tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suomi-sarjan kausi 2021–2022

Kausi 2021–2022 oli jääkiekon Suomi-sarjan 23. kausi. Sarjaan osallistuivat samat 14 joukkuetta kuin edelliselläkin kaudella ja hallitsevana mestarina kauteen lähti Karhu HT. Runkosarjan voitti Hunters. Mestaruuden voitti D-Kiekko, joka voitti loppuotteluissa JHT:n.
Runkosarja.
Runkosarjassa pelattiin 14 joukkueen kaksinkertainen sarja eli 26 ottelua. Runkosarjan jälkeen oli tarkoitus pelata ylempi ja alempi loppusarja seitsemän joukkueen yksinkertaisena sarjana, mutta tästä luovuttiin koronapandemian aiheuttamien ottelusiirtojen vuoksi.
Maalivahtien torjuntapörssi.
Vähintään 1/3 otteluista
Pudotuspelit.
Runkosarjan 10 parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin. Kuusi parasta pääsivät suoraan puolivälieriin ja muut pelasivat villi kortti -kierroksen. Villi kortti -kierrros pelataan paras kahdesta -järjestelmällä ja puolivälierät sekä välierät paras viidestä -järjestelmällä. Mestaruus ratkaistiin Mestis-karsinnan yhteydessä.
Maalivahtien torjuntapörssi.
Vähintään 1/3 otteluista
Karsinnat.
Runkosarjan kaksi viimeistä joukkuetta osallistuivat karsintaan II-divisioonan lohkovoittajia vastaan. Karsinnat pelattiin kahdessa kolmen joukkueen lohkossa, joiden voittajat pelaavat Suomi-sarjassa seuraavalla kaudella.
Marit Arnstad

Marit Arnstad (s. 4. toukokuuta 1962 Stjørdal) on norjalainen juristi ja keskustapuolueen poliitikko. Hän on ollut puolueensa ryhmänjohtaja suurkäräjillä vuodesta 2014 ja aiemmin vuosina 2003–2005.
Arnstad on istunut suurkäräjillä vuosina 1993–1997, 2001–2005 ja vuodesta 2013. Hän toimi Norjan öljy- ja energiaministerinä vuosina 1997–2000 sekä liikenne- ja viestintäministerinä vuosina 2012–2013. Vuosina 1986–1988 hän johti Norjan keskustanuoria.
Thérèse Coffey

Thérèse Anne Coffey (s. 18. marraskuuta 1971) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko, joka on toiminut Yhdistyneen kuningaskunnan varapääministerinä ja terveysministerinä syyskuusta 2022 lähtien.
Coffey syntyi Billingessä Lancashiressä ja kasvoi Liverpoolissa. Hän opiskeli Somerville Collegessa Oxfordin yliopistossa ja väitteli vuonna 1998 tohtoriksi University College Londonissa väitöskirjansa aiheena molybdeeni(VI)kompleksien rakenne ja reaktiivisuus. Hän työskenteli Marsilla ja BBC:llä talousjohtajana.
Coffey oli ehdolla vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa kaakkois-Englannin vaalialueella mutei tullut valituksi. Vuoden 2005 parlamenttivaaleissa hän oli ehdolla Wrexhamin vaalipiirissä koillis-Walesissä ja tuli kolmanneksi 20 prosentin ääniosuudella. Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa hän oli jälleen ehdolla kaakkois-Englannissa muttei taaskaan tullut valituksi.
Vuoden 2010 parlamenttivaaleissa Coffey valitiin alahuoneeseen Suffolk Coastalin vaalipiiristä 46,4 prosentin ääniosuudella. Vaalikampanjan aikaan liberaalidemokraattien paikallisyhdistyksen puheenjohtaja kyseenalaisti sen, asuuko Coffey vaalipiirin alueella, ja väitti, että osoite, jossa Coffey asuu, on vuokrattu loma-asunto.
Vuonna 2013 Coffey vastusti samaa sukupuolta olevien avioliiton Englannissa ja Walesissä mahdollistanutta lakiehdotusta; vuonna 2019 hän vastusti vastaavaa, Pohjois-Irlantia koskevaa lakiehdotusta.
Vuonna 2015 Coffey nimitettiin alahuoneen varajohtajaksi. Vuonna 2016 hänet nimitettiin Theresa Mayn hallitukseen ympäristö- ja maaseutuasioiden parlamentaariseksi alivaltiosihteeriksi. Boris Johnsonin tultua pääministeriksi Coffey ylennettiin apulaisministeriksi. Amber Ruddin erottua työ- ja eläkeministerin virasta vuonna 2019 Coffey nimitettiin hänen tilalleen.
Pääministeri Liz Truss nimitti Coffeyn terveysministeriksi ja varapääministeriksi syyskuussa 2022.
Kah’ovka

Kah’ovka (; ) on kaupunki Hersonin alueella Ukrainan eteläosassa. Kaupunki sijaitsee Kah’ovkan piirissä (219 783 as., 2021) ja oli aiemmin sen keskus. Kah’ovkan asukasluvuksi arvioitiin 35 400 (2021). Nykyään piirin hallinnollinen keskus on Kah’ovkaa suuremmaksi kasvanut Nova Kah’ovka.
Kah’ovka on jokisatamakaupunki ja sijaitsee Dnepriin padotun Kah’ovkan tekojärven vasemmalla eli eteläisellä rannalla. Kaupungista on 90 kilometriä joen alajuoksulla lännessä sijaitsevaan aluekeskus H’ersoniin. Dneprin toiseksi suurin vesivoimala, Kah’ovkan vesivoimalaitos, rakennettiin 1950-56. Vuodesta 1957 kaupungissa on ollut historiallinen museo.
Kah'ovkan pato murtui 6. kesäkuuta 2023. Ukrainalaiset syyttivät venäläisiä padon räjäyttämisestä, kun taas venäläiset väittivät padon tuhoutuneen tykistöiskussa.
Mpika

Mpika on kaupunki Sambiassa Muchingan maakunnassa ja on piirinsä pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Tansaniaan johtavan valtatien sekä Kasamaan ja Mbalaan johtavien teiden risteyksessä. Reilun viiden kilometrin päässä on myös Tansanian–Sambian radan juna-asema.
Turismin merkitys Mpikan taloudessa on kasvussa ja kaupungin elinkeinoelämä muutenkin on hitaassa kasvussa.
Hold Me Closer

Hold Me Closer on ruotsalaisen Cornelia Jakobsin kappale, joka julkaistiin 26. helmikuuta 2022. Kappale voitti vuoden 2022 Melodifestivalenin, täten Jakobs edusti kappaleella Ruotsia vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 438 pistettä ja sijoittui neljänneksi.
Liisa Hietanen

Liisa Hietanen (s. 1981 Lohja) on suomalainen kuvanveistäjä, joka toteuttaa työnsä virkkaamalla. Hän on tehnyt muun muassa erilaisia esineitä sekä "Kyläläisiä"-teossarjaa, johon Hietanen on ikuistanut Hämeenkyrössä tapaamiaan ihmisiä.
Elämäkerta.
Hietanen opiskeli muotoilua Lahden muotoiluinstituutissa 2003–2007 ja valmistui kuvataiteilijaksi Tampereen ammattikorkeakoulusta 2012.
Hietanen löysi taidekoulussa virkkaamisen ja teki vuonna 2009 ensimmäisen virkatun hahmonsa, "Pirkon". "Pirkko" on ihmisenkokoinen taideteos, joka esittää nurkassa karttakeppi kädessä seisovaa opettajaa. Hietasen mukaan idea teokselle tuli siitä, että uutisissa puhuttiin silloin paljon opettajien voimattomuudesta käytöshäiriöisten oppilaiden suhteen. Sen piti olla ainutlaatuinen työ, mutta Hietanen jatkoikin virkkausta myös sen jälkeen. Hän alkoi nähdä virkkaamisen tapana veistää.
Hietasen ensimmäinen yksityisnäyttely oli vuonna 2011 Tampereella Galleria Rajatilassa, johon hän toteutti installaationa teoksen "Vapaa", joka oli tarkasti yksi yhteen -koossa toteutettu virkattu vessa. Teos oli yksityiskohtainen kuva tavallisesta vessasta lavuaareineen ja WC-Ankka-pulloineen.
Hietanen muutti perheineen vuonna 2012 Hämeenkyrön Kyröskoskelle ja alkoi työstää siellä teossarjaa "Kyläläisiä". Hän valitsee teoksia varten mallinsa Hämeenkyrön asukkaista, ja hän on kohdannut mallinsa esimerkiksi kirjastossa, pukuhuoneessa tai koiraa ulkoiluttamassa. Hietanen asettaa uudet teoksensa ensin esille Hämeenkyrössä. Paikkoja ei kuitenkaan ilmoitella etukäteen, joten uuden "Kyläläiset"-teoksen ensijulkaisu saattaa olla missä vain, kuten kukkakaupassa, kirjastossa tai kodinkoneliikkeessä.
Hietasen ensimmäinen museonäyttely avattiin helmikuussa 2022 Tampereen taidemuseossa. Hietanen sai Suomen Taiteilijaseuran kuvataiteilijapalkinnon vuonna 2022.
Tyyli ja tekniikka.
Hietanen virkkaa ja neuloo teoksensa. Yhden ihmishahmon toteuttaminen on hidas prosessi, ja siihen menee useita kuukausia. Hietanen pyrkii myös luomaan töistään mahdollisimman aidon näköisiä, ja esimerkiksi ennen "Veli"-teosta hän mittasi veljensä pituuden, hartianleveyden ja rinnanympäryksen sekä valokuvasi tämän joka puolelta. Hietasen itsensä mukaan teoksissa on kyse myös ihmisten konkreettisesta kohtaamisesta. Hitaat käsityömenetelmät mahdollistavat hitaita kohtaamisia sosiaalisen median nopeiden ja ohuiden kohtaamisen vastapainoksi. Hietanen siis pyrkii myös tutustumaan malleihinsa työn ohella.
Hietanen hitsaa teostensa rungon harjateräksestä, ja rungon päälle tulee vanua ja vaahtomuovia. Jalkaosaan valetaan betonia, jotta seisovat hahmot pysyvät pystyssä. Hietanen aloittaa virkkaamisen vasta, kun hahmo on kankaiden avulla ommeltu oikeaan muotoonsa.
Ihmishahmojen lisäksi Hietanen on virkannut muun muassa pienempiä esineitä. Hän on kiinnostunut muun muassa ruoasta ja sen kulttuurihistoriasta ja on virkannut esimerkiksi pikanuudeliannoksen Arabian posliinilautasella.
Cornelia Jakobs

Anna Cornelia Jakobsdotter Samuelsson (s. 9. maaliskuuta 1992 Nacka, Ruotsi), tunnettu myös taiteilijanimellään Cornelia Jakobs, on ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän aloitti uransa yhtyeessä nimeltä Love Generation, joka osallistui Melodifestivaleniin vuosina 2011 ja 2012.
Vuonna 2022 hän osallistui Melodifestivaleniin kappaleella "Hold Me Closer". Hän voitti kilpailun tuomariäänillä, ja täten edusti Ruotsia vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa. Jakobs kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 12. toukokuuta, sijoittui semifinaalin ensimmäiseksi ja pääsi finaaliin. 14. toukokuuta pidetyssä finaalissa Jakobs sijoittui neljänneksi.
Vapen &amp; ammunition

Vapen &amp; ammunition on alternative rock -yhtye Kentin studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002 , ja on Kentin viides albumi. Albumin tuotti Kent yhteistyössä Zedin ja Martin von Schmalenseen kanssa.
Albumi valittiin vuoden 2002 parhaaksi Grammis-gaalassa . "Socker"-kappale valittiin Kentin toiseksi parhaaksi kappaleeksi yhtyeen verkkosivuilla järjestetyssä äänestyksessä. Albumi oli suuri menestys. Ruotsissa sitä myytiin julkaisun aikaan 600 000 kappaletta. Albumin kantta ja useimpia kansivihkon sivuja koristava valkoinen tiikeri on kunnianosoitus Kentin kotikaupungin Eskilstunan eläintarhan valkoisille tiikereille. 
Kappaleet.
San: Joakim Berg; paitsi kappale 8: Joakim Berg ja Nancy Danino. Säv: Joakim Berg.
Kokoonpano.
Kent:
Tuotanto:
Muut:
Mathesius (suku)

Mathesius-suku oli suomalainen laaja pappissuku. Se oli aikanaan Pohjanmaan huomattavimpia pappissukuja. Suvun ensimmäinen varmuudella tunnettu kantaisä on Turun porvari Yrjänä Matinpoika 1500-luvun lopussa. Sen jäseniä on elänyt myös Ruotsissa suomalaisen sukuhaaran jo sammuttua.
Suvun jäseniin kuuluvat mm:
Zolotonoša

Zolotonoša () on kaupunki Tšerkasyn alueella Ukrainan keskiosassa, Dneprin sivujoki Zolotonošan varrella. Kaupunki on maaseutuvaltaisen Zolotonošan piirin (138 036 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 27 458 (2021).
Zolotonoša sijaitsee 30 kilometriä aluekeskus Tšerkasysta pohjoiseen ja noin 150 kilometriä pääkaupunki Kiovasta kaakkoon.
Paikkakunta mainitaan vuoden 1576 kirjallisissa dokumenteissa linnoitettuna asutuksena. Ukrainalaiseen Vyshnevetskyn ylhäisaatelisukuun kuulunut Jeremi Wiśniowiecki hankki paikkakunnan omistukseensa 1640. Puolan menetettyä seudun kasakoille, siitä tuli ensin Tšerkasyn rykmenttinä tunnetun kasakkaosaston aluetta, 1660 Perejaslavin rykmentin aluetta. Vuonna 1781 Zolotonošasta tuli kihlakuntakaupunki Kiovan käskynhaltijakuntaan. 1800-luvulla se oli osa Pultavan kuvernementtiä.
Rautatieosuus Bah’matš–Krasne (1897) kulki Zolotonošan kautta, ja toi kuljetusväylän maataloustuotteiden markkinoille. Nyttemmin teollisuuden pääala on ruuanjalostus (elintarviketuotanto). Kaupungissa on myös rakennusmateriaalituotantoa, parfyymivalmistusta, ja ompelimo. Tunnettuihin rakennuksiin lukeutuu Ivan Hryhorovych-Barskyn suunnittelema kirkko (Church of the Dormition, 1760–1767).
Geld oder Leben!

Geld oder Leben! (suom. "Rahat tai henki!") on vuonna 1985 ilmestynyt itävaltalaisen rockyhtyeen Erste Allgemeine Verunsicherungin viides albumi. Se on yhtyeen menestynein albumi, ja ylsi ilmestyttyään Itävallassa listaykköseksi ja pysyi listalla 78 viikkoa.
Tausta.
Albumi julkaistiin 11. lokakuuta 1985 LP:nä ja C-kasettina ja vuotta myöhemmin CD:nä. Albumilta julkaistiin neljä singleä: "Ba-Ba-Banküberfall", "Märchenprinz", "Heiße Nächte in Palermo" ja "Fata Morgana". "Ba"-"Ba"-"Banküberfall"-kappale julkaistiin myös englanniksi nimellä "Ba-Ba-Bankrobbery". 
Tällä albumilla EAV:n jäsenet esiintyivät salanimillä "Dreigoschenopa" (Klaus Eberhartinger), "Der Greifer" (Thomas Spitzer), "Kare Schwedenbitter" (Nino Holm), "Der Würger von Basston" (Eik Breit), "Inspector Korrupnik" (Anders Stenmo) ja "Mecky Esser" (Günther Schönberger).
Klaus Eberhartingerin mukaan yhtye sai kappaleeseen "Ba-Ba-Banküberfall" inspiraation tositapahtumista. Tarinan mukaan pankkiryöstäjä Münchenissä uhkasi pankkivirkailijaa sormella takintaskussa teeskennellen, että hänellä on ase. Lopulta ryöstäjä pakeni paikalta ja jätti lompakkonsa pankkiin. Kappale kertoo tällaisesta tilanteesta. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on sanoittanut Thomas Spitzer, sävellykset ovat Erste Allgemeine Verunsicherungin.
Listasijoitukset.
Albumi myi Itävallassa viisinkertaista platinaa ja sai myös Saksassa platinaa. Sveitsissä albumi oli kultalevy.
Personin piirikunta

Personin piirikunta () on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 39 097 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Roxboron kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1791.
Väestö.
Vuonna 2020 Personin piirikunnan 39 097 asukkaasta valkoisia oli 70,0 %, mustia 26,8 %, alkuperäisasukkaita 0,9 % ja aasialaisia 0,4 %. Vuonna 2019 4,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 3,0 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Nadia Whittome

Nadia Edith Whittome (s. 29. elokuuta 1996) on brittiläinen työväenpuolueen kansanedustaja, joka on toiminut Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenenä vuodesta 2019 lähtien.
Whittome syntyi Nottinghamissa. Hänen isänsä on punjabi ja sikhiläinen ja on työskennellyt tehdastyöntekijänä, kaivostyöntekijänä ja kauppiaana. Hänen äitinsä on anglointialainen ja katolinen lakimies ja entinen työväenpuolueen jäsen. Hän opiskeli oikeustiedettä Nottinghamin yliopistossa ja työskenteli samaan aikaan hoitajana. Vuonna 2017 hän oli ehdolla Nottinghamshiren kreivikunnanvaltuustoon, muttei tullut valituksi.
Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Whittome valittiin alahuoneeseen Nottingham Eastin vaalipiiristä 43,4 prosentin ääniosuudella. 23 vuoden ikäisenä hänestä tuli alahuoneen nuorin jäsen. Tultuaan valituksi hän ilmoitti, että pitäisi kansanedustajan palkastaan ainoastaan ”tavanomaisen työläisen palkan” verran, noin 35 000 puntaa, ja lahjoittaisi loput lähes 80 000 puntaa hyväntekeväisyyteen.
Helmikuussa 2020 Whittome kirjoitti avoimen kirjeen, jossa vaadittiin, että lapsina Britanniaan tulleiden, jamaikalaisten rikoksista tuomittujen karkotukset Jamaikaan keskeytettäisiin; kirjeen allekirjoitti 170 kansanedustajaa. Huhtikuun 2020 työväenpuolueen puheenjohtajavaalissa Whittome kannatti Clive Lewisiä ja tämän vetäydyttyä Emily Thornberryä; lopulta hän äänesti puheenjohtajaksi Rebecca Long-Baileytä ja varapuheenjohtajaksi Dawn Butleria.
Black Lives Matter -mielenosoittajien kaadettua orjakauppias Edward Colstonin patsaan Bristolissa kesäkuussa 2020 Whittome kertoi Twitterissä ”juhlivansa näitä vastarinnan tekoja.” 
Koronaviruspandemian aikana Whittome työskenteli osa-aikaisesti hoivakodissa. Esiinnyttyään BBC:n "Newsnight"-ajankohtaisohjelmassa toukokuussa 2020 ja kritisoituaan suojavarusteiden puutetta työpaikallaan hän väitti saaneensa potkut hoivakodista ”väärän tiedon levittämisen” takia. Hänen työnantajansa ExtraCare kiisti suojavarusteiden puutteen ja totesi, että hänelle ei annettu potkuja, vaan hänen palveluksiaan ”ei enää tarvittu”, koska hoivakodin vakituinen henkilökunta selviytyi nyt työstään itse. Syyskuussa 2020 ExtraCare kuitenkin tunnusti lausunnossa, että suojavarusteiden määrässä oli ollut puutteita ja että Whittome oli avustanut lisäsuojavarusteiden hankinnassa.
Syyskuussa 2020 Whittome oli yksi 18:sta työväenpuolueen kansanedustajasta, jotka äänestivät lakiehdotusta vastaan, jonka nojalla tietyt ulkomaisissa operaatioissa palvelleiden sotilaiden rikokset, kuten sotarikokset ja kidutus, vanhenisivat viidessä vuodessa.
Whittom identifioituu queeriksi. Toukokuussa 2021 hän ilmoitti jäävänsä virkavapaalle traumaperäisen stressihäiriön takia; hän palasi alahuoneeseen syyskuussa. Whittome on kastettu katoliseksi, mutta on kertonut, ettei seuraa mitään uskontoa; hän on kansanedustajan valan vannomisen sijaan antanut vakuutuksen. Poliittiselta vakaumukseltaan Whittome on kertonut olevansa demokraattinen sosialisti. Ennen valintaansa alahuoneeseen Whittome oli kahden vasemmistolaisen brexit-vastaisen järjestön, Another Europe is Possible ja Labour for a Socialist Europe, kansallisen komitean jäsen.
Alija Moldagulova

Alija Nurmuhamedqyzy Moldagulova (, ; 25. lokakuuta 1925 – 14. tammikuuta 1944) oli naispuolinen neuvostoliittolainen tarkka-ampuja toisessa maailmansodassa.
Moldagulova syntyi Kazakkien autonomisessa sosialistisessa neuvostotasavallassa (nykyisessä Kazakstanissa) vuonna 1925. Hänen äitinsä kuoltua varhain hän asui enonsa kanssa ensin Alma-Atassa, sitten Moskovassa ja sitten Leningradissa. Moldagulova jäi Leningradiin saksalaisten piirittäessä sen vuonna 1941.
Moldagulova hakeutui naistarkka-ampujien koulutusleirille Moskovan lähellä alle 18-vuotiaana vuonna 1942. Hän vannoi sotilasvalansa helmikuussa 1943, ja heinäkuussa hänet määrättiin 22. armeijan 54. kivääriprikaatiin. Hänet tunnettiin rohkeana sotilaana, ja lokakuuhun mennessä hän oli surmannut jo 32 saksalaista. 
Moldagulova haavoittui kuolettavasti lähitaistelussa saksalaisen upseerin kanssa Novosokolnikin kaupungissa tammikuussa 1944. Hänelle myönnettiin postuumisti Neuvostoliiton sankarin arvonimi.
Raz Hershko

Raz Hershko (; s. 19. kesäkuuta 1998) on israelilainen judon olympia- ja MM-mitalisti sekä Euroopan-mestari. Hän ottelee yli 78 kilogramman sarjassa.
Hershko saavutti vuonna 2015 yli 70 kg:n painoluokassa alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja hopeaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla. Hän sai alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen yli 78 kg:n sarjassa hopeaa 2017 ja pronssia 2018.
Hershko sijoittui vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa jaetulle yhdeksännelle sijalle yli 78 kg:n sarjassa. Lisäksi hän kuului sekajoukkuekilpailussa pronssia saavuttaneeseen Israelin joukkueeseen. Hän saavutti EM-hopeaa yli 78-kiloisissa Sofiassa 2022. Saman vuoden Taškentin MM-kilpailuissa hän sijoittui yli 78 kg:n painoluokassa viidenneksi ja saavutti pronssia sekajoukkuekilpailussa. Hän saavutti Dohan MM-kilpailuissa 2023 pronssia yli 78 kg:n sarjassa. Hän sai samassa sarjassa hopeaa Montpellier'n EM-kilpailuissa 2023. Hän voitti yli 78-kiloisten Euroopan-mestaruduen Zagrebissa 2024. Saman vuoden Pariisin olympialaisissa hän saavutti yli 78 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa brasilialaiselle Beatriz Souzalle. Podgorican EM-kilpailuissa 2025 hän sai hopeaa.
Hershko on voittanut Grand Slam -kilpailun Antalyassa ja Pariisissa 2021, Ulaanbaatarissa 2022 sekä Tel Avivissa ja Tbilisissä 2023 ja Grand Prix -kilpailun Zagrebissa 2022 sekä sijoittunut IJF Tourin kilpailuissa lisäksi kolme kertaa toiseksi ja yhdeksän kertaa kolmanneksi. Continental Open -kilpailuissa hän on ollut kerran kolmas. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kuusi Israelin-mestaruutta.
Inbar Lanir

Inbar Lanir (, s. 3. huhtikuuta 2000) on israelilainen judon maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän on otellut alle 78 kilogramman sarjassa vuodesta 2018 lähtien.
Lanir voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden alle 78-kiloisissa 2020 ja sai EM-pronssia 2019. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 2020. Budapestin MM-kilpailuissa 2021 hän oli seitsemäs. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui alle 78 kg:n painoluokassa jaetulle yhdeksännelle sijalle. Hän kuului lisäksi Israelin pronssijoukkueeseen sekajoukkuekilpailussa, vaikkei tosin päässyt ottelemaan kertaakaan. Hän saavutti sekajoukkuekilpailun MM-pronssia Taškentissa 2022.
Lanir voitti alle 78 kg:n sarjan maailmanmestaruuden Dohassa 2023 kukistettuaan loppuottelussa ranskalaisen Audrey Tcheuméon. Hän sai EM-pronssia Montpellier’ssä 2023 ja Zagrebissa 2024. Hän saavutti hopeaa Pariisin olympialaisissa 2024 hävittyään loppuottelussa italialaiselle Alice Bellandille.
Lanir on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kaksi turnausvoittoa sekä sijoittunut neljä kertaa toiseksi ja kuusi kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljä Israelin-mestaruutta.
Oiva Rytövuori

Oiva Henrik Rytövuori, vuoteen 1926 Rosenberg (9. kesäkuuta 1901 Helsinki – 1. lokakuuta 1983 Tampere) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Rytövuoren vanhemmat olivat liikemies Karl Andreas Rosenberg ja Hilda Josefina Grönroos ja puolisot 1930–1959 Elli Vilhelmiina Talvio, aiemmin Taxel, ja vuodesta 1964 Terttu Maija Tellervo Muurikoski. Rytövuori valmistui Tampereen teknillisesta opistosta insinööriksi vuonna 1923 ja Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi vuonna 1928. Hän oli valmistuttuaan Manchesterissa Englannissa korkeakouluharjoittelija 1929–1931 ja siirtyi sieltä palattuaan Strömbergin Turun konttorin johtajaksi vuoteen 1938 asti. 
Tampereen teknillisen opiston sähkötekniikan lehtorina Rytövuori toimi 1938–1944, mutta oli samaan aikaan vuodesta 1941 Insinööritoimisto Sähkötyön toimitusjohtaja, missä tehtävässä hän jatkoi vuoteen 1965 asti. Tämän lisäksi hän perusti vuonna 1943 oman betonituotealan yrityksen, josta kehittyi Cellit Oy. Tämän yhtiön johdossa Rytövuori toimi aina vuoteen 1972 saakka. Vuodesta 1960 hän toimi myös Tampereen Rakennustyön toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana. Teollisuusneuvoksen arvonimen Rytövuori sai vuonna 1972.
Shira Rishony

Shira Rishony (, s. 21. helmikuuta 1991 Holon) on israelilainen judon olympiamitalisti. Hän on otellut koko uransa alle 48 kilogramman painoluokassa.
Rishony voitti kultaa makkabiadeissa 2009. Hän sijoittui jaetulle 17. sijalle Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hän oli seitsemäs EM-kilpailuissa Varsovassa 2017 ja Lissabonissa 2021. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi hävittyään pronssiottelussa ukrainalaiselle Darja Bilodidille. Hän kuului lisäksi Israelin pronssijoukkueeseen sekajoukkuekilpailussa, vaikkei tosin päässyt ottelemaan kertaakaan. Hän saavutti 48 kg:n painoluokassa pronssia Sofian EM-kilpailuissa 2022.
Rishony on voittanut Gand Prix -kilpailun Taškentissa 2013 ja Tel Avivissa 2019. Hän on sijoittunut IJF World Tourin kilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja kymmenen kertaa kolmanneksi. Hän voitti maailmancupin kilpailun Taškentissa 2012 ja European Open -kilpailun Tallinnassa 2014. Hän on sijoittunut maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa lisäksi kolme kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut aikuisten sarjassa viisi Iaraelin-mestaruutta.
Markijan Šaškevytš

Markijan Semenovytš Šaškevytš (; 6. marraskuuta 1811 Pidlyssja, Zolotšivin piiri, Galitsia, Itävallan keisarikunta – 7. kesäkuuta 1843 Novosilky Lisni, Galitsia, Itävallan keisarikunta) oli ukrainalainen runoilija. Hän on Galitsian ukrainan kansankielisen kaunokirjallisuuden perustaja.
Šaškevytš valmistui Lvivin pappisseminaarista 1838 ja toimi sitten pappina Lvivin lähistöllä. Hän perusti opiskeluaikaisten tuttavuuksiensa Jakiv Holovatskyin ja Ivan Vahylevytšin kanssa kirjailijaryhmän Ruteenikolmikko ("Ruska trijtsja"). Hän pyrki eri tavoin edistämään Länsi-Ukrainassa ukrainan kielen kirjallista käyttöä ja sen käyttöä saarnoissa. Ryhmä julkaisi kaksi kansanrunokokoelmaa "Syn Rusy" (”Rusin poika”, 1833) ja "Zorja" (”Tähti”, 1834) sekä kirjallisen kalenterin "Rusalka Dnistrovaia" (”Dnestrin vedenneito”, 1836)
Šaškevytšin kirjallinen tuotanto jäi suppeaksi, ja se koostuu lähinnä isänmaallisista runoista. Hän vastusti ukrainan aakkosten latinalaistamista julkaisemallaan kirjoituksella ”Azbuka i Abecadlo” (1836). Hän julkaisi kansankielisen Uuden testamentin (1842). Hänen lastenkirjansa ”Lukemisia pikkulapsille” ilmestyi hänen kuolemansa jälkeen 1850. Hänen maineensa kansallistunteen elvyttäjänä ja nykyaikaisen ukrainalaisen kirjallisuuden perustajana syntyi vasta hänen kuolemansa jälkeen. Pidlyssjaan on perustettu hänen muistokseen museo. Hän oli esikuvana, kun Ukrainan venäläistämistä vastustettiin 1970–1980-luvulla.
Šaškevytsin poika oli kirjailija Volodymyr Šaškevytš.
Gili Sharir

Gili Sharir (; s. 22. marraskuuta 1999) on israelilainen judon olympia- ja EM-mitalisti. Hän on kilpaillut alle 63 kilogramman painoluokassa vuodesta 2016 lähtien.
Sharir saavutti vuonna 2017 alle 20-vuotiaiden EM-hopeaa ja alle 23-vuotiaiden EM-pronssia. Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui seitsemänneksi. Hän sijoittui vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa 63 kg:n sarjassa jaetulle 17. sijalle ja kuului Israelin pronssijoukkueeseen sekajoukkuekilpailussa. Hän saavutti Sofian EM-kilpailuissa 2022 pronssia 63 kg:n sarjassa. Saman vuoden Taškentin MM-kilpailuissa hän saavutti sekajoukkuekilpailussa pronssia. Hän sai Montpellier'n EM-kilpailuissa 2023 hopeaa 63-kiloisissa hävittyään loppuottelussa slovenialaiselle Andreja Leškille.
Sharir on saavuttanut IJF World Tourin kilpailussa yhden turnausvoiton sekä sijoittunut kaksi kertaa toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Israelin-mestaruutta.
Les Kurbas

Oleksandr-Zenon Stepanovytš ”Les” Kurbas (; 25. helmikuuta 1887 Galitsia – 3. marraskuuta 1937 Sandarmoh, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen näyttelijä, näytelmäkirjailija, teatteri- ja elokuvaohjaaja, kääntäjä ja Ukrainan teatterin perustaja. Hänen nimeään kantaa kiovalainen Les Kurbas -teatteri. Venäläisen näyttelijän Nelly Kornijenkon mukaan hän oli tragedian muusan Melpomenen oppilas. Hän kuuluu teatterin suuriin nimiin Konstantin Stanislavskin, Vsevolod Meyerholdin, Jevgeni Vahtangovin, Max Reinhardtin, Edward Gordon Craigin ja Bertolt Brechtin rinnalla.
Kurbas kuului tunnettuun ukrainalaiseen näyttelijäsukuun. Hän opiskeli Wienin ja Lvivin yliopistoissa. Hän oli kiinnostunut idän kulttuureista ja opiskeli siksi sanskritia. Hän perusti 1917 nuorisoteatterin Molodyi Teatr, jossa hän halusi esittää näytelmiä eri puolilta maailmaa. Kokeellinen teatteri ehti toimia pari vuotta. Pariisin maailmannäyttelyssä 1925 hänen produktionsa sai kultamitalin. Osip Mandelstam oli ensimmäinen, joka luonnehti häntä Ukrainan teatterin perustajaksi. Kurbas perusti teatterityönsä ajatukseen, että ”ihminen on mikrokosmos” 1700-luvun ukrainalaisen filosofin Grigori Skovorodan sanoin. Skovorodalla oli merkittävä vaikutus harkovalaiseen Berezil-teatteriin, jossa Kurbas pääasiassa työskenteli. Kurbas uskoi, että teatteri voisi muuttaa yhteiskuntaa. Hän perusti Berezilin taideseuran, jossa järjestettiin työpajoja. Hän tuottamansa näytelmät olivat aikansa avantgardea verrattuna muuhun samanaikaiseen teatteriin. Häneltä ovat teatterin piirissä saaneet vaikutteita puolalainen ohjaaja Jerzy Grotowski, brittiläinen ohjaaja Peter Brook sekä monet elokuvan myöhemmät suuret nimet, kuten Federico Fellini ja Ingmar Bergman.
Les Kurbas teloitettiin Sandarmohissa, kuten monet ukrainalaiset kulttuurihenkilöt.
P.S. Maj’lle

P.S. Maj’lle on laulaja-lauluntekijä ja pianisti Suvi Isotalon toinen studioalbumi, joka julkaistiin 21. syyskuuta 2011. Levynjulkaisukeikka järjestettiin samana päivänä Kokomo -baarissa Helsingissä. Isotalo osallistui albumin kappaleella "Kaikki sanat" saman vuoden lokakuussa järjestettyyn Syksyn sävel -laulukilpailuun. Albumin "Irti" -kappaleesta julkaistun singlen kunniaksi Isotalo järjesti yhtyeineen samannimisen kiertueen keväällä 2012. "Irti" -kappaleen musiikkivideon ensi-ilta oli Rumban verkkosivuilla huhtikuussa 2012.
Näin minusta tuli ihminen

Näin minusta tuli ihminen on laulaja-lauluntekijä ja pianisti Suvi Isotalon kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 7. helmikuuta 2014. Isotalo äänitti albumin "Vapaa" -kappaleen jo vuonna 2012, kun hän osallistui Studio Kekkosen "Kekkonen elää!" -studiolivesarjaan. Albumin "Uusi" -kappaleen musiikkivideo julkistettiin Soundin verkkosivuilla marraskuussa 2013. Isotalo järjesti yhtyeineen albuminsa julkaisukiertueen keväällä 2014. Isotalon kappale "Tunnit" sai huomiota sen sisältämästä tarinasta, joka kertoo masentuneen ihmisen mielenmaailmasta. "Kuunpimennys" puolestaan kertoo lapsen yöllisestä retkestä tajunnan ja unimaailman välillä, ja kappaleesta kuvattu musiikkivideo julkaistiin syyskuussa 2014.
Avishag Semberg

Avishag Semberg (tai Abishag Semberg, , s. 16. syyskuuta 2001 Israel) on israelilainen taekwondon olympiamitalisti.
Semberg saavutti 46 kilogramman sarjassa junioreiden MM-pronssia 2016 ja EM-pronssia 2017. Buenos Airesin nuorten olympialaisissa 2018 hän sijoittui 49 kg:n painoluokassa viidenneksi. Hän saavutti alle 21-vuotiaiden EM-pronssia 49-kiloisissa 2019. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 49 kg:n sarjassa pronssia kukistettuaan pronssiottelussa turkkilaisen Rukiye Yildirimin pistein 27–22.
Anna Casagrande

Anna Casagrande (s. 26. heinäkuuta 1958 Milano) on italialainen kenttäratsastaja. Hän saavutti olympiahopeaa joukkuekilpailussa Federico Romanin, Mauro Romanin ja Marina Sciocchettin kanssa Moskovassa 1980. Henkilökohtaisessa kilpailussa Casagrande sijoittui Daleye-ratsullaan seitsemänneksi.
Marina Sciocchetti

Marina Sciocchetti (s. 13. marraskuuta 1958 Gallarate) on italialainen kenttäratsastaja. Hän saavutti olympiahopeaa joukkuekilpailussa Federico Romanin, Anna Casagranden ja Mauro Romanin kanssa Moskovassa 1980. Henkilökohtaisessa kilpailussa Sciocchetti sijoittui Rohan de Lechereo -ratsullaan yhdeksänneksi. Toisissa olympialaisissaan Los Angelesissa 1984 hän oli Master Hunt -ratsullaan seitsemäs sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa.
Sciocchetti avioitui Italiaa kenttäratsastuksessa vuosien 1988 ja 1996 olympialaisissa edustaneen Ranieri Campellon kanssa.
Myrhorod

Myrhorod () on kaupunki Pultavan alueella Keski-Ukrainassa, 105 kilometriä aluekeskus Pultavasta luoteeseen. Myrhorod on Myrhorodin piirin (201 728 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 38 447 (2021).
Myrhorod sai kaupungin aseman vuonna 1575, kun Puolan kuningas ja Liettuan suurruhtinas Stefan Batory teki siitä kasakkarykmentin sijaintipaikkakunnan. Myrhorodin rykmentti kuitenkin lakkautettiin kasakojen kansannousun (1637–1638) seurauksena; kaupunki siirtyi ukrainalaiseen ylhäisaateliin kuuluvan Vyshnevetskyn suvun Jeremi Wiśniowieckin omistukseksi. Vuonna 1648 kasakat valtasivat kaupungin ja siitä tuli jälleen kasakkarykmentin kotikaupunki. Venäjän vallan aikana Myrhorodista tuli vuonna 1802 Pultavan kuvernementin kihlakuntakaupunki. Kaupunki kehittyi vauraaksi kauppapaikaksi. Terveyskylpylän perustaminen (1912–1914) sekä seudun öljy- ja maakaasuesiintymien hyödyntäminen edistivät talouselämää.
Kaupungissa on rakennusmateriaali- ja elintarviketeollisuutta. Kaupunki on tunnettu pitkään käsitöistään, erityisesti keramiikasta, pitsitöistä ja kansallispuvuista. Myrhorodissa on keramiikka-alan tekninen koulu ja tehdas. Nikolai Gogolin ukrainalaisten kertomusten toinen osa, novellikokoelma "Mirgorod" viittaa kaupunkiin.
Irma Ruokokoski

Irma Leonia Ruokokoski (21. tammikuuta 1916 Lappee – (hautauspäivä 7. helmikuuta) 1976 Haukivuori) oli suomalainen hiihtäjä. Lauritsalan Terästä edustanut Ruokokoski voitti vuoden 1937 työläisolympialaisissa Janské Lázněssa naisten 6 km hiihdon sekä 4 km joukkuehiihdon yhdessä Aune Silvastin ja Hilma Lahtisen kanssa. Ruokokoski osallistui kisoissa myös syöksylaskuun sijoittuen toiseksi.
Ruokokosken vanhemmat olivat Vihannissa syntynyt Lappeen kunnanvaltuutettu ja sos.dem. puolueen toimitsija Frans Petter Ruokokoski (1881–1939) ja Kuopiossa syntynyt Anna Johanna (o.s. Räsänen). Irma Ruokokoski syntyi Lappeen Laihian kylässä ja sisartensa Martin ja Alman tavoin menestyi Muukonniemen alueen ja sen kansakoulun edustajana maastohiihdossa. Ruokokoski oli koulutukseltaan leipuri ja kondiittori ja työskenteli muun muassa Lappeenrannan Osuusmeijerillä ja Osuusliike Itä-Karjalan palveluksessa. Ruokokoski harrasti sisartensa Ruthin ja Hugon tavoin näyttelemistä ja esiintyi Lappeenrannan kaupunginteatterin iltanäyttelijänä ja näyttelijänä Sortavalan Näyttämöllä. Ruokokoski toimi myös Sortavalan Näyttämön tueksi perustetun Sortavalan Näyttämö r.y.:n sihteerinä.
Ruokokoski asui myöhemmin Haukivuoressa. Hänet on haudattu Lappeenrannan Vanhalle hautausmaalle vanhempiensa hautaan.
Virginia Leng

Virginia Helen Antoinette Leng (o.s. Holgate, myöh. Elliott, s. 1. helmikuuta 1955) on brittiläinen kenttäratsastaja. Hän saavutti neljä olympiamitalia ja on kolminkertainen maailmanmestari sekä seitsenkertainen Euroopan-mestari.
Leng osallistui kaksiin olympialaisiin. Sekä Los Angelesissa 1984 että Soulissa 1988 hän saavutti joukkuekilpailussa hopeaa ja henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia. Los Angelesissa hänen ratsunaan oli Priceless ja Soulissa Master Craftsman.
Leng voitti kenttäratsastuksen maailmanmestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa vuonna 1986 sekä joukkuekilpailussa vuosina 1982 ja 1986. Hän voitti Euroopan-mestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa vuosina 1985, 1987 ja 1989 sekä joukkuekilpailussa vuosina 1981, 1985, 1987 ja 1989.
Leng voitti Burghley Horse Trialsin viisi kertaa. Vuosina 1983 ja 1985 hänen ratsunaan oli Priceless, vuonna 1984 Night Cap II, vuonna 1986 Murphy Himself sekä vuonna 1989 Master Craftsman. Vuosien 1985 ja 1989 kilpailut toimivat samalla Euroopan-mestaruuskilpailuina.
Synelnykove

Synelnykove () on kaupunki Dnipropetrovskin alueella Ukrainan keskiosassa, maanteitse noin 45 kilometriä aluekeskus Dniprosta itään. Kaupunki on Synelnykoven piirin (202 711 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 30 021 (2021).
Kaupunki on tärkeä rautateiden risteyspaikkakunta, jonka kautta kulkevat pohjoisesta etelään (Harkovasta Zaporižžjaan ja edelleen Krimille) sekä lännestä itään (Keski-Ukrainasta Dnipropetrovskin kautta Donetskiin) kulkevat ukrainalaiset pääradat. Eurooppatie ohittaa Synelnykoven 10 kilometriä kaupungin länsipuolelta.
Hilma Lahtinen

Hilma Esteri Lahtinen (o.s. Virtanen; 21. marraskuuta 1910 – 24. heinäkuuta 1958) oli suomalainen hiihtäjä. Jyväskylän Veikkoja edustanut Lahtinen voitti vuoden 1937 työläisolympialaisissa Janské Lázněssa naisten 4 km joukkuehiihdon yhdessä Aune Silvastin ja Irma Ruokokosken kanssa ja sijoittui 6 km:n henkilökohtaisella matkalla toiseksi. Lisäksi Lahtinen osallistui syöksylaskuun, mutta keskeytti.
Lahtinen osallistui TUL:n hiihtokilpailuihin jo 1930-luvun alusta lähtien ja voitti useita TUL:n mestaruuksia 2 ja 5 km:n matkoilla. Vuonna 1935 Lahtinen osallistui Neuvostoliitossa järjestettyihin talvikisoihin, jonka seurauksena hänet canceloitiin ja Lahtinen menetti työpaikkansa Schaumanin vaneritehtaalta. Lahtinen voitti Moskovan kisoissa 5 ja 10 km:n kilpailut.
Hilma Lahtisen puoliso oli hiihtäjä Paavo Lahtinen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1935.
Iivari Suosalo

Iivari Martinpoika Suosalo (s. 16. elokuuta 1995) on helsinkiläinen musiikintekijä.
Suosalo varttui Helsingissä näyttelijä Martti Suosalon ja dokumentaristi Virpi Suutarin esikoisena.
Suosalo esiintyi lapsena poikakuoro Cantores Minoresissa ulkomaita myöten. Laulamisen lisäksi oppi soittamaan pianoa ja rumpuja jo varhaisella iällä.
Suosalo valmistui Sibelius-lukiosta vuonna 2014. Hetken hän opiskeli myös Pop &amp; Jazz Konservatoriossa, mutta työkiireiden tähden koulu sai jäädä. 
Suosalo toimii A&amp;R-henkilönä Warner Musicilla muun muassa Benjamin Peltoselle ja Abreulle ja tämän lisäksi hän soittaa Vestan bändissä sekä Roope Salminen &amp; Koirat -yhtyeessä. Suosalo toimii myös biisinkirjoittajana Helsinki Music Companyssa.
Chloe Cherry

Chloe Cherry (s. 23. elokuuta 1997 Lancaster, Pennsylvania), tunnettiin myös nimellä Chloe Couture, on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Cherry aloitti uransa pornonäyttelijänä vuonna 2015 ja on esiintynyt jo yli 200 elokuvassa. Hän teki näyttelydebyyttinsä pornogenren ulkopuolella draamasarjassa "Euphoria", jossa hän esittää Fayea.
Elämä ja ura.
Cherry syntyi 23. elokuuta 1997 Lancasterin kaupungissa, Pennsylvaniassa.
Vuonna 2015 täytettyään 18 vuotta Cherry muutti Lancasterista Miamiin ja aloitti pornoelokuvissa näyttelemisen taiteilijanimellä Chloe Couture. Vuoteen 2019 mennessä hän on näytellyt yli 200 pornoelokuvassa ja saavuttanut suuren suosion Pornhubissa. Koronaviruspandemian alussa Cherry siirtyi Onlyfans-palveluun.
Cherry teki näyttelydebyyttinsä pornogenren ulkopuolella vuonna 2022, kun hän esitti huumeriippuvaista prostituoitua, Fayea, teinidraamasarja "Euphorian" toisella tuotantokaudella. Ennen sarjassa esiintymistä hän teki pornograafisen parodian "Euphoriasta", jossa hän esitti Jules-hahmoa yhdessä pornonäyttelijäkolleegansa, Jenna Foxxin, kanssa. Cherry sai roolin sarjasta, koska sarjan luoja Sam Levinson rakastui hänen huumoriinsa Instagramissa.
Tammikuussa 2022 Cherry teki mallisopimuksen brittiläisen Anti-Agency Londonin kanssa.
Diana Clapham

Diana Clapham (s. 8. kesäkuuta 1957 Kuala Lumpur, Malesia) on brittiläinen kenttäratsastaja. Hän saavutti Los Angelesin olympialaisissa 1984 hopeaa kenttäratsastuksen joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui Windjammer-ratsullaan 32:nneksi.
Lucinda Green

Lucinda Green (o.s. Prior-Palmer, s. 7. marraskuuta 1953 Andover) on brittiläinen kenttäratsastaja. Hän saavutti Los Angelesin olympialaisissa 1984 hopeaa kenttäratsastuksen joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui Regal Realm -ratsullaan kuudenneksi. Kisojen avajaisissa hän oli Britannian joukkueen lipunkantaja.
Green voitti kenttäratsastuksen maailmanmestaruuden sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa vuonna 1982. Hän voitti henkilökohtaisen Euroopan-mestaruuden vuosina 1975 ja 1977.
Lucinda Green oli aiemmin naimisissa australialaisen kenttäratsastuksen olympiavoittajan David Greenin kanssa.
Julia Tuttle

Julia DeForest Tuttle (o.s. Sturtevant; 22. tammikuuta 1849 Cleveland, Ohio – 14. syyskuuta 1898 Miami, Florida) oli yhdysvaltalainen yrittäjä, jonka omistamalle maa-alueella Miamin kaupunki rakennettiin. Tuttlea on usein kutsuttu ”Miamin äidiksi”. Hänen sanotaan edelleen olevan ainoa nainen, joka on perustanut suureksi kasvaneen yhdysvaltalaisen kaupungin.
Elämä.
Tuttle syntyi vuonna 1849 Clevelandissä. Hän avioitui liikemies Frederick Tuttlen kanssa vuonna 1867. Pariskunta sai kaksi lasta, Fannien ja Henryn. Aviomiehen kuoltua tuberkuloosin seurauksena Tuttle päätti muuttaa Ohiosta Floridaan, jossa hän oli vieraillut jo usein aiemmin isänsä luona. Tuttle osti 640 eekkerin (n. 26 hehtaaria) kokoisen maa-alan Miami-joen pohjoispuolella sijaitsevalta alueelta, jossa sijaitsi seminolesotien aikana perustettu armeijan tukikohta Fort Dallas. Syrjäisellä alueella oli tiheitä metsiä ja upottavia soita, asutusta oli lähiseuduilla hyvin vähän.
Tuttle edisti merkittävällä tavalla Miamin rakennuttamista. Hänen onnistui vuosien yrittämisen jälkeen houkutella teollisuusjohtaja Henry Flagler jatkamaan omistamaansa Floridan itärannikon rautatietä osavaltion eteläosan Fort Dallasiin saakka. Miamin kaupunki perustettiin virallisesti vuonna 1896, mutta Tuttle ei voinut osallistua kaupunginoikeuksia koskeviin vaaleihin, sillä naisilla ei tuohon aikaan ollut äänioikeutta. Kaupungin perustamisen jälkeen Tuttle työskenteli ahkerasti kaupungin kehittämiseksi, ja hänen kerrotaan muun muassa avanneen kaupungin ensimmäisen pesulan, leipomon ja meijerin. Hän myös perusti kaupunkiin Hotel Miami -nimisen hotellin. Kaksi vuotta kaupungin perustamisen jälkeen Tuttle yllättäen kuoli vain 49-vuotiaana äkillisen ja voimakkaan pääkivun seurauksena. Myöhemmin kuolinsyyksi on arveltu aneurysmaa tai aivokasvainta.
Kapinkäärmenilkka

Kapinkäärmenilkka ("Genypterus capensis") tai kapinpartanilkka on käärmenilkkoihin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Atlantin kaakkoisosista.
Koko ja ulkonäkö.
Kapinkäärmenilkka voi kasvaa suurimmillaan 160–180 cm pitkäksi. Laji on ruumiinmuodoltaan pitkäomainen ja kapenee pyrstöä kohden. Kalan väri on kellertävä tai punertava ja ruumiissa on tummien laikkujen muodostamaa kuviointia.
Levinneisyys ja elintavat.
Kapinkäärmenilkkaa tavataan Namibian ja Etelä-Afrikan rannikolta. Se elää lähellä pohjaa kivikkoisilla alueilla. Kalan ravintoa ovat kalat, pääjalkaiset ja äyriäiset. Kapinkäärmenilkan lisääntymiskausi on elokuusta lokakuulle.
Kapinkäärmenilkka on arvostettu ruokakala ja merkittävä kaupallisen kalastuksen kohde. Kannat ovat taantuneet liikakalastuksen vuoksi.
Sanna Kiero

Sanna Maiju Kiero (myöh. Näppi, 13. syyskuuta 1930 Ylämaa – 31. tammikuuta 2010 Lappeenranta) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän edusti Ylämaan Pyrkijöitä.
Kiero sijoittui Cortina d’Ampezzon talviolympialaisissa 1956 10 kilometrin matkalla 12:nneksi.
Kiero voitti Ylämaan Pyrkijöiden joukkueessa viestin Suomen mestaruuden vuosina 1953, 1954, 1955 ja 1956 sekä SM-hopeaa vuosina 1957 ja 1958. Naisten 10 kilometrillä hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1955 ja SM-pronssia vuonna 1954.
Dubno

Dubno () on kaupunki Rivnen alueella Ukrainan luoteisosassa, Ikvajoen varrella. Dubno on maaseutuvaltaisen Dubnon piirin (167 728 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 37 257 (2021).
Dubno sijaitsee Rivnen alueen lounaisosassa, runsas 40 kilometriä Rivnestä lounaaseen. Kiova on maanteitse noin 370 kilometriä Dubnosta itään. Eurooppatie kulkee kaupungin pohjoispuolitse. Kaupunki on rautateiden risteys- ja asemapaikkakunta. 
Dubno mainitaan historiallisissa asiakirjoissa kylänä vuonna 1100. Kaupunkioikeudet sille myönnettiin vuonna 1498. Dubnon linnoitus rakennettiin 1400-luvulla; linnoitus säilyi suhteellisen ehjänä ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Vuonna 1592 rakennettiin Dubnon luostari. Se oli aluksi ortodoksisen kristillisyyden luostari, mutta siirtyi katoliseksi luostariksi 1700-luvulla. Dubno oli sekä Puolan vallan että Venäjän keisarikunnan aikana kihlakuntakeskusta vastaavassa asemassa. Esimerkiksi 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa se oli osa Venäjän keisarikunnan Volynian kuvernementtiä. Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli tuolloin 14 257 asukasta.
Papaichton

Papaichton (myös "Papaïchton") on kunta ja sen keskustaajama Ranskan Guayanassa. Se sijaitsee Maronijoen varrella 210 kilometriä Cayennesta linnuntietä lounaaseen. Kunnassa on 6 700 asukasta (vuonna 2019).
Papaichtonin kunnan pinta-ala on 2 628 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Grand-Santin, idässä Saülin ja etelässä Maripasoulan kuntiin sekä lännessä Surinameen. Papaichton kuuluu Länsi-Guayanan kuntayhtymään. Kunta sijaitsee Guyanan Amazonian kansallispuiston alueella. Luontokohteita ovat Abattis Cottican kosket ja 730 metriä korkea Cotticavuori. 
Kuntaan kuuluvat keskustaajaman lisäksi Assissin, Bonivillen ja Locan kylät. Asukkaat ovat maroneihin kuuluvia alukuja eli boneja, intiaaneja, kreoleja ja ranskalaisia.
Papaichton on alukujen historiallinen keskus. Kunta on perustettu heidän päällikkönsä Gran Man Tolingan aloitteesta vuonna 1969. Apatou erotettiin siitä vuonna 1975 ja Grand-Santi vuonna 1992. Papaichtonia kutsutaan myös Pompidouvilleksi päällikön ja presidentti Georges Pompidoun tapaamisen muistoksi.
Tärkein liikenneväylä on Maronijoki. Papaichtonista on tieyhteys Maripasoulaan, jossa sijaitsee lentokenttä. Palveluihin kuuluvat kaksi alakoulua, yläkoulu, terveysasema, posti ja kansallispuiston toimisto. Taajamassa on majoitus- ja matkailupalveluja.
Norrbottens-Kuriren

Norrbottens-Kuriren (usein pelkkä "Kuriren"; lyh. NK) on Ruotsin Norlannissa ilmestyvä sanomalehti. Sitä julkaisee Norr Media AB, joka omistaa myös toisen Norlannissa ilmestyvän sanomalehden "Norrländska Socialdemokratenin". "NK" ilmestyy paperisena kuudesti viikossa, maanantaista lauantaihin.
Historia.
"Norrbottens-Kuriren" perustettiin joulukuussa 1861. Se ilmestyi aluksi neljästi viikossa ja vuodesta 1905 kuudesti viikossa. Lehden poliittinen linja on perinteisesti ollut oikeistoliberaali. "NK" kuuluu nykyään samaan konserniin kilpailijansa "Norrländska Socialdemokratenin" kanssa, ja lehtien toimitukset ovat vuodesta 2008 olleet saman katon alla Luulajassa.
Carie Graves

Carolyn Brand ”Carie” Graves (27. kesäkuuta 1953 Madison, Wisconsin – 19. joulukuuta 2021) oli soutaja ja olympiavoittaja.
Graves voitti naisten kahdeksikoissa olympiakultaa Los Angelesissa 1984 ja olympiapronssia Montréalissa 1976. Moskovan kesäolympialaisia 1980 Yhdysvallat boikotoi. MM-kilpailuista Graves saavutti Yhdysvaltain kahdeksikossa hopeaa vuosina 1975, 1981 ja 1983. Graves työskenteli soutuvalmentajana yliopistoissa. Hän kuoli 68-vuotiaana 19. joulukuuta 2021.
Caswellin piirikunta

Caswellin piirikunta () on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 22 736 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Yanceyvillen kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1777.
Väestö.
Vuonna 2020 Caswellin piirikunnan 22 736 asukkaasta valkoisia oli 64,5 %, mustia 32,3 %, alkuperäisasukkaita 0,8 % ja aasialaisia 0,6 %. Vuonna 2019 4,2 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 2,6 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Maria Kristiina (Itävallan arkkiherttuatar, 1742–1798)

Maria Kristiina (13. toukokuuta 1742 Wien – 24. kesäkuuta 1798 Wien) oli Itävallan arkkiherttuatar ja Teschenin herttuatar. 
Suku.
Hän oli Maria Teresian ja Frans I:n viides lapsi. Maria Kristiina oli älykäs, voimakastahtoinen ja taiteellisesti lahjakas. Maria Kristiinalla oli sama syntymäpäivä kuin äidillään ja hän oli Maria Teresian suosikkitytär. Veljensä Joosef II:n kanssa Maria Kristiinalla oli huonot välit. Maria Teresian suosikkina hänellä oli vaikutusvaltaa äitiinsä. Hän onnistui muun muassa menemään naimisiin rakkaudesta eikä poliittisista syistä kuten muut sisaruksensa, mikä lisäsi muiden sisarusten jo muutenkin tuntemaa kateutta Maria Kristiinan asemasta. 
Avioliitto ja lapset.
Maria Kristiinan puoliso oli Saksin prinssi Albert (1738–1822), August III:n ja kuningatar Maria Josefinan neljäs poika. Maria Kristiina ja Albert avioituivat huhtikuussa 1766. Koska Albert ei ollut kovin varakas, Maria Kristiinan äiti Maria Teresia antoi tyttärelleen suuret myötäjäiset ja teki Albertista Teschenin herttuan. Heistä tehtäisiin myöhemmin Itävallan alankomaiden hallitsijoita, kun silloinen käskynhaltija Karl Alexander kuolisi. Sillä välin Albert nimitettiin käskynhaltijaksi Unkariin, jotta he pääsisivät usein vierailemaan anoppi Maria Teresian luona. Seuraavana vuonna Maria Kristiina melkein kuoli synnytykseen. Tytär Kristina, Saksi-Tecshenin prinsessa kuoli, eikä Maria Kristiina saanut enää lapsia. Heidän kasvattipoikansa oli Kaarle, Maria Kristiinan veljenpoika.
Alankomaitten hallitsijat.
Käskynhaltija Karl Alexander kuoli vuonna 1780 ja Maria Kristiinasta ja Albertista tuli viimein Itävallan Alankomaiden hallitsijoita. He pitivät hoviaan muun muassa Brysselissä. Ranskan vallankumouksen jälkeen he pakenivat Maria Kristiinan veljen luokse Bonniin. He palasivat takaisin vuonna 1791, kunnes joutuivat lopullisesti pakenemaan vuonna 1792 Ranskan valloitettua Itävallan Alankomaat. Maria Kristiina kuoli Wienissä 1798.
Palvelurobotti

Palvelurobotti tarkoittaa International Federation of Robotics (IFR) käyttämän määritelmän ja ISO 8373:2012 -standardin mukaan yleensä robottia, joka suorittaa hyödyllisiä tehtäviä ihmisille tai laitteille, pois lukien teollisuuden automaation sovellukset eli teollisuusrobotit. Palvelurobotit luokitellaan yleensä niiden käyttötarkoituksen perusteella, kun taas teollisuusrobotit luokitellaan monesti niiden mekaanisen rakenteen perusteella. Palvelurobotit voidaan luokitella kahteen luokkaan: henkilökohtaisiin ja/tai ammattikäyttöisiin palvelurobotteihin ja käyttötarkoituksen mukaisiin palvelurobotteihin. 
Palvelurobottien ajatellaan korvaavan ihmisen tekemän työn tai avustavan ihmistä tehtävissä, jotka vaativat tarkkuutta tai nopeutta tai ovat vaikeita,raskaita, likaisia, vaarallisia ja tylsiä.
Palvelurobotit sosiaali- ja terveyspalveluissa.
Palvelurobotit voidaan jaotella luokkiin sen mukaan, miten niitä käytetään sosiaali- ja terveyspalveluissa:
Hester

Hester on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Javoriv

Javoriv (, ) on kaupunki Lvivin alueella Länsi-Ukrainassa, melko lähellä Puolan rajaa. Javoriv on maaseutuvaltaisen Javorivin piirin (179 219 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 12 888 (2021).
Javoriv sijaitsee 53 kilometriä aluekeskus Lvivstä länteen. Jos Javorivista jatkaa eurooppatietä eli valtatietä M10 länteen 20 kilometriä, tullaan Puolan rajalle. Kaupunkiin johtaa myös Horodokin pohjoispuolelta erkaneva, Javoriviin päättyvä sivurata.
Ensimmäinen kirjallinen maininta paikkakunnasta on vuodelta 1376 (toisen lähteen mukaan 1408); tuolloin seutu kuului Lvivin maihin. Kaupunginoikedet Javoriv sai vuonna 1569.
Ukonvaaja (elokuva)

Ukonvaaja on Tuukka Tähden ohjaama suomalainen joukkorahoituksen avulla tehty dokumenttielokuva vuodelta 2016.
Elokuvan aiheena on suomalainen muinaisusko ja sen nykyaikainen ilmentymä suomenusko. Elokuvan kertojana toimii muusikko ja kirjailija A.W. Yrjänä.