tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Greg Page

Greg Page (25. lokakuuta 1958 Louisville, Kentucky – 27. huhtikuuta 2009 Louisville) oli yhdysvaltalainen ammattinyrkkeilijä ja WBA:n tunnustama raskaan sarjan maailmanmestari 1984–1985.
Amatöörinä Page voitti kansallisen Golden Gloves -mestaruuden vuonna 1978. Ammattilaisurallaan hän voitti 19 ensimmäistä otteluaan, neljännellätoista kerralla 11. helmikuuta 1980 voitto riitti jo USBA:n raskaan sarjan mestaruuteen. Vuonna 1984 Larry Holmes luopui WBA:n maailmanmestaruudesta, jolloin Page sai mahdollisuuden otella tittelistä Tim Witherspoonia vastaan 9. maaliskuuta, mutta hävisi ottelun pistein. Uusi mahdollisuus hänelle koitti saman vuoden joulukuun 1. päivänä, jolloin hän onnistui yllättäen tyrmäämään eteläafrikkalaisen Gerrie Coetzeen Sun Cityssä. Seuraavana vuonna 29. huhtikuuta hän hävisi pistein Tony Tubbsille ja menetti maailmanmestaruutensa. Hän alkoi hävitä, mutta voitti kuitenkin tyrmäyksin vielä Mike Tysonin harjoitusottelussa. Page lopetti ottelemisen vuonna 1993 mutta palasi kehään vielä 1996 ja voittikin 14 ottelua putkeen. 
Ottelussa Dale Crowea vastaan 9. maaliskuuta 2001 42-vuotiaana Page sai aivoruhjeen ja vaipui koomaan. Hänelle jäi toispuolinen halvaus ja hän toipui pyörätuolikuntoiseksi. Huhtikuussa 2009 hän kuoli nyrkkeilyvamman komplikaatioihin. 
Greg Page otteli ammattilaisena yhteensä 76 kertaa. Hän voitti otteluista 58, joista peräti 48 tyrmäyksellä. Häviöitä kertyi 17 sekä yksi ratkaisematon.
Makrosykli

Makrosykli on rengasmainen makromolekyyli tai molekyylin osana oleva makromolekulaarinen rengas. Makrosyklejä esiintyy useissa biologisissa rakenteissa, esimerkiksi hemoglobiinin hemi-proteiinissa, kasvien lehtivihreässä eli klorofyllissä sekä B12-vitamiinin rakenteessa.
Makromolekyyli

Makromolekyyli on sellainen molekyyli, jolla on joko suhteellisen suuri molekyylimassa tai sellainen rakenne, joka sisältää paljon toistuvia rakenneyksiköitä, joilla on suhteellisen pieni molekyylimassa. Molekyylimassaa voidaan pitää suhteellisen suurena, jos yhden tai useamman rakenneyksikön poistaminen tai lisääminen ei vaikuta merkittävästi yhdisteen ominaisuuksiin (poikkeuksena tilanne, jossa molekyylin hienorakenne ratkaisee molekulaariset ominaisuudet). Jos molekyylillä tai sen osilla on suhteellisen suuri molekyylimassa tai useita toistuvia pienimassaisia yksiköitä, sitä voidaan pitää makromolekulaarisena tai polymeerisenä yhdisteenä. 
Esimerkkejä.
Makromolekyylisiä yhdisteitä esiintyy kaikkialla elollisessa luonnossa, ja niillä on keskeinen biokemiallinen merkitys. Sellaisia ovat esimerkiksi nukleiinihapot (DNA ja RNA), proteiinit, selluloosa ja tärkkelys. Rakenneyksikköinä ovat nukleiinihapoissa eräät yksinkertaiset sokerit ja orgaaniset emäkset sekä fosforihappo, proteiineissa aminohapot, selluloosassa ja tärkkelyksessä glukoosi.
Keinotekoisesti valmistettuja makromolekyylisiä aineita ovat muovit kuten polyeteeni, polyvinyylikloridi (PVC) ja polyesterit. Niissä rakenneyksikköinä ovat eräät pienimolekyyliset orgaaniset yhdisteet.
José Luis Mendilibar

José Luis Mendilibar (s. 14. maaliskuuta 1961 Zaldibar, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja. Helmikuusta 2024 lähtien hän on toiminut Olympiakosin päävalmentajana.
Ura.
Mendilibar oli amatööritason jalkapalloilija pelaajaurallaan. Hän ei koskaan pelannut Espanjan pääsarjassa. Vuonna 1994 hän lopetti pelaajauransa ja siirtyi valmennustehtäviin. Valmennusuransa alussa hän toimi muun muassa Athletic Bilbaon juniorijoukkueiden valmentajana. Edustusjoukkueen päävalmentajaksi Mendilibar pääsi ensi kertaa Lanzarotessa ja sen jälkeen Eibarissa. 
Kaudella 2004–2005 hän onnistui melkein nostamaan pienellä budjetilla pelanneen Eibarin maan pääsarjaan, joukkueen jäätyä vain muutaman pisteen päähän suorasta nousupaikasta. Seuraavaksi hän siirtyi Athletic Bilbaon edustusjoukkueen päävalmentajaksi, mutta pesti jäi kuitenkin vain muutaman kuukauden mittaiseksi. Athleticin alkukausi oli siihen mennessä huonoin koskaan sen pääsarjahistoriassaan. Vuonna 2006 hän siirtyi Valladolidin päävalmentajaksi.
Mendilibar luotsasi debyyttikautensa päätteeksi Valladolidin Segunda Divisiónin mestariksi ja takaisin pääsarjaan. Vauhti Primerassa on ollut kuitenkin seuralle kovaa, mutta sarjapaikka säilyi kahden perättäisen 15. sijan turvin. Kaudella 2009–2010 seura vajosi jälleen putoamistaisteluun ja Mendilibar sai lopulta potkut helmikuun alussa 2010 seuran majaillessa sijalla 17.
14. helmikuuta 2011 Mendilibar palasi valmennustehtäviin siirtyen putoamista vastaan taistelevan Osasunan peräsimeen. Hän korvasi tehtävässä potkut saanneen José Antonio Camachon. Hän sai potkut päävalmentajan tehtävästä 3. syyskuuta 2013.
Toukokuun lopussa 2014 kerrottiin, että Mendilibar siirtyy kesällä Levanten päävalmentajaksi. Pesti jäi lyhyeksi, sillä kehno kauden aloitus johti potkuihin jo lokakuussa 2014. 
Kesä-heinäkuun vaihteessa 2015 Mendilibar palasi pääsarjassa pelaavan SD Eibarin päävalmentajaksi. Mendilibar valmensi Eibaria pääsarjatasolla kuusi kautta ja seura sijoittui parhaimmillaan yhdeksänneksi. Kausi 2020/21 päättyi kuitenkin putoamiseen ja kauden jälkeen Mendilibar jätti seuran.
Aivan joulukuun lopussa 2021 Mendilibarista tuli Deportivo Alavésin päävalmentaja. Hän ei onnistunut nostamaan Alavésia liigan jumbosijalta ja seura erotti hänet huhtikuussa 2022.
Maaliskuussa 2023 Mendilibar palasi valmennustehtäviin La Ligan putoamiskamppailuun juuttuneen Sevillan päävalmentajana. Mendilibar sai Sevillan pelin uomiinsa ja joukkue hävisi vain kolme kauden 12 viimeisestä ottelustaan hänen alaisuudessaan. Eurooppa-liigassa Mendilibar johdatti Sevillan loppuotteluun, jossa joukkue voitti AS Roman rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Näin 62-vuotias Mendilibar pääsi juhlimaan pitkän valmennsuransa ensimmäistä mestaruutta. Kausi 2023/24 alkoi Sevillalta kangerrellen ja seura erotti Mendilibarin lokakuussa, kun joukkue oli voittanut vain kaksi ottelua kahdeksasta.
Helmikuussa 2024 Mendilibarista tuli Kreikan Superliigan Olympiakosin päävalmentaja.
Pioni (fysiikka)

Pionit eli "formula_1-mesonit" ovat mesoneihin kuuluvia hiukkasia. Pioneita on kolme erilaista, jotka eroavat toisistaan sähkövarauksen osalta, ja niitä kuvaavat symbolit ovat π0, π+ ja π−. Ne ovat mesoneista keveimpiä ja niillä ennustetaankin olevan suuri vahvan vuorovaikutuksen vaikutusala. 
Pionit kuuluvat muiden mesonien tavoin hadroneihin. Nykyisen käsityksen mukaan pionit koostuvat yhdestä kvarkista ja yhdestä antikvarkista.
Historia.
Pionien olemassaolon ennusti japanilainen hiukkasfyysikko Hideki Yukawa vuonna 1935, jolloin hän esitti idean vahvaa vuorovaikutusta välittävästä hiukkasesta, jota nykyään kutsutaan pioniksi. Ensimmäinen kokeellinen todiste pionin olemassaolosta löydettiin, kun vuonna 1947 brittiläinen ydinfyysikko Cecil Powell Bristolin yliopistosta alaisineen suoritti korkeaenergisen kosmisen säteilyn tutkimusta ydinreaktion valokuvausmenetelmällä. He havaitsivat π+- ja π−-pionit. Myöhemmin havaittiin π0-pionit hiukkaskiihdytinkokeissa.
Ominaisuudet.
Rakenne.
Koska pionit koostuvat kvarkeista, ne kuuluvat hadroneista muodostuvaan ”hiukkasperheeseen”. Pionit kuuluvat mesoneihin, sillä ne koostuvat yhdestä kvarkista ja yhdestä antikvarkista, kun taas toinen hadronien ryhmä, baryonit, muodostuu kolmesta kvarkista.
Pionien spinluku on nolla, joten ne kuuluvat myös bosoneihin.
Pionien hajoaminen.
Pionien elinaika on melko lyhyt, ja ne hajoavat nopeasti heikon vuorovaikutuksen johdosta muiksi hiukkasiksi. Yleisimmin pioni hajoaa myoniksi ja sen antineutriinoksi tai antimyoniksi ja myonin neutriinoksi. π+- ja π−-pionien säteilyä voidaan kuvata hajoamisyhtälöillä 
formula_2
formula_3,
missä formula_4 on myoni, formula_5antimyoni, formula_6 myonin neutriino ja formula_7 myonin antineutriino. 
Harvinaisempi hajoamismoodi π+- ja π−-pioneille on hajoaminen elektroniksi ja tämän antineutriinoksi tai positroniksi ja elektronin neutriinoksi. Tällaista hajoamista kuvataan yhtälöillä 
formula_8
formula_9,
missä formula_10 on elektorni, formula_11 positroni, formula_12 elektronin neutriino ja formula_13 elektronin antineutriino.
Neutraali pioni π0 hajoaa muiksi hiukkasiksi sähkömagneettisen vuorovaikutuksen takia. Yleisin neutraalin pionin hajoamismoodi on siroaminen kahdeksi fotoniksi 
formula_14,
missä formula_15 on fotoni.
Harvinaisempi neutraalin pionin hajoamismoodi on säteily elektroniksi, positroniksi ja fotoniksi:
formula_16.
Appenzellin Alpit

Appenzellin Alpit on Läntisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue, joka sijaitsee Sveitsissä, Appenzell Ausserrhodenin, Appenzell Innerrhodenin ja Sankt Gallenin kantonien alueella. Korkein huippu on 2 502 metriä merenpinnan tasoa korkeampi Säntis.
Appenzellin Alpit jakautuvat kuuteen pienempään vuoriston osaan:
Appenzellin Alppien alueella on monia hiihtokohteita, niistä suosituimpia ovat Chäserrugg ja Kronberg.
Ykkösen kausi 2009

Ykkösen kausi 2009 oli vuonna 1973 perustetun Ykkösen 37. kausi. Ykköseen osallistui 14 joukkuetta ja joukkueet pelasivat 26 ottelua. Kaudella 2009 Ykkösen voitti AC Oulu, joka nousi Veikkausliigaan. Toiseksi sijoittunut KPV karsi liigapaikasta JJK:n kanssa, ja viimeiseksi jääneet TP-47, Atlantis FC ja FC Kiisto tippuivat Kakkoseen. Ykkösen maalikuningas kaudella 2009 oli 19 maalilla FC Hämeenlinnan Pekka Sihvola.
Joukkueet.
Kaudeksi 2009 Veikkausliigasta Ykköseen tippui FC KooTeePee, ja Kakkosesta Ykköseen nousivat Klubi 04, FC PoPa ja FC Kiisto.
*KPV – JJK 2–3
*JJK – KPV 2–1
Helsingin pelastusliitto

Helsingin Pelastusliitto ry (HELPE ry) on pelastusalan kattojärjestö Helsingissä toimiville, paloturvallisuustyön ja väestönsuojelutyön rekisteröidyille yhdistyksille. HELPE on yleishyödyllinen kansalaisjärjestö, jonka tavoitteena on edistää helsinkiläisten omatoimista varautumista ihmisten, omaisuuden ja ympäristön turvaamiseen normaali- ja poikkeusoloissa.
HELPE perustettiin joulukuussa 1992 yhdistämään vapaaehtoinen väestönsuojelu- ja paloturvallisuustyö Helsingissä. HELPE:n tärkeä yhteistyökumppani on Helsingin kaupungin pelastuslaitos. Helpe ry:n toiminnanjohtajana toimii Olli-Veikko Kurvinen ja hallituksen puheenjohtajana Mika Paavilainen Laajasalon VPK:sta.
HELPE kuuluu jäsenjärjestönä Suomen Pelastusalan Keskusjärjestöön. HELPE:n jäseniä ovat Helsingin kaupunki, Helsingin Väestönsuojeluyhdistys HVSSY, Helsingin sopimuspalokunnat eli VPK:t (Helsingin VPK, Haagan VPK, Laajasalon VPK, Lauttasaaren VPK, Malmin VPK, Marjaniemen VPK, Oulunkylän VPK, Pakinkylän VPK, Pitäjänmäen VPK, Puistolan VPK, Pukinmäen VPK, Tammisalon VPK, Tapanilan VPK, Vanhan Käpylän VPK ja Vuosaaren VPK), Niinisaaren TPK, sekä Arctech Helsinki Shipyard TPK. Lisäksi HELPE ry:n kannatusjäsenenä toimii Arctech Helsinki Shipyard Oy.
HELPE sijaitsee Helsingin väestönsuojelun johtokeskuksen kalliosuojassa, osoitteessa Lääkärinkatu 3.
Helsingin pelastusliitto HELPE Oy.
Helsingin pelastusliitto HELPE Oy perustettiin vuonna 2002. HELPE Oy:n tarkoituksena on 
pääkaupungin yritysturvallisuuden kehittäminen koulutuksen ja konsultoinnin keinoin sekä varojen hankkiminen Helsingin pelastusalan aatteelliselle järjestötyölle. Helsingin pelastusliitto ry omistaa HELPE Oy:n sataprosenttisesti. HELPE Oy:lle siirtyi HELPE ry:n harjoittama yritysturvallisuuskoulutus. HELPE Oy kouluttaa yritysten suojeluorganisaatioita, järjestää erilaisia turvallisuuskorttikoulutuksia sekä ja konsultoi, suunnittelee ja kouluttaa yritysten turvallisuussuunnitelmien tekemisen.
Roger King

Robert King (22. elokuuta 1944 New Jersey – 8. joulukuuta 2007 Boca Raton, Florida) oli yhdysvaltalainen yritysjohtaja ja televisioalan vaikuttaja. Hän toimi isänsä Charles Kingin vuonna 1964 perustaman televisio-ohjelmien syndikointia harjoittaneen King World Productionsin hallituksen puheenjohtajana vuodesta 1972 alkaen. CBS osti King Worldin vuonna 2000, jolloin King siirtyi vastaamaan CBS:n koti- ja ulkomaan syndikoinnista.
King Worldin syndikoimiin ohjelmiin kuuluivat muun muassa Wheel of Fortune, Jeopardy, The Oprah Winfrey Show ja Dr. Phil.
Robert King nimettiin National Association of Broadcasters Hall of Fameen vuonna 2004.
Carl Brashear

Carl Brashear [ˈbræʃɪər] ( Portsmouth, Virginia) oli ensimmäinen afroamerikkalainen, josta tuli Yhdysvaltain laivaston sukeltaja. Sotilasarvoltaan Brashear oli 'Master Chief Boatswain's Mate/Master Chief Petty Officer' eli sotilasmestari, jonka arvon hän saavutti 1971. Hänestä tuli laivaston sukeltajamestari (Master Diver), eli aliupseeri jolla on korkein sotatoiminnassa vaadittava sukelluspätevyys ja tyypillisesti eniten kokemusta ja tietoa sukelluksen ja vedenalaisen pelastustoiminnan kaikilla osa-alueilla, 1970-luvulla. Brashearin elämäntarinasta on tehty elokuva "Kunnian puolesta" vuonna 2000, jossa häntä näyttelee Cuba Gooding Jr.
Nuoruus.
Brashear syntyi 19. tammikuuta 1931 Tonievillessä, Kentuckyssa. Hän oli kuudes kahdeksasta lapsesta. Brashearin vanhemmat olivat vuokraviljelijät McDonald ja Gonzella Brashear. Vuonna 1935 perhe asettui maatilalle Sonorassa, Kentuckyssa. Brashear kävi Sonora Grade -koulua 1937–1946.
Ura.
Brashear värväytyi Yhdysvaltain laivastoon 25. helmikuuta 1948.
Veikko Axelson

Axel Veikko Axelson (1. maaliskuuta 1910 Helsinki – 20. maaliskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos, joka toimi Kemijoki Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1960–1975.
Elämä ja ura.
Axelson syntyi maisteri Väinö Axelsonin ja kansakoulunopettaja Jenny Hallonbladin perheeseen ja pääsi ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta. Hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun tie- ja vesirakennuksen opintosuunnalta vuonna 1933. Talvisodassa Axelson palveli III Armeijakunnan esikunnassa ja jatkosodassa vuodesta 1943 Pioneeripataljoona 23:n komentajana.
Työuransa päätoimena Axelsonilla oli Kemijoen rakentamisen johtaminen. Hän yleni Imatran Voima Oy:n ja Oulujoki Oy:n rakennusosaston johtajaksi vuonna 1952, josta hänet kutsuttiin Kemijoki Oy:n toimitusjohtajaksi vuonna 1960. Axelsonin johtajakaudella Kemijokeen rakennettiin Permantokosken, Seitakorvan, Ossauskosken, Lokan ja Taivalkosken voimalaitokset. Axelson nimitettiin vuorineuvokseksi vuonna 1966.
Robert Charpentier (everstiluutnantti)

Robert Charpentier (1662–1710) oli suomalainen everstiluutnantti ja Hahkialan kartanon herra. Hänet on haudattu Viipuriin. Hän oli vuonna 1664 aateloidun Toussaint Charpentierin poika.
Elämä.
Charpentier opiskeli Turun yliopistossa 1674-75 ja toimi tämän jälkeen Lindhielmin rykmentin majoitusmestarina 1678 ja kornettina 1679. Hänet ylennettiin 1700 luutnantiksi Hämeen jalkaväkirykmenttiin ja 17. marraskuuta 1700 kapteeniksi. Charpentierista tuli majuri Savon ratsurykmentissä 1702 ja everstiluutnantti 1709. Charpentier kuoli 1710 haavoihinsa Viipurin piirityksen aikana ja haudattiin Viipuriin.
Charpentier maalautti taulun ”Kristus ristillä”, joka 1695 ripustettiin Hauhon kirkkoon.
Suku.
Robert Charpentierin vaimo oli Gertrud Helena von Köhler (1668 Liivinmaa — 1730 Hauho), jonka vanhemmat olivat majuri, Revalin komendantti Claes von Köhler (k. 1675) ja tämän vaimo Gertrud Romanovits (k. 1720). Charpentierin lapsia olivat vapaaherra Claes Robert Charpentier ja Anna Elisabet Charpentier, (1699 — 2.5.1755), joka avioitui vuonna 1715 ratsumestari Collin L´Eclairin (1683–1737) kanssa. Heidän poikansa majuri Gustaf Robert L´Eclair (1727–1802) aateloitiin 1773, jolloin hän otti enonsa, lapsettomana kuolleen vapaaherra Claes Robertin sukunimen Charpentier.
Erkki Havansi

Erkki Elias Tapani Havansi (s. 11. heinäkuuta 1941 Liperi) on suomalainen oikeustieteilijä. Hän oli prosessioikeuden professori Helsingin yliopistossa vuosina 1982–2009.
Elämäkerta.
Havansi syntyi 11. heinäkuuta 1941 Liperissä. Hän valmistui ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta vuonna 1959. Havansi valmistui juristiksi vuonna 1963 ja toimi hovioikeuden auskultanttina Espoon ja Porvoon tuomiokunnissa 1963–1967. Hänestä tuli oikeustieteen lisensiaatti vuonna 1965 ja varatuomari 1967.
Tieteellinen ura.
Havansi väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1975. Vuonna 1982 hänet nimettiin Helsingin yliopiston prosessioikeuden professorin virkaan, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 2009.
Havansin kirjallinen tuotanto on jakaantunut toisaalta siviilioikeudelliseen ja toisaalta prosessioikeudelliseen tutkimukseen. Hän on erityisesti tullut tunnetuksi konkurssioikeutta koskevista kirjoistaan ja tieteellisistä artikkeleistaan. Havansi on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1983.
Suomalainen Lakimiesyhdistys myönsi Havansille Allan Serlachius-Särkilahti -palkinnon vuonna 2000, ja Suomen Lakimiesliitto myönsi hänelle K. J. Ståhlberg -mitalin vuonna 2003.
Poliittinen toiminta.
Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa Havansi oli perussuomalaisten ehdokkaana. Hän sai 1 528 ääntä eikä tullut valituksi. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Havansi oli ehdolla Uudenmaan vaalipiirissä. Hän sai 2 542 ääntä ja jäi ensimmäiselle varasijalle. Eurovaaleissa 2014 Havansi sai 3 065 ääntä eikä tullut valituksi.
"Helsingin Sanomien" mukaan Havansi on ”perussuomalaisten takapiru”. Havansi on toiminut perussuomalaisten eduskuntaryhmän oikeudellisena asiantuntijana ja on muun muassa laatinut ryhmälle vihapuhetta käsittelevän muistion, jossa käytiin läpi kiellettyjä ja sallittuja sanoja. Hän on myöhemmin avustanut ryhmää enää satunnaisesti. Havansi oli yksi kuudesta perussuomalaisten edustajasta Sipilän hallituksen hallitusneuvotteluiden strategiatyöryhmässä.
Havansi sai vuoden 2012 kunnallisvaaleissa 435 ääntä ja hänet valittiin Keravan kaupunginvaltuustoon. Vuoden 2017 kuntavaaleissa hän tuli valituksi 225:llä äänellä. Havansi on perussuomalaisten valtuustoryhmän puheenjohtaja ja Keravan Perussuomalaisten hallituksen jäsen sekä rahastonhoitaja.
Šakkimestari.
Havansi on pelannut šakkia maajoukkuetasolla. Pelaajana hän on pitkään edustanut Suomalaista Shakkikerhoa (SSK). Vuonna 2017 SSK muodosti Lauttasaaren Shakkikerhon kanssa uuden seuran, jonka nimeksi tuli "Lauttasaaren Suomalainen Shakkikerho" (LauttSSK). Erkki Havansi korottui šakkimestariksi vuonna 1964. Hänen paras saavutuksensa lähišakissa on hopeamitali vuoden 1970 SM-turnauksessa. Suomen mestaruuden tuolloin voitti Heikki Westerinen. Lähišakin ohella Havansi on pelannut kirješakkia. Kirješakissa hän on voittanut Suomen mestaruuden vuonna 1978.
Yksityiselämä.
Havansi asui Joensuussa vuosina 1941–1953 ja Kuopiossa 1953–1965. Hän muutti Helsinkiin 1965, Espooseen 1972 ja on asunut Keravalla vuodesta 1999.
Havansi avioitui vuonna 1965 ja jäi leskeksi 1996. Hän avioitui uudelleen vuonna 1999. Hänellä on kolme lasta. Hänen vaimonsa Lahja on myös puolueaktiivi. He ovat molemmat eläkkeellä.
American Chemical Society

American Chemical Society (ACS) on yhdysvaltalainen kemian seura. Sillä on yli 163 000 jäsentä, joten se on samalla maailman suurin tieteellinen seura. ACS on perustettu Yhdysvalloissa vuonna 1876.
ACS kokoontuu kaksi kertaa vuodessa, jolloin edustettuina ovat kaikki kemian alueet. Näiden lisäksi kemian erikoisalueet pitävät vuosittain lukuisia pienempiä konferensseja. Järjestö julkaisee huomattavan määrän akateemisia aikakauslehtiä, muun muassa Journal of the American Chemical Society -lehteä. ACS on voittoa tavoittelematon järjestö, mutta toimintansa rahoittamiseen järjestö saa tuloja Chemical Abstracts Service -palvelusta sekä julkaisuista. Chemical &amp; Engineering News on viikoittainen uutislehti, jota ACS julkaisee ja lähettää kaikille jäsenilleen. ACS:lla on jäseniä 189 paikallisosastossa sekä 33 teknisessä osastossa.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – naisten 100 m

Naisten 100 metrin juoksukilpailu käytiin 16. - 17. elokuuta 2008 Pekingin kansallisella stadionilla. Olympiakultaa voitti jamaikalainen Shelly-Ann Fraser. Hopeamitali jaettiin kahden jamaikalaisen kesken.
Finaali.
Finaali järjestettiin 17. elokuuta.
Kiuruveden Iskelmäviikko

Kiuruveden Iskelmäviikko on vuosittainen Kiuruvedellä heinäkuussa järjestettävä iskelmämusiikin tapahtuma, joka keskittyy perinteisen iskelmän ja tanssimusiikin esiintyjiin. Vuosittain tapahtumassa vierailee useita artisteja ja yhtyeitä. Iskelmäviikon aikaan Kiuruvedellä järjestetään myös oheistoimintaa, kuten IskelmäMestari-laulukilpailu ja tanssikursseja sekä pienempiä oheistapahtumia ympäri kaupunkia.
Viikon konserteissa oli yhteensä 65 000 kävijää vuonna 2023, mikä on yli 15 000 kävijää enemmän kuin aiempi ennätys. Tapahtuma on erittäin suosittu karavaanareiden keskuudessa. 
Historia.
Tapahtumaa tuotti vuoteen 2021 asti Kiuruveden Iskelmä Oy, joka toimi vuoteen 2010 asti nimellä Vihreät Niityt Oy. Nykyään tapahtuman tuottaa Wallen Hovi Oy, joka omistaa Kiuruvedellä myös Hotelli Peltohovin ja Hotelli Sinisen Helmen. Tapahtuman historia on monivaiheinen ja tapahtuma on vakiinnuttanut nimensä Iskelmäviikoksi. Tapahtuman historia juontaa juurensa vuoteen 1999, jolloin tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran nimellä Vihreät Niityt. Organisaatiomuutosten ja avainhenkilöiden vaihduttua 2007 tapahtumaa modernisoitiin ja uutta nimeä alettiin etsimään. Vuonna 2008 tapahtuma toimi nimellä "Iskelmän Juhlaa 10 vuotta", jonka jälkeen nimeksi vaihtui "Iskelmä Niityt." Tapahtuma joutui kuitenkin muuttamaan nimeään vielä kertaalleen tavaramerkkivarauksen myötä ja nimeksi vakiintui "Kiuruveden Iskelmäviikko".
Tapahtuman järjestämisalue on vaihtanut paikkaansa muutaman kerran; Kiuruveden satamasta torin kautta Nivan kentälle. Nivan kentällä tapahtuma on järjestetty jo useita vuosia.
Laulukilpailu.
IskelmäMestarit &amp; SenioriMestarit laulukilpailut toteutetaan edelleen vuosittain heinäkuussa Kiuruvedellä. Kahtena viimeisimpänä vuotena 2023 sekä 2024 IskelmäMestarit Finaalin karsinta ja Finaali on televisioitu. 
Laulukilpailu on hakenut muotoaan monivivahteisen historiansa aikana. Vuosina 1999-2007 Kiuruvedellä järjestettiin Toivo Kärki -laulukilpailu, 2008-2012 laulukilpailu kantoi nimeä Suomi Iskelmän SM ja vuosina 2013-2015 laulukilpailu kantoi nimeä Iskelmäviikko -laulukilpailu.
Vuonna 2016 laulukilpailun nimeksi vakiintui IskelmäMestarit -laulukilpailu. Vuodesta 2017 alkaen tapahtumassa on järjestetty myös toinen laulukilpailu, SenioriMestarit. Kyseiseen kilpailuun voivat osallistua yli 50-vuotiaat laulajat.
Molempia laulukilpailuja säestää Pekka Juntusen Iskelmäorkesteri.
IskelmäMestarit ja SenioriMestarit -laulukilpailun karsintoja järjestetään ympäri Suomea keväisin. Molemmat laulukilpailut huipentuvat Iskelmäviikolla käytävään finaaliin. Viime vuosina laulukilpailut on kuultu myös Radio Sandelsissa.
Hellas Sat

Hellas-Sat Consortium Limited (Hellas Sat) on kreikkalainen satelliittitietoliikenneyhtiö, joka omistaa ja operoi Hellas-Sat-2-tietoliikennesatelliittia, joka laukaistiin avaruuteen 13.5.2003 ja toimii geostationaarisella kiertoradalla asemassa 39 astetta itäistä pituutta.
Yhtiö välittää tietoliikennettä Eurooppaan, Keski-itään ja Etelä-Afrikkaan.
Yhtiön ensimmäinen satelliitti oli saksalaisen DFS Kopernikus 3, joka laukaistiin vuonna 1992 ja jonka käyttö Hellas Satille vuokrattuna alkoi vuonna 2002 ja päättyi vuonna 2003.
Mississippi palaa

Mississippi palaa ("Mississippi Burning") on tositapahtumiin perustuva yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1988. Gene Hackmanin ja Willem Dafoen tähdittämä draama- ja jännityselokuva sijoittuu 1960-luvun Mississippiin ja kertoo räjähdysalttiista murhatutkimuksesta sekä rasismin aiheuttamasta sekasorrosta. Elokuvan on ohjannut Alan Parker.
Peter Biziou voitti elokuvasta parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon. Elokuva sai myös kuusi muuta Oscar-ehdokkuutta.
Juoni.
Kaksi toimintatavoiltaan täysin erilaista FBI-agenttia (Gene Hackman ja Willem Dafoe) saapuu Mississippin osavaltiossa sijaitsevaan pikkukaupunkiin tutkimaan kolmen kansalaisoikeusaktivistin katoamista. Molemmat alkavat pian uskoa kyseessä olevan paikallisen Ku Klux Klanin tekemä murha. Tapaus on vaikea, sillä kukaan mustista ei suostu puhumaan, eivätkä valkoiset halua liittovaltion agentteja kaupunkiin.
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Elokuva toi seitsemän Oscar- ja neljä Golden Globe -ehdokkuutta, joista Peter Biziou voitti parhaan kuvauksen Oscarin. National Board of Review of Motion Pictures nimesi elokuvan vuoden 1988 parhaaksi ja palkitsi Parkerin ohjauksesta sekä Gene Hackmanin ja Frances McDormandin rooleistaan.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi pitää elokuvaa hieman paasaavana ja hetkittäin tunkkaisena, mutta antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Algerian avaruusjärjestö

Algerian avaruusjärjestö (, , lyhenne ASAL) on vuonna 2002 perustettu Algerian kansallinen avaruustoimintaa hallinnoiva organisaatio.
Organisaation johtaja on Azzedine Oussedik (2009).
Algerian avaruustoiminta.
Algerissa oli avaruustoimintaa Ranskan siirtomaahallinnon lopulla, kun Ranskan asevoimat ja CNES tekivät rakettikokeita Hammaguirissa.
1980-luvulta lähtien Algerialla on ollut pyrkimyksiä ottaa osaa avaruustoimintaan, muun muassa rakentamalla oma mikrosatelliitti ja kouluttamalla alan asiantuntijoita. ALSAT-1 laukaistiin 28. marraskuuta 2002 Kosmos-3M-kantoraketilla Plesetskin kosmodromilta. Satelliitti on kaukokartoitussatelliitti, joka toimii 700 kilometriä korkealla polaariradalla. Se on osa Disaster Monitoring Constellation -satelliittiryhmää. 
Tammikuussa 2018 uutisoitiin algerialaisen viestintäsatelliitti Alcomsat-1:n onnistuneesta laukaisemista.
Valonarkaa

Valonarkaa on vuonna 2009 julkaistu Annika Eklundin viides pitkäsoitto. Levylle sävelsivät kappaleita muun muassa Kerkko Koskinen ja Esa Nieminen. Hiteiksi nousivat Koskisen sävellykset "Julia jäi henkiin" ja "Valonarkaa". Levy valittiin huhtikuussa radiokanavien äänestyksessä Kuukauden Levyksi.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 18.
Rauman teatteri

Rauman teatteri, aiemmin Rauman Kaupunginteatteri, on Raumalla vuodesta 1940 lähtien toiminut teatteri.
Historia.
Rauman teatteri syntyi vuonna 1940 raumalaisten harrastajateattereiden Rauman Kansannäyttämön (perustettu 1910) ja Rauman Näyttämön ( perustettu 1932 ) yhdistämisenä. Koska teatteri toimi suurelta osin kaupungin avun turvin ja kaupunginhallitukselle varattiin edustus teatterin johdosta, katsottiin nimi Kaupunginteatteri sopivaksi, vaikka teatterista ei tullutkaan kunnallista. Teatterin ensimmäiseksi johtajaksi tuli Rauman Näyttämön johtaja Hildur Lehmus. Ohjelmisto oli tuolloin hyvin monipuolista ja yli puolet esityksistä pidettiin maakunnassa.
Teatterin talouden tukemiseksi perustettiin Rauman Kaupunginteatterin Kannatusyhdistys ry. vuonna 1945. Käytännössä Kannatusyhdistyksen johtokunta johti teatteria. Sama hallintomalli toimii edelleen. Vuonna 1973 teatteri joutui lähtemään Raumanlinnan tiloista, joissa se oli toiminut perustamisestaan lähtien. Kaksi vuotta teatteri oli täysin koditon ja esiintyi eri paikoissa. 1.3.1975 teatteri muutti Pursikadulle. Katsomopaikkoja teatterissa on 100. Teatteri oli vähitellen laajentunut ympäristöön, toimisto sai tilat 1978 Urheilukatu 5:stä, lavastamo muutti vuonna 1988 teatteritilan viereiseen tilaan. Puvustamo sai tilat Urheilukatu 9:stä ja muutti 1.12.1999 isompiin tiloihin Syväraumankatu 12:een. Teatterilla on erilaisia varastotiloja ympäri kaupunkia. Vuodesta 1983 teatteri on hallinnoinut kesäteatterialuetta Fåfängassa.
Viimeisenä teatterinjohtajana toimi Maarit Pyökäri (1987–1994). Kevätkauden 1995 teatteri oli ilman johtajaa, ja sen jälkeen päätettiin teatterijohtajan nimike muuttaa taiteelliseksi johtajaksi. Myös toimenkuvaa muutettiin siten, ettei työ edellytä taiteelliselta johtajalta jatkuvaa läsnäoloa. Ensimmäiseksi taiteelliseksi johtajaksi valittiin Juha Hurme kaudeksi 1995–1997. Seuraavan kaksivuotiskauden taloa johti Tommi Auvinen Tampereelta ja vuodesta 1999 Heikki Paavilainen, joka jatkoi vuoden 2005 loppuun.
Nykyinen toiminta.
Teatterin 30 vuoden odotus väliaikaisiksi tarkoitetuissa tiloissa oli vihdoin ohi 2. syyskuuta 2005, jolloin vietettiin uuden teatteritalon avajaisjuhlaa. Pursikadun ”kellaritiloista” oli päästy päivänvaloon Alfredinkadulle Kanalin varrelle. Teatterissa on nouseva katsomo, jossa on 174 istumapaikkaa. Uuden teatteritalon ensimmäinen ensi-ilta oli 22. syyskuuta 2005 musikaali Danny, jonka nimiroolissa oli näyttelijä Ilkka Koivula. Teatterinjohtajana talossa aloitti vuonna 2006 Teemu Ojanne. Kesällä 2006 teatteri aloitti kesäteatteritoiminnan hallinnoimallaan kesäteatterialueella Fåfängassa. Teemu Ojanteen kausi päättyi kevällä 2010. Vuosina 2010–2013 teatteria johti Kirsi-Kaisa Sinisalo ja 2014–2016 Iiris Rannio.
Keväällä 2015 teatterin organisaation rakennetta muutettiin, ja vuodesta 2000 teatterin talousjohtajana työskennellyt Harri Natunen nimitettiin toimitusjohtajaksi. Samalla teatterinjohtajan nimike muutettiin taiteelliseksi johtajaksi. Loppuvuodesta 2016 alkaen taiteellisena johtajana on toiminut Otto Kanerva.
Rauman teatteri vastaa myös Fäfångassa sijaitsevan Rauman kesäteatterin toiminnasta.
Andy McNab

Andy McNab (s. ) on englantilaisen kirjailijan ja entisen erikoisjoukkojen sotilaan (Steven Mitchell) salanimi. Hän on kirjoittanut kaksi kirjaa, jotka käsittelevät hänen kokemuksiaan SAS-joukoissa. Eräästä brittien SAS-erikoisjoukkojen epäonnisesta partiomatkasta pohjois-Irakissa Persianlahden sodan aikaan 1991 hän on kirjoittanut kirjan "Bravo kaksi nolla", josta on tehty myös tv-elokuva. 
Lisäksi McNab on kirjoittanut useita fiktiivisiä kirjoja.
Suomennettuja teoksia.
Sotilaan oppipoika-sarja
Lou Dickenson

Lou Dickenson (s. Orleans, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Dickenson on pelannut urallaan monissa eri seuroissa Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Pohjois-Amerikassa Dickenson on pelannut OHL, ECHL, CHL sekä AHL-sarjoja. AHL:ssä Dickenson on edustanut San Antonio Rampagea, Manitoba Moosea ja Hershey Bearsia. Euroopassa Dickenson on pelannut monissa maissa kuten Ruotsissa, Sloveniassa, Italiassa ja Isossa-Britanniassa.
Dickenson on Edmonton Oilersin 4. kierroksen varaus vuodelta 2000.
Dickensonilla on Kanadan ja Britannian kaksoiskansalaisuus eli hänet lasketaan EU-pelaajaksi Suomessa.
Heikan koulu

&lt;mapframe text="Koulun sijainti Forssan kartalla" width=350 height=350 zoom=13 longitude=23.648467 latitude=60.821433&gt;
 "type": "Feature",
 "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [23.648467, 60.821433] },
 "properties": {
 "title": "Heikan koulu",
 "marker-symbol": "school",
 "marker-size": "large",
 "marker-color": "0050d0"
&lt;/mapframe&gt;
Heikan koulu (aiemmin Heikan ala-aste) on noin 200 oppilaan ala-aste Forssassa. Koulussa on 1.-6. luokat. Heikan koulu sijaitsee Heikan rinteen äärellä.
Arnold Pressburger

Arnold Pressburger (27. syyskuuta 1885 Preßburg, Itävalta-Unkari – 17. helmikuuta 1955 Hampuri, Länsi-Saksa) oli itävaltalainen elokuvatuottaja.
Pressburger aloitti ennen ensimmäistä maailmansotaa elokuvaajana Itävallassa. Sodan jälkeen hän toimi Sascha-Filmin tuotantojohtajana Wienissä. Tämän jälkeen hän tuotti elokuvia myös Lontoossa ja Pariisissa.
Vuonna 1941 Pressburger muutti Yhdysvaltoihin ja jatkoi uraansa Hollywoodissa, jossa hänen ensimmäinen tuotantonsa oli Josef von Sternbergin ohjaama "Uhkapeliä Shanghaissa". Pressburger teki usein yhteistyötä Euroopasta lähtöisin olevien ohjaajien kanssa, sillä hän tuotti myös esimerkiksi Fritz Langin elokuvan "Pyövelitkin kuolevat" ja René Clairin elokuvan "Tapahtui huomenna".
Sydänten akatemia

Sydänten akatemia on suomalainen draamasarja, jonka ensiesitys oli vuonna 1998 ja uusinta 2003. Sarja seuraa Helsingin yliopiston taiteiden tutkimuksen laitoksen fiktiivisten työntekijöiden ja opiskelijoiden elämää.
Sydänten akatemian käsikirjoittajat olivat Kirsti Manninen ja Annina Holmberg. Sarjan ohjasivat Aku Louhimies, Raimo O. Niemi ja Jukka-Pekka Siili. Sydänten akatemian tuottivat Jari Matala ja Petra Tarjanne. Musiikin sävelsi Heikki Elo.
Kosti Mustonen

Kosti Väinö Mustonen () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisessa armeijassa. 
Perhe ja koulutus.
Mustosen vanhemmat olivat kirjapainon johtaja Johan Henrik Mustonen ja Maria Oinonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Pirkko Kyllikki Kokon kanssa. Mustonen kävi kansakoulun. 
Jääkärikausi.
Mustonen työskenteli kaupanhoitajana Varkaudessa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 1. heinäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 10. huhtikuuta 1917 pataljoonan 3. komppaniaan. Myöhemmin hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon.. 
Suomen sisällissota.
Mustonen astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurin ympäristössä. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Mustonen toimi sisällissodan jälkeen edelleen joukkueenjohtajana 3. jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Savon jääkärirykmentti 3. Hän oli Savon rykmentistä komennettuna 15. tammikuuta - 15. helmikuuta 1919 väliseksi ajaksi Viipurin suojeluskuntapiirin, missä hän toimi harjoituskoulun opettajana. Mustonen erosi armeijasta 16. helmikuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen. Suojeluskunnissa hänet sijoitettiin ensin paikallispäälliköksi 1. maaliskuuta 1919 alkaen Pielaveden suojeluskuntaan, josta hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1920 alkaen Lapinlahden ja 1. elokuuta 1923 alkaen Ruskealan suojeluskuntaan niin ikään paikallispäälliköksi. Ruskealasta hän siirtyi 16. maaliskuuta 1924 Jyväskylän suojeluskuntapiirin XI alueen päälliköksi. Suojeluskuntajärjestöstä hän erosi 30. huhtikuuta 1925 ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä Kuhmossa. 
Talvi- ja jatkosota.
Mustonen osallistui talvisotaan toimistoupseerina Pohjois-Karjalan suojeluskuntapiirin esikunnassa. Välirauhan aikana hän toimi edellä mainitussa tehtävässä. Tehtävässä hän jatkoi vielä jatkosodan puhjettuakin, mutta siirrettiin myöhemmin toimistoupseeriksi Itä-Karjalan Sotilashallinnon esikuntaan, josta hänet siirrettiin vuonna 1943 joukkueenjohtajaksi 984. Ilmasuojelukomppaniaan, jossa hän palveli sodan loppuun saakka. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Psykedelia

Psykedelia on psykedeeleihin eli psykedeelisiin päihteisiin liittyvää kulttuuria, johon kuuluvat esimerkiksi psykedeelinen musiikki ja kuvataide. Nimitys syntyi 1960-luvulla adjektiivista "psykedeelinen" ("psychedelic"). Sanan 'psykedeelinen' keksi vuonna 1956 psykiatri Humphry Osmond yhdistämällä kreikan kielen sanat "psyche", ’sielu, mieli’ ja "delein", ’ilmaista’.. 
Populaarikulttuurissa.
Psykedelia yhdistetään usein San Franciscossa sijaitsevan Haight-Ashburyn kaupunginosassa alun perin syntyneeseen hippiliikkeeseen, joka sittemmin levisi muualle Yhdysvaltoihin ja lopulta maailmanlaajuiseksi. Hippien keskuudessa suositut tajuntaa laajentavat kemialliset yhdisteet, kuten LSD ja psilosybiini, innoittivat monet taiteilijat luomaan psykedeeliseksi luonnehdittavaa musiikkia, taidetta ja kirjallisuutta.
Musiikissa.
Musiikissa termiä "psykedelia" käytettiin ensimmäisen kerran Holy Modal Rounders -yhtyeen vuonna 1964 julkaistulla kappaleella "Hesitation Blues". Tiettävästi ensimmäinen rock-yhtye, joka kutsui musiikkiaan psykedeeliseksi oli 13th Floor Elevators vuonna 1966 ilmestyneellä albumilla "The Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators". Muita merkittäviä 1960-ja 1970-luvun psykedeelisiä yhtyeitä olivat muun muassa The Grateful Dead, Jefferson Airplane, The Jimi Hendrix Experience, The Doors ja Pink Floyd. Myös monet The Beatlesin 1960-luvun lopulla tekemistä kappaleista edustavat psykedeelistä rockia. Myöhempinä vuosikymmeninä psykedeeliseksi laskettavaa musiikkia ovat esittäneet ainakin Ozric Tentacles, Kula Shaker sekä suomalainen Kingston Wall. 1990-luvun loppupuolella syntyi psykedeelinen trance, jossa psykedeelisiä elementtejä yhdistetään elektroniseen musiikkiin.
Hannu Savolainen

Hannu Savolainen (s. 11. heinäkuuta 1953 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. 
Pelaajana.
Savolainen pelasi hyökkääjänä HPK:ssa vuodet 1974–1978, 1979–1985 ja 1986–1987 eli yhteensä 10 kautta. Ainoan jääkiekon SM-liigakautensa hän pelasi kaudella 1978–1979 Lahden Kiekkoreippaassa. Savolainen pelasi myös Imatran Ketterässä kaudella 1985–1986. HPK on jäädyttänyt Savolaisen pelinumeron 18.
Valmentajana.
Hannu Savolainen nimitettiin marraskuussa 1989 HPK:n uudeksi päävalmentajaksi erotetun Olli Hietasen tilalle. Savolainen valmensi HPK:ta myös seuraavan kauden 1990–1991 sekä kauden 1994–1995. Hän luotsasi HPK:lle SM-pronssia keväällä 1991.
High-King

High-King (ハイ・キング ,Hai-Kingu) on Hello! Projectin alaisuudessa toimiva musiikkiryhmä.
Ryhmän ensimmäinen single C\C Cinderella\Complex (Ｃ＼Ｃ （シンデレラ＼コンプレックス） julkaistiin 11. toukokuuta 11. päivä 2008. Yleensä luullaan, että Kioku no Meiro on High-Kingin single, mutta se on oikeasti Cinderella/Complexin B-raita. 
High-Kingin johtaja on Morning Musumeen kuuluva Reina Tanaka.
Mauno Nissinen

Mauno Aulis Nissinen (s. 16. elokuuta 1947 Oulu) on uransa päättänyt suomalainen telinevoimistelija. Hän saavutti vuonna 1973 EM-hopeaa nojapuilla. Uransa aikana ja sen jälkeen hän opiskeli Yhdysvalloissa ja edelleen Saksan liittotasavallassa, jossa hän työskennellyt biomekaniikan tutkijana ja telinevoimisteluvalmentajana.
Méxicon 1968 olympialaisissa Nissinen sijoittui joukkuekilpailussa kymmenenneksi, 12-ottelussa parhaana suomalaisena 17:nneksi ja hevosella 12:nneksi. Münchenin 1972 olympialaisiin hän osallistui ainoana suomalaisvoimistelijana ja sijoittui 12-ottelussa 35:nneksi. Seuraava olympialaisiin osallistunut suomalainen telinevoimistelija oli Annika Urvikko Lontoossa 2012. MM-kilpailuihin Nissinen osallistui vuosina 1966 ja 1970. EM-kilpailuissa hän sijoittui vuonna 1969 nojapuilla ja hevosella kuudenneksi. Vuoden 1971 EM-kilpailuissa hän ei menestynyt mutta Grenoblen EM-kilpailuissa 1973 hän saavutti nojapuilla hopeaa ja sijoittui kuusiottelussa 16:nneksi. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti hevosella vuonna 1973.
Nissinen edusti kotimaassa Oulun Pyrintöä. Hän voitti moniottelun Suomen mestaruuden vuosina 1967–1968 ja 1970–1972 ja saavutti EM-pronssia Grenoblessa 1973. Seuraavan kerran suomalainen telinevoimistelija saavutti arvokisamitalin vasta vuonna 1997.
Nunnally Johnson

Nunnally Hunter Johnson (5. joulukuuta 1897 Columbus, Georgia, Yhdysvallat – 25. maaliskuuta 1977 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja, -ohjaaja ja -käsikirjoittaja.
High schoolista valmistumisen jälkeen Johnson työskenteli hetken toimittajana "Columbus Enquirer-Sunissa" ja "Savannah Pressissä". Johnson muutti New Yorkiin vuonna 1919. New Yorkissa hänestä tuli merkittävä toiminta, ja hän kirjoitti "Brooklyn Daily Eagleen", "New York Herald Tribuneen" ja "New York Evening Postiin", johon hän teki uutisten lisäksi viikoittaisia kolumneja. Johnson julkaisi vuosien 1925–1932 aikana viitisenkymmentä novellia "Saturday Evening Postissa" ja useita tarinoita "The New Yorkerissa".
Johnson muutti Los Angelesiin vuonna 1932. Kaliforniassa hän alkoi työskennellä elokuvateollisuudessa ja kirjoitti käsikirjoituksia Twentieth Century Foxille. Johnsonin maineikkaimmat eri kirjailijoiden romaaneista tehdyt elokuvakäsikirjoitukset olivat "Vihan hedelmät", "Kuu on laskenut", "Taivasten valtakunnan avaimet", "Harmaapukuinen mies", "Serkkuni Raakel" ja viimeinen elokuva "Likainen tusina".
Käsikirjoittamisen lisäksi Johnson tuotti ja ohjasi elokuvia, sillä hän halusi säilyttää itsenäisyytensä elokuvan valmistamisessa. Draamallisissa elokuvissaan Johnson kirjoitti hahmoja, jotka kohtaisivat esteitä, mutta selviäisivät niistä. Johnson oli kiinnostunut hyvän ja pahan vastakkainasettelusta. Hän oli kuitenkin positiivinen kirjoittaja. Johnson uskoi ihmisyyden pohjimmaiseen hyvyyteen, ja hänen pahatkin henkilöhahmot olivat jossain määrin taistelemassa jonkin positiivisen asian puolesta.
Johson oli kahdesti urallaan Oscar-ehdokkaana parhaasta käsikirjoituksesta. Hän oli ehdolla 1941 "Vihan hedelmistä" ja 1944 komediasta "Eläköön avioliitto". Johnson sai urastaa myös tähden Hollywood Walk of Famelle.
Raoultin laki

Raoultin laki on François-Marie Raoultin esittämä fysikaalinen malli, jonka mukaan ideaaliliuoksessa kunkin aineen osapaine on suoraan verrannollinen sen mooliosuuteen seoksesta ja sen höyrynpaineeseen puhtaana. Hyvin harva neste-neste-liuos noudattaa Raoultin lakia edes sinne päin, koska malli olettaa, että komponenttien keskinäiset koheesiovoimat (A–B) ovat yhtä suuret kuin kunkin komponentin koheesiovoimat puhtaana (A–A ja B–B), mikä pitää harvoin paikkaansa. Erittäin niukkaliukoisille aineille, kuten ilman kaasuille vedessä, käytetään Henryn lakia.
Kaavana ilmaistuna kunkin aineen osapaine formula_1 on:
formula_2
missä formula_3 on aineen formula_4 höyrynpaine puhtaana ja formula_5 on aineen formula_4 mooliosuus, joten koko liuoksen (aineet A, B, ...) höyrynpaine on:
formula_7
Raoultin laista voidaan johtaa esimerkiksi se, että suolaliuoksen kiehumispiste on korkeampi kuin puhtaan veden. Suolan höyrynpaine on nolla, mutta suolan mooliosuus ei, joten se on pois veden mooliosuudesta. Siten kokonaishöyrynpaine tulee vain vedestä:
formula_8
Alemman höyrynpaineen takia liuosta pitää lämmittää vastaavasti korkeampaan lämpötilaan, jotta sen paine riittää kuplien tuottamiseen eli kiehumiseen.
Reaaliseokset poikkeavat Raoultin laista sekä positiivisesti että negatiivisesti. Negatiivinen poikkeama tarkoittaa, että seos on vähemmän haihtuvaa kuin komponentit sinänsä, ja kertoo sen, että molekyylien välille muodostuu jokin spesifinen vetovoima. Esimerkiksi kloroformin ja asetonin välille muodostuu vetysidos, jolloin seos on vähemmän haihtuvampi. Positiivinen poikkeama vastaavasti tarkoittaa, että seos on haihtuvampaa kuin komponentit sinänsä. Esimerkiksi kloroformi ja etanoli ovat tällainen seos.
ALSAT-1

Alsat-1 oli ensimmäinen Algerian avaruusjärjestön kehittämä satelliitti, joka laukaistiin avaruuteen 28. marraskuuta 2002 Cosmos-3M-kantoraketilla Plesetskistä. 
Se oli kartografinen mikrosatelliitti, jonka toteutuksessa englantilainen Surrey Satellite Technology-yritys toimi ohjaavana tahona. Satelliitin kokoa kuvaa sen 90,3 kg massa ja 240 W sähköteho. Se on 60 cm särmäinen kuutio. Aluksella oli oma kylmäkaasutrusteri, joka mahdollisti 560-640 km korkean kiertoradan tarkemman ylläpidon kuin ilman propulsiota. 
Se kuvasi kahdella ESIS-kameralla (Extended Swath Imaging System) kolmella taajuudella. Kuvan resoluutio on 32 metriä. Satelliitin muistikapasiteetti oli 9 Gbit.
Alsat-2-satelliitit.
Algerian Alsat-2A- ja Alsat-2B-satelliitit laukaistiin vuosina 2010 ja 2016. Niiden laukaisu Intiasta vaati neuvotteluja Yhdysvaltain satelliittitekniikan vientirajoitussäännöstön vuoksi. 
Alsat-2A laukaistiin intialaisella PSLV-kantoraketilla 12. heinäkuuta 2010 matalalle kiertoradalle.
Žiga Svete

Žiga Svete (s. 13. huhtikuuta 1985 Bled, Slovenia) on slovenialainen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi kaudella 2014–2015 Skotlannin liigaa (Elite Ice Hockey League) ja edusti Dundee Stars -joukkuetta. Kauden aikana hän vaihtoi HK Jesenice -seuraan Itävaltaan.
Svete on HK Sportina Bledin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen pääsarjakautensa Sloveniassa jo 15-vuotiaana kaudella 2000–2001. Vuodet 2003–2006 Svete pelasi HDD Olimpija Ljubljanan riveissä ja kauden 2006–2007 Italiassa. Sen jälkeen hän pelasi kaksi kautta enimmäkseen HK Jesenicessä Itävallan Österreichische Eishockey-Ligaa. 
Svete pelasi kaudella 2008–2009 Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa, jonne siirtyi siirtorajan kynnyksellä keväällä 2009. 
Svete on pelannut myös yhdet A-sarjan MM-kisat (Itävalta 2005) sekä kahdet B-sarjan MM-kisat.
Kinel

Kinel () on kaupunki Samaran alueella Venäjällä. Se sijaitsee Bolšaja Kinel -joen rannalla 41 kilometriä Samarasta itään. Kaupunki on Kinelin piirin keskus. Siellä risteytyvät Moskovaan, Orenburgiin ja Ufaan johtavat rautatiet. Asukkaita on 30 700 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1837. Vuonna 1877 sinne rakennettiin Samaran ja Orenburgin välisen rautatien asema, josta vuonna 1888 tuli risteysasema. Kaupunginoikeudet Kinel sai vuonna 1944.
Reino Heino

Reino Mikael Heino (28. kesäkuuta 1941 Tampere – 19. toukokuuta 2025 Tampere) oli suomalainen telinevoimistelija.
Méxicon 1968 olympialaisissa Reino Heino sijoittui joukkuekilpailussa kymmenenneksi, 12-ottelussa 67:nneksi ja erikoistelineillä parhaimmillaan renkailla 38:nneksi. MM-kilpailuihin hän osallistui vuonna 1966. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa vuonna 1967.
Heino edusti kotimaassa vuodesta 1960 Tampereen Sisua ja aiemmin Tampereen Kilpa-Veljiä. Hän voitti Suomen mestaruuden rekillä vuonna 1968 sekä hevosella vuosina 1968 ja 1969. Moniottelussa hän saavutti SM-pronssia vuonna 1965. TUL:n mestaruuden hän voitti vuosina 1966–1968.
Heino edusti kotimaataan vuosina 1964–1969 kaikkiaan 17 maaottelussa ja Eurooppa-cupissa vuonna 1969. Yhtenä TUL:n kärkivoimistelijana hän osallistui useisiin liitto-otteluihin ja kilpaili ulkomailla, muun muassa CITC:n mestaruuskisoissa vuonna 1965 (toinen) ja vuonna 1967 (voitto). 
Reino Heinon isä Yrjö Heino saavutti työläisolympialaisten nyrkkeilyssä pronssia vuonna 1937. Reino Heino työskenteli sähköyliasentajana ja hänen kotikuntansa oli Tampere. Heino kuoli vuonna 2025 ja hänet on haudattu Tampereella Kalevankankaan hautausmaalle.
Madagaskarinvirtahevot

Madagaskarinvirtahepoihin kuului kolme Madagaskarilla elänyttä virtahepojen heimon lajia, kaikki kolme ovat kuolleet sukupuuttoon. Fossiileista nuorimmat ovat noin 1000 vuoden takaa. Virtahevot esiintyvät usein Madagaskarin asukkaiden suullisessa perimätiedossa. Eläimestä on havaintoja vielä vuodelta 1976, mutta todisteita virtahepojen säilymisestä saarella ei ole. Monien silminnäkijähavaintojen takia IUCN on määritellyt madagaskarinvirtahevot äskettäin hävinneiksi lajeiksi.
"Hippopotamus lemerlei".
"Hippopotamus lemerlein" luita on löydetty lähinnä joista ja järvistä, tämän perusteella on päätelty että sen elintavat ovat olleet hyvin samanlaiset kuin nykyisellä virtahevolla. Laji oli suurin piirtein samankokoinen kuin kääpiövirtahepo. "Hippopotamus lemerlei" oli muuten rakenteeltaan hyvin samankaltainen virtahevon kanssa, luusto oli samanlainen ja silmät sijaitsivat korkealla päässä. Laji on luultavasti kehittynyt virtahevoista, jotka ovat evoluution kautta kääpiöityneet.
"Hippopotamus madagascariensis".
"Hippopotamus madagascariensis" eli uudemmalta nimeltään "Hexaprotodon madagascariensis" on puolestaan läheisempää sukua kääpiövirtahevolle kuin tavalliselle virtahevolle. Sen silmät sijaitsivat pään sivuilla samaan tapaan kuin kääpiövirtahevolla. Laji ei luultavasti ollut yhtä riippuvainen vesiympäristöstä kuin "Hippopotamus lemerlei". Suurin osa lajin fossiileista on löydetty Madagaskarin ylängön metsäalueita.
"Hippopotamus laloumena".
"Hippopotamus laloumena" luokiteltiin omaksi lajikseen 1990. Siitä tiedetään vain vähän, sillä siitä on löydetty vain osa leuasta ja jalkaluusta. Laji oli selvästi suurempi kuin muut madagaskarinvirtahevot ja vain vähän pienempi kuin virtahepo.
Alfred Schwarzmann

Karl Alfred Markus Schwarzmann (23. maaliskuuta 1912 Fürth – 11. maaliskuuta 2000 Goslar) oli saksalainen telinevoimistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja. Hän taisteli Saksan armeijan laskuvarjojääkärinä toisessa maailmansodassa.
Urheilu-ura.
Schwarzmannin urheilu-uran huippuhetki osui Berliinin olympialaisiin 1936. Kotikisoissaan Schwarzmann voitti peräti viisi olympiamitalia: kultaa moniottelusta, hypystä ja joukkuekilpailusta sekä pronssia rekiltä ja nojapuilta.
Schwarzmann osallistui vielä 40-vuotiaana Helsingin kesäolympialaisiin 1952, joissa hänen onnistui voittaa vielä yksi olympiamitali, hopeaa rekiltä.
Armeijassa.
Schwarzmann taisteli toisessa maailmansodassa Saksan armeijan laskuvarjojääkärinä muun muassa Alankomaissa ja Kreetalla. Alankomaiden alueella sotiessaan Schwarzmann haavoittui luodin läpäistyä hänen keuhkonsa. Vuonna 1945 hänet ylennettiin majuriksi. Nimityksestä parin viikon kuluttua hän joutui brittien sotavangiksi.