Merkki (hevonen)

Merkit ovat hevosyksilön erityisiä tuntomerkkejä. Ne ovat yleensä valkeita alueita hevosen päässä ja jaloissa, mutta merkit voivat olla myös tummia alueita tai muunlaisia pysyviä yksityiskohtia hevosen ulkonäössä. Ennen luotettavampien tunnistusmenetelmien (tatuoinnit, tunnistussirut) kehittymistä merkit olivat hevosenomistajille tärkeitä varsinkin silloin, kun alueen hevoset olivat enemmän tai vähemmän samanvärisiä, esimerkiksi mustia, ruunikoita, rautiaita tai kimoja. Merkkien avulla oma hevonen erottui isommasta joukosta vaikkapa laitumella ja se saatettiin myös osoittaa omaksi, jos hevonen oli esimerkiksi karannut tai varastettu.
Valkoiset merkit.
Pienehköt valkoiset merkit, jotka sijoittuvat tavallisesti hevosen jalkoihin (sukat) tai enemmän tai vähemmän symmetrisesti hevosen otsalta turvalle kulkevalle keskilinjalle, ovat hevosilla hyvin tavallisia. Valkoisten merkkien alueelta hevosen iho on aina vaaleanpunaista ja pigmentitöntä. Tällaisten merkkien arvellaan johtuvat joko siitä, että väriä tuottavat solut eli melanosyytit eivät alkionkehityksen aikana yksinkertaisesti ennätä vaeltaa hermostopienasta aivan alkion kauimmaisiin ääriosiin eli raajojen kärkiin tai otsalle ja nenäpiille, tai jonkin kirjavuusgeenin vaikutuksesta. Jos valkoisia alueita esiintyy hevosen rungossa, hevosta kutsutaan kirjavaksi, mutta myös merkeiksi kutsutut valkoiset alueet päässä ja jaloissa voivat olla jonkin kirjavuusgeenin (lähinnä sabino, tobiano tai splashed white) aiheuttamia.
Hevosella voi olla valkoista karvaa myös arpialueilla, joilla iho ei paranemisen jälkeen enää tuota karvaan pigmenttiä. Valkoiset arvet ovat tavallisimpia sä'än ja selän alueella, missä huonosti sopivat (tai paikalleen asetetut) tai rikkinäiset valjaat tai satula helposti hankaavat hevoselle lyöttymiä, mutta niitä voi olla myös esimerkiksi hevosten keskinäisen nahistelun tai tapaturmien jäljiltä muuallakin rungossa, kaulalla tai jaloissa. Myös mahdolliset polttomerkit kasvattavat valkoista karvaa, tällöin selkeänä merkintäkuviona esimerkiksi kaulalla tai takareidessä. Arpialueiden iho ei kuitenkaan ole vaaleanpunaista. Ihon värin perusteella valkoiset merkit voidaan määrittää myös kokonaan valkoisilta kimoilta; vaaleanpunaiset ihoalueet tulevat näkyviin esimerkiksi ajamalla karvaa lyhyeksi tai yksinkertaisesti kastelemalla hevonen, jolloin tumma tai vaaleanpunainen nahka kuultaa valkean karvan alta.
Sukat.
Hevosella voi olla yhdestä neljään sukkaa, joista jokainen voi olla erikorkuinen. Vierekkäisten jalkojen sukissa tai sukattomuudessa ei välttämättä ole minkäänlaista symmetriaa. Sukat alkavat yleensä heti kavionrajasta ja jatkuvat valkeina ylärajaansa saakka. Yläraja voi olla tasainen tai rikkonainen ja epäsäännöllinen, ja sukka voi jostakin kohden kurkotella "kielekkeenä" hyvinkin paljon korkeammalle. Sukassa voi myös olla tummia täpliä, jotka vastaavat hevosen jalkojen pohjaväriä.
Tummat merkit.
Tummat merkit voivat olla lähes tai täysin mustia tai vain karvan pohjaväriä tummempaa sävyä. Sävyero ei välttämättä ole huomattava, eikä näiden merkkien raja yleensä ole terävä. Moniin hevosväreihin (esimerkiksi ruunikko ja hallakkovärit) kuuluu hevosen jalkojen, korvien ja kuonon tai koko pään muuta karvaa selvästi tummempi sävy tai jopa mustuus, mistä ei hevosen väriä kuvattaessa välttämättä mainita erikseen. Siima, risti ja seeprajuovat tunnetaan myös niin kutsuttuina "alkukantaisina merkkeinä", joista ainakin siima kuuluu hallakkoväreihin aina, mutta joita esiintyy myös muiden värien yhteydessä. Alkukantaisuus viittaa tässä yhteydessä siihen, että hallakkoa pidetään hevoslajin alkuperäisenä värityksenä.