tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gabi Müller

Gabriela ”Gabi” Müller (myöh. Verbiest, s. 21. marraskuuta 1974) on sveitsiläinen ratameloja ja olympiamitalisti. Hän saavutti Atlantan kesäolympialaisissa 1996 hopeaa 500 metrin kajakkinelosessa.
Songs from the Sparkle Lounge

Songs from the Sparkle Lounge on brittiläisen rock-yhtye Def Leppardin kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin huhtikuussa 2008. Albumia edelsi yhtyeen vuonna 2006 julkaistu cover-albumi "Yeah!".
Fakussai

Fakussai ( tai "Fakoussai", myös tai "Fakous(s)a"; ) eli Pa-Kes/Kus (, ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Arabian nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
Fakussai sijaitsi Niilin suiston itäosissa, ja sijoitetaan lähelle nykyistä Faqusin kylää. Arabian nomoksen pääkaupunkina sen mainitsee Klaudios Ptolemaios. Fakussain mainitsee myös Stefanos Byzantionlainen, joka mainitsee sen kylänä (varsinaisen) Egyptin ja Punaisenmeren välisellä alueella. "Tabula Peutingerianassa" kaupunki esiintyy nimimuodossa "Phaguse" ja Ravennan kosmografiassa nimellä "Phagusa".
Myöhäisellä roomalaisella kaudella Fakussai kuului Augustamnica priman provinssiin. Varhaisella kristillisellä kaudella se oli Pelusionin metropoliitan alaisen suffragaanipiispan istuin. Vuoden 325 Nikean kirkolliskokouksen osanottajien joukossa mainitaan kaupungin piispa Mooses Fakussalainen.
Hermonthis

Hermonthis (; ) eli Iuni () oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä eli Thebaiksessa ja kuului Pathyriteen/Hermonthiteen nomokseen, jonka pääkaupunki se jossakin vaiheessa historiaa oli.
Kaupunki tunnettiin jo mainittujen lisäksi egyptiksi myös lukuisilla muilla nimillä, kuten "Iunu-shema(u)" (𓉺𓏌𓊖 𓏏𓊖, "Jwnw-šmꜥ(w)") eli ”Etelän Heliopolis”, "Iunu-Montu" (𓉺𓏌𓊖𓏠𓈖𓍿𓏏𓊖, "Jwnw-Mnṯw") eli ”Montun Heliopolis", sekä "Per-Montu" (𓉐𓏤𓏠𓈖𓍿𓏏𓊖, "Pr-Mnṯw"), ”Montun talo/temppeli”.
Maantiede.
Hermonthis sijaitsi Niilin länsirannalla noin 25 kilometriä etelään Thebasta eli Diospolis Megalesta. Kaupungin ympäristössä oli maanviljelykselle sopivaa tasankoa, sillä Niiliä kaupungista yläjuoksulle reunustavat muurimaiset kallikivikalliot päättyvät hieman kaupungin eteläpuolella ja muuttuvat kalkkikivikukkuloiksi. Nykyisin paikalla sijaitsee muinaisesta asutuksesta nimensä perinyt Armantin kaupunki.
Historia.
Hermonthis oli merkittävä kaupunki keskivaltakunnan ajalla. Kaupunkia on arveltu niiden Thebasta käsin hallinneiden faaraoiden alkuperäiseksi kotipaikaksi, jotka yhdistivät Egyptin ensimmäisen välikauden jälkeen. Hermonthista laajennettiin 18. dynastian aikana. Kaupungin pääkultti oli omistettu haukanpäiselle sodanjumalle Montulle ja erityisesti tämän ilmenemismuodolle Bukhis-härälle.
Kreikkalais-roomalaisella kaudella Hermonthis toimi oman Hermonthiteen nomoksensa pääkaupunkina. Myöhemmällä roomalaisella kaudella kaupunki oli Legio II Valentinianan tukikohta. Varhaisella kristillisellä eli koptilaisella kaudella Hermonthis toimi edelleen hallintokeskuksena ja nyt myös piispanistuimena.
Suuri osa Hermonthiin rakennusten jäljellä olleista raunioista tuhottiin 1800-luvun alussa maanviljelyksen tarpeiden vuoksi. Niistä on säilynyt joitakin vanhoja kuvia. Kaupungin arkeologisia kaivauksia on suoritettu erityisesti vuosina 1929–1938.
Rakennukset ja löydökset.
Kaupungissa oli Montu-jumalan temppeli, josta on säilynyt nykyaikaan vain vähän. Muihin löydöksiin lukeutuvat muun muassa Bukheion eli muumioitujen Bukhis-härkien nekropolis, joka osoittaa Bukhiksen kultin säilyneen ainakin Diocletianuksen aikaan saakka, sekä muita hautausmaita eri ajoilta.
Kleopatra rakennutti kaupunkiin mammisi-temppelin eli synnyintemppelin, joka juhlisti Kaisarionin syntymää. Pyhäkön symboliikka yhdisti tämän Harfreen, Mandun ja Rithon poikaan. Pyhäkön katto oli koristeltu tähtitaivasaiheella, joka todennäköisesti esitti taivaan sellaisena kuin se oli pojan syntymähetkellä.
Heroopolis

Heroopolis tai Heroonpolis (, myös , ; ), oletettavasti sama kuin Patumos ( tai "Patoumos"; ) eli Pithom (, ) eli Per-Atum (), oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Heroopoliteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
Maantiede.
Heroopolis sijaitsi Niilin suiston itäpuolella nykyisen Wadi Tumilatin alueella. Se oli rakennettu Niilin ja Punaisenmeren yhdistäneen niin kutsutun Faaraoiden kanavan varrelle luoteeseen Katkerajärvistä. Vaikka kaupunki ei ollut aivan rannikolla, ja antoi kuitenkin nimensä Heroonlahdelle () tai Heroopoliinlahdelle eli nykyiselle Suezinlahdelle.
Kaupungin tarkka sijainti on epävarma. Jotkut tutkijat ovat yhdistäneet sen telliin eli rauniokumpuun nimeltä "Tell el-Maskhuta" ja toiset rauniokumpuun nimeltä "Tell el-Retaba".
Kaupungin lähiseutu tunnettiin egyptiksi ilmeisesti nimellä "Tjeku" ("Ṯkw"). Sitä on usein esitetty samaksi paikaksi kuin "Raamatussa" mainittu Sukkot, joka sekin oli alueen nimi. Mahdollisesti Tjeku ja Sukkot viittasivat alueeseen kaupungin ja Pi-Ramsesin (myös Piramesses) välillä.
Historia.
Kaupunki oli olemassa alun perin faarao Ramses II:n aikana eli 19. dynastian aikana. Sen egyptinkielinen nimi "Per-Atum" tarkoittaa ”Atumin taloa”. "Raamatussa" kaupunki esiintyy nimellä "Pithom" (uudessa raamatunsuomennoksessa "Pitom", vanhassa "Piitom"). Se on toinen kaupungeista, joka mainitaan "Toisessa Mooseksen kirjassa" paikkana, johon faarao laittoi israelilaiset pakkotyöhön. Toinen oli Pi-Ramses; "Septuagintassa" samassa kohdassa mainitaan kolmaskin kaupunki, ”On eli Heliopolis”.
Kaupungin paikkana perinteisesti pidetyssä Tell el-Maskhutassa suoritettiin arkeologisia kaivauksia ensimmäisen kerran 1800-luvulla. Tell el-Retaban kaivaukset alkoivat samalla vuosisadalla, tarkemmin 1880-luvulla. Sitä on kaivettu myös ainakin 1900-luvun alussa, 1970–1980-luvuilla sekä 2000-luvulla. Nykytutkimuksen mukaan Tell el-Maskhuta saattaisi olla kaupungin uudempi paikka Heroopoliin nimellä, kun taas alkuperäinen Per-Atum/Pithom on saattanut sijaita muualla; tällöin se olisi voinut olla Tell el-Retabassa.
Rakennukset ja löydökset.
Tell el-Maskhutasta on löydetty hyksojen aikainen linnoittamaton tukikohta. Muutoin paikalta ei ole tehty juurikaan löytöjä ennen 600-lukua eaa. Paikalta on kyllä löydetty Ramses II:n aikaisia monumentteja, mutta ne vaikuttaa siirretyn paikalle muualta myöhempinä aikoina, mahdollisesti 300-luvulla eaa., joten niitä ei voida käyttää paikan ajoittamiseen 1000-luvulle eaa.
Tell el-Retabasta on tehty vähäisiä löytöjä jo 18. dynastian ajalta. Varsinainen kaupunki on rakennettu paikalle 19. dynastian aikana, mikä sopii juuri Per-Atumiin/Pithomiin. Kaupungissa oli Ramses II:n rakennuttama Atumin temppeli sekä linnoitteita. Paikka on hylätty saisilaisella kaudella 670–525 eaa., mikä taas sopii siihen, että asutus olisi siirtynyt juuri tuolloin Tell el-Maskhutaan.
Pleudihen-sur-Rance

Pleudihen-sur-Rance (bretoniksi "Pleudehen") on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Rancejoen varrella, noin 11 kilometriä Dinanin kaupungista koilliseen.
Kunnan keskusta on rakennettu 41 metriä korkean kukkulan laelle. Keskustassa olevan kirkon "Notre-Dame de Pleudihen-sur-Rance"n torni on 56 metriä korkea, joten se näkyy kauas.
Rancejoen laaksossa kasvatetaan runsaasi omenoita, ja se onkin huomattava siiderin tuotantoalue. Pleudihenin omenanviljelijät kuuluvat "Les Celliers Associés" -siideriosuuskuntaan. Osuuskunnan tuottamalla siiderillä on tuotemerkki "Val de Rance". Pleudihenissä on siiderinvalmistuksesta kertova museo "Musée du Cidre".
Koptos

Koptos (, myös "Koptis", ; ) eli Gebtu (, ), myöhemmin Iustinianopolis (, myös , ), oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä eli Thebaiksessa ja kuului Koptiteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
Maantiede.
Koptoksen kaupunki sijaitsi Niilin itäpuolella alle kahden kilometrin päässä joesta. Nykyisin kaupungin paikalla oleva asutus tunnetaan nimellä Qift (Kouft, Keft). Koptoksen kaakkoispuolelta avautui laakso, joka johti aavikolle ja edelleen Punaisenmeren rannalla olleiden Bereniken ja Myos Hormoksen satamakaupunkien suuntaan. Koptoksen ja mainittujen kaupunkien välillä kulki merkittävät kauppatiet, joiden varrella oli karavaaniasemia.
Historia.
Koptos oli olemassa jo vanhan valtakunnan ajalla noin 2686–2181 eaa., jolta lähtien se toimi oman nomoksensa keskuksena. Kaupunki kukoisti hellenistisellä kaudella sen jälkeen, kun Ptolemaios II oli perustanut Bereniken kaupungin vuonna 266 eaa. Koptos vaurastui kaupankäynnin ansiosta, sillä sen kautta kulkivat nyt kauppareitit toisaalta Arabian ja Intian ja toisaalta Libyan suuntaan. Kaupunki oli myös Niilin ja Punaisenmeren välisen aavikon kaivostoiminnan keskus.
Koptoksen kukoistus jatkui roomalaisella kaudella. Keisari Diocletianus kuitenkin lähes tuhosi kaupungin vuonna 292. Tästä huolimatta se säilyi olemassa Rooman vallan lopulle saakka. Bysanttilaisella kaudella 600-luvun alkupuolella keisari Justinianuksen aikana kaupungin nimi oli jonkin aikaa "Iustinianopolis" ("Justinianopolis"). Seudun kevyt viini mainitaan antiikin kirjallisuudessa lääkkeenä kuumetiloihin.
Koptoksessa on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuosina 1893–1894 W. F. Petrien johdolla, vuosina 1910–1911 Adolphe Reinachin johdolla ja vuosina 1924–1925 Dows Dunhamin johdolla.
Rakennukset ja löydökset.
Koptoksessa sijaitsi Min-jumalalle omistettu temppeli. Se oli peräisin viimeistään uuden valtakunnan ajalta ja sitä laajennettiin hellenistisellä kaudella Ptolemaios II:n aikana. Ainakin näinä myöhempinä aikoina se oli kaksoistemppeli, joka oli omistettu Minille yhdessä Isiksen kanssa. Koptoksessa Isistä pidettiin Minin puolisona. Temppelin jäänteet ovat Koptoksen huomattavin arkeologinen löytö. Lisäksi kaupungista on löydetty muun muassa hautoja, veistoksia, reliefeja ja piirtokirjoituksia. Paikalta on löydetty myös joidenkin roomalaisaikaisten rakennusten jäänteitä.
Ksois

Ksois (, myös ; ) eli Khasuu () oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Ksoiteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
Ksois sijaitsi Niilin suiston keskisissä pohjoisosissa, ja se oli rakennettu saarelle, jonka muodostivat Niilin Sebennytikos-suuhaara (eli Sebennytoksen suuhaara) ja Fatmetikos-suuhaara. Kaupunki luetaan yleensä kuuluneeksi Ksoiteen nomokseen, mutta mainitaan myös Sebennyteen nomokseen kuuluneena. Ksoisin kautta kulki tie Tamiathiksesta Memfikseen.
Ksois oli hyvin vanha kaupunki. Manethon luettelossa 14. dynastiaan kuului 76 Ksoisista hallinnutta faaraota. Joskus kaupungin on ajateltu olleen sama kuin Herodotoksen mainitsema "Papremis" (). Kaupungissa oli Ralle omistettu temppeli.
Kussai

Kussai ( tai "Koussai", myös tai "Khousai", , tai "Akouasa"; ) eli Qis/Kis (; ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä eli Thebaiksessa ja kuului alun perin Kussiteen nomokseen (U14), jonka pääkaupunki se oli, ja myöhemmin Hermopoliteen nomokseen (U15).
Maantiede.
Kussai sijaitsi Niilin länsirannalla yläjuoksun puolisen Lykopoliin ja alajuoksun puolisten Hermopoliin ja Antinoopoliin välillä, noin 40 kilometriä etelään Hermopoliista. Kussain ja Hermopoliin välillä sijaitsi lyhytikäinen Amarna-kauden pääkaupunki Akhetaten.
Historia.
Kussain seutu toimi tärkeänä rajakohtana pohjoisemman Keski-Egyptin eli Heptanomiin ja eteläisemmän Ylä-Egyptin eli Thebaiksen välillä. 1000-luvulla eaa. se toimi tullirajana. Kaupunki sai kreikkalaisen nimensä hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana. Kussaissa palvottiin Hathoria, joka kuvattiin valkoisenä lehmänä. Kreikkalaiset yhdistivät tämän Afroditeen.
Roomalaisella kaudella Kussai toimi Legio II Flavia Constantian asemapaikkana. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin. Sen piispoista tunnetaan kaksi, Akhilles vuonna 325, sekä Theonas, joka osallistui Konstantinopolin toiseen kirkolliskokoukseen vuonna 553. Nykyisin se on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä "Cusiensis".
Rakennukset ja löydökset.
Kussaissa oli Hathor-Afroditelle omistettu temppeli. Kaupungin päähautausmaa sijaitsi Moiraissa (nyk. Meir) noin seitsemän kilometriä lännempänä. Sieltä on löydetty muumioita naamioineen.
Momemfis

Momemfis (, ) eli Imau (; myös "Per-imat", "Pr-jmꜣt"; "Per-nebet-imau", "Pr-nb(t)-jmꜣw") oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Libyan/Gynatikopoliteen nomokseen, jonka pääkaupunki se jossakin vaiheessa historiaa oli. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisessä Kom el-Hisnissä.
Maantiede.
Momemfis sijaitsi Niilin läntisimmän Kanobikos-suuhaaran eli Kanopoksen suuhaaran länsipuolella sen ja Mareotis-järven välissä, pohjoiseen Nitriain soodajärvistä. Kaupungin paikka oli suunnilleen Memfiin ja Aleksandrian puolessa välissä. Etäisyys Niilistä on nykyisin noin 15 kilometriä, mutta joki on saattanut olla muinoin lähempänä. Kaupungin kreikankielinen nimi osoittaa sen olleen ”Alempi Memfis” tai ”Memfis soilla”. Joskus kaupungin kreikkalaiseksi nimeksi mainitaan myös "Apis" (), mutta tässä sitä ei tule sekoittaa toiseen Apikseen Välimeren rannikolla.
Historia.
Momemfis mainitaan oman nomoksensa, Ala-Egyptin 3. nomoksen pääkaupunkina. Yleensä nomoksen nimenä esiintyy Libya, joskus Gynaikopolites ja joskus kaupungin mukaan Momemfites. Ajoituksesta on kuitenkin ristiriitaisia tietoja. Sen sanotaan toimineen nomoksen pääkaupunkina vanhan valtakunnan aikana eli noin 2686–2160 eaa. tai uuden valtakunnan ajoista lähtien, mutta toisaalta se mainitaan oman nomoksensa pääkaupunkina erityisesti roomalaisella kaudella. Arkeologian perusteella ainakin Kom el-Hisnin rauniokummun asutus on ollut olemassa ennen kaikkea vanhan valtakunnan aikana.
Momemfiistä vietiin läheisen Nitriain mineraaleja. Kaupungissa palvottiin lehmänhahmoista Hathoria, jonka kreikkalaiset yhdistivät Afroditeen, ja myöhemmin myös Isistä. Herodotoksen mukaan Momemfiin luona käytiin ratkaiseva taistelu Ahmose II:n (Amasis) ja Aprieen joukkojen välillä. Diodoros Sisilialainen sijoittaa tämän kuitenkin Mareiaan, kun taas Momemfiihin olisi sijoittunut hänen mukaansa Psametik I:n (Psammetikhos) voitto dodekarkheista.
Kaupungin paikalla Kom el-Hisnissä on suoritettu arkeologisia kaivauksia ainakin 1886, 1928, 1947–1948 ja 1950 sekä 1980-luvulla.
Nadežda Luhmanova

Nadežda Aleksandrovna Luhmanova (, os. "Baikova"; 14. joulukuuta 1844 Pietari – 7. huhtikuuta 1907 Jalta) oli venäläinen kirjailija.
Nadežda Luhmanova syntyi aatelisperheeseen. Hän jäi varhain orvoksi, kävi Pavlovskin tyttökoulun ja valmistui opettajaksi.
Luhmanovan ensimmäiset lastenkertomukset ilmestyivät vuonna 1874. Kolmannen avioliiton jälkeen hän muutti takaisin Pietariin ja omistautui kokonaan kirjalliselle työlle. Vuonna 1893 ilmestyivät koulumuistelmat "Dvadtsat let nazad" (”Kaksikymmentä vuotta sitten”) ja vuonna 1899 omaelämäkerrallinen romaani "Institutka" (”Sisäoppilaitoksen tyttö”). Luhmanovan merkittävin teos on Tjumenin vanhauskoisista kertova "Siperian takamailta" ("Otšerki iz žizni v Sibiri", 1895). Hän kirjoitti myös tyypillistä naisproosaa, sovitti näytelmiä ja esitti konservatiivisia näkemyksiä aikansa ”naiskysymyksestä”. Luhmanova oli sairaanhoitajana ja kirjeenvaihtajana Venäjän–Japanin sodassa, jossa hän menetti terveytensä.
Gustaf Kivistö

Gustaf (Kustaa) Kivistö (vuoteen 1905 saakka "Stenvik", 6. joulukuuta 1865 Oulu – 29. maaliskuuta 1930 Oulu) oli suomalainen opettaja ja toimittaja.
Kivistön vanhemmat olivat tullivartija Gustaf Adolf Stenvik ja Beata Maria Lindberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1884, opiskeli Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä osastossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1891.
Kivistö työskenteli Oulun suomalaisen jatko-opiston opettajana vuosina 1894–1919 ja Oulun kaupunginvaltuuston sihteerinä vuodesta 1919 aina kuolemaansa saakka. Hän oli opiskeluaikanaan toimittajana "Päivälehdessä" ja "Suomen virallisessa lehdessä" sekä nuorsuomalaisen "Louhen" päätoimittaja vuosina 1894–1906. Tämän jälkeen Kivistö työskenteli vielä kolmentoista vuoden ajan "Kalevan" toimittajana. Hän oli innokas suomalaisuuden kannattaja, kuului Oulun Suomalaiseen Klubiin ja laati sen historiikin vuonna 1913. Kivistön pakinoitsijanimimerkki "Kalevassa" oli Nykä.
Fredrik Sneckenström

Gustaf Fredrik Sneckenström (28. elokuuta 1797 Koski Hl. – 19. maaliskuuta 1877 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, laivanvarustaja, kauppaneuvos ja valtiopäivämies. 
Sneckenströmin vanhemmat olivat majuri Johan Fredrik Sneckenström (entinen Lindström) ja Eva Elisabet Florin ja puolisot 1826–1840 Christina Charlotta Spaak, 1843–1855 Wilhelmina Elisabeth Catharina Stenroth ja vuodesta 1865– Rosalie Åkerhjelm. Sneckenström suoritti perämies- ja merikapteenitutkinnot ja oli merimies vuodesta 1812. Porvarinoikeudet Porvoossa hän sai 1824, mutta toimi vielä senkin jälkeen laivanpäällikkönä 1824–1834. Sen lisäksi hän oli kauppias ja laivanvarustaja, harjoitti telakkatoimintaa ja oli osakkaana useissa eri yhtiöissä, mukaan lukien Suomen Yhdyspankki vuodesta 1862. Sneckenström kuului myös Porvoon kaupunginvanhimpiin ja Porvoon Säästöpankin johtokuntaan ja oli Suomen Pankin tarkastaja 1856. Ruotsin ja Norjan varakonsulina Porvoossa hän toimi 1846–1868. Sneckenström sai kauppaneuvoksen arvon 1852. Hän kuoli 1877 kevättalvella valokaasumyrkytykseen helsinkiläisessä hotellissa. Sneckenström edusti Porvoota porvarissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864, joilla hän oli säädyn vanhin ja säädyn suuren lähetystön jäsen.
Philippe Druillet

Philippe Druillet (s. 28. kesäkuuta 1944, Toulouse) on ranskalainen valokuvaaja ja sarjakuvantekijä, joka perusti Jean Giraudin ja muutaman muun kanssa kustannusyhtiö "Les Humanöides Associés"in, joka alkoi vuonna 1974 julkaista Métal hurlant -sarjakuvalehteä, jossa oli aikuisille suunnattuja science fiction -ja fantasiasarjakuvia.
Druillet syntyi Toulousessa, mutta varttui Espanjassa. Koulun jälkeen hän työskenteli valokuvaajana, kunnes sai julkaistua ensimmäisen sarjakuvansa, avaruusooppera "Lone Sloanen" vuonna 1967. Druillet piirsi omintakeiseen tyyliin ja loi sarjakuvassaan villin, röyhkeän ja moraalisesti epämääräisen universumin täynnä mieletöntä arkkitehtuuria ja hirvittäviä alieneita. Lone Sloanen seikkailut jatkuivat vuonna 1972 sarjakuvassa "Les 6 voyages de Lone Sloane" sekä 1973 julkaistussa sarjakuvassa "Delirius". Nämä ja sekä kaksi muuta Lone Sloane -sarjakuvaa julkaistiin englanniksi nimellä "Yragael Urm". 
Druillet kokeili myös miekka ja magia -lajityyppiä tekemällä sarjakuvasovituksen Michael Moorcockin Elric Melnibonélaisesta. Vuonna 1977 julkaistu "La Nuit" -sarjakuva perustui Druillet´n traumaattisiin kokemuksiin hänen vaimonsa kuoltua syöpään kaksi vuotta aiemmin. Druillet piirsi 1980-alussa mustavalkoisen "Nosferatu"-sarjakuvan, joka julkaistiin Pilote-sarjakuvalehdessä.
Druillet oli jo 1970-luvun alusta lähtien tehnyt myös monia muita visuaalisia töitä. Hän laati muun muassa Edgar Rice Burroughsin Mars-kirjasarjan hollaninkielisten käännösten kansikuvat sekä suunnitteli lukuisia elokuvajulisteita. Esimerkiksi Jean-Jacques Annaudin Taistelu tulesta -elokuvan juliste on Druillet`n tekemä. Druillet sai 1980-luvun puolivälissä tehtäväkseen suunnitella Pariisin Porte de la Villette -metroaseman sisustuksen. Druillet on myös tehnyt useita animaatiosarjoja televisiolle. Vuonna 2002 hän ohjasi Nosferatu-sarjakuvaansa pohjautuvan animaatiolelokuvan.
Pentaceratops

Pentaceratops (nimen merkitys: ”viisisarvinaama”) on sukupuuttoon kuollut kasvinsyöjädinosaurusten suku. Se kuului sarvinaamojen (Ceratopsia) osalahkoon. Sukuun kuului kaksi lajia, Henry Fairfield Osbornin vuonna 1923 nimeämä tyyppilaji "Pentaceratops sternbergii" sekä vuonna 2014 nimetty "Pentaceratops aquilonius". Suvun lajit elivät noin 74–65 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella. Dinosauruksen fossiileita on löydetty Yhdysvalloista.
"Pentaceratops" oli noin 5–8 metriä pitkä ja viisi tonnia painava. Sen merkittävin piirre oli suurikokoinen pää, joka oli fossiilien perusteella yli kolme metriä pitkä. Dinosauruksen nimi tulee sen naaman sarvista: yksi sijaitsi kuonossa, kaksi otsalla ja kaksi poskissa. Suvusta tunnistettiin uusi laji vanhojen museojäänteiden perusteella vuonna 2014, jolle annettiin nimeksi "Pentaceratops aquilonius". Aiemmin suvusta oli tunnettu vain tyyppilaji "Pentaceratops sternbergii".
Cesvaine

Cesvaine () on kaupunki Itä-Latvian Vidzemessä ja samannimisen hallintoalueen keskus. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1991. Vuonna 2020 siellä oli 1 323 asukasta.
Historia.
Aikoinaan Cesvainen läpi on kulkenut kuusi eri tietä, mistä kaupunki on saanut myös nimensä (saks. "sechs Wege", "kuusi tietä"). Rautakaudella alueella oli latvialainen muinaislinnoitus. Vuonna 1209 kaupungin alue liitettiin Riian hiippakuntaan ja sinne rakennettiin arkkipiispan kivilinna, jonka ympärille kaupunki alkoi kehittyä. Vuonna 1556 Cesvaine joutui Liivinmaan ritarikunnan alaisuuteen ja kolme vuotta myöhemmin Puolan hallintaan Liivinmaan sodan seurauksena. Vuonna 1577 Venäjän tsaari Iivana Julma miehitti Cesvainen. Vuoden 1625 jälkeen Cesvaine kuului Ruotsin alaisuuteen. Tuolloin kuningas Kustaa II Aadolf lahjoitti linnan ja kaupungin kreivi Brahelle.
Vuodesta 1815 eteenpäin Cesvainen kartano kuului Wulf-suvun omistukseen. Ensimmäisen maailmansodan aikana kaupunki raunioitui, koska etulinja kulki sen halki. Vuosien 1941–1949 välillä 129 perhettä karkotettiin. Toisen maailmansodan jälkeen Cesvainesta kehittyi pikkukaupunki, jossa oli mm. meijeri (myöhemmin voi- ja juustotehdas), kirjasto ja sisäoppilaitos. Cesvaine sai kaupunginoikeudet vuonna 1991.
Cesvainen linnan katto tuhoutui tulipalossa vuonna 2002. Vuoden 2010 loppuun mennessä siitä oli kunnostettu vasen ja oikea siipi sekä tornin puoleinen osa. Sisätiloissa osa lattiasta, suuret portaat ja niiden yläpuolella olevat holvit on kunnostettu.
Ristikkorakenne

Ristikkorakenne on vetoa ja puristusta kestävistä sauvoista ristikoksi koottu jäykistetty kantava rakenne. Ristikkorakenne koostuu tavallisesti metallipalkkien tai puuparrujen muodostamista kolmioista, jotka sijaitsevat yhdessä tasossa. Tällainen rakenne tukee hyvin suurta painoa pitkällä välillä vääntymättä. Kuormitus suunnataan rakenteen pääakselille. Ristikkorakennetta käytetään esimerkiksi ristikkosilloissa, ristikkotaloissa, katoissa, nostokurjissa, esiintymislavarakennelmissa ja lentokoneiden siivissä.
Erilaisia ristikkorakenteita:
István Timár

István Timár (7. tammikuuta 1940 Budapest – 4. joulukuuta 1994 Budapest) oli unkarilainen ratameloja, olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan-mestari.
Timár edusti Unkaria Méxicon kesäolympialaisissa 1968, joissa hän saavutti hopeaa 1 000 metrin kajakkikaksikossa parinaan Csaba Giczy ja pronssia 1 000 metrin kajakkinelosessa Unkarin joukkueessa. Joukkueeseen kuuluivat Timárin ja Giczyn lisäksi Imre Szöllősi ja István Csizmadia. Timár saavutti Jajcessa 1963 kaksi maailmanmestaruutta 10 000 metrin kajakkikaksikossa ja 1 000 metrin kajakkinelosessa sekä Moskovassa 1969 Euroopan-mestaruuden 10 000 metrin kajakkikaksikossa. Lisäksi hän saavutti MM-hopeaa Belgradissa 1971, MM-pronssia Kööpenhaminassa 1970 sekä kaksi EM-pronssia Duisburgissa 1967 ja Moskovassa 1969.
Timár edusti seuratasolla Újpesti TE -seuraa. Hän oli pituudeltaan 178-senttimetrinen ja painoi 79 kilogrammaa.
Italialainen sonetti

Italialainen sonetti eli petrarkalainen sonetti, petrarkismi, on sonetin perusmuoto, joka lienee kehittynyt sisilialaisesta strambottosta. Riimikaava on abbaabba cdecde (toinen säkeistö vaihtoehtoisesti cdccdc). Ensimmäiset kahdeksan säettä muodostavat oktaavin eli oktetin, loput kuusi sekstetin. Oktaavissa esitetään yleensä runon teema, teesi tai probleema, joka sekstetissä saa ratkaisunsa. Sonettimuoto sai alkunsa Italiassa 1200-luvulla ja täydellistyi Francesco Petrarcan (1304-1374) kokoelmissa "In vita di madonna Laura" ja "In morte di madonna Laura" ("Sonetteja Lauralle").
Renessanssiajan yleisnero Michelangelo Buonarroti kirjoitti hänkin sonetteja. Englantiin italialaisen sonetin toi Thomas Wyatt 1500-luvulla. Italialaistyyppisiä sonetteja ovat kirjoittaneet myös John Milton, William Wordsworth, John Keats ja Dante Gabriel Rossetti.
Jan-Magnus Bruheim

Jan-Magnus Bruheim (1914 Skjåk, Norja – 1988 Skjåk, Norja) oli norjalainen runoilija. Hän tulkitsee runoissaan nuorta rakkautta ja pohtii lisäksi ihmisen vastuuta erilaisten ristiriitojen aikakaudella. Hän kirjoitti myös lastenrunoja.
Alpine A521

Alpine A521 oli Formula 1 -talli Alpinen käyttämä auto kaudella 2021. Autolla kilpailivat Fernando Alonso ja Esteban Ocon. Auto julkistettiin 2. maaliskuuta 2021. Tallin ensimmäinen kilpailu Bahrainissa päättyi Alonson keskeyttäessä jarruvikaan ja Oconin kolaroidessa Sebastian Vettelin kanssa hän jäi ilman pisteitä.
Theta2 Sagittarii

Theta2 Sagittarii (θ2 Sagittarii, θ2 Sgr) on Bayerin designaatio tähdelle Jousimiehen tähdistössä. Se näkyy juuri ja juuri paljaalla silmällä ja sen näennäinen kirkkaus on +5,30. Se on A4/A5IV-spektriluokan alijättiläinen ja väriltään valkoinen tai sininen. Tähti liikkuu Linnunradan sisällä Aurinkokuntaa kohti säteisnopeudella -17,60 km/s. Koska sen parallaksi vuodessa on 20,62 millikaarisekuntia vuoden 2007 Hipparcos-mittausten mukaan, sen etäisyydeksi maasta on laskettu 158 valovuotta.
Katso myös.
Theta1 Sagittarii
Energiajuomat Suomessa

Suomessa on monia erilaisia sekä erimakuisia ja -hintaisia energiajuomia. Juomien markkinat ovat kasvaneet selvästi 2000-luvun alussa. Erilaisten merkkien ja niiden muunnelmien määrä on lisääntynyt ja brändien estetiikkaan panostetaan paljon. Tunnettuja suomalaisia energiajuomamerkkejä ovat muun muassa Sinebrychoffin valmistama Battery, Hartwallin valmistama ED ja Olvin valmistama Teho.
Historia.
Ensimmäinen suomalainen energiajuomatuotemerkki oli Laihian Maltaan Vita Nova, jota on valmistettu 1970-luvulta alkaen.
Energiajuomien yleiset lisäaineet tauriini ja guarana sallittiin Suomessa vuonna 1998. Vuonna 2004 energiajuomia myytiin Suomen päivittäiskaupoissa yli 2,7 miljoonaa litraa, vuonna 2009 määrä oli 10 miljoonaa litraa.
Energiajuomien ostamiselle ei ole ikärajaa, mutta Suomessa erinäiset vanhempainyhdistykset ovat antaneet omia suosituksiaan kauppiaille. Antti Rinteen vuoden 2019 kesäkuussa nimetyn hallituksen ohjelmassa oli energiajuomien myynnin kieltäminen lailla alle 16-vuotiaille Suomessa.
Nykytilanne ja myyntirajoitukset.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos suosittelee, että energiajuomia ei myytäisi alle 15-vuotiaille. Energiajuomien myyntiä ei ole kuitenkaan kielletty laissa. Useat kaupat noudattavat suositusta ja rajoittavat energiajuomien myyntiä lapsille ja nuorille, isona poikkeuksena Lidl, joka myy niitä kaikissa myymälöissään kaikenikäisille ja korostaa vanhemman vastuuta.
Seljaröyhytatar

Seljaröyhytatar eli seljatatar ("Koenigia polystachya") on monivuotinen tatarkasvilaji. Se on sijoitettu moniin eri tatarkasvien sukuihin, kuten röyhytattariin tai kosteikkotattariin, mutta 2010-luvulla sen on todettu taksonomisesti kuuluvan kurjentattarien sukuun. Se kasvaa 60–180 senttimetriä korkeaksi.
Levinneisyys.
Seljaröyhytatar esiintyy alkuperäisenä Aasiassa: Afganistanista ja Pakistanista Tiibetiin ja Etelä-Kiinan keskiosiin. Viljelykarkulaisena se kasvaa muun muassa Länsi-Euroopassa ja osassa Pohjoismaista. Lajia käytetään koristekasvina.
Metropolien divisioona (NHL)

Metropolien divisioona (suomeksi myös Metropolitan-divisioona) () on yksi pohjoisamerikkalaisen jääkiekkoliiga NHL:n divisioonista, ja se kuuluu Itäiseen konferenssiin. Divisioonaan kuuluu kahdeksan joukkuetta, joiden kotikaupungit sijaitsevat pääasiassa suurten metropolikaupunkien alueella Yhdysvaltain itärannikolla.
Divisioona perustettiin vuonna 2013 seuraamaan vanhaa Atlantin divisioonaa NHL:n joukkueiden uudelleenjärjestelyssä. Se on NHL:n ainoa divisioona, jossa ei pelaa yhtään kanadalaista joukkuetta, sillä sen joukkueista viisi sijaitsee joko New Yorkin metropolialueella tai Pennsylvanian osavaltiossa, ja kolme muuta Ohiossa, Pohjois-Carolinassa ja Washington DC:ssä.
Metropolien divisioonan viimeisin mestari on Washington Capitals kaudelta 2019–2020. Capitalsilla on myös eniten divisioonan mestaruuksia, yhteensä viisi.
Kaudella 2020–2021 Metropolien divisioonaa ei käytetty, kun liiga järjestettiin tilapäisesti uudelleen COVID-19-pandemian vuoksi.
Deborah Feldman

Deborah Feldman (s. 1986) on Berliinissä Saksassa asuva, syntyään amerikanjuutalainen kirjailija. Hänet tunnetaan omaelämäkerrallisesta kirjastaan "Unorthodox: näin hylkäsin hasidijuutalaiset juureni" ("Unorthodox: The Scandalous Rejection of My Hasidic Roots", 2012, suomeksi Tammi 2021). Kirjassa hän kuvaa lapsuuttaan ja nuoruuttaan Brooklynin Williamsburgin kaupunginosan ortodoksijuutalaisessa hasidiyhteisössä, sekä lähtöään sieltä.
Feldman kasvoi Williamsburgissa jiddišinkielisessä ultraortodoksisessa satmar-lahkossa isänsä vanhempien hoivissa hänen äitinsä jätettyä henkisesti jälkeenjääneen miehensä ja koko yhteisön. Feldman astui perinteiseen tapaan järjestettyyn avioliittoon 17-vuotiaana ja sai lapsen. Hän jätti miehensä ja ahdistavaksi kokemansa tiukan uskonnollisen yhteisönsä 23-vuotiaana.
Vuonna 2014 Feldman julkaisi toisen kirjansa "Exodus", jossa hän kertoo sopeutumisestaan maalliseen elämään.
Feldmanin elämään osin pohjautuva television minisarja "Unorthodox" esitettiin Netflixissä keväällä 2020.
Jaane Tu… Ya Jaane Na

Jaane Tu… Ya Jaane Na () on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen draamakomedia, jonka ohjasi Abbas Tyrewala. Päärooleja näyttelivät Imran Khan ja Genelia D’Souza. Elokuva oli yleisö- ja arvostelumenestys.
Seda (Latvia)

Seda () on 1950-luvulla rakennetusta työläisasutuksesta muodostunut kaupunki Pohjois-Latviassa Vidzemessä. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1991, joten se on yksi Latvian nuorimmista kaupungeista. Kaupunki sijaitsee vain 20 kilometrin päässä Valkasta ja Viron rajalta. Vuonna 2020 siellä oli 1 210 asukasta.
Historia.
Seda rakennettiin vuonna 1952 neuvostoliittolaiseksi mallikaupungiksi; pääkatukin on nimeltään Miera iela, Rauhankatu. Toisin kuin useimmat muut mallikaupungit, Seda on rakennettu alkujaan turpeennostotyöläisten asuinpaikaksi. Enimmillään Sedassa on asunut yli 15 000 asukasta eri puolilta Neuvostoliittoa, ja suurin osa väestöstä on edelleenkin venäläisiä, valkovenäläisiä ja ukrainalaisia.
Arkkitehtuuri.
Kaupungin rakennukset edustavat pääasiassa uusklassista ja stalinistista arkkitehtuuria; tosin sosialistiset symbolit on sittemmin poistettu. Kaupungin keskustan suunnittelu ja rakenne ovat mainio esimerkki stalinistisen 1950-luvun monumentaalisesta arkkitehtuurista keltaisine maaleineen ja ylellisine pylväineen. Sedassa on enemmän Stalinin ajan arkkitehtuuria kuin missään muualla Latviassa.
Tyynenmeren divisioona (NHL)

Tyynenmeren divisioona () on yksi pohjoisamerikkalaisen jääkiekkoliiga NHL:n divisioonista, ja se kuuluu Läntiseen konferenssiin. Divisioonaan kuuluu kahdeksan joukkuetta, joiden kotikaupungit sijaitsevat Tyynen valtameren puoleisella osalla Yhdysvaltoja ja Kanadaa.
Divisioona perustettiin vuonna 1993 osana Läntistä konferenssia NHL:n joukkueiden uudelleenjärjestelyssä. Se on toinen kahdesta seuraajasta entiselle Smythe-divisioonalle (yhdessä Luoteisen divisioonan kanssa), vaikkakin nykyisistä joukkueista ainoastaan Anaheim Ducks ja Vegas Golden Knights eivät pelanneet Smythe-divisioonassa (Arizona Coyotes pelasi siinä entisenä Winnipeg Jetsinä). Myöhempien järjestelyn myötä kolme Tyynenmeren divisioonan alkuperäisestä joukkueesta (Calgary Flames, Edmonton Oilers ja Vancouver Canucks) lähtivät divisioonasta vuonna 1998, mutta palasivat vuonna 2013.
Tyynenmeren divisioona on ainoa NHL:ssä, jossa ei ole yhtään Original Six -joukkuetta. Kaudella 2020–2021 Tyynenmeren divisioonaa ei käytetty, kun liiga järjestettiin tilapäisesti uudelleen COVID-19-pandemian vuoksi. Kaikki divisioonan yhdysvaltalaiset joukkueet siirtyivät Läntiseen divisioonaan, ja kanadalaiset joukkueet Pohjoiseen divisioonaan.
Laajennusjoukkue Seattle Krakenin aloittaessa pelaamisen kaudella 2021–2022 se liittyi Tyynenmeren divisioonaan. Joukkueiden tasaamiseksi Arizona Coyotes siirtyi Keskiseen divisioonaan.
Divisioonan kokoonpano.
2020–2021.
Divisioonaa ei käytetty kaudella 2020–2021.
Kaisu Karvala

Kaisu Karvala (s. 25. elokuuta 1970) on Brysselissä asuva suomalainen EU-vaikuttaja. 
Karvala puheenjohti Eurooppalaista telealan kattojörjestöä GSM-Eurooppaa kahdeksan vuoden ajan toimiessaan Telian globaalina yhteiskuntasuhdejohtajana 1998-2010 asemapikkanaan Bryssel. Karvala toimi Rovion viestintäjohtajana, josta siirryi Lontooseen jatkaakseen
teknologia-alalla EU-asioiden johdossa. 
2022 Karvala siirtyi johtamaan Metsäteollisuus ry:n ensimmäistä edustustoa Brysseliin.
Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri Turun Yliopiston poliittisesta historiasta, jonka lisäksi hänellä on kansainvälisen politiikan ja juridiikan tutkinto Aix-en-Provencen IEP, Science Politique-yliopistosta.
Ura.
Karvala on johtanut edunvalvontakampanjoita useassa organisaatiossa. Karvala valmistui valtiotieteiden maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 1994. Hänellä on myös alempi oikeustieteen tutkinto, jonka hän on suorittanut ranskalaisessa Institut d’études politiques d’Aix-en-Provence -instituutissa.
Työt Brysselissä hän aloitti vuonna 1996 meppi Reino Paasilinnan avustajana.
Avustajatehtävänsä jälkeen hän jatkoi töitä Brysselissä Telecom Finlandilla vuonna 1998. Hän työskenteli saman työnantajan palveluksessa eri tehtävissä yhteensä 15 vuotta, hän esimerkiksi johti Soneran ja TeliaSoneran yhteiskuntasuhteita globaalisti 
Vuonna 2013 hän aloitti Rovio Entertainmentilla EU-asioiden neuvonantajana Brysselissä, josta hän siirtyi Suomeen ensin Rovion viestintäjohtajaksi ja myöhemmin myös johtoryhmän jäseneksi.
Kesäkuussa 2017 hän siirtyi Roviolta Ellun Kanoihin avaamaan yhtiölle Brysselin toimistoa. Tehtävä jäi kuitenkin kesken, sillä häntä pyydettiin osakkaaksi brittiläiseen viestintä- ja konsulttiyritys Fipraan, päästrategiksi. Fipra toimi myös Brysselissä ja neuvoi asiakkaitaan EU:n lainsäädäntöön liittyvissä asioissa. Karvalan johtama tiimi vastasi digi- , ­teknologia- ja kilpailuasioista.
Fipran jälkeen hän aloitti maaliskuussa 2021 Access Partnership -konsulttiyhtiössä Lontoossa, jossa hän johti Policy Innovation -tiimiä vastaavana osakkaana vastaten EU:n ja Ison- Britannian liiketoimista.
Helmikuussa 2022 Karvala valittiin Metsäteollisuus ry:n Brysselin toimiston johtajaksi.
Yksityiselämä.
Kaisu Karvala asuu Brysselissä ja Helsingin Käpylässä puolisonsa ja kahden lapsensa kanssa. Hänen puolisonsa on politiikan toimittaja, jälkiviisaissa esiintyvä Kreeta Karvala.
Audioslaven diskografia

Tämä on yhdysvaltalaisen rockyhtye Audioslave diskografia.
Lokit (yhtye)

Lokit on vuonna 2012 perustettu suomalainen pop- ja rock-musiikkia soittava yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat soittaneet aiemmin muun muassa yhtyeissä Black Twig, Itä-Hollola Installaatio, Sur-rur ja Merries. Lokit on vuoden 2024 alkuun mennessä julkaissut viisi ep-levyä sekä yhden kokopitkän albumin. 
Vuonna 2022 Lokeilta ilmestyi viimeisin ep-levy. Lokkien Juuso Härmä kuvaili vuonna 2019 Rumban haastattelussa yhtyeen musiikin sijoittuvan jonnekin Leevi and the Leavings-, Sur-rur- ja Woude -yhtyeiden välimaastoon. Lokkien musiikkia ovat julkaisseet muun muassa levy-yhtiöt Combat Rock Industry, Joteskii Groteskii sekä Temmikongi.
At the Drive-Inin diskografia

Tämä on yhdysvaltalaisen post-hardcore-yhtye At the Drive-Inin diskografia.
Juuso Tervonen

Juuso Tervonen (s. 2. maaliskuuta 1994) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Bandyliigassa pelaavaa Botniaa.
Suomessa Tervonen edusti Bandyliigan Mikkelin Kamppareita kausina 2017–2020 ja Botniaa kausina 2012–2017. Vuosina 2020-2022 Tervonen edusti Allsvenskanissa pelaavaa Åby/Tjureda IF:ää. Keväällä 2022 Tervonen siirtyi Elitserieniin nousseeseen Gripen Trollhättan BK:hon. Joulukuussa 2023 Tervonen purki sopimuksensa Gripenin kanssa kesken kauden oltuaan tyytymätön vähäiseen peliaikaansa Elitserienissä.
Syksyllä 2024 Tervonen palasi seitsemän vuoden tauon jälkeen Botnian riveihin.
Tervonen debytoi Suomen A-maajoukkueessa harjoitusotteluissa Ruotsia vastaan Vetlandassa vuonna 2016. Hän on edustanut Suomea myös nuorten maajoukkueissa.
Tervonen on palkittu Bandyliigan kuukauden pelaajana maaliskuussa vuonna 2016.
Saavutukset.
Seurajoukkueessa:
Ernst Brunner

Ernst Brunner (1950 Tullinge, Ruotsi) on itävaltalaistaustainen ruotsalainen kirjailija, koulutukseltaan filosofian tohtori. Hän kuvaa romaanissaan "Svarta villan" (1987) lapsuutensa siirtolaisyhteisöä Ruotsissa. Hän on julkaissut myös runoja. Brunnerin väitöskirjan (1985) aiheena on Edith Södergranin ekspressionismi.
Mookie Betts

Markus Lynn ”Mookie” Betts (s. 7. lokakuuta 1992 Nashville, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan oikea takakenttämies, joka edustaa Major League Baseball (MLB) -sarjan Los Angeles Dodgersia. Aiemmin hän on edustanut Boston Red Soxia. Betts varattiin Red Soxiin vuonna 2011 ja hän teki MLB-debyyttinsä kaudella 2014. Helmikuussa 2020 hänet kaupattiin Dodgersiin.
Per-Wadjet

Per-Wadjet (, ”Wadjetin talo”) voi viitata seuraaviin paikkoihin muinaisessa Egyptissä:
Taistelu tulesta

Taistelu tulesta ("La Guerre du feu") on Jean-Jacques Annaudin ohjaama, vuonna 1981 ensi-iltansa saanut ranskalais-kanadalainen elokuva. Se sijoittuu esihistorialliseen aikaan ja kuvaa, kuinka varhainen ihmisheimo oppii tekemään tulta. Taistelu tulesta perustuu J.H. Rosnyn romaaniin "La guerre du Feu".
Juoni.
Luolassa asuva heimo varjelee pientä tulenliekkiä, jonka avulla he sytyttävät nuotioita. Vihamielinen heimo ajaa heidät kuitenkin pois kodistaan ja samalla liekki sammuu. Heimo ei osaa itse tehdä tulta, joten heimon johtaja lähettää kolme miestä, Naohin, Amoukarin ja Gawin, etsimään tulta.
Matkalla kolmikko kohtaa useita vaaroja, muun muassa primitiivisen kannibaaliheimon, joilla on tuli. Miehet onnistuvat lopulta ryöstämään kannibaaleilta tulen. Heidän joukkoonsa liittyy kannibaaliheimon vankina ollut nainen, Ika. Myöhemmin he kohtaavat naisen heimon, joka on kehittyneempi, sillä he taitavat tulenteon tuliporan avulla.
Kolme miestä palaavat lopulta heimonsa luo mukanaan kehittyneeltä heimolta saamansa tuli. Ika tulee heidän mukaansa, sillä hänen oma heimonsa hylkii häntä, koska hän on heidän mielestään liian laiha. Heimo on tyytyväinen saatuaan taas tulen, mutta pian se sammuu. Kolmikon johtaja Naoh yrittää tehdä tulta, mutta epäonnistuu. Silloin Ika tekee tulen ja opettaa taidon uudelle heimolleen.
Christine Brückner

Christine Brückner (1921 Schmillinghausen, Waldeck, Saksa – 21. joulukuuta 1996) oli saksalainen kirjailija. Hän tuli tunnetuksi romaanilla "Ennen kuin jäljet katoavat" (1954) ja oli aikansa menestyneimpiä naiskirjailijoita.
Miljoonan dollarin sääret

Miljoonan dollarin sääret ("Million Dollar Legs") on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1932. Sen on ohjannut Edward F. Cline, ja sen pääosissa ovat Jack Oakie ja W. C. Fields. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat olympiakisoihin.
Xi Andromedae

Xi Andromedae (ξ And / ξ Andromedae) on oranssi jättiläistähti Andromedan tähtikuviossa. Se tunnetaan myös nimellä Adhil. Nimi tulee arabian sanasta الذيل "að-ðayl" eli ”(vaatteen) laahus”.
Adhil on käynyt läpi punaisen jättiläistähtivaiheen ja alkanut fuusioida heliumia ytimessään. Sen valovoima on noin 46 kertaa Auringon valovoima, ja ulompien osien lämpötila 4 656 K. Se on väriltään oranssinpunainen. Adhilille ei ole voitu määrittää pyörimisnopeutta, mikä voi johtua siitä, että sen pyörimisakseli osoittaa Maata kohti.
Kanopos

Kanopos (; ) voi viitata seuraaviin:
Ross 154

Ross 154 (myös V1216 Sgr) on himmeä punainen kääpiötähti, joka sijaitsee Jousimiehen tähdistössä 9,7 valovuoden päässä Maasta. Se on Jousimiehen tähdistön lähin tähti, ja yksi lähimmistä tähdistä ylipäänsä. Huolimatta läheisyydestään se on liian himmeä, jotta sen voisi nähdä paljaalla silmällä.
Ross 154 on UV Ceti-tyypin flare-muuttuja.
Luettelo Kate Winsletin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

Tämä on luettelo Kate Winsletin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista.
Gümüşhacıköy

Gümüşhacıköy on piirikunta ja kaupunki Turkin Amasyan maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Gümüşhacıköyn väkiluku oli 23 402.
Neaira

Neaira (, ) voi viitata seuraaviin:
Olesno (kunta Opolen voivodikunnassa)

Olesno on kaupungin sisältävä maalaiskunta Olesnon piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 17 763. Kunnan hallinnollinen keskus on Olesnon kaupunki.
Kylät Olesnon kunnassa ovat Bodzanowice, Borki Małe, Borki Wielkie, Boroszów, Broniec, Grodzisko, Kolonia Łomnicka, Kucoby, Leśna, Łomnica, Łowoszów, Sowczyce, Stare Olesno, Świercze, Wachowice, Wachów, Wojciechów sekä Wysoka. Olesnon kunnan alueen läpi kulkevat valtatie 11 ja voivodikunnan tiet 487, 494 sekä 901. Se rajautuu Ciasnan, Dobrodzieńin, Gorzów Śląskin, Kluczborkin, Krzepicen, Lasowice Wielkien, Przystajńin, Radłówin ja Zębowicen kuntiin. Olesnon pinta-alasta noin 49 prosenttia on maatalousmaata ja noin 43 prosenttia metsää.
Vuoden 2019 lopussa 51,9 prosenttia Olesnon asukkaista oli naispuolisia ja 48,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,6 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 62,7 prosenttia ja eläkeikäiset 21,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,8 vuotta. Vuonna 2019 Olesnon kunnassa syntyi 169 lasta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 19,3 prosenttia oli etnisiä saksalaisia.
Pyhä perhe

Pyhä perhe voi viitata seuraaviin:
Hans Johansson

Hans Elis "Hasse" Johansson (s. 23. huhtikuuta 1962 Edsbyn) on entinen ruotsalainen jääpalloilija ja jääpallovalmentaja. 
Hän aloitti pelaajauransa kotipaikkakuntansa Edsbyns IF:n joukkueessa 16-vuotiaana kaudella 1978-1979. Kuuden Edsbyn-vuoden aikana hän oli kaksi kertaa Ruotsin mestaruusloppuottelussa keväällä 1982 ja 1984, joissa Edsbyn koki tappion. Kevään 1984 jälkeen hän siirtyi Västerås SK:n riveihin ja oli voittamassa seurassa viisi Ruotsin jääpallomestaruutta kausina 1989, 1990, 1993, 1994 ja 1996. Kaikkiaan hän pelasi Västeråsin riveissä 340 pääsarjaottelua ja teki niissä 503 maalia, joista loppuotteluissa kaikkiaan 13 maalia.
Syksyllä 1997 Hasse Johansson siirtyi ensimmäisenä ruotsalaisena Venäjän pääsarjaan Krasnojarskin Jenisein riveihin. Hän oli voittamassa Jenisein riveissä Venäjän cup-mestaruuden.
Hans Johansson pelasi ensimmäisen kerran miesten maajoukkueessa joulukuussa 1981 Suomea vastaan Varkaudessa. Hän pelasi vuoteen 1989 päättyneellä urallaan 127 maaottelua ja teki niissä 99 maalia. Hän oli kuusissa MM-kisoissa ja saavutti neljä MM:ää vuosina 1983, 1987, 1993 ja 1995. MM-kisoissa hän pelasi kaikkiaan 31 ottelua ja teki niissä 30 maalia. 
Hans Johansson on todellisesta jääpalloperheestä, sillä hänen isänsä Elias Johansson pelasi 1940-luvulta aina 1960-luvulle Ruotsin jääpallon silloisessa pääsarjassa Bollnäsin ja Edsbyn riveissä. Isoveli Ola pelasi myös Ruotsin jääpallon pääsarjassa saavuttaen 10 mestaruutta ja oli Ruotsin maajoukkueessa voittamassa kolmea maailmanmestaruutta.
Saavutukset.
Pelaajana
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Henkilökohtaisesti
Pylon

Pylon (&lt; , ’portti’) tai pyloni voi viitata seuraaviin:
Finneland

Finneland on kunta Burgenlandin piirikunnassa Saksi-Anhaltin osavaltiossa Keski-Saksassa. Se muodostettiin vuonna 2009 Kahlwinkelin, Saubachin ja Steinburgin kunnista. Finneland kuuluu kuntayhtymään Verbandsgemeinde An der Finne, jonka väkiluku on noin 11 500.
Finneland sijaitsee Saksi-Anhaltin lounaisosassa lähellä Thüringenin rajaa. Sen linnuntie-etäisyys Burgenlandin piirikunnan pääkaupungista Naumburgista on noin 18 kilometriä länsiluoteeseen. Etäisyys Erfurtista on noin 40 kilometriä koilliseen. Finne on matala vuorimaa Saksi-Anhaltin ja Thüringenin rajaseudulla.
Finnelandin historia on lyhyt, mutta sen kylien historia alkaa keskiajalta. Steinburgiin liitettiin 1950 Borgaun kunta, josta on varhaisin maininta vuodelta 1209. Steinburg mainitaan ensi kerran 1306. Kahlwinkelista on maininta vuodelta 1430, mutta paikkakunta on saatettu perustaa jo 530-luvulla. Saubachiin viittaavia epämääräisiä mainintoja on jo varhaiskeskiajalta muodossa Suaba; ensimmäiset todistetusti Saubachiin liittyvät maininnat ovat 1400-luvulta. Yli puolet Finnelandin väestöstä asuu Saubachissa. Finnelandin lounaisosassa sijaitsee muutaman kymmenen asukkaan Marienroda, josta on ensimmäinen asiakirjamaininta vuodelta 1486.
Hédé-Bazouges

Hédé-Bazouges (bretoniksi "Hazhoù-Bazeleg") on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee sisämaassa, noin 47 kilometriä Saint-Malon kaupungista kaakkoon.
Kunnan läpi kulkee Saint-Malon ja Rennesin yhdistävä Ille-et-Rancen kanava. Kanava nousee kunnan kohdalla 27 metriä kahden kilometrin matkalla. Tätä nousua varten kanavaan on rakennettu 11 sulkua. Madeleinen sululla olevaan kanavavahdin talossa ("Maison du Canal d’Ille-et-Rance") on kanavan rakentamista esittävä näyttely.
Kunnan keskustassa on 1100- ja 1200-luvuilla rakennetun linnan "Château d'Hédé"n rauniot. Ranskalaiset joukot saivat linnan bretagnelaisilta ilman taistelua voitokkaan Saint-Aubin-du-Cormierin taistelun jälkeen vuonna 1488. Vuonna 1597 Mercœurin herttua Philippe-Emmanuel de Lorraine otti linnan haltuunsa, mutta seuraavana vuonna Ranskan kuningas Henrik IV määräsi linnan purettavaksi.
Satakuntatalo

Satakuntatalo on Satakuntalaisen Osakunnan osakuntatalo, joka sijaitsee Kampissa, Helsingin keskustassa osoitteessa Lapinrinne 1. Sen omistaa Satalinnan Säätiö. Rakennuksessa on vuokrattavia liike- ja toimistotiloja sekä yli 70 opiskelija-asuntoa, joita vuokrataan edullisesti ensisijaisesti Satakunnasta Helsinkiin muuttaville korkeakouluopiskelijoille. Rakennuksessa sijaitsee lisäksi Satakuntalaisen Osakunnan osakuntahuoneisto. Satakuntatalo on ainoa osakuntatalo, joka toimii tänä päivänäkin alkuperäisessä asuntola- ja järjestökäytössään. 
Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Einari Teräsvirta ja se on valmistunut vuonna 1952. Samana vuonna rakennuksessa toimi Helsingin olympialaisten lehdistöhotelli. Satakuntatalossa toimi vuosikymmenien ajan kesähotelli, josta kuitenkin luovuttiin vuonna 2006. 
Satakuntataloa on kutsuttu muun muassa ”satakuntalaisuuden tukikohdaksi Helsingissä”. Osakunnan tunnuseläimen karhun sekä talon katolla liehuvan karhulipun vuoksi talo on saanut myös lempinimen "Karhujen talo".
Talon rakentamisen taustaa.
Satakuntalaisella Osakunnalla oli 1900-luvulla monia hankkeita, joilla pyrittiin kohentamaan kotimaakunnan oloja. Osakunta oli muun muassa mukana perustamassa Länsi-Suomen kansanopistoa, ja maakuntaan suuntautuneilla retkillä kerättiin aineistoja maakuntaa koskevia tieteellisiä tutkimuksia varten. Suuri hanke oli saada Satakuntaan keuhkotautiparantola, koska maakunnan tuberkuloosiluvut olivat Suomen suurimpia. Osakunnan järjestämän rahankeräyksen ja vaikuttamisen myötä Satalinnan sairaala valmistui Harjavaltaan vuonna 1925. Sotavuosien jälkeen kuntaliitto osti Satalinnan sairaalan. 
Osakunnan omistusosuudestaan saamilla varoilla sekä suurella lainalla päätettiin rakentaa Helsinkiin Satakuntatalo: monitoimitalo, johon tulivat tilat paitsi osakunnalle, myös ylioppilasasuntolalle. Helsingissä vallitsi sotavuosien jälkeen suuri asuntopula, ja erityisesti opiskelijat joutuivat asumaan usein alivuokralaisina.
Muuta.
Urho Kekkonen vieraili viimeisen kerran Satakuntatalossa Maalaisliiton puoluevaltuuskunnan kokouksessa 29. helmikuuta 1956, päivää ennen presidenttikautensa alkua. Tuleva Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton etsi 1960-luvulla erään joulun alla yösijaa Satakuntatalolta ollessaan Helsingissä 23-vuotiaana Rhodes-stipendiaattina, mutta hän ei saanut sitä myöhäisen ajankohdan vuoksi. Satakuntatalossa on majoitettu myös muun muassa CIA:n rahoittama vastafestivaaliryhmä sekä Yhdysvaltain ilmavoimien taitolentoryhmä.
Antonio Buero Vallejo

Antonio Buero Vallejo (29. syyskuuta 1916 Guadalajara, Espanja – 29. huhtikuuta 2000 Madrid, Espanja) oli espanjalainen näytelmäkirjailija. Suppeassa tuotannossaan hän analysoi ihmisen tilannetta eri näkökulmista. Näytelmät päättyvät tavallisesti katarsikseen.