tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ángel Marcos

Ángel Marcos (s. 7. huhtikuuta 1943) on argentiinalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Vuodesta 2008 lähtien hän on toiminut ranskalaisseura Chamois Niortais'n teknisenä neuvonantajana.
Ura pelaajana.
Marcos aloitti peliuransa vuonna 1963 Ferro Carril Oesten hyökkääjänä ja oli mukana voittamassa Argentiinan kakkosdivisioonan mestaruutta samana vuonna. Hän edusti seuraa kolme vuotta ja siirtyi 1966 lyhyeksi aikaa Club Atlético Nueva Chicagoon, josta hän jo samana vuonna jatkoi Chacarita Juniorsiin. Vuonna 1969 Marcos oli Chacaritan kapteenina voittamassa seuran historian ainoaa Metropolitano-mestaruutta.
Edustettuaan nelisen vuotta Chacaritaa Marcos jätti kotimaansa kentät ja siirtyi 1971 ranskalaisseura FC Nantes Atlantiqueen. Hän aloitti uransa Nantes'ssa vahvasti iskien debyyttikaudellaan 20 liigamaalia. Kaudella 1972/73 Marcos oli voittamassa seuran kanssa Ranskan mestaruutta ollen tärkeä osa José Arribas'n "jeu à la nantaise"-pelitapaa. 
Kesällä 1975 Marcos jätti Nantes'n ja siirtyi Toulouseen, jossa pelasi uransa kolme viimeistä kautta. Hän lopetti ammattilaisuransa 35-vuotiaana 1978. Argentiinan maajoukkueessa hän esiintyi 33 kertaa. 
Ura valmentajana.
Marcos aloitti valmennusuransa jo vuonna 1977 Toulousen pelaajavalmentajana. Päätettyään peliuransa hän oli vuosia sivussa valmennustehtävistä, kunnes siirtyi 1984 gabonilaisen Port-Gentil'n päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa viitisen vuotta ja voitti 1989 Gabonin cup-mestaruuden.
Gabonin vuosiensa jälkeen Marcos palasi 1990 Ranskaan ja valmensi kolme vuotta amatööriseura ES La Rochellea, kunnes palasi jälleen 1993 Afrikkaan, nyt tosin egyptiläisen Ismailyn päävalmentajaksi. Hän valmensi Ismailya vuoden ja siirtyi 1994 Al Ainin valmentajaksi. Marcos johdatti seuran 1995 Arabiemiraattien cupin finaaliin. Kaudella 1996/97 hän valmensi toistamiseen Ismailya.
Lokakuussa 1999 Marcos palasi Ranskaan ja siirtyi Division 2:ssa ongelmiin ajautuneen Chamois Niortais'n päävalmentajaksi. Marcosin johdolla seura säilyi sarjassa ja seuraavalla kaudella Marcos johdatti seuran komeasti neljänneksi. Lisäksi seura eteni Coupe de la Liguessä aina välieriin saakka. Menestyksestä huolimatta hän jätti seuran kesällä 2001.
Elokuussa 2001 hän siirtyi Division 1:een nousseen FC Lorientin päävalmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi sillä tammikuussa 2002 hän siirtyi FC Nantes'n peräsimeen. Marcosin johdolla mestaruutta puolustanut seura sijoittui lopulta kymmenenneksi. Hän jatkoi päävalmentajana myös kaudella 2002/03, mutta yhdeksäs sija liigassa ei tyydyttänyt ja argentiinalainen sai lähteä kauden jälkeen.
Nantes-pestinsä jälkeen Marcos on toiminut L’Equipe-lehden jalkapalloasiantuntijana ja vuodesta 2008 lähtien Chamois Niortais'n teknisenä neuvonantajana.
Politiken

Politiken () on Tanskan toiseksi suurin päivälehti. Sen levikki on 107 788 kappaletta.
Politiken perustettiin Kööpenhaminassa vuonna 1884, ja aluksi sen painosmäärä oli 2 000 kappaletta. Lehti oli alun perin lähellä vasemmistoliberaalia radikaali venstre -puoluetta, mutta julistautui poliittisesti riippumattomaksi vuonna 1970.
Lehti tunnetaan muun muassa laadukkaasta kuvajournalismistaan ja EU-myönteisestä linjastaan.
Mwanzan alue

Mwanzan alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan pohjoisosassa Victorianjärven rannalla. Vuonna 2012 osasta Mwanzan aluetta muodostettiin Geitan alue.
Alueen pinta-ala on noin 9 500 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 2 772 509 asukasta. Alueen pääkaupunki on Mwanza.
Mwanzan alue on, itse Mwanzan kaupunkiseutua lukuun ottamatta, hyvin maatalousvaltaista seutua. Noin 85 prosenttia väestöstä elää maalla. Maaperä ei ole kovin viljavaa, ja sateet tulevat epäsäännöllisesti. Siksi maissia ei voi viljellä kaikkialla, vaan hirssiä ja durraa kasvatetaan siellä, missä sadevedestä on ajoittain pulaa. Useimmilla viljelijöillä kasvaa myös hiukan maniokkia pääsadon menetyksen varalta. Myös papuja ja bataattia kasvatetaan ruoaksi. Myyntituloja saadaan puuvillasta, maapähkinöistä, kikherneistä, kahvista, riisistä ja banaanista.
Andromedan ja Linnunradan yhdistyminen

Andromedan ja Linnunradan yhdistyminen tapahtuu luultavasti noin 2,5–5 miljardin vuoden päästä ja siinä nämä Paikallisen ryhmän kaksi suurinta galaksia törmäävät ja yhdistyvät toisiinsa. Tällöin Aurinkokunnan sisältävä Linnunrata ja Andromedan galaksi sulautuvat yhdeksi galaksiksi.
Galaksien arvioidaan olevan noin 2,5 miljoonan valovuoden etäisyydellä toisistaan. Törmäyksen arvioidaan alkavan noin 4 miljardin vuoden kuluttua.
Andromedalla on havaittu olevan noin 1 miljoonan valovuoden etäisyydelle yltävä halo. Mikäli Linnunradalla on vastaava halo, niin galaksien törmäys saattaa alkaa huomattavasti aikaisemmin. Se saattaa jopa olla jo meneillään. Linnunradan haloa ei pystytä havaitsemaan sen sisältä käsin.
Hubblen lain mukaan kaukaiset galaksiryhmät loittonevat toisistaan, mutta Andromeda ja Linnunrata kuuluvat samaan ryhmään, eikä niillä arvella olevan loittonemiseen tarvittavaa keskinäistä alkunopeutta. Andromeda lähestyy Linnunrataa suurin piirtein 140 km/s. eli 500 000 km/h, mutta samalla sillä voi olla poikittaista nopeutta, jonka suuruutta ei varmasti tiedetä. Jos poikittaisnopeutta ei ole paljon, galaksit kohtaavat ja kaasupilvien törmätessä ne menettävät lisää keskinäistä nopeuttaan sulautuen lopulta yhteen.
Big Bang (albumi)

Big Bang on 1995 julkaistu Waltarin neljäs albumi.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Yeah! Yeah! Die! Die! Death Metal Symphony in Deep C

Yeah! Yeah! Die! Die! (Death Metal Symphony in Deep C) on Waltari-yhtyeen vuonna 1996 julkaistu viides albumi. Albumin musiikki on omaperäistä sekoitusta death metalista ja klassisesta musiikista. Albumi tehtiin yhteistyössä Avanti!-orkesterin kanssa.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 23.
Space Avenue

Space Avenue on 1997 julkaistu Waltarin kuudes albumi.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Yhdenvertaiset mahdollisuudet Euroopassa

Yhdenvertaiset mahdollisuudet Euroopassa oli Euroopan unionin teemavuosi 2007 syrjintää vastaan ja yhdenvertaisuuden puolesta. Teemavuoden tarkoituksena oli parantaa Euroopan unionin kansalaisten tietoisuutta oikeuksistaan tasavertaiseen kohteluun kohteluun ja elämään ilman syrjintää. Tarkoitus oli avata laaja keskustelu monikulttuurisuuden eduista niin eurooppalaisille yhteiskunnille kuin yksittäisille kansalaisillekin sillä syrjintä on edelleen yleistä kaikkialla Euroopassa. 
Teemavuoden aikana oli tavoitteena puuttua myös syrjintään, josta monet kärsivät sukupuolensa, rotunsa tai etnisen alkuperänsä, uskontonsa tai vakaumuksensa, vammaisuutensa, ikänsä tai seksuaalisen suuntautumisensa takia. 
Teemavuoden aiheet.
2007 Euroopan teemavuoden aiheet olivat:
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1966

Pesäpallon SM-sarja 1966. Vimpelin Veto ja Kouvolan Pallonlyöjät päätyivät tasapisteisiin sarjan kärjessä. Vimpeli suostui uusintaottelun järjestämiseen Kouvolassa, kun seuralle luvattiin 60 % pääsylipputuloista. Runkosarjan 4–19 vierasvoitto antoi hyvät pohjat, eikä finaalissakaan näyttänyt pahalta vielä seitsemän vuoroparin jälkeen (3–5). Mutta kuten pesäpallossa niin usein käy – lopussa kotijoukkue nousi rinnalle ja ohi vieden Suomen mestaruuden. Kouvolan kotipelien yleisökeskiarvo 2 785 oli lähes kaksinkertainen koko sarjan keskiarvoon verrattuna. Lukuun ei sisälly uusintaottelun katsojamäärä.
Mestaruussarja.
Sarjataulukko.
Neljä viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat: Halsuan Toivo, Nurmeksen Sepot, Nurmon Jymy ja Puna-Mustat.
Uusinta mestaruudesta.
Ottelu pelattiin 2. lokakuuta Kouvolassa – katsojia 5 391
Kouvolan joukkue: Ilkka Kauppinen, 
Anssi Vesala, 
Timo Raussi, 
Antero Vatto, 
Pekka Taulasalo, 
Pertti Lonka, 
Matti Lautala, 
Hannu Utriainen, 
Hannu Kiuru, 
Esko Halonen, 
Mikko Pöyhönen,
Jorma Juutilainen.
Newport (savukemerkki)

Newport on vuonna 1957 myyntiin tullut Lorillard Tobacco Companyn menthol-savukkeiden merkki. Se on saanut nimensä Rhode Islandin osavaltiossa sijaitsevan Newportin kaupungin mukaan.
Jodiasetamidi

Jodiasetamidi (C2H4INO) on asetamidin johdos. Jodiasetamidia käytetään yleisesti biokemiassa proteiineja alkyloivana reagenssina.
Käyttö.
Proteiinien rakenteen selvittämisessä käytetään apuna alkylointireagensseja, kuten jodiasetamidia tai jodietikkahappoa, estämään disulfidisidosten muodostuminen, jolloin proteiinien yhteenliittymistä ei tapahdu. Reaktio on tyypiltään nukleofiilinen substituutioreaktio kysteiiniaminohapon sulfhydryyliryhmien kanssa. Proteiinien alkyloimiseen voidaan käyttää jodiasetamidin tai jodietikkahapon sijasta muun muassa N-etyylimaleimidia.
Myrkyllisyys.
Jodiasetamidi on myrkyllistä. Hengitettynä yhdiste aiheuttaa yskää ja polttavaa tunnetta kurkussa. Nieltynä se aiheuttaa huonovointisuutta ja oksentelua. Jodiasetamidin on todettu olevan karsinogeeninen ja mutageeninen. Jodoasetamidi on genotoksisempi kuin bromiasetamidi tai klooriasetamidi.
Y. Y. Antonen

Y. Y. Antonen oli kirjoittajanimimerkki "Ydin"-lehdessä. Nimimerkillä julkaistiin kirjoituksia vuoden 1972 aikana. Sen taustalla oli useita kirjoittajia sosialidemokraattisen puolueen piiristä, muun muassa Jaakko Blomberg, Kari Tapiola, Jaakko Kalela, Pertti Joenniemi sekä alkuun myös Paavo Lipponen. Viimeiseksi nimimerkillä julkaistuksi kirjoitukseksi jäi EEC-sopimusta vastustanut kirjoitus ”Kekkosen linja”, jota ei ollut kirjoittanut kyseisen ryhmän jäsen, eikä ryhmälle ollut ilmoitettu asiasta. Kirjoittajat olivat Antero Jyränki, Erkki Tuomioja ja Bo Ahlfors. Nimimerkin käytöstä sopi alun perin Kari Tapiola "Ydin"-lehden päätoimittajan Elina Suomisen kanssa, kun ulkoministeriön virkamiehiä käsitelleelle kriittiselle jutulle tarvittiin suojaa. Suominen (nyk. Elina Sana) kertoi vuonna 2022, että viimeisen kirjoituksen kirjoittaja oli nimenomaan Jyränki, joka oli myös Zavidovo-vuodon takana, sillä hän piti Kekkosen toimintaa presidentin toimivaltuuksien ylityksenä ja uhkana suomalaiselle demokratialle. Kirjoituksen mukaan oli vahingollista salata tieto Neuvostoliiton kannasta Suomen EEC-sopimukseen ennen sopimuksen hyväksymistä.
Mihail Tihonravov

Mihail Tihonravov (, 19. heinäkuuta 1900 – 3. maaliskuuta 1974) oli neuvostoliittolainen rakettitekniikan pioneeri.
Hän opiskeli Žukovskin ilmavoimien akatemiassa vuodet 1922–1925. Tällöin hän suunnitteli ja rakensi liitolentokoneita. Hän tutustui Konstantin Tsiolkovskin avaruuslennon teorioihin opiskeluaikanaan. Vuonna 1932 hän liittyi GIRD-rakettitutkimusryhmään, ja pian hänestä tuli yksi sen johtajista. Hän suunnitteli ja toteutti GIRD-09-raketin, joka käytti hapettimena nestehappea ja polttoaineena hyytelömäistä bensiiniä. Koelento tehtiin 17.8.1933.
Tikhonravov työskenteli GIRDissä, kunnes se liitettiin RNII:een eli suihkuvirtauslaboratorioon, josta kehittyi NII-1-instituutti. Vuonna 1946 hänestä tuli Tykistötieteiden akatemian NII-4:n apulaisjohtaja. Siellä on kehitti rakettiklustereiden, satelliittien ratamekaniikan, kantoraketin laukaisun aikaisen asennonsäädön, paluulennon mekaniikan ja lämpökilpien teorioita ja tekniikkaa. Hänen ryhmänsä suunnitteli Sputnik 3, Luna 1, Luna 3, Luna 4 ja varhaiset Venus- ja Mars-luotaimet. Sergei Koroljov kutsui vuonna 1956 Tihonravovin ryhmineen omaan suunnittelutoimistoonsa OKB-1:een.
Marsin Tihonravovin kraatteri on nimetty hänen mukaansa.
Operaatio Solaris

Operaatio Solaris on kirjailija Ilkka Remeksen seitsemäs nuortenromaani, jonka päähenkilö on Aaro Korpi. Kirjan julkaisi WSOY vuonna 2009.
Juoni.
Aaro Korpi on lähtenyt lumiseen Lappiin mukanaan Taina, Alan ja heidän poikansa, nokkava Julius-serkku. Samaan aikaan Lapissa on meneillään amerikkalaisten operaatio Solaris. Aaro pääsee amerikkalaisten jäljille ja kutsuu avukseen ystävänsä Nikon. Amerikkalaiset ovat varastaneet vanhan saamelaisen kepin museosta ja aiheuttaneet sähköhäiriön, joka lamauttaa kaikki tekniset laitteet. Aaro kidnapataan, mutta hän pääsee kuitenkin pakenemaan mukanaan sähköhäiriöitä aiheuttava EMP-laite. Amerikkalaiset lähtevät Aaron ja Nikon perään. Salainen operaatio Solaris on vaarassa.
Glenn Cunningham (yleisurheilija)

Glenn Cunningham (4. elokuuta 1909 Atlanta, Kansas, Yhdysvallat – 10. maaliskuuta 1988 Menifee, Arkansas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.
Cunningham sai pahoja palovammoja jalkoihinsa bensiiniräjähdyksessä kahdeksanvuotiaana. Lääkärit epäilivät alkuun, ettei hän pystyisi kävelemään enää koskaan. Cunninghamista tuli kuitenkin 1930-luvun parhaimpia mailereita. Vuonna 1932 Cunningham voitti NCAA:n yliopistomestaruuden ja AAU:n Yhdysvaltain amatöörimestaruuden. Samana vuonna hän selviytyi Yhdysvaltain edustajana Los Angelesin olympialaisiin. Cunningham sijoittui olympialaisten 1 500 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 3.53,4.
Cunningham voitti vuonna 1933 AAU:n 800 ja 1 500 metrin mestaruuden. Hän kilpaili vuoden aikana myös Euroopassa, ja voitti kaikki 20 juoksemaansa kilpailua. Cunningham rikkoi vuonna 1934 mailin maailmanennätyksen. AAU:n 1 500 metrin mestaruuden hän hävisi kuitenkin Bill Bonthronille, mutta voitti sen jälleen neljästi perättäin 1935–1938. Berliinin olympialaisissa Cunningham sai hopeaa juostuaan finaalissa ajan 3.48,3. Olympiakultaa voitti Australian Jack Lovelock maailmanennätysajalla 3.47,8. Kaksi viikkoa olympialaisten jälkeen Cunningham juoksi Tukholmassa 800 metrin maailmanennätyksen 1.49,7.
Sisäradoilla Cunningham teki 1 500 metrillä ja maililla seitsemän maailmanennätystä. Dartmouth Collegen ylipitkällä radalla hän juoksi 4.04,4 vuonna 1938. Aika oli kaksi sekuntia parempi kuin ulkoratojen mailin maailmanennätys. Cunningham juoksi vielä vuonna 1940 uransa nopeimman 1 500 metrin kilpailun AAU:n mestaruuskilpailuissa. Hänen aikansa oli 3.48,0, jolla sijoittui hopealle Walter Mehlin jälkeen.
Cunningham lopetti juoksu-uransa vuoden 1940 jälkeen. Hän oli valmistunut maisteriksi Iowan yliopistosta ja tohtoriksi New Yorkin yliopistosta. Juoksu-uransa jälkeen hän työskenteli iowalaisen Cornell Collegen liikunnallisen koulutuksen johtajana. Hän avasi myöhemmin vaimonsa kanssa nuorten leirin Kansasiin. He auttoivat tilallaan kasvattamaan noin 10 000 heikossa asemassa ollutta lasta.
America Olivo

America Athene Olivo (s. 5. tammikuuta 1978 Van Nuys, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja malli, jolla on myös Kanadan ja Italian kansalaisuus. Hän on esiintynyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Ura.
Valmistuttuaan Juilliard Schoolista Olivo muutti New Yorkista takaisin synnyinpaikkaansa Los Angelesiin. Siellä hän perusti Soluna-nimisen tyttöbändin yhdessä Aurora Rodriguezin, T. Lopezin ja Jessica Castellanosin kanssa. Vähän ajan päästä hyvän menestyksen siivittämänä Soluna teki sopimuksen UPN:n kanssa. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2004, jonka jälkeen Olivo jatkoi näyttelijänä ja sooloartistina.
Solunan laulajana oleminen avasi Olivolle monia ovia, ja hän sai Broadway-teatterin lisäksi rooleja useista suosituista tv-sarjoista, kuten "House", "Kova laki", "General Hospital" ja ' . Olivo on myös näytellyt monissa elokuvissa, joista ehkä tunnetuimmat ovat ', "Bitch Slap" ja "Perjantai 13." uusintaversio.
Vuonna 2009 Olivo esiintyi Playboyn kannessa. Itse lehdessä hän esiintyi seitsemässä alastonkuvassa. Lisäksi hän on esiintynyt kokonaan hopeaksi värjättynä Mötley Crüen Saints of Los Angeles -albumin kannessa.
Yksityiselämä.
America Olivon äiti Danica d'Hondt oli Miss Kanada 1959. Hänen isänsä on italialainen viinivalmistaja Nello Olivo. 
Olivo on naimisissa näyttelijä Christian Campbellin kanssa. Heillä on yksi tytär, Indira Campbell.
Kawasakin tauti

Kawasakin tauti on lähinnä pienillä lapsilla esiintyvä vaskuliitti eli verisuonitulehdus. Suomessa siihen sairastuu vuosittain noin 30–40 lasta. Taudin oireisiin lukeutuvat korkea kuume, silmien sidekalvojen verestys, mansikkakieli, käsien ja jalkaterien punoitus sekä ihottuma. Taudin komplikaationa voi ilmetä sydämen sepelvaltimolaajentumia, jotka voivat aiheuttaa kuolemaan johtavan veritulpan (tromboosi). Ajoissa hoidettuna Kawasakin tauti ei kuitenkaan ole hengenvaarallinen. Taudin hoitona käytetään suoneen annettavaa immunoglobuliinia ja viikkojen ajan jatkuvaa aspiriinilääkitystä. 
Sairauden laukaisee todennäköisesti infektio. Kuolleisuus on hoitamattomana noin yksi prosentti mutta asianmukaisesti hoidettuna vain sadasosa siitä. Sairauteen voi liittyä myös myokardiitti.
Sairaus on nimetty japanilaisen pediatri Tomisaku Kawasakin mukaan.
Katso myös.
PIMS
Raynald Denoueix

Raynald Denoueix (s. 15. huhtikuuta 1948) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura pelaajana.
Denoueix pelasi koko uransa puolustajana FC Nantes Atlantiquessa. Hän edusti seuraa 13 vuoden ajan ja kuului José Arribas'n "jeu à la nantaise"-pelitavan lanseeraaneeseen joukkueeseen, joka voitti kaksi Ranskan mestaruutta 1970-luvulla.
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Denoueix aloitti amatööriseura US Gétignén valmentajana, kunnes siirtyi 1982 työskentelemään FC Nantes Atlantiquen organisaatioon juniorivalmentajaksi. Hänen aikanaan Nantes'n junioriakatemiasta ponnistivat maailmanmaineeseen muun muassa Didier Deschamps ja Marcel Desailly sekä myöhemmin Claude Makélélén ja Christian Karembeun kaltaisia maailmantähtiä.
Kun Nantes'n päävalmentaja Jean-Claude Suaudeau jätti tehtävänsä kesällä 1997, nousi Denoueix uudeksi päävalmentajaksi. Debyyttikausi ei sujunut kovin ruusuisesti ja Nantes sijoittui Division 1:ssä vasta sijalle 11. Liigasijoitukset olivat keskikastissa myös kahdella seuraavalla kaudella, mutta menestystä tuli kahden Coupe de Francen mestaruuden myötä. Lopulta kausi 2000/01 toi jättipotin myös liigassa, kun Nantes'ssa juhlittiin seurahistorian kahdeksatta ja toistaiseksi viimeistä mestaruutta. Mestaruuden jälkeinen kausi alkoi kuitenkin vaisusti ja Denoueix sai lopulta tammikuussa 2002 potkut tehtävistään.
Kesällä 2002 Denoueix siirtyi espanjalaisseura Real Sociedadin peräsimeen. Menestys oli debyyttikaudella komeaa ja baskiseura sijoittui Primera Divisiónissa komeasti hopealle. Denoueix valittiin menestyksen johdosta vuoden 2003 parhaaksi liigavalmentajaksi Espanjassa. Kaudella 2003/04 Denoueix johdatti Sociedadin Mestarien liigassa kuudentoista parhaan joukkoon, mutta liigassa seura jäi viidenneksitoista ja hän sai lähteä kauden jälkeen.
Sociedad-pestinsä jälkeen Denoueix on toiminut Canal+:n jalkapalloasiantuntijana ja ollut mukana "Les Spécialistes" -ohjelmassa.
Los Angeles Memorial Coliseum

Los Angeles Memorial Coliseum on stadion Los Angelesissa Yhdysvalloissa.
Se sijaitsee Banc of California Stadiumin ja Etelä-Kalifornian yliopiston kampuksen vieressä. Stadionia käyttää yliopiston amerikkalainen jalkapallojoukkue Trojans sekä Los Angeles Rams vuoteen 2019 asti.
Los Angeles Memorial Coliseum on ainoa stadion, joka on ollut kaksi kertaa olympiastadionina. Se isännöi olympialaisia 1932 ja 1984. Lisäksi sillä on pidetty amerikkalaisen jalkapallon Super Bowl ja baseballin World Series. Päivä ennen 1984 olympialaisia stadion julistettiin National Historic Landmarkiksi.
Stadionilla järjestetään myös kesäolympialaiset 2028.
Radium Round

Radium Round on 1999 julkaistu Waltarin seitsemäs albumi.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.
Play to Stop – Europe for Climate

Play to Stop – Europe for Climate oli Euroopan komission ja kansainvälisten MTV-kanavien kampanja ilmastonmuutoksen ehkäisemiseksi. Kampanja kesti kuusi kuukautta ja sen tarkoitus oli herättää nuorisossa mielenkiintoa ilmastonmuutoksen vaaroja kohtaan ja toimia Kööpenhaminan ilmastokokouksen vauhdinottajana vuoden 2009 joulukuussa. "Play to Stop" kampanjoi 11 EU:n jäsenvaltiossa ja sisältää TV-mainoksia, "Moby"n konsertin Tukholmassa, kaksi muita esiintyjiä sisältävää konserttia Budapestissa ja Kööpenhaminassa, internet-pelejä yms. Kööpenhaminan ilmastonmuutos konfrenssi avattiin 7. joulukuuta 2009.
Esiintyjät.
Heinäkuun ja joulukuun välisenä aikana "Play to Stop - Europe for Climate" tähtäsi 11 EU:n jäsenvaltion nuorisoon, saadakseen heidät taistelemaan ilmastonmuutosta vastaan. Eurobarometerin arvion mukaan 65 % nuorisosta (15–24-vuotiaista) ei usko, että ilmastonmuutos on pysäyttämätön ilmiö eikä sille voi tehdä mitään. "Play to Stop" muistuttaa, että nuorison äänet ovat tärkeitä ja he voivat toimia ehkäistääkseen sitä. Kampanjaa käytiin Bulgariassa, Tšekissä, Tanskassa, Ranskassa, Saksassa, Unkarissa, Italiassa, Puolassa, Romaniassa, Ruotsissa ja Britanniassa. Kolme menestyviä kansainvälisiä artisteja sisältävää konserttia esitettiin Tukholmassa, Budapestissa ja Kööpenhaminasa ja ne näytettiin MTV:llä. 
Ensimmäinen konsertti järjestettiin Tukholmassa, jossa esiintyi Moby; toinen pidettiin Budapestissa brittiläisen "nu wave" rock-bändi Editorsin kanssa; ja kolmas Kööpenhaminassa amerikkalaisen poikabändin Backstreet Boysin kanssa EU:n ilmastokokouksessa. Koko kampanjan ajan musiikkikanavat omistautuivat kaupalliselle sisällölle taistelussa ilmastonmuutosta vastaan ja tuottivat useita erikoisohjelmia.
Jokainen konsertti sijoittui tärkeään ja suureen tapahtumaan, joka liittyi ilmastonmuutokseen: World Water Week -konfrenssiviikolla Tukholmassa, Mobility Week -viikolla Bidapestissa ja ilmastokokouksessa Kööpenhaminassa. Kutakin maata edustaa kuuluisa hyväntekijä, joka auttaa vetämään yleisön huomion tapahtumaan. Heihin kuuluvat muun muassa tenniksen pelaaja Magdalena Maleeva, tanskalainen laulaja Anna David, italialainen TV-tähti Paola Maugeri, puolalainen viihdyttäjä Michal Pirog ja romanialainen ilmastonmuutosaktivisti Serban Miron Copot.
Loïc Amisse

Loïc Amisse (s. 9. elokuuta 1954) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Heinäkuusta 2014 lähtien hän on toiminut FC Nantes'n apuvalmentajana.
Ura pelaajana.
Amisse pelasi lähes koko uransa FC Nantes Atlantiquen joukkueessa, jossa hän debytoi kaudella 1973/74. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi vain seitsemän ottelua, mutta jo kaudella 1974/75 Amisse kuului José Arribas'n avainmiehistöön ja pelasi 28 ottelua. Hän kuului läpi 1970- ja -80 -lukujen Nantes'n avainpelaajiin ollen tärkeä lenkki Arribas'n, Jean Vincentin ja viimeisimpänä Jean-Claude Suaudeaun "jeu à la nantaise"-pelitavassa. Kaudella 1989/90 kokenut Amisse putosi avausmiehistöstä ja siirtyi uransa viimeiseksi kaudeksi SCO Angersiin. Hän lopetti pitkän uransa 37-vuotiaana 1991.
Ranskan maajoukkueessa Amisse pelasi vuosina 1977–83 vain 13 ottelua. Amisse jäi loistavasta seurajoukkueurastaan huolimatta toisen loistavan laitahyökkääjän, Didier Six'n varjoon. 
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Amisse on toiminut juniorivalmentajana FC Nantes Atlantiquen organisaatiossa. Kesällä 2003 hän nousi seuran päävalmentajaksi ja johdatti seuran kauden päätteeksi liigassa kuudenneksi. Coupe de la Liguessä seura eteni finaaliin saakka, mutta hävisi rangaistuspotkukilpailun jälkeen FC Sochaux'lle. Amisse sai potkut joulukuussa 2004 kehnosti alkaneen kauden vuoksi. 
Amisse palasi valmennustehtäviin heinäkuussa 2010, kun hänestä tuli FC Nantes Atlantiquen reservijoukkueen valmentaja. Amissen johdolla Nantes voitti CFA2:n G-lohkon mestaruuden kaudella 2012/13 ja nousi sarjaporrasta ylemmäs Ranskan neljännelle sarjatasolle. Kauden 2013/14 jälkeen Amisse siirtyi Nantes'een edustusjoukkueeseen Michel Der Zakarianin apuvalmentajaksi.
Tena (kaupunki)

Tena on Napon maakunnan pääkaupunki Ecuadorissa, noin 250 kilometriä Quitosta kaakkoon. Sen asukasluku on noin 23 000. Kaupunki tunnetaan "kanelipääkaupunkina". Kaupungin keskustassa yhtyvät Tena- ja Pano-joet, jotka laskevat Napo-jokeen ja sitä kautta Amazoniin.
Kaupungin perustivat lähetystyöntekijät vuonna 1560.
Kaupungin yksi tärkeimmistä elinkeinoista on matkailu; kaupungista pääsee helposti Amazonian sademetsiin, jokiretkille ja tutkimaan lukuisia luolia ja kapeita kalliokanjoneita. Tena on 512 metrin korkeudella merenpinnasta, ja sen maisemaa hallitsevat Andit.
Kaupungissa on pieni lentokenttä. Bussimatka Quitosta kestää noin 5 tuntia.
Tenan läheisyydessä on öljynjalostusteollisuutta.
Phenomenon

Phenomenon on brittiläisen hard rock -yhtyeen UFOn kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 1974. Albumilla soittaa ensimmäistä kertaa saksalainen kitaristi Michael Schenker, joka oli aiemmin hard rock -yhtye Scorpionsin kitaristi. Yhtyeen musiikki muuttuikin selvästi raskaammaksi aiempien albumien space rock -materiaalin sijasta. Se sisältää yhtyeen klassikkokappaleet ”Doctor Doctor” ja ”Rock Bottom”, joista molemmat ovat olleet keskeisessä osassa yhtyeen konserteissa niiden julkaisuista saakka, ja joista ensimmäisenä mainitusta on myös julkaistu single.
Albumi sai julkaisuaikanaan positiivisia arvioita kriitikoilta, vaikka osa kriitikoista ei juuri pitänytkään albumin tuotannosta. "Phenomenon" ei kuitenkaan yltänyt Isossa-Britanniassa listoille, mutta Yhdysvalloissa se pääsi melkein kahdensadan myydyimmän albumin joukkoon (paras sijoitus 202). Koska albumilla yhtyeen musiikki muuttui selvästi edellisiä raskaammaksi, monet yhtyeen fanit pitävät Phenomenonia yhtyeen todellisena alkuna.
Kappale ”Built for Comfort” on lainakappale, jonka alkuperäinen esittäjä on blues-muusikko Willie Dixon.
Albumista julkaistiin vuonna 2007 painos, jossa on kuusi bonuskappaletta.
Lauluntekijä – Levytyksiä vuosilta 1968–2010

Lauluntekijä – Levytyksiä vuosilta 1968–2010 on kokoelma-albumi, joka sisältää Jarmo Jylhän tekemiä kappaleita eri artisteille. Se on kahden CD:n kokoelma, ja sisältää 47 levytystä; vanhimpina Jylhän oman debyyttisinglen kappaleet vuodelta 1968 (tekijöinään Irwin Goodman ja Vexi Salmi), ja uusimpana kokoelmaa varten levytetty Tapani Pertun "Ihana ihminen". Pertun ja Jylhän itsensä lisäksi kokoelmalla laulavat mm. Tapio Heinonen, Reijo Taipale, Pepe Willberg, Jaakko Teppo, Tapani Kansa, Ossi Ahlapuro sekä Esko Rahkonen.
Kokoelman julkaisi Rocket Records 9. kesäkuuta 2010.
Cantini-museo

Cantini-museo eli Musée Cantini on taidemuseo Ranskan Marseillessa. Sen kokoelmat koostuvat nykytaiteesta, erityisesti ajalta 1900–1960. Museon on perustanut kuvanveistäjä ja mesenaatti Jules Cantini.
Museon kokoelmissa on teoksia muun muassa taiteilijoilta Nicolas de Staël ("Harmonie rouge, bleue et noire", 1951), Fernand Léger ("Nature morte au couteau", 1945), Oskar Kokoschka ("Le port de Marseille", 1925), André Derain ("Pinède Cassis", 1907), Max Ernst ("Monument aux oiseaux", 1927). 
Museosta varastettiin vuoden lopussa 2009 siellä näyttelyssä lainassa ollut Edgar Degas'n pastellityö "Les Choristes". Syylliseksi epäiltynä otettiin kiinni museon yövartija.
Lucky Star

 on Kagami Yoshimizun luoma manga- ja animesarja, josta on tehty myös videopelejä. Sarja keskittyy lähinnä teini-ikäisten, yhdeksän japanilaisen ja yhden amerikkalaisen tytön elämään.
"Ääninäyttelijät" Ryō Hirohashi (drama-CD), Aya Hirano (anime), Wendee Lee (englanninkielinen dubbaus)
Päähenkilöt.
Konata ('Kona-chan') on hieman laiska, lapsellinen ja huoleton otaku, mutta pohjimmiltaan hyväsydäminen johtaja. Hän pelaa usein online-roolipelejä opettajansa kanssa ja työskentelee cosplay- kahvilassa vaihto-oppilas Patricia Martinin kanssa. Konata asuu yhdessä leski-isänsä kanssa, ja hänellä on myös nuorempi serkku Yutaka Kobayakawa, joka käy samaa koulua kuin Konata. Konatalla on hyvin pitkät, siniset hiukset ja vihreät silmät. Hän on myös muita päähenkilöitä lyhyempi.
"Ääninäyttelijät" Ami Koshimizu (drama-CD), Emiri Katō (anime), Kari Wahlgren (englanninkielinen dubbaus)
Kagami on Tsukasan vanhempi kaksossisko. Hän on hyvä koulussa, sillä opiskelee ahkerasti (toisin kuin Konata) ja oli jopa luokkansa puheenjohtajana vuoden. Kagami on eri luokalla kuin Konata ja Tsukasa, mutta on ruokatunneilla heidän kanssaan. Kagami on tietyissä tilanteissa ujo ja tunteellinen. Hän pitää videopelien pelaamisesta, mutta toisin kuin Konata, hän pelaa mieluiten ammuntapelejä. Kagamilla on siniset silmät ja pitkät, liilat hiukset, joita hän pitää kahdella poninhännällä.
"Ääninäyttelijät" Mai Nakahara (drama-CD), Kaori Fukuhara (anime), Michelle Ruff (englanninkielinen dubbaus)
Tsukasa on Kagamin nuorempi kaksossisko. Hän on samalla luokalla kuin Konata. Tsukasa on mukava ja ystävällinen, mutta hyvin kömpelö hahmo, joka ei ole kovin hyvä opiskelussa tai liikunnassa. Tsukasalla on siniset silmät ja lyhyet, liilat hiukset, joissa hän pitää keltaista pantaa.
"Ääninäyttelijät" Erina Nakayama (drama-CD), Aya Endo (anime), Karen Strassman (englanninkielinen dubbaus)
Miyuki on kaunis, älykäs ja hyväkäytöksinen tyttö varakkaasta perheestä. Hän puhuu aina kohteliaalla japanilaisella tyylillä, jopa puhuessaan lähimmille ystävilleen. Miyuki on samalla luokalla Konatan ja Tsukasan kanssa. Hän on stereotyyppinen "meganekko", eli ystävällinen, silmälasipäinen tyttö. Hän pelkää hammaslääkärissä käymistä ja asioiden, kuten piilolinssien, laittamista silmiinsä. Miyuki pitää kirjojen lukemisesta ja nukkumisesta, ja hän meneekin yleensä aikaisin nukkumaan.
Anime.
"Lucky Star" on Kyoto Animationin tuottama 24-jaksoinen animesarja. Sarjaa aloitettiin esittämään japanissa 8. huhtikuuta 2007, ja se lopetettiin 16. syyskuuta 2007. Jokaisen jakson lopussa on osa fiktiivistä "Lucky Channel"- televisiosarjaa, jota juontavat Akira Kogami (Hiromi Konno) ja Minoru Shiraishi.
Vincent (nimi)

Vincent on miehen etunimi.
Vincent tulee latinan sanasta "vicere", joka tarkoittaa 'voittajaa'.
Suomenkielisessä almanakassa nimi oli vuosina 1706–1907 muodossa Vincentius. Vuonna 2010 Vincent otettiin Suomen ruotsinkieliseen nimipäiväkalenteriin, jonka mukaan Vincentin nimipäivä on 3. toukokuuta.
Suomessa nimi tunnettiin jo keskiajalla; vuoden 1488 Missale Aboensessa nimi on mainittu muodossa Vincencius.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Vincent on Suomessa Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu noin 1630 miehelle ja muutamalle naiselle.
Pekka Soini

Pekka Soini (5. marraskuuta 1941 Helsinki – 8. elokuuta 2004 Iquitos, Peru) oli suomalainen biologi ja Perun Amazonian luonnon tutkija. 
Soini oli koulutukseltaan perämies. Perussa Liman satamassa vuonna 1964 sattui onnettomuus, jossa hän loukkaantui pudotessaan laivan lastiruumaan. Toipuessaan Soini rakastui, solmi avioliiton ja jäi asumaan Peruun. 
Alkuaikoina Soini työskenteli matkailualalla Iquitosissa. Myöhemmin hän siirtyi keräämään eläviä käärmeitä yritykselle, joka eristi niistä myrkkyä seerumin valmistamiseksi käärmeenpuremien hoitoa varten. Vähitellen hän rupesi samalla keräämään tietoja käärmeistä ja muistakin eläimistä. Soinin mielenkiinnon kohteita olivat matelijat, apinat ja kilpikonnat. Häneltä ilmestyi julkaisuja korallikäärmeistä, liskoista, matoliskoista, kaimaaneista ja kilpikonnista. Soinista tuli Perun maatalousministeriön luonnonsuojelubiologi. Hänen ansiokseen luetaan mm. arraukilpikonnan, maailman suurimman makeanveden kilpikonna, pelastaminen sukupuutolta. 1990-luvun alusta alkaen Soini työskenteli Perun Amazonian tutkimuslaitoksen IIAP:n inventointihankkeissa. Vuonna 1999 hänet kutsuttiin Perun Amazonian kansallisen yliopiston kunniatohtoriksi.
Pacayajoen varteen noin puolen tuhannen kilometrin päähän Iquitosista ylävirtaan päin Soini perusti Cahuanan biologisen tutkimusaseman. Suurelta osin Soinin tutkimusten ansiosta alueelle perustettiin myöhemmin suuri Pacaya-Samirian luonnonsuojelualue. Pekka Soinin valistustyö ja tutkimukset vaikuttivat myös Iquitosin lähelle perustetun Alpahuayo-Mishanan suojelualueen syntymiseen. Hän suunnitteli myös suojelualueista muodostuvan ekologisen käytävän luomista Alpahuayo-Mishanan ja Ecuadorin puolella olevan Yasunin kansallispuiston välille. 
Perun Amazoniasta, Allpahuayo-Mishanan luonnonsuojelualueelta vuonna 2010 löydetylle uudelle loispistiäislajille annettiin nimeksi "Ticapimpla soinii", aluetta paljon tutkineen Pekka Soinin kunniaksi.
Viuhkot

Viuhkot (Rhipiduridae) eli aikaisemmalta nimeltään viuhkamonarkit on varpuslintujen lahkoon kuuluva runsaslajinen lintuheimo.
Viuhkot ovat pienikokoisia hyönteissyöjälintuja, jotka elävät Australiassa, Oseaniassa ja eteläisessä Aasiassa. Ne ovat 11,5–21 cm pitkiä, niillä on pitkä pyrstö, jonka ne usein levittävät viuhkamaiseksi, ja suvulleen tyypillisesti ne seisoessaan roikottavat siipiään. Viuhkot saalistavat pääasiassa ilmassa lentäviä hyönteisiä. Sukupuolet ovat enimmäkseen samanvärisiä. Molemmat puolisot osallistuvat pesän rakentamiseen ja poikasten hoitoon. Pesä on rakennettu puun oksanhaaraan kuivista ruohoista ja heinistä sekä hämähäkinseiteistä.
Viuhkolajit BirdLife Suomen lajiluettelossa, 47 lajia:
Näistä omat sukunsa muodostavat:
Viuhkojen sukuun kuuluvat lajit:
Lihassärky

Lihassärky on kipua, joka tuntuu lihaksissa. Lihassärky voi olla paikallista, säteilevää tai koko lihaksen/lihasryhmän alueella tuntuvaa. Yleisiä syitä lihassärylle ovat lihasten ylikuormitus, vamma tai stressi. Lihassärky voi olla myös taudin, esimerkiksi influenssan oire. Liiallinen rasitus, yksipuolinen liikunta tai äkillinen isku voi saada aikaan kudosvaurion, joka johtaa lihaksen tulehtumiseen. Tulehdus saa lihaksen lähettämään kipusignaalin elimistölle.
Lihassäryn ehkäisy ja hoito.
Lihassäryn ehkäisytoimenpiteisiin kuuluu keskeisenä osana lihasten alkuvenyttely ennen liikuntasuoritusta ja venyttely liikunnan jälkeen, koska se nopeuttaa lihasten palautumista. Hyvän peruskunnon ylläpito ehkäisee lihassärkyä, lisäksi tärkeänä osana ovat ergonominen ja monipuolinen työskentelyasento sekä taukoliikunta.
Lievän lihassäryn hoitoon on olemassa särkyä lievittäviä itsehoitotuotteita. Hierojalta saa lihashierontaa kipeytyneille tai jumiutuneille lihaksille. Pitkään kestävissä lihassäryissä pitää mennä lääkärin vastaanotolle.
Talventörröttäjät (albumi)

Talventörröttäjät on lapsiduo Ellan ja Aleksin kolmas albumi, joka julkaistiin 3. marraskuuta 2008. Talventörröttäjät-albumilla esiintyvät eri lapset kuin kahdella edellisellä albumilla.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 28.
Delivery – Kuoleman kotiinkuljetus

Delivery – Kuoleman kotiinkuljetus on vuonna 2006 valmistunut jännityselokuva. Sen ohjaaja Jose Zambrano Cassella on myös käsikirjoittanut, kuvannut ja tehnyt musiikin elokuvaan. 
"Delivery – Kuoleman kotiinkuljetus" elokuva kertoo yksinäisestä ja tramatisoituneesta pizzataksin kuljettajasta, Montgomery Gothista (Matt Nelson) joka tapaa Bibin (Tara Cardinal) ja ajattelee hänen elämänsä kääntyneen parempaan suuntaan, mutta jouduttuaan hylätyksi hänen maailmansa romahtaa ja tapahtumat alkavat vyöryä.
Zoltán Horváth

Zoltán Horváth (27. syyskuuta 1979 Satu Mare – 28. joulukuuta 2009 Szombathely) oli unkarilainen koripalloilija. Hän kuoli auto-onnettomuudessa matkalla Sopronista Szombathelyyn.
Ura.
Horváth aloitti ammattilaisuransa PVSK Panthersin riveissä kaudella 2003–2004. Hän pelasi joukkueen riveissä kaksi kautta ennen siirtymistään Atomerőmű SE:hen. Joukkueen riveissä Zoltán voitti Unkarin mestaruuden vuonna 2006. Kauden 2007–2008 hän aloitti PAOK Thessalonikissa, mutta siirtyi loppukaudesta takaisin Atomerőmű SE:hen. Kauden 2008–2009 Horváth pelasi Falco KC Szombathelyssa.
Filbert Bayi

Filbert Bayi Sanka (s. 23. kesäkuuta 1953 Karutu, Arusha, Tansania) on tansanialainen yleisurheilija. Hän nousi kuuluisuuteen voittamalla Kansainyhteisön mestaruuden 1 500 metrin juoksussa maailmanennätysajalla ja juoksemalla maailmanennätyksen myös maililla. Olympiamitalin hän saavutti 3 000 metrin estejuoksussa.
Münchenin 1972 olympialaisissa Bayi karsiutui sekä 1 500 metrin juoksun että 3 000 metrin estejuoksun alkuerissä. Hän voitti Lagosin Afrikan kisoissa 1973 kultaa 1 500 metrillä ajalla 3.37,23. Vuoden 1974 Kansainyhteisön kisoissa Christchurchissa, Uudessa-Seelannissa hän voitti 1 500 metrin juoksussa kultaa maailmanennätysajalla 3.32,2 ennen isäntämaan John Walkeria. 800 metrillä hän sijoittui neljänneksi. Toukokuussa 1975 Bayi juoksi maililla maailmanennätyksen 3.51,0. Walker vei ennätyksen häneltä kolmisen kuukautta myöhemmin. Montréalin 1976 olympialaisiin Bayi ei päässyt Afrikan maiden boikotin vuoksi. 
Bayi saavutti 1 500 metrillä 1978 kultaa Algerin Afrikan kisoissa ajalla 3.36,21 ja hopeaa Edmontonin Kansainyhteisön kisoissa ajalla 3.35,59. Elokuussa 1979 hän menetti 1 500 metrin maailmanennätyksen Sebastian Coelle. Moskovan 1980 olympialaisissa Bayi osallistui 3 000 metrin estejuoksuun. Hän aloitti loppukilpailun maailmanennätysvauhdilla ja johti vielä kaksi kierrosta ennen maalia 35 metrin erolla, mutta lopussa puolalainen Bronisław Malinowski ohitti väsyneen Bayin helposti. Bayi saavutti hopeaa ajalla 8.12,5. Hänestä tuli Tansanian ensimmäinen olympiamitalisti.
Magneettinen suskeptibiliteetti

Magneettinen suskeptibiliteetti eli magneettinen suskeptiivisuus (tunnus formula_1) on sähkömagnetismin piirissä käytetty dimensioton ainevakio, joka yhdistää magnetoitumaa M ja magneettikentän voimakkuutta H seuraavan yhtälön mukaisesti:
formula_2
Ei-magneettiset materiaalit voidaan jakaa suskeptibiliteetin perusteella kahteen luokkaan: Diamagneettisilla aineilla formula_3, ja paramagneettisilla aineilla formula_4. Ferromagneettisilla materiaaleilla on äärellinen magnetoituma myös silloin kun ne eivät ole ulkoisessa magneettikentässä, eikä suskeptibiliteetti ole niille hyvin määritelty suure.
Kiteisillä aineilla suskeptibiliteetti riippuu magneettikentän suunnasta suhteessa kidehilaan ja sitä voidaan kuvata tensorina.
Suskeptibiliteetin ja permeabiliteetin yhteys.
Magneettivuon tiheyden määritelmän pohjalta voidaan kirjoittaa
formula_5
missä formula_6 on tyhjiön permeabiliteetti. Koska toisaalta formula_7, missä väliaineen suhteellinen permeabiliteetti formula_8, saadaan suskeptibiliteetille lauseke
formula_9
Johan nyt on markkinat!

Johan nyt on markkinat! on suomalainen elokuva vuodelta 1966. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut Aarne Tarkas. Suomi-Filmin tuottama elokuva on yksi monista Suomessa tehdyistä sotilasfarsseista. Se jäi Tarkaksen viimeiseksi ohjaustyöksi, ja sen ideat perustuivat jo edellisenä vuosikymmenenä tyhjäksi ammennettuun huumorikuvastoon.
Juoni.
Väärinkäsityksiin ja kommelluksiin perustuva juoni kertoo erään varuskunnan yliluutnantista (Esko Salminen) ja hänen tapailemastaan everstin tyttärestä (Christina Nilsson). Eversti (Uljas Kandolin) ei katsele hyvällä tyttärensä aikeita. Vankikarkurin (Helge Herala) saapuminen paikkakunnalle ja hänen etsintänsä saavat aikaan vipinää.
Arviot.
Vuonna 1963 alkaneen näyttelijälakon jälkeen syntyneen elokuvan arvioi aikalaisarviossaan Taisto Pohjola ("Päivän Sanomat") tuoneen tutun tuulahduksen 1950-luvun elokuvista, mutta ”kukaan ei kuitenkaan kaivannut niitä lakon aikana, sillä silloin tapahtui ratkaiseva käänne suomalaisessa filmitaiteessa, nuoren polven läpimurto”. Myös Leo Stålhammarin arvio ("Suomenmaa") oli tyly: ”1950-luvun kotimaisen elokuvan helppohintaista perua”. Esko Salminen pääroolissa ja elokuvan kannattelijana sai kuitenkin kiitosta Heikki Eteläpäältä ("Uusi Suomi").
Televisioesityksen yhteydessä elokuvaa on sanottu kankeaksi väärinkäsityskomediaksi, joka tosin poliisien tyhmyyttä pilkatessaan on yhä kekseliäs Tarkaksen vanhalla linjalla (Arto Pajukallio, "Helsingin Sanomat"). Pertti Avola ("Helsingin Sanomat") luonnehtii ohjaajan taitoja: ”Monipuolisuus olikin hänen paras avunsa elokuvantekijänä, sillä paria poikkeusta lukuun ottamatta hänen ohjaustyönsä olivat aika surkeita.”
Finlandia (elokuva)

Finlandia on vuonna 1922 valmistunut, Suomea esittelevä dokumenttielokuva. Alkuperäinen elokuva oli 95 minuuttia pitkä ja koostui kuudesta näytöksestä, jotka olivat: 
Elokuvan tilasi Suomen ulkoministeriö ja sen ohjasivat Erkki Karu ja Eero Leväluoma. Valtion esittely liikkuvalla kuvalla oli ensimmäisiä lajissaan. Atelier Apollo oli tuottanut matkailuelokuvan "Finland" jo 1911. "Finlandian" innoittamana peräti kolmetoista valtiota teki oman filminsä. Pitkään luultiin, että elokuvasta oli säilynyt vain lyhyitä katkelmia, kunnes se onnistuttiin kokoamaan lähes ennalleen vuonna 2008.
Valkokulmaviuhko

Valkokulmaviuhko ("Rhipidura leucophrys") eli aikaisemmalta nimeltään valkokulmamonarkki on yleinen australialainen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 20 cm ja paino noin 20 g. Lajin höyhenpuku on muuten musta, paitsi kapea silmäkulmajuova, katkonainen viiksijuova ja alapuoli ovat valkoiset. Pyrstön pituus on 10–11 cm, sukupuolet ovat saman värisiä.
Esiintyminen.
Valkokulmaviuhkot elävät lähes kaikkialla Australian mantereella sekä Papua-Uudessa-Guineassa, Salomonsaarilla, Bismarckinsaarilla ja Indonesian itäisimmillä saarilla. John Latham kuvaili lajin holotyypin Sydneystä Australiasta 1801. Lajista tunnetaan kolme alalajia.
Elinympäristö.
Valkokulmaviuhkot asuvat valoisissa metsissä ja aukeilla mailla sekä ihmisasutuksen seuralaisena, ja karttavat sulkeutuneita sademetsiä ja soistuneita metsiä.
Lisääntyminen.
Laji on yksiavioinen. Pesä rakennetaan tavallisesti puun vaakasuoran oksan oksanhaaraan. Se on kasvikuiduista punottu riippuva kori, joka on päällystetty hämähäkinseiteillä ja vuorattu karvoilla tai höyhenillä. Sama pesä saattaa olla käytössä useita vuosia, tai pari voi purkaa sen ja käyttää osia uuden pesän rakentamisessa. Naaras munii tavallisesti kolme munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä kaksi viikkoa. Kummatkin emot myös hoitavat ja ruokkivat poikasia, jotka jättävät pesän parin viikon ikäisinä. Pari pesii jopa neljästi vuoden aikana, jos olosuhteet ovat suotuisat.
Ravinto.
Valkokulmaviuhkot ovat hyönteissyöjiä, jotka saalistavat sekä maassa liikkuvia että lentäviä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Riksväg 99

Riksväg 99 on Ruotsin Tornionjokilaaksossa sijaitseva maantie, joka yhdistää Haaparannan ja Kaaresuvannon. Tien pituus on noin 360 kilometriä, ja se on pääosin kaksikaistainen. Tien leveys on 6–9 metriä, ja suurimmat sallitut nopeudet ovat 90 ja 110 km/h.
Tien linjaus seurailee rajajokea koko matkan, ja tie johtaa Haaparannalta Vojakkalan, Kukkolan, Karungin, Hedenäsetin, Ylitornion (Matarengin), Korvan, Niskanpään, Svansteinin, Pellon, Pajalan ja Muodoslompolo kautta Kaaresuvantoon. Tie ylittää napapiirin noin 22 kilometriä Ylitornion pohjoispuolella.
Tien linjaus seurailee suurelta osin samaa linjaa kuin 1960-luvulla. Tielinjaus ohittaa Ylitornion keskustaajaman sekä Karungin, Juoksengin, Svansteinin taajamat ja Pajalan taajamat. Karungin ohitustie on rakennettu osin vanhalle Ylitornion radan linjaukselle.
Historia.
Tornionjokilaakson reitti on eräitä Norrlannin vanhimpia kulkureittejä. Jo 1700-luvun puolessa välissä reitti oli ajokuntoinen kärrytie. 1880-luvulla tien pohjoinen päätepiste oli Svansteinissa, Svansteinin ja Kaaresuvannon välisen osuuden ollessa tietöntä erämaata lukuun ottamatta Ylitornion–Pajalan–Vittangin tietä.
Tie Haaparannalta Kaaresuvantoon sai tunnuksekseen "länshuvudväg 400" vuonna 1951. Vuoden 1962 tienumerointiuudistuksen myötä osuudesta Haaparanta–Ylitornio tuli riksväg 99. Osuus Ylitornio–Kaaresuvanto säilytti vanhan numeronsa, ja sitä jatkettiin eri linjauksella Hedenäsetistä Sangin kylään eurooppatielle 4. Vuonna 1986 Sangin ja Hedenäsetin välinen osuus sai tunnuksen "länsväg 398". Vuonna 2000 myös Övertorneån ja Kaaresuvannon välinen länshuvudsväg 400 otettiin osaksi riksväg 99:ä.
Valentin Hristov (s. 1956)

Valentin Hristov (, s. 16. maaliskuuta 1956 Pernik, Bulgaria) on entinen bulgarialainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Hristov osallistui Montréalin 1976 olympialaisissa alle 110-kiloisten sarjaan ja voitti alun perin kilpailun tuloksella 400 kg. Hän nosti tempauksessa 175 kg ja työnnössä 225 kg. Hän menetti kuitenkin mitalinsa jäätyään kiinni dopingtestissä. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti hopeaa samassa sarjassa tuloksella 405 kg; tempauksessa tulos oli 185 kg ja työnnössä 220 kg.
Hristov voitti maailmanmestaruuden alle 110-kiloisten sarjassa vuosina 1975 ja 1977. Hän voitti Euroopan-mestaruuden samassa sarjassa vuosina 1975, 1976 ja 1977. Lisäksi hän saavutti yhteistuloskilpailussa yhden MM-hopean ja kaksi EM-hopeaa vuosina 1974–1980.
Hristov teki kymmenen maailmanennätystä vuosina 1975–1976: kolme tempauksessa, kaksi työnnössä ja viisi yhteistuloksessa.
Avaruushuopa

Avaruushuopa on heijastavalla metallipinnalla päällystetty muovihuopa, jota käytetään esimerkiksi onnettomuustilanteissa uhrin ruumiinlämmön ylläpitämiseen. Se toimii heijastamalla osan ruumiista lähteneestä lämpösäteilystä takaisin. Toisin sanoen se toimii eristeenä, minimoiden lämmönhukan.
Avaruushuopa kehitettiin vuonna 1964 NASAn avaruusohjelmaa varten. Nykyisin pieni ja kevyt avaruushuopa kuuluu usein ensiapulaukkujen ja selviytymispakkausten varustukseen.
Maarit Aura

Maarit Aura on suomalainen oopperalaulaja, laulupedagogi ja äänivalmentaja. Hän on koulutukseltaan musiikin maisteri ja filosofian tohtori. 
Aura on äänialaltaan mezzosopraano.
Maarit Aura aloitti klassisen laulun opiskelun Joensuun konservatoriossa, josta hän siirtyi Helsingin konservatorioon.
Vuosina 2002-2011 Maarit Aura opiskeli Sibelius-Akatemian laulumusiikin osastolla. Sibelius-Akatemiassa häntä opettivat Seppo Ruohonen, Ritva Auvinen ja Outi Kähkönen. Vuonna 2007 Maarit Aura opiskeli Weimarin Franz Liszt -korkeakoulussa opettajanaan mezzosopraano Bettina Denner. Maarit Aura suoritti laulun A-kurssitutkinnon erinomaisin arvosanoin vuonna 2010 ja valmistui musiikin maisteriksi 2011. 
Maarit Aura valmistui filosofian tohtoriksi vokologian alalta Tampereen yliopistosta lokakuussa 2023. Hänen väitöskirjansa ”Imposto, pääresonanssi, laulajan ilme – laulupedagogisten käsitteiden fysiologiset ja akustiset selitykset” julkaistiin ja väitöstilaisuus pidettiin syyskuussa 2023. Väitöskirjassaan Aura tutki tieteellisin menetelmin, mitä laulajan kehossa tapahtuu, kun hän toteuttaa erilaisia, usein mielikuviin perustuvia käsitteitä. 
Vuonna 2023 Maarit Aura Suomen vokologit ry:n puheenjohtaja.
Aura opettaa sekä klassista että rytmimusiikin laulua sekä kouluttaa puheäänenkäyttöä. Hän on julkaissut useita laulamiseen ja äänenkäyttöön liittyviä verkkokursseja. Auralla on myös ääniaiheinen YouTube-kanava.
Stefan Botev

Stefan Botev Hristov (, s. 14. helmikuuta 1968 Harmanli, Haskovo, Bulgaria) on bulgarialaissyntyinen, sittemmin Australiaan muuttanut painonnostaja ja olympiamitalisti.
Botev saavutti Bulgariaa edustaen pronssia Barcelonan 1992 olympialaisissa alle 110-kiloisten sarjassa tuloksella 417,5 kg. Hän nosti tempauksessa 190 kg ja työnnössä 227,5 kg. Atlantan 1996 olympialaisissa hän edusti Australiaa, jonne hän oli muuttanut jo vuonna 1990, ja saavutti pronssia yli 108-kiloisten sarjassa tuloksella 450 kg; hän tempaisi 200 kg ja työnsi 250 kg.
Botev voitti sekä maailmanmestaruuden että Euroopan-mestaruuden alle 110-kiloisten sarjassa vuosina 1989 ja 1990. Lisäksi hän saavutti yhden MM-hopean ja kaksi MM-pronssia vuosina 1993–1995 (alle ja yli 108 kg) sekä kaksi EM-hopeaa vuosina 1987–1988 (alle 110 kg).
Antonio Krăstev

Antonio Krăstev (, 10. lokakuuta 1961 Haskovo – 9. heinäkuuta 2020 Minnesota, Yhdysvallat) oli bulgarialainen painonnostaja.
Krăstev voitti maailmanmestaruuden raskaassa sarjassa eli yli 110-kiloisissa vuosina 1985 ja 1986. Hän voitti Euroopan-mestaruuden raskaassa sarjassa vuosina 1986 ja 1987. Lisäksi hän saavutti yhteistuloskilpailussa yhden MM-hopean, kaksi MM-pronssia, kolme EM-hopeaa ja yhden EM-pronssin vuosina 1982–1988.
Krăstev teki urallaan viisi maailmanennätystä, joista yksi säilyi voimassa lähes 30 vuotta. Hän asui vuodesta 1991 lähtien Pohjois-Amerikassa. Krăstev kuoli liikenneonnettomuudessa menetettyään autonsa hallinnan Minnesotassa 58-vuotiaana 9. heinäkuuta 2020. Poliisin kertoman mukaan Krăstev ei ollut käyttänyt turvavyötä, oli lentänyt ulos autostaan ja jäänyt puristuksiin sen alle. Myös alkoholilla epäiltiin olleen osuutta asiaan.