tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tuumorinekroositekijä alfa

Tuumorinekroositekijä alfa (TNF-alfa) on tulehdusreaktion syntyyn vaikuttava välittäjäaine eli sytokiini. TNF-alfa on pääasiassa makrofagien erittämä proteiini, joka osallistuu tulehdusreaktion lisäksi monenlaisiin biologisiin prosesseihin, kuten solunjakautumiseen, solujen erilaistumiseen, apoptoosiin, rasva-aineiden metaboliaan ja verihyytymän muodostukseen. Sillä on havaittu olevan osuutta mm. autoimmuunisairauksissa, insuliiniresistenssissa ja syövässä. TNF-alfan vasta-aine on infliksimabi. Tuumorinekroositekijä alfan vanha nimitys on kakektiini.
Toimintamekanismi.
TNF-alfa sekä sen solukalvon läpäisevä TNF-alfareseptori ovat kolmesta osasta kohdistuvia eli trimeerisiä proteiineja. TNF-alfan sitoutuminen solukalvon pinnalla olevaan TNF-alfareseptoriin johtaa reseptorin soluliman puoleisten osien asennon muuttumiseen. Tällöin soluliman puoleiset osat voivat aktivoida erilaisia viestimekanismeja, jotka johtavat edelleen seriini/treoniinikinaasien aktivoitumiseen. Aktivoituneet seriini/treosiinikinaasit fosforyloivat IκB-kinaasin (IKK), jolloin se aktivoituu. Fosforyloitu IκB-kinaasi liittää IκB-proteiinin kahteen seriinitähteeseen fosfaattia. Tämä fosforylaatio johtaa ubikitiinin liittämiseen IκB-proteiiniin. Proteasomit tunnistavat ubikitinoidun IκB:n ja hajottavat sen. Tällöin IκB:n solulimaan sitoma NFκB-proteiini vapautuu sen otteesta ja kulkeutuu tumaan. Tumassa NFκB yhdessä muiden proteiinien kanssa lisää kohdegeeniensä luentaa eli transkriptiota.
Käyttö diagnostiikassa.
Tulehdusvälittäjäaineiden pitoisuuksia tutkimalla voidaan arvioida, onko potilaalla koko elimistön laajuinen eli systeeminen tulehdus (engl. "systemic inflammatory response syndrome", SIRS) ja kuinka voimakas tulehdus on. SIRS:n voi aiheuttaa verenmyrkytys, laaja-alainen fyysinen trauma tai palovamma, autoimmuunitauti tai sydämen iskemia- reperfuusiotapahtuma, jossa verenkierto palaa hapenpuutteesta kärsineeseen kudokseen. Tulehdusvälittäjäainemäärityksiä voidaan käyttää apuna myös epäiltäessä kryptogeenisen eli tuntemattoman syyn aiheuttaman infektion laukaisemaa SIRS:iä.
Hyvin korkeita TNF-alfa-pitoisuuksia on todettu esim. meningokokki-bakteerien aiheuttamassa verenmyrkytyksessä. Veren TNF-alfa-taso kuitenkin vaihtelee nopeasti johtuen TNF-alfa:n lyhyestä puoliintumisajasta plasmassa (alle 5 min). Tämän vuoksi varmempi määritys saadaan selvittämällä pitoisuus useamman kerran.
Kriketin Euroopan-liiga 2004

Kriketin Euroopan-liigassa pelattiin kaudella 2004 ensimmäisessä, toisessa ja neljännessä divisioonassa, joskin viimeisin näistä kulki vielä nimellä "ECC Representative Tournament".
1. divisioona.
1. divisioonaa isännöi Alankomaiden krikettiliitto. Pelipaikkoina olivat Deventer, Rotterdam ja Utrecht. Pelit pelattiin 18.–24. heinäkuuta.
2.divisioona.
Toisen divisioonan turnausta isännöi Belgian krikettiliitto. Ottelupaikkoina olivat Antwerpen, Bryssel ja Mechelen. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun 2. divisioona pelattiin eri maassa kuin 1. divisioona. Italia nousi 1.divisioonaan (2006).
ECC Representative Tournament.
Pelipaikkana toimi Ljubljana, Slovenia 15.–20. elokuuta. Kroatia ja Suomi nousivat 3. divisioonaan.
Bill Parcells

Duane Charles "Bill" Parcells (s. 22. elokuuta 1941 Engelwood, New Jersey) on entinen yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Urallaan hän toimi New York Giantsin, New England Patriotsin, New York Jetsin ja Dallas Cowboysin päävalmentajana. Vuosina 2008-2010 hän toimi Miami Dolphinsin presidenttinä. Parcells johdatti New York Giantsin Super Bowl voittoon vuosina 1986 ja 1990, lisäksi New England Patriots ylsi Parcellsin johdolla Super Bowliin vuonna 1996, mutta hävisi ottelun Green Bay Packersille.
Parcells aloitti valmentamisen yliopistotasolla. Hänen ensimmäinen työnsä NFL-tasolla oli New York Giantsin puolustuksen koordinaattorin pesti vuonna 1979. Parcells on urallaan tullut tunnetuksi erittäin kovana ja vaativana valmentajana. Hän on pystynyt kääntämään pitkään huonosti menestyneiden joukkueiden kurssin ja tehnyt niistä voittajia. Lempinimellä "The Big Tuna" tunnettu Parcells on toiminut urallaan myös TV-kommentaattorina. Kansas City Chiefsin entinen toimitusjohtaja Scott Pioli on Parcellsin vävy.
Alemitu Bekele

Alemitu Bekele Degfa (s. 17. syyskuuta 1977 Shewa, Etiopia) on etiopialaissyntyinen, vuodesta 1998 lähtien Turkkia edustanut kestävyysjuoksija.
Bekele osallistui Valencian sisäratojen MM-kilpailuihin 2008, mutta ei päässyt siellä 3 000 metrin loppukilpailuun. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui seitsemänneksi 5 000 metrillä. Ensimmäisen arvokisamitalinsa hän sai Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009, kun hän voitti kultaa 3 000 metrillä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän ei selviytynyt loppukilpailuun 1 500 metrillä, mutta oli kolmastoista 5 000 metrillä. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän oli 3 000 metrillä viides. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän voitti 5 000 metriä silloisella ulkoratojen ennätyksellään 14.52,20. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän keskeytti 3 000 metrin alkuerissä. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä.
Hän juoksi sisäratojen Euroopan ennätyksen 5 000 metrillä 10. helmikuuta 2010 Tukholmassa. Hänen aikansa 14.46,44 rikkoi Gabriela Szabon lähes 11 vuotta vanhan ennätyksen. Vaikka hänen aikansa oli maailman kautta aikojen viidenneksi paras, hän tuli silti maaliin vasta toisena, yli 20 sekuntia maailmanennätyksestä niukasti jääneen Meseret Defarin jälkeen.
Vuonna 2013 Bekele sai neljän vuoden kilpailukiellon biologisen dopingpassin perusteella. Kilpailukielto määrättiin alkaneeksi 15. helmikuuta 2012 ja kaikki hänen tuloksensa 17. elokuuta 2009 lähtien hylättiin takautuvasti. Hän menetti muun muassa Barcelonan EM-kilpailuiden 2010 mestaruutensa 5 000 metrin kilpailusta ja voittajaksi nousi hänen maannaisensa Elvan Abeylegesse. Myöhemmin urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin lyhensi kilpailukiellon pituudeksi kaksi vuotta ja yhdeksän kuukautta.
Lähde: IAAF
Riukiunnärhi

Riukiunnärhi ("Garrulus lidthi") on itäaasialainen varislintulaji. Se elää ainoastaan Japanin eteläosassa Ryūkyūsaarten Amami Ōshima- ja Kakeroma-jima-saarilla.
Riukiunnärhi elää metsissä asutuksen lähellä, mieluiten vanhoissa metsissä. Se syö ja varastoi Castanopsis cuspidata-puun ja bambutammen terhoja, näiden puuttuessa se saattaa siirtyä viljelyksille. Se syö myös hyönteisiä, matelijoita, pikkulintuja sekä hedelmiä ja siemeniä.
American Le Mans Series -kausi 2002

American Le Mans Series -kausi 2002 oli IMSA:n American Le Mans Series -sarjan neljäs kausi. Kaudella ajettiin Le Mans Prototype- ja Gran Turismo -luokkien autoilla, jotka jaettiin luokkiin LMP900, LMP675, GTS ja GT. Kausi alkoi 16. maaliskuuta 2002 ja päättyi kymmenen kilpailun jälkeen 12. lokakuuta 2002.
Kilpailujen voittajat.
Yleiskilpailun voittaja lihavoituna.
Tallien mestaruus.
Pisteitä jaettiin sijoitusten mukaan seuraavasti:
Poikkeuksena Sebringin 12 tunnin ajo ja Petit Le Mans, joissa pisteet jaettiin seuraavasti:
Autot, jotka eivät onnistuneet suorittamaan 70 % voittajan ajamasta matkasta, eivät saaneet pisteitä. Tallit saavuttivat pisteitä vain korkeimmin sijoittuneesta autostaan.
Altaussee

Altaussee on Alpeilla sijaitseva kunta Itävallassa Altaussee-järven rannalla Steiermarkin osavaltiossa. Se koostuu kahdesta kylästä, Altausseesta ja Lupitschista.
Maantiede.
Altausseeta ympäröivät harmaat vuoret ovat kalkkikiveä ja ne ovat peräisin trias- ja jurakaudelta. Vuoret itsessään eivät muodostuneet ennen kenotsooista maailmankautta, jolloin Afrikan ja Euraasian laatat törmäsivät toisiinsa suurella voimalla, mikä aiheutti vuorten kohoamisen.
Gerda Hallberg

Gerda Marianna Hallberg (29. heinäkuuta 1882 Helsinki – 24. marraskuuta 1909 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija joka käytti nimimerkkiä "Gea".
Hallbergin vanhemmat olivat helsinkiläinen valtioneuvos Erik Fredrik Mauritz Hallberg ja Anna Emilia Schildt. Hän opiskeli 1900–1904 Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa.
Kalliokirvinen

Kalliokirvinen ("Anthus similis") on Afrikassa ja Aasiassa elävä varpuslintu. Sen laaja elinympäristö käsittää Saharan eteläpuolisen Afrikan, Arabian niemimaan, ja eteläisen Aasian Intiaan, Nepaliin ja Myanmariin asti. Siitä tunnetaan 19 alalajia. Pohjoiset populaatiot talvehtivat Aasian eteläosissa. Thomas C. Jerdon kuvaili lajin holotyypin Jalnasta Nilgirivuorilta Intiasta 1840.
Liezen

Liezen on Itävallassa, Steiermarkin osavaltiossa sijaitseva kaupunki ja Enns-jokialueen taloudellinen keskus.
Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 8 240 asukasta.
Koulutus.
Liezenissä on useita oppilaitoksia:
Mikko Parikka

Mikko Parikka (s. 9. joulukuuta 1988 Vantaa) on suomalainen näyttelijä, juontaja ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän on näytellyt MTV3-kanavan saippuasarjassa "Salatut elämät" Jiri Viitamäkeä, joka on ollut sarjassa mukana vuodesta 2010.
Ura.
Parikka osallistui syksyllä 2011 "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelman kuudennelle tuotantokaudelle, jossa hän kilpaili tanssiparinaan tanssinopettaja Katri Mäkinen. He putosivat kilpailun seitsemännessä pudotuksessa juuri ennen semifinaalia. Vuonna 2018 Parikka kilpaili "Fort Boyard Suomi" -ohjelmassa. Heinäkuun 2019 hän työskenteli NRJ-radiokanavan aamujuontajana.
Amerikkalaisen jalkapallon Vaahteraliigassa Parikka pelasi Vantaan TAFT:issa kausilla 2012 ja 2014.
Parikka on opiskellut teologiaa Helsingin yliopistossa vuodesta 2013. Vuoteen 2022 mennessä opinnot olivat kuitenkin jääneet ja vanhentuneet, sillä opintojen yhdistäminen työhön ja perhe-elämään ei onnistunut odotetusti.
"Salattujen elämien" lisäksi Parikka on nähty myös kesäteatteriesityksissä, kuten Karstulan kesäteatterin "Kuningasjätkässä" 2010.
Parikka on juontanut "Bachelor Suomen" tuotantokausia 2022 ja 2023.
Yksityiselämä.
Parikka on naimisissa "Salatuissa elämissä" Peppi Puolakkaa näytelleen, sittemmin muun muassa bloggaajana työskentelevän Sara Parikan kanssa. Pari aloitti seurustelun vuonna 2009, ja he menivät naimisiin vuonna 2014. Pariskunnalla on vuosina 2014, 2015 ja 2020 syntyneet tyttäret, sekä vuonna 2025 syntynyt poika. Perhe asuu Espoossa. Mikko Parikan isä Jari Parikka ja isoveli Jarno Parikka ovat jalkapalloilijoita.
Parikka on kotoisin Vantaan Korsosta.
Verosuunnittelu.
Finnwatch julkaisi 4. syyskuuta 2023 tutkimuksen sosiaalisen median vaikuttajien harjoittamasta agressiivisesta verosuunnittelusta. Parikan yhdessä vaimonsa kanssa omistama yritys on yksi tutkimuksen kohteena olleista yrityksistä, joille on tehty yritysjärjestely verosuunnittelumielessä. Kyseisessä yritysjärjestelyssä luotiin uusi holdingyhtiö, jolle varsinaisen liiketoimintaa harjoittavan yrityksen osakekanta siirrettiin osakevaihdolla. Kyseinen järjestely kasvatti keinotekoisesti holdingyhtiön tasearvoa ja mahdollistaa suuremmat verovapaat osingot.
Altmünster

Altmünster on kunta Gmundenin piirissä Ylä-Itävallan osavaltiossa Itävallassa. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 9 782 asukasta.
Liikenne.
Altmünsterin kautta kulkee Steinbachiin menevä moottoritie. Siellä on myös lähi- ja pikajunille tarkoitettu, 1900-luvun alussa rakennettu rautatieasema.
Lohikäärmeratsastaja (Perillinen)

Lohikäärmeratsastaja on maagisen telepaattisen yhteyden lohikäärmeen kanssa muodostanut henkilö yhdysvaltalaiskirjailija Christopher Paolinin kirjasarjassa "Perillinen". Yhteyden kautta ratsastaja ja lohikäärme pystyvät kuulemaan toistensa ajatukset ja tuntemaan toistensa tunteet. Lohikäärmeratsastajat luotiin ylläpitämään rauhaa lajien välillä lohikäärmeiden ja haltioiden välisen tuhoisan sodan päätyttyä. Valtaan noussut Galbatorix kuitenkin käänsi ratsastajat toisiaan vastaan, ja suuri osa heistä sai surmansa. Kun Saphira-lohikäärme kuoriutuu Eragonin löytämästä lohikäärmeenmunasta, nuoresta ihmispojasta tulee uusi lohikäärmeratsastaja.
Ratsastajat ja heidän lohikäärmeensä.
Kuten kirjoissa mainitaan, lohikäärmeratsastaja on ihminen tai haltia, joka on sidoksissa lohikäärmeeseen. Merkki, jolla ratsastajat on merkitty, on nimeltään "gedwëy ignasia", tai "Hohtava kämmen", valkohopea pyöreä merkki siinä kädessä, jolla ratsastaja koskee vastakuoriutunutta lohikäärmettään. Tuloksena lohikäärmeen ja ratsastajan välille syntyy yhteys, jonka avulla he voivat keskustella ajatuksillaan sekä jakaa kuvia ja/tai tunteita toistensa kanssa. Kaikki ratsastajat kehittyvät voimassa, kestävyydessä, älykkyydessä ja heidän aistinsa paranevat sekä he elävät pidempään. Erityisesti Ihmisratsastajat saavat ajan kuluessa haltiamaisia piirteitä; Brom on poikkeus tähän hänen nuoren lohikäärmeensä kuoleman vuoksi. Kaikki ratsastajat osaavat myös käyttää magiaa paremmin kuin muut magiankäyttäjät, vaikkakaan ratsastajien magian harjoittelu ei eroa hirveästi muiden magiankäyttäjien harjoittelusta.
Historia.
Alku.
Kirjojen mukaan ennen lohikäärmeratsastajien muodostamista, noin kolme vuosituhatta ennen Eragonia, nuori haltia metsästi ja tappoi lohikäärmeen urheilun vuoksi. Lohikäärmeet luonnollisesti tulistuivat tästä ja lyöttäytyivät yhteen ja tappoivat nuoren haltian. Tästä alkoi Lohikäärmesota, tai muinaisella kielellä, Du Fyrn Skulblaka. 
Kun sotaa oli kestänyt viisi vuotta, poika nimeltään Eragon löysi lohikäärmeenmunan ja antoi sen kuoriutua kasvattaen sen salassa muilta. Yhdessä he matkustivat Alagaesian halki lopettaen sodan. Estääkseen tulevat sodat, lohikäärmeet ja haltiakuningatar Tarmunora tapasivat ja molemmat osapuolet tekivät maagisen sopimuksen nimeltään Verivala tai Blödhren muinaisella kielellä. Ihmiset lisättiin sopimukseen myöhemmin. Siitä lähtien lohikäärmeratsastajat ylläpitivät rauhaa Alagaësiassa. Myöhemmin eräs Galbatorix kääntyi lohikäärmeratsastajia vastaan ja tämän joukot tuhosivat (melkein kokonaan)ratsastajat.
Robert Holkot

Robert Holkot (; myös "Ropertus"; "Holgot", "Holcot" tai "Holcott") (n. 1290–1349) oli englantilainen dominikaaniseen sääntökuntaan kuulunut skolastinen filosofi, teologi ja raamattuoppinut. Hän oli kotoisin Holcotista Northamptonshiresta.
Robert oli Wilhelm Ockhamilaisen seuraaja ja hän kehitti tämän näkemyksiä edelleen. Hänestä käytettiin nimitystä "Doctor firmus et indefatigabilis". Hänen kommentaarinsa "Viisauden kirjaan" ("Lectiones super librum Sapientiae") oli 1300-luvulla tunnettu. Siitä painettiin myöhemmin 1400- ja 1500-luvuilla useita painoksia.
Kvestio

Kvestio (, “kysymys“; mon. "quaestiones") oli keskiajan filosofialle tyypillinen menetelmä, jossa kulloinkin käsittelyn alla oleva teema muotoillaan ensin kysymyksen muotoon (esimerkiksi “onko Jumala olemassa?“). Tämän jälkeen kysymykseen annetaan jokin vastaus (“Jumala on olemassa“). Sitten annettua vastausta kohtaan esitetään vastaväitteitä (“vaikuttaa siltä, että Jumala ei ole olemassa, koska...“). Lopuksi annettua vastausta puolustetaan kumoamalla esitetyt vastaväitteet.
Kvestio-kysymyksissä esiintyy muun muassa seuraavia muotoja:
Kvestio-muotoa käytetään monissa skolastisissa teoksissa, kuten Tuomas Akvinolaisen teoksessa "Summa theologiae".
Bernin sopimus (tekijänoikeus)

Bernin sopimus eli Bernin yleissopimus kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta on tekijänoikeutta säätelevä kansainvälinen sopimus. 
Ensimmäinen sopimuksen versio solmittiin Sveitsin Bernissä vuonna 1886. Suomi liittyi sopimukseen vuonna 1928, ja nykyisin voimassa oleva sopimus astui Suomessa voimaan 1. marraskuuta 1986.
Jos teoksen alkuperämaa on ratifioinut sopimuksen, siihen sovelletaan Bernin sopimuksen mukaan kyseisen maan tekijänoikeuslakia. Jos teoksen suoja-aika on päättynyt sen alkuperämaan lain mukaan, sillä ei myöskään ole tekijänoikeuslain myöntämää suojaa kyseessä olevassa maassa. Eli jos esimerkiksi alkuperältään yhdysvaltalaisella teoksella ei ole enää tekijänoikeussuojaa Yhdysvalloissa, niin sitä ei myöskään ole Suomessa.
Hachiko – tarina uskollisuudesta

Hachiko – tarina uskollisuudesta on Lasse Hallströmin ohjaama elokuva vuodelta 2009. Se on tositarina akita-rotuisesta koirasta nimeltä Hachikō. Elokuva on uusintaversio vuonna 1987 julkaistusta elokuvasta "Hyvä ja uskollinen palvelija" ("Hachikō Monogatari").
Juoni.
Richard Geren esittämä professori pelastaa kadulta Hachiko-nimisen löytökoiran. Isännän kuoltua uskollinen Hachiko on tätä entiseen tapaan päivittäin vastassa rautatieasemalla vuosikausien ajan. Hachiko odottaa ja odottaa vuositolkulla, että hänen isäntänsä palaa tajuamatta, että omistaja on kuollut. Myöhemmin koira kuolee vanhuuteen, niin kuin Hachikon kävikin oikeassa elämässä.
Rooleissa.
Hachiko
Attersee (järvi)

Attersee (tunnetaan myös nimellä Kammersee) on Salzkammergutin alueen suurin järvi Itävallassa. Se ulottuu noin 20 kilometriä pohjoisesta etelään ja neljä kilometriä idästä länteen. Sen vesi tulee Seeache-joesta.
Vakaista tuulistaan ja puhtaasta vedestään johtuen Attersee vetää purjehtijoita ja uimareita puoleensa. Kilpakauden aikana siellä pidetään myös lukuisia purjehduskilpailuita.
Yksi Atterseen leppeimmistä tuulista on niin kutsuttu ”ruusuinen tuuli”, eli ”ruusuinen henkäys”. Kyseinen tuuli tuulee idästä päin, kulkien linnan ruusupuutarhan läpi ja täyttäen ilman ruusujen tuoksulla.
Paras aika käydä Atterseella on kevään, kesän ja syksyn aikana. Kokonsa takia ja kylmästä lämpötilasta huolimatta järvi jäätyy talvisin harvoin. Viimeksi se jäätyi kokonaan 1940-luvun loppupuolella.
Kalalajit.
Seuraavat kalalajit viihtyvät Attersee-järvessä:
Camilla Plum

Camilla Plum (s. 1956) on tanskalainen leipuri ja keittokirjailija. Hänen juontamaansa televisio-ohjelmaa "Camilla Plum ja säilöjän niksit" on näytetty myös Suomessa vuonna 2016. Hän on johtanut syöpään sairastuneen äitinsä jättämää Cap Horn -nimistä Tanskan ensimmäistä ekologista ravintolaa Kööpenhaminan Nyhavnissa.
Saumaharju

Saumaharju on korkea harju, joka on syntynyt mannerjäätikön reunan perääntyessä kahden eri tavalla virtaavan kielekevirtauksen väliin kerrostuneesta maa-aineksesta. Saumaharju sijaitsee yleensä saumamuodostumassa, jossa voi esiintyä harjumaisten muodostumien lisäksi muitakin muodostumia. Saumaharjuja ovat Suomessa Säkylänharju ja Virttaankangas sekä Pyynikinharju, Pohjankangas, Jaamankangas ja Rokuanvaara. Saumamuodostumia on Suomessa vain muutamia ja niissä ovat saumaharjut melko harvinaisia.
Lunohod

Lunohod (, ”Kuukävelijä”) 1 ja 2 olivat Neuvostoliiton kuuohjelman miehittämättömät kuuajokit, jotka tutkivat Kuun pintaa vuosina 1970 ja 1973. Ne toimivat samaan aikaan neuvostoliittolaisten Zond-kuuluotainten kanssa. Nämä ajokit päättivät Luna-ohjelman. Vasta vuonna 1997 Yhdysvaltain Mars Pathfinder pystyi vastaavaan robotin toimintaan vieraalla taivaankappaleella. Luna 2:n 35 kilometrin matka Kuun pinnalla on edelleen ennätys.
Kehitys.
Lunohodit kehitettiin alun perin tutkimaan miehitettyjen lentojen laskeutumispaikkoja ja jopa kuuaseman paikkaa etsimään.
Vuoden 1968 puolivälissä KIP-10-keskukseen, eli NIP-10:iin (КИП-10 tai НИП-10), joka toimi Shkolnojessa (Школьное) Krimillä, rakennettiin hehtaarin kokoinen kuuhalli, jossa oli kuuajokkien kokeilukenttä.
Alukset suunnitteli Aleksandr Kemurdžian, joka toimi NPO Lavotškinissä.
Ensimmäisen Lunohodin laukaisu epäonnistui 19. helmikuuta 1969.
Lunohod 1.
Lunohod 1 laukaistiin Luna 17 -avaruusaluksen kyydissä 10. marraskuuta 1970. Luna 17 saapui Kuun kiertoradalle 15. marraskuuta, ja 17. marraskuuta kello 03.47 UTC Lunohod 1 teki pehmeän laskun Mare Imbriumiin. Kello 06.28 UTC ajokki ajoi Kuun pinnalle.
Alus oli kooltaan 135 cm korkea, 170 cm pitkä ja 160 cm leveä. Sen massa oli 840 kg. Siinä oli kahdeksan pyörää. Sen ajonopeudet olivat 1 km/h ja 2 km/h.
Sen hyötykuorma
Lunohod 2.
Lunohod 2 laukaistiin Luna 21 -aluksen kyydissä 8. tammikuuta 1973. 12. tammikuuta alus tuli Kuun kiertoradalle. Lunohod 2 laskeutui Kuun pinnalle 15. tammikuuta kello 23.35 UTC Le Monnier -kraatterin luo.
Sen tiedelaitteet olivat
Lunohod 3.
Lunohod 3 rakennettiin, mutta se ei lentänyt avaruuteen. Se on NPO Lavotškinin museossa.
Korruptio Ruotsissa

Tämä artikkeli käsittelee korruptiota Ruotsissa eli vallan väärinkäyttöä oman tai sidosryhmän edun tavoitteluun. 
Transparency International arvioi valtioiden korruptiota kahdella indeksillä: International Corruption Perceptions Index ja International Bribe Payers Index. Vuonna 2006 Ruotsi oli kuudes listan 180 maasta, mutta oli vuonna 2008 jaetulla ensimmäisellä sijalla. 
 vuodelta 1997 on valtioiden välinen sopimus, joka pyrkii estämään kansainvälistä korruptiota, esimerkiksi viranomaisten lahjontaa. Sopimuksen mukaista Ruotsin kansallista lainsäädäntöä rikkovia tapauksia oli vuonna 2008 yksi, tutkintatapauksia 15.
GRECO on Euroopan neuvoston lahjonnan vastainen valtioiden ryhmä. Ruotsi liittyi GRECO:n vuonna 1999. GRECO tekee julkisia arviointeja jäsenvaltioiden korruption ehkäisystä. GRECO:n arviointi Ruotsin korruptiosta on tehty vuosina 2001, 2005 ja 2007.
Aleksandr Kemurdžian

Aleksandr Leonovitš Kemurdžian (, s. 4. marraskuuta 1921, Vladikavkaz – 25. helmikuuta 2003, Pietari) oli Neuvostoliiton avaruusohjelman pioneereja. Hän oli Lavotškinin pääsuunnittelija, joka suunnitteli Lunohod-kuuajokit.
Ukrainan neuvostotasavallan Tšernobylin ydinvoimalan vaurioituessa 1980-luvulla Kemurdžian palasi töihin antaen neuvoja robottiajoneuvojen käytössä alueen siivouksessa. 
Vanhoilla päivillää Kemurdžian vieraili Kaliforniassa NASAn JPL-keskuksessa.
Lunakhod-ohjelmasta tehtiin dokumenttifilmi "Tank on the Moon".
Keygen

Avaingeneraattori (, lyhyesti "keygen") on tietokoneohjelma, joka luo sovellusohjelman käyttämiseen tarvittavan lisenssiavaimen. Ohjelmistovalmistajat levittävät avaingeneraattoreita laillisesti kaupallisiin ympäristöihin, joihin ohjelmistoja on lisensoitu suuria eriä. Laittomia avaingeneraattoreita levitetään yleensä warez-skenen ja demoskenen yhteydessä tekijänoikeusrikkomusten ja ohjelmistopiratismin mahdollistamiseksi. Tällaiset avaingeneraattorit soittavat usein chiptune-taustamusiikkia, ja niissä on taiteellinen käyttöliittymä.
Richard Liversidge

Richard Liversidge (17. syyskuuta 1926 Blantyre, Malawi – 15. syyskuuta 2003 Kimberley, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen lintutieteilijä.
Liversidge aloitti insinööriopinnot Kapkaupungin yliopistossa 1946. Samalla kun hän opiskeli eläin- ja kasvitieteitä, hän teki täysiä työpäiviä yliopiston teknikkona. Hän valmistui vuonna 1955. Tämän jälkeen hän työskenteli Port Elizabethin museossa valmistellen samalla väitöskirjaansa, joka käsitteli kapinbulbulia ("Pycnonotus capensis"). Liversidge toimi Tsitsikaman kansallispuiston ensimmäisenä kuraattorina. Kesäkuussa 1966 hänet nimitettiin Kimberleyn McGregor -museon johtajaksi ja hän pysyi virassa, kunnes jäi eläkkeelle 1986.
Liversidge toimitti yhdessä Geoff McLachlanin kanssa Etelä-Afrikan linnuista teoksen "Birds of South Africa" (1957), jonka Austin Roberts oli julkaissut 1940. Liversidge julkaisi yli 80 tieteellistä tutkimusta ja 40 artikkelia kasveista, ekologiasta, linnuista, nisäkkäistä ja historiasta. Hän kirjoitti teokset "A Rapid Bird Guide" (1978) ja "The Birds Around Us" (1990), ja oli mukana toimittamassa useita historiaa ja metsästystä käsitteleviä kirjoja.
Liversidge nimesi linnuista eteläafrikankirvisen ("Anthus pseudosimilis") ja pitkäpyrstökirvisen ("Anthus longicaudatus").
Dichen Lachman

Dichen Lachman (s. 22. helmikuuta 1982) on australialainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat Katya Kinski saippuasarjassa "Neighbours" ja Sierra vuoden 2009 scifi-sarjassa "Dollhouse". Hän on vieraillut myös esimerkiksi televisiosarjoissa "" ja "S.H.I.E.L.D. Agentit", sekä näytteli "Altered Carbon – Muuntohiili"-sarjan ensimmäisellä tuotantokaudella.
Varhainen elämä.
Lachmanin äiti on tiibetiläistä syntyperää, mutta syntynyt Intiassa; isä puolestaan on kotoisin Australiasta. Lachman syntyi Kathmandussa, Nepalissa, ja asui maassa seitsemänvuotiaaksi, kunnes heidän perheensä muutti Australiaan Adelaideen.
Anna Räsänen

Anna Helena Räsänen (o.s. Alanko, 29. lokakuuta 1927 Helsinki – 2. lokakuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän opiskeli kuvataidetta Suomen Taideakatemian koulussa 1946–1951 sekä André Lhoten akatemiassa Pariisissa 1951. Hän oli naimisissa kuvanveistäjä Kauko Räsäsen kanssa. 
Räsänen maalasi Rajamäen kirkon alttarifreskon "Tie, totuus ja elämä" vuonna 1956 voitettuaan suunnittelukilpailun. Herttoniemen kirkossa on Räsäsen maalaus "Angelus", ja lisäksi hän maalannut teoksia muun muassa Ruskeasuon seurakuntasaliin sekä Munkkivuoren kirkon seurakuntasaliin. Räsänen piti näyttelyitä Suomen lisäksi Saksan liittotasavallassa, Puolassa, Unkarissa, Tšekkoslovakiassa ja Monacossa.
Räsänen kuoli sairaalassa Helsingissä 41-vuotiaana lokakuussa 1969.
Finlandia Marathon

Finlandia Marathon on Jyväskylässä järjestettävä juoksutapahtuma. Se järjestetään vuosittain syyskuun toisena lauantaina. Juoksureittinä on tasainen Rantaraitti, jonka Suomen Kuntaliitto, Suomen Tieyhdistys ja Tiehallinto ovat palkinneet Suomen kauneimpana liikenneväylänä.
Finlandia Marathonilla osallistuja voi valita, juokseeko täyden maratonin, puolimaratonin vai 10 kilometrin mittaisen Rantaraitin kierroksen. Sekä miehille että naisille on yleisten sarjojen lisäksi ikäsarjat 40-vuotiaista ylöspäin viiden vuoden välein. Finlandia Marathonin järjestävät Keski-Suomen Liikunta ja Jyväskylän Kenttäurheilijat.
Bad Aussee

Bad Aussee on Steiermarkin osavaltiossa Itävallassa sijaitseva kaupunki, joka toimii myös Salzkammergutin taloudellisena ja kulttuurillisena keskuksena. Sen sanotaan myös olevan Itävallan maantieteellinen keskipiste, jota kaupungin keskustassa oleva kivimonumentti edustaa. Kaupungissa oli vuoden 2019 arvioiden mukaan noin 4 900 asukasta.
Matkailu.
Nykyään Bad Ausseen pääpiste on kulttuurissa ja turismissa. Kaupungissa on Kammerhofmuseum-niminen museo, missä on esillä sen perinteisiin ja tapoihin, sekä suolakauppaan liittyviä esineitä ja alueelta löytyneitä fossiileja. Keskustassa on myös Vital Bad Aussee -kylpylä.
Bad Ausseesta löytyy myös kaksi laskettelualuetta, Loser ja Tauplitz. Loserin ylpeyden aiheena on sieltä avautuva upea näkymä Dachstein Glacieriin. Alue on myös hiljattain nykyaikaistettu. Tauplitzissa voi puolestaan pulkkailla ja hiihtää iltaisin.
Maantiede.
Järvet.
Bad Ausseessa on viisi järveä: Altaussee, Sommersbergersee, Grundlsee, Toplitzsee ja Kammersee. Altaussee on maalauksellinen järvi Loser-vuoren alapuolella. Järven ympäristö on hyvin hoidettua ja sen rannalla on Altausseen kylä. Sommersbergersee on pieni järvi, eikä se ole yhtä syvä kuin alueen muut järvet, minkä takia siinä voi uida aikaisemmin kuin muissa Bad Ausseen järvissä.
Rebound-ilmiö

Rebound-ilmiö tarkoittaa sitä, että lääkkeellä hoidettu oire, kuten unettomuus tai ahdistus, palaa lääkityksen päätyttyä takaisin alkuperäistä huomattavasti voimakkaampana.
Hung

Hung on yhdysvaltalainen komedia-draamasarja, joka alkoi Yhdysvalloissa 28. kesäkuuta 2009 HBO-kanavalla. Sarjaa on tällä hetkellä tuotettu kolme tuotantokautta. Sarjan on luonut Dmitry Lipkin.
Hungin päähenkilönä on Thomas Janen näyttelemä Ray Drecker, onneton ja eronnut historianopettaja ja baseball-valmentaja. Raylla on kaksi lasta, jotka asuvat hänen uusiin naimisiin menneen ex-vaimonsa (Anne Heche) kanssa. Kun tulipalo tuhoaa Rayn kodin, jää hän vararikon partaalle. Raylla on kuitenkin vaikuttava kehon osa: hänen penis on 23 senttimetriä. Ystävänsä Tanyan (Jane Adams) avustuksella Ray päättää ryhtyä miesprostituoiduksi, Tanya hänen parittajanaan. Ensimmäisellä kaudella seurataan, kuinka kaksikko aloittelee uutta bisnestään, vastoinkäymisiä välttämättä.
Yle TV2 aloitti sarjan esittämisen Suomessa syyskuussa 2010.
Franz Reichelt

Franz Karl Reichelt, tunnettu myös nimellä Henry François Reichelt (16. lokakuuta 1878 – 4. helmikuuta 1912) oli itävaltalaissyntyinen ranskalainen räätäli, keksijä ja laskuvarjohypyn pioneeri, nykyään toisinaan tunnettu myös nimellä ”Lentävä räätäli”. Reichelt tunnetaan hänen kuolemaansa johtaneesta onnettomuudesta, joka seurasi hänen hypättyään Eiffel-tornista testatakseen itse suunnittelemaansa ylläpidettävää laskuvarjopukua. Reichelt kehitti lentäjille pukua, joka muuttuisi tarvittaessa laskuvarjoksi. Ensimmäiset hänen viidennen kerroksen asunnostaan tehdyt testit olivat menestyksellisiä, mutta hän ei onnistunut enää myöhemmin toistamaan kokeita onnistuneesti. 
Reichelt syntyi Štětíssä, Böömin kuningaskunnassa, Itävalta-Unkarin valtakunnassa vuonna 1879 ja muutti Pariisiin vuonna 1898. Hänelle myönnettiin Ranskan kansalaisuus vuonna 1909. Reichelt ranskalaisti etunimensä Franzin muotoon "François". Reichelt toimi menestyksellisenä räätälinä Pariisin Palais Garnierin lähellä 8 Rue Gaillonilla. 
Reichelt oli saanut viranomaisilta luvan Eiffel-tornin kokeelleen, joskin viranomaiset sanoivat myöhemmin, että hän oli saanut luvan vain testinukkejen käytölle eikä omalle hypylleen. Myös paikan päällä olleet ystävät yrittivät estää Reicheltia hyppäämästä. Hän halusi kuitenkin todistaa keksintönsä toimivuuden ja hypätä itse ilman minkäänlaisia turvaköysiä. Reichelt hyppäsi tornin ensimmäiseltä tasolta hieman yli 57 metrin korkeudelta. Hypyssä laskuvarjopuku aukesi liian myöhään ja hän osui jäätyneeseen maahan liian suurella vauhdilla. Reichelt kuoli lähes välittömästi. "Le Petit Parisien" -lehden mukaan hänen kallonsa ja selkänsä murtui hypyssä ja suusta, nenästä ja korvista vuosi verta. Katsojien saapuessa paikalle hän oli jo kuollut. Maahan jäi hypyn seurauksena 15 senttimetrin syvyinen painauma. Hyppy valokuvattiin ja filmattiin.
Maailman valot (albumi)

Maailman valot on Pekka Himangan albumi vuodelta 1976.
Levyn nimikappale on merkitty levykanteen "venäläiseksi kansansävelmäksi". Tosiasiassa kappaleen on säveltänyt venäläinen Eduard Kolmanovski, jonka toinen tunnettu sävellys on "Rakastan sinua, elämä". Ensimmäisen levytyksen ”Maailman valoista” teki Suomessa Veikko Tuomi vuonna 1969. Tuomi levytti kappaleen uudelleen vuonna 1976, mutta parhaiten tunnetaan Himangan levytys. ”Kenpä tyynellä purjehtii” (Vem kan segla förutan vind) on ahvenanmaalainen kansansävelmä.
Oikeutettu kosto

Oikeutettu kosto ("Crossfire") on Edward Dmytrykin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1947. Elokuva pohjautuu Richard Brooksin romaaniin "The Brick Foxhole". "Oikeutettu kosto" sai kriitikoilta hyvän vastaanoton ja se oli myös taloudellinen menestys.
Elokuva sai viisi Oscar-ehdokkuutta ja se palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla parhaana yhteiskunnallisena elokuvana.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni.
Elokuva alkaa kohtauksella, jossa tunnistamattomaksi jäävä sotilas pahoinpitelee toisen sotilaan, Joseph Samuelsin (Sam Levene), kuoliaaksi. Myöhemmin elokuvassa teon tekijäksi paljastuu Robert Ryanin näyttelemä Montgomery, jonka ainoana motiivina on ollut uhrin juutalaisuus. Elokuva poikkeaa kirjasta, sillä siinä motiivina oli uhrin homoseksuaalisuus, mutta sitä pidettiin liian kiistanalaisena aiheena elokuvaan.
Verta ja hiekkaa

Verta ja hiekkaa on Rouben Mamoulianin ohjaama elokuva vuodelta 1941. Se palkittiin parhaan kuvauksen Oscar-palkinnolla. Pääosissa olivat Tyrone Power, Linda Darnell, Rita Hayworth, Alla Nazimova ja Anthony Quinn. Se perustuu Vicente Blasco Ibáñezin romaaniin "Sangre y arena" (suom. "Verta ja hiekkaa", 1924). Elokuvan tapahtumat sijoittuvat härkätaistelun maailmaan.
Viron Fed Cup -joukkue

Viron Fed Cup -joukkue edustaa Viroa Fed Cupissa. Se toimii Viron Tennisliiton alaisuudessa. Viro osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1992. Kaiken kaikkiaan Viro on pelannut 102 maaottelua, joista se on voittanut 49 ja hävinnyt 53.
"Päivitetty 27. helmikuuta 2019"
Tahdon olla sun napakymppis

Tahdon olla sun napakymppis on Kari Salmelaisen vuonna 1986 julkaistu studioalbumi. Albumin julkaisi Flamingo Music.
Tekijät.
Muusikoita.
Lähde:
Tuotanto.
Lähde:
Shane Hnidy

Shane Hnidy (s. 2. marraskuuta 1975 Neepawa, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi ammattilaisena viisitoista vuotta, vuodesta 1996 vuoteen 2011. 
Peliura.
Hnidy pelasi juniorivuosinaan 1991–1996 Swift Current Broncosissa ja Prince Albert Raidersissa WHL:ssä. Buffalo Sabres varasi hänet seitsemännellä kierroksella (173. vuoro) vuoden . Hän ei kuitenkaan pelannut Sabresissa yhtäkään ottelua. Ennen NHL-uraansa Hnidy pelasi AHL-liigaa Saint Johnissa, Cincinnatissa ja Adirondackissa ja IHL-liigaa Grand Rapidsissa. Vuonna 2000 Detroit Red Wings myi Hnidyn Ottawa Senatorsiin, jossa hänen NHL-uransa alkoi. Hän on pelannut myös Nashville Predatorsissa, Atlanta Thrashersissa ja Anaheim Ducksissa.
2. tammikuuta 2008 Boston Bruins ja Anaheim Ducks tekivät pelaajavaihdon, jossa Bostoniin siirtyivät Hnidy ja kuudennen kierroksen varausvuoro ja Anaheimiin Brandon Bochenski.
3. heinäkuuta 2009 Hnidy ja Minnesota Wild solmivat yhden vuoden pituisen sopimuksen. Sopimuksensa Wildin kanssa päätyttyä hän oli useita kuukausia ilman sopimusta loukkaannuttuaan Phoenix Coyotesin harjoitusleirillä syksyllä 2010. Hän kärsi kiertäjäkalvosimen repeämästä. Helmikuussa 2011 hän palasi Boston Bruinsiin tekemällä seuran kanssa yksivuotisen sopimuksen. Hän edusti Stanley Cupin voittanutta Bruinsia kauden 2010–2011 lopulla kolmessa runkosarja- ja kolmessa pudotuspeliottelussa. Hän ei pelannut yhdessäkään Stanley Cup -finaaliottelussa. 
Hnidy ilmoitti pelaajauransa päättymisestä 31. elokuuta 2011, jolloin myös kerrottiin hänen alkavan toimia Winnipeg Jetsin otteluiden kommentaattorina Sports Radio 1290 -radiokanavalla. Hän pelasi ammattilaisena viisitoista vuotta. NHL:ssä Hnidy edusti seitsemää eri seuraa ja pelasi yhteensä 550 runkosarja- ja 40 pudotuspeliottelua.
Viha (elokuva)

Viha () on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut mustavalkoinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Mathieu Kassovitz. Elokuva kertoo Pariisin lähiöissä kiehuvasta tyytymättömyydestä, rasismista ja väkivallasta. Nimi tulee elokuvan repliikistä "La haine attire la haine!" ().
Johan Peter Falck

Johan Peter Falck (26. marraskuuta 1732 Broddetorp, Länsi-Götanmaa – 31. maaliskuuta 1774 Kazan, Venäjä) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija, yksi Carl von Linnén oppilaista.
Falck aloitti opinnot Uppsalan yliopistossa 1751. Hän opiskeli Linnén ohjauksessa ja toimi myös tämän pojan kotiopettajana. Linnén toimeksiannosta hän teki kasvitieteellisen tutkimusretken Gotlantiin 1760. Vuonna 1763 hän siirtyi Pietariin, jossa hän hoiti valtioneuvos Krusen luonnontieteellistä kokoelmaa. Vuonna 1765 hänestä tuli Pietarin "Collegium medicumin" lääketieteen ja kasvitieteen professori.
Vuosina 1768–1774 Falck sai johtaakseen yhden suurta, koko Venäjänmaata tutkineen tieteellisen tutkimushankkeen retkikunnista, ja matkusti viiden vuoden ajan Kaakkois-Venäjällä ja läntisessä Siperiassa. Hän kartoitti alueiden kasvistoa ja eläimistöä mutta tutki myös niiden taloudellisia ja kulttuurioloja. Aineistot lähetettiin Pietariin ja osin myös Linnélle Uppsalaan.
Paluumatkalla Kazanissa masennuksesta kärsinyt Falck ampui itsensä pistoolilla.
Falckin havainnot julkaisi myöhemmin hänen retkikumppaninsa Johann Gottlieb Georgi kolmiosaisessa teoksessa "Beyträge zur Topographischen Kenntniss des Russischen Reichs, I-III" (Pietari 1785-1786).
The Screen Guild Theater

The Screen Guild Theater oli yhdysvaltalainen radiokuunnelmasarja, jota esitettiin 1939–1952. Sarjan nimi vaihteli sen kulloisenkin sponsorin mukaan. Eri aikoina käytössä olleita nimiä olivat muun muassa "The Gulf Screen Guild Show", "The Gulf Screen Guild Theater", "The Lady Esther Screen Guild Theater" ja "The Camel Screen Guild Theater".
"The Screen Guild Theater" luotiin keräämään rahaa 1924 perustetulle Motion Picture Relief Fundille, joka muun muassa ylläpiti elokuva-alalta eläkkeelle jääneitä avustamaan tarkoitettua Motion Picture Country Homea. Kuunnelmien näyttelijät antoivat esiintymispalkkionsa säätiölle. "Screen Guild Theaterin" esiintyjinä vieraili Hollywoodin eturivin näyttelijöitä, kuten Ethel Barrymore, Agnes Moorehead, Dinah Shore, Lionel Barrymore, Humphrey Bogart, Eddie Cantor, Gary Cooper, Bing Crosby, Bette Davis, Jimmy Durante, Clark Gable, Judy Garland, Gene Kelly ja Frank Sinatra. Sarjan jaksot olivat pääsääntöisesti elokuvien radiosovituksia.
Stadilaista tangoa etsimässä

Stadilaista tangoa etsimässä on Tahvo Hirvosen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2010. 
Elokuva on musiikkidokumentti Tuomari Nurmion ja Kongontien orkesterin "Tangomanifesti"-levyn teosta ja muusikko Nurmion tutkimusmatkasta helsinkiläisen tangon historiaan.
Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde (täsmennyssivu)

Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde voi tarkoittaa seuraavia:
Milano – San Remo 2010

Milano–San Remo 2010 oli järjestyksessään 101. maantiepyöräilyn Milano–San Remo-kilpailu. Se järjestettiin 298 kilometrin reitillä Milanosta San Remoon 20. maaliskuuta 2010.
Óscar Freire voitti Milano–San Remon kolmannen kerran urallaan. Hän voitti massakiriin päättyneen kilpailun ennen Tom Boonenia ja Alessandro Petacchia.
Tulokset.
Lähde: Cycling Archives
Osallistuneet tallit.
Kilpailussa oli mukana 25 joukkuetta, joissa jokaisessa kahdeksan ajajaa:
HMS Shikari

HMS Shikari (viirinumero D85 ja toukokuusta 1940 alkaen I85) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 1917 vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelmien 11. tilauksessa William Doxfordilta Sunderlandistä, missä köli laskettiin 15. tammikuuta 1918. Aluksen valmistus keskeytyi ensimmäisen maailmansodan jälkeisten laivastorajoitusten vuoksi. Alus laskettiin vesille 14. heinäkuuta 1919, minkä jälkeen se hinattiin Chathamiin viimeisteltäväksi. Aluksen valmistuminen viivästyi edelleen, kunnes se lopulta valmistui syyskuussa 1923.
Palvelus.
"Shikari" päätettiin muuttaa heti valmistuttuaan maalilaiva "HMS Agamemnonin" ohjausalukseksi. Alukselle ei asennettu aseistusta, vaan sille asennettiin tarvittavat radiolaitteet maalilaivan ohjaamiseksi. Alus jatkoi tehtävässään aina syyskuuhun 1939, vaikka maalialukseksi vaihdettiin "HMS Centurion".
Syyskuussa 1939 alus määrättiin saattajaksi ja se siirrettiin lokakuussa muutostöitä varten telakalle, missä sille asennettiin tykki- ja sukellusveneidentorjunta-aseistus. Alus palautettiin palvelukseen vuoden 1940 alussa, jolloin se sijoitettiin suojaamaan rannikkosaattueita. Toukokuussa alus siirrettiin Doverin alaisuuteen evakuoimaan siirtoarmeijaa mannermaalta. Alus aloitti 28. toukokuuta Dunkerquen evakuoinnit ja se pelasti 1. kesäkuuta Gravelinesin edustalla uppoavalta "SS Praguelta" ranskalaisia sotilaita. Alus poistui 4. kesäkuuta viimeisten joukossa Dunkerquesta kannellaan ranskalaisia sotilaita. Operaatiosta vapauduttuaan alus palasi rannikkosaattueiden suojaksi, kunnes se määrättiin syyskuussa Atlantille suojaamaan saattueita. Aluksen syvyyspommi kuormaa kasvatettiin ennen siirtoa.
Syyskuussa 1941 alus siirrettiin 1. saattajaryhmään luoteisen reitin alaisuuteen. Alus kärsi 24. lokakuuta Islannin eteläpuolella myrskyssä vaurioita muun muassa taaempi savuhormi meni yli laidan. Se siirrettiin korjattavaksi Belfastiin, mistä alus palasi 25. joulukuuta ryhmäänsä. Alus oli luoteisen ryhmän alaisuudessa yhdessä ryhmänsä muiden alusten "HMS Keppelin", "HMS St. Albansin", "HMS Anchusan", "HMS Wallflowerin", "HMS Dahlian" ja "HMS Meadowsweetin" kanssa. Se suojasi 12. huhtikuuta 1943 Avonmouthista Clydeen saattuetta WS29, josta se erkani 14. huhtikuuta.
Toukokuussa alus siirrettiin muiden S-luokan hävittäjien kanssa Islantiin, mistä se palasi elokuussa kotimaahan. Alus määrättiin 21. syyskuuta sukellusveneidentorjuntaan yhdessä "HMS Matchlessin" ja "HMS Obedientin" kanssa, mistä tehtävästä se palasi saattueiden suojaksi.
Syyskuussa 1944 alus poistettiin Atlantin saattueiden suojaamisesta Captain-luokan fregattien palvelukseen oton jälkeen. Se poistettiin palveluksesta Grangemouthissa ja siirrettiin reserviin. Alus oli mahdollisesti koulutuskäytössä lokakuusta 1945, kunnes se sijoitettiin sodan päätyttyä poistolistalle. Alus myytiin 13. syyskuuta BISCOlle, joka siirsi romutustehtävän J. Cashmorelle Newportiin. Se saapui 4. marraskuuta romutettavaksi.
HMS Stronghold

HMS Stronghold (viirinumero H50) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuosien 1916-1917 laivaston-hätäohjelman 12. tilauksessa Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin maaliskuussa 1918. Alus laskettiin vesille 6. toukokuuta 1919 ja otettiin palvelukseen 2. heinäkuuta.
Palvelus.
Palvelukseen oton jälkeen alukselle asennettiin katapultti Follandin lentokoneen käytön testaamiseksi sotalaivalla. Vuonna 1939 alus määrättiin Hongkongiin sijoitettuun laivasto-osastoon, jonka mukana se aloitti 3. syyskuuta partioinnin. Se siirrettiin 15. syyskuuta miinoitustehtäviin Singaporeen, jonne se saapui 22. syyskuuta. Alus laski marraskuussa miinoitteen Johoren etelärannikolle.
Alus laski 2. tammikuuta-8. maaliskuuta 1940 Singaporen edustalle miinakenttä numero kahteen miinoja, minkä jälkeen se siirrettiin partiotehtäviin Malesiaan osana Singaporeen sijoitettua laivastoa. Helmikuussa 1941 alus laski Johoren itärannikolle miinoitteen yhdessä apumiinalaiva "HMS Teviot Bankin" kanssa. Alus laski 8. maaliskuuta mennessä Singaporen edustalle miinakentän numero 3, minkä jälkeen se jatkoi partiointia. Se jatkoi heinäkuussa Johoren itärannikon miinoittamista, minkä jälkeen se palasi jälleen partiontiin. Marraskuussa alus laski Lomun kanavaan miinakenttä numero viiden, minkä jälkeen se siirrettiin joulukuussa Singaporeen telakalle huollettavaksi. Alus oli edelleen telakalla, kun sotatoimet Japania vastaan alkoivat 8. joulukuuta.
Tammikuussa 1942 telakalta palattuaan alus siirrettiin Singaporen ja Australian välisten saattueiden suojaksi. Alus hinasi 2. helmikuuta "HMAS Vendettan" Jaavalta Singaporeen ja se suojasi 11. helmikuuta evakuointisaattuetta Singaporesta Jaavalle risteilijä "HMS Durbanin" ja hävittäjä "HMS Jupiterin" kanssa. Saattueeseen liittyi Palambangista lähtenyt evakuointiin osallistuvat alukset. Saattue joutui 13. helmikuuta keisarillisen Japanin laivaston sukellusveneiden hyökkäyksen kohteeksi, jolloin joitakin sen aluksia tuhoutui.
Maaliskuussa alus suojasi pakolaisia kuljettavaa hollantilaista höyrylaivaa "SS Zaandamia" Tijlatapista Fremantleen. Alus erkani 2. maaliskuuta nopeammasta suojattavastaan. Japanin laivaston tiedustelukone havaitsi aluksen Sundasalmesta etelään. Alus joutui taisteluun Keisarillisen Japanin laivaston risteilijöiden "Mayan" ja hävittäjien "Arashin" ja "Nowakin". Taistelussa "Stronghold" upposi. Japanilaisten valtaama hollantilainen kauppalaiva pelasti miehistön eloonjääneet, jotka myöhemmin siirrettiin "Mayalle".
HMS Sturdy

HMS Sturdy (viirinumero H28) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin kesäkuussa 1917 vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelman 12. tilauksessa Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin maaliskuussa 1918. Alus laskettiin vesille 25. kesäkuuta 1919 ja valmistui 15. lokakuuta, jolloin se oli varustettu miinalaivaksi.
Palvelus.
Alus oli Kotilaivastossa, kunnes se sijoitettiin reserviin. Vuonna 1939 alus palautettiin palvelukseen, minkä jälkeen se valmistautui elokuussa siirtoon Kiinan asemalle Hongkongiin. Alus matka keskeytyu syyskuussa Välimerelle, jossa se aloitti partioinnin. Vuoden lopulla alus siirrettiin suojaamaan Atlantin saattueita, kunnes se siirrettiin kesäkuussa 1940 läntisen reitin alaisuuteen. Alus suojasi saattuetta HG53 Gibraltarilta Cape Finisterreen siirtyessään takaisin kotimaahan.
Alus suojasi 18. lokakuuta hävittäjä "HMS Whitehallin", miinanraivaaja "HMS Jasonin", korvettien "HMS Hibiscuksen", "HMS Heliotropen", "HMS Coreopsiksen" ja "HMS Arabiksen" sekä troolarien "HMS Lady Elsan", "HMS Blackflyn" ja "HMS Anglen" kanssa Halifaxista saapuvaa saattuetta HX73, joka joutui seuraavana päivänä Saksan laivaston sukellusveneiden hyökkäyksen kohteeksi. Hyökkäyksessä 12 kauppa-alusta upotettiin ja kaksi vaurioitui.
"Sturdy" ajoi 30. lokakuuta karille Tireen saaren edustalla Skotlannin rannikolla, jolloin alus tuhoutui. Viisi aluksen miehistönjäsentä hukkui, kun he yrittivät uida rantaan. Hukkuneet on haudattu Sorobyn hautausmaahan.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
HMS Tenedos (H04)

HMS Tenedos (viirinumero H04) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. huhtikuuta 1917 vuosien 1917-1918 hätäohjelman 12. tilauksessa Hawthorn Leslieltä Newcastlesta, missä köli laskettiin 6. joulukuuta 1917. Alus laskettiin vesille 21. lokakuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 11. kesäkuuta 1919.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alkaessa alus oli sijoitettuna Kiinan laivastoasemalle. Alus oli Hongkongissa telakalla muutettavana miinalaivaksi, mihin tehtävään se oli määrätty syyskuussa 1939. Alus lähti 3. syyskuuta muutostöiden valmistuttua Hongkongista Singaporeen, jossa se aloitti seuraavana päivänä Singaporen edustan miinoittamisen. Miinoitustehtävä päättyi 17. syyskuuta.
Marraskuussa alus palautettiin sukellusveneidentorjuntaan Singaporessa, jonne se jäi saattue- ja partiointitehtäviin. Alus suojasi 3. joulukuuta 1941 Force Z:n taisteluristeilijä "HMS Repulsea" ja taistelulaiva "HMS Prince of Walesia" yhdessä "HMS Expressin", "HMS Electran" ja "HMAS Vampiren" kanssa. "Tenedos" ja "Vampire" suojasivat 5. joulukuuta "Repulsea" matkalla Singaporesta Darwiniin, josta alukset palasivat seuraavana päivänä, kun saatiin tieto keisarillisen Japanin laivaston olevan Siaminlahdella. Alus purjehti 8. joulukuuta Force Z:n mukana Singaporesta. Seuraavana päivänä alus erkani osastosta pyytääkseen vahvistuksia radiolla. Se oli 10. kesäkuuta taistelussa hyökänneitä japanilaisia lentokoneita vastaan. Se ei kärsinyt taistelussa vaurioita, minkä jälkeen se palasi Singaporeen.
Tammikuussa 1942 alus liittyi Western Striking Forceen yhdessä "HMS Scoutin" kanssa suojaamaan Australiasta saapuvia saattueita. Alus pelasti 2. helmikuuta "Norah Mullerin" eloonjääneet Australian laivaston risteilijän "HMAS Hobartin" kanssa.
"Tenedos" suojasi 26. helmikuuta "Hobartia", "HMS Dragonia" ja "HMS Danaea" Tanjong Priokista estämään japanilaisten maihinnousua Jaavalle. Osasto palasi tukikohtaan kohtaamatta japanilaisia. Alus siirrettiin 1. maaliskuuta Itäiseen laivastoon Ceylonilla, jonne se saattoi "Hobartin". Alus upposi 5. huhtikuuta Japanin ilmahyökkäyksessä Colombon satamaan, jolloin sen miehistöstä 33 sai surmansa.
Gary Voelker

Gary Voelker on Yhdysvalloissa asuva lintutieteilijä. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi Washingtonin yliopistosta 1998 ja toimii Teksasissa sijaitsevan Texas A&amp;M Universityn apulaisprofessorina ja lintutieteen kuraattorina.
Voelkerin tutkimusryhmä on perehtynyt lintujen fylogeniaan, systematiikkaan, evoluutioon ja eliömaantieteeseen kahdella mantereella, Teksasissa ja Afrikassa. Tutkimuskohteina ovat ensisijaisesti olleet kirviset ("Anthus"), västäräkit ("Motacilla"), koskikarat ("Cinclus") ja rastaat ("Turdus").
Voelker nimesi yhdessä Richard Liversidgen kanssa eteläafrikankirvisen, ja yhdessä Thomas P. Gnosken kanssa uuden tropiikkilepinkäislajin "Laniarius willardi" Afrikasta Itä-Afrikan hautavajoaman alueelta vuonna 2009.
HMS Thanet

HMS Thanet (viirinumerot D29 ja H29) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin heinäkuussa 1917 vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelmien 12. tilauksessa Hawthorn Leslie and Companyltä, missä köli laskettiin 13. joulukuuta. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1918 ja valmistui 3. elokuuta 1919.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin lentokoneiden nousualustojen koealukseksi. Toisen maailmansodan alkaessa alus oli Hongkongissa Kiinan aseman paikallislaivueessa.
Alus määrättiin lokakuussa muutettavaksi nopeaksi miinalaivaksi ja se siirrettiin 18. lokakuuta muutostöitä varten Hongkongissa telakalle. Alus laski 21.-27. lokakuuta miinakentän Lantaun kanavaan apumiinalaiva "HMS Man Yeungin" kanssa. Miinoitusten päätyttyä alus palasi sukellusveneentorjuntaan. Kiinan asemalle sijoitettuna alus suojasi alueen meriliikennettä, kunnes Japani julisti sodan liittoutuneille. Alus siirrettiin 8. joulukuuta 1941 "HMS Scoutin" kanssa Singaporeen, jonne ne saapuivat 13. joulukuuta.
Alus lähti 26. tammikuuta 1942 Australian laivaston hävittäjän "HMAS Vampiren" kanssa torjumaan Keisarillisen Japanin laivaston osastoa, joka oli matkalla Endauhun Malesian itärannikolla. Seuraavana päivänä "Thanetin" konehuoneeseen osui kranaatti taistelussa kevyt risteilijä "Sendain" ja hävittäjien "Yūgirin", "Fubukin" ja "Asagirin" kanssa, jolloin alus menetti liikuntakykynsä ja lopulta upposi.