tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sakke Vallius

Sakke Anselmi Vallius (s. 17. joulukuuta 2002 Lieksa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Poikia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura.
Vallius on Lieksan Hurttien kasvatti. Hän toimi kaudella 2017–2018 seuran C-nuorten varakapteenina. Vallius onnistui tekemään C-nuorten Mestiskarsinnoissa 17 ottelussa peräti yli neljän pisteen ottelukohtaisella pistekeskiarvolla tehot 47+28=75. Hän pelasi kauden aikana myös vain 15-vuotiaana yhden ottelun Hurttien miesten joukkueessa III-divisioonassa. Vallius pelasi myös kolme ottelua lainalla Jokipoikien C-nuorten SM-sarjajoukkueessa.
Kaudeksi 2018–2019 Vallius siirtyi KalPaan. Hän nousi kaudella 2019–2020 seuran B-nuorten kapteeniksi. Vallius voitti koko B-nuorten SM-sarjan jäähypörssin 149 minuutillaan. Kaudella 2021–2022 hän nousi KalPan U20-joukkueen varakapteeniksi. Vallius sijoittui 98 minuutillaan koko U20 SM-sarjan jäähypörssissä toiseksi edellään vain Tuton Niclas Karjalainen. Hän jakoi kuudella osumallaan koko sarjan pudotuspelien maalipörssin voiton Lukon Niklas Ylitalon kanssa. Vallius voitti kauden päätteeksi U20 SM-hopeaa.
Kaudella 2022–2023 Vallius oli 14 osumallaan KalPan U20-joukkueen toiseksi paras maalintekijä Veikka Hahlin jälkeen. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran SM-liigajoukkueessa, jossa Vallius pelasi kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hänet nostettiin joukkueen kokoonpanoon vain pari tuntia ennen 2. marraskuuta 2022 Pelicansia vastaan pelattua ottelua, kun Tuomas Kiiskinen loukkaantui. Vallius merkittiin KalPan nelosketjun vasempaan laitaan Severi Immosen ja Andreas Okanyn viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.04 minuuttia. Helmikuussa 2023 KalPa lainasi Valliuksen Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin, jossa hän pelasi kauden loppuun tehden 12 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5 ja neljässä pudotuspeliottelussa yhden syöttöpisteen.
Huhtikuussa 2023 Vallius teki KalPan kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Lokakuussa seura lainasi hänet IPK:n Mestis-joukkueeseen, jossa Vallius pelasi suurimman osan kaudesta 2023–2024 tehden 26 runkosarjaottelussa tehot 7+7=14. Hänen maaleistaan kolme syntyi alivoimalla ja Vallius jakoi sarjan alivoimamaalipörssin voiton Jokereiden Oskari Kalajanniskan kanssa. Vallius pelasi kauden aikana SM-liigassa seitsemän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi osan kaudestaan myös yli-ikäisenä KalPan U20-joukkueessa.
Elo-syyskuun 2024 vaihteessa Vallius loukkaantui KalPan harjoituksissa ennen kauden 2024–2025 alkua. Kuntouduttuaan seura vuokrasi hänet marraskuussa toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella IPK:n Mestis-joukkueeseen, jossa Vallius pelasi kauden loppuun. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Vallius pelasi KalPassa kauden aikana yhden SM-liigaottelun.
Kaudeksi 2025–2026 Vallius siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Poikiin.
Muuta.
Vallius valmistui merkonomiksi Savon ammattiopistosta keväällä 2022.
Theisóa

Theisóa () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Andrítsaina-Kréstenan kuntaan, Eliin alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Kylän väkiluku on 89 (vuonna 2011).
Theisóan kylä sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan länsiosan vuoristossa noin 30 kilometriä luoteeseen Megalópolin kaupungista. Antiikin aikana sen lähellä sijaitsi Theisoan kaupunki. Nykyinen kylä, entinen "Lávda" (Λάβδα), nimettiin uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan vuonna 1912.
Theisóa muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Θεισόας, "Topikí Koinótita Theisóas"). Se kuului aiemmin Andrítsainan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Andrítsaina-Kréstenan kunnan Andrítsainan kunnallisyksikköön.
Theisoa

Theisoa () tai Thisoa () voi viitata seuraaviin:
Thérma (Ikaría)

Thérma () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ikarían saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ikarían kuntaan, Ikarían alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 122 (vuonna 2011).
Thérman kylä sijaitsee Ikarían etelärannikolla noin kilometrin koilliseen saaren pääkylästä Ágios Kírykoksesta ja on osa sen kyläyhdyskuntaa. Kylässä on pieni luonnonsatama. Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi Therman kaupunki. Se tunnettiin kuumista lähteistään, jotka ovat antaneet paikalle sen nimen. Myös nykyinen kylä on edelleen kylpyläpaikkakunta.
Aiemmin kylä kuului Ágios Kírykoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ikarían kunnan Ágios Kírykoksen kunnallisyksikköön.
Triovasálos

Triovasálos (, myös "Triovásalos", Τριοβάσαλος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Míloksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Míloksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 838 (vuonna 2011).
Triovasáloksen kylä sijaitsee Míloksen pohjoisosassa heti saaren pääkylän Plákan itäpuolella. Se on nykyisin kasvanut kiinni eteläpuolella sijaitsevaan Péra Triovasáloksen kylään, muodostaen kaksoiskylän, ja käytännössä myös Plákaan. Triovasálos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Τριοβασάλου, "Dimotikí Koinótita Triovasálou"), johon kuuluvat varsinaisen Triovasáloksen kylän lisäksi kylät Ágioi Anárgyroi, Ágios Gerásimos, Apollónia, Fylakopí, Kamínia, Mandrákia, Mýtikas, Páchaina ja Voúdia sekä saaret Glaronísia ja Pilonísi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 240.
Vathý (Méthana)

Vathý (; transl. myös "Vathí") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Méthanan niemellä. Se kuuluu hallinnollisesti Troizinía-Méthanan kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 129 (vuonna 2011).
Vathýn kylä sijaitsee Méthanan länsirannikolla noin seitsemän kilometriä länsiluoteeseen Méthanan kylästä. Se on osa Megalochórin kyläyhdyskuntaa. Vathý on kalastajakylä, jolla on pieni luonnonsatamalahti. Sama paikka on oletettavasti toiminut antiikin aikana läheisen Methanan kaupungin satamana.
Aiemmin kylä kuului Méthanan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Troizinía-Méthanan kunnan Méthanan kunnallisyksikköön.
Vívlos

Vívlos () eli Trípodes (Τρίποδες) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Náxoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 654 (vuonna 2011).
Vívloksen kylä sijaitsee Náxoksen läntisissä sisäosissa noin kahdeksan kilometriä kaakkoon saaren keskuksesta Náxoksen kaupungista. Vívlos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βίβλου, "Topikí Koinótita Vívlou"), johon kuuluu varsinaisen Vívloksen kylän lisäksi Plákan kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 672.
Aiemmin kylä kuului Náxoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnan Náxoksen kunnallisyksikköön.
Xirókampos (Léros)

Xirókampos (; transl. myös "Xirókambos") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Léroksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Léroksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 514 (vuonna 2011).
Xirókampos sijaitsee Léroksen etelärannikolla olevan lahden pohjukassa. Kylän pohjoispuolella sijaitsevalla Palaiókastron kukkulalla (myös "Kástro ton Lepídon") on antiikin aikainen Leroksen kaupunkivaltioon liittyvä linnoituspaikka, josta on löydetty muuria tai mahdollisesti tornin jäänteet. Paikan historian katsotaan alkavan 300-luvulta eaa., vaikka sitä on sanottu myös saaren varhaisimmaksi akropoliiksi ja olleen käytössä viimeistään arkaaisella kaudella 500-luvulta eaa. lähtien. Nykyisin kukkulalla on Neitsyt Marialle ("Panagía") omistettu kirkko.
Xerókampos

Xerókampos (; transl. myös "Xerókambos") tai Xirókampos (; transl. myös "Xirókambos") voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Niemenrannan klubitalo

Niemenrannan klubitalo on entinen Enqvist-yhtiön yli-insinöörin asuinrakennus, joka sijaitsee Tampereen Niemenrannassa. Klubitalo on valmistunut vuonna arviolta 1918 arkkitehti Birger Federleyn piirustusten mukaan. Rakennus edustaa tyylisuunnaltaan klassismia.
Niemenrannan klubitalo on rakennustaiteellisesti, kulttuurihistoriallisesti ja kaupunkikuvan säilymisen kannalta arvokas ja täten suojeltu.
Historia ja arkkitehtuuri.
Klubitalon kartanomainen rakennus on valmistunut 1910-luvun lopulla Enqvist-yhtiön yli-insinöörin perheen asunnoksi. Rakennus on kivinen kaksikerroksinen talo mansardikatolla. Sen huomattavia piirteitä ovat julkisivun kaarierkkeri, josta aukeaa näkymä Näsijärvelle, sekä ulko-oven ympäryksen koristeellinen kuviointi. Rakennuksessa on säilynyt jäljellä useita koristeellisia kaakeliuuneja. 
Talousrikosvyyhti.
Vuosina 2014–2015 Metsä Board myi Niemenrannan klubitalon ympäröivine rakennuksineen kahdelle yritykselle. Myöhemmin yritykset paljastuivat osaksi talousrikosvyyhtiä ja selvisi, että rakennukset oli rahoitettu laittomilla varoilla. Klubitalo sekä kaksi muuta rakennusta siirtyivät Pirkanmaan käräjäoikeuden päätöksellä Suomen valtiolle. Kaikki rakennukset tulivat myyntiin julkisella huutokaupalla loppuvuodesta 2022. Myyjänä toimi Senaatti-kiinteistöt Suomen poliisin toimeksiannosta.
Entisöinti.
Marraskuussa 2022 päättyneessä huutokaupassa Niemenrannan klubitalo myytiin korkeimman tarjouksen tehneelle Apulanta Oy:lle. Kauppahinta oli 438 000 euroa. Ostohetkellä rakennukset olivat huonossa kunnossa ja merkittävän kunnostuksen tarpeessa. Uusi omistaja käynnisti rakennuksen entisöinnin, jota toteuttivat kokeneet historiallisten rakennusten entisöijät. Yhtiö on kertonut tavoittelevansa rakennuksen pelastamista ja aikovansa pitää sen omistuksessaan ja mahdollisesti vuokrata sitä eteenpäin. 
Vuoden 2024 huhtikuussa rakennuksen julkisivut oli restauroitu täysin ja muun muassa julkisivujen ornamentit oli entisöity käsityönä. Talon sisälle rakennetaan neljä asuntoa, joista kaksi on kooltaan yli 100 neliötä ja kaksi noin 70 neliötä. Yhtiö kertoi asuntojen tulevan vuokrattaviksi, mutta ei myyntiin. Rakennuksen sisätilojen puuelementit ja koristelut, kuten ovet ja listat on entisöity tai rakennettu uudelleen, mikäli entisöiminen ei ollut mahdollista. Rakennuksessa on myös säilynyt toimintakuntoisena useita vanhoja kakluuniuuneja.
Niviaq Korneliussen

Niviaq Korneliussen (s. 27. tammikuuta 1990 Nanortalik, Grönlanti) on grönlantilainen kirjailija, joka sai ensimmäisenä grönlantilaisena Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon. Hänet palkittiin 2021 teoksesta "Naasuliardarpi". Se oli hänen toinen romaaninsa; ensimmäinen teos "HOMO Sapienne" oli ollut jo ehdolla samaan palkintoon. Korneliussen on kirjoittanut urallansa romaanien lisäksi myös novelleja, esseitä ja näytelmän.
Nuoruus ja perhe.
Korneliussen syntyi Nanortalikissa 1990. Hänen äitinsä työskenteli verovirastossa ja isänsä oli rehtori. Korneliussen on kertonut tukehtuneensa nuorena pienen kaupungin hiljaisuuteen, ja hän muun muassa spreijasi anarkistimerkkejä asuintaloihin. Pop-punkilla oli tärkeä vaikutus Korneliusseniin, sillä se antoi mahdollisuuden heijastaa ulkopuolisuuden tunnetta. Korneliussen koki nuorena myös sivullisuutta homoutensa takia. Hän tuli vanhemmilleen kaapista noin vuonna 2009.
Ura.
Korneliussen haaveili nuorena kirjailijan urasta, mutta hänellä ei ollut tietoa, miten kirjan saisi kustannettua. Hän osallistui vuonna 2012 nuorille tarkoitettuun novellikilpailuun, jonka järjestäjissä olivat muun muassa Grönlannin kansalliskirjasto ja Milik-kustantamo. Korneliussen oli yksi kilpailun voittajista novellillaan ”San Francisco”. Hän sai kustannussopimuksen ja keskeytti sen seurauksena myös yhteiskuntatieteiden opintonsa Grönlannin yliopistossa.
Korneliussen kirjoitti 2014 esikoisromaaninsa "HOMO Sapienne" Grönlannin hallituksen apurahan turvin. Grönlanninkielinen teos julkaistiin vielä samana vuonna, ja Korneliussen itse käänsi sen myös tanskaksi. Romaani on sen jälkeen myyty useaan maahan. Teos on kirjoitettu tajunnanvirtatyylillä, ja siinä viisi queer-henkilöä käsittelee identiteettiään 2000-luvun Grönlannissa. Se sai hyvän vastaanoton sekä Grönlannissa että Tanskassa, vaikka osa lukijoista onkin kritisoinut sitä ”säädyttömänä”. Korneliussen sai teoksesta ehdokkuuden Politikenin sekä Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoon.
Korneliussen kirjoitti 2016 tekstin Nina Kreutzmann Jørgensenin toimittamaan novellikokoelmaan ja esseen ”I vintermørket ser man intet”. Korneliussenin ensimmäinen näytelmä oli vuonna 2018 julkaistu "Den grønlandske mand". Sen kantaesitys oli Grönlannin kansallisteatterissa. Näytelmä muodostuu useasta monologista, jotka luovat muotokuvan modernista grönlantilaisesta miesidentiteetistä.
Korneliussenin toinen romaani "Naasuliardarpi" julkaistiin 2021. Se kuvaa Grönlannin yhteiskuntaa uhkaavaa itsemurhaepidemiaa, ja sen päähenkilö käy läpi identiteettikriisiä ja läpitunkevaa kodittomuuden tunnetta. Kumpikin tekijä kumpuaa Grönlannin postkolonialistisen kulttuurin ja tanskalaisen kulttuurin välisestä ristiriidasta. Korneliussen palkittiin romaanista ensimmäisenä grönlantilaisena Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnolla.
Job (täsmennyssivu)

Job voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Tiina Raitanen

Tiina Raitanen (s. 1983) on suomalainen kuvanveistäjä. Hänen teoksiaan on ollut esillä yksityisnäyttelyissä Suomessa sekä yhteisnäyttelyissä Ruotsissa, Saksassa ja Ranskassa. Hän on työskennellyt useissa ulkomaisissa taiteilijaresidensseissä.
Koulutus.
Raitanen valmistui Lahden Muotoiluinstituutista 2007 ja Kuvataideakatemiasta 2012. Vuosina 2018–2019 hän opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa taidekorkeakoulussa.
Näyttelyitä.
Recall 2015.
Raitasen Recall-näyttelyn teokset Helsingin taidemuseossa vuonna 2015 käsittelivät materiaaleja ja esineitä, jotka ovat olleet lähellämme. Ne olivat osa arkeamme, mutta ovat muuttumassa vähitellen lähihistoriaksi. Helen Korpakin mukaan Raitanen tekee taidetta, joka tasapainottelee readymaden, installaatioiden ja kuvanveiston välillä. Recall-näyttely poimii kommentoimatta tai nostalgisoimatta osia menneisyydestä ja uudistaa esineitä, jotka on pelkistetty romusta jonkinlaiseen meditatiiviseen ja viileään eleganssiin. Recall-teoksessaan Raitanen käyttää cd-levyjä, joista on tullut kodin sisustuksissa tarpeetonta romua. Raitasen käsissä romusta tulee kuin räjähdys hidastetussa elokuvassa, sade, joka koostuu pienen pienistä metallipalasista, jotka riippuvat ilmassa ohuissa langoissa.”
Lars Saaren mukaan Raitasen veistotaiteen lähtökohta ovat esineet, joita taiteilija löytää erinäisiltä urbaaneilta epäpaikoilta, joutomailta ja rakennustyömailta. Saaren mukaan Raitasen metodi tuottaa objekteja, joissa on minimalismiin puettua, etenkin yksityiskohdissa ilmenevää kauneutta, hiukan huumoria ja hieman enemmän melankoliaa, jota ruostumisen, mätänemisen ja hajoamisen prosessit ilmentävät. 
Hard 2019.
Helen Korpak kirjoitti Helsingin Sinne-gallerian Hard -näyttelyn veistoksista, että ne ovat näyttelyn nimen mukaisesti kovia, mutta myös usein tummia tai kylmän kiiltäviä. Joskus teokset näyttävät kuin maahan murskautuneen avaruusaluksen katkenneilta osilta, ja viileä galleriatila, kankeat materiaalit ja harmaat sävyt saavat aikaan dystooppisen tunnelman.
Sini Monosen mukaan Raitanen yhdistää abstraktia ja elävää ilmaisua. Hänen teoksensa ovat arvoituksellisia muotokollaaseja, kuin veistettyä aforistiikkaa.
Rieko Kodama

Rieko Kodama (, 23. toukokuuta 1963 Kanagawa, Japani – 9. toukokuuta 2022) oli japanilainen uraauurtava videopelien taiteilija, ohjaaja ja suunnittelija.
Hän on tunnettu myös nimellä Phoenix Rie, jota hän käytti pelien tekijänä vuoteen 1993 saakka.
Rieko opiskeli taidetta mainossuunnitteluun ja tapasi vuonna 1984 Segalle työskennelleen opiskelijan, joka toi hänet yhtiöön. Hän aloitti hahmojen suunnittelijana ensimmäisiä pelejä, joissa oli hänen töitään olivat "Champion Boxing" (1984) ja "Ninja Princess" (1984). Kodama työskenteli useiden pelien parissa samaan aikaan ja työskenteli viiden tai kuuden pelin parissa vuoden aikana. Hänen merkittäviin töihinsä kuuluvat muun muassa "Phantasy Star" -sarja, joka oli merkkipaalu ja käynnisti myös Yūji Nakan ja Tokuhiko Uwabon urat. Rieko oli tuottajana kulttiklassikoksi muodostuneelle "Skies of Arcadia" -pelille. Hänen taidettaan oli muun muassa peleissä "Alex Kidd in Miracle World" ja "Sonic the Hedgehog". Hän toimi ohjaajana "Phantasy Star IV" ja "Magic Knight Rayearth" -peleille.
Rieko sai Game Developers Conferencen pioneeripalkinnon vuonna 2019.
Rieko on sanonut, että ei ole kokenut tulleensa kohdelluksi eri tavoin kuin miehet ja hänen mukaansa ei ole epätavallista, että naiset pelaavat videopelejä. Hän on huomannut, että tytöt usein pelaavat roolipelejä ja hänen kehittämänsä "Phantasy Star" oli harvinainen, koska siinä oli naispuolinen päähenkilö. Rieko mielellään suunnitteli hahmoja, joihin voi samaistua sukupuolesta riippumatta.
Friedrich August Marschall von Bieberstein

Friedrich August Marschall von Bieberstein (1768–1826) oli nykyisen Saksan alueella syntynyt, mutta paljolti Venäjän keisarikunnan alueella vaikuttanut vapaaherra ja kasvitieteilijä.
Marschall von Bieberstein syntyi vuonna 1768 Stuttgartissa. Hän valmistui Karlin sotilasakatemiasta ja hänestä tuli Oettingen-Wallersteinin ruhtinaan liittolainen. Vuonna 1792 Marschall von Bieberstein alkoi hoitaa armeijan sihteerin tehtäviä Iașissa venäläisen kenraalikreivi von Kochowskin alaisuudessa ja seuraavana vuonna 1793 hän yleni Venäjän keisarikunnan adjutantiksi. Sittemmin hän asettui yhdessä kasvitieteilijä Peter Simon Pallaksen kanssa Krimille ja vuonna 1796 Marschall von Bieberstein toimi kreivi Valerian Zubovin virkamiehenä Persiassa. Keisari Paavali I:n kuoltua Marschall von Bieberstein asettui asumaan Pietariin, mutta kuoli kesällä 1826 lähellä Harkovaa.
Marschall von Biebersteinin mukaan on nimetty "Biebersteinia"-suku ja sen myötä myös Biebersteiniaceae-heimo.
Sneakers

Sneakers on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka on ohjannut Phil Alden Robinson. Sen pääosissa näyttelevät muun muassa Robert Redford, Sidney Poitier, Ben Kingsley, Dan Aykroyd, Mary McDonnell ja River Phoenix.
Sitä on kuvailtu caper-elokuvaksi tai kevyeksi jännäriksi.
Juoni.
Sneakers on tarina hakkereista, jotka tekevät yritysten tietoturvatarkistuksia koettamalla murtautua niiden tietojärjestelmiin. Martin Bishop (Robert Redford) on tietoturva-asiantuntija, joka tovereineen saa tehtävän hankkia ”mustan laatikon”, jolla pystyy murtamaan kaikki salasanat. Paljastuu kuitenkin asioita, joiden perusteella maan turvallisuus saattaa olla vaarassa toimeksiannon vuoksi.
Näyttelijät.
Lähde: 
Tuotanto.
Käsikirjoittajat Walter Parkes ja Larry Lasker olivat kämppäkavereita Yalen yliopistossa. Myöhemmin heistä tuli menestyksekäs elokuvatuottajapari. He saivat Oscar-ehdokkuuden käsikirjoituksestaan elokuvaan "WarGames" (1983), joka oli ensimmäinen elokuva, jossa kuvattiin tietoverkkojen haavoittuvuuksia. Tehdessään tutkimustyötä siihen elokuvaan vuonna 1981 he törmäsivät termiin "sneakers", joka tarkoitti tietoturvallisuusalan asiantuntijoita. He kauppasivat ideaa "huipputeknisestä "Likaisesta tusinasta"" studioille ensimmäisen kerran vuonna 1983. He lyöttäytyivät yhteen Phil Alden Robinsonin kanssa, mutta kesti vielä vuosikausia, ennen kuin heidän yhteinen käsikirjoituksensa eteni tuotantoon asti. Ennen "Sneakersin" valmistumista Robinson ehti käsikirjoittaa ja ohjata elokuvan "Unelmien kenttä" (1989), joka osoittautui yllätysmenestykseksi, ansaitsi käsikirjoituksesta Oscar-ehdokkuuden ja valittiin sittemmin National Film Registryn kokoelmaan. "Sneakersin" käsikirjoitusta kehitellessään miehet tapasivat mm. Cap’n Crunchin eli John Draperin, maineikkaan hakkerin, joka antoi innoituksen elokuvan Cosmo-hahmolle, ja tietoturvayhtiön perustajan, joka oli entinen CIA:n työntekijä.
Parkes ja Lasker halusivat Robinsonin elokuvansa ohjaajaksi, mutta tämä ei ollut kiinnostunut. He pyysivät Robinsonilta listaa hänen suosikkinäyttelijöistään. Parkes ja Lasker onnistuivat kiinnittämään listalta Redfordin. Kun Redford oli saatu mukaan, Robinson suostui ohjaajaksi. Redfordin vuoksi myös monet muut näyttelijät suostuivat mukaan.
Kuvaukset alkoivat lokakuussa 1991.
Arvosteluja.
 Roger Ebert, "Chicago Sun-Times"
Kriitikoiden arvosanojen keskiarvo elokuvalle on Metacriticissä 65
Erään kriitikon mukaan "nautintoa on tarjolla, varsinkin Robinsonin äärimmäisen itsevarmassa, huippuammattimaisessa elokuvatyökalujen käsittelyssä. Robinsonilla on vahva käsitys siitä, kuinka ohjata katsojan huomio siihen, mitä hän haluaa paljastaa, ja siirtymät otosten välillä ja jaksojen välillä ovat erittäin hyvin punnittuja."
Kiinan tasavallan kansalaisuus

Kiinan tasavallan kansalaisuus on laillinen suhde Kiinan tasavallan, joka tunnetaan myös nimellä Taiwan, ja yksittäisen henkilön välillä. Taiwanilla on kuitenkin muista maista melko poikkeuksellinen määritelmä kansalaisuudesta. 
Taiwanin poliittisesta statuksesta johtuen nimien "Taiwan" ja "Kiinan tasavalta" käyttö aiheuttaa erilaisia reaktioita. Vuonna 2020 Taiwanin parlamentti teki päätöksen, että nimeä "Taiwan" korostettaisiin maan passien kannessa.
Kansalaisuuden määritelmä ja kotitalousrekisteri.
Lähtökohtaisesti Taiwanissa noudatetaan ius sanguinis -periaatetta. "Kansalaisten" () sijaan Taiwanissa puhutaan kuitenkin "kansallisista" (). Kansalaisoikeuksia, kuten äänioikeutta, saavat käyttää sellaiset kansalliset, jotka kuuluvat Taiwanin kotitalousrekisteriin (), eli käytännössä nämä henkilöt ovat Taiwanin kansalaisia.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Taiwanin hallitsemilla alueilla syntyminen ei automaattisesti takaa oikeutta kansalaisuuteen. Tästä poikkeuksena ovat sellaiset lapset, joiden vanhempia ei tunneta.
Henkilöt, joiden vähintään toinen vanhempi laskettiin Taiwanin kansalliseksi lapsen syntyessä (myös niissä tapauksissa, joissa kyseinen vanhempi on kuollut), lasketaan kansallisiksi.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Naturalisaation läpikäyneet henkilöt lasketaan lain mukaan myös Taiwanin kansallisiksi. Hakijan tulee olla vähintään 20-vuotias.
Prosessi on moniportainen ja alkaa sillä, että hakija saa naturalisaatioehdokkuuden. Tämä edellyttää seuraavien ehtojen täyttämistä:
Kun henkilö on saanut todistuksen naturalisaatioehdokkuudesta, hänellä on vuosi aikaa luopua muista kansalaisuuksistaan ja todistaa tämä Taiwanin viranomaisille. Tämän jälkeen hakijalle myönnetään oleskelulupa. Tämän avulla henkilö voi hakea merkintää kotitalousrekisteriin, mitä kautta henkilö on käytännössä kansalainen. Ennen tätä henkilön tulee kuitenkin asua oleskeluluvalla Taiwanissa tietty aika, joka määräytyy sen mukaan, onko henkilö poistunut maasta vai ei: vähintään yksi vuosi ja enintään viisi vuotta.
Kaksoiskansalaisuus.
Taiwan ei lähtökohtaisesti kiellä kaksoiskansalaisuutta syntyperäisiltä taiwanilaisilta, jotka ovat saaneet jonkin toisen maan kansalaisuuden esimerkiksi hakemuksella tai syntymällä.
Taiwanilaiset, jotka ovat merkinneet itsensä Manner-Kiinassa paikalliseen kotitalousrekisteriä muistuttavaan hukou-järjestelmään, menettävät lain mukaan kotitalousmerkintänsä Taiwanissa ja täten myös esimerkiksi Taiwanin passinsa. 
Hakemuksella Taiwanin kansalaisuuden saaneet joutuvat kuitenkin lähtökohtaisesti luopumaan kaikista kansalaisuuksistaan ennen hakemuksen hyväksymistä. Tästä voidaan kuitenkin poiketa sellaisten henkilöiden kohdalla, joiden katsotaan korkeasti koulutettuja ammattilaisia (esimerksi apulaisprofessorit tai sitä korkeammassa virassa olevat) ja tekevät työtä Taiwanissa tai sen hyväksi; nämä ovat vuonna 2017 säädetyn lain nojalla voineet säilyttää kansalaisuutensa.
Julie Powell

Julie Powell (20. huhtikuuta 1973 Austin, Texas, Yhdysvallat – 26. lokakuuta 2022 Olivebridge, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen ruokabloggaaja. Hän vaikutti ruokaelokuvan "Julie &amp; Julia" syntyyn, kun hän valmisti yhdysvaltalaisen keittokirjailijan ja televisiokokin Julia Childin keittokirjan "Ranskalaisen keittiön salaisuudet" ("Mastering the Art of French Cooking") 524 reseptiä ja kertoi työstään blogissaan, jossa aiheet laajenivat itse ruoasta paljoon muuhunkin. Hän kirjoitti bloginsa pohjalta kirjan, joka taas sai aikaan elokuvan "Julie &amp; Julia".
Powell kuoli sydämenpysähdykseen 49-vuotiaana.
Lakeuden kutsu (romaani)

Lakeuden kutsu on Antti Tuurin kirjoittama romaani. Se on Tuurin Pohjanmaa-sarjan kuudes ja päättävä osa. Tuurille myönnettiin teoksesta Finlandia-palkinto vuonna 1997. Suomen lisäksi "Lakeuden kutsu" on käännetty myös ruotsiksi.
Romaanin pohjalta on tehty vuonna 2000 valmistunut elokuva "Lakeuden kutsu", jonka ohjasi Ilkka Vanne.
Seppo Virkkunen

Seppo Juhani Virkkunen (11. syyskuuta 1921 Kauniainen – 18. elokuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Virkkusen vanhemmat olivat johtaja Helge Virkkunen, aiemmin Snellman, ja Toini Elina Riihimäki, aiemmin Ahlqvist. Hänen puolisonsa vuodesta 1949 oli ekonomi Irma Tikkanen, aiemmin Elomaa. Virkkunen tuli yloppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta 1940 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1945, kauppatieteiden kandidaatiksi 1949 ja maisteriksi 1950. Hän oli Osuuskunta Kompensaation virkailija 1946–1947 ja Kaukomarkkinat Oy:n tuontijohtaja 1947–1957, vientijohtaja 1957–1966, toimitusjohtajan varamies 1966–1971 ja Aarne Koskelon jälkeen toimitusjohtaja 1971–1978, Oy Nino Lincoln &amp; Co Ltd:n toimitusjohtaja 1978–1983 ja konsultti vuodesta 1983. Virkkusella oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustoimia. Panaman konsuli hän oli 1959–1977 ja pääkonsuli 1977–1983. Sotilasarvoltaan Virkkunen oli reservin kapteeni (1972). Hän sai vuonna 1972 myös kauppaneuvoksen arvonimen.
Ranskalaisen keittiön salaisuudet

Ranskalaisen keittiön salaisuudet ("Mastering the Art of French Cooking") on yhdysvaltalaisen kokin Julia Childin kahden ranskalaisen ystävänsä Simone Beckin ja Lousette Berthollen kanssa tekemä klassikkokeittokirja, joka ilmestyi 1961. Teoksen ovat suomentaneet Kyllikki Villa ja Kirsti Rannikko, ja suomennos ilmestyi 1968, kustantajana WSOY. Suomalaisessa laitoksessa on kansipaperin mukaan 670 alkuperäisohjetta, nimiösivun mukaan 800. 
Child kirjoittaa esipuheessa, että kirja on tarkoitettu ”ruoanvalmistajille, joilla ei ole kotiapulaista”. Kyse ei ole pikaruokaohjeista, sillä Child kehottaa varaamaan ennen kaikkea aikaa.
Kirjan reseptien pohjalta yhdysvaltalainen ruokabloggaaja Julie Powell valmisti ruokia ja kertoi työstään blogissaan. Suosituksi tulleen blogin pohjalta hän teki kirjan, ja blogin ja kirjan ansiosta syntyi ruokaelokuva "Julie &amp; Julia" (2009).
Kosti Ilveskero

Kosti Kalervo Ilveskero, vuoteen 1945 Jansson (21. heinäkuuta 1921 Helsinki – 26. kesäkuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Ilveskeron vanhemmat olivat junamies John Eligius Jansson ja Evi Johanna Tanttu ja puolisot 1945–1947 Sirkka Lyylikki Palamaa ja vuodesta 1948 Vera Ann-Mari Pälvi. Ilveskero kävi keskikoulun 1937 ja suoritti Englannissa liikkeenjohdon peruskurssin 1957 ja ylemmän tason täydennyskurssin 1961, liikkeenjohdon psykologian ja ryhmätyön kurssit Yhdysvalloissa 1968 ja 1970 sekä kansainvälisen liiketoiminnan kurssin Sveitsissä 1971. Ilveskero oli sosiaaliministeriön työhönsijoitustoimiston ja Työväline Oy:n palveluksessa 1945, Poikien Keskuksen palveluksessa 1946 ja Suomen Tupakka -yhtiön kustannuslaskija 1947–1950, kirjanpitäjä 1951–1952, konttoripäällikkö 1953–1955, markkinointipäällikkö 1956–1958, johtokunnan jäsen 1956–1976 ja toimitusjohtaja 1959–1976. Ilveskero oli myös Rakennus Oy Sirkan toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1953–1964 ja hänellä oli useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Ilveskero oli Kyproksen kunniapääkonsuli Suomessa vuodesta 1967. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti (1969). Kauppaneuvoksen arvonimen Ilveskero sai 1972.
Christian Navarro

Christian Lee Navarro (s. 21. elokuuta 1991 Bronx) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan Tony Padillan roolista Netflix-sarjassa Kolmetoista syytä. Hänellä oli myös toistuva rooli HBO-sarjassa Vinyyli, kun hän työskentelee muissa elokuvaprojekteissa, kuten Can You Ever Forgive Me? joka julkaistiin vuonna 2018.
Nuoruus.
Navarro syntyi ja kasvoi Bronxissa, New Yorkissa ja on puertoricolaista syntyperää.
Hän aloitti näyttelemisen vuonna 2005 14-vuotiaana. Aluksi hän joutui kamppailemaan työstään, näytellen mainoksissa ja pienen budjetin elokuvissa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Day of the Dead 2: Contagium. Vuonna 2007 hän esiintyi yhdessä Law and Order: Criminal Intent -jaksossa. Hänellä oli myös rooleja useissa TV-sarjoissa, kuten Blue Bloods, Taxi Brooklyn ja The Affair. Christian esiintyi jatkuvasti eri televisiosarjoissa, kunnes hän sai toistuvan roolin TV-sarjassa Vinyyli. Hänet valittiin myös John Whiten rooliin elokuvassa Run It. Vuonna 2015 Navarro sai roolin Rosewood-nimisessä tv-sarjassa. Hänen suuri murtonsa tuli vuonna 2017, kun hän sai Antonio "Tony" Padillan roolin elokuvassa 13 Reasons Why.
Biebersteinia

Biebersteinia on Biebersteiniaceae-heimoon kuuluva kasvisuku ja heimon ainoa suku. Sukuun kuuluu neljä lajia. Suku on aiemmin sijoitettu kurjenpolvikasvien (Geraniaceae) heimoon, mutta sittemmin sen on todettu pääasiassa molekyylitutkimusten perusteella sijoittuvan omana heimonaan Sapindales-lahkoon eli eri lahkoon kuin kurjenpolvikasvit.
"Biebersteinia"-suvun lajit ovat monivuotisia ruohoja, joilla on puutunut ja joskus mukulamainen juurakko. Varret ovat kasvutavaltaan pystyjä, mutta joskus kasvit ovat lähes varrettomia. Varressa voi olla lehtiä, mutta toisinaan lähes kaikki lehdet kasvavat varren tyvellä. Lehdet ovat yhdestä kolmeen kertaan parilehdykkäisiä. Kukat ovat viisilukuisia ja kaksineuvoisia. Verholehdet erillisiä ja toisinaan ne säilyvät hedelmävaiheessa hedelmän ympärillä. Myös terälehdet ovat erillisiä ja ne vuorottelevat viiden mesiäiskehrän kanssa. Terälehdet ovat väriltään jotain keltaisen ja punertavankeltaisen väliltä tai joskus harvoin valkoisia. Heteitä kukissa on kymmenen ja emejä viisi. Hedelmänä on viidestä yksisiemenisestä hedelmyksestä koostuva lohkohedelmä.
"Biebersteinia"-suvun lajit kasvavat vuoristoissa sekä muilla melko kuivilla alueilla tai joskus metsäisillä alueilla Kreikasta keskiseen Kiinaan ulottuvalla alueella. Suvun kantamuoto on mahdollisesti kehittynyt nykyisen Kiinan alueella ja yksi lajeista kasvaa nykyisin endeemisenä Kiinassa.
Kaikilla suvun lajeilla on tietty, omanlainen tuoksu ja kasvit tuntuvat koskettaessa tahmeilta. Kaikilla suvun lajeilla on myös lääkinnällisiä ominaisuuksia ja lajien esiintymisalueilla asuvat paikalliset ihmiset ovat käyttäneet kasveja jonkin verran.
"Biebersteinia"-suku on nimetty saksalaisen kasvitieteilijän Friedrich August Marschall von Biebersteinin mukaan.
Otavan Kirjasäätiö

Otavan Kirjasäätiö sr on vuonna 1945 perustettu suomalainen säätiö. Se jakaa vuosittain apurahoja ja avustuksia kirjalliseen toimintaan sekä palkintoja tunnustuksena ansiokkaasta kirjallisesta työstä.
Otavan Kirjasäätiön apurahoja voivat hakea kirjailijat, oppikirjailijat, tietokirjantekijät, lasten- ja nuortenkirjailijat, sarjakuvantekijät, suomentajat, kääntäjät, kuvittajat, graafikot ja oppimateriaalien tekijät. Kevään 2024 apurahajaossa säätiö myönsi lähes 600 000 euroa apurahoina ja avustuksina.
Kustannusosakeyhtiö Otava perusti Kirjasäätiön ”edistämään ja tukemaan arvokasta kirjallisuutta ja kirjakulttuuria yleensä, apurahoilla ja muulla toiminnalla.”
Otavan Kirjasäätiö on Otava-konsernin osaomistaja Reenpää-suvun rinnalla.
Hiob

Hiob on miehen etunimi. Se on raamatullisen Job-nimen kreikkalainen ja saksalainen muoto. Martti Luther ja Ericus Erici Sorolainen käyttivät Jobin kirjan keskushenkilöstä tätä nimeä.
Hiob-nimi on sisältynyt aikoinaan Suomen almanakkaan. Vuosina 1705–1706 Hiobin nimipäivä oli 9. toukokuuta, ja vuonna 1738 se oli 10. toukokuuta.
Nyky-Suomessa Hiob on virallisena nimenä äärimmäisen harvinainen. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on vuoteen 2025 mennessä kirjattu alle 10 tämännimistä miestä.
Kypäräkotilot

Kypäräkotilot (Cassidae, myös Cassididae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Kypäräkotilot jaetaan kahteen alaheimoon ja 12 sukuun. Lajeja heimossa on noin 60. Kypäräkotiloiden kuori on kookas, paksu ja muuodoltaan pyöreähkö tai pitkänomainen päättyen kerteeseen. Kuori voi olla sileä tai harjanteinen ja kuoren aukon sulkee ohut kansilevy. Kypärokotiloiden jalka on suuri ja pyöreähkö. Pää on suuri ja silmät sijaitsevat varsien päissä.
Levinneisyys ja elintavat.
Kypäräkotiloita tavataan maailmanlaajuisesti lämpimistä meristä. Ne elävät tyypillisesti hiekkapohjaisilla alueilla. Heimon lajien ravintoa ovat piikkinahkaiset, erityisesti merisiilit ja meritähdet. Kypäräkotilot tuottavat happoa, joka auttaa niitä pääsemään piikkinahkaisten piikkien ja kuoren läpi.
Norway Chess

Norway Chess on vuosittain Stavangerissa, Norjassa järjestettävä shakkiturnaus. Ensimmäinen Norway Chess -turnaus järjestettiin vuonna 2013 ja turnaus on joinakin vuosina ollut osa Grand Chess Touria. Turnauksessa on tyypillisesti pelattu klassisen shakin lisäksi pikashakkia. 
Turnauksessa on pelattu osallistujien keskimääräisellä elo-vahvuusluvulla mitattuna shakin historian korkeatasoisimpia turnauksia. Vuonna 2014 turnauksen kymmenen osallistujan keskimääräinen elo-luku oli 2774. Vuonna 2017 kymmenen osallistujan keskimääräinen elo-luku 2797 oli shakin senastisen turnaushistorian korkein. Tuolloin osallistujat olivat Magnus Carlsen, Hikaru Nakamura, Levon Aronian, Maxime Vachier-Lagrave, Vladimir Kramnik, Sergei Karjakin, Viswanathan Anand, Wesley So, Fabiano Caruana ja Anish Giri.
Lausannen metro

Lausannen metro () on metrojärjestelmä Lausannessa, Sveitsissä. Se on Sveitsin ainoa metrojärjestelmä. Järjestelmä koostuu kahdesta linjasta, jonka kokonaispituus on 13,7 kilometriä ja koostuu 28 asemasta. Vuonna 2019 metro kuljetti 47,2 miljoonaa matkustajaa.
Liikennelinjoista vain M2-linjaa voidaan pitää varsinaisena metrona. Se on täysin automatisoitu kumirenkainen metrolinja. Linjaa M1 pidetään kuitenkin pikaraitiotienä, vaikka linjalla sijaitsee maanalaisia asemia lyhyellä osuudella kaupungin keskustassa.
Linjat.
Metrojärjestelmä koostuu kahdesta linjasta.
Kedon kukkaset

Kedon kukkaset ("Lilies of the Field") on vuonna 1963 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka on ohjannut Ralph Nelson. Sen pääosia esittävät Sidney Poitier ja Lilia Skala. Poitier palkittiin roolityöstään ensimmäisellä afroamerikkalaiselle miesnäyttelijälle myönnetyllä Parhaan miespääosan Oscar-palkinnolla ja toisella Hopeisella karhulla Berliinin elokuvajuhlilla.
Juoni.
Kedon kukkaset -elokuva kertoo kiertävästä mustasta miehestä Homer Smithistä (Sidney Poitier), joka elättää itsensä tekemällä töitä siellä, mistä niitä saa. Hänen autonsa ylikuumenee autiomaassa, ja hän tarvitsee siihen vettä, jota lähtee hakemaan lähellä olevalta tilalta. Sitä asuttavat Euroopasta tulleet nunnat, jotka palkkaavat hänet korjaamaan kappelinsa katon. 
Elokuva on saanut nimensä siitä, kun Smith yrittää saada nunnilta palkkaa tekemästään korjauksesta, ja baptistina hän vetoaa Raamatun kohtaan, jossa sanotaan, että työmies on palkkansa ansainnut, johon katolisten sisarten Äiti Maria vastaa Raamatun lainauksella: ”Katsokaa kedon kukkia, kuinka ne nousevat maasta: eivät ne näe vaivaa eivätkä kehrää.”
Näyttelijät.
Lähde: 
Myöhempi arvostus.
Sidney Poitier palkittiin "Kedon kukkasten" roolista ensimmäisellä afroamerikkalaiselle miesnäyttelijälle myönnetyllä Parhaan miespääosan Oscar-palkinnolla sekä toisella Hopeisella karhulla Berliinin elokuvajuhlilla. Lilia Skala oli ehdolla Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi.
American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 yhdeksi sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Kresten Damsgaard

Kresten Damsgaard (9. kesäkuuta 1903 Østerild – 1. elokuuta 1992) oli tanskalainen Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä 1940–1943, 1945–1953 ja 1953–1971 sekä toimi Tanskan kirkko- ja liikenneministerinä 1973–1975.
Holger Hansen

Erik Holger Hansen (16. toukokuuta 1929 Mern – 3. toukokuuta 2015) oli tanskalainen Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä 1960–1973, 1974–1975 ja 1975–1977 sekä toimi Tanskan ympäristö- ja Grönlanti-ministerinä 1973–1975. Hän oli koulutukseltaan juristi.
Alex Vanopslagh

Alex Dominique Kristensen Vanopslagh (s. 17. lokakuuta 1991 Épernay, Ranska) on tanskalainen poliitikko, joka on ollut vuodesta 2019 liberaalin allianssin puheenjohtaja. Hän on ollut kansankäräjien jäsen vuodesta 2019. Vanopslagh on opiskellut valtiotieteiden maisteriksi Kööpenhaminan ja Etelä-Tanskan yliopistoissa. Vuosina 2014–2016 hän toimi puolueensa nuorisojärjestön Liberal Alliances Ungdomin puheenjohtajana.
Yksityiselämä.
Vanopslagh on syntynyt Ranskassa. Hänen isänsä on ranskalainen ja äitinsä tanskalainen. Vanopslagh muutti Tanskaan viisivuotiaana.
Dion Cooper

Dion Cuiper (s. 29. marraskuuta 1993 Wassenaar, Alankomaat), tunnettu ammattimaisemmin nimellä Dion Cooper, on alankomaalainen laulaja-lauluntekijä. Hän edusti Alankomaita yhdessä Mia Nicolain kanssa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa Isossa-Britanniassa kappaleellaan ”Burning Daylight”.
"The Voice of Holland".
Vuonna 2015 Cooper osallistui "The Voice of Holland" -kilpailun kuudennelle tuotantokaudelle. "Ääni ratkaisee" -vaiheessa hän esitti kappaleen nimeltä "Feeling Good". "Kaksintaistelut" -vaiheessa hän putosi kilpailusta hävittyään "Brace"-nimiselle laulajalle.
Eurovision laulukilpailu 2023.
1. marraskuuta 2022 alankomaalainen yleisradioyhtiö AVROTROS ilmoitti, että Cooper tulisi edustamaan Alankomaita vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa yhdessä Mia Nicolain kanssa. Cooper tapasi Nicolain vuonna 2020, kun Alankomaiden euroviisuedustaja ja vuoden 2019 kilpailun voittaja Duncan Laurence ja tämän sulhanen Jordan Garfield yhdistivät parin duoksi.
Omnitele

Omnitele on radioverkkojen suunnittelua ja niihin liittyvää konsultointia tarjoava yritys. Suomalaiset teleoperaattorit perustivat sen vuonna 1998 ja yritys rakensi Suomen ensimmäisen GSM-verkon Radiolinjalle.
Sri Lankan tamilit

Sri Lankan tamilit (tamiliksi: இலங்கை தமிழர், ilankai tamiḻa) ovat tamileja, jotka ovat kotoisin Etelä-Aasian saarivaltiosta Sri Lankasta. Tamilit ovat Sri Lankan toiseksi suurin etninen ryhmä singaleesien jälkeen. Sri Lankan tamiliväestö jakautuu varsinaisiin Sri Lankan tamileihin (11,2 % Sri Lankan väestöstä), jotka ovat Sri Lankaan vuosisatoja sitten saapuneiden jälkeläisiä, ja ns. Intian tamileihin (4,2 %), jotka ovat Sri Lankaan Brittiläisen imperiumin aikaan Intiasta tuotujen tamilien jälkeläisiä. Sri Lankassa he muodostavat enemmistön pohjoisessa provinssissa, ja heitä elää huomattava määrä itäisessä maakunnassa. Sri Lankan vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 70 % Sri Lankan tamileista asuu pohjoisissa ja itäisissä maakunnissa. Sri Lankan tamilit ovat uskonnoltaan pääosin hinduja.
Yuji Okumoto

 on japanilaissukuinen amerikkalaisnäyttelijä. Hän on näytellyt Chozen Toguchin roolin elokuvassa Karate Kid II ja Netflix-sarjassa Cobra Kai ja lisäksi muun muassa elokuvissa "Real Genius" (1985), "True Believer" (1989), "Ensimmäinen yhteys" (1997), "Truman Show" (1998), "Pearl Harbor" (2001), "Only the Brave" (2006), "Inception" (2010) ja "Driven" (2018).
Nuoruus.
Yuji Okumoto, kolmannen sukupolven amerikan-japanilainen ("sansei"), syntyi ja kasvoi Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hän alkoi harjoitella karatea 13-vuotiaana, usean eri sensein opissa. "Karate Kid II" -elokuvan aikoihin, silloin 27-vuotiaalla Okumotolla oli ruskea vyö karatessa ja hän hallitsi myös perustaitoja muissa taistelulajeissa, kuten kungfussa ja judossa. Häntä valmensi judossa Hayward Nishioka, Chitō-ryū -karatessa sensei Yukinori Kugimiya, kajukenbossa sensei Ron Takaragawa, ja Yau Kung Moonissa sifu Kevin Quock.
Hän kävi lukion Hollywood High Schoolissa ja valmistui myöhemmin Cal State Fullertonista, missä hän opiskeli näyttelemistä.
Ura.
Yuji Okumoton suoritus "Indians"-näytelmässä poiki hänelle sopimuksen agentin kanssa ja sitä myöten hän sai ajan myötä roolin sarjassa "Tunteita ja tuoksuja". Hänen ensimmäiset roolinsa olivat elokuvissa "The Check is in the Mail", "Real Genius" ja "Pipo tiukalla". Hän näytteli Danielin vastustajaa Chozen Toguchia vuoden 1986 elokuvassa "Karate Kid II". Vuonna 2005, hän näytteli Yukio Nakajoa "Lane Nishikawa"n elokuvassa "Only the Brave", joka kertoo rotuerotellusta toisen maailmansodan aikaisesta amerikan-japanilaisesta sotilasyksiköstä, 442. jalkaväkirykmentistä. Elokuvassa näytteli myös kaksi muuta "Karate Kid II" -elokuvan tähteä, Tamlyn Tomita ja Pat Morita. Okumoton muita rooleja ovat mm. Shu Kai Kim, Chol Soo Leehin perustuva hahmo, vuoden 1989 elokuvassa "True Believer", Pete Kapahala vuoden 1999 Disney Channel -alkuperäiselokuvassa "Johnny Tsunami", Kaigun-Daii elokuvassa "Pearl Harbor" ja Bruce Takedo TV-sarjassa "Bones". Vuonna 2020 hän tuotti indie-elokuvan "The Paper Tigers", jossa hänellä oli myös pieni rooli.
Vuonna 2021, Okumoto astui Netflix-sarja Cobra Kaissa uudestaan "Karate Kid II":sta tuttuun rooliinsa "Chozen Toguchi"na.
Yksityiselämä.
Okumoto asuu Seattlessa, Washingtonissa vaimonsa Angelan ja heidän kolmen tyttärensä kanssa. He omistavat kaksi Havaiji-teemaista "Kona Kitchen" -nimistä ravintolaa, toisen Seattlessa ja toisen Lynnwoodissa, Washingtonissa. Seattlessa toimivan ravintolan yhteydessä toimii myös "Yuji’s Bar &amp; Lounge".
Jung H. Pak

Jung H. Pak on yhdysvaltalainen historioitsija ja tietokirjailija, joka on perehtynyt muun muassa Korean niemimaan asioihin.
Pak valmistui Colgaten yliopistosta, josta sai sittemmin kunniatohtorin arvon. Hän sai Yhdysvaltain historiassa filosofian tohtorin arvon Columbian yliopistosta ja opiskeli Fulbright-stipendillä Etelä-Koreassa. Pak opetti Yhdysvaltain historiaa New Yorkin Hunter Collegessa ja oli senior fellow Brookings Institutionissa, jossa keskittyi Korean niemimaan asioihin, Itä-Aasian alueelliseen dynamiikkaan ja ylikansallisiin uhkiin. Brookings Institutionissa toimiessaan Pak kirjoitti monille kielille käännetyn kirjan "Kim Jong Un: Pohjois-Korean nuoren diktaattorin sisäpiirissä" ("Becoming Kim Jong Un: A Former CIA Officer's Insights into North Korea's Enigmatic Young Dictator", Ballantine Books, huhtikuu 2020). Pak on työskennellyt CIA:n sekä National Intelligence Councilin palveluksessa ja ammensi kirjan sisältöä osittain tiedustelukokemuksistaan. Kirja käsittelee muun muassa Kim Jong-unin persoonallisuutta ja poliittisia valintoja sekä hänen valtansa vaikutuksia Pohjois-Korean sisäiseen vakauteen, ydinaseriisuntaan ja globaaliin turvallisuuteen.
20. tammikuuta 2021 Pak aloitti työskentelyn vara-apulaissihteerinä Yhdysvaltain ulkoministeriön Itä-Aasian ja Tyynenmeren asioiden virastossa. Hän on ollut mediassa laajalti kansainvälisesti kuultu asiantuntija.
Eliá (saari)

Eliá () on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Singitikóslahdessa Sithonían niemen itärannikolla sen ja Diáporoksen saaren välissä. Saaren pinta-ala on noin 0,009 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Eliá kuuluu Sithonían kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se on osa Ágios Nikólaoksen kyläyhdyskuntaa. Eliásta koilliseen sijaitsee Peristérin saari.
Kalogriá (saari)

Kalogriá (, myös "Kalógria", Καλόγρια) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Singitikóslahdessa Sithonían niemen itärannikolla Lagonísin kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,04 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Kalogriá kuuluu Sithonían kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se on osa Ágios Nikólaoksen kyläyhdyskuntaa.
Koronída (saari)

Koronída (, ) eli Koiládia (Κοιλάδια) eli Koiládi (Κοιλάδι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja sijaitsee Argoliinlahdessa Koiládan kylän ja Fránchthin luolan edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,235 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Koronída kuuluu Ermionídan kuntaan, Argoliin alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Saari on yksityisomistuksessa, ja sinne on kirjattu pysyvää asutusta viimeksi vuoden 2001 väestönlaskennassa. Saaren uskotaan antaneen nimensä muuntuneessa muodossa läheiselle Kranídin kaupungille.
Koronída

Koronída (, ) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Peristéri (saari)

Peristéri () on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Singitikóslahdessa Sithonían niemen itärannikolla sen ja Aïmpelítsin saaren välissä. Saaren pinta-ala on noin 0,029 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Peristéri kuuluu Sithonían kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se on osa Ágios Nikólaoksen kyläyhdyskuntaa. Peristéristä lounaaseen sijaitsee Elián saari.
Peristéri

Peristéri (; ) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Kevyt kranaatinheitin

Kevyt kranaatinheitin on kranaatinheitin, jonka putken väljyys on vähintään 80 mm mutta ei 120 mm. Ne kranaatinheittimet, joiden väljyys on vähemmän kuin 80 mm, ovat pienoiskranaatinheittimiä. Vähintään 120 mm:n kranaatinheittimet ovat raskaita kranaatinheittimiä.
Kevyitä kranaatinheittimiä on ollut yleensä 81 mm:n ja lähes 82 mm:n väljyyksisiä. Neuvostoliittolaisen 82 mm:n kranaatinheittimen väljyys oli 81,6 mm, minkä vuoksi se saattoi käyttää saksalaisia 81 mm:n kranaatteja. Sen sijaan neuvostoliittolaiset 81,6 mm:n kranaatit eivät sopineet saksalaiseen 81 mm:n kranaatinheittimeen. Suomessa yleisessä käytössä kevyistä kranaatinheittimistä on 81 KRH 71 Y vuodelta 1971.
Suomessa on ollut monenlaisia kevyitä kranaatinheittimiä:
Suomessa kranaatinheittimistöä käytetään joko kevyin kranaatinheittimin joukkueittain jalkaväkikomppanioissa. Jalkaväkikomppanioiden kranaatinheitinjoukkueet on varustettu kevein 81 mm:n kranaatinheittimin. Niiden kantama on neljästä kuuteen kilometriin. Kuuden kilometrin kantama saavutetaan itävaltalaisella kranaatilla.
Jatkosodan aikana Suomessa valmistettiin 3 811 345 kevyen kranaatinheittimen 81 mm:n kranaattia. Valmistajina olivat ainakin Tampella Oy Riihimäellä, Ammus Oy Raumalla, Matti Saurio Oy, Oulun konepaja, Porin konepaja ja Jylhävaaran konepaja.
Brigitte Giraud

Brigitte Giraud (s. 1960 Sidi Bel Abbès, Algeria) on ranskalainen kirjailija. Hän sai vuonna 2022 Goncourt-palkinnon romaanillaan "Vivre vite", joka kertoo hänen miehensä kuolemasta moottoripyöräonnettomuudessa vuonna 1999. Giraud on aiemmin voittanut Goncourtin novellipalkinnon vuonna 2007 teoksellaan "L'amour est très surestimé" ja ollut finalistina Prix Médicis -palkinnon saajaksi 2019 kirjallaan "Jour de courage".
Växjöbladet Kronobergaren

Växjöbladet Kronobergaren on ruotsalainen vuonna 1810 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Växjö. Se ilmestyy kerran viikossa, on poliittiselta linjaltaan keskustalainen ja kuuluu Gota Mediaan.
Sidekick (TV-animaatiosarja)

Sidekick on kanadalainen TV-animaatiosarja. Sarjan on tuottanut Nelvana studioillaan Torontossa ja Vancouverissa.
SheZow

SheZow on kanadalainen TV-animaatiosarja. Sarjan on tuottanut DHX Media studioillaan Torontossa ja Vancouverissa. Suomessa sitä on esittänyt C More Juniori 27. toukokuuta 2014 lähtien.
Äänirooleissa.
Suomeksi.
Suomalainen tuotanto Dubberman.
Numb Chucks

Numb Chucks on kanadalainen TV-animaatiosarja. Sarjan on tuottanut 9 Story Media Group studioillaan Torontossa ja Vancouverissa.
Camp Lakebottom

Camp Lakebottom on kanadalainen TV-animaatiosarja. Sarjan on tuottanut 9 Story Media Group studioillaan Torontossa ja Vancouverissa.
Unissasaarnaaja

Unissasaarnaaja on Tapio Koivukarin kirjoittama romaani. Se julkaistiin vuonna 2015 Johnny Knigan kustantamana. Teos sai Runeberg-palkinnon vuonna 2016.
Romaani sijoittuu vuoteen 1949 ja kertoo Heinosen perheestä. Perheen teini-ikäinen Tuulikki-tytär alkaa saarnata maailmanlopusta, ja häntä tullaan kuuntelemaan pitkienkin matkojen takaa.
Kasvottomat vakoojat

Kasvottomat vakoojat ("Little Nikita") on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva jonka on ohjannut Richard Benjamin. Sen pääosissa näyttelevät muun muassa Sidney Poitier, River Phoenix, Richard Jenkins, Caroline Kava ja Richard Bradford.
Juoni.
Elokuva kertoo näennäisesti tavallisesta yhdysvaltalaisesta perheestä, jonka yrittäjävanhemmat Richard ja Elizabeth Grant (Richard Jenkins ja Caroline Kava) pitävät lastentarhaa, ja jonka poika Jeff (River Phoenix) on menestynyt urheilija collegessa. Hän haluaa päästä ilmavoimien akatemiaan, ja koska FBI:n tutkii kaikkien sinne pyrkivien taustat, ja Jeff joutuu Roy Parmenterin (Sidney Poitier) haastatteluun, koska tämä on huomannut että hänen vanhempiensa syntymätodistusten mukaan he ovat kuolleet 1800-luvulla, mutta huomaan ettei tämä tiedä mitään vanhempiensa taustasta.
Saman aikaisesti KGB:n luopio agentti Scuba (Richard Lynch) etsii KGB:n salaisia agentteja ja joita on tappanut kiristääkseen rahaa entiseltä toimeksiantajaltaan. KGB on lähettänyt toisen agentin, Konstantin Karpovin (Richard Bradford) jäljittämään Scuban ja pysäyttämään hänet. Hän kääntyy Jeffin vanhempien puoleen koska arvelee että myös nämä saattavat olla Scuban kohteena.
Näyttelijät.
Lähde: