Christer Garpenborg

Harry Christer Garpenborg (vuoteen 1972 Gustafsson; 12. toukokuuta 1952 Tukholma) on entinen ruotsalainen pikajuoksija, jonka urheilu-ura ajoittui 1970-luvulta aina 1980-luvun alkuun. Hän opiskeli Texasin yliopistossa 1970-luvun alkupuoliskolla ja menestyi amerikkalaisissa kilpailuissa.
Urheilustipendillä opiskelemaan ja urheilemaan Yhdysvaltoihin.
Christer Garpenborg sai jo nuorena opiskelustipendin Yhdysvaltoihin Texasin yliopistoon El Pasoon syksyllä 1970. Keväällä 1974 hän juoksi 60 jaardia aikaan 5,9 s, jolla hän voitti amerikkalaisen Steve Williamsin, jota Track &amp; Field News -lehti piti sillä hetkellä maailman nopeimpana miehenä. Vuonna 1974 hän voitti Penn Relays -viestikilpailun 100 jaardin juoksun ajalla 9,2 s. Juoksusuoritustensa perusteella Garpenborgille tarjottiin koepaikkaa amerikkalaisen jalkapallon NFL-joukkueessa Dallas Cowboys, mutta hän joutui kieltäytymään, koska säännöt eivät sallineet ammattilaisena pelaamista yhdessä lajissa ja amatöörinä toisessa. Hän osallistui maaliskuussa 1994 Göteborgin EM-sisähallikisoihin sijoittuen neljänneksi 60 metrillä. Samana vuonna kesällä 1974 Rooman EM-kisoissa hän oli seitsemäs 100 metrillä. 
Christer Garpenborg päätti opintonsa Texasin yliopistossa vuonna 1975. Hän kilpaili kuitenkin edelleen Yhdysvalloissa. Vuonna 1976 Garpenborg voitti Las Vegas Invitationalin 100 metriä ajalla 9,84 s voittaen Clancy Edwardsin. Aika oli kuitenkin kiistanalainen, koska tuulimittari ei toiminut kunnolla. Se on kuitenkin nopein valkoihoiselle siihen mennessä kirjattu aika. Hän oli vuoden 1976 AAU:n Yhdysvaltain-mestari 100 metrillä. Track &amp; Field News sijoitti Christer Garpenborgin yhdeksi maailman kymmenestä nopeimmasta miehestä 100 metrillä vuonna 1976. Kesäkuussa 1976 hän voitti Yhdysvaltain-mestaruuden elektronisella ajanotolla ajalla 10,25 s. Montrealin olympialaiset heinäkuun lopulla 1976 eivät menneet toivotusti. Hän eteni 100 metrillä alkuerästä puolivälieriin.
Urheilu-uran loppuvuodet Ruotsissa.
Vuoden 1977 San Sebastiánissa pidetyissä sisäratojen EM-kisoissa hän saavutti hopeamitalin 60 metrillä häviten vain Neuvostoliiton olympiavoittaja Valeri Borzoville. Seuraavana vuonna 1978 Milanon sisähallin EM-kisoissa hän putosi välierissä.
Garpenborg oli Ruotsin mestari seitsemän kertaa 100 metrillä vuosina 1974–1979 ja 1981, sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuosina 1972–1975 KA 2 IF:n joukkueessa, 1981 ja 1982 Spårvägars GoIF:n joukkueessa. Hän oli myös sisäratojen mestari 60 metrillä vuonna 1979 ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa vuonna 1972. Elokuussa 1973 Vaxjössä hän rikkoi Lennart Strandbergin 37 vuotta vanhan Ruotsin ennätyksen vuodelta 1936 kymmenesosalla ajalla 10,2 s. Hän itse ja Thorsten Johansson olivat sivunneet Strandbergin Ruotsin ennätystä 10,3 s jo edellisenä vuonna.
Uransa loppuvaiheessa ennen Moskovan vuoden 1980 olympialaisia Garpenborgilla todettiin hampaisiin liittyvä elohopeamyrkytys, mikä esti häntä osallistumasta olympialaisiin. Hän kuitenkin toipui vakavasta sairaudestaan ja voitti seuraavan vuonna Ruotsin mestaruuden 100 metrillä. Urheilu-ura loppui kauteen 1981, johon mennessä hän oli osallistunut 19 maaotteluun. Suomi-Ruotsi -maaotteluihin Garpenborg osallistui vuodesta 1973 lähtien. Niissä hän oli 100 metrin voittaja kuusi kertaa (1973, 1974, 1976, 1977, 1979 ja 1981) sekä 200 metrillä kerran (1981). Vuoden 1975 maaottelussa Garpenborg hävisi niukasti Suomen Antti Rajamäelle. Garpenborgin sähköaikaennätys säilyi 20 vuotta. Sen rikkoi Patrik Strenius vuonna 1996 ajalla 10,21.
Uransa jälkeen hän on toiminut kiropraktikkona ja myöhemmin muutti asumaan Espanjan Alicanteen.