tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kannaksen varavankila

Kannaksen varavankila perustettiin keväällä 1942. Tarkoitus oli siirtää kanta-Suomen vankiloista erilaisista palvelusrikoksiin syyllistyneitä sotilasvankeja erityisiin työleireihin, joissa nämä tekivät muun muassa linnoitustöitä. Kannaksen varavankila koostui useista alueellisista vankileireistä, niitä oli muun muassa Taipaleella ja Siirasmäellä. Siirasmäessä palveli talousaliupseerin vakanssilla kirjailija Kalle Päätalo. 
Kesällä 1944 Kannaksen varavankila evakuoitiin puna-armeijan suurhyökkäyksen tieltä ensin Miehikkälään ja sitten Ylämaan Ihakselaan. Vankila lakkautettiin syksyllä 1944.
Martti H. Haavio

Martti Henrik Haavio (14. maaliskuuta 1897 Akaa – 12. tammikuuta 1966 Jyväskylä t. Muurame) oli suomalainen kasvatustieteilijä ja teologi. 
Martti H. Haavion vanhemmat olivat rautatieläinen Oskari Haavio ja Matilda Sukki. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1916, valmistui teologian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1920 ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1921. Hän toimi ylimääräisenä pappina Vesilahdessa vuosina 1921–1922, Pornaisissa vuosina 1922–1923 ja Askolassa vuosina 1923–1924 sekä uskonnon opettajana Lapuan yhteiskoulussa vuosina 1924–1927. Haavio valmistui teologian lisensiaatiksi vuonna 1940 ja väitteli teologian tohtoriksi vuonna 1941.
Haavio toimi Jyväskylän seminaarissa uskonnon lehtorina vuosina 1928–1937 ja vastaavassa virassa Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa vuosina 1937–1949. Tuolloin hänet valittiin kasvatusopillisen korkeakoulun kasvatus- ja opetusopin professoriksi, mitä virkaa hän hoiti vuoteen 1965. Jyväskylän yliopisto promotoi Haavion kasvatustieteiden kunniatohtoriksi vuonna 1964.
Haavio kirjoitti useita kristilliseen koulukasvatukseen liittyviä kirjoja, muun muassa "Koulun uskonnonopetus" (1936), "Kansakoulun uskonnonopetuksen siveellinen kasvatustehtävä" (1941), "Koulun uskonnonopetuksen rakenne ja henki" (1941), "Opettajapersoonallisuus" (1948) ja "Opettaja kertoo" -sarja (1949–1966). Hän laati yhdessä Lempi Vermasvuoren kanssa "Meidän lasten uskontokirjan" (1952), jonka kuvittajana oli Martta Wendelin. "Meidän lasten uskontokirja" oli käytössä kansakoulun alaluokkien uskontokirjana 1970-luvulle asti. 
Martti H. Haavio ei ollut naimisissa. Jyväskylän yliopisto hallinnoi hänen nimeään kantavaa rahastoa, josta myönnetään apurahoja kristilliseen kasvatustyöhön ja uskonnonopetukseen kohdistuvaan tutkimukseen ja julkaisutoimintaan. 
Martti H. Haavio sekoitetaan usein kaimaansa, professori Martti Haavioon, joka tunnetaan myös runoilijanimellä P. Mustapää. Martti H. Haavio ja Martti Haavio eivät olleet keskenään sukua.
H. Hariola

Harald Hjalmar Wilhelm Hariola (sukunimi vuoteen 1935 "Högström"; 12. maaliskuuta 1902 Vihti – 3. marraskuuta 1963 Forssa) oli suomalainen rehtori ja kirjailija.
Hariola valmistui ylioppilaaksi Helsingin uudesta yhteiskoulusta vuonna 1919, filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1925 ja maisteriksi vuonna 1926.
Hariola työskenteli opettajana ja rehtorina Lauttakylän yhteiskoulussa (1928–1930), Naantalin yhteiskoulussa (1930–1931 ja 1933–1937, josta rehtorina 1935–1937), yksityisluokilla Helsingissä 1931–1933 ja Tyrvään yhteiskoulussa Vammalassa (1936–1956, josta rehtorina vuodet 1938–1955) sekä Tyrvään yhteislyseon rehtorina vuosina 1955−1957. Rehtorin toimensa ohella Hariola toimi suomen kielen ja historian lehtorina. Vuodesta 1957 Hariola työskenteli vanhempana lehtorina Forssan yhteislyseossa. 
Hariola kirjoitti kaksi nuortenromaania ja oli Suomen Kirjailijaliiton jäsen vuodesta 1948.
Vuodesta 1929 Hariola oli naimisissa Eeva Joachimssonin kanssa. Avioliitosta syntyi viisi lasta.
Lazare Lévy

Lazare Lévy (18. tammikuuta 1882 Bryssel, Belgia – 20. syyskuuta 1964 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen pianisti, pianopedagogi ja säveltäjä. Hänen nimensä esiintyy myös muodossa Lazare-Lévy. Brysselissä hänelle opetti pianonsoittoa englantilainen neiti Ellis. Pariisin konservatoriossa hän opiskeli Louis Diémerin johdolla pianonsoittoa ja André Gédalgen johdolla sävellystä. Harmoniaoppia hänelle opetti Albert Lavignac. Konservatoriossa hän voitti 1898 pianonsoitossa ensimmäisen palkinnon. Lévy konsertoi Euroopassa ja Aasiassa ja hän sai tunnustusta merkittävänä klassisen ja modernin ohjelmiston tulkitsijana. Varsinkin hänen Mozart ja Schumann esityksiään kiiteltiin ja heidän teoksiaan hän myös levytti. Lévy oli myös Albénizin sävellysten esitaistelija, joka soitti 1905–1908 sävellettyä "Iberia"-soolopianoteosta vuodesta 1911 lähtien. Lévy saavutti kuuluisuutta myös opettajana toimiessaan Pariisin konservatorion tilapäisenä opettajana 1914–1916 ja 1920–1923 sekä pianonsoiton professorina 1923–1940 ja 1944–1953.
Lévy sävelsi kaksi jousikvartettoa, teoksia sellolle, huilulle ja uruille sekä pianokappaleita. Pianolle hän sävelsi muun muassa écossaiseja, etydejä, sonatiineja ja valsseja.
Rieti Jorkama

Odo Fredrik Waldemar (Rieti) Jorkama (sukunimi vuoteen 1935 "Björkman"; 16. marraskuuta 1898 Viitasaari – 24. syyskuuta 1964 Porvoo) oli suomalainen prokuristi, pakinoitsija ja kirjailija. Hän kirjoitti pakinoita nimimerkillä "Pökö".
Jorkaman vanhemmat olivat ruokalanpitäjä Saima Maria Björkman ja O. F. V. Landgren-Kaila. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1919 ja opiskeli sitten jonkin aikaa oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Jorkama meni kuitenkin pian Kansallis-Osake-Pankin palvelukseen prokuristiksi ja työskenteli sitten ensin Helsingissä ja vuosina 1928–1936 pankin Porvoon konttorissa. Vuodesta 1936 lähtien Jorkama työskenteli liikealan tehtävissä.
Jorkama toimi Porvoossa ilmestyneen Uusimaa-lehden pakinoitsijana vuosina 1928–1962. Hän oli mukana myös "Porvoon Näytelmäseura ry":n ja Porvoon näyttämön teatteritoiminnassa.
Albert Becker

Albert Ernst Anton Becker (13. kesäkuuta 1834 Quedlinburg, Saksa – 10. tammikuuta 1899 Berliini, Saksa) oli saksalainen viulisti ja ennen kaikkea säveltäjä. Hän opiskeli Quedlinburgissa Hermann Bönicken ja 1853–1856 Berliinissä Siegfried Dehnin oppilaana. Vuodet 1858–1869 Becker työskenteli Potsdamissa ja Ohlaussa (nykyisin Oława) Sleesiassa ennen kuin asettui Berliiniin. Vuonna 1881 hänet nimitettiin Berliinin Schwarwenka-konservatorion sävellyksen opettajaksi, ja 1891 hän alkoi johtaa Berliner Domchor -kuoroa. Preussin kuninkaalliseen taideakatemiaan hänet nimitettiin 1892.
Beckerin elinaikana hänen sävellyksistään julkaistiin pääasiassa laulumusiikkia. Sinfonioita hän sävelsi kolme, joista toinen (g-molli-sinfonia vuofelta 1859) voitti palkinnon Wienissä 1861. Hänen kamarimusiikkituotantoonsa kuuluvat muun muassa pianokvartetto d-molli op. 19, pianosonaatti f-molli op. 40 ja pianokvintetto op 49. Hänen ensimmäisiä menestyksiään olivat Julius Wolffin (1834–1910) tekstiin sävelletyt laulut "Rattenfänger" ja "Wilder Jäger" vuodelta 1877. Beckerin parhaana sävellyksenä pidetään b-molli-messua, ja kehuttuja ovat myös oratorio "Selig aus Gnade" op. 61 (1890) ja "Reformationskantate" op. 28 (1882). Saksassa hänen pienimuotoisia liturgisia teoksiaan esitetään nykyäänkin.
Albert Becker oli säveltäjä Günter Raphaelin isoisä.
Pentti Haanpään koulu

Pentti Haanpään koulu on Siikalatvalla Piippolan taajamassa sijaitseva peruskoulu. Koulussa oli oppilaita keväällä 2024 48, ja perusopetusta annettiin luokka-asteille 1–6. Koulun rehtorina toimii Riikka Leinonen. Koulu aloitti toimintansa vuonna 1957 alun perin kansakouluna, jolloin koulun nimi oli "Kirkonkylän kansakoulu".
Vuonna 2022 vanhan koulurakennuksen pihapiiriin tuli niin sanottu moduulikoulu, jossa koulun opetus on syksystä 2022 lähtien järjestetty. Vuoden 2022 loppuun asti vanhan koulurakennuksen tiloja käytettiin vielä käsitöiden, liikunnan ja kotitalouden opettamiseen. Tämän jälkeen näitä oppiaineita käydään Ammattiopisto Jedun Piippolan toimipisteessä. Siikalatvan kunnanvaltuusto päätti yksimielisesti marraskuussa 2023, että Piippolaan ollaan rakentamassa uusi ala-aste tulevaisuudessa. Vanha koulurakennus on suunnitelmissa purkaa vuonna 2024.
Oiva Talvitie

Oiva Kalle Aukusti Talvitie (1. helmikuuta 1897 Tampere – 6. maaliskuuta 1965 Tampere) oli suomalainen toimituspäällikkö, kirjailija ja kääntäjä. Hän käytti myös nimimerkkejä "Jaakko Karpala", "Heikki Ketara" ja "o.T.". 
Talvitien vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Kaarlo August Talvitie ja Anna Lovisa Westerberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1915 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1922. 
Talvitie oli Aamulehden 1. toimitussihteerinä sekä musiikki- ja teatteriselostajana 1922–1929, Uuden Suomen 1. toimitussihteerinä 1929–1938 sekä valtion tiedoituslaitoksen katsaustoimiston päällikkönä 1939–1942. Hän toimi Kauppalehden toimitussihteerinä ja kirjallisuusosaston toimittajana 1942–1951 ja sen jälkeen Aamulehden toimituspäällikkönä vuodesta 1951 alkaen. Talvitie oli myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun sanomalehtitekniikan opettajana 1936–1940.
Talvitie suomensi muun muassa George Orwellin romaanin "Vuonna 1984", Netta Muskettin romaanin "Harhateillä", Ferdinand Sauerbruchin muistelmateoksen "Elämäni kirurgina", H. R. Trevor-Roperin kirjan "Hitlerin viimeiset päivät", H. S. Hegnerin kirjan "Kolmas valtakunta : synty, nousu ja tuho" sekä Thor Heyerdahlin kirjat "Aku-aku : Pääsiäissaaren arvoitus" ja "Kon-Tiki : lautalla yli Tyynenmeren".
Teoksia.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Heikki Ketara":
Nimimerkillä "Jaakko Karpala":
William Dayas

William Humphreys Dayas [deis] (12. syyskuuta 1863 New York – 3. toukokuuta 1903 Manchester) oli yhdysvaltalainen pianisti, pedagogi ja säveltäjä, joka oli Franz Lisztin viimeisiä oppilaita. Suomen pianonsoiton opetukseen Dayas toi mannermaisia vaikutteita ja uussaksalaisen koulukunnan (edustajia esimerkiksi Liszt ja hänen oppilaansa Peter Cornelius) oppeja toimiessaan 1890–1893 Helsingin musiikkiopiston opettajana heti Ferruccio Busonin jälkeen. Helsingistä Dayas siirtyi opettamaan Saksaan, sitten New Yorkiin ja lopulta Manchesteriin. Hänen sävellystuotantonsa sisältää muun muassa pianokappaleita.
William Dayasin Helsingissä syntynyt tytär, pianisti Karin Elin Dayas (1892–1971) toimi pianonsoiton professorina Cincinnatin konservatoriossa ja yliopistossa vuodesta 1926 lähtien.
Algetin kansallispuisto

Algetin kansallispuisto () on luonnonsuojelualue Georgian kaakkoisosassa. Se sijaitsee Kvemo Kartlin hallintoalueella Tetritsqaron piirikunnassa noin 60 kilometriä maan pääkaupungista Tbilisistä lounaaseen. 
Algetin kansallispuisto ulottuu Algeti-joen laakson yläosista itäisen Trialeti-vuorijonon metsäisille etelärinteille. Puiston korkein kohta on Kldekari, joka kohoaa 2 000 metrin korkeuteen. Neuvostohallinto perusti Algetin luonnonpuiston vuonna 1965 suojellakseen idänkuusen ja kaukasianpihdan esiintymisalueiden kaakkoisreunoja. Vuonna 2007 alueesta tehtiin kansallispuisto.
Kansallispuiston alue on 6 822 hehtaarin laajuinen. Siitä 6 044 hehtaaria on metsää, valtaosa havupuita, pyökkiä ja tammea. Puistossa on yhteensä 1 664 kasvilajia ja yli 80 lintulajia.
Tom Dice

Tom Dice (s. 25. marraskuuta 1989 Eeklo, Belgia), syntymänimeltään Tom Eeckhout, on belgialainen laulaja-lauluntekijä. Hän sijoittui toiseksi Belgian X Factorissa vuonna 2008. Dice edusti Belgiaa Oslossa järjestetyissä vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa kilpailukappaleellaan "Me and My Guitar". Dice esitti kappaleen Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa ja Belgia, ensimmäistä kertaa kuuteen vuoteen, äänestettiin finaaliin. Finaalissa Belgia sijoittui kuudenneksi.
Nuoruus ja X Factor.
Dice oppi soittamaan kitaraa nuorena ja aloitti laulujen kirjoittamisen teini-iässä. Viisitoistavuotiaana hän liittyi The Dice -nimiseen yhtyeeseen ja alkoi käyttää nimeä Tom Eeckhout Dice taiteilijanimenään. Vuonna 2008 Dice osallistui X Factoriin tullen toiseksi. Kilpailun päätyttyä hän solmi levytyssopimuksen SonicAngel-levy-yhtiön kanssa ja julkaisi kesäkuussa 2009 ensimmäisen singlensä, akustisen cover-version Leona Lewisin kappaleesta "Bleeding Love". Kappale sijoittui singlelistan seitsemänneksi.
Tom on nimennyt esikuvikseen Gavin DeGrawin, Taylor Swiftin, Tyler Hiltonin, Damien Ricen, The Kooksin, Matthew Bellamyn, Musen, Placebon ja System Of A Downin.
Kurort-Darasun

Kurort-Darasun () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Karymskojen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ingodan sivujoen Turan rannalla 66 kilometriä Darasunin rautatieasemalta etelään. Asukkaita on 3 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunnalla sijaitsee vuonna 1800 perustettu Darasunin mineraalivesi- ja ilmakylpylä. Vuonna 1957 Kurort-Darasun sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Taajamassa on kaksi parantolaa, keskikoulu, kerhotalo, kirjasto ja sairaala. Asukkaat työskentelevät palveluammateissa, maataloudessa ja metsänhoitoalueella. Kylpylän ympärillä on Darasunin rauhoitusalue.
Davenda

Davenda () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Mogotšan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Šilkan vesistöön kuuluvan Davendajoen varrella 52 kilometriä Mogotšasta lounaaseen. Asukkaita on 800 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt 1930–1940-lukujen vaihteessa avatun molybdeenikaivoksen yhteyteen. Aluksi sen nimenä oli "Ivatšiha". Vuonna 1951 Davenda sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Kaivos suljettiin vuonna 1992 ja sen jälkeen taajaman väkiluku on nopeasti vähentynyt. 1990-luvun alussa aloitettiin kullan huuhdonta. Davendassa on keskikoulu, kerhotalo, kirjasto ja sairaala.
Harel Skaat

Harel Skaat (hepr. הראל סקעת, s. 8. elokuuta 1981 Kfar Saba) on israelilainen laulaja-lauluntekijä. Hänellä on jemeninjuutalaiset ja irakinjuutalaiset sukujuuret. Hän tuli toiseksi Kokhav Noladin (Idols-tyyppinen laulukilpailu) toisella kaudella vuonna 2004. Vuonna 2009 hänet valittiin edustamaan Israelia Oslossa järjestettävään Eurovision laulukilpailuun 2010 kappaleella Milim (suomeksi "Sanat"). Skaat oli yksi kilpailun ennakkosuosikeista, mutta hän sijoittui lopulta vasta neljänneksitoista.
Jaakko Tikanoja

Veli Jaakko Tikanoja (10. lokakuuta 1932 Kuopio – 10. lokakuuta 1963 Kuopio) oli suomalainen runoilija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Jaakko".
Tikanojan vanhemmat olivat lehtori Viljo Kaarlo Valtteri Tikanoja ja Kerttu Maria Manninen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1951 ja valmistui Helsingin opettajakorkeakoulusta 1957.
Reino Ryhänen

Reino Kaarlo Ryhänen (9. elokuuta 1922 Isojoki – 9. tammikuuta 1999 Helsinki) oli maatalous- ja metsätieteiden tohtori, joka toimi Helsingin yliopiston limnologian professorina 1963–1985.
Hän vaikutti myös Helsingin yliopiston hallinnossa, muun muassa maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan dekaanina 1974–1978 ja yliopiston vararehtorina 1978–1985. 
Ryhänen tutki kalavesien tilaa ja hoitoa sekä vesiensuojelun kehittämistä. Hän oli myös Suomen Kalastusyhdistyksen ja sittemmin Kalatalouden Keskusliiton puheenjohtaja.
Itaka

Itaka () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Mogotšan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Itaka-joen varrella 160 kilometriä Mogotšasta luoteeseen. Asukkaita on 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1871 löydetyn kultaesiintymän yhteyteen. Kultakaivos lopetti toimintansa 1990-luvulla. Itakassa on koulu, kirjasto, kerhotalo ja sairaala.
Aksjonovo-Zilovskoje

Aksjonovo-Zilovskoje () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Tšernyševskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Belyi Urjum -joen rannalla 83 kilometriä Tšernyševskistä koilliseen. Taajaman kautta kulkee Siperian rata. Asukkaita on 4 100 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1908 perustetusta "Zilovon" rautatieasemasta. Asemataajaman nimenä oli aluksi "Aleksejevski". Vuonna 1930 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Tärkein työnantaja on rautatieliikenne. Taajamassa on kaksi koulua, sairaala, kerhotalo ja kirjasto.
Amazar

Amazar () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Mogotšan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Amazar-joen rannalla 98 kilometriä Mogotšasta itään. Taajaman kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1908 rautatien rakentamisen yhteydessä. Myöhemmin sinne syntyi metsäteollisuutta. Taajamassa on keskikoulu, kerhotalo, kirjasto ja poliklinikka.
Walter Meeuws

Walter Meeuws (s. 11. heinäkuuta 1951) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. 
Ura pelaajana.
Meeuws aloitti ammattilaisuransa K.R.C. Mechelenissä vuonna 1970. Hän siirtyi kaksi vuotta myöhemmin K. Beerschot VAViin, jossa pelasi kuusi kautta. Menestyksekkäimmät vuotensa 1977 maajoukkueeseen noussut Meeuws pelasi vasta 1970-luvun lopulla ja seuraavan vuosikymmenen alussa. Hän voitti 1979/80 Belgian mestaruuden Club Bruggessa ja myöhemmin kahdesti Standard de Liègessä. Hän edusti kauden 1984/85 myös AFC Ajaxia, mutta pelasi mestaruuteen päättyneellä kaudella vain 11 ottelua. Tämän jälkeen hän palasi kotimaahansa ja pelasi uransa kaksi viimeistä kautta KV Mechelenissä.
Belgian maajoukkueessa Meeuws pelasi 46 A-maaottelua vuosina 1977-84. Hän oli mukana Guy Thysin luotsaamassa joukkueessa, joka voitti EM-hopeaa 1980. Hän esiintyi myös kaksi vuotta myöhemmin MM-kisoissa.
Ura valmentajana.
Meeuws aloitti valmennusuransa Liersessä 1987. Hän nousi 1989 Guy Thysin seuraajaksi Belgian maajoukkuevalmentajaksi, mutta joutui jättämään tehtävänsä ennen MM-kisoja 1990 Thysin palattua tehtäviin. Hän valmensi 1990/91 Sint-Truidensea ja siirtyi sitten Royal Antwerpenin peräsimeen. Hänen johdollaan seura voitti 1991/92 Belgian Cupin mestaruuden ja seuraavalla kaudella Cup-voittajien Cupin. Hänet valittiin Belgian vuoden valmentajaksi 1993.
Menestyskauden jälkeen Meeuws siirtyi KAA Gentin päävalmentajaksi, mutta pesti jäi yhden kauden mittaiseksi. Tämän jälkeen hän luotsasi useita eri belgialaisseuroja, muttei saavuttanut mainittavaa menestystä. Vuonna 2001 hän debytoi ulkomailla luotsaamalla lyhyen aikaa turkkilaista Gençlerbirliğia. Vuonna 2003 Meeuws johdatti Raja Casablancan Marokon mestaruushopealle ja edellisvuonna Afrikan Mestarien liigan loppuotteluun. 
Raja Casablancasta lähtönsä jälkeen Meeuws toimi lyhyen aikaa Al-Gharafa Sports Clubin ja 2006/07 K.S.K. Beverenin päävalmentajana. Kesällä 2009 Meeuws teki kaksivuotisen sopimuksen marokkolaisseura FAR Rabatin kanssa. Marraskuussa 2009 hän johdatti seuran Marokon cupin mestariksi. Meeuws sai potkut tehtävistään maaliskuussa 2010 seurajohtoa tyydyttämättömien tulosten vuoksi. 
Toukokuun lopussa 2010 Meeuwsistä tuli egyptiläisen Wadi Deglan päävalmentaja. Meeuws luotsasi Wadi Deglan parhaimmillaan Egyptin liigassa sijalle 12. Lokakuussa 2011 Meeuws loukkaantui vakavasti auto-onnettomuudessa Egyptissä. Kesäkuussa 2012 Wadi Degla ja Meeuws purkivat sopimuksensa seuran talousvaikeuksien vuoksi.
Veršino-Darasunski

Veršino-Darasunski () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Tungokotšenin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Darasun-joen yläjuoksulla 56 kilometriä piirikeskuksesta Verh-Usuglista kaakkoon. Asukkaita on 6 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1861 löydetyn Darasunin kultaesiintymän yhteyteen. Sen teollinen hyödyntäminen alkoi vuonna 1911. Kaivoksen asutus sai kaupunkimaisen taajaman aseman vuonna 1932. Vuosina 1948–1953 kaivoksen yhteydessä toimi Gulag-järjestelmään kuulunut Darasunin vankileiri.
Kaivoksen lisäksi Veršino-Darasunskissa toimii maatalousyritys. Taajamassa on kaksi keskikoulua, lasten luomistyön keskus, sairaala ja poliklinikka. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla.
Tummatyrskynpolkija

Tummatyrskynpolkija ("Fregetta tropica") on eteläisen pallonpuoliskon valtamerilintu.
Koko ja ulkonäkö.
Tummatyrskynpolkija muistuttaa suuresti vaaleatyrskynpolkijaa, mutta selkä on kokonaan tummanruskea, vain yläperässä on valkoinen laikku, ja keskellä vatsaa on tumma pitkittäisjuova, jota voi olla vaikea havaita linnun lentäessä. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Tummatyrskynpolkijat pesivät eteläisen pallonpuoliskon eristyneillä saarilla Uuden-Seelannin Antipodisaarilta Etelä-Amerikan kärjen ja Antarktiksen väliseen saaristoon. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, joista "melanoleuca" pesii vain Tristan da Cunhalla ja Goughilla. Lajin populaatio on kooltaan noin puoli miljoonaa yksilöä ja sen elinympäristön ala on 192 miljoonaa neliökilometriä.
Elinympäristö.
Linnut pesivät vaikeapääsyisillä saarilla ja kalliokareilla.
Lisääntyminen.
Tummatyrskynpolkijat saapuvat pesimäsaarelleen marraskuun puolivälistä alkaen. Pari palaa samalle pesäpaikalle vuodesta toiseen. Pesät sijaitsevat rinteessä ja linnut käyvät pesällä vain öisin. Naaras munii yhden munan joulukuun lopulla-tammikuussa. Molemmat puolisot hautovat yhteensä 38–44 päivää. Ne vaihtavat haudontavuoroa kolmen päivän jaksoissa. Poikaset jättävät pesän tavallisesti huhtikuun puolivälissä noin 10 viikon ikäisinä.
Ravinto.
Poikasten ruokavalio koostuu kaloista, äyriäisistä ja vähäisessä määrin pääjalkaisista. Linnut saalistavat lentää lepattamalla lähellä merenpintaa, ja polkevat välillä vettä räpylöillään. Ne ruokailevat kaukana avomerellä sekä päivällä että yöllä, usein muiden ulappalintujen seurassa. Poikasen saama ruoka-annos painoi keskimäärin noin 10 grammaa.
Bukatšatša

Bukatšatša () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Tšernyševskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Agita-joen varrella 75 kilometriä Tšernyševskistä pohjoiseen. Taajamassa on Siperian rautatieltä Tšernyševskissä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 2 800 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunnan ovat perustaneet Kalugan läänistä muuttaneet uudisasukkaat vuonna 1911. 1800-luvun lopussa evenkit löysivät seudulta kivihiiliesiintymän, jota alettiin hyödyntää vuonna 1916. Vuonna 1930 otettiin käyttöön Bukatšatšan kivihiilikaivos. Vuonna 1932 sinne rakennettiin rautatie ja vuonna 1938 Bukatšatša sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuosina 1938–1942 kaivoksen yhteydessä toimi Gulag-järjestelmään kuulunut vankileiri.
Kaivos suljettiin kesällä 1997 tapahtuneen tulipalon jälkeen. Nykyään Bukatšatšassa toimii ompelimo. Taajamassa on kaksi keskikoulua ja lasten luomistyön keskus.
Constant Vanden Stock

Constant Vanden Stock (13. kesäkuuta 1914 – 19. huhtikuuta 2008) oli belgialainen jalkapallovaikuttaja, valmentaja ja puolustaja. 
Pelaajaurallaan Vanden Stock edusti RSC Anderlechtia ja Royal Union Saint-Gilloisea. Pelaajauransa jälkeen hän toimi Belgian maajoukkueen päävalmentajana 1958–68, muttei onnistunut luotsaamaan "Punaisia paholaisia" arvokisoihin.
Vuonna 1971 Vanden Stock siirtyi RSC Anderlechtin seurajohtajaksi ja toimi tehtävässä 16 vuoden ajan. Hänen johtokaudellaan RSC pelasi kultaiset vuotensa voittaen Cup-voittajien Cupin 1976 ja 1978 sekä UEFA Cupin 1983. Hän jätti tehtävänsä pojalleen Roger Vanden Stockille vuonna 1997. RSC Anderlechtin kotistadion on nimetty hänen mukaansa. 
Jalkapallouransa ohella Vandenstock toimi myös johtajana perhepanimo Belle Vuessa, joka on tunnettu muun muassa Lambic-oluestaan. Nykyään yritys kuuluu InBev-panimoon.
Vanden Stock kuoli 19. huhtikuuta 2008 93-vuotiaana Vogelenzangissa Brysselissä.
Tyrskynpolkijat

Tyrskynpolkijat ("Fregetta") on ulappakeijujen heimoon kuuluva valtamerilintusuku.
Tyrskynpolkijoiden sukuun kuuluu kaksi lajia, jotka elävät eteläisen pallonpuoliskon valtamerten saarilla ja Antarktiksen vesillä. Ne ovat pienikokoisia, noin 20 cm pitkiä ja 40 g painavia, ja lentävät lepattaen merenpinnan tuntumassa polkien vettä jaloillaan ja noukkien pintaan nousevia pikkukaloja, äyriäisiä ja pääjalkaisia. Ne pesivät eristyneillä saarilla ja munivat vain yhden munan.
Darasun

Darasun () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Karymskojen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ingoda-joen rannalla 66 kilometriä aluepiirin pääkaupungista Tšitasta kaakkoon ja 34 kilometriä Karymskojesta länteen. Taajaman kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 7 300 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt 1700-luvun alussa. Aluksi sen nimenä oli Ulzutujevo. Siperian radan rakentamisen yhteydessä vuonna 1897 perustettiin rautatieasema, joka sai myöhemmin nimen Darasun. Vuonna 1950 Ulzutujevosta tuli Darasunin kaupunkimainen taajama.
Darasunissa toimii kaivosteollisuuden laitteita valmistava konepaja. Taajamassa on kaksi keskikoulua, kulttuuritalo, kirjasto, kotiseutumuseo ja sairaala. Lähistöllä sijaitsee Darasunin kylpylä (Kurort-Darasun).
Jemenin energiapolitiikka

 Jemenin energiapolitiikka kertoo Jemenin energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot. 
Jemen tuottaa öljyä ja kaasua. 
Sähkö.
Vuonna 2019 alle puolet jemeniläisistä oli sähköverkon ulottuvissa, kaupungissa sähköt oli 72 prosentilla ja maaseudulla 31 prosentilla. Sähköttömiä asukkaita oli 16 miljoonaa.
Sähköstä 85% tuotettiin fossiilisilla polttoaineilla ja 15% aurinkovoimalla.
Ilmastopolitiikka.
YK:n tilastojen mukaan Jemenin hiilidioksidipäästöt henkeä kohti olivat maailman maista matalimpia vuosina 1990–2003 eli noin 0,8–0,9 tonnia per asukas vuodessa.
Renato Rascel

Renato Rascel (27. huhtikuuta 1912 Torino – 2. tammikuuta 1991 Rooma) oli italialainen näyttelijä ja laulaja. Hän edusti maataan vuoden 1960 Eurovision laulukilpailussa laululla ”Romantica” ja sijoittui kahdeksanneksi.
Rascel sävelsi ”Arrivederci Roma” -kappaleen.
Jemenin ympäristöpolitiikka

 Jemenin ympäristöpolitiikkaan liittyvät paikalliset ja maailmanlaajuiset ympäristökysymykset ja kansainväliset, valtiolliset ja kunnalliset sopimukset ja ohjauskeinot, keskustelu, tutkimus ja rahoitus. Ympäristöpolitiikkaan vaikuttavat puolueet, rahoittajat, asukkaat, yhteisöt, yhdistykset, kansalaisliikkeet ja lehdistö. Ympäristöpolitiikka vaikuttaa lajien monimuotoisuuteen ja kansanterveyteen.
Jemenin talous on UNEPin mukaan riippuvainen kalastuksesta ja öljystä. Mahmoud Mohamed Shidiwah on ympäristöviraston puheenjohtaja (Yemen's Environmental Protection Agency). Vaikka kalansaaliit ovat nousseet 30 % ja vienti 25 % maailmanpankin raportin mukaan kalakannat heikkenee paikoittain.
Vesi.
YK:n vuoden 2006 raportin mukaan Jemenissä pohjaveden taso laskee yli metrin vuodessa. WWF:n vuoden 2008 raportin mukaan maailman keskimääräinen vedenkulutus henkeä kohti vuodessa oli 1,2 miljoonaa litraa, mutta määrä vaihteli Yhdysvaltojen 2,48 milj. litrasta Jemenin 0,6 milj. litraan.
Uhanalaiset eläimet.
Sarvikuonon sarvien kauppa alkoi Jemenissä 1970-luvulla. Vuonna 1994 40 % maailman sarvikuonojen sarvien kaupasta tapahtui Jemenissä.
Maailmanperintöluettelo.
Maailmanperintöluetteloon sisältyy Sanaan vanha kaupunki, Sokotra, Zabid ja Shibām.
Mogzon

Mogzon () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Hilokin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Hilokiin laskevan Hila-joen suussa 120 kilometriä (rautateitse) Hilokin kaupungista koilliseen. Taajaman kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 4 200 henkeä (vuonna 2009).
1800-luvun lopussa seudulla sijaitsi Mokzonin burjaattikylä. Vuonna 1895 alettiin rakentaa Aršanin rautatieasemaa, joka myöhemmin siirrettiin idemmäs ja sai nimen Mogzon. Taajaman tärkein työnantaja on rautatieliikenne.
Anna Tapio

Anna Helena Tapio (18. heinäkuuta 1900 Kylmäkoski – 8. joulukuuta 1971 Nokia) oli suomalainen puutarhaopettaja ja Anna Tapion koulun (vuoteen 1989 Aitoon kotitalouskeskikoulu) ensimmäinen johtaja. Koulu on nimetty hänen mukaansa. Hän johti koulua 26 vuotta, ollen sen rehtorina 1952–1964.
Tapio suoritti puutarhaopettajan tutkinnon ja työskenteli aluksi Nokian kumitehtaalla. Hän oli vuodesta 1926 Aitoon puutarhakoulun opettaja ja vuodesta 1933 itse perustamansa Aitoon talous- ja puutarhakoulun johtaja. Vuonna 1940 hän perusti Aitoon kotitalouskeskikoulun, jonka rehtoriksi hän ryhtyi vuonna 1952. Hän lahjoitti koulun omistuksen Anna Tapion säätiölle 1950-luvun lopussa. Tapio kuului kokoomuksen puoluevaltuustoon ja oli Luopioisten kunnanvaltuutettuna yhdeksän vuotta.
Ihmisoikeudet Jemenissä

Tämä artikkeli käsittelee ihmisoikeuksien tilaa Jemenissä.
YK:n mukaan Jemenin inhimillisen kehityksen indeksi oli matala vuonna 2004. YK:n arviossa Jemen oli sijalla 150 arvioidusta 177:stä maasta vuonna 2004. Jemenin sananvapaudessa, reiluissa tuomioissa, kuolemantuomioissa, naisten oikeuksissa ja pakolaispolitiikassa on parannettavaa.
Sananvapaus.
Amnesty Internationalin mukaan (2009) Jemenissa vangittiin vuonna 2008 satoja opposition jäseniä, joista osa toisinajattelijoilta. Elokuussa 2008 hallitus ja oppositio vapauttivat vankeja, mutta se ei estänyt uusia vangitsemisia.
Koulutus.
Vuonna 2008 aikuista jemeniläisistä osasi lukea 54 %.
Naisten syrjintä.
Amnesty Internationalin mukaan Jemenissä on naisten syrjintää. Lainsäädäntöön tehtiin joitakin parannuksia vuonna 2008, mutta esimerkiksi tyttöjen avioliitot 8-vuotiaina ovat edelleen sallittuja.
Oikeus.
Oikeudenkäynnit eivät ole täysin riippumattomia ja reiluja. Poliisin toiminta rauhanomaisia mielensoittajia kohtaan ei aina täyttänyt ihmisoikeuksien vaatimuksia vuonna 2008.
Kuolemantuomio.
Jemen, kuten Irak, Iran ja Saudi Arabia, langettaa kuolemantuomioita. Vuonna 2008 tapettiin 18 vankia, mutta satoja oli tuomittuna. Kehityksessä on positiivisia merkkejä siten, että arabimaat, mukaan lukien Jemen, eivät vastustaneet YK:n kuolemantuomion lakkautustavoitetta joulukuussa 2008.
Al-Qaida.
Al-Qaidan sanotaan toimivan Jemenissä. Syyskuussa 2008 Al-Qaidan syyksi väitettiin pommihyökkäystä Sanaassa, joka surmasi 16 ihmistä Yhdysvaltojen suurlähetystössä.
Pakolaiset.
Jemen on ratifioinut kansainväliset vuoden 1951 ja 1967 pakolaissopimukset. Jemenissä oli vuonna 2008 yli 40 000 somalipakolaista. Noin 1300 somalipakolaista palautettiin vastoin tahtoaan.
HMS Wishart

HMS Wishart (viirinumero D67) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Thornycroftin valmistama parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin tammikuussa 1918 vuosien 1918–1919 laivasto-ohjelman 13. tilauksessa John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 18. toukokuuta 1918. Alus laskettiin vesille 18. heinäkuuta 1919. Alus nimettiin Vigon taistelussa 1702 kunnostautuneen aluksenpäällikön amiraali James Wishartin mukaan. Alus poikkesi luokkansa aluksista, koska sen savuhormit olivat lähes saman pituisia.
Palvelus.
Maailmansotien välillä alus oli Atlantin laivastossa ja myöhemmin Välimeren laivastossa päällikkönään lordi Louis Mountbatten. Helmikuussa 1945 alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin 20. maaliskuuta romutettavaksi T. W. Wardille Inverkeithingiin, jonne se saapui hinattuna Japanin antauduttua.
Arabiemiraattien energiapolitiikka

Arabiemiraattien energiapolitiikka kertoo Arabiemiraattien energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot. Arabiemiraatit tuottavat öljyä ja kaasua.
IEA:n mukaan Arabiemiraatit olivat vuonna 2007 maailman "10. suurin öljyntuottajamaa" (136 Mt, 3,5 % maailman tuotannosta) ja "5. suurin öljynviejämaa" (105 Mt).
Arabiemiraateilla on maailman 7. suurimmat öljy- ja maakaasuvarat.
Energiankulutus.
Arabiemiraattien energiankulutus henkeä kohti oli vuonna 2020 maailman neljänneksi suurin.
Arabiemiraattien energiankulutus vuonna 2008 oli PB:n tilastojen mukaan öljyekvivalentteina öljyä 23 milj. tn ja maakaasua 52 milj. tn. Energiankulutus oli yhteensä vuonna 2008: 75 milj. tn ja vuonna 2007: 65 milj. tn. Tämän tilaston mukaan Arabiemiraateissa ei käytetty hiiltä, ydinvoimaa eikä vesivoimaa.
Energiantuotanto ja vienti.
Arabiemiraatit tuottaa, jalostaa ja vie öljyä ja maakaasua.
Vuonna 2020 Arabiemiraattien sähköntuotannosta 95.7% perustui fossiilisiin polttoaineisiin, 1.3% ydinvoimaan ja 3% aurinkoenergiaan. Barakahin ydinvoimala tulee valmistuttuaan hoitamaan 25% maan sähkönkulutuksesta. Kolmas sen neljästä yksiköstä käynnistyi syksyllä 2022.
Arabiemiraateilla on kunninahimoinen suunnitelma fossiilisten polttoaineiden korvaamiseen ilmastoystävällisemmillä energialähteillä. Maassa on käytössä ja rakenteilla laajoja aurinkopanelipuistoja.
Ilmastopolitiikka.
YK:n tilastojen mukaan Arabiemiraattien hiilidioksidipäästöt henkeä kohti olivat arvioiduista maailman maista 3. korkeimmat vuosina 1990–2003. Vuosina 1996–1997 hiilidioksidipäästö puolittui, mutta muutoin trendi oli kasvava välillä 1990–2003. Vuonna 2003 hiilidioksidipäästö henkeä kohti oli noin 2,5-kertainen Suomeen verrattuna.
Telmuksen taikatalo

Telmuksen taikatalo on vuonna 1992 ilmestynyt Joel Hallikaisen kolmas albumi. Albumin kappaleet ovat tyylilajiltaan lastenmusiikkia. Albumin julkaisi Tahti-Musiikki Oy.
Kappaleet.
Säv. &amp; san. Hallikainen, ellei toisin mainita. Sovitukset ja orkesterin johto: Jouni Lehtonen.
Hans-Dietrich von Tiesenhausen

Hans-Dietrich von Tiesenhausen (22. helmikuuta 1913, Riika – 17. elokuuta 2000, Vancouver) oli Saksan laivaston sukellusvenepäällikkö toisessa maailmansodassa.
Ura.
Vapaaherra von Tiesenhausen syntyi Riiassa vanhaan baltiansaksalaiseen aatelissukuun. Hän aloitti uransa Saksan laivastossa vuonna 1934 ja oli muun muassa mukana partioimassa kevyt risteilijä "Nürnbergillä" Espanjan vesillä sisällissodan aikana. Hänen uransa sukellusveneissä alkoi "U-23:lla" Otto Kretschmerin ja Adalbert Schneen alaisuudessa loppuvuonna 1939. von Tiesenhausenin palvelus jatkui "U-93:lla" toisen myöhemmin tunnetun päällikön, Klaus Korthin alaisuudessa.
Keväällä 1941 von Tiesenhausen sai komentoonsa oman veneen, "U-331:en" ja seuraavana talvena hänet ylennettiin kapteeniluutnantiksi. Ensimmäisen partiomatkan "U-331" teki Atlantilla. Syyskuussa vene läpäisi toisella partiomatkallaan Gibraltarin salmen ja alkoi siitä eteenpäin operoida Välimerellä. 25. marraskuuta von Tiesenhausen saavutti suurimman voittonsa upottamalla kolmella torpedolla Britannian kuninkaallisen laivaston Queen Elizabeth -luokan taistelulaivan "HMS Barhamin" Libyan rannikolla Sollumin edustalla. Marraskuussa 1942 "U-331" joutui kymmenennellä partiomatkallaan Fairey Swordfish -torpedokoneen hyökkäyksen kohteeksi ja tuhoutui. von Tiesenhausen ja 15 muuta miehistön jäsentä pelastettiin ja otettiin sotavangeiksi.
Sodan jälkeinen elämä.
Vietettyään vuosia sotavankeudessa Britanniassa ja Kanadassa hän palasi 1947 Saksaan, missä alkoi työskennellä puuseppänä. 1950-luvun alussa hän palasi Kanadaan ja saikin myöhemmin maan kansalaisuuden. Hän eli lopun elämäänsä Vancouverin alueella ja toimi sisustussuunnittelijana sekä luontokuvaajana. von Tiesenhausen kuoli 87-vuotiaana elokuussa 2000.
Angélica Aragón

Angélica Aragón (s. 11. heinäkuuta 1953 México) on meksikolainen näyttelijä. Hän on esiintynyt lukuisissa telenoveloissa. Lisäksi hänellä on ollut rooleja monissa elokuvissa, joiden joukossa ovat "Dyyni" (1984), "Rakkauden pilvitarha" (1995) ja "Isä Amaron rikos" (2002). Hän on toiminut myös yhteiskunnallisena aktivistina.
Aragón on saanut kolme hopeista Arielia ja ollut lisäksi neljästi ehdolla sen saajaksi.
Benji Schwimmer

Benjamin Daniel Schwimmer (s. 18. tammikuuta 1984) on yhdysvaltalainen ammattitanssija, koreografi ja näyttelijä. Hän voitti amerikkalaisen Tanssi jos osaat -TV-kisan toisen tuotantokauden vuonna 2006.
Kirkonmäki

Kirkonmäki voi tarkoittaa seuraavia:
Muita.
Kirkonmäki-nimisten paikkojen mukaan nimettyjä:
Sandrine Kiberlain

Sandrine Kiberlain (s. 25. helmikuuta 1968 Boulogne-Billancourt, Hauts-de-Seine, Ranska) on ranskalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Les patriotes" (1994), "Ollako? (vai ei)" (1995), "Un héros très discret" (1996), "Le septième ciel" (1997), "À vendre" (1998), "Robert-ei-saa" (1999), "Betty Fisher" (2001), "Teidän jälkeenne" (2003), "Très bien, merci" (2007), "Le petit Nicolas" (2009), vuonna 2010 Gérard Depardieun kanssa elokuvassa "Une femme d'affaires".
Yksityiselämä.
Kiberlain on ollut naimisissa näyttelijä Vincent Lindonin kanssa vuodesta 1998, mutta he asuvat erillään. Heillä on vuonna 2003 syntynyt tytär. Kiberlainin kerrottiin keväällä 2015 olevan yhdessä näyttelijä Édouard Baerin kanssa.
Luettelo maailman rikkaimmista ihmisistä Forbesin mukaan

Luettelo maailman 10 varakkaimmasta henkilöstä vuosina 2000–2021 perustuu Forbesin vuosittain julkaisemaan miljardöörien listaukseen, Luettelosta on jätetty pois kuninkaalliset, joiden varallisuus perustuu heidän hallitsija-asemaansa,
10 rikkainta vuonna 2021.
Vuoden 2021 dollarimiljardöörien listalla oli 2 755 miljardööriä, joiden yhteenlaskettu varallisuus sisälsi 13,1 biljoonan dollarin arvosta pörssiyhtiöiden osakkeita keväällä 2021, Päiväkohtaiseen (reaaliaikaiseen) osake-arvoihin perustuvilla omaisuuserien arvostuksilla listan järjestys ja omistusten arvo saattaa poiketa edellä esitetystä, Päiväkohtaisesti päivittyvää miljardöörilistaa julkaisee Forbesin ohella Bloomberg nimellä "Bloomberg miljardiaaires Index",
10 rikkainta vuonna 2018.
Huomaa, että päiväkohtaiseen (reaaliaikaiseen) osake-arvoihin perustuvilla omaisuuserien arvostuksilla listan järjestys ja omistusten arvo saattaa poiketa edellä esitetystä, Vastaavaa päiväkohtaisesti päivittyvää miljardöörilistaa (tosin vain 500 rikkaimmasta) julkaisee Bloomberg nimellä "Bloomberg miljardiaaires Index",
Jeffrey Lieber

Jeffrey Lieber (s. 1969) on televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän syntyi Evanstonissa, Illinoisissa, Yhdysvalloissa ja kävi "Evanston Township High School"ia. Lieber on yksi televisiosarjan "Lost" luojista.
ABC palkkasi Lieberin kirjoittamaan pilottijakson sarjalle "Lost". Projektin kehittyessä ABC hyväksyi mukaan myös J.J. Abramsin ja Damon Lindelofin.
"Lostin" ohella Lieber on ollut mukana elokuvien "Tuck Everlasting" ja "Tangled" käsikirjoitusprosessissa sekä luonut ja tuottanut FOXille (2004) ja Sony Pictures Televisionille (2008) esittämättömiä televisiopilotteja.
Lieberin ja Jerry Bruckheimerin sarjaa "Miami Medical" esitetään CBS:llä ainakin vuosien 2009 ja 2010 välinen televisiokausi.
Sonya Walger

Sonya Walger (s. 6. kesäkuuta 1974 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä. Hän on luultavasti tunnetuin roolistaan HBO:n sarjassa "Tell Me You Love Me" (2007) ja Penelope ”Penny” Widmoren roolista ABC:n "Lostissa". Walger esitti myös Olivia Benfordia ABC:n draamasarjassa "FlashForward".
Biografia.
Sonya Walger syntyi Lontoossa, Britanniassa ja kävi yksityistä Wycombe Abbey -koulua ja opiskeli englantilaista kirjallisuutta Oxfordin yliopistossa. Walger osaa puhua ranskaa ja espanjaa, sillä hänen isänsä on argentiinalainen.
Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtaja

Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtaja on henkilö, joka johtaa elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskusta (ELY). Ylijohtaja on yksi ELY-keskuksen vastuualuejohtajista, ja hän hoitaa tehtävää oman toimensa ohella.
ELY-keskuksen vastuualueen johtajan ja näin ollen myös ylijohtajan viran kelpoisuusvaatimuksena on ylempi korkeakoulututkinto, tehtävän edellyttämä monipuolinen kokemus, käytännössä osoitettu johtamistaito ja johtamiskokemus.
Ylijohtajat.
Valtioneuvosto nimitti ensimmäiset ELY-keskusten ylijohtajat vuonna 2009. Virkojen määräaika on viisi vuotta ja ensimmäiset ylijohtajat aloittivat viroissaan vuonna 2010.
Ilmari Rostila

Ilmari Rostila (s. 1950 Helsinki) on suomalainen sosiaalityön oppiaineen ja hyvinvointipalvelujen järjestämisen maisteriohjelman professori Tampereen yliopiston Porin yksikössä. Porin yksikön johtajana hän toimi 2004–2006. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden tohtori.
Rostila on Tampereen kaupunginvaltuuston perussuomalaisten ryhmän puheenjohtaja. Hän on Suomalaisuuden liiton hallituksen jäsen sekä Vapaa kielivalinta ry:n perustajajäsen ja puheenjohtaja vuodesta 2007.
Rostila vastustaa pakkoruotsia. Hänen mielestään kielipolitiikka on irrallaan todellisuudesta, sillä kielitaidon osaamisen tarpeet eivät vastaa toteutunutta kielipolitiikkaa. 
Hänen poikansa Onni on Perussuomalaisten kansanedustaja.
Livermore

Livermore (aiemmin "Livermores", "Livermore Ranch" ja "Nottingham") on kaupunki Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungissa oli 73 345 asukasta. Vuoden 2008 epävirallisessa väestönlaskennassa Livermoressa oli 90 324 asukasta. Kaupunki perustettiin vuonna 1835.
Livermoren tärkein työnantaja on kaupungin liepeillä sijaitseva Lawrence Livermore National Laboratory, suuri ydintutkimuskeskus.
Vapaa kielivalinta

Vapaa kielivalinta on rekisteröity yhdistys, jonka tarkoituksena on pakollisen ruotsin opetuksen ja ns. virkamiesruotsin poistaminen. Järjestön puheenjohtajana toimii Tampereen yliopiston hyvinvointipalvelujen professori ja Suomalaisuuden Liiton hallituksen jäsen Ilmari Rostila. 
Loka- ja marraskuussa 2012 Vapaa kielivalinta järjesti ruotsin kielen vapaaehtoisuutta ajavan mainoskampanjan Tampereen busseissa. Maaliskuussa 2013 yhdistys oli yksi pakkoruotsin vastaisen kansalaisaloitteen liikkeelle laittaneista järjestöistä.
Brendan Malone

Brendan Malone (21. huhtikuuta 1942 – 10. lokakuuta 2023) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja, joka valmensi NBA:ssa yhteensä 27 kauden ajan ja voitti Detroit Pistonsin apulaisvalmentajana kahdesti NBA:n mestaruuden. Malone toimi urallaan myös Toronto Raptorsin ja Cleveland Cavaliersin päävalmentajana.
Ura.
Malonen ura alkoi 1967 New Yorkin Power Memorial Academyn valmentajana. 1970-luvulla hän siirtyi yliopistosarjoihin ja toimi Fordhamin, Yalen ja Syracusen yliopiston koripallojoukkueiden apuvalmentajana. Rhode Islandin yliopiston joukkuetta hän valmensi 1984–1986.
Malonen NBA-ura alkoi 1986, kun päävalmentaja Hubie Brown valitsi hänet apulaisekseen. Malone valmensi kahden kauden ajan New York Knicksiä ja toimi sen jälkeen Chuck Dalyn apulaisvalmentajana Detroit Pistonsissa. Siellä hän valmensi vuodesta 1988 vuoteen 1995. Pistons voitti tuona aikana kaksi kertaa NBA:n mestaruuden ja oli kaikkiaan kolmasti finaaleissa.
Malone toimi Toronto Raptorsin päävalmentajana kauden 1995–1996, joka oli joukkueen ensimmäinen NBA:ssa. Raptorsista Malone palasi Knicksiin, jonka apulaisvalmentaja hän toimi 1996–2000. Knicks ylsi Malonen viimeisellä kaudella, keväällä 2000 NBA-finaaleihin.
Knicksin jälkeen Malone valmensi Indiana Pacersissa 2000–2003, uudestaan Knicksissä 2003–2004 ja Cleveland Cavaliersissa 2004–2005, jolloin hän nousi 18 otteluksi väliaikaiseksi päävalmentajaksi. Malone valmensi apulaisvalmentajana NBA:ssa vielä kausilla 2007–2012 Orlando Magicissa ja kaudella 2014–2015 Detroit Pistonsissa.
Brendan Malonen pojasta Michaelista tuli myös koripallovalmentaja, joka toimi Denver Nuggetsin päävalmentajana, kun joukkue voitti keväällä 2023 NBA:n mestaruuden.
Länttä kohti

Länttä kohti on suomalainen kokoelma-albumi vuodelta 1971. Se sisältää suomeksi käännettyjä countrykappaleita. Albumilla esiintyvät Eija Merilä, Jussi Raittinen, Erkki Liikanen ja Kai Lind. 
Rocket Records julkaisi albumista CD-version yhdessä "Kantri" -levyn kanssa 16.6.2010.
RMS Albania (1900)

RMS Albania oli höyrylaivaliikenteessä monilla eri varustamoilla toiminut höyrylaiva. Laiva rakennettiin C S Swan &amp; Hunterin telakalla Wallsendissa "Consuelo"-nimellä.
Alus myytiin vuonna 1909 Thomson Line -varustamolle. Tuolloin sen nimi muutettiin "Cairnronaksi".
Cunard Linen omistuksessa.
Thomson Line myi laivan Cunard Linelle vuonna 1911, jolloin laiva sai nimen "Albania" (myöhemmin käytettiin nimeä: Albania I). 2. toukokuuta 1911 se aloitti liikennöinnin Southampton-Halifax -reitillä. Myöhemmin Albaniasta tuli ensimmäinen Cunard Linen alus, joka aloitti reitin St. Lawrence -joella Montrealiin. Talvikuukausina merijään johdosta se ajoi Portlandiin.
Kuuden kuukauden kuluttua ostosta, Albania laitettiin myyntiin. 
Bank Linen omistuksessa.
12. kesäkuuta 1912 Bank Line osti laivan 20 000 punnalla, jolloin se sai "Poleric"-nimen. Poleric pysyi varustamon palveluksessa vuoteen 1929. Vuonna 1930 laiva romutettiin.
Kaamos (yhtye)

Kaamos oli suomalainen proge-yhtye, joka oli toiminnassa 1970-luvulla. Se julkaisi vain yhden albumin, "Deeds and Talks" vuonna 1977. Albumi ilmestyi turkulaisten laulajaveljesten Matin &amp; Tepon levymerkillä M&amp;T Production.
Levymerkki ja toisaalta progressiivisen rockin kannalta hankala julkaisuajankohta punkin noustessa lienevät osasyyllisiä siihen, että albumi ei ole saavuttanut täysin ansaitsemaansa arvostusta . Albumi sai kuitenkin ilmestymisvuotenaan suitsutusta levykriitikoilta, ja sitä kommentoitiin muun muassa ”Vuoden albumina” ja ”tärkeimpänä tapahtumana Suomi-progessa sitten Wigwamin perustamisen”.
Ajan saatossa myös muut kuin kriitikot ovat alkaneet arvostaa levyä.. Svart Records julkaisi siitä rajoitetut uusinta LP-painokset tammikuussa 2016. Lisäksi Rocket Records julkaisi albumista vuonna 2010 CD-painoksen 27. tammikuuta. Omien kappaleiden lisäksi Kaamos esitti keikoilla muun muassa Yesin ja Jack Brucen materiaalia.
Yhtyeessä soittivat rumpali Johnny Gustafsson, basisti Jakke Leivo, kosketinsoittaja Kyösti Laihi sekä kitaristi Ilpo Murtojärvi, joka myös sävelsi kaikki Kaamoksen albumin kappaleet. Sanoittajana toimi Jocke Sumelius ja vakiomiksaajana Erik Gylphe. Yhtyeen perustamisvaiheessa vuonna 1973 kitaristina oli Peter Stråhlman, rummuissa Eero Valkonen, uruissa Ilkka Poijärvi ja basistina Eero Munter.
Yhtyeessä soittanut Ilpo Murtojärvi sai vuonna 2011 Varsinais-Suomen taidetoimikunnan taidepalkinnon. Vuonna 2015 Turku Jazz ry. nimitti Murtojärven Vuoden artistiksi tunnustuksena monipuolisesta työskentelystä jazz-musiikin säveltäjänä, sovittajana ja soitonopettajana.
Hans von Rettig

Hans Fredric Leopold von Rettig (2. joulukuuta 1894 Turku – 22. toukokuuta 1979 Turku) oli suomalainen liikemies. Hän syntyi rikkaaseen von Rettigin tehtailijasukuun, joka omisti P. C. Rettig &amp; Co. -tupakkatehtaan. Myöhemmin hän toimi perheyrityksen lisäksi myös laivanvarustajana. Vuonna 1936 hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvo ja vuonna 1945 vuorineuvoksen arvo. von Rettigin vanhemmat olivat Anna von Rettig ja Henning von Rettig. Hans von Rettig oli naimisissa Edith Silanderin ja myöhemmin Disan Lindkvistin kanssa. Avioliitostaan Silanderin kanssa von Rettigillä oli poika Gilbert ja tytär Marianne. 
Hans von Rettig ehti kirjoittautua Dresdenin kauppakorkeakouluun vuonna 1914, mutta jo samana vuonna ensimmäisen maailmansodan syttyminen keskeytti nuoren tehtailijan opinnot. Rettig jäi Turkuun työskentelemään sukunsa tupakkatehtaaseen, jonka johtoon hän nousi isänsä Henning von Rettigin kuoltua vuonna 1924. Liiketoiminta menestyi hyvin Hansin johdossa, kunnes toisen maailmansodan aikainen raaka-ainepula pakotti supistamaan tuotantoa ja vetämään joitakin tuotteita pois markkinoilta. Vuonna 1926 Hans von Rettigistä tuli Höyrylaiva Oy Boren pääosakas sekä hallituksen puheenjohtaja. Hieman myöhemmin hän oli myös mukana perustamassa laivanvarustusosakeyhtiö Orienttia 1927 ja varustamoyhtiö Re-Beniä 1948. Merihenkisyys leimasi muutoinkin Hans von Rettigiä, sillä hän oli innokas purjehtija sekä pitkään mm. Airisto Segelsällskapin varakommodori. Tupakkatehtaan johdosta Hans vetäytyi vasta 82-vuotiaana vuonna 1976.
Hans von Rettig tunnettiin Suomessa myös filantrooppina ja mesenaattina. Hän esimerkiksi lahjoitti Åbo Akademille huomattavan summan teologisen tiedekunnan perustamista varten, ja myöhemmin hän tuki kulttuurihistorian professuurin perustamista Turun yliopistoon.
Vuonna 1928 Rettig rakennutti Turkuun barokkiklassistisen Villa von Rettigin perheensä yksityisasunnoksi. Vanhan Suurtorin läheisyydessä sijaitsevan palatsin suunnitteli arkkitehti Valter Jung. Hans von Rettigin kuoleman jälkeen palatsi jäi moneksi vuodeksi autioksi, kunnes se otettiin 1980-luvun loppupuolella näyttelykäyttöön. Vuodesta 1991 lähtien palatsi on kuulunut Matti Koivurinnan säätiölle, ja nykyisin siellä toimii historian ja nykytaiteen museo Aboa Vetus &amp; Ars Nova.