tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maljojen lähetti

Maljojen lähetti on tarot-pakan pienen arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakan kortissa lähetti seisoo rannalla ja katsoo kädessään olevaa maljaa, josta kurkistaa kala. Kala symboloi intuition ja alitajunnan ääntä.
Maljojen ritari

Maljojen ritari on tarot-pakan pienen arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakan kortissa ritari ratsastaa valkoisella hevosella pitäen samalla kuppia kädessään. Hän on pukeutunut haarniskaan, jonka yllä on kaloilla ja aalloilla koristeltu viitta. Hän on pukeutunut haarniskaan, jonka yllä viitta, joka on koristeltu kalakuvilla, veden, tietoisuuden ja luovuuden symbolilla. Kypärä ja saappaat ovat siivekkäät, mikä symboloi aktiivista ja luovaa mielikuvitusta ja arvostusta kauniita asioita kohtaan.
Kaijanlampi (Hirvensalmi, Iso Säkkisalo)

Kaijanlampi eli Säkkilampi on Etelä-Savossa Hirvensalmella Ison Säkkisalon saarella sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Kaijanlampi on 160 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Lammen rantaviivan pituus on 460 metriä ja sen rannat ovat suota. Eteläpuolella sijaitseva metsä on luonnonsuojelualuetta.
Vesistösuhteet.
Kaijanlampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Puulan lähialueeseen (14.923) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 95,4 metriä mpy.
Maljojen kuningatar

Maljojen kuningatar on tarot-pakan pienen arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakan kortissa kuningatar istuu valtaistuimella. Kädessään hänellä on kultainen malja, jota koristavat enkelien muotoiset kahvat. Valtaistuimellaan on koristeltu merenneitojen, kalojen ja simpukankuorien kuvilla. Meri ja kalat symboloivat alitajuntaa, ja vesi edustaa tunteita, henkeä ja havaintoa. Hänen ympärillään on kirkas, pilvetön taivas ja tyyni meri.
Maljojen kuningas

Maljojen kuningas on tarot-pakan pienen arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakan kortissa kuningas istuu valtaistuimellaan, pukeutuneena siniseen viittaan ja kultaiseen kaapuun, jotka symboloivat hänen auktoriteettiaan ja asemaansa. Hänen kaulassaan roikkuu pieni kala-amuletti, joka edustaa hänen luovuuttaan. Oikeassa kädessään hän pitää maljaa, joka kuvastaa tunteita, ja vasemmassa kädessään valtikkaa, joka osoittaa valtaa ja hallintaa.
Nokia C1

Nokia C1 on Nokian edullinen älypuhelin, joka julkaistiin joulukuussa 2020. 
Puhelin on varustettu 5,45 tuuman IPS LCD -näytöllä, jonka tarkkuus on 480 x 960 pikseliä. Puhelimessa on 5 MP etukamera ja 5 MP takakamera LED-salamalla. Se toimii Android 9.0 Pie (Go edition) -käyttöjärjestelmällä ja siinä on 1 GB RAM-muistia sekä 16 GB sisäistä tallennustilaa, jota voi laajentaa microSD-kortilla. Akun kapasiteetti on 2500 mAh ja se on irrotettavissa. Nokia C1 tukee Wi-Fi-, Bluetooth 4.2-, GPS- ja FM-radio-yhteyksiä, mutta ei NFC:tä. Puhelimessa on myös 3,5 mm kuulokeliitäntä ja microUSB 2.0 -portti. Värivaihtoehdot ovat musta ja punainen. Käyttöjärjestelmänä on Android 9 Pie (Go edition).
Naile Wafin

Naile Wafin (1920 Tampere – 1979) oli tataaritaustainen suomalainen koristemaalari, joka työskenteli Arabialla 1950-luvulla.
Elämäkerta.
Naile Wafin syntyi Tampereella. Hänen vanhempansa Zinnetullah (1886–1941) ja Möshfika (1886–1966) tulivat Suomeen Aktukin kylästä Venäjältä. Isä perusti oman kangaskauppansa Commercen taloon Aleksis Kiven kadulle. Semiulla Wafin, Nailen veli, hoiti liikettä isän kuoltua.
Wafin valmistui Ateneumin keramiikkaosastolta vuonna 1948. Wafin työskenteli vuosina 1950–1956 Olga Osolin johtamalla Arabian taideteollisuusosastolla. Wafinin työ keskittyy käsin maalattuihin koristelaattoihin- ja vateihin. Wafinin tyyli oli "raaputustekniikka, joka antoi esineille himmeän ja pehmeän pintavaikutelman". Kuva-aiheina olivat suomalaiset kukat. Wafinilla on "uskollinen keräilijäkunta".
Naile Wafin menehtyi syöpään vuonna 1979. Hänellä oli vuonna 1957 syntynyt poika. Toinen poika syntyi vuonna 1963, mutta kuoli nelivuotiaana.
Kyrksten

Kyrksten on taajama Storforsin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 234 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Stensele

Stensele on taajama Storumanin kunnassa Västerbottenin läänissä Lapin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 445 asukasta.
Tärnaby

Tärnaby on taajama Storumanin kunnassa Västerbottenin läänissä Lapin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 415 asukasta.
Hemavan/Bierke

Hemavan/Bierke on taajama Storumanin kunnassa Västerbottenin läänissä Lapin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 299 asukasta.
Åkers styckebruk

Åkers styckebruk on taajama Strängnäsin kunnassa Södermanlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 984 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Åkers styckebruk on saanut nimensä siellä sijainneesta tykkivalimosta.
Abborrberget

Abborrberget on taajama Strängnäsin kunnassa Södermanlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 3 146 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Stallarholmen

Stallarholmen on taajama Strängnäsin kunnassa Södermanlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 141 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Nanortalik

Nanortalik on Grönlannin eteläisin kaupunki. Kaupungissa ja sen ympäristössä asuu hieman yli tuhat asukasta ja se kuuluu Kujalleqin kuntaan. Nanortalikin nimi tarkoittaa "paikkaa, jossa on jääkarhuja". Alueella on perinteisesti harjoitettu hylkeenmetsästystä ja Nanortalik perustettiin kauppapaikaksi 1700-luvun lopulla. Pyyntielinkeinojen taantumisen vuoksi 1990-luvulla Nanortalik kärsii nykyisin työttömyydestä ja sosiaalisista ongelmista. Sen väkiluku on ollut viime vuosikymmeninä laskussa.
Xeno-canto

Xeno-canto on verkossa toimiva ääniarkisto, joka tarjoaa pääsyn eläinten äänitallenteisiin ympäri maailmaa. 
Xeno-canto on kasvava yhteisö, joka koostuu ammattilaisista ja harrastajista, jotka tallentavat ja jakavat luonnonääniä. Xeno-canton verkkosivusto perustettiin vuonna 2005 Bob Planquén ja Willem-Pier Vellingan toimesta, ja sitä ylläpitää pieni hallintotiimi. Xeno-canto on Xeno-canto Foundation for Nature Soundsin ylläpitämä, ja sen toimintaan osallistuu myös Naturalis Biodiversity Center.
Xeno-canton pääasialliset tavoitteet ovat luonnonäänien tallentamisen popularisointi, niiden saavutettavuuden parantaminen sekä tietoisuuden lisääminen luonnonäänistä. Tallenteet palvelevat monia eri tarkoituksia, kuten nautintoa, koulutusta, suojelua ja tiedettä. Xeno-canto rohkaisee kaikkia osallistumaan jakamalla tallenteita, osallistumalla tunnistuskeskusteluihin ja jakamalla omia kokemuksiaan. Xeno-canto pyrkii luomaan kattavan kokoelman kaikista eläinten äänistä, joka sisältää kaikki taksonit, maantieteelliset vaihtelut ja kehitysvaiheet. Tavoitteena on tehdä Xeno-cantosta täydellinen opas luonnonäänille. Tämä pitkäjänteinen projekti edellyttää jatkuvaa investointia laitteistoon, ohjelmistoihin sekä suhteisiin maailmanlaajuisten äänentallentajien kanssa.
Vuodesta 2005 lähtien Xeno-canto on kerännyt yli 575 000 tallennetta yli 10 000 lajilta eri puolilta maailmaa, mikä tekee siitä yhden suurimmista lintujen ääniarkistoista. Kaikki tallenteet on julkaistu Creative Commons -lisenssillä, mikä mahdollistaa niiden vapaasti jakamisen ja käytön.
Odhner

Odhner on seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Pons Neronianus

Pons Neronianus (lat.; ) eli Pons Vaticanus oli antiikin aikainen silta Roomassa Italiassa. Se ylitti Tiberin heti nykyisen Ponte Vittorio Emanuele II:n alapuolella.
Pons Neronianus rakennettiin oletettavasti keisari Neron aikana eli noin 54–68 jaa. ja sai hänestä nimensä. On kuitenkin epävarmaa, onko nimi peräisin antiikin ajalta vai keskiajalta. Silta ylitti joen hieman eri kulmassa nykyiseen Ponte Vittorio Emanuele II:een nähden. Se yhdisti Campus Martiuksen joen länsipuolella olleisiin Vaticanus ageriin, Agrippinan puutarhoihin ("Horti Agrippinae") ja Neron circukseen, ja rakennettiin helpottamaan yhteyksiä kaupungin ja kyseisten alueiden välillä. Sillalta pohjoiseen kulki Via triumphalis.
Silta mainitaan "Mirabilia urbis Romaessa" ja pidemmin sen myöhemmissä laitoksissa. Näiden tietojen mukaan silta oli raunioitunut jo 1400-luvulla, ja luultavasti myös 300-luvulla, sillä sitä ei mainita "Notitia urbis Romaessa". 1500-luvulla silta (tai sen rauniot) tunnettiin Via triumphaliksen mukaan nimellä "Pons triumphalis". Paavi Julius II suunnitteli sillan kunnostamista ja aikoi yhdistää sen Via Giuliaan.
Joitakin Pons Neronianuksen silta-arkkujen jäänteitä on säilynyt joen pohjassa, ja ne voi nähdä veden ollessa hyvin matalalla.
Lou Jeanmonnot

Lou Jeanmonnot (s. 28. lokakuuta 1998 Pontarlier) on ranskalainen ampumahiihtäjä. Hän on nelinkertainen viestimaailmanmestari ja kolminkertainen henkilökohtaisten matkojen MM-mitalisti.
Jeanmonnot saavutti nuorten olympialaisissa 2018 pronssia takaa-ajokilpailussa. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai 19-vuotiaiden sarjassa kultaa normaalimatkalla ja hopeaa takaa-ajossa 2017. 22-vuotiaiden sarjassa hän voitti viestin maailmanmestaruuden 2018 ja 2019. Hän saavutti parisekaviestin EM-pronssia 2019 ja EM-hopeaa 2022.
Jeanmonnot sijoittui Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 takaa-ajossa kuudenneksi, normaalimatkalla seitsemänneksi ja yhteislähtökilpailussa 15:nneksi. Nové Měston MM-kilpailuissa 2024 hän saavutti naisten viestissä ja parisekaviestissä kultaa sekä pikakilpailussa ja yhteislähdössä pronssia. Lisäksi hän sijoittui normaalimatkalla kuudenneksi ja takaa-ajossa seitsemänneksi. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän sai kultaa naisten viestissä ja sekaviestissä sekä pronssia normaalimatkalla. Takaa-ajokilpailussa hän oli neljäs, pikakilpailussa ja yhteislähdössä kuudes.
Jeanmonnot sijoittui 30:nneksi ensimmäisessä maailmancupin kilpailussaan, Nové Měston pikakilpailussa kaudella 2020–2021. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Annecyn pikakilpailussa kaudella 2022–2023. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan samalla kaudella toinen Ruhpoldingin normaalimatkalla. Hän oli kevättalvella 2023 lisäksi toinen Östersundin yhteislähtökilpailussa. Yhteislähdön maailmancupissa hän sijoittui viidenneksi.
Jeanmonnot voitti kaudella 2023–2024 Östersundin pikakilpailun ja takaa-ajon. Antholzissa hän oli lyhennetyllä normaalimatkalla kolmas ja yhteislähtökilpailussa toinen. Oslon yhteislähdössä hän sijoittui kolmanneksi. Soldier Hollow'ssa hän oli kolmas pikakilpailussa ja voitti takaa-ajon. Canmoressa hän sijoittui pikakilpailussa ja takaa-ajossa toiseksi sekä voitti yhteislähdön. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi, voitti yhteislähtöcupin, oli takaa-ajokilpailun cupissa kolmas ja pikakilpailucupissa neljäs.
Jeanmonnot voitti kaudella 2024–2025 Kontiolahden lyhennetyn normaalimatkan kilpailun. Hochfilzenissä ja Oberhofissa hän voitti takaa-ajokilpailun sekä Ruhpoldingissa normaalimatkan. Antholzissa hän voitti pikakilpailun ja takaa-ajon. Hän voitti Pokljukan yhteislähtökilpailun. Hän sijoittui toiseksi Oslon pikakilpailussa, voitti takaa-ajon ja sijoittui yhteislähdössä kolmanneksi. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi, voitti normaalimatkan ja takaa-ajon cupit sekä sijoittui pikamatkan cupissa kolmanneksi ja yhteislähdön cupissa kolmanneksi.
Pons Probi

Pons Probi, myöhemmin Pons Theodosii, oli antiikin aikainen silta Roomassa Italiassa. Se ylitti Tiberin Aventinuksen länsipuolella.
Pons Probi mainitaan vain "Notitia urbis Romaessa" sekä Polemius Silviuksella. Se oli nimensä, ”Probuksen silta”, perusteella luultavasti keisari Probuksen (hallitsi 276–282) rakennuttama uusi silta, ei vanhemman sillan uudelleenrakennus. Koska se mainitaan viimeisenä siltojen luettelossa, se sijaitsi todennäköisesti alempana joen juoksulla kuin muut sillat.
Silta yhdistetään yleensä myöhempään siltaan, joka ylitti Tiberin hieman Aventinuksen pohjoiskulman eteläpuolella ja jota kutsuttiin keskiajalla nimellä Pons Theodosii, ”Theodosiuksen silta”. Symmachuksen kirjeistä ja raporteista käy ilmi, että sillan rakentaminen alkoi Theodosius I:n aikana ennen vuotta 384, mutta se ei ollut valmis ainakaan vielä vuonna 387. Vaikka Theodosiuksen siltaa kutsuttiin ”uudeksi” ("novus"), sitä pidetään yleensä Pons Probin uudelleenrakennuksena.
Silta tuhoutui osittain 1000-luvulla ja lähes kokonaan vuonna 1484. Viimeiset jäänteet sen perustuksista poistettiin joen pohjasta vuonna 1878.
Aarni Erä-Esko

Aarni Erä-Esko (3. elokuuta 1923 Lappee – 31. elokuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen arkeologi, taidehistorioitsija ja filosofian tohtori.
Lappeella syntynyt Erä-Esko muutti pian perheensä kanssa Viipuriin. Hän kävi Viipurin suomalaista lyseota, mutta opiskelu keskeytyi talvisotaan. Vuonna 1941 Erä-Esko astui vapaaehtoisena 17-vuotiaana asepalvelukseen ja haavoittui Lampaalanjärven ja Viipurinlahden taisteluissa. Hän pääsi ylioppilaaksi Lappeenrannan lyseosta 1945 ja opiskeli aluksi Taideteollisuuskoulussa piirustuksenopettajaksi, mutta siirtyi pian Helsingin yliopistoon opiskelemaan arkeologiaa, taidehistoriaa ja kansatiedettä. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1954 ja lisensiaatiksi 1964 ja väitteli tohtoriksi 1965 skandinaavisesta eläinornamentiikasta ("Germanic Animal Art of Salin’s Style I in Finland"). Erä-Esko nimitettiin dosentiksi Helsingin yliopistoon 1968 ja Turun yliopistoon 1973.
Erä-Esko aloitti 1940-luvulla työskentelyn Museovirastoa edeltäneessä muinaistieteellisessä toimikunnassa, jossa hän eteni intendentiksi ja toimistopäälliköksi. Ura jatkui Museovirastossa vuoteen 1988 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. 1960-luvulla Erä-Esko oli useampaan otteeseen virkavapaana ja teki omaa tutkimustyötään muun muassa saksalaiselta Alexander von Humboldt -säätiöltä saadun kolmivuotisen stipendin turvin.
Vuonna 1953 Erä-Esko nimitettiin Pohjois-Suomen voimalaitosrakentamisen edellä toteutettujen laajojen arkeologisten inventointien vastuuhenkilöksi. Tässä hankkeessa hän työskenteli läpi 1950-luvun, ja siinä kerättyä laajaa tutkimusaineistoa on hyödynnetty muun muassa opinnäytetöissä, tieteellisissä artikkeleissa ja paikallishistorian tutkimuksissa. Erä-Eskon johtamissa tutkimuksissa löydettiin satoja aiemmin tuntemattomia kivikautisia asuinpaikkoja. Aineiston pohjalta koottiin vuonna 1974 Rovaniemelle näyttely "Kemijoki 8000", jonka nimi viittasi pohjoisen asutuksen ikään. Näyttely pystytettiin myöhemmin myös Helsinkiin ja Tukholmaan.
Erä-Esko nimitettiin vuonna 1968 Suomen edustajaksi Slaavilaisen arkeologian unionin pysyvään neuvostoon ja toimenpanevaan komiteaan. Hän oli myös muun muassa Lapin tutkimusseuran työjäsen vuodesta 1959, Tieteellisten seurain valtuuskunnan jäsen 1963–1965, Kansainvälisen museoneuvoston Suomen osaston hallituksen jäsen 1968–1976, Deutsches Archäologisches Institutin jäsen vuodesta 1974, Suomen ja Neuvostoliiton välisen tieteellis-teknillisen yhteistoimintakomitean arkeologiatyöryhmän jäsen 1975–1992 ja Union Internationale des Sciences Préhistoriques et Protohistoriques -järjestön pysyvän neuvoston jäsen vuodesta 1976. Erä-Esko toimi Suomen Muinaismuistoyhdistyksen sihteerinä 1959–1965 ja johtokunnan jäsenenä 1969–1989.
Aarni Erä-Esko oli naimisissa histo­rianopettaja Pirkko Erä-Eskon ja vuodesta 1975 arkeologi Liisa Erä-Eskon kanssa. Hänellä oli kaksi poikaa ensimmäisestä avioliitosta.
Veikko Autio

Veikko Kari Aatos Autio (22. maaliskuuta 1945 Turku – 29. lokakuuta 2025) oli suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Autio syntyi luutnantti Veikko Aution ja liikkeenharjoittaja Lea Tähtisen, aiemmin Krookila, perheeseen. Hänen puolisonsa 1967–1990 oli ekonomi Leena Ahvo, vuonna 1990 hän avioitui kenttäpäällikkö Marketta Halosen kanssa. Autio tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1963 ja valmistui ekonomiksi Turun kauppakorkeakoulusta 1966. Hän suoritti myös useita liiketoiminnan ja liikkeenjohdon kursseja ja opintokokonaisuuksia.
Autio oli liikevaihtoverotarkastaja Turussa 1967–1968 ja SOK:n palveluksessa Helsingissä laskutusjaoston päällikkö 1968–1969, rationalisointiosaston päällikkö 1970–1972, tili- ja talousosaston apulaisosastonjohtaja 1972–1975 ja kehittämisosaston apulaisosastonjohtaja 1976–1977. Porin konttorin johtaja hän oli 1977–1982, Tampereen konttorin johtaja 1982 ja päivittäistavaralinjan apulaisjohtaja Helsingissä 1982–1983. Osuuskauppa Ympyrän toimitusjohtaja Haminassa Autio oli 1983–1986, SOK:n hallituksen jäsen 1986–1988 ja Turun Osuuskaupan toimitusjohtaja 1988–2003. Hän toimi myös konsulttina. Autiolla oli lisäksi useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1998. Taiteilija Hilkka Könönen maalasi Aution muotokuvan Turun Osuuskaupan kokoelmiin 2003.
Luvattu maa

Luvattu maa on maa, jonka Jumala "Raamatun" mukaan lupasi ja antoi Abrahamille ja tämän jälkeläisille. Sen katsotaan vastaavan Kanaaninmaata eli suunnilleen nykyistä Israelin valtiota.
Uskonnoissa.
Juutalaisuus.
Käsite ”luvattu maa” ei esiinny Tanakissa. Tanak kuitenkin kertoo, kuinka Jumala loi koko maailman (Psalmi 95, Jes. 40:28) ja erotti siitä osan Abrahamin jälkeläisten omaisuudeksi.
Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan Herra kehotti Abrahamia (tuolloiselta nimeltään Abram) lähtemään kotiseuduiltaan Kaldean Uurista ”siihen maahan, jonka minä sinulle osoitan”. Siellä Abrahamin jälkeläisistä on tuleva suuri kansa. Kun Abraham oli saapunut Kanaaniin, Herra ilmestyi hänelle ja sanoi: ”Sinun jälkeläisillesi minä annan tämän maan.” Kanaanin perintömaa oli yksi monista lupauksista, jotka Herra antoi Abrahamille. Myöhemmin Herra uusi lupauksensa Iisakille, Jaakobille, Joosefille ja muille Jaakobin pojille, jotka kaikki olivat Abrahamin jälkeläisiä, sekä Moosekselle.
Luvatun maan rajat määritellään Pentateukin eri kohdissa hieman eri tavoin. Abrahamille Herra lupaa maan ”Egyptin rajapurosta Eufratin suureen virtaan saakka, tämän maan, jossa asuvat keniläiset, kenasilaiset ja kadmonilaiset, heettiläiset, perissiläiset ja refalaiset, amorilaiset, kanaanilaiset, girgasilaiset ja jebusilaiset”. ”Egyptin virta” ei tässä tarkoita Niiliä vaan Siinailla sijaitsevaa Wadi Al-ʿArīshia, joka muodostaa Kanaaninmaan luonnollisen lounaisrajan. Toinen Mooseksen kirja sen sijaan kertoo luvatun maan ulottuvan ”Kaislamerestä Filistealaisten mereen ja Siinain autiomaasta Eufratvirtaan saakka”.
Kristinusko.
Käsite ”luvattu maa” esiintyy "Raamatussa" vain kerran. Heprealaiskirjeen mukaan
Mormonismi.
”Lupauksen maa” () mainitaan "Mormonin kirjassa" useasti. Pyhien kirjoitusten oppaan mukaan luvattu maa on ”maa, jonka Herra lupaa perinnöksi uskollisille seuraajilleen ja usein myös heidän jälkeläisilleen. Luvattuja maita on monia.” "Mormonin kirjassa" luvattu maa tarkoittaa yleensä Amerikan mannerta. Eterin kirjan mukaan se on kaikkia muita maita oivallisempi maa, ja siksi sitä hallussaan pitävän kansan on palveltava Jumalaa. Jos kansa pysyy uskollisena, se on ”oleva vapaa orjuudesta ja vankeudesta ja kaikista muista kansakunnista taivaan alla”, mutta jos se lankeaa, se hävitetään.
Kuparikettu

Kuparikettu (s. 1991) on suomalainen sosiaalisen median vaikuttaja, nykyaikainen noita ja meedio. 
Ura.
Kuparikettu toimii yrityksensä kautta muun muassa sisällöntuottajana, tapahtumatuottajana ja meediona. Hän on myös tietokirjailija. Koulutukseltaan hän on nuoriso- ja yhteisöohjaaja ja hieroja. Hän on opiskellut myös draamaa ja näyttelijäntyötä. 
Meediona toiminut Kuparikettu perusti Youtube-kanavan vuonna 2015. Julkisuudessa hän esiintyy pelkästään taitelijanimellään Kuparikettu, joka liittyy hänen voimaeläimeensä kettuun. Kanavan ensimmäiset videot käsittelivät meditointia. Noituuteensa hän havahtui seuraavana vuonna huomatessaan yhtäläisyyksiä itsensä ja seuraamiensa kansainvälisten nykynoitien välillä. Heitä yhdistivät esimerkiksi selittämättömät kokemukset ja rakkaus luontoon. Hän suhtautuu noituuteen uskonnon sijaan elämänkatsomuksena, johon hän yhdistää erilaisia henkisiä harjoituksia.
Vuonna 2019 Kuparikettu kertoi videoillaan olevansa noita. Ilmoituksen jälkeen häntä alettiin uhkailla. 
Keväällä 2021 Kuparikettu kertoi Ylen tuottamassa "Spirituaaliset"-dokumenttisarjassa kohtaamastaan vihasta ja nykynoituuden aiheuttamista ennakkoluuloista. Kupariketun ensimmäinen kirja, "Noitakirja. Nykynoidat ja noitien historiaa", julkaistiin elokuussa. Idea yhdessä Heikki Sauren kanssa kirjoitettuun syntyi, kun Saure näki internetissä Kupariketun videoita. Aiemmin hän oli kirjoittanut kirjan tontuista. Kesällä 2021 Kupariketulla oli yli 33 000 YouTube-seuraajaa ja yli 26 000 Tiktok-seuraajaa.
Kupariketun toinen kirja, "Nykynoidan käsikirja", ilmestyi vuonna 2023.
Syksyllä 2023 Kupariketulla oli 46 000 tilaajaa Youtubessa ja 30 000 Tiktokissa. Hän tuottaa sisältöjä myös Instagramissa.
Yksityiselämä.
Kupariketun äiti, Platina, on noita ja meedio.
Julkaisut.
Tv-ohjelmat.
Kuparikettu on ollut mukana seuraavissa ohjelmissa:
Google-muistikirja

Google-muistikirja () oli Googlen sovellus, joka oli toiminnassa heinäkuuhun 2012 saakka. Vastaava uudempi sovellus on Google Docs, jonne Google-muistikirjan käyttäjien tiedostot siirrettiin vuonna 2012. Google-muistikirjaan pystyttiin tallentamaan tekstiä asiakirjoina.
Google Keep on nykyään Googlen oletusmuistiinpanosovellus.
Bredan roomalaiskatolinen hiippakunta

Bredan roomalaiskatolinen hiippakunta on katolinen hiippakunta lounais-Alankomaissa. Sen keskuspaikka on Breda. 
Se perustettiin 22. maaliskuuta 1803 Bredan apostolisena vikariaattina irrottamalla osia Antwerpenin, Gentin ja Roermondin hiippakunnista. 14. maaliskuuta 1853 vikariaatti korotettiin Bredan hiippakunnaksi. 13. huhtikuuta 1956 hiippakunta sai lisäalueita, kun ’s-Hertogenboschin hiippakunnasta liitettiin Bredan hiippakuntaan Woudrich sekä osia Sint Jan Waalwijhista ja Heusdenista.
Slovakian pääministeri

Slovakian pääministeri on Slovakian hallituksen johtaja. Presidentti nimittää pääministerin nelivuotiskaudelle, pääministeri ehdottaa hallituksen muita ministereitä jotka presidentti nimittää.
Tehtävät.
Slovakian presidentti nimittää pääministerin ja tämän hallituksen joko parlamenttivaalien jälkeen, tai kun edellinen hallitus on kaatunut. Yleensä nimitys kohdistuu kansallisen neuvoston suurimman puolueen puheenjohtajaan. Jos presidentti on kykenemätön hoitamaan tehtäviään, pääministeri saa väliaikaisesti presidentin valtaoikudet käyttöönsä kunnes uusi presidentti on valittu.
Marjorie Rackstraw

Marjorie Rackstraw (24. kesäkuuta 1888 Highgate, Lontoo – 28. toukokuuta 1981) oli brittiläinen hyväntekijä, joka pyrki parantamaan yhteiskunnallisesti heikompien ihmisten asemaa. Hänet tunnetaan työstään vartijana Edinburghin nuortenkodissa ja toimistaan Neuvostoliittossa suuren nälänhädän aikana.
Rackstraw muutti hetkelisesti Saksaan, jossa hän osallistui moniin laajoihin ruokintaprojekteihin. Palattuaan Britanniaan hänet nimitettiin työvaltuutetuksi Hampsteadiin, jolloin hän perusti vanhoille ihmisille tarkoitetun palvelukodin. Hänelle myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunta upseerin luokassa vuoden 1961 uutenavuotena.
Fariba Hachtroudi

Fariba Hachtroudi (; s. 1951) on ranskalais-iranilainen toimittaja, kirjailija ja opettaja. Hän toteutti uraa opettajana kaksi vuotta vuodesta 1981 Sri Lankassa Colombon yliopistossa ja opiskeli Theravadaa.
Hachtroudi on asunut myös Ranskassa. Opiskelunsa jälkeen hän kirjoitti täyspitkän tietokirjallisen kertomuksen vierailustaan Iraniin maanpaon aikana. Toimittajan uran lisäksi hän toteuttaa uraa myös naisten oikeuksien puolia ajavan säätiön johdossa.
Bibi Smit

Bibi Smit (s. 1965) on hollantilainen lasitaiteilija. Hänen töidensä teemat tutkivat erityisesti luontoa, ja sen rytmejä, kuvioita sekä värejä. Smit opiskeli taideopistossa Farehamissa Englannissa, jolloin hän alkoi erityisesti innostua lasitaiteilusta. 
Smit käyttää yleensä töissään erilaisia vapaapuhallustekniikoita, joita hän soveltaa kylmälasitekniikoihin. Vuonna 2006 hän perusti oman työpajan ja alkoi tuottamaan lasitöitä kuluttajille.
Garage Kids

Garage Kid on televisiosarja, josta piti tulla 26 26 minuutin jaksoa. Sarjasta ehdittiin tehdä vain viiden minuutin pituinen traileri. Kuitenkin sarjan ideasta tehtiin animaatiosarja "Code Lyoko", jonka eräänlaisena pilottina Garage Kidsin traileri toimii.
Yusufelin pato

Yusufelin pato () on 275 metriä korkea holvipato Turkin koillisosassa sijaitsevassa Çoruh-joessa, Artvinin maakunnnan Yusufelin piirikunnassa. Pato vihittiin marraskuussa 2022.
Patoa ja siihen liittyviä tieosuuksia, siltoja ja tunneleita rakennettiin joulukuusta 2012 lähtien. Syksyllä 2021 uutisoitiin padon olevan 91-prosenttisesti valmis. Padon rajaaman tekojärven täyttö aloitettiin vuonna 2021. Tekojärven täyttäminen on upottanut kyliä alleen.
Padossa on sähköntuotantoa varten kolme 186 megawatin vertikaaliakseloitua Francis-turbiinia.
Miriam Green Ellis

Miriam Green Ellis (1879 New York – 1964) oli yhdysvaltalaissyntyinen maataloustoimittaja, feministi ja suffragisti. Hänet tunnetaan erityisesti vuonna 1922 Aklavikissa aloittamansa uran johdosta, jonka perusteella hän kirjoitti lukuisia artikkeleita ja toteutti luentoja.
Ellisillä oli kanadalaiset vanhemmat, joiden perässä hän palasi Kanadaan ja kävi siellä alakoulun. Myöhemmin hän opiskeli Torontossa sisäoppilaitoksessa ja valmistui Toronton konservatoriosta sen jäsenenä. Hän toimi 25 viiden vuoden ajan "Family Herald and Weekly Star" -lehden päätoimittajana Montrealissa.
Marie-Guillemine Benoist

Marie-Guillemine Benoist (18. joulukuuta 1768 Pariisi – 8. lokakuuta 1826) oli ranskalainen taidemaalari. Hän sai maalauksistaan useita tilauksia Napoleonin hallitukselta ja esitteli niitä usesasti julkisissa näyttelyissä Versailles’ssa. 
Benoist meni naimisiin vuonna 1793 Pierre-Vincent Benoistin kanssa, mutta tämä jouduttiin karkottamaan maasta, jotta ei joutuisi pidätetyksi Marie Antoinetten pelastamisen suunnittelusta. Vuonna 1800 Benoistin kuuluisin teos Madeleinen muotokuva esiteltiin yleisölle.
Benoistin mies nimitetiin valtioneuvostoon vuonna 1815, jolloin Benoist lopetti uransa miehensä aseman sivistymisen takia.
Sint Maartenin kuvernööri

Sint Maartenin kuvernööri () on Alankomaiden kuningaskuntaan kuuluvan Sint Maartenin autonomisen alueen hallituksen johtaja. Lisäksi hän edustaa Alankomaiden kuninkaan, joka myös nimittää kuvernöörin virkaansa, valtaa Sint Maartenilla. Kuvernöörin virkakauden pituus on 6 vuotta, ja se voidaan uusia kerran. Nykyisenä kuvernöörinä toimii Ajamu Baly, joka aloitti virassaan 10. lokakuuta 2022.
Kuvernöörin virka perustettiin vuonna 2010, kun Sint Maartenista tuli autonominen alue. Ensimmäiseksi kuvernööriksi nimitettiin Eugene Holiday, joka aloitti virassaan 10. lokakuuta 2010.
Kuvernöörin valtaoikeuksiin kuuluvat mm. seuraavat:
Ryysyranta meni

Ryysyranta meni on Irwin Goodmanin vuonna 1970 julkaistu musiikkikappale, joka on mukana albumilla "St. Pauli ja Reeperbahn". 
Kappale perustuu Goodmanin asunnon, Ryysyrannan, pakkohuutokauppaan. Levy-yhtiö Musiikki-Fazer sai myöhemmin kolmensadan markan laskun siitä, että kappaleessa kuullaan Ryysyrannan huutokauppaajan puhetta.
Magneettisekoitin

Magneettisekoitin on laite, jonka pyörivä magneetti saa aikaan astiassa olevan nesteen sekoittumisen. Magneettisekoitin on keskeinen väline useissa kemian ja biologian laboratorioissa.
Käyttö.
Magneettisekoitin koostuu ulkokuoresta, jonka päällä on metallinen levy. Levyn alla on magneetti, jota pyörittää moottori. Pyöritysnopeutta säädetään reostaatilla ja pyöritysnopeus on useimmiten korkeintaan 4 000 kierrosta minuutissa. Magneettisekoittimen levyssä on usein lämmitysvastus, jotta sekoitettavaa nestettä saadaan myös lämmitettyä. Sekoitettava neste asetetaan astiassa, esimerkiksi dekantterilasissa, erlenmeyerpullossa tai kolvissa, magneettisekoittimen levyn päälle ja astiaan lisätään sauvamagneetti. Levyn alla oleva pyörivä magneetti saa aikaan sauvamagneetin pyörimisen astiassa. Muodostuva pyörrevirtaus sekoittaa nesteen tehokkaasti. Sauvamagneetti on päällystettu polytetrafluorieteenillä tai lasilla.
Magneettisekoitinta käytetään konsentraation pitämiseen samana koko astiassa, aineiden liukenemisen nopeuttamiseen, lämmönsiirron tehostamiseen ja sedimentaation ehkäisyyn. Magneettisekoitus toimii parhaiten suhteellisen pienessä laboratoriomittakaavassa. Jos nesteessä on useampi toisiinsa liukenematon faasi, tai neste on hyvin viskoosia, magneettisekoitin ei ole yhtä tehokas kuin mekaaninen sekoitin.
Louis Dupré

Louis Dupré (1925/1926 Veerle, Belgia – 11. tammikuuta 2022 Kortrijk, Belgia) oli belgialainen filosofi ja kirjailija. Hän valmistui Leuvenin katolisesta yliopistosta filosofian tutkinnon kera vuonna 1954, jolloin hän kirjoitti väitöskirjan marxilaisten filosofian lähtökohdista. Sen perusteella hänelle myönnettiin J.M. Huyghe -palkinto kaksi vuotta myöhemmin.
Dupré opetti filosofiaa vuoteen 1972 asti Georgetownin yliopistossa. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin T. Lawrason Riggsin uskonnontutkimuksen professoriksi Yalen yliopistossa. Dupré on luennoinut useissa yliopistoissa Yhdysvalloissa, Belgiassa, Alankomaissa, Irlannissa ja Italiassa. Hän kirjoitti 15 kirjaa sekä julkaisi noin 200 artikkelia filosofiasta ja teologiasta eri aikakauslehdissä ja tietosanakirjoissa.
Vuonna 1994 hänestä tuli American Academy of Arts and Sciences -akatemian jäsen.
Jacob Ernst Marcus

Jacob Ernst Marcus (1774 Sint Eustatius – 1826 Amsterdam) oli hollantilainen taidemaalari. Hänen tuottamiensa maalausten teemana olivat erilaiset maisemat, genrekohtausket sekä muotokuvat. Marcus oli Amsterdamissa sijainneen Koninklijke -akademian jäsen ja oli myös Amsterdamin taideyhdistyksen perustajajäsen vuonna 1801.
Marcus voitti Stadtstekenacademie -taideakatemiasta kultamitalin vuonna 1798. Hän sai samoihin aikoihin piirustuskoulutusta Steven Goblélta sekä Reinier Vinkelesiltä ja oli täten yksi harvoista Vinkelen hyväksymistä oppilaista. Marcus nimitettiin vuonna 1820 professoriksi ja Akademie van Beeldende Kunstenin johtajaksi Amsterdamissa.
Charles Sayers

Charles Sayers (tunnettu nimillä Charles E.H. Sayers, Charles Eugène Henry Sayers, 1901 – 1943) oli hollantilainen taidemaalari. Sayersin töitä myydään silloin tällöin huutokaupoissa ja hinnat ovat liikkuneet 200 ja 150 000 dollain välillä.
Ruoholahdensilta

Ruoholahdensilta tai Ruoholahden silta (joskus myös Porkkalankadun silta) on vuonna 1962 avattu tieliikennesilta Helsingissä Kampin ja Ruoholahden välillä. Silta itsessään on osa Porkkalankatua ja se ylittää Mechelininkadun ja Baanan. Sillan liikenne on erittäin vilkasta, sillä sen kautta kulkee merkittävä määrä auto- ja bussiliikennettä keskustasta Länsiväylälle ja Lauttasaareen. Vuonna 2001 keskimääräinen arkivuorokauden liikennemäärä sillan länsipuolella Porkkalankadulla oli 68 300 ajoneuvoa. Siltaa on lähteestä riippuen kuvailtu huonokuntoiseksi tai peruskorjausikää lähentyväksi. Muun muassa sillan uudelleenrakentamista on suunniteltu.
Ruoholahdensilta on 207 metriä pitkä (poislukien rampit), 24 metriä leveä ja siinä on neljä ajokaistaa sekä pyörä- ja kävelytiet molemmin puolin. Tyypiltään se on 10-aukkoinen lokerolaattasilta. Sillan 81 pilaria on maalattu sateenkaaren väreihin.
Historia.
Jo vuonna 1934 vahvistettiin asemakaavan muutos, jonka mukaan Lauttasaarenkatua (nyk. Porkkalankatua) oli määrä jatkaa Mechelininkadun ja satamaradan ylittävää siltaa myöten Ruoholahdenkadulle saakka Tuolloin suunnitelmissa oli keskustasta Länsisatamaan ja Lauttasaaren kautta Jorvaksentielle johtanut liikenneväylä, joka kantakaupungin alueella olisi kulkenut Salomonkatua, Lapinrinnettä, Ruoholahdenkatua ja Lauttasaarenkatua pitkin. 
Suunnitelmaa ryhdyttiin kuitenkin toteuttamaan vasta 1960-luvun alussa ja silloinkin vain osittain. Niinpä Ruoholahdensilta avattiin liikenteelle 14. joulukuuta 1962. Sillalle Ruoholahdenkadulta johtavan katuosuuden kohdalta purettiin osa Ruoholahden villojen rakennuksista.
Alkujaan silta ylitti Mechelininkadun lisäksi satamaradan raiteet, joiden tilalle avattiin vuonna 2012 jalankulun ja pyöräilyn väylä Baana. Vuosina 2012–2013 Ruoholahdensillalla tehtiin remonttia ja kaistamuutoksia. Siinä uusittiin ajokaistojen ja jalankulun sekä pyöräilyn teiden vesieristykset, purettiin sillan reunaulokkeet ja uusittiin kaiteet. Kaistamuutosten myötä sillalla on Ruoholahden päässä kaksi kaistaa länteen noin 150 metrin matkalla. Samalla osuudella itään on yksi kaista, mutta sillan puolessavälissä Kampin bussiterminaaliin suuntautuvalla liikenteellä on taas kaksi kaistaa. Samalla todettiin, että jalkakäytäviä ei voisi muuttaa ajokäyttöön, sillä niiden painorajoitus yhdessä pisteessä on vain 20 tonnia.
Kunto ja uudelleenrakentaminen.
Vuonna 2013 arvioitiin, että silta ei ole erityisen huonossa kunnossa. Sillalla on voimassa painorajoitus, joka ei koske bussiliikennettä. Vuonna 2019 arvioitiin, että sillan seuraava peruskorjaus olisi 20–25 vuoden päästä, ja jos sen rakenteita täytyisi vahvistaa, korjaaminen ei enää välttämättä olisi kannattavaa. Vuonna 2019 sillan mahdollisen uudelleenrakentamisen yhteydessä suunniteltiin 200-metristä ramppia, joka johtaisi usein ruuhkaiseen Jätkäsaarenlaiturin risteykseen. Suuri autoramppi sai kritiikkiä niin asukkailta kuin poliitikoiltakin, ja vuonna 2020 Helsingin kaupunkiympäristölautakunta hylkäsi ehdotuksen.
Charles McNary

Charles McNary (12. kesäkuuta 1874 – 25. helmikuuta 1944) oli yhdysvaltalainen republikaanitaustainen Oregonin osavaltiota edustanut senaattori, johon hänet nimitettiin vuonna 1917 kuvernööri James Withycomben toimesta.
McNary opiskeli nuoruudessa Stanfordin yliopistossa. Edustaessaan Oregonia hän vaikutti paljon lainasäädännön uudistustoimiin ja presidentti Franklin D. Rooseveltin New Deal -politiikkaan. Sittemmin McNary toimi myös Willametten yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina, minkä lisäksi hän toteutti uraa Oregonin korkeimmassa oikeudessa. Hän oli suosittu ja sai mainetta lausunnoillaan, jotka tukivat osavaltion progressiivisia uudistuksia. 
McNary oli luonnonläheinen, mikä näkyi osassa hänen puheistaan. Hän tutki laajalti metsälainsäädäntöä 1900-luvulla New Yorkin kongressiedustaja John D. Clarkin kanssa.
Ray Strachey

Ray Strachey (4. kesäkuuta 1887 Lontoo – 16. heinäkuuta 1940) oli brittiläinen kirjailija, toimittaja ja suffragisti. Hän pyrki edustamaan toimillaan naisten tasa-arvoisuutta muun muuassa samapalkkaisuuden osalta. Strachey oli mukana monissa kansainvälisissä rauhantempauksissa. 
Strachey suoritti matematiikan tutkinnon Newnham Collegessa 1905–1908 ja opiskeli uraa insinööriksi Oxfordin yliopistossa vuonna 1910. Hän julkaisi kolme romaania vuosina 1907–1927, joiden sisällyksestä suurin osa liittyy poliittisiin kysymyksiin. Strachey muistetaan yleisesti parhaiten "The Cause" -teoksestaan, joka kertoo naisliikkeen historiasta.
Leibovitz

Leibovitz, Leibowitz, Leibovicz, Leibovitsch ovat saman nimen erikielisiä versioita ja seuraavien henkilöiden sukunimi:
Norsk institutt for luftforskning

Norsk institutt for luftforskning (lyh. NILU) on norjalainen ilmansaasteita ja niiden puhdistamista tutkiva laitos. Se saa perusrahoituksensa Norjan ympäristöministeriöltä.
Luettelo Lapuanliikkeen kyydittämistä henkilöistä vuonna 1930

Tämä on luettelo kesäkuun puolivälissä vuonna 1930 Lapuanliikkeen kyydittämisistä henkilöistä
Kjeller

Kjeller on asuin- ja teollisuusalue Lillestrømin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Se ei muodosta omaa taajamaansa vaan on osa Oslon keskustaajamaa. Kjellerissä on Norjan vanhin lentokenttä, joka on vuodesta 1939 ollut pelkästään sotilaskäytössä. Kjellerissä on myös Oslomet-yliopiston sivukampus sekä tutkimuslaitoksia kuten Norsk institutt for luftforskning ja Forsvarets forskningsinstitutt.
Charlie Eastwood

Charlie Eastwood (s. 11. elokuuta 1995 Belfast, Pohjois-Irlanti) on irlantilainen autourheilija. Vuonna 2023 Eastwood kilpailee erilaisissa kestävyysajosarjoissa.
Vuonna 2014 Eastwood siirtyi kartingista rata-autoiluun kilpailtuaan BRDC Formula 4 -sarjassa. Hän ajoi kahdesti palkintokorokkeelle ja oli sarjassa lopulta kymmenes. Seuraavana vuonna hän ajoi kahdessa Formula Renault 2.0 -sarjassa ilman menestystä. Vuonna 2016 Eastwood kilpaili Britannian Porsche Carrera Cupissa ja oli sarjassa kolmas. Seuraavalla kaudella hän oli sarjan toinen. Vuodesta 2018 alkaen Eastwood on ajanut erilaisissa kestävyysajokilpailuissa ja -sarjoissa. Vuonna 2019 hän oli mukana voittamassa 991-luokan Dubain 24 tunnin ajoa. Samana vuonna hän oli voittamassa GT World Challenge Europe Endurance Cup -sarjan Pro-Am luokan mestaruutta.
Le Mansin 24 tunnin ajoihin Eastwood on osallistunut neljä kertaa LM GTE Am -luokassa. Vuonna 2020 Eastwood voitti luokkansa yhdessä Jonathan Adamin ja Salih Yolucin kanssa. He edustivat TF Sport tallia ja ajoivat Aston Martin Vantage AMR:llä.
Vuonna 2023 Eastwood osallistui Formula E -sarjan tulokastesteihin McLarenin kanssa.
Yann Bisseck

Yann Aurel Ludger Bisseck (s. 29. marraskuuta 2000 Köln, Saksa) on saksalais-kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Inter Milanoa ja Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta. Bisseck on 196 senttimetriä pitkä, hän painaa 83 kilogrammaa, ja on oikeajalkainen. Inter Milanossa hänellä on sopimus kesään 2028 asti. Inter Milanoon hän siirtyi tanskalaisseura Aarhusista 7 miljoonan euron siirtokorvauksella heinäkuussa 2023. Bisseck on pelannut Aarhusissa Tanskan Superliigaa yhteensä 62 ottelua, joissa hän on tehnyt yhteensä viisi maalia. Inter MIlanossa Bisseck teki debyyttinsä Serie A:n ensimmäisen kierroksen ottelussa Monzaa vastaan elokuussa 2023, tullen Matteo Darmianin tilalle kentälle 83. peliminuutilla. Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Bisseck on pelannut kahdeksan ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin Israelia vastaan alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa 2023, jolloin hän oli myös joukkueen kapteeni. Kesäkuussa 2023 Transfermarkt arvioi Bisseckin arvon olleen 5 miljoonaa euroa.
MacOS Sonoma

macOS Sonoma (macOS 14) on Applen Macintosh-tietokoneille tarkoitetun käyttöjärjestelmän versio, joka julkaistiin 26. syyskuuta 2023. Nimi tulee Pohjois-Kalifornian Sonoman piirikunnasta, joka on tunnettu viinitiloistaan.
macOS Sonoman ensimmäinen julkinen beta -versio julkaistiin heinäkuussa 2023.
Järjestelmävaatimukset.
macOS Sonoma tukee Mac-malleja, joissa on Apple Siliconin -prosessori tai Intelin vähintään Xeon-W tai vähintään 8. sukupolven Coffee Lake/Amber Lake -prosessori. macOS Sonoman tukemat laitteet:
Letzte Generation

Letzte Generation () on elokuussa 2021 perustettu saksalainen ilmastoaktivismiryhmä. Omien verkkosivujensa mukaan "Letzte Generation" syyttää Saksan hallitusta ilmastokriisin syventämisestä ja varoitusten laiminlyönnistä.
Ryhmä on järjestänyt syömälakkoja, kulkueita ja mielenilmauksia. Ryhmän jäsenet ovat myös tukkineet liikennettä liimalla itsensä katuun, heittäneet maalia julkisiin monumentteihin ja perunasosetta Claude Monet’n maalaukseen Potsdamissa. Toimillaan ryhmä tavoittelee kiireellisempiä toimia ilmastokriisin hoitamiseen. Julkinen mielipide Saksassa ryhmää kohtaan on jakautunut ja aktivistit ovat joutuneet kokemaan esimerkiksi väkivaltaa sulkeassaan katuja.
Formula E -sarjan Berliinin osakilpailu keskeytyi vuonna 2023, kun kesken lähtöjärjestelyjen ryhmä järjesti radalla mielenilmauksen. Aktivistit yrittivät liimata kätensä rataan sekä Kansainvälisen autoliiton autoon. Radan turvahenkilöstä sai kuitenkin poistettua henkilöt, ja heidät luovutettiin poliisille. Kilpailun alkuun tuli vain pieni viivästys, ja se ajettiin sen jälkeen normaalisti. Kuljettajat tuomitsivat protestin voimakkaasti.
Toukokuussa 2023 Saksan poliisi suoritti kotietsintöjä järjestön jäsenien koteihin, sillä heitä epäiltiin rikollisryhmän perustamisesta.
Călimanin kansallispuisto

Călimanin kansallispuisto () on kansallispuisto Romanian pohjoisosassa, Itä-Karpaateilla. 
Esitys kansallispuistosta annettiin vuonna 1975, ja kansallispuisto perustettiin vuonna 1990 alkujaan 153,00 neliökilometrin laajuisena. Puistoa on sittemmin laajennettu. Puisto sijoittuu neljän piirikunnan alueelle. Kansallispuiston pinta-alaksi eri lähteet antavat erilaisia arvoja: 245,56, 258,9 tai 381,1595 neliökilometriä.
Mikrí Saltíni

Mikrí Saltíni () eli Komíti (Κομήτη) on laguunimainen järvi läntisessä Keski-Kreikassa. Sen pinta-ala on 0,188 neliökilometriä ja ympäryysmitta 2,16 kilometriä.
Mikrí Saltíni sijaitsee Áktion niemellä Áktio-Vónitsan kunnassa Aitolia-Akarnanian alueyksikössä. Sen erottaa Amvrakikóslahden rannasta Prévezasta etelään johtava tie ja sitä varten tehty noin 0,8 metriä pitkä ja 60 metriä leveä penger. Järvi on paljolti umpeenkasvanut ja sen keskimääräinen syvyys on vain noin 0,5 metriä. Sen ympäristö on suomaata. Mikrí Saltínin (”Pieni Saltíni”) länsipuolella sijaitsee suurempi, samoin laguunimainen Saltíni eli Megáli Saltíni (”Suuri Saltíni”) -järvi. Kummatkin ovat tärkeitä lintualueita.
Prontáni

Prontáni () on järvi Epeiroksessa Kreikassa. Sen pinta-ala on noin 0,3 neliökilometriä ja ympärysmitta noin neljä kilometriä. Järvi sijaitsee Soúlin kunnassa Thesprotian alueyksikössä. Prontáni ja sen ympäristö ovat osa Natura-aluetta, joka käsittää myös muun muassa Kanéta- ja Kalodíki-järvien alueen.
Psífta

Psífta (, myös "Psíftan laguuni", Λιμνοθάλασσα Ψήφτα, "Limnothálassa Psífta") eli Psifaía (Ψιφαία) eli Valarió (Βαλαριό) on laguunimainen järvi Peloponnesoksen niemimaan koillisosassa Kreikassa. Se sijaitsee lähellä Epídavroksenlahden etelärantaa ja Méthanan niemen mantereeseen yhdistävää kannasta. Sen pinta-ala on noin 0,5 neliökilometriä.
Psífta-järven erottaa merestä noin 500 metriä pitkä ja 50 metriä leveä kannas, jolla sijaitsee Psíftan ranta. Sen itäpäässä on kanava, joka yhdistää järven mereen tehden siitä laguunimaisen. Järven nimen selitetään olevan muuntunut antiikin ajan Foibe-järvestä, joka sijaitsi samalla paikalla, ja jonka Pausanias mainitsee.
Rodián laguuni

Rodián laguuni () on laguuni Epeiroksessa Luoteis-Kreikassa. Se sijaitsee Amvrakikóslahden pohjoisosassa Ártan kunnassa. Laguunin pinta-ala on 15,87 neliökilometriä ja ympäryysmitta 50,177 kilometriä.
Rodián laguuni on pohjoisin Amvrakikóslahden lukuisista laguuneista. Se sijaitsee Loúros-joen suistossa. Laguunin keskisyvyys on 1,5 metriä ja suurin syvyys 4 metriä. Rodián laguunin eteläpuolella sijaitsee Tsoukalión laguuni. Rodián laguuni on osa Amvrakikóslahden kosteikkojen kansallispuistoa sekä kahta Natura-aluetta, joista toinen on luonto- ja toinen lintudirektiivin mukainen.
Saḯta

Saḯta () on järvi Epeiroksessa Kreikassa. Se sijaitsee Soúlin kunnassa Thesprotian alueyksikössä lähellä Karvounárin kylää. Saḯta on vuodenaikaisjärvi ja kesäaikaan paljolti umpeenkasvanut. Sen pinta-ala on noin 0,134 neliökilometriä.
Sakoulétsin laguuni

Sakoulétsin laguuni () on laguuni Epeiroksessa Luoteis-Kreikassa. Se sijaitsee Amvrakikóslahden pohjoisosassa Ártan kunnassa. Laguunin pinta-ala on 0,361 neliökilometriä ja ympäryysmitta 4,322 kilometriä.
Sakoulétsin laguuni sijaitsee Koronisían saaren eteläpuolella. Sen keskisyvyys on 0,8 metriä ja suurin syvyys 1,2 metriä. Laguuni on osa Amvrakikóslahden kosteikkojen kansallispuistoa sekä kahta Natura-aluetta, joista toinen on luonto- ja toinen lintudirektiivin mukainen.
Sfikiá

Sfikiá (, eli (Τεχνητή) Λίμνη Σφηκιάς, "(Technití) Límni Sfikiás", "Sfikián tekojärvi") on tekojärvi Makedoniassa Kreikassa. Se on rakennettu patoamalla Aliákmonas-joki lähellä Sfikián kylää, joka sijaitsee Véroian kunnassa Imathían alueyksikössä Keski-Makedonian alueella, ja se on saanut nimensä kylästä. Järven pinta-ala on noin 4,3 neliökilometriä.
Saint-Julien-le-Petit

Saint-Julien-le-Petit on kunta keskisessä Ranskassa Haute-Viennen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Maulde-joen varrella, noin 43 kilometriä Limogesin kaupungista itään.
Saint-Julien-de-Briouden kirkko on yksilaivainen jota laajennettiin sivukappeleilla 1400-luvun jälkeen. Kirkko kunnostettiin 1700-luvulla. Tämän maalaiskirkon erikoisuus on, että siinä on kaksi kellotornia: kellotorni-seinä, joka on vahvistettu kellotornilla.
Smackbound

Smackbound on suomalainen metallimusiikin yhtye, joka on perustettu vuonna 2015. Yhtye julkaisee Frontiers Records -levymerkillä.
Historia.
Yhtyeen perusti Netta Laurenne vuonna 2015. Yhtyeeseen liittyivät Teemu Mäntysaari, Rolf Pilve, Vili Itäpelto ja Tuomas Yli-Jaskari. Yhtyeen esikoisalbumi "20/20" julkaistiin vuonna 2020, ja toinen albumi "Hostage" 2023.
Kokoonpano.
Yhtyeen jäsenet:
Guignol

Guignol on Ranskan tunnetuimpia nukkehahmoja. Lyonilainen nukkenäyttelijä Laurent Mourguet loi tämän käsinukkehahmon 1800-luvun alussa italialaisten nukkien pohjalta. Guignol on "canut" eli silkkitehtaan työntekijä.
Guignol sai luultavasti nimensä oikean lyonilaisen silkkityöläisen mukaan. Guignolin nukkenäyttelijät esittivät hahmoa puhuen lyonilaisella paikallismurteella, ja nukke oli puettu perinteiseen talonpoikaispukuun. Guignolilla on pieni pystynenä ja suuret silmät. Hän on helposti huijattavissa, mutta onnistuu toisaalta aina pääsemään pälkähästä. Nukketeatteriesityksissä on yleensä mukana myös Guignolin vaimo Madelon sekä Guignolin erottamaton ystävä Gnafron. Jotkut Guignol-esitykset muistuttavat englantilaisia Punch and Judy -nukketeatteriesityksiä, mutta yleensä Guignol esiintyy omanlaisissa näytelmissä. Guignolin nukketeatteriesitykset edellyttävät yleisöltä aktiivista osallistumista, ja esitykset on suunnattu pääasiassa lapsille. Pariisin kaduilla voi nähdä säännöllisesti Guignol-nukketeatteria.
Kai Mattila

Kai Mattila (s. 7. huhtikuuta 1963) on suomalainen lentopallon pelaaja ja valmentaja.
Mattila on harvoja henkilöitä, joka on voittanut samassa seurassa Suomen-mestaruuden sekä pelaajana että valmentajana. Kain isä Erkki voitti aikanaan neljä Suomen-mestaruutta ja lisäksi useita muita SM-mitaleita. Rantaperkiön Isku nostatti Kai Mattilan pelipaidan Pyynikin palloiluhallin seinälle 2023. Kain poika Niko voitti SM-kultaa koripallossa BC Nokian riveissä kaudella 2023-2024.
Pelaajaura.
Mattilan kasvattajaseura on Luolajan Kajastus. Liigauransa aikana hänen edustamiaan seuroja olivat PPS 1982–87, Rantaperkiön Isku 1987–89 ja 1990–93 sekä VaLePa 1993–94. Kaudella 1989–90 Mattila pelasi Ranskan pääsarjaa pariisilaisessa Racing Clubissa. Pelaajana hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1988, SM-hopeaa 1989, 1992 ja 1993 sekä SM-pronssia 1991. Kaikkiaan Mattila pelasi Suomessa 354 pääsarjaottelua. Maajoukkueessa hän edusti Suomea 252 otteluassa. Mattila oli mukana Suomen joukkueessa EM-kisoissa vuosina 1991 ja 1993 sekä vuoden 1992 olympiakarsinnoissa.
Valmennusura.
Valmentajana Mattila aloitti vuonna 1994. SM-sarjassa hänen valmentamiaan seuroja ovat olleet KaLe (1994), VaLePa (1998-2002) sekä Ranta-Perkiön Isku (2005-2007, 2012-2013). Rantaperkiön Iskun valmentajana Mattila saavutti SM-kultaa vuonna 2006 ja SM-pronssia 2005. 1-sarjassa hän valmensi Luolajan Kajastusta (1995-1997), Valkeakosken Isku-Veikkoja (2004) ja Mäntän Valoa (2009-2010). Mattila oli Suomen maajoukkueen valmentajana nuorten MM-karsinnoissa vuonna 2001.
Mattila on valittu lentopallon vuoden valmentajaksi ja TUL:n vuoden valmentajaksi vuonna 2006.
Milla Sofia

Milla Sofia on virtuaalinen hahmo, jonka on kehittänyt Jouni Turpeinen ja Netmylly Oy.
Netmylly Oy on IT- ja verkkokauppayritys ja Milla Sofia kehitettiin alun perin joulukuussa 2022 yrityksen tarpeisiin muotimalliksi. Millan hahmo on täysin virtuaalinen, ja hänet on luotu Stable Diffusion tekoälyohjelmistolla, joka tuottaa kuvia tekstimuotoisesta kuvauksesta. Tekoälyn kehittyminen on mahdollistanut realististen näköisten virtuaalisten hahmojen, kuten Milla luomisen, ja ilmiö aiheuttanut paljon kiinnostusta sosiaalisessa mediassa sekä perinteisessä lehdistössä. Millan sosiaalisen median tilit esittelevät Millan kuvitteellista elämää, kuten hänen harrastuksiaan ja matkailua erilaisissa kohteissa. Seuraajia Milla Sofialla oli syyskuussa 2023 Instagramissa noin 60 000, Tiktokissa jo yli satatuhatta.
Vikeså

Vikeså on taajama Bjerkreimin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus, joka sijaitsee Eurooppatie E39:n varrella. Taajaman pinta-ala on yksi neliökilometri ja asukasluku 1 003 vuoden 2022 alussa. Vikesåssa valmistetaan muun muassa ilmastointilaitteita.
Nykirken

Nykirken on Bergenissä sijaitseva kivinen ristikirkko vuodelta 1763. Se rakennettiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1621, mutta paloi kolmesti vuosina 1623, 1660 ja 1756. Nykyisen ulkoasun suunnitteli arkkitehti Johan J. Reichborn. Vuosina 1800 ja 1944 kirkko paloi jälleen, mutta se kunnostettiin entiselleen lukuun ottamatta tornia, joka viimeisimmän palon jälkeen rakennettiin sellaiseksi kuin Reichborn oli sen alun perin suunnitellut.