tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Oloros

Oloros (, ) tai Orolos (, ) oli kahden merkittävän traakialaisen tai traakialaistaustaisen henkilön nimi.
Oloros I.
Oloros I (500-luku eaa.) oli Traakian kuningas, jonka tytär Hegesipyle nai Miltiades nuoremman.
Oloros II.
Oloros II (400-luku eaa.) oli ilmeisesti Hegesipylen poika ja Oloros I:n tyttärenpoika, joka syntyi Hegesipylen toisesta avioliitosta Miltiadeen kuoleman jälkeen. Tämä Oloros oli historioitsija Thukydideen isä.
Ümit Ünal

Ümit Ünal (s. 1965) on turkkilainen kirjailija, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen ohjaamansa elokuva "Sofra Sırları" ('Ruokapöydän salat') sai ensi-iltansa 2018. Hänen teoksensa "Bana Göre Kiyamet" ('Tuomiopäivä minun mukaani') ilmestyi 2018. "Parnassossa" julkaistu Tuula Kojon suomentama kirjoitus "Lähi-idän jauheliha" ilmestyi alun perin turkkilaisessa verkkojulkaisussa "Bianetissa". Se käsittelee turkkilaisten miesten harjoittamaa väkivaltaa Turkissa.
Stesagoras

Stesagoras () oli kahden Miltiades nuoremman ja Kimonin sukuun kuuluneen antiikin kreikkalaisen, Ateenasta kotoisin olleen miehen nimi.
Stesagoras I.
Stesagoras I oli Kimon Koalemoksen isä ja Stesagoras II:n ja Miltiades nuoremman isoisä.
Stesagoras II.
Stesagoras II oli Kimon Koalemoksen poika ja Stesagoras I:n pojanpoika. Hän seurasi setäänsä Miltiades vanhempaa Traakian Khersonesoksen tyrannina ja jatkoi tämän aloittamaa sotaa lampsakoslaisia vastaan. Stesagoraan kausi tyrannina kesti vain lyhyen aikaa, sillä hänet salamurhasi vihollisen puolelta tullut, joka tekeytyi loikkariksi. Koska Stesagoras kuoli lapsettomana, häntä seurasi tyrannina hänen veljensä Miltiades nuorempi.
Theagenes Megaralainen

Theagenes (; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Megarasta ja toimi kaupunkinsa tyrannina noin vuodesta 630 eaa. lähtien.
Theagenes nousi valtaan ajettuaan kansan asiaa aristokraatteja vastaan. Hänen kerrotaan saaneen kansan luottamuksen väkivaltaisilla toimillaan rikkaita vastaan, kuten teurastamalla näiden karjaa, jonka oli tavannut laiduntamasta joella. On arveltu, että kyseessä olisivat olleet julkiset maat. Kansansuosion saatuaan Theagenes sai henkivartiokaartin, jonka avulla hän kumosi kaupungin oligarkkisen hallinnon ja nosti itsensä tyranniksi. Hänet kuitenkin ajettiin pois kaupungista ennen kuolemaansa. Theagenes antoi tyttärensä avioon Kylonille, joka yritti nousta tyranniksi Ateenassa.
Pausanias mainitsee eräitä julkisia rakennuksia, jotka Theagenes rakennutti Megaraan. Muiden tyrannien tavoin Theagenes todennäköisesti tuki elinkeinoja ja taiteita. Se kuva, joka Megaran asioista välittyy myöhemmältä ajalta, ei kuitenkaan anna ymmärtää, että kansa olisi erityisesti hyötynyt Theageneen hallinnosta.
One Milkali (One Blood)

One Milkali (One Blood) () on australialaisen yhtyeen Electric Fieldsin esittämä kappale, joka julkaistiin 5. maaliskuuta 2024. Electric Fields edusti kappaleella Australiaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale putosi kilpailusta ensimmäisessä semifinaalissa saatuaan 41 pistettä.
Lähteet.
Lanivtsi

Lanivtsi () on kaupunki Ukrainan Ternopilin alueen Kremenetsin piirissä. Kaupunki sijaitsee Dneprin valuma-alueen Pripetjoen Horyn-sivujoen Buhlivka- ja Žerdja -haarajokien liittymäkohdassa, maanteitse noin 65 kilometriä aluekeskus Ternopilistä koilliseen.
Tammikuun keskilämpötila on −5,3 ja heinäkuun +18,5 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 580 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 8 215 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 8 680 asukasta, jotka olivat etnisesti pääosin ukrainalaisia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 9 318 asukasta.
Paikkakunta mainitaan historiallisissa dokumenteissa ensimmäisen kerran 1444. Rautatie paikkakunnalle rakennettiin vuonna 1915 (Ternopil-Šepetivka -rataosuus). Kaupunkityyppisen taajaman aseman asutus sai 1956; kaupungiksi Lanivitsi nimettiin vuonna 2001.
Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen Lanivtsi on kuulunut Kremenetsin piiriin; sitä ennen se oli Lanivtsin piirin hallintokeskus.
Kaupungin aiemmista kulttuurihistoriallisesti arvokkaista rakennuksista - Pyhän Marian taivaaseenastumisen kirkosta (1857) ja Pyhän Neitsyen suojeluksen kirkosta (1866) - muistuttavat kirkkojen rauniot.
Bobby Kotick

Robert A. Kotick on yhdysvaltalainen liikemies. Hän toimi Activision ja sittemmin Activision Blizzardin toimitusjohtajana vuodesta 2007 vuoteen 2023. Activision Blizzard myytiin Microsoftille 68,7 miljardin hintaan, jolloin Kotick jäi eläkkeelle. Hän kuului myös Coca-Colan johtokuntaan 2012–2024 ja Yahoon johtokuntaan vuoteen 2008.
Kotick oli pelaajien keskuudessa kiistanalainen hahmo. Vuoden 2009 Forbesin artikkeli sanoi ettei hän ikinä pelannut tietokonepelejä. Kotick kielsi tämän ja sanoi että hän pelasi Defenderia 1980-luvulla sormensa känsille.
Kotick opiskeli University of Michiganissa taidehistoriaa. Hän perusti yliopiston kämppäkaverinsa Howard Marksin kanssa Arktronics-yhtiön myymään Jane-ohjelmistoa, joka emuloi Apple Lisa -tietokoneen käyttöliittymää Commodore 64/128:lla. Applen Steve Jobs oli kuullut Jane-ohjelmistosta ja tapasi Kotickin ja Marksin. Kotick tutustui kasinokeisari Steve Wynniin, joka sijoitti Arktronicsiin 300 000 dollaria. Kotick osti konkurssikypsän Mediagenic-ohjelmistotalon 1990, josta kehittyi Activision. Kotick osti aggressiivisesti pelistudioita. Vuonna 1994 Activision sai 42,5 miljoonaa sijoittajilta. Ensimmäinen hittipeli oli vuoden 1995 jota seurasi 1999 Tony Hawk’s Pro Skater. Vuonna 2003 Activision osti 5 miljoonalla Infinity Wardin, joka oli luonut Call of Duty -pelisarjan.
Kotick järjesti Activisionin ja ranskalaisen Vivendi Gamesin yhdistymisen 2008, josta muodostui Activision Blizzard. Hänen johdollaan yhtiöstä tuli maailman suurin videopelien julkaisija, jonka arvo oli 2010-luvun alussa yli kolminkertainen seuraavana tulevaan kilpailijaan Electronic Artsiin.
Kotick sanoi olevansa poliittisesti libertaari ja äänestäneensä Mitt Romneya presidentinvaaleissa 2012 ja tukeneensa republikaaneja.
José Salvador Alvarenga

José Salvador Alvarenga on elsalvadorilainen kalastaja, joka herätti kansainvälistä huomiota ajelehdittuaan merellä 14 kuukauden ajan marraskuusta 2012 tammikuuhun 2014. Alvarenga lähti kalastaman Costa Azulin kalastajakylästä Chiapasista Meksikosta kollegansa Ezequiel Córdoban, joka kuoli matkalla, kanssa ja pelastui Ebonin atollilla Marshallinsaarilla. Alvarenga kirjoitti myöhemmin kokemuksistaan kirjan.
Selviytyminen merellä.
Alvarenga lähti kalastamaan kollegansa Ezequiel Córdoban kanssa 17. marraskuuta 2012 noin seitsemän metriä pitkällä veneellä. Seuraavana yönä iski myrsky, jonka vuoksi kalastajat yrittivät päästä takaisin maihin. Seuraavana aamuna noin klo 9 veneen moottori hajosi, kun kalastajat olivat noin kahden tunnin matkan päässä rannikosta ja näkivät vuorenhuippuja horisontissa. Kalastajat yrittivät hälyttää radiolla apua, mutta heidän esimiehensä ei yrityksistä huolimatta löytänyt yhä kauemmas ajelehtivaa venettä.
Kalastajat selviytyivät pyydystämällä kilpikonnia, lintuja ja kaloja. Sateettomina aikoina he joutuivat juomaan kilpikonnanverta tai omaa virtsaansa. Córdoba kuoli nälkään noin neljän kuukauden ajelehtimisen jälkeen kieltäydyttyään enää syömästä raakaa ruokaa, minkä jälkeen Alvarenga piti ruumista veneessä noin viikon ja puhui usein ruumiille. Tuon jälkeen Alvarenga kuitenkin pudotti ruumiin mereen.
Alvarenga kertoi havainneensa ajelehtimisen aikana useita rahtialuksia, joiden huomion yritti kiinnittää, mutta turhaan.
30. tammikuuta 2014 ajelehdittuaan merellä 438 päivää Alvarenga havaitsi Ebonin atollin, jolle ui veneestään. Hän onnistui saamaan apua paikalliselta pariskunnalta. Pelastuttuaan Alvarenga vietti 11 päivää marshallinsaarelaisessa sairaalassa ennen kuin hänet palautettiin El Salvadoriin.
Kirja.
Alvarenga julkaisi lokakuussa 2015 kokemuksestaan kirjan "438 days: an extraordinary true story of survival at sea". Myöhemmin Ezekiel Córdoban omaiset haastoivat Alvarengan oikeuteen, sillä hänen epäiltiin syöneen Córdoban. Alvarengan asianajajan mukaan Córdoban omaiset halusivat kuitenkin vain osan kirjan tuotoista.
Timo Laine (kauppaneuvos)

Timo Juhani Laine (s. 20. helmikuuta 1959 Loimaa) on suomalainen juristi ja pankinjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Timo Laine syntyi teknikko Pekka Johannes Laineen ja liikkeenharjoittaja Eila Veera Anneli Sainiolan perheeseen. Hän avioitui 1984 Marjo Kristiina Vuokon kanssa. Laine tuli ylioppilaaksi Loimaan lukiosta 1978 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta 1984. Varatuomarin arvon hän sai 1994. 
Laine oli Loimaan Seudun Osuuspankin harjoittelija 1984, Postipankin esimiesharjoittelija ja pankkilakimies 1985–1987, Turun Seudun Osuuspankissa konttorin johtaja 1987–1988, Janakkalan Osuuspankin pankinjohtaja 1988–1990, Nokian Osuuspankin toimitusjohtaja 1990, Tampereen Seudun Osuuspankin aluejohtaja 1990–1994, Valkeakosken Osuuspankin toimitusjohtaja 1994–1996 ja sitten Päijät-Hämeen Osuuspankin toimitusjohtaja. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2012.
Orkanger

Orkanger on kaupunki Orklandin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Se on osa Orkanger/Fannremin taajamaa, jonka pinta-ala on 6,9 neliökilometriä ja asukasluku 9 085 vuonna 2023. Vuosina 1920–1963 Orkanger oli itsenäinen kunta.
Svorkmo

Svorkmo on taajama Orklandin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,26 neliökilometriä ja asukasluku 292 vuonna 2023.
Storås

Storås on taajama Orklandin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 306 vuonna 2023. Vuosina 2004–2012 Storåsissa järjestettiin musiikkifestivaaleja.
Selbekken

Selbekken on taajama Orklandin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 435 vuonna 2023. Selbekken oli entisen Agdenesin kunnan keskustaajama.
Løkken Verk

Løkken Verk on taajama Orklandin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,6 neliökilometriä ja asukasluku 1 271 vuonna 2023. Løkken Verk muodostui vuosina 1654–1987 toiminnassa olleen Løkkenin kaivoksen yhteyteen.
Løkkenin kirkko

Løkkenin kirkko () on Orklandin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1929.
Thamshavnin rata

Thamshavnin rata () on Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva lakkautettu rautatie, jolla nykyisin järjestetään museojuna-ajeluja. Rata avattiin vuonna 1908 ja se oli maailman ensimmäisiä sähköistettyjä rautateitä. Henkilöliikenne radalla lakkautettiin 1963 ja tavaraliikenne 1974. Osa radasta on sittemmin purettu, ja jäljellä oleva osa on suojeltu.
Olavi Niemi

Olavi Niemi -nimisiä suomalaisia henkilöitä ovat:
Benjamin Vautier

Benjamin Vautier (1829–1898) oli sveitsiläinen taidemaalari. Hän opiskeli ensin Genevessä ja vuodesta 1850 Düsseldorfissa, jonka taideakatemiaan hänet 1865 nimitettiin professoriksi. Hänen erikoisalanaan olivat aidot, usein humoristiset laatumaalaukset Svaabian ja Reinin seutujen kansanelämästä. Hänen teoksensa eivät taiteelliselta tasoltaan ole kovin korkealla mutta olivat aiheittensa vuoksi aikoinaan suosittuja kaikkialla. Monet niistä ovat tulleet laajalti tunnetuiksi jäljennöksinä, kuten "Tanssiaislepohetki", "Tanssiharjoitus", "Ompelukoulu", "Hautajaistalossa", "Morsiamen malja".
Orkdalin kirkko

Orkdalin kirkko () on Orklandin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1893.
Peter Vogelius Deinboll

Peter Vogelius Deinboll (8. tammikuuta 1783 Kööpenhamina, Tanska – 13. toukokuuta 1874 Vestre Aker, Norja) oli norjalainen pappi, suurkäräjäedustaja ja kasvi- sekä hyönteistieteilijä. Hän teki tärkeitä löytöjä itäisessä Finnmarkissa. Saippuamarjakasveihin kuuluva "Deinbollia"-suku on nimetty hänen mukaansa.
Waverley

Waverley on 1814 ilmestynyt skotlantilaisen kirjailijan Walter Scottin kirjoittama romaani. Sen on suomentanut V. Andelin eli Väinö Hämeen-Anttila, ja suomennoksen on julkaissut WSOY vuonna 1904 kolmantena teoksena sarjassa "Suurten kertojain teoksia".
Waverley oli ensimmäinen Scottin suurista historiallisista romaaneista. Kertomuksen tapahtumat sijoittuvat pääasiassa 1700-luvun keskivaiheille Skotlantiin. Teoksessa on kiinnostavia kuvauksia skotlantilaisten elämästä ja heidän tunteistaan Stuarteja kohtaan.
Mariam Kamara

Mariam Kamara (s. 1979 Ranska) on nigeriläinen arkkitehti. Hän suunnittelee asuintiloja käyttäen tekniikoita ja materiaaleja, jotka ovat saatavilla afrikkalaisille yhteisöille: sementtiä, kierrätettyä metallia ja savea. 
Mariam Kamara sai tietojenkäsittelytieteestä vuonna 2001 kandidaatin tutkinnon Purduen yliopistosta ja vuonna 2004 maisterin tutkinnon New Yorkin yliopistosta sekä vuonna vuonna 2013 maisterin tutkinnon arkkitehtuurista Washingtonin yliopistosta. Hänen diplomityönsä "Mobile Loitering" oli esillä Milanon triennaalissa vuonna 2014 näyttelyssä "Africa Big Chance Big Change". Vuonna 2014 Niameyssä, Nigerissä, Kamara perusti Atelier Masomi -arkkitehtitoimiston. Kamaran töitä ovat mm. Niamey 2000 -asuinalueprojekti Nigerissä, Niameyn kulttuurikeskus ja Hikman kulttuurikeskus Dndajiissa. Vuonna 2022 Kamara valittiin suunnittelemaan Bët-bi museo Senegaliin.
Yoav Gallant

Yoav Gallant (; s. 8. marraskuuta 1958) on israelilainen poliitikko, entinen puolustusministeri ja asevoimista eläkkeelle jäänyt kenraalimajuri. Gallant edustaa Likud-puoluetta.
Elämäkerta.
Yoav Gallant syntyi Jaffassa Israelissa 8. marraskuuta 1958. Myöhemmin hän varttui Ramat Ganissa ja Givatayimissa. Gallant opiskeli taloutta ja liikehallintoa Haifan yliopistossa.
Sotilasura.
Gallantin sotilasura alkoi vuonna 1977 Israelin laivaston kommandojoukoissa siirtyen myöhemmin maavoimien puolelle. 1980-luvun alussa sotilasura keskeytyi lyhyeksi aikaa, kun Gallant muutti Yhdysvaltojen Alaskaan työskennellen metsurina. Hänen palatessaan merivoimien erikoisjoukkojen Shayetet 13-osaston komentaja. Myöhemmin hän eteni edelleen prikaatinkomentajaksi, Gazan divisioonan komentajaksi, panssaridivisioonan komentajaksi ja maavoimien esikuntapäälliköksi. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 2002 ja vuosina 2005–2010 hän oli asevoimien Eteläisen alueen komentaja. Vuonna 2008 hän johti joukkoja Israelin Gazan kaistalla toteuttaman operaatio Valetun lyijyn aikana.
Poliittinen ura.
Gallant jäi lopulta eläkkeelle asevoimista ja siirtyi politiikkaan. Vuonna 2015 hänet valittiin knessetiin, jossa hän edusti uutta Kulanu-puoluetta. Myöhemmin hän on edustanut Likud-puoluetta. Vuonna 2018 hänestä tuli rakennusministeri ja joulukuussa 2022 puolustusministeri. Gallant ajautui kuitenkin kiistoihin pääministeri Benjamin Netanjahun kanssa, liittyen pääministerin hyvin kiistanalaisiin muutoksiin maan oikeusjärjestelmässä. Netanjahu kerkesi maaliskuussa 2023 ilmoittaa Gallantille erottavansa hänet, mutta erotusta ei lopulta pistetty virallisesti voimaan.
Gallant toimi edelleen puolustusministerinä Hamasin hyökättyä Gazan kaistalta Israelin puolelle 7. lokakuuta 2023, mikä johti laajempaan sotaan ja Israelin maahyökkäykseen. Gallantin mukaan Israelin tavoite on kaataa Hamasin hallinto kaistalla. Israel vastaisi tämän jälkeen turvallisuusasioista, mutta palestiinalaiset jatkaisivat hallinnollista vastuuta muiden asioiden taholla.
Toukokuussa 2024 Kansainvälisen rikostuomioistuimen (ICC) johtava syyttäjä kertoi hakevansa Gallantille, pääministeri Benjamin Netanjahulle ja Hamasin johtajille kansainvälistä pidätysmääräystä useista Gazan sodan aikana tehdyistä sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan. Pidätysmääräys annettiin marraskuussa 2024.
Gallant nähtiin sodan edetessä maltillisena vaikuttajana Israelin hallituksessa. Ajan myötä hän riitantui Netanjahun kanssa Gallantin kannattaessa ääriortodoksilaisten juutalaisten asepalvelusta, tulitaukosopimusta Hamasin ottamien panttivankien vapauttamiseksi ja selvitystä lokakuun 7. päivän turvallisuusepäonnistumista. Netanjahu erotti Gallantin 5. marraskuuta 2024. Netanjahu perusteli erotusta "luottamuskriisillä" ja nimitti Gallantin seuraajaksi Israel Katzin. 1. tammikuuta 2025 Gallant ilmoitti eroavansa knessetistä.
Gaetano Coronaro

Gaetano Coronaro (18. joulukuuta 1852 Vicenza – 5. huhtikuuta 1908 Milano) oli italialainen säveltäjä ja kapellimestari.
Coronaro kouluttautui Vicenzassa ja sai sitten Franco Facciolta opetusta Milanon konservatoriossa (1871–1873). Hänen valmistumisteoksensa oli "Un tramonto" (1873), joka sai Giovannina Lucca -palkinnon. Coronaro täydensi opintojaan ulkomailla ennen asettumistaan Milanoon vuonna 1876. Hän aloitti opettamisen Milanon konservatoriossa vuonna 1879 ja pääsi sinne sävellysprofessoriksi vuonna 1894. Coronaro myös johti La Scalassa. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu viisi oopperaa, joista vain ensimmäinen ("La Creole", 1878) saavutti suosiota. Muut oopperat olivat "Il malacarne" (1894), "Un curioso accidente" (1903), "Enoch Arden" (1905) ja "La signora di Challant". Oopperoiden ohella Coronaro sävelsi myös orkesteriteoksia, hengellistä musiikkia ja kamarimusiikkia.
Myös Coronaron veljet Antonio ja Gellio Coronaro olivat muusikoita.
Tiaretin maakunta

Tiaretin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian pohjoisosassa. Sen keskus on Tiaretin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 20 050,50 neliökilometriä. Asukkaita on 988 100 henkeä (vuonna 2018, arvio).
Tiaretin maakunta rajoittuu pohjoisessa Relizanen ja Tissemsiltin, idässä Djelfan, etelässä Laghouatin ja El Bayadhin sekä lännessä Saïdan ja Mascaran maakuntiin. Maisemaa leimaavat Tell-Atlaksen vuoret pohjoisessa, keskiosan ylätasangot ja Saharan Atlas etelässä. Vuotuinen sademäärä on 300–400 millimetriä.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti 14 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 42 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Deheb, Aïn Kermes, Dahmouni, Frenda, Hamadia, Ksar Chellala, Mahdia, Mechraa Safa, Medroussa, Meghila, Oued Lilli, Rahouia, Sougueur ja Tiaret.
Tiaretista on maantieyhteydet naapurimaakuntiin. Sen kautta kulkee Relizanen ja Tissemsiltin välinen uusi rautatielinja. Aïn Bouchekifissa on kotimaanliikenteen lentokenttä.
Maakunnan pääelinkeinot ovat viljaa, vihanneksia ja hedelmiä tuottava maanviljely sekä karjanhoito. Lisäksi on muun muassa kaivos-, elintarvike-, rakennustarvike- ja metalliteollisuutta. Tiaretissa toimii Ibn Khaldounin yliopisto.
Nähtävyyksiä ovat berberien ja roomalaisajan rauniot, Ibn Khaldounin luolat, Djedarin mausoleumit, Chaouchouan hevostila ja Serguinen kylpylä.
Antonio Coronaro

Antonio Coronaro (29. kesäkuuta 1851 Vicenza – 24. maaliskuuta 1933 Vicenza) oli italialainen säveltäjä ja urkuri.
Coronaro opiskeli Vicenzassa ja toimi Vicenzan tuomiokirkon urkurina vuodesta 1885 kuolemaansa saakka. Hänen ensimmäinen oopperansa "Seila" (1880) sai hyvän vastaanoton. Hänen oopperoitaan ovat myös "La maliarda" (1884), "Il falco di Calabria" (1903), "Edward" ja "Olinta e Simone". Coronaro sävelsi lisäksi pianokappaleita, lauluja ja hengellisiä teoksia. Myös hänen veljensä Gaetano ja Gellio Coronaro olivat muusikoita.
Korisliiga-kausi 2022–2023

Korisliiga-kausi 2022–2023 oli 84. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Espoolainen Tapiolan Honka nousi sarjaan voitettuaan I-A-Divisioonan mestaruuden edellisellä kaudella. Joukkue korvasi Loimaan Bisonsin, joka putosi viime kaudella. Kausi alkoi 30. syyskuuta 2022.
Kauden rakenne.
Kausi alkaa kaksinkertaisella runkosarjalla (22 peliä), jonka sarja jakautuu säilyttäen kuitenkin kaikki pisteet. Kuusi parasta jatkavat ylemmässä loppusarjassa, jossa pelataan sijoutuksista, myös kaksinkertaisena (10 peliä). Kuusi huonointa jatkavat alemmassa loppusarjassa, jossa pelataan lopuista pudotuspelipaikoista sekä I-A-Divisioonaan putoamisesta, myös kaksinkertaisena (10 peliä). Viimeiseksi sijouttunut putoaa ensi kaudelle.
Pudotuspeleihin pääsevät kaikki ylemmästä loppusarjasta sekä kaksi parasta alemmasta loppusarjasta. Puolivälierät pelataan paras-5-järjestelmällä. Välierät ja Finaalit pelataan paras-7-järjestelmällä. Pronssiottelu on yksittäinen. Finaaleiden voittaja saa Pantteri-patsaan ja on siten Suomen mestari.
Gellio Coronaro

Gellio Benevenuto Coronaro (30. marraskuuta 1863 Vicenza – 26. heinäkuuta 1916 Milano) oli italialainen säveltäjä ja pianisti. Hän oli Antonio ja Gaetano Coronaron veli.
Coronaro debytoi pianistina 8-vuotiaana. Hän pääsi teatterin kapellimestariksi Marosticaan ollessaan 13-vuotias. Coronaro aloitti opiskelun Bolognan konservatoriossa 19-vuotiaana ja sai valmistuessaan ensipalkinnon oopperallaan "Jolanda", joka kantaesitettiin 24. kesäkuuta 1883. Coronaron opettajia olivat Alessandro Busi, Federico Parisini ja Luigi Mancinelli.
Coronaron ooppera "Lafesta a marina" sai ensipalkinnon Edoardo Sonzognon kilpailussa. Se kantaesitettiin menestyksekkäästi Venetsiassa 21. maaliskuuta 1893. Coronaron muita näyttämöteoksia olivat "Minestrone napoletano" (1893), "Claudia" (1895) ja "Bertoldo" (1910). Hänen tuotantoonsa kuuluu myös kamarimusiikkia, hengellisiä kappaleita ja lauluja.
Tasavallan aukio (Praha)

Tasavallan aukio (tšk. "Náměstí Republiky") on aukio Tšekin pääkaupungissa Prahassa. Sen yhteydessä sijaitsee muun muassa Prahan kunnantalo sekä kauppakeskus Palladium.
Nimi.
Aukio tunnettiin aluksi nimellä "Josefské" läheisen Pyhän Joosefin kirkon mukaan. Vuonna 1916 se uudelleennimettiin Frans Joosef I:n aukioksi silloisen Itävallan keisarin mukaan. Tšekkoslovakian itsenäistymisen jälkeisenä vuonna se muutettiin nykyäänkin käytössä olevaksi Tasavallan aukioksi. Natsi-Saksan miehityksen aikaan aukio tunnettiin Hybernská-aukiona. Sen vanha nimi palautettiin kuitenkin käyttöön vuonna 1945. 
Sijainti.
Tasavallan aukio sijaitsee aivan Uudenkaupungin ja Vanhankaupungin rajalla. Hallinnollisesti se kuuluu kokonaisuudessaan Praha 1:n kaupunginosaan. Sen yhdistää Venceslauksen aukioon Na Příkopě -kävelykatu.
Historia.
Nykyisen Tasavallan aukion historia ulottuu aina 1300-luvulle kun se luotiin Uuden- ja Vanhankaupungin alueiden erottaneen muurin ja vallihaudan yhteyteen. Tältä ajalta on säilynyt muun muassa Ruutiportti, joka on yhä yksi Prahan suosituimmista nähtävyyksistä. 
Nykyisen muotonsa se sai 1860-luvulla kun Prahan kaupunginmuuri purettiin uusien talojen ja teiden tieltä. Tältä ajalta on muun muassa vuosina 1902–1913 rakennettu suuri jugend-tyylinen Prahan kunnantalo.
Itsenäisen Tšekkoslovakian perustamisen jälkeen Tasavallan aukio sai nykyisen nimensä. Tällöin siitä myös suunniteltiin rakennettavan uuden tasavallan symboolinen keskus. Suurin osa suunnitelmista ei kuitenkaan lopulta toteutunut. Näkyvin monumentti sotienväliseltä ajalta on Tšekin keskuspankin rakennus.
Kommunismin aikana aukiolle avattiin muun muassa maan silloin suurin kauppakeskus Kotva. 1980-luvulla aukiolle rakennettiin samanniminen metroasema. 2000-luvun alussa alueella tehtiin mittavia arkeologisia tutkimuksia ja kauppakeskus Palladium avattiin syksyllä 2007. 
Liikenne.
Tasavallan aukion lävitse kulkevat raitiovaunulinjat 1, 2, 6, 8, 25 ja 26 sekä yölinjat 91, 94 ja 96. Prahan metrolinja B pysähtyy Náměstí Republikyn metroasemalla.
Alfa (televisiokanava)

Alfa on suomalainen antenniverkossa toimiva televisiokanava. Televisiokanavan ohjelmasisältö painottuu uutiskatsauksiin sekä ajankohtais- ja kulttuuriohjelmiin. Televisiokanavan omistaja on Alfa Media Group Oy, jonka taustalla toimii keravalainen kristillinen medialähetysjärjestö IRR-TV. Sama tausta oli vuonna 2022 emoyhtiön konkurssiin kaatuneella Alfa-tv:llä ja vuosina 2009–2012 toimineella SuomiTV:llä. Uusi televisiokanava sai ohjelmistotoimiluvan maaliskuussa 2024. Alfa Media Group Oy:lle myönnetty toimilupa on voimassa nykyisen toimilupakauden loppuun 10. tammikuuta 2027 asti.
Gaetano Fraschini

Gaetano Fraschini (16. helmikuuta 1816 Pavia – 23. toukokuuta 1887 Napoli) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.
Fraschini sai opetusta Padre Davide da Bergamolta (Felice Moretti). Hän debytoi Paviassa vuonna 1837 ja lauloi sittemmin lukuisissa Italian kaupungeissa, kuten Milanossa, Venetsiassa, Triestessä ja Roomassa. Fraschini teki esiintymisiä myös Lontoossa. Fraschini esiintyi Giuseppe Verdin oopperoiden "Attila", "Il corsaro", "La battaglia di Legnano", "Alzira", "Stiffelio" ja "Naamiohuvit" kantaesityksissä. Hän oli mukana kantaesittämässä myös Gaetano Donizettin oopperaa "Caterina Cornaro". Pavian Teatro Fraschini on nimetty tenorin mukaan.
Grev Turegatan

Grev Turegatan on Tukholman Östermalmilla sijaitseva katu, joka kulkee Birger Jarlsgatanilta Valhallavägenille. Se on nimetty 1600-luvulla eläneen kreivi Ture Gabriel Oxenstiernan mukaan.
Ester Mazzoleni

Ester Mazzoleni (12. maaliskuuta 1883 Šibenik – 17. toukokuuta 1982 Palermo) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Mazzoleni teki lauluopintojen jälkeen oopperadebyyttinsä Roomassa Leonoran roolissa "Trubaduurissa" vuonna 1906. Hän lauloi La Scalassa vuosina 1908–1917. Hän esiintyi myös monissa muissa italialaisissa oopperataloissa ja teki vierailuja eri oopperataloihin muualle Eurooppaan. Mazzoleni tulkitsi rooleja muiden muassa Giuseppe Verdin, Gaspare Spontinin, Luigi Cherubinin, Vincenzo Bellinin ja Gaetano Donizettin oopperoissa.
Aikakausi

Aikakausi on ajanlaskua tai historiankirjoitusta varten määritelty, yleensä pitkä ajan jakso. Sitä voi määrittää esimerkiksi tietyn monarkian kesto, tietyn kalenterin tuntema erityinen aikaväli, tai geologinen, maapallon kehitystä kuvaava jaotus.
Aikakautta kuvaavia muita käsitteitä ovat epookki, kreikkalaisen kulttuurin aioni ja sanskritin yuga. Geologiseen aikaperspektiiviin viittaavat maailmankausi, kausi, epookki ja vaihe. Suomeksi nimityksen "aikakausi" otti kirjallisena käyttöön Johan Henrik Cajan (1815-1887) vuonna 1839.
Tissemsiltin maakunta

Tissemsiltin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian pohjoisosassa. Sen keskus on Tissemsiltin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 3 152 neliökilometriä. Asukkaita on 349 100 henkeä (vuonna 2017, arvio).
Tissemsiltin maakunta rajoittuu pohjoisessa Chlefin ja Aïn Deflan, idässä Médéan, etelässä Djelfan ja Tiaretin ja lännessä Relizanen maakuntiin. Maisemaa leimaavat vuoret ja tasangot. Vuotuinen sademäärä on 400–600 millimetriä.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti 8 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 22 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Ammari, Bordj Bou Naama, Bordj El Emir Abdelkader, Khemisti, Lardjem, Lazharia, Theniet El Had ja Tissemsilt.
Tissemsiltistä on maantieyhteydet naapurimaakuntiin. Sen kautta kulkee Tiaretin ja Boughezoulin välinen rautatie.
Maakunnan pääelinkeino on maatalous, joka tuottaa viljaa, vihanneksia ja lihaa. Lisäksi on muun muassa elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Tissemsiltissä toimii Ahmed Ben Yahia El Wancharissin yliopisto.
Nähtävyyksiin kuuluvat El Meddadin kansallispuisto, Ain Antarin metsä, Ain Sfan kalliopiirrokset ja Tazan linnoitus.
Emmasten kirkko

Emmasten Immanuelin kirkko on Viron evankelis-luterilaisen kirkon kirkkorakennus Emmasten kylässä Viron Hiidenmaan saarella. Kirkko on valmistunut vuonna 1867. Siinä toimii Emmasten Immanuelin seurakunta.
Historia.
Kirkkoa alettiin rakentaa vuonna 1866. Rakentamisen syynä oli se, ettei Emmasten kartanon lähellä sijainnut puinen Sõrun kappeli ollut enää käyttökelpoinen. Kartanonrouva, kreivitär Maria Brevern de la Gardie lahjoitti uudelle kirkolle tontin.
Rakennus.
Kirkko edustaa uusromaanista tyyliä. Sen Jeesuksen ylösnousemusta kuvaavan alttaritaulun on maalannut Tõnis Grenztein vuonna 1900. Kirkon kirkonkello oli toisen maailmansodan jälkeen piilotettuna noin 60 vuoden ajan.
Sävelten tyttäret

Sävelten tyttäret on Susanna Välimäen ja Nuppu Koivisto-Kaasikin kirjoittama ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustantama teos, joka valottaa Suomen musiikin aiemmin tuntemattomaksi jäänyttä naishistoriaa. Se esittelee 126 vuosien 1780–1909 välisenä aikana syntynyttä säveltäjänaista elämäkerta-artikkeleiden, teosluettelojen ja lähdetietojen avulla. Teos perustuu historialliseen alkuperäisaineistoon, jota on saatu tutkimalla laajoja arkistolähteitä.
Teos valittiin Suomen tiedekustantajien liiton Vuoden tiedekirja 2023 -finaaliin. Teos on luettavissa myös verkkoversiona.
Teoksessa käsitellyt säveltäjät.
Teoksessa käsitellyt säveltäjänaiset ovat:
Ukrainan ulkoministeri

Ukrainan ulkoministeri () on Ukrainan hallituksessa maan ulkopolitiikasta, mm. diplomaattisten suhteiden solmimisesta ja maan diplomaattisten edustustojen ylläpidosta, vastaava ministeri. Virka perustettiin 24. elokuuta 1991 voimaan tuleen lain nojalla.
Ulkoministerin, kuin myös pää- ja puolustusministerin, valitsee ja nimittää tehtäväänsä Ukrainan presidentti. Verh’ovna radan tulee kuitenkin hyväksyä nimitykset.
Luettelo Ukrainan ulkoministereistä.
Lähde:
Rautaliekki

Rautaliekki () on yhdysvaltalaiskirjailija Rebecca Yarrosin kirjoittama fantasiaromaani. Se on "Empyreum"-kirjasarjan toinen osa, joka seuraa romaania "Siivenisku" ja edeltää romaania "Myrskynsilmä". Teos julkaistiin alkuperäiskielellä 7. marraskuuta 2023. Suomeksi romaanin julkaisee WSOY 21. marraskuuta 2024 ja sen suomentaa Laura Haavisto.
Kirjasarjassa seurataan lohikäärmelentäjäksi kouluttautuvaa Violet Sorrengailia, joka yrittää selvitä hengissä opinnoistaan samalla, kun Navarren kuningaskunnan rajoilla riehuu sota. Toisessa osassa hän suorittaa toisen vuoden opintojaan, mutta Basgiathin sotakorkeakoulun uusi varakomentaja ottaa Violetin silmätikukseen ja painostaa häntä pettämään rakastettunsa.
Sarjan ensimmäisen osan tavoin "Rautaliekki" on ollut suosittu: pelkästään Yhdysvalloissa kirjaa myytiin ensimmäisen viikon aikana yli 600 000 kappaletta. Siitä tuli kirjakauppaketju Waterstonesin ennakkotilatuin kirja yhden päivän aikana, neljä kuukautta ennen romaanin varsinaista ilmestymistä. "The New York Timesin" julkaisemalla myydyimpien kovakantisten kirjojen listalla romaani nousi suoraan ensimmäiseksi ja oli heinäkuuhun 2024 mennessä pysynyt listalla jo 34 viikkoa. "Rautaliekki" on yltänyt myyntilistojen kärkeen myös muualla maailmassa.
GDDR7

GDDR7 (Graphics Double Data Rate, version 7) SGRAM (Synchronous Graphics Random Access Memory) on muistityyppi, jonka standardin JEDEC julkaisi vuonna 2024. Standardin suurin muutos aiempiin versioihin verrattuna on muistiväylän siirtyminen NRZ ("non-return-to-zero") -koodauksesta kolmen bitin PAM3-koodaukseen. Muutoksen myötä muistiväylä voi siirtää kolme bittiä kahdessa syklissä, jonka myötä tietoa siirtyy 50 prosenttia enemmän GDDR6-versioon verrattuna. Lisäksi muistipiirille tulee virheenkorjauskoodin tuki (ECC).
GDDR-muistien aikaisemmissa versioissa nopeutta on kasvatettu suoraviivaisilla tavoilla muun muassa kasvattamalla purskeen kokoa, mutta kellotaajuuksien nostamisesta on tullut vaikeampaa. Tästä johtuen uudemmassa standardissa käytetään uusia menetelmiä nopeuttamiseen. GDDR6X käytti PAM4-koodausta neljällä signaalitasolla, jolloin voitiin siirtää kaksi databittiä sykliä kohden. PAM4-koodaus on herkempi satunnaiselle kohinalle ja lisäksi tarvitaan muita menetelmiä virheiden käsittelyyn.
GDDR7 käyttää PAM3-koodausta, joka käyttää kolmetasoista pulssimodulaatiota (-1, 0, +1), jonka tietoa voi siirtää 1,5 bittiä sykliä kohden. Tiedon siirtonopeus on suurempi kuin NRZ-koodauksella ilman kellotaajuuden nostamista ja kohinasuhde on pienempi kuin PAM4-koodauksella.
Giacomo Galvani

Giacomo Galvani (1. marraskuuta 1825 Bologna – 7. toukokuuta 1889 Venetsia) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.
Galvani opiskeli Bolognassa ja teki debyyttinsä vuonna 1849 Spoletossa Giuseppe Verdin "I masnadierin" esityksessä. Eniten arvostusta hän kuitenkin nautti bel canto -ohjelmiston tulkitsijana. Hän teki esiintymisiä muun muassa Bolognassa, Milanossa, Lontoossa ja Barcelonassa. Esiintymisuransa jälkeen hän opetti laulua Venetsiassa ja vuosina 1869–1887 Moskovan konservatoriossa. Lisäksi Galvani johti oopperaseuruetta basso Giuseppe Ciampin kanssa. Vuonna 1887 hän jäi eläkkeelle ja asettui Venetsiaan.
Marianella Morena

Marianella Morena (s. 29. maaliskuuta 1968 Sarandí Grande, Uruguay) on uruguaylainen näytelmäkirjailija, teatteriohjaaja ja opettaja, joka on kirjoittanut ja ohjannut muun muassa klassisten teoksien uudelleentulkintoja ja uruguaylaiseen kansallistunteeseen liittyviä myyttejä purkavia teoksia. Suomessa hänen UPM:n Uruguayn toimia tutkiva teoksensa "Metsä Furiosa" kantaesitettiin maaliskuussa 2024 Suomen Kansallisteatterissa.
Morena on opiskellut näyttelijäksi, mutta vuodesta 1995 hän on keskittynyt näytelmien kirjoittamiseen ja opettamiseen. Hän on teatteritöissään kiinnostunut länsimäisen teatteriperinteen uudelleentulkinnoista nykyhetkeen. Hän kirjoitti ja ohjasi Don Juanin hahmoon perustuvan näytelmän "Don Juan, el lugar del beso", joka sai Uruguayssa kaksi teatterialan Florencio-palkintoa. Morenan kirjoittama "Antígona Oriental" (2013) on puolestaan mukaelma Sofokleen "Antigonesta". Sen ohjasi Uruguayssa saksalainen Volker Lösch. Näytelmässä Morena yhdistää "Antigoneen" mukaan Uruguayn vuosien 1973–1985 diktatuurin entisten vankien, vainottujen tyttärien ja maanpakolaisten todistuksia.
Morenan on teoksissaan tutkinut myös uruguaylaiseen kansallistunteeseen liittyviä myyttejä. Tällaisia teoksia ovat "Las julietas" (2009) ja "No daré hijos, daré versos" (2014). Morena yhdisti musikaaliaineksia teoksissaan "Barranca abajo" (2016), joka on varsin vapaa mukaelma Florencio Sánchezin työstä, ja "Rabiosa melancolía" (2017).
Morenan kirjoittama ja ohjaama "Metsä Furiosa" kantaesitettiin maaliskuussa 2024 Suomen Kansallisteatterissa. Se käsittelee UPM:n Paso de los Torosin sellutehtaan aiheuttamia ympäristöongelmia sekä muita vaikutuksia. Näytelmä on myös osa vuosien 2021–2024 suomalais-uruguaylaista taide- ja tutkimushanketta Metsä geopolitiikan näyttämönä.
Ionel Tudoran

Ionel Tudoran (24. kesäkuuta 1913 Bărăştii de Vede – 28. lokakuuta 1979) oli romanialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.
Tudoran opiskeli Enescu-musiikki- ja -teatteriakatemiassa Iaşissa. Hänen opettajiaan olivat Antonin Ciolan, Alexandru Zirra, Mihai Codreanu, Constantin Georgescu ja Agatha Bârsescu. Tudoran debytoi Rolandin roolissa Carl Michael Ziehrerin teoksessa "Landstreicherin" vuonna 1936 Iaşissa. Hän lauloi oopperataloissa Cluj-Napocassa (1937–1948) ja Bukarestissa (1948–1963). Lisäksi hän teki vierailijana esiintymisiä muun muassa Prahassa, Leipzigissä, Berliinissä, Dresdenissä ja Moskovassa.
Tudoran lopetti esiintymisen vuonna 1963 ja opetti sitten Bukarestin konservatoriossa vuoteen 1972 saakka. Hänen tärkeisiin rooleihinsa kuuluivat Don José, Faust ja Cavaradossi.
Osin kirkko (Os)

Osin kirkko () on Osin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1862.
Arifron

Arifron (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Narbuvollin kirkko

Narbuvollin kirkko () on Osin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1862.
Drakon

Drakon () tai Draco (lat., myös "Dracon") voi viitata seuraaviin:
Jan Palachin aukio

Jan Palachin aukio (tšk. "Náměstí Jana Palacha") on aukio Tšekin pääkaupungissa Prahassa. Se on nimetty Tšekkoslovakian miehitystä vastustaneen tšekkiläisopiskelija Jan Palachin mukaan. 
Sijainti.
Jan Palachin aukio sijaitsee Vltavan rannalla, Josefovin ja Vanhankaupungin vieressä. Sen yhdistää joen vastapuoleiseen Malá Stranan kaupunginosaan Mánesin silta ("Mánesův most)".
Historia.
Jan Palachin aukio on rakennettu yhdelle keskiaikaisen Prahan tärkeimmistä paikoista. Sen kohdalla Vltava on matalimmillaan, mikä mahdollisti helpon matkustamisen sen itäpuolella sijainneen Vanhankaupungin, sekä länsipuolella olleen Prahan linnan välillä. Myöhempinä vuosisatoina sitä kutsuttiin nimellä "Rejdiště" siellä sijainneen hevostallin mukaan.
Alueen merkitys kaupungilleen kohosi jälleen 1800-luvulla kun sen läheisyyteen rakennettiin silta ja Rudolfinumin suuri konserttitalo. Itävalta-Unkarin viimeisten vuosien aikana aukio oli nimetty keisarinna Zitan mukaan. Tšekkoslovakian itsenäistyttyä se uudelleennimettiin Bedřich Smetanan aukioksi.
Toisen maailmansodan jälkeen aukio tunnettiin nimellä Puna-armeijan aukio ("náměstí Krasnoarmějců") Prahan taistelussa kuolleiden neuvostosotilaiden mukaan. Sen aluetta oli käytetty heidän väliaikaisena hautuumaanaan välittömästi taisteluiden loputtua. Kun Neuvostoliiton johtama Varsovan liitto miehitti Tšekkoslovakian syksyllä 1968 pilasi se oman Prahan vapauttamisesta saamansa maineen prahalaisten keskuudessa. Seuraavan vuoden tammikuussa prahalainen opiskelija Jan Palach teki miehitystä prostestoidakseen Venceslauksen aukiolla polttoitsemurhan. Hän oli opiskellut Puna-armeijan aukion reunalla sijainneessa Kaarlen yliopiston filosofisessa tiedekunnassa. Hänen kuolemansa inspiroimana prahalaiset opiskelijat nimesivät Puna-armeijan aukion spontaanisti uudelleen Jan Palachin aukioksi. Tämä epävirallinen nimi säilyi kansan käytössä aina samettivallankumoukseen asti, jolloin se virallistettiin vuonna 1989.
Joulukuussa 2023 aukion viereisessä Kaarlen yliopiston rakennuksessa tapahtui joukkuampuminen. Jan Palachin aukio oli tuolloin suuren poliisioperaation keskipisteenä.
Liikenne.
Prahan metrolinja A pystähtyy aukion laidalla sijaitsevalla Staroměstskán metroasemalla.
Epikydes

Epikydes (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Epikydes Ateenalainen

Epikydes (, ; 500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen valtiomies, joka oli Eufemideen poika ja kotoisin Ateenasta. Plutarkhoksen mukaan hän oli Themistokleen ainoa haastaja vuonna 480 eaa., kun ateenalaiset valitsivat strategosta persialaisten hyökkäyksen lähestyessä. Hänen sanotaan olleen taitava puhuja mutta muutoin heikko. Themistokles pelkäsi, että asiat menisivät niin kyvyttömän johtajan johdolla huonosti, lahjoi kilpailijansa pois pelistä ja tuli itse valituksi.
The Zone of Interest

The Zone of Interest on vuonna 2023 valmistunut brittiläis-puolalainen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Jonathan Glazer. Elokuva on saksankielinen, ja perustuu löyhästi Martin Amisin samannimiseen kirjaan vuodelta 2014. Pääosissa nähdään Christian Friedel ja Sandra Hüller, jotka esittävät saksalaisupseeri Rudolf Hössiä ja tämän vaimoa Hedwigiä. Elokuvassa Hössin perhe pyrkii rakentamaan itselleen unelmiensa elämän aivan Auschwitzin keskitysleirin kupeeseen.
"The Zone of Interest" sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 19. toukokuuta 2023. Teatterilevitykseen Suomessa se saapui 26. tammikuuta 2024. Elokuva sai hyvin positiivisen vastaanoton sekä lukuisia palkintoja ja ehdokkuuksia, mukaan lukien kolme Golden Globe -ehdokkuutta sekä viisi Oscar-ehdokkuutta (muun muassa paras elokuva), joista se voitti parhaan kansainvälisen elokuvan sekä parhaan äänityksen palkinnot.
Vastaanotto.
"The Zone of Interest" sai ilmestyessään hyvin positiivisen ja innostuneen vastaanoton. "Rotten Tomatoes" -elokuvasivustolla 93 prosenttia kriitikoista antoi elokuvalle myönteisen arvion. 
Erityisesti elokuvan ohjaus, kuvaus ja äänimaailma keräsivät kehuja. "Financial Timesin" Raphael Abraham kirjoittaa, että ohjaaja Glazerin tapa näyttää äärimmäinen epäinhimillisyys tavanomaisena saa katsojan toden teolla käsittämään natsien hirmuteot kaikessa kauheudessaan. "The Daily Telegraphin" Robbie Collinin mukaan huolellisesti toteutettu kuvaus ja äänisuunnittelu saavat kauhun jäytämään elokuvan joka hetkeä. 
"Helsingin Sanomien" elokuvakriitikko Sakri Pölönen antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, ja vaikka hän kehuu elokuvan visuaalista ilmettä "koherentiksi" ja "hyvin toteutetuksi", kutsuu hän kuitenkin kokonaisuutta "yhden ajatuksen elokuvaksi". Pölösen mukaan "elokuvan sisään pääseminen ajattelua epämukavasti nyrjäyttävän samastumisen kautta on tehokkaasti estetty, ja samalla estetään myös oman banaalin pahuutensa kohtaaminen".
Sigge Fürst

Sigurd "Sigge" Fürst (3. marraskuuta 1905 Tukholma – 11. kesäkuuta 1984 Danderyd) oli ruotsalainen näyttelijä ja laulaja. Hän kävi poliisikoulun, mutta hakeutui sen jälkeen viihdealalle. Fürstin läpimurto oli "Folkets gröna ängar" -revyy vuonna 1933, ja 1930-luvun lopulla hän oli suosittu esiintyjä kansanpuistoissa. Fürst näytteli myös 131 elokuvassa ja oli vuosina 1963–1974 kiinnitettynä Dramateniin. Hänet muistetaan myös "Frukostklubben"-radio-ohjelman juontajana vuosina 1946–1978.
Ksanthippos ja Paralos

Ksanthippos (, ) ja Paralos (, ) (k. 429 eaa.) olivat Perikleen kaksi laillista eli aviollista poikaa. Heidän äitinsä nimeä ei tunneta.
Ksanthippos oli veljeksistä vanhempi ja Paralos nuorempi. Perikles panosti huolella kummankin koulutukseen, mutta he vaikuttavat olleen sekä lahjoiltaan että luonteensa ominaisuuksilta isäänsä heikompia. Paraloksen kuvataan kuitenkin olleen hieman vanhempaa veljeään kyvykkäämpi. Veljekset saivat lempinimen "Blitomammas" (), millä tarkoitettiin hölmöä. Kummatkin kuolivat isänsä tavoin Ateenan kulkutautiin vuonna 429 eaa.
Perikleellä oli myös kolmas, avioton poika, Perikles nuorempi.
Sara Duterte

Sara Zimmerman Duterte-Carpio (s. 31. toukokuuta 1978 Davao), on filippiiniläinen poliitikko, joka toimii maansa varapresidenttinä vuodesta 2022. Hänestä on veikattu Ferdinand Marcos Juniorin seuraajaa. Duterten isä on entinen presidentti Rodrigo Duterte.
Ennen varapresidentiksi valintaa hän oli synnyinkaupunkinsa Davaon pormestari.
Axel Wallengren

Axel Wallengren (salanimeltään "Falstaff, fakir"; 26. tammikuuta 1865 – 4. joulukuuta 1896) oli ruotsalainen toimittaja ja runoilija. Hän toimi "Aftonbladetin" kirjeenvaihtajana Berliinissä vuodesta 1895 kuolemaansa seuraavana vuonna. Wallengren opiskeli Lundin yliopistossa, jossa hän tutustui Bengt Lidforssin johtamiin radikaaleihin ja esteetikoihin. Wallengren ehti julkaista kuusi kirjaa, joista kolme omalla nimellään ja kolme pseudonyymillään.
Giuseppe Nessi

Giuseppe Nessi (25. syyskuuta 1887 Bergamo – 16. joulukuuta 1961 Milano) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.
Nessi opiskeli Bergamon konservatoriossa ja teki debyyttinsä vuonna 1910 Saluzzossa Alfredon roolissa ("La Traviata"). Tullio Serafinin neuvosta hän erikoistui kakkosroolin esittäjän "()" osiin. Nessi oli La Scalan esiintyjä vuosina 1921–1959 ja teki Gobriaksen roolin "Neronessa" vuonna 1924 sekä Pongin roolin oopperassa "Turandot" vuonna 1926. Hän teki esiintymisiä myös Covent Gardenissa vuosina 1927–1937. Muita vierailuja Nessi teki muun muassa Teatro Colónissa, Wienin valtionoopperassa ja Salzburgin musiikkijuhlilla.
Kuninkaallinen insinööritieteiden akatemia

Kuninkaallinen insinööritieteiden akatemia (, lyh. IVA) on ruotsalainen vuonna 1919 perustettu tiedeakatemia, jonka tehtävä on edistää alan tutkimusta, kehitystä ja yritystoimintaa. Se saa sekä yksityistä että julkista rahoitusta, ja sillä on noin 1 200 jäsentä. Akatemiaan kuuluu 12 alaosastoa.
Zári

Zári (; ) on kreikkalaisen laulajan Marína Sáttin esittämä kappale, joka julkaistiin 7. maaliskuuta 2024. Sátti edusti kappaleella Kreikkaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale tuli finaalissa 11. sijalle 126 pisteellä.
Sigurd Björling

Carl Sigurd Björling (2. marraskuuta 1907 Tukholma – 8. huhtikuuta 1983 Helsingborg) oli ruotsalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.
Björling sai lauluopetusta Louis Condélta vuosina 1928–1930. Vuosina 1933–1934 hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Torsten Lennartssonin johdolla. Vuosina 1934–1936 Björling opiskeli Kuninkaallisessa oopperakoulussa. Hänen opettajiensa joukossa oli myös John Forsell. Björling teki oopperadebyyttinsä vuonna 1934 tai 1935. Hän oli kiinnitettynä Tukholman kuninkaalliseen oopperaan vuoteen 1961 saakka, mutta jatkoi vierailuja siellä vielä 1970-luvulle. Hän teki myös kansainvälisiä esiintymisiä muun muassa Metropolitan-oopperassa, La Scalassa, Wienin valtionoopperassa, Pariisin oopperassa ja Covent Gardenissa. Vuonna 1951 Björling esiintyi Wotanin roolissa Bayreuthin oopperajuhlilla. Hän esiintyi useissa yhteyksissä Jussi Björlingin kanssa.
Björling sai hovilaulajan arvon vuonna 1946. Vuonna 1937 hän meni naimisiin islantilaisen radioesiintyjä Sigrún Ögmundsdóttirin kanssa. Toisen avioliittonsa Björling solmi vuonna 1949 tanskalaisen oopperalaulaja Edith Oldrupin kanssa. Hän asui vuodesta 1960 Helsingborgissa. Hänen sisarpuolensa oli näyttelijä Renée Björling.
Anne Westfall

Anne Westfall on yhdysvaltalainen ohjelmistosuunnittelija, jonka töihin kuuluu ""-pelisarja. 
Ura.
Westfall kouluttautui ohjelmoijaksi hiukan yli kolmekymppisenä ja kävi ilmi, että hän oli siinä erittäin hyvä. Westfall työskenteli 1980-luvun taitteessa Morton Technology -yhtymässä, jossa hän oli kehittämässä yrityksen ensimmäisiä sovelluksia TRS-80-tietokoneelle. 
Westfall tapaisi West Coast Computer Faire -messuilla Jon Freemanin vuonna 1980. He alkoivat seurustella, ja Freeman rekrytoi Westfallin perustamaansa Automated Simulations -pelifirmaan. Pian he menivät naimisiin. Freeman ja Westfall halusivat siirtyä kehittämään pelejä Atari 800 -tietokoneelle. He perustivat vuonna 1981 Free Fall Associates -peliyrityksen, joka julkaisi muun muassa vuonna 1983 pelin "Archon: The Light and the Dark" josta tuli menestys
Viola Amherd

Viola Amherd (s. 1962) on sveitsiläinen poliitikko. Hän on ollut vuodesta 2018 lähtien Sveitsin liittoneuvoston jäsen ja johtanut puolustusministeriötä. Hän oli liittopresidentti vuonna 2024.
Amherd on opiskellut oikeustiedettä Fribourgin yliopistossa ja toiminut itsenäisenä juristina ennen lähtemistään politiikkaan vuonna 1992.
Liittoneuvostossa Amherdin salkkuun kuuluvat puolustusvoimien lisäksi kansallinen turvallisuus ja urheilu. Kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan vuonna 2022, Amherd ehdotti, että Venäjän ja Valko-Venäjän edustajat erotettaisiin kansainvälisestä olympiakomiteasta, samalla tavalla kuin urheilijat suljettiin pois lajiliittojen kilpailuista. Puolustusministerinä hän on vaatinut lisää rahaa armeijalle eikä pidä Nato-jäsenyyttä vaihtoehtona.
Viihdevintiöt

Viihdevintiöt on suomalainen lastenpelimedia, jossa suositellaan lapsiystävällisiä mobiilipelejä sekä käsitellään lasten mediakasvatusta. 
Sivusto on perustettu vuonna 2014 ja sen ylläpitäjä on toimittaja Jenni Utriainen.
Utriainen on puhunut julkisuudessa lapsille tarjottavan mediasisällön turvallisuudesta sekä siitä, miten vanhemmat voivat omilla valinnoillaan vaikuttaa siihen, että lasten puhelimista ja tableteista on enemmän hyötyä kuin haittaa. Hän on myös kiinnostunut pelien käyttämisestä opetuksen välineenä.
Julkaisut.
Vuonna 2024 Viihdevintiöt julkaisi ensimmäisen oman pelinsä. "Kellonen" on kellonopetuspeli lapsille, ja sitä voi pelata mobiililaitteilla.
Utriainen on toinen "Kuinka kasvattaa diginatiivi" -kirjan kirjoittajista. (S&amp;S, 2017) Kirja käsittelee samaa aihepiiriä kuin Viihdevintiöt-sivusto.