tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Niko Moilanen

Niko Vilhelm Moilanen (s. 17. tammikuuta 1995 Kokkola) on Blind Channelin laulaja ja lauluntekijä. Moilanen on kuulunut bändiin vuodesta 2013 asti.
Ura ja muu elämä.
Niko Moilanen syntyi Kokkolassa 17. tammikuuta 1995. Moilanen muutti jo pienenä perheineen Ouluun. 
Hän kävi Madetojan musiikkilukion ja valmistui ylioppilaaksi vuonna 2014. Madetojan musiikkilukiosta Blind Channelkin sai alkunsa. Lukioon mennessä Moilanen kuunteli omien sanojensa mukaan enemmän rap-musiikkia, kunnes tapasi Blind Channelin muut jäsenet Joel Hokan, Joonas Porkon, Olli Matelan ja Tommi Lallin. Moilanen päätyi Blind Channeliin eräiden kotibileiden kautta. Bileissä tavatessaan bändin muut jäsenet pyysivät Moilasta mukaan seuraavan päivän bänditreeneihinsä. Moilanen meni treeneihin ja liittyi Blind Channeliin. Moilanen opiskeli ennen Oulun yliopistossa musiikkikasvatusta bändin ohella.
Blind Channelin lisäksi Moilanen kuului ennen oululaiseen Counting Lifeboats -pop-yhtyeeseen.
JP ja murtovaras

JP ja murtovaras on Jani Korhosen ohjaama suomalainen joukkorahoituksena tuotettu lastenelokuva vuodelta 2021. Elokuva perustuu Tytti Salon samannimiseen lastenromaaniin. 
Elokuvassa Jeesuksen poliisit -niminen lasten salapoliisiryhmä selvittää lähitienoilla esiintyitä murtovarkauksia rukousten avulla.
Crispus Attucks

Crispus Attucks (1723 – 5. maaliskuuta 1770) oli Massachusettsissa nykyisissä Yhdysvalloissa elänyt orja, merimies ja köydentekijä. Hän tuli erityisen tunnetuksi saadessaan surmansa Bostonin verilöylyssä vuonna 1770. Verilöyly vaikutti osaltaan Yhdysvaltain vapaussodan alkuun ja Attucksiin joskus viitattu "ensimmäisenä itsenäisyyden puolesta kaatuneena".
Elämäkerta.
Crispus Attucks syntyi Framinghamissa Massachusettsissa vuonna 1723. Hänen isänsä oli musta orja ja äiti natic- tai nantucket-heimon intiaani. 16-vuotiaana Attucks myytiin uudelle orjaisännälle nimeltä Deacon William Brown. Attucks haaveili vapaudesta ja laivojen parissa työskentelystä. Vuonna 1750 hän päättikin karata orjaisännältään. Brown osti mainoksia lehdestä "Boston Gazette" tarjoten palkkiota Attucksin palauttamisesta. Mainoksessa hän myös huomautti laivojen omistajia siitä, että Attucks todennäköisesti pyrkisi niille töihin. Mainoksista huolimatta Attucks tosiaan pääsi töihin laivoille Bostonissa toimien esimerkiksi valaanpyyntialuksien miehistössä, sekä köyden tekijänä.
2. maaliskuuta 1770 Bostonissa syttyi kahakoita paikallisten köydentekijöiden ja järjestystä valvovien brittisotilaiden välille. Kolme päivää myöhemmin tapahtumat kärjistyivät ja tulivat tunnetuksi Bostonin verilöylynä. Attucks oli yksi noin 30 henkilön joukosta, jotka alkoivat huudella ja provosoida brittiläisiä vartijoita Bostonin tullitalon edustalla. Väkijoukon paisuessa brittikapteeni Thomas Preston lähetti tullitalolle vahvistukseksi seitsemän sotilaan joukon. Väkijoukon yrittäessä rynnäköidä tullitalolle sotilaat avasivat tulen. Attucks oli yksi viidestä tulituksessa surmansa saaneista bostonilaisista.
Bostonin verilöyly on nähty usein alkusysäyksenä Yhdysvaltain vapaussodalle. Attucks tuli tunnetuksi "ensimmäisenä itsenäisyyden puolesta kaatuneista". Hänet haudattiin Park Streetiin hautausmaalle Bostonissa. Afroamerikkalaiset orjuuden vastustajat alkoivat vuonna 1858 viettä Crispus Attucksin päivää. Bostonin kaupunki pystytti hänelle pronssi- ja graniittipatsaan vuonna 1888.
Lauri Vihriälä

Lauri Vihriälä (s. 27. marraskuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Vihriälä edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseraansa Vimpelin Vetoa. Hän pelaa ulkokentällä kolmospolttajana. Vihriälä on pelannut urallaan kolme Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja kolme tavallista juoksua, tuonut kaksi juoksua ja kerännyt viisi kärkilyöntipistettä. "Tilastot päivitetty 25. heinäkuuta 2021."
Myös Vihriälän veli Mikko pelaa Superpesistä Vedon joukkueessa.
Frederik Paludan-Müller

Frederik Paludan-Müller (1809 Kerteminde, Tanska – 1876 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen kirjailija. Hän oli koulutukseltaan juristi. Hänen läpimurtoteoksensa oli 1833 ilmestynyt runomuotoinen romaani "Danserinden". Sairastumisen jälkeen hänen suhtautumisensa elämään muuttui vakavahenkiseksi.
Suomen Sahanterätehdas

Suomen Sahanterätehdas perustettiin Tampereella vuonna 1889. Perustajina olivat Sandbergin rautakaupan hankintajohtaja Rudolf Winter, tehtailija J. W. Enqvist ja Åminneforsin tehtaan johtaja A. H. L. Gyllenberg. Ruotsalaislähtöinen Gyllenberg toimi aluksi sahanterätehtaan toimitusjohtajana, mutta hänen palattuaan Ruotsiin siirtyi tehtaan johto pankinjohtaja Albert Snellmanin käsiin.
Sahanterätehdas aloitti toimintansa Pispalassa, mutta vuonna 1895 se siirrettiin Onkiniemeen. Tehdas kärsi vahinkoja tulipalossa kesällä 1901. Sahanterätehdas hyötyi alkuvuosinaan Tampereen asemasta vapaakaupunkina, sillä se mahdollisti raaka-aineiden tullittoman maahantuonnin. Yhtiö kuitenkin menestyi myös vapaakaupunkiaseman lakattua vuonna 1905. Sahanterätehtaalla oli 46 työntekijää vuonna 1913, ja sen päätuotteita olivat sirkkelin ja konehöylän terät. Yhtiön tuotantotoiminta päättyi 1971 ja yhtiö lakkautettiin kolme vuotta myöhemmin.
Naisten Korisliiga-kausi 2021–2022

Naisten Korisliiga-kausi 2021–2022 oli 79. kausi, jolloin pelattiin koripallon naisten Suomen mestaruudesta. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Peli-Karhut, joka voitti seuran historian seitsemännen mestaruutensa.
Kauden rakenne.
Runkosarja pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Runkosarjan sijoille 1–5 sijoittuneet selvisivät ylempään jatkosarjaan ja sijoille 6–10 sijoittuneet alempaan jatkosarjaan. Molemmat jatkosarjat pelattiin viiden joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Jatkosarjojen sarjataulukkoon laskettiin mukaan runkosarjan otteluiden tulokset. Alemman jatkosarjan sijoille 1–3 sijoittuneet selvisivät puolivälieriin. Alemman jatkosarjan viimeiseksi sijoittunut joukkue putosi naisten I-divisioonaan kilpailuvuodeksi 2022–2023.
Pudotuspelit.
Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä eli kaksi voittoa riittää ottelusarjan voittoon.
Brave Girls

Brave Girls () on eteläkorealainen tyttöyhtye, joka toimii Brave Entertainment -levymerkillä.
Yhtyeen perusti tuottaja Brave Brothers vuonna 2011. Alun perin viisijäseninen yhtye on kokenut useita kokoonpanomuutoksia.
Historia.
Yhtye debytoi 7. huhtikuuta 2011 singlellä "Do You Know?".
Yhtyeen nykyisiä jäseniä ovat Minyoung, Yujeong, Eunji ja Yuna. Entisiä jäseniä ovat Eunyoung, Seoah, Yejin, Yoojin, Hyeran ja Hayun.
Yhtyeen suosio nousi yllättäen vuonna 2021, kun ”Rollin’” singlen live-esityksestä tuli viraalivideo.
Yhtye on mukana "Queendom" -ohjelman toisella tuotantokaudella.
Siilinjärvi (täsmennyssivu)

Siilinjärvi on kunta, asema ja järvennimi Suomessa. Järviwiki mainitsee Suomesta neljä järveä tällä nimellä. 
Nimi voi viitata muun muassa seuraaviin:
Roger Bonet

Roger Bonet Badia (s. 11. huhtikuuta 1995, Valls, Espanja), eli Ruxi, on espanjalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Veikkausliigan AC Oulussa. Bonet debytoi Veikkausliigassa kaudella 2021.
Seurajoukkueet.
Roger Bonetin pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2014–2015 Gimnàsticin reservijoukkue Pobla de Mafumetissa Espanjan nelostasolla Tercera Divisiónissa. Bonet pelasi kotimaassaan myös Bouzasin riveissä Espanjan kolmostasolla Segunda División B:ssa kaudella 2017–2018 sekä Formenteran riveissä nelostasolla 2018–2019. Loppukauden 2019 Bonet pelasi Islannin kakkostasolla Aftureldingissa.
Bonet siirtyi kaudeksi 2020 Ykkösessä pelanneen KTP:n riveihin. Hän pelasi KTP:n riveissä 20 Ykkösen ottelua. KTP oli kaudella 2020 Ykkösessä toinen ja nousi karsintojen kautta Veikkausliigaan. Bonet siirtyi kaudeksi 2021 Veikkausliigaan nousseeseen AC Ouluun. Bonet debytoi Veikkausliigassa 3. toukokuuta 2021 ottelussa AC Oulu–Ilves.
Vuoden 2020 kesäolympialaisten mitalitaulukko

Vuoden 2020 kesäolympialaisissa kilpailtiin kaikkiaan 339 eri kilpailutapahtumassa.
Samuli Edelmannin filmografia

Tämä on Samuli Edelmannin filmografia.
Sherlock Jakki

Sherlock Jakki on ranskalainen animaatiosarja, joka perustuu Michel Amelinin kirjoihin. Sarjan loivat tuotantoyhtiöt Mondo TV ja MoonScoop Group. Sarjassa on yksi tuotantokausi, jossa on 52 jaksoa. Yksi jakso kestää 13 minuuttia. Sarjan julkaiseminen alkoi 4. toukokuuta 2011 ja jatkuu vielä.
Sarjassa katsojakin voi yrittää ratkoa rikoksen. Kun Sherlock tietää syyllisen, hän kertaa tapahtuneen ja epäillyt. Sen jälkeen katsojalla on hetki aikaa miettiä syyllistä ennen kuin Sherlock paljastaa hänet.
Tommi Lalli

Tommi Tapio Lalli (s. 23. kesäkuuta 1996 Oulu) on Blind Channelin rumpali. Lalli asuu Oulussa ja on opiskellut Madetojan musiikkilukiossa.
Olli Matela

Olli Elias Matela (s. 8. marraskuuta 1996) on Blind Channel -yhtyeen basisti. Blind Channel osallistui vuoden 2021 Eurovision laulukilpailuun ja sijoittui kuudenneksi kappaleellaan "Dark Side". Matela on opiskellut Madetojan musiikkilukiossa.
J. Paul Getty Museum

J. Paul Getty Museum on Los Angelesissa, Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa, sijaitseva taidemuseo. Se koostuu kahdesta eri osamuseosta, Getty Centeristä ja Getty Villasta. 
Museoilla on erilaiset kokoelmat: Getty Villa esittelee etruskien, antiikin Rooman ja Kreikan taidetta. Getty Center taas esittelee eurooppalaista ennen 1900-lukua tehtyä taidetta. Sen kokoelmissa on maalauksia, veistoksia ja käsikirjoituksia. Lisäksi sillä on laaja valokuvakokoelma alkaen vuodesta 1839. 
Ensimmäinen J. Paul Getty Museum avattiin maatilalla Pacific Palisadesissa vuonna 1954. Koska kokoelmat jatkoivat kasvuaan J. Paul Getty avasi vuonna 1974 Getty Villan museon. Se on kopio Herculaneumissa olevasta Papyrusten huvilasta. Vuonna 1982 siitä tuli maailman rikkain museo, kun se peri 1,2 miljardia dollaria perustajansa varoja. 
Museo sai huonoa julkisuutta kun paljastui, museon kuraattori, Jiří Frei, oli tehnyt veropetoksen, jolla kertyneillä varoilla hän oli kartuttanut museon kokoelmia. Lisäksi paljastui, että osa hankinnoista oli väärennöksiä. Frei hyllytettiin vuonna 1984 ja hän erosi lopulta vuonna 1986. Myös seuraava kuraattori, joutui huonoon valoon, kun Italian viranomaiset syyttivät häntä vuonna 2005 antiikkiesineiden salakuljetuksesta. 
Museon toinen rakennus, Getty Center, avattiin joulukuussa vuonna 1997. Museorakennus tunnetaan arkkitehtuuristaan, puutarhoistaan ja hyvistä näköaloista Los Angelesiin. Rakennus on kukkulan huipulla, sen pysäköintialue on sen juurella ja museovieraat kuljetetaan museoon omalla raitiovaunulla. Rakennuksen suunnitteli yhdysvaltalainen arkkitehti Richard Meier vuonna 1984 ja sen rakentaminen alkoi elokuussa vuonna 1989. Projektin monimutkaisuuden vuoksi valmistuminen pitkittyi. 
Getty Centerissä on myös Getty tutkimusinstituutti, jonka tehtävänä on lisätä taiteen ymmärtämistä. Lisäksi siellä on entisöintiin keskittynyt Getty Conservation institute.
Keiteleen kirkonkylä

Keiteleen kirkonkylä on Keiteleen kunnan keskustaajama, joka sijaitsee Nilakkajärven länsirannalla Pohjois-Savon länsiosassa. Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Keiteleen kirkonkylän pinta-ala oli 3,20 neliökilometriä, ja väkiluku oli 1 056 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa kunnan omasta, viralliseta kunnanosien rajauksesta.
Kirkonkylässä sijaitsevat muun muassa Keiteleen kunnantalo, evankelis-luterilainen Keiteleen kirkko ja ortodoksinen kirkko, Nilakan yhtenäiskoulu, Keiteleen kirjasto sekä Keiteleen terveysasema.
Keskustaajaman välittämässä läheisyydessä, taajaman lounaislaidalla sijaitsee yritys- ja teollisuusalue, jonka suurimpia toimijoita on puuteollisuusyhtiö Keitele Forestin sahateollinen tuotantolaitos.
Elina Jääskeläinen

Aino Elina Jääskeläinen (6. heinäkuuta 1899 – 27. kesäkuuta 1972) oli suomalainen yleisurheilija.
Helsingin Jyryä ja Helsingin Kisa-Tovereita edustanut Jääskeläinen oli monipuolinen yleisurheilija, jolla oli 1920-luvulla hallussaan lähes kaikki TUL:n Helsingin piirin ennätykset. Vuonna 1925 hän voitti kolmiottelun Frankfurtin työläisolympialaisissa.
1920–1930-luvuilla Jääskeläinen tunnettiin innokkaana naisten kilpaurheilun puolestapuhujana. Hän toimi muun muassa "Työläisnaisten Urheilulehden" avustajana. Lisäksi Jääskeläinen oli pitkäaikainen TUL:n liittotoimikunnan jäsen ja TUL:n naistoimikunnan puheenjohtaja 1934–1937.
Leppävirran kirkonkylä

Leppävirran kirkonkylä on Leppävirran kunnan keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Savon eteläosassa. Kirkonkylä on kehittynyt Savivedestä etelään Unnukkaan laskevan, kunnalle nimensä antaneen virran (Leppävirta) ympäristöön. 
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Leppävirran kirkonkylän pinta-ala oli 8,05 neliökilometriä, ja väkiluku oli 4 127 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa kunnan omasta, virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.
Jan Parandowski

Jan Parandowski (1895 Lviv (silloin Lemberg), Ukraina (kuului silloin Itävalta-Unkariin) – 1978 Varsova, Puola) oli puolalainen kirjailija. Hän suoritti yliopistollisen tutkinnon filosofiasta. Hänen romaaniensa aiheet ovat antiikista, mutta niiden lisäksi hän kirjoitti elämäkerrallisia romaaneja, muun muassa Oscar Wildesta, novelleja ja esseekokoelmia.
Parandowski sai pronssimitalin teoksestaan "Dysk Olimpijski" Berliinin olympialaisissa 1936, jolloin olympialaisissa kilpailtiin myös kulttuurin alalla. Hän oli Puolan Pen-klubin puheenjohtaja 1933–1978.
Nikolai Pavlov

Nikolai Filippovitš Pavlov (, 19. syyskuuta 1803 Moskova – 10. huhtikuuta 1864 Moskova) oli venäläinen kirjailija.
Suku ja koulutus.
Nikolai Pavlovin isä oli maaorja tai mahdollisesti tämän isäntä. Hänen äitinsä oli tuotu Persian sotaretkeltä vuonna 1796. Pavlov sai hyvän kotikoulutuksen ja pääsi vapaaksi vuonna 1811. Hän valmistui näyttelijäksi Keisarillisesta teatterikoulusta, mutta siirtyi sitten Moskovan yliopiston kielen ja kirjallisuuden osastolle, josta hän valmistui vuonna 1825. Pavlov työskenteli virkamiehenä ja meni vuonna 1837 naimisiin runoilija Karolina Pavlovan kanssa, joka toi mukanaan suuret myötäjäiset.
Kirjallinen ura.
Pavlov aloitti kirjailijanuransa kääntäjänä ja runoilijana. Vuonna 1835 ilmestyi kolmen pienoisromaanin kokoelma "Tri povesti", joka herätti suurta huomiota yhteiskuntakriittisellä kuvauksellaan. Vuonna 1839 ilmestynyttä psykologissävyisempää toista kokoelmaa "Novyje povesti" pidettiin vähemmän onnistuneena. Pavlov vetäytyi sittemmin kirjallisuuselämästä, mutta julkaisi vuonna 1847 joukon kriittisiä kirjeitä Nikolai Gogolille.
Perheensä omaisuuden uhkapelissä menettänyt Pavlov karkotettiin appensa aloitteesta Permiin vuonna 1853. Hän pääsi pian palaamaan Moskovaan, jossa hän toimi Mihail Katkovin "Russki vestnik" -lehden kirjallisuuskriitikkona. Vuosina 1860–1863 Pavlov julkaisi virallista ”konservatiivis-liberaalia” linjaa edustanutta "Naše vremja" -sanomalehteä ja vuonna 1863 hän perusti uuden lehden "Russkije vedomosti".
Pavlovin ensimmäiseen kokoelmaan sisältyvä pienoisromaani "Imeniny" (”Nimipäivä”) julkaistiin Suomessa ruotsinnoksena vuonna 1846. Sen aiheena on alhaisesta asemastaan Pavlovin itsensä tapaan kärsivä lahjakas maaorja. Käännöksen on nähty kuvastavan varhaista kiinnostusta venäläistä yhteiskuntakriittistä kirjallisuutta kohtaan.
Chase Kalisz

Chase Kalisz (s. 7. maaliskuuta 1994) on yhdysvaltalainen uimari, joka on erikoistunut sekauintiin. Hän on olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen.
Kalisz pyrki Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen ensimmäisen kerran vuonna 2012 mutta ei päässyt mukaan sijoituttuaan maan olympiakarsinnoissa 200 metrin sekauinnissa viidenneksi ja 400 metrin sekauinnissa kuudenneksi. Vuonna 2013 hän voitti ensimmäisen Yhdysvaltain-mestaruutensa 400 metrin sekauinnissa ja saavutti Barcelonan MM-kilpailuissa tuossa lajissa hopeaa. Vuoden 2014 saavutuksiin kuului 400 metrin sekauinnin pronssi Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa. Vuonna 2015 hän saavutti MM-pronssia 400 metrin sekauinnissa Kazanissa. Kalisz voitti vuonna 2016 edelleen 400 metrin sekauinnissa Yhdysvaltain olympiakarsinnat ja saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa hopeaa.
Vuonna 2017 Kalisz voitti Yhdysvaltain-mestaruuden 200 ja 400 metrin sekauinnissa ja sijoittui 200 metrin perhosuinnissakin pronssille. Budapestin MM-kilpailuissa hän voitti kultaa molemmilla sekauintimatkoilla. Hän uusi molempien sekauintimatkojen kansallisen mestaruutensa vuonna 2018 ja voitti kaksi kultaa myös Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa. Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia 200 metrin sekauinnissa mutta jäi pidemmällä matkalla kymmenenneksi. Vuodelle 2021 siirrettyjen Tokion olympialaisten kansallisissa karsinnoissa hän voitti 400 metriä ja sijoittui lyhyemmällä matkalla toiseksi. Tokiossa hän voitti olympiakultaa 400 metrillä; hän ui ajan 4.09,42 ja voitti hopealle sijoittuneen maanmiehensä Jay Litherlandin 0,86 sekunnilla. Budapestin MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti 400 metrin sekauinnissa pronssia ja oli 200 metrillä neljäs.
Kaliszin pitkän radan ennätys 200 metrin sekauinnissa on Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2018 uitu 1.55,40 ja 400 metrin sekauinnissa 4.05,90 MM-kilpailuista 2017. Lyhyellä radalla hänen vastaavat ennätyksensä ovat 1.53,28 vuodelta 2021 ja 4.02,40 vuodelta 2013.
Jay Litherland

Jay Litherland (s. 24. elokuuta 1995 Osaka, Japani) on yhdysvaltalainen uimari, joka on menestynyt parhaiten vapaa- ja sekauinnissa. Hän on olympia- ja MM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen.
Litherland saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä vuonna 2013 uituaan tosin vain alkuerissä. Henkilökohtaisella 400 metrin sekauintimatkalla hän sijoittui kuudenneksi. Gwangjun kesäuniversiadeissa 2015 hän voitti kultaa 400 metrin sekauinnissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 400 metrin sekauinnissa viidenneksi.
Vuonna 2017 Litherland saavutti Budapestin MM-kilpailuissa pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, jälleen alkueräuimarina. Hän sijoittui 400 metrin sekauinnissa viidenneksi. Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2018 hänen paras saavutuksensa oli neljäs sija 400 metrin sekauinnissa. Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti tuolla matkalla hopeaa 0,27 sekuntia Japanin Daiya Setolle hävinneenä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 400 metrin sekauinnissa hopeaa 0,86 sekuntia maanmiehelleen Chase Kaliszille hävinneenä.
Litherlandin pitkän radan ennätys 200 metrin sekauinnissa on Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuissa 2017 uitu 1.58,46 ja 400 metrin sekauinnissa 4.09,22 MM-kilpailuista 2019. Lyhyellä radalla hänen vastaavat ennätyksensä ovat 1.55,30 ja 4.03,58, molemmat vuodelta 2021.
Litherland syntyi Japanin Osakassa yhtenä kolmosista veljiensä Kevinin ja Mickin kanssa. Hänellä on Yhdysvaltain ja Japanin lisäksi Uuden-Seelannin kansalaisuus.
Ariarne Titmus

Ariarne Titmus (s. 7. syyskuuta 2000) on australialainen uransa vuonna 2025 lopettanut uimari, joka menestyi parhaiten ratauinnin pidemmillä vapaauintimatkoilla. Hän on nelinkertainen olympiavoittaja ja kuusinkertainen maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen.
Titmus aloitti arvokilpailu-uransa lyhyen radan MM-kilpailuissa 2016 sijoittumalla neljänneksi 800 metrin ja kuudenneksi 400 metrin vapaauinnissa. Pitkän radan MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja sijoittui neljänneksi 400 metrin vapaauinnissa. Vuonna 2018 hän voitti Kansainyhteisön kisoissa kolme kultaa, joista kaksi henkilökohtaisilla matkoilla, ja Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa yhden. Samana vuonna hän voitti lyhyen radan MM-kilpailuissa kultaa 200 metrin ja 400 metrin vapaauinnissa, jälkimmäisen maailmanennätyksellä 3.53,92. Lisäksi hän sai pronssia 4 × 200 metrin ja 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä, joista jälkimmäisessä hän ui vain alkuerissä.
Titmus voitti pitkän radan MM-kilpailuissa 2019 kultaa 400 metrin vapaauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Hän sai hopeaa 200 metrin ja pronssia 800 metrin vapaauinnissa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti olympiakultaa 400 metrin vapaauinnissa 0,67 sekunnin erolla moninkertaiseen arvokisavoittajaan Katie Ledeckyyn ja kaksi päivää myöhemmin 200 metrin vapaauinnissa 0,42 sekunnin erolla Siobhan Haugheyyn. Lisäksi hän saavutti hopeaa 800 metrin vapaauinnissa ja pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa 2022 hän saavutti kultaa 200, 400 ja 800 metrin vapaauinneissa sekä 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Fukuokan pitkän radan MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti kultaa 400 metrin vapaauinnissa maailmanennätysajalla 3.55,38 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, hopeaa 200 metrin vapaauinnissa ja pronssia 800 metrin vapaauinnissa.
Pariisin olympialaisissa 2024 Titmus voitti kolmannen olympiakultansa ennakkoon vuosisadan kilpailuksikin kutsutussa 400 metrin vapaauintikilpailussa, jossa hän voitti Summer McIntoshin ja Ledeckyn ajalla 3.57,49. Hän saavutti kultaa myös 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä sekä hopeaa 200 ja 800 metrin vapaauinneissa.
Titmusin pitkän radan ennätyksekseen 200 metrin vapaauinnissa jäi MM-kilpailuissa 2023 uitu 1.53,01, 400 metrin vapaauinnissa niin ikään MM-kilpailuissa 2023 uitu 3.55,38 ja 800 metrin vapaauinnissa Kansainyhteisön kisoissa 2022 uitu 8.13,59. Lyhyellä radalla hänen vastaavat ennätyksensä olivat 1.51,38 ja 3.53,92 MM-kilpailuista 2018 sekä 8.13,41 vuodelta 2018.
Titmus edusti brisbanelaista St. Peters Western -seuraa ja häntä valmensi Dean Boxall.
Telluuritetrafluoridi

Telluuritetrafluoridi (TeF4) on telluurin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden telluuriyhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa telluuritetrafluoridi on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Sen alkeiskoppi on ortorombinen. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta. Se myös reagoi useiden metallien, kuumennettaessa jopa kullan, kanssa muodostaen fluorideja ja tellurideja. Voimakkaasti kuumennettaessa telluuritetrafluoridi hajoaa telluuriksi ja telluuriheksafluoridiksi. Telluuritetrafluoridi on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa kompleksiseksi pentafluorotelluraatti(IV)ioniksi ([TeF5]-).
Telluuritetrafluoridia voidaan valmistaa telluurista ja fluorista kuumentamalla. Muita tapoja ovat telluuridioksidin reaktio fluoraavien reagenssien kanssa ja alkalimetallipentafluorotelluraattien kuumentaminen.
Te + 2 F2 → TeF4
Telluuritetrafluoridia käytetään telluuriyhdisteiden valmistukseen.
Uta Abe

Uta Abe (, s. 14. heinäkuuta 2000 Kōbe, Japani) on japanilainen judoka ja olympiavoittaja. Abe voitti kultaa Tokion olympialaisissa 2020 alle 52 kg sarjassa. 
Abe saavutti ensimmäisen mitalisijoituksensa aikuisten kilpailuissa joulukuussa 2016, kun hän oli toinen Tokion Grand Slam -turnauksessa. Vuonna 2017 hän voitti nuorten maailmanmestaruuden alle 52 kg sarjassa ja joukkuekilpailussa. Lisäksi hän teki samana vuonna historiaa, kun hän voitti Düsseldorfin Grand Prix -turnauksen nuorimpana ottelijana. Hän oli voittaessaan 16-vuotias. Lisäksi hän voitti Tokion Grand Slam -turnauksen vuonna 2017. Vuonna 2018 Abe voitti uransa ensimmäiset aikuisten MM-kullat, kun hän voitti Bakun MM-kilpailuissa alle 52 kg sarjan ja joukkuekilpailun. Lisäksi hän voitti kolme Grand Slam tai Grand Prix -kilpailua. Abe uusi alle 52 kg sarjan ja joukkuekilpailun MM-kullan vuoden 2019 MM-kilpailuissa. Lisäksi hän voitti Hohhotin Grand Prixän 2019. 2020 Abe voitti Düsseldorfin Grand Slam -turnauksen. Vuonna 2021 hän voitti Kazanin ja Taškentin Grand Slam -turnaukset.
Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Abe kilpaili alle 52 kg sarjassa. Hänen ei tarvinnut kilpailla ensimmäisellä kierroksella. Tosiella kierroksella hän voitti brasilialaisen Larissa Pimentan ja puolivälierissä brittiläisen Chelsie Gilesin. Välierissä Abe voitti italialaisen Odette Giuffridan Uchi-matalla. Loppuottelussa Abe kohtasi ranskalaisen Amandine Buchardin. Hän voitti Buchardin Kuzure-Kesa-Gatamella. Abe oli lisäksi mukana Japanin judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun hopeaa. Seuraavana vuonna hän voitti 52 kg:n painoluokan maailmanmestaruuden Taškentissa sekä Zagrebin Grand Prix- ja Tokion Grand slam -kilpailut. Hän voitti 52-kiloisten maailmanmestaruuden jälleen Dohassa 2023. Hän voitti Grand Slam -kilpailun Tokiossa 2023 ja Antalyassa 2024. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti hopeaa sekajoukkuekilpailussa. Vuonna 2025 hän voitti 52 kg:n maailmanmestaruuden Budapestissa, Bakun Grand Slam -kilpailun ja Japanin-mestaruuden.
Juno (nimi)

Juno on etunimi, jota Suomessa pidetään sukupuolineutraalina nimenä.
Juno-nimi voidaan yhdistää esimerkiksi roomalaiseen Juno-jumalattareen. Irlannissa Juno on naisennimi, joka pohjautuu vanhaan, merkitykseltään epäselvään iirinkieliseen nimeen "Úna". Miehennimi Juno voi puolestaan olla suomalainen muunnelma Johanneksesta. Nimistöntutkimuksen dosentti Minna Saarelma-Paukkalan mukaan jotkut vanhemmat ovat ainakin Yhdysvalloissa nimenneet lapsensa Junoksi Instagramin samannimisen kuvanmuokkaussuodattimen innoittamana. 
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Juno on syyskuuhun 2021 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 70–90 miehellä ja noin 60–70 naisella. Ruotsissa Juno-etunimi on huomattavasti yleisempi naisilla kuin miehillä.
Junolla ei ole nimipäivää almanakassa.
Yukio Edano

Yukio Edano (; s. 31. toukokuuta 1964, Utsunomiya, Tochigi, Japani) on japanilainen poliitikko, joka toimii tällä hetkellä maan oppositiojohtajana. Hän edustaa Japanin perustuslaillista demokraattista puoluetta ja on sen nykyinen puheenjohtaja.
Tausta ja yksityiselämä.
Edano syntyi Utsunomiyassa vuonna 1964. Hänen isänsä valitsi nimen Yukio, koska ihaili japanilaista antimilitaristista liberaalipoliitikkoa Yukio Ozakia. Yläkouluikäisenä Edano lauloi kuorossa ja voitti NHK:n järjestämän laulukilpailun. Hän laulaa ahkerasti karaokea vielä tänäkin päivänä.
Edano opiskeli lakia Tōhokun yliopistossa. Hän alkoi työskennellä juristina vuonna 1991.
Edano on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Poliittinen ura.
Edano valittiin Japanin edustajainhuoneeseen vuonna 1993 Japanin Uuden Puolueen listoilta Saitamasta. Edano eroaa monista japanilaisista poliitikoista siinä, että hän ei ole syntynyt poliitikkojen perheeseen eikä hän ole erityisen rikas. Myöhemmin hän oli mukana perustamassa Japanin demokraattista puoluetta.
Vuonna 2010 Edano nousi elinvoimaisuudesta, Okinawasta ja pohjoisista alueista vastaavaksi ministeriksi. Vuotta myöhemmin hänet valittiin valtioneuvoston kansliapäälliköksi. Syyskuussa 2011 Edanosta tuli Japanin talous-, kauppa- ja teollisuusministeri.
Vuonna 2017 Edano oli jälleen mukana perustamassa uutta puoluetta: Japanin perustuslaillinen demokraattinen puolue (CDP). Hänet valittiin puolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi ja johti puolueen yllättävään vaalivoittoon vuonna 2017. Kun demokraattinen kansanpuolue yhdistyi CDP:hen vuonna 2020, Edano valittiin jälleen puheenjohtajaksi.
Epäonnistuttuaan voittamaan liberaalidemokraatit vuoden 2021 alahuonevaaleissa, Edano ilmoitti luopuvansa puolueen puheenjohtajuudesta. Marraskuussa 2021 hänen seuraajakseen valittiin Kenta Izumi.
Poliittisia näkemyksiä.
Noustuaan jälleen puheenjohtajaksi vuonna 2020 Edano sanoi, että puolue on vaihtoehto erityisesti maata johtavalle liberaalidemokraattiselle puolueelle.
Edanon mukaan Fukushiman onnettomuus johtui siitä, että liberaalidemokraatit olivat johtaneet Japania pitkään niin kuin yritystä. Edanon mielestä hallitus, jossa hän itse oli ministerinä, ei ollut valmistautunut tällaiseen onnettomuuteen. Edanon puolue äänestettiin oppositioon vuoden 2012 vaaleissa.
Vuonna 2019 Edano sanoi, että mikäli hänen puolueensa voittaa vaalit, hän aikoo kieltää seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen syrjimisen sekä laillistaa samaa sukupuolta olevien avioliitot Japanissa.
Rautalammin kirkonkylä

Rautalammin kirkonkylä on Rautalammin kunnan keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Savon lounaisosassa. Kirkonkylä sijaitsee Äijäveden ja Hankaveden Pitkälahden välisellä kannaksella. Kookas Rautalammin puukirkko sijaitsee kannaksen Äijäveden puoleisella rannalla. Kirkkoa vastapäätä sijaitseva Rautalammin museo (aik. Peuran museo) on puolestaan lähempänä Hankavettä. Myös Rautalammin työväentalo sijaitsee kirkonkylässä.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Rautalammin kirkonkylän pinta-ala oli 4,71 neliökilometriä, ja väkiluku oli 1 488 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa kunnan omasta, virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.
Daniela Wilkman

Daniela Joanna Wilkman (s. 4. syyskuuta 2004 Vantaa) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Hämeenlinnan Pallokerhoa Suomessa Naisten Liigassa.
Ura.
Jääkiekkouransa Wilkman aloitti Helsingin Red Wings -nimisessä jääkiekkoseurassa. Kaudella 2022-23 Wilkman pelasi Naisten Liigassa 36 ottelua HPK:ssa. Wilkman teki jatkosopimuksen HPK:n kanssa kaudelle 2023-24.
Saavutukset.
Kaudella 2017-2018 Wilkman voitti naisten U16 SM-sarjan mestaruuden KJT:ssa. Kaudella 2018-2019 Wilkman voitti naisten U16 SM-sarjan mestaruuden, sekä naisten U18 aluesarjan mestaruuden KJT:ssa. Kaudella 2019-2020 Wilkman teki naisten U16 SM-sarjassa eniten maaleja, sekä eniten pisteitä. Kaudella 2019-2020 Wilkman voitti myös naisten U16 SM-sarjan mestaruuden KJT:ssa. Kaudella 2021-2022 Wilkman voitti naisten U20 SM-sarjan pronssia HPK:ssa.
Muuta.
Jalkapalloilija Nea Laitila, entinen jalkapalloilija Tommi Laitila ja poliitikko Osmo Vepsäläinen ovat sukua Wilkmanille. Wilkmanilla on Jyskyjärveltä, sekä Rukajärveltä vienankarjalaista sukujuurta äitinsä puolelta. Wilkmanin veljet Jonathan ja Nicholas Wilkman ovat pelanneet myös jääkiekkoa.
Loimaankoivu

Loimaankoivu ("Betula pendula" f. "crispa") on koivukasveihin (Betulaceae) kuuluva lehtipuu. Se on rauduskoivun liuskalehtinen muoto.
Loimaankoivu on saanut nimensä Loimaalta vuonna 1955 löydetyn yksilön mukaan. Myöhemmin sitä on löydetty myös Pälkäneeltä. Loimaankoivua tavataan Etelä-Suomen luonnossa harvinaisena.
Tuntomerkit.
Loimaankoivu kasvaa noin 10–15 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat pienempiä kuin rauduskoivulla, ja niiden liuskojen päät ovat kapeat, pitkät, sahalaitaiset ja eteenpäin osoittavat. Etenkin pisimpien lehtien kärjet ovat usein kiertyneitä.
Loimaankoivun kukinta-aika on toukokuussa ja syksyllä se saa oranssinkeltaisen värityksen.
Shibuyan rautatieasema

Shibuyan rautatieasema () on Tokion Shibuyan alueella sijaitseva rautatieasema. Rautatieasemalla toimii JR East, Keiō-rautatiet, Tōkyū-rautatiet ja Tōkyō metro. Rautatieasemaa käyttää päivittäin yli 2,4 miljoonaa ihmistä.
Olympic Gold

Olympic Gold on Tiertex Design Studios:in kehittämä ja US Goldin julkaisema urheilupeli. Peli on Barcelonan vuoden 1992 kesäolympialaisten virallinen videopeli. 
Olympic Gold oli ensimmäinen olympialaisia käsittelevä videopeli joka oli kansainvälisen olympiakomitean virallisesti lisensoima.
Maat.
Pelissä pystyy valitsemaan 8 eri maata, ja jokaisella maalla on joukkue urheilijoita joilla on omat ominaisuutensa.
Björn Krupp

Björn Krupp (s. 6. maaliskuuta 1991 Buffalo, New York, Yhdysvallat) on saksalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti, joka edustaa DEL-joukkue Grizzlys Wolfsburgia.
Ura.
Seuraura.
Kanadassa syntynyt Krupp pelasi vuosina 2008-2011 OHL-joukkue Belleville Bullsissa. Syyskuussa 2009 hän teki varaamattomana pelaajana tulokassopimuksen NHL-seura Minnesota Wildin kanssa. Pohjois-Amerikassa Krupp ei kuitenkaan päässyt pelaamaan ammattilaistasolla ja hän siirtyi kaudeksi 2011-2012 Saksaan DEL-liigassa pelanneeseen Kölner Haieen, johon myös hänen isänsä siirtyi päävalmentajan paikalle. Kesken kauden 2014-2015 Krupp lainattiin Haiesta Grizzlys Wolfsburgiin, jonka kanssa tämä kauden jälkeen teki sopimuksen. Joulukuussa 2016 Wolfspurg ja Krupp solmivat kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Pelattuaan neljän täyden kauden aikana Wolfspurgissa yli 200 runkosarjaottelua Krupp siirtyi Adler Mannheimiin. 36 runkosarjaottelussa hän teki yhden maalin sekä sai kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2020-2021 33 runkosarjaottelussa syntyi tehot 2+2=4. Lisäksi hän pelasi kuusi pudotuspeliottelua pisteittä.
Toukokuussa 2021 Krupp palasi kahden kauden jälkeen takaisin Wolfsburgiin vuoteen 2024 asti ulottuvalla sopimuksella.
Maajoukkueura.
Kahden maan kansalaisuuden omaava Krupp pelasi USA Hockey National Team Development Programissa kaudella 2007-2008, jonka lisäksi hän edusti Yhdysvaltain alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta yhdeksässä kansainvälisessä ottelussa.
Aikuisten maajoukkueessa Krupp valitsi edustaa Saksan maajoukkuetta, jossa hän debytoi vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa. Turnauksen seitsemässä pelaamassaan ottelussa Krupp jäi pisteittä. Vuonna 2018 Krupp pelasi Pyeongchangin olympialaisissa, joissa Saksa sijoittui hopealle. Seitsemän ottelua pelannut Krupp jäi ilman tilastomerkintöjä. Samana vuonna hän pelasi myös maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa teki yhden maalin Saksan sijoittuessa yhdenneksitoista.
Yksityiselämä.
Björn Kruppin isä Uwe Krupp pelasi 729 ottelua NHL:ssä sekä voitti kertaalleen Stanley Cupin. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut päävalmentajana Saksan maajoukkueessa, DEL-liigassa Kölner Haiessa, Eisbären Berlinissä sekä Tšekin Extraligassa HC Sparta Prahassa. Uwe Krupp on nimetty myös IIHF Hall of Fameen.
Cobbin piirikunta

Cobbin piirikunta () on Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa, Atlantan suurkaupunkialueella sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 760 141 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Mariettan kaupunki. Piirikunta on perustettu 1832.
Japanilainen viittomakieli

Japanilainen viittomakieli (japaniksi 日本手話, "Nihon Shuwa") on Japanin kuurojen yhteisön käyttämä viittomakieli.
Japanilainen viittomakieli on läheistä sukua korealaiselle ja taiwanilaiselle viittomakielelle. Syy tälle on se, että Japani miehitti Koreaa ja Taiwania vuosina 1895–1945. Näiden vuosien aikana Japani lähetti opettajia perustamaan kuurojen kouluja alueille. Taiwanilainen ja japanilainen viittomakieli ovat sanastollisesti 60-prosenttisesti yhteneväisiä.
Vuonna 2006 arvioitiin, että kielellä on 50 000 käyttäjää.
Vuonna 1862 Japani lähetti tarkkailijoita Eurooppaan oppiakseen kuurojen yhteisöstä. Euroopassa nämä tarkkailijat näkivät kuuroille tarkoitettuja kouluja sekä kuuroja tehdastyöntekijöitä käyttämässä viittomakieltä. Ensimmäiset kuurojen koulut avattiin sokeiden koulujen yhteyteen. Nämä erotettiin toisistaan Taishō-kaudella.
Leo Pföderl

Leonhard Pföderl (s. 1. syyskuuta 1993 Bad Tölz) on saksalainen jääkiekkoilija sekä lajin olympiamitalisti, joka edustaa DEL-joukkue Eisbären Berliniä. Pföderl pelaa laitahyökkääjänä ja hänen kätisyytensä on right.
Ura.
Pföderl on SC Reichersbeuernin kasvatti. Pääsarjatasolla hän debytoi kotimaansa DEL-liigassa Nürnberg Ice Tigersin joukkueessa kaudella 2012-2013. Tulokaskaudellaan hän pelasi 23 ottelua tehoin 3+1=4. Osan kaudesta hän pelasi lainalla maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligassa. Pföderl pelasi Ice Tigersissa vuoteen 2019 asti. Kaudella 2016-2017 hän sijoittui koko liigan pistepörssin neljännelle sijalle. Vuonna 2018 Pföderl pääsi edustamaan Saksan maajoukkuetta Pyeongchangin talviolympialaisissa. Turnauksen kolmessa pelaamassaan ottelussa hän teki yhden maalin.
Huhtikuussa 2019 Pföderl siirtyi Eisbären Berliniin, jossa teki ensimmäisellä kaudellaan tehot 21+16=37. Seuraavalla kaudella, 2020-2021, Pföderl oli DEL-liigan maalipörssin jaetulla kolmannella sijalla tehtyään 34 ottelussa 20 maalia. Kauden päätteeksi hän edusti Saksaa maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa teki kymmenessä ottelussa tehot 2+3=5 sekä istui yhden kahden minuutin rangaistuksen.
Varkauden keskustaajama

Varkauden keskustaajama on Varkauden kaupungin keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Savon eteläosassa. Taajama on kehittynyt Unnukan ja Haukiveden välisen Suur-Saimaan vesistöreitin varrella sijaitsevalle kannakselle useiden koskien ja salmien läheisyyteen. Kaupungin vanha keskusta on sijainut Päiviönsaaressa, mutta sittemmin liikekeskus siirtyi Huruslahden länsirannalle Taulumäkeen. 
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Varkauden keskustaajaman pinta-ala oli 31,55 neliökilometriä ja väkiluku 18 616 vuoden 2019 lopussa. Pieni osa taajamasta sijaitsee Leppävirran puolella. Siksi keskustaajaman asukkaista 231 oli asuinpaikkansa mukaan leppävirtalaisia ja 18 385 varkautelaisia. 
Varkauden kaungissa sijaitsee kuntaliitoksen seurauksena on myös Kangaslammin kirkonkylän taajama, Kangaslammin pitäjän keskus.
Gwinnettin piirikunta

Gwinnettin piirikunta () on Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa, Atlantan suurkaupunkialueella sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 936 250 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Lawrencevillen kaupunki. Piirikunta on perustettu 1818.
Olympic Games Tokyo 2020 - The Official Video Game

Olympic Games Tokyo 2020 - The Official Video Game on virallinen Tokion kesäolympialaisten videopeli.
Peli julkaistiin japanissa jo vuonna 2019, mutta kansainvälisesti vasta kesäkuussa 2021. Julkaisua myöhästettiin COVID-19-pandemian aiheuttaman Tokion kesäolympialaisten 2020 siirron vuoksi.
Pelissä on 18 erilaista urheilulajia, joita voi pelata sekä yksinpelinä että moninpelinä.
Pavel Gagarin

Pavel Gavrilovitš Gagarin (, 19. tammikuuta 1777 – 14. tammikuuta 1850 Pietari) oli venäläinen sotilas ja kirjailija.
Pavel Gagarin syntyi ruhtinas Gavriil Gagarinin perheeseen. Hän palveli armeijassa kolmivuotiaasta lähtien ja sai vuonna 1793 nimityksen Nikolai Repninin päämajan adjutantiksi. Gagarin osallistui vuonna 1799 Aleksandr Suvorovin Italian-sotaretkeen ja meni seuraavana vuonna naimisiin Paavali I:n suosikin Anna Lopuhinan kanssa.
Aleksanteri I:n astuttua valtaan Gagarin oli lähettiläänä Sardinian hovissa. Hän kuului keisarin seurueeseen Erfurtin kongressissa sekä Suomessa vuonna 1809. Gagarin erosi palveluksesta kenraalimajurina vuonna 1814. Hän osallistui vapaamuurarien toimintaan ja vietti hiljaista elämää Pietarissa kirjojen, kulkukoirien ja vapaasti lentävien lintujen ympäröimänä. Vuonna 1831 hän meni naimisiin tanssijatar Marija Spiridonovan kanssa.
Gagarin kirjoitti runoja, joita hän julkaisi aikakauslehdissä sekä kokoelmana "Erotitšeskije stihi" vuonna 1811. Hän kertoo matkastaan Suomeen kirjassa ”Kolmetoista päivää, eli Suomi”, joka ilmestyi ranskaksi Pietarissa ("Les treize journées, ou la Finlande") ja venäjäksi Moskovassa ("Trinadtsat dnei, ili Finljandija") vuonna 1809. Päiväkirjan muotoon laadittu teos on ensimmäinen Venäjällä julkaistu Suomea käsittelevä kirja. Se käsittää kuvauksen Aleksanterin virallisesta vierailusta, tietoja Suomen maantieteestä sekä henkilökohtaisia havaintoja ja mietteitä. Tyyliltään kyseessä on 1800-luvun vaihteessa muodissa ollut ”sentimentaalinen matka”.
Vesannon kirkonkylä

Vesannon kirkonkylä on Vesannon kunnan keskustaajama, joka sijaitsee Vesantojärven pohjoispäässä Pohjois-Savon länsiosassa. 
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Vesannon kirkonkylän pinta-ala oli 2,81 neliökilometriä, ja väkiluku oli 808 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa kunnan omasta, virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.
Qian Qichen

Qian Qichen (5. tammikuuta 1928 Tianjin – 9. toukokuuta 2017 Peking) oli kiinalainen diplomaatti ja poliitikko, joka toimi Kiinan ulkoministerinä vuosina 1988–1998.
Qian liittyi silloin vielä maanalaiseen Kiinan kommunistiseen puolueeseen vuonna 1942. Kansantasavallan perustamisen jälkeen hän työskenteli toimittajana ja puoluetyöntekijänä, ja hänet lähetettiin vuonna 1954 Neuvostoliittoon opiskelemaan. Hän aloitti diplomaattiuransa työskentelemällä vuosina 1955–1962 Kiinan Moskovan-suurlähetystössä. Kulttuurivallankumouksen aikana Qian joutui viettämään muutamia vuosia puolueen kaaderikoulussa, mutta pääsi palaamaan ulkoasiainhallintoon vuonna 1972. Qian oli vuosina 1974–1976 Kiinan suurlähettiläänä Guineassa ja samalla Guinea-Bissaussa. Vuosina 1982–1988 hän oli varaulkoministerinä. Hänet nimitettiin ulkoministeriksi vuonna 1988, jolloin Kiina oli parantamassa suhteitaan sekä Neuvostoliittoon että länsimaihin.
Qian toteutti ulkoministerinä puoluejohtaja Deng Xiaopingin muotoilemaa maltillista ja käytännöllistä ulkopolitiikkaa, jonka päämääränä oli tukea taloudellista kehitystä välttämällä ideologisia konflikteja läntisten talousmahtien kanssa. Vuoden 1989 Tiananmenin aukion verilöylyn herättämä kansainvälinen vastareaktio ajoi Kiinan hetkeksi eristyksiin, mutta suhteet länsimaihin onnistuttiin luomaan uudelleen Qianin avulla. Kiina lähensi suhteitaan esimerkiksi Yhdysvaltoihin ja Japaniin sekä palautti tai loi normaalit diplomaattisuhteet muun muassa Etelä-Koreaan, Indonesiaan, Singaporeen ja Israeliin. Sen sijaan Taiwanin suhteen tiukka linja jatkui. Qian teki paljon ulkomaanmatkoja ja vieraili esimerkiksi Yhdysvalloissa kolmesti. Hänen johdollaan valmisteltiin Hongkongin ja Macaon palauttamista Kiinalle, ja hän osallistui vuonna 1997 Hongkongin luovutusseremoniaan yhtenä Kiinan hallituksen edustajista.
Qian ilmoitti luopuvansa ulkoministerin virasta ikänsä vuoksi vuonna 1998. Hän oli myös varapääministerinä vuodesta 1993 ja politbyroon jäsenenä vuodesta 1998, kunnes vetäytyi eläkkeelle kaikista tehtävistään vuonna 2003. Hän julkaisi samana vuonna muistelmansa.
Hidilyn Diaz

Hidilyn Diaz (s. 20. helmikuuta 1991) on filippiiniläinen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Diaz saavutti Tokion olympialaisissa 2021 kultaa alle 55-kiloisissa yhteistuloksella 224 kg. Se on Filippiinien historian ensimmäinen olympiakulta.
Margaret Mac Neil

 
 
 
 
 
Margaret Mac Neil (s. 26. helmikuuta 2000 Jiujiang, Kiina) on kanadalainen uimari, joka on menestynyt parhaiten perhosuinnissa. Hän on olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Mac Neil voitti Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 kultaa 100 metrin perhosuinnissa sekä saavutti pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa 100 metrin perhosuinnissa 0,05 sekunnin erolla kiinalaiseen Zhang Yufeihin sekä saavutti hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Saman vuoden Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 50 metrin selkäuinnissa, 100 metrin perhosuinnissa, naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja sekajoukkueiden 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä sekä hopeaa naisten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Mac Neil saavutti Budapestin MM-kilpailuissa 2022 hopeaa naisten ja sekajoukkueiden 4 × 100 metrin vapaauintiviesteissä sekä pronssia naisten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti kultaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 56,36 sekä sai viesteissä kaksi hopea- ja kaksi pronssimitalia. Melbournen lyhyen radan MM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa 50 metrin perhosuinnissa ajalla 24,64, 50 metrin selkäuinnissa maailmanennätysajalla 25,25 ja 100 metrin perhosuinnissa niin ikään uudella maailmanennätyksellä 54,05. Lisäksi hän saavutti kolme viestipronssia. Fukuokan pitkän radan MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti hopeaa 100 metrin perhosuinnissa ja pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Mac Neilin pitkän radan ennätys 100 metrin perhosuinnissa on 55,59 Tokion olympialaisista. Lyhyellä radalla hänen ennätyksensä samalla matkalla on 54,05 lyhyen radan MM-kilpailuista 2022.
Mac Neil adoptoitiin Kiinasta Kanadaan hänen ollessaan yhden vuoden ikäinen. Hän opiskelee Yhdysvalloissa Michiganin yliopistossa.
Iwasaki Yatarō

Iwasaki Yatarō (; 9. tammikuuta 1835 – 7. helmikuuta 1885) oli japanilainen liikemies, joka tunnetaan etenkin Mitsubishin perustajana.
Elämäkerta.
Iwasaki Yatarō syntyi Japanin silloisessa Tosan provinssissa (nyk. Kōchin prefektuuri) 9. tammikuuta 1835. Hänen sukunsa oli aikanaan kuulunut samurailuokkaan, mutta Yatarōn isoisä oli myynyt asemansa velkojensa maksamiseksi. Yatarōn oma isä oli maanviljelijä ja hän aloitti työuransa Tosa-klaanin palveluksessa. Tosan-klaanilla oli kauppatoimintaa eri puolilla Japania.
19-vuotiaana Yatarō muutti erään Tosa-klaanin virkamiehen kanssa opiskelemaan Edoon eli nykyiseen Tokioon. Hän joutui kuitenkin muuttamaan takaisin kotikyläänsä hänen isänsä loukkaannuttua vakavasti kiistassa kotikylän johtajan kanssa. Yatarō yritti viedä asiaa oikeuteen ja kun paikallinen tuomari ei suostunut ottamaan valitusta vastaan, Yatarō syytti häntä korruptiosta. Yatarō joutui syytöksestään itse 7-kuukaudeksi vankeuteen. Myöhemmin hän opiskeli uudistusmielisenä tunnetun Yoshida Tōyōn kanssa ja sai tältä vaikutteita esimerkiksi Japanin kehittämisen, avautumisen ja teollistamisen suhteen. Yoshidan kautta hän sai töitä Tosan hallinnossa. Säästämällä rahaa hänen onnistui myös ostaa sukunsa aikanaan menettämän samurai-aseman takaisin.
Yoshida murhattiin vuonna 1862, minkä jälkeen Yatarō menetti suhteensa hallintoon. Hänen sirauksensa lapsi oli kuitenkin saavuttanut huomattavan aseman. Tätä kautta vuonna 1865 Yatarō sai töitä paikalliselta teollisuuden kehittämiseen keskittyneeltä virastolta ("Kaiseikan") käyden töissä Nagasakissa ja Osakassa. Kaksi vuotta myöhemmin hän alkoi työskennellä kauppaan Korean kanssa keskittyneelle yritykselle Tosa Shōji. Kun Japanissa alkoi niin sanottu Meiji-restauraatio eri klaaneja kiellettiin omistamasta yrityksiä. Tosa Shōji siirtyi Yatarōn yksityisomistukseen ja uudesta yksityisyhtiöstä tuli laivayhtiö nimeltä Tsukumo. Tsukumo omiksti 11 kauppalaivaa. Vuonna 1873 hän otti yhtiötoverikseen nuoremman veljensä Yanosuken. Yhtiö sai jälleen uuden nimen, tällä kertaa muodossa Mitsubishi Shōkai.
Mitsubishi kukoisti esimerkiksi sopimuksilla valtion kanssa. Se kuljetti laivoillaan yksinoikeudella esimerkiksi tarvikkeita ja sotilaita Japanin tehdessä Japanin lyhyellä sotaretkellä Taiwaniin vuonna 1874. Pian yhtiö oli kasvanut myös suurimmaksi japanilaiseksi merikauppaa harjoittavaksi yhtiöksi. Vuonna 1877 yhtiö omisti 80 % kaikista japanilaisista laivoista. Yhtiön päätoimisto siirrettiin Osakasta Tokioon ja se laajensi toimintaansa kaivos- ja varastotoimintaan, lainoihin ja muille aloille. Se teki myös suuria sijoituksia kiinteistöihin ostamalla esimerkiksi heitteille jääneitä daimioiden palatseja. Mitsubishin teollinen tuotanto alkoi Yatarōn vuokratessa Nagasakin telakan valtiolta.
Yatarō kuoli vatsasyöpään Tokiossa 7. helmikuuta 1885.
Ulli Lust

Ulli Lust (s. 1967 Wien) on itävaltalainen sarjakuvataiteilija, joka asuu Berliinissä. Hänen läpimurtoteoksensa on vuonna 2008 julkaistu teos "Tänään on loppuelämäsi viimeinen päivä" ("Heute ist der letzte Tag vom Rest deines Lebens"). Se kuvaa kahden naisen matkaa Itävallasta Italiaan ja heidän kohtaamaansa sukupuolista ahdistelua. 
Vuonna 2017 ilmestyneessä sarjakuvakirjassa "Wie ich versuchte, ein guter Mensch zu sein" Lust kuvaa oman elämänsä kolmiodraamaa kahden samanaikaisen miesystävän kanssa. Näistä vanhempi mies on Lustille turvallinen kumppani, mutta nuoremman kanssa hän jakaa intohimoisen seksisuhteen. Ajan mittaan miehen intohimon alta kuoriutuu omistushaluinen ja väkivaltainen puoli. Lust ei kuitenkaan pysty irrottautumaan tuhoisasta suhteesta. Vuoden 2013 teos "Flughunde" perustuu kirjailija Marcel Beyerin romaaniin. Teoksessa kuvataan toisen maailmansodan aikaisia tapahtumia kahden eri kertojan kautta. Kumpikin heistä on lähellä natsivallan ydintä, mutta silti tietämätön natsivallan julmuuksista. Toinen kertojista ei juuri seuraa politiikkaa tai sotatapahtumia, vaan keskittyy erikoisalaansa, äänitekniikkaan. Toinen kertojista on Helga Goebbels, natsijohtaja Joseph Goebbelsin vanhin lapsi. Kahden kertojan tiet yhtyvät sodan viimeisinä päivinä Hitlerin bunkkerissa, jossa tallennetaan natsjohdon ajatuksia.
Myös Lustin puoliso Kai Pfeiffer on sarjakuvataiteilija .