Green Park

Green Park on puisto Lontoon Westminsterissä Buckinghamin palatsista pohjoiseen. Tämä 16 hehtaarin laajuinen viheralue on pienin Lontoon kahdeksasta kuninkaallisesta puistosta. Puisto on hyvin suosittu ja se muodostaa St. Jamesin puiston ja Hyde Parkin kanssa yhtenäisen viheralueiden ketjun Lontoon keskustaan. Lähimmät Lontoon metron asemat ovat Hyde Park Corner ja Green Park.
Kuvaus.
Green Park sijaitsee Constitution Hillin, Piccadillyn ja Queen’s Walkin väliin jäävällä kolmionmuotoisella alueella. Puisto on läheistä St James’s Parkia rauhallisempi, ja sitä luonnehtivat iäkkäät puut ja laajat nurmikentät.
Yleisimpiä puulajeja ovat puistoplataani ja lehmukset, joiden laajat lehvästöt viilentävät puiston ilmaa kuumina kesäpäivinä. Harvinaisempia puulajeja edustavat esimerkiksi mustapoppeli, hopeavaahtera ja hopealehmus. Puistoon on istutettu myös alkuperäisiä Britanniassa tavattavia tammi- ja orapihlajalajeja. Keväisin lukemattomat narsissit saavat puiston hehkumaan keltaisena, mutta muuten siellä on varsin vähän kukka- ja pensasryhmiä.
Niukan aluskasvillisuuden vuoksi puiston eläimistö ei ole kovin monipuolinen. Siellä voi nähdä kuitenkin tavallisimpia lintulajeja, kuten mustarastaita, kottaraisia ja tiaisia. Talvella nurmikoilla ruokailee muuttolintuja, kuten punakylkirastaita ja räkättirastaita.
Green Parkia käytetään kuninkaallisten kunnialaukauksien ampumiseen Hyde Parkin ja Lontoon Towerin ohella. Siellä juhlistetaan erityisesti kuningattaren syntymäpäivää, virallisia valtiovierailuja ja parlamentin istuntokauden aloittamista. Green Parkissa ammutaan 21 laukauksen tervehdyksen jälkeen 20 ylimääräistä laukausta, koska se on kuninkaallinen puisto. Laukaukset ammutaan yleensä keskipäivällä mutta ei koskaan sunnuntaisin.
Historia.
Green Parkin paikalla oli alkujaan niittyä, jota käytettiin lähinnä metsästykseen ja satunnaisiin kaksintaisteluihin. Ensimmäinen kirjallinen maininta puistosta on vuodelta 1554, jolloin Thomas Wyatt nuorempi johti kapinaa kuningatar Maria I:n ja Espanjan prinssi Filip II:n avioliittoa vastaan.
Vuonna 1668 kuningas Kaarle II ympäröi alueen muurilla ja siirtoistutti sinne kauriita. Uuden puiston nimeksi tuli "Upper St James’s Park", ja sinne rakennettiin puistonvartijan talo ja yksi Britannian ensimmäisistä jääkellareista, jossa kuningas saattoi tarjoilla vierailleen kylmiä virvokkeita. Kuningas mieltyi uuteen puistoonsa niin, että kävi siellä päivittäisellä kuntolenkillä () – muistona tästä puiston eteläreunalla kulkevan kadun nimi on yhä "Constitution Hill".
Vuonna 1746 puiston viralliseksi nimeksi vaihdettiin Green Park tuntemattomaksi jääneestä syystä. Nimi saattoi johtua siitä, että puisto oli tuolloin avointa niittyä, jossa kasvoi vain vähän puita. Kerrotaan myös, että Kaarlen puoliso Katariina de Bragança olisi määrännyt puiston kaikki kukat hävitettäviksi kuultuaan kuninkaan poimineen niitä toiselle naiselle. Tarinan totuudesta ei ole varmuutta, mutta puistossa ei ole vieläkään kukkaistutuksia.
1700-luvulla Green Parkista tuli Yrjö II:n puolison kuningatar Carolinen lempipaikka. Hän teetti puistoon suuren vesialtaan, josta saatiin vettä St Jamesin palatsiin. Hän rakennutti sinne myös kirjaston ja vesialtaalle johtavan kävelytien, josta tuli hienoston suosittu näyttäytymispaikka "(Queen’s Walk)".
Vuonna 1749 Green Parkissa juhlittiin Itävallan perimyssodan päättymistä. Kuningasperhe päätti järjestää suuren ilotulituksen ja tilasi Händeliltä "Ilotulitusmusiikki"-sarjan tapahtumaa varten. Puistoon rakennettiin valtava "Rauhan temppeli", johon ilotulitteet varastoitiin. Esityksen alussa yksi raketeista kuitenkin harhautui suunnasta ja poltti temppelin maan tasalle raketteineen päivineen. Onnettomuudessa kuoli kolme ihmistä. Vuonna 1814 puistoon rakennettiin "Sovun temppeli" juhlistamaan Hannoverien satavuotista valtakautta. Myös se tuhoutui vastaavanlaisessa onnettomuudessa prinssihallitsijan järjestämän gaalan aikana.
1820-luvulla John Nash muokkasi Green Parkia uudistaessaan viereistä St James’s Parkia. Puistoon istutettiin ensimmäistä kertaa puita. Constitution Hillistä tehtiin suora katu ja sen päähän rakennettiin Wellington Arch Hyde Parkin rajalle. Kuningatar Carolinen vesiallas katosi viktoriaanisella aikakaudella samoin kuin puistonvartijan talo ja kuningattaren kirjasto.
Kuningatar Elisabetin hallituskaudella puistoon on vihitty useita muistomerkkejä maailmansotien veteraaneille. Vuonna 1994 paljastettiin muistomerkki kanadalaisille sotilaille ja vuonna 2002 intialaisille, afrikkalaisille ja karibialaisille sotilaille.