tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jääkiekon Valtakunnansarja 1937–1938

Kaudella 1938 Jääkiekon Valtakunnansarja pelattiin kolmessa ryhmässä neljäntoista joukkueen kesken. Helsinki-ryhmän paras jatkoi suoraan loppusarjaan. Varsinais-Suomen ryhmän voittaja pelasi pääsystä loppusarjaan Loimaan Palloilijoita vastaan ja Häme-ryhmän voittaja Hämeenlinnan Tarmoa vastaan. 
Valtakunnansarja.
Helsinki-ryhmä.
Helsinki-ryhmä jaettiin edelleen kahteen ryhmään, joiden voittajat pelasivat keskenään pääsystä loppusarjaan.
Ryhmä 1.
Tasapisteissä olleet HSK ja HJK II pelasivat uusintaottelun ryhmän voitosta. 
Ryhmä 2.
HSK ja Arsenal pelasivat ottelun pääsystä loppusarjaan
Varsinais-Suomen ryhmä.
Tasapisteissä olleet ja yhtä monta maalia tehneet TPS ja ÅIFK II pelasivat uusintaottelun ryhmän voitosta.
Ryhmän voittaja TPS pelasi Loimaan Palloilijoita vastaan pääsystä loppusarjaan. 
Häme-ryhmä.
Ryhmän voittaja pelasi Hämeenlinnan Tarmoa vastaan pääsystä loppusarjaan. 
Loppusarja.
HSK ja Tarmo nousivat SM-sarjaan seuraavaksi kaudeksi.
Secession

Secession () on näyttelyhalli Wienissä, Itävallassa. Se sijaitsee Friedrichstraßen varrella. Rakennus edustaa jugendarkkitehtuuria ja on tunnettu tyylikkäästä kupolistaan, joka korostaa sen monumentaalista ulkonäköä.
Secessionin historia juontaa juurensa vuoteen 1897. Sen suunnitteli Joseph Maria Olbrich. Rakentamiseen tarvittavat taloudelliset resurssit saatiin suurilta osin teollisuusmagnaatti Karl Wittgensteinilta. Se valmistui vuonna 1898. Rakennuksen ulkonäkö on yksinkertainen ja elegantti, ja se on valmistettu valkoisesta kivestä ja pronssista. Sen kupoli on kaareva ja sen katossa on pronssikoristeita. Se on ympäröity puutarhalla, joka lisää sen viimeisteltyä ulkonäköä.
Else Bugge Fougner

Else Bugge Fougner (s. 9. marraskuuta 1944 Moss) on norjalainen juristi ja Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan oikeusministerinä 1989–1990.
Petter Thomassen

Petter Thomassen (17. huhtikuuta 1941 Salangen – 8. lokakuuta 2003) oli norjalainen Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1977–1997 ja toimi Norjan teollisuusministerinä 1985–1986 sekä elinkeinoministerinä 1989–1990. Vuosina 1988–1990 hän oli puolueensa 2. varapuheenjohtaja.
Charmian May

Charmian Rosemary May (16. kesäkuuta 1937 Horndean, Hampshire – 24. lokakuuta 2002 Purbrook, Hampshire) oli englantilainen näyttelijä. Hän näytteli teatterissa, televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hänen roolinsa olivat yleensä sivuosia.
Ura.
May näytteli muun muassa television komediasarjoissa "Täyttä elämää" ("The Good Life"), "You're Only Young Twice" ja "Pokka pitää". Hänen elokuvarooleihinsa kuuluu muun muassa rouva Darcy komediassa "Bridget Jones – elämäni sinkkuna" (2001).
Teatterissa May näytteli vuodesta 1962 aina vuosisadan loppuun saakka. Hänen debyyttinsä oli hoitajan rooli Renaissance Theatre Companyn näytelmässä "Antigone". Mayn myöhemmistä rooleista mainittakoon Maxine Stuart Salisbury Playhousen näytelmässä "84 Charing Cross Road" (1981).
Charles-Villem Vallmann

Charles-Villem Vallmann (29. toukokuuta 1933 Tallinna, Viro – 19. syyskuuta 2022) oli virolainen Neuvostoliittoa edustanut keihäänheittäjä ja myöhemmin Neuvosto-Viron valmentaja ja urheiluvaikuttaja.
Vallmann valmistui lukiosta vuonna 1958 ja Tallinnan pedagogisen instituutin liikuntatieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1965.
Charles-Villem Vallmann aloitti urheilun veljensä Harry Vallmannin (1921–1994) aloitteesta vuonna 1949. Hän teki Neuvostoliiton nuorten ennätykset keihäänheitossa vuosina 1950–1951. Vuodesta 1957 Vallmannin valmentajana oli Hans Torim. Vuonna 1958 Vallmann oli 12. Euroopan mestaruuskilpailuissa Tukholmassa. Neuvostoliiton mestaruuskilpailuissa Valmann saavutti hopeaa 19588 ja 1959 ja kolme pronssia 1955–1957. Viron mestaruuksia hänelle tuli kuusi kertaa vuosina 1951–1964 sekä muita mitaleita kolme hopeaa ja yksi pronssi.
Vallamnn paransi sotia edeltäneen ajan Gustav Sulen Viron ennätystä vuonna 1955 tuloksella 77,90. Vuosina 1955–1960 hän paransi Viron ennätystä vielä viisi kertaa 77,90:stä 82,26:een ja oli neljällä kaudella (1955 ja 1958–1960) maailmanlistan kymmenen parhaan joukossa. 
Charles-Villem Vallmann kuului Neuvostoliiton maajoukkueeseen neljä kertaa ja Viron maajoukkueeseen 29 kertaa. Vuonna 1964 hänet nimitettiin Neuvostoliiton maajoukkueen keihäänvalmentajaksi. Vuosina 1965–1971 hän toimi Tallinnan pedagogisen instituutin opettajana, vuosina 1971–1974 Tallinnan erityisoppilaitoksen apulaisjohtajana ja 1974–2009 Tallinnan yleisurheilukoulun Kalevin johtajana.
Muita tehtäviä Vallmannilla uudeleen itsenäistyneessä Virossa olivat 2001–2010 Viron Valmentajaliiton hallituksen jäsenyys sekä 1998–2001 Viron Kulttuurirahaston liikunta- ja liikuntarahaston hallituksen jäsenyys.
Vaasan työväentalo

Vaasan työväentalo oli Vaasan kaupungissa sijainnut työväentalo. Työväentalo myytiin vuonna 1980 Vaasan kaupungille, ja se on edelleen osa Vaasan kaupunginteatterin rakennusta.
Historiaa.
Vaasan työväenyhdistys, joka oli aluksi nimeltään Vaasan Suomalainen työväenyhdistys, perustettiin vuonna 1883. Se oli toinen Suomeen perustettu työväenyhdistys. Senaatti vahvisti yhdistyksen säännöt vuonna 1884. Ensimmäisen vuoden aikana yhdistykseen liittyi 57 miestä ja 17 naista. Vuonna 1903 jäseniä oli jo 500. Yhdistys liittyi Suomen Työväenpuolueeseen vasta vuonna 1902. Työväentalon hankintaa varten perustettiin rakennusrahasto jo vuonna 1899.
Vuonna 1904 rakennusrahastoon oli saatu koottua niin suuri pääoma, että työväentalon rakentamiseen voitiin ryhtyä. Vuonna 1905 ostettiin tontti osoitteesta Pitkäkatu 53. Kesällä järjestettiin rakennusrahaston kartuttamiseksi arpajaiset, joiden tuotosta 15 % luovutettiin yhdistyksen kirjastolle. Myös Vaasan kaupunki antoi avustusta työväentalon rakentamiseen. Arkkitehti A. W. Stenfors suunnitteli työväentalon ja toimi rakennustöiden päävalvojana. Taloa alettiin rakentaa alkuvuodesta 1906, ja sen vihkiäisjuhlaa vietettiin lokakuussa. Juhlapäivänä talon harjalla liehui punainen lippu alkavan uuden ajan airuena. Kössi Kaatra lausui uuden työväentalon innoittamana: ”Terve tänne kalliin katon alle, terve uuden uutukaiseen tupaan, terve, kansa, köyhälistön linnaan! Nää seinät nousivat, tää katto kohos’ kuin jättikeko yhteistoimin, -voimin, -haluin, -innoin, kuin kerran kohoo uusi yhteiskunta, min näin nyt laskemme me perustusta.”
Vuonna 1932 työväenyhdistys lakkautettiin ja työväentalo oli suljettuna. Omaisuutensa turvaamiseksi työväenyhdistys oli muuttanut sääntönsä siten, että jos yhdistys lakkautetaan, sen omaisuus luovutetaan Sososialidemokraattiselle puolueelle. Irtain ja kiinteä omaisuus oli myyty perustetulle Vaasan Työväentalo Oy:lle. Kesäkuussa 1932 työväentalon ensimmäiset osat vapautettiin omistajiensa käyttöön. Avatut toimipisteet olivat elokuvateatteri, mankeli, pesutupa ja Pitkänkadun puolella sijainneet liiketilat. Työväentalo oli takavarikon jäljiltä huonossa kunnossa. Lattiat oli revitty, kattolaudoituksia oli purettu ja seiniä kolhittu. Näyttämön varusteet olivat yhdessä kasassa juhlasalin etualalla.Työväentalo myytiin vuonna 1980 Vaasan kaupungille, ja se on edelleen osa Vaasan kaupunginteatterin rakennusta.
Toimintaa työväentalolla.
Näyttämötoiminta on ollut alusta alkaen kiinteä osa työväentalon toimintaa. Vaasan työväenyhdistyksen näytelmäseurasta ja Näyttelijöiden toverikunnasta muodostui Vaasan työväenyhdistyksen teatteri. Talolla toimi myös urheilu- ja voimisteluseura Kiisto. Talolla oli myös lukusali ja kirjasto. Iltamia järjestettiin lähes viikoittain. Juttutuvassa keskusteltiin pyhäisin ja keskiviikkoisin päivän kysymyksistä ja periaatteellisista asioista. Vuonna 1912 yhdistykselle tarjottiin mahdollisuutta käynnistää elokuvatoiminta taloudenpidon uudeksi muodoksi. Elokuvatoimintaa varten tehtiin oma rakennus tontille, ja pitkään kestänyt toiminta aloitettiin lokakuussa 1912. Filmit kuljetettiin junalla esityspaikkakunnalta toiselle.
James Faulkner

James Faulkner (s. 18. heinäkuuta 1948 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt puheteatterissa sekä kymmenissä televisio- ja elokuvatuotannoissa 1970-luvulta alkaen.
Ura.
Faulkner opiskeli Royal Central School of Speech and Drama -laitoksessa kolme vuotta ja debytoi valkokankailla Josef Straussin roolissa musikaalissa "The Great Waltz" (1972). Tuonnempana Faulkner näytteli muun muassa komediassa "Bridget Jones – elämäni sinkkuna" (2001) ja sen jatko-osissa. Hänen merkittäviin rooleihinsa kuuluu niin ikään Cassius jännityselokuvassa "Underworld: Blood Wars" (2016). Faulknerin televisiorooleihin kuuluu muun muassa paavi Sixtus IV historiallisessa sarjassa "Da Vinci’s Demons" (2013–2015) ja Randyll Tarly fantasiadraamasarjassa "Game of Thrones" (2016–2017).
Teatterissa Faulkner on näytellyt 1970-luvun alusta asti.
Petrykivkan koristemaalaus

Petrykivkan koristemaalaus on ukrainalainen kansantaiteen muoto, joka on syntynyt Petrykivkan kylässä Dnipropetrovskin alueella. Kylän asukkaat koristelevat kotitalot, taloustavarat ja soittimet koristemaalauksin, joissa käytetään paikallisesta luonnosta saatuja kasvi- ja eläinaiheita.
Vuonna 2013 Petrykivkan koristemaalaus lisättiin Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloihin. Maalausperinne vahvistaa osaltaan paikallisten kulttuuri-identiteettiä ja rakentaa kollektiivista muistia.
Perinne.
Petrykivkan koristemaalauksessa käytetään paljon symboliikkaa: esimerkiksi kukko edustaa tulta ja henkistä heräämistä ja linnut valoa, harmoniaa ja onnea. Yleisen kansanuskomuksen mukaan maalaukset suojaavat surulta ja pahalta. Maalausperinne ja siihen sisältyvä symbolismi välittyvät sukupolvelta toiselle, kunkin sukupolven uudistaessa sitä oman tulkintansa mukaan.
Etenkin paikalliset naiset pitävät maalausperinteen elinvoimaisena. Jokaisessa perheessä on vähintään yksi koristemaalausta taitava henkilö, minkä ansiosta perinne on säilynyt osana kyläläisten arkea. Kaikilla koulutusasteilla esikoulusta korkeakouluihin opetetaan maalaustekniikan perusteita ja jokaisella lapsella on mahdollisuus oppia siihen liittyviä taitoja.
Nino D’Angelo

Gaetano D'Angelo (s. 21. kesäkuuta 1957 Napoli) on italialainen kevyen musiikin laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hän on julkaissut yli 40 musiikkialbumia ja työskennellyt Teatro Trianon Vivianin taiteellisena johtajana.
Ura.
Nino D'Angelo sai jalansijaa Campanian alueen musiikkimaailmassa esikoisalbumillaan "'A storia mia" (1976). Italianlaajuiseen tietoisuuteen hän nousi 1982. Tuolloin hän näytteli roolin elokuvassa "Tradimento e giuramento" ja julkaisi musiikkikappaleen "‘Nu jeans e ‘na maglietta". Kappale nosti D'Angelon yhdeksi neomelodisen musiikin suurista nimistä. Läpimurron jälkeen D'Angelon ura sekä näyttelijänä että muusikkona ampaisi nousuun, ja hänet on palkittu useaan kertaan.
1990-luvulla D'Angelo alkoi tehdä musiikkia jokapäiväisestä elämästä romanttisten rakkaustarinoiden sijaan. Seurauksena oli parempi kriitikkovastaanotto mutta heikompi kaupallinen suosio. Vuonna 2000 D'Angelo ohjasi elokuvan "Aitanic", joka parodioi huippusuosittua "Titanic"-elokuvaa.
D'Angelo on osallistunut viidesti San Remon musiikkifestivaaleihin.
D'Angelo esittää laulunsa yleensä napolin murteella. Hän on todennut: ”Ci sono cantanti napoletani e cantanti di Napoli, io sono un cantante napoletano!” ("On napolilaisia laulajia ja on laulajia Napolista, minä olen napolilainen laulaja.")
Fjällgatan

Fjällgatan on Tukholman Södermalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu Erstagatanilta Katarinavägenille. Fjällgatan kulkee Stigberget-mäellä ja siltä avautuu näkymä Saltsjönin yli vanhaankaupunkiin, Skeppsholmenille ja Djurgårdenille, mikä on tehnyt siitä yhdessä 1700-lukulaisten talojensa kanssa suositun turistien keskuudessa. Fjällgatanin nimi oli alun perin "Galgbergsgatan" Stigbergetillä sijainneen hirttopaikan (ruots. "galge") mukaan. Myöhemmin kadun nimi oli "Katarina Östra kyrkogata", koska se ulottui Katariinan kirkolle. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1885, kun Renstiernas gata oli katkaissut kadun.
Raisa Vattulainen

Raisa Vattulainen (s. 21. lokakuuta 1970) on suomalainen näyttelijä. Vattulainen on näytellyt musikaaleissa, draamoissa ja komedioissa sekä muutamissa elokuvissa ja televisiotuotannoissa. Hänen äänialansa on sopraano. Niin ikään lastennäytelmät ovat olleet merkittävä osa Vattulaisen uraa.
Ura.
Vattulainen valmistui Teatterikorkeakoulusta 1999 ja samana vuonna hänet kiinnitettiin Tampereen Työväen Teatteriin, jossa hän näytteli vuoteen 2006. Sen jälkeen hän työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Jyväskylän kaupunginteatterissa 2006–2015. Lahden kaupunginteatterissa hän on ollut kiinnitettynä vuodesta 2015 alkaen.
Vattulaisen varhaisia rooleja olivat muun muassa Maria Yrjöntytär hämäläiskomediassa "Pitkäjärveläiset" ja Puckin osa William Shakespearen komediassa "Kesäyön uni". Jyväskylän kaupunginteatterissa Vattulainen näytteli muiden muassa meijerska Malviinan roolin draamassa "Niskavuoren nuori emäntä", nimiroolin musiikkipitoisessa draamassa "Maaria Blomma" ja useita rooleja musikaalissa "My Fair Lady".
Niin ikään Jyväskylässä Vattulainen tulkitsi nimiroolin Edith Piafista kertovassa näytelmässä. "Raisa Vattulainen täyttää odotukset kaikilta osin. Vattulainen sopii jo ulkoiselta olemukseltaan Piafin rooliin täydellisesti", Keskisuomalainen arvosteli suorituksen.
Lahdessa Vattulaisen rooliluetteloon on kuulunut esimerkiksi Raijan osa näytelmässä "Harmony Sisters", Kivivuoren Anna draamassa "Täällä Pohjantähden alla" ja useita rooleja mustanpuhuvassa draamassa "Ikitie".
Vattulaisen elokuvarooleja ovat Anna Sikiö psykologisessa draamassa "Ruuvimies" (1995) ja narikkatyttö Liisa draamassa "Saunavieras" (2012). Vuonna 1998 Vattulainen näytteli sivuroolin lyhytelokuvassa "Sallan sohvalla".
Näyttelijäntyönsä ohella Vattulainen on kirjoittanut ja ohjannut muutamia näytelmiä.
Hiusjää

Hiusjää, joskus myös jäähius tai lumihius on tyynellä pakkassäällä lahon lehtipuun pinnalle muodostuvaa jäätä, joka muistuttaa nimensä mukaisesti hiuspehkoa tai turkkia. Yksittäiset ”hiukset” ovat sadasosamillin paksuisia ja voivat kasvaa suojaisessa paikassa jopa 15 senttimetrin mittaisiksi, jolloin ne myös kihartuvat. Rihmojen kasvutiheys voi olla jopa 100/cm², mikä on yhtä paljon kuin hiusten tiheys ihmisen päänahassa.
Hiusjää vaatii muodostuakseen liilatali-nimisen sienen ("Exidiopsis effusa") rihmastoa. Kun lahopuun pinta alkaa jäätyä, sen sisäinen paine kasvaa eikä kaikki kosteus mahdu enää puun sisälle. Tällöin vesi työntyy sienirihmaston muodostamia käytäviä pitkin puun pinnalle, missä rihmaston päihin alkaa kasvaa hiuksenohuita jäärihmoja.
Suomessa hiusjäätä havaittiin ensimmäisen kerran talvella 2013–2014, mutta esimerkiksi Saksassa, missä on runsaasti lehtipuita, ilmiö on selvästi yleisempi. Ensimmäiset tieteelliset havainnot hiusjäästä tehtiin Yhdysvalloissa vuonna 1833, ja ilmiön kuvasi tarkemmin saksalainen Alfred Wegener vuonna 1917. Yhteys liilataliin varmistui vasta vuonna 2015.
Tyypillisesti hiusjäätä esiintyy maassa lojuvilla rungoilla ja oksilla, mutta sitä on tavattu myös elävien puiden kuolleissa oksissa. Alustan on aina oltava lehtipuu, sillä havupuissa liilatalia ei kasva.
Asta Sveholm

Asta Sveholm (s. 1994) on suomalainen näyttelijä. Sveholm kiinnitettiin vuonna 2024 Turun Kaupunginteatteriin. Ensimmäisen roolinsa valkokankaalla Sveholm teki vuonna 2020 elokuvassa "Syksyn jälkeen saapuu kevät".
Ura.
Asta Sveholm valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2021. Teatterien lavoilla Sveholm nähtiin jo ennen opintoja ja niiden aikana: hän on näytellyt Helsingin kaupunginteatterissa, Ryhmäteatterissa, Q-teatterissa, Suomen Kansallisteatterissa ja Teatteri Takomossa. Syyskaudella 2022 Sveholm aloitti näyttelijänä Oulun kaupunginteatterissa. Vuoden 2024 syksyllä Sveholm kiinnitettiin Turun Kaupunginteatteriin.
Sveholm on näytellyt muun muassa teoksissa "Sankarimusikaali" (2012), "Romeo ja Julia" (2017), "Syntipukki" (2018) ja "Saituri" (2020). Turun Kaupunginteatterissa Sveholmin ensimmäinen rooli oli Satu Rämön kirjasarjaan perustuvassa näytelmässä "Hildur," jossa hän esitti kyseisen rikosetsivän pääosan.
Sveholmin elokuvadebyytti oli päärooli Annika Grofin ohjaamassa draamassa "Syksyn jälkeen saapuu kevät" (2020). Hänellä oli sivurooli Kari Ketosen komediassa "Häät ennen hautajaisia" (2022).
Sveholm on näytellyt niin ikään televisiotuotannoissa. Hänellä oli Jennan osa sairaalasarjan "Syke" kahdeksannella kaudella vuonna 2020.
Yksityiselämä.
Asta Sveholmin vanhemmat ovat näyttelijät Pertti Sveholm ja Sari Havas.
Aiheesta muualla.
1
Örnek

Örnek on Krimin tataarien käyttämää ornamentiikkaa, jossa useasta eri symbolista muodostuu merkityksellinen kokonaisuus. Sitä käytetään kuva-aiheena niin kirjonnassa, kudonnassa, keramiikassa, kaiverruksissa, koruissa, veistoksissa kuin lasi- ja seinämaalauksissakin.
Vuonna 2021 örnek ja sitä koskeva tietämys lisättiin Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloihin. Örnekin lisäämistä luetteloon ajoi etupäässä örnek-kulttuuriin erikoistunut yhdistys Alem.
Symbolismi.
Örnekissä käytetään kolmeakymmentäviittä eri symbolia, joista jokaisella on ensisijainen ja toissijainen merkityksensä. Kudonnassa käytetään enimmäkseen geometrisiä ornamentteja, kun taas kasviornamentit ovat suosittuja kaikissa muissa kansantaiteen muodoissa sekä taidelajeissa, joita Krimin tataarit eivät perinteisesti harjoita, kuten lasi-, seinä- ja taidemaalauksessa.
Yleisempiä symboleja:
Kasviornamentiikan merkitys muuttuu käytettyjen värien ja symboliyhdistelmien mukaan. Esimerkiksi ruusun sisälle asetettu tulppaani symboloi miehen ja naisen välistä rakkautta tai liittoa.
Krimin tataarit tuntevat symbolien merkityksen ja tilaavat usein käsityöläisiltä yhdistelmiä, joilla on heille henkilökohtaista merkitystä. Monia symboleja käytetään suojaavina amuletteina. Örnekiin liityvät tiedot ja taidot välittyvät sukupolvelta toiselle toisaalta perheiden ja käsityöläisyhteisöjen sisäisenä opetuksena, toisaalta formaalina koulutuksena esimerkiksi yliopistoissa.
Delawaren kuvernöörin kartano

Delawaren kuvernöörin kartano (), tai Woodburn, on Delawaren osavaltion kuvernöörinä toimivan henkilön virallinen residenssi.
Kartanon maat kattavat 412 eekkeriä, jotka päätyivät David Morganin haltuun vuonna 1684. Sata vuotta myöhemmin ne osti Charles Hillyard, joka rakensi maille talon vuonna 1798. Talo vaihtoi omistajaa useampaan otteeseen vuosisatojen kuluessa. Vuonna 1965 Delawaren osavaltio osti talon Thomas ja Elsie Murraylta 65 000 dollarilla, minkä lisäksi osavaltio varasi 70 000 dollaria talon kunnostukseen.
Kuvernöörin virka-asuntona Woodburn on toiminut vuodesta 1965 lähtien.
Liilatali

Liilatali ("Exidiopsis effusa") on Exidiaceae-heimoon kuuluva sienilaji ja puuntalien suvun ("Exidiopsis") tyyppilaji. Se on osallisena niin sanotun hiusjään muodostumisessa kuolleen lehtipuun pinnalle.
Liilatalin ensisijaisia kasvuympäristöjä ovat tuoreet ja kuivat lehdot, toissijaisia tuoreet ja lehtomaiset kankaat.
Hamngatan

Hamngatan on Tukholman Norrmalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu Nybroplanilta Sergelin torille. Sen varrella sijaitsevat muun muassa Berzeliuksenpuisto, Norrmalmstorg ja Kungsträdgården.
Marcq (Ardennes)

Marcq on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Aire-joen varrella, noin 22 kilometriä Vouziers’n kaupungista kaakkoon.
Linna "Château de Marcq" on rakennettu vuonna 1760. Sen tiili- ja kivijulkisivut ovat täydellisen symmetriset. Linna on kuulunut historiallisten monumenttien luetteloon vuodesta 2002 lähtien. Linna on kesäisin avoinna yleisölle.
Tomumaatähti

Tomumaatähti ("Geastrum melanocephalum") on maatähtien sukuun kuuluva sienilaji. Suurimmillaan lähes 30 senttimetrin läpimitan saavuttavana se on suurin maatähtilaji, siinä missä valtaosa suomalaisista maatähdistä jää alle kymmenen sentin. Itiöpalloa peittää nahkamainen ulkokerros, joka halkeaa 6–8 sakaraksi; sienen keskellä olevassa itiöpallossa on pieni reikä, jonka kautta vapautuvat itiöt peittävät nukkamaisena ”tomuna” itiöpallon ja sakarat. Yleisväritys on mustanpuhuva.
Suomessa tomumaatähteä on havaittu muutaman kerran: vuonna 2004 Kaarinan Kuusistossa, vuonna 2006 Helsingin Ullanlinnassa ja vuosina 2018, 2019 ja 2020 Lahdessa sekä vuonna 2021 Nokialla; Nokian havainto on myös Pohjoismaiden pohjoisin. Kaikki löytöpaikat ovat Suomessa olleet ihmisvaikutuksen piiristä.
Tomumaatähteä pidetään syömäkelvottomana.
Pyhän Yrjön katedraali (Lviv)

Pyhän Yrjön katedraali () on Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon Lvivin arkkihiippakunnan katedraali. Kirkon on suunnitellut Bernard Meretyn, ja se rakennettiin vuosina 1744–1760.
Katedraali sijaitsee Svjatojurskan eli Pyhän Yrjön mäellä, jonne rakennutti ensimmäisen kirkon noin vuonna 1280 Kiovan ruhtinas Lev I Danylovytš. Sen lähistölle perustettiin myös luostari. Kirkko tuhottiin vuonna 1340 Kasimir III Suuren valtakaudella, ja sen tilalle rakennettiin uusi tiilikirkko vuosina 1363–1437. Vuonna 1539 luostarista tuli Galitsian ja Lvivin piispojen istuin, ja kirkosta tehtiin katedraali. Nykyinen katedraalirakennus rakennettiin vuosina 1744–1760, ja sen koristelutyöt jatkuivat vuoteen 1780 asti. Katedraalin alttarin on suunnitellut kuvanveistäjä Sebastian Fessinger, julkisivun veistokset on tehnyt kuvanveistäjä Johann Pinsel, ja sisätilojen koristelut on suunnitellut kuvanveistäjä Myh’ailo Filevytš. Katedraalissa on Juri Radyvylivskyin, Frantsysk Smuhlevytšin, Luka Dolynskyin ja Eram Fabijanskyin teoksia.
Vuonna 1946 katedraali joutui Venäjän ortodoksisen kirkon hallintaan, ja vuonna 1990 sen hallinta palautettiin Ukrainan kreikkalaiskatoliselle kirkolle. Paavi Johannes Paavali II vieraili katedraalissa vuonna 2001. Katedraali toimi Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon suurarkkipiispan istuimena vuoteen 2005 asti, jolloin se siirtyi Kiovaan.
Juan José Saer

Juan José Saer (28. kesäkuuta 1937 Santa Fen maakunta, Argentiina – 11. kesäkuuta 2005) oli argentiinalainen kirjailija.
Saerin vanhemmat olivat syyrialais-libanonilaisia, mutta Saer syntyi Argentiinassa. Hän muutti 30-vuotiaana Pariisiin, jossa hän asui loppuelämänsä. Hän kirjoitti 12 romaania, kuusi novellikokoelmaa ja kaksi runoteosta. Hän kuoli keuhkosyöpään. Ennen Ranskaan muuttoa Saer opetti Santa Fen yliopistossa elokuvantutkimusta ja kritiikkiä ja jatkoi aihepiirin tutkimusta Ranskassa Rennesin yliopistossa. Hänen vaimonsa on ranskalainen, ja hänellä on kaksi lasta.
Saerin tyyli on hyvin niukkaa, ja teosten aihepiiri on peräisin hänen vanhasta kotikaupungistaan Santa Festä ja hänen myöhemmästä kotikaupungistaan Pariisista, jossa asuu myös monien hänen romaaniensa kapinallinen päähenkilö komisario Morvan.
Saerin romaani "Pilvet" ilmestyi suomeksi 2022. Teoksen johdantoluvussa kirjan tarinan kerrotaan olevan vanha käsikirjoitus. Tarinan tapahtumaympäristö on Argentiina vuonna 1804. Romaanin kertoja, tohtori Weissin avustaja, perustaa tohtorin kanssa mielisairaalan, josta tulee suosittu. Kertoja lähtee hakemaan potilaita hevoskyydillä pitkän matkan takaa. Menomatka sujuu, mutta paluumatka on täynnä vastoinkäymisiä. Kriitikko Outi Hytönen kehuu "Parnassossa" Saerin henkilökuvausta loistavaksi kaunokirjallisuudeksi. Hän kehuu myös suomentaja Arto Rintalan työn jälkeä. Rintala "leikittelee ylevän muodollisilla lauserakenteilla, käyttää vanhahtavia sanoja – – eikä tyydy ilmeisimpiin ratkaisuihin". Hytönen viittaa Rintalan aiempiin Cervantes-suomennoksiin, joista tulleen kokemuksen hän arvelee tuntuvan "Pilvissä".
Jääkiekon Valtakunnansarja 1936–1937

Kaudella 1937 Jääkiekon Valtakunnansarja pelattiin kahdentoista joukkueen kesken maantieteellisesti jaetuissa lohkoissa. Lohkojen voittajat jatkoivat semifinaaleihin ja finaalin voittaja nostettiin SM-sarjaan. 
Valtakunnansarja.
Ryhmä Helsinki.
Helsingin ryhmän voittanut HSK jatkoi ryhmä D:hen. 
Finaali.
Riento nousi SM-sarjaan seuraavaksi kaudeksi.
Liguria (provinssi)

Liguria () oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti suunnilleen nykyiset Piemonten ja Lombardian.
Maantiede.
Ligurian provinssi sijaitsi Italian luoteisosan sisämaassa ja käsitti suuren osan läntistä Gallia cisalpinaa. Provinssin itäpuolella sijaitsi Venetia et Histria, kaakkoispuolella Aemilia, eteläpuolella Alpes Cottiae, länsipuolella Alpes Poeninae et Graiae ja pohjoispuolella Maxima Sequanorum ja Raetia prima. Provinssin hallinnollinen keskus oli Mediolanum.
Provinssin nimi aiheuttaa helposti sekaannusta. Sitä ei tule sekoittaa vanhaan Liguriaan eli Augustuksen Italian alueisiin kuuluneeseen Liguriaan (Regio IX), josta suurin osa oli Ligurian provinssin olemassaolon aikaan osa Alpes Cottiaen provinssia, eikä nykyisen Italian valtion Ligurian alueeseen, joka käsittää vain Alpes Cottiaehen kuuluneen alueen eteläosan, kapean alueen rannikolla. Sen sijaan Ligurian provinssin alue vastasi Augustuksen alueista ennemmin Transpadanaa, ja nykyisen Italian alueista Piemontea ja Lombardiaa.
Kaupunkeja.
Ligurian kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Ligurian alue oli aiemmin osa Aemilia et Ligurian provinssia. Ligurian provinssi perustettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin, kun Aemilia et Ligurian provinssi jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Liguria ja Aemilia. Varmuudella jako on ollut olemassa viimeistään "Notitia dignitatumin" aikoihin 400-luvun alussa. Ligurian provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja Italia annonarian diokeesiin. Provinssia hallitsi "consularis".
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Lydia (provinssi)

Lydia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti Lyydian alueen nykyisen Turkin länsiosissa.
Maantiede.
Lydian provinssi sijaitsi Vähän-Aasian läntisissä sisäosissa ja käsitti suurin piirtein vanhan Lyydian maakunnan ydinalueet Hermos-joen (lat. "Hermus", nyk. Gediz) laaksossa. Sen pohjoispuolella sijaitsi Hellespontuksen provinssi, itäpuolella Phrygia Prima (myöhemmin Phrygia Pacatiana), ja etelä- ja länsipuolella Asia. Provinssin hallinnollinen keskus oli Sardes (lat. "Sardis").
Kaupunkeja.
Lydian provinssin kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Lydian alue oli aiemmin osa alkuperäistä laajempaa Asian provinssia. Lydian provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin, jolloin Asian provinssi jaettiin useaksi pienemmäksi provinssiksi, joista Lydia oli yksi. Provinssi kuului Asianan diokeesiin.
300-luvulta lähtien provinssi kuului Oriensin prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen Oriensin prefektuuriin ja Asianan diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Maxima Sequanorum

Maxima Sequanorum () eli Sequania (), harvemmin "Lugdunensis quinta", oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Germaniassa nykyisten Sveitsin ja Ranskan alueilla.
Maantiede.
Maxima Sequanorumin provinssi sijaitsi Gallian itäosassa tai myöhemmin roomalaisessa Germaniassa Rooman valtakunnan ulkopuolisen Germanian vastaisella rajalla. Maxima Sequanorumin itäpuolella sijaitsi Raetia priman provinssi, kaakkoispuolella Liguria, eteläpuolella Alpes Poeninae et Graiae ja Viennensis, länsipuolella Lugdunensis prima ja pohjoispuolella Belgica prima ja Germania prima. Maxima Sequanorum käsitti aiemman Germania superiorin provinssin eteläosan, siinä missä Germania prima muodosti pohjoisosan. Rooman ulkopuolinen Germania sijaitsi Maxima Sequanorumista koilliseen. Provinssin hallinnollinen keskus oli Vesontio.
Kaupunkeja.
Maxima Sequanorumin kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Maxima Sequanorumin alue oli aiemmin osa Germania superiorin provinssia. Seudun tärkeimmät heimot olivat sequanit ("Sequani"), joiden tärkein kaupunki oli Vesontio, helvetialaiset eli helveetit ("Helvetii"), joiden keskus oli Aventicum, sekä rauracit ("Rauraci"), joiden keskus oli Augusta Raurica.
Maxima Sequanorumin provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin erottamalla se Germania superiorista. Provinssi kuului Gallian diokeesiin. "Veronan luettelossa" 300-luvun alkupuolella provinssi esiintyy nimellä "Sequania". 300-luvulta lähtien provinssi oli osa Gallian prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen Gallian prefektuuriin ja Gallian diokeesiin. 400-luvun alun "Notitia dignitatumin" mukaan provinssia hallitsi "praeses".
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Helen Sähköverkko

Helen Sähköverkko Oy on Helen Oy:n omistama sähkönjakeluyhtiö. Yhtiö huolehtii sähkönjakelusta ja sähkönkulutuksen mittauksesta sekä sähköverkon ylläpidosta, rakentamisesta ja kehittämisestä. Yhtiön toiminta-alue on koko Helsinki, ja sillä on yli 400 000 asiakasta tammikuussa 2023. Yhtiön liikevaihto vuonna 2021 oli 131,4 miljoonaa euroa.
Montcornet (Ardennes)

Montcornet on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista luoteeseen.
Montcornet ja naapurikunta Cliron olivat Montcornet-en-Ardennen kunta vuodesta 1973 vuoteen 1989 saakka. Tämän jälkeen kunnat ovat taas olleet itsenäisiä kuntia.
Kunnan näkymää hallitsee keskiaikainen linna "Château de Montcornet". Linna on peräisin 1100-luvulta, mutta se on rakennettu uudelleen 1400-luvun lopulla ja 1500-luvulla. Linna hylättiin 1600-luvulla, ja on sen jälkeen raunioitunut. Linna on kuitenkin hyvä esimerkki ajasta, jolloin vanhat keskiaikaiset linnat mukautuivat tuliaseisiin ja löysivät puolustuskeinot hyökkääjien aseita vastaan. Ranskalainen 1800-luvun historioitsija Jules Michelet sanoi löytäneensä kutsumuksensa kun hän kävi linnassa. Linna on kuulunut vuodesta 1926 lähtien historiallisten monumenttien luetteloon, ja sitä hallinnoi vuonna 1961 perustettu yhdistys. Linnaa on raivattu ja entisöity viidenkymmenen vuoden ajan, ja siihen on nykyään mahdollista tutustua kesäaikaan. Linnan maanalaisissa käytävissä on näyttelyhalli.
Cedar Crest

Cedar Crest on Kansasin kuvernöörin virallinen residenssi, joka sijaitsee osavaltion pääkaupungissa Topekassa.
Kuvernöörin virka-asuntona Cedar Crest on toiminut vuodesta 1962 lähtien. Vuosina 1901–1962 virka-asuntona toimi Erasmus Bennettin talo. Tämä oli kuitenkin alati huonommassa kunnossa, mutta sattumalta Cedar Crest oli saatavilla. Talon olivat rakennuttaneet Frank ja Madge MacLennan vuonna 1928 Kansas Citysta lähtöisin olevan Wight &amp; Wight -arkkitehtuurifirman suunnittelemana. MacLennanit jättivät testamentillaan talon Kansasin kuvernöörin virka-asunnoksi. Madge kuoli vuonna 1955 ja kaksi vuotta myöhemmin Kansasin lainsäädäntöelin hyväksyi testamentatun talon omakseen.
Cedar Crest on auki yleisölle maanantai-iltapäivisin.
Norra Bantorget

Norra Bantorget on Tukholman Norrmalmilla sijaitseva aukio ja puisto. Sitä rajaavat Barnhusgatan, Vasagatan, Olof Palmes gata ja Östra Järnvägsgatan. Sen luoteiskulmasta alkaa Torsgatan ja koilliskulmasta Västmannagatan sekä Upplandsgatan. Tori on saanut nimensä sen laidalla sijainneesta väliaikaisesta asemarakennuksesta Norra Stationista, joka valmistui 1866 muutama vuosi ennen keskusrauratieasemaa. Norra Bantorget tunnetaan ennen kaikkea työväenliikkeen tukikohtana, sen kulmassa sijaitsee LO:n toimitalo ja lähellä on myös Tukholman työväentalo. Norra Bantorgetilla on myös monia työväenliikkeen historiaan liittyviä patsaita.
Kokonaislukujono

Kokonaislukujono on lukujono, jonka jäsenet kuuluvat kokonaislukujen joukkoon.
Kokonaislukujonoa kutsutaan "äärelliseksi" eli "päättyväksi", jos sen pituus on rajattu, ja se on puolestaan "ääretön" eli "päättymätön", jos siinä ei ole viimeistä jäsentä. Esimerkiksi (1, 2, 3, 4) ja (9, 66, 102, 9, 102) ovat päättyviä, (1, 1, 1, 1...) ja (2, 4, 6, 8...) päättymättömiä lukujonoja.
Määritelmä.
Tarkemmin kokonaislukujonolla (an) tarkoitetaan kuvausta
formula_1
missä formula_2 on luonnollisten lukujen joukko ja formula_3 kokonaislukujen joukko.
Lukujonoa merkitään a(n) = an. Indeksoinnin ei välttämättä tarvitse alkaa nollasta, Katso esimerkiksi osajono. Lukuja a0, a1, a2... nimitetään lukujonon jäseniksi.
Jono on kasvava, jos kaikilla "n" pätee "xn" ≤ "xn+1" ja aidosti kasvava, jos kaikilla "n" pätee "xn" &lt; "xn+1". Vastaavasti määritellään vähenevä ja aidosti vähenevä lukujono. Lukujono on monotoninen, jos se on joko kasvava tai vähenevä.
Erikoistapauksia.
Aritmeettinen kokonaislukujono.
Aritmeettinen kokonaislukujono on sellainen kokonaislukujono, jonka peräkkäisten jäsenten erotus formula_4 on vakio. Aritmeettisen lukujonon yleinen termi on formula_5.
Geometrinen kokonaislukujono.
Geometrinen kokonaislukujono on sellainen kokonaislukujono, jonka peräkkäisten jäsenten osamäärä formula_6 on vakio. Jos formula_6 on esimerkiksi 2, tarkoittaa se sitä, että lukujonon seuraava jäsen on aina kaksinkertainen edelliseen verrattuna. Esim. formula_8 . 
Geometrisen lukujonon yleinen termi on formula_9.
Esimerkkejä.
1. formula_10 tarkoittaa luonnollisten lukujen jonoa, joka on määritelty analyyttisesti ja jossa formula_11 ...
2. formula_13 tarkoittaa luonnollisten lukujen jonoa, jossa formula_14
3. Fibonaccin luvut määritellään rekursiivisesti:
 formula_15
4. Kun määritellään
formula_17
 saadaan lukujono 2, 22 = 4, 42 = 16, 162 = 256, 2562 = 65536..., ts. a0=2, a1=4, a2=16, a3=256...
5. Lukujono 1, 2, 3, 5, 7, 11, 15, 22, 30, 42... kuvaa sitä, kuinka monella tavalla postitiiviset kokonaisluvut 1, 2, 3... voidaan jakaa kokonaislukupartitioihin eli kokonaislukuihin, joiden summaksi tulee luku itse. Esim. luvulle viisi saadaan seitsemän erilaista ryhmää: 5, 4+1, 3+2, 3+1+1, 2+2+1, 2+1+1+1 ja 1+1+1+1+1.
6. Lukujono 1, 2, 6, 19, 63, 216, 760, 2725, ... kuvaa ns. kiinnitettyjen (ts. esim. peilikuvat katsotaan erillisiksi tapauksiksi) polyominojen lukumäärää alkioiden lukumäärän n (1, 2, 3, ...) funktiona. Polyominoja voi tutkia myös piirtämällä ruutupaperille pisteitä viivojen risteyskohtiin siten, että mikään piste ei ole muusta kuviosta erillään. Esimerkiksi kolmen pisteen tapauksessa saadaan kuusi hahmoa:
Laien temppeli

Laien temppeli () on mormonien temppeli Havaijilla Laien kaupungissa. Temppeliä kutsutaan myös lempinimellä "Havaijin Taj Mahal".
Mormonit saapuivat Havaijille 1850-luvulla ja ostivat 6000 eekkeriä maata Laien alueelta vuonna 1865 perustaakseen oman yhteisönsä sinne. Aluksi yhteisöllä oli taloudellisia vaikeuksia, mutta vuonna 1868 sokeriruo'on viljelysta alettiin saamaan tuntuvia tuloja.
Vuonna 1915 paikalle alettiin rakentamaan temppeliä. Valmistuessaan vuonna 1919 temppeli oli ensimmäinen Yhdysvaltain mantereen ulkopuolelle rakennettu mormonitemppeli. Aluksi temppeli oli melko pieni, mutta sitä on sittemmin laajennettu ja nykyinen koko on hieman reilut 3700 m2 (40 000 sq ft).
Temppelin yhteydessä toimii vierailukeskus, jonne myös uskontokuntaan kuulumattomat ovat tervetulleita. Lisäksi siellä on polynesialaisen kulttuurin keskus, jota temppeli rahoittaa. Myös mormonien operoima Havaijin Brigham Youngin yliopisto sijaitsee temppelin lähialueella.
Texasin kuvernöörin kartano

Texasin kuvernöörin kartano () on Texasin osavaltion kuvernöörinä toimivan henkilön virka-asunto.
Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1854 ja ne saatiin valmiiksi kaksi vuotta myöhemmin. Rakennustöistä vastasi rakennusmestari Abner Cook, joka päätti toteuttaa kartanon uuskreikkalaisella tyylillä. Osavaltion lainsäädäntöelin varasi rakennustöitä varten 14 500 dollaria. Ensimmäinen kartanossa asunut kuvernööri oli Texasin viides kuvernööri, Elisha Marshall Pease, joka asettui perheineensä taloksi vuonna 1956. Pease sai osavaltiolta 2500 dollaria kartanon sisustamiseen, mutta tämä osoittautui riittämättömäksi. Peasen perhe joutui käyttämään omia huonekalujaan ja osa huoneista jäi kokonaan kalustamatta.
Vuonna 2008 tuntemattomaksi jäänyt henkilö heitti kartanoon Molotovin koktailin, minkä seurauksena kartano oli vähällä tuhoutua täysin. Silloinen kuvernööri Rick Perry ja hänen vaimonsa Anita olivat Euroopassa tulipalon syttyessä. Jälleenrakentamisen yhteydessä kartanoon tehtiin monia merkittäviä parannuksia kuten maalämpö sekä aurinkopaneelit. Osavaltio myönsi korjaustöihin 21,5 miljoonaa dollaria ja yksityisllä lahjoituksilla kerättiin 3,5 miljoonaa dollaria. Työt saatiin päätökseen vuonna 2012.
Kartano listattiin NRHP-kohteeksi vuonna 1974. Friends of the Governor's Mansion -niminen järjestö pyrkii säilyttämään ja entisöimään kartanon historiaa. Istuva kuvernööri saa sisustaa yksityiskäyttöön tarkoitetun huoneensa melko vapaasti oman mielensä mukaan, mutta muunlainen sisustaminen on kielletty.
Hawaii State Capitol

Hawaii State Capitol on Honolulussa sijaitseva hallintorakennus, jossa kokoontuvat Havaijin lainsäädäntöelimen ylä- että alahuone.
Rakennustyöt aloitettiin 10. marraskuuta 1965 ja ne saatiin valmiiksi neljä vuotta myöhemmin. Kuvernööri John A. Burns vihki rakennuksen käyttöön 15. maaliskuuta 1969. Ennen hallintorakennuksen valmistumista lainsäädäntöelin kokoontui ‘Iolanin palatsissa.
Rakennustyyliltään hallintorakennus edustaa ns. havaijilaista kansainvälistä tyyliä, joka lainaa huomattavasti amerikkalaisesta bauhaus -tyylistä. Se poikkeaa huomattavasti muiden osavaltioiden hallintorakennuksista, jotka ovat hakeneet mallia Yhdysvaltain kongressitalosta. Arkkitehtuurissa on haettu innoitusta havaijilaisesta luonnosta: sekä edustajainhuoneen että senaatin istuntosalit ovat muodoltaan kartioita, mikä kuvastaa tulivuoria kun taas rakennuksen ulkoseinää kiertävät pylväät ovat malliltaan kookospalmuja.
Rakennusta kiertää lähes kokonaan matala vallihauta, joka symboloi Tyyntämerta. Altaassa on sitkeä leväkasvusto, joka aiheuttaa toisinaan hajuhaittoja. Osavaltio on laittanut suuria summia rahaa ongelman ratkaisemiseksi. Tällaisiksi on ehdotettu tilapioita, otsonointia ja altaan muuttamista tarokasvustoksi. Altaan leväongelmaa on myös verrattu koko Tyynen valtameren saastumiseen.
Hallintorakennuksen ympäristössä on useita taideteoksia ja kunniamerkkejä: Lili‘uokalania ja isä Damienia esittävät patsaat, Liberty Bellin replika, Yhdysvaltain asevoimissa palvelleiden muistoksi palava ikuinen liekki. Myös kuvernöörin virka-asuntona toimiva Washington Place sijaitsee aivan hallintorakennuksen naapurissa.
The Missing Piece (Gentle Giantin albumi)

The Missing Piece on brittiläisen Gentle Giant -yhtyeen vuonna 1977 julkaistu yhdeksäs studioalbumi. Albumilla Gentle Giantin esittämä progressiivinen musiikkityyli siirtyi aiempaa kaupallisempaan suuntaan, mikä jakoi yhtyeen ihailijoiden mielipiteet. Albumi oli yhtyeen viimeinen, joka saavutti Yhdysvalloissa listasijoituksen: se ylsi Billboard 200 -listan sijalle 81. 
Kappaleet.
 A-puoli 
 B-puoli 
Lähde:
Kokoonpano.
Lähde:
Muskeliauto

Muskeliauto tarkoittaa Yhdysvalloissa tehtyä kaksiovista urheilullista autoa, jossa on voimakas moottori. Lisäksi korimalli on coupé ja auto on tarkoitettu tietynlaiseen ajoon.
Täsmällinen määritelmä on usein keskustelun aiheena ja termiä ei käytetty ennen 1970-lukua. Muskeliauto on myös keskikokoa ja se on saatavilla kohtuullisella hinnalla. Insipiraation lähteenä termille on vuoden 1964 Pontiac GTO.
1960-luvulla muskeliautoihin viitattiin Yhdysvalloissa "superautoina".
Poniautoja ei pidetä muskeliautoina ellei niissä ole malliston kärkeä olevia moottoreita ja varustelua. Kaksipaikkaiset urheiluautot kuten Chevrolet Corvette eivät ole muskeliautoja niiden korkean hinnan ja erikoisluonteen vuoksi. Painavat ja kalliit tehokkaalla moottorilla varustetut luksusautot eivät myöskään ole muskeliautoja.
Jorma Väänänen

Jorma Heikki Väänänen (30. toukokuuta 1920 Muuruvesi – 7. joulukuuta 2003) oli suomalainen maanviljelijä ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. 
Väänäsen vanhemmat olivat maanviljelijä Aukusti Väänänen ja emäntä, kansanedustaja, sosiaalineuvos Hilja Maria Nyberg ja puoliso vuodesta 1944 emäntä Hilkka Sofia Mustaparta. Päätoimittaja Jouko Väänänen, ministeri Marjatta Väänäsen puoliso, oli hänen veljensä. Jorma Väänänen oli maanviljelijä Paalanniemen tilalla Nilsiässä vuodesta 1944 ja tilan omistaja vuodesta 1961. Hänellä oli myös useita luottamustoimia, kuten Kuopion Osuusmeijerin hallintoneuvoston jäsenyys 1954–1964 ja johtokunnan varapuheenjohtajuus vuodesta 1965, Hankkijan Pohjois-Savon piirineuvoston jäsenyys 1968–1975, Maatalousyrittäjäin Eläkelaitoksen valtuuskunnan jäsenyys vuodesta 1969 ja Savon Voiman hallintoneuvoston jäsenyys vuodesta 1968. Maataloustuottajain Keskusliiton valtuuskuntaan Väänänen kuului 1967–1969, Suomen Salaojitusyhdistyksen hallitukseen vuodesta 1967 ja Valion hallintoneuvostoon 1966–1981, jonka varapuheenjohtaja hän oli 1967–1972 ja puheenjohtaja 1974–1981. Väänänen sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1979. Taiteilija Martti Könönen maalasi hänen muotokuvansa 1981.
Jucat

Jucat Oy on suomalainen vuonna 2001 perustettu yritys, joka toimii hitsaavan ja valmistavan teollisuuden yritysten kumppanina keskittyen tuotannon tehostamiseen, automatisointiin ja erilaisiin robotisoinnin ratkaisuihin.
Yrityksen pääkonttori ja tuotantotilat sijaitsevat Seinäjoella, ja sen toimitusjohtajana toimii Jukka Rintala.
Rosvopankki

Rosvopankki () on suomalainen tositapahtumiin perustuva 1990-luvun alun kriisiytyvään pankkimaailmaan sijoittuva draamasarja, jonka ovat käsikirjoittaneet Matti Kinnunen ja Mikko Reitala. Sarjan on ohjannut Matti Kinnunen, ja konseptin ja alkuperäistarinan ovat kehittäneet Matti Kinnunen, Mikko Reitala ja Mari Kinnunen. "Rosvopankki"-sarja yhdistää faktaa ja fiktiota.
Sarjan päärooleissa nähdään Amanda Pilke (rahoitustarkastaja Salla Nurminen) ja Pekka Strang (SKOP:n Christopher Wegelius). Muissa keskeisissä rooleissa näyttelevät muun muassa Hannu-Pekka Björkman, Wanda Dubiel, Kai Vaine, Ville Tiihonen, Tuulia Eloranta ja Olli Rahkonen. Sarja on toteutettu yhteistyössä Aurora Studiosin, Finnish Impact Film Fundin (FIFF), Nelonen Median, Suomen elokuvasäätiön, Viron elokuvainstituutin ja Stellar Filmin kanssa. Sarjan kansainvälisestä jakelusta vastaa Fremantle.
Sarjan on tuottanut Moskito Television, ja sitä on esitetty Elisa Viihde Viaplayssa 12. maaliskuuta 2023 alkaen.
"Rosvopankki" ja sen käsikirjoittaja-ohjaaja Matti Kinnunen olivat Suomen ehdokkaana Nordisk Film &amp; TV Fond -draamakilpailussa, jossa palkittiin vuoden paras pohjoismainen sarjakäsikirjoitus.
Synopsis.
1980-luvun lopulla Suomen talous käy kuumimmillaan, ja kaikki pyrkivät ottamaan oman osansa loputtomalta tuntuvasta nousukaudesta. Lainahanat aukeavat, rahaa kaupataan ja jokaisen on hetken ajan mahdollista olla rikas. Alkaa Suomen historian suuri pankkisota.
Samaan aikaan Salla Nurminen (Amanda Pilke) sovittelee päähänsä tohtorinhattua kaikkien aikojen nuorimpana laitokseltaan väitelleenä superlahjakkuutena ja saa ensimmäisen työpaikkansa Pankkitarkastusvirastosta. Hän haluaa pistää ojennukseen röyhkeät liikepankit, jotka pelaavat kasinopeliään kovalla riskillä ja veronmaksajien rahoilla.
Salla saa valvottavakseen SKOP:inin, rosvopankeista ahneimman, ja tutustuu pankin karismaattiseen toimitusjohtajaan Christopher Wegeliukseen (Pekka Strang).
Päästyään isojen pöytien ja koko Suomea koskevien ratkaisujen ääreen, Sallan oma kunnianhimo ottaa vallan ja hän ajautuu sekä ammatilliseen että henkilökohtaiseen umpikujaan, eikä enää tiedä, kehen voi luottaa. Kulisseissa pelattava hämäräbisnes johtaa lopulta aina vallan ylimmille portaille, Suomen Pankin johtoportaaseen.
Jaksot.
Kausi 1
Renki (televisiosarja)

Renki on suomalainen kahdeksanosainen draamakomedia. Sarjan on käsikirjoittanut Leo Viirret, ohjannut Pete Riski ja tuottanut TACK Films. Sarjan päärooleissa nähdään Eero Ritala, Joonas Saartamo ja Kreeta Salminen. Sarja kertoo perinteisen miehen roolin muutoksesta. Ruuhkavuosiaan elävä epäkäytännöllinen perheenisä palkkaa kotiinsa rengin, josta tulee hänen pahin kilpailijansa.
Sarja julkaistiin Elisa Viihde Viaplay -palvelussa keväällä 2023, mutta on nykyään katsottavissa Ruutu-suoratoistopalvelussa.
Pierre-Joseph Redouté

Pierre-Joseph Redouté (1759–1840) oli ranskalainen taidemaalari, joka maalasi erityisesti kasveja. Hän maalasi kasveja perinteisten kuvataulujen lisäksi myös astioiden koristekuvioiksi. Redouté oli arvostettu taidemaalari Ranskan hovissa Ludvig XVI:n ajalta aina Ludvig Filipin kaudelle saakka.
Redouté syntyi Saint-Hubertin kylässä, joka kuului silloin Luxemburgin herttuakuntaan, mutta on nykyisen Belgian alueella. Redoutén isä oli taidemaalari ja Redoutén lisäksi hänen kahdesta veljestään tuli taidemaalareita.
13-vuotiaana, kun Redouté oli oppinut kotona sen, mitä pystyi, hän otti maalaustarvikkeensa ja lähti maalaamaan eri puolille Flanderin ja Alankomaiden alueita. Seuraavan vuosikymmenen Redouté vietti kiertelevän taiteilijan elämää ja opiskeli vanhojen mestaritaiteilijoiden luona, missä pystyi. Tuona aikana hän pääsikin vuodeksi harjoittelemaan ateljeehen Liègessä ja Amsterdamissa hän tutustui Alankomaiden 1700-luvun parhaimman kukkamaalarin Jan van Huysumin teoksiin. Redoutén suurimmaksi kiinnostuksen kohteeksi muodostuikin kasvien maalaaminen ja hän alkoi käydä usein Jardin des Plantesin puutarhalla. Siellä hän tapasi varakkaan Linnén oppilaan Charles Louis l'Heritier de Brutellen, joka otti nuoren Redoutén siipiensä suojaan. L'Heritier mahdollisti Redoutélle pääsyn suuren kasvitieteellisen kirjakokoelman äärelle sekä matkan Englantiin Kewiin opiskelemaan eksoottisia kasveja. Vuonna 1788 Redouté maalasi kuvat kahteen l'Heritierin tukijan kirjaan ("Stirpes Novae" ja "Sertum Angicum") ja seuraavana vuonna Redouté nimettiin Marie Antoinetten hoviin piirtäjäksi luultavasti l'Heritierin ehdotuksesta.
Ranskan vallankumouksen aikaan Redouté nimitettiin Jardin des Plantesin puutarhan ja Luonnonhistorian museon (Museum National d’Histoire Naturelle) henkilökuntaan. Silloin Redoutélle tarjoutui tilaisuus esitellä maalauksiaan kasveista, hedelmistä ja sienistä tunnetuille taiteilijoille, jotka välittivät niitä eteenpäin näyttelyihin. Vuosien 1798–1804 välillä ilmestyi tai alkoi ilmestyä monia Redoutén kuvittamia teoksia. Niitä olivat muun muassa hänen oma teoksensa "Les Liliaceés", Augustin Pyramus de Candollen "Plantes Grasses" (aloitettu osittain jo aiemmin), André Michaux’n "Histoire des Chênes de l'Amérique" ja "Flora Boreali-Americana" sekä Étienne Pierre Ventenat’n "Jardin de la Malmaison". Teokset sisälsivät yhteensä yli tuhat kuvataulua. Vuoteen 1805 mennessä Redoutésta oli tullut kuuluisuus; hän oli hyvin toimeen tuleva liikemies, jolla oli tunnettuja asiakkaita, hänellä oli yksityisasunto Louvressa, maaseutuasunto lähellä Pariisia Fleury-sous-Meudonissa ja 18000 frangin vuosipalkka Joséphine de Beauharnais'n koriste- ja kukkamaalarina Malmaisonin puutarhalla.
Ruusuista tuli lopulta Redoutén erityisiä maalauskohteita. Redoutén vuosina 1817–1821 maalaamaa kokoelmaa "Les Roses" pidetään yleisesti hänen hienoimpana työnään ja sen kuvista tehdään vielä nykyäänkin uusia versioita.
Maritozzo

Maritozzo on roomalainen jälkiruoka, joka koostuu pienestä leivästä ja täytteestä. Taikinassa on jauhoja, munia, hunajaa, voita ja suolaa. Suolan käyttö erottaa sen perinteisestä makeasta pullataikinasta. Leipä on leikattu kahtia ja perinteisesti täytetty runsaalla kermavaahdolla ja mahdollisesti maustettu pinjansiemenillä, viinirypäleillä ja sokeroidulla appelsiininkuorella. Se muistuttaa etäisesti kermaista laskiaispullaa. 
Maritozzo tulee italian kielen sanasta marito eli aviomies. Maritozzo on hellittelynimi aviomiehelle.
Maritozzolla on Italiassa oma nimikkopäivänsä ”"Giornata nazionale maritozzo"”, jota vietetään joulukuun ensimmäisenä lauantaina.
Historia.
Pullan nimen historia on tarinassa, että tuleva aviomies toi kermapullia tulevalle puolisolleen maaliskuun ensimmäisen perjantaina. Kyseinen päivä oli antiikin aikoina rakastuneiden juhlapäivä. Tavan mukaan kakussa oli sokerikoriste, jossa oli kaksi lävistettyä sydäntä. Keskiajalla työläisten leivästä tuli "Er santo Maritozzo", ainoa paaston aikana myönnetty ahneuden synti.
Kumina-aldehydi

Kumina-aldehydi (C10H12O) on aromaattisiin aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään hajusteissa ja orgaanisen kemian synteeseissä. Kumina-aldehydiä esiintyy monissa kasveissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa kumina-aldehydi on väritöntä tai vaaleankellertävää nestettä, jolla on voimakas tuoksu. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Ainetta on muun muassa kuminan, roomankuminan, basilikan, kassiakanelin ja eukalyptuksien eteerisissä öljyissä.
Kumina-aldehydiä voidaan eristää kasveista, mutta synteettisesti sitä valmistetaan hapettamalla symeeniä, kumeenin ja hiilimonoksidin Gattermann–Koch-reaktiolla tai pelkistämällä 4-isopropyylibentsoyylikloridia.
Kumina-aldehydiä käytetään jonkin verran ainesosana hajusteissa, mutta tärkein käyttökohde on muiden tuoksuaineiden ja lääkeaineiden valmistus.