tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Palsamiköynnös

Palsamiköynnös eli idänpalsamiköynnös eli sitruunaköynnös ("Schisandra chinensis") on aasialainen köynnöskasvi, jota viljellään puutarhoissa sekä koriste- että hyötykasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Palsamiköynnös kasvaa luonnossa jopa 15 metriä korkeaksi, puutarhoissa yleensä 2–4 m pitkäksi. Lehdet ovat sileälaitaiset, pitkulaisen herttamaiset. Lehtiruodit ovat punertavat. Ruusunpunaiset tai valkoiset kukat puhkeavat toukokuussa. Niistä kypsyy punaisia, happamia marjoja, joissa on paljon C-vitamiinia.
Kasvupaikka.
Palsamiköynnös kasvaa ravinteikkaassa, syvämultaisessa maassa. Se tuottaa parhaiten marjoja auringossa, mutta menestyy myös varjossa.
Käyttö.
Palsamiköynnöksen lajeja ("Schisandra") ja etenkin S. chinensis -kasvin kuivatuista marjoista (Fructus Schisandra) valmistettua uutetta on käytetty pitkään perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä sekä venäläisessä lääketieteessä. Marjat sisältävät paljon c-vitamiinia. Marjoja ei kuitenkaan suositella syötäväksi.
Einzelhaft

Einzelhaft on itävaltalaisen Falcon debyyttialbumi vuodelta 1982. Se julkaistiin Itävallassa, Saksassa, Yhdysvalloissa, Japanissa, Espanjassa, Suomessa, Ruotsissa, Kanadassa ja Italiassa. Albumi sisältää muun muassa Falcon ensimmäisen hitin ”Der Kommissar”.
Albumi nousi Itävallan albumilistan ensimmäiselle sijalle ja pysyi listalla yhteensä 42 viikkoa.
Taustaa.
Falco ja Robert Ponger alkoivat suunnitella albumia vuonna 1981, jolloin ”Der Kommissar” -kappale oli sävelletty. Alun perin kappaletta tarjottiin Reinhold Bilgerille, mutta hän kieltäytyi. Falco kiinnostui kappaleen melodiasta, ja kirjoitti siihen sanat kolmessa päivässä. 
Marraskuussa 1981 kappale julkaistiin singlenä yhdessä ”Helden von heute” -kappaleen kanssa. Single nousi yli 20 maassa listoille, useissa ykkössijalle. Seuraavana vuonna julkaistiin "Einzelhaft"-albumi.
Klemm Kl 25

Klemm Kl 25 oli saksalainen, 1920-luvulla kehitetty yksimoottorinen ja -tasoinen, kaksipaikkainen urheilulentokone. Hanns Klemmin ja Robert Lusserin suunnittelema puurakenteinen, vanerilla ja kankaalla verhottu kone oli aikanaan hyvin suosittu huolimatta siitä, että yksitasoisuus oli lentokonetyyppinä vielä uutta. Siviilikäytön lisäksi koneita käytettiin alkeiskoulutuskoneina useiden maiden ilmavoimissa.
Kehitys.
Leichtflugzeugbau Klemmin valmistama konetyyppi tuotiin markkinoille alun perin vuonna 1927 tyyppimerkinnällä L 25. Kone oli tuolloin varustettu 45 hv:n Salmson 9AD -tähtimoottorilla. Koneen saavuttaessa suosiota, siitä kehitettiin edelleen tehokkaammalla moottorilla varustettu tyyppi Kl 25. Matkalentonopeus nousi moottorinvaihdon seurauksena 110 kilometristä 135:een kilometriin tunnissa. Koneen muut ominaisuudet säilyivät Kl 25:ssä samoina kuin alkuperäisessä tyypissä, ainoastaan pituus ja tyhjäpaino kasvoivat tehokkaamman moottorin takia. Kl 25:tä valmistettiin vuosien 1928–1939 välillä 30:nä muunnoksena noin 600 kappaletta, lisäksi koneen valmistuslisenssi myytiin Englantiin sekä Yhdysvaltoihin. Englannissa konetta valmistettiin nimillä B.K. Swallow, B.A. Swallow ja B.A. Swallow II noin 135 kappaletta. Yhdysvalloissa Aeromarine-Klemm-yhtiö valmisti konetta nimellä Aeromarine-Klemm AKL-25A noin 60 kappaletta.
Käyttö Suomessa.
Suomessa on ollut käytössä neljä Klemm-konetta, yksi L 25 sekä kolme Kl 25 -tyyppistä:
13 (Die Ärzten albumi)

13 on Die Ärzten kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 1998. Se oli ensimmäinen yhtyeen oman levymerkin, Hot Action Recordsin julkaisu.
Albumista julkaistiin myös erikoisjulkaisu, joka sisältää 60-sivuisen vihosen. Albumin kappaleista ”Goldenes Handwerk”, ”1/2 Lovesong”, ”Rebell” ja ”Männer sind Schweine” julkaistiin singleinä.
Erik Nielsen Whitehorsen kansainvälinen lentoasema

Erik Nielsen Whitehorsen kansainvälinen lentoasema () on kansainvälinen lentoasema Kanadan Yukonin territoriossa Whitehorsen kaupungissa. Kenttää ylläpitää Yukonin territorio. Lentoasema nimettiin 15. joulukuuta 2008 pitkään kansanedustajana Kanadan parlamentissa toimineen Erik Nielsenin kunniaksi. 
Yhdysvaltain suljettua ilmatilansa vuoden 2001 syyskuun 11. päivän terrori iskujen jälkeen lentoasemalle ohjattiin Operaatio Keltaisen nauhan aikana kolme lentokonetta. Korean Airin Boeing 747-230B matkalla välilaskupaikalleen Anchoragessa, Alaskassa, (josta jatkoyhteys John F. Kennedyn lentoasemalle New Yorkissa) luultiin joutuneen kaappauksen uhriksi ja ohjattiin Whitehorseen, useita rakennuksia kaupungissa evakuoitiin terrori-iskun pelossa ja koneen laskeuduttua Kanadan ratsupoliisin joukot ohjasivat aseilla uhaten miehistön ulos koneesta. Myöhemmin selvisi koneen polttoaineen olleen vähissä ja miehistöllä olleen kommunikointiovaikeuksia lennonjohdon kanssa.
Lentoaseman parkkipaikalla on pystytetty tuuliviiriksi muunnettu Canadian Pacific Airlinesin Douglas DC-3.
Deer Laken lentoasema (Newfoundland)

Deer Laken lentoasema () on paikallisliikenteen lentoasema Kanadan Newfoundland ja Labradorin provinssissa Deer Laken kaupungissa. Kenttää ylläpitää Deer Lake Regional Airport Authority.
Historia.
Lentokentän suunnittelu alkoi vuonna 1953 Deer Laken ja Bowater-metsäyhtiön yhteistyönä. Sorapintainen 1 219 metriä pitkä kiitotie valmistui syksyllä 1955. Sitä jatkettiin 1 524 metrin pituiseksi vuonna 1959 ja 1 829 metriin vuonna 1973. Vuonna 1978 kiitotie sai kestopäällysteen.
Eastern Provincial Airways aloitti säännöllisen liikenteen vuonna 1956 käyttäen Lockheed 10A lentokoneita. Heinäkuussa 1978 ensimmäiset Boeing 737 -suihkukoneet aloittivat liikenteen kentälle.
Ensimmäinen terminaalirakennus valmistui 1963 ja sitä laajennettiin vuosina 1975, 1980 ja 1986. Päätös uuden terminaalirakennuksen rakentamisesta tehtiin syyskuussa 1989, uusi terminaalirakennus avattiin virallisesti 19. heinäkuuta 1991. Liikennemäärän kasvusta johtuen vuonna 2004 lentoaseman johtokunta teki yksimielisen päätöksen uudesta yli kaksi kertaa suuremmasta terminaalirakennuksesta, joka avattiin liikenteelle 21. kesäkuuta 2007.
Luettelo Venäjän keisarikunnan hallinnollisista alueista

Tämä artikkeli on luettelo Venäjän keisarikunnan hallinnollisista alueista Luettelossa ovat vuonna 1914 valtakuntaan kuuluneet kuvernementit ja oblastit (alueet) sekä niiden perustamisvuodet ja keskuskaupungit. Huomaa, että muina aikoina Venäjän keisarikunnassa esiintyi myös muun nimisiä kuvernementtejä ja alueita.
Kongressi-Puola.
Kongressi-Puola oli vuonna 1893 jaettu hallinnollisesti seuraaviin kuvernementteihin:
Lublinin ja Siedlcen kuvernementtien osista muodostettiin vuonna 1912 Chełmin kuvernementti, joka ei kuitenkaan tullut kuulumaan Kongressi-Puolaan, vaan muiden Venäjän kuvernementtien joukkoon.
Suomen suuriruhtinaskunta.
Suomen suuriruhtinaskunta jakautui lääneihin, joita olivat:
Petkele (tanssiryhmä)

Petkele on vaativalle yleisölle esiintyvä kansantanssi- ja musiikkiryhmä. Tyypillistä ryhmälle ovat voimakkaat tunnelmat, huumorin käyttö, improvisaatio sekä lajin uudistaminen. 
Musiikkiryhmä tunnetaan myös nimellä Maatana, jonka musiikillisena johtajana toimii Niina Tenhio. 
Petkele-ryhmä on vuosien varrella voittanut mm. ripaskan ja polkan SM-palkintoja. Koreografeina ovat toimineet mm. Viola Malmi (Kindahan kylän hölmöläiset), Matti Paloniemi (Käypäläiset), Salla Korja-Paloniemi (Illatsut), Jouni Prittinen (Vihattula) ja Reetta-Kaisa Iles (Sokkotreffit). Muita tunnettuja teoksia ovat Karvaiset kasakat ja punaiset pussihousut sekä erilaiset näkkikuvaelmat jotka liittyvät suomenruotsalaiseen juhannusperinteeseen.
Kansantanssin ja -musiikin lisäksi ryhmä nojaa vahvaan teatteriosaamiseen, muiden maiden kansantansseihin sekä nykytanssiin. Petkele-ryhmä perustettiin opiskelijakansantanssijoiden ryhmänä vuonna 1997, ja koostuu edelleen nuorista aikuisista.
Heidi Salminen

Heidi Salminen -nimisiä henkilöitä ovat:
Hammersmith

Hammersmith on Lontoon Hammersmith and Fulhamin kaupunginosan keskus kahdeksan kilometriä Charing Crossilta länteen Thamesin pohjoisrannalla. Se on Länsi-Lontoon liikennesolmu ja liike- ja työpaikkakeskittymä.
Hammersmith rajoittuu pohjoisessa Shepherds Bushiin, idässä West Kensingtoniin, etelässä Fulhamiin ja lännessä Chiswickiin. Lounaassa Hammersmith Bridge yhdistää sen Barnesiin. Sinne on viime vuosikymmeninä ja etenkin EU:n aikana keskittynyt Britannian puolalaista asutusta.
Hammersmith on mainittu vuonna 879 tanskalaisten valloittajien talvileirinä.
Walking on Sunshine (kappale)

"Walking on Sunshine" on Katrina &amp; the Wavesin kappale, joka julkaistiin alun perin vuonna 1983 kappaleen samannimisellä albumilla, ja singlenä 1985.
Kappale menestyi listoilla. Se oli Britannian singlelistalla kahdeksas ja Yhdysvalloissa yhdeksäs.
Joost van den Vondel

Joost van den Vondel (17. marraskuuta 1587 – 5. helmikuuta 1679) oli hollantilainen kirjailija ja näytelmäkirjailija. Hän oli 1600-luvun merkittävimpiä hollantilaisia näytelmäkirjailijoita.
Pesäero

Pesäero oli ennen vuotta 1930 solmittuja avioliittoja koskeva menettely, jossa tuomioistuimen päätöksellä lakkautettiin puolisoiden yhteisomistus pesään. Samalla pesään kuulunut omaisuus jaettiin ja kumpikin puoliso sai oman osuutensa vallintaansa. Siitä lähtien puolisot olivat vastuussa vain omista veloistaan. Pesäerotuomion jälkeen kumpikin puoliso saattoi vaatia pesänositusta, vaikka puolisot vielä elivät. Myöhemmin solmituissa avioliitoissa asumuserolla on vastaavia varallisuusoikeudellisia vaikutuksia.
Pesäeroa käytettiin esimerkiksi konkurssin yhteydessä, jotta toisen puolison omaisuus ja pesäosuus eivät olisi joutuneet toisen puolison velkojen maksuun. Pesäero tuli mahdolliseksi vuoden 1869 alussa, kun vuoden 1734 lain naimiskaarta täydennettiin asetuksella 32/1868. Säännöstöstä tehtiin yksityiskohtaisempi laissa aviopuolisoiden omaisuus- ja velkasuhteista (17/1889). 
Uuden, vuoden 1930 alussa voimaan tulleen avioliittolain (234/1929) aikana rekisteröity ja kuulutettu pesäero oli menettely, jolla vanhan lain aikana solmittu avioliitto voitiin siirtää uuden lain mukaiseen varallisuusjärjestelmään (laki avioliittolain voimaanpanosta, 235/1929, 4 §). Pesäero voitiin toimittaa toisen puolison vaatimuksesta samoissa tapauksissa kuin aikaisemmankin lain mukaan, sekä myös, jos molemmat puolisot olivat asiasta yksimieliset.
Jon Favreau

Jonathan Kolia ”Jon” Favreau (s. 19. lokakuuta 1966 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.
Favreaun sukujuuret ovat hänen äitinsä puolelta juutalaiset ja isänsä puolelta italialaiset ja kanadanranskalaiset. Hän kasvoi Queensin piirikunnassa New Yorkissa. Ohjaajana Favreau tunnetaan muun muassa elokuvista "Elf", "Iron Man", "Iron Man 2" ja "Cowboys &amp; Aliens". Näyttelijänä Favreau on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Rudy", "Swingers" ja "Rocky Marciano" sekä televisiosarjassa "Frendit", jonka kolmannella tuotantokaudella hän esitti parin jakson ajan Pete Beckeriä. Marvel Cinematic Universen elokuvissa Favreau esittää Tony Starkin henkivartijaa Happy Hogania.
Koukkurahkasammal

Koukkurahkasammal eli keräpäärahkasammal ("Sphagnum subsecundum") on isokokoinen sammallaji. Se kuuluu "Sphagnaceae"-heimoon ja rahkasammalten sukuun. Koukkurahkasammalta esiintyy koko Suomessa. Uhanalaisuusluokittelussa laji on elinvoimainen. Yleisväriltään koukkurahkasammal on vihreää tai ruskeaa.
Bill Moss

Bill Moss (4. syyskuuta 1933 Luton, Bedfordshire – 13. tammikuuta 2010 Woodsford, Dorchester, Dorset) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui vain vuoden 1959 Britannian GP:hen. Hän karsiutui aika-ajoissa eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän ajoi F2-luokan autolla. Bill Moss ei ollut sukua Stirling Mossille.
Pätkis

Pätkis on Fazerin valmistama maitosuklaalla kuorrutettu suklaapatukka, jossa on täytteenä minttutryffeliä. 18 g:n painoinen Pätkis-patukka on ollut myynnissä vuodesta 1978 lähtien. Pätkistä myydään myös 36 g:n painoisina patukoina nimellä "Iso Pätkis" ja 140 g painoisiin pusseihin pakattuna.
Vuoden 2017 arvion mukaan Pätkistä myydään vuosittain yli 12 miljoonaa kappaletta, ja se on vuodesta toiseen ollut kappalemäärässä mitattuna Suomen myydyimpiä patukoita. 2017 Iso Pätkis oli Keskon ja S-ryhmän myyntitilastoihin perustuen Suomen 4. myydyin makeinen.
Keväällä 2009 myyntiin tuli salmiakin makuinen "Pätkis Salmiakki".
Kesällä 2015 Pätkiksestä tehtiin myös jäätelötuote.
Vuonna 2017 Fazer valmisti Suomen itsenäisyyspäivän satavuotisjuhlan kunniaksi 8 kappaletta maailman pisimpiä Pätkiksiä, joista kukin painoi 350 g ja ne olivat 95 cm pitkiä. Ne olivat siten 11 kertaa normaaleja Pätkiksiä pidempiä.
Tammikuussa 2018 myyntiin tuli 99 g:n painoinen Pätkis-suklaalevy. Syksyllä 2019 Fazer kasvatti muiden täytesuklaalevyjen ohessa Pätkis-suklaalevyn kokoa 99 grammasta 121 grammaan.
Terebutinets

Terebutinets () on kylä Novgorodin alueen Ljubytinon piirissä 3 382 asukkaan (2010) Neboltšin maalaiskunnassa Venäjällä. Terebutinets sijaitsee Valdain ylängön koillisosassa metsäisellä ja pienten järvien kirjomalla alueella, joka on suosittua metsästys- ja kalastusmaata. Korkeus merenpinnasta on 222 m. Kylän kautta kulkee rautatie (Terebutinetsin asema tai seisake).
Terebutinets perustettiin 1930-luvulla, ja nykyinen asukasluku on alle 30.
Anni Rättyä

Eeva Anni Rättyä (4. tammikuuta 1934 Nivala – 25. heinäkuuta 2021 Ylivieska) oli suomalainen keihäänheittäjä.
Anni Rättyä sijoittui Helsingin 1952 olympialaisissa naisten keihäänheitossa parhaana suomalaisena 14:nneksi. Hän edusti seuratasolla Nivalan Urheilijoita ja saavutti SM-pronssia vuonna 1952. Vuonna 1953 hän heitti Suomen ennätyksen 45,27 m ja vuonna 1955 hän voitti lajinsa Ruotsi-maaottelussa. Hänestä käytettiin lempinimeä "Nivalan lettipää".
Rättyä julkaisi 1990-luvulla runokirjat "Taivaan kainalossa" (1993), "Lähetä lounatuuli" (1995) ja "Jumalan rikkaat köyhät" (1997).
Mac OS 8

Mac OS 8 on Macintosh-tietokoneiden Mac OS -sarjaan kuuluva käyttöjärjestelmä, jonka Apple julkaisi 26. heinäkuuta 1997. Se oli suurin uudistus Mac OS-käyttöjärjestelmille ennen Mac OS X -käyttöjärjestelmää, ja oli yksi Applen myydyimmistä tuotteista. Sitä myytiin yli 1,2 miljoonaa kopiota ensimmäisten kahden viikon aikana.
Mac OS 8:n merkittävimpiä uudistuksia olivat Platinium-rajapinta ja PowerPC-moniajo. Se oli myös ensimmäinen Mac OS johon sai virallisesti taustakuvan. Mac OS 8.1 toi mukanaan uuden HFS+-tiedostojärjestelmän. Mac OS 8.5 oli ensimmäinen Mac OS -versio, joka tarvitsi PowerPC-suorittimen. Sen jälkeen julkaistiin vielä versiot 8.5.1 (7. joulukuuta 1998) ja 8.6 (10. toukokuuta 1999), jotka sisälsivät joitakin parannuksia ja bugikorjauksia.
Luhtahaukat

Luhtahaukat ("Buteogallus") on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Luhtahaukkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan yhdeksän lajia. Kruunuerakkohaukka ja erakkohaukka muodostivat aiemmin erakkohaukkojen suvun ("Harpyhaliaetus"), mutta viimeaikaiset tutkimukset ovat osoittaneet, että erakkohaukka on läheistä sukua luhtahaukoille, etenkin ruskoluhtahaukalle, joka on pienempi ja ruskeampi mutta muuten hyvin samanlainen kuin erakkohaukat. Siksi suku on nyt yhdistetty luhtahaukkojen sukuun.
Kathryn Prescott

Kathryn Prescott (s. 4. kesäkuuta 1991) on brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt Emily Fitchiä televisiosarjassa "Skins – liekeissä". Hänen kaksoissisarensa Megan Prescott esittää sarjassa Katieta.
Ura.
Prescott näyttelee sarjassa "Skins – liekeissä" hiljaista teinityttöä Emily Fitchiä. Hänen kaksoissisarensa Megan Prescott näyttelee samassa sarjassa Prescottin roolihahmon Emilyn identtistä kaksoissisarta Katie Fitchiä. Sarjan kolmannen tuotantokauden kuvaukset aloitettiin maaliskuussa 2008 ja alettiin esittää maaliskuussa 2009. Prescott oli näyttelemässä niissä. Prescott on esiintynyt myös BBC:n saippuasarjassa "Doctors".
Yksityiselämä.
Prescottin kotikaupunki on Southgatessa Lontoon itärajalla. "NME:n" haastattelussa hän kertoi lempimusiikkinsa olevan elektroninen musiikki sekä "old metal". Hän kertoi myös olevansa The Prodigyn suuri fani. Prescott kertoi haastattelussa, että hänellä on 14 lävistystä. Prescott on ollut Mountview Academy of Theathre Arts -nimisessä draamakoulussa Wood Greenissä. Prescott on kaksoissiskoaan kuusi minuuttia vanhempi. Hänet on äänestetty vuoden 2009 maailman 26. seksikkäimmäksi naiseksi AfterEllen Hot 100:ssa.
Amerikantuulihaukka

Amerikantuulihaukka ("Falco sparverius") on Amerikassa elävä tuulihaukan vastinlaji.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 19–21 cm, siipien kärkiväli 50–60 cm ja paino keskimäärin 109 g (koiras) ja 119 g (naaras). Naaras on noin 5 % suurempi kuin koiras. Amerikantuulihaukka on neljänneksen pienempi kuin tuulihaukka, jota se väritykseltään muistuttaa. Sukupuolten värityksessä on selkeä ero koiraan ollessa värikkäämpi.
Esiintyminen.
Amerikantuulihaukan esiintymisalue kattaa koko Amerikan Alaskan ja Kanadan pohjoiselta puurajalta aina Tulimaahan saakka. Osassa Keski-Amerikkaa se esiintyy vain talvisin ja se puuttuu lähes kokonaan Amazonin valuma-alueelta ja monin paikoin Chilestä. Siitä tunnetaan noin 14 alalajia. Lajin elinympäristön ala on noin 25 miljoonaa neliökilometriä. Sitä tavataan satunnaisesti Länsi-Euroopassa.
Elinympäristö.
Laji elää kaikkialla missä vain on tarjolla avomaata saalistukseen ja puita tai pylväitä tähystykseen. Se on runsastunut suuresti viimeisten 200 vuoden aikana viljelymaan pinta-alan kasvaessa. Laajoja avohakkuualueita, kuten esimerkiksi Amazonin varrella, se kuitenkin karttaa. Esiintyy myös kaupungeissa.
Lisääntyminen.
Amerikantuulihaukat eivät ole kovinkaan sosiaalisia ja pesivät yksittäispareina. Kuusi viikkoa ennen muninnan alkua naaras alkaa seurustella kahden tai kolmen koiraan kanssa, joista se valitsee yhden lastensa isäksi. Pesä on jossakin kolossa, joko puun, tikan, rakennuksen, kallion tai rantatöyrään kolossa, usein pöntössä, harvoin jonkin toisen linnun vanhassa pesässä. Naaras munii 3–7 munaa, tavallisesti neljä tai viisi, joita haudotaan 29–30 päivää. Naaras hoitaa enimmät hautomiset koiraan osallistuessa toisinaan. Molemmilla on kuitenkin hautomalaikku. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti ja oppivat lentämään kuukauden ikäisinä. Noin puolet poikasista selviää lentokykyisiksi asti.
Ravinto.
Amerikantuulihaukat saalistavat kesäaikaan aamuisin ja iltaisin isokokoisia hyönteisiä, enimmäkseen heinäsirkkoja. Talviaikaan ne voivat saalistaa pitkin päivää, ja niiden dieetti on silloin monipuolisempi, käsittäen pikkujyrsijöitä, pikkulintuja ja kahlaajien poikasia, liskoja, sammakoita ja skorpioneja. Laji syö myös rapuja, nisäkkäitä ja lepakkoja.
Nokihaukka

Nokihaukka ("Falco concolor") on harvinainen arabimaissa pesivä jalohaukka.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 33–36 cm ja siipien kärkiväli 85–110 cm. Nokihaukka on pitkäsiipinen, siro haukka, kooltaan hieman nuolihaukkaa suurempi. Sen höyhenpuku on yksivärinen, joko yleisempi hopeanharmaa tai harvinaisempi noenmusta. Sukupuolet ovat samanvärisiä, naaras on koirasta 15 % suurempi. Nuori lintu on selkäpuolelta tummanruskea ja vatsapuolelta voimakkaan ruskea- ja mustaviiruinen.
Esiintyminen.
Nokihaukka pesii Pohjois-Afrikan Libyasta ja Egyptistä Arabian niemimaalle ja Persianlahden saarilla Omanista Pakistaniin. Pieni kanta on myös Jordanian ja Israelin eteläosissa. Laji on muuttolintu, joka talvehtii pääosin Madagaskarilla ja vähemmässä määrin Itä-Afrikan rannikolla.
Vuonna 2014 nokihaukan kannan kooksi arvioitiin 1 400 – 2 000 paria. Pienen ja vähenevän populaation takia laji luokitellaan vaarantuneeksi.
Elinympäristö.
Nokihaukat elävät kuivilla ja karuilla saarilla ja vuorilla sekä autiomaissa.
Lisääntyminen.
Pesinnän ajankohta määräytyy lintujen syysmuuton mukaan elo-syyskuulle. Pesä on kallionkolossa tai maassa pensaan suojassa ja se on vain kuoppa maassa, jossa on toisinaan joitakin korsia tai risuja. Naaras munii kaksi tai kolme munaa, joskus neljä. Molemmat puolisot osallistuvat hautomiseen, sillä kummallakin on hautomalaikku. Haudonta-aika on neljä viikkoa ja poikaset oppivat lentämään 32–38 päivän ikäisinä.
Ravinto.
Nokihaukat saalistavat pääasiassa lentäviä hyönteisiä, lintuja ja lepakoita. Ne saalistavat aktiivisimmin aamu- tai iltahämärissä mutta myös päivällä. Laji on erikoistunut pyydystämään syysmuutolla lentäviä, väsyneitä lintuja, samoin kuin välimerenhaukka. Säihkylinnut muodostavat suuren osan poikasajan ravinnosta.
Maastopalot Välimeren maissa 2009

Maastopalot Välimeren maissa 2009 oli sarja maastopaloja eri maissa – Espanjassa, Ranskassa, Kreikassa, Italiassa, Turkissa ja Kroatiassa – heinäkuussa 2009. Palojen arvioidaan aiheuttaneen satojen miljoonien eurojen vahingot ja tuhonneen eteläisessä Euroopassa 27. heinäkuuta 2009 kymmeniä tuhansia hehtaareja maastoa. Espanjan paloissa kuoli 27. heinäkuuta 2009 kuusi palomiestä, ja Sardinian palot vaativat kaksi uhria.
Sadat Espanjan, Ranskan, Kreikan ja Italian palot tuhosivat tuhansia hehtaareja metsää ja kymmeniä taloja 24. heinäkuussa 2009. 
Espanja.
Lämpötila kohosi Espanjassa paikoin yli 39,1 °C:een. Brittituristeja kehotettiin tarkistamaan matkakohteen tilanne Ulkoministeriön sivuilta ennen sinne matkaamista. Pelkästään Mojácarin alueelta evakuoitiin ainakin 1 500 ihmistä. Lisäksi savu levisi laajalle alueelle. Espanjassa oli korkeimman asteen palovaroitus.
Yli 4 000 ihmistä joutui jättämään kotinsa Kanariansaarilla La Palman saarella metsäpalojen vuoksi 1. elokuuta 2009. Sotilaat sammuttivat paloja Teneriffalla. Espanjan radion mukaan tuhoutui 1 000 ha metsää.
Koillis-Espanjassa maastopalot jatkuivat 20. elokuuta 2009 ja olivat tuhonneet jo 6 000 hehtaaria metsää. Maastopaloja oli myös Portugalin pohjoisosissa.
Kreikka.
Suuri metsäpalo leimusi elokuun lopussa Kreikassa 40 kilometrin päässä pääkaupungista Ateenasta. Savu ja tulenkajo näkyivät kaupungin keskustaan.
Ympäristöjärjestöjen mukaan Kreikan metsäpaloalueet on tähän mennessä muutettu suurelta osin asuinalueiksi. Kreikkalaispoliitikkoja arvosteltiin piittaamattomasta metsäpalon sammutustyöstä. Moni kreikkalainen uskoo rakennusyhtiöiden olleen metsäpalojen takana. Ateenan yliopiston poliittisen historian professori Thanos Veremisin mukaan yritysten kannustin tulen sytyttämiseen voi olla suuri.
Lettorahkasammal

Lettorahkasammal ("Sphagnum teres") on isokokoinen (5–8 cm) sammallaji. Se kuuluu "Sphagnaceae"-heimoon ja rahkasammalten sukuun.
Ulkonäkö.
Lettorahkasammal on väriltään oranssinvihreä tai varjoisilla paikoilla vihreä. Varressa on yleensä ruskeaa. Sen kärkisilmu on jykevä ja latva viisisäteinen. Sillä on yleensä kolme ulospäistä ja kaksi alaspäistä haaraa. Sen haaralehtien kärjet ovat ulospäin siirottavat, eivät kuitenkaan yhtä paljon kuin okarahkasammalella.
Levinneisyys.
Lettorahkasammalta kasvaa laajasti pohjoisella pallonpuoliskolla tundralla, boreaalisella ja lauhkealla vyöhykkeellä. Vuoristoissa lajia tavataan Etelä-Eurooppaa, Intiaa ja Japania myöten. Sitä kasvaa 2400 metrin korkeuteen asti. Lajia kasvaa läpi Euroopan alangoista vuoristoihin. Se esiintyy myös Pohjois-Amerikassa ja Grönlannissa.
Lettorahkasammalta esiintyy koko Suomessa, pohjoisessa yleisempänä kuin etelässä. Uhanalaisuusluokittelussa laji on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Lettorahkasammal kasvaa keski- ja runsasravinteisten soiden välikköpinnoilla.
Pallorahkasammal

Pallorahkasammal eli pallopäärahkasammal ("Sphagnum wulfianum") on isokokoinen sammallaji. Se kuuluu "Sphagnaceae"-heimoon ja rahkasammalten sukuun. Pallorahkasammal on yksi Suomen 55:stä vastuulajista lehtisammalissa. Uhanalaisuusluokittelussa se on elinvoimainen. Lajia esiintyy koko Suomessa. Nimensä mukaan pallorahkasammalen verson päät kasvavat pallon muotoisiksi.
Esa Sariola

Esa Sariola (s. 6. heinäkuuta 1951 Rauma) on suomalainen psykologi, kirjailija ja tutkija. 
Sariola on opiskellut Helsingin yliopistossa teoreettista filosofiaa, yleistä kielitiedettä sekä psykologiaa. Hän on valmistunut filosofian kandidaatiksi vuonna 1978 ja työskentelee psykologina Hesperian sairaalassa. Kaunokirjallisuuden ohella hän on julkaissut myös tietokirjoja ja ollut yhtenä kirjoittajana teoksessa "Mies vailla tasa-arvoa" (2007).
Sariolan esikoisteos on novellikokoelma "Väärinkäsityksiä" (1984), joka syntyi esikoisromaanin suunnittelemattomana sivutuotteena ja ilmestyi ennen sitä. Romaanin kirjoitusprosessissa alkoi syntyä romaaniin soveltumattomia aineksia, jotka hän kirjoitti novelleiksi ja lähetti Otavan novellikilpailuun 1983. Sittemmin hän on julkaissut romaaneja ja tietokirjoja ja myös käsikirjoittanut kuunnelmia ja näytelmiä. Hänen teoksiaan on käännetty usealle kielelle.
Sariolan aihepiiri on ihmisen ahneus ja keskinäinen kilpailu, ja hänet on kritiikeissä liitetty kotimaisen kirjallisuuden "pahuuden koulukuntaan". Häntä kiinnostavat sukupuolten väliset kommunikaatio-ongelmat, valtataistelut niin kotipiirissä kuin työpaikallakin.
The Downfall

The Downfall on yhdysvaltalaisen deathcoreyhtye Belay My Lastin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 Mediaskare Recordsin kautta.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Belay My Last, ellei toisin mainita. Kaikki sanoitukset kirjoittanut Jason Denney ja Garrett Harer.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2004

Vuoden 2004 Yhdysvaltain avoin tennisturnaus alkoi 30. elokuuta ja päättyi 12. syyskuuta 2004. Kilpailu oli järjestyksessään 124:s. Miesten kaksinpelin voitti Roger Federer. Naisten kaksinpelin voitti Svetlana Kuznetsova, joka saavutti ensimmäisen Grand Slam -turnausvoittonsa. Miesten nelinpelin voittivat Mark Knowles ja Daniel Nestor ja naisten nelinpelin Virginia Ruano Pascual ja Paola Suárez. Sekanelinpelin voittivat Vera Zvonarjova ja Bob Bryan.
Nelinpelien loppuottelut.
Miesten nelinpeli.
 Mark Knowles / Daniel Nestor – Leander Paes / David Rikl 6–3, 6–3
Naisten nelinpeli.
 Virginia Ruano Pascual / Paola Suárez – Svetlana Kuznetsova / Jelena Lihovtseva 6–4, 7–5
Sekanelinpeli.
 Vera Zvonarjova / Bob Bryan – Alicia Molik / Todd Woodbridge 6–3, 6–4
Rissondelfiini

Rissondelfiini eli harmaadelfiini ("Grampus griseus") on ainoa Grampus-sukuun kuuluva delfiinilaji. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajin uudeksi nimeksi isodelfiiniä.
Esiintyminen.
Rissondelfiini esiintyy maailmanlaajuisesti lauhkeiden ja trooppisten vyöhykkeiden merissä, yleensä mieluummin syvissä vesissä kuin lähellä maata. Intian valtameren, Tyynen valtameren ja Atlantin lämpimien osien lisäksi rissondelfiinejä esiintyy Persianlahdella, Välimerellä ja Punaisella merellä. Mustallamerellä lajia ei kuitenkaan esiinny.
Rissondelfiinit suosivat mannerjalustan viereisiä, noin 400–1000 metrin syvyisiä syvänteitä, joissa veden lämpötila on vähintään 10 °C mutta mieluiten yli 15 °C.
Tyynen valtameren itäosissa arvioidaan elävän 175 000 yksilöä ja länsiosissa 85 000. Maailmanlaajuisesta populaatiosta ei ole tietoa.
Ulkonäkö.
Rissondelfiini on suurikokoinen delfiini, joka voi kasvaa yli kolme metriä pitkäksi ja painaa yli 400 kiloa. Vastasyntynyt poikanen on 1,3–1,7 metriä pitkä. Rissondelfiinillä on pyöreä pää, ulospäintyöntyvä otsa eikä lainkaan nokkaa.
Vastasyntyneet rissondelfiinit ovat väritykseltään harmaita mutta tummuvat pian suklaanruskeiksi. Aikuistuessan ne vaalenevat jälleen harmaiksi, ja muuttuvat arpeutumisen myötä vanhemmiten jopa kokonaan valkoisiksi. Arpia synnyttää sekä taistelu urosten välillä että taistelu jättiläiskalmareiden kanssa.
Ravinto.
Rissondelfiinien ravinto koostuu pääasiassa kalmareista, mutta ne syövät satunnaisesti myös tursaita ja joitakin kaloja.
Arabihaukka

Arabihaukka ("Falco pelegrinoides") on keskikokoinen jalohaukka.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 34–40 cm, siipien kärkiväli 80–100 cm ja paino 330–850 g. Naaras on koirasta kookkaampi. Arabihaukka on kuin pienikokoinen muuttohaukka. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lajista tunnetaan kaksi alalajia.
Esiintyminen.
Arabihaukat elävät nimensä mukaisesti alueella, joka suurin piirtein vastaa arabimaiden aluetta. Lännessä sitä tavataan Kanariansaarilta ja Marokosta alkaen laikuittaisesti Egyptiin Niilin laaksoon, Israeliin, Jordaniaan ja paikoin Arabian niemimaalle. Alalaji "babylonicus" elää Keski-Aasiassa Iranista itään. Arabihaukan läntiset populaatiot ovat enimmäkseen paikkalintuja, itäiset muuttavat talveksi Pakistaniin ja Intian luoteisosiin. Lajin elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan vähintään 5 000–10 000 yksilöä.
Elinympäristö.
Pesimäaikana laji elää enimmäkseen sisämaan kuivilla ja karuilla puoliaavikoilla ja kallioisilla kukkuloilla. Se pesii kuitenkin myös Niilin vehreässä laaksossa. Talvehtimisalueilla lajia tavataan myös keitailla, jokilaaksoissa, pensaikkomailla ja kaupungeissa.
Lisääntyminen.
Pesä sijaitsee kallion ulkonemalla tai rakennuksessa, joskus vanhassa varis- tai lokkilinnun pesässä. Pesä on vain painanne ilman rakennusaineksia. Naaras munii tavallisesti kolme munaa.
Ravinto.
Arabihaukat saalistavat lähes yksinomaan lentäviä lintuja aina kyyhkyjen ja sorsien kokoisiin saakka. Yleisimmät saalislajit ovat hietakanoja ja "Streptopelia"-suvun kyyhkyjä. Se saalistaa syöksymällä korkealta ilmasta samoin kuin muuttohaukka, ja sen sanotaan olevan vielä sukulaistaankin nopeampi ja taitavampi saalistaja. Saalisvalikoimaan kuuluu myös lepakoita.
Eläköön elämä

Eläköön elämä on Sonja Lumpeen esittämä musiikkikappale, joka edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1985. Kappaleen on säveltänyt Petri Laaksonen ja sanoittanut Veli-Pekka Lehto. Kappale sijoittui Göteborgissa järjestetyssä loppukilpailussa 9. sijalle 19:stä finalistista.
Kappale julkaistiin tuoreeltaan Sonja Lumpeen esittämänä sekä suomenkielisenä Bruno Korpelan sovittamana että englanninkielisenä Matti Aurasen ja Bruno Korpelan sovittamana versiona. Vuonna 1985 Sonja Lumme levytti kappaleesta myös ruotsinkielisen version sekä toisen suomenkielisen version, jotka julkaistiin levyllä ensimmäisen kerran vuonna 2009 artistin kokoelmalla Päivä ja yö – Kootut levytykset 1983–1985.
Vuoden 1985 aikakauslehtien mukaan laulun esityskieltä Göteborgin loppukilpailussa oli harkittu vaihdettavaksi suomesta ruotsiksi, koska suomenkielisen tekstin runsaiden ä-, ö- ja y-vokaaleiden katsottiin heikentävän laulun menestymismahdollisuuksia. Ruotsi olisi ollut myös Sonja Lumpeen oma äidinkieli, mutta esityskielen vaihdosta väitettiin luovutun muun muassa sen ”laskelmoivan vaikutelman” vuoksi.
Leppikosken voimalaitos

Leppikosken voimalaitos on Kiehimänjoessa Paltamon kunnassa sijaitseva vesivoimalaitos. Kajaani Oy:n rakentaman voimalan osti Oulujoki Osakeyhtiö vuonna 1962.
Voimalaitoksen pudotuskorkeus vaihtelee 11,1 ja 13,3 metrin välillä. Laitoksessa on kaksi Kaplan-turbiinia, joista saadaan maksimitehoa yhteensä 23 megawattia. Voimalan läpi menevä vesimäärä täydellä teholla on 220 kuutiota sekunnissa, ja vuotuinen sähköntuotto on 75 GWh. Leppikosken voimalaitoksen omistaa Fortum Oyj.
Combat Rock

Combat Rock on brittiläisen The Clashin toukokuussa 1982 julkaistu viides studioalbumi. Levy jäi The Clashin tunnetuimman kokoonpanon viimeiseksi, sillä nauhoitusten jälkeen kitaristi Mick Jones ja rumpali Topper Headon erotettiin yhtyeestä. 
Kriitikot ja yhtyeen fanit ottivat levyn hyvin vastaan, ja korkeimmillaan "Combat Rock" oli toisella sijalla Britannian albumilistalla.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat The Clashin sanoittamia ja säveltämiä, jos muuta ei mainita.
Neitoperho (vuoden 1965 elokuva)

Neitoperho ("The Collector") on vuonna 1965 ensi-iltansa saanut William Wylerin ohjaama elokuva. Se perustuu John Fowlesin romaaniin "The Collector" vuodelta 1963.
Elokuvan näyttelijöistä Terence Stamp ja Samantha Eggar saivat kumpikin parhaan näyttelijän palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla 1965. Eggar sai 1966 Golden Globe -palkinnon, Wyler sai parhaan elokuvan Sant Jordi -palkinnon ja Eggar parhaan näyttelijä Sant Jordi -palkinnon 1966.
Toisin kuin Fowlesin romaani, joka kertoo tarinan sekä kidnappaajan että uhrin näkökulmasta, elokuva kuvaa lähes yksinomaan kidnappaajan näkökulmaa. Pankkivirkailija Freddy Clegg voittaa suuren rahasumman, ostaa talon ja kidnappaa sinne taideopiskelija Mirandan, jota hän on ihaillut etäältä. Osapuolet rakastuvat toisiinsa ja Clegg lupaa vapauttaa Mirandan, mutta tapahtumat saavat toisenlaisen käänteen.
Samasta John Fowlesin romaanista on saanut innoituksensa myös Auli Mantilan ohjaama suomalainen draamaelokuva "Neitoperho" vuodelta 1997.
Tomi Uusitorppa

Tomi Uusitorppa (s. 19. marraskuuta 1980 Rauma) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Rauman Pallossa uransa vuonna 1986 aloittanut Uusitorppa pelasi Veikkausliigassa neljä kautta: kauden 2001 Rovaniemen Palloseurassa ja kaudet 2002–2004 FC Hämeenlinnassa. Ensimmäisen liigaottelunsa hän pelasi 19. elokuuta 2001 Rovaniemellä RoPS:n pelatessa Kuopion Palloseuraa vastaan. Ensimmäisen liigamaalinsa Uusitorppa teki 19. kesäkuuta 2002 FC Hämeenlinnan pelattua vierasottelun Lahtea vastaan. Yhteensä hän pelasi 79 liigaottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Hämeenlinnan jälkeen Uusitorppa edusti Someron Voimaa, jossa hän toimi pelaaja-valmentajana. Uusitorppa jatkoi valmennusuraansa Hämeenlinnan Jalkapalloseurassa, jossa hän toimi HJS Akatemian päävalmentajana kaudet 2011 ja 2012. Hyvät esitykset Akatemian valmentajana johtivat Uusitorpan sopimukseen FC Hämeenlinnan kanssa syksyllä 2012.
Uusitorppa valmensi FC Hämeenlinnan Kakkosen läntisen lohkon neljännelle sijalle kaudella 2013. Helmikuussa 2014 ilmoitettiin kuitenkin Uusitorpan ja FC Hämeenlinnan purkaneen sopimuksensa yhteisymmärryksessä.
Patoamispolitiikka

Patoamispolitiikka eli Kennanin oppi oli Yhdysvaltain ulkopoliittinen doktriini, jonka tavoitteena oli estää kommunismin leviäminen ja Neuvostoliiton ulkopoliittisen vallan kasvu toisen maailmansodan jälkeen. Yhdysvallat pyrki tähän diplomaattisin, sotilaallisin ja taloudellisin keinoin. Patoamispolitiikka oli eräänlainen myöntyväisyyspolitiikan ja toisaalta vyörytyspolitiikan () välimuoto.
Termiä käytti ensimmäisen kerran yhdysvaltalainen diplomaatti George F. Kennan raportissaan puolustusministeri James Forrestalille tammikuussa 1947. Patoamispolitiikan englanninkielisen nimityksen "containment" () esikuvana oli ranskankielinen ilmaus "cordon sanitaire", jolla tarkoitettiin länsivaltojen ulkopolitiikkaa Neuvostoliittoa kohtaan 1920-luvulla.
Myöhemmin termiä on käytetty Yhdysvalloissa pyrkimyksistä tai tavoitteesta rajoittaa Kiinan vaikutusvallan kasvua maailmalla.
Lobamba

Lobamba on Swazimaan historiallinen pääkaupunki ja nykyisinkin maan lainsäädännöllinen pääkaupunki ja kuninkaallinen keskus. Lobamba on muun muassa maan parlamentin istuntopaikka ja kuningataräiti Ntombin asuinpaikka. Ntombi on nykyisen kuninkaan Mswati III:n äiti ja on kuninkaan rinnalla edelleen maan toinen hallitsija (). Kaupungissa on noin 6 000 asukasta.
Lobamba sijaitsee maan länsiosaan kuuluvan Hhohhon piirin alueella Ezulwinin laaksossa noin 18 kilometriä Mbabanesta etelään. Kaupunki on kuuluisa kahdesta vuosittaisesta seremoniallisesta tapahtumasta: elo-syyskuussa kuningataräidin kunniaksi järjestettävästä umhlanga-juhlasta ja joulu-tammikuussa kuninkaan kunniaksi järjestettävästä Incwala-juhlasta. Juhlat koostuvat muun muassa tanssi- ja laulutapahtumista sekä muista perinteisissä asuissa käytävistä juhlamenoista.
Kaupungin merkittäviin rakennuksiin kuuluvat muun muassa valtionpalatsi Embo, kuninkaallinen Kraali, swazien kansallismuseo, parlamenttitalo ja entisen kuninkaan Sobhuza II:n museo.
Somhlolon stadionilla on 20 000 katsojapaikkaa, ja sitä käytetään monenlaisiin tapahtumiin kuten kruunajaisiin ja konsertteihin.
Lentoliikenneyhteyksiä kaupunkiin palvelee Matsaphan lentoasema.
Rosvohaukat

Rosvohaukat ("Polyboroides") on haukkojen heimoon kuuluva petolintusuku. Se on Polyboroidinae-alaheimon ainoa suku. Rosvohaukkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Kåre Bluitgen

Kåre Bluitgen (s. 10. toukokuuta 1959) on tanskalainen kirjailija ja toimittaja. Hänen kirjallinen tuotantonsa kattaa muun muassa profeetta Muhammedin elämäkerran. 1970-luvulla Bluitgen oli myös aktiivisesti mukana tanskan vasemmiston toiminnassa ja politiikassa. Koulutukseltaan hän on peruskoulun opettaja. Lisäksi Bluitgen on suorittanut journalismin tutkinnon.
Bluitgenin kirjoittaessa vuonna 2006 julkaistua profeetta Muhammedista kertovaa lastenkirjaa "Koranen og profeten Muhammeds liv", hänellä oli vaikeuksia löytää kuvittajaa kirjalleen. Useat kuvittajat pelkäsivät ääri-islamilaisten reaktioita ja siksi he kieltäytyivät kuvitustyöstä. Tanskalainen sanomalehti Jyllands-Posten sai Bluitgenin vaikeuksista idean pyytää neljääkymmentä pilapiirtäjää tekemään oman karikatyyrinsä profeetta Muhammedista. Kaksitoista näistä pilapiirroksista julkaistiin lehdessä 30. syyskuuta 2005. Julkaisu aiheutti tyrmistystä ääri-islamilaisissa piireissä ja siitä sai alkunsa Muhammad-pilapiirrosjupakkana tunnettu tapahtumasarja.
Virihaure

Virihaure on ruotsalaisessa Padjelannan kansallispuistossa sijaitseva järvi. Järven pinta-ala on 112 km2 ja korkeus merenpinnasta 580 metriä.
Dulé Hill

Karim Dulé Hill (s. 3. toukokuuta 1975 East Brunswick, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan "West Wingin" Charlie Youngina, elokuvan "Paahde" sipulimyyjä Samina ja televisiosarjan "Vihjeet hukassa" Burton ”Gus” Gusterina sekä sivuosasta elokuvassa "Sinussa on se jokin".
DarkBASIC

DarkBASIC on The Game Creatorsin kehittämä BASIC-tyyppinen ohjelmointikieli. Kieli on erityisesti suunnattu 2D- ja 3D-pelien ohjelmointiin mahdollisimman helposti. DarkBASIC ei kuitenkaan sovellu kovin isojen pelien ohjelmointiin, koska sen suorituskyky on melko pieni.
Kieli perustuu CoolBasicin tavoin muistiin ladattaviin objekteihin, ja sen lisäksi kuviin ja spriteihin, joita komennetaan objektikomennoilla. Objekteja voi luoda valmiista malleista (mm. kuutio, sylinteri, pallo), tai 3D-mallinnusohjelmalla luoduista 3D-malleista. "Mesh"-objektien muoto on haettu 3D-mallista, ja ne väritetään jollakin kuvalla.
Esimerkkiohjelma.
Alla oleva ohjelma luo vaakasuunnassa pyörivän kuution.
 sync on
 sync rate 60
 make object cube 1, 100
 do
 yrotate object 1, object angle y(1) + 2
 sync
 loop
Katsaus.
Ohjelmasta voi poistua milloin vain painamalla ESC-näppäintä.
Dinamo-Energija Jekaterinburg

HK Dinamo-Energija Jekaterinburg (), alkujaan "Spartak Sverdlovsk", oli venäläinen jääkiekkoseura, joka toimi nykyisessä Jekaterinburgissa (entisessä Svedlovskissa) Sverdlovskin alueella. Joukkue pelasi valtaosan olemassaolostaan Neuvostoliiton toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa, mutta nousi Neuvostoliiton ja Venäjän pääsarjaan 1990-luvuksi. Vuonna 2007 pääsarjasta kuusi vuotta aiemmin pudonnut joukkue lakkautettiin.
Historia.
Sverdlovskiin perustettiin jääkiekkojoukkue vuonna 1950 nimellä "Spartak Sverdlovsk". Joukkue osallistui Neuvostoliiton toiseen sarjatasoon Pervaja Ligaan, jonka mestaruuden se voitti kyseisellä nimellä 1955 ja 1967.
Vuonna 1967 joukkueen nimeksi vaihtui "Avtomobilist Sverdlovsk". Se nousi 1960-luvun lopulla pariksi vuodeksi Neuvostoliiton pääsarjaan, mutta putosi aina takaisin toiselle tasolle. Seura voitti Pervaja Ligan 1972, 1974 ja 1977 ja lopulta nousi 1970- ja 1980-lukujen taitteeksi maan pääsarjaan. Avtomobilist Sverdlovsk putosi kuitenkin muutaman kauden jälkeen takaisin Pervaja Ligaan, jonka se voitti vielä 1984 ja 1986. Kaudeksi 1989–1990 Avtomobilist Sverdlovsk nousi jälleen pääsarjaan, ja pelasi siellä Neuvostoliiton hajoamiseen saakka. Tästä joukkue jatkoi 1991–1992 an.
Vuonna 1992 Svedlovskin kaupungin nimi palautettiin Jekaterinburgiksi, ja joukkueen nimeksi tuli "Avtomobilist Jekaterinburg". Seura pysyi korkeimmalla sarjatasolla Kansainvälisessä liigassa ja Venäjän jääkiekon superliigassa aina kauteen 1997–1998 asti. Tuolloin juuri nimen "Spartak Jekaterinburg" saanut seura putosi Vysšaja Ligaan.
Joukkue aloitti Vysšaja Ligassa uudella nimellä "Dinamo-Energija Jekaterinburg" ja kohosi heti yhden kauden jälkeen takaisin superliigaan. Joukkue pelasi kaksi heikkoa kautta superliigassa, minkä jälkeen se pudotettiin Vysšaja Ligaan. Seura jumiutui liigan keskikastiin ja sen hiipuva toiminta lopetettiin vuonna 2007.
Vuonna 2006 Jekaterinburgiin perustettiin uusi jääkiekkojoukkue, joka nimettiin HK Avtomobilistiksi.
James McCloud

 on Nintendon "Star Fox" -pelisarjassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Hän on Fox McCloudin isä ja alkuperäisen Star Fox tiimin perustaja. 
Hahmo.
James oli hyvä ystävä Peppy Haren ja Pigma Dengarin kanssa kun he työskentelivät Jamesin tiimissä. Pigma kuitenkin petti Jamesin ja Peppyn kun heidät lähetettiin Venom planeetalle tutkimaan outoa aktiivisuutta, joka Kenraali Pepperin mukaan johtui Androssin kokeista. James kuoli, mutta Peppy selvisi viimeisillään takaisin Corneriaan kertomaan Jamesin pojalle, Foxille tämän isän kuolemasta.
James oli naimisissa Vixy Reinard -nimisen kettunaisen kanssa mutta tämä kuoli autopommi-iskussa, jonka Andross oli alun perin suunnitellut tappaakseen Jamesin ja saadakseen Vixyn itsellensä, koska Andross oli salaa rakastunut tähän. (Vixy Reinard ilmestyi vain "Nintendo Power" -sarjakuvissa.) 
James ilmestyi ensimmäistä kertaa "Lylat Wars" -pelissä, jossa hän ilmestyi henkenä/kummituksena, joka auttoi poikansa Foxin ulos Androssin pesästä, kun tämä tuhosi Androssin oikean muodon "true form". James ilmestyi pelissä vain kun sen pelasi Hard/Expert-vaikeustasolla. Kun pelaaja pelaa seuraavan kerran pelin uudestaan alusta, heti paihitettyään Androssin ja saamaan Jamesin avukseen, Foxille ilmestyy Jamesin lentäjän aurinkolasit ikään kuin saavutukseksi.
James ei ole nähty ikinä ottavan aurinkolasejaan pois päästään missään pelissä. 
"issa" Aparoidi Kuningatar pystyi puhumaan Jamesin äänellä, yrittäen käännyttä Foxin ja muut tämän puolelle. Fox kuitenkin tiesi että tämä versio hänen isästään oli valetta, koska James sanoi kerran Foxille "Lylat Wars" -pelin lopussa: ”Älä ikinä luovuta, poikani, usko vaistoihisi.”
James on ilmestynyt myös muun muassa "Star Fox Adventuressa", "Star Fox: Assaultissa" ja "Star Fox Commandissa".
James, kuten myös Fox, on suunniteltu stereotyyppisesti amerikkalaisista armeijan lentäjistä, joissa on vivahteita muun muassa "Tähtien sota"- ja "Top Gun" -elokuvista.
Tapani Lausti

Tapani Lausti (s. ) on suomalainen eläkkeellä oleva toimittaja ja ulkomaankirjeenvaihtaja. Hän työskenteli urallaan YLE:ssä, BBC:n suomenkielisessä osastossa ja Suomen Lontoon instituutissa. Hän sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon yhdessä Kaj Bärlundin kanssa teoksesta "Palkat paketissa" vuonna 1972. Toimittajana Lausti erikoistui kansainväliseen politiikkaan ja aatehistoriaan. Nykyään Lausti asuu Espanjassa.
Elämä.
Lausti syntyi kirjastoneuvos Kaarlo Laustin ja Päivi Salolammen perheeseen. Koulutukseltaan Lausti on valtiotieteiden maisteri. Pro gradunsa, jonka aihe oli "Yhdysvaltain ulkopolitiikka kommunistimaihin nähden", hän teki vuonna 1966. Laustin työhön ovat kuuluneet maailmanpolitiikan kriittinen seuranta ja analyysi jo 1960-luvulta, jolloin hän aloitti uransa. Vuodet 1967–1986 Lausti työskenteli Yleisradiossa. Vuosina 1973–1982 hän toimi ulkomaantoimittajana, vuodet 1983–1986 Ylen vakituisena Lontoon-kirjeenvaihtajana ja 1987–1995 freelancerinä Lontoossa. 
Suomen Lontoon Instituutissa Lausti toimitti lehteä nimeltä "Eagle Street". Raportteja hän on tehnyt Irlannista, Neuvostoliitosta, Jugoslaviasta, Romaniasta, Tšekkoslovakiasta, Libyasta, Kiinasta, Filippiineiltä ja Brysselistä. Vuosina 1981–1982 Lausti myös luennoi Itä-Euroopan poliittisista järjestelmistä Helsingin yliopistossa. 
Mielipiteet.
Kylmän sodan aikana Lausti ei hyväksynyt hyväksynyt valintaa kapitalismin ja reaalisosialismin välillä, vaan kuului niihin, jotka toivat esiin vapaudenhenkisen sosialismin vaihtoehdon. Nato ja Yhdysvallat ovat olleet Laustin ankaran kritiikin kohteena. 
Vuonna 2013 hän kirjoitti: ""Onnistuakseen maailman resurssien haltuunotossa läntisen imperiumin on manipuloitava mielipiteitä vakuuttaakseen ihmiset siitä, että sen omat terroriteot ovat moraalisesti oikeutettuja"." Lausti katsoi, että Yhdysvallat on provosoinut Ukrainan kriisin: "Vuoden 2014 tapahtumia Ukrainassa olivat edeltäneet pitkään jatkuneet yritykset saada maa vedetyksi Natoon huolimatta siitä, että huomattava osa maan kansalaisista oli kulttuuriltaan ja kieleltään venäläisiä."
Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen Yhdysvallat aloitti heti järjestelmällisen politiikan Venäjän saartamiseksi. Laustin mukaan Ukrainan vetäminen Euroopan unioniin ja myöhemmin Natoon kuuluu Yhdysvaltain strategiaan, jossa tavoitteena on Euro-Aasian luonnonvarojen hallinta. Laustin mielestä presidentti Putin ei mahtailussa vedä vertoja Washingtonin päälläpäsmäreille. 
Siirryttyään eläkkeelle Lausti on keskittynyt tutkimaan historian laboratoriossa kokeiltuja toisenlaisia ihanteita, elämänmuotoja ja kasvatusperiaatteita. Lausti uskoo yhä useampien ihmisten ymmärtäneen, että nyky-yhteiskunnat on rakennettu kestämättömälle pohjalle. Laustin mielestä on havaittavissa niin monia kriisejä ja uhkia, että tulevaisuuteen huolettomasti suhtautuminen on tuudittautumista illuusioihin. Uhkina Lausti näkee muun muassa ilmastonmuutoksen, kansainvälisen politiikan militarisoitumisen ja kansainvälisen talouden mahdollisen romahtamisen.
Parijuovamakrilli

Parijuovamakrilli ("Grammatorcynus bilineatus") on ahvenkalojen lahkoon kuuluva makrillikala. Se sekoitetaan usein sukulaiseensa haimakrilliin, ("Grammatorcynus bicarinatus").
Koko ja ulkonäkö.
Parijuovamakrilli kasvaa enimmillään metrin pituiseksi ja 3,5 kg:n painoiseksi. Parijuovamakrillin pää ja vartalo ovat selän puolelta vaaleansinisiä ja vatsan puolelta vaaleankeltaisia. Ensimmäinen selkäevä on valkoinen, muut evät ovat tummanharmaita tai mustia.
Levinneisyys.
Parijuovamakrillia on Intian valtameren ja läntisen Tyynenmeren kala. Sen levinneisyysalue ulottuu Punaiseltamereltä itään Andamaanienmerelle asti ja edelleen Australian pohjoisrannikon, Marshallinsaarten ja Fidžisaarten subtrooppisiin ja trooppisiin vesiin.
Parijuovamakrilli elää yleensä suurina parvina riuttojen läheisissä matalissa vesissä. Se laskeutuu harvoin yli 15 metriin.
Ravinto.
Parijuovamakrilli on nopealiikkeinen petokala, joka syö monenlaisia kaloja ja äyriäisiä, mieluiten kuitenkin sardiineja ja sardelleja.
Kalastus.
Parijuovamakrillin pyynnillä ei ole suurta taloudellista merkitystä, mutta virkistyskalastajat kalastavat sitä mielellään.
Lajin liha on mureaa ja maukasta mutta tuoksahtaa hieman ammoniakille. Hajun saa pois käsittelemällä kala sitruunamehulla ennen kypsentämistä. Kala on hyvin rasvainen, minkä takia se sopii hyvin savustettavaksi tai ja hiillostettavaksi. Parijuovamakrillia myydään tuoreena, pakastettuna ja säilykkeenä. Se tarjoillaan pääasiassa pannulla paistettuna, uunissa kypsennettynä, savustettuna tai hiillostettuna.
Taistolaisuuden musta kirja

Taistolaisuuden musta kirja: Muistoja on toimittaja Ilkka Kylävaaran kirja, jossa käydään läpi taistolaisuuden eli Suomen Kommunistisen Puolueen vähemmistön historiaa. Teos on kokoelma muistelmia ja 1970-luvun kirjallisia lähteitä, joita Kylävaara kommentoi vapaamuotoiseen tyyliin. Tekijä pyysi kirjaansa varten aineistoa ”jokaiselta, joka halusi muistella”. Kylävaara oli itse aktiivinen 1970-luvun taistolaisessa kulttuuriliikkeessä. 
Kirjan nimi viittaa 2000-luvun alussa ilmestyneeseen "Kommunismin mustaan kirjaan". Heikki Mäki-Kulmala kirjoitti Kylävaaran teoksen vastineeksi "Taistolaisuuden harmaan kirjan".
Kirjan mukaan taistolaiset halusivat liittää Suomen Neuvostoliittoon tai saada Suomeen samanlaisen järjestelmän sekä hyväksyivät Tšekkoslovakian miehityksen 1968 tai olivat siitä vaiti. Kirjan mukaan taistolaiset pyrkivät estämään kaiken Neuvostoliiton kritiikin ja harjoittivat suoranaista mielipidevainoa.
Kirjan mukaan taistolaisia olivat muun muassa Bengt Ahlfors, Eija Ahvo, Kanerva Cederström, Kaj Chydenius, Henrik Otto Donner, Carolus Enckell, Kristiina Halkola, Päivi Hartzell, Satu Hassi, Jussi Helminen, Pirjo Honkasalo, Laura Jäntti, Kai Kalima, Kaisa Korhonen, Jaakko Laakso, Katariina Lahti, Jyrki Lappi-Seppälä, Raila Leppäkoski, Pertti Melasniemi, Marja-Leena Mikkola, Pekka Milonoff, Christian Moustgaard, Lasse Naukkarinen, Tytti Oittinen, Hannu Raittila, Jeja-Pekka Roos, Juha Rosma, Pentti Saaritsa, Arja Saijonmaa, Pirkko Saisio, Leif Salmén, Asko Sarkola, Jukka Sipilä, Esko-Juhani Tennilä, Leena Uotila, Juha Virkkunen, Kari Väänänen ja Matti Wuori.
Lorenzo Mariani

Lorenzo Mariani on Palermon oopperatalon Teatro Massimon taiteellinen johtaja vuodesta 2005.
Mariani on opiskellut Harvardin ja Firenzen yliopistossa. Hän aloitti ohjaajanuransa Fiorentinon Maggio Musicale -juhlilla, jonne hän ohjasi "Ritari Siniparran linnan". Myöhemmin hän on ohjannut sinne oopperat "L’Heure Espagnole" (Espanjalainen hetki), "Le Comte Ory" (Veijarikreivi), "Kohtalon voima" ja "Aida". Hän on ohjannut eurooppalaisissa ja yhdysvaltalaisissa oopperataloissa ja lisäksi Shanghaissa ja Tokiossa.