tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ilmari Florell von Delwig

Oskar Ilmari ”Pussi” Florell von Delwig, sukunimi vuoteen 1924 "Florell" (16. elokuuta 1880 Hamina – 19. marraskuuta 1945 Tukholma) oli suomalais-ruotsalainen paroni, oopperalaulaja ja laulupedagogi.
Ilmari Florell von Delwigin vanhemmat olivat Haminan kadettikoulun ranskan kielen opettaja, kollegiasessori Otto Henrik Florell (1842–1902) ja Sofia Emilia Basilier. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta vuonna 1900 ja opiskeli sitten Polyteknillisessä opistossa. Hän opiskeli vuosina 1902-1911 laulua Julius Heyn johdolla Berliinissä, Ernesto Boezin johdolla Roomassa ja Alfred J. Boruttaun johdolla Wienissä ja konsertoi laulajana Suomessa, Ruotsissa, Saksassa ja Itävallassa. Florell von Delwig oli kiinnitettynä sankaritenoriksi 1911–1912 Colmarin valtionteatterissa Saksassa. Hän toimi laulunopettajana Berliinissä vuodesta 1913 alkaen, Lundissa Ruotsissa vuodesta 1914 alkaen sekä vuodesta 1925 alkaen Kööpenhaminassa ja Tukholmassa. Florell von Delwig perusti Lundissa ollessaan "Delwigska kören"-nimisen kuoron. Hänestä tuli Ruotsin kansalainen vuonna 1919.
Florell von Delwig sävelsi teoksia mieskvarteteille, romansseja ja pianopreludeja, muun muassa "Span auf den Wellen" (1908), "Deux préludes pour piano" (1913) ja "Vuggevise ved lille Majas Sygeleje" (1913). 
Oskar Ilmari Florell sai vuonna 1909 vapaaherra Rudolf Fredrik Axel von Dellwigiltä (1851–1916) luvan käyttää von Dellwig sukunimeä ja vuonna 1923 vapaaherran sisarpuoli Marie Eleonore Antonie von Dellwig (s. 1858) adoptoi Oskar Ilmari Florellin. Saksalaisen tuomioistuimen tammikuussa 1924 tekemän ratkaisun nojalla Florell saattoi käyttää paroni von Dellwigin arvonimeä.
Born 2 Rap

Born 2 Rap on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti The Gamen studioalbumi, joka julkaistiin 29. marraskuuta 2019. Hän ilmoitti albumin jäävän hänen viimeisekseen, mutta julkaisi seuraavan albuminsa vuonna 2022.
Jennie Anderson

Jennie Austin Anderson, o. s. "Kangas" (25. tammikuuta 1902 Suomen suuriruhtinaskunta – 7. huhtikuuta 1988 Ashby, Massachusetts) oli amerikansuomalainen sopraanolaulaja.
Jennie Andersonin vanhemmat olivat John Kangas ja Anna Ruuska. Hän oli naimisissa vuodesta 1922 John T. Andersonin kanssa. Jennie Anderson esiintyi laulajana 1920-luvulla Yhdysvalloissa ja hän teki siellä vuosina 1925 ja 1928 kuusi levytystä esittäen Martti Nisosen, Emil Kaupin ja Eino Leinon lauluja.
Debora (täsmennyssivu)

Debora voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Deborah

Deborah on heprealaisperäinen naisen etunimi. Se merkitsee mehiläistä. Deborahin rinnakkaismuotona esiintyy nimiasu Debora; englantilaisella kielialueella nimestä on käytössä myös muunnelmat Debra ja Debbie.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on maaliskuun 2025 loppuun mennessä tilastoitu noin 300–310 Deborah-nimistä ja noin 160–170 Debora-nimistä naista.
Panzerkampfwagen IX ja X

Panzerkampfwagen IX ja Panzerkampfwagen X olivat Natsi-Saksan suunniteltuja superraskaita panssarivaunuja. Niiden sivuprofiilikuvat esiintyivät Wehrmachtin julkaisemassa "Signal"-lehdessä. Konkreettisia suunnittelutoimia vaunujen takana ei ollut, vaan niiden oli ainoastaan tarkoitus hämätä liittoutuneita.
Lučenec (piiri)

Lučenecin piiri () on Slovakian piiri Banská Bystrican alueella. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 73 342.
Vuoden 2019 lopussa Lučenecin piirin asukkaista 35 435 (noin 48,3 %) oli miespuolisia ja 37 907 (n. 51,7 %) naispuolisia. Vuoden 2011 lopussa piirin väestöstä 60,5 prosenttia oli slovakkeja, 23,1 prosenttia unkarilaisia, 2,8 prosenttia romaneja, tšekkejä, määriläisiä ja sleesialaisia yhteensä 0,3 prosenttia ja muita 13,1 prosenttia. Alle 14-vuotiaat muodostivat väestöstä 15,8 prosenttia, 15–64-vuotiaat 70,9 prosenttia ja yli 65-vuotiaat 13,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,3 vuotta. Lučenecin piirin väkiluvun ennakoidaan pienenevän 69 449 asukkaaseen vuoteen 2040 mennessä.
Kunnat.
Lučenecin piirin 57 kuntaa. Ne kunnat, jotka ovat myös kaupunkeja ovat luettelossa lihavoituja.
Magnesiumhydridi

Magnesiumhydridi (MgH2) on magnesiumin ja vedyn muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä pelkistimenä ja sitä on tutkittu myös vedynvarastointisovellutuksiin.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa magnesiumhydridi on valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdisteellä on useita kidemuotoja eli se on polymorfista. Huoneenlämpötilassa stabiili muoto on alkeiskopiltaan tetragonaalinen β-muoto, jonka rakenne muistuttaa rutiilin rakennetta. Ja tämän lisäksi tunnetaan useita korkean lämpötilan ja korkean paineen faaseja. Magnesiumhydridi reagoi erittäin voimakkaasti veden kanssa magnesiumhydroksidiksi ja vedyksi ja voi syttyä palamaan. Se hajoaa myös kuumennettaessa.
Valmistus ja käyttö.
Ensimmäisen kerran magnesiumhydridiä valmistettiin kuumentamalla dietyylimagnesiumia. Sitä voidaan myös valmistaa dietyylimagnesiumista pelkistämällä litiumalumiinihydridillä. Nykyään käytetyin tapa on kuitenkin magnesiumin ja vedyn seoksen kuumentaminen 300–400 °C:n lämpötilaan magnesiumjodidin toimiessa katalyyttinä.
Mg + H2 → MgH2
Magnesiumhydridiä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä emäksenä ja pelkistimenä. Yhdisteestä valmistetaan myös alkeenien polymeroinneissa käytettäviä Ziegler-Natta-tyyppisiä katalyyttejä. Sitä voidaan käyttää myös orgaanisten liuottimien kuivaamiseen. Magnesiumhydridiä tutkitaan myös mahdollisena materiaalina vedynvarastointisovelluksiin.
Kiina on testannut magnesiumhydridin käyttöä sotilaskäyttöön räjäyttämällä siitä kehitetyn pommin. Pommin toiminta perustuu siihen että yhdiste kuumentuessaan hajoaa magnesiumiksi ja vedyksi. Aiheutuva tulipallo palaa yli kaksi sekuntia, joka on 15 kertaa kauemmin kuin perinteisessä TNT:n räjäytyksessä.
John Betjeman

John Betjeman (28. elokuuta 1906 Highgate, Lontoo, Englanti – 19. toukokuuta 1984 Trebetherick, Cornwall, Britannia) oli brittiläinen runoilija.
Betjemanin isä oli varakas liikemies. Betjeman oli T. S. Eliotin oppilas. Hänen esikoiskokoelmansa "Mount Zion" ilmestyi 1933, samoin hänen arkkitehtuuriaiheinen teoksensa "Ghastly Good Taste". Hän puolustaa teoksissaan vanhan arkkitehtuurin säilyttämistä. Hänen nostalgiansa sai erityisesti toisen maailmansodan jälkeen vastakaikua epävarmassa maailmantilanteessa. Hän tekee pilkkaa "edistyksestä". Hän sai aateliarvon ja 1972 nimityksen hovirunoilijaksi (Poet laureate). Hän kirjoitti myös opaskirjoja Englannista ja esseekokoelmia arkkitehtuurista.
John Nicholson

John Nicholson voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Evolution (Anastacian albumi)

Evolution on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Anastacian seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 15. toukokuuta 2017.
Georges Dargaud

Georges Dargaud (2. huhtikuuta 1911 – 18. heinäkuuta 1990) oli ranskalainen kustantaja ja Dargaud-kustantamon perustaja. Hän oli Tintti-kirjojen ja Asterix-sarjakuva-albumien ensimmäinen kustantaja. Dargaud perusti Dargaud Editeur -kustantamon vuonna 1936. Vuonna 1948 Dargaud teki sopimuksen belgialaisen sarjakuvantekijän Hergén kanssa Tintti-kirjojen julkaisusta.
Vuonna 1960 Dargaud-kustantamo otti hoitaakseen talousvaikeuksiin joutuneen Pilote-sarjakuvalehden julkaisun. Pilotessa saivat ensijulkaisunsa useat sarjakuvaklassikot, kuten Astérix, Blueberry sekä Valerian ja Laureline.
Dargaud myi vuonna 1989 kustantamonsa Media Participation -konsernille.
It’s a Man’s World

It’s a Man’s World on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Anastacian viides studioalbumi, joka julkaistiin 9. marraskuuta 2012.
Eric Wilkman

Eric Alruni Wilkman (30. heinäkuuta 1892 Helsinki – 22. heinäkuuta 1973) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori) ja näyttelijä.
Eric Wilkmanin vanhemmat olivat Karl Fredrik Wilkman ja ruotsalaissyntyinen Erika Sipilä. Hän opiskeli Ruotsalaisessa kauppakorkeakoulussa ja toimi sitten liikemiehenä Pietarissa. Wilkman joutui lähtemään Venäjältä vallankumouksen jälkeen. Hän opiskeli laulua Italiassa 1919–1922 ja Pariisissa 1926, 1927 ja 1929. Wilkman oli oopperalaulajana Suomalaisessa oopperassa 1923-1925 ja 1942 ja Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa 1925-1930.
Wilkman muutti Ruotsiin vuonna 1930 ja hänestä tuli Ruotsin kansalainen 1936. Hän työskenteli Tukholman Odeon-operetissa 1931–1933 ja esiintyi eri teatterissa Tukholmassa, Malmössä, Oslossa, Trondheimissa ja Helsingissä. Hän kiersi 1930-luvulla esiintymässä ruotsalaisissa kansanpuistoissa ja Ruotsin maaseudulla. Vuosina 1936–1939 Wilkman työskenteli Göteborgin Lyriska Teaterissa ja talvisodan aikana hän oli työssä Suomen Göteborgin konsulaatissa. Sodan jälkeen Wilkman jatkoi kiertueilla ja esiintyi Suomen Sotainvalidien veljesliiton ja Suomen Punaisen Ristin hyväksi järjestetyissä hyväntekeväisyyskonserteissa. Wilkman teki 1929–1934 28 levytystä muun muassa Gösta Jonssonin ja tämän orkesterin kanssa.
Eric Wilkman on haudattu Hietaniemen vanhalle hautausmaalle Helsinkiin.
Karl Julius Amandus Grönholm

Karl (Carl, Kaarle) Julius Amandus Grönholm (24. toukokuuta 1812 Pori – 14. syyskuuta 1894 Turku) oli suomalainen juristi, virkamies ja Tammikuun valiokunnan jäsen. 
Grönholmin vanhemmat olivat pormestari, kollegiasessori Carl Grönholm Carlsson ja Kristina Magdalena Avellan ja puoliso vuodesta 1848 Elisabet Fredrika Grönholm (k. 1899). Grönholm tuli ylioppilaaksi 1830 ja suoritti tuomarintutkinnon 1836, varatuomarin arvon hän sai 1838. Grönholm oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari vuodesta 1837 ja Ala-Satakunnan tuomiokunnan vt. tuomari 1840–1845. Turun raastuvanoikeuden notaariksi hän tuli 1847 ja oikeusraatimieheksi 1848. Hän oli samalla hallioikeuden puheenjohtaja 1852 ja oikeuspormestari 1860. Grönholm sai hovioikeudenasessorin arvonimen 1869. Hän oli porvarissäädyn valitsema Tammikuun valiokunnan jäsen 1862.
Marco Ganna

Marco Ganna (s. 14. joulukuuta 1961 Verbania, Verbano-Cusio-Ossola) on italialainen ratameloja. Hän kilpaili Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984, joissa Italia karsiutui 1 000 metrin kajakkinelosessa alkuerissä. Joukkueeseen kuuluivat Gannan lisäksi Gennaro Cirillo, Vincenzo Damiata ja Francesco Mandragona.
Ganna on pituudeltaan 184-senttimetrinen ja painaa 85 kilogrammaa. Hänen poikansa Filippo on ratapyöräilijä ja maantiepyöräilijä.
Casterman

Casterman on vuonna 1777 perustettu belgialainen kustantamo, joka on erikoistunut sarjakuviin sekä lasten ja nuorten kirjallisuuteen. Sen päätoimipaikat ovat Brysselissä ja Pariisissa. Casterman on nykyisin ranskalaisen Gallimard-kustantamon emoyhtiö Madrigall Groupin omistuksessa.
Castermanin tunnetuimmat julkaisut ovat Tintti ja Martine. Lisäksi Casterman julkaisee nuorisokirjallisuutta, sarjakuvaklassikkojen sarjaa (mm. Alix ja Corto Maltese) sekä kokeellisempia sarjakuvia.
Larvatus prodeo

Larvātus prōdeō (lat.) eli ”naamioituna kuljen” oli filosofi René Descartesin (1596–1650) tunnuslause, jonka hän nuorena merkitsi muistiin: ”Astuessani tälle maailman näyttämölle – – astun nyt eteenpäin naamio kasvoillani”. Periaatteensa mukaisesti Descartes pani jäihin teoksensa "Maailma eli tutkielma valosta" () kuultuaan vuonna 1633 Galileo Galilein tuomitsemisesta. Kirja ilmestyi vasta 1664, yli 14 vuotta tekijänsä kuoleman jälkeen. 
Descartes ei halunnut joutua konfliktiin katolisen kirkon kanssa. Tieteehistorioitsija Paolo Rossin mukaan hän onnistuikin siinä joutumatta tinkimään mielipiteistään.
MKT-tehtaat

MKT-tehtaat Oy (1960-luvulle asti Maanviljelyskonetehdas Oy) oli Helsingin Ylä-Malmilla vuosina 1916–1989 toiminut, miltei koko ajan Hankkijalle kuulunut maatalous- ja meijerikoneita valmistanut tehdas. Siitä on jäljellä Tilketorin korttelissa sijaitseva, arkkitehti Erkki Huttusen piirtämä ja vuonna 1937 valmistunut valkoinen konttorirakennus, joka on kunnostettu vuokra-asunnoiksi. Myös entinen pajarakennus ja savupiippu ovat säilyneet, ja alueen nimistössä on muistumia maatalouskoneista, kuten Traktoritie, Puimuripuisto ja Viskurikuja. Alue sijaitsee Malmin rautatieaseman lounaispuolella.
Historiaa.
MKT juontaa juurensa vuonna 1916 Helsingin maalaiskunnan Malmille perustettuun yritykseen Oy Maskinfabrik Ab, jonka kiinteistön Hankkija osti 1918 ja aloitti siinä yrityksen nimeltä Hankkijan Konepajat Oy. Pari vuotta myöhemmin nimeksi otettiin Maanviljelyskonetehdas Oy, josta syntyi lyhenne MKT. Hankkija oli alkanut keskittää muitakin toimintojaan pääradan varteen Mailmille ja Tapanilaan, ja myös Maanviljelyskonetehdasta uudistettiin ja laajennettiin arkkitehti Erkki Huttusen suunnittelemilla funkistyylisillä uudisrakennuksilla, jotka valmistuivat 1937. 
Aluksi tehdas valmisti maanmuokkauskoneita ja ESA-puimakoneita. 1950-luvulla MKT-tehtaista tuli juustonvalmistuksessa tarvittavien koneiden valmistaja, jonka laitteistoja vietiin 1960-luvulta alkaen myös muihin Euroopan maihin. Valikoima laajeni maatiloilta tapahtuvan maidonkeräilyn laitteisiin, kuten tilatankkeihin ja maitoautoihin, ja markkina-alue Neuvostoliiton bilateraalikauppaan ja myös Yhdysvaltoihin.
Malmin Kuralaksi kutsuttu tehdasalue oli laajuudeltaan noin seitsemän hehtaaria, ja tehtaiden lisäksi kokonaisuuteen kuului oma ammattikoulu ja työsuhdeasuntoja. Tehdas työllisti suurimmillaan 1970-luvulla lähes 500 ihmistä. Kuralan alueella toimivat myös Hankkijan ja Agroksen varastot, Kuusakosken metallisulatto ja Riihimäen lautatarha. Alueelle johti yritysten omistama pistoraide läheiseltä Malmin asemalta. 
Vuonna 1987 Hankkija myi osake-enemmistön MKT:stä Oy Hackman Ab:lle, mutta jäi vähemmistöomistajaksi. Päätettiin keskittyä juustonvalmistuslaitteisiin yhtiönimellä Hackman-MKT Oy. Vuonna 1989 ostettiin hollantilaisyritys Tebel ja muodostettiin yhtiö Tebel-MKT, josta Hackman myi 1994 oman osuutensa ruotsalaiselle Tetra Pakille. Samana vuonna tuotanto siirrettiin Malmilta Järvenpäähän. Tällä välin Hankkija oli muuttunut Noveraksi, joka teki konkurssin 1992. MKT:n perinteitä jatkanut yritys toimi nimellä Tetra Pak Tebel vuoteen 1999 asti. 2000-luvulla entiset suomalaistyöntekijät perustivat juustolalaitteita valmistamaan MKT–Steel Oy:n, jonka toiminta loppui 2013. Nykyisin MKT-tuotemerkki on High Metal Oy:llä, joka harjoittaa juustolalaitteiden liiketoimintaa tuotemerkillä MKT Dairy.
Semovente da 90/53

Semovente da 90/53 oli toisen maailmansodan aikana valmistettu italialainen rynnäkkötykki. Sen pääase oli 90/53-tykki ja se oli rakennettu M14/41-panssarivaunun pohjalle. Vaunun tykki oli suorituskyvyltään hyvä, mutta itse vaunu kärsi useista ongelmista. Vaunuja valmistettiin vain 30 kappaletta ja ne menetettiin Sisiliassa vuonna 1943. Niiden merkitys taistelujen kannalta jäi vähäiseksi.
Suunnittelu ja piirteet.
Semovente da 90/53:n kehitystyö aloitettiin vuonna 1941. Sen pohjana toimi italialainen keskiraskas panssarivaunu M14/41. Saman vaunun pohjalta rakennettiin Semovente da 75/18-rynnäkkötykkejä, mutta Semovente da 90/53 sai pääaseekseen tehokkaamman 90/53- ilma- ja panssarintorjuntatykin. Ominaisuuksiltaan tykki vastasi saksalaista 88 mm Flak 18/36-tykkiä. 90/53 oli kuitenkin huomattavan painava ja suurikokoinen. Vaunu vaatikin perusteellisia uudistuksia. Vaunun moottori siirrettiin sen keskiosaan. Sen vieressä istui ajaja toisella puolellaan yksi tykin miehistöstä. Vaunun kaksi muuta miehistön jäsentä istuivat vaunun takaosassa. Vaunun takaosassa oli myös itse tykki. Tykki kääntyi sivusuunnassa 90° ja pystysuunnassa -5/+24°. Tykin suojana oli edestä 15 mmn sivuilta 9 mm ja päältä 6 mm paksu panssarilevy. Tykillä oli kahdeksan ammusta, joista kukin painoin 10 kg. Vaunun mukana muissa osissa oli vielä 26 ammusta ja 40 ammusta saatettiin tuoda L6/40-panssarivaunusta rakennetulla kuljetusvaunulla, jolla kulkivat myös vaunun muu miehistö. 
Tykin suorituskykyä pidettiin hyvänä. Sen tulinopeus oli 12 laukausta minuutissa ja ammuksen lähtönopeus 758 m/s. Tykin kantama oli 2 000 m. Panssaria läpäisevän ammuksen panssarinläpäisy oli 500 metrin etäisyydellä 140 mm ja 1 000 metrin etäisyydeltä 120 mm. Itse vaunu kärsi kuitenkin suorituskykynsä puolesta useista ongelmista. Vaunun huippunopeus oli vain 25 km/h tiellä ja 10 km/h maastossa. Toimintasäde oli 150 km tiellä ja 90 km maastossa. Paino rasitti vaunun jousitusta, joka yhdessä muiden mekaanisten osien kanssa oli altis rikkoutumisille. 
Käyttö.
Vuosien 1941 ja 1942 välillä Semovente da 90/53-vaunuja rakennettiin yhteensä 30 kappaletta. Vaunujen oli alun perin tarkoitus päätyä Itärintamalle, mutta lopulta suurin osa lähetettiin Sisiliaan. Siliassa tarvittiin kipeästi puolustajia Italian menetettyä huomattavan osan panssarivaunuistaan Pohjois-Afrikassa. Sisiliassa vuonna 1942 muodostetun X Raggruppamento Controcarron kalustossa oli 26 Semovente da 90/53-vaunua. Kaikki niistä menetettiin taisteluissa elokuuhun 1943 mennessä ja niiden merkitys jäi hyvin pieneksi. Yksi amerikkalaisten Sisiliassa valtaama vaunu päätyi Aberdeeniin Yhdysvaltojen Marylandissa, jossa sitä säilytetään edelleen.
Memories of Murder

Memories of Murder () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut eteläkorealainen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut Bong Joon-ho sekä tähdittänyt Song Kang-ho ja Kim Sang-kyung. Elokuva perustuu löyhästi Korean ensimmäisiin sarjamurhiin, jotka tapahtuivat vuosina 1986–1991 Hwaseongissa, Gyeonggin maakunnassa.
"Memories of Murder" oli Bong Joon-hon toinen kokopitkä elokuva, ensimmäisen olleen vuoden 2000 "Barking Dogs Never Bite". Elokuva perustuu samaa tapausta käsittelevään Kim Kwang-rimin näytelmään "Nal boyeo waro" ("Come to See Me"), jonka ovat sovittaneet käsikirjoitukseksi Bong Joon-ho ja Shim Sung-bo. Elokuva on saanut ylistystä sen tunnelmasta, kuvauksesta, leikkauksesta, musiikeista, Song Kang-hon roolisuorituksesta sekä Bong Joon-hon ohjauksesta ja käsikirjoituksesta. Elokuva on saanut yhteensä kolmekymmentä palkintoa, ja sitä pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista eteläkorealaisista elokuvista.
Rafetus

Rafetus on pehmeäkilpikonnien heimoon kuuluva kilpikonnasuku. Se sisältää kaksi elossa olevaa lajia, jotka aiemmin luettiin sukuun "Trionyx". Lajit ovat maantieteellisesti eristyneet, ja ne ovat molemmat uhanalaisia: erittäin uhanalainen "Rafetus euphraticus" elää Lähi-idässä, kun taas äärimmäisen uhanalainen "Rafetus swinhoei" elää Kiinassa ja Vietnamissa. Jälkimmäinen luetaan toisinaan omaan sukuunsa "Oscaria". Lisäksi suvusta tunnetaan yksi sukupuuttoon kuollut laji, "Rafetus bohemicus", jonka mioseenilta peräisin olevia fossiileja on löydetty Tšekistä. Nykyisistä pehmeäkilpikonnista "Rafetus" on lähintä sukua pohjoisamerikkalaiselle "Apalone"-suvulle, ja sukujen katsotaan toisinaan muodostavan yhdessä Apalonina-alatribuksen.
Star Wars Kids - Galaxy of Adventures

Star Wars Kids - Galaxy of Adventures (tai vain "Galaxy of Adventures", Suomessa tunnettu myös nimellä "Star Wars Kids - Seikkailujen Galaksi") on vuosina 2019-2020 julkaistu animoitu nettisarja, joka perustuu George Lucasin luomaan "Tähtien sota" -maailmaan. Sarjan jaksot ovat noin kahden minuutin pituisia ja perustuvat suoraan elokuvien kohtauksiin. Englanninkielisen version ääniraidat ovat suoraan itse elokuvista ja suomeksi sarjan jaksoja on dubattu Disneyn YouTube -kanavalle.
Jaksot.
"Listassa vain sarjan suomeksi julkaistut jaksot."
Saint-Cast-le-Guildo

Saint-Cast-le-Guildo (bretoniksi "Sant-Kast-ar-Gwildoù") on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla noin 30 kilometriä Dinanin kaupungista luoteeseen.
Saint-Cast-le-Guildossa käytiin vuonna 1758 Saint-Castin taistelu osana seitsenvuotista sotaa. Taistelussa ranskalaiset sotilaat löivät Ison-Britannian joukot, jotka olivat ylittämässä Arguenonjokea.
1800-luvun puolivälissä kunnasta tuli suosittu lomanviettopaikka ja merenrantakohde. Tuon ajan huviloita on yhä jäljellä. Saint-Castin satama on syvänmeren venesatama.
Kōya

Kōya () on Japanin maaseutukaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Wakayaman prefektuurissa. Se kuuluu Iton piirikuntaan. Kōya sijaitsee sisämaassa prefektuurin koillisosassa Kōyavuorella. Kaakossa se rajautuu Naran prefektuuriin. Kōyassa on 2 897 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 137,03 neliökilometriä.
Kōyan keskustaajama on kehittynyt munkki Kūkain eli Kōbō Daishin vuonna 816 perustaman Kongōbu-jin buddhalaisen luostarin ympärille. Kongōbu-jin lisäksi Kōyavuorella on lukuisia muita historiallisia temppeleitä, joiden rakennuksista ja niissä säilytettävistä taideaarteista monet on valittu Japanin kansallisaarteiksi. Kōya onkin suosittu turistikohde temppelimajoituksineen ja matkamuistomyymälöineen. Kaupungissa toimii myös Kōyavuoren yliopisto. Maaseutukaupunki Kōyasta tehtiin vuonna 1928. Siihen liitettiin Fukin kyläkunta vuonna 1958. Kōyavuoren luostarikokonaisuus valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2004.
Yli 90 prosenttia Kōyan alueesta on metsän peitossa, ja turismin lisäksi siellä harjoitetaankin metsätaloutta, joka tuottaa erityisesti japaninsypressiä, varjostinkuusta ja sugia. Kaupungissa viljellään myös vihanneksia. Valtaosa kaupungin alueesta kuuluu Kōyan–Ryūjinin puolikansallispuistoon. Kōyaa palvelevat Nankai-rautateiden Kōya-linja ja sen jatkeena toimiva, Kōyavuorelle nouseva Nankain funikulaari.
Miron Białoszewski

Miron Białoszewski (1922 Varsova, Puola – 1983 Varsova, Puola) oli puolalainen kirjailija, joka on kirjoittanut runoa ja proosaa. Hänen kielensä on arkista ja kuvaamansa aiheet laitakaupunkia ja ihmisiä siellä.
Lagerstam

Lagerstam on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Treenaa

Treenaa on Antti Tuiskun kappale, joka julkaistiin singlenä 1. tammikuuta 2021 Tuiskun helmikuussa 2021 julkaistulle EP-levylle "Master Workout".
Kappaleessa käsitellään ulkonäköpaineita ja menestyjä-imagon pakonomaista tavoittelua. Elias Koskimiehen ohjaama ja tuottama musiikkivideo kappaleesta julkaistiin YouTubessa 2. tammikuuta 2021.
Tuisku laulaa kappaleessa amerikkalaiselta kuulostavalla aksentilla. Syy erikoisen aksentin käyttöön on se, että kappaleen tuottaja Jurek oli harmitellut ääneen, että koska hänellä oli aiemmin ollut äänityssessioita yhdysvaltalaisten kappaleentekijöiden kanssa, ei hän pysty käyttämään samoja lauluasetuksia suomeksi laulavan Tuiskun kanssa.
Teemu Raita

Teemu Raita (s. 1974) on kirkkonummelainen lauluntekijä, laulaja ja kirjoittaja. Hän on julkaissut kaksi albumia ("Kuuleeko maa?", Sony Music Finland 2004 ja "Maalle takaisin", Samsara Records 2011) ja singlejä (”Meidän maailma” Sony Music Finland 2004, ”Naura vaan” Sony Music Finland 2004, ”S.O.S” Skogbacka Records/Neomusic 2006 ja ”Viimeinen hidas” Skogbacka Records/VL-Musiikki 2013).
Raita on keikkaillut trubaduurina, duona sekä yhtyeensä kanssa. Teemu Raita on myös säveltänyt ja sanoittanut kappaleita muille artisteille mm. Waltteri Torikka, Antti Paavilainen, Mikael Konttinen, Munamies, Jani &amp; Jetsetters, Annika Eklund ja Johanna Pakonen.
Raita on kirjoittanut kaksi näytelmää, vuonna 2019 Veikkolan Kartanoteatterissa kantaesitetyn näytelmän ”Mitä Helvettiä sinä siinä seisot?” ja vuodelta 2020 koronapandemian takia tulevaisuuteen siirretyn ”Villasukkia Veikkolasta”. Raita on myös näytellyt lyhytelokuvissa sekä Veikkolan Kartanoteatterissa vuodesta 2007.
Vilho Elo

Vilho Nikolai "Ville" Elo (27. kesäkuuta 1895 Tampere – 3. helmikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen ampuja. 
Elo voitti kaksi Suomen mestaruutta 25 metrin kaksintaisteluammunnassa vuosina 1932 ja 1934. Hän edusti lajissa Suomea vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa ollen 21., vuoden 1936 PM-kisoissa ollen hopealla ja vuoden 1937 Helsingin MM-kisoissa 16. Kaksintaistelun joukkuekilpailuissa hän oli mukana vuonna 1937 MM-kisojen kultaa voittaneessa suomalaisjoukkueessa.
Sotilasura.
Ammatiltaan Elo oli sotilas ja kuollessaan Elo oli sotilasarvoltaan majuri. Elo toimi kantaupseerina vuodesta 1920 alkaen ja yleni kapteeniksi 1929. Vuonna 1939 hän toimi Viestirykmentissä. Talvisodan jälkeen 1940 hänet ylennettiin majuriksi. Talvisodassa hän toimi 3. divisioonan (6) viestikomentajana; jatkosodassa viestipataljoonan komentajana sekä
viestikomentajana.
Uusi toivo (puolue)

Uusi toivo () on israelilainen puolue.
Uuden toivon perusti Likudista eronnut kansanedustaja ja entinen ministeri Gideon Sa’ar 8. joulukuuta 2020. Samana päivänä Derekh Eretz -puolueen kansanedustajat Yoaz Hendel ja Zvi Hauser kertoivat liittyvänsä Uuteen toivoon. Likudin kansanedustajat Yifat Shasha-Biton, Michal Shir, Sharren Haskel ja Zeev Elkin liittyivät puolueeseen myöhemmin.
Uusi toivo puolue on osa Netanjahun vastaista blokkia. Puolueen puheenjohtaja Sa’ar on kertonut, että puolue ei mene hallitukseen, jossa istuu Benjamin Netanjahu.
Uuden toivon gallupkannatus seuraaviin vaaleihin on vaihdellut 20 kansanedustajan puolin ja toisin, tehden Uudesta toivosta maan toiseksi kannatetuimman puolueen.
Créhen

Créhen (bretoniksi "Krehen") on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Arguenonjoen varrella, lähellä Englannin kanaalin rannikkoa, noin 18 kilometriä Dinanin kaupungista luoteeseen.
Kunnan nähtävyyksiä on keskiaikaisen linnan Château du Guildon rauniot. Linna on rakennettu Arguenonjoen varrelle kohtaan, missä joki laskee mereen. Linnasta on pysytty hallitsemaan joen sekä rannikon liikennettä.
Horst Bienek

Horst Bienek (1930 Gleiwitz, Saksa (nyk. Gliwice, Puola) – 1990 München, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän oli toisen maailmansodan jälkeen Itä-Berliinissä Bertolt Brechtin oppilas. Hän joutui vuonna 1951 pakkotyöhön Siperiaan mutta vapautui 25 vuoden tuomiosta 1955. Syynä tuomioon oli lentolehtisten levittäminen. Vapautumisensa jälkeen hän siirtyi Länsi-Saksaan, jossa hän toimi radiossa ja teki haastattelusarjan 15 kirjailijasta.
Bienekin ensimmäiset teokset olivat "Traumbuch eines Gefangenen" (1957) ja "Nachtstücke" (1959), esikoisromaani "Die Zelle" ilmestyi 1968. Sittemmin hän kirjoitti romaaneja, runokokoelmia, esseitä ja toimitti runoantologioita, muun muassa suomalaista runoutta sisältävän "Finnische Lyrik aus hundert Jahren" (Merlin, 1973) ja teki myös elokuvia.
"Finnische Lyrik aus hundert Jahren" sisältää runoja seuraavilta runoilijoilta:&lt;br&gt;
Aleksis Kivi, Josef Julius Wecksell, Kaarlo Kramsu, Kössi Kaatra, Kössi Ahmala, Eino Leino, Otto Manninen, Arvid Mörne, Aino Kallas, Aaro Hellaakoski, Edith Södergran, Gunnar Björling, Kaarlo Sarkia, Uuno Kailas, Katri Vala, Elmer Diktonius.
Tshukudu

Tshukudu (tai chukudu) on käsin tehty kaksipyöräinen kulkuneuvo jota käytetään itäisessä Kongon demokraattisessa tasavallassa.
Ensimmäisen kerran niitä alettiin käyttää 1970-luvulla Mobutu Sese Sekon valtakaudella, kun Pohjois-Kivun köyhät maanviljelijät tarvitsivat kottikärryä nopeamman tavan kuljettaa tavaroita.
Gomassa tshukudut ovat tärkeä osa paikallista taloutta. Niitä ohjaavat kuriirit jotka ansaitsevat elantonsa kuljettamalla maataloustuotteita, rakennustarvikkeita ja polttopuuta.
Rakenne.
Tshukudu muistuttaa ominaisuuksiltaan isokokoista potkulautaa. Ohjaaminen tapahtuu ohjaustangosta, ja vauhtia lisätään toisella jalalla maahan potkimalla. Kulkuneuvon päällä voi joko seistä tai istua polven varassa sille tarkoitetulla pehmusteella. Jarruttaminen tapahtuu painamalla jalalla takapyörää. Ylämäkeen mentäessä tai raskaan kuorman kanssa kulkuneuvoa kuljetetaan taluttaen.
Tshukudun runko valmistetaan eukalyptuspuusta ja pyörät kovemmasta "mumba"-puusta. Myös kierrätettyjä varaosia muista ajoneuvoista saatetaan käyttää. Tavaran kuljetukseen soveltuvan tshukudun valmistus kestää noin kolme päivää, ja niitä myydään sadan dollarin hintaan. Parhaimmillaan tsuhkudu voi kuljettaa jopa 800 kilogramman kuormaa.
Şuhut

Şuhut, tai Suhut on piirikunta ja kaupunki Turkin Afyonkarahisarissa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa Şuhutin väkiluku oli 14 299.
Suhutissa puhutaan kurdia, azeria ja turkkia.
Semovente da 105/25

Semovente da 105/25 oli toisen maailmansodan aikana valmistettu italialainen rynnäkkötykki. Sen pääase oli 105/25-tykki ja se perustui M15/42-panssarivaunun pidennetylle alustalle. Tykki kuului oman aikansa tehokkaimpiin. Vaunuja ehdittiin valmistamaan vain 30 kappaletta Italian armeijalle, kun saksalaiset miehittivät maan Italian vaihdettua puolia. Saksalaiset tilasivat vaunuja lisää ja käyttivät niitä omissa yksiköissään Italin rintamalla.
Suunnittelu ja piirteet.
Italian asevoimat olivat alkaneet harkita P40-panssarivaunuun perustuvan "semoventen" eli rynnäkkötykin rakentamista, mutta maaliskuuhun 1943 mennessä oli päätetty keskittyä rynnäkkötykkien rakentamiseen. P40-vaunuja oli tästä syystä rajallisesti ja niinpä uuden rynnäkkötykin rakentamisessa päädyttiin sen sijaan käyttämään pidennettyä M15/42-vaunua. Pidennetty vaunu sai nimen M42L ja myöhemmin M43. Vaunuun perustuvaa rynnäkkötykkiä kokeiltiin ensimmäisen kerran helmikuussa 1943. Vielä saman kuukauden aikana armeija tilasi 30:n vaunun erän. Tilausta korotettiin vielä ensin 130:n kappaleeseen ja lopulta toukokuussa 200:n kappaleeseen. Vaunuja luovutettiin ennen Italian antautumista maailmansodassa 30 kappaletta. 
M43 oli pituudeltaan 5,1 metriä, 2,4 metriä leveä ja 1,7 metriä korkea. Uusi rynnäkkötykki painoi 15,4 tonnia. 105 mm tykki oli käyttöönotettaessa aikansa tehokkaimpien joukossa. Tykki liikkui sivusuunnassa 36° ja pystysyynnassa -10/+18°. Sen ammuksen lähtönopeus oli 512 m/s ja kantama 1 200 metriä. 14 kg onteloammus läpäisi 500 metrin päästä 100 mm panssaria. Moottori oli teholtaan 190 hevosvoiman bensiinikäyttöinen SPA 15 TB. Huippunopeus tiellä oli 38 km/h ja maastossa 20 km/h. Toimintasäde tiellä oli 200 km ja maastossa 130 km. 
Käyttö.
Saksalaiset valtasivat suurimman osan 30 italialaisista Semovente da 105/25-vaunusta vuonna 1943. Neljä niistä tuhoutui taisteluissa saksalaisia vastaan Roomassa. Saksalaiset ottivat vaunut käyttöön jalkaväkidivisioonien panssarintorjuntapataljoonissa Italian rintamalla. Valtaamiensa 26 vaunun lisäksi he tilasivat uusia. 91 vaunua valmistui vuosina 1943–1944. Saksalaiset valmistuttivat myös versiota Semovente da 75/34 pienemmällä tykillä. Saksalaiset tunsivat vaunun lempinimellä "dachshund" eli mäyräkoira sen matalan siluetin mukaan. Saksalaisten käyttämissä vaunuissa oli italialainen maastokuviointi, mutta saksalaiset yksikkömerkinnät.
Meksikonpunaorava

Meksikonpunaorava ("Tamiasciurus mearnsi") on Meksikon Baja Californian osavaltion Sierra de San Pedro Mártirin vuoristometsissä tavattava punaorava. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Koko ja ulkonäkö.
Meksikonpunaoravan ruumiin pituus on noin 201 mm. Naaraat ja urokset ovat saman kokoisia. Väritys on selkäpuolelta harmaa ja vatsapuolelta valkoinen. Kyljellä puolien välissä kulkee harmaa tai hiilenmusta raita. Selässä korvien takaa keskiselälle on ruskeahkoa karvoitusta. Jalat ovat harmaat tai kellertävän valkoiset. Korvissa on mustat korvatöyhtöt. Häntä on pääosin musta ja siinä on harmaa valkoine, harmaa tai kellertävä pää.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Meksikonpunaoravaa tavataan Meksikon Baja Californian osavaltiossa Sierra de San Pedro Mártirin vuorilla. Tunnettuja esiintymispaikkoja on alle viisi ja niillä on kokoa yhteensä noin 689 km².
Lajia tavataan mänty- ja pihtametsillä 2 100–2 400 metrin korkeuksilla merenpinnasta.
Elintavat.
Meksikonpunaorava tunnetaan huonosti. Lähisukulaisistaan punaoravasta ("Tamiasciurus hudsonicus") ja lännenpunaoravasta ("Tamiasciurus douglasii") ei rakenna oravanpesiä, vaan se pesii jo olemassa olevissa onkaloissa. Pesäpuina tyoimivat ilmeisesti pystyyn kuolleet puut. Meksikonpunaoravan parittelevat mahdollisesti toukokuun paikkeilla.
Meksikonpunaoravat käyttävät ravinnokseen jeffreymännyn käpyjä, harmaapihdan käpyjä ja silmuja, sekä harmaapihdoissa kasvavaa kääpää "Cryptoporus volvatus".
Ärsytettynä meksikonorava päästää viserryksen omaisen äänähdyksen. Kaksi muuta tunnettua äänähdystä on esimerkiksi säikähdettynä päästettävä haukahdus ja territoriaalinen kalistelu. Lajin mahdollisia petoeläimiä ovat kojootti ("Canis latrans"), punailves ("Lynx rufus") ja petolinnut.
Uhat ja suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt meksikonpunaoravan erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Lajia tunnetaan vain alle viideltä eri esiintymispaikalta ja ihmisen toiminta on hävittänyt lajin elinympäristöä, sekä laskenut elinympäristöjhen laatua. Metsät ovat kärsineet hakkuista, laidunnuksesta ja metsäpaloista. Myös vuonna 1946 alueelle tuotu harmaaorava ("Sciurus carolinensis") saattaa uhata lajia kilpailun kautta. Osa lajin levinneisyysalueesta kuuluu Sierra de San Pedro Mártirin kansallispuistoon.
Yongey Mingyur Rinpoche

Yongey Mingyur Rinpoche (; s. 1975 Nepal) on nepalilainen tiibetinbuddhalaisuuden opettaja eli lama. Hän edustaa karma-kagyü- ja nyingma-linjaa. Titteli "rinpoche" tarkoittaa "arvokasta".
Elämäkerta.
Yongey syntyi lähellä Nepalin ja Tiibetin rajaa vuonna 1975. Hänen isänsä, Tulku Urgyen Rinpoche, oli tunnettu meditaatio-opettaja. Mingyur Rinponchen äiti, Sönam Chödrön, on sukua Tiibetin kuninkaille Songtsen Gampolle ja Trisong Detsenille.
Mingyur Rinpoche on kertonut, että hän halusi alkaa meditoimaan 9-vuotiaana lievittääkseen muun muassa myrskyistä aiheutuvia pelkojaan sekä ihailtuaan isänsä meditoimista. Neljä vuotta myöhemmin hän lähti Intiaan kolmeksi vuodeksi tarkoituksenaan käydä läpi meditaatioretriitti.
Täyttäessään 19 vuotta Yongey opiskeli tunnetun laman, Khenpo Kunga Wangchukin, alaisuudessa muun muassa buddhalaista keskitien traditiota ja logiikkaa. Vuotta myöhemmin häntä pyydettiin toimimaan Sherab Ling -luostarin apottina.
Kesäkuussa 2011 Mingyur Rinpoche päätti lähteä omaehtoiseen retriittiin ja lähti kotoaan yön pimeydessä ilman rahaa, passia tai puhelinta. Taustalla oli pelko luisumisesta julkkismeditaatio-opettajaksi. Retriittinsä aikana Mingyur Rinpoche toimi pääsääntöisesti kiertävänä joogina.
Merkitys ja kirjallinen ura.
Mingyur Rinpoche pyrkii tuomaan buddhalaisuuden sanomaa nykyajan yleisölle ja ylläpitää muun muassa omaa YouTube-kanavaa.
Hän on kirjoittanut myös useita kirjoja: 
Mingyur Rinpoche on myös osallistunut tutkimuksiin, joissa on tutkittu meditaation vaikutusta aivoihin.
Simon Robertsson

Simon Robertsson (s. 5. helmikuuta 2003 Piitime, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue St. Louis Bluesin organisaatiota. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Robertssonia on yleisesti pidetty yhtenä ikäluokkansa lupaavimmista pelaajista ja hänestä on parhaimmillaan odotettu ensimmäisen kierroksen varausta .
Ura.
Seuraura.
Robertsson on Södertälje SK:n kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin Skellefteå AIK:ssa, jonka miesten joukkueen apuvalmentajana Robertssonin isä Bert toimi kaikkiaan kahdeksan kauden ajan. Kaudella 2017–2018 Simon Robertsson toimi seuran U16-junioreiden varakapteenina. Hän oli U16 Elitissä Skellefteån paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 25+22=47. Kaudella 2018–2019 Robertsson toimi seuran J18-junioreiden varakapteenina. Hän oli J18 Elitissä tehoilla 19+12=31 joukkueen paras pistemies ja Robertsson jakoi sisäisen maalipörssin voiton Gabriel Sällin kanssa. Hän oli koko sarjan tehokkain U16-ikäinen pelaaja. Robertsson jakoi myös koko J18 Elitin maalipörssin yhdeksännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. J18 Allsvenskanissa hän oli yhdeksällä osumallaan Skellefteån paras maalintekijä Arvid Mellan kanssa, kuten myös pudotuspeleissä neljällä osumallaan Albin Sundsvikin ja Kenneth Pappalardo Gulbrandsenin kanssa. Robertsson voitti kauden päätteeksi pronssia.
Kaudella 2019–2020 Robertsson jakoi tehoilla 13+17=30 Skellefteån J20-junioreiden sisäisen maalipörssin toisen sijan Linus Hedmanin ja Albin Sundsvikin kanssa edellään William Persson sekä sijoittui sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran SHL-joukkueessa, jossa Robertsson pelasi kahdeksan runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Hän teki SHL-debyyttinsä vain 16-vuotiaana 17. joulukuuta 2019 vieraissa Luleå HF:ää vastaan. Robertsson sai ottelussa jääaikaa 6.33 minuuttia. SHL-uransa avausmaalin hän teki kolmannessa ottelussaan 25. tammikuuta 2020 IK Oskarshamnia vastaan. Robertsson keräsi ottelusta teholukeman +2.
Joulukuussa 2020 Robertsson teki Skellefteån kanssa kevääseen 2024 asti ulottuvan SHL-sopimuksen.
Maajoukkueura.
Robertsson valittiin Ruotsin alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmään vuoden 2021 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin lopullisesta kisajoukkueesta. Robertsson pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2019. Yhteensä hän on pelannut 17 poikien maaottelua.
Muuta.
Robertssonin isä Bert pelasi omalla urallaan puolustajana yhteensä 128 NHL-ottelua. Hän toimii nykyään SHL-joukkue Linköping HC:n päävalmentajana.
María Espinoza

María del Rosario Espinoza (s. 27. marraskuuta 1987 La Brecha, Sinaloa, Meksiko) on meksikolainen taekwondon olympiavoittaja, hopea- ja pronssimitalisti.
Rosa ’Celsiana’

"Rosa" ’Celsiana’ on "Rosa" Damascena-ryhmään eli kesädamaskonruusuihin kuuluva ruusulajike, jolle on tunnusomaista suuret, vaalean ruusunpunaiset, vanhetessaan valkoisiksi muuttuvat puolikerrannaiset kukat. Ruusu menestyy Suomessa maan etelä-osassa (II-vyöhyke).
Alkuperä.
"Rosa" ’Celsiana’ oli tunnettu Hollannissa 1730-luvulla. Cels frères -kasvitarha toi sen 1800-luvun alussa Ranskaan, jossa se esiteltiin nimellä "Rosa" damascena ’mutabilis’. Ruusu sai nimensä ’Celsiana’ sen Ranskaan tuoneen tunnetun ranskalaisen kasvinjalostajan M. F. Celsin mukaan. Ruusun alkuperä on tuntematon, mutta kesädamaskonruusut, joihin se lajikkeena kuuluu, ovat peräisin Lähi-idästä ja ne on tunnettu Euroopassa tuhansia vuosia. Rooman valtakunnan häviämisen myötä damaskonruusut hävisivät Euroopasta, mutta ne palasivat 1200-luvulla takaisin ristiritarien mukana. Kesädamaskonruusuja pidetään "Rosa" Gallican (ranskanruusun) ja "Rosa" Phoenican (valkokukkaisen köynnösruusun) luonnossa syntyneenä risteymänä. Kesädamaskonruusut kukkivat kerran kesässä. Syysdamaskonruusut kukkivat heinäkuussa ja toistamiseen syksyllä.
Kuvaus.
’Celsiana’ kasvaa Suomessa noin 1,2-1,5 metrin korkuiseksi, siroksi, pystyksi pensaaksi. Versoissa on erikokoisia piikkejä. Lehdet ovat tummanvihreät, himmeäpintaiset, sahalaitaiset. ’Celsiana’ kukkii runsaasti, Suomessa heinäkuussa noin kolme viikkoa. Kukat ovat puolikerrannaisia, vaalean ruusunpunaisia ja halkaisijaltaan 6-7 cm. Vanhetessaan kukat muuttuvat valkoisiksi, helmiäisen sävyisiksi. Terälehtiä on 9-16 kpl. Heteet ovat keltaiset ja selvästi näkyvissä. Vasta-auenneen kukan tuoksu on voimakas, miellyttävä ruusun tuoksuinen. Syksyllä ruusuun muodostuu kiulukoita.
Viihtyy aurinkoisessa, lämpimässä kasvupaikassa, niukka- tai keskiravinteisessa maaperässä. Menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I - II.
Ori and the Will of the Wisps

Ori and the Will of the Wisps on Moon Studiosin kehittämä ja Xbox Game Studiosin julkaisema tasohyppely-seikkailupeli. Peli on julkaistu Windowsille, Xbox Onelle, Xbox Series X/S:lle ja Nintendo Switchille. Peli on suora jatko-osa "Ori and the Blind Forestille".
Pelaaminen.
Pelissä kontrolloidaan Oria, joka seikkailun edetessä voi oppia tai löytää uusia liikkeitä ja taitoja. Pelissä on uusi Spirit Shard -järjestelmä, jossa erilaisilla löydettävissä olevilla henkisirpaleilla voi parantaa Orin taitoja. Peliin on korvattu edeltäjänsä "Blind Forestin" manuaalinen tallennusjärjestelmä uudella automaattisella tallennusjärjestelmällä.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10, ja Pelaaja-lehden arvostelussa 8/10.
Daniel Biga

Daniel Biga (s. 23. maaliskuuta 1940 Nizza, Ranska) on ranskalainen runoilija. Hän edustaa 1960-luvun kapinallisia ja sai vaikutteita amerikkalaisilta beat-kirjailijoilta.
Moon Studios

Moon Studios on itävaltalainen pelitalo. Yhtiön perusti vuonna 2010 Thomas Mahler ja Gennadiy Korol.
Yhtiö työllisti vuonna 2020 yli 80 ihmistä 43 eri maasta.
Moon Studios kehittää uutta toimintaroolipeliä, jonka julkaisina toimii Private Division.
Debra

Debra on naisen etunimi. Se on englanninkielisissä maissa tunnettu muunnos raamatullisesta nimestä Deborah (Debora).
Suomessa Debra on harvinainen etunimi. Vuoteen 2021 mennessä Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on kirjattu noin 20–30 tämännimistä naista.
Lumpini Stadion

Lumpini stadion (thaiksi: สนามเวทีมวยลุมพินี), joskus myös Lumpinee, on Thaimaan Bangkokissa sijaitseva nyrkkeilystadion. Se on Rajadamnern Stadionin ohella toinen modernin thainyrkkeilyn päänäyttämöistä. Stadionilla on oma rankingsysteeminsä ja omat mestarinsa 14 eri painoluokassa.
Teija Huusko

Teija Huusko (s. 1981) on turkulainen klassisen baletin opettaja ja kirjailija. Hänen esikoisteoksensa "Balettia, Alina!" on nuortenkirja, joka kertoo balettitanssijan urasta haaveilevasta 12-vuotiaasta Alinasta.
Huusko vietti lapsuutensa Hämeenlinnassa, josta hän muutti jo nuorena baletin vuoksi Helsinkiin. Lukion jälkeen hän opiskeli Turussa biokemiaa, mutta kesken tohtoriopintojensa alkoi opettamaan balettia. Pian sen jälkeen Huusko aloitti opiskelun Turun ammattikorkeakoulussa, josta valmistui tanssinopettajaksi ja suoritti myöhemmin tanssipedagogiikan ylemmän korkeakoulututkinnon Savonia-ammattikorkeakoulussa. Hän on vuodesta 2011 lähtien opettanut Turun Seudun Tanssioppilaitoksessa klassista balettia ja lastentanssia ja toimii myös tuntiopettajana Turun ammattikorkeakoulun Taideakatemiassa.
Teoksessaan "Balettia, Alina!" Huusko kirjoittaa 12-vuotiaasta Alinasta, joka aloittaa uuden lukukauden uuden opettajan kanssa. Alina on ujo ja epävarma, mutta harrastus alkaa muuttua vakavammaksi ja hän tekee kaikkensa unelmiensa eteen. Kirjasarjan toinen osa "Kohti valintakokeita, Alina" julkaistiin vuonna 2021.
Diyadin

Diyadin on piirikunta Turkin Agrissa. Vuoden 2012 väestönlaskennassa Diyadinissa väkiluku oli 18 172.
François Billetdoux

François Billetdoux (1927 Pariisi, Ranska – 1991) oli ranskalainen kirjailija, dramaturgi ja näyttelijä. Hän on saanut huomiota näytelmiensä ulkoisilla tehokeinoilla. Dialogiltaan ne muistuttavat Eugène Ionescoa ja Jean Anouilhia. Hänen näytelmiään "Kahden kesken" ja "Mene Törpen" luo on esitetty Suomessa 1960-luvulla.
Ruosterintasieppari

Ruosterintasieppari ("Aphanotriccus capitalis") on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Keski-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Ruosterintasieppari voi kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat pääosin toisiaan ulkonäöltään. Ruosterintasiepparin pää on harmaa ja naaraalla se voi olla ruskehtava. Selkä ja siivet ovat oliivinvihreät ja siivissä on oransseja raitoja. Linnun kurkku ja rinta ovat ruskehtavan oranssit ja vatsa on väriltään keltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Ruosterintasiepparia tavataan Nicaraguasta ja Costa Ricasta. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat ja kosteat metsät useimmiten virtaavan veden läheisyydessä. Lajia tavataan alangoilta. Sen ravintoa ovat hyönteiset, joita se pyydystää lehtien alapinnoilta. Ruosterintasieppari pesii onttoihin puihin. Ruosterintasieppari luokitellaan vaarantuneeksi ja kannan kooksi arvioidaan 10 000–20 000 yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen hakkuiden vuoksi.
Leila Hatami

Leila Hatami (; s. 1. lokakuuta 1972 Teheran, Iran) on iranilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan työstään iranilaisissa elokuvissa, mukaan lukien hänen roolinsa Oscar-palkitussa elokuvassa , josta hän voitti parhaan näyttelijättären Hopeinen karhu -palkinnon Berliinin elokuvajuhlilla. 
Hatami syntyi Teheranissa. Hän on vaikutusvaltaisen iranilaisen ohjaajan Ali Hatamin ja näyttelijä Zari Khoshkamin tytär. Valmistuttuaan ylioppilaaksi hän muutti Sveitsin Lausanneen ja aloitti siellä konetekniikan opinnot. Hän vaihtoi pääaineensa ranskan kieleen, valmistui ja palasi Iraniin. Hatami on naimisisissa näyttelijä Ali Mosaffan kanssa.
Raphaële Billetdoux

Raphaële Marie Billetdoux (s. 28. helmikuuta 1951 Pariisi, Ranska) on ranskalainen kirjailija ja toimittaja. Hänen aistilliset romaaninsa nousivat heti uran alussa myyntilistojen suosituimmiksi, ja niitä on myös suomennettu. 
Billetdoux’n isä on kirjailija François Billetdoux. Teos "Minun yöni kauniimmat kuin teidän päivänne" sai Renaudot-palkinnon.
Holmsvattnet (Rånejoki, Norrbotten)

Holmsvattnet on Ruotsissa Norrbottenissa Bodenin kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.
Maantietoa.
Holmsvattnet on 2,7 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 122 hehtaaria eli 1,22 neliökilometriä. Se sijaitsee Degervattnetin ohittavan tien varressa noin 3,5 kilometriä Rånejoesta länteen päin. Ympäristö on metsämaata ja lännessä kohoaa Holmsvattenberget yli 300 metrin korkeuteen. Mäen lähin huippu kohoaa 180 metriä järven vedenpinnasta. Järven kaakkoispuolella kohoaa Östiberget 100 metriä järven yläpuolelle. Järven koillispuolella on maasto alavaa ja soistunutta. Järvellä on yksi saari, joka on 220 metriä pitkä. Saaressa on vapaa-ajan asunto. Järven asutus sijaitsee sen lounaisrannassa, missä sijaitsee Holmsvattnetin kulmakunta. Vain sinne tulee teitä. Järven ainoa lahti on sen laskupuron luusua.
Luontoarvoja.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (73,8 %), turve (7,8 %), hiekka tai sora (0,3 %), ja kallio (2,2 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.
Vesistösuhteet.
Holmsvattnet kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoki pääuoman lähialueeseen . Se laskee Rånejokeen ensin Höhyrbäckeniä ja alajuoksulla Selbäckeniä myöten. Järvi on lasku-uomansa lähdejärvi ja sen valuma-alueen pinta-ala on 13,55 km². Järven luusuassa sen keskivirtaaman arvioidaan olevan 1,25 m³/s . Rånejoki laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.
Balettia, Alina!

Balettia, Alina! on Teija Huuskon kirjoittama nuortenkirja, joka on suunnattu baletista kiinnostuneille varhaisnuorille. Kirjan päähenkilö on 12-vuotias ujo ja epävarma Alina, joka aloittaa uuden lukukauden balettikoulussa. Hänen harrastuksensa alkaa muuttua vakavampaan suuntaan ja hän alkaa haaveilla balettitanssijan urasta.
Alina käy balettikoulussa, jossa hän aloittaa uuden lukukauden. Kouluun tulee uusi baletinopettaja. Samaan aikaan hänen paras ystävänsä Venla lopettaa baletin ja siirtyy soittamaan pianoa. Uuden lukukauden myötä luokalle tulee uusia oppilaita, kaksi uutta tyttöä ja poika, Jasper, johon kaikki tytöt ihastuvat. Lukukausi tuo mukanaan myös epävarmuutta, kilpailua ja monimutkaisia ystävyyssuhteita. Alina on turhautunut, koska hänen opettajansa ei Alinan mielestä huomaa häntä eivätkä hänen vanhempansa ymmärrä hänen balettiharrastuksensa vakavuutta. Jännitystä aiheutaa myös jouluna esitettävä Lumikuningatar-baletti, jossa joku tytöistä pääsee tanssimaan pääroolin Jasperin kanssa.
Kirjan kirjoittanut Huusko on itse baletinopettaja ja kirja on saanut vaikutteita hänen omasta elämästään. Hän kertoo mieleensä tulevan usein omat lapsuuden ja nuoruuden muistot hänen opettaessaan balettia. Hän aloitti baletin harrastamisen nuorena ja on kertonut, että hänelle kirjat baletista olivat tuolloin tärkeitä innoituksen lähteitä.
Vitträsket (Rånejoki, Råneå, Sörbyn)

Vitträsket on Ruotsissa Norrbottenissa Bodenin kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.
Maantietoa.
Vitträsket on 2,0 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 122 hehtaaria eli 1,22 neliökilometriä. Se on muodostunut matalan kannaksen taakse ja kahden vuoren väliin. Sen pohjoispuolella kohoaa Vitträskberget 80 metrin korkeuteen järvestä ja lounaispuolella Knöppelberget saman verran. Molemmat vuoret näkyvät järvelle hyvin. Sen ympäristö on metsämaata, mutta järven itä- ja kaakkoisrannat ovat asuttuja. Siellä sijaitsee Sörbyn kylä ja sen pienet peltomaat. Kylän kautta kulkee Näätäsuvantoon (Mårdsel) johtava tie ja kannaksen yli kulkee Niemisuvantoon (Niemisel), Gunnarsbyniin ja Överstbyniin johtava tie.
Luontoarvoja.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (58,1 %), turve (3,8 %), siltti (5,2 %) ja kallio (6,9 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä. 
Vesistösuhteet.
Vitträsket kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoen pääuomaassa sijaitsevaan Degerseletin lähialueeseen ja sen laskuoja laskee suoraan järveen . Vitträsketin oma lähialue on pinta-alaltaan 5,3 km². Siihen tulee luoteesta päin kaksi puroa. Toinen laskee Långtjärnenistä ja toinen Stor- ja Lill-Halstjärnenistä. Järven erottaa Degerseletistä 400 metriä leveä kannas. Laskuojan keskivirtaaman arvioidaan olevan 0,032 m³/s . Rånejoki laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.
Dadasaheb Phalke

Dhundiraj Govind Phalke (; 30. huhtikuuta 1870 Trimbak – 16. helmikuuta 1944 Nashik) eli Dadasaheb Phalke () oli intialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan intialaisen elokuvan isänä. Hänen elokuvaansa "Raja Harishchandra" (1913) pidetään ensimmäisenä täyspitkänä intialaisena elokuvana.
Intian valtion myöntämä Dadasaheb Phalke Award -elämäntyöpalkinto on nimetty hänen kunniakseen.
Heavy Rotation

Heavy Rotation on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Anastacian neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. lokakuuta 2008.
Anastacia (albumi)

Anastacia on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Anastacian kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 29. maaliskuuta 2004.