Bohemond II

Bohemond II (1107/1108 Apulia – helmikuu 1130 Mamistra, Kilikia) oli normannilaiseen Hauteville-sukun kuulunut, ristiretkeläinen, soturi, Taranton ruhtinas vuosina 1111-1128 sekä Antiokian ruhtinas vuosina 1111/1119-1130. 
Suku.
Bohemond II oli Taranton ja Antiokian ruhtinas Bohemond I:n ja Ranskan prinsessa Constancen vanhempi poika. Hän kuului Hauteville-sukuun. Hän syntyi joko vuonna 1107 tai 1108. Hänellä oli myös noin 1108-1010 syntynyt nuorempi veli Giovanni, joka kuoli jo sylilapsena. Vuonna 1104 isä Bohemond I matkusti Eurooppaan hakemaan sotilaallista apua taistelussaan Bysantin valtakuntaa vastaan ja jätti veljenpoikansa Tancredin Syyriaan hallitsemaan Antiokiaa. Kaksi tuonaikaista käskykirjettä osoittavat, että Tancred nimitti itseään Antiokian ruhtinaaksi vuonna 1108. Saman vuoden syyskuussa Bohemond I pakotettiin allekirjoittamaan Devolin rauhansopimus, joka valtuutti Bysantin valtakunnan liittämään Antiokian maaomistuksiinsa hänen kuolemansa jälkeen.
Antiokian ruhtinas.
Bohemond I kuoli Apuliassa vuonna 1111. Kolmevuotias Bohemond II oli vielä alaikäinen, joten hänen äitinsä Antiokian ruhtinatar Constance otti vastuun Taranton hallinnosta sijaishallitsijana. Bysantin keisari Aleksios I Komnenos lähetti lähettiläitä Tancredin luo vaatimaan Antiokian hallintaa itselleen, mutta Tancred kieltäytyi tottelemasta ja jatkoi ruhtinaskunnan hallintaa. Tancred kuoli vuonna 1112 ja testamenttasi Antiokian veljenpojalleen Roger di Salernolle.
Rogerin oikeudellinen asema hänen hallituskautensa aikana Antiokiassa on epävarma. Kronikoitsija, arkkipiispa Guillaume de Tyresin mukaan Tancred teki Rogerista seuraajansa "ymmärtäen, että Bohemondin tai hänen perillistensä pyynnöstä hänen ei pitäisi kieltäytyä palauttamasta sitä", mikä viittaa siihen, että Roger oli toiminut vain valtionhoitajana alaikäiselle Bohemondille. Roger otti käyttöön ruhtinaan tittelin, mikä tarkoittaa, että hän piti itseään Antiokian hallitsijana omalla oikeudellaan. Aikalaiskronikoitsija Fulcher de Chartres syytti Rogeria siitä, että tämä riisti "herransa Bohemondin [I] pojalta tämän perinnön, joka asui silloin Apuliassa äitinsä kanssa". Bohemondin Italiassa sijaitsevien maaomistusten alueella vuosina 1117–1119 julkaistuissa käskykirjeissä korostettiin, että hän oli Antiokian ruhtinaan poika, mutta häntä itseään ei kutsuttu ruhtinaaksi. 
Kun Roger ja suurin osa antiokialaisista aatelisista menehtyi Ager Sanguiniksen taistelussa Balatissa, lähellä Sarmadaa (nyk. Idlibin maakunta, Syyria) 28. kesäkuuta 1119. Jerusalemin kuningas Balduin II kiiruhti Syyriaan pelastamaan Antiokiaa Mardinin artuqidien hallitsija Ilghazilta. Antiokian merkkihenkilöt julistivat Balduinin Antiokian hallitsijaksi, mutta korostivat, että Antiokia oli Bohemondin "oikeutettu perintö", kronikoitsija ja ristiretkeläinen Galterius Cancellariuksen mukaan. Balduin lupasi luovuttaa Antiokian Bohemondille, jos Bohemond saapuu ruhtinaskuntaan. Ne, jotka olivat läsnä kokouksessa, sopivat, että Bohemondin pitäisi avioitua Balduinin tyttären, Jerusalemin prinsessa Alicen kanssa. He myös päättivät, että Bohemondilla ei ole oikeutta vaatia takaisin niitä avustuksia, jotka oli myönnetty hänen ollessaan poissa ruhtinaskunnasta. 
Balduin II vangittiin vuonna 1123, ja Antiokian asukkaat laittoivat matkalle lähettiläitä Bohemondin luokse kehottaen tätä tulemaan ruhtinaskuntaansa. Bohemond saavutti täysi-ikäisyyden 16-vuotiaana. Kronikoitsija Guillaume de Tyren mukaan tämä teki sopimuksen Apulian herttua Vilhelm II:n kanssa, jonka mukaan se, joka kuolisi ensimmäisenä ilman perillisiä, luovuttaisi ruhtinaskuntansa toiselle. Vilhelmin kertomuksen luotettavuus on kuitenkin epäilyttävä. Kronikoitsija Alessandro Telesino kirjoitti, että ennen lähtöään Syyriaan Bohemond uskoi Italian valtakuntansa Pyhän istuimen huomaan, mutta arkkipiispa Romuald Guarna sanoi tehneensä Conversanon kreivi Alexanderista noiden maiden valvojan. Bohemond purjehti joukkoineen Otrantosta 24 aluksen laivastolla syyskuussa 1126.
Ruhtinas saapuu Antiokiaan.
Bohemond rantautui joukkoineen Saint Simeonin satamaan Antiokian ruhtinaskunnassa loka-marraskuussa 1126. Hän meni Antiokiaan tapaamaan Balduin II:ta, joka luovutti Antiokian ruhtinaskunnan hänelle. Bohemond nimettiin virallisesti ruhtinaaksi Balduinin läsnäollessa. Armenialainen kronikoitsija Matteos Edessalainen kuvasi Bohemondia sanoilla "voimakas hahmo ja suuri voima". Badr ad-Daulah valloitti Kafartabin linnoituksen pian Bohemondin saapumisen jälkeen, mutta Bohemond valtasi linnoituksen nopeasti takaisin vuoden 1127 alussa. Bohemondin hyökkäys Shaizarin munqidhiitteja vastaan, jonka historioitsija Osama ibn Munqidh kirjasi ylös, tapahtui myös tuohon aikaan.
Bohemond joutui konfliktiin Edessan kreivi Joscelin I:n kanssa vuonna 1127, vaikka lähteet eivät paljasta syytä kahden kristityn hallitsijan väliseen vihamielisyyteen. Joscelin valtasi entiset Antiokian alueet Mosulin käskynhaltija Il-Bursuqilta. Lisäksi Bohemond kieltäytyi luovuttamasta Azazia Joscelinille huolimatta siitä, että Roger di Salerno lupasi sen Joscelinille toisen puolisonsa, Maria di Salernon, myötäjäisenä. Joscelin käytti hyväkseen Bohemondin poissaoloa sotaretkellä, hän hyökkäsi Antiokiaan turkkilaisten palkkasoturien avulla ja ryösti kyliä rajaseudulla.
Antiokian latinalainen patriarkka, Bernard Valensialainen asetti interdiktin Edessan kreivikunnalle. Balduin II kiirehti Syyriaan sovittelemaan erimielisyyksiä Bohemondin ja Joscelinin välillä vuoden 1128 alussa. Joscelin, joka oli sairastunut vakavasti, suostui palauttamaan maaomistukset Bohemondille ja osoittamaan tälle kunnioitustaan. Bohemondin ja Joscelinin välinen konflikti antoi Imad ad-Din Zengille, Il-Bursuqin seuraajan Mosulin käskynhaltijana, mahdollisuuden valloittaa Aleppo ilman vastarintaa 28. kesäkuuta 1128.
Bohemondin serkku Apulian herttua Vilhelm II oli kuollut ilman perillisiä 25. heinäkuuta 1127. Paavi Honorius II yritti estää Sisilian kreivi Roger II:ta, Vilhelmin ja Bohemondin serkkua, valloittamasta Apuliaa, mutta Roger ei totellut tätä. Toukokuussa 1128 hän hyökkäsi Bohemondin Italian ruhtinaskuntaan ja valloitti Taranton, Otranton ja Brindisin ilman vastarintaa. Hän valloitti joukkoinen koko ruhtinaskunnan kesäkuun 15. päivään mennessä.
Hyödyntämällä salamurhaajien ja Damaskoksen "atabeg," käskynhaltija Taj al-Muluk Burin välisiä kiistoja, Balduin II hyökkäsi Damaskoksen alueelle ja piiritti Baniaksen marraskuussa 1129. Bohemond ja Joscelin liittyivät joukkoineen Balduiniin joukkoihin, mutta voimakas rankkasade pakotti ristiretkeläiset luopumaan piirityksestä.
Bohemond päätti palauttaa ruhtinaskuntaan takaisin Anazarbusin ja muut alueet, jotka oli menetetty Kilikian armenialaiskuningaskunnalle. Hän hyökkäsi Kilikiaan helmikuussa 1130 matkaten joukkoineen Ceyhan-jokea pitkin. Kilikian kuningas Leo I pyysi apua danishmendi emiiri Gazilta, joka teki yllätyshyökkäyksen Bohemondin armeijaa vastaan. Bohemond ja hänen sotilaansa kaatuivat taistelussa. 
Avioliitto ja jälkeläiset.
Bohemondin puoliso, Jerusalemin prinsessa Alice (myös Adelicia, Antiokian ruhtinatar Alice, Haalis tai Halis; n. 1110–1151 jälkeen) oli Jerusalemin kuningas Balduin II:n ja armenialaisen Melitenen prinsessa Morfian (k. n. 1127) toiseksi vanhin tytär. He avioituivat vuonna 1126 ja heille syntyi lapsi, tytär Constance (1128–1163).
Perintö.
Kronikoitsija Mikael Syyrialaisen mukaan turkkilaiset surmasivat Bohemondin, koska eivät tunnistaneet tätä. Jos he olisivat tunnistaneet tämän, he olisivat pelastaneet hänet voidakseen vaatia hänestä lunnaita. Emiiri Gümüshtigin antoi palsamoida Bohemondin irtihakatun pään, joka lähetettiin lahjana kalifi Al-Mustarshidille Abbasidikalifaattiin.
Heidän ainoa lapsensa Constance oli kaksivuotias Bohemondin kuollessa noin 30-vuotiaana vuonna 1130. Ruhtinatar Alice yritti turvata asemansa prinsessa Constancen sijaishallitsijana, mutta Antiokian aateliset pitivät hänen isänsä Balduin II:ta parempana vaihtoehtona. Bohemondin kuoleman jälkeen Sisilian kuningas Roger II vaati itselleen Antiokiaa, mutta hän ei koskaan voinut vaatia sitä asettumalla prinsessa Constancea vastaan. 
Constance avioitui 8-vuotiaana vuonna 1136 36-vuotiaan Raymond de Poitiers'n (n. 1105–1149) kanssa. Heille syntyi noin 1148 vuodesta lähtien Guillaume de Tyresin mukaan neljä aikuiseksi elänyttä lasta, joista vanhin poika oli Antiokian ruhtinas Bohemond III ja kauneudestaan kuuluisa tytär Maria (1145–1182) avioitui keisari Manuel I Komnenoksen kanssa.