittiin vuonna 1903 Tanskan sosiaalidemokraattisen puolueen puoluehallitukseen, jossa hän oli ainoa nainen vuoteen 1918, vuonna 1913 Kööpenhaminan kunnanvaltuustoon ja vuonna 1918 Tanskan parlamentin (Folketinget) ylähuoneeseen (Landstinget).
Poliitikkona Bang oli mukana vaikuttamassa naisten asemaan ja ajoi voimakkaasti muun muassa naisten äänioikeutta. Hän ei kuitenkaan nähnyt naisasiaa erillisenä kysymyksenä vaan ainoastaan yhtenä osana luokka- tai tasa-arvotaistelua. Niinpä hän muun muassa vastusti erillisten naisjärjestöjen perustamista ja kannatti naisten yötyökieltoa. 
Ensimmäinen naisministeri.
Kun Tanskan sosiaalidemokraatit muodostivat ensimmäisen hallituksensa 1924, Bang valittiin opetusministeriksi, ja hän oli Pohjoismaiden ensimmäinen naisministeri. Opetusministerinä Bangin tavoitteena oli Tanskan ja opettajakoulutuksen parantaminen ja koulujärjestelmän tasa-arvoistaminen niin, että kaikilla olisi mahdollisuus samaan peruskoulutukseen ("folkens skole", vertaa peruskoulu). Bangin ajamat muutokset kohtasivat kuitenkin voimakasta vastarintaa, eikä niistä mennyt läpi yksikään merkittävä.
Bang sairastui ministerikautensa loppuaikoina vakavasti. Siitä huolimatta hän asettui ehdolle, ja hänet valittiin uudestaan Landstingetin jäseneksi vuoden 1926 vaaleissa. Sairautensa takia hän ei kuitenkaan juuri jaksanut osallistua parlamenttityöskentelyyn. Hän kuoli 61-vuotiaana vuonna 1928.
Teokset.
Nina ja Gustav Bang kirjoittivat vuonna 1892 Tanskan historiateoksen "Lærebog i Danmarks Historie". Nina Bang aloitti 1900-luvun alussa lähdeteossarjan toimittamisen Juutinrauman tullikamarin rekistereistä (Tabeller over skibsfart og vaeretransport gennem Oeresund 1497–1783). Hänen toimittamansa kahden ensimmäisen osan jälkeen historioitsija Knud Kurst jatkoi työtä. Tästä teossarjasta muodostui uuden ajan alun taloushistorian alalla eräs tärkeimmistä toimitetuista lähteistä. Yhteensä lähdeteoksia julkaistiin seitsemän vuosien 1906–1953 välisenä aikana, ja ne ovat muodostaneet tärkeän pohjan Itämeren ja Euroopan taloushistorian tutkimukselle vielä 2000-luvun alussa ennen rekisteriaineiston digitalisointia.
Krystyna Feldman

Krystyna Zofia Feldman (1. maaliskuuta 1916 Lviv – 24. tammikuuta 2007 Poznań) oli puolalainen näyttelijä.
Feldman syntyi Lvivissä, joka nykyisin sijaitsee Ukrainan alueella. Hänen elokuvadebyyttinsä tapahtui vuonna 1953 Jerzy Kawalerowiczin elokuvassa "Celuloza". Vuodesta 1983 lähtien hän esiintyi Poznańin Teatr Nowyssä. Vuonna 2004 Feldmanille myönnettiin elokuvafestivaalilla Gdyniassa "parhaan naisnäyttelijän" palkinto. 
Feldman esiintyi lisäksi isoäitinä puolalaisessa televisiosarjassa "Świat według Kiepskich". Hän kuoli Poznańissa tammikuussa 2007.
Sinfonia nro 94 (Haydn)

Joseph Haydnin sinfonia nro 94 G-duuri eli "Rummuniskusinfonia" valmistui vuonna 1791. Kantaesityksensä jälkeen se sai Isossa-Britanniassa lisänimen "Surprise" (engl. yllätys), sillä sen toisessa osassa on "yllätys". Saksankielisellä alueella sinfonian lisänimi on "Die Symphonie mit dem Paukenschlag", ja sen mukaisesti suomenkielinen nimi on "Rummuniskusinfonia".
Sinfoniassa on neljä osaa:
Carmen Electra

Carmen Electra (oik. Tara Leigh Patrick, s. 20. huhtikuuta 1972 Sharonville, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli, näyttelijä, televisiopersoona ja laulaja. Electralla on ollut rooli "Baywatch"-televisiosarjassa.
Electra on näytellyt pieniä rooleja lukuisissa elokuvissa, kuten esimerkiksi "Scary Movie" ja "Scary Movie 4". Lisäksi hänellä ja hänen puolisollaan Dave Navarrolla oli tositelevisiosarja "Til Death Do Us Part: Carmen + Dave".
Electran ensialbumi "Carmen Electra" ilmestyi helmikuussa 2003, mutta hän lopetti laulamisen heikon menestyksen vuoksi. Hän on ollut myös The Pussycat Dolls -yhtyeen jäsen.
Yksityiselämä.
Electra oli lyhyesti naimisissa koripalloilija Dennis Rodmanin kanssa vuosina 1998–1999. Toisen avioliittonsa Electra solmi kitaristi Dave Navarron kanssa vuonna 2003, mutta vuonna 2006 he ilmoittivat eroavansa. Vuonna 2008 Electra kihlautui muusikko Rob Pattersonin kanssa, mutta he ovat sittemmin eronneet.
Filmografia.
TV.
Roolihahmona "Lani McKenzie:"
Aurelius Victor

Sextus Aurelius Victor (noin 320 – noin 390) oli roomalainen historioitsija ja poliitikko. Hän kirjoitti Rooman historiaa käsittelevän teoksen, joka käsitti ajanjakson Augustuksesta Julianus Apostataan. Aurelius Victor on luultavasti sama henkilö joka oli konsulina vuonna 369 yhdessä Valentinianus I:n pojan kanssa ja Rooman prefektinä vuonna 389.
Neljää pienempää teosta on myös väitetty Aurelius Victorin kirjoittamiksi:
Nämä neljä teosta julkaistaan yleensä yhdessä nimellä "Historia Romana".
Kalle Kotipsykiatri

Kalle Kotipsykiatri on suomenkielinen keskusteleva tietokoneohjelma eli chatbot, joka antoi vaikutelman tekoälystä.
Ohjelma julkaistiin alun perin "Prosessori"-lehden kaksiosaisessa tekoälyä käsittelevässä artikkelissa 1982. Artikkeli sisälsi ohjelmalistauksen Apple II -tietokoneelle. Artikkelin ja ohjelman kirjoitti tuolloin 24-vuotias Helsingin yliopiston yleisen kielitieteen opiskelija Pekka Tolonen, joka oli Argon-yhtyeen muusikko.
Ohjelman kuuluisin versio on vuonna 1984 "MikroBitti"-lehden ensimmäisessä numerossa julkaistu Commodore 64 -kotitietokoneelle käännetty versio, jonka teki Jyrki Kasvi.
"MikroBitin" numero 1/1984 sisälsi laajan artikkelin tekoälystä ja Kalle Kotipsykiatri -ohjelmasta. Lehti julkaisi ohjelman BASIC-kielisen ohjelmalistauksen kokonaisuudessaan, mutta koska Kasvi oli lisännyt ohjelmakoodiin kirosanoja käsittelevän rutiinin, toimitus oli sensuroinut osan koodista. Seurauksena ohjelma ei julkaistussa muodossa toiminut lainkaan, ja "MikroBitti" joutui vuosien ajan korjailemaan aikaisemmin julkaistua ohjelmalistausta sekä epätäydellisiä korjausyrityksiä.
Kalle Kotipsykiatri pohjautui idealtaan Joseph Weizenbaumin vuonna 1966 kehittämään Elizaan, joka simuloi psykoterapiaa.
Apple II:n ja Commodore 64:n lisäksi Tolonen on kääntänyt Kalle Kotipsykiatrin Commodore VIC-20:lle. ja Mikroilijat ry Spectravideo SV-328:lle.
Tolosen muut Kalle-teknologiaan perustuvat keinopersoonat ovat Yrtsi (punkkari) ja Eroottinen Keinopersoona Lulu. Lulu esiteltiin Tiedekeskus Heurekan Ajattelevatko Koneet -näyttelyssä ja demonstroi ensimmäisenä Suomessa Atari-kotitietokoneen mahdollisuuksia interaktiivisten kuva-, ääni- ja puhesynteesisovellusten toteutuksessa. Tolonen työskentelee "Second Life" -yhteisössä ja kehittää Kalle 2.0 -teknologiaan perustuvia automaattisesti käyttäjää tulkitsevia kehonkielianimaatiota avatareille.
Salibandyn 2. divisioona (miehet)

Miesten 2. divisioona on Suomen neljänneksi korkein salibandyn sarjataso. Sarjaa pelataan alueellisesti seitsemällä Salibandyliiton alueella. 2. divisioonassa ottelut pelataan yksittäisinä ja ottelu kestää 3 x 20 minuuttia.
Joukkueet 2025–2026.
Etelä-Suomi
Lohko A
Lohko B
Länsirannikko
Sisä-Suomi
Pirkanmaa/Kanta-Häme
Keski-Suomi 
Kaakkois-Suomi
Savo-Karjala
Pohjanmaa
Pohjois-Suomi
Sabatier-reaktio

Sabatier-reaktiossa hiilidioksidi ja vety muuntuvat korkean lämpötilan ja nikkelikatalyytin vaikutuksesta metaaniksi ja vedeksi. Reaktion löysi ranskalainen kemisti Paul Sabatier vuonna 1887. Reaktion hyötysuhdetta voidaan parantaa esimerkiksi käyttämällä alumiinioksidia katalyyttinä nikkelin sijaan.
formula_1.
Reaktio.
Reaktio on eksoterminen.
Käyttö.
Sabatier-reaktiota voidaan käyttää metaanipohjaiseen energian varastointiin. Ensin sähköenergialla tuotetaan vetyä elektrolyysi-reaktiossa. Sitten sabatier-reaktiolla muunnetaan vety metaaniksi. Metaani on vetyä huomattavasti helpompi käsiteltävä ja maakaasun myötä sen käyttämiseen on valmista infrastruktuuria.
Robot Chicken

Robot Chicken on Seth Greenin ja Matthew Seinreichin luoma Emmy-palkittu stop motion -tekniikalla tehty animaatiosarja. Animoinnissa käytetään leluja, toimintafiguureita ja nukkeja. Myös vaha-animaatiota käytetään usein.
Sarja.
Seth Greenin ideoima sarja parodioi erilaisia populaarikulttuurin ilmiöitä. Osansa parodiasta ovat saaneet muun muassa Mario, Lassi ja Leevi, "Star Trek," Arnold Schwarzenegger, Conan O’Brien, "He-Man", James Bond, Ritari Ässä ja "Tähtien sota", josta tehtiin kolme kokonaista jaksoa.
Robot Chickenia esitetään Yhdysvalloissa Cartoon Networkin osana Adult Swim -pakettiaan, Isossa-Britanniassa Bravon osana Adult Swim -pakettiaan ja Kanadassa Teletoonin osana aikuisten animaatiosarjoja.
Vastaanotto ja arvostelu.
Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Robot Chicken oli sijalla 25.
Vierailevat tähdet.
Sarjassa on vieraillut useita julkkisääniä, kuten:
Bosch-reaktio

Bosch-reaktio on hiilidioksidin ja vedyn välinen kemiallinen reaktio, jonka tuloksena syntyy hiiltä ja vettä. Reaktiota voidaan kiihdyttää käyttämällä sopivaa katalyyttia, kuten rautaa, kobolttia, nikkeliä tai ruteniumia.
Bosch-reaktio koostuu kahdesta vaiheesta. Ensimmäisessä reaktiossa hiilidioksidi reagoi vedyn kanssa muodostaen hiilimonoksidia ja vettä (käänteinen vesikaasun siirtoreaktio):
CO2 + H2 → CO + H2O
Toisessa vaiheessa hiilimonoksidi reagoi edelleen vedyn kanssa, jolloin muodostuu hiiltä ja vettä:
CO + H2 → C + H2O
Reaktioyhtälössä nämä vaiheet yhdistetään usein samaan yhtälöön:
CO2(g) + 2 H2(g) → C(s) + 2 H2O(l)
Reaktio on saanut nimensä keksijänsä Carl Bosch mukaan.
Cabindan tasavalta

Cabindan tasavalta on Cabindan itsenäisyysliikkeen ajama tasavalta, jota muut valtiot eivät ole tunnustaneet. Se on Edustamattomien valtioiden ja kansojen yhteisön jäsen. Muiden valtioiden mielestä Cabinda on Angolan maakunta. Tasavalta hallitsi Cabindan aluetta vuosina 1975–1976.
Historia.
Cabindan tasavalta perustaa itsehallintovaatimuksensa Cabindan asemaan Portugalin siirtomaaimperiumin protektoraattina, Portugalin Kongona. Kyseisellä protektoraatilla oli oma historiansa ja erillinen hallinnollinen asema suhteessa Portugalin Länsi-Afrikkaan, josta kehkeytyi nykyinen Angola. Portugalin Kongon asema vahvistettiin kahdenvälisessä Simulambucon sopimuksessa 1883 ja siirtomaavaltojen välisessä Berliinin konferenssissa 1885. Vielä aikaisempia Cabindan edeltäjiä ovat Ngojon ja Kakongon ruhtinaskunnat, jotka olivat Kongon kuningaskunnan enemmän tai vähemmän itsenäisiä vasallimaita.
Ajan saatossa Cabindan asema suhteessa Angolaan vaihteli, mutta vielä niinkin myöhään kuin 1933 Cabindan ja Angolan katsottiin olevan Portugalin imperiumin erillisiä osia. Maantieteellisesti Cabinda ja Angola olivat erillään, kuten myös läheinen saarivaltio São Tomé ja Príncipe.
Afrikan maiden itsenäisyysliikkeen vahvistuessa 1960-luvulla Cabindan tilanne monimutkaistui. Afrikan yhtenäisyysjärjestö listasi siirtomaavallasta vapautettavien alueiden listalla Angolan sijalle 35 ja Cabindan sijalle 39, mikä osaltaan kertoo siitä, että nämä alueet nähtiin erillisinä.
Cabindan itsenäisyysrintama FLEC perusti maanpaossa hallituksen Kinshasaan, ja julisti Cabindan itsenäiseksi 1. elokuuta 1975. Mitkään tahot eivät tunnustaneet Cabindan itsenäisyyttä, koska Portugali kamppaili vielä tuolloin alusmaidensa itsenäisyyspyrkimyksiä vastaan. Pohjois-Angolassa kongojen johtama Angolan vapautusrintama FNLA pyrki luomaan yhtenäisen kongojen valtion vanhan Kongon kuningaskunnan jatkajaksi. Cabinda olisi kuulunut luonnollisena osana tähän valtioon. Mbundujen johtama MPLA kuitenkin valtasi öljyrikkaan Cabindan Pointe-Noiren kautta 11. marraskuuta 1975 ja kukisti 1970-luvun loppuun mennessä sotilaallisesti myös FNLA:n, jonka rippeet jatkoivat vastarintaa UNITA:n osana.
FLEC on jatkanut sotilaallista vastarintaa Cabindassa aina näihin päivään saakka. Kapinalliset käyvät sissisotaa Angolan armeijaa vastaan erityisesti alueen pohjoisosassa, mutta heidän sotilaallinen vahvuutensa ei ole koskaan muodostanut todellista uhkaa Angolan armeijalle.
Guitar Hero II

Guitar Hero II on Harmonix Music Systemsin kehittämä sekä RedOctanen ja Activisionin julkisema musiikki- ja rytmipeli. Pelin ideana on soittaa tunnettuja ja vähemmän tunnettuja musiikkikappaleita käyttämällä erityistä kitaraohjainta, joka on suunniteltu peliä varten.
"Guitar Hero" -pelisarjasta on julkaistu useampi matkapuhelinversio, jotka toimivat painelemalla kännykän eri numeronäppäimiä.
Peliohjain.
Peliohjaimena toimii punainen tai musta Gibson SG:n mallinen kitaraohjain, jonka kaulassa on viisi eriväristä näppäintä (vihreä, punainen, keltainen, sininen ja oranssi) jotka edustavat tavallisen otelaudan välejä. Ohjaimen rungossa on valkoinen pala, joka taas edustaa kielien näppäilyä. Näitä yhdessä käyttämällä pystyy soittamaan pelissä vastaan tulevia nuotteja. Pitkissä nuoteissa voi käyttää ”Whammy baria” joka toimii vibrakampena. Se toimii edestakaisin heiluttamalla.
Xbox 360:lla ohjain on valkoinen Gibson X-plorer. Joissain Xbox 360:n "Guitar Hero II":n julkaisuajan ohjaimissa oli viallinen ”Whammy bar”.
Pelin kappaleet.
Pelissä on 40 tavallista kappaletta ja 24 bonuskappaletta jotka tekevät yhteensä 64 kappaletta.
1. Opening Licks
2. Amp-Warmers
3. String-Snappers
4. Trash And Burn
5. Return Of The Shred
6. Relentless Riffs
7. Furious Fretwork
8. Face-Melters
Bonusraidat
"*" = alkuperäisversio
Vastaanotto.
PlayStation 2 -versio "Guitar Hero II":sta sai hyvän vastaanoton. Se sai 10/10 arvion joulukuussa 2006 "Viralliselta PS2-lehdeltä" ja sai samalla kuukauden peli -palkinnon. IGN antoi pelille pisteet 9.5/10, arvostelemalla sen paremmin kuin pelin edeltäjän ja samalla peli sai kaikkien aikojen parhaat pisteet PlayStation 2 -pelinä. IGN listasi vuonna 2007 ”Parhaat 100 peliä kautta aikojen” ja "Guitar Hero 2" oli sijalla 49. GameSpot antoi PlayStation 2 -versiolle arvosanan 8.7/10, ja Xbox 360 versio sai pisteitä 8.9. "Game Informer" antoi sille 9/10, mutta korjasi pian pisteet ylöspäin 9.25/10. Game Rankings sivun mukaan, keskiarvo "Guitar Hero II"n pisteistä oli 93 %, mikä teki siitä yhdeksänneksi parhaan pelin vuonna 2006. Australian videopelejä käsittelevä talk show "Good Game"'antoi pelille pisteet 9/10 ja 10/10.
Xbox 360 -versio sai myös positiivisa arvoita ja hieman parempia arvosanoja. Pisteet 9.5/10 antoi "Official Xbox Magazine", ja "GamePro" antoi 4.75/5 pistettä, "Play Magazine" 9.5/10, IGN 9.4/10 ja "Got-Next" antoi täydet 5/5. Vuonna 2007 Game Rankingsin pisteet oli 94%. Suosittu G4-televisioshow ja "X-Play" antoivat pelille 5/5 pistettä. Australian Xbox Magazine antoi pelille 11 pistettä kymmenestä, koska pelissä oli viittauksia "This Is Spinal Tap" -elokuvaan. "Hyperin" Daniel Wilks kehui kappaleiden määrää, mutta kritisoi cover-kappaleita.
Myynti.
Joulukuussa 2006 "Guitar Hero II" PlayStation 2:lle oli toiseksi parhain myyty videopeli , 805 200 myydyllä kopiollaan. Paremmin myi vain "Gears of War" Xbox 360:lle 815 700 kappaleellaan. Se oli viidenneksi myydyin videopeli vuonna 2006 1,3 miljoonalla kappaleella. Se oli myös kolmanneksi parhaiten myyvä videopeli PlayStation 2:lle, takana ollessa "Madden NFL 07" ja "Kingdom Hearts II". Kokonaismyynti vuonna 2006 oli yli 200 miljoonaa dollaria.
Salpat

Salpat (Thaliacea) on vaippaeläimiin kuuluva luokka. Niitä on aiemmin kaikkia kutsuttu meritynnyreiksi. Salpat ovat merieläimiä. Toisin kuin alustaan kiinnittyineinä elävät sukulaisensa meritupet salpat uivat vedessä paikasta toiseen.
Rakenne.
Salpat jaetaan kolmeen lahkoon. Tulitelojen (Pyrosomida) lahkon koloniat liikkuvat veden mukana hitaasti pyörien. Varsinaisten salpojen (Salpida) ja meritynnyreiden (Doliolida) lahkoihin kuuluvat salpat elävät joko yksitellen tai kolonioissa, jotka voivat olla useita metriä pitkiä. Kaikki salpat suodattavat ravintonsa vedestä. Salpat pumppaavat vettä ruumiinsa läpi ohjaillen vesisuihkuilla uintiaan. Salpoilla on toukka- ja aikuisvaiheen lisäksi kaksi muuta kehitysvaihetta, jolloin ne muodostavat runkokuntamaisia ryhmiä. Niiden toukilla on vähäinen selkäjänteen aihe, mutta aikuisissa on tuskin mitään joka viittaisi niiden selkäjänteisiin sukulaisiin.
Esiintyminen.
Salpoja esiintyy enimmäkseen laajojen merivirtojen alueella. Nopeasti lisääntyvinä eliöinä ne voivat muodostaa suuria parvia. Useita salpalajeja esiintyy Australian rannikon tuntumassa.
Abigail (King Diamondin albumi)

Abigail on heavy metal -yhtye King Diamondin toinen albumi ja heidän ensimmäinen konseptialbuminsa. Alkuperäinen levy on äänitetty Sound Track Studiossa vuosina 1986–1987 Kööpenhaminassa Tanskassa.
Juoni.
"Abigailin" tapahtumat sijoittuvat vuoden 1845 kesään. Vastanaineet Miriam Natias ja Jonathan La’Fey muuttavat vanhaan vanhaan sukukartanoon. Matkalla he kohtaavat seitsemän salaperäistä ratsumiestä, jotka kieltävät heitä asettumasta kartanoon, mutta pariskunta ei usko varoituksia. Yöllä Jonathanin esi-isä kreivi de La’Fey ilmestyy aaveen hahmossa ja näyttää Jonathanille vanhan kirstun, johon on haudattu kuolleena syntynyt tyttö Abigail.
Aave kertoo oman ja vaimonsa tarinan. Heinäkuun 7. päivä 1777 kreivi de La’Fey sai tietää vaimonsa olleen uskoton ja raskaana. Raivoissaan kreivi työnsi vaimonsa portaita alas, jolloin kreivitär ja hänen kantamansa lapsi kuolivat. Kreivi antoi tuhkata vaimonsa ruumiin, mutta äpärälapsi Abigailin hän muumioi ja hautasi sarkofagiin. Nyt Abigailin henki on riivannut Miriamin, ja vain Miriamin kuolema voi estää kirotun lapsen uudestisyntymän.
Jonathan ja Miriam viettävät kesää uudessa asumuksessaan, missä erilaiset pahat enteet vainoavat heitä: kirkonkellot soivat itsekseen, kukkaset kuolevat, vastenmieliset hajut leijailevat kartanossa ja ruokapöytä on katettu kolmelle. Eräänä päivänä Jonathan ja Miriam löytävät tyhjän kehdon, joka kiikkuu kuin joku olisi työntänyt sen liikkeelle vain hetki sitten. Sen enempää Jonathan kuin Miriamkaan eivät tunnusta tuoneensa kehtoa mukanaan.
Miriamin vatsa alkaa pyöristyä, ja Jonathan ymmärtää aaveen puhuneen totta. Hän selittää tilanteen vaimolleen, jolloin Abigailin henki puhuu Miriamin kautta ja myöntää tapahtuneen. Kauhistunut Jonathan lähtee hakemaan pappia, mutta Miriam kokee selvän hetken ja käskee Jonathania työntämään hänet portaita alas, kuten kreivi de La’Fey oli aikoinaan tappanut oman vaimonsa. Jonathan tottelee, mutta Abigail ottaa jälleen Miriamin valtaansa ja surmaa Jonathanin.
Miriam synnyttää Abigailin ja kuolee, mutta hänen haamunsa jää kummittelemaan kartanoon. Seitsemän ratsumiestä saapuvat paikalle ja löytävät uudestisyntyneen Abigail-vauvan syömästä sarkofagiin säilöttyä ruumistaan. Ratsumiehet vievät Abigailin metsään, hautaavat hänet salaiseen kappeliin ja lävistävät hänen ruumiinsa seitsemällä hopeaisella vaarnalla, joiden toivovat estävän uuden jälleensyntymisen.
Kappaleet.
Vuoden 1997 uusintapainoksen bonuskappaleet
Kokoonpano.
1987 ja 1997 CD:
DVD:
Aleksis Kiven katu (Helsinki)

Aleksis Kiven katu () on itä–länsi-suuntainen katu Helsingin kantakaupungissa. Se on alueellinen kokoojakatu, joka muodostaa rajan Alppiharjun ja Vallilan välillä. Aleksis Kiven katu alkaa idässä Hämeentieltä ja päättyy lännessä Savonkatuun Pasilan rajalle. Raitiovaunulinja 9 kulkee Aleksis Kiven katua Fleminginkadun ja Traverssikujan välisellä osuudella.
Historia.
Katu on nimetty Suomen kansalliskirjailija Aleksis Kiven mukaan. Nykyinen nimi vahvistettiin vuonna 1928. Aikaisemmin, vuodesta 1901, kadun nimi oli Fredriksbergsgatan, jonka suomalaiseksi vastineeksi tuli vuonna 1909 Fredriksperinkatu. Fredriksberg oli tuolloin nykyisen Pasilan nimi. Kadun ruotsinkielisenä nimenä oli vuosina 1928–1954 "Aleksis Kivi gatan".
Jo vuonna 1906 vahvistettiin nimi "Aleksis Kivi gatan – Aleksis Kiven katu" eräälle kadulle 14. kaupunginosaan (Taka-Töölö), mutta tämä katu poistettiin asemakaavasta vuonna 1917, jolloin nimi siirrettiin nykyiseltä Rajasaarentieltä pohjoiseen lähteväksi suunnitellulle tielle. Myös tämä rakentamatta jäänyt katu poistettiin asemakaavasta vuonna 1930. Kadunnimi oli täten kahden vuoden ajan virallinen sekä 12. että 14. kaupunginosissa (Alppiharju ja Taka-Töölö). Helsingin kadunnimien tarkistusehdotuksessa vuonna 1927 esitettiin Kolmannen linjan nimen muuttamista Aleksis Kiven kaduksi.
Aleksis Kiven kadun eteläpuoli on vanhaa asuntoaluetta, mutta sen pohjoispuolella oleva alue Sörnäisten satamaradan molemmin puolin on viime aikoihin saakka ollut teollisuusaluetta. Suurin kadun varrella sijainnut teollisuuslaitos on ollut Pasilan konepaja. Se kuitenkin lopetti toimintansa vuonna 2001, minkä jälkeen sen entinen alue on muutettu Konepaja-nimiseksi asuinalueeksi. 
Aleksis Kiven katu tunnettiin 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa prostituutiosta. Sittemmin ilmiö on vähentynyt, joskin kadulla on yhä useita hieronta- ja striptease-paikkoja. 
Puistot.
Aleksis Kiven kadun varrella on kolme puistoa. Sen itäpäässä sijaitsevat Kinaporinpuisto, kadun eteläpuolella ja Dallapénpuisto kadun pohjoispuolella, sekä Saimaanpuistikko kadun länsipäässä, sen eteläpuolella. Dallapénpuistossa sijaitsee Harjun nuorisotalo (1986–), entinen Harjun ruumishuone (1922–1978), osoitteessa Aleksis Kiven katu 1–3.
Zacks Nkosi

Zacks Nkosi (1918–1980) oli eteläafrikkalainen jazz-saksofonisti ja säveltäjä, joka oli yksi 1950–1960-lukujen afrikkalaisen jazzin kultakauden keskeisimpiä vaikuttajia. Hän yhdisti afrikkalaista perinnettä jazziin ja swingiin.
Nkosin poika Jabu (s. 1954) on kosketinsoittaja ja myös tunnettu jazz-muusikko Etelä-Afrikassa.
Koos Kombuis

Koos Kombuis (alun perin André le Roux du Toit, s. 5. marraskuuta 1954 Kapkaupunki) on eteläafrikkalainen muusikko ja säveltäjä, joka tuli tunnetuksi yhtenä apartheid-järjestelmää vastustaneista "Voëlvry"-ryhmän () muusikoista 1980-luvulla. Ryhmän tarkoituksena oli "vapauttaa afrikaanit historiansa kahleista". Ryhmän sanoitukset olivat hyvin kantaa ottavia ja sisälsivät raskasta arvostelua maan poliittista järjestelmää ja hallitsevaa Kansallispuoluetta kohtaa:
"As Afrikaans net kon dans en die NP beweeg. As al die ladies’ bars vol was en die tronke net leeg… As wit en swart een was en die polisie net nice, dan was hierdie land ook ‘n sweet paradise"
"Oi, jos afrikaanerit osaisivat tanssia ja NP [Kansallispuolue,Nasionale Party] voisi siirtyä. Oi, jos kaikki neitojen baarit olisivat täynnä ja vankilat tyhjiä.. Jos valkoiset ja mustat olisivat yhtä ja poliisi mukava - silloin tämä maa olisi kaunis paratiisi"
Kombuis on Etelä-Afrikassa tärkeä kulttuurivaikuttaja ja afrikaaneri-rockmusiikin keskeisiä hahmoja. Kombuis on kertonut keskeisiksi musiikillisiksi vaikutteikseen Bob Dylanin, Neil Youngin sekä Beatles-yhtyeen George Harrisonin ja John Lennonin. Kombuis esiintyy usein vain säestäen itseään kitaralla, mutta esiintyy joskus "Die Warmblankes"-yhtyeen kanssa. Hänen tunnetuimpiin lauluihinsa kuuluu "Lisa se Klavier" (Lisan piano).
Otsonikerroksen suojelua koskeva Wienin yleissopimus

Otsonikerroksen suojelua koskeva Wienin yleissopimus () on otsonikerroksen suojelemiseksi vuonna 1985 laadittu kansainvälinen yhteistyösopimus. Wienin yleissopimus johti kaksi vuotta myöhemmin laadittuun Montrealin pöytäkirjaan, jossa sovittiin tarkoista päästörajoituksista otsonikadon pysäyttämiseksi. Wienin yleissopimuksen tavoitteena on tukea otsonikerroksen tilaa koskevaa tutkimustyötä, valvoa CFC-yhdisteiden tuotantoa ja edistää tiedonvaihtoa valtioiden välillä. Sopimus astui voimaan 22. syyskuuta 1988.
Wienin yleissopimuksessa ei sovittu konkreettisia toimenpiteitä CFC-yhdisteiden tuotannon vähentämiseksi. Silti se oli merkittävä kansainvälinen ympäristönsuojelusopimus: maailman valtiot huolestuivat maailmanlaajuisesta ympäristöongelmasta jo ennen kuin sen olemassaolo ja vaikutukset oli tieteellisesti todistettu. Tieto Etelämantereen otsoniaukosta julkaistiin "Nature" -lehdessä saman vuoden toukokuussa, vain pari kuukautta sen jälkeen kun Wienin yleissopimus oli avattu allekirjoituksille. Tätä ennen merkittävästä otsonikadosta ei ollut todisteita, vaikka CFC-yhdisteistä oli osattu huolestua jo 1970-luvun lopulla. Siten Wienin yleissopimus on ehkäpä ensimmäinen esimerkki varovaisuusperiaatteen hyväksymisestä kansainvälisen sopimuksenteon perusteeksi. Toisaalta Wienin yleissopimus jäi kompromissiksi juuri siksi, että varmoja todisteita ihmisen aiheuttamasta otsonikadosta ei vielä ollut. Sopimus muotoileekin, että osapuolet ovat "tietoisia otsonikerroksen muuttamisen "mahdollisista" haitallisista vaikutuksista ihmisten terveyteen ja ympäristöön".
Ennen kaikkea Wienin yleissopimus toimi tärkeänä pohjana Montrealin pöytäkirjalle, jonka avulla otsonia tuhoavien yhdisteiden käyttö on saatu kuriin ja otsonikadon paheneminen pysäytettyä. Nykyään jo melkein kaikki maailman valtiot ovat allekirjoittaneet sekä Wienin yleissopimuksen että Montrealin pöytäkirjan.
Juha Hämäläinen (basisti)

Juha-Pekka ”Jesu” Hämäläinen on suomalainen basisti. Hämäläinen perusti vuonna 1978 Bolin-nimisen yhtyeen yhdessä Matti Fagerholmin, eli Mike Monroen ja Antti (Andy McCoy) Hulkon kanssa. Tämän jälkeen hän soitti bassoa Pelle Miljoona Oy -yhtyeen neljännessä kokoonpanossa 1982–1983 sekä Yö-yhtyeessä vuosina 1990–1999. Muita bändejä ovat olleet mm. Twiggy Oliver, Stressi, Musta Paraati, Lunta, The Voice Of Mengele ja Suspenders. 
Juha-Pekka "Jesu" Hämäläinen on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti, filosofian maisteri sekä filosofian lisensiaatti Helsingin yliopistosta, pääaineenaan yleinen historia. Hän on tutkinut erityisesti suomalaista 1960- ja 1970-lukujen vastakulttuuria. Hämäläinen on työskennellyt peruskoulun yläasteen ja lukion historian ja yhteiskuntaopin lehtorina mm. Pohjois-Haagan Yhteiskoulussa sekä 19-vuotta Helsingin yhteislyseossa, josta Hämäläinen jäi eläkkeelle syyskuussa 2024. Tämän jälkeen "Jesu" Hämäläinen on jatkanut työskentelyä Pohjois-Haagan yhteiskoulussa sekä historian-, yhteiskuntaopin ja elämänkatsomustiedon viransijaisena Käpylän peruskoulussa koko kevät- ja syyslukukauden 2025.
Diskografia.
The Voice Of M..
I Can't Sleep In Hell (1987/2007)
Hirvihaara

Hirvihaaran kylä sijaitsee Mäntsälän keskustaajaman eteläpuolella. Tilastollisessa taajamaluokituksessa Hirvihaara on kasvanut 2000-luvulla yhteen Mäntsälän kirkonkylän kanssa. Kylästä on hyvät tieliikenneyhteydet pääkaupunkiseudulle, muualle Etelä-Suomeen ja omaan kuntaan. Kylässä on 500 asukasta (2009). Kylällä on oma kyläkoulu, Hirvihaaran koulu. Hirvihaarassa sijaitsee myös Sepänmäen museo, hotelli-ravintola Hirvihaaran kartano, hiihtokeskus, ampumarata ja golfkenttä. Kylän läpi virtaa Hirvihaaranjoki.
Uri Avnery

Uri Avnery, alkup. nimi Helmut Ostermann (23. lokakuuta 1923 Beckum, Westfalen, Saksa – 20. elokuuta 2018 Tel Aviv, Israel), oli israelilainen toimittaja, vasemmiston rauhanliikkeen aktivisti ja knessetin jäsen, joka oli alun perin revisionistisen sionistisen liikkeen jäsen.
Ura.
Avneryn perhe muutti Palestiinaan vuonna 1933. Nuorena hän oli puolisotilaallisen järjestön Irgunin jäsen. Vuoden 1948 itsenäisyyssodassa hän palveli Israelin puolustusvoimissa. Myöhemmin hän kirjoitti kokemuksistaan kirjan nimeltä "In the Fields of Philistia" ().
1950- ja 1960-luvuilla hän oli viikkolehti Haolam Hazehin päätoimittaja ja kustantaja. Lehti oli tunnettu vallanpitäjiä kritisoivista ja sensaationhakuisista artikkeleistaan. Se näytti toimivan, sillä lehti oli vuosien ajan Israelin johtava vaihtoehtomedian julkaisu.
Avnery oli knessetin jäsen vuosina 1965–1973 ja jälleen vuosina 1979–1981. Hän tuli tunnetuksi tavatessaan Jasser Arafatin heinäkuussa 1982 Beirutin taistelun aikaan. Hän väitti olevansa ensimmäinen israelilainen, joka on tavannut PLO:n johtajan kasvotusten.
Avnery alkoi myöhemmin vasemmistoaktivistiksi ja perusti vuonna 1993 Gush Shalomin (hepreaksi: גוש שלום‎, Rauhanliike). Hän oli ateisti ja vastusti jyrkästi vanhoillisten vaikutusta uskonnollisessa ja poliittisessa elämässä.
Avnery kirjoitti muun muassa seuraaville uutis- ja mielipidesivustoille: CounterPunch, Information Clearing House ja LewRockwell.com. Hänen kirjoituksiaan on käännettynä myös Suomen aseistakieltäytyjien liiton sivuilla.
Dokumentti.
Vuonna 2002 ohjaaja Yair Lev teki Avneryn elämästä dokumenttielokuvan "Uri Avnery: Warrior for Peace".
Sukevan koulu

Sukevan koulu on Sukevalla Sonkajärven kunnassa Pohjois-Savossa toimiva alakoulu (luokka-asteet 1-6). Koulussa on noin 50 oppilasta ja kolme opettajaa (2012). Koulussa toimii myös esiopetusryhmä.
Sukevalta mennään yläkouluun yli 20 kilometrin päähän Sonkajärven koulukeskuksen Lyseotien kouluun.
Sukevan koulu on aloittanut toimintansa 1887 opettaja Eljas Komulaisen kotona. Toinen kouluvuosi käytiin Lapinkylän Partalassa Eero Partasen talossa. Koulurakennuksen vanhin osa, jossa oli yksi luokka ja kamari, valmistui 1889 tontille, jonka opettaja lahjoitti. Rakennusta laajennettiin 1910 ja 1915. Koulun ulkoasussa, ikkunamuodoissa ja ulkovuorauksessa näkyy jugend-tyylin vaikutusta. Koulurakennus on Museoviraston suojelema.
Samassa pihapiirissä on 1955 valmistunut kaksikerroksinen uusi koulu.
The Chordettes

The Chordettes oli suosittu yhdysvaltalainen naisyhtye, joka tavallisesti lauloi soitinsäestyksetöntä pop-musiikkia. The Chordettes -yhtyeen menestyneimmät kappaleet olivat vuonna 1958 ilmestynyt "Lollipop" ja 1954 ilmestynyt "Mr. Sandman". Samana vuonna tuli tunnetuksi heidän esittämänsä tunnussävelmä televisiosarjaan Zorro. Kvartetti aloitti toimintansa vuonna 1947 ja esiintyi säännöllisesti radiossa ja televisiossa. Kun lauluyhtyeet siirtyivät pois muodista kvartetin jäsenet lopettivat aktiivisen musiikkiuransa.
Ruumiinlämpö

Ruumiinlämpö on tasalämpöisen eläimen elimistön lämpötila. Elimistön ydinlämpö eli kehon sisäosien syvä ruumiinlämpö pysyy korkeana ja tasaisena ympäristön lämpötilasta riippumatta. Raajojen lämpötila on huomattavasti alhaisempi, ja ihmisellä alhaisin lämpötila on sormenpäissä ja varpaissa.
Eläimet jakautuvat tasalämpöisiin ja vaihtolämpöisiin sen mukaan, onko niiden ruumiinlämpö vakio vai vaihteleeko se voimakkaasti ympäristön lämpötilan mukaan. Nisäkkäät ja linnut ovat tasalämpöisiä. Niiden ruumiinlämpö pyrkii pysymään samana, mutta esimerkiksi sairastuminen tai liian pitkään kylmässä oleskelu ilman sopivaa suojaa voi nostaa tai laskea sitä. Vaihtolämpöiset eläimet, kuten matelijat, eivät tule toimeen kovin kylmässä vaan joutuvat lämmittelemään pitkiä aikoja tai vaipuvat horrokseen.
Ihmisen kainalosta mitattu normaalilämpötila oli saksalaisen August Wunderlichin vuonna 1837 julkaisemassa tutkimuksessa keskimäärin 37 °C vaihteluvälin ollessa 35,8–37,8 astetta. Yhdysvaltalaisessa Stanfordin yliopistossa vuosina 2007–2017 laaditun tutkimuksen mukaan ihmisen normaalilämpö on laskenut 160 vuotta kestäneen mittaushistorian aikana. 1800-luvun alussa syntyneiden miesten ruumiinlämpö oli lähes 0,6 astetta korkeampi kuin 2000-luvun alussa syntyneillä. Naisten normaalilämpö on niin ikään 0,32 astetta alhaisempi kuin 1890-luvulla.
Naisilla ruumiinlämpö vaihtelee noin 0,5 °C kuukautiskierron mukaan; korkeimmillaan lämpö on kuukautiskierron keskivaiheella, kun munasolu irtoaa. Vilkkaamman aineenvaihdunnan takia lasten ruumiinlämpö on korkeampi kuin aikuisten, ja aikuisilla ruumiinlämpö on naisilla keskimäärin 0,3 astetta korkeampi kuin miehillä. Kuume nostaa lämmön tavallista korkeammalle. 
Hypotermia eli liian alhainen ruumiinlämpö liittyy tilanteeseen, jossa ihminen on ollut pitkään kylmässä, ja sen vuoksi ruumiinlämpö laskee. Vastaavasti lämpöhalvauksen aiheuttaa ulkoinen tekijä, joka nostaa ruumiinlämpöä. Se ei kuitenkaan tarkoita kuumetta, joka taas aiheutuu siitä, että elimistön oma lämmönsäätely on poikkeava esimerkiksi viruksen tai bakteerin aiheuttaman tulehduksen vuoksi.
Normaalioloissa esiintyvää alilämpöä ei lääketiede tunne lainkaan. Jos lämpö on tavallista matalampi, yleensä syynä ovat mittausolosuhteet. Kainalolämpö on 0,6 °C alhaisempi kuin tarkempi peräsuolesta tai suusta mitattu lämpötila.
Jennifer Harman

Jennifer Harman-Traniello (s. 29. marraskuuta 1964) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän pelaa pokeriturnausten ohella maailman suurimmissa käteispeleissä, Bellagion kasinon "The Big Gamessa".
Harman syntyi Renossa, Nevadassa ja kiinnostui pokerista lapsuudessaan. Hän valmistui myöhemmin Nevadan yliopistosta. 
Harman voitti ensimmäisen rannekkeensa World Series of Pokerissa vuonna 2000. Toisen hän sai 2002. World Poker Tourilla Harman on parhaimmillaan ollut neljäs (Five-Diamond World Poker Classicissa joulukuussa 2004 Daniel Negreanun voittaessa). Syyskuussa 2007 Harman sijoittui toiseksi kaikkien aikojen ensimmäisessä World Series of Poker Europe -turnauksessa. 50 000 punnan H.O.R.S.E.-turnauksen kakkostilastaan hän ansaitsi 40 688 puntaa. Jennifer on ollut myös PPT finaalissa.
Elokuussa 2007 Harmanin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,7 miljoonaa dollaria. Harman pelasi "Poker After Dark" -pokeriohjelman ensimmäisellä tuotantokaudella ja "High Stakes Pokerin" kolmella ensimmäisellä tuotantokaudella. Harman edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Harmanille on jouduttu kahdesti tekemään munuaisensiirto. Hän on naimisissa italialaisen stylistin Marco Traniellon kanssa, joka on myös menestynyt pokerinpelaajana.
Harman valittiin Poker Hall of Fameen vuonna 2015.
Pahaniemi

Pahaniemi on läntisessä Turussa sijaitseva kaupunginosa. Etäisyys kaupungin keskustaan on noin neljä kilometriä.
Pahaniemeen kuuluu viisi osa-aluetta, jotka järjestyksessä pohjoisesta etelään ovat Härkämäki, Jyrkkälä, Vienola, Pahaniemen omakotitaloalue ja Pahaniemen teollisuusalue. Pahaniemen rajoina toimii lännessä Raisionjoki, etelässä Pansiontie, idässä Kuninkoja ja Rauman valtatie ja pohjoisessa Raision kuntaraja.
Härkämäen lähiö sijaitsee Naantalintien, Rauman valtatien ja Raisionjoen rajaamalla kolmion muotoisella alueella. Härkämäessä on 16 kerrostaloyhtiötä ja pieni liikekeskus. Jyrkkälän lähiö sijaitsee Naantalintien ja Uudenkaupungin radan välissä. Jyrkkälän kaikki 17 kerrostaloa kuuluvat samaan kiinteistöyhtiöön. Kerrostaloissa on rappukäytäviä A:sta Ö:hön saakka. Vienolan lähiö sijaitsee korkean mäen päällä omakotitaloalueen keskellä. Vienola ja Jyrkkälän välissä sijaitsee Aunelan koulu, kirjasto, nuorisotalo, palloiluhalli ja urheilukenttä. Vienolassa on sekä kerrostaloja (15 taloyhtiötä) että vanhaa omakotiasutusta ja muutama rivitalo. Pahaniemen omakotitaloalue ympäröi Vienolaa lännessä ja etelässä ja se sijaitsee saman mäen alemmilla rinteillä. Pahaniemen teollisuusalue muodostui Ovakon rautatehtaan ympärille, mutta nykyisin alueella toimii varastointi- ja logistiikkayritysten keskittymä.
Pahaniemi on myös historiallinen kylä samalla alueella. Alkujaan se on ollut osa Raisiota mutta on sittemmin tullut liitetyksi Turkuun. Pahaniemen historiallinen kylätontti, jolla vielä sijaitsee kaksi kylän kantataloista on lähellä rautatietä Vienolan eteläpuolella.
Morning Musume tanjō 10-nen kinentai

Morning Musume tanjō 10-nen kinentai () on Morning Musumen tammikuussa 2007 muodostettu 10-vuotisjuhlaryhmittymä. Heidän singlensä Bokura ga ikiru MY ASIA julkaistiin 24. tammikuuta 2007. Yksikön jäseniin kuuluvat: Natsumi Abe, Kaori Iida, Maki Gotō, Risa Niigaki ja Koharu Kusumi. Kaikki viisi ovat jo valmistuneet Morning Musumesta.
Ryhmässä on viisi jäsentä, kuten Morning Musumessakin sen aloittaessa.
Susan Dalian

Susan Patterson Dalian (s. 15. syyskuuta 1968 Baltimore, Maryland Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on ääninäytellyt anime-sarjassa "Naruto" Hakun äänenä, josta hän oli vuonna 2007 American Anime -ehdokkaana.
Budjonnovka

Budionovka (будёновка), "piippalakki", on omaperäinen hattu ja oleellinen osa kommunistien pukeutumista Venäjän sisällissodan aikana. Se on nimetty Semjon Budjonnyin mukaan. Sen virallinen nimi oli kuitenkin "шлем суконный". Päähineestä käytettiin myös nimeä "frunzenka", Mihail Frunzen mukaan.
Budjonnovka on pehmeä, villainen hattu joka peittää niskan ja korvat ja voidaan käyttää kypärän alla. Lisäksi päähineen päällä on "nokka" ja korvaläpät, jotka voidaan kiinnittää leuan alle.
Hatun suunnitteli osaksi uutta univormua venäläinen maalari Viktor Vasnetsov, esikuvanaan Kiovan Venäjän aikaiset kypärät. Hattua kutsuttiinkin aluksi "bogatyrkaksi" (богатырка), tarkoituksena rohkaista venäläisiä joukkoja yhdistämällä nämä tarunomaisiin bogatyreihin. Bogatyrkoja valmistettiin jo ensimmäisen maailmansodan aikana, mutta virallista statusta ne eivät saaneet.
Venäjän sisällissodan aikana kommunistit, joilla ei ollut sitoumuksia tsaarinajan armeijan pukukoodiin, omaksuivat bogatyrkan osaksi univormuaan liittäen siihen yleensä punaisen tähden. Kommunistit alkoivat käyttää itsestään nimeä "Punaiset bogatyrit", nähden itsensä taistelemassa vanhaa korruptoitunutta Venäjää vastaan. Näihin aikoihin alettiin bogatyreista käyttää, ratsuväen komentaja Bujonnyin mukaan, budjonnovka nimeä, erityisesti ratsuväen parissa, sillä bogatyrka oli näissä joukoissa yleinen asuste. 
1927 korkeakärkinen hattu korvattiin käytännöllisemmällä lyhytkärkisellä.
Asuste ei kuitenkaan pysynyt pitkään osana kommunistien univormua, niin poliittisista kuin käytännöllisistä syistä. Vaikka se olikin helppo valmistaa, se vaati kallista villaa eikä tarjonnut kunnollista suojaa kylmältä. Ne alkoivat jäädä pois käytöstä 1935, mutta ne olivat käytössä vielä talvisodan ajan. Operaatio Barbarossan alettua ne oli kuitenkin korvattu jo käytännössä kokonaan ušankoilla. Suomalaiset kutsuivat budjonnovkaa yleisesti "piippalakiksi".
Puna-armeijan ratsuväen Venäjän sisällissodan aikana pukemista budjonnovkoista tuli ajanjakson tärkeä venäläinen kulttuurikuva tatšankojen, Nagantin ja Maximin kanssa.
Salmiakki (kirja)

Salmiakki on Jukka Annalan palkittu tietokirja salmiakkimakeisten historiasta. Sen on julkaissut vuonna 2001 Nemo. Kirjassa on tietoja salmiakin käyttöhistoriasta, makeisten lajityypeistä ja suosikkituotteiden historiasta. "Salmiakin" jälkeen Jukka Annala on kirjoittanut teoksen "Toopelivisio" (Teos, 2006).
Syksyllä 2001 julkaistu "Salmiakki" ylti Tieto-Finlandia-ehdokkaaksi, ja se valittiin vuoden kauneimmaksi kirjaksi. Kustannusosakeyhtiö Nemo julkaisi "Salmiakista" neljä painosta, ja kirjaa myytiin yhteensä 11 500 kappaletta. Kirjan ulkoasun suunnittelivat Petri Salmela ja Ilona Ilottu.
Suomen kirjataiteen komitea valitsi "Salmiakin" Vuoden 2001 kauneimmaksi kirjaksi. Teos arvioitiin parhaaksi 187 kirjan joukosta, jotka 55 kustantajaa oli lähettänyt komitean arvosteltavaksi.