tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mama Weed

Mama Weed () on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut Jean-Paul Salomén ohjaama ranskalainen rikoskomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert ja Hippolyte Girardot. Elokuva perustuu Hannelore Cayren vuonna 2017 ilmestyneeseen samannimiseen palkittuun romaaniin, jonka pohjalta Cayre itse ja Salomé sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. He olivat ehdolla parhaan sovitetun käsikirjoituksen Césarin saajaksi vuoden 2021 gaalassa.
Juoni.
Kun alipalkattu poliisin tulkki Patience Portefeux (Isabelle Huppert) huomaa takavarikon yhteydessä, että yksi osallisista on hänen lähipiiriään, hän tekee kohtalokkaan päätöksen. Hän onnistuu takavarikoimaan jättimäisen hasiserän, jonka sekä poliisi että alamaailma haluavat, ja kenttäkokemuksellaan ja poliisin resursseilla hän aloittaa oman rikollisen toimintansa ja vaihtaa huumediilerin uraan.
Tuotanto.
Kuvaukset.
"Mama Weedin" kuvaukset alkoivat 5. marraskuuta 2018 ja päättyivät 8. tammikuuta 2019. Suurin osa elokuvan ulkokohtauksista kuvattiin Pariisissa.
Isabelle Huppert ei rooliaan varten opiskellut arabian kieltä vaan opetteli foneettisesti vuorosanansa ulkoa tavu tavulta ja intonaatio intonaatiolta. Kuvausten ajan häntä avusti kielivalmentaja.
Ensi-ilta.
"Mama Weed" sai maailmanensi-iltansa 16. tammikuuta 2020 Alpe d’Huezin talviurheilukeskuksen kansainvälisillä komediaelokuvajuhlilla Huezissa Ranskassa, missä se kilpaili elokuvajuhlien pääkilpailussa. Elokuvan oli alun perin tarkoitus saada teatteriensi-iltansa Ranskassa 25. maaliskuuta 2020, mutta koronaviruspandemian vuoksi sen julkaisuajankohtaa jouduttiin siirtämään. Vajaa puoli vuotta myöhemmin "Mama Weed" julkaistiin elokuvateattereissa Ranskassa 9. syyskuuta 2020.
Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa ja -levitystä, mutta se on julkaistu VOD:ina nimellä "Mama Weed" suoraan internetiin, missä se on saatavilla sekä myynti- että vuokraversiona.
Vastaanotto.
"Mama Weed" on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisiä arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 79 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,8/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 39 arviointiin, joista 31 ovat ”tuoreita” ja 8 ”mätiä”. Alle 50 käyttäjästä 62 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,5/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan yhdeksän arvostelun perusteella elokuva on saanut 58 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin kuusi käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,0/10. Sanomalehti "Le Figaro" antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä.
"Mama Weed" keräsi Ranskassa teatterilevityksensä aikana lähes puoli miljoonaa katsojaa ja tuotti 3,4 miljoonaa dollaria. Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti 5,4 miljoonan dollarin lipputulot.
Penelope Knatchbull

Penelope ”Penny” Meredith Mary Knatchbull (o.s. Eastwood, s. 16. huhtikuuta 1953 Lontoo) on brittiläinen aristokraatti, nykyiseltä arvonimeltään "Mountbattenin kreivitär" (). Hänen aviopuolisonsa, Mountbattenin jaarli Norton Knatchbull on lordi Louis Mountbattenin lapsenlapsi ja kuningas Charles III:n pikkuserkku.
Penelope ja Norton Knatchbull menivät naimisiin lokakuussa 1979. He saivat 1980-luvulla kolme lasta, joista nuorimmainen menehtyi syöpään 5-vuotiaana. Lapsensa kuoleman jälkeen Penelope Knatchbull ystävystyi prinssi Philipin ja kuningatar Elisabet II:n kanssa. Hän ja Philip harjoittivat yhdessä valjakkoajoa, ja heistä tuli hyvin läheisiä. Kreivitär oli yksi harvoista ei-kuninkaallisista kutsuvieraista Philipin hautajaisissa, jotka järjestettiin koronaviruspandemian aikaan keväällä 2021.
Populaarikulttuurissa.
Netflix-sarja "The Crownin" viidennellä tuotantokaudella (2022) nähdään kuvaus Penny Knatchbullin (Natascha McElhone) ja prinssi Philipin (Jonathan Pryce) välisestä ystävyydestä.
Mary Roos

Mary Roos (oik. Rosemarie Schwab, s. 9. tammikuuta 1949 Bingen am Rhein) on saksalainen laulaja. Roos levytti ensimmäisen kappaleensa "Ja die Dicken sind ja so gemütlich" yhdeksänvuotiaana nimellä Die kleine Rosemarie. Roos julkaisi debyyttialbuminsa "Die kleine Stadt will schlafen gehen" vuonna 1968. Suurempaa suosiota Roos saavutti kuitenkin vasta vuonna 1970 kappaleella "Arizona Man", joka ylsi Saksan singlelistalla yhdeksännelle sijalle.
Roos edusti Saksaa Eurovision laulukilpailussa 1972 kappaleella "Nur die Liebe läßt uns leben" ja sijoittui kolmanneksi. Roos edusti Saksaa Eurovision laulukilpailussa uudestaan vuonna 1984 kappaleella "Aufrecht geh'n" ja sijoittui 13:nneksi 19 kilpailijan joukosta.
Yksityiselämä.
Roos oli naimisissa managerinsa Pierre Scardinin kanssa vuosina 1969–1977. Roos oli vuosina 1981–1989 naimisissa muusikko Werner Böhmin kanssa. Heillä on vuonna 1986 syntynyt poika.
Brønshøj

Brønshøj on Kööpenhaminan kaupunginosa. Se sijaitsee Brønshøj-Husumin tilastoalueella. 
Brønshøj’ssä oli 1600-luvulla kahdeksan maatilaa. Kylä liitettiin Kööpenhaminaan vuonna 1900, ja siellä on nykyisin tiheässä omakoti- ja kerrostaloja. Kylän historia näkyy romaanista tyyliä edustavassa kirkossa ja ratsastuskoulun rakennuksissa.
Brønshøj’ssa oli vuonna 2022 noin kymmenentuhatta asukasta.
Sati (buddhalaisuus)

Sati ( paliksi , sanskritiksi "smṛti" ) on tärkeä buddhalaisuuden henkinen käytäntö, joka sisältää tietoisuustaidon, tietoisuuden ja muistamisen.
"Sati" on tietoisuutta, kykyä muistaa, hallita toimia ja sovittaa ne aikaisempien kokemusten kanssa.
Yleisesti ottaen "sati" on buddhalainen käytäntö havaita kaikki, mitä harjoittaja tekee ja kohtaa.
Käsite.
Paalinkielinen termi "sati" ja sanskritin "kielellä smṛti" ovat "muistaminen" tai "muisti", joka tarkoittaa muistaa, muistaa, pitää mielessä, pitää mielessä opetukset. Kääntäjän TW Rhys Davidsin selityksen mukaan "sati" tarkoittaa kirjaimellisesti "muistia", mutta koska tämä termi toistetaan paalin kaanonissa aina "lauseena sato sampajâno" (tietoinen "ja ajattelevainen" ), se ilmaisee mielen toimintaa, jakamatonta huomiota ja jatkuvaa läsnäoloa. 
Satipatthana Suttan mukaan "sati" tarkoittaa todellisuustietoisuuden kehittämistä, joten aisteja tulee pitää väliaikaisina ja suhteellisena. 
"Tietoisuustaito".
Englanninkielinen termi "mindfulness" esiintyy ensimmäistä kertaa TW "Rhys" Davidsin käännöksissä, jotka julkaistiin vuonna 1881. Thích Nhất Hạnh teki tämän käsitteen suosituksi nykypäivän länsimaissa . 
Käytäntö.
"Sati" varauksettomana tietoisuustaitona tai tietoisuutena on tärkeä itsetutkiskelupohjaisissa henkisissä tekniikoissa, kuten satipatthanassa ja anapanasatissa .
David Rizzio

David(e) Rizzio eli Riccio (n. 1533 Piemonte – 9. maaliskuuta 1566) oli italialainen hovimies ja Skotlannin hallitsijan Maria Stuartin uskottu. Hän tuli vuonna 1561 erään lähetystön mukana Skotlantiin ja herätti kauniilla lauluäänellään ja soittotaidollaan kuningattaren huomion. Rizzio oli myös hyvin kielitaitoinen ja osasi erinomaisesti ranskaa, joka oli kuningattaren mieluiten käyttämä kieli. Rizziosta tuli vuonna 1564 kuningattaren kirjuri ranskankielistä kirjeenvaihtoa varten, ja sen ansiosta hän pääsi tämän suosioon.
Kuningattaren puoliso Henry Stuart Darnley epäili puolisonsa uskollisuutta ja kadehti Rizzion vaikutusvaltaa. Hän solmi salaliiton eräiden ylimysten kanssa Rizzion henkeä vastaan, ja Rizzio surmattiin 9. päivänä maaliskuuta vuonna 1566 kuningattaren ja Darnleyn nähden Holyroodin palatsissa. Joukko aseistautuneita miehiä raastoi Riccion kuningattaren illallispöydästä ja lävisti hänet viereisessä huoneessa tikareilla.
Jørgen Strand Larsen

Jørgen Strand Larsen (s. 6. helmikuuta 2000) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen. Hän on ulkomaille lähdettyään edustanut Italiassa AC Milanin junioreita sekä pääsarjatasolla Alankomaissa Groningenia kausina 2020–2022 ja Espanjassa Celta Vigoa syyskuusta 2022 kesään 2025. Kauden 2024–2025 hän pelasi lainasopimuksella Englannissa Wolverhampton Wanderersissa, ja siirtyi seuraan pysyvällä siirrolla kesällä 2025. Hän teki Groningenissa 66 Eredivisien ottelussa 24 maalia. Celtassa hän pelasi 69 Primera Divisiónin ottelua ja viimeisteli 17 maalia. Wolverhamptonissa pelaamissaan 37 Englannin Valioliigan ottelussa hän on tehnyt 14 maalia.
Strand Larsen pelasi useissa Norjan nuorisomaajoukkueissa muun muassa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 ja alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Hän pelasi Norjan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Itävaltaa vastaan. Hän on 25. elokuuta 2025 mennessä pelannut 21 A-maaottelua, joissa hän on ollut seitsemän kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt kolme maalia, joista ensimmäisen ystävyysottelussa Jordaniaa vastaan syyskuussa 2023.
Örnsköldsviks Allehanda

Örnsköldsviks Allehanda (lyh. ÖA; 1894–1901 "Örnsköldsviks Nyheter") on ruotsalainen vuonna 1894 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Örnsköldsvik. Se ilmestyy paperisena maanantaista perjantaihin, lauantaisin ja sunnuntaisin vain sähköisenä. Lehti kuuluu Bonnier-konserniin.
Evangelisk Luthersk Mission – Bibeltrogna Vänner

Evankelis-luterilainen lähetys – Raamattu-uskolliset ystävät (), ELM vuoteen 2005 asti Missionssällskapet Bibeltrogna Vänner on ruotsalainen sisä- ja ulkolähetysjärjestö, jonka alkuperä on 1800-luvulla Ruotsin kirkon sisällä vaikuttaneessa herätysliikkeessä.
Järjestö syntyi vuonna 1909 Axel B. Svenssonin, joka oli Tukholman Betlehem-kirkon saarnaaja, johdolla erkaantuen Evankelisesta isänmaansäätiöstä. Yhtenä syynä pidettiin Svenssonin ja hänen tukijoidensa huolta Raamattu-kriittisten ajatusten leviämisestä Evankelisessa isänmaansäätiössä.
Järjestön kannatus on voimakkainta Etelä-Ruotsissa, erityisesti Skånessa, mutta myös Ruotsin keski- ja pohjoisosissa on jonkin verran kannatusta.
Lähetystyö.
Järjestö tekee lähetystyötä Eritreassa, Etiopiassa, Keniassa ja Perussa.
Promises

Promises () on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut Thomas Kruithofin ohjaama ranskalainen poliittinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert ja Reda Kateb. Elokuva kertoo Huppertin näyttelemästä pormestarista, jonka omistautuminen kuntaa ja sen asukkaita kohtaan kyseenalaistuu, kun hänelle tarjotaan vaikutusvaltaisempaa asemaa politiikassa.
Elokuva sai maailmanensi-iltansa Italiassa vuoden 2021 Venetsian elokuvajuhlilla "Orizzonti"-kilpailusarjassa, jossa se oli ehdolla parhaan elokuvan ja ohjauksen palkintojen sekä tuomariston erikoispalkinnon saajaksi.
Juoni.
Viimeistä virkakauttaan Pariisin esikaupungin pormestarina palveleva Clémence Collombet (Isabelle Huppert) alkaa miettiä elämää politiikan jälkeen. Viimeisenä solidaarisuuden osoituksena paikallisia asukkaita kohtaan hän tahtoo uudistaa ränsistyneen Les Bernardinsin kerrostalolähiön perinpohjaisesti, mutta kesken hanketta koskevien neuvottelujen hänelle tarjoutuu odottamaton tilaisuus nousta uuteen ja vaikutusvaltaisempaan virkaan valtakunnanpolitiikassa. Pitääkö Clémence kiinni periaatteistaan vai uhraako hän vaalilupauksensa kunnianhimon eteen?
Tuotanto.
Kehitys.
Elokuvan ohjaaja ja toinen käsikirjoittajista Thomas Kruithof alkoi kehitellä elokuvan käsikirjoitusta vuoden 2017 Ranskan presidentinvaalien jälkeen. Hän halusi tehdä elokuvan, joka kyseenalaistaa poliittisen rohkeuden mahdollisuuden.
Kolmivuotisen käsikirjoitusprosessin aikana Kruithof konsultoi kolme Île-de-Francen hallintoalueella sijaitsevan kunnan pormestaria. Hän tapasi Chanteloup-les-Vignesin pormestarin Catherine Arenoun, Grignyn pormestarin Philippe Rion ja Clichy-sous-Boisin pormestarin Olivier Kleinin.
Kuvaukset.
"Promises"-elokuvan kuvaukset alkoivat 4. marraskuuta ja päättyivät 23. joulukuuta 2020. Elokuva kuvattiin Clichy-sous-Boisin kunnassa.
Julkaisu.
Markkinointi.
Elokuvan ensimmäinen traileri julkaistiin 23. joulukuuta 2021.
Ensi-ilta ja teatterilevitys.
"Promises" sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla Italiassa 1. syyskuuta 2021. Kotimaassaan Ranskassa elokuva julkaistiin elokuvateattereissa 26. tammikuuta 2022. Ranskassa elokuva keräsi teatterilevityksensä aikana 325 480 katsojaa ja tuotti 2,5 miljoonaa dollaria. Maailmanlaajuisesti "Promises" tuotti lähes 2,6 miljoonan dollarin lipputulot.
Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa ja -levitystä, mutta se on julkaistu VOD:ina nimellä "Promises" suoraan internetiin, missä se on saatavilla niin myynti- kuin vuokraversionakin.
Vastaanotto.
"Promises" on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisiä arvioita. AlloCiné-sivuston mukaan 29 ranskalaislehdistön kriitikon arvostelun perusteella elokuva on saanut keskiarvoksi 3,7/5. AlloCinén yli 1 800 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 3,9/5. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan sata prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 7,4/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 12 arviointiin.
Tapani Kääpä

Tapani Kääpä (13. helmikuuta 1926 Terijoki – 8. kesäkuuta 2014 Lahti) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Kääpän vanhemmat olivat kauppias, maanviljelijä, ekonomi Erkki Kääpä ja Katariina Huumonen ja puoliso vuodesta 1948 Kirsti Kyllikki Löfgren. Kääpä tuli ylioppilaaksi Kannaksen yhteislyseosta Lahdessa 1945 ja kävi Suomen Liikemiesten Kauppaopistoa. Hän oli T:mi Erkki Kääpän ostotoiminnan, myymälöiden ja kauppapaikkasuunnittelun johtaja Lahdessa 1948–1959, T:mi Tapani Kääpän perustaja ja johtaja 1949–1959 ja elintarvikekauppias vuodesta 1951, Ky Kääpän osakas ja toimitusjohtaja 1959–1977 ja Kääpä Oy:n osakas vuodesta 1977. Hän oli myös T:mi Esko Kääpän ostotoiminnan, myymälöiden sekä kauppapaikkasuunnittelun johtaja 1954–1959. Kaupan alalla Kääpä oli edelläkävijä avatessaan Lahden ensimmäisen valintamyymälän 1960 ja koko maan ensimmäisen Citymarketin Lahdessa 1971. Kääpällä oli myös useita kaupan alan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Kääpä oli reservin ylikersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1977.
Michael Young

Michael Dunlop Young, Dartingtonin paroni (9. elokuuta 1915 – 14. tammikuuta 2002) oli brittiläinen sosiologi ja työväenpuolueen poliitikko. Tieteellisellä urallaan hän loi käsitteen meritokratia, jolla hän tarkoitti yhteiskuntaa, jossa tärkeisiin asemiin nousevat kyvykkäimmät ihmiset.
Nuoruus.
Young syntyi Manchesterissa australialaisen viulistin ja musiikkikriitikon sekä irlantilaisen taidemaalarin ja näyttelijän perheeseen. Hän asui Australian Melbournessa kahdeksanvuotiaaksi asti ja palasi Englantiin vanhempiensa eron jälkeen. Hän opiskeli useissa kouluissa, kuten Devonissa toimineessa kokeellisessa oppilaitoksessa. Myöhemmin Young tuki tätä koulua sen varapuheenjohtajana. Hän opiskeli taloustiedettä London School of Economicsissa ja sai asianajajan oikeudet vuonna 1939.
Tieteellinen ja poliittinen ura.
Young työskenteli työväenpuolueen palveluksessa vuodesta 1945. Vuonna 1952 hän aloitti tohtoriopinnot London School of Economicsissa. Tutkiessaan asunto- ja paikallispolitiikkaa Itä-Lontoossa hän ajautui arvostelemaan paikallisten työväenpuolueen poliitikkojen toimintaa. Tieteellisesti hän julkaisi Peter Willmotin kanssa tutkimuksen perheen ja sukulaisuuden merkityksestä Itä-Lontoossa. Vuonna 1957 Young auttoi kuluttajaliitto Consumers Associationin perustamisessa ja oli mukana kuluttajaliikkeeessä, avoimessa yliopistossa ja avoimessa taidekoulussa. Hän perusti Language Linen, puhelinkäännöspalvelun, joka on suunniteltu auttamaan ei-englanninkielisiä pääsemään julkisiin palveluihin. Hän rahoitti erilaisia ​​tutkimusprojekteja ja oli mukana perustamassa sosiaalisen yritystoiminnan liikettä vuonna 1997. Näitä hankkeita on sittemmin nimitetty sosiaalisiksi innovaatioiksi.
Young loi käsitteen meritokratia vuonna 1958. Hänen kuvailemassaan meritokraattisessa yhteiskunnassa eivät vastuullisiin tehtäviin nouse varakkaimmat tai yläluokkaiset ihmiset, vaan terävimmät ja tunnollisimmat. Kunkin yksilön meriitit olivat Youngin mukaan hänen älykkyysosamääränsä ja näkemänsä vaivan summa, "M = Ä + V". Toisaalta Young liitti termiin sarkasmia ja kielteisiä konnotaatioita eikä hyväksynyt termin käyttöä ihanneyhteiskunnan kuvaamisessa. 
Vuonna 1978 Young sai Dartingtonin paronin arvon.
John William Mackay

John William Mackay (28. marraskuuta 1831 Dublin – 10. heinäkuuta 1902 Lontoo) oli irlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen liikemies ja lahjoittaja. Nevadan hopeakaivoksilla vaurastunut, "hopeakuninkaaksi" kutsuttu Mackay oli 1800-luvun loppupuolella yksi maailman rikkaimpia miehiä.
Elämä ja ura.
Mackay muutti köyhien vanhempiensa kanssa Yhdysvaltoihin vuonna 1840. Hän työskenteli aluksi New Yorkin telakalla, ja oli sitten malminetsijänä Kaliforniassa ja työskenteli Sierran piirikunnan kultakaivoksilla Kalifornian kultaryntäyksen aikana. Mackay meni sitten Virginia Cityyn, Nevadaan kauppiaaksi ja kapakoitsijaksi, menetti kaiken Kaliforniassa ansaitsemansa ja harjoitti kaivostoimintaa Nevadassa. Vuonna 1873 hän löysi liikekumppaniensa kanssa rikkaan Bonanza-hopeasuonen syvältä Comstockin louhoksesta. Myöhemmin Mackay harjoitti Yhdysvaltain länsirannikon suurinta pankkitoimintaa Kaliforniassa ja Nevadassa lopulta huonolla menestyksellä ja perusti vuonna 1884 "The Commercial Cable Companyn", joka laski kaksi transatlanttista kaapelia. Kaapeliyhtiön yhteyteen hän perusti "Postal Telegraph Company" -yhtiön, ja päihitti Jay Gouldin monopoliaseman Yhdysvaltain lennätinliiketoiminnassa. Mackay muutti 1880-luvun loppupuolella Eurooppaan ja kuoli Lontoossa vuonna 1902. 
Mackay lahjoitti avokätisesti erityisesti roomalaiskatolisen kirkon hyväntekeväisyyteen ja perusti lahjoituksillaan Virginia Cityssä sijainneen roomalaiskatolisen orpokodin. Vuonna 1908 hänen leskensä ja poikansa lahjoittivat Nevadan yliopistolle varoja hänen nimeään kantavan kaivoskoulun perustamiseen.
Sahakatu 6

Sahakatu 6 oli Lohjan Hiidensalmessa sijainnut asuinkerrostalo, joka valmistui vuonna 1937. Se tuhoutui tulipalossa keväällä 2011.
Historia ja arkkitehtuuri.
Rakennus rakennettiin vuosina 1936–1937, ja sen suunnitteli arkkitehti Onni Ermala. Se edusti funktionalismia, ja oli tyylillään varsin ainutlaatuinen lähialueella. Talon julkisivu koostui punaisista laudoista. Sen rakennutti Lohjanvesistön Metsä Oy vieressä sijainneen Hiidensalmen sahan työläisten asunnoiksi. Talossa oli kaksi rappua, joissa molemmissa oli kuusi asuntoa. Näistä asunnoista kahdeksan oli suurempia ja neljä pienempää, joissa kaikissa oli puulämmitys. WC-tilat sijaitsivat rakennuksen pihalla erillisessä rakennuksessa. 1960-luvulla kerrostalon kellariin rakennettiin uudet vesivessat. Samalla vanha huussirakennus purettiin uuden asuintalon tieltä. 
Sahan lopetettua vuonna 1967 asuinrakennus myytiin Lohjan kaupungille vuokra-asunnoiksi. Se peruskorjattiin vuonna 1997, jolloin siihen lisättiin sähkölämmitys ja talon alakertaan lisättiin pesutilat. Vuonna 2009 talon länsipuolelle valmistui uusi Karstuntien linjaus, jonka seurauksena talolle rakennettiin uusi ajoreitti. 
Kerrostalo paloi korjauskelvottomaksi 6. toukokuuta 2011. Syttymissyyksi ei arveltu rikosta. Palossa loukkaantui yksi ihminen.
Slotsholmen

Slotsholmen () on saari Indre Byn alueella Kööpenhaminan sydämessä. Linnasaari on Kööpenhaminan vanhinta osaa. Sen nimi tulee saarella sijainneista useista linnoista ja palatseista. Se on ollut Tanskan hallituskeskus keskiajalta lähtien, ja nimeä Slotsholmen käytetään usein metonyyminä Tanskan hallituksesta. Sen pinta-ala on 21 hehtaaria ja kahdeksan siltaa yhdistää sen Sjellannin puolelle, sekä yksi silta Christianshavnin puolelle. Vuonna 2022 Slotsholmenin asukasmäärä oli vain 16 henkeä.
Saaren huomattavin rakennus on Christiansborgin linna, jossa sijaitsevat Tanskan parlamentti ja korkein oikeus, pääministerin toimisto, sekä erilaisia kuningashuoneen tiloja. Slotsholmenissa on myös useita ministeriöitä, Tanskan valtionarkiston Rigsarkivet, Tanskan kuninkaallinen kirjasto, sekä useita museoita kuten Thorvaldsenin museo, Tanskan sotamuseo Tøjhusetissa, Tanskan juutalaismuseo ja Kööpenhaminan teatterimuseo.
Muita nähtävyyksiä ovat mm. Kristian IV:n panimo, historiallinen pörssitalo Børsen ja Christiansborgin linnankirkko.
Metallisydän (Jarkko Aholan albumi)

Metallisydän on Jarkko Aholan lokakuussa 2019 julkaisema sooloalbumi. Albumi sisältää erigenreisiä covereita suomeksi ja englanniksi. Esimerkiksi albumin nimikkokappale "Metallisydän" on Aholan entisen yhtyeen, Teräsbetonin kappale.
Anastasija Radzinskaja

Anastasija Radzijnskaja (; s. 27. tammikuuta 2014) on amerikanvenäläinen tubettaja, joka tunnetaan nimellä Like Nastya. Hänen on arveltu tienaavan videoillaan 18 miljoonaa euroa vuodessa. Hänen kanavallaan on 122 miljoonaa tilaajaa marraskuussa 2024. Hän esiintyy videoilla yleensä isänsä kanssa.
Riia Pallari

Riia Pallari (s. 17. lokakuuta 2003) on suomalainen alppihiihtäjä. Hän edustaa Santa Claus Ski Teamia. 
Hän teki maailmancup-debyyttinsä Levillä vuonna 2021 ja on laskenut pääasiassa FIS-kisoja. Parhaan sijoituksensa maailmancupissa Pallari on tehnyt Levillä 2022, jossa hän laski sijalle 37.
Thomas Brassey

Thomas Brassey (7. marraskuuta 1805 Buerton, Chester, Cheshire, Englanti – 8. joulukuuta 1870 Hastings, Englanti) oli englantilainen rautatieurakoitsija, joka rakensi rautateitä ympäri maailmaa. On arvioitu, että kuollessaan 1870 Brassey oli osallistunut maailman joka 20. rautatiemailin rakentamiseen.
Elämä ja ura.
Brasseyn isä viljeli omaa maata Buertonissa ja lisäksi Westminsterin markiisin omistamaa viereistä tilaa. Brassey kävi koulua Chesterissä, ja pääsi 16-vuotiaana paikallisen maanmittarin oppipojaksi. Hänet otettiin osakkaaksi ja noin vuonna 1826 uuden yrityksen johtoon Birkenheadissa. Brasseyn ensimmäinen toimeksianto rautatieurakoitsijana oli vuonna 1835, kun hän ryhtyi toteuttamaan osaa Grand Junctionin rautatiestä insinööri Joseph Locken kutsusta. Locke antoi pian sen jälkeen hänelle tehtäväksi Lontoon ja Southamptonin rautatien loppuunsaattamisen. Brasseyn työmailla työskenteli nyt noin 3 000 miestä. Samaan aikaan hän työskenteli useiden muiden ratojen osilla Pohjois-Englannissa ja Skotlannissa. Yhdessä liikekumppaninsa kanssa Brassey ryhtyi vuonna 1840 rakentamaan Pariisista Roueniin johtavaa rautatietä, jonka insinöörinä Locke toimi. Myöhemmin hän toteutti saman radan laajennuksen. Muutamaa vuotta myöhemmin hän työskenteli kumppaninsa kanssa viidellä muulla ranskalaisella radalla ja omasta puolestaan yhtä monella radalla Englannissa, Walesissa ja Skotlannissa. Brasseyn alaisuudessa työskenteli nyt 75 000 miestä. Vuonna 1851 hän ryhtyi muihin töihin Englannissa ja Skotlannissa, ja seuraavana vuonna hän ryhtyi rakentamaan rautateitä Hollantiin, Preussiin, Espanjaan ja Italiaan. Yksi hänen suurimmista hankkeistaan oli Kanadan Grand Trunk -rautatie, jossa oli silta Saint Lawrence -joen yli. Seuraavina vuosina hänen urakointiosastoja oli lähes kaikissa Euroopan maissa, Intiassa, Australiassa ja Etelä-Amerikassa. Varsinaisten rautatietyömaiden lisäksi hän perusti ja ylläpiti suurta määrää niiden apuoimipaikkoja, hiili- ja rautatehtaita, telakoita ja niin edelleen. Brassey rakensi myös Krimin rautatien vuonna 1854 Krimin sodan aikana Sevastopolin piiritystä varten. Vuonna 1866 Brassey sai tarmokkaasti valmiiksi Itävallan radan huolimatta silloin käydystä Preussin–Itävallan sodasta.
Brasseyn taloudelliset voitot olivat valtavat, mutta hän koki joskus myös raskaita tappioita. Hänen suurimpia taloudellisia katastrofejaan oli Rouenin ja Le Havren rautatien suuren Barentinin maasillan sortuminen. Brassey oli ensimmäisiä, jotka pyrkivät parantamaan insinöörien ja urakoitsijoiden välisiä suhteita vastustamalla yleisiä korruptiokäytäntöjä. Hänen työmaansa olivat hyvin kansainvälisiä; niissä työskenteli sekaisin miehiä eri kansallisuuksista. Brasseylle myönnettiin Ranskan Kunnialegioonan risti, Italian Pyhien Mauritiuksen ja Lasaruksen ritarikunnan risti, ja Itävallan keisarilta hän sai Rautakruunun ritarikunnan kunniamerkin, jota ei tiettävästi ollut aiemmin annettu ulkomaalaiselle. Hänen vanhin poikansa, liberaalipoliitikko Thomas Brassey, lyötiin ritariksi ja myöhemmin paroni Brasseyksi. Hän toimi Victorian kuvernöörinä.
Ida Falk Winland

Ida Falk Winland (s. 1982) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.
Falk Winland syntyi muusikkoperheeseen ja aloitti sellon- sekä pianonsoiton opiskelun 10-vuotiaana. Muodolliset laulutunnit hän aloitti 16-vuotiaana. Vuonna 2002 Falk Winland pääsi Lontoon Royal College of Musiciin, jossa hänen opettajinaan toimivat Margaret Cable, Marie McLaughlin ja Lillian Watson. Watsonin johdolla hän jatkoi opintoja myös saatuaan stipendin Benjamin Britten International Opera Schooliin. Lisäksi Falk Winland suoritti opintoja National Opera Studiossa, jossa hänelle myönnettiin Tagore-kultamitali. Falk Winland osallistui mestarikursseille, joiden pitäjien joukossa olivat Malcolm Martineau, Michael Chance, Jane Manning, Roger Vignoles, Dame Malvina Major, Sarah Walker, David Owen Norris, Robin Bowman ja Laura Sarti.
Falk Winland aloitti kaudella 2013–2014 esiintymisen kiinnitettynä Göteborgin oopperaan. Hän on esiintynyt myös muun muassa Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa, Covent Gardenissa, La Scalassa, Ranskan oopperataloissa, Bergenin Den Nye Operassa, Helsingin juhlaviikoilla ja Göttingenin Kansainvälisellä Händel-festivaalilla.
Falk Winlandilla on ollut rooleja muiden muassa Georg Friedrich Händelin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Gioacchino Rossinin, Vincenzo Bellinin, Emmanuel Chabrierin, Ruggero Leoncavallon, Leonard Bernsteinin, Benjamin Brittenin ja Gerald Barryn teoksissa. Vuonna 2019 Falk Winland teki roolidebyyttinsä Violettana Giuseppe Verdin oopperassa "La traviata" Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa. Mimìn roolin Giacomo Puccinin oopperassa "La bohème" hän tulkitsi ensimmäisen kerran teoksen konserttiversion esityksessä vuonna 2020. Debyyttinsä Glyndebourne Festival Operassa Falk Winland teki Engelbert Humperdinckin "Hannun ja Kertun" esityksessä.
Falk Winland on tulkinnut konserttiohjelmistoa muiden muassa Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin, Ruotsin radion sinfoniaorkesterin ja Göteborgin sinfoniaorkesterin kanssa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Okko Kamu, Sakari Oramo, Marc Minkowski, Gustavo Dudamel, Daniel Harding, Valeri Gergijev, Laurence Cummings, Robin Ticciati, Peter Schreier, Charles Mackerras, Sofi Jeannin ja Philippe Jordan. Falk Winland on ollut mukana levyttämässä muun muassa Johann Sebastian Bachin "H-mollimessua" Jonathan Cohenin johdolla Hyperion Recordsille ja Joseph Haydnin "Luominen"-oratoriota Philipp von Steinaeckerin johdolla Fra Bernardolle. Ensimmäisen soololevynsä hän julkaisi Aaron Coplandin, Gösta Nystroemin ja Richard Straussin lauluista.
Falk Winland voitti vuonna 2005 ensipalkinnon Lies Askonas -laulukilpailussa ja sai vuonna 2008 Kathleen Ferrier Awardsin laulupalkinnon. Vuonna 2011 hän sai Régine Crespin -kilpailussa yleisöpalkinnon ja "Ville de Nîmes" -palkinnon. Falk Winlandilla oli vuosina 2007–2009 taiteilijaresidenssi Ruotsin klassisessa radiossa, ja hän on kilpaillut BBC:n Cardiff Singer of the World -kilpailussa. Vuonna 2018 Falk Winland sai "Tidskriften Operan" lukijapalkinnon Adalgisan roolin tulkinnastaan Bellinin oopperassa "Norma" Göteborgin oopperassa.
Atte Koskinen

Atte Koskinen (s. 1997) on suomalainen runoilija ja toimittaja. Koskisen esikoisrunoteos "Silmittömyys" ilmestyi vuonna 2022 ja oli yksi Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaista. Koskisen tyyliä on luonnehdittu aforistiseksi ja fragmentaristiseksi. Koskinen työskenteli vuodet 2023–2024 "Tuli &amp; Savu" -lehden päätoimittajana.
Koskinen opiskelee filosofiaa Helsingin yliopistossa.
Elli Avram

Elisabet Avramidou Granlund (s. 29. heinäkuuta 1990 Tukholma, Ruotsi), taiteilijanimeltään Elli Avram tai Elli AvrRam, on ruotsalais-kreikkalainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa intialaisissa elokuvissa.
Perhe.
Avramin isä Jannis Avramidis on kreikkalainen muusikko ja äiti Maria Granlund on ruotsalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa Ingmar Bergmanin elokuvassa "Fanny ja Alexander". Hänellä on yksi veli.
Lerppuhuulihautoja

Lerppuhuulihautoja ("Gnathochromis permaxillaris") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä pidetään akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö.
Lerppuhuulihautoja voi kasvaa enintään 15 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on huomattavan pitkä kuono ja suussaan kartiomaisia hampaita. Koiras ja naaras ovat samannäköisiä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lerppuhuulihautojaa tavataan kotoperäisenä Tanganjikajärvessä. Se käyttää ravinnokseen eläinplanktonia eikä muodosta parvia. Laji on suuhautoja, ja sekä naaras että koiras osallistuvat haudontaan. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lerppuhuulihautojan elinvoimaiseksi lajiksi.
Duvetiini

Duvetiini () on oikealta puolelta nukkaiseksi tehty toimikas- tai pomsisidoksinen kangaslaji, joka on valmistettu puuvillasta, villasta tai silkistä. Tätä yksiväristä, pinnaltaan samettia muistuttavaa kangasta valmistettiin alkuaan villasta. Duvetiinia käytettiin esimerkiksi naisten ja lasten takkeihin, leninkeihin ja hattuihin. 1960-luvulla myös velvetiiniä kutsuttiin duvetiiniksi.
Velvetiini

Velvetiini eli velvetoni () on puuvillakangaslaji, jonka kudenukka on lyhyttä, mutta tiheään kudottua. Kankaan kude muodostaa melko pitkiä juoksuja, jotka on nukattu ja leikattu lyhyeksi. Tällaista puuvillasamettia on käytetty ulkoiluvaatteisiin.
Hanna Dóra Sturludóttir

Hanna Dóra Sturludóttir (s. 30. toukokuuta 1968) on islantilainen mezzosopraano, joka on esiintynyt kansainvälisesti sekä ooppera- että konserttilaulajana.
Hanna Dóra opiskeli Reykjavíkin laulun akatemiassa ja Universität der Künste Berlinissä, jossa hänen opettajiaan olivat muiden muassa Dietrich Fischer-Dieskau ja Aribert Reimann. Ollessaan kiinnitettynä Landestheater Neustrelitziin Hanna Dóra tulkitsi muiden muassa Marien ("Wozzeck"), Cio-Cio Sanin ("Madama Butterfly") ja kreivittären ("Figaron häät") roolit. Hän teki myös vierailevia esiintymisiä Komische Oper Berlinissä ja eri puolilla Saksaa.
Islannin oopperassa Hanna Dóra on tulkinnut muun muassa "Carmenin" ja "Ariadne auf Naxoksen" nimiroolit sekä Miss Jesselin ("Ruuvikierre"), Donna Elviran ("Don Giovanni") ja prinsessa Ebolin ("Don Carlo") roolit. Esiintymisestään Ebolin roolissa Hanna Dóra sai vuonna 2014 "vuoden klassisen laulajan" Islannin musiikkipalkinnon. Konserttilaulajana hän on esittänyt muun muassa yksinlauluja ja oratoriota. Hän on myös aina painottanut ohjelmistossaan oman aikansa musiikin asemaa.
Hanna Dóran islantilaiseen ohjelmistoon on kuulunut muun muassa Þórunn Gréta Sigurðardóttirin ooppera "KOK", josta hän sai vuonna 2021 Islannin Gríman-teatteripalkintoehdokkuuden. Hän on esiintynyt myös Islannin oopperassa Daníel Bjarnasonin teoksessa "Brothers". Hanna Dóra on opettanut ja johtanut Islannin taideyliopiston laulun laitoksella. Lisäksi hän on tehnyt opetustyötä Sigurður Demetzin laulukoulussa.
Hédi Fried

Hédi Fried (synt. "Szmuk"; 15. kesäkuuta 1924 Sighetu Marmației, Romania – 20. marraskuuta 2022) oli romanialaissyntyinen ruotsalainen psykologi ja kirjailija sekä holokaustista selviytyjä.
Elämä.
Hédi Fried syntyi juutalaiseen perheeseen Romanian Sighetu Marmațieissä vuonna 1924. Toisen maailmansodan aikana Natsi-Saksa miehitti alueen ja Fried joutui Auschwitzin keskitysleirille 1944. Hänen vanhempansa tapettiin heti, Hédi ja hänen pikkusiskonsa Livia joutuivat pakkotyöhön. Heidät siirrettiin myöhemmin Bergen-Belseniin, ja liittoutuneiden vapautettua keskitysleirit heidät tuotiin Ruotsiin. Ruotsissa Fried kouluttautui psykologiksi ja kirjoitti useita kirjoja, muun muassa omaelämäkerran. Hän myös kiersi luennoimassa holokaustista ja rasismista.
Fried kuoli 98-vuotiaana marraskuussa 2022.
Sandie Jones

Margaret ”Sandie” Jones (9. marraskuuta 1951 – 19. syyskuuta 2019) oli irlantilainen laulaja. Jones aloitti levytyksensä vuonna 1969. Jones valittiin julkisessa karsinnassa edustamaan Irlantia Eurovision laulukilpailuun 1972 kappaleella "Ceol an Ghrá". Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Jones sijoittui 15:nneksi 18 kilpailijan joukosta. Jones esiintyi monien irlantilaisten showbandien, ml. Dixies, the Royal Earls, ja the Sandie Jones Band, laulajana.
Jones muutti 1980-luvulla Yhdysvaltoihin, jossa kuoli 68-vuotiaana.
"Sijoitus Irlannin singlelistalla
Hannah Holgersson

Hannah Holgersson (s. 1976 Höör) on ruotsalainen sopraano, joka on tulkinnut oopperaa, kamarimusiikkia, kirkkomusiikkia, musikaalia ja aikansa uusia teoksia. Hänen ohjelmistonsa on ulottunut barokkimusiikista hänen oman aikansa uuteen avantgardistiseen tuotantoon.
Holgersson opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja sai diplomit esittävän laulutaiteen ja pedagogiikan aloilla. Hän valmistui toukokuussa 2004 opiskeltuaan pääasiallisena professorinaan Christina Öqvist-Matton. Holgersson teki oopperadebyyttinsä vuonna 2003 tulkitsemalla Zerlinan roolin Wolfgang Amadeus Mozartin teoksessa "Don Giovanni". Hän on esiintynyt solistina muiden muassa Kroumata-lyömäsoitinyhtyeen, Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin, Ruotsin kuninkaallisen oopperan orkesterin, Maria Lindalin Rebaroque-kokoonpanon, Drottningholms Barockensemblen ja Eric Ericsonin kamarikuoron kanssa. Hän on laulanut sellaisten kapellimestarien kuin Esa-Pekka Salosen, Alan Gilbertin, Sakari Oramon, Lawrence Renesin, John Adamsin ja Tan Dunin johdolla. Holgersson on tehnyt säännöllisiä esiintymisiä radiossa ja televisiossa. Hän on osallistunut lukuisten levytysten tekemiseen.
Yhdysvalloissa Holgersson teki ensimmäisen esiintymisensä vuonna 2009, jolloin hän esitti sopraano-osan György Ligetin "Requiemissa" Michael Tilson Thomasin johtaman San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa. Hänen kanssaan läheistä yhteistyötä ovat tehneet säveltäjät Ingvar Lidholm, Steve Dobrogosz, Kjell Perder, Anders Hillborg, Jacob Mühlrad, Benjamin Staern ja Steve Reich.
Jättiläiskotilot

Jättiläiskotilot (Tonnidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Jättiläiskotilot jaetaan 3 sukuun ja lajeja on noin 20. Heimon lajit ovat suuria tai keskikokoisia kotiloita. Kuori on muodoltaan pyöreähkö ja pullean kierteinen. Sen reuna on leveä. Kuoressa ei ole sulkulevyä. Jättiläiskotiloiden jalka on kookas, leveä ja litteä. Jättiläiskotilot kykenevät työntämään kuonoaan eteenpäin ja pidentämään sitä.
Levinneisyys ja elintavat.
Jättilliskotiloita tavataan maailmanlaajuisesti lämpimistä ja lauhkeanlämpimistä meristä. Ne elävät hiekkapohjaisissa usein meriheinää kasvavissa vesissä. Heimon lajeja tavataan niin matalissa vesissä kuin syvissä vesissäkin, aina 1 800 metrin syvyyteen. Jättiläiskotilot Lvat yöaktiivisia ja kaivautuvat päivisin pohjaan. Lajien ravintoa ovat erityisesti merimakkarat, mutta ne syövät myös äyriäisiä ja kaloja.
Norjalainen viittomakieli

Norjalainen viittomakieli (, ) on Norjassa pääsääntöisesti kuurojen yhteisössä käytössä oleva viittomakieli. Kieli on erittäin läheistä sukua tanskalaiselle ja madagaskarilaiselle viittomakielille.
Norjassa on arviolta 5000 täysin kuuroa henkilöä, mutta päivittäisiä norjalaisen viittomakielen käyttäjiä on 16 000 – 20 000.
Vuonna 2021 Norjan hallitus tunnusti kielen maan kansalliseksi viittomakieleksi. Uusi kielilaki takaa sille saman valtion tarjoaman turvan kuin norjan kielellekin.
The Menu

The Menu on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen mustan komedian sävyttämä jännityselokuva, jonka on ohjannut Mark Mylod, käsikirjoittaneet Seth Reiss ja Will Tracy sekä tuottaneet Adam McKay, Betsy Koch ja Will Ferrell. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Ralph Fiennes, Anya Taylor-Joy, Nicholas Hoult, Hong Chau, Janet McTeer, Reed Birney, Judith Light ja John Leguizamo.
Elokuvan keskiössä on nuoripari, joka matkaa saarelle syödäkseen idyllisessä "Hawthorne"-ravintolassa, jonka keittiömestari on valmistanut asiakkailleen ylenpalttisen, shokeeraavia yllätyksiä sisältävän menun.
"The Menu" sai maailmanensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 10. syyskuuta 2022. Suomen-ensi-iltansa se sai 18. marraskuuta 2022. Elokuva sai positiivisen vastaanoton: sitä kiitettiin erityisesti käsikirjoituksesta, ohjauksesta, lavastuksesta sekä roolisuorituksista. Fiennes ja Taylor-Joy molemmat ovat elokuvasta ehdolla Golden Globe -palkintoihin vuoden 2023 gaalassa.
Anders Bond

Anders (Persson) Bond (22. syyskuuta 1888 Leksand – 19. syyskuuta 1980 Hedemora) oli ruotsalainen säveltäjä ja kirkkomuusikko. Hänen teostensa joukossa on urkusävellyksiä, lauluja ja kuoroteoksia, jotka ovat enimmäkseen hengellisiin yhteyksiin tarkoitettuja. 
Wessmans Musikförlag on kustantanut Bondin musiikkia.
Jaime Morey

Jaime García Morey (16. kesäkuuta 1942 Alicante – 7. heinäkuuta 2015) oli espanjalainen laulaja. Morey aloitti ammattilaisen uransa Pasapoga-musiikkihallissa Madridissa, jossa hän coveroi Charles Aznavourin hittejä. Säveltäjä Manuel Alejandro löysi tuota kautta Moreyn.
Morey sijoittui toiseksi Benidormin laulukilpailussa vuonna 1964 kappaleella "El barco, el mar y el viento" ja voitti kilpailun yleisöpalkinnon vuonna 1967 kappaleella "Por las mañanitas".
Morey pyrki kolmesti edustamaan Espanjaa Eurovision laulukilpailuun. Vuonna 1965 Morey sijoittui Espanjan karsinnassa kymmenenneksi kappaleella "La bailaora". Vuonna 1971 Morey sijoittui Espanjan artistikarsinnassa toiseksi. Morey edusti Espanjaa Eurovision laulukilpailussa 1972 kappaleella "Amanece" ja sijoittui kymmenenneksi 18 kilpailijan joukosta.
Morey esitti konservatiivipuolue Alianza Popularin kampanjalaulun Espanjan parlamenttivaaleissa 1977. Tuon jälkeen Morey muutti Meksikoon, jossa jatkoi uraansa, mutta muutti myöhemmin takaisin Espanjaan. Morey vetäytyi julkisuudesta vuonna 1987, mutta esiintyi kuitenkin vuonna 2001 Espanjan euroviisukarsinnan vierailevana tähtenä.
Oligosakkaridit

Oligosakkaridit ovat hiilihydraatteja, joissa on kahdesta kymmeneen sokerimolekyyliä. 
Glykoproteiinissa olevat oligosakkaridit jakautuvat sidosten perusteella kahteen ryhmään. N-sidokselliset oligoskkaridit sitoutuvat asparagiinin aminoryhmään. O-sidokselliset oligosakkaridit sitoutuvat seriinin tai treoniinin hydroksyyli-ryhmään.
Osa oligosakkaridista on kuitua, jota ihmisen elimistö ei pysty sulattamaan. Osa oligosakkarideista on prebioottisia siten, että ne edistävät paksusuolen bakteerien lisääntymistä. 
Terveysvaikutukset.
Oligosakkaridit poistavat suomalaisia leipomoita edustavan Leipätiedotus ry:n mukaan ummetusta sekä ehkäisevät allergioita ja joitain syöpiä.
Ida Ränzlöv

Ida Ränzlöv on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.
Ränzlöv syntyi Helsingborgissa; 26. syyskuuta 1991. Hän muutti seitsemän vuoden iässä perheineen Tukholmaan, jossa sai kosketuksen klassiseen musiikkiin Adolf Fredrikin musiikkikoulussa. Ränzlöv eteni Tukholman musiikkilukioon, josta haki Lilla Akademienin valmentavaan koulutukseen ja pääsi sitten kahdeksi vuodeksi Vadstenan laulu- ja pianoakatemian oppiin. Vuonna 2016 Ränzlöv valmistui erinomaisin arvosanoin Malmön musiikkiakatemiasta kandidaatin arvolla esittävässä taiteessa. Hänen opettajinaan laulussa olivat Malmön musiikkiakatemiassa Britta Johansson ja Conny Antonov.
Vuonna 2016 Ränzlöv liittyi Royal College of Musicin kansainväliseen oopperakouluun (RCMIOS), josta hän valmistui vuonna 2018 Independent Opera Voice Awardin saajana. Sittemmin hän täydensi opintojaan Dinah Harrisin johdolla. Ränzlöv teki oopperadebyyttinsä vuonna 2016 Rosinan roolissa Gioacchino Rossinin oopperassa "Sevillan parturi" Smålandsoperanin kanssa. Glyndebournen oopperafestivaalilla hän debytoi vuonna 2018 Kate Pinkertonin roolissa Giacomo Puccinin oopperassa "Madama Butterfly". Vuonna 2019 hän teki ensimmäisen esiintymisensä Tanskan kuninkaallisessa teatterissa tulkitsemalla Mercédèksen roolin Georges Bizet'n oopperassa "Carmen". Ränzlöv on esiintynyt myös muun muassa London Handel Festivalilla.
Ränzlöv on saanut useita stipendejä ja tunnustuksia; hän esimerkiksi voitti Lies Askonas -kilpailun vuonna 2017. Kaudella 2019/2020 hän siirtyi Staatsoper Stuttgartin esiintyjistön vakituiseksi jäseneksi. Ränzlöv on tulkinnut rooleja muiden muassa Georg Friedrich Händelin, Henry Purcellin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Richard Straussin, Jacques Offenbachin, Charles Gounod'n, Pietro Mascagnin, Richard Wagnerin, Engelbert Humperdinckin, Johann Strauss II:n, Leoš Janáčekin, Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin ja John Adamsin teoksissa. Ränzlöv on esiintynyt säännöllisesti myös oratorioissa ja pitänyt resitaaleja. Hänen konserttiohjelmistoonsa ovat kuuluneet muiden muassa Händelin "Messias-oratorio", Johann Sebastian Bachin "Matteus-passio" ja Gösta Nystroemin "Sånger vid havet".
Rantakantti

Rantakantti on Lohjalla, Karnaistenkadun ja Lohjanjärven välissä sijaitseva asuinalue. Sitä on rakennettu 1910-luvulta lähtien pääosin entiselle vesijättömaalle ja maatilojen rantaniityille. Alueella sijaitsee pääasiassa pientaloja. Sen keskellä kulkee Aurlahdenkatu, jonka kautta kulkee myös jalankululle ja pyöräilylle tehty koivukuja. Rantakantin parhaiten säilynyt katukokonaisuus on Vellamonkatu, joka on sen viimeisiä ajallisesti kattavia pientalokatuja.
Asuinalueen länsipuolella sijaitsee Aurlahden uimaranta ja urheilukenttäalue. Myös Lohjan keskustan palvelut ovat varsin lähellä.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2023

Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2023 järjestettiin 6.–19. helmikuuta 2023 Ranskan Alpeilla Courchevelissä ja Méribelissä.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Wenla Reimaluoto

Wenla Reimaluoto (s. 1995 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän asuu Helsingissä. Reimaluoto on näytellyt sekä teatterissa että televisiossa. Reimaluoto on valmistunut teatteritieteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta 2021. Hänet kiinnitettiin keväällä 2023 Kansallisteatterin näyttelijöiden ensembleen. 
Hän oli ehdolla 25-vuotiaana Vuoden Teatterinäyttelijä -palkinnon saajaksi roolityöstään Lauri Maijalan näytelmässä Punaorvot. Kesällä 2022 Reimaluoto voitti monologillaan "Päivä elämässä" Vuoden nuoren lausujan tittelin Veikko Sinisalo -kilpailussa Kajaanin Runoviikolla. 
Vuonna 2022 hänellä on päärooli Helsingin kaupunginteatterissa pyörivässä Minä valitsin sinut -näytelmässä, jonka on ohjannut Milja Sarkola. Kaupunginteatterin pienellä näyttämöllä esitettävä näytelmä on naisparin rakkaustarina, jonka ohjaaja Milja Sarkola ja kirjailija Laura Lehtola ovat yhdessä sovittaneet Lehtolan vuonna 2020 julkaistun romaanin pohjalta. 
Tv-sarjassa Kalifornian Kommando Reimaluoto näyttelee sotilaspoliisi Minttua. Ivalo-sarjassa Reimaluodon roolihahmo Aava on puolestaan huippujudoka, joka valmistautuu ensimmäisiin olympialaisiinsa. 
Wenla Reimaluoto toimii valitsijana 45. Työväen Näyttämöpäiville, jotka järjestetään vuonna 2023. 
Näyttelijä Taisto Reimaluoto on Wenla Reimaluodon isä. Eeva-Maija Haukinen on hänen isoäitinsä.
Lähteet.
Hesperidiini

Hesperidiini on flavonoidiglykosidi. Sitä on paljon sitrushedelmissä. C-vitamiinilla saattaa olla synergisiä vaikutuksia hesperidiinin kanssa. Hesperidiinin on todettu vähentävän joitakin vaihdevuosioireita ja parantavan peräpukamia ja suonikohjuja. Se on eräs ainesosa joissakin vaihdevuosiin tarkoitetuissa lisäravinteissa. Sillä saattaa myös olla helpottavia vaikutuksia kolestroliin, verenpaineeseen ja tulehdukseen ja se saattaa vähentää aivohalvauksen ja astman vaaraa ja se voi ehkäistä osteoporoosia.
Hesperidiini kuuluu flavonoidien joukossa flavanonien ryhmään ja sellaisena se on väritön ketoni.
Hesperidiinin rakennekaava on C28H34O15, moolimassa 610,6 g/mol, sulamispiste 262 °C, kiehumispiste 930 °C ja CAS-numero 520-26-3.
Joe &amp; The Juice

Joe &amp; The Juice on tanskalainen mehu- ja smoothiebaarien ketju.
Toimitusjohtaja Kaspar Basse perusti vuonna 2002 Kööpenhaminassa Joe &amp; The Juicen, josta tuli pian Tanskan suurin mehubaarien ketju. Vuonna 2013 yritys lähti tavoittelemaan kasvua pääomasijoitusrahasto Valedo Partnersin avulla; Valedo Partnersista tuli yhtiön enemmistöosakas joulukuussa 2015. Vuoden 2016 loppupuolella ensimmäinen Suomessa toimiva Joe &amp; The Juicen toimipiste avattiin Stockmannin Helsingin keskustan tavarataloon. Vuonna 2022 Joe &amp; The Juice oli avannut jo yli 300 toimipistettä Eurooppaan, Pohjois-Amerikkaan, Aasiaan ja Australiaan.
Saaristolaisleipä

Saaristolaisleipä on musta ja tiivis hapanimeläleipä, jota valmistetaan perinteisesti Suomen lounaisrannikolla ja -saaristossa. Se on tavallisesti tiilenmuotoinen ja leivotaan piimästä tai vedestä, kaljamaltaista, rukiista ja siirapista. Ahvenanmaalainen mustaleipä on hyvin samantapainen mutta muodoltaan pyöreä ja litteä leipä.
Saaristolaisleipää voi ostaa nykyään useimmista suurista kaupoista koko Suomessa mutta syntysijoillaan Varsinais-Suomessa ja Ahvenanmaalla sitä saa pienistä lähikaupoistakin. Se säilyy pitkään, jopa kuukausia, mikä on ollut tärkeä ominaisuus pitkillä purjehdusmatkoilla, joilla leipä on ollut muonituksen perusta.
Saaristolaisleivän historiaa ei juurikaan tunneta. Sen arvellaan saaneen vaikutteita saksalaisesta tummasta leivästä, jota hansakauppiaat toivat Suomeen 1600-luvulla. Toisaalta Lounais-Suomessa on leivottu aikaisemmin saaristolaisleivän tapaista "varileipää", joka on makeutettu imelletyillä maltailla sokerin tai siirapin sijaan. Saaristolaisleivän valmistus kestää nykyisillä, hiivaa hyödyntävillä resepteillä joitakin tunteja mutta perinteisellä tavalla siihen kului kolme päivää: ensimmäisenä päivänä leivottiin hapantaikina ja toisena siihen lisättiin imellettyä taikinaa ja oluenpanosta jäänyttä mäskiä. Kolmantena päivänä leivät lopulta paistettiin ja jätettiin vielä yön ajaksi jäähtyvään uuniin imeltymään.
Mabel Wagnalls Jones

Mabel Wagnalls Jones (syntymänimeltään Mabel Wagnalls) oli yhdysvaltalainen pianisti ja kirjailija. Hän syntyi 20.4.1869 Kansas Cityssä Missourissa ja oli vanhempiensa Adam ja Anna Wagnallsin ainoa lapsi.
Mabelin vanhemmat opettivat häntä kotonaan, mutta Mabelin ollessa 14-vuotias hänen äitinsä otti hänet mukaansa Eurooppaan opiskelemaan pianon soittoa. Mabel opiskeli Pariisissa, Wienissä sekä Berliinissä, jossa hän teki ensiesiintymisensä konserttipianistina vuonna 1889. 11.1.1891 Mabel teki ensiesiintymisensä Amerikoissa soittaen New Yorkissa yhdessä Theodore Thomasin orkesterin kanssa. Ensiesiintymisensä jälkeen Mabel kiersi Yhdysvalloissa, mutta heikon terveyden tilansa ja raskaan kiertueaikataulun myötä hän jätti konserttilavat.
Jo Mabelin ollessa nuori hänen äitinsä oli kannustanut häntä myös kirjoittamisen pariin. Mabelin musiikkiuran päätyttyä hän alkoi kirjoittaa ja kirjoittikin useita teoksia, muun muassa teokset: "Misere", "Stars of the Opera", "The Palace of Danger", "Rosebush of a Thousand Years", "Light in the Valley" ja "The Mad Song". Teos "Light in the Valley" oli kuvaus Mabelin äidin elämästä. Kirjoittamisen myötä Mabel Wagnallsista tuli William Sydney Porterin eli O. Henryn läheinen ystävä ja hän tutustui myös useisiin muihin 1900-luvun alun merkittäviin kirjailijoihin, muusikoihin ja esiintyjiin, kuten Oley Speaksiin, Harry Houdiniin sekä Edwin Markhamiin.
Vuonna 1920 Mabel Wagnalls avioitui Richard J. Jonesin kanssa. Jones oli aiemmin ollut Yalen yliopistossa lakitieteen professorina, mutta siirtynyt sitten terästeollisuusyritykseen Pittsburghiin ja oli siellä töissä siihen asti, kunnes jäi sieltä eläkkeelle vuonna 1920. Richard Jones kuoli vuonna 1929 ja Mabel Wagnalls Jones kuoli puolestaan vuonna 1946 New Yorkissa.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2030

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2030 ovat järjestyksessään 24. maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestetään Espanjassa, Portugalissa ja Marokossa. Lisäksi kilpailun avausottelut pelataan Argentiinassa, Paraguayssa ja Uruguayssa, koska kisavuonna tulee kuluneeksi 100 vuotta ensimmäisestä maailmanmestaruuskilpailuista.
Valintaprosessi.
FIFA käynnisti isäntämaan valintaprosessin vuonna 2022. Koska AFC isännöi vuoden 2022 kilpailut ja CONCACAF vuoden 2026 kilpailut, sääntöjen mukaan mikään näistä jalkapalloliitoista ei voinut isännöidä vuoden 2030 kilpailuja.
Hakijamaita olivat Espanja, Marokko ja Portugali yhteishakemuksella, sekä Argentiina, Chile, Paraguay ja Uruguay yhteishakemuksella. Lisäksi Egypti, Kreikka ja Saudi-Arabia sekä Yhdistynyt kuningaskunta yhdessä Irlannin kanssa pohtivat hakevansa kisaisännyyttä, mutta molemmat hakemukset vetäytyivät valintaprosessista.
4. lokakuuta 2023 FIFA ilmoitti Espanjan, Marokon ja Portugalin olevan kilpailun isäntämaita. Lisäksi FIFA:n kongressi päätti, että kilpailun avausottelut järjestetään Argentiinassa, Paraguayssa ja Uruguayssa kilpailun 100-vuotisjuhlatilaisuuden vuoksi.
Karsinnat ja joukkueet.
Espanja, Marokko ja Portugali yhdessä Argentiinan, Paraguay ja Uruguayn kanssa pääsevät automaattisesti lopputurnaukseen isäntämaina.