tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Goldfinch

The Goldfinch on John Crowleyn ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2019. Se perustuu Donna Tarttin samannimiseen, Pulitzer-palkittuun romaaniin vuodelta 2013, joka on julkaistu suomeksi nimellä "Tikli" (WSOY 2014, suom. Hilkka Pekkanen). 
Nuoren miehen kehityskertomuksessa pääosaa, äitinsä taidemuseoräjähdyksessä 13-vuotiaana menettävää poikaa näyttelevät Oakes Fegley ja Ansel Elgort ja tämän samanikäistä ystävää Borisia Finn Wolfhard ja Aneurin Barnard. Muita pääosia näyttelevät muun muassa Luke Wilson, Sarah Paulson ja Nicole Kidman.
Elokuvasta sai kehuja lähinnä Roger Deakins kuvauksestaan, mutta sitäkin enemmän tuli moitteita 800-sivuisen palkitun romaanin ulkokohtaisesta, poukkoilevasta ja mukaansa tempaamattomasta sovituksesta. "The Goldfinch" menestyi erittäin huonosti elokuvateattereissa: lähes 50 miljoonan dollarin budjetilla tuotettu ja yhtä suurella summalla markkinoitu elokuva oli Pohjois-Amerikassa yli 2 500 teatterin laajassa levityksessä, mutta keräsi lipputuloina vain kuutisen miljoonaa, maailmanlaajuisesti parikymmentä miljoonaa dollaria. Suomen teattereihin elokuvaa ei tuotu.
Tolosen järjestötalo

Tolosen järjestötalo on Tolosen kylässä Rovaniemen kaupungissa sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Tolosen järjestötalo on rakennettu 1963.
Rakennus.
Rakennus on puurunkoinen ja lautaverhottu talo. Katto on peltiä. Lämmitysmuotona on ovat puu-ja sähkölämmitys. Rakennuksessa on vesi- ja viemärijärjestelmät sekä sähkö.
Taloon on tehty mittavat muutokset 1900-luvun puolivälissä. Silloin kahvilasta tehtiin takkahuone, eteisestä keittiö, näyttämöstä tehtiin kaksi asuinhuonetta, ja taloon rakennettiin sauna ja pesuhuone. Myös sisäänkäynnin paikka vaihdettiin. Nämä muutokset teki Tolosen Erämiehet ry. Yhdistys on vuokrannut rakennuksen 50 vuodeksi Tolosen Järjestöyhdistykseltä.
Talon pinta-ala on 184 m² ja se sijaitsee 3 000 m²:n tontilla.
Toimintaa työväentalolla.
Talo on ollut Tolosen Erämiehet ry:n ympärivuotisessa käytössä. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Sieppijärven työväentalo

Sieppijärven työväentalo sijaitsee Kolarissa Sieppijärvenkylässä Kolarin ja Pellon välisen valtatien varrella. Talon omisti Sieppijärven Työväentaloyhdistys ry. .
Historia.
Sieppijärven työväentalo valmistui vuonna 1957. Rakennuksen piirsi Sakari Korvanen. Tuolloin talon omisti Sieppijärven Työväentaloyhdistys ry..
Rakennus.
Rakennus on puolitoistakerroksinen, puurunkoinen ja harjakattoinen. Rakennuksen huoneistoala on n. 120 m². Alkuperäinen ulkovuoraus oli ponttilautaa, mutta on myöhemmin muutettu aaltopelliksi. Katto on sileä peltikate. Vuonna 1965 taloon rakennettiin vesijohto ja viemäri. Lämmitystapana on suora sähkölämmitys. Talon ikkunat ja ulko-ovet on uusittu. 
Talon käyttö.
Talo ei ole toiminut työväentalona enää noin 25 vuoteen, vaan se on vuokrattu asuinkäyttöön. Asuinpinta-alaa on 85 m². Talon kellarissa toimi parturiliike, mutta nekin tilat on muutettu asuinkäyttöön siten, että alakerrassa on sauna, pesuhuone ja makuuhuone.
Litiumnitridi

 
Litiumnitridi (Li3N) on litium- ja nitridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa litiumnitridi on ruskehtavan punaista tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Litiumnitridi reagoi hyvin kiivaasti veden kanssa litiumhydroksidiksi ja ammoniakiksi. Aine on myös vahva pelkistin. Litiumnitridin rakenne on kerrosmainen ja litiumionien johtuvuus on poikkeuksellisen suuri (1,2·10−3 Ω−1cm−1). Kuumennettaessa litiumnitridiä noin 840 °C:n lämpötilaan se hajoaa.
Litiumnitridiä valmistetaan metallisen litiumin ja typen reaktiolla 500–800 °C:n lämpötilassa.
6 Li + N2 → 2 Li3N
Litiumnitridiä käytetään katalyyttinä valmistettaessa kuutiollista boorinitridiä ja reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä. Yhdistettä on tutkittu myös käytettäväksi elektrodina litiumrikkiakuissa ja vedynvarastointisovellutuksiin.
Jeesiön työväentalo

Jeesiön Työväentalo ”Nuorisotähti” on Sodankylässä, Jeesiön kylässä toiminut työväentalo.
Historiaa.
Jeesiön työväentalo on vuonna 1947 talkoilla rakennettu hirsirunkoinen työväentalo. Se sijaitsee Jeesiön kylässä noin 30 km Sodankylästä Kittilän suuntaan. Rakennuksen on suunnitellut talkooväki.
Rakennus.
Hirsirunkoisen talon alkuperäinen pärekatto on muutettu huopakatoksi, ja päältä vuoraamaton hirsirunko on sisältä vuorattu pahvilla. Talo koostuu salista ja 1960-luvulla rakennetusta näyttämöstä. Rakennuksen ovet ja ikkunat ovat uusittu, alkuperäinen puulämmitys on vaihdettu lämminilmapuhaltajaan. Vesi- ja viemäriverkostoa talossa ei ole. Sähköt ovat katkaistu. Talon pinta-ala on 128 m² se sijaitsee 5 000 m²:n tontilla.
Toimintaa.
Talossa ei ole ollut toimintaa vuoden 1981 jälkeen.
Nersornaat

Nersornaat (), Tanskassa myös nimellä Grönlannin itsehallinnon ansiomitali (), on grönlantilainen kunnianosoitus, joka on perustettu 1. toukokuuta 1989 Grönlannin itsehallinnon 10-vuotisjuhlan kunniaksi. Se on itsehallintoalueen hallituksen korkein mahdollinen kunnianosoitus, jota jaetaan Grönlannin hyväksi tehdyistä ansioista kulttuurin, talouden ja tieteen saralla. Samalle henkilölle voidaan myöntää sekä hopeinen että kultainen mitali.
Kunnianosoitusta jaetaan kahdessa luokassa (kultaisena ja hopeisena) ja mitalin nauha jäljittelee Grönlannin lippua:
Vääksyn työväentalo Torppa

Vääksyn työväentalo Torppa on Asikkalan kunnan Vääksyn kylässä (Asikkalan keskustaajama) sijaitseva työväentalo.
Historiaa.
Vääksyn työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1912. Sisällissodan aikana talo oli takavarikossa ja sen irtaimistoa tuhottiin. Vuonna 1931 yhdistyksen arvioitiin olevan ”Asikkalan toimikykyisin”, ja siinä oli noin 20 jäsentä. Sotien jälkeen yhdistys liittyi SKDL:n organisaatioon. Nykyään talon omistaa Vääksyn-Anianpellon Työväenyhdistys ry.
Toimintaa työväentalolla.
1930-luvun alussa talolla toimi näytelmäseura ja siellä järjestettiin valistuskursseja. Vuonna 1936 yhdistys sai viettää 30-vuotisjuhlansa, mutta nimismies valvoi tilaisuutta ja kielsi muutamien runojen ja laulujen esittämisen. Yleisöä oli paikalla noin 200 henkeä. Vuonna 1956 yhdistys vietti 50-vuotisjuhliaan talolla. Ohjelmassa oli juhlapuhe ja -runo, soittoa sekä lahtelaisten nuorisoryhmien esityksiä. Seuraavana vuonna Etelä-Hämeen työväenyhdistykset järjestivät yhteisen maakuntajuhlan Vääksyssä, ja työväentalon kentälle kokoontui noin 2 000 hengen yleisö. 1950-luvun puolivälissä taloa kunnostettiin talkoilla. Vain sisämaalaus teetettiin palkkatyönä.
1980-luvulla taloa sekä vuokrattiin että yhdistys käytti sitä omiin tapahtumiinsa. Siellä järjestettiin kokouksia, tansseja, nuorisotoimintaa, urheiluharjoituksia ja juhlia sekä näytettiin elokuvia.
Myöhemmin talolla on toiminut ainakin kirpputori. Vuonna 2022 työväentalolla avautui 4H-yhdistyksen ylläpitämä kierrätyskeskus.
Rakennus.
Talo on hirsirunkoinen, ja se on vuorattu laudoilla 1960-luvun lopulla. Tällöin myös alkuperäinen pärekatto vaihdettiin peltikattoon ja talon puulämmitys vaihdettiin sähkölämmitykseksi. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, vahtimestarin asunto sekä ylimääräinen huone.
Deerfield (Massachusetts)

Deerfield on kaupunki Massachusettsin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Franklinin piirikunnassa. 1600-luvulla Connecticut-joen varrelle perustetussa kaupungissa oli 5 090 asukasta vuonna 2020.
Maantiede.
Kaupungin pinta-ala on 86,68 neliökilometriä, josta 83,9 neliökilometriä maata ja 2,8 neliökilometriä vesistöjä. Massachusettsin etelä-osassa sijaitseva kaupunki rajautuu pohjoisessa Greenfieldiin, Montagueen koillisessa, Sunderlandiin kaakossa, Whatelyyn etelässä, Conwayhyn lännessä ja Shelburneen luoteessa.
Salonsaaren työväentalo

Salonsaaren työväentalo oli Asikkalan kunnan Salonsaaressa sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Salonsaaren työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talon yhdistys hankki vuosien 1912 ja 1915 välillä: vuonna 1912 se ilmoitti SDP:n puoluetilastoon, ettei omistanut taloa, mutta vuonna 1915 talo oli olemassa. Yhdistyksen jäsenmäärä oli vuonna 1912 vain seitsemän ja vuonna 1915 kuusi. Myöhemmin se nousi hieman ja vaihteli 10–15 vaiheilla. Sisällissodan jälkeen yhdistyksen sisällä oli kiistaa sosialidemokraattien ja kommunistien kesken, mutta yhdistys jäi sosialidemokraattiseksi.
Vuonna 1931 talolla aloitettiin luento- ja opastuskursseja, pääaineina kirjanpito ja järjestötehtävät. Kyseisenä vuonna yhdistyksen toiminnan kuvailtiin olevan ”vaatimatonta, mutta moitteetonta”. Talo taas oli "paikkakunnan oloihin katsoen tyydyttävä". Talon tai yhdistyksen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Norjan kuninkaallinen ansioritarikunta

Norjan kuninkaallinen ansioritarikunta () on norjalainen ritarikunta, joka kuningas Olavi V perusti vuonna 1985. Sitä jaetaan kunnianosoituksena Norjan intressien hyväksi tehdyistä ansioista. Saajan ei tarvitse olla Norjan kansalainen. Erityisesti Norjassa työskenteleviä ulkomaalaisia diplomaatteja on tapana palkita ansioritarikunnalla Pyhän Olavin ritarikunnan sijaan. 
Ritarikunnan suurmestarina toimii Norjan hallitsija, joka vastaa uusista nimityksistä.
Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa:
Pont Jacques Chaban-Delmas

Pont Jacques Chaban-Delmas on vertikaalinen nostosilta Ranskassa. Sen vihki presidentti François Hollande 16. maaliskuuta 2013. Pont Jacques Chaban-Delmas on suurin vertikaalinen nostosilta Euroopassa. Silta nimettiin kunnianosoitukseksi sen ajan Ranskan pääministerin Jacques Chaban-Delmas’n mukaan.&lt;mapframe latitude="30" longitude="0" zoom="2" width="400" height="300" align="right"&gt;
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [
 -0.551677,
 44.858169
 ]
&lt;/mapframe&gt;
FK Jerv

Fotballklubben Jerv eli FK Jerv on jalkapalloseura Grimstadista Norjasta. Se pelasi Norjan korkeimmalla sarjatasolla kaudella 2021-2022, mutta jäi viimeiselle sijalle ja tippui Norjan toiseksi korkeimmalle tasolle. Miesten kakkosjoukkue FK Jerv 2 pelaa Norjan viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Casey DeSantis

Jill Casey DeSantis (o.s. Black, s. 26. kesäkuuta 1980) on yhdysvaltalainen entinen uutisankkuri ja televisiojuontaja, ja nykyinen Floridan ensimmäinen nainen. Hänen puolisonsa on Floridan kuvernööri Ron DeSantis.
Ura.
Uransa alkuvaiheessa DeSantis juonsi NBC:n golf-ohjelmia. Hän toimi myös uutisankkurina Jacksonvillen paikallisella WJXT-kanavalla.
Vuonna 2014 DeSantis oli luomassa "The Chat" -keskusteluohjelmaa. Hän on käsikirjoittanut ja tuottanut televisiodokumentin "Champion, The JT Townsend Story", joka kertoo high school -jalkapallon pelaaja J.T. Townsendista. Vuonna 2018 "Florida Politics" -lehti kuvasi DeSantista yhdeksi tunnetuimmista televisiokasvoista Jacksonvillen alueella.
Yksityiselämä.
Hän tapasi silloisen laivastoupseeri Ron DeSantisin Jacksonvillen laivastotukikohdan golfkentällä. Pari meni naimisiin syyskuussa 2010. Heillä on kolme lasta: Madison, Mamie ja Mason.
Lokakuussa 2021 Ron ilmoitti, että Caseyllä on rintasyöpä. Maaliskuussa 2022 hänen kerrottiin selättäneen syövän.
Jorma Keskinen

Jorma Keskinen on suomalainen aerosolifysiikan professori Tampereen yliopistossa, sekä Hervannan kampuksen aerosolilaboratorion johtaja. Keskinen istuu aerosolitutkimusseuran hallituksessa.
Norjan kansalaisuus

Norjan kansalaisuus on laillinen suhde Norjan kuningaskunnan ja yksittäisen henkilön välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä tai adoptoimalla.
Lapsi, joka on syntynyt 1. syyskuuta 2006 jälkeen saa automaattisesti Norjan kansalaisuuden, mikäli vähintään toisella vanhemmista sellainen on lapsen syntyessä.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Hakemuksen perusteella kansalaisuuden voi saada perustapauksissa, mikäli henkilö täyttää seuraavat ehdot:
Hakijoilla, jotka ovat naimisissa tai rekisteröidyssä parisuhteessa Norjan kansalaisen kanssa, vaadittu Norjassa asuttu aika lyhenee viiteen vuoteen.
Rikoksesta tuomittuihin henkilöihin sovelletaan karanteeniaikaa, jolla lykätään kansalaisuuden saamista Norjassa asutun ajan päälle. Tämä karanteeniaika riippuu siitä, millaisesta rikoksesta henkilö on tuomittu ja kuinka pitkä mahdollinen vankeusaika on ollut. Esimerkiksi 15 päivän vankeusrangaistus kääntyy 2,5 vuoden karanteeniksi kun taas 21 vuoden vankeus 39 vuoden karanteeniksi.
Norjan hallitus nosti kielitaitovaatimuksen tasolle B1 lokakuusta 2022 alkaen. Valtiottomilla henkilöillä sekä yli 55-vuotiailla, jotka ovat joko pakolaisia tai vammaisia, kielitaitovaatimuksen vaatimus on tasoa A1.
Toisten Pohjoismaiden kansalaiset.
Mikäli hakija on toisen Pohjoismaan kansalainen, hän voi saada kansalaisuuden ilmoituksella asuttuaan Norjassa vähintään seitsemän vuotta sekä esitettyään puhtaan rikosrekisterin ja maksettuaan hakemukseen liittyvät maksut.
Hakemuksen perusteella toisten Pohjoismaiden kansalaiset voivat saada Norjan kansalaisuuden asuttuaan Norjassa yhtäjaksoisesti vähintään kaksi vuotta, mikäli hakija on vähintään 12-vuotias. Yli 15-vuotiaan henkilön tulee toimittaa myös rikosrekisteriote Norjan viranomaisille. Myös kielitaitovaatimuksia on kevennetty ja esimerkiksi työnantajan todistus riittävästä norjan tai saamen kielen taidosta riittää.
Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen.
Norja on 1. tammikuuta 2020 lähtien sallinut kaksoiskansalaisuuden. Henkilöt, jotka ovat aiemmin joutuneet luopumaan Norjan kansalaisuudestaan saadessaan jonkin muun maan kansalaisuuden, voivat saada Norjan kansalaisuuden takaisin ilmoituksella.
Kansalaisuuden voi jälkikäteen menettää, mikäli henkilö on laittanut hakemukseen tahallaan harhaanjohtavaa tietoa. Tätä ei tosin lähtökohtaisesti sovelleta lapsiin.
Miksi nukumme?

Miksi nukumme? on kirjailija ja unitutkija Matthew Walkerin vuonna 2017 julkaisema unta ja sen merkitystä käsittelevä tietokirja.
Loimaan työväentalo

Loimaan työväentalo on Loimaan kaupungin keskustassa sijaitseva työväentalo. Nykyään talon omistaa Vasemmistoliiton Loimaan kunnallisjärjestö ry.
Historiaa.
Loimaan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1894. Työväentalo rakennettiin vuosina 1905–1907. Aluksi työväenyhdistys vuokrasi tontin ja se lunastettiin omaksi 1950-luvulla. Talo myytiin urheiluseura Loimaan Voimalle 1930-luvulla. Työväenyhdistys lakkautettiin kommunistisena ja työväentalo takavarikoitiin vuonna 1931.
Rakennus.
Vuonna 1907 valmistunut talo on palanut monta kertaa. Palojen jälkeen sitä on korjattu ja laajennettu. Vain vuodelta 1957 peräisin olevat piirustukset ovat säilyneet. Talo on peruskorjattu nykyaikaiseksi vuonna 2012. Juhlasalin tanssiparketti on uusittu vuonna 2022. Juhlasalin pinta-ala on 135 m², ja tilaa on 120 hengelle. Ravintolasali on 61 m², ja tilaa on 50 hengelle. Talo on myös esteetön.
Toimintaa työväentalolla.
Työväentalon tupaantuliaisissa marraskuussa 1908 yleisöä oli paikalla kohtalaisesti. Tervehdyspuheessa mainittiin, että työväestön auliin uhrautuvaisuuden avulla talon rakentamisessa olleet vaikeudet on voitettu. Ohjelma oli monipuolinen. Työväentalolla järjestettiin myös luentotilaisuuksia. Esimerkiksi 1912 työväentalolla järjestettiin iltamat, joiden ohjelma sisälsi puhetta, runonlausuntaa, näytelmää, laulua ja tanssia. Vuonna 1931 Sosialidemokraattisen Nuorisoyhdistyksen järjestämät iltamat jouduttiin peruuttamaan, kun paikalle tuli 30 autoa naapuripitäjistä. Loimaan nimismies aikoi pitää asian vuoksi kuulusteluja, katsotaanko työväenyhdistys rikolliseksi kommunistiseksi yhdistykseksi.
Nykyinen käyttö.
Taloa käytetään kunnallisjärjestön omassa käytössä ja vuokrataan myös juhla- ja kokouskäyttöön.
Yli-Simon työväentalo

Yli-Simon työväentalo on Ranuan kunnassa sijaitseva työväentalo.
Historiaa.
Yli-Simon työväentalo on rakennettu 1957.
Rakennus.
Rakennus on puurunkoinen ja lautaverhottu talo. Alkuperäinen kate oli huopa. Lämmitysmuotona on ollut puulämmitys. Rakennukseen tulee kylmä vesi, ja talossa on sähköt. Taloa on remontoitu talkoovoimin 1990-luvulla. Silloin talo maalattiin ja katteeksi vaihdettiin peltikatto. Talon pinta-ala on 130 m², ja se sijaitsee 3 700 m²:n yksityisen omistamalla tontilla. Tontti on vuokrattu talon omistavalle Ylisimon Järjestöyhdistys ry:lle vuoteen 2030 asti. Tontilla on myös talousrakennus.
Toimintaa työväentalolla.
Talon käyttö keskittyy kesäaikaan, koska uuneja ei voi enää lämmittää. Talossa järjestetään kokouksia ja tansseja, ja sitä vuokrataan juhlakäyttöön.
Youtube Shorts

Youtube Shorts on videopalvelu Youtuben luoma palvelu alle minuutin pituisille pystysuuntaisille videoille. Avaamisensa jälkeen videoita on katseltu yhteensä yli viisi biljoonaa kertaa.
Yleistä.
Youtube Shorts muistuttaa toiminnaltaan vahvasti Tiktokia. Youtuben osana toimivassa palvelussa käyttäjä selaa loputtomana jatkuvaa videoiden virtaa. Videoiden pituus on 15–60 sekuntia ja ne ovat pystysuuntaisia. Käyttäjä voi muokata videoitaan ja lisätä niille musiikkia. Perinteisten Youtube-videoiden tapaan Shorts-videoita voi kommentoida ja tykätä. Youtube Shorts on lähtökohtaisesti älypuhelimille suunnattu palvelu, mutta se toimii myös muilla laitteilla hakemalla Youtubesta aihetunnisteella #shorts.
Historia.
Youtube Shorts julkaistiin syyskuussa 2020 beta-versiona ensimmäisenä Intiassa, kun maassa kiellettiin Tiktokin käyttö. Maaliskuussa 2021 se otettiin käyttöön Yhdysvalloissa, ja heinäkuussa 2021 maailmanlaajuisesti useiden maiden testikäyttöjen jälkeen.
Rasputin (laulukirja)

Rasputin (myös "Raspu" tai "Raspuutin") on Tampereen yliopiston teekkareiden yhteinen laulukirja. Kirja on muovikantinen ja väriltään punavalkoinen. Kirjaa käytetään erityisesti sitseillä ja osana teekkareiden laulukulttuuria. Laulukirjasta on olemassa verkkoversio.
Laulukirjan 13. painos julkistetiin syksyllä 2024. 
Laulukirjan julkaisun hallinnoi ja kustantaa teekkarien perinnekulttuuria vaaliva yhdistys PerinneSeura Ry.
Historia.
Laulukirja Rasputinin ensimmäinen painos julkaistiin vuonna 1965, mutta tämän jälkeen lauluperinne katkesi muutamaksi vuosikymmeneksi. 80-luvulla sekä 90-luvun alussa Hervannan kampuksen teekkarit käyttivät laulumuistinsa tukena pääasiallisesti suomalaisten koneteekkareiden yhteistä laulukirja Wirsua. Vuonna 1995 julkaistu Rasputinin ”noin ensimmäinen” eli ensimmäinen moderni painos, jonka jälkeen uusia painoksia on julkaistu noin kahden vuoden välein.
Hyperion (tornitalo)

Hyperion on 85 metriä korkea tornitalo Helsingin Vuosaaressa. Se valmistui Vuosaaren metroaseman ja kauppakeskus Columbuksen kaakkoispuolelle kesällä 2023. Tornitalossa on 216 vuokra-asuntoa. Asukkaiden käytössä on muun muassa kerhohuone, kattoterassi, pesutupa ja näköalasaunoja.
Hyperionin viereen rakennetaan toinen tornitalo, pilvenpiirtäjäksi laskettava 120-metrinen Atlas, jonka on määrä valmistua vuonna 2024. Tornitaloja on rakennettu samaan aikaan, ja niiden julkisivut noudattavat samaa tyyliä. Julkisivussa on metallinhohtoisen pronssin sävyistä faceal-värjättyä betonia, johon on toteutettu graafista kuviointia.
Ensimmäinen tornitalo Cirrus valmistui metroaseman läheisyyteen vuonna 2005. Kahden uuden tornin on sanottu tasapainottavan alueen profiilia. 
Rakentaminen.
Hyperionin omistaa saksalainen kiinteistösijoitusyhtiö Union Investment, ja sen urakoitsijana toimi Skanska. Hankkeen kokonaisarvo oli noin 74 miljoonaa euroa, josta Skanskan urakkasopimuksen arvo oli noin 47 miljoonaa.
Hyperion rakennettiin muista tornitaloista poikkeavalla tavalla, sillä se on täysin betonitalo, jonka julkisivu koostuu niin kutsutuista sandwich-elementeistä. Kun elementit nostettiin paikalleen, julkisivu oli heti valmis. Tekniikka on tyypillinen tavallisessa asuintalorakentamisessa, kun taas tornitalot rakennetaan tavallisesti pilaripalkkimenetelmällä, ja niissä on kevyet julkisivurakenteet.
Hyperion saavutti lopullisen korkeutensa marraskuussa 2022.
Asunnot.
Hyperioniin valmistui 216 asuntoa, joista jokaiseen toteutettiin viherhuone. Asunnoista 92 on yksiöitä, 75 kaksioita ja 49 kolmioita. Huoneistojen koot vaihtelevat 24 neliöstä 69,5 neliöön.
Lektar

Lektar Oy on vuodesta 1949 asti toiminut suomalainen teknisen tukkukaupan yritys. Ilmailualan tarvikkeilla aloittanut yritys myy nykyisin tuotteita etenkin rakennusalalle ja teollisuuden eri sektoreille. Lektar Oy on Lektar-yhtymän emoyhtiö, jonka lisäksi yritysryhmään kuuluvat tuotanto- ja pakkauskoneita maahantuova Bedika Oy ja Virossa toimiva myyntiyhtiö Lektar Eesti Oü. Ammattikäyttöön tarkoitettujen tuotteiden ohella Lektar välittää kodin taloustavaroita, kodinturvatuotteita, lattianpäällysteitä, puutarha- ja kylpyhuonekalusteita sekä katto- ja seinäpaneeleita.
Vuonna 2021 Lektar Oy:n liikevaihto oli 25,3 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 54. Bedika Oy:n liikevaihto oli 1,3 miljoonaa ja henkilöstömäärä 4.
Historiaa.
Lektar Oy:n perustivat Suomen ilmavoimien upseerit vuonna 1949 hankkimaan varaosia ilmavoimien koneisiin. Yrityksen nimi muodostettiin sanasta ’lentokonetarvike’. Vuonna 1975 Lektarin osti tytäryhtiökseen kymmenen vuotta aiemmin perustettu Teollisuus-Teräs Oy, joka kuitenkin myytiin vuonna 1986 ja toimitusjohtajana vuodesta 1975 toiminut Kalevi Ensio Lappalainen perheineen keskittyi Lektariin. Vuonna 1992 tehtiin sukupolvenvaihdos, jossa toimitusjohtajaksi tuli Lappalaisen tytär Anne Huuskonen. Vuonna 1997 hän siirtyi talouspäälliköksi ja toimitusjohtajaksi tuli Petri Lappalainen.
Leipomokoneita ja -materiaaleja välittävä, vuonna 1989 perustettu Bedika Oy tuli osaksi Lektar-yhtymää vuonna 1999. Bedikaan fuusioitiin vuonna 2010 pakkauskoneyritys Oy Suomen HPK Ab. Kahta vuotta myöhemmin Lektar osti ullakkoportaita sekä seinä- ja kattoluukkuja valmistavan Jonsir Oy:n ja vuonna 2021 Bedika Oy osti pakkauskoneyritys Hilpac Oy:n liiketoiminnan.
Lektar toimi aiemmin Helsingin Itäkeskuksen Maamerkki-tornitalossa (nyk. Helmitorni). Nyt toiminta on keskittynyt Hiekkakiventielle Helsingin Pihlajamäessä Kehä I:n vieressä.
Atlas (tornitalo)

Atlas on 120 metriä korkea tornitalo Helsingin Vuosaaressa. Se valmistui osaksi Delfiinikorttelia kauppakeskus Columbuksen kaakkoispuolelle aivan Vuosaaren metroaseman läheisyyteen. Pilvenpiirtäjäksi luokiteltava talo valmistui lokakuussa 2024. Atlaksessa on yhteensä 33 kerrosta ja 288 vuokra-asuntoa.
Atlaksen itäpuolella on toinen, noin 85 metriä korkea Hyperion, joka valmistui kesällä 2023. Molempien talojen julkisivut muodostuvat metallinhohtoisen pronssin sävyisestä faceal-värjätystä betonista, johon on toteutettu graafista kuviointia. Tehosteena käytetään metalliverhousta.
Vuosaaressa on jo ennestään ollut yksi tornitalo, vajaa 90 metriä korkea Cirrus. Atlaksen ja Hyperionin on sanottu tasapainottavan alueen profiilia.
Rakentaminen.
Atlaksen omistaa Union Investment ja on rakentanut Skanska. Atlas on Skanskan korkein Suomeen rakentama talo. Hankkeen kokonaisarvo on noin 100 miljoonaa euroa, josta Skanskan urakkasopimuksen arvo on noin 68 miljoonaa. Skanska on rakentanut myös viereisen Hyperionin.
Atlas rakennettiin muista tornitaloista poikkeavalla tavalla, sillä se on täysin betonitalo, jonka julkisivu koostuu esivalmistetuista sandwich-elementeistä. Kun elementit nostettiin paikalleen, julkisivu oli heti valmis. Tekniikka on tyypillinen tavallisessa asuintalorakentamisessa, mutta tornitalot rakennetaan tavallisesti pilaripalkkimenetelmällä, ja niissä on kevyet julkisivurakenteet.
Asunnot ja tilat.
Lähes jokaiseen asuntoon on toteutettu viherhuone. Ylin kerros on varattu asukkaiden yhteisille tiloille.
Kaarel Kübar

Kaarel Kübar (15. tammikuuta 1907 Vara, Tartumaa, Liivinmaan kuvernementti – 28. toukokuuta 2004 Tallinna, Viro) oli virolainen ampuja, joka menestyi vuoden 1939 MM-kisoissa. Hänen aseensa olivat niin vapaakivääri kuin pienoiskivääri.
Kaarel Kübar aloitti ammunnan harrastamisen vuonna 1933. Hän oli Viron maajoukkueessa vuosina 1935–1939. Ensimmäisen kerran Kübar oli mukana MM-kisoissa Helsingissä vuonna 1937. Vuoden 1939 MM-kisoista tuli hänelle kansainvälinen läpimurto, koska hän voitti kolme kultamitalia (kaksi joukkueessa ja yhden henkilökohtaisesti).
Ennätykset ja tunnustukset.
Vuosina 1933–39 hän voitti Viron mestaruuden viisi kertaa henkilökohtaisissa ja viisi joukkueissa. Henkilökohtaiset ennätykset: 
Vuosina 1938–1939 hän voitti kuusi Viron mestaruutta, joista neljä oli henkilökohtaista. Hän jatkoi myös ampumauransa Toisen maailmansodan jälkeen. Vuosina 1955–1956 hän saavutti kahdeksan mitalia Neuvosto-Viron mestaruuskilpailuissa. Hän edusti Neuvosto-Viroa Neuvostoliiton kansojen spartakiadissa vuonna 1956.
Hänet palkittiin mm. Valkoisen tähden 5. luokalla (2000) ja maanpuolustusjärjestö Kaitseliitin Valkoisen ristin 2. luokalla (2002). Vuodesta 2008 lähtien hänen mukaansa nimettyjä kilpailuja on järjestetty Elvan ampumaradalla.
Urheilu-uran ulkopuolinen elämä.
Hän kävi kyläkoulua Matjaman kylässä Tartumaalla. Aikuistuttuaan hän opiskeli sähköasentajaksi Tarttossa. Hän oli mukana nuoruudessaan Tarton alueen Kaitseliit-maanpuolustusjärjestön toiminnassa. Urheilumenestysten avulla hän sai vuonna 1938 työpaikan Tarton vankilan vanginvartijana. 
Neuvostoliiton miehitettyä Viron ja sen jälkeen kesällä 1941 Kaarel Kübarin onnistui välttää mobilisointi puna-armeijaan. Hämn jatkoi työntekoa Tartton vankilan vanginvartijana kesään 1944. Puna-armeija miehitti Viron syyskuun 1944, ja Kaarel joutui Patarein vankilaan. Toukokuussa 1945 hän sai kymmenen vuoden työ- ja koulutusleirituomion sekä viisi vuotta uudelleensijoittamista. Häntä syytettiin Kaitseliitiin ja Omakaitseen kuulumisesta ja vanginvartijan työstä. Hänet vietiin Harkun vankileirille, ja kolmen vuoden kuluttua hänet lähetettiin Venäjälle Tjumenin alueelle. Jonkin ajan kuluttua hänet siirrettiin Norilskin kaupunkiin Krasnojarskin alueelle. 
Palattuaan vankeudesta hän työskenteli sähköasentajana. Lisäksi hän jatkoi ammuntaharrastusta Tallinnan Dynamon riveissä päästen aina Neuvostoliiton Spartakiadeihin.
Rasmus Kristensen

Rasmus Nissen Kristensen (s. 11. heinäkuuta 1997 Brande) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän on ulkomaille lähdettyään edustanut Alankomaissa Ajaxia, Itävallassa Red Bull Salzburgia, heinäkuusta 2022 alkaen Englannissa Leeds Unitedia, kauden 2023–2024 lainasopimuksella Italiassa AS Romaa ja kaudella 2024–2025 lainalla Saksassa Eintracht Frankfurtia. Hän pelasi Tanskan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2021.
Seurajoukkueura.
Kristensen liittyi FC Midtjyllandin junioreihin vuonna 2012 ja pääsi pelaamaan edustusjoukkueessa ensimmäiset Tanskan Superliigan ottelunsa maalis-toukokuussa 2016. Koko seuraavan kauden hän kuului edustusjoukkueen vakiokokoonpanoon. Hän pelasi kaudella 2017–2018 Midtjyllandin mestarijoukkueessa 17 ottelua ja teki niissä kolme maalia, mutta kesken kauden tammikuussa 2018 hän siirtyi Ajaxiin. Hän pelasi 1,5 kauden aikana 20 Eredivisien ottelua ja oli voittamassa liigamestaruutta kaudella 2018–2019. Samalla kaudella hän voitti myös Alankomaiden cupin ja teki viimeisen joukkueensa neljästä maalista cupin loppuottelussa Willem II:ta vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi yhdessä ottelussa muutaman minuutin.
Kristensen pelasi kaudet 2019–2022 Itävallassa Red Bull Salzburgin joukkueessa ja voitti jokaisena kolmena kautena sekä liigamestaruuden että cup-mestaruuden. Hän pelasi kaikkiaan 72 bundesliigaottelua ja teki niissä kymmenen maalia, joista viimeisellä kaudellaan seitsemän. Mestarien liigassa hän pelasi noina vuosina 19 ottelua ja Eurooppa-liigassa kaksi ottelua.
Kristensen siirtyi heinäkuussa 2022 Englannin Valioliigassa pelanneeseen Leeds Unitediin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigassa 26 ottelua, joista 21 ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki kauden aikana kolme maalia: maaliskuussa Wolverhamptonia, huhtikuun alussa Arsenalia ja toukokuussa Newcastlea vastaan.
Kristensen pelasi kauden 2023–2024 lainasopimuksella Serie A:n AS Romassa. Hän pelasi 29 liigaottelua, joista 19 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin joulukuussa Sassuoloa vastaan.
Maajoukkueura.
Kristensen pelasi Tanskan alle 18-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Viimeksi mainittua hän edusti ikäluokan EM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2019.
Kristensen pelasi Tanskan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2020 MM-karsintaottelussa Färsaaria vastaan. Runsaat kaksi kuukautta myöhemmin hän pelasi MM-karsinnassa Skotlantia vastaan. Vuonna 2022 hän pelasi kaksi ystävyysottelua ja kuusi Kansojen liigan ottelua sekä lopuksi MM-kilpailuissa kolme ottelua, joista kahdessa täydet minuutit ja kolmannessa ensimmäisen jakson. Hän kuului Tanskan joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024 mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan. Hän on pelannut heinäkuun 2024 loppuun mennessä 21 A-maaottelua, joissa hän on ollut 12 kertaa avauskokoonpanossa.
Star Channel (televisiokanava Suomessa)

STAR Channel on Suomessa toimiva kaupallinen televisiokanava, joka korvasi Foxin 6. tammikuuta 2023. Kanavan omistaa The Walt Disney Company.
STAR Channel on lähettänyt vain teräväpiirtosisältöä 30. kesäkuuta 2025 lähtien HD-siirtymän myötä (DVB-T2-lähetys).
Kartta (tornitalo)

Kartta on Helsingin Kalasatamaan suunniteltu tornitalo. Siitä tulee osa Redi-kokonaisuutta kuudentena tornitalona Majakan (2019), Loiston (2021), Lumo Onen (2022), Vision (2023) ja Horisontin (2025) jälkeen. Kartasta tulee asuintornitalo, ja se rakennetaan kauppakeskus Redin eteläreunaan Vision ja Luotsin väliin. Tornitalo sai rakennusluvan marraskuussa 2022.
Victor Nelsson

Victor Enok Nelsson (s. 14. lokakuuta 1998 Hornbæk) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän on edustanut elokuusta 2021 alkaen turkkilaisseura Galatasarayta. Hän pelasi Tanskan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2020.
Nelsson nousi FC Nordsjællandin junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2016–2017. Hän siirtyi heinäkuussa 2019 FC Kööpenhaminaan, jossa hän pelasi kaksi kautta mutta josta hän kolmannen kauden alussa elokuussa 2021 siirtyi Turkin Superliigassa pelaavaan Galatasarayhin. Hän pelasi ensimmäisellä Turkin-kaudellaan 36 liigaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja teki niissä yhden maalin. Hän on pelannut Eurooppa-liigassa Kööpenhaminan joukkueessa kymmenen ottelua ja Galatasarayn joukkueessa kahdeksan.
Nelsson pelasi Tanskan alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Viimeksi mainittua hän edusti ikäluokan EM-kilpailuissa vuosina 2019 ja 2021. Nelsson oli Tanskan joukkueen kapteeni vuoden 2021 turnauksessa, jossa Tanska voitti kaikki kolme alkulohko-otteluaan mutta hävisi puolivälierissä rangaistuspotkukilpailussa Saksalle.
Nelsson pelasi Tanskan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Ruotsia vastaan. Syyskuussa 2021 hän pelasi MM-karsintaottelun Färsaaria vastaan. Vuonna 2022 hän on pelannut kaksi ystävyysottelua ja kolme Kansojen liigan ottelua. Seitsemässä A-maaottelussaan hän on viisi kertaa pelannut avauskokoonpanossa.
Henry Christensen

Henry Christensen (5. tammikuuta 1922 Kööpenhamina – 30. joulukuuta 1972) oli tanskalainen toimittaja, juristi ja Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1953–1972 ja toimi Tanskan maatalousministerinä 1970–1971. Vuosina 1948–1951 hän oli puolueensa nuorisojärjestön puheenjohtaja.
Knud Thomsen

Knud Erik Gad Thomsen (16. tammikuuta 1908 Aalborg – 3. helmikuuta 1996) oli tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1960–1975 ja toimi Tanskan kauppaministerinä 1968–1971. Vuosina 1973–1975 hän oli Euroopan parlamentin jäsen.
Antírrion linna

Antírrion linna (), myös "Roúmelin linna" (Καστέλλι της Ρούμελης, "Kastélli tis Roúmelis"), on linna Antírrion kylässä Nafpaktían kunnassa Kreikassa. Se sijaitsee Patraksenlahden ja Korintinlahden erottavan salmen pohjoisrannalla eli Keski-Kreikan puolella.
Historia.
Antírrion linna rakennettiin osmanivallan aikana vuonna 1499 hallitsemaan pääsyä Korintinlahdelle yhdessä salmen vastakkaisella eli etelärannalla sijaitsevan Ríon linnan kanssa. Sen rakennutti sulttaani Bayezid II. Genovalaiset piirittivät linnaa vuonna 1532, jolloin turkkilaiset lopulta räjäyttivät sen vetäytyessään. He linnoittivat paikan uudestaan jo seuraavana vuonna. Hayreddin Barbarossa varusti linnaa tykeillä vuonna 1543.
Maltan ritarit tuhosivat linnan vuonna 1603, jonka jälkeen turkkilaiset rakennuttivat sen jälleen uudestaan. Vuonna 1687 venetsialaiset piirittivät linnaa ja turkkilaiset räjäyttivät sen taas vetäytyessään. Tämän jälkeen venetsialaiset rakensivat sen uudelleen. Vuonna 1699 linna siirtyi rauhansopimuksella turkkilaisille. Kreikkalaiset saivat linnan vapaussodassa vuonna 1829.
Rakennelma.
Linna edustaa nykyisessä eli viimeisessä vaiheessaan pääasiassa venetsialaista linnoitusarkkitehtuuria. Se on muodoltaan suunnilleen kuusikulmio ja sen nurkissa on bastionit. Pohjoispuolelta linna oli suojattu merivettä sisältäneellä vallihaudalla, joka erotti sen mantereesta. Myös pääsisäänkäynti oli pohjoispuolella.
Turkkilaisella ajalla linnan sisällä kerrotaan olleen 89 taloa, kaksi moskeijaa ja turkkilainen kylpylä. Venetsialaisajalla linnassa oli 30 tykkiä.
Nykyisin heti linnan itäpuolella on Ríon–Antírrion sillan pohjoispää. Linnan eteläkärjessä on majakka.
Horisontti (tornitalo Helsingissä)

Horisontti on vuonna 2025 valmistunut 111 metriä korkea tornitalo Helsingin Kalasatamassa. Se on osa Redi-kokonaisuutta, johon kuuluu valmistuessaan seitsemän muuta tornitaloa. Horisontti on rakennettu Redin luoteiskulmaan Lumo Onen viereen. Horisontti valmistui Kalasataman viidentenä tornitalona huhtikuussa 2025.
Pilvenpiirtäjäksi luokiteltava Horisontti on 26-kerroksinen, ja Redin torneista ainoa toimistokäyttöön tarkoitettu. Siitä tuli valmistuessaan Suomen korkein toimistorakennus, tosin rakenteilla oleva The Node ohittanee sen korkeudessa muutaman vuoden jälkeen. Horisontissa on yleisölle avoin näköalahissi ja 24. kerroksessa maisemaravintola Bisoubisou.
Horisontin on suunnitellut muunkin Redi-kompleksin tavoin arkkitehti Pekka Helin. Hankkeen pääurakoitsija on SRV, joka siirsi Horisonttiin omat pääkaupunkiseudun toimitilansa rakennuksen valmistuttua. Vuodesta 2025 alkaen Horisontin muita vuokralaisia ovat muun muassa suomalainen talotekniikkayritys Amplit ja monikansallinen American Express Global Business Travel.
Historia ja arkkitehtuuri.
Horisontti sai rakennusluvan syyskuussa 2019, ja rakentaminen alkoi toukokuussa 2023. Runkorakenne tehtiin pilarilaattajärjestelmällä, kuten myös viereiset tornitalot. SRV:n mukaan Horisontissa ei ole toistettu samoja rakennusvirheitä, jotka vaivasivat Majakkaa, kuten lasielementtien huurtuminen ja metallielementtien laajeneminen. Horisontin julkisivussa on Vision tavoin vähemmän lasipintaa verrattuna kolmeen ensimmäiseen torniin. Horisontin julkisivu on verhoiltu valkoisella alumiinilla.
Chíoksen linna

Chíoksen linna () on linna Chíoksen kaupungissa Chíoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee kaupungin satamalahden pohjoispuolella.
Historia.
Linnan alueella on ollut asutusta hellenistisellä ja roomalaisella kaudella antiikin Khioksen kaupungin aikaan, ja edelleen bysanttilaisella kaudella eli Kreikan keskiajalla 900- ja 1000-luvuilla, jolloin paikalla on ollut varhaisempi linnoitus.
Nykyisin paikalla oleva linna rakennettiin genovalaisvallan aikana. Sen rakennutti Martino Zaccaria, ja sen rakentaminen alkoi vuonna 1328. Bysanttilaiset valtasivat sen jo vuonna 1329 Andronikos III Palaiologoksen aikana ja se pysyi Bysantilla vuoteen 1346. Tämän jälkeen genovalaiset saivat sen takaisin ja se pysyi heidän hallussaan vuoteen 1566, jolloin osmaniturkkilaiset valtasivat sen. Seuranneen turkkilaisvallan aikana linnoituksessa saivat asua vain turkkilaiset ja juutalaiset.
Vuoden 1923 Kreikan ja Turkin väestönvaihdon jälkeen tyhjentyneen linnan alueelle asutettiin Turkista tulleita kreikkalaisevakkoja. Vuonna 1924 linna suojeltiin arkeologisena alueena. Monet paikalliset kuitenkin vaativat vieraasta vallasta muistuttaneen linnan tuhoamista aina 1970-luvulle saakka.
Rakennelma.
Linna on suurikokoinen ja sulkee sisäänsä useita nykykaupungin asuinkortteleita. Sen pinta-ala on noin 18 hehtaaria. Linnan muurit muodostavat epäsäännöllisen viisikulmion, ja ne voidaan jakaa maa- ja merimuuriin. Maamuureja ympäröi vallihauta, mikä teki linnasta tavallaan saaren. Nykyisin vallihauta on kuivana. Muurissa oli kolme porttia, eteläpuolen pääportti eli ”Suuri portti” ("Porta Maggiore"), länsi puolen portti ("Portello") ja meriportti ("Porta di Marina"). Sataman puoleinen kaakkoissivun osuus muurista on purettu 1900-luvulla, ja näin myöskään sillä sijainnutta meriporttia ei enää ole olemassa. Muurissa on bastionitorneja, joita on säilynyt kahdeksan.
Linnan alueella sijaitsevat muun muassa 1500-luvulla rakennettu Justinianin palatsi, joka toimi hallintorakennuksena ja on nykyisin näyttelytilana; Koulás- tai Koúles-nimellä tunnettu torni; Bairaklin moskeija; Pyhän Georgioksen ("Ágios Geórgios") kirkko eli entinen Eskin moskeija; turkkilainen kylpylä; ”Kylmä lähde” ("Krýa Vrýsi") -nimellä tunnettu suuri vesisäiliö; sekä turkkilainen hautausmaa.
Walfrid Suhonen

Ernst Wilhelm Walfrid (Valfrid) Suhonen (23. heinäkuuta 1871 Kivennapa – 5. tammikuuta 1938 Viipuri) oli suomalainen virkamies ja upseeri, joka toimi virkaatekevänä maaherrana Viipurin läänissä vuosina 1917–1918 ja 1920 sekä Turun ja Porin läänissä vuosina 1921–1922.
Suhosen vanhemmat olivat värjäri Johan Suhonen ja Johanna Magdalena Nygrén. Suhonen kävi kahdeksan luokkaa Viipurin klassillista lyseosta, mutta jätti opintonsa kesken liittyessään vapaaehtoisena Venäjän armeijaan. Hän aloitti palveluksena 30. Pultavan jalkaväkirykmentissä vuonna 1890, kävi jalkaväen junkkarikoulun Odessassa ja palveli eri osastoissa syksyyn 1899, jolloin hän erosi palveluksesta kapteenina. Suhonen kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin reaalilyseon yksityisoppilaana vuonna 1900 ja suoritti ylemmän hallintotutkinnon vuonna 1902. Hän oli Viipurin läänin varalääninsihteerinä vuodesta 1904 kuolemaansa saakka. Suhonen pidätettiin puoleksi vuodeksi virasta toisen sortokauden aikana vuonna 1911 hänen kieltäydyttyään toimeenpanemasta Suomen kenraalikuvernööri F. A. Seynin määräämää laittomana pidettyä kotietsintää. Saman tapauksen nojalla erotettiin lääninsihteeri O. Algren, jonka virkaa Suhonen määrättiin tilapäisesti hoitamaan. Suhonen vältti pysyvän erottamisen, koska avoimeksi jääneeseen lääninsihteerin virkaan ei ollut päteviä hakijoita.
Suhonen osallistui reservinupseerina ensimmäiseen maailmansotaan. Hän palveli nostoväestä kootussa 431. Tihvinän jalkaväkirykmentissä, jonka mukana hän päätyi kesällä 1916 rintamalle Volyniaan. Kun Suomen venäläismielisinä pidetyt virkamiehet joutuivat eroamaan helmikuun vallankumouksen jälkeen, Tokoin senaatti nimitti Suhosen Viipurin läänin vt. kuvernööriksi lyhytaikaisen Vilho Sarkasen seuraajana 25. huhtikuuta 1917. Järjestysvallan vahvistamiseksi hän järjesti Venäjän armeijassa palvelleita suomalaisia upseereita nimitetyiksi poliisimestarin virkoihin useille paikkakunnille ja tuki suojeluskuntien järjestäytymistä Viipurin läänin alueella muun muassa vahvistamalla kaikki hänelle esitetyt suojeluskuntien sääntöesitykset. Hänen toimintansa kuvernöörinä päättyi Suomen sisällissotaan.
Suhonen oli uudelleen vt. maaherrana Viipurin läänissä vuonna 1920 sekä samassa tehtävässä Turun ja Porin läänissä vuosina 1921–1922.
Gramvoúsan linnoitus

Gramvoúsan linnoitus (), myös "Gramvoúsan linna" (), on linnoitus Kreetan edustalla sijaitsevalla pienemmällä Ímeri Gramvoúsan saarella Kreikassa.
Historia.
Gramvoúsan linnoitus rakennettiin venetsialaisvallan aikana vuosina 1579–1584. Se tuhoutui jo vuonna 1588 salaman sytytettyä linnoituksen ruutivaraston. Linnoitus rakennettiin uudestaan vuonna 1630. Gramvoúsan linnoitus säilyi Soúdan ja Spinalóngan tavoin venetsialaisten hallussa vielä senkin jälkeen kun turkkilaiset olivat vallanneet muun Kreetan vuonna 1669. Gramvoúsan turkkilaiset onnistuivat valtaamaan lopulta vuonna 1692 lahjomalla sen komentajan.
15 sfakiálaista kapinallista onnistui valtaamaan linnoituksen Kreikan vapaussodan aikaan 2. elokuuta 1824, ja näin siitä tuli ensimmäinen Kreetan osa, joka vapautui turkkilaisvallasta. Tämän jälkeen se toimi kapinallisten keskuksena. Ajan kuluessa kapinalliset, joiden oli hankala saada elantoa muutoin, ryhtyivät harjoittamaan merirosvousta linnoitus tukikohtanaan. Englantilais-ranskalaiset joukot valtasivat linnoituksen 19. tammikuuta 1828 merirosvouksen lopettamiseksi. Tämän jälkeen linnoitus oli kreikkalaisten, englantilaisten ja ranskalaisten yhteisessä hallinnossa. Muhammad Alin egyptiläiset valtasivat linnoituksen vuonna 1831, jonka jälkeen se autioitui.
Rakennelma.
Linnoitus on rakennettu Ímeri Gramvoúsan saaren korkeampaan länsipäähän suhteellisen tasalakiselle kukkulalle, ja sijaitsee noin 137 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Sen itäpuolella on saaren luonnonsatamalahti. Linnoitus on pohjakaavaltaan epäsäännöllisen kolmion muotoinen. Siinä on muureja ja bastioneja itä- ja eteläsivuilla, kun taas länsisivulla sitä suojaa jyrkkä luonnonkallio. Sisäänkäynti on itäsivulta holvatun portiikin kautta. Muurien, jotka on tehty paikallisesta kalkkikivestä, yhteispituus on 272 metriä.
Linnoituksen alueella on varuskuntarakennusten raunioita. Paremmin säilyneisiin rakennelmiin lukeutuvat muun muassa kaksi suurta sadevesisäiliötä, ammusvarasto sekä Neitsyt Marian ilmestykselle ("Evangelismós") tai ”Merirosvojen Neitsyt Marialle” ("Panagía Kleftrína", "Panagía Kléftissa") omistettu kirkko. Vuonna 1588 linnoituksessa kerrotaan olleen 24 tykkiä ja myöhemmin turkkilaisaikana 66 tykkiä.
Mýrinan linna

Mýrinan linna () on linna Mýrinan kaupungissa Límnoksen saarella Kreikassa.
Historia.
Mýrinan linnan kukkula oli alun perin antiikin ajan Myrinan kaupungin akropolis eli linnavuori. Varhaisimmat tunnetut rakennelmat paikalla ovat olleet kyklooppimuuria mykeneläiseltä kaudelta noin 1200-luvulta eaa. Nykyinen linna on rakennettu ensimmäisen kerran bysanttilaisella kaudella 1100-luvulla. Sen linnoitteita vahvistettiin vuonna 1185 keisari Andronikos I Komnenoksen aikana. Tuohon aikaan se tunnettiin vain nimellä "Kástro", ”Linna”.
Vuonna 1207 Mýrinan linnan saivat haltuunsa venetsialaiset. Sen hallitsijaksi tuli Filocalo Navigajoso, joka kunnostutti linnan. Se toimi koko saaren hallinnon keskuksena. Hänen jälkeensä sieltä hallitsivat hänen poikansa Leonardo Navigajoso ja tämän poika Paolo Navigajoso. Venetsialaisella kaudella linna tunnettiin nimellä "Palaiókastro(n)" ("Paleocastro"), ”Vanha linna", erotuksena saaren muista, uudemmista linnoista. Bysanttilaiset valtasivat linnan vuonna 1278 Likarioksen (myös Ikarios) johdolla. Vuonna 1361 linna kunnostettiin keisari Johannes V Palaiologoksen käskystä.
Genovalaiset valtasivat Mýrinan linnan vuonna 1453, ja se tuli Gattilusion suvun haltuun. Osmaniturkkilaiset valtasivat linnan vuonna 1462. Se palasi venetsialaisille vuonna 1464. Turkkilaiset yrittivät vallata linnan takaisin vuonna 1476. Venetsialaiset luovuttivat sen heille vuonna 1479. Mýrinan linna oli venetsialaisilla lyhyesti myös vuosina 1656–1657, ja he piirittivät sitä vielä vuonna 1770. Turkkilaiset kunnostivat linnoitteita ainakin vielä vuonna 1780.
Rakennelma.
Linna sijaitsee kukkulalla Mýrinan kaupungin länsipuolella olevassa niemessä, ja se on rakennettu noin 120 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Linnan pinta-ala on 14,4 hehtaaria, ja se on kooltaan Egeanmeren saarten suurin linna. Linnassa on kolminkertainen muuri, jonka korkeus on noin kahdeksan metriä ja paksuus noin 1,5 metriä, ja 14 tornia. Linnan itäpuolella linnoituskukkulan erotti muusta Límnoksen saaresta suuri vallihauta, joka ei ole säilynyt. Pääportti oli idän puolelta ja toinen portti pohjoispuolella. Turkkilaisajalla linnassa kerrotaan olleen 150 tykkiä.
Linnan sisäosissa on muun muassa turkkilaisaikaisen moskeijan rauniot, maanalaista holvattua tilaa sekä sadevesisäiliöitä. Kukkulan keskiaikaa edeltäneistä rakennusvaiheista ei ole säilynyt mitään, sillä niiden kivet on käytetty myöhempiin rakennelmiin.
Piteå-Tidningen

Piteå-Tidningen (lyh. PT) on ruotsalainen vuonna 1915 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Piitime. Se ilmestyy kuudesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan sosiaalidemokraattinen ja kuuluu NTM-konserniin.
Oían linna

Oían linna () eli Pyhän Nikolaoksen linna (Καστέλι Αγίου Νικολάου Απανωμερίας, "Kastéli Agíou Nikoláou Apanomerías") on venetsialaisaikainen linna Oían kylässä Santorínilla Kreikassa.
Oían linna rakennettiin joskus ennen vuotta 1480, jolta ajalta ovat varhaisimmat maininnat sen olemassaolosta. Linna on saanut nimensä paikalla olevasta Pyhälle Nikolaokselle ("Ágios Nikólaos") omistetusta kirkosta, joka on peräisin noin vuodelta 1450.
Linna sijaitsee Santorínin kalderan laidalla olevalla kukkulalla noin 55 metrin korkeudessa merenpinnasta laskettuna. Linnasta on säilynyt vain joitakin osia. Rauniot kärsivät tuhoja vuoden 1956 maanjäristyksessä. Muun muassa siellä olleet Pyhän Georgioksen ("Ágios Geórgios") ja Neitsyt Maria ("Panagía") "Platsanín" kirkot tuhoutuivat. Viimeksi mainittu siirrettiin uuteen paikkaan kylän keskelle nykyiseksi Panagía Platsanín kirkoksi.
Nykyisin linna on paikka, jonne lukuisat turistit kerääntyvät iltaisin katselemaan auringonlaskua.
Langelandin Belt

Langelandin Belt (tanskaksi "Langelandsbæltet") on Tanskan saarten, Langelandin ja Lollandin, välissä sijaitseva salmi joka yhdistää Ison-Beltin pohjoisessa ja Fehmarnin Beltin etelässä. Se on yksi vähäisemmistä Tanskan salmista, pituudeltaan 55 km ja leveydeltään 12 km.
Salmi on n. 30 metriä syvä Langelandin itärannikon edustalla, ja siinä kulkee laivaväylä. Sen poikki on lauttayhteys Langelandin Spodsbjergistä Lollandin Tårsiin. Ylitys kestää n. 45 minuuttia.
Historiaa.
Sana "belt" on latinan sanan "balteus" ’vyö’ (myös sanan Baltia) sukulaissana. Germaanisissa kielissä se tarkoittaa vanhastaan merensalmea. Islantilaisessa saagassa tavataan Tanskan salmiin viittaava nimi, Beltisund, jo 1200-luvulla.
Ruotsin kuningas Kaarle X Kustaa marssitti joukkonsa jäätyneen Langelandin Beltin yli 5.-6. helmikuuta 1658 ensimmäisessä sodassaan Tanskaa vastaan.
Patraksen linna

Patraksen linna (; myös Κάστρο Πάτρας, "Kástro Pátras") on linna Patraksen kaupungissa Kreikassa.
Historia.
Antiikin aikana linnan paikalla oli Patrain kaupungin akropolis eli linnavuori. Nykyisen linnan ensimmäinen vaihe rakennettiin varhaisella bysanttilaisella kaudella eli Kreikan keskiajan alussa 500-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Sen rakennutti keisari Justinianus kaupunkia vuonna 551 tuhonneen maanjäristyksen jälkeen.
Vuonna 805 Patraksen linnaa piirittivät slaavit ja saraseenit, mutta sen puolustus kesti. Linna oli käytössä edelleen frankkivallan aikana ja vuodesta 1408 alkaneen venetsialaisvallan aikana, ja sitä laajennettiin ja vahvistettiin usein. Vuosina 1430–1458 linna oli bysanttilaisen Morean despotaatin hallussa. Osmaniturkkilaiset valtasivat Patraksen linnan vuonna 1458. Linnan turkkilaiset antautuivat vuonna 1828 Kreikan vapaussotaa tukeneille ranskalaisille joukoille.
Linna säilyi hallinnollisessa ja sotilaallisessa käytössä aina toiseen maailmansotaan saakka. Sodan aikana 1941–1944 sitä käyttivät saksalaiset. Linna on ollut suojeltu arkeologinen kohde vuodesta 1973. Nykyisin sitä käytetään myös kulttuuritapahtumiin, ja siellä on pieni teatteri.
Rakennelma.
Linna on rakennettu kukkulalle, joka sijaitsee Patraksen keskustan itäpuolella noin 800 metrin päässä merenrannasta. Kukkula on Panachaïkó-vuoren uloke ja sen korkeus on noin 90 metriä merenpinnasta laskettuna.
Linnan pinta-ala on neliömetriä. Siinä on useita eri rakennusvaiheita sen pitkän historian varrelta. Nykyisessä, viimeisessä vaiheessaan linna koostuu kolmiomaisesta ulkolinnasta, joka on varustettu torneilla ja bastioneilla, ja sen koilliskulmassa olevasta korkeammasta sisälinnasta. Kumpaakin suojasi alun perin oma vallihauta. Linnan varhaisimman vaiheen rakentamiseen on käytetty paljon kaupungin antiikin aikaisten rakennusten materiaalia. Vanhinta muuria on säilynyt parhaiten linnan pohjoissivulla.
Teekki

Teekki ("Aphloia theiformis") on Afrikassa kasvava puu, joka luokitellaan nykyisin sukunsa ja heimonsa ainoaksi lajiksi.
Levinneisyys.
Teekkiä esiintyy Itä-Afrikassa: Keniassa, Tansaniassa, Mosambikissa, Malawissa, Zimbabwessa, Swazimaassa ja Etelä-Afrikassa. Intian valtameren alueella sitä kasvaa Madagaskarilla, Komoreilla, Mauritiuksella, Maskareeneilla ja Seychelleillä. Laji kasvaa savanneilla ja vuoristometsissä.
J.J. Ugland Stadion – Levermyr

J. J. Ugland Stadion – Levermyr, useimmiten vain Levermyr stadion on urheilukenttä Norjan Grimstadissa. Sitä käyttää Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaava jalkapalloseura FK Jerv. Sen kapasiteetti on 3300 katsojaa. Kenttä sijaitsee kävelymatkan päässä Grimstadin keskustasta.