tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Interaktio (ainejärjestö)

Tampereen yliopiston Yhteiskuntatutkimuksen opiskelijat - Interaktio Ry on Tampereen Yliopiston Yhteiskuntatieteiden tiedekunnan alainen Yhteiskuntatutkimuksen tutkinto-opiskelijoiden etujärjestö. Interaktio Ry tarjoaa jäsenilleen tapahtumia, toimintaa ja edunvalvontaa. Interaktio Ry on osa Tampereen yliopiston yhteiskuntatieteiden tiedekunnan kattoainejärjestöä YTY Ry:tä.
Historia.
Interaktio Ry perustettiin vuonna 1965. Interaktio on aikoinaan koostunut sosiologian, sosiaalipsykologian ja sosiaaliantropologian opiskelijoista, mutta vuonna 2011 sosiaalipolitiikan opiskelijat liittyivät osaksi interaktiota ja syksyllä 2012 vanhat pääaineet yhdistettiin sosiaalitieteiden tutkinto-ohjelmaksi. Vuonna 2014 sukupuolentutkimuksen ainejärjestö Vattu vaihtoi statuksensa harrasteyhdistykseksi, ja muutoksen myötä sukupuolentutkimuksen opiskelijat kuuluvat myös Interaktion piiriin. Vuonna 2015 sosiaalitieteiden alle yhdistyivät myös nuorisotyön ja -tutkimuksen opetussuunnat. Lisäksi tutkinto-ohjelman nimi koki muutoksia kesällä 2016, kun 1.8.2016 tutkinto-ohjelman nimi muuttui sosiaalitieteiden tutkinto-ohjelmasta yhteiskuntatutkimuksen tutkinto-ohjelmaksi. 
Syyskokouksessa 2015 Interaktio ry:n uudeksi viralliseksi nimeksi hyväksyttiin "Tampereen yliopiston sosiaalitieteiden/yhteiskuntatutkimuksen opiskelijoiden aineyhdistys Interaktio ry." Nykyään Interaktio ry on siis Tampereen yliopiston yhteiskuntatutkimuksen opiskelijoiden ainejärjestö. 
Kulttuuri.
Interaktion haalarit ovat väriltään turkoosit. Interaktio julkaisee ainejärjestölehteä, joka on nimeltään Discursus. Interaktiolla on jokavuotisia perinnetapahtumia, esimerkiksi Hei Taas! - ja Hei Hei! -bileet lukukausien alkuun ja päätteeksi, sekä Nollausbileet ja Poikkitieteelliset Beer Pong -turnaukset.
Ravintola Meiccu

Ravintola Meiccu on Helsingin Meilahdessa Kuusitien ja Pihlajatien risteyksessä toimiva kulttuurihistoriallisesti arvokas ravintola. Ravintolasali on Helsingin rautatieasemaa vastapäätä toimivan Hotelli Vaakunan sisarteos. Hotellityömaalta tuotiin muun muassa paneelit ja Paavo Tynellin valaisimet.
Marraskuussa 2023 ravintola kertoi, että se myy talousvaikeuksissaan huippuarvokkaat designvalaisimensa huutokaupalla. 
Vuonna 1946 avattu ravintola on tunnettu myös nimillä HOK:n ravintola n:ro 11, Kuusihokki ja Ravintola N:o 11. Siitä on käytetty lisäksi lempinimiä Risuhokki ja Käpyhokki. Risuhokki tuli alkuperäisistä tuoleista, joiden narupunokset eivät kestäneet kulutusta. 
Taiteilijoiden, muusikoiden ja näyttelijöiden suosimaksi tulleessa ravintolassa viihtyi myös oululalaislähtöinen kirjailija Matti Hälli (1913–1988), jonka Andersson-tarinat sijoittuvat Kuusihokkiin. Tarinoiden vanha mukava Andersson on maailman kaikkien vahtimestareiden armoitettu ihanneminä. 
Toinen ravintolasta aiheita ammentanut kirjailija oli dekkaristi Eero Pasanen (1947–2013), jonka kuolinuutinenkin kuvitettiin Ilta-Sanomissa Kuusihokin ovelta.
Ravintolan aikaa kestänyttä sisustusta hyödynsi myös Aki Kaurismäki elokuvassaan "Ariel".
Runsaan 75 vuoden aikana paikassa on ollut vain neljä ravintoloitsijaa: Helsingin Osuuskauppa HOK, HOK-Elanto, Juha Hellevuo ja Panu Kurkela sekä Leo-Jukka ja Eija Salosen yhtiö Pavrest Oy. 
Leo-Jukka Salosen isä Leo "Lexa" Salonen oli 1960-luvulla presidentti Urho Kekkosen luottokokki ja Suomen ensimmäinen televisiokokki. Lisäksi hän johti keittiötä muun muassa Motissa, Helsingin Suomalaisella Klubilla, Särkänlinnassa ja Katajanokan Kasinolla.
Badiucao

Badiucao (; s. 1986) on kiinalainen taiteilija ja ihmisoikeusaktivisti, joka asuu Australiassa. Häntä pidetään yhtenä tunnetuimmista kiinalaisista poliittisista piirtäjistä.
Badiucao on kotoisin Shanghaista. Hänen isoisänsä oli elokuvantekijä, joka joutui vainojen kohteeksi kommunistien noustua valtaan; hänet lähetettiin oikeiston vastaisen kampanjan aikana "laogai"-pakkotyöhön Qinghaihin, jossa hän nääntyi kuoliaaksi. Isoisän vaimo kuoli muutamaa vuotta myöhemmin kiinalaisen uudenvuoden aattona, ja Badiucaon isä jäi orvoksi. Perhesiteidensä vuoksi hän ei päässyt yliopistoon.
Badiucao opiskeli lakia Itä-Kiinan poliittis- ja oikeustieteellisessä yliopistossa Shanghaissa. Nähtyään Taivaallisen rauhan aukion verilöylystä kertovan dokumenttielokuvan hän muutti vuonna 2009 Australiaan, jossa hän opiskeli ja työskenteli lastentarhanopettajana. Ensimmäisen poliittisen piirroksensa hän teki vuonna 2011 Wenzhoun junaturmasta, jossa kaksi luotijunaa törmäsi ja suistui sillalta; 40 ihmistä kuoli ja 192 loukkaantui.
Badiucao hyödyntää teoksissaan satiiria sekä viittauksia populaarikulttuuriin. Hän muokkaa Kiinan kommunistiselle puolueelle tyypillistä kuvastoa tehdäkseen poliittisia kannanottoja.
Badiucao toimi pitkään täysin anonyymisti varoen paljastamasta kasvojaan tai mitään, mistä hänet olisi voitu tunnistaa. Vuonna 2019 Taivaallisen rauhan aukion verilöylyn 30. vuosipäivänä australialaisella ABC-televisiokanavalla näytetyssä dokumentissa hän kuitenkin paljasti kasvonsa ensimmäistä kertaa julkisesti.
Teoksia.
Vuonna 2013 Badiucao tuki Sun Yat-senin yliopiston professoria Ai Xiaomingia, joka oli julkaissut itsestään yläosattoman kuvan Twitterissä vastalauseena tapaukselle, jossa hainanilaisen koulun rehtori ja paikallinen viranomainen olivat raiskanneet kuusi koulun oppilasta.
Vuonna 2016 hän julkaisi sarjan teoksia tukeakseen Sydneyn yliopistosta irtisanoutunutta opettajaa Wu Weitä, joka oli kutsunut eräitä mannerkiinalaisia opiskelijoita sioiksi. Wu oli käyttänyt sanaa "tún" () yleisemmän sanan "zhū" () sijasta. Kiinalaiset toisinajattelijat ovat omaksuneet sanan "tún" tarkoittamaan Kiinan kommunistisen puolueen virkailijoiden lapsia. 
Vuonna 2016 Kiinan asevoimia lähellä oleva tutkija Wang Weixing kritisoi Taiwanin presidentiksi valitun Tsai Ing-wenin naimattomuutta. Badiucao julkaisi teoksen, jossa hän vertasi Tsain siviilisäätyä Xi Jinpingin siviilisäätyyn.
Vuonna 2016 Xi Jinpingin puhuttua Kiinan valtionomisteiselle medialle Badiucao julkaisi teoksen, jossa Xi on kuvattuna apinoiden ja käärmeiden keskellä; mandariinikiinassa äänitorvea tarkoittava sana "hóushé" () äännetään samalla tavalla kuin apinaa ja käärmettä tarkoittavat sanat ().
Vuonna 2018 Hongkongiin suunniteltiin näyttelyä Badiucaon teoksista. Näyttely kuitenkin peruttiin ”turvallisuussyistä”. Vuonna 2019 Australian Melbournessa pidettäväksi suunniteltu keskustelu honkongilaisen muusikon ja aktivistin Denise Hon kanssa peruttiin niin ikään ”turvallisuussyistä”.
Vosne-Romanée

Vosne-Romanée on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Beaunen kaupungista koilliseen.
Viinintuotanto.
Kunta sijaitsee Côte de Nuits’n viinintuotantoalueella, ja siellä tuotetut viinit saavat käyttää Vosne-Romanée (AOC) laatumerkintää. Lisäksi kunnan alueella tuotetaan kuutta Burgundin Grand cru -viiniä, jotka ovat La Grande Rue, La Tâche, Richebourg, La Romanée, Romanée Saint-Vivant sekä arvokkain Romanée-Conti. Vosne-Romanée on yksi etappi 60 kilometriä pitkällä Route des Grands Crus -viinitiellä.
Lingao

Lingao () on piirikunta Etelä-Kiinan Hainanin maakunnan pohjoisosassa. Sen väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 420 594, ja sen pinta-ala on 1317 km2.
Wanning on jaettu 11 kuntatason alueeseen:
Chengmai

Chengmai () on piirikunta Etelä-Kiinan Hainanin maakunnan pohjoisosassa. Sen väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 497 953, ja sen pinta-ala on 2068 km2.
Chengmai on jaettu 11 kuntatason alueeseen:
Coming Home (Sjonni's Friendsin kappale)

Coming Home on islantilaisyhtye Sjonni's Friendsin esittämä kappale, jolla he edustivat Islantia vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa. Alun perin islantilaismuusikko Sjonni Brinkin piti kilpailla kappaleen islanninkielisellä versiolla "Aftur heim" Islannin euroviisukarsintana toimineessa "Söngvakeppni Sjónvarpsins 2011" -laulukilpailussa. Brink kuitenkin menehtyi sydänkohtaukseen 17. tammikuuta 2011 juuri ennen kuin hänen piti osallistua kilpailuun. Niinpä kuusi Brinkin muusikkotuttua muodosti yhtyeen Sjonni's Friends, joka esitti kappaleen kilpailussa. Kappale voitti Islannin euroviisukarsinnan 12. helmikuuta ja valikoitui näin Islannin edustuskappaleeksi.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 10. toukokuuta ja pääsi finaaliin. 14. toukokuuta pidetyssä finaalissa kappale sijoittui 20:nneksi.
Sóllerin juna

Sóllerin juna (Ferrocarril de Sóller) on Mallorcan saarella Palman ja Sóllerin välillä kulkeva sähköjuna. Sen raideleveys on 914 mm. Se ylittää 496 m korkean Sierra de Alfàbia vuoriston ja kulkee 13 tunnelin läpi. 
Rata avattiin vuonna 1912.
Junan asema on 75 metrin päässä Palman nykyisestä juna- ja linja-autoasemasta.
Alun perin junan yksi tärkeä tehtävä oli kuljettaa hedelmiä viljelyksiltä Palmaan. Nykyään junan matkustajat ovat pääasiassa turisteja, jotka haluavat kokea menneen ajan junamatkustamista.
Ding’an

Ding’an () on piirikunta Etelä-Kiinan Hainanin maakunnan koillisosassa. Sen väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 284 690, ja sen pinta-ala on 1196 km2.
Ding’an on jaettu kymmeneen kuntatason alueeseen:
Tunchang

Tunchang () on piirikunta Etelä-Kiinan Hainanin maakunnan koillisosassa. Sen väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 255 335, ja sen pinta-ala on 1224 km2.
Tunchang on jaettu kahdeksaan kuntatason alueeseen:
Tšuhujivin piiri

Tšuhujivin piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan Harkovan alueella. Piiri rajoittuu pohjoisessa Venäjään, idässä Kupjanskin piiriin, etelässä Izjumin ja Lozovan piireihin ja lännessä Harkovan piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Tšuhujivin kaupunki (31 018 as., 2022). Piirin läpi virtaava Donetsjoki on keskeinen asutuksen sijoittumista ohjannut luonnonmaantieteellinen piirre.
Tšuhujivin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Harkovan piirien lukumäärän seitsemään. Tällöin Tšuhujivin piirin pinta-alaksi tuli 4 804,0 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Tšuhujivin piirin väkiluvuksi ennen Venäjän hyökkäyssodan (2022–) alkamista 194 177 asukasta (1.1.2022). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin prosenttia piirin asukkaista (119 237 as.), eli piirin kolmen kaupungin (Vovtšansk 17 459 as., Zmijiv 13 737 as., ja Tšuhujiv 31 018 as.) ja 12 (tuolloista) kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin taajamat olivat: Bilyi Kolodjaz (3 601 as.), Esh’ar (5 163 as.), Kotšetok (2 916 as.), Malynivka (7 428 as.), Novopokrovka (4 662 as.), Petšenihy (4 957 as.), Slobožanske (13 675 as.), Staryi Saltiv (3 329 as.), Tšalovske (3 664 as.), Viltša (1 639 as.), Vvedenka (2 320 as.) ja Zidky (3 669 as.).
Ennen vuoden 2020 alueuudistusta, Tšuhujivin piiri kattoi huomattavasti suppeamman pinta-alan ja piirissä asui vähemmän väkeä.
&lt;br clear=left&gt;
New Tang Dynasty Television

New Tang Dynasty Television () on New Yorkista käsin toimiva televisiokanava, jonka on perustanut joukko Falun Gongin kannattajia. Kanavan taustayhtiönä on Epoch Media Group, joka omistaa myös "The Epoch Times" -lehden.
Kanava on perustettu New Yorkissa vuonna 2001 ja sen nimi viittaa tang-dynastiaan, jota pidetään yhtenä kiinalaisen sivilisaation ja hengellisyyden kultakautena. Kanava on rekisteröity voittoa tavoittelemattomaksi ja suurin osa sen varoista tulee Falun Gongin jäsenten tekemistä lahjoituksista. Vuoden 2017 kanavan tuotto oli 18 miljoonaa dollaria Yhdysvaltain veroviranomaisten mukaan.
Kupjanskin piiri

Kupjanskin piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan Harkovan alueella. Piiri rajoittuu pohjoisessa Venäjään, idässä Luhanskin alueen Svatoven piiriin, etelässä Izjumin piiriin ja lännessä Tšuhujivin piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Kupjanskin kaupunki (27 169 as., 2021).
Kupjanskin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Harkovan alueen piirien lukumäärän seitsemään. Tällöin Kupjanskin piirin pinta-alaksi tuli 4 612,9 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Kupjanskin piirin väkiluvuksi 133 135 (1.1.2021). Asukkaista kaupunkilaisia oli 52,3 prosenttia (69 598 as.), ja he asuivat Kupjanskin kaupungissa tai jossain piirin kuudesta kaupunkityyppisestä taajamasta (Velykyi Burluk (3 656 as.), Dvoritšna (3 387 as.), Kivšarivka (18 302 as.), Kupjansk-Vuzlovyi (8 397 as.), Prykolotne (1 963 as.) ja Ševtšenkove (6 724 as.).
Ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta, Kupjanskin piiri kattoi huomattavasti suppeamman pinta-alan (1 280,3 neliökilometriä) ja piirissä asui vähemmän väkeä.
Suomi–Kiina-seura

Suomi–Kiina-seura ry on vuonna 1951 perustettu valtakunnallinen yhdistys, jonka päätehtävä on Kiinaa koskevan yleissivistyksen syventäminen ja kulttuurivaihdon edistäminen Suomessa. Yhdistyksen kotipaikkakunta on Helsinki.
Seuran puheenjohtaja on Mikko Puustinen. Vuoden 2020 lopussa seurassa oli 823 jäsentä, joista 712 olivat jäsenmaksunsa maksaneita jäseniä. Seura on julkaissut lehteä "Kiina sanoin ja kuvin" vuodesta 1956 lähtien.
Yhdistyksellä on paikallisosastoja Iisalmessa, Joensuussa, Lahdessa, Oulussa, Porissa, Rovaniemellä, Tampereella ja Turussa.
Historia.
Suomi–Kiina-seura perustettiin kesäkuussa 1951, reilu puoli vuotta sen jälkeen, kun Suomi oli solminut diplomaattiset suhteet Kiinan kansantasavaltaan. Seura toi Suomeen 1950-luvulla kiinalaisia akrobaatteja ja Peking-oopperan taiteilijoita. Suomi oli länsimaisittain aktiivinen kulttuurisuhteiden solmimisessa Kiinaan tuolloin. Vuodesta 1961 alkaen seura järjesti matkoja Kiinaan. Kulttuurivallankumous katkaisi yhteydet ja johti Kiinan eristäytymiseen. 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa seuran toiminta sai poliittisen leiman. Etenkin nuorison yhteiskunnallinen kiinnostus nosti seuran jäsenmäärää 1970-luvulla ja kulttuurivaihto alkoi taas. 1970-luvun lopulla politiikan ja ideologian painoarvo laski seurassa jälleen. Seura järjesti säännöllisesti matkoja Kiinaan 1971–1994. Taivaallisen rauhan aukion mielenosoitus 1989 aiheutti seurassa jäsenkadon. 2000-luvulla toiminta lisääntyi jälleen.
Rahoitus.
Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2022 ministeriö on myöntänyt Suomi–Kiina-seuralle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:
Uhkapelaaminen Macaolla

Uhkapelaaminen on Macaon tärkein yksittäinen teollisuudenala. Nykyään Macao on ainoa paikka Kiinassa, jossa uhkapelaaminen on laillista. Kasinojen maksamat lisenssimaksut ja verot ovat Macaon tärkein tulonlähde.
Tammikuussa 2022 Macaon viranomaiset ilmoittivat lyhentävänsä macaolaisten kasinoiden lisenssit 10 vuoteen (puoleen aiemmasta). Näitä lisenssejä olisi mahdollista pidentää kolmella vuodella.
Nimekkäitä kasinoita ovat mm. Casino Lisboa, Altira Macau, City of Dreams ja The Venetian Macao.
Historia.
Macaolla pelattiin uhkapelejä jo 1700-luvulla. Kun Hongkong siirtyi Isolle-Britannialle vuonna 1842, Macaon aiemmin vilkas satama alkoi hiljentyä nopeasti. Vastavetona tähän portugalilaiset siirtomaaisännät laillistivat uhkapelaamisen virallisesti vuonna 1847. Kilpajuoksut, ja niihin liittyvä vedonlyönti, alkoivat kasvattaa suosiotaan 1900-luvun alussa: ravit 1920-luvulla ja vinttikoirakisat 1930-luvulla. Vuonna 1961 Macaon kuvernööri Jaime Silvério Marques teki uhkapelaamisesta siirtokunnan tärkeimmän elinkeinon.
Macao ohitti Las Vegas Stripin vuonna 2007 kasinojen liikevaihtoa mitattaessa. 
Uhkapelaaminen sai kasvaa Macaolla melko pitkään rauhassa, sillä Macao on Pekingin silmissä "hyvinkäyttäytyvä erityishallintoalue", koska siellä ei ole voimakasta demokratialiikettä. 
Taloudelliset vaikutukset.
Macaon hallinnon varoista noin 80 % tulee kasinoiden tuotoista. Kaupungin budjetti on ollut toistuvasti ylijäämäinen eikä veroja juurikaan kerätä. Vuodesta 2008 lähtien kaikki asukkaat ovat saaneet erityishallintoalueelta osinkoja. Vuonna 2023 osinko oli 10 000 patacaa (hieman yli 1240 USD) asukasta, joilla oli pysyvä oleskelulupa, kohden. Väliaikaisella oleskeluluvalla oleskelevat asukkaat saivat 6000 patacaa (noin 744 USD).
Vuonna 2019 arvioitiin, että kasinot työllistävät yhteensä 108 000 ihmistä.
Mannerkiinalaiset ovat pitkään kyenneet pesemään rahaa Macaolla vaihtamalla hämäräperäiset renminbit patacoihin, pelaamalla kasinoilla, jonka jälkeen kotiutetut voitot vaihdetaan takaisin renminbeiksi ennen paluuta Manner-Kiinan puolelle.
Andenverdenmaite

Andenverdenmaite ("Lotus callis-viridis") on hernekasvien (Fabaceae) heimoon, maitteiden ("Lotus") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on Kanariansaarilla endeemisenä Gran Canarian saarella kasvava kasvilaji. Laji sisältyy Kanariansaarten suojeltavien lajien luetteloon.
Andenverdenmaite on monivuotinen ruoho, jonka varret ja lehdet ovat karvaisia. Lehtien tyvilehdykät ovat lähes pyöreitä, puikeita tai vastapuikeita. Kukinnoissa on yleensä yhdestä neljään kukkaa, joskus viisi. Kukkien verhiöt ovat 7–9 mm pitkiä.
Andenverdenmaitteen tieteellisen nimen lajinimi "callis-viridis" tulee latinan sanoista "callis" (suom. polku) ja "viridis" (suom. vihreä) viitaten lajin perinteiseen kasvupaikkaan Andén Verdeen.
Zanele Muholi

Zanele Muholi (s. 19. heinäkuuta 1972 Umlazi, Durban) on eteläafrikkalainen taiteilija ja aktivisti. 
Muholi opiskeli valokuvausta Johannesburgissa ja piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 2004. Muholi käsittelee töissään afrikkalaisia vähemmistöjä ja kuvaa arkistoa mustien lesbojen, trans- ja muunsukupuolisten kokemuksista. Muholi oli perustamassa vuonna 2003 järjestöä Forum for Empowerment of Woman.
Muholi on saanut palkintoja taiteesta, dokumentarismista ja humanitaarisesta valokuvauksesta. Hänen taidettaan on esitelty nykytaiteen merkittävimmissä näyttelyissä Documentassa ja Venetsian biennaalissa.
Daniela Ulbing

Daniela Ulbing (s. 27. helmikuuta 1998) on itävaltalainen lumilautailija. Hän saavutti parisuurpujottelussa olympiahopeaa Pekingissä 2022. Neljä vuotta aiemmin Pyeongchangin olympialaisissa hän sijoittui samassa lajissa seitsemänneksi. Hän voitti paripujottelussa maailmanmestaruuden Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017. Parisuurpujottelussa hän saavutti MM-hopeaa Bakurianissa 2023. Hän on sijoittunut MM-kilpailujen parisuurpujottelussa lisäksi seitsemänneksi 2017 ja paripujottelussa kymmenenneksi 2019.
Ulbing on voittanut maailmancupissa viisi osakilpailua: tammikuussa 2017 Bad Gasteinissa paripujottelun, tammikuussa 2021 Moskovassa paripujottelun, joulukuussa 2021 Carezzassa parisuurpujottelun sekä tammikuussa 2022 ja 2023 Bad Gasteinissa paripujottelun. Henkilökohtaisia palkintosijoja hänellä on kaikkiaan kolmetoista. Hän voitti paripujottelun maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2016–2017 ja oli toinen kaudella 2022–2023.Parisuurpujottelun cupissa hän oli kolmas kaudella 2021–2022. Parallel-lajien kokonaiscupissa hän sijoittui kolmanneksi kaudella 2021–2022.
Katri Vala – Kulkuri &amp; näkijä

Katri Vala – Kulkuri &amp; näkijä on Minna Maijalan kirjoittama elämäkerta runoilija Katri Valasta. Kirjan on julkaissut Otava vuonna 2021. 
Maijala pohtii alkusanoissa, kuinka voi kirjoittaa elämäkertaa yhtä aikaa nimimerkistä "Katri Vala" ja sen takana olevasta henkilöstä Karin Wadenström, sillä "Katri Vala" oli kirjailijan tuotemerkkikokonaisuus. Kirjailijanimestä ei voi irrottaa käyttöön etunimeä Katri, kuten Kerttu Saarenheimo on tehnyt "Tulenkantajat"-monografiassaan. Etunimi oli joko Karin tai Kati. Maijala huomauttaa kuitenkin käyttävänsä pelkkää sukunimeä Vala. Nimiongelmaa hän käsittelee teoksessa myöhemmin laajemmin.
Maijalalla on ollut lähdeongelma, sillä esimerkiksi kirjeenvaihdosta on jäljellä lähinnä vain Valan saamat vastaukset, ja hänen monien kirjailijoiden kanssa käymänsä kirjeenvaihdon toinen puoli on enimmäkseen tuhoutunut. Hän on käyttänyt lähteinä myös muiden muistelmia, joskin suhtautuminen niihin on ristiriitaista. Eri lähteet valaisevat kuitenkin toisinaan samoja asioita, mikä auttaa niiden luotettavuuden arvioinnissa. Samalla hän viittaa siihen, että monet muistelijat ovat lukeneet Saarenheimon "Tulenkantajat"-monografian, mikä heijastuu muistelmissa kehämäisyytenä. Lähteistä omistusoikeudesta Valaan käyvät kiistaa Olavi Paavolainen ja Erkki Vala, joista jälkimmäisen elämäkertatyö jäi kesken ja on arkistoitu.
Teos jakautuu kolmeen osaan, Lapsuus, Nuoruus ja Kypsyys. Lisäksi mukana on Prologi ja Epilogi sekä kahdeksansivuinen kuvaliite. Teoksessa ei ole viitteitä, mutta lopussa on lähdeluettelo ja nimihakemisto.
Arviot.
Outi Hytönen toteaa arviossaan "Kanavassa", että Maijalan teksti on tyyntä ja asiallista ja teos ennen kaikkea kirjallisuushistoriallinen elämäkerta, vaikka alkuun on kirjoitettu sukuselvitys ja Lapin kuvailua, joita Hytönen ei pidä kovin tarpeellisina. Hytönen kiittää, että Maijala purkaa aiempien elämäkertojen käsityksiä Edith Södergran -vaikutteiden ajankohdasta ja Tulenkantajien synnystä. Södergran oli Valalle tuttu jo ennen ensimmäistä kokoelmaa, ja Tulenkantajien nimissä toimi useita ryhmiä, kuten uudempi tutkimus on osoittanut.
Gong fu yu jia

Gong fu yu jia (, DVD- ja Blu-ray-levityksessä kansainvälisellä nimellä Kung Fu Yoga) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut kiinalainen toimintakomediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Stanley Tong ja pääroolia näyttelee Jackie Chan. Elokuvan näyttelijöihin kuuluvat kiinalaiset näyttelijät Aarif Lee, Lay Zhang ja Miya Muqi sekä intialaiset näyttelijät Sonu Sood, Disha Patani ja Amyra Dastur.
Elokuva sai ensi-iltansa Kiinassa 28. tammikuuta 2017. Siinä on Nathan Wangin säveltämää alkuperäistä musiikkia ja lopputanssinumero, jonka koreografi on Farah Khan.
Se on Jackie Chanin eniten tuottanut elokuva Kiinassa. Se oli myös Kiinan tuottoisin komediaelokuva, kunnes "Never Say Die" (2017) ohitti sen.
Juoni.
Kaksi professoria työskentelevät yhdessä löytääkseen kadonneen aarteen ja lähtevät seikkailuun, joka vie heidät tiibetiläisestä jääluolasta Dubaihin ja vuoristotemppeliin Intiassa.
Odessan piiri

Odessan piiri () on aluehallinnon toisen tason piiri Ukrainan Odessan alueella, Moldovan ja Mustanmeren välissä. Piiri rajoittuu lounaassa Bilhorod-Dnistrovskyin piiriin, pohjoisessa Rozdilnan ja Berezivkan piiriin, idässä Mykolajivin alueen Mykolajivin piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Odessan kaupunki (1 015 826 as., 2021).
Heinäkuussa 2020 Ukrainan korkein neuvosto pienensi voimakkaasti Ukrainan piirien lukumäärää; Odessan alueelle jäi seitsemän piiriä. Tällöin Odessan piirin pinta-ala kasvoi 3 878,1 neliökilometriin.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Odessan piirin väkiluvuksi 1 382 541 (1.1.2021). Asukkaista kaupunkilaisiksi tulkittiin 86,1 prosenttia (1 190 053 as.), ja he asuivat joko jossain piirin viidestä kaupungista (Biljajivka, Južne, Odessa, Teplodar, Tšornomorsk) tai yhdeksästä kaupunkityyppisestä taajamasta.
Ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta Odessan piiri oli pinta-alaltaan pienempi ja piirissä asui vähemmän väkeä.
Tim Mastnak

Tim Mastnak (s. 31. tammikuuta 1991) on slovenialainen lumilautailija. Hän saavutti parisuurpujottelussa olympiahopeaa Pekingissä 2022. Neljä vuotta aiemmin Pyeongchangin olympialaisissa hän sijoittui samassa lajissa 16:nneksi. Hän saavutti parisuurpujottelussa MM-hopeaa Park Cityn MM-kilpailuissa 2019.
Mastnak on voittanut maailmancupissa neljä osakilpailua: maaliskuussa 2018 Scuolissa, joulukuussa 2018 Carezzassa, helmikuussa 2019 Kiinassa ja joulukuussa 2024 Yanqingissa, kaikki parisuurpujottelussa. Lisäksi hän on sijoittunut neljä kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. Hän voitti parisuurpujottelun cupin kaudella 2018–2019 ja oli samalla kaudella parallel-lajien yhteiscupissa toinen. Hän oli parisuurpujottelun cupissa kolmas kaudella 2021–2022.
Lexovit

Lexovit () olivat kelttiläinen heimo, joka asui Gallian rannikolla, Seinen suusta länteen. He asuivat nykyisten Lisieux´n ja Bayeux´n seuduilla. Bayexissa asui myös baiokassien heimo, joka on saattanut olla lexovien alainen tai liittolainen. Lexovien pääkaupunki – roomalaisittain "Civitas Lexoviorum" – sijaitsi nykyisen Lisieux´n paikalla. 
Vuonna 56 eaa. Gallian rannikon voimakkain kansa venetit valmistautui Caesarin johtamien roomalaisten hyökkäykseen, ja he pyysivät tuolloin apua useilta kelttiheimoilta, myös osismeilta, lexoveilta ja namneteilta. Caesar lähetti Sabinuksen johtamat joukot estämään unelleja, curiosoliitteja ja lexoveja liittymästä venetien johtamaan liittoumaan. Muutama päivä sen jälkeen, kun Sabinus oli saapunut unellien maahan, surmasivat aulercit, eburoviskit ja lexovit neuvostonsa jäsenet, jotka vastustivat sotaa roomalaisia vastaan. Sen jälkeen nämä heimot liittyivät unellien päällikön Viridovixin johtamiin joukkoihin. Sabinus kukisti kuitenkin nämä gallialaiset heimot ja pakotti heidät antautumaan.
Lexovit osallistuivat vuonna 52 eaa. Vercingetorixin johtamaan gallialaisten kansannousuun Caesaria vastaan. He lähettivät Vercingetorixin tueksi 3000 miestä.
Na inat

Na inat () on bulgarialaisen laulaja Poli Genovan esittämä kappale, jolla hän edusti Bulgariaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa, Kappale valikoitui Bulgarian edustuskappaleeksi sen voitettua bulgarialaisen "Evroviziya 2011" -laulukilpailun 23. helmikuuta.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 12. toukokuuta. Kappale sijoittui semifinaalin 12:nneksi eikä päässyt finaaliin.
Lähteet.
https://eurovision.tv/participant/poli-genova
Viitteet.
Toivo Lindvall

Toivo Sakari Lindvall (23. huhtikuuta 1911 Loppi – 8. syyskuuta 1984 Forssa) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Lindvallin vanhemmat olivat Johan Kustaa Lindvall ja Amanda Broman ja puoliso vuodesta 1936 Aili Lemmikki Vesanen. Lindvall kävi kansakoulun ja perehtyi sitten omakohtaisesti rakennusalan töihin. Taloudenpitoa hän oppi sotavuosien aikana asepalveluksessa. Vuonna 1952 Lindvall perusti Toivo Johanssonin kanssa rakennustoimiston, ensin Ypäjälle, josta yritys siirtyi 1957 Forssaan. Lindvallin johtamana yrityksestä kasvoi nopeasti huomattava rakennusyhtiö, joka toteutti asuin-, liike- ja teollisuuskiinteistöjä sekä julkisia toimitiloja varsinkin Forssan alueelle. Yksi yrityksen erityskohteista olivat pankkirakennukset, mutta se toteutti myös lukuisia kouluja ja yhteensä neljäkymmentä kerrostaloa. Lindvall osallistui useiden muidenkin yhtiöiden toimintaan, hän oli muun muassa Forssan Metallityöt -yhtiön toimitusjohtaja, samoin kuin yritysten väliseen ja alueelliseen yhteistyöhön. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1969.
Princess Royal

Princess Royal (myös: "The Princess Royal"; suom. ’kuninkaallinen prinsessa’) on Britanniassa käytetty harvinainen arvonimi. Se voidaan myöntää hallitsijan vanhimmalle tyttärelle. Hän ei kuitenkaan saa sitä automaattisesti, vaan kunnia-arvo täytyy jollain tavoin ansaita. Tittelin nykyinen haltija on prinsessa Anne.
Ensimmäinen Princess Royal oli kuningas Kaarle I:n tytär Maria, joka sai tämän arvonimen käyttöönsä vuonna 1642.
Arvonimen myöntämisellä on neljä sääntöä. Se voidaan myöntää hallitsijan vanhimmalle elossa olevalle tyttärelle. Vain yhdellä henkilöllä voi olla kyseinen arvonimi kerrallaan, ja arvonimi on sille myönnetyllä henkilöllä kuolemaan asti. Sitä ei voida myöskään myöntää, jos henkilö omaa korkeamman arvonimen esimerkiksi avioliiton kautta.
Luettelo arvonimen haltijoista.
Seuraava on täydellinen luettelo naisista, joita on virallisesti kutsuttu "kuninkaallisiksi prinsessaiksi":
I'm Still Alive

I'm Still Alive on slovakialaisen duon TWiiNSin esittämä kappale, jolla he edustivat Slovakiaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valittiin sisäisesti Slovakian edustuskappaleeksi ja ensiesitettiin julkisesti 5. maaliskuuta Miss Universe Slovakia -kilpailussa.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 12. toukokuuta. Kappale sijoittui semifinaalin 13:nneksi eikä päässyt finaaliin. Kilpailun jälkeen julkaistujen eriteltyjen tulosten mukaan pelkällä asiantuntijaraatiäänestyksellä kappale olisi sijoittunut semifinaalin yhdeksänneksi ja päässyt finaaliin, mutta pelkällä puhelinäänestyksellä kappale olisi jäänyt semifinaalin 16:nneksi.
I Love Belarus

I Love Belarus on valkovenäläisen laulaja Anastasija Vinnikavan esittämä kappale, jolla hän edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 2011. Alun perin Vinnikavan piti edustaa maata kappaleella "I Am Belarusian", mutta kappale hylättiin, kun paljastui, että sitä oli esitetty julkisesti jo kesällä 2010. "I Love Belarus" valittiin korvaavaksi kappaleeksi ja ensiesitettiin julkisesti 14. maaliskuuta.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 12. toukokuuta. Kappale sijoittui semifinaalin 14:nneksi eikä päässyt finaaliin. Myöhemmin julkaistuista eritellyistä tuloksista selvisi, että pelkällä puhelinäänestyksellä kappale olisi sijoittunut semifinaalin yhdeksänneksi ja päässyt finaaliin, mutta pelkällä asiantuntijaraatiäänestyksellä kappale olisi jäänyt semifinaalin 15:nneksi.
Rusinka

Rusinka () on pohjoismakedonialaisen laulaja Vlatko Ilievskin esittämä kappale, jolla hän edusti maataan vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valikoitui maan edustuskappaleeksi sen voitettua pohjoismakedonialaisen "Skopje Fest 2011" -laulukilpailun 27. helmikuuta. Ilievski levytti kappaleesta myös englannin-, venäjän- ja serbiankieliset versiot.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 12. toukokuuta. Kappale sijoittui semifinaalin 16:nneksi eikä päässyt finaaliin.
Changjiangin liden autonominen piirikunta

Changjiangin liden autonominen piirikunta () on liden autonominen piirikunta Etelä-Kiinan Hainanin maakunnan luoteisosassa. Sen väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 232 124, ja sen pinta-ala on 1596 km2.
Changjiang on jaettu kahdeksaan kuntatason alueeseen, joista seitsemän on suurkuntia ja yksi on maalaiskunta:
Suurkunnat:
Maalaiskunta:
Baishan liden autonominen piirikunta

Baishan liden autonominen piirikunta () on liden autonominen piirikunta Etelä-Kiinan Hainanin maakunnan länsiosassa. Sen väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 164 699, ja sen pinta-ala on 1596 km2.
Baisha on jaettu 11 kuntatason alueeseen, joista neljä on suurkuntia ja seitsemän on maalaiskuntia:
Suurkunnat:
Maalaiskunta:
Brooklynin pojat

Brooklynin pojat on Inderjit Kaur Khalsan ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2014.
Elokuva kertoo Khalsan perhesuhteista sekä lapsen kasvamisesta ilman isää. Khalsa tapasi aviomiehensä Brooklynissa, he saivat pojan ja erosivat. Elokuvassa Khalsa menee poikansa kanssa takaisin Brooklyniin tapaamaan pojan isää ja isovanhempia.
Qiongzhongin liden ja miaojen autonominen piirikunta

Qiongzhongin liden ja miaojen autonominen piirikunta () on liden ja miaojen autonominen piirikunta Etelä-Kiinan Hainanin maakunnan keskiosassa. Sen väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 179 586, ja sen pinta-ala on 2704 km2.
Baisha on jaettu kymmeneen kuntatason alueeseen, joista seitsemän on suurkuntia ja kolme on maalaiskuntia:
Suurkunnat:
Maalaiskunta:
Lumilautailu talviolympialaisissa 2022

Lumilautailussa kilpailtiin Pekingin 2022 talviolympialaisissa 5.–15. helmikuuta.
Kilpailutapahtumia oli 11, joista viisi oli miehille, viisi naisille ja yksi sekajoukkueille.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+8).
Aikataulu.
Lihavoidut tapahtumat ovat loppukilpailuja.
Lingshuin liden autonominen piirikunta

Lingshuin liden autonominen piirikunta () on liden autonominen piirikunta Etelä-Kiinan Hainanin maakunnan eteläosassa. Sen väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 372 511, ja sen pinta-ala on 2704 km2.
Lingshui on jaettu 11 kuntatason alueeseen, joista yhdeksän on suurkuntia ja kaksi on maalaiskuntia:
Suurkunnat:
Maalaiskunta:
Naisen osa

Naisen osa on Kati Juuruksen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2015.
Elokuva kertoo Venäjältä Suomeen muuttaneista naisista, jotka ovat solmineet avioliiton suomalaisten miesten kanssa.
Baotingin liden ja miaojen autonominen piirikunta

Baotingin liden ja miaojen autonominen piirikunta () on liden ja miaojen autonominen piirikunta Etelä-Kiinan Hainanin maakunnan eteläosassa. Sen väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 156 108, ja sen pinta-ala on 1161 km2.
Baoting on jaettu yhdeksään kuntatason alueeseen, joista kuusi on suurkuntia ja kolme on maalaiskuntia:
Suurkunnat:
Maalaiskunta:
Ledongin liden autonominen piirikunta

Ledongin liden autonominen piirikunta () on liden autonominen piirikunta Etelä-Kiinan Hainanin maakunnan lounaisosassa. Sen väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 464 435, ja sen pinta-ala on 2763 km2.
Baoting on jaettu 11 kuntatason alueeseen:
Ehkä joskus tiedän miksi

Ehkä joskus tiedän miksi on Aleksanteri Hakaniemen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 4. helmikuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlet "Bonsaipuu", "Elokuu" sekä "Märkää maalia".
Tâi-lô

Tâi-uân Lô-má-jī Phing-im Hong-àn (; ) eli tâi-lô () on taiwanin kielen romanisaatiomenetemä, joka perustuu pe̍h-ōe-jīhin. Vuodesta 2006 Taiwanin opetusministeriö on suosittanut sen käyttöä taiwanin romanisointimenetelmänä.
Tâi-lô eroaa pe̍h-ōe-jīstä seuraavilta osin:
Anton Smolski

Anton Andrejevitš Smolski (, , s. 16. joulukuuta 1996 Pjasotjnaje, Kapyl, Minsk, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen ampumahiihtäjä. Hän saavutti olympiahopeaa normaalimatkalla Pekingin olympialaisissa 2022. Samojen kisojen sekaviestissä hän sijoittui kuudenneksi, miesten viestissä kahdeksanneksi, pikakilpailussa kymmenenneksi, takaa-ajossa 14:nneksi ja yhteislähtökilpailussa 17:nneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän on henkilökohtaisilla matkoilla sijoittunut parhaimmillaan 15:nneksi pikamatkalla Anterselvassa 2020. Hän saavutti nuorten MM-kilpailuissa takaa-ajokilpailussa pronssia vuonna 2017.
Maailmancupissa Smolski sijoittui kaudella 2021–2022 toiseksi Pekingin olympialaisten normaalimatkalla sekä kolmanneksi Hochfilzenin pikakilpailussa ja Ruhpoldingin pikakilpailussa ja takaa-ajossa.
Anders Anundsen

Anders Anundsen (s. 17. marraskuuta 1975 Stavern) on norjalainen juristi ja edistyspuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 2005–2017 ja toimi Norjan oikeusministerinä 2013–2016. Nuorempana hän johti puolueensa nuorisojärjestöä kahteen otteeseen, 1996 ja 1998–1999.
Maria ja demoni

Maria ja demoni on Jan-Olof Svarvarin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2018.
Elokuva kertoo Mariasta, joka sairastui aikuisena anoreksiaan. Lopulta hän onnistui kohtaamaan sairastumisensa syyn.
Onni Boman

Onni Boman (s. 4. joulukuuta 2001 Paisley, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa II-divisioonajoukkue Suolahden Urhossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura.
Boman syntyi Skotlannin Paisleyssa, kun hänen isänsä Antti pelasi tuolloin Paisley Piratesin joukkueessa. Boman vietti lapsuutensa kuitenkin suurimmaksi osaksi Jyväskylässä. Hän on JYPin kasvatti. Boman oli kaudella 2017–2018 B-nuorten SM-sarjassa 11 syöttöpisteellään joukkueensa paras syöttäjä Joni Airon ja Iiro Hietakankaan kanssa. Kaudella 2020–2021 hän nousi JYPin U20-joukkueen varakapteeniksi. Boman jakoi tehoilla 9+18=27 joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Jesse Helanderin kanssa edellään Joakim Kemell.
Kaudeksi 2021–2022 Boman nimettiin JYPin U20-joukkueen kapteeniksi. Hän jakoi tehoilla 12+14=26 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Jesse Helanderin kanssa. Boman debytoi kauden aikana myös JYPin SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Boman teki liigadebyyttinsä 7. helmikuuta 2022 Tapparaa vastaan. Hänelle avautui paikka JYPin kokoonpanosta, kun joukkueesta oli useita pelaajia sivussa koronavirustartuntojen ja kausiflunssan vuoksi. Boman merkittiin JYPin nelossentteriksi laidoilleen toinen debytantti, Atte Tiitinen sekä Santeri Koskela. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.14 minuuttia. Boman pelasi myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä joulukuussa 2021.
Kaudeksi 2022–2023 Boman siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KeuPa HT:n Mestis-joukkueeseen. Hän pelasi siellä varsinaisella tulokaskaudellaan 43 runkosarjaottelua tehopistein 4+1=5 ja yhden playoff-ottelun ilman tehopisteitä. Boman pelasi myös neljä Suomen Cupin ottelua tehopistein 1+2=3.
Boman siirtyi kaudeksi 2023–2024 vuoden mittaisella sopimuksella II-divisioonajoukkue Suolahden Urhoon.
Muuta.
Bomanin isä Antti pelasi omalla urallaan puolustajana yhteensä 139 SM-liigaottelua Porin Ässissä ja Tapparassa. Hän loi pääsarjauraa myös Ranskassa, Britanniassa ja Norjassa sekä pelasi myös Saksan ja Ruotsin alemmissa sarjoissa. Antti toimii nykyään erotuomarina SM-liigassa, mutta hän on luonut myös kansainvälistä tuomariuraa. Onnin pikkuvelipuoli Otto Boman pelaa puolustajana Rauman Lukon U16-joukkueessa.
Freestylehiihto talviolympialaisissa 2022

Freestylehiihdossa kilpailtiin Pekingin 2022 talviolympialaisissa 3.–19. helmikuuta.
Kilpailutapahtumia oli 13, joista kuusi oli miehille, kuusi naisille ja yksi sekajoukkueille.
 "Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+8)."
Aikataulu.
Lihavoidut tapahtumat ovat loppukilpailuja.
Bruino

Bruino () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 8 517 asukasta.
This Train I Ride

This Train I Ride on Arno Bitschyn ohjaama ja käsikirjoittama ranskalais-suomalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2019.
Elokuva kertoo kolmesta naisesta, jotka matkustelevat kulkureina ympäri Yhdysvaltoja tavarajunien salamatkustajina.
Druento

Druento () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 8 822 asukasta.
Aleksandr Terentjev

Aleksandr Vasiljevitš Terentjev (), s. 19. toukokuuta 1999) on venäläinen maastohiihtäjä, joka on erikoistunut sprinttihiihtoon. Hän saavutti Pekingin olympialaisissa vuonna 2022 pronssia vapaan hiihtotavan sprintissä sekä perinteisen hiihtotavan parisprintissä. Oberstdorfin maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2021 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 14:nneksi.
Terentjev saavutti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2017 pronssia vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2019 kultaa perinteisen hiihtotavan sprintissä sekä hopeaa 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja 4 × 5 kilometrin viestissä. Hän oli saavuttanut viestipronssia nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa jo vuonna 2018. Alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2021 hän saavutti kultaa perinteisen hiihtotavan sprintissä ja hopeaa viestissä. Hän voitti universiadeissa vuonna 2019 kultaa vapaan hiihtotavan sprintissä ja perinteisen parisprintissä. 
Terentjev sijoittui 17:nneksi ensimmäisessä maailmancupin osakilpailussaan, Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2019. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Drammenin vapaan hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2020. Hän voitti Rukan perinteisen sprintin marraskuussa 2021, mikä oli samalla hänen ensimmäinen palkintosijansa maailmancupissa.
Francesca Lollobrigida

Francesca Lollobrigida (s. 7. helmikuuta 1991 Frascati) on italialainen pikaluistelun olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan-mestari.
Lollobrigida kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Sotšissa 2014, jolloin hän sijoittui 3 000 metrillä 23:nneksi. Neljä vuotta myöhemmin Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui yhteislähdössä seitsemänneksi, 1 500 metrillä kymmenenneksi ja 3 000 metrillä 13:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti hopeaa 3 000 metrillä, pronssia yhteislähdössä sekä sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi ja 1 500 metrillä kuudenneksi.
Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Lollobrigida voitti kultaa 5 000 metrillä Hamarissa 2025 ajalla 6.56,38 ja sai samoissa kilpailuissa pronssia yhteislähtökilpailussa. Hän on sijoittunut lisäksi neljänneksi yhteislähdössä vuosina 2016, 2017, 2019 ja 2021, viidenneksi yhteislähdössä vuonna 2020 ja 3 000 metrillä 2025 sekä kahdeksanneksi 1 500 metrillä 2019 ja 3 000 metrillä 2020. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän oli neljäs 2024 ja viides 2018. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän on voittanut yhteislähdössä kultaa vuonna 2018 sekä saavuttanut hopeaa vuonna 2020 ja pronssia 2024. Hän on saanut EM-kilpailuissa pronssia yhteistuloksissa vuonna 2019, 3 000 metrillä vuonna 2020 sekä 1 500 metrillä ja 3 000 metrillä vuonna 2022.
Lollobrigida on voittanut yhteislähdön maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2013–2014, 2017–2018 ja 2021–2022, sijoittunut toiseksi kaudella 2016–2017 ja kolmanneksi 2018–2019. Pitkien matkojen cupissa hän oli toinen kaudella 2024–2025 ja kolmas kaudella 2021–2022.. Hän on voittanut viisi maailmancupin osakilpailua, sijoittunut kuusi kertaa toiseksi ja 14 kertaa kolmanneksi (tilanne 13.3.2025).
Näyttelijä Gina Lollobrigida oli Francesca Lollobrigidan isotäti.
Isabelle Weidemann

Isabelle Weidemann (s. 18. heinäkuuta 1995 Ottawa) on kanadalainen pikaluistelun olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Weidemann kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Pyeongchangin olympialaisissa 2018, missä hän sijoittui joukkuetakaa-ajossa neljänneksi, 5 000 metrillä kuudenneksi ja 3 000 metrillä seitsemänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa joukkuetakaa-ajossa sekä saavutti hopeaa 5 000 metrillä ja pronssia 3 000 metrillä.
Weidemann on MM-kilpailuissa saavuttanut joukkuetakaa-ajossa kultaa Heerenveenissä 2023, hopeaa Heerenveenissä 2021 ja Calgaryssa 2024 sekä pronssia Salt Lake Cityssä 2020 ja Hamarissa 2025. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on saavuttanut hopeaa 3 000 metrillä 2024 sekä sijoittunut neljänneksi 5 000 metrillä vuosina 2019, 2021, 2023 ja 2025.
Edward Millward

Edward ”Tedi” Glynne Millward (28. kesäkuuta 1930 Cardiff, Wales – 18. huhtikuuta 2020) oli walesilainen nationalisti. Hän toimi Plaid Cymru -puolueen varapuheenjohtajana vuosina 1966–1968 ja prinssi Charlesin (nykyisen kuningas Charles III:n) kymrin kielen opettajana vuonna 1969.
Millward oli kymrin kielen asemaa ajavan Cymdeithas yr Iaith Gymraeg -järjestön toinen perustaja. Vuonna 1968 hän sai Aberystwythin yliopistolta pyynnön opettaa kymriä tulevalle Walesin prinssille. Nationalistina ja monarkian vastustajana Millward suhtautui saamaansa tehtävään aluksi vastahakoisesti. Myöhemmin hän kuitenkin kertoi, että hänestä ja prinssistä oli parin kuukauden opetuksen aikana tullut melko läheisiä. Periaatteellisista syistä Millward ei osallistunut seremoniaan, jossa Charles opintojen jälkeen nimitettiin Walesin prinssiksi.
Millward oli Plaid Cymru -puolueen ehdokkaana vuoden 1966 parlamenttivaaleissa ja myös vuoden 1970 vaaleissa, mutta ei tullut valituksi kummallakaan kerralla.
Populaarikulttuurissa.
Netflix-sarja "The Crownin" vuonna 2019 julkaistussa ”Tywysog Cymru” -jaksossa Edward Millwardia esittää näyttelijä Mark Lewis Jones. Oikea Millward vieraili jakson kuvauksissa.
Alebaia

Alebaia (, myös "Al(a)ibaioi/Alebaioi", , "Lebaie/Lebaia", , "Alebia", ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Makedoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi Elimeiassa Ylä-Makedoniassa, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Alebaian historiasta ei tiedetä käytännössä mitään. Herodotos mainitsee kaupungin (nimellä Lebaia) Perdikkaasta alkunsa saaneen Makedonian kuningassuvun myyttisten, 600-luvulle eaa. ajoittuvien varhaisvaiheiden yhteydessä, ja esittää kaupungin tuolloin poliksena, jolla oli kuningas. On kuitenkin epäselvää, mikä asema kaupungilla todellisuudessa oli arkaaisella ja klassisella kaudella. On arveltu, että koko Elimeia olisi muodostanut jo tuolloin polista vastanneen poliittisen yhteisön, jonka osa Alebaia oli, mikä oli tilanne ainakin myöhemmin roomalaisella kaudella.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin oletettavasti etnonyymiä "Alebaios" ().
Aloros

Aloros (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Bottiaiassa Makedoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi nykyisen Alexándreian kunnan alueella lähellä nykyisiä Kleidín ja Tríkalan kyliä.
Aloros sijaitsi Stefanos Byzantionlaisen ja Pseudo-Skylaksin mukaan Haliakmon- ja Lydias-jokien välissä hieman sisämaahan Thermainlahden pohjukan rannasta. Aloroksen lounaispuolella sijaitsi Aigain poliksen alue ja kaakkoispuolella Methonen poliksen alue. Pohjoisesssa Aloroksen alue rajautui Lydiaksen soihin.
Aloroksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se oli Makedonian vallan Aleksanteri II:n jälkeen kaapanneen Ptolemaios Aloroslaisen kotipaikka. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Alōritēs" ().
Kaupunki on ollut ympäröity noin kilometrin pituisella muurilla, josta on löydetty osia. Lisäksi kaupungin paikalta on löydetty arkaaiselle kaudelle ajoitettu alttari sekä sen vierestä 300-luvulle eaa. ajoitettu kaksihuoneinen, temppeliksi tulkittu rakennus.
Martti Suosalon filmografia ja esiintymiset

Tämä on Martti Suosalon filmografia ja esiintymiset.
Fakion

Fakion (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Thessaliassa Kreikassa. Kaupungin tarkkaa sijaintia ei tunneta. Sen arvellaan sijainneen Thessaliotiin alueella, vaikkakin joskus se mainitaan myös Pelasgiotiin kaupungiksi.
Myös Fakionin historiasta tiedetään vain vähän. Kaupunki mainitaan peloponnesolaissodan aikana vuoden 424 eaa. tapahtumien yhteydessä, kun Brasidas marssi joukkoineen sen läpi. Kaupunki löi omaa pronssirahaa 200-luvulla eaa. Makedonian Filippos V tuhosi Fakionin vuonna 198 eaa. Rooman preettori Baebius miehitti sitä sodassa Antiokhos Suurta vastaan vuonna 191 eaa. Fakion on mahdollisesti sama paikka kuin "Fakos" (lat. "Phacus"), jonka Polybios mainitsee Makedonian kaupunkina.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Fakieus" () ja "Fakiastas" ().
Fyrrhagioi

Fyrrhagioi () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Thessaliassa Kreikassa. Se sijaitsi Ainiin alueella, mutta sen tarkempaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Fyrrhagioin historiasta ei tiedetä mitään. Kaupunki tunnetaan vain joukosta 300-luvulta eaa. peräisin olevia piirtokirjoituksia. Niissä kaupungin kansalaisista käytetään etnonyymiä "Fyrrhagios" (). Kaupungin nimi ei esiinny sellaisenaan antiikin lähteissä, vaan on johdettu etnonyymistä.
Messe

Messe (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Lakoniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Anatolikí Mánin kunnan alueella, oletettavasti nykyisellä Tigánin niemellä lähellä Agía Kyriakín ja Stavrín kyliä.
Messe oli yksi niistä yhdeksästä kaupungista, jotka Homeros mainitsee Lakonian kaupunkeina "Iliaan" laivaluettelossa. Hän antoi sille epiteetin "polytrērōn" (), ”monikyyhkyinen”.
Strabon sanoo, ettei Messen sijaintia tunnettu, mutta Pausanias mainitsee Messa-nimisen kaupungin ja sataman, joka yleensä yhdistetään homeeriseen kaupunkiin. Tämä Messa sijaitsi nykyisin Mánin niemimaana tunnetun niemen länsirannikolla Hippolan ja Oityloksen välissä. Nykyisin kaupunki sijoitetaan Tigánin niemelle Mézapoksen lahden länsirannalle tai sen läheisyyteen. Niemellä sijaitsevat myös bysanttilaisaikaisen Tigánin eli Maḯnisin linnan rauniot 500-luvulta.
W. M. Leake sijoitti Messen nimen perusteella Spartan lähelle Mystrakseen, koska katsoi, ettei paikka Mánilla sopinut millekään kovin merkittävälle kaupungille, mutta tätä tulkintaa ei ole yleisesti hyväksytty, eikä ole erityistä syytä ajatella, että homeerinen Messe ja Pausaniaan Messa olisivat olleet eri paikat. Antiikin aikainen kaupunki oli olemassa arkaaiselta roomalaiselle kaudelle.
Neris (kaupunki)

Neris () oli antiikin aikainen kaupunki Kynuriassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Vóreia Kynourían kunnan alueella, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta varmuudella.
Neris sijaitsi Thyreatiissa eli Thyrean poliksen alueella Kynuriassa, joka oli välillä Argolista ja välillä Lakoniaa. Kaupunki sijoitetaan Kourmékin kukkulalle länteen nykyisestä Káto Dolianán kylästä, josta on tehty linnoittamattoman asutuksen löytöjä myöhäiseltä hellenistiseltä myöhäiselle roomalaiselle kaudelle. Vaihtoehtoinen paikka on Tsiórovos, josta on löydetty muurein ympäröidyn asutuksen jäänteitä, jotka ajoittuvat klassisen kauden 400-luvulta eaa. myöhäiselle roomalaiselle kaudelle; joskus kyseiselle paikalle on kuitenkin sijoitettu Anthana.
Kaupungin mainitsevat Pausanias, joka kävi siellä siirtyessään Anthanasta Euaan, ja Statius, joka sanoo kaupungin sijainneen pitkässä laaksossa.
Neris (täsmennyssivu)

Neris voi viitata seuraaviin: