Claës Gripenberg (majuri)

Claës Göran Gripenberg (16. tammikuuta 1911 Helsinki – 20. joulukuuta 1976 Lindingö, Ruotsi) oli suomalainen upseeri, joka toimi vuodesta 1946 lähtien kääntäjänä Ruotsissa..
Claës Gripenbergin vanhemmat olivat Suomen Punaisen Ristin pääsihteeri Frans Mikael Gripenberg ja marsalkka Mannerheimin sisarpuoli Olga Sofia Marguérite "Kissie" Mannerheim (1884–1958). Hänen setänsä oli diplomaatina mm. ensimmäisenä YK-lähettiläänä toiminut G. A. Gripenberg. Claës Gripenberg palveli upseerina ennen sotia ja toimi Jatkosodan aikana JR 47:n pataljoonankomentajana; myöhemmin sen muututtua virolaiseksi ensimmäisenä virolaispataljoonan komentajana. Sodan jälkeen hän siirtyi Ruotsiin, jossa toimi loppuelämänsä kielenkääntäjänä.
Helsinkiläisten komentajana niin talvi- kuin jatkosodassa.
Claës Gripenberg valmistui ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä vuonna 1928 ja kävi sen jälkeen kadettikouluun, josta hän valmistui vuonna 1931 ja suoritti sen jälkeen ratsuväkikoulutuksen. Vuosina 1931-39 hän palveli Uudenmaan rakuunarykmentissä. Ratsastuksessa hän edusti Suomea 1930-luvulla myös kansainvälisissä ratsastuskilpailuissa. 
Talvisodassa luutnantti Gripenberg palveli Kevyt osasto 4:ssa, joka taisteli Länsi-Kannaksella. Jatkosotaan ratsumestariksi ylennetty Gripenberg osallistui JR 47:n eli Vallilan rykmentin III pataljoonan (III/JR 47) komentajana taistellen Nuijamaalta aina vanhalle rajalle eli Rajajoelle asti, jonka Vallilan rykmentti saavutti syyskuun alussa 1941. Sen jälkeen suomalaisjoukot ml. Gripenbergin rykmentti asettuivat rintamaan vanhan rajan tuntumaan. Vuoden 1941 lopulla rykmentin kokoonpanoa supistettiin niin, että siitä oli jäljellä enää III eli Gripenbergin pataljoona.
Virolaisten komentajana.
Majuriksi ylennetty Gripenbergin yksikkö oli JR 47 III pataljoonan (III/JR47), jota kutsuttiin myös "Vallilan pataljoonaksi" kyseisestä Helsingin kaupunginosasta kootun alkuperäisen miehityksen mukaan. Pataljoonan 10. komppaniassa palveli myös muutamia virolaisia vapaaehtoisia. Näin Claës Gripenberg oli jatkosodan virolaisten vapaaehtoisten eli Suomen-poikien ensimmäinen komentaja. Kesällä 1942 pataljoona oli sijoitettuna Rajajoen rintamalle. Virolaiset olivat tällöin jo osoittaneet kuntoisuutensa ja rohkeutensa sotilaina. Majuri Gripenbergin mukaan nämä tiedustelivat häneltä, olisiko jotenkin mahdollista järjestää niin, että kaikki virolaiset voisivat palvella yhdessä paikassa. Ilmeisesti ajatus oli kantautunut Saimaan kanavan kunnostustöihin lähetetyiltä virolaisilta. Heti lomallaan, elokuussa 1942 Gripenberg kävi puhumassa asiasta Päämajan vapaaehtoistoimistossa, joka myöntyi muitta mutkitta. Suostumusta saattoi jouduttaa Gripenbergin sukulaisuus ylipäällikön, marsalkka Mannerheimin sisarenpoikana.
Tästedes virolaiset ohjattiin nopeasti Vallilan pataljoonaan. Tämä oli mahdollista, koska Gripenberg oli valmis ottamaan heidät vastaan ilman sotilaskoulutusta ja antamaan sen yksikössään, jossa palveli pian 300 virolaista. Viroa miehittävän Saksan mielestä he olivat rintamakarkureita, mutta liittolaisen moitteet sivuutettiin. Näin jatkui, kunnes helmikuussa 1944 muodostettiin JR 200, Suomen-poikien rykmentti, jonka komentajaksi määrättiin Viron sotakorkeakoulun käynyt everstiluutnantti Eino Kuusela. 
Upseerinuran jälkeen kääntäjänä.
Rauhan solmimisen jälkeen vuonna 1944 Gripenberg oli lyhyen aikaa esikuntaupseerina, mutta uudessa polittisessa tilanteessa hän erosi armeijasta vuonna 1946. Gripenberg muutti vuonna 1952 Ruotsiin, jossa hän asui Lidingössä vaimonsa Sagan os. Funck (1920-2012) kanssa. Gripenbergistä tuli sotien jälkeen arvostettu kääntäjä yhdessä vaimonsa kanssa. Hän käänsi kirjallisuutta englannin, saksan ja norjankielistä ruotsiksi. Kaikkiaan käännettyjä teoksia on yli 200. Tunnustuksena työstään hän sai vuonna 1973 Ruotsin kirjailijaliitolta kahden vuoden stipendin.