tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yhtenäinen euromaksualue

Yhtenäinen euromaksualue (SEPA, ) on maksuliikenteen sisämarkkina-alue. SEPA-alueeseen kuuluvat kaikki Euroopan unionin ja Euroopan talousalueen jäsenmaat sekä Sveitsi ja Britannia . SEPA:n tavoitteena on helpottaa rajat ylittävien elektronisten maksujen tekemistä tilisiirtoina, suoraveloituksina tai pankkikorttimaksuina. Eurooppalaisen maksuliikennealueen käyttöönoton myötä SEPA-alueen sisällä tehtävät euromääräiset maksut eivät eroa kotimaisista maksuista. Suurimmat muutokset pankkien asiakkaiden kannalta ovat maksuun liittyvien kulujen pieneneminen sekä maksusuorituksen nopeutuminen. Palveluntarjoajan saatua toimeksiannon, sen on toimitettava maksut seuraavan työpäivän kuluessa. Paperilla toimitetun toimeksiannon kohdalla aika on kaksi työpäivää.
Järjestelmään kuuluvia palveluita ovat korttimaksu, tilisiirto ja suoraveloitus, mutta pankit voivat tarjota asiakkailleen muitakin palveluita järjestelmän puitteissa. SEPA-tilisiirto (Credit Transfer) otettiin käyttöön 28. tammikuuta 2008. Yli 4 000 pankkia on sitoutunut toimimaan SEPA:n säännösten puitteissa. Muut SEPA-palvelut kuin tilisiirto tulevat käyttöön siirtymäajan kuluessa. Tällä hetkellä Suomen kansallisen siirtymäsuunnitelman mukainen siirtymäaika on vuoden 2010 loppuun. Suoraveloituksen (Direct Debit) käyttöönotto mahdollistuu marraskuussa 2009, kun SEPA:an kuuluvat maat säätävät maksuliikennettä koskevat lait, jotka perustuvat EU:n Payment Service Directive:n (Maksupalveludirektiivi, PSD). Maksupalvelulain tulisi astua Suomessa ja muuallakin SEPA-alueella voimaan 1. marraskuuta 2009. SEPA-maksukortit, jotka ovat kuluttajille tärkein palvelu, otetaan käyttöön vaiheittain siirtymäajan loppuun mennessä. Niin kutsutut Debit-kortit ovat SEPA-kortteja.
Vastuu järjestelmän käyttöönoton vaatimista muutoksista on valtioiden sijasta lähinnä pankkialalla itsellään. Järjestelmän luomisessa on toiminut aktiivisesti Euroopan maksuneuvosto, eurooppalainen pankkialan järjestö, johon kuuluu pankkeja myös EU-maiden ulkopuolisista maista.
Suomessa yritykset siirtyvät SEPA-maksatusaineistoon, joka perustuu ISO 20022 -standardiin ja on XML-pohjainen. Samalla PATU-tietoturvaratkaisu ja FTP-liikennöinti korvataan pääsääntöisesti Web Service -palvelulla + PKI-avainratkaisulla. PKI-avain on pankkikohtainen, eikä sille toistaiseksi ole yhtenäistä sertifikaatin myöntävää viranomaista. WebService ja PKI-avain eivät ole suoranaan SEPA:an perustuvia muutoksia, mutta ne tukevat siihen siirtymistä.
SEPA-instrumentit vaativat paikallisen tilinumeron sijasta IBAN-tilinumeron ja BIC-koodin. 
Suomessa toimivien yritysten on päivitettävä maksuliikenteen ja taloushallinnon tietojärjestelmät SEPA-yhteensopiviksi. SEPA muuttaa pankkien ja yritysten maksujärjestelmät täysin. Kansalliset tilit muutetaan IBAN-muotoon, jonka yhteydessä laskuttaja antaa ja maksaja käyttää myös pankin BIC-koodia. Muutoksia tulee kaikkiin laskuihin ja maksujärjestelmiin. Isossa organisaatiossa muutos voi koskea useaa eri taloushallinnon/laskutuksen järjestelmää ja niiden välisiä sähköisiä yhteyksiä.
Intiaaninsulka

Intiaaninsulka ("Pristella maxillaris") on melko pieneksi jäävä hopeanvärinen tetra. Siitä on tullut vuosien saatossa melko suosittu akvaariokala.
Koko ja ulkonäkö.
Intiaaninsulka on hopeanvärinen tetra, jonka evät ovat vaaleat ja niissä on mustat pilkut. Intiaaninsulka jää n. 4,5 cm kokoiseksi.
Sukupuolierot ovat melko pienet. Koiraat ovat hieman kirkasvärisempiä kuin naaraat. Koiraat ovat myös hoikempia. Kutuvalmiilla naarailla on vatsa selvästi pullea.
Alkuperä.
Intiaaninsulka on kotoisin Etelä-Amerikasta, Amazonin ja Orinocon ympäristöstä. Nykyisin kaikki myynnissä olevat intiaaninsulat ovat viljeltyjä. Viljely tapahtuu pääosin Kauko-Idässä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Se on kaikille tetroille tyypilliseen tapaan parvikala, ja muodostaakseen parven tarvitaan vähintään 6 kalaa. On kuitenkin suositeltavaa pitää yli 10 yksilön parvea, sillä silloin laji pääsee oikeuksiinsa. Intiaaninsulan värit ovat kirkkaimmillaan akvaariossa, jossa on runsaasti kasveja ja tummahko pohjamateriaali.
Lisäännyttäminen on melko helppoa verrattuna useaan muuhun tetraan. Kutupari eristetään omaan akvaarioon, jonka koko on vähintään 10 l. Vesiarvojen tulee olla lisääntymisaltaassa hieman erilaiset, kuin normaalissa akvaariossa. Lisääntymisaltaan pH:n tulee olla 6,5-7. Lämpötilan tulee olla 25 °C ja dH-arvon 5-10. Vanhemmat poistetaan heti kudun tapahduttua, sillä ne syövät kutunsa. Se sirottelee mädin valitsemaansa paikkaan. Poikaset ovat hyvin pieniä ja syövät likoeläimiä aluksi. Likoeläimiä voi kasvattaa itse monilla tavoin.
Vesiolot ja ravinto.
Pienen kokonsa puolesta intiaaninsulkia voi pitää akvaariossa, jonka tilavuus on vähintään 50 litraa. Lämpötilan tulee intiaaninsulan akvaariossa olla 24–28 °C. Lämmön suhteen se sopii suurimman osan yleisesti seura-akvaariossa pidettävien kalojen kanssa. pH-arvon tulee olla 6–8 välillä. Kovuudella ei ole suurtakaan merkitystä.
Pääsääntöisesti intiaaninsulat syövät hiutaleruokaa. Pienet pelletit sekä pienet elävät tai pakastetut eläimet ovat hyvä lisä niiden perusruokavalioon. Luonnossa se syö lähinnä hyönteisiä ja pikkuötököitä.
Palettikala

Palettikala ("Pelvicachromis pulcher") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Aikuisena naaras on noin 7 cm ja koiras 10 cm kokoinen. Aikuisena koiras on naarasta huomattavasti isompi, ja sen evät ovat venyneet pidemmiksi ja ovat teräväkärkisiä. Naaraat ovat kirkasvärisempiä, niiden vatsa on punaisempi, ja ne ovat usein pyöreämpiä.
Levinneisyys.
Palettikalaa tavataan Beninin itäosissa, Nigerian eteläosissa ja Kamerunin länsiosissa.
Akvaariossa.
Palettikala on varmasti helpoin kirjoahven. Se sopii mainiosti seura-akvaarioon, eikä nypi kasveja monen muun kirjoahvenen tapaan. Asuintoverit on vain valittava oikein. Laji voi elää hyvällä hoidolla jopa kahdeksanvuotiaaksi. Kaikki myynnissä olevat palettikalat ovat viljeltyjä. Laji luokitellaan kääpiökirjoahveniin.
Ruokinta.
Palettikala on kaikkiruokainen. Sen pääravinto koostuu hiutaleruoasta. Pienet pelletit, pakastetut ja elävät pikkuhyönteiset tuovat vaihtelua ruokavalioon. Silloin tällöin maistuvat pehmeät vihanneksetkin.
Vesiolot.
Palettikala ei ole tarkka veden suhteen. Paras olisi pH 6,5-7 ja lämpötila 24-26 C, ja pehmeä vesi.
Käyttäytyminen.
Palettikala saattaa olla häiriöksi pienille ja kilteille kaloille, kuten monnisille. Kuitenkin yleensä tulee mainiosti toimeen tetrojen kanssa sekä pinnan tuntumassa asustavien kalojen kanssa. Kutuaikana se on todella ärhäkkä kaikkia kaloja kohtaan, jotka se tuntee uhakseen. Palettikala on kutuaikaan hyvin reviiritietoinen. Laji viihtyy parhaiten pariskuntana, sillä mikäli eri sukupuolia on useita, ne tappelevat varmasti. Akvaarion minimikoko pariskunnalle on 80 l, mutta suositeltavaa on isompikin akvaario.
Lisääntyminen.
Lisääntyminen on helppoa ja vaivatonta jopa seura-akvaariossa. Tarvitaan vain yhteensopiva pariskunta ja luola, jonka ne vaativat. Lopulta ne kutevat luolaansa. Kun poikaset lähtevät uimaan, vanhemmat hoitavat niitä jopa kuukauden. Poikaset syövät teollisesti valmistettuja poikasruokia, sekä likoeläimiä ja artemiaa. Pienet poikaset saattavat löytää syötävää runsaskasvisesta akvaariosta moninkin tavoin. Lisääntyminen voi jossain tilanteessa yltyä riesaksi asti.
Pertti Viinanen

Pertti Johannes Viinanen (9. huhtikuuta 1937 Ruokolahti – 31. lokakuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen sosiaalidemokraattinen ammattiyhdistysjohtaja, joka toimi SAK:n puheenjohtajana 1980-luvulla.
Elämäkerta.
Käytyään kansakoulun ja sen kaksivuotisen jatkokoulun Viinanen aloitti työelämässä aluksi metsätyömiehenä. Vuonna 1955 hän pääsi töihin ensin kärrääjäksi ja sitten trukinkuljettajaksi Enso-Gutzeitin Kaukopään tehtaille.
Viinasen ammattiyhdistysura alkoi vuonna 1963, kun hänet valittiin luottamusmieheksi, ja myöhemmin hänestä tuli Paperiliiton toimitsija ja palkkasihteeri. Vuonna 1976 Viinanen valittiin SAK:n johtoon sen kolmanneksi puheenjohtajaksi, ja 1981 hänestä tuli SAK:n puheenjohtaja Pekka Oivion jäätyä eläkkeelle. Kun Viinasen puheenjohtajakausi päättyi 1990, hän joutui käymään läpi vaikean sydämen ohitusleikkauksen. Viinanen palasi leikkauksen jälkeen työelämään ja toimi Eläketiedotustoimiston toimitusjohtajana 1991–2000, minkä jälkeen hän jäi eläkkeelle.
Viinanen kuoli lokakuussa 2012 Helsingin Terhokodissa. Hän sairasti kuollessaan syöpää.
Aiheesta muualla.
Lee-Enfield

Lee-Enfield on Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimien vuodesta 1895 lähtien käyttämä, aiempaan Lee-Metford-malliin perustuva .303 British (7,7 × 56 mm R) -kaliiperinen pulttilukkokivääri. 
Kiväärin yleisimpiä malleja ovat Mk III ja No 4 Mk I.
SMLE Mk III (No 1 MkIII*).
SMLE ("Short, Magazine, Lee-Enfield") Mk III tuli brittiarmeijan palveluskäyttöön vuonna 1907 uuden .303 Mk VII -patruunan myötä. Ensimmäisen maailmansodan aikana kiväärin rakenne todettiin tarpeettoman monimutkaiseksi ja tuotannon nopeuttamiseksi ja halventamiseksi kivääristä alettiin vuonna 1916 valmistaa yksinkertaisempaa Mk III* -mallia. 
SMLE Mk III* tai maailmansotien välisenä aikana nimikkeellä No.1 MkIII* tunnettu kivääri säilyi brittien ja kansainyhteisön joukkojen käytössä myös toisessa maailmansodassa, varsinkin Pohjois-Afrikan, Italian, Tyynenmeren ja Burman rintamilla. Australia ja Intia, jotka myös itse valmistivat kivääriä, käyttivät sitä palvelusaseenaan koko sodan ajan, ja aina L1A1 SLR -kiväärin käyttöönottoon asti 1950 -luvun lopulla. 
Intia kuitenkin valmisti vuosina 1963–1975 Mk III:n 7.62x51mm NATO -kaliiperista muunnosta nimikkeellä "Rifle 7.62 mm 2A" ja "2A1". Intian armeijan reserviaseeksi valmistettujen kiväärien näkyvin ero .303-kaliiperisiin verrattuna on aiempaa kulmikkaampi lipas. Myös työnlaatu ja viimeistelytaso on heikompaa kuin alkuperäisissä brittiläisissä aseissa.
No 4 Mk I.
Malli perustuu vuosien 1922 ja 1924 välillä suunniteltuun ja noin 20 000 kappaleen eränä valmistettuun No. 1 Mk V:n ja varsinkin vuosien 1930 ja 1933 välillä suunniteltuun ja 1 025 kappaleen eränä valmistettuun No. 1 Mk VI:n. 
Ensimmäinen No 4 Mk I valmistettiin vuonna 1931, mutta se otettiin palveluskäyttöön vasta vuonna 1939 ja sarjatuotanto aloitettiin vasta vuonna 1941. Toisen maailmansodan aikana asetta valmistettiin Britanniassa ("Royal Ordnance Factory Fazakerley", "Royal Ordnance Factory Maltby", "BSA Co Birmingham Small Arms Co. Ltd"), Kanadassa ("Longbranch Arsenal") ja Yhdysvalloissa ("Savage Arms") eri muunnoksina miljoonia kappaleita ja se toimi brittien palveluskiväärinä vuoteen 1955, jolloin sitä alettiin korvata itselataavalla L1A1 -kiväärillä.
No 5 Mk I.
Brittien Kauko-idän armeija tarvitsi toisessa maailmansodassa joukoilleen viidakkosodankäyntiä varten uuden lyhyemmän aseen. Sen perusrungoksi valittiin No 4, jonka piippua lyhennettiin 289 mm ja etutukkia hieman enemmän, samalla ase keveni 950 g. Keventämisen myötä lisääntyneen rekyylin ja piipun lyhentämisen myötä suurenneen suuliekin vuoksi mallin perälevyksi asennettiin normaalin messinkisen sijaan joustava kumilevy ja piippuun kartiomainen liekinsammutin. Ase poistui käytöstä 1947.
Tarkkuudeltaan ase osoittautui pettymykseksi: No 5 kärsi osumapisteen vaeltelusta varsinkin tropiikissa. missä aseen puuosat vääntyilivät kosteuden vaihtelun takia huomattavasti, ja väänsivät myös piippua.
Christopher Romberg

Christopher Romberg (s. 9. huhtikuuta 1981 Inkoo) on suomenruotsalainen laulaja, näyttelijä ja rumpali. Hän oli vuoden 1991 Tenavatähti-voittaja kappaleella "Sköna människor". Hänet tunnetaan myös "Leijonakuningas"-piirroselokuvan suomenkielisenä nuoren Simban ääninäyttelijänä. Tämän lisäksi hän näytteli Svenska Teaternin Oliver Twististä kertovassa musikaalissa. Romberg meni vuoden 2006 kesällä naimisiin Elna Gullin kanssa Fagervikin kirkossa. 
Christopher Romberg on alun perin kotoisin Barösundista ja hänellä on viisi sisarusta. Hän soittaa rumpuja karjaalaisessa kristillistä rockmusiikkia soittavassa Unity-yhtyeessä, jossa soittaa syntetisaattoria myös Christopherin pikkuveli Christo. Heidän veljensä Christer Romberg, joka menestyi myös 2007 Suomen Idols -kilpailussa, on solistina Unity-yhtyeessä.
Rombergin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa levy on ruotsinkielinen "Stanna hos mig" vuodelta 1992. Levyn 12 kappaleesta sovitti 11 muusikko Thomas Katter, sekä yhden edesmennyt kapellimestari Jaakko Salo. Levyllä on Rombergin Tenavatähti-voittokappale "Sköna människor" sekä kaksi kappaletta "Oliver"-musikaalista.
Kommagene

Kommagene (, ) oli kuningaskunta, joka sijaitsi Eufratin yläjuoksulla. Kommagenen pääkaupunki oli Samosata. 
Historia.
Kommagene mainitaan jo assyrialaisissa teksteissä Assyrian liittolaisena. Vuonna 708 eaa. Sargon II liitti Kommagenen Assyriaan. Hellenistisellä ajalla Kommagene riistäytyi seleukidien hallinnasta vuonna 162 eaa. Kommagenen hellenistisistä hallitsijoista tärkein oli Antiokhos I Theos, joka hallitsi 69–40 eaa. Antiokhos I avusti Pompeiusta tämän sotiessa parthialaisia vastaan. Augustuksen aikana Kommagenestä tuli Rooman vasalli. Vuonna 17 Tiberius syrjäytti Antiokhos III:n, mutta Caligula asetti valtaistuimelle Antiokhos IV:n, joka hallitsi vuoteen 72. Vespasianus syrjäytti hallitsijasuvun viimeisen jäsenen.
Hard Luck Woman

Hard Luck Woman on hard rock -yhtye Kissin kappale ja single vuonna 1976 julkaistulta albumilta "Rock and Roll Over". Kappaleen on säveltänyt Paul Stanley, joka olisi halunnut sen Rod Stewartin levytettäväksi, mutta tuottaja Eddie Kramer halusi sen Kissin levytettäväksi ja Peter Crissin laulettavaksi, joka omasi samantyylisen äänen kuin Stewart.
Kappaleesta yritettiin tehdä samanlainen hittiballadi, kuin ”Beth” oli aikaisemmin samana vuonna ollut. Suunnitelma toimi osittain, vaikka siitä ei tullutkaan aivan yhtä suosittua kuin ”Bethistä”. Kuitenkin ”Hard Luck Woman” pääsi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalle saavuttaen sijan 15. 
Liveversio kappaleesta löytyy Kissin toiselta live-albumilta, "Alive II:lta", vaikka myöhemmin saatiin selville, että kappale oli nauhoitettu studiossa ja yleisön äänet lisätty jälkikäteen. Country-laulaja Garth Brooks laulaa kappaleen vuonna 1994 julkaistulla Kissin tribuuttialbumilla "Kiss My Ass".
Singlen b-puolella on niin ikään Paul Stanleyn kirjoittama kappale ”Mr. Speed”, joka myös kuuluu "Rock and Roll Over" -albumille.
POV-Ray

POV-Ray ("Persistence of Vision Raytracer") on vapaasti levitettävä säteenseurantaohjelma. 
Ohjelmaa ohjataan täsmäkielellä, jossa kuvataan näkymän esineet, pintamateriaalit, valonlähteet ja niin edelleen ohjelman ymmärtämällä merkintätavalla. 
Tämän jälkeen ohjelmalla tehdään eli renderöidään kuva. Yhden hyvälaatuisen kuvan tuottaminen säteenseurannalla kestää kauan. Hyvien asetelmien teko on myös aikaa ja taitoa vaativaa.
POV-Ray lienee suosituin perinteinen säteenseurantaohjelma.
POV-Ray kehittyi vanhemmasta DKB-Trace-ohjelmasta. POV-Rayta kehittää POV-Team ja julkaisee avoimena lähdekoodina.
POV-Ray-ohjelmaan on myös kehitetty lukuisia apuohjelmia ja lisukkeita, kuten Moray-mallinnusohjelma.
Brycen, 3D Studion, Real3D:n ja Mayan kaltaisia ohjelmia pidetään POV-Rayta helppokäyttöisempänä. Toisaalta muun muassa Blender-ohjelma tukee renderointia POV-Rayllä.
Esimerkki POV Ray-kielestä.
Tämä POV-koodi POV:lla ajettuna tuottaa keltaisen pallon syaanitaustalla.
background { color Cyan } // Tausta, väri syaani
 camera { // Kamera ..
 location &lt;0, 2, -3&gt; // Kameran paikka &lt;x, y, z&gt; 
 // eli sijainti pituus-, leveys- ja
 // korkeussuunnassa
 // Piste mistä katsotaan.
 look_at &lt;0, 1, 2&gt; // Piste mihin kamera katsoo &lt;x,y,z&gt;
 sphere { // pallon kuvaus alkaa tästä
 &lt;0, 1, 2&gt;, 2 // Pallon paikka &lt;0,1,2&gt; 
 // ja läpimitta 2
 texture { // Pallon pintarakenne alkaa tästä
 pigment { color Yellow } //pinta "pigmentti" 
 // on väriltään keltainen
 } // ... pintarakenteen kuvaus loppuu tähän
 // Menee kiinni aaltosululla.
 } // ... pallon kuvaus loppuu tähän
 light_source // Valonlähde
 &lt;2, 4, -3&gt; color White // Valonlähteen paikka &lt;2,4,-3&gt; 
 // Valon väri on valkoinen
Leaellynasaura

Leaellynasaura (nimen merkitys: "Leaellynin lisko") oli pienikokoinen, ornithopodeihin kuulunut kasvinsyöjädinosaurus. Se eli 118–110 miljoonaa vuotta sitten varhaisella liitukaudella Apt- ja Alba-vaiheella. "Leaellynasauran" fossiileja on löydetty Victoriasta, Australiasta.
Nimi.
"Leaellynasaura" tarkoittaa "Leaellynin liskoa". Nimen osa "Leaellyn" tulee dinosauruksen löytäjien tyttären, Leaellyn Richin etunimestä. Nimen toinen osa "saura" tulee kreikan kielestä, ja tarkoittaa naaraspuolista liskoa. Nimi annettiin näin, koska Leaellyn Rich oli kerran pyytänyt, että joku dinosaurus nimettäisiin hänen mukaansa.
Lajiepiteetti "amicagraphica" tarkoittaa sananmukaisesti "ystävämaalausta". "Amica" tulee latinan kielestä ja tarkoittaa ystävää. Tämä nimen osa annettiin victorialaisen museon ystävien mukaan. "Graphica" tarkoittaa latinaksi maalausta. Tämä nimen osa annettiin National Geographic Societyn mukaan ja heidän tuestaan australialaiselle paleontologialle.
Koko ja ulkonäkö.
"Leaellynasauran" pituus oli 2–3 metriä ja paino arviolta kahdeksan kilogrammaa. "Leaellynasauralla" oli suuret silmät. Sen kallossa on suuret silmäkuopat, kuten muilla pienillä ornithopodeilla. Tämä osoittaa, että "Leaellynasaura" oli aktiivinen silloin, kun oli hämärää. Suurentuneilla silmillään "Leaellynasaura" saattoi kyetä käsittelemään vähäisen valon tasoja. Kolme kertaa ruumistaan pidemmällä hännällään "Leaellynasauralla" on tunnetuista linnunlantioisista dinosauruksista suhteellisesti pisin häntä. Häntä oli myös joustava. Käärimällä pitkän ja pörröisen hännän ruumiinsa ympärille, "Leaellynasaura" saattoi kestää kylmyyttä talven aikana. Koska "Leaellynasaura" eli napa-alueella, sillä oli todennäköisesti ihossa jonkinlaisia hiusmaisia säikeitä.
Kasvu.
"Leaellynasauran" ja muiden pienten ornithopodien varhaisliitukautiset, Victoriasta löydetyt jalkaluut ovat kaikki erikokoisia. Luiden rakenteesta tutkijat ovat päätelleet, että nämä dinosaurukset, mukaan lukien "Leaellynasaura", kasvoivat erittäin nopeasti ensimmäisen kolmen elinvuoden aikana. Tämän jälkeen kasvu hidastui ja vaihteli vuodenaikojen mukaan.
Fossiililöydöt.
"Leaellynasaurasta" on löydetty useita yksilöitä, mukaan lukien osittainen luuranko ja kallo. Jäänteet löydettiin Australian Victoriassa vuonna 1989 Tom Richin ja Patricia Vickers-Richin toimesta. "Leaellynasauran" holotyyppi on osittainen kallo.
Elinympäristö.
"Leaellynasaura" oli sopeutunut elämään varhaisen liitukauden antarktismaisissa olosuhteissa. Vaikka tuohon aikaan Etelämanner ei ollut jäistä joutomaata niin kuin nykyään, siellä eläneiden eliöiden saattoi silti pitää sopeutua pitkiin, pimeisiin kausiin ja siitä seuranneeseen ilmastoon, joka saattoi olla viileämpi kuin muualla sen ajan maailmassa. Talven aikana Aurinko ei saattanut nousta horisontin yläpuolelle viikkokausiin.
Muuta.
Muita Australiasta löydettyjä dinosauruksia ovat muun muassa teropodi "Australovenator", ankylosauri "Minmi" ja sauropodi "Rhoetosaurus".
Giuseppe Gabrielli

Giuseppe Gabrielli (26. helmikuuta 1903 Caltanissetta – 29. syyskuuta 1987 Torino) oli italialainen lentokonesuunnittelija. Hän suunnitteli muun muassa toiseen maailmansotaan osaa ottaneen Fiat G.50 -hävittäjälentokoneen.
Gabrielli syntyi Caltanissettassa, Sisiliassa. Insinööriksi hän opiskeli Politecnico di Torinossa, Italiassa ja Aachenin teknillisessä korkeakoulussa, Saksassa, jälkimmäisessä professori Theodore von Karmanin oppilaana. Gabrielli aloitti lentokonesuunnittelijana Piaggion tehtaalla, mistä siirtyi vuonna 1931 Giovanni Agnellin pyynnöstä Fiat Aviazionelle. Siellä hän johti Fiatin lentoteknistä osastoa.
Gabrielli suunnitteli 142 lentokonetta, joilla oli hänen sukunimensä mukaan G-kirjain tyyppinimessään. Fiat G.49 (koulukone), Fiat G.50, Fiat G.55, Fiat G.80 (ensimmäisiä italialaisia suihkukoneita), Aeritalia G.91 (Naton standardihävittäjä 1950-luvulla) ja Fiat G.222 ovat hänen suunnittelemiaan. Hän myös johti sen kuljetuskoneen suunnittelua, josta myöhemmin tuli C-27J Spartan.
Naapurissa kummittelee 2

Naapurissa kummittelee 2 on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Se on "Naapurissa kummittelee" -elokuvasarjan toinen osa. Elokuvan on ohjannut Ethan Wiley.
Juoni.
Nuori Jesse alkaa tehdä sukututkimusta ja saa tietää että hänen isoisoisänsä, on ollut varas ja oli myös varastanut arvokkaan kristallikallon, jossa kuuleman mukaan oli ollut taikavoimia. Jesse saa myös tietää, että kristallikallo haudattiin isoisoisän mukana. Eräänä yönä Jesse ja hänen ystävänsä Charlie menevät hautausmaalle ja päättävät kaivaa isoisoisän ylös ja varastaa haudasta taianomaisen kristallikallon. Jessen kaivaessa hautaa, joku tarttuu hänen kurkkuunsa. Pojat saavat tietää, että isoisoisä elääkin, eikä halua että kukaan kajoaa hänen kalloonsa.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Naapurissa kummittelee 2" saa tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Markku Kulmala

Markku Tapio Kulmala (s. 30. lokakuuta 1958 Forssa) on akatemiaprofessori sekä Helsingin yliopiston aerosoli- ja ympäristöfysiikan professori. Hän on ilmakehän koostumusta ja ilmaston muutosta tutkivan kansallisen ja pohjoismaisen huippuyksikön johtaja. Tutkimuksella pyritään löytämään mekanismeja, jotka ovat yhteydessä ilmakehän aerosolihiukkasten syntymiseen, ja kehittämään saatujen tietojen avulla ilmastonmuutosta koskevaa ymmärrystä. 
Kulmala oli geotieteiden viitatuin tutkija 1. toukokuuta 2011 tiedemaailman viittauksia seuraavan Thomson ISI Web of Knowledge Essential Science Indicatorsin mukaan. Ylen mukaan vuonna 2020 hän oli ollut seitsemän vuoden ajan maailman siteeratuin tiedemies geotieteiden alalla. Kulmala on ollut kirjoittajana 931:ssä tieteellisissä lehdissä julkaistussa artikkelissa ja hän on mm. 74:n väitöskirjatyön ohjaaja.
Kulmala valmistui Helsingin yliopistosta maisteriksi vuonna 1983; filosofian lisensiaatiksi 1985 ja filosofian tohtoriksi fysiikan alalla vuonna 1988.
Kulmala toimi kansainvälisen ilmakehän ja globaalimuutoksen tutkimusprojektin iLEAPSin puheenjohtajana 2010–2012. Professoriliitto valitsi Kulmalan Vuoden professoriksi 2012.
Professori Kulmala on toiminut akatemiaprofessorina 2004–2009, 2011–2015 ja 2017–2021. Hänet nimitettiin tieteen akateemikoksi 10. maaliskuuta 2017. 
Professori Kulmala on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2004, Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2006 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 2012. Hän on myös Kiinan tiedeakatemian jäsen.
Hän on Tukholman, Tarton ja Budapestin yliopistojen kunniatohtori.
Kiintopiste (matematiikka)

Funktion "f"("x") kiintopiste on matematiikassa arvo "x", jolle pätee "f"("x") = "x".Esimerkiksi jos funktio "f" on määritelty reaalilukujen joukossa
formula_1
niin luku 2 on funktion "f" kiintopiste, koska 
formula_2
Graafisesti kiintopiste tarkoittaa sitä, että piste (x, "f"(x)) on suoralla y = x, toisin sanoen funktion "f" kuvaajalla on yhteinen piste suoran y = x kanssa.
Funktiolla voi olla useitakin kiintopisteitä. Toisaalta kaikilla funktioilla ei ole lainkaan kiintopisteitä. Esimerkiksi jos funktio "f" on määritelty reaalilukujen joukossa "f"(x) = x + 1, sillä ei ole kiintopisteitä, koska x ei ole yhtäsuuri kuin x + 1 millään reaaliluvulla x.
Samuel Ramey

Samuel Edward Ramey (s. 28. maaliskuuta 1942 Colby, Kansas) on yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso ja bassobaritoni. 
Ramey valmistui Colby High Schoolista vuonna 1960. Hän opiskeli sen jälkeen Kansasin valtionyliopistossa ja Wichitan valtionyliopistossa. Hän saavutti varhaisimmat menestyksensä New Yorkissa.
Ramey teki debyyttinsä Metropolitan-oopperassa vuonna 1984. Hän on sen jälkeen esiintynyt lukuisilla maailman arvostetuimmilla oopperalavoilla, kuten La Scalassa ja Wienin valtionoopperassa. 
Ramey asuu nykyisin Chicagossa. Hänet tunnetaan mm. Händelin, Mozartin, Rossinin, Verdin, Puccinin, Donizettin, Bellinin, Boiton, Gounod'n, Berlioz'n, Massenet'n ja Offenbachin teosten tulkinnoistaan.
Hindustan Aeronautics HF-24 Marut

Hindustan Aeronautics HF-24 "Marut" (sanskriittiä tarkoittaen "Myrskyn jumala") oli intialainen 1960-luvulla toteutettu hävittäjäpommittaja, joka oli Intian ensimmäinen suihkulentokone. Sen ensilento tehtiin 17. kesäkuuta 1961. 
Marutin suunnitteli saksalainen Kurt Tank. Suunnittelutyöt aloitettiin vuonna 1957, ja hän jatkoi muun muassa tämän koneen kehittelyä vuoteen 1967 asti, jolloin lähti pois Intiasta. Suunnittelun alulle oli erikoista, että koneen malline oli lentävä liitokone. Suihkumoottorit (2x) olivat tyyppiä "Bristol Orpheus 703", jolloin huippunopeus oli 1 112 km/h. Valmistaja on Bangaloressa toimiva Hindustan Aeronautics Limited (HAL).
Kone kaavailtiin kaksinkertaisen äänennopeuden saavuttavaksi. Suunnittelu johti kuitenkin lievästi ylisooniseen versioon (max. nop. Mach = 1.2.). Aseistus kattoi järeät 4x 30 mm Aden-tykit, muun kuten pudotettavan aseistuksen ohella. Ongelmana oli - kuten globaalisti 1950-luvun lopussa - heikot suihkumoottorit. Pommikoneena sen kantokyky oli rajoitettu. Hindustan Aeronautics rakensi 147 Marutia, joista 18 oli kaksipaikkaisia harjoituskoneita. Marutista saatu kokemus johtikin Intian ilmavoimat ostamaan lentokoneensa lähinnä Neuvostoliitosta. Marut oli kuitenkin käytössä ainakin vuoteen 1985 asti, osin sitäkin pidempään eli ainakin vuosiin 1990 - 1991.
Konetyyppi osallistui Indo-Pakistanin sotatoimiin, mikä tapahtui vuonna 1971: vastustajien ollessa Pakistanin ilmavoimien F-86 Sabre -konetyypin koneita.
June Anderson

June Anderson (s. 30. joulukuuta 1952) on yhdysvaltalainen koloratuurisopraano.
Anderson syntyi Bostonissa, Massachusettsissa, ja kasvoi Wallingfordissa, Connecticutissa. Hän valmistui Yalen yliopistossa ja antoi debyyttinsä New Yorkin kaupunginoopperassa 1978. Hänen ääntään kuullaan myös Oscar-palkitussa elokuvassa "Amadeus" (1984). 
Euroopan-debyyttinsä June Anderson piti Roomassa 1982. Muutamia hänen levyttämistään säveltäjistä ovat Vincenzo Bellini, Gioacchino Rossini, Gaetano Donizetti, Giuseppe Verdi, Leonard Bernstein, Ludwig van Beethoven, Adolphe Adam, Wolfgang Amadeus Mozart, Carl Orff ja Georges Bizet. Hän on esiintynyt maailman arvostetuimmissa oopperataloissa, kuten Metropolitan-oopperassa ja La Scalassa. 
Anderson on saanut Grammy-palkintoja ja Ranskan akatemian arvonimen.
Luettelo Suomen kunnista postinumeropiireittäin

Luettelo Suomen kunnista postinumeropiireittäin on postinumeropiiriluettelo, jossa Suomen kunnat on ryhmitelty postipiireittäin.
Kunta on linkitetty siinä postipiirissä, jossa kunnan keskustaajama sijaitsee.
96–99 Rovaniemi.
99xxx.
Myös 99999 Korvatunturi, Joulupukin postinumero
Sampo-Passio

Sampo-Passio on Veltto Virtasen Sammas-yhtyeen kanssa tehty studioalbumi vuodelta 1990. Albumi jäi yhtyeen ainoaksi.
Sampo-passion vinyylipainoksen sisäpusseista löytyvät laulujen sanat.
Kappaleet.
D-puoli.
Sävellykset ja sanoitukset Veltto Virtanen, paitsi "Elinvesi" Vaaranmaa – Virtanen
Sovitukset: Sammas
Sammas.
sekä
Joikhaus: A.J., H.S., V.V.
Mennyt maailma (EP)

Mennyt maailma on Lyijykomppanian EP-levy, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2007. Se on yhtyeen ensimmäinen julkaisu, jolla on mukana basisti-laulaja Petteri Virtanen. Levyn avausraita 
”Ethän koskaan” on Lyijykomppanialle hyvin epätyypillinen iskelmävaikutteinen kappale, jossa ei kuulla ollenkaan sähkökitaroita.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Lyijykomppania.
Suomen miesten salibandymaajoukkue

Suomen miesten salibandymaajoukkue on Suomen Salibandyliiton hallinnoima joukkue, joka edustaa Suomea kansainvälisissä otteluissa. Suomi on voittanut lajissa miesten maailmanmestaruuden vuosina 2008, 2010, 2016, 2018 ja 2024.
Kokoonpano.
Suomen miesten maajoukkue Sveitsin maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2022:
Väinölä (Pori)

Väinölä () on Porin kaupunginosa. Väinölä sijaitsee itäisessä Porissa, noin neljän kilometrin päässä keskustasta. Väinölän naapurikaupunginosat ovat pohjoisessa Varvourinjuovan toisella puolella Kalaholma, idässä Koivistonluoto, etelässä Metallinkylä ja lännessä Vanhakoivisto.
Kaupunginosassa sijaitsee vuonna 1959 perustettu Väinölän koulu, vuonna 1956 rakennettu Väinölän kirkko ja entinen Porin lyhytaaltoasema, kolme parturikampaamoa, Väinölän Kirjatupa, lounaskahvila Suolaheinä sekä ravintola Väinölän Olohuone. Asuintalot ovat enimmäkseen kerrostaloja tai 70-luvun tyylisiä omakotitaloja. Asukkaita Väinölässä on 2698. Väinölä on rauhallinen asuinalue, jossa asuu paljon lapsiperheitä, eläkeläisiä ja opiskelijoita.
Väinölän kerrostaloalue rakennettiin 1970-luvun alussa, kun oli tarve saada pikaisesti asuntoja Poriin saapuville uusille työntekijöille. Erityisesti Väinölän vieressä sijaitseva Outokumpu (nykyinen Luvata) työllisti suuren määrän työntekijöitä.
Väinölän kirjastoyhdistys perustettiin syksyllä 1999. Sitä ennen oli käyty pitkä ja kiivas kamppailu Väinölän (ja viiden muun porilaisen) sivukirjaston lopettamista vastaan. Tämän kamppailun jälkimainingeissa perustettiin kirjastoyhdistys, joka 26.4.2000 perusti yhteistyössä Diakonia-ammattikorkeakoulun Porin yksikön ja sen projektin "Sosiaalinen yhteistyö pelaa!" kanssa Väinölän kirjatuvan. Kirjatuvalle tuli samalla myös asukastupa ja nuorisotila. Myöhemmin käynnistettiin myös tulkki- ja sosiaalineuvojapalvelu venäjänkielisille maahanmuuttajille, joita on Itä-Porissa runsaasti.
Väinölän kerrostaloalueen asukasluku lähentelee tuhatta. Alueen palveluja (kirjatuvan ja sen oheispalvelujen lisäksi) ovat koulu (1.-6. luokat), kirkko, parturit, pubi ja päiväkoti. Aivan Väinölän tuntumassa sijaitsee myös Itä-Porin ulkoilualue.
Leo Esaki

Leo Esaki (, s. 12. maaliskuuta 1925) on japanilainen fyysikko. Esaki, Ivar Giaever ja Brian Josephson saivat vuonna 1973 Nobelin fysiikanpalkinnon tunneloitumisilmiötä koskevista löydöistään.
Esaki syntyi vuonna 1925 Osakassa ja opiskeli Tokion yliopistossa, josta hän valmistui filosofian tohtorina vuonna 1959. Vuosi valmistumisesta hän muutti Yhdysvaltoihin ja sai työpaikan IBM:ltä, jossa hän toimi edelleen IBM Fellowina. Hän on työskennellyt myös Sonyn työntekijänä, jossa hän kehitti tunnelidiodin vuonna 1958.
Asteroidi 6920 Esaki on nimetty hänen kunniakseen.
Kansainvälinen salibandyliitto

Kansainvälinen salibandyliitto (lyh. IFF, ) on salibandyn kattojärjestö, jonka Suomen, Ruotsin ja Sveitsin kansalliset salibandyliitot perustivat vuonna 1986. Järjestö on saanut Kansainvälisen olympiakomitean tunnustuksen, ja se kuuluu jäsenenä urheilun kansainvälisten lajiliittojen kattojärjestöön.
Punalohi

Punalohi ("Oncorhynchus nerka") on tyynenmerenlohiin kuuluva kalalaji, joka useimpien sukunsa lajien tapaan lisääntyy ja kuolee makeassa vedessä. Kutuasussa punalohen kyljet muuttuvat kirkkaan punaisiksi ja pää vihreäksi. Koiraiden niskaan kasvaa kyttyrä, alaleuka muuttuu koukkumaiseksi ja hampaat kasvavat.
Jotkin populaatiot vaeltavat Alaskan, toiset Japanin ja Venäjän jokiin ja järviin. Yleensä punalohet palaavat synnyinjokeensa tai -järveensä nelivuotiaina. Niiden, kuten muidenkin synnyinvesilleen palaavien lohilajien, vaellus on tärkeää esimerkiksi vararavintoa kerääville harmaakarhuille. On myös kantoja, jotka elävät koko ikänsä synnyinjoessaan tai -järvessään. Nämä "kokanee"- eli intiaanilohena tunnetut kalat jäävät meressä varttuneita sukulaisiaan huomattavasti pienemmiksi.
Keski-Suomessa istutettiin 1950-luvulla järvipunalohta eli intiaanilohta, mutta pysyviä kantoja ei muodostunut. Ruotsissa vastaavista istutuksista muodostui myös lisääntyviä populaatioita, mutta sittemmin nekin ovat hävinneet. Japanissa elänyt kunimasu, jota aiemmin luultiin punalohen alalajiksi, on katsottu kuolleeksi sukupuuttoon ihmisen tekemän patoamisen vuoksi. Vuonna 2010 kuitenkin löydettiin kyseisen lajin yksilöitä, joiden kanta on peräisin eri vesistöön vuonna 1935 siirretyistä mätimunista.
Ravinto.
Poikasina punalohet syövät pääasiassa planktonia ja vesihyönteisiä. Aikuisina ne saalistavat pieniä kaloja. Ne kasaavat merellä vararavintoa kutuvaellusta varten, koska silloin ne lakkaavat syömästä.
Kalastus.
Punalohta pyydetään kaupallisesti troolaamalla ja verkoilla. Vuotuiset kokonaissaaliit ovat olleet 150 000 tonnin luokkaa, mistä suurin osa Yhdysvaltain kalastusta.
Plateosaurus

Plateosaurus (nimen merkitys: "leveä lisko") oli sauropodomorfeihin kuulunut kasvinsyöjädinosaurussuku. Se on yksi vanhimmista dinosaurussuvuista, ja luultavasti parhaiten tunnettu sauropodomorfi. "Plateosaurus" eli 220–210 miljoonaa vuotta sitten myöhäistriaskaudella. "Plateosauruksen" fossiileja on löydetty useista paikoista Euroopassa: Saksasta, Grönlannista, Norjasta, Sveitsistä ja Ranskasta.
Koko ja ulkonäkö.
"Plateosauruksen" pituus oli 5–10 metriä. Suku näyttää olleen erittäin vaihteleva aikuisten yksilöiden koon suhteen. "Plateosaurus" oli yksi suurimmista prosauropodeista.
"Plateosauruksella" oli viisisormiset kädet, ja suuri peukalonkynsi, jota se saattoi käyttää puolustautumiseen tai ruuan keräämiseen. Lisäksi "Plateosauruksella" oli sarvimainen nokka ja siinä hiontahampaita.
Liikkuminen.
"Plateosaurus" on vuosien varrella rekonstruoitu monella tavalla: joskus alkukantaisena, neljällä jalalla kävelleenä dinosauruksena, muina aikoina vain kahdella jalalla kävelleenä. Kuitenkin viimeisten muutamien vuosikymmenten aikana "Plateosaurus" on melkein aina kuvattu alkukantaisena, kaksijalkaisena dinosauruksena, joka käveli vain takajaloillaan. Se oli rakenteeltaan raskaampi kuin sen ajan teropodit, eikä ole poissuljettua, että se saattoi olla kaikilla neljällä jalallaan, kun se laidunsi matalassa kasvillisuudessa. Kun sauropodomorfit myöhemmin kasvoivat suuremmiksi ja niiden täytyi saada tilaa suuremmalle ruuansulatuselimistölle, ne saattoivat olla pakotettuja kävelemään kaikilla neljällä jalalla.
Fossiililöydöt.
"Plateosauruksesta" on löydetty monia yksilöitä, joista jotkut ovat säilyneet erittäin hyvin. Jäänteitä on löydetty niin aikuisilta kuin esiaikuisilta yksilöiltä. "Plateosauruksen" kokonaisia luurankoja on löydetty yli 50.
"Plateosauruksen" jäänteitä on kaikkein useimmiten löydetty keskisestä Euroopasta, erityisesti Saksasta, mistä suurin osa tunnetuista yksilöistä on löydetty. Jäänteitä on löydetty myös muun muassa Grönlannista. "Plateosaurus" on myös ensimmäinen Norjasta löydetty dinosaurussuku. Pelkkä "Plateosauruksen" fossiilien määrä verrattuna joihinkin muiden dinosaurusten rajallisiin jäänteisiin ehdottaa, että se saattoi olla yksi Euroopan yleisimpiä dinosauruksia triaskauden aikana.
@junkmail

@Junkmail on suomalainen sinfoninen metalrap-yhtye, johon kuuluvat Ossie (Ossi Jaala) ja Jonna (Jonna Pyykkö). Yhtyeen entisiä jäseniä ovat Mr.Producer (Mikko Nikkola) ja Rii (Riikka Pitkänen).
@Junkmail tuli tunnetuksi vuonna 2003 kappaleilla ”"Ei koskaan enää"” ja ”"Kaiken sen jälkeen"”. ”"Ei koskaan enää"” kertoi tosielämän erotilanteesta. Kun kappale pääsi ensi kertaa Kiss FM:n Top 30 -listalle, se sijoittui 22:nneksi ja oli seuraavana päivänä ensimmäisellä sijalla, ja piti kärkisijan usean kuukauden ajan. 
"Ei koskaan enää" single myi yli 5000 kpl eli kultaa. 
Yhtyeen ensimmäinen albumi oli nimeltään "Karu totuus", jolta julkaistiin edellä mainittujen kappaleiden lisäksi singlenä kappale ”Viilee”.
Yhtyeen toisen albumin nimi on "Sydän huutaa", josta julkaistiin singlet ”Hyvä minä”, ”Tuhoan” ja ”Hyvä ihminen.” Toisen albumin julkaisun jälkeen yhtye jäi tauolle.
Ossie on kommentoinut, että bändi lopetti sen hetkisen uransa huipulla eikä siihen liittynyt draamaa.
Yhtye julkaisi uuden kappaleen "SISU(prkl)" toukokuussa 2023. 
Virallinen comeback tapahtui "Jää"-singlen muodossa. Kappaleen viulu- ja sello-osuudet on sovittanut kapellimestari ja säveltäjä Martin Segerstråle ja ne on työstetty yhteistyössä lontoolaisen elokuvasäveltäjä Torquil Munron kanssa.
Yhtye palasi keikkalavoille Sokos Hotel Vantaan Tulisuudelmassa maaliskuussa 2025 kokoonpanolla Ossie, Jonna ja Izmo Heikkilä. @Junkmailin livebändissä on kuuluu kaksi sähkökitaraa, basso sekä rumpali. Ossi Jaala oli tuottanut livebändin taustalle sinfonisia elemettejä sekä näyttävät valoelementit ja uudet sovitukset ovat entistä raskaampia.
Nordic Jam

Nordic Jam Oy oli Valion Suonenjoelle syyskuussa 2005 perustama ja kokonaan omistama tytäryhtiö. Nordic Jamin päämarkkinalueita olivat Skandinavia, Venäjä ja Baltia. Yhtiö valmisti muun muassa hilloja, marmeladeja, makeistäytteitä ja leipomoraaka-aineita. Yritys kehitti myös marja- ja hedelmäjalosteita. 
Nordic Jam Oy fuusioitiin Valioon 1.3.2009, jonka jälkeen hillotehdas on toiminut Valion osana.
Amish-koulusurmat

Amish-koulusurmat olivat maanantaiaamuna 2. lokakuuta 2006 tapahtunut joukkomurha amissien koulussa Nickel Minesin kylässä Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa. Murhaajaksi vahvistettiin 32-vuotias Charles Carl Roberts (s. 7. joulukuuta 1973), joka teki lopuksi itsemurhan.
Ampuja saapui koululle noin 9:51 aamulla, ennen joukkomurhaa tekijä oli jättänyt perheelleen itsemurhaviestin. Hän otti vangeikseen paikalla olleet tyttöoppilaat. Vain yksi tytöistä, 9-vuotias Emma Fisher selvisi vammoitta: hän oli jäänyt poikaoppilaiden seuraan, sillä ei ollut ymmärtänyt joukkomurhaajan käskyjä. Murhaaja määräsi tytöt riviin liitutaulun eteen ja ampui heitä vuorotellen. Luokanopettaja Emma Mae Zook pakeni ja hälytti poliisin paikalle. 13-vuotias Marian Fisher pyysi tulla ammutuksi ensimmäisenä, jotta nuoremmat oppilaat saattaisivat selvitä.
Uhrit.
Kaikkiaan ammuskelutapaus vaati viisi kuolonuhria, iältään 7–13-vuotiaita tyttöjä:
Vammautuneet.
Kuolonuhrien lisäksi viisi 6–13-vuotiasta tyttöä sai vakavia vammoja:
Rachel, Esther ja Barbie pääsivät takaisin kouluun myöhemmin syksyllä ja Sarah juuri ennen joulua. Rosanna jäi koomaan.
Lakeside Golf Vammala

Lakeside Golf Vammala on Sastamalassa Pirkanmaalla sijaitseva 36-reikäinen golfkeskus, ja se on Pirkanmaan suurin golfkeskus. 
Kenttätiedot.
Sastamalan Karkussa sijaitseva Lakeside Golf on golfkeskus, johon kuuluu kaksi kenttää, Järvenranta ja Pirunpelto.
Järvenranta.
Vuonna 1992 valmistunut Järvenranta, eli ns. vanha kenttä, on lakea ja leveäreunainen golfkenttä. Sitä voisi ulosmenon perusteella luonnehtia links-kentäksi, mutta sisääntulosta löytyy paljon peltoja, sekä metsissä olevia ylä- ja alamäkiä. Järvenranta sijaitsee Riippilänjärven lounaisrannalla, ja sen par-luku on 71.
Pirunpelto.
Toinen kentistä on vuonna 2005 valmistunut Pirunpelto. Se on haastava ja kapeareunainen kenttä, jolla nimensä mukaisesti sijaitsee kaksi kivikautista pirunpeltoa metsämaisemassa. Kentän layouttia muutettiin vuonna 2008 leventämällä muutaman väylän reunoja. Väylien 7 ja 17 välinen metsä-/kivikkoalue poistettiin ja tilalle kasvatettiin kokonaan karheikko. Pirunpellon par on 72.
Oheisalueet.
Kentän oheisalueisiin kuuluu driving range sekä yhteensä neljä harjoitteluviheriötä.
István Kertész

István Kertész (28. elokuuta 1929 – 16. huhtikuuta 1973) oli unkarilainen kapellimestari.
Kertész syntyi Budapestissa, opiskeli Franz Liszt -akatemiassa ja toimi uransa aikana mm. Lontoon sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina vuosina 1965–1968. 
Kertészin kuolema oli tapaturmainen hukkuminen Herzliyassa, Israelissa vuonna 1973. Häneltä jäi vaimo Edith Gabry, kolme lasta, äiti Margrit ja sisko Vera.
Titta Jokinen

Leena-Maija ”Titta” Jokinen (s. 23. helmikuuta 1951 Kalanti) on suomalainen laulaja ja näyttelijä. Hän on tehnyt varsinkin komediarooleja televisiossa ja elokuvissa, näytellyt Komediateatteri Arenassa sekä tehnyt äänirooleja piirretyissä elokuvissa ja televisiosarjoissa. Fredin edustaessa Suomea Eurovision laulukilpailuissa 1976 kappaleella ”Pump pump” Jokinen oli taustalauluryhmässä.
Ura.
Keskikoulun opinnot suorittanut Jokinen aloitti laulajanuransa 1960-luvun lopussa taiteilijanimellä Tommy esiintyneen Ilkka Eräveden kanssa duossa Tommy &amp; Titta ja esiintyi myöhemmin myös Gugi Kokljuschkinin kanssa. Ensiesiintymisensä televisiossa Jokinen teki Vesa-Matti Loirin parina "Kuustudio"-lähetyksessä vuonna 1969.
Yksityiselämä.
Titta Jokinen oli ohjaaja Ere Kokkosen toinen vaimo. Heillä on yhteinen tytär Kiti Kokkonen. Kokkosesta erottuaan hän avioitui Pauli Virran kanssa. Tästä liitosta syntyi tytär Pauliina Virta. Sitten hän meni naimisiin Jussi Tunturin kanssa.
Kivenkantaja

Kivenkantaja on suomalaisen folk metal -yhtye Moonsorrowin 10. toukokuuta 2003 julkaistu kolmas albumi. Sen julkaisi Spinefarm Records. Levy nousi Suomessa listoille, parhaimmillaan sijalle 16, mikä yllätti yhtyeen, sillä jäsenet olivat studioon mennessään ajatelleet tekevänsä epäkaupallisimman levynsä ikinä. 
Kappaleesta Jumalten kaupunki julkaistiin Mitja Harvilahden ohjaama, noin viiteen minuuttiin lyhennetty, musiikkivideo. Video oli mukana yhtyeen Suden uni -albumin uudelleenjulkaisun bonus-DVD:llä.
Arraukilpikonna

Arraukilpikonna ("Podocnemis expansa") on Etelä-Amerikassa elävä kilpikonnalaji. Se on maailman suurin makeanveden kilpikonna.
Koko ja ulkonäkö.
Arraukilpikonnan selkäkilpi voi kasvaa jopa metrin pituiseksi ja eläin voi painaa 50 kiloa. Keskimäärin ne ovat noin 30-kiloisia ja kilven pituus tuolloin 70 senttiä. Naaraat ovat koiraita kookkaampia. Kilven takaosa on hyvin leveä, ja koko selkäkilpi kilpi näyttää lähes pyöreältä. Jokaisessa jalassa on räpylä ja pää ja häntä ovat melko lyhyet. Leuan kärki ei ole koukkumainen, kuten monilla muilla kilpikonnilla. Päälaki on aika litteä, ja kallossa on silmäkuoppien välissä syvä uurre. Leuan alla on kaksi ihopaksunnon muodostamaa liuskaa. 
Selkäpanssarin väri on nuorena vihreänruskeita, mutta se tummuu iän myötä harmaaksi. Nuorilla on myös kilvessään enemmän keltaisia täpliä.
Levinneisyys.
Arraukilpikonna elää lähinnä Amazonin ja Orinocon jokialueilla, Brasiliassa, Perussa, Kolumbiassa, Venezuelassa, Guyanassa ja Boliviassa. Välillä niitä tavataan myös Trinidadissa.
Elintavat.
Arraukilpikonnat elävät jokialueilla, jotka tulvivat säännöllisesti. Kilpikonnien ravinto koostuu kasveista. Ne hankkivat vararavintoa sadekaudella ja esimerkiksi Orinocossa ne siirtyvät tulviville alueille syömään tulvan alle jääneitä kasveja. Ne syövät etenkin kukkia, hedelmiä ja juuria. Ravintonsa arraukilpikonna etsii tulva-alueiden lisäksi itse joesta ja lähistön lammista.
Vararavinnon arraukilpikonnat käyttävät lisääntymiskauden rasituksiin, sillä ne saattavat vaeltaa jopa 150 kilometriä sopivalle lisääntymisrannalle. Se on yleensä kuivana aikana paljastunut hiekkasärkkä, jonne kilpikonnia kokoontuu joukoittain. Kilpikonnat lepäävät matkan jälkeen toipuakseen rankasta matkasta ja löhöävät hiekalla tai vedessä. Ne siirtyvät kaikki yhtä aikaa veteen tai maalle. Muninnan ajan tullessa naaras kostuttaa kaivamansa kuopan hiekkaseinämät viemärisuolensa eritteillä, jottei pesä sortuisi ja jotta munilla olisi tarpeeksi kosteutta. Pesään se munii 50–100 munaa. Muninnan jälkeen naaras peittää kuopan huolellisesti ja kaivaa valekuoppia pesärosvojen kuten mustakondorien ja haikaroiden harhauttamiseksi. Muninta tapahtuu Amazonin yläjuoksulla kesä-heinäkuussa, mutta alajuoksulla vasta loka-marraskuussa. Munia on yhdessä paikassa jopa miljoonia, mutta usein kaikki munat tuhoutuvat aikaisen tulvan vuoksi. Pesärosvot ovat myös uhka munille ja poikasille. Isommatkin kilpikonnat voivat jäädä kaimaanien ja jaguaarien saaliiksi.
Uhat ja suojelu.
Arraukilpikonna on harvinaistunut ihmisen toiminnan takia. Erityisesti kilpikonnan munia arvostetaan ja paikalliset keräävät niitä omiin tarpeihinsa, koska ne ovat hyvää ruokaa ja niistä saa erinomaista polttoöljyä. Munia kerätäänkin vuosittain suuria määriä. Paikallisten keräily ei ole uhannut kantaa, mutta kaupallinen keräily on huventanut niiden määrää. Nykyään kilpikonnien monet lisääntymisrannat on suojeltu. Kilpikonnia on myös tarhattu, jonka jälkeen niitä on vapautettu luontoon. Laji on IUCN:n punaisessa kirjassa luokiteltu uhanalaiseksi.
Barry Tuckwell

Barry Emmanuel Tuckwell (5. maaliskuuta 1931 Melbourne, Australia – 16. tammikuuta 2020) oli australialainen käyrätorvensoittaja.
Koulutus.
Tuckwell lauloi kuorossa sekä toimi urkurina Sydneyn St Andrew's Cathedral Schoolissa ja opiskeli Sydneyn konservatoriossa. Hän opiskeli Sydneyssä Alan Mannin johdolla, minkä jälkeen hän muutti Britanniaan vuonna 1951, jossa opiskeli Dennis Brainin johdolla.
Ura.
Tuckwell liittyi Melbournen sinfoniaorkesteriin jo 15-vuotiaana. Uransa aikana Tuckwell soitti mm. Hallé-orkesterissa, Bournemouthin sinfoniaorkesterissa ja vuosien ajan Lontoon sinfoniaorkesterissa. Hän oli Lontoon sinfoniaorkesterin soolocornisti 1955 - 1968. Hän toimi myös Royal Academy of Musicin professorina 1963 – 1974. Vuodet 1979 – 1983 hän toimi Tasmanian sinfoniaorkesterin johtajana. Tuckwell oli mukana perustamassa Marylandin sinfoniaorkesteria vuonna 1982 ja toimi pitkään sen johtajana. Hän antoi viimeisen sooloesityksensä Baltimoren sinfoniaorkesterin kanssa 25. tammikuuta 1997.
Suomessa hän vieraili solistina ja opettajana muun muassa Naantalissa 1985, Jyväskylän kesässä 1979 ja Sibelius-Akatemiassa 1991.
Hän toimi International Horn Societyn presidenttinä 1969 – 1977.
Tunnustukset.
Tuckwellille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan (1965) ja Order of Australian (1992) arvot. Muiden muassa Oliver Knussen ja Richard Rodney Bennett ovat omistaneet teoksiaan hänelle.
Marjaana

Marjaana on suomalainen naisen etunimi. Marjaanan alkuperä on Marja, joka on yhdistetty Mariaan. Maria on Jeesuksen äiti, ja sen merkitys on 'toivottu lapsi'.
Marjaanasta on syntynyt lukuisia muunnelmia, kuten nimet Marianna ja Marjatta. Suomessa Marjaanan nimipäivää vietetään 15. elokuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä Marjaana oli annettu nimeksi 20 727 henkilölle.
Nimen yleisyys.
Lähde
Joensuun nuorisovaltuusto

Joensuun nuorisovaltuusto on joka toinen vuosi vaaleilla valittava joensuulaisten nuorten äänitorvi. Se vaikuttaa Joensuun kunnallispolitiikassa: se toimii nuorten edunajajana ja yhteytenä päättäjiin. Nuorisovaltuusto vaikuttaa nuorten asioihin aloittein ja kannanotoin, mielenosoituksin, tekemällä kyselyitä ja mielipidetutkimuksia. Se myös järjestää tapahtumia, seminaareja ja tapaamisia. Nuorisovaltuusto on myös edustanut kaupungin nuoria eri kansainvälisissä yhteyksissä.
Valtuusto pitää kokouksia kerran kuukaudessa. Kokouksista ilmoitetaan nuorisovaltuuston internetsivuilla. Lisäksi se osallistuu kaupungin lautakuntien työskentelyyn. Valtuusto toimii itsenäisesti mutta osana Joensuun nuorisotoimen toimintaa.
Nykyisessä valtuustossa on 20 jäsentä ja 20 varajäsentä. Sen puheenjohtaja (2023–2024) on Martta Petrelius. 
Valtuusto on toiminut vuodesta 1999. Sen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Antti Öystilä. Aloitteen Joensuun nuorisovaltuuston perustamisesta teki sisäministeri Krista Mikkonen.
Kauden 2023-2024 nuorisovaltuuston jäsenet.
Varsinaiset:
Varalla:
Carlos Pace

José Carlos Pace (6. lokakuuta 1944, São Paulo - 18. maaliskuuta 1977 Mairiporã, São Paulo) oli brasilialainen Formula 1 -ajaja. Pace nousi F1:iin Emerson Fittipaldin vanavedessä, ja aloitti Williamsilla 1972. Hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Surteesille, josta neuvotteli itsensä irti kesken toisen kauden, ja siirtyi ajamaan Brabhamia. Pace keräsi urallaan yhteensä 58 pistettä, ja saavutti yhden voiton.
Carlos Pace kuoli lentokone-onnettomuudessa 1977. Nykyinen Brasilian Grand Prix ajetaan hänen nimeään kantavalla radalla, Autodromo José Carlos Pace. Pace on haudattuna Cemitério do Araçaan, São Pauloon.
Keijukala

Keijukala ("Gramma loreto") on pienikokoinen trooppinen kala.
Ulkonäkö ja koko.
Keijukala on puoliksi keltainen, puoliksi purppuranpunainen ja kasvaa noin 7 cm pitkäksi. Selkäevän etureunassa on musta piste. Kalan vartalo on muodoltaan puikkomainen. Kaikki keijuahvenet syntyvät naaraina, mutta osa muuttuu myöhemmin koiraiksi. Koiras kasvaa hiukan naaraita isommaksi, ja kun se on valmis kutemaan, sen värit muuttuvat tummemmiksi.
Alkuperä.
Keijukala on kotoisin Karibialta.
Käyttäytyminen.
Keijukala on reviiritietoinen ja siksi usein aggressiivinen lajitovereita ja joskus muitakin suunnilleen samannäköisiä kaloja, kuten lilakeijuahvenia ja purppurakeijuahvenia kohtaan. Jos haluaa pitää samassa altaassa useampia kuin yhtä, akvaarion on oltava kohtalaisen suuri, ja kaikki keijukalat on hankittava yhtaikaa, muuten aiemmin hankitut ehtivät vallata reviirit, ja kiusaavat myöhemmin saapuneita tunkeilijoita.
Luonnossa keijukala viihtyy matalammissa vesissä kuin sukulaisensa surukeijukala; tyypillinen keijukalan uimasyvyys on 20–30 metriä. Se on arka kala joka livahtaa omille teilleen sukeltajan lähestyessä.
Keijukala on yksi ensimmäisistä merivesikaloista, joka saatiin lisääntymään vankeudessa.
Ravinto.
Keijukala syö suurikokoista eläinplanktonia, mutta oppii yleensä syömään myös korvaavaa ruokaa. Akvaariossa varminta ruokaa ovat artemia, kun kala syö niitä, sitä voi vähitellen totuttaa muihinkin ruokiin.