tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yhteisöjääkaappi

Yhteisöjääkaappi on julkisessa tilassa sijaitseva jääkaappi, jota yhteisön jäsenet käyttävät yhteisesti. Jääkaappi toimii siten, että paikalliset kaupat ja tuottajat sekä yhteisön yksittäiset jäsenet tuovat sinne ruokaa, jota eivät itse tarvitse, ja saavat halutessaan ottaa myös mukaansa muiden sinne jättämää ruokaa. Jääkaapista voi myös tulla pelkästään hakemaan ruokaa ilman, että sinne jättäisi mitään. Joihinkin yhteisöjääkaappeihin vapaaehtoiset ostavat ruokaa lahjoitusrahoilla. Tavoitteena on vähentää ruokajätteen määrää, tarjota ruoka-apua ja vahvistaa yhteisöllisyyttä. Sen yhteydessä saattaa olla myös hyllyjä kuivatuotteita varten tai pakastin, ja joskus tarjolla on myös muita tuotteita kuin elintarvikkeita. Jääkaappien yhteydessä on tavallisesti rajoituksia lahjoitusten suhteen: osaan saa lahjoittaa esimerkiksi vain avaamattomia pakkauksia tai kasvisruokaa. 
Jääkaappien yhteydessä saattaa olla muutakin toimintaa, joka liittyy esimerkiksi ruoanlaittoon, ruoan kasvatukseen tai vaatteiden kierrätykseen. Yhteisöjääkaappi saattaa sijaita esimerkiksi koulun, kaupan tai yhteisökeskuksen tiloissa tai kadun varressa.
Ensimmäinen yhteisöjääkaappi Keru avautui pilottikokeilun käynnistyessä 2018 Kalliolan setlementtitalolla, Helsingin Kalliossa.
Vatikaanin kansalaisuus

Vatikaanin kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Vatikaanivaltion välillä. Maassa on poikkeuksellisesti käytössä "ius officii" -periaate.
Kansalaisuuden saaminen.
Kansalaisuus perustuu yksinomaan siihen, että sen saa paavilta (tai tämän edustajalta) ja kansalaisuus liittyy Vatikaanin palveluksessa olevan viran hoitamiseen.
Vuonna 2011 voimaan tulleen lain mukaan Vatikaanin kansalaisuuden voivat saada henkilöt, jotka kuuluvat johonkin seuraavista ryhmistä:
Kansalaisuuden menettäminen.
Lateraalisopimuksen mukaan kaikki sellaiset Vatikaanin kansalaiset, joilla ei ole muun maan kansalaisuutta, saavat automaattisesti Italian kansalaisuuden, kun nämä menettävät Vatikaanin kansalaisuuden esimerkiksi virkansa hoidettuaan.
Japaninpagodipuu

Japaninpagodipuu ("Styphnolobium japonicum") on hernekasvien heimoon kuuluva puulaji.
Japaninpagodipuu kasvaa suureksi, 12–15 metrin korkuiseksi puuksi, jonka latvus on yhtä leveä kuin puu on korkea. Ensimmäisen neljän vuoden ajan versot ovat vihreitä. Lehdet muodostuvat 7–17 lehdykästä. Herneen kukkia muistuttavat valkoiset kukat ovat halkaisijaltaan 1–1,5 cm ja kasvavat 15–30 cm pitkinä kukintoina.
Kasvia kasvatetaan pääasiassa valkoisten kukkiensa vuoksi; kukat ilmestyvät loppukesällä kauan sen jälkeen, kun suurin osa muista puista on jo lopettanut kukinnan.
Japaninpagodipuu kasvaa luonnonvaraisena Kiinassa ja Koreassa, mutta ei Japanissa. Se on yleinen koristekasvi Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Etelä-Afrikassa.
Eskimotervehdys

Eskimotervehdys on tervehdystapa, jossa tervehtijät hierovat neniään yhteen. Nimestään huolimatta vastaavanlaisia tervehdyksiä on muidenkin kansojen keskuudessa. Esimerkiksi muutkin arktiset kansat tuntevat nenällä tervehtimisen. Vastaavanlaiset tervehdykset ovat yleisiä myös Kambodžassa, Laosissa, Thaimaassa ja Vietnamissa sekä Mongolian nomadien ja havaijilaisten keskuudessa.
Suomen Lapissa, Taalainmaalla ja Karjalassa tunnetaan nenittelyksi kutsuttu tervehdystapa, jossa neniä hierotaan vastakkain. Tapa on säilynyt kolttasaamelaisten keskuudessa varsin pitkään. 
Inuiitit.
Inuiitit kutsuvat nenällä tervehtimistä nimellä kunik. Se tehdään painamalla tai hieromalla nenää ja ylähuulta toisen ihmisen kasvojen ihoa vasten ja haistamalla. 
Kunikilla on rakastavia, mutta ei romanttisia tai seksuaalisia tarkoitusperiä. Niitä annetaan perheenjäsenille tai läheisille ystäville. Jotkut ihmiset kuitenkin kokevat kunikin siinä määrin yksityiseksi teoksi, etteivät he halua tehdä sitä suuremman yleisön edessä. Joissain arktisen alueen kulttuureissa kunikeja jakavat vain äidit ja lapset keskenään.
Maorit.
Uuden-Seelannin maoreilla on perinteinen tervehdysten ja rituaalien aikana tehtävä tapa nimeltä hongi, jonka aikana tervehtijät painavat nenänsä ja otsansa yhteen. Hongi on yleinen tervehdystapa etenkin virallisemmissa tilanteissa, kuten pyhissä maraepaikoissa.
Tapa on hyvin vanha ja peräisin eräästä maorilegendasta. Tarinan mukaan jumala Tāne teki maailman ensimmäisen naisen savesta ja antoi hänelle sitten elämän hengittämällä tämän sieraimiin. Hongi kuvastaakin hengitysten vaihtamista ja kahden ihmisen välistä yhtenäisyyttä.
Kaakinen

Kaakinen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Alexander Schmid

Alexander "Alex" Schmid (s. 9. kesäkuuta 1994 Oberstdorf) on saksalainen alppihiihtäjä. Hän on maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän edustaa SC Fischen -seuraa, ja on pituudeltaan 178 cm.
Schmid sijoittui nuorten MM-kilpailuissa parhaimmillaan suurpujottelussa viidenneksi 2012. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli joukkuekilpailussa viides ja Åren MM-kilpailuissa 2019 suurpujottelussa kahdeksas. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia ja oli parisuurpujottelussa neljäs. Pekingin olympialaisisa 2022 hän sai hopeaa joukkuekilpailussa ja oli 19:s pujottelussa. Hän voitti parisuurpujottelun maailmanmestaruuden Courchevelissä / Méribelissä 2023. Samojen kisojen suurpujottelussa hän sijoittui 15:nneksi.
Schmid kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Söldenissä lokakuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan kuudes Val-d'Isèren suurpujottelussa joulukuussa 2017. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Chamonix'n suurpujottelussa helmikuussa 2020. Hän sijoittui kolmanneksi myös Lech/Zürsin parisuurpujottelussa marraskuussa 2020 ja Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2021.
Schmid on voittanut yhden Eurooppa-cupin kilpailun.
Hantverkargatan

Hantverkargatan on Tukholman Kungsholmenilla sijaitseva katu, joka ulottuu itä-länsisuuntaisesti Stadshusbronilta Fridhemsplanille. Kadun varrella sijaitsevat muun muassa kaupungintalo, Kungsholmin kirkko ja Kungsholmstorg.
Nika Savolainen

Nika Savolainen (s. 1989) on suomalainen näyttelijä, jolla on ollut roolit muun muassa elokuvissa "Näkemiin Neuvostoliitto" ja "Omerta 6/12".
Savolainen puhuu suomen lisäksi ja venäjää, koska hänen äitinsä on kotoisin Neuvostoliitosta, ja hän on kielitaitonsa vuoksi ollut mukana elokuva- ja televisiotuotannoissa myös Venäjällä. Hän sai lukion jälkeen opiskelupaikan Helsingin Kauppakorkeakoulusta, mutta hänen äitinsä oli kuitenkin ilmoittanut hänet Moskovassa samana kesänä pidettäviin Venäjän valtion VGIK-elokuvakoulun pääsykokeisiin. Hän sopi äitinsä kanssa, että he käyvät vain lomamatkalla Moskovassa ja samalla hän käy pääsykokeessa lukemassa pari runoa, jonka jälkeen he käyvät juhlimassa sitä, että hän uskalsi mennä sinne, koska hän oli aina ollut ujo. Yllättäen hänet kuitenkin hyväksyttiin maineikkaaseen elokuvakouluun, jonne hyväksytään vain murto-osa hakijoista. Hän aloitti siellä syksyllä ja opiskeli vuosina 2010–2014.
Valikoitu filmografia.
Lähde:
Ilkka Ruska

Ilkka Yrjänä Ruska (17. huhtikuuta 1941 Turku – 2. helmikuuta 2017 Salo) oli suomalainen toimittaja ja virkamies, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Ruskan vanhemmat olivat maanviljelijä, talousneuvos Paavo Ruska ja emäntä Elna Antola ja puoliso vuodesta 1965 fysioterapeutti Pirjo Virtanen. Ruska tuli ylioppilaaksi Salo yhteislyseosta 1960 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1968. Hän oli "Maaseudun Tulevaisuus" -lehden toimittaja 1968–1970, maa- ja metsätalousministeriön yleisen osaston hallinnollisen toimiston vs. ylimääräinen esittelijä ja ministeri Nestori Kaasalaisen poliittinen sihteeri 1970–1972, Maataloustuottajain Keskusliiton maatalouspoliittinen sihteeri 1972, maa- ja metsätalousministerien Erkki Haukipuro, Heimo Linna, Veikko Ihamuotila ja Johannes Virolainen poliittinen sihteeri 1972–1977 ja sitten maa- ja metsätalousministeriössä ylimääräinen ylitarkastaja 1977–1983, maatalouspolitiikan toimiston toimistopäällikkö 1983–1992, maatalouspolitiikan osaston maatalousneuvos 1993, maatalousosaston ylijohtaja 1993–1995 ja maatalousosaston osastopäällikkö ja ylijohtaja 1995–2007. Ruskalla oli myös lukuisia maatalouteen liittyviä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 2003.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 2023

Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 2023 olivat järjestyksessään 37. yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut, ja ne järjestettiin Istanbulissa, Turkissa 2.–5. maaliskuuta 2023. Kilpailupaikkana toimi Ataköyn yleisurheiluareena.
Augusta (Italia)

Augusta on kaupunki ja kunta Syrakusan maakunnassa Sisilian itärannikolla. Kaupungissa oli vuoden 2021 lopussa 34 715 asukasta.
Augusta perustettiin 2 700 vuotta sitten kreikkalaiseksi siirtokunnaksi, ja se oli yksi Sisilian vanhimmista kreikkalaisista kolonioista. Kaupungissa on edelleen merkittäviä arkeologisia kohteita.
Elisabeth Lukas

Elisabeth Lukas (s. 12. marraskuuta 1942) on itävaltalainen psykiatri ja Viktor Franklin perustaman psykoterapian haaran logoterapian keskeisiä henkilöitä. 
Lukas on kirjoittanut 30 kirjaa, joita on käännetty 16 kielelle. Hän kehitti Logo-testin mittaamaan Viktor Franklin logoterapian periaatteita, ensisijaisesti yksilön kokeman merkityksen astetta elämässä.
Amisit

Amisit (omakielinen nimi: "Amis" tai "Pangcah", ) ovat yksi Taiwanin alkuperäiskansoista, jotka ovat perinteisesti asuneet maan itärannikolla, nykyisen Hualienin ja Taitungin piirikuntien alueella.
Vuonna 2020 Taiwanin alkuperäiskansojen neuvoston mukaan amisien määrä oli 213 514, mikä tekee heistä Taiwanin suurimman alkuperäiskansan.
Suurin osa (noin 75 %) amiseista on kristittyjä, 10 % harjoittaa animismia ja loput 15 % muita uskontoja.
Perinteisesti amisien tärkein elinkeino on ollut kaskiviljely. Viljeltyjä kasveja ovat muun muassa bataatti, tupakka ja hirssi. Nykyään amiseja edustavat viljelijät tuottavat myös yhä enemmän riisiä.
Japanin vallan aikana japanilaiset siirtomaaisännät jakoivat amisit kolmeen alaryhmään, mutta sittemmin ryhmiä on katsottu olevan viisi.
Amisien klaanit ovat perinteisesti seuranneet äitilinjaa, jossa ensisijaisesti vanhimmat tyttäret perivät äitiensä omaisuuden. Naisilla ja miehillä on kuitenkin samat oikeudet ja velvollisuudet, ja jopa tuhathenkisiä kyliä johtaa päällikkö. Pariskunnan mennessä naimisiin mies muuttaa perinteisesti vaimonsa perheeseen.
Paiwanit

Paiwanit (omakielinen nimi: "Kacalisian", ) ovat yksi Taiwanin alkuperäiskansoista, jotka ovat perinteisesti asuneet Taiwanin saaren eteläosissa.
Vuonna 2020 Taiwanin alkuperäiskansojen neuvoston mukaan paiwanien lukumäärä oli 102 730.
Paiwanit tatuoivat perinteisesti kasvojaan ja käsiään. Japanin vallan aikana japanilaiset siirtomaaisännät pyrkivät hävittämään mielestään barbaariset tatuointiperinteet, minkä johdosta nykyään perinteisesti tatuoidut paiwanit ovat keskimäärin 90-vuotiaita.
Perinteisesti paiwanien keskuudessa perintö on jaettu ensimmäisenä syntyneelle lapselle riippumatta tämän sukupuolesta. Yhteiskunta jakautui kolmeen sosiaaliseen luokkaan: aatelistoon, ansioituneisiin ja tavallisiin ihmisiin.
Tunnetuin paiwantaustainen henkilö nykyään lienee Kiinan tasavallan presidentti Tsai Ing-wen, joka on 25-prosenttisesti paiwan isoäitinsä kautta. Muita tunnettuja paiwaneita ovat mm. laulaja Dai Ai Ling ja judoka ja olympiamitalisti Yang Yung-wei. Taiwanilainen TV-sarja "" sijoittuu paiwanien ja puyumien asuinalueelle. Yksi pääosien näyttelijöistä, Camake Valaule, kuului myös paiwaneihin.
Suurin osa (noin 70 %) paiwaneista on kristittyjä. Toiseksi suurin uskonto on animismi, jota harjoittaa noin 20 % ja muita uskontoja loput 10 %.
Marraskuussa 2023 Edinburghin yliopisto sopi paiwanien johtajien kanssa neljän paiwan-soturin kallon palauttamisesta takaisin Taiwaniin. Kallot olivat päätyneet Skotlantiin vuonna 1907 amerikkalaisen sotilasneuvonantajan toimesta, joka oli avustanut japanilaisia hyökkäämään paiwanien kimppuun vuonna 1874.
Lielahden työväentalo

Lielahden työväentalo oli Tampereen Lielahdessa sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Ylöjärven Lielahdenkulman työväenyhdistys osti tontin vuonna 1927 ja otti sillä sijainneet rakennukset käyttöönsä. Mökkiin rakennettiin ravintola- ja kokoustilat, pienempään mökkiin otettiin vuokralainen, ja tontilla ollut lato kunnostettiin tanssipaikaksi. Samoihin aikoihin yhdistyksen nimi muutettiin Lielahden työväenyhdistykseksi. 
Vuonna 1934 yhdistys päätti rakentaa tontille kokonaan uuden työväentalon. Vanha lato purettiin rakennustarpeiksi. Harjannostajaisia päästiin viettämään elokuussa 1934 ja tupaantuliaisia saman vuoden lokakuussa. Työ tehtiin enimmäkseen talkoilla 30–40 hengen voimin. Lisäksi palkattiin kaksi kirvesmiestä. Tontilla ollutta pienempää rakennusta käytettiin ilmeisesti edelleen ravintolana. Jäseniä yhdistyksessä oli talon rakentamisen aikaan noin 60.
Vuonna 1954 talon haltijaksi tuli Lielahden Järjestöyhdistys ry, joka oli SKDL:n alainen. Taloon suunniteltiin suuria remontti- ja uudistustöitä, jotka kuitenkin kaatuivat rahan puutteeseen. Taloon tehtiin pieniä korjauksia. Vuonna 1975 talossa syttyi tulipalo, jossa vain kantavat rakenteet ja ulkokuori säilyivät. Palo sai alkunsa näyttämöltä, mutta syttymissyytä ei saatu selville. Korjaustöiden yhteydessä sisustusta uusittiin, seiniin asennettiin lastulevytykset, ja talo maalattiin keltaiseksi. 
Järjestöyhdistyksen toiminta hiipui, kun väki jäsenyhdistyksissä väheni. Lisäksi kiinteistöveron määrä nousi. Lopulta marraskuussa 2001 talo myytiin Tampereen kaupungille. Saadut rahat siirrettiin Leporanta-säätiölle. Leporanta on Lielahden ammattiosasto 6:n kesänviettopaikka. Kaupungille siirtymisen jälkeen talo oli pääasiassa suljettuna, ja se pääsi melko huonoon kuntoon. Vuonna 2008 arvioitiin, että sen ottaminen jälleen seurantalokäyttöön vaatisi mittavia remontteja. Talossa ei ollut esimerkiksi keittiötä ja sisä-wc:tä. 
Rakennus.
Talo oli osin hirsi- ja osin rankorakenteinen, ja sen pinta-ala oli 170 m². Siihen kuului juhlasali näyttämöineen, eteinen ja narikka. 
Toimintaa työväentalolla.
Lielahden työväenyhdistyksen alaisuudessa toimivat muun muassa ompeluseura, lasten raittiusseura Valo, nuoriso-osasto, opintokerho ja kirjallisuustoimikunta. Lisäksi talolla harjoitteli Voimistelu- ja urheiluseura Lielahden Kipinä, ja siellä kokoontuivat ammattiosastot ja osuustoimintaväki. Iltamat ja elokuvaesitykset olivat suosittuja, ja taloa vuokrattiin kokous- ja juhlatilaksi myös ulkopuolisille. Sota-aikaan tontin pienempi rakennus vuokrattiin siirtoväelle, ja talo toimi väliaikaisesti myös kansakoulun tiloina. ”Pikkumökissä” toimi myös kirjasto, jolla oli oma kirjastonhoitaja.
Vaskuu

Vaskuu on Virtain kylä, joka sijaitsee keskustasta 18 kilometriä länteen. Kylän läpi kulkee vanha Porintie sekä Pori–Haapamäki-rautatie. Rautatie on nykyään rataliikenteen loputtua vuonna 1985 virkistyskäytössä moottorikelkkailijoille, resiinaretkeilijöille ja lenkkeilijöille.
Vaskuussa toimii vuonna 2003 perustettu Vaskuun kyläseura ry, joka jatkaa Vaskuun Pienviljelijäyhdistyksen (PVY) ja Vaskuun kylätoimikunnan toimintaa. Kyläyhdistyksen toiminnan keskuksena on vuonna 1959 valmistunut, 120 hengen kylätalo, jossa kokoontuu kansalaisopiston piirejä sekä muita piirejä. Sitä käytetään myös erilaisiin juhlatilaisuuksiin.
Historia.
Vaskuun alue on vanhaa erämaatalousaluetta. Vaskunrannanmaja- tai -pirtti-niminen rakennus esiintyy asiakirjoissa ensikerran 1600-luvun alussa. Ensimmäinen uudistalon isäntä oli Matti Vaskunmaja vuonna 1735–1756. Vaskuu oli Koron talon maita.
Vaskuun elämä muuttui huomattavasti vilkkaammaksi Porin–Haapamäen radan rakentamisen myötä vuosina 1933–1938, jolloin kylän väkiluku kasvoi yli puolella. Rautatien säännöllinen liikenne alkoi 15. marraskuuta 1938. Henkilöliikenne loppui vuonna 1981 ja tavaraliikenne vuonna 1985.
Lilly

Lilly on englantilaislähtöinen naisen etunimi. Se on liljaa merkitsevän Lily-nimen rinnakkaismuoto, joka voidaan tulkita paitsi kukka-aiheiseksi nimeksi, myös Elisabetin lyhentymäksi. Lisäksi sitä on käytetty ainakin Julian ja Karolinan kutsumamuotona. Ruotsissa Lilly oli suosittu muotinimi 1800- ja 1900-luvun vaihteessa.
Suomessa on toukokuuhun 2024 mennessä tilastoitu yhteensä 895 Lillyä. Heistä suurin osa on syntynyt 1900-luvun alkupuoliskolla.
Nimipäivät.
Ruotsissa Lilly-nimi lisättiin almanakkaan vuonna 1986. Alun perin nimipäivä oli 18. lokakuuta. Vuosina 1993–2000 se oli 7. toukokuuta, ja vuodesta 2001 lähtien se on ollut 6. syyskuuta.
Norjassa Lillyn nimipäivä on 16. syyskuuta.
Sääksjärvitalo

Sääksjärvitalo oli Lempäälän kunnan Sääksjärvellä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Rakennus oli valmistunut yhden lähteen mukaan vuonna 1945, toisen mukaan 1950-luvulla. Sen alakerrassa oli alun perin Tuotannon myymälä ja yläkerrassa asuntoja. 1960-luvulla myymälä siirtyi pois, ja Sääksjärven Sosialidemokraattinen yhdistys (perustettu 1946) osti talon itselleen. Yhdistys muutti liiketilat kokous- ja juhlatiloiksi. Varastotiloista kunnostettiin kahvila- ja keittiötilat. 
Vuonna 2017 tehdyssä rakennusinventoinnissa Sääksjärvitalon arvioitiin olevan ”arkkitehtonisilta, historiallisilta ja ympäristöarvoiltaan edustava/paikallisesti merkittävä” ja suositeltiin, että ”Kohteen arvokasta rakennuskantaa koskevan suunnittelun tai toimenpiteen tulee olla kokonaisuuden säilyttämistä turvaavia.” Myös Pirkanmaan maakuntamuseo suositti talon säilyttämistä, mutta sille on myönnetty purkulupa, ja vuonna 2019 se laitettiin myyntiin verkkohuutokauppaan. Rakennus purettiin vuonna 2022.
Rakennus.
Talo oli kaksikerroksinen ja pinta-alaltaan 250 m². Siinä oli juhlasali, ravintola, keittiö sekä kahden huoneen ja keittiön asunto. Talo on lautarakenteinen, ja sen alkuperäinen tiilikate vaihdettiin peltiin vuonna 1975. Talossa oli myös keskuslämmitys, sisä-wc sekä vesijohto ja viemäri.
Toimintaa työväentalolla.
Talolla järjestettiin ainakin kokouksia, nuorisotoimintaa ja juhlia. Sitä myös vuokrattiin ulkopuolisille.
Nokihaikara

Nokihaikara ("Zebrilus undulatus") on haikaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Nokihaikara on haikaraksi pieni ja voi kasvaa 28–33 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on tukevahko. Nokka on pitkä. Nokihaikaran päälaki ja töyhtö ovat mustat. Linnun pää ja kaula ovat tumman harmahtavan ruskeat, ja niissä on vaaleampaa suomukuviointia. Vatsa on vaaleanruskea, ja siinä on mustien juovien muodostamaa kuviointia.
Levinneisyys ja elintavat.
Nokihaikaran levinneisyysalue ulottuu Kolumbiasta Brasilian keskiosiin ja Boliviaan. Lajin elinympäristöä ovat suot ja jokivarsien ainavihannat kosteat metsät. Nokihaikara liikkuu useimmiten yksin, ja sen ravintoa ovat kalat ja lentävät hyönteiset.
Giimbiyukielet

Giimbiyukielet on pieni kielikunta, joka kuuluu australialaisiin kieliin. Maantieteellisesti kielikunta sijoittuu Australian Pohjoisterritorion pohjoisosiin.
Kielikuntaan kuuluu kolme kieltä:
Luettelo Suomen express-hisseistä

Tämä on rakentamisvuoden mukainen luettelo Suomen irroittavin köysipuristimin olevista hiihtohisseistä eli ns. express-tyyppisistä gondoli- ja tuolihisseistä.
Garawakielet

Garawakielet on pieni australialaisiin kieliin kuuluva kielikunta, joka sijoittuu maantieteellisesti Pohjoisterritorion ja Queenslandin rajalle. Kielikuntaan kuuluu vain kaksi kieltä:
Valkeakosken Järjestötalo

Valkeakosken Järjestötalo oli Valkeakoskella sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Talon rakensi Valkeakosken Järjestöyhdistys ry vuonna 1951. Rakennustyöt tehtiin talkoilla, ja varoja koottiin keräyksillä, pankkilainoilla ja henkilökohtaisilla lainoilla. Talon osoitteessa toimii nykyään (2023) päiväkoti.
Rakennus.
Talo oli kolmikerroksinen, rankorakenteinen ja keltaiseksi maalattu. Siinä oli juhlasali, keittiö, kaksi eteistä, kolme kahden huoneen ja keittiön asuntoa sekä kolme toimistohuonetta. Talossa oli alusta asti vesijohto, viemäri ja sisä-wc. 
Toimintaa työväentalolla.
Talolla järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, elokuvanäytöksiä ja juhlia, ja sitä myös vuokrattiin ulkopuolisille.
Itsenäisyydenkatu

Itsenäisyydenkatu voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Arabanan kieli

Arabana on karnilaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Etelä-Australiassa. Vuoden 2006 väestönlaskennassa kielellä oli 15 puhujaa.
Arabanan lähin sukulaiskieli on wangganguru ja se jakautuu kolmeen murteeseen. Kielellä ei ole kirjallista standardia.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Vilajoki (läntinen haara)

Vilajoki on Etelä-Karjalassa Lappeenrannassa virtaava 10 kilometriä pitkä joki, joka on Vilajoen vesistön pääuoman Vilajoen sivujoki. Tätä Vilajokea kutsutaan toisinaan Läntiseksi Vilajoeksi tai Vilajoen läntiseksi haaraksi ja se yhtyy pääuomaan Ylämaan taajama-alueella.
Joen kulku.
Korppisenjärven eteläpäässä sijaitsee lahtimainen järvenosa Pieni-Korppinen, josta Vilajoki alkaa alle kilometrin mittaisena uomana. Se laskee sitten Sotkalampeen, josta se jatkaa Pyörteenjoen nimellä kohti kaakkoa ja kääntyy kohti itää Marjukkainjoen nimisenä. Sitten joki putoaa jyrkemmin alas Pajuportaankoskessa, joka on yli 300 metriä pitkä. Kosken jälkeen joki virtaa noin kaksi kilometriä kohti itää, missä sijaitsee Ylämaan taajama-alue. Matkalla jokeen yhtyy pohjoisesta tuleva Metjärven laskuoja. Taajama-alueella se alittaa ensin pienen kylätien ja sitten Koskenkylässä yhdystien 3864. Sillan jälkeen joki jatkaa 300 metriä Lamminniityn peltoaukealle, jossa se kohtaa vesistöalueen pääuoman, jota myös kutsutaan Vilajoeksi.
Vilajoen vesistö.
Vilajoen vesistön valuma-alueen pinta-ala on 344,09 neliökilometriä, josta 252,42 neliökilometriä kuuluu Suomelle ja noin 92 neliökilometriä Venäjälle. Suomen puoleisen alueen järvisyys on 6,33 %.
Vilajoen läntinen haara on yksi Vilajoen pääuoman merkittävistä sivu-uomista. Sille ovat vesistöviranomaiset määrittäneet vesistöjaossa oman Läntisen Vilajoen valuma-alueen (08.005). Valuma-alueen pääuoma alkaa Paikkatietoikkunan verkkopalvelun mukaan Herajärvestä, seuraa sitten Uitto-ojaa, Harattalanjokea ja Yläjokea Korppisenjärveen, josta vesireitti jatkaa Vilajoen nimellä. Sille kertyy pituutta noin 20 kilometriä.
Edwin Blashfield

Edwin Howland Blashfield (5. joulukuuta 1848 – 12. lokakuuta 1936) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, joka maalasi myös seinämaalauksia. Hänen tunnetuimpia maalauksiaan ovat Yhdysvaltain kongressin kirjaston seinämaalaukset.
Elämänvaiheita.
Blashfieldin isä oli insinööri ja toivoi myös pojastaan insinööriä. Kipinän ryhtyä taiteilijaksi antoi äiti, joka oli muotokuvamaalari. Blashfield ryhtyi opiskelemaan taidetta Pennsylvanian taideakatemiassa suoritettuaan ensin insinööriopintoja isän toiveiden mukaan Massachusetts Institute of Technologyssa.
Kun Blashfield opiskeli Yhdysvalloissa, lähetti hänen äitinsä tämän töitä Ranskaan taiteilija Jean Léon Gérômelle, joka vakuuttui niistä. Vuonna 1867 Blashfield matkusti Ranskaan, mutta ei päässytkään taideakatemiaan. Sen sijaan hän opiskeli vuoteen 1870 taiteilija Léon Bonnat’n ateljeessa. Opintojen ohella hän solmi suhteita aikansa merkittäviin taiteilijoihin, kuten William-Adolphe Bouguereau, jolta sai merkittäviä vaikutteita.
Saksan–Ranskan sota päätti Blashfieldin opinnot. Hän ei halunnut jäädä piiritettyyn Pariisiin, vaan matkaili muun muassa Belgiassa ja oleskeli kahdeksan kuukautta Firenzessä. Kotimaahansa Blashfield palasi vuonna 1871.
Kolme seuraavaa vuotta Blashfield maalasi New Yorkissa muodikkaiden ja varakkaiden rouvien muotokuvia. Pariisiin hän palasi vuonna 1874 ja meni takaisin Bonnat’n ateljeeseen. Vuonna 1876 Blashfield meni tanssiaisiin, joissa tapasi yhdysvaltalaisen Evangeline Wilbourin. Varakkaan perheen tytär Wilbour oli kielitaitoinen ja monipuolisesti itseopiskellut feministi. Hänen vaikutuksestaan Blashfieldin taiteeseen tuli aiheeksi vahvoja ja itsenäisiä naisia. Pariskunta avioitui vuonna 1881, mikä takasi myös Blashfieldin toimeentulon. He muuttivat New Yorkiin alueelle, jossa asui paljon taiteilijoita.
Koska toimeentulo oli varmistettu, ryhtyi Blashfield vaimonsa toivomuksesta maalaamaan suuria ja kunnianhimoisia töitä. Hän jatkoi kuitenkin lehtikuvittajana. Vaimon isän omistamalla veneellä käytiin Egyptissä, missä tämä vietti aikaa tunnettujen egyptologien kanssa.
1880-luvulla Blashfieldistä tuli Yhdysvaltojen taiteen ylin seinämaalausauktoriteetti. Hän maalasi maalauksia muun muassa Chicagon maailmannäyttelyyn vuonna 1893. Maailmannäyttelyn teokset toivat hänelle lisää töitä, muun muassa Yhdysvaltain kongressin kirjaston maalaukset. Työt ovat isänmaallisia ja niissä on paljon vertauskuvallisuutta. Hänen Iowaan maalaamaansa seinämaalausta on viimeaikoina vaadittu poistettavaksi, sillä se ei ota mitenkään huomioon alueen alkuperäiskansoja. 
Blashfield oli aktiivinen eri taiteilijajärjestöissä. Vuodet 1895–1896 hän oli maansa taiteilijajärjestön puheenjohtaja ja vuodet 1915–1916 maansa muotoilijoiden ja taiteilijoiden järjestön puheenjohtaja. Hän oli myös mukana New Yorkin taiteilijoiden järjestössä. Hänet palkittiin taiteilijoiden hyväksi tekemästään työstä kultamitalilla vuonna 1934, ja New Yorkin yliopisto nimitti hänet kunniatohtorikseen vuonna 1926.
Blashfield jäi leskeksi vuonna 1918. Hän solmi uuden avioliiton vuonna 1928 Grace Hallin kanssa.
Viialan Sampola

Sampola on Akaan kunnan Viialassa sijaitseva työväentalo.
Historiaa.
Talon rakensi Viialan Järjestöyhdistys ry, ja se valmistui vuonna 1964. Avajaisten alla järjestettiin nimikilpailu, jonka voitti nimi Sampola. Talo rakennettiin talkoilla ja neljän viialalaisen perheen tukemalla lainarahalla. Nykyään (2023) talon omistaa Akaan Vasemmistoliitto. 
Toimintaa työväentalolla.
Talolla on järjestetty muun muassa kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, bingoa ja juhlia. 2010-luvulla sitä vuokrasi iltaisin Viialan Pyryn esiintyvä ryhmä, ja päivisin taloa käyttivät muun muassa MLL, eläkeläisryhmät ja Toijalan Seudun sydänyhdistys. Myös perhepäivähoitajat ja vapaaseurakuntalaiset vuokrasivat taloa. Tammikuussa 2023 talolla järjestettiin lasten Talent-kilpailu.
Rakennus.
Talo on yksikerroksinen, ja sen pinta-ala on 365 m². Siihen kuuluu juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen. Talo on rankorakenteinen ja vuorattu mineriittilevyillä. Vuonna 2014 taloa kunnostettiin EU-rahalla. Sen katto kunnostettiin ja maalattiin, päärapun pylväikkö ja portaikon laatoitus uusittiin, ja samalla rakennuksesta tehtiin esteetön.
Alanurmo

Alanurmo (myös Ala-Nurmo) on Lapualla sijaitseva kylä. Alanurmosta Lapuan keskustaan on noin kolme kilometriä. Kylällä on oma kyläyhdistys, joka on rekisteröity vuonna 2005, mutta sen toiminta alkoi 1990-luvulla. Alanurmon kylässä on noin 250 taloutta ja siellä sijaitsee vuonna 2013 käyttöönotettu Alanurmon koulu.
Taitoluistelu talviuniversiadeissa 1970

Taitoluistelu vuoden 1970 talviuniversiadeissa kilpailtiin 3.–5. huhtikuuta Helsingissä Helsingin jäähallissa.
Miesten yksinluistelu.
Suomen Ilkka Varhee sijoittui 12:nneksi pistein 864,7 / 60.
Naisten yksinluistelu.
Suomen Anna-Maija Kivimäki sijoittui 4:nneksi pistein 964,20 / 20.
Astrid Nøklebye Heiberg

Astrid Nøklebye Heiberg (14. huhtikuuta 1936 Oslo – 2. huhtikuuta 2020) oli norjalainen psykiatrian professori ja Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1985–1989 sekä toimi Norjan kuluttaja- ja hallintoministerinä keväällä 1986. Vuosina 1990–1991 hän oli puolueensa 1. varapuheenjohtaja ja 1993–1999 Norjan Punaisen Ristin puheenjohtaja.
Johan C. Løken

Johan Christen Løken (27. heinäkuuta 1944 Elverum – 18. joulukuuta 2017) oli norjalainen Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1981–1983 ja toimi Norjan maatalousministerinä 1981–1983.
Symmetry454

Symmetry454 calendar () (lyhennettynä Sym454) on kanadalaisen Toronton yliopiston Irv Brombergin tekemä ehdotus kalenterireformiksi. Se on monivuotinen aurinkokalenteri, joka säilyttää perinteisen kuukausimallin ja 7-päiväisen viikon, ja sen 293 vuoden jaksossa on symmetriset yhtäläiset neljännekset 82 prosentissa vuosista ja jotka alkavat joka kuukausi maanantaina.
Kalenterivuosi.
Ehdotettu kalenteri on seuraavanlainen:
Merikarvian kirkonkylä

Merikarvian kirkonkylä on Merikarvian kunnan hallinnollinen keskus. Kirkonkylän palveluihin kuuluu muun muassa kirjasto. Merikarvianjoki virtaa taajaman läpi.
Taajaman väkiluku oli vuoden 2021 lopussa 1 722, ja sen pinta-ala oli 10,04 neliökilometriä.
Eeva Luhtakallio

Eeva Kristiina Luhtakallio (s. 15. marraskuuta 1973) on suomalainen sosiologi, joka on toiminut sosiologian professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa 1. tammikuuta 2020 lähtien.
Luhtakallio väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2010. Vuosina 2015–2019 hän toimi yliopistonlehtorina ja apulaisprofessorina Tampereen yliopistossa. Luhtakallio on toiminut myös "Sosiologia"-lehden päätoimittajana.
Räsymatto

Räsymatto tai riepumatto on matto, joka valmistetaan pujottelemalla puuvilla- tai trikookangassuikaleita tavallisesti puuvillaisten loimilankojen välistä. Niitä on perinteisesti kudottu käyttäen kudemateriaalina mahdollisesti vanhoista käyttötekstiileistä leikattua trikoo- tai kangaskudetta. 1960–1970-lukujen Suomessa mattokuteiksi käytettiin myös muovipusseista leikattuja suikaleita.
Suomessa räsymatot tulivat käyttöön saleihin ja kamareihin 1800-luvulla, joskin talonpoikaiskodeissa ne olivat tuolloin vielä harvinaisia. Ehkä 1800–1900-luvun vaihteessa tai 1900-luvun alussa yleiseksi tuli koristella koti räsymatoilla juhlien ajaksi. Myöhemmin räsymatot jäivät pysyvämmäksi osaksi kodin sisustusta.
Lantana (Florida)

Lantana on kunta Palm Beachin piirikunnassa, Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuonna 2020 kaupungin väkiluku oli 11 504. Kaupunki on osa Miamin metropolialuetta. Se sijaitsee 60 kilometrin päässä Fort Lauderdalesta ja 100 kilometrin päässä Miamista.
Vili Toivonen

Vili Eino Jooseppi Toivonen (s. 25. elokuuta 2005 Loppi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Toivonen on Riihimäen Kiekko-Nikkareiden kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Hämeenlinnan Pallokerhoon. Toivonen oli kaudella 2019–2020 C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa paras syöttäjä 22 syöttöpisteellään ja C-nuorten SM-sarjassa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 14+12=26.
Kaudella 2022–2023 Toivonen debytoi HPK:n SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Toivonen teki liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 17. tammikuuta 2023 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Hänet merkittiin vain kolmella täydellä hyökkäysketjulla otteluun lähteneen HPK:n nelosketjuun yhdessä Erkka Seppälän kanssa. Toivonen sai ottelussa jääaikaa 4.27 minuuttia.
Huhtikuussa 2023 Toivonen teki HPK:n kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kauden 2023–2024 suurimmaksi osaksi seuran U20-joukkueessa. Toivonen pelasi kauden aikana SM-liigassa yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Myös kauden 2024–2025 hän pelasi pääasiassa U20-joukkueessa, jonka sisäisen piste- ja maalipörssin Toivonen voitti tehoilla 14+18=32. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa kuusi runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Huhtikuussa 2025 HPK tiedotti käyttäneensä Toivosen sopimuksessa olleen option ja teki hänen kanssaan vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Toivonen on pelannut seitsemän poikien maaottelua.
Romanesco

Romanesco on kukkakaalilajike, jonka kukinnot muodostavat kartion muotoisia, spiraalimaisia kuvioita. Se kehitettiin 1500-luvulla Italiassa. Romanesco saattaa kasvaa jopa noin 2 kg painoiseksi.
Romanescon purutuntuma on rouskuvampi kuin kukkakaalin, ja maultaan se on pähkinäinen. Se syödään joko raakana tai kypsennettynä.
Odengatan

 
Odengatan on Tukholman Vasastadenilla ja Östermalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu itä-länsisuunnassa Valhallavägeniltä Sankt Eriksplanille. Sen varrella sijaitsevat muun muassa Tukholman kaupunginkirjasto, Odenplan ja Vasaparken.
Miro Järvenpää

Miro Järvenpää (s. 1. heinäkuuta 2003 Jääli) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta pelaa myös laitahyökkääjänä.
Ura.
Seuraura.
Järvenpää aloitti jääkiekkoilun kolmevuotiaana Oulun Kärpissä. Hän pelasi juniorina sittemmin Kiimingin Kiekko-Pojissa, josta Järvenpää siirtyi varsinaiseen kasvattajaseuraansa Kiekko-Laseriin. Hän siirtyi sieltä jälleen Kärppiin, jossa Järvenpää voitti kauden 2018–2019 päätteeksi C-nuorten Suomen-mestaruuden. Kaudella 2020–2021 hän toimi seuran U18-joukkueen kapteenina. Järvenpää valittiin kauden päätteeksi U18 SM-sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2021–2022 hän oli Kärppien U20-joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 15+28=43. 
Kaudeksi 2022–2023 Järvenpää siirtyi Rauman Lukon U20-joukkueeseen. Hänelle suositteli seuraa Järvenpään kummisetä Kimmo Lotvonen, joka pelasi omalla urallaan Lukossa puolustajana seitsemän kautta. Hän oli 49 tehopisteellä joukkueensa toiseksi paras pistemies Jeremi Tammelan jälkeen. Järvenpää sijoittui koko U20 SM-sarjan pistepörssissä kuudenneksi. Hän debytoi kauden aikana myös Lukon SM-liigajoukkueessa, jossa Järvenpää pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen ottelunsa 16. helmikuuta 2023 Tapparaa vastaan. Hänelle avautui paikka Lukon kokoonpanosta, kun joukkueesta oli useita pelaajia sivussa sairastumisten vuoksi. Järvenpää merkittiin vain kolmella täydellä hyökkäysketjulla otteluun lähteneen Lukon nimelliseen kakkosketjuun yhdessä toisen U20-joukkueen hyökkääjän Lenni Hämäläisen kanssa. Hän sai ottelussa jääaikaa lopulta 6.22 minuuttia.
Järvenpää pelasi kauden 2023–2024 suurimmaksi osaksi Lukon U20-joukkueessa. Tammikuussa 2024 seura vuokrasi hänet Mestis-joukkue TUTO Hockeyn riveihin paikkaamaan loukkaantumisia. Järvenpää pelasi siellä kaksi ottelua. Helmikuussa Lukko lainasi hänet viikon ajaksi Iisalmen Peli-Karhuihin, jossa Järvenpää pelasi myös kaksi ottelua. Maaliskuussa Lukko lainasi hänet loppukaudeksi kauden kolmanteen Mestis-joukkueeseensa, Rovaniemen Kiekkoon.
Kaudeksi 2024–2025 Järvenpää siirtyi 1+2-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureihin. Hän pelasi kautensa suurimmaksi osaksi yli-ikäisenä seuran U20-joukkueessa, jonka toiseksi paras pistemies Järvenpää oli tehoilla 18+21=39. SM-liigassa hän pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kauden jälkeen huhtikuussa 2025 Jukurit vahvisti, että Järvenpään sopimuksessa ollutta optiota ei käytetä, eikä hän jatka seurassa.
Järvenpää siirtyi kaudeksi 2025–2026 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue KeuPa HT:hen.
Muuta.
Järvenpään isä Miikka pelasi omalla urallaan hyökkääjänä alemmissa sarjoissa. Hän toimii nykyään Turun Palloseuran U20-joukkueen apuvalmentajana. Järvenpään kummisetä on omalla urallaan SM-liigaa Lukossa ja Kärpissä pelannut puolustaja Kimmo Lotvonen, joka voitti Kärpissä myös kaksi Suomen-mestaruutta (2004 ja 2005).
Dries Holten

Dries "Andres" Holten (30. tammikuuta 1936 Cimahi – 15. huhtikuuta 2020) oli indonesialaissyntyinen alankomaalainen laulaja. Holten tuli vuosina 1966–1975 tunnetuksi Sandra Reemerin duettokumppanina. Duo valittiin sisäisesti edustamaan Alankomaita Eurovision laulukilpailussa 1972, ja edustuskappaleeksi valittiin julkisessa karsinnassa "Als het om de liefde gaat". Duo sijoittui Eurovision laulukilpailussa neljänneksi.
Vuosina 1975–1977 Holten teki uraa laulaja Rosy Pereiran duettokumppanina. Duo osallistui Alankomaiden euroviisukarsintaan 1976 kappaleella "I was born to love" ja sijoittui karsinnassa neljänneksi.
Holten kuoli syöpään 84-vuotiaana vuonna 2020.
Marie Agerhäll

Marie Agerhäll (s. 1982) on ruotsalainen ohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän on opiskellut journalismia Södertörnin korkeakoulussa. Agerhällin tunnetuin rooli näyttelijänä on Mimmi tv-komediassa "Dips", joka sijoittuu Ruotsin ulkoministeriöön. 
Helmikuussa 2023 Agerhäll voitti "På spåret" -tietovisailun yhdessä koomikko-arkkitehti Fritte Fritzsonin kanssa. He voittivat kilpailun toistamiseen seuraavalla kaudella.
Yksityiselämä.
Agerhäll on naimisissa koomikko Jesper Rönndahlin kanssa. Heillä on vuonna 2015 ja 2021 syntyneet lapset.
Johan Stolpe

Johan Stolpe (6. marraskuuta 1827 Piikkiö – 25. marraskuuta 1901 Ruovesi) oli suomalainen rehtori ja pastori.
Johan Stolpen vanhemmat olivat Piikkiön kirkkoherra Abraham Nils Stolpe (1788–1863) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Ebba Kristina Forsman. Hän kävi Turun triviaalikoulua ja Turun lukiota ja tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1849. Stolpe opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa, suoritti teologian erotutkinnon 1856 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1856.
Stolpe oli pitäjänapulaisena Liedossa, kirkkoherran apulaisena Sauvossa ja vt. kappalaisena Uskelassa. Hän oli Turun yläalkeiskoulun vt. kollega 1857, Bell-Lancasterkoulun vt. opettaja 1857, Turun tyttöalkeiskoulun vt. opettaja 1858 ja Turun ala-alkeiskoulun vt. opettaja 1859–1860. 
Tampereella Stolpe oli Tampereen yläalkeiskoulun historian kollegana 1860–1874 ja yläalkeiskoulusta 1874 muodostetussa Tampereen reaalikoulussa historian kollegana sekä rehtorina 1878–1884. Hän oli sittemmin Tampereen reaalikoulun seuraajaksi 1884 perustetussa Tampereen reaalilyseossa opettajana sekä lyseon rehtorina 1884–1892. Stolpe oli myös Tampereen yksityisen ruotsalaisen tyttökoulun johtajana ja opettajana sekä sunnuntai- ja iltakoulujen opettajana. Erottuaan rehtorin virasta 1892 Stolpe muutti Ruovedelle, jossa hän omisti Toivolan huvilan lähellä Ruoveden kirkkoa. Stolpe kuoli marraskuussa 1901 74-vuotiaana Ruovedellä.
Stolpe oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1878–1883. Hän kuului Tampereen Metsästys- ja Ampumaseuran perustajiin ja oli seuran kunniapuheenjohtaja. Stolpe oli Suomen Muinaismuistoyhdistyksen asiamiehenä Tampereella. Hän omisti pitkään Viinikan tilan Pirkkalassa ja viljeli siellä muun muassa juurikkaita.
Johan Stolpe oli naimisissa vuodesta 1862 Edla Augusta Federleyn (k. 1919) kanssa. Heidän poikansa oli Jyväskylän piirilääkäri Thorfinn Stolpe (1863–1943).
Isomaljaliaani

Isomaljaliaani ("Solandra maxima") on koisokasvien (Solanaceae) heimoon, maljaliaanien ("Solandra") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on suurilehtinen ja isokukkainen liaani, jonka varsi voi kasvaa jopa 60 metriä pitkäksi. Varsi on tiivis ja puutunut sekä toisinaan haarova ja nivelkohdistaan juurehtiva. Lehdet ovat ainavihantia, kiiltäviä, nahkamaisia, soikeita ja pituudeltaan noin 15 cm. Kukat ovat suuria, hauraita ja näyttäviä, 16–24 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 10–17 cm. Kukat ovat aluksi keltaisia ja muuttuvat ikääntyessään enemmän kullankeltaisiksi. Kukan teriön liuskoissa on purppuraisenruskeat juovat. Kukkien verhiön ulkonäön perusteella isomaljaliaanin voi erottaa sen läheisestä sukulaislajista kultamaljaliaanista ("Solandra grandiflora"). Isomaljaliaanin hedelmät ovat 4–5 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 5–6 cm, joskin kasvatettuihin yksilöihin kehittyy harvoin hedelmiä.
Isomaljaliaani kasvaa kotoperäisenä Meksikossa ja Keski-Amerikassa, mutta sitä viljellään muualla koristekasvina.
Uuno Lehtisalo

Uuno Lehtisalo, vuoteen 1906 Löfgren (28. heinäkuuta 1889 Pöytyä – 30. lokakuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. 
Lehtisalon vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Gustaf Wilhelm Löfgren ja Johanna Amanda Erkkinen, aiemmin Eriksson, ja puolisot 1916–1937 Hilja Oinonen ja vuodesta 1949 Martta Emilia Pekonen, aiemmin Kaila. Professori Toivo Lehtisalo oli hänen veljensä. Uuno Lehtisalo tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta reaalilyseosta 1909 ja valmistui metsänhoitajaksi 1912. Hän oli Metsähallituksen avustaja metsänhoidontarkastustöissä 1912 ja 1913 ja vt. opettaja Tuomarniemen metsänvartijakoulussa ja Nikkarilan metsänvartijakoulussa 1912–1913, 1913–1914 ja 1915.
Lehtisalo oli Ab W. Gutzeit &amp; Co:n, vuodesta 1927 Enso-Gutzeit Oy, Ilomantsin hoitopiirin metsänhoitaja 1916–1920, Joensuun hoitopiirin metsänhoitaja 1920–1927, Pohjois-Karjalan piirin piiripäällikkö 1921–1929, va. ylimetsänhoitaja vuodesta 1928, ylimetsänhoitaja Ensossa 1929–1931 ja sitten yhtiön metsäpäällikkö 1932–1954 sekä sen va. toimitusjohtaja 1945, johtokunnan varajäsen vuodesta 1935, jäsen 1942–1954 ja varapuheenjohtaja 1945–1954. Lehtisalo oli myös muun muassa Paukkajan sahan johtaja vuodesta 1925 ja The Insulite Company of Finland Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1945. Hänellä oli lisäksi useita oman alansa asiantuntija- ja luottamustehtäviä ja hän oli Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen 1929. Metsäneuvoksen arvonimen Lehtisalo sai 1939. Taiteilija Tauno Miesmaa maalasi hänen muotokuvansa 1953.
Dominik Raschner

Dominik Raschner (s. 23. elokuuta 1994) on itävaltalainen alppihiihtäjä.
Raschner saavutti Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hopeaa parisuurpujottelussa ja sijoittui neljänneksi joukkuekilpailussa. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän oli pujottelussa kahdeksas.
Raschner kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2015. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 28:s Beaver Creekin suurpujottelussa joulukuussa 2019. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Lech/Zûrsin parisuurpujottelussa marraskuussa 2020. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen niin ikään Lech/Zûrsin parisuurpujottelussa marraskuussa 2021. Hän oli kolmas Adelbodenin pujottelussa tammikuussa 2024.
Raschner on voittanut kolme Eurooppa-cupin osakilpailua. Hän sijoittui Eurooppa-cupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2017–2018 ja kolmanneksi kaudella 2020–2021, ja voitti kummallakin kaudella suurpujottelucupin.
Timon Haugan

Timon Haugan (s. 27. joulukuuta 1996) on norjalainen alppihiihtäjä.
Haugan saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa suurpujottelussa 2017. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli parisuurpujottelussa neljästoista. Hän saavutti Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia parisuurpujottelussa. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui pujottelussa viidenneksi ja suurpujottelussa seitsemänneksi.
Haugan kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2017, ja sai heti maailmancupin pisteitä oltuaan 24:s. Ensimmäisen palkintosijansa – ja ylipäätään ensimmäisen sijoituksensa kymmenen parhaan joukkoon – hän saavutti oltuaan toinen Chamonix'n pujottelussa helmikuussa 2020. Helmikuussa 2023 hän sijoittui Palisades Tahoen pujottelussa toiseksi. Tammikuussa 2024 hän sijoittui Schladmingin pujottelussa toiseksi. Maaliskuussa 2024 hän sijoittui kolmanneksi Aspenin toisessa suurpujottelussa. Hän voitti Saalbach-Hinterglammin pujottelun. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi ja pujottelucupissa kolmanneksi.
Kaudella 2024–2025 hän voitti Alta Badian pujottelun. Hän sijoittui toiseksi Wengenin pujottelussa. Hän voitti Schladmingin pujottelun. Hän sijoittui toiseksi Kranjska Goran pujottelussa. Hän voitti Sun Valleyn pujottelun. Hän sijoittui viidenneksi maailmancupin kokonaiskilpailussa ja kolmanneksi pujottelucupissa.
Haugan on voittanut kaksi Eurooppa-cupin osakilpailua. Hän sijoittui Eurooppa-cupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi ja pujottelucupissa toiseksi kaudella 2018–2019.
Rohtokirata

Rohtokirata ("Andrographis paniculata") on akanttikasvilaji, jota käytetään Aasiassa lääkekasvina.
Se on ruohovartinen, yksivuotinen kasvi joka kasvaa monihaaraiseksi noin 50 cm korkeaksi puskaksi. Se kasvaa luonnonvaraisena Intiassa ja Sri Lankalla, ja viljeltynä laajoissa osissa Aasiaa.
Rohtokiratassa on tulehdusta alentavia ja viruksia vastustavia ainesosia, minkä takia se herätti huomiota mahdollisena hoitoa tukevana rohtona COVID-19 -pandemiassa. Rohdon parantavasta vaikutuksesta ei ole kiistatonta näyttöä.
Tiitta Spout

Tiitta Spout (oik. Maija-Riitta Häggroth, s. maaliskuu 1954 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän aloitti uransa 1960-luvun lopulla ja oli aktiivisimmillaan 1970–1980-luvuilla. Hän levytti kaksi singleä Love Recordsille ja toimi taustalaulajana lukuisten artistien levyillä. Hän on työskennellyt myös kielenkääntäjänä.
Tausta.
Spout vietti lapsuutensa Vantaalla. Hän sai seitsemänvuotiaana enonsa vanhan seitsemänkielisen venäläisen kitaran ja pääsi 12-vuotiaana opiskelemaan klassista kitaraa. Hän opiskeli lukion ohella laulua ja kitaransoittoa Vantaan musiikkiopistossa. Spout kirjoitti ylioppilaaksi Simonkylän yhteiskoulusta vuonna 1973. Hän alkoi opiskella Helsingin yliopistossa englantilaista filologiaa, taidehistoriaa, brittiläistä ja amerikkalaista kulttuurintutkimusta (opintokirjan mukaan.). Musiikkia hän opiskeli Vantaan musiikkiopistossa ja Oulunkylän Pop &amp; Jazz -opistossa.
Ura.
Spoutia houkutteli 1960-luvun lopulla laulajanuralle ensimmäisenä Finnlevyn Erkki Pälli. Spout olisi kuitenkin halunnut laulaa englanniksi, mihin Pälli ei suostunut. 
Spout tutustui 1970-luvulla Dave Lindholmiin ja oli mukana hänen esiintymisissään ja levyillään. Isokynä &amp; Orfeusin vuonna 1974 ilmestyneellä "Musiikkia"-albumilla Spout laulaa Lindholmin kanssa duettona kappaleen ”Kaunis”. Spout lauloi myös taustoja lukuisille Love Recordsin artisteille.
Spout löysi musiikillisen linjansa Joni Mitchellin ja Carole Kingin välimaastosta ja levytti Love Recordsille 1970-luvun puolivälissä kaksi singleä. Vuonna 1974 ilmestyi ”Linnut laulaa niinkuin ennenkin” / ”Sataa &amp; 22”, jonka molemmat kappaleet on kirjoittanut Dave Lindholm. Kaksi vuotta myöhemmin julkaistiin ”Lapsi tuulen” / ”Niinkuin eilen”, jonka A-puoli on Spoutin sanoittama versio Rolling Stonesin kappaleesta ”Ruby Tuesday”.&lt;ref name="Rantanen/223"&gt;Rantanen 2005, s. 223.&lt;/ref&gt; 1970-luvulla Spout keikkaili aktiivisesti ja esiintyi myös festivaaleilla.
Siviiliammattinaan Spout on työskennellyt Finnairin virkailijana. 
Spout oli 1980-luvulla mukana erilaisissa projekteissa muun muassa Heinäsirkan, Liisa Akimoffin, Elisa Korjuksen, Kauko Röyhkän ja Mikael Wiikin kanssa. Hän kuului myös kokoonpanoihin Suomen Naiset Allstars ja Pikku Naisia. Hän on harrastanut myös piirtämistä sekä ollut mukana nukke- ja musiikkiteatteri Ilonassa, jonka ryhmä teki vuonna 1976 Calle Lindholmin albumin "Pikkuväen lauluja".
Aivoinfarkti pakotti Tiitta Spoutin sairauseläkkeelle 2010.
Supermies Pirx

Supermies Pirx (televisioesityksessä Lentäjä Pirksin kuulustelu, puol. "Test pilota Pirxa") on Marek Piestrakin ohjaama puolalais-neuvostoliittolainen tieteiselokuva vuodelta 1978 tai 1979. Se perustuu Stanisław Lemin kertomukseen "Rozprawa", jonka pohjalta käsikirjoituksen on laatinut ohjaaja Piestrak yhdessä Vladimir Valutskin kanssa. Näyttelijät ovat Puolasta ja Tallinnasta.
Juoni.
Yhdysvaltalaisten testilento avaruuteen on aluksen komentajalle Pirxille tavoitteiltaan tuntematon. Mitä lennosta tietävät Harry Brown tai John Calder, vai ovatko he ihmisen muodon saaneita robotteja?
Roolit.
Lähde: 
Vastaanotto.
Elokuva sai pääpalkinnon, ”Kultaisen asteroidin”, Triesten 27. tieteiselokuvafestivaaleilla Italiassa 1979.
"Supermies Pirx" sai Suomessa ensi-iltansa 30. lokakuuta 1981 Kosmos-Filmin helsinkiläisteatterissa Kosmos 1. Se sai 37 katsojaa, vähiten kaikista sen vuoden 272 ensi-iltaelokuvasta Suomessa. Elokuva esitettiin Ylen kakkoskanavan ohjelmistossa elokuussa 1982. "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti piti teosta kuivakiskoisena ja jähmeänä tieteiselokuvana, jonka kiinnostavin osa on Arvo Pärtin säveltämä musiikki. Hän arvelee, että Lemin teksti saattaa olla aivan kunnollista ja päteväã avaruusfilosofiaa, mutta Piestrakille tieteiselokuvien huikea kuvallinen maailma on jäänyt vain kaukaiseksi haaveeksi. Tarinan sijoittaminen Yhdysvaltoihin vie Fräntin mielestä loputkin elokuvan uskottavuudesta.
Lehtisalo

Lehtisalo on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Harjavallan keskustaajama

Harjavallan keskustaajama on Harjavallan kaupungin hallinnollinen keskus. Se ei muodosta omaa taajamaansa vaan kuuluu Porin keskustaajamaan. Palveluihin lukeutuu muun muassa kirjasto ja terveyskeskus.
Pseudo Echo

Pseudo Echo on vuonna 1982 perustettu australialainen uutta aaltoa soittava yhtye. Yhtye jäi tauolle vuonna 1990, mutta on ollut toiminnassa taas vuodesta 1998 lähtien. Yhtyeen perustanut Brian Canham on ainoa yhä mukanaoleva alkuperäinen jäsen yhtyeessä.
Hauhuu

Hauhuu on kylä, joka oli merkitty Virtain maarekisteriin. Se sijaitsee Hauhusselän rannalla keskustasta 10 kilometriä kaakkoon.
Hauhuulla oli toiminnassa Hauhuun työväentalo, jonka Hauhuun työväenyhdistys rakennutti vuonna 1913. Se purettiin 1980-luvulla.