tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Muumit ja suuri tuhotulva

Muumit ja suuri tuhotulva () on ensimmäinen Tove Janssonin kirjoittamista muumikirjoista. Jansson halusi kirjoittaa sadun, joka kertoisi pienestä rumasta otuksesta. 
Muumipeikon hahmo oli esiintynyt aiemmin tunnushahmona pilapiirroksissa, joita Jansson teki Garm-lehteen. Kirjan ruotsinkielinen alkuteos julkaistiin 1945. Seuraavina vuosina Jansson kirjoitti ja kuvitti useita muumikirjoja, jotka saavuttivat suuren suosion sekä Suomessa että ulkomailla. "Muumit ja suuri tuhotulva" julkaistiin suomeksi kuitenkin vasta vuonna 1991.
Juoni.
Kirjassa Muumipeikko ja hänen äitinsä Muumimamma etsivät perheensä luota seikkailemaan lähtenyttä Muumipappaa ja joutuvat matkalla itsekin erilaisiin seikkailuihin. Alussa he seikkailevat pimeässä metsässä ja löytävät pikku otus Nipsun. Sitten he kohtaavat suuren käärmeen, jolta he kuitenkin pelastuvat. Pian heidän tietään valaisseesta kukasta tulee ulos Tulppaana-niminen henkilö. He jatkavat matkaa, ja kun he istuvat nuotion äärellä miettimässä Muumipappaa he kohtaavat vanhan herran, joka ohjaa heidät ylös. Tuon jälkeen he menevät suuria portaita pitkin valoisaan maailmaan, joka on rakennettu makeisista. Siellä he syövät paljon makeisia ja menevät pois suurella vuoristoradalla vuorten läpi. Sen jälkeen he lepäävät ja uivat rannalla, jossa kohtaavat vihaisen muurahaisleijonan, joka alkaa vetää Muumimammaa kuoppaan. Selvittyään he lähtevät jatkamaan matkaansa veneellä hattivattien kanssa, mutta merellä on kova myrsky. Matkan aikana nousee myös suuri tulva, jossa Muumipappakin joutuu hätään. Sen he kuulevat punatukkaisen pojan tornissa, jossa he ovat syömässä merivanukasta ja Tulppaana jää sinne. Poika kertoo, että hänen luonaan on poikennut nuuskamuikkusia, meriaaveita, pikkuötököitä, hemuleita, suuria eläimiä, niiskuja ja merikissoja, vaikka Niiskun, Nuuskamuikkusen ja Hemulin ensiesiintyminen on vasta seuraavassa kirjassa ("Muumipeikko ja pyrstötähti"). He kulkevat tulvan mukana nojatuolilla, joka kuuluu eräälle hemulille. Sitten Muumipeikko löytää erään marabuherran silmälasit ja marabuherra vie heidät Muumipapan luo. Illalla he istuvat nuotion äärellä monien muiden kanssa. Lopulta Muumit ja Nipsu muuttavat Muumilaaksoon Muumipapan rakentamaan Muumitaloon, joka on pyöreä ja tornikattoinen ja siinä on neljä huonetta ja keittiö. Muumitalo ajelehti tulvan mukana pieneen kauniiseen laaksoon.
Syvänmeren hauta

Syvänmeren hauta on merenpohjassa sijaitseva useita kilometrejä syvä ja satoja kilometrejä pitkä painauma. Syvänne on seurausta laattatektonisista prosesseista; syvänne sijaitsee alityöntövyöhykkeellä, jossa litosfäärilaatta taipuu ja työntyy toisen litosfäärilaatan alle vajoten astenosfääriin. Alityöntövyöhykkeellä on yleensä myös tulivuoria rinnakkaisesti syvänmeren haudan kanssa. 
Syvänmeren haudat ovat valtamerten syvimpiä paikkoja. Yleensä syvänmerenhaudat ulottuvat 3–4 kilometriä ympäröivän merenpohjan alapuolelle. Mariaanien haudassa Tyynellämerellä sijaitsee Maapallon merten syvin kohta, Challengerin syvänne, joka on noin 11 km syvä merenpinnasta mitattuna. Muita syvänmeren hautoja ovat mm. Tongan hauta ja Japanin hauta.
Sana "hauta" termissä syvänmeren hauta viittaa ensimmäisessä maailmansodassa käytettyihin juoksuhautoihin (). Liverpoolin yliopiston professori James Johnstone käytti termiä ensimmäisen kerran vuonna 1923 julkaistussa kirjassaan "An Introduction to Oceanography" kuvaillessaan pitkiä ja syviä merenpohjan painaumia.
Sojuz 34

Sojuz 34 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 6. kesäkuuta 1979 ja paluu noin 74 vuorokautta myöhemmin, 19. elokuuta 1979. Lennon radiokutsu oli Protoni (Протон). 
Miehistö.
Meno
Paluu
Sojuz 35

Sojuz 35 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 9. huhtikuuta 1980 ja paluu noin 55 vuorokautta myöhemmin, 3. kesäkuuta 1980. Lennon radiokutsu oli Dnepr (Днепр).
Miehistö.
Meno
Paluu
Sojuz 36

Sojuz 36 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 26. toukokuuta 1980 ja paluu noin 66 vuorokautta myöhemmin, 31. heinäkuuta 1980. Lennon radiokutsu oli Orion (Орион).
Miehistö.
Meno
Paluu
Sojuz 37

Sojuz 37 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 23. heinäkuuta 1980 ja paluu noin 79 vuorokautta myöhemmin, 11. lokakuuta 1980. Lennon radiokutsu oli Terek (Терек).
Miehistö.
Meno
Paluu
Dogma 95

Dogma 95 () on elokuvan taiteellinen suuntaus, jonka aloittivat vuonna 1995 tanskalaiset elokuvaohjaajat Lars von Trier, Thomas Vinterberg, Kristian Levring ja Søren Kragh-Jacobsen.
Sana 'dogmaelokuva'.
Suuntauksen mukaisesti tehtyjen elokuvien lajityyppiä kuvattiin usein nimityksellä 'dogmaelokuva'.
Tausta ja opinkappaleet eli 'dogmit'.
Dogma-suuntauksen tarkoituksena on kasvattaa elokuvanteon ”puhtautta” pyrkimällä eroon kaikista tekijöistä, jotka tuovat elokuvaan ylimääräistä pintakiiltoa ja kikkailua, ja keskittymällä vain elokuvan sisällön kannalta olennaisiin asioihin. Tarkoituksena on, että elokuvan ohjaaja ei ota ”taiteellista” näkökantaa, vaan kertoo totuuden hahmoista, paikoista ja tilanteista. Trier ja Vinterberg keksivät tätä silmällä pitäen säännöstön, ”siveyslupauksen”, johon kuuluvat seuraavat kohdat:
Näistä asioista ei nykyään pidetä tarkkaa kirjaa eikä niiden noudattamista valvota tarkasti, koska tekijät eivät koe Dogmaa ”brändiksi” eikä heillä ole tarkistuksiin voimavaroja. Sääntöjen noudattaminen on täysin elokuvan tekijöiden omantunnon varassa. Elokuvan tekijät kiertävät tai vääntävät myös sääntöjä jonkin verran. Joskus tekijät myös myöntävät rikkoneensa sääntöjä: esimerkiksi Thomas Vinterberg tunnusti verhonneensa erään ikkunan elokuvaa "Juhlat" (1998) tehtäessä, mikä rikkoo lavaste- ja valaistussääntöä. Kaikilla säännöillä ei edes ole tarkkaa määritelmää: on vaikeaa sanoa, mikä on ”genre-elokuva” (Dogma-elokuvathan ovat sinällään jo oma genrensä) tai mitä on ”pinnallinen toiminta”. Lisäksi on huomattava, että vaikka ohjaajaa ei saa mainita krediiteissä, he osallistuvat kyllä usein elokuvan markkinointiin ja elokuvan ulkopuolella heidät useimmiten korotetaan ohjaajiksi.
Dogman ansiosta tanskalainen elokuva nousi pohjoismaisen elokuvan piiristä kansainvälisesti menestyneimmäksi. Tunnettuja nimiä on suuntauksen perustajien lisäksi myös Susanne Bier.
Jack Coleman

Jack Coleman (s. 21. helmikuuta 1958 Easton, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Coleman esiintyi 1980-luvun alussa saippuasarjassa "Päivien viemää" ("Days of our Lives"), jossa hän esitti Jake Kositchekia toisena näyttelijänä René Lamartin jälkeen. Tämän jälkeen hän alkoi näytellä Steven Carringtonia sarjassa "Dynastia" ("Dynasty"). Aikaisemmin Steveniä oli esittänyt Al Corley. Vuosina 1982–1988 Coleman esiintyi yhteensä lähes 150:ssä sarjan jaksossa. Minisarjassa "Dynastia – viimeinen luku" ("Dynasty: The Reunion", 1991) Stevenin rooliin palasi Al Corley.
"Dynastian" jälkeen Coleman on esiintynyt monissa televisiosarjoissa, elokuvissa (pääasiassa televisiota varten tehdyissä) ja teatterinäytelmissä. Vuonna 1992 hänellä oli pääosarooli lyhytikäiseksi jääneessä NBC:n scifi-sarjassa "Nightmare Cafe", vuonna 2004 hänellä oli Peter Rickmanin rooli ABC:n esittämässä minisarjassa "Stephen Kingin Sairaala" ("Kingdom Hospital") ja vuodesta 2006 vuoteen 2010 hän esitti Noah Bennetiä NBC:n draamasarjassa "Heroes". Lisäksi hän on vieraillut muun muassa sarjoissa "Ilman johtolankaa" ("Without a Trace"), "C.S.I. Miami" ja "Entourage". Coleman on kirjoittanut lyhytelokuvan nimeltä "Studio City", jossa hän itsekin näyttelee.
Coleman on ollut vuodesta 1996 naimisissa näyttelijä Beth Toussaintin kanssa. Heillä on vuonna 1999 syntynyt tytär.
Illmatic

Illmatic on rap-artisti Nasin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Albumi sisältää tuottoa monilta tunnetuilta rap-tuottajilta kuten Q-Tip, DJ Premier, Large Professor ja Pete Rock. Albumia pidetään fanien keskuudessa ja hip hop-kulttuurissa Nasin merkittävimpänä julkaisuna ja East Coastin ehdottomana klassikkona. Syynä tähän on mm. Nasin maanläheinen, runoilijamainen ja moniulotteinen kerrontatapa, joka sisältää monia New Yorkin lähiöitä ja slummeja koskettavia aiheita kuten jengisodat, elämän hauraus ja lapsuus New Yorkissa sekä Nasin omia kokemuksia elämästään kaupungissa. Albumi on poikinut monia klassikoiksi muodostuneita kappaleita kuten "N.Y. State of Mind", "The World Is Yours", "Life's a Bitch" ja "It Ain't Hard to Tell".
Klassikkoasemastaan huolimatta albumi sai kotimaassaan platinaa vasta vuonna 2001. Albumista on julkaistu myös 2004 erikoispainos, joka sisältää albumin lisäksi bonusraitoja.
Albumin raitoja alettiin jo työstää vuoden 1992 aikana, jolloin suurin osa materiaalista saatiin valmiiksi. Myöhemmin 1993 loput Illmaticin raidoista nauhoitettiin.
Albumilla käytetyt samplet.
The Genesis
N.Y. State of Mind
Life's a Bitch
The World Is Yours
Halftime
Memory Lane (Sittin' in da Park)
One Love
One Time 4 Your Mind
Represent
It Ain't Hard to Tell
Postuumi

Postuumilla tarkoitetaan henkilön kuolemansa jälkeen saamaa tunnustusta tai julkaistua teosta. Se voi tarkoittaa myös isänsä kuoleman jälkeen syntynyttä lasta.
Kirjan julkaisu postuumisti tarkoittaa, että julkaiseminen tapahtuu kirjailijan kuoleman jälkeen. Kuuluisia postuumisti ilmestyneitä kirjoja ovat muun muassa Franz Kafkan "Oikeusjuttu", Mihail Bulgakovin "Saatana saapuu Moskovaan", Anne Frankin "Nuoren tytön päiväkirja", Stieg Larssonin "Millennium-trilogia", Mika Waltarin "Nuori Johannes" ja J. R. R. Tolkienin "Silmarillion".
Myös musiikkia voidaan julkaista postuumisti. Niin on julkaistu muun muassa John Lennonin tekemä, Bob Dylanin ”Gotta Serve Somebody” -kappaleelle irvaileva kappale ”Serve Yourself”, joka julkaistiin vasta Lennonin kuoltua. 
Ranskassa avioliiton voi solmia erityistapauksissa puolison kuoleman jälkeen, jolloin voidaan puhua postuumista avioliitosta. Myös Venäjällä on valmisteilla tällainen laki. 
Sanana "postuumi" on laina ruotsin sanasta "postum", joka puolestaan perustuu latinan sanaan "postumus" ’viimeinen; isän kuoleman jälkeen syntynyt’. Ilmauksen harvoin käytetty vastine on "kalmannos".
Elävänä Euroopassa

Elävänä Euroopassa on suomalaisen rockyhtyeen Eppu Normaalin vuonna 1980 julkaistu kahden levyn livealbumi. 
Albumilla kuullaan tuttujen Eppu-klassikoiden lisäksi muun muassa versiot kappaleista ”Roadhouse Blues”, ”Musti sotakoira” ja ”Let’s See Action” sekä yhtyeen silloinen keikkabravuuri ”Mies soittaa rokkia”, joka ei ole päätynyt yhtyeen millekään studioalbumille. ”Musti sotakoira” on basisti Mikko Nevalaisen aikaisemman yhtyeen Kollaa kestää kappale.
Vaikka levyn kannessa sanotaan, että levy on äänitetty kesällä 1980, on se äänitetty vasta alkusyksyllä Mäntässä ja Karhulassa. Tarkoitus oli nauhoittaa Ruisrockin 1980 elokuinen esiintyminen, joka peruuntui. Äänitys hoidettiin toisilla keikoilla tämän jälkeen.
Kannen piirrokset ovat yhtyeen entisen basistin Mikko Saarelan tekemiä. Levyn nimen innoittajana oli Creedence Clearwater Revivalin live-albumi "Live in Europe".
Nastradamus

Nastradamus on rap-artisti Nasin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1999, vain muutama kuukausi Nasin kolmannen albumin I Am... jälkeen. Nastradamusta pidetään yleisesti Nasin huonoimpana albumina sen hätäisen tunnelman takia. Ajan kuluessa levy on kuitenkin saanut myös hyvää palautetta. Esimerkiksi amerikkalainen rap-legenda KRS-1 on todennut sen olleen aikaansa edellä.
Samplet.
Life We Chose
Nastradamus
Come Get Me
Last Words
Big Girl
New World
Dave Evans

Dave Evans (s. 20. heinäkuuta 1953 Carmarthen, Wales, Britannia) on australialaisyhtye AC/DC:n alkuperäinen laulaja. Hän syntyi Walesissa, mutta muutti perheensä kanssa Australiaan jo lapsena. Hän liittyi AC/DC:hen vuonna 1973, ja kuului siihen muutamia kuukausia ennen kuin Bon Scott korvasi hänet syyskuussa 1974. Evansin aikana yhtye levytti yhden singlen "Can I Sit Next To You, Girl?" / "Rocking in the Parlour". Sittemmin Evans on luonut uraa sooloartistina.
The Lost Tapes

The Lost Tapes on rap-artisti Nasin albumi, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2002. Jotkin albumin kappaleista oli tarkoitus alun perin julkaista tupla-cd I Am... albumilla, mutta kyseinen albumi julkaistiinkin yhden cd:n painoksena ja näin ollen osa kappaleista jouduttiin leikkaamaan pois. 
Samplet.
My Way
U Gotta Love It
Nothing Lasts Forever
No Idea's Original
Poppa Was a Playa
Fetus
Diskriminantti

Polynomin "p(x)=anxn+...+a1x+a0", missä kertoimet "a1,a2...,an" kuuluvat annettuun kuntaan "K", diskriminantti on (2"n" − 1)×(2"n" − 1) matriisin
formula_1
determinantti.
Toisen asteen yhtälö.
Tunnetuin erikoistapaus diskriminantista on toisen asteen polynomin "p(x) = ax2+bx+c" diskriminantti "D = b²−4ac". Toisen asteen polynomin tapauksessa voidaan diskriminantin arvosta päätellä reaalikertoimisen yhtälön "p(x) = 0" reaalisten ratkaisujen eli reaalijuurien lukumäärä:
Diskriminantin avulla ei saada selville yhtälön juuria vaan reaalisten juurien lukumäärä. Diskriminantti on nopeampi tapa laskea yhtälön reaalijuurien määrä kuin yhtälön ratkaiseminen toisen asteen yhtälön ratkaisukaavalla.
Toisen asteen polynomin diskriminantin "D = b²−4ac" avulla voidaan kirjoittaa lauseke myös polynomin kuvaajan nollakohtien välisen osan ja x-akselin rajaaman alueen pinta-alalle "A":
formula_5
God’s Son

God’s Son on hip hop-artisti Nasin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002. God’s Son oli kaupallinen menestys kivutessaan julkaisuviikollaan kahdenneksitoista Billboardin albumilistalla ja rikkoen platinalevyn rajan kuukaudessa. Myös kaikki albumin singlet menestyivät listoilla. Levyn tunnetuin kappale lienee Beethovenin Für Eliseä lainaava ”I Can”, joka on sekä sosio-poliittisesti kantaa ottava kappale, että ennen kaikkea gettolapsille suunnattu kannustuslaulu. 
Albumi on kunnianosoitus Nasirin äidille, Ann Jonesille, joka kuoli rintasyöpään vuoden 2002 alkupuoliskolla. Nimen lisäksi monet kappaleet sisältävät suoria viittauksia häneen ja kolmastoista kappale ”Dance” on suora tribuutti Annille.
Padisen luostari

Paadisen luostari () oli Länsi-Virossa, Paadisen kylässä sijainnut sisterssiläisluostari. Luostari toimi parisataa vuotta 1300-luvulta 1500-luvulle. Luostarirakennuksista on jäljellä hyvin säilyneet rauniot. Paikalla on sijainnut linnoitus 600–800-luvuilla. Luostariajan jälkeen paikka palveli Venäjän ja Ruotsin linnoituksena sekä asuinkäytössä. 
Historiaa.
Riian lähellä sijainnut Dünamünden sisterssiläisluostari sai vuonna 1220 Paadisen tienoilta maa-alueita korvauksena avusta kristinuskon levittämisessä alueella. Ensimmäisenä rakennuksena paikalle pystytettiin mahdollisesti kivinen kappeli, ja osa luostarin munkeista siirtyi sinne huolehtimaan paikallisesta uskonelämästä. Koska Dünamünden luostarin maat oli pakko myydä vuonna 1305, munkit muuttivat Paadiseen vuonna 1310 ja aloittivat uuden luostarin rakentamisen vuonna 1317. Parhaimmillaan luostari oli vuoden 1400 tienoilla. Luostari selvisi myös 1500-luvun alkupuolen uskonpuhdistuksesta.
1500-luvun puolivälissä munkit ajettiin luostarista pois ja päärakennuksesta tehtiin linnoitus. 1500- ja 1600-luvuilla luostari kärsi ruotsalaisten ja venäläisten taisteluissa. Kuningas Kustaa II Adolf lahjoitti entisen luostarin alueista suuren osan vuonna 1622 Rammin suvulle. He muuttivat sinne asumaan ja remontoivat sisätiloja muistuttamaan barokkityyliä. Rammit asuivat luostarissa vuoteen 1766, jolloin rakennukset paloivat salamaniskun aiheuttamassa tulipalossa. Luostarirakennusten materiaalia käytettiin läheisen Paadisen kartanon rakentamiseen.
Luostarin vaikutukset Suomessa.
Luostari hankki 1300-luvulla maaomaisuutta Suomesta Uudeltamaalta. Alueita oli ainakin Sipoossa, Porvoossa ja Pernajassa. Luostari myi omaisuutensa pois 1400-luvun alussa. 
Ruotsin kuningas Maunu Eerikinpoika lahjoitti 15. toukokuuta 1351 Tallinnan hiippakuntaan kuuluneelle luostarille Porvoon kirkon pappien nimittämisoikeuden sekä oikeuden Ahvenkosken ja Vantaanjoen lohenkalastuksiin. Kalastuksen harjoittaminen kuitenkin vaikeutui. Luostarin valtaoikeudet alueella siirrettiin vuonna 1428 Turun piispanistuimelle.
Paadisen luostari hallinnoi 1300-luvun jälkipuolella ja 1400-luvun alussa hyvin laajaa maaomaisuutta. Luostarin omistuksiin Uudellamaalla kuului alkuaan noin 100 tilaa, joiden lisäksi tuli aikaa myöten torppia ja uudistiloja. Niiden määrä saattoi nousta 5-10 prosenttiin Uudenmaan viljelmistä. Vaikuttaa siltä, että virolaisia muutti Padisen hallinnoimalle alueelle Uudellemaalle.
Street’s Disciple

Street's Disciple on rap-artisti Nasin tupla-albumi, joka julkaistiin vuonna 2004. Albumi saavutti platinarajan.
Kappalelista.
CD 1
CD 2
Patsy Nakell

Patsy Nakell (s. 1969 Beirut) on suomalainen toimittaja. Hän työskenteli Yleisradion ruotsinkielisillä kanavilla vuosina 1995–2004 ja oli "Ny Tid" -lehden päätoimittaja 2005–2009. Nakell on opiskellut muun muassa Harvardin yliopistossa sekä Kennedy School of Government -koulussa 2008–2009.
Pyhän Yrjön kirkko (Maarianhamina)

Pyhän Yrjön kirkko () on Maarianhaminan kaupunginkirkko. Se rakennettiin vuosina 1926–1927, ja sen suunnitteli suomalainen arkkitehti Lars Sonck. Kirkon interiöörin suunnittelusta on vastannut taiteilija Bruno Tuukkanen. Porvoon hiippakunnan piispa Max von Bonsdorff vihki kirkon käyttöön 11. joulukuuta 1927.
Kirkko rakennettiin merenkulkuneuvos August Trobergin ja hänen puolisonsa Johanna Trobergin lahjoitusrahojen turvin. Myös kirkon esineistö on saatu lahjoituksina. Kirkon torni kohoaa 30 metrin korkeuteen, ja sen 37-äänikertaiset urut ovat Ahvenanmaan suurimmat. Urut on rakentanut Ruotsin Gammelstadissa toimiva Grönlundin urkurakentamo vuonna 1969 ja ne on uudistettu vuonna 1982.
Vanhin kirkon tornissa olevista kolmesta kirkonkellosta on peräisin Bomarsundin linnoituksen ortodoksisesta kirkosta. Kello vietiin vuoden 1854 Bomarsundin taistelun jälkeen sotasaaliina Lontoon Toweriin, josta se myytiin 1920-luvulla takaisin ahvenanmaalaisille.
Jeesuksen elämänvaiheita syntymästä ylösnousemukseen kuvaava alttaritaulu sekä Pyhää perhettä ja apostoleja esittävät lasimaalaukset ovat Bruno Tuukkasen työtä vuosilta 1959 ja 1961. Graniittinen kastemalja, jonka maljaosa ja kansi ovat hopeaa, on vuodelta 1934.
GSLV

GSLV () on intialainen keskiraskas kantoraketti, jolla laukaistaan parin tonnin painoinen satelliitti geosynkroniselle kiertoradalle tai viisi tonnia hyötykuormaa matalalle kiertoradalle. 
Raketin ensimmäinen onnistunut koelaukaisu tehtiin keväällä 2001. GSLV:n laukaisujen luotettavuus nousi pian korkealle tasolle. Kantoraketissa on kiinteäajoaine-boosterit ja nestemäisiä ajoaineita käyttäviä rakettivaiheita. Nestevetyä nestehapella polttavat ns. kryogeenimoottorit on ostettu Venäjältä, kuten Yhdysvallat on tehnyt Atlas V-kantorakettinsa kohdalla. 
Versiot.
Käytöstä poistunut versio, jossa ensimmäinen rakettivaihe oli 125 000 kilogrammaa painava (S-125). Raketti pystyi nostamaan 1500 kg painavan satelliittin geosynkrooniselle siirtoradalle (GTO).
Käytöstä poistuva versio, jonka ensimmäisen vaiheen massa oli 139 000 kg (S-139). Sen boosterirakettien ja toisen raketivaiheen ajoaine oli aiempaa tehokkaampaa. Raketti pystyi nostamaan 1900 kg GTO-radalle. 
Käyttöön tulossa oleva versio, jonka ylin kryogeeninen rakettivaihe on intialainen. Aiemmin tämä moottori on hankittu Venäjältä. Raketti pystyy laukaisemaan 2500 kg painavan satelliitin GTO-radalle.
Epäonnistuneen laukaisun 15.4.2010 syy löydettiin heinäkuussa 2010: intialaisen kryogeenisen moottorin nestevetyä syöttävä turbopumppu lakkasi toimivasta noin kaksi sekuntia rakettivaiheen käynnistämisen jälkeen, vaurioituminen johtui ilmeisesti ylipaineesta ja lämpöjännityksistä.
Intia on kehittänyt pitkään suurempaa GSLV-Mk III-rakettia, jonka koelaukaisu on vuonna 2010 tai 2011. Sen kryogeenisen rakettimoottorit ovat kotimaisia.
Aortan laajentuma

Aortan laajentuma ("aortta-aneurysma") on heikentyneeseen aorttaan liittyvän valtimotaudin eli ateroskleroosin seurauksena syntynyt pullistuma. Se voi joskus harvoin syntyä myös synnynnäisesti heikon seinämän seurauksena. Se on yleinen munuaisvaltimotason alapuolella, mutta laajentumia voi esiintyä missä tahansa kohdassa aorttaa. 
Aortta-aneurysmien merkittävimmät riskitekijät ovat samat kuin ateroskleroosin eli tupakointi, miessukupuoli, ikä, korkea verenpaine ja korkea veren kolesteroliarvo. Nykyään ajatellaan, että valtaosa aortta-aneurysmista syntyy sydän- ja verisuonitautien seurauksena. Aiemmin aortta-aneurysma saattoi syntyä myös infektion, esimerkiksi kupan, seurauksena, mutta sellaiset aneurysmat ovat länsimaissa äärettömän harvinaisia.
Aortta-aneurysma voi tuntua vatsan alueella sykkivänä pullistumana, mutta se on tavallisesti oireeton, kunnes se puhkeaa. Aneurysman puhkeaminen on hengenvaarallinen tilanne. Suuri osa potilaista kuolee jo ennen kuin ehtii sairaalaan, ja sairaalaan päässeistäkin vain osa selviää hengissä. Aneurysman puhkeamisen riski on sitä suurempi, mitä suurempi aneurysman halkaisija on.
Aortta-aneurysmien tiedetään kasvavan hitaasti vuosien kuluessa. Nykyään aneurysma pyritään yleensä leikkaamaan, kun niiden halkaisija on noin 5 cm tai jo aiemmin, jos niiden on seurannassa huomattu kasvavan tavanomaista nopeammin. Sekä puhjenneen aneurysman korjausleikkauksessa että ei-kiireellisessä korjausleikkauksessa aortan laajentunut osa korvataan vahvalla, esimerkiksi dacronista punotulla putkella. Vaihtoehtoisesti aneurysma voidaan korjata myös katetrin kautta laajentumakohtaan uitettavalla stentillä. Valittu menetelmä riippuu potilaan kunnosta ja hoitavan lääkärin harkinnasta. 
Myös ei-kiireellisiin korjausleikkauksiin liittyy muun muassa halvaantumisen ja kuoleman riski. Tästä syystä lääkärit pyrkivät kaiken aikaa kehittämään keinoja, joilla voitaisiin tunnistaa ne potilaat, joilla on poikkeuksellisen suuri riski saada aneurysman repeämä.
Francisco Fernández Ochoa

Francisco ”Paquito” Fernández Ochoa (25. helmikuuta 1950 Madrid, Espanja – 6. marraskuuta 2006 Madrid, Espanja) oli espanjalainen alppihiihtäjä ja maansa toistaiseksi ainoa kultamitalisti talviolympialaisissa.
Urallaan Fernández Ochoa voitti vain yhden alppihiihdon maailmancupin osakilpailun, mutta Sapporon vuoden 1972 olympialaisissa hän voitti pujottelun kultamitalin. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 1974 Fernández Ochoa saavutti pronssia pujottelussa.
Fernández Ochoan sisko Blanca saavutti olympiapronssia Albertvillen olympialaisissa 1992. Sisarukset olivat vuoteen 2018 saakka Espanjan ainoat talviolympialaismitalistit.
Fernández Ochoa kuoli 56-vuotiaana imusolmukesyöpään.
Aneurysma

Aneurysma tarkoittaa valtimon pullistumaa. Etymologisesti sana on peräisin kreikan sanoista "ana" (=ylös, esiin) ja "eurynein" (=laajentaa). Aneurysmia voi esiintyä monissa elimissä. Yleisimmin termiä aneurysma käytetään verisuonissa (esimerkiksi aivoaneurysma ja aortta-aneurysma) esiintyvistä pullistumista, mutta sitä voidaan käyttää esimerkiksi myös sydämen paikallisesta pullistumasta, jollainen voi syntyä esimerkiksi sydäninfarktin seurauksena. Suuren verisuonen, esimerkiksi aortan, aneurysma voi puhjeta ennalta arvaamatta, jolloin seurauksena on nopea verenhukka, joka ilman välitöntä kirurgista hoitoa johtaa potilaan kuolemaan.
Aivoaneurysma saattaa harvoissa tapauksissa puhjeta kaatumisesta johtuneen päänkolahduksen seurauksena. Suurten verisuonten, varsinkin aortan, aneurysmat liittyvät ihmisillä verisuonten rappeutumiin, kalkkeutumiin ja muihin sairauksiin, joissa sidekudos heikkenee. Kotieläimillä aneurysmat liittyvät useimmiten suurten verisuonten heikkenemiseen ja arpeutumiseen, joita yleisimmin aiheuttavat sisäloisten toukkamuodot, jotka porautuvat verisuonten seinämiin.
Mikko Karmila

Mikko Santeri Karmila (s. 3. helmikuuta 1964 Lohja) on suomalainen tuottaja, miksaaja ja äänittäjä, joka on työskennellyt erityisesti rock- ja metalliyhtyeiden kanssa.
Karmilan yhteistyökumppaneita ovat olleet muun muassa yhtyeet ja artistit Road Crew, Stone, Kotiteollisuus, Norther, Nightwish, Lullacry, Sonata Arctica, Amorphis, Waltari, Tarot, Peer Günt, Timo Kotipelto, Timo Tolkki, Timo Rautiainen, Stratovarius, Moon Cakes, Don Huonot, Charon, Children of Bodom, Tracedawn, Popeda, Lordi ja Impaled Nazarene.
Karmila soitti Itä-Saksa- ja Moon Cakes -yhtyeissä.
Hänet palkittiin vuoden 1991 Emma-gaalassa Vuoden tuottaja -palkinnolla.
Los Angelesin kansainvälinen lentoasema

Los Angelesin kansainvälinen lentoasema on lentoasema Los Angelesissa, Kaliforniassa. Se on maailman viidenneksi vilkkain lentoasema sekä Yhdysvaltain toiseksi vilkkain matkustajamäärissä mitattuna (2019). Lentoaseman kautta matkusti 84 557 968 ihmistä vuonna 2017. Kentältä tehtiin nousuja ja laskuja 700 362 kappaletta vuonna 2017. 
Historia.
Los Angelesin kaupunki teki päätöksen Los Angelesin kansainvälisen lentokentän rakentamisesta Mines Fieldina tunnetulle alueelle heinäkuussa 1928. Lentokentän ensimmäinen rakennus, Hangar No. 1, rakennettiin seuraavana vuonna. Lentokenttä vihittiin käyttöön virallisesti 7. heinäkuuta 1930. Ensimmäiset kaupalliset lennot Los Angelesin lentokentällä aloitettiin kuitenkin vasta vuonna 1946. Lentokentän ensimmäinen terminaali avattiin tammikuussa 1984. Kuusi vuotta myöhemmin lentokentän alkuperäinen Hangar No. 1 -rakennus hyväksyttiin Register of Historical Places -listalle kansallisesti arvokkaana muistomerkkinä. Helmikuussa 2007 lentokentällä tehtiin ensimmäinen laaja remontti, kun Tom Bradley International -terminaaliin tehtiin 700 miljoonaa dollaria maksanut sisätilaremontti.
Lentoasema suljettiin 29. huhtikuuta 1992, Rodney Kingiin kohdistuneen rasistisen poliisiväkivaltatapauksen aiheuttamien Los Angelesin mellakoiden takia. Se avautui uudelleen 17. tammikuuta 1994, Northridgen maanjäristyksen jälkeen.
Arkkitehtuuri.
Lentoasemaan kuuluu Theme Building -nimellä tunnettu rakennus, joka on itsessään nähtävyys. Se on 1961 valmistunut ’avaruusajan arkkitehtuuria’ (ns. Googie-arkkitehtuuria) ilmentävä rakennus, jonka on sanottu muistuttavan neljälle jalalle laskeutunutta avaruusalusta tai ufoa. Rakennuksen pääsuunnittelijoita olivat William Pereira ja Charles Luckman, mukana myös Paul Williams ja Welton Becket.
Terminaalit.
Lentokenttä jakautuu yhdeksään terminaaliin, jotka muodostavat keskenään hevosenkengän muotoisen kompleksin. Terminaalien yhteenlaskettu pinta-ala on 186 000 neliömetriä.
Kiitotiet.
Lentoasemalla on neljä keskenään samansuuntaista kiitotietä, 06L/24R, 06R/24L, 07L/25R ja 07R/25L.
Turvallisuus.
Los Angelesin kansainvälisen lentoaseman turvallisuus on Los Angelesin lentokenttäpoliisin vastuulla. Lentokenttäpoliisi perustettiin vuonna 1946 ja siihen kuului alkujaan vain kuusi aseistettua "lentokenttävartijaa" sekä yksi lentokenttäpoliisien toimintaa valvonnut valvoja. Nykyisin lentokenttäpoliisin alaisuudessa työskentelee noin 1 100 poliisia sekä siviiliä.
Kiitotiellä 24L sattui 35-henkeä vaatinut onnettomuus US Airwaysin lento 1493 helmikuussa 1991.
Vaskuliitti

Vaskuliitit ovat verisuonitulehduksia. Vaskuliitit ovat harvinaisia sairauksia. Nykykäsityksen mukaan ne ovat autoimmuunisairauksia, eli niissä elimistön tulehdussolut hyökkäävät elimistön omia rakenteita vastaan. On myös viitteitä siitä, että erilaiset infektiot voisivat toimia laukasevina tekijöinä vaskuliittien synnyssä. Kova fyysinen rasitus voi laukaista vaskuliitti-ihottuman jaloissa. Oirekuvaltaan ja tautimekanismeiltaan huomattavasti toisistaan poikkeavia vaskuliitteja tunnetaan useita.
Vaskuliitit voidaan jaotella karkeasti suurten suonten tauteihin (temporaaliarteriitti ja Takayasun arteriitti) ja keskisuurten ja pienten suonten tauteihin (Kawasakin tauti, ANCA-vaskuliitit, polyarteritis nodosa, mikroskooppinen polyangiitti, Wegenerin granulomatoosi, Churg-Straussin oireyhtymä ja Henoch-Schönleinin purppura).
Vaskuliitteihin luetaan nykyään myös ei-systeemiset (non-systematic vasculitis neuropathy, NSVN) versiot, joissa vaurio kohdistuu pääasiassa ääreishermostoon. Koska NSVN:ssä kaikki veriarvot voivat olla normaalit, varma diagnoosi on mahdollinen vain onnistuneella hermobiopsialla. Hoitolinja mukailee muita vaskuliittisairauksia, ja ennuste on muita vaskuliitteja parempi. Hankalan diagnoosin ja yleisen harvinaisuuden takia lääkehoidon aloitus voi viivästyä vuosia tai jäädä saamatta.
Suurten suonten vaskuliitit.
Temporaaliarteriitti.
Temporaaliarteriitti on vanhuksilla esiintyvä vaskuliitti, jossa tyyppilöydöksenä on ohimovaltimon (arteria temporalis) tulehdus. Oireena on tavallisesti väsymys, yleinen sairauden tunne, kuume, ohimopäänsärky, joskus leukojen kipu ja väsyminen syödessä ja joskus myös silmän sokeutuminen ja aivoinfarktit. Kaikkia oireita ei yleensä esiinny samalla potilaalla. Tautiin liittyy tavallisesti huomattavan korkea lasko. Diagnoosi voidaan varmistaa ottamalla koepala ohimovaltimosta histologista tutkimusta varten. Tautia hoidetaan suuriannoksisellä kortisonihoidolla.
Takayasun arteriitti.
Tauti on erittäin harvinainen. Se ilmenee yleensä alle 40-vuotiailla naisilla. Oireena on tavallisimmin käsien väsyminen ja kipua ja mahdollisesti käsien verenkierron heikentyminen (pulssipuoliero tai toispuolinen pulssittomuus).
Keskisuurten ja pienten suonten vaskuliitit.
Kawasakin tauti, ANCA-vaskuliitit, polyarteritis nodosa, mikroskooppinen polyangiitti, Wegenerin granulomatoosi, Churg-Straussin oireyhtymä ja Henoch-Schönleinin purppura.
Noidansolmu

Noidansolmu on symboli, jota käytettiin keskiajalla ja sen jälkeen Euroopassa suojaamaan noitien taikuuksilta. Noidansolmu kuvaa noitien taikuuksia, joita tehtiin solmujen avulla. Suojaavana periaatteena oli, kuten monen muunkin symbolin kohdalla, että pahan kuva suojaa pahalta. Noidansolmuja tehtiin talojen tai tallien oven yläpuolelle. Noidansolmu on muunnos hannunvaakunasta. Eräs merkin taikavoimaa lisäävä tekijä saattoi olla se, että melko monimutkaisen merkin saattoi piirtää jatkuvalla liikkeellä.
Suomessa noidansolmuja on kaiverrettu erilaisiin puuesineisiin, kuten maitopyttyihin, piimäastioihin ja lypsykiuluihin.
Noidansolmu on myös loitsu, joka oli yleensä pitkä, tiukasti monimutkaisiin silmukoihin sidottu naru. Se mainitaan "Noitavarasa"-teoksessa eräänä vanhimmista noitakeinoista. Se tunnetaan ympäri maailman, ja sitä käytettiin moniin eri tarkoituksiin. Kirjassa kerrotaan, miten Suomessa tietäjät tapasivat myydä tuulta tällaisia köysiä kauppatavarana käyttäen. Kun solmuja avattiin yksitellen, tuulen uskottiin yltyvän sitä mukaan.
Teurgia

Teurgia (, jumalan työ, ihme. ) tarkoittaa sellaisten rituaalien suorittamista, joiden tarkoituksena on pakottaa tai taivutella jumala tai muu yliluonnollinen olento tekemään jokin haluttu asia tai ”vetää henget maan päälle”. "Teurgilla" tarkoitetaan ”ihmeiden tekijää” tai ”henkien manaajaa”.
Länsimaisen teurgian juuret ulottuvat antiikin uusplatonismiin. Tunnettuja teurgeja olivat muun muassa Ammonios Sakkas, Plotinos, Porfyrios ja Iamblikhos. Iamblikhoksen nimiin on laitettu aihetta käsittelevä teos "Teurgia" eli "Egyptiläisistä mysteereistä".
Helena Blavatskyn mukaan teurgin oli oltava ”ehdottoman puhdas ja epäitsekäs vaikuttimiensa puolesta, voidakseen toteuttaa työnsä”. Teurgia on teosofiassa ensimmäinen magian kolmesta alalajista, jotka ovat teurgia, goetiikka ja luonnon magia.
Jukatek

Jukatek (omakielinen nimi "Maaya t'àan" [màːjaʔ tʼàːn]) on Jukatanin niemimaalla ja osissa Guatemalaa ja Belizeä puhuttu mayakieli. Äidinkieliset puhujat käyttävät nimeä "maya". "Jukatek" on kielitieteilijöiden käyttöön ottama nimitys kielen erottelemiseksi muista mayakielistä. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kielellä on 786 113 puhujaa. Jukatekia kirjoitetaan nykyään latinalaisella aakkostolla, joka saapui alueelle espanjalaisten valloittajien mukana 1500-luvulla. 
Kielen ei katsota olevan uhattu. 
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde: 
Vokaalit.
Kaikki vokaalit voivat esiintyä niin lyhyinä kuin pitkinäkin. Lisäksi jukatek on tonaalinen kieli, jota merkitään toisinaan akuutilla (nouseva tooni) ja gravis (laskeva) aksentilla. Tonaalisia eroja tehdään vain pitkien vokaalien kohdalla, lyhyet vokaalit ovat neutraaleja. 
Lähde: 
Kirjoitusjärjestelmä.
Perinteisesti jukatekia on kirjoitettu mayojen hieroglyfeillä. 1500- ja 1600-kuluessa tämä järjestelmä korvautui latinalaisilla aakkosilla.. Hieroglyfit ovat luonteeltaan piktografisia tai foneettisia ja niitä on noin 800 erilaista. Hieroglyfejä opittiin tulkitsemaan uudestaan 1950-luvulla..
Nykyään jukatekia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Kielioppi.
Jukatekissa ei ole kieliopillista sukua. Mikäli sukupuolta halutaan kuitenkin eritoten painottaa esim. ihmisten kohdalla, sanan eteen liitetään joko suffiksi x- (nainen) tai h- (mies): xmen (naispuolinen shamaani) vs. hmen (miespuolinen shamaani)..
Lukusanat 1–10 jukatekiksi:
Hopfin–Rinowin lause

Matematiikassa Hopfin–Rinowin lause koskee Riemannin monistolla määritellyn täydellisen avaruuden geodeesejä. Lause on nimetty Heinz Hopfin ja hänen oppilaansa Willi Rinowin mukaan.
Joskus seuraavaa yleisempää lausetta kutsutaan myös Hopfin–Rinowin lauseeksi: Jokainen täydellinen lokaalisti kompakti sisäinen avaruus on aidosti geodeesinen avaruus.
Sari Multala

Sari Susanna Multala (s. 5. heinäkuuta 1978 Helsinki) on suomalainen kilpapurjehtija sekä poliitikko, kansanedustaja ja ministeri. Multala valittiin vuoden 2015 eduskuntavaaleissa kokoomuksen kansanedustajaksi Uudenmaan vaalipiiristä. Hän on toiminut Orpon hallituksen ympäristö- ja ilmastoministerinä 24. tammikuuta 2025 lähtien. Sitä ennen hän on toiminut tiede- ja kulttuuriministerinä kesäkuusta 2023 tammikuuhun 2025 Orpon hallituksessa. Multala on Vantaan kaupunginvaltuutettu ja on toiminut Vantaan kaupunginhallituksen puheenjohtajana vuosina 2017–2023. Multala on kilpapurjehduksen kolminkertainen maailmanmestari.
Koulutus.
Multala on suorittanut kauppatieteiden maisterin tutkinnon. Lisäksi hänellä on valmentajan ammattitutkinto Kuortaneen urheiluopistosta.
Politiikassa.
Multala asuu Vantaan Kuninkaanmäessä. Hänet valittiin Kokoomuksen ehdokkaana Vantaan kaupunginvaltuustoon vuoden 2012 kunnallisvaaleissa ja eduskuntaan vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiiristä 6 118 äänellä. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Multala sai 7 724 ääntä ja tuli valituksi jatkokaudelle. Multala on työskennellyt eduskunnassa muun muassa sivistysvaliokunnassa, maa- ja metsätalousvaliokunnassa, ympäristövaliokunnassa, tiedusteluvalvontavaliokunnassa ja lakivaliokunnassa.
Näkemykset.
Arvot.
Multala sijoittuu vaalikonevastausten perusteella keskusta-oikeistoon. "Ylen" vaalikoneessa Multala ei erotu vahvasti konservatiivina tai liberaalina. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Multala on kallellaan liberaalivihreyteen (GAL). HS:n vaalikoneeseen Multalan antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin oikeistolaiset mielipiteet.
Seksuaali- ja sukupuolipolitiikka.
Multala on allekirjoittanut Setan ehdokasitoumuksen eduskuntavaaleissa 2019 ja 2023. Ehdokassitoumuksen allekirjoittajana Multala on sitoutunut tukemaan sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen tavoitteita eduskuntatyössään, vastustamaan syrjintää ja vihapuhetta sekä edistämään näiden ryhmien osallistumista päätöksentekoon.
Urheilu-ura.
Multala kilpaili purjehdusurallaan E-jollissa, optimistijollissa ja Laser Radial -luokassa. Hän edusti Marjaniemen Purjehtijoita ja häntä valmensi vuodesta 2006 lähtien Fredrik Lassenius. Multala oli Suomen purjehdusmaajoukkueen päävalmentajana 2013–2015.
 5. 2000 (E-jolla)
 5. 2004 (E-jolla)
 7. 2012 (Laser Radial)
 1. 2001 (E-jolla)
 1. 2009 (Laser Radial)
 1. 2010 (Laser Radial) 
 1. 2010 (Laser Radial)
 2. 2003 (E-jolla)
 2. 2004 (E-jolla)
 2. 2007 (Laser Radial)
 3. 2012 (Laser Radial)
 1. 2002 (E-jolla)
 1. 2008 (Laser Radial)
 2. 2000 (E-jolla)
 2. 2003 (E-jolla)
 2. 2005 (E-jolla)
 3. 2005 (Laser Radial)
Urheiluun liittyviä luottamustoimia.
Syksyllä 2020 Multala valittiin Suomen Olympiakomitean varapuheenjohtajaksi nelivuotiskaudelle 2021–2024. Sitä ennen hän oli olympiakomitean hallituksessa urheilijoiden edustajana kauden 2016–2020. Multala on ollut valtion liikuntaneuvoston jäsen vuodesta 2015 ja oli sen arviointijaoston puheenjohtaja 2015–2019. Lisäksi Multala on ollut Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskuksen hallituksessa.
Translaatio

Translaatio ( &lt; "transferre," kuljettaa yli) voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Nelspruit

Nelspruit, nykyään virallisesti Mbombela, on 59 000 asukkaan kaupunki Etelä-Afrikan koillisosassa Limpopo-joen varrella. Kaupunki on myös Mpumalangan provinssin pääkaupunki. Nelspruit sijaitsee noin 100 kilometriä länteen Mosambikin rajalta ja 330 kilometriä itään Johannesburgista.
Kaupungissa sijaitsee Kruger Mpumalangan kansainvälinen lentoasema, jota käytetään pääosin reittilentoihin Johannesburgiin.
Nelspruitiin rakennettiin jalkapallostadion vuoden 2010 MM-kilpailuja varten. Stadionin nimi on Mbombela Stadium ja sen kapasiteetti on yli 40 000 ihmistä.
Dynkinin luokka

Reaalianalyysissä mitta-avaruuden "X" Dynkinin luokka, eli "d"-systeemi, on kokoelma formula_1, jolle on voimassa
Aiheesta muualla.
Ilkka Holopainen: Moderni reaalianalyysi, syksy 2005
Johan Micoud

Johan Micoud (s. 24. heinäkuuta 1973, Cannes, Ranska) on ranskalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Micoud aloitti ammattilaisuransa Cannesissa vuonna 1992. Vuonna 1996 hän siirtyi Bordeaux'n joukkueeseen. Vuosina 2000–2002 Micoud edusti italialaista Parmaa ja vuosina 2002–2006 saksalaista Werder Bremeniä. Vuonna 2006 hän palasi Bordeaux'n riveihin. Paluu kotimaahan ei ole kuitenkaan sujunut toivotulla tavalla. Kauden 2007-08 jälkeen Micoud ja Bordeaux eivät enää jatkaneet veteraanin sopimusta.
Ranskan maajoukkueessa Micoud pelasi vuosina 1999–2004 17 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän jäi kuitenkin maajoukkueurallaan Zinédine Zidanen varjoon. Micoud oli mukana Ranskan joukkueessa vuoden 2000 EM-kisoissa ja vuoden 2002 MM-kisoissa. Hän voitti Ranskan riveissä EM-kultaa vuonna 2000.
Suicide in Dark Serenity

Suicide in Dark Serenity on yhdysvaltalaisen yhden miehen black metal -yhtyeen Xasthurin EP-julkaisu. Alun perin se julkaistiin vähänpainetuissa vinyyliformaateissa vuonna 2003, mutta vuonna 2004 siitä painettiin cd-versio. Kyseinen cd-versio on remasteroitu vanhasta, ja se sisältää bonuksena 17-minuuttisen harjoitteluotoksen "Nocturnal Poisoning" -debyyttialbumin nauhoituksista.
Nimikappale on ollut alkujaan demolla "A Gate Through Bloodstained Mirrors", jossa se on tosin pari minuuttia pidempänä.
Yhdistelmä-DNA-tekniikka

Yhdistelmä-DNA-tekniikka on geenitekniikan osa-alue. Se ei ole oma tieteenalansa vaan kokoelma menetelmiä, joilla geneettistä materiaalia voidaan eristää, yhdistellä, muuntaa ja siirtää toiseen organismiin.
Geenimuokkaus on nopeampi ja tarkempi tapa saada aikaan muutoksia, joiden tekeminen risteyttämällä ja valinnalla veisi liian kauan aikaa tai joka voisi olla muuten mahdotonta. Esimerkiksi naudan kymosiini on siirretty teollista tuotantoa varten "Kluyveromyces lactis" -hiivaan, "Aspergillus niger" var. "awamori" -sieneen ja "Escherichia coli" K12 -bakteeriin. Näitä mikrobeja kasvatetaan säiliössä tuottamaan kymosiinia teollisessa mittakaavassa juustonvalmistusta varten. Normaalisti kymosiinia muodostuu vasikan vatsassa ja tätä ennen kymosiinia (juustonjuoksutinta) on saatu teurastamoista.
Yhdistelmä-DNA-tekniikalla eliöön voidaan siirtää 
Nykyään on onnistuttu siirtämään geenejä myös monisoluisiin eläimiin ja kasveihin, mutta ominaisuuksien ilmentäminen riittävän vahvana on vielä vaikeaa.
Siirtogeenisen lääketuotannon periaatteet.
Tässä käytetään esimerkkinä insuliinin valmistusta. Insuliini on haiman tuottama hormoni. Se on välttämätön kehon glukoositasapainon säätelyssä. Diabeetikolla haima ei pysty tuottamaan tarpeeksi insuliinia. Ennen kuvatunlaisen tekniikan kehittämistä 1980-luvulla diabeetikoille oli tarjolla ainoastaan eläininsuliinia ja sitäkin vain rajallisia määriä. Yleensä käytettiin teurastetuista sioista saatavaa insuliinia. Nykyään käytössä on lähinnä ihmisinsuliini (jonka käyttö on selvästi jo vähentynyt) ja ennen kaikkea insuliinista tehdyt johdokset. Suomessa ei ole enää rekisteröityjä eläininsuliineja kaupan (2006). Erityisluvalla niitä kuitenkin saa.
Carl Steffeck

Carl Constantin Heinrich Steffeck (myös Karl Steffeck, 4. huhtikuuta 1818 Berliini – 11. heinäkuuta 1890 Cranz) oli saksalainen taidemaalari ja graafikko. Hänet tunnetaan ennen kaikkea hevos- ja koiramaalauksista.
Elämänvaiheet.
Varakkaan taiteenharrastajan poika Steffeck opiskeli jo lukioaikana Berliinin Taideakatemiassa. Hän siirtyi 1837 hevosmaalari Franz Krügerin mestariluokalle ja myöhemmin oppilaaksi Carl Joseph Begasin ateljeehen. Vuonna 1839 hän lähti Pariisiin, missä hän oli kaksi kuukautta Paul Delarochen oppilaana ja tutki erityisesti Horace Vernetin teoksia. Vuodet 1840–1842 hän oleskeli Italiassa.
Palattuaan kotimaahan hän maalasi enimmäkseen metsästys- ja eläinmaalauksia. Siihen lajiin kuuluu suuri historiallinen maalaus "Albrecht Achilles taistelee nürnbergiläisen kanssa viiristä" (1848), jolle on erityisesti ominaista väriloisto ja mestarillinen hevosten kuvaus. Preussin valtio hankki maalauksen 1864 Kansallisgalleriaan Berliiniin.
Steffeck erikoistui yhä enemmän paikallaan olevien ja liikkuvien hevosten kuvaamiseen sekä kilpailumaalauksiin ja hevosmuotokuviin. Hän maalasi myös runsaasti pienikokoisia muotokuvia, muutamia suuria historiallisia maalauksia, akvarelleja, litografioita ja syövytyksiä sekä teki muutamia pronssisia eläinaiheisia veistoksia. Steffeckin oppilas Max Liebermann on kertonut, että Steffeck maalasi pienet ratsastajakuvansa, jotka hän myi kuudella kultarahalla, useimmiten yhdessä istunnossa, jotta malli sai kuvan saman tien mukaansa. 
1800-luvun puolivälistä alkaen Steffeck omistautui yhä enemmän opettamiselle. Hänen oppilaitaan oli muun muassa Hans von Marées. Steffeckistä tuli professori Berliinin taideakatemiaan 1859, ja 1880 hänet kutsuttiin Königsbergin taideakatemian johtajaksi.
Hän kuoli yllättäen 1890 saatuaan halvauksen. Hänet on haudattu Berliiniin.
Lincoln Motor Company

Lincoln on yhdysvaltalaisen Ford Motor Companyn loistoautomerkki.
Historia.
Henry M. Leland, joka kuului Cadillacin perustajajäseniin, perusti vuonna 1917 Lincoln Motor Companyn ja aloitti lentokonemoottorien valmistuksen. Ensimmäisen maailmansodan loputtua yritys muutti tuotantolinjansa ja aloitti loistoautojen valmistuksen. Yritys ajautui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin ja vuonna 1922 Ford Motor Company osti sen. Kaupan jälkeen Lincoln kohosi nopeasti Yhdysvaltain suosituimmaksi luksusluokan automerkiksi yhdessä Cadillacin kanssa ja on säilyttänyt asemansa näihin päiviin asti. 
Valkoisen talon edustusauto.
Lincoln on ollut Yhdysvaltain presidentin virallinen automerkki 1940-luvun vaihteesta 1970-luvun lopulle. Vuonna 1939 Franklin D. Roosevelt sai ”Sunshine Special” -nimen saaneen Lincolnin, joka palveli presidenttejä vuoteen 1950 asti. Autoon kertyi vain 88 000 ajokilometriä, mutta sitä kuljetettiin laivoilla ympäri maailmaa yli sata tuhatta kilometriä, muun muassa Jaltan rauhankonferenssiin 1945. Sitä seurasi Dwight D. Eisenhowerille luovutettu ”Bubbletop”, jota vuosina 1950–1961 ajettiin noin 160 000 kilometriä, kuljetettiin lentokoneella 90 000 kilometriä ja laivoilla vielä vähän enemmän. Keväällä 1961 John F. Kennedylle luovutettu Lincoln matkasi kahdeksan käyttövuotensa aikana lentokoneen ruumassa puolitoista miljoonaa kilometriä ja omilla pyörillään 88 000 kilometriä. Lyndon B. Johnsonille 1968 luovutettu Lincoln oli rakennettu luodinkestäväksi, ja samalla Ford sitoutui toimittamaan uuden Lincolnin Valkoiseen taloon joka neljäs vuosi ja pitämään presidentin käytössä kahta Lincolnia kerrallaan.
1980-luvulta lähtien Valkoisen talon autot ovat olleet välillä myös Cadillacin valmistamia.
Lincoln Suomessa.
Suomessa Lincolnin edustajana on toiminut Ford-autoja maahantuonut, vuonna 1926 perustettu Oy Ford Ab. Vuonna 1946 presidentti J. K. Paasikivi, joka oli kutsuttu Suomen Automobiiliklubin kunniajäseneksi, sai Ford Motor Companyn lahjana Lincoln V12 -henkilöauton; uusi auto oli ylipäätään poikkeuksellinen ilmiö Suomessa heti sotaa seuranneina vuosina. Paasikivi käytti Lincolnia virantoimituksen ulkopuolella. Vuonna 1965 Lincoln Continental maksoi Suomessa 43 200 markkaa; samassa hintaluokassa olivat Cadillac ja Chrysler Imperial sekä BMW:n ja Mercedes-Benzin suurimmat mallit. Vuoden 1979 lopussa Suomessa oli rekisterissä 20 Lincolnia. Vuoden 1999 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli yhteensä 262 Lincoln-autoa, jotka edustivat vuosimalleja 1926–1995.
Luettelo suomalaisjoukkueiden otteluista jalkapallon eurocupeissa

Tämä on luettelo suomalaisjoukkueiden otteluista jalkapallon eurocupeissa. Se sisältää kaikki Mestarien liigan, Eurooppa-liigan, Konferenssiliigan, Naisten mestarien liigan ja UEFA Youth Leaguen sekä niiden edeltäjien ottelut. Mukana on myös lakkautettu Intertoto Cup. Suomalaisjoukkueiden maalit ovat tuloksissa ensin ja kotiotteluiden tulokset on lihavoitu.
Miehet.
Euroopan cup ja Mestarien liiga.
Kilpailu tunnettiin kauteen 1991–1992 saakka nimellä Euroopan cup. Suomi osallistui vuonna 1955 käynnistyneeseen kilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 1958.
Messukaupunkien cup, UEFA-cup ja Eurooppa-liiga.
Kilpailu tunnettiin vuosina 1955–1971 nimellä Messukaupunkien cup ja 1971–2009 nimellä UEFA-cup. Suomi osallistui kilpailuun ensimmäistä kertaa kaudella 1970–1971.
Cup-voittajien cup.
Suomi osallistui vuonna 1960 käynnistyneeseen kilpailuun ensimmäistä kertaa kaudella 1963–1964. Cup-voittajien cup yhdistettiin UEFA-cupiin kauden 1998–1999 jälkeen.
Intertoto Cup.
Vuonna 1961 perustettu Intertoto Cup siirtyi UEFA:n alaisuuteen 1995, jolloin Suomi oli mukana ensimmäistä kertaa. Vuosina 1995–1997 pelattiin aluksi lohkovaihe yksinkertaisena sarjana, jonka jälkeen lohkovoittajat jatkoivat cup-kierroksille. Vuonna 1998 siirryttiin kokonaan cupmuotoiseen turnaukseen. Intertoto Cup lopetettiin 2008.
Naiset.
Naisten UEFA Cup ja Mestarien liiga.
Naisten UEFA Cup järjestettiin viimeisen kerran kaudella 2008–2009, jonka jälkeen sen korvasi Naisten mestarien liiga.
UEFA Europa Cup.
UEFA Europa Cup pelataan ensimmäisen kerran kaudella 2025–2026.
Tilastoja.
Yhteenveto suomalaisjoukkueiden pelikausista ja otteluista eurocupeissa. Tilastot on päivitetty kauden 2017/2018 jälkeen.
Joensuu Areena

Joensuu Areena on suuri monitoimihalli ja suurtapahtumien keskus Joensuussa. Se on rakennettu ensisijaisesti urheilijoiden käyttöön. Areenan varustetaso, akustiikka ja valaisutehot sopivat myös suurkokousten, messujen, tapahtumien ja konserttien järjestämiseen. Joensuu Areena on Mehtimäen urheilualueen suurin rakennus ja sijaitsee aivan Joensuun keskustan tuntumassa.
Areenassa on yleisurheilukenttä, tekonurmi jalkapalloilulle ja pesäpalloilulle, lentopallon, salibandyn kentät, kiipeilyseinä.
Areenan keskiosa on jaettavissa kolmeen osaan, joihin kaikkiin on oma sisäänkäynti. 
Areena valmistui helmikuussa 2004. Se oli valmistuessaan Suomen suurin puurakennus. Eduskunnan puhemies Paavo Lipponen vihki sen virallisesti käyttöön 17. maaliskuuta 2004.
Suuria tapahtumia.
Areena on suurten messujen ja tapahtumien paikka. Siellä on pidetty muun muassa erilaisia messuja, joista suurimmat Karjalan Messut 2004, ja suuria yleisötilaisuuksia, esimerkiksi evankeliumijuhlat 2006 ja Suomen Keskustan puoluekokous 2008. Myös SDP, Kokoomus ja Perussuomalaiset ovat pitäneet puoluekokouksensa Areenassa. 
Areena on Josban kotihalli. Joensuun Maila pelaa siellä talvisarjojen pelit. Aiemmin Areenaa käyttivät myös nykyisin Mehtimäkihallissa pelaava Kataja Basket Club sekä talvisin Jippo ennen Rantakylän liikuntahallin valmistumista. Joensuun Areenalla harjoittelee myös Joensuun Thai Boxing Club.
Areenan toistaiseksi suurin tapahtuma oli Taitaja-tapahtuma, joka toi Joensuuhun kymmeniätuhansia katsojia helmi-maaliskuussa 2007. Toukokuussa 2007 Areenassa esiintyi Deep Purple, jolloin yleisöä oli yhtä aikaa 6 000 henkeä.
Rakennuspalkinnot.
Joensuu Areena on saanut useita rakennusalan valtakunnallisia palkintoja:
Vjatšeslav Anisin

Vjatšeslav Mihailovitš Anisin (, s. 7. marraskuuta 1951 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.
Anisin pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa 1970-luvun alussa ketjukavereinaan Juri Lebedev ja Aleksandr Bodunov. Hän voitti kolme maailmanmestaruutta ja pelasi Summit Series -turnauksessa 1972.
Kotimaassaan Anisin edusti seuroja Krylja Sovetov Moskova, TsSKA Moskova, Spartak Moskova ja SKA Leningrad.
Egyptin vaakuna

Egyptin vaakuna on Egyptin tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Siihen on kuvattu Saladinin kotka, joka katsoo oikealle. Sen päällä on kilpi, jossa on Egyptin lipun värit punainen, valkoinen ja musta. Vaakunan alaosassa lukee جمهورية مصر العربية eli "Egyptin arabitasavalta" arabiaksi. Nykymuodossa vaakuna on otettu käyttöön 1984. Vuodet 1972–1984 sen tilalla oli Qureishin kultainen haukka.