Kutšurhanin varastoallas

Kutšurhanin varastoallas tai Kutšurhanin tekojärvi (), tunnettu myös kuin Kutšurhanin limaani on tulva- ja makean veden säilytysallas Kutšurhanjoen suistossa, Dnestrin alajuoksulla, kaakkois-Moldovan ja Ukrainan rajojen välimaastossa.
Vuonna 1961 lähelle varastoallasta rakennettiin rakentajien ja energiainsinöörien kaupunki Dnestrovsc. Vuoden 1964 lopusta lähtien Kutšurhanin tekojärvi on Kutšurhanin eli Moldovan osavaltion piirilämpövoimalan säännelty jäähdytysvesiallas.
Sijainti.
Kutšurhanin varastoallas on kuin Kutšurhanjoen laajennettu jokisuu ja sijaitsee lähes sadan kilometrin etäisyydellä Mustastamerestä Dnestrin vasemmanpuoleisen autonomisen alueyksikön Pridnestrovjen ja Odessan alueen läntisen, Odessan piiriin rajatuntumassa. Sen perustaminen alkoi 1950-luvun lopulla muokkaamalla Kutšurhanjoen suistoa tulevan Kutšurhanin tai Moldovan piirilämpövoimalaitoksen säänneltäväksi jäähdytyslammeksi. Voimalaitoksen ensimmäinen vaihe otettiin käyttöön syyskuussa 1964 ja tekojärvi valmistui lopullisesti vuonna 1965. Allas saa täydennystä Kutšurhanjoesta, joka virtaa siihen pohjoisesta. Sulku sijaitsee järven eteläosassa ja tämä uloskäynti johtaa jokiveden Turuntšukhaaran kautta Dnestriin.
Kuvaus.
Tekojärven pituus on joko 15 tai 17, enintään 20 kilometriä. Leveys vaihtelee 0,2–3 tai pohjoisen 1,5 ja eteläosan noin 3 kilometrin välillä. Altaan keskisyvyys on 3,5 metriä, suurin syvyys eteläosassa 4,2, jopa 5 ja voimalaitoksen alueella suistoa syvennettiin voimajohtojen asentamista varten noin 8 metriin. Suiston pinta-ala on 2 730 hehtaaria ja luonnollisesti se jakautuu kolmeen osaan, mistä alaosa on 1 400, keskiosa 850 ja ylempi osa 650 hehtaarin kokoisia. Veden määrä vuonna 1990 mitattuna oli 78 miljoonaa kuutiometriä.
Allas ulottuu pohjoisesta etelään ja on muodoltaan pitkänomainen suorakolmio. Lisäksi Kutšurhanjoelle täydennystä se saa vielä Turuntšukhaaran välittämistä Dnestrin tulvavesistä. Sulun avulla säädellään suiston veden korkeutta. Suiston länsipuoliset rannat ovat matalat ja soiset, itäpuoliset korkeat. Suiston avovesialueen pohjasedimenttejä edustavat harmaat lietteet, mihin on sekoittunut kasvijätteitä ja joillakin alueilla hiekkaa ja kuorikiviä. Rannikkovyöhykkeellä, jossa ei ole kasvillisuutta, pohjaliete on huuhtoutunut tiheäksi tulvavesien savisaastekerrokseksi, jossa on ohut ja joskus hiekkainen pinnoite. Lietehiekan peitossa on 15 % pohjapinta-alasta ja 80-prosenttisesti peitetty savilietteellä, minkä paksuus 0,5–1,0 metriä. Eli altaan pohja on mutainen. Vaan sen Moldovan puolinen ranta on hiekkarantaa lähes koko pituudeltaan, erityisesti lämpövoimalaitoksesta kohti Dnestriä. Veden läpinäkyvyys on jopa 170–210 senttimetriä ja veden lämpötila kesällä jopa +22 tai +24 astetta. Järvi jäätyy talvella, mutta jääpeite ei ole jatkuva. Keskimääräinen jäätymisaika on 70–80 päivää ja jään paksuus on 10–25 senttimetriä.
Käyttö ja ekologinen tilanne.
Järven vettä käytetään lämmönsiirtoaineena Dnestrovscin rakennusten lämmittämiseen. Lämpövoimalaitoksen jäähdytysjärjestelmän läpi kulkemisen jälkeen tänne järven alaosaan tulee noin 350 tuhatta kuutiometriä lämmintä vettä joka tunti, joten veden keskilämpötila on tällä alueella keskimäärin 4,2 ja talvella 13–14 astetta korkeampi kuin veden lämpötila muualla suistossa. Voimalaitoksen käyttämää lämmintä vettä varten kaivettiin erityinen tekninen kanava, joka kulkee samansuuntaisesti tekojärven kanssa ja päättyy siihen noin 1,5 kilometrin päässä voimalaitoksesta. Joinakin kesäpäivinä veden lämpötila poistokanavan suulla kohoaa jopa 38–40 asteeseen.
Järven vesi soveltuu jonkin verran myös kasteluun, vaikka Kutšurhanaltaan vesien käyttö voi johtaa maaperän suolaantumiseen. Usein nämä vedet ovat kelpoisia vasta sen jälkeen, kun ne on laimennettu demineralisoidulla vedellä. Aikoinaan suisto oli runsaskalainen vesistö ja kerrotaan, että vuosina 1904–1910 vuosisaaliit olivat 606 tonnia vuodessa. 1930-luvulla kalastus tuotti hehtaarilta jopa 100 kiloa kalaa. Kutšurhanin suisto oli alun perin kalojen niin kutu- ja ravinto- kuin myös teollisen viljelyn allas. 1980-luvulla täällä pyydettiin 160 tonnia kalaa vuodessa ja 1990-luvun loppuun mennessä tämä luku oli yli 10 kertaisesti pienentynyt. Tutkimusten mukaan vuodesta 2002 lähtien suistossa elää yli 30 tai 41 kalalajia. Tärkeimmät määrälliseltä koostumukseltaan ovat särkilajit, karpit, mm. ruohokarppi, ahvenet, tokot, ruutanat, mm. hopearuutana, lahna, pasuri, kuha, hauki, salakka ja sorva. Myöskään suistoveden keskimääräinen läpinäkyvyys ei laske alle 1,5 metriin, joten siitä johtuvasti suisto on Odessan alueen tärkein vesistö sekä amatööri- että kilpa- ja urheilukalastuksessa. Talvisin suurin osa kaloista siirtyy poistokanavaan, koska se ei koskaan jäädy ja siinä kalastuskin on kielletty.
Jossain vaiheessa Kutšurhanin suistoalueella todettiin makeanveden katkarapuihin verrattavissa olevan hollantilaisen rapukannan (Rhitropanopeus harrisi tridentata) vähitellen kasvavan. Kyseinen hollantilainen makeanveden rapu havaittiin vuonna 2016 ja tämä järvi on ainoa paikka Pridnestrovjessa, jossa tämä rapulaji menestyy. Marraskuussa vuonna 2022 tekojärveen laskettiin yhteensä 10 528 kiloa kalanpoikasia. Marraskuun puolivälissä vuonna 2024 Moldovan osavaltion piirivoimalaitoksen asiantuntijat suorittivat syysistutuksen ja Kutšurhanin suistoon päästettiin vielä 1 890 kiloa ruoho-, valko- ja isopääkarppia. Joulukuun 9.–20. päivänä vuonna 2024 Kutšurhanin tekojärveen istutettiin yli 12 tonnia kalaa. Altaaseen päästettiin 450 000 kasvissyöjäkalaa ja 150 000 karppia. Näillä aloitteilla tähdätään altaan biologisten resurssien ennallistamiseen, ekologisen tilanteen parantamiseen ja alueen kalastuksen tukemiseen. Kalastusvirasto raportoi, että istuttaminen tapahtui kalastuksen hyödyntämisjärjestelmän vaatimusten mukaisesti.
Dnestrovscissa sijaitseva lämpövoimalaitos on altaan veden saastumisen päälähde. Helmikuussa vuonna 2013 todettiin, että luonnollinen vesiyhteys Dnestriin Turuntšukhaaran kautta on katkennut yhä kuivuvan Kutšurhanjoen ja Turuntšukin vedenpinnan alenemisesta johtuvasti.