tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dallas Turner

Dallas Turner (s. 2. helmikuuta 2003 Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on tukimies. Turner edustaa NFL-joukkue Minnesota Vikingsia. Ennen NFL-uraansa hän edusti Alabaman yliopiston joukkuetta. Vikings varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 17. varausvuorolla .
Heinäkuussa 2024 Turner teki Vikingsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 15,76 miljoonan dollarin arvoisen tulokassopimuksen. Sopimus sisältää 8,28 miljoonan dollarin arvoisen allekirjoituspalkkion.
Turner on pelannut 19 NFL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa otteluissa hänellä on yhteensä 29 taklausta, seitsemän iskua pelinrakentajaan, neljä pelinrakentajan säkitystä, yksi puolustettu heitto ja yksi syötönkatko. Turner on pelannut yhden NFL:n pudotuspelien ottelun. Tässä ottelussa hänellä on yksi taklaus. Uran tilastot päivitetty kauden 2025 kolmannen peliviikon jälkeen 27. syyskuuta 2025.
Arqalyq

Arqalyq () on kaupunki Kazakstanin Qostanain alueella. Se sijaitsee Aqjarjoen varrella Kazakstanin kumpumaan luoteisosassa lähellä Turgain painannetta 465 kilometriä Qostanaista kaakkoon. Vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan Arqalyqin kaupunkipiirissä oli 39 210 asukasta.
Arqalyq on perustettu Turgain bauksiittiesiintymien hyödyntämisen yhteydessä vuonna 1956. Siitä tuli kaupunki vuonna 1965. Vuosina 1970–1986 ja 1991–1997 Arqalyq oli Turgain alueen hallinnollinen keskus. Sen asukkaista 80,0 prosenttia on kazakkeja, 10,1 prosenttia venäläisiä ja 3,0 prosenttia ukrainalaisia (vuonna 2025).
Kaupunki saavutti kehityksensä huipun 1980-luvulla. Bauksiittikaivoksen lisäksi siellä toimi myös elintarviketeollisuutta, keraaminen tehdas ja ompelimo. Kaivostoiminta supistui 1990-luvulla, teollisuus katosi lähes kokonaan, lähiöt autioituivat ja lämmön-, sähkön- ja vedenjakelussa oli katkoksia. Arqalyq nimettiin tiedotusvälineissä ”aavekaupungiksi” ja ”Kazakstanin Prypjatiksi”. Turgain bauksiittikaivoshallinto suljettiin lopulta vuonna 2019.
Vuonna 2025 kaupungissa arvioitiin olevan 36 000 asukasta, joista noin 10 000 asuu lähiseudun kylissä. Kaupungissa on alettu toteuttaa valtion rahoittamia infrastruktuurihankkeita ja huomiota on kiinnitetty myös maatalouden kehittämiseen.
Robin Roefs

Robin Roefs (s. 17. tammikuuta 2003 Heeswijk, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipeikaltaan maalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Sunderlandia.
Roefs pelasi NEC Nijmegenin juniorijoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa seuran edustusjoukkueessa hän pelasi Eredivisien ottelussa FC Utrechtia vastaan 23. syyskuuta 2023 tultuaan loukkaantuneen Jasper Cillessenin tilalle ottelun 31. minuutilla. Hän pelasi seuraavat kolme sarjaottelua ja kauden viidennen liigaottelunsa toukokuussa. KNVB-cupissa hän pelasi neljä ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi 32 Eredivisie-ottelua. Konferenssiliigassa hän pelasi yhden karsintakierroksen ottelun. Pelaamissaan 37 Eredivisie-ottelussa hän on päästänyt 47 maalia ja pitänyt vastustajan maaleitta 12 ottelussa.
Roefs siirtyi Englannin Valioliigan Sunderlandiin 10,5 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2025. Hän on 26. syyskuuta 2025 mennessä pelannut täyden ajan kauden kaikissa viidessä valioliigaottelussa. Hän on päästänyt neljä maalia ja jättänyt vastustajan ilman maalia kahdessa ottelussa.
Roefs on pelannut Alankomaiden ikäkausimaajoukkueissa. Hän pelasi kaikki viisi ottelua Alankomaiden selviydyttyä välieriin alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2025. Hänet nimettiin Alankomaiden A-maajoukkueeseen ensimmäisen kerran MM-karsintaotteluihin syyskuussa 2025, mutta hän ei saanut peliaikaa otteluissa.
Sammy Bossut

Sammy Andre Bossut (s. 11. elokuuta 1985 Tielt) on belgialainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi maalivahdin pelipaikalla. Hän on pituudeltaan 187-senttiometrinen.
Bossut edusti suurimman osan seuraurastaan Zulte Waregemia, jonka kanssa hän voitti Belgian cupin 2017. Hän pelasi yhden ottelun Belgian A-maajoukkueessa, ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan. Hänet valittiin joukkueen kokoonpanoon vuoden 2014 MM-kilpailuissa mutta ei päässyt kertaakaan vaihtopenkiltä kentälle.
William Cullen

William Cullen (15. huhtikuuta 1710 Hamilton – 5. helmikuuta 1790 Kirknewton) oli skotlantilainen lääkäri ja lääketieteen professori.
Cullen aloitti vuonna 1726 opiskelun Glasgow’n yliopistossa, jossa häntä opetti John Paisley. Hän opiskeli myös Edinburghin yliopistossa. Cullen sai lääketieteen tohtorin oppiarvon vuonna 1740 ja toimi Glasgow’ssa lääketieteen professorina vuodesta 1751. Hän työskenteli vuodesta 1755 Edinburghin yliopistossa ja pääsi lopulta sen ainoaksi lääketieteen professoriksi. Hänet valittiin Royal Society of Londonin jäseneksi vuonna 1777. Cullen kehitti tautiluokituksen, jossa sairaudet jaoteltiin neljään pääluokkaan: pyreksioihin, neurooseihin, kakeksioihin ja paikallisiin sairauksiin. Hän esitteli tämän havainnoittaviin oireisiin perustuneen järjestelmän teoksessa "Synopsis Nosologiae Methodicae" (1769).
Cullen oli suosittu luennoitsija ja yksi ensimmäisistä latinan sijaan englantia opetuskielenä käyttäneistä. Hänen oppikirjansa "First Lines of the Practice of Physic" (1777) otettiin laajalti käyttöön Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Cullenin johdolla opiskelivat muiden muassa Joseph Black, William Withering, John Brown ja Benjamin Rush.
1,2-dikloori-3-nitrobentseeni

1,2-dikloori-3-nitrobentseeni (C6H3NCl2O2) eli 2,3-dikloori-1-nitrobentseeni on kloorattu ja nitrattu aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lähtöaineena valmistettaessa esimerkiksi maatalouskemikaaleja.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa 1,2-dikloori-3-nitrobentseeni on keltaista tai väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen, mutta liukenee paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, bentseeniin ja kloroformiin. 1,2-dikloori-3-nitrobentseeni ärsyttää silmiä ja hengitysteitä.
1,2-dikloori-3-nitrobentseeniä valmistetaan nitraamalla o-diklooribentseeniä typpi- ja rikkihappojen seoksella. Reaktiossa muodostuu myös 1,2-dikloori-4-nitrobentseeniä.
1,2-dikloori-3-nitrobentseeniä käytetään valmistettaessa muita yhdisteitä, esimerkiksi maatalouskemikaalina käytettävää fenpikloniiliä.
Kari Tuunainen

Kari Tuunainen (10. tammikuuta 1943 Savonlinna – 3. marraskuuta 2005) oli erityispedagogiikan professori Joensuun yliopistossa.
Koulutus.
Tuunanen tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1962 ja valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1964. Hän valmistui kasvatustieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1966 ja lisensiaatiksi 1972. Hän valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1977 Joensuun yliopistosta.
Työura.
Tuunainen oli Jyväskylän yliopistossa assistentti 1966–1970 ja tilapäinen lehtori 1968–1969, Joensuun korkeakoulun ja myöhemmin yliopiston tilapäinen lehtori 1969–1970, lehtori 1970–1980, Suomen Akatemian nuorempi tutkija 1974–1975, erityispedagogiikan apulaisprofessori 1980–1990 ja professori 1990–2001.
Tuunainen toimi erityispedagogiikan laitoksen johtajana 1990–1994, kasvatustieteellisen tiedekunnan dekaanina 1986–1988 ja yliopiston toisena vararehtorina 1994–1998. 
Kirjallinen toiminta.
Tuunainen kirjoitti yksin tai yhdessä muiden kanssa yli 130 julkaisua. Suomenkielisiä kirjoja olivat "Kielelliset oppimisvaikeudet koulun alussa" (1977), "Erityispedagoginen tutkimus Suomessa" (toim. ) (1982), "Kenellä meistä onkaan oppimisvaikeuksia" (1985), "Erityiskasvatuksen kehitys Suomessa" (&amp; A Nevala) (1989), "Erityispedagogiikan metodologinen perusta" (&amp; S Moberg) (1989), "Sairas ja vammainen lapsi koulussa" (&amp; M Siimes) "Erityispedagogiikka tieteenä" (&amp; alii) (1993).
Perhe.
Tuunainen oli naimisissa vuodesta 1965 päiväkodinjohtaja Anna-Maija Beckerin kanssa (s. 1941). Hänellä on kolme lasta.
Kenneth Kitchen

Kenneth A. Kitchen (1932 Aberdeen – 6. helmikuuta 2025) oli brittiläinen muinaisen Lähi-idän ja Vanhan testamentin tutkija ja Liverpoolin yliopiston egyptologian emeritusprofessori.
Ura.
Kitchen opiskeli Liverpoolin yliopistossa, jossa hän pysyi koko akateemisen uransa. Hän työllistyi luennoitsijaksi ja nousi sittemmin professoriksi, minkä lisäksi hänet nimitettiin kunniatutkijaksi. Hän toimi myös Egypt Exploration Societyn varapuheenjohtajana. Kitchen tutki Vanhaa testamenttia ja muinaista Lähi-itää yleisesti, mutta erityisesti hän keskittyi Egyptiin. Hän oli johtavia Egyptin uuden valtakunnan ja kolmannen välikauden asiantuntijoita, ja hän vaikutti merkittävästi Egyptin kronologian tutkimuksessa.
Kitchen oli aktiivinen kirjoittaja. Hänen väitöskirjaansa perustuvasta julkaisusta "The Third Intermediate Period in Egypt, 1100–650 BC" tuli Egyptin kolmannen välikauden tutkimuksen perusteoksia. Niin ikään klassikoksi muodostui moniosainen "Ramesside Inscriptions" -kokoelma: yli 20 vuotta kestäneessä projektissa Kitchen julkaisi kaikki saatavilla olleet 19. ja 20. dynastioiden aikaiset egyptiläiset tekstit. Vanhan testamentin tulkitsemisessa Kitchen korosti kontekstuaalista lähestymistapaa, ja teoksessaan "On the Reliability of the Old Testament" hän argumentoi sen olevan historiallisesti luotettavampi kuin minimalistinen koulukunta antoi ymmärtää.
Ūlytau

Ūlytau () on matala vuoristo Kazakstanin kumpumaan lounaisosassa Kazakstanin Ūlytaun, Qarağandyn ja Qostanain alueilla. Sen pituus lounaasta koilliseen on 360 kilometriä ja keskiosan keskikorkeus 800–1 000 metriä. Korkeimmat kohdat ovat Ūlytau (1 133 metriä) ja Edıge (1 063 metriä) sekä eteläosassa Kışıtau (793 metriä).
Etupäässä liuskeesta, kvartsiitista, porfyyrista ja tuffista muodostunut vuoristo jakautuu neljään osaan. Pohjoisessa on Arğanaty, keskellä varsinainen Ūlytau ja etelässä Eskulin ja Qarsaqbai. Hyötykaivannaisiin kuuluvat rautamalmi, mangaani, monimetallit, ruskohiili ja harvinaiset metallit.
Vuorten sademäärä on 200–350 millimetriä. Niiltä saa alkunsa joukko pieniä, lähinnä keväällä virtaavia jokia, jotka kuuluvat Torğain ja Sarysun altaisiin. Rinteillä on aro- ja aavikkokasvillisuutta, niittyjä sekä paikoin poppeli- ja koivumetsiä.
Otfrid Foerster

Otfrid Foerster (9. marraskuuta 1873 Breslau – 15. kesäkuuta 1941) oli saksalainen neurologi ja professori.
Foerster opiskeli vuodesta 1892 lähtien lääketiedettä yliopistoissa Freiburgissa, Kielissä ja Breslaussa. Hän valmistui Breslausta vuonna 1896. Vuonna 1897 Foerster sai tohtorin arvon väitöstyöllään lavantaudista. Hänen kaikki myöhemmät tutkimuksensa liittyivät suoraan hermostoon. Carl Wernicken suosituksesta Foerster jatkoi opintojaan Pariisissa kahden vuoden ajan Jules Dejerinen, Pierre Marien ja Joseph Babinskin johdolla. Foerster toimi Pariisista palattuaan Wernicken avustajana psykiatrisella klinikalla Breslaussa. Hän perusti vuonna 1911 Saksan ensimmäisen neurologian laitoksen, jossa neurologia oli eritelty psykiatriasta omaksi erikoisalakseen. Foerster oli Breslaussa neurologian ja psykiatrian professori vuodesta 1921.
Foerster kehitti vuonna 1908 Foersterin operaation (ritsotomia) spastisuuden lievittämiseksi. Hän kartoitti yksityiskohtaisesti ihmisen aivokuorta ja tutki epilepsiaa. Myöhemmin tätä työtä jatkoi Wilder Penfield, joka opiskeli Foersterin johdolla puolen vuoden ajan. Foersterin muihin oppilaisiin kuuluivat Percival Bailey, Paul Bucy, Robert Wartenberg, Herbert McLean Evans ja Harold Leeming Sheehan. Foersterin kuuluisin potilas oli V. I. Lenin, jonka lääkärinä hän työskenteli asuessaan Venäjällä vuosina 1922–1924. Hän ihaili Leninin persoonallisuutta ja poliittisia saavutuksia. Hän osallistui Leninin ruumiinavaukseen ja suositteli poistettuja aivoja tutkimaan Oskar Vogtia. Tarkoitus oli paikantaa “nerouteen“ vaikuttavia hermosoluja. Foerster oli useita kertoja ehdokkaana Nobel-palkinnon saajaksi.
Foerster perusti vuonna 1934 neurologisen tutkimusinstituutin, joka myöhemmin nimettiin hänen mukaansa. Hän teki ensimmäiset elektrokortikografiset tutkimukset Hans Altenburgerin kanssa vuonna 1935. Foersterin työ oli hänen viimeisinä vuosinaan kuitenkin rajoitettua, koska hän oli toiminut Leninin palveluksessa ja koska hänen vaimollaan oli juutalainen tausta. Foerster sairasti vaimonsa Marthan tavoin tuberkuloosia. Pariskunta sai hoitoa Sveitsissä, mutta sekä Foerster että hänen vaimonsa kuolivat sairauteen. Vuonna 1953 Deutsche Gesellschaft für Neurochirurgie perusti Otfrid Foerster -palkinnon.
Paul N. Anderson

Paul N. Anderson (s. 17. toukokuuta 1956) on yhdysvaltalainen teologi. Tutkijana hän on erikoistunut Johanneksen evankeliumiin. Hän esittää sen itsenäisenä Jeesus-traditiona, ja hän on tutkinut sen kokoamista, yhteyttä toisiin traditioihin ja käytettävyyttä historiallisen Jeesuksen tutkimuksessa. Hän on kirjoittanut tutkimusaiheistaan tietokirjoja ja toiminut "John, Jesus, and History" -kirjasarjan toimittajana. Anderson väitteli tohtoriksi Glasgow’n yliopistossa. Hän on toiminut professorina Mainzin yliopistossa, George Foxin yliopistossa ja North-West Universityssä, minkä lisäksi hänellä on ollut vierailevan professorin tai muita virkoja muun muassa Yalen yliopistossa ja Princetonin teologisessa seminaarissa.
Aleksanterinkatu 36 A

Aleksanterinkatu 36 A on Helsingin Kluuvissa Aleksanterinkadun ja Fabianinkadun kulmassa sijaitseva toimistorakennus. Sen naapurina on osoitteessa 36 B Vanha Yhdyspankin talo, ja Fabianinkadun puolella Helsingin Pörssitalo.
Vuonna 1937 valmistuneen rakennuksen on suunnittelut Ole Gripenberg, joka vastasi myös viereisestä Pohjoismaiden Yhdyspankin pääkonttorista. Rakennuksessa on kuusi kerrosta ja sen kokonaisala on noin 3 800 neliömetriä. Alkujaan rakennuksen julkisivu oli rapattu, mutta vuosien 1964–1966 muutostöissä julkisivu päällystettiin klinkkerillä ja pronssilla. Muutostyöt suunnitteli Ole Gripenbergin poika Bertel Gripenberg. Sittemmin julkisivumateriaali on vaihtunut kokonaan metallliin.
Rakennuksesta on suora pääsy Kluuvin pysäköintihalliin. Vuonna 2025 rakennukseen muutti Nordean konttori viereisestä pankkirakennuksesta.
Nūra

Nūra () on Teñızjärveen laskeva joki Kazakstanin Qarağandyn ja Aqmolan alueilla. Sen pituus on 978 kilometriä, valuma-alue 60 800 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 369 kilometrin päässä joen suusta 19,5 kuutiometriä sekunnissa.
Nūra saa alkunsa Qarqaralyvuorten länsirinteiltä. Se virtaa matalien vuorten ja kukkuloiden sekä alajuoksullaan tasangon keskellä. Joki täyttyy etupäässä sulamisvesistä ja valtaosa sen virtauksesta tapahtuu keväällä. Tärkein sivujoki on Şerubainūra.
Nuran varrella on useita patoaltaita, ja sen taloudellinen merkitys on vesipulasta kärsivässä Keski-Kazakstanissa suuri. Joen suussa on Qorğaljynin luonnonpuisto.
Pohjoismaiden Yhdyspankin pääkonttori

Aleksanterinkatu 30–34 on Helsingin Aleksanterinkadun varrella sijaitseva toimistotalo, joka rakennettiin Pohjoismaiden Yhdyspankin pääkonttoriksi. Suurehko rakennus levittyy Unioninkadun ja Fabianinkadun puolille, ja se muodostaa Dromedaarin korttelin pohjoisosan. Rakennuksen suunnitteli Ole Gripenberg ja se valmistui vuonna 1936.
Rakennus edusti aikansa moderneinta talotekniikkaa, ja sen tieltä purettiin useita pienempiä taloja. Graniittinen ja jykevä pankkitalo näkyy Senaatintorin lounaiskulmassa ja poikkeaa jyrkästi ympäröivästä empiretyylistä.
Rakennuksen uusin peruskorjaus valmistui vuonna 2018. Nykyään rakennuksen omistaa Ilmarinen ja sitä vuokrataan usealle toimijalle. Nordea piti konttoriaan pankkitalossa vuoteen 2025 asti, kunnes se muutti viereiseen osoitteeseen Aleksanterinkatu 36 A.
Turgain laakio

Turgain laakio () on ylätasanko Kazakstanin luoteisosassa. Se rajoittuu lännessä Uralvuorten eteläosaan ja Mūğaljariin ja idässä Kazakstanin kumpumaahan. Laakion pituus pohjois-eteläsuunnassa on 630 kilometriä, leveys noin 300 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 200–300 metriä. Sen keskiosan läpi kulkee etelää kohti laajeneva Turgain painanne.
Laakion pohjoisosassa on matalia kukkuloita, harjuja ja matalia järvialtaita. Eteläosaa leikkaavat syvät painanteet. Tasangolla on veden uurtamia jokiuomia ja suolajärviä. Ilmasto on mantereinen ja kuiva. Pohjoisosa on suurelta osin pelloksi raivattua aroa ja eteläosa laidunmaana käytettyä puoliaavikkoa. Alueella on suuria rautamalmi-, bauksiitti- ja kivihiiliesiintymiä.
Charles Foix

Charles Foix (1. helmikuuta 1882 Salies-de-Béarn – 22. maaliskuuta 1927 Pariisi) oli ranskalainen neurologi.
Foix opiskeli vuodesta 1900 lääketiedettä Pariisissa. Hän aloitti uransa Pitié-Salpêtrièressa Gheorghe Marinescun ja Pierre Marien alaisuudessa. Foix sai vuonna 1910 tohtorin arvon väitöskirjalla aivoverisuonistosta. Hän teki myöhemmin merkittäviä julkaisuja aivoverisuonista ja niiden patologioista. Foix oli ensimmäisen maailmansodan aikana lääketieteellisissä tehtävissä Kreikassa.
Foix kuvasi Marie–Foix’n oireyhtymän Pierre Marien kanssa vuonna 1913. Théophile Alajouaninen kanssa hän kuvasi Foix–Alajouaninen oireyhtymän vuonna 1926. Lisäksi hän teki yhteistyötä muun muassa Pierre Hillemandin kanssa. Foix loi myös kirjallisen uran. Hänen tuotantoonsa kuuluu runoutta ja runsaasti näytelmiä. Kokemukset ensimmäisen maailmansodan ajalta vaikuttivat Foix’n kirjoituksiin. Foix kuoli leukemiaan.
(91133) 1998 HK151

(91133) 1998 HK151 on transneptuninen kohde, eli sen kiertorata yltää Neptunuksen kiertorataa kauemmaksi Auringosta. Se kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön päässä ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella sen läpimitta on todennäköisesti – . Kohde luokitellaan plutinoihin.
(91205) 1998 US43

(91205) 1998 US43 on transneptuninen kohde, eli sen kiertorata yltää Neptunuksen kiertorataa kauemmaksi Auringosta. Se kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön päässä ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella sen läpimitta on todennäköisesti – . Kohde luokitellaan plutinoihin.
5106 Mortensen

5106 Mortensen (1987 DJ) on suuri päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin .
5107 Laurenbacall

5107 Laurenbacall (1987 DS6) on suuri päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .
Asteroidi on nimetty yhdysvaltalaisen näyttelijän Lauren Bacallin (1924–2014) mukaan.
Lem (Skive)

Lem on taajama Skiven kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 457 asukasta vuoden 2025 alussa.
Lihme

Lihme on taajama Skiven kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 256 asukasta vuoden 2025 alussa.
Nederby

Nederby on taajama Skiven kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 534 asukasta vuoden 2025 alussa.
Oddense

Oddense on taajama Skiven kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 582 asukasta vuoden 2025 alussa.
Ramsing

Ramsing on taajama Skiven kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 327 asukasta vuoden 2025 alussa.
Roslev

Roslev on taajama Skiven kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 1 306 asukasta vuoden 2025 alussa.
Rødding (Skive)

Rødding on taajama Skiven kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 872 asukasta vuoden 2025 alussa.
Rønbjerg

Rønbjerg on taajama Skiven kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 315 asukasta vuoden 2025 alussa.
Selde

Selde on taajama Skiven kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 222 asukasta vuoden 2025 alussa.
Zugin joukkoampuminen

Zugin joukkoampuminen tapahtui torstaiaamuna 27. syyskuuta 2001 Zugissa Zugin kantoninparlamentissa Sveitsissä. Kuolleita oli 15 ja loukkaantuneita 18. Kuolleiden joukossa oli kolme kantoninhallituksen jäsentä sekä tekijä itse. Tekijä, 57-vuotias Friedrich Leibacher, oli pukeutunut poliiisiksi ja aseistautunut rynnäkkökiväärillä sekä pienemmillä käsiaseilla. Kahden ja puolen minuutin aikana hän ampui 90 laukausta ja räjäytti omatekoisen pommin. Lopuksi hän tappoi itsensä. Leibacherin motiivina pidettiin hänen kokemustaan epäoikeudenmukaisesta kohtelusta viranomaisten taholta. Joukkosurman jälkeen Sveitsin kantoninparlamenttien vartiointia lisättiin ja aselakeja kiristettiin.
Maltan kansalaisuus

Maltan kansalaisuus on laillinen suhde Maltan tasavallan ja yksityishenkilön välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Syntyperäisiä Maltan kansalaisia ovat henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toisella on maan kansalaisuus lapsen syntyessä riippumatta siitä, syntyykö lapsi Maltalla vai ulkomailla. Ius soli -periaatetta noudatettiin 21. syyskuuta 1964 – 31. heinäkuuta 1989, jolloin kaikki Maltan maaperällä syntyneet saivat maan kansalaisuuden. 
Maltan kansalaisen adoptoima alle 10-vuotias lapsi saa myös automaattisesti maan kansaisuuden, kun Maltan lain mukainen adoptioprosessi on suoritettu loppuun. 
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Hakemuksen perusteella Maltan kansalaisuus myönnetään henkilöille, jotka täyttävät seuraavat ehdot:
Maan maahanmuuttoviranomaiset myöntävät kansalaisuuden hakemuksen perusteella lähtökohtaisesti sellaisille henkilöille, joilla on maltalaisia sukujuuria, ovat asuneet maassa huomattavan pitkään tai joilla on Maltalla syntyneitä lapsia. Nämä eivät kuitenkaan ole viralliia vaatimuksia kansalaisuuden saamiseksi. Maltalla kotikunnan omaavat henkilöt, joilla on Maltalla syntynyt isoisä tai isoisoisä, voivat saada vapautuksen vaaditusta asumisajasta. Maltan kansalaisen kanssa naimissa oleva henkilö voi saada kansalaisuuden viisi vuotta kestäneen avioliiton jälkeen, mikäli pariskunta on edelleen naimisissa hakemuksen jättöhetkellä.
Henkilöt, joilla ei ole minkäänlaisia siteitä Maltaan, tarvitsevat kansalaisuushakemukseensa vähintään kaksi suosittelijaa, jotka eivät saa olla hakijan sukulaisia. Sen sijaan suosittelijaksi kelpaavat muun muassa Maltan parlamentin edustaja, paikallinen pappi, tuomari tai maltalainen upseeri (väh. kapteeeni). 
Aikaisemmin Maltan kansalaisuus oli mahdollista saada myös investointiohjelman kautta, mutta Euroopan unionin tuomioistuin päätti toukokuussa, että tällainen niin sanottu kultaisten passien myöntäminen on lainvastaista, koska katsoi sen olevan ennemminkin ostos kuin maahanmuuttoprosessi.
Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen.
Malta on sallinut kaksoiskansalaisuuden vuodesta 2000 lähtien. Maltan kansalaiset ovat automaattisesti myös Euroopan unionin kansalaisia.
Maltalaiset voivat oma-aloitteisesti luopua kansalaisuudestaan, mikäli heillä on jonkun toisen maan kansalaisuus. Maan ollessa sodassa kansalaisuudesta luopuminen vaatii lisäksi viranomaisten erikoisluvan. Hakemuksen perusteella kansalaisuutensa saaneet maltalaiset voivat menettää kansalaisuutensa, mikäli henkilö esimerkiksi osoittaa sanoillaan tai teoillaan epäuskollisuutta valtiolle tai valehdellut hakemuksessaan.
Arne Weise

Arne Georg Fredrik Weise (28. helmikuuta 1930 Malmö – 25. syyskuuta 2019) oli ruotsalainen televisiojuontaja. Hän aloitti uransa Sveriges Radiossa vuonna 1952 ja siirtyi Sveriges Televisioniin kymmenen vuotta myöhemmin tekemään nuortenohjelmia. Vuonna 1982 hänestä tuli SVT1:n luonto-ohjelmien päällikkö. Erityisesti Weise tunnettiin SVT:n jouluaaton lähetysten juontajana vuosina 1972–2002.
Drake London

Drake London (s. 24. heinäkuuta 2001 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. London edustaa NFL-joukkue Atlanta Falconsia. Ennen NFL-uraansa hän edusti Etelä-Carolinan yliopiston joukkuetta. Falcons varasi hänet ensimmäisellä kierroksella kahdeksannella varausvuorolla .
Kesäkuussa 2022 London teki Falconsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 21,534 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Sopimus sisälsi 12,841 miljoonan dollarin arvoisen allekirjoituspalkkion.
London on pelannut 53 NFL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hänellä on 257 kiinniottoa, 3 201 kiinniotoilla edettyä jaardia ja 15 kiinniotoilla tehtyä touchdownia. Hän on rähmännyt pallon neljä kertaa. Uran tilastot päivitetty kauden 2025 kolmannen peliiviikon jälkeen 27. syyskuuta 2025.
Josh McDowell

Josh McDowell (s. 17. elokuuta 1939 Union City, Michigan) on yhdysvaltalainen kristillinen apologeetta, evankelista ja kirjailija. McDowell on kirjoittanut ja ollut mukana kirjoittamassa 150 kirjaa, mukaan lukien teoksen "Evidence That Demands a Verdict", jonka "World Magazine" on nimennyt yhdeksi vaikutusvaltaisimmista kristillistä ajattelua käsittelevistä kirjoista viimeisten 50 vuoden aikana. Venäjä on palkinnut hänet kahdesti siellä vuosien varrella tekemästään humanitaarisesta työstä.
"Newsmax" nimesi McDowellin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Maltan ansioritarikunta

Maltan ansioritarikunta, virallisesti Kansallinen ansioritarikunta (, ), on maltalainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1990. 
Kunnianosoitusta jaetaan tunnustuksena erityisistä ansioista. Vain Maltan kansalaisia voidaan virallisesti nimittää ritarikuntaan; ulkomaalaiset saavat virallisesti vain kunnianimityksen. Uusista nimityksista vastaa Maltan presidentti. Ritarikunta on Maltan korkein mahdollinen kunnianosoitus. 
Ritarikunnassa on virallisesti neljä luokkaa (kunniaseuralainen, seuralainen, upseeri ja jäsen) ja sen nauha on sininen punaisella keskiraidalla: 
Kunniaseuralaisia saa olla kerrallaan vain kolme. Alemmille luokille on asetettu vuosikiintiö seuraavasti: 2 seuralaista, 3 upseeria ja 10 jäsentä.
Alcázar de Colón

Alcázar de Colón on Kristoffer Kolumbuksen poika Diego Kolumbuksen rakennuttama palatsi Santo Domingon siirtomaa-aikaisessa keskustassa Dominikaanisessa tasavallassa. Rakennus on valmistunut vuonna 1512 ja se palveli kahden vuosisadan ajan alueen espanjalaisten kuvernöörien asuntona. Myöhemmin rakennus jäi heitteille, mutta se kunnostettiin 1900-luvun puolella. Nykyisin se on museo ja osa Santo Domingon siirtomaakautisen osan Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta.
Historia.
Kristoffer Kolumbuksen poika Diego Kolumbus peri isänsä kuoltua tämän aatelisarvon ja hänet nimitettiin vuonna 1508 Espanjan Intioiden kuvernööriksi. Hän saapui Santo Domingoon keväällä 1509 ja syrjäytti Nicolás de Ovandon, joka kutsuttiin takaisin Espanjaan vastaamana syytöksiin raakuuksista intaaneja vastaan. Diego sai vuonna 1511 edelleen Intoiden varakuninkaan ("Virrey de las Indias") arvonimen. Diego alkoi sakennuttaa Alcázar de Colónia Ozamajoen varrelle ja rakennus valmistui vuonna 1512.
Diego asui Alcázar de Colónissa yhdessä vaimonsa María de Toledon kanssa. Diegon jälkeen sitä käyttivät häntä seuranneet alueen espanjalaiset kuvernöörit seuraavan kahden vuosisadan ajan, poislukien lyhyt tauko vuoden 1586 jälkeen, kun Francis Drake oli hyökännyt Santo Domingoon ja ryöstänyt samalla Alcázar de Colónin. 1700-luvulla rakennus oli jäänyt heitteille ja se hylättiin kokonaan. Palatsista tuli yksi monista Santo Domingon siirtomaakautisista raunioista. Rakennus ei kuitenkaan tuhoutunut kokonaan vahvojen seiniensä ansiosta. Se säästyi esimerkiksi muusta Santo Domingosta poiketen tuholta hurrikaani San Zenón iskiessä Santo Domingoon vuonna 1930. Dominikaanisen tasavallan diktaattori Rafael Trujillon kaudella palatsia alettiin korjata ja siitä kaavailtiin matkailunähtävyyttä. 1930-luvulla alettiin kunnostaa palatsin ympäristöä ja lopulta 1950-luvulla itse päärakennusta. Jälleenrakennetusta palatsista tuli noni puolet alkuperäistä pienempi. 
Kunnostetun palatsin avajaiset pidettiin Kolumbuksen päivänä vuonna 1957. Nykyisin Alcázar de Colón on yksi maan vierailluimmista museoista. Santo Domingon vanha siirtomaakautinen keskusta on nykyisin osa Unescon maailmanperintöluetteloa.
Saryesık Atyrau

Saryesık Atyrau () on hiekka-aavikko Kazakstanin Almatyn ja Jetısun alueilla. Se sijaitsee Balqaşjärven eteläpuolella Ili- ja Qarataljokien välissä. Tasankomaisen alueen pinta-ala noin 40 000 neliökilometriä.
Muinaiselle suistoalueelle syntynyttä aavikkoa hallitsevat etelä-pohjoissuuntaiset hiekkakummut ja -harjanteet. Niiden välissä on suola- ja savimaata ja alueen reunoilla liikkuvia hiekkadyynejä. Tasangon länsiosaa halkovat Ilin kuivuneet jokiuomat. Pohjavesi on 2–80 metrin syvyydessä.
Hiekkakummuilla kasvaa muun muassa valkosaksaulia ja tatarkasveja, suolasyvänteissä maltsoja ja otakilokkeja ja pohjaveden lähellä suolapensaita ja tamariskeja. Aluetta käytetään karjan talvilaitumena. Reittinä pohjoisen Kazakstanin kumpumaalta toimii Balqaşin makeavetiseen ja suolaiseen osaan jakava Saryesıkin niemi.
Howard Ahmanson

Howard Fieldstad Ahmanson Jr. (s. 3. helmikuuta 1950 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kristillinen hyväntekijä ja kirjailija. Ahmansonin julkinen toiminta keskittyy kohtuuhintaista asumista, maankäyttöä ja pakkolunastusta sekä elämään liittyviin eettisten kysymysten tietoisuuden ja politiikan edistämiseen.
Ahmanson on valmistunut Occidental Collegesta ja hänellä on kielitieteen maisterin tutkinto Texasin yliopistosta Arlingtonissa. Ahmanson toimii isänsä 1950-luvulla perustaman Ahmanson-säätiön hallituksen jäsenenä ja jakaa apurahojaan yksityisen hyväntekeväisyysjärjestö Fieldstead and Companyn kautta, joka perustettiin vuonna 1979.
1970-luvulla hänestä tuli R. J. Rushdoonyn oppilas. Hän oli keskeisessä roolissa konservatiivisen intellektuellin Marvin Olaskyn uran käynnistämisessä.
Hän kärsii Touretten oireyhtymästä. Vuonna 1986 hän meni naimisiin toimittaja Roberta Greenin kanssa. Suurin osa hänen julkisista lausunnoistaan ​​tulee hänen vaimonsa Robertan kautta. "Newsmax" nimesi Ahmansonit 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Ahmansonien rahoittajapariskunta on rahoittanut uskonnollisia projekteja, kuten älykkään suunnittelun tutkimusta, monia kristillisiä korkeakouluja ja muita merkittäviä kristillisiä järjestöjä. Ahmansonin jakamat apurahat ovat keskittyneet avustus- ja kehitystyöhön, uskonnonvapauskysymyksiin sekä kulttuurikysymyksiin taiteen, koulutuksen ja politiikan saralla. Ahmansonin rahoittamien projektien joukossa oli Kalifornian lakiesitys 8, osavaltion perustuslain lisäys, jolla lopetettiin samaa sukupuolta olevien avioliitto.
Loren Cunningham

Loren Cunningham (30. kesäkuuta 1935 – 6. lokakuuta 2023) oli yhdysvaltalainen lähetystyöntekijä ja kristillisen lähetysjärjestön Youth With A Missionin (YWAM) perustaja. Hän perusti YWAMin vuonna 1960 vaimonsa Darlene Cunninghamiin kanssa.
Cunningham syntyi vuonna 1935 Kaliforniassa pappissukuun. Hän avioitui Darlene Scratchin kanssa vuonna 1963. Loren suoritti kolme kandidaatin tutkintoa, koulutushallinnon maisterin tutkinnon. Hänelle myönnettiin myös kolme kunniatohtorin arvonimeä.
Cunningham kirjoitti kuusi kirjaa, joista "Is That Really You, God?" on käännetty yli 150 kielelle.
"Newsmax" nimesi Cunninghamin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Anne Graham Lotz

Anne Graham Lotz (s. 21. toukokuuta 1948 Asheville, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen protestanttinen evankelista ja kirjailija, joka on tunnettu erityisesti kristillisestä opetustyöstään ja AnGeL Ministries -järjestön perustamisesta. Hän on evankelista Billy Grahamin ja hänen vaimonsa Ruth Grahamin toinen tytär.
Anne Graham Lotz on kirjoittanut 11 kirjaa, joista tunnetuin on "Just Give Me Jesus". Graham Lotz on perustanut suosittuja naisille suunnattuja herätystilaisuuksia, joita pidetään areenoilla ja jotka vetävät puoleensa suurta yleisöä.
"Newsmax" nimesi Graham Lotzin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
ROP (täsmennyssivu)

ROP tai Rop voi tarkoittaa seuraavia:
Samuel Rodriguez

Samuel Rodriguez (s. 29. syyskuuta 1969) on yhdysvaltalainen evankelista ja johtaja, joka toimii "National Hispanic Christian Leadership Conference"-järjestön (NHCLC) puheenjohtajana, joka on maailman suurin latinalaisamerikkalainen kristillinen organisaatio.
Rodriguez toimii New Creation Worship Center-kirkon johtavana pastorina ja hän on NHCLC:n perustaja ja puheenjohtaja. Rodriguez on kirjoittanut useita kirjoja ja tuottanut kolme elokuvaa. Hän on myös "TBN Salsan", Trinity Broadcasting Networkin omistaman amerikkalaisen kristillisen lähetysverkon, toinen perustaja.
Rodriguez on neuvonut presidenttejä Bushia, Obamaa ja Trumpia ja konsultoi usein kongressia maahanmuutosta, rikosoikeusjärjestelmän uudistuksesta, uskonnonvapaudesta ja elämän puolesta puhuvista kysymyksistä.
"Time"-lehti nimesi Rodriguezin vuonna 2013 100 vaikutusvaltaisimman johtajan joukkoon. "Newsmax" nimesi Rodriguezin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017. Rodriguezille on myönnetty myös kongressin rotujen tasa-arvon puolesta annettava Martin Luther King Jr. -johtajuuspalkinto.
ROP (tietotekniikka)

ROP () on tietoturvahyökkäystekniikka, joka pyrkii hyödyntämään ohjelmassa olevia pätkiä hyökkäämiseen. Hyökkääjä pyrkii ohjaamaan ohjelman suoritusta päästäkseen suorittamaan omaa koodiaan kohdejärjestelmässä. ROP on kehittyneempi versio pinon ylikirjoittamiseen tähtäävästä menetelmästä ("stack smashing"). Hyökkääjä analysoi kohdejärjestelmässä ajettavia ohjelmia ja etsii hyödynnettäviä paikkoja, joissa on tyypillisesti aliohjelmasta paluu. Nämä ovat tavallisia ja sallittuja ohjelmakohtia, joita hyökkääjä yhdistelee ketjuina. Koska hyödynnettävät pätkät ("gadget") ovat sallittua koodia niiden erottaminen mahdollisesta haittaohjelmasta on vaikeaa. Aliohjelmien kutsuille annettavat parametrit ovat tyypillisesti olleet sijoitettuna ohjelman pinoon, mutta 64-bittisten järjestelmien kutsukäytännöissä tiedot usein sijoitetaan rekistereihin, joka vaikeuttaa hyökkäyksen muodostamista.
Esimerkki hyödynnettävästä ohjelmakohdasta on tavallinen kahden luvun yhteenlasku ja aliohjelmasta paluu:
ADD x0, x1, x2
RET
ROP-tekniikkaa vastaan on kehitetty muun muassa ASLR-tekniikka ja Stack Smashing Protection (SSP). Varjopino ("shadow stack") on kopio paluuosoitteista, johon paluuosoitteita verrataan aliohjelmasta palattaessa. Jos varsinaisen pinon ja varjopinon sisältämät paluuosoitteet eivät täsmää järjestelmä nostaa virheen.
Raimo Sulkava

Raimo Sulkava (s. 9. lokakuuta 1947) on suomalainen neurologi ja geriatri. Hän on Itä-Suomen yliopiston geriatrian emeritusprofessori.
Sulkava valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1974. Hän hän väitteli tohtoriksi vuonna 1983. Väitöstyön aihe oli Alzheimerin tauti. Sulkava sai erikoislääkärin pätevyydet neurologiassa vuonna 1980 ja geriatriassa vuonna 1985. Hän sai neurologian dosentin arvon vuonna 1985. Sulkava on tutkijana ollut kiinnostunut varsinkin Alzheimerin taudista. Hän on tutkinut myös muistihäiriöistä kärsivien potilaiden käytöshäiriöitä ja niiden lääkkeetöntä hoitoa. Tutkijana työskentelyn ohella Sulkava on toiminut kliinikkona ja pitänyt vastaanottoa muistihäiriöitä sairastaville.
Sulkava oli mukana perustamassa Alzheimer-keskusliittoa (myöhemmin Muistiliitto).
Chuck Swindoll

Charles Rozell Swindoll (s. 18. lokakuuta 1934 El Campo, Texas) on yhdysvaltalainen evankelinen pastori, kirjailija, kouluttaja ja radiopuhuja. Hän on tunnettu erityisesti "Insight for Living" -radiolähetyksestään, joita on lähetetty yli 2 000 asemalla ympäri maailmaa ja 15 kielellä. Hän on myös kirjoittanut kymmeniä kirjoja kristillisestä elämästä.
Swindoll on Fricossa toimivat Stonebriar Community Churchin perustajapastori. Swindoll on lähettänyt "Insight for Living"-lähetysohjelmaa vuodesta 1979 lähtien. Swindoll on toiminut myös Dallasin teologisen seminaarin presidenttinä ja on nykyisin seminaarin emerituskansleri.
"Newsmax" nimesi Swindollin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Aleksanterinkatu 48

Aleksanterinkatu 48 on Helsingin Kluuvissa Aleksanterinkadun varrella sijaitseva yhdeksänkerroksinen toimisto- ja liikerakennus. Rakennuksen on suunnitellut Kurt Simberg ja se valmistui vuonna 1958.
Tontilla sijaitsi aiemmin nelikerroksinen niin sanottu Andsténin talo. Sen omistaja Sigrid Juséliuksen säätiö päätti vuonna 1954 purkaa talon ja korvata sen tehokkaammalla ja korkeammalla rakennuksella. Uusi rakennus tunnettiin toisinaan myös Kuusisen talona, sillä siinä sijaitsi Kalle Kuusisen tavaratalo.
Rakennus peruskorjattiin vuonna 2009. Katutason liiketiloja laajennettiin sisäpihalle päin.
Satu Mustjoki

Satu Mustjoki suomalainen hematologi ja kliinisen kemian erikoislääkäri (LL, LT), joka toimii Helsingin yliopiston translationaalisen hematologian professorina (2017–) ja tutkimusjohtajana. Hän on tutkimusryhmineen tutkinut esimerkiksi leukemian eli veren valkosolujen syövän mekanismeja ja kehittänyt uudenlaista hoitotapaa tähän sairauteen.
Mustjoki opiskeli Helsingin yliopistossa lääkäriksi (LL 1997) ja edelleen lääketieteen tohtoriksi (LT 2001). Hän sai kliinisen kemian erikoislääkärin pätevyyden laboratoriohematologiasta (2008) ja Helsingin yliopiston kokeellisen hematologian dosentuurin (2011).
Mustjoen johtama tutkimusryhmä on saanut runsaasti apurahoja tutkimushankkeisiinsa, mukaan luettuna 2,04 miljoonaa euron suuruisen Euroopan tutkimusneuvoston ERC Consolidator Grant -rahoituksen (2015).
Mustjoen saamiin tunnustuksiin lukeutuvat muun muassa Academia Europaean jäsenyys (2024), Suomalaisen Tiedeakatemian jäsenyys (2025), Medix-palkinto (2024, Suomi) ja Rowley-palkinto (2025, Britannia).
Jaap Kunst

Jaap Kunst (12. elokuuta 1891 Groningen – 7. joulukuuta 1960 Amsterdam) oli alankomaalainen musiikintutkija, joka oli yksi nykyaikaisen etnomusikologian perustajista.
Kunst aloitti varhain viulunsoiton. Hän sai vuonna 1917 oppiarvon oikeustieteessä Groningenin yliopistosta ja työskenteli parin vuoden ajan pankki- ja lakialoilla. Tämän jälkeen Kunst liittyi jousitrioon, joka kiersi esiintymässä Alankomaiden Itä-Intiassa. Hän oli 1930-luvun puoleenväliin saakka Jaavalla, jossa hän keräsi ja tutki perinnemusiikkia. Kunst erikoistui jaavalaiseen gamelaniin. Hän kehittyi indonesialaisen musiikin asiantuntijaksi ja pääsi musiikkitieteilijänä Alankomaiden hallituksen palvelukseen vuonna 1930. Hän keräsi kenttämatkoillaan soittimia, äänitteitä, kirjoja ja valokuvia.
Kunst palasi Alankomaihin vuonna 1934 ja kiersi Euroopassa pitämässä luentoja. Hän luennoi myös Yhdysvalloissa. Kunst oli vuodesta 1936 Koninklijk Instituut voor de Tropenin kuraattori Amsterdamissa. Hän liittyi Amsterdamin yliopiston henkilökuntaan vuonna 1942. Kunst loi laajan kirjallisen tuotannon, johon kuuluu nykyaikaisen etnomusikologian perusteos "Ethnomusicology" (1950). Hän otti itse käyttöön etnomusikologia-nimityksen. Hän käytti kuitenkin alun perin rotuopillista määrittelyä, jossa etnomusikologisen tutkimuksen kohteiksi nimettiin “pääasiassa kaikkien ei-eurooppalaisten väestöjen, sisältäen sekä niin sanotut primitiiviset ihmiset että sivistyneet itäiset kansat” musiikki ja soittimet. Länsimaisen populaarimusiikinkaan tutkimus ei Kunstin näkemyksen mukaan kuulunut etnomusikologisen tutkimuksen piiriin.
Phil Robertson

Phil Alexander Robertson (24. huhtikuuta 1946 – 25. toukokuuta 2025) oli yhdysvaltalainen metsästäjä, liikemies ja televisiohahmo. Robertson oli tunnettu erityisesti Duck Commander -yrityksen perustajana, joka valmistaa metsästystarvikkeita. Hänet tunnettiin myös tosi-tv-sarjasta "Duck Dynasty", joka seurasi hänen perheensä elämää ja liiketoimintaa.&gt;
Robertson on puhunut avoimesti kristillisestä uskostaan ​​ja hänellä oli työn alla toinen tv-ohjelma poliittisen korrektiuden vaaroista.
"Newsmax" nimesi Robertsonin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Eve Kosofsky Sedgwick

Eve Kosofsky Sedgwick (2. toukokuuta 1950 Dayton, Ohio – 12. huhtikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen kirjailija, kirjallisuusteoreetikko ja queer-tutkija. Hän oli yksi queer-teorian alkuperäisistä kehittäjistä.
Sedgwick opiskeli englannin kieltä Cornellin yliopistossa. Hän jatkoi opintojaan Yalen yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1975. Sedgwick opetti Bostonin yliopistossa vuosina 1981–1983 ja Amherst Collegessa vuosina 1984–1988. Tämän jälkeen hän työskenteli vuosikymmenen ajan Duke Universityn seksuaalisuuden tutkimuksen laitoksella. Vuodesta 1998 lähtien Sedgwick opetti New Yorkin kaupunginyliopistossa. Hänen ensimmäinen kirjansa oli "Between Men: English Literature and Male Homosocial Desire" (1985). Hänen teoksensa "Epistemology of the Closet" (1990) on muiden muassa Judith Butlerin mukaan yksi queer-teorian tutkimusalana perustaneista teksteistä.
Sedgwickin myöhempien teosten joukossa ovat esseekokoelma "Tendencies" (1993) ja runokokoelma "Fat Art, Thin Art" (1995). Sedgwick oli vuodesta 1969 naimisissa Hal Sedgwickin kanssa. Hän oli buddhalainen. Hän kuoli 58-vuotiaana rintasyöpään. Sairaus oli todettu hänellä ensimmäisen kerran jo 1990-luvun alussa.
Francis B. Nyamnjoh

Francis Beng Nyamnjoh (s. 1961 Bum) on kamerunilainen sosiaaliantropologi ja kirjailija.
Nyamnjoh sai humanististen tieteiden kandidaatin ja maisterin arvot Yaoundén yliopistosta. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Leicesterin yliopistosta vuonna 1990. Nyamnjoh johti sosiologian ja antropologian laitosta Buean yliopistossa Kamerunissa. Lokakuussa 1999 hän siirtyi Botswanaan, jossa hän alkoi luennoida sosiologian laitoksella Botswanan yliopistossa Gaboronessa. Nyamnjoh toimi Council for the Development of Social Science Research in African julkaisupäällikkönä vuosina 2003–2009. Vuonna 2009 hänestä tuli Kapkaupungin yliopiston sosiaaliantropologian professori.
Nyamnjoh on saanut urallaan useita palkintoja ja tunnustuksia. Hänet valittiin jäseneksi Kamerunin tiedeakatemiaan vuonna 2011, Afrikan tiedeakatemiaan vuonna 2014 ja Etelä-Afrikan tiedeakatemiaan vuonna 2016. Hänestä tuli British Academyn kansainvälinen jäsen vuonna 2024. Nyamnjoh on lukuisten tieteellisten julkaisujensa lisäksi kirjoittanut romaaneja ja näytelmäkirjallisuutta.
Miia Lindström (eläinlääkäri)

Miia K. Lindström (s. 1972 Helsinki) on suomalainen eläinlääkäri, joka työskentelee Helsingin yliopistossa maidon teollisen hygienian professorina. 
Lindström opiskeli eläinlääkäriksi (ELL, ELT) Helsingin yliopistossa professori Hannu Korkealan johtamassa laboratoriossa perehtyen "Clostridium botulinum" -bakteerin ominaisuuksiin. Hänen artikkeliväitöskirjan muotoinen tutkimuksensa (2003) oli otsikoitu "Diagnostics of Clostridium botulinum and thermal control of nonproteolytic C. botulinum in refrigerated processed foods". Postdoc-opintoja hän jatkoi Britannian Norwichissä sijaitsevassa Institute of Food Research -tutkimuslaitoksessa. 
Lindström johtaa botuliinia ja sen vasta-aineita ja testausmenetelmiä tutkivaa laboratoriota. Luonnossa esiintyvä "Clostridium botulinum" -bakteeri tuottaa itiöitä, jotka voivat levitä myös elintarvikkeisiin. Esimerkiksi lämpimässä säilytetty ja valmistusvaiheessa vajaasti kypsennetty ruoka voi aiheuttaa lihaksia halvaannuttavan myrkytystilan, joka voi vakavimmillaan johtaa kuolemaan. Tutkimusryhmän toinen keskeinen aihepiiri liittyy "Listeria monocytogenes" -bakteeriin ja sen aiheuttamaan listerioosiin. Lindström on muistuttanut, että raakamaidon käyttämiseen liittyy terveysriskejä, joten riskiryhmiin kuuluvien käyttämä tai riskiryhmiin kuuluville tarjottava raakamaito tulisi ehdottomasti kuumentaa tautibakteerien tuhoamiseksi. Osa terveysriskeistä voi olla hengenvaaraa aiheuttavia.
Lindströmin johtama tutkimusryhmä on voittanut esimerkiksi kahden miljoonan euron Euroopan tutkimusneuvoston ERC Consolidator Grant -rahoituksen (2015).
Slovakian kansallispankki

Slovakian kansallispankki (, NBS) on Slovakian kansallinen keskuspankki eurojärjestelmässä. Se oli Slovakian keskuspankki vuosina 1993–2008 ja laski liikkeeseen korunan. Vuodesta 2014 lähtien se on ollut Slovakian kansallinen toimivaltainen viranomainen Euroopan pankkivalvonnassa.
Se perustettiin 1. tammikuuta 1993 Tšekkoslovakian valtionpankin jakamisesta osana Tšekkoslovakian hajoamisprosessia yhdessä Tšekin kansallispankin kanssa. 
Slovakian hallituksen valtuuttama pankki edustaa Slovakiaa kansainvälisissä rahoituslaitoksissa ja kansainvälisillä rahamarkkinoilla tehtävissä transaktioissa, jotka liittyvät rahapolitiikan toteuttamiseen.
Historia.
Se on itsenäinen instituutio, jonka päätavoitteena on ylläpitää hintavakautta. Pankki perustettiin 1. tammikuuta 1993 yhdessä Tšekin kansallispankin kanssa Tšekkoslovakian valtionpankin osastoksi.
1. kesäkuuta 2019 lähtien Slovakian kansallispankin pääjohtajana on toiminut Peter Kažimír. Slovakian presidentti nimitti hänet pääjohtajaksi 1. tammikuuta 2010.
Pääkonttori.
Slovakian kansallispankin pääkonttori avattiin 23. toukokuuta 2002 Bratislavassa, Slovakian pääkaupungissa. Se on 111,6 metriä korkea ja 33 kerrosta käsittävä, ja se on yksi Bratislavan korkeimmista rakennuksista.
Erkki Korpimäki

Erkki Matti Tapani Korpimäki (s. 10. tammikuuta 1952 Kauhava) on suomalainen eläintieteilijä ja emeritusprofessori.
Korpimäki syntyi maanviljelijä Kustaa Vihtori Korpimäen ja Eeva Katariina Pohjolan perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi Kauhavan yhteiskoulusta 1971 ja valmistui Oulun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1977 ja lisensiaatiksi 1980 ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1981. 
Korpimäki oli "Oulun ylioppilaslehden" toimitussihteeri ja päätoimittaja 1975–1976, tuntiopettaja Kauhavalla 1978, "Ilkan" erikoistoimittaja 1979–1981 sekä biologian ja maantieteen lehtori Kuortaneella 1981–1982 ja Nurmossa 1982–1985. 
Suomen Akatemian tutkijana Korpimäki toimi 1986 ja 1989–1995 ja Oulun yliopiston eläintieteen professorina (virkavapaalla) 1996–1999. Hän oli siellä myös lintuekologian dosentti 1986–1996. Turun yliopistossa Korpimäki oli eläintieteen yliassistentti 1991–1995 ja ma. professori 1995–1999, eläinekologian dosentti 1991–1999 ja eläintieteen, sittemmin ekologian, professori 1999–2020. Hän on ollut lisäksi vieraileva tutkija Kanadassa ja Australiassa. Korpimäki, joka tunnetaan muun muassa pöllöjen tutkijana, on tutkimusten ohella julkaissut ja ollut toimittamassa useita tietoteoksia.
Korpimäki

Korpimäki on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Bernhard Hahl

Bernhard Abraham Hahl (20. marraskuuta 1873 Turku – 28. syyskuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja Vaasan puuvillatehtaan toimitusjohtaja.
Bernhard Hahlin vanhemmat olivat Turun kaupunginlääkäri Berndt Gustaf Hahl (1825-1912) ja Alexandra Kumlin (k. 1928). Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta 1893 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1898 ja filosofian maisteriksi 1900. Hän suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1897. Hahl perehtyi erityisesti kutomateolllisuuteen harjoittaen opintoja Saksassa ja Englannissa. Hän kävi Saksassa Mühlhausenin teoreettisen ja käytännöllisen kehruu- ja kutomakoulun ("Theoretische und praktische Spinn- &amp; Weberschule"). jonka jälkeen hän jatkoi vielä opintojaan Englannissa ja kotimaassa vuoteen 1901.
Hahl tuli Antskogin verkatehtaan isännöitsijäksi vuonna 1902. Hän oli sitten Vaasan puuvillatehtaan toimitusjohtajana vuodesta 1906 alkaen. Hahl kuului Seinäjoella toimineen, vuonna 1919 perustetun Pohjanmaan Verkatehdas Oy:n johtokuntaan sekä Vaasan Sähköyhtiön ja Vaasan Polttoturveyhtiön johtokuntiin. Ins. Hän oli Vaasan kauppakamarin työvaliokunnan jäsen, Suomen Teollisuudenharjoittajain paloapuyhdistyksen hallintoneuvoston jäsen ja 9 vuoden ajan Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen. Hahl toimi Vaasan vesijohtokomitean puheenjohtajana 1913–1916. 
Bernhard Hahl oli naimisissa vuodesta 1913 Maria Hubertine Artmannin kanssa. Hahlin velipuoli oli professori ja Berliinissä toiminut yksityishammaslääkäri Gösta Hahl (1861–1920) ja veli kätilöopiston ylilääkäri, professori Carl Hahl (1872–1956). Bernhard Hahl kuoli 51-vuotiaana vaikean sairauden jälkeen Eiran sairaalassa Helsingissä syyskuun lopulla 1925.