tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mimmi Lounela

Mimmi Lounela on entinen lapsinäyttelijä. Hän on näytellyt elokuvassa "Risto Räppääjä" (2008) Riston ystävää Nelli Perhosta, televisioelokuvassa "Enon opetukset" (2011) sekä "Roba"-televisiosarjassa.
Viikin kampuskirjasto

Viikin kampuskirjasto on Helsingissä Viikin tiedepuistossa sijaitseva Helsingin yliopiston kirjasto. Se on toimialojensa suurin tieteellinen kirjasto, jonka kokoelmat ja palvelut ovat kaikkien tiedontarvitsijoiden käytettävissä. Kirjasto on aloittanut toimintansa 1. syyskuuta 1999. Viikin kampuskirjaston muutti nimeä (aiemmin Viikin tiedekirjasto), kun Helsingin yliopiston kirjastot yhdistyivät yhdeksi kirjastoksi 1. tammikuuta 2010. Kampuskirjaston toimialat ovat:
Kirjasto sijaitsee Viikin Infokeskus Koronassa. Samassa rakennuksessa sijaitsee myös Helsingin kaupunginkirjaston Viikin toimipiste.
Kirjaston tilat.
Viikin kampuskirjastossa on kokoelmatilojen ja lehtisalin lisäksi eri kokoisia ryhmätyöhuoneita (6–20 henkilölle) asiakkaiden käyttöön. Infokeskuksen pohjakerroksessa sijaitsee lukusali, joka on avoinna Helsingin yliopiston opiskelijoille ympäri vuorokauden.
Kokoelmat.
Viikin kampuskirjaston kokoelmissa on Viikin kampuksen tieteenaloihin liittyvää kirjallisuutta ja muuta tietoaineistoa. Kampuskirjaston painetut kokoelmat on luetteloitu yhteiseen Helka-tietokantaan, kuten muidenkin Helsingin yliopiston kirjaston toimipisteiden kokoelmat.
Helsingin yliopiston kirjasto hankkii kasvavassa määrin myös elektronisia aineistoja kokoelmiinsa. Elektroniset aineistot on koottu Helka-tietokantaan, jotka ovat käytettävissä yliopiston verkon kautta. 
Palvelut.
Viikin kampuskirjasto on kaikille avoin kirjasto, ja sen kokoelmat ja palvelut ovat kaikkien tiedontarvitsijoiden käytettävissä. 
Kirjasto tarjoaa lainauspalveluiden lisäksi tiedonhaun neuvontaa, tiedonhankinnan koulutusta sekä tieto- ja kaukopalvelua. Asiakkaiden käytössä on luku- ja ryhmätyötiloja kirjaston neljässä kerroksessa. Kirjaston web-sivuston kautta ovat käytettävissä elektroniset kokoelmapalvelut ja muut digitaaliset tietopalvelut.
Nepenthes attenboroughii

Nepenthes attenboroughii on vuoristossa tavattava kannukasvien ("Nepenthes") suvun lihansyöjäkasvi. Se on nimetty maineikkaan luonnontieteen popularisoijan David Attenborough’n mukaan, joka on erittäin kiinnostunut kannukasvien suvusta.
Historia.
"Nepenthes attenboroughiin" löysivät Alastair Robinson, Stewart R. McPherson ja Volker B. Heinrich kesäkuussa 2007 ollessaan kahden kuukauden mittaisella tutkimusmatkalla luetteloimassa kannukasveja Filippiinien saaristossa. Kasvin löysivät alun alkaen vuorilla kiipeilevät lähetystyöntekijät, ja heiltä tieto kulkeutui tutkijoille. "Nepenthes attenboroughiin" virallinen kuvaus julkaistiin helmikuussa 2009 julkaisussa "Botanical Journal of the Linnean Society". Lajin tyyppinäyte (holotyyppi) on kerätty Filippiinien Palawan-saarelta ultraemäksiseltä Victoria-vuorelta.
Kuvaus.
"Nepenthes attenboroughii" kasvaa köynnöstävästi, muodostaen kasvaessaan puumaisen varren vanhojen lehtien kuihtuessa. Kannukasveille tunnusomaisesti kasvin lehtien lehtiruoti kasvaa pitkiksi kärhiksi, jotka laajenevat loppupäässä isoiksi kannumaisiksi ansalehdiksi. Lajin kannut ovat avoimet ja nesteen täyttämät. Neste on alempana kannussa tahmeaa, ylempänä vesimäisempää, eivätkä ne sekoitu. Ylemmässä nestekerroksessa on erilaisia hyönteisiä, erityisesti hyttysen toukkia, ja lajin kannut saattavat hyötyä sekä sen saalistamista eläimistä että nesteessä elävien eliöiden tuottamasta eloperäisistä aineksesta. Lajin ansalehti on niin suuri, että kasvi voi syödä rotankokoisia eläimiä.
Levinneisyysalue.
Kasvia esiintyy vain Palawanin Victoria-vuoren lakialueella, jossa se on endeeminen. Se kasvaa siellä 0,8–1,8 metrin korkuisessa pensaikossa siellä täällä kivikkoisessa emäksisessä maaperässä. Samalla alueella ei esiinny muita kannukasvien suvun lajeja.
Lähilajeja.
"Nepenthes attenboroughii" on lähisukua Palawanilla eläville lajeille "Nepenthes mantalingajanensis" ja "Nepenthes mira", Mindanaolla elävälle lajille "Nepenthes peltata" ja Borneolla elävälle lajille "Nepenthes rajah".
Lajin sukulaisuussuhde Borneon ja Mindanaon lajeihin sopii yhteen niiden havaintojen kanssa, joita on tehty "Nepenthes miran" kuvauksessa, ja sitä tukee myös "Nepenthes attenboroughiin" kuvauksessa paleogeografiset todisteet. Näiden todisteiden pohjalta auktorit päättelevät, että nämä lajit, joita kasvaa erityisesti ultraemäksisessä maaperässä Palawanilla ja Mindanaolla, ovat todennäköisesti syntyneet Borneolla.
Baoanit

Baoanit (; myös "bonanit") ovat Kiinassa asuva etelämongolilaista baoanin kieltä puhuva kansa. Vuonna 1990 heitä laskettiin olevan 11 700 henkeä.
Baoanit asuvat Gansun ja Qinghain maakunnissa. Heidän esi-isiään ovat Mongolivaltakunnan rajoille sotapalvelusta varten 1200–1300-luvuilla siirretyt mongolit. Pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Kulttuuriin ovat vaikuttaneet tiibetiläiset ja hui-kiinalaiset. Uskonnoltaan baoanit ovat Gansussa muslimeja ja Qinghaissa lamalaisia buddhalaisia.
Historia.
Baoanien alkuperästä tiedetään vain vähän. Heidän suullisen perinteensä mukaan he polveutuvat Tšingis-kaanin armeijan sotilaista. Mongolien Yuan-dynastian hajotessa suuri osa mongolisotilaista ja virkamiehistä palasi Mongoliaan pienemmän osan jäädessä aloilleen, näiden joukossa baoanit. Nimitys baoanit tulee Qinghain Tongrenissa sijainneesta Ming-dynastian aikaisesta Baoanin linnoituksesta, jonka lähistöllä he alun perin asuivat. Oma etninen identiteetti heille syntyi tulevina vuosisatoina heidän sekoittuessaan tiibetiläisten, han- ja hui-kiinalaisten ja tuiden kanssa. Kiinalaiset etnologit pitävät heitä huiden sukulaiskansana. Osa taas pitää heitä yksinkertaisesti islamin uskoon kääntyneinä tuina. Suufilaisen Ma Laichin tiedetään käännyttäneen ainakin paikallisia tiibetiläisiä islamiin 1700-luvun alkupuolella.
Vuonna 1862 buddhalaiset tiibetiläiset ja tut hyökkäsivät baoaneja vastaan Rong-Lon luostarin yllyttäminä vaatien näitä kääntymään buddhalaisuuteen. Hyökkäyksistä selvinneet baoanit muuttivat ensin salaarien asuttamaan Xunhuaan ja ottivat sitten osaa hui-kapinaan vuonna 1862. Kapinan epäonnistuttua he muuttivat edelleen Jishishaniin Gansun alueen puolelle. Baoaneista tuli yksi Kiinan virallisista vähemmistöistä vuonna 1952. Erottelu muihin ryhmiin tehtiin pitkälti uskonnon perusteella. Suuri valtaosa rekisteröityneistä baoaneista asui Jishishanissa, kun taas Tongrenissa heitä oli vuonna 1982 vain 170. Tongrenissa on kuitenkin 2 000–3 000 baoanin kielen puhujaa, mutta koska he ovat buddhalaisia, heidät lasketaan tuiksi. Jishishanista tuli vuonna 1981 dongxiangien, salaarien ja baoanien autonominen kunta. Se on yksi Kiinan köyhimmistä kunnista.
Kulttuuri.
Gansun baoanit ovat sunnalaisia ja šiialaisia muslimeja. Suuri osa heistä kuuluu jompaankumpaan kahdesta suuresta suufilaisesta "menhuanista", jotka ovat "Yatou" ja "Gaozhaojia". Yatoulla on noin 5 000 seuraajaa ja Gaozhaojialla 3 000. Qinghain puolella baoanit ovat buddhalaisia. Baoanit ovat pääasiassa maanviljelijöitä ja he kasvattavat vehnää ja ruista. Paikallisesti he ovat tunnettuja myös käsitöinä tekemistään puukoista.
Mogolit

Mogolit ovat Afganistanissa asuva länsimongolilaista mogolin kieltä puhuva kansa. Heidän esi-isiään ovat 1200-luvulla alueelle siirtyneet mongolivalloittajat, jotka ovat sekoittuneet paikallisväestöön. Antropologiselta tyypiltään he muistuttavat afgaaneja ja beludžeja. Mogolin kieli on vaihtumassa dariin. Vuoristossa asuvat mogolit harjoittavat paimentolaisuuteen perustuvaa karjanhoitoa, tasangolla asuvat maanviljelyä. Kulttuurissa on arkaaisia mongolilaisia piirteitä. Uskonto on sunnalainen islam. Mogolien määräksi on arvioitu muutamia tuhansia.
Historia.
Mogolit polveutuvat mongoleihin kuuluneista negüdereista, jotka asettuivat Sistanin provinssiin nykyisen Afganistanin ja Iranin rajalle noin vuonna 1270. Mogolien kaksi tunnettua klaaninimeä "Burghut" ja "Arghun" ovat olleet käytössä muualla vain niin sanotussa Sinisessä ordassa. Timur Lenk alisti negüderit vuonna 1383. 1500- ja 1600-luvun historiallisissa lähteissä heitä kuvaillaan paimentolaisiksi. Baburin tiedetään todenneen, että osa heistä puhui edelleen mongolin kieltä vielä hänen elinaikanaan. Vielä 1800-luvun alussa mogolit asuttivat yksinomaan vuoristolaaksoja Ghoratin provinsissa, mutta pataanien aiheuttaman paineen takia he muodostivat useita kyliä lähelle Heratia vuonna 1815 ja vuonna 1935 myös Maimanan ja Pol-e Khomrin lähistöille. Ghoratissa mogolit harjoittivat viljelyä keinokastelun avulla ja kesäisin he elivät jurtissa karjansa laiduntaessa niityillä niiden lannoittamista varten. Klaanijako burghuteihin ja arghuneihin muistettiin, mutta sillä ei ollut käytännön merkitystä. Heratin mogolit olivat vuokraviljelijöitä ja Pol-e Khomrin mogolit harjoittivat osittaista paimentoliasuutta. Vuonna 1954 mogolien määräksi arvioitiin useita tuhansia. Heratin mogolit säilyttivät kielensä pitkään, kun taas Ghoratissa kieli vaihtui dariin ja Pol-e Khomrissa pataaniin. Kuitenkin Heratissakin kieli oli 1900-luvulla jo rappeutunutta ja esimerkiksi kaikista numeroista viidestä ylöspäin käytettiin darin kielisiä nimityksiä. Afganistanin sodan vaikutuksia yhteisöön ja sen jälkeistä kehitystä ei tunneta kunnolla.
Bamumit

Bamumit ovat Kamerunissa Mbam- ja Nun-jokien välisellä alueella asuva bantukieltä puhuva kansa. Vuonna 1978 heitä arvioitiin olevan 120 000 henkeä.
1600-luvulta lähtien bamumit muodostivat Bamumin valtakunnan. 1800-luvun lopulla sen hallitsija Ibrahim Njoya loi bamumin kieltä varten omaperäisen bamum-kirjoituksen. Bamumin kieltä puhuu noin 215 000 henkeä.
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Monet käyvät palkkatyössä kahvi- ja banaani-viljelmillä. Suurin osa on muslimeja tai kristittyjä.
Marshall Teague

Marshall Teague (22. helmikuuta 1922 – 11. helmikuuta 1959) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500- ja Nascar-kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1953–1954 ja 1957. Hän oli vuoden 1957 kilpailussa seitsemäs, juuri pistesijojen ulkopuolella. Teague kilpaili Nascar-sarjassa myös vuosina 1949–1952 ja voitti seitsemän kertaa. Lisäksi hän oli kolmesti paalulla ja ajoi 11 kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Hänet tunnettiin lempinimellä "rantojen kuningas" ajoistaan Daytona Beach Road Course kilpailuissa. Vuosina 1951–1952 Teague oli Hudson Motorsin jäsen ja Fabulous Hudson Hornetin ajaja. Hän kilpaili myös stock car -sarjassa vuosina 1951–1954 ja voitti 27 tapahtumaa ja kaksi mestaruutta.
Teague kuoli vuonna 1959 yrittäessään nopeusennätystä Daytona International Speedwayllä. Hänet on valittu National Motorsports Press Association Hall of Fameen vuonna 1969, National Auto Racing Hall of Fameen 1988, NASCAR mechanics Hall of Fameen 1989 ja American Auto Racing Writers and Broadcasters Hall of Fameen vuonna 1991.
Bamum

Bamum oli bamumien muodostama historiallinen valtio. Se käsitti Mbam- ja Nun-jokien välisen alueen nykyisessä Kamerunissa. Pääkaupunkina toimi Foumban.
Bamumit siirtyivät alueelle 1600-luvun tienoilla. Ensimmäinen hallitsija oli Ntšare, joka yhdisti 18 heimopäällikön alueet. Hän kävi sotaa Adamawasta tulleita fulbeja vastaan. Lopullisesti valtakunta muodostui 1700-luvun lopulla Mbusombvon hallituskaudella. Hallitsijan eli "mfun" ohella valtaa käytti hänen äitinsä sekä ylimystön muodostama neuvosto. 1700–1800-luvuilla alueella kehittyi feodalismi. Talonpojat joutuivat maaorjan asemaan ja samalla muodostui perinnöllinen aristokratia. Vanhastaan esiintyi myös orjuutta.
Ibrahim Njoyan hallituskaudella (noin 1888–1922) Bamumissa kehittyivät käsityöammatit ja korkealaatuinen taide. Bamumin kieltä varten luotiin omaperäinen kirjoitusjärjestelmä, ns. bamum-kirjoitus, jota opetettiin kouluissa. 1800-luvun lopulla alueelle levisi islam ja 1900-luvun alussa kristinusko. Vuonna 1902 valtakunta liitettiin Saksan siirtomaahan Kameruniin. Vuonna 1922 siitä tuli osa Ranskan Itä-Kamerunia.
Krystal Meyers

Krystal Nicole Meyers (s. 31. heinäkuuta 1988 Orange County, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kristillinen rocklaulaja-lauluntekijä ja muusikko. Ensimmäisen sooloesityksensä hän lauloi viisivuotiaana kirkossa.
Harry Reidin kansainvälinen lentoasema

Harry Reidin kansainvälinen lentoasema (aiemmin McCarranin kansainvälinen lentoasema) on Las Vegasin metropolialueen päälentoasema. Se sijaitsee kahdeksan kilometriä Las Vegasin keskustasta etelään, Las Vegas Stripin eteläpäässä Paradisen epäitsenäisen asutuskeskuksen alueella. Matkustajamäärissä laskettuna lentoasema oli vuonna 2019 Yhdysvaltain kahdeksanneksi ja maailman 31. vilkkain lentoasema. Lentoaseman merkittävin yhtiö on Southwest Airlines.
Historia.
Lentoasema perustettiin vuonna 1942 nimellä Alamo Airport. Vuonna 1948 nimi muutettiin nevadalaisen senaattorin Pat McCarranin mukaan McCarran Fieldiksi.
Kohteet.
Terminaali 1.
Terminaali 1 on vilkkain terminaali ja sillä on 96 porttia ja neljä osastoa.
Osasto B.
B-osastossa on 20 porttia: B1-B4, B6, B8-B12, B14, B15, B17, B19-B25.
Osasto C.
C-osastossa on 20 porttia: C1-C4, C5, C7-C9, C11, C12, C14, C16, C18, C19, C21-C26.
Osasto D.
D-osastossa on 45 porttia: D1-D12, D14, D16-D26, D31-D43, D50-D58.
Terminaali 2.
Terminaali 2 tunnetaan myös Charter International Terminalina. Terminaalissa on kahdeksan porttia (T2-1:stä T2-8:een), josta neljä on tarkoitettu kansainvälisiä lentoja varten.
Muu lentotoiminta.
Harry Reidilta operoidaan myös charter- ja rahtilentoja sekä helikopterilentoja Grand Canyonille. Janet kuljettaa lentoasemalta työntekijöitä Yhdysvaltain asevoimien salaisiin laitoksiin.
Bamum-kirjoitus

Bamum-kirjoitus on Kamerunissa puhuttua bamumin kieltä varten laadittu omaperäinen kirjoitusjärjestelmä. Sen loi vuoden 1896 tienoilla Bamumin hallitsija Ibrahim Njoya.
Kahdenkymmenen vuoden aikana Njoya kehitti kirjoitusjärjestelmästä seitsemän muunnosta. Ensimmäinen niistä oli 510 merkkiä käsittänyt kuvakirjoitus. Myöhemmin merkkien määrä väheni, ja järjestelmästä kehittyi foneettinen tavumerkistö. Kolmannesta variantista lähtien kirjoituksen suunta oli vasemmalta oikealle. Bamum-kirjoituksen mallina on mahdollisesti toiminut läntisessä Nigeriassa 1800-luvun puolivälistä käytetty nsibidi-muistiinpanojärjestelmä.
Njoyan kuoltua bamum-kirjoitus jäi pois käytöstä. Säilyneet tekstit käsittävät kirjeenvaihtoa, hallitsijan määräyksiä, Bamumin historian, lääkekirjan ja Raamatun käännöksiä.
Ibrahim Njoya

Ibrahim Njoya (? – 1933) oli nykyisen Kamerunin alueella sijainneen Bamumin valtakunnan hallitsija.
Njoya peri vallan isältään lapsena vuoden 1888 tienoilla. Sijaishallitsijana toimi aluksi hänen äitinsä. Njoya kehitti käsityötaidetta, loi omaperäisen bamum-kirjoituksen ja perusti kouluja. Hän on kirjoittanut Bamumin historian sekä kristinuskoa ja islamia yhdistäviä synkreettisiä uskonnollisia käsityksiään esittelevän teoksen. Vuonna 1922, kun Itä-Kamerun siirtyi Ranskan hallintaan, Njoya karkotettiin Yaoundéen.
Unto Lehtonen

Unto Erkki Olavi Lehtonen (31. lokakuuta 1919 Elimäki – 1. heinäkuuta 1944 Manssila, Rajakontu) oli suomalainen runoilija joka kaatui jatkosodan aikana.
Kahdeksanlapsiseen perheeseen syntyneen Unto Lehtosen isä oli Valtion rautateiden palveluksessa Korian rautatieasemalla. Lehtonen aloitti runojen kirjoittamisen jo 1930-luvulla käydessään Kotkan lyseota ja hän kuului jäsenenä Nuoren Voiman liiton harrastuspiiriin.
Talvisotaan Lehtonen lähti vapaaehtoisena ja hän osallistui sodan loppuvaiheissa Suomenlahden rannikolla käytyihin taisteluihin. Välirauhan aikana kesällä 1940 Lehtonen kävi upseerikurssin ja hänestä tuli vänrikki 1941 ja luutnantti 1942.
Jatkosodan aikana Lehtonen oli joukkueenjohtajana aluksi Karjalankannaksella ja sitten Syvärillä JR 2:n 7. komppaniassa. Hän toimi myös JR 2:n II pataljoonan valistusupseerina. Lehtonen jatkoi runojen kirjoittamista myös rintamalla. Kesäkuun lopulla 1944 suomalaiset joutuivat vetäytymään Syväriltä ja Aunuksesta venäläisten suurhyökkäyksen tieltä Rajakonnun seudulle vanhan rajan tuntumaan. Lehtonen toimi tässä vaiheessa JR 2:n II pataljoonaan lähettiupseerina. Pataljoonan esikunta joutui tykistötuleen Manssilan kirkonmäellä 1. heinäkuuta 1944 ja tässä yhteydessä Lehtonen sekä pataljoonan komentaja majuri Tauno Simo kaatuivat. Lehtosen ja Simon ruumiit jäivät kentälle.
Lehtosen rintamalla kirjoittamia runoja julkaistiin "Kukkiva murhe"-nimisenä kokoelmana 1945.
Zarema Sadulajeva

Zarema Sadulajeva (; n. 1974 – 10. elokuuta 2009) oli venäläinen lasten puolesta toiminut ihmisoikeusaktivisti, joka murhattiin yhdessä aviomiehensä kanssa elokuussa 2009. Sadulajevan murha liittyi käynnissä olleeseen murhasarjaan, jossa tuntemattomat murhaajat tappoivat Tšetšenian sotarikoksia julki tuoneita ihmisoikeusaktivisteja, lakimiehiä ja toimittajia.
Shorty Templeman

Clark "Shorty" Templeman (12. elokuuta 1919 Pueblo, Kalifornia, Yhdysvallat – 24. elokuuta 1962 Marion, Ohio) oli yhdysvaltalainen Formula 1 ja Indianapolis 500 -kuljettaja. 
Ura.
Indianapolis 500 ja Formula 1.
Templeman osallistui viiteen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1955, 1958 ja 1960–1962. Hän oli parhaimmillaan neljäs vuoden 1961 kilpailussa.
Templemanin ajamista Indianapolis 500 -kilpailuista vuosien 1950-1960 tulokset laskettiin mukaan Formula 1 -kausiin. Vuonna 1955 hän osallistui kilpailuun Trevis -tallissa ja Kurtis Kraftilla vuosina 1958 sekä 1960. Hän keskeytti jokaisella kerralla eikä saanut yhtään Formula 1:iin mukaan luettavaa pistettä kisoista.
Muut sarjat.
Templeman kilpaili myös AAA- ja USAC-sarjoissa vuosina 1954–1962 ja oli parhaimmillaan toinen vuonna 1961 Syrakusassa ja DuQuoinissa. Templeman kilpaili myös Midget cars -sarjassa voittaen viisi Washington State- ja kolme Oregon Midget -mestaruutta. Hän voitti myös kolme USAC National Midget Seriesin mestaruutta ja kolme Night Before the 500 -mestaruutta Indianapolisissa 1956. Hän kuoli midget car -kilpailussa Ohiossa 1962.
Templeman on valittu vuoden 1984 National Sprint Car Hall of Fameen ja vuoden 1984 National Midget Auto Racing Hall of Fameen.
Foumban

Foumban on kaupunki Kamerunissa. Se sijaitsee 70 kilometriä Bafoussamista koilliseen. Asukkaita arvioitiin vuonna 2005 olevan noin 84 000 henkeä.
1900-luvun alkuun saakka Foumban oli Bamumin valtakunnan pääkaupunki. Nykyään se on merkittävä perinteisen käsityötaiteen keskus ja suosittu matkailukohde. Kaupungissa on kotiseutumuseo ja vuonna 1917 valmistunut Bamumin hallitsijan Ibrahim Njoyan palatsi.
Marco Andretti

Marco Michael Andretti (s. 13. maaliskuuta 1987 Nazareth, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen autourheilija, joka ajaa IndyCar Series -sarjassa Andretti Autosport -tallissa. Vuonna 2015 hän ajoi myös yhden kilpailun Formula E -sarjassa Andretti Autosport -tallissa.
Andretti on vuoden 1991 CART-mestarin Michael Andretin poika ja vuoden 1978 F1-maailmanmestari Mario Andretin pojanpoika. 
Aikainen ura.
Marco aloitti ajamisen useiden muiden kuljettajien tavoin kartingista. Ensimmäiseen kilpailuunsa hän osallistui 1997, 10-vuotiaana. Andretti siirtyi isompiin autoluokkiin 2003, ja heti ensimmäisellä kaudellaan hän voitti 8 osakilpailua ollen Barber Formula Dodge Eastern Championship-sarjan paras tulokas. Seuraavalla kaudella hän veikin jo sarjan mestaruuden. 2005 alla oli Star Mazda-auto, josta tie vei kaikkien aikojen nuorimpana kuljettajana Amerikan suurimpaan lokasuojattomien sarjaan, IRL:ään. 
Indy Racing League ja F1.
Avauskisassaan 26. maaliskuuta 2006 Andretti ylsi aika-ajossa 13. lähtöruutuun, mutta joutui keskeyttämään auton rikkouduttua. Hän ajoi ensimmäisessä Indy 500 -kilpailussaan sensaatiomaisesti toiseksi Sam Hornish Jr.n jälkeen. Kuljettajien välinen ero oli Indyn historian toiseksi pienin; 0,0635 sekuntia. Elokuussa Andretti otti ensimmäisen voittonsa, ollen sillä hetkellä nuorin kilpailun voittanut IRL-kuljettaja. 
Andretti pääsi testaamaan Hondan Formula 1 -autoa joulukuussa 2006 ja helmikuussa 2007. Testit sujuivat hyvin, ja hän kertoi nauttineensa kokemuksesta suuresti mutta ei aio siirtyä ykkösiin ennen kuin on voittanut Indy 500 -kilpailun. 
Tätä Andretti ei ole toistaiseksi pystynyt saavuttamaan. Hänen paras saavutuksensa Indy 500 -kilpailussa on hänen 2006 saavuttamansa toinen sija.
Kausi 2007 ei ollut tulokaskauden tapaan menestyksekäs; 17 kilpailussa Marco onnistui pääsemään maaliin vain seitsemän kertaa, ollen loppupisteissä 11. Kauden parhaaksi sijoitukseksi jäi Michigan International Speedwayltä tullut kakkossija. 
Sama tahti jatkui seuraavalla kaudella. 2008 parhaaksi saavutukseksi jäi ensimmäisen kilpailun toinen sija. Andretti menestyi ovaaleilla, mutta oli suurissa vaikeuksissa katu- ja moottoriradoilla. Loppusijoitus seitsemäs.
Sijoitukset tasoittuivat huomattavasti edelliskaudesta kaudelle 2009. Andretti pääsi maaliin yhä useammin, mutta palkintokorokesijoitukset ovat kiertäneet Andrettia ennen neljää viimeistä kilpailua. 
Andrettia pidettiin yhtenä todennäköisimmistä kuljettajavaihtoehdoista uudelle US F1 -tallille, joka yritti mukaan formula 1 -sarjaan kaudelle 2010. Talli ei kuitenkaan huolimatta sille annetusta tallipaikasta kyennyt osallistumaan kilpailuihin, ja Andretti jatkoi IRL:ssä myös kaudella 2010.
A1 Grand Prix.
Marco ajoi A1 Grand Prix -sarjassa A1 Team USA -tallissa kyseisen sarjan viimeiseksi jääneellä kaudella 2008-09 kymmenen osakilpailuja. 
Andretin paras sijoitus oli hänen Malesiassa ajamansa kolmas sija.
Tuoksuampiaisyrtti

Tuoksuampiaisyrtti eli turkkilainen melissa ("Dracocephalum moldavica") on hyväntuoksuinen, yksivuotinen yrttikasvi, joka on kotoisin Himalajan ja Etelä-Siperian alueelta. Suomessa se on vielä suhteellisen uusi tulokas.
Tuoksuampiaisyrtti kasvaa keskimäärin 50 cm korkeaksi ja kukkii heinä–elokuussa. Sillä on sinipunaiset tai siniset kukat, jotka muodostavat tähkämäisiä kukintoja ylempien lehtien lehtihankoihin.
Kasvi muistuttaa kemialliselta koostumukseltaan sitruunamelissaa. Sitä on käytetty 1500-luvulta lähtien rohtona edistämään ruoansulatusta ja lievittämään ilmavaivoja ja kouristuksia. Paitsi rohtona tuoksuampiaisyrttiä käytetään myös mesikasvina, tee- ja mausteyrttinä sekä hajuvesiteollisuuden raaka-aineena.
Kansalaisinfo

Kansalaisinfo on Suomen eduskunnan kaikille kansalaisille avoin palvelupiste, joka on toiminut vuodesta 2004 alkaen eduskunnan lisärakennuksessa Pikkuparlamentissa Helsingin keskustassa osoitteessa Arkadiankatu 3. Pikkuparlamentin Kansalaisinfossa on saatavilla tietoa ja materiaalia eduskunnasta ja sen toiminnasta. Myös Ulkoasiainministeriön Eurooppatiedotuksen Helsingin toimipiste toimi Kansalaisinfossa joulukuuhun 2012 asti.
Pikkuparlamenttiin ja Kansalaisinfon kuljetaan yhdestä ovesta. Kansalaisinfon tiloissa ollaan heti ovesta sisään tullessa, muualle Pikkuparlamenttiin jatketaan matkaa turvatarkastuksen kautta. Kansalaisinfossa voi käyttää maksutta langatonta verkkoyhteyttä (WLAN) ja tilassa on muutama internet-pistäytymispääte, joilla voi selata eduskuntaan liittyviä tai muita internet-sivuja. Eduskunnan lisäksi Kansalaisinfossa toimii Fazer Amican kahvila Café Pikku Parlamentti.
Eduskunta.
Kansalaisinfo tarjoaa tietoa ja maksuttomia esitteitä eduskunnasta ja sen toiminnasta, eduskuntatyöstä, Eduskunnan kirjastosta ja eduskunnan oikeusasiamiehestä. Kansalaisinfon auditoriossa voi tutustua eduskuntaa esittelevän videoon. Hieman yli 8 minuuttia kestävän videon voi katsoa suomeksi, ruotsiksi, englanniksi, saksaksi, espanjaksi, ranskaksi, venäjäksi tai kiinaksi. Suomenkielisessä videossa on lisäksi suomalainen tekstitys.
Kansalaisinfo on auki maanantaista perjantaihin 10–16. Kun eduskunnan täysistunto on käynnissä samaan aikaan, eikä Kansalaisinfossa ole mitään tilaisuutta käynnissä, voi tilassa seurata istuntolähetystä. Kansalaisinfo on suljettu eduskunnan istuntotaukojen aikana eli silloin kun eduskunta ei ole koolla.
Tilaisuudet.
Kansalaisinfon auditoriossa järjestetään eduskuntatyöhön liittyviä keskustelutilaisuuksia, luentoja, tapahtumia ja teemapäiviä. Tilaisuuksia järjestävät eduskuntaryhmät, kansanedustajat, eduskunnan yksiköt ja kerhot, usein yhteistyössä kansalaisjärjestöjen kanssa. Viikko-ohjelman voi katsoa muun muassa eduskunnan sivuilta. Voi myös liittyä eduskuntatiedotuksen sähköpostilistalle.
Tauno Kuosmanen

Tauno Eelis Kuosmanen (29. lokakuuta 1928 Nilsiä – 26. syyskuuta 2008 Nilsiä) oli suomalainen Nilsiän Halunan kylässä asunut yrittäjä, joka tunnettiin Nilsiän öljysheikkinä. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1986 televisio-ohjelmasta "Karpolla on asiaa", jossa hän esiintyi öljysheikiksi pukeutuneena. Kuosmanen omisti Man-Oil-nimisen yrityksen, joka puhdisti jäteöljyä ja valmisti siitä muun muassa voiteluöljyä. Kuosmanen tarjosi puhdistettua öljyään jopa ihmisille lääkkeeksi erilaisiin sairauksiin. Karpon ohjelman esittämisen jälkeen Kuosmanen kiersi varsinkin 1980-luvun lopulla ympäri Suomea esiintymässä ja myymässä Man-Oilin tuotteita kauppojen avajaisissa, messuilla ja markkinoilla. Kuosmasen luona Nilsiässä vieraili myös paljon turisteja näihin aikoihin.
Kuosmanen asui 1970-luvulla Vesilahdella ja oppi öljynpuhdistamisen taidot työskennellessään Lempäälässä vuosina 1950–1978 toimineen Kajomeri Oy:n jäteöljynpuhdistamolla. Kuosmanen perusti oman yrityksensä jo Vesilahdella asuessaan, mutta täyteen vauhtiin öljynpuhdistustoiminta pääsi vasta Nilsiään muuton jälkeen. Kuosmanen käytti jo tuolloin Manoil-tuotemerkkiä, kun taas Kajomeri valmisti jäteöljystä "Meroil"-nimistä voiteluöljyä.
Kuosmasta syytettiin vuonna 1990 jatketusta petoksesta ja myrkyttämisestä hänen myytyään mineraaliöljyä lääkkeenä. Juuan kihlakunnanoikeus totesi hänet kuitenkin syyntakeettomaksi apulaisprofessori Erkki Väisäsen antaman lausunnon perusteella. Mielentilatutkimuksen mukaan Kuosmanen uskoi muun muassa saaneensa valtiovallalta määräyksen perustaa suuri haaremi, jotta öljynjalostustoiminta ei tyrehtyisi. Kuosmanen jatkoi tämän jälkeenkin öljystä valmistetun ihmeseeruminsa kauppaamista ja väitti sen muun muassa parantaneen AIDS-potilaan viidessä vuorokaudessa. Lääkkeen oli määrä parantaa lukuisia muitakin sairauksia ja vaivoja, kuten syöpä, reumatismi ja eturauhastulehdus.
Kuosmanen löydettiin kuolleena kotinsa läheltä vuonna 2008. Vuonna 2020 hänen kotitilansa oli yhä paikallaan, tosin jo ränsistyneenä ja uudella omistajalla. 
Muisto Nilsiän öljysheikistä elää Halunan naapurikylässä Pajulahdessa kantatien 75 varrella sijaitsevan Man Oil -huoltoaseman nimessä.
Nilsiän öljysheikki populaarikulttuurissa.
Jope Ruonansuu esitti 1980-luvulla Visa Mäkisen tuottamissa videokasettijulkaisuissa "Aikuisten viihde-spaketti" ja "Matkiva kulkuri" Woman Oil -nimisen yhtiön öljysheikkiä, joka oli parodia Kuosmasen Nilsiän öljysheikistä.
Nilsiän harrastajateatteri aloitti vuonna 2023 esittää Simolan kesäteatterissa kirjailija-toimittaja Antti Heikkisen käsikirjoittamaa näytelmää "Sheikki", joka kertoo Kuosmasen tarinan.
Rohtonukula

Rohtonukula eli nukula tai kansanomaisilta nimiltään "sydämenvahvistusyrtti" eli "ulkomaanviholainen" ("Leonurus cardiaca") on karvainen, monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa Etelä- ja Keski-Suomessa harvinaisena viljelyjäänteenä. Eteläisemmässä Euroopassa se on luonnonvarainen kasvi. Suomessa rohtonukulasta esiintyy kaksi alalajia, Lounais-Suomessa ja Pohjanlahden rannikolla vallitsee lännenrohtonukula eli lännennukula ("Leonurus cardiaca" subsp. "cardiaca"), idässä villarohtonukula eli villanukula ("Leonurus cardiaca" subsp. "villosus").
Rohtonukula voi kasvaa jopa 2 m korkeaksi ja kukkii heinä–elokuussa. Sen lehdet ovat nelisärmäiset ja pehmeäkarvaiset ja vastakkain kiinni kasvin varressa. Alimmissa lehdissä on viisi, mutta ylimmissä lehdissä vain kolme liuskaa. Kukat ovat vaaleanpunaiset tai valkoiset ja muodostavat varren yläosaan erillisiä lehtihankaisia kiehkuroita 6–12 kukan ryhminä.
Rohtonukula on lääkekasvi, jonka tarkkaa kemiallista koostumusta ei edelleenkään tunneta. Kasvin kuivattuja latvakukintoja on käytetty rohtona alentamaan verenpainetta ja lievittämään hermostollisia ja toiminnallisia sydänvaivoja. Rohtonukulalla on myös voimakkaasti rauhoittava vaikutus. Rohtonukulaa voi käyttää myös koviin kuukautiskaipuihin.
Inscriptiones Graecae

Inscriptiones Graecae (”Kreikkalaiset piirtokirjoitukset”; lyhennys "IG") on kattavuuteen pyrkivä kokoomajulkaisu antiikin aikaisista kreikankielisistä piirtokirjoituksista. Sen tarkoituksena on koota ja julkaista kaikki tunnetut antiikin aikaiset kirjoitukset manner-Kreikasta ja Kreikan saarilta. Projektin aloitti alun perin Preussin tiedeakatemia, ja nykyään sitä jatkaa sen seuraaja Berlin-Brandenburgische Akademie der Wissenschaften.
Historia.
"Inscriptiones Graecae" -sarjan ensimmäinen nide ilmestyi vuonna 1873. Projektin tarkoitus on jatkaa aiempaa "Corpus Inscriptionum Graecarum" (CIG) -sarjaa, jota julkaisi August Böckh vuosien 1825 ja 1860 välillä. Lisäksi se korvaa aiemman "Corpus Inscriptionum Atticarum" (CIA) -sarjan. Uudet löydökset olivat tehneet julkaisusarjan tarkistamisen välttämättömäksi.
Julkaisu on rinnakkainen vastaavalle latinankielisten piirtokirjoitusten julkaisulle Corpus inscriptionum Latinarum (CIL), jonka perusti Theodor Mommsen vuonna 1847. Vuosina 1860-1902 julkaisua johti Adolf Kirchhoff, vuosina 1902-1931 Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff. Von Wilamowitz-Moellendorff järjesti julkaisutoiminnan uudelleen ja teki sarjasta yhden antiikintutkimuksen merkittävimmistä julkaisuista.
Toisen maailmansodan jälkeen projekti kärsi rahoituksen puutteesta, ja se pysähtyi joksikin aikaa vuonna 1972. Berlin-Brandenburgische Akademie der Wissenschaften käynnisti sen uudelleen vuonna 1994. Julkaisujen toimittajina ovat toimineet aiemmin mainittujen lisäksi muun muassa Wilhelm Dittenberger, Friedrich Hiller von Gaertringen, Johannes Kirchner, Günther Klaffenbach ja Peter Funke.
Julkaisut.
Tähän mennessä on julkaistu yli 50 nidettä, joistakin useampia laitoksia. Yksittäisten nidosten julkaisu on osittain ulkopuolisten tutkijoiden vastuulla, missä tapauksessa akatemia suorittaa lopullisen toimitustyön. Akatemia pitää myös hallussaan piirtokirjoitusten paperikopioita. 
Julkaisusarjassa julkaistaan nykyään vain Kreikan alueelta löydettyjä piirtokirjoituksia. Muilta alueilta löydettyjä kreikankielisiä kirjoituksia julkaistaan muissa sarjoissa, kuten "Inscriptiones Graecae in Bulgaria repertae", "Tituli Asiae Minoris" ja "Inschriften griechischer Städte aus Kleinasien".
Aiemmin piirtokirjoitukset julkaistiin ilman käännöksiä, mutta uudemmille julkaisuille saksankieliset käännökset kirjoituksista ovat olleet saatavilla projektin verkkosivuilla. Kaikki toimituksellinen aineisto julkaisuissa on perinteisesti latinan kielellä.
Suomalaisten tutkijoiden osuus.
Piirtokirjoitukset ovat kuuluneet Suomen Ateenan-instituutin tutkimusalueeseen. Erkki Sironen sai julkaistavakseen myöhäisantiikin attikalaiset piirtokirjoitukset, jotka on julkaistu vuosien 267 ja 500-600-lukujen taitteen välillä. Nide ilmestyi vuonna 2008 (IG II/III, pars V: "Inscriptiones Atticae aetatis quae est inter Herulorum incursionem et Imp. Mauricii tempora").
BAE Systems

BAE Systems on brittiläinen ase-, turvallisuus- ja ilmailualan pörssiyhtiö. Sen pääkonttori sijaitsee Farnboroughissa, Englannin Hampshiren kreivikunnassa. Sillä on toimintaa ympäri maailman, muun muassa Yhdysvalloissa toimii sen tytäryhtiö BAE Systems Inc. BAE on maailman kolmanneksi suurin ja Euroopan suurin asevalmistaja. Yhtiö muodostettiin 30. marraskuuta 1999 yhdistämällä toisiinsa brittiläiset Marconi Electronic Systems (MES) ja British Aerospace (BAe). Marconi oli General Electric Companyn puolustuselektroniikan ja laivanrakennuksen osasto ja British Aerospace oli Britannian lentokone-, ammus- ja puolustusjärjestelmäteollisuuden yhteenliittymä.
Organisaatio.
BAE Systemsin toiminta on jaettu viiteen liiketoimintaryhmään: Electronics, Intelligence &amp; Support, Land &amp; Armaments, Programmes &amp; Support, International Businesses ja HQ &amp; Other Businesses.
Land &amp; Armaments.
BAE Systems Land and Armaments synnytettiin vuonna 2005 yhdistämällä yhdysvaltalainen United Defense Industries (UDI) ja BAE Systems Land Systems. United Defense oli aiemmin ostanut Saabilta Boforsin tykkituotannon joka siirtyi yhdistymisessä BAE Systemsille. Näiden lisäksi yhtiö valmistaa taisteluajoneuvoja ja ohjusten laukaisualustoja. Vuonna 2007 tuotevalikoima laajeni kattamaan muun muassa henkilökohtaiset suojaliivit ja käsiraudat.
Trambesòs

Trambesòs on pikaraitiotiejärjestelmä Barcelonan suurkaupunkialueella Espanjan Kataloniassa. Se yhdistää Badalonan ja Sant Adrià de Besòsin kaupungit Barcelonaan. Siihen kuuluu kolme linjaa, joita merkitään tunnuksilla T4, T5 ja T6. Linjat 1-3 puolestaan kuuluvat Trambaix-järjestelmään. Trambesòs ja Trambaix aiotaan myöhemmin yhdistää suuremmaksi kokonaisuudeksi. Raitiotielinjat on merkitty myös useisiin tuoreempiin metrokarttoihin. Vuonna 2008 kaikkien kolmen Trambesòs-linjan yhteenlaskettu matkustajamäärä oli 7 408 730.
Linjat.
Linja T4.
T4 on Trambesòs-linjoista ensimmäinen. Se otettiin käyttöön 8. toukokuuta 2004.
Seuraavassa on lueteltu linjan pysäkit, joiden yhteydessä on mainittu myös vaihtomahdollisuudet Barcelonan metroon ja Renfen juniin.
Linja T5.
T5 otettiin käyttöön 14. lokakuuta 2006.
Linja T6.
T6 otettiin käyttöön 15. kesäkuuta 2008.
Tõnis Erm

Tõnis Erm (s. 1982) on virolainen hiihto- ja pyöräsuunnistaja. Seuratasolla hän edustaa TA OK:ta.
Pyöräsuunnistus.
Ostródan pyöräsuunnistuksen MM-kilpailuissa 2008 Erm voitti pronssia sprintissä. Samana vuonna Nidan EM-kilpailuissa hän voitti hopeaa keskimatkalta ja sprintistä. Farumin ja Kööpenhaminan EM-kilpailuissa 2009 hän voitti viestihopeaa joukkuetovereinaan Lauri Malsroos ja Margus Hallik.
Hiihtosuunnistus.
Hiihtosuunnistuksessa Erm on edustanut Viron maajoukkuetta MM-kilpailuissa vuosina 2004, 2005 ja 2007. Hänen paras henkilökohtainen MM-sijoituksensa on 17. sija sprintistä Moskovan MM-kilpailuissa 2005. Viestissä hän on sijoittunut kuudenneksi Åsarnan MM-kilpailuissa 2004.
Johnnie Tolan

Johnnie Tolan (22. lokakuuta 1917 – 6. kesäkuuta 1986 Redondo Beach, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1956–1958. Hän oli parhaimmillaan 13:s vuoden 1958 kilpailussa.
Tolan voitti 45 Midget cars -kilpailua vuonna 1946 voittaen Rocky Mountain Midget Racing Association -mestaruuden. Hän uusi mestaruutensa seuraavana vuonna voittaen 47 Midget-kilpailua. Hän voitti 27 kertaa seuraavana vuonna. Hän voitti vuoden 1950 AAA Midwest -mestaruuden ja ensimmäisen National Midget -mestaruutensa vuonna 1952. Hän voitti myös vuoden 1953 Night Before the 500 Midget -kilpailun. Tolanilla oli erikoinen rituaali joka Midget-kilpailussa, johon osallistui. Hän poltti tupakan lämmittelyn aikana ja käänsi sen ympäri lähtöviivalla ensimmäisellä nopealla kierroksellaan. Hän uskoi saavansa onnistuneen yön, jos osuisi merkkiin.
Tolan matkusti vuonna 1964 Australiaan yhdessä Bob Tattersallin ja Jimmy Daviesin kanssa. Hän kärsi selkävaivoista uransa lopettamisen jälkeen.
Tolan valittiin vuoden 1988 National Midget Auto Racing Hall of Fameen.
Voitko unohtaa

Voitko unohtaa on Juhani Markolan viides pitkäsoitto. Se julkaistiin vuonna 1979.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
En hyvästellyt sinua

En hyvästellyt sinua on Jamppa Tuomisen kolmas studialbumi. Se julkaistiin vuonna 1979 levymerkillä CBS.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan toiselle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä 21 viikkoa.
Labrit

Labrit eli landesinpaimenkoira () on ranskalainen koirarotu, joka on saanut nimensä Mont-de-Marsanin lähellä sijaitsevasta kotikunnastaan. Se sekoitetaan usein erittäin samankaltaisen ja maantieteellisesti läheisen pyreneittenpaimenkoiran kanssa. Jopa jotkut ranskalaiset paimenet kutsuvat myös pyreneittenpaimenkoiraa ja muita samankaltaisia lammaskoiria nimellä "labrit", mikä vain kasvattaa väärinkäsityksiä.
Ulkomuoto.
Labrit on pitkäkarvainen, keskikokoinen paimenkoira, joka muistuttaa paljon pitkäkarvaista pyreneittenpaimenkoiraa. Se on kuitenkin tätä kookkaampi, lyhytkarvaisempi ja pitkäpäisempi, ja sen runko on neliömäinen (ns. "COB"-rakennetyyppi), kun taas pyreneittenpaimenkoiran runko on enemmän suorakaiteenmuotoinen. Pää muistuttaa ruskeakarhun päätä ja korvat ovat joko pystyt tai puolipystyt. Häntä on alasasettunut ja kärjestä kaartunut. Karvapeite on karheaa, vuohenvillan kaltaista ja kuivaa, ja muodostaa niskan ympärille kauluksen. Väritys voi olla musta, tummanharmaa, blue merle tai hiekka (fawn) eri sävyisenä. Säkäkorkeus on 47–55 cm.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on valpas, eloisa ja rohkea työkoira, jolla on käyttötarkoituksensa takia vielä nykyisinkin villi, väsymätön ja hieman levoton luonne. Se ei arkaile kohdata haasteita paimenen sille asettavan tehtävän saattamisessa päämääräänsä: se on valmis tarpeen vaatiessa jopa loikkaamaan veteen. Se on vieraita kohtaan varautunut ja saattaa olla toisinaan jopa aggressiivinen, mutta omistajaansa kohtaan se on erittäin uskollinen ja rakastava. Sillä on voimakas vastustuskyky erinäisiä sairauksia ja kylmää säätä vastaan, minkä lisäksi se kykenee olemaan syömättä muutamaan päivään muuta kuin ruohoa.
Alkuperä.
Labritin kotialuetta on Lounais-Ranskan Akvitaniassa Landesin departementissa sijaitseva Labrit-niminen kunta. Se on kuitenkin levinnyt myös kahdelle Pyrénées-Atlantiquesin departementin alueelle, Béarnin tasangoille ja Pohjoiseen Baskimaahan. Tämän vuoksi baskit, joiden kansallisylpeys yltää koirarotuihin asti, väittävät sen olevan osittain myös baskilainen rotu.
Labritin uskotaan polveutuvan mahdollisesti pyreneittenpaimenkoirasta, ja juuri näiden kahden rodun edustaman pitkäkarvaisen, keskikokoisen lammaskoiratyypin arvellaan olevan ranskalaisista paimenkoirista kaikkein vanhin. Päinvastoin kuin tunnetumpi vuoristoon sopeutunut lähisukulaisensa, se on kuitenkin jalostettu paimentamaan tasangoilla. Eräät baskiasiantuntijat uskovat rodun olevan lisäksi läheistä sukua myös baskienpaimenkoiralle.
Vuonna 1922 herra Dhers pani ensi kerran merkille labritin ja pyreneittenpaimenkoiran virheellisen sekoittamisen toisiinsa ja ilmaisi jo tuolloin "L'éleveur"-lehdessä kantansa siitä, ettei kyse ollut yhdestä ja samasta rodusta. Tämän johdosta vuonna 1930 Daxissa pidetyssä vuotuisassa maatalousnäyttelyssä eläinlääkärit Chêne ja Léon Boulet kirjoittivat rotumääritelmän, josta kävivät myös ilmi keskeiset erot pyreneläiseen rotuun. Valitettavasti labritista ei heidän yrityksistään huolimatta kiinnostuttu tarpeeksi eikä sitä ehditty noteerata omana rotunaan, minkä vuoksi se on nykyisin äärimmäisen uhanalainen ellei jopa sukupuuttoon kuollut.
Pommerinpaimenkoira

Pommerinpaimenkoira ("Pommerscher Hütehund") on sukupuuttoon kuollut saksalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Pommerinpaimenkoira oli keskipitkäkarvainen, pitkäraajainen lammaskoira. Sen pää oli pitkä, kuono suippo ja kallo kapea. Korvat olivat riippuvat ja silmät tummanruskeat. Muihin ominaispiirteisiin lukeutuivat syvä rintakehä, suhteellisen pitkä kaula, vähäinen otsapenger ja pitkä häntä. Sallitut värit olivat puhtaanvalkoinen ja valkoinen keltaisin merkein. Uroksen säkäkorkeus oli 50–60 cm ja nartun 50–55 cm.
Alkuperä.
Rotu oli kotoisin Koillis-Saksasta, minkä lisäksi jotkin puolalaiset lähteet pitävät sitä puolalaisena rotuna. 1900-luvun alussa joitain yksilöitä vietiin Englantiin työskentelemään Devonshiren maatiloille. Rodun edustajia oli näytillä Cruftissa 1930-luvulla.
Täysikuu (albumi)

Täysikuu on suomalaislaulaja Tapani Kansan 24. studioalbumi vuodelta 1991. Albumi koostuu pääasiassa tunnettujen iskelmäkappaleiden versioista, jotka Kansa ja Kaj Kuittinen ovat uudelleen sovittaneet. Mukana on myös yksi Kansan itse säveltämä ja sanoittama kappale ”Rakkautemme valssi”.
Albumi ylsi musiikkilistoilla parhaimmillaan 30 myydyimmän joukkoon sijalle 25. pysyen listalla yli 20 viikon ajan. Levyn nimikappale ”Täysikuu” oli parhaimmillaan radioiden kuudenneksi soitetuin kappale.
Levy julkaistiin Bluebird-levymerkillä vinyyli- ja CD-levyinä sekä C-kasettina.
Mikko Manninen (jalkapalloilija, 1965)

Mikko Manninen (s. 13. lokakuuta 1965 Lappee) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai libero.
Manninen aloitti uransa Lauritsalan Työväen Palloilijoissa, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi I–III divisioonia viiden kauden ajan 1983–1987.
LauTP:stä Manninen siirtyi SM-sarjan Mikkelin Palloilijoihin, jossa hän teki pääsarjadebyyttinsä 24. huhtikuuta 1988 ottelussa Hakaa vastaan. Hän saavutti MP:ssä SM-hopeaa vuonna 1991 ja SM-pronssia vuonna 1990. Vuosina 1988–1993 ja 1995–1996 hän pelasi joukkueessa yhteensä 148 SM-sarjan ja sen korvanneen Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia. 
Manninen pelasi urallaan myös Ykkösen Kultsussa sekä Kakkosen Warkauden Pallo -35:ssä ja Warkauden Jalkapalloklubissa.
Markus Räsänen

Markus Räsänen (s. 26. elokuuta 1963 Kuopio) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka pelasi keskikentän keskustassa tai laitalinkkinä.
Räsänen pelasi suurimman osan urastaan Kuopion Palloseurassa, jonka SM-sarjajoukkueessa hän debytoi 14. syyskuuta 1980 ottelussa Helsingin Jalkapalloklubia vastaan. Hän pelasi joukkueessa vuosina 1980–1983 ja 1986–1992 yhteensä 108 SM-sarjan ja sen korvanneen Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki 14 maalia. Räsäsen viimeinen kausi KuPSissa oli 1993, jolloin joukkue pelasi 1. divisioonassa.
Räsänen pelasi urallaan myös 1. divisioonan Pallo-Kerho 37:ssä (1993) sekä 2. divisioonan Hongassa (1984) ja Joutsenon Kullervossa (1985).
Sanshu

Sanshu () on japanilainen koirarotu. FCI oli alun perin hyväksynyt sen viralliseksi roduksi, mutta poisti sen myöhemmin rotulistoiltaan: täten FCI:n virallinen kanta on, että rotu olisi jo kuollut sukupuuttoon.
Ulkomuoto.
Sanshu on ulkoisesti kuin pienikokoinen akita. Se on keskikokoinen, lyhytkuonoinen ja leveäkalloinen pystykorva. Sen kolmiomaiset korvat ovat pystyt ja pienet, ja sen tummat silmät ovat mantelinmuotoiset. Sekä runko että niska ovat lyhyitä, ja rintakehä syvä ja pyöristynyt. Raajat ovat keskipitkät ja häntä kiertyy selän päälle (ei kuitenkaan yhtä tiukalle kierteelle kuin muilla pystykorvilla). Karvapeite on tiheä. Sallitut värit ovat valkoinen, vaaleanruskea, ruosteenpunainen, punainen, pippuri &amp; suola, black &amp; tan, musta ja laikukas. Rodusta on kaksi eri kokomuunnosta. Ison uroksen säkäkorkeus on 50–55 cm ja nartun 45–50 cm, molempien paino vaihtelee 20–25 kg välillä. Pienellä muunnoksella uroksen mitat ovat 40–45 cm ja nartun 37–42 cm.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on eloisa, älykäs ja vahtiviettinen.
Alkuperä.
Koiraharrastajat kehittivät sanshun vuosien 1912–1921 paikkeilla Aichin alueella Honshun saarella. Jalostus aloitettiin risteyttämällä aichilaisia keskikokoisia metsästyskoiria (shika inuja) kiinalaisten lyhytkarvaisten chow chow'ien kanssa. Tavoitteena oli luoda ihanteellinen keskikokoinen vahtikoira. Rotua käytetään vartioinnin lisäksi myös seurakoirana.
Ihmisoikeudet Ruotsissa

 
Ihmisoikeudet Ruotsissa ovat kansainvälisten sopimusten ja kansallisen lainsäädännön määrittelemät jokaiselle ihmiskunnan jäsenelle yhtäläisesti kuuluvat vapaudet ja oikeudet. jotka pohjautuvat käsitykseen ihmisarvon yleismaailmallisesta yhtäläisyydestä ja loukkaamattomuudesta. Ne voidaan jakaa vapausoikeuksiin, poliittisiin, taloudellisiin, sosiaalisiin ja sivistyksellisiin oikeuksiin sekä oikeuteen tasapuoliseen kohteluun oikeudenkäynnissä. Kansallisessa lainsäädännössä ihmisoikeuksia käsitellään muun muassa hallitusmuodossa, joka on yksi Ruotsin neljästä perustuslaista.
Vapausoikeudet.
Tärkein vapaus on oikeus elämään. Kuolemanrangaistus poistettiin laista asteittäin vuodesta 1920 alkaen, ja vuonna 1975 perustuslaissa se kiellettiin kaikissa olosuhteissa.
YK:n kidutuksen vastainen komitea kehotti Ruotsia lisäämään toimia naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan ehkäisyyn ja rangaistuksiin vuonna 2008. Vain arviolta 12 % poliisille tehdyistä raiskausilmoituksista johtaa oikeudenkäyntiin.
Poliittiset oikeudet.
Poliittisia oikeuksia ovat muun muassa äänioikeus, sananvapaus, kokoontumisvapaus sekä yhdistysvapaus.
Naiset saivat Ruotsissa äänioikeuden vuoden 1921 vaaleissa, joissa valittiin viisi naisedustajaa. Yleisestä ja yhtäläisestä äänioikeudesta naisille ja miehille oli päätetty vuonna 1919.
Toimittajat ilman rajoja -järjestön kokoamassa maailman sananvapausindeksissä Ruotsi on ollut yleensä parhaiden maiden joukossa, vuonna 2020 sijalla viisi.
Taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet.
Perusoikeuksiin kuuluvat myös taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet. Tällaisia ovat esimerkiksi oikeus työhön, sosiaaliturvaan ja opetukseen. Julkisella vallalla on velvoite turvata ja edistää näiden oikeuksien toteutumista.
Korkea työllisyysaste ja osallistavat työmarkkinat ovat Ruotsissa sekä hallituksen, työmarkkinajärjestöjen että kuntien tavoite. Kaikkien ryhmien osallisuuteen työmarkkinoilla panostetaan paljon, jotta toteutuisi kaikkien oikeus työhön kykyjensä mukaan.
Oppivelvollisuus koskee 6–16 -vuotiaita. Kaikilla peruskoulun tai erityisperuskoulun päättäneillä nuorilla on Ruotsissa oikeus toisen asteen koulutukseen.
Koillissiperianlaika

Koillissiperianlaika ("severo-vostotsnaja jesdovaja sobaka") on venäläinen koirarotu. Se tunnetaan myös nimillä koillissiperianrekilaika ja koillinen vetokoira.
Ulkomuoto.
Koillissiperianlaikalla on vahva ja lihaksikas kaula. Koiran liikkuessa häntä kiertyy selän päälle. Karvapeite on tiheä, kaksinkertainen ja säänkestävä. Se voi olla väriltään joko punaharmaa, musta tai mustanruskea – vastaavasti Desmond Morriksen mukaan mikä tahansa väritys on mahdollinen. Säkäkorkeus vaihtelee 58–69 cm ja paino 34–50 kg välillä.
Alkuperä.
Rodun kotiseutu käsittää Mantšurian, Itä-Siperian ja Venäjän arktiset saaret. Vielä nykyisinkään teknologian kehityttyä ei vaikuttaisi olevan tehokkaampaa tapaa ihmisten ja tavaroiden siirtämiseen halki jäisen tundran kuin näiden rekikoirien käyttö: ne kuljettavat kaikenlaista lastia postista lääkäreihin ja eläinlääkäreihin. Toisin kuin muilla venäläisillä pystykorvilla, jotka saattavat kyllä toisinaan toimia myös reenvedossa, on reenveto tämän rodun ainoa käyttötarkoitus. Koillissiperianlaika voi kulkea 80 kilometriä päivässä kuusipäiväisellä 480 km matkalla ja yksi yksilö kykenee vetämään 45 kg – jopa –45 C pakkasella.
1940-luvulla venäläisten koira-asiantuntijoiden ryhmä keksi nimen "koillissiperianrekikoira". He tutkivat erilaisia silloisen Neuvostoliiton jäisillä alueilla työkäytössä olleita pystykorvia. Oli kuitenkin epäselvyyttä siitä, kuinka monta aidosti erillistä rotua oli olemassa ja kuinka moni oli vain jonkin toisen rodun paikallismuunnos. Lopulta he määrittelivät, että oli kuusi aitoa rotua: neljä metsästyskoiraa (joita käytettiin toisinaan myös reenvetoon), yksi paimenkoira (jota käytettiin toisinaan myös reenvetoon) sekä yksi rekikoira (puhtaasti reenvetoon käytetty). Tässä luokittelussa ei kuitenkaan otettu huomioon esimerkiksi jakutianlaikaa, josta tuli myöhemmin myös kansainvälisesti hyväksytty rotu.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1973

Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1973 Alankomaissa Rotterdamissa. Kisojen ajankohta oli 10.–11. maaliskuuta. Kisapaikkana oli Ahoy-halli, jonka juoksurata oli 170 metrin mittainen.
Sealydalenterrieri

Sealydalenterrieri ("Sealydale Terrier") on sukupuuttoon kuollut eteläafrikkalainen koirarotu.
Ulkomuoto.
Sealydalenterrieri oli pitkälti sealyhaminterrierin näköinen, mutta toiset lähteet mainitsevat sen muistuttaneen karkeakarvaista jackrussellinterrieriä. Sen pääväri oli valkoinen, jossa oli joko ruskeita, mustia tai keltaisia merkkejä. Säkäkorkeus oli 31–33 cm.
Alkuperä.
Kuten nimestäkin voidaan päätellä, rodun esi-isät olivat sealyhaminterrieri ja airedalenterrieri, joita risteytettiin keskenään 1930–1940-luvuilla. Afrikassa sen jalostus oli englantilaisten käsissä, pääasiassa rouva Bodmerin. Sitä käytettiin paitsi pyydystämään tuholaiseläimiä kuten rottia, myös vahti- ja seurakoirana.
The Silent Force Tour

The Silent Force Tour on hollantilaisen Within Temptation -yhtyeen musiikki-DVD ja livealbumi vuodelta 2005. DVD sisältää mm. Java Eilandilla Amsterdamissa 22. heinäkuuta 2005 kuvatun konsertin sekä backstage-materiaalia. Tavallisen DVD-painoksen lisäksi The Silent Force Tourista on julkaistu painos, jossa on mukana myös Java Eilandin konsertin materiaalia sisältävä CD.
Sisältö.
DVD.
Konsertti, Java Eiland, Amsterdam
Live 05, Helsinki
Konsertti, Werchter, Belgia
Musiikkivideot
Making of &lt;br&gt;
Backstage-materiaali&lt;br&gt;
Haastatteluja&lt;br&gt;
Ekstrat