tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Robert Satcher

Robert Lee Satcher, Jr. (s. 22. syyskuuta 1965) on yhdysvaltalainen lääkäri, kemiantekniikan insinööri ja NASAn astronautti.
Satcher syntyi Hamptonissa, Virginiassa ja valmistui Denmark-Olar High Schoolista Denmarkissa, Etelä-Carolinassa vuonna 1982. Hän suoritti kemiantekniikan Bachelor of Science -tutkinnon ja tohtorintutkinnon Massachusetts Institute of Technologyssa. Seuraavaksi hän aloitti lääketieteen opinnot Harvard Medical Schoolissa ja suoritti lääketieteen tutkinnon vuonna 1994. Satcher suoritti lääketieteen jatko-opintoja Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä 1994–2000 ja Floridan yliopistossa (ortopedinen onkologia 2000–2001). Hän on toiminut ortopedian kirurgina.
NASA valitsi Satcherin toukokuussa 2004 astronauttikoulutukseen, jonka hän suoritti helmikuussa 2006. Hän osallistui tehtäväspesialistina ensimmäiselle avaruuslennolleen, NASAn 16. marraskuuta 2009 laukaistulle avaruussukkulalennolle STS-129. Hän osallistui lennolla kahdelle avaruuskävelylle (19.11.2009, kesto 6 tuntia 37 minuuttia, ja 21.11.2009).
Satcher on naimisissa newyorkilaisen D’Juanna O. Whiten kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Giambattista Marini

Giambattista Marini (myös Marino, 18. lokakuuta 1569 Napoli, Napolin kuningaskunta – 25. maaliskuuta 1625 Napoli) oli napolilainen runoilija. Hän kehitteli mahtipontisen runouden barokkityylin, jota kutsutaan marinismiksi. Marinin pääteoksena pidetään mytologista runoelmaa nimeltä "Adone" (1623).
Elämä.
Marini opiskeli aluksi vanhempiensa painostamana lakia, mutta kieltäytyi jatkamasta ammatissa. Hänen elämänsä vuoden 1590 jälkeen oli värikästä. Hän vaelteli Italian ja Ranskan hoveissa, oli jatkuvissa rahavaikeuksissa sekä ongelmissa lain kanssa. Hän sai sensuurista huolimatta kuitenkin julkaistua jatkuvasti runojaan, jotka saavuttivat suurta suosiota. Suurta osaa hänen teksteistään kierrätettiin ensin käsikirjoituksina ja julkaistiin vasta myöhemmin. Esimerkiksi hänen mytologinen sarjateoksensa "La sampogna" valmistui 1596, mutta julkaistiin vasta 1620.
Marini palveli erään napolilaisen prinssin sihteerinä, jonka jälkeen hänet pidätettiin moraalittomuudesta vuosina 1598 ja 1600. Hänet kuitenkin vapautettiin vaikutusvaltaisten ihailijoiden myötävaikutuksella. Hän muutti Roomaan ja nautti kardinaali Pietro Aldobrandinin suojelusta. Aldobrandini oli paavin sukulaispoika. Parivaljakko matkusteli ympäri Italian kaupunkeja. Marini yritti julkaista joitakin runojaan Parmassa, minkä inkvisitio kuitenkin esti. Hän sai julkaistuksi varhaisen "Le rime" -kokoelman 1602 sekä kaksiosaisen "La lira" -kokoelman 1608 ja 1614.
Giambattista marinoasui Torinossa 1608–1615, jossa hän oli Savoijin herttuan suojeluksessa. Hänen kilpailevasta runoilija-aikalaisestaan, Gaspare Murtolasta tehdyt satiiriset runot, jotka julkaistiin myöhemmin nimellä "La Murtoleide" (1619), aiheuttivat kuitenkin ongelmia. Murtola sai Marinin pidätetyksi kyseisestä ja muistakin "loukkauksista". Päästyään taas kerran vapaaksi vaikutusvaltaisten ystäviensä avustuksella Marini muutti Pariisiin 1615, jossa hän asui Maria de' Medicin ja Ludvig XIII:n suojeluksessa vuoteen 1623. Hän julkaisi Pariisissa myös pääteoksensa, eeppisen runoelman "Adone", johon esipuheen kirjoitti Jean Chapelain, joka sai esipuheensa ansiosta mainetta ja kunniaa.. Runoelman on kerrottu edustavan sekä hänen tyylinsä parhainta että huonointa osaa.
Giambattista marinomuutti samana vuonna takaisin Napoliin, jossa vietti sensuurista huolimatta loppuelämänsä.
Sara Lindborg

Sara Jacobsson, s. Lindborg, (s. 30. marraskuuta 1983) on ruotsalainen uransa päättänyt maastohiihtäjä.
Lindborg sijoittui Sapporon MM-kilpailuissa 2007 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 16:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa niin ikään kuudestoista. Maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa hän oli parhaimmillaan yhdestoista Tour de Skin 2013–2014 kokonaiskilpailussa. Hän oli nopein kiertueen viidennen osakilpailun, 15 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailun erillisajoissa. Hän kuului maailmancupin viestin voittaneeseen Ruotsin joukkueeseen Beitostølenissä marraskuussa 2009.
Lindborg lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.
Veijareita ja pyhimyksiä

Veijareita ja pyhimyksiä ("The Persuaders!") on ITC Entertainmentin 1970–1971 tuottama brittiläinen televisiosarja. Sen pääosissa näyttelevät Tony Curtis ja Roger Moore, ja heidän naisystäviään esittävät muun muassa Joan Collins, Susan George, Suzy Kendall ja Prunella Ransome. Sarjaa tehtiin 24 jaksoa.
Mooren ja Curtisin hahmot ovat eräänlaisia epäsankareita, makeaan elämään tottuneita playboy-tyyppejä, jotka vastoin tahtoaan joutuvat selvittelemään sotkuisia rikosjuttuja Ranskan Rivieralla. Curtisin hahmo on Brooklynin kaduilla kasvanut amerikkalainen öljymiljonääri Danny Wilde, Moore englantilainen lordi Brett Sinclair, Marnockin 15. jaarli.
Tuotanto.
Sarja oli eräänlainen spin-off tai jatko Roger Mooren tähdittämälle tv-sarjalle "Pyhimys", jonka jaksossa ”The Ex-King of Diamonds” varta vasten kokeiltiin Mooren kykyjä näytellä yhdessä yhdysvaltalaiskumppanin, silloin Stuart Damonin kanssa. Tähän uuteen sarjaan haluttiin kuitenkin näyttelijäksi suuri nimi, ja asiassa lähestyttiin Rock Hudsonia ja Glenn Fordia. Lopulta valituksi tuli Curtis, ja valintaan oltiin sarjan edetessä tyytyväisiä. Jostain syystä sarja ei kuitenkaan erityisemmin menestynyt sen päämarkkinaksi tarkoitetussa Yhdysvalloissa, vaan sikäläinen ABC-verkko perui jatkosopimuksen 24 tuotetun jakson jälkeen.
Väritelevisio oli tuolloin uutta Euroopassa, ja sarjan välimerelliset maisemat ja värikäs puvustus tekivät sen mahdollisuuksia osaltaan tunnetuiksi.
Tunnusteema.
Komediallisia aineksia sisältävä sarja muistetaan myös John Barryn säveltämästä yllättävän vakavasävyisestä, 3/4-tahtilajissa kulkevasta tunnusmusiikista, jonka sovituksessa käytettiin sähköistä cembaloa, pilliurkuja, pianoa, mandoliinia, kanteletta ja Moog-syntetisaattoria. Sävelmä äänitettiin entisen Beatles-tuottajan George Martinin omistamassa Air-studiossa Lontoossa.
Sarja Suomessa.
Syksyllä 1971 "Veijareita ja pyhimyksiä" oli "Katso"-lehden lukijaäänestyksessä Suomen neljänneksi suosituin televisio-ohjelma "Naapurilähiön", brittisarjan "Mennään bussilla" ja "Kivikasvojen" jälkeen. Ääniä se sai etenkin miehiltä ja nuorilta. Sarjan katsojaluvut ylsivät Suomessa puolentoista miljoonan tuntumaan.
Televisiosarjaan pohjautuva kirja "Veijareita ja pyhimyksiä vauhdissa"/The Persuaders! 1 ilmestyi 1972. Kirjan tekijänä on Frederick E. Smith.
Kirja sisältää kaksi tarinaa, "Pelin Avaus"/Overture ja "Lapsuuden ystävä"/Angie..Angie. Ne pohjautuvat Brian Clemensin ja Milt Gelmanin
televisiokäsikirjoituksiin. Yksi suomentajista oli Juice Leskinen.
Televisiosarjan jaksoja julkaistiin Suomessa myös VHS-videoina, kaksi jaksoa kullakin kasetilla, nimellä "Veijareita ja pyhimyksiä: Kilpajuoksu kuoleman kanssa &amp; Sporting Chance" sekä "Veijareita ja pyhimyksiä: Velhoja ja veijareita". Näiden lisäksi julkaistiin VHS:llä televisioelokuvat "Kovaa peliä Lontoossa" ("London Conspiracy", 1976) ja "Tehtävä Monte Carlossa" ("Mission Monte Carlo", 1976).
West Bromwich

West Bromwich on kaupunki Englannissa. Se sijaitsee Sandwellissa Länsi-Midlandsin metropolikreivikunnassa, noin kahdeksan kilometriä luoteeseen Birminghamista. Kaupunki kuuluu myös maan niin sanottuun Black Countryn teollisuusalueeseen.
West Bromwich on Sandwellin alueen suurin kaupunki. Sen asukasluku vuonna 2001 oli 136 940. Kaupungin vaakunan latinankielinen lause "Labor omnia vincit" on suomeksi "Työ voittaa kaiken".
Urheilu.
Englannin valioliigaa pelaava jalkapallojoukkue West Bromwich Albion FC on kotoisin West Bromwichista.
Venäjän talousalueet

Venäjän federaatio on jaettu 12 talousalueeseen () taloudellisia ja tilastointitoimia varten. Venäjän liittovaltiosubjektit on ryhmitelty talousalueiksi seuraavien kriteerien mukaan:
Talousalueet ja niiden koostumus.
Talousalueet ovat luettelossa väkiluvun mukaisessa suuruusjärjestyksessä.
HERMES

HERMES on ohjelmistokehitysmenetelmistö joka alkujaan pohjautuu V-malliin. HERMES on vaihepohjainen menetelmä jossa osa vaiheista voidaan toistaa. Sitä voi muokata tarpeiden mukaan PowerUser-työkalulla. Osa-mallit kuvaavat toimintojen päällekkäiset vaiheet. HERMES on tulos-suuntautunut ja tarjoaa näkymiä rooleista ja proseduureista.
Esittely.
HERMES on Sveitsin hallituksen kehittämä ohjelmistokehitysmenetelmistö. Se kehitettiin Englannin ja Saksan hallitusten esimerkkien rohkaisemana. HERMES on ollut käytössä yli 30 vuotta ja pohjautuu saksalaiseen V-malliin. "HERMES, projektien johtaminen IT-alalla" on Sveitsin liittoneuvoston hallinnon avoin standardi. RUP:n integroiminen HERMES:iin on työn alla. Täydellinen dokumentaatio on saatavilla Internetistä ja se löytyy myös HERMES PowerUser-työkalusta.
Projektinohjausmenetelmänä HERMES on ollut käytössä jo vuodesta 1975 (laajoja muutoksia vuosina 1986 ja 1995) Sveitsin julkisessa hallinnossa sekä lukuisissa yrityksissä. HERMES:in sisältö on rakennettu siten, että viittauksia liittovaltion hallinnon ympäristöön on vältetty niin paljon kuin mahdollista.
Kris Allen (albumi)

Kris Allen on yhdysvaltalaisen laulajan, Kris Allenin debyyttialbumi. Kris Allen voitti American Idolin 8. kauden vuonna 2009. Albumi julkaistiin ensimmäisenä Britanniassa 16. marraskuuta 2009 ja 17. marraskuuta 2009 Amerikassa. Kris Allen on osallistunut suurimpaan osaan laulujen sanoituksissa ja sanoittanut kokonaan itse kappaleen "Red Guitar". Allen esitti albumiltaan kolme laulua, "Written All Over My Face", "Can't Stay Away," ja "Before We Come Undone" Miami Dolphins-juhlissa, ennen kuin hän suuntasi New Orleans Saintsiin 25. lokakuuta 2009.
Albumi sijoittui Billboard 200 -listalla parhaimmillaan sijalle 11.
Ensimmäinen single "Live Like We're Dying" esitettiin radiossa ensimmäisen kerran 21. syyskuuta 2009. Single julkaistiin digitaalisesti iTunesissa 25. syyskuuta 2009. Musiikkivideo kappaleesta julkaistiin 6. marraskuuta 2009. Albumin toinen single, "The Truth", julkaistiin 11. toukokuuta 2010. Kolmas single, "Alright with Me", julkaistiin 13. lokakuuta 2010.
Fläppitaulu

Fläppitaulu, myös lehtiötaulu tai selailutaulu, on valkotaulun tapainen toimistotarvike, joka yleensä seisoo kolmella jalalla tai rullajalustalla. Siihen on yläreunasta kiinnitetty paperilehtiö, jonka alla on teline tusseja varten. Fläppitauluja käytetään usein kokoustiloissa, kun halutaan kirjoittaa käsiteltävät asiat ylös kaikkien osallistujien nähtäville ja myöhemmin esimerkiksi muistiin.
Fläppitaululehtiössä on yleensä noin 50 sivua ja sitä on saatavana ruudutettua ja valkoista. Monissa selailutauluissa on lisäksi tussitauluista tuttu kirjoituspinta, jolloin lehtiötä ei tarvitse käyttää. Sekä taulupintaan, että lehtiöihin käytetään useimmiten tussitauluissa käytettäviä taulukyniä, lehtiöihin siitä syystä, ettei tussiväri imeydy näistä kynistä yleensä useaan paperiin, vaan jää ainoastaan päällimmäiseen.
Nika Fleiss

Nika Fleiss (s. 14. joulukuuta 1984) on kroatialainen entinen alppihiihtäjä. Hän on syntynyt Brežicessä, Sloveniassa.
Fleiss asuu nykyisin Samoborissa, Kroatiassa. Hän aloitti hiihtämisen 3-vuotiaana ja parhaiten hän on menestynyt pujottelussa.
Fleiss on edustanut Kroatiaa vuoden 2002 ja 2006 talviolympialaisissa. Salt Lake Cityn kisoissa 2002 hän oli pujottelussa kahdestoista. MM-kilpailuissa hän on sijoittunut pujottelussa kahdeksanneksi St. Moritzissa 2003 ja kymmenenneksi Santa Caterinassa 2005. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai hopeaa pujottelussa Mariborissa 2004.
Alppihiihdon maailmancupissa Fleiss teki ensiesiintymisensä Söldenissä 27. lokakuuta 2001. Hänen paras sijoituksensa on kuudes sija Lenzerheiden pujottelussa kaudella 2004–2005. Kauden 2006-2007 Fleiss joutui olemaan sivussa loukkaantumisen vuoksi. Hän ei palattuaan päässyt samalle tasolle kuin ennen loukkaantumistaan, joten hänet tiputettiin Kroatian A-maajoukkueesta. Fleiss lopetti uransa uutisen jälkeen.
Katharina Dürr

Katharina Dürr (s. 28. heinäkuuta 1989) on saksalainen alppihiihtäjä. Dürr on syntynyt Germeringissä ja on erikoistunut pujotteluun.
Junioreiden MM-kisoissa Dürr saavutti pujottelussa hopeaa vuonna 2007. Alppihiihdon maailmancupissa Dürr kilpaili ensimmäisen kerran Lienzin pujottelussa 29. joulukuuta 2007, sijoittuen 26:nneksi. Alppihiihdon maailmancupissa hän on sijoittunut parhaimmillaan viidenneksi Flachaun pujottelussa kaudella 2009–2010.
Sandra Gini

Sandra Gini (s. 8. helmikuuta 1982) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Sandran veli on Marc Gini, joka on myös alppihiihtäjä.
Junioreiden MM-kisoissa vuonna 2002 Sella Neveassa Sandra Gini otti pronssia pujottelussa heti Veronika Zuzulován ja Maria Rieschin jälkeen. Samana vuonna Gini osallistui ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupiin.
Kaudella 2006-2007 Gini pääsi ensimmäisen kerran kymmenen joukkoon maailmancupissa, Sierra Nevadassa. Suurin saavutus Giniltä on pronssimitali Sveitsin joukkueessa alppihiihdon joukkuekisassa Åren MM-kisoissa vuonna 2007. 13. tammikuuta 2008 Gini saavutti parhaan maailmancup-sijoituksensa, oltuaan 6:s Mariborin pujottelussa.
Rabea Grand

Rabea Grand (s. 15. kesäkuuta 1984) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Grand on syntynyt Leukissa ja on erikoistunut pujotteluun ja suurpujotteluun.
Grand osallistui ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupiin tammikuussa 2005 Mariborissa.
Suurin saavutus Grandilta on pronssimitali Sveitsin joukkueessa alppihiihdon joukkuekisassa Åren MM-kisoissa vuonna 2007. 15. marraskuuta 2008 Grand sijoittui yhdeksänneksi Levin pujottelussa. Hän kilpaili viimeisen kerran tammikuussa 2011.
Fanny Chmelar

Fanny Chmelar (s. 31. lokakuuta 1985 Weilheim in Oberbayern) on saksalainen alppihiihtäjä.
Chmelar osallistui ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupiin joulukuussa 2005. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän otti St. Moritzissa tammikuussa 2006. Parhaimmillaan Chmelar on sijoittunut maailmancupissa toiseksi Åren pujottelussa maaliskuussa 2009.
Åren MM-kisoissa 2007 Chmelar oli superalppiyhdistetyssä 21:s, Val d'Isèren MM-kisoissa 2009 pujottelussa kahdeksas ja Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 pujottelussa viidestoista.
Micachu

Micachu (oik. Mica Levi) (s. 1987 Surrey) on englantilainen indieartisti ja laulunkirjoittaja. Micachu and The Shapes on rock-trio, jonka muodostavat Mica Levi (laulu/kitara) sekä Raisa Kahn (syntetisaattorit/perkussiot) &amp; Marc Pell (perkussiot). Micachu &amp; The Shapesin musiikki on hankalasti kategorisoitavissa ja sisältää muun muassa Indie rock-, noise- ja elektrovaikutteita.
Sovinto

Sovinto tarkoittaa oikeudenkäynnin yhteydessä yksityisoikeudellista sopimusta, jossa asianosaiset yksimielisesti toteavat oikeusriidan ratkaisun osapuolia sitovalla tavalla. Yleensä sovintosopimus sisältää molemminpuolisia myönnytyksiä. Jos sovinto ilmoitetaan oikeudenkäynnin aikana tuomioistuimelle, tämä voi asianosaisten pyynnöstä vahvistaa sovinnon niin, että se tulee tuomion veroiseksi. Sopimus on tosin pätevä ilman tuomioistuimen vahvistustakin. Sopimus saa olla vapaamuotoinen, ellei siihen sisälly kiinteistön luovutusta tai sitoumusta luovutukseen, jolloin sopimus on tehtävä kiinteistön kaupan tavoin.
"Prosessuaalinen sovinto" tehdään tuomioistuimessa vireillä olevassa jutussa ja se päättää oikeudenkäynnin. Tällainen sopimus on mahdollinen vain sellaisten vaatimusten yhteydessä, joissa asianosaiset voivat päättää eli dispositiivisissa asioissa. Jos oikeus vahvistaa sopimuksen, se voidaan panna täytäntöön lainvoimaisen tuomion tavoin, eikä asiaa voida enää ottaa uudelleen oikeudenkäynnin kohteeksi. Prosessuaalinen sovinto voidaan tehdä vielä muutoksenhakuvaiheessakin eli hovioikeuden ja korkeimman oikeuden käsitellessä asiaa.
"Epävarsinainen sovinto" on sellainen sopimus, jossa henkilö riidan välttääkseen suostuu toisen henkilön vaatimuksiin, vaikka ei saa tältä mitään myönnytyksiä. Tällainenkin sopimus on osapuolia sitova.
Oikeudellisen konfliktin ratkaiseminen tekemällä sovinto säästää asianosaiset oikeusprosessin aiheuttamilta kustannuksilta ja oikeuden ratkaisuun sisältyvältä epävarmuudelta, jollainen oikeudenkäyntiin useimmiten liittyy. Aina tuomioistuimen ratkaisukaan ei tyydytä riidan osapuolia. Sovinto auttaa estämään osapuolten välisten liikesuhteiden ja henkilökohtaisten suhteiden katkeamisen ja se säästää myös oikeuslaitoksen resursseja.
Riita-asioissa voidaan joissakin tapauksissa saada apua lainkäytön tukielimiltä, jollaisia ovat esimerkiksi kuluttajariitalautakunta, liikennevahinkolautakunta ja potilasvahinkolautakunta. Jutun esivalmistelun eräänä tehtävänä on selvittää, onko asiasta mahdollista sopia (oikeudenkäymiskaari, 4/1734, 5:19). Tuomarin on lisäksi pyrittävä saamaan asianosaiset sopimaan dispositiivinen eli tahdonvaltainen riita-asia (oikeudenkäymiskaari 5:26). Tuomarin ei kuitenkaan pidä yrittää pakkosovintoa, sillä asianosaisilla on oikeus saada jutussa tuomioistuimen ratkaisu. Rikosasioissa asianosaiset voivat sopia rikosvahingon korvaamisesta. Asianomistaja ja rikollinen voivat sopia myös rangaistusvaatimuksesta, mutta jos kyseessä on virallisen syytteen alainen rikos, voi syyttäjä silti käyttää syyteoikeuttaan.
Birger Wiedersheim-Paul

Birger Alfred Wiedersheim-Paul (5. heinäkuuta 1897 Helsinki – 11. joulukuuta 1934 Tukholma) oli oli suomalainen Suomessa ja Ruotsissa työskennellyt toimittaja ja kirjeenvaihtaja.
Wiedersheim-Paul tuli ylioppilaaksi 1916 ja opiskeli sitten jonkun aikaa kieliä sekä teki senjälkeen useita sanomalehtimies-ja kirjastotutkimusopintomatkoja Ruotsiin. Hän tuli sanomalehtialalle 1919 Dagens Pressin, myöhemmin Svenska Pressenin toimittajana. Tämän lehden palveluksessa hän oli vuoteen 1924 saakka, jolloin hän siirtyi "Suomen Teollisuus Finlands Industri"-aikakauslehden toimitussihteeriksi ja hoiti tätä tehtävää muutamia vuosia. Wiedersheim-Paul toimi myös Tampereella jonkun aikaa. Wiedersheim-Paul oli useiden Ruotsin lehtien sekä Tidningarnas Telegrambyrån kirjeenvaihtajana Suomessa. Viimeiset vuotensa hän asui Tukholmassa toimien edelleen vanhassa ammatissaan. Wiedersheim-Paul kuoli 37-vuotiaana Tukholmassa joulukuussa 1934.
Magda Genuin

Magda Genuin (s. 17. kesäkuuta 1979 Agordo, Bellunon maakunta, Italia) on italialainen maastohiihtäjä.
Genuin sijoittui Sapporon MM-kilpailuissa 2007 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 12:nneksi. Liberecin MM-kisoissa 2009 hän oli vapaan tyylin sprintissä kolmastoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui perinteisen tyylin sprintissä viidenneksi.
Genuin sijoittui maailmancupin vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa parhaimmillaan toiseksi Rybinskissä kaudella 2009–2010. Kolmas hän oli Canmoressa kaudella 2007–2008 sekä Rybinskissä ja Valdidentrossa kaudella 2008–2009. Lisäksi hän voitti Arianna Follisin kanssa parisprintin Vancouverissa tammikuussa 2009 sekä Düsseldorfissa loppuvuodesta 2009 ja 2010. Sprintticupin kokonaispisteissä hän oli seitsemäs kaudella 2008–2009.
Genuin lopetti uransa syksyllä 2011.
Jane Moilanen

Jane Elisabet Moilanen (o.s. Korri, s. Nokia) on suomalainen mainonnan ja markkinoinnin ammattilainen ja yksi henkilöstökonsultointiyritys M2 Talent Oy:n perustajista. Koulutukseltaan hän on ekonomi ja valtiotieteiden kandidaatti.
Jane Moilanen toimi tätä ennen perustamansa House of Branding -konsulttiyhtiön toimitusjohtajana. Vuosina 1998–2008 hän työskenteli TeliaSoneran brändi- ja markkinointijohdon tehtävissä Suomessa ja Ruotsissa. Sonerassa hän toimi myös useissa kansainvälisissä, uuden liiketoiminnan käynnistämisprojekteissa.
Ennen TeliaSoneraa Moilanen loi uransa mainostoimistoissa vuodesta 1982 ja nousi McCann Helsingin toimitusjohtajaksi 33 vuoden iässä. Jane Moilasella on ollut uransa aikana lukuisia luottamustehtäviä, mm. QPR Software Oyj:n, World Trade Center Helsinki ry:n ja Suomen markkinointijohto ry:n hallituksen jäsen, sekä Mainostoimistojen Liiton ja IIC Finland ry:n hallituksen puheenjohtaja. Hän oli myös jäsenenä pääministeri Lipposen nimeämässä "Suomi Strategia" -työryhmässä.
Hymni Zeukselle

Hymni Zeukselle () on Kleantheen kirjoittama lyhyt, 39 riviä käsittävä heksametrimuotoinen runo. Se yhdistelee uskonnollisia aiheita ja filosofiaa stoalaisesta näkökulmasta.
Hymni on ainoa varhaisen stoalaisen koulukunnan ajoilta säilynyt (lähes) kokonainen teksti. Se on säilynyt nykyaikaan yhtenä käsikirjoituksena koodeksissa nimeltä Codex Farnesinus. Tutkijat katsovat, että tekstissä on yksi aukko säkeessä 30.
Runo esittää itse olevansa tarkoitettu hymniksi. Se voidaan jakaa kolmeen osaan: jumalan kutsuminen avuksi, argumentti ja rukous. Alussa runo ylistää Zeusta. Zeus yhdistetään maailman alkusyyhyn ja hallitsijaan, joka ohjaa koko kaikkeutta. Ihmiset ovat jumalan kuva ainoina koko luomakunnassa.
Hymni on huolestunut ihmisistä, jotka eivät välitä tästä totuudesta, eivätkä näe tai kuule jumalan universaalia lakia. Sen sijaan jotkut tavoittelevat kunniaa, jotkut rahaa ja jotkut nautintoja. Zeusta pyydetään pelastamaan ihmiset tästä tietämättömyydestä. Rukous toimii siis muistutuksena ja kehotuksena ihmisille, että he eläisivät jumalallisen maailmanjärjestyksen mukaan.
Siitä, miten runo liittyi stoalaisen koulukunnan rituaalisiin käytäntöihin, sen enempää kuin käytännöistä itsestäänkään, ei ole tietoa.
Auma

Auma on kumpumainen rakenne lähinnä maataloustuotteiden säilyttämiseen ulkosalla. Aumat ovat joko pyöreitä tai pitkulaisia ja tarkoitettu muutaman päivän, viikon tai yli talven kestävään varastointiin. 
Auma juureksia varten tehdään niin, että pellolta kaivetaan ruokamulta pois parin metrin leveydeltä. Varastoitavat juurekset ladotaan kuoppaan ylöspäin suippenevaksi, noin metrin korkuiseksi keoksi. Keko peitetään oljilla ja noin 30 cm:n multakerroksella.
Ennen pyöröpaalien aikaa myös AIV-rehua varastoitiin toisinaan ulkosalle tehtyihin aumoihin. Turvesoilla koneiden irralleen jyrsimä, kuiva turve kootaan samaten suuriksi aumoiksi odottamaan kuljetusta. Aumoja tehdään myös esimerkiksi teollisuuteen toimitettavasta sokerijuurikkaasta tai tärkkelysperunasta: korjattu sato syötetään nosto-/korjuukoneesta maahan tai siirretään ja kipataan kärryillä sovittuun paikkaan, josta tavara on sovittu noudettavaksi rekalla, jossa on hydraulinen kuormaamiskoura. 
Jos auma on tarkoitettu pakkassäilytykseen, se on katettava huolella eli eristettävä lämpimäksi. Tällöin auma voidaan esimerkiksi vuorata kuivaheinällä, jonka vaipan päälle asetellaan sadesuojapressu, jolloin heinä normaalin eristävyytensä lisäksi hiljalleen pressun alla käydessään/mädätessään estää varastoitavaa satoa jäätymästä. 
Perinteisen maatalouden aikaan kuivuneista toukoviljalyhteistä koottiin toisinaan pellolle pyöreitä reilun puolentoista metrin korkuisia aumoja puintia odottamaan. Ruislyhteistä pystytettyä vastaava rakenne oli paljon korkeampi ja sitä sanottiin keoksi tai ruislavaksi. Kuivaheinästä koottu talvisäilytyskasa ei ole koskaan nimeltään auma, vaan sen nimenä on pyöreämuotoisena keko tai suova ja pitkänomaisena pieles.
Otto Engelbrekt Jaatinen

Otto Wilhelm Engelbrekt Jaatinen (7. marraskuuta 1881 Viipuri – 25. kesäkuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen pörssimeklari, Kauppalehti Oy:n toimitusjohtaja ja viimeksi Helsingin satamajohtaja. Hän kirjoitti myös pari näytelmää nimimerkillä "Otto Vilho". 
Jaatinen suoritti kauppaopiston kurssin ja opiskeli myös ulkomailla. Hän toimi aluksi kauppamatkustajana Viipurissa. Vuonna 1905 hän siirtyi Helsinkiin Rakennusainekauppa Oy:n prokuristiksi ja apulaisjohtajaksi. Hän oli vuoden ajan Kallion Konepaja Oy:n toimitusjohtajana ja sitten 1910–1915 Kauppalehti Oy:n toimitusjohtajana ja yhtiön kustantamien lehtien vastaavana julkaisijana. 
Vuonna 1912 Jaatinen nimitettiin Helsingin arvopaperipörssin toiseksi johtajaksi. Hän oli 1912–1918 myös Tavarapörssin johtajana ja virallisena valantehneenä pörssimeklarina. Helsingin satamalaitoksen johtajana Jaatinen oli vuodesta 1922 aina kuolemaansa saakka.
Jaatinen oli vuodesta 1906 Suomen Liikemies-Yhdistyksen johtokunnan jäsenenä ja Suomen Liikeapulaisyhdistyksen keskusvaliokunnan varapuheenjohtajana. Hän oli mukana perustamassa Suomen Satamaliittoa ja Suomen Laivastoyhdistystä ja toimi vuodesta 1924 Suomen Satamaliiton puheenjohtajana ja vuodesta 1926 myös Suomen Laivastoyhdistyksen puheenjohtajana. Jaatinen oli vuodesta 1922 Suomen suurimman suomenkielisen purjehtijajärjestön, Suomalaisen Pursiseuran, kommodorina. Hän oli yli 20 vuotta myös Suomen Merimieslähetysseuran johtokunnan jäsenenä ja sen talousvaliokunnan puheenjohtajana. Jaatinen otti osaa Viron hallituksen kutsusta maan satamaolojen kehittämistä suunnitelleen komitean työhön. Jaatinen edusti Suomea useissa ulkomaisissa kongresseissa ja piti niissä Suomen liikenne- ja satamaoloja koskeneita esitelmiä. Hän otti myös Suomen hallituksen toimenannosta osaa asiantuntijana muutamiin ulkoministeriön konferensseihin.
Jaatinen kuului Suomen Laivastoyhdistyksen keskeisiin perustajiin. Saksasta ja Ruotsista vaikutteita ottanut Jaatinen piti hyvänä sikäläisiä meriharrastusta edistäviä yhdistyksiä, ja näitä oppeja sovellettiin sitten Suomenkin yhdistykseen. Hän kokosi väliaikaisen toimikunnan suomalaisten pursiseurojen kommodoreista yhdistyksen toimintaa suunnittelemaan ja kokosi myös yhdistyksen johtokunnan ja hallintoneuvoston. Hän oli mukana yhdistyksen alkuvaiheen luottamustehtävissä seitsemän vuotta.
Jaatinen kuoli sydänkohtaukseen virkamatkalla Saksan Kielissä kesäkuussa 1934 Kielin purjehdusviikkojen aikana.
Teoksia.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Otto Vilho":
José María López

José María "Pechito" López (s. 26. huhtikuuta 1983 Río Tercero) on argentiinalainen autourheilija. 
Ura.
López ajoi GP2-sarjassa kausina 2005 ja 2006 DAMS ja Super Nova -talleissa voittaen yhden kilpailun. López on ollut myös Renaultin testikuskina. Vuonna 2010 Lópezin oli tarkoitus kilpailla Formula 1 -sarjassa US F1 -tallin kuskina. Talli kuitenkin kaatui rahoitusongelmiin ja López jäi ilman tallipaikkaa. Hän siirtyi TC 2000 -sarjaan samana vuonna. Vuonna 2013 López ajoi kaksi kilpailua WTCC-sarjassa kotiradallaan Argentiinassa, jossa hän ajoi toisen kilpailun voittoon. Vuonna 2014 López ajoi täyden kauden WTCC-sarjassa uuden Citroën-tehdastallin kuljettajana. Hän voitti kauden aikana lukuisia kilpailuja ja onnistui lopulta voittamaan WTCC-sarjan mestaruuden heti ensi yrityksellään.
López siirtyi ajamaan Formula E -sarjaan DS Virgin Racing -talliin kaudeksi 2016–2017. Hän ajaa nykyään FIA World Endurance Championship -sarjassa.
López, Mike Conway ja Kamui Kobayashi voittivat Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 2021 Toyotalla.
Somosen kirkko

Somosen kirkko on suuri siirtolohkare, joka sijaitsee Oikaraisen kylässä Rovaniemellä. 
Tarinan mukaan väki on kerääntynyt kiville seurustelemaan, tanssimaan, lyömään korttia ja juopottelemaan. Kerrotaan että jumalattomaksi mennyt meininki loppui, kun hurskas Ukko-Somonen puuttui peliin. Hän alkoi saarnata keskiaikaista kirkkoa muistuttavan paaden luona. Hänen muistokseen paikka sai nimen Somosen kirkko. Myöhemmin päätyyn on laitettu puuristi ja viereiselle lohkareelle on pystytetty kellotapuli.
Lähteet.
Reichs-Rundfunk-Gesellschaft

Reichs-Rundfunk-Gesellschaft oli saksalainen vuonna 1925 toimintansa aloittanut radioverkko, jonka alaisuudessa toimi yhdeksän radioasemaa eri puolilla Saksaa. Vuodesta 1933 alkaen verkko toimi Kansanvalistus- ja propagandaministeriön alaisuudessa. Ohjelmajohtajana (saksaksi "Reichssendeleiter)" toimi vuonna 1935 Eugen Hadamovsky. Verkon lähetystoiminta lakkasi toisen maailmansodan lopussa, mutta virallisesti päätös verkon taustalla olleen yrityksen alasajosta tehtiin vasta kesäkuussa 1951 ja alasajoprosessi kesti vuoteen 1961 saakka.
Vaijeri

Vaijeri (&lt; 'metallilankaköysi') on metallilangoista, useimmiten teräslangoista kierretty köysi. Vaijereita käytetään lukuisissa sovelluksissa, muun muassa sähköjohtoina, vinssien vetoköysinä, hissien ja nostureiden nostoköysinä sekä mastojen, riippusiltojen ja muiden rakenteiden tukiköysinä.
Lankojen määrä ja halkaisija määrittävät vaijerin ominaisuuksia. Paksummat langat antavat vaijerille korroosion- ja kulutuksenkestävyyttä ja ohuemmat langat tekevät vaijerista notkeamman ja helpomman käsitellä. Vaijeri päättyy usein koussin suojaamaan silmukkaan tai vaijerin kiristys- ja lukitusmekanismiin.
Oscar-gaala 2010

Oscar-gaala 2010 on 82. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 2009 parhaille elokuville. Gaala järjestettiin 7. maaliskuuta 2010 Kodak-teatterissa, Hollywoodissa. Gaalan televisioi Yhdysvalloissa ABC ja sen juonsivat Steve Martin ja Alec Baldwin. Martin juonsi gaalan kolmatta ja Baldwin ensimmäistä kertaa.
"The Hurt Locker" sai gaalassa parhaan elokuvan palkinnon. Se sai myös yhteensä eniten palkintoja, kun sille myönnettiin kuusi palkintoa. Eniten ehdokkuuksia oli "The Hurt Lockerille" ja "Avatarilla", jotka olivat ehdolla yhdeksässä kategoriassa. Parhaasta miespääosasta palkittiin Jeff Bridges elokuvasta "Crazy Heart" ja parhaasta naispääosasta Sandra Bullock elokuvasta "Elämä pelissä".
Elokuva-akatemian presidentti Sid Ganis ilmoitti kesäkuussa 2009, että Oscar-gaalassa on ensimmäisen kerran sitten vuoden 1944 gaalan kymmenen ehdokasta parhaan elokuvan palkinnon saajaksi. Ehdokkaat Oscar-palkintoihin ilmoitettiin 2. helmikuuta 2010.
Erikoispalkinnot.
Oscar-kunniapalkinto.
Kunnia-Oscarit jaettiin jo marraskuussa 2009 erillisessä seremoniassa.
Lari Laurikkala

Lari Laurikkala (s. 1990) on suomalainen näyttelijä ja yrittäjä, joka on tullut tunnetuksi Niko Vainion roolistaan sarjassa "Salatut elämät". 
Laurikkalan esittämä Niko Vainio nähtiin sarjassa vuosina 2009–2011. Laurikkala vieraili sarjassa vielä tammi-helmikuussa 2014.
"Salatut elämät" -sarjasta pitämänsä tauon aikana Laurikkala suoritti asepalveluksen Santahaminassa. Armeijan jälkeen hän keskittyi oman yrityksensä pyörittämiseen ja lähti mukaan lääkinnällisiä sieniä myyvään Four Sigmatic -yritykseen. Sittemmin Laurikkala on perustanut kombuchaa valmistavan Arctic Kombucha -yrityksen.
Uralin talousalue

Uralin talousalue () on yksi Venäjän 12:sta talousalueesta. Se sisältää Baškortostanin tasavallan, Tšeljabinskin alueen, Kurganin alueen, Orenburgin alueen, Permin aluepiirin, Sverdlovskin alueen ja Udmurtian tasavallan. Alueen pinta-ala on 824 000 km², väkiluku on 20 436 000 asukasta, väestötiheys 25 as./km² ja kaupungistumisaste 74 %.
Gnesta

Gnesta on entinen Ruotsin kauppala ja nykyinen Gnestan kunnan keskustaajama. Gnesta sijaitsee Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Frösjön-nimisen järven etelärannalla. Se kuuluu pääosin Gnestan kuntaan Södermanlandin läänissä, mutta pieniltä osin myös Södertäljen kuntaan Tukholman läänissä. Taajamassa oli vuoden 2010 lopussa 5 562 asukasta. Gnestan kunnan osuus taajamasta on 5 478 asukasta ja Södertäljen kunnan 84 asukasta.
Gnestan kylä mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1383, "Gnytlistum". Kylässä oli kauan kestikievari. Gnestan kehittymiseen vaikutti ratkaisevasti rautatieaseman rakentaminen 1880-luvulla.
Gnesta on antanut nimensä Gnestamallille, "Gnestamodellen", jonka mukaan rautatieaseman ympärille rakennettiin muitakin rakennuksia rautatietä varten. Gnestasta tuli selväpiirteinen rautatietaajama.
Gnestasta käydään töissä Södertäljessä, mutta myös Tukholmassa ja Nyköpingissä. Gnesta, Södertälje ja Tukholma tulevat liittymään samaan lähiliikennejunaverkostoon, "Storstockholms Lokaltrafikiin". Gnestasta myös lähtee alueellinen juna, "Sörmlandspilen" (vuodesta 2007), Tukholmaan ja Hallsbergiin, eli sieltä voi matkustaa kaikkialle Ruotsiin.
Palavien tasankojen taistelu

Palavien tasankojen taistelu on fiktiivinen taistelu, joka käytiin Christopher Paolinin romaanissa Esikoinen Palavilla tasangoilla Jietjoen varrella Surdassa. 
Taistelu ja sen taustat.
Ajihadin kuoleman jälkeen tämän tytär Nasuada vei Vardenit Farthen Dûrista Surdaan, josta Galbatorix löysi heidät vakoilijaryhmänsä Mustan käden kautta Vardenien oleilevan ja kokosi mahtavat sotavoimansa kukistaakseen sekä Vardenit että surdalaiset samaan aikaan. Vardenien vakooja Urû'baenista havaitsi noin satatuhatpäisen armeijan marssineen kaupungin ohitse yöaikaan, kun Vardenit olivat luulleet näiden olevan edelleen Gil'eadissa Murtahgin harhautuksen ansiosta. Vardenit ja surdalaiset kokosivat yhteiset sotavoimansa, joiden päälliköksi nimitettiin Nasuada, ja veivät ne Palaville tasangoille, joilla oletettiin Valtakunnan joukot kohtaavan. Kun Valtakunnassa kuultiin Eragonin liittymisestä Vardeneihin, oli näiden riveihin uskaltautunut liittyä sankoin joukoin lisää Galbatorixin vihaajia. Lisäksi Vardenit olivat nyt liitossa Surdan armeijan kanssa ja juuri ennen taistelua heihin liittyi satapäisen urgaliheimon joukot. Täten nämä olivat huomattavasti vahvempia kuin Farthen Dûrin taistelussa, mutta Valtakunta oli edelleen huomattavasti vahvempi. 
Heikompi surdalaisten ja vardenien armeija aloitti taistelun hyökkäämällä ensin ja olikin aluksi niskan päällä, kunnes Valtakunta sai käännetyä miesylivoimansa hyväkseen. Valtakunta pääsi niskan päälle, ja vardenit, surdalaiset ja urgalit olivat alakynnessä. Silloin Palaville tasangoille saapuivat tuhannet kääpiöt kuninkaansa Hrotgarin johdolla ja hetkeä myöhemmin myös joelle rantautui Lohikäärme-nimisellä aluksella satakunta carvahallilaista johtajanaan Eragonin veli Roran, mikä käännytti jälleen taistelun kulun jälleen valtakuntaa vastaan. Muita taisteluun osallistuneita maageja taitavampien Kaksosten liittyminen taisteluun pakotti jälleen vardenit, surdalaiset, urgalit ja kääpiöt perääntymään, kunnes Roran surmasi kaksoset vasarallaan. Taisteluun liittyi lopussa vielä myös uusi lohikäärme, Thorn, ja sen ratsastaja, Murtagh, joka surmasi Hrothgarin, ennen kuin Eragon haastoi tämän kaksintaisteluun ja hävisi. Voitostaan huolimatta Murtagh jätti Valtakunnan joukot häviämään taistelun ja lähti itse otettuaan ensin isänsä, Morzanin miekan, Zar'rocin, Eragonilta ja kerrottuaan heidän olevan veljeksiä.
Helenan ylistys

Helenan ylistys () on Gorgiaan kirjoittama ylistys Helenalle. Sisältönsä puolesta kirjoitus on enemmänkin Helenan puolustus kuin ylistys: Gorgias pyrkii vapauttamaan Helenan tämän perinteisestä avionrikkojan huonosta maineesta ja syytteistä, joiden mukaan Troijan sota oli hänen syytään. Kirjoitus käsittelee erityisesti puheen voimaa.
Tausta.
Helena edusti kreikkalaisille sekä seksuaalista halua että äärimmäistä kauneutta. Hän oli Zeuksen ja Ledan tytär, Spartan kuningatar, ja hänen kauneutensa oli välittömänä syynä Troijan sotaan. Sota alkoi, kun jumalattaret Hera, Athene ja Afrodite pyysivät Troijan prinssiä Parista valitsemaan, kuka kolmesta oli kaikkein kaunein (niin kutsuttu Pariksen tuomio). Jokainen pyrki vaikuttamaan Pariksen tekemään valintaan, mutta lopulta tämä valitsi Afroditen, joka lupasi valinnan vuoksi Parikselle puolisoksi kaikkein kauneimman naisen. Paris matkusti tämän jälkeen Kreikkaan, missä hän tapasi Helenan ja tämän puolison Menelaoksen. Helena salli Afroditen vaikutuksesta Pariksen houkutella itsensä Troijaan. He matkustivat Troijaan yhdessä, mikä sai aikaan paitsi sodan, myös suositun kirjallisen tradition, joka syytti Helenaa väärintekijäksi. Gorgias pyrki ylistyksellään vastaamaan tähän perinteeseen.
Gorgias ja muut sofistit käsittelivät kielen rakennetta ja toimintaa keinona ilmaista tekojen seuraamuksia sekä tapoja, joilla päätökset teoista oli tehty. Tämä on myös Gorgiaan kirjoittaman ylistyksen tarkoituksena. Aristoteleen retoristen puheiden kolmijaon mukaan Gorgiaan puhe on selvästi epideiktinen eli esittävä puhe.
Sisältö.
Gorgias käsittelee kirjoituksessaan mahdollisia syitä sille, miksi Helena lähti Troijaan. Hän selittää, että Helena saatiin ehkä taivuteltua neljällä eri tavalla: jumalten avulla, fyysistä voimaa käyttämällä, puheella ("logos") tai rakkauden vallassa.
Jos kyseessä oli todellakin jumalten suunnitelma, joka sai aikaan Helenan lähdön Troijaan, tällöin häntä ei voida moittia, koska kukaan ihminen ei voi vastustaa jumalten tahtoa. Gorgias selittää, että luonnon mukaisesti heikot ovat vahvojen hallitsemia, ja koska jumalat ovat ihmisiä vahvempia kaikessa suhteessa, Helena tulisi vapauttaa huonosta maineesta. Jos hänet sen sijaan kaapattiin mukaan väkivalloin, on selvää, että hänen viejänsä teki tällöin rikoksen. Tällöin viejää tulisi syyttää, ei Helenaa.
Gorgias tarjoaa pisimmän käsittelyn kolmannesta vaihtoehdosta: jos puhe taivutteli Helenan, hänet on vapautettava syytteistä, sillä puhe on mahtava hallitsija, joka saa aikaan jumalaisia tekoja. Hän käsittelee erilaisia puheen lajeja, jotka saavat tällaista aikaan: näitä ovat esimerkiksi runous, innoittuneet loitsut ja valheet. Gorgiaan mukaan puheella taivuttelu saattoi näin viedä nuorelta Helenalta järjen. Näin ollen puheella taivuttelija teki väärin, ja häntä tulisi tällöin syyttää, ei Helenaa.
Jos taas Helena taivuteltiin rakkauden avulla, hänet tulisi myös vapauttaa syytteistä, koska jos rakkaus on jumala ja sillä on jumalan voimat, kukaan ihminen ei voi vastustaa sitä. Jos rakkaudessa sen sijaan on kyse inhimillisestä sairaudesta ja mielen ymmärtämättömyydestä, sitä ei tule pitää virheenä vaan onnettomuutena.
Ruuth

Ruuth on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tunturihärkki

Tunturihärkki ("Cerastium alpinum") on kohokkikasveihin kuuluva, hyvin monimuotoinen vuoristoseutujen ja pohjoisen kasvi. Sitä tavataan Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen tunturihärkki kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Varsi on rento tai koheneva, ja kasvi kasvaa mattomaisesti tai löyhästi mätästäen. Lehtien muoto vaihtelee soikeasta lähes tasasoukkaan ja ne ovat kaljuja tai karvaisia, usein myös nystykarvaisia. Kukinto on kaksihaarainen viuhko. Ainakin ylempien kukkien tukilehdet ovat kalvomaisia tai selvästi kalvolaitaisia ja -kärkisiä. Valkoisia kukkia on tavallisesti 1–4 kappaletta. Kukan verhiö ja teriö ovat molemmat viisilehtisiä. Verhiö on 5–10 mm pitkä, tyvestä kulmikas ja verholehdet muodoltaan suippoja tai tylppiä. Teriö on noin 1,5–2 kertaa verhiön pituinen, valkoiset terälehdet ovat kärjestään matalasti kaksihalkoisia. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Tunturihärkki kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Hedelmä on pitkähkö, 10-liuskainen kota. Siemenet ovat kooltaan 1–1,3 mm, ja niiden pinnassa olevat nystermät ovat leveytensä korkuisia.
Tunturihärkin ulkonäkö vaihtelee suuresti alalajista riippuen. Alalajien taksonominen asema ja nimistö on epäselvä. Pohjoismaista tunnetaan kolme tunturihärkin alalajia: karvatunturihärkki (subsp. "alpinum"), villatunturihärkki (subsp. "lanatum") ja kaljutunturihärkki (subsp. "glabratum"). Alalajien väliset suurimmat erot ovat niiden karvaisuudessa. Alalajien keskinäistä erottamista vaikeuttaa kuitenkin se, että niiden välimuodot ovat yleisiä. Tunturihärkki voi risteytyä nurmihärkin ("C. fontanum") ja napakellohärkin ("C. nigrescens" var. "laxum") kanssa.
Levinneisyys.
Tunturihärkkiä tavataan Euroopassa runsaimmin Fennoskandian vuoristo- ja tunturialueilla, Pohjois-Venäjällä Laatokan Karjalasta Novaja Zemljalle saakka, Islannissa, Skotlannissa, Alpeilla, Karpaateilla, Balkanin niemimaalla, Pyreneillä ja Pohjois-Espanjassa. Lisäksi lajia tavataan Grönlannissa ja Kanadan pohjoisosissa. Suomessa tunturihärkkiä kasvaa runsaimmin Pohjois- ja Keski-Lapissa, Kuusamossa ja Kainuussa. Eteläisimmät esiintymät ovat Pohjois-Karjalassa ja Savossa.
Tunturihärkit muodostavat ultraemäksisillä serpentiinipohjaisilla kasvualustoilla usein paikallisia serpentiinirotuja. Suomessa näistä harvinaisin on Pohjois-Karjalassa neljällä kasvupaikalla löydetty Kaavin serpentiinirotu, joka on yksi karvatunturihärkin ekotyyppi. Rotu on Suomessa erittäin uhanalainen ja erityisesti suojeltu kasvikanta.
Elinympäristö.
Suomessa tunturihärkin kasvupaikat vaihtelevat suuresti alalajista riippuen. Lajia tavataan kalliopenkereillä, tunturirinteillä, pahdoilla, tienvarsilla, kyläkentillä ja -niityillä, kosteilla tunturikankailla ja tulvaisilla joenvarsilla. Kaljutunturihärkki on kalkinsuosija, muut alalajit viihtyvät ultraemäksisessä maaperässä.
Tanssihitit Vol 17

Tanssihitit Vol 17 on Smurffien 17. albumi. Se julkaistiin 18. marraskuuta 2009.
Jane Wiedlin

Jane Wiedlin (s. 20. toukokuuta 1958) on yhdysvaltalainen muusikko ja laulaja, joka tunnetaan erityisesti The Go-Go’s -yhtyeen perustajajäsenenä ja rytmikitaristina. Wiedlin on tehnyt myös soolouraa. Soolouran aikana tehdyistä kappaleista kuuluisin ja menestynein lienee ”Rush Hour”.
Buzi

Buzi () on joki Mosambikissa. Se saa alkunsa Zimbabwessa ja virtaa lännestä itään Mosambikin Manican ja Sofalan maakuntien läpi. Buzi laskee Intian valtamereen Mosambikin kanaalissa lähellä Beiran kaupunkia.
Joki on 250 kilometriä pitkä, ja sen valuma-alue kattaa 31 000 neliökilometriä. Joen keskimääräinen virtaama on 79 kuutiometriä sekunnissa. Buzi tulvii säännöllisesti, ja saattaa muodostaa yhtenäisen tulva-alueen läheisen suuren Pungwe-joen kanssa. Vuonna 2006 joelle luotiin tulvavaroitusjärjestelmä.
Kurskin ydinvoimalaitos

Kurskin ydinvoimalaitos () on Länsi-Venäjällä, Dneprin sivujoki Desnan haarajoki Seimin eteläpuolella sijaitseva RBMK-tyyppinen ydinvoimalaitos. Etäisyys Kurskin kaupunkiin on noin 40 kilometriä. Ukrainan rajalle on noin 60 kilometriä.
Ydinvoimalaitosta palvelevan tekojärven etelärannalla, noin neljä kilometriä voimalaitoksesta itäkaakkoon sijaitsee Kurtšatovin kaupunki, joka rakennettiin voimalan työntekijöille. Vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 42 706 henkeä.
Voimalaitos käsittää kaksi toiminnassa olevaa reaktoria, jotka edustavat riskialttiina pidettyä RBMK-1000 -tyyppiä, joka oli käytössä myös Tšernobylin ydinvoimalassa. Lisäksi kaksi vanhinta reaktoria on suljettu ja kahden reaktorin (Kursk 5 ja Kursk 6) rakentaminen jätettiin 1990-luvulla kesken Tšernobylin onnettomuuden johdosta. Monista vastalauseista huolimatta viidennen reaktorin rakennustyöt aloitettiin uudelleen, mutta ne keskeytettiin vuonna 2012.
Kursk II.
Venäjän hallitus hyväksyi marraskuussa 2013 laajan, vuoteen 2030 ulottuvan uusien ydinvoimaloiden hankesuunnitelman. Sen mukaan Kurskin vanhoja reaktoreita korvaamaan rakennettaisiin uusi, Kurskin ydinvoimalan toinen vaihe. Kursk II -hankkeen myötä entisen ydinvoimalan läheisyyteen rakennettaisiin neljä reaktorityypiin VVER-1200 pohjautuvaa voimalayksikköä. Ensimmäinen uuden vaiheen yksikkö pyritiin saamaan tuotantokäyttöön vuonna 2020. Rakentaminen kuitenkin viivästyi. Ensimmäisen uuden reaktorin rakentaminen aloitettiin vasta huhtikuussa 2018 ja toisen toukokuussa 2019.
Uskonkriisi (romaani)

Uskonkriisi on kirkkopoliittinen toimenpide David Eddingsin kirjasarjoissa "Eleniumin taru" ja "Tamulin taru".
Uskonkriisi on sellainen tilanne, että kirkon asema ja olemassaolo ovat vakavasti uhattuina esimerkiksi maahanhyökkäyksen johdosta. Uskonkriisiin liittyy erikoisia piirteitä: kun sitä kerran ehdotetaan, asiasta ei saa enää keskustella vaan on äänestettävä kyllä tai ei. Äänestys on salainen ja yksinkertaisella enemmistöllä toteutettava. Kriisin aikana yksinvaltaa käyttää kirkon päämies, joko arkkiprelaatti tai hänen sijaisensa. Myös kaikki tärkeätkin henkilövalinnat, jopa arkkiprelaatin vaali, menevät jäihin. 
Tarinoiden aikana uskonkriisi julistetaan kahdesti: ensin silloin kun Chyrellos joutuu zemokkihyökkäyksen kohteeksi. Näin estetään Anniasin valinta päämieheksi ja hyökkäys torjutaan.
Toisen kerran kriisin julistaa Astelin kirkon päämies arkkimandriitta Monsel, koska se on ainoa keino jolla patriarkka Bergsten saadaan suostumaan korkeimmaksi sotilasjohtajaksi, koska kolmesta suurmestarista yksi on kuollut ja kaksi muuta haavoittunut taistelukyvyttömäksi. Bergsten onkin kova sotilas ja pätevä kenraali.
Pungwe

Pungwe eli Púngoè on joki Kaakkois-Afrikassa. Se saa alkunsa Zimbabwen itäosista Mount Nyangani -vuoren juurelta, ja virtaa sieltä itään Mosambikiin Manican ja Sofalan maakuntien läpi laskien lopulta Intian valtamereen Mosambikin kanaalissa lähellä Beiran kaupunkia.
Joki on 400 km pitkä, ja sen valuma-alueen laajuus on 31 000 neliökilometriä. Se tulvii säännöllisesti.
Jokivarren suurimmat kaupungit ovat Mutare Zimbabwen puolella ja Beira Mosambikissa jokisuulla.
Espoon karmeliittaluostari

Espoon Jumalanäidin karmeliittaluostari oli katolisen kirkon karmeliittasääntökuntaan kuulunut luostariyhteisö. Se sijaitsi Espoossa Röylän kaupunginosassa. Ensimmäiset karmeliittasisaret saapuivat Suomeen 1988. Espoossa toimineeseen yhteisöön kuului kuusi sisarta.
Luostarin viimeiset nunnat lähtivät pois Suomesta syyskuussa 2021, ja luostari suljettiin.
Miikka Rousu

Miikka Rousu (29. huhtikuuta 1971 Rovaniemi) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, jonka uraa hankaloittivat useat loukkaantumiset. Rousu edusti urallaan SM-liigassa Turun Palloseuraa, Hämeenlinnan Pallokerhoa ja Oulun Kärppiä. Rousu pelasi Kärpissä myös neljä kautta I-divisioonassa ja kauden II-divisioonassa. II-divisioonassa hän edusti myös Kiimingin Kiekko-Poikia. Rousu päätti uransa Ranskan liigassa, ensin pelattuaan kaudella 2001–2002 HC Reimsissa. Pidettyään välivuoden Rousu pelasi uransa viimeisen kauden Ranskan liigan Rouen HE:n joukkueessa. Rousu on voittanut yhden kullan ja kaksi hopeaa SM-liigassa TPS:n joukkueessa kausina , ja . 
Kaudella 2010–2011 Rousu valmensi Kittilän Palloseuran Lappi-liigan mestaruuteen.
KiPS:n mestaruuskauden valmentaja Miika Rousu teki sopimuksen päävalmentajan työstä Ranskan 1. divisioona-joukkue Dunkerquehen 2012–2013.
Stefan Bremer

Carl Stefan Bremer (s. 19. kesäkuuta 1953 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja ja valokuvataiteilija. Osa Bremerin töistä on dokumentaarisia, osa kokeilevampaa taidevalokuvausta. Monet hänen valokuvasarjoistaan esittävät ihmisiä.
Bremerin valokuvauskipinä syntyi Creamin konsertissa 1967, jonne hän oli lainannut kameran isältään, valokuvaaja Caj Bremeriltä. Pari vuotta myöhemmin hän pyrki isän tietämättä 17-vuotiaana oppisopimuksella Hufvudstadsbladetin kuvatoimistoon Pressfotoon ja pääsikin, ensin filminkehittäjäksi ja siten lehtikuvaajaksi. Bremer opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa 1974–1980. Hän on toiminut valokuvaajana monissa lehdissä, kuten Suomen Kuvalehdessä. Hän tuli tunnetuksi Helsingin yöelämän ja rockmuusikkojen kuvaajana ja tätä kautta monien äänilevykansien tekijänä, aluksi kuvaajana ja myöhemmin myös graafisena suunnittelijana. Teatterikuvauksesta tuli hänen työnsä keskeinen osa, kun hän aloitti 1978 Suomen Kansan teatterissa "Pete Q:n" kuvaajana. Teatterikuvista hän järjesti Teatterimuseossa loppuvuodesta 2011 näyttelyn "The Best of".
1980-luvun alussa Bremer kehitti kuvankäsittelytekniikan, joka perustui mustavalkokuvien maalaamiseen erilaisilla kemikaaleilla ja lasuuriväreillä. Hänen käsitellyt kuvansa muodostivat merkittävän osan Suomen 1980-luvun rockvalokuvauksesta. Bremerin kädenjälki näkyy lukuisien levyjen kansissa, esimerkiksi Hanoi Rocksin Bangkok Shocks, Saigon Shakes, Hanoi Rocks (1981), Dingon Nimeni on Dingo (1984) ja Sielun Veljien L’amourha (1985). 
Henkilökohtaisesti merkittävimpinä töinään Bremer pitää nuorisokulttuuria ja Helsingin yöelämää kuvannutta "Helsinki by Nightia" (1983) sekä ihmisen ruumiillisuutta käsittelevää kuvasarjaa "Man and Woman – Mies ja nainen" (1998). 
Bremer on toiminut Kuvataideakatemian opettajana vuosina 1987–1990 ja Taideteollisen korkeakoulun (Aalto-yliopiston) valokuvataiteen ja elokuvataiteen osaston opettajana vuodesta 1979. 
Bremerille myönnettiin taiteen valtionpalkinto 1988, taiteilijaprofessorin arvo 1999 ja Helsingin kulttuuripalkinto 2011.
Vuonna 2022 Bremer menetti näön valokuvauksessa käyttämästään silmästä. Hän käsitteli uutta elämäntilannettaan valokuvasarjassa "Musta aukko" (2022).