tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
HMS Centurion (1911)

HMS Centurion oli Britannian kuninkaallisen laivaston King George V -luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 16. tammikuuta 1911. Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta. Ollessaan koeajolla joulukuussa 1912 se upotti törmäyksessä italialaisen kauppalaivan. Törmäyksessä saatujen vaurioiden korjaaminen viivästytti palvelukseen ottoa maaliskuulle 1913.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Ensimmäisen maailmansodan alussa elokuussa 1914 "Centurion" liitettiin osaksi Suuren laivaston 2. taistelulaivaviirikköä (), joka koottiin sen sisaraluksista sekä Orion-luokan taistelulaivoista. Se otti osaa Skagerrakin taisteluun 1916, missä se ei kärsinyt vaurioita.
Alus palveli Pohjanmerellä partiotehtävissä, kunnes se lähetettiin itäiselle Välimerelle yhdessä "HMS Superbin" kanssa ottamaan vastaan Osmanien valtakunnan antautuminen 1918. Se lähetettiin Mustallemerelle 1919 tukemaan Venäjän sisällissodan valkoisia tukevaa liittouman maihinnousua.
Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena "Centurion" poistettiin käytöstä ja siirrettiin maalialukseksi korvaamaan "HMS Agamemnon". Alus oli radio-ohjattavana maalialuksena Portsmouthin satamassa aina vuoteen 1941, jolloin sen ulkoasu muutettiin muistuttamaan telakalla rakenteilla olevaa "HMS Ansonia".
Amiraliteetti teki päätöksen Tripolin pommittamisesta mereltä. Tehtävä piti suorittaa Välimeren laivaston raskailla aluksilla ja pommituksen jälkeen satama piti sulkea sulkualuksella. Sulkualukseksi valittiin "Centurion". Suunnitelmasta luovuttiin Välimeren laivaston komentajan amiraali Andrew Cunninghamin vastustuksen vuoksi. Cunningham vetosi heikkoon ilmasuojaan ja käytössään olevien alusten hitauteen. Alus kuitenkin lähti purjehtimaan toukokuussa 1941 Hyväntoivonniemen kautta Bombayhin, jossa se oli toukokuuhun 1942, jolloin se lähti kohti Aleksandriaa.
Aleksandriassa alukselle asennettiin ilmatorjunta-aseistusta, ja sitä käytettiin pääasiassa Suezin kanavan eteläpäässä ilmatorjunta-aluksena. "Centurion" otti osaa operaatio Vigorousiin kesäkuussa 1942 itäisellä Välimerellä esittämällä käytössä olevaa taistelulaivaa. Aluksen (puiset 13,5" tykit) läsnäolo Suezin kanavan alueella piti Italian laivaston poissa kanava-alueelta.
"Centurion" palasi Englantiin toukokuussa 1944 ja upotettiin sulkualukseksi Normandian rannikolle maihinnousun jälkeen rakennettuun Mulberryn satamaan 9. kesäkuuta 1944.
Lars Hollmer

Lars Gustav Gabriel Hollmer (21. heinäkuuta 1948 – 25. joulukuuta 2008 Uppsala) oli ruotsalainen muusikko, laulaja ja säveltäjä. 
1970-luvulla Hollmer oli merkittävänä taustatekijänä yhtyeissä Samla Mammas Manna, Zamla Mammaz Manna, Von Zamla ja Ramlösa Kvällar. Kun Zamla hajosi 1980, Hollmer ryhtyi tekemään ensimmäistä omaa albumiaan "XII sibiriska cyklar" (1981). Albumi oli todellinen sooloprojekti, sillä Hollmer soitti siinä itse kaikkia soittimia, joista tärkeimpiä olivat harmonikka ja kosketinsoittimia. Albumin kappaleista menestyi erityisesti "Boeves psalm".
Yhtä aikaa muiden hankkeiden, kuten Von Zamla ja Fem Söker En Skatt, Lars Hollmer jatkoi levyjen tekoa myös omissa nimissään. 1985 hän perusti yhtyeen Looping Home Orchestra, joka on esittänyt Hollmers musiikkia vaihtelevissa kokoonpanoissa. Vuonna 1996 hän liittyi kansainväliseen harmonikkayhtyeeseen Accordion Tribe. 1998 hänet palkittiin Grammis-palkinnolla cd:stä "Andetag".
2000-luvulla Hollmer esiintyi yhdessä yhtyeen Utsikter kanssa, jossa soittavat muun muassa Michel Berckmans (oboe, fagotti) ja Wolfgang Salomon (kontrabasso). Hänen Japaniin vuonna 2000 tekemänsä matkan jälkeen syntyi yhtye SOLA, jossa on japanilaisia muusikoita. Vuonna 2002 ilmestyi levy "Lars Hollmer's SOLA. The global home project". Yhteistyö japanilaisen viulistin Yuriko Mukoujiman kanssa syveni vuonna 2003. He ovat pitäneet yhdessä useita konsertteja Japanissa ja julkaisseet livealbumin "Live and more".
Accordion Triben kanssa ilmestyi vuonna 2003 toinenkin levy, "Sea of reeds". Sveitsiläinen ohjaaja Stefan Schwietert teki yhtyeestä seuraavana vuonna dokumenttielokuvan. Hollmer esiintyi 2004 Victoriavillessa Québecssa yhdessä kanadanranskalaisten muusikoiden Jean Déromen ja Pierre Tanguayn kanssa ja kymmenmiehisen orkesterin La Fanfare Pourpourin kanssa. Hän esiintyi myös yhtyeen Fred Frith Ruotsin-kiertueella syksyllä 2004. 
Hollmerin kanadalaisyhteydet tiivistyivät 2005. Hän soitti jälkeen La Fanfare Pourpourin kanssa, ja 2007 syntyi levy "Karusell Musik". Vuonna 2008 Hollmer kiersi jälleen La Fanfare Pourpourin kanssa Ranskassa ja Ruotsissa.
Lars Hollmerilla oli asunto Nyvlassa Uppsalan lähellä, ja hänellä oli siellä studio kunnostetussa kanalassa.
Tyttö kuunsillalta

Tyttö kuunsillalta on Matti Kassilan ohjaama mustavalkoinen suomalainen elokuva vuodelta 1953. Se perustuu Hella Wuolijoen nimimerkillä Juhani Tervapää kirjoittamaan kuunnelmaan "Kuunsilta" (1951). Elokuvan pääosissa ovat Ansa Ikonen ja Joel Rinne.
Juoni.
Leskeksi jäänyt kemian tohtori Linda Varala huomaa konsertissa nuoruudenrakastettunsa, vuorineuvos Erik Rambergin. Kotona vuorineuvos keskustelee vaimonsa Floran kanssa vaimon alkoholiongelmasta, joka Floran mukaan johtuu työhönsä keskittyvästä miehestä. Rambergien liitto rakentui alun alkaen rahalle, eikä rakkaudelle ollut sijaa.
Linda soittaa Erikille ja kertoo olevansa tyttö kuunsillalta neljännesvuosisadan takaa. Takaumina kerrotaan molempien avioliittojen vaiheet. Puhelinkeskusteluissa Linda kertoo, millaiseksi heidän yhteinen elämänsä olisi muodostunut. Linda haluaa pitää oikean nimensä salassa, mutta Erik palkkaa tuomari Lindmanin selvittämään Lindan henkilöllisyyttä. Erik eroaa vaimostaan, ja rahoihinsa tyytyväinen Flora lähtee Tukholmaan. Erik saa tietoonsa Lindan henkilöllisyyden, ja lopussa pariskunta aloittaa yhteisen taipaleen.
Tuotanto.
Elokuvan pohjana on radiossa vuonna 1951 esitetty romanttinen kuunnelma "Kuunsilta", jonka kirjoittaja Hella Wuolijoki uskoi elokuvan lähtökohtaan, siihen että ”avioliitossa siitetyt ja syntyneet lapset voivat fyysisestä isästään huolimatta saada naisen nuoruudenrakastetun ulkonaisen olemuksen ja luonteenpiirteet”.
"Tyttö kuunsillalta" -elokuvan ulkokuvat otettiin Vääksyssä ja Helsingissä. Elokuva kuvattiin keväällä 1952 ja kevätkesällä 1953.
Elokuvan ensi-ilta oli 30. lokakuuta 1953 helsinkiläisissä elokuvateattereissa Rexissä ja Tuulensuussa sekä Tampereella ja Turussa. 
Arviot.
Elokuvan lähtökohtaa pidettiin vaikeahkona. "Uuden Suomen" kriitikko kirjoitti: ”Kahden ihmisen puhelinkeskustelujen elokuvaaminen ei ole vallan helppoa ja yksinkertaista työtä.” "Helsingin Sanomien" kriitikko arvioi "Tyttöä kuunsillalta": ”Nyt molempien päähenkilöiden, kypsyneiden ja töissään kiinni olevien ihmisten käyttäytymistä on monissa vaiheissa vaikea uskoa. Toisaalta se on hatikkamaista, toisaalta karkeaa ---.” Kassilan ”kuvallinen ote” sai kiitosta, kuten myös näyttelijöiden suoritukset. Aaltoilan musiikkia pidettiin neutraalina. 
Myöhempien aikojen kriitikot ovat kiittäneet Peronkosken taitavaa kuvausta, mutta elokuvan takaumia on arvioissa pidetty ”tahattoman koomisina”. Sitä on myös luonnehdittu kritiikissä ”Kassilan elegantiksi melodraamaksi” (Arto Pajukallio), jossa ohjaaja on ratkaissut älykkäästi kuunnelman siirtämisessä elokuvaksi muodostuvat ongelmat. Tosin maskeeraajien yritystä luoda illuusio nuoruuden hehkeintä kevättä elävistä nuorista ei ole pidetty onnistuneena. Kaiken kaikkiaan Kassila on saanut kiitosta mahdottoman ja yltiöromanttisen aineksen tyylikkäästä kuvittamisesta.
Julkaisut.
Televisiossa elokuva on esitetty ensi kerran 1963. Se on julkaistu myös DVD:nä.
Nigel Clough

Nigel Clough (s. 9. maaliskuuta 1966) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Marraskuusta 2020 lähtien hän on toiminut Mansfield Townin päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Cloughin pelaajaura alkoi Nottingham Forestissa, jonka valmentajana toimi hänen isänsä Brian Clough. Avauskokoonpanon hyökkääjäksi Clough nousi kaudella 1986–1987, jolloin hän oli seuran paras maalintekijä. Hän oli mukana voittamassa Englannin liigacupia kahdesti vuosina 1989 ja 1990. Clough nousi Forestin vuosina myös Englannin maajoukkueeseen, jossa hän pelasi 14 maaottelua. Nottingham Forest putosi Valioliigasta kauden 1992–1993 päätteeksi, minkä jälkeen hänen isänsä erosi valmentajan tehtävistä ja Nigel Clough myytiin Liverpooliin. Clough pelasi Forestissa 400 ottelua, joissa hän teki 130 maalia.
Liverpooliin Clough hankittiin Ian Rushin partneriksi, mutta lupaavan alun jälkeen hän menetti avauskokoonpanon paikkansa Robbie Fowlerille. Clough juuttui vaihtopelaajan rooliin ja lopulta valmentajan vaihduttua hän siirtyi Manchester Cityyn tammikuussa 1996.
Manchester tippui Valioliigasta keväällä 1996 ja 1. divisioonassa Clough menetti paikkansa avauskokoonpanossa osittain loukkaantumisien vuoksi. Kaudella 1996–1997 Clough palasi lainalle Nottingham Forestiin, joka pelasi jälleen Valioliigassa. Seuraavalla kaudella hän pelasi taas Cityssä, mutta seuran pudottua 2. divisioonaan hän sai kauden päätteeksi vapaan siirron.
Ura valmentajana.
Lokakuussa 1998 Clough siirtyi pelaajavalmentajaksi Burton Albioniin, joka pelasi Southern Football Leaguen pääsarjassa eli Englannin kuudenneksi korkeimmalla sarjatasolla. Clough nosti seuran Englannin konferenssiin keväällä 2002. Hän ehti valmentaa Burtonia yli 10 vuotta ja pelata kaikkiaan 100 ottelua, kunnes tammikuussa 2009 hän siirtyi päävalmentajaksi Englannin mestaruussarjaan Derby Countyyn, jossa hänen isänsä on edelleen legendan asemassa. Nuoremman Cloughin johdolla Derby ei kyennyt palaamaan menneiden aikojen loistoonsa, vaan joukkue sijoittui kausilla 2009–2013 Mestaruussarjassa sijoille 13–18. Lopulta Clough sai syyskuun lopussa 2013 potkut. Cloughin viimeiseksi otteluksi jäi 1–0 tappio Nottingham Forestille. 
Lokakuussa 2013 Clough allekirjoitti 2,5-vuotisen sopimuksen Englannin ykkösliigassa pelaavan Sheffield Unitedin kanssa. Cloughin johdolla Sheffield eteni kaudella 2013/14 välieriin sekä FA Cupissa että Englannin liigacupissa. Ykkösliigassa Clough luotsasi Sheffieldin kaudella 2014/15 viidenneksi ja nousukarsintoihin, mutta tappio Swindon Townille yhteismaalein 7–6 pudotti Sheffieldin nousukarsintojen finaalista. Kauden jälkeen Clough jätti seuran.
Joulukuussa 2015 Clough palasi Burton Albionin päävalmentajaksi. Cloughin johdolla Burton nousi kauden 2015/16 päätteeksi Englannin Mestaruussarjaan ensimmäistä kertaa seuran historiassa. Hän piti joukkueen sarjassa kahden kauden ajan, kunnes Burton putosi takaisin Ykkösliigaan. Clough jätti Burtonin toukokuussa 2020 seuran talousvaikeuksien vuoksi.
Marraskuussa 2020 Cloughista tuli Mansfield Townin päävalmentaja.
Liperinsalo

Liperinsalo on kylä Liperissä. Kylään kuuluu Niinikkosaari, Karhusaari, Turpeisensaari, Telmon saari, Kajoonsaari,
Lokkisaaret, Vennansaari, Loukonsaari, Kultasaari, Haukisaari, Viitasaari ja Reposaari. Liperinsalossa on paljon kesäasutusta.
Liperinsalon entinen koulu toimii nyt kylätalona. Rakennus on valmistunut vuonna 1916. Kyläyhdistys rakensi vuonna 2005 Oinaanvaaralle kodan, joka on kaikkien käytössä. Alueella on merkitty virkistyspolku.
Take Me Out (näytelmä)

Take Me Out on yhdysvaltalaisen näytelmäkirjailijan Richard Greenbergin kirjoittama näytelmä vuodelta 2002. 
Urheilumaailmaan sijoittuvan näytelmän päähenkilö on Darren Lemming, Empires-nimisessä joukkueessa pelaava baseballin tähtipelaaja, joka päättää tulla kaapista ulos. Yksi näytelmän monista teemoista on seksuaalivähemmistöihin kohdistuvat ennakkoluulot. Näytelmän keskeisiin hahmoihin kuuluvat Lemmingin lisäksi muun muassa tämän kirjanpitäjä Mason Marzac, Davey Battle, Lemmingin läheinen ystävä, joka pelaa baseballia toisessa joukkueessa, Shane Mungitt, homoihin vihamielisesti suhtautuva Empiresin tuore pelaajahankinta ja Kippy Sunderstrom, Lemmingin läheisin joukkuetoveri, joka toimii näytelmässä myös kertojana.
"Take Me Outin" alkuperäinen näytelmäversio sai ensi-iltansa kesällä 2002 Donmar Warehouse -teatterissa Lontoossa. Syksyllä 2002 näytelmää esitettiin New Yorkin Joseph Papp Public Theaterissa ja Broadway-ensi-iltansa näytelmä sai helmikuussa 2003 Walter Kerr Theatressa. Ohjaajana toimi Joe Mantello. Näytelmä palkittiin kesäkuussa 2003 parhaan näytelmän Tony-palkinnolla. Sen rooleissa nähtiin muun muassa Daniel Sunjata (Lemming), Denis O'Hare (Marzac), Kevin Carroll (Battle), Fred Weller (Mungitt) ja Neal Huff (Sunderstrom). Heistä O'Hare palkittiin parhaan miessivuosan Tony-palkinnolla.
Näytelmä on julkaistu myös kirjana.
Orlov (kaupunki)

Orlov () on kaupunki Kirovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vjatkan oikealla rannalla 77 kilometriä Kirovista länteen. Kaupunki on Orlovin piirin keskus. Asukkaita on 8 400 henkeä (vuonna 2005).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1459. Vuonna 1780 siitä tuli kaupunki ja Vjatkan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuosina 1923–1992 kaupungin nimenä oli "Halturin" sen lähistöllä syntyneen vallankumouksellisen Stepan Halturinin muistoksi.
Stepan Halturin

Stepan Nikolajevitš Halturin (, 2. tammikuuta 1857 Vjatkan läänin Orlovin kihlakunnan Halevinskajan, nykyään Verhnije Žuravlin kylä – 3. huhtikuuta 1882 Odessa) oli venäläinen vallankumouksellinen ja terroristi.
Halturin syntyi talonpojan perheeseen. Hän valmistui Orlovin kihlakuntakoulusta vuonna 1871 ja opiskeli vuosina 1874–1875 Vjatkan teknisessä oppilaitoksessa valmistuen puusepäksi. Syksyllä 1875 Halturin siirtyi Pietariin, jossa hän solmi yhteydet vallankumouksellisiin narodnikkeihin, levitti propagandaa työläisten keskuuteen ja osallistui mielenosoitusten järjestämiseen.
Viktor Obnorskin kanssa Halturin perusti Pohjois-Venäjän työläisten liiton ja toimi sen johtajana. Vuosina 1878–1879 hän osallistui lakkojen järjestämiseen Pietarin tehtaissa. Syksyllä 1879 hän liittyi Narodnaja volja -järjestöön ja hankkiutui puuseppänä töihin Talvipalatsiin tarkoituksenaan Aleksanteri II:n murhaaminen. Halturin räjäytti 5.2.1880 palatsissa pommin, mutta keisari säilyi hengissä. Myöhemmin Halturinista tuli Narodnaja voljan toimeenpanevan komitean jäsen. Järjestön määräyksestä hän yhdessä Nikolai Želvakovin kanssa murhasi Odessassa sotaprokuraattori V.S. Strelnikovin. Murhan jälkeen Halturin pidätettiin, tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin.
Neuvostoliitossa Halturinin mukaan oli nimetty Orlovin kaupunki, katuja ja muita kohteita.
HMS Audacious (1912)

HMS Audacious oli Britannian kuninkaallisen laivaston King George V -luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus rakennettiin Lairdsin telakalla, missä köli laskettiin helmikuussa 1911. Alus laskettiin vesille 14. syyskuuta 1912 ja otettiin palvelukseen lokakuussa 1913.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 2. taistelulaivaviirikköön. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa "Audacious" liitettiin viirikkönsä mukana osaksi Suuren Laivaston () 2. taistelulaivaviirikköä, joka koottiin sen sisaraluksista ja Orion-luokan taistelulaivoista.
Viirikkö lähti ankkuripaikaltaan Lough Wsillystä tykistöharjoitukseen 27. lokakuuta 1914. "Audacious" osui noin kello 00.45 Saksan keisarikunnan laivaston apumiinalaiva "SMS Berlinin" laskemaan miinaan, minkä seurauksena useat laivan osastoista täyttyivät vedellä. Alus pyrki palaamaan satamaan, mutta pari tuntia myöhemmin vedenpitävät osastot pettivät ja vesi virtasi konehuoneeseen ja kapteeni käski miehistön jättää aluksen. Ilman moottoritehoja olevalle alukselle jäi ainoastaan vähimmäismiehitys, 250 miestä. Onnettomuuspaikalle saapui kello 13.30 White Star Linen "RMS Olympic", joka oli kuullut hätäkutsut ja tarjoutui auttamaan. Iltapäivän ajan risteilijä "HMS Liverpool" sekä "Olympic" pyrkivät saamaan ramman "Audaciousin" hinaukseen, mutta kova merenkäynti katkaisi hinaustouvin joka kerta.
Loput miehistön jäsenet jättivät kello 18.00 aluksen, ja alus kaatui kello 20.45. "Audacious" oli ensimmäisen maailmansodan ensimmäinen uponnut brittiläinen taistelulaiva ja samalla ainoa, jonka uppoamisessa ei menetetty miehistönjäseniä. Aluksen upotessa tapahtuneen räjähdyksen sirpale tappoi "Liverpoolin" miehistönjäsenen.
Aluksen tuhoutuminen pyrittiin salaamaan aina vuoteen 1918, mutta salaaminen oli mahdotonta, koska "Olympicilla" oli useita amerikkalaisia matkustajia, ja monet ottivat tapauksesta valokuvia.
Secretly Canadian

Secretly Canadian on yhdysvaltalainen riippumaton levy-yhtiö. Yhtiön kotipaikka on Bloomington Indianassa. Sen perustivat vuonna 1996 Chris ja Ben Swanson, Eric Weddle ja Jonathan Cargill. Yhtiön ensimmäinen julkaisu oli June Panicin albumin uusintapainos. Weddle luopui myöhemmin yhtiöstä ja perusti oman levy-yhtiön Family Vineyardin.
Secretly Canadian on julkaissut muun muassa Animal Collectiven, Antony and the Johnsonsin, Frida Hyvösen ja Jens Lekmanin tuotantoa. Vuoteen 2007 mennessä levy-yhtiön kautta oli ilmestynyt lähes 200 julkaisua.
Seututie 482

Seututie 482 on tie, joka johtaa Kiteen Tolosenmäestä (seututieltä 487) Rääkkylän ja Liperin kirkonkylän kautta Käsämään. Tie yhtyy valtatiehen 6 Tolosenmäessä ja valtateihin 9 ja 23 Käsämässä. Käsämästä tie jatkuu yhdystienä 5031 Polvijärven Sotkumaan. Seututiehen 476 (Heinävesi–Ylämylly) se risteää Liperin kirkonkylässä ja seututiehen 484 (Hammaslahti–Rasivaara) Rääkkylän Rasivaarassa.
Tie kulkee Arvinsalmen lossin kautta, jossa on Liperin ja Rääkkylän raja. Tolosenmäessä tien päätepiste sijaitsee lähellä Kiteen rautatieasemaa.
Aiheesta muualla.
Arvinsalmen lossi

Arvinsalmen lossi kulkee Liperin ja Rääkkylän kuntien rajalla, seututiellä 482 Oravisalon ja Liperin Tutjunniemen välillä. Reitin pituus on 458 metriä.
Nykyinen lautta Nestori otettiin Arvinsalmessa käyttöön 1.8.2020. 
Väyläviraston omistama lautta on yksi Suomen suurimpia. Kantavuus 150 tonnia, pituus 50 metriä ja leveys 15 metriä. Sisaralus Vikare toimii Iniössä.
Tansseja ja konsertteja.
Arvinsalmen lossilla pidettiin lossitansseja, viimeksi 1990-luvun alussa.
Slobodskoi

Slobodskoi (, udmurtiksi Коллога, "Kolloga") on kaupunki Kirovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vjatkan oikealla rannalla 35 kilometriä Kirovista koilliseen. Kaupunki on Slobodskoin piirin keskus. Siellä on Kirovin ja Kotlasin väliseltä rautatieltä Girsovossa haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 35 100 henkeä (vuonna 2007).
Paikalla sijainnut venäläinen linnake mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1505. Slobodskoin kaupunki on perustettu vuonna 1599. Vuonna 1780 siitä tuli Vjatkan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvun alussa se oli huomattava Arkangelin kautta käydyn ulkomaankaupan välittäjä. 1900-luvun alussa Slobodskoi oli läänin suurin teollisuuskaupunki. Venäläisten lisäksi seudulla asui udmurtteja ja tataareja.
Nykyään kaupungissa on mm. puunjalostus-, koneenrakennus-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiä ovat vuonna 1784 rakennettu Marian ilmestyksen kirkko kellotorneineen, Katariinan kirkko (1599, 1914), Verhne-Tšepetskin luostarin jäänteet (vuosina 1610–1613 rakennettu porttitorni kirkkoineen) ja Anfilatovin kauppiastalo (1775). Kaupungissa on syntynyt kirjailija Aleksandr Grin.
Aiheesta muualla.
Sami Rinne (kuvataiteilija)

Sami Rinne (s. 1971 Vaasa) on suomalainen kuvataiteilija. Hän on opiskellut Vapaassa taidekoulussa 1990–1992 ja Kuvataideakatemiassa 1991–1997 ja on valmistunut kuvataiteen maisteriksi pääaineena taidegrafiikan menetelmät.
Rinne on toiminut niin taidegraafikkona graafisena suunnittelijana, mainonnan konsulttina ja matkailuyrittäjänä. Hän on tehnyt myös isokokoisia abstrakteja teoksia ja muotokuvia, kuten Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtajan Suvi Rihtniemen muotokuvan (2002). 
Sami Rinteen teokset ovat pääosin ekspressiivisiä. Usein niissä esiintyy ihmisfiguureja. 
Rinne on Suomen taidegraafikoiden varsinainen jäsen.
Sovetsk (Kirovin alue)

Sovetsk (, ) on kaupunki Kirovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Pižma-joen rannalla lähellä paikkaa, jossa se laskee Vjatkaan, 227 kilometriä Kirovista etelään. Kaupunki on Sovetskin piirin keskus. Asukkaita on 17 200 henkeä (vuonna 2005).
Kaupunki on saanut alkunsa marien asuttamalle seudulle vuonna 1594 perustetusta "Kukarkan" linnakkeesta. 1700–1800-luvuilla Kukarkan kylä oli huomattava kaupan ja käsityöammattien keskus. Vuonna 1918 kylästä tuli Sovetskin taajama ja vuonna 1937 kaupunki.
Nykyään Sovetskissa on elintarvike-, huopa- ja puunjalostusteollisuutta sekä viljavarasto. Lähistöllä kaivetaan soraa. Kotiseutumuseo esittelee seudun rikasta käsityöperinnettä. Kaupunki on kuuluisa pitseistään. Nähtävyyksiä on vuoden 1700 tienoilla rakennettu Pokrovan kirkko.
Vjatšeslav Molotov on syntynyt Kukarkassa.
Bruce MacVittie

Bruce James MacVittie (14. lokakuuta 1956 Providence, Rhode Island – 7. toukokuuta 2022 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjoista ', ', "", "Kova laki", "Num3rot", "Sopranos", "Sinkkuelämää", "L.A. Law", "Miami Vice" ja "Barney Miller" ja elokuvasta "Million Dollar Baby".
Midimaker

Midimaker on The Nth Systemin kehittämä MIDI-sekvensseri Windowsille.
Käyttö.
Normaalin musiikkinuotituksen sijaan ohjelmassa merkitään lohkoja nuottilinjoille.
Ohjelma tukee General MIDI ja Roland GS -yhteensopivia instrumentteja joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta.
Ohjelma käyttää sen omaa omisteista MIA-tiedostomuotoa.
Saatavuus.
Ohjelmasta on saatavilla kokeiluversio, joka lopettaa toimintansa 50. käyttökerran jälkeen.
A. E. van Vogt

Alfred Elton van Vogt (26. huhtikuuta 1912 Winnipeg, Kanada – 26. tammikuuta 2000) oli kanadalainen tieteiskirjailija. Hän julkaisi kymmenittäin romaaneja ja novellikokoelmia.
Van Vogtin vanhemmat olivat Kanadaan muuttaneita alankomaalaisia siirtolaisia. Kirjallisen uransa alussa van Vogt kirjoitti viihdelehtiin muun muassa rakkaustarinoita, mutta pian hän siirtyi enemmän pitämänsä science fictionin pariin. Hän kirjoitti lukuisia tarinoita muun muassa "Astounding Science Fiction" -lehteen. Yksi hänen lehteen kirjoittamistaan tarinoista oli 1940 ilmestynyt moniosainen "Slan", josta tuli hänen esikoisromaaninsa, kun se julkaistiin kirjana 1946.
Van Vogt sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden 1944. Hän muutti Los Angelesiin, jossa hän tapasi 1950 L. Ron Hubbardin ja tutustui hänen skientologiaa edeltäneeseen dianetiikkaan. Van Vogt innostui aiheesta, lopetti kirjoittamisen ja ryhtyi perustamaan dianetiikan keskusta Los Angelesiin. Kirjailijaksi hän palasi vasta 1962, minkä jälkeen hän kirjoitti aiempaakin tuotteliaammin.
Van Vogt oli naimisissa kahdesti. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli tieteiskirjailija Edna Mayne Hull, joka kuoli 1975, ja toinen vaimo oli Lydia Brayman. Van Vogt kuoli Alzheimerin tautiin 2000.
Van Vogtia pidetään yhtenä tieteiskirjallisuuden kulta-ajan suurista mestareista Isaac Asimovin, Robert Heinleinin ja Theodore Sturgeonin ohella. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Van Vogtin teoksista on suomennettu ainoastaan joitain novelleja.
HMS Orion (1910)

HMS Orion oli Britannian kuninkaallisen laivaston Orion-luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 29. marraskuuta 1909. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1910 ja otettiin palvelukseen 2. tammikuuta 1912.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "Orion" liitettiin osaksi 2. taistelulaivaviirikköä Suureen laivastoon (), joka koottiin Orion -luokan ja King George V -luokan taistelulaivoista. Se otti 1916 osaa Skagerrakin taisteluun, missä se ei kärsinyt vaurioita.
Alus poistettiin 1922 palveluksesta ja myytiin romutettavaksi.
Kejsi Tola

Kejsi Tola (s. 5. helmikuuta 1992 Tirana) on albanialainen laulaja.
Ura.
Tolan laulajan ura sai alkunsa vuonna 2003 voitettuaan Albanian laulujuhlien nuorten äänten laulukilpailun. Neljä vuotta myöhemmin hän voitti myös Albanian Idols-kilpailun. Tola opiskeli Jordan Misjan musiikkilyseossa Tiranassa.
Tola edusti maataan vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Më merr në ëndërr" voitettuaan Albanian euroviisukarsinnan Festivali i Këngësin 21. joulukuuta 2008. Kejsi Tola kävi tiiminsä kanssa Saksassa nauhoittamassa kappaleensa englanninkielisen version, joka kantaa nimeä "Carry Me in Your Dreams", joka on niin ollen kappaleen lopullinen ja esitettävä versio. Kappaleen koreografian on tehnyt Julian Bulku, joka oli myös vuonna 2008 Kreikan edustajan Kalomiran koreografi. Kejsin lisäksi Moskovan lavalle kiipesivät 2 taustalaulajaa sekä 3 miespuolista tanssijaa. Hän sijoittui kilpailun loppupisteissä sijalle 17 pisteillä 48.
Vuonna 2012 Tola ottaa osaa uudelleen Festivali I Kengësiin kappaleellaan S'jemi më atje. Kappale pääsi semifinaaleista eteenpäin finaaliin, jonka päivämäärä on 22.12.2012.
Lähteet.
Viitteet.
Orion-luokka (taistelulaiva)

Orion-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, johon kuului neljä niin sanottua superdreadnoughtia.
Aseistus.
Orion-luokka poikkesi edeltäneestä Colossus-luokasta siinä, että palattiin 13,5 tuuman pääaseisiin, joilla saavutettiin sama tai suurempi tuhovoima kohteessa pienemmällä lähtönopeudella. Samalla piteni tykinputkien käyttöikä, koska lähtönopeuden nostaminen kulutti enemmän tykinputkia. Aikaisemmilla 12 tuuman tykeillä ammuttiin 395 kg:n ammuksia, mutta 13,5 tuuman ammus painoi 566 kg.
Alukset olivat myös ensimmäisiä sitten HMS Dreadnoughtin, jossa kaikki pääaseet olivat pituussuuntaisella keskiakselilla ja ensimmäisiä aluksia, joissa oli kääntyvät tornit sekä edessä että takana.
Panssarointi.
Panssarointia oli parannettu aikaisemmista luokista lisäämällä rungon panssarointia, mikä tarjosi paremmin suojan vihollisen tulelta. Alus oli myös rakenteeltaan matalampi kuin aikaisemmat ja muistutti enemmän kevyitä risteilijöitä kuin aikaisempia taistelulaivoja.
Sivuilla panssarin paksuus oli 30 cm ja torneissa 28 cm.
Koneet.
Luokan moottoreina olivat tehokkaammat höyrykoneet, koska alus oli raskaampi ja nopeudeksi vaadittiin 21 solmua. Polttoaineena käytettiin hiiltä ja öljyä.
Wulfoald

Wulfoald (k. 680) oli Austrasian major domus eli käskynhaltija 656–680. Hän oli myös Neustrian ja Burgundin major domus 673–675.
Wulfoald oli Austrasian sijaishallitsijana Kilderik II:n ollessa alaikäinen, ja hän pysyi tärkeimpänä vallankäyttäjänä myös kuninkaan tultua täysi-ikäiseksi. Klotar III:n kuoltua Kilderik sai myös Neustrian ja Burgundin kruunun ja nimitti Wulfoaldin näidenkin alueiden major domukseksi. Kilderik murhattiin kuitenkin jo 675, ja Wulfoald joutui pakenemaan takaisin Austrasiaan, jossa hän ylimystön tuella nosti kuninkaaksi Dagobert II:n. Myös Dagobert murhattiin muutaman vuoden kuluttua, ja Wulfoald kuoli pian tämän jälkeen.
Top-Toy

Top-Toy A/S oli suurin lelujen vähittäismyyjä Pohjois-Euroopan markkinoilla. Holdingyhtiö omisti yritykset nimeltä BR-lelut, Toys ”R” Us (Skandinavia) sekä Top-Toy (Hongkong) Ltd.
Yrityksen keskusvarasto ja pääkonttori sijaitsivat Tanskan Tunessa. Lisäksi Top-Toylla oli hankintaosasto Hongkongissa. Yhtiön johtajana toimi Peter Gjoerup.
Joulukuun 2018 lopussa Top-Toy asetettiin konkurssiin heikosti sujuneen joulumyynnin takia.
Historia.
Vuonna 1950 Børge Rasmussen avasi Tanskan Roskildessa lehtikioskin, jossa alettiin pian myydä myös leluja. Vuonna 1963 Børge Rasmussenin pojat Bjarne ja Henrik Gjørup tulivat mukaan yritykseen, ja samalla syntyi päätös yrityksen erikoistumisesta leluihin. Tällöin myös pantiin Børge Rasmussenin nimikirjaimet, BR, liikkeen julkisivuun ja yrityksen uudeksi nimeksi tuli BR-Legetøj (BR-Lelut).
BR jatkoi siitä lähtien kasvamistaan, aluksi vuosittain yhdellä uudella liikkeellä, mutta myöhemmin kasvuvauhti kiihtyi nopeasti. Marraskuussa 1990 muodostettiin Top-Toy A/S yhteiseksi rungoksi kaikelle yritystoiminnalle. 1990-luvun puolivälissä yritys allekirjoitti pitkäaikaisen master franchise -sopimuksen Toys "R" Usin pohjoismaisesta toiminnasta. Viimeisimpänä siirtona oli Pohjoismaiden suurimman lelujakelijan K. E. Mathiasenin osto. Vuonna 2009 Top-Toyn kahteen vähittäismyyntiketjuun Pohjois-Euroopassa kuului 270 myymälää .
Averøy

Averøy on kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Kunnalla on pinta-alaa 176 neliökilometriä, ja asukkaita oli 5 828 vuoden 2022 alussa. Kunnan hallinnollinen keskus on Bruhagen.
Historia.
Kunta perustettiin vuonna 1964 yhdistämällä Kvernesin kunta sekä osia Kornstadin ja Bremsnesin kunnista. Nykyiset rajansa Averøy sai vuonna 1983, kun pieni asumaton Eldusøya-saari liitettiin siihen Eidestä.
Maantiede.
Averøy sijaitsee kokonaan saarilla. Lähes 80 prosenttia asukkaista asuu Averøyan saarella, jossa ovat myös kunnan kaikki taajamat. Averøystä on tieyhteys tunnelia pitkin Kristiansundin kuntaan idässä ja siltaa pitkin Hustadvikan kuntaan lännessä.
Nähtävyyksiä.
Kvernesin sauvakirkko on ainoa reformaation jälkeen Norjaan rakennettu sauvakirkko.
Eide

Eide on entinen kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Se yhdistettiin Frænan kanssa uudeksi Hustadvikan kunnaksi vuoden 2020 alussa. Vuonna 2019 Eiden maapinta-ala oli 146 neliökilometriä ja asukasluku 3 433. Kunnan hallinnollinen keskus oli Eide.
Giske

Giske on kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Se koostuu saarista, joista neljä suurinta (Godøya, Giske, Valderøya ja Vigra) ovat asuttuja ja niiltä on kaikilta siltayhteys mantereelle. Kunnalla on maapinta-alaa 40 neliökilometriä ja vuoden 2023 alussa asukkaita oli 8 692.
Gisken hallinnollinen keskus on Valderhaug, joka kuuluu Nordstrandan taajamaan. Kunnan muita taajamia ovat Roald, Giske ja Leitebakk.
Lauri Rauhala

Lauri Matias Rauhala (13. syyskuuta 1914 Sievi – 5. huhtikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen psykologi ja filosofian tohtori. Rauhala teki filosofisen elämäntyönsä eksistentiaalisen fenomenologian parissa. Sen tärkeimmät analyysin kohteet ovat inhimillinen kokemus ja merkityksen ongelma. 
Rauhala kirjoitti kaksitoista kirjaa sekä noin 250 artikkelia. Uransa Rauhala aloitti sairaalapsykologina Nikkilän mielisairaalassa 1940-luvulla. Urallaan Rauhala puhui erityisen ihmiskäsityksen puolesta. Hän muotoili filosofisen kolmijaon, jonka mukaan ihminen koostuu kehosta, tajunnasta ja situaatiosta eli elämäntilanteesta.
Dholavira

Dholavira on arkeologinen kaivaus Intiassa. Paikalta on löydetty muinaisen Indus-kulttuurin aikaisen kaupungin jäännökset. Kaivaus on nimetty kilometrin päässä sijaitsevan modernin kylän mukaan. Se sijaitsee Khadirin alueella Kutchin piirikunnassa Gujaratin osavaltiossa.
Alue on yli sadan hehtaarin kokoinen ja siellä sijaitsee useita hautakumpuja. Arkeologinen kohde koostuu kahdesta osasta: linnoitetusta kaupungista ja hautausmaasta. Kaupunki on ollut vuodesta 1998 alkaen ehdolla Unescon maailmanperintöluetteloon, jonne sitä yritetään saada yhdessä Surkotadan ja Lothalin kaupunkien kanssa.
Dholavira lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2021.
Kaupungin historia.
Dholavira asutettiin noin 2650 eaa. Noin 2100 eaa. alkaen kaupunki hieman taantui. Kaupunki oli vähän aikaa hylättynä. Siellä asuttiin vuoteen 1450 eaa.
 Dholaviran ala- ja keskikaupunki hylättiin varsinaisen Harappan kauden V lopussa, mutta yläkaupungissa oli asutusta vielä myöhäisharappalaisella VII-kaudella.
Uusien tutkimusten mukaan Meghalayan-kauden alun kuivuus olisi hävittänyt harappalaisen asutuksen vuosien 2300–1800 eaa. välissä.Tuho olisi tullut kahtena aaltona. Ensimmäisen jälkeen harappalainen kulttuuri jatkui heikentyneenä. Toinen vei kaupungin perikatoon ja toi uuden rakennus- ja keramiikkatyyli, vanha keramiikka säilyi ja väheni. Vuonna 1830 eaa. Dholavirassa oli enää pyöreitä taloja, eikä Harappan kulttuuria.
Dholaviran kaupungin koon kehitys.
Dholaviran arvioitu koko eri aikakausina.
Gjemnes

Gjemnes on kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Kunnalla on pinta-alaa 382 neliökilometriä ja vuoden 2023 alussa asukasluku oli 2 669.
Gjemnesin kuntakeskus on Batnfjordsøra.
V2.fi

V2.fi on suomalainen viihteeseen ja pelaamiseen keskittyvä WWW-sivusto, jossa julkaistaan päivittäin artikkeleita, arvosteluja ja uutisia elokuvista, tietokone- ja videopeleistä, musiikista ja viihdelaitteista. Lisäksi viikoittain julkaistaan videoita, muun muassa Pelataanpa-videosarjaa ja laitearvosteluita. Lähes kaikki sivustolla julkaistava sisältö on käyttäjien kommentoitavissa. Alasin Media Oy julkaisi sivuston elokuussa 2007.
Augsburger Panther

Augsburger Panther on saksalainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Saksan jääkiekon pääsarjassa DEL-liigassa. Joukkue pelaa kotiottelunsa Curt Frenzel Stadiumilla. Seura Augsburger EV on perustettu 1878 ja jääkiekkojaosto Augsburger Panther 1994.
Joukkue kaudella 2025-2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Haram

Haram on kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Kunnalla on maapinta-alaa 254 neliökilometriä ja tammikuussa 2024 tehdyn väestönlaskennan mukaan Haramin kunnassa oli 9 357 asukasta. Kunnan hallinnollinen keskus on Brattvåg.
Vuosina 2020–2023 Haram oli osa Ålesundin kuntaa.
Hareid

Hareid on kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Kunnalla on pinta-alaa 82 neliökilometriä ja asukkaita oli 5 159 vuoden 2023 alussa.
Kunnan hallinnollinen keskus on Hareid.
One of the Boys

One of the Boys on Katy Perryn albumi, joka julkaistiin vuonna 2008. Se julkaistiin Yhdysvalloissa, Kanadassa 17. heinäkuuta 2008 ja Euroopassa 12. syyskuuta 2008. Albumilta julkaistiin singleinä ”I Kissed a Girl”, ”Hot n Cold” ja ”Thinking of You”. Vuonna 2009 ilmestyi vielä neljäs single, ”Waking Up in Vegas”. 
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan yhdeksännelle sijalle. Suomessa se ylsi virallisen albumilistan sijalle 13.
Ken Wahl

Ken Wahl (alk. Anthony Calzaretta; s. 14. helmikuuta 1957 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen näyttelijä ja Golden Globe -voittaja. Hänet tunnetaan ennen kaikkea 1980-90-luvun suositusta rikosdraama televisiosarjasta "Wiseguy", jossa hän näytteli yhtä pääosista. Hänen roolihenkilönsä nimi sarjassa oli Vincent Michael "Vinnie" Terranova. Hän on näytellyt myös elokuvissa "" (1982), "Gladiaattori" (1986), "Beverly Hillsin miljoonakeikka" (1991).
Yksityiselämä.
Wahlin vaimo on entinen Playboy-malli Shane Barbi. He menivät naimisiin vuonna 1997. Hänellä on neljä lasta, kolme nykyisestä ja yksi lapsi aiemmasta avioliitosta. Vuonna 1992 hän kaatui portaissa, jonka vuoksi Wahl kärsi monta vuotta niskakivuista. Wahl kertoi julkisuudessa monta vuotta loukkaantuneensa moottoripyöräonnettomuudessa, mutta tämä oli peitetarina. Hän lopetti näyttelijänuransa vuonna 1996.
Igor Gabilondo

Igor Gabilondo del Campo (s. 10. helmikuuta 1979 San Sebastián, Guipúzcoa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija.
Gabilondo aloitti uransa Real Sociedadin junioriakatemiassa. Hän on pelannut yhteensä kuusi kautta Real Sociedadin edustusjoukkueessa, ja teki parhaana kautenaan 2003–2004 viisi maalia 33 ottelussa.
Vuonna 2006 Gabilondo siirtyi kasvattaseurastaan Athletic Bilbaoon. Ensimmäisenä kautenaan Athleticissa hän teki 33 ottelussa kolme maalia.
Esbjerg Energy

Esbjerg Energy on tanskalainen jääkiekkoseura Esbjergistä Tanskasta. Energy pelaa Tanskan jääkiekon pääsarjatasolla Metal Ligaenissa. Vuoteen 2004 joukkue pelasi nimellä E.I.K (Esbjreg Ishockey Klub) ja vuodet 2005–2013 nimellä EfB Ishockey. Esbjergissä vaikuttaa myös jalkapalloseura Esbjerg fB joka pelaa Tanskan superliigassa joka on maan jalkapallon korkein sarjataso.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Odense Bulldogs

Odense Bulldogs on tanskalainen jääkiekkoseura, joka pelaa Tanskan korkeimmalla sarjatasolla Metal Ligaenissa.
Joukkue kautena 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Dekanoli

Dekanoli eli "dekyylialkoholi" on alkoholi, jossa on kymmenen hiiliatomia. Yhdisteestä käytetään myös nimiä "n-dekanoli", "1-dekanoli", "dekan-1-oli", "n-dekyylialkoholi", "kaprialkoholi" ja "nonyylikarbinoli". 1-dekanolia esiintyy monien kasvien tuoksuissa, erityisesti kämmekkäkasveilla ("Orchidaceae") sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Sillä on mm. seuraavat rakenteelliset isomeeriset muodot:
Dekanoli on tulenarkaa ja nieltynä voi aiheuttaa oksentelua ja pahoinvointia.
Dekanolia valmistetaan vedyttämällä kookosöljyn estereitä tai synteettisesti noneenista. Yhdistettä käytetään esimerkiksi hajusteiden, muovinpehmentimien ja puhdistusaineiden valmistamiseen sekä vaahdonestoaineena.&lt;/ref&gt;
Mohenjo-Daro

Mohenjo-Daro (, "Kuolleiden kumpu") oli muinainen kaupunki ja nykyinen arkeologinen kohde Indusjoen laaksossa nykyisessä Pakistanissa. Se sijaitsee 400 kilometriä Karachista Sindhin provinssissa. Se on todennäköisesti ollut yhdessä Harappan kanssa harappalaisten valtakunnan pääkaupunki. Kaupunki on sekä Intian seudun vanhimpia ja melko hyvin säilynyt.
Vanha sivilisaatiokeskus.
Kaupungin ala oli huipussaan jopa yli 300 hehtaaria. Kaupungissa lienee asunut noin 35 000−40 000 asukasta. Kaupungin kukoistusaikaa kesti noin 800 vuotta kolmannella ja toisella vuosituhannella ennen ajanlaskun alkua. Sen talot on rakennettu lähes kokonaan poltetusta tiilestä vuosina 2500–2100 ennen ajanlaskun alkua. Alun perin se oli muodoltaan suorakulmainen ja siellä oli ruutukaava. 
Kaupungissa oli noin 10400 taloa. Talojen ala oli yleensä 50–150 neliömetriä.
Kaksitoista 9–14 metrin levyistä pääkatua jakoi kaupungin kahteentoista kortteliin, joista 11 oli asuntokortteleita ja viimeisessä, muista erillään olevassa korttelissa oli linnakkeen muodostava tekokumpu, jossa oli useita rakennuksia.. Linnoituksen ala on 12 ha. Mohenjo-Daro oli ensimmäinen merkki kaupungistumisesta Etelä-Aasiassa, ja moni itämaisista sivilisaatioista otti mallia sen kaupunkisuunnittelusta.
Kaupungin tuho.
Induksen tasangoilla on ollut paljon tulvia, ja osa Mohenjo-Darosta on pohjaveden pinnan alapuolella. Vuoden 1900 eaa. tienoilla kaupunki alkoi rappeutua. Syyksi on väitetty ainakin ulkoista hyökkäystä, ilmaston kuivumista, tektoniikasta johtuvaa joenuoman muutosta, jatkuvia tulvia, kulkutauteja ja kapinoita. Joidenkin mielestä metsien puuvarat oli jo käytetty kaupunkien korjaamiseen ja tiilien polttamiseen, mutta toisaalta lähialueen galleriametsistä vain pieni osa riittää tiilien polttoon. Kaupunki hylättiin lopullisesti viimeistään 1 300 vuotta ennen ajanlaskun alkua.
Kaupungin koon kehitys.
Paikka lienee perustettu noin 3300 eaa.
"Hautaamattomat ruumiit".
Kaupungista löydettiin 1900-luvun arkeologisissa kaivauksissa taloista ja kaduilta noin 40 ruumista, jotka vaikuttivat kuolleen yksittäisen äkkinäisen tapahtuman seurauksena. Arkeologi Mortimer Wheeler väitti aikoinaan löytöä todisteeksi arjalaisten hyökkäyksestä. Toisten mukaan tulva on laukaissut kulkutaudin tai uhrit ovat kuolleet nälkään. Uudempien tutkimusten mukaan ruumiit olivat haudattuja ja peräisin useilta eri aikakausilta.
Kaivaukset.
Vain yksi kolmasosa kaupungista on kaivettu esille sen vuonna 1922 tapahtuneen löytämisen jälkeen.
Joseph Jackson Lister

Joseph Jackson Lister (3. elokuuta 1857 – 5. helmikuuta 1927) oli brittiläinen eläintieteilijä ja kasvien keräilijä Leytonstonesta.
Listerin isä oli Arthur Lister ja veli Gulielma Lister. Lister opiskeli St John’s Collegessa Cambridgessa, jossa hän työskenteli vuodesta 1881 alkaen, vanhempana morfologian lehtorina vuodesta 1892. Vuosien 1887–1888 aikana Lister osallistui vapaaehtoisena luonnontieteilijänä tutkimusretkelle Joulusaarelle Intian valtameressä sekä Tyynelle valtamerelle "HMS Egerialla". Lister keräsi retken aikana suuren määrän eliönäytteitä. Hän oli Royal Societyn jäsen.
Lister nimesi ja kuvaili linnuista joulusaarenpöllön ("Ninox natalis") ja joulusaarenrillin ("Zosterops natalis"). Hänen kunniakseen on nimetty useita eliöitä muun muassa orkidealaji ("Phreatia listeri" Rolfe) ja eräs lisko ("Lepidodactylus listeri").
Listerin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä J.J.Lister.
Frederikshavn White Hawks

Frederikshavn White Hawks on tanskalainen jääkiekkoseura Frederikshavnista. Joukkue pelaa Tanskan korkeimmalla sarjatasolla Metal Ligaenissa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Bisons de Neuilly-sur-Marne

Bisons de Neuilly-sur-Marne on ranskalainen jääkiekkoseura. Joukkue pelaa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla FFHG Division 1'ssa. Seura on perustettu vuonna 1974. Bisons on kotoisin Neuilly-sur-Marnen kaupungista Île-de-Francen alueelta.
Bisons on pelannut perustamisesta lähtien Ranskan alemmilla sarjatasoilla, lukuun ottamatta kausia 2008–2009 ja 2009–2010, jolloin se pelasi Ranskan korkeimmalla sarjatasolla Ligue Magnus'ssa. Kaudeksi 2011–2012 se nousi jälleen korkeimmalle sarjatasolle.
Vihdin vaakuna

Vihdin vaakuna on Vihdin kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa seudun runsaslukuisista vesistöistä. Niitä vaakunassa edustaa vesipyörä ja aaltokoro, kun taas kaateinen polviorsi on viittaus kunnan nimen alkukirjaimeen.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers. Suomen sisäasiainministeriö vahvisti sen käyttöön 12. kesäkuuta 1953 Vihdin kunnanvaltuuston 10. huhtikuuta 1953 tekemän päätöksen perusteella. Vaakunan selitys on ”kultakentässä aaltokoroinen, kaateinen polviorsi, jonka yläpuolella saatteena vesipyörä; molemmat siniset”.
Ison-Beltin silta

Ison-Beltin silta (tansk. "Storebæltsforbindelsen") on riippusilta Ison-Beltin salmessa Tanskassa. Vuonna 1998 avattu silta ylittää 65 metrin korkeudessa merkittävän laivareitin. Eurooppatie E20 kulkee sillan kautta.
Ison-Beltin salmen keskellä on rakennustöiden yhteydessä laajennettu Sprogø-saari. Salmen itärannalta Sprogølle maantieliikenne kulkee sillalla ja rautatieliikenne kulkee kahdessa vierekkäisessä tunnelissa. Sprogøltä salmen länsirannalle sekä maantie- että rautatieliikenne kulkevat samaa siltaa pitkin.
Sjællandin ja Sprogøn välisen itäisen siltakokonaisuuden (6 790 m) keskellä on riippusilta (2 700 m) ja tämän molemmin puolin on palkkisilta. Riippusillan keskijänne on 1 624 metriä, kokonaispituus noin 2 700 metriä ja pylonit ovat 254 metriä korkeat. Sprogøn ja Fynin välinen läntinen silta (6 611 m) on kokonaan palkkisilta.
Rautatietunneli on 8 024 metriä pitkä. Tunneli ei ole suora vaan kaartaa pohjoisen kautta.
Ison-Beltin sillan alikulkukorkeus 65 metriä on otettu huomioon muun muassa Turun Pernon telakalla rakennettujen risteilyalusten rakenteissa. 72 metrin korkeuteen merenpinnasta ulottuva risteilyalus "Oasis of the Seas" kulki sillan ali savupiiput alaslaskettuina, täyttä vauhtia ja laskuveden aikaan loka-marraskuun vaihteessa vuonna 2009 kuten myös sen sisaralus "Allure of the Seas" vuotta myöhemmin. 
Silta valittiin vuonna 2006 yhtenä kahdestatoista arkkitehtuurikohteesta osaksi Tanskan kulttuurikaanonia.
Neljä tyttöä ja maagiset farkut

Neljä tyttöä ja maagiset farkut on yhdysvaltalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2005. Elokuva perustuu Ann Brasharesin samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosissa nähdään perheensä ainoata lasta Carmen ”Carma” Lowellia näyttelevä America Ferrera, elokuva-alaa opiskelevaa Tibby ”Tib” Rollinsia näyttelevä Amber Tamblyn, urheilullista Bridget ”Bee” Vreelandia näyttelevä Blake Lively ja kreikkalaista Lena ”Len/Lenny” Kaligarista näyttelevä Alexis Bledel.
Elokuvalle on tehty myös jatko-osa "Neljä tyttöä ja maagiset farkut 2".
Juoni.
Neljä parasta kaveria Tibby, Bridget, Lena ja Carmen ovat aina tukeneet toisiaan. Kesäloman koittaessa tytöt joutuvat eroamaan toisistaan. Ennen lomalle lähtöä, he löytävät farkut ja päättävät kaikki yhteistuumin sovittaa niitä. Farkut sopivat kaikille täydellisesti, ja he päättävät tehdä kesäksi sääntöjä, mitä ei saa tehdä, kun farkut ovat jalassa. He lähettävät farkut vuoron perään toisilleen ja kirje, jossa lueteltiin säännöt tulee farkkujen mukana. Aluksi kaikki menee huonosti ja kommelluksia syntyy, mutta pian kaikki kuitenkin kääntyy parhain päin. Tytöt uskovat että farkuissa on taikaa, vaikka he aluksi luulivat niiden olevan täysin tavalliset farkut muiden joukossa.
Li Xiannian

Li Xiannian (kiinaksi 李先念; pinyin: Lǐ Xiānniàn; 23. kesäkuuta 1909 – 21. kesäkuuta 1992) oli kiinalainen kommunistijohtaja ja maan presidentti vuosina 1983–1988.
Li liittyi Kiinan kommunistiseen puolueeseen jo vuonna 1927. Pitkän marssin aikana hän oli Puna-armeijan (sittemmin Kansan vapautusarmeijan) kapteenina. Sisällissodan päätyttyä hän toimi vuodesta 1949 lähtien Hubein maakunnan kuvernöörinä, ennen kuin nimitettiin valtiovarainministeriksi 1954. Politbyrooseen hän pääsi kaksi vuotta myöhemmin.
Kulttuurivallankumouksen aikana Li joutui epäsuosioon, mutta nousi takaisin virkaansa Zhou Enlain myötä 1973, ja aloitti uudistukset kohti markkinataloutta. Hän toimi joitakin vuosia myös pääministerin sijaisena.
Siuntion vaakuna

Siuntion kunnanvaakuna on saanut aiheensa Uudenmaan maakunnan vaakunasta ja apostoli Pietarista, jolle on pyhitetty pitäjän keskiaikainen harmaakivikirkko vuodelta 1460. Vaakunassa toistuu maakuntavaakunan hopeiset aallot, ja avain on heraldiikassa Pyhän Pietarin symboli.
Vaakunan on suunnitellut A. W. Rancken, ja se vahvistettiin käyttöön 22. huhtikuuta 1950. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hirsittäin asetettu kultainen avain, jonka kieli muodostaa ristin ja perä on neliapilan muotoinen, kahden aaltokoroisen hopeahirren välissä”.
Herøy (Møre ja Romsdal)

Herøy on kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Kunnalla on maapinta-alaa 118 neliökilometriä, ja asukkaita oli 8 842 vuoden 2023 alussa.
Sanden kunta erotettiin Herøystä vuonna 1867. Viimeisimmät muutokset kunnan rajoihin tehtiin vuonna 1964, jolloin kaksi aluetta liitettiin naapurikuntiin Sandeen ja Ulsteiniin.
Herøyn hallinnollinen keskus on Fosnavåg. Muita taaamia ovat Moltustranda, Tjørvåg, Dragsund, Leikong, Remøy ja Kvalsund.
Media.
Paikallislehti "Vestlandsnytt" ilmestyy kahdesti viikossa.
Thor amboinensis

Thor amboinensis on pienikokoinen trooppisten vesien katkarapu. Se kasvaa noin kolme senttiä pitkäksi, ja siinä on valkoisia täpliä kullanruskealla pohjalla. Se elää Tyynenmeren länsi- ja keskiosissa usein symbioosissa "Heteractis"-suvun merivuokkojen kanssa.
"Thor amboinensis" -katkarapuja pidetään joskus riutta-akvaarioissa, varsinkin pienissä nanoriutta-tyyppisissä altaissa. Ne vemputtavat peräpäätään kävellessään, mikä selittää niiden markkinointinimen ”sexy shrimp”.
Midsund

Midsund on entinen kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Kunnalla oli pinta-alaa 95 neliökilometriä ja tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Midsundin kunnassa oli 2 010 asukasta. Midsund liitettiin Molden kuntaan vuonna 2020.
Media.
Midsundissa ilmestyi vuosina 1983–2016 paikallislehti "Øyavis".
Kuntavaakuna.
Midsundin vaakunassa oli sinisellä pohjalla kaksi hopeista kolmiota. Ne viittaavat kunnan kahteen suurimpaan saareen sekä näiden väliseen salmeen.
Iisak Kosola

Iisak Jalmari Kosola () oli suomalainen jääkärivänrikki.
Perhetausta.
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Yrjö Kosola ja Maria Perälä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1926 Ada Tukiaisen kanssa.
Opinnot.
Kosola kävi kansakoulun.
Jääkärikausi.
Kosola työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 11. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota.
Kosola saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Kosola palveli sisällissodan jälkeen edelleen koulutusaliupseerina ennestään tutussa 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Jääkärirykmentti 3 ja Savon jääkärirykmentti 3. Kosola erosi armeijasta 16. helmikuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin voimistelu- ja urheiluohjaajaksi Kauhavan suojeluskuntaan. Kauhavalla hän palveli 7. joulukuuta 1919 – 1. joulukuuta 1920 välisen ajan, jonka jälkeen hän siirtyi paikallispäälliköksi ja palveli paikallispäällikkönä 15. maaliskuuta – 30. lokakuuta 1924 välisen ajan. Takaisin armeijan palvelukseen hän astui 1. huhtikuuta 1930 ja hänet sijoitettiin autonkuljettajaksi Ilmailukouluun. Armeijasta hän erosi toistamiseen 22. maaliskuuta 1938 tultuaan eläkeikään.
Pitkään hän ei viihtynyt toimettomana vaan siirtyi Valtion Patruunatehtaan palveluksessa Lapualle, missä hän työskenteli vuoteen 1942 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi Vaasan Tie- ja Vesirakennuspiirin palvelukseen ja työskenteli vuoteen 1945 saakka. Hänet haudattiin Kauhavalle jääkärihautaan.
Rindal

Rindal on kunta Trøndelagin läänissä Norjassa. Kunnalla on maapinta-alaa 612 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2024 alussa 1 958. Kunnan hallinnollinen keskus on Rindal.
Rindal erotettiin vuonna 1858 Surnadalin kunnasta. Vuonna 2008 noin kahdeksan neliökilometrin suuruinen alue Rindalin luoteisosasta liitettiin Hemneen.