tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alsophila

Alsophila on saniaispuukasvien heimoon kuuluva saniaissuku, joka käsittää yli sata eri puolilla maailman trooppista ja subtrooppista vyöhykettä esiintyvää lajia. Suvun lajit ovat palmua muistuttavia puusaniaisia ja voivat kasvaa jopa 20 metrin korkuisiksi. Monia "Alsophila"-lajeja, kuten australialaista "Alsophila australista", kasvatetaan kasvihuoneissa.
Itävallan ensimmäinen tasavalta

Itävallan ensimmäinen tasavalta (), virallisesti Itävallan tasavalta (), oli Itävallan historiassa sen ensimmäinen demokraattinen valtiomuoto vuosina 1919–1934. 
Historia.
Tausta.
Itävallan ensimmäinen tasavalta syntyi ensimmäisen maailmansodan jälkeen 10. syyskuuta 1919 allekirjoitetun Saint-Germainin rauhansopimuksen jälkeen. Tuolloin Habsburgien dynastia ja Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia päättyivät ja kaksoismonarkian jäljelle jääneistä saksankielisistä osista muodostettiin Itävallan tasavalta, vaikka moni itävaltalainen olisi tuolloin halunnut liittyä Saksaan. 
Ensimmäisen tasavallan aika.
Tasavallan demokraattinen perustuslaki hyväksyttiin 1. lokakuuta 1920. Ensimmäisestä tasavallasta tuli poliittisesti hyvin epävakaa ja se päättyi austrofasistien valtaantuloon vuonna 1934 ja autoritäärisen Itävallan liittovaltion perustamiseen, joka taas päättyi maan liittämiseen Saksaan vuonna 1938.
Ensimmäisen tasavallan jälkeen.
Itävallan toisen tasavallan ajan lasketaan alkaneen vuonna 1945, jolloin maa jaettiin liittoutuneiden miehitysvyöhykkeiksi. Miehityskausi päättyi vasta vuonna 1955 solmitun Itävallan valtiosopimuksen myötä. Ensimmäisen tasavallan perustuslaki lisäyksineen kuitenkin palautettiin myös toisen tasavallan perustuslaiksi ja on edelleen voimassa.
Aron Jonason

Aron Jonason (28. marraskuuta 1838 Göteborg – 20. joulukuuta 1914 Göteborg) oli ruotsalainen toimittaja ja valokuvauksen uranuurtaja. Jonason työskenteli "Göteborgs-Postenissa" vuodesta 1859 vuoteen 1896, jolloin lehti sai uuden omistajan ja Jonason siirtyi vanhan toimituksen perustamaan "Göteborgs Morgonpostiin". Jonasonin alaa olivat paikallisuutiset ja pakinat. Valokuvauksesta hän innostui jo nuorena ja matkusti siskonsa kanssa vuonna 1864 Kööpenhaminaan opettelemaan sitä. Jonason täydensi opintojaan vielä Saksassa ennen paluutaan Ruotsiin ja oman ateljeen avaamista. Hän teki jatkossakin opintomatkoja ulkomaille ja levitti sitten tietoa valokuvauksen uusista menetelmistä kotimaassaan. Vuonna 1887 kuningas Oscar II teki Jonasonista hovivalokuvaajan.
Göteborgs Morgonpost

Göteborgs Morgonpost (vuosina 1896–1906 "Morgonposten") oli Göteborgissa vuosina 1896–1950 ilmestynyt päivälehti. Se oli poliittiselta kannaltaan konservatiivinen. "Göteborgs Morgonpostin" perustivat entiset "Göteborgs-Postenin" toimittajat, kun kyseinen lehti siirtyi liberaaliin omistukseen.
Rinat Muhamadijev

Rinat Safijevitš Muhamadijev (, ; s. 10. joulukuuta 1948, Mamadyšskin alue, Tataarien ASNT) on tataaritaustainen venäläinen kirjailija, toimittaja ja kulttuurityöntekijä. Hän on saanut muun muassa "Venäjän federaation arvostettu kulttuurityöntekijä" -palkinnon ja Gabdulla Tukai -palkinnon romaanistaan "Sirat küpere." (Сират күпере, 1992)"." Muhamadijev työskentelee vuonna 2023 Moskovan kansainvälisen kirjailijaliiton varapuheenjohtajana sekä päätoimittajana sosiopoliittisessa lehdessä "Tatar dönyası". (Татар дөньясы). Muhamadijev on yksi venäläisistä kirjailijoista, joka vuonna 2022 Ukrainan hyökkäyksen alkamisen jälkeen allekirjoitti Nato -vastaisen adressin, minkä mukaan "Ukrainan tulee olla suvereeni ja vapaa, mutta ei natsien hallitsema".
Julia Håkansson

Julia Matilda Håkansson (o.s. "Stenius"; 4. syyskuuta 1853 Tukholma – 11. lokakuuta 1940) oli ruotsalainen teatterinäyttelijä. Hän teki ensiesiintymisensä vuonna 1886 Dramatenissa, kun hän esitti Noraa Henrik Ibsenin "Nukkekodissa". Håkansson sai paljon kiitosta kriitikoilta. Seuraavana vuonna hän matkusti Pariisiin perehtymään ranskalaiseen teatteriin, ja esiintyi kaudella 1887–1888 Helsingin ruotsalaisessa teatterissa. Tämän jälkeen hän näytteli kolme vuotta ohjaaja August Lindbergin perustamassa teatteriseurassa. Myöhemmin hän teki vierailevia rooleja monissa eri teattereissa ympäri maata. Håkansson tuli tunnetuksi erityisesti Ibsenin näytelmien naisroolien tulkitsijana. Hän myös johti omaa kiertävää teatteria vuodesta 1905. Toiminta loppui, kun kaksi Håkanssonin pojista menehtyi äkisti vuodenvaihteessa 1906–1907, mikä oli kova isku hänelle. Håkansson palasi teatterilavalle vuonna 1908, kun Dramatenin uusi rakennus vihittiin käyttöön. Hän työskenteli kyseisessä teatterissa vuoteen 1929. Senkin jälkeen hän antoi vielä teatteriopetusta kuolemaansa saakka. Håkansson kuoli 87-vuotiaana 1940 ja hänet on haudattu Norra begravningsplatsen -hautausmaalle lähelle Tukholmaa.
Yksityiselämä.
Håkansson oli vuosina 1873–1900 naimisissa oopperalaulaja Hjalmar Håkanssonin kanssa. He saivat viisi lasta, joista yksi kuoli pienenä. Tytär Lisa Håkansson-Taube tuli tunnetuksi näyttelijänä.
Eeva Ollinaho

Hilppa Krannila, o.s. "Haapaniemi", kirjailijanimi Eeva Ollinaho (s. 12. lokakuuta 1909 Kirkkonummi) oli suomalainen kirjailija.
Hilppa Krannilan vanhemmat olivat rovasti Lauri Iisakki Haapaniemi (1881–1946) ja Iida Loviisa Reijonen (s. 1888). Lauri Haapaniemi toimi Haapasaaressa opettajana vuosina 1912–1919 ja tallensi tällöin perheensä ja haapasaarelaisten elämää valokuviin.
Hilppa Haapaniemi pääsi ylioppilaaksi Mikkelin tyttökoulusta vuonna 1929 ja alkoi opiskella agronomiksi. Hän meni naimisiin 1933 tilanhoitaja Lauri Krannilan kanssa. Hän osallistui WSOY:n esikoisromaanikilpailuun ja hänen romaaninsa "Viittatie" julkaistiin 1938. Romaani kertoi kaupunkilaistytöstä Astasta, joka lähtee maatalousharjoittelijaksi erääseen maataloon.
Teoksia.
Nimellä "Eeva Ollinaho":
Alana Boden

Alana Evie Boden (s. 14. tammikuuta 1997 Surrey) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan Elaine Wiltshirenä kanadalaisessa draamasarjassa "Ride" ja Lucy amerikkalaisessa kauhutrillerissä "The Invitation".
Elämäkerta.
Boden syntyi 14. tammikuuta 1997 Surreyssa ja varttui Hampshiressa. Hän suoritti varhaisen koulunsa paikallisessa lukiossa Englannissa ja hän meni paikalliseen korkeakouluun Kaakkois-Englannissa, josta hän valmistui.
Straume

Straume on taajama Bøn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 326 vuonna 2022.
Huonekaluteollisuus

Huonekaluteollisuus on teollisuuden ala, johon kuuluvat huonekalujen suunnittelu ja niiden valmistaminen. Huonekalusuunnittelussa selvitetään, mistä materiaalista huonekalut valmistetaan ja millainen tulee olla huonekalujen ulkonäkö. Siihen, millaisia ratkaisuja huonekalujen suunnittelijat tekevät, vaikuttavat yleiset sisustusmuodit, jotka ovat kunakin aikana vallitsemassa. Kuitenkin huonekalut pyritään yleensä tekemään sopimaan ajasta aikaan. Suunnittelussa otetaan huomioon myös kuluttajien käyttötarkoitukset ja huonekaluja suunnitellaan kuhunkin käyttötarkoitukseen sopiviksi. Yleisimpiin huonekaluissa käytettyihin materiaaleihin kuuluu puu ja täten huonekaluteollisuudella on olennainen yhteys puusepänteollisuuteen.
Historia.
Suomessa huonekaluteollisuus sai kansainvälisesti merkitystä, kun 1935 perustettu Artek aloitti toimintansa. Varsinaisesti suomalainen huonekaluteollisuus pääsi kansainvälisille markkinoille 1960-luvulla. 1970- ja 1980-luvuilla huonekaluteollisuudessa pääsivät hallitsevaan asemaan uudet maat.
Code Red (Primal Fearin albumi)

Code Red on Primal Fearin studioalbumi, joka julkaistiin 1. syyskuuta 2023. Albumin on miksannut ja masteroinut Jacob Hansen omalla Hansen Studiollaan. Albumin kansitaiteesta vastaa Stan W. Decker.
Hollywoodin näyttelijöiden lakko 2023

Hollywoodin näyttelijöiden lakko 2023 oli yhdysvaltalaisten näyttelijöiden ja radioesiintyjien ammattiliiton SAG-AFTRA:n järjestämä lakko. Lakko alkoi 14. heinäkuuta 2023, kun liitto ilmoitti liittyvänsä jo toukokuussa alkaneeseen käsikirjoittajien lakkoon. Näyttelijöiden lakko päättyi 9. marraskuuta 2023 kestettyään 118 päivää. Näyttelijöiden ja käsikirjoittajien samanaikainen lakko käytännössä pysäytti yhdysvaltalaisen televisio- ja elokuvatuotannon.
Lakkoilevien käsikirjoittajien tavoin näyttelijät vaativat parempaa palkkaa ja paremman korvauksen suoratoistopalveluissa esitetyistä uusinnoista. Myös tekoälyn käyttöön vaadittiin rajoituksia. Työnantajia edusti neuvotteluissa Alliance of Motion Picture and Television Producers (AMPTP), joka perusteli haluttomuuttaan suostua vaatimuksiin muun muassa sillä, että monet suoratoistopalveluista eivät ole vielä taloudellisesti kannattavia. AMPTP myöntyi lopulta moniin SAG-AFTRA:n vaatimuksiin.
Lakolla oli merkittäviä vaikutuksia elokuvien ja televisiosarjojen tuotantoon. Sen alkaessa monet tuotannot olivat pysähdyksissä jo käsikirjoittajien lakon takia, mutta näyttelijöiden lakko jäädytti sellaistenkin tuotantojen etenemisen, joiden käsikirjoitus oli jo valmis. Näyttelijöitä myös kiellettiin osallistumasta markkinointitapahtumiin, kuten ensi-iltoihin tai elokuvajuhlille. Vuoden 2023 Emmy-gaala siirrettiin lakon takia. Molempien lakkojen on arvioitu aiheuttaneen yhteenlaskettuna noin 6,5 miljardin dollarin taloudelliset tappiot Etelä-Kalifornian alueelle ja jopa 45 000 työpaikan vähenemisen.
Hollywoodin näyttelijät olivat edellisen kerran laajemmassa lakossa vuonna 1980. Käsikirjoittajien ja näyttelijöiden edellinen yhteislakko oli vuonna 1960.
Stanag-lipas

Stanag-lipas tai Nato-lipas tarkoittaa Naton Stanag-standardisoinnin mukaista aseen irrotettavaa lipasta. Stanag 4179 -standardi suunniteltiin pian 5,56×45 mm NATO -ammuksen standardisoinnin jälkeen, jotta eri maiden joukot voisivat helposti vaihtaa ammuksia ja lippaita yksittäisten sotilaiden tasolla. Yhdysvaltalaisen M16-rynnäkkökiväärin lippaan mittoja ehdotettiin standardiksi, mutta suunniteltua standardia ei koskaan ratifioitu, vaan se jäi asemaltaan luonnokseksi. Siksi virallisesti mitään yhteistä lipasta ei ole olemassa.
Lippaat.
Stanag-lippaan konsepti asettaa vain mittoihin ja toimintoihin (lippaan salpa, lukon pysäytin, jne.) liittyvät rajat, joten se mahdollistaa saman lippaan käytön useissa aseissa, mutta myös useita erilaisia lippaiden tyyppejä ja kapasiteetteja. Lippaiden vakiokapasiteetti on 20 tai 30 ammusta, mutta näillä ammuksen syöttöstandardeilla on tehty kaupallisesti kaikenlaisia lippaita vain viiden ammuksen tankolippaista yli sadan ammuksen rumpulippaihin. Stanag-lippaan kaltaisia lippaita on myös valmistettu muille kaliipereille kuin 5,56×45 mm NATO.
Yhteensopivuus.
Nykyään melkein kaikki M16/AR-15 -tyyppiset rynnäkkökiväärit käyttävät Stanag-lippaita, mutta myös useat muut länsimaiset kiväärit käyttävät niitä. Sen lisäksi esimerkiksi israelilainen Galil voi käyttää niitä adapterin kautta.
Minä armahdan, Mooses ei

Minä armahdan, Mooses ei ("Troublemakers / Botte di Natale") on Terence Hillin ja Bud Spencerin viimeinen yhteinen elokuva, lännenkomedia vuodelta 1994. Toisen pääosan esittäjä Terence Hill myös ohjasi elokuvan.
Elokuvassa kaksi toisiaan vihaavaa veljestä, pyssysankari Travis ja palkkionmetsästäjä Moses, joutuvat viettämään joulua äitinsä luona, joka haluaa poikiensa tekevän keskenään sovinnon.
Elokuva tuotiin Suomen teattereihin yhdellä esityskopiolla joulukuussa 1996, ja se sai alle sata katsojaa. Se Pohjoismaissa DVD:nä 2008 ja Blu-raynä 2020.
SAG-AFTRA

SAG-AFTRA () on yhdysvaltalainen ammattiliitto, joka edustaa näyttelijöitä ja radioesiintyjiä. Vuonna 2023 liitossa oli 160 000 jäsentä. SAG-AFTRA perustettiin vuonna 2012, kun Screen Actors Guild (SAG) ja American Federation of Television and Radio Artists (AFTRA) yhdistyivät. Vuodesta 2021 lähtien liiton puheenjohtaja on ollut Fran Drescher. SAG-AFTRA:n pääkonttori sijaitsee Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Konepajanpuisto

Konepajanpuisto () on 0,89 hehtaarin kokoinen puisto Helsingin Vallilassa Konepajan alueella. Konepajanpuisto rajautuu Traverssikujaan, Konepajanraittiin, Teollisuuskatuun ja koillispuolellaan asuintalokortteleihin. Konepajanpuisto valmistui vuonna 2018 ja sen on suunnitellut maisema-arkkitehtitoimisto Studio Terra. Puisto koostuu pääosin aukeasta nurmikentästä ja kävely- sekä pyöräilypoluista.
Puiston rakennuskustannukset olivat noin 1,41 miljoonaa euroa ja vuosittaisten kunnossapitokustannusten on arvioitu olevan noin 13 400 euroa.
Kritiikki.
Konepajanpuistoa on valmistumisensa jälkeen kritisoitu muun muassa ”ankeaksi” ja ”aavikkomaiseksi”. Asukkaiden mukaan nurmikko on kesäisin muuttunut kuivaksi ja kellertäväksi, ja lisäksi puut ovat jääneet kitukasvuisiksi. Myös puiston kävelyteiden kivetystä on kuvailtu epämukavan muhkuraiseksi.
Sojourner Mullein

Sojourner "Jo" Mullein on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä supersankaritar ja Vihreä Lyhty. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran tarinassa Far Sector #1 tammikuussa 2020 ja hänet loivat N.K. Jemisin ja Jamal Campbell. Sojourner Mullein on kolmas maan naispuolinen Vihreä Lyhty Jaden ja Jessica Cruzin ohella. Hän on päähahmona 12-osaisessa Far Sector tarinasarjassa, joka ilmestyi vuosina 2019-2021 voittaen vuoden 2022 Hugo-palkinnon "Parhaasta graafisesta tarinasta tai sarjakuvasta".
Taustaa.
Sojourner Mullein on afro-amerikkalainen, joka tulee alemman luokan perheestä, jolla oli vaikeuksia maksaa vuokraa vanhempiensa parhaimmista yrityksistä huolimatta. Tilannetta pahensivat hänen isänsä ja äitinsä väliset jännitteet, mikä johti lopulta avioeroon. Syyskuun 11. päivänä 2001, kun Jo saattoi isänsä ulos avioerotuomioistuimesta, he näkivät World Trade Centeriin kohdistuneen hyökkäyksen ja menivät mukaan auttamaan eloonjääneiden pelastamisessa ja vannoivat auttavansa muuttamaan maailmaa. Hän valmistui lukiosta, mutta samalla kun hän juhlii diplomiaan, hänen perhettään ahdisteltiin rasistisen laitoksen omistajan toimesta. Myöhemmin hänet hyväksyttiin Princetonin yliopistoon ja värvättiin armeijaan maksamaan opinnoistaan. Ulkomailla ollessaan hän kyseenalaisti toimintansa nähtyään loukkaantuneen lapsen ja useiden paikallisten hautaavan rakkaansa ja hän eroaa armeijasta. Sitten hän opiskeli Princetonin yliopistossa jonkin aikaa ennen kuin hänestä tuli poliisi New Yorkin poliisivoimiin, mutta erään virkatehtävän yhteydessä hän näki, että hänen kumppaninsa melkein hakkasi epäillyn kuoliaaksi. Hän ilmoitti hänen parinsa teosta sisäisten asioiden tutkinnalle saatuaan palkallisen loman, mutta hänet erotettiin pian, koska hänet oli merkitty Black Lives Matter -Facebook-viestiin. Sitten hän suostui todistamaan oikeudessa entistä kumppaniaan vastaan. Haudaessaan suruaan juomiin, Mulleinia lähestyi Universumin Vartija, joka tarjosi hänelle työtä ja haasteen: "Yksi vuosi aikaa tehdä eroa.". Jo hyväksyi tarjouksen ja hänelle annettiin voimasormus ja hänestä tuli uusin maan Vihreä Lyhty. Mulleinin käyttämä voimasormus on ainutlaatuinen ja latautuu ajan myötä. Haittapuolena on, että sillä on vähemmän tehoa tahdonvoimalla luotuihin rakenteisiin ja lentoon. Sitä ei myöskään ohjaa halu voittaa pelko, vaan halu elää pelon kanssa. Hänelle osoitettu sektori sijaitsee niin kaukana Oasta, että hän ei ole varma, onko se numeroitu, ja hän vain viittaa siihen Kaukaisena sektorina. Jota pidetään yhtenä Vihreän Lyhdyn joukkojen suurimmista etsivistä. Sojournerin käyttämä naamio muistuttaa valtavia vihreitä silmälaseja.
Infinite Frontierin jälkeen Mullein alkoi esiintyä Green Lantern sarjakuvissa esiintyen ensin Green Lanternissa (vol. 6) #2.
Kahden ensimmäisen kuukauden aikana City Enduringissa ollessaan Jolla oli suhde Syzn of the Cliffsin, Nah-naisen kanssa, mikä ei toiminut kovin hyvin ja he halusivat jatkaa ystävinä; ja äskettäin hän oli tekemisissä Marth of the Sean, Nah-miehen kanssa. Hän myös pitää animesta.
Future State tarinan mahdollisessa tulevaisuudessa Sojourner Mullein esiteltiin Oikeuden Puolustajien johtajana.
Myhinkoski (koski)

Myhinkoski on Pohjois-Savossa Rautalammilla Hanhitaipaleen Myhinkoskella sijaitseva noin 150 metriä pitkä koski. Se on Rautalammin reitin Myhin sivureitin lasku-uoma , joka alkaa Myhinjärvestä ja laskee Hankaveteen.
Yleistä.
Myhinkoski alkaa Myhinjärven pohjoispäästä Myhinkosken kulmakunnassa. Koski alkaa jo ennen jokea ylittävää siltaa ja sen uomassa on heti kaksi reittiä. Koskessa on ilmeisesti ollut vesimylly, jonka toisena reittina toiminut kanava näkyy edelleen kartoissa. Koski virtaa lähes suoraan kohti pohjoista ja laskee hiljalleen levenevään lahden pohjukkaan. Koskelle muodostuu kartan mukaan noin 1,1 metrin pudotus. Vuonna 1977 julkaistussa Koski-inventoinnissa pudotukseksi ilmoitetaan 3,0 . 
Luontoarvoja.
Myhinkosken vasemman rannan kalastusoikeus kuuluu Pieksämäen Perhokalastajille ja oikean rannan oikeudet Rautalammin Perhokalastajille. Koskessa kalastamiseen myydään kalastuslupia myös ulkopuolisille. Tavoitelluin kala on taimen, jota myös istutetaan koskeen. Ei tiedetä tarkkaan, lisääntyykö taimen koskessa ja jos lisääntyy, niin mikä osuus villillä taimenella on saaliskaloista. Koskessa elää myös täplärapu.
Vesistösuhteita.
Myhinkoski sijaitsee Kymijoen vesistöalueessa (14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jossa se muodostaa Myhinjärven valuma-alueen (14.718) pääuoman viimeisen osuuden.
Kosken yläpuolisen, Myhinjärven valuma-alueen, pinta-ala on 283,19 neliökilometriä ja sen järvisyys on 11,56 % . Kosken keskivirtaama on noin 1,9 kuutiometriä sekunnissa. Toisessa yhteydessä keskivirtaamaksi ilmoitetaan kuitenkin 2,5 kuutiometriä sekunnissa .
Historiaa.
Myhinkoski on aikoinaan perattu tukinuiton helpottamiseksi, mutta vuonna 2007 koski ennallistettiin osana laajempaa kalatalouden hanketta.
Kellankosken vesivoimalaitos

Kellankosken vesivoimalaitos on Keski-Suomen Konnevedellä Rautalammin reitillä Kellankoskessa toimiva vesivoimalaitos, joka on toimintansa vuoksi lähinnä jokivoimalaitos. Voimalan omistaa Kellankosken Voima Oy, jonka osake-enemmistön omistaa Konneveden kunta.
Rakenne.
Kellankosken uoma on jaettu lähes keskilinjastaan kahteen rinnakkaiseen uomaan, josta vasemmanpuoleisessa on alussa pohjapato ja oikeanpuoleisessa on keskivaiheella voimalaitospato. Kummatkin padot nostavat vedenpintaa siten, että voimala saa parin metrin pudotuksen. Rinnakkaiset uomat yhtyvät alempana kuohuvaan koskeen, joka on pohjapadosta alkaen yli 500 metriä pitkä.
Voimalaitos.
Voimalaitoksessa toimii viisi 37 kilowatin vesiturbiinia, joiden yhteiseksi kapasiteetiksi tulee näin 185 kilowattia eli 0,185 megawattia. Vuosittaiseksi tuotannoksi ilmoitetaan enimmillään noin 500 megawattituntia eli 0,5 gigawattituntia. Kellankosken Voiman ja sen vieressä olevan teollisuushallin käyttöön. Ylijäämäsähkö myydään Savon Voima Oy:lle.
Historiaa.
Vuonna 1929 perustettiin yhtiö Kellankosken Voima Oy, joka aloitti voimalaitoksen rakentamisen ja saattoi sen loppuun 1930 loppuvuodesta. Voimala toimi Kellankosken yhdessä sivu-uomassa, jolloin osa koskesta jäi virtaamaan vapaana. Yhtiö osti koskireitin vesioikeudet ja kalastusoikeudet itselleen 1960-luvulla. Sähkönjakeluverkosto myyty Savon Voimalle ja Keski-Suomen Valolle vuonna 1977. Myllykoski Oy osti Kellankosken Voimasta osake-enemmistön (98,5%). Voimalaitos paloi 1990-luvun lopulla ja sen tilalle rakennettiin uusi voimalaitos vuonna 2000. Konneveden kunta osti vuonna 2012 enemmistön Kellankosken Voiman osakekannasta. Samalla kunta osti koskioikeudet seitsemään muuhun koskeen Myllykoski Oy:ltä. Ostetuissa koskissa ei ole myyty kalalupia seitsemään kymmeneen vuoteen, mutta nyt kunta salli luvanvaraisen kalastuksen.
Pohjatunneli

Pohjatunneli on tunnelityyppi, joka kulkee suoraan vuoren pohjan läpi, yleensä kahden samalla korkeudella olevan laakson välillä. Näin reitistä yritetään saada mahdollisimman suora ja nopea. Yleensä pohjatunnelit ovat rautetietunneleita. Niitä on rakennettu paljon Alpeille korvaamaan vanhoja vuoristorautateitä tai niiden tunneleita.
Pohjatunneleita.
Tunnettuja pohjatunneleita, suluissa pituus ja valmistumisvuosi:
Topi Heikkilä

Tobias (Topi) Heikkilä (12. kesäkuuta 1881 Kiukainen – 18. heinäkuuta 1971) oli suomalainen filosofian maisteri, metsänhoitaja ja Rovaniemen metsäkoulun johtaja.
Topi Heikkilän vanhemmat olivat maanviljelijä Isak Heikkilä ja Helena Vilhelmina
Mikontytär. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta 1901 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1906 sekä filosofian maisteriksi 1907. Metsänhoitajatutkinnon Heikkilä suoritti 1911.
Heikkilä oli Rovaniemen metsänvartijakoulun opettajana 1913–1921 ja koulun johtajana 1921–1922. Rovaniemen metsäkoulun johtajana hän oli 1922–1945.
Topi Heikkilä oli naimisissa vuodesta 1918 postivirkailija Alma Elisabet Laitisen kanssa.
Julkaisuja.
Nimellä "T. Heikkilä":
Itämerenkatu 2

Itämerenkatu 2 (As.oy Helsingin Rusokkikuja) on Helsingin Ruoholahdessa sijaitseva seitsenkerroksinen asuinkerrostalo, jonka katutasossa on myös liiketilaa. Rakennus käsittää Itämerenkadun, Mechelininkadun, Santakadun ja Rusokkikujan välisen korttelin. Rakennus valmistui vuonna 1993 ja sen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Pekkala-Seppänen-Mikkilä.
Itämerenkatu 2:n rakennutti Helsingin kaupungin asuntotuotantotoimisto ATT ja sen urakoinnista vastasi YIT. Rakennuksessa on hyötyalaa 10 158 neliömetriä, ja lisäksi 376 m² kolmessa liiketilassa. Rakennuskustannukset olivat 5 550 markkaa neliömetriä kohden, eli yhteensä noin 58,5 miljoonaa markkaa. Itämerenkatu 2:ssa on yhteensä 146 asuntoa.
Tyyliltään rakennuksen voidaan katsoa edustavan 1990-luvun postmodernismia hillityn koristeellisine elementteineen ja geometrisine muotoineen. Julkisivu koostuu betonin lisäksi ajalle tyypillisestä pienestä neliökaakelista.
Ruoan jalostus

Ruoan jalostus tai ruoan prosessointi tarkoittaa ruoan ja elintarvikkeiden valmistusta muuttamalla alkuperäistä tuotetta erilaisilla menetelmillä.
Ruoan jalostuksen tarkoituksia ovat esimerkiksi ruoan turvallinen säilöntä sekä sen maun, suutuntuman ja ulkonäön parantaminen. Teollisella ruoan jalostuksella alkutuotannon raaka-aineet saadaan kuluttajaystävälliseen ja helppokäyttöiseen muotoon. Jalostamisen kautta raaka-aineiden jalostusarvo ja tuotteen myyntiarvo nousevat, tuottavuus paranee, ja ruokaketjuun syntyy työpaikkoja.
Jalostamisen kolme vaihetta ovat:
Ruoan jalostaminen voidaan jakaa mekaanisiin, fysikaalisiin, kemiallisiin, mikrobiologisiin ja muihin menetelmiin:
Ruoan jalostus voi lisätä tai vähentää ruoan perusravintoaineiden määrää ja osuutta. Joistakin ruoista poistetaan jalostuksessa esimerkiksi kuitupitoisia kuoriosia tai rasvaa, ja toisiin lisätään vitamiineja ja jodia.
Amma Darko

Amma Darko (s. 1956 Koforidua, Ghana) on ghanalainen novellikirjailija, joka tutkii kirjoissaan erityisesti naisten elämää. Häntä pidetään yhtinä parhaimmista ghanalaisista kirjailijoista.
Darko varttui Accrassa, jossa vietettyjen vuosien jälkeen muutti lopulta Kumasiin. Sieltä hän valmistui teollisen muotoilun diplomi-insinööriksi vuonna 1980. Sen lisäksi hän on suorittanut sosiologian tutkinnon ja työskenteli Kumasin yliopistossa Teknologian konsulttikeskuksessa vuoden ajan.
Darko asui Saksassa 1981–1987, missä hän julkaisi myös debyyttinsä "Beyond the Horizonin". Hän palasi takaisin Accraan vuonna 1987 opiskelemaan kirjanpitoa ja kirjoittamaan romaaneja.
Patrick Volkerding

Patrick Volkerding (s. 20. lokakuuta 1966) on Slackware -nimisen Linux-jakelun perustaja ja ylläpitäjä (BDFL, "Benevolent dictator for life").
Volkerdingillä on kandidaatin tutkinto tietojenkäsittelytieteestä Moorheadissa sijaitsevasta Minnesota State Universitystä vuodelta 1993.
Volkerding aloitti Slackwaren vuonna 1993. Se perustui Softlanding Linux System -distribuutioon, jota hän viritteli. Hän oli aluksi haluton julkaisemaan aikaansaannostaan, mutta laittoi sen lopulta jakoon, kun kysyntää tuntui olevan. Lataajia tulikin niin paljon, etteivät FTP-palvelimet pysyneet usein pystyssä. 
Volkerding omisti 40 % osuuden Slackware -yhtiöstä, joka myöhemmin myytiin BSDi:lle.
Vuonna 2004 Volkerding ilmoitti kärsivänsä sairaudesta nimeltä aktinomykoosi. Se ei ole kuitenkaan estänyt Slackwaren parissa työskentelemistä.
Volkerding on Grateful Dead -yhtyeen fani sekä suuri oluen ystävä ja hänellä on kotipanimo. Hän on jäsen parodiauskonnossa nimeltä Church of the SubGenius. Hänellä on vaimo Andrea (vuodesta 2001) ja tytär Briah (s. 2005).
Koforidua

Koforidua on kaupunki kaakkois-Ghanassa Densujoen valuma-alueella.
Koforidua on yksi Ghanan vanhimmista kaakaontuotantoalueista. Se on myös tärkeä rautateiden solmukohta vuodesta 1923 Accran ja Kumasin välisen rautatien valmistuttua. Kaupungin väkiluku oli 120 971 vuonna 2010.
Kleť-observatorio

Kleť-observatorio on observatorio Tšekin tasavallassa. Se perustettiin vuonna 1957. Observatorio sijaitsee České Budějovicesta lounaaseen olevalla Kleťin vuorella 1 070 metrin korkeudella.
Rasterinäyttö

Rasterinäyttö on yleisin tietokoneen kuvaputkinäyttötyyppi. Se perustuu pikseleiksi kutsuttuihin näyttöpisteisiin, jotk amuodostavat rivejä. Rasteripyyhkäisyjärjestelmässä elektronisäde pyyhkäisee ruudun poikki ylhäältä alas peittäen yhden rivin kerrallaan. Valaistun pistekuvion kuvio luodaan kääntämällä säteen intensiteetti päälle ja pois, kun se liikkuu jokaisen rivin poikki. Muistialue, jota kutsutaan virkistyspuskuriksi tai kehyspuskuriksi, tallentaa kuvan määritelmän. Tämä muistialue sisältää intensiteettiarvot kaikille näyttöpisteille. Tallennetut intensiteettiarvot palautetaan kehyspuskurista ja maalataan näytölle rivi kerrallaan. 
Rasterinäyttö päivittyy säännöllisesti (60-80 kertaa sekunnissa) ja se on käytössä erittäin joustava. Sen kuvatila-algoritmien ja kehyspuskurin tietojensiirtoa varten kehitetty tekniikka vastaavat toisiaan. Rasterinäytöllä varustettuja tietokoneita käytetään 3D-animaatioiden ja muiden grafiikkatiedostojen esittämiseen.
Emil Kärpänoja

Gustaf Emil Kärpänoja, sukunimi vuoteen 1906 "Nikander" (2. syyskuuta 1850 Hämeenlinna – 2. tammikuuta 1938 Loppi) oli suomalainen prokuristi ja lahjoittaja. Kärpänoja oli ensimmäinen henkilö, joka testamenttasi omaisuutensa Suomen Kulttuurirahastolle.
Emil Kärpänojan vanhemmat olivat tilanomistaja Gustaf Nikander (1824–1901) ja Hedvig (Hedda) Lovisa o.s. Nyström. Kärpänojan perhe muutti 1871 Lopelle Kärpänojan tilalle, jonka mukaan Emil Kärpänoja otti sukunimensä 1906. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan kymnaasista 1871 ja opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa mutta ei suorittanut pappisvihkimystä.
Kärpänoja tuli 1891 maanviljelysneuvos H. G. Paloheimon palvelukseen prokuristiksi ja hän oli Paloheimon yhtiön tehtävissä eläkkeelle jäämiseensä saakka. Paloheimo (silloinen Brander) oli puheenjohtajana ja Kärpänoja (silloinen Nikander) sihteerinä maaliskuussa 1899 Lopella pidetyssä kansalaiskokouksessa, joka käsitteli nimien keruuta helmikuun manifestia vastustaneeseen suureen adressiin. Paloheimo toimi myös Lopen kuntakokouksen esimiehenä Kärpänojan ollessa varaesimies. Kärpänoja teki jo elinaikanaan lahjoituksia muun muassa Lopen seurakunnalle, Lopen Läyliäisten Rukoushuoneyhdistykselle ja suojeluskunnalle ja hänet palkittiin Suojeluskuntien ansioristillä. Vuonna 1937 hän testamenttasi 600 000 markan omaisuutensa 1937 perustetulle Suomen Kulttuurirahastolle. Emil Kärpänoja kuoli 87-vuotiaana tammikuussa 1938 Lopella Launosten kylässä Santamäen kartanossa. Kärpänojan tila siirtyi hänen sisarensa Hilda Sofia Nikanderin pojalle Akseli Peltovuorelle, vuoteen 1906 Åkerberg (1882-1968).
Kärpänojan kuoltua Suomen Kulttuurirahaston johtokunta pystytti 18 syyskuuta 1938 muistokiven Emil Kärpänojan haudalle Lopen hautausmaalle. Graniittisessa hautakivessä on kuvanveistäjä Eino Räsäsen tekemä Kärpänojan pronssinen kasvokuva.
Lydia Cabrera

Lydia Cabrera (20. toukokuuta 1900 Havanna, Kuuba – 19. syyskuuta 1991 Miami, Florida, Yhdysvallat) oli kuubalainen kirjailija ja etnologi. Hän kirjoitti kaunokirjallisuutta ja kuubalaisten kansanperinteiden piirteistä kertovia kokoelmia.
Hän muutti vuonna 1927 Pariisiin opiskelemaan École du Louvreen ja kirjoitti siellä "Cuentos negros de Cuba" -teoksen vuonna 1940 (julkaistu alun perin ranskaksi 1936 "Mustat tarinat Kuubasta"), joka on 22 kansantarinan kokoelma. Cabrera kirjoitti Kuubassa vuonna 1948 28 tarinan kokoelman ¿Por Qué? ("Miksi?"). Hän keräsi kirjoihinsa sisältöä kuubalaisilta maaseudulla asunneilta henkilöiltä ja liitti niihin useasti joitain kuvauksia yliluonnollisista ja uskonnollisista olennoista.
Cabrera joutui pakenemaan Kuuban vallankumouksen aikana maasta vuonna 1959, jonka jälkeen asui Espanjassa ja Yhdysvalloissa, jossa jatkoi uraansa lopun elämäänsä.
Bonet

Bonet on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jann Wenner

Jann Wenner (s. 7. tammikuuta 1946) on yhdysvaltalainen toimittaja ja "Rolling Stone" -lehden toinen perustaja. Hän myi vuonna 2017 lehdestä omistamansa enemmistöosuuden 51 prosenttia Penske Media Corporationille. Jo aiemmin 2016 hän myi siitä vähemmistöosuuden 49 prosenttia singaporelaiselle it-yritykselle BandLab Technologiesille, jolta osuus päätyi myöhemmin Penskelle. Hän on perustanut myös kunniagalleria "Rock and Roll Hall of Famen", jonka hallituksen jäsen hän oli vuoteen 2020 ja aiemmin myös puheenjohtaja. Hänet erotettiin hallituksesta "New York Times" -lehden haastattelussa esittämiensä rasististen ja naisia vähättelevien kommenttiensa vuoksi.
Tyrkkö

Tyrkkö on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Säynäsemä

Säynäsemä on matala läpivirtausjärvi Lieksanjoen reitillä Lieksan itäosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,32 neliökilometriä. Vanhemman, 1:20000-mittakaavaisen rantaviiva-aineiston perusteella ala on 1,65 neliökilometriä. Säynäsemä sijaitsee Ruunaan luonnonsuojelualueen yhteydessä, mutta sen vesiala ei kuuluu suojelualueeseen. Etäisyys Joensuusta on 99 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Lieksanjoki virtaa Säynäsemään idästä ja laajenee järven kohdalla noin 700 metriä leveäksi. Säynäsemä kapenee luoteessa Korpivirraksi, josta Lieksanjoki jatkuu kohti Säynäsemän länsipuolista Ruunaanjärveä. Järviwikin mukaan Säynäsemä päättyy Kaunisniemen kohdalle. Etäisyys järven eteläosan Palolahden kaakkoisrannalta Kaunisniemeen on noin 2,3 kilometriä. Noin puolet Säynäsemästä on vähintään 1,5 metriä ja enintään 3 metriä syvä. Syvin piste, 9,1 metriä, sijaitsee Utriaisensaaren ja Kallenniemen välissä.
Säynäsemän saariluku on 12. Saarista 11 on alle aarin laajuisia luotoja. Laajin saari on järven keskiosassa sijaitseva Utriaisensaari. Säynäsemän ja Ruunaanjärven välisellä Vaakioniemellä levittäytyy Rimminsuo. Säynäsemän koillispuolella sijaitsee Säynäsemänkangas. Luoteessa on Säynäsemänlampi (139,3 metriä mpy), joka laskee Sulkujokea Säynäsemään. Säynäsemän kaakkoispuolella sijaitsee Palojoen valuma-alue, jonka pienet järvet ja lammet laskevat Palojokea Säynäsemän Palolahteen.
Säynäsemän vesitilavuus on 3 834 000 kuutiometriä.
Säynäsemä (04.492.1.031) kuuluu Ruunaanjärven alueeseen (04.492), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ruunaanjoen valuma-alue (04.49) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Säynäsemä on kolmanneksi laajin Ruunaanjärven alueen 74:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Ruunaanjärvi ja Polvijärvi.
Parelius Mentsen

Parelius Meyer Mentsen (1. lokakuuta 1902 Ballangen – 22. huhtikuuta 1985) oli norjalainen ammattiyhdistysjohtaja, joka toimi Landsorganisasjonenin puheenjohtajana vuosina 1965–1965. Hän oli koulutukseltaan kirvesmies.
Litteris et Artibus

Litteris et Artibus on ruotsalainen taiteilijoille vuodesta 1852 jaettu ansiomerkki. Ansiomerkin nimi on latinaa ja viittaa kirjallisuuteen ja taiteeseen. Se myönnetään pääasiassa tunnustuksena merkittävistä taiteellisista saavutuksista kirjallisuuden, esittävän taiteen tai musiikin saralla. Ansiomerkin myöntää Ruotsin monarkki. 
Mitali on kullattua hopeaa ja sen nauha on sininen. Mitalin etupuolella on rintakuva hallitsevasta monarkista ja takapuolella on kuva laakeriseppeleestä sekä teksti ”Litteris et Artibus”. Mitalin reunaan on kaiverrettu saajan nimi sekä vuosi, jolloin mitali on myönnetty.
Palkittuja.
Ks.
Luettelo siemenpankeista

Tämä on luettelo siemenpankeista. Luettelo on aakkostettu.
Muoto-opin arkisto

Muoto-opin arkisto on kielitieteellinen arkistoaineisto suomen murteiden morfologiasta. Se koostui alun perin noin 500 000 paperisesta arkistolipusta morfologisten kategorioiden mukaan järjestettyä murreaineistoa. Arkisto sijaitsi 1967–2021 Helsingin yliopiston Humanistisen tiedekunnan suomen kielen oppiaineen tiloissa. 
Nykyään aineisto on koottu digitaaliseen muotoon suomalaisten yliopistojen ja tutkimusorganisaatioiden ylläpitämään Kielipankkiin. Osa aineistosta on vapaasti selattavissa, osaan vaaditaan yliopiston myöntämät tunnukset. Digitoitu tietokanta sisältää 403 963 morfologisesti koodattua murrelause-esimerkkiä 160 paikkakunnalta ympäri Suomea. 
Arkisto perustettiin vuonna 1967. Professori Terho Itkonen toimi aineistonkeruuhankkeen johtajana.
Hans Josefsson

Hans Josefsson (s. 24. maaliskuuta 1945) on ruotsalainen oopperalaulaja (baritoni) ja näyttelijä. Hän aloitti Göteborgin Stora Teaternissa vuonna 1971 ja on vuodesta 1994 esiintynyt myös Göteborgin oopperassa. Oopperan lisäksi Josefsson on esiintynyt revyytaiteilijana sekä pääosan näyttelijänä Ernst Rolfista kertovassa televisiosarjassa vuodelta 1986.
Josefsson vastaanotti vuonna 2023 kuninkaallisen Litteris et Artibus -mitalin.
Fosdinovo

Fosdinovo on kunta Toscanan luoteisosassa Italiassa. Se kuuluu Massa-Carraran maakuntaan ja Lunigianan historialliseen alueeseen.
Maantiede.
Fosdinovo sijaitsee alueella, jossa maasto kohoaa Välimerestä vuoristoksi. Etäisyys Carrarasta on noin 15 kilometriä pohjoiseen ja Firenzestä noin 105 kilometriä länsiluoteeseen. Maanteitse etäisyys Firenzestä on noin 135 kilometriä ja Genovasta noin 110 kilometriä.
Fosdinovon virtavedet päätyvät Magra-joen kautta Välimereen.
Historia.
Fosdinovo oli keskiaikana Malaspinan suvun ja Lunin piispojen kiistan aihe. Spinetta Malaspina sai paikkakunnan haltuunsa 1340 ja Malaspinat hallitsivat Fosdinovoa aina Ranskan vallankumoukseen saakka. Lähes puoli vuosituhatta kestänyt aikakausi oli paikkakunnalle suhteellisen rauhallista. Wienin kongressin (1815) jälkeen Fosdinovo kuului Este-suvun läänityksiin ja päätyi 1800-luvun jälkipuoliskolla osaksi Italian kuningaskuntaa.
Fosdinovon historiallisiin rakennuksiin kuuluu muun muassa Castello Malaspina, jonka historia alkaa 1100-luvulta, ja kolmikerroksinen Villa Malaspina, jonka historia ulottuu niin ikään keskiajalle. Kirkoista mainittakoon San Remigio, joka on rakennettu 1400-luvun jälkipuoliskolla ja uudistettu täysin vuoden 1666 jälkeen.
Talous ja liikenne.
Fosdinovon elinkeinoja ovat muun muassa maatalous ja turismi. Keskeisiä maantieliikenteen väyliä ovat Strada statale 1 Via Aurelia ja moottoritie A12 (Autostrada Azzurra).
Dynastia (albumi)

Dynastia on suomalaisen pop-rap-yhtye Portion Boysin 22. syyskuuta 2023 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Albumi saavutti 60 miljoonalla striimauksella ennakkoon triplaplatinaa. Albumi ilmestyi vinyyliversiona 15. joulukuuta 2023.
Frans Widerberg

Frans Widerberg (8. huhtikuuta 1934 Oslo, Norja – 7. huhtikuuta 2017) oli norjalainen taidemaalari ja graafikko. Hän opiskeli Norjan Kuvataideakatemiassa vuosina 1957–1960 Alexander Schultzin opiskelijana.
Widerbergin teoksia edustaa kaksi galleriaa Oslossa, jotka ovat Kunstverket ja Galleri K. Viimeisin näyttely Widerbergin teosten kera oli esillä 28. kesäkuuta – 16. elokuuta 2019.
Widerberg

Widerberg on muun muuassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Davis Cup 2023

Davis Cup 2023 oli 111:s miesten maajoukkueiden välinen tennisturnaus. Davis Cupin maailmanlohkossa pelasi 16 joukkuetta ja yli sata joukkuetta otti osaa maanosalohkoihin. Hallitsevana mestarina turnaukseen lähti Kanada. Lohko-ottelut pelattiin 12.–17.9. ja lopputurnaus järjestettiin 21.–26.11.2023 Málagassa. Suomi pelasi historiansa ensimmäistä kertaa Davis Cupin lopputurnauksessa. Italia voitti finaalissa Australian ja joukkue saavutti maalleen historiansa toisen Davis Cup -mestaruuden.
Pudotuspelit.
Málagassa pelaavien otteluparien arvonta suoritettiin 19. syyskuuta 2023.
Gabriela Mistralin koulutus- ja kulttuuriritarikunta

Gabriela Mistralin koulutus- ja kulttuuriritarikunta () on chileläinen ritarikunta, joka on nimetty chileläisen Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaneen runoilijan Gabriela Mistralin mukaan. Ritarikunta on perustettu 31. elokuuta 1977, ja sen kunniamerkkejä myönnetään tunnustuksena kulttuuri- ja opetusansioiden saralla. Saajan ei tarvitse olla Chilen kansalainen.
Ritarikunnassa on 3 luokkaa:
Gabdulla Tukai -palkinto

Gabdulla Tukai -palkinto (, ) on Tatarstanin tasavallan johtajan myöntämä vuosittainen palkinto, joka on nimetty kansallisrunoilija Gabdulla Tukainn mukaan. Palkinto myönnetään julkista tunnustusta saaneille taideteoksille, jotka ovat antaneet suuren panoksen kansallisen kulttuurin kehittämiseen, sekä merkittävästä tieteellisestä tutkimuksesta taide- ja kirjallisuuskritiikin alalla. Ensimmäisen kerran palkinto jaettiin vuonna 1958.
Yhdysvaltain kunniakansalaisuus

Yhdysvaltain kunniakansalaisuus () on yhdysvaltalainen ani harvoin myönnettävä kunnianosoitus. Ensimmäistä kertaa tämä kunnianosoitus myönnettiin Winston Churchillille vuonna 1963 presidentti John F. Kennedyn allekirjoittamalla julistuksella.
Kunniakansalaisilla ei ole Yhdysvaltain kansalaisuuden suomia oikeuksia tai velvollisuuksia, kuten esim. oikeutta hakea Yhdysvaltain passia tai vaatimusta vannoa kansalaisuusvala. Kunniakansalaisuus on puhtaasti symbolinen kunnianosoitus. Churchill sai Yhdysvaltain diplomaattista passia muistuttavan todistuksen kunniakansalaisuudestaan, mutta se ei kelpaa matkustusasiakirjaksi. Muut kunniakansalaiset eivät ole saaneet vastaavaa todistusta.
Yhdysvaltain kunniakansalaiseksi on nimetty vain kahdeksan henkilöä, joista vain kaksi näiden omana elinaikana.
Novodružesk

Novodružesk () on kaupunki Luhanskin alueen Siverskodonetskin piirissä Itä-Ukrainassa, Donetsin oikeanpuoleisella rannalla, 82 kilometriä aluekeskus Luhanskista luoteeseen. Rautatieasema 3-4 kilometrin päässä. Kaupungin kohdalla Donetsin vasemmalla rannalla eli vastarannalla sijaitsevat Rubižne ja piirikeskus Siverskodonetsk, joen samalla rannalla kaupungin kaakkoispuolella Lysytšansk ja luoteispuolella Pryvillja. 
Tammikuun keskilämpötila on -6,6°C, heinäkuun +21,8°C. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä 494 millimetriä.
Kaivospaikkakunnan asutus on perustettu vuonna 1935. Se sai kaupunkityyppisen taajaman aseman 1938 ja kaupungiksi se tuli 1963.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 6 705 asukasta (2022). Kaivoskaupungin väkiluku on hiipunut viime vuosikymmeninä. Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 9 025, jotka olivat etnisesti lähinnä ukrainalaisia tai venäläisiä. Vuonna 1979 asukkaita oli 11 658.
Ukrainan kesän 2020 aluehallinnollisen jaon mukaan kaupunki sijaitsee Siverskodonetskin piirissä. Tätä ennen Novodružeskia hallinoitiin osana Lysytšanskin kaupunkipiiriä (kaupunginvaltuuston kautta).
Venäjän hyökkäyssodan 2022– aikana vihollisuudet ovat ulottuneet kaupunkiin ja sen lähistölle; esimerkiksi maantiesilta ja rautatiesiltayhteydet Donets yli Rubižneen on räjäytetty poikki kaupungin lähistöltä. Kaupungin miehittäneet vieraan valtion eli Venäjän asevoimien maahantunkeutujat ovat yhdessä Luhanskin nukkevaltionsa kanssa väittäneet kesän 2022 propagandauutisissaan "vapauttaneensa" kaupungin.
Stora Teatern

Stora Teatern (vuosina 1859–1880 "Nya Theatern") on Ruotsin Göteborgissa sijaitseva vuonna 1859 valmistunut teatteri. Teatteri oli alun perin yksityinen, mutta nykyisin sen toiminnasta vastaa Göteborgin kaupunki.
Teatterin avajaisissa vuonna 1859 yleisö pukeutui mustaan, sillä kuningas Oscar I oli juuri kuollut.
Muusapatsaat.
Teatterin katolla on neljä muusaa esittävää patsasta, jotka on veistänyt Carl Ahlborn.
Carl Ahlborn

Carl Henrik Fredrik Martin Ahlborn (13. marraskuuta 1819 – 31. maaliskuuta 1895) oli saksalaissyntyinen ruotsalainen kuvanveistäjä. Hän toimi opettajana Tukholman teknillisessä koulussa. Ahlbornin puoliso oli mitalitaiteilija Lea Ahlborn.
Töitä.
Muusapatsaat Göteborgin Stora Teaternin katolla:
Omenankukissa lunta

Omenankukissa lunta on Lasse Raustelan käsikirjoittama ja Jussi Tapolan ohjaama television draamasarja, jota tuotti MTV-teatteri vuosina 1981–1983. Hyvin toimeentulevasta Vaaralan perheestä kertovissa tarinoissa vanhempia esittivät oopperalaulajat Kalevi Koskinen ja Riitta Pietarinen sekä lapsia Anna Haaranen, Mikko Poitsalo ja ohjaajan tytär Juulia Tapola. Muissa osissa näyttelivät muun muassa Jarmo Alonen, Petra Frey, Marjaleena Heinonen, Juha Hyppönen, Alli Häjänen, Aarre Karén, Keijo Komppa ja Ilari Paatso.
Sarjan alkuasetelmassa Vaaralan perheen isä on menestyvä mainosmies, äiti menestyvä lehtitoimittaja. Vanhin tytär on jo opiskelija, poika haluton murrosikäinen koululainen ja nuorempi tytär on päivisin hoitotädin luona, kunnes hoitosuhde äkkiä loppuu, mikä saa perheen isän miettimään töistä pois jääntiä ja ryhtymistä taidemaalariksi.
Jaksojen esittelytekstit lehtien ohjelmatiedoissa olivat asiallisia ja seikkaperäisiä:”Vaikeuksien ja helpottavien asioiden tasapaino on ilmeisesti vakio. Kun Mikon asiat alkavat luistaa, nousee ongelmia toiselta suunnalta.” (30.1.1982)”Aikuiseksi kasvaminen omaehtoisten päätösten kautta tuntuu olevan monelle vaikeaa. Ratkaisujen ketjureaktion alkuunpanevana voimana on onnellinen Lindholm.” (9.4.1983)
Svortland

Svortland on taajama Bømlon kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Sen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä ja asukasluku 3 011 vuonna 2022.
Slåtterøyn majakka

Slåtterøyn majakka () on Norjassa Bømlon kunnassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1859, automatisoitiin 1988 ja jätettiin miehittämättömäksi 2003.
Vierastila

Vierastila on kirjailija Miki Liukkosen postuumisti ilmestynyt viides romaani. Teoksen on julkaissut WSOY syyskuussa 2023.
Liukkonen sai käsikirjoituksen valmiiksi ennen kesän 2023 alkua. Hän kuoli heinäkuun 4. päivänä. Arvioidessaan teosta "Helsingin Sanomissa" Herman Raivio sijoittaa Liukkosen jälkimodernin maksimalismin luokkaan lajin tunnetuimpien nimien David Foster Wallace ja Thomas Pynchon rinnalle.
Yleisradion toimittaja Miia Gustafsson kirjoittaa arviossaan, että teoksen kirjailijahahmon ajatukset ja maailmankuva ovat paljolti autofiktiivisiä, vaikka tarina itsessään on sepitteellinen. Liukkosen kustannustoimittajana lähes alusta asti, 12 vuotta, toiminut Samuli Knuuti vahvistaa, että hahmon ajatukset ovat pitkälti Mikin ajatuksia.
Teoksen synty.
Knuuti kertoo teoksen syntyvaiheista, että siitä piti tulla tiivis ja kirkas, esikuvina Albert Camus'n "Sivullinen" ja Marguerite Durasin "Rakastaja", mutta Liukkonen huomasi pian, etteivät lyhyet lauseet onnistu häneltä, ja teos paisui yli viisisataasivuiseksi, joskin lauseet ovat aiempaa lyhyempiä. Liukkonen kirjoitti nopeasti mutta puuskittaisesti, ja sekä aloituksen että päätöksen kirjoittaessaan hän oli Auroran sairaalassa psykiatrisessa hoidossa.
Teoksen kimmokkeena toimi Martin Amisin romaani "Tiedoksi", jonka Knuuti toi Liukkoselle Auroran sairaalaan sen jälkeen kun edellinen romaanialoitus oli epännistunut. Liukkosella "jokin naksahti paikoilleen", ja kirjoittaminen lähti vauhtiin. Kun 150 liuskaa oli valmiina, "vastaan oli tullut tiiliseinä". Knuuti ehdotti erilaisia vaihtoehtoja työn jatkamiseksi, ja tiiliseinän mursi ehdotus, että Miki "kirjoittaisi itsestään, toisi itsensä mukaan romaaniin". Teos syntyi sitten nopeasti.
Kun teos alkoi olla valmis, Liukkonen lisäili ensin itse joukkoon irrallisia mieleenjohtumia mutta keksi sitten pyytää Knuutia lisäämään ne satunnaisiin kohtiin, mihin Knuuti pitkin hampain suostui. Ajatus alkoi sittemmin tuntua nerokkaalta.
Teoksen nimi.
Kun Liukkonen pääsi kirjoittamisessa vauhtiin, teoksen työnimeksi tuli Knuutin ehdotuksesta "Pettymys du jour". Työn aikana hän hylkäsi Knuutin ehdotuksen ja löysi sille nimen "Vierastila", joka tarkoittaa puhelimen tilaa, jonka voi laittaa päälle, jos lainaa puhelinta toiselle. Silloin puhelimella voi soittaa mutta ei pääse käsiksi sisältöön. Knuuti tulkitsee sen kirjan nimenä kuvastavan "tunnetta siitä, että on jotenkin väärässä paikassa, itsensä vieressä".
Juhani Forss

Toivo Juhani Forss (25. marraskuuta 1936 Kotka – 1. lokakuuta 2024 Kotka) oli suomalainen merikapteeni ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Forssin vanhemmat olivat konemestari Toivo Aleksander Forss ja Helka Alina Aaltonen. Hän avioitui 1962 Raija Marjatta Hiltusen kanssa. Forss kävi keskikoulun Kotkan lyseossa 1953 ja valmistui Kotkan merenkulkuoppilaitoksesta aliperämieheksi 1959, yliperämieheksi 1961 ja merikapteeniksi 1963. Hän toimi suomalaisten, ruotsalaisten ja saksalaisten laivojen päällystössä 1959–1971. Forss oli Oy Finnlines Ltd:n satamatarkastaja Hampurissa 1971–1973, Oy Kotka Stevedoringin teknillisen johtajan apulainen 1973, työpäällikkö 1973–1977, apulaisjohtaja 1977, varatoimitusjohtaja ja paikallisjohtaja 1978–1982 ja toimitusjohtaja 1983–1987. Oy Blomberg Ab:n, sittemmin Hamina Oy, toimitusjohtaja Forss oli 1983–1987 ja Steveco-yhtiön toimitusjohtaja 1988–1996. Forss toimi myös Oy Cadenius &amp; Grahn Ab:n, J. Bruhn Oy:n ja Ab Bruhn Co. Oy:n toimitusjohtajana 1978–1982. Lisäksi hän toimi lukuisissa oman alansa ja muissa asiantuntija- ja luottamustehtävissä. Forss oli Kotkassa Espanjan varakonsuli 1979–1989 ja Ruotsin konsuli 1989–1997. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1996.
Heine Totland

Heine Totland (s. 16. lokakuuta 1970 Bømlo) on norjalainen laulaja ja musikaalinäyttelijä. Hän kävi lukion musiikkilinjan Stordissa ja opiskeli Franz Lisztin musiikkiakatemiaan Unkarissa. Totland osallistui vuoden 2010 Melodi Grand Prix'hin, jossa hän pääsi semifinaalista Toinen mahdollisuus -vaiheeseen, mutta putosi siinä.
Tavataan Karppisilla

Tavataan Karppisilla on Lasse Raustelan käsikirjoittama ja Keijo Kompan ohjaama television draamasarja vuodelta 1983. MTV:n ohjelmistossa esitetty sarja kertoo pankinjohtaja Karppisen perheestä vanhempineen, isovanhempineen ja neljine poikineen.
Sarjassa näyttelivät lapsirooleja muun muassa nykyinen elokuvaohjaaja Aleksi Mäkelä (nimellä Tane Mäkelä) ja näyttelijä Kiti Kokkonen.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" tv-kriitikon Jukka Kajavan mielestä sarja oli alkujakson perusteella ”kamala”. Hänestä sarja oli vielä yläluokkaisempi akateemisine vanhempineen kuin käsikirjoittaja Raustelan aiempi MTV-sarja "Omenankukissa lunta", ja myös kliseinen vesselimäisine poikalaumoineen ja sananlaskuja suoltavine viisaine mummoineen.
Charles Lindley

Carl "Charles" Gustaf Lindley (14. lokakuuta 1865 Tukholma – 12. lokakuuta 1957 Tukholma) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja ammattiyhdistysmies. Hän työskenteli alun perin merimiehenä ja oli 1880-luvulla mukana perustamassa ammattiyhdistyksiä Isossa-Britanniassa. Palattuaan Ruotsiin hän osallistui Ruotsin kuljetusalan työntekijäliiton perustamiseen ja oli jäsenenä sosiaalidemokraattisen puolueen keskushallituksessa. Hän oli myös kansanedustaja valtiopäivien toisessa kamarissa 1907–1911 ja ensimmäisessä kamarissa 1912–1937.
Lionel (pyöreän pöydän ritari)

Lionel tai Sir Lionel on yksi pyöreän pöydän ritareista. Vulgata-syklissä ja Thomas Maloryn Le Morte d'Arthur -teoksessa Lionel on kuningas Bors of Gaunesin vanhin poika sekä Bors nuoremman veli ja Lancelotin serkku. Lionel on saanut nimensä leijonan muotoisesta syntymämerkistään. Lionel kuolee Arthurin ja Mordredin joukkojen välisessä Camlannin taistelussa.
Ed Stafford

Ed Stafford (s. 26. joulukuuta 1975) on englantilainen tutkimusmatkailija ja retkeilijä; hänet tunnetaan ensimmäisenä ihmisenä, joka käveli Amazonjoen sen koko pituudelta.
Staffordin matka kesti 859 päivää ja hän pyrki tempauksellaan saamaan enemmän ihmisten tietoon Amazonin sademetsään kohdistuvaa tuhoutumista. Osan matkastaan hän kirjoitti blogia Prince’s Rainforests Projectille, ja matkan lopuksi blogi oli liitetty jo 300 eri artikkeliin.
Staffordin matkasta on kirjoitettu vuonna 2011 julkaistu kirja "Walking the Amazon". Lisäksi siitä on tehty samanniminen televisiosarja.