tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pirkko Tanskanen

Pirkko Numminen (o.s. Tanskanen, s. 1941) on suomalainen pikaluistelija. Uransa jälkeen hän opiskeli liikuntatiedettä valmistuen liikuntatieteen tohtoriksi.
Pikaluistelijaura.
Pirkko Tanskanen edusti pikaluistelussa TUL:n tamperelaisseuraa Tampereen Kilpa-Veljet (TK-V) ja uransa lopulla vuodesta 1960 toista tamperelaisseuraa Tampereen Sisua. Hän aloitti uransa vuonna 1953 nuorten sarjoissa. Vuonna 1957 hän kilpaili 16-vuotiaana Suomessa järjestetyissä naisten MM-kisoissa Imatralla sijoituksen ollessa 14. Hän edusti Suomea kaikkiaan neljä kertaa eli vuoden 1957 jälkeen 1958 Ruotsin Kristinehamnissa, 1960 Ruotsin Östersundissa ja 1961 Norjan Tönsbergissä. Paras sijoitus yhteispisteissä tuli vuosien 1957- ja 1960-kisoissa eli 14. Paras matkakohtainen sijoitus oli vuoden 1960 MM-kisojen 1 500 metrin 12. sija.
Kansallisesti Tanskanen saavutti liittonsa TUL:n mestaruuden vuonna 1960. Tähän aikaan TUL:ssa ja Suomen naisten luistelumaajoukkueessa kova kanssakilpailija oli Valkeakosken Iris Sihvonen. SM-kisoissa Tanskanen saavutti 1961 SM-hopeaa. Yhteispisteissä Tanskanne oli paras, mutta Sihvosen kolme matkavoittoa toivat hänelle mestaruuden. Tanskanen saavutti kisassa matkavoiton ja Suomen mestaruuden 3 000 metrillä. Sihvosen lisäksi kovia kanssakilpailijoita oli uraansa aloittelava samanikäinen helsinkiläinen Kaija Mustonen. Tanskanen päätti uransa kauden 1961 jälkeen. 
Ammatillinen ura.
Vuonna 1964 jääkiekkoilijana ja jääkiekkovalmentajana tunnetun Kalevi Nummisen kanssa avioitunut Pirkko Tanskanen aloitti opiskelun Jyväskylän yliopistoon siirtyneen liikuntatieteellisen tiedekunnan 1. vuosikurssilla syksyllä 1963. Pirkko ja Kalevi Nummisella on kolme lasta, joista keskimmäinen lapsi Teppo on tullut tunnetuksi ammattijääkiekkoilijana. Hän valmistui 3-vuotisen opiskelun jälkeen liikuntatieteiden kandidaatiksi ja toimi sen jälkeen liikunnanopettajana Tampereella.
Pirkko Numminen jatkoi ammatillista uraansa suorittamalla liikuntatieteiden tohtorin tutkinnon Jyväskylän yliopistossa 1990-luvulla.
Rudolf Waldemar Munsterhjelm

Rudolf Waldemar Munsterhjelm (22. huhtikuuta 1845 Lammi – 28. kesäkuuta 1923 Tuulos) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Munsterhjelmin vanhemmat olivat ratsumestari, tilanomistaja Gustaf Riggert Munsterhjelm ja Matilda Charlotta Eleonora von Essen ja puolisot vuodesta 1871 Julia Matilda Elisabet Dahlberg (k. 1898) ja Hilma Alexandra Ingeborg Boije af Gennäs. Munsterhjelm tuli ylioppilaaksi Porvoossa ja oli tilanomistaja Tuuloksessa. Taidemaalari Ali Munsterhjelm ja kirjailija Ludvig Munsterhjelm olivat Rudolf Waldemar Munsterhjelmin poikia ensimmäisestä avioliitosta, taidemaalari Hjalmar Munsterhjelm oli hänen veljensä.
Munsterhjelm oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888 ja 1905–1906.
Länsikatu (Joensuu)

Länsikatu on katu Joensuun keskustassa. Kaupungin ruutukaavakeskusta rajoittuu lännessä Länsikatuun. Kadun varrella on Mehtimäen urheilukeskus ja kaksi koulua: Joensuun lyseon lukio ja Joensuun normaalikoulu. Länsikatu on yli kilometrin pituinen. Se alkaa Eteläkadun risteyksestä ja päättyy Rauhankadun risteykseen. Länsipuolella on Linnunlahden ja Otsolan kaupunginosat. Eteläpuolella on Hasanniemi ja pohjoispäässä on Kanervala.
Kadun varrella on itäpuolella (eteläpäästä alkaen):
Kadun länsipuolella: 
Länsikadulla on risteykset seuraavien katujen kanssa etelästä lueteltuna: Eteläkatu, Louhelankatu, Papinkatu, Kalastajankatu, Malmikatu, Suvantokatu, Koskikatu-Yliopistokatu, Siltakatu, Niskakatu-Tulliportinkatu, Yläsatamakatu, Sairaalakatu, Pohjoiskatu-Otsonkatu ja Rauhankatu-Ahmankatu. 
Liikenneympyrät.
Länsikadun ainoat liikennevalot olivat vuoteen 2024 asti Koskikatu-Yliopistokatu-risteyksessä, jossa nyt on liikenneympyrä. Syyskuussa 2020 valmistui liikenneympyrä Siltakadun risteykseen.
Sesto Fiorentino

Sesto Fiorentino on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Firenzen metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 49 315 asukasta.
Adolf Constantin Mechelin

Adolf Constantin Mechelin (15. toukokuuta 1862 Oslo – 26. elokuuta 1936 Bromarv) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies.
Henkilöhistoria.
Mechelinin vanhemmat olivat senaattori, todellinen valtioneuvos Henrik Adolf Mechelin ja Eugénie Octavie Joséphine Cathérine Tricot de Mouceaux. Mechelin tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja valmistui filosofian maisteriksi 1886 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1890. Hän oli Huittisten piirin piirilääkäri 1904–1913 ja asui sitten osaksi Pariisissa ja osaksi Helsingissä. Mechelin sai kollegiasessorin arvonimen. Mechelin oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Virka- ja valtiopäivämies Oscar Johan Mechelin oli Adolf Constantin Mechelinin veli.
Yasmine Madsen

Yasmine Madsen (s. 27. toukokuuta 1999) on suomalainen lentopalloilija. Hän edustaa ranskalaista Quimper Volley 29 -joukkuetta. Hän pelasi uransa alkuvuodet keskitorjujana ja sittemmin hakkurina. Madsen on pituudeltaan 182 senttiä.
Madsen voitti Suomen-mestaruuden HPK:n joukkueessa kaudella 2017–2018. Syksyllä 2018 tullutta polvivammaa kuntouttaen hän oli poissa liigakentiltä koko kauden 2018–2019. Hän edusti Liigaplokia kaudella 2019–2020 ja palasi sitten Hämeenlinnaan. Kaudeksi 2022-2023 hän siirtyi ensimmäisen kerran ulkomaille, saksalaiseen Neuwiedin joukkueeseen. Kauden 2023-2024 Madsen pelasi Brnossa.
Madsen on pelannut Suomen maajoukkueessa 60 ottelua vuoden 2022 loppuun mennessä.
Yksityiselämä.
Madsenin sukunimi tulee tämän tanskalaiselta isältä, Niels Madsenilta. Madsenin vanhemmat Niels Madsen ja Vuokko Naukkarinen pelasivat pääsarjatasolla lentopalloa ja Yasminen isosisko Michaela on myös maajoukkuelentopalloilija. Yasmine ja Michaela Madsenin veli Alexander on puolestaan pääsarjatason koripalloilija. Madsenin serkku Joel Naukkarinen on kilpasoutaja.
Joutseno-kokoelma

Joutseno -kokoelma on taidekokoelma, joka siirtyi Lappeenrannan taidemuseon hallintaan vuoden 2009 alussa, kun Joutsenon kaupunki liittyi Lappeenrannan kaupunkiin. 
Von Boehmin taiteilijasuku lahjoitti kokoelman Joutsenolle. Kokoelma sisältää 201 taideteosta. Kokoelman taiteilijoita ovat mm. Väinö Rautio, Sinikka Kurkinen, Ahti Lavonen.
Åsan kalmisto

Åsan kalmisto on yksi Ruotsin Södermanlandin maakunnan suurimmista ja hyvin säilyneistä kalmistoista nuoremmalta rautakaudelta. Kalmisto sijaitsee Ytterselön pitäjässä Selaönin saarella Strängnäsin kunnassa. Sen alla kulkee luode–kaakko-suuntainen harjujakso, jonka korkealla harjulla kalmisto sijaitsee. Sen ympärillä on avaraa peltomaisemaa, joka näkyy kauaksi harjun päältä. Kalmistossa on myös rauhoitetun ja harvinaisen lännenkylmäkukan eräs runsas esiintymä.
Kalmisto.
Kalmistoalue muodostuu noin 250 erilaisesta hautausrakenteesta. Niitä ovat esimerkiksi 45 hautaröykkiötä ja noin 160 kivilatomusta, joista tunnetuin on laivalatomus "Åsa domaresäte". Laivalatomus on 33 metriä pitkä ja kahdeksan metriä leveä. Se on rakennettu pystyttämällä 24 kapeaa kiveä kahdeksi puolikaarimaiseksi riviksi, mutta vain 18 näistä kivestä on jäljellä. Maantien länsipuolella sijaitsee vielä tuomarinympyrä, jossa on vieritetty ympyrän kehälle seitsemän pystykiveä.
Riimukivi.
Maantien varressa ja kalmiston laidalla seisoo riimukivi (tunnus: Sö 200), jonka pinnalle on kirjoitettu teksti noin 1000 jaa. Se on yksi Selaönin saarelta löydetystä 26 riimukivestä. Teksti kuuluu nykyruotsiksi näin:
”Trotte och Rolev och Östen och Nase och Glägge, de reste denna sten efter Arnsten sin fader”, 
eli vapaasti käännettynä: 'Trotte ja Rolev ja Östen ja Nase ja Glägge, he pystyttivät tämän kiven isänsä Arnstenin muistoksi'.
Riksantikvarieämbetetin tietokannan mukaan tuntemattoman riimumestarin tunnistettava kädenjälki esiintyy kolmessa muussakin Selaönin riimukivessä. Hänen tyylinsä muistuttaa tunnetun riimumestarin "Ballen" tyyliä niin paljon, että hän on saattanut olla Ballen opissa. Riimukiven tekstissä olevat nimet ovat, Östeniä lukuun ottamatta, harvinaisia. Glägge ja Arnsten eivät esiinny muissa riimukivissä.
Sjundeå kungörelser

Sjundeå kungörelser oli ruotsinkielinen Siuntiossa ilmestynyt painettu sanomalehti, joka sisälsi niin kunnallisia, kuin kirkollisiakin ilmoituksia ja tiedoksiantoja. Lehteä oli alettu julkaista Suomen sortokausien aikaan, ja sitä julkaistiin aina Suomen sisällissotaan asti. Lehden julkaisu jouduttiin lakkauttamaan johtuen sisällissodan aiheuttamasta Siuntion kunnallishallinnon alasajosta.
Kunnallisten ja kirkollisten ilmoitusten ja tiedonantojen lisäksi lehdessä julkaistiin myös esimerkiksi paikallisia poliittisia kysymyksiä, tietoja huutokaupoista ja sakoista. Lehteä toimitti pitkään Siuntion seurakunnan luotettu suntio, opettaja B. F. Höman.
Dark academia

Dark academia on lähinnä internetin ja mobiilisovellusten kautta levinnyt alakulttuuri, joka ihannoi vanhoja kirjoja, klassista taidetta ja akateemista sivistystä. Dark academia on noussut suosituksi vuodesta 2020 lähtien. Siihen liittyy myös itsensä löytäminen sekä tiedon ja oppimisen arvostus. Dark academia nostalgisoi 1930- ja 1940-luvun muotia, vanhoja kirjoja, vinyylilevyjä ja klassista musiikkia. Dark academia on suosituinta Z-sukupolven edustajien keskuudessa. Alakulttuuri on saanut innoitusta Donna Tarttin vuonna 1992 julkaistusta esikoisromaanista "Jumalat juhlivat öisin".
Peter Härtling

Peter Härtling (1933 Chemnitz, Saksa – 2017 Rüsselsheim am Main, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän aloitti runokokoelmilla ja esseillä. Varsinainen läpimurtoteos oli Nikolaus Lenaun kuvitteellinen elämäkerta "Kun aika pysähtyy" (1964). Teos "Felix Guttmann" (1985) on menneisyyden kriittistä tarkastelua ja kertoo juutalaisesta asianajajasta. Hän kirjoitti myös lastenkirjoja.
Björn-Erik Höijer

Björn-Erik Höijer (1907 Malberget, Ruotsi – 1996) oli ruotsalainen kirjailija. Hän oli kotoisin Ruotsin Lapista, ja ne maisemat kuvastuvat hänen teoksistaan. Hänen läpimurtonsa oli omaelämäkerrallinen "Martin"-romaanisarja. Hän kirjoitti myös näytelmiä, kuten "Isak Juntilla on monta poikaa" ("Isak Juntti hade många söner", 1954).
Käräjävuorentie

Käräjävuorentie on Essi Mitrosen ja Anna Peräahon ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalainen independent-tuotantona tehty draamaelokuva vuodelta 2012.
Temaattisesti elokuva kertoo yhteisöllisyyden merkityksestä. Sen päähenkilö on Samu, jonka vanhemmat ovat kuolleet. Hän lähtee työmatkalle Etelä-Pohjanmaalle ja tutustuu sattumalta tuntemattomaksi jääneiseen isän puolen sukulaisiinsa. Elokuvan kuvaukset tehtiin Kurikassa, Jurvassa ja Helsingissä kahta vuotta aikaisemmin.
Vastaanotto.
"Käräjävuorentie" sai kriitikoilta ristiriitaiset arviot. NYT-liite luonnehti elokuvaa mainiten suurten tunteiden ja amatöörin taitojen olevan epäkiitollinen yhdistelmä. Sitä pidettiin myös kömpelönä, kliseisenä ja arvattavana.
McGee

McGee on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vito Crimi

Vito Claudio Crimi (s. 26. huhtikuuta 1972) on italialainen poliitikko ja Viiden tähden liikkeen jäsen, jonka puheenjohtajaksi hänet nimitettiin 22. tammikuuta 2020. Vuodesta 2013 lähtien hän on toiminut Italian senaatissa.
Pahaa verta

Pahaa verta on Miika Hakalan ja Tomi Pietilän ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen independent-tuotantona tehty rikos-, jännitys- ja toimintaelokuva vuodelta 2013.
Elokuvassa eläkeiän kynnyksellä oleva poliisi, Kari Falck, murhataan tämän viimeisenä työpäivänä. Murhatutkinnan johtajaksi tulee nuori poliisi Riku Hartikainen. Murhatutkimusten edetessä käy ilmi, että murhalla on kytköksiä myös Hartikaisen aiempaan elämään.
Euroopan geotieteiden unioni

Euroopan geotieteiden unioni eli EGU on kansainvälinen voittoa tavoittelematon järjestö, joka yhdistää geo- ja avaruustieteiden aloilla työskenteleviä, opiskelijoita ja eläkeläisiä. Järjestö julkaisee tieteellisiä lehtiä, jakaa palkintoja ja järjestää konferensseja. Järjestö toimii Euroopassa, mutta sen 20 000 jäsenen joukossa on ihmisiä eri puolilta maailmaa.
EGU:n vuosikokous on yksi alan suurimmista tapahtumista. Siihen osallistuu tyypillisesti 14 000 osallistujaa, jotka kuulevat 4500 esitelmää 500 sessiossa, ja lisäksi noin tuhat PICO-esitystä.
Vuoden 2004 kokous pidettiin Nizzassa, sen jälkeen muut ovat olleet Wienissä, paitsi 2020 ja 2021, jotka järjestettiin verkkotapahtumina.
Vanhaenglanninspanieli

Vanhaenglanninspanieli ("Old English Spaniel") on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Vanhaenglanninspanieli oli kevytpainoinen ja hoikkarakenteinen. Sen korkeus oli noin 36 cm ja paino noin 8 kg. Karvapeite oli silkkinen, sileä ja runsas; korvat olivat hyvin hapsuttuneet ja pitkä, typistämätön häntä runsaskarvainen. Väritys oli valkoinen punaruskein merkein; pää oli punainen ja siinä oli valkoinen laukki (valkoinen juova).
Luonne ja käyttäytyminen.
Vanhaenglanninspanieli oli aktiivinen ja nopea. Se kykeni taittamaan pitkiä välimatkoja, ollen silti riittävän kevyt kannettavaksi tarpeen vaatiessa.
Alkuperä.
Rotua kuvattiin usein 1800-luvun metsästysaiheisissa maalauksissa. Clifford Hubbardin mukaan se oli englanninvesispanielin kautta läheistä sukua niin ikään sukupuuttoon kuolleelle aqualatenspanielille – mutta toisin kuin englanninvesispanielin, sen karvapeite ei ollut kihara. Viimeiset yksilöt tavattiin Norfolkin The Broadsilla ja muissa osissa East Angliaa.
Mustaruskea englanninterrieri

Mustaruskea englanninterrieri ("Black and Tan Terrier") on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkomuoto.
Mustaruskea englanninterrieri oli korkearaajainen ja väriltään nimensä mukaisesti black&amp;tan. Useissa piirroksissa rotu on kuvattu lyhyt- ja sileäkarvaisena, mutta 1880-luvun Englannissa esiintyi myös karkeakarvaisia yksilöitä, jotka tunnettiin nimellä "Old English Broken-Haired Black and Tan Terrier".
Alkuperä.
Rotu oli yksi kaikkien aikojen varhaisimmista terriereistä. Sitä käytettiin rottien tappamiseen vuosisatojen ajan – sekä ei-toivottujen jyrsijöiden torjumiseen että myös huvin vuoksi järjestetyissä näytöksissä, joissa lyötiin vetoa siitä kuinka nopeasti koira rottia tappoi. Yksilö nimeltä Billy oli erityisen kuuluisa: kerran se tappoi yhden päivän aikana lähes 4000 rottaa, ja toisen kerran se tappoi 100 rottaa kuudessa minuutissa ja yhdessä sekunnissa.
1800-luvun puolivälissä mustaruskea englanninterrieri risteytettiin whippetin kanssa, minkä seurauksena syntyi nykyinen manchesterinterrieri – rakenteeltaan edeltäjäänsä elegantimpi, atleettisempi ja jalopiirteisempi. Uuden muunnoksen suosio oli niin suurta, että se lopulta korvasi alkuperäisen rodun, ja tämä kuoli sukupuuttoon 1900-luvun alkuun mennessä.
Rotu löytyy erittäin monen nykyisen terrierin taustalta, ja sen onkin väitetty vaikuttaneen lähes jokaisen brittiläisen terrierin perimään.
Angela M. Gurnell

Angela M. Gurnell on brittiläinen maantieteilijä, joka on tutkinut jokia. Työssään hän on yhdistänyt hydrologiaa, geomorfologiaa ja ekologiaa. Hän on tutkinut joen virtauksen ja kasvillisuuden vuorovaikutusta: sitä, miten virtaus vaikuttaa kasvillisuuteen, ja sitä, miten elävä ja kuollut kasviaines muuttaa veden virtauksia.
Gurnell on fysikaalisen maantieteen professori Queen Maryn yliopistossa Lontoossa. Sitä ennen hän on tyoskennellyt Southamptonin, Birminghamin ja King's Collegen yliopistoissa. Hän suoritti Exeterin yliopistossa tohtorin tutkinnon hydrologiassa ja kandidaatin tutkinnon maantieteessä. 
Gurnell sai vuonna 2021 Euroopan geotieteiden unionin (EGU) myöntämän Alfred Wegener -mitalin.
Adrien Rommel

Adrien Géry Rommel (4. elokuuta 1914 Pariisi – 21. kesäkuuta 1963 Clichy) oli ranskalainen miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Rommel saavutti arvokisamitalinsa yksinomaan floretin joukkuekilpailussa. Hän voitti urallaan olympiakultaa Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952, maailmanmestaruuden vuosina 1947, 1951 ja 1953 sekä MM-hopeaa vuosina 1949, 1950 ja 1954.
Jacques Noël

Jacques Georges Noël (6. huhtikuuta 1920 10. arrondissementti, Pariisi – 7. lokakuuta 2004 Caen) oli ranskalainen miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Noël voitti floretin joukkuekilpailussa olympiakultaa Helsingissä 1952 ja maailmanmestaruuden Brysselissä 1953.
Stade Océane

Stade Océane on Ranskassa, Le Havressa sijaitseva jalkapallostadion. Se korvasi sitä edeltäneen Stade Jules-Deschaseauxin. Stadionin rakentamiseen käytettiin noin 80 miljoonaa euroa ja sille mahtuu 25 278 henkeä. Avausottelu ja samalla stadionin avajaiset pelattiin 12. heinäkuuta 2012 Le Havre AC:n ja Lille OSC:in välillä.
Stadion sijaitsee noin 3,5 kilometrin päässä kaupungin keskustasta ja päärautatieasemasta. Kaupungin keskustasta stadionille pääsee bussilla ja päärautatieasemalta raitiovaunulla lyhyen kävelymatkan päähän stadionista.
Cheshirenterrieri

Cheshirenterrieri ("Cheshire Terrier") on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Cheshirenterrieriä kuvailtiin pieneksi valkoiseksi bull-tyyppiseksi terrieriksi. Se painoi noin 9 kg.
Alkuperä.
Ei ole varmaa milloin rotu kuoli sukupuuttoon, mutta sitä uskotaan kasvatetun Cheshiressä ainakin 1920-luvulle asti.
Vaikutus nykyisiin rotuihin.
Cheshirenterrieriä käytettiin 1800-luvulla sealyhaminterrierin jalostuksessa, joka peri siltä valkoisen karvapeitteen.
Kilpimuseo

Kilpimuseo eli Suomen Rekisterikilpimuseo on vuonna 2012 internetissä julkaistu interaktiivinen erikoismuseo. Ennen Kilpimuseon perustamista yhtä laajaa kattausta suomalaisten rekisterikilpien historiaa ei ollut julkisesti tarjolla. Museo on interaktiivinen, koska museovieraiden antaman palautteen turvin tietoja on voitu tarkentaa.
Suomen Rekisterikilpimuseo.
Keväällä 2021 Suomen Rekisterikilpimuseo pystytettiin Etelä-Karjalan Automuseon yhteyteen Lappeenrantaan. Tavoitteena on pitää esillä kattava kokoelma suomalaisista rekisterikilvistä. Osa näyttelyn kilvistä on näköismalleja, mutta kokoelma täydentyy aitoihin kilpiin sitä mukaa kun niitä saadaan.
Joseph Ventaja

Joseph Ventaja (4. helmikuuta 1930 Casablanca, Ranskan Marokko – 11. elokuuta 2003 Bordeaux) oli ranskalainen nyrkkeilijä, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Ventaja voitti 57 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Helsingissä 1952 ja Euroopan mestaruuden Milanossa 1951.
Mike Maignan

Mike Peterson Maignan (s. 3. heinäkuuta 1995 Cayenne) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti, joka edustaa Milania.
Maignan on edustanut Ligue 1:ssä pelaavaa Lilleä, jonka ykkösmaalivahtina hän voitti Ranskan-mestaruuden kaudella 2020–2021. Hän pelasi Lillessä 149 Ranskan pääsarjaottelua, joissa päästi 146 maalia ja piti vastustajan maaleitta 59 ottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua, joissa päästi 14 maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua. Kaudeksi 2021–2022 hän siirtyi Italian Serie A:ssa pelaavaan Milaniin, jonka kanssa hän solmi viisivuotisen sopimuksen. Hän voitti Milanissa Serie A:n mestaruuden heti tulokaskaudellaan ja kaudella 2024–2025 hän voitti Italian supercupin. Kauden 2024–2025 loppuun mennessä hän on pelannut Milanissa 120 liigaottelua, joissa hän on päästänyt 117 maalia ja jättänyt vastustajan maaleitta 49 ottelussa. Hän on pelannut Milanissa Mestarien liigassa 26 ottelua, joista viidessä hän on pitänyt vastustajan nollilla ja joissa hän on päästänyt kaikkiaan 33 maalia, sekä Eurooppa-liigassa kuusi ottelua, joissa hän on pelannut kaksi nollapeliä ja päästänyt kahdeksan ottelua.
Maignan on pelannut useissa Ranskan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Ranskan kaikki kolme ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012. Ranskan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Ukrainaa vastaan. Hän nousi Ranskan ykkösmaalivahdiksi EM-kisojen 2024 karsinnoissa. EM-lopputurnauksessa hän pelasi välieriin yltäneen joukkueensa kaikki kuusi ottelua. Hän on pelannut toukokuun 25. päivään 2025 mennessä 30 A-maaottelua.
Valkoinen englanninterrieri

Valkoinen englanninterrieri ("English White Terrier") on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Rotu oli käytännössä mustaruskean englanninterrierin valkoinen muunnos, ja muutoin nämä kaksi eivät juurikaan poikenneet toisistaan. Se oli ulkonäöltään elegantti ja sopusuhtainen. Vaikka väritys oli käytännössä valkoinen, joillain yksilöillä esiintyi pieniä tummia laikkuja. Keskimääräinen paino oli noin kuusi kilogrammaa.
Rodusta oli olemassa myös pienempi muunnos nimeltä valkoinen kääpiöterrieri ("White Toy Terrier"). Se painoi ainoastaan 1,5–2 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Valkoista englanninterrieriä käytettiin rottien tappamiseen.
Alkuperä.
Rodun uskotaan olleen tulosta valkoisen italianvinttikoiran ja sileäkarvaisen kettuterrierin välisestä risteytyksestä, mutta yhtä hyvin se on myös saattanut polveutua yksinomaan mustaruskean englanninterrierin valkoisesta mutaatiosta. Joidenkin mukaan valkoinen englanninterrieri oli olemassa jo 1400-luvulla. Se oli joka tapauksessa suosittu 1860-luvulta aina vuosisadan loppuun asti.
Parhaiden yksilöiden sanottiin tulleen Lontoosta, Birminghamista, Manchesteristä, Boltonista ja Rochdalesta. Eräs tärkeimmistä kasvattajista, herra White Clapham Commonista Lontoon lounaispuolelta, alkoi tehdä rotua tunnetuksi käyttämällä koiriaan varhaisissa näyttelyissä. Huhujen mukaan hän halusi koiriaan kutsuttavan "Whiten terriereiksi" ("White's Terrier").
Valkoiselle englanninterrierille perustettiin oma järjestö, mutta se lakkautettiin vuonna 1902. Vuoteen 1927 mennessä rotu oli jo kuollut sukupuuttoon. Sen perimä on kuitenkin vaikuttanut tiettyihin nykypäivän brittiläisiin rotuihin, kuten bullterrieriin.
Terveys.
Valkoisella englanninterrierillä esiintyi usein kuuroutta.
Luettelo Australian puolueista

Tämä artikkeli on luettelo Australian puolueista.
Tom Hjalmar Carpelan

Tom Hjalmar Carpelan (28. toukokuuta 1878 Masku – 25. joulukuuta 1957 Masku) oli suomalainen vapaaherra, juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Carpelanin vanhemmat olivat vapaaherra, tilanomistaja Hjalmar Ossian Maximilian Carpelan ja Olga Maria Stjerncreutz ja puoliso vuodesta 1919 Albine Wilhelmina Rundqvist (k. 1949). Carpelan tuli ylioppilaaksi Turussa 1896 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1899 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1910. Hän oli keisarin Suomen asiain kanslian nuorempi toimitussihteeri 1917–1918, tasavallan presidentin siviilikanslian vt. toinen sihteeri 1919–1923 ja vt. kaupallinen avustaja Suomen lähetystössä Moskovassa 1924–1926, sekä sittemmin tilanomistaja Maskussa.
Carpelan oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Romanssi (elokuva)

Romanssi on Anssi Mänttärin ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 2014. 
Elokuvassa Lia kohtaa kadulla miehen, joka muistelee heidän yhteistä kohtaamistaan vuosien takaa. Lia ei kuitenkaan muista tästä mitään, mutta suostuu lähtemään miehen kanssa illalliselle.
Hugo Edvard af Enehjelm

Hugo Edvard af Enehjelm (27. maaliskuuta 1871 Puumala – 19. heinäkuuta 1957 Pohja) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Af Enehjelmin vanhemmat olivat kirkkoherra Georg Edvard af Enehjelm ja Ulrika Johanna Standertskjöld. Hän tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta ja opiskeli oikeustieteitä, mutta oli sitten maanviljelijä ja Dalkarbyn kartanon omistaja Pohjassa. Af Enehjelm oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Per Højholt

Per Højholt (1928–2004) oli tanskalainen kirjailija. Hän työskenteli kirjastonhoitajana vuoteen 1966. Hän oli 1960-luvun puolivälistä alkaen keskeisiä tanskalaisia modernistisia lyyrikoita. Monet runokokoelmista ovat järjestelmärunoutta, esimerkiksi "Min hånd 66", "Show" (1966) ja "Turbo" (1968). Hän on kirjoittanut myös proosaa.
Carl Georg Estlander

Carl Georg Estlander (31. heinäkuuta 1873 Helsinki – 6. tammikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja ja virka- ja valtiopäivämies.
Estlanderin vanhemmat olivat professori Carl Gustaf Estlander ja Helena Aurora Federley ja puoliso vuodesta 1898 Elsa Hedvig Augusta Björkenheim. Estlander tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1891 ja valmistui filosofian maisteriksi 1897. Estlander tuli 1900 Helsingin kaupungin rahatoimikamarin arkistonhoitajaksi ja hoiti samalla vastaavaa tehtävää valtionrautateiden tilastokonttorissa. Helsingin rahatoimikamarin sihteerinä Estlander työskenteli 1906–1918, kunnes hänet valittiin Vaasan Osakepankin konttorin johtajaksi Helsingissä. Vuonna 1920 hän siirtyi johtajaksi Suomen Yhdyspankin pääkonttoriin Helsingissä ja sieltä pankin Turun konttorin toimitusjohtajaksi 1921–1931. Hän oli myös Omnibus-yhtiön johtokunnan puheenjohtaja ja useaan otteeseen Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. 
Estlander oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Jos näkisit minut

Jos näkisit minut () on Peter Straubin kirjoittama kauhuromaani vuodelta 1977. Se kertoo englanninkielen professorin Miles Teagardenin saapumisesta lapsuuden seudulleen Wisconsinin Ardeniin, jossa hän joutuu väistämättä vihamielisen maalaisyhteisön silmätikuksi pikkukaupungissa tapahtuvien murhien takia, joissa uhreina on alaikäisiä tyttöjä. Romaani esittelee Straubin myöhemmissä teoksissa esiintyviä teemoja, kuten lapsuuden kivuliaiden muistojen käsittelyä sekä seksin ja väkivallan yliluonnollista vetovoimaisuutta.
Teoksen amerikkalaisesta kustannuksesta vastasi Coward, McCann &amp; Geoghegan aiemman Straubin julkaiseman romaanin "Julian" tavoin. Kari Salmisen suomenkielinen käännös ilmestyi Book Studion julkaisemana vuonna 1992.
Madeleine Malonga

Madeleine Malonga (s. 25. joulukuuta 1993) on ranskalainen judon olympiavoittaja sekä maailman- ja Euroopan-mestari.
Malonga saavutti alle 17-vuotiaiden EM-pronssia yli 70 kg:n painoluokassa 2009 sekä alle 20-vuotiaiden EM-pronssia alle 78-kiloisissa 2011 ja 2012. Hän sai Kazanin universiadeissa 2013 hopeaa alle 78 kg:n sarjassa ja pronssia joukkuekilpailussa. Hän voitti samana vuonna nuorten Euroopan-mestaruuden 78 kg:n painoluokassa. Nuorten MM-kilpailuissa 2013 hän sai 78-kiloisissa pronssia ja joukkuekilpailussa hopeaa.
Malonga saavutti Bakun Euroopan kisoissa 2015 kultaa joukkuekilpailussa. Kazanin EM-kilpailuissa 2016 hän sai joukkuekilpailussa pronssia. Hän voitti 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden Tel Avivissa 2018 kukistettuaan loppuottelussa maannaisensa Audrey Tcheumeon. Saman vuoden Bakun MM-kilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi.
Malonga saavutti Minskin Euroopan kisoissa 2019 pronssia sekä 78 kg:n sarjassa että sekajoukkuekilpailussa. Hän voitti samana vuonna 78-kiloisten maailmanmestaruuden Tokiossa kukistettuaan finaalissa japanilaisen Shori Hamadan. Sekajoukkuekilpailussa hän sai hopeaa. Hän voitti 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden Prahassa 2020. Loppuottelussa hän voitti Saksan Luise Malzahnin. Hän saavutti samassa painoluokassa MM-hopeaa Budapestissa 2021 hävittyään finaalissa saksalaiselle Anna-Maria Wagnerille.
Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Malonga oli mukana Ranskan judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun kultaa. Hän kilpaili lisäksi 78 kg:n sarjassa, jossa hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Shōri Hamadalle. Hän sai samassa painoluokassa pronssia Sofian EM-kilpailuissa 2022 ja Abu Dhabin MM-kilpailuissa 2024. Hän voitti sekajoukkuekilpailun olympiakultaa toistamiseen Pariisissa 2024.
Malonga on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kahdeksan turnausvoittoa, seitsemän kakkossijaa ja yhdeksän kolmossijaa. Maailmancupeista ja Continental Open -kilpailuista hänellä on kolme voittoa sekä yksi kakkos- ja kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Ranskan-mestaruutta.
Järjestelmärunous

Järjestelmärunous on Tanskassa syntynyt kirjallinen suuntaus, josta käytetään myös nimitystä modernismin kolmas vaihe. Tekstien rakenne perustuu muodollisiin periaatteisiin, kuten numerosarjoihin, eikä niinkään sisältöön tai toimintaan. Järjestelmärunous on olemukseltaan tekstin rakentamista ja lavastamista.
Järjestelmärunouden historia ulottuu kauas menneisyyteen, mutta sen nykyaikaisena kehittäjänä ja käsitteen luojana pidetään Steffen Hejlskov Larsenia, joka on esitellyt sitä teoksessa "Systemdigtningen" (1971). 
Runouslajin edustajia ovat muun muassa Hans-Jørgen Nielsen, Svend Åge Madsen, Per Højholt, Inger Christensen ja Klaus Høeck.
Keikka

Keikka on Jarmo Lampelan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2013, joka on tehty yhteistyössä Ryhmäteatterin kanssa. 
Elokuva tehtiin Helsingin juhlaviikoille 2013 osana kolmen elokuvan "Theatre goes Movies: Helsinki" -triptyykkiä, jotka Lampela teki yhdessä KOM-teatterin, Ryhmäteatterin ja Viirus-teatterin kanssa.
Elokuvan teemana on pakolaisuus. Siinä lääkärinä toimiva Maria yrittää saada tuotua syyrialaisia pakolaisia Suomeen.
Marie-Ève Gahié

Marie-Ève Gahié (s. 27. marraskuuta 1996 on ranskalainen judon olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari.
Gahié saavutti alle 17-vuotiaiden EM-pronssia 70 kg:n painoluokassa 2012. Hän saavutti vuonna 2013 alle 18-vuotiaiden Euroopan- ja maailmanmestaruuden 70 kg:n sarjassa sekä nuorten joukkuekilpailun MM-hopeaa. Vuonna 2014 hän sai nuorten EM-joukkuehopeaa. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti samana vuonna 70-kiloisissa pronssia ja joukkuekilpailussa hopeaa.
Gahié voitti Bakun Euroopan kisoissa 2015 kultaa joukkuekilpailussa. Seuraavana vuonna hän voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 70-kiloisissa ja sai pronssia joukkuekilpailussa. Hän saavutti Varsovan EM-kilpailuissa 2017 kultaa joukkuekilpailussa ja pronssia 70 kg:n sarjassa. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän sai pronssia sekajoukkuekilpailussa ja sijoittui 70-kiloisissa viidenneksi.
Gahié saavutti Bakun MM-kilpailuissa 2018 hopeaa 70 kg:n sarjassa hävittyään loppuottelussa japanilaiselle Chizuru Araille. Hän sai hopeaa myös sekajoukkuekilpailussa. Minskin Euroopan kisoissa 2019 hän kuului Ranskan pronssijoukkueeseen sekajoukkuekilpailussa. Hän voitti samana vuonna 70-kiloisten maailmanmestaruuden Tokiossa kukistettuaan loppuottelussa Portugalin Barbara Timon. Sekajoukkuekilpailussa hän kuului Ranskan hopeajoukkueeseen. Prahan EM-kilpailuissa 2020 hän saavutti 70 kg:n painoluokassa pronssia. Hän voitti sekajoukkuekilpailun maailmanmestaruuden Budapestissa 2021.
Gahié voitti 70-kiloisten Euroopan-mestaruuden Sofiassa 2022. Saman vuoden Taškentin MM-kilpailuissa hän saavutti joukkuehopeaa. Dohan MM-kilpailuissa 2023 hän oli 70 kg:n sarjassa seitsemäs. Hän voitti samana vuonna 70-kiloisten Euroopan-mestaruuden Montpellier'ssä. Hän saavutti samassa painoluokassa MM-hopeaa Abu Dhabissa 2024. Saman vuoden Pariisin olympialaisissa hän voitti kultaa sekajoukkuekilpailussa ja sijoittui 70 kg:n sarjassa seitsemänneksi. Podgorican EM-kilpailuissa 2025 hän oli samassa painoluokassa viides.
Gahié on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa seitsemän turnausvoittoa, viisi kakkossijaa ja yksitoista kolmossijaa. Maailmancupeista / Continental Open -kilpailuista hänellä on kolme voittoa ja kaksi kakkossijaa. Hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden 2018. Hän on voittanut aikuisten sarjassa yhden Ranskan-mestaruuden.
Sandoriniöljy

Sandoriniöljy, käytettiin myös nimeä "sanduriiniöljy" tai "chandoriniöljy" oli Suomessa 1800-luvun jälkipuoliskolla valaistus- ja keittotarkoituksiin käytetty Venäjältä tuotu maaöljytisle. Kellertävän värinen öljy oli hyvin tulenarkaa ja räjähti voimakkaasti joutuessaan avotulen lähelle. Toisaalta valaistustarkoituksiin öljy sopi hyvin, sillä se tuotti kirkkaan ja kuuman liekin vähäisellä polttoaineen kulutuksella. Sandoriniöljy oli kallista, ja sitä käyttivät etupäässä Suomessa asuneet varakkaat venäläiset. Sandoriniöljyn nimi tuli Pietarissa asuneen L. Chandorin mukaan, joka patentoi vuonna 1868 öljyä käyttäneen lampun. Sandoriniöljy ja sitä käyttäneet lamput syrjäytyivät sittemmin tavallisten öljylamppujen tullessa käyttöön.
Sandoriniöljyä käyttäneet lamput olivat räjähdysvaaran vuoksi erikoisvalmisteisia ja sen vuoksi kalliita hankkia. Lampussa oli pieni imukankaalla vuorattu polttoainesäiliö jonka vetoisuus oli puoli korttelia (noin 0,17 litraa). Lampun polttimo imutorvineen oli varustettu erityisen tarkkaan tehdyillä ilmarei'illä räjähtämisen estämiseksi. Lamppu paloi yhdellä täytöllä noin puoli päivää 10 linjan (noin kaksi senttimetriä) korkuisella liekillä. Sandoriniöljyä käytettiin myös keittimissä, niissä polttimon liekki oli laajempi ja matalampi. Lisäksi uunintekijät käyttivät pimeinä aikoina lasitonta sandorinivalaisinta työlamppuna. Lampun polttimo oli varustettu erityisillä ilmarei'illä hyvän vedon varmistamiseksi ja lamppu oli myös suojattu räjähtämisen varalta erityisellä laitteella.
Sandorinilamppu aiheutti Helsingissä suuren tulipalon vuonna 1877, ja kesällä 1880 sattui Etelä-Esplanadin ja Fabianinkadun kulmassa sijainneen kaksikerroksisen puutalon keittiössä sandoriniöljykeittimen räjähdyksestä alkanut tulipalo.
CAC 40 -indeksi

CAC 40 on Pariisin pörssin keskeinen osakeindeksi, joka seuraa Euronextin pörssissä noteerattujen 40 suurimman osakkeen kehitystä. Se on laajasti käytössä vertailuindeksinä Ranskassa ja Euroopassa. Indeksiin kuuluvat osakkeet määritetään Euronextissä listatuista osakkeista niiden markkina-arvon, vaihdon, tasekoon ja likviditeetin perusteella. CAC on lyhenne ranskan kielen sanoista "Cotation Assistée en Continu" ().
Luettelo indeksin yhtiöistä.
Indeksin yhtiöt 4. tammikuuta 2024:
Pellevoisin

Pellevoisin on kunta Ranskassa Indren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 32 kilometriä Châteauroux’n kaupungista luoteeseen.
Marian ilmestys.
Vuonna 1875 parantumattomasti sairas Estelle Faguette kirjoitti Neitsyt Marialle, joka vastasi kirjeeseen ilmestymällä viisitoista kertaa helmikuusta joulukuuhun 1876. Siitä lähtien Pellevoisinin Neitsyt Maria on tuonut kuntaan pyhiinvaeltajia.
Jean Taris

Jean Charles Émile Taris (6. heinäkuuta 1909 Versailles – 10. tammikuuta 1977 Grasse) oli ranskalainen uimari, olympiamitalisti ja Euroopan-mestari.
Taris edusti Ranskaa Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928, Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 ja Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Los Angelesissa 1932 hän saavutti hopeaa 400 metrin vapaauinnissa yhdysvaltalaisen Buster Crabben voittaessa kultaa 0,1 sekunnin erolla Tarisiin. Berliinissä 1936 Tarisin edustama Ranska sijoittui 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä neljänneksi 5,9 sekunnin erolla pronssia voittaneeseen Unkarin joukkueeseen.
Taris saavutti Magdeburgissa 1934 kaksi Euroopan-mestaruutta 400 metrin ja 1 500 metrin vapaauinneissa. Lisäksi hän voitti Pariisissa 1931 hopeaa 400 metrin vapaauinnissa.
Elokuvaohjaaja Jean Vigo on tehnyt Tarisista kymmenminuuttisen "Taris"-lyhytdokumenttielokuvan vuonna 1931.
Jalmari Valpio

Frans Jalmari Valpio, sukunimi vuoteen 1906 "Cederman" (23. maaliskuuta 1875 Rauma – 17. maaliskuuta 1960 Rauma), oli suomalainen yliopettaja ja kouluneuvos. Hän toimi aktiivisesti myös partioliikkeessä.
Jalmari Valpion vanhemmat olivat merimies Anshelm Cederman ja Vilhelmina Vesander. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1900. Valpio teki opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan,
Englantiin, Baltian maihin, Puolaan ja Unkariin. 
Valpio oli aluksi opettajana Rengossa, Pyhärannassa ja Nokialla. Hän toimi Rauman seminaarin harjoituskoulun opettajana 1911–1920 ja yliopettajana 1920–1945. Hän oli lisäksi Rauman kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1931–1949 ja Rauman yhteislyseon veiston ja laskennon opettajana 1911–1935. Valpio oli Suomen Partiopoikajärjestön Satakunnan piirin piirijohtajana 1930–1952 ja Rauman kaupunki- ja maaseurakunnan kirkkovaltuuston ja kirkkoneuvoston jäsenenä vuodesta 1916 alkaen. Hän sai kouluneuvoksen arvon 1948.
Lyxor Asset Management

Lyxor Asset Management perustettiin vuonna 1998 ja se koostuu kahdesta tytäryhtiöstä, Lyxor Asset Management ja Lyxor International Asset Management, jotka kuuluvat Société Générale -konserniin. Lyxor-konserni on tarjonnut sijoitusratkaisuja vuodesta 1998 lähtien.
Lyxor Asset Management on Société Généralen tytäryhtiö.
PC bang

PC bang (PC방, 피씨방 tai 피시방, kirjaimellisesti "PC-huone") on eteläkorealainen nettikahvilan tapainen paikka, jossa asiakkaat kerääntyvät pelaamaan videopelejä. Toisin kuin nettikahvilat PC bang -huoneet on suunnattu nimenomaan pelaamiseen. Huoneissa on tehokkaat tietokoneet, mukavat istuimet ja nopeat internet-yhteydet. Ruokaa voi tilata suoraan tietokoneen äärelle.
PC bang -huoneet ovat auki ympäri vuorokauden ja maksavat keskimäärin dollarin per tunti.
Vuonna 2007 PC bang -huoneita käytti kolme miljoonaa henkilöä päivittäin. G-Marketin analyysin mukaan mainokset PC bang -huoneissa tuottivat enemmän kuin tavallisilla verkkosivuilla. Vuonna 2007 PC bang -huoneita oli . PC bang -huoneilla on taloudellinen merkitys tietokoneiden kysynnässä sillä ne vastaavat noin neljäsosaa pöytätietokoneiden markkinoista.
Tyypillisesti huoneissa pelataan verkkopelejä, jotka vaativat huomattavasti verkkokaistaa. Massiiviset monen pelaajan verkkopelit (MMO) ovat erityisen suosittuja.
Covid-19 pandemian myötä monet PC bang -huoneet (PC방) sulkeutuivat mutta vastineeksi avautuivat PC bang hotellit (PC방 호텔).
Magsud Ibragimbekov

Magsud Ibragimbekov, myös Ibrahimbekov, (1935 Baku, Azerbaidžan, Neuvostoliitto – 2016) oli azerbaidžanilainen kirjailija, joka kirjoitti venäjäksi. Aiheena hänen teoksissaan on muun muassa perinteisen itämaisen elämänmuodon vaikutus nykyihmiseen. Hän on kirjoittanut myös näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia. Hän on Azerbaidžanin kansankirjailija. Bakussa on hänen nimeään kantava taidekeskus hänen isoisänsä rakennuttamassa talossa.
Hafez Ibrahim

Hafiz Ibrahim (; 1871 Dairut, Egypti – 1932 Kairo, Egypti) oli egyptiläinen runoilija ja sotilas. Hänen runonsa ovat uusklassisia ja usein sepitetty julkisiin tilaisuuksiin. Niistä parhaita ovat muistorunot.
Sveitsin porvaristo

Sveitsin porvaristo () on keskiaikainen sveitsiläinen hallintojärjestelmä, jossa porvarit toimivat kaupungeissa erityisinä virkamiehinä patriarkaalisessa valta-asemassa aristokaattisena patriisina, heidän tehtäviin kuului 26 osavaltion (kantonin) hallinnon lakien säätäminen sekä osavaltion puolustuksen järjestäminen.
Sveitsissä porvarit olivat valtaa käyttävä kaupunkiylimystö "nimetön aatelisto", jota kutsutaan kaupunkiaristokratiaksi. He toimivat raatimiehinä kaupunkiraadissa tai erityisessä raadinalaisessa luokkaneuvostossa sekä kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Historia.
Patrikaattinen alku oli sosiaalinen ja alun perin poliittinen aatelisluokka antiikin Roomassa, ("antiikin rooman patriisit") historiallisena aikana patriisit olivat osa aatelistoa ja nauttivat vain harvoista, enimmäkseen uskonnollisista, etuoikeuksista.
Patrikaattiset Pyhän saksalais-roomalaiset tapulikaupunki oikeudet, luotiin aikanaan Rooman valtakauden aikana, Eurooppalaisten kuninkaiden yhteisellä suostumuksella Belgiassa, jossa laadittiin pergamenttiin kirjoitettu sopimus koodeks kirjaksi (lat. "codex"), näin tunnustettiin oikeudet tapulikaupunkien ja näiden yhteisöjen valtiollisesta monopolista.
Rooman valtakauden aikana Italian kaupunkivaltiot ja jotkin vapaat Saksan keisarilliset kaupungit olivat siviili tasavaltoja, joilla oli aristokraattinen perustuslaillinen järjestelmä. Aristokratiasta ja jalosukusuudestaan huolimatta, heillä ei ollut feodaalihallintoa, vaan he ylläpitivät keskiaikaisista ja varhaismodernista kansalaisyhteiskunta järjestelmää, näitä hallinnollisia valtioita ja kaupunkeja olivat muun muassa; Italiassa. Firenze, Genova, Pisa, Venetsia, sekä Saksassa. Augsburg, Frankfurt, Hampuri, Lyypekki ja Nürnberg, ja patriarkaattihallinto toimi Saksan Nürnbergissa, sekä Sveitsin vanhassa konfederaatiossa; Bern, Luzern, Daig ja Basel, sekä Yhdistyneessä Alankomaiden tasavallassa Amsterdamissa.
Sveitsin konfederaation perustaminen on katsottu alkaneen vuosien 1291–1315 välillä, ja konfederaation laajentuminen on katsottu päättyneen Italian sodassa Marignanon taisteluun vuonna 1515. näiden (1291–1515) eläneiden patrikaatti sukujen on katsottu lukeutuneen Sveitsin perustajasukuihin.
Porvariston vaakunat.
Sveitsissä, Bernin kantonin kansallisarkisto ylläpitää online-rekisteriä, Sveitsiläisten porvarillisten patriisisukujen vaakunoista.
Masuji Ibuse

Masuji Ibuse (1898 Fukayasu, Japani – 1993) oli japanilainen kirjailija. Hän kirjoitti romaaneja, novelleja, runoja ja esseitä.
Ibusen tuotannolle on ominaista omalaatuinen huumori ja paatoksellisuus, esimerkiksi Hiroshiman pommituksen aiheuttamaa tuhoa kuvaavassa romaanissa "Musta sade".
Kummun koulu

Kummun koulu on Outokummun kaupungin keskusta-alueella toimiva suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9). Vuonna 2019 koulua kävi yhteensä 645 peruskoulun oppilasta. Tämän lisäksi tulevat esikoululaiset.
Kummun kouluna tunnettu koulurakennus on muuttanut muotoaan vuosien varrella. Esimerkiksi kesällä 2016 valmistui mittava koulun laajennus. Keväällä 2021 uutisoitiin vanhan Kummuntien puolella, Outokummun kirkon vieressä sijainneen koulurakennuksen purkamisesta kesällä 2021.
Tunnustuksena muun muassa eurooppalaisittain edistyksellisistä digitaalisista käytännöistä ja yhteistoiminnallisen oppimisen edistämisestä Kummun koulu on saanut Euroopan unionin antaman eTwinning-koulu -tunnustuksen (2021-2022). Kaikkiaan tämän tunnustuksen sai Suomesta kahdeksan koulua ja koko EU:ssa 2935 koulua.
Kilimanjaro (elokuva)

Kilimanjaro on Jarmo Lampelan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2013, joka on tehty yhteistyössä Viirus-teatterin kanssa. 
Elokuva tehtiin Helsingin juhlaviikoille 2013 osana kolmen elokuvan "Theatre goes Movies: Helsinki" -triptyykkiä, jotka Lampela teki yhdessä KOM-teatterin, Ryhmäteatterin ja Viirus-teatterin kanssa.
Elokuvan kertoo kolmikymppisistä henkilöistä, jotka toivovat jonkinlaista muutosta elämiinsä.
Miten meistä tuli ystäviä

Miten meistä tuli ystäviä on Jarmo Lampelan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2013, joka on tehty yhteistyössä KOM-teatterin kanssa. 
Elokuva tehtiin Helsingin juhlaviikoille 2013 osana kolmen elokuvan "Theatre goes Movies: Helsinki" -triptyykkiä, jotka Lampela teki yhdessä KOM-teatterin, Ryhmäteatterin ja Viirus-teatterin kanssa.
Elokuvan kertoo henkilöistä, jotka ovat kohdanneet elämässään vastoinkäymisiä. Toiset heistä yritävät selvitä eteenpäin omin avuin ja toiset ottavat vastaan heille tarjottua apua.
Martin Compston

Martin Compston (s. 8. toukokuuta 1984 Greenock, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä ja entinen jalkapalloilija. Hän on näytellyt muun muassa poliisisarjassa "Line of Duty" (2012–), jossa hän näyttelee Steve Arnottia.
Ura.
Jalkapalloilijana.
Ennen näyttelijänuraansa Compston pelasi ammatikseen jalkapalloa. Hän pelasi juniorina Aberdeen FC:ssä ja Greenock Mortonissa. Vuosina 2001-2002 hänellä oli ammattilaissopimus Greenock Mortonin kanssa, ja hän pääsi pelaamaan kahdessa ottelussa. Hän lopetti kuitenkin jalkapallouransa kauden 2002 jälkeen.
Näyttelijänä.
Samana vuonna (2002) Compston aloitti elokuvauransa elokuvassa "Sweet Sixteen", jossa hän näytteli pääroolia, 16-vuotiasta Liamia. Elokuva palkittiin Cannesin elokuvajuhlissa. Seuraavaksi vuosina 2003–2005 hän näytteli televisiosarjassa "Laakson kuningas".
Compston on näytellyt vuodesta 2012 lähtien yhtä pääroolia poliisisarjassa "Line of Duty". Sarja oli Ison-Britannian suosituimpia draamasarjoja 2010-luvulla.
Podorin departementti

Podorin departementti () on departementti Saint-Louisin alueella Senegalissa. Sen hallinnollinen keskus on Podorin kaupunki. Departementin pinta-ala on 12 947 neliökilometriä. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan siellä oli 486 007 asukasta.
Maantiede ja ilmasto.
Podorin departementti sijaitsee Pohjois-Senegalissa Senegaljoen laakson keskiosassa. Se rajoittuu idässä Matamin alueen Matamin, etelässä Lougan alueen Linguèren ja Lougan ja lännessä Saint-Louisin alueen Daganan departementteihin sekä pohjoisessa Mauritaniaan.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen, joka on muuttumassa puoliautiomaaksi. Podorin sademäärä on Senegalin pienin, nykyään vain 100–250 millimetriä. Vuoden keskilämpötila on 28,6 astetta. Luonnonalueita ovat Senegaljoen tulva-alue Walo, ylempänä sijaitseva Diéri ja niiden siirtymäalue Jéjéngol.
Hallinnollinen jako ja asutus.
Departementti jakautuu neljään arrondissementtiin ja 22 kuntaan. Virallisia kyliä on 301 ja pikkukyliä yli sata. Suurimmat asutuskeskukset ovat Podor ja Ndioum.
Väestö on keskittynyt Senegaljoen ja maantien varrelle. Diérin alueella sijaitsee vain pieniä kyliä. Asukastiheys on yksi Senegalin pienimmistä. Vuotuinen väestönkasvu on 2,5 prosenttia ja väestöstä 57 prosenttia on alle kaksikymmentävuotiaita. Asukkaista 90 prosenttia on fulbeja ja viisi prosenttia wolofeja. Lisäksi on maureja, soninkeja ja sererejä.
Liikenne, talous ja palvelut.
Departementin läpi kulkee päällystetty maantie N2. Paikalliset liikenneyhteydet ovat heikot.
Seudun pääelinkeinot ovat keino-, tulva- ja sadekasteluun perustuva maanviljely, ekstensiivinen karjanhoito, pienimuotoinen kaupankäynti, käsityöammatit, liikenne ja hallinto. Maanviljely tuottaa varsinkin riisiä ja vihanneksia. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, hevoset, aasit ja siipikarja. Kalastuksen ja metsien hyödyntämisen merkitys on nykyään vähäinen. Teollisuutta ei ole käytännössä lainkaan.
Puhtaan juomaveden ulottuvilla asuu 88 prosenttia väestöstä. Terveyspalveluihin kuuluvat Ndioumin sairaala, kolme terveyskeskusta, 60 terveysasemaa ja armeijan poliklinikka. Julkiset koulutuspalvelut käsittävät peruskouluja, 21 lukiota ja kaksi ammattikoulua. Lisäksi on arabiankielisiä kouluja, koraanikouluja ja nuorille aikuisille tarkoitettuja alkeiskouluja. Kulttuurilaitoksia ovat viisi kirjastoa ja teatterisalia.
Alma de Sant Pere

Alma de Sant Pere on Jarmo Lampelan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2016. Elokuva on kuvattu Espanjassa. 
Elokuva käsittelee vuoden 2008 talouskriisiä Espanjassa ja sen vaikutusta ihmisten elämään. Elokuvan päähenkilöinä ovat viisi Barcelonassa asuvaa kaverusta, jotka ostavat yhdessä vanhan kiinteistön tarkoituksenaan remontoida ja myydä se ja ansaita miljoona. Kaupanteon jälkeen Espanjaan iskee talouskriisi.
Ruskon Pallo -67

Ruskon Pallo -67 on vuonna 1967 perustettu ruskolainen urheiluseura. Seuran lajeina ovat pesäpallo, jalkapallo, futsal ja lentopallo.
Jalkapallo.
Jalkapallojaosto FC Ruskon Pallo perustettiin vuonna 2007. Miesten edustusjoukkue pelaa tällä hetkellä kuudenneksi korkeimmalla sarjatasolla Vitosessa.
Seuralla on myös naisten joukkue ja paljon junioritoimintaa.
Futsal.
Osa jalkapallojaoston pelaajista pelaavat talvella futsaljoukkueessa. Futsalin edustusjoukkue pelaa miesten Kolmosessa.
Pesäpallo.
Ruskon Pallon pesäpallojaostolla on naisten joukkue naisten maakuntasarjassa ja miesten joukkue miesten aluesarjassa. Joukkueet pelaavat kotiottelunsa Ruskon pesäpallostadionilla.
Lentopallo.
Lentopallon naisten joukkue pelaa Lentopallon naisten 3-sarjassa, joka on neljänneksi korkein sarjataso Suomessa. Kotipelit pelataan Ruskotalolla.
Barbara Crampton

Barbara Crampton (s. 27. joulukuuta 1958 Levittown, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on 1980-luvulta alkaen esiintynyt lukuisissa kauhuelokuvissa. Hänet tunnetaan muun muassa filmeistä "Re-Animator" (1985) ja "Chopping Mall" (1986).
Television puolella Crampton on näytellyt monissa saippuasarjoissa. Hän on esittänyt Maggie Forresteria "Kauniissa ja rohkeissa" sekä Leanna Lovea "Tunteissa ja tuoksuissa". Hänellä on ollut roolit myös "Päivien viemää"-, "Santa Barbara"- ja "Guiding Light" -sarjoissa.
Jón Ögmundsson

Jón Ögmundsson pyhä ( tai "Jon i Hólar" 1052 – 23. huhtikuuta 1121) oli islantilainen piispa 1100-luvulla. Jon oli Hall Torarinssonin sisaren tyttärenpoika. Jónista tuli Hólarin ensimmäinen piispa vuonna 1106 ja hän vartioi tiukasti "kansan tapoja". Hänen elämänsä tärkein tietolähde on Þingeyrar-munkki Gunnlaugr Leifssonin kirjoittama latinankielinen Jón Ögmundssonin elämäkerta. Se on säilynyt ainoastaan islanninkielisenä käännöksenä piispojen saagakokoelmassa "Biskupa sögur I".
Stoker (elokuva)

Stoker on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka on ohjannut eteläkorealainen Park Chan-wook ja käsikirjoittanut Wentworth Miller (nimimerkillä Ted Foulke). Sen pääosia esittää Mia Wasikowska, Matthew Goode ja Nicole Kidman. Elokuva on Park Chan-wookin ensimmäinen englanninkielinen elokuva.
Elokuva on omistettu tuottaja Tony Scottille, joka kuoli tuotannon päätyttyä.
Asetelma.
Isänsä traagisen kuoleman jälkeen, 18-vuotissyntymäpäivänään, India Stoker (Mia Wasikowska) tapaa Charlien (Matthew Goode), karismaattisen setänsä, jonka olemassaolosta hänellä ei ollut tietoakaan. Lohduttaakseen Indiaa ja hänen epävakaata äitiään Evelyniä (Nicole Kidman), rauhallinen ja miellyttävän oloinen mies muuttaa heidän luokseen. Pian kuitenkin selviää, että Charlien ilmestyminen heidän elämäänsä ei ollut ollenkaan sattumaa ja tämän shokeeraava menneisyys voi vaikuttaa suuresti Indian tulevaisuuteen, tai tuhota sen kokonaan.
Jacques Lambert

Jacques Georges Lambert (14. tammikuuta 1891 Pariisi – 4. tammikuuta 1948) oli ranskalainen arkkitehti. Hän osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa sai arkkitehtuurista kaksi mitalia; hopeaa kaupunkisuunnittelusta ja pronssia arkkitehtuurista teoksellaan "Versailles’n stadion".