The Oregon Trail (vuoden 1971 videopeli)

The Oregon Trail on tekstipohjainen selviytymispeli, jonka kehittivät yhdysvaltalaiset opettajaopiskelijat Don Rawitsch, Bill Heinemann ja Paul Dillenberger vuonna 1971. Pelissä pelaaja ottaa vankkurinjohtajan roolin ja yrittää ohjata ryhmän uudisasukkaita turvallisesti Oregoniin Oregonin reittiä pitkin. Matkan varrella pelaajan on ostettava tarvikkeita, metsästettävä saadakseen ruokaa ja päätettävä, miten reagoida sattumanvaraisiin tapahtumiin, kuten vankkureiden vioittumiseen, myrskyihin ja villieläinten hyökkäyksiin. Pelin alkuperäisessä versiossa ei ollut lainkaan grafiikoita, sillä se kehitettiin kaukokirjoittimella tulostaville tietokoneille. Myöhemmin Apple II:lle siirrettyyn versioon lisättiin graafinen minipeli metsästykseen.
Pelin alkuperäinen versio kehitettiin alle kahdessa viikossa käytettäväksi Rawitschin kahdeksannen luokan historian tunneilla joulukuussa 1971. Se sai oppilailta innostuneen vastaanoton, mutta poistettiin pian koulupiirin suurtietokoneelta Rawitschin harjoittelun päätyttyä. Rawitsch loi pelin uudelleen ohjelmistoja kouluille tarjonneelle MECC:lle, joka julkaisi sen minnesotalaisten koulujen saataville vuonna 1975 nimellä "Oregon". MECC julkaisi pelistä myöhemmin versiot Apple II:lle, Atarin 8-bittisille, Commodore 64:lle ja TRS-80:lle ennen kuin loi sen pohjalta Apple II:lle kokonaan uuden, samannimisen pelin.
"The Oregon Trail" on samannimisen pelisarjan ensimmäinen osa. Sarjan pelejä on myyty kaikkiaan yli 65 miljoonaa kappaletta.
Pelaaminen.
"The Oregon Trail" on tekstipohjainen strategiapeli, joka sijoittuu vuoden 1847 Yhdysvaltoihin. Pelaaja ottaa siinä vankkurinjohtajan roolin ja yrittää ohjata ryhmän uudisasukkaita turvallisesti Oregonin reittiä pitkin Missourin Independencestä Oregonin Oregon Cityyn. Pelaaja aloittaa ostamalla tarvikkeita ja lähtee sen jälkeen matkaan. Peli koostuu noin 12 vuorosta, joista jokainen vastaa kahden viikon matkantekoa. Kunkin vuoron alussa pelaaja saa tilannekatsauksen matkan etenemisestä: päivämäärän, kuljetun matkan sekä ruoan, varusteiden ja rahan määrän. Pelaajan on sitten päätettävä, jatkaako matkaa eteenpäin, pysähtyykö metsästämään vai käykö esimerkiksi matkan varrelle osuvalla linnakkeella ostamassa lisää tarvikkeita. Sen jälkeen pelaaja valitsee, kuinka nopeasti matkaa taittaa ja paljonko ruokaa syö. Vuorolla saattaa myös tapahtua satunnaisia tapahtumia, jotka vaikuttavat matkan kulkuun. Tällaisia ovat esimerkiksi vankkureiden vioittuminen, ryhmän jäsenen loukkaantuminen tai sairastuminen tai osan pelaajan tarvikkeista tuhoava rankkasade.
Metsästäminen on pelissä toteutettu eräänlaisena alkeellisena minipelinä. Kun pelaaja haluaa metsästää, peli pyytää häntä kirjoittamaan ”BANG”. Jos pelaaja kirjoittaa sanan nopeasti oikein, metsästys onnistuu. Matkalla on myös mahdollista joutua villieläinten tai maantierosvojen hyökkäyksen kohteeksi. Tällaisissakin tilanteissa ammutaan samalla tavalla. 1970-luvun lopulla peliin tehtiin muutos, jonka jälkeen pelin vaatima sana ei aina ollutkaan ”BANG” vaan esimerkiksi ”POW”, ”BLAM” tai ”WHAM”, jolloin pelaaja ei etukäteen tiennyt, mitä hänen tulee kirjoittaa ampuakseen aseella.
Peli päättyy, kun pelaajan ohjaama ryhmä pääsee perille Oregoniin tai kun kaikki sen jäsenet ovat kuolleet. Peli on suunniteltu sopivan mittaiseksi yhdellä oppitunnilla pelattavaksi: yksi pelikerta kestää noin 45–60 minuuttia.
Kehitys.
Alkuperäinen versio.
Ajatuksen "The Oregon Trailin" kehittämisestä sai vuonna 1971 Carleton Collegen opettajaopiskelija Don Rawitsch, joka opetti Minnesotassa kahdeksasluokkalaisille historiaa aiheenaan Yhdysvaltain laajeneminen länteen 1800-luvulla. Hänen opettajakoulutuksessaan oli painotettu innovatiivisuutta, joten Rawitsch pyrki saamaan oppilaat kiinnostumaan opetettavista asioista käyttämällä tavanomaisten opetusmenetelmien lisäksi muun muassa pelejä, kertomalla mielenkiintoisia ja erikoisia faktoja ja jopa pukeutumalla aikakauden asuun. Hän sai ajatuksen piirtää kartan uudisasukkaiden käyttämistä reiteistä ja luoda siitä eräänlaisen lautapelin lisäämällä matkan varrelle joko korttien tai noppien avulla arvottavia satunnaisia tapahtumia. Hänen huonetoverinsa, matematiikan opettajiksi opiskelleet Bill Heinemann ja Paul Dillenberger, ehdottivat Rawitschin ajatuksesta kuultuaan, että siitä tehtäisiin sen sijaan tietokonepeli. Näin pelin lopputulos ei perustuisi pelkkään onneen, vaan onnistumisen todennäköisyyteen voisi vaikuttaa esimerkiksi vankkurien paino tai härkien ostamiseen käytetty rahamäärä.
Rawitsch epäröi aluksi, sillä hän tarvitsi valmiin pelin alle kahden viikon päästä. Osana opintojaan ohjelmointia opiskelleet Heinemann ja Dillenberger vakuuttivat kuitenkin, että he saisivat määräaikaan mennessä pelin tehtyä. Kun kolmikko oli suunnitellut pelin perusrakenteen ja toiminnot paperille, Heinemann ja Dillenberger alkoivat ohjelmoida sitä BASIC-kielellä iltaisin koulunsa tietokoneluokassa, joka oli tosiasiassa siivouskomero, jonne oli laitettu kaksi tuolia ja kaukokirjoitin. Heinemann vastasi ohjelmoinnin pääpiirteistä, kun taas Dillenberger loi aliohjelmia ja kirjoitti pelin tekstejä. Myös metsästys-minipeli oli Heinemannin idea. Rawitsch ideoi matkan varrella tapahtuvia sattumuksia ja niiden todennäköisyyksiä historiallisen datan pohjalta. He säätivät lisäksi tapahtumien todennäköisyyksiä maantieteen perusteella niin, että esimerkiksi kylmä sää oli todennäköisempää pelaajan seurueen ollessa Oregonin ja Wyomingin vuoristoalueilla.
Ennen Rawitschin oppitunteja valmista peliä testattiin Heinemannin ja Dillenbergerin oppilailla. Peli sai heiltä innostuneen vastaanoton: oppilaat alkoivat tulla kouluun etuajassa ja jäädä koululle oppituntien jälkeen, jotta he voisivat pelata "The Oregon Trailia". Muut opettajat sen sijaan suhtautuivat peliin skeptisemmin ja ehdottivat muun muassa intiaaneihin liittyvien negatiivisten viittausten poistamista, joka toteutettiinkin pelin lopulliseen versioon. Peli tallennettiin suurtietokoneelle, jonka kanssa pelaajat kommunikoivat käyttäen puhelinyhteydellä toimivaa kaukokirjoitinta. Rawitschin oppilaat pelasivat pelin valmista versiota ensimmäisen kerran 3. joulukuuta 1971. Rawitsch käytti peliä viikon ajan, minkä jälkeen se jäi Minneapolisin koulujen käyttämälle suurtietokoneelle. Muut opettajat alkoivat keksiä tekosyitä, joiden varjolla heidän oppilaansa pääsivät pelaamaan "The Oregon Trailia". Rawitsch, Heinemann ja Dillenberger tekivät koodiin muutoksia sitä mukaa, kun pelaajat löysivät ohjelmointivirheitä ja porsaanreikiä: esimerkiksi varusteita oli aluksi mahdollista ostaa negatiivisella summalla, jolloin pelaajan rahamäärä kasvoi.
Lukukauden päätyttyä myös Rawitschin, Heinemannin ja Dillenbergerin harjoittelu päättyi. He tulostivat "The Oregon Trailin" lähdekoodin itselleen muistoksi ja poistivat sen suurtietokonejärjestelmästä.
MECC:n versio.
Vuonna 1974 Don Rawitsch palkattiin uuteen Minnesota Educational Computing Consortium -yritykseen (MECC), joka tarjosi kouluille ohjelmistoja ja tietokoneisiin liittyviä palveluita. Kun MECC alkoi koota ohjelmistokirjastoa koulukäyttöä varten, Rawitsch muisti "The Oregon Trailin". Heinemannin ja Dillingerin suostumuksella hän kaivoi vanhan lähdekoodin esiin ja syötti sen vuoden 1974 kiitospäivän viikonloppuna kaukokirjoittimella MECC:n järjestelmiin. Samalla hän paranteli ja täydensi peliä käymällä läpi Oregoniin matkanneiden uudisasukkaiden päiväkirjoja ja laskemalla todennäköisyyksiä esimerkiksi kuolemalle, sairastumiselle tai juomaveden loppumiselle. Hän koodasi nämä todennäköisyydet peliin, jotta pelaajat kokisivat erilaisia tapahtumia pelissä suunnilleen yhtä usein kuin 1800-luvun uudisasukkaat matkallaan. Hän lisäsi peliin myös positiivisia mainintoja intiaaneista, sillä vastoin tuolloin yleisiä luuloja, nämä olivat usein uudisasukkaita kohtaan varsin avuliaita.
"The Oregon Trail" julkaistiin MECC:n järjestelmässä vuonna 1975 nimellä "Oregon". MECC:n ohjelmistokirjastoon oli pääsy 1 500 päätteeltä Minnesotassa. "Oregon" saavutti pian suuren suosion. Sitä pelasivat tuhannet oppilaat kuukausittain, ja siitä tuli järjestelmän suosituin oppimispeli ja toiseksi suosituin ohjelma eräänlaisen alkeellisen sähköpostiohjelman jälkeen.
Myöhemmät versiot ja merkitys.
MECC oli alun perin voittoa tavoittelematon yritys, eivätkä "The Oregon Trailin" kehittäjät saaneet korvausta pelin lisäämisestä sen kirjastoon. Vuonna 1978 Don Rawitsch julkaisi "Creative Computing" -lehdessä "The Oregon Trailin" lähdekoodin sekä lähteitä, joihin perustuen hän oli hienosäätänyt eri tapahtumien todennäköisyyksiä. Samana vuonna MECC toimitti minnesotalaisille kouluille 500 hankkimaansa Apple II -tietokonetta ja alkoi tuottaa ohjelmistoja uusille tietokoneille. Myös "Oregon" siirrettiin Apple II:lle, minkä saivat tehtäväkseen John Cook ja J. P. O’Malley. Apple II:n versio oli muuten käytännössä samanlainen kuin suurtietokoneille tehty "Oregon", mutta metsästyspeliin oli siinä lisätty ruudun poikki liikkuva peura, joka pelaajan oli ammuttava oikealla hetkellä. Apple II:n ohjelmia jaettiin levykkeillä, joiden ansiosta myös "Oregon" oli helppo jakaa ja asentaa uusille koulujen tietokoneille. Myös muiden osavaltioiden koulujärjestelmät alkoivat hankkia ohjelmistoja MECC:ltä, ja "Oregon" oli sen suosituimpia tuotteita. Peli olikin pian pelattavissa lähes 5 000 koulupiirissä ympäri Yhdysvaltoja.
Pelistä julkaistiin versiot Atarin 8-bittisille vuonna 1983 ja Commodore 64:lle sekä TRS-80:lle vuonna 1984. Vuonna 1985 MECC julkaisi pelistä uuden version Apple II:lle nimellä "The Oregon Trail". Uudessa pelissä oli sama perusidea, mutta sitä oli laajennettu ja siihen oli lisätty grafiikat ja uusia toiminnallisuuksia. The Oregon Trail -peleistä muodostui lopulta sarja, jonka pelejä on myyty yhteensä yli 65 miljoonaa kappaletta. Rawitsch, Heinemann ja Dillenberger saivat julkisesti tunnustusta pelin luojina vasta 1990-luvulla, eivätkä he ole hyötyneet sarjan menestyksestä taloudellisesti.
"Serious Games and Edutainment Applications" -julkaisu on kuvaillut alkuperäistä tekstipohjaista "The Oregon Trailia" yhdeksi tunnetuimmista hyötypeligenren esivanhemmista. Pelisarjan varhaisia tekstipohjaisia ja graafisia pelejä tarkastellaan usein yhtenä kokonaisuutena arvioitaessa niiden merkitystä. "Polygonin" Colin Campbell kuvailee niitä yhdeksi kaikkien aikojen menestyneimmistä peleistä ja kulttuuri-ikoneiksi. "Vice"-lehden Kevin Wong puolestaan sanoo "The Oregon Trailin" olevan kuin synonyymi oppimispelille. "Time"-lehti nimesi "The Oregon Trailin" kaikkien aikojen sadan parhaan videopelin listalleen vuonna 2012, ja vuonna 2016 se sijoittui lehden 50 parhaan videopelin listalla yhdeksänneksi. Pelisarja kokonaisuutena otettiin World Video Game Hall of Famen jäseneksi vuonna 2016.