Dennis Nilsen

Dennis Andrew Nilsen (23. marraskuuta 1945 Fraserburg, Aberdeenshire, Skotlanti – 12. toukokuuta 2018) oli skotlantilainen sarjamurhaaja joka toimi Lontoossa. Hän murhasi vuosina 1978–1982 viisitoista miestä. Hän teki myös muutamia epäonnistuneita murhayrityksiä.
Lapsuus ja nuoruus.
Dennis Nilsen syntyi skotlantilaisessa kalastajakaupungissa norjalaisen vuonna 1940 Skotlantiin tulleen Norjan vastarintaliikkeen sotilaan, Olav Magnus Moksheimin (myöh. Nielsen) ja skotlantilaisen Elizabeth Duthie Whyten toiseksi vanhimpana lapsena kolmesta. Isä vietti paljon aikaa yksikkönsä kanssa poissa kotoa, kärsi alkoholiongelmasta, ja vanhemmille tuli avioero vuonna 1948 Dennisin ollessa 4-vuotias. Äiti meni uusiin naimisiin ja lähetti poikansa isovanhemmille, joiden luona vietetty aika oli turvallista ja onnellista isoisän kuolemaan vuonna 1951 asti. Parin vuoden kuluttua Dennis palasi asumaan äitinsä ja isäpuolensa luokse ja hänelle syntyi neljä sisaruspuolta. 
Dennis Nilsen värväytyi 14-vuotiaana vuonna 1961 Britannian armeijaan. Kolme koulutusvuotta Aldershotissa olivat hänen omien sanojensa mukaan "elämäni onnellisimmat vuodet". Hän toimi kokkina Adenissa, Kyproksella ja Berliinissä ennen kuin jätti armeijan vuonna 1972 ja toimi vuonna 1973 Suur-Lontoon Metropolitan Policen nuorempana konstaapelina. Vuonna 1974 hän pääsi virkailijaksi työnvälitystoimistoon, jossa hänet ylennettiin esimiesasemaan vuonna 1979 ja 1982.
Sarjamurhaaja.
Kaikki Nilsenin uhrit olivat opiskelijoita tai kodittomia miehiä. Monet heistä ovat saattaneet olla työttömiä tai kodittomia nuoria miehiä, jotka etsivät tapaa ansaita rahaa. Jotkut olivat homoseksuaaleja ja muutamat miesprostituoituja. Nilsen väitti vaipuneensa "tappavaan transsiin" ja seitsemän kertaa vapauttaneensa miehet sen sijaan, että olisi saattanut tekonsa päätökseen, koska hän pystyi toipumaan siitä.
Hän vei heidät kotiinsa Melrose Avenue 195:een seksiä varten tai vain seuraksi. Yön aikana hän kuristi uhrinsa. Jokaisen murhan jälkeen Nilsen suoritti rituaalin, jossa hän kylvetti ja puki uhrin ruumiin, jota hän säilytti pitkiä aikoja, ennen kuin paloitteli ruumiit ja hävitti jäännökset polttamalla ne nuotiossa puutarhassa tai huuhtelemalla ne alas wc:stä. Hän myös käytti ruumiita seksuaalisesti hyväkseen.
Nilsen suihkutti huoneitaan kahdesti päivässä päästäkseen eroon ruumiskärpäsistä. Toinen vuokralainen mainitsi läpitunkevan hajun, mutta Nilsen vakuutti tälle, että se johtui rakennuksen rappeutumisesta. Hän oli oppinut teurastamaan kokkiopinnoissaan, joten hän tiesi, miten ruumis paloitellaan. Kukaan ei ihmetellyt useita päiviä palavia nuotioita puutarhassa, jossa hän kerralla poltti viiden uhrin jäännökset. Kuusitoista kuukautta myöhemmin, hänen pidätyksensä jälkeen, poliisit löysivät yli tuhat luunpalasta hänen entisestä puutarhastaan.
Vuonna 1981 Nilsen muutti Granley Gardens 23:ssa yläkerrassa sijaitsevaan asuntoon. Hän jatkoi tappamista, mutta havaitsi ruumiiden hävittämisen hankaloituneen. Nilsen alkoi säilyttää uhriensa jäännöksiä vaatekaapissa, muovikasseissa ja lattialautojen alla. Yrittäessään vetää ruumiinosia vessanpöntöstä alas hän onnistui tukkimaan koko viemäriverkoston. Kun viemäriverkostoa tultiin vuonna 1983 korjaamaan, havaittiin, että siellä oli jotakin lihan kaltaista sekä pieniä luita, joiden todettiin olevan peräisin ihmisruumiista. Paikalle hälytettiin poliisi, joka jo pian oli Nilsenin kannoilla. 
Pidätys, oikeudenkäynti ja tuomio.
Kolme poliisia tuli tutkimaan Nilsenin asunnon, jossa huomattiin välittömästi mädäntyneen lihan haju. Kun poliisi kysyi, missä olivat loput ruumiista, Nilsen kertoi, että ne olivat kahdessa muovikassissa hänen vaatekaapissaan. Nilsen pidätettiin välittömästi epäiltynä murhista. Poliisiasemalle vietäessä Nilseniltä kysyttiin hänen uhriensa määrää, hän kertoi niitä olleen 15 tai 16.
Oikeudessa hän sanoi olevansa syytön jokaiseen murhaan. Dennis Nilsen sai elinkautisen vankeusrangaistuksen 4. marraskuuta 1983. Hänelle myönnettiin 25 vuoden kuluttua, vuonna 2008 mahdollisuus hakea armahdusta. Sisäministeri poisti armahdusmahdollisuuden kokonaan, mikä tarkoitti, että Nilsen istuisi vankilassa loppuelämänsä. Tämä sisäministerin oikeus poistettiin kuitenkin marraskuussa 2002, joten Nilsenillä oli alkuperäisen tuomion mukaisesti vapautumisen mahdollisuus aikaisintaan 2008.
Nilsen kärsi tuomiotaan Full Suttonin vankilassa lähellä Pocklingtonia. Vuonna 1993 hän sai luvan antaa vankilasta käsin televisioituja haastatteluja. Nilseniltä evättiin eräässä vankilassa pääsy homopornon pariin. Asia vietiin oikeuteen, ja toinen oikeusjuttu syntyi 2003, kun Nilseniä estettiin julkaisemasta omaelämäkerrallista teostaan "The History of a Drowning Boy".