tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Marinkaisten työväentalo

Marinkaisten työväentalo oli Kokkolan kaupungissa Marinkaisten kylässä sijainnut työväentalo. Työväentalo ei ole enää käytössä.
Historiaa.
Marinkaisten työväentalo valmistui vuonna 1909, ja sitä on laajennettu vuosina 1924 ja 1947. Työväentalon rakentaminen rahoitettiin omilla varoilla ja lainalla. Se tehtiin pääasiassa talkoilla ja osittain palkkatyönä. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja näyttämön takahuone. Talo ei ollut kunnallistekniikan piirissä. Talo oli yhdistyksen omassa käytössä. Siellä järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvanäytöksiä, bingoa, teatteria ja juhlia.
Sydänmaan työväentalo (Alavus)

Sydänmaan työväentalo oli Alavuden Sydänmaan kylässä sijainnut työväentalo, joka valmistui vuonna 1908.
Historiaa.
Sydänmaan työväenyhdistys perustettiin Rissan talossa Alavuden Sydänmaan kylässä maaliskuun 19. vuonna 1905. Jäsenistöä oli alussa 35 henkilöä, rautatien rakentajia ja palveluksessa olevia sekä ”puutavarayhdistyksen” jäseniä. 
Rakennus.
Yhdistys päätti marraskuun 24. päivänä vuonna 1907 ostaa tiilitehtaan rakennuksen maa-alueineen. Työväentalo rakennettiin tiilitehtaan rakennuksen aineista sekä talkoilla tuoduista hirsistä. Talo oli rankorakenteinen, ja se oli vuorattu laudoilla. Katteena oli bitumi. Talo maalattiin punaiseksi. Sisäkatto oli paneloitu, ja sisäseinillä oli halltex-levyt. Oma työväentalo valmistui ja ensimmäinen kokous siellä pidettiin 12.1.1908. Vuonna 1948 yhdistys päätti ottaa sähkövalon taloonsa. Yhdistyksen kokouksessa 27.2.1969 Onni Honkolan talossa, jossa oli läsnä neljä jäsentä, päätettiin hyväksyä 27.1.1969 tehty kauppa. Siinä yhdistys myi oman Sääskimäki-nimisen tilansa Martti Nimettömälle 1 500 markalla. Vanha työväentalo oli jo edellisenä vuonna myyty pois siirrettäväksi.
Toimintaa.
Ilman omaa taloa yhdistys piti ”huvitoimintaa” ja iltamia. Louvesniemen ja Hiidenniemen taloissa pidetyistä iltamista saadulla voitolla rahoitettiin tien perustamista vuokratontille tulevalle omalle työväentalolle sekä samalla Kuorasjärvelle tulevan kansakoulun hakukustannuksiin. Vuonna 1908 valmistuneessa omassa työväentalossa yhdistyksen huvitoimikunta järjesti iltamia arpajaisineen ja ravintolaa ylläpidettiin omin voimin. Työväentalossa oli myös kirjasto. Suomen sotien jälkeen 27.12.1944 yhdistys piti ensimmäisen kokouksensa. Kokouksessa päätettiin vapauttaa "sotahommissa" olleet jäsenmaksuista. Vuoden 1946 aikana työväentalossa oli järjestetty 6 iltamaa, viidet tanssit sekä kesäjuhla. Työväentalossa toimivat yhdistyksen lisäksi nuoriso-osasto, urheiluseura Sydänmaan Karhu ja paikallinen SNS-osasto.
Harolanlahti (Eura)

Harolanlahti on Natura 2000 -suojelualue Euran kunnassa Harolan kylässä. Se sijaitsee lähes kokonaan Pyhäjärven pohjoisosassa kattaen kuitenkin myös joitakin ranta-alueita. Alueella on lehtometsää. Alueella elää useita vesilintuja ja sillä on myös merkittävä kalataloudellinen arvo. Suojellun alueen pinta-ala on 343 hehtaaria.
Varparannan työväentalo

Varparannan työväentalo on Kontiolahden kunnan Varparannan kylässä sijaitseva työväentalo. 
Historiaa.
Varparannan työväentalo rakennetiin vuosina 1959–1960, ja se sijaitsee 3 000 m²:n tontilla. Talo on rakennettu talkoilla, ja sen rakentaminen on rahoitettu rahankeräyksillä, lainoilla ja työväenyhdistyksen omilla säästöillä. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja pukuhuone. Talo on ollut työväenyhdistyksen omassa käytössä, ja sitä on vuokrattu muillekin käyttäjille. Siellä on järjestetty kokouksia, elokuvanäytöksiä, tansseja ja juhlia.. Työväentalo on toiminut koko kylän keskuksena, ja sitä on remontoitu useaan otteeseen. 1980-luvulla taloon rakennettiin keittiö, ja ulkovuoraus on uusittu 2000-luvulla.
Värimulperi

Värimulperi ("Maclura pomifera") on mulperikasvien heimoon kuuluva puulaji.
Värimulperi kasvaa 10–15 metriä korkeaksi. Sen lehvästö on laaja ja litteähkö. Oksat ovat piikikkäät. Syysväri on keltainen. Kukat ovat huomaamattomat mutta hedelmät muistuttavat appelsiinia ja tuoksuvat.
Värimulperi on kotoisin pieneltä alueelta Yhdysvaltojen eteläosasta, Texasin, Oklahoman, Arkansasin ja Louisianan rajoilta. Sitä viljellään kuitenkin lähes koko maassa.
Odd Højdahl

Odd Højdahl (5. tammikuuta 1921 Oslo – 23. helmikuuta 1994) oli norjalainen ammattiyhdistysmies ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan sosiaaliministerinä 1971–1972. Vuosina 1969–1977 hän oli Landsorganisasjonenin varapuheenjohtaja.
Seinäjoen työväentalo

Seinäjoen työväentalo oli Seinäjoen kaupungin keskustassa sijainnut työväentalo. Työväentalo purettiin 1980-luvun alussa.
Historiaa.
Seinäjoen työväentalo rakennettiin vuonna 1922. Talo oli hirsirunkoinen, ja se vuorattiin laudoituksella vuonna 1959. Talossa oli alkujaan pärekatto, joka myöhemmin korvattiin peltikatolla. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, vahtimestarin asunto, toimistotiloja ja liiketiloja. Talossa oli puulämmitys, joka muutettiin keskuslämmitykseksi 1960-luvulla. Työväentalo oli omassa käytössä ja myös vuokrattuna. Siellä on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvia, bingoa, urheiluharjoituksia. Talo purettiin, ja sen tilalle rakennettiin liiketalo, jossa Seinäjoen työväenyhdistyksellä on toimitilat..
Karl Lundahl

Karl (Carl) Lundahl (29. kesäkuuta 1818 Tampere – 17. toukokuuta 1855 Tampere) oli suomalainen lääkäri ja luonnontutkija.
Karl Lundahlin vanhemmat olivat kauppias, kauppaneuvos Gustaf Lundahl ja Anna Charlotta Rung. Hän tuli ylioppilaaksi yksityistodistuksella Helsingissä 1834. Lundahl valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1840, lääketieteen kandidaatiksi 1844, lääketieteen lisensiaatiksi 1847 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1847. Lundahl kirjoitti Morgonbladetiin 1837–1845 ja Borgå Tidningiin 1838–1840.
Lundahl oli Suomen lepakkotutkimuksen edelläkävijöitä. Hän piti Suomen Tiedeseurassa esitelmän 18. marraskuuta 1851 aiheenaan "Lisiä Keski-Suomen mikromammalogiaan eli pikkunisäkäseläimistöön". Lundahl kertoi pyydystäneensä elokuussa 1834 eräästä tamperelaisesta puutarhasta uutena lajina kuusi hiirenkarvaista yölepakkoa, nykyisin laji tunnetaan nimellä kimolepakko.
36-vuotiaana kuollut Karl Lundahl on haudattu Pyynikin kirkkopuistoon äitinsä Anna Charlotta Rungin (1785–1854) hautaan. Hänen nimensä on hautaristin takapuolella.
Karl Lundahlin veli oli Helsingin yliopiston tähtitieteen professori Gustaf Lundahl ja sisar runoilija Augusta Lundahl.
Knut Hoem

Knut Hoem (27. tammikuuta 1924 Hammerfest – 20. kesäkuuta 1987) oli norjalainen juristi ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kalastusministerinä 1971–1972.
Azukiarai

Azukiarai () on japanilaisessa kansanperinteessä esiintyvä yōkai eli henkiolento. Jos metsässä kuulee äänen, joka muistuttaa adsukipapujen pesemistä, on äänen aiheuttaja myytin mukaan Azukiarai, joka pesee papujaan veden äärellä. Joskus Azukiarai viihdyttää itseään laulamalla: "azuki togou ka, hito totte kuou ka? shoki shoki." ("pesisinkö papuni vai saisinko ihmisen syötäväksi? "shoki shoki"."), ihminen joka kuulee laulun putoaa yleensä väistämättä veteen.
Luvian kappeliseurakunta

Luvian kappeliseurakunta on Eurajoen seurakuntaan kuuluva kappeliseurakunta. Se perustettiin vuonna 2017, kun Luvian seurakunta liitettiin Eurajoen seurakuntaan. Luvian kappeliseurakunnan kirkkona toimii Luvian kirkko.
Bondebladet

Bondebladet on norjalainen maatalouden parissa työskenteleville suunnattu viikkolehti, joka on perustettu vuonna 1974. Se ilmestyy 48 kertaa vuodessa ja kuuluu Amedia-konserniin.
Jan Carlzon

Jan Gösta Carlzon (alk. Karlsson, s. 25. kesäkuuta 1941 Nyköping) on ruotsalainen yritysjohtaja ja riskisijoittaja. Hän toimi SAS-lentoyhtiökonsernin pääjohtajana vuosina 1981–1993.
Carlzon valmistui Tukholman kauppakorkeakoulusta 1967 ja aloitti vuonna 1969 uransa SAS-konsernissa Vingresor-matkatoimistosta aluksi tuotepäällikkönä, eteni pian markkinointijohtajaksi ja vuonna 1974 toimitusjohtajaksi. Vuoden 1973 öljykriisin vaikeuttamalla matkailualalla hän keskittyi matkatoimiston kustannusten karsimiseen, ja pian kysyntä elpyi ja Vingresor kykeni vastaamaan siihen entistä kannattavammin. Vuodet 1978–1980 Carlzon oli SAS-konsernin kotimaanlentoyhtiön Linjeflygin toimitusjohtaja ja muutti sen strategiaa tehottomasta ja kalliista liikemiesten lennättäjästä koko kansan yhtiöksi muun muassa alentamalla lipunhintoja. Linjeflygin matkustajamäärä kasvoi ensimmäisenä Carlzonin työvuotena 44 prosenttia ja tulos kääntyi niukasti voitolliseksi.
Seuraavaksi Carlzon sai tehtäväkseen konsernin pääyhtiön Scandinavian Airlinesin tappiokierteen katkaisun. Siinä hän noudatti jokseenkin päinvastaista strategiaa kuin aiemmin: kustannuksia ei voinut enää alentaa, joten hän panosti tuottojen lisäämiseen lanseeraamalla SAS:n lennoille liikemiesluokan vahvalla ja omaperäisellä markkinoinnilla, jossa hän esiintyi omilla kasvoillaan. Lentokaluston uusimiseen ei alkuun juuri panostettu, kunnes se tuli välttämättömäksi ja strategian menestys alkoi hiipua. SAS:n ja Finnairin hallituksessa myöhemmin toiminut Sanna Suvanto-Harsaae pitää Carlzonin toimia alkuna SAS:n myöhemmille vaikeuksille: tämä viivytteli liian pitkään kalustoinvestointien kanssa ja myöntyi henkilöstön suuriin palkankorotuksiin.
Vuonna 1985 Carlzon kiteytti ihmiskeskeisen bisnesajattelunsa kirjassaan "Pyramidit nurin!". Loppuvuosinaan SAS-konsernissa Carlzon keskittyi muun muassa sen omistamien hotellien kannattavuuden parantamiseen ja lentotoiminnan kustannusten karsimiseen, missä hän koki vastustusta lentohenkilökunnan ammattiliitoilta. Hänen SAS-uransa päättyi 1993, kun hänen suunnitelmansa neljän eurooppalaisen lentoyhtiön (SAS, KLM, Swissair ja Austrian Airlines) fuusiosta kohtasi vastatuulta. 
SAS-uransa päätyttyä hän meni osakkaaksi sijoitusyhtiöön nimeltä Ledstiernan AB. Hän vetäytyi sen hallituksen puheenjohtajan tehtävästä vuonna 2007.
Jorge Edwards

Jorge Edwards (1931 Santiago, Chile – 2023 Madrid, Espanja) oli chileläinen kirjailija ja diplomaatti. Hänelle myönnettiin Cervantes-palkinto vuonna 1999.
Edwards opiskeli oikeustiedettä Chilen yliopistossa, mutta tunsi voimakkaampaa kutsumusta kirjoittamiseen. Vuonna 1952 hän julkaisi esikoisteoksenaan kahdeksan novellin kokoelman "El Patio". Sittemmin Edwards kirjoitti ennen kaikkea romaaneja, joista hänen ensimmäisensä oli "El peso de la noche" (1965). Hänen myöhempien teostensa joukossa ovat "Los convidados de piedra", "El museo de cera", "El sueño de la historia", "El inútil de la familia" ja "La casa de Dostoievsky". Chilen sotilasvallankaappauksen (1973) jälkeen Edwards lähti maanpakoon Espanjaan. Hän palasi Chileen vuonna 1978 ja pääsi Academia Chilena de la Lenguan jäseneksi.
Edwards edusti chileläisten kirjailijoiden Generación del 50 -ryhmää, johon kuuluivat myös muiden muassa José Donoso, Enrique Lafourcade ja Claudio Giaconi. Hän työskenteli diplomaattina vuodesta 1954. Hän suhtautui kriittisesti Salvador Allenden päätökseen palauttaa suhteet Kuubaan vuonna 1970. Diplomaatin urallaan Edwards joutuikin Fidel Castron hallinnon silmissä "persona non gratan" asemaan. "Persona non grata" (1971) oli hänen tätä elämänvaihetta kuvanneen teoksenkin nimi. Cervantes-palkinnon lisäksi Edwards sai muun muassa Chilen kansallisen kirjallisuuspalkinnon vuonna 1994.
Miesten F-liigan kausi 2022–2023

Miesten F-liigan kausi 2022–2023 on järjestyksessään 37. kausi. F-liigan runkosarja alkoi 15.09.2022 ja F-Liiga kausi päättyi 28. huhtikuuta 2023 pelattuun finaaliin. Edellisen Divari-kauden jälkeen FBC Turku nousi pelaamaan pääsarjaan. Karhut, Steelers ja Tiikerit putosi edellisen kauden päätteeksi Divariin. TPS voitti kauden päätteeksi seurahistoriansa ensimmäisen Suomen-mestaruuden, Nokian KrP saavutti seurahistorian toisen hopean ja Oilers seurahistorian viidenen pronssin.
Mullett Arena

Mullett Arena on Arizonan osavaltionyliopiston monitoimiareena ja jäähalli Tempen kaupungissa Arizonassa Yhdysvalloissa. Hallissa pelaa yliopiston Sun Devils -jääkiekkojoukkue, sekä siellä kilpailee yliopiston voimistelijat ja painijat. Hallin kapasiteetti yliopistourheiluun on 5 000 katsojaa.
NHL-joukkue Arizona Coyotes pelaa kotiottelunsa Mullett Arenassa kaudella 2022–2023, sillä se sai häädön aiemmasta kotihallistaan Gila River Arenasta. NHL-otteluihin katsojia mahtuu 4 600, joten Mullett Arena on NHL:n halleista selvästi pienin. Toiseksi pienimpään NHL-halliin Canada Life Centreen mahtuu 15 321 katsojaa.
Dmytro Revutskyi

Dmytro Revutskyi, , (5. huhtikuuta 1881 Iržavets, Prylukyn piiri, Pultavan kuvernementti – 29. joulukuuta 1941 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen musiikkitieteilijä ja folkloristi. Hänen veljensä oli säveltäjä Lev Revutskyi, hänen poikansa teatteritutkija ja -kriitikko Valerjan Revutskyi.
Valmistuttuaan Kiovan yliopistosta 1906 hän opetti lukiossa vuoteen 1918. Hän oli Kiovan Lysenkon musiikki- ja teatteri-instituutin perustajia, ja hän myös opetti siellä. Vuodesta 1923 hän työskenteli tutkijana Ukrainan tiedeakatemian Etnografian komissiossa. Hänet erotettiin tehtävästä syytettynä "porvarillisesta nationalismista". Vasta 1938 hän sai viran vanhempana tutkijana Ukrainan SNT:n tiedeakatemian ukrainalaisen folkloren instituutissa. Revutskyi jäi Kiovaan natsien vallatessa kaupungin 1941 ja jatkoi akateemista työtään saksalaishallinnon aikana. Pian hänet ja hänen vaimonsa surmattiin, ja tekijöiden epäillään olleen neuvostoagentteja.
Revutsky kokosi kolmiosaisen kokoelman "Zoloti kljutši" (1926–1929, 'Kultaiset avaimet') ukrainalaisia kansanlauluja ja kirjoitti artikkeleita ukrainalaiseen etnomusikologiaan liittyvistä aiheista.
Ilomantsin työväentalo

Ilomantsin työväentalo oli Ilomantsin kunnan keskustassa sijainnut työväentalo. Talon omistaa nykyisin Ilomantsin kunta, ja siinä toimii elokuvateatteri Kino Mantsi.
Historiaa.
Ilomantsin työväenyhdistys rakensi Ilomantsin työväentalon vuonna 1930. Talon pinta-ala on 320 m², ja se sijaitsi 5 600 m²:n tontilla. Talossa oli juhlasali, keittiö, ravintola, eteinen ja pieni asunto. Nykyään talossa toimii elokuvateatteri Kino Mantsi, jossa kunnallista elokuvatoimintaa on ollut jo vuodesta 1975. Vuosien aikana nostalgista elokuvateatteria on uudistettu ja peruskorjattu ja laitteisto on päivitetty uuteen digitaaliseen laitteistoon.
Aslak Iivari Guttorm

Aslak Iivari Guttorm (3. joulukuuta 1922 – 31. elokuuta 1942) oli suomensaamelainen kaukopartiomies.
Guttorm aloitti varusmiespalveluksensa syyskuussa 1941 jalkaväen koulutuskeskus 16:ssa
 saaden siellä kiväärimiehen koulutuksen. Tammikuussa 1942 hän aloitti kaukopartiomiehenä Päämajan alaisessa tiedusteluosastossa. Guttorm kuului Osasto Paatsaloon, joka oli majuri Harri Paatsalon johtaman Päämajan tiedusteluosaston Rovaniemen alatoimisto. Osasto harjoitti kaukopartio- ja tiedustelutoimintaa Suomen itärajalla Kiestingistä Jäämereen ulottuvalla alueella.
Guttorm oli mukana Muurmannin radan tiedustelu- ja tuhoamisretkellä heinä- ja elokuussa 1942. Guttorm hukkui kuuden saksalaisen sotilaan kanssa paluumatkalla kuljetusponttonin upottua Paanajärvellä 31. elokuuta 1942.
Toholammin Isonkankaan työväentalo

Toholammin Isonkankaan työväentalo on Toholammin kunnassa sijaitseva työväentalo. Talo on edelleen käytössä.
Historiaa.
Isonkankaan Sos.dem. Nuorisojaosto rakennutti Isonkankaan työväentalon vuonna 1953. Talon pinta-ala on 360 m², ja se sijaitsee 3 500 m²:n tontilla. Talossa on juhlasali näyttämötiloineen talon toisessa kerroksessa. Muita tiloja ovat keittiö, ravintola, eteinen ja kerhohuoneita.
Työväentalon lämmitysjärjestelmänä on sähkö ja ilmalämpöpumppu. Talo oli hyvässä kunnossa vuonna 2018. Viimeisimmät isot remontit ovat olleet ulkoseinien ja katon maalaus, ikkunoiden uusiminen ja molempien portaiden kunnostus. Oman käytön lisäksi on talolla ollut jonkin verran juhlia, ja alakerran tilat on vuokrattu kansalaisopiston kudontapiirille.
Ouzouer-sur-Loire

Ouzouer-sur-Loire on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 51 kilometriä Orléansin kaupungista itään.
Aikanaan seutu kuului Galliaan, ja sitä asutti karnuuttien kelttiheimo. Kunta sijaitsee Orléansin metsässä, joka on Ranskan suurin kansallismetsä. Metsä on 35 000 hehtaarin laajuinen, ja se oli keskiajalla Ranskan kuninkaiden, kuten Filip IV:n, Filip V:n ja Kaarle IV:n, suosimaa metsästysmaata. Loirejoen varrella on kunnan alueella kolme 1700-luvulta peräisin oleva vanhaa satamaa, joita käytettiin puun kuljetukseen höyrylaivojen avulla.
Bucks County Playhouse

Bucks County Playhouse on teatteri Pennsylvanian New Hopessa, joka oli pitkään Yhdysvaltain tunnetuin kesäteatteri. Se avattiin 1939, ja siellä esiintyi lukuisia tunnettuja näyttelijöitä ja siellä esitettiin monia näytelmiä, jotka jatkoivat Broadwaylle. Teatteri suljettiin 2010 omistajan petossyytteiden takia, mutta avattiin uudestaan kaksi vuotta myöhemmin.
Bucks County Playhouse avattiin 1939 vanhaan valssimyllyyn, joka oli rakennettu 1790. Paikalliset taiteilijat pelastivat myllyn 1930-luvulla, kun se oli purku-uhan alla. Taiteilijaryhmittymään kuului muun muassa Bucksin piirikunnassa asunut näytelmäkirjailija Moss Hart.
Bucks County Playhousen ensimmäinen näytelmä oli "Springtime for Henry", jonka pääosaa esitti Edward Everett Horton. Bucks County Playhousesta tuli pian Yhdysvaltain tunnetuin kesäteatteri, jonka näytelmistä monet päätyivät lopulta Broadwaylle. Siellä on esiintynyt myös lukuisat tunnetut teatteri-, elokuva- ja televisionäyttelijät.
Bucks County Playhouse oli yhtäjaksoisesti toiminnassa vuodesta 1939 aina vuoden 2010 loppuun. Paikallinen pankki ulosotti tuolloin teatterin sen omistajalta Ralph Millerilta, joka oli syytettynä vakuutuspetoksesta vuoden 2006 tulvavahinkoihin liittyen. Paikalliset taidekauppiaat Kevin ja Sherri Daugherty sekä Broadway-tuottaja Jed Bernstein lähtivät pelastamaan teatteria ja hankkivat sen omistukseen. Teatterirakennus peruskorjattiin tämän jälkeen ja avattiin uudelleen 2. heinäkuuta 2012.
Irjanteen museot

Irjanteen museot on Eurajoen Irjanteella toimiva museokokonaisuus, johon kuuluu viisi eri museota. Ne sijaitsevat Irjanteen kirkonmäellä, jossa on myös vuonna 1731 rakennettu Irjanteen kirkko kellotapuleineen, kirkkotarhoineen ja muistomerkkeineen. Alueeseen liittyvät myös Kylä-Laurilan ja Kohnan tilojen rakennukset. Lisäksi kirkon takana virtaavan Eurajoen toisella puolella on entisen Faltun sahan historiallinen saha-ja myllyrakennus.
Museot.
Kotiseutumuseo.
Vuonna 1963 perustettu Eurajoen kotiseutumuseo toimii kirkon edustalla sijaitsevassa entisessä pitäjänmakasiinissa, joka on rakennettu vuonna 1833. Sen kokoelmissa on noin 2 000 esinettä.
Maatalousmuseo.
Eurajoen maatalousmuseo avattiin vuonna 1984 ja rakennusta laajennettiin 1989. Sen katolla olevassa tornissa on Lavilan tilan entinen vellikello. Museon kokoelmissa on yli 2 500 esinettä, jotka ajoittuvat 1800-luvulta aina 1950-luvu7lle saakka. Pienemmän esineistön ohella näyttelillä on muun muassa höyrykone, traktoreita, tappureita, hevoskierto, tuulimoottori ja yhdistelmäkylvökone. Lisäksi rakennuksessa on huone, johon on sijoitettu Munakarissa sijainneen kalastajatilan esineistöä.
Palokalustomuseo.
Palokalustomuseo toimii kirkonmäellä sijaitsevassa vuonna 1908 rakennetussa ruiskuhuoneessa. Vuonna 1985 avatussa museossa on Eurajoen ja Kuivalahden VPK:oiden vanhaa palokalustoa.
Asemuseo.
Vuonna 1992 avattu asemuseo sijaitsee maatalousmuseon yhteyteen rakennetuissa kellaritiloissan. Sen kokoelmissa on noin 150 ampuma-asetta.
Koulumusoe.
Irjanteen koulumuseo sijaiseen vuosina 1934-1973 toimineessa Irjanteen kansakoulussa. Vuonna 1998 perustettu koulumuseo siirtyi nykyisiin tiloihinsa vuonna 2020. Koulumuseon kokoelma sisältää noin 600 esinettä. Museoon on kalustettu koululuokka, jonka toisessa päässä on kiertokouluihin liittyvää esineistöä.
Ahlaisten uusi hautausmaa

Ahlaisten uusi hautausmaa on Porin Ahlaisissa sijaitseva hautausmaa, joka on otettu käyttöön vuonna 1880. Se sijaitsee noin 600 metrin päässä Ahlaisten kirkosta, jota ympäröi vuonna 1679 käyttöön otettu vanha hautausmaa.
Ahlaisten uudella hautausmaalla on puurakenteinen ruumishuone. Hautausmaalla on muun muassa muualle haudattujen muistomerkki sekä sisällissodan punaisten joukkohauta 1940-luvulla pystytettyine muistomerkkeineen. Joukkohaudan vainajat olivat aikaisemmin haudattu kahteen eri paikkaan varsinaisen hautausmaan ulkopuolelle.
Viinamoisionmäen joukkohauta

Viinamoisionmäen joukkohauta on Lavian Niemenkylässä sijaitseva joukkohauta, jonne on haudattu noin 30 sisällissodan Sampakosken taistelussa kaatunutta tai sen jälkeen teloitettua punakaartilaista. Paikalla on vuonna 1949 pystytetty muistomerkki. Joukkohauta sijaitsee metsäautotien varrella pari kilometriä kantatie 44:n länsipuolella.
Isaac Karabtchevsky

Isaac Karabtchevsky (s. 27. joulukuuta 1934 São Paulo) on brasilialainen kapellimestari.
Karabtchevsky matkusti Saksaan opiskelemaan musiikkia ja sai orkesterinjohdon opetusta muun muassa Pierre Boulez'lta. Hän aloitti uransa Belo Horizontessa Madrigal Renascentistan johdossa. Vuonna 1969 Karabtchevsky nousi Brasilialaisen sinfoniaorkesterin (Orquestra Sinfônica Brasileira) johtoon. Hän on toiminut myös Rio de Janeiron kunnallisteatterin taiteellisena johtajana. Karabtchevsky johti Tonkünstler-Orchester Niederösterreichia vuosina 1988–1994, La Feniceä 1995–2001 ja Orchestre national des Pays de la Loirea 2004–2010. Hän on tehnyt esiintymisiä muun muassa Salle Pleyelissä, Concertgebouwissa, Musikvereinissa, Royal Festival Hallissa ja Washingtonin kansallisoopperassa.
Karabtchevsky pääsi vuonna 2004 Orquestra Petrobras Sinfônican kapellimestariksi. Lisäksi hän on johtanut Heliópolisin sinfoniaorkesteria. Hänen johdollaan Aquarius-hanke on tehnyt työtä klassista musiikkia koskevan tietoisuuden edistämiseksi Latinalaisessa Amerikassa. Karabtchevskyn levytyshankkeiden joukossa on ollut Heitor Villa-Lobosin kaikkien sinfonioiden kokonaisäänityksen tekeminen Orquestra Sinfônica do Estado de São Paulon kanssa. Tämä hanke saatiin päätökseen vuonna 2017. Karabtchevsky on toiminut Instituto Baccarellin taiteellisena johtajana, ja vuonna 2000 hän aloitti opettamisen Musica Riva -festivaalilla Italiassa. Karabtchevsky sai Prêmio da Música Brasileiran neljästi (2014, 2015, 2016, 2018) Villa-Lobosin sinfonioiden äänityshankkeestaan. Hän on Ordre des Arts et des Lettres'n ritari ja on saanut tunnustuksen myös Itävallan hallitukselta.
Lloyd Geering

Lloyd Geering ONZ GNZM CBE (s. 26. helmikuuta 1918 Rangiora) on uusiseelantilainen teologi.
Geering sai humanististen tieteiden kandidaatin ja maisterin oppiarvot Uuden-Seelannin yliopistosta. Teologian kandidaatin arvon hän sai Melbourne College of Divinitysta ja teologian tohtorin arvon Otagon yliopistosta. Hän toimi Emmanuel Collegen (Queenslandin yliopisto) Vanhan testamentin tutkimuksen professorina Brisbanessa vuosina 1956–1960. Vuosina 1960–1971 hän oli Knox Collegen (Otagon yliopisto) Vanhan testamentin tutkimuksen professori ja vuosina 1971–1984 Wellingtonin Victoria-yliopiston uskontotieteen Foundation-professori. Geering, vannoutunut pasifisti, sai vapautuksen toisen maailmansodan aikaisesta asepalveluksesta. Hänet vihittiin presbyteerien papiksi.
Geering julkaisi vuonna 1966 artikkelin "The Resurrection of Jesus" ja vuonna 1967 artikkelin "The Immortality of the Soul". Näissä artikkeleissa hän kyseenalaisti Jeesuksen ylösnousemuksen ja sielun kuolemattomuuden. Hän kyseenalaisti myös Jeesuksen aseman ihmiseksi tulleena Jumalana ja esitti, että ylösnousemus oli "idea" eikä niinkään "fakta". Tämä johti kaksivuotiseen julkiseen teologiseen kiistaan, joka kulminoitui siihen, että Presbyterian Church of Aotearoa New Zealandissa syytettiin Geeringiä oppivirheestä ja kirkon rauhan sekä ykseyden häiritsemisestä. Kaksipäiväisen televisioidun käsittelyn päätteeksi kirkon yleiskokous totesi, ettei oppivirhettä ollut toteennäytetty. Syytökset hylättiin ja tapaus suljettiin. Geering keskittyi sittemmin akateemiseen uraansa, mutta pysyi aktiivisena myös kirkon piirissä. Hän alkoi toimia progressiivisessa St Andrew's on the Terrace -kirkossa. Hän ei kuitenkaan ole enää ollut pappi vuoden 1971 jälkeen.
Geeringistä tuli kysytty luennoitsija ja uskontoon liittyvien aiheiden kommentaattori televisiossa sekä radiossa. Hän pysyi aktiivisena kirjoittajana ja kommentaattorina vielä eläkkeelle vuonna 1984 jäätyään. Hän julkaisi säännöllisesti kolumneja "Auckland Starissa" ja "New Zealand Listenerissä". Geering on julkaissut yli kaksikymmentä kirjaa, joista suosituimmaksi nousi "Christianity without God". Hänen muita teoksiaan ovat "God in the New World", "Tomorrow's God", "Wrestling With God: the Story of My Life", "Portholes to the Past" ja "From the Big Bang to God". Hän kirjoitti myös pyöräilyaiheisen kirjan "On me bike: Cycling around New Zealand 80 years ago". Geering sai vuonna 1988 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan "Companion"-arvon ja vuonna 2001 Uuden-Seelannin ansioritarikunnan "Principal Companion" -arvon. Uuden-Seelannin ritarikunnan jäsen Geeringistä tuli vuonna 2007.
Geering on ollut kiinnostunut ympäristöasioista ja kuuluu Uuden-Seelannin vihreään puolueeseen. Vuonna 2021 hän liittyi Intergenerational Climate Ambassadors -ryhmään, jonka olivat perustaneet vuonna 2020 tieteilijä Jim Salinger ja poliitikko Sophie Handford. Geering on ollut kolmesti naimisissa. Hän sai kaksi lasta ensimmäisen vaimonsa Nancyn kanssa ja yhden lapsen toisen vaimonsa Elainen kanssa. Avioliitto Elainen kanssa kesti 50 vuotta ja päättyi vaimon kuolemaan vuonna 2001. Geeringin kolmas vaimo Shirley kuoli vuonna 2021.
Euroopan valuuttakurssin mekanismi

Euroopan valuuttakurssijärjestelmä II (ERM II) on Euroopan unionin talousjärjestelmä, joka on ollut voimassa vuodesta 1999. Se on jatkoa edeltäjälleen, ERM:lle, ja sen tarkoituksena on vahvistaa euroalueen valuuttojen vakautta ja edistää talouskasvua ERM II:een osallistuu tällä hetkellä vain kaksi valuuttaa: Tanskan kruunu ja Bulgarian lev.
ERM II:n toimintaperiaatteet.
ERM II toimii samankaltaisesti kuin ERM, mutta sen keskeinen ero on, että siinä ovat mukana vain euroalueen jäsenmaiden valuutat. Kunkin maan valuutan arvo suhteessa euroon määritellään tarkasti, ja jokaisen maan keskuspankki sitoutuu ylläpitämään valuuttansa arvoa tietyssä vaihteluvälissä euroon nähden. Jos jonkin maan valuutta uhkaa laskea liikaa, muut maat voivat ostaa sen valuuttaa, mikä vahvistaa sen arvoa ja ylläpitää kurssivakautta.
ERM II:n edut ja haasteet.
ERM II:llä on monia etuja. Se edistää talouskasvua ja vahvistaa euroalueen valuuttojen välistä vakautta. Se myös auttaa ehkäisemään valuuttakurssien liiallista heilahtelua, joka voi haitata kauppaa ja taloudellista vakautta. ERM II:n ansiosta euroalueen maat voivat myös helpommin käydä kauppaa keskenään ja edistää taloudellista yhdentymistä.
ERM II:llä on myös haasteita. Järjestelmä edellyttää, että kaikki maat noudattavat tiukkaa talouspolitiikkaa ja pitävät budjettialijäämänsä ja velkamääränsä tietyissä rajoissa. Tämä voi rajoittaa maiden taloudellista vapautta ja vaikeuttaa taloudellisten ongelmien ratkaisemista. Lisäksi ERM II ei ole täydellinen suoja valuuttakurssien heilahteluilta, ja sen valuuttakurssit voivat silti vaihdella tietyissä tilanteissa.
ERM II:n vaikutukset.
ERM II on ollut merkittävä askel kohti Euroopan taloudellista yhdentymistä. Se on edistänyt yhteistyötä euroalueen maiden välillä ja auttanut vakauttamaan Euroopan taloutta. Se on myös auttanut edistämään talouskasvua ja helpottanut kauppaa euroalueen sisällä. ERM II on myös vahvistanut euroalueen valuuttojen asemaa maailmanmarkkinoilla.
Aarit

Aarit ovat omoottinen etninen ryhmä, joka on kotoisin eteläisestä Etiopiasta Omo-joen laaksosta. He ovat yksi alueen monista pienistä kieliryhmistä ja puhuvat eteläomoottilaista aarin kieltä, vaikka yli puolet heistä on monikielisiä ja osaa puhua muita kieliä, kuten pääkieltä amharaa. Vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan Etiopiassa on 289 835 etnistä aaria, mikä on noin 0,29 prosenttia maan koko väestöstä.
Elinkeinot ja uhanalaisuus.
Aarit ovat asuneet alueellaan jo yli tuhannen vuoden ajan. He ovat perinteisesti eläneet maanviljelyn, karjanhoidon ja metsästyksen avulla. Aarit ovat pitkään olleet yksi Etiopian syrjityimmistä vähemmistökansoista, ja he ovat kärsineet epäoikeudenmukaisesta kohtelusta sekä henkisesti että fyysisesti. 
Nykyään aarien tilanne on parantunut hieman, ja he ovat saaneet enemmän huomiota kansainvälisesti. Etiopian hallitus on myös myöntänyt aareille joitain oikeuksia ja suojellut heidän kulttuuriperintöään. Aarin kieli on edelleen uhanalainen, mutta joitakin toimia on jo otettu sen säilyttämiseksi. Esimerkiksi aarien oma kulttuurikeskus on perustettu, ja heidän kieltään opetetaan paikallisissa kouluissa.
Kulttuuri.
Aarien kulttuuri on rikas ja monimuotoinen. He ovat taitavia käsitöissä, kuten korien ja mattojen kudonnassa. Kulttuuriin kuuluu myös monia perinteisiä tansseja ja lauluja, jotka liittyvät heidän uskomuksiinsa ja seremonioihinsa. Heillä on myös monia mielenkiintoisia perinteitä, kuten esimerkiksi "varkausseremonia", jossa naapurikylästä varastettu esine palautetaan juhlallisesti.
Yhteiskunta.
Aarien yhteiskunta on perinteisesti ollut patriarkaalinen ja perustunut klaaniperinteisiin. Heillä on myös monia seremonioita ja rituaaleja, jotka liittyvät elämän eri vaiheisiin, kuten syntymään, avioliittoon ja kuolemaan. Nämä seremoniat ovat tärkeitä aareille, sillä ne vahvistavat yhteisön siteitä ja juhlistavat elämän merkityksellisiä hetkiä.
Helmer Timgren

Helmer Viktor Timgren (28. toukokuuta 1901 Saarijärvi – 18. tammikuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Timgrenin vanhemmat olivat piirikuntapäällikkö, ylimetsänhoitaja Gustav Oskar Timgren ja valokuvaaja Jenny Olivia (Vivi) Richter ja puoliso 1933–1975 voimistelunopettaja Inkeri Maria Ståhlberg. Timgren tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1920 ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi ja metsänhoitajaksi 1928. Hän oli Serlachius &amp; Heinin palveluksessa Salmissa 1926, Haukijärven kartanon hoitaja Hämeenkyrössä 1928 ja 1929 ja Hammarén &amp; Co Ab:n, vuodesta 1941 Oy Kyro Ab, metsänhoitaja ja metsäpäällikkö 1929–1966. Timgrenillä oli myös useita alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1959. Suomen sisällissotaan Timgren osallistui valkoisten puolella ja toimi muun muassa Vapaussoturien Huoltosäätiön Pirkka-Hämeen avustustoimikunnan varapuheenjohtajana 1956–1976.
Timgren

Timgren on ruotsinkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
N. T. Rama Rao Jr.

Nandamuri Taraka Rama Rao Jr. (s. 20. toukokuuta 1983 Hyderabad, Andhra Pradesh, Intia), myös Jr NTR, on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa telugunkielisissä elokuvissa. Hänen voittamiinsa palkintoihin kuuluvat kaksi Filmfare Awards South -palkintoa ja kaksi Nandi Awards -palkintoa. Hän on näyttelijä-poliitikko N. T. Rama Raon pojanpoika.
Teru teru bōzu

Teru teru bōzu (jap. てるてる坊主 tai 照る照る坊主) on perinteinen japanilainen nukke, joka on peräisin Edo-kaudelta. Teru teru bōzu tehdään usein valkoisesta kankaasta tai paperista ja puuvillasta, ne ripustetaan narulla ulos ikkunan eteen. Nuket ovat talismaaneja, joilla sanotaan olevan taikavoimia tuoda aurinkoista säätä ja estää sadetta. Jos toivoo sateista päivää, on Teru Teru bōzu ripustettava väärinpäin.
Valbonën laakson kansallispuisto

Valbonën laakson kansallispuisto on Albaniassa sijaitseva kansallispuiso. Se sijaitsee Albaanien Alpien eli Prokletijen vuoriston lomassa. Puiston lähimaastossa virtaa joki nimeltä Drin. Puiston alueella virtaa Valbonën joki, jonka ympärillä on karstimaata. Seudulla on lähteitä ja vesiputouksia. Puistossa on metsää, jossa kasvavia havupuulajeja ovat makedonianmänty, bosnianmänty, mustamänty ja metsämänty. Joen varrella kasvavia lehtipuulajeja ovat huopapaju, raita ja harmaaleppä. Puiston alueella on ilveksiä, kettuja ja sakaaleja. Alueella on karstiluolia, joissa elää lepakoita.
Bake-danuki

Bake-danuki (jap. 化け狸) on ystävällinen "yōkai" japanilaisessa mytologiassa. Ne ovat tunnettuja henkiolentoja kansanperinteessä ympäri Japania, ja ne yhdistetään usein japanilaisiin supikoiriin eli tanukeihin. Kerrotaan, että Bake-danukit osaavat laulaa ja muuttaa muotoaan esineiksi tai ihmisiksi. Erityisiä kykyjä omaaville Bake-danukeille annettiin nimiä ja niille suoritettiin jopa rituaaleja.
Satori (mytologia)

Satori (jap.覚 "tietoisuus") on japanilaisessa mytologiassa esiintyvä apinamainen yōkai, joka pystyy lukemaan ajatuksia. Satorien kerrotaan asuvan Hidan ja Minon vuorilla Japanissa, missä niihin voi törmätä vaelluksilla. Koska Satori pystyy lukemaan ihmisten ajatuksia, se sanoo ajatukset ääneen nopeammin kuin ihminen itse pystyy. Satori voi tappaa ja syödä ihmisiä, mutta jos jotain yllättävää tapahtuu (esim. puun oksa tippuu Satorin päälle) se pelästyy ja jouksee piiloon. Toinen vaihtoehto Satorin voittamiseksi on olla ajattelematta mitään, jolloin se tylsistyy ja lopulta lähtee pois.
Noah Pallas

Noah Pallas (s. 9. helmikuuta 2001 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Norjan Eliteserienissä pelaavaa Vålerengaa. Pallas on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Seurajoukkueet.
Pallas on Käpylän Pallon kasvatti, josta hän siirtyi FC Hongan kautta AC Ouluun kaudeksi 2022. KäPa:n ja Hongan Akatemian riveissä Pallas ehti pelata kausilla 2019–2021 yhteensä 46 ottelua Kakkosessa.
Pallas teki debyyttinsä Veikkausliigassa 24. huhtikuuta 2022 AC Oulun vierastappioon päättyneessä ottelussa IFK Mariehamnia vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan Pallas pelasi yhteensä 23 liigaottelua. Ensimmäisen maalinsa Veikkausliigassa hän teki runkosarjan päätöskierroksen kamppailussa 11. syyskuuta 2022, kun AC Oulu kaatoi HIFK:n Bolt Arenalla peräti maalein 1–6.
Pallas siirtyi kaudelle 2024 Veikkausliigan hallitsevan mestarin HJK:n riveihin kolmen vuoden sopimuksella. Pallas ehti edustaa HJK:ta kuitenkin vain yhden kauden ennen siirtoaan Norjan Eliteserieniin Vålerengan joukkueeseen tammikuussa 2025.
Maajoukkue.
Pallas ei ole saanut tililleen juniorimaaotteluita, mutta A-maajoukkueen mukaan hänet kutsuttiin tammikuussa 2023 harjoitusotteluihin Ruotsia ja Viroa vastaan loukkaantuneen Tuomas Ollilan tilalle. Debyyttinsä hän teki 0–1-tappioon päättyneessä ottelussa Viroa vastaan 12. tammikuuta 2023. Hän pääsi myös kentälle EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan kesäkuussa 2023.
Hakuzōsu

Hakuzōsu (jap.白蔵主) on japanilainen tunnettu kitsune, joka teeskenteli olevansa munkki japanilaisessa mytologiassa.
Buddhalainen munkki Hakuzōsu asui Osakassa Shōrin-ji -temppelissä. Hän uskoi Inari Ōkamiin ja piti Inarin temppelissä kitsuneja, joita hän käytti ennustaakseen tulevaisuutta. Hakuzōsun legendasta on tehty näytelmä Kyōgen.
Kolbe–Schmitt-reaktio

Kolbe–Schmitt-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa fenoli tai sen johdannainen reagoi emäksisissä oloissa hiilidioksidin kanssa muodostaen aromaattisen hydroksikarboksyylihapon. Reaktion nimetty kehittäjiensä Hermann Kolben ja Rudolf Schmittin mukaan. Kolbe–Schmitt-reaktio on hyödyllinen menetelmä salisyylihapon ja salisyylihappojohdannaisten valmistamiseen.
Reagenssit ja mekanismi.
Hermann Kolbe raportoi vuonna 1860 reaktion, jossa fenoli reagoi hiilidioksidin kanssa natriumin vaikutuksesta muodostaen salisyylihappoa. Rudolf Schmitt kehitti reaktiota edelleen ja suoritti reaktion natriumfenoksideilla ja hiilidioksidilla korkean paineen alaisena. Scmitt julkaisi tuloksensa 1885.
Kolbe–Schmitt-reaktio tapahtuu fenolille ja useille sen johdannaisille. Emäksenä käytetään natrium- tai kaliumhydroksidia tai kalium- tai cesiumkarbonaattia. Lämpötila Kolbe–Schmitt-reaktiossa on tavanomaisesti 120–180 °C ja hiilidioksidin paine 0,3–0,5 MPa. Kolbe–Schmitt-reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa emäs vastaanottaa protonin feenolilta ja muodostuu fenoksidi-ioni. Seuraava vaihe on elektrofiilinen aromaattinen substituutio, jossa hiilidioksidi on elektrofiili.
Kolbe–Schmitt-reaktion aikana muodostuu kompleksi fenoksidi-ionin, alkalimetallikationin ja hiilidioksidin välille. Natriumhydroksidia käytettäessä reaktiossa karboksyyliryhmä liittyy enimmäkseen ortoasemaan. Kalium tai cesiumin emäksiä käytettävissä karboksyyliryhmä liittyy sen sijaan enimmäkseen para-asemaan steerisen esteen vuoksi erityisesti korkeissa lämpötiloissa.
Kodama

Kodama (jap.木霊, 木魂 tai 木魅) on japanilaisen mytologian henki, joka asuu puissa. Kodamat suojelevat metsän puita. Jos Kodaman suojelemaa puuta yrittää kaataa, tulee kirotuksi. Myös Kodaman suojelemaa puuta sanotaan Kodamaksi, ne näyttävät usein aivan tavallisilta puilta. Yleensä kylien vanhukset levittävät suullista perimätietoa uusille sukupolville siitä, mitkä puut alueella ovat Kodamien suojelemia.
Yamabiko (mytologia)

Yamabiko (jap.山彦 "kaiku") on vuoren jumala ja yōkai japanilaisessa mytologiassa. Kerrotaan, että vuorilla ja kanjoneissa äänen kaiun aiheuttaa Yamabiko. On yleistä kuulla Yamabikon vastaus kaikuun, mutta hyvin harvinaista nähdä itse olento, sillä ne asuvat syvällä vuoristossa. Yamabiko kuvataan usein harmaaturkkisena eläimenä, jolla on luppakorvat ja iso virnistys, se muistuttaa koiran ja apinan risteytystä.
Miesten Ykköspesis-kausi 2023

Ykköspesis-kausi 2023 oli Suomen pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen 43. kausi. Kauteen osallistui 12 joukkuetta. 
Joukkueet.
&lt;section begin="joukkueet"/&gt;
&lt;section end="joukkueet"/&gt;
Kalmah (albumi)

Kalmah on suomalaisen melodista death metallia soittavan samannimisen yhtyeen yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 26. toukokuuta 2023 levymerkillä Ranka Kustannus. Albumin kansitaiteesta vastaa Niklas Sundin. Albumin rummut ja bassot äänitettiin D-Studiolla Klaukkalassa ja loput Kemissä Tico Tico Studiolla.
Nappityräkki

Nappityräkki ("Euphorbia umbellata") on keskisessä Afrikassa savanneilla esiintyvä tyräkkilaji. Se kasvaa pensaaksi tai jopa kymmenen metriä korkeaksi puuksi. Nappityräkin levinneisyysalueeseen kuuluvat muun muassa Etelä-Sudan, Uganda, Kenia, Tansania ja Kongon demokraattinen tasavalta.
Lajin on alun perin kuvannut Ferdinand Albin Pax tyyriöiden ("Synadenium") sukuun ja laji on siirretty tyräkkien sukuun 2000-luvun alussa. Tyyriälaji "Synadenium grantii" eli tyyriä yhdistetään samaan lajiin kuin nappityräkki.
Kirkkojoki (Padasjoki)

Kirkkojoki on Päijät-Hämeessä Padasjoen kirkonkylässä virtaava 1,7 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa 16 kilometriä pitkästä Padasjoen reitin alajuoksun osuuden .
Joen kulku.
Joki virtaa lännestä kohti itää. Se alkaa Kirkkolammin kaakkoisrannasta ja alittaa kirkon kodalla kaksi siltaa. Joki alittaa yhteensä kolme siltaa, josta yläjuoksun sillat kuuluvat Kirkkotiehen (yhdystie 3143) ja Kellosalmentiehen ja alimmainen silta on yksityinen. Kahden ylimmän sillan välissä sijaitsee suvantomainen laajentuma, jonka pohjoisrannalla on puisto. Kirkon yhteydessä on rantaan asti ulottuva kirkkomaa. Joki laskee verkkaisesti kohti itää, jossa pohjoisrannassa on asuinalue, mutta eteläpuolella aukeavat peltomaat. Saksalan kartanon kohdalla on pieni silta, jonka jälkeen joki virtaa luonnonsuojelualueelle. Se muodostuu kosteikosta ja rantametsistä. Joki laskee Päijänteeseen Padasjoenselän pieneen lahteen.
Historiaa.
Joen vanhin tunnettu nimi on Padasjoki, jota on käytetty jo vuonna 1442. Padasjoki äännetään yleensä "Patasjoki", mutta murteellisista ääntämyksistä "Palasjoki", "Paasjoki" ja "Parasjoki" on tietoja Nimiarkiston paikannimikokoelmissa.
Saksalan kartanon kohdalla, joen eteläpuolella, sijaitsee kaksi rautakauteen ajoitettua asuinpaikkaa. Myöhemmin keskiajalla on samassa kohtaa sijainnut 11 maatilan Jokioisten kylä yhdessä viereisen 3 talon Inkilän kylän kanssa. Jokioinen mainitaan vuonna 1442 ja Inkilästä on maakirja merkintä vuodelta 1539. Kylän on myöhemmin yhdistetty ja 1560-luvulla on siinä ollut 15 maatilaa. Sen sanotaan olleen tyypiltään ryhmäkylä.
Kun Padasjoen kirkko on sijainnut joen vasemmalla rannalla luusuan tuntumassa, on pappila sijainnut vastarannalla joen oikealla rannalla. Siitä on karttatietoa vasta 1700-luvulta, jolloin se sijaitsi edellä kerrotussa paikassa.
Lummennen ja Vesijaon valuma-alue.
Joki kuuluu Lummennen ja Vesijaon valuma-alueeseen, joka kuuluu Kymijoen vesistön (14) Suur-Päijänteen alueeseen (14.2). Sillä on Päijänteessä poikkeuksellisesti kaksi lasku-uomaa, kun Kirkkojoen lisäksi Päijänteeseen laskee myös Lummenneestä alkunsa saava vesireitti Harmoistenjokena. Vesistöalue on todellisuudessa trifurkaatio, sillä yläjuoksulla ovat Vesijako yhteydessä Lummenneen ja Vehkajärveen, ja Vesijako laskee myös länteen päin Palsanjokena. Palsanjoki kuuluu siten Kukkian reitin valuma-alueeseen (35.78), joka laskee Kokemäenjokena mereen Porissa.
Formula E Gen3

Formula E Gen3, tunnetaan myös nimillä Spark Gen3 ja Gen3, on Formula E -sarjassa käytettävä kilpa-auto. Gen3 otettiin käyttöön kaudeksi 2022–2023. Nimensä mukaisesti se on Formula E -sarjan kolmannen sukupolven auto ja seuraaja Spark SRT05e autolle. Auton on rakennuttanut Spark Racing Technology ja se toimii pohjana kaikille Formula E -sarjan autoille.
Gen3 auto esiteltiin huhtikuussa 2022 Monacossa. Formula E:n ja FIA:n mukaan Gen3 on kaikkien aikojen tehokkain auto hyötysuhteeltaan, sillä yli 40 prosenttia auton käyttämästä energiasta tulee energian talteenotosta jarruttaessa. Gen 3 on myös ensimmäinen formula-auto ilman takajarruja sekä voimansiirto niin taka- kuin etupyörillä. Vuoden 2014 ensimmäisen sukupolven autoon verrattuna Gen3 on 75 prosenttia tehokkaampi, huippunopeus on 95 km/h nopeampi ja talteenottokapasiteetti kuusinkertainen.
Kehitys.
Heinäkuussa 2020 ilmoitettiin, että SRT rakentaa auton rungon ja toimittaa etuakselit. Akkujen toimittajana on Williams Advanced Engineering ja rengastoimittajana Hankook.
Rørvik

Rørvik on kaupunki Norjassa. Kaupunki on Nærøysundin kunnan hallinnollinen keskus, joka sijaitsee Trøndelagin läänin pohjoisosassa. Kaupungissa on hieman yli 4 450 asukasta ja kunnan asukasluku on 10 014 (2023). Rørvik sijaitsee tyypillisessä rannikkomaisemassa, ja rakennukset koostuvat pääosin vanhemmista ja uudemmista puutaloista. Kaupunki on ollut Hurtigrutenin säännöllinen käyntisatama sen perustamisesta vuonna 1893 lähtien, ja etelään ja pohjoiseen suuntautuva Hurtigruten kohtaavat Rørvikissä joka ilta. Ilmasto on merellistä, ja jopa täällä 65° N on tavallista, että puutarhoissa on omena- ja luumupuita.
Rørvikistä on nopea laivayhteys etelään Abelværiin ja Namsokseen ja pohjoiseen Lekaan, ja sieltä on bussiyhteys mm. Namsokseen, Grongiin (rautatieasema) ja Brønnøysundiin. Rørvikin lentoasema Ryum lähtee Widerøen kanssa Trondheimin lentokentälle Værnes, Namsoksen lentokentälle ja Oslon Gardermoenin lentokentälle.
Rørvik on merkittävä kalasatama ja Telenorilla on yksi asiakaspalvelukeskuksistaan ​​täällä. Rørvikin tärkeimmät ammatit kaupan ja palveluiden lisäksi ovat kalastus, vesiviljely, laivateollisuus ja tietoliikenne. Monet Rørvikin työpaikat liittyvät myös tietointensiivisiin yrityspalveluihin, kuten laki- ja kirjanpitopalveluihin, pankki- ja vakuutuspalveluihin, mediaan, IT-toimintapalveluihin ja ohjelmistokehitykseen. Rørvikin satama on Keski-Norjan suurin satama, jossa käy vuosittain yli 15 000 laivaa. Rørvik on myös useiden risteilyalusten käyntisatama.
Rørvikissä on rannikko- ja kulttuurikeskus "Norveg", jossa on näyttelyitä rannikkokulttuurista yli 10 000 vuoden ajalta. Täällä on myös sekä galleria että kahvila. Gudmundur Jonssonin suunnittelema jännittävä rakennus vihittiin käyttöön vuonna 2004. Museo omistaa myös Berggårdenin Rørvikin keskustassa, ja yhdessä Nærøysundin kunnan kanssa he hallinnoivat suurinta osaa historiallisesti tärkeistä rakennuksista hylätyssä Sør-Gjæslinganin kalastajakylässä.
Rørvikin vanha kirkko, vuodelta 1898, paloi maan tasalle vuonna 2012. Paikalle rakennettiin uusi kirkko, joka vihittiin käyttöön joulukuussa 2019.
Rørvikdagan, jossa on musiikkifestivaali, martna, huvipuisto ja muuta toimintaa, järjestetään joka vuosi heinäkuussa.
Skreifestivalen, ruoka- ja rannikkokulttuurin festivaali, on järjestetty Rørvikissä joka vuosi vuodesta 1998 lähtien.
Veikko Matilainen

Veikko Matilainen (5. huhtikuuta 1921 Kuopio – 11. huhtikuuta 2022 Vesanto) oli suomalainen muovitehtailija ja toisen maailmansodan veteraani. Matilainen palveli koko jatkosodan ajan pioneeripataljoona 13. palveluksessa. 100-vuotiaana Matilainen julkaisi jatkosodan aikana pitämistään päiväkirjoista ja rintamalla ottamistaan valokuvista koostetun kirjan "Pioneerin päiväkirja" (Vesannon Sotaveteraanit ry 2021), jonka Pohjois-Savon kotiseutuyhdistysten liitto valitsi vuoden kirjaksi vuonna 2022. 
101-vuotiaaksi elänyt Matilainen oli useiden vuosien ajan kotikuntansa Vesannon vanhin mies. Matilainen tunnettiin positiivisuudestaan ja jatkuvasta halustaan oppia uutta. Vielä yli 90-vuotiaanakin Matilainen oli päivittäin etäyhteydessä palvelukodissa asuneeseen puolisoonsa ja käytti sujuvasti verkkoa.
Graafikko Jaana Aalto on Matilaisen tytär.
Storsved Folkets Hus

Storsved Folkets Hus oli Uudenkaarlepyyn kunnassa entisen Munsalan kunnan Storsvedin kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Andelslaget Storsved Folkets Hus -yhdistys rakennutti työväentalon vuosina 1917–1918. Talon rakentaminen rahoitettiin keräyksin, ja se tehtiin talkootyönä. Talon pinta-ala oli 300 m², ja se sijaitsi 3 200 m²:n tontilla. Talossa oli juhlasali, keittiö, ravintola, eteinen ja vaatesäilö. Talossa on ollut pärekatto, joka myöhemmin vaihdettiin tiilikatoksi. Talon on ollut autiona jo 1960-luvulla.
Sonja Leinamo

Sonja Leinamo (s. 20. helmikuuta 2002) on suomalainen ampuma- ja maastohiihtäjä. Hän edustaa Ahveniston Ampumahiihtäjiä ja Pohti Ski Teamia.
Leinamo kilpaili ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa alle 19-vuotiaiden sarjassa Obertilliachissa vuonna 2021. Hän sijoittui viestissä yhdeksänneksi, takaa-ajossa 32:nneksi, pikamatkalla 42:nneksi ja normaalimatkalla 52:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui Soldier Hollow'n MM-kilpailuissa alle 22-vuotiaiden sarjassa viestissä yhdeksänneksi, pikamatkalla 32:nneksi ja takaa-ajossa 34:nneksi. Vuonna 2023 hän sijoittui Madonassa nuorten avoimissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa sekaviestissä 11:nneksi ja henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan 19:nneksi pikamatkalla. Samana talvena nuorten MM-kilpailuissa Štšutšinskissa hän sijoittui sekaviestissä kymmenenneksi, pikamatkalla 25:nneksi, normaalimatkalla 29:nneksi ja takaa-ajossa 31:nneksi.Hän saavutti nuorten avoimissa EM-kilpailuissa hopea pikamatkalla Jakuszycessä 2024. Saman talven nuorten MM-kilpailuissa Otepäässä hän sijoittui yhteislähtökilpailussa kuudenneksi, sekaviestissä seitsemänneksi, normaalimatkalla ja viestissä 13:nneksi sekä pikakilpailussa 14:nneksi.
Leinamo osallistui ampumahiihdon yleisen sarjan arvokilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 2023 Lenzerheidessa avoimissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Hän sijoittui sekaviestissä 19:nneksi, pikamatkalla 23:nneksi, takaa-ajossa 35:nneksi ja normaalimatkalla 78:nneksi.
Leinamo kilpaili ampumahiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Holmenkollenilla maaliskuussa 2023. Hän sijoittui pikamatkalla 76:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan kaudella 2024–2025 Kontiolahdem pikakilpailussa 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran samalla kaudella Oberhofin pikakilpailussa, jossa hän oli kahdeksas.
Leinamo kilpaili maastohiihtäjänä nuorten talviolympialaisissa 2020 Lausannessa. Hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 24:nneksi, skicrossissa 37:nneksi ja perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä 46:nneksi.