tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anna Forstén

Anna Mathilda Bernhardina Forstén (19. lokakuuta 1846 Nurmijärvi – 3. tammikuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (mezzosopraano) ja laulupedagogi.
Anna Forsténin vanhemmat olivat kirkkoherra Gustaf Berndt Mortimer Forstén (1819–1904) ja Henriette Lovisa (Louise) Danielson (k. 1901). Hänen veljensä oli Wienissä vaikuttanut oopperalaulaja ja laulupedagogi Filip Forstén. Perheen muutettua Helsinkiin Anna Forstén aloitti musiikkiopinnot Henriette Nybergin johdolla ja hän opiskeli laulua opettajanaan Emilie Mechelin. Hän jatkoi sitten opintojaan ulkomailla Henriette Nissen-Salomanin johdolla Pietarissa, Jean Jaques Massetin johdolla Pariisissa ja Silvia Della Vallen johdolla Milanossa. Myöhemmin hän opiskeli vielä Wienissä Pauline Luccan ja veljensä Filipin johdolla.
Anna Forstén esiintyi mezzosopraanona Kaarlo Bergbomin Viipurissa vuonna 1872 järjestämissä ensimmäisissä suomalaisissa teatteriesityksissä samoin kuin keisari Aleksanteri II:n Viipurin-vierailun yhteydessä järjestetyissä juhlanäytännöissä. Hän lauloi kulissien takana Azzusenan osan Trubaduuri-oopperassa Charlotte Raa'n esittäessä tätä osaa näyttämön puolella. Ajan henki ja se että hänen isänsä oli pappi estivät kuitenkin Anna Forsténia jatkamastaan uraansa oopperalaulajana ja hän joutui siirtymään laulupedagogiksi.
Toimittuaan laulupedagogina 15 vuoden ajan Anna Forstén menetti äänensä, mutta hän jatkoi silti opettamista. Hän oli 21 vuoden ajan laulunopettajana Viipurin ruotsalaisessa tyttökoulussa, jossa hänen oppilaisiinsa kuuluivat muun muassa Alexandra Ahnger, Dagmar Hagelberg-Raekallio, Ina von Pfaler, Elsa Norring-Clever ja Mally Burjam-Borga. Vuonna 1886 Forstén perusti musiikkikoulun Viipurin ja hän vaikutti merkittävästi myös vuonna 1918 perustetussa uudessa Viipurin musiikkikoulussa. Forstén kuoli vuoden 1926 alussa Helsingissä ja hänet haudattiin Viipuriin.
Anna Forsténin serkkuja oli pianisti ja kirjailija Ina Lange ja pikkuserkkuja eläinsuojelija Torsten Forstén ja Reitkallin puutarhakoulun perustajiin kuulunut Lennart Forstén.
Courouvre

Courouvre on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 35 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 8,66 neliökilometriä.
Courouvren väkiluku on pienentynyt yhdeksällä asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 44 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 34, eli siellä asui yksi asukas vähemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Tammerkoski (täsmennyssivu)

Tammerkoski voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Henrik Granroth

Henrik Granroth (1744 – 15. kesäkuuta 1813 Pietarsaaren maalaiskunta) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Granrothin vanhemmat olivat Gustaf Bengtsson Granroth ja Anna Katarina Elisabeth Telin ja puoliso Anna Johandostter (k. 1813). Granroth edusti talonpoikaissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809 Vaasan läänin Korsholman pohjoista kihlakuntaa. Hän oli valtiopäivillä Siviili- ja talousvaliokunnan jäsen ja 65-vuotiaana säätynsä vanhin valtiopäivämies.
Bo Bergman

Bo Hjalmar Bergman (6. lokakuuta 1869 Tukholma, Ruotsi – 1967 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja kriitikko. Hänen 1903 ilmestynyttä esikoisrunokokoelmaansa "Marionetterna" sävyttää raskasmielisyys. 1920-luvun kokoelmissa hän näyttäytyy Tukholman kuvaajana, 1930-luvulla ihmisyyden puolustajana. Hän on kirjoittanut myös romaaneja ja näytelmiä mutta oli parhaimmillaan runouden parissa.
Bergman oli Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1925.
Suomennettuja runoja.
Bergmanin runojen suomennoksia on antologioissa
Elbit Systems

Elbit Systems Ltd. () on kansainvälisesti toimiva israelilainen teknologiayhtiö, joka suunnittelee, kehittää ja toimittaa muun muassa integroituja puolustusteknisiä järjestelmiä.
Yhdysvaltalaisen Defence News -uutispalvelun kokoamalla maailman sadan suurimman aseteollisuusyrityksen listalla (2019) Elbit Systems sijoittui sijalle 31. Yhtiön aseteollisuuteen liittyvän liikevaihdon laajuus oli 4,06 miljardia Yhdysvaltain dollaria, joka oli 90 prosenttia yhtiön kokonaisliikevaihdosta (4,51 mrd. USD, 2019).
Elbit Systems tekee yhteistyötä monien muiden yritysten ja asiakastahojen kanssa. Suomesta yhteistyökumppanina on nykyään esimerkiksi DA-Group satelliittipohjaiseen paikannuksen (GNSS) häiriösuojaukseen liittyvässä hankkeessa.
Johan Schulin

Johan (Juho) Schulin (Vesala) (3. joulukuuta 1757 Oulun maalaiskunta – 18. joulukuuta 1828 Liminka) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Laamannioikeuden lautamies Schulinin vanhemmat olivat kauppias Mikael (Michael) Schulin ja Anna Wacklin ja puolisot Maria Kramsu (Paaso) ja Liisa Ohukainen. Runoilija Frans Mikael Franzén oli hänen enonsa. Schulin edusti talonpoikaissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809 Oulun läänin Oulun tuomiokuntaa ja Kemin kihlakuntaa. Hän oli valtiopäivillä valtiovarainvaliokunnan jäsen.
Buta Singh

Buta Singh (21. maaliskuuta 1934 – 2. tammikuuta 2021) oli intialainen poliitikko, joka toimi maansa sisäministerinä vuosina 1986–1989 ja Biharin kuvernöörinä 2004–2006. Hänet äänestettiin ensimmäisen kerran Lok Sabhaan vuonna 1962 ja viimeisen kerran kahdeksannelle kaudelleen vuonna 1999.
Singh syntyi köyhään dalit-sukuun, mutta hän jatkoi opiskelemaan Jalandharin Khalsa Collegeen. Opiskeluaikoinaan hän luki kommunistista kirjallisuutta. Sieltä hän jatkoi opintojaan Bombayn Guru Nanak Khalsa Collegeen, jossa hän opiskeli historiaa maisteritasolla. Bombayssa hän luopui marxilaisuudesta ja liittyi sikhiläiseen Shiromani Akali Daliin. Hän aloitti poliittisen uransa Shiromani Akali Dalin jäsenenä vuonna 1962. Hän liittyi kongressipuolueeseen 1960-luvun lopussa. Operaatio Sinisen tähden aikana vuonna 1984 hänen osoittamansa uskollisuus Indira Gandhia kohtaan suututti sikhiyhteisön, joka erotti hänet joukostaan. Hän sai palata takaisin vasta kymmenen vuotta myöhemmin tehtyään katumusharjoitusta 56 päivän ajan. Kongressipuolue kuvasi Singhin katumusharjoitteet henkilökohtaisena asiana, vaikkakin se asetti puolueen kiusalliseen valoon.
Intian sisäministerinä Singh toimi pääministeri Rajiv Gandhin uskollisena tukijana, joka vastasi muun muassa vihamielisten osavaltiohallitusten kaatamisesta ja poliittisten uhkien hävittämisestä. India Today -lehden mukaan hän teki epäsuosittuja tekoja, jotta pääministerin ei olisi tarvinnut sotkeutua niihin. Vuonna 2000 Intian keskusrikospoliisin (CBI) erityistuomari tuomitsi hänet ja P. V. Narasimha Raon vuonna 1993 tapahtuneesta lahjustapauksesta. Syytteen mukaan Singh lahjoi parlamentaarikoita epäluottamusäänestyksen aikaan yrittäessään pelastaa Raon hallitusta. Syyte hylättiin korkeammalla oikeusasteella. Biharin kuvernöörinä vuonna 2005 hän ajautui toiseen kohuun kirjoitettuaan kirjeen rautatieministeri Lalu Prasad Yadaville, jossa hän pyysi merkittäviä asemia kahdelle virkamiehelle. Yadavin väite, että hän nimitti Singhin kuvernööriksi aiheutti suuttumusta parlamentissa. Oppositio väitti Yadavin vaikuttavan hänen kuvernöörikautensa taustalla, ainoana pyrkimyksenä suojella Yadavin Rashtriya Janata Dal -puoluetta tulevissa osavaltiovaaleissa. Hän myös yritti estää opposition NDA-vaaliliiton osavaltiohallituksen muodostumista Biharissa hajottamalla osavaltioparlamentin. Intian korkein oikeus tulkitsi päätöksen olleen perustuslainvastainen. Vuonna 2006 Singh erosi kuvernöörin tehtävistä.
Singh oli vuosien 2009 ja 2014 parlamenttivaaleissa sitoutumattomana ehdokkaana. Hän jätti kongressipuolueen vuonna 2014, mutta liittyi vuotta myöhemmin takaisin ennen Punjabin osavaltiovaaleja.
Korander

Korander on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Johan Kelhälä

Johan (Juho) Kelhälä (20. tammikuuta 1766 Lumijoki – 6. kesäkuuta 1840 Pattijoki) oli suomalainen maanviljelijä ja Porvoon valtiopäivämies, sekä valtiopäivien raha-asiainvaliokunnan jäsen.
Lautamies Johan Simonpoika Kelhälä edusti talonpoikaissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809 Oulun läänin Salon (Saloisten) kihlakunnan tuomiokuntaa.
Petter Bergman

Petter Bergman (3. helmikuuta 1934 Tukholma, Ruotsi – 20. elokuuta 1986 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen runoilija ja kriitikko. Uransa alussa hänen runojaan leimasi romanttisuus ja ironia, mutta kokoelmassa "Så länge krampen släpper" hän käyttää suorempaa ja realistisempaa ilmausta.
Bergman kuului 1950-luvulla ruotsalaisen runouden ihmelapsiin ("mirakelpojkar", sillä kaikki olivat poikia). Hänen esikoiskokoelmansa ilmestyi 1953. Viimeiseksi hänen elinaikanaan ilmestyneeksi kokoelmaksi jäi "Barndomens gator" vaiheessa, jolloin häntä arvostettiin runoilijana. Hän alkoholisoitui varhain ja eristäytyi omiin oloihinsa ja painui kuolemansa jälkeen unohduksiin, eikä hän ole mukana ruotsalaisen runouden antologiassa vuodelta 2016.
Maalivahti (jääpallo)

Maalivahti on jääpallossa yksi joukkueen 11 kentällä olevasta pelaajasta.
Oikeudet.
Maalivahdilla on rangaistusalueen sisällä oikeus hallita, pysäyttää, ohjata, lyödä, heittää tai potkaista palloa millä tahansa kehonosalla. Rangaistusalueen ulkopuolella maalivahtia koskee samat säännöt kuin kenttäpelaajia.
Varusteet.
Jääpallomaalivahdilla on jääkiekkomaalivahdin tapaan patjat jaloissa, kypärä, kaulasuojus, kyynärpääsuojus ja hanskat. Maalivahdin tulee erottua kenttäpelaajista. Maalivahdin hanskoille on tarkat mitat ja määräykset. Sormien tulee erottua toisistaan, suurin leveys 29 cm (peukalon kohdalta) ja etusormen kohdalta 24 cm. Korkeus suurimmillaan keskisormen kohdalla 28 cm, etusormen kohdalla 27 cm ja pikkusormen kohdalta 24 cm. Myös patjoilla on maksimi pituus ja leveys. Patjat saavat olla maksimissaan 80 cm korkeita ja 30,5 cm leveitä.
Such Pretty Forks In The Road

Such Pretty Forks in the Road on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Alanis Morissetten yhdeksäs albumi. Se julkaistiin vuonna 2020.
Syntaktinen sokeri

Syntaktinen sokeri on sellaista syntaksia ohjelmointikielessä, jonka on suunniteltu tekevän asioista helpommin luettavia tai ilmaistavia. Se tekee kielestä "makeampaa" ihmisten käyttöön: asiat voidaan ilmaista selkeämmin, ytimekkäämmin tai toisten enemmän pitämällä tavalla.
Esimerkiksi monissa ohjelmointikielissä on oma syntaksinsa taulukon elementtien viittaamiseen ja päivittämiseen. Abstraktisti taulukkoviittaus on kahden argumentin proseduuri: taulukko ja alaindeksi vektori, joka voitaisiin ilmaista codice_1. Sen sijaan monet kielet tarjoat syntaksin codice_2. Samalla tavoin taulukon elementin päivityksen proseduuri koostuu kolmesta argumentista, esim. codice_3, mutta monet kielet tarjoavat syntaksin codice_4.
Section.80

Section.80 on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti Kendrick Lamarin debyyttialbumi, joka julkaistiin 2. heinäkuuta 2011.
The Documentary 2

 The Documentary 2 on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti The Gamen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 9. lokakuuta 2015. Viikkoa myöhemmin hän julkaisi samaan projektiin kuuluvan albumin "The Documentary 2.5".
Elsa Frilander

Elsa Impi Frilander (14. joulukuuta 1894 Helsinki – 10. lokakuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (altto).
Elsa Frilanderin vanhemmat olivat Wilhelm Frilander ja Hilma Tamminen. Hänen sisarensa oli oopperalaulaja Helmi Frilander-Salonius ja hän oli näyttelijä Helena Saloniuksen täti. Frilander esiintyi 1920-luvulla konserttilaulajana Suomessa ja Yleisradiossa hän esiintyi säännöllisesti 1920- ja 1930-luvuilla. Hän oli mukana huhtikuussa 1929 kun Klivi-kuoro teki konserttimatkan Tukholmaan. Samana vuonna Frilander teki viisi levytystä pianosäestyksellä His Master's Voice -levymerkille. Levytetyt kappaleet olivat "Herra ja rouva sieninen", "Säilytä kruunusi", "Tipu tipu kuulepas", "Kyyhkynen kylpee" ja "Soutajapojalleni".
Banská Bystrica (piiri)

Banská Bystrican piiri () on Slovakian piiri Banská Bystrican alueella. Sen väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 111 180.
Banská Bystrican piirin väestöstä vuoden 2011 väestönlaskennassa 14 202 (noin 12,8 %) oli 0–14-vuotiaita, 70 151 (n. 63,1 %) työikäisiä ja 26 827 (n. 24,1 %) eläkeikäisiä.
Kunnat.
Banská Bystrican piirin 42 kuntaa. Ne kunnat, jotka ovat myös kaupunkeja ovat luettelossa lihavoituja.
Ladonala

Ladonala () on vanha Ruotsissa ja Suomessa käytetty pinta-alan mittayksikkö. Yksi ladonala oli sellaisen luonnonniityn pinta-ala, josta kerätyt heinät täyttivät yhden ladon. Niityn arvo siis ilmoitettiin sen tuoton eikä varsinaisten pinta-alamittojen mukaan. Ladonala oli hyvin epämääräinen mittayksikkö, koska se riippui ladon suuruudesta. Mitään tiettyä ladon kokoa ei ollut sovittu tai määrätty.
Luonnonheinän keruun aikakaudella hirsiladot olivat yleensä pienikokoisia. Niiden seinän pituus oli kolmesta metristä korkeintaan seitsemään metriin. Heinää kerättiin jokien varsilta, järvien ja lampien vesijätöiltä, kosteilta kaskiahoilta ja soilta. Näin niityt sijaitsivat laajalla alueella ja olivat yleensä pieniä, siksi ladotkin olivat pieniä. Ladoista tehtiin pieniä myös siksi, ettei kantomatkoista tulisi pitkiä, sillä pehmeässä maastossa heinät oli koottava latoon takkavitsalla kantaen. Vasta kylvöheinän aikakaudella 1800-luvun puolivälistä lähtien sadot suurenivat ja säilytystilaa tarvittiin enemmän. Pienet hirsiladot alkoivat korvautua kookkailla lautarakennuksilla 1920-luvulta lähtien, kun raamisahat yleistyivät. Kylvöheinän kasvatuksen yleistyessä luonnonheinän käyttö väheni, mutta ladonalaa käytettiin mittana vielä 1900-luvun alkupuolella varsinkin järviniityistä puhuttaessa. Järviniitty eli vesiniitty oli niittyalue, jossa ainakin kasvien juuriosa oli veden peitossa.
Pohjanmaalla yksi ladonala oli suunnilleen saman kokoinen kuin vanha tynnyrinala eli hieman vajaa puoli hehtaaria. Jos niittyä oli kaksi ladonalaa, niin heinät riittivät talven yli yhdelle hevoselle. Torpparilla saattoi olla pari lehmääkin, mutta karjalle ei 1800-luvulla heiniä juuri antaneet edes itsenäisten maatilojen asukkaat.
Margareta Zilliacus

Margareta Zilliacus, o. s. "Sederholm" (4. elokuuta 1893 Helsinki – 13. lokakuuta 1990) oli suomalainen oopperalaulaja.
Margareta Zilliacuksen vanhemmat olivat geologi Jakob Johannes Sederholm ja Anna Ingeborg Matilda von Christierson. Hän oli naimisissa 1918–1935 jääkärieversti Per Zilliacuksen kanssa ja heillä oli kaksi tytärtä.
Margareta Zilliacus opiskeli laulua Heikki Klemetin johdolla 1920–1922. Hänet kiinnitettiin syyskuussa 1922 Dresdenin Semper-oopperaan ja hän oli ensimmäinen tunnettuun kansainväliseen oopperataloon kiinnitetty suomalainen oopperalaulaja, jolla ei ollut aiempia opintoja ulkomailla. Zilliacuksen ensimmäinen rooli Dresdenissä oli nukke Olympia Hoffmannin kertomukset -oopperassa, hän sai suorituksestaan hyvät arvostelut.
Zilliacus palasi 1920-luvulla Suomeen ja hän sai kiinnityksen Suomalaiseen oopperaan. Margareta Zilliacus, Eric Wilkman, Elsa Frilander ja Theodor Björkman esittivät pääosia pääsiäisenä 1924 esitetyssä La Traviata -oopperassa. Samana vuonna hän esiintyi Kansallisteatterissa Rigoletto-oopperassa yhdessä Toivo Loukon ja Wäinö Solan kanssa. Margareta Zilliacus oli 1920- ja 1930-luvuilla Erkki Lingon johtaman Radio-orkesterin solistina ja hän konsertoi myös yhdessä kapellimestari Leo Funtekin kanssa.
Samochód pancerny wz. 29

Samochód pancerny wz. 29 oli Puolassa ennen toista maailmansotaa valmistettu ja sodan aikana käytetty panssariauto. Sen pääase oli 37 mm tykki ja kaksi konekivääriä. Auto osoittautui kuitenkin hitaaksi ja suureksi, eikä se soveltunut liikkumaan maastossa. Niitä tilattiin vain kymmenen. Autot osallistuivat taisteluihin Saksaa vastaan syyskuussa 1939. Ne saavuttivat joitakin onnistumisia, mutta lopulta ne joko tuhottiin tai hylättiin.
Piirteet.
Puolalla oli 1920-luvulla käytössään useita eri panssariautomalleja, joiden modernisoinnin yhteydessä päädyttiin rakentamaan uusia Samochód pancerny wz. 28-panssariautoja. Puolitelallinen ajoneuvo oli kuitenkin hidas, kallis ja hankalahuoltoinen. Ongelmia pyrittiin ratkaisemaan uudella Samochód pancerny wz. 29-panssariautolla. Auto rakennettiin italialaisen ja Puolassa lisenssillä valmistetun S.P.A. 25C -kuorma-auton pohjalle. Tämä tarkoitti esimerkiksi sitä, että varaosia oli saatavilla helposti. Toisaalta kuorma-auton moottori oli panssarointia ajatellen heikko ja takavetoisena se ei soveltunut maastoon.
Panssariautoon rakennettiin laatikonmuotoinen kori, jossa oli manuaalisesti käännettävä tykkitorni. Sisätilat olivat suuresta koosta ja rungon muodosta huolimatta suhteellisen ahtaat. Panssarilevyt suojasivat ajoneuvoa panssaria läpäiseviltä käsiaseilta ja sirpaleilta 300 metrin etäisyydelle saakka. Useiden panssariluukkujen ansiosta näkyvyys autosta oli hyvä. Aseistuksena auton tykkitornissa oli 37 mm Puteaux-tykki ja 7,92 mm Hotchkiss-konekivääri. Lisäksi rungon takaosassa oli vielä toinen konekivääri. Tykkitornin oli alun perin tarkoitus toimia myös ilmatorjuntana, joskin tästä luovuttiin sen epäkäytännöllisyyden takia. Radiota autossa ei ollut ja sen sijaan käytettiin merkkilippuja. Mallin ongelmat, kuten hidas nopeus, huono liikkuvuus ja suuri koko johtivat pieneen tilausmäärään. Vuonna 1934 autoja oli vain 10. Yksi tai kaksi autoa oli ilmeisesti muutettu aseistamattomaksi kaiutinautoksi, mutta ei ole selvää käyttikö niitä armeija vai poliisi. Myöhemmin vuonna 1935 käyttöön tuli laajemmin valmistettu Samochód pancerny wz. 34.
Käyttö.
Saksan hyökätessä Puolaan syyskuussa 1939 "Mazowieckan" ratsuväkirykmentillä oli kahdeksan wz. 29-panssariautoa. 1. syyskuuta saksalaisia panssariautoja vastaan tehtiin väijytys, jossa tuhottiin kolme 12. divisioonaan kuulunutta panssariautoa. Puolalaiset menettivät autoistaan kaksi. Seuraavana päivänä otettiin yhteen SS-rykmenttien "Der Führer" ja "Deutschland" kanssa, joissa menetettiin yksi auto. 4. syyskuuta Przasnyszin eteläpuolella käydyssä yhteenotossa wz. 29-panssariautot tuhosivat saksalaisen Panzerkampfwagen I-panssarivaunun, sekä esikunta-auton. Autosta saatiin saksalaiselle 1. ratsuväkirykmentille kuuluneita asiakirjoja 3. armeijan sotasuunnitelmista. Seuraavien päivien aikana puolalaiset joukot vetäytyivät ja kävivät samaan aikaan viivytystaisteluja. 7. syyskuuta tuhottiin kaksi saksalaista panssariautoa ja 13. syyskuuta toiset kaksi. Samalla menetettiin yksi wz. 29. Loput puolalaiset autot tuhoutuivat seuraavien päivien aikana ja 16. syyskuuta viimeiset jouduttiin hylkäämään niiden jäätyä jumiin vaikeakulkuiseen maastoon.
Tampere (täsmennyssivu)

Tampere voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Kukryniksy

Kukryniksy () oli kolmen neuvostoliittolaisen pilapiirtäjän yhteinen salanimi. Nimi muodostui piirtäjien Mihail Kuprijanovin, Porfiri Krylovin ja Nikolai Sokolovin nimikirjainten yhdistelmästä. Kolmikko työskenteli yhdessä vuodesta 1924 aina 1980-luvulle saakka. Kukryniksyt olivat pilalehti "Krokodilin" vakiopiirtäjiä. Heidän kuuluisimmat työnsä ovat toisen maailmansodan aikana tehtyjä pilapiirroksia, joissa pilkattiin säälimättä Hitleriä ja natseja näiden epäonnistuneesta Neuvostoliiton miehityksestä. Kukryniksyt tekivät myös suuren määrän poliittisia pilapiirroksia päivälehtiin sekä kuvittivat venäläisten ja ulkomaisten kirjailijoiden teoksia. Kukryniksy-kollektiivi sai kotimaassaan useita palkintoja piirroksistaan.
Kuprijanov, Krylov ja Sokolov tapasivat opiskellessaan Moskovan Vhutemas-taideteollisuuskoulussa, Neuvostoliiton Bauhausin vastineessa. Kaksi vuotta myöhemmin kolmikko perusti Kukryniksy-ryhmän. Aluksi he tekivät lukuisia maalauksia ja julisteita ajalle tyypilliseen sosialistisen realismin tyyliin. Vuonna 1929 Kukryniksyt suunnittelivat Majakovskin "Lude"-näytelmän Meyerholdin teatterin esitykseen lavastuksen ja puvustuksen. Vuodesta 1933 lähtien Kukryniksyt piirsivät pilapiirroksia "Pravdaan". He ryhtyivät piirtämään myös "Krokodil"-lehteen. Toisen maailmansodan puhjettua Neuvosto-Venäjän uutistoimisto Tass perusti nopeasti erikoisyksikön tuottamaan kannustavia julisteita sekä propagandapiirroksia. Kukryniksyt osallistuivat toimintaan lukuisten muiden taiteilijoiden tavoin. Toisen maailmansodan aikana ryhmä teki tunnetuimmat piirroksensa. Sodan päätyttyä Kukryniksyt tekivät Neuvostoliitton politiikkaa tukevia ja länsimaita ivaavia pilapiirroksia.
Samochód pancerny wz. 34

Samochód pancerny wz. 34 oli Puolassa ennen toista maailmansotaa valmistettu ja sen aikana käytetty panssariauto. Sen pääase oli joko 37 mm Puteaux-tykki tai 7,92 mm Hotchkiss-konekivääri. Käyttöön auto tuli vuonna 1935 ja sitä valmistettiin vuoteen 1938 saakka.
Suunnittelu.
Puolalla oli 1920-luvulla käytössään useita eri panssariautomalleja, joiden modernisoinnin yhteydessä päädyttiin rakentamaan uusia Samochód pancerny wz. 28-panssariautoja. Puolitelallinen ajoneuvo oli kuitenkin hidas, kallis ja hankalahuoltoinen. Samochód pancerny wz. 34 oli kaksiakselinen rankailla kulkeva versio aikaisemmasta wz. 28-panssariautosta. Ensimmäinen auto muunnettiin rengasmalliseksi vuonna 1934 ja sitä koekäytettiin pulitelamallia vastaan. Saman vuoden aikana muutettiin vielä 11 muuta autoa ja wz. 34 hyväksyttiin virallisesti asevoimien käyttöön seuraavana vuonna. Wz. 34 oli tarkoitettu tiedustelukäyttöön teillä, kun taas mastoossa käytettiin tanketteja.
Autolla oli panssarilevyin suojattu runko ja pieni kahdeksankulmainen tykkitorni. Tykkitonin päällä oli pieni kupoli komentajaa/ampujaa varten. Auton takaosassa ja rungon vasemmalal puolella oli panssariovet miehistöä varten. lattia oli tehty puulankuista, mikä ei tarjonnut erityistä suojaa miehistölle. Myös esimerksi vesi pääsi suoraan miehistön tilaan lattian kautta. Radiota autossa ei ollut ja sen sijaan käytettiin merkkilippuja. Aseistuksena auton tykkitornissa oli joko 37 mm Puteaux-tykki tai 7,92 mm Hotchkiss-konekivääri. Ilmeisesti tykki asennettiin noin kolmannekseen autoista. Tykilliset autot osoitettiin joukkueiden ja ryhmien komentajien käyttöön. Autoa valmistettiin vuoteen 1938 saakka. Joinekin käytön aikana tehtyjen mekaanisten muutosten takia käytöössä oli kolme mallia, wz. 34, wz. 34-I ja wz. 34-II. Jälkimmäinen oli yleisin ja sen eroja muihin olivat 25 hevosvoiman FIAT 108-III-moottori, paranneltu voimansiirto, sekä hyrdaaliset jarrut.
Käyttö.
Saksan hyökättyä Puolaan vuonna 1939 käytöössä oli 80 wz. 34-panssariautoa. Autot olivat osoitettu ratsuväenprikaateille ja ne toimivat kahdeksan auton joukkueina partointi- ja viivytyskäytössä, sekä paikallisten vastaiskujen kärjessä. Usein ongelma näissä tehtävissä oli huono liikkuvuus maastossa. 1. syyskuuta 21. panssaroidun ratsuväkirykmentti "Wolyńskan" autot iskivät yhteen saksalaisten panssarivaunujen kanssa lähellä Mokran kylää. Syntynyt sekaannus aiheutti saksalaisten vetäytymisen, mutta neljä autoa menetettiin. Ratsuväkirykmentti "Krakowska" väijytti yöllä 2.–3. syyskuuta 2. saksalaisen kevyen divisioonan joukkoja tuhoten kolme saksalaista panssariautoa. 8. syyskiita aiheutettiin raskaita tappioita 3. kevyen divisioonan kolonnalle. Monissa muissa yksiköissä autoja menetettiin niiden jäätyä jumiin maastossa puolalaisten joukkojen vetäytyessä pitkillä marsseilla. Viimeiset autot olivat ratsuväkiprikaati "Nowogródzkan" mukana vetäytymässä kohti Unkarin rajaa Przemyślin ja Lvivin välillä 26. syyskuuta, kun ne ottivat saman päivän aikana yhteen saksalaisten ja neuvostoliiton joukkojen kanssa. Toinen kahdesta autosta tuhoutui ja viimeinen jäi jumiin hieman myöhemmin. Miehistö tuhosi jumiutuneen auton.
Greta von Konow

Hilda Margareta (Greta) von Konow, o. s. "Björkstén" (9. huhtikuuta 1902 Helsinki – 10. heinäkuuta 1999) oli suomalainen oopperalaulaja (altto).
Greta von Konowin vanhemmat olivat Helsingin kaupungin kulkutautisairaalan ylilääkäri Max Björkstén ja Carin Procopé. Hän oli naimisissa vuodesta 1926 tykistöeverstiluutnantti Holger von Konowin (1902–1988) kanssa.
Greta von Konow piti 1920-luvulla konsertteja Helsingissä ja esiintyi muun muassa yhdessä Emil Svartströmin ja Edvin Bäckmanin kanssa Turun Mikaelinkirkossa huhtikuussa 1928 järjestetyssä konsertissa. Hän esiintyi 1920- ja 1930-luvuilla myös Yleisradiossa.
Noita (videopeli)

Noita on helsinkiläisen Nolla Gamesin kehittämä toimintaseikkailupeli, joka on julkaistu vuonna Microsoft Windowsille. Peli julkaistiin ennakkojulkaisuna 24. syyskuuta 2019 ja täytenä versiona 15. lokakuuta 2020.
Peli sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton. Gamereactorin Ossi Mykkänen kehui peliä taitavasti modernia ja retroa yhdisteleväksi mutta ajoittain liian armottomaksi ja vaikeaksi. Tietokonepeleihin erikoistunut toimittaja Juho Kuorikoski kuvasi peliä ennakkojulkaisussa yhdeksi parhaista suomalaisista videopeleistä koskaan.
Granroth

Granroth on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Zvolen (piiri)

Zvolenin piiri () on Slovakian piiri Banská Bystrican alueella. Sen väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 69 100.
Zvolenin piirin väestöstä vuoden 2011 väestönlaskennassa 9 394 (noin 13,6 %) oli 0–14-vuotiaita, 43 070 (n. 62,3 %) työikäisiä ja 16 636 (n. 24,1 %) eläkeikäisiä.
Kunnat.
Zvolenin piirin 26 kuntaa. Ne kunnat, jotka ovat myös kaupunkeja ovat luettelossa lihavoituja.
Walesinharrieri

Walesinharrieri ("Welsh Harrier") on sukupuuttoon kuollut walesilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Walesinharrieri oli kuin englantilaisen harrierin karkeakarvainen versio. Juurikin karvapeitteensä laadun vuoksi sitä kuvailtiin kuitenkin enemmän saukkokoiran kuin harrierin näköiseksi. Rawdon Lee kuitenkin mainitsee teoksessaan "Modern Dogs, Sporting Division, Vol 1" vuodelta 1897 myös sileäkarvaisen walesinharrierin: sen väritys oli musta tai black &amp; tan ja säkäkorkeus vaihteli 39–56 cm välillä.
Alkuperä.
Rotua käytettiin pääasiallisesti jäniksen, mutta myös saukon ja muun riistan metsästykseen. Thomas Pearcen mukaan mikään muu ajokoira ei ollut yhtä hyvin sopeutunut tehtäväänsä eikä ollut yhtä hyvä saaliin metsästyksessä kukkuloisissa laaksoissa.
Walesinharrieri oli vielä 1870-luvulla kotiseudullaan suhteellisen yleinen, ja se tunnettiin "karkeakarvaisena walesinharrierina" ("rough Welsh Harrier"). Vuosisadan vaihteessa yksilöitä oli vielä jonkin verran, mutta ne kuolivat sukupuuttoon pian sen jälkeen – arviolta jossain vaiheessa 1900-luvun ensimmäistä puoliskoa.
Vaikutus nykyisiin rotuihin.
Erään asiantuntijan mukaan Walesissa paikallisten kettukoirien vainua yritettiin parantaa risteyttämällä niitä walesinharriereiden kanssa, mikä saattaa olla syy niin ikään nykyisissä walesinkettukoirissa esiintyvälle karkealle karvapeitteelle.
Navidadii

Navidadii on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Mariskan 20. marraskuuta 2020 julkaistu ensimmäinen joulualbumi. Albumin kappaleiden on kuvailtu olevan ”perinteisestä poikkeavia joululauluja” ja albumin kannessakin on alaotsikkona teksti ”arveluttavia joululauluja”.
Janina Laine

Janina Laine (s. 30. kesäkuuta 2002) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa Rovaniemen Woman Volleyta.
Hillitön hotelli

Hillitön hotelli () on irlantilais-ranskalainen animaatiosarja, jonka on luonut Jan Van Rijsselberge.
Suomessa sarjaa esitettiin Yle TV2 -kanavalla suomenkielisellä dubbauksella. Ensimmäisen kerran sarjaa esitettiin Suomessa 27. toukokuuta 2006.
Jos vain saisin nastahampaan takaisin

Jos vain saisin nastahampaan takaisin, alun perin ”All I Want for Christmas Is My Two Front Teeth”, on yhdysvaltalaisen Donald Yetter Gardnerin vuonna 1944 kirjoittama huumori-iskelmä lapsesta, joka toivoo joululahjaksi kahta puuttuvaa etuhammastaan. Spike Jones ja hänen City Slickers -yhtyeensä levyttämällä joulusingleversiolla (1948) yhtyeen trumpetisti George Rock laulaa lapsen äänellä niin, että viheltää aina s- ja th-äänteiden kohdalla. Suomeksi laulun sanoitti ja levytti vuonna 1964 Juha Vainio.
Syntyhistoria.
Musiikinopettajana toiminut Donald Yetter Gardner (1913–2004) kertoi laulun syntyneen vuonna 1944, kun hän ohjasi Doris-vaimonsa kanssa New Yorkin Long Islandilla koulun kakkosluokkalaisia keksimään joululaulua siitä, mitä haluavat joululahjaksi. Gardneria huvitti, miten miltei jokaiselta puuttui yksi tai useampia etuhampaita, ja laulu syntyi samana iltana puolessa tunnissa.
Aluksi Gardner laulatti laulua vain oman koulunsa joulujuhlissa. Sitten hän esitti laulun musiikinopettajien koulutuspäivillä, ja sen maine kiiri niin, että vuonna 1948 Witmark-levy-yhtiö halusi levyttää sen Spike Jonesin yhtyeen kanssa. Levytys nousi singletilaston kärkeen 1949. Samana vuonna laulun levytti myös Nat King Cole pehmeällä jazztyylillään, ja tästä tuli Gardnerin oma suosikkiversio. Laulun ovat levyttäneet myös Alvin and the Chipmunks, The Platters, The Andrews Sisters, Mariah Carey, Boston Pops ja "Sesame Street" -lastenohjelman esiintyjät.
Suomalaisversio.
Juha ”Watt” Vainio suomensi ja levytti sävelmän vuonna 1964 nimellä ”Jos vain saisin nastahampaan takaisin”, Ossi Malisen twist-tyylisenä sovituksena ja s-äänteiden kohdalla viheltäen. Laulun kertojaksi hän sijoitti lapsen sijasta nuorukaisen, jonka elämää ja menestystä naismaailmassa haittaa puuttuva ”nastahammas” eli yhden hampaan proteesi.
Erään säkeistön alussa Vainio laulaa ”Iskelmiä laulamaan kai kelpaisin...”, matkien selvästi samoihin aikoihin pinnalle nousseen Lasse Mårtensonin ruotsinvoittoista ääntämistapaa. Laulun lopun idea on suomeksi sama kuin alkuperäissanoituksessa: laulaja yrittää keksiä joulunajan toivotusta, jossa s-äännettä ei esiintyisi. Amerikkalaisversiossa päädytään toivottamaan ”Happy New Year!” ja Junnu Vainion versiossa ”Hyvää uutta vuotta!”.
”Jos vain saisin nastahampaan takaisin” oli järjestyksessä kolmas Juha Vainion ja Pertti Metsärinteen yhtyeen singlejulkaisuista Finndisc-yhtiön Safir-levymerkillä, tuotantopäällikkönä Erik Lindström. Singlen b-puolella oli kappale ”Joulupukin hipat”.
Vickersin 76 millimetrin ilmatorjuntatykki

Vickersin 76 millimetrin ilmatorjuntatykki on englantilaisen Vickers-tehtaan kehittämä ilmahyökkäysten torjuntaan suunniteltu tykki.
Tykin historiaa.
Britannian sotatoimisto oli ensin määrännyt ja sitten hylännyt 75 mm:n Vickers-lentokone-aseen. Kun Vickers-Armstrong Ltd:llä oli ase valmiina, se päätti tarjota sitä ulkomailla ja saavutti kohtuullisen menestyksen myymällä sitä esimerkiksi Belgialle, Tanskalle, Hollannille, Kiinalle, Portugalille, Romanialle, Turkille ja Liettualle 1930-luvulla. Tämän lisäksi asetta valmistettiin Tanskassa lisenssillä. Tyypillisesti tuon aikakauden liikkuville raskaille ilmatorjunta-aseille niiden kuljetusvälineet olivat yksi- ja kaksipyöräisiä, mikä mahdollisti niiden hinaamisen.
Tekniset tiedot.
Tykin tekniset ominaisuudet:
Vickersin 76 mm ilmatorjuntatykki Suomessa.
Suomi osti 12 tykkiä Isosta-Britanniasta vuonna 1936. Tykit sijoitettiin Viipuriin ja Suomenlinnaan. Niitä käytettiin talvi- ja jatkosodassa. Nämä aseet olivat kaikki hinattavia.
1930-luvun alussa suomalaiset olivat vieneet suuria määriä voita Britanniaan. 1930-luvun puoliväliin mennessä tämä vientiliiketoiminta oli luonut melkoisen velkaa. Britannian hallitus tarjoutui maksamaan tämän velan nykyaikaisilla Vickersin valmistamilla ilmatorjunta-aseilla. Vickers-Armstrongin kilpailija Bofors Ab yritti parhaansa mukaan estää suomalaisia ostamasta näitä aseita. 
Suomi oli päättänyt käyttää 76,2 mm:n kaliiperia vakiokaliiperina myös raskaissa ilmatorjunta-tykeissä, koska se oli jo vakiokaliiperina Suomen kevyissä kenttätykeissä. Vickers toimitti aseet Suomelle 76,2 mm:n kaliiperisena tavallisemman 75 mm:n kaliiperin sijaan. 
Suomalaisten tämän aseen käyttämät ammukset olivat samat kuin 76 ItK / 28 B:ssä ja 76 ItK / 29B:ssä, jotka Bofors oli toimittanut Suomen armeijalle jo muutama vuosi aiemmin. Näiden aseiden ristinivelet eivät myöskään olleet Vickersin vakiomateriaaleja, koska Crichton-Vulcan valmisti niitä Suomessa.
Kanaranbarbi

Kanaranbarbi ("Hypselobarbus thomassi") on karppien heimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen kalalaji. Se voi kasvaa jopa metrin mittaiseksi.
Kanaranbarbi on endeeminen Intian Länsi-Ghatien vuoristossa.
Bala

Bala on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Dolores (täsmennyssivu)

Dolores voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Paikannimet.
Kaupunkeja ja paikkakuntia
Laajempia hallintoalueita
Keskikokoinen englantilais-ranskalainen ajokoira

Keskikokoinen englantilais-ranskalainen ajokoira ("anglo-français de moyenne vénerie") on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu. Se oli alun perin suurten englantilais-ranskalaisten ajokoirien (valko-mustan, valko-oranssin ja kolmivärisen) ja englantilais-ranskalaisen pienriistan ajokoiran välimuoto.
Ulkonäkö.
Desmond Morriksen mukaan tämä keskikokoinen ajokoira olisi ollut säkäkorkeudeltaan noin 51 cm korkea. Kuitenkin nykyisen englantilais-ranskalaisen pienriistanajokoiran säkäkorkeusmääritelmä kattaa myös kyseisen korkeuden, joten voi olla, että tämä keskikokoinen muunnos on sulautunut yhteen viimeksi mainitun kanssa.
Värimuunnoksia oli suurten englantilais-ranskalaisten ajokoirien tapaan kolme:
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu oli nopea ja sopeutui työskentelemään hyvin erilaisissa maastoissa.
Alkuperä.
Keskikokoinen rotu kehitettiin kun ranskalaisia ajokoiria, erityisesti poitevin ja porcelaine, risteytettiin harrierin kanssa.
Eino Lähteenmäki

Eino Johannes Lähteenmäki (21. joulukuuta 1889 Nokia – 31. lokakuuta 1978 Tampere) oli suomalainen filosofian maisteri ja rehtori.
Eino Lähteenmäen vanhemmat olivat Vesilahdessa vuodesta 1892 poliisikonstaapelina toiminut Juha Erland Lähteenmäki (1857–1918) ja Iida Vilhelmiina Vilenius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 Tampereen lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1914.
Lähteenmäki oli rautatievirkamiehenä Tampereella 1915–1920. Hän oli matematiikan, fysiikan ja kemian opettajana Haapamäen yhteiskoulussa 1920–1923 ja Toijalan yhteiskoulussa 1923–1925. Lähteenmäki toimi Haapamäen yhteiskoulussa opettajana ja koulun johtajana 1925–1927. Hän oli Tampereen klassillisen lyseon matematiikan, fysiikan ja kemian lehtorina 1927–1956 ja toimi lyseon rehtorina 1934–1956. Tampereen kaupunginvaltuutettuna Lähteenmäki oli 1939–1944 ja hän kuului lisäksi Tampereen kirkkovaltuustoon. Hän oli mukana suojeluskuntatyössä vuodesta 1918 alkaen ja kuului muun muassa Toijalan suojeluskunnan esikuntaan. Lähteenmäki oli myös mukana Mannerheimin Lastensuojeluliiton paikallisosastoissa Haapamäellä ja Toijalassa.
Tampereen rautatieasemalla junanlähettäjänä ja sähköttäjänä toiminut Eino Lähteenmäki ja aseman pakaasiesimies Erik Tuomi pelastivat hieman ennen Suomen sisällissodan alkamista 18. tammikuuta 1918 väärillä henkilöpapereilla Helsingistä Vaasaan yöjunalla matkalla olleen Gustaf Mannerheimin hengen. Kauppias Gustav Malmbergin nimellä esiintynyt Mannerheim joutui junan pysähdyttyä Tampereella kolmen matkustajien papereita tarkastaneen venäläisen sotilaan pidättämäksi. Sotilaat epäilivät sujavasti venäjää puhunutta Malmbergia pakoilevaksi tsaarin upseeriksi ja käskivät Erik Tuomen hakemaan asemapäällikön paikalle. Tuomi huomasi tukalan tilanteen ja kutsui paikalle sen sijaan junanlähettäjä Eino Lähteenmäen, joka esiintyi asemapäällikkönä vakuuttaen Malmbergin paperien olevan kunnossa. Hän lähetti junan sitten liikkeelle, jolloin sotilaat joutuivat poistumaan junasta. Asemalla on tapauksen muistona Tampereen Klassikot ry:n vuonna 2008 lahjoittama reliefi, jonka on suunnitellut graafikko Pertti Ollikka.
Eino Lähteenmäki oli naimisissa vuodesta 1917 Iida Johanna Melasen kanssa.
38M Toldi

38M Toldi oli unkarilainen kevyt panssarivaunu, joka perustui ruotsalaiseen Landsverk L-60 vaunuun. Vaunu nimettiin 1300-luvulla eläneen unkarilaisen ritarin Miklós Toldin mukaan.
Tuotantohistoria.
38M Toldin kehittivät ja tuottivat unkarilaiset insinöörit Unkarin armeijan ostettua vaunun rungon ja tykkitornin lisenssin ruotsalaiselta AB Landsverkiltä. Vaunuja valmistettiin 202 kappaletta.
Taisteluhistoria.
Unkari otti Toldi vaunut käyttöön vuonna 1940. Vaunut osallistuivat taisteluun ensimmäisen kerran Jugoslavian valloituksessa vuonna 1941.
Toldi vaunuja käytettiin pääasiassa taistelussa Neuvostoliittoa vastaan vuosien 1941 ja 1944 välillä. Vaunujen kevyestä panssarista ja hyvästä viestintälaitteistosta johtuen niitä käytettiin useimmiten tiedusteluun. 
Toldit pärjäsivät hyvin Operaatio Barbarossan alkupuolella Neuvostoliiton käyttämiä T-26:n ja BT-5:n tapaisia kevyitä panssarivaunuja vastaan. Niistä ei kuitenkaan ollut vastusta Itärintamalla käydyn sodan myöhemmässä vaiheessa kohdatuille T-34 vaunuille.
Isobretagnenajokoira

Isobretagnenajokoira ("grand fauve de Bretagne") on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Karvapeite oli lyhyt, tiheä ja karhea. Väritys oli yksivärinen vaalean kullanruskea ("fauve" eli fawn).
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu oli rohkea, sitkeä, kiivasluonteinen ja itsepäinen.
Alkuperä.
Isobretagnenajokoira oli vanha rotu, joka jalostettiin alun perin suden metsästykseen Luoteis-Ranskan lammaslaitumien alueilla. 1500-luvun alkupuolella Frans I omisti rodunedustajista koostuneen kuninkaallisen ajueen, ja myöhemmin samalla vuosisadalla Kaarle IX mainitsi rodun olleen yksi senajan tärkeimmistä ajokoirista. Kuitenkin 1800-luvun keskivaiheilla susikantojen romahduttua kuoli myös isobretagnenajokoira lähes sukupuuttoon. Vuonna 1873 löydettiin enää varmoja todisteita vain kolmesta osittain rodun perimää kantaneesta ajueesta.
Vaikutus nykyisiin rotuihin.
Ranskalaiset rodun ihailijat ehtivät ennen sukupuuttoa risteyttää sen briquet griffon vendéenin kanssa, jalostaen siitä samalla pienemmän version: griffon fauve de bretagnen.
Vitalijs Samoilovs

Vitalijs Samoilovs (s. 19. huhtikuuta 1962 Riika Latvian SNT, Neuvostoliitto) on neuvostoliittolainen, sittemmin latvialainen jääkiekkomaalivahti. Samoilovs pelasi Neuvostoliiton mestaruussarjaa Dinamo Riian ja Sokol Kievin joukkueissa ja Neuvostoliiton hajottua vielä yhden kauden Dinamo Riian joukkueessa Latvian jääkiekkoliigassa.
Samoilovs edusti Neuvostoliittoa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1982, joissa toimi joukkueensa ykkösmaalivahtina. Aikuisten tasolla Samoilovs oli mukana voittamassa maailmanmestaruushopeaa vuonna 1987 ja olympiakultaa 1988. Hän oli mukana myös Neuvostoliiton Canada Cup -joukkueessa 1988. Näissä turnauksissa hänen roolinsa oli olla varamaalivahtina, eikä hän päässyt varsinaisesti pelaamaan peliäkään.
Samoilovs lopetti ensimmäisen kerran uransa Sokol Kiovan joukkueessa kevääseen 1991. Yhden välivuoden jälkeen hän palasi itsenäistyneen Latvian liigaan Latvijas Zelts -joukkueen riveissä pelaten 24 ottelua. Kauden jälkeen hän lopetti uransa toistamiseen. Vielä tämän jälkeen hän toimi kaudella 1995–1996 Alianse Riga -joukkueen toisena maalivahtina.
Peliuransa jälkeen Samoilovs toimi HK Riga 2000 -joukkueen apuvalmentajana Latvian liigassa kaudella 2003–2004 ja hetken aikaa Metallurg Novokuznetskin maalivahtivalmentaja kauden 2007–2008 alussa. Pesti kuitenkin päättyi jo marraskuussa. Tämän ohessa hän toimi Latvian maajoukkueen maalivahtivalmentajana vuosina 2004–2007
Suomen Buddhalainen Unioni

Suomen Buddhalainen Unioni (lyh. SBU) on Suomessa toimiville buddhalaisille yhdistyksille tarkoitettu kattojärjestö. Unioni on rekisteröitynyt aatteellinen yhdistys ja sen kotipaikka on Helsinki. Suomessa toimii yhteensä noin 40 eri buddhalaista järjestöä, mutta osa niistä ei ole rekisteröityneitä.
Unionin tavoitteita ovat muun muassa buddhalaisten järjestöjen edustaminen sekä kansallisella että kansainvälisellä tasolla, helpottaa buddhalaisuuden harjoittamista Suomessa ja kasvattaa tietoisuutta buddhalaisuudesta sekä osallistua maailmankatsomuksia koskevaan julkiseen keskusteluun.
SBU:n puheenjohtaja on Irma Rinne.
Unioni on perustettu 9. toukokuuta 2009, ja sen toiminta-alue on koko Suomi. Sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Jukka Hakala. Unionin perustajajäseniksi mainitaan seuraavat yhdistykset:
Tammikuussa 2021 unionilla oli 12 jäsenjärjestöä:
SBU:n jäsenyys on avoin kaikille suomalaisille rekisteröityneille yhdistyksille, jotka ovat olleet aktiivisia vähintään kolme vuotta ja hyväksyvät uskonnon perusarvot. SBU on Euroopan Buddhalaisen Unionin jäsenjärjestö. SBU on myös suomalaisen uskontojen yhteistyöjärjestö Uskot-foorumin jäsenjärjestö. 
Opetushallitus on hyväksynyt buddhalaisuuden yhdeksi opetettavaksi vaihtoehdoksi lukion oppimäärässä sekä siihen kuuluvan opetussuunnitelman. SBU on laatinut buddhalaisen uskon mukaiset opetussuunnitelmat sekä yläasteelle että lukioon.
Panzerkampfwagen VII Löwe

Panzerkampfwagen VII Löwe (suom. "leijona") oli Natsi-Saksan suunniteltu superraskas panssarivaunu, jonka oli tarkoitus korvata Tiger-vaunu. Kruppin helmikuussa 1942 aloitettu projekti ei koskaan edennyt suunnitteluvaihetta pidemmälle, ja se hylättiin toukokuussa 1942. Vaunu päätettiin korvata Porschen Maus-vaunulla, mutta sitäkään ei lopulta valmistettu kuin kaksi prototyyppiä.
Superraskaiden vaunujen kehitysohjelma alkoi jo varhain vuonna 1941 vastauksena Neuvostoliiton suunnitelmille (KV-sarja). Marraskuussa 1941 määriteltiin, että uudessa vaunussa olisi 140 millimetrin etupanssari, 100 millimetrin sivupanssari ja sen massa olisi 90 tonnia. Voimanlähteenä olisi torpedoveneen Daimler-Benzin 1000 hevosvoiman moottori. Krupp määrättiin laatimaan suunnitelma vaunusta alkuvuodesta 1942. Suunnitelma perustui Kruppin aiempaan VK7001 (Tiger-Maus) -suunnitelmaan, joka kilpaili Porschen ensimmäisten Maus-suunnitelmien kanssa.
VK7201-suunnitelmaan kuului kaksi eri versiota, joita kutsuttiin epävirallisesti nimillä "Leichter Löwe" (kevyt leijona) and "Schwerer Löwe" (raskas leijona). Kaikkiaan vaunusta on kuusi eri suunnitelmaa: 
Schwerer Löwe hylättiin Mausin eduksi.
Suunnitelma elvytettiin vielä Tiger II:n suunnittelun aikaan eversti Fichtnerin ehdotuksesta. Tässä suunnitelmassa aseeksi olisi tullut 8,8 senttimetrin KwK L/71.
Valkoinenajokoira

Valkoinenajokoira ("chien blanc du roi") on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Valkoinenajokoira oli nimensä mukaisesti valkoinen, kookas ajokoira.
Alkuperä.
Rodun historia alkaa vuodesta 1470, jolloin köyhä poitoulainen tilanomistaja lahjoitti Ludvig XI:lle valkoisen Souillard-nimisen hubertuksenajokoiran. Siitä pidettiin niin paljon, että sitä päätettiin käyttää jalostukseen. Se periytti vahvasti valkoista väriä, ja vähitellen uudet pennut korvasivat kuninkaallisen ajueen aiemmat, muunväriset yksilöt. Vuonna 1500 Ludvig XII:n aikaan valkoisia koiria risteytettiin Greffier-nimisen italianseisojan kanssa, ja vuonna 1520 Frans I:n aikaan populaatioon risteytettiin puolestaan Miraud-nimistä isobretagnenajokoiraa. Vuonna 1560 Maria Stuart lähetti Ranskan silloiselle kuninkaalle Frans II:lle valkoisen Barraud-nimisen ajokoiran, jota käytettiin niin ikään rodun eteenpäin jalostamiseen. Aurinkokuningas Ludvig XIV:lla oli 100 valkoista ajokoiraa, mutta vanhetessaan hän ei enää pärjännyt niin nopeiden eläinten kanssa, minkä vuoksi hän risteytti niihin normandianajokoiraa.
Valkoinenajokoira oli varsin pitkään Ranskan kuninkaiden suosiossa, ja sitä käytettiin hirven metsästykseen. 1700-luvulla siihen tuli kuitenkin muutos: Ludvig XV vaihtoi pitkään vaalitun valkoisen rodun englanninkettukoira-risteytyksiin, ja pian sen jälkeen rotu kuoli sukupuuttoon.
Vaikutus nykyisiin rotuihin.
Valkoinenajokoira on vaikuttanut monien ranskalaisten rotujen jalostukseen, kuten vendéeniläisrodut (grand griffon vendéen, briquet griffon vendéen, grand basset griffon vendéen, petit basset griffon vendéen), billy ja porcelaine.
Egnar Holmström

Egnar Holmström (5. tammikuuta 1920 Närpiö – 18. huhtikuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori) ja kirkkomuusikko.
Holmström valmistui kanttori-urkuriksi 1941. Hän piti ensikonserttinsa 1943 ja opiskeltuaan laulua muun muassa Italiassa hän oli kiinnitettynä Berliinin Deutsche Staatsoperiin 1951–1953. Hän oli vierailevana esiintyjänä muun muassa Göteborgissa ja Oslossa ja oli 1950-luvulla esiintymiskiertueella useiden vuosien ajan Yhdysvalloissa. Holmström toimi vuodesta 1961 lähtien kanttorina Helsingin pohjoisessa ruotsalaisessa seurakunnassa.
Normandianajokoira

Normandianajokoira ("chien normand") on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Rodun väritys vaihteli suuresti, aina maidonvalkoisesta mustaan. Säkäkorkeus oli maksimissaan 76 cm.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu oli sitkeä, herkkävainuinen ja komeaääninen. Se oli kuitenkin vähemmän älykäs, hitaasti liikkuva ja aloitekyvytön. Ajueelta meni jopa 6–8 tuntia saada hirvi ajettua metsästäjän luokse.
Alkuperä.
Normandianajokoira kehittyi keskiajalla. Se polveutui suoraan hubertuksenajokoirasta tämän levittyä Ardenneilta Pohjois-Ranskaan. Vuonna 1763 rotu oli huomattavasti harvinaistunut Normandiassa, koska koiria risteytettiin pienempien ja nopeampien englantilaisten koirien kanssa. 1830-luvulla oli tiedossa enää vain yksi ajueellinen alkuperäisiä, puhdasrotuisia normandianajokoiria. 
Vaikutus nykyisiin rotuihin.
Rotu levisi 1000-luvulla Vilhelm Valloittajan mukana normannivalloituksen myötä Englantiin, missä siitä kehittyi sekä talbot hound että vihikoira. Vuonna 1875 ranskalainen asiantuntija totesikin normandianajokoiran kuolleen muutoin sukupuuttoon, paitsi että sen perimä eli Englannissa vihikoirien muodossa. Normandianajokoira oli myös toinen normand-poitevinin kantaroduista.
Agustina Bessa-Luís

Agustina Bessa-Luís (1922 Amarante, Portugali – 3. kesäkuuta 2019) oli portugalilainen kirjailija. Hänen maineensa syntyi teoksella "Sibila" (1954), joka kertoo Pohjois-Portugalin maaseutuaristokratiasta. Myöhemmissä teoksissa hän on käsitellyt vuoden 1974 vallankumousta ja kuninkaallisia.
Bessa-Luís sai vuonna 2004 Portugalin merkittävimmän kirjallisuuspalkinnon Camões-palkinnon.
Magick Brother

Magick Brother on progressiivisen rock-yhtye Gong esikoisalbumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Daevid Allen
The Documentary 2.5

The Documentary 2.5 on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti The Gamen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 16. lokakuuta 2015. Albumi kuuluu samaan projektiin kuin viikkoa aikaisemmin julkaistu "The Documentary 2" ja albumit julkaistiin myös yhdessä kokoelma-albumina.
Rafetus swinhoei

Rafetus swinhoei on äärimmäisen uhanalainen kilpikonnalaji, jota elää Kiinassa ja Vietnamissa. Lajista tiedetään olevan elossa vain kaksi yksilöä, molemmat koiraita. Lajin viimeinen naaras kuoli Vietnamissa vuonna 2023. Sen kerrottiin kuolleen Hanoijärvessä tuntemattomasta syystä.
Ulkonäkö ja koko.
"Rafetus swinhoei" on suurin makeanveden kilpikonnalaji, ja se voi kasvaa jopa 120 kilogramman painoiseksi sekä metrin pituiseksi ja 70 senttimetriä leveäksi. Laji on pehmeäkuorinen kilpikonna, eikä sillä ole kovaa kilpeä. "R. swinhoei" -lajin kilpi on nahkamaista ihoa.
Lajin tila.
"Rafetus swinhoei" on historiallisesti elänyt Punaisessajoessa Kiinassa ja Vietnamissa ja Jangtsessa Kiinassa sekä niitä ympäröivillä vesistöalueilla. Lajia tunnetaan enää kolme yksilöä, ja sen on sukupuuton partaalle saattanut metsästys ravinnoksi, perinnelääkkeiden valmistukseen ja lemmikiksi sekä elinalueiden tuhoutuminen.
Kolmesta tunnetusta "R. swinhoei" -yksilöstä kaksi elää villinä Đồng Mô -järvessä lähellä Vietnamin pääkaupunkia Hanoita ja yksi Kiinassa Suzhoun eläintarhassa. Đồng Mô -järvestä tunnettiin vain yksi koiras, kunnes vuonna 2020 löydettiin ja tunnistettiin naarasyksilö. Viimeisenä naaraana pidetty yksilö oli kuollut Suzhoussa huhtikuussa 2019, kun se oli ollut heräämässä anestesiasta. Se oli nukutettu, koska sitä oli yritetty keinosiementää. Eläintarhassa elänyttä koirasta ja naarasta oli yritetty saada luonnollisesti lisääntymään jo vuodesta 2008.
Taksonomia.
"Rafetus swinhoein" kuvasi alun perin John Edward Gray vuonna 1873 nimellä "Oscaria swinhoei". Tämän jälkeen lajia on usein pidetty "Pelodiscus sinensiksen" synonyyminä, mutta nykyään se luetaan yleensä "Rafetus"-sukuun yhdessä Lähi-idässä elävän "Rafetus euphraticus" -lajin kanssa. Toiset tutkijat luokittelevat sen alkuperäisen "Oscaria"-sukunsa ainoaksi lajiksi.
Hoàn Kiếm -järvessä eläviä "Rafetus"-suvun pehmeäkilpikonnia on useaan otteeseen ehdotettu omaksi lajikseen, joka on kuvattu nimillä "Rafetus leloii" ja "Rafetus vietnamensis". Painavia todisteita erottamiseksi "Rafetus swinhoeista" ei kuitenkaan ole, ja näitä nimiä pidetään tavallisesti "R. swinhoein" synonyymeinä. Hoàn Kiếm -järven viimeinen "Rafetus"-kilpikonna kuoli vuonna 2016.
Antalya Open

Antalya Open on Turkin Antalyassa järjestettävä ATP-kiertueeseen kuuluva tennisturnaus. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2017. Turnaus pelattiin kolmen vuoden ajan ruohokentillä. Vuonna 2020 turnausta ei järjestetty, vaan sen tilalle tuli Mallorcan ATP-turnaus, joka kuitenkin peruttiin. Vuonna 2021 Antalyan turnaus pelataan kovilla kentillä tammikuussa.