tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aleksandr Bodunov

Aleksandr Ivanovitš Bodunov (; 6. maaliskuuta 1951 Moskova – 11. toukokuuta 2017) oli kilpaurallaan Neuvostoliittoa edustanut venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Bodunov pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa Juri Lebedevin ja Vjatšeslav Anisinin kanssa samassa ketjussa 1970-luvun alussa. Hän pelasi jääkiekkoseuroissa Krylja Sovetov, TsSKA ja Spartak. Bodunov voitti kaksi maailmanmestaruutta. Hän pelasi Summit Series -otteluissa Kanadaa vastaan 1972 ja teki yhden maalin kolmannessa pelissä.
Michael Frater

Michael Frater (s. 6. lokakuuta 1982 Manchester, Jamaika) on jamaikalainen pikajuoksija.
Frater sijoittui nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2000 viidenneksi 100 metrin juoksussa sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Hän karsiutui Manchesterin Kansainyhteisön kisoissa 2002 100 metrin välierissä. Santo Domingon Pan-Amerikan kisoissa 2003 hän voitti kultaa 100 metrillä ajalla 10,21. Hän karsiutui Pariisin MM-kisoissa 2003 100 metrin toisissa alkuerissä ja Ateenan olympialaisissa 2004 välierissä. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän voitti 100 metrillä MM-hopeaa ajalla 10,05 ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Jamaikan pikaviestijoukkueeseen. Vuonna 2006 hänet hylättiin Kansainyhteisön kisojen 100 metrin välierissä, mutta sai kultaa 4 × 100 metrin viestissä. Samana vuonna hän voitti 100 metrin Jamaikan mestaruuden. hän oli samalla matkalla kolmas.
Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi 100 metrillä kuudenneksi tuolloisella ennätyksellään 9,97, ja pikaviestin loppukilpailussa hän juoksi toisen osuuden olympiakultaa ME-ajalla 37,10 voittaneessa Jamaikan joukkueessa. Myöhemmin Jamaika hylättiin, kun Fraterin joukkuekaveri Nesta Carter kärysi dopingista. hän sijoittui 100 metrillä kolmanneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui 100 metrillä välierissä. Pikaviestissä hän juoksi toisen osuuden Jamaikan joukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden ajalla 37,31. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui 100 metrin välierissä. Pikaviestissä hän juoksi toisen osuuden maailmanennätysajalla 37,04 maailmanmestaruuden voittaneessa Jamaikan joukkueessa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän juoksi jälleen toisen osuuden 4 × 100 metrin viestissä Jamaikan voittaessa kultaa ME-ajalla 36,84.
Jeff Minter

Jeff "Yak" Minter (s. 22. huhtikuuta 1962 Reading, Englanti) on brittiläinen videopelien suunnittelija ja ohjelmoija. Hän on Llamasoft-nimisen pelintekijäporukan perustaja.
Jeff Minterin tavaramerkkinä on laittaa peleihinsä laamoja, kameleita ja lampaita, koska hän pitää näistä eläimistä. Myös pelien nimet liittyvät usein samoihin eläimiin. Minterin pelit ovat yksinkertaisia, tyyliltään varhaisten aikojen kolikkopelejä muistuttavia tai usein suoria klooneja näistä peleistä. Minterin kolmas tavaramerkki ovat psykedeeliset efektit kuten värien sekamelska ja värikkäät räjähdykset. Myös huumori on yleensä Minterin tuotoksissa vahvasti läsnä.
Internet-foorumeilla ja joissain muissa yhteyksissä Minter käyttää usein nimimerkkiä "Yak". Nimimerkki on peräisin ajoilta, jolloin pelien ennätyslistoissa käytettiin kolmen kirjaimen lyhenteitä. Jakkia tarkoittavan sanan Minter omien sanojensa mukaan valitsi, koska hän itsekin on samanlainen karvainen eläin.
Mikrotietokoneiden halpa hinta mahdollisti ensimmäisen tietokoneen useille, myös Minterille joka säästi ja osti ZX80:n.
Minter innostui tietokoneista jo kouluaikoinaan, jolloin hän rupesi luokkakaverinsa kanssa tekemään pelejä Commodore PET -tietokoneelle.
Kun Minter osti ensimmäisen tietokoneensa Sinclair ZX80:n hän kehitti sille pelejä. Vuonna 1982 hän perusti Llamasoftin. Ensimmäinen Llamasoftin peli, "Andes Attack", oli Commodore VIC-20:lle tehty "Defender"-klooni, jossa laamat korvasivat avaruusalukset. Llamasoftin toinen peli "Gridrunner" oli kaupallinen menestys sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa.
Minter kehitteli 1980-luvulla ison joukon suosittuja pelejä, jotka oli kaikki kirjoitettu assemblerilla. Pelit julkaistiin usein Commodore 64:lle ja 8-bittisille Atareille, mutta myöhemmin myös Atari ST:lle, Amigalle ja IBM PC:lle. Peleihin kuuluvat esimerkiksi "Matrix", "Hellgate", "Hover Bover", "Attack of the Mutant Camels", "Revenge of the Mutant Camels", "Llamatron", "Laser Zone", "Mama Llama", "Metagalactic Llamas Battle at the Edge of Time", "Sheep in Space", "Void Runner" ja "Iridis Alpha".
1990-luvulla Minter työskenteli Atarille ja VM Labs -yhtiölle. Tuolloin hän laati esimerkiksi Atarin Jaguar-konsolille uudet versiot "Defenderistä" ja "Tempestistä" (molemmat varhaisia kolikkopelejä). Myöhemmin Minter teki pelejä Pocket PC:lle. 2000-luvulla Minterillä oli peliprojekti Nintendo GameCubea varten, mutta se lopulta keskeytyi. Tällä hetkellä Minter tekee uutta Tempest-kloonia, työnimellä "Space Giraffe".
Minter on vieraillut Suomessa kolmesti, Alternative Party -tapahtumassa vuonna 2003 sekä Assembly-festivaaleilla vuonna 2004 ja 2019.
Boris Kulagin

Boris Kulagin (31. joulukuuta 1924 – 25. tammikuuta 1988 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen jääkiekkovalmentaja, jääkiekkoilija, jalkapalloilija ja jääpalloilija. 
Pelaajaura.
Hän pelasi VVS-kerhossa ja teki kaksi maalia 15 ottelussa Neuvostoliiton mestaruussarjassa 1947–48. Monipuolisena urheilijana hän pelasi myös Neuvostoliiton jalkapallo- ja jääpallomestaruussarjoissa.
Suzy Parker

Cecilia Ann Renee ”Suzy” Parker (28. lokakuuta 1932 San Antonio, Texas – 3. toukokuuta 2003 Montecito, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja huippumalli.
Suzy Parkerin sisko oli kuuluisa huippumalli Dorian Leigh, joka esitteli hänet Eileen Fordille, kun hän oli 14-vuotias. Parkerista tuli Coco Chanelin tunnuskasvo. Parkerin väitetään olleen ensimmäinen malli, joka ansaitsi yli 100 dollaria tunnilta ja 100 000 dollaria vuodessa.
Suzy Parker teki elokuvadebyyttinsä elokuvassa "Rakastunut Pariisissa" (1957). Muita hänen tähdittämiään elokuvia ovat "Laivasto riemulomalla" (1957), "Yksinäisiä sydämiä" (1958), "Kaikki unelmani" (1959), "Vihollisen armoilla" (1960), "Kauhukammio" (1966) sekä sivuroolit televisiosarjoissa "Tarzan" ja "Hämärän rajamailla".
Parker otti kolmannen aviomiehensä Bradford Dillmanin sukunimen, ja hänet tunnettiin eläkkeelle jäädessään nimellä Suzy Parker Dillman. Parkerilla oli neljä lasta, yksi toisen aviomiehen Pierre de la Sallen kanssa ja kolme Dillmanin kanssa.
Rudolph Valentino

Rudolph Valentino (oik. Rodolfo Alfonso Raffaello Piero Filiberto Guglielmi di Valentina d’Antonguolla; 6. toukokuuta 1895 Castellaneta, Italia – 23. elokuuta 1926 Manhattan, New York) oli italialaissyntyinen Hollywood-näyttelijä. Hänen lempinimensä oli ”The Great Latin Lover” (Suuri latinalainen rakastaja). Hän oli mykän elokuvan suurimpia miestähtiä. Häntä pidetään ensimmäisenä miestähtenä, josta tuli seksisymboli.
Lapsuus ja nuoruus.
Rudolph syntyi Castellanetan kaupungissa Italiassa keskiluokkaiseen perheeseen. Hänen äitinsä oli ranskalainen ja isänsä italialainen. Hänellä oli kolme sisarusta, yksi isoveli, yksi pikkusisko ja isosisko, joka kuoli jo lapsena.
Hänellä oli ongelmia koulussa, mihin yhtenä syynä saattoi olla isän kuolema pojan ollessa vasta 11-vuotias. 15-vuotiaana hän haki sotilaskouluun, mutta häntä ei huolittu fyysisten ominaisuuksien takia.
Ura.
Asuttuaan Pariisissa vuoteen 1912 Valentino lähti 18-vuotiaana Yhdysvaltoihin ja saapui New Yorkiin Ellis Islandille joulupäivänä 1913. Hän löysi itselleen tanssijantöitä ja toimi muun muassa "Taxi Dancerina" eli miehenä, joka tanssii naisten kanssa maksusta. Rudolph liittyi operettiryhmään, jonka mukana hän matkusti Utahiin ja sieltä San Franciscoon, jossa hän tapasi näyttelijä Norman Kerryn. Kerry houkutteli Valentinoa kokeilemaan uraa elokuvissa. Vuonna 1919 hän esiintyi pienissä rooleissa lukuisissa elokuvissa. Samana vuonna hän solmi avioliiton näyttelijätär Jean Ackerin kanssa. Avioliitto päättyi kuitenkin eroon vuonna 1923, ja Acker paljastui myöhemmin lesboksi.
Elokuva "Sheikki" ("The Sheik") tuli ensi-iltaan vuonna 1921, ja se oli suuri niin kaupallinen kuin arvostelumenestyskin, ja sen ansiosta Valentinosta tuli tähti. Valentino meni vuonna 1922 naimisiin Natacha Rambovan kanssa ja joutui vankilaan kaksinnaimisesta, sillä avioero Ackerista ei ollut vielä selvä. Vuonna 1923 hän meni viimein Rambovan kanssa naimisiin laillisesti vain pari viikkoa edellisen avioliiton virallisen päättymisen jälkeen. Hän oli kuitenkin tässäkin avioliitossa uskoton ja tapaili muun muassa puolalaista näyttelijätärtä Pola Negriä. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1926. Erilaiset skandaalit eivät vaikuttaneet hänen uraansa, ja hän oli yksi Hollywoodin suurimpia tähtiä kuolemaansa saakka.
Kuolema ja hautajaiset.
Valentino sairastui äkillisesti 15. elokuuta 1926 New Yorkissa, ja hänet vietiin sairaalaan. Häneltä leikattiin puhjennut mahahaava. Hän näytti jo toipuvan, kun hän sai verenmyrkytyksen ja kuoli kahdeksan päivän kuluttua vain 31-vuotiaana. Tieto kuolemasta otettiin maailmalla vastaan järkyttyneenä, ja naisten kerrottiin pyörtyilleen uutisen kuultuaan. Joidenkin naisten kerrottiin jopa tehneen itsemurhan Rudolphin kuoleman takia. Hänen hautajaisiinsa New Yorkissa kaduille kerääntyi arviolta 100 000 ihmistä. Pola Negri aiheutti kohua kaatumalla hysteerisenä arkun päälle. New Yorkista Valentinon arkku vietiin Kaliforniaan, jossa järjestettiin toiset hautajaiset ja jonne hänet myös haudattiin.
Asemanseutu (Kempele)

Asemanseutu on Kempeleen keskustassa seututien 847 itäpuolella sijaitseva asuinalue Pohjanmaan radan varrella. 
Alueen rakennuskanta koostuu suurimmaksi osaksi vanhoista omakotitaloista, mutta siellä on myös rivi- ja kerrostaloasuntoja. Asuntoja alueella vuonna 2020 oli 35, joista 29 kerrostalohuoneistoja. Muun muassa alueella sijaitsevat Osuuskassan ja Metsärinteen talot ovat luokiteltu historiallisesti arvokkaiksi rakennetuiksi kulttuuriympäristöiksi. Osuuskassan talossa on toiminut aikoinaan muun muassa Kempeleen posti, Säästöpankki ja leipomo.
Alueella sijaitsee Kempeleen rautatieasema, jossa matkustajaliikenne alkoi uudestaan 20. kesäkuuta 2016. Junaradan varsi vanhoine pihoineen on kulttuurihistoriallisesti merkittävää aluetta. Historiallisesti merkittävä Pohjanlahden rantatie on kulkenut alueen eteläosassa. Asemanseudulla sijaitsi aiemmin Kempeleen vanha kunnantalo, joka käyttöikänsä päähän tulleena purettiin kesän ja syksyn 2019 aikana. Puretulle alueelle tulee uuden kaavan mukaan muun muassa uusia asuinkerrostaloja ja liikehuoneistoja.
Pontiac

Pontiac oli yhdysvaltalainen General Motors -konsernin automerkki. Ensimmäiset Pontiacit tulivat markkinoille Pohjois-Amerikassa vuonna 1926. GM lopetti Pontiacin toiminnan 31.10.2010.
Historia.
Pontiac-tuotenimeä käytti ensimmäisenä, vuonna 1906, hevosvaunuja valmistanut Pontiac Spring &amp; Wagon -niminen yritys, joka yhdistyi vuonna 1908 Oakland Motor Companyn kanssa. Yritys nimettiin Oakland Motor Car Companyksi, ja sen toimipaikkana oli Pontiacin kaupunki Michiganissa, joka oli saanut nimensä intiaanipäällikkö Pontiacin mukaan. Yritys valmisti Cartercar-merkkistä autoa, kunnes General Motors (GM) osti yrityksen vuonna 1909.
Pontiacin, kuten monien muiden GM:n automerkkien, tila ei ollut vuoden 2008 talouskriisin myllerryksessä kovin valoisa. Varsinkin suurten autojen myyntiluvut olivat Yhdysvalloissa laskussa. GM:n johto ilmoitti joulukuussa 2008 keskittyvänsä yhä enemmän päämerkkiensä Chevroletin, Buickin, GMC:n ja Cadillacin tukemiseen Pontiacin jäädessä syrjään. General Motors aikoi markkinoida Pontiacia jatkossa lähinnä erikoismallina.
Kovan onnen kundi

Kovan onnen kundi ("My Name Is Earl") on yhdysvaltalainen Emmy-palkinnon voittanut komediasarja, jonka on luonut Greg Garcia. Sarjaa tuotti 20th Century Fox Television. Pääosissa näyttelivät Jason Lee ja Ethan Suplee. Suomessa sarjaa on esitetty televisiokanavilla Sub ja MTV3. Sarjassa ilmestyi neljän tuotantokauden aikana yhteensä 96 jaksoa.
Luleå HF

Luleå Hockey tai Luleå HF on ruotsalainen jääkiekkoseura Luulajasta, joka pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla SHL:ssä. Seura on perustettu vuonna 1977 nimellä GroKo Hockey. Joukkue syntyi kahden luulajalaisen jääkiekkoseuran, IFK Luleån ja Luleå SK:n yhdistyttyä. Seuran nimi vaihdettiin nykyiseksi vuonna 1979. Ruotsin mestaruuden joukkue on voittanut vuonna 1996. Luleå Hockeylla on myös e-urheilujoukkue, joka pelaa NHLGamerin järjestämässä ECL ELITE -sarjassa.
Päävalmentajat.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Tuulten viemää

Tuulten viemää on Kaija Koon toinen studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 1993. Albumia on myyty yli 175 000 kappaletta, ja se on Suomen kaikkien aikojen seitsemänneksi myydyin albumi. Suurimman hitin ”Kuka keksi rakkauden” lisäksi singleinä julkaistiin kappaleet ”Niin kaunis on hiljaisuus”, ”Hanat aukeaa”, Tule lähemmäs beibi” ja ”Kylmä ilman sua”. Albumi palkittiin Vuoden albumin Emma-palkinnolla.
"Tuulten viemää" -levyn juhlapainos julkaistiin vuonna 2012 uudelleen osana Platinaklassikko-sarjaa.
Kappaleet.
Vuoden 1994 juhlapainos.
Vuonna 1994 julkaistussa juhlapainoksessa ovat mukana myös seuraavat kappaleet:
Tekijät.
Muusikot
Tuotanto
Isko (nimi)

Isko on suomalainen miehen etunimi. Se on länsisuomalainen muoto nimestä Isak, joka merkitsee suomeksi 'hän nauraa'. Iskolla on Suomessa nimipäivä 19. joulukuuta. Nimipäivästä huolimatta Isko on jäänyt todella harvinaiseksi nimeksi.
Suomalaiset Isko-nimiset henkilöt syntymävuosittain.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Isko on annettu Suomessa noin 100 henkilölle. Eri vuosikymmeninä syntyneitä Iskoja on seuraavat määrät:
Restriktioentsyymi

Katkaisuentsyymi eli restriktioentsyymi tai restriktioendonukleaasi on entsyymi, joka toimii DNA-juosteen katkaisussa. Katkaisuentsyymejä on kutsuttu myös bioleikkureiksi. Katkaisuentsyymeille on tyypillistä, että kukin niistä tunnistaa DNA-juosteesta tietyn nukleotidijärjestyksen ja katkaisee DNA-juosteen tietystä kohdasta. Katkaisukohta voi olla tunnistusjärjestyksen sisällä tai sen ulkopuolella. Katkaisuentsyymien vaikutuksesta katkaisukohtaan muodostuvat joko suljetut tai tylpät päät.
Katkaisuentsyymien käyttöä ei vielä ennen 1970-lukua hallittu. Vuonna 1970 selvitettiin hemofilus-bakteerin katkaisuentsyymin toimintaperiaate.
Alkuperä.
Katkaisuentsyymit ovat peräisin bakteereista ja niiden tehtävä on toimia osana bakteerien vastustuskykyä pilkkomalla bakteereille vierasta DNA:ta. Bakteerit suojautuvat omilta katkaisuentsyymeiltään metyloimalla kohdat, jotka niiden omat katkaisuentsyymit tunnistaisivat.
Käyttö.
Katkaisuentsyymit ovat tärkeitä työvälineitä geenitekniikassa, jossa niitä käytetään esimerkiksi irrotettaessa siirrettäviä geenejä eliöiden perimästä.
Nicolai Cleve Broch

Nicolai Cleve Broch (s. 14. marraskuuta 1975) on norjalainen näyttelijä. Hän valmistui Norjan teatterikorkeakoulusta vuonna 1999 ja on näytellyt useissa norjalaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänen merkittävin roolinsa on päärooli TV-sarjassa "Mustamaalattu". Lisäksi hän on näytellyt elokuvassa "Max Manus". Brochin vaimo on vuodesta 2004 ollut näyttelijä Heidi Gjermundsen. Heillä on kaksi poikaa.
Syksystä 2005 Broch on näytellyt Norjan kansallisteatterissa.
Ligaasit

Liittäjäentsyymi eli ligaasi (latinan sanasta "ligāre" – ”sitoa yhteen”, ”liimata yhteen”) on entsyymi joka kykenee nopeuttamaan kahden molekyylin yhteensitoutumisen luomalla uuden kemiallisen sidoksen, yleensä toisen kohdemolekyylin, tyypillisesti ATP:n kemiallisen alaryhmän hydrolyysin avulla. Yleisesti ottaen liittäjäentsyymi nopeuttaa seuraavaa reaktiota:
Ab + C → A–C + b
tai joskus
Ab + cD → A–D + b + c
jossa pienet aakkoset kuvaavat kemiallisia alaryhmiä.
Liittäjäentsyymien luokittelu.
Kaikkien liittäjäentsyymien EC-numero alkaa numerolla 6. EC-numerot määräytyvät eri liittäjäentsyymien nopeuttamien reaktioiden mukaan seuraavasti.
DNA-liittäjäentsyymi.
DNA-juosteita yhteen muodostamalla kovalenttisia sidoksia juosteiden päiden välille. Toisessa yhteenliitettävässä päässä on oltava 5'-fosfaattiryhmä ja toisessa 3'-OH-ryhmä. Liittäjäentsyymit ovat tärkeitä geenitekniikan työvälineitä ja yleisimmin käytettävä T4-liittäjäentsyymi on peräisin kolibakteerista.
DNA-liittäjäentsyymin toiminta.
Kuvassa kaksi DNA-juostetta ennen liittäjäentsyymin aiheuttamaa juosteiden yhteenliittymistä. Vapaat OH-ryhmät sijaitsevat punaisella merkityn juosteen ylemmän rihman oikeanpuolimmaisessa tymiinissä (T) ja sinisellä merkityn juosteen alemman rihman vasemmanpuolimmaisessa sytosiinissa (C). Vastaavasti vapaat fosfaattiryhmät sijaitsevat punaisella merkityn juosteen alemman rihman oikeanpuolimmaisessa guaniinissa (G) ja sinisellä merkityn juosteen ylemmän rihman vasemmanpuolimmaisessa guaniinissa.
Liittäjäentsyymi yhdistää juosteet niin, että sen tekemän liitoksen muodostavat toisen juosteen fosfaattiryhmä ja toisen juosteen OH-ryhmä. Lopputuloksena on ehjä kaksijuosteinen DNA-molekyyli.
Korppikotkat

Korppikotkat ovat Vanhan maailman päiväpetolintuja, jotka kuuluvat useisiin eri sukuihin ja kahteen eri alaheimoon – Aegypiinae ja Gypaetinae – haukkojen (Accipitridae) heimossa. Euraasian ja Afrikan korppikotkat ovat haaskansyöjiä, eli ne käyttävät ravintonaan luonnollisesti kuolleiden tai petoeläinten tappamien eläinten raatoja. Ne ovat aktiivisimmillaan päivän kuumimpaan aikaan, jolloin ne pystyvät liitämään aavikon ylle nousevien kuumien ilmavirtausten ja vuoriston pyörretuulten kannattamana. Kun korppikotka näkee haaskan, se lentää kehässä alemmaksi. Lähistön toiset yksilöt huomaavat tämän ja lentävät lähemmäksi.
Korppikotkien sosiaalinen käyttäytyminen vaihtelee. Esimerkiksi hanhikorppikotka, jota tavataan Euroopassa ja Aasiassa, pesii usein monien satojen parien muodostamissa yhdyskunnissa. Pesät ovat vain muutaman metrin päässä toisistaan. Linnut lentävät ravintoa etsiessään jopa 150 kilometrin päähän yhdyskunnasta. Munkkikorppikotka taas elää pareittain ja pesii puissa tai kallionkielekkeillä omalla reviirillään hyvin kaukana muista pareista. Munkkikorppikotkat hankkivat ravintonsa huomattavasti lähempää pesäänsä ja syövät usein haaskan lisäksi eläviä saaliseläimiä.
Pikkukorppikotka on nimensä mukaisesti pienikokoinen. Höyhenpuku on etupäässä valkoinen. Lajia tavataan Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä aavikoilla ja viljelysalueilla. Se ei pienen kokonsa vuoksi pysty kilpailemaan kookkaampien korppikotkien kanssa haaskoista.
Korppikotkia ei tule sekoittaa kondoreihin (Cathartidae), joita tavataan Amerikan mantereella ja jotka muistuttavat ulkoisesti hieman korppikotkia, vaikka eivät ole niille läheistä sukua.
Olipa kerran avaruus

Olipa kerran avaruus () on Albert Barillén ohjaama ranskalainen animaatiosarja, joka valmistui vuonna 1981. Albert Barillén Olipa kerran... -animaatiosarjojen toinen osa jatkaa siitä mihin "Olipa kerran ihminen" päättyi: maapallon tuhon uhkakuvien myötä ihminen päätyy avaruuteen. Sarjassa on 26 jaksoa, joista jokainen kestää noin 26 minuuttia. 
Toisin kuin sarjat Olipa kerran ihminen ja Olipa kerran elämä, sarja keskittyy enemmän dramaattiseen seikkailuun kuin opettavaisuuteen.
Sarja Suomessa.
Sarja ensiesitettiin Suomen televisiossa vuosina 1982–1983 Yle TV1-kanavalla Yleisradion tekemällä suomenkielisellä jälkiäänityksellä. Yleisradion tekemällä jälkiäänityksellä tehtyä sarjaa ei ole esitetty uusintana ensiesityksen jälkeen. Uudelleen suomeksi jälkiäänitettyä sarjaa on esitetty Subtv Juniori -maksukanavalla. 
Sarja on julkaistu myös kokonaisuudessaan vuokrakäyttöön julkaistuihin ja kotitalouksiin myydyille VHS-kaseteille. Sarja on julkaistu myös DVD-kokoelmana, josta on ollut markkinoilla useampi painos. 
Suomenkieliset äänet olivat Petri Hanttu, Jyrki Kovaleff, Ralf Öhberg, Kari Tamminen, Petteri Halmela, Samuel Harjanne, Heljä Heikkinen, Katja Sirkiä.
Jaksot.
"Jaksojen nimet ovat Subtv Juniorilla esitetystä sarjasta."
Rose Byrne

Mary Rose Byrne (s. 24. heinäkuuta 1979 Sydney) on australialainen näyttelijä. Hänen tunnettuja elo­kuviaan ovat "Marie Antoinette", "Troija" ja "". Hän näytteli toista pääosaa draama­sarjassa "Damages" (2007–2012).
Ura.
Byrne esitti Dorméta elo­kuvassa '. Tätä seurasivat roolit elo­kuvissa "Linnan neidot" (2003) ja "Wicker Park" (2004). Wolfgang Petersenin ohjaamassa "Troijassa" (2004) Byrne näytteli Briseisin roolin. Vuonna 2005 hän oli mukana BBC:n televisio­sarjassa "Casanova" ja seuraavana vuonna elo­kuvissa "The Tenants" ja "Marie Antoinette". Vuonna 2007 ilmestyi "28 viikkoa myöhemmin", jossa hän näytteli yhtä pää­osista. Sen jälkeen hän on näytellyt "X-Men" -saagan elo­kuvissa "X-Men: First Class" (2011) ja ' (2016).
L’Arc-en-Ciel

L’Arc-en-Ciel on japanilainen rockyhtye, joka on perustettu vuonna 1991. Sen kokoonpanon muodostavat Tetsuya ”Tetsu” Ogawa (basso), Hideto ”Hyde” Takarai (laulu), Ken Kitamura (kitara) ja Yukihiro Awaji (rummut). Aiemmin mukana olivat Tetsun ja Hyden lisäksi rumpalit Pero vuoteen 1992 ja Sakura 1992–1997. Kenin tilalla kitaraa soitti Hiro vuoteen 1992. Yhtyeen jokaisella tämänhetkisellä jäsenellä on pystyssä omat sooloprojektinsa. 
Yhtyeen nimi tarkoittaa ranskaksi sateenkaarta. Yhtye on alun perin Osakasta, mutta se on saavuttanut laajaa menestystä ja julkisuutta koko Japanissa. Sakura pidätettiin heroiinin hallussapidosta 1997. Sen jälkeen yhtye painui maan alle ja teki covereita muun muassa Marilyn Mansonin ja Nirvanan kappaleista.
Yhtye on sittemmin noussut uudelleen suosioon, ja muun muassa vuonna 2004 sillä oli menestyksekäs Amerikan-kiertue. Yhtye tunnetaan laajasti myös kappaleestaan "Driver's High", joka on japanilaisen Great Teacher Onizuka -animen tunnusmusiikki.
Tosi rakkaus odottaa

Tosi rakkaus odottaa (engl. True Love Waits) on kansainvälinen kristinuskon piirissä syntynyt, Yhdysvalloista Suomeenkin levinnyt nuorisokampanja, jonka kantavana ajatuksena on pidättäytyminen seksuaalisesta kanssakäymisestä ennen avioliittoa. Kampanjaa perustellaan muun muassa avioliiton ja perheen tukemisella. Nuoria kehotetaan syvään sitoutumiseen, jonka liike katsoo luovan luottamusta, turvallisuutta ja avoimuutta. Kampanjan toimintaan kuuluu myös vapaaehtoinen kirjallinen lupaus. 
Kampanja levisi Suomeen vuonna 1997, ollen kuitenkin profiililtaan matalampi kuin yhdysvaltalainen esikuvansa. Kampanja näkyi esitteinä ja esittelykojuina kristillisissä tapahtumissa sekä koulun uskonnontunneilla. Pidättyväisyyttä perustellaan muun muassa seksitaudeilla, raskaudenehkäisyllä, mielenterveydellä, avioliiton onnellisuudella sekä Raamatun jakeilla. Liikkeen tukijoita ovat Suomessa olleet useat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sisällä toimivat järjestöt ja vapaat kristilliset suunnat. Mukana ovat olleet muun muassa Helsingin NMKY, Kansan Raamattuseura, Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys, Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistys (SLEY), Suomen Raamattuopisto, Opiskelija- ja koululaislähetys, Suomen teologinen instituutti, Suomen Helluntaiseurakunnat, Suomen Vapaakirkko, Suomen Adventtikirkko ja Suomen Metodistikirkko.
Tosi rakkaus odottaa -lupauksen allekirjoittaneita oli Suomessa vuoden 2002 loppuun mennessä 2 852. Tutkimuksen mukaan 87 prosenttia liikkeeseen liittyneistä on naisia.
Nuotta-lehti valmisti vuonna 2012 uuden 10 000 kappaleen painoksen Tosi rakkaus odottaa -vihoista.
Mesmerismi

Mesmerismi eli animaalinen magnetismi () on 1700-luvulla käytössä ollut Franz Mesmerin kehittämä hypnoosiin perustuva hoitomenetelmä. 
Mesmerin näkemyksen mukaan maailmankaikkeuden täytti virtaavan nesteen tavoin käyttäytyvä hienojakoinen eteerinen aine eli "fluidium", jonka välityksellä kaikki kaukovaikutukset tapahtuivat. Fluidium sai myös ihmisen elimet toimimaan. Mesmer esitti tautien johtuvan fluidiumin virtausrytmeistä ja katsoi, että niitä voitiin parantaa magneettien avulla.
Dyskobolia Grodzisk Wielkopolski

Dyskobolia Grodzisk Wielkopolski ("Klub Sportowy Dyskobolia Grodzisk Wielkopolski") on jalkapalloseura Puolan Grodzisk Wielkopolskista Ison-Puolan voivodikunnassa. Vuoteen 2008 asti maan pääsarjassa pelannut seura pelaa tällä hetkellä neljännellä sarjatasolla myytyään sarjapaikkansa ja pelaajansa Polonia Warszawalle.
Suomen maakuntamuseot

Suomen maakuntamuseot olivat alueellisia keskusmuseoita, jotka olivat saaneet opetusministeriöltä maakuntamuseon statuksen. Niiden tehtävänä oli edistää, ohjata ja kehittää oman alueensa museotoimintaa sekä paikallisen kulttuuriperinnön ja kulttuuriympäristön hoitoa. Lisäksi maakuntamuseot harjoittivat omaa tutkimus-, näyttely- ja tallennustoimintaa ja saivat tehtäviensä hoitoon korotettua valtionosuutta. Jokaisessa museossa työskenteli alueellisesta toiminnasta vastaava maakuntamuseotutkija tai -amanuenssi. Maakuntamuseojärjestelmä korvattiin uudella vastuumuseojärjestelmällä vuonna 2020.
Yhteensä Suomessa oli 21 kulttuurihistoriallista maakuntamuseota sekä yksi luonnontieteellinen maakuntamuseo, joiden verkosto kattoi Ahvenanmaata lukuun ottamatta koko maan. Maakuntamuseoiden toimialueena oli yleensä koko maakunta, poikkeuksen muodostivat Lapin ja Uudenmaan alueiden museot. Järjestelmä luotiin opetusministeriön päätöksellä vuonna 1980, jolloin 20 maakunnallista museota nimitettiin maakuntamuseoiksi. Niistä Hämeen museo suljettiin 1998 ja sen toimintaa Pirkanmaan vastuumuseona jatkaa Tampereella sijaitseva Museokeskus Vapriikki. Alkuperäisten maakuntamuseoiden lisäksi nimitys on annettu Kuopion kulttuurihistoriallisesta museosta omaksi yksikökseen vuonna 1985 erotetulle Kuopion luonnontieteelliselle museolle sekä viimeisimpänä 2008 Kokkolassa toimivalle K. H. Renlundin museolle. Vuonna 1980 Opetusministeriö nimesi maakuntamuseoiden lisäksi ensimmäiset aluetaidemuseot.
Jukka-Pekka Kervinen

Jukka-Pekka Kervinen (s. 1961) on suomalainen säveltäjä, kokeellinen runoilija ja digitaalinen taiteilija.
Hänen runoteoksiaan on julkaistu muun muassa Parnasso- ja Tuli &amp; Savu -lehdissä, Poethia, Moria, SHAMPOO, Aught, Swirl, Word/For Word, sidereality, can we have our ball back, 5_Trope, Generator, m.a.g, ja BathHouse Magazine -verkkojulkaisuissa ja useissa kokoelmissa.
Hän säveltää kamarimusiikkia, elektronisia teoksia ja tietokonemusiikkia. 
Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Mark Youngin, John M. Bennettin ja Jim Leftwichin kanssa.
Crash Nitro Kart

Crash Nitro Kart on Vicarious Visionsin kehittämä ja Vivendi Universal Gamesin julkaisema ajopeli. Peli on julkaistu vuonna 2003 Nintendo GameCubelle, PlayStation 2:lle ja Xbox:lle.
Peli muistuttaa saman "Crash Bandicoot" -sarjan ajopeliä "Crash Team Racing". 
Juoni.
Peli alkaa siitä kun Crash, Coco ja Crunch kaapataan taloineen päivineen toiselle planeetalle. Samoin käy Cortexille, N. Ginille ja Tinylle. Sieppausten takana on keisari Velo XXVII, kyseisen galaksin hallitsija. Hän haastaa molemmat joukkueet kisaamaan galaksin mikroautoilumestaruudesta panoksena Maan pelastaminen, sillä hän uhkaa tuhota Maan, jos kisaan ei suostuttaisi.
Pelin alussa pitää päättää kumman joukkueen valitsee. Kun valinta on tehty, kaikki sen jäsenet ovat käytettävissä.
Pelissä edetään neljän maailman halki pokaaleja, CNK-merkkejä ja reliikkejä keräten.
Joukkueet ja hahmot.
Pelaajan on valittava joukkue, jolla pelaa. Valittavana on hyväntahtoinen Bandicootien tiimi, johon kuuluvat
Vaihtoehtoisesti voi valita Cortexin pahatahtoisen tiimin, johon kuuluu:
Lisäksi pelissä on automaattisesti valmiina joukko pelejä, joita voi yrittää voittaa. Lisäksi niissä voi ottaa aikaa. Näissä peleissä voi ilman suorituksia pelata myös seuraavilla hahmoilla:
Oxiden tiimin kaksi muuta jäsentä, Zemin ja Zamin, sekä N. Trancen tiimiinsä aivopesemät Polarin ja Dingodilen saa pelattaviksi hahmoiksi Adventure-pelitilaa läpipelattaessa.
Vastaanotto.
IGN:n arvostelussa pelin GBA-versio sai hyvän vastaanoton. Kehuja sai muun muuassa ratasuunnittelu ja ohjattavuus, kun taas kritiikkiä sai hidas pelimoottori. Sen takia jossain kohdissa peli katkeilee.
Kaaos-lehti

Kaaos-lehti oli kainuulainen nuorisojulkaisu. Lehden sisältöä tuottivat paikalliset nuoret yhdessä pitkään media-alalla työskennelleiden ammattilaisten kanssa. Underground-maineen saavuttanut lehti ehti herättää huomiota erityisesti visuaalisena, vahvasti paikallisena ja toimituksellisesti rohkeana ilmaisjakelulehtenä.
Kaaos-lehti ilmestyi ensimmäisen kerran keväällä 2002. Lehden silloinen tabloid-koko korvattiin pian 190 mm X 260 mm koolla, jotta lehti olisi ilmaisjakelulehtenä lukijoille helpommin mukaan otettavissa. Kaaoksen kohderyhmänä olivat 17-27 -vuotiaat kainuulaiset nuoret. Lehden levikki oli 10 000 kpl ja se ilmestyi kuusi kertaa vuodessa. Kaaos lopetti toimintansa keväällä 2009 taloudellisen epävarmuuden vuoksi.
Lehdessä toimi vierailevina kolumnisteina mm. Rakel Liekki ja Saimi Nousiainen.
Mäkihypyn Continental Cup

Mäkihypyn Continental Cup on "Kansainvälisen Hiihtoliiton" (FIS:n) järjestämä mäkihypyn toiseksi korkeatasoisin kauden aikana järjestettävä sarjamuotoinen kilpailu. Continental Cup kauteen kuuluu kesä- ja talvicup, joiden yhteenlasketut pisteet määrittävät kokanaiscupin tulokset. Ensimmäinen Continental Cup järjestettiin kaudella 1991–1992. 
Naisille Continental Cup oli korkeatasoisin sarjamuotoinen kilpailu vuosina 2004–2011. Naisten ensimmäinen Continental Cup järjestettiin kaudella 2004–2005. Kesällä Continental Cup oli korkeatasoisin sarjamuotoinen kilpailu naisille vuosina 2005–2012.
Continental Cupia kiertää monilla mailla B-maajoukkueet. Nuoret hyppääjät saavat Continental Cupista arvokasta kansainvälistä kisakokemusta ennen siirtymistä A-maajoukkueeseen, mutta myös kokeneemmat hyppääjät saattavat hakea Continental Cupin puolelta hyppytuntumaa ennen maailmancupkauden alkua tai loukkaantumisen jälkeen. On tavallista, että kauden aikana hyppääjiä siirtyy Continental Cupista maailmancup-kiertueelle ja toisin päin riippuen loukkaantumisista ja hyppykunnosta.
Continental Cupin osakilpailuissa jaetaan pisteitä samalla tavalla kuin maailmancupissa: voittaja saa 100 pistettä, toinen 80, kolmas 60, neljäs 50, viides 45, kuudes 40, seitsemäs 36, kahdeksas 32, yhdeksäs 29, kymmenes 26, 11. 24, 12. 22, 13. 20, 14. 18, 15. 16, 16. 15 ja niin edelleen loppujen sijojen saadessa aina yhden pisteen edellistä vähemmän kunnes tullaan sijaan 30, josta saa vielä yhden Continental Cupin pisteen.
Saarin jalkapallomaajoukkue

Saarin jalkapallomaajoukkue oli jalkapallomaajoukkue, joka 1950-luvun alkupuoliskolla edusti tuolloin Ranskan valvonnassa ollutta Saarin aluetta (nykyinen Saksan liittotasavaltaan kuuluva Saarlandin osavaltio). Joukkue pelasi kaikkiaan 19 ottelua, joista kymmenen B-maajoukkueita vastaan. Otteluista se saavutti kuusi voittoa, kolme tasapeliä ja kymmenen tappiota.
Historia.
Saarin jalkapalloliitto perustettiin 25. heinäkuuta 1948. Liiton ensimmäinen puheenjohtaja oli Willy Koch. Alueen seurat pelasivat keskinäistä sarjaa vuosina 1948–1951 ranskalaisten miehitysviranomaisten kiellettyä osallistumisen Saksan sarjoihin. 1. FC Saarbrücken pelasi ensimmäisen kauden vierailevana joukkueena nimellä "FC Sarrebruck" Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. divisioonassa ja oli sarjassa ylivoimainen, virallisiin tuloksiin sitä ei kuitenkaan hyväksytty. Koska virallista sarjapaikkaa ei myönnetty seuraavallekaan kaudelle järjesti seura kahden vuoden ajan oman kansainvälisen turnauksensa johon otti osaa useita huippujoukkueita.
17. heinäkuuta 1949 kaatui äänin 609 vastaan, 299 puolesta ja 55 tyhjää, esitys, jossa Saar olisi liittynyt osaksi Ranskan jalkapalloliittoa. 14. toukokuuta 1950 liiton uudeksi puheenjohtajaksi tuli Hermann Neuberger ja saman vuoden kesäkuussa Saar liittyi kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn jäseneksi, jonka jäsen esimerkiksi Saksan jalkapalloliitto ei ollut. Vuonna 1951 FIFA antoi saarilaisille seurajoukkueille luvan osallistua jälleen Saksan kilpailuihin. 1. FC Saarbrücken ja Borussia Neunkirchen siirtyivät pelaamaan lounaiseen alueelliseen sarjaan, ja vuotta myöhemmin Saarbrücken raivasi tiensä Saksan mestaruusfinaaliin. 
Maajoukkue osallistui vuoden 1954 MM-kisojen karsintoihin, missä sen lohkossa pelasivat Saksan liittotasavalta ja Norja. Avausottelussaan joukkue saavutti voiton Norjasta, ja kun Saksa pelasi Norjan kanssa tasapelin, oli Saar lohkon kärjessä. Seuraavassa ottelussaan se kuitenkin hävisi Saksalle numeroin 3–0, mutta tästä huolimatta voitto Norjasta Saarbrückenissä olisi pitänyt haaveet kisapaikasta hengissä. Joukkueet kuitenkin pelasivat 0–0-tasapelin, mikä piti Saarin vielä lohkokärjessä, kunnes Saksa rökitti Norjaa maalein 5–1. Viimeinen ottelu Saksaa vastaan ratkaisi kisapaikan kohtalon. Ystävyyshenkisessä ottelussa ennätysyleisön edessä Saar hävisi lukemin 3–1 ja sijoittui lohkossa toiseksi Norjan edelle. Joukkue seurasi MM-kisoja lopulta katsomosta käsin Saksan jalkapalloliiton kunniavieraina.
Vuonna 1957 Saarin jalkapalloliitto liittyi osaksi Saksan jalkapalloliittoa alueen liityttyä Saksan liittotasavaltaan.
Pelaajat.
Saarin joukkueessa pelasi sen historian aikana kaikkiaan 42 pelaajaa.
Aleksandr Martynjuk

Aleksandr Akimovitš Martynjuk (, 9. marraskuuta 1945 Moskova, Neuvostoliitto – 2022) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi 45 ottelua tehden 24 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa 1960- ja 1970-luvuilla ja 410 Neuvostoliiton mestaruussarjan ottelua. Martynjuk teki harvinaisen ”comebackin” palaamalla 45-vuotiaana Neuvostoliiton maajoukkueseen pelaamalla kolme maaottelua Tšekkoslovakiaa vastaan vuonna 1990. Seuratasolla hän edusti Spartak Moskovaa. Martynjuk pelasi Summit Series -otteluissa Kanadaa vastaan vuonna 1972.
Saavutukset.
Vuoden 1973 jääkiekon MM-kisoissa ottelussa Länsi-Saksaa vastaan Martynjuk teki kahdeksan maalia. Samana vuonna hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan.
Ōdachi

Ōdachi (; "iso miekka"), jota kutsutaan myös nimellä nodachi (; "kenttämiekka"), on japanilainen kahdella kädellä käytettäväksi tarkoitettu miekka, jonka pituus oli usein yli 130 cm. Ensimmäiset ōdachit ilmestyivät käyttöön Kamakura-kaudella n. 1300-luvulla.
Miekan takominen oli vaikeampaa kuin "tachin", katanaa edeltäneen aseen. Ōdachia käytettiin kahdella kädellä, ja sillä aseistautuneet sotilaat saivat usein tehtäväkseen murtaa vihollisen rivistöt. Käytön osalta aseen voi rinnastaa 1400- ja 1500-lukujen saksalais-sveitsiläiseen kahdenkädenmiekkaan, "Doppelhänder"iin. Ōdachi oli kuitenkin paljon muutakin kuin pelkkä ase. Se oli myös miekkasepän taidonnäyte, seremoniallinen valtasymboli ja, vuoden 1617 miekan pituuden määritelleen lain jälkeen, uhrilahja šintotemppeleille.
Käyttö ja kantaminen.
Ōdachi oli kahden käden ase. Sen pituus oli etu keihäsmiehiä vastaan taisteltaessa, mutta haittasi soturin liikkeitä. Lisäksi asetta ei voinut kantaa vyöllä. Tämän vuoksi asetta kannettiin joko selässä, mistä se oli hidas vetää esiin, tai sitten soturi yksinkertaisesti kantoi sitä olallaan kuten keihästä tai naginataa. Ōdachin aika oli ohi 1600-luvun alussa, jolloin miekkojen pituutta säätelevä laki määräsi ylipitkät miekat katkaistaviksi ja muutettaviksi lyhyemmiksi aseiksi.
Elokuvassa Seitsemän samuraita Kikuchiyō (Toshirō Mifune) käyttää ōdachia.
Stora Enson Anjalankosken tehtaat

Stora Enson Anjalankosken tehtaat on tehdaskokonaisuus Kouvolassa, johon kuuluvat Anjalan paperitehdas ja Inkeroisten kartonkitehdas. Tehtaat sijaitsevat Kymijoen varrella Inkeroisissa. Tehtaiden vuotuinen kapasiteetti on 480 000 tonnia paperia ja kartonkia. Stora Enson Anjalankosken tehtailla työskentelee yhteensä noin 500 henkeä. Anjalan paperitehtaalla valmistetaan hiokepitoisia painopapereita, kuten korkealuokkaista kirjapaperia ja erikoissanomalehtipaperia. Inkeroisten kartonkitehtaalla valmistetaan korkealuokkaista taivekartonkia kuluttajapakkauksiin. 
Historia.
Tehdas on perustettu vuonna 1872 nimellä "Ingerois Träsliperi". Vuonna 1887 omistajaksi tuli "Tammerfors Linne- &amp; Jern-Manufaktur Aktie-Bolag" (myöhemmin Oy Tampella Ab). Tehdas myytiin Tampellan yrityssaneerauksen myötä 1993 Enso-Gutzeit Oy:lle (myöhemmin Enso Oyj), joka yhdistyi ruotsalaisen Stora Ab:n kanssa Stora Enso Oyj:ksi vuonna 1998. Anjalan paperitehtaan tehdasrakennuksen vanhan osan (PK1 ja PK2) on suunnitellut Alvar Aalto 1930-luvulla ja puoliselluloosatehtaan vielä 1950-luvulla. Anjalankosken tehtaisiin kuuluu myös Inkeroisten kartonkitehdas. Ankkapurhan rannalle rakennettiin vuonna 1887 A. M. Hedbäckin suunnittelema Tampellan kartonkitehdas. Kartonkitehdasta uusittiin 1921–1922. Samalla valmistui myös uusi vesivoimalaitos, jonka suunnittelijat olivat Sigurd Frosterus ja Ole Gripenberg.
Koneet.
Inkeroisten tehtaan paperi- ja kartonkikoneet.
Tehtaalla on yksi tuotantokäytössä oleva kartonkikone. Kartonkikoneet 1 ja 2 suljettiin 1970-luvun lopulla ja niiden vieressä sijainnut kartonkikone 3 vuonna 1990. Kartonkikone 1 on museoitu paikalleen ja se on osa Ankkapurhan teollisuusmuseota.
Anjalan tehtaan paperikoneet.
Tehtaalla on tuotantokäytössä yksi paperikone. Vanha hiomo ja PGW-koelinja suljettiin vuonna 1983. Paperikone PK1 suljettiin vuonna 2008 ja PK3 vuonna 2023.
Tampella / Valmet / Metso Paper Oy:n kartonkiteknologiakeskuksen koekartonkikone.
Metso Paper lopetti koekonetoiminnan Inkeroisissa vuonna 2008 tehostamistoimenpiteiden seurauksena. Yksikön historia liittyy Tampella Papertech-yksikköön, jonka Metso Paper Oy:n edeltäjä Valmet Paperikoneet hankki omistukseensa vuonna 1992.
Tehtaan rautatieliikenne.
Tehtaan rakennustyömaalla ja myöhemmin itse tehtaan käytössä oli runsaasti 750 mm:n raideleveydelle rakennettuja kapearaiteisia ratoja, joilla oli liikenteessä Imatran voimalatyömaalta siirrettyjä vetureita ja vaunuja. Kapearaidekalusto poistettiin käytöstä joskus sodan jälkeen, se ei kelvannut sotakorvauksina. 
Nykyisin tehtailla on oma leveäraiteisto, jolla liikennöi kotimaista valmistetta oleva tehtaan oma teollisuusveturi Move66 (Valmet 13/1973, 0-6-0dh) huhtikuun 2008 lopulle saakka, jolloin sen rikkouduttua yhtiö luopui oman veturin käytöstä muutamaksi kuukaudeksi.
Tällä hetkellä Anjalan paperitehtaan ja Inkeroisten kartonkitehtaan veturipalvelut tarjoaa Imatran veturipalvelu, jolla on vetureina Kaukaan tehtaan entiset veturit Move66 10/1973 ja Move67, 01/1975.
Azerbaidžanin jalkapallomaajoukkue

Azerbaidžanin jalkapallomaajoukkue on joukkue, joka edustaa Azerbaidžania kansainvälisissä jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Joukkue ei ole koskaan selviytynyt arvokisojen lopputurnaukseen.
Historia.
Azerbaidžanin jalkapalloliitto perustettiin vuonna 1992. Vuonna 1994 se liittyi FIFAn ja, huolimatta siitä että Azerbaidžan sijaitsee Aasiassa, Euroopan maanosaliiton UEFAn jäseneksi. 
Ensimmäisen kerran A-maajoukkue osallistui arvokisojen karsintoihin 1996 Englannin EM-kisoihin. Turvallisuussyiden vuoksi joukkue joutui pelaamaan kotiottelunsa Trabzonissa, Turkissa. Kaikkiaan joukkue saavutti kymmenestä karsintaottelusta yhden pisteen ja jäi lohkossaan viimeiseksi.
1998 Ranskan MM-kisojen karsinnat eivät sujuneet paljonkaan paremmin, vaikkakin joukkue saavutti 1-0 yllätysvoiton Sveitsiä vastaan. Kyseisestä voitosta saadut kolme pistettä jäivät kuitenkin ainoiksi pisteiksi. Myös myöhempinä vuosina joukkue on kuulunut Euroopan heikoimpiin, vaikkakin on aina silloin tällöin väläytellyt parempia otteita ja kiusannut isompiaan, muun muassa 2000 EM-kisojen karsinnoissa se pelasi 1-1-tasapelin Portugalia vastaan. 2002 MM-kisojen karsinnoissa joukkue saavutti 2-0-voiton Slovakiasta ja 2004 EM-kisojen karsinnoissa 2-1-voiton Serbia ja Montenegrosta. Vuonna 2004 joukkueen valmentajaksi palkattiin brasilialainen entinen maailmanmestaripelaaja Carlos Alberto, mikä ei sekään tuonut toivottua lisäpotkua. Vuonna 2008, kun saksalainen Berti Vogts astui maajoukkueen peräsimeen, joukkue on kehittynyt siitä lähtien erittäin paljon ja saanut paljon hyviä tuloksia karsintapeleissä, ja näin Azerbaidžan on jo muutaman vuoden ajan kuulunut Euroopan keskiluokan joukkueisiin. 2014 MM-kisojen karsinnoissa joukkue sijoittui 9 pisteellä neljänneksi karsintalohkossa jättäen taaksensa Pohjois-Irlannin ja Luxembourgin. Joukkue on kahden vuoden sisällä hävinnyt vain kerran kotikentällään.
Espanjan Grand Prix 1999

Espanjan Grand Prix 1999 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. toukokuuta 1999 Circuit de Catalunyan radalla Barcelonassa, Espanjassa. Kilpailun voitti McLaren-tallin kuljettaja Mika Häkkinen ja toiseksi sijoittui hänen tallikaverinsa David Coulthard. Voitto oli Häkkiselle kauden toinen.
Aika-ajot.
Aika-ajot ajettiin kilpailua edeltäneenä päivänä lauantaina 29. toukokuuta 1999.
Nopeinta vauhtia piti jälleen Mika Häkkinen, joka näin saavutti paalupaikan samoin kuin edellisellä kaudella sekä tämän kauden neljässä aiemmassa kilpailussa. Paalupaikka oli Häkkisen uran 15.
Ranskan Grand Prix 1999

Ranskan Grand Prix 1999 oli Formula 1 -kauden 7. osakilpailu, joka ajettiin 27. kesäkuuta 1999 Ranskan Magny-Coursin radalla. Kilpailun voitti Jordan-tallin Heinz-Harald Frentzen. Toiseksi sijoittui Mclarenin Mika Häkkinen ja Stewart tallilleen ensimmäisen paalupaikan ottanut Rubens Barrichello oli kolmas. Kilpailu ajettiin sateessa, minkä takia turva-auto joutui kerran käymään radalla.
Tulokset.
"Lähde:"
Straight Outta Compton

Straight Outta Compton on rap-ryhmä N.W.A:n vuonna 1988 julkaisema debyyttialbumi, jota yleisesti pidetään merkittävimpänä gangsta rap -albumina ja tietynlaisena vedenjakajana koko hip hopin kehityshistoriassa.
Arabian Prince esiintyy levyn kannessa DJ Yellan ja Ice Cuben välissä. Hän erosi ryhmästä ennen kuin albumi julkaistiin.
Vaikutus.
Albumi nosti N.W.A:n suoraan maailmanlaajuiseen suosioon ja toi myös yhtyeen kotikaupunki Comptonille paljon osittain ei-toivottua julkisuutta jengiväkivallan ja huumeteollisuuden ”Mekkana”.
Straight Outta Comptonin sisältäessä selvän väkivaltaisia, lakia väheksyviä ja hallitusta ja poliisia halventavia sanoituksia yhtyeestä ja etenkin sen keulahahmo Eazy-E:stä kehittyi nopeasti FBI:n ja monien yhdysvaltalaisten poliitikkojen silmätikku.
Vuonna 2016 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Vjatšeslav Soloduhin

Vjatšeslav Soloduhin (s. 11. marraskuuta 1950 Leningrad, Neuvostoliitto – 1979) oli venäläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi 15 maaottelua, joissa hän teki 12 maalia. Soloduhin pelasi vuosina 1967–1979 Neuvostoliiton mestaruussarjassa 432 ottelua ja teki niissä 147 maalia. Hän pelasi SKA Pietarin joukkueessa. Soloduhin pelasi Summit Series -otteluissa Kanadaa vastaan 1972.
Soloduhin teki itsemurhan.
Täyskierto

Täyskierto tarkoittaa järvessä keväällä ja syksyllä tapahtuvaa koko vesirungon sekoittumista pinnasta pohjaan. Järvet voidaan luokitella täyskiertojen lukumäärän perusteella: muun muassa amiktinen, dimiktinen, polymiktinen ja meromiktinen. Suomessa, lauhkealla ilmastovyöhykkeellä, järvissä tapahtuu kaksi täyskiertoa eli järvet ovat dimiktisiä.
Täyskierto Suomen järvissä.
Makea vesi on tiheimmillään eli painavinta noin 4°C lämpötilassa. "Keväällä" veden pintakerrosten lämmetessä, lämpimämpi ja tiheämpi vesi painuu pinnalta pohjalle ja aiheuttaa vesirungon pystysuuntaisen sekoittumisen, täyskierron. Pinnalta siirtyy pohjalle hapekasta vettä, ja samalla pohjasta nousee ravinteita pinnalle. 
"Kesällä" päällysvesien lämmetessä edelleen, vesi alkaa lämpötilakerrostua eli täyskierto pysähtyy. Yli 4°C lämpötilassa vesi on jälleen kevyempää, eikä enää painu pohjalle vaan pysyy pinnalla ja lämpenee edelleen. Näin muodostuu järvien kesäkerrostuneisuus . Mitä lämpimämmäksi päällysvesi lämpenee kesän aikana, sitä vahvempi kerrostuneisuus on, eikä pystysuuntaista sekoittumista pääse tapahtumaan. Tuuli voi sekoittaa järviä 5–20 metrin syvyyteen asti. Lämmintä päällysvettä ja viileämpää alusvettä erottaa niin sanottu harppauskerros, jossa lämpötilan muutos pintaan nähden voi olla 10 astetta. 
"Syksyllä" päällysvesi jäähtyy ja tihentyessään painuu pohjaan ja aiheuttaa täyskierron. Vesirungon sekoittuessa, hapekasta vettä pääsee jälleen alusveteen ja alusvedestä ravinteita päällysveteen. Täyskierron jälkeen lämpötila on sama koko vesirungossa. 
"Talvella" vesi jäähtyy edelleen. Alle 4°C lämpötilassa vesi on jälleen kevyempää, eikä enää painu pohjalle vaan pysyy pinnalla ja jäähtyy edelleen. Muodostuu talvikerrostuneisuus, jossa päällysvesi on kylmempää kuin alusvesi. Päällysveden jäähtymisen jatkuessa sen lämpötila laskee jäätymispisteeseen ja pinnalle muodostuu jääpeite.
Kiai

Kiai (, ) on japanilainen taisteluhuuto, jota käytetään hyvin yleisesti budolajeissa. Japanilainen sana ki () tarkoittaa mieltä tai henkeä, "ai" () taas tarkoittaa ”yhdessä”; sananmukaisesti ”kiai” merkitsee ”hengen kanssa”. Kamppailulajeissa tämä purkautuu huutona ja uloshengityksenä, jotka tapahtuvat tekniikkaa suoritettaessa tai ennen sitä.
Kiain ja aikin käyttö.
Termejä "kiai" ja "aiki" käytetään budolajeissa kuten aikidossa ilmentämään fyysisen voiman, henkisen vahvuuden ja valppauden saumatonta yhteiseloa . Termit kirjoitetaan samoilla kanji-merkeillä, joiden järjestys vain on niissä päinvastainen. Tämän takia aikin voidaan katsoa olevan sisäinen, kiain taas ulkoinen ilmentymä samasta daitōryū-periaatteesta. Kendossa kiain käyttö on tarkoituksellista ja kuuluvaa. Sillä paitsi kohdistetaan omat voimavarat lyöntiin, myös osoitetaan ulkopuolisille oma energia ja keskittyminen.
Kiain muoto.
Kiai muodostetaan aina uloshengityksellä. Siihen liittyy aktiivinen voiman käyttö ja sillä on yleensä aina kohdistumissuunta. Välttämättä kiaihin ei tarvitse liittyä suurta ääntä.
Ääntäminen.
Budolajeissa on kiaille usein määrätty muoto, joka vaihtelee lajien kesken. Toisin kuin usein luullaan, harvoin kiaissa äännetään juuri sana ”kiai”. Kiain pituus ja elävyys vaihtelee. Esimerkiksi miekan tai jonkin muun aseen piston yhteydessä kiai on lyhyempi kuin laajassa leikkaavassa lyönnissä.
Pankakosken kartonkitehdas

Pankakosken kartonkitehdas on Lieksan kaupungissa Pankakosken taajamassa, sijaitseva kartonkitehdas, jonka omistaa sijoittaja Dermot Smurfitin omistama Pankaboard Oy. Tehtaalla on kaksi pienehköä kartonkikonetta, jotka tuottavat erikoiskartonkeja. Tehdas on Lieksan suurimpia työnantajia.
Historia.
Tehtaalla on kaksi kartonkikonetta, joiden yhteenlaskettu tuotantokapasiteetti on 110 000 t/a. Kartonkikone KK3 on vanhimpia toiminnassa olevia kartonkikoneita Suomessa. Kone on kuitenkin uusittu useita kertoja. Tehtaan kartonkikone KK3:ssa on käytössä harvinainen Condebelt-kartonginkuivaustekniikka. Pankakoskelle on toimitettu ensimmäinen Valmetin Damatic-ohjausjärjestelmä.
Pankakosken vesivoimalaitos käynnistettiin sähkön tuotantoon 12. maaliskuuta 1912, jolloin vuosina 1910–1912 uusittu Pankakosken tehdas aloitti kartongin tuotannon. Pankakosken tehdasta rakennettaessa Enso-Gutzeit Osakeyhtiö perusti vuonna 1912 sahalaitoksen Lieksan Rantalaan, nykyiseen Kiramonrantaan. Saha palveli pääasiassa tehtaan tarpeita ja se sai sähkövoimansa Pankakosken vesivoimalaitoksesta. Rantalasta sähköä johdettiin myös Lieksan kylän keskustaan. Saha paloi vuonna 1933 eikä sitä rakennettu enää uudelleen. Pankakosken tehtaan tuotanto- ja konttoritiloissa oli sähkövalaistus käytössä jo vuonna 1898. Valaistussähkö tehtiin silloisessa rautaruukissa koskivoiman pyörittämällä dynamolla. Tuolloin Pankakoskella valmistettiin vielä rautaa Pankajärven pohjasta nostetusta järvimalmista. Raudan valmistus oli aloitettu jo vuonna 1825 ja sitä kesti noin 77 vuoden ajan. Palaneen rautaruukin paikalle perustettiin massatehdas, joka toimi puuhiomona vuosina 1904–1909. Vuonna 1904 puuhiomolle hankittiin valaistussähköä tuottava dynamo, joka sai käyttövoimansa höyryn paineesta. Hiomolla oli käytössä vuoden 1909 inventaarion mukaan viisi kaarilamppua ja 208 hehkulamppua.
Nykyisellä voimalaitoksella on vuonna 1999 käyttöönotettu leijupetikattila, jonka valmistaja on Putkimaa Oy. Kattilan teho on 33MW. Kattilalla korvattiin vanhempia kattiloita.