Skomer

Skomer (kymriksi "Sgomer") on saari Walesin Pembrokeshiren rannikolla. Saari on nykyisin asumaton suojelualue, jolla pesii esimerkiksi huomattava määrä merilintuja, kuten pikkuliitäjiä ja lunneja.
Maantiede.
Skomer sijaitsee noin kilometrin päässä Walesin Pembrokeshiren Marloesin niemimaan rannikosta. Pinta-alaa saarella on noin 2,92 km². Saarta mantereesta erottava Jack Sound tunnetaan hyvin voimakkaista vuorovesivirtauksista, joka on eristänyt saarta mantereen läheisyydestä huolimatta. Saari jakautuu kahteen osaan, joita yhdistää hyvin kapea niemimaa.
Luonto.
Skomer on tärkeä merilintujen esiintymispaikka. Se on maailman suurin pikkuliitäjien pesimäpaikka, joita saarella on noin 350 00 pesivää paria. Saarella on myös lunneja. Vuonna 2025 saarella laskettiin 43 626 lunnia. Skomerilla kanta oli kasvanut maailmanlaajuisesta laskusta huolimatta. Näiden lajien ohella saarella tavataan esimerkiksi merikeijuja, etelänkiisloja, ruokkeja, pikkukajavia, myrskylintuja, harmaalokkeja, selkälokkeja ja merilokkeja.
Nisäkkäistä saarella esiintyy metsämyyrän endeemistä alalajia. Muita nisäkkäitä ovat pikkumetsähiiri, kaniini, metsäpäästäinen ja vaivaispäästäinen. Lepakkolajeja on tavattu 7 ja niihin lukeutuvat vaivaislepakko ja isohevosenkenkäyökkö. Rottia saarella ei tavata. Saaren rannikolla lisääntyy halleja. Muita saaren lajeja ovat esimerkiksi vaskitsa, rupikonna, räpylämanteri, orvokkihopeatäplä ja tummahäränsilmä.
Saaren kasvillisuuteen ovat vaikuttaneet meri ja suola, kasveja tallovat merilinnut ja sitä syövät kaniinit. Saarella ei kasva lainkaan puita. Sillä tavataan kuitenkin englanninsinililjaa, jonka perusteella on mahdollista, että saarella on aikanaan ollut metsää. Muita saaren kukkai ovat esimerkiksi puna-ailakki ja merikohokki.
Vuonna 1990 saaren ympärille perustettiin merensuojelualue. Saari on paikalla, jolla lämmin Golf-virta kohtaa kylmän arktisen veden. Merialueella esiintyy näin niin lämpimien kuin kylmienkin vesien lajeja.
Historia.
Skomerin nimi on johdettu viikinkien saaresta käyttämästä nimestä Skalmey. Sana "skalm" viittaa lyhyeeseen miekkaan tai loveen. Tämä mahdollisesti viittaa saaren muotoon, joka on miltei kuin "leikattu" kahtia. Viikinkiperäiset saarien nimet ovat Walesin rannikolla yleisiä, mutta todisteita viikinkien varsinaisesta asutuksesta saarella ei ole.
Skomerin varhainen historia tunnetaan suhteellisen huonosti, koska saarella ei ole tehty suurempimuotoisia arkeologisia kaivauksia. Saari on erkaantunut mantereesta merenpinnan nousun myötä noin 12 000 vuotta sitten. Etelä-Walesin alueella asui jo tätä ennen ihmisiä. Varhaisesta ihmisasutuksesta Skomerilla ei ole juurikaan todisteita joitakin piikivipalasia lukuunottamatta. Merkkejä ihmisasutuksesta on kuitenkin varhaiselta rautakaudelta noin 5 000–2 000 vuotta sitten. Tuolloiset asukkaat jättivät jälkeensä verrattain hyvin säilyneitä majojen, viljelmien ja hautojen jäänteitä. Rautakaudella saarella on asunut ehkä noin 200 henkilöä.
Ihmisasutus saarella katosi rautakauden jälkeen ja seuraavan kerran sitä asutettiin keskiajalla. 1200-luvulla saarelle tuotiin kaniineja. Normannit olivat tuoneet kaniinit Britteinsaarille ja Skomerilla niistä muodostui vientituote. Saarella on joitakin merkkejä myös keskiaikaisista rakennuksista. Vuoden 1700 paikkeilla saarelle rakennettiin ilmeisesti suurehko maatalo. Varhaisin ei ole säilynyt, mutta vuonna 1840 rakennettiin toinen, jonka rauniot ovat edelleen esillä. Talo sijaitsi paikalla, jolla hieman paksumpi maaperä mahdollisti viljelyn. Lähteissä talolla mainitaan asuneet aikanaan kolmekin perhettä. Paikalliset viljelivät maata ja kasvattivat lampaita, hevosia ja nautoja. Maanviljely saarella päättyi ensimmäiseen maailmansotaan ja muu maatalous loppui viimein vuonna 1950.
Vuonna 1959 Nature Conservancy eli myöhempi Countryside Council for Wales osti saaren ja siitä tuli yksi maan ensimmäisistä kansallisista luonnonsuojelualueista. Saaren ja suojelualueen ylläpidosta vastaa nykyisin Wildlife Trust of South and West Wales eli WTSWW.