tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valerijan Polištšuk

Valerijan Polištšuk (, lisäksi hänellä oli lukuisia salanimiä; 1. lokakuuta 1897 Biltše, Volynian kuvernementti – 9. lokakuuta 1937 Sandarmoh, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija ja kirjallisuuskriitikko ja -teoreetikko.
Polištšukin ensimmäinen kirjallinen teos ilmestyi 1918. Vuonna 1921 hän julkaisi Petro Jefremovin ja Valerijan Pidmohylnyin kanssa kokoelman "Vyr revoljutsi" () Sitšeslavissa (nykyisin Dnipropetrovsk). Sen jälkeen hän työskenteli harkovalaisissa sanomalehdissä. Hän liittyi vuonna 1923 työväenluokkaiseen kirjailijaryhmään Hartin, ja vuonna 1925 hän perusti pienen ryhmän Avanhard, jonka ohjelma oli konstruktivistinen dynamismi eli spiralismi. Hän sai voimakkaasti vaikutteita eri maiden avantgarde-kirjallisuudesta, venäläisestä (Ilja Selvinski), länsieurooppalaisesta (Emile Verhaeren) ja yhdysvaltalaisesta (Walt Whitman).
Polištšuk kehitteli vapaan mitan runoutta "hvyljady" (). Hänen tuotantoonsa kuuluu yli viisikymmentä teosta runoa, proosaa, esseitä ja lastenkirjallisuutta. Hänen oma kommunisminsa näkyy selvimmin pitkissä runoissa ja runokokoelmissa. Hän kirjoitti myös lyhytromaaneja ja Donbasia käsittelevän teoksen "Povist metalu i vuhilja" (1931, ”Kertomus metallista ja hiilestä”).
Polištšuk pidätettiin ja tuomittiin vuonna 1934 kuulumisesta kuvitteelliseen neuvostovastaiseen ”Ukrainan kansallissosialistiseen puolueeseen”. Hänet tuomittiin vuonna 1935 kymmeneksi vuodeksi vankilaan Solovetskin saarille, ja myöhemmin NKVD teloitti hänet. Hänen ”maineensa puhdistettiin” suojasään aikana 1950-luvun lopulla.
Polištšukin tuotantoa on julkaistu 1960 ja 1987, ja vuonna 1997 julkaistiin Rivnessä kaksi kirjaa, joista toinen sisältää omaelämäkerran, päiväkirjakatkelmia ja valikoiman kirjeitä, toinen valikoiman hänen kirjallisia tekstejään, muistelmia hänestä ja kunnianosoituksia.
Le Noise

Le Noise on Neil Youngin 30. studioalbumi vuodelta 2010. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Neil Young.
Hart (kirjailijaryhmä)

Hart oli työläiskirjailijoiden seura, joka perustettiin Ukrainassa Harkovassa tammikuussa 1923. Sen perustaja oli Vasyl Blakytnyi. Ohjelmansa mukaan se pyrki ”taistelemaan porvarillista taidetta vastaan” ja ”houkuttelemaan työläismassoja kirjalliseen luovuuden pariin”. Seuralla oli alaosastoja eri puolilla Ukrainaa. Se julkaisi kaksi kirjallista kalenteria "Hart" (Harkovassa 1924) "Kiova-Hart" (Kiovassa 1925).
Virallisen suunnan kannattajien ja Mykola H’vylovyin väliset erimielisyydet aiheuttivat seuran hajoamisen joulukuussa 1925. Hvylovyi ajoi yhdistyksen toiminnassa taiteellisia tavoitteita (Urbino-ryhmä) ja perusti kannattajiensa kanssa kirjailijaryhmän Vaplite. Suurin osa muista jäsenistä liittyi Ukrainan työläiskirjailijoiden yhdistykseen.
Studentbladet

Studentbladet on ruotsinkielinen opiskelijalehti Suomessa. Sitä julkaisee Svenska Studerandes Intresseförening (SSI). Lehti on ensisijaisesti verkkojulkaisu, joka julkaistaan fyysisesti kerran vuodessa. Lehden kohderyhmä on SSI:n jäsenryhmät, jotka koostuvat ruotsinkielisistä korkeakouluopiskelijoista. Tämän lisäksi lehteä jaetaan ruotsinkielisille abiturienteille.
Ensimmäinen Studentbladet-lehti julkaistiin 15.12.1911 ja se on näin ollen yksi Pohjolan vanhimmista opiskelijalehdistä. Lehti on ollut läpi historiansa puoluepoliittisesti riippumaton. Lehden päätoimittajina ovat toimineet muun muassa ministeri Pär Stenbäck ja entinen puolustusministeri Carl Haglund.
Viisas hiiri

Viisas hiiri on taiteilija Jyrki Siukosen pieni veistos vuodelta 2000. Se esittää kynää kantavaa hiirtä.
"Viisas hiiri" kuuluu Helsingin Kulttuurikaupunkisäätiön ja Valtion taideteostoimikunnan Pysähdy ja katso -sarjan hankkeisiin kulttuurivuonna 2000. Viisas hiiri tutkii ja tekee muistiinpanojaan Kansallisarkiston kattotasanteelle johtavilla portailla.
Craig Goodwin

Craig Goodwin (s. 16. joulukuuta 1991 Adelaide) on australialainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka on vasemmalla laidalla. Hän edustaa kotimaansa liigassa Adelaide Unitedia. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Alankomaissa Sparta Rotterdamin joukkueessa vuosina 2016–2018 sekä Saudi-Arabiassa vuosina 2019–2021 Al Wehdan ja Abhan joukkueissa. Hän pelasi Alankomaiden Eredivisiessä 47 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Hän voitti Adelaide Unitedin joukkueessa Australian-mestaruuden vuonna 2016 ja Australian cupin vuonna 2018; cupin lukemiin 2–1 päättyneessä loppuottelussa hän teki joukkueensa molemmat maalit.
Goodwin pelasi Australian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran heinäkuussa 2013 Itä-Aasian mestaruuskilpailuissa Japania ja Kiinaa vastaan. Hän palasi maajoukkueeseen yhteen otteluun vuonna 2016 ja kahteen otteluun vuonna 2019. Kesäkuussa 2022 viimeisessä saman vuoden MM-kilpailujen karsintaottelussa Perua vastaan hän tuli vaihdosta kentälle jatkoajan lopulla ja oli yksi Australian viidestä maalintekijästä rangaistuspotkukilpailussa, jonka voittamalla Australia saavutti paikan MM-lopputurnaukseen. Goodwin on pelannut elokuun 2022 loppuun mennessä kymmenen A-maaottelua, joista viidessä hän on ollut avauskokoonpanossa. Hän teki maalin tammikuussa 2022 MM-karsintaottelussa Vietnamia vastaan.
Vladimir Solovjov (juontaja)

Vladimir Rudolfovitš Solovjov (; s. 20. lokakuuta 1963 Moskova) on venäläinen propagandisti, televisio- ja radiojuontaja.
Solovjov syntyi juutalaisperheeseen Moskovassa ja valmistui vuonna 1986 Moskovan teräs- ja metalli-instituutista sekä vuonna 1989 Maailmantalouden ja kansainvälisten suhteiden instituutista. Vuosina 1986–1988 hän toimi KGB:hen kytketyn Neuvostoliiton nuorisojärjestöjen komitean asiantuntijana. Vuosina 1990–1992 Solovjov luennoi vierailijana taloustieteestä Alabaman yliopistossa. Vuoteen 1998 saakka hän osallistui liike-elämään kotimaassaan. Vuonna 1999 Solovjov teki ensimmäisen esiintymisensä juontajana television keskusteluohjelmissa. Sittemmin hän on juontanut muun muassa Rossija 1:n ohjelmia "Pojedinok" ('Kaksintaistelu') ja "Vetšer s Vladimirom Solovjovym" ('Ilta Vladimir Solovjovin kanssa').
Solovjov on edistänyt merkittävästi Venäjän hallinnon kantoja. Syyskuussa 2017 oppositiojohtaja Aleksei Navalnyi paljasti dokumentteja, jotka osoittivat Solovjovin omistamaksi jo aiemmin huhutun huvilan Comojärvellä Italiassa hänen nimiinsä rekisteröidyksi. Navalnyin mukaan Solovjov oli ostanut myös Moskovasta kolme loisteliasta asuntoa markkinahintoja halvemmalla vuosina 2004 ja 2007. Italialaiset poliisilähteet kertoivat vuonna 2022 Ukrainan-suurhyökkäyksen aloittamisen jälkeen, että Solovjovin omistusoikeus huvilaan Italiassa oli poistettu.
Vladimir Solovjov

Vladimir Solovjov -nimisiä henkilöitä ovat:
Theodore Boronovskis

Theodore ”Ted” Boronovskis (s. 27. heinäkuuta 1943 Latvia) on australialainen judoka.
Tokion olympialaisissa 1964 Boronovskis sai avoimessa luokassa olympiapronssia, kun hän hävisi vain olympiavoiton saaneelle Anton Geesinkille.
Oseanian-mestaruuskilpailuissa Boronovskis sai hopeaa raskaassa sarjassa Aucklandissa 1965. Australian mestaruuden hän on voittanut avoimessa luokassa ja raskaassa sarjassa yhteensä seitsemän kertaa.
Nokia X30

Nokia X30 tai Nokia X30 5G on HMD Globalin 1. syyskuuta 2022 julkistama älypuhelin. Sen ennakkomyynti alkoi julkistuspäivänä, ja sen toimitukset alkoivat lokakuussa 2022.
Nokia X30:ssä on kahdeksanydinprosessori ja 6,43 tuuman näyttö, joka tukee 90 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on valittavana 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia kuusi tai kahdeksan gigatavua. Puhelimessa on kaksi takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 50 megapikseliä ja ultralaajakulmakameran 13 megapikseliä. Etukameran tarkkuus on 16 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 4 200 milliampeerituntia, ja se tukee 33 watin latausta. Puhelimen IP-luokitus on 67, ja se on pölyn- ja vedenkestävä. Puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin. Käyttöjärjestelmänä on Android 12. Puhelimelle on luvattu kolme vuotta versiopäivityksiä ja tietoturvapäivityksiä.
Isabella Sermon

Isabella Ines Sermon (s. 8. heinäkuuta 2006) on brittiläinen lapsinäyttelijä, joka tuli tunnetuksi Maisie Lockwoodin roolista elokuvissa ' (2018) ja ' (2022).
Joosu J

Joosua Mononen (s. 13. helmikuuta 1993, Jyväskylä), taiteilijanimeltään Joosu J, on jyväskyläläinen rap-artisti. Joosu J oli osa vuonna 2017 lopettanutta Korstoraatio-yhtyettä. Mononen kuuluu nykyään yhdessä rap-artisti Aksimin kanssa Shakkii-nimiseen rap-duoon.
Yksityiselämä.
Mononen on Matala Profiili -yhtyeestä tutun hip hop -artisti Will-Jamin isoveli.
Jacques-Paul Migne

Jacques-Paul Migne (25. lokakuuta 1800 Saint-Flour, Ranska – 24. lokakuuta 1876 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen roomalaiskatolinen pappi ja kustantaja, jonka kattavat ja edulliset julkaisut edistivät voimakkaasti kirkkoisien ja keskiajan teologien kirjoitusten leviämistä 1800-luvulla.
Elämä.
Migne opiskeli teologiaa Orléansissa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1824, ja hän sai vastuulleen Orléansin hiippakuntaan kuuluvan Puiseaux'n seurakunnan. Vuonna 1833 hän lähti Pariisiin ja perusti "L'Univers religieux" -lehden. Kolme vuotta myöhemmin hän avasi Pariisin lähellä sijaitsevassa Petit Montrougessa suuren kustantamon, joka toi nopeassa tahdissa markkinoille lukuisia uskonnollisia teoksia edulliseen hintaan. Kustantamolla oli valtava merkitys katolisen patristiikan ja teologisen kirjallisuuden kannalta. Mignen päätyö oli kirkkoisien ja -opettajien laaja ja kattava julkaisusarja "Patrologiæ cursus completus". Sarja koostuu seuraavista teoksista: "Patrologia Latina", 217 nidettä (1844–1855), latinankielisten kirkkoisien saatavilla olevat teokset Tertullianuksesta paavi Innocentius III:n aikaan asti, ja "Patrologia Graeca", 162 nidettä, kreikankielinen teksti ja latinankielinen käännös, (1857–1866), joka kattaa kreikankielisen kirkollisen kirjallisuuden apostolisista isistä Firenzen konsiiliin. Kokoelma on edelleen arvokas, koska se sisältää monia teoksia, joita ei ole muissa painoksissa.
Migne julkaisi myös useita muita erittäin laajoja kokoelmia, muun muassa dogmaattisen teologian kirjaston "Theologiæ cursus completus" (28 nidettä, 1840–1845), kuuluisien saarnojen kokoelman "Collection intégrale et universelle des orateurs sacrés" (102 nidettä, 1844–1866) ja teologisen ensyklopedian 171 nidettä. Kustantamon yhteydessä oli urkujenrakennuksen, uskonnollisen maalauksen ja muita työpajoja. Vuonna 1868 tulipalo tuhosi koko kustantamon, mutta Migne perusti uuden yrityksen. Arkkipiispa kielsi Migneltä tämän liiketoiminnan, koska se näytti sopimattomalta papille. Migne erotettiin virasta, ja paavi riisti häneltä pappisoikeudet vuonna 1874.
Tupajäärä

Tupajäärä ("Hylotrupes bajulus") on sarvijäärien heimoon ("Cerambycidae") kuuluva kovakuoriaislaji. Aikuinen tupajäärä on pituudeltaan 15-22 mm ja väri vaihtelee ruskeanharmaasta mustaan. Lajin etuselässä on vaaleaa karvapeitettä ja kaksi kiiltävän mustaa paljasta painaumaa. Peitinsiivissä on kaksi vaaleaa vinotäplää. Lajin tuntosarvet ovat pitkät. Lajin toukka on pituudeltaan 20-50 mm. ja väriltään vaaleankeltainen. Toukka syö havupuuta. Painekyllästetty puutavara suojaa paremmin tuholta.
Laji on Suomessa vakiintunut, mutta hyvin harvinainen. Laji on luokiteltu Suomessa erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Tupajääriä esiintyy Suomessa lähinnä Ahvenanmaalla ympärivuotisesti lämmitetyissä vanhoissa puurakennuksissa.
Laajemmin tupajäärää esiintyy Euroopassa ja Yhdysvaltojen itärannikolla.
Tupajäärän toukkien luontaisia saalistajia ovat ainakin kirjokuoriaisiin (Cleridae) kuuluvat "Korynetes caeruleus", tupakirjokuoriainen ("Opilo domesticus") ja "Opilo mollis".
Aitomerililjat

Aitomerililjat (Isocrinida) on merililjoihin kuuluva lahko. Lahkon lajeja tavataan merivesissä useimmiten 200–900 metrin syvyydessä. 
Taksonomia ja anatomia.
Varhaisimmat aitomerililjoihin kuuluvat fossiilit on ajoitettu triaskaudelle. Nykyään elävät 24 lajia on jaettu neljään heimoon alalahkossa Isocrinina. Jotkin lähteet tosin lukevat kaikki niin elävät kuin fossiilisetkin lajit heimoon Pentacrinitidae. Aitomerililjoilla on pitkä useiden kalkkeutuneiden tukilevyjen muodostama varsi. Varsi on poikkileikkaukseltaan viisikulmainen tai pyöreä, ja solmukohdissa on tarttumaelimiä. Keskuskiekossa on viisi haaraa, joista lähtee useita haarautuneita pyyntilonkeroita.
Klamathvuoret

Klamathvuoret on noin 249 kilometriä pitkä ja 181 kilometriä leveä vuoristo Yhdysvalloissa Oregonin ja Kalifornian osavaltioiden rajalla. Se kuuluu Tyynenmeren rannikkovuoristoon ja ulottuu Lounais-Oregonin Willamette Valleystä Kalifornian Keskuslaaksoon. Vuoriston korkein huippu on Mount Eddy (2 751 m), ja se jakaantuu useisiin pienempiin vuorijonoihin, joita halkovat monet joet, suurimpina Rogue ja Klamath. Klamathvuorilta saa alkunsa myös Sacramentojoki.
Vuoret on nimetty klamathien mukaan. Niillä harjoitetaan metsänhakkuuta, meijeritoimintaa, hedelmänviljelyä, metsästystä, kalastusta ja matkailua. Merkittävä osa vuoristosta on suojeltu, ja sen alueella sijaitsee myös Oregon Cavesin kansallismonumentti ja osa Klamathin kansallismetsää.
Leleiohoku II

Leleiohoku II (oikealta nimeltään: "William Pitt Kala‘oolewa Leleiohoku", 10. tammikuuta 1855 – 9. huhtikuuta 1877) oli Havaijin kuningaskunnan kruununperillinen. Hän kuuluu myös yhdessä kolmen muun sisaruksensa kanssa ns. neljään taivaalliseen.
Varhainen elämä ja perhe.
Leleiohoku syntyi vuonna 1855. Hänen biologiset vanhempansa olivat Caesar Kaluaiku Kapaʻakea ja Analea Keohokālole. Havaijin rikkain nainen ja Kamehameha Suuren lapsenlapsenlapsi, Ruth Ke‘elikōlani, kuitenkin adoptoi pojan ja otti myöhemmin Keʻelikōlanin jo edesmenneen miehen nimen "Leleiohoku".
Leleiohokulla oli kuusi sisarusta, jotka eivät kuolleet lapsena: James Kaliokalani, David Kalākaua, Liliʻuokalani, Anna Kaʻiulani, Kaʻiminaʻauao ja Likelike. Leleiohoku oli näistä nuorin.
Ura.
Kun Kalākaua nousi kuninkaaksi vuonna 1874, hänen ensimmäisiä määräyksiään oli Leleiohokun nimittäminen kruununperijäksi. 
Myöhemmin Leleiohoku nimitettiin Havaijin saaren kuvernööriksi. Hän toimi virassa aina kuolemaansa saakka vuoteen 1877. Leleiohoku kuoli reumakuumeeseen.
Muusikkona.
Leleiohoku oli yksi merkittävimmistä havaijilaisista lauluntekijöistä. Neljästä taivaallisesta Leleiohokua pidetään kuitenkin kaikkein parhaimpana. Hänen lauluäänensä sanottiin myös olleen kaikkein poikkeuksellisen hyvä ja Havaijin paras.
Monia hänen sanoituksiaan on sovitettu Havaijille saapuneiden ulkomaalaisten kansanlauluihin, jota kautta ne ovat myös levinneet ulkomaille. Tunnettuja Leleiohokun kirjoittamia lauluja ovat mm.:
Kunnianosoituksia.
Lähde:
La Cinq

La Cinq ("viitonen") oli valtakunnallinen ranskalainen televisiokanava, joka toimi vuosina 1986–1992. Se oli ensimmäinen ilmainen kaupallinen televisiokanava Ranskassa.
Kanavan suunnittelu alkoi jo vuonna 1985, mutta poliittinen riitely viivytti kanavan aloittamista seuraavan vuoden alkuun. La Cinqin perustivat ranskalainen poliitikko Jérôme Seydoux ja italialainen mediamoguli Silvio Berlusconi, jonka Fininvest-yhtiö omisti La Cinqista ainakin osan sen koko olemassaolon ajan. Yhtiö ajautui talousongelmiin jo vuosi aloittamisen jälkeen, kun kilpailu Ranskan televisiomarkkinoilla koveni (TF1 yksityistettiin ja M6 aloitti lähetyksensä). Samana vuonna Robert Hersant’sta tuli toinen kanavan omistajista.
Vuonna 1990 Hersant, joka oli arvostellut amerikkalaisten sarjojen liiallista esittämistä (niiden oikeuksien ostaminen oli yksi merkittävistä kanavan menoeristä), myi osuutensa pois Hachettelle, joka lupasi "pelastavansa La Cinqin". Sen toimet eivät kuitenkaan pelastaneet kanavaa ahdingolta, vaan päinvastoin pahensivat sitä entisestään. La Cinq ajautui konkurssiin, ja yhtiön toiminta lakkasi keskiyöllä 12. huhtikuuta 1992; viimeinen lähetys päättyi sanoihin "" ("La Cinq pahoittelee kuvan ja äänen lopullista keskeytymistä"). Kanavapaikan tilalle tuli Arte.
Aucklandin kasvitieteellinen puutarha

Aucklandin kasvitieteellinen puutarha () on Hill Roadilla, Aucklandin Manurewassa sijaitseva kasvitieteellinen puutarha. Se kattaa 64 hehtaarin kokoisen maa-alueen, josta kymmenen hehtaarin verran on alkuperäistä metsää. Aucklandin kasvitieteellinen puutarha on avattu yleisölle vuonna 1982. Avajaisia isännöi brittiläinen kasvitieteilijä David Bellamy. Ensimmäiset 42 hehtaaria maata puutarhaa varten osti Aucklandin paikallishallinto Nathan Estatelta vuonna 1968; loput osti Manukaun kaupunginvaltuusto.
Aucklandin kasvitieteellisessä puutarhassa käy yli 950 000 vierailijaa vuosittain. Puutarha kuuluu New Zealand Gardens Trustiin. Siellä on yli 9 000 kasvilajia edustavia kasveja eri puolilta maailmaa. Alueelle on sijoitettu myös veistoksia, joita sijaitsee Botanic Gardens East Sculpture Path - ja Botanic Gardens West Sculpture Path -nimisten reittien varrella.
Ellerslie Flower Show -tapahtumaa isännöi Aucklandin kasvitieteellinen puutarha, kunnes tapahtuman osti Christchurchin kaupunginvaltuusto.
Andrew Redmayne

Andrew Redmayne (s. 13. tammikuuta 1989 Gosford) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa kotimaansa liigassa Sydney FC:tä. Hänen aiempia pääsarjaseurojaan ovat olleet Central Coast Mariners, Brisbane Roar, Melbourne City ja Western Sydney Wanderers. Hän on voittanut Australian-mestaruuden vuosina 2011, 2012, 2017, 2019 ja 2020 mutta vain kahdella viimeisellä kerralla hän oli ykkösmaalivahti. Hän voitti Australian cupin vuonna 2017.
Redmayne pelasi Australian alle 20- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän on pelannut Australian A-maajoukkueessa kolme ottelua: kesäkuussa 2019 ystävyysottelussa Etelä-Koreaa, kesäkuussa 2021 MM-karsintaottelussa Nepalia ja kesäkuussa 2022 saman vuoden MM-kilpailujen jatkokarsintaottelussa Perua vastaan, kun hän tuli vaihdosta kentälle jatkoajan lopulla rangaistuspotkukilpailua varten; hän torjui perulaisista kuudentena vuorossa olleen Alex Valeran laukauksen, mihin ratkesi Australian paikka MM-lopputurnaukseen.
Nathaniel Atkinson

Nathaniel Caleb Atkinson (s. 13. kesäkuuta 1999 Launceston) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Heart of Midlothiania, johon hän siirtyi vuoden 2022 alussa kotimaansa Melbourne Citystä. Hän voitti Australian-mestaruuden vuonna 2021 ja teki lukemiin 3–1 päättyneessä loppuottelussa Sydney FC:tä vastaan joukkueensa 1–1-tasoitusmaalin.
Atkinson pelasi kesällä 2021 Tokion olympialaisissa kaksi ottelua. Hän on pelannut Australian A-maajoukkueessa kolme ottelua: maaliskuussa 2022 MM-karsintaottelussa Saudi-Arabiaa sekä kesäkuussa 2022 MM-jatkokarsintaotteluissa Arabiemiirikuntia ja Perua vastaan. Näissä kaikissa kolmessa ottelussa hän on pelannut avauskokoonpanossa.
Haarakkaat

Haarakkaat on laaja kantasienten muotoryhmä. Lajit ovat kääväkkäitä, joilla on sormimaisen haaraiset tai pensasmaiset itiöemät. Lähes koko itiöemän ulkopinta on sienen itiölavaa. Eri haarakkaat eivät välttämättä ole sukua toisilleen, sillä ryhmitys perustuu lähinnä ulkoisiin piirteisiin.
Haarakkaat ovat yleensä metsämaalla, karikkeella ja nurmikoilla kasvavia lahottajasieniä. Suurimmillaan itiöemät ovat lähes puolimetrisiä möhkäleitä, pienimmillään taas muutaman millimetrin pituisia, lankamaisia sieniä. Jotkin haarakkaat ovat syötäviä, mutta ruokakäyttöä hankaloittaa lajien vaikea tunnistettavuus.
Nuijakkaat ovat vähähaaraisia tai haarattomia sieniä, jotka ovat sukua joillekin haarakkaille. Raja haarakkaiden ja nuijakkaiden välillä on keinotekoinen ja liukuva. Esimerkiksi kalvasnuijakkaiden suvussa ("Clavaria") on sekä nuijakkaita että haarakkaita. Yhdessä näitä muotoryhmiä voidaan kutsua clavarioid-tyyppisiksi sieniksi. Keltasarvikat ("Calocera") voisi muotonsa perusteella laskea haarakkaiksi tai nuijakkaiksi, mutta ne eivät ole läheistä sukua muille haarakkaille.
Haarakkaita sisältäviä sukuja.
Haarakkaita on ainakin seuraavissa suvuissa:
Kye Rowles

Kye Francis Rowles (s. 24. kesäkuuta 1998 Kiama) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Heart of Midlothiania, johon hän siirtyi heinäkuussa 2022. Aiemmin hän edusti kotimaansa pääsarjassa Brisbane Roaria ja Central Coast Marinersia.
Rowles pelasi kesällä 2021 Tokion olympialaisissa kaksi ottelua. Hän on pelannut Australian A-maajoukkueessa kolme ottelua: kesäkuussa 2022 ystävyysottelussa Jordaniaa sekä kesäkuussa 2022 MM-jatkokarsintaotteluissa Arabiemiirikuntia ja Perua vastaan. Näissä kaikissa kolmessa ottelussa hän on pelannut avauskokoonpanossa.
Lars P. Gammelgaard

Lars Peter Gammelgaard (9. helmikuuta 1945 Aarhus – 11. helmikuuta 1994) oli tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1979–1994 ja toimi Tanskan kalastusministerinä 1986–1989 sekä pohjoismaisen yhteistyön ministerinä 1987–1988.
Ruotuhaarakkaat

Ruotuhaarakkaat ("Phaeoclavulina") on Gomphaceae-heimoon kuuluva sienisuku, johon kuuluu viitisenkymmentä lajia.
Lajeja.
Ruotuhaarakkaiden sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa.
He Mele Lāhui Hawai‘i

He Mele Lāhui Hawai‘i () on yksi tunnetuimmista kuningatar Lili‘uokalanin tekemistä lauluista. Hän kirjoitti laulun vuonna 1866 silloisen kuninkaan Kamehameha V:n pyynnöstä Havaijin kansallislauluksi. 
Laulu oli Havaijin kansallislaulu vuoteen 1876, jolloin se korvattiin Lili‘uokalanin veljen Kalākauan tekemällä laululla "Hawai‘i Pono‘ī".
Sanat.
1. Ka Makua mana loa
Maliu mai iā mākou
E hāliu aku nei
Me ka naʻau haʻahaʻa
E mau ka maluhia
O nei pae ʻāina
Mai Hawaiʻi a Niʻihau
Ma lalo o kou malu
"Kertosäkeistö":
E mau ke ea o ka ʻāina
Ma kou pono mau
A ma kou mana nui
E ola e ola ka mōʻī
2. E ka haku mālama mai
I ko mākou nei mōʻī
E mau kona noho ʻana
Maluna o ka noho aliʻi
Hāʻawi mai i ke aloha
Maloko a kona naʻau
A ma kou ahonui
E ola e ola ka mōʻī
Hoʻoho e mau ke
Ma lalo o kou aloha nui
Na Liʻi o ke Aupuni
Me nā makaʻāinana
Ka lehulehu nō a pau
Kiaʻi mai iā lākou
Me ke aloha ahonui
E ola nō mākou
I kou mana mau
E mau ke ea
Lähde:
Metodismi Ruotsissa

Metodismi saapui Ruotsiin ensimmäisen kerran 1830- ja 1840-luvuilla Tukholmassa työskennelleen George Scottin välityksellä. Scott saarnasi Tukholmassa ns. "Englantilaisessa kappelisssa". 1830-luvun metodistiherätyksen on sanottu luoneen pohjan monille ruotsalaisille herätysliikkeille.
Ruotsin metodistikirkon syntyminen oli seurausta Amerikan vallankumouksesta. Ruotsalaiset maahanmuuttajat perustivat metodistikirkon Amerikassa ja Ruotsiin palanneet merimiehet ja metodistipapit saarnasivat ja perustivat seurakuntia rannikkokaupunkeihin. Ensimmäiset metodistiseurakunnat perustettiin vuonna 1868 Tukholmaan, Karlskronaan, Kalmariin, Göteborgiin ja Kungsbackan Valldaan.
Ruotsin metodistikirkko perustettiin samana vuonna 1868 ja vuonna 1876 kirkon asema tunnustettiin valtion tasolla ja metodistit saivat oikeuden kasteeseen, vihkimiseen ja hautaamiseen. Pian metodistit alkoivat julkaisemaan lehtiä kuten "Lilla Sändebudet" ja "Svenska Sändebudet".
Historia.
Ruotsalaiset herätysliikkeet olivat ajan mittaan saaneet voimakkaita vaikutteita sekä Saksasta että Ranskasta. 1800-luvulla englantilainen vaikutus lisääntyi muun muassa Napoleonin sotien aikaisista kaupan ehdoista. Vuonna 1830 Tukholmaan saapui metodistisaarnaaja George Scott, joka huolehti Samuel Owenin metallityöläisten hengellisestä hyvinvoinnista. Scott oppi ruotsin kielen nopeasti ja alkoi saarnata ruotsalaisille. Scottia kutsuttiin runsaasti puhumaan eri kristillisten ryhmien tilaisuuksiin ja erityisesti hän osallistui raittiusliikkeen tilaisuuksiin.
Vuonna 1839 Scott perusti metodistiseurakunnan Tukholmaan, jota pidetään Ruotsin ensimmäisenä vapaaseurakuntana. Scottin toiminta herätti paljon myös vastarintaa. Tukholmassa Scott saarnasi yhdessä ruotsalaisten herätysjohtajien kanssa Englantilaisessa kappelissa, joka myöhemmin nimettiin Betlehem-kirkoksi. Aluksi "Aftonbladet" kirjoitti Scottin toiminnasta myötämielisesti, mutta amerikanvierailujen aikaan mielipiteet kääntyivät Scottia vastaan. Myöhemmin Scottia pidettiin vaarallisena saarnaajana, joka toi ulkomaisia vaikutteita maahan. Suhtautumisen muutoksen ja "Aftonbladetin" propagandan vuoksi Scott jätti Ruotsin vuonna 1842.
Lukas Silvennoinen

Lukas Silvennoinen (s. 13. elokuuta 2002 Turku) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureita. Hän pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa. Silvennoisen hanskakäsi on oikea.
Ura.
Seuraura.
Silvennoinen on Turun Palloseuran kasvatti. Hän voitti kauden 2017–2018 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Silvennoinen valittiin C-nuorten SM-sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2020–2021 hän siirtyi Mikkelin Jukureiden U20-joukkueeseen. Silvennoinen puki kauden aikana myös yhteen SM-liigaotteluun, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Myös kaudella 2021–2022 Silvennoinen puki yhteen SM-liigaotteluun, mutta hän jäi ilman peliaikaa.
Kauden 2022–2023 Silvennoinen aloitti jälleen Jukureiden U20-joukkueessa, mutta hän debytoi myös seuran SM-liigajoukkueen maalinsuulla. Silvennoinen sai tililleen ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen miesten pääsarjaottelunsa Mestarien liigan kolmannella kierroksella 9. syyskuuta 2022 vieraissa ruotsalaista Luleå HF:ää vastaan. Hän lähti otteluun Jukureiden kakkosmaalivahtina Markus Ruusulle, kun Frans Tuohimaa oli sivussa. Ruusu kuitenkin loukkaantui ottelun toisessa erässä ajassa 26.59, joten Silvennoinen vaihdettiin Jukureiden maalille hänen tilalleen, kun joukkue johti ottelua 0–2-lukemin. Silvennoinen torjui ottelussa 24 kertaa ja hän päästi taakseen neljä maalia. Jukurit lopulta hävisi ottelun lukemin 4–3.
Maajoukkueura.
Silvennoinen on pelannut neljä poikien maaottelua.
Temmeksen Osuusmeijeri

Temmeksen Osuusmeijeri oli Temmeksen kunnassa vuosina 1923–1949 toiminnassa ollut meijeri. Temmeksen meijeri oli aikoinaan Suomen ensimmäinen höyrymeijeri. Meijerin rakennusurakan hoiti tamperelainen rakennusmestari K.O. Aro.
Vuonna 1949 meijeritoiminnan lakattua osuuskunta liittyi vuonna 1951 sähköosuuskuntaan ja meijerirakennukseen perustettiin mylly. Pari vuotta myöhemmin meijerin pihaan tuli myös sirkkelisaha. Vuonna 1956 Temmeksen Osuusmeijeri muutettiin virallisesti Temmeksen Mylly- ja Sahaosuuskunnaksi.
Vanha meijerirakennus sijaitsee Temmeksen taajamassa. Vanha meijerirakennus on myöhemmin toiminut muun muassa Temmeksen kunnanvirastona. Lisäksi rakennuksessa on toiminut kansalaisopiston kutomapiiri, mylly- ja kauppayrityksiä, kampaamo, autokauppa, linja-autojen hallitila ja erilaisia metalli- ja puualanyrityksiä.
Lū‘au

Lū‘au () on nimitys perinteisille havaijilaisille juhlille, joissa keskeisessä osassa on ruoka ja yhdessä syöminen. Se muistuttaa piknikkia tai grillikestejä.
Perinteisesti lū‘auhun liittyi paljon sääntöjä, jotka perustuivat kapu-järjestelmään. Esimerkiksi miehet ja naiset eivät saaneet syödä keskenään. Naisilta kiellettyjä ruokia olivat mm. banaanit ja possu. Osa ruoista oli varattu vain päälliköille, koska niiden syömiseen liitettiin voima tai jokin muu haluttu asia. Kapu-järjestelmä purettiin vuonna 1819, kun kuningas Kamehameha II istui ruokapöytään naisten kanssa ja söi yhdessä heidän kanssaan.
Nykyaikaiseen lū‘auhun kuuluu myös vaikutteita muista kuin polyneesialaisista kulttuureista johtuen Havaijin osavaltion monietnisestä väestöstä. Tanssi ja musiikki ovat kuitenkin lähes aina polyneesialaisia. Nykyään myös monet ravintolat tarjoavat lū‘au-kokemuksia pääsääntöisesti turisteille. Ne toteutetaan usein samalla tavalla kuin noutopöytä.
Perinteisiä lū‘aulla tarjottavia ruokalajeja ovat mm. poi, kālua-possu, kookosmaidossa keitetty kana, bataatit ja kala. Muita tyypillisiä lū‘aulla tarjottavia ruokalajeja ovat mm.:
Jevhen Plužnyk

Jevhen Plužnyk, , (6. joulukuuta 1898 Kantemyrivka, Voronežin kuvernementti – 31. tammikuuta 1936 Solovetskin saaret, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen runoilija. Hän kuoli vankeudessa Stalinin vainoissa
Plužnyk kuului 1923–1928 kiovalaisiin kirjailijaryhmiin Aspys, Lanka ja MARS ja julkaisi runoja useissa neuvostoukrainalaisissa aikakauslehdissä. Hän ehti julkaista eläessään vain kaksi runokokoelmaa, "Dni" () 1926 ja "Rannia osin" () 1927; kolmas, "Rivnovaha" (), ilmestyi hänen kuolemansa jälkeen emigranttilaitoksena Augsburgissa 1948. Hän kirjoitti myös romaanin "Neduha" (1928, ), jonka myynti kiellettiin pian sen ilmestymisen jälkeen. Kaksi näytelmää, "Profesor Suhorab" ja "U dvori na peredmisti" (), ilmestyi 1929 julkaisussa "Žyttia i revoljutsija"; draamarunoa "Škidnyky" () ei ole julkaistu. Plužnyk käänsi venäläistä kirjallisuutta ukrainaksi ja kokosi Valerijan Pidmohylnyin kanssa sanakirjan ukrainankielisestä virallisesta fraseologiasta (1926) ja Vasyl Atamanjukin ja Feliks Jakubovskyin kanssa Ukrainan runouden antologian (1930–1932).
Plužnyk oli 1920-luvulla hienoimpia ukrainalaisia runoilijoita, jota on verrattu Rainer Maria Rilkeen, mutta virallinen puoluekritiikki suhtautui vihamielisesti hänen mietiskelevään, lakoniseen ja usein synkkämieliseen lyriikkaansa ja vallankumouksen julmuuksien ja neuvostotodellisuuden kuvauksiinsa. Romaanin kieltämisen jälkeen hän ei enää julkaissut juuri mitään. Hänet pidätettiin joulukuussa 1934 monien muiden ukrainalaisten kulttuurin edustajien kanssa, ja maaliskuussa 1935 sotilastuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan. Tuomio muutettiin kymmenen vuoden vankeudeksi Solovetskin saarilla. Hän kuoli siellä pian tuberkuloosiin, johon hän oli sairastunut 1926. Hänen maineensa puhdistettiin suojasään aikana 1956, ja koottujen runojen kokoelmia ilmestyi Kiovassa 1966 ja 1988. Sensuroimaton laitos ilmestyi Münchenissä 1979.
Arvo A. Aalto

Arvo Antero Aalto (3. marraskuuta 1899 Vihti – 17. toukokuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen autoalan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Aallton vanhemmat olivat rusthollari Aksel Alfred Aalto, aiemmin Wickström, ja Alma Helena Majlander ja puolisot 1924–1947 Martta Alina Hakanen ja vuodesta 1949 Martta Katriina (Kaisa) Laine. Aalto tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta 1917 ja valmistui koneenrakennuksen diplomi-insinööri Teknillisestä korkeakoulusta 1921. Opintomatkoja hän teki Skandinavian ja Keski-Euroopan maihin sekä Yhdysvaltoihin. Aalto oli Automobiili Oy:n insinööri Helsingissä vuodesta 1921, Autola Oy:n varatoimitusjohtaja 1922–1928 ja toimitusjohtaja 1928–1957, Metalliosa Oy:n toimitusjohtaja 1942–1957 ja VW-Auto Oy:n toimitusjohtaja 1953–1957. Hänellä oli myös useita autoalan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Aalto oli reservin insinöörikapteeni (1939). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1952.
Johtolanka

Johtolanka tarkoittaa etsinnän kohteeseen, tutkimuksen tavoitteeseen tai muuhun sellaiseen viittaava vihjettä tai vinkkiä ja siitä johdettuja merkityksiä:
Matt Graham

 Matthew ”Matt” Graham (s. 23. lokakuuta 1994) on australialainen freestylehiihtäjä, jonka lajina on kumparelasku.
Graham sai kumparelaskun olympiahopeaa Pyeongchangin olympialaisissa 2018. Hän kilpaili jo Sotšin olympialaisissa 2014, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. Kolmansissa olympialaisissaan Pekingissä 2022 hän oli 29:s.
Maailmanmestaruuskilpailuihin Graham on osallistunut seitsemän kertaa, joista hän on saavuttanut viisi mitalia. Freestylehiihdon ja lumilautailun maailmanmestaruuskilpailuissa Deer Valleyssa 2019 Graham sai kumpareissa hopeamitalin. Vuonna 2021 Almatyssa hän sai hopeamitalin parikumpareissa. Bakurianissa 2023 hän saavutti hopeaa kumparelaskussa ja pronssia parikumpareissa. Engadinissa 2025 hän saavutti pronssia parikumpareissa.
Maailmancupissa Graham oli ensimmäisen kerran palkintokorokkeella Deer Valleyssa tammikuussa 2015 ja ykkönen samassa paikassa helmikuussa 2016. Urallaan hän on voittanut kumparelaskussa kolme maailmancupin osakilpailua ja ollut yhteensä 18 kertaa kolmen joukossa. Parikumparelaskussa hän on voittanut yhden maailmancupin osakilpailun ja ollut kaikkiaan yhdeksän kertaa palkintosijalla. Kaudella 2020–2021 hän voitti kumparelaskun kokonaiscupin. Lisäksi hän on ollut toinen kaudella 2015–2016 ja kolmas kaudella 2016–2017.
Percy Jackson ja olymposlaiset

Percy Jackson ja olymposlaiset () on yhdysvaltalainen Disney+-suoratoistopalveluun julkaistu televisiosarja, joka perustuu Rick Riordanin nuorten fantasiakirjasarjaan "Percy Jackson". Sarjan ovat tuottaneet Quaker Moving Pictures, Co-Lab21, James Bobin, Inc., Moorish Dignity Productions, Gotham Group ja 20th Television, ja pääosissa näyttelevät Walker Scobell, Leah Sava Jeffries ja Aryan Simhadri.
Sarja kertoo 12-vuotiaasta Percy Jacksonista, joka saa tietää olevansa kreikkalaisjumala Poseidonin poika. Hän päätyy Puoliveristen leirille, jossa häntä koulutetaan tarujen sankariksi muiden puolijumalten tavoin. Kun ylijumala Zeus syyttää Percyä mestarisalamansa varastamisesta, tämä lähtee etsintäretkelle ystäviensä Annabethin ja Groverin kanssa.
Televisiosarjan kuvaukset alkoivat Vancouverissa kesäkuussa 2022. Sarjan ensimmäinen traileri julkistettiin saman vuoden 2023 syyskuussa D23 Expossa. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi, joka koostuu kahdeksasta jaksosta ja perustuu kirjasarjan ensimmäiseen osaan "Salamavaras", julkaistiin Disney+:aan 19. joulukuuta 2023 – 30. tammikuuta 2024. Toinen tuotantokausi, joka perustuu kirjasarjan toiseen osaan "Hirviöidenmeri", tullaan julkaisemaan 10. joulukuuta 2025 alkaen.
Tausta.
Kirjasarjat.
"Percy Jackson ja olymposlaiset" pohjautuu Rick Riordanin suosittuun kirjasarjaan "Percy Jackson". Viisiosainen sarja sai myöhemmin jatkoa kirjasarjoista "Olympoksen sankarit" ja "Apollon", joissa aiemmasta sarjasta tutut hahmot seikkailevat uusine ystävineen. Kreikkalais-roomalaisista puolijumalista kertovia romaaneita on julkaistu yhteensä 15. Samaan maailmaan sijoittuvat myös Riordanin muinaisegyptiläiseen mytologiaan perustuva kirjasarja "Kanen aikakirjat" ja skandinaaviseen mytologiaan perustuva kirjasarja "Magnus Chase". Alkuperäisen sarjan teoksia on myyty maailmanlaajuisesti yli 180 miljoonaa kappaletta ja sen kaksi ensimmäistä osaa on sovitettu myös elokuviksi.
Elokuvat.
"Percy Jacksonin" pohjalta on aiemmin julkaistu kaksi elokuvaa. "Percy Jackson: Salamavaras" sai ensi-iltansa vuonna 2010 ja "Percy Jackson: Hirviöidenmeri" vuonna 2013. Niiden pääosia esittivät Logan Lerman, Brandon T. Jackson ja Alexandra Daddario. Ensimmäinen elokuvista sai kirjasarjan faneilta ja kriitikoilta keskinkertaisen vastaanoton. Myös Riordan oli pettynyt sen käsikirjoitukseen. Hänen mielestään siinä poikettiin alkuperäisestä kirjasta niin paljon, ettei tarinaa ollut tunnistaa samaksi. Toiseen elokuvaan fanit olivat tyytyväisempiä, mutta kolmatta ei kuitenkaan enää tehty. Elokuvat eivät olleet myyntimenestyksiä, mutta eivät myöskään täydellisiä epäonnistumisia huonoista arvosteluista huolimatta. Kumpikin elokuvista tuotti noin 200 miljoonaa dollaria ja ne oli tehty noin 90–95 miljoonan dollarin budjetilla.
Kerran olin taivaan suolajärvi

Kerran olin taivaan suolajärvi on kaksikielinen liiviläistä runoutta esittelevä antologia. Siihen sisältyvät runoilijat ovat Valt Ernštreit, Baiba Damberg ja Ķempi Kārl. Kokoelman on toimittanut ja runot suomentanut raakakäännöksen pohjalta Olli Heikkonen.
Alisha Boe

Alisha Ilhaan Bø tunnetaan paremmin nimellä Alisha Boe (s. 6. maaliskuuta 1997 Oslo, Norja) on yhdysvaltalais-norjalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Jessica Davisin roolissa Netflixin draamasarjassa "Kolmetoista syytä".
Nuoruus.
Boe syntyi Norjassa Oslossa somali-isälle ja norjalaiselle äidille. Kun Alisha oli seitsemänvuotias, hän ja hänen äitinsä muuttivat Los Angelesiin, koska äiti meni uudelleen naimisiin. Boe kävi El Camino Real High Schoolin, jossa hän oli mukana draamaohjelmassa. Valmistuttuaan hän jatkoi näyttelijänuraansa, minkä jälkeen hänestä tuli ensimmäinen somalilaistaustainen näyttelijä, jolla oli Imanin jälkeen päärooli amerikkalaisessa elokuvassa.
Ura.
Boe debytoi näyttelijänä vuonna 2008, kun hän sai nuoren Lisa Swanin roolin kauhuelokuvassa "Amusement". Seuraavana vuonna hän näytteli elokuvassa "He's On My Mind" ja vuoden 2012 kauhuelokuvassa "Paranormal Activity 4". Vuonna 2014 hän vieraili sarjassa "Modern Family" ja kahdessa Extant-jaksossa.
Marraskuussa 2014 hän liittyi NBC:n saippuaoopperan "Days of Our Lives" näyttelijöihin Daphnen roolissa. Vuosina 2017–2020 hän näytteli Jessica Davisin roolia Netflixin alkuperäisessä draamasarjassa "Kolmetoista syytä".
Tammikuussa 2021 Boe liittyi näyttelijöihin Jesse Eisenbergin ensimmäisessä elokuvaohjauksessa "When You Finish Saving the World".
Ever Anderson

Ever Gabo Anderson (s. 3. marraskuuta 2007 Los Angeles Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan nuoren Natasha Romanoffin roolista vuoden 2021 elokuvassa "Black Widow" ja hän näyttelee pääosaa Wendy Darlingina vuoden 2022 elokuvassa "Peter Pan ja Leena".
Nuoruus.
Everin äiti on näyttelijä Milla Jovovich ja isä on ohjaaja Paul W. S. Anderson. Hänellä on kaksi nuorempaa siskoa. Hän on venäläistä ja serbialaista syntyperää äitinsä kautta ja englantilaista syntyperää isänsä kautta.
Ura.
Everin vanhemmat yrittivät estää häntä ryhtymästä näyttelelijäksi, mutta häntä ei saatu luopumaan haaveestaan. Yhdeksänvuotiaana hän oli Vogue Bambini -lehden kannessa, jonka kuvasi Ellen von Unwerth. Hänet ovat myös kuvanneet Karl Lagerfeld, Mikael Jansson ja Peter Lindbergh.
Hänen ensimmäinen elokuvaesiintymisensä oli "" (2016), jonka ohjasi hänen isänsä. Siinä hän näytteli nuorempaa Alicea, jota hänen äitinsä näyttelee aikuisena.
Maaliskuussa 2020 paljastettiin, että hän näyttelee nuorempaa versiota Natasha Romanoffista vuoden 2021 Marvel Cinematic Universe (MCU) -elokuvassa "Black Widow" sekä Leena Kultasta vuoden 2022 elokuvassa "Peter Pan ja Leena".
Yksityiselämä.
Anderson harrastaa taekwondoa. Hän asuu Hollywood Hillsin naapurustossa Los Angelesissa Kaliforniassa. Äidinkielensä, englannin, venäjän ja japanin, lisäksi hän osaa myös ranskaa.
Julian Hilliard

Julian Hilliard (s. 20. kesäkuuta 2011) on yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä, joka tunnetaan nuoren Luke Crainen roolista Netflix-sarjasta "The Haunting of Hill House" (2018–). Tämän lisäksi Hilliard esittää 10-vuotiasta versiota Billy Maximoffista Marvel Studiosin Disney+-sarjassa "WandaVision" (2021) sekä elokuvassa "Doctor Strange in the Multiverse of Madness" (2022).
Antti Inkinen (hallitusneuvos)

Antti Inkinen (26. lokakuuta 1880 Pietari – 8. kesäkuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen opetusministeriön hallitussihteeri ja hallitusneuvos.
Antti Inkisen vanhemmat olivat Pietarissa jalkineliikkeen omistanut Paavo Inkinen (k. 1903) ja Anna Liisa Miettinen. Inkinen aloitti koulunsa 1886 Pietarissa suomalaisessa Pyhän Marian kirkkokoulussa. Hän suoritti opettajatutkinnon Kolppanan seminaarissa vuonna 1900 ja hän pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella Viipurin jatko-opistosta 1902. Inkinen suoritti Helsingin yliopistossa pikkuteologian tutkinnon 1903, alemman hallintotutkinnon 1906 ja ylemmän hallintotutkinnon 1907. Vuonna 1937 Inkinen suoritti Pariisissa "Institut de théologie ortodoxe"-korkeakoulussa kanonisen oikeuden tohtorin tutkintoon kuuluvia opintoja.
Inkinen senaatin valtionvaraintoimituskunnassa apulaiskielenkääntäjänä, oli vuodesta 1907 Koiviston ja Johanneksen piirin nimismiehenä ja toimi vuodesta 1910 senaatin toisena kielenkääntäjänä, sitten lääninsihteerinä Turun lääninhallituksessa ja 1914 maanviljelystoimikunnan protokollasihteerinä. Hän oli tämän jälkeen senaatin kirkollisasiaintoimituskunnan protokollasihteerinä 1914–1922 ja hoiti Suomen ortodoksisen väestönosan asioita. Joulukuussa 1920 Inkinen matkusti Tallinnaan arkkipiispa Alexanderin vihkimis- ja virkaanastujaistilaisuuteen sekä saadakseen yhteyden Moskovan patriarkaattiin Suomen ortodoksisen kirkon autonomian saavuttamiseksi. Matkan tuloksena Moskovan patriarkka Tihon myönsi vuonna 1921 Suomen ortodoksiselle hiippakunnalle autonomian ja oikeuden uuden ajanlaskun käyttöön. Inkinen oli sitten opetusministeriön vanhempana hallitussihteerinä 1922–1947 toimien ortodoksisen kirkon asioiden esittelijänä valtioneuvostossa ja hänestä tuli hallitusneuvos 1947 samana vuonna kun hän jäi eläkkeelle.
Syys-lokakuussa 1945 Leningradin metropoliitta Grigori vieraili Suomessa, vierailun tarkoituksena Suomen ortodoksisen kirkkokunnan palauttaminen takaisin Moskovan patriarkaattiin.Vierailun tuloksena Valamon ja Konevitsan miesluostarit palasivat Moskovan patriarkaatin yhteyteen. Valamon luostari palasi Suomen ortodoksiseen kirkkoon vuonna 1957. Inkinen oli mukana kun Suomesta valmisteltiin syksyllä 1946 valtuuskuntaa Moskovaan sopimaan Suomen ja Moskovan kirkkojen yhdistämisestä, tämä hanke kuitenkin viivästyi ja jäi lopulta toteuttamatta. 
Eläkkeellä ollessaan Inkinen avusti arkkipiispa Hermania kääntämällä ortodoksisten kirkkojen välistä kirjeenvaihtoa ranskasta suomeksi ja päinvastoin. Hän toimi myös kirkollisena taustavaikuttajana ja tuki Suomen ortodoksien asemaa osana Konstantinopolin ekumeenista patriarkaattia. Vuonna 1948 Inkinen piti Suomen Kirkkohistoriallisessa Seurassa esitelmän Suomen kreikkalaiskatolisen kirkon oikeudellisen aseman kehittymisestä. Hän suomensi ortodoksisen kirkon kanonit ja ne julkaistiin kirjana vuonna 1980.
Antti Inkinen oli naimisissa vuodesta 1908 Ida Maria Pesolan kanssa.
DNA-geelielektroforeesi

DNA-geelielektroforeesi on menetelmä Nukleiinihappojen eristämiseksi, puhdistamiseksi ja määrittämiseksi. Sillä kyetään erottelemaan eri pituisia DNA-pätkiä, jotka on saatu paloittelemalla DNA:ta katkaisu- eli restriktioentsyymeillä. DNA-geelielektroforeesi perustuu siihen, että eri pituiset värjätyt DNA-pätkät liikkuvat eri nopeuksilla hyytelölevyn sähkökentässä. Hyytelölevyn toisessa päässä on positiivisesti ja toisessa negatiivisesti varautunut elektrodi. Itse DNA on negatiivisesti varautunut molekyyli, joten hyytelölevylle asetetut eri pituiset DNA-pätkät liikkuvat eri nopeuksilla kohti hyytelölevyn positiivista elektrodia. DNA-geelielektroforeesiajon päätteeksi eri pituiset DNA-pätkät ovat kulkeneet eri pituiset matkat, lyhyimmät DNA-pätkät ovat kulkeneet pisimmän matka, koska niihin kohdistuva vastus hyytelölevyllä on pienin. DNA-geelielektroforeesiajon päätteeksi hyytelölevyltä voidaan eristää DNA-geelielektroforeesiajon erottelemia värjättyjä DNA-pätkiä.
Gary Payton II

Gary Dwayne Payton II (s. 1. joulukuuta 1992) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa pelintekijää tai heittävää takamiestä. Payton edustaa NBA-liigan Portland Trail Blazersia. Hän on entisen NBA-tähden Gary Paytonin poika.
Elämä ja ura.
Payton syntyi Seattlessa Monique ja Gary Paytonille vuonna 1992, isänsä ollessa Seattle SuperSonicsien pelaaja. Hän pelasi yliopistokoripalloa Salt Lake Community Collegen ja Oregon Staten joukkueissa. Hän pääsi kauden 2014–2015 Pac-12 tähdistöjoukkueeseen ja hän oli kauden paras puolustuspelaaja.
Payton ilmoittautui vuoden , mutta häntä ei varattu. Hän pääsi kuitenkin Houston Rocketsien kesäliigajoukkueeseen. Hän sai myös sopimuksen Rocketsien farmiliigajoukkueeseen Rio Grande Valley Vipersiin, jonka riveissä hän teki 51 pistettä ja nappasi 11 levypalloa pelissä Los Angeles D-Fendersiä vastaan joulukuussa 2016. Huhtikuussa 2017 Payton teki sopimuksen Milwaukee Bucksin kanssa. Pelattuaan 12 peliä heidän riveissään, Bucks luopui hänestä ennen kautta 2017–2018. Hän sai sopimuksen heidän G-liiga joukkueen Wisconsin Herdin kanssa. Payton ei saanut sieltäkään vakituista paikkaa, vaan hän lähti Los Angeles Lakersien riveihin. Siellä hän teki 25 pistettä kahdentoista levypallon kera pelissä Clippersiä vastaan.
Seuraavien kolmen vuoden aikana Payton kävi pelaamassa useammassa joukkueessa, G-liigassa ja NBA:ssa. Hän sai vakituisen paikan vasta Golden State Warriorsista, jossa kahden kymmenen päivän sopimuksen jälkeen hänelle annettiin sopimus loppu- ja seuraavalle vuodelle. Paytonin sopimus kuitenkin mitätöitiin, joten hän päätti hakea joukkueen videokoordinaattorin paikkaa ollakseen osa joukkueen toimintaa. Hän ei onnekseen saanut paikkaa, sillä hän sai Warriorsiin uuden sopimuksen ennen kuin kerkesi tulla työhaastatteluun.
Kausi olikin Paytonille läpimurto; hän sai Warriorsissa vakituisia minuutteja, ja oli tärkeä osa mestaruusjoukkueen kokoonpanoa. Hän pääsi jopa kahdessa pelissä aloituskokoonpanoon Läntisen Konferenssin semifinaaleissa Memphis Grizzliesiä vastaan. Toisessa pelissä Payton loukkasi olkapäänsä yrittäessään nopeassa hyökkäyksessä layupia, kun Memphisin pelaaja Dillon Brooks löi häntä päähän ja hän tippui maahan. Payton toipui NBA-finaaleja varten ja viidennessä pelissä hän teki 15 pistettä voitossa Boston Celticsiä vastaan. Hän voitti ensimmäisen mestaruutensa kuudennen pelin jälkeen. Payton ja isänsä ovat vasta viidennes isä-poika kaksikko, jotka ovat voittaneet mestaruuden. Kauden jälkeen hän sai uuden sopimuksen Portland Trail Blazersistä.
Stuart MacKenzie

Stuart Alexander MacKenzie (5. huhtikuuta 1937 – 20. lokakuuta 2020) oli australialainen soutaja. Hän saavutti hopeaa yksikössä Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Hän johti kilpailua pitkään mutta hävisi lopulta kultamitalisti Vjatšeslav Ivanoville 5,2 sekunnilla. Hän voitti Kansainyhteisön kisoissa 1958 kultaa yksikössä ja sijoittui hopealle pariairokaksikossa. Hän voitti yksikössä Euroopan-mestaruuden vuosina 1957 ja 1958. Hän saavutti yksikössä hopeaa Ison-Britannian edustajana soudun ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissa 1962.
Swiss Life Arena

Swiss Life Arena on jäähalli ja monitoimiareena Zürichissä Sveitsissä. Se sijaitsee noin 7 kilometriä Zürichin keskustasta länteen. Areena avattiin lokakuussa 2022, jolloin siitä tuli jääkiekkojoukkue ZSC Lionsin uusi kotihalli.
Areenan katsojakapasiteetti on noin 12 000 katsojaa. Sen rakennuskustannukset olivat 169 miljoonaa Sveitsin frangia (173 milj. euroa). Areenan nimisponsori on vakuutusyhtiö Swiss Life.
Life Arenassa pelattiin 2022 Salibandyn miesten maailmanmestaruuskilpailujen A- ja B-lohkot sekä pudotuspelit.
Areenalla pelataan jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuja 2026.
Michael Aikman

Alexander Michael Hirst Aikman (9. syyskuuta 1933 Geelong – 16. helmikuuta 2005 Malvern) oli australialainen soutaja. Hän saavutti pronssia kahdeksikossa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Australian venekunta hävisi Yhdysvalloille 4,0 sekuntia ja Kanadalle 2,1 sekuntia.
Jim Howden

James Guthrie "Jim" Howden (4. syyskuuta 1934 – 10. lokakuuta 1993) oli australialainen soutaja. Hän saavutti pronssia kahdeksikossa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Australian venekunta hävisi Yhdysvalloille 4,0 sekuntia ja Kanadalle 2,1 sekuntia.
Garth Manton

Garth Owen Vaughan Manton (16. joulukuuta 1929 Darling Point – 1. helmikuuta 2024) oli australialainen soutaja. Hän saavutti pronssia kahdeksikossa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Australian venekunta hävisi Yhdysvalloille 4,0 sekuntia ja Kanadalle 2,1 sekuntia.
Manton nimettiin Victorian Rowing Hall of Fameen vuonna 2010.
Brian Doyle

Brian John Doyle (18. elokuuta 1930 Melbourne – 1. kesäkuuta 2008 Melbourne) oli australialainen soutaja. Hän saavutti pronssia kahdeksikossa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Australian venekunta hävisi Yhdysvalloille 4,0 sekuntia ja Kanadalle 2,1 sekuntia.
Doylen pojat David ja Mark olivat myös soudun olympiaedustajia.