Oskar Relander

Karl Adolf Oskar Relander (12. tammikuuta 1863 Sortavala – 19. syyskuuta 1930 Marian sairaala, Helsinki) oli suomalainen pedagogi ja kansanrunouden tutkija. Hän oli poliittisista syistä karkotettuna Siperiaan 1916–1917.
Henkilöhistoria.
Relanderin vanhemmat olivat apteekkari Erik Oskar Relander ja Rosa Hällström. Relander valmistui filosofian kandidaatiksi 1888 ja lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1894 ja opiskeli sen jälkeen Berliinin yliopistossa 1889–1890 ja 1891–1892. Hän teki opintomatkan Saksaan, Tanskaan, Hollantiin ja Sveitsiin 1905–1910. Opintojen päätyttyä Relander oli nykyisen Suomen Kuvalehden edeltäjän päätoimittaja vuonna 1894. Ollessaan Jyväskylän seminaarin suomen kielen lehtorina 1897–1905 hän toimi muutamia vuosia Jyväskylän kunnallispolitiikassa valtuuston jäsenenä ja puheenjohtajana. Parin vuoden Helsingin piirin kansakouluntarkastajan viran hoidon 1905–1907 jälkeen Relander teki pitkän uran Sortavalan seminaarin johtajana 1908–1928. Relander opetti seminaarissa suomenkieltä, kasvatusoppia, historiaa ja puutarhaoppia. Johtajakaudellaan Relander vangittiin valtiollisista syistä marraskuussa 1916 ja hän oli jonkin aikaa Viipurin lääninvankilassa ja Pietarin Peresiljan vankilassa, kunnes Suomen kenraalikuvernööri Frans Seyn karkoitti hänet Siperiaan ensin Irkutskin ja sitten Tshitan kaupunkiin. Huhtikuussa 1917 Relander pääsi palaamaan Suomeen ja takaisin virkaansa hoitamaan. Hän erosi johtajan virastaan täysinpalvelleena 1928. 
Jo kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov ajoi Sortavalan seminaarin muuttamista venäjänkieliseksi ja siirtämistä Haminaan. Sama hanke nousi myöhemmin uudestaan esiin ja Relander laati ja allekirjoitti sitä vastustavan kirjelmän. Siirtohanke peruttiinkin. Hänen poikansa Ilmari Relander lähti Saksaan jääkärikoulutukseen ja kun hän palasi kotimaahan, häneltä löytyi räjähteitä. Myös isää Oskar Relanderia pidettiin saksalaismielisenä ja hänet karkotettiin marraskuussa 1916 Siperiaan, josta hän palasi seuraavana vuonna ja sai sankarin vastaanoton. 
Relander toimi Jyväskylän kaupunginvaltuuston puheenjohtajana, Itä-Karjalan kansanopiston ja Kurkijoen maamiesopiston johtokuntien puheenjohtajana, eräiden valtionkomiteoiden jäsenenä ja puheenjohtajana sekä Suomen Kuvalehden päätoimittajana vuonna 1894. Hänen julkaisujaan olivat muun muassa väitöskirja "Kuvakielestä vanhemmassa suomalaisessa lyyrillisessä kansanrunoudessa" sekä muistelmateos "Vankilasta ja Siperiasta", joka sisälsi muistelmia ja kuvauksia siitä ajasta, minkä Relander sai vuosina 1916–1917 viettää Pietarin vankiloissa ja Siperiassa. Relander teki useita runonkeräysmatkoja Karjalaan ja Aunukseen ja julkaisi oppikirjoja, muun muassa "Puutarhakirja", "Valistuksen lukukirja" ja "lsänmaallinen lukukirja", historiallisia teoksia ("Sissisotien ajoilta") sekä Oskar Hainarin ja Ludvig Anzengruberin elämäkerrat. Relander kirjoitti Valvojaan, Aikaan ja muihin aikakauskirjoihin ja sanomalehtiin suuren määrän etnografiaa, kansanrunoutta, kirjallisuutta ja puutarha-alaa koskevia kirjoituksia sekä kaunokirjallisia ja muita suomennoksia.
K. A. O. Relanderin puoliso oli Bertha o.s. Wiiger t. Wüger. Heidän pojistaan Ilmari Relander oli jääkärieversti ja Tauno Relander oli lääkintöneuvos ja Relanderin sukua selvittänyt sukututkija.