tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Louise Weaver

Louise Weaver (s. 1966 Mansfield Victoria, Australia) on australialainen Melbournessa asuva kuvataiteilija. Hän on tehnyt suurikokoisia eläinteemaisia veistosinstallaatioita.
Weaver suoritti RMIT-yliopistossa Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1988 ja Master of Artsin maalauksessa vuonna 1996.&lt;ref name="https://darrenknightgallery.com/assets/File-Items/WEAVER-v8.pdf"&gt;Darren Knight gallery: Louise Weaver Full biography. Pdf. Viitattu 12.3.2023.&lt;/ref&gt;
Weaverin teoksia on muun muassa British Museumin ja Australian kansallisgallerian kokoelmissa. Hän sai Cicely and Colin Rigg Contemporary Design Award -palkinnon vuonna 2003 tekstiiliteoksistaan.
Kateryna Stupnytska

Kateryna Viktorivna Stupnytska (; 11. huhtikuuta 1996 – 12. maaliskuuta 2022) oli ukrainalainen sotilas, joka kaatui maaliskuussa 2022 Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan. Hänelle myönnettiin postuumisti Ukrainan sankarin arvonimi.
Stupnytska syntyi Zaliznytsjan kylässä Rivnen alueella. Hän valmistui vuonna 2015 Dubnon lääketieteellisestä oppilaitoksesta ja työskenteli Danytšivin kylässä päivystyspoliklinikalla. Vuodesta 2016 lähtien hän toimi kouluttajana 14. erillisen mekanisoidun prikaatin 3. mekanisoidussa pataljoonassa kouluttajana Volodymyrissä ja osallistui lääkintämiehenä taisteluihin itä-Ukrainan sodassa.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Stupnytska toimi lääkintämiehenä Kiovan alueella sijaitsevan Makarivin vapautuksessa. Hän kaatui 10. maaliskuuta venäläisohjuksen osuttua kenttäsairaalana toimineeseen rakennukseen, jossa hän oli. 19. maaliskuuta hänelle myönnettiin postuumisti Ukrainan sankarin arvonimi. Hänet haudattiin 12. maaliskuuta kotikyläänsä.
Gladys West

Gladys West (alk. Gladys Mae Brown, s. 27. lokakuuta 1930 Sutherland, Virginia) on yhdysvaltalainen matemaatikko, joka tunnetaan osallisuudestaan maailmanlaajuisen paikallistamisjärjestelmän GPS:n kehittämisessä. Tummaihoista ja naispuolista Westiä on kutsuttu yhdeksi historian ”piilotetuista hahmoista”, joiden panos tieteelle on jäänyt merkittävyydestään huolimatta vähälle huomiolle etnisyyden tai sukupuolen takia.
Elämäkerta.
Gladys Mae Brown syntyi Virginian maaseudulla, missä hänen vanhempansa omistivat pienen maatilan. Nuorena hän käytti suuren osan vapaa-ajastaan sadonkorjuussa ja muissa maatilan töissä, ammatissa, jossa hän tiesi hänen monien ikätovereidensa jatkavan aikuisikään asti. Tuohon aikaan ainoat selkeät vaihtoehdot nuoren mustan tytön tulevaisuudelle olivat joko jatkaa maanviljelyä tai siirtyä työskentelemään tupakanjalostuslaitoksessa, mutta oppimiskykynsä ansiosta Westillä oli mahdollisuus päästä pidemmälle. Hän suoritti matematiikan tutkinnon Virginia State Collegessa (nyk. Virginia State University) vuonna 1952 ja valmistui maisteriksi vuonna 1955.
Vuonna 1956 Gladys palkattiin matemaatikoksi U.S. Naval Proving Groundiin, aselaboratorioon Dahlgrenissa, Virginiassa, vasta neljäntenä mustana työntekijänä. Hänen kykyään ratkaista monimutkaisia matemaattisia yhtälöitä käsin ihailtiin, mutta hän siirtyi ohjelmoimaan tietokoneita tekemään sen puolestaan. Vuonna 1973 West suoritti myös toisen maisterin tutkinnon, tällä kertaa julkishallinnosta Oklahoman yliopistosta. Vuonna 1978 West nimitettiin projektipäälliköksi Seasatiin, ja hänen työstään tuli Geosat, satelliitti, joka on ohjelmoitu luomaan tietokonemalleja maan pinnasta. Opettamalla tietokoneen ottamaan huomioon painovoiman, vuoroveden ja muut maan pinnalla vaikuttavat voimat West ja hänen työryhmänsä loivat ohjelman, joka pystyi laskemaan tarkasti satelliittien kiertoradat. Laskelmien avulla voitiin määrittää maan tarkan muodon malli, jota kutsutaan geoidiksi. Juuri tämän mallin ja myöhempien päivitysten avulla GPS-järjestelmä kykenee tekemään tarkkoja laskelmia mistä tahansa paikasta maapallolla.
West jäi eläkkeellä 68-vuotiaana vuonna 1998 mutta jatkoi opintojaan vielä tämänkin jälkeen: toivuttuaan aivohalvauksesta hän suoritti tohtorin tutkinnon julkishallinnosta ja poliittisista asioista Virginia Polytechnic Institutesta vuonna 2000 70-vuotiaana. Westin merkitys GPS:n kehittämisessä tunnustettiin virallisesti vasta vuonna 2018, ja samana vuonna hänet valittiin ilmavoimien avaruus- ja ohjuspioneerien Hall of Fameen.
Westin puoliso vuodesta 1957 eteenpäin on ollut hänen työtoverinsa Ira V. West, jonka kanssa hänellä on kolme lasta.
Suomitube

Suomitube on kuusiosainen suomalainen dokumenttisarja, joka kertoo suomalaisesta YouTube-kulttuurista. Sarjassa haastatellaan useita suomalaisen YouTuben-tekijöitä, kuten Mikael Kosolaa (Niilo22), Sonja Hämäläistä (Soikku), Juuso Karikuusta (Herbalisti), Konsta Saajantoa (HurHur), Veronica Verhoa (Mariieveronica) ja Pinja Sanaksenahoa (Pinkku Pinsku).
Sarjan kuusi jaksoa julkaistiin Yle Areenassa helmikuussa 2023. Sarja esitetään Yle TV2:lla maaliskuussa 2023.
Laagendalsposten

Laagendalsposten on vuonna 1903 perustettu norjalainen sanomalehti, jonka kotikunta on Kongsberg. Se ilmestyy neljästi viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. Vuodesta 1991 se on ollut tabloid-kokoinen.
Turkin presidentinvaalit 2023

Turkin vuoden 2023 presidentinvaalien ensimmäinen kierros pidettiin 14. toukokuuta samanaikaisesti parlamenttivaalien kanssa ja toinen kierros 28. toukokuuta. Presidentinvaalit voitti istuva presidentti Recep Tayyip Erdoğan.
Tausta.
Recep Tayyip Erdoğan on toiminut presidenttinä vuodesta 2014 lähtien. Virkakausiensa aikana hän on muuttanut lähinnä seremoniallisen presidentin roolin vahvaksi instituutioksi muun muassa lakkauttamalla pääministerin viran, jossa Erdoğan oli aiemmin toiminut. Suurimmat muutokset presidentin valtaoikeuksiin tehtiin vuonna 2017 järjestetyn kansanäänestyksen tuloksena, jonka Erdoğan voitti juuri ja juuri.
Viimeisimmät presidentinvaalit maassa pidettiin vuonna 2018, jolloin Erdoğan voitti saatuaan 52,5 prosenttia annetuista äänistä. Vaaleja kuitenkin kritisoitiin siitä, että maan media on taivutettu vallassa olevan AKP-puolueen tahtoon, minkä seurauksena äänestäjillä ei katsottu olevan mahdollisuutta tehdä harkittua päätöstä.
Vaalit oli alun perin tarkoitus pitää kesäkuussa, mutta Erdoğan ilmoitti aikaistavansa niitä kuukaudella. Presidentinvaalien ensimmäinen kierros pidettiin 14. toukokuuta, ja koska kukaan ehdokkaista ei saanut yli puolta äänistä, toinen kierros järjestettiin 28. toukokuuta.
Politiikantutkijat pitivät mahdollisena, ettei Erdoğan hyväksy vaalien tulosta, mikäli hän ei voittaisi vaaleja.
Ehdokasasettelu.
Presidentinvaalit järjestetään viiden vuoden välein. Turkin perustuslain mukaan presidentiksi voidaan valita 40 vuotta täyttänyt Turkin kansalainen, joka on suorittanut korkeakoulututkinnon ja joka on vaalikelpoinen parlamenttivaaleissa.
Ehdokkaiksi ilmoittautuneet:
İnce ilmoitti vain kolme päivää ennen vaalipäivää lopettavansa kampanjoinnin ja vetäytyvänsä kisasta.
Tulokset.
Enismmäisellä kierroksella istuva presidentti Erdoğan sai eniten ääniä, muttei kuitenkaan vaadittavaa yli 50 %. Hän eteni toiselle kierrokselle yhdessä Kemal Kılıçdaroğlun kanssa.
Julie Yu-Wen Chen

Julie Yu-Wen Chen () on taiwanilainen yhteiskuntatieteilijä, joka on toiminut Kiinan tutkimuksen professorina Helsingin yliopistossa vuodesta 2016 lähtien. 
Chenin erityisosaamiseen kuuluvat Kiinan pehmeä valta, Vyö ja tie -hanke sekä Kiinan poliittinen ja taloudellinen toiminta entisissä Neuvostoliiton maissa, Afrikassa ja Pohjoismaissa. Aiemmin hän on tutkinut myös manner-Kiinan vähemmistöjä ja Kiinan internetiä.
Chen valmistui kandidaatiksi kansainvälisen politiikan oppiaineessa Taiwanin kansallisessa yliopistossa vuonna 2002 ja maisteriksi samassa oppiaineessa Leidenin yliopistossa Alankomaissa vuonna 2006. Hän väitteli tohtoriksi politiikan tutkimuksen oppiaineessa Konstanzin yliopistossa Saksassa vuonna 2009. Hän toimi apulaisprofessorina Academia Sinicassa Taiwanissa vuosina 2011–2012 ja University College Corkissa Irlannissa vuosina 2012–2014, dosenttina Nazarbajevin yliopistossa Kazakstanissa vuosina 2014–2015 ja vierailevana Aasian tutkimuksen professorina Palackýn yliopistossa Tšekissä vuosina 2015–2021.
Chen on Helsingin yliopiston ensimmäinen Kiinan tutkimuksen professori. Hän on toiminut myös sittemmin lakkautetun Helsingin yliopiston Konfutse-instituutin johtajana.
Chen on juontanut useita jaksoja Kiinan tutkimuksen uusia kirjoja käsittelevää "New Books Network" -podcastia.
Norjan kansallisteatteri

Norjan kansallisteatteri eli Nationaltheatret on Oslossa sijaitseva teatteri ja yksi Norjan kolmesta kansallisesta teatterista Det Norske Teatretin ja bergeniläisen Den Nationale Scenen ohella. Arkkitehti Henrik Bullin suunnittelema Kansallisteatteri avattiin vuonna 1899 ja sen ensimmäisenä johtajana toimi Bjørn Bjørnson. Nykyinen johtaja on Kristian Seltun.
Historia.
Vuoteen 1927 saakka teatteri toimi yksityisesti ilman minkäänlaista valtion tukea. Seuraavalla vuosikymmenellä valtion tuki kasvoi ja sen hallintoelimiin alkoi tulla julkisen vallan edustajia. Vuoteen 1975 mennessä teatterista oli tullut täysin valtion ja Oslon kaupungin rahoittama, sittemmin vastuu on siirtynyt kokonaan valtiolle.
Hauschka

Volker Bertelmann (s. 1966), taiteilijanimeltään Hauschka, on saksalainen säveltäjä ja pianisti. Hänet tunnetaan elokuva- ja televisiomusiikin säveltäjänä sekä preparoidun pianon soittajana. 
Hauschka voitti parhaan musiikin Oscarin ja parhaan musiikin Baftan elokuvasta "Länsirintamalta ei mitään uutta" (2022). Hän sävelsi myös musiikin suomalaiseen tieteiselokuvaan "Veden vartija" (2022).
Viktor Leonard Heinänen

Viktor Leonard Heinänen (14. syyskuuta 1893 Helsinki – 16. kesäkuuta 1962 Lahti) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja metsätalouden asiantuntija, joka sai ylimetsänhoitajan ja metsäneuvoksen arvonimet.
Henkilöhistoria.
Viktor Leonard eli "Lenna" Heinäsen vanhemmat olivat tehtailija Viktor Heinänen ja Amanda Nurminen ja puolisot 1923–1944 kassanhoitaja Aili Signe Lehto ja vuodesta 1950 sairaanhoitaja Siviä Winberg. Heinänen tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1912 ja opiskeli luonnontieteitä 1912–1915, mutta kävi Hyytiälän metsäopiston 1916 ja valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi 1918. Hän oli Metsähallituksen metsäkonduktööri, avustava metsänhoitaja virkataloilla ja virastossa ja Iisalmen hoitoalueessa 1918–1919, Helsingin yliopiston metsänarvioimisen vt. assistentti 1919–1920, Itä-Hämeen maanviljelysseuran metsätalouskonsulentti Lahdessa 1920–1928 ja Itä-Hämeen metsänhoitolautakunnan metsänhoitaja ja päämetsänhoitaja 1929–1959. Heinänen oli myös Itä-Hämeen hankintapiirin päällikkö 1945–1947 ja hänellä oli useita metsäalan ja muita luottamustehtäviä. Hän harrasti hyönteisten tutkimista ja laati 1947 julkaisun Lahden seudun suurperhosfaunasta. Ylimetsänhoitajan arvonimen Heinänen sai 1950 ja metsäneuvoksen arvonimen 1957.
2,3-dikloorifenyylipiperatsiini

2,3-dikloorifenyylipiperatsiini (2,3-dichlorophenylpiperazine, 2,3-DCPP tai DCPP) on fenyylipiperatsiinien ryhmään kuuluva kemiallinen yhdiste. Se on aripipratsolin synteettinen esiaste ja yksi sen aineenvaihduntatuotteista. On epäselvää onko 2,3-DCPP lääketieteellinen serotoniiniagonisti kuin sen läheinen yhdiste 3-kloorifenyylipiperatsiini (mCPP), joskin sen on näytetty toteen olevan D2- ja D3- dopamiinireseptorien osittaisagonisti.
Isomeerit.
3,4-dikloorifenyylipiperatsiini (3,4-dichlorophenylpiperazine eli 3,4-DCPP. CAS 57260-67-0) tunnetaan myös, se on serotoniinin takaisinoton välityksellä serotoniinia vapauttava aine, ja β1-adrenergisen reseptorin salpaaja, joskin verrattain heikolla affiniteetilla kumpaakin.
Vilhelm Bjerke Petersen

Vilhelm Bjerke Petersen (24. joulukuuta 1909 Frederiksberg, Tanska – 13. syyskuuta 1957 Halmstad, Ruotsi) oli tanskalainen taidemaalari ja taideteoreetikko.
Bjerke Petersen syntyi Frederiksbergissä. 20-vuotiaana hän lähti opiskelemaan tunnettuun ja kokeelliseen Bauhaus-kouluun Saksan Dessauhun ja toi sieltä Tanskaan uusia ajatuksia modernista maalaamisesta. Vuosina 1931–1933 Bjerke Petersen maalasi abstrakteja kylä- ja maisemamaalauksia, joissa kaikki oli pelkistetty geometrisiin muotoihin.
Vuosina 1933–1934 Bjerke Petersen perusti yhdessä Ejler Billen, Richard Mortensenin, Sonja Ferlovin ja Henry Heerupin kanssa taiteilijaryhmän nimeltä Linien. Ryhmällä oli merkittävä vaikutus Tanskan taidehistoriaan, ja Bjerke Petersenistä tuli jo 24-vuotiaana yksi tanskalaisen avantgardetaiteen päätekijöistä. Linien-ryhmän taiteilijat yhdistelivät töissään abstrakteja elementtejä, kuten muotoja, värejä ja linjoja, sekä surrealismia antaen kuvan kaikille kohteille symbolisia merkityksiä. Tuona aikana Bjerke Petersenin töissä olikin paljon ympyröitä, kolmioita ja muita symboleita niin, että teokset näyttivät hieman kuin palapeleiltä. Vuonna 1934 Bjerke Petersen kirjoitti kirjan "Surrealismen", jonka myötä tanskalainen surrealismitaiteen kenttä jakautui pysyvästi. Sittemmin Bjerke Petersen jätti Linien-ryhmän ja hänen maalauksensa muuttuivat abstraktien symbolien palapeleistä Salvador Dalin teosten inspiroimiin, unenomaista surrealismia sisältäviin töihin.
Bjerke Petersenin töitä oli esillä merkittävissä kansainvälisissä surrealismitaiteen näyttelyissä, ja hän myös toi ulkomaista avantgardetaidetta nähtäville Kööpenhaminaan. Vuonna 1944 Bjerke Petersen muutti Ruotsiin. Vuosina 1946–1947 hän oleskeli New Yorkissa, mutta palasi Ruotsiin, jossa hän eli kuolemaansa 1957 saakka.
Alaviitti (täsmennyssivu)

Alaviitti tulee arabiankielisestä sanasta , joka tarkoittaa ”Alin seuraajaa”. Kyseessä on profeetta Muhammedin serkku, ottopoika, vävy ja neljäs kalifi Ali ibn Abi Talib. 
Alaviitti voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Vasili Knjazev

Vasili Vasiljevitš Knjazev, (, salanimi "Krasnyi petuh" eli ”Punainen kukko”; 6. tammikuuta (J: 18. tammikuuta 1887 Tjumen, Venäjän keisarikunta - 10. marraskuuta 1927 tai 1937 Atkan kylä, Kolyman alue, Neuvostoliitto) oli venäläinen runoilija, kirjailija ja toimittaja.
Suku ja koulutus.
Vasili Knjazev syntyi Tjumenissa varakkaaseen kauppiasperheeseen. Hänen isoisänsä oli kustantaja Konstantin Vysotski. Knjazev ei valmistunut Jekaterinburgin lukiosta hermostosairauden vuoksi. Hän opiskeli vuosina 1904–1904 Pietarin zemstvo-opettajaseminaarissa, josta hänet erotettiin poliittisen toiminnan takia.
Kirjallinen ura.
Knjazev julkaisi runoja vuodesta 1905 lähtien monissa satiirisissa aikakauslehdissä. Hänestä tuli "Satirikon"-lehden vakituinen toimittaja, joka kirjoitti salanimellä muihinkin julkaisuihin. Lokakuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1918 Knjazev kirjoitti propagandarunoja bolševikkien "Krasnaja gazeta" -lehteen ja työskenteli Venäjän toimeenpanevan keskuskomitean "Izvestija"-sanomalehdessä, "Krasnaja armija" -lehdessä, "Zvezda krasnoarmeitsa" -lehdessä Voronežissa sekä Tšekan viikkolehdessä "Ježenedelnik VKTš" ja joissakin maakuntalehdissä.
Knjazev tunnetaan kristinuskon vastaisesta runoudesta ja hetkelliseksi bestselleriksi kohonneesta runokokoelmasta "Krasnoje jevangelije" (”Punainen evankeliumi”, 1918). Knjazev on kirjallisuushistorioissa yleensä unohdettu satiirinen runoilija, jonka runokokoelmasta otettiin jopa neljä painosta vuoden 1918 aikana. Knjazevin suositut säkeet olivat armotonta kristiuskon pilkkaa.
Knjazev luopui poliittisesta toiminnasta 1920-luvulla. Hän julkaisi isänsä ja isoisänsä perinnettä seuraten useita kansanperinteen kokoelmia sekä sanontoja ja sananlaskuja. Vuonna 1930 ilmestyi "Kniga poslovits" (”Sananlaskujen kirja”).
Elämän loppuvaiheet.
Knjazev pidätettiin 19. maaliskuuta 1937. Toistuvista vetoomuksista ja vammaisuudestaan huolimatta hänet lähetettiin Kolymaan Magadanin kultakaivoksen työleirille Venäjän Kaukoitään Ohotanmeren rannalle, erityisenä ohjeena käyttää häntä "yksinomaan yleiseen fyysiseen työhön". Hän kuoli 10. marraskuuta 1937 Atkan kylässä, 206 km:n päässä Magadanista. 
On arveltu, että syy viranomaisten erityishuomioon oli Vasili Knjazevin osuus ”toveri Kirovin kuolemaa käsittelevässä romaanissa”. Venäjän federaation syyttäjänvirasto rehabilitoi hänet vuonna 1992.
Hämeentien silta (eteläinen)

Hämeentien (eteläisempi) silta on Helsingin Hämeentiellä sijaitseva vuonna 1988 avattu tieliikennesilta, joka ylittää vilkasliikenteisen Junatien. Silta sijaitsee Vallilan kaupunginosan alueella, tosin aivan sen vieressä on myös Sörnäisten, Alppiharjun ja Hermannin rajat. Nykyistä siltaa edelsi pienempi silta, kun se vielä ylitti sittemmin puretun Sörnäisten satamaradan.
Sillalla on molempiin suuntiin kaksi ajokaistaa, raitiovaunukiskot, pyörätie ja jalkakäytävä. Silta on suunnilleen yhtä leveä kuin se on pitkä. Sen luoteispuolella on betonirunkoiset graniitilla verhoillut portaat. Sillan länsipuolella suoraan siinä kiinni sijaitsee Sörnäisten kruununmakasiini.
Vuonna 2020 julkaistussa rakennusteknisessä selvityksessä sillan sanottiin olevan ikäisekseen hyväkuntoinen. Sen merkittävin korjaus oli vuonna 2017 toteutettu liikuntasaumalaitteen muuttaminen massaliikuntasaumaksi.
Hämeentien silta (pohjoinen)

Hämeentien (pohjoisempi) silta on Helsingin Hämeentiellä sijaitseva vuonna 1964 avattu tieliikennesilta, joka ylittää Vallilan siirtolapuutarhan viereiset puistoalueet, pienemmät tiet ja Hermannin rantatien alkupään. 
Silta kulkee Vallilasta Kumpulaan, ja aivan sen vieressä on myös Hermannin ja Toukolan kaupunginosien rajat.
Alkujaan silta ylitti sittemmin puretun Sörnäisten satamaradan. Silta rakennettiinkin nimenomaan satamaradan sujuvan liikenteen varmistamiseksi sen jälkeen, kun 1860-luvulta asti käytössä ollut rata siirrettiin 1960-luvulla Teollisuuskadulta Vallilanlaaksoon.
Silta on kokonaispituudeltaan 204 metriä ja edustaa tyyliltään 1960-luvun ”moottoritiemäistä” suunnittelua. Se on 31,1 metriä leveä, ja siinä kulkee kaksi ajokaistaa, raitiovaunukiskot, pyörätie ja jalkakäytävä molempiin suuntiin. Sillan liikennemäärän laskettiin vuonna 2009 olevan raitiovaunut mukaan lukien noin 29 500 ajoneuvoa päivässä.
Vuonna 2008 sillan alle rakennettiin skeittipuisto ja vuonna 2021 koripallokenttä. Kesällä 2024 entisen satamaradan reitillä sillan alitse alkoi liikennöidä Kalasatama–Pasila-raitiotie.
Peruskorjaus.
Sillalla havaittiin vuosina 2009–2010 tehdyissä tarkastuksissa vakavia rakennevaurioita. Mittava peruskorjaus alkoi huhtikuussa 2011 ja valmistui saman vuoden loppupuolella. Peruskorjauksessa sillan maatuet ruiskubetonoitiin ja pinnoitettiin, reunapalkit uusittiin, kansilaatat vesipiikattiin ja jyrsittiin, sekä kannen pinnat muotovalettiin uudelleen. Sillan näkyville osille tehtiin korkeapainepesu, ja myös etuluiskien verhoukset korjattiin ja puhdistettiin. Peruskorjaus rajoitti merkittävästi sillan liikennettä varsinkin kesä–heinäkuussa 2011. Betonipintojen impregnointi jatkui vielä kesään 2012.
Hämeentien silta

Hämeentien silta voi viitata Helsingin Hämeentiellä sijaitseviin kahteen erilliseen siltaan:
Ejler Bille

Ejler Kristian Torbensen Bille (6. maaliskuuta 1910 Odder – 1. toukokuuta 2004) oli tanskalainen taiteilija. Billeä voidaan pitää yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä tanskalaisista kuvataiteilijoista. Kuvataiteen lisäksi hän oli myös aktiivinen runoilija ja väittelijä.
Billen ensimmäinen työ on hänen lukioaikanaan tekemät keraamiset, koristellut ruukut. Vuonna 1930 Bille jatkoi opiskelujaan Kööpenhaminan käsityökoulussa, jossa opiskelivat myös muun muassa Richard Mortensen, Sonja Ferlov ja Gertrud Vasegaard. Hän jatkoi opintojaan 1932–1933 Kuvataideakatemian kuvanveistäjäkoulussa. Hän oli aluksi kuvanveistäjä, ja hänen varhaisimmat työnsä olivat palisanteripuuhun veistettyjä tyyliteltyjä eläimiä ja lintuja. Sittemmin Billen veistokset ovat olleet surrealistisia, kipsistä tehtyjä veistoksia, jotka on myöhemmin valettu pronssiin. Vuonna 1934 hän perusti yhdessä tuttujensa kanssa Linien-nimisen taiteilijaryhmän, ja he julkaisivat myös samannimistä taidelehteä.
Veistosten teon ohella Bille myös maalasi. Hänen maalauksensa olivat Bauhausin ja Kandinskyn innoittamia abstrakteista elementeistä koostuvia töitä. Ollessaan Pariisissa 1938–1939 hän teki läpimurron taiteilijana, ja maalaustaiteesta tuli hänen ensisijainen taiteenlajinsa. Billen maalaukset olivat abstraktin ekspressiivisiä ja sommitteluiltaan ornamenttimaisia. Maalaukset koostuivat pääasiassa lintujen ja eläinten muodoista, viivoista sekä spiraaleista pois lukien muotokuvat.
1940-luvulla Billen töitä oli ensin Høst-näyttelyssä, ja sen jälkeen laajassa CoBrA-ryhmän näyttelyssä Amsterdamissa vuonna 1949. Vähitellen Bille kuitenkin jätti kokeellisen taiteen ja alkoi tehdä perinteisempiä töitä. Vuonna 1951 hän alkoi tehdä yhteistyötä Erik Thommesenin kanssa.
Billen taito värien käyttäjänä on huomattavaa. Hänen tummat maanläheiset värinsä kumpuavat syksyisestä Tanskasta ja puhtaat kirkkaat värit tulevat Balilta, jonne hän usein matkusti. Matkoillaan Balille hän keräsi yhdessä vaimonsa taiteilija Agnete Therkildsenin kanssa kokoelman balilaista maalaustaidetta ja veistoksia. Kokoelma on sittemmin lahjoitettu Holstebron taidemuseolle.
Bille (täsmennyssivu)

Bille voi viitata seuraaviin asioihin tai henkilöihin:
Pesäpallon miesten Halli-SM 2023

Pesäpallon Halli-SM 2023 oli Suomen Pesäpalloliiton hallimestaruuskilpailujen 30:s kausi. Kauteen osallistuivat 13 joukkuetta Superpesis-joukkuetta. Turnauksen lohkovaihe järjestettiin helmikuusta – maaliskuuhun 2023. Lohkovoittajien lopputurnaus järjestettiin maaliskuussa 2023 Joensuu Areenalla.
Joukkueet.
&lt;section begin="joukkueet"/&gt;
&lt;section end="joukkueet"/&gt;
Eero Yrjölä (kuvataiteilija)

Eero Yrjölä (s. 1990) on suomalainen kuvataiteilija. Yrjölä asuu ja työskentelee Helsingissä. 
Yrjölä valmistui vuonna 2012 Lapin yliopistosta taiteen kandidaatiksi sekä vuonna 2017 Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta taiteen maisteriksi, pääaineenaan kuvataidekasvatus. 
Yrjölän taideteoksia on ollut esillä muun muassa Turun kaupungin taidemuseo WAMissa vuonna 2021. Yrjölän teoksia kuuluu Jenny ja Antti Wihurin rahaston taidekokoelmiin.
Vihreä väri islamissa

Vihreä väri islamissa edustaa useille muslimeille paratiisin värejä. Koraanissa puhutaan esimerkiksi paratiisin puutarhoista ja sieluja paratiisiin kantavista vihreistä linnuista. Koraanin kannet ovat usein vihreitä kultaisine koristeineen. Vihreää käytetään paikoin moskeijoissa. Masjid al-Nabawin moskeijan kupoli on vihreä. Koraanin mukaan paratiisin asukkaat pukeutuvat vihreään väriin. Joissakin tulkinnoissa vihreää pidetään marttyyrien värinä, ja vihreä onkin joidenkin yksittäisten islamististen fundamentalistien, kuten Muslimiveljeskunta ja Hamas, tunnuksissa. Musta väri on yleisempi jihadisteilla., vaikka sen yleinen ilmaus onkin surun näyttäminen. Vihreä väri merkitsee muslimeille myös elämää ja hedelmällisyyttä. Joissakin islamilaisissa suuntauksissa onkin nousevaa ympäristötietoisuutta. Joidenkin väitteiden mukaan vihreä olisi ollut profeetta Muhammedin lempiväri. Kertomusten mukaan hänen sanotaan käyttäneen vihreää turbaania. 
Monet islamilaiset maat käyttävät lipuissaan vihreää. Saudi-Arabian lippu on vihreä. Myös vanhempi versio Libyan lipusta oli kokonaan vihreä. Muita vihreää väriä käyttäviä islamilaisia maita ovat esimerkiksi: Algeria, Iran, Jordania, Kuwait, Mauritania, Oman, Pakistan, Sudan, Yhdistyneet arabiemiirikunnat ja Uzbekistan. Joissakin panarabialaisissa lipuissa vihreä väri on todennäköisesti Fatimidien kalifaatin vertauskuva.
Salmivaaran työväentalo

Salmivaaran Työväentalo on Sallan kunnassa Salmivaaran kylässä sijainnut työväentalo.
Talo on lautarakenteinen ja huopakatteinen. Myös sisäseinät ja sisäkatto ovat lautaa. Talossa on juhlasali ja näyttämö. Lämmitys suoritettiin puukamiinalla.
Huonokuntoinen talo on ollut tyhjillään vuodesta 1974. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Vauvaraha

Vauvaraha on rahasumma, jonka osa Suomen kunnista maksaa vastasyntyneen lapsen vanhemmille. Näin pyritään vaikuttamaan kunnan väestökehitykseen. Vauvarahasta käytettyjä nimityksiä ovat myös kunnallinen lapsilisä, lapsilahja, vauvalahjakortti, kunnan lapsiraha, haikararaha, rotinakori, rotinaraha, vauvabonus, vaipparaha, pirttilahja, hammasraha ja tuttiraha. 
Vauvarahan maksajat ovat useimmiten pieniä, noin 2 000–2 500 asukkaan kuntia, jotka kärsivät muuttotappiosta. Myös yksi 20 000 asukkaan kunta maksoi vauvarahaa vuonna 2022. Vauvarahan kokonaismäärä vaihtelee 50 eurosta 10 000 euroon. Suurimmat vauvarahat maksetaan vuosittaisissa erissä, joiden suuruus on useimmiten 1 000 euroa. 
Vauvarahan suosio on kasvussa. Vuonna 2019 vauvarahaa maksoi 27 kuntaa, kun vuonna 2022 vauvarahaa maksoi 58 kuntaa. Myös vauvarahan määrät ovat kasvussa. Vuonna 2019 vauvarahaa maksettiin keskimäärin 350 euroa, kun vuonna 2022 keskimäärä oli kasvanut 500 euroon. Monilapsisynnytyksessä, esimerkiksi kaksosten syntyessä, raha maksetaan Ristijärvellä yhdestä lapsesta, kun taas esimerkiksi Hyrynsalmella jokaisesta lapsesta. 
Vauvarahan lisäksi kunnilla on muitakin tapoja avustaa vastasyntyneitä. Rahan sijasta tai sen ohella perheille annetaan lahjakortteja, palveluseteleitä, kulukorvauksia ja tavaralahjoja. 46 % Suomen kunnista huomioi lapsen syntymän jollakin näistä. Muita lapsiperheiden tukemisen tapoja kunnissa ovat esimerkiksi maksuton varhaiskasvatus ja kotihoidontuen kuntalisä. Sulkavan kunta tukee perheitä palauttamalla kunnallisveron, jonka perhe on maksanut vauvan syntymävuoden aikana.
Ulkomailla.
Uudelle-Seelannille kuuluva Niue alkoi vuonna 2016 maksaa uusille vanhemmille 1437 dollarin suuruista vauvarahaa, jolla on myös tarkoitus puuttua saaren maastamuutto-ongelmaan. Vauvarahan maksu on kertaluontoinen.
Sloane Squaren metroasema

Sloane Square on Lontoon metron Circle- ja District-linjojen asema South Kensingtonin ja Victorian asemien välissä. Se sijaitsee Sloane Squaren kaakkoiskolkassa Royal Court Theatren vieressä, Chelsean ja Belgravian kaupunginosien rajalla. Aseman rakensi Metropolitan District Railway Company ja se avattiin vuonna 1868. Asemaa uudistettiin 1930-luvulla, mutta se tuhoutui saksalaisten pommituksissa toisessa maailmansodassa ja jouduttiin rakentamaan uudelleen.
Asemaa rakennettaessa Thamesin sivujoki Westbourne ohjattiin ylittämään kiskot metallista rumpuakveduktia pitkin. Joki saa alkunsa Hampstead Heathista ja laskee Thamesiin Chelsean kohdalla. Normaalisti se ei ole pientä puroa kummempi mutta rankkasateen jälkeen sen voi kuulla virtaavan rummun sisällä.
Vuosina 1868–1985 aseman länteen kulkevien junien laiturilla toimi Hole in the Wall -niminen pubi, joka oli avoinna paitsi matkustajille myös muille asiakkaille kahden pennin laiturimaksua vastaan. Nykyään pubin paikalla on pieni elintarvikekioski. Pubi on keskeinen tapahtumapaikka Iris Murdochin romaanissa "A Word Child".
Koivun työväentalo

Koivun Työväentalo on Tervolan kunnassa Koivun kylässä sijaitseva työväentalo.
Historiaa.
Koivun työväentalo on Koivun järjestöyhdistyksen rakennuttama työväentalo. Talon on suunnitellut Orvo Wistén vuonna 1963. Rakennusta on laajennettu vuonna 1973.
Rakennus.
Talo on kaksikerroksinen, lautarakenteinen ja huopakatteinen. Sisältä talon seinät ja katto ovat paneelia. Lämmitysmuotona on öljylämmitys. Talossa on vesijohto, viemäri ja WC:t. Talossa on juhlasali, jonka näyttämö rakennettiin vuoden 1973 laajennuksessa. Lisäksi on ravintola keittiöineen sekä kokoushuone ja voimailusali ja eteinen. Talossa on huoneen ja keittiön kokoinen asunto.
Toimintaa työväentalolla.
Talo on yhdistyksen omassa käytössä, ja siellä on järjestetty mm. kokouksia, juhlia, nuorisotoimintaa ja urheiluharjoituksia. Talossa on myös näytetty elokuvia ja järjestetty tansseja. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Madagaskarinpalisanteri

Madagaskarinpalisanteri ("Dalbergia baronii") on hernekasvien (Fabaceae) heimoon, palisanterien ("Dalbergia") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta, keskikokoinen puu, joka voi kasvaa korkeimmillaan 25–30 metriä korkeaksi.
Madagaskarinpalisanteria kasvaa luonnossa Madagaskarin saaren itäosissa. Sitä tavataan alankoalueiden kosteissa ainavihannissa sademetsissä, suometsissä sekä mangrovealueiden rannikonpuoleisissa osissa. Vaikka laji on toistaiseksi laajalle levinnyt Madagaskarin itärannikolla, sitä hakataan valikoivasti ja etenkin isokokoiset puut alkavat olla harvinaisia. Niinpä madagaskarinpalisanteri onkin luokiteltu vaarantuneeksi (VU) lajiksi.
Madagaskarinpalisanterin korkealaatuista puuainesta kaupataan kansainvälisesti. Puuainesta myydään yleensä pienempiä määriä korkeaan hintaan spesifeihin käyttökohteisiin, kuten soittimiin. Sydänpuun väri vaihtelee harmahtavankellanruskeasta punertavan- tai tummanruskeaan ja siinä on yleensä muuta puuainesta tummempia juovia. Sydänpuu on selvästi erotettavissa pintapuusta ja tuoreessa puuaineksessa on makeahko tuoksu. Kuivunut puuaines on hyvin kestävää ja puuainesta voi käyttää moniin eri tarkoituksiin, kuten sisustukseen, puusepäntöihin sekä laivojen ja veneiden rakentamiseen. Puuaines on myös yksi suosituimmista materiaaleista soittimissa, etenkin kitaroissa.
Lion-en-Sullias

Lion-en-Sullias on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 53 kilometriä Orléansin kaupungista itään.
Kunnan nähtävyyksiä on sammakon muotoinen kivi "Pierre Crapaud". Kelttien druidit pitivät tätä paikkaa pyhänä, ja kivi on innoittanut ihmisiä vuosisatojen aikana moniin tarinoihin. Saint-Étiennen kirkko on rakennettu 1000-luvulla vanhan merovingilaisten kryptan paikalle. 1500-luvulla kirkkoon rakennettiin sisäänkäynnin katos. Nykyisen muotonsa se sai 1700-luvulla, jolloin sen lasimaalaukset valmistuivat.
Kunnan alueella on kaksi yksityisomistuksessa olevaa linnaa. "Château de Cuissy" on keskiaikainen Loiren linnoitus. Linna on todistanut monia historiallisia tapahtumia, kuten normannien valloitusta ja sittemmin Jeanne d'Arcin kulkua vuonna 1429. Nykyisen muotonsa linna sai 1600-luvulla. "Château de la Ronce" on asuinlinna. Kirjailija Voltaire vieraili linnassa. Siellä hän tapasi Suzanne de Livryn, josta tuli hänen rakastajattarensa.
Johan Skipnes

Johan Skipnes (18. joulukuuta 1909 Aure – 12. maaliskuuta 2005) oli norjalainen kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kunta- ja työministerinä 1972–1973. Vuosina 1962–1965 sekä 1971–1973 hän oli Molden pormestari.
Ola Skjåk Bræk

Ola Skjåk Bræk (4. helmikuuta 1912 Eidsvoll – 26. joulukuuta 1999) oli norjalainen pankkiiri ja Venstren poliitikko. Hän toimi Norjan elinkeinoministerinä 1972–1973.
Kallion Kaarle

Kallion Kaarle on Helsingin Torkkelinmäessä Kaarlenkadun ja Franzéninkadun kulmassa sijaitseva seitsenkerroksinen asuinkerrostalo. Se valmistui tontilta puretun vastaanottokeskuksen tilalle tammikuussa 2023.
Kuvaus.
Arkkitehtuuri.
Rakennus on saanut huomoita sen edustaman tyylisuuntansa vuoksi. Valtavirran nykyarkkitehtuurista poiketen Kallion Kaarlessa on vaikutteita 1920-luvun klassismista. Rakennuksen pääsuunnittelija Antti Lehto on sanonut ulkoasun saaneen innoituksen ympäristön vanhoista kivitaloista.
Rakennusta koristaa vaaleanbeigeksi maalattu rapattu julkisivu ja symmetriset ikkunarivit. Lattiaan asti yltävien ikkunoiden edessä olevat lasielementit tekevät jokaisesta kadunpuoleisesta ikkunasta ranskalaisen parvekkeen. Sisäpihalle avautuu myös ulokeparvekkeita. Katutason kivijassa on 150 neliömetrin kokoinen liiketila, jossa toimii ravintola. 
Rakenteet ja tekniikka.
Kallion Kaarlessa on seitsemän kerrosta, 43 asuntoa ja yksi hissi. Ensimmäisessä kerroksessa sijaitsee ravintolatilan lisäksi ulkoiluvälinevarasto. Kellarikerroksessa on teknisiä tiloja, väestönsuoja, varastotilat sekä 17-paikkainen autohalli. Ullakkokerroksessa sijaitsee sauna, kerhotilat ja lisää teknisiä tiloja. Asunnoista pienimmät ovat 27 neliömetrin yksiöitä, ja suurin on kaksikerroksinen 144,5 neliömetrin asunto.
Rakennuksen alapohja on tehty maanvaraisena rakenteena ja välipohjat ovat elementtirakenteisia tai paikallavalettuja betoni- ja teräsvälipohjia. Kattorakenteet koostuvat ontelolaatoista ja vesikatto on konesaumattua peltiä. Asuntojen ja porrashuoneiden väliset seinät koostuvat teräsbetonielementeistä, ja asuntojen sisäseinät puu- ja teräsrankaisista kipsilevyseinistä. Kylpyhuoneiden ja WC-tilojen katot ovat tervaleppä- tai haapapaneelia. Ikkunoiden uloin pinta on alumiinia.
Historia.
Kallion Kaarlen tilalla sijaitsi aiemmin vuonna 1988 valmistunut kerrostalo, joka toimi hotellina sekä vuodesta 2009 lähtien vastaanottokeskuksena. Sen purkamisesta päätettiin vuonna 2018 vuokrasopimuksen päätyttyä. Seuraavana vuonna Anttinen Oiva Arkkitehdit julkaisi ensimmäiset suunnitelmat uudesta asuinrakennuksesta. Rakennusliike Laptin ostettua tontin rakennuksen suunnittelijaksi kuitenkin valikoitui arkkitehtitoimisto Inaro Oy. Pääsuunnittelija Antti Lehdon johdolla laadittiin uudet piirrustukset ja rakennuksen ilme muuttui entistä klassisemman tyyliseksi.
Rakennustyöt käynnistettiin loppuvuodesta 2020. Alun perin niiden piti valmistua kesällä 2022, mutta saman vuoden maaliskuussa rakennuksen katolla syttyi tulipalo, joka tuhosi kattorakenteet täysin. Palossa ei tullut henkilövahinkoja, eikä se levinnyt muualle rakennukseen. Rakennus oli lopulta muuttovalmis tammikuussa 2023.
Ampelodesmos mauritanicus

Ampelodesmos mauritanicus on Välimeren alueella luontaisesti esiintyvä heinälaji. Laji kuuluu "Pooideae"-alaheimoon, jossa se on "Ampelodesmeae"-tribuksen ja "Ampelodesmos"-suvun ainoa. "Ampelodesmos mauritanicus" on monivuotinen, kookkaita ja tuuheita mättäitä muodostava heinä, jonka korret kasvavat yhdestä kahteen metriä korkeiksi. Heinää esiintyy Etelä-Euroopassa: Espanjassa, Ranskassa, Italiassa ja Kreikassa sekä Pohjois-Afrikassa: Marokossa, Algeriassa, Tunisiassa ja Libyassa.
Lahisten kartano

Lahisten kartano (ruots. "Lahis gård") on kartano Valkeakosken Sääksmäellä Pirkanmaan maakunnassa. Kartano on ollut von Konowin suvun omistuksessa 1700-luvulta asti. Lahisten kartanon nykyinen puinen päärakennus rakennettiin vuonna 1901 entisen tuhouduttua tulipalossa. Nykyisin kartanoa pitää sisarukset Helena ja Elisabeth von Konow. Kartano on keskittynyt ekologiseen maatalouteen.
Historia.
Ensimmäiset tunnetut lähteet Lahisten kartanosta Vanajaveden rannalta ovat 1400-luvun alusta. Lahisten kartano on yksi Hämeen vanhimpia rälssitiloja. Kartano on ollut usean eri aatelissuvun omistuksessa, mutta vuodesta 1729 sen on omistanut von Konowin suku. Tuolloin hovisihteeri ja kruununvouti Johan Schrey osti kartanon de la Motten suvulta.
Kartanon vanhin rakennus on kivinavetta, jonka vanhimmat osat ovat keskiajalta. Viljamakasiini ja leipurin tupa ovat valmistuneet 1700-luvun alussa.
Italica

Italica (lat., ”italialainen”) voi viitata seuraaviin:
Daniels (elokuvaohjaajat)

Daniel Kwan (; s. 10. helmikuuta 1988, Westborough, Massachusetts, Yhdysvallat) ja Daniel Scheinert (s. 7. kesäkuuta 1987, Birmingham, Alabama, Yhdysvallat), jotka tunnetaan yhdessä nimellä Daniels, ovat kaksi yhdysvaltalaista elokuvaohjaajaa, -käsikirjoittajaa ja -tuottajaa. Heidät tunnetaan parhaiten elokuvastaan "Everything Everywhere All at Once" (2022), joka voitti Oscar-gaalassa seitsemässä kategoriassa, mukaan lukien parhaan ohjauksen, parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen sekä parhaan elokuvan palkinnot.
Koulutus.
Kwan ja Scheinert ovat kumpikin valmistuneet Bostonissa sijaitsevasta Emerson Collegesta.
Legio

Legio (lat.; ) voi viitata seuraaviin:
Lucus Augusti

Lucus Augusti (lat.; tai "Loukos Augouston") voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Portus magnus

Portus magnus (lat., myös "Magnus portus"; ”Suuri satama”; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Mirobriga

Mirobriga (lat. &lt; kelt.; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
George P. Cosmatos

George Pan Cosmatos (4. tammikuuta 1941 Firenze, Italia – 19. huhtikuuta 2005 Victoria, Kanada) oli kreikkalaistaustainen italialainen elokuvaohjaaja.
Elämä.
Cosmatos syntyi Italiassa. Hän kasvoi Egyptissä ja Kyproksella. Hän opiskeli University College London -yliopistossa ja London Film School -elokuvakoulussa. Hän asui elämänsä aikana myös Ruotsissa, Meksikossa, Kaliforniassa ja Kanadassa.
Cosmatosin vaimo oli ruotsalainen kuvanveistäjä Birgitta Ljungberg. Elokuvaohjaaja Panos Cosmatos on heidän yhteinen poikansa.
Ivan Kozlovskyi

Ivan Kozlovskyi, , (24. maaliskuuta 1900 Marjanivka, Vasylkivin piiri – 24. joulukuuta 1993 Moskova) oli ukrainalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan lyyrinen tenori.
Kozlovskyi valmistui Kiovan Lysenkon musiikki- ja teatterikoulusta 1919. Hän esiintyi solistina Pultavan kiertävässä musiikki- ja draamateatterissa (Pultavan Žovten-teatteri), Harkovan oopperassa (Harkovan ooppera- ja balettiteatteri) 1924, Sverdlovskin oopperassa 1925 ja Moskovan Bolšoi-teatterissa 1926–1954. Merkittäviä rooleja olivat Lenski Pjotr Tšaikovskin "Jevgeni Oneginissa", Jumalan hullu Modest Musorgskin "Boris Godunovissa", Levko Nikolai Rimski-Korsakovin "Toukokuun yössä" ja Berendei "Lumitytössä" ja nimiroolit Richard Wagnerin "Lohengrinissä" ja Jules Massenet'n "Wertherissä". Ukrainalaiseen ohjelmistoon kuului Levko Mykola Lysenkon "Utoplenassa" ('Hukkunut tyttö') ja Petro "Natalka Pultavalaisessa", Andri Mykola Arkasin "Katerynassa" ja Andri Semen Hulak-Artemovskyin "Zaporožets za Dunajemissa" ('Zaporožilainen kasakka Tonavan takana'). Hän aloitti konsertoinnin 1919 ja esitti aarioita ukrainalaisista oopperoista ja ukrainalaisten ja muiden säveltämiä taidelauluja. Levytyksillä hän sai mainetta Yhdysvalloissa. Hän sai Ševtšenkon palkinnon 1990.
Murgantia

Murgantia voi viitata seuraaviin:
M/S Norröna

M/S Norröna on färsaarelaisen Smyril Line -varustamon matkustaja-autolautta, joka kulkee Tanskan ja Islannin välillä Färsaarten kautta. Vuodesta 2023 lähtien lautta ei ympäristösyistä enää liikennöi Islantiin saakka marraskuun ja maaliskuun välillä.
Laiva on 165,74 metriä pitkä ja siinä on tilaa noin 1 500 matkustajalle sekä 800 henkilöautolle. Laiva rakennettiin Lyypekissä ja laskettiin vesille vuonna 2003.
Muuta.
Laiva esiintyy islantilaisessa "Loukussa"-televisiosarjassa.
Nertobriga

Nertobriga (lat. &lt; kelt.; ) voi viitata seuraaviin:
Norba

Norba voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Noviodunum

Noviodunum (lat. &lt; kelt., ”Uusi linnoitus”; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Noviomagus

Noviomagus (lat. &lt; kelt., ”Uusi markkinapaikka”; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Neuvy-en-Sullias

Neuvy-en-Sullias on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 33 kilometriä Orléansin kaupungista itään.
Kylä tunnettiin roomalaisten vallan aikana nimellä "Noviacum". Vuonna 1861 löydettiin kaupungin hiekkakuopasta tuolta ajalta, ensimmäiseltä vuosisadalta eaa, peräisin oleva merkittävä sarja pronssisia esineitä, eläinveistoksia ja patsaita. Ne ovat esillä Orléansin arkeologisessa museossa. Esineistä tunnetuin on suuri pronssinen hevonen, josta on tullut kaupungin tunnus. Se esiintyy kylässä koristeena kaikkialla. Se on kuvattuna myös kunnan vaakunassa, ja siitä on kopio esillä kunnantalolla.
Mark L. Lester

Mark L. Lester (s. 26. marraskuuta 1946, Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja elokuvatuottaja.
Lester ohjasi 1980-luvulla joukon suosittuja, kulttielokuviksikin kutsuttuja elokuvia kuten "Commando", jossa esiintyi Arnold Schwarzenegger, ja Stephen King-filmatisointi "Tulessa syntynyt".
Pekka Niiranen

Pekka Niiranen (s. 13. tammikuuta 1964 Kuopio) on suomalainen valtiotieteen ja teologian tohtori, joka on työskennellyt Yleisradion toimittajana vuodesta 1989. Kuopiolainen Niiranen on keskittynyt erityisesti Itä-Suomea käsitteleviin aiheisiin, mutta on toisinaan tehnyt uutisraportteja myös Karjalan tasavaltaa käsittelevistä teemoista Venäjältä. Niiranen on myös tietokirjailija ja poliittisen historian yliopisto-opettaja.
Opinnot.
Niiranen valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen maisteriksi (1989), teologian maisteriksi (1996) ja edelleen teologian tohtoriksi (2000). Hänen suomenkielinen kirkkososiologian aihepiiriin kuuluva väitöskirjatutkimuksensa (2000) oli otsikoitu "Kekkonen ja kirkko : tasavallan presidentti Urho Kekkosen ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon suhteet vuosina 1956-1981". Niiranen väitteli myös valtiotieteen tohtoriksi Turun yliopistossa. Hänen monografiatyyppisen, poliittista historiaa käsittelevän väitöskirjansa (2022) aiheena oli "Työleirien saaristo. Työleirijärjestelmä Suomessa vuosina 1942-1944". Niiranen toimi Turun yliopiston poliittisen historian dosenttina jo ennen toista väitöskirjaansa.
Luottamustehtäviä.
Poliittisesti Niiranen edustaa Kokoomusta.
Ruotsi toisessa maailmansodassa

Ruotsi pysyi ulkopuolella toisesta maailmansodasta. Ruotsin maaperä ei joutunut sotatoimien kohteeksi eikä maa virallisesti osallistunut sotatoimiin rajojensa ulkopuolella. Toinen maailmansota heijastui kuitenkin puolueettomuuspolitiikkaa noudattaneeseen Ruotsiinkin. Ruotsin puolueettomuus toisen maailmansodan aikana on välillä asetettu kyseenalaiseksi. 
Puolueettomuuspolitiikka.
Ruotsi alkoi noudattaa virallisesti puolueettomuuspolitiikkaa vuonna 1812. Taustalla vaikuttivat koetut tappiot Napoleonin sodissa ja Suomen menetys Venäjälle Suomen sodassa. Ruotsi ei osallistunut ensimmäiseen maailmansotaan ja julistautui puolueettomaksi myös toisessa maailmansodassa Per Albin Hanssonin ollessa pääministeri. Antikommunismi oli voimakasta Ruotsissa jo ennen talvisotaa. Useita kommunisteja suljettiin pasifistien tavoin internointileireille Pohjois-Ruotsissa. Kommunismin vastaisuus huipentui talvisodan loppuvaiheessa, kun kommunistien lehtipaino Norrskensflamman tuhottiin Luulajassa maaliskuussa 1940. Neuvostoliiton hyökättyä Suomeen talvisodassa Ruotsi ei virallisesti auttanut Suomea eikä esimerkiksi liittoutuneille sallittu kauttakulkua Ruotsin läpi. Epävirallisia teitä Ruotsista lähti kuitenkin useita vapaaehtoisia taistelemaan Suomen puolella hyökkääjää vastaan. Ruotsi lähetti myös apua erilaisten keräysten ja sotakaluston muodossa ja otti suomalaisia sotapakolaisia vastaan. Ruotsi toimi myös välittäjänä Suomen ja Neuvostoliiton välillä pyrkien saamaan näiden kesken rauhan. 
Ruotsin sodanaikainen toiminta herätti kritiikkiä. Johan Östlingin mukaan kritiikki koostuu kolmesta eri perspektiivistä:
Myöhemmin Ruotsi salli Norjan ja Tanskan vallanneille saksalaisille kauttakulun Suomeen, joka alkoi valmistautua jatkosotaan. Virallisesti puolueeton Ruotsi kävi myös laajamittaista kauppaa natsi-Saksan kanssa. Ruotsin on sanottu olleen Saksan tärkeimpiä kauppakumppaneita Euroopassa. Ruotsi myötäili Saksaa noudattamalla saksalaisia rotulakeja ja sulki Saksan kannalta ei-toivottuja ihmisiä internointileireille. Ruotsi toisaalta myös vastaanotti esimerkiksi juutalaisia pakolaisia kuin myös baltteja. 1943 Ruotsi alkoi ottaa etäisyyttä akselivaltoihin ja lähentyi liittoutuneita. 
Toisessa maailmansodassa Suomea pommittaneet neuvostokoneet kävivät myös Ruotsin puolella pommittamassa. Muun muassa Pajalan kylä ja Tukholma kärsivät pieniä vahinkoja ja muutama henkilö loukkaantui pommituksissa. Neuvostoliiton mukaan pommitukset olivat vahinko, jotka johtuivat lentäjien eksymisistä. Virallinen selitys hyväksyttiin, ja Neuvostoliitto maksoi Ruotsille 40 000 Ruotsin kruunua korvauksina. Myös Ruotsin laivat joutuivat satunnaisesti iskujen kohteiksi.
Norli

Norli (vuosina 2010–2020 "Norli Libris") on Norjan toiseksi suurin kirjakauppaketju Ark Bokhandelin jälkeen. Vuonna 2020 sillä oli 137 omaa myymälää ja lisäksi yhteistyötä paikallisten toimijoiden kanssa. Vuonna 2010 Norli yhdistyi Libris-ketjun kanssa.
Einari Roitto

Wilho Einari Roitto (19. helmikuuta 1900 Kuopio – 6. elokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Roiton vanhemmat olivat rakennusmestari Wilho Roitto ja Hilda Nieminen ja puolisot 1929–1953 Anni Mauro, kauppaneuvosten Nikolai Mauro ja Pauli Mauro sisar, ja vuodesta 1954 Toini Inkeri Joentaus. Roitto tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1918 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1922. Hän oli Ab W. Gutzeit &amp; Co:n, vuodesta 1927 Enso-Gutzeit Oy, palveluksessa yli 40 vuotta. Yhtiön Joensuun metsänhoitajapiirin apulaismetsänhoitaja Roitto oli 1922–1928, päällikkö ja piirimetsänhoitaja 1929–1947, laivasto-osaston päällikkö Savonlinnassa 1947–1953, ylimetsänhoitaja Imatralla 1954–1956 ja metsäpäällikkö Helsingissä 1956–1966. Rautatiehallituksen puutavaratoimiston Joensuun hankintapiirin päällikkö Roitto oli 1940–1942, Joensuun kaupungin polttoainepäällikkö 1941–1944, Joensuun vesitiealuepäällikkö 1942–1944 ja Oy Waldhof Ab:n toimitusjohtaja ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1953–1963. Hän oli Joensuun kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsen 1938–1947 ja Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen 1953–1954. Roitolla oli myös useita oman alansa ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1958.
Sloane Square

Sloane Square on aukio Lontoon Chelseassa, King’s Roadin ja Sloane Streetin risteyksessä. Aukion laidalla ovat Royal Court Theatre, Peter Jonesin tavaratalo ja luksushotelli Sloane Square Hotel, ja sen kaakkoiskulmassa sijaitsee Sloane Squaren metroasema. Lähikaduilla on paljon kalliita ravintoloita ja merkkiliikkeitä.
Sloane Square sai nimensä varakkaalta lääkäriltä ja keräilijältä Sir Hans Sloanelta, jonka perikunnan omistamille pelloille Chelseassa rakennettiin 1700-luvun lopulla Hans Town -nimisen yläluokan asuinalue. Aukion keskellä olevalla kiertosaarekkeella on Royal Academy of Artsin vuonna 1953 lahjoittama Venusta esittävä suihkulähde sekä kiviristi, joka on pystytetty ensimmäisessä maailmansodassa kuolleiden chelsealaisten muistoksi.
Historia.
1770-luvulle asti Knightsbridgen ja King’s Roadin väliin jäävillä mailla oli enimmäkseen peltoja ja kauppapuutarhoja. Rakennusalalla työskentelevät Henry Holland vanhempi ja nuorempi sopivat maat omistavan Sloanen suvun kanssa vuonna 1771 kunnianhimoisesta hankkeesta, jonka myötä niille rakennettiin Hans Town -niminen yläluokan asuinalue. Sloane Square syntyi vuoteen 1780 mennessä Hans Townia halkovan Sloane Streetin ja kuninkaan yksityistienä toimivan King’s Roadin risteykseen.
Seuraavat mittavammat rakennushankkeet aukion ympäristössä käynnistyivät 1800-luvun lopulla, jolloin sen eteläpuolella muutettiin katujärjestelyä ja purettiin ylellisten kaupunkitalojen tieltä työväenluokan ja alemman keskiluokan asuinrakennuksia ja pieniä liikkeitä. Hanketta veti rakennusurakoitsija William Wallett, jolla oli toimisto Sloane Squaren laidalla. Italialaistyylinen Royal Court Theatre avattiin aukion itälaidalla vuonna 1888 ja sen pohjoislaidalle alettiin rakentaa Royal Court Hotelia (nykyinen Sloane Square Hotel) vuonna 1900.
Maailmansotien välisenä aikana Sloane Squaren keskelle rakennettiin kivilaatoilla päällystetty kiertosaareke, jonne istutettiin plataaneja, ja siitä tuli suosittu julkisten puheiden pitopaikka. 1930-luvulla aukion laidoilta purettiin vanhoja rakennuksia uusien asuinrakennusten tieltä – muun muassa sen etelälaidalla 200 vuotta toiminut Rose &amp; Crown -taverna sai väistyä Sloane Court -nimisen uudisrakennuksen tieltä. Vuosina 1935–1937 purettiin vuorostaan aukion länsireunalta 1800-luvulla valmistuneita taloja, joiden paikalle rakennettiin moderni kuusikerroksinen rakennus Peter Jonesin tavarataloa varten. Toisen maailmansodan alussa marraskuussa 1940 natsien pommit tuhosivat juuri kunnostetun Sloane Squaren metroaseman, jolta oli lähdössä täysi juna – turmassa kuoli 79 ihmistä. Heinäkuussa 1944 Sloane Courtiin osui V1-ohjus, joka tappoi 74 amerikkalaista sotilasta.
Sodan jälkeen Sloane Squaren ja Knightsbridgen välisellä alueella asui yhä enimmäkseen vanhojen, varakkaiden sukujen edustajia. 1970- ja 1980-luvuilla yläluokkaisista ja muodikkaista mutta konservatiivisista lontoolaisnaisista – myös Walesin prinsessa Dianasta – alettiin käyttää nimitystä ’Sloane Ranger’. Sittemmin nimitys on typistynyt muotoon ’Sloane’ tarkoittamaan myös miehiä, esineitä ja kokonaista elämäntyyliä.