George Dickerson

George Graf Dickerson Jr (25. heinäkuuta 1933 – 10. tammikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, kirjailija, kriitikko ja runoilija. Näyttelijänä hänet muistetaan muun muassa David Lynchin "Blue Velvet" -elokuvan hahmona "etsivä Williams" sekä "Psyko II:sen" piirikunnan šeriffinä. Dickersonin kirjallisuutta kehuivat E. E. Cummings ja Norman Mailer. Kriitikkona Time -lehdessä Dickerson edisti kirjailijoiden kuten Don Delillon ja Cormac McCarthyn uria. Dickerson oli suomalaisen elokuvaohjaajan Dome Karukosken isä. 
Elämäkerta.
Dickerson Jr syntyi vuonna 1933 Kansasin Topekassa. Hänen isänsä oli lakimies George Graf Dickerson ja äitinsä Elizabeth Dickerson (os. Naumann). Hänellä oli yksi veli, viisi vuotta nuorempi. Lapsena perhe asui Michiganissa, Queensissä, New Yorkissa ja Virginiassa. Dickerson palveli Yhdysvaltojen armeijassa aikana 1953-1954.
Vuonna 1955 Dickerson valmistui Yalen yliopistosta, opiskelukavereinaan uuskritiikin edustajat Robert Penn Warren ja Cleanth Brooks. Työskenneltyään opettajana Vermontissa, Dickerson aloitti lukemaan omia runojaan julkisesti Beatnik -runoilijoiden kuten Gregory Corson, Diane di Priman ja Ted Joansin kanssa. Kirjailija Norman Mailer kehui Dickersonin runoja. Dickersonin ystäväpiiriin kuului muun muassa muusikko Leonard Cohen, näyttelijä Richard Widmark ja näytelmäkirjailija Arthur Miller.
1970-luvulla, oltuaan vuosikymmenen kirjallisuuden maailmassa, Dickerson työskenteli Connecticutin republikaanisen kongressiedustajan Robert Steelen lehdistösihteerinä ja puheen kirjoittajana sekä YK:n Palestiinan pakolaisten avustus- ja työviraston UNRWA:n lehdistö- ja julkaisupäällikkönä Beirutissa, Libanonissa, missä hän koki Libanonin sisällissodan vuosina 1975 -1976.. Dickerson joutui Beirutissa kidnappauksen uhriksi kunnes hän vapautui ja palasi takaisin Yhdysvaltoihin.
Dickerson oli naimisissa neljästi. Hänellä oli viisi lasta; kaksi tytärtä ensimmäisestä avioliitosta, poika kolmannesta, tytär neljännestä ja avioliiton ulkopuolella syntynyt poika suomalaisen journalistin kanssa, eli elokuvaohjaaja Dome Karukoski. Dickerson seurusteli supermallin Veruschka von Lehndorffin kanssa.
Dickerson puhui viittä kieltä: englantia, ranskaa, saksaa, arabiaa ja italiaa. Vaikka hän ei ollut uskonnollinen, hän kertoi uskovansa Jumalaan. Dickerson kärsi Crohnin taudista. Dickerson oli demokraatti ja äänesti vain kerran republikaania New Yorkin entisen pormestarin John V. Lindsayn puolesta. Dickerson kuoli pitkän sairauden jälkeen vuoden 2015 alussa lähimpien ihmisten ympäröimänä New Yorkissa. Poika Dome julkisti hänen kuolemansa Facebookin kautta 13. tammikuuta 2015.
Kirjoitustyö.
Vuoteen 1960 mennessä Dickerson työskenteli Macmillan Publishing Companyssa, jonka jälkeen Time-, The New Yorker- ja Story-lehdissä. Arvioiessaan kirjallisuutta Time-lehdelle Dickerson auttoi edistämään sellaisten nuorten kirjailijoiden uraa, kuten John Irving, Cormac McCarthy, Donald Barthelme, Robert Stone ja Don DeLillo.
Dickerson julkaisi useita novelleja ja aloitti keskeneräisen romaanin muotiteollisuudesta. Hänen novellinsa "Chico" esiintyi julkaisussa "The Best American Short Stories of 1963." Kirjailija E. E. Cummings kehui teosta. Hänen novellinsa "A Mussel Named Ecclesiastes" ilmestyi julkaisussa "The Best American Short Stories of 1966". Dickersonia julkaistiin myös The New Yorkerissa, Mademoisellessa, The Saturday Evening Postissa, Cosmopolitanissa ja Penthousessa.
Libanonissa vietetyn aikansa jälkeen Dickerson kärsi traumaperäisestä stressihäiriöstä ja vuosikymmeniin ei kyennyt kirjoittamaan. 1990-luvun puoliväliin mennessä Dickerson alkoi kirjoittaa runoutta uudelleen. Hänen kirjansa "Selected Poems" julkaisi vuonna 2000 Rattapallax-kustannusyhtiö ja -lehti, jonka perustamisessa hän auttoi. Dickerson totesi kirjoittaneensa "rakkaudesta ja myötätunnosta ihmisen tilaa kohtaan". Hänen runouttansa ovat ylistäneet kriitikot, kuten Nicholas Birns. Dickerson kirjoitti myös draamaa, mukaan lukien yhden miehen näytelmän nimeltään "A Few Useless Mementos For Sale".