Pikadeitti

Pikadeitti eli pikadeittailu eli pikatreffit on parinmuodostusprosessi, jossa ihmiset tapaavat monia potentiaalisia kumppaneita hyvin lyhyessä ajassa. Toisistaan kiinnostuneet voivat jatkaa tapailua tapahtuman jälkeen.
Järjestelyt.
Yleensä pikadeittitapahtumaan vaaditaan ennakkoilmoittautuminen. Osanottajat kiertävät, esimerkiksi naiset yhden miehen pöydästä seuraavan miehen pöytään, niin että he ovat kunkin luona tyypillisesti 3-8 minuuttia, kunnes kello soi tai muu merkki kehottaa heitä siirtymään seuraavan luokse. Tapahtuman jälkeen kukin antaa järjestäjille listan ehdokkaista, joille he haluavat jakaa yhteystietonsa. Järjestäjät tekevät näin vain niiden osalta, jotka kumpikin merkitsivät toisensa.
Käytäntö.
New York Timesin mukaan osumia tulee keskimäärin 2-3 kymmenestä. Nettideiteissä näin käy enintään joka sadannella profiililla, joita henkilö tutkii. BBC:n mukaan kasvotusten kestää 1,5-4 minuuttia muodostaa käsitys viehättymisestä, mikä saattaa olla pikadeittien etu nettideitteihin nähden.
Historia.
1800-luvulla Yhdysvaltojen joillakin alueilla uudenvuodenpäivänä, 1. tammikuuta, monet nuoret, naimattomat naiset järjestivät "avointen ovien päivän" (juhlat tai vastaanoton, jonka aikana henkilön koti on avoinna vierailijoille), johon he kutsuivat kelvollisia poikamiehiä, sekä ystäviä että tuntemattomia, lyhyelle (enintään 10–15 minuutin) vierailulle.
Varhaisin dokumentoitu pikadeitti oli Los Angelesissa 1996. Aryeh (Alan) ja Rena Hirsch olivat kehittäneet sen ratkaisuksi siihen, että yleensä sinkkutapahtumissa "vain viehättävät naiset ja seuralliset miehet menestyvät".
"SpeedDating" yhtenä sanana on Aish HaTorah:n rekisteröity tavaramerkki. Yhtiö alkoi isännöidä pikadeittejä vuonna 1998.
Tieteellinen tutkimus.
Ensivaikutelma.
Pennsylvanian yliopiston tutkimus monista HurryDate-tapahtumista osoitti, että useimmat tekevät valintansa tapaamisen ensimmäisten kolmen sekunnin aikana. Uskonto, aiemmat avioliitot ja tupakointi vaikuttivat paljon odotettua vähemmän.
Edinburghissa tehdyssä tutkimuksessa 45 % naisista ja 22 % miehistä teki päätöksen 30 sekunnissa. Juttelu matkustamisesta tuotti enemmän osumia kuin juttelu elokuvista.
Alitajuiset preferenssit.
Professorit Sheena Iyengar ja Raymond Fisman totesivat tutkimuksissaan, että se, mitä ihmiset kyselylomakkeissa väittivät haluavansa ihannekumppanilta ei täsmännyt sen kanssa, mitä he alitajuisesti valitsivat.
Ikä ja pituus.
Naisen ikä ennustaa parhaiten miesten kiinnostusta. Miestenkin iällä on vaikutusta naisiin mutta vähemmän.
Saman tutkimuksen mukaan jokainen tuuman (2,54 cm) alenema miehen pituudessä vähensi naisten kiinnostusta 5 %.
Valikoivuus ja kiertävä sukupuoli.
Pikadeittitutkimuksissa naiset ovat valikoivampia kuin miehet. Erääss tutkimuksessa keskimäärin 49 % naisista ja 34 % miehistä sai hyväksynnän. Toisessakin tutkimuksessa saatiin samantapainen tulos, kun naiset istuivat paikallaan ja miehet vaihtoivat paikkaa, mutta naisten siirtyessä naisista tuli vähemmä valikoivia ja miehistä valikoivampia, jolloin kummatkin saivat suunnilleen yhtä usein hyväksynnän.
Kolmannessa tutkimuksessa 22 pikadeittitapahtumasta tapahtuman piirteet (kumpi sukupuoli kiertää, miesten määrä suhteessa naisten määrään ja osanottajien taso) vaikuttivatkin ainoastaan naisten valikoivuuteen. Tämä vastasi tutkimuksen hypoteesia. Kasvoiltaan vähemmän viehättävät ja painoindeksiltään poikkeavat naiset olivat vähemmän valikoivia mutta vain tapahtumissa, jossa naisten keskinäinen kilpailu oli kovempaa: miesten sijaan naiset kiersivät tai muut naiset olivat viehättävämpiä tai heillä oli terveempi painoindeksi. Tämä viittaa naisten eroottiseen muovautuvuuteen: naisten valikoivuus on olosuhderiippuvampaa kuin miesten.
Biologien ja evoluutiopsykologien mukaan naiset välttelevät riskejä ja ovat valikoivampia välttyäkseen tulemasta raskaiksi väärälle miehelle.
Naiset suosivat pitkiä miehiä. Miehet suosivat hoikkia naisia. Koulutus ja ammatti vaikuttavat kumpiinkin. Jos tarjolla on kriteerejä heikommin vastaavia ehdokkaita, ihmiset madaltavat kriteerejään.