Caralis

Caralis (lat., myös "Carales"; ) oli antiikin aikainen kaupunki Sardiniassa nykyisen Italian alueella. Se on kehittynyt nykyiseksi Cagliarin kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla. 
Maantiede.
Caraliksen kaupunki sijaitsi Sardinian etelärannikolla laajan lahden rannalla, joka tunnettiin sen mukaan Caraliksenlahtena (lat. "Caralitanus sinus", kreik. , nyk. Cagliarinlahti). Kaupungilla oli erinomaiset satamat, ja sen sijainti oli edullinen erityisesti Rooman ja Afrikan välisen merenkulun kannalta.
Claudianus kuvailee kaupungin ulottuneen pitkälle kohti niemeä, jonka uloke suojasi sen satamaa. Satama tarjosi hyvän ankkuripaikan suurille aluksille. Tämän hyvin suojatun ulkosataman lisäksi kaupungin vieressä oli suuri suolavesijärvi eli laguuni, nykyinen Stagno di Cagliari eli Stagno di Santa Gilla, joka oli kapean salmen kautta yhteydessä lahteen ja jota Claudianuksen mukaan käytettiin antiikin aikana sisempänä satamana. Kaupungin akropolis eli yläkaupunki sijaitsi ylängön korkeimmalla kohdalla, nykyisessä Castellon kaupunginosassa. Kaupunki levittäytyi roomalaisella kaudella rantaviivaa pitkin nykyisestä Bonariasta Stagno di Cagliarin laguunille.
Kaupungin viereinen niemi, nykyinen Capo Sant'Elia, on selvästi sama, jonka Klaudios Ptolemaios mainitsee (). Plinius vanhemman mainitsema "Caralitanum promontorium" taas on selvästi nykyinen Capo Carbonara, joka muodostaa Cagliarinlahden itäisen rajan ja koko saaren kaakkoiskärjen. Sen edustalla sijaitsi pieni Ficarian saari (nyk. Isola dei Càvoli).
Historia.
Caralis oli antiikin ajan Sardinian merkittävin kaupunki. Sen seutu on ollut asuttu jo esihistoriallisella ajalla, jolloin lahtea ympäröivillä kukkuloilla oli useita kyliä. Myöhemmin 600-luvulla eaa. paikka on ilmeisesti ollut foinikialaisten vallassa. Myöhemmin se tuli karthagolaisten eli puunilaisten haltuun.
Antiikin ajan lähteet liittävät Caraliksen perustamisen karthagolaisiin. Sen otollisen sijainnin ja satamien ansiosta se sai heidän aikanaan epäilemättä saman tärkeän aseman, joka sillä oli myöhemmin roomalaisella kaudella, jonka alku ajoitetaan vuoteen 238 eaa. Monissa latinankielisissä lähteissä kaupungin nimi esiintyy usein monikkomuodossa "Carales". Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä "Caralitanus".
Roomalaisvallan aikana Caralis oli aluksi vain linnoitettu keskus. Kaupunkia ei mainita roomalaisten vallatessa saaren, mutta toisen puunilaissodan aikana siellä piti päämajaansa preettori Titus Manlius, joka johti sieltä sotatoimiaan Hampsicoraa ja karthagolaisia vastaan. Myös muissa yhteyksissä Caralis esiintyy saaren tärkeimpänä roomalaisena laivastotukikohtana ja preettorin asuinpaikkana. Florus kutsuu sitä ”"urbs urbinumiksi"” eli Sardinian pääkaupungiksi, ja esittää, että Gracchus valtasi sen ja rankaisi sitä ankarasti, mutta tämä on täysin ristiriidassa sen kanssa, miten Livius kuvaaa Gracchuksen sotatoimia Sardiniassa – hänen mukaansa kaupungit pysyivät uskollisina Roomalle ja kapina rajoittui vuoristokansoihin.
Sullan aikana Caraliksesta tuli "municipium". Julius Caesarin ja Pompeiuksen välisessä sisällissodassa Caraliksen asukkaat olivat ensimmäiset, jotka ilmoittivat tukevansa Caesaria, ja muut Sardinian kaupungit seurasivat pian perässä; Caesar itse poikkesi siellä laivastonsa kanssa palatessaan Afrikasta. Hän myönsi caralislaisille täydet kansalaisoikeudet, ja kaupungin asukkaat luettiin Quirinan "tribukseen".
Muutaman vuoden kuluttua, kun Sardinia joutui Sextus Pompeiuksen sotapäälliköihin kuuluneen Menaan haltuun, Caralis oli ainoa kaupunki, joka yritti vastarintaa, mutta se vallattiin lyhyen piirityksen jälkeen. Rooman keisarikaudella kaupungista ei löydy historiallisia mainintoja, mutta sitä pidettiin edelleen saaren pääkaupunkina. Vaikka siitä ei tullut roomalaista "coloniaa" eli sotilassiirtokuntaa, sen asukkailla oli edelleen Rooman kansalaisuus.
Länsi-Rooman valtakunnan kaaduttua Caralis joutui yhdessä muun Sardinian kanssa vandaalien haltuun, ja nämä tuhosivat kaupungin. Kaupunki elpyi kristillisellä ja bysanttilaisella ajalla ja säilytti merkityksensä läpi keskiajan, ja on yhä nimellä Cagliari saaren pääkaupunki.
Rakennukset ja löydökset.
Nykyisessä Cagliarissa on edelleen nähtävissä huomattavia jäänteitä antiikin aikaisesta kaupungista. Puunilaiskulttuurin jälkiä on yhä nähtävissä kaupungin yläosassa Castellon ja Stampacen kaupunginosissa. Sieltä on löydetty myös hellenistiselle kaudelle 200-luvun eaa. alkuun ajoitettu pyhäkkö, joka on yksi varhaisimmista esimerkeistä temppelin ja teatterin yhdistämisestä. Nykyisen Scipionen alueelta on löydetty puunilaisen ja 200-luvun eaa. roomalaisen asutuksen jäänteitä.
Kaupungin huomattavimpia löytöjä ovat laaja ja hyvin säilynyt amfiteatteri sekä akvedukti – erittäin tärkeä lisä kaupungille, jossa makea vesi oli niukkaa. Amfiteatteri ajoitetaan 100-luvulle jaa. Se on rakennnettu koillis–lounais-suuntaisesti nykyisen Castellon kukkulan läntiseen kalliorinteeseen. Samalle ajalle ajoitettu akvedukti tuo edelleen juomavettä Cagliariin Silliquan yläpuolisilta vuorilta Elmasin, Asseminin ja Decimon kautta.
Muihin antiikin jäännöksiin lukeutuvat muun muassa nykyisestä Bonariasta löydetty kylpylärakennus, pätkä kaupunginmuuria Via XX Settembrellä sekä vesisäiliöt Via Ospedalella, Via Oristanolla ja Viale Triestellä. Nykyisestä Campo Vialesta on löydetty roomalainen talo ruokasaleineen.
Kaupungin varhaisin nekropoli on Tuvixeddun nekropolis foinikialais-puunialaiselta ajalta. Muita nekropoleja on löydetty kaupungin itä- ja länsipuolelta nykyisiltä Bonarian ja Sant'Avendracen kukkuloilta. Myöhäisiä nekropoleja on löydetty Castellon kukkulan itärinteen ja Bonarian ylängön väliltä, jossa sijaitsivat uskonnolliset yhteisöt vandaali- ja bysanttilaiskausilla. 400-luvulla jaa. sinne rakennettiin San Saturnon basilikakirkko. Viale Sant'Avendracellä sijaitseva suuri kalkkikivestä louhittu hauta ajoitetaan 100-luvulle jaa. ja liitetään Atilia Pomptillaan.
Kaupungin kaivauksista tehtyjä löytöjä on esillä Cagliarin kansallisessa arkeologisessa museossa.