tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Helmikana

Helmikana ("Numida meleagris") on tunnetuin helmikanojen heimoon kuuluva laji ja ainut sukunsa jäsen. Nimensä helmikana on saanut helmimäisistä pienistä valkoisista pilkuista.
Koko ja ulkonäkö.
Helmikana on melko suuri lintu (53-58 cm) ja sen keho on muodoltaan pyöreä ja pää on pieni. Laji painaa noin 1,3 kg. Väritykseltään helmikana on teräksen musta ja sen kehossa on tiheässä pieniä valkoisia pilkkuja. Helmikanan pää on sulaton ja nokan ympärillä on punaiset heltat ja kurkussa kukoilla siniset heltat. Helmikanan siivet ovat lyhyet kuten myös pyrstökin.
Levinneisyys.
Helmikana elää luonnonvaraisesti Afrikassa pääosin Saharan eteläpuolella ja istutettuna luontoon se on levinnyt myös Länsi-Intiaan ja eteläiseen Ranskaan.
Helmikanaa myös tarhataan ja sen lihaa myydään monissa kaupoissa. Erityisesti Ranskassa tuotetaan paljon tämän linnun lihaa. Se on tummaa ja sen maku muistuttaa fasaanin lihaa.
Lisääntyminen ja elintavat.
Helmikana on seuraa rakastava ja niiden parvet koostuvat lisääntymiskausien aikaan noin 25 yksilöstä. Laji pesii lämpimässä, melko kuivilla aukeilla paikoilla joissa on hajanaista pensaskasvillisuutta ja puita, kuten ruohoaavikoilla tai maaseudulla. Helmikanat munivat noin 20-30 munaa hyvin piilossa olevaan paikkaan ja naaraat hautovat niitä 26-28 päivän ajan. Helmikana voi elää luonnonoloissa 12-vuotiaaksi. 
Kaukaisin tunnettu risteymä on saatu aikaan helmikanan ja kanan avulla, niiden välillä on jopa 55 miljoonaa vuotta. 
Nämä otukset voivat todellakin lisääntyä keskenään, joskin poikaset ovat lisääntymiskyvyttömiä.
Helmikanat ovat hyviä lentäjiä, mutta ne viettävät pääosin aikaansa maanpinnalla ja vihollisen uhatessa ennemminkin juoksevat karkuun kuin lähtevät lentoon. Helmikanat ovat hyviä juoksijoita, ne voivat juosta jopa 5 kilometriä päivässä. Vaaran uhatessa laji ääntelee äänekkäästi.
Ravinto.
Helmikanan ravinto koostuu siemenistä ja pienistä selkärangattomista.
Lasse Wikman

Lars ”Lasse” Peter Wikman (s. 1961) on suomalainen viestintäyrittäjä ja itseoppinut sanoittaja. Hänellä on tiedottajan ja mainostoimittajan tutkinnot sekä musiikkialan valmentajakoulutus. Wikman on ollut Georg Malmsten -säätiön hallituksessa (2008–2016), Elvis ry:n hallituksessa (2009–2011) sekä 1990–luvulla Satu ry:n hallituksessa sekä Satu ry:n av-jaoston puheenjohtajana. Lisäksi hän on ollut useissa Teoston toimikunnissa vuodesta 2011.
Wikman oli kymmenen vuotta käsipalloseura Sparta IF:n toiminnanjohtaja. Käsipalloliitto on myöntänyt hänelle hopeisen ansiomerkin ja Sparta kultaisen. Wikman toimi monta vuotta valmentajana ja käsipalloerotuomarina sekä pelasi yhden kauden mestaruussarjassa, Arsenalissa.
Wikman on sanoittanut lauluja monille suomalaisille iskelmälaulajille. Hän on tehnyt yhteistyötä Charles Plogmanin kanssa ja toimi Plogmanin tiedottajana monta vuotta. Wikman on sanoittanut yli 800 laulua noin sadalle artistille. Hän on tehnyt yhteistyötä eri säveltäjien kanssa, muun muassa Petri Somerin, Kai Jämsän, Pertti Haverisen ja Pertti Jalosen kanssa. Wikman on huomioitu useilla henkilökohtaisilla kulta- ja platinalevyillä. Hänen sanoittamansa kappale tuli toiseksi Syksyn sävelessä 2000 ja hän voitti vuosina 2011 ja 2012 Somero Soikoon -kilpailun yhdessä Petri Somerin kanssa. 2021 hänen sanoittamansa kappale oli viides Syksyn Sävel -kilpailussa.
Sanoittamisen lisäksi Wikman on myös tuottanut ja käsikirjoittanut televisiosarjoja ja käsikirjoittanut opetus- ja yritysohjelmia sekä tietoiskuja. Hänen käsikirjoittamansa yritysohjelmat ovat saaneet parikymmentä palkintoa alan suurimmilla festivaaleilla Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 Valitse oikein -ohjelma valittiin Hampurissa festivaalien parhaimmaksi eli se sai Grand Prix -palkinnon. Wikmanin ohjelmia on palkittu myös kotimaisilla festivaaleilla. Lisäksi hän on tehnyt toimittajan ja tiedottajan töitä. Hän opettaa viestintää, yritysvideoiden käsikirjoittamista ja sanoittamista. Hänellä oli oma radio-ohjelma ”Sanat on” 2000-luvun alussa yhdessä Timo Turpeisen kanssa Sävelradiossa. Wikmanilla oli oma kolumnipalsta Iskelmä-lehdessä. Hän kirjoittaa säännöllisesti juttuja ammattilehtiin, kuten Musiikintekijät ja Muusikko. Hän on vakituinen kolumnisti Pitänjänuutiset -lehdessä. Wikman kirjoitti yhdessä Markku Huovisen kanssa 2016 musiikkinäytelmän Mäntyharjun kesäteatteriin ”Tähdet tähtien takana”, 2017 ”Eloa ja kuvaa” ja ”Lähtöruutuun” 2019. Yhdessä Johanna Vikstenin kanssa hän on kirjoittanut lastennäytelmän ”Hääppöstä menoa”. 
Wikman oli valitsemassa Suomen Oscar-ehdokasta vuosina 2009 ja 2010 Musiikintekijöiden edustajana. Hän oli Suomen kansainvälisen Euroviisujuryn jäsen 2019.
Heroes of Might and Magic IV

Heroes of Might Magic IV on New World Computingin kehittämä ja The 3DO Companyn alun perin 2002 Windowsille julkaisema "Heroes of Might and Magic" -sarjan strategiapeli.
Pelille on tehty kaksi laajennusosaa: ' ja '.
Kivikkopuutarha

Kivikkopuutarha on puutarha, joka on rakennettu kuivalle paikalle kiviä apuna käyttäen tai vaikkapa kalliolle. Ne ovat Suomessakin suosittuja, koska täällä on luonnossakin paljon kallioita ja muita kuivia paikkoja. Kivistä voi rakentaa puutarhaan erilaisia muodostelmia, mutta niistä ei ole helppoa saada luonnollisen näköistä. Kivissä on paljon erilaisia värejä ja muita muotoja, minkä ansiosta kaikki kivikkopuutarhat on mahdollista saada ainutlaatuisen näköiseksi.
Jos puutarhassa on jo luonnostaan kasvanut kivikkopuutarha, niin luonnonkasveja ei kannata lähteä ottamaan pois. Monet kivikkokasvit haluavat aurinkoisen paikan, mutta muuten ne eivät ole vaateliaita kasvupaikan suhteen. Kasvit voidaan laittaa kasvamaan kivenkoloihin, esimerkiksi kivirappusten koloihin. Puutarhaan voi laittaa koristeeksi myös yksittäisiä isoja kiviä. Kivillä on suuri merkitys japanilaisissa puutarhoissa.
Chaunté Lowe

 
Chaunté Lowe (o.s. Howard, s. 12. tammikuuta 1984 Templeton, Kalifornia) on yhdysvaltalainen korkeushyppääjä.
Hän sai pronssia Pan-Amerikan juniorimestaruuskilpailuissa 2003. Hän voitti vuonna 2004 sekä sisä- että ulkoratojen NCAA-mestaruuden. Samana vuonna hän osallistui Ateenan olympialaisiin, joissa karsiutui. Seuraavana vuonna hän voitti NCAA:n sisäratamestaruuden sekä MM-hopeaa Helsingin MM-kisoissa tuloksella 200. Kauden lopussa hän sijoittui neljänneksi. Vuonna 2006 Hän oli kahdeksas Moskovan sisäratojen MM-kisoissa. Hän voitti samana vuonna maansa mestaruuden sisä- ja ulkoradoilla.
Hän ei kilpaillut vuonna 2007 saatuaan lapsen. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltojen mestaruuden. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui alun perin kuudenneksi, mutta nousi lopulta vuonna 2017 pronssimitalistiksi kun edelle sijoittuneista Anna Tšitšerova, Jelena Slesarenko ja Vita Palamar hylättiin dopingin takia. hän oli viides. Vuonna 2009 hän voitti jälleen Yhdysvaltojen ulkoratamestaruuden. Berliinin MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs ja neljäs. Hän voitti Yhdysvaltojen hallimestaruuden 2010. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän sai pronssia tuloksella 198.
Toukokuussa 2010 Howard Lowe hyppäsi 204 cm ja paransi Louise Ritterin nimissä ollutta lähes 22 vuotta vanhaa Yhdysvaltain ennätystä yhdellä senttimetrillä. 26. kesäkuuta hän paransi Yhdysvaltain ennätystä sentillä lukemiin 205 cm, jolla hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden Des Moinesissa. Samana päivänä hän voitti hopeaa pituushypyssä ennätyksellään 690 cm. Vuonna 2012 Howard Lowe voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden maansa ennätyksellä 202 cm. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän saavutti kultaa tuloksella 198. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Yhdysvaltojen ulkoratamestaruuden ja sijoittui kuudenneksi Lontoon olympialaisissa.
Lowe voitti Yhdysvaltojen ulkoratamestaruuden 2014. Saman vuoden maanosien cupissa hän sijoittui toiseksi. Hän voitti kotimaansa halli- ja ulkoratamestaruudet 2015. Pekingin MM-kilpailuissa hän jäi karsinnassa ilman tulosta. Hän voitti 2016 Ibero-Amerikan mestaruuden ja Yhdysvaltojen ulkoratamestaruuden. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi.
"Lähde: IAAF"
Armas

Armas on suomalainen miehen nimi. Nimipäivä on 28. maaliskuuta.
Armas-nimisiä on Suomessa ollut kirjoilla vuoden 2019 loppuun mennessä 50 794 miestä ja noin 50 naista.
Raphaël Poirée

Raphaël Poirée (s. 9. elokuuta 1974 Rives, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti.
Poirée on voittanut Ampumahiihdon maailmancupin neljästi, ollut kerran toinen ja kerran kolmas. Osakilpailuvoittoja hänellä on 44 ja palkintosijoituksia yhteensä 103. Raphaël Poirée voitti olympiahopeaa takaa-ajossa Salt Lake Cityssä vuonna 2002. Lisäksi hänellä on viestin olympiapronssia sekä Salt Lake Citystä, että Torinosta 2006. Maailmanmestaruuden hän on voittanut seitsemän kertaa.
Voitettuaan normaalikilpailun Anterselvan MM-kisoissa 2007 Poirée ilmoitti lopettavan uransa kauden jälkeen. Hän kilpaili viimeisen kerran 11. maaliskuuta maailmancupin osakilpailussa Holmenkollenilla ollen osallistumatta kauden päätöskilpailuihin Hanti-Mansijskissa. Holmenkollenilla käydyssä yhteislähtökilpailussa Poirée sijoittui toiseksi häviten Norjan Ole Einar Bjørndalenille loppukirikamppailussa. 
Raphaël Poirée oli vuosina 2000–2013 naimisissa norjalaisen ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti Liv Grete Skjelbreid Poiréen kanssa. Pariskunnalla on kolme lasta.
Nykyään Poirée on töissä Eurosportin ampumahiihtoeksperttinä.
Arsames

Arsames (muinaispersiaksi "Aršâma") oli Persian kuninkaan Dareios I:n isoisä. Dareios väittää muun muassa Susassa sijaitsevassa piirtokirjoituksessa että Arsames ja Dareioksen isä Hystaspes olivat vielä elossa kun Dareioksesta tuli kuningas (noin 520 eaa.). Arsameella oli Hystaspeen lisäksi ainakin yksi poika, Farnakes. 
Ekbatanasta löydetty piirtokirjoitus väittää että Arsames olisi ollut Persian kuningas. Tekstin aitoudesta ei ole varmuutta ja se saattaa olla väärennös. Dareios väittää myös Behistunin piirtokirjoituksen kuningasluettelossa että Arsames olisi ollut Kambyses I:n kanssahallitsija. Tätä pidetään yleensä Dareioksen propagandana. Piirtokirjoituksen mukaan Arsameen isä oli Ariaramnes, jonka isä Teispes oli Akemenidien hallitsijasuvun Akhaimeneksen poika.
Pentti Rasinkangas

Pentti Antero Rasinkangas (s. 19. huhtikuuta 1955 Rovaniemen maalaiskunta) on suomalainen lastenmuusikko. Hänen tunnettuja laulujaan ovat muun muassa "Kanalomamatka", "Markan possu" ja "Meidän uusi vauva". 
Rasinkangas perusti 1986 Ohilyönti-orkesterin, joka julkaisi kaksi Balkan-vaikutteista singleä ja yhden pitkäsoiton (Himmenevä Q), jonka jälkeen yhtye erikoistui lastenmusiikkiin. Kannen mukaan levyllä soitetaan "balatonialaista" folk- jazz- ja pop- musiikkia, joka on kadonnut maa, jonka sijainnista ei ole tietoa. Rasinkangas on myös toisen lastenmusiikkiin erikoistuneen orkesterin, Loiskis-orkesterin, perustajia ja toiminut sen taiteellisena johtajana. Hän on tehnyt myös Ansa ja Oiva -lauluja. Hän on 1980-luvulta alkaen kiertänyt esiintymässä erityisesti kouluissa ja päiväkodeissa, mutta myös yleisötapahtumissa.
Rasinkangas esiintyy useiden eri kokoonpanojen kanssa. Pentti Rasinkangas ja Pupulaarimusiikkia -trio esittää Rasinkankaan lastenlauluja vuosien varrelta. Trion kokoonpano vaihtelee. Mukana on ammattimuusikoita, jotka ovat vuosien varrella soittaneet Rasinkankaan musiikkia muun muassa Ohilyönnissä ja Loiskiksessa. Rasinkangas esiintyy myös trubaduurina mies-ja-kitara-periaatteella sekä lapsi- että aikuisyleisölle. 
Palkinnot ja tunnustukset.
Rasinkangas ja Ohilyönti sai vuonna 1995 lastenkulttuurin valtionpalkinnon. Lasten laulukaupunki -festivaali palkisi Rasinkankaan vuonna 2005 Hyvätuulipalkinnolla lastenmusiikin säveltämisestä. Vuonna 2005 Rasinkangas sai valtion viisivuotisen taiteilija-apurahan. Rasinkankaalle myönnettiin 2019 taiteilijaeläke. Vuonna 2021 Rasinkangas palkittiin valtakunnallisten lastenmusiikkipäivien elämäntyöpalkinnolla.
Salomon Maimon

Salomon ben Josua Maimon (1753 Sukowiborg/Niasviž, lähellä Mirziä, puolalainen Liettua – 22. marraskuuta 1800 Nieder-Siegersdorf, Ala-Sleesia) oli saksankielinen juutalaisista vanhemmista nykyisellä Valko-Venäjällä syntynyt filosofi.
Maimonin filosofia oli transsendentaalifilosofiaa, joka ei ainoastaan omaksunut vaikutteita Immanuel Kantilta, vaan kehitti sitä edelleen. Kant itse sanoi, että Maimon oli ainoa hänen kriitikoistaan, joka oli omaksunut hänen tosi filosofiansa ja ohjasi jälkeen tulevan kritiikin suuntaa.
Maimon kävi kotiseuduillaan Liettuassa puolalais-juutalaista rabbiinikoulua. Hän joutui seikkailuretkille, jotka veivät hänet Saksaan, ja kuljeskeli ajoittain kerjäläisenä. Hän harjoitti kurjuuden ahdistamana tieteellisiä opintoja ja tutustui sitten Moses Mendelssohniin ja muihin kirjailijoihin, joista hän sai vähitellen muutamia avustajia ja suosijoita. Muun muassa teoksissaan "Versuch über die Transzendentalphilosophie" (1790), "Kritische Untersuchungen über den menschlichen Geist" (1797) Maimon yhtyy Immanuel Kantin filosofian useimpiin perusaatteisiin, mutta osoittaa teräväjärkisesti siinä olevia vaikeuksiakin, varsinkin Kantin "das Ding an sich" -käsitteen mahdottomuuden, ja päätyy siksi pääasiassa skeptiseen filosofiseen kantaan.
Bernard Bolzano

Bernard Placidus Johann Nepomuk Bolzano (5. lokakuuta 1781 – 18. joulukuuta 1848) oli tšekkiläinen saksankielinen matemaatikko, teologi, filosofi ja loogikko. Hän syntyi Prahassa. Bolzano tunnetaan nykyisin ennen kaikkea Bolzanon lauseesta, joka on jatkuvien funktioiden väliarvolauseen erikoistapaus, sekä Bolzanon–Weierstrassin lauseesta.
Bolzano aloitti opintonsa Prahan Kaarlen yliopistossa vuonna 1796, pääaineinaan filosofia, fysiikka ja matematiikka. Syksyllä 1800 hän alkoi opiskella myös teologiaa. Vuonna 1804 hän väitteli geometriasta, ja kaksi päivää väitöstilaisuuden jälkeen hänet vihittiin papiksi.
Bolzanon työ logiikan parissa on vaikuttanut myöhempien matemaatikkojen saavutukseen, kuten esimerkiksi Georg Cantor ja Richard Dedekind.
Wilhelm Dilthey

Wilhelm Dilthey (19. marraskuuta 1833–1. lokakuuta 1911) oli saksalainen historioitsija, psykologi, sosiologi sekä hermeneutiikan ja filosofian tutkija.
Diltheytä voidaan pitää empiristinä, vastakohtana saksalaisessa filosofiassa tuohon aikaan yleisesti vaikuttaneeseen idealismiin. Hänen empiiriset työnsä eroavat kuitenkin brittiläisestä empirismistä hänen Kantilta peräisin olevien tietoteoreettisten oletustensa vuoksi.
Armas Alvari

Armas Alvari (s. 1975 Karvia) on suomalainen kirjailija ja vapaa kustannustoimittaja.
Jarkko Tapola

Jarkko Tapola (s. 5. toukokuuta 1944 Helsinki) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti vuoteen 1959 asti Helsingin Poliisi-Voimailijoita, jonka jälkeen hän siirtyi Helsingin Kisa-Veikkoihin.
Tapola voitti 60 metrillä Euroopan sisäratojen mestaruuspronssia vuonna 1970, edellään voittaja Valeri Borzov ja toiseksi sijoittunut Zenon Nowosz. Samana vuonna Tapola sai uransa ainoan Kalevan kisojen mitalin, hopeaa 100 metrin juoksussa. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Tapola oli mestari 60 metrillä vuosina 1969 ja 1970. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän juoksi Helsingin Kisa-Veikkojen mestaruusjoukkueessa 4 × 100 metrillä vuosina 1967, 1968, 1969 ja 1971. Vuoden 1970 hän juoksi 4 × 400 metrin pronssijoukkueessa.
Aikuisten maaotteluissa Tapola edusti Suomea vuosina 1966–1971.
George Santayana

George Santayana (16. joulukuuta 1863 Madrid, Espanja – 26. syyskuuta 1952 Rooma, Italia) oli filosofi, esseisti, novellisti ja runoilija. Hän oli koko elämänsä Espanjan kansalainen, mutta opiskeli Yhdysvalloissa, kirjoitti englanniksi ja luetaan usein amerikkalaisiin oppineisiin. 
Tunnettu lause ”Ne, jotka eivät muista menneisyyttä, ovat tuomittuja toistamaan sitä” on peräisin Santayanan teoksesta "The Life of Reason".
Tähtilampun alla

Tähtilampun alla on J. Karjalaisen kokoonpanolla J. Karjalainen yhtyeineen tekemä äänite. Albumi on äänitetty joulukuussa 1991 Finnvoxissa Helsingissä ja Keltaisessa talossa Kosken asemalla (laulut). Miksattu ja masteroitu Finnvoxissa tammikuussa 1992.
Kappaleet.
Kaikki säv. ja san. J. Karjalainen, ellei toisin mainita.
Albumin myynti ja menestyminen.
"Tähtilampun alla" ylitti Suomessa sekä kulta- että platinalevyrajan jo julkaisuvuonnaan. Albumia on myyty Suomessa yli 71 000 kappaletta. Se on J. Karjalaisen uran neljänneksi eniten myynyt albumi. Emma-gaalassa albumin kappale ”Mies, jolle ei koskaan tapahdu mitään” voitti vuoden sävellyksen Emma-palkinnon. Lisäksi J. Karjalainen voitti vuoden miessolistin palkinnon, ja albumin tuottanut Janne Haavisto palkittiin vuoden tuottajana.
Einar Gerhardsen

Einar Henry Gerhardsen (10. toukokuuta 1897 Asker – 19. syyskuuta 1987 Oslo) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Gerhardsen oli Norjan pääministerinä kolmena ajanjaksona, vuosina 1945–1951, 1955–1963 ja 1963–1965. Hän on pitkäaikaisin pääministerinä toiminut poliitikko Norjassa ja hänet tunnetaan myös lempinimellä "maan isä". Gerhardsen oli yksi Norjan jälleenrakennuksen poliittista pääarkkitehdeista toisen maailmansodan jälkeen.
Elämä ja ura.
Einar Gerhardsen oli alun perin tietyöläinen ja työskenteli Oslon kunnan tielaitoksessa vuosina 1914–1921. Hänestä tuli sosialistityöväenliikkeen aktivisti 1920-luvulla. Hän oli sosiaalidemokraattisen työläisnuorisoliiton puheenjohtaja 1921–1923. Gerhardsen muutti työväenpuoluetta kommunismista demokraattiseen sosialismiin. Hän toimi puolueen sihteerinä 1923–1926, Oslon paikallisosaston sihteerinä 1926–1936 ja jälleen valtakunnallisen puolueen sihteerinä vuodesta 1936. Hän nousi puolueen varapuheenjohtajaksi 1939. Vuosina 1938–1940 Gerhardsen oli Oslon varapormestari. Saksalaismiehityksen aikana hän nousi pormestariksi, mutta saksalaiset pakottivat hänet pian eroamaan. Toisen maailmansodan aikana Gerhardsen otti osaa Norjan vastarintaliikkeeseen natsimiehitystä vastaan ja oli vangittuna keskitysleireillä Grinissä Norjassa ja Sachsenhausenissa Saksassa. Sodan jälkeen kesäkuussa 1945 Gerhardsen sai tehtäväkseen muodostaa hallitus. Gerhardsenin ensimmäinen hallitus oli koalitiohallitus, jonka 15 ministeristä kuusi edusti työväenpuoluetta. Syksyn 1945 vaaleissa työväenpuolue sai ehdottoman enemmistön suurkäräjillä ja säilytti sen vuoteen 1961 saakka.
Pääministerinä.
Gerhardsen oli suosittu henkilö kansan keskuudessa virassa ollessaan ja sen jälkeen. Hallituksia Gerhardsen johti tarkalla talouspolitiikalla, jossa hallitus ohjasi kauppaa, teollisuutta ja pankkitoimintaa toimimaan markkinataloudessa. Suurta köyhyyttä ja työttömyyttä oli tehokkaasti vähennetty hallituksen teollistamispolitiikalla ja hyvinvoinnin järjestämistä progressiivisella verotuksella. Ulkopolitiikassa Gerhardsen liitti Norjan läntisten valtioiden joukkoon 1940-luvun lopulla ja Norjasta tuli Naton perustajajäsen.
Gerhardsen sai arvostelua osakseen norjalaisen Noratomin As -yhtiön toiminnasta: hänen arveltiin tienneen Israelin käyttävän norjalaista raskasta vettä mahdollisesti ydinaseiden tekemiseen vuonna 1958. 
1960-luvulla puolueella alkoi mennä huonommin, kun se yhdistyi heikommin menestyneen Sosialistityöväenpuolueen kanssa ja hallituksessa menivät paikat oppositiolle. Gerhardsen vetäytyi kansallisesta politiikasta vuonna 1969, mutta jatkoi vaikuttamista julkisuudessa kirjoituksin ja puhein. Hänen poliittinen vaikutuksensa on vieläkin merkittävä tekijä norjalaisessa politiikassa ja erityisesti hänen omassa puolueessaan.
Sven Fischer

Sven Fischer (s. 16. huhtikuuta 1971 Schmalkalden, Thüringen, DDR) on saksalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja. 
Sven Fischer kuului DDR:n armeijaan niin kuin monilla urheilijoilla oli maassa tapana. Saksojen yhdistymisen jälkeen armeijat yhdistettiin ja hän joutui jättämään armeijan. Fischer edusti uransa aikana "WSV Oberhof" -urheiluseuraa.
Fischer voitti uransa aikana Ampumahiihdon maailmancupin kahdesti. Osakilpailuvoittoja hänellä tuli 33 ja palkintosijoituksia yhteensä 90. Fischer voitti henkilökohtaisen olympiakullan sprintissä Torinossa vuonna 2006. Lisäksi hänellä on kolme olympiakultaa viestissä, sekä kaksi olympiahopeaa ja kaksi olympiapronssia. Maailmanmestaruuden Fischer voitti kuudesti.
Sven Fischer tuli tunnetuksi siitä, että hän kilpaili paljain käsin ja avopäin kovillakin pakkasilla. Entinen ampumahiihtäjä Frank Luck on Fischerin lanko.
Fischer ilmoitti uransa lopettamisesta 7.5.2007. Hän on jatkanut ampumahiihdon parissa toimien televisiokommentaattorina.
Riku Korhonen

Riku Korhonen (s. 3. helmikuuta 1972 Turku) on suomalainen kirjailija.
Korhonen on valmistunut filosofian maisteriksi Turun yliopistosta. Hän opiskeli pääaineenaan yleistä kirjallisuustiedettä ja sivuaineina filosofiaa, suomen kieltä, luovaa kirjoittamista ja pedagogisia opintoja. Korhonen on työskennellyt äidinkielen opettajana Aurajoen yläkoulussa, kustannustoimittajana, suunnittelijana ja luovan kirjoittamisen opettajana Turun yliopistossa sekä Helsingin Sanomien kolumnistina.
Korhosen teos "Emme enää usko pahaan" valittiin vuoden 2016 Finlandia-palkintoehdokkaaksi.
Syyskuussa 2009 Korhonen avioitui kirjailija-näyttelijä Anna-Leena Härkösen kanssa. He erosivat vuonna 2020.
Artabanos

Artabanos (muinaispersiaksi "Irdabanuš", eli 500-luvulla eaa.) oli Persian kuninkaan Dareios I:n nuorempi veli. Hänen isänsä oli Hystaspes ja hänellä oli kaksi nuorempaa veljeä Artafernes ja Artanes. Artabanoksesta tuli Baktrian satraappi sen jälkeen kun Dareios oli kaapannut vallan itselleen. Baktrian satraapin virka oli yleensä varattu kruununperilliselle, ja luultavasti Artabanos oli kuninkaan jälkeen seuraavana arvojärjestyksessä niin kauan kuin Dareioksen poika Kserkses I:n oli alaikäinen.
Artabanoksen oli viisi poikaa: Artyphios, Ariomardos, Bassakes, Tigranes ja Tritantaekhmes, jotka kaikki palvelivat sotapäällikköinä Kserkses I:n armeijassa kun tämä hyökkäsi Kreikkaan Persialaissotien aikana.
Errare humanum est

Errare humanum est on latinankielinen lentävä lause, joka tarkoittaa suomeksi "Erehtyminen on inhimillistä". Sanonta esiintyy ensimmäisen kerran kirkkoisä Hieronymuksella muodossa "erasse humanum est (Epistulae 57,12)". Vastaava ajatus löytyy kreikkalaiselta Theognikselta, ja Cicero käytti sitä muodossa "Cuiusvis hominis est errare; nullius nisi insipientis in errore perseverare" (Kuka tahansa voi erehtyä, mutta vain tyhmyri puolustelee jääräpäisesti erehdystään).
Beneath the Remains

Beneath the Remains on brasilialaisen thrash metal -yhtye Sepulturan kolmas täyspitkä albumi ja neljäs studiojulkaisu, joka nauhoitettiin ja miksattiin Rio de Janeirossa vuonna 1988.
Tunnetun metallituottaja Scott Burnsin ansiosta paranneltu tuotanto sekä Roadrunner Recordsin mahdollisuus saattaa albumi maailmanlaajuiseen levitykseen edesauttoivat yhtyeen suosiota huomattavasti.
Kappalelista.
Kaikki kappaleet säveltänyt Sepultura.
Vuoden 1997 uusintapainos
Pähkinähiiri

Pähkinähiiri eli pähkinäunikeko ("Muscardinus avellanarius") on unikekoihin kuuluva pieni jyrsijä.
Levinneisyys.
Pähkinähiiren levinneisyysalue ulottuu Keski-Euroopan yli itään Volgalle, ja etelään Italiaan, Balkanille ja Turkkiin. Elinympäristöksi kelpaavat kaikenlaiset metsät, alangoilta vuoristojen metsänrajalle saakka.
Tuntomerkit.
Pähkinähiiren ruumis on vain 6–8,5 cm pitkä. Tiheän ja lyhyen karvan peittämä häntä on ruumista lyhyempi.
Lisääntyminen.
Naaras saa tavallisesti pari kertaa vuodessa 3–5 poikasta.
Ravinto.
Pähkinähiiren ravinto koostuu pääosin siemenistä ja marjoista. Keväisin niille kelpaavat myös hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat.
Elintavat.
Pähkinähiiret elävät perhekunnittain tai pienissä ryhmissä. Aikuiset yksilöt saattavat rakentaa puihin, pensaisiin, linnunpönttöihin tai puunkoloihin kuivasta heinästä itselleen 3–5 kesäpesää, joissa ne vuoron perään lepäilevät. Talvensa ne viettävät lokakuulta huhtikuulle maapesässään kiven alla, jossa ne nukkuvat yksin talviunensa.
Timo Lehkonen

Timo Lehkonen (s. 8. tammikuuta 1966 Helsinki) on entinen suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Lehkonen pelasi ennen valmentajauraansa jääkiekkoa SM-liigassa maalivahtina. Hän edusti SM-liigassa muun muassa TPS:ää, HPK:ta ja TuToa. Hän on saavuttanut peliurallaan kultaa (TPS), hopeaa sekä pronssia (HPK). Hänet palkittiin parhaalle maalivahdille myönnettävällä Urpo Ylönen -palkinnolla kahdesti. Ensimmäinen tuli TPS:n paidassa kaudella 1988-89, joka päättyi mestaruuteen. Toinen tuli kaudella 1992–1993, jolloin HPK saavutti hopeaa. Timo Lehkonen pelasi numerolla 19.
Peliuransa jälkeen Lehkonen on toiminut valmennustehtävissä. Kaudessa lla 2005–2006 Lehkonen saavutti HPK:ssa apuvalmentajana seuran ensimmäisen Suomen mestaruuden. Toisena apuvalmentajana toimi tuolloin Jari Kaarela ja päävalmentajana Jukka Jalonen. Tammikuussa 2010 Lehkonen nimitettiin HPK-Juniorijääkiekko ry:n valmennuspäälliköksi. Lehkonen siirtyi potkut saaneen Harri Rindellin tilalle HPK:n päävalmentajaksi 22. tammikuuta 2012. Lehkonen on toiminut myös maajoukkueen valmennusryhmässä syksystä 2007 alkaen. Tehtävä maajoukkueessa päättyi kevään 2010 MM-kisojen jälkeen. Timo Lehkonen oli apuvalmentaja Suomen joukkueessa, joka voitti pronssia Vancouverin Olympiakisoissa 2010 ja samoin osana Doug Sheddenin valmennusryhmää, joka voitti pronssia Kanadan MM-kisoissa 2008. Lehkonen aloitti vuonna 2016 Karhu-Kissojen valmennuspäällikkönä. Lehkonen toimi apuvalmentajana Suomen nuorten maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa 2016. MM-turnauksen jälkeen Lehkonen siirtyi Karhu-Kissojen valmennuspäälliköksi.
Timo Lehkosen veli on Ismo Lehkonen, joka on toiminut muun muassa HIFK:n ja Rauman Lukon päävalmentajana sekä TuTon päävalmentajana vuodesta 2004 alkaen.
Luettelo suomalaistetuista sukunimistä

Tämä on luettelo suomalaistetuista sukunimistä. 
Suomen sukunimistön suomalaistuminen oli alkanut voimakkaana 1870- ja 1880-luvuilla maaseudulla "hiljaisena vallankumouksena" sukunimettömän länsisuomalaisen maalaiskansan omaksuessa suomenkielisiä sukunimiä. Sivistyneistön keskuudessa fennomaanien vaatimus sukunimien suomalaistamisesta alkoi merkittävässä määrin toteutua vasta vuosisadan vaihteessa. Suurta huomiota saivat suuret nimenmuutoskampanjat vuonna 1906 ja 1930-luvulla. Monet suomalaistetuista nimistä poikkesivat kansan keskuudessa 1800-luvulla omaksutuista sukunimityypeistä. Virtanen-tyyppisten sukunimien aika oli mennyt ohitse ja suomennettaessa tai mukailtaessa pyrittiin muuntyyppisiin nimiin, jotka usein olivat kaksiosaisia (esimerkiksi Paasikivi ja Honkajuuri).
Saksan Grand Prix 2000

Saksan Grand Prix 2000 oli Formula 1 -kauden 11. osakilpailu, joka ajettiin 30. heinäkuuta 2000 Saksan Hockenheimringillä. Kilpailun voitti ruudusta 18 kilpailuun lähtenyt Rubens Barrichello. Voitto oli Barrichellolle uran ensimmäinen, ja Brasilian kansallislaulu soi ensi kertaa sitten Ayrton Sennan viimeisen voiton, ja tämä sai Barricellolle kyyneleet silmiin kansallislaulun aikana.
Kesken kilpailun radalle juoksenteli Mercedeksen entinen työntekijä Robert Selhi, joka protestoi saamiaan potkuja tekemällä Hockenheimin rata-aitaan reiän ja tunkeutumalla rata-alueelle kesken kisan. Hänen vuokseen turva-auto tuli radalle, ja McLareneiden ylivoimainen kaksoisjohto hupeni olemattomiin.
Italian Grand Prix 2000

Italian Grand Prix 2000 (virallisesti LXXI Gran Premio Campari d'Italia) oli Formula 1 -kauden 2000 14. osakilpailu, joka ajettiin 10. syyskuuta 2000 Monzan moottoriradalla Italiassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kuudes.
Kilpailu.
Toisesta ruudusta lähtenyt Rubens Barrichello sai huonon lähdön, minkä takia Mika Häkkinen onnistui nousemaan kolmannesta ruudusta toiseksi aivan Michael Schumacherin kantaan. Barrichellon vaisun lähdön takia myös David Coulthard ja Jarno Trulli onnistuivat nousemaan hänestä ohi.
Heti ensimmäiseen shikaaniin tultaessa Eddie Irvine ajoi ulos ja joutui keskeyttämään. Samassa mutkassa muun muassa Mika Salo ajoi shikaanin suoraksi. 
"Variante della Roggia" -mutkaan tultaessa Jordan-tallin Heinz-Harald Frentzen ajoi kovaa tallikaverinsa Jarno Trullin auton vasempaan takareunaan ja hieman myös Barrichellon autoon. Kaikkien kolmen autot pyörähtivät ja veivät myös Coulthardin auton ulos. Romua lensi ympäriinsä ja samalla paikalle tulleista peräpään autoista Pedro de la Rosa osui luultavasti Johnny Herbertin takapyörään. Hänen autonsa lensi melko korkealle ilmaan ja laskeutui samaan paikkaan kuin mihin juuri äsken keskeyttäneet autot olivat joutuneet. De la Rosan auto tuli todella vaarallisesti alas, sillä se lensi Coulthardin auton yli ja laskeutui Barrichellon auton viereen oikealle kyljelleen. Kaikki kuljettajat säilyivät onnettomuudesta kuitenkin ilman fyysisiä vaurioita. Onnettomuuden seurauksena turva-auto kutsuttiin radalle.
Vaikka kaikki kuljettajat selvisivätkin ilman vaurioita, Frentzenin autosta irronnut rengas osui ratavirkailija Paolo Gislimbertiin. Ratavirkailijaa yritettiin elvyttää radan reunalla, mutta hän menehtyi saamiinsa vammoihin. Ratavirkailija oli kuollessaan 33-vuotias. Kyseessä oli ensimmäinen kuolonuhri Formula 1:ssä sitten Ayrton Sennan ja kauden 1994.
Kierroksella 11 turva-auto sammutti kattovalonsa merkiksi siitä, että se tulisi varikolle kyseisellä kierroksella. Parabolica-mutkaa edeltäneellä suoralla kärjessä ajanut Michael Schumacher jarrutti rajusti, ilmeisesti kerätäkseen autot yhteen jonoon. Tilanne tuli kuudennella sijalla olleelle Jenson Buttonille pienoisena yllätyksenä, eikä hän ehtinyt jarruttaa. Hän ohjasi autonsa radan vasemmanpuoleiselle nurmikolle ja törmäsi hieman seinään. Auton ripustukset kuitenkin hajosivat tarpeeksi, eikä hän pystynyt enää jatkamaan matkaa.
Michael Schumacher kasvatti eroa toisena ajaneeseen Häkkiseen, joka ei pysynyt Schumacherin vauhdissa. Arrows-tallin Jos Verstappen ajoi hyvää kilpailua, ja oli välillä jopa sijalla kolme. Schumacher ajoi voittoon ja Häkkinen oli toinen. Häkkinen ajoi kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1,25.595.
Yhdysvaltain Grand Prix 2000

Yhdysvaltain Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan 15. osakilpailu, joka ajettiin 24. syyskuuta 2000 Indianapolis Motor Speedwayn radalla. Kilpailun voitti Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden seitsemäs. Kyseessä oli ensimmäinen Yhdysvaltain Grand Prix sitten kauden 1991, jolloin ajettiin Phoenixissa.
Kilpailun startti oli erikoinen, sillä kaikki viisi lähtövaloa paloivat yhtä aikaa hieman tavallista kauemmin. Tästä syystä toisesta ruudusta lähtenyt David Coulthard otti vahingossa varaslähdön ja sai siitä stop and go -rangaistuksen. Coulthard ajoi kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1,14.766.
Kilpailu muistetaan suomalaisittain Mika Häkkisen keskeytyksestä moottorivikaan, mikä toimi kauden käännekohtana. Schumacher nousi MM-sarjassa kahdeksan pisteen johtoasemaan ja ratkaisi mestaruuden seuraavassa kilpailussa Japanin Suzukassa.
Malesian Grand Prix 2000

Malesian Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 22. lokakuuta 2000 Sepangin radalla. Kyseessä oli kauden 2000 viimeinen kilpailu ja sen voitti Michael Schumacher ennen David Coulthardia ja Rubens Barrichelloa.
Mika Häkkisen kilpailu meni heti alussa pieleen varaslähdön takia.
Mickey Rooney

Mickey Rooney (alkuperäinen nimi Joseph Yule Jr.; 23. syyskuuta 1920 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 6. huhtikuuta 2014 Studio City, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan Hollywoodin kulta-aikojen näyttelijänä 1930–1940-luvuilta, jonka elokuvaura kesti 86 vuotta.
Vaudevilleperheeseen syntynyt Rooney aloitti esiintymisen jo 17 kuukauden ikäisenä. Elokuva-alalle hän siirtyi vuonna 1926. Rooney tuli tunnetuksi Mickey McGuire -hahmona, ja hän käytti jonkin aikaa oikean nimensä sijaan Mickey McGuirea. Vuonna 1932 hän kuitenkin muutti nimensä virallisesti Mickey Rooneyksi. Noihin aikoihin Rooney tapasi Walt Disneyn, ja myöhemmin hän kertoi, että Mikki Hiiri (Mickey Mouse) olisi nimetty hänen mukaansa. Lisäksi Rooney väitti, että hän olisi keksinyt Marilyn Monroelle tämän taiteilijanimen.
Mickey Rooney esiintyi lukuisissa (yli 300 nimikettä) elokuvissa ja televisiosarjoissa ja teki dubbauksia animaatioihin. Vuodesta 1926 lähtien hän esiintyi vuotta 1945 lukuun ottamatta joka vuosi vähintään yhdessä elokuva- tai televisioroolissa. Hänen tunnetuin roolinsa on nuoren Andy Hardyn rooli kuudessatoista elokuvassa 1938–1958.
Rooney oli naimisissa kahdeksan kertaa, ja hänellä on yhdeksän lasta.
Atossa

Atossa (muinaispersiaksi "Hutaosa", noin 550 eaa. – 475 eaa.) oli Persian kuninkaan Kyyros Suuren tytär. Hän meni naimisiin Dareios I:n kanssa sen jälkeen kun tämä oli kaapannut vallan vuonna 521 eaa. Ennen tätä Atossa oli naimisissa veljensä tai velipuolensa Smerdiin kanssa, joka hallitsi lyhyen ajan vuonna 521 eaa. Kaapattuaan vallan Dareios nai myös Atossan siskon Artystoneen ja Smerdiin tyttären Parmyksen.
Dareios ja Atossa saivat yhteensä neljä lasta:
Atossa oli Herodotoksen mukaan elossa, kun Kserkseestä tuli kuningas.
Detroitin katurata

Detroitin katurata oli katurata Detroitissa, Michiganissa. Siellä ajettiin Formula 1 -kilpailuja vuosina 1982–1988 ja CART -sarjaa 1989–1991.
Ensimmäisen kilpailun voitti John Watson 17. lähtöruudusta. Seuraavana vuonna hän voitti 22. ruudusta.
Kapea rata aiheutti monia keskeytyksiä autojen törmätessä suojavalliin. F1-vuosina ainakin puolet autosta keskeytti, mutta 1984 kisassa 20 autoa jäi saapumatta maaliin.
1985 kilpailun voitti Keke Rosberg. Sen jälkeen Ayrton Senna voitti viimeiset kolme kisaa putkeen.
Vuodeksi 1989 kilpailu siirrettiin Phoenixiin. Tämän jälkeen radalla ajettiin kolme kertaa CART -sarjaa.
Formula 1 -voittajat.
Formula 1 -kilpailujen voittajat:
Monika Pyrek

Monika Zofia Pyrek-Rokita (s. 11. elokuuta 1980 Gdynia) on puolalainen seiväshyppääjä.
Pyrek voitti 1998 yleisurheilun nuorten MM-kisoissa Annecyssä hopeaa tuloksella 410. Seuraavana vuonna hän oli Maebashin sisäratojen MM-kisoissa yhdestoista hypättyään 420. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli seitsemäs tuloksella 440. Vuonna 2001 hän voitti MM-pronssia Edmontonin MM-kisoissa tuloksellaan 455. Kauden lopussa GP-finaalissa hän oli neljäs. Vuonna 2002 Pyrek voitti pronssia sisäratojen EM-kisoissa tuloksella 460. Münchenin ulkoratojen EM-kisoissa samana vuonna hän karsiutui. Hän sijoittui 2003 sisäratojen Euroopan cupissa kolmanneksi. Samana vuonna hän voitti pronssia Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa, hyppäsi neljänneksi Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa sekä sijoittui neljänneksi .
Pyrek sijoittui viidenneksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004. Hän hyppäsi samana vuonna Euroopan cupissa toiseksi ja voitti maansa mestaruudet sekä sisä- että ulkoradoilla. Ateenan olympialaisissa hän oli neljäs ja viides. Vuonna 2005 hän voitti pronssia Madridin sisäratojen EM-kisoissa tuloksella 470. Hän voitti samana vuonna Puolan mestaruuden. Helsingin MM-kisoissa hän voitti MM-hopeaa. Kauden päätteeksi hän oli toinen. Seuraavana vuonna Pyrek sijoittui neljänneksi Moskovan sisäratojen MM-kisoissa. Hän voitti Euroopan cupin superliigan ennätystuloksellaan 475 sekä maansa sisä- ja ulkoratojen mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän voitti EM-hopeaa Göteborgin EM-kisoissa sekä sijoittui toiseksi . Yleisurheilun maailmancupissa hän oli viides.
Vuonna 2007 Pyrek sijoittui Osakan MM-kisoissa neljänneksi. hän hyppäsi toiseksi Venäjän Jelena Isinbajevan jälkeen omalla ennätyksellään 482 Isinbajevan voittaessa hänet uusinnassa. Maaliskuussa 2008 hän jakoi pronssimitalin Brasilian Fabiana Murerin kanssa sisäratojen MM-kisoissa Valenciassa. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 470 cm. Hän voitti myös Puolan sisäratamestaruuden ja sijoittui kolmanneksi.
Pyrek voitti 2009 Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen seiväshypyn ja Puolan hallimestaruuden. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän jakoi hopeasijan yhdessä Chelsea Johnsonin kanssa tuloksella 465 cm. hän oli toinen. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kymmenenneksi.
Taustaltaan Pyrek on kašubi.
David Knight

David "Knighter" Knight (s. 31. toukokuuta 1978 Mansaari, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen endurokuljettaja. Hän on voittanut lajissaan kolme maailmanmestaruutta Enduro 3 -luokassa vuosina 2005, 2006 ja 2010.
"Knighter" kilpaili ensimmäisen moottoripyöräkilpailunsa jo 4-vuotiaana, kotisaarellaan järjestetyssä trialkilpailussa. 
Vuonna 2001 hän sijoittui enduron 250-kuutioisten 2-tahtisessa luokassa MM-hopealle Juha Salmisen jälkeen oltuaan 10 kertaa palkintokorokkeella 11 osakilpailussa, mutta voittoa ei tullut. Seuraavana vuonna hän ajoi jälleen hopealle ja samassa luokassa, mutta tällä kertaa Samuli Aron jälkeen. Knight voitti kauden avauskilpailut Espanjassa, mutta Aro vastasi siihen voittamalla kauden 12 viimeisestä kilpailusta yhtä lukuun ottamatta kaikki.
Kaudella 2003 hän ajoi enduron MM-sarjassa 500-kuutioisissa sekä samalla AMA GNCC -sarjaa. Molemmissa hän oli neljäs. Seuraavalle kaudelle hän siirtyi E3-luokkaan ja ajoi taas Samuli Aron jälkeen toiseksi MM-sarjassa, voittamalla Ranskan ja Saksan osakilpailun.
Kun Aro siirtyi kaudeksi 2005 E2-luokaan, ja MM-sarjassa edelliskaudella kolmanneksi ajanut Iván Cervanteskin E1-luokkaan oli Knightille "katettu pöytä". Hän voitti kauden 18 kilpailusta kaikkiaan 17, keräten 76 pistettä enemmän, kuin ainoan Knighterin ei-voittaman kilpailun voittanut Marko Tarkkala (447–371). Seuraavalla kaudella Knight oli vielä ylivoimaisempi, voittaen kauden kaikki osakilpailut sortumatta kauden aikana oikeastaan kertaakaan virheisiin. Knight kilpaili kauden 2007 Yhdysvaltain GNCC-sarjassa, jonne hän siirtyi Juha Salmisen tilalle.
Berocca

Berocca Plus on Bayerin valmistama ja markkinoima monivitamiinivalmiste, joka sisältää B- ja C-vitamiinia, kalsiumia sekä magnesiumia ja sinkkiä. Berocca-valmistetta on saatavana tablettina sekä poretablettina. Beroccaa myydään 12 maassa: Argentiinassa, Australiassa, Ranskassa, Irlannissa, Uudessa-Seelannissa, Singaporessa, Etelä-Afrikassa, Ruotsissa, Sveitsissä, Suomessa, Virossa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Valmistetta ei suositella annettavaksi alle 11-vuotialle, ja vanhemmille suositeltu päivittäisannos on yksi tabletti. Tabletin muodossa Berocca nautitaan veden kera, ja poretabletti nautitaan veteen liuotettuna.
Beroccaa käytetään B-ryhmän vitamiinien, C-vitamiinin sekä sinkin puutostilojen sekä lisääntyneen tarpeen korjaamiseen.
Sveitsin Grand Prix 1951

Sveitsin Grand Prix 1951 oli Formula 1 -kauden 1951 avauskilpailu, ja se ajettiin 27. toukokuuta 1951 Circuit Bremgarten -radalla. Kilpailun voitti Alfa Romeon Juan Manuel Fangio. Alfa Romeo toi kilpailua varten uuden 159 -auton, joka oli varustettu 405 hevosvoimaisella moottorilla ja mekaanisella ahtimella. Sateisten olosuhteiden lisäksi Fangiolla oli myös muita vaikeuksia, kun hän joutui taistelemaan Ferrarin Piero Taruffia ja toista Alfa Romeota ajanutta Nino Farinaa vastaan pitkäkestoisen varikkopysähdyksensä jälkeen, mutta pystyi tekemään melkein yli minuutin aikaeron heihin. Fangion mukaan mustan kissan päälle ajaminen harjoituksissa ja heikot yöunet aiheuttivat hänelle taikauskoisia vaikutuksia kilpailun aikana.
Ranskan Grand Prix 1951

Ranskan Grand Prix 1951 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. heinäkuuta 1951 Reims-Gueux’n radalla. Kilpailun voittivat Luigi Fagioli ja Juan Manuel Fangio. He vuorottelivat autolla ajamista ja voitosta saadut pisteet puolitettiin.
Kilpailu.
Giuseppe Farina sai huonon lähdön, sillä kymmenen autoa ohittavat hänet ennen kuin hän pääsi muiden vauhtiin mukaan. Vain kuuden ajetun kierroksen jälkeen kärjessä ajanut Alberto Ascari ja toisena ollut Juan Manuel Fangio alkoivat ohittaa jo kierroksella ohitettavia. Kahdeksannella kierroksella Fangio meni Ascarista ohi ja nousi kärkeen. Samalla kaukana kärjestä ajanut Farina ajoi minkä pystyi ja saavutti kärkeä koko ajan. Hän ohitti Fangion, jonka auto piti omituista ääntä, ja ajoi samalla nopeimman kierroksen. Samalla hän johti Luigi Villoresia yli l37:llä sekunnilla.
Kilpailusta tuli Ferrarin ja Alfa Romeon välinen taistelu. Fangio keskeytti kierroksella kahdeksan ja vaihtoi autokseen tallikaverinsa Luigi Fagiolin auton. Autolla numero 8 Fagioli ajoi ensimmäiset 20 ja Fangio loput 57 kierrosta. Autolla numero 24 Fangio taas ajoi ensimmäiset 15 ja Fagioli seuraavat 40 kierrosta. Kun Fagioli liittyi uudestaan kilpailuun Fangion autolla, oli hän jäänyt kärjestä jo 20 kierrosta.
Louis Rosier pyörähti eräästä mutkasta ulos tullessaan ja aiheutti pienoisen tientukoksen. Paikalle ajanut Fangio kärsi tilanteesta, sillä hän ei päässyt Rosierista ohi. Rosier sai autonsa onneksi käännettyä melko pian ja pääsi jatkamaan kilpailua.
Fangio ajoi Alfa Romeollaan voittajana maaliin. Voitosta saadut pisteet jaettiin Fangion ja Fagiolin kesken, sillä auto oli Fagiolin. Vaikka voitto menikin Alfa Romeolle, oli Ferrarilla syytä juhlia, sillä heidän autonsa sijoittuivat toiseksi ja kolmanneksi.
Consalco Sanesi työnsi pääsuoralla autonsa uupuneena maaliin.
Britannian Grand Prix 1951

Britannian Grand Prix 1951 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 14. heinäkuuta 1951 Silverstonen radalla. Kilpailun voitti José Froilán González, jolle voitto oli kauden ja uran ensimmäinen. González saavutti myös paalupaikan.
Kilpailu.
Paalupaikalta lähtenyt José Froilán González ja toisesta ruudusta lähtenyt Juan Manuel Fangio lähtivät heti karkuun muilta Ferrareilta ja Alfa Romeoilta. Ero ei kuitenkaan muutaman kierroksen kuluttua enää kasvanut.
Viime hetkellä kilpailuun ilmoittautuneet BRM:n autot kulkivat hyvin. Autoja ajoivat Reg Parnell ja Peter Walker.
Kierroksella kuusi Fangio saavutti kärjessä ajanutta Gonzálezia ja ohitti tämän kierroksella kymmenen. Pikkuhiljaa Fangio alkoi karata Gonzálezilta.
Consalvo Sanesi tuli varikolle tankkaukseen ja renkaidenvaihtoon. Varikkopysähdys ei kuitenkaan sujunut ongelmitta, sillä vasenta takarengasta ei saatu irti, koska jokin osa autosta oli rikki. Kaksi varikkomekaanikkoa hakkasi rengasta vasaroilla, mutta rengas ei irronnut. Lopulta Sanesi lähti varikolta pois tankattuna, mutta rengasta ei vaihdettu.
Kierroksella 39 González otti taas kärkipaikan haltuunsa ohitettuaan Fangion. Gonzálezin auto toimi hyvin ja se oli nopea. Kun enää viisi kierrosta oli kilpailua jäljellä, González johti minuutilla ja viidellä sekunnilla ja hän alkoi löysätä vauhtiaan. Hän ajoi voittajana maaliin yli viidenkymmenen sekunnin erolla Fangioon, joka ajoi toiseksi. Voitto oli Ferrari-tallille ensimmäinen.
Saksan Grand Prix 1951

Saksan Grand Prix 1951 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. heinäkuuta 1951 Nürburgring Nordschleifen radalla. Kilpailun voitti Alberto Ascari, jolle voitto oli kauden ja koko uran ensimmäinen.
Kilpailu.
Ensimmäisen kierroksen päätyttyä Juan Manuel Fangio johti 3,5:n sekunnin erolla toisena ajanutta Alberto Ascaria. José Froilán González ajoi kolmantena.
Kilpailun puoliväliin tultaessa Ascari oli noussut kärkeen. González oli nyt toisena ja Fangio kolmantena. Giuseppe Farina keskeytti vaihdelaatikko-ongelmien vuoksi. Pian kaksi muuta Alfa Romeota keskeytti. Fangio oli ainoa jäljellä oleva Alfa Romeon kuljettaja, joten vain hän oli taistelemassa Ferrareita vastaan. Fangio saavutti kärjessä ajanutta Ascaria ja ohitti tämän. Fangion varikkokäynti kierroksella 14 tuotti ongelmia, koska auto ei suostunut käynnistymään. Tämä maksoi Fangiolle 45 sekuntia. Hänellä oli jonkinlaisia ongelmia vaihdelaatikkonsa kanssa, mikä tarkoitti sitä, että kilpailun voitto oli käytännössä Ascarin.
Ascari ajoi voittajana maaliin noin 30 sekuntia Fangion edellä. Voitto oli Ascarille uran ensimmäinen.
Italian Grand Prix 1951

Italian Grand Prix 1951 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. syyskuuta 1951 Monzan radalla. Kilpailun voitti Alberto Ascari, jolle voitto oli toinen perättäinen. Giuseppe Farina muistetaan kilpailusta siitä, että hänen oman autonsa moottori hajosi kilpailun aikana ja hän lainasi tallikaveri Felice Bonetton ylitäyteen tankattua autoa, jolla ajoi kolmanneksi sekä sai kilpailun nopeimman kierrosajan.
Espanjan Grand Prix 1951

Espanjan Grand Prix 1951 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 28. lokakuuta 1951 Pedralbesin radalla. Kilpailu oli kauden viimeinen ja sen voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden kolmas. Fangio voitti myös kauden 1951 maailmanmestaruuden, kun hänen haastajansa Alberto Ascarin Ferrari-talli päätti osallistua osakilpailuun pienemmillä renkailla, joiden kuluminen aiheutti Ferrarille ylimääräisiä varikkopysähdyksiä.
Karhuset

Karhuset () on Nelvanan ja Agogo Median tuottama kanadalainen lasten piirrossarja, joka perustuu Stan ja Jan Berenstainin kirjoittamaan ja kuvittamaan lastenkirjasarjaan "The Berenstain Bears", josta on suomeksi julkaistu "Karhulan uusi vauva" (Tammi, 1976 ). Sarjaa tehtiin vuosina 2002–2003 kolme tuotantokautta ja 40 jaksoa. Suomessa sarjaa on esitetty Yle TV2:lla, ensi kerran vuosina 2003–2004 ja uusintana vuosina 2006–2007 ja 2013–2014. 
Sarja keskittyy nelihenkisen karhuperhe Karhusten () elämään. Perheeseen kuuluu puuseppänä työskentelevä isä Kaarle Karhunen sekä kotiäitinä toimiva Äiti Karhunen sekä heidän lapsensa Aaro () ja Siiri (). Sisarukset oppivat joka jaksossa kaikenlaista hyödyllisistä, kuten vanhusten auttamista, ongelmien selvittämistä ja sen, ettei voitto aina ole tärkeintä tai ettei ketään pidä tuomita ulkonäön perusteella.
Sarjan eräänlaisena edeltäjänä voidaan pitää Southern Star Productionsin ja DIC Entertainmentin tuottamaa australialais-yhdysvaltalaista piirrossarjaa The Berenstain Bears vuodelta 1985. Sarjaa on Suomessa julkaistu VHS:llä nimellä Berenstainin karhut 1–2.
Suomekielinen toteutus.
Suomenkielisen jälkiäänityksen on suomentanut ja ohjannut Anne Nádasi. Tunnuslaulun esittäjinä olivat Katja Aakkula ja Anja Tyrväinen.
Bloody Roar

Bloody Roar on Hudson Softin ja Eightingin kehittämä ja tuottama taistelupelisarja. Pelisarja aloitti kolikkopelinä vuonna 1997 alanimellä "Beastorizer", mutta jälkeenpäin pelisarjaa on julkaistu PlayStationille, PlayStation 2:lle, Nintendo GameCubelle sekä Xboxille nykyisellä nimellä.
Peli tunnetaan parhaiten mahdollisuudesta ottaa taistelussa käyttöön ihmishahmoa voimakkaampi petomuoto. Jokaisella taistelijalla on oma eläimellinen puolensa, jonka saatavia voimia voi hyödyntää niin kauan kuin taistelijalla riittää energiaa.
Stop the Clocks (EP)

Stop the Clocks (EP) on rock-yhtye Oasiksen EP, joka julkaistiin 13. marraskuuta, 2006. EP julkaistiin lähinnä "Stop the Clocks" kokoelman promotoimiseen.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Ammit

Ammit (tunnetaan myös nimillä Ammut, Ammet, Amemait, Ammam, Ahemait) oli muinaisen Egyptin mytologiassa vainajien sieluja syövä peto, jonka ruumis oli yhdistelmä vaarallisten eläinten ruumiinosia: krokotiilin pää, leijonan harja, gepardin etu- ja virtahevon takaruumis.
Muinaisessa Egyptissä ihmiset uskoivat, että kuoleman jälkeen ihminen joutuu jumalten tuomariston eteen. Siellä vainajan sydän punnitaan vaa´alla toisessa kupissa sydän ja toisessa totuuden jumalatar Maatin sulka. Mikäli sydän oli kevyempi kuin sulka, osoitti se vainajan olleen rehellinen ja hyvä elämässään. Näin vainajalla oli mahdollisuus päästä tuonpuoleiseen. Mikäli taasen vainajan sydän oli sulkaa painavampi, joutui vainaja hirmuisen Ammit-pedon kitaan.
Egyptiläiset pitivät Ammitia jonkinlaisena paholaisena, koostuihan hänen ruumiinsa kaikista eläimistä, joita egyptiläiset pelkäsivät. Hänen lisänimiinsä kuuluivatkin ´luunsyöjä´ tai ´sydänten syöjä´. Ammitin tehtävä ei kuitenkaan ollut palvella pahuutta, vaan päinvastoin. Jos Ammit jonkun kitaansa ahmaisi, oli tämä sen ansainnut.
Ammitin omasta perheestä tai hänen synnystään tiedetään melko vähän. Hänet on kuitenkin yhdistetty jumalatar Taweretiin, jolla itsellään oli virtahevon ruumis. Koska Ammit oli olemassa pääasiassa palvellakseen Osirista ja suojellakseen tämän valtakuntaa, ei erityistä Ammitin palvontaa tai kulttia ole ollut.
Animaattori

Animaattori on animaation tekemiseen keskittynyt henkilö. 
Animaattoreita työskentelee elokuva-, televisio-, ja videopeliteollisuudessa. Internetin kasvu lisää myös sen parissa työskenteleviä animaattoreita. Animaattoreita on myös muiden teollisuuden alojen kuin viihdeteollisuuden palveluksessa. Tietokoneanimointi soveltuu mm. erilaisten koneiden liikkeiden ja toiminnan hahmottamiseen suunnitteluvaiheessa.
Animaattori saattaa erikoistua tiettyyn osa-alueeseen kuten hahmoanimaatioon (hahmon liikkeen, dialogi, jne.) tai erikoisefektien animointiin (koneet, ajoneuvot, luonto ja sen ilmiöt kuten sade ja tuuli).
Muita animointiin itse animoinnin lisäksi liittyviä töitä ovat sommittelijat (taustan, valaistuksen ja kamerakulmien suunnittelu), kuvakäsikirjoittajat (käsikirjoituksen kuvittaminen) ja värittäjät.
Animaattorin varsinainen tehtävä perinteisessä animaatiossa on kuvien kuvauksen välissä muuttaa halutut asiat kuvassa halutulla määrällä, joka riippuu halutusta muutoksen nopeudesta valmiilla animaatiolla. Tietokoneanimaatiossa voidaan tehdä animaatiota samalla periaatteella mutta myös luoda liikkuvia animaatioita ja sitten nauhoittaa näistä varsinainen animaatio.