tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Guy Fréquelin

Guy Fréquelin (s. 2. huhtikuuta 1945 Langres) on eläkkeellä oleva entinen ranskalainen ralliautoilija ja entinen Citroënin rallitallin tallipäällikkö.
Ura kuljettajana.
Fréquelin aloitti rallissa kartanlukijana vuonna 1966 ennen siirtymistään kuljettajaksi.
Paras saavutus on rallin MM-sarjan toinen sija vuodelta 1981. Hän oli Ari Vatasen päävastustaja kaudella 1981.
Rallin EM-sarjassa Fréquelin saavutti hopeaa vuonna 1983.
Hän kilpaili myös Le Mansin 24 tunnin ajoissa vuodesta 1977 vuoteen 1982. Hän sijoittui neljänneksi vuonna 1978 ja toiseksi GTP-luokassa vuonna 1980.
Ura tallipäällikkönä.
Citroën tuli mukaan rallin MM-sarjaan kaudella 2001. Talli kehitti Citroën Xsara WRC:tä kaudet 2001 ja 2002, mutta kaudella 2003 talli ajoi täyden sarjan. Kuljettajakolmikko oli ehkä MM-sarjan kovin: Colin McRae, Sébastien Loeb ja Carlos Sainz. Loeb ajoi hopeaa ja Sainz pronssia, jolloin Citroën voitti merkkimestaruuden. Vuonna 2004 Loeb otti mestaruuden ja Sainz oli sarjassa neljäs varmistaen Citroënin toisen tallimestaruuden. Kaudella 2005 Loeb oli ylivoimainen mestari, ja Francois Duval ja Carlos Sainz (Sainz ajoi kaksi kisaa vuonna 2005, kun talli hyllytti Duvalin jatkuvien ulosajojen vuoksi) toivat jälleen tarpeeksi pisteitä tallille niin, että Citroën oli jälleen mestari. Kauden 2006 Citroën oli virallisesti poissa MM-sarjasta, mutta kauden 2007 sarjaan talli lähti Fréquelinin johdolla, uuden Citroën C4 WRC:n kanssa. Kuljettajat Sebastien Loeb ja Daniel Sordo ajoivat kaksoisvoiton Monte Carlon rallissa.
Marraskuussa 2007 Fréquelin ilmoitti jäävänsä eläkkeelle tallipäällikön tehtävästään.
Operaatio jalokivimeri

Operaatio jalokivimeri on Kaija Koon viides albumi, joka ilmestyi vuonna 1998. Se ylitti 20 000 myydyn kappaleen rajan kahdessa viikossa ilmestymisestään. 
Kappaleet.
Kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Markku Impiö, paitsi kappaleet 3, 4, 7, 8 ja 9 on sanoittanut myös Kaija Koo.
Media Player Classic

Media Player Classic (MPC) on kompakti ilmainen vapaan ohjelmiston mediasoitin Microsoft Windowsille. Ohjelma näyttää ja tuntuu samalta kuin vanha Windows Media Player 6.4. Kuitenkin käyttöliittymän alla se on täysin erilainen sovellus, jossa on kaikki toiminnot ja ominaisuudet, joita sopii odottaa modernilta soittimelta.
Media Player Classicin loi ohjelmoija nimeltä "Gabest", mutta hän lopetti ohjelman kehityksen vuoden 2006 loppupuolella. Gabest kehitti MPC:tä alun perin suljetun lähdekoodin ohjelmana, mutta päätti myöhemmin tehdä siitä avointa. Media Player Classic on lisensoitu GNU GPL:än alle ja sillä on oma SourceForge-projekti nimeltä "Guliverkli".
Gabestin lopettaessa kehityksen, kaksi uutta versiota ilmestyi. Toinen kulkee nimellä Guliverkli2 ja toinen nimellä Media Player Classic Home Cinema . Guliverkli2:ta päivittävät monta ihmistä, he tarjoavat vain bugikorjauksia. Home Cinemassa mukana myös uusia ominaisuuksia sekä kaikki Guliverkli2:ssa tarjotut bugikorjaukset. Nykyään kehityksestä vastaa Doom9-foorumilaiset.
Suuri joukko koodekkeja, lukijoita ja splittereitä on myös erikseen saatavilla "Guliverkli"-projektin sivulta.
Ominaisuudet.
Tämä soitin tukee VCD-, SVCD- ja DVD-toistoa ilman lisäohjelmien tai -koodekkien asennusta. Media Player Classicillä on sisäänrakennetut koodekit MPEG-2-videolle tekstitystuen kanssa ja koodekit LPCM-, MP2-, AC3- ja DTS-äänelle. Se myös sisältää parannellun MPEG-splitterin, joka tukee tekstityksiä SVCD:llä ja suoraa VCD- ja SVCD-toistoa käyttäen sen VCD/SVCD/XCD-lukijaansa. 30. lokakuuta 2005 Gabest lisäsi MP4-säiliön tuen ja MPEG-4 Timed Text-tuen. AAC-dekoodaussuodatin on ollut MPC:ssä jo jonkun aikaa, tehden siitä soveltuvan MP4-säiliöisen AAC-äänen toistoon ja vaihtoehdon Winampille ja iTunesille.
DirectShow-, QuickTime- ja RealPlayer-arkkitehtuurit.
Media Player Classic perustuu pääosin DirectShow-arkkitehtuuriin ja siksi automaattisesti käyttää asennettuja DirectShow-dekoodaussuodattimia. Esimerkiksi sen jälkeen kun on asentanut avoimen lähdekoodin ffdshown, nopea ja korkealuokkainen Divx-, Xvid- ja H.264-dekoodaus ja jälkikäsittely on saatavilla MPC:ssä.
DirectShown lisäksi MPC voi myös käyttää QuickTime- ja RealPlayer-arkkitehtuureja (jos ohjelmat on asennettuna) toistamaan kunkin natiiveja tiedostoja.
Matroska- ja Ogg-säiliöt.
Media Player Classic tukee natiivia OGM- ja Matroska-toistoa.
TV-virittimet.
MPC toistaa ja tallentaa televisiolähetyksiä jos tuettu TV-viritin on asennettuna.
GNU GPL -loukkaus.
Huhtikuussa 2005, Gabest postitti uutissivullaan GPL-loukkauksesta kirjoittaen, että vaikka yrittääkin estää moisen, hän ei tiedä miten toimia rikkovaa osapuolta kohtaan. Mielenkiintoista on, että yksi lisenssiä loukkaavista sovelluksista, vx30, on Maui X-Stream:n tuote, sillä yhtiötä syytettiin aikaisemmin GNU GPL -rikkomuksesta PowerPC-emulaattori CherryOS:n tapauksessa.
Hyvältä näyttää!

Hyvältä näyttää! on Martti Servo &amp; Napanderin kolmas pitkäsoitto, joka ilmestyi vuonna 2000.
Raffinointi

Raffinointi tarkoittaa jalostamista tai puhdistamista. Raffinoinnilla tarkoitetaan pääasiassa sitä prosessia, jonka avulla puhdistetaan jokin aine, ts. erotetaan jokin tietty aine jostain toisesta aineesta. Raffinaatit ovat elintarviketeollisuuden tai kaivannaisteollisuuden valmistamia tuotteita tai muita tuotoksia, joista on jokin osa poistettu. Tämän luokan elintarvikkeet sisältävät yleensä paljon valkeita vehnäjauhoja. 
Käsite raffinointi on yleisessä käytössä elintarvikkeiden yhteydessä, ja usein sävyltään kielteisessä merkityksessä. Raffinointi tarkoittaa, että elintarvikkeesta on poistettu sellaisia osatekijöitä, jotka saattavat olla ihmisen kannalta hyödyllisiä, mutta jotka kuitenkin syystä tai toisesta halutaan poistaa, esimerkiksi niistä tulee raffinoinnin tuloksena "hienompia" ja siten myyvämpiä. 
Elintarvikkeiden raffinointi vähentää usein niiden sisältämiä ravinteita, mutta toisaalta se vähentää myös ravinteiden imeytymistä heikentäviä fytaatteja.. Raffinointi vähentää usein myös ruoan makua, esimerkiksi raffinoitu kookosöljy ei maistu eikä tuoksu miltään. Muita esimerkkejä raffinoiduista elintarvikkeista eli raffinaateista ovat sokeri, valkoiset vehnäjauhot, ruissihtijauho ja valkoinen riisi. Riisin raffinointi keksittiin jo 1800-luvun puolivälissä. 
Esimerkiksi Talvivaaran kaivos tuottaa bioliuotusprosessinsa vuoksi runsaasti raffinaattilientä, jossa ei ole enää suuria määriä arvometalleja, mutta sulfaattia sekä esimerkiksi mangaania voi olla paljonkin.
Edla Blommér

Edla Gustava Blommér (myös "Jansson-Blommér", 10. toukokuuta 1817 Helsinki – 19. joulukuuta 1908) oli suomalainen taidemaalari.
Blommérin vanhemmat olivat teurastaja Salomon Jansson ja Eva Sofia o.s. Palenius. Hänen puolisonsa oli taiteilija Nils Blommér.
Hän opiskeli kotimaassa Johan Erik Lindhin johdolla ja ulkomailla Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa, Kungliga Akademien för de Fria Konsterna, Tukholmassa 1843–1844. Tukholmassa asuessaan hän oli Ruotsiin muuttaneen kirjailija Sara Wacklinin vuokralaisena ja teki tästä myöhemmin muotokuvan.
Teoksia oli ensi kerran esillä näyttelyssä kotimaassa 1847.
Aimo Kanerva

Aimo Ilmari Kanerva (19. tammikuuta 1909 Lahti – 16. joulukuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija, taidemaalari ja professori.
Elämäkerta.
Kanerva aloitti opintonsa Taideteollisessa keskuskoulussa, jossa hän opiskeli vuosina 1931–1934. Hän jatkoi opintoja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1934–1935 ja asevelvollisuuden suoritettuaan vuonna 1937. Kanervan opinnot päättyivät kuitenkin äkillisesti, sillä hän oli eri linjoilla koulun rehtorin Uuno Alangon kanssa. Taidekoulun jätettyään Kanerva oli Eemu Myntin oppilaana Laihialla ja Vaasassa.
Kanerva haavoittui vatsaan talvisodan viimeisinä päivinä 1940. Hänen vuodesta 1934 alkaen käyttämänsä työhuone Kaivopuiston rannassa olleessa vanhassa kylpylärakennuksessa tuhoutui jatkosodan suurpommituksissa vuonna 1944. Jatkosotaan hän osallistui eri puolilla Itä-Karjalaa. Hänellä oli jonkin verran mahdollisuus myös maalata. Kontupohjassa hän teki Lahden taidemuseossa olevan "Omakuvan", joka on yksi monista omistakuvista. Toinen, vuodelta 1969, on sijoitettu Firenzen Uffizi-gallerian kokoelmiin.
Taiteellisen ensiesiintymisensä Aimo Kanerva teki vuonna 1933 kouluaikana järjestetyssä Reputettujen näyttelyssä, joka oli mielenosoitus Suomen taideakatemian Helsingin Taidehalliin kokoamaa, reputettujen vanhoillisena pitämää näyttelyä vastaan. Tämä Reputettujen näyttely antoi alkusysäyksen niin sanotulle Lokakuun ryhmälle, johon Kanerva liittyi jäseneksi kuitenkin vasta vuonna 1945. Hän toimi ryhmässä aktiivisesti aina vuoteen 1951 saakka, joskin hän tunsi kuuluvansa henkisesti tuohon suomalaisten ekspressionistien ydinryhmään pidempäänkin.
Kanerva edusti Suomea Venetsian biennaalissa vuonna 1960. Vuonna 1953 hän oli jäsenenä Sylvi Kekkosen johtamassa kulttuurivaltuuskunnassa, joka vieraili Kiinassa tuon vuoden keväällä.
Aimo Kanerva on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Kanervan ensimmäinen puoliso oli Veera Karin Arpalahti (1917–1978) vuodesta 1950 ja toinen Aulikki Pallasmaa vuodesta 1984.
Peer Gynt (näytelmämusiikki)

Peer Gynt op. 23 on Edvard Griegin säveltämä näytelmämusiikki Henrik Ibsenin näytelmään "Peer Gynt" vuodelta 1874. Grieg empi suostua Ibsenin pyyntöön mutta suostui. Musiikki valmistui vuonna 1875 ja ensiesitys oli 24. helmikuuta 1876 Kristianiassa (nykyisin Oslo), jossa Grieg johti itse orkesteria. Teos oli menestys, mutta Grieg kommentoi että ei voinut säveltää kuten halusi teatterin johdon asettamien aikarajoitusten vuoksi. Kun "Peer Gynt" esitettiin Kööpenhaminassa vuonna 1885 Grieg otti tilaisuuden työstää uudelleen suuren osan teoksen musiikkista ja lisäsi siihen uusia osia. Griegin kuoleman jälkeen vuonna 1908 julkaistun musiikin kesto on lähes 90 minuuttia. 
Alkuperäisessä näytelmämusiikissa on 26 osaa, mukana on lauluja ja kuoro-osuuksia. 
Grieg muodosti myöhemmin musiikista kaksi orkesterisarjaa, jotka ovat tunnetuimmat. Ensimmäinen sarja op. 46 (1888) on koottu näytelmän osista:
Toinen sarja op. 55 (1891) on Griegin mukaan ”näytelmätön musiikki”:
Rake

Rake on erityisesti tietokoneohjelmistojen kääntämiseen ja asentamiseen suunniteltu työkalu hieman samaan tapaan kuin
Make ja SCons. Se on kirjoitetu Ruby-kielellä, ja sen Makefile-tiedostoa vastaava Rakefile käyttää Ruby-syntaksia. Raken alkuperäinen kehittäjä on Jim Weirich.
Rake käyttää Rubyn lohkoja erilaisten tehtävien "(tasks)" määrittelyyn. Useimmille tyypillisille tehtäville on jo olemassa valmiita tehtäviä, kuten tiedostojen manipulointiin, käännöstuotosten poistoon jne. 
Rakefile-tiedostot muodostavat eräänlaisen DSL:n Ruby-kielen päälle, jota on verrattain helppo käyttää. Raken suurin vahvuus onkin siinä, että koska tiedostojen käyttämä kieli on täysiverinen ohjelmointikieli, sen ilmaisuvoima on paljon suurempi kuin monien muiden vastaavien työkalujen. Lisäksi käyttäjän ei tarvitse opetella uutta kieltä mutkikkaiden toimenpiteiden suorittamiseen. 
Esimerkki.
Oheinen esimerkki on Jim Weirichin Rake-esityksestä "Building with Rake".
task :build =&gt; [:generate_html, :copy_images]
task :generate_html =&gt; [:create_directories] do
end
task :copy_images =&gt; [:create_directories] do
 File.copy "pics/rake.gif", "html/images/rake.gif"
 File.copy "pics/target.jpg", "html/images/target.jpg"
end
task :create_directories do
 File.makedirs "html"
 File.makedirs "html/images"
end
Säännöistä näkee, että esimerkiksi ":build" vaatii tehtävien ":generate_html" ja ":copy_images" suorittamisen,
ja ":generate_html" edelleen vaatii ":create_directories" -tehtävän suorittamisen.
Piiskamadot

Piiskamadot ("Trichuris") ovat piiskamaisia sukkulamatoja, jotka elävät loisina eläinten paksusuolessa. Ne ovat toisesta päästä paksuja ja ohenevat suhteellisen tasaisesti ohueksi "piiskaksi". 
Ihmisen paksusuolessa elävä piiskamatolaji on "Trichuris trichiura". Koirassa elää "Trichuris vulpis", ja muillakin eläinryhmillä on omat matonsa.
Tahallisesti elimistöön päästettyjen piiskamatojen on todettu vähentävän Colitis ulcerosaa eli haavaista paksusuolen tulehdusta.
Didi

Valdir Pereira (8. lokakuuta 1928 Campos, Rio de Janeiron osavaltio, Brasilia – 12. toukokuuta 2001 Rio de Janeiro, Rio de Janeiron osavaltio, Brasilia) eli Didi oli brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi Brasilian maajoukkueessa vuosien 1954, 1958 ja 1962 MM-kilpailuissa, joista kahdessa jälkimmäisessä Brasilia voitti maailmanmestaruuden. Didi oli aikanaan yksi maailman parhaista pelinrakentajista, ja tunnettiin muun muassa vapaapotkustaan (”putoava lehti”). Seuratasolla hän edusti muun muassa Fluminensea, Botafogoa ja espanjalaista Real Madridia. Pelaajauransa jälkeen hän valmensi muun muassa Perun, Kuwaitin ja Saudi-Arabian maajoukkueita sekä turkkilaista Fenerbahçea.
Didi kuoli keuhkokuumeeseen 72-vuotiaana vuonna 2001.
Tamminiemen saunaseura

Tamminiemen saunaseura oli presidentti Urho Kekkosen lähipiirin muodostama yhteisö, joka keskusteli ja päätti saunoessa maan asioista. He kokoontuivat Tamminiemen hirsisaunaan, jonne kutsuttiin usein merkittäviä päättäjiä ja johtajia, joiden mielipiteisiin pyrittiin vaikuttamaan. Ryhmän vakiojäseniin kuuluivat Kekkosen lisäksi mm. Paavo Kastari, Jouko Loikkanen, Juho-Eino Niemi ja Kustaa Vilkuna.
Lauantaisauna Tamminiemessä tapahtui virallisesti protokollan mukaisesti: saunavieraat tulivat viittä vaille viisi ala-aulaan ja sieltä mentiin viideksi saunaan. Kuudelta oli jo ruoka. Epävirallisesti yösauna alkoi kello 23 ja päättyi noin viideltä aamulla. Kekkonen oli kova saunoja ja halusi voittaa kaikki löylykisoissa, kuten usein kävikin. 
Saunassa kävi paljon neuvostojohtajia, tosin Nikita Hruštšov vain kerran. 
Kekkosen viimeisenä virkakeväänä vuonna 1981 Paavo Kastari saneli nauhalle muistiinpanoja saunailloista. Hänen puolisonsa, professori Irma Kastari, purki nauhat paperille 1990-luvun lopulla. Keskustelut on julkaistu toimittaja Pekka Hyvärisen kirjassa "Suomen mies, Urho Kekkosen elämä" vuodelta 2000.
On huhuttu että Yhdysvaltain tiedustelupalvelu CIA salakuunteli ainakin Tamminiemen virka-asuntoa ja todennäköisesti myös saunassa käytyjä keskusteluja 1970-luvulla. Myös Yhdistyneen kuningaskunnan tiedustelupalvelun MI6:n on arveltu kuunnelleen keskusteluja.
Nykyään kyseistä saunaa voi vuokrata.
Tri Caligarin kabinetti

Tri Caligarin kabinetti ("Das Cabinet des Dr. Caligari") on vuonna 1920 ensi-iltansa saanut saksalainen mykkäelokuva. Robert Wiene ohjasi sen Carl Mayerin ja Hans Janowitzin käsikirjoituksen pohjalta.
Elokuvaa pidetään sekä kauhufiktion että ekspressionistisen elokuvataiteen merkkipaaluna. Se oli myös ensimmäinen elokuva, jonka loppuratkaisussa tarinan asetelma käännetään päälaelleen edeltäviin tapahtumiin nähden. Elokuvaan päätynyt yllättävä ja jokseenkin tulkinnanvarainen loppuratkaisu ei ollut käsikirjoittajien eikä ohjaajan, vaan tuottajien keksimä. Alkuperäinen tarinan lopetus oli yksiselitteisempi.
Tarinan syntyminen ja tuotanto.
Kirjailijat Hans Janowitz ja Carl Mayer tutustuivat toisiinsa Berliinissä pian ensimmäisen maailmansodan jälkeen. He näkivät elokuvan ihanteellisena mediana halutessaan kiinnittää huomiota pasifismiin ja tuoda esille vanhanaikaista porvaristoa kritisoineita näkemyksiään. He kirjoittivat yhdessä tarinan "Tohtori Caligarin kabinetti". Nimi Caligari oli peräisin eräästä kirjasta, jonka Mayer oli lukenut.
Kun käsikirjoittajat ehdottivat filmatisointia tuottaja Erich Pommerille, tämä yritti saada heidät lähtemään pois pienestä elokuvastudiostaan. Kuultuaan tarinan hän kuitenkin suostui välittömästi tuottajaksi. Pommer pyysi Fritz Langia elokuvan ohjaajaksi, mutta Lang oli tuolloin kiireinen "Hämähäkit"-elokuvan vuoksi. Niinpä ohjaajaksi nimitettiin Robert Wiene, jonka ohjaamaan koepätkään Pommer oli niin tyytyväinen, että antoi elokuvantekijöille vapaat kädet.
Elokuvaa kuvattiin joulukuussa 1919 ja tammikuussa 1920. Ensi-ilta järjestettiin Berliinissä 26. helmikuuta 1920.
First Blood (albumi)

First Blood on vuonna 2000 julkaistu Teron ensimmäinen albumi, joka koostuu täysin Commodore 64 -kotitietokoneella sävelletystä musiikista. First Blood oli myös ensimmäinen Rikos Recordsin julkaisema albumi.
Kaikki albumin kappaleet ovat Mäyräsen itse säveltämiä ja esittämiä.
Volvo C30

Volvo C30 on Volvon vuosina 2006–2013 valmistama alemman keskiluokan kolmiovinen hatchback. Sen edeltäjänä voidaan pitää vuosina 1986–1995 valmistettua Volvo 480 -mallia. C30 ei saanut itselleen suoraa seuraajaa, vaan sen ja S40/V50-mallit korvasi viisiovinen Volvo V40.
Volvo C30 (2006–2013).
Volvo C30 esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2006. Auto perustuu Fordin, Volvon ja Mazdan yhteistyössä kehittämälle pohjalevylle rinnakkaismalliensa Volvo S40:n, V50:n ja C70:n tavoin. Volvon mukaan auto oli suunnattu kiireistä kaupunkielämää viettäville nuorekkaille ihmisille. Erikoinen piirre autossa on se, että takana on kolmen istuttavan istuimen sijasta kaksi erillistä istuinta. Lasinen takaluukun kansi on muotoilun piirteenä viittaus historiallisiin Volvo P1800ES- ja 480-malleihin.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä C30 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottoreiksi oli aluksi tarjolla nelisylinteriset 1,6 (100 hv) ja 1,8 (125 hv) sekä viisisylinteriset 2,4i (170 hv) ja 2,5-litrainen (220 hv) T5. Dieselvaihtoehtoina olivat 1,6D- (109 hv), 2,0D- (136 hv) ja 2,4 D5 (180 hv) -moottorit. Lisäksi saatavana oli flexifuel-versio 1,8F (125 hv), joka toimii sekä etanolilla että bensiinillä. D5:n sai ainoastaan viisiportaisella automaattivaihteistolla varustettuna. T5-malli oli muotoilultaan muita urheilullisempi. Tammikuussa 2008 T5:n teho nousi 230 hevosvoimaan ja 2,4-litrainen D5-diesel tuli saataville manuaalivaihteisena. Samaan aikaan esiteltiin kuusiportainen "Powershift"-kaksoiskytkinvaihteisto, jonka sai ainoastaan 2,0 litran dieseliin. Volvo lupasi polttoaineenkulutuksen olevan kahdeksan prosenttia perinteistä automaattia alhaisempi.Seuraavan vuoden tammikuussa valikoima täydentyi toisella flexifuel-moottorilla, 2,0F:llä (145 hv). Marraskuussa poistui sekä 1,8 litran bensiinimoottori että sen flexifuel-versio.
Huhtikuussa 2010 dieselvalikoima täydentyi 1,6-litraisella D2- (114 hv) sekä 2,0-litraisilla D3- (150 hv) ja D4 (177 hv) -moottoreilla. Samalla karsittiin 2,4 litran bensiinimoottori ja 2,0D. Heti toukokuussa mallistosta poistui myös D5 ja syyskuussa 1,6D. Lokakuussa poistui vielä 1,6-litrainen bensiinimoottori, mutta uutuutena oli uusi 1,6-litrainen (115 hv) diesel.
Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2009 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut C30, joka ehti markkinoille seuraavana vuonna. Samaan aikaan uudistui myös C70. Muutokset kohdistuivat lähinnä keulaan, johon tuli uudenlainen ilme.
Cracker’s Revenge

Cracker's Revenge on vuonna 2003 julkaistu Teron toinen albumi. Kuten edellisenkin albumin, myös "Cracker's Revengen" musiikki koostuu Commodore 64:llä tehdystä musiikista.
Albumin erikoisuutena on A-puolen lopussa oleva dataraita, joka sisältää tietokoneella ladattavan demon.
Volvo V40 (2012)

Volvo V40 on Volvon vuosina 2012–2019 valmistama keskiluokan automalli, joka korvasi edeltäneet Volvo C30-, S40- ja V50-mallit. Auto on korimalliltaan viisiovinen hatchback, eikä sillä ole nimen lisäksi mitään yhteistä vuosina 1995–2004 valmistetun V40:n kanssa. 
Volvo V40 (2012–2019).
Volvo V40 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2012. Siinä oli ensimmäisenä autona maailmassa jalankulkijan turvatyyny, joka tulee onnettomuuden sattuessa esiin konepellin alta. Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä V40 sai tulokseksi täydet viisi tähteä ja oli turvallisin siihen asti koskaan testattu keskiluokan henkilöautomalli.
V40:n moottorivalikoima koostui aluksi kahdesta bensiini- ja kolmesta dieselmoottorivaihtoehdosta. Bensiinimoottorit olivat Fordin 1,6-litrainen (150/180 hv) EcoBoost ja Volvon oma 2,5-litrainen (254 hv) T5. Dieselit olivat Fordin 1,6-litrainen (115 hv) Duratorq ja Volvon 2,0-litraiset D3 (150 hv) sekä D4 (177 hv).Mallivuodelle 2014 Volvo esitteli uudet nelisylinteriset Drive-E-moottorit, joiden päästöt ja polttoaineenkulutus olivat paljon aikaisempaa pienemmät. Bensiinivaihtoehdot olivat nyt 1,5-litraiset T2 (122 hv) ja T3 (152 hv) sekä 2,0-litrainen T5 (245 hv). Dieselmoottorit puolestaan olivat 2,0-litraiset D2 (120 hv), D3 (150 hv) ja D4 (190 hv). D4:ään sai kuusivaihteisen manuaalivaihteiston lisäksi myös kahdeksanportaisen automaattivaihteiston, joka oli vakiona T5-malleissa. Muihin moottoreihin sai kuusivaihteisen manuaali- tai automaattivaihteiston.
V40:stä esiteltiin myös maastokelpoisempi Cross Country -versio. Sen erottaa korotetusta alustasta, 19 tuuman vanteista ja puskurien suojalistoista. Cross Countryn moottorivaihtoehdot olivat T3 (152 hv), T4 (190 hv), T5 (245 hv), D2 (120 hv), D3 (150 hv) ja D4 (190 hv). T4 sekä T5 ovat nelivetoisia ja automaattivaihteisia.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2016 esiteltiin kevyesti uudistettu Volvo V40. Ajovaloja muutettiin muun malliston tyyliseksi, samoin kuin etusäleikköä. Saataville tuli viisi uutta ulkoväriä ja myös verhoiluvaihtoehtoja uusittiin.
Volvo C70

Volvo C70 on Volvon vuosina 1996–2013 valmistama nelipaikkainen coupé- ja cabriolet-korimallinen auto, joka korvasi Volvo 780:n. Siitä valmistettiin kahta sukupolvea, joista ensimmäinen perustui tekniikaltaan S70/V70-sarjaan ja toinen puolestaan C30-, S40- ja V50-malleihin. Valmistuksen päätyttyä C70 ei saanut itselleen seuraajaa.
Volvo C70 I (1996–2005).
Ensimmäisen sukupolven Volvo C70 esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 1996 S70:n ja V70:n rinnakkaismalliksi. Alusta oli sama, mutta muun muassa jousitusta oli säädetty urheilullisemmaksi. C70 valmistettiin Ruotsin Uddevallassa samalla tehtaalla kuin S70 ja V70. Myynti alkoi Euroopassa vuonna 1997 ja Pohjois-Amerikassa vuosi tämän jälkeen.
Mallistossa oli aluksi vain C70 Coupé. Cabriolet esiteltiin vuonna 1998. Avomallissa oli sähköisesti avautuva ja sulkeutuva kangaskatto, vahvistetut A-pilarit sekä ympäriajosuoja.
Moottorivalikoimassa olivat 2,5 T (193 hv), T-5 (240 hv) ja myöhemmin myös 2,0 T (163 hv). Varustelu oli S70/V70-malleja runsaampi, mikä näkyi auton hinnassa.
Coupé-mallin valmistus päättyi vuonna 2002, jolloin mallistoon jäi Cabriolet vuoteen 2005 saakka. 
Volvo C70 II (2006–2013).
Toisen sukupolven coupé-cabriolet-korinen C70 esiteltiin syksyllä 2005 Frankfurtin autonäyttelyssä, ja se tuli markkinoille seuraavana vuonna. Auto perustuu S40/V50-sarjassa ja C30:ssä käytetylle Fordin, Volvon ja Mazdan yhteistyössä kehittämälle pohjalevylle. C70:n suunnitteli John Kinsey, ja sen valmistuksesta vastasi Volvon ja Pininfarinan yhteisyritys. Auton katto voidaan nostaa tai laskea sähköisesti 30 sekunnissa. Volvo esitteli C70:ssä sitä varten suunnitellun ovesta ylöspäin laukeavan IC-turvaverhon, joka suojaa päätä sivutörmäyksissä ja ympäripyörähdyksissä. Verho on vahvistettu sisältä kaksinkertaisilla paneeliriveillä, minkä ansiosta se voi pysyä pystyasennossa.
Lisäksi autossa on vankat metalliturvakaaret, jotka nousevat esiin takamatkustajien takaa ja luovat suojaavan turvatilan, jos auto kierähtää ympäri. Kaaret ovat osa Volvon ROPS-ympärisuojausjärjestelmää, ja ne aktivoi gyroskooppinen anturi. Kaaret laukeavat takalasin läpi, jos katto on ylhäällä. Tämän vuoksi niissä on pienet metalliset piikit, jotka rikkovat lasin ja varmistavat oikean suojaavan toiminnan.
C70 oli aluksi saatavana viisisylinterisillä 2,4- (140/170 hv) ja 2,5 T5 (220 hv) -bensiinimoottoreilla. Vuoden 2006 lopulla saataville tuli myös 180-hevosvoimainen D5-dieselmoottori, jonka arvioitiin kattavan noin viidenneksen myynnistä. 2,4-litraisessa manuaalivaihteisto oli viisivaihteinen ja T5:ssä kuusivaihteinen. Automaattivaihteisto oli viisiportainen "Geartronic", joka oli dieselmallin ainoa vaihtoehto.
Vuonna 2010 C70:lle tehtiin facelift samaan aikaan kuin C30:lle. Tällöin auto sai uudistetun keulan ilmeen ja LED-takavalot. Myös kojelautaan tehtiin muutoksia. 180-hevosvoimaisen dieselin rinnalle tuli 150-hevosvoimainen versio ja T5:n teho kasvoi 230 hevosvoimaan.
Guadalupe Larriva

Teresa Guadalupe Larriva González (28. heinäkuuta 1956 – 24. tammikuuta 2007) oli ecuadorilainen poliitikko, joka oli Azuayn entinen edustaja (2003–2007) ja maan ensimmäinen puolustusministeriksi nimitetty nainen. Hän johti Ecuadorin sosialistista puoluetta.
24. tammikuuta 2007 Larriva kuoli kahden helikopterin törmäyksessä Mantan satamakaupungissa vain 9 päivää sen jälkeen, kun hänet oli valittu puolustusministeriksi. Samassa onnettomuudessa kuoli myös Larrivan 17-vuotias tytär ja viisi sotilashenkilöä .
Saila Laakkonen

Saila Laakkonen on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt vuosina 2006–2007 saippuasarjassa "Salatut elämät". Sarjassa hän esitti teiniäiti Emma Ilolaa. Laakkonen on myös esiintynyt draamaelokuvassa "Espoon viimeinen neitsyt" sekä "Salattujen elämien" spin-off-sarjassa "Romeo &amp; Rafael Desperados".
Bangkokin metro

Bangkokin metro () on maanalainen joukkoliikennejärjestelmä Bangkokissa Thaimaassa. Järjestelmän avasi Thaimaan kuningas Bhumibol Adulyadej 3. heinäkuuta 2004 kello 19:19. Virallisesti metroa kutsutaan nimellä MRT (Mass Rapid Transit), yleiskielessä "rot faifaa mahaanakhoon" (tai yksinkertaisesti "rot fai taidin" (รถไฟใต้ดิน). Sen tunnuksena asemilla on M-kirjain. Järjestelmään kuuluu yksi linja (), joka tunnetaan epävirallisesti nimellä "sininen linja". Se kulkee Bangkokin päärautatieasemalta Hualamphongilta pohjoiselle rautatieasemalle Bang Sueen.
Bangkokin metron on suunnitellut ja rakentanut saksalainen Siemens. MRT:n ja Skytrainin välillä on vaihtoasemia toistensa verkkoon. Asemat ovat hyvin moderneja, ja ne ovat rakenteeltaan "suljettua tyyppiä", jossa laituri on eristetty tunneleista liukuovilla silloin, kun juna ei ole asemalla. Metrossa toimii oma kauppaketju "Metro Mall". Metron hinnoittelu sai aluksi osakseen arvostelua, eikä suunniteltuihin matkustajamääriin ole aivan ylletty.
Metron omistaa ja sitä ylläpitää Mass Rapid Transit Authority of Thailand (MRTA).
Pandeiro

Pandeiro on pienehkö tamburiinin näköinen käsirumpu.
Kaksi seikkaa kuitenkin erottaa tamburiinia ja pandeiroa toisistaan. Pandeiron kalvoa voidaan virittää, jolloin soittaja voi muuttaa ääntä korkeaksi tai matalaksi mielensä mukaan. Toinen ero on metallisten helistimien ääni. Pandeiron helistimien ääni on kuivempaa vähemmän soivaa kuin tamburiinissa. Tämä antaa tarkkuutta soittoon monimutkaisissa rytmeissä. 
Pandeiroa soitetaan pitämällä soitinta toisessa kädessä ja lyömällä vapaalla kädellä kalvoa. Soittamisessa varioidaan usein lyömällä kalvoa käden eri osilla, kuten peukalolla, sormenpäillä, koko kämmenellä tai kämmensyrjällä. 
Pandeirolla voidaan tehdä ääntä myös heiluttamalla soitinta (jolloin helistimet soivat) tai juoksuttamalla sormea pitkin kalvon pintaa, jolloin saadaan nopea tärinämäinen ääni aikaiseksi. Pandeiroa käytetään useissa brasilialaisissa musiikeissa, kuten sambassa, chorossa tai capoeirassa.
Tunnettuja pandeiron soittajia ovat esimerkiksi Airto Moreira, Marcos Suzano ja Carlinhos Pandeiro de Ouro.
Atabaque

Atabaque on pitkä puusta tehty afrikkalais-brasilialainen rumpu. Sen runko on perinteisesti tehty brasilialaisesta jacaranda-puusta. Perinteiden mukainen lyömäkalvo taas on tehty vasikannahasta. Kalvon kiristykseen käytetään metallista vannetta, joka kiristetään narujärjestelmällä ja puisilla kiiloilla. Kiristäminen tapahtuu kevyesti kiiloja naputtamalla, jotka siten kiristävät tai löysäävät naruja. 
Atabaqueta käytetään osana brasilialaista kulttuuria, esimerkiksi capoeirassa, maculeléssa ja afrikkalais-brasilialaisessa uskonnossa candomblé. Candombléssa atabaqueta pidetään pyhänä. 
Atabaquet jaetaan soinnin ja rummun koon mukaan kolmeen luokkaan: "rum", pisin ja matalin ääni, "rum-pi," keskikokoinen rumpu, keskiäänellä ja "lé", lyhyin rumpu, jossa on korkein ääni.
Condomblén rituaaleissa ja maculeléssa käytetään usein kolmea erityyppistä atabaqueta mutta capoeirassa mukana on tyypillisesti vain yksi rumpu.
Klustermus

Luovan ja esittävän säveltaiteen tapahtuma Klustermus on Raumalla järjestetty ilmainen yksipäiväinen musiikkifestivaali. Esiintyjät ovat edustaneet monia musiikkityylejä metallista jazziin. 
Ensimmäisen kerran Klustermus järjestettiin 2003, ja seuraavana vuonna tapahtuman asioista huolehtimaan perustettiin Klustermus ry. Kesätapahtuman ohella yhdistys on järjestänyt myös klubitapahtumia "Klustermus saapuu kaupunkiin" -nimellä. 
Klustermuksen esiintyjiä.
2003: mm. Kromi, Cremated, Groove Uncut
2004: mm. Hidria Spacefolk, Lapko, Hamid Moeini Band, Härkä-äiti, Itkevä tyttö, Taipuva luotisuora
2005: mm. Kuolleet intiaanit, Fun, Point, Euforia, Poirot/Poiert
2006: mm. Kuusumun profeetta, Sweatmaster, Lowlife Rock'n'Roll Philosophers, Itkevä tyttö, Härkä-äiti, Lady Escape, Tuuli Innola
2007: mm. Risto, Boomhauer, Fun, No Shame, Viola, One Taste, Haternal, Delicious Orange, Kaihoa, Itkevä tyttö, Lady Escape
2008: mm. Penniless, Tuvalu, Kometa, Cosmo Jones Beat Machine, Delicious Orange, Euforia, Blood Makes Noise
2009: mm. Agent Kooper, Matti Mustosen ihmeellinen orkesteri, Njet!, Penniless, Kometa, Härkä-äiti, Murmansk, Joose Keskitalo, The Tarjas
2010: mm. The Sheena Hyenas, Ben's Diapers, Downstairs, The Mutants, The Spyro, Mangoo
2011: Betrayal at Bespin, Itkevä tyttö, Knucklebone Oscar, Pharaoh Pirttikangas, Anal Thunder, Sweatmaster, Magyar Posse, Njet!, The Celene, Marty the Random Guy, Härkä-äiti, AJU, Tero-Petri
Mediakeskus Lume

Mediakeskus Lume oli vuonna 1999 perustettu Helsingissä sijaitseva kansallinen audiovisuaalisen alan koulutus-, tutkimus- ja tuotantokeskus. Keskuksen aloja olivat elokuva, televisio, muu digitaalinen media ja lavastustaide. Lumeen tavoitteena oli monialaisen sisältötuotannon ja sisältölähtöisen tutkimuksen edistäminen.
Mediakeskus toimi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun yhteydessä, ja palveli sitä tila-, tuotanto- ja tekniikkaresurssina. Lisäksi keskus palveli myös muita yliopistoja, korkeakouluja ja tutkimuslaitoksia sekä yrityksiä ja yhteisöjä.
Lumeen tuotanto- ja tekniikkapalvelut tarjosivat ammattilaisapua tuotantojen ja tapahtumien suunnitteluun ja toteutukseen elokuva-, tv- sekä muihin tuotantoihin. Mediakeskus Lume oli myös kokous- ja konferenssipaikka.
Vuonna 2016 Lumeen ja Aalto-yliopiston Media Factory:n toiminnot sulautuivat uudeksi Aalto Studios -mediakeskukseksi ja siirtyivät Otaniemeen. Mediakeskukselle valmistuu vuoden 2024 alussa Marsio-niminen studio- ja tuotantotalo.
Messel

Messel on kunta Saksassa, Hessenin osavaltiossa Darmstadt-Dieburgin piirissä. Messelissä on 3 961 asukasta ja pinta-alaltaan kunta on 14,82 neliökilometriä . Messel mainittiin ensimmäisen kerran jo Lorschin koodeksin eräässä luovutuskirjassa.
Messel on kuuluisa lähistöllä sijaitsevasta kaivoksesta, joka kuuluu UNESCOn maailmanperintöluetteloon. Kaivoksesta on löytynyt runsaasti hyväkuntoisia fossiileja 50 miljoonan vuoden takaa. Kunnassa sijaitsee myös Messelin fossili- ja kotiseutumuseo, joka esittelee alueen historiaa ja löytöjä.
Messier 40

Messier 40 (M40, Winnecke 4) on kaksoistähti Ison karhun tähdistössä noin 510 valovuoden päässä maapallosta. Tähtien magnitudit ovat 9,0 ja 9,3. Nykyisen käsityksen mukaan kyseessä ei ole aito kaksoistähti vaan ns. optinen kaksoistähti.
Paljon onnea vaan

Paljon onnea vaan () on laulu, joka perinteisesti lauletaan henkilölle tämän syntymäpäivän kunniaksi. Kappaleen melodia on peräisin yhdysvaltalaisten siskosten Patty ja Mildred J. Hillin vuonna 1893 säveltämästä laulusta "Good Morning to All" (). Sanoittajaa ei tiedetä – nykyiset englanninkieliset sanat ilmestyivät ensimmäisen kerran eräässä laulukirjassa vuonna 1924. Suomenkieliset sanat on tehnyt Sauvo Puhtila. Laulua lauletaan päivänsankarille usein myös päiväkodeissa ja kouluissa. Joskus päivänsankari saa esittää toivomuksen laulun jälkeen.
Laulun tekijänoikeudet ovat rauenneet viimeistään 1. tammikuuta 2017. Yhdysvalloissa laulun tekijänoikeudet päätyivät erään yritysoston kautta vuonna 1998 Warner Chappel -yhtiölle, joka on nykyisin osa Time Warner -konsernia. Oikeus totesi myöhemmin, ettei yhtiö saanut kaupassa sanoituksen tekijänoikeuksia. Suomennoksen tekijänoikeudet ovat voimassa 1. tammikuuta 2085 saakka.
Jyrki Louhi

Jyrki Louhi (s. 28. maaliskuuta 1978 Nurmo) on uransa päättänyt suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi laitahyökkääjä, ja tunnettiin muun muassa energisyydestään sekä kovista taklauksistaan. Louhi pelasi urallaan yhteensä 606 SM-liigan runkosarjaottelua tehden niissä tehot 91+133=224. Jäähyminuutteja hän keräsi 579. Louhi pelasi myös kauden 2001–2002 Elitserien-joukkue AIK IF:ssä.
Ura.
Louhi oli alun perin Etelä-Pohjanmaalta kotoisin, mutta lähti jo teini-iässä Hämeenlinnaan. Hän pääsi ensi kertaa liigajoukkueen rinkiin 18 vuoden iässä, kun silloinen HPK:n päävalmentaja Hannu Kapanen havaitsi Louhen potentiaalin.
Myöhemmin Kapanen otti Louhen myös alle 20-vuotiaiden maajoukkuerinkiin, ja saavutuksena olikin nuorten alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruus vuonna 1998,
Louhi aloitti jääkiekkouransa SM-liigassa HPK:ssa, siirtyi kaudeksi 2001–2002 Ruotsiin Elitserieniin AIK:n riveihin, josta kuitenkin palasi vuoden visiitin jälkeen takaisin HPK:hon. HPK:ssa Louhi nousi seuraikoniksi. Mestaruusjuhliin päättyneen kauden 2005–2006 jälkeen hänelle oli tullut täyteen yhdeksän kautta hämeenlinnalaisten riveissä. Louhi on kaikkien aikojen toiseksi eniten otteluita HPK:n paidassa pelannut pelaaja. Keväällä 2006 Louhi päätti siirtyä Helsinkiin ja Jokereihin kaksivuotisella sopimuksella. Hän voitti siellä keväällä 2007 SM-hopeaa.
Kesällä 2009 hyökkääjä Louhi palasi kolmen vuoden tauon jälkeen Hämeenlinnaan ja HPK:hon kaksivuotisella sopimuksella. Hän voitti keväällä 2010 SM-hopeaa ja lopetti pelaajauransa seuraavaan kevääseen 2011.
HPK on jäädyttänyt Jyrki Louhen pelinumeron #9. Pelipaita nostettiin HPK:n kotihallin Rinkelinmäen kattoon 2.10.2012.
Yksityiselämä.
Louhi valmistui Aalto-yliopistosta kauppatieteiden maisteriksi vuonna 2015. Hänen pääaineensa oli yritysjuridiikka ja pro gradu -tutkielmansa nimi "Urheilijan verosuunnittelun mahdollisuudet niin kotimaisessa kuin ulkomaisessa kontekstissa". 
Louhi toimii yksilöurheilijoihin rahaa sijoittavassa Sport Fund Management Oy:ssa salkunhoitajana. Hän on myös HPK liiga Oy:n hallituksen jäsen vuodesta 2015 ja puheenjohtaja kesästä 2023 sekä Jääkiekkoliiton hallituksen jäsen.
Pianokonsertto

Pianokonsertto on konsertto yhdelle tai usealle pianosolistille ja orkesterille. Pianokonsertto jakautuu yleensä kolmeen tai neljään osaan. Ensimmäisinä pianokonserttoina pidetään Johann Sebastian Bachin säveltämiä konserttoja cembalolle ja säestävälle soitinyhtyeelle. Siitä lähtien pianokonserttoja on sävelletty jokaisella tyylikaudella.
Klassismin aikana pianokonserttoja sävellettiin runsaasti – esimerkiksi Wolfgang Amadeus Mozart sävelsi niitä 27 kappaletta – ja ne muodostuivat tärkeäksi taidemuodoksi, jolla tuotiin esille pianistin taituruutta soittimensa äärellä. Pianokonserttoon vakiintui myös pianistin improvisoima tai säveltäjän kirjoittama kadenssi, joka yleensä oli eräänlainen solistin viimeinen taidonnäyte ennen teoksen osan loppua.
Romantiikan tyylikaudella pianokonserton rakenne alkoi erota klassismin kaavamaisesta kolmiosaisesta muodosta. Pianotaituruuden kukoistaessa säveltäjät alkoivat kirjoittaa hyvin vaativia konserttoja. Johannes Brahms rikkoi perinteistä kaavaa lisäämällä toiseen pianokonserttoonsa neljännen osan. Brahmsin pianokonsertot olivat pituudeltaan sinfonian mittaisia ja raskaasti soitinnettuja. Franz Liszt rikkoi vanhat rakenteet kokonaan siirtyessään sarjamaiseen muotoon. Hänen pianokonserttonsa ovat lyhyitä ja käytännössä yksiosaisia. Sergei Rahmaninovin pianokonsertot ovat luultavasti myöhäisromantiikan esitetyimpiä pianokonserttoja. 
Vasemman käden konsertot.
Niin kutsutut vasemman käden konsertot ovat 1900-luvun pianokonserttoja koskeva erikoisuus. Joitain vasemman käden konserttoja yhdistää sama tarina: ensimmäisessä maailmansodassa oikean kätensä menettänyt pianisti Paul Wittgenstein (kuuluisan filosofin Ludwig Wittgensteinin veli) pyysi aikalaissäveltäjiään luomaan hänelle kyseisiä kappaleita, jotta hän voisi jatkaa uraansa pianistina. Näitä sävelsivät muun muassa Prokofjev ja Ravel. Näistä Ravelin konsertto on kaikkein kuuluisin.
Tropiclandia

Tropiclandia on Vaasan Vaskiluodossa toimiva kylpylä. Sen omistaa espanjalainen Aspro Parks, joka omisti myös vuonna 2015 suljetun huvipuisto Wasalandian.
Kylpylässä on suuren altaan lisäksi kolme poreallasta, pienempiä altaita, kylmäallas ja ulkoallas. Sisätiloissa on kolme liukumäkeä.
Vuonna 2005 Tropiclandiaan tuli myös ulkovesipuisto, jossa on erilaisia liukumäkiä ja iso lasten leikkiallas. Kylpylä on auki ympäri vuoden, ulkovesipuisto vain kesäisin.
Kylpylä Tropiclandia sijaitsee Scandic Waskian vieressä. Hotellin ja kylpylän välillä on sisäyhteys. Kylpylä ei kuitenkaan ole osa hotellia, joten hotelliasiakkaat eivät voi ilman erillistä sisäänpääsymaksua käyttää kylpylän palveluita.
Rocket Records

Rocket Records on vuoden 2007 alussa perustettu suomalainen levy-yhtiö. Noin 20–30 vuosittaisella julkaisunimikkeellä se on ollut yksi Suomen aktiivisimmista levy-yhtiöistä. Rocket Records julkaisee niin uutta suomalaista musiikkia kuin myös CD-painoksia vanhoista julkaisuista. Uutta tuotantoa levymerkille ovat levyttäneet muun muassa Kari Peitsamo, Petri Pettersson, Pojat, Anja Niskanen, Puolikuu, Rehtorit, Paajanen, Jarno Sarjanen ja Maukka Perusjätkä. Uusintajulkaisuina Rocket Records on julkaissut esimerkiksi suomalaisen progressiivisen rockin klassikoiden cd-painoksia sekä pop- ja iskelmälaulajien kokoelmia. Yhtiö on julkaissut uudelleen esimerkiksi Satsanga Recordsin, JP-Musiikin, TopHits-FinnHitsin ja Overdiscin äänitteitä. Levy-yhtiön kaupallisesti menestynein julkaisu on Jaakko Tepon kokoelma "Jälkitauti", joka on myynyt kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Rocket Recordsin levyjen jakelusta Pohjoismaissa vastaa Playground Music.
Cory Murphy

Cory Murphy (s. 13. helmikuuta 1978 Ontario, Kanada) on kanadalainen, vuonna 2018 pelaajauransa lopettanut jääkiekkopuolustaja, joka pelasi viimeksi SHL-joukkue Karlskrona HK:ssa.
Pelaajaura.
Murphy tuli Suomeen ja Bluesiin Colgate Universityn joukkueesta NCAA-liigasta aluksi vain try-outille, mutta vakuutti nopeasti valmennusjohdon taidoillaan. Bluesissa Murphy pelasi kaksi kautta ennen kuin siirtyi Ilvekseen, jossa hän pelasi jälleen kaksi kautta. Ilveksessä Murphy teki todellisen läpimurtonsa ja kaudella 2003–2004 hänet valittiin liigan tähdistökentälliseen .
Kaudeksi 2005–2006 Murphy päätti siirtyä Sveitsin rahakkaampaan sarjaan ja Fribourgin joukkueeseen. Murphy kuitenkin viihtyi vain yhden kauden siellä ja palasi kaudeksi 2006–2007 takaisin Suomeen ja HIFK:n riveihin. Hän pelasi loistavan kauden ja valittiin ylivoimaisesti runkosarjan parhaaksi pelaajaksi sekä toimittajien (Lasse Oksanen -palkinto) että pelaajien äänestyksessä (Kultainen kypärä) . HIFK:n pudottua pudotuspeleistä Murphy teki kahden vuoden sopimuksen NHL:n Florida Panthersin kanssa .
Murphy pelasi vajaan kahden kauden aikana Floridassa 57 peliä. Hän kärsi olkapäävammoista ja kaudella 2008–2009 hän ehti pelata vain seitsemän peliä Floridassa ennen siirtymistään tammikuussa Tampa Bay Lightningiin. Murphy pelasi kaksi viikkoa AHL-liigan Rochester Americansissa toivuttuaan olkapäävammasta. Tampa Bay otti puolustajan itselleen waiver-listalta. Heinäkuussa 2009 Murphy solmi kaksisuuntaisen pelaajasopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi NLA:n ZSC Lionsiin.
Murphy pelasi Zürichin joukkueessa kaksi kautta ja teki niiden aikana 73 runkosarjaottelussa 45 tehopistettä. Hän teki kesällä 2012 yhden vuoden sopimuksen KHL-seura Dinamo Minskin kanssa.
Kaudet 2013-2017 Murphy pelasi Ruotsin pääsarjassa Växjö Lakersissa kaikkiaan 208 ottelua, joissa teki 28 maalia. 
Kaudella 2014–2015 Murphy voitti Växjö Lakersissa Ruotsin mestaruuden. Hän voitti SHL:n puolustajien pistepörssin tehoilla 9+30=39 ja palkittiin sarjan parhaana puolustajana.
Kaudeksi 2017–2018 Murphy siirtyi Växjöstä Karlskrona HK:iin. Hän pelasi kaudella 51 ottelua ja merkkautti niissä tehot 1+14. Kauden jälkeen Murphy päätti lopettaa peliuransa ja ryhtyä Rögle BK:n apuvalmentajaksi
Murphy edusti Kanadaa MM-kilpailuissa 2007 ja teki yhdeksässä ottelussa tehopisteet 1+6. Kanada voitti kisoista maailmanmestaruuden.
Pelityyli.
Murphyn pelikäsitystä ja -älyä pidetään erinomaisina. Varsinkin ylivoimalla hänen taitonsa pääsevät esille. Vaikka Murphyn veto ei olekaan erityisen kova, on se kuitenkin todella tarkka.
Valmennusura.
Murphy toimi Rögle BK:n apuvalmentajana kolme kautta vuosina 2019–2021. Kaudella 2021–2022 Murphy toimii Helsingin IFK:n apuvalmentajana.
Kuolemanspiraali

Kuolemanspiraali on Leena Lehtolaisen rikosromaani, joka julkaistiin vuonna 1997 Tammen kustantamana.
"Kuolemanspiraalin" päähenkilö on raskaana oleva poliisi Maria Kallio, jonka tehtävänä on selvittää 16-vuotiaan taitoluistelija Noora Niemisen murha. Kirjan lopussa Kallio synnyttää lapsen, joka on myöhemmissä kirjoissa nimetty Iidaksi. 
Juoni.
16-vuotias taitoluistelijalupaus Noora Nieminen löydetään kuolleena Kati Järvenperän autosta. Raskaana oleva Maria alkaa etsiä tytön murhaajaa. Tehtävä on vaikea, ja samalla Marian raskaus etenee. Yllättäen johtolangat kuitenkin johtavat Marian oikeille jäljille ja saattavat hänet itsensäkin vaaraan.
Kytkin (konetekniikka)

Kytkin on laite, joka mahdollistaa pyörivään akseliin perustuvan voimansiirron keskeyttämisen. 
Tyypillisin käyttö kytkimelle on auton ja moottoripyörän voimansiirrossa moottorin ja vaihteiston välissä, jossa kytkimen tarkoituksena on irrottaa vaihteisto moottorista liikkeellelähdön ja vaihteen vaihdon yhteydessä.
Kytkimen käyttömekanismi.
Kytkimiä on erityyppisiä erilaisiin moottoreihin, mutta niiden toimintaperiaate ja tarkoitus ovat aina samat: 
Kytkimen tekniikkaa.
Kytkimeen kuuluu monia osia, kuten 
Kytkinlevy sijaitsee auton vaihdelaatikossa painelevyn ja vauhtipyörän välissä. Se välittää moottorin tuottaman tehon vaihdelaatikolle, tasauspyörästöön ja siitä edelleen renkaille. Kytkinlevyt ovat nopeasti kuluvia osia. Kun kytkinlevyt ovat liian kuluneet, kytkin alkaa luistaa, ja etenkin kiihdytyksissä moottorin kierrokset nousevat suhteessa nopeammin kuin vetävien pyörien kierrokset. Kytkimen luiston vastakohta on kytkimen laahaus, jolloin ajoneuvo pyrkii vaihde päällä eteenpäin, vaikka kytkin olisi pohjassa. Laahaus on yleensä korjattavissa pelkkiä säätöjä muuttamalla, jos kytkinkruunu on kunnossa (mikäli sellainen on varustuksessa).
Nestekytkin.
Neste- eli turbiinikytkimessä voima välittyy sitä tuottavalta akselilta vastaanottavalle suljetussa tilassa olevan nesteen liikkeen avulla. Voimaa tuottava puoli saa nesteen pyörimään, ja vastaanottava puoli alkaa liikkua tämän pyörteen voimasta. Kytkeytyminen on nestekytkimessä pehmeää ja siten voimansiirron komponenteille suotuisampaa kuin mekaanisessa levykytkimessä. Normaalin tieliikenteen ajoneuvoissa nestevaihteet eli hydrodynaamiset momentinmuuntimet ovat syrjäyttäneet nestekytkimet jo vuosikymmeniä sitten.
Sveitsin ympäriajo

Sveitsin ympäriajo (Tour de Suisse) on vuosittain kesäkuussa järjestettävä maantiepyöräilyn etappikilpailu. Kilpailun reittiin kuuluu yleensä useampia vaativia vuoristonousuja Sveitsin Alpeilla sekä vähintään yksi henkilökohtainen aika-ajo. Miesten kilpailun etappien lukumäärä on vaihdellut vuosittain seitsemän ja kymmenen välillä, ja reitin kokonaispituus on yleensä 1000–1500 km. Sekä Sveitsin ympäriajo että Critérium du Dauphiné ovat kilpailuja joita pidetään eräänlaisina harjoituskilpailuina ja esinäytöksinä heinäkuussa ajettavaa Ranskan ympäriajoa varten. Useat Sveitsin ympäriajon voittajat ovatkin voittaneet myös Ranskan ympäriajon, muun muassa Gino Bartali, Eddy Merckx, Jan Ullrich ja Egan Bernal. Kilpailu on ollut osa UCI World Tour -kilpasarjaa vuodesta 2011 lähtien. Vuosina 2005–2010 kilpailu oli osa UCI ProTouria ja sen ajankohta siirrettiin aikaisempaan kesäkuuhun. 
Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1933, jolloin voittaja oli itävaltalainen Max Bulla. Eniten kilpailun voittoja kerännyt on italialainen Pasquale Fornara, jolla on 4 voittoa 1950-luvulla. Kolmeen voittoon ovat yltäneet Ferdinand Kübler, Hugo Koblet ja Rui Costa.
Naisten Sveitsin ympäriajo järjestettiin ensimmäisen kerran 2001 ja uudelleen vuodesta 2021 lähtien. Kilpailussa on vuodesta 2022 lähtien ajettu neljä etappia, joista yksi on aika-ajo. Naisten kilpailu on kuulunut UCI Women's World Touriin vuodesta 2023 lähtien.
Naisten kilpailun voittajat.
Lähde: Pro Cycling Stats
İsmail Cem

İsmail Cem İpekçi (15. helmikuuta 1940 – 24. tammikuuta 2007) oli turkkilainen poliitikko ja maansa entinen ulkoministeri.
Cem syntyi Istanbulissa ja valmistui Lausannen yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta, Sveitsistä 1963. Hänestä tuli Turkkiin paluun jälkeen lehtimies ja myöhemmin "Milliyetin" päätoimittaja. Hän oli Turkin radion ja television toimitusjohtaja 1974–1975.
Cem valittiin kansanedustajaksi Istanbulista 1987. Hänet valittiin uudelleen Istanbulista 1991 ja vuonna 1995 Kayserista. Cem lähti vuonna 1995 republikaanisesta kansanpuolueesta ja siirtyi demokraattiseen vasemmistopuolueeseen. Hän nousi Turkin kulttuuriministeriksi.
Cem toimi Turkin ulkoasiainministerinä vuosina 1997–2002. Hän erosi demokraattisesta vasemmistosta vuonna 2002 ja perusti Uuden Turkin puolueen. Cem kuoli vuonna 2007 keuhkosyöpään, josta oli ollut hoidettavana myös Yhdysvalloissa. Hän oli naimisissa ja hänellä oli lapsia.
Madelon Baans

Madelon Baans (s. 8. lokakuuta 1977 Rotterdam, Etelä-Hollanti) on alankomaalainen entinen uimari, joka osallistui uransa aikana kolmiin olympialaisiin, alkaen vuodesta 1996. Hän esiintyi viimeisen kerran kansainvälisissä kilpailuissa lyhyen radan EM-kilpailuissa 2005.
Baans on 49-kertainen Alankomaiden mestari (24 pitkällä radalla, 25 lyhyellä), ja nykyinen Alankomaiden ennätyksen haltija 100 metrin rintauinnissa sekä pitkällä että lyhyellä radalla. Pitkän radan EM-kilpailuissa 2004 Baans voitti pronssimitalin 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueen jäsenenä. Samana vuonna, kesäolympialaisissa 2004 hän selviytyi finaaliin samalla matkalla. Hän lopetti uransa vuonna 2006.
Joaquim Agostinho

Joaquim Agostinho (7. huhtikuuta 1943 – 10. toukokuuta 1984) oli portugalilainen pyöräilijä. 
Agostinho voitti peräkkäisinä vuosina 1970–1972 Portugalin ympäriajon. Hänen kansainvälinen uransa oli alkanut 1968. Agostinho sijoittui myöhempinä vuosinaan myös Ranskan ympäriajon kärkisijoille. 
Agostinho kuoli vuonna 1984 onnettomuuden aiheuttamiin sisäisiin verenvuotoihin.
Kaunotar ja hirviö (musikaali)

Kaunotar ja Hirviö on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut Disney-musikaali, joka on voittanut konseptina useita Tony-palkintoja. Musikaali perustuu samannimiseen piirroselokuvaan.
Musikaalia on esitetty muun muassa New Yorkin Broadwaylla, jossa se on yksi pisimpään esitetyistä musikaaleista. Vuonna 2007 se oli pyörinyt yhteensä 14 vuotta, ja tämä oli myös viimeinen vuosi, jolloin musikaalia esitettiin Lunt-Fontanne Theatressa, missä se oli saanut jo yli 25 miljoonaa katsojaa. Musikaalia on esitetty myös muun muassa Lontoon West Endissä, Los Angelesissä, Sydneyssä, Torontossa, Tokiossa, Kööpenhaminassa, Berliinissä ja Pariisissa. Musiikin on tehnyt Alan Menken, sanat Howard Ashman ja Tim Rice.
Kaunotar ja hirviö -konsepti Suomessa.
Kaksi vuotta valmisteltu suomalaisproduktio tuli ensi-iltaan 11. tammikuuta 2007 Helsingin kaupunginteatterissa. Pääosissa suomalaisessa versiossa ovat Marika Westerling Bellana ja Kari Arffman tai vuorottelevasti Sören Lillkung Hirviönä. "Kaunotar ja hirviö" oli Suomen ensimmäisen Disney-musikaali.
Suomalaisessa versiossa pääosassa olevan Marika Westerlingin nimi on "Bella", poiketen esimerkiksi Broadwayn versiossa olevasta sekä Disney-elokuvassa käytettävästä nimestä "Belle".