Ukrainan merijalkaväki

Ukrainan merijalkaväki () on vuodesta 2023 alkaen ollut Ukrainan asevoimien puolustushaara, joka vastaa tiedustelu- ja maihinnousu operaatioiden toteuttamisesta. Perustamisestaan vuonna 1993 aina vuoteen 2023 asti se oli osa Ukrainan merivoimien rannikkovoimia. Sitä käytetään maihinnousuihin ja ilma-operaatioihin yksin tai koordinoidusti maavoimien yksiköiden kanssa, jotta viholliselta voidaan vallata osia merenrannikosta, saaria, satamia, laivastotukikohtia, rannikon lentopaikkoja ja muita rannikon kohteita. Sitä voidaan käyttää myös merivoimien tukikohtien, elintärkeiden ranta-alueiden, erillisten saarten ja rannikkokohteiden puolustamiseen sekä alueiden turvaamiseen.
Tehtävä.
Merijalkaväen päätehtäviä ovat:
Sen motto on "Вірний завжди!" ("Virnyi zavždy!"; )
Historia.
Merijalkaväki polveutuu entisen Venäjän keisarillisen laivaston Mustanmeren laivaston merijalkaväen muodostelmista.
Hetmanaatti.
Venäjän keisarillisen armeijan entinen kenraali Pavlo Skoropadskyi ymmärsi merijalkaväen merkityksen maan turvallisuuden takaamisessa. Maa- ja merivoimien ylipäällikkönä Skoropadskyi kiinnitti huomiota merijalkaväen perustamiseen ensimmäisen kuukauden aikana, jolloin hän oli vallassa. 23. toukokuuta 1918 hän määräsi laivasto-osaston "aloittamaan kolmesta rykmentistä koostuvan merijalkaväkiprikaatin muodostamisen".
Merijalkaväen tehtävänä oli suojella rannikkoalueita, toimia linnakkeiden varuskuntana ja suorittaa maihinnousuoperaatioita. Käskyn mukaan prikaati jaettiin kolmeen rykmenttiin. Ensimmäinen rykmentti vastasi länsirajan ja Sutšavkan kylän välisistä alueista Odessan lähellä. Toinen rykmentti vastasi Sutšavkan ja Stanislavovin välisestä alueesta. Kolmas rykmentti suojasi alueita Stanislavovista Perekopiin saakka. Prikaatin tehtäväksi annettiin myös merivoimien osaston omaisuuden vartiointi.
31. elokuuta 1918 kukin yksikkö sai pysyvän esikunnan. Ensimmäisen rykmentin esikunta sijaitsi Odessasa, toisen Mykolajivissa ja kolmannen H’ersonissa. Samaan aikaan muodostettiin myös 3 ratsuväkirykmenttiä. Ensimmäinen sijoitettiin Odessaan, toinen Otšakiviin ja kolmas Perekopiin.
Lokakuussa 1918 uudet, vuonna 1899 syntyneet alokkaat olisivat liittyneet merijalkaväen riveihin, mutta syksyn poliittisen tilanteen vuoksi alokkaiden oli odotettava parempaan ajankohtaa.
Pian tämän jälkeen Pavlo Skoropadskyi syrjäytettiin vallasta Symon Petljuran johtamassa kansannousussa. Merijalkaväki jatkoi uskollisesti kansansa palvelemista Ukrainan kansantasavallan lipun alla. Monet heistä kuolivat vapauden ja itsenäisyyden puolesta.
Moderni historia.
Helmikuun 22. päivänä 1993 majuri Vitali Rožmanovin komentama Mustanmeren laivaston 880. erillinen merijalkaväkipataljoona vannoi uskollisuuttaan Ukrainalle.
Sen jälkeen kun merivoimat luotiin 1. heinäkuuta 1993 erilliseksi asevoimien palvelushaaraksi, Sevastopolin kaupungissa perustettiin ensimmäinen merijalkaväen pataljoona. Ensimmäiset merijalkaväen sotilaat siirrettiin ilmaliikkuvista yksiköistä. Syyskuun 1. päivänä 1993 muodostettiin 41. erillinen merivoimien jalkaväkipataljoona. Syyskuun 20. päivään 1994 mennessä 4. merivoimien jalkaväkiprikaati oli sijoitettu Krimin Tyloven kylään.
Toukokuusta 1996 vuoteen 1998 prikaati oli osa Ukrainan kansalliskaartia. Vuonna 1998 se siirrettiin merivoimiin ja nimettiin uudelleen 1. erilliseksi merivoimien jalkaväkiprikaatiksi. Vuonna 1999 prikaatiin kuului kaksi pataljoonaa, joissa oli 1 500 merijalkaväen sotilasta. Vuosina 2003-2004 Ukrainan asevoimissa toteutettiin ohjelma prikaatien määrän vähentämiseksi, ja merijalkaväkiprikaati supistettiin pataljoonaksi.
Ukrainan asevoimien merivoimien komentaja teki päätöksen muodostaa uusi merivoimien jalkaväkipataljoona Kertšissä sijaitsevan mekanisoidun pataljoonan voimin. Joulukuussa 2013 uuden 501. erillisen merijalkaväkipataljoonan sotilaat ovat vannoneet merijalkaväen valan.
1. erillinen merijalkaväkipataljoona kuului 36. erillisen rannikkopuolustusprikaatin alaisuuteen, ja se oli sijoitettu Feodosijaan, ja lisäksi oli toinen pataljoona (501. pataljoona), joka oli sijoitettu Kertšiin; molemmat olivat Krimillä maaliskuun 2014 loppuun asti. Krimin liittämisen jälkeen pataljoonat sijoitettiin muualle niemimaan ulkopuolelle. Krimin liittämisen jälkeen Ukrainan merijalkaväessä oli vain noin 200 aktiivipalveluksessa olevaa henkilöä.
Merijalkaväen erikoisjoukkojen tiedusteluyksiköitä käytettiin kapinallisia vastaan Donbasin sodan aikana vuonna 2014. Oleksandr Zintšenko 73. Spetsnaz-yksiköstä oli ensimmäinen ukrainalainen merijalkaväen sotilas, joka sai surmansa Donbasin sodan aikana. Ukrainan merijalkaväki kärsi Krimin kriisistä erityisen pahasti, sillä kaikki sen joukot lukuun ottamatta 73. Spetsnaz-yksikköä olivat sijoitettuina niemimaalle, minkä vuoksi yksikön oli tehtävä laajoja uudelleenjärjestelyjä, ennen kuin se pystyi osallistumaan Donbasin sotaan.
Syyskuussa 2014 puolustusministeriö ilmoitti, että merijalkaväki uudistuu Krimin kriisin jälkeen ja Feodosijaan sijoitetun 1. merijalkaväkipataljoonan jäljellä olevat jäsenet osallistuvat aktiivisesti Donbasin sotaan. 29. lokakuuta 2014 Ukrainan merijalkaväen tavanomaiset joukot, jotka olivat hiljattain toipuneet Krimin kriisistä, kärsivät ensimmäisen uhrinsa Mariupolin lähellä; merijalkaväen sotilas oli majuri ja sai surmansa, kun hänen yksikkönsä asema joutui venäläisen tykistön tulituksen kohteeksi.
Ukrainan merijalkaväen sotilaat palasivat 8. marraskuuta 2014 pysyvään sijoituspaikkaansa Mykolajiviin osana Ukrainan joukkojen säännöllistä rotaatiota Donbasin sodan aikana.
23. toukokuuta 2018 merijalkaväki vietti ensimmäiset merijalkaväen vuosipäivän juhlallisuudet, ja presidentti Petro Porošenko vahvisti juhlapäivän viralliseksi osana entisten neuvostoliittolaisten juhlapäivien kansallistamista, jolloin ne korvattiin Ukrainan sotahistoriaa juhlistavilla juhlapäivillä. Juhlapäivällä juhlistettiin ensimmäisten merijalkaväen yksiköiden muodostamista toukokuussa 1918 Ukrainan itsenäisyyssodan aikana. Uusiin väreihin liitettiin yksikölle vuonna 2007 myönnetty erikoismerkki. Merijalkaväki muutettiin merivoiman merijalkaväen divisioonaksi, jossa oli 2 prikaatia ja itsenäinen meritykistöprikaati. Entiset mustat baretit muutettiin vaaleanvihreiksi Britannian kuninkaallisen merijalkaväen ja Italian armeijan Lagunarin käytännön mukaisesti.
Laajennus.
Uusissa väreissä on mukana merivoimien lipun sininen risti osoituksena siitä, että merivoimat on merivoimien alainen yksikkö. Suunnitelmissa on kolmannen merijalkaväen prikaatin perustaminen, jolloin prikaatien kokonaismäärä olisi neljä ja lisäksi yksi moniraketinheitinrykmentti, ja mahdollisuus viidenteen prikaatiin.
Jos laajentuminen jatkuu, on mahdollista, että merivoimien jalkaväkijoukot nousee merivoimien kokoiseksi joukoksi, jolloin niistä tulee suurin merivoimien yksikkö Itä-Euroopassa Venäjän ulkopuolella ja mahdollisen Natoon liittymisen myötä suurin merivoimien yksikkö Naton eurooppalaisten jäsenmaiden asevoimissa.
Uudistus.
Merijalkaväen uudistuksen ihanteellinen tavoite on muodostaa yksikkö, joka olisi samanlainen kuin Irakiin lähetetyt yksiköt. Suunnitelmissa on, että merijalkaväen joukoissa ei enää olisi varusmiehiä, vaan ainoastaan sopimussuhteessa olevia ammattimaisia merijalkaväen sotilaita.
Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022.
Vuoden 2022 Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan merijalkaväki taisteli maahan tunkeutuvia venäläisiä joukkoja vastaan. Ne toimivat aktiivisesti Ukrainan eteläisillä alueilla ja osallistuivat Etelä-Ukrainan ja Itä-Ukrainan operaatioihin.
Mariupolin piiritys.
12. huhtikuuta 2022 julkaistiin videoita, joissa ilmeisesti 36. erillisen merijalkaväkiprikaatin 501. pataljoonan taistelijoiden sanotaan vannovan, etteivät he luovuta asemiaan, ja sanovat: ”Pidämme kiinni jokaisesta kaupungin osasta missä vain mahdollista” ja ”Todellisuus on kuitenkin se, että kaupunki on saarrettu ja suljettu, eikä sinne ole saatu lisää ammuksia tai ruokaa”. Seuraavana päivänä Venäjän puolustusministeriö ja Tšetšenian johtaja Ramzan Kadyrov ilmoittivat, että 1026 ukrainalaista merijalkaväen sotilasta, mukaan lukien 162 upseeria, 36. erillisestä merijalkaväen prikaatista laski aseensa ja antautui Mariupolissa. Ukrainan puolustusministeriön tiedottaja Oleksandr Motuzjanyk sanoi, ettei hänellä ole tietoa väitteestä, eikä Ukrainan presidentin kanslia tai Ukrainan pääesikunta kommentoinut sitä välittömästi. Ukrainan presidentin Volodymyr Zelenskin huippuneuvonantaja on sanonut, että toinen merijalkaväen yksikkö, joka oli saarrettu keskellä Mariupolia, oli murtautunut läpi ja saanut yhteyden Azovin rykmenttiin ja että Mariupol on yhä pystyssä. Huhtikuun 16. päivään mennessä merijalkaväki ja Azov olivat linnoittautuneet Azovstalin rauta- ja terästehtaalle, joka oli viimeinen ukrainalainen linnake Mariupolissa. Toukokuun 17. päivään mennessä suurin osa Azovstalin puolustajista antautui.
Ylennys asevoimien puolustushaaraksi.
Merijalkaväen 105. vuosipäivän kunniaksi 23. toukokuuta 2023 presidentti Volodymyr Zelenskyi ilmoitti asevoimien ylipäällikkönä vierailullaan merijalkaväen laitoksessa, siitä päivästä alkaen, kiitoksena palvelusta maalle ja kansalle erityisesti Venäjän meneillään olevan hyökkäyksen aikana, yli kolme vuosikymmentä sen uudelleenaktivoinnin jälkeen merijalkaväki erotetaan virallisesti Ukrainan merivoimista ja ylennetään Ukrainan asevoimien puolustushaaraksi, jonka komentaja on nyt osa pääesikuntaa ja jonka nimittää Ukrainan asevoimien komentaja.
Vaikka merijalkaväki on jatkossa erillinen asevoimien puolustushaara, on tehty järjestelyjä, joiden mukaan merivoimat avustavat merijalkaväkeä edelleen maihinnousuoperaatioissa maihinnousualustensa avulla, antavat ilmasuojaa ja antavat aluksiltaan rannikkotykistötukea maihinnousuoperaatioille. Päätös irtautua varsinaisesta merivoimista ja tulla itsenäiseksi asevoimien puolustushaaraksi tehtiin ottaen huomioon merijalkaväen ja niiden kasvavan sotilasmäärän tarpeet, jotka taistelevat parhaillaan Venäjän joukkoja vastaan meneillään olevan hyökkäyksen aikana, sekä merijalkaväen muodostavien joukkojen asema ja sen tehtävä ja velvollisuudet, jotka liittyvät tasavallan perustuslain ja lakien säännöksiin osana laajempaa asevoimien kokonaisuutta sekä sodassa että rauhassa. Merijalkaväki jatkaa myös merijalkaväen joukkojen lähettämistä palvelemaan merivoimien meri- ja jokivarustuksessa sekä merivoimien tukikohtien ja asemien puolustuksessa.
Irtautumisen myötä laivaston merijalkaväen divisioona muutettiin 1. merijalkaväen divisioonaksi, joka vastasi merijalkaväen operatiivisista taistelukokoonpanoista. Merivoimien yleiset rannikkopuolustusvalmiudet ovat olleet merijalkaväen valvonnassa erottamisen jälkeen.
Dnepr-joen sotatoimet.
38. merijalkaväkiprikaati ylitti lokakuussa 2023 Dnepr-joen Venäjän hallitsemalle Hersonin alueelle ja valtasi Krynkyn kylässä sijaitsevan sillan. Taistelut siellä ovat jatkuneet vuonna 2024, ja ainakin kolme merijalkaväen prikaatia on lähetetty osallistumaan sotatoimiin. Ukrainan merijalkaväki on kärsinyt huomattavan suuria tappioita ylittäessään joen ja puolustaessaan siltaa.
Kalusto.
Ukrainan merijalkaväellä on käytössään seuraavat ajoneuvot:
Merijalkaväen tykistöpataljoonat on varustettu myös seuraavilla kenttätykistöjärjestelmillä:
Merijalkaväen 7. ilmatorjuntaohjuspataljoona ja neljä prikaatin ilmatorjuntatykistöpataljoonaa on varustettu: