tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
PAOK Thessaloniki BC

PAOK Thessaloniki BC on kreikkalainen koripalloseura, joka sijaitsee Thessalonikissa. Joukkue kuuluu PAOK-seuraan ja se on pelannut A1 Ethnikissa vuodesta 1960 lähtien yhtäjaksoisesti.
Historia.
PAOK Thessalonikin koripallojaosto perustettiin pian emäseuran perustamisen jälkeen vuonna 1928. Vuonna 1959 joukkue voitti ensimmäisen Kreikan mestaruutensa. Kun Kreikan liigaa muutettiin ammattimaiseksi vuonna 1963, joutui PAOK sarjaporrasta alemmas A2 Ethnikiin. Seuraavaksi kaudeksi joukkue onnistui kuitenkin nousemaan uudestaan korkeimmalle tasolle. Putoaminen takaisin alemmalle sarjalle oli lähellä vuonna 1977, mutta PAOK onnistui voittamaan karsinnat. 
1980–luvulla seura kävi kovaa paikalliskamppailua Aris Thessalonikin kanssa kaupungin ykkösjoukkueen tittelistä. Kun joukkueet kohtasivat vuonna 1984 Kreikan cupin finaalissa, oli PAOK Thessalonikin silloinen valmentaja Faidonas Mathaiou käskenyt pelaajiaan ajamaan hiuksensa kokonaan pois. PAOK voitti finaalin luvuin 74–70 ja peli muistetaan nimellä “ajettujen päiden finaali”.
1990–luvun PAOK aloitti vahvasti voittaen Saporta Cupin vuonna 1991. Seuraavanakin vuonna joukkue pääsi loppuotteluun, mutta joutui lopulta häviämään Real Madridille. Samana vuonna joukkue voitti Kreikan mestaruudenkin. Seuran viimeisin runkosarjan voitto on kaudelta 1992–1993, jolloin se voitti 26:sta pelistä 22. Samana kautena se pelasi ensimmäistä kertaa historiassaan Euroliigassa päästen aina Final Fouriin saakka. Toni Kukočin johtama Benetton Treviso vei kuitenkin voiton niukasti kahdella pisteellä. Korać Cupin voitto vuonna 1994 on seuran tähänastisen historian tärkeimpiä voittoja. Seuraavana kautena voitti Kreikan cupin ja vuonna 1999 tämä tapahtui uudestaan.
Vuonna 2000 PAOK muutti Alexandrio Melathronilta PAOK Sports Arenaan, jonka jälkeen seura ei ole onnistunut voittamaan yhtään mestaruutta.
Bob Paisley

Robert "Bob" Paisley (23. tammikuuta 1919 – 14. helmikuuta 1996) oli englantilainen jalkapallomanageri, josta tuli yksi ammattikuntansa menestyneimmistä edustajista valmentaessaan Liverpoolia 1970- ja 1980-luvuilla. 
Ura.
Hänen suhteensa Liverpoolin kanssa kesti puolisen vuosisataa – ensin pelaajana, sitten fysioterapeuttina ja valmentajana ja lopulta managerina. Yhdeksällä managerikaudellaan vuosien 1974 ja 1983 välillä Paisley johdatti Liverpoolin kuuteen liigamestaruuteen, kolmeen Euroopan cupin voittoon, UEFA Cupin voittoon ja kolmeen liigacupiin, viiteen Community Shield -ottelun voittoon sekä UEFA Super Cupin haltijaksi. Pelaajaurallaan Paisley voitti Liverpoolissa yhden mestaruuden ja pelasi kaikkiaan 252 liigaottelua.
Paisley aateloitiin Brittiläisen imperiumin upseeriksi (OBE) ja hänet valittiin English Football Hall of Fameen 2002 ensimmäisten kuuden kunniagalleriaan kelpuutetun managerin joukossa.
Paisley sairasti elämänsä loppuvaiheessa Alzheimerin tautia ja kuoli 77-vuotiaana 14. helmikuuta 1996.
Vuoden pakolaisnainen

Vuoden pakolaisnainen -palkinto on Suomen Pakolaisavun vuosittain myöntämä palkinto Suomessa asuvalle pakolaisnaiselle. Ensimmäisen kerran se jaettiin naistenpäivänä 8. maaliskuuta 1998. Palkinnon avulla Suomen Pakolaisapu haluaa tukea ja edistää pakolaisnaisten asemaa suomalaisessa yhteiskunnassa. Palkinnon suuruus on tuhat euroa.
Moni valituista on pyrkinyt jossain vaiheessa politiikkaan. He ovat edustaneet SKP:ta, SDP:ta, kokoomusta, RKP:ta ja vihreitä.
Vuonna 2016 Suomen Pakolaisapu palkitsi ensimmäistä kertaa vuoden pakolaisnaisen lisäksi myös Vuoden pakolaismiehen.
Vuodesta 2023 lähtien järjestö on valinnut sukupuolesta riippumatta yhden Vuoden pakolainen -tunnustuspalkinnon saajan.
Saleen S7

Saleen S7 on yhdysvaltalainen urheiluauto, jota valmistettiin rajoitetusti vuosina 2000–2006. Auton ensiesittely oli 19. elokuuta 2000 Monterreyssä. Varsinainen tuotanto aloitettiin vuonna 2002. Vuoteen 2004 asti autossa oli 7-litrainen V8-moottori, jonka huipputehoksi ilmoitettiin 410 kW. Vuonna 2005 tilalle tuli S7 Twin Turbo, jonka moottoriteho oli kasvatettu kahdella turboahtimella 559 kW:iin. Twin Turbon huippunopeudeksi ilmoitettiin 399 km/h. Auton suunnittelusta vastasivat päälinjojen osalta Steve Saleen, korisuunnittelun osalta Ray Mallock Ltd, rungon ja sisätilojen CAD-suunnittelun osalta Phil Frank Design sekä valmistuksen resurssoinnin ja varsinaisen rahoituksen osalta Hidden Creek Industries. Autojen kokoonpano tapahtui Saleenin verstaalla Kalifornian Irvinessä.
S7R.
Saleen S7:stä tehtiin myös puhtaasti kilpakäyttöön tarkoitettuja S7R versioita. Saleen S7R onkin eräs kaikkien aikojen menestyneimmistä urheiluautoon perustuvista kilpa-autoista. GTS/GT1 -versiot ovat osallistuneet muun muassa sarjoihin America Le Mans Series, Le Mans Series ja FIA GT. Syyskuuhun 2009 mennessä S7R:llä on osallistuttu 264 kilpailuun, joista 218:ssa sijoituksena on ollut paikka kymmenen parhaan joukossa ja 166 kertaa palkintokorokkeella. Voittoja on tilille kertynyt 105 ja sarjamestaruuksia yhdeksän. 
Vuonna 2010 ranskalaisen Labre Competition -yksityistiimin ajattama Saleen ajoi LMGT1-luokan voittoon Le Mansin 24 tunnin ajoissa sekä LMS-sarjassa. Kyseinen vuosi oli viimeinen, kun GT1-autoja sallittiin mukaan ACO:n järjestämiin sarjoihin ja tapahtumiin.
S7R perustuu teknisesti pitkälti alkuperäiseen vapaastihengittävään S7 versioon. Ensimmäiset S7R kilpa-autot valmisti Ray Mallock Ltd mutta pian autojen rakentamisesta ryhtyi vastaamaan ranskalainen kilpatalli Oreca. Kaikkiaan S7R kilpa-autoja on valmistettu 14 kappaletta.
Runkonumero 15 vuodelta 2002 on ollut vuodesta 2007 lähtien Ruotsissa.
Raittiuden Ystävät

Raittiuden Ystävät ry on vuonna 1853 perustettu suomalainen raittiutta edistävä yhdistys. Se on raittiusjärjestöjen keskusjärjestö, jonka alaisuudessa toimii paikallisyhdistyksiä ja jäsenliittoja. Raittiuden Ystävillä on myös henkilöjäseniä.
Järjestö keskittyy ehkäisevään päihdetyöhön korostaen yksilöiden, perheiden, yhteisöjen ja yhteiskunnan vastuullisuutta päihdeasioissa sekä opastaa ihmisiä terveisiin elämäntapoihin. Järjestöllä on ollut paikallistoimintaa yhtäjaksoisesti 1880-luvulta alkaen ja se on järjestänyt kulttuuri-, liikunta- ja urheilutoimintaa sekä toiminut näytelmätoiminnan uranuurtajana Suomessa.
Raittiuden Ystävät ry on SOSTEn jäsenjärjestö. 
Raittiuden Ystävät ry myöntää ansiomerkkejä, kunniamerkkejä, vuosimerkkejä ja kunniakirjoja. Yhdistys perusti Joutsenon opiston vuonna 1950. Nykyisin opiston ylläpitäjänä toimii Joutsenon Opiston kannatusyhdistys ry.
Vuoden raittiusteko.
"Vuoden raittiusteko" -tunnustus myönnetään vuosittain raittiutta ja terveitä elämäntapoja merkittävästi edistäneelle henkilölle tai muulle taholle. Ensimmäisenä tunnustuksen sai Matti Vanhanen (2003); myöhempiin tunnustuksen saajiin lukeutuu Arno Kotro (2006), joka on puhunut alkoholinkäytön lopettamisestaan julkisuudessa.
Tunnustuksen ovat saaneet:
Springfield (Florida)

Springfield on kaupunki Floridassa, Yhdysvalloissa.
Maantiede.
Kaupungin pinta-ala on 10,7 neliökilometriä, josta 10,3 on maata ja 0,4 vettä.
Väestö.
Vuonna kaupungissa asui 8 810 ihmistä. Kaupungissa oli 3427 kotitaloutta ja 2350 perhettä.
Väestöstä noin 21,5 prosenttia elää köyhyysrajan alapuolella.
Losseropallokala

Losseropallokala ("Monotrete suvattii", vanh. "Tetraodon suvattii") on kaakkoisaasialainen makean veden pallokalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Losseropallokala voi kasvaa 12 cm pitkäksi. Se on ruskeansävyinen, täplikäs; silmännurkasta lähtevät tummat juovakuviot kohti poskia kuin liioitellun suuret irtoripset. Silmät ovat punaiset ja yleiskuva kuhmurainen.
Alkuperä.
Losseropallokala on kotoisin Mekong-joen vesistöstä Laosin ja Thaimaan alueilta. Se viihtyy mutapohjaisilla joen osilla lähellä pohjaa.
Käyttäytyminen.
Losseropallokala on sukunsa aggressiivisimpia lajeja.
Losseropallokalat viettävät ison osan ajastaan piiloutuneena pohjamutaan, mistä ne sitten syöksähtävät ohikulkevan saaliin kimppuun.
Losseropallokalalla on monipuoliset soidinmenot jotka kestävät useita tunteja, jopa päiviä. Koiras puhdistaa pesäpaikan, esimerkiksi laakean kiven pinnalta, puhaltelemalla siihen vesisuihkuja ja hieromalla sitä vatsallaan. Pari pyörii sitten kutupaikan yläpuolella, ja kutuvalmis naaras vaihtaa väriään paljon vaaleammaksi. Lopulta naaras asettelee mätimunat pesäpohjaan uiskennellen sen yläpuolella ylös ja alas. Sitten se poistuu paikalta, ja koiras jää hedelmöittämään munat ja vartioimaan mätiä. Poikaset kuoriutuvat noin viikon kuluttua.
Losseropallokalat ovat lisääntyneet akvaariossa, mutta kutuparin löytäminen voi olla vaikeaa, sillä sukupuolet ovat varsin samannäköisiä. Myös pienenpienten poikasten ruokinta on haastavaa.
Vesiolot ja ravinto.
Losseropallokalalle sopiva pH on 6,5–7,5 ja lämpötila 22–27 °C. Kala on herkkä ammoniakille ja nitriitille, ja sotkee vettä ruokailutavoillaan, joten akvaariossa tarvitaan useita vedenvaihtoja. Sopivaa ravintoa ovat erilaiset äyriäiset kuten krillit, katkaravut ja taskuravut.
Emotional

Emotional on Falcon neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1986 levymerkillä GiG Records. Levyä arvosteltiin hyväksi, jonka johdosta Falco aloitti maailmankiertueensa, joka oli menestys.
Taustaa.
Albumin ensimmäinen single oli "The Sound of Musik", joka menestyi kohtalaisesti niin saksankielisissä maissa kuin niiden ulkopuolellakin. Seuraava single "Coming home (Jeanny Part2)" saavutti Saksassa ykkössijan. Kappale on jatkoa aiemmin ilmestyneen albumin kappaleesta Jeanny.
Aleksandr Stepanov

Aleksandr Aleksandrovitš Stepanov (, s. 26. huhtikuuta 1979 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Stepanov aloitti pääsarjauransa Dynamo Moskovassa vuonna 1998. Seitsemän Moskovassa vietetyn kauden jälkeen hän siirtyi Ak Bars Kazaniin vuonna 2005. Aleksandr Stepanov oli voittamassa Kazanissa Venäjän mestaruutta vuonna 2006 ja Euroopan seurajoukkueiden mestaruutta vuonna 2007. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Severstal Tšerepovetsiin, jossa pelasi vuoden ja siirtyi sen jälkeen Salavat Julajev Ufaan.
PAOK

PAOK Thessaloniki on vuonna 1926 perustettu urheiluseura Thessalonikista, Kreikasta. Kuten AEK Ateenallakin, on myös PAOK:in logossa kaksipäinen kotka. Seuran lempinimi onkin logon takia "Pohjoisen kaksipäinen kotka". 
Joukkueen kaikista pahin vihollinen on Olympiakos, joka yritti 1960-luvulla varastaa seuran jalkapallojoukkueelta Giorgos Koudasin. Myös paikallisten Aris Thessalonikin ja Iraklisin kanssa on pientä närää.
2001 seura aloitti oman televisiokanavansa, "PAOK Channelin", lähetykset. Kanava oli Kreikan ensimmäinen kanava, joka oli seuran omistama.
Kysyl-Syr

Kysyl-Syr () eli Kyhyl Syyr () on kaupunkimainen taajama Viljuiskin ulusissa eli piirissä Sahan tasavallassa. Se sijaitsee piirin keskiosassa, Viljuijoen etelärannalla, 90 kilometriä piirikeskuksesta Viljuiskista itään. Kysyl-Syrissä on jokisatama, ala- ja keskiasteen koulu, musiikkikoulu, urheilukeskus, terveyskeskus, kauppa ja vapaa-ajankeskus. Paikkakunnalla on rakennusaineteollisuutta.
Asukasluvun kehitys:
Kysyl-Syr perustettiin vuonna 1960 ja taajama siitä tuli 1974.
Sunnmørsalpene

Sunnmørsalpene on Sunnmøren piirikunnan alueella Norjassa sijaitseva Skandien vuoriston osa, joka koostuu lähinnä Hjørundfjorden-vuonon lähiympäristössä olevista huipuista. Sunnmørsalpeneen luettavat vuoret rajoittuvat enimmäkseen Voldan, Ørstan, Strandan ja Sykkylvenin kuntien alueelle.
Vuoriston osaan kuuluvista huipuista korkein on 1 717 metriä merenpinnan tasoa korkeammalle yltävä Kvitegga.
Vyöryt.
Norjan viidestä suurimmasta tunnetusta kuolonuhreihin johtaneesta vyörystä kolme on sattunut Sunnmørsalpenen alueella, Hjørundfjordenin vuonolla.
Vähemmän aikaa sitten on tapahtunut myös kaksi tragediaa.
Hansinsaari

Hansinsaari (, , , inuktitutiksi "Tartupaluk") on Tanskan ja Kanadan keskenään jakama asumaton 1,3 neliökilometrin kokoinen saari, joka sijaitsee Ellesmerensaaren ja Pohjois-Grönlannin välisessä Kennedyn kanaalissa. 
Satelliittipaikannuksella toteutettujen kartoitusten mukaan valtioiden raja kulkisi saaren halki likimain sen keskikohdalta. Tanska ja Kanada kuitenkin kiistelivät saaresta useiden vuosikymmenien ajan. Maat allekirjoittivat 11. kesäkuuta 2022 sopimuksen saaren jakamisesta. Tanskan osuus siitä kuuluu tästedes hallinnollisesti Grönlannin autonomiseen alueeseen, Kanadan osuus Nunavutin territorioon.
Saaren ja sitä ympäröivien vesien omistamisesta ei ole voitu tähän asti odottaa suuria voittoja, mutta ilmaston lämpenemisen vuoksi Kennedyn kanaalin jää on sulamassa ja siitä tulee tärkeä osa Luoteisväylää, joka yhdistää Pohjois-Amerikan Aasiaan. Ennen kuin saaren jaosta päästiin sopimukseen, aluekiistan pelättiin kuumenevan, sillä alueen omistaminen tuo kansallisia etuja. Sieltä voi etsiä luonnonvaroja ja kalakantoja.
Saaren läpimitta on noin 1 kilometri, ja sen korkein kohta kohoaa 125 metriä merenpinnan yläpuolelle. Saaren läntinen osa kuuluu Kanadalle ja itäinen Grönlannille. Saari on nimetty grönlantilaisen oppaan Hans Hendrikin mukaan amerikkalaisen Charles Francis Hallin johtaman naparetken aikana vuosina 1871–1873.
Tui

Tui ("Prosthemadera novaeseelandiae") on Uudessa-Seelannissa elävä kotoperäinen mesikkoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 31 cm. Tuin höyhenpuku on pääosin tummanruskea. Siivillä on metallinvihreä vivahde, juhlapukuisella koiraalla myös pää ja pyrstö ovat vihertävät. Siivellä on pienten peitinhöyhenten muodostama valkoinen raita. Koiraan laulaessa sen kurkun sivuilta pullahtavat näkyviin valkoiset höyhentupsut.
Esiintyminen.
Tui elää Uudessa-Seelannissa noin 50 000 neliökilometrin alueella. Laji on taantunut voimakkaasti eurooppalaisten tulon jälkeen elinympäristöjen tuhoutumisen ja vieraiden nisäkäspetojen takia.
Elinympäristö.
Tuit asuvat erilaisissa metsissä ja istutusmetsiköissä.
Lisääntyminen.
Tui rakentaa suurehkon risupesän korkealle latvustoon.
Ravinto.
Tuin ravintona ovat mesi, hedelmät ja hyönteiset.
Pisamapallokala

Pisamapallokala ("Monotrete abei", vanh. "Tetraodon abei") on kaakkoisaasialainen makean veden pallokalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Pisamapallokala voi kasvaa noin 10 cm pitkäksi. Siinä on tummanruskealla pohjalla vaaleampia, hiukan oranssiin sävyttyneitä pilkkuja. Silmät ovat punaiset ja kyljessä punainen täplä.
Alkuperä.
Pisamapallokala elää Meklong-, Mekong- ja Chao Phraya-jokien vesistöissä.
Käyttäytyminen.
Pisamapallokala on aktiivinen kala, mutta tarvitsee luolan johon se voi vetäytyä suojaan. Se on aktiivisimmillaan hämärän aikaan.
Vesiolot ja ravinto.
Pisamapallokala syö monenlaisia selkärangattomia, etenkin kotiloita.
Vilhelm Malkamäki

Vilhelm Malkamäki () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana. 
Perhetausta ja koulutus.
Malkamäen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Malkamäki ja Maria Malkamäki. Hän kävi Lapuan yhteiskoulun kahdeksanteen luokkaan saakka, jolta hän erosi liittyäkseen jääkäriliikkeeseen.
Jääkärikausi.
Malkamäki liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 23. helmi 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota.
Malkamäki astui Suomen armeijan palvelukseen vääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Kämärän asemalla, missä hän kaatui taistelussa 24. huhtikuuta 1918. Hänet haudattiin Ylistaron sankarihautaan.
Nižni Bestjah

Nižni Bestjah () eli Allaraa Besteex () on kaupunkimainen taajama Sahan tasavallassa Lenajoen itärannalla, vastapäätä tasavallan pääkaupunkia Jakutskia. Nižni Bestjah on Meŋe-Ĥaŋalasin uluusin hallinnollinen keskus. 
Nižni Bestjah on Jakutskin ja Sahan tasavallan keskeinen liikennesolmu. Sinne päättyy Jakutskin etelään yhdistävä Lenan valtatie (M 56) ja sieltä varsinaisesti lähtee edelleen Jakutskista Magadaniin johtava Kolyman valtatie (M56), sillä Nižni Bestjahin ja Jakutskin välinen Lenan ylittävä osuus kuljetaan lautalla tai jäätietä pitkin. Sieltä myös lähtee osavaltiotason "Amga"-maantie. Nižni Bestjahissa on myös jokisatama. Paikkakunnalla on rakennusaineteollisuutta. Nižni Bestjahissa on ala- ja keskiasteen koulu, mutakylpylä, kulttuuritalo, kauppa ja terveyskeskus. 
Asukasluvun kehitys:
Nižni Bestjah perustettiin 1920-luvulla ja taajama siitä tuli vuonna 1971. Tulevaisuudessa taajaman asema tasavallan tärkeimpänä liikennesolmuna tullee vahvistumaan ja sille on kaavailtu kaupungin statusta.
Solna Vikings

Solna Vikings on ruotsalainen koripalloseura Solnasta.
Solna Viking perustettiin vuonna 1999 konkurssiin menneen Solna IF:n tilalle. Solna IF oli 1990–luvulla tehnyt 3,2 miljoonan kruunun velat, jotka lopulta johtivat seuran konkursiin. 2000-luvulla Solna Vikings on voittanut Ruotsin mestaruuden kahdesti.
Ripsupallokala

Ripsupallokala ("Monotrete baileyi" vanh. "Tetraodon baileyi") on kaakkoisaasialainen makean veden pallokalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Ripsupallokala voi kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Se on ruskeankirjava väriltään, ja suomutonta ihoa peittävät karvamaiset nystermät, joita on koiraalla enemmän kuin naaraalla. Vatsapuoli on kullankeltainen tai oranssi ja sileä.
Alkuperä.
Ripsupallokala elää Mekong-joen vesistössä.
Käyttäytyminen.
Ripsupallokala on aggressiivinen kala, joka puree muita kaloja ja ärhentelee myös lajitovereilleen.
Legionella

Legionella on aerobisten, gramnegatiivisten sauvabakteerien suku. Legionellaa esiintyy pieniä määriä makeissa luonnon vesissä ja maaperässä. Legionellabakteerit voivat lisääntyä vesijärjestelmissä ja kulkeutua aerosolien mukana hengitysilmaan.
"Legionella pneumophila" aiheuttaa legioonalaistaudin eli legionelloosin, joka on vakava keuhkokuume. Legionellatartunnan voi saada esimerkiksi pisaratartuntana suihkusta, porealtaasta tai kukkamullan käsittelystä.
Legionellaa vastaan ei ole rokotusta, mutta tartuntaa on mahdollista hoitaa erytromysiinillä ja tetrasykliinillä.
Legionellat viihtyvät parhaiten lämpimissä, 37–40 °C:ssa neutraaleissa vesissä, joiden pH on 6,9–7,0. Legionellat voivat säilyä elossa vesijohtovedessä jopa vuoden ajan, jos veden lämpötila on alle 50 °C. Legionellat kuolevat myös, jos veden klooripitoisuus on 0,5 mg/l tai suurempi. Lämpimän veden lämpötila onkin pidettävä varmuuden vuoksi 60 °C:ssa ja tarvittaessa vesi on kloorattava.
Terveydenhuollon ongelmaksi legionella-bakteerit ovat muodostuneet kahdesta syystä: 1) eräät niistä pesiytyvät ja lisääntyvät useissa teknisissä järjestelmissä käytettävissä tai niihin kertyvissä vesissä; ja 2) bakteerit leviävät em. laitteista ympäristöön vedestä muodostuvien aerosolipisaroiden mukana ja kulkeutuvat tartuttamiskykyisinä ilmavirtojen ja tuulen kuljettamina pitkiäkin matkoja. Käytännössä tärkeimpiä epidemioiden aiheuttajia ovat olleet ilmastointijärjestelmät, lämminvesijohtojen lämmönvaihtimet sekä aerosoleja kehittävät suihkutuslaitteet ja porealtaat. Lisäksi useissa tehtaissa on vedenkäyttöön perustuvia toimintoja, joissa legionellat saattavat lisääntyä runsaasti. Myös juomavedessä olevia legionelloja on arveltu tartunnan syyksi, silloin ehkä vahingossa keuhkoihin hengitysilman mukana joutuneina.
Käytäntö on osoittanut, että legionellojen poistaminen kokonaan vesijärjestelmistä on vaikeaa. Siinä voidaankin onnistua vain jatkuvatoimisilla desinfektiomenetelmillä. Sen sijaan pitoisuuksien pienentäminen on kaikissa vesijärjestelmissä mahdollista ja se myös on sairastumisten ehkäisemisen kannalta välttämätöntä.
Lämpötila on tärkeä legionellabakteerien kasvuun vaikuttaja. Legionellat pystyvät lisääntymään kun lämpötila on 20-45 °C. Parhain kasvulämpötila-alue legionellalle on 30-37 °C bakteerikannan mukaan vaihdellen. Legionelloja on havaittu vesinäytteistä, joiden lämpötilat ovat olleet 6-66 °C, mutta legionellasolujen vaurioituminen alkaa jo kun lämpötila on tasaisesti pitkään yli 46 °C:n. Suurin osa elinkykyisistä legionelloista tuhoutuu muutamassa tunnissa 50 °C:ssa. Tasaisesti 60 °C lämpöinen vesiympäristö ei enää sisällä eläviä legionellabakteereja.
Legionella tarttuu vain bakteereja hengittämällä keuhkojen kautta. Juomavedessä oleva legionella bakteeri kuolee ihmisen ruuansulatusjärjestelmässä.
Suomen rakentamismääräysten mukainen 55-asteinen lämmin käyttövesi ei käytännössä voi enää levittää legionellabakteeria.
Pohitulli-halli

Pohitulli-halli (tai Pohitullin palloiluhalli) on palloiluhalli Uudessakaupungissa. Parhaiten se tunnettiin koripalloseura Korihaiden kotihallina. Nykyään hallin pääkäyttäjä on salibandyseura Nystars.
Hallin yleisöennätys on 2 500 katsojaa vuoden 1990 koripallofinaalista. Hallissa on myös pelattu Suomi-Kuuba ja Suomi-Puola koripallomaaottelut.
Palloiluhallin virallinen nimi muutettiin Pohitullin palloiluhallista Uusikaupunki 400 -areenaksi Uudenkaupungin 400-vuotisjuhlavuoden kunniaksi vuonna 2017. Juhlavuoden jälkeen hallin nimi muutettiin muotoon "Uusikaupunki Areena".
Monitoimijatalo Wintterin valmistuttua keväällä 2025 Pohitullin palloiluhallin viralliseksi nimeksi otettiin käyttöön "Pohitulli-halli" ja Uusikaupunki Areena -nimi siirrettiin Wintterin monitoimihallin nimeksi. Korihaiden siirryttyä pelaamaan ja harjoittelemaan Wintteriin, Nystarsista tuli Pohitulli-hallin pääkäyttäjä.
Remontit.
Kesällä 2005 oli hallin neliosaisen remontin ensimmäinen vaihe, jolloin hallin äänentoisto uusittiin. Toinen vaihe käynnistyi kesällä 2006, jolloin areenan parketti vaihdettiin. Syksyllä 2008 halliin asennettiin uusi tulostaulu ja korien yläpuolelle asennettiin myös uudet pienet näytöt.
Kesän 2009 aikana hallia remontoitiin, jolloin nykyinen pääkatsomo siirtyi eteläiseen päätyyn ja tilalle tuli uusi teleskooppikatsomo. Uuteen katsomoon mahtui 365 henkeä, jolloin Pohitullin uusi istumakapasiteetti on 1 201 henkeä tai vaihtoehtoisesti kapasiteetti on 927 istumapaikkaa ja 600 seisomapaikkaa.
Samalla kenttä laajennettiin FIBA:n vuoden 2012 sääntöjen mukaisesti: kolmen pisteen viiva siirtyi puoli metriä taaksepäin ja lisäksi korin alle piirrettiin törmäysalue. Areena onkin tiettävästi ensimmäinen pelipaikka Suomessa, jossa siirryttiin jo tuleviin sääntömuutoksiin.
Kesällä 2024 hallissa toteutettiin saneeraus, jossa saneerattiin rakennuksen ulkoverhous sokkeloineen, ikkunoineen, ovineen ja räystäineen. Lisäksi seinäpintojen lämmineristystä parannettiin ja ikkunat uusittiin lämpöä eristäviksi. Ulkoverhoukseksi tehtiin samantyyppinen puuverhous, kuin viereen rakennettuun monitoimijatalo Wintteriin.
Kesällä 2025 Pohitulliin on tarkoitus asentaa kiinteä salibandymatto.
Vladimir Tatlin

Vladimir Jevgrafovitš Tatlin (; 28. joulukuuta 1885 Kiova – 31. toukokuuta 1953 Moskova) oli ukrainalainen taidemaalari, graafikko, lavastus- ja monumentaalitaiteilija, muotoilija, venäläisen konstruktivismin perustaja ja arkkitehti.
Tatlin opiskeli Penzan taideoppilaitoksessa (1904–1910) jossa hänen opettajinaan olivat Ilja Gorjuškin-Sorokopudov ja Aleksei Afanasjev, sekä Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa (1902–1903 ja 1909–1910) opettajinaan Valentin Serov ja Konstantin Korovin.
Tatlinin oli koulutukseltaan ikonimaalari, mikä on saattanut vaikuttaa siihen, miten hän toi maalauksiinsa epätavallisia materiaaleja. Tärkeäksi tuli tässä mielessä hänen kohtaamisensa Picasson kubististen kollaasien kanssa Pariisissa vuonna 1913. Hän oli myös uransa alusta asti kiinnostunut kaarevista muodoista.
Vladimir Tatlin oli Kazimir Malevitšin ohella 1910-luvun venäläisen avantgarden tärkeimpiä hahmoja, ja myöhemmin hänestä tuli konstruktivismin pääideologi. Tatlin tunnetaan parhaiten suunnitelmastaan Kolmannen internationaalin muistomerkiksi.
Aurinkopallokala

Aurinkopallokala ("Auriglobus silus") on aasialainen makean veden pallokalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Aurinkopallokala jää alle 8 cm pitkäksi. Se on selkäpuolelta kullanhohtoinen, vatsapuolelta valkoinen. Se muistuttaa paljon messinkipallokalaa, joka on hiukan suurempi ja vihertävämpi.
Alkuperä.
Aurinkopallokaloja tavataan Malesiassa Sarawakissa ja muualla Borneolla, Rajang- ja Balleh-jokien vesistöissä.
Käyttäytyminen.
Aurinkopallokalat ovat uteliaita ja aktiivisia kaloja. Ne uiskentelevat ylös ja alas kuin helikopterit, ja etsivät sopivia saaliseläimiä. Akvaarioissa ne tarvitsevat enemmän vapaata uintitilaa kuin monet muut pallokalat. Ne ovat aggressiivisia kaikkia muita kaloja kohtaan ja näykkivät isompiensa eviä.
Vakhtang IV

Vakhtang IV (, n. 1413 – joulukuu 1446) oli Georgian kuningas Bagrationi-dynastiasta vuodesta 1442 kuolemaansa saakka. 
Vakhtang oli kuningas Aleksandre I:n ja hänen ensimmäisen vaimonsa Dulandukhtin vanhin poika. Aleksandre nosti hänet rinnalleen yhteishallitsijaksi vuonna 1433. Kun Aleksandre luopui vallasta vuonna 1442, Vakhtangista tuli Georgian kuningas, ja hänen veljensä Demetre ja Giorgi hallitsivat hänen kanssaan. Vakhtangin hallintoa uhkasivat aatelisten välinen kilpailu ja kuningaskunnan epävakaus. 1700-luvun georgialaisen tutkijan Vakhuštin mukaan Vakhtangia vastaan hyökkäsi myös Qara Qoyunlun turkmeeniprinssi Jahan Shah. Vakhtang kohtasi hänet Akhaltsikhessa Georgian eteläosassa, mutta raskaan taistelun jälkeen kumpikaan osapuoli ei noussut voittajaksi. Jahan Shah lähti taistelukentältä yöllä ja palasi Tabriziin. 
Vakhtang IV meni naimisiin prinssi Zaza I Panaskertelin tyttären Sitikhatunin kanssa vuonna 1442. Hän eli kaksi vuotta pidempään kuin vaimonsa ja kuoli ilman perillisiä vuonna 1446. Hänet haudattiin yhdessä Sitikhatunin kanssa Banan katedraaliin Taossa (nykyisin Turkissa). Hänen tilalleen nousivat hänen veljensä Demetre ja Giorgi. Vakhtangin kuoleman myötä Georgiassa alkoi kiihkeä ja pitkäkestoinen valtataistelu, joka päättyi lopulta kuningaskunnan jakautumiseen.
Tuhkakottarainen

Tuhkakottarainen ("Lamprotornis unicolor" syn. "Cosmopsarus unicolor") on loistokottaraisiin kuuluva varpuslintu. Sitä tavataan eteläisessä Afrikassa, varsinkin Tansaniassa ja Keniassa.
Ulkonäkö.
Täysikasvuinen lintu on noin 30 cm:n pituinen. Lajin tunnusmerkkejä ovat harmaa väritys siivissä ja tumman oliivinvihreät pyrstö ja selkämys. Nokka ja koivet ovat mustat. Silmien väri on keltainen ja pupilleja ympäröi viininpunainen rengas.
Nuoren yksilön väritys on haaleampi, sen silmät ovat tummat ja pyrstö on lyhyempi.
Elintavat.
Tuhkakottaraiset tekevät pesänsä kuiviin pensaisiin ja akasiapuihin. Muiden kottaraisten tavoin laji syö ravinnokseen hyönteisiä ja hedelmiä.
Josef Chochol

Josef Chochol (13. joulukuuta 1880 Písek – 6. heinäkuuta 1956 Praha) oli tšekkiläinen arkkitehti. Hän muodosti yhdessä Pavel Janákin, Josef Gočárin ja Vlastislav Hofmanin kanssa radikaalin arkkitehtinelikon, joka vei kubismia Tšekkoslovakiassa pitkälle erityisesti arkkitehtuurin piirissä. He olivat kaikki Mánesin taiteilijaseuran jäseniä. Chocolin tunnettu työ on hänen Prahaan 1913–1914 suunnittelemansa asuintalo. Tšekkiläiset sovelsivat kubismia kuvataiteiden ohella toimistotaloissa, huviloissa ja huonekaluissakin.
Chocol opiskeli arkkitehtuuria Prahan polyteknillisessä korkeakoulussa (1908–1924), sen jälkeen akatemiassa Wienissä Otto Wagnerin oppilaana (1907–1909). Kolmea hänen Prahan Vyšehradiin suunnittelemaansa rakennusta pidetään kubistisen arkkitehtuurin mestariteoksina. Hän hylkäsi kubismin 1914 ja suuntautui kansainväliseen konstruktivistiseen tyyliin. Hänen muut kubistiset suunnitelmansa, kuten tehdas ja teatteri, herättivät kyllä ihastusta, mutta eivät toteutuneet. Chochol oli myös poliittisesti aktiivinen. Hän kuului vasemmistorintaman järjestön ja sosialististen arkkitehtien yhdistyksen perustajajäseniin ja oli tšekkiläisistä kubisteista ainoa, jolla oli voimakkaita poliittisia näkemyksiä.
Aljaksei Kaljužny

Aljaksei Mikalajevitš Kaljužny (, , s. 13. kesäkuuta 1977 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hän on pelannut vasemman laitahyökkääjän ja keskushyökkääjän paikkoja.
Ura.
Kaljužny aloitti pääsarjauransa Dynamo Moskovassa kaudella 1994–1995, pelaten kuitenkin vain kahdessa ottelussa. Seuraava kausi oli ensimmäinen täysi kausi. Seuranaan tuolloin oli Neftehimik Nižnekamsk, jossa hän ei ollut kuin tuon yhden kauden, minkä jälkeen hän palasi takaisin Dynamoon. Moskovassa Kaljužny pelasi seuraavat neljä kautta. Ensimmäisellä kaudella Metallurg Magnitogorskissa vuonna 2001, hän oli voittamassa Venäjän-mestaruutta. Toisen kauden jälkeen Magnitogorskissa, tie vei Severstal Tšerepovetsiin. Kauden 2003–2004 runkosarjan jälkeen Kaljužnyi siirtyi kotimaansa pääsarjaan Extraligan pudotuspeleihin ja Junost Minskiin. Kausi päättyi Valko-Venäjän-mestaruuteen. Seuraavaksi kaudeksi Kaljužny siirtyi takaisin Venäjän superliigaan, tällä kertaa hallitsevaan mestariin Avangard Omskiin. Kolmen Omskissa vietetyn kauden jälkeen, hän siirtyi takaisin Moskovaan ja Dynamoon. Kaudeksi 2010–2011 Kaljužny palasi Omskiin.
Kaljužny on edustanut Valko-Venäjän maajoukkueessa kahdeksissa maailmanmestaruuskilpailuissa ja kolmissa olympialaisissa. Vuoden 2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa Valko-Venäjä eteni sensaatiomaisesti aina mitalipeleihin asti.
Critérium International

Critérium International oli kaksipäiväinen maantiepyöräilyn etappikilpailu, joka järjestettiin Ranskassa maaliskuun lopulla. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1932 ja tunnettiin aiemmin nimellä Critérium National de la Route. Kilpailua pidettiin pitkään eräänlaisena Ranskan mestaruuskilpailuna ja ulkomaalaisten ajajien sallittiin osallistua siihen vasta vuodesta 1979 lähtien. Kilpailu järjestettiin viimeisen kerran vuonna 2016.
Critérium International kuului UCI Europe Touriin ja oli kategorialuokitukseltaan 2.HC, eli sen yläpuolella olivat vain UCI World Tour -tason kilpailut. Eniten kilpailun voittoja saavuttivat ranskalaiset Emile Idée ja Raymond Poulidor sekä saksalainen Jens Voigt, kukin viisi kertaa. Critérium Internationalin voitti moni muukin suurpyöräilijä, kuten Louison Bobet, Jacques Anquetil, Seán Kelly, Bernard Hinault, Joop Zoetemelk, Miguel Induráin, Stephen Roche, Laurent Fignon ja Laurent Jalabert.
 Louis Gauthier
 Emile Bertocco
 Benoît Faure
 René Le Grevès
Monica May

Monica May (s. 11. huhtikuuta 1984 Lakeland, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Elizabeth "Z" Delgadona televisiosarjassa "Power Rangers S.P.D."
Ura.
May syntyi ja kasvoi Floridassa, jossa hän kiinnostui näyttelemisestä 12-vuotiaana ollessaan ystävänsä kanssa improvisaatio leirillä. Näyttelijänä May esiintyi ensi kerran televisiossa lyhytelokuvassa "To Live is to Die" vuonna 2003 ja kaksi vuotta myöhemmin sai ensimmäisen pääroolinsa televisiosarjasta "Power Rangers S.P.D." Hän näytteli sarjassa Keltaista Rangeria Elizabeth Delgadoa. Power Rangersin jälkeen May vieraili vuonna 2006 televisiosarjassa "Zackin ja Codyn viiden tähden elämää" ja useissa lyhytelokuvissa.
Hans Krankl

Johann ”Hans” Krankl (14. helmikuuta 1953) on entinen itävaltalainen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. 
Krankl oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Krankl voitti Euroopan Kultainen kenkä-palkinnon kaudella 1977–78 tehden Rapid Wienissä pelatessa 41 maalia. 
Helmikuusta 2009 hän siirtyi itävaltalaisseura LASK Linzin päävalmentajaksi. Tavoitteena oli nostaa LASKia korkeammalle Itävallan Bundesliigassa. Tulokset jäivät kuitenkin keskinkertaisiksi ja kauden jälkeen Krankl joutui jättämään tehtävänsä ja hänen tilalleen palkattiin Matthias Hamann.
Viimeiseen hengenvetoon

Viimeiseen hengenvetoon ("À bout de souffle") on ranskalaisen Jean-Luc Godardin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1960 ja yksi Ranskan uuden aallon elokuvan avainteoksia. Elokuvassa seurataan poliisia pakoilevaa ranskalaista miesrikollista ja toimittajaksi pyrkivää yhdysvaltalaisnaista, jotka kohtaavat Pariisissa.
"Viimeiseen hengenvetoon" on Godardin ensimmäinen pitkä näytelmäelokuva ja perustuu uuden aallon ohjaajakollega François Truffaut'n tarinaan. Ensi-iltansa se sai vuosi Truffaut'n "400 kepposta" -elokuvan jälkeen. Vuonna 1959 oli ensi-iltaan ehtinyt myös Alain Resnais’n "Hiroshima, rakastettuni". Kolmikko laski perustan elokuvan uudelle aallolle. Viimeiseen hengenvetoon sai tuoreeltaan tunnustusta visuaalisen tyylinsä ja filmissä sovelletun hyppyleikkauksen ansiosta.
Palkinnot ja tunnustukset.
Kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti vuonna 1979 kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Viimeiseen hengenvetoon" oli mukana kahdentoista listalla. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 11. parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.
Elokuvasta on valmistunut restauroitu versio.
Lotus 25

Lotus 25 oli kilpa-auto, jonka Colin Chapman suunnitteli Formula 1 -kautta varten. Se oli aikanaan vallankuomuksellinen, koska se oli ensimmäinen itsekantavalla monokokilla varustettu auto, joka kilpaili Formula 1:ssä. Lähtöruudukossa tuohon aikaan useimmat autot käyttivät putkirunkoa ja Chapmanin uusi rakenne mahdollisti suuremman vääntöjäykkyyden keveämmällä rakenteella.
Rikkaasta mielikuvituksestaan tunnettu Chapman teki auton ensimmäiset piirrokset servettiin ollessaan illastamassa Lotuksen korisuunnittelijan Mike Costinin kanssa.
Monokokki teki autosta muita aikakauden F1-autoja jäykemmän ja kestävämmän. 25:n runko oli kolme kertaa jäykempi kuin edeltäneen Lotus 21:n runko, mutta kuitenkin puolet kevyempi. Auto oli erittäin matala ja kapea, ja kuljettaja makasi matalalla ohjauspyörän takana. Tämä antoi autolle lempinimen "kylpyamme". Auton moottorina toimi 1498 cm³ Coventry Climax FWMV V8, tosin Reg Parnell Racing asensi vuonna 1964 käytettynä ostamiinsa 25-autoihin BRM P56 -moottorit. Lotus 25 oli aikanaan niin mullistava auto, että nykyisetkin Formula 1-autot käyttävät samantyyppistä perusrakennetta.
Jotkin Lotus-autoilla kilpailleet yksityiset olivat närkästyneitä, koska Chapman kieltäytyi toimittamasta näille 25-malleja, vaan toimitti näille sen sijaan putkirunkoiset Lotus 24-autot, varaten 25:t tehdastallin kuljettajien Jim Clarkin ja Trevor Taylorin käyttöön. Debyytissä, Hollannin GP:ssä, John Cooper tutki futuristista autoa ja kysyi Chapmanilta, mihin tämä oli sijoittanut auton rungon.
25:llä Jim Clark saavutti uransa ensimmäisen Grand Prix-voiton Belgiassa. Clark voitti myös Britanniassa ja USA:ssa, saaden mahdollisuudet mestaruuteen. Kauden viimeisessä kilpailussa, Etelä-Afrikan GP:ssä Clark joutui kuitenkin keskeyttämään johtopaikalta öljyvuodon takia, menettäen MM-tittelin Graham Hillille.
Clark sai kostettua seuraavana vuonna, jolloin hän voitti ensimmäisen mestaruutensa 25:llä. Hän voitti seitsemän kilpailua: Belgian, Ranskan, Hollannin, Britannian, Italian, Etelä-Afrikan ja Meksikon GP:t. Lotus voitti myös ensimmäisen valmistajien mestaruutensa. Kaudella Clark voitti 25:llä kolme kilpailua. Kauden päätöskilpailussa Meksikossa, aivan kuten kaudella 1962, Climaxin moottori sai öljyvuodon, ja Clark keskeytti viimeisellä kierroksella, näköetäisyydellä MM-tittelistä, joka meni John Surteesille.
Clark otti 25:n viimeisen voiton vuoden 1965 Ranskan GP:ssä, jonka jälkeen se korvattiin Lotus 33:lla.
Georgi Slavkov

Georgi Slavkov (, 11. syyskuuta 1958 Musomišta – 21. tammikuuta 2014 Plovdiv) oli bulgarialainen jalkapalloilija. Hänen synnyinkylänsä Musomišta sijaitsee lähellä Gotse Deltševin kaupunkia. Slavkovin suurimpana saavutuksena voidaan pitää Euroopan Kultainen kenkä -palkinnon voittamista kaudella 1980–81. Tällöin hän pelasi Trakia Plovdivin riveissä tehden 31 maalia.
Slavkov menehtyi äkilliseen sydänkohtaukseen ollessaan matkalla työpaikaltaan kotiin.
Neitotonkija

Neitotonkija eli täplätonkija ("Biotodoma cupido", vanh. "Acara subocularis", "Geophagus cupido") on kirjoahveniin kuuluva kalalaji, jota pidetään joskus akvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö.
Neitotonkija jää alle 10 senttimetrin mittaiseksi. Siitä on erilaisia värimuotoja, pohjaväri on harmahtava ja siinä on joskus vihertävänsävyisiä pystyraitoja. Nuoret kalat ovat kaikki enemmän tai vähemmän harmaita; loistelias väritys kehittyy aikuisille kaloille hyvissä vesioloissa. Silmän läpi kulkee tumma juova, ja vartalon takaosassa on tumma silmäkuvio. Koiraa poskissa on vaaleansiniset hennot viivat, kun taas naaraalla on pilkkuja, mutta aina ei sukupuolten erottaminen onnistu.
Alkuperä.
Neitotonkija on kotoisin Etelä-Amerikasta, Amazonin ja Essequibon vesistöalueelta. Se elää kirkasvetisten jokien hitaasti virtaavilla osuuksilla lähellä pohjaa tai keskivedessä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Nimensä mukaisesti neitotonkijat tonkivat ruokaa pohjalta. Ne ovat melko aggressiivisia reviiriä puolustavia kaloja. 
Kutemisen lähestyessä naaras kaivaa kuopan pohjahiekkaan, ja laskee siihen noin sata mätimunaa. Koiras vartioi reviiriä kun naaras hoitaa mätiä, ja molemmat vanhemmat jatkavat hoitamista vielä 10 päivän päästäkin, kun poikaset uivat jo vapaasti. Lisääntyminen onnistuu harvoin kotiakvaariossa. 
Vesiolot ja ravinto.
Neitotonkijat viihtyvät lämpimässä (25–29 °C), pehmeässä (veden kovuus 0-6) ja happamuudeltaan melko neutraalissa tai lievästi happamassa vedessä, pH 6–7. Ne syövät eläinpitoista ravintoa kuten hyönteisten toukkia ja pieniä äyriäisiä. Neitotonkijat ovat herkkiä veden laadulle, etenkin nitraateille. Vähänkin huonossa vedessä ne menettävät värinsä.
HMS Capetown

HMS Capetown (viirinumero D88) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Carlisle-luokan (osa C-luokkaa) kevyt risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa ilmatorjuntaristeilijänä. Alus valmistui liian myöhään osallistuakseen ensimmäiseen maailmansotaan. 
Valmistus.
Alus tilattiin Birkenheadistä Cammell Lairdilta, missä köli laskettiin 23. helmikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1918 ja hinattiin Pembroken telakalle viimeisteltäväksi. Alus otettiin palvelukseen helmikuussa 1922.
Palvelus.
Palvelukseen oton jälkeen alus liitettiin huhtikuussa 1922 Amerikan ja Länsi-Intian asemalle, mistä se palasi Englantiin ja siirrettiin reserviin 1929. Alus palautettiin palvelukseen 17. heinäkuuta 1934 5. risteilijäviirikköön Kiinan asemalle (Hongkong), mistä se palasi Englantiin elokuussa 1938 reserviin.
toisen maailmansodan alkaessa alukselle suunnitellut muutostyöt ilmatorjuntaristeilijäksi peruutettiin. Se oli Pohjois-Atlantin osastossa sijoituspaikkana Gibraltar, mistä alus siirrettiin Välimeren laivaston 3. risteilijäviirikköön suojaamaan Adrianmeren saattueita.
Vuonna 1941 alus siirrettiin Intian valtamerelle tukemaan hyökkäystä Italian Somalimaahan. Alukseen osui 6. huhtikuuta Italian laivaston moottoritorpedoveneen "MAS213":n laukaisema torpedo. "HMS Parramatta" hinasi vaurioituneen aluksen Port Sudaniin, jossa alus oli lähes vuoden korjattavana.
Palvelukseen palattuaan alus liitettiin Itäiseen laivastoon, mistä se palasi Englantiin 1944. Alus oli tukemassa Normandian maihinnousua kesäkuussa, mutta loppuosan sodasta alus oli majoituslaivana. Alus siirrettiin 5. huhtikuuta 1946 BISCOlle romutettavaksi. Se saapui 2. kesäkuuta T. W. Wardille Prestoniin, jossa varsinainen romutus tapahtui.
Peledui

Peledui (, ) on kaupunkikunta ja taajama Lenskin piirissä Sahan tasavallassa. Peledui sijaitsee piirin eteläosassa, Peleduijoen suulla Lenajoen länsirannalla, 199 kilometriä Lenskistä lounaaseen. Kuntaan kuuluu Peleduin kaupunkimainen taajama ja Krestovski lesoutšastok -niminen kyläasutus ("Krestovskin metsäpalsta"), joka sijaitsee 32 kilometriä Peleduin taajamasta koilliseen. 
Peleduissa on jokisatama ja meijeri. Krestovskissa on metsäteollisuutta. Peleduissa on keskiasteen koulu, musiikkikoulu, kulttuuritalo, kauppa ja terveyskeskus.
Asukasluvun kehitys:
Vuonna 1989 asukkaista asui Peleduissa 5 400 ja Krestovskissa 500. Vuonna 1999 Peleduissa oli 5 200 asukasta ja vuonna 2001 Krestovskissa 232 asukasta. Vuonna 2007 Peleduissa oli 4 600 asukasta ja Krestovskissa 67 asukasta.
Myrskynmetsästäjät

Myrskynmetsästäjät () on yhdysvaltalainen dokumentaarinen tosi-TV-sarja, jonka ensi-ilta oli Discovery Channel-kanavalla 17. elokuuta 2007. Ohjelma seuraa joukkoa myrskybongareita, jotka jahtaavat tornadoja Yhdysvaltojen Keskilännessä, Tornado Alley:lla, kuvaten ja keräten tietoja niistä. Sarjasta on tullut kolme tuotantokautta, ensimmäisessä neljä jaksoa, toisessa ja kolmannessa kahdeksan jaksoa.
Juoni.
Tiimin vetäjä on maineikas ilmatieteilijä Joshua Wurman, jonka tehtävänä on kerätä tietoja tornadoista parantaen tornadojen ennustettavuutta ja hälytysjärjestelmää. Muita jäseniä kaudella 2007 olivat Herb Stein (DOW:in ajaja), Mara McFalls (navigoija/journalisti), Justin Walker (navigoija/meteorologi), Danny Cheresnick (DOW:in navigoija/meteorologi) ja Karen Kosiba (DOW:in navigoija/meteorologi). Kaudella 2008 olivat mukana Joshua Wurmanin lisäksi Justin Walker (navigoija/meteorologi) ja hänen vaimonsa Hannah (ajaja) ajaa PROBE 1:ssä, Danny Cheresnick (navigoija) ja Aaron Rupert (ajaja) scout-ajoneuvossa. TVN-ajoneuvon miehistöön kuuluvat Reed Timmer (myrskybongari/meteorologi), Joel Taylor (ajaja/meteorologi) ja Chris Chittick (valokuvaaja/anturiteknikko).
TIV eli Tornado Intercept Vehicle on auto, joka on vahvistettu metalli- ja teräslevyin ja sillä voi ajaa tornadon sisään jonka tuulennopeus on maksimissaan 60 m/s. Sitä johtaa Imax-kuvaaja Sean Casey. Tällä Casey voi kuvata tornadoa hyvin läheltä ja samalla kerätä tietoa autoon asennetuilla antureilla Joshua Wurmanille. TIV:iä ajaa Ronan P. Nagle ja sitä navigoi Byron Turk. Sarjan toisessa kaudessa käytetään TIV2:sta joka on ensimmäisen kauden TIV:iä kehittyneempi versio. Toisin kuin ensimmäisen kauden TIV, TIV2 on nelivetoinen, eikä juutu mutaan. TIV2:ssa on myös järeämmät suojat. Tosin TIV2 osoittautui mekaniikaltaan epäluotettavaksi ja rikkoutui usein tien päällä.
DOW eli Doppler On Wheels on ajoneuvo, johon on asennettu dopplertutka ja sitä johtaa Joshua Wurman. DOW:issa on laitteet joilla seurataan ympäröivää säätä ja nähdään onko tornadoja lähettyvillä. Sieltä käsin Wurman antaa ohjeet muille tiimeille ja onkin koko projektin tärkein osa turvallisuuden kannalta.
Näiden lisäksi tietoa keräävät instrumenttianturit, jotka lasketaan tornadojen reitille keräämään tietoa ja videokuvaa tornadon alimmasta osasta. Näitä kuljettavat alkuperäinen scout-ajoneuvo ja uudet PROBE- ja TVN-ajoneuvot.
Lotus Europa S

Lotus Europa S on Lotuksen valmistama GT-tyyppinen kaksipaikkainen urheiluauto. Se suunniteltiin täydentämään Lotuksen mallistoa menestyksekkään Elisen ja sen urheilullisen muunnoksen Exigen rinnalle. Europa S lainaa nimensä 1960-70-lukujen legendaariselta Lotus Europalta. 
Europa S painaa ainoastaan 995 kg, ja sen moottorina toimii 2.0-litrainen 149 kW (203 hv) moottori. Auto rakentuu alumiinirungolle, jonka päällä on komposiittikoripaneelit.
Europa S on suunniteltu Eliseä ja Exigeä paremmin arkikäyttöön sopivaksi. Siinä on isompi tavaratila ja parempi äänieristys, sekä helpompi pääsy ohjaamoon matalampien kynnysten ja korkeamman kattolinjan ansiosta. Autossa on myös ylellisyysvarusteita kuten ilmastointi, äänentoitojärjestelmä, nahkaverhoilu ja plyysimatot GT-hengessä.
Auton valmistuspaikaksi suunniteltiin alun perin Protonin tehdasta Malesiassa, jolloin auton hinta olisi ollut huomattavasti matalampi, mutta lopulta tuotantopaikaksi valittiin Lotuksen tehdas Hethelissä, Norfolkissa, Englannissa.
Europa S:n toimitukset alkoivat syyskuussa 2006. Autoa ei olla viemässä Pohjois-Amerikkaan, koska Opelin kehittämää turbomoottoria ei ole tyyppihyväksytty Yhdysvaltain ja Kanadan päästömääräysten mukaan.
Chrysler käyttää Europa S:n koria ja pohjalevyä Dodge Circuit EV-sähköautokonseptissaan.
Džebariki-Haja

Džebariki-Haja () tai Djabaryky Xaja () on kaupunkikunta ja taajama Tompon piirissä Sahan tasavallassa. Džebariki-Haja sijaitsee piirin eteläosassa, Aldanin varrella, 65 kilometriä piirikeskuksesta Handygasta etelään. 
Džebariki-Hajassa on jokisatama ja rakennusaineteollisuutta. Siellä ala- ja keskiasteen koulu, musiikkikoulu, kulttuuritalo, kauppa ja terveyskeskus.
Džebariki-Haja on perustettu vuonna 1941 palvelemaan alueelle perustettua hiilikaivosta. Taajama siitä tuli vuonna 1974.
Asukasluvun kehitys:
Voimistelu kesäolympialaisissa 1948

Voimistelu kesäolympialaisissa 1948 käytiin telinevoimistelussa yhdeksässä eri lajissa. Kilpailupaikkana toimi Earl's Court. Suomi oli Lontoon olympialaisten ylivoimaisesti paras voimistelumaa voittaen kuusi kultamitalia ja yhteensä kymmenen mitalia.
Miehet.
Hevonen.
"Joissakin yhteyksissä on väitetty, että italialaiset olisivat saaneet hopea- ja pronssimitalit kolmen kultamitalin jaosta huolimatta."
Ruskopallokala

Ruskopallokala ("Monotrete turgidus" vanh. "Tetraodon turgidus") on kaakkoisaasialainen makean veden pallokalalaji. Se kuului aiemmin Tetraodon-sukuun, mutta siirrettiin uuteen sukuun vuonna 2000 yhdessä muutaman muun Mekong-joen pallokalalajin kanssa.
Ulkonäkö ja koko.
Ruskopallokala voi kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Sen vartalo on nuijamainen ja väritys ruskeankirjava. Selässä on tummia, vaaleareunaisia melko suuria säännöllisen pyöreitä täpliä ruskealla pohjalla, vatsapuolella pilkut ovat pienempiä ja taustaväri kermanvalkea. Tämän kuvioinnin lisäksi kalan pinnassa on aivan pieniä valkoisia nystermämäisiä pisteitä.
Se on vaikea erottaa rubiinipallokalasta; merkittävin ero on pyrstön tyvessä oleva täplä, joka on ruskopallokalalla tumma, rubiinipallokalalla punasävyinen. Muita samantyyppisiä pallokaloja ovat maalipallokala, ruostepallokala ja töppöpallokala. Kuten jyrsijöillä, niiden hampaat kasvavat koko elämän ajan, ja jos ne kasvavat liian pitkiksi, kala kuolee nälkään. Hampaat pysyvät lyhyinä kovakuoristen ravintoeläinten avulla.
Alkuperä.
Ruskopallokala elää Mekong-joen vesistössä Thaimaassa ja Laosissa.
Käyttäytyminen.
Ruskopallokalat ovat aktiivisimmillaan hämärissä ja öiseen aikaan. Ne ovat aggressiivisia muita pallokaloja ja varsinkin saman lajin yksilöitä kohtaan.
Vesiolot ja ravinto.
Sopiva lämpötila on 23–26 °C ja pH 6,0–7,8. Ruskopallokalat syövät lihapitoista ravintoa, johon pitää kuulua tarpeeksi kovia osia (esimerkiksi kotilon ja äyriäisten kuoria), sillä muuten kalan hampaat kasvavat liikaa. Useimmat akvaariokauppaan tulevat yksilöt on pyydystetty luonnosta, eivätkä ne välttämättä opi heti syömään kuollutta ruokaa. Akvaarioharrastajien suosima temppu on liikuttaa herkkupalaa, esimerkiksi pakastettua krilliä, siiman päässä kalan suun edessä, kunnes se tottuu pakasteravintoon. Aikuisten kalojen ei tarvitse saada syödä joka päivä.
Patricia Ja Lee

Patricia Ja Lee (s. 19. heinäkuuta 1975) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Cassie Chanina televisiosarjassa "Power Rangers in Space".
Ura.
Lee syntyi Yhdysvalloissa ja on taustaltaan korealainen. Hän kiinnostui näyttelemisestä nuorella iällä ja näytteli aluksi teatterin parissa sekä teki hetken aikaa mallin töitä teini-ikäisenä. Lee opiskeli psykologiaa Kalifornian yliopistossa ja kävi muutaman karate kurssin Japanese Karate Associationissa. Tuolloin hän sai myös ensimmäisen televisioroolin "Power Rangers Turbossa" vuonna 1997, jolloin Lee tuli Catherine Sutherlandin tilalle uudeksi Vaaleanpunaiseksi Rangeriksi. Alun perin hän koe-esiintyi Keltaisen Rangerin roolia varten. Lee näytteli roolissa myös "Power Rangers in Spacessa" vuonna 1998, jolloin Lee päätyi tekemään myös äänirooleja animaatioihin dubatessaan sivurooleja animesarjaan "Fushigi Yûgi", sekä OVAan "Battle Athletes". Power Rangersin jälkeen hän on tehnyt enimmäkseen dubbausrooleja animeen ja esiintynyt muutamissa elokuvissa, kuten "Dei seung chui keung" (2001) ja "Hollywood Kills" (2006), sekä muutamissa televisiomainoksissa.