tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaarlo Enqvist-Atra

Karl Johan Enqvist (taiteilijanimi vuodesta 1906 Kaarlo Johannes Enqvist-Atra tai Kaarlo Atra) (18. kesäkuuta 1879 Kulju, Lempäälä – 22. heinäkuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija ja kirjailija. 
Elämä ja työt.
Kuljun kartanon myllärin perheeseen syntyneen Enqvist-Atran taiteelliset lahjat huomattiin jo ensimmäisinä kouluvuosina. Kun Kaarlo oli 12-vuotias, perhe muutti Tampereelle. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa 1897–1899 ja Académie Julianissa Pariisissa 1900–1901 ja osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1899–1907. Pariisin lisäksi Atra opiskeli maalausta Firenzessä 1903–1913 ja teki opintomatkoja Saksaan ja Venäjälle. Hänen taideopintojaan tukivat Kuljun kartanon omistaneet Palanderit sekä tamperelainen kultaseppä Kustaa Hiekka.
Tunnetuimmat Enqvist-Atran maalauksista ovat 1900–1902 maalatut Lempäälän kirkon alttaritaulut "Kristus Getsemanessa" ja "Kristus ja Maria Magdalena". Renessanssin mestareita ihaillut Atra maalasi nämä taulut Firenzessä Italiassa. Muu tuotanto koostui lähinnä muotokuvista ja maisemamaalauksista. Atra tunnettiin parhaiten muotokuvamaalarina.
Enqvist-Atra julkaisi myös vuodesta 1906 alkaen kirjoja ja näytelmiä ja oli sillä alalla 1900-luvun alussa melko tunnettu. Joitain Atran näytelmiä esitettiin Kansallisteatterissa. Eino Leino kuvasi teoksessaan "Suomalaisen kirjallisuuden historia" häntä näin:
Atra kuvitti myös kirjoja, muun muassa oman "Laura"-nimisen romaaninsa sekä Toivo Tarvaksen kirjan "Legendoja". Musiikin alalla hän kirjoitti libreton Armas Launiksen oopperaan "Aslak Hetta". 
Enqvist-Atra rakennutti 1903 jugend-tyylisen Tusculum-nimisen taiteilijahuvilan Lempäälän Hauralaan arkkitehti Gustav E. Aspin suunnitelmien mukaan ja vietti siellä joka vuosi ainakin kesäkuukaudet. Talo on säilynyt nykypäivään alkuperäisessä asussaan.
Ninian Smart

Ninian Smart (6. toukokuuta 1927 – 29. tammikuuta 2001) oli skotlantilainen uskontotieteilijä, jota kutsuttiin ”uskontotieteen isäksi”. Hän toimi englantilaisen Lancasterin yliopiston ja Kalifornian Santa Barbaran yliopistoissa.
Uskonnon ulottuvuudet.
Ninian Smart on tunnettu jaottelustaan, joka käsittää seitsemän uskontoja luonnehtivaa ulottuvuutta. Smartin mukaan nämä ovat:
Ninian Smartin mukaan nämä ulottuvuudet tavataan pääsääntöisesti eri uskonnoissa ja ne kaikki tulisi ottaa huomioon, jotta uskonnollisuutta voitaisiin ymmärtää kokonaisuudessaan. Smartin ulottuvuudet laajentavat Glockin ja Stark kuuluisaa jaottelua
WhatPulse

WhatPulse on laskentaohjelma, joka ottaa talteen tietokoneen hiiren napin näpäytyksien ja näppäimistön painalluksien määrät sekä hiiren liikkumispituuden maileina, kilometreinä tai metreinä. Nämä tiedot voi lähettää WhatPulsen verkkosivuille, jossa ne pysyvät tallessa ja jossa niitä voi omalla käyttäjätunnuksellaan tarkastella. Ohjelma on ilmaisohjelma, jonka voi ladata ilmaiseksi. Ohjelma valmistui vuonna 2003. Tietyt virustorjuntaohjelmat saattavat tulkita ohjelman haitalliseksi juuri ohjelman toiminnan takia.
22. joulukuuta vuonna 2012 WhatPulse siirtyi versioon 2.0, jolloin hiiren liikkumispituuden mittaus jäi pois. Tilalle ohjelmistoon lisättiin datansiirtoa, tietokoneen päälläoloaikaa sekä myös käytettävien sovellusten seuranta. Jokaiselle tietokoneessa käytettävälle sovellukselle on saatavilla tiedot näppäimistön painalluksista, hiiren klikkauksista, päälläoloajasta sekä sovelluksen käyttämästä dataliikenteestä. Näiden perusteella voi päätellä sekä seurata omaa käyttäytymistä koneella.
Tammikuussa 2014 WhatPulsella oli n. 150 000 käyttäjää 188 eri maasta, ja jokainen päivä uusia käyttäjiä liittyi keskimäärin 143 henkilöä. Suomi on tilastoissa näppäinten painelussa 10., hiiren klikkailuissa 10., jäsenmäärältä 11., datan siirrolta down 13./up 14. ja uptimen osalta 12. Aktiivisia jäseniä Suomesta löytyy 693 kappaletta.
Ohjelmistoa yleisesti pidetään tietoturvan puolesta arveluttavana tietoturvayrityksien mukaan, mutta suurin osa ihmisistä pitää silti ohjelmaa luotettavana käyttää. Myös "Isthewebsafe.com"-sivustolla Whatpulsea pidetään turvallisena ohjelmana.
Gaspar Sanz

Gaspar Sanz (4. huhtikuuta 1640 – 1710) oli espanjalainen säveltäjä. Hän oli näkyvä hahmo maansa barokkimusiikissa ja on inspiroinut säveltäjiä myöhempinäkin aikakausina. Esimerkiksi Joaquín Rodrigon "Fantasía para un gentilhombren" neljä osaa pohjautuu Sanzin teokseen "Instrucción de música sobre la guitarra española".
Sanz syntyi Calandassa ja opiskeli Salamancan yliopistossa, jossa hän myöhemmin itse toimi musiikin professorina. Hän toimi myös urkurina ja kitaristina. Hänen uskotaan kuolleen Madridissa 1710.
Martina Moravcová

Martina Moravcová (s. 16. tammikuuta 1976 Piešťany) on slovakialainen uimari, joka teki kansainvälisen debyyttinsä vuonna 1991, jolloin hän edusti vielä Tšekkoslovakiaa. Hän on osallistunut uransa aikana viisiin olympialaisin, alkaen vuodesta 1992, jolloin hän oli vasta 16-vuotias. Hän asuu Yhdysvaltojen Dallasissa. Kesäolympialaisissa 2000 Moravcová voitti kaksi hopeaa, 100 metrin perhosuinnissa, ja 200 metrin vapaauinnissa. Hänet on valittu kuusi kertaa Slovakian vuoden urheilijaksi, lähtien vuodesta 1993. 
Moravcová on voittanut kolme hopeaa ja kaksi pronssia pitkän radan MM-kilpailuissa, hän on seitsemänkertainen maailmanmestari lyhyellä radalla, kolminkertainen Euroopan-mestari pitkällä radalla, ja 19-kertainen Euroopan-mestari lyhyellä radalla. Yhteensä hän on voittanut 67 mitalia kansainvälisissä arvokilpailuissa.
Mattia Vento

Mattia Vento (1735 – 22. marraskuuta 1776) oli italialainen barokkisäveltäjä.
Vento syntyi ja opiskeli Napolissa. Hän lähti vuonna 1763 Englantiin, jossa toimi säveltäjänä ja cembalonsoiton opettajana loppuelämänsä. Hän kuoli Lontoossa. 
Vento saavutti sekä Italiassa että Englannissa menestystä oopperoillaan, joita olivat "Le deluse accortezze" (1756), "La finta semplice" (1759), "L'egiziana" (1763), "Leucippo e Zenocrita" (1764), "Demofoonte" (1765), "Sofonisba" (1766) ja "La conquista del Messico" (1767).
Venton koko tuotanto ei koostu oopperoista. Hän sävelsi vuosina 1764–1776 65 kosketinsoitinsonaattia ja toimi lisäksi kapellimestarina.
Marc Capdevila

Marc Capdevila Pons (s. 12. toukokuuta 1974 Vic, Katalonia) on entinen espanjalainen uimari. Hän edusti Espanjaa vuoden 1996 kesäolympialaisissa, joissa sijoittui 15:nneksi 100 metrin rintauinnissa.
Gaston Maspero

Gaston Camille Charles Maspero (23. kesäkuuta 1846 Pariisi – 30. kesäkuuta 1916 Pariisi) oli ranskalainen egyptologi. Hän pani toimeen neljä vuotta kestäneet arkeologiset kaivaukset Amonin temppelissä Karnakissa. Maspero löysi muun muassa Ramses III:n pojan Penteweren. Hän on ollut tärkeä egyptologian uranuurtaja.
Ulik

Ulik on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto, Asgardia asuttavien kivipeikkojen mahtavin soturi. Ulikin loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen "Thor"-lehden numerossa 137 (helmikuu 1967). Ulik on pääasiallisesti Thorin vihollinen. Ulikin nimi saattaa olla peräisin hurrilaisesta mytologiasta, jossa esiintyy kivinen hirviö nimeltään Ullikummi. 
Historia.
Ulik kuuluu kivipeikkojen rotuun, joka asuttaa Asgardin ulottuvuutta. Kuten kaikilla peikoilla, hänellä on myötäsyntyinen väkevä viha kaikkia asgardilaisia kohtaan. Asgardilaiset nimittäin olivat ajaneet aikoja sitten Odinin voimalla kaikenlaiset peikot maailmastaan ja pakottaneet väkivaltaisen rodun elämään syvällä maan alla. 
Rotunsa voimakkaampana jäsenenä Ulik on useimmiten lietsonut sotaa Asgardia ja sen asukkaita vastaan. Alussa kivipeikkojen kuningas Geirrodur käski Ulikin suorittamaan erinäisiä iskuja Asgardia vastaan (kuten varastamaan Thorin uru-metallista taotun mystisen vasaran), mutta myöhemmin Ulik onnistui kaappaamaan vallan Geirrodurilta. 
Myöhemmin Ulik on hyökännyt Thoria vastaan useita kertoja, mutta on myös joinakin aikoina tarvinnut ukkosenjumalan apua taistellessaan vihollisiaan vastaan (kuten Mefistoa). Ulik on myös vastuussa Thorin toisen kuolettavan vihollisen, Mangogin henkiinherätyksestä.
Voimat ja varusteet.
Jostain selittämättömästä syystä Ulik on mittaamattomasti paljon voimakkaampi ja kestävämäpi kuin rotunsa muut jäsenet. Hän on myös kooltaan huomattavasti paljon suurempi. Usein Ulik on raa'an voimansa avulla vetänyt taistelussa vertoja Thorille. Ulik on myös erinomainen lähitaistelija. 
Aseenaan Ulik käyttää yleensä kivipeikkojen takomaa taistelukirvestä tai nyrkkirautojaan. 
Ulik muissa medioissa.
Videopelit.
Ulik esiintyy välivastuksena -videopelissä.
Colnago

Colnago on italialainen polkupyörävalmistaja. Ernesto Colnago perusti yrityksen Cambiagoon vuonna 1954.
Historia.
Luigi Arienti voitti vuonna 1960 Roomassa järjestetyissä olympialaisissa kultaa Colnago-merkkisellä pyörällä. 
Colnago rakentaa yhä teräsrunkoisia maantiepyöriä, mutta se on ryhtynyt yhteistyöhön Ferrarin kanssa ja valmistaa runkoja myös hiilikuidusta ja joskus myös alumiinista ja titaanista.
Elisabetta de Gambarini

Elisabetta de Gambarini (7. syyskuuta 1731–1765) oli englantilainen säveltäjä, laulaja, kapellimestari, urkuri ja cembalisti klassismin ajalla. Hän syntyi Lontoossa italialaistaustaiselle isälle, Charles Gambarinille. 
Gambarini esiintyi sopraanona Georg Friedrich Händelin oratorion "Juudas Makkabi" ensiesityksessä Covent Gardenissa 1. huhtikuuta 1747. Gambarinin sävellystuotantoon kuuluu kaksi cembalokappaleiden kokoelmaa, jotka julkaistiin vuonna 1748.
Kinoproduction

Kinoproduction Oy oli vuonna 1977 nimellä Kinotuotanto Oy perustettu suomalainen elokuvayhtiö, joka oli yksi Suomen vanhimmista toiminnassa olevista alan yhtiöistä. Se tuotti kymmeniä dokumentti-, animaatio- ja kokoillan elokuvia. Yhtiön perustaja, Claes Olsson, toimi yhtiönsä toimitusjohtajana sekä tuottajana ja elokuvaohjaajana. Kinoproductions jätti konkurssihakemuksen Helsingin käräjäoikeudelle 22.12.2016 ja viikkoa myöhemmin se asetettiin konkurssiin. Olssonin mukaan konkurssin syynä, oli se, ettei yhtiö ollut saanut noin kahteen vuoteen Suomen elokuvasäätiön tukia.
Tuotanto.
"(Pitkät teatterielokuvat)"
Tyrolean Airways

Tyrolean Airways (Tiroler Luftfahrt GmbH) oli Austrian Airlinesin omistama lentoyhtiö, joka käytti koneissaan tunnusta "Austrian Arrows – operated by Tyrolean".
Historia.
Gernot Langes-Swarowski ja Christian Schwemberger-Swarowski perustivat Aircraft Innsbruckin vuonna 1978. Se alkoi lentää aikataulujen mukaan 1. huhtikuuta 1980, jolloin se myös otti nimen Tyrolean Airways. Austrian Airlines osti yhtiön vuonna 1998.
Tyrolean Airways lensi heinäkuusta 2012 lähtien kaikki Austrian Airlinesin lennot, ja Austrianin koko laivasto ja työntekijät siirrettiin Tyroleanin alaisuuteen. Lokakuussa 2014 kerrottiin, että toiminta siirtyy takaisin Austrian Airlinesille uuden työehtosopimuksen allekirjoittamisen myötä. Tyrolean Airways lopetti toimintansa 31. maaliskuuta 2015 uuden sopimuksen astuessa voimaan.
Laivasto.
Tyrolean Airwaysin laivasto käsitti seuraavat koneet helmikuussa 2010:
Luettelo Arizonan kaupungeista

Tämä on luettelo Arizonan kaupungeista.
1.7.2005
Väkiluku yli 1 000 000:
Väkiluku 500 000–999 999:
Väkiluku 100 000–499 999:
Väkiluku 25 000–99 999:
Väkiluku 10 000–24 999:
Väkiluku 5 000–9 999:
Väkiluku 2 500–4 999:
Väkiluku alle 2 500:
Häälaulu

Häälaulu tai epithalamion (jonka käännös on suorasti ”makuuhuoneessa”; myös thalamion eli ”nuptial chamber”, vapaasti suomennettuna ”hääkammari”) oli alun perin laulu tai runo kreikkalaisessa ja latinalaisessa runoudessa, jonka nuoret miehet ja naiset esittivät sulhasen ja morsiamen kunniaksi heidän hääyönään, yleensä hääkammarin ulkopuolella. Laulu on kirjoitettu esitettäväksi nimenomaan morsiamelle tämän ollessa matkalla hääkammariin. Häälaulusta oli olemassa kaksi muotoa, joista toinen esitettiin hääyönä ja toinen seuraavana aamuna morsiamen ja sulhasen herätykseksi. Laulun tarkoituksena oli siunata avioliittoa ja toivoa sille onnea. Toisen lähteen mukaan laulu kertoi myös hääpäivän tapahtumista, ja runoilijan seurana ja iloa jakamassa ovat asiaan kuuluvat mytologiset hahmot sekä nymfit ja paimenet. Samanlainen tapa oli voimassa myös Antiikin Roomassa, mutta vain tytöt lauloivat sitä, ja se sisälsi nykykäsityksen mukaan hyvin säädytöntä kieltä. 
Häälaulu oli kehittyneempi muoto pastoraalista. Runoilijoiden alkaessa kirjoittaa häälauluja muoto alkoi kehittyä ja kultivoitua huomattavasti. Ensimmäinen runoilija joka toi sen kirjalliseen muotoon oli Sapfo, mutta vain muutamia rivejä on säilynyt hänen versiostaan. Muita tunnettuja kreikkalaisia lajin mestareita ovat Anakreon, Stesikhoros ja Pindaros, mutta hienoimmaksi katsottu häälaulu, jossa juhlistetaan Menelaoksen ja Helenan avioliittoa, on Theokritoksen käsialaa. Latinalaisiin häälaulun tekijöihin kuuluu muun muassa Catullus, jonka runot 61 ja 62 käsittelevät Thetiksen ja Peleuksen avioliittoa ja jotka ovat myös oodi Sapfolle, jolla oli niihin suuri vaikutus. Häälaulu oli itse asiassa latinalaisen kirjallisuuden perusmuoto, jota Catullus hienonsi ja puki kunnioitettavampaan muotoon. Roomalaiset Statius, Ausonius, Sidonius Apollinaris ja Claudius osallistuivat myös häälaulun traditioon. Häälaulu on säilynyt myös moderniin latinalaiseen runouteen: myöhempinä aikoina edellä mainittuja ovat imitoineet muun muassa Buchanan, Julius Caesar Scaliger, Sannazaro, jotka ovat latinalaisia runoilijoita, ja suuresti suosivat ikivanhaa runomuotoa. 
Renessanssin aikaan klassisiin muotoihin perustuneita häälauluja kirjoitettiin Italiassa, Ranskassa ja Englannissa. Italialaisia runoilijoita olivat muun muassa d’Iarini ja Metastasio, ja ranskalaisia Ronsard, Malherbe ja Scarron. Englantilaisen Edmund Spenserin Song of Salomon (1595), joka on kirjoitettu runoilijan oman avioliiton ylistykseksi, on kuitenkin sekä englantilaisittain että maailmanlaajuisesti ihailluin häälaulu. Myös Ben Jonson, Donne ja Francis Quarles ovat kirjoittaneet häälauluja, kuten myös Tennyson, joka muotoili sisarensa avioliitosta kertovan, selvästi häälauluksi luokiteltavan runon.
Johanna Sällström

Johanna Maria Ellinor Berglund-Sällström () oli ruotsalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Henning Mankellin rikos­romaaneihin perustuvan "Kurt Wallander" -elo­kuva­sarjan Linda Wallanderina.
Ura.
Säll­ström esiintyi ensi kerran näyttelijänä jo 19-vuotiaana Ruotsin television "Tre Kronor" -sarjassa. Hänen varsinainen läpi­murtonsa oli trillerissä "Under ytan", josta hän voitti Ruotsin elo­kuva­instituutin Guld­bagge-palkinnon parhaasta nais­pää­osasta. Linda Wallanderin roolissa Säll­ström näytteli ensimmäisen kerran vuonna 2004 elo­kuvassa "". Säll­ström ehti esiintyä yhteensä 13 "Wallander"-elo­kuvassa. Muita hänen elo­kuviaan ovat muun muassa "Yhteinen onni" ja "Tunnustus". Elo­kuvien lisäksi Sällström näytteli teatterissa sekä koti­kaupungissaan Malmössä että Ystadissa.
Yksityiselämä.
Säll­ström kuoli 32-vuotiaana kotonaan 13. helmi­kuuta 2007 uni­lääkkeiden yli­annostukseen. Hän oli päässyt saman päivän aamuna kotiin psykiatrisesta hoidosta. Kuolin­syy oli itsemurha. Säll­ström oli kärsinyt vakavasta masennuksesta läpi­käytyään vuonna 2004 Aasian tsunamin. Hänen perheeseensä kuului vuonna 2002 syntynyt tytär, joka teki itse­murhan vuonna 2014.
Johanna Säll­strömin kuolema sai Henning Mankellin tuntemaan syyllisyyttä ja tuskaa, joka esti häntä kirjoittamasta suunnittelemiaan kahta Linda Wallanderista kertovaa kirjaa. Myös "Wallander"-elo­kuva­sarjan toisesta tuotanto­kaudesta Linda Wallander jätettiin pois.
Filmografia.
Wallander-elokuvat:
Lähteet.
&lt;/ref&gt;
Pikkumuppetit

Pikkumuppetit eli Muppet Babies on alun perin CBSn kanavalla vuosien 1984 ja 1991 välillä televisioitu piirrossarja. Ohjelmassa The Muppet Show'n hahmot ovat pikkulapsen iässä olevia piirroshahmoja, jotka kuvittelevat itsensä erilaisiin seikkailuihin. Ohjelman tuotti Jim Henson Company ja Marvel Productions. Sarjaa esitettiin Suomessa suomeksi tekstitettynä Kolmoskanavalla 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa.
Sarja.
Ohjelman idea perustuu "The Muppets Take Manhattan" elokuvaan, jossa Miss Piggy kuvittelee itsensä ja Kermit Sammakon kasvavan lapsina talossa, jossa "täti" hoitaa heitä. Piirrossarjassa täti nähdään joka jaksossa. Hän on aikuinen nainen, jonka kasvoja ei koskaan näytetä.
Ohjelma eroaa idealtaan tavanomaisista piirrossarjoista. Jaksot täyttyvät päähenkilöiden kuvittelemista seikkailuista. Kuvamateriaalia näytetään mielikuvitusmaailmasta ja lastenhuoneesta siten, että jälkimmäisessä näkyy mitä "todellisuudessa" tapahtuu. Usein hahmot joutuvat mielikuvitusmaailmassa pinteeseen, mutta jokin ulkoinen tapahtuma pelastaa heidät ja kuva siirtyy takaisin oikeaan maailmaan. Oikean maailman esineet kuten huonekalut ja leikkikalut näyttäytyvät mielikuvitusmaailmassa aina jonain kuviteltuna asiana. Ohjelmaan on lisätty myös sopiviin kohtiin pätkiä ei-piirretyistä (usein mustavalkoisista) elokuvista. Usein muppettejen kuvitellut seikkailut ovat parodioita jostain tunnetuista elokuvista.
Vessan oven takaa löytyy ohjelmassa usein jotain pelottavaa oikeasta filmistä otettua materiaalia. Useimmiten Gonzo avaa vessan oven. Toinen ohjelman ikuinen teema ovat Fozzie karhun huonot vitsit. Hän kuvittelee myös itselleen yleisön, joka heittelee tomaatteja. Ohjelman lopuksi lopputekstien jälkeen Elukka (The animal) ilmaantuu aina jakson teemaan liittyvässä ympäristössä, ja huutaa "Gooooooo bye-bye! Ya-ba-ba-ba-ba-ba-ba!!". 
Marvel julkaisi sarjan pohjalta 26 numeroa sarjakuvia.
Vastaanotto ja arvostelut.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Pikkumupetit sijalle 63 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 31.
Sarjan tullessa vuonna 1987 uuden Kolmoskanavan ohjelmistoon "Helsingin Sanomien" Pertti Avolan kirjoitti sarjan piirrosteknikan olevan luistavaa ja seikkailujen vaikuttavan ”pehmeämmiltä kuin lapsille suunnattujen rähinäpiirrettyjen yleiset mäiskeet”.
Öjberget

Öjberget on Vaasassa Sundomin kylässä sijaitseva pieni hiihtokeskus, jonka omistaa Vaasan kaupunki.
Öjbergetissä on kolme rinnettä, joiden korkeusero on 45 metriä ja mäkien pituudet ovat 325 m, 250 m ja 200 m sekä lastenrinne. Lisäksi Öjbergetistä lähtee kolme koneellisesti hoidettua ja valaistua hiihtolatua, joista pisin on viisi kilometriä. Söderfjärdenin ympäri kulkeva 30 kilometrin lenkki ei ole valaistu.
Öjbergetin mäen alueella on tehty myös arkeologisia kaivauksia. Noin 4 000 vuotta sitten Öjberget oli saari lähes 30 kilometrin päässä rannikosta. Tuolloin paikka oli luultavasti rikas asuinpaikka, jossa elettiin kausiluonteisesti. Kaivauksissa on löydetty poltettuja luita ja pienen kivitaltan kärkiosa.
Öjberget on Vaasan alueen korkein kohta.
Walter Benjamin

Walter Bendix Schönflies Benjamin (15. heinäkuuta 1892 Berliini – 27. syyskuuta 1940 Port Bou, Espanja) oli saksanjuutalainen marxilainen kirjallisuuskriitikko, esseisti, kääntäjä ja filosofi. 
Benjamin yhdistettiin jonkin aikaa Frankfurtin koulukuntaan, ja hän sai myös paljon vaikutteita Bertolt Brechtiltä ja Gershom Scholemin juutalaisesta mystiikasta. Vaikka hän itse syntyi koulutettuun perheeseen, akateemista asemaa hän ei kuitenkaan saavuttanut.
Yhteiskunta- ja kulttuurikriitikkona Benjamin yhdisteli ajatuksia historiallisesta materialismista, saksalaisesta idealismista ja juutalaisesta mystiikasta ja antoi tällä tavalla hyvin omalaatuisen panoksensa länsimaiseen ja marxilaiseen filosofiaan ja estetiikan teoriaan. Benjaminin ja filosofi, sosiologi ja taideteoreetikko Theodor W. Adornoin suhde oli vuorovaikutteinen, mutta Adorno sai merkittävästi vaikutteita Benjaminilta.
Benjamin tutki Charles Baudelairea ja käänsi jo varhain hänen runojaan ja myöhemmin muun muassa esseitään ja Marcel Proustin romaaneja.
Benjamin teki itsemurhan jouduttuaan Espanjan poliisin käsiin natseja paetessaan. Benjamin haudattiin Port Bouhun, ja siellä on hänen muistomerkkinsä.
Anna Kortelainen on kirjoittanut pääosin kuvitteellisen kertomuksen Benjaminin matkasta 1930-luvulla Norjassa ja Suomessa ("Kulkija", Tammi 2023). Jukka Koskelainen kiittää arviossaan, että "romaani on pieni ihme".
Pekka Suorsa

Pekka Suorsa (s. 8. joulukuuta 1967 Kajaani) on entinen suomalainen mäkihyppääjä. Suorsa edusti urallaan Kainuun Hiihtoseuraa.
Suorsa voitti joukkuemäen kultaa ja sijoittui suurmäessä parhaana suomalaisena kuudenneksi Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987. Maailmancupissa hän sijoittui viidenneksi kaudella 1985–1986, jolloin hän otti uransa ainoat kaksi osakilpailuvoittoa, molemmat joulukuussa 1985. Palkintokorokkeelle hän sijoittui uransa aikana yhteensä viisi kertaa.
Suorsa saavutti toisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Keski-Euroopan mäkiviikon Oberstdorfin osakilpailussa joulukuussa 1985. 
Joukkuemäkihypyn Suomen-mestaruuskilpailussa Suorsa oli hopealla vuonna 1984 ja pronssilla vuonna 1989.
The Veronicas

The Veronicas on australialainen pop-rockduo. Laulajina toimivat 25. joulukuuta 1984 syntyneet kaksoset Lisa Marie Origliasso ja Jessica Louise Origliasso. Jessica on muutaman minuutin vanhempi kuin Lisa.
Duon ensimmäinen albumi "The Secret Life of..." julkaistiin Australiassa 17. lokakuuta 2005 ja muualla 14. helmikuuta 2006. Ensimmäinen single "4ever" pääsi kymmenen parhaan uusimman debytoivan joukkoon, kappale kuultiin myös elokuvassa "She's the Man". Seuraava single "Everything I'm Not" ei saanut niin suurta menestystä kuin edellinen single. Kolmas single "When It All Falls Apart" pääsi "Billboardin" Hot-100-listalla toiseksi, muttei pysynyt siellä kauan. Kappaletta soitettiin radioissa ympäri maailmaa. Neljäs single "Revolution" julkaistiin 7. elokuuta 2006. Kappale julkaistiin Australiassa 4. elokuuta 2006. Viides single "Leave Me Alone" julkaistiin koko maailmassa 4. marraskuuta 2006. Se pääsi ARIA Hot-100-listalla sijalle 70. Yhtye julkaisi toisen albuminsa vuonna 2006, mutta se oli live-albumi, joka nauhoitettiin "The Revolution" -kiertueella. Lisa ja Jessica saivat apua urallaan eri rocktähdiltä esimerkiksi Avril Lavignelta ja Kelly Osbournelta. Uusin single Lolita julkaistiin syyskuussa 2012.
Jessica ja Lisa ovat esiintyneet myös pienissä rooleissa eri televisio-ohjelmissa, kuten australialaisessa lastenohjelmassa Cybergirl ja amerikkalaisessa Disney Channelin sarjassa The Suite Life of Zack and Cody.
Bokserimoottori

Bokserimoottori eli vastaiskumoottori on polttomoottori, jossa sylinterit on sijoitettu vastakkain toisiinsa nähden. Muita moottoriratkaisuja ovat esimerkiksi rivimoottori, jossa sylinterit ovat peräkkäin yhdessä rivissä, ja V-moottori, jossa kaksi riviä sylintereitä muodostaa keskenään V-asetelman. On olemassa myös V-moottoreita, joiden sylinterit ovat vastakkain muodostaen 180° kulman toisiinsa nähden, mutta ne eivät silti ole bokserimoottoreita johtuen erilaisesta kampiakselin rakenteesta. Sen vastakkaiset kiertokanget on kiinnitetty kampiakseliin yhteisestä kammentapista. Koska männät liikkuvat vaakatasossa samaa akselia pitkin, bokserimoottori voidaan rakentaa melko matalaksi, mistä johtuu toisinaan käytetty nimitys "pannukakkumoottori".
Bokserimoottorin ominaisuuksia.
Koska bokserimoottorissa vastakkain liikkuvat männät tasapainottavat toisensa, saadaan moottorin käynnistä tasainen ja värinätön. Koska rakenne on matala, on myös sen painopiste alhaalla, mikä on eduksi auton ajo-ominaisuuksille. Bokserimoottorin valmistuskustannukset ovat esimerkiksi rivimoottoreita korkeammat.
Nykyisin hyvin harvat autonvalmistajat käyttävät bokserimoottoreita. Bokserimoottorin valmistajia ovat muun muassa Subaru ja Porsche. Myös BMW käyttää bokserimoottoria moottoripyörämalleissaan. Aikanaan tunnetuin bokserimoottorilla varustettu auto oli Volkswagen Kupla. Myös Citroënin 2CV, Ami ja pääosa GS- ja GSA-malleista olivat bokserimoottorisia. Pienissä lentokoneissa moottorityyppi on yhä laajassa käytössä.
Historiaa.
Bokserimoottorin keksijä oli Karl Benz, joka patentoi ratkaisun vuonna 1896. Ensimmäisen ja toisen maailmansodan välillä bokserimoottorien kehityksen selvä edelläkävijä oli Tatra. Yritys käytti ilmajäähdytteistä bokserimoottoria lukuisissa tuotteissaan, muun muassa malleissa T11, T30, T54, T57 ja T72.
Kun Ferdinand Porschen suunnittelema Volkswagen Kuplan edeltäjä KdF-Wagen esiteltiin, Tatra nosti oikeusjutun, jossa Porschea syytettiin useista patenttirikkomuksista. Kdf-Wagenissa havaittiin lukuisia yhtäläisyyksiä Tatra T97:n kanssa. Syyte jäi toisen maailmansodan jalkoihin, mutta sodan päätyttyä Volkswagen joutui maksamaan 3 000 000 Saksan markan hyvityksen patenttirikkomuksista. Jälkeenpäin Porsche tunnustikin vilkuilleensa Tatran suunnitelmia hänen hyvän ystävänsä ja Tatran pääsuunnittelijan, Hans Ledwinkan, olan ylitse. Porsche hyödynsi bokserimoottoriratkaisua myös Porsche-urheiluautoissa.
Toinen Tatralla työskennellyt suunnittelija, Erich Übelacker, siirtyi sodan jälkeen Borgwardille. Hän suunnitteli kokonaisen tuoteperheen bokserimoottoreita, joiden sylinterien lukumäärä vaihteli neljästä kymmeneen. Näistä nelisylinteristä, 897-kuutioista mallia käytettiin Lloyd Arabella -pikkuautossa. Subaru kehitti 1960-luvulla tämän pohjalta ensimmäisen bokserimoottorinsa, jota se käytti Subaru 1000 -mallissa. .
Vesa Hakala

Vesa Hakala (s. 5. joulukuuta 1968 Harjavalta) on suomalainen mäkihyppääjä, joka edusti urallaan Harjavallan Jymyä. Hän saavutti joukkuemäen MM-hopeaa vuonna 1991. 
Ura.
Hakala voitti hopeaa joukkuemäessä Val di Fiemmen MM-kisoissa 1991. Arvokilpailussa hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa oli 12. sija normaalimäen yksilökilpailussa Falunin MM-kisoissa 1993. Mäkihypyn maailmancupissa Hakalan paras osakilpailusijoitus oli kolmas suuren mäen kisassa Sapporossa 1990. Kokonaiskilpailussa Hakala oli sijalla 15. kaudella 1992–1993 ja Keski-Euroopan mäkiviikolla yhteispisteissä viides, hän oli suomalaisittain heikosti sujuneen kauden paras suomalaishyppääjä. Normaalimäen SM:n Hakala voitti kotimäessään Hiittenharjulla vuonna 1990.
Muuta.
Vesa Hakalalla on kaksi lasta ja hän asuu Harjavallassa, jossa hän työskentelee kaupungin vapaa-aikasihteerinä. Hakalan tyttäriä ovat alppihiihtäjä Kia-Emilia Hakala ja Vasemmisto-opiskelijoiden puheenjohtaja Nea Hakala. Hakala kuuluu myös Harjavallan kaupunginvaltuustoon sosialidemokraattien edustajana.
Tampereen Uimaseura

Tampereen Uimaseura (TaUs) on tamperelainen entinen uintiurheilun erikoisseura, jonka tarjoamiin lajeihin kuuluivat kilpauinti, vesipallo, hydrobic ja uimaopetus. Seura perustettiin vuonna 1904, ja sen urheilutoiminta loppui vuonna 2013. Nykyisin seura keskittyy Uinti Tampereen tukemiseen ja varainhankintaan. 
TaUs oli Suomen paras uintiseura vuoden 2006 SM-uinneissa, ja se palkittiinkin kisoissa Suomen Uimaliiton kiertopalkinnolla, Kalevan Maljalla.
Vuoden 2013 tammikuussa TaUs ja Koovee ilmoittivat yhdistävänsä uintilajien kilpajaostonsa uudeksi huippu-uinnin erikoisseuraksi, Uinti Tampereeksi (UiTa). Yhdistymisen myötä TaUs:n urheilutoiminta loppui, ja nykyisin seura keskittyy UiTa:n varainhankintaan ja toiminnan tukemiseen.
Paavo Vierto

Paavo Kustaa Vierto (29. elokuuta 1915 Lehtimäki – 9. joulukuuta 1941 Jasinovski, Ukraina) oli suomalainen mäkihyppääjä. Hän voitti mäkikilpailun MM-kisoissa 1941 Cortina d'Ampezzossa, mutta FIS julisti kisat epävirallisiksi vuonna 1946. Suomen-mestaruuden hän voitti vuonna 1936.
Toinen maailmansota.
Vierto kaatui SS-miehenä 1941 Ukrainassa. Samana vuonna hänen oli määrä aloittaa Saksan mäkihyppyjoukkueen valmentajana.
Yksityiselämä.
Paavon isä Kalle Vierto oli Suojeluskuntajärjestön sotilasohjaaja, tunturihiihdon uranuurtaja ja huoltopäällikkö.
Zvornik

Zvornik () on kaupunki Bosnia ja Hertsegovinan koillisosassa Serbitasavallan alueella Serbian rajan vieressä Tuzlasta kaakkoon. Se sijaitsee Drina-joen varrella. Zvornikin keskustaajamassa oli noin 11 100 asukasta ja kunnassa noin 54 400 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan. Serbit hyökkäsivät kaupunkiin Bosnian sodassa keväällä 1992. Kaupungin läheltä on myös löydetty yksi suurimmista sodanaikaisista joukkohaudoista.
Markku Pusenius

Markku Pusenius (s. 29. toukokuuta 1964 Lahti) on suomalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1980-luvulla. Hän voitti vuoden 1984 ylimääräisissä hiihdon MM-kisoissa Engelbergissä suuren mäen joukkuekultaa.
Maailmancupissa Puseniuksen parhaat osakilpailusijoitukset ovat toinen ja kolmas sija Harrachovissa tammikuussa 1983. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 1982 hän sijoittui normaalimäessä toiseksi Ernst Vettorin jälkeen.
Franz Oppenheimer

 
Franz Oppenheimer (30. maaliskuuta 1864, Berliini – 30. syyskuuta 1943, Los Angeles) oli saksalainen sosiologi ja poliittinen taloustieteilijä. Hän kirjoitti yli 50 kirjaa ja 400 esseetä sosiologiasta, taloudesta ja aikansa poliittisista kysymyksistä.
Oppenheimer tutki muun muassa valtion alkuperää. Hän hylkäsi ajatukset yhteiskuntasopimuksesta, ja katsoi sen sijaan kaikkien valtioiden syntyvän voimakkaampien suorittamien valloitusten kautta.
Aiheesta muualla.
Teoksia:
Muuta:
Matti Pietikäinen (mäkihyppääjä)

Matti Pietikäinen (29. lokakuuta 1927 Kuopio – 15. marraskuuta 1967 Joroinen) oli 1950-luvulla kilpaillut, Puijon Hiihtäjiä, Puijon Mäkiseuraa ja Puijon Hiihtoseuraa edustanut suomalainen mäkihyppääjä. Hän voitti Falunin MM-kisoissa 1954 mäkihypyn kultaa. Sankt Moritzin olympialaisissa 1948 Pietikäinen sijoittui neljänneksi ja Rumfordin MM-kisoissa 1950 yhdeksänneksi. Hänen muita voittojaan olivat Suomen-mestaruudet 1948 ja 1953, Salpausselkä 1954, Ounasvaara 1947, 1948 ja 1951, Puijo 1948 ja 1949, Boden 1947 sekä Sveitsin mäkiviikko 1951. Hän voitti myös 8. tammikuuta 1954 Italian Gallion kilpailun.
Matti Pietikäisen veljet Aatto ja Lauri Pietikäinen olivat myös menestyneitä mäkihyppääjiä. Pietikäinen sai surmansa liikenneonnettomuudessa Joroisissa.
Pietikäinen sai vuonna 1948 Savon Sanomat-lehden myöntämän Savon parhaan urheilijan mitalin. Hän sai vuonna 1954 Suomen Urheilulehden kultamitalin.
Veikko Heinonen

Veikko Heinonen (4. lokakuuta 1934 Lahti – 4. marraskuuta 2015) oli suomalainen mäkihyppääjä.
Lahden Hiihtoseuraa edustanut Veikko Heinonen voitti mäkihypyssä nuorten Suomen mestaruuden 1951 ja 1952. Aikuisten sarjan huipulle hän nousi 19-vuotiaana 1954. Falunin MM-kisoissa hän sijoittui Matti Pietikäisen jälkeen toiseksi. Heinonen hyppäsi 72,5 ja 76 metriä pitkät hypyt ja voitti pidemmälle hypänneen Ruotsin Bror Östmanin 0,5 pisteellä saatuaan tätä paremmat tyylipisteet. Pietikäisen ja Heinosen mitalit olivat Suomen kaikkien aikojen ensimmäiset mäkihypyn arvokisamitalit.
Heinonen lopetti kilpailemisen vuonna 1966 kaaduttuaan harjoitushypyssä ja loukattuaan munuaisensa. Merkittävimpiin saavutuksiinsa hän ylsi vuosina 1954–1956, mutta voittoja niihin ei sisältynyt. MM-kisojen lisäksi hän oli parhaimmillaan toinen Salpausselän, Falunin ja Ounasvaaran hiihtokisoissa. Kulmin lentomäkiviikolla 1956 hän voitti kaksi osakilpailua mutta jäätyään vaivalloisen ja yleislakon viivästyttämän matkan rasittamana ensimmäisessä osakilpailussa kuudenneksi hän sijoittui yhteispisteissä toiseksi Itä-Saksan Werner Lesserin jälkeen. Kulmissa Heinonen hyppäsi uransa pisimmän hypyn, 118 metriä. SM-kisoissa hän oli neljäs 1955 ja seitsemäs 1954 epäonnistuttuaan toisessa hypyssään.
Sveitsin mäkiviikolla 1955 Heinonen sijoittui seitsemänneksi. Hän oli Sankt Moritzin osakilpailussa kolmas ja Le Loclessa toinen, mutta kaatuminen Arosan kilpailun ensimmäisessä hypyssä vei mahdollisuudet koko viikon palkintosijoihin. Keski-Euroopan mäkiviikolla 1955–1956 Heinonen kaatui Oberstdorfin kilpailussa ensimmäisen hyppynsä ja sijoittui Garmisch-Partenkirchenissa sijalle 23. Arvokisoihin häntä ei enää MM-kisojen 1954 jälkeen valittu.
Veikko Heinonen pelasi Lahden Mailaveikkojen paidassa pesäpallon SM-sarjaa 1953–1958 ja sai kerran SM-hopeaa. Hänen poikansa Kari Heinonen oli maajoukkuetason mäkihyppääjä 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa.
Pietarsaaren kirkko

Pietarsaaren kirkko on Pietarsaaressa, Pohjanmaalla sijaitseva kirkkorakennus. Se on valmistunut vuonna 1731, ja se rakennettiin isovihan aikana poltetun Pietarsaaren ensimmäisen kirkon tilalle. Kirkon suunnittelusta vastasi rakennusmestari Johan Simonsson Knubb. Kirkon vuodelta 1784 peräisin olevat alttaritaulut ovat puolestaan tukholmalaisen muotokuvamaalari Frans Gabriel Westerbergin käsialaa.
Rakennus on tasavartinen ristikirkko ja se kuuluu Suomen varhaisimpiin ristikirkkoihin. Kirkon messinkikruunut ovat 1690-luvulta seurakunnan ensimmäisestä kirkosta. Näkyvä esine on pormestari Niclas Wendeliuksen vuonna 1709 lahjoittama yli kolme metriä korkea seitsenhaarainen messinkinen kynttilänjalka. Lisäksi kirkossa on säilynyt kauppaneuvos Adolph Lindskogin 1840-luvulla lahjoittamat patarummut. Pohjalaistyyppinen kellotapuli on tehty rakennusmestari Henrik Thomasson Kattilin johdolla vuonna 1742. Hän oli kotoisin Jöralan kylästä Vöyristä. Kelloista kaksi on 1690-luvulta.
Historia.
Pietarsaaren kirkon rakennustyöt aloitettiin vuonna 1690 rakennusmestari Thomas Ambrosii Mutin johdolla. Kirkko vihittiin käyttöön 16. helmikuuta 1691. Venäläiset joukot polttivat kirkon 30. marraskuuta 1714. Osa irtaimistosta onnistuttiin pelastamaan: ehtoollisastiat, Wendeliuksen kynttiläjalka sekä osa messuvaatteista ja kynttiläkruunuista. Myös kellotapulin kaksi kelloa onnistuttiin pelastamaan.
Nykyisen kirkon rakennustyöt aloitettiin 1728. Kirkon suunnittelusta vastasi rakennusmestari Johan Simonsson Knubb. Kirkon vihkiäiset olivat 11. huhtikuuta 1731. Pohjalaistyyppinen kellotapuli on tehty rakennusmestari Henrik Thomasson Kattilin johdolla vuonna 1742. Hän oli kotoisin Jöralan kylästä Vöyristä. Kelloista kaksi on 1690-luvulta. Kolmas kello on kauppaneuvos Adolph Lindskogin vuonna 1814 lahjoittama. Kirkko sai ensimmäiset urkunsa vuonna 1783, jolloin sinne hankittiin Vaasan kirkon vanhat urut.
Joulukuun 1881 kirkolliskokouksessa todettiin kirkon olevan kunnostuksen tarpeessa. Vanha paanukatto uusittiin päällystämällä se sinkkipellillä. Kesällä 1884 aloitettiin sisätilojen kunnostus. Kirkkoon asennettiin kolme kamiinaa lämmitystä varten, rakennettiin uusi välikatto, seinät laudoitettiin sisältä, ovet ja ikkunat uusittiin sekä kirkko maalattiin sisältä ja ulkoa. Lisäksi penkit uusittiin. Vuonna 1885 rakennettiin kirkon ulkoeteiset. Vuoden 1886 kesällä uusittiin kirkon ja kellotapulin ulkolaudoitus. Kirkko maalattiin keltaisella, joka korvasi aiemman punaisen värin.
Urkurakentaja Albanus Jurvalta tilatut urut otettiin käyttöön keväällä 1905.
Garmentti

Garmentti eli temppeli-ihokas (engl. "Temple garment") on mormonien temppelissä saama alusasu, joka muistuttaa endaumenttiin osallistunutta niistä siunauksista, joita hänelle on seremonian aikana luvattu, sekä niistä liitoista ja lupauksista, jotka hän on temppelissä tehnyt. Samalla garmentti kuvastaa siunausta ja hengellistä suojaa.. Se on eräänlainen vertauskuvallinen esirippu, joka erottaa ruumiin, ”Pyhän Hengen temppelin”, (1. Korinttolaiskirje 6:19) muusta maailmasta.
Alun alkaen garmentti oli yksiosainen alusasu, jossa oli nilkkoihin ulottuvat lahkeet ja ranteisiin ulottuvat hihat. Garmentissa oli myös korkea kaulus. Osa pienistä mormoniyhteisöistä käyttää vieläkin alkuperäistä garmenttia, mutta Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkko on useaan otteeseen uudistanut asua. Vuonna 1923 garmentin kaulus poistettiin ja hihoja sekä lahkeita lyhennettiin, mikä teki asusteesta miellyttävämmän käyttää. Vuodesta 1979 asu on kaksiosainen ja se ulottuu hieman polven ja olkapään alapuolelle. Temppeli-ihokas on perinteisesti ollut valkoinen kuvastaen liiton solmineen ihmisen viattomuutta ja mormonien yhdenvertaisuutta Jumalan edessä. Nykyään on olemassa myös muunvärisiä garmentteja armeijassa, poliisivoimissa, palokunnissa ja rajavartiolaitoksessa palvelevia varten.
Ihokkaaseen on kirjailtu neljä ”pyhää” merkkiä, jotka toistuvat myös mormonitemppelin esiripussa. Oikean rinnan kohdalle on kirjailtu suorakulma ja vasemman symbolinen, v-kirjaimen muotoinen kompassi, lisäksi navan ja polven kohdalla on viivan muotoinen merkki. Kirkon tuolloisen presidentin David O. McKayn vuonna 1936 antaman selityksen mukaan suorakulma kuvastaa pyhien rehellisyyttä ja suoruutta, kompassi taas muistuttaa heitä siitä, että heidän tulee pitää iankaikkinen elämä kirkkaana päämääränä mielessään ja kulkea sitä kohti pitäen pyhät liitot ja lupaukset. Navan merkki muistuttaa ajallisen ja hengellisen ravinnon tärkeydestä ja polven merkki siitä, että viimeisinä päivinä ”jokaisen polven on notkistuttava Jeesuksen edessä ja tunnustettava hänet Herraksi” (Filippiläiskirje 2:10–11). Nämä selitykset on myös liitetty osaksi endaumenttiseremoniaa.
Temppelissä käyneitä mormoneita kehotetaan pitämään garmenttinsa yllään koko ajan, mutta se ei ole absoluuttinen vaatimus. Käytännön syistä se toki riisutaan esimerkiksi peseydyttäessä, urheilua harrastettaessa ja seksin ajaksi. Garmenttia ei tule mielellään näyttää ulkopuolisille, mikäli siihen on vielä kiinnitetty neljä ”pyhää merkkiä”. Garmentin voi yleensä ostaa temppelien yhteydessä sijaitsevista myymälöistä, joissa ostajalta vaaditaan temppelisuositus. On olemassa myös postimyyntifirmoja, joista garmentin voi tilata postitse. Tällöin tilaajan pitää kuitenkin ilmoittaa syntymäaikansa ja endaumentin saamisen päivä, ja hänen kelvollisuutensa tarkistetaan.
Leo Laakso

Leo Unto Edvard Laakso (21. elokuuta 1918 Heinola – 4. huhtikuuta 2002 Helsinki) oli 1940-luvulla kilpaillut mäkihyppääjä.
Laakso saavutti mäkihypyn hopeaa Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 1941, jotka myöhemmin julistettiin epävirallisiksi. Sankt Moritzin 1948 talviolympialaisten mäkikilpailussa hän sijoittui kuudenneksi.
"Lepa" Laakso edusti Lahden Hiihtoseuraa ja voitti mäkihypyn Suomen mestaruuden vuosina 1943 ja 1945. Hän voitti Puijon kisojen mäkikilpailun ensimmäisenä ei-kuopiolaisena vuonna 1937. Salpausselän Kisoissa hän voitti viidesti ja sai Salpausselkä-mitalin numero 13.
Ennen mäkihyppyuraa Laakson urheilulajeihin kuuluivat rintauinti ja vesipallo, joissa hän edusti Lahden Uimaseuraa. Hän kiinnostui myös lentämisestä, ja jatkosodassa hän toimi taistelulentäjänä.
Laakso kirjoitti ylioppilaaksi 1950-luvulla ja opiskeli teologiaa. Työuransa hän teki työvoimahallinnossa, ja hän jäi osastonjohtajana eläkkeelle 1981.
Juhani Kärkinen

Juhani Tapio Antero Kärkinen (28. lokakuuta 1935 Kotka – 29. elokuuta 2019 Lahti) oli suomalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alkupuoliskolla. Hän voitti mäkikultaa Lahden MM-kisoissa vuonna 1958. Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 hän sijoittui kahdeksanneksi.
Kärkinen voitti kauden 1960–1961 Keski-Euroopan mäkiviikolla Oberstdorfin osakilpailun ja sijoittui viikon kokonaiskilpailussa viidenneksi. Hänen veljensä Kalevi Kärkinen voitti samalla mäkiviikolla Innsbruckin osakilpailun.
Kärkinen edusti Lahden Hiihtoseuraa, ja kotimäessään hän voitti maailmanmestaruuden lisäksi Salpausselän kisojen mäkikilpailun 1959 ja 1963. Voittojensa myötä hän sai Salpausselkä-mitalin nro 26.
Suomen mestariksi Kärkinen hyppäsi 1958, 1959 ja 1961. Vuonna 2010 hän sai opetus- ja kulttuuriministeriön jakaman Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon.
Irreligious

Irreligious on vuonna 1996 julkaistu portugalilaisen Moonspell-yhtyeen toinen studioalbumi. Sen musiikki on jonkin verran kevyempää kuin yhtyeen aiemmalla levyllä, "Wolfheartilla". Levyltä julkaistiin singlenä kappale ”Opium”.
Irreligious äänitettiin Woodhouse Studiosilla 23. maaliskuuta – 11. toukokuuta 1996.
Kappalelista.
Bonuskappale
Ensio Hyytiä

Ensio Hyytiä (24. maaliskuuta 1938 Rovaniemi – 24. maaliskuuta 2019 Rovaniemi) oli suomalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1950-luvun ja 1960-luvun vaihteessa. Hän voitti Lahden maailmanmestaruuskisojen 1958 mäkihypyn hopeaa. Hyytiä varmisti itselleen hopeamitalin toisen hyppykierroksen huikealla 72,5 metrin hypyllä, joka suoritettiin alennetulta lähtölavalta. Tuo hyppy oli koko kilpailun toiseksi pisin seisottu hyppy. Hyytiä edusti Suomea myös Innsbruckin talviolympialaisten 1964 molempien mäkien kilpailuissa ja voitti erikoismäenlaskun Suomen mestaruuden vuonna 1963 ja muun muassa Ounasvaaran talvikisojen mäenlaskun vuosina 1958 ja 1963. Hyytiä menestyi myös yhdistetyssä ja edusti Suomea tässä lajissa Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960. 
Seuratasolla Hyytiä edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa.
Kirjasto 10

Kirjasto 10 oli Helsingin kaupunginkirjaston musiikkiin ja tietotekniikkaan painottunut toimipiste, joka toimi 2005–2018 Postitalossa Elielinaukion puolella Helsingin keskustassa. Toimipiste avattiin 1. huhtikuuta 2005 ja suljettiin 30. syyskuuta 2018. Sen palvelut siirtyivät uuteen keskustakirjasto Oodiin, joka avattiin 5.12.2018.
Kirjasto 10:ssä oli Helsingin yleisten kirjastojen laajin musiikkikokoelma äänitteineen, nuotteineen sekä kirjoineen, joka periytyi pääkirjastosta aiemmin eriytyneeltä Musiikkiasemalta. Tietotekniikkatoiminnot sekä sarjakuva-, elokuvakirja- ja matkaopaskokoelmat puolestaan periytyivät Kirjakaapelilta. Kirjastossa oli jatkuvasti näyttely sekä tapahtumia, kuten konsertteja, paneeleja ja esitelmiä. Lokakuun 2006 ajan Kirjasto 10:n tiloista toimitettiin ja lähetettiin Love Recordsia käsittelevä Loveradio. Ainutlaatuisena, huomiota ansainneena palveluina olivat audio- ja videostudiot asiakkaiden käyttöön. Kirjasto on tunnettu myös monista muistakin innovatiivisista hankkeistaan ja siellä oli muun muassa 3D-tulostin asiakkaiden käytössä.
Friedrich Kuhlau

Friedrich Daniel Rudolf Kuhlau (11. syyskuuta 1786 – 12. maaliskuuta 1832) oli saksalais-tanskalainen säveltäjä ja pianisti, joka kronologisesti sijoittui klassismin ja romantiikan aikakausien välille. 
Kuhlau syntyi Saksassa ja opiskeli pianonsoittoa Hampurissa. Hän menetti toisen silmänsä 7-vuotiaana sattuneessa tapaturmassa. Hänen isänsä, isoisänsä ja setänsä soittivat kukin oboeta. Kuhlau työskenteli Hampurissa 1800-luvun alussa niin pianistina, musiikinopettajana kuin säveltäjänä.
Kuhlau lähti vuonna 1810 Kööpenhaminaan välttääkseen joutumasta saksalaiseen asepalvelukseen, ja hän saavutti tanskalaisessa musiikkielämässä nopeasti mainetta pianistivirtuoosina ja säveltäjänä. Hän sai Tanskan kansalaisuuden 1813, ja hänellä oli maassa vakituinen asuinpaikka kuolemaansa saakka. 
Kuhlau kirjoitti mm. pianokonserton, jousikvarteton, useita pianokappaleita ja oopperoita. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös runsaasti musiikkia huilulle, jota säveltäjä ei kuitenkaan itse soittanut.
Agonisti

Agonistit ovat farmakologiassa aineryhmä, johon kuuluvat aineet sitoutuvat tiettyihin reseptoreihin aktivoivasti, tai jos ne ovat käänteisagonisteja, ne sitoutuvat inaktivoivasti. Kyllin monen tietyntyyppisen reseptorin aktivointi aiheuttaa eliössä reseptorien aktivoinnille ominaisia vaikutuksia, kuten vaikkapa sydämen sykkeen tihenemisen. Nimi agonisti tulee muinaiskreikan sanasta "αγωνιστής" (agōnistēs), joka tarkoittaa kilpailijaa.
Antagonistit taas ovat aineita, jotka estävät agonistien aktivoivaa tai inaktivoivaa vaikutusta. Agonisteja ja antagonisteja sanotaan usein ligandeiksi. Kumpikin voi olla sisäsyntyinen tai eliön ulkopuolelta tullut. Ne voivat muun muassa olla hormoneita, lääkkeitä tai välittäjäaineita.
Luokittelu.
Aineen sitoutumisherkkyyttä reseptoriin kuvaa affiniteetti. Pelkkä sitoutuminen ei riitä reseptorivasteen aikaansaantiin. Sitoutuneen aineen vasteen aiheuttamiskykyä kuvaa teho. Jos teho on nolla, aine ei ole agonisti vaan antagonisti. Jos aine lisää reseptorivastetta tai tuottaa päinvastaisen vasteen, aine on agonisti.
Agonistien tehoa kuvaavat eri käsitteet:
Agonismiin liittyy muitakin käsitteitä:
Teho.
Reseptorien aktiivisuus voidaan mitata kokeellisesti. Saadaan kuvaaja, jossa agonistin aikaansaama vaste on konsentraation ("in vitro") tai annoksen ("in vivo") funktiona. Konsentraatio tai annos esitetään selkeyden takia logaritmisesti, jolloin saadaan hyperbelisen käyrän sijaan sigmoidinen käyrä (kuva).
Agonistin aikaansaama maksimivaste eli Emax-arvo on kuvaajasta luettuna taso, jonka jälkeen agonistin teho ei kasva. Arvoa, joka on tästä puolet, kutsutaan EC50-arvoksi konsentraatioita käytettäessä ja ED50-arvoksi koe-eläimille tai -henkilöille annettuja annoksia käytettäessä. Edeltäviä arvoja käytetään farmakologiassa usein verrattaessa samavaikutteisten lääkkeiden tehoja toisiinsa.
Percy Williams Bridgman

Percy Williams Bridgman (21. huhtikuuta 1882 – 20. elokuuta 1961) oli yhdysvaltalainen fyysikko, jolle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1946 äärimmäisen korkean paineen mahdollistavan laitteiston keksimisestä ja korkeapainefysiikan alalta tehdyistä löydöistä. Korkeapainefysiikan tutkimuksen lisäksi Bridgman muun muassa kirjoitti lukuisia julkaisuja tieteellisestä menetelmästä ja muusta tieteenfilosofiasta.
Bridgman aloitti akateemiset opintonsa Harvardin yliopistossa vuonna 1900 ja valmistui filosofian tohtoriksi fysiikasta vuonna 1908. Valmistumisensa jälkeen hän tutki korkean paineen ilmiöitä koko uransa ajan. Laitteistollaan hän pystyi puristamaan aineita jopa yli 100 000 ilmakehän paineeseen. Korkeassa paineessa hän tutki muun muassa aineiden puristuvuutta, viskositeettia sekä lämmön- ja sähkönjohtavuutta. Kristallografian alalla Bridgman kehitti tavan kasvattaa yksittäiskiteitä.
Bridgman meni 1912 naimisiin Olive Waren kanssa ja heidän perheeseensä syntyi kaksi lasta. Vuonna 1961 Bridgman teki itsemurhan sairastuttuaan syöpään.
Syvällä maapallon vaipassa 650–2 900 kilometrin syvyydessä esiintyvä perovskiitti on nimetty Percy Williams Bridgmanin mukaan bridgmaniitiksi.
Goražde

Goražde on kaupunki itäisessä Bosnia ja Hertsegovinassa, Podrinjen kantonin pääkaupunki. Vuonna 2008 kaupungissa oli 17 500 asukasta. Se on teollisuuskaupunki, mutta ympärövällä alueella on paljon hedelmiä viljeleviä maatiloja. Vaikka kaupungissa on ollut 1900-luvun ajan muslimienemmistö, siellä on kuitenkin ollut koko ajan suuri serbivähemmistö.
Historia.
Kaupunki kehittyi keski-ajalla pysähdyspaikkana Drina-joen vartta kulkevalle kauppareitille. Ottomaanit valloittivat alueen 1400-luvulla ja muuttivat aikaisemmin roomalaiskatolilaisen alueen islamilaiseksi. Kaupunki liitettiin Serbiaan vuonna 1918 ja oli osa Jugoslaviaa vuodesta 1946 Bosnian vuoden 1992 itsenäisyysjulistukseen asti.
Jorma Etelälahti

Jorma Etelälahti (s. 17. marraskuuta 1951 Toivakka) on entinen suomalainen yhdistetyn hiihtäjä.
Etelälahti kilpaili urallaan neljissä arvokilpailuissa. Hän oli Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 kahdeskymmenesneljäs, Lahden MM-kisoissa 1978 seitsemästoista, Lake Placidin talviolympialaisissa 1980 kolmastoista ja Oslon MM-kisoissa 1982 seitsemäs. Oslon MM-kisoissa Etelälahti toimi myös Suomen yhdistetyn viestijoukkueen ankkurina. Hän taisteli hopeamitalista Norjan Tom Sandbergin kanssa. Kaksikko päätyi lopulta maaliin niin samanaikaisesti, että hopeamitali jaettiin sekä Suomelle että Norjalle.
Kansallisella tasolla Etelälahti voitti kaksi SM-kultaa vuosina 1979 ja 1980. Hän voitti myös kolme SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.
Substanssi P

Substanssi P (SP) on 11 aminohaposta koostuva polypeptidi, joka toimii neurotransmitterina eli hermoston välittäjäaineena ja neuromodulaattorina eli hermoston mukauttajana erityisesti kipuimpulssien kuljetuksessa hermoston perifeerisistä reseptoreista keskushermostoon. Keskushermostossa substanssi P on yhdistetty myös mielialan vaihteluiden, levottomuuden, stressin, neurogeneesin eli hermokudoksen muodostumisen, hengitysrytmin ja pahoinvoinnin säätelyyn. Substanssi P vaikuttaa myös vasodilataattorina eli verisuonia laajentavana aineena vapauttamalla typpioksidia verisuonten endoteelistä eli seinämästä, mikä voi aiheuttaa hypotensiota eli alhaista verenpainetta.
Neuropeptidi substanssi P:n sekvenssi eli aminohappojärjestys on COOH-Arg-Pro-Lys-Pro-Gln-Gln-Phe-Phe-Gly-Leu-Met-NH2. Substanssi P:n eli P-aineen eristivät jo v. 1931 von Euler ja Gaddum aivoista ja suolen seinämästä. SP on takykiniineistä tunnetuin. Substanssi P:n kemiallinen kaava on C63H98N18O13S ja CAS-numero 33507-63-0.
Substanssi P vaikuttaa stimuloimalla neurokiniini 1 reseptoria (NK1-reseptori), joka kuuluu G-proteiinikytkentäisten reseptorien takykiniinireseptoreiden alaryhmään. Aivorungon oksennuskeskuksessa on suuret pitoisuudet substanssi P:tä ja NK1-reseptoreita, joilla on ilmeisesti tärkeä tehtävä oksennusrefleksin säätelyssä.
Syöpäsairauksien solunsalpaajalääkityksen yhteydessä esiintyvän pahoinvoinnin hoitoon lääkkeeksi on kehitetty aprepitantti niminen substanssi P:n antagonisti, joka salpaa NK1-reseptoreita.
Substanssi P:tä on havaittu runsaasti tulehtuneissa nivelissä mm. nivelrikossa. On osoitettu, että endopeptidaasin SP:stä hydrolysoima C-terminaalinen fragmentti SP-(7-11) lisää prostaglandiinien eli tulehduksen välittäjäaineiden ja kollagenaasin eli sidekudosta hajottavan proteaasientsyymin erittymistä kondrosyyteistä eli nivelen rustosoluista mahdollisesti kohottamalla solunsisäisen Ca2+:n pitoisuutta. Prostaglandiinit ja kollagenaasi myötävaikuttavat nivelen tuhoutumiseen. Kapsaisiinin on todettu vaimentavan tulehtuneen nivelen oireita kuluttamalla SP:tä.