tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Terry Virts

Terry W. Virts, Jr. (s. 1. joulukuuta 1967 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat) on Yhdysvaltain ilmavoimien eversti ja NASAn astronautti. Hän osallistui sukkulalennolle STS-130 pilottina.
Koulutus ja ura ilmavoimissa.
Virts syntyi vuonna 1967 Baltimoressa, mutta pitää Columbiaa Marylandissa kotikaupunkinaan. Hän valmistui Oakland Mills High Schoolista Columbiassa, Marylandissa vuonna 1985. Virts suoritti B.Sc. tutkinnon matematiikassa Yhdysvaltain ilmavoimien akatemiassa vuonna 1989 ja aeronautiikan maisterintutkinnon Embry-Riddle Aeronautical Universityssä 1997. Ilmavoimien akatemiassa ollessaan Virts osallistui vuonna 1988 Ranskan ilmavoimien vaihto-ohjelmaan École de l'Airissa.
Ilmavoimien akatemian jälkeen Virts liittyi ilmavoimiin vänrikkinä vuonna 1989. Hän toimi F-16 -lentäjänä yksikkönsä mukana Yhdysvaltojen lisäksi myös Etelä-Koreassa ja Saksassa. 
Hänet valittiin Edwardsin lentotukikohdassa Kaliforniassa toimivaan ilmavoimien koelentokouluun vuonna 1997. Valmistumisen jälkeen hän toimi F-16:n koelentäjänä.
Virts on lentänyt yli 3000 tuntia yli 40 lentokoneella.
Ura NASAssa.
Virts valittiin NASAn astronauttikoulutukseen heinäkuussa 2000. Hän aloitti koulutuksen elokuussa 2000. 18 kuukautta kestäneen koulutuksen jälkeen hänet nimitettiin NASAn teknisiin tukitehtäviin. Hän on toiminut lennonvalvonnan ja kansainvälisen avaruusaseman (ISS) yhteyshenkilönä (CAPCOM). Hän osallistui pilottina sukkulalennolle STS-130 helmikuussa 2010.
Virts on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Petteri Iivonen

Petteri Iivonen (14. elokuuta 1987 Helsinki) on suomalainen viulisti. Hän on kansallisen Kuopion viulukilpailun voittaja vuodelta 2005 ja sijoittui toiseksi 10. Sibelius-viulukilpailussa vuonna 2010. Iivonen on opiskellut Sibelius-Akatemiassa, University of Southern Californiassa ja Tel Avivin yliopistossa opettajinaan Tuomas Haapanen ja Hagai Shaham.
Iivosen ensimmäinen kaupallisen levyn "Art of the Violin" julkaisi vuonna 2009 Linn Records maailmanlaajuisesti. Helmikuussa 2010 hän debytoi Israelissa Mann Auditoriossa Zubin Mehtan johdolla soittaen Tšaikovskin viulukonserton.
Iivosen soitin on Carlo Bergonzi (Villa Gyllenberg) vuodelta 1732. Soittimen aikaisempiin omistajiin kuuluu muun muassa Isaac Stern.
Vuonna 2017 Iivosesta tuli Suomen kansallisoopperan konserttimestari. Vuonna 2019 hän siirtyi Pariisin oopperan konserttimestariksi.
Karsinnat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2012

Karsinnat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2012 käynnistyivät vuonna 2010. Isäntämaiden Puolan ja Ukrainan joukkueet olivat molemmat saaneet automaattisen paikan lopputurnaukseen. Kaikkiaan lopputurnaukseen osallistui karsintojen perusteella 16 maajoukkuetta.
Ensimmäistä kertaa joukkueet jaettiin arvontakoreihin UEFAn maakertoimen perusteella. Arvonnassa arvottiin kuusi kuuden joukkueen ja kolme viiden joukkueen lohkoa. Lohkovoittajat sekä paras lohkokakkonen pääsivät suoraan kisoihin, muut kahdeksan lohkokakkosta etenivät jatkokarsintaan, josta jokaisen otteluparin voittaja pääsi lopputurnaukseen.
Karsintalohkot.
Karsintalohkot arvottiin Varsovassa 7. helmikuuta 2010. UEFA:n päätöksellä Venäjän ja Georgian sekä Armenian ja Azerbaidžanin joukkueita ei sijoitettaisi samoihin karsintalohkoihin maiden välisten poliittisten kiistojen vuoksi. Näistä Armenia ja Azerbaidžan arvottiin A-lohkoon, mutta myöhemmin arvottu Armenia siirrettiin B-lohkoon ja A-lohkoon sijoitettiin seuraavana arvottu joukkue, Kazakstan.
Ensimmäinen kierros.
Kaikki otteluajat UTC+1 
Lohko A.
Saksa varmisti lohkovoitton 2. syyskuuta voittaessaan Itävallan ja näin etenee varmasti lopputurnaukseen.
Lohko C.
Italian ja Serbian välinen ottelu jouduttiin keskeyttämään kuuden minuutin pelin jälkeen Serbian kannattajien aiheutettua häiriöitä. 29. lokakuuta 2010 ottelu tuomittiin lopulta Italian voitoksi maalein 3–0. Italia varmisti paikkansa lopputurnaukseen 6. syyskuuta.
Lohko E.
Alankomaat varmisti paikkansa lopputurnaukseen 6. syyskuuta voitettuuaan jokaisen ottelunsa ennen sitä. Myös Ruotsi varmisti jatkopaikkansa ollen paras lohkossaan toiseksi sijoittunut joukkue.
Lohko H.
Portugali eteni jatkokarsintaan paremman maalieron turvin ennen Norjaa.
Lohko I.
Espanja varmisti jatkopaikkansa 6. syyskuuta voitettuaan sitä ennen kaikki ottelunsa.
Jatkokarsinnat.
Jatkokarsintoihin osallistuu kahdeksan maata, jotka sijoittuivat lohkoissaan toiseksi. Ainoastaan paras lohkossaan toiseksi sijoittunut joukkue, Ruotsi, pääsi suoraan lopputurnaukseen. Nämä kahdeksan maata jaettiin UEFAn maajoukkuekertoimien mukaan kahteen lohkoon, joista arvottiin otteluparit. Otteluparit pelaavat kaksiosaisen ottelusarjan, jonka voittaja etenee lopputurnaukseen. Arvonta suoritettiin Krakovassa 13. lokakuuta 2011.
Franzénin talo

Franzénin talo on Oulun keskustassa Franzénin puiston eteläreunalla, Kajaaninkadun ja Kirkkokadun kulmassa, sijaitseva empiretyylinen liike- ja asuinrakennus.
Talon rakennutti kauppaneuvos Johan Franzén vuonna 1829 seitsemän vuotta aiemmin Oulun palossa tuhoutuneen rakennuksen kellarimuurien päälle. Paikalla on sijainnut Oulun triviaalikoulu 1600-luvulla. Talon suunnittelijaa ei tiedetä varmasti, mutta sen otaksutaan olleen Carl Ludvig Engel.
1800-luvun lopulla Oulun kaupunki suunnitteli hankkivansa omistukseensa Franzénin talon sekä sen viereiset tontit, ja laajentavansa talon raatihuoneeksi ja kaupungintaloksi. Kaupunginvaltuusto hyväksyi arkkitehti Theodor Deckerin tekemän rakennussuunnitelman kokouksessaan 21. maaliskuuta 1877. Suunnitellun rakennuksen tontit omisti konsuli Ferdinand Siemssen, jolta kaupunki yritti oikeusteitsekin lunastaa tontteja. Oikeusjuttu kesti vuosia, mutta lopulta kaupunki hävisi jutun. Kun Siemssen olisi viimein ollut valmis myymään tontit vuonna 1883, valtuusto ei hyväksynytkään tarjousta.
Franzénin talon seinään on kiinnitetty Sara Wacklinin muistolaatta vuonna 1971. Wacklinin perustama tyttökoulu toimi talossa vuosina 1830–1834. Wacklinin muistolaatan vieressä on runoilija Samuel Gustaf Berghin muistolaatta. Berghin kotitalo sijaitsi tontilla ennen nykyisen talon rakentamista.
Franzénin talo suojeltiin vuonna 1984. Talo peruskorjattiin 1986. Peruskorjauksen jälkeen talossa on toiminut useita eri ravintoloita. Nykyisin talon alakerrassa sijaitsee turkkilainen ravintola "Hagia Sofia".
Dawn Upshaw

Dawn Upshaw (s. 17. heinäkuuta 1960 Nashville, Tennessee) on yhdysvaltalainen sopraano. Hän varttui Illinoisin Park Forestissa ja opiskeli Illinoisin Wesleyan-yliopistossa, josta hän valmistu bachelor of artsiksi vuonna 1982. Hän sai myös laulunopetusta Ellen Faullilta New Yorkin Manhattan School of Musicissa ja valmistui maisteriksi vuonna 1984. Lisäksi hän kävi Jan DeGaetanin kursseilla. Hän saavutti voittoja Young Concert Artists Auditionsissa (1984) ja Walter M. Naumburg -kilpailussa (1985). Hän on myös saanut levytyksillään muun muassa Grammy-palkintoja.
Upshaw'n oopperaohjelmistoon on kuulunut esimerkiksi Wolfgang Amadeus Mozartin rooleja ja "Pelléas et Mélisande". Orkesterimusiikin alalla hän on esiintynyt muun muassa Henryk Góreckin "Surullisten laulujen sinfoniassa". Hänelle ovat säveltäneet musiikkia eri säveltäjät, kuten John Harbison. Hänellä on kunniatohtorin arvo Illinoisin Wesleyan-yliopistosta. Marraskuussa 2006 Upshaw'n uutisoitiin sairastuneen hyväennusteiseen rintasyöpään.
Eduardo Salvio

Eduardo Antonio Salvio (s. 13. heinäkuuta 1990 Avellaneda, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kotimaassaan Boca Juniorsia. Hän on pelannut myös Espanjassa Atlético Madridin ja Portugalissa Benfican joukkueissa. Hän voi pelata joko keskikentän oikeana laitalinkkinä tai kärkenä.
Pelattuaan jonkin aikaa kasvattajaseuransa Lanúsin reservijoukkueessa Salvio nostettiin edustusmiehistöön kesällä 2008. Hän teki liigadebyyttinsä saman vuoden elokuussa vaihtomiehenä Boca Juniorsia vastaan pelatussa ottelussa ja vain viikkoja myöhemmin Salvio oli mukana joukkueensa aloituskokoonpanossa. Vuoden 2009 clausura-sarjassa Salvio oli jo yksi Lanúsin avainpelaajista ja hän viimeisteli kaikkiaan yhdeksän maalia. Nuoren argentiinalaisen nopea läpimurto herätti myös huomion muualla ja hänen nimensä yhdistettiin siirtohuhuissa moniin Englannin, Italian ja Espanjan suurseuroihin. 
Tammikuussa 2010 Salvio solmi viisivuotisen sopimuksen espanjalaisen Atlético Madridin kanssa. Hän teki ensiesiintymisensä uudessa seurassaan saman vuoden helmikuussa Galatasarayta vastaan pelatussa Eurooppa-liigan ottelussa. Parin ensimmäisen Espanjan kuukauden ajan Salvio sai peliaikaa varsin niukasti tullen mukaan peliin vaihtomiehenä otteluiden loppuminuuteilla. Hän pelasi ensimmäisen kokonaisen liigaottelunsa huhtikuussa Tenerifeä vastaan ja teki siinä La Liga -uransa kaksi ensimmäistä maalia. Toukokuussa 2010 Salvio voitti Eurooppa-liigan Atléticon riveissä ja pelasi kaikkiaan kahdeksassa ottelussa. 
Elokuussa 2010 Atlético lainasi Salvion yhden kauden ajaksi portugalilaiseen Benficaan. Lainakauden aikana Benfica voitti maan liigacupin sekä ylsi Eurooppa-liigassa välierävaiheeseen saakka. Pelit Portugalissa päättyivät kuitenkin ennen aikojaan, kun Salvion jalkapöytä murtui huhtikuussa PSV Eindhovenia vastaan pelatussa Eurooppa-liigan puolivälieräottelussa. Salvio pelasi kauden 2011–2012 Atléticossa ja voitti Eurooppa-liigan toistamiseen. Elokuussa 2012 hän siirtyi pysyvästi nykyiseen seuraansa. Lehtitietojen mukaan Benfica maksoi Salviosta 11 miljoonaa euroa, mikä teki hänestä seurahistorian toiseksi kalleimman pelaajahankinnan. 
Salvio on pelannut maansa A-maajoukkueessa 13 maaottelua. Hän teki ensiesiintymisensä toukokuussa 2009 pelatussa ystävyysottelussa Panamaa vastaan. Argentiinalainen pelaajalegenda ja maan entinen päävalmentaja Diego Maradona luonnehti aikanaan Salviota yhdeksi "Argentiinan suurista toivoista". MM-kilpailuissa 2018 Salvio pelasi kaksi ottelua.
Laura Chinchilla

Laura Chinchilla Miranda (s. 28. maaliskuuta 1959) on costaricalainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 2010–2014. Hän oli Costa Rican ensimmäinen naispuolinen presidentti.
Chinchilla on opiskellut valtiotieteitä Costa Rican yliopistossa ja jesuiittojen ylläpitämässä Georgetownin yliopistossa Yhdysvalloissa.
Chinchilla on toiminut maansa oikeusministerinä ja varapresidenttinä. Vuoden 2010 presidentinvaalissa hän oli "Partido Liberación Nacional" -vasemmistopuolueen ehdokkaana. Myös väistyvä presidentti Óscar Arias edusti PLN:ää. Ariasin kaudella maalla meni taloudellisesti hyvin, ja Chinchillan suurin vaalivaltti oli lupaus Ariasin linjan jatkamisesta. Hän lupasi myös taistella huumerikollisuutta vastaan. Chinchilla sai vaaleissa noin 47 prosenttia äänistä, mikä riitti valintaan suoraan ensimmäisellä kierroksella. Hän sai eniten ääniä jokaisessa seitsemässä provinssissa.
Chinchilla on naimisissa ja hänellä on yksi, vuonna 1996 syntynyt poika. Hän vastustaa homoavioliittoja ja aborttia.
Groznyin enkelit

Groznyin enkelit on norjalaisen Åsne Seierstadin kirjoittama dokumentaarinen teos sotien jälkeisestä Tšetšeniasta. Seierstad matkusti ensimmäisen kerran Tšetšeniaan vuonna 1994, hieman sen jälkeen, kun venäläiset joukot olivat hyökänneet sinne. Hän toimi norjalaisen Arbeiderbladet-lehden kirjeenvaihtajana seuraten Tšetšenian kriisiä kahden vuoden ajan paikan päällä. Vuonna 2006, sotien päätyttyä, hän palasi takaisin Tšetšeniaan ja matkusti alueen eri puolilla. "Groznyin enkelit" perustuu enimmäkseen näiden matkojen aikana tehtyihin muistiinpanoihin. 
Teoksessaan Seierstad kertoo aluksi kokemuksistaan Tšetšeniassa sodan aikana ja valottaa myös historiallisia taustatekijöitä, jotka johtivat sodan syttymiseen. Ensimmäisellä Tšetšenian-matkallaan Seierstad tapasi sekä venäläisiä sotilaita että tšetšeenisissejä. Hän tapasi myös muiden muassa tšetšeenikapinallisten johtajan Salman Radujevin.
Teoksen pääpaino on kuitenkin Seierstadin toisen matkan kokemuksissa. Vuonna 2006 hän joutui kulkemaan rajan yli salaa ja käyttämään valepukua matkansa ajan. Venäjän viranomaiset valvoivat tiukasti maasta lähteviä tietoja, joten Seierstad piti kahden vuoden aikana keräämänsä materiaalin salassa ennen paluutaan kotimaahansa vuonna 2007. Heti Groznyiin palattuaan Seierstad majoittui Hadižat Gatajevan ja Malik Gatajevin taloon, jossa pariskunta piti orpokotia. Kirjassaan Seierstad kertoo erityisesti lapsista, jotka ovat sodassa menettäneet sukulaisensa, kotinsa ja kaiken muunkin. Monet lapset elävät kadulla, kärsivät kylmää ja nälkää sekä haistelevat liimaa tai käyttävät muita huumaavia aineita. Tällaisia lapsia Gatajevit ottivat hoiviinsa. Osa lapsista tuotiin heille, ja osan he poimivat itse mukaansa kaduilta ja toreilta, joissa lapset olivat kerjäämässä tai varastelemassa.
Seierstad haluaa kirjallaan muistuttaa, että vaikka sota on päättynyt, Tšetšenian tragedia jatkuu edelleen.
Matti Makkonen (poliitikko)

Matti Makkonen (11. toukokuuta 1879 Hankasalmi – 30. joulukuuta 1935 Hankasalmi) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Maalaisliitto.
Makkonen valittiin eduskuntaan kaksissa vaaleissa, 1922 ja 1924, Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä. Hän toimi kansanedustajana viiden vuoden ajan, syyskuusta 1922 syyskuuhun 1927, ja oli jäsenenä eduskunnan suuressa valiokunnassa ja työväenasiainvaliokunnassa. Makkonen toimi poliittisella urallaan myös Hankasalmen kunnallispolitiikassa, kunnanvaltuuston jäsenenä ja kunnallislautakunnan puheenjohtajana. 
Makkonen toimi vuodesta 1905 maanviljelijänä Hankasalmella. Hän työskenteli myös asutuspiirimiehenä vuosina 1908–1915 ja yli kahdenkymmenen vuoden ajan Suomi-yhtiön asiamiehenä.
Makkonen oli naimisissa. Hänen puolisonsa oli Olga Maria Turunen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1905. Makkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Makkonen ja Loviisa Ylönen.
Carolina Ferni

Carolina Ferni (20. elokuuta 1846 Como – 4. kesäkuuta 1926 Milano) oli italialainen sopraano ja viulisti. Hän aloitti uransa viulistina Pariisissa ja Brysselissä. Hän opiskeli laulamista Giuditta Pastan johdolla ja teki lavadebyyttinsä Torinossa 1862 Leonoran roolissa Gaetano Donizettin oopperassa "La favorite".
Ferni esiintyi Milanon La Scalassa muun muassa Norman, Sélikan ja Saffòn rooleissa. Mercurin oopperassa "Il Violino del Diavolo" hän esiintyi sekä laulajana että viulistina. 
Ferni meni naimisiin baritoni Leone Giraldonin kanssa. Myös parin pojasta, Eugenio Giraldonista, tuli oopperalaulaja, baritoni, joka loi Scarpian roolin Giacomo Puccinin "Toscassa" vuonna 1900.
Ferni vetäytyi lavalta vuonna 1883 ja avasi laulukoulun. Hänen johdollaan opiskeli muiden muassa sopraano Eugenia Burzio. Ferni kuoli vuonna 1926 kaksi vuotta poikansa jälkeen.
HMS Velox (1902)

HMS Velox oli Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjä, jonka valmistuksen aloitti Parsons Marine Steam Turbine Company nimellä "HMS Python" omana tuotantonaan kokeillessaan turbiinimoottoria. Aluksen rungon valmisti Hawthorn Leslie and Company. Laivasto lunasti aluksen 1901 osana vuosien 1901-1902 laivasto-ohjelmaa. Alus luokiteltiin 1913 uudelleen C-luokan hävittäjäksi.
Suunnittelu ja valmistus.
Aluksen voimanlähteenä oli kaksi Parsonsin korkeapaineturbiinia ja kaksi Parsonsin matalapaineturbiinia kytkettyinä neljään hieman muunneltuun Yarrowin kattilaan (250 psi). Se saavutti kuitenkin ainoastaan 1175 merimailin toimintasäteen 13 solmun nopeudella, mikä oli jäi pahoin 30-solmun aluksille määritetystä minimistä 1 400 merimailista. Alus luokiteltiin uudelleen lokakuussa 1913 C-luokkaan.
Palvelus.
Alus upposi osuttuaan miinaan 25. lokakuuta Nabin edustalla.
Leipsoí

Leipsoí (; transl. myös "Lipsí") on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Saaren pinta-ala on 15,842 neliökilometriä ja asukasluku 790 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Leipsoí kuuluu Leipsoín kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Leipsoín kylä.
Maantiede.
Leipsoí sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren itäosassa. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Arkoí pohjoispuolella, Léros eteläpuolella ja Pátmos länsipuolella. Agathonísi sijaitsee kauempana koillisessa ja Farmakonísi idässä.
Saaren rantaviivan pituus on 39 kilometriä. Sen korkein kohta on Skáfi (277 metriä). Saari kuuluu Natura 2000 -verkoston piiriin.
Saarelle pääsee lautalla Ateenan kupeessa sijaitsevasta Pireuksesta, josta matka-aika on 12 tuntia. Lisäksi lautat, katamaraanit ja kantosiipialukset liikennöivät Leipsoíltä lähisaarille. Lähin kansainvälinen lentokenttä on Kosilla, jonne on katamaraanilla noin kolmen tunnin matka.
Hallinto ja kylät.
Leipsoí kuuluu hallinnollisesti Leipsoín kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria. Saaren ainoa väestörekisteröinnissä tilastoitu asutus on sen pääkylä ja satama Leipsoín kylä (790 asukasta), joka sijaitsee luonnonsatamalahdessa saaren etelärannikolla.
Historia.
Saaren ensimmäiset asukkaat olivat kaarialaiset, jotka saapuivat Leipsoílle noin vuonna 1200 eaa. Doorilaiset asuttivat Leipsoín kaarialaisten jälkeen. Leipsoín kylän ja akropoliin välillä sijaitsee hautausmaa, jota käytettiin klassisella ja roomalaisella ajalla.
Saaren väkiluku laski bysanttilaisella kaudella, jolloin merirosvot tekivät saaresta piilopaikkansa. Vuonna 1088 perustettu Pátmoksen Johannes Teologin luostari käytti Leipsoíä noin kuuden vuosisadan ajan viljelys- ja laidunmaanaan.
Johanniittain ritarikunta valloitti Leipsoín vuonna 1308 ja vuonna 1522 saari joutui osaksi Osmanien valtakuntaa. Joidenkin lähteiden mukaan kreetalaisia pakeni Leipsoílle, kun osmanit olivat saaneet koko Kreetan hallintaansa vuonna 1669.
Italia valloitti Leipsoín ja muun Dodekanesian Kastelórizoa lukuun ottamatta vuonna 1912. Saksalaiset miehittivät saaren vuonna 1943 ja vuonna 1945 Britannia otti Leipsoín hallintaansa. Osaksi Kreikkaa saari liitettiin vuonna 1948.
Kauko Salomaa

Kauko Johannes Salomaa (28. helmikuuta 1928 Viipurin maalaiskunta – 29. heinäkuuta 2016 Vantaa) oli suomalainen pikaluistelija.
Salomaa edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Oslossa 1952 hän sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi, 10 000 metrillä 12:nneksi, 5 000 metrillä 13:nneksi ja 500 metrillä 24:nneksi. Cortina d'Ampezzossa 1956 hän oli 10 000 metrillä 17:s ja 5 000 metrillä 21:s. Hänet valittiin jo Sankt Moritzin 1948 olympialaisiin, mutta hän joutui sairastumisen vuoksi jäämään niistä pois. Salomaa osallistui neljä kertaa MM-kilpailuihin vuosina 1949–1955 ja kuudesti EM-kilpailuihin vuosina 1950–1956. Vuonna 1955 hän voitti yhteispisteissä Pohjoismaiden mestaruuden.
Salomaa voitti Oulun olympiakatsastuksissa 13. tammikuuta 1952 1 500 metrin kilpailun ajalla 2.25,3, 3 000 metrin ajalla 5.04,3 sekä 5 000 metrin kilpailun uudella Suomen-ennätyksellä. Toisissa olympiakatsastuksissa Kuusankoskella 26.–27. tammikuuta hän voitti 5 000 metriä ajalla 8.38,4 ja 3 000 metriä ajalla 5.07,1.
Salomaa edusti seuratasolla Helsingin Luistinkiitäjiä (HLK), Tikkurilan Jääveikkoja, Viipurin Luistinseuraa ja Helsingfors Skridskoklubbia (HSK). Hän voitti Suomen mestaruuden yhteispisteissä vuosina 1950, 1953 ja 1955 sekä kymmenen matkamestaruutta vuosina 1950–1957. Suomen-ennätystä hän paransi 5 000 metrillä Oulussa 13. tammikuuta 1952 (8.30,9) sekä 1 500 metrillä vuonna 1955 (2.20,3).
Kauko Salomaa saavutti SM-pronssia pyöräilyssä. Hänen veljensä Martti Salomaa oli pikaluistelun Suomen-mestari ja EM-kisaedustaja.
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1927

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1927 pelattiin Wienissä 24.–29. tammikuuta. Isäntäjoukkue Itävalta voitti mestaruuden. Kisojen ensikertalainen Unkari liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi kisojen avauspäivänä. Ensimmäisen kerran nimettiin Fair Play -joukkue ja sen arvon sai Belgia.
Punaiset kengät

Punaiset kengät ("The Red Shoes") on Michael Powellin ja Emeric Pressburgerin ohjaama brittiläinen tanssi- ja draamaelokuva vuodelta 1948.
"Punaiset kengät" oli Powellin ja Pressburgerin menestynein ja tunnetuin elokuva. Se on tanssielokuvan merkkipaalu, sillä ensimmäistä kertaa tanssi oli oleellinen osa elokuvallista kerrontaa eikä vain erillinen tanssinumero. "Punaisten kenkien" menestys teki myös mahdolliseksi sen, että esimerkiksi Gene Kelly saattoi tehdä elokuvat "Pariisin lumoissa" (1951) ja "Laulavat sadepisarat" (1952).
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä "Punaiset kengät" äänestettiin kaikkien aikojen yhdeksänneksi parhaaksi brittielokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisioammattilaista.
Juoni.
Nuori säveltäjä Julian Craster on katsomassa balettiesitystä ja huomaa, että siinä käytetään luvatta hänen musiikkiaan. Hän esittää vastalauseensa Boris Lermontoville, joka on balettiseurueen johtaja. Lermontov palkkaa Crasterin tekemään seuraavan balettinsa ”Punaiset kengät” Andersenin sadun mukaan. Siinä nuori tyttö saa lumotut kengät, joiden avulla hän voi tanssia. Tyttö tanssii illan mutta huomaa, ettei voi lopettaa tanssimista tai ottaa kenkiä pois jaloistaan. Hän joutuu tanssimaan itsensä kuoliaaksi. 
Samaan aikaan Lermontov palkkaa myös nuoren tanssijan Vicki Pagen, joka saa baletin pääosan, koska baletin primadonna päättää mennä naimisiin. Julian ja Vicki työskentelevät yhdessä ja rakastuvat toisiinsa. Baletti tekee Vickistä tähden. Lermontov, joka on myös salaa rakastunut Vickiin, pakottaa Julianin lähtemään balettiseurueesta. Vicki lähtee hänen kanssaan. Lermontov kieltää Vickiä esittämästä ”Punaiset kengät” -balettia. Vicki jää työttömäksi. Julian ja Vicki menevät naimisiin ja Julianista tulee kuuluisa säveltäjä. 
Vicki tapaa sattumalta Lermontovin junassa, joka pyytää Vickiä esiintymään vielä yhden kerran ”Punaisissa kengissä”. Vicki suostuu. Vicki on valmistautumassa esitykseen, kun Julian saapuu yllättäen paikalle. Julian pyytää Vickiä lähtemään hänen kanssaan. Lermontov saapuu paikalle ja hän ja Julian riitelevät. Vickin on valittava rakkauden ja tanssin välillä, mutta hän ei pysty siihen. Turhautunut Julian lähtee pois. Kun Vicki on menossa näyttämölle punaiset kengät jalassaan, hän äkkiä syöksyy ulos teatterista ja hyppää junan eteen. Hän kuolee aviomiehensä käsivarsilla ja pyytää viimeisinä sanoinaan Juliania riisumaan punaiset kengät. Samaan aikaan teatterissa Lermontov kertoo yleisölle, ettei Vicki Page tulisi enää koskaan tanssimaan. Esitys jatkuu kuitenkin siitä huolimatta – Vickin sijasta näyttämöllä tanssii vain pari punaisia kenkiä.
Palkinnot.
Oscar-palkinto.
Elokuva sai kaksi Oscar-palkintoa:
Se oli myös ehdolla kolmessa muussa kategoriassa:
Muut palkinnot.
Oscarin lisäksi Brian Easdale voitti myös parhaan musiikin Golden Globe -palkinnon.
"Punaiset kengät" oli ehdolla BAFTA Film Awardin kategoriassa Parhaan brittielokuvan BAFTA-palkinto.
Matti Hamberg

Matti Johan Hamberg (26. huhtikuuta 1932 Helsinki – 15. syyskuuta 2025 Vantaa) oli suomalainen pikaluistelija.
Hamberg sijoittui Cortina d'Ampezzon 1956 talviolympialaisten luistelukilpailuissa yhdeksänneksi 500 metrillä (42,2), 18:nneksi 1 500 metrillä (2.14,8) ja 32:nneksi 5 000 metrillä (8.28,1). Hän edusti Suomea myös EM-kilpailuissa vuonna 1957.
Hamberg edusti seuratasolla Helsingin Luistinkiitäjiä, Helsingin Työväen Luistelijoita, Tikkurilan Jääveikkoja, IFK Helsingforsia ja Helsingin Palolaitoksen Urheiluseuraa. Hän voitti Suomen mestaruuden 500 metrillä vuonna 1956. Hänen luistelu-uransa päättyi jalkavammaan vuonna 1958.
Ammatiltaan Hamberg oli palomies.
Rudebox

Rudebox on Robbie Williamsin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. lokakuuta 2006. Albumi tehtiin yhteistyössä William Orbitin, Mark Ronsonin, Soul Mekanikin ja Pet Shop Boysin kanssa. Lily Allen toimii taustalaulajana kappaleissa "Bongo Bong/Je Ne T'aime Plus" ja "Keep On".
Williams esittää albumilla viisi cover-versiota muiden lauluista: The Human Leaguen "Louisen" vuodelta 1984, Stephen Duffyn suurimman hitin "Kiss Me", Lewis Taylorin kappaleen "Lovelight", My Robot Friendin "We're the Pet Shop Boys" sekä Manu Chaon "Bongo Bong/Je Ne T'aime Plus".
Albumi sai sekalaisia arvosteluja kriitikoilta, mutta nousi listan kärkeen Isossa-Britanniassa, Australiassa, Sveitsissä, Saksassa, Meksikossa, Argentiinassa, Espanjassa, Italiassa ja Suomessa.
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1926

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1926 pidettiin Davosissa, Sveitsissä 11.–19. tammikuuta. 
Jatkokarsinnat.
Toiseksi sijoittuneiden karsinta.
Iso-Britannia jatkoi neljäntenä joukkueena mitalisarjaan. Ranska sijoittui viidenneksi. Belgia otteluun kuudennesta sijasta.
Kolmanneksi sijoittuneiden karsinta.
Puola otteluun kuudennesta sijasta. Italia sijoittui kahdeksanneksi ja Espanja yhdeksänneksi
Sijoitusottelut.
Mitalisarja.
Uusintaottelut
Marja Auroma

Marja Anneli Auroma (o.s. Korhonen, s. 29. heinäkuuta 1949 Anttola) on entinen suomalainen hiihtäjä, joka kilpaili myös kestävyysjuoksussa.
Auroma sijoittui Lake Placidin 1980 talviolympialaisissa 4 × 5 kilometrin viestissä viidenneksi ja 5 kilometrin henkilökohtaisella matkalla 25:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän oli viidellä kilometrillä 19:s.
Auroma edusti seuratasolla Vantaan Hiihtoseuraa, Helsingin Poliisi-Voimailijoita ja Puotinkylän Valttia. Hän saavutti SM-pronssia 5 kilometrillä vuonna 1977, 10 kilometrillä vuonna 1981 sekä 20 kilometrillä vuosina 1977 ja 1984. Hän sijoittui Salpausselän 10 kilometrillä neljänneksi ja Holmenkollenin 5 kilometrillä viidenneksi vuonna 1980. Hän voitti Finlandia-hiihdon vuosina 1986, 1988 ja 1990.
Kestävyysjuoksussa Auroma voitti Suomen mestaruuden maastojuoksun joukkuekilpailussa vuonna 1984 sekä Helsinki City Marathonin vuonna 1986 ajalla 2.53.17.
Auroma on pituudeltaan 156-senttinen, ja hänestä käytettiin lempinimeä "Piskuinen sisupussi". Häntä valmensi hänen puolisonsa Sven Auroma.
Miklós Martin

Miklós ”Nick” Martin (29. kesäkuuta 1931 Budapest – 26. maaliskuuta 2019 Kalifornia, Yhdysvallat) oli unkarilainen vesipalloilija.
Martin kuului Unkarin kultaa voittaneisiin joukkueisiin Helsingin kesäolympialaisissa 1952 ja Torinon EM-kilpailuissa 1954. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 hän matkusti paikalle mutta ei kuulunut joukkueeseen jalkavamman vuoksi. Pian tämän jälkeen hän loikkasi Yhdysvaltoihin. 
Myöhemmällä iällään Martin opetti ranskaa Pasadena City Collegessa. Hän kuoli 87-vuotiaana 26. maaliskuuta 2019.
Erja Kuivalainen

Erja Kaarina Orvokki Kuivalainen (s. 21. lokakuuta 1964 Ilomantsi) on entinen suomalainen hiihtäjä.
Kuivalainen sijoittui Sarajevon 1984 talviolympialaisissa 20 kilometrillä 29:nneksi ja 10 kilometrillä 37:nneksi. Hän suoritti osan ylioppilaskirjoituksistaan erikoisluvalla kisojen aikana Sarajevossa. MM-kilpailuissa Kuivalainen sijoittui Lahdessa 1989 vapaan hiihtotavan 10 kilometrin kilpailussa 27:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 1991 hän oli vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä 31:s ja 30 kilometrillä 42:s.
Kuivalainen edusti seuratasolla Ilomantsin Urheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden 3 × 5 kilometrin viestissä vuonna 1988 sekä saavutti SM-pronssia viestissä vuonna 1987 ja perinteisen hiihtotavan 15 kilometrillä vuonna 1989.
Lokakuussa 2010 paljastettiin Erja Kuivalaisen olleen se henkilö, jonka Marjo Matikaiseen huhtikuussa 2008 liitetyn dopingepäilyn yhteydessä kerrottiin vuonna 1988 nähneen Sodankylän harjoitusleirillä Matikaisen yöpöydällä "Erythropoietin"-sanalla varustetun lasipullon. Kuivalainen vahvisti vuoden 2008 uutisen tapausta tutkineen Keskusrikospoliisin esitutkinnassa 28. tammikuuta 2009.
Soljani

Soljani on kylä Kroatiassa, Vukovar-Syrmian piirikunnan eteläisimmässä osassa Cvelferijanissa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kylän asukasluku oli 1241.
Se oli ensin mainittu 1329 "Sauly, Sali posessiona" ja siitä saakka kylän nimi on yhdistetty sanaan "suola" (sol tarkoittaa suolaa kroatiaksi). Rooman valtakunnan aikana kylä oli merkitty historiallisiin karttoihin "Saldisina", ja yksi tärkeimmistä roomalaisista teistä, joka johti Sirmiumiin (Sremska Mitrovica), meni Saldisin kautta.
Kylän suurin kasvu oli 1700–1800-luvuilla, kun slovakit Vojvodinasta ja Slovakiasta asettuivat sinne. Nykyään heidän jälkeläisensä ovat suurin vähemmistö kylässä.
Luzan piiri

Luzan piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Kirovin alueella Venäjällä. Alueen luoteisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 5314,53 neliökilometriä. Asukkaita on 19 900 henkeä (vuonna 2010).
Piiri on perustettu vuonna 1924 nimellä "Lalskin piiri". Vuonna 1941 siitä tuli osa Kirovin aluetta. Vuonna 1963 Lalskin piiriin liitettiin Podosinovetsin piiri. Uusi hallintoalue nimettiin Luzan piiriksi ja sen keskus siirrettiin Luzaan. Myöhemmin Podosinovetsin piiristä tuli jälleen erillinen hallintoalue.
Luzan piiri rajoittuu idässä Komin tasavaltaan, etelässä Kirovin alueen Podosinovetsin ja Oparinon piireihin sekä lännessä Vologdan ja pohjoisessa Arkangelin alueisiin. Seutu kuuluu taigavyöhykkeeseen. Pinta-alasta 88,4 % on metsää. Suurin joki on Jugiin laskeva Luza. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, savi ja turve.
Piiriin kuuluu Luzan kaupunki, Lalskin kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä neljä maalaiskuntaa: Gribošino (keskuspaikka Uga), Hristoforovo, Papulovo ja Utška. Hallinnollinen keskus on Luza, josta on 501 kilometriä alueen pääkaupunkiin Kiroviin. Asutuskeskuksia on yhteensä 139. Kaupunkiväestön osuus on 76,9 %.
Seudun kautta kulkee Kirovin ja Kotlasin välinen rautatie. Talous perustuu puunhankintaan ja -jalostukseen. Lalskissa on vuonna 1826 perustettu paperitehdas. Luzan metsäteollisuuskompleksi lopetti toimintansa vuonna 2009. Maatalous tuottaa rehuviljaa, maitoa ja lihaa. Piirissä on 9 maatalousyritystä ja meijeri.
Piirissä toimii 11 lastentarhaa, 14 koulua ja kaksi lasten luomistyön keskusta. Kulttuurilaitoksia ovat Luzan taidekoulu ja Lalskin musiikkikoulu, kulttuuritalot ja kirjastot sekä kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy "Severnaja pravda" (”Pohjoinen totuus”). Nähtävyyksiin kuuluvat Lalskin ja maalaiskylien kirkot sekä Lalskin vanhat kauppiastalot ja liikerakennukset.
Lolcat

Lolcat on kuva, jossa on yhdistetty kissan kuva humoristiseen tekstinpätkään. Teksti on yleensä lolcat-kieltä eli "lolspeakiä", joka on muunneltua englantia. Lolcat-kielessä tehdään tahallaan aloittelijamaisia virheitä englannin kieliopissa. Esimerkiksi lause "Can I have a cheeseburger?" kirjoitetaan lolcat-kielessä tyypillisesti "I can has cheezburger?" Termi "lolcat" esiintyi ensimmäisen kerran 4chan-sivustolla.
Kasumi (manga)

Kasumi on kaksiosainen mangasarja, jonka on piirtänyt Hirofumi Sugimoto ja tarinan käsikirjoittanut Surt Lim.
Juoni.
Sarjan nimikkohenkilö muuttaa uuteen, rikkaiden lasten kouluun, vaikka hän itse ei satu olemaan rikas. Kasumilla on suuri salaisuus: hän voi muuttua näkymättömäksi pidättäessään hengitystään. Uudessa koulussa Kasumi ei ole kovinkaan suosittu; hänellä on vain yksi ystävä, Yuuta Goodwin, joka on suuri supersankareiden fani. Kasumilla on myös salainen ihailija, joka sattuu olemaan koulun suosituin poika, Ryuuki. Kasumilla on vaikeaa, koska Ryuukin faniklubi ei anna armoa uudelle tulokkaalle - hän joutuu erityisesti Reina-nimisen, mustasukkaisen tytön silmätikuksi.
Ensimmäisen osan lopussa käy ilmi, että Ryuukillakin on voima: hän pystyy kulkemaan seinien läpi sulkiessaan silmänsä.
Kožim

Kožim (, ) on Petšoran vesistöön kuuluvan Kosjun sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 202 kilometriä, valuma-alueen laajus 5 180 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 120 kuutiometriä sekunnissa.
Kožim saa alkunsa Uralilta Narodnajavuoren itäpuolelta. Alajuoksullaan se virtaa soistuneella tasangolla kohti luodetta. Joen varrella sijaitsee Kožymin autioitunut taajama.
Kosju

Kosju (komiksi ja venäjäksi Ко́сью) on Petšoran vesistöön kuuluvan Usan sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 259 kilometriä, valuma-alueen laajuus 14 800 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 45 kilometrin päässä joen suusta 120 kuutiometriä sekunnissa.
Kosju saa alkunsa Uralilta ja virtaa soistuneella alangolla kohti pohjoista. Sen nimi perustuu komin sanoihin "koś" ’koski’ ja "ju" ’joki’. Tärkein sivujoki on Kožim. Joen varrella sijaitsee muun muassa Kosjun taajama.
Letka

Letka (komiksi ja venäjäksi Ле́тка) on Volgan vesistöön kuuluvan Vjatkan sivujoki Komin tasavallan eteläosassa ja Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 260 kilometriä, valuma-alueen laajuus 3 680 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 45 kilometrin päässä joen suusta 20,6 kuutiometriä sekunnissa.
Letka saa alkunsa Pohjois-Venäjän selänteeltä ja virtaa kohti kaakkoa. Sen nimen uskotaan olevan itämerensuomalaista perua (karjalan "liete", vepsän "lete" ’hiekka, matala hiekkaranta’). Joen varrella sijaitsee Letkan kylä.
Letka (kylä)

Letka (komiksi ja venäjäksi Летка) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Priluzjen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Letka-joen rannalla 100 kilometriä piirin keskuksesta Objatševosta etelään. Kylän kautta kulkee Kirovin ja Syktyvkarin välinen maantie. Asukkaita on 3 100 henkeä (vuonna 2002).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1620. Vuoteen 1645 mennessä sen viereen syntyi Letkan pogosta. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, metsästystä ja kalastusta sekä toimivat kyytimiehinä Vjatkan ja Luzan välisellä kauppareitillä. Vuosina 1935–1963 kylä oli Letkan piirin keskus. Vuonna 1989 asukkaista 68 % oli komeja ja 28 % venäläisiä.
Objatševo

Objatševo (, ) on kylä, maalaiskunta ja Priluzjen piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Luza-joen rannalla 189 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista lounaaseen. Kylän kautta kulkee Kirovin ja Syktyvkarin välinen maantie. Asukkaita on 5 800 henkeä (vuonna 2002).
Objatševon pogosta mainitaan lähikylineen ensimmäisen kerran vuonna 1620. Sen nimi perustuu komin sanoihin "ab" ’jyrkkä’ ja "čoi" ’mäki, rinne’. Kylän lähellä on sijainnut ilmeisesti 1400-luvun lopulla rakennettu linnoitus. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa, käsityöammatteja ja puunhankintaa. Vuosina 1921–1922 Objatševo oli Priluzjen kihlakunnan ja vuodesta 1929 piirin keskus. Vuonna 1989 asukkaista 56 % oli komeja ja 38 % venäläisiä.
Tarvasjoki (joki)

Tarvasjoki on Saaristomereen Varsinais-Suomessa laskevan Paimionjoen suurin sivujoki.
Joki saa alkunsa Mustajärvestä entisen Mellilän kunnan alueella Loimaalla, virtaa Rahkion, Kyrön ja Karinaisten kirkonkylän kautta entisen Karinaisten kunnan alueella Pöytyällä ja yhtyy Paimionjokeen entisen Tarvasjoen kunnan keskustassa Liedossa. Joen pituus on noin 14 km ja valuma-alueen pinta-ala 139 km².
Joen varren kyliä ovat Karinaisissa Kyrö, Kiukainen, Karinaisten kirkonkylä, Suutarla, Närppi, Mäenpää ja Tilkanen. Tarvasjoen kylistä joen varteen jäävät Seppälä, Suurila, Horinen, Kallela, Tarvasjoen kirkonkylä ja Eura.
Merkittävistä teistä Hämeen Härkätiehen kuuluva yhdystien 2250 osuus ylittää joen lähellä Tarvasjoen kirkkoa ja yhdystie 2250 uudelleen kahdesti Karinaisten kirkonkylän etelä- ja pohjoispuolella. Tarvasjoen Horisissa joen ylittää seututie 224, ja joen latvoilla Rahkiossa sen poikki kulkee yhdystie 2253.
Luzalaiset

Luzalaiset eli Luzan komit (, ; прилузские коми, "priluzskije komi") ovat komisyrjäänien alueellinen kansatieteellinen ryhmä. He asuvat Luza- ja Letka-jokien yläjuoksuilla Komin tasavallan Priluzjen piirissä Venäjällä.
Permiläiset asettuivat seudulle ensimmäisen vuosituhannen lopulla. 1200–1300-luvuilla Luzan alajuoksulle syntyi venäläisasutusta. 1600-luvulle mennessä komien ja venäläisten etninen raja vakiintui Spasporubin kylän tienoille. 
Venäläisten, marien ja udmurttien vaikutuksesta luzalaisten kulttuuri sai piirteitä, jotka erottavat heidät muista komiryhmistä. He siirtyivät muita aikaisemmin kyntöviljelyyn. Maanviljelyn lisäksi myös karjatalous oli kehittyneempää. Luzalaiset viljelivät pellavaa ja kasvattivat sikoja. Tärkeä elinkeino oli laivanrakennus: Luza-joen kautta kuljetettiin viljaa Vjatkasta Arkangeliin. Lisäksi harjoitettiin tervanpolttoa.
Muista komeista poiketen seudun kylät olivat jo vanhastaan raittikyliä. Myös asuin- ja talousrakennuksissa, vaatetuksessa ja koristetaiteessa oli paikallisia erikoisuuksia. Luzan ja Letkan jokivarsien kulttuuri eroaa jonkin verran toisistaan. Antropologisilta piirteiltään luzalaiset kuuluvat Vjatkan–Kaman sublaponoidiseen tyyppiin. Komin kielen Luzan–Letkan murteessa on tiettyjä morfologisia ja sanastollisia erityispiirteitä.
Trần Trọng Kim

Trần Trọng Kim (1883–1953) oli vietnamilainen poliitikko, joka toimi Japanin perustaman lyhytaikaisen nukkehallituksen pääministerinä vuonna 1945.
Ennen valintaansa hän oli professori, joka tunnettiin konservatiivisista mielipiteistään.
Kavinsky

Kavinsky (joskus tyyliteltynä KΔVINϟKY (oikealta nimeltään Vincent Pierre Claude Belorgey, s. 31. heinäkuuta 1975 Seine-Saint-Denis, Ranska) on ranskalainen elektronista musiikkia tekevä artisti. Hän on myös esiintynyt useissa elokuvissa, kuten "Steakissa", jonka on ohjannut hänen pitkäaikainen ystävänsä Mr. Oizo. Kavinskyn musikaalista tyyliä on verrattu muun muassa Daft Punkiin ja Dangeriin. Kavinsky on esiintynyt Suomessa kahdesti: vuonna 2009 Basso-festivaalilla ja vuonna 2014 Flow-festivaalilla.
Vizinga

Vizinga (, ) on kylä, maalaiskunta ja Sysolan piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Sysolan sivujoen Bolšaja Vizingan varrella 88 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista lounaaseen. Kylän kautta kulkee Kirovin ja Syktyvkarin välinen maantie. Asukkaita on 7 100 henkeä (vuonna 2002).
Vizingan pogosta ja sitä ympäröineet pienet kylät mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1586. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa ja metsästystä. Vuonna 1926 Vizingasta tuli Sysolan kihlakunnan ja vuonna 1929 piirin keskus.
Lännenhanhikki

Lännenhanhikki ("Potentilla anglica") on lähinnä Keski-Euroopassa tavattava sormihanhikkilaji. Suomessa lännenhanhikki on luokiteltu uhanalaiseksi lajiksi.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen lännenhanhikki on suikerteleva ja juurehtiva. Sen varret ovat hentoja, karvaisia, mutkaisia ja kasvavat 20–50 cm pitkiksi. Aluslehdet ovat pitkäruotisia, varsilehdet lähes ruodittomia. Lehtilapa on kolme-viisisorminen ja lehdykät vastapuikeita, kärkiosastaan hammaslaitaisia, päältä kaljuhkoja, alta tiheään lyhytkarvaisia. Lehden korvakkeet ovat suikeita, ehytlaitaisia ja paljon lehdyköitä pienempiä. Keltaiset kukat ovat yksittäin lehtihangoissa tai kukinto on niukkakukkainen. Suurimmassa osassa kukkia on neljä terälehteä, mutta samassa kasvissa voi olla myös viisiterälehtisiä kukkia. Terälehdet ovat 5–8 mm pitkiä, noin kaksi kertaa verholehtien pituisia. Kukassa on emejä 20–50 kappaletta. Lännenhanhikki kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa.
Lännenhanhikki muistuttaa Suomessa huomattavasti yleisempää rätvänää ("P. erecta"). Rätvänä on kuitenkin vankempi, lehdet kolmisormisia ja korvakkeet isohampaisia. Lajit voivat risteytyä keskenään.
Levinneisyys.
Lännenhanhikin päälevinneisyysalue ulottuu Britteinsaarilta läpi Keski-Euroopan Puolaan saakka. Hajanaisia esiintymiä tunnetaan Etelä- ja Itä-Euroopasta. Pohjoisimpana sitä tavataan eteläisessä Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Tulokaslajina lännenhanhikkia tavataan monilla Atlantin saarilla sekä Pohjois-Amerikassa. Suomessa lännenhanhikkia kasvaa Lounais- ja Etelä-Suomen saaristossa, jonne se lienee levinnyt meriliikenteen mukana. Kasvupaikkoja tunnetaan eniten Dragsfjärdistä, Nauvosta, Iniöstä ja Tammisaaresta.
Elinympäristö.
Lännenhanhikki viihtyy avoimilla kasvupaikoilla kuten kedoilla ja laitumilla. Suomessa laji on suuresti harvinaistunut merenrantalaidunnuksen vähenemisen myötä, minkä seurauksena kasvupaikat ovat kasvaneet umpeen. Yhteisillä kasvupaikoilla rätvänä ("Potentilla erecta") saattaa risteytyä lännenhanhikin kanssa.
Ust-Tsilma

Ust-Tsilma (, ) on kylä, maalaiskunta ja Ust-Tsilman piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Petšoraan laskevan Tsilma-joen suussa 664 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista pohjoiseen. Asukkaita on 5 100 henkeä (vuonna 2002).
Ust-Tsilman ovat perustaneet novgorodilaiset uudisasukkaat vuonna 1542. Myöhemmin sinne muutti venäläisiä Mezenin, Pinegan ja Vienanjoen seuduilta. Kylän asukkaat kalastivat ja metsästivät Petšoran, Ižman, Pižman ja Tsilman jokivarsilla sekä harjoittivat karjan- ja myöhemmin myös poronhoitoa. Maanviljely oli vähäistä. 1600–1700-lukujen vaihteessa seudulle muutti paljon vanhauskoisia. Vuonna 1891 kylästä tuli Pustozjorskin kihlakunnan keskus. Vuonna 1921 asukkaista 99 % oli venäläisiä, 0,6 % komeja ja 0,4 % nenetsejä. Vuonna 1929 Ust-Tsilman piiri liitettiin Komin autonomiseen alueeseen.
Tsilma

Tsilma (, ) on Petšoran sivujoki Arkangelin alueella ja Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 374 kilometriä, valuma-alueen laajuus 21 500 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 54 kilometrin päässä joen suusta 228 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Timanin selänteeltä ja virtaa kohti itää. Sen suussa sijaitsee Ust-Tsilman piirikeskus. Nimitys perustuu venäläiseen murresanaan "tšilma" ’sammalsuo, suonsilmä’.
Vähäjoki (Paimio)

Vähäjoki on Saaristomereen laskevan Paimionjoen sivujoki Paimiossa Varsinais-Suomessa. Paimionjokeen Paimion keskustassa yhtyvän joen pituus on noin 10 km, ja sen noin 77,6 km² laajuinen valuma-alue ulottuu latvoiltaan Paimion ohella myös viereisten Tarvasjoen ja Marttilan kuntien alueelle. Joen valuma-alueen järvisyys on noin 0,05 % ja valuma-alueesta on peltoa noin 36 %, metsää noin 56% ja suota noin 5 %. Valuma-alueen maisemaa hallitsevat viljelty jokilaakso sekä peltoaukeita ympäröivät kalliomäet.
Sam

Sam on miehen etunimi, Samuel-nimen lyhentymä. Suomessa nimi esiintyy yleisemmin muodossa Sami. Samuelin nimipäivä on 20. elokuuta, jolla päivällä Suomen ruotsinkielisessä kalenterissa on myös nimi Sam, suomenkielisessä nimi Sami. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Sam on Suomessa 1900-luvun alusta elokuuhun 2025 mennessä annettu noin 940 miehelle ja noin 40–70 naiselle.
Joissain maissa Sam esiintyy myös naisen etunimenä. Se voi olla esimerkiksi Samanthan kutsumanimi.
Pižma (Petšoran sivujoki)

Pižma (komiksi ja venäjäksi Пи́жма) on Petšoran sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 389 kilometriä, valuma-alueen laajuus 5 470 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 55 kuutiometriä sekunnissa.
Pižma saa alkunsa Timanin selänteellä sijaitsevasta Jamozero-järvestä, virtaa kohti koillista ja laskee samaan jokisuuhun kuin Tsilma. 
Yläjuoksulla joen nimenä on "Petšorskaja Pižma". Kapea kangas erottaa sen Arkangelin alueella virtaavasta Mezenin sivujoesta "Mezenskaja Pižmasta". Aikaisemmin joet ovat toimineet Mezenin ja Petšoran yhdistäneenä kulkureittinä.
Pižman varrella, nykyisen Skitskajan kylän lähellä, sijaitsi vuosina 1715–1851 yksi Petšoran vanhauskoisten keskuksista, Velikije Požnin skiitta. Joen suun lähellä on Ust-Tsilman piirikeskus.
Michael Kohlmann

Michael Kohlmann (s. 11. tammikuuta 1974 Hagen) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 98 marraskuussa 1998 ja nelinpelissä sijalle 27 maaliskuussa 2007. Hän on voittanut viisi ATP-nelinpeliturnausta. Grand Slam -turnauksissa hän on selviytynyt kaksinpelissä kolmannelle kierrokselle ja nelinpelissä välieriin. Hän on edustanut Saksaa Davis Cupissa kuudessa maaottelussa vuosina 2000–2007.
Ura.
Ensimmäisen ATP-nelinpeliturnauksensa Kohlmann voitti parinsa Julian Knowlen kanssa Copenhagen Open -turnauksessa helmikuussa 2002.
Australian avointen 2010 miesten nelinpelissä Kohlmann selviytyi parinsa Jarkko Niemisen kanssa välieriin. Puolivälieräottelussa Fernando González ja Ivan Ljubičić joutuivat luovuttamaan erävoittojen ollessa tasan 1–1. Välierissä Kohlmann ja Nieminen hävisivät turnauksen ykkössijoitetuille Bob ja Mike Bryanille.
Ródoksen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Ródoksen arkkihiippakunta (, ) on katolinen arkkihiippakunta Kreikassa. Se on suoraan Pyhän istuimen alaisuudessa.
Hiippakunta käsittää osan Dodekanesian saarista, tärkeimpänä Ródoksen. Hiippakunta käsittää 2 714 neliökilometrin kokoisen alueen, ja siihen kuuluu kaksi seurakuntaa, joiden jäsenmäärä vuonna 2017 oli 400. Hiippakunnan katedraali eli piispanistuin on Ródoksen kaupungissa sijaitseva Pyhän Franciscus Assisilaisen katedraali.
Katolisen kirkon läsnäolo Dodekanesiassa on peräisin ristiretkien jälkeiseltä keskiajalta sekä maailmansotien väliseltä italialaisvallan ajalta. Hiippakunnan katsotaan olevan perustettu 200-luvulla ja tulleen korotetuksi arkkihiippakunnaksi 400-luvulla. Vuonna 1523 siitä tuli asemaltaan titulaaripiispan istuin. Ródoksen arkkihiippakunnaksi se palautettiin 28. maaliskuuta 1928. Vuonna 1931 siihen liitettiin osa Chíoksen hiippakunnan alueesta.
Arkkipiispat.
Ródoksen arkkipiispat ja apostoliset administraattorit vuodesta 1915 ovat olleet:
Naudat (suku)

Naudat ("Bos") on sorkkaeläinsuku.
Lajit.
"Mammal Species of the World" -teoksen mukaan naudan sukuun kuuluvat seuraavat lajit:
Hyperplasia

Hyperplasia on solumäärän kasvua jonkin ärsykkeen vasteena (esimerkiksi ihon tyvikalvon solujen proliferaatio vasteena ihovaurioon). Hyperplasia voi johtaa kudoksen tai elimen suurenemiseen tai olla vain mikroskooppisesti havaittavissa. Mikroskoopilla tarkasteltaessa hyperplastisen kudoksen solut vaikuttavat normaaleilta, mutta niiden määrä on kasvanut. Hyperplasiaan saattaa kuitenkin liittyä myös solujen koon kasvua (eli hypertrofiaa) . 
Hyperplasia on preneoplastinen muutos, vaikka termi sekoitetaankin toisinaan hyvänlaatuiseen kasvaimeen/neoplasiaan. Hyperplastisen kudoksen solujen jakaantuminen on normaalisti säädeltyä, kun taas neoplasiseen muutokseen liittyy normaalin kontrollin menetys. 
Fysiologinen hyperplasia.
Fysiologinen hyperplasia on joko hormonaalista tai kompensatorista. Fysiologinen hyperplasia on osa normaalia vaihtelua ruumiin kudoksissa. Hormonaalista hyperplasiaa ilmenee esimerkiksi maitorauhasissa niiden epiteelisolujen lisääntyessä ennen laktaatiota. Kompensatorista hyperplasiaa esiintyy esimerkiksi ihovaurioiden tai muiden elinvaurioiden yhteydessä. Elimistö voi esimerkiksi kompensoida paikallista maksavauriota loppujen maksasolujen hyperplasialla.
Patologinen hyperplasia.
Patologinen hyperplasia on seurausta esimerkiksi jonkin hormonin liikatuotosta tai kroonistuneesta ärsykkeestä. Hyperplastinen muutos on kuitenkin palautuva, jos sen aiheuttava ärsyke poistuu.
Eptá Pigés

Eptá Pigés (; []; ) on lähdealue Archángeloksen kaupungin pohjoispuolella Ródoksen saaren itäosassa Kreikassa. Matkaa rannikolle on noin neljä kilometriä.
Eptá Pigéksen vettä on jo vuosisatojen ajan käytetty viljelysten kasteluun. Italialaiset insinöörit suunnittelivat 1900-luvun alkupuolella alueelle vesijohdot sekä kaivoivat tekojärven. Italialaiset myös istuttivat Eptá Pigéksen alueelle mäntymetsikön. Nykyisin metsikössä tavataan erilaisia orkidealajeja. Lähdealueella elelee hanhia, ankkoja ja riikinkukkoja. Tekojärvessä elää esimerkiksi taskurapuja, ankeriaita, kilpikonnia sekä kotoperäistä ja vaarantunutta "Ladigesocypris ghigii" -särkikalaa.
Lähteiltä pääsee kanavia ja lähes 200 metrin pituista tunnelia pitkin tekojärvelle. Tekojärvelle pääsee myös polkuja pitkin.