tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alois Hudec

Alois Hudec (12. heinäkuuta 1908 Račice, Jihomoravský – 23. tammikuuta 1997 Praha) oli tšekkoslovakialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Eri telineistä hän menestyi parhaiten renkailla.
Hudec voitti Berliinin 1936 olympialaisissa kultaa rengasvoimistelussa. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi joukkuekilpailussa, henkilökohtaisessa moniottelussa ja nojapuilla, kymmenenneksi rekillä, 11:nneksi permannolla, 18:nneksi hypyssä sekä 26:nneksi hevosella. Hän voitti renkailla maailmanmestaruuden Budapestissa 1934 ja Prahassa 1938. Jälkimmäisissä kisoissa hän saavutti hopeaa permannolla, nojapuilla ja rekillä.
Zdeněk Růžička

Zdeněk Růžička (15. huhtikuuta 1925 Ivančice – 18. huhtikuuta 2021 Brno, Tšekki) oli tšekkoslovakialainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Růžička osallistui kolmiin olympialaisiin. Lontoossa 1948 hän saavutti pronssia permannolla ja renkailla. Lisäksi hän sijoittui joukkuekilpailussa kuudenneksi, henkilökohtaisessa moniottelussa ja nojapuilla seitsemänneksi, rekillä 17:nneksi, hevosella 30:nneksi sekä hypyssä 46:nneksi. Kaksissa seuraavissa kisoissa hän ei enää yltänyt mitaleille. Helsingissä 1952 hän sijoittui joukkuekilpailussa seitsemänneksi, moniottelussa 30:nneksi, renkailla 14:nneksi, hevosella 15:nneksi permannolla 34:nneksi, rekillä 47:nneksi, nojapuilla 71:nneksi ja hypyssä 87:nneksi. Melbournessa 1956 hän sijoittui joukkuekilpailussa neljänneksi, moniottelussa 26:nneksi, rekillä kymmenenneksi, renkailla 22:nneksi, permannolla 29:nneksi, nojapuilla 33:nneksi, hevosella 38:nneksi ja hypyssä 39:nneksi.
Růžička avioitui telinevoimistelun olympiamitalisti Matylda Matouškován kanssa. Růžička kuoli 96-vuotiaana 18. huhtikuuta 2021.
Přemysl Krbec

Přemysl Krbec (28. tammikuuta 1940 Litovel – 31. elokuuta 2021) oli tšekkoslovakialainen telinevoimistelija, joka menestyi telineistä parhaiten hypyssä.
Krbec voitti hypyn maailmanmestaruuden Prahassa 1962 ja saavutti samoissa kisoissa joukkuekilpailussa pronssia. Belgradissa 1963 hän voitti hypyn Euroopan-mestaruuden. Tokion kesäolympialaisissa 1964 Krbec sijoittui joukkuekilpailussa kuudenneksi ja ottelussa 45:nneksi. Hypyn karsinnassa hän oli yhdeksäs eikä selviytynyt telinekohtaiseen loppukilpailuun. Krbec kuoli 81-vuotiaana 31. elokuuta 2021.
Tiia Tikkanen

Tiia Tikkanen (s. 10. lokakuuta 1990) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Naisten Liigaa SC Raisiossa ja Turun Palloseurassa. Hän kuului Suomen joukkueeseen vuoden 2006 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa, mutta ei pelannut yhtään ottelua.
Tikkanen oli jo nuorena pelaajana liigakaudella 2006 joukkueensa SC Raision paras maalintekijä kuudella maalilla. Seuraavalla kaudella hän teki liigassa kolme maalia. SC Raision luovuttua sarjapaikasta Tikkanen siirtyi Turun Palloseuraan ja oli heti kaudella 2008 joukkueensa paras maalintekijä 13 liigamaalilla. Kaudella 2009 hän teki liigassa kuusi maalia ja kaudella 2010 kaksi maalia. Kausilla 2011 ja 2012 Tikkanen oli jälleen TPS:n paras maalintekijä, saldona kahdeksan maalia kummallakin kaudella. Kaudella 2013 hän teki TPS:lle kuusi liigamaalia.
Tiger (1546)

Tiger eli Tyger oli 200-tonninen Henrik VIII:n laivastoon kuulunut kaljuuna, joka oli rakennettu Deptfjordissa vuonna 1546.
Alus oli vuonna 1588 osana laivasto-osastoa, joka oli torjumassa Espanjan suurta armadaa ja jota komensi Lord High Admiral Charles Howardin tehtävään nimittämä lordi Henry Seymour. Taistelun kuluessa alus purjehti aina Newcastlen korkeudella epäsuotuisten tuulten painamana. Aluksen päällikkönä oli kapteeni William Ceasar.
Alus romutettiin vuonna 1605.
Krisztina Tóth

Krisztina Tóth (5. joulukuuta 1967 Budapest) on unkarilainen runoilija ja prosaisti ja kääntää ranskalaista runoutta unkariksi. Hän on koulutukseltaan kuvanveistäjä.
Tóth kuuluu Unkarin arvostetuimpiin runoilijoihin ja on saanut useita kirjallisuuspalkintoja, muun muassa József Attila -palkinnon vuonna 2000. Hänen runojaan on käännetty monille kielille.
Runoilijana 1990-luvulla aloittanut Tóth on novellikokoelmassaan "Viivakoodi" (2006) käsitellyt reaalisosialismin viimeisiä vuosia Unkarissa. Hän sanoo, ettei kuitenkaan ole sisällyttänyt teksteihinsä poliittista sanomaa, vaan tuo asioita esille pienten yksityiskohtien kautta.
Silly Symphonies

Silly Symphonies ("Hassunkuriset sinfoniat") on Walt Disneyn tuottama lyhyiden piirroselokuvien sarja. Sarjaan kuuluu kaikkiaan 75 elokuvaa, ja ne valmistuivat vuosina 1929–1939.
Ensimmäinen "Hassunkurinen sinfonia" oli mustavalkoinen piirroselokuva "Luurankotanssi" ("The Skeleton Dance"), jonka ohjasi Ub Iwerks. Sarjan ensimmäinen värielokuva oli "Flowers and Trees" ("Kukkia ja puita") vuodelta 1932; sen ohjasi Burton Gillett, ja se on elokuvahistorian ensimmäinen Technicolor-piirroselokuva. Sarjan muita kuuluisia piirroselokuvia ovat muiden muassa "Kolme pientä porsasta" (1933), "Pikku Hiawatha" (1937) ja "Vanha mylly" (1937), joka sai parhaan piirroselokuvan Oscar-palkinnon.
"Hassunkuriset sinfoniat" ovat ennen kaikkea musiikkielokuvia. Sarjan säveltäjinä toimivat muiden muassa Carl Stalling, Frank Churchill ja Leigh Harline.
"Silly Symphonies" -sarjan elokuvat julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:llä vuosina 2001–2006.
Elokuvista julkaistiin myös sarjakuvaversiot amerikkalaisissa päivälehdissä vuosina 1932–1940. Sarjakuvalaitoksen suomensi Juice Leskinen vuonna 1996.
Ken Kavanagh

Ken Kavanagh (12. joulukuuta 1923 – 26. marraskuuta 2019) oli australialainen F1-kuljettaja ja moottoripyöräilijä. 
Ura.
Moottoripyöräily.
Kavanagh oli ensimmäinen australialainen, joka voitti moottoripyöräilykilpailun. Hän voitti vuoden 1952 Ulsterin GP:n 350 kuutioisilla ja vuoden 1956 Junior TT ja Isle of Manin TT -kilpailut. Kavanaugh ajoi pisteille jokaisessa ajamassaan moottoripyöräkilpailussaan vuosina 1951–1959. Hän saavutti yhteensä 5 voittoa, 24 palkintosijaa, 6 nopeinta kierrosta ja 170 pistettä moottoripyöräkilpailuissa.
Formula 1.
Kavanagh osallistui kahteen F1-osakilpailuun kaudella 1958. Hän karsiutui molemmissa, eikä päässyt starttaamaan kilpailuihin. Monacossa hän epäonnistui aika-ajoissa ja Belgiassa hänen autonsa moottori petti harjoituksissa, kun hän oli 20. nopein 28 kuljettajasta.
Roses Are Red (albumi)

Roses Are Red on Bobby Vintonin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 1962. Albumilla on cover-versioita kappaleista "Sentimental Me", Cole Porterin kappale "True Love", Roy Orbisonin hitti "Crying", "If I Give My Heart for you", ja viisi kantrikappaletta "I Fall to Pieces", "Have I Told You Lately That I Love You?", "I Can't Stop Loving You", "I Can't Help It" ja "Please Help Me, I'm Falling".
Sijoitukset.
Albumilista – "Billboard" (North America)
Singles – "Billboard" (North America)
Robert Vesterlund

Clas Robert Vesterlund (s. 28. lokakuuta 1976) on ruotsalainen kansallissosialistisen Info-14-verkkolehden päätoimittaja ja voimakas vaikuttaja Salemfonden ja Gula korset -järjestöissä. Aikaisemmin hän toimi Ruotsidemokraattien nuorisojärjestön puheenjohtajana, jolloin hän käytti nimeä "Robert Wennerstedt". Vesterlund jätti nuorisojärjestön puheenjohtajan tehtävän vuoden 1994 valtiopäivävaalien jälkeen.
Vesterlundin nimi liitettiin syndikalisti Björn Söderbergin murhaan, koska Söderberg murhattiin paljastettuaan Vesterlundin poliittisen suuntauksen, minkä seurauksena tämä menetti luottamustehtävän työpaikallaan.
Carlyle Group

Carlyle Group on yhdysvaltalainen maailmanlaajuisesti toimiva pääomasijoitusyhtiö, joka hallinnoi 84,5 miljardin dollarin sijoitusomaisuutta. Carlyle Group järjestelee ja toteuttaa muun muassa management buyout -kauppoja, strategisia vähemmistöosakkuuskauppoja sekä yksityisiä osakesijoituksia. Yritys on kansainvälisen rahoitusalan suurimpia ja vaikutusvaltaisimpia.
Carlyle Group työllistää itse 20 maassa 890 työntekijää, joista 495 on tekemisissä sijoitusten kanssa. Sen sijoitusportfolioon kuuluvat yhtiöt työllistävät puolestaan jopa 415 000. Carlyle Groupilla on yhteensä kolmisenkymmentä toimistoa Aasiassa, Amerikassa, Australiassa ja Euroopassa. Sijoittajia on 71 maasta yli 1 300.
Poliitikkoja ja presidenttejä.
Carlyle Groupissa työskentelee tai on työskennellyt useita tunnettuja entisiä poliitikoita ja julkisuuden henkilöitä. Näihin kuuluvat muun muassa entiset Yhdysvaltain presidentit George H. W. Bush (vanhempi Aasian asioiden neuvonantaja 1998–2003) ja George W. Bush (tytäryhtiö Caterairin hallituksessa, 1990–1994), Yhdysvaltain ulkoministeri James Baker (vanhempi asianajaja, 1993–2005) ja entinen Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri John Major (Carlyle Europen toimitusjohtaja, 2002–2005). Entinen IBM:n toimitusjohtaja Louis V. Gerstner, Jr. toimi Carlyle Groupin toimitusjohtana tammikuusta 2003 lokakuuhun 2008. Hän jatkaa yrityksessä vanhempana neuvonantajana. Bush-klaanin ohella Bin Ladenien suvulla on ollut kytkyjä muun muassa sijoittajana Carlyle Groupiin. Tämän toi näyttävästi esille muun muassa Michael Moore dokumenttielokuvassaan Fahrenheit 911. Yhtiön omistajiin kuuluu myös George Soros.
Carlyle Capital Corporationin konkurssi.
Yksi konsernin yli 50 sijoitusrahastoyhtiöstä, Alankomaissa listautunut Carlyle Capital Corporation kaatui keväällä 2008 Subprime-kriisissä kärsittyjen tappioiden vuoksi. CCC:llä oli konkurssihetkellä kannettavanaan noin 17 miljardin dollarin velkataakka. Konkurssilla ei kuitenkaan ollut merkittävää vaikutusta muun konsernin toimintaan.
Toiminta Suomessa.
Suomessa Carlyle Groupilla on muun muassa kiinteistöliiketoimintaa. Omistamansa espanjalaisen Applusin kautta se on myös K1-katsastusketjun taustalla. Carlyle Europe Venture Partners (CEVP) harjoittaa venture capital -rahoitusta (SmartTrust, Riot-E).
Sijoituksia.
Carlyle Group tunnetaan historiallisesti ilmailu-, puolustus- ja turvallisuusalojen asiantuntija-sijoittajana. Nykyään kuitenkin yli 30 prosenttia yrityksen sijoituksista on viestintä- ja mediasektorilla.
Nothing

Nothing on ruotsalaisen thrash metal -yhtye Meshuggahin vuonna 2002 julkaistu studioalbumi.
"Nothing"in kappaleet ovat Meshuggahin aiempaan tuotantoon verrattuna paljon thrash metalista poikkeavia; kappaleissa on enemmän fuusiojazz-vaikutteita ja ne ovat tempoltaan hitaampia.
Uudelleenjulkaisu.
"Nothing" julkaistiin uudelleen 31. lokakuuta 2006. Albumin kitararaidat äänitettiin uudelleen 7-kielisten kitaroiden sijasta 8-kielisillä.
Valeri Kikta

Valeri Grigorjevitš Kikta (; s. 22. lokakuuta 1941 Vladimirovka, Donets, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen taidemusiikin säveltäjä. Kikta opiskeli musiikkia Moskovan konservatoriossa Semjon Bogatyrjovin ja Tihon Hrennikovin johdolla, ja Dmitri Šostakovitš suositteli häntä jatko-opiskelijaksi.
Kiktan tuotantoon sisältyy baletteja, orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksia, urku- ja kuorosävellyksiä. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu sarja "Kiovan Sofiankirkon freskot" (1973) harpulle ja orkesterille.
Samuel Forseen

Samuel Forseen (1686–1744) toimi Turun ja Porin läänin lääninsihteerinä vuodesta 1721. Hänen merkittävin ansionsa oli, että hän suomensi vuoteen 1738 mennessä vuoden 1734 lain. Lainsuomennoksen "Ruotzin waldacunnan laki" julkaisu myöhästyi palkkiokiistojen vuoksi ja se julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen hänen vävynsä Erik af Palénin tarkastamana. Se oli voimassa 1800-luvun puoliväliin.
Forseen opiskeli Turun Akatemiassa ja nimitettiin lääninsihteerin virkaan isonvihan aikana. Hän otti tehtävän vastaan rauhan palattua vuonna 1721.
FileMaker

FileMaker on useassa käyttöjärjestelmässä toimiva relaatiotietokantaohjelmisto ja kevytkehitin. 
FileMakeria kehittää Applen tytäryhtiö Claris. Ohjelmiston historia on pitkä: 1980-luvun puolivälissä Nashoba Systems kehitti 'Nutshell'-nimisen kannan DOS-pohjalle. Nashoba siirtyi sittemmin Macintosh-alustalle ja myöhemmin yhtiön osti Claris.
Ensimmäinen nykyisen FileMakerin versio, FileMaker Pro 1.0, syntyi vuonna 1990. Tämä versio oli vielä puhtaasti MacOS-sovellus. Syksyllä 1992 julkistettiin ensimmäinen monikäyttöjärjestelmäversio, FileMaker Pro 2.0. Apple sulautti osan Clariksesta itseensä ja nimesi FileMakerin ympärille keskittyvän yrityksen uudelleen, FileMaker Inc.:iksi.
Uusin versio FileMakerista on 18, joka julkistettiin Toukokuussa 2019. Versio 18 toi mukanaan mm. parannuksia suorituskykyyn ja palautumiseen virhetilanteista.
FileMaker 17 selkeytti lisessointia ja nykyisin lisessointi on yleisesti käyttäjäkohtainen ja sisältää FileMaker Pro, FileMaker webdirect, FileMaker Data API ja FileMaker Go käytön. FileMaker 13 version myötä -ohjelmistoperheeseen lisättiin FileMaker WebDirect, joka mahdollistaa FileMakerin käytön nettiselaimella. iPhone- ja iPad-alustoilta käyttö on mahdollista toteuttaa etäkäyttönä palvelimelta tai "standalone"-kannasta, joka on viety laitteelle.
FileMaker yhdistää tietokantamoottorin graafiseen käyttöliittymään sallien toimintojen muokkaamisen graafisen käyttöliittymän kautta raahaa ja pudota -toiminnoilla. 
FileMaker toimii MacOS-, iOS ja Windows-ympäristöissä. Ohjelmistosta löytyy työasema- ja palvelinversiot. Käyttäjät voivat hyödyntää FileMaker-sovelluksia ja -tietokantoja joko työasemaclientillä tai web-liittymän kautta. FileMaker on ODBC-yhteensopiva ja pystyy liittymään useaan SQL-tietokantaan (mm. MS SQL, Oracle ja MySQL). SQL-kantojen tietoa voidaan käsitellä FileMakerin relaatioiden kautta FileMakerin layouteissa ja skripteillä.
Aamunkoiton robotit

Aamunkoiton robotit () on vuonna 1983 ilmestynyt Isaac Asimovin kirjoittama tieteisromaani. Se kuuluu hänen luomaansa Robotti-sarjaan ja on hänen viimeinen teoksensa, jonka päähenkilönä on etsivä Elijah Baley. Kirja oli ehdolla parhaan romaanin Hugo-palkintoon 1984.
Juoni.
On kulunut kaksi vuotta "Alastoman auringon" tapahtumista. Elijah Baley toimii edelleen siviilipukuisena etsivänä New Yorkin poliisilaitoksella Maassa. Hän myös johtaa ryhmää nuoria, jotka hänen esimerkkinsä mukaan pyrkivät astumaan ulos teräsluolista ulkoilmaan ja tekemään roboteille tarkoitettuja töitä.
Samaan aikaan Aurorassa Han Fastolfe yrittää saada läpi lakimuutoksen, joka aikaa myöten lopettaisi robottien käytön. Fastolfe myös kannattaa maan tukemista sen suunnitelmissa uusien avaruussiirtokuntien perustamisessa, eivätkä monet avaruuslaiset voi sietää sitä. Fastolfe joutuukin keskelle poliittista skandaalia: R. Jander nimisen robotin muisti on pyyhitty ja se on ns. "murhattu". Fastolfen vastustajat syyttävät häntä ja hän päättää vielä kerran ehdottaa, että paikalle kutsuttaisiin maineikas maan etsivä Elijah Baley. Avukseen hän saa jälleen Fastolfen rakentaman humanoidirobotin, R. Daneel Olivaw'n, jonka tarkka kaksoisolento murhattu robotti on.
Jos Baley epäonnistuu, voi maan asukkaiden avaruuden valloitus olla ikiajoiksi mennyttä. Tutkinta on myös vaikeaa, johtuen Auroran vapaammasta seksuaalisesta ilmapiiristä, jossa kuka tahansa voi käytännössä "tarjoutua" toiselle. Avioliitot solmitaan vain lasten hankkimista varten ja ne päättyvät avioeroon lapsen synnyttyä. Lapsi joutuu usein kasvatettavaksi laitokseen, mutta tohtori Fastolfe on itse poikennut tästä säännöstä: Hän on kasvattanut itse tyttärensä Vasilian, jonka kanssa hän ei enää ole väleissä kieltäydyttyään seksistä hänen kanssaan. Paljastuu myös, että Baleyn "Alastomassa auringossa" tapaama nainen, Gladia Delmarre, asuu nykyään Fastolfen naapurissa ja omisti tuhoutuneen robotin, jonka kanssa hänellä oli ollut suhde. Gladia itse kutsuu Jander-robottia aviomiehekseen.
Juho Aitamurto (poliitikko)

Johan August ”Juho” Aitamurto (v:een 1906 Fagerström, ) oli suomalainen poliitikko. 
Aitamurto toimi Suomalaisen puolueen kansanedustajana kahteen otteeseen, elokuusta 1908 helmikuuhun 1910 ja huhtikuusta lokakuuhun 1917. Hänet valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1908, 1909 ja 1916, Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti maatalousvaliokunnassa, pankkivaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. 
Aitamurto työskenteli 37 vuoden ajan, vuodesta 1882 vuoteen 1919, Muurlan seurakunnan palveluksessa. Hän oli seurakunnan kanttori-urkuri ja sai arvonimen director cantus. Hän työskenteli myös maanviljelijänä, kansakoulujen talouden- ja rahastonhoitajana ja pienten lasten opettajana sekä toimi Muurlan kunnallislautakunnan esimiehenä. 
Aitamurron puoliso oli Elin Maria Vuorinen. He avioituivat vuonna 1888. Aitamurron äiti oli piikana toiminut Erika Lovisa Fagerström. Juho Aitamurto kuoli helmikuussa 1920, 59 vuoden iässä.
Half Pipe

Half Pipe oli Särkänniemellä sijainnut U-kirjaimen muotoinen vuoristorata, jossa ihmiset istuivat lumilaudan mallisen junan päällä, jossa sijaitsi kaksi pyörivää vaunua. Half Pipe tuli Särkänniemelle vuonna 2003. Laite purettin vuonna 2019.
Half Pipen juna eli lumilauta kulki ajon aikana rataa edestakaisin. Laite kiihdytti maksimissaan kolmen G:n voimalla 70 km/h nopeuteen ja nousi 30 metrin korkeuteen lähtöpaikkaan nähden. Half Pipessä oli kaksi kahdeksan hengen ympyrän muotoista vaunua, jotka pyörivät akselinsa ympäri ajon aikana. Laitteen kapasiteetti oli 500 matkustajaa tunnissa.
Half Pipe oli tarkoitettu yli 140 senttimetriä pitkille. Muita rajoitteita oli raskaana oleville ja sydän- tai verisuonitaudeista kärsiville. Turvakaaret saattoivat rajoittaa isokokoisten pääsyä laitteisiin.
Laitteen oli valmistanut sveitsiläinen Intamin.
Särkänniemi ilmoitti marraskuussa 2019 Half Pipen poistuvan elämyspuiston laitevalikoimasta, ja se purettiin.
Stitch! Avaruuskoe 626

Stitch! Avaruuskoe 626 ("Stitch! The Movie") on suoraan videolle julkaistu animaatioelokuva. Sitä pidetään enemmän "Lilo &amp; Stitch" -animaatiosarjan pilottijaksona kuin jatko-osana edelliselle elokuvalle. Elokuva julkaistiin elokuussa 2003 ja se kestää 60 minuuttia.
Ääninäyttelijät.
Suomenkielisen version käänsi Markus Bäckman ja sen ohjasi Ulla Renko.
Kuohuva 20-luku

Kuohuva 20-luku () on Raoul Walshin ohjaama yhdysvaltalainen klassinen rikoselokuva vuodelta 1939. Pääosissa ovat James Cagney, Priscilla Lane, Humphrey Bogart ja Gladys George. Film noir -lajityyppiä edustavan teoksen sivuosissa ovat muiden muassa Jeffrey Lynn, Frank McHugh ja George Meeker. Käsikirjoituksesta vastasivat Jerry Wald, Richard Macaulay ja Robert Rossen, jotka kirjoittivat sen Mark Hellingerin "The World Moves On" -tarinan pohjalta. "Kuohuva 20-luku" on mustavalkoinen. Trilleri sai ensi-iltansa kotimaassaan lokakuun 23. päivänä vuonna 1939. Elokuva on Warner Bros. -yhtiön tuottama.
Orson Wellesin "Citizen Kanen" ajatellaan saaneen vaikutteita "Kuohuvasta 20-luvusta" dokumentinkaltaisten osuuksien, kuvakulmia koskevien ratkaisujen sekä kertojaäänen käyttämisen muodossa&lt;ref name="Moilanen/2009"&gt;&lt;/ref&gt;.
Tausta.
"Kuohuva 20-luku" perustuu salakauppias Larry Fayn elämään ja uraan.
Panama Smithin hahmo perustuu osittain näyttelijä ja yökerhoemäntä Texas Guinaniin.
Glenda Farrellin piti alun perin olla Panama Smithin roolissa. Ehdolla rooliin olivat myös Ann Sheridan ja Lee Patrick, mutta lopullisesti roolin näytteli Gladys George.
Elokuva merkitsi loppua Cagneyn gangsterielokuvien sarjalle Warnerilla. Cagney halusi monipuolistaa roolejaan eikä näytellä aina vain gangstereita. Seuraavan kerran hän näytteli gangsteria kymmenen vuotta myöhemmin elokuvassa "Valkoinen hehku" (1949).
"Kuohuva 20-luku" on viimeinen elokuva, jonka Cagney ja Bogart tekivät yhdessä. He ovat näytelleet viimeksi yhdessä elokuvissa "Likakasvoiset enkelit" (1938) ja "Oklahoman sankari" (1939).
Bogartilla on tähtikuvaansa nähden poikkeuksellinen psykopaattisen rikollisen rooli.
Vastaanotto.
Kriitikko Harri-Ilmari Moilasen mukaan "Kuohuva 20-luku" on kestänyt hyvin aikaa. Syynä tähän hän pitää iskeväksi kuvailemaansa kerrontaa.
Melolonthinae

Melolonthinae on kovakuoriaisiin (Coleoptera) lehtisarvisten (Scarabaeidae) heimoon kuuluva alaheimo.
Tribuksia.
"Incertae Sedis" -luokitettuja Melolonthinae-sukuja:
Robert Müller

Robert Müller (25. kesäkuuta 1980 Rosenheim, Länsi-Saksa – 21. toukokuuta 2009 Rosenheim, Saksa) oli saksalainen jääkiekkomaalivahti.
Seuraura.
Müller pelasi koko uransa Saksan pääsarjan DEL:ssä, lukuun ottamatta kevättä 2004, jolloin hän oli lainalla EHC Baselissa, Sveitsin Nationalliga A:ssa. Müller pelasi ensimmäiset ottelunsa kaudella 1998–1999 Star Bulls Rosenheimissa, jossa pelasi vuoteen 2000. Kaudet 2000–2002 ja 2006–2007 hän pelasi Adler Mannheimissa, jossa pelasi myös kauden 2007–2008 alussa. 2002–2006 hän pelasi Krefeld Pinguinessa. Kaudella 2007–2008 hän edusti Mannheimin lisäksi myös EV Duisburgia ja Köner Haiea, jossa pelasi myös kaudella 2007–2008. Washington Capitals varasi Müllerin vuonna 2001, muttei hän pelannut NHL:ssä.
Müller voitti DEL:n mestaruuden vuosina 2001 ja 2007.
Maajoukkueura.
Müller on pelannut kahdeksat maailmanmestaruuskilpailut ja kahdet olympialaiset. Hän edusti Saksaa myös jääkiekon maailmancupissa syksyllä 2004.
Kuolema.
Müller kuoli pahalaatuiseen aivokasvaimeen toukokuussa 2009. Hän pelasi kauden 2008–2009 aikana kaksi ottelua Kölnin joukkueessa. Kölner Haie ja Adler Mannheim ovat jäädyttäneet Müllerin pelinumeron 80.
Bobby Vinton Sings the Big Ones

Bobby Vinton Sings the Big Ones on yhdysvaltalaisen laulaja Bobby Vintonin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1962. 
Albumilla on kaksi kappaletta, jotka julkaistiin singleinä: "Rain Rain Go Away" ja "I Love You the Way You Are". Albumin kappaleista seuraavat ovat coverversioita: "I'm Getting Sentimental Over You", "Ramblin' Rose", "The Twelfth of Never", "Because of You", "Be My Love", "My Heart Cries for You", "I Remember You", "He'll Have to Go" ja "Autumn Leaves."
Sijoitukset.
Albumi - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Blackstone Group

The Blackstone Group, L.P. () on yhdysvaltalainen julkinen pääomasijoitusyhtiö, jonka kotipaikka on New York City. Blackstonella on lisäksi puolen tusinaa muuta toimistoa Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Aasiassa (Lontoossa, Luxemburissa, Menlo Parkissa, Mumbaissa, Hongkongissa ja Pekingissä). Blackstone on maailman suurin maailmanlaajuisten vaihtoehtoisten omaisuudenhoito- ja rahoitusneuvontapalvelujen tarjoaja. Yhtiö on kasvanut viime vuosien aikana maailmanlaajuisesti rahoitusalan suurimpien ja vaikutusvaltaisimpien joukkoon. Vuonna 2020 sen hallinnoimat varat nousivat 584 miljardiin dollariin. Blackstonen kiinteistösijoitusten määrä on vuonna 2020 arvioitu 325 miljardin suuruiseksi, joka tekee yhtiöstä maailman suurimman kiinteistöjen hallinnoijan.
Blackstone Group on yksi suurimmista velkavetoisten LBO-yrityskauppojen tekijöistä. Yrityksen kiinteistöliiketoiminta on ollut myös aktiivista, mikä on näkynyt useiden korkean profiilin kiinteistöhankintojen muodossa. Blackstonen merkittävimpiin ja tunnetuimpiin sijoituksiin kuuluvat Hilton Hotels Corporation, Equity Office Properties, Allied Waste, AlliedBarton, United Biscuits, Freescale Semiconductor, Nielsen Company, Legoland, Universal Studios Theme Parks, Biomet, Deutsche Telekom (4,5 %), Michaels Stores ja Travelport. 
Blackstone on viime vuosina keskittynyt kestävän kehityksen alotteisiin, tavoittelemalla 15% vähennystä hiilidioksidipäästöissä kaikissa uusissa ohjausinvestoinneissa, laajentamalla aurinkopaneelikapasiteettia (esimerkiksi asentamalla 9,600 aurinkopaneelia New York Cityyn), sekä tavoittelemalla 50% energiankulutussäästöjä toimistosijoituskohteissa investoimalla sisävalaistusteknologiaan.
Historia.
Blackstonen perustivat 1985 yritysten hankinta- ja sulauttamistoimintaan keskittyneeksi investointipankiksi Peter G. Peterson ja Stephen A. Schwarzman, jotka olivat aikaisemmin työskennelleet yhdessä Lehman Brothers, Kuhn, Loeb Inc.:lla. Seuraavan kahden vuosikymmenen aikana Blackstone kehittyi yhdeksi maailman suurimmista yksityisistä pääomasijoitusyhtiöistä. Vuonna 2007 Blackstone listautui pörssiin () ja sai 4 miljardia dollaria vastineeksi hieman alle 15 prosentin osuudesta yhtiön osakekannasta. Blackstone oli yksi ensimmäisistä suurista pääomasijoitusyhtiöistä, jotka listattiin pörssiin.
Vuonna 1996 Blackstone oli mukana tapauksessa, jossa yrityksen osakas, tunnettu roskalaina-asiantuntija Mikael Salovaara, joutui skandaalinkäryisesti eroamaan syytettynä olemattoman kaupan junailusta, johon oli liitetty Bucyrus-Erie Company. Salovaara oli siirtynyt 1994 Goldman Sachsilta Blackstonelle.
Vuonna 2019 Blackstone osti singaporelaiselta GLP:ltä varastotiloja 18,7 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla.
Lajos Batthyány

Lajos Batthyány (10. helmikuuta 1807 Pozsony, nyk. Slovakia – 6. lokakuuta 1849 Pest, Unkari) oli unkarilainen kreivi ja valtiomies. Hän toimi Unkarin vallankumouksen jälkeen pääministerinä, ja hänet teloitettiin vallankumouksen kukistuttua 1849.
Vuosien 1839–1840 valtiopäivillä Batthyány johti enemmistöryhmää, jota voisi luonnehtia liberaaleiksi uudistajiksi - varsinaista puoluejakoa ei vielä tunnettu. Vuoden 1848 valtiopäivillä alettiin Lajos Kossuthin johdolla vaatia Unkarille omaa hallitusta. Koska ympäri maata oli vallankumouksellista liikehdintää, keisari suostui unkarilaisten vaatimuksiin, ja Batthyány nimitettiin pääministeriksi 17. maaliskuuta.
Vähemmistökansallisuuksien, etenkin kroaattien kanssa syntyi pian yhteenottoja, ja Batthyányn hallitus julisti maan poikkeustilaan 12. kesäkuuta. Vaikka Wienin hallitus alkoi vaatia Unkarin itsehallinnon rajoittamista, Batthyány pyrki vielä sovintoon Wienin kanssa. Kun kroaattien joukot ylittivät Unkarin ja Kroatian rajan syyskuussa 1848, Unkarin hallitus erosi. Batthyány sai valtiopäiviltä kuitenkin tehtäväkseen muodostaa uuden hallituksen, jota keisari ei enää suostunut tunnustamaan. Tilanne kärjistyi edelleen, ja Batthyány jätti lopullisen eroanomuksensa 30. syyskuuta. Sen jälkeen Lajos Kossuth oli tosiasiassa Unkarin diktaattori, ja pian maa oli täydessä sodassa.
Aluksi unkarilaisilla oli sotilaallista menestystä, mutta kun Venäjän armeija liittyi sotaan itävaltalaisten rinnalle, unkarilaiset menettivät mahdollisuutensa. Unkarin armeija antautui Venäjän joukoille 13. elokuuta 1849. Unkarilaisia pidettiin kapinallisina, joten tuomiot olivat ankaria. Vallankumoushallituksen pääministeri Lajos Batthyány tuomittiin kuolemaan, ja hänet teloitettiin 6. lokakuuta. Batthyányn lisäksi teloitettiin 13 kenraalia ja toista sataa alempaa upseeria ja rivimiestä.
The Greatest Hits of the Golden Groups

The Greatest Hits of the Golden Groups: Bobby Vinton Sings the Goodies! on Bobby Vintonin viides studio albumi, joka julkaistiin 1963. 
Albumi sisältää cover kappaleita, jotka olivat hittejä vuonna 1950, seuraavilta artisteilta: the Rays, the Penguins, the Platters, 
the Five Satins, Bobby Helms, Little Anthony and the Imperials, the Moonglows, Lee Andrews and the Hearts, the Heartbeats, ja 
Jesse Belvin. 
Albumin kaikki kappaleet on julkaistu uudelleen albumilla Bobby Vinton Sings the Golden Decade of Love.
Listasijoitukset.
Singlet - Billboard (North America)
Arthur Rackham

Arthur Rackham (19. syyskuuta 1867 Lontoo – 6. syyskuuta 1939 Limpsfield, Surrey) oli englantilainen kuvittaja. Hänet tunnetaan useista satukuvituksistaan (muun muassa "Liisan seikkailut ihmemaassa") sekä "Nibelungin sormuksen" ja kuningas Arthurin legendojen kuvituksista. 
Rackham päätti jo varhain ryhtyä taidemaalariksi, ja harrasti nuorena maalausta ahkerasti. Vartuttuaan hän työskenteli toimistoapulaisena vakuutusyhtiössä ja alkoi vuonna 1884 opiskella iltaisin Lambeth School of Art -taidekoulussa. Vuosina 1892–1896 Rackham työskenteli "The Westminster Budget" -lehden kuvittajana. Rackham oppi hyödyntämään kuvituksissa uutta rasteritekniikkaa. Rackham alkoi saada eri lehdiltä kuvitustöiden tilauksia, mutta hänen päätavoitteenaan pysyi edelleen maisema- ja muotokuvamaalarin ammatti. Muun muassa pilalehti "Punch" ja viikkolehti "Pall Mall Budget" tilasivat 1890-luvulla Rackhamilta kuvituksia, ja niistä sai alkunsa groteski ja humoristinen tyyli, josta tuli myöhemmin Rackhamin tavaramerkki.
Rackham alkoi tehdä kuvituksia myös kirjoihin. Rackhamin läpimurto kirjankuvittajana oli "The Ingoldsby Legends" -kirjan kuvitus vuonna 1898. Sen jälkeen hän kuvitti vuonna 1900 Grimmin veljesten sadut ja Jonathan Swiftin "Gulliverin retket". Varsinkin Grimmin satujen kuvitus toi Rackhamille mainetta. Rackhamin tulot pysyivät silti vielä vaatimattomina, ja lisäksi toinen buurisota pahensi yleistä taloustilannetta.
Rackham alkoi 1900-luvun alussa seurustella taidemaalari ja kuvanveistäjä Edyth Starkien kanssa. Edythin kehotuksesta Rackham asetti vuonna 1902 Royal Society of Painters in Watercolours -seuran näyttelyyn esille joitakin fantasia-aiheitaan. Hänen yllätyksekseen nämä työt herättivät suurta kiinnostusta ja kaikki myytiin. Menestys vahvisti Rackamin itseluottamusta ja sai hänet vakuuttumaan siitä, että hänen tulisi keskittyä kuvitustöiden tekemiseen. Arthur ja Edyth menivät naimisiin vuonna 1903. Rackham kuvitti Washington Irvingin ”Rip Van Winkle” -novellin rajoitetun painoksen (1905), joka teki hänet tunnetuksi myös Yhdysvalloissa. 
Seuraavina vuosina Rackhamista tuli tunnettu ja menestynyt kuvittaja. Hän kuvitti muun muassa J. M. Barrien kirjan "Peter Pan in Kensington Gardens" (1906), Lewis Carrollin "Liisa ihmemaassa" (1907) ja teki myös Richard Wagnerin "Nibelungin sormukseen" pohjautuvat kuvitukset (1910–1911). Hänen kuvituksensa levisivät laajalti sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa, ja myös hänen alkuperäistyönsä myivät hyvin. Vuonna 1908 Rackham hyväksyttiin Royal Society of Painters in Watercolours -seuran täysjäseneksi. 
Arthur Rackham kuvitti uransa aikana yli 60 kirjaa, mukaan lukien William Shakespearen, J. M. Barrien, Charles Dickensin, Jonathan Swiftin, Izaak Waltonin, John Miltonin ja Edgar Allan Poen teoksia. Lisäksi hän teki kuvitukset "Hanhiemon satuaarteeseen" ja lukuisiin muihin satu- ja lastenkirjoihin. Rackham sai töihinsä vaikutteita 1500-luvun taiteilijoilta Albrecht Düreriltä ja Albrecht Altdorferilta.
Richard Sykes

Richard Sykes (1921 – 22. maaliskuuta 1979) oli brittiläinen diplomaatti. Hän toimi vuodesta 1977 Yhdistyneen kuningaskunnan suurlähettiläänä Alankomaissa. Hän kuoli vuonna 1979 salamurhan uhrina, kun hänet ja hänen palvelijansa, 19-vuotias Karel Straub ammuttiin Haagissa. Tekoon syyllisiksi paljastuivat IRA:n jäsenet. Sykes ei ollut joutunut ennen kuolemaansa uhkausten kohteeksi. 
Sykes teki raportin brittiläisten diplomaattien turvallisuudesta vuonna 1976 tapahtuneen Christopher Ewart-Biggsin murhan jälkeen. 
Ennen lähtemistään Alankomaihin Sykes oli työskennellyt muun muassa Kuubassa ja Yhdysvalloissa, joista Kuubassa suurlähettiläänä (1970–1972). Kotimaassaan hän toimi Foreign and Commonwealth Officessa vara-alivaltiosihteerinä. Sykes oli toisen maailmansodan veteraani, joka palkittiin Military Crossilla ja Croix de Guerrella.
Tampereen Urheilijat -38

Tampereen Urheilijat -38 (TU-38) on tamperelainen vuonna 1938 perustettu urheiluseura. Seuran päälaji on yleisurheilu ja muita lajeja ovat hiihto, lentopallo, suunnistus ja tennis. Seuran tunnettuja edustajia ovat Sinikka Keskitalo ja Aleksi Tammentie.
Lentopallon miesten SM-sarjassa seura pelasi 1965–1966.
Pyynikki-juoksun seura on järjestänyt keväisin vuodesta 1973 lähtien.
Pyynikki-juoksu

Pyynikki-juoksu on juoksukilpailu, jonka järjestää vuosittain Tampereen Urheilijat -38. Vuonna 2017 Pyynikki-juoksu järjestettiin 30. huhtikuuta. Pyynikki-juoksun lähtö ja maali ovat Ratinassa. Reitti kulkee Laukonsillan kautta kohti Pyynikkiä. Pyynikissä reitin varrella ovat muun muassa Pyynikin kesäteatteri, Varalan urheiluopisto ja Pyynikin näkötorni.
Voittajat.
Pyynikki-juoksun miesten ja naisten kilpasarjan ovat voittaneet:
Tofaş

Tofaş, virallisesti Tofaş Türk Otomobil Fabrikasi A.Ş., on turkkilainen autonvalmistaja. Sen pääkonttori sijaitsee Istanbulissa ja tehdas Bursassa. Se valmistaa lisenssillä Fiatin malleja sekä joitakin paikallisesti suunniteltuja malleja. Tofaşin suurimmat omistajat ovat Stellantis ja Koç, jotka kumpikin omistavat yhtiöstä 37,8 %.
Historia.
Ensimmäinen Tofaş-malli oli lisenssillä valmistettu Fiat 124, joka sai nimen Tofaş Murat 124. Sen korvasivat Fiat 131:stä muunnellut mallit Murat 131, Şahin, Dogan ja Kartal. Tofaşin malleja valmistaa myös Egyptin valtion omistama Nasr. Nykyisin Tofaş valmistaa Fiatin malleja sekä kotimaan- että vientimarkkinoille.
Sōsei no Aquarion

Sōsei no Aquarion () on Satelight-studion tuottama japanilainen 26-osainen sci-fi-animesarja, jota esitettiin alun perin vuonna 2005.
Juoni.
Kaukaisessa tulevaisuudessa ihmiskunta on jälleen kerran kohtaamassa "Varjoenkeleiden" uhan. Taianomaiset olennot jotka ovat palanneet 12 000 vuoden jälkeen, hyökkäävät ihmisten kaupunkeihin ja sieppaavat asunnottomat imetäkseen heidän energiansa. Taistellakseen olentoja vastaan ihmiset kokoavat ryhmän nuorikaisia, joilla on erikoiskykyjä ja opettavat heitä lentämään vektori-koneilla. Kolmella muinaisella aluksella, jotka yhdistettynä muodostavat ihmiskunnan äärimmäisen aseen "Aquarionin". Sarjan tarina keskittyy pääasiassa päähahmoon Apolloon, jonka huhutaan olevan uudesti syntynyt Apolonius; entinen varjoenkeli, joka taisteli omia vastaan suojellakseen ihmiskuntaa.
Damien Renard

Damien Renard (s. 20. helmikuuta 1980) on ranskalainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa norjalaista Kristiansand OK:ta. Vuoteen 2007 saakka hän edusti ruotsalaista OK Denselniä.
Renard voitti Park World Tourin osakilpailun vuonna 2002 Materassa Italiassa. Samana vuonna hän voitti maailmancupin osakilpailun sprintissä. Aichin MM-kilpailuissa 2005 Renard voitti viestihopeaa joukkuetovereinaan François Gonon ja Thierry Gueorgiou. Otepään EM-kilpailuissa 2006 hän voitti hopeaa viestissä.
Renard voitti Jukolan viestin vuonna 2009 Kristiansand OK:n joukkueessa. Tiomilan hän voitti vuonna 2008.
MAO-estäjät

MAO-estäjät eli monoamiinioksidaasiestäjät tai monoamiinioksidaasi-inhibiittorit tai MAO-inhibiittorit (MAOI, ) estävät monoamiinivälittäjäaineiden metabolisoitumisesta vastuussa olevien monoamiinioksidaasi-entsyymien toimintaa. Niitä käytetään lääkkeenä muun muassa masennuksen hoidossa. Koska MAO-estäjät estävät monoamiinien (kuten serotoniinin, noradrenaliiniin ja dopamiiniin) metabolisoitumista, lisäävät MAO-estäjät näiden määrää synapseissa.
Kuten serotoniinin takaisinimeytymisen estäjätkin, MAO-estäjät toimivat serotoniinin määrää lisäävästi. Kuitenkin toisin kuin SSRI-lääkkeillä, MAO-estäjien määrä on riippuvainen serotoniinista. Täten serotoniinia lisäävien kemikaalien kuten MDMA:n käyttö yhdessä MAO-estäjien kanssa saattaa aiheuttaa jopa kuolettavan serotoniinioireyhtymän. Tästäkin syystä johtuen on muiden antidepressanttien käyttö vasta-aiheista yhdessä minkään MAO-estäjän kanssa. Yleensä masennuslääkkeitä saatetaan käyttää yhdessä, mutta tästä tekevät MAOI:t ehdottoman poikkeuksen. Muidenkin monoamiinien vapautumista lisäävien ja takaisinottoa estävien aineiden käyttöä on vältettävä, koska liian suureksi kohonneet välittäjäainemäärät voivat johtaa serotoniinioireyhtymän lisäksi hypertensiiviseen kriisiin.
Masennuslääkkeenä käytetään monoamiinioksidaasientsyymin A-tyypin estäjiä. Suomessa rekisteröityjä MAO-A -estäjiä on moklobemidi, jota myydään tuotenimillä "Aurorix" ja "Moclobemide Ratiopharm." Moklobemidi on ollut käytössä Suomessa pitkään, sillä se tuli siellä käyttöön 1970-luvun lopulla. Aikaisemmin käytettiin epäselektiivisiä MAO:n salpaajia, kuten iproniatsidi, "Marsilid" sekä nialamidi, "Niamid". 
MAO-B-estäjiä, esimerkiksi selegiliini ja rasagiliinia, käytetään Parkinsonin taudin hoidossa. Vuodesta 2006 MAO-B-estäjiä on käytetty Yhdysvalloissa myös masennuksen hoitoon.
Tupakka on epäselektiivinen monoamiinioksidaasiestäjä sen sisältämien beetakarboliinien takia. Positroniemissiotomografialla tehty tutkimus osoittaa tupakoijien MAO-A aktiivisuuden olevan 30 % heikentynyt ja MAO-B aktiivisuuden 40 % heikentynyt.
MAO-A:n toiminta voi olla myös geneettisesti heikompaa.
MAO-estäjien ja tyramiinin yhteisvaikutus.
Ensimmäisen sukupolven palautumattomilla MAO-estäjillä oli ruokavaliorajoituksia runsaasti tyramiinia sisältävien ruoka-aineiden, kuten kypsytettyjen juustojen ja punaviinin, osalta. Moklobemidin yhteisvaikutusta tyramiinin kanssa pidetään mitättömänä, eikä ruokavaliorajoituksiin ole aihetta. Hypertensiivistä vaikutusta saattaa silti esiintyä kliinisesti merkittävänä epätavanomaisen suurilla, yli 900 mg vuorokausiannoksilla tai jos tyramiinipitoista ruokaa syödään suuria määriä ja etenkin jos henkilö kärsii verenpainetaudista.
Kreetan valtio

Kreetan valtio () oli Välimerellä sijaitsevalle Kreetan saarelle vuonna 1898 perustettu autonominen tasavalta, joka kuului Osmanien valtakuntaan. Vuonna 1913 Kreetan valtio liitettiin Kreikkaan.
Historia.
Kreikka itsenäistyi Osmanien valtakunnasta vuonna 1821, mutta Kreeta jäi edelleen osaksi valtakuntaa. Kreetalaiset järjestivät usein kapinoita osmanivaltaa vastaan ja painostivat Ateenaa tulemaan apuun. Vuoden 1866 kapinan johtomiehet alkoivat vaatia "énosista" eli liittoa Kreikan kanssa. Kreikkalaiset ympäri maailmaa alkoivat kerätä rahaa aseita varten, ja saarelle alkoi saapua vapaaehtoisjoukkoja. Kreetalaiset jäivät kuitenkin yksin, sillä suurvallat painostivat Kreikan luopumaan kreetalaiskapinallisten tukemisesta.
Vuonna 1898 suurvallat kuitenkin taipuivat ja vaativat osmaneja myöntämään Kreetalle itsehallinnon. Kreeta oli yhä nimellisesti osa Osmanien valtakuntaa, mutta se jaettiin neljään miehitysalueeseen Ranskan, Italian, Venäjän ja Britannian kesken. Suurvallat pakottivat osmanit hyväksymään valtion ylikomissaariksi Kreikan kuninkaan Yrjö I:n pojan prinssi Yrjön.
Ylikomissaari prinssi Yrjö muodosti Kreetaa hallinneen kreetalaisista ja osmaneista koostuneen neuvoston. Muutaman vuoden kuluttua kreetalaiset alkoivat vaatia "énosista" Kreikan kanssa, ja saarta uhkasi kapina. Kreetaa hallinneeseen neuvostoon kuului kreetalaispoliitikko Elefthérios Venizélos, joka nousi "énosikseen" tähtäävän liikkeen johtoon. Venizélos kutsui koolle vallankumousneuvoston vuonna 1905. Se oli laiton ja se hajotettiin. Venizéloksella oli kuitenkin niin suuri kannatus, että tilanne johti prinssi Yrjön eronpyyntöön vuonna 1906. Prinssi Yrjön jälkeen Kreetan valtion ylikomissaariksi nousi Aléxandros Zaḯmis.
Kreetaa hallinnut neuvosto julisti vuonna 1908 saaren olevan Kreikan kanssa liitossa. Venizéloksesta tuli Kreikan pääministeri vuonna 1910, ja "énosis" Kreikan kanssa saavutettiin lopulta hänen johdollaan vuonna 1913.
Trevor Brooking

Trevor David Brooking (s. 2. lokakuuta 1948 Barking, Lontoo) on englantilainen huippujalkapalloilija, joka on sittemmin ryhtynyt valmentajaksi ja kommentaattoriksi.
West Ham United -ura.
Brooking yhdistetään ennen kaikkea West Ham Unitediin, jota hän edusti hyökkäävänä keskikenttäpelaajana ja keskushyökkääjänä vuodesta 1967 vuoteen 1984. Numerolla 10 pelannut Brooking teki 103 maalia 636 ottelussa. Hän voitti FA Cupin kahdesti: 1975 ja 1980.
Maajoukkueura.
Brooking edusti Englannin maajoukkuetta 47 kertaa ja teki 5 maalia vuosina 1974–1982. Arvokisoissa hän esiintyi kahdesti: Euroopan-mestaruuskisoissa 1980 ja MM-kisoissa 1982.
Muuta.
CBE-arvonsa ansiosta hän saa käyttää myös nimeä Sir Trevor David Brooking. Brooking on naimisissa Säynätsalosta kotoisin olevan Hilkka Brookingin (o.s. Helakorpi) kanssa.
Justus Ripatti (poliitikko)

Justus Ripatti () oli suomalainen poliitikko. 
Ripatti toimi Suomalaisen puolueen kansanedustajana kahteen otteeseen, toukokuusta 1907 heinäkuuhun 1908 ja maaliskuusta 1910 tammikuuhun 1912. Hän oli eduskunnan kunnallisvaliokunnan, maatalousvaliokunnan ja työväenasiainvaliokunnan jäsen. Hänet valittiin kansanedustajaksi kolmissa vaaleissa, 1907, 1910 ja 1911, Mikkelin läänin vaalipiiristä. Ripatti kuoli kesken vaalikauden 16. tammikuuta 1912, 48-vuotiaana, ja hänen seuraajakseen eduskuntaan tuli Kalle Vuorinen. 
Ripatti oli varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä, jona hän toimi synnyinkunnassaan Hirvensalmella. Kansanedustajuuden lisäksi hän vaikutti poliittisella urallaan Hirvensalmen kunnallispolitiikassa. Hän toimi kunnan kunnallislautakunnan ja kuntakokouksen jäsenenä sekä molempien puheenjohtajana. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Hirvensalmen edustajana.
Ripatin vanhemmat olivat siltavouti Otto Ripatti ja Helena Ruhanen. Hän oli kolmesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Helena Ukkonen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1885, ja joka kuoli vuonna 1890. Vuosina 1891–1894 hän oli aviossa Elina Augustintyttären kanssa, josta hän erosi. Kolmannen puolisonsa Amanda Pöyryn kanssa Ripatti avioitui vuonna 1895.
Auto 54, kuuluuko?

Auto 54, kuuluuko? (alkuperäiseltä nimeltään "Car 54, Where Are You") on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, joka pyöri NBC-kanavalla vuosina 1961–1963. Sarjan päähenkilöinä olivat Fred Gwynnen ja Joe E. Rossin esittämät täysin erilaiset poliisit.
Samanniminen elokuva tehtiin vuonna 1994. Elokuva epäonnistui taloudellisesti ja sai kriitikoilta huonot arvoasanat.
Copa do Brasil

Copa do Brasil () on brasilialainen miesten pääsarjajoukkueille tarkoitettu jalkapallokilpailu.
Voittajajoukkue saa rahapalkinnon (R$ 1 200 000 ~ US$ 600 000).
Ensimmäisen kerran Copa do Brasil järjestettiin vuonna 1989.
Pelisysteemi.
Turnaus pelataan kaksiosaisena pudotuspelinä. Kuitenkin kahdella ensimmäisellä kierroksella vierasjoukkue pääsee suoraan seuraavalle kierrokselle jos, vierasjoukkue voittaa kotijoukkueen vähintään kahdella maalilla. Cupissa on käytetty vierasmaalisääntöä joka, on epätavallista muihin Etelä-Amerikan kilpailuihin. Esimerkiksi Copa Libertadoresiin sääntö tuli käyttöön vasta 2005.
Cup antaa kilpailun voittajalle suoran pääsyn seuraavan kauden Copa Libertadoresiin niiden seurojen kanssa jotka pääsevät kilpailuun sarjasijoituksensa perusteella.
Seurat jotka osallistuvat Etelä-Amerikan seurajoukkueiden ykköskilpailuun eli Copa Libertadoresiin eivät voi osallistua Brasilian cupiin. Näin ollen mikään joukkue ei voi voittaa cupia kahtena vuotena peräkkäin.
Ema Saikō

Ema Saikō (, 1787 Ōgaki, Mino, Japani – 1861) oli japanilainen kuvataiteilija, kalligrafi ja runoilija, joka kuvasi runoissaan luonnonilmiöitä taiteilijan tarkkuudella ja kirjoitti filosofisesti ihmiselämän riemuista ja murheista. 
Lääkärin tytär Saikō asui koko ikänsä syntymäkaupungissaan Ōgakin linnakaupungissa. Säilyneet runonsa hän kirjoitti kiinaksi ja käytti kiinalais-japanilaiseen tapaan nimimerkkiä, taiteilijanimeä Shōmu (), ”Xiangvirran uni”. Nimi viittaa Kiinan vanhaan historiaan ja tarustoon, mutta toisaalta se viittaa myös bambuihin, jotka olivat hänen tussimaalaustensa ja runojensa lempiaihe. Hän sai syntyessään nimen Tao () 'sävyisä', 'tyyni', 'joustava'. Lisänimi Ryokugyoku merkitsee ”vihreää jalokiveä”, ja hänen myöhemmin omaksumansa lisänimi Saikō, jolla hänet tunnetaan, tarkoittaa ”hentoa tuoksua”.
Saikōn varhaisin tussimaalaus "Varpusia bambunoksalla" on vuodelta 1791. Varhaisimman säilyneen runonsa hän on päivännyt 1814. Kokoelmassa "Tunteeni eivät ole tuhkaa" on kolmesataa hänen suomennettua runoaan.
Merkitys runoilijana.
Saikōta on alettu niin idässä kuin lännessäkin viime vuosikymmeninä nostaa esimodernin Japanin merkittävien runoilijoiden joukkoon. Kritiikin kiinnostuksen katsotaan kuitenkin liittyvän saumattomasti siihen huomioon, joka kohdistuu hänen asemaansa miesten määrittelemässä maailmassa ja miehisen kirjallisuudenlajin edustajana. Hänen osallistumisensa Edo-kauden loppupuolen miehisiin "bunjin"-piireihin liittyneenä ”naiselliseen” herkkyyteen on arveltu synnyttäneen poikkeuksellisen äänen, joka tulkitsi stereotyyppistä miehistä "kanshi"-maailmaa uudella tavalla. 
Kiinalaisen runouden tuntijan Paul Rouzerin mukaan Saikōn saavutuksia ei kuitenkaan pidä rajoittaa vain sukupuoleen liittyviin ansioihin, sillä siten halveksitaan paitsi hänen monipuolisuuttaan mutta myös hänen työnsä perimmäistä merkitystä. Rouzerin mukaan Saikō kyllä tunsi ne kirjalliset perinteet, jotka sanelivat erilaiset sopivaisuussäännöt miehille ja naisille, mutta ei tuntenut tarvetta noudattaa niitä eikä ilmaista itseään niiden kautta. Lisäksi Saikō suhtautui kriittisesti, ehkä pilkallisestikin kiinalaiseen ”naisrunoilijan” perinteeseen, joka itse asiassa pyrki vahvistamaan naisen kirjoittamisen oletettua ”omaelämäkerrallisuutta” ja ”puhtautta”. Saikō oli todellisuudessa kokeilija, joka leikittelee kiinalaisilla ja japanilaisilla runon kielikuvilla sallimatta niiden kuitenkaan määrätä ominaislaatuaan.
Sellaista ei tapahdu täällä

Sellaista ei tapahdu täällä () on Ingmar Bergmanin ohjaama vakoiluelokuva, joka sai ensi-iltansa Ruotsissa 23. lokakuuta 1950. Elokuvaa levitettiin kansainvälisesti, mutta myöhemmin ohjaaja veti sen pois teattereista ja asetti sen esityskieltoon. Käsikirjoitus perustui norjalaisen kirjailijan Waldemar Brøggerin kirjaan "Løpet av tolv timer".
Bergman ei ollut tyytyväinen elokuvaan, jota hän oli lähtenyt tekemään lähinnä taloudellisista syistä. Tuotantoyhtiö oli jo etukäteen päättänyt viedä elokuvan ulkomaanlevitykseen ja pakotti päänäyttelijöiksi Signe Hasson ja Alf Kjellinin. 
Elokuva sai pääosin kielteisiä arvosteluja lehdistöltä. Tukholmalainen "Robin Hood" -nimimerkillä kirjoittanut arvostelija epäili elokuvan olevan satiiri tai vitsi. Bergman yhtyi kritiikkiin ja kertoi myöhemmin haastattelussa, että "Sellaista ei tapahdu täällä" oli "Kosketuksen" ohella hänen huonoin elokuvansa.
Heikki Repo (poliitikko)

Heikki Repo () oli suomalainen poliitikko. Hän toimi Suomalaisen puolueen ja Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana. 
Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä edustanut Repo toimi kansanedustajana neljään otteeseen, toukokuusta 1907 heinäkuuhun 1908, kesäkuusta 1909 tammikuuhun 1911, huhtikuusta lokakuuhun 1917 ja helmikuusta maaliskuuhun 1919. 6. helmikuuta 1919 hän tuli eduskuntaan vuonna 1918 vangitun Jukka Tuomikosken (Sdp) tilalle. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti lakivaliokunnassa, pankkivaliokunnassa, perustuslakivaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. Repo toimi poliittisella urallaan myös muun muassa Parikkalan kunnallispolitiikassa, kunnan kuntakokouksen ja sittemmin kunnanvaltuuston jäsenenä sekä molempien puheenjohtajana, presidentin valitsijamiehenä 1925 sekä Suomalaisen puolueen ja sittemmin Kansallisen Kokoomuksen puoluevaltuutettuna. 
Repo oli maanviljelijä, jona hän toimi synnyinkunnassaan Parikkalassa, ja pankinjohtaja. Hän työskenteli Parikkalan Säästöpankin kamreerina vuosina 1918–1923 ja Kansallis-Osake-Pankin Parikkalan konttorin johtajana vuosina 1923–1931. Ennen pankkiuraansa hän työskenteli postinkuljettajana 1890–1906, Parikkalan paloapuyhdistyksen toimitusjohtajana 1908–1917 ja Parikkala-lehden päätoimittajana 1910. Hän toimi myös Parikkalan kirkonisäntänä kahdenkymmenen vuoden ajan, vuosina 1904–1924. Revolle myönnettiin taloustirehtöörin arvonimi vuonna 1919. 
Revon vanhemmat olivat jahtivouti Henrik ”Heikki” Repo ja Helena Jääskeläinen. Hänen puolisonsa oli Miina Mykkänen (ent. Kask), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1917. Heikki Repo kuoli heinäkuussa 1931, 60-vuotiaana.
Takfir

Takfir () on islamissa käsite, joka tarkoittaa uskonnollisen yhteisön jäsenen julistamista "kafiriksi" eli uskottomaksi. Se on erityisesti ääri-islamilaisten käytössä, koska šarian mukaan muslimit eivät saa sotia toisiaan vastaan, mutta sota uskottomia vastaan on sallittua. Usein tämä oikeus katsotaan kuitenkin olevan vain Jumalalla. Käytäntö juontaa juurensa islamin alkuaikoihin, vaikka sitä on täsmennetty vielä 1800-luvulla Iranissa. Nykyisin takfiria käyttävät pääasiassa sunnimuslimit. 
Takfirin julistamiseen ei ole vakiintunutta käytäntöä. Äärimmilleen sen ovat vieneet islamin varhaisessa historiassa sen ensimmäinen lahko kharijiitit, joiden näkemyksen mukaan jokainen syntiä tehnyt on "kafir".
Ruusurintamedestäjä

Ruusurintamedestäjä ("Chalcomitra senegalensis") on laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa tavattava medestäjiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan ruusurintamedestäjä on noin 15 cm. Koiras on selästään, siivistään ja pyrstöstään täysin musta. Otsa ja kurkku ovat väriltään hohtavan vihreät ja koiraan rinta on kirkkaan punainen. Naaras on selästään oliivinruskea ja vatsastaan ruskeankirjava. Nuoret koiraat muistuttavat väritykseltään naarasta.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Ruusurintamedestäjä on levinnyt hyvin laajalle. Lajia tavataan Senegalista ja siitä itään Namibiaan ja etelään Zimbabween ja Botswanaan sekä Transvaalin itäosiin ja Swazimaahan. Lajin elinympäristöä ovat erilaiset avoimet savannien puualueet. Kuivimpia alueita ruusurintamedestäjä välttelee. Laji tulee kohtalaisen hyvin toimeen myös muokatussa ympäristössä ja elää yleisesti myös puistoissa ja puutarhoissa.
Ravinto.
Ruusurintamedestäjien ravinto koostuu kasvien medestä, hyönteisistä ja hämähäkeistä. Laji voi ruokailla kukissa kolibrien tavoin lentämällä paikoillaan. Lisäksi se voi pyydystää hämähäkkejä suoraan niiden verkoista.