tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Malin Broman

Malin Broman (s. 1975 Kungsbacka) on ruotsalainen viulisti ja alttoviulisti.
Broman aloitti viulunsoiton 5-vuotiaana. Hän sai kaksoisdiplomin Tanskan kuninkaallisesta musiikkikonservatoriosta ja Göteborgin yliopiston Musikhögskolanista vuonna 1997. Hän jatkoi opintojaan Guildhall School of Music and Dramassa. Sinne hän pääsi stipendillä David Takenon oppilaaksi. Hänen muita opettajiaan olivat Lisbeth Vecchi ja Milan Vitek. Broman valmistui maisterinarvolla kamarimusiikissa vuonna 2001. Broman oli vuonna 1997 eri puolilla maailmaa kiertäneen Kungsbacka Piano Trion perustajajäsen. Kokoonpano voitti ensipalkinnon Melbournen kansainvälisessä kamarimusiikkikilpailussa 1999. Broman sai myös toisen palkinnon kansainvälisessä Nielsen-viulukilpailussa Odensessa 1996 sekä ensimmäisen palkinnon ja yleisöpalkinnon Washingtonin kansainvälisessä kilpailussa jousille 1994. Eurovision Young Musicians -kilpailussa hän pääsi vuonna 1994 Varsovassa kolmannelle sijalle. Vuonna 2008 Broman valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. Hän on saanut Kungsbacka Piano Trion kanssa Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian Interpretprisin, ja vuonna 2019 hänelle myönnettiin Hans Majestät Konungens medalj palveluksistaan musiikin alalla. 
Broman perusti vuonna 2001 Kungsbackan kamarimusiikkifestivaalin, joka sittemmin on tunnettu nimellä Change. Vuosina 2004–2010 hän oli Nash Ensemblen jäsen; tänä aikana hän teki BBC Proms -debyyttinsä. Broman on esintynyt myös Leopold-jousitrion kanssa sekä alttoviulistina Belcea-kvartetin ja Elias-jousikvartetin kanssa. Elias-jousikvartetin kanssa tehty BBC-äänitys Felix Mendelssohnin ja Wolfgang Amadeus Mozartin kvintetoista valittiin BBC Music Magazinen "kuukauden levyksi". Lisäksi Broman on esiintynyt säännöllisesti duona kumppaninsa Simon Crawford-Phillipsin kanssa. Hän oli myös mukana perustamassa Stockholm Syndrome Ensemblea.
Broman on esiintynyt lukuisten orkesterien kanssa muiden muassa sellaisten kapellimestarien kuin Neeme Järven, Andrew Manzen, Heinrich Schiffin ja Daniel Hardingin johdolla. Vuonna 2008 Broman pääsi Ruotsin radion sinfoniaorkesterin konserttimestariksi. Hän on vieraillut myös Lontoon sinfoniaorkesterin, Mahler-kamariorkesterin, Philharmonia-orkesterin ja Chamber Orchestra of Europen konserttimestarina. Vuonna 2019 hän seurasi Sakari Oramoa Keski-Pohjanmaan kamariorkesterin taiteellisena johtajana. Vuosina 2015–2020 hän oli Musica Vitae -kamariorkesterin taiteellinen johtaja.
Broman on opettanut Högskolan för scen och musikissa Göteborgissa vuosina 1999–2007. Sittemmin hän on toiminut alttoviulunsoiton professorina Edsbergin musiikki-instituutissa Tukholmassa. Broman on Sten Bromanin veljen lapsenlapsi.
Unto Kivinen

Unto Allan Kivinen (22. kesäkuuta 1921 Lapinjärvi – 21. huhtikuuta 1997 Lahti) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Kivisen vanhemmat olivat työnjohtaja, kirvesmies Johan (Hannes) Ferdinand Kivinen ja Anna Mäkelin ja puoliso vuodesta 1948 Anni Siviä Tinnilä. Kivinen kävi kansakoulun ja keskikoulun ja työskenteli veljensä Vilho Kivisen omistamassa rakennusliikkeessä. Unto Kivinen osallistui molempiin sotiin. Rakennusmestariksi hän valmistui Tampereen teknillisestä koulusta 1947 toimi sitten veljensä yrityksessä työpäällikkönä vuoden 1956 loppuun asti, jolloin yritys hakeutui konkurssiin.
Oman rakennusliikkeen Lahteen perustettuaan Kivinen ryhtyi yrittäjäksi, toimien pääasiassa Lahden seudulla. Yritys kasvoi alueellisesti yhdeksi suurimmista alallaan 1970-luvulla. Jo 1960-luvulla Kivinen alkoi myös muovialan yrittäjäksi, perustettuaan UK-Muovi-yrityksen Hollolaan ja myöhemmin Iisalmeen tuottamaan keveitä muovielementtejä. Niiden tuotantolaitteiden ja -menetelmän osalta yritys oli ensimmäinen Suomessa. Molemmat yritykset yhdistyivät 1976 UK-Yhtiöt Oy:ksi, jonka Kivinen myi 1989 jäädessään eläkkeelle. Hän oli jo sitä ennen pääosin luopunut monista luottamustehtävistään, oltuaan muun muassa Lahden kaupunginvaltuuston jäsen ja kuuluttuaan moniin alansa järjestöihin ja yhdistyksiin.
Teollisuusneuvoksen arvonimen Kivinen sai vuonna 1966, ollessaan 44-vuotias. Hän oli tuolloin Suomen nuorin teollisuusneuvos, yhdessä rakennusmestari Vilho Santalan kanssa.
Sergei Verlin

Sergei Viktorovitš Verlin (, s. 7. lokakuuta 1974 Voronež) on venäläinen ratameloja, olympiamitalisti ja moninkertainen maailmanmestari.
Verlin saavutti olympiapronssia Atlantan kesäolympialaisissa 1996 Venäjän 1 000 metrin kajakkinelosen joukkueessa. Joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Oleg Gorobi, Anatoli Tištšenko ja Georgi Tsybulnikov. Samoissa olympialaisissa Verlin kilpaili myös 500 metrin kajakkiyksikössä karsiutuen välierissä.
Verlin saavutti kajakkinelosen 200, 500 ja 1 000 metrin kilpailuissa viisi maailmanmestaruutta, joista kolme Méxicossa 1994, yksi Duisburgissa 1995 ja yksi Dartmouthissa 1997. Hän voitti lisäksi kaksi MM-hopeaa Duisburgissa 1995 ja Szegedissä 1998 sekä kaksi MM-pronssia Kööpenhaminassa 1993 ja Szegedissä 1998. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Verlin voitti yhden hopeamitalin Plovdivissa 1997 sekä kaksi pronssimitalia Plovdivissa 1997 ja Zagrebissa 1999.
Suomalainen henkilökortti

Suomalainen henkilökortti on toinen kahdesta virallisesta henkilöllisyystodistuksesta Suomessa, toinen on Suomen passi. Jokainen Suomen kansalainen on oikeutettu henkilökorttiin.
Suomessa poliisin myöntämä henkilökortti toimii henkilötodistuksena ja rajoitetusti matkustusasiakirjana.
Nykyisin kaikki poliisin myöntämät henkilökortit ovat sirullisia, lukuun ottamatta alaikäisille ilman huoltajan suostumusta myönnettävää ja väliaikaista korttia. Sirulliset henkilökortit sisältävät Digi- ja väestötietoviraston kansalaisvarmenteen. Varmenne mahdollistaa henkilön luotettavan tunnistamisen ja asiakirjojen allekirjoittamisen sähköisessä asioinnissa.
Henkilökortin tiedot.
Suomalaiseen henkilökorttiin on merkitty seuraavat henkilötiedot:
Suomalaiseen henkilökorttiin on merkitty myös:
Suomalaisessa henkilökortissa on myös kortinhaltijan valokuva ja nimikirjoitus.
Suomalainen henkilötunnus noudattaa muotoa DDMMYYCZZZQ, jossa DDMMYY on syntymäaika (päivä, kuukausi, vuosi), C on vuosisadan merkki (+: 1800–1899, -: 1900–1999, A: 2000–2099), ZZZ on yksilöllinen numero (001–899 miehillä, 002–899 naisilla) ja Q on ohjausmerkki, joka lasketaan edeltävistä numeroista. Suomalainen henkilötunnus esimerkki: 010101-123N. 
Sähköiseen tunnistamiseen tarvitset erityisen ohjelmiston. Alaikäisen matkustusoikeutetussa henkilökortissa ei ole sirua, joten sillä ei voi kirjautua verkkopalveluihin.
Hakeminen.
Poliisi myöntää henkilökortteja, alaikäisen henkilökortteja sekä väliaikaisia kortteja. Henkilökortti ja alaikäisen henkilökortti ovat voimassa viisi vuotta ja väliaikainen henkilökortti korkeintaan neljä kuukautta. Henkilökortti haetaan henkilökohtaisesti poliisilta, ja se maksetaan hakemusta jätettäessä. Henkilökorttia haettaessa on oltava mukana myös 1 valokuva, luotettava selvitys henkilöllisyydestä ja huoltajan suostumus, mikäli hakija on alle 18-vuotias. Alaikäisen henkilökorttia haettaessa ei tarvita huoltajan suostumusta, mutta se ei toimi matkustusasiakirjana. Henkilökortti noudetaan mieluiten henkilökohtaisesti poliisilaitokselta, mutta sen voi myös noutaa valtuutettu asiamies tai se voidaan pyynnöstä lähettää hakijalle postitse.
Matkustusasiakirja.
Suomalaisella henkilökortilla voi matkustaa Schengen-maissa sekä EU-maissa. Lisäksi Monaco, San Marino ja Vatikaani ovat Schengen-alueen sisällä eivätkä ylläpidä rajamuodollisuuksia. Henkilökortti käy siis matkustusasiakirjana seuraaviin maihin: Alankomaat, Belgia, Bulgaria, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kroatia, Kypros, Latvia, Liettua, Liechtenstein, Luxemburg, Malta, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Saksa, San Marino, Slovakia, Slovenia, Sveitsi, Tšekki, Unkari ja Viro. Pohjoismaiden välillä erillistä matkustusasiakirjaa ei tarvita, mutta henkilöllisyys on muutoin pystyttävä tarvittaessa osoittamaan esimerkiksi ajokortilla tai henkilökortilla. Britanniaan ei voi matkustaa henkilökortilla kuin EU-kansalaiset, joilla on EUSS-oleskelulupa, sekä rajatyöntekijät.
Parman herttuakunta

Parman herttuakunta, virallisesti Parman ja Piacenzan herttuakunta (ital. "Ducato di Parma e Piacenza", latinaksi "Ducatus Parmae et Placentiae") oli itsenäinen valtio Pohjois-Italiassa, nykyisen Emilia-Romagnan alueella vuosina 1545–1859.
Historia.
Parman herttuakunta muodostui Parmasta ja muista entisistä Milanon herttuakunnan alueista Pojoen eteläpuolella, jotka paavi Paavali III (oikealta nimeltään Alessandro Farnese) oli valloittanut ja lahjoittanut 1545 perinnöllisenä herttuakuntana aviottomalle pojalleen Pier Luigi Farneselle. Vuonna 1556 toinen herttua Ottavio Farnese sai haltuunsa Piacenzan kaupungin, minkä jälkeen herttuakunta tunnettiin virallisesti Parman ja Piacenzan herttuakuntana. Farneset hallitsivat Parmaa vuoteen 1731 asti, jolloin kahdeksas herttua Antonio Farnese kuoli lapsettomana.
Farnesen suvun jälkeen Parmaa hallitsivat Bourbonit (1731–1735, 1748–1803, ja 1847–1860) ja Habsburgit (1735–1748, 1814–1847). Vuonna 1796 Napoleon valloitti Parman, ja se oli virallisesti ranskalaisten hallinnassa vuodesta 1802 alkaen. Vuonna 1808 se liitettiin Ranskaan Taron departementin nimellä, mutta se sai itsenäisyytensä takaisin Wienin kongressissa 1814, jossa se siirrettiin Napoleonin vaimolle Marie Louiselle tämän elinajaksi. Vuonna 1859 alaikäisen herttua Robertin äiti luovutti vallan väliaikaiselle vallankumoushallitukselle, jonka alaisuudessa herttuakunta liittyi maaliskuussa 1860 Sardinian kuningaskuntaan ja seuraavana vuonna osaksi yhtenäistä Italian kuningaskuntaa. Bourbon-Parman suku käyttää edelleen Parman herttuan arvonimeä.
D. R. Kaprekar

Dattatreya Ramchandra Kaprekar (; 17. tammikuuta 1905 Dahanu, Maharashtra – 1986 Devlali, Maharashtra) oli intialainen opettaja ja itseoppinut matemaatikko. Hän kävi koulua Thanessa ja Punen Fergusson Collegessa ja valmistui kandidaatiksi Mumbain yliopistosta vuonna 1929. Hän työskenteli vuosina 1930–1962 opettajana Nashikissa Maharashtran osavaltiossa. Suhteellisen vähäisestä koulutuksestaan huolimatta hän kirjoitti lukuisia julkaisuja muun muassa jaksollisista desimaaliluvuista, taikaneliöistä ja kokonaislukujen erityisominaisuuksista.
Vuonna 1949 Kaprekar löysi lukuun 6174 liittyvän ominaisuuden: jos neljästä numerosta, jotka eivät ole kaikki identtisiä, muodostetusta suurimmasta mahdollisesta luvusta vähennetään samoista numeroista muodostettu pienin luku, ja tämä toistetaan, päädytään lähes aina lukuun 6174; esimerkiksi
Luku 6174 nimettiin myöhemmin Kaprekarin vakioksi.
Vuonna 1980 Kaprekar löysi Kaprekarin luvut, joiden neliöiden kokonaislukuesitys voidaan jakaa kahdeksi luvuksi, joiden summa on alkuperäinen luku; esimerkiksi
Keniantähtioksa

Keniantähtioksa ("Lannea rivae") on sumakkikasvien (Anacardiaceae) heimoon, tähtioksien ("Lannea") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta pensas tai pieni puu, jolla on laakea latvus. Keniantähtioksa voi kasvaa 1,5–9 metriä korkeaksi. Keniantähtioksan hedelmät ovat tiheäkarvaisia, munanmuotoisia ja enintään noin 1,4 cm pitkiä.
Keniantähtioksa kasvaa metsäsavanneilla ja pensastomailla 300–2000 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan usein kallioisilla alueilla, joiden kallioperä on vulkaanista alkuperää. Keniantähtioksaa kasvaa luonnossa trooppisessa Itä-Afrikassa Etiopian eteläosissa, Keniassa sekä Tansanian pohjoisosissa.
Keniantähtioksan hedelmät ovat syötäviä ja niitä voi syödä kypsentämättöminä. Hedelmät ovat mehukkaita sekä makeita ja niitä syövät erityisesti lapset sekä matkamiehet. Keniantähtioksan kuorta on käytetty perinteisessä lääkinnässä ja kuorittuja juuria köysien valmistukseen.
Eleonoora Kauhanen

Eleonoora Kauhanen (s. 1999) on suomalainen näyttelijä ja musikaaliartisti, joka on esiintynyt muun muassa elokuvassa "Tytöt tytöt tytöt" (2022). Elokuva valittiin ensimmäisenä suomalaisena pitkänä näytelmäelokuvana Sundancen elokuvajuhlille kansainväliseen kilpailuun sekä Berliinin elokuvajuhlien Generation-kilpasarjaan. Kauhanen sai roolistaan Näyttelijätulokkaan Jussi-ehdokkuuden vuoden 2023 Jussi-Gaalassa
Kauhanen on käynyt Kallion lukion ja opiskellut musikaaliteatteria Lärkkullan kansanopistossa 2019–2020 sekä skene-musiikkiteatterikoulutuksessa 2020–2021. 
Kesällä 2022 Kauhanen oli mukana Rauman kesäteatterin "Dingo"-musikaalissa, jossa hän esitti pääroolin Nipan tyttöystävää.
Impera

Impera on ruotsalaisen heavy metal -yhtye Ghostin viides studioalbumi, joka julkaistiin 11. maaliskuuta 2022.
Albumi oli Suomessa vuoden 2022 myydyin vinyylilevy.
Malin Byström

Malin Byström (s. 1973) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.
Byström opiskeli Tukholman oopperakorkeakoulussa. Hänen rooleihinsa ovat kuuluneet muiden muassa Richard Straussin "Salomen" ja Giacomo Puccinin "Toscan" nimiroolit sekä osat useissa Wolfgang Amadeus Mozartin ja Giuseppe Verdin oopperoissa. Hänen konserttiohjelmistoonsa kuuluneita teoksia ovat olleet muiden muassa Ludwig van Beethovenin 9. sinfonia ja "Missa Solemnis", Felix Mendelssohnin "Elias", Richard Straussin laulut, Mozartin "C-mollimessu", Jean Sibeliuksen "Kullervo", Gustav Mahlerin 4. sinfonia sekä Edvard Griegin "Peer Gynt". 
Byström on vieraillut usein Royal Opera Housessa, jossa teki debyyttinsä vuonna 2002. Vuonna 2016 Byströmille myönnettiin Litteris et Artibus -mitali ja vuonna 2018 hovsångerskan arvonimi. Vuonna 2018 hän sai lisäksi vuoden naislaulajan tunnustuksen International Opera Awards -tilaisuudessa.
Kirkkojoki (joki Pitkärannassa)

Kirkkojoki () on Venäjällä Karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä virtaava 20 kilometriä pitkä joki, joka laskee Laatokkaan Lunkulanlahteen Salmissa.
Joen kulku.
Joki saa alkunsa pienestä suolammesta, joka sijaitsee Joutsenlammensuon ja Suurenselänkankaan välisellä reuna-alueella. Lammen vedenpinnan korkeus on vanhoissa suomalaisissa kartoissa 56 metriä mpy. Puromainen jokiuoma alkaa virtaamaan kohti etelää. Ensin se kulkee Suurenkivensuon halki kolme kilometriä ja jatkaa kangasmetsässä puolitoista kilometriä. Siihen yhtyy idästä Kiimasuolta tuleva lyhyt Törisenoja. Yhtymäkohdassa maaston korkeus on 44 metriä mpy. Kirkkojoki tekee yhtymäkohdassa suorakulmaisen käännöksen kohti länttä, mutta se alkaa kaartamaan muutamassa kilometrissä kohti lounasta. Matkalla siihen yhtyy kaksi sivu-uomaa Törisevänoja () ja Paiparinoja. Joen kulku rauhoittuu ja sen uoma on alkanut meanderoida. Kun joen suunta kääntyy puolivälissä lopullisesti kohti kaakkoa, yhtyy siihen Taviojan kanava (), jolla kuitataan laajaa Tavainsuota. Joki saapuu kolmen kilometrin päässä viljellylle seudulle, joka jatkuu yhtenäisenä peltoaukeana Kirkkojoen kylälle, joka sijaitsee Salmin taajaman vieressä. Joki laskee Laatokan suojaisaan Lunkulanlaheen noin kilometrin päässä Tulemajoen suulta länteen päin.
Valuma-alue.
Kirkkojoen valuma-alue jää lounaassa Laatokan rantojen lähialueiden, idässä, koillisessa ja pohjoisessa Tulemajoen valuma-alueen ja luoteessa ja pohjoisessa Satulinojan valuma-alueen ympäröimäksi. Valuma-alue viettää tasaisesti kohti Laatokkaa ja valuma-alueella esiintyy lähinnä pieniä suolampia.
Saira

Saira ("Cololabis saira") on makrillihaukiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Tyynestämerestä. 
Koko ja ulkonäkö.
Saira voi kasvaa suurimmillaan 40–44 cm pitkäksi. Lajin ruumis on hyvin pitkänomainen ja hoikka. Kalan selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa ja sen takana on pieniä eväkkeitä. Eväkkeitä on myös peräevän jälkeen. Pyrstöevä on haarautunut. Väriltään saira on selästään vihreä ja sininen ja kyljistään ja vatsastaan hopeanharmaa.
Levinneisyys ja elintavat.
Sairaa tavataan lauhkeista ja lämpimistä vesistä Kuriileilta ja Korean niemimaalta itään Alaskanlahdelta Meksikoon. Laji liikkuu ulapalla parvina useimmiten lähellä pintaa. Kalan ravintoa ovat äyriäiset, kuten hankajalkaiset, ja kalojen poikaset. Saira elää kesäisin pohjoisessa ja vaeltaa talveksi kutemaan etelään. Lajin lisääntymiskausi on joulukuusta huhtikuulle. 
Saira on arvostettu ruokakala erityisesti Aasiassa ja sitä kalastetaan kaupallisesti. Sairaa käytetään tuoreena, kuivattuna ja säilykkeenä.
Montmédyn kantoni

Montmédy on Ranskassa yksi Meusen departementin kantoneista (yleisneuvoston vaalipiiri). Se käsittää 45 kuntaa ja sen alueella asui vuoden 2015 alussa 9 863 ihmistä. Montmédyn kantonin keskustoimisto on Montmédyn kunnassa.
Kunnat.
Montmédyn kantonin kunnat:
Santena

Santena () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 10 534 asukasta.
Aino Jawo

Aino Jawo (s. 7. heinäkuuta 1986 Nackassa) on ruotsinsuomalainen artisti. Jawo on tullut tunnetuksi Icona Pop -popduosta, jonka hän perusti yhdessä Caroline Hjeltin kanssa vuonna 2009. Myös Hjeltillä on suomalaiset juuret. Aino Jawon äiti on suomalainen ja isä gambialainen ja hän on kasvanut Tyresössä, Tukholman eteläpuolella. 
Jawo on myös esiintynyt ääninäyttelijänä muuan muassa Trolls-elokuvassa.
Jawolla on vuonna 2021 syntynyt lapsi.
Iullus Antonius

Iullus Antonius (43 eaa. – 2 eaa.) oli Marcus Antoniuksen ja Fulvian poika. Iulluksella oli vanhempi veli Marcus Antonius Antyllus sekä lukuisia sisarpuolia vanhempiensa muista avioliitoista. Fulvia kuoli Iulluksen ollessa pieni ja Antonius meni pian naimisiin Octavia minorin kanssa. Iullus oli äitipuolensa hoivissa siitä lähtien. Kun Antonius ja Octavia erosivat, Iullus palasi Octavian kanssa Roomaan.
Iullus meni naimisiin Claudia Marcella Majorin kanssa 21 eaa. He olivat kasvaneet yhdessä. He saivat ainakin yhden pojan, Lucius Antoniuksen, joka Iulluksen kuoleman jälkeen asui maanpaossa Massiliassa kuolemaansa asti vuoteen 25.
Octavian myötävaikutuksesta Iullus eteni hyvin urallaan. Plutarkhos kertoo Augustuksen arvostaneen Iullusta. Iullus oli preetori vuonna 13 eaa., toinen vuoden 10 eaa. konsuleista ja Asian provinssin prokonsuli. Iullus myös kirjoitti runoja, joista runoelma "Diomedeia" käsitti 12 kirjaa. Horatius myös mainitsee Iulluksen yhdessä oodissaan. 
2 eaa. puhkesi aviorikosskandaali, jossa oli mukana Augustuksen tytär Julia, Iullus ja muita senaattorisukuisia miehiä. Iullus oli Julian rakastajista tunnetuimpia ja heillä oli ollut suhde jo jonkin aikaa. Iullus ja muutama muu Julian rakastajista tuomittiin kuolemaan, mutta Iullus ehti kuitenkin tehdä itsemurhan ennen teloitustaan. On epäselvää mistä skandaalissa oli kyse, mahdollisesti Iullus suunnitteli vallankaappausta.
Markku Rummukainen

Markku Rummukainen (s. 1966, Turku) on suomalainen meteorologi ja tutkija. Hän toimii ilmastotieteen professorina Lundin yliopistossa Ruotsissa.
Rummukainen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1997. Rummukaisen väitöskirjan aiheena oli "Stratosfäärin ilmakemian kolmedimensionaalinen tietokonemallitus. 'SSCTM-1' mallin kehittäminen Suomessa ja Norjassa" 
1997–2011 Rummukainen oli töissä Ruotsin meteorologisessa ja hydrologisessa instituutissa SMHI:ssa. Vuonna 2011 hänet nimitettiin klimatologian professoriksi Lundin yliopistoon. Vuosina 2016–2018 Rummukainen oli tutkimuskeskus Formaksen pääsihteeri. 
IPCC.
Rummukainen edustaa Ruotsia Yhdistyneiden kansakuntien ilmastopaneelissa IPCC:ssa. Hän on myös Ruotsin hallituksen nimittämän Klimatpolitiska rådetin (Swedish Climate Policy Council) jäsen. Klimatpolitiska rådet on viranomainen, jonka tehtävänä on arvioida Ruotsin hallituksen ilmastopolitiikkaa ja antaa hallitukselle suosituksia.
Mitšurinski prospektin metroasema (Kalininsko-Solntsevskaja)

Mitšurinski prospekt () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. elokuuta 2018.
Tomáš Křivánek

Tomáš Křivánek (s. 10. tammikuuta 1966) on tšekkiläinen ratameloja. Hän saavutti maailmanmestaruuden 200 metrin kanadalaisnelosessa Szegedissä 1998. Samassa lajissa Křivánek voitti MM-hopeaa Duisburgissa 1995, MM-pronssia Méxicossa 1994 ja Dartmouthissa 1997 sekä EM-pronssia Plovdivissa 1997. Kööpenhaminan MM-kilpailuissa 1993 hän sai pronssia kanadalaisnelosen 500 metrin kilpailusta. Soulin kesäolympialaisissa 1988 Křivánek kilpaili 1 000 metrin kanadalaiskaksikossa yhdessä Waldemar Fibigrin kanssa karsiutuen välierissä.
Waldemar Fibigr

Waldemar Fibigr (20. kesäkuuta 1966 Pardubice – 21. lokakuuta 2022) oli tšekkiläinen ratameloja. Hän saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa 200 metrin kanadalaisnelosessa Duisburgissa 1995 sekä pronssia 500 metrin kanadalaisnelosessa Kööpenhaminassa 1993 ja 200 metrin kanadalaisnelosessa Méxicossa 1994. Soulin kesäolympialaisissa 1988 Fibigr kilpaili Tomáš Křivánekin parina 1 000 metrin kanadalaiskaksikossa karsiutuen välierissä. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän kilpaili Jan Bartůněkin parina kanadalaiskaksikon 500 metrin kilpailussa sijoittuen kahdeksanneksi.
Erwig

Erwig tai Ervig oli visigoottien kuningas vuosina 680–687. Erwig syrjäytti edeltäjänsä Wamban vuonna 680. Vuonna 681 Erwig julkaisi korjatun ja laajennetun version Recceswinthin julkaisemasta Liber Judiciorum -lakikokoelmasta.
Pensaspaloyrtti

Pensaspaloyrtti ("Phlomis fruticosa") on paloyrtteihin kuuluva huulikukkaiskasvilaji. Se esiintyy pääosin itäisen Välimeren ja Mustanmeren alueella Sardiniasta Turkkiin ja Kaukasiaan. Laji on myös tulokas Azoreilla.
Kasvi on nuorena ruohomainen ja tulee vanhempana leveäksi puuvartiseksi pensaaksi. Lehdet ovat ryytisalviaa muistuttavat ja kukinnot kasvavat lehtihangoissa kiehkuramaisesti varren ympärillä. Kukat ovat kirkkaan keltaiset, 25–35 millimetriä pitkät, kukan huuli on leveä ja kaksiliuskainen.
Kenian ilmatieteen laitos

Kenian ilmatieteen laitos (, lyhennys KMD) on Kenian kansallinen ilmatieteellinen keskusvirasto. Laitoksen päätoimipaikka sijaitsee Nairobissa. Kenian ilmatieteen laitos edustaa maataan YK:n erityisjärjestö WMO:ssa, ja ylläpitää esimerkiksi WMO:n alueellista koulutuskeskusta englanninkieliselle Afrikalle (WMO-RTC: Kenya Institute for Meteorological Training and Research, KIMTR).
Säähavaintojen teko alkoi Keniassa vuonna 1890 Mombasan vanhassa observatoriossa. Varsinainen sääpalvelu Keniassa aloitti vuonna 1929, osana "Brittiläistä Itä-Afrikan ilmatieteellistä palvelua" (British East African Meteorological Service, BEAMS). BEAMS oli useiden brittiläisten territorioiden yhteinen palvelu, joka kattoi Kenian, Ugandan, Tanganjikan ja Sansibarin sekä Pohjois-Rhodesian (nykyään Sambiaa). BEAMSista tuli Yhdistyneen kuningaskunnan ilmailuministeriön Meteorologisen osaston haaraosasto (1943); päätehtävänä oli sotilasilmailun sääennustusten laatiminen. BEAMSista tuli sitten Brittiläisen Itä-Afrikan suurkomission laitos (1947). Vuonna 1948 se nimettiin "Itä-Afrikan ilmatieteen laitokseksi" (East African Meteorological Department, EAMD).
Vuonna 1965 Itä-Afrikan ilmatieteen laitos asetettiin hallinnollisesti Itä-Afrikan yhteispalvelujen (East African Common Services) alaisuuteen Itä-Afrikan yhteisön (EAC) perustamisen seurauksena. Yhteisön hajottua (1977) yhteispalvelut romahtivat ja sen toiminnot siirrettiin kunkin osakasvaltion lainsäädännön alaisuuteen. Kenian ilmatieteen laitos (KMD) perustetiin aluksi voimantuotanto- ja liikenneministeriön osastoksi. Sittemmin laitos on toiminut vuosien saatossa useiden eri ministeriöiden alaisuudessa. Se siirtyi Kenian ympäristö- ja metsäministeriön alaisuuteen vuoden 2018 säädöksellä.
Tivaouane

Tivaouane on kaupunkikunta ja samannimisen departementin keskus Thièsin alueella Senegalissa. Se sijaitsee 25 kilometriä Thièsistä koilliseen. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 102 658 asukasta.
Kayoriin kuuluneesta Tivaouanesta tuli Senegalin viides kunta vuonna 1904. Se on yksi tidjaniittien uskonnollisista keskuksista ja vuosittainen pyhiinvaelluskohde. Asukkaat ovat etupäässä wolofeja.
Tivaouanen kautta kulkee Dakarin ja Saint-Louisin välinen maantie RN2. Kaupunki on yksi Senegalin maapähkinävyöhykkeen kaupallisista keskuksista. Lähistöllä louhitaan fosfaattia. Nähtävyyksiin kuuluvat Malick Syn mausoleumi, Babacar Syn moskeija ja vanha rautatieasema.
Placidochromis

Placidochromis on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu 43 lajia, joita tavataan Afrikasta:
Revigny-sur-Ornainin kantoni

Revigny-sur-Ornain on Ranskassa yksi Meusen departementin kantoneista (yleisneuvoston vaalipiiri). Se käsittää 28 kuntaa ja sen alueella asui vuoden 2015 alussa 11 635 ihmistä. Revigny-sur-Ornainin kantonin keskustoimisto on Revigny-sur-Ornainin kunnassa.
Kunnat.
Revigny-sur-Ornainin kantonin kunnat:
Geomikrobiologia

Geomikrobiologia on monitieteinen tieteenala geologian ja mikrobiologian yhtymäkohdassa ja osa geobiologiaa. Geomikrobiologia tutkii mikrobien roolia geologisissa ja geokemiallisissa prosesseissa, ja mineraalien ja metallienvaikutusta mikrobien kasvuun, aktiivisuuteen, toiminnallisuuteen ja selviytymiseen. Geomikrobiologia tutkii mikrobeja, joilla on merkittävä rooli maapallon biogeokemiallisissa kierroissa, mineraalien kiteytymis- ja liukenemisprosesseissa, ja metallien rikastamisessa. Geomikrobiologian sovelluskohteita ovat esimerkiksi pilaantuneiden maa-ainesten puhdistus, kaivosteollisuus, kalliorakentaminen, ilmastonmuutoksen hillitseminen ja sen vaikutusten lieventäminen ja juomavesivarantojen suojelu.
Vesisiira

Vesisiira ("Asellus aquaticus") on siiroihin kuuluva makeanveden äyriäinen. Se elää monenlaisissa pintavesissä (mm. lammikoissa, puroissa ja järvissä) sekä maanalaisissa vesistöissä (luolissa) ja jopa vesijohtoputkistoissa.
Ekologia.
Vesisiira on laajalle levinnyt Suomessa sekä muualla Euroopassa ja ainakin Siperiaan asti, vaikkakaan sen levinneisyyttä ei ole kaikilta osin tarkoin tutkittu. Se elää monenlaisissa ympäristöissä ja kestää myös kemiallisia saasteita. Vesisiira käyttää ravintonaan mikrobeja ja kuollutta kasvimateriaalia eli on niin kutsuttu detrituksen syöjä. Laji on ulkonäöltään vaihteleva, erityisesti värityksen ja koon suhteen, seurauksena sen sopeutumisesta mm. petojen ja maanalaisten luolien aiheuttamaan luonnonvalintaan.
Amanda Tenfjord

Amanda Klara Georgiadis Tenfjord (, s. 9. tammikuuta 1997 Ioánnina, Kreikka) on kreikkalais-norjalainen laulaja ja lauluntekijä. Tenfjord eli ensimmäiset vuotensa Kreikassa, ennen kuin hän perheineen muutti Norjan Tennfjordiin. Hän edusti Kreikkaa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa kappaleella "Die Together". Tenfjord kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 10. toukokuuta, sijoittui semifinaalin kolmanneksi ja pääsi finaaliin. 14. toukokuuta pidetyssä finaalissa Tenfjord sijoittui kahdeksanneksi.
Aurus

Aurus Motors () on vuonna 2018 perustettu venäläinen luksusautovalmistaja. Yritys oli alun perin erikoistunut autosaattue-ajoneuvoihin, kunnes yhtiön ensimmäinen siviilimalli Aurus Senat tuli tuotantoon toukokuussa 2021.
Perusmallin lisäksi Aurus Senatia valmistetaan Limousine-mallina, jota ei myydä yksityishenkilöille, mutta on Venäjän valtion käytössä.
Margareeta Burgundilainen (1290–1315)

Marguerite de Bourgogne (1290 – 14. elokuuta 1315, Château Gaillard, Les Andelys, Normandia) oli Ranskan kuninkaan Ludvig X Itsepäisen puoliso ja Ranskan kuningatar vuosina 1314-1315. Lisäksi hän oli omalla oikeudellaan ("suo jure") Navarran kuningatar.
Suku.
Marguerite oli Burgundin herttua Robert II:n ja Ranskan prinsessa Agnès de Francen toiseksi vanhin tytär. Agnèksen isä oli Ranskan kuningas Ludvig IX. Marguerite vietti osan nuoruudestaan Couches’n kunnassa olleessa Burgundin herttuoiden linnassa Château de Couches’ssa. 
Margueritella oli yhdeksän sisarusta.
Avioliitto ja lapsi.
Marguerite de Bourgogne avioitui vuonna 1305 tulevan Ranskan kuninkaan, pikkuserkkunsa Ludvig X Itsepäisen kanssa. Heille syntyi vuonna 1309 yksi lapsi: Jeanne II de Navarre, joka peri äidiltään Navarran kruunun.
Neslen tornin skandaali.
Marguerite tuomittiin huhtikuussa 1314 Pariisin parlamentissa kälynsä, tulevan Kaarle VI:n puolison Blanche de Bourgognen ohella elinikäiseen vankeuteen aviorikoksesta syytettynä nk. Neslen tornin skandaalissa, jossa mukana olivat normanniritarit Gautier ja Philippe d'Aunay. Koska sekä Marguerite että Philippe d'Aunay olivat molemmat tahoillaan naimisissa, he syyllistyivät kaksinkertaiseen huoruuteen. Aunayn veljeksiä oli pidettiy silmällä ja seurattu, heidät vangittiin ja heiltä kidutettin tunnustus, jonka jälkeen majesteettirikoksesta syytettyinä heidät kidutettiin teilipyörällä kuoliaaksi ja ruumiit paloiteltiin neljään osaa. Mahdollisesti kidutus- ja ruumiiden häpäisy oli tätä vieläkin raaempaa.
Avioliittoa ei voitu mitätöidä, koska paavi Klemens V oli kuollut eikä uutta paavia vielä ollut valittu. 
Vankeus ja kuolema.
Margueriten hiukset ajeltiin, hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen aviorikoksesta sekä suljettiin Château Gaillardin linnoitukseen maanalaiseen vankikammioon.
Ludvig nousi valtaistuimelle marraskuussa 1314 Filip IV:n kuoleman jälkeen, ja hänet kruunattiin virallisesti elokuussa 1315. Marguerite oli kuitenkin vielä elossa ja hänestä tuli näin Ranskan kuningatar, mutta hän kuoli välittömästi epäilyttävissä olosuhteissa, mahdollisesti murhattuna 14. elokuuta 1315. Toisten tietojen mukaan hän vilustui ja kuoli vankilassa tautiinsa.
Perintö.
Ludvig avioitui uudelleen viisi päivää myöhemmin Clémence d'Anjoun kanssa. Ludvig itse kuoli seuraavana vuonna keuhkokuumeeseen sairastuttuaan jeu de paume -pelin jälkeen.
Etelänmuuriyrtti

Etelänmuuriyrtti ("Parietaria debilis") on muuriyrtteihin kuuluva nokkoskasvilaji. Se esiintyy melko laajalti vanhassa maailmassa: Afrikassa, Aasiassa, Australiassa ja Makaronesian saarilla. Etelänmuuriyrtti on yksi- tai joskus monivuotinen ruoho, joka kasvaa enimmillään metrin pituiseksi. Sillä on kolmenlaisia kukkia, hede- ja emikukkia ja kaksineuvoisia kukkia, jotka ovat 1,5 millimetrin kokoisia. Lajia on käytetty rehu- ja rohtokasvina.
Nyassachromis

Nyassachromis on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kahdeksan lajia, joita tavataan Afrikasta:
Pohjanlehtijalkainen

Pohjanlehtijalkainen ("Branchinecta paludosa") on Suomen suurin lehtijalkaislaji. Laji on uhanalainen Suomessa ja luokiteltiin vaarantuneeksi lajiksi (VU) vuoden 2019 uhanalaisuusarviossa.
Esiintyminen.
"B. paludosa" esiintyy Euraasian arktisella tundralla, pääasiassa 60° pohjoisen leveysasteen yläpuolella. Suomessa laji esiintyy paljakan lampareissa ja lammissa.
Elinkaari.
Pohjanlehtijalkainen saavuttaa sukukypsyyden heinäkuun lopussa tai elokuussa.
Odd Emil Ingebrigtsen

Odd Emil Ingebrigtsen (s. 8. lokakuuta 1964 Bodø) on norjalainen oikeistopuolueen poliitikko ja liikemies. Hän toimi Solbergin hallituksessa kalastusministerinä vuosina 2020–2021.
Meduusanpääkierto

Meduusanpääkierto ("Convolvulus caput-medusae") on Kanariansaarilla kotoperäisenä esiintyvä kiertokasvilaji.
Se kasvaa paikoittain Gran Canarian ja Fuerteventuran saarilla. Meduusanpääkierto kasvaa rannikoiden lähellä, yleensä tuulen kuljettamalla kalkkikivihietikolla ja joskus sisämaan hietikoilla ja hiekkakivitasangolla. Hietikoilla laji viihtyy yhdessä hopeaherikin ("Polycarpaea nivea") tai "Heliotropium bacciferum" -heliotroopin kanssa. Gran Canarian rannikon suolamaalla laji kasvaa yhdessä arinaganmaitteen ("Lotus arinagensis"), tyrskyputken ("Astydamia latifolia"), hopeavärttinäohdakkeen ("Atractylis preauxiana"), marokontyräruohon ("Herniaria fontanesii") ja kanarianmehikorvan ("Zygophyllum fontanesii") kanssa. Joskus lajia esiintyy myös pensasrisuvalvattia ("Launaea arborescens"), piiskakilokkia ("Salsola vermiculata") ja "Bassia tomentosa"-suolukkaa kasvavalla ruderaateilla.
Lajia arvioidaan olevan jäljellä lähes 90 000 yksilöä, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Varsinkin Gran Canarialla kasvi on voimakkaasti taantunut elinympäristöjen hävittämisen vuoksi.
Suomen kestävyyspaneeli

Suomen kestävyyspaneeli eli Kestävän kehityksen asiantuntijapaneeli on riippumaton tiedepaneeli, jonka tarkoituksena on edistää kestävää kehitystä Suomessa. Paneeli tukee, haastaa ja arvioi kestävän kehityksen politiikan toimeenpanoa Suomessa ja tuottaa sisältöä käynnissä olevien politiikkaprosessien tueksi. Lisäksi Kestävyyspaneelin tavoitteena on tuoda yhteiskunnalliseen keskusteluun tieteen näkökulmia ja eettisiä pohdintoja.
Kestävyyspaneeli perustettiin vuonna 2013, jolloin sen isännöinnin aloitti Sitra. Kestävyyspaneelin ensimmäinen toimikausi oli viisi vuotta ja se päättyi vuonna 2018. Vuodesta 2019 lähtien paneelin koordinaatiosta ovat vastanneet Helsingin yliopiston kestävyystieteen instituutti, Suomen ympäristökeskus ja Luonnonvarakeskus.
Paneelissa on 10 jäsentä, jotka edustavat eri tieteenaloja, yliopistoja ja tutkimuslaitoksia. Kestävyyspaneelin toimikaudet ovat kolmivuotisia. Paneelin jäsenet nimitetään yliopistojen, tutkimuslaitosten, tiedeinstituutioiden ja ministeriöiden ehdotuksien perusteella.
Kestävyyspaneeli on määrittänyt kuusi keskeistä järjestelmää, joita samanaikaisesti muuttamalla voidaan vauhdittaa siirtymää kohti kestävää kehitystä. Nämä alueet ovat: 1) kestävä ja oikeudenmukainen talous, 2) ruoka ja ravinto, 3) energia, 4) kaupungit ja kaupunkiseudut, 5) luonnon järjestelmät, ja 6) hyvinvointi ja mahdollisuudet. Määritelmä pohjautuu YK:n Globaalin kestävän kehityksen raportin määrittämiin painopisteisiin, joiden tarkoituksena on tukea YK:n kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamista.
Kestävyyspaneeli tukee erityisesti Kestävän kehityksen toimikunnan työtä. Se toimii myös yhteistyössä muiden tiedepaneelien kuten Ilmastopaneelin ja Luontopaneelin kanssa. Kestävyyspaneeli toimii myös eurooppalaisen kestävyyspaneelien verkoston jäsenenä (). 
Kestävyyspaneelit ja niiden kokoonpanot.
Kestävyyspaneeli (2014-2018).
Kestävyyspaneelin ensimmäinen toimikausi oli viisi vuotta ja se päättyi vuoden 2018 loppuun. Kestävyyspaneelin jäseninä toimivat: 
Kestävyyspaneeli (2019-2021).
Kestävyyspaneelin jäseninä toimivat:
Chetia

Chetia on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kuusi lajia, joita tavataan Afrikasta:
Suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointi

Suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointi (SOVA) on Suomessa vuonna 2005 säädettyyn lakiin ja asetukseen pohjautuva arviointimenetelmä. Lain tavoitteena on edistää ympäristövaikutusten arviointia ja huomioon ottamista viranomaisten suunnitelmien ja ohjelmien valmistelussa ja hyväksymisessä, parantaa yleisön tiedonsaantia ja osallistumismahdollisuuksia sekä edistää kestävää kehitystä. 
SOVA-lain mukainen arviointi on tehtävä, kun suunnitelma tai ohjelma on viranomaisen laatima ja koskee jotakin seuraavista:
Jos viranomaisen suunnitelmasta tai ohjelmasta on tehtävä luonnonsuojelulaissa säädetty Natura-arviointi, on siitä tehtävä myös SOVA-lain mukainen ympäristöarviointi.
Punakeiomena

Punakeiomena ("Dovyalis abyssinica") on pajukasvien (Salicaceae) heimoon, keiomenojen ("Dovyalis") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on piikkinen pensas tai pieni puu, jolla on pyöreä latvus. Punakeiomena voi kasvaa korkeimmillaan kymmenen metriä korkeaksi, mutta tavallisemmin se kasvaa noin kuusi metriä korkeaksi. Punakeiomena on kaksikotinen.
Punakeiomena kasvaa vuoristometsissä, sademetsissä ja jokivarsien metsissä sekä joskus avoimemmilla metsäsavanneilla, pensastoissa tai kivikkoisilla kalkkikivirinteillä. Punakeiomenaa tavataan luonnossa itäisessä Afrikassa Etiopiasta ja Somaliasta etelään Malawiin ja Mosambikiin ulottuvalla alueella.
Punakeiomenan hedelmät ovat syötäviä ja niitä voi syödä sellaisenaan tai kypsennettyinä. Hedelmien halkaisija on noin 2,5 cm ja niiden maku muistuttaa aprikoosia. Täysin kypsistä hedelmistä voi valmistaa hyvää hyytelöä.
Punakeiomenan puuaines on kovaa ja sitä käytetään joihinkin tarve-esineisiin sekä polttopuuna. Punakeiomenan lehtiä ja juuria käytetään puolestaan perinteisessä lääkinnässä.
Vaikka punakeiomena on kuuman ja kuivan tropiikin laji, se pärjää luultavasti kasvatettuna myös kosteammilla alueilla. Punakeiomena kasvaa parhaiten ravinteikkaassa, runsashumuksisessa sekä hyvin vettä läpäisevässä maaperässä. Laji ei pidä kalkkipitoisesta maaperästä. Kaksikotisena lajina punakeiomenasta tarvitaan sekä hede- että emikasveja, mikäli lajin halutaan tuottavan hedelmiä. Yksi hedekasvi riittää kuitenkin noin 30 emikasville.
Be My Guest

Be My Guest on ukrainalaisen Gaitanan esittämä kappale, jolla hän edusti Ukrainaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valittiin Ukrainan edustuskappaleeksi sen voitettua ukrainalaisen Vidbir 2012 -laulukilpailun 18. helmikuuta 2012. Kappale pääsi Eurovision laulukilpailun toisesta semifinaalista finaaliin, jossa se sijoittui 15:nneksi.
Lindelöfin avaruus

Lindelöfin avaruus (tai lyhyemmin Lindelöf) on sellainen topologinen avaruus formula_1, jonka jokaisella avoimella peitteellä on numeroituva osapeite. Käsite on nimetty suomalaisen matemaatikon Ernst Lindelöfin mukaan, joka vuonna 1903 todisti, että jokaisella formula_2:n osajoukolla on tämä ominaisuus.
Aleksandr Ivanov (laulaja)

Aleksandr Viktorovitš Ivanov (, s. 29. lokakuuta 1994, Homel, Valko-Venäjä), tunnetaan myös taiteilijanimellä Ivan, on valkovenäläis-venäläinen laulaja. Ivanovin ura alkoi vuonna 2009, kun hän esiintyi Mass Medium Fest -rockfestivaalilla. Ivanov voitti "5 Stars" -kilpailun vuonna 2015 ja hänen oli tarkoitus edustaa Venäjää Intervision laulukilpailussa 2015, mutta tapahtuma peruttiin.
Eurovision laulukilpailu 2016.
Ivanov valittiin 26. tammikuuta 2016 Valko-Venäjän euroviisukarsinnassa edustamaan maata Eurovision laulukilpailussa 2016 kappaleella "Help You Fly". Ivanov aiheutti ennakkokohua ilmoittamalla, että aikoo esiintyä kilpailussa alasti elävien susien kanssa. Aikeita ei kuitenkaan hyväksytty. Eurovision laulukilpailussa Ivanov sijoittui toisen semifinaalin 12:nneksi eikä päässyt finaaliin.
Inger Jägerhorn

Inger Kerstin Elisabeth Jägerhorn (os. Urbans, s. 19. maaliskuuta 1938 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. 
Ura.
Jägerhorn valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1972, jonka jälkeen hän työskenteli "Forum för ekonomi och teknik" -aikakauslehden päätoimittajana 1973–1978 ja 1978–1982 Pohjoismaiden neuvoston pohjoismaisen yhteistyön tietopäällikkönä. Vuosina 1982–1986 Järgerhorn oli "Hufvudstadsbladetin" apulaispäätoimittaja ja taloustoimituksen esihenkilö. Vuodesta 1987 lähtien Jägerhorn työskenteli Tukholmassa "Dagens Nyheterin" pääkirjoitustoimittajana ja uutispäällikkönä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2000.
Perhe.
Jägerhornin isä oli toimittaja Runar Urbans ja isoisä kansanedustaja Georg W. Johansson. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli professori Reginald Jägerhorn. Heidän poikansa on taikuri Robert Jägerhorn.
Arvid Nyberg

Arvid Nyberg (19. toukokuuta 1928 – 18. tammikuuta 2022) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko.
Elämä ja ura.
Nyberg syntyi 19. toukokuuta 1928. Hän toimi Hedmarkin edustajana Norjan parlamenttiin kaudella 1973–1977, 1977–1981 ja 1981–1985. Kaiken kaikkiaan hän tapasi 92 päivää eduskunnan istunnon aikana. Paikallisella tasolla Nyberg oli Trysilin pormestari vuosina 1972−1999. Tuolloin hän oli pisimpään toiminut pormestari Norjassa. Sittemmin hänet ohitti Henning Myrvang, joka oli Sør-Odalin pormestari vuosina 1975–2007. Nyberg kuoli 18. tammikuuta 2022 93-vuotiaana.
Harukaze-luokka

Harukaze-luokka oli Japanin meri-itsepuolustusvoimain kahden hävittäjän muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Alusten suunnittelu oli konservatiivista koon ja aseistuksen suhteen. Niiden runko oli pääosin sähköhitsattu. Aluksilla kokeiltiin erilaisia propulsiojärjestelmiä kuten vuoden 1953 saattuehävittäjilläkin. "Harukazelle" kytkettiin kahteen akseliin Mitsubishi/Escher Weiss-turbiinimoottorit, joiden höyry tuotettiin kahdella Hitachi/Babcock-kattilalla. "Yukikazella" oli kahteen akseliin kytketyt Westinghousen turbiinimoottorit, joiden höyry tuotettiin kahdella Combustion Engineeringin kattilalla. Kumpikin järjestelmä tuotti 30 000 hevosvoimaa, millä saavutettiin 30 solmun huippunopeus. Alusten tankeissa oli 557 tonnia öljyä, mikä mahdollisti 6 000 merimailin toimintamatkan 18 solmun nopeudella.
Alusten pääaseina olivat kolme 5 tuuman 38 pituuskaliiperin tykkiä. Ilmatorjuntaa varten aluksilla oli neljä kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä ja sukellusveneiden torjuntaan kaksi Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitintä, kahdeksan K-tykkiä ja yksi syvyyspommikisko. Kaikki aseet ja elektroniikka hankittiin Yhdysvalloista. Maaliskuussa 1959 aluksille asennettiin torpedoputket sukellusveneidentorjuntatorpedojen laukaisemiseksi.
Niiden elektroniikka koostui SPS-5- ja SPS-6tutkista ja SQS-29-kaikuluotaimesta. Alusten pituus oli vesirajassa 106,0 metriä ja konaispituus 106,3 metriä. Niiden leveys oli 10,5 metriä ja syväys 3,7 metriä. Standardiuppouma oli 1 700 tonnia ja täysin kuormattuna uppouma kasvoi 2 340 tonniin. Miehistöä aluksilla oli 240 henkeä.
Alukset.
Alusten hankinta vahvistettiin vuoden 1953 talousarviossa nimellä A-tyypin nopea saattaja.
Lähteet.
Ankkapurhan kivikautinen asuinpaikka

Ankkapurhan kivikautinen asuinpaikka on Kouvolan Inkeroisissa sijaitseva esihistoriallinen löydös.
Löytö.
Jo vuonna 1870 Anjalankosken eli Ankkapurhan itäpuolelta oli perunakellaria kaivettaessa löytynyt kaksi tasatalttaa, kourutaltan jäännös ja useita saviastioiden palasia. Sippolan alueella suoritettiin vuonna 1951 historiallisten asuinpaikkojen etsintöjä, ja tämän vanhan tiedon avulla osattiin kiinnittää erityistä huomiota Ankkapurhan alueelle. Koekaivauksissa löydettiin kivikautisia saviastioiden paloja. Kaivaus suoritettiin syksyllä 1952 noin kuudenkymmenen neliömetrin laajuudelta. Löytökerroksen päällä oli yleisesti 5-10 senttimetrin nurmiturvekerros, jonka alta alkoi punertava maakerros, josta suurin osa löydöistä tehtiin. Eniten kaivauksista löytyi saviastioiden paloja, lähes 20 kilon verran. Lisäksi paikalta löydettiin kvartsista valmistettuja pienesineitä ja jopa palanen raakaa asbestia, jota käytettiin saviastioiden sideaineksena. Asuinpaikan iäksi määritellään noin 3000-2250 vuotta eaa, eli se kuuluu varhaiskampakeraamiseen aikaan.
Löytöjen yksipuolisuus on mielenkiintoinen seikka tämän asuinpaikan kohdalla. Toisaalta varsinaisen kaivausalueen ulkopuolelle kaivetuissa koekuoppasarjoissa selvisi, että asutus on ilmeisesti jatkunut rannasta vielä jonkun verran idän suuntaan. Kosken partaalla sijaitsevan löytöpaikan tarkoitus saattaa olla ollut jokin muu kuin varsinainen asutuskohde. On esitetty teoria, että paikka on saattanut olla esimerkiksi uhripaikka, johon on tuotu vedenhaltijoille ruokauhreja saviastioissa. Tätä teoriaa puoltaa myös kaivausalueen yläosasta löytynyt todennäköisesti ihmisen muovaama kivikko, jonka läheisyydestä suurin osa astioiden paloista on löytynyt. Myöskin erikoinen maan yleisväri, punainen, on luultavasti ihmisen aikaansaannoksia. Punamultaa on löydetty käytettävän joiltain muiltakin kivikautisilta löydöksiltä. Punaisella, veren ja elämän värillä, on ollut aikoinaan jokin erityinen merkitys.
Esihistoriallinen sijainti.
Asuinpaikka sijaitsi aivan kosken partaalla lähellä merta. Koski laski mereen, nykyisen Koskenaluksen paikalla oli pitkä ja kapea merenlahti, joka alkoi nykyisen Hurukselan tienoilta. Ankkapurhan asuinpaikka oli pitkäikäinen, löydösten perusteella paikalla asuttiin useita satoja vuosia. Luultavasti kosken pysyessä auki ympäri vuoden alueella asuttiin talvisinkin.
Kivikkohautojat

Kivikkohautojat ("Petrochromis") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kahdeksan lajia, joita tavataan Afrikasta:
JDS Harukaze

JDS Harukaze (runkonumerot DD-101 ja ASU-7002) oli Japanin meri-itsepuolustusvoimien Harukaze-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Aluksen tilaus vahvistettiin vuoden 1953 budjetissa. Alus tilattiin Nagasakista Mitsubishi Zosenilta, jossa köli laskettiin 15. joulukuuta 1954. Se laskettiin vesille 20. syyskuuta 1955 ja otettiin palvelukseen 26. huhtikuuta 1956.
Palvelus.
Alus muutettiin 27. maaliskuuta 1981 koululaivaksi runkonumerolla ASU-7002 ja sijoitettiin kiinteäksi koulutusalukseksi Etajimaan merisotakouluun. Se poistettiin palveluksesta 1985.
Krüger

Krüger tai Krueger on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Pajarin kivikautinen asuinpaikka

Pajarin kivikautinen asuinpaikka on Kouvolan Ruotilassa sijaitseva esihistoriallinen löydös.
Löytö.
Pajarin asuinpaikka löydettiin kesällä 1951, kun silloisen Sippolan kunnan alueella etsittiin esihistoriallisia asuinpaikkoja. Samojen etsintöjen tuloksena löydettiin myös Ankkapurhan asuinpaikka Inkeroisista. Pajarin paikka sijoittuu Keltakangas-Hamina-seututien (371) varteen, lähelle Summanjoen siltaa ja nykyistä Kouvolan ja Haminan rajaa. Löytöpaikalla oli pieni hiekanottopaikka, josta löytyi saviastioiden palasia, kvartsi- ja kivi-iskoksia, hiiliä ja poltettuja luita. Kaivaus suoritettiin syksyllä 1952. Löytökerroksen päällä oli ensin kymmenen sentin pintasammal-turvekerros, jonka jälkeen vielä samanpaksuinen kerros hienohkoa hiekkaa. Kaivauksissa paikalta löydettiin kaksi pyöreää tulisijaa, läpimitaltaan noin 80 senttimetriä, kvartsisia kaapimia ja ilmeinen keittoastioiden polttokuoppa. Kaivaus osui hyvin asuinpaikalle, kaivausten ulkopuolella tehdyt koekuoppasarjat eivät enää tuottaneet uusia löytöjä. Asuinpaikan keskus oli ilmeisesti sijainnut juurikin hiekanottokuopalla. Maanomistaja kertoi löytäneensä nokipesäkkeen, useita hiiliä ja palaneita kiviä aikanaan tehdessään hiekkakuoppaa.
Kuten Ankkapurhan asuinpaikka, myös Pajari kuului varhaiskampakeraamiseen aikakauteen.
Esihistoriallinen sijainti.
Asuinpaikka sijaitsi kapealla, hiekkaisella niemellä, meren sisälahden rannalla. Löydösten määrä oli verrattain vähäinen, noin puolet Ankkapurhan löytöjen määrästä. Keramiikka oli kauttaaltaan myös hyvin samankaltaista, suurelta osin ehkä jopa yhden ihmisen valmistamaa. Asuinpaikka ei ollut siis kovinkaan pitkäikäinen, paikalla asuttiin ehkä vain yhtenä tai muutamana kesänä.
Harri Leskinen

Harri Topi Antero Leskinen (4. helmikuuta 1964 Rautalampi – 16. tammikuuta 2022 Pieksämäki) oli suomalainen näyttelijä, säveltäjä, ohjaaja ja laulaja.
Harri Leskisen vanhemmat olivat Ritva Leskinen ja Eero Leskinen. Lapsuuden Harri Leskinen vietti Rautalammilla ja myöhemmin muutti Pieksämäelle. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa. Leskinen toimi näyttelijänä Ryhmäteatterissa vuosina 1988-1989 näytelmässä Taru sormusten herrasta rooleinaan "Ted Hiesuli", "hobitti", "Briin porttivahti", ja "Gimlin saattaja". Leskinen näytteli myös Lahden Kaupunginteatterissa ja Kokkolan Kaupunginteatterissa. Jälkimmäisessä hänen toimiaan olivat:
Leskisen merkittävimpiä julkaisuja säveltäjänä ja sanoittajana musiikin alalla ovat Samuli Edelmannin ensimmäisellä levyllä olleet kappaleet: "Outi", "Oi taivas" ja "Lasihelmi". Muita sävellyksiä ja sanoituksia on Santeri Kinnusen albumilla "Aallonmurtaja" kappale "Viereeni Jää".
JDS Yukikaze

JDS Yukikaze (runkonumerot DD-102 ja ASU-7003) oli Japanin meri-itsepuolustusvoimien Harukaze-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Aluksen tilaus vahvistettiin vuoden 1953 budjetissa. Alus tilattiin Kobesta Shin Mitsubishilta, jossa köli laskettiin 17. lokakuuta 1954. Se laskettiin vesille 20. elokuuta 1955 ja otettiin palvelukseen 31. heinäkuuta 1957.
Palvelus.
Aluksen taaempi masto, takakannen 5 tuuman tykkitorni, syvyyspomminheittimet ja syvyyspommikisko poistettiin ja sille asennettiin vedettävä passiivinen kaikuluotain. Alus muutettiin 27. maaliskuuta 1981 siirrettiin laivaston koulutus ja kehitysosastoon koululaivaksi runkonumerolla ASU-7003 (). Alusta muutettiin 1980 lisää, kun sille jäi ainoastaan yksi 5 tuuman tykkitorni, neljä 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä, kun sitä valmisteltiin testaamaan uudempaa hinattavaa kaikuluotain järjestelmää. Se poistettiin palveluksesta 1985.
Beinasco

Beinasco () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 17 557 asukasta.
Josh O’Connor

Josh O’Connor (s. 20. toukokuuta 1990 Southampton, Englanti) on brittiläinen näyttelijä.
O’Connor tunnetaan muun muassa Netflix-sarjasta "The Crown", jossa hän esitti Walesin prinssi Charlesia kolmannella ja neljännellä tuotantokaudella (2019–2020). Hän voitti tästä roolityöstä parhaan miesnäyttelijän Emmy- ja Golden Globe -palkinnot vuonna 2021.
O’Connor on näytellyt pääosaa myös elokuvassa "God’s Own Country" (2017). Lisäksi hän on esiintynyt televisiosarjassa "Durrellin perhe" (2016–2019).