tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Cīņa

Cīņa (”Taistelu”) oli vuosina 1904–1991 ilmestynyt latviankielinen sanomalehti. Se toimi Latvian sosiaalidemokraattien ja kommunistien ja vuodesta 1940 Latvian neuvostotasavallan viranomaisten äänenkannattajana.
Ulkomailla julkaistun "Sociāldemokrāts"-lehden korvannut "Cīņa" ilmestyi vuodesta 1904 lähtien Riiassa maanalaisena lehtenä 1–4 kertaa kuukaudessa. Se edusti aluksi Latvian sosiaalidemokraattista työväenjärjestöä ja työväenpuoluetta ja vuodesta 1906 Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen latvialaista osastoa. Lehden merkitys oli suurimmillaan vuoden 1905 vallankumouksen aikana. Myöhemmin sitä leimasi puolueen sisäinen bolševikkien ja menševikkien välinen konflikti.
Vuosina 1910–1914 "Cīņa" ilmestyi Brysselissä ja 1915–1916 Bostonissa, ja sitä salakuljetettiin laivoilla Latviaan. Helmikuun vallankumouksen jälkeen 1917 lehteä julkaistiin laillisesti Pietarissa ja Riiassa. Vuosina 1918–1919 se ilmestyi latvialaisten bolševikkien äänenkannattajana Moskovassa ja Riiassa.
Vuosina 1920–1931 ja 1933–1940 "Cīņa" ilmestyi Latvian kommunistisen puolueen maanalaisena pää-äänenkannattajana epäsäännöllisesti Riiassa. Lehden merkitys oli tuona aikana melko vähäinen. Latvian neuvostomiehityksen jälkeen vuonna 1940 siitä tuli Latvian kommunistipuolueen keskuskomitean, tasavallan korkeimman neuvoston ja myöhemmin myös ministerineuvoston päivälehti. Sodan aikana vuosina 1941–1944 se ilmestyi epäsäännöllisesti tai kahdesti viikossa Kirovissa ja Moskovassa levittäen saksalaisvastaista propagandaa.
"Cīņa" oli neuvostoaikana Latvian tärkein tiedotusväline, jolla oli huomattava rooli myös journalismin ja kirjallisuuden kehityksessä. Lehden levikki oli enimmillään 245 000 kappaletta. Sen ensimmäinen päätoimittaja oli Jānis Ozols. Hänen seuraajistaan tunnetuimpia ovat Pēteris Stučka (1904–1906 ja 1917), Pauls Kalniņš (1907–1909) ja Janis Jansons-Brauns (1910–1915), itsenäisen Latvian aikana Eduards Zandreiters ja Jānis Kalnbērziņš sekä neuvostoaikana Kārlis Ozoliņš (1940–1941 ja 1944–1951), Ilmārs Īverts (1960–1972) ja Jānis Britāns (1972–1990).
Latvian itsenäistyessä suurin osa toimituksesta erosi lehdestä toukokuussa 1990 ja perusti elokuussa uuden lehden "Neatkarīgā Cīņa". Se sulautui "Labrīt"-lehteen vuonna 1995 ja sai nimekseen "Neatkarīgā Rīta Avīze". Latvian kommunistipuolue ja sen äänenkannattajana jatkanut "Cīņa" lakkautettiin elokuun 1991 vallankaappausyrityksen jälkeen. Lehden viimeinen päätoimittaja oli Malda Kvite (1990–1991).
Hammerfestin kirkko

Hammerfestin kirkko () on Hammerfestin kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa sijaitseva modernistinen betonikirkko. Sen suunnitteli arkkitehti Hans Magnus ja se valmistui vuonna 1961. Ikkunamaalaukset on tehnyt taiteilija Jardar Lunde. Hammerfestin vanha kirkko tuhoutui toisen maailmansodan loppuvaiheessa saksalaisten vetäytyessä kaupungista.
Jardar Lunde

Jardar Lunde (21. syyskuuta 1909 Steinkjer – 18. syyskuuta 1990 Oslo) oli norjalainen taidemaalari ja -graafikko. Hän opiskeli Norjan valtion taideakatemiassa, ja teki muun muassa lasimaalauksia ja kohokuvia.
Ruskoluola-ahven

Ruskoluola-ahven ("Lepidiolamprologus profundicola") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji, joka elää kotoperäisenä Tanganjikajärvessä. Sitä pidetään akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö.
Ruskoluola-ahven voi kasvaa enintään 30,5 senttimetrin mittaiseksi. Koiraat ovat hieman naaraita kookkaampia.
Levinneisyys ja elintavat.
Ruskoluola-ahven elää kotoperäisenä Tanganjikajärvessä, missä sitä tavataan syvistä vesistä koko järven alueelta. Laji elää yleensä yksin ja käyttää ravinnokseen muita kaloja.
Jardar

Jardar on muinaispohjoismaista alkuperää oleva miehen etunimi, joka viittaa maahan ("jarð"). Nimen sai Norjassa 310 henkilöä vuosina 1900–2017 ja sen nimipäivää vietetään siellä 14. helmikuuta.
Kvalsundin kirkko

Kvalsundin kirkko () on Hammerfestin kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa sijaitseva puukirkko. Sen suunnitteli arkkitehti Christian Thams ja se valmistui vuonna 1892. Kirkko oli ainoa rakennus Kvalsundissa, jota saksalaiset eivät tuhonneet vetäytyessään toisen maailmansodan lopulla.
Impikääpiökoi

Impikääpiökoi ("Ectoedemia argyropeza") on pienikokoinen kääpiökoiden heimoon (Nepticulidae) kuuluva perhoslaji.
Impikääpiökoin siipien kärkiväli on 5–7,2 mm. Sen etusiivet ovat tumman harmaanruskeat ja niissä on valkeat laikut etu- ja takareunassa siiven keskivaiheilla, takasiivet ovat tasaisen harmaat.
Impikääpiökoi on saanut suomenkielisen nimensä siitä, että se lisääntyy usein suvuttomasti ilman koirasta. Impikääpiökoin toukka koteloituu loppusyksyllä. Sitä ennen se luo itselleen myöhäissyksyn ruokapaikaksi vihreän alueen muuten kellastuvaan lehteen. Toukan ruumiissa elävät bakteerit erittävät yhdisteitä, jotka estävät puuta imemästä lehtivihreää talteen runkoonsa.
Rypefjord

Rypefjord on taajama Hammerfestin kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,4 neliökilometriä ja asukasluku 1 775 vuonna 2022.
Tony Miettinen

Tony Miettinen (s. 23. syyskuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa Mjällby AIF:ia. Keniassa syntynyt Miettinen muutti perheensä kanssa Siilinjärvelle Tonyn ollessa 10-vuotias.
Seurajoukkueura.
Miettinen on Siilinjärven Palloseuran ja Kuopion Palloseuran kasvatti. Hän pelasi kausilla 2018 ja 2019 yhteensä 20 ottelua KuPS:n reservijoukkue KuFu-98:n riveissä Kakkosessa. Elokuussa 2019 hän siirtyi tanskalaisen FC Nordsjællandin organisaatioon. Nordsjællandin edustusmiehistössä Miettinen pääsi kuitenkin vain kerran kentälle, Tanskan cupin ottelussa Hvidovrea vastaan marraskuussa 2020.
Elokuussa 2021 Miettinen palasi Suomeen ja KuPS:n paitaan kauden 2023 loppuun asti ulottuvalla sopimuksella. Veikkausliigassa hän debytoi ottelussa FC Lahtea vastaan heinäkuussa 2022. Miettinen teki ensimmäisen maalinsa KuPS:n riveissä Konferenssiliigan toisella karsintakierroksella moldovalaista Milsamia vastaan 28. heinäkuuta 2022. Miettinen pelasi huhtikuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin 2023 lainalla AC Oulussa, jossa hän sai tililleen kuusi ottelua Veikkausliigassa.
Helmikuussa 2024 Miettinen siirtyi Norjan Eliteserieniin Odds BK:n riveihin.
Maajoukkueet.
Suomen poikamaajoukkuet läpikäynyt Miettinen on ollut alle 21-vuotiaiden maajoukkueen vakiokasvoja maaliskuussa 2023 tehdyn debyyttinsä jälkeen.
Bjørn Sundquist

Bjørn Richard Sundquist (s. 16. kesäkuuta 1948 Hammerfest) on norjalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän valmistui vuonna 1973 Norjan valtion teatterikoulusta ja on vastaanottanut useita palkintoja, muun muassa viisi Amandaa. Sundquist on näytellyt niin teatterissa, televisiossa kuin elokuvissa.
Aino Lohikosken filmografia ja esiintymiset

Tämä on Aino Lohikosken filmografia ja esiintymiset.
Anne-Karine Strøm

Anne-Karine Strøm (s. 15. lokakuuta 1951) on norjalainen laulaja, joka tunnetaan parhaiten Norjan kolmikertaisena edustajana Eurovision laulukilpailussa. Strøm edusti Norjaa Eurovision laulukilpailussa 1973 osana Bendik Singers -yhtyettä kappaleella "It's Just A Game" ja sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 1974 Strøm edusti Norjaa kappaleella "The First Day of Love" ja jäi jaetulle 14. ja viimeiselle sijalle. Vuonna 1976 Strøm edusti Norjaa kappaleella "Mata Hari" ja jäi 18. ja viimeiselle sijalle. Strøm on osallistunut kuusi kertaa Norjan euroviisukarsintana toimivaan Melodi Grand Prix -laulukilpailuunn.
Strøm on toiminut myöhemmin kirjailijana ja julkaissut kolme kirjaa. Strøm on ollut naimisissa laulaja-lauluntekijä Ole Pausin kanssa. Säveltäjä Marcus Paus on heidän poikansa.
Christian Thams

Christian Marius Thams (9. syyskuuta 1867 Trondheim – 22. toukokuuta 1948 Pariisi) oli norjalainen arkkitehti ja liikemies. Hän opiskeli arkkitehdiksi Zürichissä ja työskenteli vuosina 1888–1890 Nizzassa, 1890–1911 Norjassa ja 1911–1948 Pariisissa. Thams nousi 1890-luvulla isänsä Marentius Thamsin perustaman saha- ja valmistaloyhtiön johtoon ja kehitti siitä alansa suurimman Norjassa. Hän oli myös mukana perustamassa Orklaa.
Sobekhotep VI

Sobekhotep VI oli muinaisen egyptin 13. dynastiaan kuuluva faarao. Hänet mainitaan Torinon papyruksessa sekä Karnakin ja Abydoksen kuningasluetteloissa. Jotkut tutkijat pitävät häntä samana henkilönä kuin faarao Ani. Torinon papyruksen mukaan Sobekhotep VI olisi hallinnut 2 vuotta, kaksi kuukautta ja yhdeksän päivää.
Tufan Miñnullin

Tufan Ğabdulla ulı Miñnullin (, ; 25. elokuuta 1935, Kamsko-Ustyinskin alue – 2. toukokuuta 2022, Kazan) oli tataarilainen näytelmäkirjailija, Venäjän SFNT:n kunniataiteilija (1984) ja Kazanin kunniakansalainen (2010).
Topi Vuori

Topi Eemil Vuori (s. 26. joulukuuta 2004 Vihti) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Tutossa.
Ura.
Seuraura.
Vuori aloitti jääkiekkoilun nelivuotiaana Nummelan Palloseurassa. Hän siirtyi juniorina sittemmin Jokereihin. Vuori toimi kaudella 2019–2020 seuran C-nuorten varakapteenina. Hän voitti kauden 2021–2022 päätteeksi U18 SM-hopeaa. Kaudella 2022–2023 Vuori voitti U20 SM-hopeaa.
Huhtikuussa 2023 Vuori teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Porin Ässien kanssa. Hän aloitti kauden 2023–2024 seuran U20-joukkueessa. Vuori oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+24=30, joilla hän jakoi U20 SM-sarjan puolustajien pistepörssin neljännen sijan JYPin Roni Jokisen ja TPS:n Frans Kulmalan kanssa. Vuori valittiin sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Pudotuspeleissä hän voitti 12 syöttöpisteellään U20 SM-sarjan puolustajien pistepörssin. Neljännessä finaaliottelussa 12. huhtikuuta 2024 Turun Palloseuraa vastaan Vuori sai kakkossyöttöpisteen Patrik Juholan tekemään maaliin, joka jäi Ässien 4–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi, joka ratkaisi joukkueelle U20 Suomen-mestaruuden.
Vuori esiintyi kauden 2023–2024 aikana SM-liigassa kahdessa runkosarjaottelussa. Hän sai tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa 4. marraskuuta 2023 vieraissa KalPaa vastaan. Vuori merkittiin Ässien seitsemänneksi puolustajaksi. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Vuori kävi kauden aikana myös kahteen kertaan lainalla Mestiksessä; ensin Forssan Palloseurassa joulukuun 2023 lopulla pelaten siellä kaksi ottelua ja sitten Ketterässä helmikuussa 2024, jossa hän pelasi kolme ottelua. Vuori pelasi yhteensä viisi Mestis-ottelua ilman tehopisteitä. Hän sai Ässissä ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa toisessa ottelussaan 2. helmikuuta 2024 vieraissa KalPaa vastaan. Vuori merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.13 minuuttia.
Elokuussa 2024 Ässät vuokrasi Vuoren toistaiseksi voimassa olevalla lainasopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen. Hän pelasi siellä kokonaan kauden 2024–2025 ja teki runkosarjassa 48 ottelussa tehot 8+14=22, joilla Vuori oli joukkueen tehokkain puolustaja. Hän voitti myös Kiekko-Vantaan sisäisen tehotilaston lukemalla +14. Pudotuspeleissä Vuori pelasi 11 ottelua tehden neljä syöttöpistettä.
Kaudeksi 2025–2026 Vuori siirtyi jatkamaan Mestis-pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Tuton riveihin. Joukkuetta valmentaa hänelle Ässien junioreista tuttu Samuli Marjeta.
Maajoukkueura.
Vuori on pelannut 13 nuorten ja kuusi poikien maaottelua.
Pelityyli.
Ässien entisen urheilutoimenjohtaja Janne Vuorisen mukaan Vuori on luotettava ja tunnollinen kahden suunnan puolustaja. Hän on maininnut esikuvikseen Kimmo Timosen ja Ari Vallinin.
Muuta.
Vuori valmistui ylioppilaaksi Pohjois-Haagan yhteiskoulusta keväällä 2023.
Knud Leem

Knud Leem (1697–1774) oli vuodesta 1725 Lapissa toiminut norjalainen lähetyssaarnaaja. Hän toimi professor docensina ja johtajana Trondheimin saamelaisessa pappis- ja opettajaseminaarissa Seminarium lapponicumissa. Hänen kieli- ja kansatieteelliset teoksensa "En lappisk grammatica" (1748), "Beskrivelse over Finnmarkens lapper" (1767) ja "Lexicon lapponicum" (I, 1768 ja II, julkaisija G. Sandberg 1781) ovat uraauurtavia.
Maarit Turtiainen

Maarit Turtiainen (s. 1957 Kolho, Mänttä-Vilppula) on ruotsinsuomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän asuu Tukholmassa ja toimii ruotsinsuomalaisia kirja- ja kulttuurimessuja järjestävän yhdistyksen Kulttuuri.sen puheenjohtajana. 
Turtiainen valmistui Tukholman toimittajakoulusta 1982 ja on työskennellyt muun muassa Ruotsin television suomenkielisessä toimituksessa, josta jäi vapaaksi toimittajaksi ja kirjailijaksi 2015.
Tuotanto.
Turtiaisen esikoisromaani "Punainen paasto" (2012) oli vuonna 2013 ehdolla ruotsinsuomalaisen Kaisa Vilhuinen -palkinnon saajaksi. Turkin Istanbuliin ja Ruotsiin sijoittuva "Punainen paasto" on kehitysromaani, jonka päähenkilö muuttuu romaanin mittaan kaikkitietävästä nuoresta kypsemmäksi naiseksi.
Turtiaisen toisen romaanin "Eilisen seitit" (2015) päähenkilö on ruotsinsuomalainen nainen Helena, joka on karistanut suomalaisuuden itsestään. Hän on mennyt naimisiin ruotsalaisen miehen kanssa ja saanut lapsen. "Eilisen seitit" on psykologinen sukupolviromaani, jossa Helena joutuu punnitsemaan valintojaan vasten omaa perhetaustaansa.
Turtiaisen kolmannelle romaanille "Marttinansaari" myönnettiin 2020 Kaisa Vilhuinen -palkinto. Fiktiivinen evakkoromaani on saanut nimensä Pyhäjärvessä sijaitsevasta Marttinansaaresta. Romaanissa yhdistyvät fakta ja fiktio sekä kirjailijan oma kokemus suvun historian tutkimisesta ja juurien löytämisestä. Sen kertomuksessa on käytetty hyväksi Turtiaisen äidin ja isän kokemuksia sodasta ja evakkoon joutumisesta muun Karjalan väestön tavoin. Kahdessa eri aikatasossa liikkuva romaani käsittelee toisen maailmansodan aikaa ja 1980-lukua.
Pertti Huuskonen

Pertti Pellervo Huuskonen (s. 2. elokuuta 1956 Pudasjärvi) on suomalainen diplomi-insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Huuskonen syntyi autonkuljettaja Jaakko Huuskosen ja talonmies Hilja Kariniemen perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1984 oli Marja Susanna Koskela, vuonna 2008 hän avioitui Minna Heidi Kristiina Rautakorven kanssa. Huuskonen tuli ylioppilaaksi Pudasjärven lukiosta 1975 ja valmistui diplomi-insinööriksi Oulun yliopistosta 1983. MKT-tutkinnon Markkinointi-Instituutissa hän suoritti 1986 ja liikkeenjohdon eMBA-opinnot Oulun yliopistossa 1991. 
Huuskonen oli Insinööritoimisto Vakote Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja 1979–1985 ja Oulun Teknologiakylä Oy:n, vuodesta 1998 Technopolis Oulu Oyj ja vuodesta 2000 Technopolis Oyj, toimitusjohtaja 1985–2008, hallituksen päätoiminen puheenjohtaja 2008–2011, puheenjohtaja 2011–2012 ja jäsen 2012–2013. Perustamansa konsulttiyritys Lunacon Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja hän on ollut vuodesta 2011. Huuskosen lukuisiin liike-elämän ja muihin asiantuntija- ja luottamustehtäviin ovat kuuluneet muun muassa pitkäaikainen toiminta Kalevan ja Tekniikka &amp; Talous -lehden kolumnistina. Ruotsin kunniakonsuli Oulussa Huuskonen oli 1997–2013. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonnimen 2010.
Gush Katif

Gush Katif () oli 18 virallisen ja 3 epävirallisen Israelilaisen siirtokunnan alue Gazan kaistalla Palestiinassa. Israel oli vallannut alueen kuuden päivän sodan aikana ja siirtokuntien rakentamisella pyrittiin tiukempaan otteeseen kaistasta. Ensimmäinen siirtokunta perustettiin vuonna 1970 ja muita perustettiin seuraavien vuosikymmenten aikana. Viimeinen virallinen siirtokunta perustettiin vuonna 1990. Israel vetäytyi alueelta tyhjentäen siirtokunnat elokuuhun 2005 mennessä.
Historia.
Israel valtasi Gazan kaistan Egyptiltä kuuden päivän sodan tuloksena vuonna 1967. Alueelta tehtiin iskuja Israeliin ja näiden hallitsemiseksi päätettiin perustaa israelilaisten siirtokuntien ketju, joka koostui viidestä "sormesta". Ensimmäinen sormi ulottui Askalonin eteläpuolelta Gazan kaupunkiin. Toinen sormi ulottui Gazan kaupungista Deir el-Balahin kaupunkiin, kolmas Deir-el Balahista Khan Yunisiin ja neljäs Khan Yunisista Rafahiin. Suunnitteilla ollutta viidettä sormea ei toteutettu, mutta se olisi yhdistänyt Rafahin alueen Siinain siirtokuntiin. Suunnitelma hyväksyttiin Knessetissä ja ensimmäinen siirtokunta Kfar Darom perustettiin 11. lokakuuta 1970. Uusia siirtokuntia rakennettiin 1970- ja 1980-lukujen ajan. Viimeinen virallinen siirtokunta Dugit perustettiin vuonna 1990.
Alueella oli levottomuuksia ensimmäisen intifadan aikana 1987–1992. Tuolloin suurimpia hankaluuksia tuottivat kiviä heitelleet mielenosoittajat. Samalla kuitenkin siirtokuntia laajennettiin ja niihin muutti uusia asukkaita. Toinen intifada puhkesi lokakuussa 2000. Tällä kertaa siirtokuntiin tehtiin esimerkiksi pommi-iskuja ja niitä tulitettiin käsiasein ja Kassam-raketeilla. Siirtokuntiin osui noin 4 000 ammusta. Israelissa monet alkoivat nähdä Gazan siirtokunnat taloudllisten- ja puolustuksellisien voimavarojen tuhlauksena. Vuonna 2003 siirtokuntien puolustajana tunnettu Ariel Sharon Israelin pääministeri antoi yllättävän puheen, jossa hän kertoi Gazan ja joidenkin Länsirannan siirtokuntien yksipuolisesta tyhjentämisestä. Taustalla oli kansainvälinen paine ja mahdollisesti myös Gazasta vetäytymisellä varmistaa Israelin hallinta mahdollisimman suuressa osassa Länsirantaa. Siirtokuntaliikkeen kannattajat kampanjoivat tyhjennyksiä vastaan, mutta lopulta turhaan. Kaikki alueen siirtokunnat oli tyhjennetty elokuuhun 2005 mennessä ja niiden rakennelmat purettiin.
Joissakin israelilaisissa piireissä eläteltiin toiveita siirtokuntien uudelleen perustamisesta Israelin joukkojen edettyä uudelleen Gazan kaistalle vuoden 2023 sodan myötä.
Jokelan tuulivoimapuisto

Jokelan tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Kalajoen Jokelassa sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 12 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 36 megawattia ja vuosituotanto noin 121 gigawattituntia. Voimalat on rakentanut wpd Finland Oy ja ne omistaa nykyään Suomen Hyötytuuli Oy. Voimaloita operoi Pori Energia Oy .
Yleistä.
Jokelan tuulivoimapuisto sijaitsee Kalajoen kirkonkylästä viisi kilometriä pohjoiseen ja merenrannasta 1,5 kilometriä itään. Tuulivoimalaitokset sijoittuvat maastoon Sonnirämeen, Merikallion ja Kaaranhaan ympäristöön.alueelle, joka on 1,9 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Kaikki voimalat sisäänsä rajaavan alueen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä, mutta kaava-alueen pinta-ala on 3,0 neliökilometriä . Ne sijaitsevat 18–20 metriä mpy. Heti tuulipuiston länsipuolella sijaitsee suuri turkistarha. Jokelan tuulipuiston ympärille on rakennettu uusi tuulipuistoalue, jonka omistaja on wpd Finland Oy.
Tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Nordexin valmistamia N117-mallia. Niiden napakorkeus on 140 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 117 metriä, ja voimalan kapasiteetti on 3,0 megawattia.
Tuulipuiston muuntamo on sijoitettu puiston koillisreunalle, jossa jännite nostetaan 110 kilovolttiin ja syötetään voimajohtoon, jonka omistavat Fortum, Tuuliwatti Oy ja wpd Finlandi Oy. Voimajohto kytkeytyy kantaverkkoon Jylkän sähköasemalla. Tuulipuiston tieverkko toimii huoltotiestönä. Se on liitetty ympäröivän Tohkojan tuulivoimapuiston tiestön kanssa yhteen. Liittymä valtatiehen 8 sijaitsee luoteessa ja seututiehen 786 etelässä.
Rakentaminen.
Yhtiö wpd Finland Oy ilmoitti vuonna 2011 rakentavansa Jokelaan 14–20 tuulivoimalaa. Hankkeen ympäristövaikutusten arviointimenettely (YVA) valmistui tuolloin ja se asetettiin yleisön nähtäville 17.4.2011. Tuulipuiston rakentaminen käynnistyi elokuussa 2014, kun Pentti Hämeenaho Oy aloitti tiestön rakentamisen. Sähkönsiirrossa hyödynnettiin Mäkikankaan tuulivoimapuistosta tulevaa 110 kilovoltin sähkölinjaa. Voimajohdon suunnitteli ja asensi Elenia Oy. Vuonna 2018 solmittiin sopimus tuulivoimalaitoksia valmistavan Nordex SE:n kanssa 12 Nordex N117/3000-mallisen tuulivoimalaitoksen toimittamisesta. Tuulivoimaloiden perustuksia alettiin rakentamaan keväällä 2015, voimalatornit pystytettiin kesällä 2015, ja sähköntuotanto aloitettiin vuoden 2015 lopulla. Tuulipuisto yhtiöitettiin wpd Jokelan tuulipuisto Oy:ksi. Suomen Hyötytuuli Oy osti tuulipuiston wpd Finlandilta vuonna 2018 .
Jokelan ympärille on rakennettu paljon laajempi Tohkojan tuulivoimapuisto ja näiden kaakkoispuolella sijaitsee vuonna 2016 valmistunut Mustilankankaan tuulivoimapuisto.
Ammattiopisto Gradia

Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradian ammatilliset oppilaitokset Gradia Jyväskylä ja Gradia Jämsä yhdistyvät Ammattiopisto Gradiaksi, joka aloitti toimintansa 1.8.2023. 
Ammattiopisto Gradiassa opiskelijoita on lähes 17 000 ja henkilöstöä noin 590. Ammattiopisto Gradian koulutustarjontaan kuuluu ammatillisten perus-, ammatti- ja erikoisammattitutkintojen lisäksi muun muassa lyhyt- ja lupakorttikoulutuksia. Oppilaitos järjestää lisäksi aikuisten perusopetusta, tutkintokoulutukseen valmentavaa TUVA-koulutusta, muita valmentavia koulutuksia ja taiteen perusopetusta musiikissa ja tanssissa.
Ammattiopisto Gradian yritys- ja elinvoimapalvelut -ala palvelee alueen työelämä- ja yritysasiakkaita. Koulutuspalvelujen lisäksi painopisteinä ovat oppisopimuskoulutus, yrittäjyyden edistäminen sekä kansainvälinen koulutustoiminta. Yritys- ja elinvoimapalvelut -ala tekee yhteistyötä kuntien työllisyys- ja elinvoimaverkostoissa.
Ammattiopisto Gradia toimii yhdeksällä kampuksella Jyväskylässä, Jämsässä ja Lievestuoreella (Laukaa).
Ammattiopisto Gradian tulosaluejohtajana ja rehtorina toimii Pirjo Kauhanen.
Ammattiopisto Gradian koulutustarjonta.
Ravintola Priimus on Gradian Priimus-kampuksella toimiva opetusravintola, jossa opiskelijat työskentelevät aidossa ravintolaoppimisympäristössä yhdessä Gradian henkilöstön kanssa.
Susumu Ohno

Susumu Ohno (1. helmikuuta 1928 Soul, Korea – 13. tammikuuta 2000 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli amerikanjapanilainen geneetikko ja molekyylibiologi, joka tutki sukupuolen määräytymistä nisäkkäillä. Hän selvitti mekanismin, jolla alkion sukupuoli määräytyy alkionkehityksen aikana, ja H-Y-antigeenin osan prosessissa. Ohno tutki ensimmäisten joukossa myös geenien kopioitumiseen liittyvää teoriaa, jonka mukaan evoluutiota tapahtuu geenien kopioitumisen eikä niiden muuttumisen takia.
Ohnolla oli yhteensä kolme tohtorintutkintoa Tokion maatalous- ja teknologiayliopistosta sekä Hokkaidon yliopistosta. Hän opiskeli eläinlääketiedettä, patologiaa ja sytogenetiikkaa. Ohno työskenteli neljä vuosikymmentä kalifornialaisessa City of Hope National Medical Centerissä.
Yksityiselämä.
Ohno sai kaksi poikaa ja tyttären vaimonsa Midori Aoyama Ohnon kanssa. Ohno kuoli 71-vuotiaana keuhkosyöpään.
Oleuropeiini

Oleuropeiini on glykosyloitu seko-iridoidi, eräänlainen fenolinen katkera yhdiste, jota esiintyy vihreän oliivin kuoressa, lihassa, siemenissä ja lehdissä. Termi oleuropeiini on johdettu oliivipuun kasvitieteellisestä nimestä "Olea europaea". Katkeran maun vuoksi oleuropeiini on poistettava kokonaan tai hajotettava, jotta oliivit olisivat syötäviä. Jalostettaessa karvaita ja syötäväksi kelpaamattomia vihreitä oliiveja syötäväksi tarkoitetuiksi oleuropeiini poistetaan oliiveista useilla menetelmillä, muun muassa upottamalla lipeään. 
Tutkimus.
Oleuropeiinia on ehdotettu proteasomin aktivaattoriksi.
Linda Suolahti

Linda Suolahti (s. 4. kesäkuuta 1989 Kalvola) on suomalainen viulisti, joka esiintyy sekä soolo- että kamarimuusikkona. Suolahti on perustanut vuodesta 2016 toimineen Kokonainen-festivaalin Kanta-Hämeeseen.
Ura.
Suolahti opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuodesta 2010. Hän soitti samaan aikaan primaksena Core-jousikvartetissa (vuosina 2009–2012 nimellä Into-kvartetti). Hän valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 2019 ensimmäisenä kamarimusiikkidiplomin suorittajana. Vuonna 2020 Suolahti sai Janakkala-stipendin.
Vuonna 2010 Suolahden jousikvartetti voitti ensimmäisen palkinnon kansallisessa Erkki Melartin -kamarimusiikkikilpailussa. Sen jälkeen hän on esiintynyt festivaaleilla kuten Naantalin Musiikkijuhlat, Kuhmon kamarimusiikki, Meidän Festivaali, Sysmän Suvisoitto, Hiljaisuus-festivaali, Helsingin juhlaviikot, Avanti!n Suvisoitto, Katrina Kammarmusik ja Kamarikesä.
Solistina Suolahti esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2003 Hämeenlinnan kaupunginorkesterin kanssa. Myöhemmin hänet on nähty solistina muun muassa Lapin kamariorkesterin, Lohjan kaupunginorkesterin ja Helsinki Sinfoniettan kanssa.
Kultakuvetilhi

Kultakuvetilhi ("Phainoptila melanoxantha") on silkkitilhiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Kultakuvetilhi kasvaa noin 20–22 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Ruumiinrakenteeltaan lintu on tukevahko. Kultakuvetilhikoiraan pää, selkä, siivet ja pyrstö ovat mustat. Rinta, kyljet ja yläperä ovat keltaiset. Koiraan vatsa on vaaleanharmaa. Naaraan pää, rinta ja vatsa ovat harmaat. Rinnassa voi olla heikosti erottuvia keltaisia viiruja. Päälaki on musta ja selkä ja siivet vihreät. Naaraan kyljet ovat koiraan tavoin keltaiset ja vatsa harmaa.
Levinneisyys ja elintavat.
Kultakuvetilheä tavataan Costa Ricasta Panamaan ulottuvalla alueella. Lajin elinympäristöä ovat kosteat pilvimetsät ja metsien reunamaat noin 1 200–1 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Lintu liikkuu tavallisesti pareittain tai pieninä parvina. Kultakuvetilhen ravintoa ovat erityisesti marjat, mutta se syö myös hyönteisiä.
Karl Olivecrona

Karl Olivecrona (1897 – 1980) oli ruotsalainen oikeusteoreetikko, joka kuului skandinaavisen realismin eli Uppsalan koulukunnan merkittävimpiin edustajiin. Hän toimi prosessioikeuden professorina Lundin yliopistossa.
Olivecronan opettajana toimi Axel Hägerström, jolta hän sai paljon vaikutteita. Hän itse käsitteli etenkin oikeuden olemassaoloon liittyviä kysymyksiä. Olivecronan mukaan oikeudellisia ja ylipäätänsä normatiivisia ilmiöitä, kuten omistusoikeus ja raha, ei ole todellisuudessa olemassa vaan niissä on kyse pelkästään kielellisistä ilmauksista, psykologisista ilmiöistä ja ulkoisista teoista. Oikeusnormit ovat vapaita imperatiiveja (ruots. "fristående imperativer"), jotka erottaa tavallisista käskyistä se, ettei niiden takana ei ole mitään tiettyä käskijää tai tahtoa. Nämä vapaat imperatiivit ovat tehokkaita, jos ne herättävät ihmisten mielessä mielteitä ja ideoita siitä, että pitää toimia imperatiiveissa tarkoitetulla tavalla. Oikeudessa on siis Olivecronan mukaan kyse esitieteellisessä yhteiskunnassa vallitsevaan kuvitelmaan maagisten käytäntöjen tehokkuudesta verrattavasta suuresta illuusiosta. Olivecronan mukaan oikeuden tehokkuus perustuu organisoituun pakkoon, jonka käyttöä oikeus sääntelee, mutta tämän pakon vaikutus on pääsääntöisesti vain epäsuora, ihmisten alitajuntaan kätketty.
Olivecrona oli poliittiselta kannaltaan oikealla, ja toisen maailmansodan aikana hänestä tuli yksi Natsi-Saksan politiikan merkittävimpiä puolustajia Ruotsissa. Sodan jälkeen hän luonnehti saksalaismyönteisyyttään pelkästään taktiseksi.
LEGO Marvel Super Heroes 2

Lego Marvel Super Heroes 2 on videopeli, joka perustuu Marvel Entertainmentin supersankarielokuviin. Se on jatko-osa "Lego Marvel Super Heroesille". Pelissä on mahdollisuus muokata omaa supersankaria.
Hämeenlinnan rauhanyhdistys

Hämeenlinnan rauhanyhdistys on Hämeenlinnassa sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeisintä toimintaa on seurojen järjestäminen, joita järjestetään keskiviikkoisin, lauantaisin ja sunnuntaisin omalla toimitalolla. 
Hämeenlinnan rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1964. Rauhanyhdistyksen nykyinen toimitalo sijaitsee Siirin kaupunginosassa ja on otettu käyttöön vuonna 2012. Arkisin toimitalolla toimii päiväkoti. Vuonna 2022 Hämeenlinnan rauhanyhdistyksellä oli 261 jäsentä.
Lohjan rauhanyhdistys

Lohjan rauhanyhdistys (aik. Vihdin ja Lohjan rauhanyhdistys) on Lohjalla sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeisintä toimintaa on seurojen järjestäminen. Seuroja järjestetään Lohjan toimitalon lisäksi läntisen Uudenmaan kirkoissa sekä kodeissa. 
Lohjan rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1978 nimellä Vihdin ja Lohjan rauhanyhdistys. Rauhanyhdistyksen nimi muutettiin vuonna 1995 nykyiseen muotoonsa. Yhdistyksen toiminta-alue on Hangosta Karkkilaan. Valtaosa toimintaan osallistuvista asuu Vihdin ja Lohjan alueella. Rauhanyhdistyksellä oli vuonna 2022 yhteensä 266 jäsentä. Rauhanyhdistys toimii Lohjalla vuonna 1926 rakennetussa suojeluskuntatalossa. Rauhanyhdistys kunnosti talon käyttöönsä vuonna 1995.
Hyvinkään rauhanyhdistys

Hyvinkään rauhanyhdistys on Hyvinkäällä sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeisintä toimintaa on seurojen järjestäminen. Seuroja järjestetään yleensä perjantaisin ja sunnuntaisin toimitalolla. 
Hyvinkään rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1973. Rauhanyhdistyksellä oli vuonna 2022 yhteensä 147 jäsentä. Rauhanyhdistyksen jäsenistöä asuu neljän kunnan alueella: Hyvinkäällä, Riihimäellä, Lopella ja Hausjärvellä. Rauhanyhdistyksen toimitalo on rakennettu vuonna 1984.
Tuomo Heikkinen

Tuomo Heikkinen (s. 5. syyskuuta 1980 Kuhmo) on suomalainen kirjailija. 
Heikkisen esikoisteos "Sillanrakentaja" on romaani ystävyydestä. Kirjan alussa mies lahjoittaa paikkakunnalle saapuneelle romaanin kertojalle kanin, josta heidän ystävyytensä alkaa. "Sillanrakentajan" pohjana ovat toimineet Heikkisen kirjoittamat runot.
Heikkinen on ollut yksi Debytoi runoilijana -kilpailun voittajista 2015 ja saanut J.H. Erkon kirjoituskilpailussa kunniamaininnan 2005. Vuosina 2009–2015 hän toimi kirjallisuuden läänintaiteilijana Taiteen edistämiskeskuksessa. Nykyään Heikkinen työskentelee Oulun kirjailijaseuran toiminnanjohtajana.
Muun työn ohella Heikkinen esiintyy Mieskuoro Huutajissa.
Jakob Serenius

Jakob Serenius, alkujaan "Sirenius" (1700–1776) oli ruotsalainen piispa ja myssyjen johtohenkilöitä vapaudenajalla. Hän tuli ylioppilaaksi 1714 ja maisteriksi 1722. Oltuaan kymmenkunta vuotta ruotsalaisena pappina Lontoossa hän tuli 1735 Nyköpingin kirkkoherraksi ja 1763 Strängnäsin piispaksi. Hän oli 1738–1771 pappissäädyn jäsenenä kaikilla muilla valtiopäivillä paitsi 1756 ja oli pian säädyssään myssypuolueen keskeinen edustaja. Hän vastusti hattuja aina johdonmukaisesti ja jyrkästi ja joutui siksi heidän vihansa kohteeksi. Hän puolusti tarpeellisia parannuksia Suomen hallinnossa, jotta Suomesta ei tulisi "menetetty maakunta". Serenius vaikutti myös kirkollisella alalla ja teki uudistuksia Englannissa saamiensa kokemuksien perusteella ja vaikutti etenkin konfirmaation ottamiseksi käytäntöön Ruotsin kirkossa.
Arne Grimstad

Arne Grimstad (10. heinäkuuta 1923 Hareid – 4. toukokuuta 2019 Hareid) oli norjalainen kirjailija, opettaja ja toimittaja. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluu romaaneja, lastenkirjoja ja runokokoelmia. Monissa kirjoissaan hän kuvaa omaa kotiseutuaan. Grimstad kannatti työväenliikettä, kristinuskoa, uusnorjaa ja raittiutta.
Hareidin kirkko

Hareidin kirkko () on Hareidin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puukirkko, joka valmistui vuonna 1877.
Vilhelm Lundstedt

Anders Vilhelm Lundstedt (11. syyskuuta 1882 – 20. elokuuta 1955) oli ruotsalainen oikeustieteilijä ja poliitikko.
Lundstedt oli perhetaustaltaan keskiluokkainen, ja hän vietti lapsuutensa Göteborgissa. Hän opiskeli oikeustiedettä Lundin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1908. Hän toimi yksityisoikeuden professorina Uppsalan yliopistossa vuosina 1914–1948.
Lundstedt kuului skandinaavisen realismin eli Uppsalan koulukunnan edustajiin ja sai vaikutteita Axel Hägerströmiltä. Hän edusti non-kognitivistista arvokäsitystä, jonka mukaan kaikki arvoihin ja oikeudenmukaisuuteen liittyvät kriteerit ovat subjektiivisia mielipiteitä, jotka eivät sano mitään todellisuudesta. Tällöin sellaiset fiktiiviset käsitteet, kuten oikeus ja velvollisuus, tulee jättää oikeustieteellisen tarkastelun ulkopuolelle. Lundstedt myös korosti oikeustieteen metodiikassa yhteiskuntahyödyn ajatukseen perustuvan kokonaisarvioinnin merkitystä. Lundstedin ajatus yhteiskuntahyödystä on verrattavissa Jeremy Benthamin utilitaristiseen yhteiskuntafilosofiaan ja Roscoe Poundin ajatukseen yhteiskunnallisten intressien punninnasta oikeudellisessa ajattelussa.
Akateemisen uransa ohella Lundstedt osallistui myös politiikkaan. Hän oli poliittiselta kannaltaan sosiaalidemokraatti. Lundstedt toimi Uppsalan valtuuston jäsenenä vuosina 1919–1929 ja edustajana Ruotsin valtiopäivien toisessa kamarissa vuosina 1929–1948. Edustajana Lundstedt muun muassa esitti homoseksuaalisuuden laillistamista vuonna 1933 ja kannatti vuonna 1948 Ruotsin osallistumista länsieurooppalaisten maiden ja Yhdysvaltojen väliseen sotilaalliseen yhteistyöhön.
Thomas Numme

Thomas Numme (s. 28. helmikuuta 1970 Sandefjord) on norjalainen toimittaja ja televisiojuontaja. Hän on toiminut "Senkveld"-keskusteluohjelman juontajana vuosina 2003–2018. Hänen isänsä on viihdetaiteilija Yngvar Numme. Hän on saanut useita Gullruten-palkintoja.
Yngvar Numme

Yngvar Numme (1. lokakuuta 1944 Porsgrunn – 25. marraskuuta 2023) oli norjalainen laulaja ja revyyohjaaja. Hän oli Dizzie Tunesin perustajajäsen ja keulahahmo yli neljänkymmenen vuoden ajan, kunnes yhtye hajosi 2001. Numme ohjasi 1960-luvulta lähtien revyitä muun muassa oslolaisessa Chat Noirissa. Nummen poika on juontaja Thomas Numme.
Numme kuoli äkillisesti 79-vuotiaana 25. marraskuuta 2023.
Numme

Numme on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Eva Weel Skram

Eva Weel Skram (s. 17. joulukuuta 1985 Sogndal) on norjalainen laulaja. Hän muodosti Eva &amp; The Heartmaker -duon aviomiehensä Thomas Stenersenin kanssa. Heidän esikoisalbuminsa "Behind Golden Frames" ilmestyi vuonna 2006. Vuonna 2016 Skram siirtyi soolouralle, ja hänen "Selmas sang" -kappaleestaan, joka oli NRK:n joulukalenterin tunnusmusiikki, tuli suuri hitti. Skramin ensimmäinen sooloalbumi "Finne heim" julkaistiin 2018.
Skramin setä on oopperalaulaja Knut Skram.
Mick Ralphs

Michael Geoffrey ”Mick” Ralphs (31. maaliskuuta 1944 Hereford, Englanti, Britannia – 23. kesäkuuta 2025) oli brittiläinen kitaristi, joka soitti muun muassa Mott the Hoople- ja Bad Company -yhtyeissä.
Ura.
Ralphs oli jäsen 1960-luvulla vaikuttaneessa The Buddies -nimisessä blues rock -yhtyeessä, joka julkaisi yhden singlen vuonna 1964. Buddiesista hän siirtyi mod-tyyliseen Doc Thomas Groupiin, jolta ilmestyi albumi Italiassa. Yhtye vaihtoi vuonna 1968 nimekseen Silence, ja seuraavana vuonna yhtyeestä kehittyi Mott the Hoople, joka teki läpimurtonsa vuonna 1972 David Bowien kirjoittamalla kappaleella ”All the Young Dudes”. Mott the Hooplen suosion kasvaessa lisääntyi myös Ian Hunterin rooli yhtyeen laulunkirjoittajana. Hunter kirjoitti yhä kunnianhimoisempia kappaleita, kun taas Ralphs piti yksinkertaisemmasta rockista. 
Ralphs lähti Mott the Hooplesta vuonna 1973 ja perusti kahden entisen Free-yhtyeen jäsenen kanssa uuden yhtyeen Bad Company. Ralphsin sävellys ”Can’t Get Enough” oli Bad Companyn ensimmäinen menestyskappale, ja sen vauhdittamana yhtyeen vuonna 1974 julkaistu esikoisalbumi nousi Yhdysvaltain listaykköseksi. Bad Company julkaisi lukuisia menestysalbumeja aina hajoamiseensa ja vuoteen 1982 asti, minkä jälkeen yhtye on tehnyt useita paluita, joissa Ralphs on ollut mukana.
Ralphs julkaisi vuonna 1984 ensimmäisen sooloalbuminsa "Take This!". Toinen albumi "It’s All Good" ilmestyi 2001.
Mick Ralphs kuoli kesäkuussa 2025. Hän oli 81-vuotias.
Antti Järvi

Antti Järvi (s. 1977 Siilinjärvi) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän on työskennellyt muun muassa "Helsingin Sanomissa" ja "Ylioppilaslehdessä" sekä verkkojulkaisu "Long Playssa". Järvi on myös yksi "Long Playn" perustajista. Hän on valmistunut filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta.
Elämä.
Siilinjärvellä syntynyt Järvi muutti kuusivuotiaana vanhempiensa mukana Kankaanpäähän ja sieltä edelleen Poriin vuonna 1988. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Länsi-Porin lukiosta ja opiskeli Suomen kieltä, kirjallisuutta ja tiedotusoppia Tampereen yliopistossa. Järvi työskenteli toimittajana eri maakunta- ja paikallislehdissä ennen siirtymistään "Helsingin Sanomien" kulttuuritoimitukseen. Hän on työskennellyt myös "Vihreän Langan" toimittajana.
Järveltä on ilmestynyt kolme tietokirjaa. Yhdessä Hanna Nikkasen kanssa kirjoitettu "Karanteeni : kuinka aids saapui Suomeen" (2014) kertoo aidsin historiasta Suomessa. Teos oli ehdolla tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajaksi vuonna 2014, ja sai Lauri Jäntin säätiön kunniamaininnan 2015. Järven teos "Minne katosi Antti Järvi?" (2023) palkittiin tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnolla. Se käsittelee talvisodan jälkeen luovutetulle alueelle vapaaehtoisesti jääneitä suomalaisia. Yksi heistä oli kirjailijan samanniminen isoisoisä, joka jäi kotiinsa Jaakkimaan muun perheen lähtiessä evakkoon.
Zak O’Sullivan

Zak O’Sullivan (s. 6. helmikuuta 2005 Cheltenham, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen rata-autoilija.
Hän kuuluu Williams Driver Academy -ohjelmaan. Vuonna 2019 hän voitti Aston Martin Autosport BRDC Award -palkinnon.
Ura.
O’Sullivan aloitti uransa karting-luokista ollessaan yhdeksän vuotias. Saavutuksia häneltä on muun muassa MSA Kartmasters British Grand Prix — IAME Cadet -luokan voitto vuodelta 2016 ja Saksan Karting Championship — OKJ -luokan toinen sija vuodelta 2018.
Vuonna 2019 O’Sullivan aloitti kilpauransa Ginetta Junior Championship -sarjassa, jossa hän sijoittui sarjan toiseksi. Vuonna 2020 O’Sullivan ajoi Britannian Formula 4 -sarjassa saavuttaen yhdeksän voittoa, kolme paalupaikkaa ja 14 palkintosijoitusta ja sijoittui toiseksi.
Vuonna 2021 O’Sullivan kilpaili GB3 Championship -sarjassa voittaen mestaruuden. Vuonna 2022 O’Sullivan siirtyi FIA Formula 3 Championship -sarjaan Carlin-tallin kuljettajana. Hän saavutti yhden paalupaikan ja kaksi palkintokorokesijaa kauden aikana sijoittuen ensimmäisellä kaudellaan sarjassa 11:nneksi. Vuonna 2023 O’Sullivan jatkoi F3-sarjassa ja siirtyi Prema Racing -talliin. Hän saavutti neljä voittoa, yhden paalupaikan ja viisi palkintokorokesijoitusta sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi.
Vuonna 2024 O’Sullivan siirtyy FIA Formula 2 Championship -sarjaan ajaen ART Grand Prix -tallissa.
Formula 1 -ura.
O’Sullivan liittyi Williams Driver Academy -ohjelmaan helmikuussa 2022. Ensitestinsä F1-autolla hän on ajanut Aston Martin AMR21 -autolla. Hän osallistui Williamsin autolla Abu Dhabin GP:n 2023 vapaisiin harjoituksiin.
Yksityiselämä.
O’Sullivan on syntynyt ja kasvanut Cheltenhamissa Englannissa. Hänen kuljettaja-idolinsa on seitsenkertainen Formula 1 -maailmanmestari Michael Schumacher.
Knut Skram

Knut Skram (s. 18. joulukuuta 1937 Ørsta) on norjalainen oopperalaulaja (baritoni). Hän kouluttautui arkkitehdiksi Montanan osavaltionyliopistossa, mutta pian valmistumisensa jälkeen hän päätti panostaa laulamiseen. Skram palasi Eurooppaan ja opiskeli oopperalaulamista useissa maissa. Hän teki ensiesiintymisensä Norjassa vuonna 1964 ja sai heti paikan Norjan kansallisoopperassa, jossa hän teki sen jälkeen vuosikymmenten mittaisen uran. Skram on myös toiminut vierailevana esiintyjänä muun muassa Staatsoperissa Berliinissä. Hän oli mukana Oslon oopperatalon arkkitehtikilpailun tuomaristossa.
Yksityiselämä.
Skramin vaimo Hanne Skram (1937–2017) oli balettitanssija. Skram on laulaja Eva Weel Skramin setä.
Tissari

Tissari on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Ildus Ahmetzjanov

Ildus Hanifovitš Ahmetzjanov (, ; s. 19 kesäkuuta 1950, Bavlinskin alue) on tataaritaustainen venäläinen teatterinäyttelijä ja puhutun sanan ammattilainen. Hänet on palkittu sekä Venäjän federaation että Tatarstanin tasavallan kunnioitettu taiteilija -nimikkeillä. Hänen veljensä oli runoilija Rašit Ahmetzjanov (Rəşit Əxmətcanov, 1941–1995).
Ahmetzjanov valmistui esittävän taiteen valtioninstituutista vuonna 1973 ja aloitti työt Kamal-teatterissa. Ahmetzjanov tunnetaan myös taidokkaana runojen lausujana. Hän hallitsee etenkin kansallisrunoilija Ğabdulla Tuqayn teokset.
Germania (henkilöitymä)

Germania on Saksan ja saksalaisten henkilöitymä. Hänet yhdistetään yleisesti romantiikan aikakauteen ja vuoden 1848 vallankumouksiin, vaikka hahmoa on käytetty myöhemminkin muun muassa keisarillisessa Saksassa. Germania kuvataan yleensä vankaksi naiseksi jolla on pitkät, leveät, punertavan vaaleat hiukset ja haarniska. Hän kantaa usein "Reichsschwertiä" eli valtakunnanmiekkaa ja keskiaikaista kilpeä, jossa on Saksan kansallisvärit ja keisarillinen kotka. Lisäksi hänet nähdään joskus myös kantamassa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kruunua. Germania kuvataan yleisimmin nykyisen Saksan lipun väreissä (musta-puna-kultaisena), mutta vuosien 1871 ja 1918 aikana käytettiin Saksan keisarikunnan lipun värejä (musta-valko-punaisia).
Mäkikankaan tuulivoimapuisto

Mäkikankaan tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Pyhäjoella Mäkikankaalla sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 11 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 33 megawattia ja vuosituotanto noin 85 gigawattituntia. Voimalat on rakentanut wpd Finland Oy, joka myös omistaa ne. Niitä operoi wpd windmanager Scandinavia Oy .
Yleistä.
Tuulivoimapuisto sijaitsee aivan Pyhäjoella Kalajoen vastaisella kuntarajalla, 15 kilometriä Pyhäjoen keskustaajamasta, 12 kilometriä Kalajoen kirkonkylältä ja 6 kilometriä Yppärin taajamasta. Tuulipuiston kuuluu pienialainen osa kuuluu Kalajokeen. Tuulipuistosta on matkaa merenrantaan 2,5 kilometriä. Alueen pituus on 2,7 kilometriä, leveys 850 metriä, ja kaikki voimalat sisäänsä sulkevan alueen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Tuulivoimapuiston kaava-alueen pinta-ala on 3,15 neliökilometriä. Tuulivoimalat sijaitsevat 12–25 metrin korkeudella mpy. Voimalaitosalueen sisään on jäänyt kalliolouhos.
Tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Nordexin valmistamaa N117-mallia, jonka napakorkeus on 140 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 117 metriä, ja kapasiteetti 3,0 megawattia.
Tuulipuistosta on tieyhteys valtatielle 8 alueen länsipuolella. Kullekin tuulivoimalalle johtaa huoltotie. Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan huoltoteiden varteen maahan kaivetuilla maakaapeleilla alueen etelälaidalla sijaitsevalle muuntamolle. Sieltä alkaa 110 kilovoltin siirtolinja, jonka omistavat Tuuliwatti, Fortum ja wpd Finland Oy. Siirtolinja käy ensin etelässä Jokelan ja Tohkojan tuulivoimapuistossa ja kääntyy sitten koilliseen kohti Jylkän sähköasemaa. Siellä tuotettu sähkö johdetaan kantaverkkoon.
Historiaa.
Rakentaminen, toiminta ja laajennus.
Pyhäjoen kunta aloitti alueen kaavoittamisen 11. huhtikuuta 2011. Tuulipuiston Ympäristövaikutusten arviointi (YVA) valmistui helmikuussa 2012 ja se oli Pyhäjoella kuntalaisten nähtävillä. Pohjois-Pohjanmaan ELY-keskus hyväksyi YVA-selostuksen 14. kesäkuuta 2012 ja kaavaluonnoksen. Vielä tässä vaiheessa oli valmisteltu kaksi vaihtoehtoa: 11 tai 14 tuulivoimalan tuulipuisto. Pyhäjoen kunnanvaltuusto hyväksyi kaavan 19. joulukuuta 2012. Sähköntuotanto alkoi keväällä 2015.
Tuulipuisto yhtiöitettiin nimellä wpd Mäkikankaan Tuulipuisto Oy.
Uutisia.
Tuulipuistossa tapahtui kaksi tuuliturbiinin siipien vaurioita lyhyen ajan sisällä. Huhtikuussa 2015 vaurioitui ensimmäinen siipi koekäytön aikana. Kaikkien voimaloiden siivet vaihdettiin uusiin ja useiden voimaloiden vaihdetuista siivistä paljastui valmistusvikoja. Tämä viivästytti tuulipuiston käyttöönottoa. Vielä vuonna 2016 sattui tuotannon aikana vielä yksi siipirikko. Vuonna 2023 yhdestä voimalan konehuoneesta valui öljyä maastoon.
Tuulipuistoa oli tarkoitus laajentaa etelään Kalajoen puolelle, jonne tulisi kolme 3 megawatin tuulivoimalaa. Tämän laajennushankkeen vaatimat yleiskaavan muutokset olivat valmiina maaliskuussa 2015. Voimaloita ei ole vieläkään rakennettu.
Tuusjärvi (Kuopio ja Tuusniemi)

Tuusjärvi on osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Tuusniemen pohjoisosassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 2,02 neliökilometriä, josta noin 15 prosenttia sijaitsee Kuopion alueella. Etäisyys Kuopiosta on 31 kilometriä itään ja Tuusniemen keskustasta 12 kilometriä luoteeseen.
Maantiede.
Tuusjärven ulottuvuus kaakkoisosan Vehkalahdelta luoteisosan Laajalahteen on noin kolme kilometriä. Järven keskiosan selkävesi on noin puolitoista kilometriä leveä. Selkävedestä erkanee edellämainittujen lahtien lisäksi lounainen järvenosa, joka jakautuu useisiin lahtiin. Järven koillisosassa sijaitsee suultaan avoin Aarrelahti. Yli puolet Tuusjärvestä on enintään kolme metriä syvä ja yli neljäsosa vähintään kuusi metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat järven keskiosassa ja Laajalahdella. Vehkalahti ja järven lounaisosa ovat matalia.
Tuusjärven saariluku on neljä. Laajin saari on itärannan tuntumassa sijaitseva Uitonsaari (noin 6,5 hehtaaria). Saarelle on maantieyhteys kapean kannaksen yli. Järven koillisosassa sijaitsee vajaan hehtaarin laajuinen Pienisaari. Järven länsiosassa Kuopion puolella sijaitsee Kaislaluoto. Lounaassa Suoniemen eteläpuolella sijaitsee Kalmosaari. Tuusjärven rannoilla on peltomaata. Järven itäpuolisen Hallakankaan laki on noin 135 metriä merenpinnan yläpuolella eli yli 40 metriä järvenpintaa ylempänä.
Tuusjärven nimetyt tulouomat ovat idästä virtaava Luitinjoki ja pohjoisesta virtaava Hauranginpuro. Järven luusua sijaitsee lounaiskolkan Virinlahdella, josta alkaa etelään virtaava Virinjoki. Se jatkuu Myllyjokena etelään, ja laskee sokkeloisen Riistaveden (81,9 metriä mpy) Koivulahteen.
Tuusjärven vesitilavuus on 7 632 000 kuutiometriä.
Tuusjärvi (04.693.1.008) kuuluu Myllyjoen valuma-alueeseen (04.693), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Riistaveden valuma-alue (04.69) ja ensimmäinen jakovaihe on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Tuusjärvi on laajin Myllyjoen valuma-alueen 14:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Muut kolmetoista vakavettä ovat alle neliökilometrin laajuisia.
Kateryna Bilokur

Kateryna Bilokur (7. joulukuuta 1900 Bohdanivka Kiovan kuvernementti – 10. kesäkuuta 1961 Bohdanivka, Ukrainan SNT) oli itseoppinut primitiivisen ja kansanomaisen koristetaiteen mestari. Hän maalasi puutarhojen ja niittyjen kukkia ja hedelmiä, asetelmia ja muutamia muotokuvia ja omakuvia. Maalaukset ovat omaperäisiä, värikkäitä ja pikkutarkkoja. Kolme Bilokurin maalausta oli 1954 näytteillä Pariisissa kansainvälisessä näyttelyssä, jossa muun muassa Pablo Picasso kehui niitä. Hänen maalauksiaan on Ukrainan kansanomaisen koristetaiteen museossa. Maalauksista on julkaistu albumeita Kiovassa 1959, 1975 ja 2010.
Valtion tiede- ja teknologianeuvosto

Valtion tiede- ja teknologianeuvosto tai lyhyemmin Tiede- ja teknologianeuvosto oli Suomen valtioneuvoston asetuksella perustettu kansallinen toimielin, joka toimi vuosina 2006–2008. 
Sen tehtäviksi määriteltiin mm. 1) tieteen ja teknologian kansainvälisen kehityksen seuraaminen suomalaisen tutkimuksen ja teknologian kehittämistarpeiden kannalta, 2) tiede- ja teknologiapolitiikan kannalta keskeisten asioiden käsittely sekä näihin liittyvien suunnitelmien ja ehdotusten valmistelu valtioneuvostolle, 3) tieteellisen tutkimuksen ja tutkijakoulutuksen kehittämisen käsittely, 4) teknologian kehittämisen ja hyödyntämisen käsittely sekä teknologian vaikutusten arviointi, 5) kansainvälisen tiede- ja teknologiayhteistyön käsittely, 6) julkisen tutkimus- ja innovaatiorahoituksen kehittämisen ja suuntaamiseen käsittely, 7) sellaisten tärkeiden lainsäädäntöasioiden käsittely, jotka liittyvät tieteeseen, teknologiaan ja tieteelliseen koulutukseen, 8) toimialaansa koskevien aloitteiden ja esitysten tekeminen valtioneuvostolle ja ministeriöille.
Neuvosto on nähty julkista ja yksityistä sektoria, tiede- ja teknologiasektoreita sekä tutkijoita, yrityksiä ja hallintoa yhdistävän dialogin yhtenä foorumina.
Tiede- ja teknologianeuvosto oli vuonna 1963 perustetun ja seuraavana vuonna toimintansa aloittaneen Valtion tiedeneuvoston seuraaja. Lakkautettua tiede- ja teknologianeuvostoa puolestaan on vuodesta 2009 seurannut Tutkimus- ja innovaationeuvosto.
Rabit Batulla

Rabit Batulla (Robert Möxlis ulı Batullin, ; s. 26. maaliskuuta 1938, Zainskin alue, Tataarien ASNT) on tataarilainen kirjailija ja teatteriohjaaja. 
Ura.
Esiintyessään nuorena Kamal-teatterin näytelmien pienissä rooleissa Batulla kiinnostui ohjaamisesta. Hän toimi alkuun Kazanin nukketeatterissa ohjaajana. Batulla opiskeli Moskovassa.
Ohjatessaan Batulla innostui myös kirjoittamisesta. Hänen ensimmäinen kirjansa "İsemem minem Dürtküz" julkaistiin vuonna 1966. Batulla kirjoitti kirjeen Brežneville 1970-luvulla, jossa hän vaati tataarinkielisen sanomalehden perustamista sekä protestoi "moskeijan muuttamista hostelliksi". Koska Batulla suututti neuvostoviranomaiset, hänen töitään julkaistiin tämän jälkeen uudestaan vasta perestroikan jälkeen.
Vuonna 1991 Batulla hankki lisäkoulutusta ja valmistui Moskovan kulttuuri- ja taideyliopistosta.
Yksityiselämä.
Batullan ensimmäinen vaimo oli venäläinen. Eronsa jälkeen hän puhui ”seka-avioliittoja” vastaan.