tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arvid Costmar

Arvid Costmar (s. 7. heinäkuuta 2001 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Costmar laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Costmar on Motala AIF:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Linköping HC:hen. Kaudella 2015–2016 Costmar oli U16 Elitissä joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 16+9=25. U16 SM:ssä hän oli tehoilla 1+5=6 Linköpingin paras syöttäjä ja Costmar jakoi sisäisen pistepörssin voiton Christoffer Rappin kanssa. Kaudella 2016–2017 hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Costmar oli U16 SM:ssä Linköpingin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 5+5=10. Hän voitti samalla kaudella myös J18 Allsvenskanin pronssia.
Kaudella 2018–2019 Costmar oli tehoilla 13+25=38 Linköpingin J20-junioreiden paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Filip Fornåå Svenssonin jälkeen. Hän voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin hopeaa. Costmar debytoi kauden aikana myös SHL:ssä, jossa hän sai tililleen neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Costmar sai tililleen ensimmäisen SHL-ottelunsa vain 17-vuotiaana 8. joulukuuta 2018 Färjestad BK:ta vastaan. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Ensimmäiset jääaikansa SHL:ssä Costmar sai seuraavassa ottelussa 19. joulukuuta 2018 vieraissa Skellefteå AIK:ta vastaan, jolloin hän pelasi kuitenkin vain 35 sekuntia.
Vancouver Canucks varasi Costmarin seitsemännellä kierroksella 215. pelaajana . Kaudella 2019–2020 hän teki J20 SuperElitin runkosarjassa 29 ottelussa tehot 26+24=50, joilla Costmar voitti Linköpingin sisäisen piste- ja maalipörssin. Hän jakoi koko sarjan maalipörssin neljännen sijan Frölunda HC:n Daniel Torgerssonin, HV71:n Eddie Levinin ja Leksands IF:n Emil Heinemanin kanssa sekä sijoittui pistepörssissä seitsemänneksi. Costmarilla oli myös yli puolet kaudesta pelanneista koko SuperElitin paras piste per peli -keskiarvo (1.72). Hän pelasi kauden aikana SHL:ssä kahdeksan runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Costmarin SHL-uran avausmaali syntyi hänen kautensa viidennessä ja uransa yhdeksännessä ottelussa 5. helmikuuta 2020 HV71:tä vastaan. Costmar pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kuusi ottelua lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskan-joukkue Mora IK:ssa joulukuussa 2019.
Huhtikuussa 2020 Costmar teki Linköpingin kanssa kolmivuotisen SHL-sopimuksen.
Maajoukkueura.
Costmar pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Costmar pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2018, jolloin hän toimi Ruotsin varakapteenina ja voitti hopeaa. Costmar pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2017. Yhteensä hän on pelannut seitsemän nuorten ja 41 poikien maaottelua.
Lesley Roy

Lesley Roy (s. 17. syyskuuta 1986 Dublin, Irlanti), on irlantilainen laulaja ja lauluntekijä. Hänellä oli ensin levytyssopimus irlantilaisen levy-yhtiön kanssa, mutta vuonna 2006 hän allekirjoitti levytyssopimuksen Jive Records -nimisen levy-yhtiön kanssa. Vuonna 2008 Roy julkaisi ensimmäisen albuminsa nimeltä "Unbeautiful", jonka johtavana tuottajana toimi Max Martin. Lauluntekijänä Roy on kokenut kansainvälistä menestystä kirjoittamalla kappaleita muun muassa Adam Lambertille, Miss Montrealille, Medinalle, Jana Kramerille ja Marlee Scottille. 
Royn oli tarkoitus edustaa Irlantia kappaleella "Story Of My Life" vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, ja hänet valittiin sen sijaan Irlannin edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun. Royn vuoden 2021 edustuskappale on nimeltään "Maps". Hän kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa, jossa hän sijoittui viimeiseksi ja täten karsiutui finaalista.
Sikhiläisyys Intiassa

Sikhiläisyys syntyi Intiassa 1500-luvulla islamin ja hindulaisuuden sekoittumisen pohjalta. Sikhiläisyydellä on Intiassa yli 23 miljoonaa kannattajaa. Suurin osa heistä elää Punjabissa, joka sijaitsee Intian ja Pakistanin alueilla. Punjabissa sijaitsee myös sikhien uskonnollinen keskus, Amritsarin kultainen temppeli. Intiassa sikhiläisten lukumäärä on väestöstä noin kaksi prosenttia. He ovat enemmistönä vain Punjabin osavaltiossa.
Sikhit ovat vaatineet itsenäisyyttä alueille, joissa sikhiläisyyden kannatus on suurinta. 1800-luvulla perustettu Sikhivaltio oli merkittävä sotilaallinen mahti Intiassa vuoteen 1849 saakka, jolloin britit valloittivat sen. Useita sikhejä siirtyi palvelemaan brittiläisessä armeijassa. Sen kautta sikhiläisyys levisi myös eri puolille Brittiläistä imperiumia. Vuonna 2004 Manmohan Singhistä tuli Intian ensimmäinen sikhipääministeri.
William Eklund

William Eklund voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Novus Ordo Mundi (albumi)

Novus Ordo Mundi on Stam1nan yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 26. helmikuuta 2021. Albumin tuottajana ja miksaajana toimi Miitri Aaltonen, joka teki töitä aiemmin yhtyeen neljällä ensimmäisellä albumilla, viimeksi vuoden 2010 albumilla "Viimeinen Atlantis". Albumi ylsi julkaisuviikolla 9/2021 Suomen virallisen albumilistan ykköseksi ja pysytteli siellä myös seuraavan viikon.
Albumilta julkaistiin kaksi singleä ennen sen ilmestymistä: ”Sirkkeli” julkaistiin 15. tammikuuta 2021 ja ”Betelgeuse” 19. helmikuuta 2021.
Taustaa.
Yhtyeen mukaan albumi on paluu Stam1nan musiikillisille juurille. Yhtyeen laulaja-kitaristi Antti Hyyrynen kertoi albumin musiikillisesta annista levynjulkaisutiedotteessa seuraavasti:
Tällä albumilla sävellystyö jakaantui yhtyeen kesken aiempaa tasaisemmin: Hyyrynen, Pekka Olkkonen ja Kai-Pekka Kangasmäki sävelsivät kukin kolme kappaletta, jonka lisäksi edellisellä "Taival"-albumilla oman sävellysdebyyttinsä Stam1nalle tehnyt Emil Lähteenmäki sävelsi jälleen yhden kappaleen. Yhtye käytti albumilla myös ulkopuolista sanoittajaa uransa toisen kerran, kun Hyyrysen säveltämän "Kriittinen massa"-kappaleen sanoituksesta vastasi kirjailija Tiina Raevaara.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet san. Antti Hyyrynen, ellei toisin mainittu.
A. E. Forsman

August Emil Forsman (21. toukokuuta 1891 Pietarsaari – 1934 Leningrad) oli suomalainen toimittaja. Hän vaikutti suomenruotsalaisissa sosialidemokraateissa jo 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä, kunnes siirtyi sisällissodan jälkeen kommunistiseen liikkeeseen. Forsman oli poliittisen toimintansa vuoksi vankilassa vuosina 1922–1926.
Elämä ja ura.
Pietarsaaressa syntyneen Forsmanin vanhemmat olivat Yli-Purmosta kotoisin ollut maanviljelijä Niklas Forsman (1863–1906) ja Johanna Andersdotter (1850–1920). Forsman työskenteli Vaasassa kirjaltajana ja liittyi jo nuorena Vaasan ruotsalaiseen työväenyhdistykseen. Hän oli kaupungissa ilmestyneen "Österbottens Folkbladin" vastaava päätoimittaja vuodesta 1908 lähtien niin sanottuna linnatoimittajana. Tehtävässään Forsman sai syytteen majesteettirikoksesta, jonka Vaasan hovioikeus hylkäsi keväällä 1916.
Tammikuussa 1918 Forsman nimitettiin sosialidemokraattien valitseman kunnallisasiain toimikunnan jäseneksi suomenruotsalaisten sosialidemokraattien edustajana. Sisällissodan aikana hän oli kansanvaltuuskunnan julkaiseman ruotsinkielisen tiedotuslehden "Finlands Folkkommissariats Notisbladin" päätoimittaja. Viipurin taistelun yhteydessä Forsman jäi valkoisten vangiksi ja joutui Viipurin vankileirin kautta Sortavalan vankileirille.
Armahduksensa jälkeen Forsman oli marraskuussa 1919 perustamassa kustannusyhtiötä joka ryhtyi julkaisemaan "Österbottens Folkbladin" seuraajaksi perustettua "Folkbladetia". Hän oli lehden päätoimittaja vuosina 1921–1922 ja työskenteli myös kommunistisen SSTP:n julkaiseman "Suomen Työmiehen" toimittajana Helsingissä. Tammikuussa 1922 Forsman vangittiin yhdessä muun muassa Arvo ”Poika” Tuomisen ja Hannes Mäkisen kanssa, kun puolueen sanomalehdet olivat julkaisseet heimosotia vastustaneen ”rauhanjulistuksen”. Heinäkuussa 1922 Turun hovioikeus tuomitsi Forsmanin niin sanotussa rauhanjulistajien jutussa muun muassa valtiopetoksen valmistelusta 4 vuoden ja 3 kuukauden kuritushuonerangaistukseen. Samassa yhteydessä tuomittiin myös kuusi muuta SSTP:n jäsentä. Forsman suoritti rangaistuksensa Tammisaaren pakkotyölaitoksessa, josta hän vapautui keväällä 1926.
Vuosikymmenen lopussa Forsman kuului muun muassa kommunistien johtaman Suomen Ammattijärjestön toimeenpanevaan komiteaan sekä Elannon edustajistoon. 1930-luvun alussa Forsman muutti Neuvostoliittoon, jossa hän kuoli vaikeaan sairauteen vuonna 1934.
R-Farm

R-Farm (), kansainvälisesti muodossa R-Pharm, on suurehko venäläinen lääkkeitä ja bioteknologisia tuotteita valmistava yksityinen osakeyritys. Vuonna 2001 perustetun yrityksen palveluksessa on yli 3 500 työntekijää. Yhtiön päätoimipiste sijaitsee Moskovassa.
Heinäkuussa 2020 yhtiö sopi Oxfordin yliopiston Britanniassa kehittämän ja Astra Zenecan lisensioiman, Covid-19-tautia vastaan suunnatun rokotteen sopimusvalmistamisesta. R-Farm valmistaa rokotetta Venäjän omien tarpeiden ohella vientiin useaan maahan.
Muçum

Muçum on Brasilian Rio Grande do Sulin osavaltiossa sijaitseva noin 5 000 asukkaan kaupunki. Sieltä on noin 152 kilometriä osavaltion pääkaupunkiin Porto Alegreen. Kaupungin tunnetuin turistikohde on Taquarijoen ylittävä silta. Muçumista löytyy myös vuonna 1917 avattu kirkko.
Muçumin alueelle saapui portugalilaisia, ranskalaisia, puolalaisia, saksalaisia ja italialaisia siirtolaisia vuonna 1888. Italialaiset muodostivat merkittävimmän siirtolaisryhmän. Kaupungin italialaisille maahanmuuttajille omistettiin Praça do Imigrante Italiano -puisto vuonna 1991.
Tindra

Tindra on skandinaavinen naisen etunimi. Sen voidaan katsoa pohjautuvan ruotsin "tindra"-verbiin, jonka merkitys on ’kimmeltää’, ’tuikkia’. Islannissa Tindra on feminiininen vastine miehennimelle "Tindur". 
Ruotsissa ja Suomessa Tindra on alkanut yleistyä tyttölasten nimenä vasta 2000-luvun alussa. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilaston mukaan Tindroja on syntynyt vuosina 2000–2009 yhteensä 140 ja vuosina 2010–2019 yhteensä 80. Ennen vuotta 2000 syntyneillä Tindra-nimi on ollut erittäin harvinainen.
Vuodesta 2010 lähtien Tindralla on ollut nimipäivä suomenruotsalaisessa almanakassa 20. huhtikuuta.
Čahbahar

Čahbahar on satamakaupunki Iranin Sīstānin ja Balūchestānin provinssissa. Sen asukasluku oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 106 739.
Maantiede.
Čahbahar sijaitsee Iranin Sīstānin ja Balūchestānin provinssissa Makranin rannikolla. Kaupunki on samannimisellä matalalla lahdella. Lahti on puoliympyrän muotoinen ja suultaan noin 13 kilometriä leveä. Ympäröivä seutu on alavaa.
Lämpötila alueella on 25,5–44,5 °C ja vuotuinen sadanta 125–150 mm. Monsuunikaudella puhaltavat etelä-kaakkoissuuntaiset tuulet.
Historia.
Hieman nykyisestä Čahbaharista pohjoiseen sijaitsevat historiallisen Tizin kaupungin rauniot. Tiz saattaa olla jo antiikin aikaisissa lähteissä mainittu Tesa. Vielä 900-luvulla se oli koko Makranin alueen suurin kaupunki ja satama. Alue käännytettiin islamiin bujidien valtakaudella. Vuonna 1581 portugalilainen laivasto-osasto hyökkäsi satamaan ja tuhosi sen. Vanhan kaupungin nimi on säilynyt läheisen kylän nimenä. 
Makran oli sittemmin varsin erillään Iranin muista tapahtumista sen syrjäisyyden ja vaikeakulkuisuuden takia. Alueella vaikuttivat useat eri heimopäälliköt. Vuonna 1784 Kalatin kaani Nasir Khan I antoi Gwadarin sataman Čahbaharista itään Omanin sulttaanille. Vuonna 1792 omanilaiset valtasivat yllätyshyökkäyksellä myös Cahbaharin ja hallitsivat sitä lyhyin keskeytyksin vuoteen 1872 saakka. 
1800-luvulla alueella kasvattivat vaikutusvaltaansa britit. Hieman Čahbaharin eteläpuolelta kulki heidän rakennuttamansa lennätinlinja Istanbulista Karachiin. Persian qajarit olivat myös alkaneet vuonna 1864 vaatia aluetta itselleen. Britit ja Persia sopivat oman rajansa kulusta vuonna 1872, mutta britit pitivät Čahbaharia edelleen osana Omania. Sen asukasluku oli vuonna 1867 noin 900. Ebrahim Khanin johtamat qajarien joukot valtasivat sen vuonna 1872 lyhyen taistelun jälkeen. 
Kaupunki on ollut sittemmin osa Irania. Paikallisten hallitsijoiden jatkuvat kiistat saivat britit kuitenkin perustamaan varuskunnan kaupunkiin, josta he lähtivät vasta vuonna 1921. Samaan aikaan rakennettiin myös kaupungin pääkatu ja Čahbaharista tuli yksi Makranin pääasiallisista satamista. 1900-luvun alussa sen asukasluku oli noin 2 300. Venäjän keisarikunta kaavaili jonkin aikaa rautatien rakennuttamista Čahbahariin, mutta heidän aikeensa päättyivät tappioon Japanin vastaisessa sodassa. 1930-luvulla kaupungista tehtiin Iranin Makranin hallinnollinen keskus, mikä johti kaupungin kasvuun. 1960-luvulla aloitettiin suuria infrastruktuurihankkeita sen sataman kehittämiseksi.
Talous.
Čahbaharin satama on yksi Iranin merkittävimmistä satamista. Nykyisen sataman toiminta alkoi vuonna 1983. Sen yhteydessä on vapaakauppa- ja teollisuusalue. Sataman kehittämiseen on sijoittanut paitsi Iran, mutta myös Intia. Čahbahar on myös oman lähialueensa taloudellinen keskus.
Väestö.
Čahbaharin asukasluku oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 106 739. Paikalliset ovat balucheja, ja he puhuvat baluchin kieltä.
Nättrabyånin vesistö

Nättrabyånin vesistö (, vesistöaluetunnus 81) muodostuu Itämeren pääaltaaseen laskevan Nättrabyånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 444 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Nättrabyån. Joen kokonaispituus on 60 kilometriä. Joki laskee Itämereen noin 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Nättrabyånin vesistö sijaitsee kahden keskikokoisen vesistön Emånin vesistön (tunnus 74) ja Mörruminjoen vesistön (tunnus 86) välisessä taskussa, jossa on yksitoista pienempää päävesistöä. Vesistö on pieni, joten se jää kahden viereisen päävesistön Lyckebyånin vesistön (tunnus 80) ja Ronnebyånin vesistön (tunnus 82) väliin. Näiden kanssa on vain vähän yhteistä vedenjakajaa, mutta enemmän sitä on mereen laskevien ojien ja purojen pienillä valuma-alueilla, jotka sijaitsevat sen joensuun ympäristössä.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (64,5 %), turve (3,9 %), kalliomaa (13,1 %), hiekka ja sora (1 %), multamaa (7,8 %), savimaa (2,1 %) ja jäätikköjokijäänteet (1,4 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (77,6 %), soita ja kosteikkoja (0,7 %), viljelymaita (10,4 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,0 %) sekä joutomaita (4,4 %). Näiden lisäksi on 6,0 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Nättrabyånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 3,36 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 12,9 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,34 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 3,3 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 14,7 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,2 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 14,3 m³/s on mitattu huhtikuussa 2006 ja pienin 0,2 m³/s syyskuussa 2002. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan vaatimaton kevättulva ajoittuisi huhtikuulle.
Vesivoima.
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 13 patoa, joilla ei säännöstellä jokien virtaamia.
Vesistössä on yksi Alnarydin vesivoimalaitos, joka tuottaa sähköä 0,2 megawattin teholla noin 0,9 gigawattituntia vuodessa.
Ronnebyånin vesistö

Ronnebyånin vesistö (, vesistöaluetunnus 82) muodostuu Itämeren pääaltaaseen laskevan Ronnebyånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 1 113 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuoman pääosan muodostaa vesistön nimikkojoki Ronnebyån, joka alkaa Rottnenin järvestä ja jonka pituus on 117 kilometriä. Joki laskee Itämereen alle 0,3 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Nättrabyånin vesistö sijaitsee kahden keskikokoisen vesistön Emånin vesistön (tunnus 74) ja Mörruminjoen vesistön (tunnus 86) välisessä taskussa, jossa on yksitoista pienempää päävesistöä. Ronnebyånin vesistö on niistä toiseksi suurin. Vesistö on laajempi sen yläjuoksulla kuin alajuoksulla, ja lisäksi sen yläjuoksulla sillä on yhteistä vedenjakajaa Alsterånin vesistön (tunnus 75), Lyckebyånin vesistön (tunnus 80) ja Mörruminjoen vesistön (tunnus 86) kanssa. Vesistön länsipuolella sijaitsevat yläjuoksulla ensin Bräkneånin vesistö (tunnus 84) ja sen jälkeen alajuoksulla Vierydsånin vesistö (tunnus 83). Itäpuolella sijaitsevat vastaavasti Nättrabyånin vesistö (tunnus 81) ja alajuoksulla mereen laskevien ojien ja purojen pienten valuma-alueiden joukko.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (66,2 %), turve (8,9 %), kalliomaa (6,4 %), hiekka ja sora (1,3 %), multamaa (3,5 %), savimaa (1,4 %) ja jäätikköjokijäänteet (3,4 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (79,1 %), soita ja kosteikkoja (2,0 %), viljelymaita (5,5 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (2,2 %) sekä joutomaita (3,0 %). Näiden lisäksi on 8,2 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Ronnebyånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 9,26 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 24 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 3,17 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 8,2 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 25 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 28 m³/s on mitattu helmikuussa 1988 ja pienin 2 m³/s syyskuussa 1989. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan heikko kevättulva ajoittuisi huhtikuulle.
Vesivoima.
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 39 patoa, joista 14,3 % säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 42,1 miljoonaa kuutiometriä.
Ronnebyånin pääuomassa on 13 vesivoimalaitosta: Ronneby, Djupafors, Kallinge, Brantafors, Verperyd, Karlsnäs, Långgölsmåla, Klåvben, Horkoneryd, Krokfjorden, Dång, Bro ja Skogsryd. Stångsmåla ån sivu-uomassa on Stångsmålan voimala. Voimaloiden yhteisteho on 14,0 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 51,2 gigawattituntia.
Wasteland 3

Wasteland 3 on inXile Entertainmentin kehittämä ja julkaisema tietokoneroolipeli, joka on julkaistu vuonna Linuxille, OS X:lle, PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle. Peli on seuraaja vuoden "Wasteland 2:lle".
Pelin kehitetyksestä ilmoitettiin vuonna 2016 ja se on joukkorahoitettu kuten aiempikin osa.
Pelaaminen.
Peli on vuoropohjainen roolipeli.
Pelin yksinpeliosuuden voi pelata myös yhteistyöpelissä toisen pelaajan kanssa. Ohjattavan kuuden hahmon ryhmän voi jakaa pelaajien kesken halutulla tavalla.
Kehitys.
Pelin kokonaisbudjetti oli arviolta seitsemän miljoonaa dollaria, josta osa on peräisin "Wasteland 2:n" tuottamasta. Peli keräsi Fig-yhteisörahoituksessa yli kolme miljoonaa dollaria, joka oli enemmän kuin tavoiteltu rahoituserä.
Vastaanotto.
Peli on saanut Muropaketin arvostelussa neljä tähteä viidestä.
Peli on saanut Pelaaja-lehden arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Koroiskylä

Koroiskylä on Kemin kaupunkiseutuun kuuluva taajama Keminmaalla. Taajaman pinta-ala on 3,38 neliökilometriä, ja 31. joulukuuta 2019 siellä oli 281 asukasta. Kylässä sijaitsee korkea Vuolevinniemen rantatörmä Munkkitörmä, jossa etelästä paenneiden munkkien ja pappien kerrotaan pitäneen seuroja isonvihan aikana.
Koroiskylä oli olemassa jo vuosina 1634 ja 1635, jolloin siellä mainitaan mm. talot nimeltä Inkilä ("Ingilä"), Ämmä, Kukko, Maunu ja Laiti. 1970-luvulla Koroiskylässä sijaitsevasta Välimaan suosta löydettiin ojankaivun yhteydessä vanhoja veneenosia, pääasiassa kaaripuita, joille on annettu nimi Välimaan suon hylky. Sen ikä on toistaiseksi selvittämättä, mutta paikan nykyisten vesistöolosuhteiden perusteella hylyn arvellaan olevan varsin iäkäs, kenties jopa varhaismetallikautinen. Löytöpaikka sijaitsee yli 35 metriä merenpinnan yläpuolella. Kaivinkoneen alkuperäiseltä paikaltaan siirtämiä kappaleita säilytetään Lapin maakuntamuseossa, mutta myöhemmin löydetyt on jätetty paikalleen.
Lisa Alther

Lisa Alther (s. 1944 Kingsport, Tennesee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Feministikirjailijan leiman saanut Alther on työskennellyt kustannusvirkailijana, freelance-toimittajana ja sosiaalityöntekijänä.
Esikoisromaani "Elämä keinulaudalla" oli myyntimenestys. Sen aiheena on heroiininkäyttäjän paluu lapsuudenmaisemiin ja suhde näihin muistoihin. Samalla linjalla hän jatkaa kahdessa seuraavassa suomennetussa teoksessaan.
Hjorth

Hjorth tai Hjort on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Kaliumferraatti

Kaliumferraatti on kaliumin ja raudan kemiallinen yhdiste, jonka kaava on K2FeO4. Tämä punertava suola on paramagneettinen ja on harvinainen esimerkki raudan +6 hapetusluvun yhdisteestä. Suurimmassa osassa rautayhdisteitä raudan hapetusluku on +2 tai +3 (se muodostaa ionin Fe2+ tai Fe3+). Korkean hapettumislukunsa vuoksi FeO42− on voimakas hapetin.
Kaliumferraatti on mustaa jauhetta, joka liukenee veteen punaiseksi liuokseksi.
Yhdisteellä on käyttöä raudan +5 yhdisteiden tuotannossa radiolyysillä, "super-rauta" paristoissa ja jätevesien puhdistuksessa.
Eulemur collaris

Eulemur collaris on Madagaskarin kaakkoisosissa tavattava maki. Lajia pidettiin aikaisemmin ruskomakin alalajina ja nykyisin omana lajinaan. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Taksonomia.
Lajia "Eulemur collaris" pidettiin aikaisemmin ruskomakin ("Eulemur fulvus") alalajina. Nykyisin se on kuitenkin mäöäritelty kokonaan omaksi lajikseen.
Koko ja ulkonäkö.
"Eulemur collaris" on keskikokoinen. Painoa sillä on 2,25–2,5 kiloa. Ruumiin pituus on 390–400 mm ja hännän pituus 500–550 mm. Urokset ja naaraat poikkeavat toisistaan väritykseltään. Urosten selkäpuoli on ruskeanharmaa ja vatsapuoli hieman vaaleampi. Selkärankaa pitkin kulkee musta raita. Otsa, päälaki ja kuono ovat tummanharmaat tai mustat. Posket ja parta ovat oranssit tai ruosteenruskeat. Naaraiden selkäpuoli on uroksia rukseampi. Pää ja naama ovat harmaat. Poskien karvoitus on harvempaa. Naaraiden ja urosten silmät ovat oranssinpunaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lajin levinneisyysalue käsittää osia Kaakkois-Madagaskarista. Levinneisyysalueen eteläraja on Ambatotsirongorongon metsä ja pohjoisraja Mananarajoki. Joen tosielta puolelta alkaa lajin "Eulemur cinereiceps"-levinneisyysalue. Lännessä raja kulkee Kalambatritran metsissä. Pieniä kantoja on Mandenan ja Sainte-Lucen suojelualueilla. 
Lajin elinympäristö käsittää kosteita rannikkometsiä merenpinnan korkeudelta aina 1 875 metrin korkeuksille saakka. Kannan tiheys on paikasta riippuen yleensä 16–74 yksilöä per km².
Elintavat.
"Eulemur collaris" on sekä yö-, että päiväaktiivinen. Aktiivisuusaste on riippuvainen valojaksoisuudesta ja öiden valoisuudesta. Ne liikkuvat ryhmissä, joiden koko on tyypillisesti 2–17 yksilöä. Suuremmissa voi olla 22 yksilöä. Yhdessä ryhmässä voi olla useita uroksia ja naaraita. Ryhmä liikkuu kotialueella, jolla on kokoa 21–113 ympäristöstä alueesta riippuen.
Pääasiallisen ravinnonlähteen muodostavat hedelmät. Muita ravinnon lähteitä ovat kukat, tuoreet lehdet ja hyönteiset. Sen ravinnokseen käyttämiä kasvilajeja on 45:stä eri suvusta. Tärkeimpiä niistä ovat "Syzigium", "Dypsis" ja "Uapaca".
Naaraat synnyttävät syyskuun ja lokakuun aikana. Tiineys kestää noin 120 päivää. Poikasia on usein yksi, mutta kaksosetkaan eivät ole harvinaisia.
Uhat ja suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt lajin "Eulemur collaris" erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Kanta on pienentynyt viimeisen kolmen sukupolven eli noin 24 vuoden aikana arviolta vähintään 50 %.
Lajin pääasiallinen uhkatekijä on sen elinympäristön häviäminen kaskiviljelyn ja puuhiilen tuotannon takia. Huomattavan ongelman muodostaa myös ilmeniitin kaivanta ja metsästys. Lajia metsästetään paitsi ruuaksi, mutta myös laitonta lemmikkikauppaa varten.
Laji kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen I. Sitä tavataan kahden kansallispuiston Andohahelan ja Midongy du Sudin alueilla, sekä Kalambatritran, Tsitongambarikan, Mandenan ja Sainte Lucen suojelualueilla. Berentyn yksityisellä suojelualueella on sinne istutettu kanta. Eläintarhoissa yksilöitä on Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Kuningassaniaiset

Kuningassaniaiset ("Osmunda") on kuningassaniaiskasvien (Osmundaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin yhdeksän lajia sekä yksi risteymä, mutta sukuun on kuvattu myös yli 50 muutakin lajia, joiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä. Kuningassaniaisia ei kasva Suomessa luonnonvaraisina ja Euroopassa kasvaa vain yksi sukuun kuuluva laji: kuningassaniainen ("Osmunda regalis").
Kuningassaniaiset ovat monivuotisia, noin metrin korkuisiksi kasvavia saniaisia, joilla on lyhyt juurakko. Ainakin osa lehdistä on itiöpesäkkeettömiä. Itiöpesäkkeettömät lehdet ovat kahteen kertaan parilehdykkäisiä, ja pikkulehdykät ovat sahalaitaisia. Itiöpesäkkeitä sisältävissä lehdissä itiöpesäkkeet sijaitsevat lehtien yläosissa ja ovat aluksi kellanvihreitä, mutta muuttuvat itiöiden kypsyessä ruskeiksi. Itiöpesäkkeet sijaitsevat kahdessa rivissä ja ovat muodoltaan jokseenkin päärynänmuotoisia.
Kuningassaniaisten suvun tieteellinen nimi ("Osmunda") tulee Tor-jumalan saksankielisestä nimestä Osmund.
Tunturiängelmänruoste

Tunturiängelmänruoste ("Puccinia rhytismoides") on ruostesienilaji, jota on tavattu harvinaisena Norjassa sekä Suomen Enontekiöllä. Sitä esiintyy nimensä mukaisesti tunturiängelmällä ("Thalictrum alpinum"). Lajin on tieteelle kuvannut Johanson 1886, mutta sen taksonominen asema on epäselvä. Laji ei näytä tarvitsevan useampia väli-isäntiä, vaan pysyy ängelmällä loisena. Sille se aiheuttaa ruskeita tervatäplämäisiä laikkuja ja lehtien kiiltävää epämuotoisuutta. 
Lajinimeksi valikoitunut "rhytismoides" juontuu tervatäplien sienisuvun nimestä "Rhytisma".
Vierydsånin vesistö

Vierydsånin vesistö (, vesistöaluetunnus 83) muodostuu Itämeren pääaltaaseen laskevan Vierydsånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 165 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuoman pääosan muodostaa noin 30 kilometriä pitkä Vierydsån, jonka latvajuoksulle ei kartoissa ole nimeä. Se muodostaa 36 kilometriä pitkän pääuoman, joka alkaa Tjurkenin ja Kalvenin järvistä (127 metriä mpy. Joen keskivirtaama (MQ) on 1,1 kuutiometriä sekunnissa, mikä tekee noin 0,03 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Nättrabyånin vesistö sijaitsee kahden keskikokoisen vesistön Emånin vesistön (tunnus 74) ja Mörruminjoen vesistön (tunnus 86) välisessä taskussa, jossa on yksitoista pienempää päävesistöä. Vierydsånin vesistö on niistä pienin ja sen vuoksi se jääkin kokonaan viereisten päävesistöjen Ronnebyånin vesistön (tunnus 82) ja Bräkneånin vesistön (tunnus 84) väliin. Nättrabyånin joensuun ympäristössä on muutama mereen laskevan ojan tai puron pienin valuma-alue, joiden yhteispinta-alakin on pieni.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (56,9 %), turve (2,9 %), kalliomaa (19,6 %), hiekka ja sora (1,3 %), multamaa (8,7 %), savimaa (3,7 %) ja jäätikköjokijäänteet (2,1 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (77,4 %), soita ja kosteikkoja (0,4 %), viljelymaita (12,3 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,7 %) sekä joutomaita (4,6 %). Näiden lisäksi on 4,7 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Vierydsånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 1,48 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 7,62 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,15 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 1,1 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 5,6 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 8,7 m³/s on mitattu huhtikuussa 2006 ja pienin 0,1 m³/s viimeksi vuonna 2009. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva pidentää talven sateista aikaa, mutta kesät olisivat kuivia.
Iridium(III)kloridi

Iridium(III)kloridi (IrCl3) on iridium- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muiden iridiumyhdisteiden valmistukseen ja katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Iridium(III)kloridilla on kaksi eri kidemuotoa eli se on polymorfista. Niistä α-muoto on väriltään ruskehtavan vihreää ja alkeiskopiltaan monokliinistä. Alkeiskopiltaan ortorombinen β-muoto on punaruskeaa. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen trihydraatti (IrCl3·3H2O). Iridium(III)kloridi ei liukene veteen.
Iridium(III)kloridia valmistetaan klooraamalla metallista iridiumia kloorilla 650–660 °C:n lämpötilassa. Hiilimonoksidin on todettu avustavan reaktiota.
2 Ir + 3 Cl2 → 2 IrCl3
Iridium(III)kloridi on yleisimmin käytetty lähtöaine valmistettaessa muita iridiumyhdisteitä. Sitä voidaan käyttää myös katalyyttinä esimerkiksi Diels-Alder-reaktioissa, toisiintumisissa ja hapetuksissa
Rautaoksalaatti

Rautaoksalaatti voi viitata ainakin seuraaviin yhdisteisiin:
Ikuisesti sinun (vuoden 2011 elokuva)

Ikuisesti sinun on Mia Halmeen ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2011. Elokuva käsittelee lasten huostaanottoprosessia sekä huostaanotettujen lasten suhdetta vanhempiinsa sekä sijaisperheisiin, joihin heidät on sijoitettu.
Elokuva sisältää kolmen huostaanotetun lapsen tarinat, ensimmäisessä pieni lapsi sijoitetaan vastaanottokotiin, toisessa seurataan teini-ikäisen tytön elämää sijaisperheessä ja viimeisessä tarinassa pitkään sijaisperheessä asuneet sisarukset ovat muuttamassa takaisin äitinsä luokse.
Elokuva osallistui lukuisille kansainvälisille festivaaleille.
Ari Hursti

Ari Hursti on suomalainen radiotoimittaja ja -juontaja. Hursti oli Nelonen Median Helmiradio-kanavalla juontajana joulukuuhun 2020 saakka. Tämän jälkeen hän aloitti työskentelyn Yle Radio Suomen Lapin iltapäiväjuontajana. Hursti on aiemmin työskennellyt toimittajana ja radiojuontajana YleX:llä, Radio Novalla, Radio Aallossa ja HitMixillä.
Ignaz Goldziher

Ignaz (Yitzhaq Yehuda) Goldziher (22. kesäkuuta 1850 – 13. marraskuuta 1921) oli unkarilainen islamologi. Yhdessä saksalaisen Theodor Nöldeken ja hollantilaisen Christiaan Snouck Hurgronjen kanssa häntä pidetään modernin eurooppalaisen islamin tutkimuksen perustajana. Goldziher julkaisi vuosina 1888–1890 kaksiosaisen teoksen "Muhammedanische Studien," jossa hän osoitti, että islamilainen "hadith"-perinne ei edustanut profeetta Muhammedin sanoja ja tekoja, vaan heijasti 800-luvun lainopillisia ja uskonnollisia näkemyksiä muslimien keskuudessa. Teoksen toinen osa sisälsi kahdeksan lukua "hadithien" kehittymisestä.
Elämä.
Ignaz Goldziher syntyi 1850 Unkarissa ja opiskeli Budapestissa, Berliinissä, Leipzigissa ja Leidenissa. Unkarin valtion apurahalla hän teki tutkimusmatkan Lähi-itään. Matkalla islam teki häneen niin syvän vaikutuksen, että hän ainakin muutamaksi päiväksi koki itsekin kääntyneensä muslimiksi. Goldziher kirjoitti 23-vuotiaana päiväkirjaansa: "Kutsuin monoteismiani islamiksi, enkä valehdellut sanoessani uskovani Muhammedin ennustuksiin. Koraanin kopioni voi todistaa kuinka olin sisäisesti kääntynyt islamia kohtaan. Opettajani odottivat vakavasti avoimen julistukseni hetkeä." Goldziher kuitenkin palasi juutalaiseen identiteettiinsä, mikä aiheutti sen, että ovet professuuriin olivat häneltä Euroopassa pitkään suljettuja. Ennen kuin hän lopulta sai professuurin 54-vuotiaana vuonna 1904, hän oli hankkinut elantonsa 30 vuoden ajan Budapestin juutalaisen yhteisön sihteerinä samalla kun jo oli Unkarin tiedeakatemian jäsen. Goldziher kuoli Budapestissä vuonna 1921. 
Julkaisut.
Goldziher kirjoitti laajan tuotannon islamologian alalta ja johdatti sen aivan uuteen suuntaan. Goldziher osoitti, että myös eräät kaikkein luotettavimpina pidetyt "hadithit" olivat 700- ja 800-luvulla tehtyjä väärennöksiä "isnadeineen." Koska lainopilliset, teologiset ja historialliset "hadithit" olivat taustaltaan samanlaisia, varjo lankesi kaikkien ylle. Goldziherin mielestä "hadithit" olivat hyödyttömiä tieteellisen historiankirjoituksen lähteinä. Ne palvelivat vain tietolähteenä siitä, mihin varhaiset muslimit uskoivat. Vuonna 1900 Goldziher esitelmöi parsilaisuuden ja zarathustralaisuuden vaikutuksesta islamiin.
Goldziher kirjoitti paljon myös juutalaisuudesta, ja hänen väitöskirjansakin koski juutalaista filologiaa. Goldziher tutki myös eurooppalaista antisemitismiä.
Jälkimaine.
Goldziherista on tullut islamin tutkimuksen klassikko, jonka teoksia luetaan edelleen 2000-luvulla islamin tutkimuksen laitoksilla. Hänen edustamansa historiallis-kriittinen islamin tutkimus kuitenkin tyrehtyi 1900-luvun alussa ja pääsi uudelleen alkuun vasta vuosikymmeniä myöhemmin. Muun muassa Joseph Schacht (1902–1969) jatkoi hänen työtään lainopillisten "hadithien" kriittisenä tutkijana. Goldziherin teoriat ja argumentit eivät kuitenkaan ole olleet ilman kritiikkiä. Esimerkiksi Talal Maloush on kritisoinut Goldziherin argumentteja tohtorin väitöskirjassaan "Early Hạdit̄h literature and the theory of Ignaz Goldziher".
No Comments (elokuva)

No Comments on Lasse Naukkarisen ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 1985. Elokuva on kuvallinen essee, joka koostuu neljästä osasta ja ei nimensä mukaisesti sisällä lainkaan kommentaaria. 
Elokuva osallistui lukuisille kansainvälisille festivaaleille muun muassa Berliinin elokuvajuhlille (1985) ja Cannesin elokuvajuhlille (1985).
Hocalar

Hocalar on piirikunta Afyonkarahisarin maakunnassa, Turkissa. Vuonna 2019 Hocalarin väkiluku oli 9 496.
Ann-Charlotte Alverfors

Ann-Charlotte Alverfors (1947 Eksjö, Ruotsi – 20. maaliskuuta 2018) oli ruotsalainen kirjailija. Hänen läpimurtonsa oli omaelämäkerrallinen romaanitrilogia "Sparvöga" (1975), "Hjärteblodet" (1976) ja "Snabelros" (1977), mutta jo niitä ennen hän oli julkaissut kaksi runokokoelmaa. Viimeiseksi teokseksi jäi "Vitnäbb" (2015), jonka aiheeseen heijastui se, että hän ja hänen puolisonsa sairastuivat melkein yhtä aikaa syöpään. Vaikka läpimurto toi julkisuutta, myöhemmin häntä ei enää juuri muistettu.
Trilogian pohjalta on tehty televisiosarja "Sparvöga" (1989).
Bräkneånin vesistö

Bräkneånin vesistö (, vesistöaluetunnus 84) muodostuu Itämeren pääaltaaseen laskevan Bräkneånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 462 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Bräkneån, joka alkaa Fiskestadsjönistä. Joen kokonaispituus on 84 kilometriä. Sen keskivirtaama (MQ) on 3,1 kuutiometriä sekunnissa, mikä tekee noin 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Nättrabyånin vesistö sijaitsee kahden keskikokoisen vesistön Emånin vesistön (tunnus 74) ja Mörruminjoen vesistön (tunnus 86) välisessä taskussa, jossa on yksitoista pienempää päävesistöä. Se jää yläjuoksulla Mörruminjoen vesistön (tunnus 86) ja Ronnebyånin vesistön (tunnus 82) väliin puristuksiin. Sen itäpuolella sijaitsevan Ronnebyånin vesistön tilalle vaihtuu alempana Vierydsånin vesistön (tunnus 83). Nättrabyånin vesistön länsipuolella sijaitsevat vielä Mieånin vesistö (tunnus 85) sekä Nättrabyånin joensuun ympäristössä erilaisia mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita. Niiden yhteispinta-ala on Nättrabyånin vesistön pinta-alaan nähden kohtuullisen suuri.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (67,9 %), turve (5,5 %), kalliomaa (6,1 %), hiekka ja sora (1,3 %), multamaa (8,3 %), savimaa (3,9 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,7 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (73,3 %), soita ja kosteikkoja (1,2 %), viljelymaita (12,8 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (2,0 %) sekä joutomaita (5,0 %). Näiden lisäksi on 5,8 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Bräkneånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 3,62 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 13,1 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,49 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 3,1 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 12,5 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,17 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 13,7 m³/s on mitattu helmikuussa 2002 ja pienin 0,3 m³/s elokuussa 1990. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva jatkaisi vain talven sateista kautta, mutta kesät olisvat kuivempia.
Vesivoimaa.
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 13 patoa, joista 6,0 % säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 6,0 miljoonaa kuutiometriä.
Bräkneånin pääuomassa on kaksi vesivoimalaitosta: HB Växtkraft ja 
Svarveriet. Voimaloiden yhteisteho on 0,1 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 0,2 gigawattituntia.
Oktakontaani

Oktakontaani eli n-oktakontaani (C80H162) on 80-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää. Oktakontaanin rakennekaava on CH3(CH2)78CH3, moolimassa 1124,14 g/mol, leimahduspiste 790,8 °C, taitekerroin 1,465 ja CAS-numero 7667-88-1.
Oktakontaanin sulamispiste on 109,6 °C tai 112 °C, kiehumispisteeksi (760 mmHg paineessa) on raportoitu 680,1 °C tai 672 °C. Tiheys on 0,833 g/cm3 tai 0,9407 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3).
Collectivité européenne d’Alsace

Collectivité européenne d'Alsace on 1. tammikuuta 2021 syntynyt alueellinen yhteisö Alsacen seudulla Ranskassa. Se syntyi departementtien Bas-Rhin ja Haut-Rhin yhdistymisellä. Yhteisö säilyi osana Grand Estin aluetta. Alsacen äänestäjät äänestivät yhtenäisen alueen puolesta vuonna 2013.
Alsacen asema Ranskassa muistuttaa Korsikaa (jolla on ollut alueellisen yhteisön status vuodesta 2018) sekä jossain määrin Ranskan merentakaisten departementtien ja alueiden asemaa.
Joulu Italiassa

Italialaisen joulun pääosat ovat perhe ja juhla-ateriat. Joulukausi Italiassa alkaa kahdeksan päivää ennen joulupäivää eli 17. joulukuuta. Kausi kestää aina loppiaiseen saakka, Italiassa 6. tammikuuta. Italialaiset pitävät tiukkaa paastoa 23. joulukuuta alkaneesta auringonlaskusta seuraavaan päivään saakka. 
Italiassa on yleistä, ettei lihaa tai maitotuotteita syödä jouluaattona. Italialainen jouluruoka koostuu hyvin paljon merenelävistä: usein he syövät äyriäisiä ja myös kalaruokia, yleensä turskaa ja ankeriasta. Tyypillisiä mereneläviä italialaisessa joulupöydässä ovat simpukat, kalamari ja sardiinit. Joulupäivä on puolestaan lihapohjainen. Koko joulukauden aikana jälkiruoaksi syödään yleensä kakkua, joka on täynnä sokeroituja hedelmiä ja rusinoita. Aterian jälkeen italialaiset lähtevät jouluyön messuun, joka järjestetään Italian kaikissa pääkirkoissa keskiyöllä, mutta messussa voi vierailla myös joulupäivän aamuna.
Joulukoristeita ja kuusi löytyy myös Colosseumin edestä ja Piazza del Duomosta, Milanosta.
Joulupukki () jakaa lahjat joulua edeltävänä iltana. Kiltti vanha Befana-noita vierailee 6. tammikuuta. Befana lentää luudalla jakamassa lahjoja.
Mieånin vesistö

Mieånin vesistö (, vesistöaluetunnus 85) muodostuu Itämeren pääaltaaseen laskevan Mieånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 284 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana alaosa on sen nimikkojoki Mieån. Pääuoma alkaa Hössjönin ja Kalvsjönin seudulla pienestä Svarta Gylistä alkavasta ojasta. Sen vedenpinta sijaitsee 145 metrin korkeudella mpy.. Hössjönistä jatkaa Drevån, joka laskee Mienin järveen (95 metriä mpy.). Järvi on nimikkojoen Mieånin lähdejärvi . Joen kokonaispituus on 50 kilometriä ja se laskee Itämereen alle 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Nättrabyånin vesistö sijaitsee kahden keskikokoisen vesistön Emånin vesistön (tunnus 74) ja Mörruminjoen vesistön (tunnus 86) välisessä taskussa, jossa on yksitoista pienempää päävesistöä. Se on niistä toiseksi pienin vesistö, jonka vuoksi se jää vain Mörruminjoen vesistön ja Bräkneånin vesistön (tunnus 84) väliin. Nättrabyånin vesistö länsipuolella sijaitseva Mörruminjoen vesistö pysyy naapurina lähes merenrantaan asti. Sen sijaan sen itäpuolelle on muodostunut Nättrabyånin vesistön kokoinen alue, jossa on mereen laskevien ojien ja purojen valuma-alueita.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (70,5 %), turve (5,4 %), kalliomaa (3,3 %), hiekka ja sora (2,1 %), multamaa (3,8 %), savimaa (1,2 %) ja jäätikköjokijäänteet (1,8 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (75,9 %), soita ja kosteikkoja (0,6 %), viljelymaita (5,3 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (3,2 %) sekä joutomaita (4,2 %). Näiden lisäksi on 10,9 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Mieånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 2,66 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 8,44 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,74 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 2 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 6 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 11,3 m³/s on mitattu helmikuussa 1995 ja pienin 0,5 m³/s syksyllä 1989. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.
Vesivoimaa.
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 11 patoa, joista 23,7 % säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 19,9 miljoonaa kuutiometriä.
Mieånin pääuomassa on kolme vesivoimalaitosta: Strömma, Granefors ja Dalfors. Voimaloiden yhteisteho on 1,0 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 3,2 gigawattituntia.
Eedenistä pohjoiseen

Eedenistä pohjoiseen on Virpi Suutarin ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2014. Elokuva kertoo pariskunnista, joille puutarhanhoito on muodostunut intohimoksi tarjoten esimerksi terapiaa tai voimaa työlemässä koetun stressin vastapainoksi. Elokuva on kuvattu siinä esiintyvien pariskuntien puutarhoissa. 
Elokuva osallistui lukuisille kansainvälisille festivaaleille .
Mörruminjoen vesistö

Mörruminjoen vesistö (, vesistöaluetunnus 86) muodostuu Itämeren pääaltaaseen laskevan Mörruminjoen () ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 3 369 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Mörrumsån, jonka pituus on 186 kilometriä. Joki laskee Itämereen noin 0,85 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Mörruminjoen vesistön luoteispuolella kulkee Skandinavian eteläosan pohjois-eteläsuunnassa halkaiseva vedenjakaja, jonka itäpuolella olevat vesistöt laskevat Itämeren pääaltaaseen ja länsipuolella Atlantin suuntaan. Tällä vedenjakajalla on Mörruminjoen vesistöllä pitkä osuus, jonka takana sijaitsee Laganin vesistö (tunnus 98). Sen pohjoispuolella sijaitsee Laganin naapuri Emånin vesistö (tunnus 74) ja länsipuolella Laganin toinen naapuri Helge ån vesistö (tunnus 88). Helje ån eteläpuolella sijaitsee vielä Skräbeånin vesistö (tunnus 87). Mörruminjoen vesistön itäpuoliset päävesistöt sijaitsevat Emånin vesistön eteläpuolella. Ne ovat pohjoisesta lukien Alsterånin vesistö (tunnus 75), Nättrabyånin vesistö (tunnus 81), Vierydsånin vesistö (tunnus 83) ja Mieånin vesistö (tunnus 85). Mörruminjoen joensuun ympäristössä sijaitsee mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-alakin on vähäinen.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (58,9 %), turve (9,0 %), kalliomaa (5,4 %), hiekka ja sora (1,1 %), multamaa (7,2 %), savimaa (3,2 %) ja jäätikköjokijäänteet (2,1 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (68,9 %), soita ja kosteikkoja (1,8 %), viljelymaita (10,2 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (2,3 %) sekä joutomaita (4,3 %). Näiden lisäksi on 12,5 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Mörruminjokiin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 31,3 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 70,4 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 10,5 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 27 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 64 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 8,9 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 92,3 m³/s on mitattu helmikuussa 2002 ja pienin 9,5 m³/s syyskuussa 1990. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.
Vesivoimaa.
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 90 patoa, joista 20,3 % säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 187,1 miljoonaa kuutiometriä.
Mörrumsånin pääuomassa on 17 vesivoimalaitosta: Marieberg, Hemsjö Nedre, Hemsjö övre, Fridafors Nedre, Fridafors Övre, Granö, Huseby, OHS, Gransholm, Bergqvara, Åby, Lidekvarn, Barsbro, Solängen, Böksholm, Kullafors ja Lindshammar. Vesistön sivu-uomissa on vielä 4 voimalaa lisää: 
Voimaloiden yhteisteho on 23,1 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 96,9 gigawattituntia.
Emmerdale – Esitysvuosi 2020

Emmerdalen esitysvuoden 2020 esittäminen alkoi MTV3-kanavalla huhtikuussa 2021, ja päättyi tammikuussa 2022.
Lähteet.
 https://www.mtvpressi.fi/sarja/267691/kausi/298839 https://luokittelu.kavi.fi/public.html#haku/Emmerdale//
Skräbeånin vesistö

Skräbeånin vesistö (, vesistöaluetunnus 87) muodostuu Itämeren pääaltaaseen laskevan Skräbeånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 1 006 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen alajuoksulla nimikkojoki Skräbeån, joka on vain 5 kilometriä pitkä ja jonka lähdejärvi on Ivösjön. Joki laskee Itämereen noin 0,26 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Skräbeånin vesistö sijaitsee Mörruminjoen vesistön (tunnus 86) ja Helge ån vesistön (tunnus 88) välisessä taskussa niin, että Helge ånilla on Skräbeånin vesistön kanssa pisin yhteinen vedenjakaja. Sekä Skräbeånin vesistön itäpuoli että sen joensuun ympäristö muodostuu mereen laskevista ojien ja purojen pienistä valuma-alueista, joiden yhteispinta-ala on Skräbeånin vesistön suuruusluokkaa.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (62,3 %), turve (6,9 %), kalliomaa (3,4 %), hiekka ja sora (2,2 %), multamaa (8,8 %), savimaa (2,5 %) ja jäätikköjokijäänteet (1,4 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (68,5 %), soita ja kosteikkoja (1,1 %), viljelymaita (11,5 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (2,5 %) sekä joutomaita (4,7 %). Näiden lisäksi on 11,8 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Skräbeånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 8,43 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 21,5 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 3,14 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 8,4 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 25 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 2,3 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 30 m³/s on mitattu helmikuussa 2002 ja pienin 2,6 m³/s lokakuussa 1989. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.
Emmerdale – Esitysvuosi 2021

Emmerdalen esitysvuoden 2021 esittäminen alkoi MTV3-kanavalla tammikuussa 2022 ja se tulee päättymään keväällä 2023.