tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Feeli Isosomppi

Feeli Johannes Isosomppi (Felix Iso-Somppi, 15. lokakuuta 1909, Kauhava – 20. helmikuuta 1972 Hyvinkää) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 70.
Kauhavalainen Feeli Iso-Somppi oli mukana talvisodassa lääkintämiehenä. Hän työskenteli kaiken aikaa etulinjassa, vaikka kranaattiräjähdys oli vaurioittanut pahoin hänen rumpukalvojaan.
Iso-Sompin uhrautuva työskentely havaittiin Jalkaväkirykmentti 37:n johtoportaassa jo hyökkäysvaiheen aikana, ja esitys urhean lääkintäaliupseerin nimittämiseksi Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi lähti päämajaan 3. lokakuuta 1941 varustettuna 19. Divisioonan komentajan, eversti Hannu Hannukselan allekirjoituksella: Lääkintäalikersantti Isosomppi pelasti rohkealla ja oma-aloitteisella toiminnallaan Särkisyrjän taisteluissa 18.–19. heinäkuuta 1941 suuren määrän vaikeasti haavoittuneita, jotka osittain takaisinlyödyssä hyökkäyksessä olivat liikuntakyvyttöminä jääneet etumaastoon, joka oli vihollisen voimakkaan tulen alaisena.
Leppäselän taistelussa 29. heinäkuuta 1941 alikersantti Isosomppi haavoittuneita etumaastosta noutaessaan oma-aloitteisesti ulotti tiedustelunsa vihollisen linjoille asti saaden selville vihollisen asemien sijoituksen.
Putrolammen taistelussa 11. elokuuta 1941 Isosomppi noutaessaan muutamia päiviä aikaisemmin Kokkomäelle tehdyssä väkivaltaisessa tiedustelussa kaatuneen aseveljensä ruumista, ulotti tiedustelunsa jälleen oma-aloitteisesti tavoitettaan pitemmälle havaiten ennen muita partioita vihollisen juuri irrottautuvan, minkä havainnon tuloksena koko pataljoonan keskeytynyt hyökkäys pääsi jälleen jatkumaan.
Pien-Kallelovan taistelussa 6. syyskuuta 1941 Iso-Somppi erinomaisella rohkeudella nouti ankarasta tulesta välittämättä noin 40 metrin päähän vihollisbunkkerista kaatuneen aseveljensä ruumiin. Lääkintäkersantti Isosomppi nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 17. heinäkuuta 1942.
Särkisyrjän ja Leppäselän taisteluiden aikana Isosomppi palveli korpraalina 1.KKK/JR 37:n riveissä. Putrolammen taisteluiden aikana 9. elokuuta hän sai siirron 1./JR 37:n lääkintäaliupseeriksi. Alikersantiksi hänet ylennettiin 28. elokuuta 1941.
Sotien jälkeen.
Sotien jälkeen Feeli Isosomppi toimi työnjohtajana ja ulkovaraston hoitajana VR:n Hyvinkään konepajalla. Terveys oli huono: jalat olivat heikossa kunnossa polvinivelien kulumisen takia ja veritulppa oli kulkenut sydämen läpi. Isosomppi säilytti loppuun saakka ihmisiä auttavaisen ja tyynen mielenlaatunsa. Aivan kuten hän oli tehnyt rintamallakin. 
Isosomppi ylennettiin ylikersantiksi 4. kesäkuuta 1968.
Hänet on haudattu Tuusulan Paijalan hautausmaalle.
Perhe.
Feeli Isosompin vanhemmat olivat talollinen Kustaa Isosomppi ja Sanna Maria Perälä. Hän oli naimisissa kahdesti. Isosompin ensimmäinen puoliso oli Vieno Korhonen, jonka kanssa liitto päättyi vuonna 1943. Avioliitossa syntyi kaksi lasta. Isosompin toinen puoliso oli Vieno Tuominen, jonka kanssa hän sai yhden lapsen.
Pichichi-palkinto

Pichichi-palkinto () on Espanjan jalkapalloilussa kauden parhaalle maalintekijälle annettava palkinto, jonka myöntää urheilulehti "Marca". "Marca" aloitti palkinnon jakamisen vuonna 1953 yhdessä "Arriba"-sanomalehden kanssa, ja se on nimetty 1910- ja 1920-luvuilla Athletic Bilbaossa pelanneen Pichichin (oik. Rafael Moreno Arazandi) mukaan. Oheisessa taulukossa on listattu myös vuotta 1953 edeltäneiden kausien parhaat maalintekijät.
Eniten maalikuninkuuksia on voittanut Lionel Messi, kahdeksan kertaa.
Kauden parhaalle maalivahdille myönnettävä vastaava palkinto on nimeltään Zamora.
Delaunay’n rataelementit

Delaunay’n rataelementit ovat taivaanmekaniikassa käytetty joukko vakioita, joilla voidaan ilmaista taivaankappaleen avaruudessa kulkema rata. Elementit kehitti ranskalainen matemaatikko ja tähtitieteilijä Charles-Eugène Delaunay tutkiessaan Kuun liikettä 1800-luvun puolivälissä. Delaunay'n elementit muistuttavat jonkin verran taivaankappaleen radan yleisemmin käytettyjä elliptisiä elementtejä, mutta niillä kaikilla ei ole yhtä selkeää geometristä tulkintaa.
Matemaattisesti Delaunay'n elementit ovat joukko kappaleen liikkeeseen liittyviä vaikutus- ja kulmamuuttujia. Niiden käyttö liittyy yleensä tilanteisiin, jossa tavallisesti ellipsiradalla liikkuvaan kappaleeseen kohdistuu jonkin muun kappaleen, yleensä toisen planeetan, aiheuttama häiriö, sillä rataelementtien muutosta kuvaavat yhtälöt on huomattavasti yksinkertaisempaa kirjoittaa käyttäen Delaunay'n elementtejä elliptisten elementtien sijaan.
Yhteys elliptisiin elementteihin.
Kun merkitään keskustähden massaa formula_1 ja tutkittavan planeetan massaa formula_2 (formula_3 on gravitaatiovakio) ja kirjoitetaan 
formula_4,
Delaunay'n elementtien formula_5, formula_3, formula_7, formula_8, formula_9 ja formula_10 sekä elliptisten elementtien formula_11, formula_12, formula_13, formula_14, formula_15 ja formula_16 välillä ovat voimassa seuraavat relaatiot:
formula_17
formula_18
formula_19
formula_20
formula_21
formula_22
Puebla de Zaragoza

Heroica Puebla de Zaragoza tai Puebla on Pueblan osavaltion pääkaupunki Meksikossa. Puebla on Meksikon neljänneksi suurin kaupunki. Sen asukasluku on noin 1,5 miljoonaa (2020). Metropolialueella asuu lähes 3,2 miljoonaa asukasta.
Maantiede.
Puebla sijaitsee Pueblan laaksossa tulivuorten ja lumihuippuisten vuorten ympäröimänä 2 162 metrin korkeudessa merenpinnannasta, ja noin 130 km pääkaupunki Méxicosta. Sijainti on strategisesti tärkeä Mexicon ja Veracruin sataman välissä.
Puebla on kärsinyt toistuvasti voimakkaiden maanjäristysten aiheuttamista vaurioista, mutta lukuisia siirtomaa-ajan rakennuksia on säilynyt ruutuasemakaavaan rakennetussa historiallisessa keskustassa, joka nimettiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1987. Monissa näistä rakenteista on käytetty koristeellisia lasitettuja Talavera-laattoja, jotka varhaiset asukkaat toivat kaupunkiin Talavera de la Reinan alueelta läheltä Toledoa Espanjassa.
Historia.
Puebla perustettiin 1531 nimellä "Puebla de los Ángeles". Sen rajat noudattelivat Tlaxcalan, Cholulan ja Cuauhtinchanin alkuperäiskansojen hallintoalueiden rajojen sillä Espanjan kuningas oli käskenyt olla ottamatta haltuunsa alkuperäiskansojen alueita. Alkuperäinen renessanssi-ihanteiden mukainen ruutukaava muodostui koillis-kaakkoissuuntaisista suorakaiteen muotoisista neliöistä. 
Kaupungin merkitystä 1500-luvulla kuvaavat sen saamat useat arvonimet: Vuonna 1558 se nimitettiin "Los Angelesin jaloksi ja uskolliseksi kaupungiksi", ja vuonna 1576 se julistettiin toisella kuninkaallisella asetuksella "Los Angelesin erittäin jaloksi ja uskolliseksi kaupungiksi". Jeesuiitat perustivat kaupunkiin oppilaitoksen vuonna 1578.
1800-luvun puolivälin uudistuslait edellyttivät monien uskonnollisten instituutioiden sulkemista, mikä vaikutti kaupunkikuvaan. Kuitenkin kirkollisten rakennusten sijaan alkoi kukoistaa julkisten ja yksityisten rakennusten suunnittelu.
Yhdysvaltain joukot miehittivät Pueblan vuonna 1847 Meksikon–Yhdysvaltain sodan aikana. Pueblan taistelun aikana (5. toukokuuta 1862) pieni meksikolaisjoukko torjui kenraali Ignacio Zaragozan johdolla ranskalaisten lukumäärältään suuremmat joukot. Myöhemmin kaupunki nimettiin kenraalin kunniaksi uudelleen Puebla de Zaragozaksi, ja 5. toukokuuta (Cinco de Mayo) tuli Meksikon kansallispäivä. Pueblasta kotoisin olleet Serdanin veljekset olivat merkittävässä roolissa Meksikon vallankumouksen aloittamisessa vuonna 1910.
Kulttuuri.
Pueblan vuonna 1648 valmistunut tuomiokirkko on Meksikon toiseksi suurin. 
Kaupungissa on yli 20 yliopistoa.
Talouselämä ja liikenneyhteydet.
Lentoliikennettä palvelee Hermanos Serdánin kansainvälinen lentokenttä. Siellä on käynnissä mittavat uudistustyöt ja sen ulkomaanliikenteen kapasiteetti lisääntyy entisestään. Moottoritie numero 150 johtaa Pueblasta noin 50 km:n päässä sijaitsevaan Meksikon pääkaupunkiin Méxicoon. Pueblan merkittävimpiä työllistäjiä on kaupungissa sijaitseva Volkswagenin autotehdas. Vientiautot laivataan rannikolla sijaitsevassa Veracruzin satamassa. Pueblassa on liikenteessä erityisiä vain naisille tarkoitettuja takseja, joissa on vain naiskuljettajia. Autot on varustettu päällekarkauksen estävin mekanismein.
Sivuvaikutus

Sivuvaikutuksella tarkoitetaan lääketieteessä lääkkeen tai muun hoidon muuta kuin tavoiteltua vaikutusta, ja se tarkoittaa usein käytännössä samaa kuin haittavaikutus. 
Osa lääkkeiden haittavaikutuksista johtuu siitä, että lääkeaineet vahingoittavat elimistön luontaista mikrobikantaa. Sivuvaikutus voi johtua myös samaan aikaan käytettävien lääkkeiden yhteisvaikutuksesta. 
Sivuvaikutukset voivat pahimmillaan johtaa kuolemaan, mitä on havaittu esimerkiksi kolesterolia alentavilla statiinilääkkeillä. Tällaisia lääkkeen sivuvaikutuksen aiheuttamia kuolemaan johtavia tiloja ovat rabdomyolyysi ja maksan vajaatoiminta. Esimerkiksi serivastatiini vedettiin vuonna 2002 pois markkinoilta suurentuneen rabdomyolyysivaaran takia.
Määrätessään potilaalle lääkettä lääkärin pitäisi kertoa lääkeaineiden aiheuttamista yleisistä sivuvaikutuksista. Jos lääkkeen käytön aikana ilmenee häiritseviä sivuvaikutuksia, voi lääkäri kirjoittaa potilaalle toista vastaavaa valmistetta. 
Kansainvälisen käytännön mukaan "hyvin yleisiksi" sivuvaikutuksiksi luokitellaan sellaiset, joita ilmenee yli 10 %:lla lääkettä saaneista potilaista, ja "yleisiksi" sellaiset, joita ilmenee 1-10 %:lla lääkettä saaneista potilaista. Lääkkeiden käyttäjistä enemmistö selviää ilman merkittäviä haittavaikutuksia. Toisaalta lääkettä koskevien haittavaikutusraporttien määrä vaihtelee: vakavista haittavaikutuksista ilmoitetaan eri tutkimusten mukaan vain 1–10 %, mutta esimerkiksi klotsapiiniin hematologiset haitat ilmoitetaan Suomessa lähes aina. 
Joskus lääkkeen sivuvaikutus voi osoittautua lääkkeen alkuperäistä tarkoitusta hyödyllisemmäksi. Tyyppiesimerkki on sildenafiili (tunnetaan kauppanimellä Viagra), joka kehitettiin sydänlääkkeeksi mutta joka sivuvaikutuksensa ansiosta osoittautui paremmaksi muihin tarkoituksiin.
Perihelin pituus

Perihelin pituus formula_1 (luetaan: pii) on taivaanmekaniikassa kappaleen radan asentoa kuvaava suure, jota käytetään yleisesti perihelin argumentin sijasta. Perihelin pituus voidaan laskea perihelin argumentista formula_2 ja nousevan solmun pituudesta formula_3, sillä näiden välillä on yhteys
formula_4.
Määritelmänsä vuoksi perihelin pituus ei vastaa mitään todellista kappaleen rataan liittyvää kulmaa, sillä nouseva solmu mitataan pitkin koordinaatiston perustasoa kun taas perihelin argumentti mitataan ratatasoa pitkin. Sen käyttö kuitenkin yksinkertaistaa eräitä laskukaavoja. Tilanteessa, jossa radan kaltevuus on nolla tai rata on ympyränmuotoinen perihelin pituus ei ole yksikäsitteisesti määritelty suure. Tällöin se voidaan määrätä vaikkapa nollaksi.
Koska eri lähteissä voidaan käyttää rataelementtinä joko perihelin pituutta tai sen argumenttia ja koska merkinnät formula_2 ja formula_1 vaihtelevat, on lähdekirjallisuutta tutkiessa aina syytä selvittää, kummasta kulmasta todellisuudessa on kysymys.
Yleisessä tapauksessa olisi oikeampaa puhua "periapsidipituudesta", mutta suomessa periheli-nimitys on jokseenkin vakiintunut.
Walter Gieseking

Walter Wilhelm Gieseking (5. marraskuuta 1895 Lyon – 26. lokakuuta 1956 Lontoo) oli ranskalais-saksalainen pianisti ja säveltäjä.
Walter Gieseking syntyi Ranskan Lyonissa, jossa hänen isänsä toimi lääkärinä, ja asui lapsuusvuosinaan Ranskan ja Italian Rivieralla, josta perhe vuonna 1911 muutti Hannoveriin Saksaan.
Häntä luonnehdittiin intuitiiviseksi ja luonnolliseksi soittajaksi. Erään tarinan mukaan Giesekingin ei tarvinnut juuri harjoitella soittimella. Hän vain omaksui sävellyksen partituurista. Giesekingin tavan uppoutua tuntikausiksi hiljaiseen mietiskelyyn ja mielikuvaharjoitteluun on kerrottu turhauttaneen hänen vaimoaan.
Nuori Walter Gieseking oli pitkälti itseoppinut soittaja ennen kuin kirjautui Hampurin konservatorioon. Toisen maailmansodan aikana Gieseking jäi Saksaan. Hän esiintyi myös miehitetyssä Ranskassa, ja tämä poiki yhteistoimintasyytöksiä ja epäilyjä natsisympatioista. Konsertteja Yhdysvalloissa peruttiin tämän vuoksi. Lopulta hänen maineensa kuitenkin puhdistettiin.
Laajan ohjelmiston omanneen Walter Giesekingin kenties tunnetuin äänite on Claude Debussyn pianomusiikin kokonaislevytys. Erityisesti tämän preludien tallenne luetaan 1900-luvun pianotaiteen suuriin saavutuksiin.
Elomessut

Elomessut on joka elokuu Hämeenlinnassa Loimua Areenalla ja Pullerin Urheilupuistossa, järjestettävät messut. Tapahtuma on kaksi päiväinen ja kävijöille ilmainen. Vuonna 2024 tapahtumassa kävi yli 33 000 kävijää. 
Paikalle kokoontuu kymmeniä yhdistyksiä antamaan tietoja toiminnoistaan. Messuilla tuetaan Kanta-Hämeen elinkeinoelämää ja Hämeen Media Oy toimii järjestäjänä tällekin tapahtumalle.
Ilkka Pikkarainen

Ilkka Juhani Pikkarainen (s. 19. huhtikuuta 1981 Sonkajärvi) on uransa päättänyt suomalainen jääkiekkoilija. Pikkarainen on isokokoinen (188 cm/100 kg) oikealta laukova laitahyökkääjä. Hän esiintyi ensi kertaa Suomen A-maajoukkueessa Euro Hockey Touriin kuuluvassa Karjala-turnauksessa marraskuussa 2006.
Perhe.
Pikkaraisen poika Kasper pelaa SM-liigassa TPS:ssän joukkueessa. Pikkaraisella on myös toinen poika Henrik, joka pelaa myös jääkiekkoa.
Ura.
Sonkajärvellä syntynyt ja Kalliosuon Sisussa (KallSi) jääkiekon pelaamisen aloittanut Pikkarainen sai nimeä ensi kertaa HIFK:n A-junioreissa, joiden mukana saavutti SM-hopeaa. Hän pelasi lähinnä Carlo Grünnin ja Ville Viitaluoman kanssa ja keräsi niin jäähyminuutteja kuin tehopisteitäkin. Hän teki SM-liigadebyyttinsä HIFK:n paidassa kaudella 2000–2001, jolloin pelasi neljä ottelua ilman tehopisteitä. Seuraavalla kaudella Pikkarainen sai enemmän vastuuta ja sekä teki että syötti yhdeksän maalia. Lupaavat esitykset johtivat kesällä . New Jersey Devils varasi hänet seitsemännellä kierroksella numerolla 218. Ennen siirtymistään Pohjois-Amerikkaan Pikkarainen pelasi vielä yhden kauden HIFK:ssa, ja teki 47 pelissä 11+12=23 tehopistettä. 
Kauden jälkeen Pikkarainen matkasi Pohjois-Amerikkaan, missä hän pelasi kolme kautta pelaamatta kuitenkaan yhtään NHL-ottelua. Parhaalla kaudellaan farmiliiga AHL:n Albany River Ratsissa Ilkka Pikkarainen keräsi 71 pelissä 12+12=24 tehopistettä. Kun paikka NHL:ssä ei auennut, Pikkarainen palasi kaudeksi 2006–2007 SM-liigaan ja HIFK:hon. Pikkaraisen kausi alkoikin oikein hyvin ja tehot 9+8=17 ensimmäisissä 20 pelissä toivat mukanaan kutsun maajoukkueeseen. Koko kauden saldoksi muodostui uran ennätyspistemäärä SM-liigassa, 17 maalia ja 37 tehopistettä.
Kausi 2007–2008 oli Pikkaraiselle rikkonainen, sillä hän joutui loukkaantumisen takia jättämään väliin 16 ottelua syyskaudella. Kuntouduttuaan Pikkarainen pääsi tästä huolimatta jälleen pukemaan maajoukkuepaidan päälleen Euro Hockey Tourin Moskovan turnauksessa.
2. heinäkuuta 2009 Devils ilmoitti kiinnittäneensä Pikkaraisen. Kaudella 2009–2010 Pikkarainen pelasi NHL:ssä 31 ottelua. Kauden aikana hän pelasi myös kuusi ottelua vuokralla KHL-liigassa Moskovan TsSKA -seurassa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Elitserieniin Timrå IK:hon. Timråssa Pikkarainen pelasi kahdella kaudella. Joulukuussa 2011 hänet lainattiin muutamaksi päiväksi EHC Wolfsburgiin, joka pelasi joulutauolla Spengler Cupissa. Tammikuun 2012 alussa Pikkarainen ja Timrå purkivat sopimuksensa ja Pikkarainen siirtyi tämän jälkeen Pelicansiin. Keväällä 2014 Turun Palloseura ilmoitti tehneensä Pikkaraisen kanssa kevääseen 2015 ulottuvan sopimuksen. Syyskauden alussa 2018–2019 Pikkaraisen ilmoitettiin siirtyneen DEL2-liigassa pelaavaan Ravensburg Towerstarsiin. 31. tammikuuta 2019 ilmoitettiin Pikkaraisen siirtymisestä Kuopion KalPaan.
Russ Ballard

Russ Ballard (s. 31. lokakuuta 1945 Waltham Cross, Hertfordshire, Englanti) on englantilainen muusikko ja lauluntekijä. Hän on myös ollut Argent-nimisessä yhtyeessä kitaristi ja laulaja, kunnes hän erosi ja ryhtyi laulujen kirjoittajaksi. Hänen laulujaan ovat äänittäneet mun muassa:
Ciudad Juárez

Ciudad Juárez on kaupunki Meksikon Chihuahuan osavaltiossa Río Bravo del Norten varrella, vastapäätä Yhdysvaltain El Pasoa Texasissa. Kaupungin asukasluku on lähes (2014), ja yhdessä El Pason kanssa kaupungit muodostavat yli asukkaan alueen.
Kaupunki on perustettu 1659 nimellä ”El Paso del Norte”. 1700-luvulla joen yli rakennettiin silta. Vuoden 1848 Guadalupe Hidalgon rauhassa Meksiko menetti pohjoisrannan Yhdysvalloille, ja pohjoisrannasta tuli El Paso. Ensimmäisen ranskalaisten sotaretken aikana 1862–1867 oli Benito Juárezin valtakaudella väliaikainen pääkaupunki, ja se nimettiin 1888 hänen mukaansa.
Kaupunki oli uudelleen väliaikainen pääkaupunki Meksikon vallankumouksen alussa, kun Francisco I. Maderolle uskolliset Pancho Villan joukot valloittivat sen 20. marraskuuta 1910. Kaupunki vaurastui nopeasti Yhdysvaltain kieltolain (1920–1933) aikana ja senkin jälkeen matkailun ansiosta. Myöhemmin kaupunkiin on kasvanut runsaasti teollisuutta sen sijainnin ansiosta.
Kaksi huumekartellia käy sotaa kaupungin hallinnasta, ja siellä surmattiin vuonna 2009 eniten ihmisiä maailmassa väkilukuun nähden. Vuonna 2012 arvioitiin, että murhista jää selvittämättä. Vuonna 2010 Juarezissa tehtiin . Samaan aikaan El Pasossa murhia tehtiin viisi.
Vuodesta 2008 vuoteen 2010 kaupungista pakeni väkivaltaa 230 000 ihmistä, joista vähän yli puolet El Pasoon. on jäänyt tyhjilleen.
Ruotsalais-tanskalaisen televisiosarjan "Silta" amerikkalainen versio sijoittui El Pasoon ja Juareziin.
Stanley Milgram

Stanley Milgram (15. elokuuta 1933 – 20. joulukuuta 1984) oli yhdysvaltalainen Yalen yliopiston professori ja sosiaalipsykologi, joka kiinnostui 1960-luvun alussa nuorena tutkijana tottelevaisuudesta ja auktoriteettiuskosta. Natsien toiminta keskitysleireillä oli johtanut monet kysymään, miksi ihmiset ovat valmiita tottelemaan johtajiaan silloinkin, kun käskyt tuntuvat heistä itsestään moraalittomilta.
Milgramin tottelevaisuuskoe on klassinen sosiaalipsykologinen koe. Koe on huolellisesti dokumentoitu, ja siinä saatiin selville, että jopa 37 koehenkilöä 40:stä oli valmis kokeenjohtajan käskystä antamaan toiselle ihmiselle kuolettavaksi luulemansa sähköiskun. Koe oli tutkittaville henkisesti raskas, ja Diane Baumrind kritisoi tutkimusta eettisesti arveluttavaksi. Kun koe toistettiin vuonna 2008 Santa Claran yliopistossa, oli koeasetelmaa muutettu eettisemmäksi. Tulokset vastasivat 1960-luvulla saatuja tuloksia. Lisäksi huomattiin, ettei koehenkilön iällä tai sukupuolella ollut merkitystä.
Milgram jatkoi Elmsin kanssa tekemäänsä tutkimusta tekemällä koehenkilöilleen MMPI-persoonallisuustestit saadakseen selville, mitkä persoonallisuuspiirteet erottivat tottelevaiset koehenkilöt niistä, jotka eivät olleet valmiita antamaan sähköiskuja käskystä huolimatta. Suuria eroja tutkijat eivät löytäneet ryhmien väliltä, mutta joitakin kasvatuseroja sekä uskontoon liittyviä korrelaatioita.
Milgram populaarikulttuurissa.
Vuonna 2015 sai ensi-iltansa Milgramin elämästä kertova näytelmäelokuva "Experimenter", jossa Milgramia näyttelee Peter Sarsgaard ja hänen vaimoaan Sashaa Winona Ryder.
Martti Tschokkinen

Martti Vilho Johannes Tschokkinen (27. syyskuuta 1935 Sortavala – 11. heinäkuuta 1996 Lohja) oli suomalainen näyttelijä. Vakituisten teatterikiinnitysten ohella Tschokkinen työskenteli vapaana näyttelijänä useaan otteeseen.
Elämä ja ura.
Tschokkinen syntyi Sortavalassa. Hänen vanhempansa olivat liikemies Johannes (Janne) Tschokkinen ja Olga Riikonen. Hän kävi Suomen teatterikoulun vuosina 1954–1957 ja täydensi myöhemmin opintojaan erilaisissa jatkokoulutushankkeissa. Näyttelijänura alkoi vuonna 1957 Kotkan kaupunginteatterissa. Muita vakituisia kiinnityksiä hänellä oli muiden muassa Helsingin kaupunginteatteriin ja Turun kaupunginteatteriin. Radioteatteriin hän kuului kahteen eri kertaan, yhteensä lähes kymmenen vuotta. Elokuvissa Tschokkinen näytteli parikymmentä kertaa, näistä tunnetuin lienee "Tulitikkuja lainaamassa". Muita elokuvia ovat muun muassa "Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla" ja "Uppo-Nalle". 
Tschokkinen ohjasi teatterille runsaasti suomalaisia musiikkinäytelmiä, kuten Jukka Linkolan musikaalin "Kairatut sydämet" ja Raila Leppäkosken näytelmän "Tähti Sumussa". Hän ohjasi myös kansainvälistä ohjelmistoa, muun muassa näytelmän "Kunnon sotamies Švejk".
Tschokkinen toimi myös televisioanimaatiosarjojen ääninäyttelijänä, kuten Romu-Nissenä sarjassa "Romu-Nisse ja hänen ystävänsä" ja Mauri Myyränä sarjassa "Alfred J. Kwak".
Tschokkinen toimi niin ikään Lohjan kaupunginvaltuuston jäsenenä edustaen SDP:tä ja kulttuurilautakunnan jäsenenä ja Lohjan teatterin johtajana vuodesta 1990, jossa hän näytteli myös uransa alkuvuosina.
Tschokkinen menehtyi vain 60-vuotiaana vaikean sairauden uuvuttamana. Hänet on haudattu Metsolan hautausmaalle Lohjalle.
Perhe.
Martti Tschokkinen avioitui Brita Louhen kanssa 1960. Pariskunnalle syntyi lapset Anne Kristina (1961) ja Asta Birgitta (1962).
Keskiliike

Keskiliike (formula_1) on tähtitieteessä käytetty suure. Se kuvaa nopeutta, jolla kappale kiertää toista kappaletta (esimerkiksi satelliitti Maata tai planeetta Aurinkoa). Keskiliike vastaa kuitenkin kappaleen todellista liikenopeutta ainoastaan siinä tapauksessa, että rata on ympyränmuotoinen. Muulloin se on keskiarvo. Keskiliike lasketaan keskuskappaleen massasta formula_2 ja kiertävän kappaleen kiertoradan isoakselin puolikkaasta formula_3 kaavalla
formula_4,
missä formula_5 on gravitaatiovakio.
Keskiliike sellaisenaan esiintyy käytännön laskuissa vain harvoin. Tällaisia tilanteita tulee kuitenkin taivaankappaleiden toistensa ratoihin aiheuttamien häiriöiden laskemisen yhteydessä. Keskiliikkeellä on hyvin läheinen yhteys kappaleen kulkeman radan kuvaamisessa tarvittaviin rataelementteihin kuuluvaan keskianomaliaan.
Villahermosa

Villahermosa on Meksikon Tabascon osavaltion ja Centron kunnan pääkaupunki. Itse kaupungin asukasluku on 340 000, mutta suurkaupunkialueella asuu yli 830 000 henkeä (2020).
Kaupunki perustettiin 1596 Meksikonlahteen laskevan Grijalvajoen varrelle. Vuonna 1641 siitä tuli Tabascon provinssin hallintokaupunki. Vuonna 1826 se sai kaupunginoikeudet nimellä "Villa Hermosa de San Juan Bautista". Vuonna 1846 pohjoisamerikkalaiset pommittivat kaupunkia ja 1864 sen valtasivat ranskalaiset, jotka ajoi pois eversti Gregorio Méndez Magaña 27. helmikuuta 1864. Vuonna 1915 kaupunki sai nykyisen nimensä kuvernööri Francisco J. Mújican määräyksellä.
Kaupunki kärsi pahoin hurrikaanin aiheuttamasta tulvasta lokakuussa 2007. 
Kaupunki on öljyteollisuuden keskus.
Väriavainnus

Väriavainnus eli väriavaintaminen, joka tunnetaan myös nimityksillä chroma key, chromakey tai kromakey () on erikoistehostemenetelmä, jossa filmikuvaustuotannossa yhdistetään kaksi eri kuvaa tai kahden eri kuvan osia päällekkäin värierotteluun perustuvalla menetelmällä (nykyisin yleensä tietokoneluotuna) kompositoimalla. Useimmiten kuvasta poistetaan sininen tai vihreä väri, ja kuvaan liitetään eri taustakuva. 
Väriavainnuksessa on useimmiten käytössä sininen ("blue-screen") tai vihreä ("green-screen") taustakangas tai muu taustapinta, jota käytetään elokuvauksessa silloin, kun taustan päällä näytelty kohtaus yhdistetään oikeaan taustakuvaan vasta jälkituotantovaiheessa. 
Tärkein vaatimus toimivalle taustaseinälle on, ettei se heijasta väriä kuvattavan kohteen iholle tai vaatteisiin. Mattapintaiset materiaalit ovat siis parhaita. Nykyään käytetään myös harmaata muovia, johon kameran linssin ympärille kiinnitetty LED-valoympyrä heijastaa halutun värin tasaisesti jättämättä taustaan varjoja. Tietokoneohjelmalle osoitetaan tietyt värisävyt kuvasta, jotka se pyrkii poistamaan. Tällöin taustakuva voidaan luoda uudelleen digitaalisesti.
Tekniikkaa käytetään esimerkiksi television säätiedotuksissa ja elokuvien visuaalisissa tehosteissa. Suomessa Yleisradio käytti tv-säätiedotuksissaan chroma key -tekniikkaa sinisen taustan kera vuosina 1987–2007 ja myös uutisstudiossa vuosina 1995–1999. Vuonna 2007 sinitausta korvattiin plasmanäytöllä.
Sininen ja vihreä ovat ihonväristä etäisin sävy, minkä takia muita värejä ei juuri käytetä. Chroma keyn valaiseminen on tärkeää; varjoja ei saa näkyä kankaalla, ja sävyn pitää olla mahdollisimman tasainen. Sininen on jonkin verran vaikeampi valaista kuin vihreä. Digital Video -nauhoja käyttävä kamera myös havaitsee vihreän paremmin kuin sinisen, johtuen videokameran kennosta. Sinisen värin etuna voidaan kuitenkin pitää heikompaa värin heijastusta iholle.
Chroma key -kankaan sijaan voi käyttää myös normaalia, paksua ja kiinteää kangasta, joka ei heijasta valoa tai päästä sitä paljoa läpi.
Väriavainnus videonmuokkausohjelmissa.
Suurin osa maksullisista videonmuokkausohjelmista tukee chroma key -ominaisuuksia. Esimerkiksi Final Cut Pro-, Avid-, Adobe Premiere-, Adobe After Effects-, Pinnacle Studio-, Sony Vegas-, AVS Video Editor- ja FX-Home-ohjelmat ovat hyvin käytettyjä chroma keyn käsittelyssä. Myös Applen iLife-ohjelmapakettiin sisältyvä, myös erikseen saatava iMovie tukee chroma key -ominaisuuksia.
Rikesakko

Rikesakko on rahamäärältään kiinteä, päiväsakkoa lievempi varallisuusrangaistus, joka säädetään rikesakkorikkomuksista annetulla lailla (986/2016) eräiden rikkomusten ainoaksi rangaistukseksi. Rikesakko otettiin Suomessa käyttöön syyskuun alussa 1983 voimaan astuneella lailla. 
Vuonna 2022 rikesakon suuruus voi olla 40, 70 tai 100 euroa. Rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (986/2016) säädetään rikkomuksista, joista rikesakko voidaan määrätä sekä kustakin rikkomuksesta määrättävän rikesakon rahamäärästä. Jos henkilö syyllistyy samalla kertaa kahteen tai useampaan rikkomukseen, rikesakko määrätään ankarimman rikesakon mukaan korotettuna 40 eurolla. Esimerkkejä rikesakkorikkomuksista on kalastonhoitomaksun laiminlyönti, omaisuuden töhrimiseen soveltuvan esineen hallussapito ja pienimuotoinen roskaaminen.
Rikesakon määrää poliisi, rajavartio- tai tullimies tai erätarkastaja. Yleisin rikesakko määrätään järjestyslain rikkomisesta. Tieliikennelain (729/2018) mukainen liikennevirhemaksu on korvannut tieliikenteen rikesakon. 
Maksamatonta rikesakkoa ei saa muuntaa vankeudeksi. Rikesakkomääräyksen saaneella henkilöllä on oikeus saattaa asia käräjäoikeuden käsiteltäväksi. Sitä varten hänen tulee ilmoittaa asia 30 päivän kuluessa rikesakkomääräyksen tiedoksisaamisesta sen paikkakunnan käräjäoikeuteen, jossa rikkomus on tehty. Käräjäoikeuden rikesakkoasiassa antamaan päätökseen ei saa hakea muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin.
Veritas Eläkevakuutus

Eläkevakuutusosakeyhtiö Veritas (Veritas Eläkevakuutus) on suomalainen työeläkevakuutusyhtiö, ja yksi Suomen vanhimmista yhä toimivista vakuutusyhtiöistä. Veritas huolehtii yksityisten alojen työntekijöiden ja yrittäjien lakisääteisestä työeläketurvasta (TyEL- ja YEL-vakuutukset).
Veritas vastaa reilun 120 000 henkilön työeläketurvasta. Veritaksessa on vakuutettuna noin 68 000 työntekijää ja reilu 14 000 yrittäjää.
Historia.
Veritas perustettiin Turussa vuonna 1905 Jälleenvakuutusosakeyhtiö Verdandin nimellä. Yhtiö on harjoittanut lakisääteistä eläkevakuutustoimintaa vuodesta 1962, jolloin työntekijäin eläkelaki tuli voimaan. Vuonna 1970 toiminta laajeni käsittämään myös yrittäjäeläkevakuutukset.
Veritas Eläkevakuutus muodosti vuosina 2001–2006 yhdessä Veritas Henkivakuutuksen, Veritas Vahinkovakuutuksen ja Fondex Rahastotorin kanssa Veritas-ryhmän. Veritas Henkivakuutus ja Veritas Vahinkovakuutus ovat vuoden 2009 alusta alkaen kuuluneet Aktia-konserniin. Fondex Rahastotori taas on vuonna 2008 siirtynyt Odin Forvaltning AS:n omistukseen.
Helmikuussa 2012 Veritas Eläkevakuutus osti 15 prosentin osuuden Aktia Vahinkovakuutuksesta. Ruotsalainen Folksam Sak -vakuutusyhtiö osti samalla 51 prosenttia Aktia Vahinkovakuutuksesta, Aktia-konsernin pitäessä itsellään 34 prosenttia osakkeista. Yritykset myivät osuutensa yrityksestä Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennialle lokakuussa 2018. 
Vuoden 2019 alusta yhtiö yhdistyi Pensions-Alandian kanssa.
Sijoitustoiminta.
Työeläkevakuutusyhtiöt sijoittavat osan eläkemaksuina kerätyistä varoista tulevia eläkkeitä varten. Sijoitustoiminnassaan Veritas hyödyntää erilaisia tuoton lähteitä ja hajauttaa sijoituksia kansainvälisesti eri omaisuusluokkiin. Sijoitukset koostuvat korkosijoituksista, osakesijoituksista, kiinteistösijoituksista ja muista vaihtoehtoisista sijoituksista.
Hallinto.
Omistajat.
Veritas Eläkevakuutus on noteeraamaton osakeyhtiö. Veritas Eläkevakuutuksen omistavat seuraavat säätiöt ja yhteisöt:
Bring ’Em Bach Alive!

Bring ’em Bach Alive on Skid Row’n entisen solistin Sebastian Bachin sooloalbumi. Albumi koostuu 90-luvun loppupuolella nauhoitetuista Japanin livetaltioinneista, joissa Bach ”yllättäen” laulaa Skid Row'ta. Albumilla on muutamia uusia kappaleita, jotka eivät kuitenkaan useimpien mielestä vedä vertoja Skid Row'n loisteliaalle vanhalle materiaalille.
Cam Neely

Cameron ”Cam” Neely (s. 6. kesäkuuta 1965 Comox, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan 726 NHL:n runkosarjaottelua ja teki niissä 694 tehopistettä, joista 395 maaleja. Pudotuspeleissä Neely pelasi 93 ottelua tehoilla 57+32=89. Neely on rikkonut NHL:ssä 50 maalin rajan 44 ottelussa sivuten Mario Lemieux’n kanssa toista sijaa Wayne Gretzkyn (39 ottelua) jälkeen. Neely voitti parhaiten sisukkuutta, urheiluhenkeä ja lajille omistautumista osoittavan pelaajan palkinnon Bill Masterton Memorial Trophyn vuonna 1994. Boston Bruins on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa "8".
Neely johtaa syöpätukijärjestöjä Neely House ja Neely Foundation. Hän on näytellyt elokuvissa "Nuija ja tosinuija" sekä "Me kaksi &amp; Irene".
Ura.
Neely aloitti NHL-uransa Vancouver Canucksissa vuonna 1983. Hän siirtyi Boston Bruinsiin vuonna 1986. Neely nousi fyysisen pelityylinsä ansiosta jo varhain Bruinsin kannattajien suosioon johtamalla joukkueen kahdesti Stanley Cupin loppuotteluihin vuosina 1988 ja 1990. Bruins hävisi molemmilla kerroilla Edmonton Oilersille. Neelyn ura koki ikävän käännekohdan keväällä 1991, kun Pittsburgh Penguinsin ruotsalaispuolustaja Ulf Samuelsson polvitaklasi häntä pudotuspeleissä. Neely joutui tapauksen vuoksi pitkälle sairauslomalle. Hän pelasi kaudella 1991–1992 vain yhdeksän ja kaudella 1992–1993 vain 13 ottelua, joissa hän teki kuitenkin 20 maalia. Kaudella 1993–1994 Neely nousi koko jääkiekkomaailman tietoisuuteen rikkomalla 50 maalin rajan 44 ottelussa. Hän lopetti uransa vuonna 1996, jottei rikkoisi koko kehoaan jääkiekolla.
Europol

Europol eli Euroopan unionin lainvalvontayhteistyövirasto (entiseltä nimeltään Euroopan poliisivirasto) on Euroopan unionin lainvalvontaviranomainen, joka toimii EU:n jäsenvaltioiden poliisiorganisaatioiden yhteenliittymä. Europol aloitti toimintansa vuonna 1999, ja sen päämaja sijaitsee Haagissa, Alankomaissa. Vuoden 2010 alusta Europolista tuli EU:n erillisvirasto.
Sen päätavoitteita ovat huumekaupan, laittoman maahanmuuton, kyberrikollisuuden, ihmiskaupan, rahanpesun sekä muunlaisen rajat ylittävän rikollisuuden estäminen. Europol koordinoi jäsenmaissa yhtä aikaa tapahtuvien poliisioperaatioiden, kuten lapsipornoratsioiden, järjestelyt.
Joulukuussa 2019 Europolilla oli noin 1 300 työntekijää. Yhteyshenkilönä () toimii 220 henkilöä ja rikosanalyytikkona noin 100 henkilöä. Suurten EU-maiden yhteyshenkilöt muodostavat kukin oman yhteystoimiston. Yhteyshenkilöt työskentelevät myös esimerkiksi Interpolin kanssa. Suomella on Europolissa kolme yhteyshenkilöä. Yksi poliisista, yksi Rajavartiolaitokselta ja yksi Tullista. Lisäksi vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntakeskuksen johtajana on toiminut suomalainen Jari Liukku vuodesta 2017 alkaen.
Europolin perustamisen tarve nousi esille 1970-luvulla. Tällöin EU-maiden sisä- ja oikeusministerit perustivat keskinäisen Trevi-ryhmän erityisesti terrorismin vastaiseen toimintaan. Vuoden 1991 Eurooppa-neuvoston kokouksessa Luxemburgissa liittokansleri Helmut Kohl toi esille EU-maiden yhteisten poliisivoimien tarpeen Yhdysvaltojen FBI:n mallin mukaisesti. Vuoden 1992 Maastrichtin sopimuksessa muotoiltiin EU:n tehtävistä kolme pilaria, joista yhteen sijoitettiin poliisiyhteistyö terrorismia ja huumekauppaan vastaan ja ehdotettiin Euroopan poliisiviraston perustamista. Vuonna 1993 päätettiin, että virasto tullaan sijoittamaan Haagiin, josta se sai käyttöönsä Kansainvälisen rikostuomioistuimen rakennuksen. Vuonna 1997 Amsterdamin sopimuksessa Europol sai nykyisen muotonsa ja tehtävänsä ja se aloitti toimintansa 1999. Europolia varten rakennettu oma toimitalo valmistui vuonna 2010.
Toukokuusta 2018 alkaen Europolin johtajana on toiminut belgialainen Catherine De Bolle. Hän on ensimmäinen tehtävää hoitava nainen.
S/S Ilona

S/S Ilona on paremmin S/S Riistavesi -nimellä tunnettu sisävesihöyrylaiva. Laiva seisoi 1940–1950-luvuilla käyttämättömänä 7 vuotta. Tämän jälkeen laiva toimi hinaajana ja niputtajana vuoteen 1967 asti. Laivasta poistettiin yläkannen takaosa ja pääkannen salongit. 1968 laiva muutettiin jälleen matkustajakäyttöön ja palautettiin entisen kaltaiseksi. Laiva poistettiin ammattiliikenteestä vuonna 1972 ja se siirtyi yksityisomistukseen. Alus on siirretty Lahteen kesällä 2000 ja on tällä hetkellä ravintolalaivana Lahden Sibeliustalon edustalla. 
Laiva upposi keväällä 2009 Lahden matkustajasatamaan. Se nostettiin ja telakoinnin yhteydessä laivan pohja uusittiin kokonaan. Omistajalla on suunnitelmissa saattaa laiva kulkukuntoiseksi tulevaisuudessa.
Tekniset tiedot.
Alus kuuluui aiemmin Museoviraston perinnelaivarekisteriin nimellä S/S Riistavesi. Se ei ole Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä. Perinnelaivarekisterin asiantuntijalautakunta on poistanut laivan perinnelaivarekisteristä vuonna 2010. Perusteena poistolle oli mm. laivan kulkukoneison poistaminen.
Tampico

Tampico on kaupunki Meksikon Tamaulipasin osavaltiossa Pánuco-joen pohjoisrannalla 10 km päässä Meksikonlahden rannalta. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 307 300.
Kaupunki sijaitsee Meksikon öljyntuotantoalueen keskellä ja yksi maan tärkeimmistä satamista. Öljyn lisäksi sieltä viedään hopeaa, kuparia, puutavaraa, villaa, hamppua ja muita luonnontuotteita.
Nykyinen kaupunki sai kaupunginoikeudet vuonna 1824. Aiemmin paikalla oli espanjalaisten vuonna 1554 perustama Tampico Alto.
S/S Karjalankoski

S/S Karjalankoski on sisävesihöyrylaiva, joka on nykyään yksityisomistuksessa Kuopiossa. Alus paloi pahasti vuonna 1948 jolloin aluksella syttyi tulipalo toukokuun 9. päivä. Se kuitenkin korjattiin vaikka korjaus oli todella kallis. Se myytiin vuonna 1952 hinaajaksi, mutta se jatkoi kuitenkin myöhemmin matkustajaliikenteessä. Vuoden 1991 jälkeen se on ollut yksityisomistuksessa.
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin sekä Suomen Höyrypursiseuran alusrekisteriin.
S/S Laitiala

S/S Laitiala on sisävesihöyrylaiva, joka tekee risteilyjä Lahdessa. Laiva oli aiemmin ravintolalaivana Savonlinnan torin rannassa S/S Hopeasalmi -nimellä ja risteili tätä ennen Saimaalla. 
Laitialan kutsumerkki on OG9086. 
Tekniset tiedot.
Alus ei kuulu Museoviraston perinnelaivarekisteriin mutta se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Hermosillo

Hermosillo on Sonoran osavaltion pääkaupunki Pohjois-Meksikossa. Kaupungin asukasluku vuoden 2014 väestönlaskennassa oli noin 780 000.
Kaupunki on perustettu 1741 nimellä Villa del Pitic. Nykyisen nimensä se sai 1828 kenraali José María González de Hermosillon mukaan. Meksikon vallankumouksen aikana se oli viisi kuukautta Venustiano Carranzan pääkaupunki.
Kaupungissa on melko paljon teollisuutta, josta yksi tärkeimmistä esimerkiksi Fordin autotehdas.
Hermosillossa toimii seuraavat yliopistot:
Amerikkalainen baseball on erittäin suosittua Hermosillossa ja kaupungin joukkueen nimi on Naranjeros.
XIII (sarjakuva)

XIII (kolmetoista) on belgialainen sarjakuva, jonka on käsikirjoittanut Jean Van Hamme ja kuvittanut William Vance. Sarjakuva kertoo muistinsa menettäneestä miehestä, jonka ainoa linkki menneisyyteen on solisluun tienoille tatuoitu roomalainen numero 13. Sarjan alkuasetelma on saanut vaikutteita Robert Ludlumin "Medusa"-trilogiasta.
Sarjakuvaa alettiin julkaista Belgiassa "Spirou"-lehdessä 1984 ja myöhemmin Dargaud-kustantamon julkaisemina albumeina. Sarjassa on 19 osaa.
Sarjakuvaan pohjautuen on julkaistu myös tietokonepeli ja tv-elokuva.
Julkaisut suomeksi.
Suomeksi XIII:tä on käännetty kahteen otteeseen. Like julkaisi albumin, joka sisälsi kolme ensimmäistä alkuperäistä osaa pienennetyssä sivukoossa mustavalkoisena. Myöhemmin Arktinen Banaani alkoi kääntää sarjaa uudestaan alkuperäisen kaltaisissa albumeissa.
Gary (muusikko)

Tuomas Mikael ”Gary” Keskinen (s. 18. syyskuuta 1980) on suomalainen kitaristi,säveltäjä ja tuottaja. Gary on toiminut Hausmylly-yhtyeen jäsenenä vuodesta 2019. Gary soittaa myös Elias Hämäläisen luotsaamassa House Of Eli yhtyeessä. Hänelle myönnettiin Lappajärven kulttuuripalkinto itsenäisyyspäivänä 2006. Keskinen soitti kitaraa myös Technicolour-yhtyeessä.
Kevään ja kesän 2008 Keskinen toimi rockyhtye Negativen keikkakitaristina ja 2009 alusta lähtien Ancaran kitaristina. Ancara yhtyeessä Gary lopetti vuonna 2016..
Gary omisti oman levy-yhtiön (Scandal Music Company), jonka artisteihin kuuluvat muun muassa Suomen eturivin Idols-artisteja. 
Gary perusti myös uuden yhtiön vuonna 2012, LA hubin, Jimmy Westerlundin kanssa, joka keskittyy suomalaisen musiikin vientiin maailmalle, lähinnä kuitenkin Yhdysvaltoihin. 
Gary toimii muusikkona ja säveltäjänä lukuisten suomalaisten ja kansainvälisten artistien taustavoimissa. 
Historia.
Gary aloitti kitaran soittamisen 12-vuotiaana saatuaan kitaran enoltaan, muusikko Tuomo Övermarkilta. Jo 13-vuotiaana Gary aloitti keikkailun ympäri Suomea iskelmäartistien kanssa. Hänen ensimmäinen oma yhtyeensä, H.I.T.T., kirjoitti levytyssopimuksen Unirecordsin kanssa Garyn ollessa 14-vuotias. H.I.T.T. julkaisi kaksi singleä. Kun Gary oli 16-vuotias, hän lähti opiskelemaan musiikkia ja musiikkiopinnot päättyivät vuonna 2004 Helsingin pop-jazz konservatorioon. Opiskelujen ohella hän soitti eri kokoonpanoissa.
Vuonna 2002 perustettiin Technicolour-yhtye, jossa Gary toimi soolo- ja komppikitaristina. Samaan aikaan hän perusti myös toisen yhtyeen nimeltä Monday. Vuonna 2008 Gary toimi Negativen kitaristina ja vuoden 2009 alussa Gary liittyi Ancara-yhtyeeseen. 
Garyn luotsaama Monday-yhtye osallistui Suomen euroviisukarsintaan 2010, mutta ei päässyt jatkoon. Gary on itse säveltänyt heidän siellä esittämänsä biisin ”Play” ja sanoittanut sen yhdessä Mondayn laulajan kanssa.
Rockin' High.
Keskinen on soittanut myös maailman korkeimman keikan Mount Everestillä marraskuussa 2015. Guinnessin ennätystenkirjaan ennätystä ei virallistettu, kun keikalla ei ollut lippuja myynnissä. Rockin' High projektista on tehty myös elokuva Project Rockin' High, joka sai suomen ensi-illan Helsingissä Rakkautta ja Anarkiaa festivaaleilla syyskuussa 2016. Elokuvan ohjasi Matleena Saarensalmi ja tuotannosta vastasi Production House. Elokuva näytettiin myös Ylellä Dokumenttiprojektissa. Kansainvälinen ensi-ilta oli toukokuussa 2017 Italiassa Trento Film Festivaaleilla.
Punainen ylijättiläinen

Punainen ylijättiläinen on spektriluokaltaan K tai M ja Yerkesin spektriluokittelussa luokassa I oleva ylijättiläistähti. Punaiset ylijättiläiset ovat suurimpia tähtiä kooltaan mutta eivät massaltaan.
Massaltaan suunnilleen yli 10 Aurinkoa olevat tähdet kehittyvät punaisiksi ylijättiläisiksi tähden ytimen vetyvarastojen loputtua ja heliumin fuusioitumisen alettua. Näillä tähdillä on erittäin viileä pintalämpötila (3 500–4 500 K) ja valtava halkaisija. Linnunradan suurimmat punaiset ylijättiläiset ovat KW Sagitarii, V354 Cephei, ja KY Cygni, joiden kaikkien halkaisija on noin 1 500 kertaa Auringon halkaisija (noin 7 AU eli seitsemän kertaa Maan etäisyys Auringosta). Useimpien punaisten ylijättiläisten halkaisija on 200–800 kertaa Auringon halkaisija. Nämä massiiviset tähdet ovat lähinnä "kuumaa tyhjiötä", joilla ei ole selvää fotosfääriä, ja ne yksinkertaisesti "heikkenevät" tähtienväliseen avaruuteen.
Punainen ylijättiläisvaihe on suhteellisen lyhyt: se kestää ainoastaan muutamista sadoista tuhansista vuosista noin miljoonaan vuoteen. Useimmat tähdet vaihtelevat punaisen ylijättiläisvaiheen ja sinisen ylijättiläisvaiheen välillä, kunnes ne lopulta räjähtävät supernovana. Massiivisimmat punaiset ylijättiläiset saattavat kehittyä Wolfin–Rayetin tähdeksi.
Luciano Galletti

Luciano Martín Galletti (s. 9. huhtikuuta 1980 Mar del Plata, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija. Gallettin pelipaikka oli keskikentän tai hyökkäyksen vasemmalla laidalla.
Gallettin pelasi ensimmäisen ammattilaiskautensa oli 1997–1998 argentiinalaisen Estudiantesin riveissä. Vuonna 1999 hän siirtyi Italiaan, Parman joukkueeseen. Otteluita Parmassa ei kuitenkaan tullut ainuttakaan, ja edessä oli jo samana vuonna siirto alemmalle sarjatasolle Serie B:n Napoliin. Koska läpimurtoa Italiassa ei tullut, Galletti palasi takaisin kotimaahansa, seura oli vanha tuttu Estudiantes. Seuraavaksi kaudeksi 2001–2002 Galletti siirtyi takaisin Eurooppaan, tällä kertaa Espanjassa. Seura oli Real Zaragoza, jota Galletti edusti neljän kauden ajan ja kuului jokaisen aikana joukkueen runkopelaajiin. Vuonna 2005 hän siirtyi Atlético Madridiin. Ensimmäisellä Atlético-kaudellaan Galletti oli maanmiehensä Maxi Rodríguezin varamies ja peliaika jäi suhteellisen vähäiseksi. Syksyllä 2006 Maxin loukkaannuttua vakavasti Galletti sai tilaisuutensa ja nousi yhdeksi Atléticon runkopelaajista. Kesäkuussa 2007 Galletti myytiin kreikkalaiseen Olympiakosin joukkueeseen. Galletti oli pakotettu päättämään pelaajauransa tammikuussa 2010, kun hänellä todettiin munuaisten vajaatoiminta. 
Argentiinan maajoukkueessa Galletti pelasi 13 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Maajoukkuedebyyttinsä helmikuussa 2002 tehnyt Galletti oli mukana vuoden 2005 Maanosaliittojen cupissa, jossa hän pelasi täydet minuutit Tunisiaa vastaan ja tuli vaihdosta kentälle otteluissa Meksikoa ja Brasiliaa vastaan.
Myös Gallettin isä Rubén Horacio Galletti oli tunnettu jalkapalloilija.
Korento (esine)

Korento on yksinkertainen kantoväline. Se on yksinkertaisimmillaan puinen riuku, jonka molempiin päihin asetetaan taakka, esimerkiksi ämpäri. Korennon käyttö tehostaa ja helpottaa kantamistyötä sekä jättää kantajan toisen käden vapaaksi.
Timoniemi

Timoniemi on kylä keskellä Kuhmoa, noin 20 km keskustasta pohjoiseen Kekkostietä (tie 9070). Kylä elää maa- ja metsätaloudesta, mutta suurin osa kylän ihmisistä käy töissä keskustassa. Timoniemellä toimii kyläyhdistys, jonka puheenjohtajana toimii Teija Haverinen. Lisäksi kylällä on eri palveluita tarjoavia yrityksiä.
Kylälehti Timoniemen Netti.
Timoniemen kylälehti Timoniemen Netti on ilmestynyt 10. joulukuuta 2000 alkaen neljä kertaa vuodessa. Lehden jutut on luettavissa kylän Internet-sivuilla numerosta 10 alkaen.
Alkuun lehden päätoimittajana toimi sen perustaja, Maija Tähkävuori. Tällä hetkellä lehden päätoimittajana toimii Teija Haverinen.
Tekniikan tulo Timoniemelle.
Timoniemen ensimmäinen puhelin oli "Onnelan" talossa 1930-luvulla. Timoniemenvaaran ensimmäinen puhelin oli Tulisalmessa, lossissa 1960-luvulla. Ensimmäiset sähköt tulivat Timoniemelle koulun läheisyyteen ja Timoniemenvaaralle 1949.
Tällä hetkellä kylällä on Kaisanet Oy:n WiMax laajakaista ja alkuvuodesta 2011 Soneran avaama 3G-verkko.
Aiheesta muualla.
Gustavo Adrián López

Gustavo Adrián López Pablo (s. 13. huhtikuuta 1973 Valentín Alsina, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edusti kotimaansa Independienten jälkeen espanjalaisia Real Zaragozaa (1996–1999), Celta Vigoa (1999–2007) ja Cádizia (2007–2008). 174 senttimetriä pitkän Lópezin pelipaikka on hyökkääjä. Hänellä on myös Espanjan kansalaisuus.
Lópezin ammattilaisura alkoi kaudella 1991–1992 Independienten joukkueessa. Hän edusti seuraa neljä kautta, kunnes siirtyi kaudella 1995–1996 Real Zaragozaan. Ensimmäinen visiitti Eurooppaan jäi puolen kauden mittaiseksi, ja López palasi pian takaisin Independienteen. Kuitenkin jo seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi uudestaan Zaragozaan, ja tällä kertaa hän viihtyi aragonialaisseurassa kolmen kauden verran, kunnes siirtyi Celta Vigoon vuonna 1999. López pelasi Celtassa kahdeksan kautta.
Argentiinan maajoukkueessa López debytoi joulukuussa 1994 Romaniaa vastaan pelatussa ottelussa. Ainoat MM-kisansa López koki Japanissa ja Etelä-Koreassa 2002 mutta hän ei päässyt turnauksessa pelaamaan. Yhteensä 31 maaottelua pelannut ja niissä neljä maalia tehnyt López oli mukana Atlantan olympialaisissa 1996, jossa Argentiinan joukkue voitti hopeaa.
Mexicali

Mexicali on Meksikon Baja Californian osavaltion pääkaupunki. Sen asukasluku oli vuonna 2010 noin 936 000.
Mexicali sijaitsee Meksikon Yhdysvaltain vastaisella pohjoisrajalla Kalifornian Calexicoa vastapäätä ja se on Latinalaisen Amerikan pohjoisin kaupunki. Mexicali ja Calexico ovat kaksoiskaupunkeja. Calexico on taloudellisesti yhteydessä Mexicaliin. Mexicali sijaitsee noin kahden tunnin ajomatkan päässä Yhdysvaltain San Diegosta. Kaupunki on perustettu 1903.
Väestö.
Mexicalissa on Meksikon suurin kiinalaisväestö ja kiinalaiskaupunki "La Chinesca". 
Talous.
Mexicalin laakso on merkittävä maaviljelysalue, jossa on yli keinokasteltua maata. Pohjois-Amerikan vapaakauppa-alue NAFTAn myötä 1994 suurin osa Meksikon ja Yhdysvaltain välisistä kaupan rajoitteista poistettiin ja alueella on perustettu runsaasti tehtaita (niin sanottu "maquiladoras"), jotka tuovat raaka-aineensa Yhdysvalloista ja vievät valmiit tuotteet takaisin. Kesällä 2006 käynnistettiin Silicon Border -projekti, joka rakentaa Mexicaliin täydellisen mikropiirien tuotantoketjun ja luo noin 20 vuoden kuluessa.
Vitali Ginzburg

Vitali Lazarevitš Ginzburg (; 4. lokakuuta 1916 Moskova, Venäjän keisarikunta – 8. marraskuuta 2009 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen fyysikko, joka osallistui Neuvostoliiton vetypommin kehittelyyn 1950-luvulla. Ginzburg sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 2003 yhdessä venäläis-yhdysvaltalaisen Aleksei Abrikosovin ja yhdysvaltalaisen Anthony Leggettin kanssa työstään suprajohtavuuden ja supranesteiden parissa. 
Ginzburg valmistui Moskovan valtionyliopistosta 1938 ja sai väitöskirjansa valmiiksi 1942. Ginzburg työskenteli Lebedevin fysiikaninstituutissa 1940-luvulta lähtien, ja hän oli instituutin johtaja 1971–1988. Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen Ginzburg oli vuodesta 1956. Hänen suurimpia saavutuksiaan on Lev Landaun kanssa kehittämä suprajohtimiin liittyvä Ginzburgin–Landaun-teoria.
Venäjänjuutalaista syntyperää ollut Ginzburg oli tunnettu ateismin edustaja sekä neuvostoaikana että kommunismin romahtamisen jälkeisellä Venäjällä. Hän oli yksi allekirjoittajista presidentti Vladimir Putinille lähetetyssä avoimessa kirjeessä, jossa vastustettiin Venäjällä lisääntynyttä klerikalismia. Ginzburg tunnettiin myös voimakkaana antisemitismin vastustajana ja Israelin valtion kannattajana.
Trumpettipuut

Trumpettipuut ("Catalpa") kuuluvat bignoniakasveihin. Suvussa on kymmenisen lajia. Luontaisena trumpettipuita kasvaa Itä-Aasiassa, Pohjois-Amerikassa ja Länsi-Intian saarilla.
Trumpettipuut ovat kesävihantia, vankkaoksaisia, isolehtisiä puita, jotka valkeine kukintoineen muistuttavat hieman hevoskastanjaa. Trumpettipuut puhkeavat lehteen Keski-Euroopassakin hyvin myöhään, vasta kesäkuun alussa, jolloin kaikki muut puut ovat jo lehdessä. Lehdet ovat hieman herttamaisia ja pyöreätyvisiä. Terttumaiset valkoiset torvimaiset kukinnot muistuttavat rakenteeltaan keisaripuun kukkia. Kukista (3 cm) kehittyy syksyllä erikoisennäköisiä, jopa 40 cm pitkiä, hyvin hoikkia, riippuvia kotahedelmiä, jotka sisältävät karvaisia siemeniä. Ruskeat siemenkodat säilyvät lehdettömillä oksilla kevääseen saakka, ja niiden perusteella puun tunnistaminen on helppoa. Siemenkotien ulkonäön perusteella Yhdysvalloissa puuta kutsutaan papupuuksi (bean tree). Trumpettipuun kaarna on ruskeaa, uurteista ja muistuttaa hieman tervalepän kaarnaa.
Varsinkin kukkiessaan komeat trumpettipuut ovat Etelä- ja Keski-Euroopassa suosittuja katu- ja puistopuita. Keltatrumpettipuu ("Catalpa ovata") menestyy Ruotsissa Upsalan korkeudelle saakka. Suomessa se on jotenkuten menestynyt, kukkinut ja tuottanut siemeniä aivan etelässä suotuisilla paikoilla.
Euroopassa yleisimmät tavattavat lajit ovat amerikkalaiset loistotrumpettipuu ("Catalpa speciosa") ja alabamantrumpettipuu ("Catalpa bignonioides"). Liuskalehtinen keltatrumpettipuu ("Catalpa ovata") on kotoisin Kiinasta. Liljatrumpettipuu ("Catalpa" × "erubescens") on kestävä alabamantrumpettipuun ja keltatrumpettipuun risteymä.