tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gustaf Wilhelm Molander

Gustaf Wilhelm Molander (2. kesäkuuta 1863 Kuopio – 22. joulukuuta 1938 Viipuri) oli suomalainen juristi, lääninsihteeri ja valtioneuvos.
Molanderin vanhemmat olivat rovasti Karl Henrik Oskar Molander (1824–1905) ja Edla Viktoria Floman (k. 1918). Hän pääsi ylioppilaaksi 1883 Jyväskylän lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1889 ja kameraalitutkinnon 1890. Molander sai varatuomarin arvon 1892.
Molander nimitettiin Turun ja Porin läänin varalääninsihteeriksi 1893. Hän oli kruununvoutina Mynämäen kihlakunnassa 1897–1906 ja Käkisalmen kihlakunnassa 1906–1912. Molander oli sitteen Viipurin lääninhallituksen lääninsihteerinä 1912–1928 ja jäi sitten eläkkeelle. Hän oli Suomen Kauppapankki Oy:n valtion asiamiehenä 1913–1919 ja sai valtioneuvoksen arvon vuonna 1916.
Molander oli Käkisalmella kaupunginvaltuuston jäsenenä ja kouluneuvosotn puheenjohtajana.
Molander oli naimisissa 1892–1937 opettaja Elin Ungernin (k. 1937) kanssa ja vuodesta 1937 Eeva Stiina Karhusen kanssa. Molanderin veljiä olivat lääninkanslisti Karl Herman Molander (1851–1882), toimittaja Lennart Oskar Molander (1854–1906) ja Viipurin lääninvankilan saarnaaja Lauri Johannes Molander (1866–1899).
Red and anarchist black metal

Red and anarchist black metal (myös RABM) on black metalin alasuuntaus, jonka sanoitukset liittyvät yleensä anarkismiin, antifasismiin, luonnonsuojeluun, sosialismiin, feminismiin, prideen, kommunismiin ja eläinten oikeuksiin. RABM syntyi vastaiskuna kansallissosialistiselle black metalille. RABM-yhtyeitä ovat Panopticon, Dawn Ray’d, Iskra, Wolves in the Throne Room, Trespasser, Gaylord, Violet Cold, Sankara, Anarchist Wolves ja Hyems. Suomalaisia RABM-yhtyeitä ovat esimerkiksi Qwälen, Svarta havet ja Punaterrori. Monissa RABM-yhtyeissä on huomattavissa runsaasti crust punk -vaikutteita.
PURA-oireyhtymä

PURA-oireyhtymä on erittäin harvinainen oireyhtymä, joka aiheuttaa kehitysvammaisuutta ja moninaisia muita oireita.
PURA-oireyhtymästä kärsivistä noin puolilla esiintyy epilepsiaa, joka useimmiten alkaa ilmetä kohtauksina 2–4 vuoden iässä. Puhumaan oppiminen vaikuttaa harvinaiselta, mutta puheen ja sanattoman viestinnän ymmärrys näyttää kehittyvän paremmaksi. Myös motoristen taitojen kehittyminen on vaikeasti viivästynyttä. Oireyhtymään kuuluu myös liikehäiriöitä, kuten dystoniaa ja koreaa. Yleensä vastasyntyneillä on hypotonia, joka johtaa syömisvaikeuksiin. Muita PURA-oireyhtymän piirteitä ovat hengitysvaikeudet (apnea, synnynnäinen hypoventilaatio), hypotermia, hypersomnia, mahan, suoliston ja silmien ongelmat, endokriiniset ja aineenvaihdunnalliset häiriöt sekä lievästi poikkeavat kasvonpiirteet. Vauvoilla on havaittu lisäksi tavallista herkempi säikkymisrefleksi.
PURA-oireyhtymästä kärsivillä on havaittu aivokuvantamisella aivokurkiaisen rakennepoikkeavuuksia ja myelinisaation poikkeavuutta. PURA-oireyhtymän aiheuttava geenivirhe on paikannettu kromosomiin 5. PURA-oireyhtymällä on autosomaalinen ja vallitseva periytymistapa, mutta sen taustalla on useimmiten "de novo" -mutaatio. Erotusdiagnostisesti huomionarvoisia tiloja ovat muiden muassa Prader–Willin oireyhtymä, spinaalinen lihasatrofia, Rettin oireyhtymä, Angelmanin oireyhtymä ja myotoninen dystrofia. PURA-oireyhtymä ei ole parannettavissa vaan sen hoito on oireenmukainen. Oireisto kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 2014.
Gian Galeazzo Sforza

Giàn Galeazzo Sforza (20. kesäkuuta 1469 Abbiategrasso, Milanon herttuakunta – 22. lokakuuta 1494 Pavia) oli italialainen aatelinen, Sforza-suvun jäsen ja toimi Milanon herttuana vuosina 1476–1494. Hän oli Puolan kuningatar Bona Sforzan isä. 
Suku.
Giàn Galeazzo Sforzan vanhemmat olivat Milanon herttua Galeazzo Maria Sforza ja herttuatar Bona di Savoia. Hänellä oli kolme sisarta.
Herttua.
Giàn Galeazzosta tuli isänsä seuraaja vain 7-vuotiaana. Herttuakunnan hallintoa johtivat aluksi hänen äitinsä ja tämän kanssahallitsija, epäsuosittu kansleri Cicco Simonetta. Sen jälkeen todellisena hallitsijana toimi Giàn Galeazzon setä Ludovico Sforza, joka karkotti leskiherttuatar Bona di Savoian Milanosta, teloitutti Simonettan vuonna 1480 ja piti Giàn Galeazzon erossa kaikista hallinnollisista asioista ja siirrätti tämän Paviaan. 
Gìan Galeazzo Marian ja Napolin prinsessa Isabella d'Aragonan välinen avioliitto vuonna 1489 näytti sinetöivän Milanon ja Napolin välisen synergian. Gian Galeazzo Maria oli luonteeltaan fyysisesti heikko sekä laiska ja alistui setänsä valta-asemalle.
Närkästyneenä Ludovicon ja Beatrice d'Esten hovin varjoon jäämisestä Milanon laillinen hallitsija Gian Galeazzo ja puoliso Isabella lähtivät Milanosta perustaakseen uuden hovin Paviaan. Isabella oli enemmän raivoissaan Ludovicon räikeästä herttuan vallan anastamisesta kuin puolisonsa. Hän vetosi isoisäänsä Napolin kuningas Ferdinand I:een ja isäänsä herttua Alfonso d'Aragoniin, joista edellinen puuttui asiaan vuonna 1492 ja määräsi Ludovicon luovuttamaan herttuakunnan Isabellalle ja Gìan Galeazzolle. Tämän estääkseen Ludovico liittoutui keisari Maksimilian I:n ja Napolin kuningaskuntaa havittelevan Ranskan kuningas Kaarle VIII:n kanssa.
Gìan Galeazzo asui perheineen isovanhempiensa Viscontien kesäpalatsissa Paviassa. On väitetty, että Ludovico Sforza olisi myrkyttänyt veljenpoikansa, mutta on kuitenkin todennäköistä, että Giàn Galeazzo Sforza kuoli 25-vuotiaana johonkin sairauteen.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Giàn Galeazzo Sforza avioitui välittäjän avulla 21. joulukuuta 1488 ja helmikuussa 1489 Milanossa serkkunsa Isabella d'Aragonan (1470–1524) kanssa, joka oli tulevan Napolin kuningas Alfonso II:n ja Milanon prinsessa Ippolita Maria Sforzan tytär.
Heille syntyi neljä lasta:
Friedrich Sumari

Friedrich August Emil Sumari, sukunimi vuoteen 1932 "Schuffert" (8. elokuuta 1888 Jyväskylä – 1. joulukuuta 1961 Kylmäkoski) oli suomalainen valtiotieteen tohtori ja Kylmäkoski Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja.
Sumarin vanhemmat olivat valokuvaaja Franz August Emil Schuffert ja Alma Maria Höglund. Sumari pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta reaalilyseota 1907. Hän opiskeli Berliinin ja Leipzigin kauppakorkeakouluissa 1907-1908 sekä valtiotieteitä Berliinin ja Freiburgin yliopistoissa. Sumari valmistui valtiotieteen tohtoriksi Freiburgin yliopistosta 1913. Hän teki opintomatkoja useisiin Euroopan maihin muun muassa tutkiakseen puusepänteollisuuden vientimahdollisuuksia. 
Sumari perusti 1917 Auraan Tekovilla ja Tilke Oy:n sekä lelutehtaan Äetsään. Vuonna 1916 hän oli perustamassa Kylmäkoskelle puusepänteollisuuden alalla toiminutta Kylmäkoski Oy:tä. Vuonna 1929 perustettiin vielä Kylmäkoski Oy:n huonekalumyyntiä varten Huonekalu Oy Omnia Turkuun ja Huonekalu Oy Vesta Helsinkiin. Sumari oli kaikkien yhtiöiden toimitusjohtajana ja hallituksen jäsenenä.
Sumari teki 1924 aloitteen Suomen Puuseppäteollisuuden liiton perustamisesta ja toimi liiton puheenjohtajana 1925–1927 sekä Suomen Puuseppäteollisuuden Työnantajaliiton asiamiehenä 1927–1928. Puutalonviejät ry:n luottamusneuvoston jäsenenä Sumari oli 1941–1950. Hän oli myös Kylmäkosken kunnanvaltuuston jäsenenä. 
Friedrich Sumarin mukaan on nimetty Kylmäkoskella Sumarintie.
Sumari kuoli Kylmäkoskella vuonna 1961 ja hänet on haudattu Turussa Turun hautausmaalle.
Periventrikulaarinen leukomalasia

Periventrikulaarinen leukomalasia (PVL) eli aivokammioiden viereisen valkean aineen vaurio on erityisesti ennenaikaisesti syntyneillä lapsilla ilmenevä aivovaurio, jossa aivokammioiden viereisessä valkeassa aineessa on vaihtelevaan oirekuvaan johtava muutos. Se johtuu aivoverenkierron vähäisyydestä ja sen aiheuttamasta aivojen hapenpuutteesta tai liiallisesta hiilidioksidipitoisuudesta. Periventrikulaarinen leukomalasia voi olla kehittynyt ennen syntymää tai voi kehittyä synnytyksessä tai päivien kuluessa siitä. Yleensä vaurio esiintyy ennen 30. raskausviikkoa syntyneillä alle 1,5 kg painoisilla vauvoilla. Aikuisilla periventrikulaarinen leukomalasia todetaan harvoin ja tällöin se on saattanut olla henkilöllä jo vastasyntyneisyyskaudesta lähtien. Ennenaikaisesti syntyvillä lapsilla vaurio kehittyy helposti aivoverisuonten kypsymättömyyden ja vaurioitumisherkkyyden johdosta. Suomessa noin 13–26 %:lla ennenaikaisesti syntyvistä lapsista on periventrikulaarinen leukomalasia. Harvemmin se voi ilmetä myös ilman ennenaikaista synnytystä ja pienikokoisuutta.
Periventrikulaarisen leukomalasian oirekuvaa määrittävät vaurion laajuus ja tarkka sijainti aivoissa. Suurin osa vaurion saaneista kuitenkin kärsii sen mukanaan tuomista pitkäaikaishaitoista. Vastasyntyneiden varhaisia merkkejä vauriosta voivat olla imettämisen vaikeus, alaraajojen hypotonia, kaulan ojentajalihasten hypertonia ja apnea (hengityskatkokset). Periventrikulaarinen leukomalasia johtaa usein CP-vammaan ja voi aiheuttaa kehitysvamman. Psykomotorinen kehitysviive, tarkkaavaisuuden häiriö, näkö- ja kuuloaistin heikkous ja epilepsia ovat mahdollisia, mutta kaikilla toiminnallisia puutteita ei ilmene vaikeusasteen yksilöllisestä vaihtelusta johtuen. Useimmiten periventrikulaarinen leukomalasia on epätarkkarajainen eikä ilmene havaittavina kudosmuutoksina aivoissa. Hermoverkostojen kehittyminen kuitenkin häiriytyy vaurion seurauksena. Vaikein periventrikulaarisen leukomalasian muoto on sen kystinen tyyppi, jossa vaurion kokeneelle aivoalueelle ilmaantuu yleensä 2–3 viikon kuluessa hapenpuutteesta ja verenkierron vähäisyydestä pieniä kystia. Usein nämä kystat sulautuvat aivokammioihin ja johtavat hydrokefalukseen. Kystat voivat kuitenkin myös suurentua.
Periventrikulaarinen leukomalasia voidaan todeta ultraäänitutkimuksen ja magneettikuvauksen avulla. Vaurion saaneiden elinajanodote riippuu vaurion vaikeusasteesta. Periventrikulaarinen leukomalasia on kuvattu ensimmäisen kerran jo vuonna 1867, ja nimi otettiin käyttöön vuonna 1962.
Zainulla Rasulev

Zәynulla bin Xәbibulla bin Rәsül ("Rәsülyev", "Зәйнулла бин Хәбибулла бин Рәсүл /" Рәсүлев, ; 25. maaliskuuta 1833, Orenburgin kuvernementti – 2. helmikuuta 1917, Troitsk) oli baškiiritaustainen islamilainen hahmo, yksi merkittävimmistä jadidismin edustajista. Rasulev perusti uutta opetusmenetelmää käyttävän madrasan "Räsüliyä," joka oli Uralin alueella ensimmäisiä. Hän kuului "Naqshbandi"-nimiseen suufilaisuuden veljeskuntaan. Hän valisti heimolaisiaan kyseisestä islamin mystisestä suuntauksesta ja tuki eri uskonnollisia innovaatioita, kuten Muhammedin syntymän juhlistamista ("Mawlid"), ja tämän vuoksi oli kiistelty hahmo konservatiivien keskuudessa.
Jadidismi

Jadidismi tai Džadidismi (, , krimintat. "Usul-i Cedid"; arabian sanasta "jadīd", ”uusi”) oli turkkilaisten kansojen islamilainen uudistusliike Venäjän keisarikunnassa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Jadidismin perustajaksi lasketaan yleensä krimintataari Ismail Gasprinski, joka vuonna 1883 alkoi julkaista lehteä "Terdžiman" (تَرْجِمَانْ , ”kääntäjä”) ja avasi ensimmäisen uutta opetusta käyttävän oppilaitoksen Bahtšisaraissa. Suomen tataariyhteisönkin keskuudessa vaikuttanut Musa Bigi oli myös merkittäviä uudistajia. Muihin tunnettuihin jadideihin kuuluu esimerkiksi Ğalimcan Barudi, Zainulla Rasulev ja Husain Faizhanov. Vastavuoroisesti "kadimit" (, "qadīm", ”vanha”) suosivat islamin konservatiivisempaa tulkintaa ja vastustivat muun muassa eurooppalaista pukeutumista ja maallisten asioiden opiskelua. Heillä oli yleisesti negatiivinen kuva naisten koulutuksesta, kun taas jadidit edesauttoivat sitä. Poiketen vanhoillisista, jadidit uskoivat, että integraatiota ja vuorovaikutusta venäläisten kanssa ei voida välttää ja täten kannustivat opiskeluun myös venäläisissä kouluissa.
IPhone 12 Pro

iPhone 12 Pro on Applen 23. lokakuuta 2020 julkistama älypuhelin, joka kuuluu iPhone 12 -sarjaan. Puhelimen muita versioita ovat iPhone 12 mini, iPhone 12 ja iPhone 12 Pro Max.
Puhelimessa on kuusiytiminen A14 Bionic -siru ja 6,1 tuuman näyttö. iPhone 12 Pro on 70% edeltäjäänsä tehokkaampi A14 Bionic -sirun ansiosta. Siru on myös muissa iPhone 12 -sarjan malleissa. Tallennustilaa on 128, 256 tai 512 gigatavua ja keskusmuistia kuusi gigatavua. Puhelimessa on kolme takakameraa, pääkamera, ultralaajakulmakamera ja telekamera. Akun kapasiteetti on 2 815 milliampeerituntia ja se tukee 20 watin pikalatausta ja 15 watin langatonta latausta. Puhelimen IP-luokitus on 68 ja se on pölyn- ja vedenkestävä. Käyttöjärjestelmänä on iOS 14.1, joka on päivitettävissä iOS 26.0.1 -versioon.
IPhone 12 Pro Max

iPhone 12 Pro Max on Applen 13. marraskuuta 2020 julkistama älypuhelin, joka on suurin malli iPhone 12 -sarjassa. Pro Max on identtinen Pron kanssa kaikilta muilta osa-alueilta, paitsi näytön koko ja akun kapasiteetti. Puhelimen muita versioita ovat iPhone 12 mini, iPhone 12 ja iPhone 12 Pro.
Puhelimessa on kuusiytiminen A14 Bionic -siru ja 6,7 tuuman näyttö. iPhone 12 Pro on 70% edeltäjäänsä tehokkaampi A14 Bionic -sirun ansiosta. Siru on myös muissa iPhone 12 -sarjan malleissa. Tallennustilaa on 128, 256 tai 512 gigatavua ja keskusmuistia kuusi gigatavua. Puhelimessa on kolme takakameraa, pääkamera, ultralaajakulmakamera ja telekamera. Akun kapasiteetti on 3 687 milliampeerituntia ja se tukee 20 watin pikalatausta ja 15 watin langatonta latausta. Puhelimen IP-luokitus on 68 ja se on pölyn- ja vedenkestävä. Käyttöjärjestelmänä on iOS 14.1, joka on päivitettävissä iOS 26.0.1 -versioon.
Ellis Islandin kunniamitali

Ellis Islandin kunniamitali () on yhdysvaltalainen kunniamerkki. Sitä on jakanut Ellis Island Honors Society -niminen yhdistys vuodesta 1986 lähtien sellaisille yksilöille, jotka ovat tehnyt pyyteettömästi työtä Yhdysvaltojen tai sen kansalaisten hyväksi. Saajan pitää olla Yhdysvaltain kansalainen. Kunniamitalin saajat merkitään Yhdysvaltain kongressin virallisiin pöytäkirjoihin.
Kunniamitali jaetaan yleensä Ellis Islandilla järjestettävässä gaalassa.
Kunnianosoitusta jaetaan yhdessä luokassa:
Tunnettuja kunniamitalin saaneita henkilöitä ovat mm. Gerald Ford, Jimmy Carter, Ronald Reagan, Bill Clinton, George H. W. Bush, Tony Blair, Henry Kissinger, Frank Sinatra, Muhammad Ali, Bob Hope ja Lee Iacocca.
Kristofer Lehmkuhl

Kristofer Diedrich Lehmkuhl (25. syyskuuta 1855 Bergen – 23. lokakuuta 1949 Bergen) oli norjalainen liikemies ja poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1903–1906 ja toimi Norjan työministerinä 1905–1907.
Hänen mukaansa on nimetty purjealus "Statsraad Lehmkuhl".
IPhone 11 Pro Max

iPhone 11 Pro Max on Applen 20. syyskuuta 2019 julkistama älypuhelin, joka on iPhone 11 -sarjan suurin malli. Pro Max on identtinen Pron kanssa kaikilta muilta osa-alueilta, paitsi näytön koko ja akun kapasiteetti. Puhelimen muita versioita ovat iPhone 11 ja iPhone 11 Pro.
Ominaisuudet.
Takakamerassa on yksi ultralaajakulmaobjektiivi ƒ/2.4, jonka kuvakulma on peräti 120 astetta, yksi ƒ/1.8 laajakulmaobjektiivi ja yksi ƒ/2.0 teleobjektiivi, jossa on 2x optinen zoom. Kamerassa on sarjakuvaustila, kuvanvakain, HDR ja muotokuvaustila, joka tukee edistyksellistä boke-tehostetta. Kamerassa on myös uusi "Night Mode" -toiminto, jolla voi ottaa kirkkaampia kuvia pimeässä ilman salamavaloa. Puhelimessa on myös uudistettu kamerasovellus, joka lisää uusia ominaisuuksia, kuten valintapyörä eri polttovälien portaattomaan valitsemiseen.
IPhone 11 Pro kuvaa 4K-resoluution videota jopa 60 kuvaa sekunnissa ja 1080p-resoluution hidastettua kuvaa jopa 240 kuvaa sekunnissa. Puhelimessa on myös äänen zoomausominaisuus, jolloin äänen tallennus painottuu kuvattavalle alueelle. Videota voidaan tallentaa useilla kameroilla samanaikaisesti. IPhone 11 Pro Maxissa on myös 12 MP TrueDepth-etukamera ƒ/2.0-aukolla. Etukamera tukee myös vakautettua 4K-videotallennusta jopa 60 kuvaa sekunnissa. Apple on lisännyt tässä puhelimessa ensimmäistä kertaa myös hidastetun videotallennuksen etukameraan, jolloin se kuvaa 1080p-resoluutiolla jopa 120 kuvaa sekunnissa.
Puhelimessa on myös mahdollisuus ottaa videota 1 920 × 1 080 (täysteräväpiirto) ja 1 280 × 720 (HD)-resoluutioilla.
iPhone 11 Pro Maxissa on 3 969 mAh li-ion-akku ja puhelin on IP68-pölyn- ja vedenpitävä. Suorittimena on Apple A13 Bionic. Puhelinta saa mustana, keskiyönvihreänä, kultaisena ja valkoisena.
Cecilie Dahl

Cecilie Dahl (26. toukokuuta 1858 Kristiania – 5. elokuuta 1943 Oslo) oli norjalainen taidemaalari. Hän opiskeli 1880-luvulla Berliinissä ja Pariisissa sekä myöhemmin Tanskassa.
Borhan Şähidi

Borhan Şähidi ("Şähidullin", , , , ; 3. lokakuuta 1894 – 27. elokuuta 1989) oli kiinalainen poliitikko, joka työskenteli useissa eri korkean aseman tehtävissä Xinjiangissa. Etniseltä taustaltaan Şähidi oli kiinantataari, kotoisin Kazanin kuvernementista. Qing-dynastian hajottua vuonna 1912 hän lähti tataarikauppiaiden matkaan kohti Ürümqin kaupunkia Xinjiangiin, missä hän aloitti työt myymälävirkailijana. Vuonna 1914 hän sai Kiinan kansalaisuuden. Hän tuli köyhästä perheestä eikä voinut lapsena opiskella. Vuonna 1929 Berliinissä hän aloitti kansantalouden opiskelun. Şähidi puhui tataarin ja venäjän lisäksi uiguuria, kiinaa, turkkia ja hieman arabiaa. Borhanin puoliso Rashida (1912-1990) oli uiguurilainen poliitikko, yksi ensimmäisistä naisista, joka valittiin Kiinan tasavallan parlamenttiin vuonna 1948.
Punaisen kotkan ritarikunta

Punaisen kotkan ritarikunta () oli preussilainen ritarikunta, joka perustettiin 12. kesäkuuta 1792 Fredrik Vilhelm II:n käskystä. Sitä jaettiin tunnustuksena sekä siviileille että sotilashenkilöille urheudesta, esimerkillisestä johtamisesta, pitkästä palveluksesta kuningaskunnan hyväksi sekä muista merkittävistä ansioista.
Preussin kuningaskunnan arvomerkkien keskenäisessä järjestyksessä Punaisen kotkan ritarikunta oli toiseksi korkea-arvoisin Mustan kotkan ritarikunnan jälkeen.
Kunnianosoitusta jaettiin viidessä luokassa, joista alin on mitali:
Townes–Brocksin oireyhtymä

Townes–Brocksin oireyhtymä on synnynnäinen geneettinen oireyhtymä, jonka yleisimmät oireet ovat käsien, useimmiten peukalon rakennepoikkeavuudet (89 %:lla potilaista), muodoltaan poikkeavat ulkokorvat (87 %:lla potilaista) ja peräaukon umpeuma (84 %:lla potilaista). Oirekuvassa on yksilöllistä vaihtelua, mutta yleensä näistä pääoireista ilmenee vähintään kaksi. Useimmiten ulkokorvien poikkeavuuden yhteydessä esiintyy vaikeusasteeltaan vaihteleva kuulonalenema.
Townes–Brocksin oireyhtymä aiheuttaa noin puolilla potilaista myös jalkojen rakenteellisia poikkeavuuksia. Näihin voivat kuulua lyhyt kolmas varvas, päällekkäiset varpaat ja pes planus. Myös muualla elimistössä saattaa esiintyä rakennepoikkeamia. 42 %:lla potilaista on todettu munuaisten toiminnan häiriytymistä, joka voi johtua polykystisyydestä tai hevosenkenkämunuaisesta. 36 %:lla potilaista on sukupuolielinten ja virtsateiden poikkeavuuksia, neljänneksellä synnynnäinen sydänvika. Kymmenessä prosentissa tapauksista Townes–Brocksin oireyhtymään yhdistyy oppimisvaikeuksia tai kehitysvamma. Lisäksi joskus todetaan kolobooma tai Arnold–Chiarin epämuodostuma (tyyppi I).
Townes–Brocksin oireyhtymän periytyminen on autosomaalinen ja vallitseva. Se johtuu SALL1-geenin mutaatiosta kromosomissa 16. Mutaatio voi olla syntynyt myös uutena ("de novo"). Oireyhtymän yleisyydeksi on arvioitu 1/250 000. Esiintyvyydessä ei ole havaittu sukupuolieroja. Townes–Brocksin oireyhtymässä on samankaltaisuutta Goldenharin oireyhtymän, Okihiron oireyhtymän ja VATER-assosiaation kanssa. Oireyhtymän hoito on oireenmukainen. Kirurginen hoito on tarpeen peräaukon umpeuman ja joskus peukalon epämuodostuman kohdalla. Munuaisongelmat saattavat johtaa dialyysihoidon tai munuaisensiirron tarpeeseen. Ennuste riippuu yksilöllisesti oireiden laadusta ja vaikeusasteesta; vaikeat sydän- tai munuaisongelmat voivat johtaa elinajanodotteen lyhentymiseen. Oireyhtymän piirteistä laati kuvauksen ensimmäisenä H. Feichtiger vuonna 1943. Oireyhtymä on nimetty sitä koskevia tutkimustuloksia vuonna 1972 julkaisseiden Philip L. Townesin ja Eric R. Brocksin mukaan.
Trio no Treble

Trio no Treble on vuonna 2017 perustettu jousitrio Trondheimista, Norjasta. Trio tunnetaan mm. perinteisestä poikkeavasta kokoonpanostaan, johon kuuluvat alttoviulun ja sellon lisäksi kontrabasso. Suomennettuna trion nimi tarkoittaa "kolmikkoa ilman diskanttia", mikä kuvaa trion kokoonpanoa ilman korkeaäänistä viulua.
Historia.
Trio No Treblen perustivat Lars Marius Hølås (alttoviulu), Eivind Rossbach Heier (sello) ja Jostein Bolås Brødreskift (kontrabasso) vuonna 2017. Sen jälkeen trio on julkaissut kaksi sooloalbumia, kaksi ep:tä, kaksi singleä ja soittanut mm. Klaus Sonstadin "En gang til!" -levyllä. 
Vuosien mittaan trio on tehnyt yhteistyötä useiden tunnettujen norjalaisten artistien kanssa kuten Arve Tellefsenin, Bettanin, Mads Hansenin, Linni Meisterin, Nicolay Rammin ja Ronny Kjøsenin kanssa. Kolmikko tunnetaan myös vuosittaisesta adventtikalenteristaan, johon on osallistunut muun muuassa Stephen Fry ja Norjan nykyinen pääministeri Jonas Gahr Støre.
Keisarillinen rautakruunun ritarikunta

Keisarillinen rautakruunun ritarikunta () oli Itävalta-Unkarissa jaettu kunnianosoitus, joka perustettiin vuonna 1815 keisari Frans Joosefin käskystä. Ritarikunnan saaminen johti automaattisesti aatelointiin, ja sitä myönnettiin ansioituneille siviileille ja sotilashenkilöille. Ritarikunnan ensimmäiseen luokkaan nimitetyillä henkilöillä oli oikeus osallistua keisarin hoviin.
Kunniamerkkiä jaettiin kolmessa luokassa:
Marcus Gunn -vilkkuluomioireyhtymä

Marcus Gunn -vilkkuluomioireyhtymä on kolmoishermon kehityksen lievän poikkeavuuden aiheuttama synnynnäinen oireyhtymä. Siitä kärsivän henkilön alaleuan liike aiheuttaa silmäluomen nousevan liikkeen, joka yleensä on toispuoleinen. Yleensä oireyhtymään liittyy ptoosi eli riippuluomisuus. Marcus Gunn -vilkkuluomioireyhtymä aiheuttaa noin viisi prosenttia synnynnäisistä ptooseista. Toisinaan oireyhtymän on myös raportoitu syntyneen epäonnistuneen leikkauksen tai trauman seurauksena.
Marcus Gunn -vilkkuluomioireyhtymään liittyvä vilkkuluomioire on ensisijaisesti kosmeettinen haitta ja voi lieventyä iän myötä. Ptoosi on tavallisin liitännäisoire, mutta myös alaspäin suuntautuva karsastaminen on mahdollista. Harvoin on raportoitu oireyhtymän yhteydessä myös huuli- ja suulakihalkioita sekä koloboomaa. Noin puolella potilaista Marcus Gunn -vilkkuluomioireyhtymän katsotaan olevan geneettistä alkuperää. Se periytyy autosomin kautta. Marcus Gunn -vilkkuluomioireyhtymään liittyvää kosmeettista haittaa voidaan vähentää kirurgisin keinoin. Yläluomea saatetaan myös kirurgisesti kohottaa. Heikommin näkevää silmää vahvistava peittohoito saattaa olla tarpeellinen ptoosin näön kehitykseen tuottaman haitan ehkäisemiseksi. Oireyhtymä on nimetty Robert Marcus Gunnin mukaan. Hän laati ensimmäisen tapauskuvauksen vuonna 1883.
Marcus Gunn -vilkkuluomioireyhtymä kuuluu synnynnäisiin kallon hermotusvikoihin eli CCDD-lyhenteellä tunnettuun tautiryhmään.
MASA-oireyhtymä

MASA-oireyhtymä on X-kromosomissa sijaitsevan L1CAM-geenin mutaatiosta johtuva eli L1-oireyhtymiin kuuluva synnynnäinen oireyhtymä. Sen nimi tulee englannin kielen sanojen "mental retardation, afasia, shuffling gait, adducted thumbs" lyhenteestä. Nämä sanat viittaavat oireyhtymän pääpiirteisiin eli kehitysvammaan, afasiaan, laahustavaan kävelyyn ja peukalon taittumiseen kämmentä vasten. Oirekuva kuitenkin vaihtelee yksilöllisesti.
MASA-oireyhtymästä kärsivillä voi olla hydrokefalus, joka voidaan havaita jo raskauden aikaisissa tutkimuksissa. Lisäksi aivokammiot voivat olla lievästi tai kohtalaisesti laajentuneet. Peukaloiden kämmentä vasten taittumisen syyksi on katsottu eräiden lihasten kehittymättömyys. MASA-oireyhtymästä kärsivillä esiintyy sekä puheen että motoristen taitojen kehitysviiveitä. Oireyhtymään liittyvä kehitysvamma on usein vaikeusasteeltaan lievä tai kohtalainen. Myös epilepsiakohtauksia on esiintynyt osalla sairastuneista. Puheen ja motoristen taitojen heikentynyt omaksuminen voi liittyä hypotoniaan, joka muuttuu ajan mittaan spastisuudeksi. Oireyhtymälle ominainen laahustava kävelytyyli johtuukin alaraajojen vähentyneestä lihasvoimasta. Lisäksi oireyhtymän yhteydessä on esiintynyt aivokurkiaisen puuttumista, pienikokoisuutta ja vaikeaa lordoosia.
MASA-oireyhtymä ilmenee lähinnä miespuolisilla. Sen aiheuttavaa mutaatiota kantavista naisista noin viidellä prosentilla ilmenee oireita, yleensä lievinä. MASA-oireyhtymä periytyy X-kromosomissa, mutta sen taustalla voi myös olla "de novo" -mutaatio. MASA-oireyhtymän esiintyvyydeksi on arvioitu 1/25 000 – 1/60 000. Erotusdiagnostisesti huomionarvoisia tiloja ovat muut L1-oireyhtymäkirjon tilat eli HSAS-oireyhtymä ja X-kromosomiin kytkeytynyt aivokurkiaisen synnynnäinen puuttuminen. Lisäksi erotusdiagnostiikassa saatetaan tarkastella Renpenningin oireyhtymää, Fragile-X-oireyhtymää, Allan–Herndon–Dudleyn oireyhtymää, Sutherland–Haanin oireyhtymää, Juberg–Marsidin oireyhtymää ja Angelmanin oireyhtymää. MASA-oireyhtymä vaatii moniammatillista hoitoa. Ennuste riippuu mutaation laadusta. Jos mutaatiosta seuraa geenituotteen toimimattomuus tai täydellinen puutos hermosoluissa, oirekuva on vaikea. Tällaisen mutaation aiheuttamasta MASA-oireyhtymästä kärsivistä lapsista arviolta puolet kuolee kolmen vuoden ikään mennessä. Jos geenituotteen toiminta on vain lievästi heikentynyt, arvioidaan miltei 90 %:n oireyhtymästä kärsivistä lapsista saavuttavan kolmen vuoden iän. Lievän oirekuvan kanssa on mahdollista saavuttaa aikuisikä. Josette W. Bianchine ja Royce C. Lewis kuvasivat vuonna 1974 MASA-oireyhtymän, josta on aiemmin käytetty myös nimeä CRASH-oireyhtymä.
Luscan–Lumishin oireyhtymä

Luscan–Lumishin oireyhtymä on synnynnäinen oireyhtymä, jota aiheuttavat erilaiset SETD2-geenin mutaatiot kromosomissa 3. Oireyhtymä aiheuttaa monipuolisen oirekuvan, joka on voinut jäädä puutteellisesti tunnetuksi, koska oireyhtymä kuvattiin vasta vuonna 2012 ja sen esiintyvyys on alle yksi miljoonasta. Oireyhtymä johtuu yleensä uudesta mutaatiosta, mutta sillä on myös autosomaalinen, vallitseva periytymistapa.
Luscan–Lumishin oireyhtymä on ylikasvuisuutta aiheuttava oireisto, johon liittyy lähes poikkeuksetta makrokefalia. Tyypillistä on myös syntymän jälkeinen voimakas painonnousu. Enemmistöllä potilaista onkin todettu ylipaino, edistynyt luustoikä ja kehon suurikasvuisuus. Oireyhtymään on yhdistetty erilaisia poikkeavia ulkonäköpiirteitä, kuten silmäluomirakojen suuntautuneisuus alaspäin, pienileukaisuus ja hypertelorismi. Etenkin puheen kehityksessä, joskus myös motorisessa kehityksessä on ilmennyt viiveitä. Noin puolilla sairastuneista on todettu lievästä syvään vaihteleva kehitysvamma. Epilepsia, autismin kirjon piirteet, vuorovaikutustaitojen puutteellinen kehitys, aggressiivisuus, itsensä vahingoittaminen, levottomuus ja ADHD ovat mahdollisia. Näkö- ja kuuloaisteissa voi ilmetä poikkeavuuksia. Hirsutismia, neevusluomia, virtsa- ja sukupuolielinten poikkeavuuksia, nivelten yliliikkuvuutta, skolioosia, infektioherkkyyttä, refluksitautia ja ummetusta on raportoitu. Hormonitoiminta saattaa olla poikkeavaa; oireyhtymän yhteydessä on ilmennyt muun muassa kasvuhormonin puutetta, kilpirauhasen vajaatoimintaa, munasarjojen monirakkulaoireyhtymää ja murrosiän aikaistumista. Aivoissa havaittuja poikkeavuuksia ovat olleet Arnold–Chiarin epämuodostuma (tyyppi I), Dandy–Walkerin epämuodostuma ja syringomyelia. Potilailla saattaa esiintyä ranteen liikkuvuuden ja käytön vaikeutumista ranneluun mineralisaation seurauksena.
Luscan–Lumishin oireyhtymän taustalla on monia erilaisia mutaatiotyyppejä, joiden joukosta tuottamallaan poikkeavalla oirekuvalla on erottunut SETD2 (c.5218C&gt;T) -mutaatio. Siinä ei aina esiinny makrokefaliaa eikä suurikasvuisuutta, mutta sen sijaan mikrokefaliaa on havaittu. Ominaisia tämän mutaation aiheuttamalle taudille ovat sydämen, virtsa- ja sukupuolielinten, verkkokalvojen sekä kuulohermojen poikkeavuudet. Näihin liittyy eriasteisia näkö- ja kuulo-ongelmia. Aivoissa on usein todettavissa aivokurkiaisen, aivosillan ja pikkuaivojen vajaakehittyneisyyttä. SETD2 (c.5218C&gt;T) -mutaation yhteydessä on myös kuvattu merkittäviä kasvuvaikeuksia, hypotoniaa, hyponatremiaa, epilepsiaa, syvää kehitysvammaisuutta, olematonta tai hyvin vähäistä puhekykyä ja hengitysvaikeuksia, jotka voivat johtua suulakihalkiosta tai Pierre Robin -sekvenssistä. SETD2 (c.5218C&gt;T) -mutaation tuottamaan oirekuvaan on liittynyt käsien, jalkojen, lonkan ja henkitorven luustomuutoksia sekä sormien ja kyynärpäiden jäykistymistä. Luscan–Lumishin oireyhtymä ei ole parannettavissa vaan kyseeseen tulevat oireenmukainen hoito, erilaiset tukitoimet ja seuranta.
Friedrich

Friedrich () on saksankielinen miehen etunimi, joka voi esiintyä myös sukunimenä. Se perustuu muinaisyläsaksan sanoihin "fridu", "rauha", ja "rih", "hallitsija". Se tarkoittaa siis "rauhanomaista hallitsijaa". Se on samaa juurta kuin suomenkielinen nimi Fredrik.
Suomessa etunimi Friedrich on helmikuuhun 2025 mennessä annettu yhteensä 465 miehelle.
Tunnettuja Friedrich-nimisiä.
Friedrich -nimiset Saksan keisarit, Preussin kuninkaat ja muut hallitsijat on lueteltu sivulla Fredrik.
Friedrich sukunimenä.
Friedrich on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Erno Kostamo

Erno Juhani Kostamo on suomalainen moottoripyöräilijä, joka kilpailee katuradoilla ajettavassa IRRC-sarjassa. Kostamo on kaksinkertainen Suomen mestari ja Pohjoismaiden mestari. IRRC-sarjassa paras loppusijoitus on kolmas kaudella 2018.
Ura.
Kostamo on ajanut pienenä kartingia, josta hän siirtyi minimotoihin, 125-kuutoisiin ja 600-kuutioisiin sekä lopulta vuonna 2013 Superbikeen. Vuonna 2023 hän voitti Imatranajoissa neljä lähtöä. Vuonna 2022 hän voitti Macaon GP:n ensimmäisenä ei-brittiläisenä sitten vuoden 1997. Vuonna 2019 hän loukkaantui vakasti joukkokolarissa Macaon GP:ssä.
Anton Martin Schweigaard

Anton Martin Schweigaard (11. huhtikuuta 1808 Kragerø – 1. helmikuuta 1870 Kristiania) oli norjalainen juristi, poliitikko ja taloustieteilijä. Hän oli yksi taloudellisen liberalismin keskeisistä edistäjistä 1800-luvun Norjassa.
Schweigaard valmistui juristiksi vuonna 1832 ja opetti lakitiedettä Oslon yliopistossa. Vuonna 1840 hänestä tuli lakitieteen, valtiontalouden ja tilastotieteen professori. Hän työskenteli myös "Den Constitutionelle" -sanomalehdessä. Schweigaardin taloutta ja yhteiskuntaa käsittelevät kirjoitukset saivat laajaa huomiota. Hän puolusti vapaakauppaa ja vaati, että kouluissa tulisi keskittyä vähemmän latinan opiskeluun ja enemmän käytännön oppiaineisiin.
Vuosina 1842–1869 Schweigaard istui suurkäräjillä ja nousi siellä yhdeksi johtavista hahmoista. Hän oli mukana valmistelemassa lakeja, joilla Norjan taloutta avattiin, ja toimi aktiivisesti myös rautateiden rakentamiseksi. Muilla politiikan osa-alueilla hän omaksui konservatiivisemman linjan ja pyrki pitäytymään "puoluepolitiikan" ulkopuolella.
Nordfjordeid

Nordfjordeid on Stadin kunnan (aiemmin Eidin) hallinnollinen keskustaajama Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 2,5 neliökilometriä ja asukasluku 3 126 (2022). Nordfjordeidissä ilmestyy paikallislehti "Fjordabladet". Vuodesta 2003 Nordfjordeidissä on järjestetty Malakoff-rockfestivaali.
Caffè macchiato

Caffè macchiato (), joskus myös espresso macchiato, on espressokahvijuoma, johon on lisätty pieni määrä vaahdotettua maitoa. Italian kielessä macchiato tarkoittaa ”tahriintunutta” tai ”täplikästä”, joten caffè macchiaton kirjaimellinen käännös on ”tahriintunut kahvi” tai "merkitty kahvi".
Historia.
Nimitys ”macchiato” juontaa juurensa siitä, että baristat joutuivat näyttämään tarjoileville tarjoilijoille eron espresson ja pienen määrän maitoa sisältävän espresson välillä; jälkimmäinen oli ”merkitty”. Ajatus heijastuu juoman portugalinkielisessä nimessä: café pingado, joka tarkoittaa kahvia pisaralla maitoa.
Valmistus.
Caffè macchiatossa espresson ja maidon suhde on suurin kaikista kyseisistä ainesosista valmistetuista juomista. Tarkoituksena on, että maito pikemminkin hillitsee kuin peittää kahvin maun ja lisää samalla ripauksen makeutta. Juoma valmistetaan tyypillisesti kaatamalla pieni määrä höyrytettyä maitoa suoraan yhteen espressoannokseen. Eräässä reseptissä käytetään 5–10 grammaa (1–2 teelusikallista) maitoa, joka on kuumennettu 60–66 °C:seen. Juoma valmistetaan tyypillisesti kaatamalla pieni määrä höyrytettyä maitoa suoraan espressoannokseen.
Alueelliset muunnelmat.
Australiassa juomaa kutsutaan nimellä ”macciato”, ja siitä on joitakin muunnelmia. Perinteinen pitkä macciato on yleensä kaksinkertainen annos espressoa, jossa on ripaus maitoa ja suurin osa lasista jätetään tyhjäksi. Perthissä tilataan yleensä ”long mac topped up”, joka on kaksinkertainen annos espressoa ja lasi täytetään maitojuomalla. Melbournessa juoma on tupla-annos espressoa, lasi täytetään puoliksi vedellä ja päälle loraus maitoa.
Bangiophyceae

 "Bangiophyceae" on punaleviin kuuluva luokka. Tähän luokkaan kuuluvat levät ovat mikroleviä eli erittäin pienikokoisia. Suurin osa punaleviin kuuluvista mikrolevistä kuuluu tähän luokkaan. Luokkaan kuuluu kaikkiaan 198 lajia. "Bangiophyceae"-luokkaan kuuluvia lahkoja ovat "Bangiales" ja "Goniotrichales". Joitakin luokkaan kuuluvia lajeja on havaittu Itämerellä.
Florideophyceae

 "Florideophyceae" on punaleviin kuuluva luokka. Tähän luokkaan kuuluvia lahkoja ovat 
Luokkaan kuuluvia lajeja on havaittu Itämerellä ja Suomen sisävesistöissä. Luokkaan kuuluvat lajit ovat muodoltaan monenlaisia, erityisesti "Gigartinales"-lahkoon kuuluvat. "Florideophyceae"-luokkaan kuuluvat punalevät sisältävät karrageenia ja polysakkarideihin kuuluvaa glukaania.
Muhamed Mehmedbašić

Muhamed Mehmedbašić (1887 Stolac, Bosnia ja Hertsegovina – 29. toukokuuta 1943 Sarajevo, Itsenäinen Kroatian valtio) oli bosnialainen serbinationalisti. Hän oli mukana toteuttamassa Itävallan arkkiherttua Frans Ferdinandin salamurhahanketta kesäkuussa 1914. 
Elämä.
Mehmedbašić oli ammatiltaan puuseppä ja kotoisin arvostetusta mutta köyhästä bosniakkiperheestä. Vuonna 1914 hän liittyi Nuori Bosnia -järjestöön, ja lyhyen jäsenyyden jälkeen hänet käskettiin kenraali Oskar Potiorekin salamurhayrityksen toimeenpanijaksi. Tämä salamurha kuitenkin epäonnistui. Pian sen jälkeen Danilo Ilić värväsi hänet murhaamaan arkkiherttua Frans Ferdinandin. Mehmedbašić oli ensimmäinen kuudesta salamurhaajasta, jotka asettuivat Sarajevossa Ferdinandin reitille kaupungintaloa kohti. Mehmedbašić alkoi kuitenkin tuntea stressiä ja päästi auton menemään ohitseen. Myöhemmin hän kertoi poliisin seisoneen hänen takanaan ja pelänneensä joutuvansa pidätetyksi ennen kuin ehtisi heittää pommin. Mehmedbašić ehti paeta Montenegroon ennen kuin hänet saatiin kiinni.
Mehmedbašić pidätettiin Montenegrossa 12. heinäkuuta 1914, mutta hän pakeni Nikšićin vankilasta. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Mehmedbašić palasi Sarajevoon ja sai vuonna 1919 armahduksen roolistaan salamurhassa. 
Ustaša tappoi Mehmedbašićin toisen maailmansodan aikana 29. toukokuuta 1943.
Maria Teresian sotilasritarikunta

Maria Teresian sotilasritarikunta () oli Itävalta-Unkarissa jaettu kunniamerkki. Ritarikunta perustettiin 18. kesäkuuta 1757, vain päivä Kolínin taistelun jälkeen, keisarinna Maria Teresian käskystä. Sillä palkittiin upseereita, jotka olivat ansioituneet erityisen hyvin palvellessaan monarkkia. Se oli Itävallan keisarikunnan, ja sittemmin Itävalta-Unkarin, korkein mahdollinen sotilashenkilöille tarkoitettu kunnianosoitus.
Kunniamerkkiä jaettiin kolmessa luokassa:
Viimeinen ritarikunnan jäsen kuoli 1986.
Ignaz von Plener

Ignaz von Plener (21. toukokuuta 1810 – 17. helmikuuta 1908) oli itävaltalainen valtiomies, joka toimi Itävallan pääministerinä vuonna 1870. 
Ignaz von Plener syntyi Wienissä 21. toukokuuta 1810 aatelisperheeseen. Hän opiskeli lakia Wienin yliopistossa ennen politiikkauraansa. Vuonna 1859 hänestä tehtiin salaneuvos, vuotta myöhemmin hänestä tuli valtiovarainministeri. Von Plener erosi vuonna 1865, ja vuonna 1867 hänestä tuli kauppaministeri. Tässä virassa hän toimi vuoteen 1870 asti. Hänestä tuli alkuvuodesta 1870 Itävallan väliaikainen pääministeri, kun Eduard Taaffe erosi ja von Plener toimi hallituksen johtajana uuden hallituksen muodostamiseen asti. 
Vuodesta 1873 kuolemaansa asti hän työskenteli Itävallan parlamentin ylähuoneessa. Ignaz von Plener kuoli 17. helmikuuta 1908.
Tähtiristin ritarikunta

Tähtiristin ritarikunta () oli Itävalta-Unkarissa jaettu ritarikunta, joka perustettiin 18. syyskuuta 1668 keisarinna Eleanor, joka oli keisari Ferdinand III:n vaimo, aloitteesta. Ritarikunta oli tarkoitettu katolilaisille aatelisnaisille, joiden oletettiin omistautuvan uskonnolle ja hyväntekeväisyydelle ritarikuntaan nimeämisensä jälkeen.
Kunnianosoitusta jaettiin kahdessa luokassa:
Habsburgin perhe jakaa edelleen kunnianosoitusta, vaikka Itävalta onkin tasavalta.
Leopoldin ritarikunta (Itävalta)

Leopoldin ritarikunta () oli Itävalta-Unkarissa jaetteva ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1808 keisari Frans Joosefin käskystä. Alkujaan kolmiluokkaista ritarikuntaa laajennettiin vuonna 1901 keisarillisella käskyllä lisäämällä ensimmäinen luokka. Vuoteen 1884 ritarikunnan jäsenyys johti myös aateloitiin. Sota-aikana ritarikunnan kunniamerkit jaettiin miekkojen kera.
Kunniamerkkiä jaettiin neljässä luokassa:
Valkoisen kotkan ritarikunta (Serbia)

Valkoisen kotkan ritarikunta () oli alkujaan serbialainen, sittemmin jugoslavialainen, ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1883 kuningas Milan I:n kaudella. Sotilashenkilöille ritarikuntaa jaettiin kiitoksena poikkeuksellisen rohkeuden osoittamisesta. Näissä tapauksissa ritarikuntaa myönnettiin myös miekkojen kera. Siviileille ritarikuntaa myönnettiin palveluksesta kruunulle tai valtiolle virassa tai julkisessa elämässä noin ylipäänsä. Nimitykset tehtiin pääsääntöisesti ensin alimpaan luokkaan, josta henkilö sitten ylennettiin aikaisintaan kahden vuoden välein. 
Kunnianosoitusta jaettiin viidessä luokassa:
Pentti Mäkelä

Pentti Oiva Aarre Mäkelä (29. toukokuuta 1919 Kärkölä – 26. kesäkuuta 1997 Lahti) oli suomalainen puusepänteollisuudessa toiminut yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1972.
Mäkelän vanhemmat olivat maanviljelijä Vihtori Mäkelä ja Beada Hörkkä ja puoliso Helmi Virolainen. Mäkelä kirjoitti ylioppilaaksi 1937 Nurmijärven yhteiskoulusta ja valmistui 1947 puuteollisuusteknikoksi Lahden teknillisestä koulusta. Hän työskenteli 1948 työnjohtajana Järvelän Puuseppätehtaalla, 1949–1951 työnjohtajana V. Mäkelän Puuseppätehtaalla, 1952 Jaakko Karhun Puusepäntehtaan työnjohtajana, 1953–1954 Keravan Puusepäntehdas Oy:n tilaustyöosaston päällikkönä ja ennakkohinnoittelijana, 1955 Sopenkorpi Oy:n tehdassuunnittelijana, 1956–1958 Salpausselän Huonekalutehdas Oy:n teknillisenä johtajana, 1959 Paavo Peltonen Oy:ssä, 1960–1962 Runkoteollisuus Oy:n teknillisenä johtajana. 1962 hänestä tuli Pentti Jämsä Oy:n toimitusjohtaja, ja yrityksen koko osakekanta siirtyi 1964 Mäkelän ja hänen perheensä omistukseen. Mäkelä toimi myös yrityksen hallituksen puheenjohtajana. Toiminimi muutettiin 1967 Peem Oy:ksi. Vuonna 1970 Peem Oy:n työntekijöitä oli 149 ja yhtiö oli liikevaihdoltaan maan viiden suurimman huonekalutehtaan joukossa. Mäkelä perheineen myi 1981 yrityksen Vainio-Puhju Oy:lle, joka meni konkurssiin 1985. 
Mäkelä toimi Finnbo Oy:n, Finnmöbel Ab:n ja Kaluste-Yhtymä Oy:n hallituksissa sekä Suomen Puusepänteollisuuden Liiton huonekaluteollisuuden toimikunnan hallituksessa.
Valkokurkkununna

Valkokurkkununna ("Hapaloptila castanea") on laiskureihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Valkokurkkununna kasvaa 23–25 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää ja perä ovat harmaat. Otsa on musta, ja nokan ympärillä ja kurkussa on valkoista. Valkokurkkununnan selkä ja siivet ovat tumman harmahtavanruskeat. Linnun rinta ja vatsa ovat punaruskeat.
Levinneisyys ja elintavat.
Valkokurkkununnaa tavataan Kolumbiasta Peruun. Lajin elinympäristöä ovat tiheät ja kosteat vuoristometsät 750–2 900 metrin korkeudesa. Valkokurkkununnat liikkuvat pareittain tai pieninä ryhminä. Lintu syö hyönteisiä ja hedelmiä.
Ali Woronovicz

Ali Ismail Woronovicz (1902 – 1941) oli tataaritaustainen puolalainen orientalisti, julkaisija, imaami, jota on kutsuttu "yhdeksi islamin historian merkittävimmistä henkilöistä Puolassa". Woronovicz toimi Varsovan muslimiyhteisön sekä Puolan armeijan muslimien imaamina. Hän kuului tieteellisen lehden "Rocznik Tatarski" toimitukseen. Woronoviczin kirjalliset julkaisut keskittyy Puolan-Liettuan alueen tataariväestöihin. Vuonna 1936 Kairossa hän julkaisi arabian kielisen teoksen "Al-Islām fī Būlūnyā", joka oli luultavasti ensimmäinen julkaisu Puolasta arabiaksi Lähi-idässä. Opiskellessaan Al-Azharin yliopistossa hän työsti erikoistutkielmaa "Profeetta Muhamedin elämä ja islamin aamunkoitto". Woronovicz oli mukana vuonna 1938 kun Suomen tataariyhteisöstä matkustettiin Varsovaan juhlistamaan Idel-Uralin vuosipäivää. Woronoviczia syytettiin vakoilusta ja hänet pidätettiin tammikuussa vuonna 1941 NKVD:n toimesta. Hänen kuolemansa yksityiskohdista ei ole varmaa tietoa.
Jugoslavian kruunun ritarikunta

Jugoslavian kruunun ritarikunta () oli Jugoslaviassa jaettu ritarikunta, joka perustettiin 5. huhtikuuta 1930. Sitä jaettiin kiitollisuuden osoituksena sekä siviileille että sotilashenkilöille, jotka olivat tehneet merkittäviä tekoja kuningaskunnan yhdistymisen hyväksi. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1941 kuningaskunnan antauduttua.
Kunniamerkkiä jaettiin viidessä luokassa:
Pyhän Ferdinandin ja ansion ritarikunta

Pyhän Ferdinandin ja ansion ritarikunta () oli Molempain Sisiliain kuningaskunnassa jaettava ritarikunta. Se perustettiin 1. huhtikuussa 1800 kuningas Ferdinand IV:n käskystä. Sitä jaettiin kiitollisuuden osoituksena sellaisille miehille, jotka olivat osoittaneet uskollisuutta kuninkaalle tai muuten ansioituneet erityisen hyvin. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1860, kun kuningaskunta liitettiin Italian kuningaskuntaan.
Kunnianosoitusta jaettiin kolmessa luokassa:
Borbounin perhe jakaa ritarikuntaa edelleen.
Pyhän Januariuksen ritarikunta

Pyhän Januariuksen ritarikunta () oli Molempain Sisiliain kuningaskunnassa toiminut ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1738 Napolin kuninkaan Kaarle VII:n käskystä, kun tämä meni naimisiin prinsessa Maria Amalian kanssa. Ritarikunta nimettiin Napolin suojeluspyhimyksen Pyhän Januariuksen mukaan. Se oli Molempain Sisiliain kuningaskunnan korkein mahdollinen kunnianosoitus.
Kunnianosoitusta myönnettiin vain sellaisille katolilaisille, jotka kuningas oli henkilökohtaisesti valinnut. Aluksi tällaisten henkilöiden lukumäärä rajoitettiin 60, mutta tämä poistettiin myöhemmin. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1860, kun kuningaskunta sulautettiin osaksi Italiaa.
Ritarikunnassa oli vain yksi luokka:
Siunattu sotilaallinen konstantinolainen Pyhän Yrjön ritarikunta

Siunattu sotilaallinen konstantinolainen Pyhän Yrjön ritarikunta (, ) oli Molempain Sisiliain kuningaskunnassa jaettavat ritarikunta. Sen tarkkaa perustamisaikaa ei tiedetä. Ritarikunnan jäsenistö koostui lähes yksinomaan aatelisista, joiden odotettiin puolustavan katolista kirkkoa ritarikunnan jäseninä.
Kunnianosoitusta jaettiin viidessä luokassa, jotka jakautuivat edelleen alaluokkiin:
Nykyään ritarikunnan jäsenet toimivat lähinnä hyväntekeväisyystyössä katolisten järjestöjen hyväksi. Italian tasavalta tunnusti ritarikunnan hyväntekeväisyysjärjestöksi vuonna 1963. Ritarikuntaan nimitetyt Italian kansalaiset saavat liittyä Italian presidentin vuonna 1973 perustamaan hyväntekeväisyysjärjestöön.
Rajamäen uimahalli

Rajamäen uimahalli on Nurmijärven Rajamäellä osoitteessa Kuntolanpolku 1 sijaitseva uimahalli, joka aloitti toimintansa vuonna 1974. Uimahallissa on kuusi allasta, jotka ovat 25 metrin kuntoallas, lastenallas, monitoimiallas, lämminvesiallas, kylmävesiallas ja hyppyallas. Lisäksi uimahallin tiloissa palvelee kahvio.
Alavuden uimahalli

Alavuden uimahalli eli Kunto-Lutra on Alavudella osoitteessa Kautunkuja 5 sijaitseva uimahalli. Uimahallissa on 25 metrin kuntoallas, lämminvesiallas, poreamme ja vesiliukumäki. 
Uimahallissa järjestetään monenlaisia ryhmäliikuntatunteja eri-ikäisille, joita ovat esimerkiksi kuntouintiryhmät, vauvauintiryhmät sekä lasten ja nuorten kuntouintiryhmät.
Tuomas Erfurtilainen

Tuomas Erfurtilainen oli kahden eri koulun "Magister Regens" (pääopettaja) ja rehtori Erfurtissa 1300-luvun alkupuolella. Hän tuli tunnetuksi skolastista filosofiaa ja myöhäisantiikin kieliopin mallia yhdistävän spekulatiivisen kieliopin teoreetikkona. Hänen elämästään ei tiedetä juuri mitään, koska häntä ei mainita keskiaikaisissa lähteissä. Kaikki tiedot hänestä ovat peräisin hänen omista säilyneistä kirjoituksistaan. Hänen oletetaan syntyneen joko Erfurtissa tai Ockhamissa Englannin Surreyssa; myöhemmät tutkijat ovat yrittäneet päätellä vastausta hänen latinansa virheiden perusteella. Hänen tiedetään opiskelleen Pariisissa, luultavasti yhdessä toisen tunnetun modistin, Siger de Courtrain kanssa.
Tuomaan tunnetuin anti kielitieteelle on hänen Aristoteleen neljään syyhyn perustuva täyden lauseen määritelmänsä. Lause on täysi (täydellinen), jos:
Ehdoista lähinnä viimeinen on jäänyt elämään pedagogisiin kielioppeihin lauseen yleisenä määritelmänä.
Peliä

Peliä on Käärijän 27. heinäkuuta 2018 julkaistu kuuden kappaleen EP.&lt;br&gt;
Saint-Sever

Saint-Sever on kunta Lounais-Ranskassa Landesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Adour-joen varrella, noin 17 kilometriä Mont-de-Marsanin kaupungista lounaaseen.
Historia.
Kaupungin alueelta on tehty arkeologisia löytöjä paleoliittiselta ajalta. Myös roomalaisten hallintakauden esineitä on löydetty. Nykyinen kunta kehittyi Saint-Severin benediktiiniläisluostarin ympärille. Sen perusti Guilhem Gascognelainen vuonna 988. 1100-luvulla kaupunkia linnoitettiin. Tuolloin kaupungin kautta kulki runsaasti pyhiinvaeltajia Santiago de Compostelaan, jonne kulkevien teiden risteyksessä se sijaitsi. Kaupunki vaurastui kaupan ansiosta. Vuonna 1152 Eleonoora Akvitanialaisen ja Henrik II:n avioliiton seurauksena koko Gascogne, ja samalla myös Saint-Sever, ajautuivat Plantagenettien hallintaan. Tämän jälkeen Gascogne oli jatkuvien Englannin ja Ranskan välisten valtataisteluiden kohteena aina satavuoteisen sodan loppuun vuonna 1453. Kaupunki toipui sodista ja uusi kukoistuskausi alkoi, ja 1700-luvulla se laajeni kaupungin muurien ulkopuolelle. Nykyään Saint-Sever on maatalouskaupunki, jonka päätuotteita ovat maissi, hanhenmaksa ja Chalossen naudanliha.
Nähtävyydet.
Saint-Severin benediktiiniläisluostari kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon osana Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreittiä. Kunnan toinen luostari on vuosina 1278–1280 perustettu dominikaaniluostari "Couvent des Jacobins". Sen rakentamista tuki Englannin kuningas Edward I:n vaimo Eleonoora Kastilialainen. Kaupungin härkätaisteluareena "Arènes Henri Capdeville" on rakennettu vuonna 1919.
Grenade-sur-l'Adour

Grenade-sur-l'Adour on kunta Lounais-Ranskassa Landesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Adour-joen varrella, noin 15 kilometriä Mont-de-Marsanin kaupungista etelään.
Kaupunki on englantilaisten vuonna 1322 perustama bastide. Saint-Pierren ja Saint-Paul du Marsanin kirkko on peräisin 1400-luvulta. Nykyinen kaksitorninen julkisivu on rakennettu vuonna 1833.
Cyanidiophyceae

Cyanidiophyceae on punaleviin kuuluva luokka. Siihen kuuluvia lajeja tavataan ympäri maailmaa erittäin vaativissa olosuhteissa. Osa niistä elää kuumissa paikoissa, missä elinympäristö on hapan, osa elää vähävaloisissa olosuhteissa. Tähän luokkaan kuuluvia lahkoja ovat "Cyanidiales", "Cyanidioschyzonales", "Cavernulicolales" ja "Caldieriales".
Taick

Türker Sevinç eli Taick on suomalainen hip hop- ja reggaeton-artisti. Hänellä on jugoslavialais-turkkilaiset juuret. Taick sai ”Täällä kun mä oon” -kappaleella uuden alun suomenkieliselle uralleen.