tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Snuff the Punk

Snuff The Punk on Rock-yhtye P.O.D.:n ensimmäinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1994. Levystä julkaistiin re-masteroitu versio 1999.
Musiikki oli yhdistelmä punkkia ja rokkia. Yhtye halusi ilmaista uskoaan Jumalaa ja Jeesusta kohtaan.
Albumi oli ensimmäisiä nu metal-genreen kategorisoituja albumeita. Albumi julkaistiin 25. tammikuuta 1994. Nu metal -pioneerina pidetyn Kornin ensialbumi ilmestyi saman vuoden syksyllä.
Management Events

Management Events Oy on ylimmän johdon kutsuvierastilaisuuksiin ja konferensseihin erikoistunut yritys. Yritys tuo yhteen toimiala- ja toimenkuvakohtaisesti suurimpien organisaatioiden päättäjät. Management Events järjestää vuosittain lähes 200 kutsuvierastilaisuutta ympäri Eurooppaa. Tilaisuudet tarjoavat kutsuvieraille ajankohtaista tietoa, mahdollisuuden verkostoitua keskeisten päättäjien kanssa sekä kohdata johtavat ratkaisuntarjoajat tuleville hankinnoilleen. 
Yritys toimii Euroopassa ja Aasiassa 11 maassa: Hollanti, Itävalta, Norja, Puola, Ruotsi, Saksa, Suomi, Sveitsi, Tanska, Turkki ja Singapore. Yritys työllistää noin 300 henkeä ja työntekijöiden keski-ikä on 28 vuotta.
Yrityksen perustaja, Olli Muurainen, on palkittu muun muassa Suomen Entrepreneur of the Year 2010 -tunnustuksella.
Stellarium

Stellarium on vapaa ja avoimen lähdekoodin planetaario-ohjelma, joka on lisensoitu GNU General Public Licensellä. Se on saatavilla Linuxille, Windowsille ja macOS:lle. Se käyttää OpenGL-rajapintaa reaaliaikaisen taivaan mallintamiseen.
Stellariumin kehitti ranskalainen Fabien Chéreau, joka aloitti projektin kesällä 2001. Muut kehittäjät ovat Robert Spearman, Johannes Gajdosik, Matthew Gates, Nigel Kerr ja Johan Meuris, joka on tehnyt ohjelmaan tähdistökuvat.
Stellarium valittiin SourceForgen toukokuun 2006 Kuukauden projektiksi.
Pentewere

Pentewere oli Egyptiä hallinneen faaraon Ramses III:n (noin 1194–1153 eaa.) poika. 
Pentewere oli muinaiseksi egyptiläiseksi hyvin pitkä, 180 cm. Hän oli salaliitossa äitinsä Tejen kanssa isäänsä vastaan. Heitä tukivat melko varmasti työläiset, jotka eivät olleet saaneet palkkaansa faaraolta sekä jotkut hovin jäsenet, sillä jopa hovin jäsenet olivat tyytymättömiä Ramsekseen. Tejellä ei kuitenkaan ollut vaikutusvaltaa hovissa, sillä faaraon ykkösvaimo oli Iset. Myös Isetillä oli poika, tuleva faarao Ramses IV. 
Penteweren ja hänen äitinsä tavoitteena oli, että Pentewere nousisi valtaistuimelle Ramseksen seuraajaksi. Salaliitto ei onnistunut, ja Ramses III eli vielä niin pitkään että ehti rangaista kaikkia salajuoneen osallistuneita. Historiallisten lähteiden mukaan kaikki juoneen osallistuneet korkea-arvoiset – Pentewere mukaan lukien – pakotettiin tekemään itsemurha. Se oli siihen aikaan kunniakkaampi kuolintapa kuin julkinen teloittaminen. Faaraoiden Egyptissä yleisin teloitustapa oli keihästäminen. Itsemurha tehtiin yleensä myrkyllä. Penteweren äidin kuolintapaa ei tiedetä.
Pentewere oli kuollessaan hyvin nuori. Hänellä ei ollut edes puhjennut kaikkia viisaudenhampaita. Penteweren kiireellä palsamoidun ruumiin tutki yhdysvaltalainen egyptologi Bob Brier. Ruumiin puolestaan löysi ranskalainen Gaston Maspero. Ei kuitenkaan ole täysin varmaa, että onko löydetty mies tosiaan Pentewere.
Martin E. Ford

Martin E. Ford on yhdysvaltalainen motivaatioteoreetikko. Hän edustaa alan uusinta näkemystä, joka perustuu kognitiiviseen psykologiaan. Kuitenkin se ottaa huomioon toimintaa virittävät tunteet. Motivaatio koostuu hänen mukaansa kolmesta osatekijästä: toiminnan tavoitteesta, selviytymisodotuksista ja tunnelatauksesta. Kaikkien kolmen osatekijän on vaikutettava, jotta motivaatio toimisi parhaiten. Fordin mallin mukaan motivaatio muodostuu vuorovaikutuksessa ympäristön kanssa.
Toiminnan tavoitteet: Motivoitu toiminta vaatii tavoitteen, johon yksilö pyrkii; tavoite antaa toiminnalle suunnan ja sisällön. 
Selviytymisodotukset: Yksilön on uskottava, että hän pystyy saavuttamaan asettamansa päämäärän, ja että ympäristö tarjoaa tähän hyvät mahdollisuudet.
Tunteet: Tunteet antavat yksilölle voimaa ponnistella kohti tavoitetta, vaikuttavat tiedonkäsittelyyn ja antavat tietoa toiminnan etenemisestä. Tunteet syntyvät vuorovaikutuksessa ympäristön kanssa.
Chris Björin

Chris Björin on ruotsalainen pokeriammattilainen. 
Björin on menestynyt World Series of Poker -turnauksissa 1990-luvun alkupuolelta lähtien. Toukokuussa 1991 hän oli toinen WSOP:n $ 1,500 Omaha Pot Limit -turnauksessa. Sen jälkeen hän on voittanut kaksi WSOP-ranneketta. Pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut yhdeksäs vuonna 1997. 
Joulukuussa 2006 Björin voitti Fifth Annual Five Diamond World Poker Classicissa käydyn $ 2,500 Seniors No Limit Hold'em -kisan. Hän ansaitsi ykköstilastaan 152 445 dollaria.
Vuoden 2007 WSOP:ssa Björin pääsi finaalipöytään kolmessa turnauksessa saavuttaen sijat kolme, neljä ja kuusi. Paras sijoitus tuli 2 500 dollarin H.O.R.S.E.:sta.
Marraskuussa 2007 Björinin pokeriuran turnauspalkkiot ylittivät 3,3 miljoonaa dollaria. Hän on kaikkien aikojen eniten liveturnauksista rahaa voittanut ruotsalainen.
Juri Prilukov

Juri Aleksandrovitš Prilukov (, s. 14. kesäkuuta 1984 Sverdlovsk) on venäläinen uimari, joka on erikoistunut pitkien matkojen vapaauinteihin. Hän on viisinkertainen Euroopan-mestari pitkällä radalla (lisäksi hänellä on yksi hopea), kahdeksankertainen Euroopan-mestari lyhyellä radalla (lisäksi kaksi hopeaa), nelinkertainen maailmanmestari lyhyellä radalla (lisäksi yksi hopea) sekä kaksinkertainen hopea- ja pronssimitalisti pitkän radan MM-kilpailuissa. Hänellä on myös hallussaan kolme Euroopan ennätystä. 
Kesäolympialaisissa 2004 Prilukov oli kuudes 400 metrin vapaauinnissa ja neljäs 1 500 metrin vapaauinnissa.
Jarkko Jokelainen

Jarkko Jokelainen (s. 19. heinäkuuta 1970), taiteilijanimeltään Jay Burnside, on suomalainen toimittaja ja The Flaming Sideburns -yhtyeen rumpali. Hän on soittanut yhtyeessä vuodesta 1995 eli sen perustamisesta saakka. Aiemmin Jokelainen oli soittanut rumpuja yhtyeissä God's Lonely Men (1983–1991), Lowdown Shakin' Chills (1992–1994), The Kowalskis (1994–1995) ja The Unhinged (1994–1995).
Jokelainen työskentelee "Helsingin Sanomien" musiikkitoimittajana. 1990-luvulla hän oli rocklehti "Junglen" päätoimittaja. Ennen "Junglea" hän julkaisi pienlehteä nimeltä "Subterranean Jungle".
Cebu (kaupunki)

Cebu on kaupunki Cebun saarella Filippiineillä. Cebun metropolialue, jota kutsutaan nimeltä Metro Cebu, on Filippiinien toiseksi tärkein kaupunkikeskus heti Metro Manilan jälkeen. Cebun pinta-ala 315 km² ja väkiluku (2010) on 866 171, mutta suurkaupunkialueella asuu kaksi ja puoli miljoonaa ihmistä.
Maantiede.
Kaupungin muoto noudattelee rantaviivaa. Liikerakennukset sijaitsevat lähellä satamaa ja asuinalueet lähellä niitä. Kaupungistuminen on luonut asuntopulaa, jota helpottamaan on rakennettu asumalähiöitä kantakaupungin pohjois- ja eteläpuolelle rannikkotasangolle.
Historia.
Cebu on Filippiinien vanhin kaupunki. Portugalilainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija Ferdinand Magellan saapui sen satamaan 7. huhtikuuta 1521. Espanjalaiset perustivat sinne Filippiinien saariston ensimmäisen espanjalaisen siirtokunnan ja roomalaiskatolisen lähetysaseman vuonna 1565. Se oli aluksi Espanjan siirtomaa-alueen pääkaupunki, ja pysyi pitkään tärkeimpänä espanjalaisena linnakkeena Filippiinien eteläosassa. 
Toisen maailmansodan aikana japanilaiset melkein tuhosivat kaupungin toukokuussa 1942, mutta satama jäi lähes ennalleen.
Talous ja liikenne.
Tukkukaupan varastot ja kokoonpanotehtaat ovat tärkeitä taloudelle. Tekstiilit, jalkineet, jalostetut elintarvikkeet, kasviöljy, huonekalut ja kemikaalit ovat tärkeimpiä teollisuuden tuotteita. 
Kaupunkiin on hyvät yhteydet kaikkialta Cebu-saarelta. Rannikkoa seuraileva rautatie kulkee kaupungista pohjoiseen Danaoon ja etelään Carcariin, ja moottoritiet ylittävät läheisen Cordillera Centralin vuorijonon.
Metron rakentamista ruuhkia helpottamaan on suunniteltu vuodesta 2024 alkaen.
Otto (nimi)

Otto on germaanista alkuperää oleva, Suomessakin yleinen miehen nimi. Nimi on alkujaan syntynyt lyhentymänä muinaisgermaanisista nimistä, joiden alussa on "varallisuutta" tai "vaurautta" tarkoittava sana "aud" tai "ot".
Suomessa Oton nimipäivää juhlitaan 17. huhtikuuta. Huhtikuuhun 2025 mennessä Suomessa on rekisteröity 30 048 Otto-nimistä miestä sekä alle 20 samannimistä naista.
Diglossia

Diglossiaksi kutsutaan kielitieteen alalla tilannetta, jossa yhteiskunnassa puhutaan samanaikaisesti kahta (yleensä läheistä sukua olevaa) eri kieltä. Kielistä toista käytetään virallisissa yhteyksissä sekä hallinnossa, ja sillä on korkeampi status, kun taas toinen, yleensä paikallinen kieli, on kansan jokapäiväisessä käytössä. Usein korkeammasta kielestä suodattuu paikalliseen kieleen sanoja sekä kieliopillisia muotoja, joskin yleensä hieman muunnettuna. Diglossia liittyy kielen ja yhteiskunnan suhteeseen, ja kuuluu näin ollen sosiolingvistiikan alaan. 
Käsitteestä erotetaan yleensä vielä endoglossinen ja eksoglossinen diglossia. Endoglossisessa diglossiassa saman kielen eri variaatioilla on omat käyttötilanteensa. Esimerkki tästä on arabia (murteet ja standardiarabia eli koraaniarabia). Eksoglossisessa diglossiassa kahdella eri kielellä on omat käyttötilanteessa kuten esimerkiksi Paraguayssa (espanja ja guarani). 
Etymologia.
Termin "diglossia" keksijänä pidetään kreikkalaista kielitieteilijä Ioannis Psycharista. Alun perin ranskan kieleen käännetty termi on käännös kreikan sanasta διγλωσσία, ’kaksikielisyys’.
Aleksander Stavre Drenova

Aleksander Stavre Drenova (11. huhtikuuta 1872, Drenova – 1947, Drenova) oli albanialainen runoilija, joka käytti kirjailijanimeä Asdreni. Hän muun muassa kirjoitti sanat maansa kansallislauluun "Hymni i Flamurit" ().
Drenova syntyi Drenovan kylässä, lähellä Korçëa ja opiskeli kotikylänsä kreikankielisessä koulussa. Hänen isänsä kuoli pojan ollessa 13-vuotias. Drenova muutti samoihin aikoihin Bukarestiin, Romaniaan.
Drenova julkaisi vuonna 1904 maansa kansallissankarille Skanderbegille omistetun kokoelmansa "Rreze dielli", joka koostui 99 runosta. Hänen toinen kokoelmansa oli "Ëndrra e lotë" (1912) ja kolmas "Psallme murgu" (1930). Vuonna 1937 ilmestyi "Kambana e Krujës".
Viimeiset vuotensa Drenova asui Romaniassa, mutta kuoli synnyinkylässään Drenovassa.
Apachi

Apachi eli länsiafrikanabassipuu ("Triplochiton scleroxylon") on länsiafrikkalainen trooppinen puulaji. Muita nimiä puulle ovat muun muassa "obeche" (Nigeria), "wawa" (Ghana), "ayous" (Kamerun) ja "samba" (Norsunluurannikko). Myös nimityksiä abatsi ja apassi saatetaan käyttää.
Ominaisuuksia.
Apachi kasvaa hyvin kookkaaksi puuksi, jolle voi kertyä korkeutta jopa 50–55 metriä ja läpimittaa 200 cm. Runko on suora ja oksaton 25–30 metrin korkeuteen saakka. Varsinkin Nigeriassa, Norsunluurannikolla ja Liberiassa apachille tyypillisiä ovat melkein 8 metrin korkeuteen ulottuvat lankkujuuret.
Puuaines.
Apachin pintapuu eli manto ja sydänpuu ovat samanvärisiä eikä niitä voi erottaa toisistaan. Puuaines on kellertävänvalkoista tai valkoista ja hohtavaa. Puuaineksessa saattaa olla kullankeltaista hohdetta. Puuaines on hyvin pehmeää, kevyttä, lyhytkuituista, taipuisaa, elastista ja iskunkestävää. Kestävyys suhteessa painoon on hyvä. Kaadettu puu on altis hyönteisvaurioille ja säätilan vaihteluille väärin käsiteltynä. Sen kosteuseläminen on vähäistä.
Mekaaniset ominaisuudet
Ilmakuiva-tiheys: noin 380 kg/m³
Kutistuminen 12 %:n kosteudessa: Säteittäinen 3,1 %, tangentiaalinen: 5,30 %, tilavuus 8,7 %
Käsittely.
Apachia on helppo työstää kaikilla välineillä. Se on kevyttä sahata ja höylätä, mutta halkominen on vaikeampaa. Apachi on erityisen hyvää sorvattavaa ja leikattavaa. Puuaineksen värjäys, liimaus ja pintakäsittely onnistuvat hyvin.
Käyttö.
Apachista valmistetaan muun muassa viilua, vaneria ja huonekaluja. Se sopii puumateriaaliksi sisäkäyttöön. Apachia käytetään muun muassa saunojen lauteissa ja paneeleissa sen pihkattomuuden ja erityisesti heikon lämmönjohtokyvyn ansiosta. Apachista tehdään myös taulujen kehyksiä, vaappu-uistimia ja bassokitaroita.
Adidas Arena

Adidas Arena on lento- ja suurmäen muodostama mäkihyppystadion Harrachovissa Tšekissä lähellä Puolan rajaa. 
Historia.
Vuonna 2005 mäkikeskus kunnostettiin. Sen yhteydessä mäet muutettiin vastaamaan FIS:in vaatimuksia. Suurmäen K-pistettä siirrettiin 120 metristä 125 metriin ja HS-pistettä siirrettiin 134 metristä 142 metriin. Lentomäen HS-pistettä siirrettiin 203 metristä 205 metriin.
Čerťák.
Čerťák on yksi maailman viidestä lentomäestä. Mäestä hypätään maailmancupia ja siellä on järjestetty lentomäen maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1983, 1992, 2002 ja 2014.
Mäkiennätyksen kehittyminen.
Mäkiennätyksen 214,5 metriä ovat hypänneet Matti Hautamäki, joka hyppäsi sen lentomäen maailmanmestaruuskisoissa 2002 ja itävaltalainen Thomas Morgenstern sivusi Hautamäen mäkiennätystä vuonna 2008.
Čerťák HS142.
Mäkiennätyksen kehittyminen.
Virallisen mäkiennätyksen 145,5 metriä on hypännyt Janne Ahonen, epävirallinen mäkiennätys syntyi vuonna 2004 Continental Cupin kilpailussa, kun Martin Koch liiteli 151,0 metriin.
Nakki ja Tappi

Nakki ja Tappi oli Mattipekka Ratian piirtämä sarjakuva, joka kertoo suomalaisen homoparin elämästä. 
"Nakki ja Tappi" aloitettiin Flash-animaatiosarjana internetissä. Sen päähahmot Markku ja Heikki pidettiin aluksi "kaapissa", mutta heidän välisen suhteensa luonne tuli esille myöhemmässä vaiheessa. 
"Nakkia ja Tappia" alettiin julkaista strippinä "Ilta-Sanomissa" vuonna 2003. Ensimmäisen "Nakki ja Tappi" -sarjakuva-albumin kustansi Kustannusosakeyhtiö Nemo syksyllä 2003.
Idol Serbia ja Montenegro &amp; Makedonia

Idol Serbia, Montenegro &amp; Makedonia oli balkanilainen versio brittiläisestä Pop Idol -ohjelmasta, jota esitettiin vuosina 2003–2005. Ohjelmassa etsittiin laulajiksi haluavia Serbia ja Montenegrosta ja Makedoniasta.
Alun perin ohjelmaan etsittiin laulajaa Serbia ja Montenegrosta. Toisella kaudella mukaan tuli myös Makedonian tasavalta.
Televisiokanava RTV BK Telecom esittää ohjelmaa. Ensimmäisen kauden voitti Cveta Majtanović ja toisen kauden Mina Laličić.
Koelaulupaikat.
Ensimmäisellä kaudella koelauluja järjestettiin vain Serbia ja Montenegrossa. Toisella kaudella Makedonian tullessa mukaan uudeksi koelaulupaikaksi tuli maan pääkaupunki Skopje.
Emmanuel Carrère

Emmanuel Carrère (s. 9. joulukuuta 1957 Pariisi, Ranska) on ranskalainen kirjailija. Hän on julkaissut useita kaunokirjallisia teoksia, kirjoittanut elokuvakäsikirjoituksia ja ohjannut elokuvia.
Carrère on tuotannossaan keskittynyt kuvaamaan minuuden haurautta ja häilyvyyttä. Hänen teoksissaan salatut pelot saavat mielikuvituksen lentämään niin kohtuuttomasti, että elämä suistuu raiteiltaan. Carrère sai Prix Femina -kirjallisuuspalkinnon vuonna 1995 romaanistaan "Huviretki painajaisiin". Kirjan pohjalta on Claude Miller ohjannut samannimisen elokuvan. Hän on käsikirjoittanut elokuvan "Pêcheur d'Islande" (1996, "Islannin kalastaja"). Myös Carrèren Philip K. Dickin elämästä kertova kirja "Je suis vivant et vous êtes morts" ("Olen elävä ja te olette kuolleita") pohjalta on tehty elokuva. "Valheesta" on filmattu saman niminen elokuva. Carrèren kirja "Viikset" luetaan fantasiakirjallisuuteen.
Carrère on ohjannut elokuvat "Retour à Kotelnitch" (2003) ja "La Moustache" (2005, "Viikset"), jonka toinen käsikirjoittaja hän on.
Optinen siru

Optinen siru on pieni tietokoneen osa, joka on tosin vielä kehittelyasteella. Periaatteiltaan optinen siru muistuttaa nykyistä puolijohteisiin perustuvaa mikropiiriä, sillä erolla, että tietoa kuljettava sähkö korvattaisiin valolla. Nykypäivänä suurin este optisien sirujen toimivuuden tiellä on riittävän pienen valonlähteen, sekä aineen, joka pystyisi säätelemään suuren valomäärän kulkureittiä vain pienen valomäärän perusteella ("valotransistorin") puuttuminen.
Jos toimiva optinen siru keksitään, se mullistaa elektroniikan: Valo on paljon sähköä nopeampaa, eikä valoon perustuva tietokone tuota juurikaan lämpöä, joten sirut voidaan ahtaa hyvin pieneen tilaan.
Georges d’Anthès

Georges-Charles de Heeckeren d'Anthès (5. helmikuuta 1812 – 2. marraskuuta 1895) oli ranskalainen sotilas.
Vaikka d'Anthèsilla oli ura senaattorina Ranskan toisessa keisarikunnassa, hänet tunnetaan parhaiten kaksintaistelusta, jonka hän kävi runoilija Aleksandr Puškinia vastaan vuonna 1837. Puškin sai taistelussa surmansa. 
D'Anthès syntyi Colmarissa, Elsassin alueella ja opiskeli sotilasakatemiassa. Hän palveli myöhemmin Preussissa ja Venäjällä, ja vuonna 1836 hänestä tuli luutnantti. Anthès tapasi Venäjällä ollessaan Puškinin vaimon Natalian. 
Aleksander Puškin epäili Anthèsin rakastuneen vaimoonsa ja päätti haastaa tämän kaksintaisteluun – siitäkin huolimatta, että Anthès oli 10. tammikuuta 1837 nainut Natalian sisaren Jekaterina Gontšarovan. 
Kaksintaistelu käytiin 10. helmikuuta 1837. Anthès ampui Puškinia kuolettavasti vatsaan. Kaksintaistelu oli Venäjällä laitonta, ja Anthès vangittiin, mutta syytteistä häntä vastaan luovuttiin. 
Anthès sai neljä lasta ennen vaimonsa kuolemaa 15. lokakuuta 1843. Hän itse eli 83-vuotiaaksi vuoteen 1895 asti.
Valenssi (kielitiede)

Valenssi kielitieteessä viittaa siihen, kuinka monta argumenttia jokin tietty verbi hallitsee. Verbin kanssa tulee käyttää kaikkia näitä argumentteja, jotta lauseesta tulee kieliopillisesti täydellinen. Valenssi liittyy läheisesti verbien transitiivisuuteen, mutta siinä missä transitiivisuus keskittyy suoriin ja epäsuoriin objekteihin, valenssi kattaa myös lauseen ne subjektit, objektit ja pre- tai postpositiolauseet, joita verbi hallitsee. 
Valenssin merkitys kielitieteessä on johdettu kemiasta, jossa se viittaa atomien sidosten lukumäärään. Valenssilla tarkoitetaan verbin kykyä hallita tiettyä määrää erilaisia substantiivilausekkeita. Monovalentit verbit (esimerkiksi ”nukkua”) eivät saa suoraa objektia (*”Hän nukkui univelan.”). Divalentit verbit hallitsevat kahta argumenttia (”syödä”, ”lukea”). Trivalentit verbit taas hallitsevat kolmea argumenttia (esimerkiksi verbi ”antaa”, jolla on kolme argumenttia: antaja, annettu asia sekä saaja).
Avalentti verbi ei hallitse yhtään argumenttia. Esimerkiksi verbi ”sataa” voi olla monovalentti (”Sataa vettä.”) mutta se voi myös redusoitua avalentiksi (”Sataa.”). Avalenteiksi luetaan myös verbit, joiden ainoa argumentti on muodollinen subjekti (täytesana), esimerkiksi , ’sataa’.
Vaikka valenssi liittyy transitiivisuuteen, eivät ne ole yksi yhteen sama asia. Transitiivisuus viittaa verbille kuuluviin ydinargumentteihin, jotka ovat pakollisia. Verbin valenssi ja transitiivisuus eivät siis aina vastaa toisiaan.
Fulvius

Fulvius on roomalainen nimi. Fulviusten suku eli "gens" olivat alun perin kotoisin Tusculumista. Suku kuului patriiseihin ja oli arvostettu. 
Suvun ensimmäinen jäsen Lucius Fulvius Curvus oli konsuli vuonna 322 eaa. Sukuun kuului myös lisänimeä Flaccus kantanut sukuhaara johon kuului myös useita merkittäviä henkilöitä.
Nimeä Fulvius ovat kantaneet muun muassa:
Israelin jalkapallomaajoukkue

Israelin jalkapallomaajoukkue edustaa Israelia kansainvälisissä jalkapallon maaotteluissa. Vaikka Israel on maantieteellisesti Aasian valtio, se on Euroopan maanosaliiton UEFAn jäsen. Sen vuoksi Israelilla on oikeus osallistua jalkapallon EM-kisoihin karsintoineen sekä jalkapallon MM-kisoissa UEFAn karsintoihin.
Historiansa aikana Israel on osallistunut MM-kilpailujen karsintoihin viiden eri maanosaliiton mukana: Aasian, Afrikan, Etelä-Amerikan, Euroopan ja Oseanian karsinnoissa. Vuodesta 1994 lähtien se on ollut Euroopan jalkapalloliiton UEFAn jäsen.
Historia.
Israelin jalkapalloliitto (IFA) perustettiin vuonna 1928 Palestiinan jalkapalloliiton nimellä, 20 vuotta ennen Israelin valtion perustamista. FIFAn jäsen siitä tuli vuonna 1929. Palestiinan joukkue osallistui 1934 ja 1938 MM-kisojen karsintoihin. Ensimmäisen ottelunsa se pelasi 1934 karsinnoissa Egyptiä vastaan häviten maalein 7-1. Joukkueen ainoan maalin teki Avraham Nudelmann.
Vuonna 1964 Israel isännöi Aasian mestaruusturnausta ja voitti pokaalin kaadettuaan loppuottelussa Etelä-Korean maalein 2-1. Olympialaisiin Israel otti ensi kerran osaa 1968 Meksikossa, missä se hävisi puolivälierässä Bulgarialle. 
Israelin ainoa esiintyminen MM-lopputurnauksessa nähtiin 1970 Meksikon kisoissa, missä se jäi alkulohkossaan viimeiseksi hävittyään Uruguaylle ja pelattuaan tasan Ruotsin ja aina loppuotteluun asti selviytyneen Italian kanssa. Toistamiseen Israel oli mukana olympialaisissa 1976 Montrealissa, missä taival tyssäsi jälleen puolivälieriin, tällä kertaa Brasiliaa vastaan. 
1990 Italian MM-kisojen karsinnoissa Israel eteni Oseanian lohkosta jatkokarsintoihin Kolumbiaa vastaan, mutta hävisi kaksiosaisen ottelun maalein 1-0 ja 0-0. Israel selvitti tiensä myös 2000 EM-kisojen jatkokarsintoihin, missä se kuitenkin hävisi Tanskalle.
Sežana

Sežana () on kaupunki Sloveniassa Italian rajan lähellä. Kaupungissa oli noin 6 040 asukasta vuoden 2020 arvioiden mukaan. Kras-Brkini-alueen hallinnollinen keskus nimitettiin myös "Kras-metropolisiksi".
Kaupunki sijaitsee 10 kilometrin päässä Triestestä ja 80 kilometrin päässä Ljubljanasta. Historiassaan Sežana on ollut suuri rajanylityspaikka Italian ja Slovenian välillä. 
Ystävyyskaupungit.
Sežanalla on yksi ystävyyskaupunki:
Nadežda von Meck

Nadežda Filaterovna von Meck, o.s. "Frolovski" (1831–1894) oli venäläinen leskirouva ja mesenaatti, joka toimi taloudellisena tukijana Pjotr Tšaikovskille, Nikolai Rubinsteinille ja Claude Debussylle.
Nadežda meni vuonna 1847 naimisiin Karl von Meckin kanssa. Pari sai 18 lasta. Karl kuoli vuonna 1871, ja leskeksi jäätyään Meck aloitti uransa taiteidentukijana. Meck teki vuosina 1877–1890 huomattavaa yhteistyötä Tšaikovskin kanssa. Meck ja Tšaikovski kuitenkin sopivat, etteivät tapaa kasvotusten vaan jakavat ajatuksiaan tiiviissä kirjeenvaihdossa. 
Meck tuki Tšaikovskin säveltäjänuraa lahjoittamalla tälle taloudellista apua 6 000 ruplaa vuodessa. Meck lopetti tuen tarjoamisen vuonna 1890 mahdollisesti säveltäjän homoseksuaalisuuden paljastuttua. 
Tšaikovski omisti mm. neljännen sinfoniansa Meckille. Meck kuoli 1894, vuotta myöhemmin kuin Tšaikovski.
VMS Monster

Monster tai VMS Monster on vanha MUD-tyylinen peli, joka kehitettiin VAX/VMS-tietokonejärjestelmälle 1980-luvun lopulla. Se oli lajityypissään ensimmäisiä pelejä, joissa pelaavat pystyivät muokkaamaan ja laajentamaan peliympäristöä ajon aikana. MUD-piireissä yleinen englanninkielinen nimitys tällaiselle ominaisuudelle on nykyään "online creation", OLC.
"Monsterissa" pelaajat voivat taistella, keskustella, vaihtaa esineitä ja tutkia pelimaailmaa. OLC:n avulla he pystyvät lisäksi luomaan uusia esineitä ja huoneita ja laatimaan pieniä tehtäviä muiden pelaajien ratkaistavaksi. Huomionarvoista alkuperäisessä "Monsterissa" on se, että siinä ei ole ollenkaan ei-pelaajahahmoja.
Historiaa.
Monsterin kehitti Richard Skrenta (tunnettu varhaisesta Apple-viruksesta Elk Cloner) Northwestern-yliopistossa Yhdysvaltain Illinois'ssa vuonna 1988. Hän kirjoitti pelin alun perin pascalilla VMS-käyttöjärjestelmän versiolle 4.6.
Skrentan mukaan "Monsterin toinen julkaisu oli hyvin suosittu" (yliopistolla), ja pelaajat rakensivat sitä varten lopulta yli 100 huonetta. Marraskuussa 1988 Skrenta laittoi "Monsterin" yleiseen levitykseen USENET-ryhmässä comp.sources.games. Vaikka peli ei luultavasti koskaan saavuttanut erityistä suosiota Northwestern-yliopiston ulkopuolella, se toimi yhtenä merkittävänä vaikuttimena James Aspnesille, kun hän kehitti TinyMUDin 1989. TinyMUDista syntyi yksi 1990-luvun kolmesta hallitsevasta MUD-lajityyppien haarasta (DikuMUDin ja LPMudin lisäksi).
"Monster" sai jotain huomiota myös Suomessa. Pelistä kehitettiin muunnelma nimeltään "Monster Helsinki", jonka Kari E. Hurtta julkaisi VMSnet-uutisryhmissä 1990-luvun alussa. Julkaisun saatteena olleen viestin mukaan kyseiseen versioon oli lisätty ainakin ei-pelaajahahmot, MDL-kieli ("Monster Defination Language") niiden ohjelmointiin ja joitakin uusia komentoja, minkä lisäksi pelin I/O-rutiineja oli parannettu.
Toteutuksesta.
Teknisesti "Monster" eroaa mudeille tyypillisestä asiakas-palvelin-mallista. Monsterissa jokainen pelaaja ajaa omaa kopiota peliohjelmasta, ja näiden pelaajaprosessien välinen kommunikointi toteutetaan kaikille prosesseille yhteisten tiedostojen avulla.
Tapahtumat pelimaailman eri huoneissa kirjataan yhteiseen tapahtumatiedostoon. Kun joku pelaajahahmo tekee jotain jossain (esimerkiksi poimii esineen, taistelee tai poistuu pelistä), kirjataan se tiedostoon kyseiselle huoneelle varattuun tietueeseen. Pelaajien Monster-prosessit tutkivat tiedostoa säännöllisesti, ja yksittäinen prosessi käsittelee tällaisen uuden, jonkun toisen pelaajan aiheuttaman tapahtuman, mikäli prosessin kontrolloima pelihahmo on huoneessa, jossa se tapahtui.
Seiskarinkoira

Seiskarinkoira oli alun perin Seiskarin saariston alueella käytetyistä hyljekoirista polveutunut harvinainen koirarotu. Nykyinen seiskarinkoira on jalostusohjelma, jonka tarkoituksena on luoda uudelleen alkuperäisen seiskarinkoiran kaltainen koirarotu. Nykyinen seiskarinkoira ei ole Suomen Kennelliiton eikä FCI:n tunnustama. Sen jalostusta valvoo ja kannan rekisteriä ylläpitää Seiskarinkoirakerho ry.
Ulkonäkö.
Nykyisten seiskarinkoirien jalostuksessa tavoitellaan seuraavan määritelmän mukaista tyyppiä: urosten korkeus 47–53 senttimetriä, narttujen 44–50 senttimetriä. Paino on suhteessa koiran korkeuteen, yleensä 14–20 kilogrammaa. Yleisvaikutelma on kevyt ja hieman korkeuttaan pidempi pystykorva.
Pää on muodoltaan kiilamainen kolmio, ja otsapenger on loivahko. Korvat ovat pystyt ja mahdollisesti kärjestä taittuvat, ihanteellisesti leveyttään korkeammat. Kuono on pitkän- ja sironpuoleinen, ja häntä kiertyy selän päälle. Takajaloissa on kannukset. Raajojen kulmaukset ovat normaalit, ja koiran liikkeet ketterät.
Turkin päällikarva on lyhyehköä, vartalonmyötäistä ja vettä hylkivää, aluskarva on havaittavaa. Väritys on musta, ruskea (eri sävyissään) tai kirjava (musta- tai ruskeavalkoinen); valkoista on yleensä rinnassa, tassuissa ja hännänpäässä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Koira on luonteeltaan sosiaalinen ja ystävällinen ihmisiä kohtaan.
Alkuperä.
Alun perin Suomenlahden hyljekoirat olivat väriltään vaaleankirjavia, mutta ennen 1800-luvulla tapahtunutta risteytymistä lähes valkoisia.
Talvisodan edellä lokakuussa 1939 tehdyn Seiskarin ja muiden Suomenlahden ulkosaarten saarelaisten evakuoinnin yhteydessä valtaosa hyljekoirista jäi joko kotisaarilleen tai ammuttiin. Saarille jääneet nääntyivät vähitellen nälkään. Rotu harvinaistui ja hävisi 1950-luvulla hylkeenpyynnin vähetessä lähes kokonaan tai sekoittui muihin rotuihin.
Seiskarinkoiran hävittyä 1950-luvulla miltei kokonaan on rotua sittemmin kehitetty jäljelle jääneistä rippeistä.
Jalostus.
Nykyinen seiskarinkoiran jalostusprojekti ei koostu puhtaasti seiskarilaisista hyljekoirista vaan on niiden rekonstruktio, jonka määritelmä perustuu aikalaislähteisiin ja perimätietoon alkuperäisistä Seiskarin koirista.
Uutta seiskarinkoiraa jalostetaan avoimella kantakirjalla, millä yritetään välttää liian pienen kannan perimän yksipuolistuminen ja perinnölliset viat. Jalostuskantaan hyväksytään määritelmän mukaisia yksilöitä rotutaustasta riippumatta. Kantaan lisättävät koirat ovat enimmäkseen pystykorvataustaisia sekarotuisia. Jalostuksen tärkein periaate on kannan terveys.
Tarponi

Tarponi ("Megalops atlanticus") eli tarpooni on hieman yli kahden metrin pituiseksi kasvava petokala. Suurimpien tiedetään painaneen n. 160 kg.
Ulkonäkö.
Tarponin suomut ovat suuret ja hopeanhohtoiset. Ruumis on sivuilta litistynyt ja selkäevän takakärki on pidentynyt siimamaiseksi. 
Levinneisyys.
Tarponia tavataan Atlantissa Pohjois- ja Länsi-Afrikan sekä Pohjois- Etelä-Amerikan rannikkovesillä lauhkealle vyöhykkeelle asti. Sitä tavataan myös Meksikonlahden saarten lähistöllä. Yleensä se oleskelee noin 30 metrin syvyydessä.
Ravinto.
Tarponin ruokavalioon kuuluu erilaisia kaloja ja äyriäisiä.
Lisääntyminen.
Tarponinaaras tuottaa kerralla jopa 12 miljoonaa mätimunaa, jotka sirotellaan ulapalle. Poikaset hakeutuvat suojaisiin jokisuistoihin ja mangrovemetsiin kehittymään. Poikaset varttuvat hitaasti; ne käyvät läpi 11 kasvuvaihetta ennen aikuistumista ja tarponi saavuttaakin sukukypsyyden vasta 6-7 vuoden iässä, jolloin ne ovat noin metrin pituisia. Vastakuoriutuneita poikasia kutsutaan leptocephaluksiksi samoin kuin ankeriaiden poikasia vaikka niillä ei ole minkäänlaisia sukulaisuussuhteita.
Kalastus.
Tarponi on esiintymisalueellaan hyvin suosittu urheilukalastuksen kohde, sillä se on voimakas kala joka taistelee aggressiivisesti päästäkseen koukusta. Tarponia kutsutaan paikoin myös "hopeakuninkaaksi". Vaikka tarponi on kookas petokala, se ei tiettävästi ole ihmiselle vaarallinen.
Maksim Bahdanovitš

Maksim Adamavitš Bahdanovitš (, 9. joulukuuta 1891 – 25. toukokuuta 1917) oli valkovenäläinen runoilija ja kielenkääntäjä. 
Bahdanovitš syntyi Minskissä, mutta muutti pian perheineen Hrodnaan. Äiti kuoli tulevan runoilijan ollessa lapsi, ja vuonna 1896 edessä oli muutto Nižni Novgorodiin. Bahdanovitš opiskeli lakia, työskenteli sanomalehdessä ja tuli julkaistuksi sekä Valko-Venäjällä että Venäjällä. Vuonna 1914 Bahdanovitšin runokokoelma "Vjanok" julkaistiin Vilnassa. Helmikuussa 1917 runoilija lähti Krimille toipumaan tuberkuloosistaan. Hän ei kuitenkaan parantunut, vaan kuoli saman vuoden toukokuussa Jaltassa. 
Vuosina 1991–1995 Valko-Venäjällä julkaistiin täydellinen kokoelma Bahdanovitšin runoutta. Bahdanovitšilla on museot Minskissä, Hrodnassa ja Jaroslavlissa. Useita valkovenäläisiä ja venäläisiä katuja on nimetty hänen mukaansa. Elämänsä aikana Bahdanovitš lisäksi käänsi runoutta valkovenäjän ja venäjän kielille.
Edwin Klebs

Edwin Klebs (6. helmikuuta 1834 Königsberg – 23. lokakuuta 1913 Bern) oli saksalainen patologi ja bakteriologi. Hän työskenteli saksalaisen lääkärin ja tutkijan Rudolf Virchow'n assistenttina vuosina 1861–1866 Berliinin Patologisessa instituutissa. Myöhemmin Klebs toimi professorina useissa eurooppalaisissa yliopistoissa, muun muassa Zürichin yliopistossa, ja vuodesta 1896 hän työskenteli Rush Medical College -laitoksessa Chicagossa. Edwin Klebsin poika Arnold Klebs (1870–1943) seurasi isänsä jalanjälkiä lääkärinä ja tutkijana.
Edwin Klebs tuli tunnetuksi tutkimuksistaan infektiosairauksien parissa. Hän tutki muun muassa tuberkuloosia, malariaa, pernaruttoa ja kuppaa. Hän kuvaili vuonna 1884 ensimmäisenä kurkkumädän aiheuttajan, "Corynebacterium diphtheriae" -bakteerin, joka tunnetaan myös nimellä "Klebs-Löffler"-basilli. "Klebsiella"-bakteerisuku on nimetty Edwin Klebsin mukaan.
Leo James Rainwater

Leo James Rainwater (9. joulukuuta 1917 – 31. toukokuuta 1986) oli yhdysvaltalainen ydinfyysikko. Hän väitteli Columbian yliopistossa fysiikasta vuonna 1946.
Toisen maailmansodan aikana Rainwater osallistui ydinpommin kehitystyöhön. Vuonna 1949 hän alkoi kehittää teoriaa siitä että toisin kuin siihen asti oli luultu, atomin ytimet eivät ehkä olleetkaan pallomaisia. Aage Niels Bohr ja Benjamin Roy Mottelson osoittivat 1960-luvulla nämä teoriat oikeiksi kokeellisin tutkimuksin. Työ oli tärkeää ydinfuusion ymmärtämisen kannalta, ja kolmikko palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnolla 1975.
Rainwater toimi fysiikan professorina Columbian yliopistossa vuodesta 1952 ja Pupinin fysiikan professorina siellä vuodesta 1982. Hän teki myös tutkimusta röntgensäteistä ja osallistui Yhdysvaltain atomienergiakomission ja laivaston tutkimusprojekteihin. Hänelle myönnettiin AEC:n Ernest Orlando Lawrence -palkinto fysiikasta vuonna 1963.
Miikka Jouhkimainen

Miikka Jouhkimainen (s. 10. huhtikuuta 1985 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija ja alamäkiluistelija. Jouhkimainen on HIFK:n juniorijoukkueiden kasvatti. Jouhkimainen pelasi kauden 2002–2003 Pohjois-Amerikan junioriliigassa, NAHL:ssä. HIFK:n edustusjoukkueessa hän debytoi kaudella 2005–2006.
Kaudella 2007–2008 SaiPa lainasi Jouhkimaisen HIFK:sta riveihinsä kahdeksan ottelun ajaksi. Hyökkääjä palasi kuitenkin loppukaudeksi vielä Helsinkiin, mutta muutti kaudeksi 2008–2009 Lappeenrantaan kahden vuoden sopimuksella. Tosin kausi 2009–2010 Jouhkimaisella meni lähinnä sairaslistalla lokakuussa tapahtuneen lonkkavamman ja siitä seuranneen leikkausoperaation vuoksi. Kaudella 2010–2011 Jouhkimainen pelasi Mestiksen KooKoossa ja kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi II-divisioonan Beween.
Jouhkimainen kuuluu Suomen alamäkiluistelumaajoukkueeseen ja on voittanut alamäkiluistelun MM-kisat vuosina 2008 ja 2009.
Home Sweet Home

Home Sweet Home on heavy metal -yhtye Mötley Crüen kappale, jonka se julkaisi vuonna 1985 albumilla Theatre of Pain.
Nikki Sixxin mukaan kappale vangitsi omalta osaltaan tuolloin vallinneen tunnelman yhtyeessä; jäsenet tunsivat olevansa väsyneitä asfalttisotureita, jotka tarvitsivat taukoa, lepoa sekä kodin rauhaa. Kappaleen sanat ovat kirjoittaneet Nikki Sixx ja Vince Neil. Kappale alkaa hyvin tunnetuksi tulleella rauhallisella Tommy Leen soittamalla pianoballadilla. Yhtye julkaisi 1991 uudelleen äänitetyn Home Sweet Home "91" -remasterversion kokoelmalevyllään Decade of Decadence. Nikki Sixx kommentoi yhtyeen historiikissa "Törkytehdas", että kukaan bändin jäsenistä ei ollut tyytyväinen ensimmäiseen versioon, joka julkaistiin levyllä Theatre of Pain. 
Kappale on omistettu Vince Neilin kuolonkolarissa vuonna 1984 kuolleen Razzlen muistolle. Kappale on yksi Mötley Crüen tunnetuimmista. Sen musiikkivideo äänestettiin niin monta kertaa MTV:n listoille, että kanava otti käyttöön ns. "Crüe-säännön", joka rajoitti kappaleen osuutta listalla.
Ratsutyttö (kirjasarja)

Ratsutyttö -kirjasarja on Marvi Jalon kirjoittama hevoskirjasarja, jonka päähenkilö on Kati-niminen ratsastajatyttö. Kirjasarjan ensimmäisessä osassa Kati muuttaa perheensä kanssa kaupungista maalle.
Kati Oksala on kuudesluokkalainen ratsutyttö. Hänen paras kaverinsa on Makkara eli Margaret Elisabet Lillian Alice Liljendahl. Makkara on samalla luokalla kuin Kati. Hänellä on oma poni, jonka nimi on Boni fra Hveravellir eli Poni.
Ravitalleilla työskentelevästä Linda Tammisesta eli Lintsistä tulee myös Katin ja Makkaran kaveri. Lintsillä on veli Jukka eli Juke. Lintsin ja Juken isä on kylän tunnetuin juoppo.
Katin äitipuoli on oikealta nimeltään Pirkko Alexsandra Lehtivaara, mutta käyttää taiteilijanimeä Sassa Lehti. Alkuun Kati ei pidä Sassasta ollenkaan, mutta kun Sassa antaa Katille Tähti-Vauhti -nimisen suomenhevostammavarsan, Kati alkaa pitää Sassasta pikkuhiljaa. 
Katin isä on Teppo Oksala.
Katin kotona, eli Sassan tallissa asuu kaksi suomenhevostammaa, jotka ovat siitostammoja. Tytön-Tähti ja Tulileimu, kutsumanimiltään Tähti ja Leimu. Katin oma tammavarsa Vauhti (Tähti-Vauhti) on Tähden, ja suomenhevosori Virhan jälkeläinen. 
Sassalla on myös kissoja. Chopin, Mozart, Vivaldi ja Bizet. Ja sitten on sekarotuinen koira, Jeni.
Infektio

Infektio eli tartunta tarkoittaa tautia aiheuttavan bakteerin, viruksen, sienen, loisen tai muun patogeenin tunkeutumista isäntälajin elimistöön ulkoa käsin tai siirtymistä isännän elimistön osasta toiseen niin runsain mitoin, että se kykenee vaurioittamaan isännän tervettä kudosta. Patogeenit eli taudinaiheuttajat tunkeutuvat elimistöön usein hengitysteiden, suoliston, sukuelinten tai avointen haavojen kautta. Infektio johtaa tulehduksen eli inflammaation syntymiseen, mikäli isännän immuunipuolustusjärjestelmä on niin heikko, ettei se kykene eliminoimaan taudin aiheuttajaa ennen kuin se lisääntyy liikaa. Kyseistä prosessia kutsutaan tartuntataudin puhkeamiseksi.
Patogeeniset bakteerit kuluttavat lisääntyessään elimistön tärkeitä ravintoaineita, tuottavat haitta-aineita eli toksiineja sekä aiheuttavat kudos- ja solutuhoa. Bakteeri tunkeutuu usein isännän solujen sisään aiheuttaen niiden tulehtumisen.
Elimistö puolustautuu taudinauheuttajia vastaan esimerkiksi prostaglandiinijärjestelmän aktivoiman kuumeen avulla. 
Tartunta saattaa kuolioon, jatkuviin haavoihin ja jopa kuolemaan. Monen bakteeritaudin aiheuttamat vauriot syntyvät isännän reaktioista bakteeriin. 
Myös prioninit ja viroidit kuuluvat taudinaihettajiin. Loisen ja isännän välillä olevaa yhteiseloa, jossa loinen hyötyy isännästä, kutsutaan loisinnaksi. Tartuntoihin keskittynyt lääketieteen erikoisala on nimeltään infektiosairaudet.
Ihminen tartuttaa muita herkimmin usein juuri oireiden alettua tai ennen oireiden ilmaantumista.
Pasi Salonen

Pasi Salonen (s. 18. joulukuuta 1985 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. 
Salonen on HIFK:n juniorijoukkueiden kasvatti ja pelasi ensimmäiset ottelut SM-liigassa kaudella 2003–2004. Washington Capitals varasi Salosen viidennellä kierroksella. Seuraavaksi kaudeksi Salonen siirtyi Pelicansiin. Salosen sai ennen kauden alkua nuorten maajoukkueen leirillä pirstalaisen murtuman olkavarren luuhunsa ja joutui koko kaudeksi sivuun. Hän palasi HIFK:hon yhden Pelicans-kauden jälkeen pelaamatta ainuttakaan liigapeliä Pelicansissa.
Salonen pelasi kaksi kautta HIFK:ssa ennen kuin siirtyi HPK:on keväällä 2007.. Heti ensimmäisellä HPK-kaudellaan 2007–2008 Salonen voitti joukkueen sisäisen pistepörssin kerättyään 53 ottelussa 11+17=28 tehopistettä. Salonen pelasi Hämeenlinnassa kaksi kautta ennen kuin siirtyi Ilvekseen kesällä 2009. Yhden Ilves-kauden jälkeen Salonen siirtyi Porin Ässiin. Kaudella 2011–2012 hän ei pelannut missään.
Lähde: EliteProspects
Intialainen ajanlasku

Intian kansallinen ajanlasku alkaa länsimaisen kalenterin vuoden 78 jaa. kevätpäiväntasauksesta. Sitä käytetään gregoriaanisen kalenterin rinnalla Intian valtion virallisissa tiedonannoissa, "All India Radio"n eli Intian yleisradion lähetyksissä sekä virallisen lehden "Gazette of India"n uutisoinnissa. Maassa on käytössä myös useita alueellisia kalentereita, jotka perustuvat hindujen alanlaskuun, joka puolestaan perustuu veda-kirjoihin.
Kalenteri otettiin käyttöön Intiassa vuonna 1957. Sitä ennen maassa oli käytössä noin 30 eri kalenteria, joiden avulla määritettiin hindujen, buddhalaisten ja jainalaisten eri juhlapäivät. Kalenteriuudistuksen yhteydessä määriteltiin säännöt, joilla voitiin laskea tiettyjen uskonnollisten juhlapäivien ajoittuminen kuun ja auringon vaiheista.
The Fundamental Elements of Southtown

The Fundamental Elements of Southtown on Rock-yhtye P.O.D.:n kolmas studioalbumi. Levy oli bändin lopullinen läpimurto, joka on yhtyeen musiikin kehityksen ja aiempaa suuremman levy-yhtiön ansiota. Albumi julkaistiin 1999, ja siltä ilmestyi kaksi singleä: "Rock The Party (Off The Hook)" ja "Southtown". Levystä tuli P.O.D.:n siihen asti julkaistuista levyistä myydyin, ja sitä on myyty yli miljoona kappaletta ympäri maailman.
Useat kristilliset levykaupat käyttivät sensuroitua albumin kantta levyn etukantena uskonnollisista syistä.
Luomankylä (Peräseinäjoki)

Luomankylä on kylä Seinäjoen eteläosassa entisen Peräseinäjoen kunnan alueella, Etelä-Pohjanmaalla. Kylässä sijaitsee muun muassa Peräseinäjoen kappeliseurakunnan leirikeskus Ahonniemi. Peräseinäjoen kirkonkylästä on Luomankylään noin 5 kilometriä.
Luomankylän asukasluku oli vuoden 2022 lopussa 261.
Kylän nimessä esiintyvä luoma-sana on maastotermi, joka tarkoittaa jyrkkäreunaista puroa tai notkelmaa.
Santeri Dahlia

Santeri Dahlia (29. toukokuuta 1994 Iisalmi – 9. lokakuuta 2024) oli raviurheilussa menestynyt suomenhevosori. Se oli vaaleanpunarautias ja 158 cm korkea. Oriin kasvatti Kauko Kauhanen. Santeri Dahlian isä oli vuonna 1991 Pohjoismaiden mestaruuden voittanut Teme.
Santeri Dahlia starttasi 127 kertaa (1998–2007), joista voitti 62. Voittosummaksi jäi 453 873 euroa ja ennätykset 20,5 aly ja 22,9 ke.
Santeri Dahlia voitti Jukka-Pekka Kauhasen ohjastamana ravikuninkuuden vuosina 2001, 2002 ja 2005.. Muita merkittäviä voittoja olivat Suur-Hollola-ajo 2002 ja Pelimanni-ajo 2005. Ikäluokkakilpailuista se oli Derbyfinaalissa toinen 1999.
Santeri Dahlia nimettiin vuoden hevoseksi 2002. Vuoteen 2015 mennessä Santeri Dahlialle oli syntynyt 127 jälkeläistä.
Apassi

Apassi (1. kesäkuuta 1995 Töysä – 14. elokuuta 2022) oli suomenhevosori, joka voitti ravikuninkuuden vuosina 2003 ja 2004. Vuonna 2003 se valittiin vuoden hevoseksi. Apassi kilpaili 153 kertaa joista voittanut 46 ja kerännyt rahaa 387 077 euroa. Hevosen viimeinen kilpailu oli joulukuussa 2007.
Apassin kasvatti töysäläinen Mikko Keskinen. Apassin isä oli I-palkinnolla kantakirjattu juoksijaori Vokkerilla ja emä Salperon Tähti. Apassi kantakirjattiin II-palkinnolla juoksijasuunnalle Ypäjän orinäyttelyssä 21. tammikuuta 2002. Se hyväksyttiin jalostusvaliolautakunnan poikkeusluvalla, koska emä ei ole kantakirjassa. Myöskään emän isää Nils-Aslakia ei ole kantakirjattu, ja Salperon Tähti on sen ainoa jälkeläinen. Salperon Tähti on saanut vuoteen 2006 mennessä kuusi jälkeläistä, joista Apassi on ensimmäinen. 
Apassi sai 462 jälkeläistä. Menestynein on vuoden 2018 ravikuningatar Akaasia (s. 2006). Vauhdikkaita jälkeläisiä myös muiden muassa on Villimiehen tammakilpailun vuonna 2008 voittanut Maipin Inka (s. 2003).
Anders Fredrik Granstedt

Anders Fredrik Granstedt (24. tammikuuta 1800 Hankoniemi – 26. marraskuuta 1849 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja Helsingin ensimmäinen kaupunginarkkitehti. Hänen isänsä Pehr Granstedt oli Suomeen muuttanut ruotsalaissyntyinen linnoitusupseeri, joka toimi myöhemmin myös siviiliarkkitehtina. Hänen äitinsä oli Johanna Fredrika Du Bois.
Granstedilla ei ollut muodollista arkkitehdin koulutusta, mutta hänen isänsä järjesti Tukholmassa koulua käyneen poikansa Carl Ludvig Engelin oppilaaksi vuonna 1816, kun tämä nimitettiin Helsingin uudelleenrakentamiskomitean arkkitehdiksi. Vuonna 1822 Granstedt nimitettiin Yleisten rakennusten intendentinkonttoriin toiseksi konduktööriksi. Granstedtista ei koskaan tullut intendentinkonttorin päällikköä, mutta hänet nimitettiin erivapaudella konttorin ensimmäisen konduktöörin virkaan 1845. Hän osallistui muun muassa Helsingin yliopiston, Nikolainkirkon sekä Lapinlahden sairaalan rakennuslautakuntiin.
Arkkitehtina Granstedt noudatti Engelin empiretyyliä jopa niin tarkasti, että hänen töitään on vaikea erottaa oppi-isän töistä. Varmuudella tiedetään, että hänen töitään ovat nykyinen Ruotsin Helsingin-suurlähetystö Pohjoisesplanadilla, Kerimäen kirkko ja uusgoottilainen Ylistaron kirkko.
A. F. Granstedt kuoli vuonna 1849. Hänen puolisonsa vuodesta 1827 oli Wilhelmina Theodora Plantin (k. 1850). Myös heidän pojastaan Theodorista tuli arkkitehti, tytär Hilda Granstedtista sen sijaan taidemaalari ja piirustuksenopettaja. 
Työt.
Granstedt suunnitteli myös Viipurin kaupunginteatterin ja seurahuoneen, Jääsken, Leppävirran ja Ruskealan kirkot sekä Nastolan Seestan kartanon eräät rakennukset. Interiöörin eli sisustuksen hän suunnitteli muun muassa tuolloiseen keisarilliseen palatsiin (Presidentinlinna) ja Helsingin seurahuoneelle (Helsingin kaupungintalo).
Kantatie 66

Kantatie 66 on Orivedeltä Virtain ja Alavuden kautta Lapualle kulkeva kantatie. Tien pituus on noin 180 kilometriä. Tie on hyvätasoinen, ja sitä käytetään vaihtoehtoisena reittinä valtatielle 3. Ruoveden ja Virtain välillä Visuvedellä on 1969 valmistunut avattava kääntösilta. Alavuden ja Kuortaneen rajalla puolestaan on lentokoneiden varalaskupaikka.
Reitti.
Kantatie 66 alkaa Oriveden Hirsilästä kantatien 58 risteyksestä. Tie jatkuu pohjoiseen ja kulkee Juupajoen länsiosan kautta. Ruovedellä tie risteää Jäminkipohjassa seututien 338 kanssa, Ruhalassa seututien 344 kanssa ja kirkonkylässä seututien 337 kanssa. Ennen Ruoveden kirkonkylää tie ylittää Kautun kanavan siltaa pitkin ja Visuvedellä Kaivoskannan kanavan kääntösiltaa pitkin. Virroilla tie risteää valtatien 23 ja kantatien 68 kanssa, kulkee valtatien kanssa noin neljä kilometriä länteen ja erkanee keskustan länsipuolella.
Virroilta tie jatkuu pohjoiseen ja kulkee Toisveden länsipuolelta. Alavudella tie risteää valtatien 18 kanssa. Alavuden ja Kuortaneen rajalla noin seitsemän kilometriä Alavuden keskustasta luoteeseen on lentokoneiden varalaskupaikka. Mäyryssä tie risteää seututien 697 kanssa. Tie kulkee Kuortaneenjärven itäpuolelta Kuortaneen keskustan kautta. Mustapäässä tie risteää seututien 711 kanssa. Kantatie kääntyy luoteeseen ja seurailee Lapuanjokea. Lapualla tie risteää valtatien 19 kanssa ja päättyy valtatien 16 risteykseen.
Liikennemäärät.
Vuonna 2021 kantatien 66 liikennemäärät olivat 1 300–4 800 ajoneuvoa vuorokaudessa. Vilkkain oli Alavuden ja Kuortaneen välinen osuus, jolla liikennemäärät olivat 3 100–4 800 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Historiaa.
Kantatie 66 sijaitsi nykyisellä paikallaan jo vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä. Nykyisen tien rakentaminen on aloitettu 1960-luvun alussa ja viimeiset osuudet ovat valmistuneet vuonna 1985.
Jussi Raittinen levytti vuonna 1975 tien heikkoa kuntoa kritisoineen, hitiksi nousseen käännöskappaleen ”Valtatie 66” (Route 66). Raittinen teki myös uusitun kantatien avajaisiin kappaleen ”Kun on uus kantatie kuuskytkuus”.
Classico Merett

Classico Merett (s. 24. toukokuuta 1999 Italia) on ranskalaisomistuksessa oleva italialaissyntyinen lämminverinen ravihevonen, jota valmentaa suomalainen Pekka Korpi. Classico Merettin on kasvattanut Heikki Korpi ja hevosen omistaa Ecurie Merett C.v., Ranskasta. Väriltään ori on punaruunikko.
Classico Merett kilpaili urallaan 105 kertaa, joista saavutti totosijat 49-11-10 ja yli 0,6 miljoonan euron ansiot. Hevosen kilpailu-ura päättyi vuoden 2008 alussa. Siitosoriina Classico Merettillä vuoden 2008 lopussa 27 jälkeläistä, joista 13 on startannut. Menestynein näistä on ollut Kasvattajakruunun voittanut ja Kriteriumissa vuonna 2008 kakkoseksi juossut Boulder Classico.
Suurkilpailuvoittoja.
Lisäksi Finlandia-ajon kolmas 2004 ja toinen 2005, Kymi GP-kolmonen 2004 ja St. Michelin toinen 2005 ja kolmas 2006.
Mechanema

Mechanema on A. W. Yrjänän neljäs runokokoelma. Se julkaistiin syksyllä 2006. "Mechanema" on jatkoa vuoden 2003 "Somnialle". Molemmat kustansi Johnny Kniga.
Runokokoelman nimi keksittiin kolme vuotta ennen sen ilmestymistä. A. W. Yrjänä ilmoitti kokoelmansa julkaisemisen yhteydessä, että "Mechanema" kuuluu sarjaan, jonka kirjojen nimistä muodostuu sana. Kokoelman otsikon piti alkaa m-kirjaimella, ja kojetta, ”vempelettä” merkitsevä "Mechanema"-nimi tuli Yrjänän mieleen latinan sanakirjaa selatessa.
Mechanema on täysin suomenkielinen teos lukuun ottamatta viimeistä runoa, englanninkielistä "Sonora desert songia".
Pekka Korpi

Pekka Allan Korpi (s. 11. marraskuuta 1949 Oulu) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja, alallaan Suomen kaikkien aikojen menestyneimpiä ja tunnetuimpia. Korpi on ohjastanut raveissa yli 5000 voittoa. Hän on menestynyt myös ratsastuksessa, vuonna 1967 Korpi voitti Suomenmestaruuden juniorien esteratsastuksessa sekä maastoesteratsastuksessa hevosella Nowator.
Korpi on ajanut 28 111 ravistarttia (tilanne 11.6.2024). Ohjastajana hän on saanut lempinimen ”Kultasormi”, ja hänellä on lukematon määrä suurkilpailuvoittoja. Hän on voittanut ohjastajien Euroopan mestaruuden kolme kertaa vuosina 1980–1982 ja ollut toinen ohjastajien MM-kilpailussa vuonna 1978 Pohjois-Amerikassa. Hänellä on ollut valmentajalisenssi vuodesta 1978. Hän on valmentanut myös Belgiassa ja Floridassa.
Vuoden valmentajaksi Korpi on valittu vuosina 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2015, 2021 ja 2022 sekä vuoden ohjastajaksi 1997. Hänen valmentamiaan huippuhevosia ovat olleen muun muassa Meadow Trish, Super Mon, Friendly Face, Classico Merett ja Mascate Match.
Koulutukseltaan Pekka Korpi on levyseppähitsaaja. Hän suoritti armeijansa Oulussa ja työskenteli sekä varusmiespalveluksen aikana että sen jälkeen Raimo Tikkasen tallilla Kempeleessä.
Pekka Korven isä Allan ”Aku” Korpi oli myös Suomen arvostetuimpia hevosmiehiä ja ravihevosvalmentajia. Raviurheilussa ovat kunnostautuneet myös Pekan kaksi veljeä, Heikki ja Ilkka Korpi, joista ensin mainittu toimi pitkään Bolognassa, Italiassa valmentajana ja jälkimmäinen on ollut pitkään Suomessa enimmäkseen lainaohjastajana.
Pekka Korvella on kaksi poikaa. Vanhempi, Hannu-Pekka Korpi, työskenteli aiemmin isänsä tallilla, mutta toimii nyt itsenäisenä ravivalmentajana. Nuorempi poika Janne Korpi on edustanut Suomea olympialaisissa lumilautailussa ja vastaa tällä hetkellä isänsä ravitoiminnasta Ruotsissa.