tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Punapiraija

Punapiraija ("Pygocentrus nattereri", ent. "Serrasalmus nattereri") on piraijoiden (Serrasalmidae) heimoon kuuluva tetrakalalaji, joka on ryhmänsä tunnetuin ja pelätyin laji. Punapiraijan pituus on noin 20–30 cm. Lajin luonnollinen esiintymisalue on Amazonin alueella.
Elintavat.
Punapiraijat elävät parvissa. Kun tilaa on riittävästi, ne elävät suhteellisen sopuisasti. Kuivalla kaudella jolloin ne voivat jäädä vangiksi lammikkoon, ne käyvät aggressiivisiksi. Sadekaudella parvet vaeltavat lähinnä soilla ja tulvametsissä.
Ravinto.
Punapiraijat syövät lähinnä kaloja, mutta löytäessään kuolleen tai haavoittuneen eläimen, ne kaluavat sen hetkessä paljaaksi. Veden ollessa korkealla terveen ihmisen ei tarvitse pelätä piraijoita. Kuivan kauden aikaan lammikkoon loukkuun jääneet piraijat käyvät armotta jokaisen sopivankokoisen uhrin kimppuun.
Käyttö.
Punapiraija on luontaisella elinalueellaan suosittu ruokakala. Myös leukoja on käytetty hyödyksi. Sen leukaluita on käytetty jo kauan hiusten leikkaamiseen saksien tapaan. Amazonin alueella "piranha" tarkoittaa saksia.
Isla Fisher

Isla Lang Fisher (s. 3. helmikuuta 1976 Masqat, Oman) on australialainen näyttelijä ja kirjailija.
Varhainen elämä.
Fisher syntyi skotlantilaisille vanhemmille Omanin pääkaupungissa Masqatissa, ja hänellä on neljä sisarusta. Fisher sai etunimensä Skotlannissa sijaitsevan Islayn saaren mukaan. Perhe muutti takaisin kotikaupunkiinsa Bathgateen, Skotlantiin ja sitten Perthiin, Australiaan Fisherin ollessa kuusivuotias. Hän kävi koulunsa Swanbourne Primary Schoolissa ja Methodist Ladies’ Collegessa. Fisherillä oli päärooleja koulunsa näytelmissä, kuten "Pienessä kauhukaupassa". Hän alkoi esiintyä australialaisissa televisiomainoksissa yhdeksänvuotiaana.
Ura.
Fisher teki debyyttinsä televisiossa Robyn Devereaux’n roolissa vuonna 1993 australialaisessa lasten seikkailusarjassa "Paradise Beach". Hänen läpimurtoroolinsa oli Shannon Reed sarjassa "Home and Away", jossa hän näytteli vuosina 1994–1997. Sinä aikana hän kirjoitti kaksi kirjaa, "Seduced by Fame" ja "Bewitched".
Vuonna 2002 Fisher esitti Mary-Janea elokuvassa "Scooby-Doo ja salaperäinen saari". Isomman roolin hän teki vuoden 2005 elokuvassa "Kuokkavieraat", josta hän voitti MTV Movie Awards 2006 -tapahtumassa jaetun palkinnon kategoriassa ”vuoden läpimurtonäyttelijä”. 
Fisher esiintyi Aprilin roolissa elokuvassa "Ehdottomasti ehkä" vuonna 2008. Hänen tunnettuja rooleja ovat pääosa elokuvassa "Himoshoppaajan salaiset unelmat" (2009) sekä Henley Reeves elokuvassa "Suuri puhallus" (2013).
Yksityiselämä.
Fisher asuu Los Angelesissa ja on naimisissa koomikko Sacha Baron Cohenin kanssa.
PDP-10

PDP-10 (lyhenne sanoista "Programmed Data Processor") oli Digital Equipment Corporationin 36-bittinen suurtietokone, jota valmistettiin eri malleina (muun muassa DECsystem-10, DECSYSTEM-20 ja niiden eri alamallit) 1960-luvulta 1980-luvulle. Siitä tuli varsin suosittu erityisesti Yhdysvaltain akateemisessa maailmassa, ja se oli yksi niistä koneista, jotka käytännössä popularisoivat tietokoneiden osituskäytön 1970-luvulla; aikaisemmin tietojenkäsittelyä oli suoritettu lähinnä eräajoina. Koneen tunnetuimpia käyttöjärjestelmiä ovat ITS, TENEX, TOPS-10 ja TOPS-20.
Historiaa.
PDP-10-arkkitehtuurin pääsuunnittelija oli insinööri Alan Kotok, ja se sai vaikutteita PDP-6:sta, Digitalin edellisestä 36-bittisestä koneesta. Ensimmäiset PDP-10-mallit esiteltiin vuonna 1967. Ne perustuivat KA10-suorittimeen, jossa oli käytännössä sama käskykanta kuin PDP-6:ssa. Käyttöjärjestelmänä koneissa toimi Digitalin oma, PDP-6:ta varten alun perin kehitetty "Monitor", joka myöhemmin nimettiin TOPS-10:ksi. 
DECsystem-10 esiteltiin vuonna 1971 ja uusi suoritin, KI10, seuraavana vuonna. KL10, PDP-10:n pääsuorittimista tehokkain (Digitalin mukaan neljä kertaa KA:ta nopeampi), esiteltiin puolestaan 1974. Aikaisemmista PDP-10-suorittimista poiketen sen käskykanta oli mikrokoodattu, ja se käytti PDP-11-minitietokonetta eräänlaisena esitietokoneena, muun muassa itsensä käynnistämiseen.
DECSYSTEM-20 esiteltiin vuonna 1976. Se perustui KL10-suorittimeen, ja käyttöjärjestelmänä pyöri TOPS-20. Kaksi vuotta myöhemmin Digital esitteli KS10-suorittimen ja siihen perustuvan huokean DECsystem-2020-tietokoneen. KS10 jäi PDP-10-perheen viimeiseksi varsinaiseksi pääprosessoriksi. Vuosikymmenen vaihteessa Digital käynnisti Jupiter-hankkeen, jonka tarkoituksena oli uuden PDP-10-järjestelmän kehittäminen, mutta se keskeytettiin. Vuonna 1983 yhtiö lakkautti virallisesti koko PDP-10-tuotelinjan, lähinnä kilpailevan 32-bittisen VAX-arkkitehtuurin hyväksi.
Josien Elzerman

Josina "Josien" Alida Elzerman (s. 2. huhtikuuta 1956, Haag, Etelä-Hollanti) on alankomaalainen uimari, joka osallistui kotimaansa edustajana kesäolympialaisiin 1972. Siellä hän karsiutui alkuerissä 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.28,18. Lisäksi hän osallistui 4 x 100 metrin vapaauintiviestiin, jossa hän oli viides. Hänen kummatkin veljensä Hans sekä Henk olivat myös kansainvälisen tason uimareita.
Julie Adams

Julie Adams (alk. Betty May Adams, 17. lokakuuta 1926 Waterloo, Iowa, Yhdysvallat – 3. helmikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, joka on tunnettu joskus myös nimillä Julia Adams tai Betty Adams.
Adams aloitti uransa elokuvasihteerinä Arkansasissa ja siirtyi myöhemmin näyttelemään b-luokan lännenelokuvissa.
Hän käytti oikeaa nimeään Betty Adamsia vuoteen 1949 saakka, jonka jälkeen hän alkoi työskennellä Universal Picturesilla. Studio halusi hänen käyttävän nimeä Julia, mutta Adams koki nimen epäsopivaksi itselleen. Uudeksi taiteilijanimeksi hän valitsi Julie Adamsin. 
Parhaiten Adams tunnetaan vuonna 1954 valmistuneesta elokuvasta "Mustan laguunin hirviö". Myöhemmin hän näytteli jonkin verran televisiosarjoissa. Hänet muistetaan esimerkiksi etsiväsarja "Murhasta tuli totta" Eve Simpsonina. Adams näytteli myös "Lost"-sarjassa Amelian roolissa. 
Vuonna 2006 valmistuneessa "World Trade Center" -elokuvassa Julie Adams näyttelee Julian roolissa.
SB Vaasa

Salibandyseura Vaasa (lyh. SB Vaasa) on vaasalainen salibandyn erikoisseura, joka on perustettu vuonna 2002. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Salibandyn Suomisarjassa. Naisten edustusjoukkue pelaa niin ikään Salibandyn naisten II-divisioonassa. Juniorijoukkueita on pojissa B-junioreista G-junioreihin asti sekä tytöissä D- ja E-juniorit. SB Vaasan junioritoiminta on noussut vuosien aikana huomattavasti paremmaksi. Tyttöjunioreita on yhdistetty; esim. T13 joukkueessa on yhdessä 2009- sekä 2010-syntyneet tytöt, ja T16:sa on nuorimmat jopa 2008-syntyneitä. 
Historia.
SB Vaasa perustettiin virallisesti keväällä 2002. Seura syntyi kun Wizards, Wunder Team ja Challengers 93 yhdistyivät. Heti seuraavalla kaudella miesten edustusjoukkueen onnistui nousta I-divisioonaan. Naiset nousivat I-divisioonaa vastaavalle sarjatasolla kaudella 2003-2004. Tuolloin sarjaa kutsuttiin nimellä superykkönen. Vuonna 2012 vaasalaiset seurat SB Vaasa ja Woodcutters-96 yhdistyivät. Seura jatkaa toimintaa SB Vaasan nimen alla.
Kuokka

Kuokka on varrellinen kahden käden maanmuokkaus- ja kaivutyökalu, jonka päässä on kookas, levymäinen terä. Kuokassa on metalliterä ja kirveen vartta muistuttava varsi kohtisuorassa levyterää vastaan. Suomessa kuokalla kuokittiin ennen suota, kun siitä tehtiin viljelymaata. Kuokalla käännettiin kuivatun suon pinta, joka oli rahkasammalta, niin että se kuivui ja lakkasi kasvamasta sammalta. Suomessa tehtiin kuokalla suosta viljelymaata syrjäkylillä vielä 1940- ja 1950-luvulla. Lisäksi kuokkaa voi käyttää puiden istutukseen. Esim. koivua istutettaessa kuokka on sopivampi istutusväline kuin pottiputki koska koivun taimi ei välttämättä mahtuisi verraten ohkaiseen pottiputkeen.
Perunakuokka on kuokkamalli, jossa levyterä on korvattu muutamalla piikillä. Perunakuokka soveltuu pienen perunamaan sadonkorjuuseen, mutta isoilta pelloilta perunat nostetaan perunannostokoneella.
Rikkaruohojen kitkemiseen, pienten kasvien istuttamiseen, istutuspenkkien muotoiluun ja moniin muihin puutarhatöihin valmistetaan eri muotoisia ja kokoisia kuokkia. Myös eräät kokoon taitettavat kenttälapiot voidaan lukita väliasentoon, jolloin ne toimivat kuokan tavoin.
Kuokka populaarikulttuurissa.
Pellon raivaukseen kuokalla viittaa Väinö Linnan romaanin "Täällä Pohjantähden alla" tunnettu aloituslause: "Alussa olivat suo, kuokka – ja Jussi."
Gerry Geran

George Pierce ”Gerry” Geran (3. elokuuta 1896 Holyoke, Massachusetts – 8. syyskuuta 1981 Brooklyn, New York) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.
Geran aloitti jääkiekkouransa 1915 pelaamalla kaksi vuotta Dartmouth Collegen joukkueessa. Hän pelasi Montreal Wanderersissa kuusi ottelua ensimmäisellä NHL-kaudella 1917–1918. Hän pelasi Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueessa Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 ja oli voittamassa olympiahopeaa. Kaudella 1921–1922 Geran pelasi Ranskassa tehden 88 maalia kahdeksassa ottelussa. Kaudet 1922–1925 hän pelasi USAHA-liigassa Boston A.A. Unicorns -joukkueessa. 1925 hän teki sopimuksen Boston Bruinsin kanssa ja pelasi kaudella 1925–1926 33 ottelua NHL:ssä tehden viisi maalia ja antaen yhden maalisyötön. Seuraavalla kaudella Geran pelasi vielä AHA-liigassa, jonka jälkeen hän lopetti uransa.
Heike Kamerlingh Onnes

Heike Kamerlingh Onnes (21. syyskuuta 1853 Groningen – 21. helmikuuta 1926) oli alankomaalainen kokeellinen fyysikko. Hän tutki materiaalien matalan lämpötilan ilmiöitä lähellä absoluuttista nollapistettä ja menetelmiä, joilla jäähdyttää aine niin kylmäksi. Kamerlingh Onnesia pidetään suprajohtavuuden löytäjänä. Tutkimuksistaan hän sai 1913 Nobelin fysiikanpalkinnon.
Nuoruus ja perhe.
Kamerlingh Onnesin vanhemmat olivat tiilitehtaan omistaja Harm Kamerlingh Onnes ja Anna Gerdina Coers Arnhemista. Hän aloitti opiskelut Groningenin yliopistossa vuonna 1870 ja jatkoi opintojaan Heidelbergin yliopistossa vuosina 1871–1873 Robert Bunsenin ja Gustav Kirchhoffin oppilaana. Palattuaan Groningeniin Kamerlingh Onnes suoritti filosofian maisteria vastaavan tutkinnon 1878 ja sai tohtorin arvon 1879.
Kamerlingh Onnes meni naimisiin 1887 Maria Adriana Wilhelmina Elisabeth Bijleveldin kanssa, ja perheeseen syntyi yksi poika.
Ura.
Kamerlingh Onnes julkaisi 1881 artikkelin "Algemeene theorie der vloeistoffen" (Yleinen teoria nesteistä), joka oli alku hänen uralleen matalissa lämpötiloissa olevien materiaalien tutkijana. 
Kamerlingh Onnes nimitettiin vuonna 1882 Leidenin yliopistoon kokeellisen fysiikan ja meteorologian professoriksi. Hänen mottonsa oli "Door meten tot weten" ('tietoa saadaan mittauksilla'), joka kuvastaa hänen arvostustaan kvantitatiivisia mittauksia kohtaan.
Järjesteltyään nimityksensä jälkeen fysiikan laboratorion uudelleen Kamerlingh Onnes ryhtyi kokeellisesti todentamaan Hendrik Lorentzin ja Johannes Diderik van der Waalsin teorioita. 
Kamerlingh Onnes rakensi matalan lämpötilan tutkimuksiin soveltuvan laboratorion, jossa tehtyjen tutkimusten ensimmäinen huippuhetki oli 10. heinäkuuta 1908 heliumin nesteyttäminen kryostaateilla.
Myöhemmin laboratoriossa tutkittiin muun muassa radioaktiivisuutta, fluoresenssia, fosforesenssia sekä optisia, magneettisia ja sähköön liittyviä ilmiöitä, kuten Hallin ilmiötä. Vuonna 1911 Kamerlingh Onnes löysi elementaalisten metallien suprajohtavuuden tutkiessaan niitä matalissa lämpötiloissa. Toisin kuin esimerkiksi William Thomson, hän uskoi, että johteiden resistanssi pienenisi tasaisesti lämpötilan aletessa. Lämpötilan laskiessa alle 4,2 K elohopean resistanssi kuitenkin katosi kokonaan. Hän kuvasi ilmiötä sanalla "suprajohtavuus" (engl. "supraconductivity") ja omaksui vasta myöhemmin nykyään englannin kieleen jääneen nimityksen "superconductivity".
Näistä matalan lämpötilan tutkimuksista (erityisesti heliumin nesteyttämisestä) hänelle myönnettiin vuonna 1913 Nobelin fysiikanpalkinto.
Temple (Pariisi)

Temple oli ristiretkien jälkeen noin vuonna 1240 Pariisiin rakennettu linnoitus. Sen rakennutti Temppeliherrain ritarikunta.
Keskeinen osa tätä linnoitettua luostaria oli tornimainen päälinna. Päälinnan muurit olivat metrin paksuiset ja kaikki ikkunat kalterein vahvistetut, koska linna rakennettiin ritariston harjoittaman pankkiiriliikkeen rahaston säilytyspaikaksi.
Temppeliherrojen tuhon jälkeen linna oli Ranskan suureen vallankumoukseen asti Johanniittain ritarikunnan käytössä.
Vanha tornimainen linna, erittäin kolkko ja epämukava asunto, määrättiin Tuileries’n valtauksen jälkeen kuningasperheen sijoituspaikaksi. Ludvig XVI lähti sieltä viimeiselle matkalleen. Kuningatar Marie-Antoinette siirrettiin myöhemmin Pariisin oikeuspalatsin yhteydessä olevaan Conciergerien vankilaan.
Templen linnoitus hävitettiin purkamalla vuonna 1811.
Macaulay Culkin

Macaulay Macaulay Culkin Culkin (ent. Macaulay Carson Culkin; s. 26. elokuuta 1980 Manhattan, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Culkin teki läpimurtonsa lapsinäyttelijänä vuoden 1990 perhekomediassa "Yksin kotona". Näyteltyään vielä joissain elokuvissa Culkin piti taukoa näyttelemisestä vuosien 1994–2003 aikana. Sen jälkeen hän on jälleen esiintynyt elokuvissa.
Elämä ja ura.
Macaulay Culkin syntyi 26. elokuuta 1980 New Yorkissa seitsenlapsisen perheen kolmantena lapsena. Hän opiskeli lapsena esittäviä taiteita, kävi balettikoulua ja esiintyi Off Broadwaylla jo nelivuotiaana sekä useissa televisiomainoksissa. Myös Culkinin pikkuveljet Rory Culkin ja Kieran Culkin ovat näyttelijöitä.
Culkinin ensimmäinen elokuvarooli oli vuoden 1988 elokuvassa "Rocket Gibraltar". Seuraavana vuonna julkaistun "Uncle Buck" -komedian myötä hänestä tuli Hollywoodissa tunnettu lapsinäyttelijä. Tähtimaineeseen hän nousi pääosallaan vuoden 1990 menestyskomediassa "Yksin kotona". Culkin uusi roolinsa elokuvan jatko-osassa "Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa" (1992). Niiden välillä hän näytteli draamakomediassa "Tyttöni mun" (1991). Culkinin seuraavat elokuvat kuten "Serkkupoika" (1993) ja "Riku Rikas" (1994) eivät tuoneet hänelle enää samanlaista suursuosiota kuin hänen edelliset elokuvansa.
Culkinin äiti sai pojan huoltajuuden vuonna 1995 alkaneessa huoltajuuskiistassa vanhempien välillä.
Oltuaan pitkään pois julkisuudesta Culkin näytteli vuoden 2003 elokuvassa "Party Monste"r ja sen jälkeen muun muassa elokuvissa "Saved!" (2004) ja "Sex and Breakfast" (2007).
Culkin pidätettiin Oklahomassa vuonna 2004 marihuanan hallussapidosta sekä kahdesta lääkeaineesta, joille hänellä ei ollut reseptiä. Hän sai jokaisesta kolmesta syytteestä yhden vuoden ehdollisen vankeustuomion.
Culkin oli tuntenut poplaulaja Michael Jacksonin 1990-luvun alusta alkaen ja viettänyt aikaa tämän Neverland Ranchilla sekä esiintynyt yhdellä Jacksonin musiikkivideolla. Culkin puolusti Jacksonia vuonna 2005 oikeudenkäynnissä, jossa Jacksonia syytettiin lasten hyväksikäytöstä. Culkin on Jacksonin kahden vanhimman lapsen, Prince Michaelin ja Paris-Michaelin kummisetä.
Culkinin komediarockyhtye The Pizza Underground teki ensiesiintymisensä vuonna 2013. Yhtye parodioi The Velvet Undergroundia muuttamalla sen sanoitukset pizza-aiheisiksi. Yhtye lopetti vuonna 2016.
Culkin oli naimisissa näyttelijä Rachel Minerin kanssa vuosina 1998–2000. Culkin seurusteli näyttelijä Mila Kunisin kanssa vuosina 2002–2011. Vuodesta 2019 lähtien hän on seurustellut näyttelijä Brenda Songin kanssa. He asuvat avoliitossa Los Angelesissa ja saivat kummankin ensimmäisen lapsen, pojan, vuoden 2021 huhtikuussa. Pari kihlautui vuonna 2022, ja vuonna 2023 heille syntyi toinen poika.
Culkin sai marraskuussa 2018 ajatuksen vaihtaa toisen etunimensä, joka oli ollut Carson. Hän kysyi nimiehdotuksia faneiltaan Internetissä, ja äänestyksen voitti nimi "Macaulay Culkin". Vuonna 2019 Culkinin viralliseksi koko nimeksi tuli siis "Macaulay Macaulay Culkin Culkin".
Joulukuussa 2023 Culkin sai oman tähden Walk of Famelle Hollywoodiin.
Paul R. Thagard

Paul Thagard (s. 1950) on tietojenkäsittelytieteen ja psykologian alalla toimiva kanadalainen filosofian professori Waterloon yliopistossa. Hänellä on loppututkinto Saskatchewanin, Cambridgen, Toronton ja Michiganin yliopistoista.
Thagard on toiminut "Cognitive Science Societyn" johtokunnassa 1998–1999, ja "Society for Machines and Mentalityn" toimitusjohtajana 1997–1998. Hän on ollut "Canada Councilin" jäsen ja 1999 hänet valittiin "Royal Society of Canada"n jäseneksi. Vuonna 2003 hän sai "University of Waterloo-palkinnon" erinomaisesta tutkimuksesta, ja 2005 hänet nimitettiin yliopiston tutkimusprofessoriksi.
Thagardin mielipiteitä näennäistieteen määrittelystä.
Vaikka Thagard itse pitääkin astrologiaa näennäistieteenä, hän on kirjoituksessaan "Why Astrology Is A Pseudoscience" pyrkinyt selventämään luokittelun perusteita. Hän sanoo muun muassa, että jonkin tieteenlajin alkuperä on merkityksetön sen tieteellisen aseman kannalta, koska esimerkiksi kemian alkemiallinen ja lääketieteen okkulttinen alkuperät ovat yhtä lailla taikuudessa kuin astrologiankin. Epäolennaista on myös se että kyse on yleisestä uskomuksesta, eikä myöskään fyysisen perustan puuttumista voida pitää merkkinä teorian epätieteellisyydestä. Tästä Thagard käyttää esimerkkinä väitteitä, joiden mukaan astrologia olisi näennäistiede siksi, että sen perustaksi ei voida löytää fyysisiä vaikutusmekanismeja, eli esimerkiksi planeettojen painovoiman tai jonkin mitattavan säteilyn ei uskota voivan saada aikaan astrologien väittämiä vaikutuksia.
Gustavo Manduca

Gustavo Manduca (s. 8. kesäkuuta 1980 Criciúma, Santa Catarina, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka on hyökkääjänä. Hän edustaa tällä hetkellä AEK Ateenaa.
Keväällä 1998 Manduca siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. Hän jäi kuitenkin vähälle peliajalle pelaten vain kahdessa ottelussa. Suurimman osan kaudesta Manduca viettikin lainalla Atlantiksessa, jossa hän pelasi 10 ottelua tehden kaksi maalia. Syksyllä HJK:n pelatessa Mestarien liigaa, Manduca oli taas HJK:n miehistössä mukana. Hän ei kuitenkaan päässyt kertaakaan kentälle.
HJK:sta Manduca siirtyi Portugalin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle FC Felguirasin paitaan. Samassa sarjassa Manduca edusti myös AD Esposendea ja GD Chavesia ennen siirtoa pääsarjaan FC Paços de Ferreiraan vuonna 2003. Hän pelasi 29 ottelua tehden niissä kolme maalia. Kauden jälkeen Manduca vaihtoi jälleen seuraa tällä kertaa Madeiralle CS Marítimoon. Siellä hän pelasi puolitoista kautta ennen siirtoa maineikkaiseen Benficaan kevääksi 2006. Kauden 2006/07 Manduca pelaa AEK Ateenassa lainalla Benficasta.
Tereftaalihappo

Tereftaalihappo on aromaattinen dikarboksyylihappo, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiteistä valkoista jauhetta. Sen kemiallinen kaava on C8H6O4 ja rakennekaava C6H4(COOH)2. Tereftaalihaposta käytetään myös nimityksiä "1,4-bentseenidikarboksyylihappo" ja "para-ftaalihappo".
Tereftaalihapon moolimassa on 166,1 g/mol, härmistymislämpötila 402 °C,tiheys 1,51 g/cm3, liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa 0,28 g/100 ml, leimahduspiste 260 °C, itsesyttymislämpötila 496 °C ja CAS-numero 100-21-0. 
Tereftaalihappoa valmistetaan hapettamalla p-ksyleeniä joko neste- tai kaasufaasissa. Nestefaasihapetuksessa hapettimena käytetään typpihappoa tai happea ja koboltti-mangaani-bromi-katalyyttiä. Muodostuva tuote puhdistetaan esteröimällä se metanolin kanssa ja näin syntynyt dimetyylitereftalaatti hydrolysoidaan tereftaalihapoksi. Tärkein tereftaalihapon käyttökohde on polymeerien valmistus. Tereftaalihaposta valmistettavia tärkeitä polymeerejä ovat muun muassa polyetyleenitereftalaatti, polybutyleenitereftalaatti ja erilaiset polyamidit. Siitä valmistetaan myös polymeeriteollisuuden raaka-aineenaan käyttämää dimetyylitereftalaattia. 
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainen altistuminen tereftaalihapolle ärsyttää silmiä ja ihoa.
Katso myös.
Tereftaalihapon (para-ftaalihappo, 1,4-bentseenidikarboksyylihappo) isomeerisia muotoja ovat:
Jyvitys

Jyvitys tarkoittaa Suomessa maa-alan tai huoneiston suhteellisen arvon määräämistä verrattuna toisiin samanlaisiin. Jyvityksellä määrätään jyväluku.
Maanjako Suomessa.
Jyvitys tarkoittaa maanjaoissa ja tilusvaihdoissa toimitettavaa tilusten suhteellisen arvon määräämistä, jonka kautta saadaan oikea peruste jaettavien tilusten vertaamiselle toisiinsa. Kullekin erilaatuiselle tilukselle määrätään "jyväarvo", joka riippuu muun muassa maan luonnollisesta laadusta ja asemasta, sen viljelemisen vaikeudesta tai kalleudesta sekä siitä saatavasta hyödystä. Jyväarvon tulee ilmaista oikein tiluksen arvo suhteessa muihin tiluksiin.
Vuoden 1951 jakolain 15. luvussa säädettiin, että jyvityksessä on tilukset tutkittava ja sen perusteella määrättävä kullekin tiluskuviolle jyväluku, joka osoittaa tiluksen pysyvän arvon verrattuna toisten tilusten samanlaiseen arvoon.
Voimassa olevassa kiinteistönmuodostamislaissa on säännökset "jyvityksestä ja muusta arvioinnista" sen 195–198 §:ssä.
Huoneistoalan jyvitys.
Jyvityksellä voidaan tarkoittaa myös asunto-osakeyhtiöissä käytettävää jyvitettyä pinta-alaa.
Sofia ja karhunkynsi

Sofia ja karhunkynsi on WSOY:n julkaisema Silja Kiehelän kirjoittama lastenromaani, joka kertoo Sofia-nimisestä tytöstä. Kirja voitti Lasten LukuVarkaus -palkinnon vuonna 2004. Tarina on viisas ja syvällinen, joka käsittelee ajankohtaista ongelmaa monitasoisesti.
Juoni.
Kirja alkaa, kun Sofialle ja hänen parhaalleen ystävälleen Tanjalle tulee riita. Riitaa ystävykset eivät kuitenkaan sopineet, kuten tavallisesti. Tanja ei ole enää Sofian ystävä, vaan on liittynyt ilkeän Sari-nimisen tytön porukoihin. Sari on luokan "kingi" ja kukaan ei uskalla väittää vastaan hänen kanssaan. Pienestä riidasta alkoi Sofian painajainen. Häntä pelottaa mennä kouluun ja hänestä tulee hyvin yksinäinen. Hän on kaikki välitunnit yksin, eikä kukaan tunnu välittävän hänestä! Sofia kuitenkin ystävystyy Mikaeliin, jonka kanssa hän alkaa ratkoa ongelmiaan. Asiat eivät kuitenkaan ratkea helposti ja avuksi täytyy ottaa muut keinot. Onneksi Sofialla on "unisisko", jonka kanssa hän juttelee ja puhuu murheistaan.
Kerran vielä palaan

Kerran vielä palaan on Jukka Kuoppamäen vuonna 1992 julkaistu albumi. Hän on myös sanoittanut ja säveltänyt kappaleet. Taustalaulajana toimi Jukan tytär Inka.
Albumin tunnetuimmat kappaleet lienevät ”Juuret Suomessa” ja ”Radiosta rokin kuulen”.
Kappaleet.
Sovitukset:
Metsuri

Metsuri eli metsätyöntekijä on metsäalan suorittava ammatti. Sana metsuri syntyi jo 1950-luvulla, mutta yleiseen käyttöön se tuli vasta 1970-luvulla. Tätä ennen puhuttiin metsätyömiehistä ja jätkistä. Hakkuukonetta kuljettavaa työntekijää kutsutaan joskus konemetsuriksi, mutta yleensä puhutaan metsäkoneenkuljettajasta.
Toimenkuva.
Metsurin toimenkuvaan kuuluu yleensä 
Metsuri joutuu lisäksi yleensä huoltamaan ja korjaamaan käyttämänsä työkalut metsässä. Työ on yleensä yksinäistä ja fyysisesti sekä henkisesti rasittavaa.
Metsurit voivat työskennellä joko toisen palveluksessa tai yrittäjinä. Yrittäjämetsurin on oman ammattitaitonsa lisäksi ymmärrettävä liiketaloudellisia ja kirjanpitoon liittyviä asioita. Metsurien ammattiliitto on Puu- ja erityisalojen liitto.
Historiaa.
Metsurien ammattikunta syntyi 1870-luvun alussa, jolloin myös tukkien uitto yleistyi. Suuret metsätyömaat keskittyivät vesireittien varrelle. 
Vielä 1960-luvulla Suomen metsissä työskenteli talvisin ainakin 100 000–200 000 metsätyöntekijää eli jätkää. He tekivät metsätyötä talvisin, uittotyötä keväisin ja maatalous- tai sahaustyötä kesäisin ja syksyisin. Pohjois-Suomessa tämä synnytti suorastaan jätkänkierron:
1960-luvulla traktorien ja moottorisahojen yleistymisen myötä metsureita tarvittiin entistä vähemmän. Seurauksena oli maaseudun työpaikkojen väheneminen ja laajamittainen maaltamuutto. Entisestään metsätyövoiman tarve väheni 1980-luvulla alkaneen hakkuukoneiden eli motojen kehityksen myötä. Nykyään Suomessa työskentelee enää 5 000–10 000 metsuria. Työnkuva on muuttunut siten, että pääosa metsurien työstä tapahtuu lumettomana aikana ja talvella moni metsuri joutuu lomautetuksi. Tähän on päädytty useastakin eri syystä, joista päällimmäisinä ovat turhan työn tekemisen aiheuttama ruumiillinen ja henkinen väsymys (lumessa työskentely on sitä hankalampaa, mitä enemmän sitä on) ja niin sanotun lumilisän maksaminen metsurille, mikä nostaa puunkorjuun kustannuksia selvästi.
Puhekielessä käytetään joskus sanaa citymetsuri (arboristi) kaupungissa toimivasta metsurista, joka poistaa vaaraa aiheuttavat puut latvaan kiiveten ja pätkinä kaataen.
René van Eck

René van Eck (s. 18. helmikuuta 1966) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 
Ura pelaajana.
Pelaajana van Eck pelasi muun muassa kotimaassaan Excelsiorissa, FC Den Boschissa, Sveitsissä FC Luzernissa ja FC Winterthurissa sekä Saksassa Nürnbergissä 38 ottelua, joista 16 Bundesliigassa.
Ura valmentajana.
Valmennusuransa van Eck aloitti FC Luzernissa, jonka hän nosti pääsarjatasolle. Van Eck ei kuitenkaan päässyt jatkosopimukseen seuran kanssa, joten hän oli vapailla markkinoilla ennen kuin Veikkausliigan putoamiskamppailussa ollut FC Inter palkkasi miehen korvaamaan Kari Virtasta syksyllä 2006. Van Eck onnistui hilaamaan joukkueen kuiville ja hänet arvostettiin Veikkausliigassa myös syyskuun parhaaksi valmentajaksi.
Neuvotteluista huolimatta van Eck ei tehnyt jatkosopimusta FC Interin kanssa vaan siirtyi taas Sveitsin kakkosliigaan, tällä kertaa putoamiskurimuksessa olleeseen FC Wohleniin . Hän onnistui taas putoamistaistelussa ja Wohlen pelastui. Kaudeksi 2007/08 van Eck siirtyi FC Thunin valmentajaksi.
Van Eck sai potkut FC Thunista toukokuussa 2008 seuran pudottua Sveitsin pääsarjasta. Hän palasi valmennustehtäviin syyskuussa 2008, kun Saksan 3. Bundesliigan hännille juuttunut FC Carl Zeiss Jena palkkasi hänet päävalmentajakseen. Van Eckin johdolla seura ei onnistunut parantamaan juurikaan otteitaan ja rämpi 3. Ligan hännillä. Maaliskuussa 2009 seurajohto saikin tarpeekseen ja erotti van Eckin. 
Seuraajaksi palkattu Mark Fascher ei kuitenkaan onnistunut kääntäämään seuran kelkkaa riittävästi ja sarjapaikan säilyttyä Carl Zeiss Jena palkkasi van Eckin uudelleen päävalmentajaksi toukokuun lopussa 2009. Toinen yritys Carl Zeissin peräsimessä päättyi 3. Ligan sijalle viisi. Van Eckin sopimusta ei kuitenkaan jatkettu kauden jälkeen. 
Syyskuussa 2012 van Eckin ura jatkui Saksan 3. Ligassa Alemannia Aachenin peräsimessä. Joukkueen kausi sujui van Eckin alaisuudessa kehnosti ja tuloksena oli sarjan jumbosijan myötä putoaminen Regionalligaan. Van Eck jätti seuran kauden jälkeen. 
Helmikuussa 2015 van Eck sai ensimmäisen valmentajapestinsä kotimaassaan, kun Eerste Divisiessä pelannut FC Den Bosch teki hänen kanssaan sopimuksen. Seura sijoittui van Eckin johdolla sijalle 16 ja pelastui putoamiselta. Kaudella 2015/16 Den Boscin menestys ei ollut olennaisesti parempaa, vaikkei joukkue ajautunutkaan putoamisuhan alle. Alemman keskikastin sijoitukset eivät seurajohtoa tyydyttäneet ja van Eck sai helmikuussa 2016 potkut.
Ari Lahti (muusikko)

Ari Samuel Lahti (s. 28. toukokuuta 1960 Valkeakoski) on suomalainen muusikko, taidekehystäjä, valokuvaaja ja yrittäjä. Lahti on toimittanut Irwin Goodmanin elämästä kertovan kirjan ja DVD:n. Muusikkona Lahden yhtyeistä tunnetuin on vuonna 1981 perustettu Irwinin Lapset, joka keikkaili myös Irwinin taustaorkesterina. Lahti johtaa myös Irwin-aiheista Irwin-klubi, Irwin Goodman ry:tä.
Laulaja-kitaristi Lahden muita yhtyeitä Irwinin Lasten lisäksi ovat olleet muun muassa Ari Goodman Big Band, The Yhtye, The Pop-Yhtye, The Beathovens, The Commotion, Valkeakosken Paras Soitinyhtye, Custom Mary ja Pojat tulee. Musiikkituotantoa varten Lahdella on yritys Valkeakoski Media.
Barbro Smeds

Barbro Christina Smeds (s. 18. kesäkuuta 1950 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija, dramaturgi ja teatteriohjaaja. Hän on työskennellyt Ruotsissa vuosina 1969–1975 ja vuodesta 1984 lähtien.
Smeds opiskeli ohjaajaksi Suomen Teatterikorkeakoulussa. Hän työskentelee freelance-näytelmäkirjailijana, viime vuosikymmenen aikana enimmäkseen Tukholman kaupunginteatterissa, jossa on esitetty viisi hänen teostaan. Hänen näytelmiään on myös esitetty Moderna Dansteaternissa Tukholman Skeppsholmenilla. Hän on myös ollut teatterinjohtajana Norrköpingin Östgötateaternissa. 
Vuodesta 2006 Smeds on ollut professori Tukholman draamakorkeakoulussa.
Apulaispiispa (katolinen)

Apulaispiispa on katolisessa kirkossa piispa, joka on vihitty avustamaan hiippakuntaa johtavaa hiippakuntapiispaa. Latinankielinen nimitys viralle onkin "episcopus auxiliaris". Apulaispiispalla ei ole hallintovaltaa, vaan hän edustaa hiippakunnan piispaa vain vihkitoimituksissa (kirkkojen vihkimiset, vahvistuksen sakramentti jne.). Hallinnon alueella piispan tukena toimii yleisvikaari. Apulaispiispat ovat myös edustettuina paikallisissa piispainkokouksissa.
Toinen nimitys apulaispiispalle on "episcopus in partibus infidelium" ("piispa uskottomien alueella"). Tämä nimitys johtuu siitä, että jokainen apulaispiispa on muodollisesti nimitetty jonkin vanhan, nyttemmin käytännössä hajonneen hiippakunnan titulaaripiispaksi. Kyseessä ovat yleensä kirkon ensimmäisinä vuosisatoina syntyneen hiippakunnat, jotka sijaitsivat nykyään islaminuskoisilla alueilla Lähi-idässä, Vähässä-Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Koska kyseiset hiippakunnat eivät nykyään käytännössä enää ole olemassa, on niiden piispanistuimista tullut arvonimiä. Apulaispiispaksi vihittävä vihitään jonkin tällaisen "kadonneen hiippakunnan" titulaaripiispaksi. 
Kuten hiippakuntapiispatkin, esittävät apulaispiispat paaville eronpyyntönsä täyttäessään 75 vuotta. Vihkipiispojen kohdalla eroanomus hyväksytään poikkeuksetta ja piispa saa siirtyä eläkkeelle. Toisin kuin hiippakuntapiispat, apulaispiispat säilyttävät titulaarihiippakuntansa myös eläkkeelle siirtymisensä jälkeen. Mikäli hiippakuntapiispalla ei eläkkeelle siirtyessään ole titulaarihiippakuntaa, hänelle annetaan sellainen. 
Kuten kaikki katolisen kirkon piispat, apulaispiispat käyttävät arvonsa merkkeinä violettia kaftaania eli sutaania ja violettia päähinettä eli mozettaa. Lisäksi heillä on myös piispanristi ja piispansormus. Liturgiassa apulaispiispat käyttävät piispanhiippaa ja paimensauvaa paimenvirkansa merkkinä. 
Apulaispiispojen määrä määräytyy hiippakunnan koon mukaan. Sen määrittelee hiippakunnan piispa yhdessä Pyhän istuimen kanssa. Eniten vihkipiispoja on Ciudad de Méxicon arkkihiippakunnalla (9), Rooman hiippakunnalla (8), Milanon arkkihiippakunnalla (7), Chicagon arkkihiippakunnalla (6), Los Angelesin arkkihiippakunnalla (6), New Yorkin arkkihiippakunnalla (5) sekä saksalaisella Münsterin hiippakunnalla (5).
Herbert Drury

Herbert Drury (2. maaliskuuta 1895 Midland, Ontario – 1. heinäkuuta 1965) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli puolustaja.
Kanadalaissyntyinen Drury pelasi Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueessa Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 ja Chamonix’n talviolympialaisissa 1924. Yhdysvallat voitti molemmissa kisoissa olympiahopeaa. Drury aloitti NHL-uransa 1925 Pittsburgh Piratesissa, jossa hän pelasi vuoteen 1930 saakka. Kauden 1930–1931 hän pelasi vielä Philadelphia Quackersissa. Yhteensä hän pelasi NHL:ssä 213 ottelua tehden 24 maalia ja 13 syöttöä eli yhteensä 37 tehopistettä. Jäähyminuutteja hän keräsi yhteensä 203.
Don Carlos

Don Carlos on Giuseppe Verdin viisinäytöksinen ranskankielinen ooppera. Tyyliltään Don Carlos on grand opéra eli suuri spektaakkelimainen ooppera, joka sisältää runsaasti mahtipontisia tunteita, joukkokohtauksia ja jännitteitä. Oopperan libreton ovat laatineet Joseph Mery ja Camille Du Locle Friedrich Schillerin näytelmän "Don Karlos, Infant von Spanien" pohjalta. Oopperan kantaesitys oli Pariisin oopperassa 11. maaliskuuta 1867. 
Verdi muokkasi oopperasta 1882–1883 italiankielisen version Don Carlo Achille de Lauzières’n ja Angelo Zanardinin kääntämään librettoon. Ensimmäisen italiankielisen, nelinäytöksisen version ensi-ilta oli 10. tammikuuta 1884 Milanon La Scalassa. Tästä käännöksestä pois jätetty ensimmäinen näytös palautettiin mukaan oopperan toiseen italiankieliseen versioon, joka valmistui vuonna 1886. Nykyään ooppera esitetään yleensä tässä italiankielisessä muodossa alkuperäisen ranskankielisen sävellyksen sijaan.
Oopperan Suomen ensiesitys oli 14. tammikuuta 1932 Suomalaisessa oopperassa.
Juoni.
Espanjalainen prinssi Don Carlos ja Elisabet ovat rakastuneet, mutta saavat pian tietää, että Elisabetin onkin mentävä naimisiin Don Carlosin isän Espanjan kuninkaan Filip II:n kanssa. Elisabet tukahduttaa tunteensa ja menee kuninkaan kanssa naimisiin, mutta Don Carlos alkaa tämän seurauksena vihata omaa isäänsä. Tämän seurauksena hän alkaa myös tukea flanderilaiskapinallisia Espanjan Alankomaissa, johon hänen rakas ystävänsä Posan markiisi Rodrigo häntä myös kannustaa. Inkvisitio kuitenkin tuomitsee kapinan ja pakottaa Filipin mestauttamaan Rodrigon.
Kuninkaan entinen rakastajatar, prinsessa Eboli on puolestaan rakastunut Don Carlosiin, joka paljastaa epähuomiossa hänelle rakastavansa yhä Elisabetia. Prinsessa Eboli luulee, että prinssin ja kuningattaren välillä on suhde, minkä hän myös kertoo kuningas Filipille. Filipistä tulee tämän seurauksena raivoisan mustasukkainen, ja hänen vihaansa kasvattaa Don Carlosin aiempi tuki flanderilaisille, millä hän on jo asettunut isäänsä vastaan. Eboli alkaa katumaan tekojensa seurauksia, mutta Don Carlos pääsee lopulta turvaan isänsä vihaa luostarin suojiin.
Josef Šroubek

Josef Šroubek (2. joulukuuta 1891 – 29. elokuuta 1964) oli böömiläinen ja tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija ja jalkapalloilija. Jääkiekossa hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Šroubek aloitti jalkapalloharrastuksen nuoruudessaan ja liittyi 1905 Sparta Prahaan. Hän pelasi lisäksi uransa aikana joukkueissa Slavia Praha, FK Viktoria Žižkov ja 1. FC Brünn. Hän esiintyi myös Böömin jalkapallomaajoukkueessa.
Šroubek alkoi pelata jääkiekkoa vuonna 1910. Hän nousi nopeasti Böömin jääkiekkomaajoukkueeseen ja oli mukana voittamassa Euroopan mestaruutta 1911. Ensimmäinen maailmansota katkaisi hänen urheilu-uransa, mutta hän jatkoi pelaamista sodan jälkeen voittaen olympiapronssia Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 Tšekkoslovakian paidassa. Šroubek teki pronssiottelussa Ruotsia vastaan ottelun ainoan maalin ja ratkaisi näin maalleen olympiamitalin. Hän voitti myöhemmin EM-kultaa myös vuosina 1922, 1925 ja 1929. Yhteensä hän pelasi 40 maaottelua tehden niissä 18 maalia. Seuraurallaan hän siirtyi 1923 Sparta Prahaan ja seuraavana vuonna Slavia Prahaan.
Yleisvikaari

Yleisvikaari eli ylivikaari eli kenraalivikaari (, "vicarius" tarkoittaa ”sijaista”) on katolisessa kirkossa hiippakuntapiispan sijainen hiippakunnan hallinnossa. Tapa asettaa yleisvikaareita avustamaan piispoja hallinnollisissa asioissa on peräisin keskiajalta. Tuolloin yleisvikaari saattoi edustaa piispaa myös liturgisissa asioissa. Nykyään näitä asioita hoitaa apulaispiispa.
Valtuudet ja tehtävät.
Yleisvikaari on piispan henkilökohtainen edustaja kaikissa hallintoon liittyvissä asioissa. Hänellä on samat valtuudet ja sama toimeenpanovalta kuin piispallakin. Usein puhutaankin piispan ”alter egosta”, toisesta minästä. Koska yleisvikaari toimii piispan valtaoikeuksin ja hänen valtuuttamanaan, ei hänen päätöksistään voida valittaa hiippakunnan sisällä mihinkään, ei edes piispalle itselleen. Yleisvikaari johtaa hiippakunnan keskuskansliaa, jota kutsutaan nimellä yleisvikariaatti tai ordinariaatti. 
Erityisen merkittävä on Rooman hiippakunnan yleisvikaarin tehtävä. Koska Rooman piispa, paavi, vastaa koko yleismaailmallisen kirkon johdosta ja hallinnosta, on Rooman hiippakunnan yleisvikaari käytännössä vastuussa hiippakunnan hallinnosta. Hiippakunnan yleisvikaarina toimii yleensä kardinaali, jonka arvonimenä on kardinaalivikaari. Toisin kuin suurin osa paavillisista virkamiehistä ja yleisvikaarit yleensä, kardinaalivikaari ei menetä arvoaan paavin kuollessa.
Suomessa Helsingin katolisen hiippakunnan yleisvikaarina toimii tällä hetkellä isä Raimo Goyarrola, lääketieteen lisensiaatti ja teologian tohtori.
Nimittäminen, vaadittavat ominaisuudet ja eroaminen.
Katolisen kirkon kanonisen lain kaanonin 477 mukaan hiippakunnan piispa saa kutsua yleisvikaarinsa vapaasti, oman päätöksensä mukaan. Hänellä on myös milloin tahansa oikeus vapauttaa yleisvikaari tehtävistään. Yleisvikaarin on kanonisen lain mukaan oltava ”papiksi vihitty, ei 30 ikävuotta nuorempi, kanonisen lain tai teologian tohtori tai lisensiaatti tai vähintäänkin todella harjaantunut näissä tieteissä”. Tämän lisäksi yleisvikaarin on oltava ”tunnettu oikeauskoisuudestaan ja hurskaasta elämästään, oikeamielisyydestään, viisaudestaan ja käytännön hallintokokemuksestaan” (Can 478,1 CIC). Hän ei saa olla piispalle lähempää verisukua kuin kolmannen asteen serkku (Can 778,2 CIC). 
Yleisvikaarin virka lakkaa virkamääräyksen päättyessä, hänen erotessaan tai piispan vapauttaessa hänet tehtävistään. Koska yleisvikaari on piispan henkilökohtainen edustaja, hän menettää välittömästi virkansa, mikäli piispa kuolee, eroaa tehtävästään, siirtyy eläkkeelle tai toisiin tehtäviin tai mikäli hänet erotetaan (Can 481 CIC). 
Anglikaaninen kirkko.
Myös Englannin anglikaanisessa kirkossa on keskiajalta peräisin oleva yleisvikaarijärjestelmä.
Maailmalliset yleisvikaarit.
Keskiajalla myös maalliset vallanpitäjät saattoivat nimittää itselleen yleisvikaarin. Erityisesti yleisvikaari oli keisarin tai kuninkaan edustaja alueella, joka ei ollut herttuan suorassa hallintavallassa.
Motu proprio

Motu proprio (latinaksi "omasta aloitteesta") on paavin julkaisema apostolinen kirjoitus, jota ei ole muodollisesti anottu ja jonka paavi on päättänyt henkilökohtaisesti (eikä siis joku kardinaaleista tai toisista neuvonantajista). Yleensä on kysymys kirkkolain tulkinnoista ja hallinnollisista päätöksistä, kirkkolain vähäisistä muutoksista tai täsmennyksistä tai yksityisille tai yhteisöille myönnettävistä erivapauksista. Motu proprio alkaa sen syyn kuvailemisella, miksi asiakirja on annettu. Sen jälkeen seuraa päätös mahdollisine perusteluineen. Paavi allekirjoittaa asiakirjan henkilökohtaisesti latinalaisella nimellään. Asiakirjan alla on päiväys, mutta yleensä ei paavin sinettiä eikä varmennusta. Motu proprio on pätevä, kun se on julkaistu. Se on pätevä ja sitova silloinkin, kun se ei ole kanonisen lain tai paavin aikaisempien päätösten mukainen. Ensimmäisen motu proprion antoi paavi Innocentius VIII vuonna 1484.
Viime aikojen merkittävin motu proprio on paavi Benedictus XVI:n 7. heinäkuuta 2007 antama "Summorum Pontificum", jossa hän helpotti tridentiinisen messun viettämistä katolisessa kirkossa.
Mikkelin urheilupuisto

Mikkelin urheilupuisto on Mikkelissä Nuijamiehen kaupunginosassa sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1916. Stadion toimii Ykkösessä pelaavan MP:n ja Kakkosessa pelaavan MiPK:n kotikenttänä. Stadionin kapasiteetti on 7 000 katsojaa.
Ominaisuudet.
Urheilupuiston katsomo on rakennettu vuonna 1959. Lähiliikuntapaikan tarjontaan kuuluu sähly-, koripallo-ja petankipelipaikat, sulkapallo- ja jalkapallokentät sekä tasapainorata. Talvisin urheilukentän ympärillä voi hiihtää 1,3 kilometrin pituisella ladulla. Kentältä löytyy valaistus, kuuluttamo sekä pukeutumistilat suihkuineen ja sauna. Urheilupuiston yleisökapasiteetti on 7 000 katsojaa.
Urheilupuistoon on sijoitettu mikkeliläisen yleisurheilijan ja olympiavoittajan Eero Lehtosen patsas. "Urski" on Mikkelin Palloilijoiden kotikenttä.
Aikaisemmin kenttä jäädytettiin talvella pika- ja taitoluistelijoille sekä jääpalloilijoille.
Urheilupuistossa on
Yleisurheilun Suomen mestaruuskilpailut, Kalevan kisat, on järjestetty Urheilupuistossa kaksi kertaa: 1961 ja 1993.
Jääpallon vuoden 1967 ja vuoden 1975 maailmanmestaruuskisojen otteluja pelattiin myös Urheilupuistossa.
Ennätykset.
Urskin yleisöennätys on 6 678 katsojaa, jotka seurasivat Veikkausliigan ottelua Mikkelin Palloilijat – Tampereen Palloveikot 16. toukokuuta 1993. Urheilupuistossa on pelattu myös yksi Suomen jalkapallomaajoukkueen A-maaottelu, 0–0 tasapeli Tanskaa vastaan 29. elokuuta 1979. Kyseistä ottelua seurasi 4 900 katsojaa.
In pectore

In pectore (lat. "rinnassa", merkityksessä "salaisesti") on katolisessa kirkossa käytössä oleva kirkko-oikeudellinen termi, joka viittaa paaville kanonisessa laissa (can 351 § 3 CIC) annettuun oikeuteen nimittää kardinaali, jonka nimeä hän ei anna julkisuuteen. Paavi siis kertoo nimittäneensä kardinaalin, mutta hänen henkilöllisyytensä pidetään salassa. Teoriassa sen tuntevat vain paavi ja Jumala. Edes kardinaaliksi nimitetylle itselleen ei ole tarpeen kertoa nimityksestä, vaikka näin ilmeisesti yleensä tehdäänkin. Koska kardinaalina toimiminen edellyttää, että nimitys on julkinen, ei kardinaalilla in pectore ole kardinaalin oikeuksia ja etuoikeuksia, ellei hänen nimeään ole julkistettu joko suullisesti (esimerkiksi konsistorissa) tai kirjallisesti (esimerkiksi paavin hengellisessä testamentissa). Kun salaisen kardinaalin nimi julkistetaan, hänen katsotaan kuitenkin toimineen kardinaalina jo nimityshetkestä saakka. Mikäli paavi kuolee julkistamatta kardinaalin in pectore nimeä, nimitys raukeaa. 
Paavi voi päättää pitää kardinaalinimityksen salaisena, mikäli:
Kummassakin tapauksessa kyse on alueista, jotka ovat vihamielisiä katolilaisuudelle tai kristinuskolle yleensä tai kielteisiä uskonnollisuudelle sinänsä. Kardinaaleja in pectore arvellaan nimitetyn Kiinan kansantasavallan, Neuvostoliiton ja entisten Itä-Euroopan kansandemokratioiden alueelle.
Paavi Johannes Paavali II nimitti hallituskaudellaan neljä kardinaalia in pectore, joista kolmen henkilöllisyys on sittemmin kerrottu julkisuuteen: 
Edellisen kerran kardinaalien in pectore henkilöllisyys jäi salaiseksi vuonna 1963, jolloin paavi Johannes XXIII kuoli julkistamatta kolmea salaista kardinaalia, jotka hän oli nimittänyt 1960. On kuitenkin arveltu heidän olleen Prahan arkkipiispa Josef Beran (1888–1969), romanialaisen Cluj-Gherian piispa Iuliu Hossu (1885–1970) ja ukrainalaisen Lvivin suurarkkipiispa Josyf Slipyi (1892–1984). Johannes XXIII:n seuraaja Paavali VI ilmoitti Iuliu Hossun kuoleman jälkeen nimittäneensä tämän kardinaaliksi in pectore.
Päre

Päre on puun rungosta pituussuuntaan kiskomalla tai höyläämällä valmistettu ohut levymäinen suikale. Päre on ohuempi kuin paanu. Kiskotut ja höylätyt päreet eroavat toisistaan sekä rakenteeltaan että käyttötarkoitukseltaan. Kiskotussa päreessä puun syyt kulkevat ehjinä päreen päästä päähän, mutta höylätyssä päreessä syyt katkeilevat päreen pinnassa. Kiskotuista päreistä punotaan koreja ja niitä on käytetty valaisemiseen. Pärekatossa taas käytetään useimmiten höylättyjä päreitä. 
Kiskotut päreet.
Kiskotut päreet tehdään männystä. Puu on valittava huolella, sen on oltava suorasyistä, oksatonta ja tiheälustoista. Sopivanpituiseksi katkaistu pärepölkky halotaan ensin kelleksiksi, sitten lohkoiksi. Näistä lohkaistaan vielä sydänosa pois. Pintaosa lohkotaan puukon avulla aina kahteen osaan niin monta kertaa, että lopulta saadaan ohuita päreitä. Halkaistaessa puuta täytyy taivuttaa oikeaan suuntaan, jotta halkeaminen tapahtuisi suoraan. Koripäreet ovat yleensä 3–4 cm leveitä, 2–3 mm paksuja ja hyvinkin pitkiä ja ne viimeistellään vuolemalla. 
Valaisupäreet valmistetaan samalla tavalla kuin koripäreetkin. Jos pärepölkkyjä säilytetään ennen kiskontaa vedessä, niiden pihkaisuus vähenee ja päreet palavat tasaisemmin. Valaisupäreen tyypillinen paloaika on noin 15 minuuttia.
Aiemmin myös pärekattoja tehtiin kiskotuista päreistä, mutta pärehöylien kehittyessä 1860-luvulta lähtien kattoihin ryhdyttiin käyttämään höylättyjä päreitä. Kiskotun päreen etuna höylättyyn päreeseen nähden on se, että vesi valuu paremmin rikkoutumattomia puunsyitä pitkin pois. Ne ovatkin nykyisin käytettyjä höylättyjä kattopäreitä kestävämpiä. 
Höylätyt päreet.
Höylättyjä kattopäreitä valmistetaan kuusesta, männystä ja haavasta. Kattoon tarvitaan noin 45–50 cm pitkiä, 15 cm leveitä, 3–5 mm paksuja päreitä, jotka tehdään tavallisesti koneellisesti eli höylätään pärehöylällä. Päreillä voidaan päällystää myös seinäpintoja lautavuorauksen sijaan. Päre on perinteinen puusta tehty valmiste, jota on kevyt käsitellä ja helppo huoltaa.
Gaussin divergenssilause

Gaussin divergenssilause on vektorianalyysin tulos, jonka mukaan vektorikentän vuo suljetun pinnan läpi on yhtä suuri kuin vektorikentän divergenssi pinnan sisäänsä sulkeman tilavuuden yli. Lause voidaan esittää muodossa
formula_1,
missä yhtälön vasemmalla puolella formula_2 on pintaintegraali suljetun pinnan formula_3 yli, formula_4 on pintaa vastaan kohtisuora yksikkövektori ja formula_5 on jatkuvasti derivoituva vektoriarvoinen funktio. Yhtälön oikealla puolella formula_6 on tilavuusintegraali pinnan formula_3 sisäänsä sulkeman tilavuuden formula_8 yli ja formula_9 on vektorikentän formula_10 divergenssi.
Divergenssilauseella on paljon sovelluksia fysiikassa. Esimerkiksi sähkökentän vuo suljetun pinnan läpi on yhtä kuin pinnan sisäänsä sulkema varaus. Tätä lakia kutsutaan Gaussin laiksi, ja se on yksi Maxwellin yhtälöistä.
Kalevan lukio

Kalevan lukio on Tampereella Tullin kaupunginosassa sijaitseva yksityinen lukio. Koulun toimintaa ylläpitää Kalevan lukion kannatusyhdistys Ry.
Historia.
Kalevan yhteiskoulu.
Kalevan lukio perustettiin Kalevan yhteiskoulun nimellä vuonna 1952, ja se aloitti toimintansa saman vuoden syksyllä Tammelan kansakoulun tiloissa vuokralla toimien siellä kaksi lukuvuotta. Oma arkkitehti Jaakko Ilveskosken suunnittelema koulurakennus otettiin käyttöön syksyllä 1954. Kalevan Yhteiskoulu toimi vuoteen 1976, jolloin Tampereen kaupunki siirtyi peruskoulujärjestelmään. Koulu haki korvaavan koulun asemaa, muttei sitä saanut. Saman kohtalon koki toinen Tampereen yksityinen oppikoulu, Tampereen yhteiskoulu.
Kalevan lukio.
Kalevan yhteiskoulu muutti nimensä Kalevan yhteiskoulun lukioksi peruskoulu-uudistuksen myötä ja lyhensi nimensä vuonna 1979 Kalevan lukioksi. Koulu oli myös vuonna 1985 lakkautusuhan alla, mutta opettajakunnan, koulun johtokunnan ja opiskelijoiden sitkeästä vastustuksesta johtuen siitä luovuttiin.
Kalevan lukio nykyään.
Kalevan lukio on nykyisin yli 600 opiskelijan ja 40 henkilökuntaan kuuluvan henkilön muodostama oppilaitos. Koulun erikoisuutena on ainoana Tampereen lukiona kaikkien valtakunnallisten italian kurssien opetus. Sen lisäksi koulussa toimii musiikkilinja. Syksyllä 2009 Kalevan lukioon tuli erikoisuutena ensimmäisenä lukiona Suomessa kotitalouden opetuksen tarjonta.
Åland (lehti)

Ålandstidningen (Tidningen Åland) on toinen Ahvenanmaan kahdesta sanomalehdestä. Vuonna 2018 lehdellä oli hieman reilu 8 400 tilaajaa ja määrä on ollut kasvamaan päin. Levikki on hieman suurempi kuin toisen paikallislehden, "Nya Ålandin". Lehden perusti Julius Sundblom vuonna 1891. Sen nykyisenä päätoimittajana toimii Daniel Dahlén.
Vuodesta 2015 alkaen lehti ilmestyy kolme kertaa viikossa.
Torstain numeron mukana ilmestyvät liitteet "Veckans Åland" ja "TV-Åland". Ålandstidningenin julkaisee Ålands Tidnings-Tryckeri Ab.
Nya Åland

Nya Åland, "Nyan", on toinen Ahvenanmaan sanomalehdistä. Lehden levikki on 7 285 kappaletta (2007) . Nyanin levikki on hieman pienempi kuin Ahvenanmaan toisen sanomalehden Ålandstidningenin. Lehden päätoimittaja on Anna Björkroos.
Nya Åland perustettiin keväällä 1981 Ahvenanmaalla puhjenneen lehtikriisin yhteydessä. Perustamismuoto oli osuuskunta, jonka jäsenet koostuivat toimituskunnasta. Lehti sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 1982.
Lehti valittiin vuonna 2010 parhaaksi paikallislehdeksi vähintään kolmesti viikossa ilmestyvien paikallislehtien sarjassa. Myös vuonna 2004 se oli ensimmäinen, vuonna 2002 toinen ja vuosina 2006 ja 2003 kolmas.
Plasto

 Plasto on suomalainen lelutehdas, joka sijaitsee Ahvenanmaalla ja valmistaa muovista kestäviä leluja sekä Plastopak-nimisiä pakkauksia.
Tehtaan perusti vuonna 1954 Olof Geelnard. Työntekijöitä Plastolla on noin 50 henkilöä, liikevaihto 4–5 miljoonaa euroa. Kaikki tuotteet on valmistettu Ahvenanmaalla ja merkitty Avainlippu-tunnuksella. Leluista on ehkä suosituin ja tutuin iso kuorma-auto, muita ovat kurkkumopo, kolmipyöräinen polkutraktori ja perävaunu, potkumopo, lasten lumilapio, kola, ja lehtiharava, leikkiastiat, kylpyankka sekä Delfiini-uima-apu.
Vanhemmat lelut on suunnitellut pääasiassa Ingmar Gustafsson, hänen jälkeensä suunnitelusta on vastannut Timo Heino. Lelujen raaka-aineen valinnalla ja rakenteella ne on saatu kestäviksi sukupolvelta toiselle ja kestävät rikkoutumatta myös päiväkotikäytössä.
Plaston omisti aikoinaan perunalastuista ja muista elintarvikkeista tunnettu Chips, joka myi yrityksen vuonna 1997 Briolle. Vuonna 2004 ahvenanmaalainen sijoittajaryhmä osti Plaston takaisin suomalaisomistukseen.
Vuonna 2024 porilainen peliyhtiö Tactic Games osti Plaston.