tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Yes Men

The Yes Men on ryhmä lähinnä yhdysvaltalaisia aktivisteja, jotka tekeytyvät vaikutusvaltaisten järjestöjen edustajiksi muun muassa valenettisivustojen avulla ja esiintyvät saamiensa kutsujen ansiosta erilaisissa tilaisuuksissa. Tyylilajinaan ryhmä käyttää satiiria. He esittävät usein totuudenmukaisia, jopa shokeeraavia väitteitä, jotka kuitenkin ovat menneet läpi esimerkiksi tiedotusvälineissä ja joita järjestöjen oikeat edustajat eivät todennäköisesti toisi median tietoisuuteen.
Ryhmällä oli hallussaan GATT.org-nettiosoite, johon lähetettiin kutsuja kansainvälisiin konferensseihin. Maailman kauppajärjestö WTO perustettiin aikoinaan GATT-sopimuksella. Yes Men pyrki osoittamaan että yleisö ottaa tosissaan hulluimmatkin idea kun niistä on kertomassa WTO:n edustaja.
Vuonna 2001 Yes Menin jäsen "Hank Hardy Unruh" esiintyi Tampereen teknillisen korkeakoulun "Tulevaisuuden kuidut ja tekstiilit" -seminaarissa. Unruh esitteli kullanvärisen ihonmyötäisen Impulssihaalarin, jonka haarojen välistä ponnahti pamppumainen uloke hiilihappopanoksen avulla. Haalarin lähetinten ja vastaanotinte avulla johtaja voi valvoa alaisiaan ja mm. käskyttää näitä sähköshokeilla.
Joulukuussa 2009 ryhmä lähetti Kanadan ympäristöministeriön nimissä aidonoloisen tiedotteen, joka kertoi, että Kanada voisi leikata päästöjään 40 prosenttia.
Komputaatio

Komputaatio on yleinen informaation käsittelyä kuvaava termi. Se sisältää siten laajan alueen inhimillisestä ajattelusta kapea-alaiseen laskentaan. Sanalla komputaatio korostetaan hyvin määritellyn mallin (formaali malli) suorituksen seuraamista ja sitä, kuinka se voidaan ilmaista algoritmilla, protokollalla, verkkorakenteella tai muulla vastaavalla.
Englanninkielestä löytyy selvä yhteys sanojen "computer" ja "computation", välille. Suomenkielinen käännös laskenta ei kuitenkaan kuvaa hyvin komputaation monipuolista luonnetta, johon liittyy myös loogista toimintaa ja yleensä kaikki mitä tietokoneella voidaan tehdä. Siten on paikallaan käyttää omaa termiä komputaatio. 
Komputaation eri muotoja.
Komputaatiot voidaan luokitella kolmella ortogonaalisella kriteerillä: 
Digitaalista komputaatiota käytetään tyypillisesti simuloimaan luonnon prosesseja ja ilmiöitä, joista osa voi olla analogisia. Monimutkaisimmissa tapauksissa on syytä erottaa toisistaan matemaattinen malli ja sen suorittaminen. Jos esimerkiksi sqrt tarkoittaa neliöjuuren laskentaa, sqrt(2) palauttaisi likiarvon 1.41.., mutta aivan toinen tarkastelutapa on kuinka ohjelmoida tai laskea neliöjuuri kullekin luvulle tietokoneella.
Komputaation matemaattisia malleja.
Komputaatioteoriassa (myös laskennan teoria, laskettavuus) on määritelty erilaisia matemaattisia malleja tietokoneille ja ohjelmistoille. Komputaatio on tällöin kehityskulku (evoluutio), joka saa aikaan diskreettejä tapahtumia kuvatulle mallille. Tyypillisiä tällaisia malleja ovat:
Tietokoneiden matemaattisia malleja sekä ohjelmointikieliä voidaan luokitella niiden ilmaisukyvyn ja rajoitusten mukaan Chomskyn hierarkialla. Tosin on muitakin luokitteluja.
Joseph Losey

Joseph Walton Losey (14. tammikuuta 1909 La Crosse, Wisconsin – 22. kesäkuuta 1984) oli yhdysvaltalais-brittiläinen teatteri- ja elokuvaohjaaja. Hän ohjasi varhaiset elokuvansa synnyinmaassaan Yhdysvalloissa, mutta merkittävimmät työt valmistuivat Englannissa. 
Alankomaalaiseen perheeseen Yhdysvalloissa syntynyt Losey aloitti taiteellisen uransa teatteriohjaajana. Vuosina 1937–1942 hän toimi filminleikkaajana Rockefeller-säätiössä. Vuodesta 1939 lähtien hän ohjasi joukon lyhytelokuvia, joihin kuului muun muassa Bertolt Brechtin näytelmään "Galileo Galilein elämä" perustuva lyhytelokuva "Galileo" (1947). Losey oli Brechtin suuri ihailija ja suorastaan oppilas. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa "Vihreätukkainen poika" (1948) on pasifistinen lapsuuskuvaus. Suomessa ilmestymisaikanaan kiellettyihin elokuviin kuuluvat "The Prowler" (1950) ja "M" (1951) sekä myöhemmästä tuotannosta "The Criminal" (1960)..
Losey joutui poistumaan Yhdysvalloista 1950-luvulla, kun häntä alettiin McCarthyn kommunistivainojen myötä epäillä yhteyksistä kommunistiseen puolueeseen ja hän joutui Hollywoodin mustalle listalle. Menetettyään työmahdollisuutensa hän muutti vuonna 1951 Lontooseen ja jatkoi ohjaajanuraansa siellä, tosin aluksi salanimillä Victor Hanbury ja John Walton. Parhaat ohjaustyönsä hän tekikin Britanniassa.
Vuonna 1963 sai ensi-iltansa Hammer Film Productions -yhtiön tuottama ydinkauhukuvaus "Kirotut" ("The Damned"). Sen keskiössä on salainen kallioluola, jossa kasvatetaan radioaktiivisina syntyneitä ”Valon lapsia”, jotka eivät voi elää suojatun ympäristönsä ulkopuolella, mutta joiden on tarkoitus ottaa maailma haltuunsa ”väistämättä” tulossa olevan ydintuhon jälkeen normaalien ihmisten kuoltua. Elokuvassa on runsaasti viitteitä ydinsotaan, muun muassa kuvanveistäjän (Viveca Lindfors) tekemät "Vapauden lintu" -veistokset, joiden ulkoasu tuo etsimättä mieleen ydinräjähdyksen aiheuttamat hiiltyneet ruumiit.
Loseyn ja näytelmäkirjailija Harold Pinterin yhteistyönä syntyi kolme maineikasta elokuvaa: Pinterin näytelmiin perustuvat "Palvelija" (1963) ja "Onnettomuus" (1967) sekä L. P. Hartleyn romaanin pohjalta valmistunut "Sanansaattaja" (1971). Ohjaaja työskenteli useiden aikansa tähtinäyttelijöiden kanssa. Esimerkiksi Tennessee Williamsin näytelmään "The Milk Train Doesn't Stop Here Anymore" perustuvassa elokuvassa "Tuonen enkeli" ("Boom!", 1968) pääosissa näyttelivät Elizabeth Taylor ja Richard Burton. Pop-taiteellinen sarjakuvafilmatisointi "Modesty Blaise – pistävä perhonen" (1966) pohjautuu Peter O’Donnellin sarjakuvaan "Modesty Blaise", ja nimiroolin esitti Monica Vitti.
Elokuvassa "Hahmot maisemassa" (1970) nähdään poikkeuksellisen runsaasti helikopterista käsin kuvattuja otoksia, joista eräitä Antti Alanen sanoo lajissaan ylittämättömiksi
Aarne Putkonen

Aarne Heikki Alfred Putkonen () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat liikemies Heikki Putkonen ja Maria Lovisa Tiihonen.
Opinnot.
Putkonen kävi kansakoulun ja kauppakoulun. 
Jääkärikausi.
Putkonen työskenteli konttoristina Viipurissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 4. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Polangenissa vuonna 1917 järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi). 
Suomen sisällissota.
Putkonen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan adjutantiksi 3. Jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonaan, jonka mukana osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurin ympäristössä, missä hän kaatui taistelussa Lavolassa, Lavolan sulun ja kosken väliselle saarelle 25. huhtikuuta 1918. Hänet haudattiin Lavolaan. Lavolan saarelle pystytettiin muistomerkki hänen muistokseen 25. syyskuuta 1927.
Jamie Thraves

James Thraves (s. 1969) on brittiläinen käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan musiikkivideoistaan, joita hän on tehnyt esimerkiksi Radioheadille, Coldplaylle, KT Tunstallille ja Róisín Murphylle. Hän on ohjannut myös Neneh Cherryn, Blurin ja The Verven musiikkivideoita.. Thraves voitti lyhytelokuvallaan "I Just Want to Kiss You" Edinburghin videofestivaaleilla parhaan brittiläisen lyhytelokuvan palkinnon vuonna 1998..
Jamie Thraves on ohjannut myös elokuvan "The Cry of the Owl", joka sai ensi-iltansa vuonna 2009.
Danny Wilson

Danny Wilson voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:
Danny Wilson voi myös tarkoittaa seuraavia:
Man on the Edge

Man on the Edge on Iron Maidenin kappale ja ensimmäinen singlejulkaisu yhtyeen "The X Factor" -albumilta. Single julkaistiin vuonna 1995, ja se oli ensimmäinen single, jolla Blaze Bayley lauloi. Kappaleen kirjoittivat Blaze Bayley ja Janick Gers, ja se perustuu elokuvaan "Rankka päivä". 
Singlellä on kolme kappaletta, jotka eivät tulleet "The X Factorin" lopulliselle versioille. ”Man on the Edge” on yksi Blaze Bayleyn aikaisista kappaleista, jotka päätyivät "Edward the Great" -kokoelma-albumille. Kappale on myös "Best of the Beast" -kokoelmalla.
Iron Maiden soitti kappaletta "Ed Hunter" -kiertueella vuonna 1999. Kappaleen liveversio on vuonna 2000 julkaistulla singlellä "The Wicker Man", jossa laulaa Bruce Dickinson. Kappaleesta julkaistiin kaksi musiikkivideota, joista toinen filmattiin Masadassa, Israelissa. Toisella musiikkivideolla Iron Maiden nähdään soittamassa.
Kappale on mukana "" -videopelissä.
Hannu Heikinheimo

Hannu Jaakko Heikinheimo (19. elokuuta 1943 Helsinki – 2. joulukuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja. Heikinheimo ohjasi, toimitti, tuotti ja käsikirjoitti Yleisradioon 1960-luvulta lähtien lukuisia kulttuuriohjelmia, konsertteja, oopperoita ja baletteja, kuunnelmia, lasten- ja nuortenohjelmia ja TV-fiktioita. Monien ohjaus-, käsikirjoitus- ja tuottajantöidensä lisäksi Heikinheimo esiintyi poliisilääkärin roolissa sekä vuonna 2000 ilmestyneessä TV-sarjassa "Raid" että myös vuonna 2003 ensi-illan saaneessa samannimisessä elokuvassa"." Heikinheimon mukaan musiikilla oli tärkeä osuus kaikissa hänen ohjaustöissään.
Hannu Heikinheimo opiskeli musiikkia Sibelius-akatemiassa, Helsingin ja Tampereen yliopistoissa sekä Wienin musiikkiakatemiassa. Vuonna 1964 hän meni Tesvisioon uutistoimittajaksi ja 1965 musiikkitoimittajaksi. Tesvision toiminnan loputtua hän siirtyi ensin TV2:n ja vuonna 1968 TV1:n musiikkitoimittajaksi.
Hannu Heikinheimon isä oli pianisti Sakari Heikinheimo ja veljiä musiikkitoimittaja Seppo Heikinheimo, Jukka Heikinheimo ja Miika Heikinheimo. Hänen poikansa on jazzmuusikko Ilmari Heikinheimo (muusikko). Heikinheimo oli aviossa kahdesti; toinen liitto tekstiilitaiteilija Katariina Metsovaara-Heikinheimon kanssa kesti vuodesta 1979 hänen kuolemaansa asti.
Oopperaohjauksia.
Yle Tv-1 Oopperaohjaus Giuseppe Verdi:"Rigoletto"(pääosissa baritoni Usko Viitanen, sopraano Pirkko-Liisa Tikka sekä tenori Seppo Ruohonen)
Yle Tv-1 Oopperaohjaus Pjotr Tshaikovski: "Jevgeni Onegin" 1977 (Walton Grönroos, Irma Urrila, Heljä Angervo-Karttunen, Seppo Ruohonen,Jaakko Ryhänen) 
Yle Tv-1 Oopperaohjaus Leevi Madetoja: "Juha"(Jorma Hynninen, Maija Lokka, Eero Erkkilä)
Yle Tv-1 oopperaohjaus Leevi Madetoja:"Pohjalaisia" (Jorma Hynninen,Raili Viljakainen, Matti Tuloisela, Anita Välkki, Pekka Nuotio)
Siikaisten kirkko

Siikaisten kirkko on vuosina 1888–1889 rakennettu päätytornillinen, puurakenteinen ja ristivarsin varustettu pitkäkirkko Siikaisissa. Kirkko edustaa uusgoottilaista tyyliä. Kirkon suunnitteli v.t. lääninarkkitehti K. V. Reinius ja rakennusmestarina toimi David Lönnroth. Istumapaikkoja kirkossa on noin 1 200. Kirkko on hautausmaan ympäröimä.
Kirkontornin ylin kerros on muodoltaan kahdeksankulmainen. Rakennuksen alttaripäädyssä on sakaristo, joka on runkohuonetta matalampi. Kirkon räystäiden alla on koristeellisia konsoleita. Julkisivu on pystylistoitettu. Kirkon alttaritaulu "Ristiinnaulittu" on Ilmari Launiksen vuonna 1911 maalaama.
Historia.
Siikaisten edellinen kirkko paloi salaman iskettyä siihen. Nykyinen kirkko rakennettiin vuosina 1888–1889 vanhan kirkon paikalle puusta, joka saatiin pitäjän omista metsistä. Kirkon rakentaminen maksoi 68 000 silloista markkaa. Rahat saatiin lainalla sekä keräämällä maksu kaikilta ripillä käyneiltä. Kuluihin osallistuivat manttaaliosuutensa mukaan lisäksi myllyt, sahat sekä muut teollisuuslaitokset. Rakentamiseen joutuivat osallistumaan kaikki seurakunnan jäsenet yhdestä kolmeen päivän ajan.
5. toukokuuta 1889 Merikarvian kirkkoherra J. A. Forss apunaan Siikaisten pitäjän kirkkoherra K. J. E. Blombergh ja Ahlaisten pastori Fr. A. Wirberg vihkivät kirkon. Vihkimistilaisuudessa oli paikalla suunnilleen 2 000 ihmistä.
Browns Valley (Minnesota)

Browns Valley on kaupunki Traversen piirikunnassa, Minnesotassa, Yhdysvalloissa. Se on pinta-alaltaan kahden neliökilometrin suuruinen ja siellä on 690 (2000) asukasta.
Browns Valley sijaitsee Little Minnesota -joen varrella Traversejärven ja Big Stone Lake -järven välisellä pienellä maakannaksella, joka erottaa Hudsoninlahden valuma-alueen ja Mississippin vesistön toisistaan. Molemmat järvet, Little Minnesota -joki ja Browns Valleyn kaupunki ovat muinaisessa Warren-jääjoen uomassa, joka oli Agassiz-jääjärven laskujoki.
Luettelo tunnetuista anarkisteista

A
B
C
D
E
F
G
H
I
J
K
L
M
O
P
R
S
T
V
W
Z
Long Prairie

Long Prairie on 3 040 (2000) asukkaan kaupunki Toddin piirikunnassa, Minnesotassa, Yhdysvalloissa. Kaupunki on pinta-alaltaan 6,3 neliökilometriä ja se on piirikuntansa pääkaupunki.
Kaupungin merkittävimmät nähtävyydet ovat Christien talomuseo, joka sijaitsee vuoden 1900 kolmikerroksiessa asuintalossa alkuperäisine huonekaluineen, Toddin piirikunnan museo ja sotaveteraanien puisto. Kaupungissa on myös 18-reikäinen golf-kenttä.
Lehtikuoriaiset

Lehtikuoriaiset (Chrysomelidae) on kovakuoriaisiin (Coleoptera), lehtikuoriaismaisten (Chrysomeloidea) yläheimoon kuuluva heimo. Käsittäen lähes 30 000 tunnettua lajia se kuuluu kovakuoriaisheimoista suurimpiin. Suomesta lajeja on tunnistettu pitkälti yli 200. Jotkut lehtikuoriaislajit ovat pahoja viljelyskasvien tuholaisia.
Alaheimoja.
"Incertae sedis"
Ignacio Camacho

Ignacio ”Nacho” Camacho Barnola (s. 4. toukokuuta 1990 Zaragoza, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa VfL Wolfsburgia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura.
Camacho aloitti uransa Real Zaragozan juniorijoukkueesta ja siirtyi sieltä Atlético Madridin juniorijoukkueeseen. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 1. maaliskuuta 2008 Barcelonaa vastaan. 3. toukokuuta 2008 Camacho teki ensimmäiset kaksi pääsarjamaaliaan ottelussa Recreativo de Huelvaa vastaan.
Joulukuun 2010 lopussa hän teki sopimuksen Málagan kanssa. Samalla andalusialaisseuraan matkasi myös lainasopimuksella maalivahti Sergio Asenjo.
Maajoukkue.
Camacho toimi kapteenina Espanjan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa vuoden 2007 EM-kilpailuissa, joissa Espanja voitti kultaa, ja saman vuoden MM-kilpailuissa, joissa Espanja saavutti hopeaa. Hän pelasi Espanjan A-maajoukkueessa ystävyysottelussa Saksaa vastaan marraskuussa 2014.
Yksityiselämä.
Camacho tulee varsinaisesta jalkapalloperheestä, sillä hänen isänsä Juan José ja Ignacion vanhempi veli ovat myös pelanneet jalkapalloa ammatikseen.
Honkola (Urjala)

Honkola () on kylä Urjalan kunnan pohjoisosassa eteläisellä Pirkanmaalla. Kylän keskeisin maamerkki on Honkolan kartanon päätila Honkola, jonka pinta-ala on 1 520 ha. Tilan pinta-alaan sisältyy vesialuetta 42,78 ha Kortejärvessä. Kylän yhteinen vesialue on Kikurinjärvessä 54 ha. 
Entinen kansakoulu paloi vuonna 1989 ja samassa yhteydessä koulupiiri lakkautettiin. Jäljelle jääneen kiinteistön kunta lahjoitti kyläläisten käyttöön vuoden vaihteessa 2007–08.
Kylässä on runsas valkohäntäpeurakanta.
Honkolan silloisen kyläyhteisön väitetään olleen esikuvana kartanon vaikutuspiirissä syntyneen ja nuoruutensa viettäneen kirjailija Väinö Linnan romaanisarjassa Täällä Pohjantähden alla kuvatulle Pentinkulmalle.
Honkolan postinumero on 31730.Julkisista palveluista on jäljellä postinjakelu ja vanhusten kodinhoitopalvelut. Kylän läpi kulkee yhdystie 2981.
Kylässä on kartanon mailla laajoja ensimmäisen maailmansodan aikaisia vallihautoja Jänismäessä, Moukulanmäessä ja Vallimäessä. Jänismäessä juoksuhaudat ovat erityisen syviä ja kallioon louhittuja.
Kylän korkein kohta on 143,2 metriä merenpinnasta.
Honkolan länsipuolella on aiemmin sijainnut pappila, josta muistona ovat entinen päärakennus ja kivinavetta. Furuhjelmit ostivat päärakennuksen tontteineen Honkolan kartanolle vuonna 1963. Vanha kivinavetta myytiin paikalliselle pienviljelijälle. Pappilan tila muodostaa oman maarekisterikylän, josta on lohkottu torpparivapautuslain perusteella ja viime sotien jälkeen maanhankintalain mukaisesti asutustiloja, uudistiloja sekä mäkitupia. 
Pappilan tilasta on jäljellä kahteen osaan jakautuva metsäpalsta, jonka pinta-ala on 186 hehtaaria. Urjalan Seurakunta on saanut siihen lainhuudon 23. tammikuuta 1998. Tila oli kruununluontoinen 31. joulukuuta 1996 asti. Pappila on perustettu Vahosen kylään ja on sijainnut samalla paikalla 1600-luvulta lähtien, mutta myöhemmin se rekisteröitiin omaksi maarekisterikyläkseen Honkolan ja Vahosen väliin.
Pietarin Sanomat

Pietarin Sanomat oli Pietarissa vuosina 1870–1873 ilmestynyt sanomalehti.
"Pietarin Sanomien" perustaja ja toimittaja oli kaupungin suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan kirkkokoulujen tarkastajana työskennellyt fennomaani August Hagman. Se oli ensimmäinen Suomen rajojen ulkopuolella ilmestynyt suomenkielinen sanomalehti. Pietarin ja Inkerinmaan suomalaisille tarkoitetun lehden tavoitteena oli kansallisen sivistyksen kehittäminen. Sen avustajina toimivat tyröläinen opettaja ja lukkari Abraham Tiisnekka, Marian seurakunnan kappalainen Aloys Jeremias Piispanen sekä aluksi myös seurakunnan kirkkokoulun johtaja Tuomas Friman. Kerran viikossa nelisivuisena ja kolmipalstaisena ilmestynyt lehti painettiin Pietarissa Ettingerin kirjapainossa. Sen levikiksi on arvioitu 700–1 000 kappaletta.
Lehden uutisaineisto oli pääosin lainattu Pietarin ja Suomen lehdistä. Suurimman osan siitä muodostivat Venäjän ja Pietarin tapahtumat. Ulkomaanuutiset liittyivät erityisesti Saksan–Ranskan sotaan. Venäjän suomalaisia koskeva aineisto oli suhteessa vähäisempää. Erityisesti lehteä kiinnosti koulujen, kirjastojen ja raittiusseurojen perustaminen Inkeriin. Se pyrki myös seuraamaan Inkerin suomalaisten seurakuntien tapahtumia sekä kertomaan alueen historiasta ja kansanperinteestä. Suomen uutiset jäivät melko vähälle huomiolle. Varsinaisia pääkirjoituksia lehti ei julkaissut.
Lehdessä oli runsaasti kaunokirjallista ainesta. Jatkokertomuksina julkaistiin muun muassa Tuomas Frimanin "Tyhmenit" ja "Anninriuhta", K. J. Gummeruksen "Otteita ihmissydämen salaisuuksista" ja Nikolai Gogolin "Nevan valtakatu". Runoista valtaosa oli A. J. Piispasen kirjoittamia tai kääntämiä. Lisäksi julkaistiin valkeasaarelaisen talonpojan Jaakko Räikkösen runoja. Lehdessä oli myös jonkin verran ilmoituksia ja pietarilaisten kauppaliikkeiden mainoksia. Uskonnollista aineistoa oli vähän.
"Pietarin Sanomien" kilpailijaksi perustettiin August Hagmanin ja Marian seurakunnan kirkkoherran Johannes Öhqvistin välisen konfliktin seurauksena "Pietarin Sunnuntailehti". Kesällä 1872 Hagman siirtyi Helsinkiin "Morgonbladet"-lehden päätoimittajaksi, ja hänen tilalleen Pietariin tuli hänen veljensä Tyko Hagman. August Hagman pysyi kuitenkin muodollisesti "Pietarin Sanomien" päätoimittajana ja osallistui ilmeisesti Helsingistä käsin myös sen toimittamiseen. Hän lakkautti lehden huhtikuussa 1873 taloudellisesti kannattamattomana.
FREMO

FREMO () on Saksassa vuonna 1981 perustettu yhdistys, jolla on noin tuhat jäsentä viidessätoista Euroopan maassa. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää pienoisrautatieharrastusta ja erityisesti sen luovuutta ja toiminnallisuutta sekä kontaktien lisääminen harrastajien kesken.
Yhdistyksen perusajatuksena on järjestää tapaamisia, joissa FREMO-määritysten mukaan rakennetuista yhteensopivista pienoisrautatiemoduuleista kootaan soveltuvaan tilaan suuri pienoisrautatie, jota yhdessä liikennöidään. Eräs toiminta-alue on kehitystyö sähköisissä toiminnoissa, kuten digitaalisessa ohjauksessa ja turvalaitetekniikassa.
FREMO julkaisee saksankielistä lehteä HP1 Modellbahn.
Erillisjärjestelmiä on luotu FREMOn sisällä mittakaavan, aiheen ynnä muun perusteella: 0, 0m, 0e, H0-Europa, H0-USA, H0PS, H0-fine, FREMO87, H0m, H0m-Rhätische Bahn, H0e, H0f, N. Tärkein noudatettava määritys on moduulin kytkeytyminen toiseen yhteensopivan päädyn avulla. FREMO määrittelee standardit yksiraiteiselle liittymälle ja H0 ja N-Euroopassa myös kaksiraiteiselle liittymälle. 
Yksinkertaisimmat moduulit ovat ratalinjaa kuvaavia. Ne ovat sähköisesti hyvin yksinkertaisesti toimivia. Toisaalta moduulit voivat esittää suurtakin liikennepaikkaa vaihteineen. Tällöin kokonaisuus joudutaan usein lohkomaan kuljetuksen kannalta käytännöllisen kokoisiin osiin, jotka liittyvät toisiinsa epästandardilla liitoksella.
Kaliumjodidi

Kaliumjodidi (KI) on kaliumin ja jodin yhdiste, väritön suola, joka koostuu positiivisista kaliumioneista, K+ ja negatiivisista jodidi-ioneista (I-). Se on kaupallisesti tärkein jodiyhdiste ja vuonna 1985 sitä tuotettiin 37 000 tonnia. Se on vähemmän hygroskooppista kuin natriumjodidi, minkä vuoksi sitä on helpompi käsitellä. Ajan myötä kaliumjodidinäytteet muuttuvat keltaisiksi, koska osa jodidi-ioneista hapettuu vapaaksi jodiksi.
Rakenne, tuotanto ja ominaisuudet.
Kaliumjodidi on ioniyhdiste, joka koostuu positiivisista kaliumioneista, K+, ja negatiivisista jodidi-ioneista, I-. Sillä on samankaltainen kuutiollinen kiderakenne kuin natriumkloridilla. Sitä esiintyy pieninä pitoisuuksina luonnonvesissä. Teollisuudessa puhdasta kaliumjodidia valmistetaan antamalla kaliumhydroksidin reagoida jodin kanssa.
Kemialliset ominaisuudet.
Koska jodi on heikko hapetin, jodidi-ionin I− voi helposti hapettaa vapaaksi jodiksi vahvoilla hapettimilla kuten kloorilla:
2 KI(aq) + Cl2(aq) → 2 KCl + I2(aq)
Tätä reaktiota käytetään jodin eristämiseen sen luonnossa esiintyvistä yhdisteistä. Ilmakin voi hapettaa jodidi-ionin jodiksi. Vahvojen happojen avulla kaliumjodidista voi valmistaa vetyjodidia, HI, joka on kaliumjodidia vahvempi pelkistin.
Muiden jodidisuolojen tavoin kaliumjodidikin reagoi jodin kanssa muodostaen trijodidia eli I3--ioneja:
KI(aq) + I2(s) → KI3(aq)
Toisin kuin vapaa jodi, I2, trijodidisuolat liukenevat hyvin veteen. Tämän reaktion avulla jodia voidaan käyttää titraukseen. Kaliumtrijodidin liuosta, Lugolin liuosta, käytetään myös desinfiointiaineena sekä kullan etsaukseen.
Kaliumjodidia käytetään myös valokuvausfilmeissä tarvittavan hopeajodidin valmistamiseen:
KI(aq) + AgNO3(aq) → AgI(s) + KNO3(aq)
Orgaanisia yhdisteitä.
Kaliumjodidia käytetään jodin lähteenä orgaanisissa synteeseissä.
Biologinen merkitys.
Jodidi-ioni on ihmiselle pieninä määrinä välttämätön hivenaine, jota tarvitaan tyroksiinin muodostamiseen. Sen puutos aiheuttaa struumaa.
Käyttö.
Kaliumjodidia käytetään karjanrehujen lisäaineena, hopeajodidin valmistukseen sekä desinfiointiaineiden valmistukseen. Sitä myös lisätään pieniä määriä ruokasuolaan struuman ehkäisemiseksi. Sen kyllästettyä liuosta, josta käytetään lyhennettä SSKI, käytetään myös lääkkeenä sporotrichosikseen.
Säteilysuojelu.
Ydinvoimaloissa syntyy fissiotuotteena muun muassa jodin radioaktiivista isotooppia I-131. Onnettomuustilanteissa sitä saattaa levitä ympäristöön, ja joutuessaan ihmisen elimistöön sitä voi kertyä vaarallisina määrinä kilpirauhaseen, jossa se voi aiheuttaa syöpää. Jos jodia kuitenkin on elimistössä ennestään riittävästi, ei näin mainittavassa määrässä tapahdu, vaan radioaktiivinen jodi erittyy pois.
Radioaktiivista jodia levisi ympäristöön esimerkiksi Tšernobylin ydinvoimaonnettomuudessa huhtikuussa 1986. Onnettomuuden jälkeen Puolassa annosteltiinkin tämän vuoksi 10,5 miljoonalle lapselle ja 7 miljoonalle aikuiselle kaliumjodidin kyllästettyä liuosta. Samaan tarkoitukseen kaliumjodidista valmistetaan myös joditabletteja.
Anders Allardt

Anders Allardt (26. huhtikuuta 1855 Lapinjärvi – 9. tammikuuta 1942 Helsinki) oli suomenruotsalainen lehtori, historiantutkija ja kirjailija. Allardt kirjoitti useita ruotsinkielisiä pitäjänhistorioita, kohteena olivat mm. Ruotsinpyhtää, Porvoo, Liljendal ja Lapinjärvi, samoin kuin kaunokirjallisia teoksia. Hän käytti nimimerkkejä "A.A." ja "A. Henrici".
Allardtin vanhemmat olivat renki Henrik Allardt ja Elisabet Lill-Kolfus. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1881 sekä lisensiaatiksi 1898. Allardt oli Haminan tyttökoulun opettajana 1877–1878 ja 1882–1884. Hän toimi Porvoon ruotsalainen lyseon historian, maantieteen ja ruotsinkielen kollegana 1885–1915 sekä lyseon rehtorina 1910–1915. Hän oli myös Porvoon tyttökoulun opettaja 1884–1898 ja koulun johtaja 1901–1912. Näiden toimien ohella hän oli Porvoon kansanopiston opettaja 1889–1897, opiston johtokunnan puheenjohtaja 1901–1908 sekä Porvoon kaupungin kansakoulujen tarkastaja 1892–1903.
Allardtin vaimo vuodesta 1886 oli Johanna Elisabeth Strömborg (k. 1948), heidän pojanpoikansa on sosiologi ja akateemikko Erik Allardt.
Herman Avellan

Herman Avellan (28. heinäkuuta 1820 Turku – 20. kesäkuuta 1912 Viipuri) oli suomalainen kamarineuvos, tullinhoitaja ja ruotsiksi julkaissut kirjailija.
Perhe.
Avellanin vanhemmat olivat historian professori Johan Henrik Avellan ja Christina Eleonora Almqvist. Avellan oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäinen puoliso vuodesta 1848 oli Sofia Grotenfelt (k. 1858) ja toinen vuodesta 1860 vapaaherratar Eva Lovisa Mathilda Lybecker (k. 1897).
Ura.
Hän pääsi ylioppilaaksi 1838 ja suoritti kameraalitutkinnon 1846. Avellan palveli junkkarina 1. suomalaisessa meriekipaasissa 1839–1844 ja toimi Sortavalan kihlakunnan henkikirjoittajana 1847–1850. Hän oli luotsiosaston päällikkönä Vaasassa 1850–1853, Oulussa 1853–1857 ja Tammisaaressa 1857–1862 sekä tullinhoitajana ensin Porvoossa 1862–1867 ja sitten Viipurissa 1867–1897. Avellanista tuli luutnantti 1844, luotsilaitoksen alikapteeni 1850, kapteeni 1853, majuri 1862 sekä hovineuvos 1878 ja kamarineuvos 1889.
Hän oli yksi Tammisaaren ensimmäisen oluttehdasyhtiön perustajista, jonka nimi oli Tammisaaren Olut- ja Portteritehdas Oy - Ekenäs Öl- och Porterbryggeri Ab. Panimo perustettiin vuonna 1858.
Avellan omisti osakkeita viipurilaisesta varustamosta vuonna 1892, jonka nimi oli Wiborgs Ångslups Aktiebolag. Varustamon muita omistajia olivat Eduard Dippell, Fr. Richardt, Carl Wiik ja Eugen Wolff. 
Avellan rahoitti köysiradan, joka ylitti Imatrankosken. Köysiradan rakensi Osberg &amp; Bade ja asennuksen suoritti viipurilainen konepaja. Teräsköysi tilattiin Englannista. Köysirata laskeutui hänen kesähuvilalle. Köysirata valmistui vuonna 1872. Köysiradasta tuli suosittu, koska alueella oli runsaasti turisteja vuonna 1871 valmistuneen uuden hotellin takia. 
Teoksia.
Avellan julkaisi novelleja ja näytelmiä, joissa oli uskonnollisia, suomalais-kansallisia ja romanttisia piirteitä, käyttäen myös nimimerkkiä "En Finne":
Pikku ponit (1980-luvun sarja)

Pikku ponit (alkuperäiseltä nimeltään engl. "My Little Pony" tai "My Little Pony 'n Friends") on yhdysvaltalainen vuosina 1986–1987 ilmestynyt piirrossarja. Piirrossarja perustuu Hasbron tunnetun lelusarjan My Little Ponyn hahmoihin.
Suomessa 1980-luvun sarjaa on esitetty televisiossa Kolmoskanavalla ja MTV3:lla. Sarjasta on tehty myös VHS-julkaisuja, muun muassa Golden Voicen ja Agapio Racing Teamin jälkiäänittämänä. Sarjasta tehtiin jatkoa vuonna 1992 nimellä "My Little Pony Tales".
Michelle Ryan

Michelle Claire Ryan (s. 22. huhtikuuta 1984) on englantilainen näyttelijä.
Ryan näytteli syksystä 2000 kesään 2005 BBC:n "EastEnders"-saippuasarjassa Zoe Slateria. Sen jälkeen hän on näytellyt muun muassa pääosaa kesken ensimmäisen tuotantokauden lopetetussa yhdysvaltalaisessa toimintasarjassa "Bionic Woman" (2007), televisioelokuvassa "Mansfield Park – kasvattitytön tarina" (2007) ja vieraillut neljän jakson mittaisessa roolissa velhotar Nimuehina fantasiasarjassa "Merlin" (2008).
Silvia Neid

 
Silvia Neid (s. 2. toukokuuta 1964 Walldürn) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän toimi Saksan naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana vuosina 2005–2016.
Pelaajana Neid on voittanut Saksan mestaruuden seitsemän kertaa ja Saksan cupin kuudesti. Hän oli mukana vuosina 1989, 1991 ja 1995 Euroopan-mestaruuden voittaneissa joukkueissa sekä 1995 MM-kisoissa hopealle sijoittuneessa joukkueessa. Kaikkiaan Neid pelasi urallaan 111 maaottelua.
Neidin valmennusura alkoi tyttöjen maajoukkueen valmentajana vuonna 1996. Hän toimi samalla A-maajoukkueen apuvalmentajana Tina Theune-Meyerin alaisuudessa. Heinäkuussa 2005 Neid siirtyi Theune-Meyerin tilalle päävalmentajaksi. Nuorisomaajoukkueen valmentajana Neidillä on useita Euroopan- ja maailmanmestaruuksia. Naisten maajoukkueen valmentajana hän on voittanut maailmanmestaruuden 2007, olympiakultaa Riosta 2016, olympiapronssia Pekingistä 2008 sekä Euroopan-mestaruuden 2009 ja 2013. Neid päätti uransa maajoukkueen valmentajana Rio olympialaisiin 2016.
Neid on valittu FIFAn vuoden valmentajaksi kolmesti vuosina 2010, 2013 ja 2016.
Jacob Tegengren

Jacob August Tegengren (28. elokuuta 1875 Vaasa – 25. marraskuuta 1956 Vaasa) oli suomenruotsalainen kirjailija, filosofian tohtori h.c. Hän julkaisi parikymmentä runokokoelmaa ja lisäksi novelleja ja esseitä. Hän oli harrastelija-arkeologi.
Henkilöhistoria.
Jacob Tegengrenin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Ernst Wilhelm Tegengren ja Aline Irene Boy. Kirjailija K. V. Tegengren ja kouluneuvos Gustav Tegengren olivat hänen veljiään. Jacob Tegengren pääsi ylioppilaaksi 1896 ja valmistui agronomiksi Mustialan maanviljelysopistosta 1899. Tegegren toimi Ahvenanmaan kansanopiston johtajana 1900–1901 ja Närpiön kansanopiston johtajana 1901–1915. Hän oli sitten Pohjoismaiden Yhdyspankin Vöyrin konttorin esimiehenä 1915–1940. Tegengren oli ruotsinkielisen virsikirjakomitean jäsenenä 1923–1927 ja hänestä tuli Suomen muinaismuistoyhdistyksen kunniajäsen 1946 sekä Åbo Akademin filosofian kunniatohtori 1948. Tegengren suoritti 1920- ja 1930-luvuilla rautakautisten löytöpaikkojen arkeologisia kaivauksia ruotsinkielisen Etelä-Pohjanmaan pitäjissä. 
Tegengren julkaisi useita runokokoelmia joissa korostuvat luontoaiheet ja uskonnollisuus.
Jurjev-Polski

Jurjev-Polski () on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujoen Kolokšan yläjuoksulla 68 kilometriä Vladimirista luoteeseen. Kaupunki on Jurjev-Polskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Kinešman välinen rautatie sekä Vladimirin ja Pereslavl-Zalesskin välinen maantie. Asukkaita on 19 600 henkeä (vuonna 2010).
Jurjev-Polskin on perustanut ruhtinas Juri Dolgoruki vuonna 1152 Vladimir-Suzdalin rajalinnoitukseksi. Vuodesta 1212 se oli lääniruhtinaskunnan keskus. Vuosina 1238, 1382 ja 1408 mongolivalloittajat hävittivät kaupungin. Vuonna 1612 sen polttivat puolalaiset maahantunkeutujat. 
1600-luvun puolivälissä Jurjev-Polskista tuli huomattava kaupan keskus, jonka kehitystä edisti sen sijainti Suzdalin ja Moskovan välisen maantien varrella. Vuonna 1778 siitä tuli Vladimirin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1700-luvulla kaupunkiin syntyi tekstiiliteollisuutta.
Nykyään Jurjev-Polski on maatalousalueen keskus, jossa on elintarviketeollisuutta, kutomo ja konepaja. Rotkojen halkomilla kukkuloilla sijaitsevassa kaupungissa on säilynyt jäänteitä 1100-luvun kremlistä. Koillisosassa sijaitsee 1200-luvulla perustettu Arkkienkeli Mikaelin luostari. Sen lähellä on vuosina 1230–1234 rakennettu Pyhän Yrjön katedraali, joka on yksi huomattavimmista Vladimir-Suzdalin rakennustaiteen muistomerkeistä. Keskustassa on säilynyt vanha kauppahalli ja 1800–1900-luvun kivisiä ja puisia asuinrakennuksia.
Jurjev-Polski on yksi Venäjän kultaisen renkaan matkailukohteista. Kaupungissa toimii vuonna 1920 perustettu museo.
Sammio

Sammio on suurikokoinen, avoin, soikean tai pyöreän muotoinen säilytysastia. Yleensä sammiot valmistetaan puusta, metallista tai betonista. Viinin- ja oluentuotannossa sammioita käytetään tynnyrien ohella juomatuotteiden käyttämiseen ja säilyttämiseen.
Kansanperinteessä sammio tarkoittaa korvatonta puuastiaa, niin sanottua tiinua. Tiinussa säilöttiin ja kuljetettiin elintarvikkeita ja vettä.
Diomansy Kamara

Diomansy Mehdi "Joe" Kamara (s. 8. marraskuuta 1980 Pariisi, Ranska) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Kamaran syntymätodistukseen tehdyn kirjoitusvirheen johdosta sukunimi kirjoitetaan Kamara, eikä Camara, joka on pyhä nimi Senegalissa.
J. Huimapää

Jonni Aromaa eli J. Huimapää (s. 1962 Tuusula) on laulaja, joka aloitti uransa 1980-luvun lopulla 1950–1960-lukujen käännösiskelmillä. Taiteilijanimi on lainattu Jonni Huimapää (Johnny Hazard) -sarjakuvasta. Aromaa on Yleisradion kulttuuritoimittaja. 
Ensilevyn "Kun kasvosi näin" julkaisi Musiikki-Fazer vuonna 1989. Levyn tuotti Jaakko Salo. Yhtye hajosi, kun Aromaa lähti opiskelemaan ulkomaille.
Palattuaan Suomeen hän jatkoi iskelmälaulajana Sonora-orkesterin solistina ja esiintyi yhteisillä keikoilla muun muassa Brita Koivusen ja Pirkko Mannolan kanssa. J. Huimapää &amp; Sonora-orkesteri on mukana "Onnellisten kotimaa" -teemalevyllä (1992). Orkesteria johti Hepa Halme. 
Iskelmät vaihtuivat laulelmiin 1990-luvun puolivälissä, ja J. Huimapää alkoi esittää muun muassa Kaj Chydeniuksen sävellyksiä Vaaralliset jouset -jousikvartetin solistina. Kokoonpano esiintyi muun muassa Helsingin juhlaviikoilla. 
J. Huimapää oli mukana kirjallisen laululiikkeen hengessä toteutetussa Vorwärts!-konserttisarjassa. Se poiki vuonna 1994 "Saa uskaltaa" -levyn, jolla J. Huimapää laulaa kappaleen ”"Puhu minulle rakkaudesta"” Riku Niemen johtaman Avanti!-orkesterin solistina. Oululainen Jeata Juustinen ohjasi siitä 2000-luvun alussa videon, joka oli mukana Oulun musiikkivideofestivaaleilla. Samoihin aikoihin teatterinjohtaja Pekka Milonoff houkutteli J. Huimapään vielä kerran parrasvaloihin. Tuloksena syntyi KOM-ravintolaan tehty ohjelmallinen lauluilta ”Jotain jäi kertomatta”. Esityksen kappaleet, käännösiskelmät ja laulelmat, sovitti kahdelle kitaralle Sibelius-Akatemian jazzlinjan kasvatti Kalle Kalima.
J. Huimapää ja Tanssiorkesteri koottiin uudelleen Karkkilan Sunset Beach Partyn lavatansseihin Hotelli Oivaan vuonna 2003. Yhtye teki alkuperäiskokoonpanossa seuraavan keikan elokuussa 2014 Helsingin Satakuntatalolla. Silloin tuli kuluneeksi 25 vuotta "Kun kasvosi näin" -levystä. 
Aromaa alkoi esiintyä uudestaan laulajana vuonna 2018. Hän konsertoi yhdessä säveltäjä-muusikko Jussi Tuurnan kanssa (piano) .
Detomidiini

Detomidiini (C12H14N2) on imidatsoli-rakenteinen alfa2-adrenerginen agonisti, jolla on sedatiivisia ja rauhoittavia vaikutuksia. Detomidiini vaikuttaa
keskushermostossa estämällä noradrenaliini-välitteisten hermoimpulssien kulkua. Detomidiinia käytetään erityisesti isojen eläinten, kuten hevosten nukutusaineena. Detomidiini on lääketehdas Orionin 1980-luvulla kehittämä alkuperälääke ja se on käytössä HCl-suolana eli detomidiinihydrokloridina (C12H15ClN2) kauppanimellä Domosedan. Detomidiinin vaikutuksen voi poistaa käyttämällä atipametsolia (C14H16N2).
Jurjevets

Jurjevets () on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan (Gorkin tekojärvi) rannalla 168 kilometriä Ivanovosta koilliseen. Asukkaita on 10 200 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1225 Vladimirin ruhtinas Juri Vsevolodovitš perusti Volgan rannalle, vastapäätä Unža-joen suuta linnoituksen, joka kantoi hänen mukaansa nimiä Jurjev-Povolski ja Georgijevsk. Linnoituksen viereen kasvoi esikaupunki, jonka Kultaisen ordan kaanin Batun joukot polttivat vuonna 1237. Vuodesta 1405 lähtien kaupunki kuului Gorodetsin ruhtinaskuntaan, vuodesta 1448 Moskovaan, vuodesta 1451 Suzdaliin ja sitten taas Moskovan ruhtinaskuntaan. 1600-luvun alussa puolalaiset hävittivät kaupunkia useaan kertaan. 1650-luvun alussa siellä toimi vanhauskoisten johtaja Avvakum. Vuosina 1661–1663 Jurjevetsiin rakennettiin kivinen linnoitus, joka purettiin 1700-luvun lopussa. Vuonna 1708 kaupunki liitettiin Kazanin lääniin ja vuonna 1778 siitä tuli Kostroman lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus.
Jurjevetsin keskustassa on vanha (1806) ja uusi (1825–1833) Jerusalemiin saapumisen katedraali kellotorneineen, 1700-luvun alussa rakennettu Jumalan ilmestyksen kirkko ja Kristuksen syntymän kirkko vuodelta 1840. Vanha kaupunki koostuu etupäässä yksikerroksisista puutaloista. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo, Vesninin arkkitehtiveljeksien museo sekä Jurjevetsissa syntyneelle elokuvaohjaaja Andrei Tarkovskille omistettu museo.
Ahti Karppinen

Ahti Johannes Karppinen () oli suomalainen jääkärivänrikki Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Antti Karppinen ja Maria Niemelä.
Opinnot.
Karppinen kävi kansakoulun ja Limingan kansanopiston vuosina 1913–1914 sekä Oulaisten maamieskoulun vuosina 1915–1916.
Jääkärikausi.
Karppinen työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 2. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota.
Karppinen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, missä joukossa hän osallistui sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, Vuohiniemellä ja Kämärän asemalla sekä Viipurissa. Hänen kohtalokseen tuli kaatua Viipurissa Kolikkoinmäellä käydyssä taistelussa 28. huhtikuuta 1918. Hänet haudattiin Kempeleen sankarihautaan.
Jurga

Jurga () on kaupunki Kemerovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tomjoen varrella 143 kilometriä Kemerovosta luoteeseen. Kaupungissa haarautuvat Novosibirskiin, Krasnojarskiin ja Novokuznetskiin johtavat rautatiet. Asukkaita on 83 800 henkeä (vuonna 2008).
Jurgan asutus on syntynyt vuonna 1886. Vuonna 1906 rakennettiin samanniminen Siperian radan asema. Vuonna 1942 Jurgasta tuli kaupunkimainen taajama ja vuonna 1949 kaupunki. Kaupungissa on suuri konepaja, alumiinivenetehdas ja hiomavälinetehdas.
Chrysomelinae

Chrysomelinae on kovakuoriaisiin (Coleoptera) lehtikuoriaisten (Chrysomelidae) heimoon kuuluva alaheimo. Alaheimoon kuuluu 16 sukua ja maailmanlaajuisesti noin 3000 lajia, joiden koko vaihtelee 3–14 mm.
Južnouralsk

Južnouralsk () on kaupunki Tšeljabinskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uralin itärinteellä Uvelka-joen rannalla 88 kilometriä Tšeljabinskista etelään. Asukkaita siellä oli 37 877 henkeä (vuonna 2010), koko kaupunkipiirissä 38 030.
Paikkakunta on syntynyt 1950-luvulla rakennetun sähkövoimalan yhteyteen. Južnouralskin kaupunki perustettiin vuonna 1961. Voimalaitoksen lisäksi kaupungissa on mm. koneenrakennus-, keramiikka- ja elintarviketeollisuutta.
Mrs. Robinson

Mrs. Robinson on Paul Simonin kirjoittama laulu, jonka ensimmäisenä esitti yhtye Simon &amp; Garfunkel. Kappale nousi singlenä Yhdysvaltain listaykköseksi ja oli siellä heidän toinen ykköshittinsä ”The Sound of Silencen” jälkeen. Varhainen versio kappaleesta soi elokuvassa "Miehuuskoe" (1967) ja sen jälkeenpäin julkaistulla soundtrackilla samalla kun valmis versio sai esikoisjulkaisunsa levyllä "Bookends". Kaksikko vastaanotti laulusta vuoden levytyksen Grammy-palkinnon vuonna 1969.
Elokuvassa "Miehuuskoe" Benjamin Braddock (Dustin Hoffman) on yliopistosta juuri valmistunut tarmoton nuori mies, joka alkaa suhteen vanhemman naisen, rouva Robinsonin (Anne Bancroft) kanssa. Laulu ei ollut valmis, kun se laitettiin elokuvaan; siitä kuullaan ainoastaan palasia taustamusiikkina. Kun elokuva tuli tunnetummaksi, Paul Simon laittoi palaset yhteen kokonaiseksi kappaleeksi.
Tämän kappaleen ovat levyttäneet myös ainakin Frank Sinatra, The Lemonheads ja Bon Jovi. Sinatran versio sisältää lähes täysin erilaiset sanat, mutta sävel ja tempo ovat alkuperäisen kaltaisia.
Chrysomelini

Chrysomelini on lehtikuoriaisiin (Chrysomelidae) kuuluva kovakuoriaisten (Coleoptera) tribus.
Jessica Savitch

Jessica Beth Savitch (1. helmikuuta 1947 – 23. lokakuuta 1983) oli yhdysvaltalainen uutisankkuri ja televisiojournalisti. Hän oli televisiosarja "The Tomorrow Show:n" sijaisjuontaja vuosina 1977–1982. Hän oli vuosina 1980–1981 naimisissa Mel Kornin kanssa, jonka jälkeen hän meni pian uusiin naimisiin Donald Paynen kanssa. Avioliitto päättyi nopeasti Paynen kuolemaan elokuussa 1981.
Jessica Savitch kuoli 36-vuotiaana auto-onnettomuudessa 23. lokakuuta 1983.
Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulu

Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulu () eli Dramatenin oppilaskoulu () oli vuosina 1787–1964 toiminut Ruotsin korkeinta teatterikoulutusta antanut oppilaitos. Koulu oli Tukholmassa kiinteässä yhteydessä kansalliseen pääteatteriin Kuninkaalliseen draamateatteriin eli Dramateniin.
Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulun perusti taiteita harrastanut kuningas Kustaa III vuonna 1787. Tätä ennen näyttelijäksi oli kouluttauduttu oppipoikaperiaatteella vanhemman kollegan ohjauksessa. Koulun opetus kytkeytyi voimakkaasti ranskalaiseen traditioon 1793, kun koulun johtoon nimitettiin ranskalaislähtöinen aviopari Anne Marie Milan Desguillons ja Joseph Sauze Desguillons. Kuninkaallisen draamateatterin uudisrakennuksen valmistuttua 1907 koulu siirtyi samaan rakennukseen. Koulun käytössä ollut näyttämö toimii nykyään yhtenä Dramatenin kuudesta näyttämöstä nimellä Tornrummet.
Aluksi yhden lukuvuoden kestänyt koulutus laajennettiin kaksivuotiseksi 1910-luvulla. 1930-luvulta lähtien tuli pakolliseksi kolmas vuosi, jonka aikana oppilas harjoitteli Dramatenissa. 1940-luvun lopussa käynnistyi Alf Sjöbergin johdolla ohjaajalinja. Koulun tarjoama, klassisiin metodeihin nojaava ja vahvasti emoteatteri Dramatenin arkeen nivoutuva teatteriopetus arvioitiin Euroopan laadukkaimpiin kuuluvaksi.
Vuosikymmenien aikana suuri osa Ruotsin merkittävimmistä näyttelijöistä hankki oppinsa oppilaskoulusta. Greta Garbo aloitti kaksivuotisen koulutuksensa 16-vuotiaana 1922. Myös Ingrid Bergman ja monet Bergman-näyttelijät, kuten Gunnar Björnstrand ja Max von Sydow, opiskelivat laitoksessa.
1960-luvulla valtio päätti erottaa teatterikoulutuksen teatterin yhteydestä ja ottaa sen omaan hallintaansa ("Statens scenskola"). Taustalla vaikutti muun muassa virinnyt perinteisten opetusmetodien arvostelu ja kiinnostus modernimpaan metodinäyttelemiseen, mutta myös rakennuksen tilanpuute oli ilmeinen. Lopullisen ratkaisun oppilaskoulun lakkauttamisesta teki vuonna 1964 Dramatenin silloinen johtaja Ingmar Bergman, joka oli kyllästynyt näyttelijäharjoittelijoiden vaatimaan huomioon. Dramatenin oppilaskoulun aseman peri Tukholman teatterikorkeakoulu, ja myöhemmin teatterikorkeakoulu on perustettu myös Malmöhön, Göteborgiin ja Luulajaan.
Rory Delap

Rory John Delap (s. 6. heinäkuuta 1976 Sutton Coldfield, Englanti) on irlantilainen jalkapalloilija. Hän on syntynyt Englannissa, mutta hänen vanhempansa ovat irlantilaisia ja hän edusti Irlannin maajoukkuetta.
Delap aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa Carlisle United FC:ssä vuonna 1994. Delap pelasi seurassa vuoteen 1998 asti ja oli nostamassa sitä kahdesti 2. divisioonaan. Carlislesta Delap siirtyi Valioliigassa pelanneeseen Derbyyn, jossa hän pelasi kolme seuraavaa kautta. Kesällä 2001 Delap vaihtoi Valioliigan Southamptoniin. Southampton putosi Valioliigasta keväällä 2005 ja pian Delap siirtyi Sunderlandiin, jossa hän loukkaantumisen jälkeen ei kuitenkaan saanut juurikaan peliaikaa. Sunderland lainasi Delapin mestaruussarjan Stoke Cityyn lokakuussa 2006, mutta hän loukkasi jalkansa pahoin jo toisessa ottelussaan. Loukkaantumisesta huolimatta Stoken manageri Tony Pulis hankki Delapin seuraan pysyvästi tammikuussa lupauksensa mukaisesti.
Delap tunnetaan poikkeuksellisen pitkistä ja vaarallisista rajaheitoista. Delapin heitot olivat tärkeä tekijä Stoken noustua kaudella 2007–2008 ja Valioliiga-kaudella 2008–2009 hänen heitoistaan syntyi seitsemän Stoken kauden 13 ensimmäisestä maalista. Syksyllä 2008 Valioliigaottelussa Arsenalia vastaan Stoken molemmat maalit syntyivät Delapin pitkän rajaheiton seurauksena. Pitkien heittojen taustalla oli hänen nuoruudessaan harrastama keihäänheitto, jonka hän jätti 14-vuotiaana päätettyään keskittyä vain jalkapalloon. Delapia jopa houkuteltiin edustamaan Irlantia keihäänheitossa Lontoon olympialaisiin 2012.
Irlannin maajoukkueessa Delap on pelannut 11 maaottelua.
Rory Delapin poika Liam Delap on pelannut jalkapalloa Valioliigassa ja Englannin nuorisomaajoukkueissa.
Leptinotarsa

Leptinotarsa on lehtikuoriaisiin ("Chrysomelidae") kuuluva kovakuoriaisten ("Coleoptera") suku. Suomessa suvun lajeista on tavattu ainoastaan satunnaisesti perunan tuholaisena koloradokuoriaista. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti noin 12 lajia. Suvun lajeja esiintyy pääasiassa Pohjois- ja Keski-Amerikassa sekä Euroopassa.
Juža

Juža () on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vazal-järven rannalla 95 kilometriä Ivanovosta kaakkoon. Kaupunki on Južan piirin keskus. Asukkaita on 14 800 henkeä (vuonna 2008).
1800-luvulla Južan kylään perustettiin kutomo. Vuonna 1925 siitä tuli kaupunki. Južassa on tekstiili- ja puunjalostusteollisuutta.
Transitoliikenne

Transito- eli kauttakulkuliikenne on tavaroiden ja raaka-aineiden kuljetuksia toisen maan kautta kolmansiin maihin. Transitotavaroita ei osteta kauttakulkumaahan, niitä ei selvitetä kauttakulkumaan tullissa eikä niitä tilastoida sen ulkomaankaupaksi.
Joulukuussa 2005 Suomen satamien kautta kuljetettiin transitotavaraa itään (lähinnä Venäjälle) 221 944 tonnia ja länteen 155 345 tonnia. Transitokuljetusten määrä itään lisääntyi 8 prosenttia ja länteen väheni 30 prosenttia verrattuna edellisen vuoden vastaavaan kuukauteen. Luvut perustuvat Tilastokeskuksen Merenkulkulaitokselta, VR:ltä ja Itäiseltä tullipiiriltä keräämiin tietoihin.
Transitotavaraa kuljetettiin joulukuussa rautateitse 256 332 tonnia ja maanteitse 277 923 tonnia. Rautateiden transitokuljetukset vähenivät 6 prosenttia ja maanteiden transitokuljetukset lisääntyivät 17 prosenttia edellisen vuoden vastaavaan kuukauteen verrattuna.
Pääosa Suomen kautta kulkevasta transitoliikenteestä saapuu Suomeen ja lähtee Suomesta satamien kautta merikuljetuksina. Näin ollen meritransiton määrä on toistaiseksi ollut lähellä transitokuljetusten kokonaismäärää. Ukrainan sota ja sitä seuranneet pakotteet ovat kuitenkin muuttaneet tilannetta oleellisesti, sillä rautatiekuljetukset Suomen ja Venäjän välillä on keskeytetty joitain poikkeuksia lukuun ottamatta.
Ertil

Ertil () on kaupunki Voronežin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin vesistöön kuuluvan Ertil-joen rannalla 225 kilometriä Voronežista itään. Kaupunki on Ertilin piirin keskus. Sen läpi kulkee Grjazin ja Povorinon väliseltä rautatieltä Oboronan asemalla haarautuva sivurata. Asukkaita on 11 900 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1897 rakennetun sokeritehtaan yhteyteen. Kaupungissa on elintarvike- ja metalliteollisuutta. Kotiseutumuseon kokoelmissa on paikallisen käsityötaiteen tuotteita. Kaupungiksi Ertil nimettiin vuonna 1963.
Štšutšje

Štšutšje () on kaupunki Kurganin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tšeljabinskin ja Kurganin välisen rautatien varrella (Štšutšjen asema) 170 kilometriä Kurganista länteen. Kaupunki on Štšutšjen piirin keskus. Asukkaita on 10 018 (tammikuussa 2016).
Paikkakunta on syntynyt 1800-luvun lopussa. Kaupunki siitä tuli vuonna 1945. Štšutšjessa on elintarviketeollisuutta ja konepaja.
Natalie Horler

Natalie Christine Horler (s. 23. syyskuuta 1981 Bonn, Saksa) on saksalaisen eurodance-ryhmä Cascadan laulaja. Hän on sekä Saksan että Englannin kansalainen. Natalien musiikkiura alkoi 1990-luvulla, ja hän liittyi Cascadaan vuonna 2003.
Horler aloitti laulajanuransa laulamalla baareissa ja kasinoilla. 18 vuotta täytettyään hän pääsi työskentelemään eri DJ:den kanssa ja levytti useita kappaleita studiossa. Tämän myötä hän sattumalta tutustui tuleviin bändijäseniinsä DJ Manianin ja Yanouhin. Natalie on myös hakenut Saksalaiseen musiikkiohjelmaan Star Search vuonna 2004, jossa hän esitti Mariah Careyn kappaleen Hero.
Štšigry

Štšigry () on kaupunki Kurskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kurskin ja Kastornajan välisen rautatien varrella (Štšigryn asema) 61 kilometriä Kurskista itäkoilliseen. Kaupunki on Štšigryn piirin (11 994 as., vuonna 2010) keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 17 040 henkeä (2010).
1600-luvulta lähtien tunnetaan Troitskoje na Štšigrah -niminen kylä, josta vuonna 1779 tuli Štšigryn kaupunki ja Kurskin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Asukkaiden pääelinkeinona oli maatalous. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämä. Nykyään Štšigryssa on koneenrakennus-, muovi-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
Trouble (Akonin albumi)

Trouble on hip hop ja R&amp;B -laulaja Akonin esikoisalbumi, joka julkaistiin 29. kesäkuuta 2004. Levyä myytiin noin kolme miljoonaa kappaletta.