tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rei Kawakubo

Rei Kawakubo (s. 1942) on japanilainen muotisuunnittelija ja Comme des Garçonsin perustaja.
Elämäkerta.
Rei Kawakubo syntyi vuonna 1942 Japanin pääkaupungissa Tokiossa. Hän työskenteli nuorempana ensin mainosalalla, mutta ryhtyi vuonna 1967 freelance-suunnittelijaksi. Vuonna 1973 hän perusti oman yrityksensä Comme des Garçons ja avasi ensimmäisen naisille suunnatun vaatekauppansa vuonna 1975. Vuosikymmenen lopulta alkaen hän alkoi laajentaa mallistoaan myös miestenvaatteiden puolelle.
Vuonna 1980 Kawakubo muutti Ranskan Pariisiin. Hänen kokoelmansa oli esillä ensimmäistä kertaa seuraavana vuonna. Kokoelma herätti tuolloin hämmennystä. Kawakubon vaatteista puuttui tyypillinen länsimainen naisellinen kauneus ja seksuaalinen vetovoima. Sen sijaan kokoelmaa kuvailtiin köyhyyden ja hävityksen ilmentymäksi. Jotkut kuvailivat sitä termillä "post-Hiroshima". Tyypillisiä piirteitä olivat revityt ja tarkoituksella kuluneen näköiset vaatteet. Tyypillinen väri oli musta. Hieman sama toistui kevät ja kesämalliston esittelyssä jälleen Pariisissa vuonna 1983. Vaatteiden kankaat olivat täynnä reikiä ja värit olivat ankeita. Vaatteet olivat kaukana tyypillisestä glamourista. Kawakubo kritisoi myös itse muodin merkitystä. Hänen vaatteensa olivat pikemminkin veistoksia kuin huippumuotia.
Alkukritiikistä huolimatta Comme des Garçons oli 1980-luvun puoliväliin mennessä kansainvälinen menestys. Vaatteita kuvattiin usein taidelehtiin. Vuonna 1986 Kawakubo sai Fashion Group International -järjestön palkinnon. Vuonna 1992 esiteltiin vaatteita, jotka ulkonäöltään muistuttivat tavallista vaatetta enemmän vaatteiden paperimalleja. 1990-luvulla Kawakuboa kritisoitiin jälleen. Etenkin juutalaiset etujärjestöt suuttuivat Kawakubon suunnittelemista miestenvaatteista, joissa oli keskitysleirimäisesti raitakuviolliset pyjamat. Vaatteita esittelivät miesmallit, joiden hiukset oli ajeltu lyhyeksi. Vuonna 1997 esiteltiin kevään ja kesän mallistoa, jonka näyttävin piirre olivat topatut vaatteet. Myöhemmin Kawakubo on tehnyt useita yllättäviä yhteistyömallistoja ja valinnut erikoisia sijainteja liikkeilleen. Vuonna 2004 avattiin useita "pop-up"-tyylisiä kauppoja kaukana tyypillisistä muodin keskuksista. Comme des Garçons teki puolestaan vuonna 2008 malliston yhteistyössä H&amp;M-vaatekauppakonsernin kanssa. Metropolitan Museum of Art New Yorkissa järjesti Comme des Garçonsin vaatteiden näyttelyn nimellä "Rei Kawakubo/Comme des Garçons".
Kawakubo on henkilökohtaisesti tunnettu lähinnä parrasvaloja välttelevänä hahmona. Häntä itseään on kuvattu varsin harvoin, eikä hän ei ole antanut monta haastattelua. Hänen signatuurityylinsä on musta univormu ja polkkatukka.
Inger Hagerup

Inger Hagerup (1905 Bergen, Norja – 1985 Fredrikstad, Norja) oli norjalainen runoilija. Hän toimi vuodesta 1946 kirjallisuuskriitikkona kommunistisessa "Friheten"-lehdessä. Runoissaan hän käsittelee dramaattisin keinoin ihmisen arkea. Aikuisten- ja lastenrunojen lisäksi hän on kirjoittanut muistelmaromaaneja, näytelmiä ja lastenkirjoja.
Suomennettuja runoja.
Hagerupin lastenrunoja on myös kokoelmissa "Aarteiden kirja" (osa 5; WSOY), "Satumaailma" (osat 1, 2, 3, 6, 7; Otava) ja "Tarua ja totta" (WSOY).
Viron tietosanakirjakustantajat

Viron tietosanakirja kustantaja (viro : Eesti Entsüklopeediakirjastus) oli virolainen kustantaja, joka julkaisi viitekirjallisuutta (kuten tietosanakirjoja, kartastoja) ja populaaritieteellistä kirjallisuutta.
Kustantajan pääomistajat vuodesta 2009 olivat Hardo Aasmäe (omisti 25,6%), Jüri Ott (omisti 20,4%) ja Ülo Kaevats (omisti 12,0%). 
Vuonna 2011 kustantaja meni konkurssiin.
Hasan Abdrahim

Hasan Abdrahim (Abdurrahim; 13. helmikuuta 1914 Helsinki – 5. maaliskuuta 1940 Säkkijärvi) oli tataaritaustainen suomalainen pikaluistelija, joka kaatui Talvisodassa. Hänen isänsä oli liikemies Ymär Abdrahim. 
Elämä.
Abdrahim (Abdurrahim, حسن عبد الرحيم) oli taustaltaan Suomen tataariyhteisön jäsen. Hänen isänsä oli sotia ennen tunnettu helsinkiläinen kangaskauppias Ymär Abdrahim, jonka liikkeessä Hasankin työskenteli. Hän tuli tunnetuksi 1930-luvun lopulla Helsingin Luistinkiitäjien pikaluistelijana. Hän osallistui ensimmäisen kerran SM-kisoihin talvella 1938 sijoittuen kymmenenneksi. Parhaat matkat olivat hänellä 500 ja 1 500 metriä, joissa sijoitus oli kahdeksas. Seuraavan vuoden SM-kisoissa hän sijoittui yhteispisteissä viidenneksi sijoittuen 1 500 metrillä neljänneksi ja 500 metrillä viidenneksi. Samana vuonna Helsingissä käydyissä MM-kisoissa Abrahim oli myös mukana. Hänen paras matkansa oli 500 metriä, jossa hän sijoittui seitsemänneksi yhdessä norjalaisten nimimiesten Charles Mathiesenin ja Ivar Ballangrudin kanssa. Suomalaisista hänen taakseen jäivät kolmen matkan yhteispisteissä 1940-luvun tulevat suomalaisnimet Pentti Lammio, Keijo Lehdikkö ja Kalevi Laitinen. Pikaluistelun lisäksi Abdrahim kilpaili pikaluistelijoille tyypilliseen tapaan pyöräilyssä ja edusti helsinkiläisseura Pyörä-Tovereita.
Abdrahim osallistui Talvisotaan Ässärykmentissä. Hän haavoittui käsivarteen, olkavarteen ja kaulaan, menehtyen myöhemmin samana päivänä eli 5. maaliskuuta 1940 Viipurinlahden pohjoispuolella Säkkijärven Niskapohjassa. Hän kuoli joukkosidontapaikalla. Sotien jälkeen hänen seuransa Helsingin Luistinkiitäjät (HLK) järjesti 1940-luvun lopulla hänelle nimettyä muistokilpailua Eläintarhan kentällä.
Anna-Maria Idman-Tigerstedt

Anna-Maria Idman-Tigerstedt (24. elokuuta 1887 Tampere – 31. maaliskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen huone- ja maustekasveista kirjoittanut tietokirjailija.
Anna-Maria Idman-Tigerstedtin vanhemmat olivat lääkintöneuvos Gustaf Rudolf Idman ja Olga Elisabeth Gustafsson. Hän oli naimisissa 1915–1923 agronomi Carl-Gustaf Ludvig Tigerstedtin (1886–1957) kanssa. Anna-Maria Idmanin veljiä olivat diplomaatti Karl Gustaf Idman ja pääkonsuli Niilo Idman. 
Julkaisuja.
Nimellä "A.-M. Idman-Tigerstedt":
Nimellä "Anna-Maria Idman-Tigerstedt":
Anna Smoleńska

Anna Smoleńska (20. helmikuuta 1920 Varsova - 19. maaliskuuta 1943 Auschwitz) oli puolainen toisen maailmansodan aikainen vastarintataistelija. Hän loi "Puola taistelee"- tunnuksen, jota vastarintataistelijat käyttivät toisen maailmansodan aikana. Hän osallistui myös sabotaaseihin ja toimi vastarintaliikkeen kuriirina. Smoleńska oli taidehistorian opiskelija ja harrasti partiota.
Yvonne Jospa

Yvonne Jospa, syntyjään Have Groisman (3. helmikuuta 1910 Poputi, Bessarabia – 20. tammikuuta 2000 Bryssel, Belgia) oli yhdessä aviomiehensä Herz Groismanin kanssa tuhansia juutalaislapsia toisen maailmansodan aikana varmalta kuolemalta pelastaneen "Comité de Défense des Juifs" -organisaation perustaja.
Stephanie Garber

Stephanie Garber on yhdysvaltalainen nuorten aikuisten fiktiokirjailija, joka tunnetaan "Caraval-" kirjasarjan kirjoittajana.
Kirjailijan ura.
Garber oli yliopistossa asuva johtaja, kun hän aloitti kirjoittamisen vapaa-ajallaan. Hän kirjoitti useita romaaneja ja sai paljon hylkäyksiä, kunnes hänen neljäs kirja, Avaruusooppera, herätti kiinnostuksen kustantajissa. Kun avaruusoopperaa ei myyty tarpeeksi, Garber kirjoitti "Caravalin". Garber on ilmoittanut, ettei hän aikonut tehdä "Caravalista" alun perin kirjasarjaa. Caraval sai myöhemmin kaksi jatko-osaa, kirjat nimeltä "Legendary" ja "Finale." 
Hänen kirjansa ovat saaneet ristiriitaisen vastaanoton. "Caraval" sai erittäin hyvät arvostelut "Publishers Weekly" -lehdeltä, jossa todettiin, että "kiehtovat hahmot, mielikuvitukselliset puitteet ja mielikuvituksellinen kirjoittaminen yhdessä luovat lumoavan tarinan rakkaudesta, menetyksestä, uhrautumisesta ja toivosta", kun taas Caitlin Paxson NPR: stä kirjoitti, kuinka "viime kädessä "Caravalin" viesti päätyy sekavaksi." "Caraval" oli The New York Timesin bestseller -listalla viidentoista viikon ajan, parhaimmillaan toisella sijalla. Caravalliin hankittiin myös elokuvaoikeudet, Twentieth Century Foxin toimesta.
"Legendary" oli "The" "New York Timesin" bestseller-listalla kahdeksan viikon ajan ja saavutti parhaimmillaan ensimmäisen sijan. "Kirkus Reviews" arvosteli "Legendaryn" "heikkoa juoni- ja ultraviolettiproosaa", mutta kehui sitä "mielikuvituksen kiertueeksi".
Teneriffanhelmikkä

Teneriffanhelmikkä ("Melica teneriffae") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, helmiköiden ("Melica") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on huhti–kesäkuussa kukkiva heinälaji, jota kasvaa endeemisenä Kanariansaarilla. Lajia tavataan ainoastaan Teneriffan, Gomeran, Gran Canarian ja Lanzaroten saarilta.
Marianne Golz

Marianne Golz-Goldlust, syntyjään Belokosztolszky (30. tammikuuta 1895 Wien – 8. lokakuuta 1943 Praha) oli itävaltalainen oopperalaulaja ja näyttelijä. Golzin ääniala oli sopraano. Hän auttoi toisen maailmansodan aikana vastarintaliikettä. Hän järjesti vastarintaliikkeelle rahoitusta, välitti tietoja sekä auttoi juutalaisia.
Golzin isä oli puolalainen ja äiti tšekki. Koulunsa käytyään Golz alkoi ottaa ja laulu- ja tanssitunteja sillä halusi oopperalaulajaksi ja balettitanssijaksi. Ensimmäinen maininta oopperalaulajana hänestä on vuodelta 1921. Sitä seurasivat esiintymiset Stuttgartissa vuonna 1922, ja Salzburgiin hänet kiinnitettiin vuosiksi 1922–1924. Vuonna 1924 hän muutti Berliiniin aviomiehensä, kustantaja Ernst Wengrafin luo. 
Berliinin seuraelämässä Golz tapasi Hans-Werner Goldlustin, joka oli muuttanut sukunimekseen Golzin, sillä halusi välttää juutalaisperäisiä nimiä käyttäneisiin ihmisiin kohdistuneet ennakkoluulot. Avioliiton he solmivat vuonna 1929. Adolf Hitler nousi valtaan vuonna 1933, ja pariskunta ymmärsi elävänsä nyt vaarallisessa tilanteessa. He myivät yrityksensä ja muuttivat vuonna 1934 Prahaan. Vuonna 1936 sinne muuttivat myös Marianne Golzin vanhemmat. 
15. maaliskuuta 1939 Saksa miehitti Prahan ja muodosti Böömin ja Määrin protektoraatin. Marianne Golzin aviomies pakeni Prahasta Lontooseen, mutta Marianne Golz päätti jäädä Prahaan huolehtimaan vanhemmistaan ja kälystään. Hänen tiedetään yrittäneen saada aikaan matkan Lontooseen kesällä 1939, mutta asia ei järjestynyt. 
Marianne Golz ryhtyi torstaisin kutsumaan ihmisiä asuntoonsa vierailulle. Jo vuonna 1939 heidän tiedetään muodostaneen ryhmän, joka auttoi juutalaisia poistumaan maasta väärennetyillä matkustusasiakirjoilla. Asiassa oli mukana myös Wienissä asunut sisar Rosi, joka toimi apuna valuuttasiirroissa. Golz värväsi ryhmään lisää jäseniä ja välitti tietonsa Prahan tapahtumista Lontoossa oleskelleelle Tšekkoslovakian pakolaishallitukselle. 
Gestapo pidätti Golzin ja tämän ryhmän 19. marraskuuta 1942. Golz tunnusti heti kaiken toimintansa ja sanoi, että muut hänen tuttavistaan eivät tiedä asiasta mitään. Heidät vapautettiin. Vankeusaikanaan Golz kirjoitti paljon kirjeitä, jotka onnistuttiin salakuljettamaan ulos vankilasta. 
Oikeudenkäynti Marianne Golzia vastaan aloitettiin 18. toukokuuta 1943. Kyseessä oli lähinnä näytösluonteinen oikeudenkäynti. Puolustusasianajajaa oli hyvin vaikea löytää, sillä juuri kukaan ei halunnut ottaa riskiä joutua saksalaisten viranomaisten epäsuosioon. Golzin asiasta vedottiin aina korkeimpaan oikeuteen ja oikeusministeriöön saakka, mutta turhaan. Golz teloitettiin vankilassa. 
Sodan jälkeen Golzin vankilakirjeet julkaistiin kirjana sekä tšekiksi että saksaksi. 9. kesäkuuta 1988 hänet julistettiin vanhurskaaksi kansakuntien joukossa.
Tämäkohtu

Tämäkohtu on karu ja kirkas lähdepohjainen metsäjärvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Tämäkohdun itäiset lahdet sijaitsevat Karkkilan alueella. Etäisyys Lohjan keskustasta on 33 kilometriä pohjoiseen ja Karkkilasta seitsemän kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede.
Tämäkohdun suhteellisen suorakulmaisesta pääaltaasta työntyy etelään muodokas Runkkalanlahti. Pääaltaan koillisosan Miilulahti ja kaakkoisosan Pienojanlahti työntyvät itään Karkkilan alueelle. Saaria on kahdeksan, suurin niistä noin kahden hehtaarin laajuinen Isosaari. Runkkalanlahden suulla sijaitsee Salakkasaari. Tämäkohdun länsipuolisko on suurelta osin 10–20 metriä syvä, itäpuoliskolla on 13,5-metrinen syvänne. Lahdet ovat matalia. Pääaltaan rannoilla on rakennuskantaa, Runkkalanlahden rannat ovat rakentamatta.
Tämäkohdun pohjoispuolella sijaitsee rannoiltaan erittäin mutkitteleva Kolmperse-Vähävesi. Järvien välinen kannas on kapeimmillaan noin sata metriä leveä. Länsipuolella sijaitsee Antiainen. Tämäkohdun ja Antiaisen välinen Antiaisenkannas tunnetaan marjoistaan ja sienistään. Runkkalanlahden länsipuolella sijaitsee muutaman hehtaarin laajuinen Pojanto. Lahden kaakkoispuolella levittäytyy Runkkalansuo. Sen halki virtaa Tämäkohdun laskuoja, Runkkalanoja, Keskimmäinen-järveen, jonka korkeustaso on noin seitsemäntoista metriä Tämäkohtua alempi. Tämäkohtuun laskee pieniä puroja läheisiltä lammilta ja soilta.
Tämäkohdun ekologinen tila on erinomainen, järveä kuormittaa lähinnä ranta-asutus. Järven tilavuus on runsaat 8,5 miljoonaa kuutiometriä.
Tämäkohtu (23.066.1.007) kuuluu Räpsänjoen valuma-alueeseen (23.066), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Tämäkohtu on laajin Räpsänjoen alueen yhdestätoista yli hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Muuta.
Tämäkohdun ja sen lähialueen epätavanomaiset nimet (muun muassa Kaljakuru, Hutiluikku, Ryyppymäki) saattavat olla alueella toimineiden järvimalmenlouhijoiden antamia.
Sandra Reemer

Barbara Alexandra ”Sandra” Reemer (17. lokakuuta 1950 Bandung, Indonesia – 2017) oli indonesialaissyntyinen alankomaalainen laulaja ja televisiojuontaja.
Reemer syntyi Indonesiassa, mutta kahdeksan vuotta myöhemmin hän muutti perheensä kanssa Alankomaihin. Reemer osallistui Eurovision laulukilpailuun kolmesti. Hän edusti Alankomaita vuoden 1972 Eurovision laulukilpailussa yhdessä Dries Holtenin kanssa kappaleella ”Als het om de liefde gaat” sijoittuen neljänneksi. Vuoden 1976 Eurovision laulukilpailussa hän lauloi kappaleen ”The Party's Over”, jolla sijoittui yhdeksänneksi. Vuoden 1979 Eurovision laulukilpailussa hän esiintyi nimellä Xandra sijoittuen kappaleella ”Colorado” 12:nneksi.
Reemer kuoli rintasyöpään vuonna 2017.
Villebernier

Villebernier on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, Saumurin kaupungin itäpuolella.
Kunnan nähtävyys on kartano "Manoir de Launay". Anjoun herttua René hankki tämän 1300-luvun lopulla rakennetun kartanon vuonna 1444, ja järjesti siellä yli kuukauden kestäneitä turnajaisia ja ylellisiä juhlia. Kartanossa ovat pitäneet hovia Ranskan kuninkaista Ludvig XI, Kaarle VIII sekä Ludvig XII, jonka kuoleman jälkeen vuonna 1515 kartano on ollut yksityisomistuksessa.
Kolmperse-Vähävesi

Kolmperse-Vähävesi on erämaajärvi Lohjan ja Karkkilan rajalla luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Järven rantaviiva on erittäin mutkitteleva. Etäisyys Lohjan keskustasta on 35 kilometriä pohjoiseen ja Karkkilasta kahdeksan kilometriä luoteeseen.
Maantiede.
Kolmperse-Vähävesi jakautuu kolmeen altaaseen, joiden vesitilavuus on yhteensä lähes 5,8 miljoonaa kuutiometriä. Lännessä on Kolmperse, jota erottaa idän Vähävedestä Salmenmaa-niminen niemi. Altaita yhdistää järven eteläosan Keskivesi. Kolmperseen ja Keskiveden välissä sijaitsee Koppalampi. Saaria ja luotoja on kuusitoista, kuusi niistä alle aarin laajuisia. Kolmperse-Vähäveden syvin kohta, 15,7 metriä, sijaitsee Kolmperseen keskivaiheilla. Vähäveden syvin kohta on 9,7 metriä. Keskivedessä on 15,2 metrin ja 13,9 metrin syvänteet. Koppalampi sitä vastoin on erittäin matala. Kolmperse-Vähäveden eri osia yhdistävät salmet ovat kapeimmillaan noin 20 metriä leveitä. Järven rannoilla on harvakseltaan pientaloja.
Kolmperseen luoteiskolkasta virtaa noin 200-metrinen laskuoja Jäljänjärveen, jonka korkeustaso on 1,2 metriä Kolmpersettä alempi.
Kolmperse-Vähäveden eteläpuolella sijaitsee Tämäkohtu, joka on pinta-alaltaan samankokoinen, mutta vesitilavuudeltaan huomattavasti Kolmperse-Vähävettä suurempi. Järvien välinen kannas on kapeimmillaan noin sata metriä. Lounaispuolella sijaitsee Antiainen, länsipuolella Saukonpää ja Jäljänjärvi. Pohjoisessa on Kavilanjärvi-Kaakanjärvi ja idässä Jouhtenanjärvi.
Kolmperse-Vähävesi (23.063.1.010) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Kolmperse-Vähävesi on kolmanneksi laajin Tarkeelanjärven alueen kuudestatoista yli hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Muuta.
Luoteisella Uudellamaalla on kolme Kolmperse-nimistä vakavettä. Karkkilassa on kuuden hehtaarin laajuinen Kolmperse, se sijaitsee kunnan kaakkoisosassa lähellä Vihdin rajaa. Lohjan alueella kuutisen kilometriä Kolmperse-Vähävedeltä eteläkaakkoon sijaitsee neljän hehtaarin laajuinen Kolmperse.
Pikkuräpelö

Pikkuräpelö ("Briza minor") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, räpelöiden ("Briza") sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji. Pikkuräpelö kasvaa luontaisena Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa sekä Aasian lounaisosissa, mutta sitä kasvatetaan koristeheinänä myös muualla.
Pikkuräpelö voi kasvaa noin 20–60 cm korkeaksi. Sen varret kasvavat yleensä yksittäin ja ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehtilavat ovat 4–12 cm pitkiä ja 0,4–1 cm leveitä. Kieleke on 3–6 mm pitkä. Kukintona oleva röyhy on avoin, pysty ja runsastähkyläinen. Ulkomuodoltaan röyhy on leveänsoikea ja 5–10 cm pitkä. Tähkylät ovat leveänsoikeita, 3–5 mm pitkiä ja noin 4 mm leveitä. Kussakin tähkylässä on kolmesta kahdeksaan kukkaa. Tähkylöiden kaleet ovat 2–2,5 mm pitkiä ja 3–5-suonisia. Helpeet ovat leveänsoikeita ja pituuttaan leveämpiä. Heteiden ponnet ovat noin 0,4 mm pitkiä.
Antiainen

Antiainen on humuspitoinen metsäjärvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 88 hehtaaria. Rantaviiva on mutkitteleva. Etäisyys Lohjan keskustasta on 35 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Antiaisen länsi–itäsuuntainen pituus on runsaat kaksi kilometriä. Järven länsiosa on erittäin matala, itäosa puolestaan varsin syvä. Itäisimmässä osassa on yli kymmenen metrin syvänne. Antiaisessa on kymmenen saarta ja luotoa, kaikki ovat pinta-alaltaan alle hehtaarin. Ne sijaitsevat altaan länsipuoliskolla, lukuun ottamatta kahta altaan kaakkoisosassa sijaitsevaa luotoa. Järven etelä- ja pohjoisrannalla on jonkin verran pientaloja. Antiaiseen virtaa muutaman sadan metrin mittainen Saukonpäänjoki pohjoisesta Saukonpäästä, jonka korkeustaso on kymmenen senttimetriä Antiaista ylempi. Antiaisesta virtaa muutaman sadan metrin mittainen Jokivirranjoki länteen Vahermanjärveen, jonka korkeustaso on 5,7 metriä Antiaista alempi.
Antiaisen koillispuolella sijaitsee muodokas Kolmperse-Vähävesi, itäpuolella on Tämäkohtu. Tämäkohdun ja Antiaisen välinen Antiaisenkannas tunnetaan marjoistaan ja sienistään.
Antiaisen kuormitus on pientä ja ekologinen tila erinomainen. Sen tilavuus on runsaat 2,6 miljoonaa kuutiometriä.
Antiainen (23.063.1.006) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Antiainen on neljänneksi laajin Tarkeelanjärven alueen kuudestatoista yli hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Riku Kasterinne

Richard "Riku" Kasterinne (aik. Karlsson, 18. joulukuuta 1900 Terijoki – 29. tammikuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen puutarhuri ja puutarhakirjoja kirjoittanut tietokirjailija. Hän myi monivuotisia kukkia ja niiden siemeniä Terijoella sijainneesta puutarhastaan.
Teoksia.
Nimellä "Richard Karlsson":
Nimellä "Riku Kasterinne":
Aiheesta muualla.
Puutarhuri Richard Karlssonin kirjoittamia lehtiartikkeleita:
Brissac Loire Aubance

Brissac Loire Aubance on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen eteläpuolella, noin 20 kilometriä Angers'n kaupungista etelään.
Brissac Loire Aubancen kunta perustettiin 15. joulukuuta 2016, jolloin 10 kuntaa; Les Alleuds, Brissac-Quincé, Charcé-Saint-Ellier-sur-Aubance, Chemellier, Coutures, Luigné, Saint-Rémy-la-Varenne, Saint-Saturnin-sur-Loire, Saulgé-l'Hôpital ja Vauchrétien yhdistyivät.
Kunnan nähtävyyksiin kuuluu yksityisomistuksessa oleva linna "Château de Brissac". Keskiaikaisesta linnasta on jäljellä kaksi puolustustornia. Linna muutettiin asuinkäyttöön 1400-luvulla. Vuodesta 1502 linna on kuulunut Brissacin suvun omistukseen, ja nykyään sitä hallitsee Brissacin 13. herttua.
Elina Koskimies

Elina Koskimies (s. 1996) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 47 maaottelua. Hänen kasvattajaseuransa on helsinkiläinen Wartti Basket. Hän on edustanut Korisliigassa Tapiolan Honkaa kausina 2013–2015 ja kotkalaisseura Peli-Karhuja kaudella 2024–2025. Ulkomailla hän on pelannut kausina 2015–2019 Yhdysvaltain yliopistosarjoissa, kausina 2019–2021 Espanjassa ja kausina 2021–2024 Saksassa. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen.
Koskimies voitti Wartti Basketin ykkösjoukkueessa 16-vuotiaiden Suomen-mestaruuden kausina 2010–2011 ja 2011–2012. Jälkimmäisellä kaudella hänet valittiin sarjassa vuoden pelaajaksi. Hän voitti Wartti Basketin Capitals-joukkueessa 19-vuotiaiden Suomen-mestaruuden kaudella 2012–2013. Koskimies teki debyyttinsä naisten I-divisioonassa kaudella 2010–2011. Hän nousi Tapiolan Hongan korisliigajoukkueeseen kaudella 2013–2014. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän pelasi 24 runkosarjaottelua ja kolme pudotuspeliä ja sai niissä kaikissa peliaikaa noin 27,5 minuuttia ottelua kohden. Kaudella 2014–2015 hän pelasi 27 runkosarjaottelua ja kolme pudotuspeliä, ja runkosarjassa hänen ottelukohtainen peliaikansa nousi lähes 32 minuuttiin. Hän teki tuon kauden runkosarjassa 10,5 pistettä ja otti 5,3 levypalloa per ottelu.
Koskimies siirtyi vuonna 2015 Yhdysvaltoihin Washingtonissa sijaitsevan American Universityn Eagles-joukkueeseen. Hän pelasi NCAA:ssa neljän kauden aikana 127 ottelua yli 24 minuutin keskimääräisellä peliajalla, ja viimeisellä kaudella hän pelasi ottelua kohden 32,5 minuuttia. Viimeisellä kaudella hän teki 10,7 pistettä ottelua kohden, ja toiseksi viimeisellä kaudella hänen levypallokeskiarvonsa oli 3,9, jonka lähelle hän pääsi myös päätöskaudellaan. Vuonna 2019 Koskimies siirtyi Espanjan toisella sarjatasolla pelaavaan GDKO Bizkaia Ibaizabaliin. Kesällä 2020 hän solmi seuran kanssa jatkosopimuksen.
Koskimies edusti kaudet 2021–2023 saksalaista Angels Nördlingeniä. Kesällä 2023 hän siirtyi Saksan hallitsevaan mestariin Kelterniin ja saavutti kaudella 2023–2024 Saksan Bundesliigassa hopeaa. Vuonna 2024 hän palasi Suomeen ja liittyi Peli-Karhujen joukkueeseen.
Koskimies on pelannut alle 16-vuotiaiden maajoukkueessa 26 ottelua, alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa 32 ottelua ja haastajamaajoukkueessa kuusi ottelua. Naisten maajoukkueessa hän on pelannut 47 maaottelua, joista ensimmäisen toukokuussa 2014 Ruotsia vastaan ja viimeksi helmikuussa 2021 Ukrainaa vastaan. Napolissa vuonna 2019 järjestetyissä universiadeissa Koskimies oli yhdeksänneksi sijoittuneen Suomen haastajamaajoukkueen kapteeni.
Koskimies kuuluu vuonna 2022 urheilun ja liikunnan tukemiseksi perustetun Läpimurtosäätiön hallitukseen, jossa istuu myös hänen veljensä Antti. Heidän isänsä, eQ-varainhoitoyhtiön toimitusjohtaja Mikko Koskimies lahjoitti vuonna 2023 perheensä sijoitusyhtiön Teamet Oy:n kautta säätiölle 100 000 kappaletta St1 Nordic Oy:n osakkeita.
Tuureporinkatu

Tuureporinkatu () on ruutukaava-alueen katu Turun VI kaupunginosassa. Katu alkaa vanhalta verkatehtaalta ja päättyy Kauppiaskatuun ja on noin 550 metriä pitkä. Katu on saanut nimensä Turun pormestari Ture Hagertin vuonna 1769 Puolalanmäen itärinteeseen rakennuttamasta kesähuvilasta nimeltänsä "Tureborg", jonka mukaan aluetta alettiin laajemminkin kutsua.
K. Jaatinen

Kaarlo (Kaarle, Karl, Kalle) Jaatinen (21. marraskuuta 1883 Sortavala – 11. heinäkuuta 1956 Karuna) oli suomalainen puutarhuri ja puutarhakirjoja kirjoittanut tietokirjailija.
Jaatinen kouluttautui vuodesta 1904 alkaen Waasan puutarhakoulussa ja etenkin Saksaan ja Ruotsiin suuntautuneilla ulkomaanmatkoillaan aikalaistensa arvostamaksi puutarhainsinööriksi ja puutarhakoulun opettajaksi. Mikkeliin Jaatinen siirtyi synnyinkaupungistaan Sortavalasta (Rantueen kylä) vuonna 1909. Hän palasi sieltä takaisin Sortavalaan vuonna 1912 ja siirtyi myöhemmin vuonna 1914 Pälkäneelle. Jaatinen oli opettajana Rantalan ja Rantakylän puutarhakouluilla sekä Hämeessä Lepaan puutarhaopiston opettajana vuosina 1918–1919 ja myöhemmin Turussa toimineen "Osuusliike Puutarhatuote" osuusliikkeen johtokunnan puheenjohtaja. Vuonna 1933 Jaatinen siirtyi Hämeestä Kankaantaasta Karunaan, jossa perusti Kivirannan tilalle kanalan ja "Kettula" nimisen turkistarhan. Jaatinen asui loppuelämänsä Kivirannan huvilatilalla johtaen yhdessä veljensä varatuomari Abraham (Aapo) Jaatisen lesken Olga Nelly Alice Jaatisen kanssa tarhausta ja ylläpitäen tilan laajaa puutarhaa taimistoineen.
Teoksia.
Nimellä "K. Jaatinen":
Aiheesta muualla.
Puutarhuri K. Jaatisen kirjoittamia lehtiartikkeleita:
Dolfynstrand

Dolfynstrand (afrikaans: ‘delfiiniranta’) on lomanviettopaikka Namibiassa Atlantin rannalla. Se kuuluu Walvis Bayn vaalipiiriin ja sijaitsee aivan Langstrandin eteläpuolella, n. 17 km Walvis Bayn keskustasta pohjoiseen. Se on Namibian valtatie B2:n varrella. Se on suosittu kalastuspaikka.
Dolfynstrand perustettiin 1970-luvulla, ja siellä asuu muutama sata vakinaista asukasta, mutta lomakausina väestö kasvaa tuhansilla.
Langstrand

Langstrand (afrikaansiksi ja saksaksi ‘Pitkäranta’, englanniksi usein “Long Beach”), on pieni rantayhdyskunta Namibian keskiosissa Atlantin rannikolla. Se on Dolfynstrandin sisaryhdyskunta. Se sijaitsee Walvis Bayn ja Swakopmundn välillä n. 18 ½ km päässä pohjoiseen Walvis Baysta.
Langstrandia hallinnoi Walvis Bayn hallinto. Se on suosittu lomanviettopaikka silloin, kun sisämaassa on kuuma kausi. Se tuli kuuluisaksi, kun Angelina Jolie ja Brad Pitt asuivat sen Burning Shore -hotellissa, kun ensinmainittu odotti lastaan Shiloh’ta.
Janine Alder

Janine Alder (s. 5. heinäkuuta 1995 Urnäsch) on sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa kotimaansa pääsarjatasolla pelaavaa HT Thurgauta.
Alder edusti Sveitsin maajoukkuetta vuoden 2014 ja vuoden 2018 talviolympialaisissa. Alder pelasi vuoden 2018 turnauksessa yhden ottelun, jossa hän ei päästänyt yhtäkään maalia.
Andrea Brändli

Andrea Brändli (s. 5. kesäkuuta 1997) on sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa yhdysvaltalaista Ohion osavaltionyliopiston joukkuetta.
Ura.
Brändli on EHC Klotenin kasvatti. Ensimmäiset pelit kotimaansa pääsarjatasolla hän pelasi ZSC Lionsissa kaudella 2010-2011. Kahden Lionsissa pelatun kauden jälkeen Brändli siirtyi SC Weinfeldeniin, jossa pelasi vuoteen 2018 asti edustaen pelaten pääsarjan lisäksi myös juniorijoukkueissa. Tuona aikana hän oli mukana voittamassa kahta Sveitsin mestaruutta.
Vuonna 2018 hänet valittiin Sveitsin maajoukkueeseen Pyeongchangin talviolympialaisiin. Brändli ei pelannut turnauksessa. Seuraavana vuonna hän pelasi maailmanmestaruuskilpailuissa kolmessa ottelussa.
Vuodesta 2018 lähtien Brändli on pelannut Ohion osavaltionyliopiston jääkiekkojoukkueessa.
Florence Schelling

Florence Isabelle Schelling (s. 9. marraskuuta 1989 Zürich) on sveitsiläinen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Hän toimii SC Bernin toimitusjohtajana.
Schelling on edustanut Sveitsin maajoukkuetta olympialaisissa neljästi. Vuonna 2014 joukkue voitti pronssia.
Nicole Gass

Nicole Gass (s. 18. elokuuta 1993 Sherbrooke) on sveitsiläinen uransa päättänyt jääkiekkoilija.
Gass edusti Sveitsin maajoukkuetta vuoden 2018 talviolympialaisissa. Hän pelasi turnauksessa kuusi ottelua ilman tehopisteitä.
Aziz Behich

Aziz Eraltay Behich (s. 16. joulukuuta 1990 Melbourne) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Behich edustaa skotlantilaista Dundee Unitedia. Aiemmin hän on pelannut kotimaansa lisäksi Turkissa ja Alankomaissa. Hän on edustanut Australian jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2012.
Behich pelasi MM-kilpailuissa 2018 täyden peliajan Australian kaikissa kolmessa ottelussa. Hän on mukana myös MM-kilpailuissa 2022.
Shannon Sigrist

Shannon Sigrist (s. 20. huhtikuuta 1999 Uzwil) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa SDHL-joukkue Linköping HC:ta.
Sigrist on EHC Uzwilin kasvatti. Hän pelasi pääsarjatasolla ensimmäisen kerran kaudella 2013-2014 SC Weinfeldenin joukkueessa. Vuonna 2015 hän siirtyi ZSC Lionsiin pelaten samalla myös juniorijoukkue Rapperswilissä. Kaudeksi 2018-2019 Sigrist siirtyi takaisin SC Weinfeldeniin, jossa pelasi kaksi kautta ennen kuin teki heinäkuussa 2020 kaksivuotisen sopimuksen ruotsalaisen Linköping HCn kanssa.
Sigrist edusti Sveitsin maajoukkuetta vuoden 2018 talviolympialaisissa. Hän pelasi turnauksessa kuusi ottelua ilman tehopisteitä.
Sabrina Zollinger

Sabrina Zollinger (s. 27. marraskuuta 1993 Maur) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edusti kaudella 2019-2020 ruotsalaista HV71-joukkuetta.
Zollinger edusti Sveitsin maajoukkuetta vuosien 2010 ja 2018 talviolympialaisissa.
Christine Meier

Christine Meier (s. 24. toukokuuta 1986 Bülach) on sveitsiläinen uransa lopettanut jääkiekkoilija.
Meier edusti Sveitsin maajoukkuetta vuosien 2010 ja 2018 talviolympialaisissa.
Laura Benz

Laura Benz (s. 25. elokuuta 1992 Zürich) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa kotimaansa pääsarjatasolla pelaavaa ZSC Lions]]ia.
Benz edusti Sveitsin maajoukkuetta vuosien 2010, 2014 ja 2018 talviolympialaisissa. Vuonna 2014 Sveitsi voitti pronssia.
Hänen kaksoissiskonsa Sara Benz on myös olympiamitalisti.
Kristian Luuk

Ants Robert "Christian" Luuk (s. 14. heinäkuuta 1966 Tukholma) on ruotsalainen virolaistaustainen koomikko, näyttelijä ja juontaja.
Ura.
Luuk opiskeli Tukholman kauppakorkeakoulussa, mutta jätti diplomiekonomin opintonsa kesken ja alkoi vuonna 1993 muutaman muun henkilön kanssa tehdä suosittua radio-ohjelmaa nimeltä "Hassan", jossa hän soitti pilapuheluita. Pari vuotta myöhemmin hän sai televisioon TV4-kanavalle oman keskusteluohjelman "Sen kväll med Luuk", johon hän sai innoituksen Conan O'Brienin talk show'sta. Ohjelmaa tehtiin 15 kautta vuosina 1996–2004 ja siinä vierailivat muun muassa Madonna ja Bruce Springsteen. Vuosina 2007 ja 2008 Luuk juonsi SVT:lle "Melodifestivalenia".
Vuodesta 2009 hän on juontanut "På spåret" -visailuohjelmaa yhdessä Fredrik Lindströmin kanssa. Vuosina 2016–2018 Luuk juonsi populääritiedeohjelmaa "Fråga Lund". Vuonna 2019 (ja myöhemmin toisella kaudella 2020) hän näytteli kansliapäällikköä SVT:n huumorisarjassa "Dips", joka kertoi kuvitteellisesti Ruotsin ulkoministeriön arkipäivästä. Syksyllä 2019 Luuk juonsi koomikko Daniel Hallbergin kanssa keskusteluohjelmaa "Luuk &amp; Hallberg". Keväällä 2021 SVT:llä alkoi Luukin juontama "Veckans ord med Kristian Luuk", jossa jokaisessa jaksossa käsitellään johonkin tiettyyn sanaan liittyviä teemoja.
Palkinnot.
Luuk on vastaanottanut "Aftonbladetin" "Vuoden miespuolinen tv-persoona" -palkinnon kuusi kertaa vuosina 1998–2004 (vuonna 2002 palkinnon sai Fredrik Lindström). Vuonna 2010 hänen ja Lindströmin juontama "På spåret" voitti parhaan viihdeohjelman Kristallen-palkinnon.
Yksityiselämä.
Luukin vanhemmat pakenivat lapsina Virosta toisen maailmansodan aikana ja tapasivat Ruotsissa 25-vuotiaina. Luuk kävi lapsena vironkielistä koulua ja puhuu sujuvaa viroa. Hän asui 11–14-vuotiaana San Franciscossa, jossa hänen isänsä työskenteli IBM:n palveluksessa. Hänellä on Martin-niminen veli, joka on koulutukseltaan juristi, mutta tehnyt uransa kirjailijana ja näyttelijänä.
Luukilla on kolme lasta, kaksi aiemman Anna-vaimon kanssa ja yksi juontaja Carina Bergin kanssa, josta hän erosi vuonna 2018.
Filmografia.
Radio-ohjelmat
Keskusteluohjelmat
Juontajana
Elokuvat ja tv-sarjat
Podcastit
Sara Benz

Sara Benz (s. 25. elokuuta 1992 Zürich) on sveitsiläinen uransa päättänyt jääkiekkoilija.
Benz edusti Sveitsin maajoukkuetta vuosien 2010, 2014 ja 2018 talviolympialaisissa. Vuonna 2014 Sveitsi voitti pronssia.
Hänen kaksoissiskonsa Laura Benz on myös olympiamitalisti.
House of Gucci

House of Gucci on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut elämäkerrallinen rikoselokuva. Se perustuu Sara Gay Fordenin kirjaan "The House of Gucci: a Sensational Story of Murder, Madness, Glamour and Greed" ja kertoo Guccin muotisukuun kuuluvan Maurizio Guccin ja tämän vaimon Patrizia Reggianin avioliitosta. Elokuvan on ohjannut Ridley Scott ja sen pääosia esittävät Lady Gaga ja Adam Driver.
Julkaisu.
"House of Gucci" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 24. marraskuuta 2021 ja Isossa-Britanniassa 26. marraskuuta 2021. Suomessa ensi-ilta oli 3. joulukuuta 2021.
Livia Altmann

Livia Altmann (s. 13. joulukuuta 1994 Glarus Süd) on sveitsiläinen uransa päättänyt jääkiekkoilija.
Ura.
Altmann on EHC Churin kasvatti. Kaudella 2012-2013 hän pelasi ensimmäisen kerran pääsarjatasolla ZSC Lionsin joukkueessa. Hän voitti tulokaskaudellaan Sveitsin mestaruuden. Vuoteen 2016 asti Altmann edusti Lionsia toimien kaudella 2015-2016 joukkueen kapteenina. Hän edusti vuodet 2016-2019 Colgate Universitya, jonka jälkeen palasi Lionsiin kaudeksi 2019-2020 ennen pelaajauransa lopettamista.
Altmann valittiin myös edustamaan Sveitsin maajoukkuetta vuodesta 2013 vuoteen 2019 asti jokaisissa olympialaisissa sekä maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuosien 2016, 2017 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa sekä vuoden 2018 talviolympialaisissa Altmann toimi joukkueen kapteenina. Vuonna 2014 Altmann voitti olympiapronssia Sveitsin joukkueen kanssa.
Nicole Bullo

Nicole Bullo (s. 18. heinäkuuta 1987 Bellinzona) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa HC Luganoa.
Bullo on edustanut Sveitsin maajoukkuetta vuosien 2006, 2010, 2014 ja 2018 talviolympialaisissa. Vuonna 2014 Sveitsi voitti pronssia.
Gincrey

Gincrey on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 64 asukasta vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 9,69 neliökilometriä.
Lisa Rüedi

Lisa Rüedi (s. 3. marraskuuta 2000 Thusis) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa kotimaansa pääsarjatasolla pelaavaa ZSC Lionsia. Kaudella 2020-2021 hän toimi joukkueen kapteenina.
Rüedi valittiin edustamaan Sveitsin maajoukkuetta vuoden 2018 talviolympialaisissa. Hän pelasi turnauksessa kuusi ottelua, joissa sai yhden syöttöpisteen. Vuosina 2017 ja 2019 hän pelasi myös maailmanmestaruuskilpailuissa.
Signy Coleman

Signy Coleman (s. 4. heinäkuuta 1960 Marinin piirikunta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti televisiosarjasta "Tunteita ja tuoksuja", jossa hän on esittänyt liikemies Victor Newmanin (Eric Braeden) sokeaa vaimoa Hope Adams Newmania. Tästä roolityöstä hänelle myönnettiin Emmy-palkintoehdokkuus vuonna 1994.
"Tunteiden ja tuoksujen" lisäksi Coleman on näytellyt saippuasarjoissa "Santa Barbara" ja "Unelmien pelikenttä". Hän on myös vieraillut useissa muissa sarjoissa, esimerkiksi "Chicagon lääkäreissä" ja "Salaisissa kansioissa".
Lara Stalder

Lara Stalder (s. 15. toukokuuta 1994 Lucerne) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa SDHL-joukkue Brynäs IF:ää.
Ura.
Stalder on HC Luzernin kasvatti. Ensimmäisen kerran hän pelasi pääsarjatasolla kaudella 2007-2008 SC Reinachissa. Kaudeksi 2012-2013 hän siirtyi ZSC Lionsiin, jossa voitti Sveitsin mestaruuden. Tämän jälkeen hän siirtyi neljäksi vuodeksi NCAA:han pelaamaan yliopistojoukkueeseen. Eurooppaan palatessaan hän siirtyi Linköping HC:hen kahdeksi kaudeksi. Ensimmäisellä kaudella hän voitti sarjan maalipörssin. Linköping eteni molemmilla kausilla SDHL:n finaaleihin, joissa kuitenkin hävisi.
Kaudeksi 2019-2020 Stalder siirtyi Brynäs IF:n joukkueeseen, jossa hänet valittiin heti varakapteeniksi.
Stalder on edustanut Sveitsin maajoukkuetta vuosien 2014 ja 2018 talviolympialaisissa. Vuonna 2014 joukkue sijoittui pronssille.
Lyijy(IV)fluoridi

Lyijy(IV)fluoridi eli lyijytetrafluoridi (PbF4) on lyijy- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää fluoraavana reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa lyijy(IV)fluoridi on valkoista tai kellertävää kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen. Lyijy(IV)fluoridi reagoi nopeasti veden kanssa hydrolysoituen lyijydioksidiksi ja vetyfluoridiksi. Yhdiste on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridi-ionien kanssa muodostaen kompleksisen pentafluoroplumbaatti(IV)ionin ([PbF5]-) tai heksafluoroplumbaatti(IV)ionin ([PbF6]2-). Aine reagoi hiilivetyjen, esimerkiksi alkeenien kanssa fluoraten ne. Lyijy(IV)fluoridi on myös voimakas hapetin ja muiden lyijy-yhdisteiden tavoin myrkyllistä.
Valmistus ja käyttö.
Lyijy(IV)fluoridia valmistetaan lyijyfluoridin ja fluorin välisellä reaktiolla 250–300 °C:n lämpötilassa.
PbF2 + F2 → PbF4
Lyijy(IV)fluoridia voidaan käyttää valmistettaessa fluorattuja orgaanisia yhdisteitä.
Nelsa Guambe

Nelsa Guambe (s. 1987 Chicuque, Inhambane, Mosambik) on mosambikilainen poikkitaiteellinen taiteilija. Guambe asuu ja työskentelee Maputossa, Mosambikissa. Guambe on taidemaalari ja valokuvaaja sekä huonekalu- ja muotisuunnittelija.
Guambe on tunnettu erityisesti maalaustaiteestaan. Taiteessaan hän kuvaa nyky-Afrikkaa sekä nyky-Mosambikia ja sen urbaania elämää. Lisäksi hän omistaa ja työskentelee Piratas do Pau -yrityksessä, joka valmistaa ja myy käsintehtyjä, usein kierrätysmateriaaleista valmistettuja tuotteita, erityisesti huonekaluja. 
Guambella on ollut lukuisia yksityisnäyttelyitä Mosambikissa, mukaan lukien näyttelyt Núcleo de Artessa ja Mosambikin valokuvausyhdistyksessä. Lisäksi hän on ollut mukana lukuisissa yhteisnäyttelyissä esimerkiksi Núcleo de Artessa, mosambikilais-saksalaisessa kulttuuri-instituutissa, ranskalais-mosambikilaisessa kulttuurikeskuksessa. Hänen töitään on ollut esillä myös hänen perustamassaan ja omistamassaan DEAL-nimisessä luovassa tilassa . 
Ulkomailla Guamben töitä on ollut nähtävillä esimerkiksi yhteisnäyttelyssä Kapkaupungissa, Etelä-Afrikassa. Osana maailmaa kiertänyttä Pure Gold: upcycled/upgraded -yhteisnäyttelyä hänen töitään oli esillä muun muassa Hanoissa, Yangonissa, Lontoossa, Bangkokissa ja Hampurissa .
Taiteilijana Guambe on itseoppinut. Guambe on valmistunut eteläafrikkalaisesta UNISAn yliopistosta opiskeltuaan hallintotiedettä ja kehitysmaatutkimusta. Aiemmin Guambe on työskennellyt kehityssektorilla ilmastonmuutokseen sopeutumisen ja luonnonkatastrofiriskien hallinnan parissa . 
Guambella on kaksoissisko, Nelly Guambe, joka on myös taiteilija. Yhdessä hänen kanssaan Nelsa Guambe pyörittää Mima-te-nimistä vaatebrändiä, joka yhdistää designin ja vintagevaatteet muokaten käytettyjä vaatteita myytäväksi.
Nelly Guambe

Nelly Guambe (s. 1987 Inhambane, Mosambik) on Maputossa asuva ja työskentelevä taidemaalari.
Maalauksissaan Guambe kuvaa naiseutta ja eteläisen Afrikan naisten nykyelämää ja tunteita. Maalauksissaan hän yhdistää piirtämistä ja maalaamista. Inspiraationsa hän saa arkipäiväisistä kohtaamisista muiden naisten kanssa. Samalla hän haluaa taiteellaan dokumentoida ja tallettaa usein näkymättömiin jäävät naiset.
Ulkomailla Guamben taidetta on ollut esillä yhteisnäyttelyissä Kapkaupungissa, Johannesburgissa, Hampurissa sekä Lontoossa. Hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä "Inquietude" (rauhattomuus) pidettiin Núcleo de Arte -galleriassa, Maputossa vuonna 2017. 
Tunnustusta taiteelleen Guambe on saanut voitettuaan Emerging Painting Invitational -palkinnon Hararessa, Zimbabwessa vuonna 2019. Palkinnon tarkoitus on tukea afrikkalaista nykytaidetta ja taiteilijoita. 
Guambe on suorittanut tutkinnon kansainvälisistä suhteista ja diplomatiasta University of South Africa -yliopistossa, Johannesburgissa valmistuen vuonna 2009. Maalaamisen hän aloitti valmistumisensa jälkeen vuonna 2010. 
Yhdessä kaksoissiskonsa, taiteilija Nelsa Guamben kanssa hän on perustanut vaatemerkki Mima-ten sekä DEAL-nimisen gallerian.
Lemnästräsket

Lemnästräsket on keskikokoinen järvi eteläisellä Saaristomerellä, Kemiönsaaren kunnassa. Pintavesityypiltään se on matala humusjärvi, jonka ekologinen tila on määritelty viime luokittelussa erinomaiseksi. Seurantatietoja on kuitenkin niukasti.
Veden ravinnepitoisuudet ovat melko pieniä. Happipitoisuus on ollut pintavedessä hyvä, mutta talvisin happipitoisuus laskee pohjanläheisessä vedessä.
Veden humuspitoisuus on ollut talvella suurempi kuin kesällä, mutta sameus on melko lievää. Happamuutta ilmaiseva pH-arvo on kesällä selkeästi korkeampi kuin talvella, mikä selittyy planktonlevätuotannolla.
Stora Masugnsträsket

Stora Masugnsträsket on järvi Kemiönsaaren kunnassa Varsinais-Suomessa, 21,9 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen pinta-ala on 86 hehtaaria ja rantaviivan pituus 17,9 kilometriä. Järvi sijaitsee noin 47 kilometriä Turusta etelään ja noin 140 kilometriä Helsingistä länteen.
Stora Masugnsträsketin eteläpuolella sijaitsee Taalintehdas ja Taalintehtaan kirkko.
Kati Ollilainen

Kati Ollilainen (s. 2003) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa yksitoista maaottelua. Hän on Helsingin NMKY:n kasvatti, pelasi kolme vuotta Pohjois-Haagan yläasteen HBA-joukkueessa ja on edustanut Korisliigassa HBA-Märskyä kausina 2019–2023. Hän on kahden kauden aikana pelannut Korisliigassa 44 runkosarjaottelua ja kaksi pudotuspeliä. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän teki runkosarjassa ottelua kohden 8,9 pistettä ja kaudella 2020–2021 hän otti 5,5 levypalloa per ottelu. Ollilainen voitti kaudella 2017–2018 sekä 16-vuotiaiden että 19-vuotiaiden Suomen mestaruudet Helsingin NMKY:n joukkueessa. Kaudella 2018–2019 hänet valittiin 19-vuotiaiden SM-sarjassa vuoden pelaajaksi. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen.
Ollilainen on pelannut alle 16-vuotiaiden maajoukkueessa 43 ottelua ja alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa seitsemän ottelua ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 25 ottelun. Kati Ollilainen on toiminut joukkueen kapteenina 16-, 18- ja 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Maaottelupelejä hänellä on yhteensä 86. Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran elokuussa 2020 Latviaa vastaan.
Hän pelaa NCAA:n 1 divisioonan Wyomingin yliopiston Cowgirls koripallojoukkueessa.
Lydia Shum

Lydia Shum Din-ha (; 21. heinäkuuta 1945 – 19. helmikuuta 2008) oli hongkongilainen näyttelijä ja koomikko.
Elämäkerta.
Shum syntyi Shanghaissa vuonna 1945. Perhe muutti Hongkongiin vuonna 1958.
Shum oli naimisissa näyttelijä Adam Chengin kanssa. Parilla on yksi tytär, Joyce Cheng, joka on luonut uraa laulajana Kanadassa.
Shum sairasti diabetesta ja verepainetautia. Hän kuoli maksasyöpään 19. helmikuuta 2008. Muistotilaisuus pidettiin 2. maaliskuuta. Hänet on haudattu Forest Lawn Memorial Park -puistoon Kanadaan.. 
Ura ja muistaminen.
Shumin ensimmäinen rooli oli elokuvassa "One Tree Peach Blossom Thousands of Red" vuonna 1960.
TV-sarja, joka teki Shumista sensaation oli "Enjoy Yourself Tonight", joka oli Hongkongin yleisradioyhtiön TVB:n versio "Saturday Night Live" -ohjelmasta..
Urallaan Shum tunnettiin nimellä lempinimellä Fei Fei (; ’Pullukka’). Hän oli erittäin pidetty ja tuli tunnetuksi myös silmälasiensa paksuista kehyksistä.
Kuullessaan näyttelijän kuolemasta Hongkongin hallintojohtaja Donald Tsang kertoi, että Shumin ”nauru on ollut keskeinen osa Hongkongissa kasvamista ja tuonut paljon iloa meille kaikille”. Vancouverin pormestari Sam Sullivan ilmoitti, että kaupunki juhlistaa Fei Fei -päivää Shumin kunniaksi.
Filmografia.
Lähde:
Mäntsälän seurojentalo

Mäntsälän seurojentalo on Mäntsälän kirkonkylän keskustassa osoitteessa Huvitie 3 sijaitseva vanha seurojentalo, alkuperäiseltä käyttötarkoitukseltaan suojeluskuntatalo. Se on nykyään Mäntsälän kunnan omistama vuokrattava kokous- ja juhlatila. Arkkitehti Einar Flinckenbergin suunnittelema talo on valmistunut vuonna 1926. Se tunnetaan parhaiten vuoden 1932 Mäntsälän kapinan näyttämönä.
Historia.
Talon rakennuttivat Mäntsälän suojeluskunta ja lottayhdistys pääosin talkootöin ja lahjoitusvaroin. Kunta lahjoitti lähes kaikki rakennushirret ja Mäntsälän kartanon omistaja tontin, ja arkkitehti Flinkenberg teki työnsä ilmaiseksi. Vihkiäisjuhla pidettiin 26. elokuuta 1926. Mäntsälän suojeluskuntatalo oli vuonna 1932 lapuanliikkeen järjestämän Mäntsälän kapinan keskuspaikka. Juuri täällä Artturi Vuorimaa esitti kapinajulistuksen 28. helmikuuta. 
Kun suojeluskunnat lakkautettiin vuonna 1944, talo lahjoitettiin urheiluseuroille Mäntsälän Veli ja Hirvihaaran Verso. Myöhemmin sen omisti Mäntsälän Urheilijat, kunnes se siirtyi vuonna 1989 kunnan omistukseen. Taloon rakennettiin vuonna 1968 laajennusosa, joka purettiin 1990-luvulla.
Tyyliltään 1920-luvun klassisismia edustava talo on suojeltu asemakaavalla. Julkisivussa on vuonna 1999 kiinnitetty talvisotaan lähdön muistolaatta. Talon eteen luotiin vuosina 2018–2020 uusi aukio, joka sai nimekseen Kapinatori viittauksena Mäntsälän kapinaan.
Keskikylä (Lehtimäki)

Keskikylä on kylä Alajärven kaupungissa entisen Lehtimäen kunnan alueella Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Keskikylä on entisen Lehtimäen kunnan keskusta ja muodostaa suurimmalta osin Lehtimäen taajaman. Kylän poikki kulkee kantatie 68 jonka varrella palvelut sijaitsevat. Kantatietä 1,5 kilometriä pohjoiseen sijaitsee Lehtimäen Peräkylä. Keskikylästä etelään noin 3,5 kilometrin päässä on Lehtimäen Kirkonkylä. Kylässä asuu 679 asukasta (2007).
Entinen Lehtimäen kunnantalo on rakennettu vuonna 1991. Vuonna 2020 rakennuksessa toimii vuokralla kuuden yrityksen toimistotilat sekä Alajärven kaupungin infopiste.
Kyläyhdistystä Keskikylällä ei ole, mutta alueen toiminnasta vastaa Lehtimäen Nuorisoseura ja Lehtimäki-seura ry. Vanha nuorisoseurantalo oli rakennettu vuonna 1939, mutta se paloi tulipalossa vuonna 2005. Tuhoutuneen nuorisoseuran tilalle alettiin rakentamaan uutta hirsirakenteista rakennusta joka valmistui 2007. Uutta nuorisoseurantaloa käytetään aktiivisesti erilaisten tapahtumien ja konserttien järjestämiseen.
Lehtimäen taajama.
Lehtimäen taajama (aikaisemmalta nimeltään Keskikylän taajama) on yksi Alajärven kolmesta taajamasta ja entinen Lehtimäen kunnan keskustaajama. Alajärven muut taajamat ovat Alajärven keskustaajama ja Luoma-aho. Lehtimäen taajama sijaitsee pääosin Keskikylällä, mutta osa Peräkylästä rajautuu myös taajama-alueelle. Taajamassa asui vuoden 2019 taajamarajauksessa 570 asukasta.
Palvelut.
Suuri osa Lehtimäen palveluista sijaitsee Keskikylällä. Siellä on Lehtimäen opisto, jonka yhteydessä toimii muun muassa uimahalli ja ratsastuskoulu. Taimelan koulussa opetetaan nykyään 1−6 luokkalaisia. Lisäksi kylästä löytyy Sale, Neste-huoltoasema, Matkahuollon palvelut, Lehtimäen kirjasto, pankki, apteekki, ravintola ja grilli.
Lehtimäen vuosittaiset kesämarkkinat, Ränkipäivät järjestetään Keskikylässä. Ränkipäiviin kuuluva Ränkirock järjestetään Rannankylällä Suninsalmen alueella.
Helmi Vapola

Helmi Vapola (s. 28. kesäkuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut juniorisarjoissa helsinkiläisiä Puistolan Urheilijoita ja Helsingin Jalkapalloklubia. Kaudeksi 2021 hän siirtyi Helsingin Palloseuraan. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Kansallisessa liigassa huhtikuussa 2021 Pallokerho-35:tä vastaan ja teki ensimmäisen liigamaalinsa heinäkuussa 2021 PK-35 Vantaata vastaan. Hän pelasi HPS:ssä 21 liigaottelua sekä kaudella 2021 että kaudella 2022, 23 liigaottelua kaudella 2023 ja 24 liigaottelua kaudella 2024. Kesän 2021 maali jäi hänen ainoakseen. Kaudeksi 2025 Vapola siirtyi Kuopion Palloseuraan.
Vapola on pelannut Suomen alle 17- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa.