tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pohjoinen renessanssi

Pohjoinen renessanssi viittaa kulttuuriseen ja taiteelliseen liikkeeseen, joka kukoisti pohjoisessa Euroopassa 1400-luvulta 1600-luvulle. Liike oli osa laajempaa renessanssia, mutta sillä oli omat ainutlaatuiset piirteensä ja vaikutuksensa, jotka erottivat sen eteläisestä vastineestaan.
Tausta.
Pohjoinen renessanssi sai alkunsa 1400-luvun lopulla, kun renessanssin aatteet levisivät pohjoiseen Eurooppaan kaupan, kirjapainotaidon ja humanismin myötä. Humanismi korosti antiikin oppineisuuden arvoja, ja tämä näkemys vaikutti voimakkaasti pohjoisen renessanssin ajatteluun.
Pohjoisen renessanssin alullepanijat, kuten Alankomaiden ja Saksan humanistit, kannustivat oppimista ja tiedon levittämistä. He painottivat myös yksilön henkistä kehitystä sekä taidetta ja tiedettä osana sivistystä.
Taiteen ja kirjallisuuden nousu.
Yksi pohjoisen renessanssin keskeisistä piirteistä oli taiteen ja kirjallisuuden nousu. Alankomaiden taidekoulukunnat, kuten flaamilaisen taidemaalauksen kukoistus, loivat mestariteoksia, jotka yhdistivät uskonnollisia ja maallisia aiheita. Johtavat taiteilijat, kuten Jan van Eyck ja Hieronymus Bosch, tulivat tunnetuiksi tarkoista yksityiskohdistaan ja realistisista kuvauksistaan.
Kirjallisuudessa humanistiset tekstit saivat suosiota. Erasmus Rotterdamilainen, humanistinen oppinut Alankomaista, kirjoitti arvostettuja teoksia, jotka vaikuttivat voimakkaasti aikakauden ajatteluun.
Uskonpuhdistus.
Pohjoinen renessanssi liittyi läheisesti uskonpuhdistukseen. Martti Lutherin teot ja ajatukset vaikuttivat voimakkaasti pohjoisen Euroopan kirkon ja yhteiskunnan rakenteisiin. Uskonpuhdistus synnytti uusia taiteen ja kirjallisuuden ilmaisumuotoja, kuten protestanttista kirkkotaidetta ja uskonnollista kirjallisuutta.
Tieteellinen edistys.
Pohjoinen renessanssi edisti myös tieteellistä edistystä. Astronomiassa ja kartografiassa tapahtui merkittäviä kehityksiä. Nikolaus Kopernikus esitti aurinkokeskeisen maailmankuvan, ja Gerhardus Mercator loi uuden karttaprojektion.
Perintö.
Pohjoinen renessanssi jätti pitkäaikaisen perinnön pohjoisen Euroopan kulttuuriin. Sen vaikutukset näkyvät edelleen taiteessa, kirjallisuudessa, tieteessä ja uskonnollisissa liikkeissä. Pohjoinen renessanssi oli keskeinen tekijä Euroopan historian kehityksessä, edistäen kulttuurista monimuotoisuutta ja tiedon leviämistä.
Nina, Nora, Nalle

Nina, Nora, Nalle on kolmiosainen ruotsalainen Sveriges Radion televisiolle valmistama nuorten minisarja vuodelta 1961. Sen tuotti Åke Falck, ja se näytettiin myös Suomen Televisiosssa. Sen perustui Astrid Lindgrenin alun perin anonyymisti kirjoittamaan tekstiin. 
Minisarjassa oli kolme osaa: "Mystisk i Monaco", "Världens mitt" ja "Livat i London". Nimiosissa oli kolme nuorta naista, tanskalainen Gitte Hænning (s. 1946), norjalainen Unni Bernhoft (s.1933) ja ruotsalainen Maude Adelsson (1941-1977) sekä lisäksi Jan Malmsjö (s. 1932).
Virranniemi

Virranniemi on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Carl Fredrik Aagaard

Carl Fredrik Aagaard (1833–1895) oli tanskalainen koristemaalari ja taidemaalari. Hän oli P. C. Skovgaardin oppilas, ja hänestä tuli maisemamaalari.
Routa Company

Routa Company on vuonna 2002 perustettu kainuulainen nykytanssin keskus. Routa on osa Pohjoisen tanssin aluekeskusta.
Routa järjestää esityksiä, kiertueita ja yhteisötanssia.
Ohjelmisto koostuu omista tuotannoista ja vierailuesityksistä, lisäksi Routa järjestää yleisötyöpajoja kaikenikäisille.
Keskuksella on myös residenssi tanssijoille.
Sumin tuulivoimalaitos

Sumin tuulivoimalaitos on Lapissa Kemin Ajoksessa sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 2 megawattia. Voimalan on rakentanut Sumituuli Oy, joka myös omistaa sen ja operoi sitä.
Tuulivoimala sijaitsee Ajoksen tuulivoimapuiston keskellä.
Yleistä.
Tuulivoimalaitos sijaitsee Ajoksen sataman kaakkoispuolella aivan rannassa. Sataman säiliörivit jäävät voimalaitoksen pohjoispuolelle, joiden välistä tulee voimalalle huoltotie. Muut voimalaitokset kuuluvat Ikealle. Tuulivoimalaitos on eteläkorealaisen Hyundain valmistama HQ2000/93, jonka tuuliturbiinin halkaisija 93 metriä ja jonka kapasiteetti on 2,0 megawattia. Haminan Mäkelänkankaan tuulivoimapuistossa käytetään samoja tuulivoimaloita.
Historiaa.
Sumituuli Oy kehitteli tuulivoimahanketta vuonna 2001, jolloin se mittasi tuulen voimakkuuksia Tornion Voijakkalan Tornionjoen Sumisaarella. Yhtiö jätti vuonna 2002 hakemuksen tuulivoimalan perustamiseksi Sumisaareen, mutta Lapin ympäristökeskus ei puoltanut hanketta. Päätöksestä valitettiin, mutta seitsemän vuoden kuluttua hanke raukesi ja yhtiön katseet kääntyivät Kemiin. 
Kemin Ajokseen suunniteltu tuulivoimalaitos oli sen sijaan paremmin perusteltu. Voimalan rakentamiseksi saatiin vuonna 2009 investointitukea 743 000 euroa ja sen rakentaminen arveltiin alkavan vuoden 2009 lopulla. Syksyllä 2009 ilmoitettiin voimalan rakentamisen siirtyvän seuraavalle vuodelle. Pienosakkaiden omistavan yhtiön tuottaman sähkön toimittaisi asiakkaille Kainuussa toimiva Ekosähkö. Rakentamisen aloitus kuitenkin viivästyi vuosia, koska vasta toukokuussa 2012 uutisoitiin tuulivoimalan olevan laivassa matkalla Etelä-Koreasta Kemin satamaan. Voimalan pystytys alkaisi uutisen mukaan heinäkuussa ja työ kestäisi kuukauden. 
Tuulivoimalaitoksen pystytys tapahtui lopulta elokuussa ja lokakuussa se käynnistettiin testausta varten. Pari vuotta myöhemmin uutisoitiin voimalan käyttökokemuksista. Uutisen mukaan talvituotanto on ollut parempi kuin kesätuotanto eikä meren rannikolla ole yleensä ollut tyyntä.
Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue

Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue on merkittävä osa Euroopan unionin periaatteita ja toimintaa. Alueen perustana ovat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) määräykset.
SEU:ssa korostetaan alueen luomista tärkeämpänä päämääränä kuin Nizzan sopimuksessa. SEUT:n artiklat 67–89 määrittävät alueen yksityiskohtaisesti kattaen rajavalvonnan, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan, oikeudellisen yhteistyön sekä poliisiyhteistyöhön liittyvät seikat. Tanska ja Irlanti soveltavat näitä säännöksiä erityisehtojen mukaisesti.
Tavoitteet.
Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen keskeiset tavoitteet on esitetty SEUT:n 67 artiklassa, jossa unioni pyrkii luomaan alueen, jolla kunnioitetaan perusoikeuksia sekä jäsenvaltioiden erilaisia oikeuksia ja perinteitä. Tähän sisältyy sisärajoilla tapahtumattomat henkilötarkastukset, turvapaikka- ja maahanmuuttoasiat sekä yhteinen ulkorajavalvontaa koskeva politiikkka.
Lissabonin sopimuksen uudistukset.
Lissabonin sopimus toi mukanaan useita uudistuksia, kuten tehokkaamman ja demokraattisemman päätöksenteon, kansallisten parlamenttien uuden roolin, Euroopan unionin tuomioistuimen laajemmat valtuudet, komission vahvemman roolin sekä jäsenvaltioiden osallistumisen politiikkojen toteutuksen arviointiin.
Toimijat.
Euroopan parlamentin rooli.
Euroopan parlamentti käyttää lainsäädäntövaltaa, budjettivaltaa, valvoo EU:n virastojen toimintaa, voi nostaa kumoamiskanteita ja tehdä poliittisia aloitteita vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen kehittämiseksi. Parlamentti on korostanut alueen kasvavaa merkitystä EU:n kehityksessä, perusoikeuksien suojelun vahvistamista ja demokraattisten prosessien sekä kansalaisten oikeuksien suojelemista.
Eurooppa-neuvoston rooli.
Eurooppa-neuvosto on ollut merkittävässä roolissa vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen kehittämisessä. Eurooppa-neuvoston on laatinut ohjelmia, mukaan lukien Tampereen, Haagin ja Tukholman ohjelmat.
Hallinnolliset toimijat.
Useat virastot, kuten Europol, Eurojust, FRA ja Frontex, tukevat vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen toimintoja.
Riku Huttunen

Riku Huttunen (s. 1966) on toiminut työ- ja elinkeinoministeriön energiaosaston ylijohtajana vuodesta 2015. 
Koulutukseltaan Huttunen on valtiotieteen maisteri (kansantaloustiede). Vuosina 2005–2011 hän toimi kaupallisena neuvoksena, erityisasiantuntijana, teollisuusneuvoksena ja vt. osastopäällikkönä kauppa- ja teollisuusministeriössä (1.1.2008 alkaen työ- ja elinkeinoministeriö).
Vuosina 2011–2014 hän toimi Energiaviraston ylijohtajana (vuoteen 2014 Energiamarkkinavirasto). Huttusella on työkokemusta myös Suomen Brysselin EU-edustustosta ja Valtion taloudellisesta tutkimuskeskuksesta.
Hän on aloittanut 1.1.2025 myös Huoltovarmuuskeskus hallituksen puheejohtajana. Puheenjohtaja kausi kestää 1.7.2023-30.6.2026.
Euroopan naapuruuspolitiikka

Euroopan naapuruuspolitiikka perustuu Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen (SEU) sekä Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen (SEUT). SEU:n V-osastossa ja SEUT:n artikloissa 206–219 säädetään Euroopan unionin kauppa- ja kansainvälisten sopimusten politiikasta.
Euroopan naapuruuspolitiikalla pyritään vahvistamaan suhteita naapurimaihin ja edistämään yhteisiä arvoja ja kehitystä. Politiikka pohjautuu kumppanuuteen, yhteistyöhön ja molemminpuoliseen hyötyyn sekä kattaa laajan alueen itäisestä kumppanuudesta Välimeren unioniin.
Tavoitteet.
Euroopan naapuruuspolitiikan tavoitteena on luoda erityissuhde EU:n naapurimaihin, perustuen yhteisiin arvoihin kuten demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja oikeusvaltioon. Politiikan piiriin kuuluu poliittinen koordinointi, taloudellinen yhdentyminen ja ihmisten väliset yhteydet. Vuonna 2011 EU uudisti naapuruuspolitiikkaansa keskittyen demokratian ja talouden edistämiseen, erityisesti arabimaiden kehityksen kontekstissa.
Vuonna 2015 Euroopan parlamentti korosti naapuruuspolitiikan tarkistuksen tarvetta ja vuonna 2017 komissio julkaisi kertomuksen politiikan täytäntöönpanosta. Parlamentti antoi myös päätöslauselman arabikevään jälkeisestä ajasta vuonna 2019.
Välineet.
Naapuruuspolitiikan välineet ovat oikeudelliset sopimukset, kumppanuus- ja yhteistyösopimukset sekä assosiaatiosopimukset. Keskeisiä ovat kahdenväliset toimintaohjelmat ja kumppanuuden painopisteet. EU:n taloudellinen tuki ja poliittinen sekä tekninen yhteistyö ovat myös merkittäviä. Euroopan naapuruusväline oli päärahoitusväline 2014–2020, ja NDICI (Globaali Eurooppa) on uusi väline vuosille 2021–2027.
Alueellinen ulottuvuus.
Itäinen kumppanuus.
Itäinen kumppanuus keskittyy EU:n suhteiden kehittämiseen itäisten naapurimaiden kanssa. Sen tavoitteena on poliittinen assosiaatio ja taloudellinen yhdentyminen, edistäen demokratiaa, energiaturvallisuutta ja taloudellis-sosiaalista kehitystä. Vuonna 2020 esiteltiin Itäisen kumppanuuden politiikan tulevaisuuden suuntaviivoja. Euronestin parlamentaarinen edustajakokous on itäisen kumppanuuden parlamentaarinen osa.
Välimeren unioni.
Välimeren unioni on kumppanuus EU:n ja Välimeren alueen maiden välillä, joka perustuu Barcelonan julistuksen tavoitteisiin. Se kattaa 27 EU:n jäsenvaltiota ja 15 Välimeren alueen maata. Tärkein päättävä elin on korkeiden virkamiesten kokous, ja unionilla on myös parlamentaarinen edustajakokous.
Valoo

Valoo Oy on vuonna 2018 perustettu suomalainen valokuituyhtiö, joka rakentaa valokuituverkkoa ja tarjoaa internetyhteyksiä. Valoon toimitusjohtaja on Vesa Kemppainen. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Helsingissä ja sillä on toimipiste myös Seinäjoella. Yhtiö rakentaa valokuitua jo yli 40 paikkakunnalle. Maaliskuussa 2025 Valoo palkittiin Suomen nopein netti tunnustuksella -palvelua hallinnoivan Ooklan toimesta.
Valoo (aikaisempi toiminimi Adola Oy ja markkinointinimi Valoo Täyskuitu) perustettiin vuonna 2018. Valoo on ostanut esim. Kemin kaupungin valokuituverkon, Iin Energia Oy:n Iisiverkko-liiketoiminnan, Siikajoen Kuidun, ja viimeisimpänä Hyvinkään Kuiturinki -liiketoiminnan. 
Yrityksen pääomistaja on DIF Capital Partners sekä Tesi (Suomen Teollisuussijoitus Oy). Valoo Oy on hankkinut toimintansa laajentamiseksi yli 250 miljoonan euron rahoituspaketin.
Yritys on tehnyt yhteistyötä Nokian kanssa multi-gig fibre broadband -verkon suhteen, jolla yhdistetään 200 000 kotia noin 30 kaupungissa. 
Valoo rakentaa valokuituverkkoja eri puolelle Suomea useiden eri yhteistyökumppaneiden voimin, kuten esim. Axians, Enersense, Netel, Thoman&amp;Fuchs, Veljekset Toivanen ja Kuortaneen Kaivin.
Vuonna 2024 Valoo tuki lasten ja nuorten liikkumista Valoo kohti -ohjelmassa, jossa on mukana nuorisotoimintaa järjestäviä joukkueita ja turnaustapahtumia, mm. Puijon Pesis, TPS Juniorijalkapallon järjestämä Aura Cup, Musan Salama, Masto Cup, Oulun Lippo ja Pori Cup.
Eurig Wyn

Eurig Wyn (10. lokakuuta 1944 – 25. kesäkuuta 2019) oli walesiläinen Plaid Cymruä edustanut poliitikko, joka toimi Euroopan parlamentin jäsenenä Walesistä vuosina 1999–2004.
Wyn syntyi Hermonin kylässä lähellä Crymychiä Pembrokeshiressä lounais-Walesissä. Hän opiskeli Aberystwythissä ja työskenteli ensin opettajana ja myöhemmin BBC:llä urheilutoimittajana ja uutistenlukijana. Vuonna 1989 hänet valittiin Gwyneddin kreivikunnanvaltuustoon. Vuoden 1999 europarlamenttivaaleissa hänet valittiin Walesin vaalipiiristä Euroopan parlamenttiin, jossa hän istui vuoteen 2004 asti. Parlamentissa hän istui muun muassa kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnassa sekä vetoomusvaliokunnassa. Vuoden 2005 parlamenttivaaleissa hän pyrki Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneeseen Ynys Mônin eli Angleseyn vaalipiiristä; hän sai 31,1 prosenttia äänistä eikä tullut valituksi. Vuosina 2012–2016 hän istui jälleen Gwyneddin kreivikunnanvaltuustossa Waunfawrin vaalipiirin edustajana.
Viimeisinä vuosinaan Wyn kärsi Parkinsonin taudista. Hän kuoli kotonaan Waunfawrissa vuonna 2019.
Pääomamarkkinaunioni

Pääomamarkkinaunioni (, lyh. CMU) on Euroopan unionin suunnitelma pääoman yhtenäismarkkinoiden luomiseksi. Sen tavoitteena on tehostaa investointien ja säästöjen virtausta unionin alueella.
Tavoitteet.
CMU pyrkii tarjoamaan yrityksille, erityisesti pk-yrityksille, enemmän rahoitusmahdollisuuksia ja tukemaan talouden elpymistä koronapandemian jälkeen. Lisäksi se keskittyy työpaikkojen luomiseen, uusien mahdollisuuksien tarjoamiseen säästäjille ja sijoittajille, osallistavamman ja häiriönsietokykyisemmän talouden luomiseen, vihreän kehityksen ohjelman ja digitaalistrategian toteuttamiseen sekä EU:n globaalin kilpailukyvyn ja riippumattomuuden vahvistamiseen.
CMU auttaa EU:ta selviytymään paremmin taloudellisista häiriöistä, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan EU-erosta. Lisäksi CMU:lla pyritään parantamaan Euroopan rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä.
Toimenpiteet.
Vaikka CMU-aloite käynnistettiin vuonna 2015, EU:n pääomamarkkinat ovat edelleen pirstoutuneet. Tämän vuoksi komissio hyväksyi uuden toimintasuunnitelman vuonna 2020, joka sisältää 16 lainsäädännöllistä ja muita toimenpiteitä kolmen päämäärän saavuttamiseksi: vihreän, osallistavan ja palautumiskykyisen talouden elpymisen tukeminen; EU:n muuttaminen turvallisemmaksi sijoituspaikaksi; ja kansallisten pääomamarkkinoiden yhdentäminen aidoiksi sisämarkkinoiksi.
Tutkimukset ja lainsäädäntöehdotukset.
Komissio on toteuttanut useita toimenpiteitä pääomamarkkinaunionin perustamiseksi. Vuoden 2015 toimintasuunnitelmassa ja vuoden 2017 väliarvioinnissa mainitut yksittäiset toimet on suurimmaksi osaksi toteutettu. Komissio on myös suorittanut useita tutkimuksia pääomamarkkinaunionin toiminnasta tietyillä aloilla, joiden tarkoituksena on antaa tietoa ja auttaa muokkaamaan poliittisia toimia.
Bird ihmemaassa

Bird ihmemaassa () on Taiga Sassan käsikirjoittama ja piirtämä manga. Mangaa on julkaistu vuodesta 2013 lähtien. Suomeksi mangaa julkaisee Punainen jättiläinen vuodesta 2023 alkaen. Sarjan nimi viittaa Isabella Birdiin ja kuvailee japanilaista kulttuuria tämän näkökulmasta.
Kultasiipitanssija

Kultasiipitanssija ("Masius chrysopterus") on tanssijoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Kultasiipitanssija kasvaa noin 11 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Kultasiipitanssijakoiraan otsa ja nokantyven höyhentupsu ovat keltaiset ja päälaen väri vaihtelee alalajista riippuen oranssista punaiseen ja ruskeaan. Pää, selkä, siivet ja pyrstö ovat mustat. Siivissä ja pyrstössä on keltaisia sulkia. Ylärinnassa on vaaleankeltainen laikku, muutoin rinta ja vatsa ovat mustat. Naaraskultasiipitanssijan pää, selkä, siivet ja pyrstö ovat ruskehtavanvihreät. Rinta ja vatsa ovat vaaleanvihertävät lukuun ottamatta keltaista keskivatsaa.
Levinneisyys ja elintavat.
Kultasiipitanssijan levinneisyysalue ulottuu Venezuelasta Peruun. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja satunnaisesti niiden reunamaat. Lintu likkuu useimmiten yksin, mutta voi myös liittyä sekaparviin tangaroiden kanssa. Kultasiipitanssijan ravintoa ovat marjat ja hedelmät. Pesimäkausi on touko-heinäkuussa ja kuppimainen sammalpesä rakennetaan oksanhaaraan. Naaras munii kaksi kellertävää munaa.
François Francoeur

François Francoeur (21. syyskuuta 1698 Pariisi – 5. elokuuta 1787 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja viulisti.
Francoeur syntyi tunnettuun muusikkosukuun. Hän pääsi 15-vuotiaana viulistiksi oopperan orkesteriin ja liittyi pian tämän jälkeen kuninkaalliseen kamarisoittajistoon. Vuonna 1720 julkaistiin hänen ensimmäinen viululle sävellettyjen sonaattien kirjansa. Francouer aloitti pitkäaikaisen yhteistyön säveltäjäkollegansa François Rebelin kanssa oopperalla "Pirame et Thisbé" (1726). Vuonna 1730 hän pääsi soittajaksi Les Vingt-quatre Violons du Roi -kokoonpanoon, jossa toimivat myös hänen isänsä ja veljensä. Samana vuonna julkaistiin hänen toinen viulusonaattien kirjansa.
Francoeur toimi myöhemmällä urallaan Pariisin oopperan johtotehtävissä yhdessä Rebelin kanssa. Työtä varjosti julkinen kiista ("Querelle des Bouffons") ranskalaisen ja italialaisen oopperan suosijoiden välillä. Oopperatalo paloi vuonna 1763, minkä seurauksena Francouer menetti asemansa oopperassa. Hän johti kuitenkin myös kuninkaallista kamarisoittajistoa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1776. Francouer sai kuningas Ludvig XV:lta aatelisarvon. Hänellä oli myös Ordre royal de Notre-Dame du Mont-Carmel et de Saint-Lazare de Jérusalemin kunnia-arvo.
Erik Belshaw

Erik Belshaw (s. 23. elokuuta 2004 Steamboat Springs) on yhdysvaltalainen mäkihyppääjä. 
Belshaw kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Engelbergissä 17. joulukuuta 2022 sijoittuen 38:nneksi. Ensimmäiset maailmacupin pisteensä hän saavutti heti seuraavana päivänä oltuaan 24:s samaisessa Gross-Titlis-Schanzen mäessä. Belshaw'n paras sijoitus maailmancupissa on 12:s sija Oberstdorfin lentomäestä helmikuulta 2024.
Belshaw on osallistunut nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin viisi kertaa. Vuonna 2020 hän sijoittui Oberwiesenthalissa normaalimäessä 35:nneksi. Seuraavana vuonna Lahdessa Belshaw ei hypännyt henkilökohtaisessa kilpailussa. Zakopanessa 2022 Belshaw oli normaalimäessä 18:s. Vuonna 2023 hän sijoittui Whistlerin normaalimäessä 11:nneksi. Planicassa 2024 hän saavutti normaalimäessä hopeaa. Belshaw osallistui Sveitsin Lausannessa tammikuussa 2020 järjestettyihin nuorten talviolympialaisiin. Hän oli normaalimäen kilpailussa 22:s.
Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 Belshaw osallistui joukkuekilpailuun, jossa Yhdysvaltain joukkue sijoittui 10:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 Belshaw sijoittui normaalimäessä 42:nneksi, suurmäessä 26:nneksi ja joukkuemäessä kahdeksanneksi.
Continental Cupissa Belshaw on sijoittunut parhaimmillaan 12:nneksi Lake Placidissa lokakuussa 2023.
Myös Erik Belshaw'n sisko Annika Belshaw on mäkihyppääjä.
Salon Virho

Salon Virho on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut kampaamoalan perheyritys. Oulun Yrittäjät myönsi Salon Virholle Vuoden Yrittäjä -palkinnon vuonna 2019.
Historia.
Vasta 20-vuotias Kirsti Virho (o.s. Lång) perusti vuonna 1941 perusti Ouluun Tuiran Toppilantielle ensimmäisen kampaamonsa Tuiran Kutrin. Kampaamo virallistettiin seuraavana vuonna, kun tuore yrittäjä tuli täysi-ikäiseksi. Kampaamo toimi jatkosodan aikana pommituksista huolimatta ja kahdelle asiakaspaikalle riitti asiakkaita jonoksi asti. Sodan jälkeen vuonna 1955 Kampaamo Virho muutti Isokadun Lukkataloon.
Salla Fagerström

Salla Fagerström (s. 1980) on suomalainen tietokirjailija ja televisiokäsikirjoittaja.
Fagerström kuuroutui lapsuudessaan. Hän on käsikirjoittanut muun muassa televisiosarjat "Jarkko ja kuuro Amerikka" ja "Tanja ja kuuro Eurooppa". Fagerström on julkaissut Like Kustannuksen kautta kirjat "Liisa Kauppinen – Tiedän sen mahdolliseksi" (2019, ihmisoikeusaktivisti Liisa Kauppisen elämäkerta) ja "Kymmenen kirveeniskua" (2023, true crime -teos). "Kymmenen kirveeniskua" käsittelee tapausta, jossa Maria Sofia "Fiia" Åbergin vuonna 1914 tehdystä surmasta tuomittiin kuuro Ida Josefina Saarinen, jonka syyllisyydestä on kuitenkin esitetty epäilyjä. Fagerströmille myönnettiin teoksesta Vimma-kulttuuripalkinto.
Fagerström on toiminut Suomen Kuurojen historiaseura ry:n puheenjohtajana ja osallistunut valtioneuvoston asettaman kuurojen ja viittomakielisten totuus- ja sovintoprosessia valmistelevan työryhmän toimintaan.
Aall

Aall on muun muassa seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Keski-Palokan koulu

Keski-Palokan koulu (aikaisemmin Palokan kansakoulu) on perusopetuksen luokkien 1–6 koulu eli alakoulu Jyväskylän Palokassa, Haukkamäen kaupunginosassa. Oppilaita on noin 550. Kutakin vuosikurssia on enimmäkseen neljä rinnakkaisluokkaa.
Historia.
Keski-Palokan koulua edeltänyt Palokan kansakoulu perustettiin vuonna 1903. Koulun ensimmäiseksi opettajaksi ja johtajaksi valittiin Helena Kiljander. Oppilasmäärän kasvamisen seurauksena uusi koulurakennus rakennettiin jo vuonna 1922. 
Koulurakennuksen käydessä jälleen liian pieneksi kolmannen koulurakennuksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1955, jonka yhteydessä ensimmäinen päärakennus purettiin. Oppilasmäärän kasvu kuitenkin jatkui 1970- ja 1980-luvuilla Palokan taajaman kasvaessa, jonka lisäksi Saarenmaan ja Tyyppälän koulujen viides- ja kuudesluokkalaiset siirrettiin Palokan kouluun vuonna 1973. Tilaongelmiin puututtiin perustamalla uusi Palokan koulukeskus Pappilanrinteelle, jonka valmistuttua vanha Palokan koulu uudelleennimettiin Keski-Palokan kouluksi. Uudeksi nimeksi ehdotettiin myös Haukkamäen ala-astetta ja Tuulensuun ala-astetta.
Keski-Palokan koulua laajennettiin vielä kerran Jyväskylän maalaiskunnan aikana vuosina 1987-1988. Maalaiskunnan ja kaupungin yhdistymisen jälkeen aloitettiin koulun peruskorjaaminen, joka valmistui vuonna 2011. Kouluun saatiin tällöin muun muassa uusi liikuntasali.
Unni Bernhoft

Unni Elisabeth Bernhoft (s. 4. maaliskuuta 1933 Oslo) on norjalainen näyttelijä, jonka aktiiviset elokuvavuodet sattuivat vuosille 1957–1972. Hänellä oli keskeinen osa ruotsalaisessa television minisarjassa "Nina, Nora, Nalle" vuonna 1961. Hän esiintyi tässä ruotsalaisessa minisarjassa Noran osassa. Vuonna 1972 hän esiintyi rikoselokuvassa "Remonstrance" ja aiemmin useissa eri rikoselokuvissa sekä komediassa "Operasjon Løvsprett" vuonna 1962. 
Unni Bernhoftin isä oli laulaja ja revyyjuontaja Bias Bernhoft. Puoliso oli näyttelijä Bjørn "Stutum" Sand tämän kuolemaan asti vuoteen 2024. Heillä oli kolme lasta.
Sandnesin kirkko (Masfjorden)

Sandnesin kirkko () on Masfjordenin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puukirkko vuodelta 1845.
TT Nyhetsbyrån

TT Nyhetsbyrån (vuoteen 2013 "Tidningarnas Telegrambyrå") on ruotsalainen uutistoimisto, joka on perustettu vuonna 1921. Sen omistavat mediakonsernit Bonnier, Schibsted ja NTM. Yhtiön pääkonttori on Tukholmassa, lisäksi sillä on toimitukset Göteborgissa, Malmössä, Brysselissä ja Sydneyssä.
Robert Schuman -rakennus

Robert Schuman on rakennus Luxemburgin kaupungissa. Euroopan parlamentti kokoontui sen 120-paikkaisessa salissa vuosina 1973–1979.
Rakennuksessa on kuusi maanpäällistä ja kaksi maanalaista kerrosta. Se on 100 m pitkä, 56 m leveä ja 33 m korkea.
Skatteetaten

Skatteetaten on Norjan valtiovarainministeriön alaisuudessa toimiva verovirasto. Se huolehtii verojen ja veronluonteisten maksujen keräämisestä sekä pitää rekisteriä Norjan väestöstä. Virastolla oli vuonna 2022 noin 7 050 työntekijää.
Basmon linnoitus

Basmon linnoitus () on Markerin kunnassa Norjassa lähellä Ruotsin rajaa sijaitseva lakkautettu linnoitus. Se perustettiin 1680-luvulla, samoihin aikoihin kuin muun muassa Kongsvingerin linnoitus. Suunnittelusta vastasi kenraalimajuri Johan Caspar de Cicignon. Suuren Pohjan sodan jälkeen linnoitus jäi rappeutumaan ja se lakkautettiin vuonna 1745. Syynä tähän oli, että sen ylläpito oli kallista ja linnoitus oli osoittautunut tehottomaksi torjumaan hyökkäyksiä Ruotsista. Vuonna 1985 linnoituksen rauniot suojeltiin, ja nykyisin siellä järjestetään yleisökierroksia.
Johan Caspar de Cicignon

Johan Caspar de Cicignon (n. 1625 Oberwampach, Luxemburg – 12. joulukuuta 1696 Fredrikstad, Norja) oli norjalainen upseeri, joka tunnetaan Trondheimin ruutukaavan suunnittelijana tuhoisan kaupunkipalon jälkeen 1680-luvulla. De Cicignon syntyi Luxemburgissa ja palveli Venetsian armeijassa ennen siirtymistään Tanskaan vuonna 1657, josta hänet lähetettiin sotilaskomennukselle Norjaan 1662. Norjassa hän suunnitteli Trondheimin ruutukaavan lisäksi muun muassa Kristianstenin ja Basmon linnoitukset.
Elina Talvensaari

Elina Talvensaari (s. 1978 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja. Hän on opiskellut antropologiaa ja sosiologiaa Helsingin yliopistossa ja valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston elokuva- ja lavastustaiteen laitokselta.
Talvensaaren opinnäytetyöelokuva "Miten marjoja poimitaan" oli ehdolla vuoden 2012 European Film Awardsissa parhaan lyhytelokuvan kategoriassa ja voitti muun muassa Tampereen elokuvajuhlilla parhaan dokumenttielokuvan palkinnon. Hänen elokuvansa "Neiti Aika" palkittiin vuoden 2020 Tampereen elokuvajuhlilla sekä seuraavana vuonna parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnolla.
Talvensaaren lyhytelokuva "How To Please" -elokuva voitti Tampereen elokuvajuhlilla Risto Jarva -palkinnon, kotimaisen kilpasarjan alle 30-minuuttisten elokuvien erikoispalkinnon sekä nuorisotuomariston palkinnon. Elokuva voitti myös parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnon 2024.
Hans Furler

Hans Furler (5. kesäkuuta 1904 – 29. kesäkuuta 1975) oli saksalainen poliitikko. Hän oli Euroopan parlamentin puhemiestä vastaavissa tehtävissä 1956–1958 ja 1960–1962.
Furler opiskeli oikeustiedettä Freiburgissa, Berliinissä ja Heidelbergissä ja valmistui nopeasti ja hyvin arvosanoin. Hän sai opetusviran Karlsruhen yliopistossa jo 25-vuotiaana vuonna 1930. Toinen maailmansota vaikutti Furleriin syvästi ja sai hänet arvostamaan Ranskan ja Saksan välistä yhteistyötä ja koko Euroopan yhtenemistä. Hän liittyi CDU:hun vuonna 1952 ja nousi parlamenttiin seuraavana vuonna.
Vuonna 1955 Furlerista tuli yksi Saksan 18 edustajasta Euroopan hiili- ja teräsyhteisön parlamentissa, ja jo seuraavana vuonna hän nousi sen puhemieheksi.
Furlerin ensimmäisellä puhemieskaudella Hiili- ja teräsyhteisön jäsenet tekivät kaksi muuta sopimusta Euroopan talousyhteisöstä (ETY, EEC) ja Euroopan atomienergiayhteisöstä (Euratom). Kaikille kolmelle oli tulossa oma parlamentinkaltainen johtoelin, ja niiden välinen työnjako oli epäselvä. Fuhler esitti jo avajaispuheessaan 1956, että kaikkia kolmea yhteisöä johtamaan pitäisi valita yksi yhteinen Euroopan parlamentti. Hän onnistui tavoitteessaan, ja toukokuussa 1957 päätettiin valita kolmelle yhteisölle yhteinen johtoelin ja oikeusistuin. Yhteisen parlamentin, tai "yleiskokouksen" johtoon valittiin vuonna 1958 Robert Schuman. Furlerista tuli varapuheenjohtaja, ja hän ajoi seuraavaksi tämän toimielimen nimenmuutosta parlamentiksi. Se toteutui asteittain vuoteen 1987 mennessä. Vuonna 1960 Furler valittiin toiselle kaudelle Schumanin seuraajaksi. Toisella kaudellaan hän edisti parlamentin valintaa suorilla vaaleilla, muutos toteutui 1979.
Lod (täsmennyssivu)

Lod tai LOD voi tarkoittaa seuraavia:
DC Thomson

DC Thomson on Skotlannin Dundeessa toimiva mediayhtiö. Yhtiö perustettiin vuonna 1905. DC Thomson julkaisee sanomalehtiä, kuten "The Sunday Post", "The Dundee Courier", "Advertiser" ja "The Evening Telegraph". Yritys on myös erityisen tunnettu lasten sarjakuvista, kuten "The Wizard", "Hotspur", "The Dandy", "The Beano", "The Victor" ja "Commando". DC Thomsonin aikakauslehtiä ovat muun muassa "The People’s Friend" ja "The Scots Magazine".
Uhkapeluri

Uhkapeluri () on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut Jack Conwayn ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka pääosissa ovat Clark Gable ja Lana Turner. Elokuva oli ensimmäinen neljästä Gablen ja Turnerin yhteisestä elokuvasta.
Lana Turner uusi roolinsa elokuvan radiosovituksessa huhtikuussa 1946. Vuonna 1974 "Uhkapeluri" uudelleenfilmatisoitiin televisioelokuvana, jonka pääosassa on Richard Crenna.
Juoni.
1880-luvulle sijoittuvassa elokuvassa huijari ”Candy” Johnson (Clark Gable) asettuu Yellow Creekiin tavattuaan junassa kaupungissa asuvan kauniin ja älykkään Elizabeth Cottonin (Lana Turner). Candy tunnistaa Elizabethin isän, tuomari Cottonin (Frank Morgan), entiseksi huijariksi, mutta tuomari on sittemmin kääntänyt elämänsä suunnan ja toivoo voivansa pitää Candyn erossa tyttärestään. Entisen heilan ”Gold Dustin” (Claire Trevor) antamien vihjeiden avulla Candy alkaa vähitellen ottaa kaupunkia haltuunsa, mutta Elizabethin suunnitelmat tulevat hänen tielleen.
Tuotanto.
Esituotanto.
"Uhkapelurin" oli alun perin tarkoitus perustua Edwin V. Westraten kirjoittamaan alkuperäistarinaan "The Reign of Soapy Smith". Vaikka ”Candy” Johnsonin hahmo pohjautuukin tosielämän huijariin Soapy Smithiin, Metro-Goldwyn-Mayer päätyi muuttamaan elokuvan käsikirjoitusta Smithin jälkeläisten hintavaatimusten Soapy Smithin elämäntarinan elokuvaoikeuksiin oltua liian suuria.
Paramount Pictures lainasi sopimusnäyttelijänsä Albert Dekkerin MGM:lle elokuvaa varten.
Kuvaukset.
"Uhkapelurin" tuotanto alkoi kesäkuun alussa 1941 ja päättyi saman vuoden elokuun puolessa välissä. Elokuva kuvattiin MGM:n studioilla.
William Daniels oli elokuvan alkuperäinen kuvaaja, mutta hänen sairastuttuaan Harold Rosson tuli hänen tilalleen kesäkuun lopulla 1941.
Ensi-ilta ja vastaanotto.
"Uhkapeluri" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 2. lokakuuta 1941 ja Suomessa 28. maaliskuuta 1943. Ilmestyttyään elokuva oli menestys ja MGM:n vuoden 1941 tuottoisin elokuva.
Aino (Lauri Haavin albumi)

Aino on rap- ja R&amp;B-artisti Lauri Haavin kolmas studioalbumi, joka ilmestyi 26. lokakuuta 2023. Albumin julkaisi PME Records ja levyllä vierailee Gettomasa.
Stéphane Fiset

 Stéphane Fiset (s. 17. kesäkuuta 1970 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadanranskalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän oli Quebec Nordiquesin toisen kierroksen varaus vuodelta 1988. Hän pelasi urallaan 390 NHL-ottelua.
Ura.
Fiset pelasi ennen NHL-uraansa kolme vuotta Quebecin juniorisarja QMJHL:ssa Victoriaville Tigresin joukkueessa. NHL-debyyttinsä Fisety teki ottelussa Buffalo Sabresia vastaan 5. lokakuuta 1989. Debyyttikaudellaan hän pääsi pelaamaan kuudessa NHL-ottelussa. Seuraavalla kaudella NHL-otteluita kertyi vain kolme joiden lisäksi hän pelasi 36 ottelua AHL:n Halifaxissa. Kolmannella kaudellaan hän pelasi 23 ottelua NHL:ssa ja 29 ottelua AHL:ssa. NHL:ssa tilille kertyi uraqn ensimmäiset seitsemän voittoa. Kaudella 1992-1993 Fiset vakiinnutti asemansa NHL-jokkueessa pelaten vain kolme ottelua AHL:ssa. Fiset pelasi Quebecissa kevääseen 1995 asti ja jatkoi organisaatiossa vielä yhden kauden sen muutettua Yhdysvaltain Coloradoon ja sen myötä otettua nimen Colorado Avalanche. Kesällä 1996 Avalanche kauppasi hänet Los Angeles Kingsiin vaihdossa hyökkääjä Eric Lacroixiin. Lisäksi joukkueet vaihtoivat 1. kierroksen varausvuoroja kesän 1998 draftiin. Los Angelesissa Fiset pelasi viisi kautta kunnes maaliskuussa 2002 hänet myytiin Montreal Canadiensiin myöhemmin sovittavaa korvausta vastaan. Montrealissa Fiset pelasi kaksi ottelua joissa päästi seitsemän maalia. Kauteen mahtui myös 23 ottelua AHL-joukkue Manchester Monarchsin maalilla. Kauden jälkeen Fiset lopetti uransa.
Naisten Superpesiksen kausi 2023

Superpesiksen kausi 2023 oli Suomen pesäpallon pääsarjan Superpesiksen 33. kausi. Kaudella pelasi 12 joukkuetta, joista Haminan Palloilijat pelasi naisten pääsarjatasolla edellisen kerran 2007. Kausi alkoi 22. huhtikuuta Fuengirolassa pelatulla "Fugepesis"-ottelulla. Siinä kohtasivat Lapuan Virkiä ja Joensuun Maila. Muutoin kausi alkoi 13. toukokuuta. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Jyväskylän Kirittäret.
Joukkueet.
&lt;section begin="joukkueet"/&gt;
&lt;section end="joukkueet"/&gt;
Sarjajärjestelmä.
Runkosarjassa pelattiin kaksinkertainen sarja (22 ottelua per joukkue) sekä kaksi lisäottelua eli yhteensä 24 ottelua / joukkue. 
Joukkueet jaettiin ottelupareiksi kauden 2022 sijoitusten perusteella. Kaikille joukkueille tuli yksi koti- ja vierasottelu otteluparinsa kanssa. Otteluparit olivat:
Puolivälieriin selviytyivät runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta. Pudotuspelit pelattiin paras viidestä -järjestelmällä, paitsi pronssiottelu joka pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä. Kotietu kaikissa pudotuspelipareissa oli runkosarjassa paremmin sijoittuneella.
Runkosarjassa sijoille 11. ja 12. sijoittuneet joukkueet pelasivat putoamiskarsinnan paras viidestä -järjestelmällä. Häviäjä putosi Ykköspesikseen ja voittaja jatkoi superpesiskarsintaan Ykköspesiksen toiseksi sijoittunutta joukkuetta vastaan.
Superpesiskarsinta pelattiin myös paras viidestä -järjestelmällä ja kotietu on superpesisjoukkueella. Otteluparin voittaja voi jatkaa Superpesiksessä ja häviäjä putosi Ykköspesikseen.
Melhusin kirkko

Melhusin kirkko () on Melhusin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen ristikirkko vuodelta 1892.
Aljonvuoren tuulivoimalaitos

Aljonvuoren tuulivoimalaitos on Pirkanmaalla Ikaalisten Vahon Aljonvuorella sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 0,6 megawattia ja vuosituotanto on 0,3–0,4 gigawattituntia. Voimalan on rakentanut ja omistaa sekä operoi Ilkka Klinga.
Yleistä.
Tuulivoimalaitos sijaitsee suuren Kyrösjärven itäpuolella ja Vahojärvellä Vahon eteläpuolella, Sipsiöjärven ja Noljasjärven välisellä Aljonvuorella. Tampere–Seinäjoki-rautatie ohittaa voimalan 250 metrin päästä. Radan varressa sijaitsee myös sähköasema, jonka kautta kulkee sähkölinja Ylöjärveltä pohjoiseen. Lähin asutus on Sipsiöjärvellä alle 400 metrin etäisyydellä sijaitsevat vapaa-ajan asunnot, mutta kummallakin järvellä on sekä vapaa-ajan että kiinteää asutusta. Radan suuntaan kulkevalta kylätieltä haarautuu voimalaitokselle huoltotie. Voimala sijaitsee 140 metrin korkeudella mpy.
Tuulivoimalaitos on tanskalaisen Bonusin valmistama B44/600, jonka napakorkeus on 50–60 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 44 metriä, ja jonka kapasiteetti on 600 kilowattia eli 0,60 megawattia. Tuulivoimayhdistyksen tuulivoimaluettelossa on Aljonvuoren voimala merkitty Siemensin valmistamaksi. Tieto on ristiriidassa muiden tietojen kanssa, mutta se voidaan selittää Bonuksin ja Siemensin yritysfuusiolla vuonna 2004. Voimalan tuottama sähkö käytetään ensisijaisesti Vahon Toimintakeskuksen tarpeisiin.
Historiaa.
Tuulivoimala on vanhaa mallistoa, jota ei ole valmistettu enää kahteen vuosikymmeneen. Voimala hankittiin käytettynä Saksasta Riiho-yhtiön kautta, jolla on Alavudella käytössään Riihontien tuulivoimalaitos. Tuulivoimalaitos mainitaan VTT:n vuosittain laatimissa tuulivoiman vuosikatsauksissa vasta vuonna 2014, vaikka voimala on pystytetty lokakuussa 2012.
Voimalaitos on pystytetty Ikaalisten kaupungin myötävaikutuksella mutta lähiasukkaiden vastustuksesta huolimatta. Voimalasta on pystyttämisen jälkeenkin valitettu. Aljonvuoren tuulivoimalasta uutisoitiin sen pitävän lähialueen asukkaiden kuulemaa koneellista melua.
Sargentodoxa cuneata

Sargentodoxa cuneata on akebiakasvien (Lardizabalaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on sukunsa ainoa laji, joskin sukuun on aikoinaan kuvattu kuuluvaksi toinenkin laji, "Sargentodoxa simplicifolia", mutta sen on sittemmin todettu olevan samaa lajia kuin "Sargentodoxa cuneata".
Ulkonäkö.
"Sargentodoxa cuneata" on köynnöstävä ja kausivihanta liaani, jonka varret voivat kasvaa 7,5 metriä pitkiksi. Laji on kaksikotinen ja sen kukat ovat tuoksuvia.
Elinympäristö ja levinneisyys.
"Sargentodoxa cuneata" kasvaa luontaisena subtrooppisilla alueilla eteläisessä Kiinassa sekä paikoitellen Laosissa ja Vietnamissa. Laji kasvaa avoimissa vuoristometsissä sekä jokirotkojen rinteillä paikoissa, joissa maaperä on ravinteikasta.
Käyttö ja kasvatus.
"Sargentodoxa cuneata" -lajia on kerätty luonnosta lääkinnällisiin tarkoituksiin sekä hyönteismyrkyksi ja toisinaan lajia on myös kasvatettu koristekasvina. Lajin varsi tunnetaan kiinaksi nimellä "Da Xue Teng" ja sitä on käytetty perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä yli 900 vuoden ajan rohtona erilaisiin vaivoihin.
Kasvatettuna "Sargentodoxa cuneata" menestyy hyvin vettä läpäisevällä maaperällä, joskin se suosii runsasravinteista sekä hyvin kosteutta imevää maaperää. Laji ei ole erityisen kylmänkestävä, mutta se voi kestää lyhyitä aikoja noin -5°C:n pakkasta. Kasvin leikkaus kannattaa suorittaa kasvin kukinnan päätyttyä.
Martin Tranmæl

Martin Olsen Tranmæl (27. kesäkuuta 1879 Melhus – 11. heinäkuuta 1967 Oslo) oli norjalainen toimittaja ja työväenpuolueen poliitikko. Hän oli 1920-luvulta alkaen puolueen keskeisimpiä hahmoja ja toimi muun muassa sen pääsihteerinä ja "Arbeiderbladetin" päätoimittajana. 
Elämä ja ura.
Tranmæl oli kotoisin Melhusista. Hänen lapsuudenkodissaan keskusteltiin paljon politiikasta, ja nuori Tranmæl luki ahkerasti kirjoja, erityisesti historiaa ja kaunokirjallisuutta. Hän liittyi työväenpuolueeseen ja oli vuonna 1899 mukana perustamassa "Ny Tid" -puoluelehteä Trondheimissa. Vuoden 1905 Tranmæl vietti Yhdysvalloissa perehtyen paikalliseen työväenliikkeeseen ja marxilaiseen teoriaan. Myöhemmin hän kierteli myös Euroopassa. Tranmæl omaksui suoran toiminnan aatemaailman ja vastusti reformismia.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen vuoden 1918 puoluekokouksessa Tranmæl kuului radikaaliin oppositioryhmittymään, joka nousi valtaan ja vei työväenpuolueen Kominternin jäseneksi. Tämä johti puolueen jakautumiseen, kun vähemmistöön jääneet perustivat Norjan sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen. Tranmæl ajautui pian erimielisyyksiin sekä puoluejohdon että Kominternin vaatimusten kanssa. Hänen onnistui saada vuoden 1923 ylimääräisessä puoluekokouksessa enemmistö äänestämään eroa Kominternista, minkä jälkeen Neuvostoliitolle uskollinen siipi perusti Norjan kommunistisen puolueen. 
Vuonna 1924 Tranmæl valittin kansanedustajaksi suurkäräjille, mutta hän ei innostunut toimesta ja kieltäytyi asettumasta ehdolle seuraavissa vaaleissa. Kun sosiaalidemokraattiset puolueet palasivat yhteen vuonna 1927 ja Landsorganisasjonen (LO) palasi tekemään sen kanssa yhteistyötä, nousi Tranmæl erittäin keskeiseen asemaan: hän oli jäsenenä puolueen keskushallituksessa ja LO:n sihteeristössä sekä puoluelehden päätoimittaja. Johan Nygaardsvoldin noustua pääministeriksi vuonna 1935 Tranmælin vaikutusvalta väheni jonkin verran, kun painopiste siirtyi hallitukseen. Fasistien päästyä valtaan useissa Euroopan maissa Tranmæl ryhtyi 1930-luvun lopulla puhumaan puolustusmäärärahojen kasvattamisen puolesta. Talvisodan aikana hän oli mukana työväenliikkeen komiteassa, joka keräsi avustuksia Suomelle. Norjan miehitys ajoi Tranmælin pakolaiseksi Ruotsiin, jossa hän kierteli puhumassa Norjan auttamisen puolesta. Sodan jälkeen hän oli vaikuttamassa työväenpuolueen uuteen talouspolitiikkaan ja kommunisminvastaisuuteen. Hän jäi eläkkeelle "Arbeiderbladetin" päätoimittajan virasta vuonna 1949, mutta jatkoi politiikan kommentointia vakiopalstallaan ja oli puolueen keskushallituksen jäsen vuoteen 1963. Tranmæl kannatti Norjan liittymistä Euroopan unionin edeltäjään Euroopan talousyhteisöön.
Salhusin kirkko

Salhusin kirkko () on Norjan Bergenissä sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1924.
Hølondan kirkko

Hølondan kirkko () on Melhusin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1848.
Horgin kirkko

Horgin kirkko () on Melhusin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1893.
Mikkelin Pillinki

Mikkelin Pillinki oli Mikkelin keskustassa vuodesta 1954 ainakin 1970-luvulle toiminut hotelli. Se sai nimensä vuosina 1847–1893 toimineesta Mikkelin Seurahuoneesta, jota oli kutsuttu perustajansa Petter Carl Billingin mukaan Pillingiksi.
Pillinki avattiin syksyllä 1954 Mikkelin Säästöpankin taloon osoitteessa Porrassalmenkatu 16. Rakennuksen ja hotellitilat suunnitteli arkkitehti Martti Välikangas. Kymmenen vuoden toiminnan jälkeen hotelli ja ravintola uudistettiin 1964 sisustusarkkitehti Ilmari Lappalaisen suunnitelman mukaan. Tuolloin hotellissa oli 14 huonetta, ravintolasalissa vähintään 70 ja enintään 120 asiakaspaikkaa.
Ravintola Stoppari.
Vuonna 1974 hotellin ravintola vaihtoi nimensä Pillingistä Stoppariksi ravintoloitsija Matti Blomqvistin tultua omistajaksi. 1980-luvulla Stoppari tuli tunnetuksi opiskelijoiden suosimana rock-klubina, jossa esiintyivät tiskijukkien lisäksi suomalaiset huippuyhtyeet. Vuonna 1989 Stoppari siirtyi Blomqvistilta osuuskauppa Suur-Savolle, jonka kaavailemia muutoksia vastustettiin jopa 880 nimeä keränneellä kansalaisadressilla. 1990-luvun lopulla Stopparia uudistettiin jälleen, ajan hengen mukaan savuttomaksi. Vuonna 2005 Stoppari muuttui S-ryhmän ketjuravintola Amarilloksi, kunnes se muutti kauppakeskus Stellaan 2011 ja Stoppari koki uuden tulemisen karaokeravintolana nimellä Iskelmäbaari Stoppari. Sen sisustuksessa käytettiin tunnettujen artistien kuvia ja esineitä. Tämä konsepti toimi vain pari vuotta, minkä jälkeen Stoppari yritti jatkaa tilausravintolana, mutta suljettiin lopullisesti vuonna 2014. Sittemmin tiloissa on toiminut lääkäriasema Mehiläinen.
Flån kirkko (Melhus)

Flån kirkko () on Melhusin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1794.
LMUR

LMUR (, ЛМУР) on venäläinen helikopterista laukaistava ohjus. Se tunnettiin kehitysvaiheessa nimellä Izdelije 305 (Изделие 305, "tuote 305").
Nimestään huolimatta ohjus on kaksi kertaa raskaampi kuin aiemmat helikopterista laukaistavat ohjukset 9M120 Ataka (AT-9 Spiral) tai 9M123 Hrizantema (AT-15 Springer). Sen kantomatka on lähes 15 km, kaksi kertaan entisten ohjusten. Ohjus voidaan laukaista näkymättömään maaliin ja ohjata myöhemmin kohteeseen.
Ohjuksen hakupäässä on lämpökamera, jonka kuva välitetään laukaisevaan helikopteriin tai komentopisteeseen. Kuva välitetään AS-BPLA-viestilaitteistolla. 9B-7755-lämpökameran on kehittänyt MNITI Moskovassa. Navigaatio perustuu inertiaohjaukseen, radiokorkeusmittariin ja BNAP-305-satelliittivastaanottimeen. Siivissä on datalinkin antennit taaksepäin. Ohjuksen moottori on kiinteäpolttoaineinen rakettimoottori.
Ohjus on suhteellisen kallis; Puolustusministeriön vuoden 2018 sopimuksessa 14,2 miljoonaa ruplaa kappaleelta.
Kehitystyö.
Ohjuksella on pitkä kehityshistoria. Ensimmäisen kerran ohjusta LMUR-nimellä kehitti Taktitšeskoje raketnoje vooruženije 2007–2009, jolloin kehitystyö hylättiin tuntemattomista syistä.
Helmikuussa 2011 Venäjän puolustusministeriö antoi tutkimus- ja kehitysmääräyksen Kolomnan KB Mašinostrojenijalle uudesta kevyestä ohjuksesta koodiltaan Izdelije 79. Koe-erä ohjuksia valmistui 2013, mutta niitä ei päästy testaamaan, koska ilmeisesti laukaisinta ei ollut.
Tällä välin FSB oli tilannut ohjuksen nimellä Izdelije 305 käytettäväksi Mi-8MNP-2-helikoptereissa Kaukasiassa. Izdelije 305 oli sama kuin aiempi Izdelije 79, mutta sisälsi kaksisuuntaisen datalinkin ohjausta varten. Toropov Vympel kehitti samaan aikaan APU-305-laukaisimen ohjukselle. Ohjusta testattiin Mi-8-helikopterista 2015 ja 2016. Myös puolustusministeriö kiinnostui uudelleen ja 2019 ohjusta testattiin Mi-28NM "Havoc" -helikopterista ja seuraavana vuonna Ka-52M:sta.
Ohjuksen käytöstä julkaistiin videoita kesäkuussa 2022 Ukrainasta.
Einar Tambarskjelve

Einar Tambarskjelve (muinaisnorjaksi "Einarr Þambarskelfir"; n. 980 – n. 1050) oli saagojen mukaan paikallinen mahtimies Norjan Trøndelagissa. Hänen kerrotaan olleen erinomainen jousiampuja, mistä hän sai lisänimensä (muinaisnorjaksi "þǫmb" tarkoitti jousen jännettä). Einar osallistui legendan mukaan Svolderin taisteluun Olav Tryggvasonin joukoissa vuonna 999. Hän oli häviäjien puolella, mutta sai armahduksen. Myöhemmin Einar kuului Olavi Haraldinpojan vastustajiin ja joutui maanpakoon. Einar ei kuitenkaan ollut tyytyväinen myöskään Knuut Suuren hallintoon ja ryhtyi tukemaan Olavin poikaa Maunu Hyvää, joka nousi kuninkaaksi 1035. Tämän neuvonantajana Einarista tuli valtakunnan vaikutusvaltaisimpia henkilöitä. Harald Ankara tappoi Einarin noin vuonna 1050, kun tämä oli uhmannut häntä käräjillä.
Dancing with Demons

Dancing With Demons on suomalaisen rockyhtye Cyan Kicksin 11. tammikuuta 2024 julkaistu musiikkikappale. Cyan Kicks osallistui kappaleella samanvuotiseen Uuden Musiikin Kilpailuun, jossa yhtye sijoittui neljänneksi saaden yhteensä 128 pistettä. 
”Dancing With Demons” julkaistiin vuoden 2024 UMK-ehdokkaista ensimmäisenä. Kappaleen ovat kirjoittaneet Dan Lancaster, Niila Perkkiö, Sara Ryan, Susanna Alexandra ja Amaranthe -yhtyeestä tunnettu Elize Ryd. Cyan Kicks osallistui ensimmäisen kerran vuoden 2022 Uuden Musiikin kilpailuun kappaleella Hurricane, jossa yhtye sijoittui toiseksi.
Onkalon tuulivoimapuisto 2

Onkalon tuulivoimapuisto 2 on Lapissa Simon Onkalonperän pohjoispuolella sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 3 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 10 megawattia. Tuulivoimapuiston on rakentanut Tuuliwatti Oy, sen omistaa Simo Onkalo Tuuli Ky , joka on Exilion Tuuli Ky:n tytäryhtiö, ja operoi Carelin Oy .
Onkalonperällä sijaitsee myös vuonna 2012 valmistunut Onkalon tuulivoimapuisto 1, jonka laajennukseksi Onkalo II aluksi kutsuttiin. Molemmat Onkalo-tuulipuistot kuuluivat aluksi Tuuliwatille, mutta yhtiön jakauduttua vuonna 2020 ne joutuivat eri omistajille. Onkalo II jäi St1 Nordicille, joka myi sen eläkerahastojen Exilion Tuuli Ky:lle.
Yleistä.
Tuulivoimapuiston tuulivoimalat muodostavat kolmion jonka sivut ovat 600–850 metriä pitkät. Tuulipuisto sijaitsee 300–600 metriä valtatien 4 eteläpuolella ja sen huoltotie yhtyy valtatiehen tuulipuiston lähellä. Voimalat sijaitsevat noin 120 metrin korkeudella mpy. ja matkaa merenrannikolle on kolme kilometriä.
Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V126-mallia, jonka napakorkeus on 147 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 126 metriä, ja jonka kapasiteetti on 3,45 megawattia.
Tuulipuistosta on lyhyt tieyhteys valtatieltä 4. Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan 20 kilovoltin jännitteellä alueen pohjoispuolella sijaitsevalle Simon sähköasemalle. Sieltä tuotettu sähkö johdetaan 110 kilovoltin Raassakka-Isohaaran sähkönsiirtolinjalla kantaverkkoon.
Historiaa.
Tuuliwatti oli aiemmin rakentanut alueelle useita tuulivoimaloita, jotka sijaitsivat eri tuulivoimapuistoissa. Uusi toteutuneiden tuulivoimahankkeiden laajennuksena markkinoitu yhteishanke sisälsi neljän erillisen voimala-alueen tuulivoimaloita, joiden tuulivoimapuistoja kutsuttiin nimillä Karsikko, Leipiö, Halmekangas, Onkalo ja Putaankangas. Tähän liittyvä YVA-menettelyn arviointiohjelma saapui Lapin ympäristökeskukseen tammikuussa 2013, josta pidettiin yleisötilaisuus kuukautta myöhemmin. Tämän pohjalta laadittu arviointiselostus saapui ympäristökeskukseen lokakuussa 2013 ja siihen liittyvien lausuntojen määräaika oli joulukuussa 2013. Hankkeen toteutuessaan täysimääräisenä olisi Simon rannikkoseudulla 147–231 megawattia tuulivoimaa ja näiden sähkön vuosituotantoa ollut 400–500 gigawattituntia. Uusia tuulivoimaloita olisi pystytetty 28–49.
Simon kunta ei puoltanut Karsikon rakentamista. Onkalon osalta laajennukseksi, jota siis kutsutaan joskus tunnuksella Onkalo II, tuli kolmen lisävoimalan rakentaminen. Tuulivoimapuisto valmistui vuonna 2016.
Aasen

Aasen on muun muassa seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Ferdinand Sauerbruch

Ernst Ferdinand Sauerbruch (3. heinäkuuta 1875 Barmen, Wuppertal – 2. heinäkuuta 1951 Berliini, Saksan demokraattinen tasavalta) oli saksalainen lääkäri, kirurgi ja ortopedi. 
Sauerbruchin ansioksi luetaan erityisesti keuhko-operaatioiden kehittäminen. Hän esimerkiksi kehitti ilmarinnan kirurgista poistamista alipainekammion avulla. Nämä edistysaskeleet olivat pohjana rintakehän kirurgian synnylle. Hän kehitti ensimmäisen maailmansodan aikana "Sauerbruch käsiproteesin".
Sauerbruchin aktiivisimmat työvuodet olivat natsi-Saksan aikana, mutta hän ei kuitenkaan ollut NSDAP-puolueen jäsen. Vaikka julkisissa lausunnoissaan tukikin kansallissosialismia, hän myös yksityisesti esitti kritiikkiä sitä kohtaan.