Taiwan Japanin alaisuudessa

Taiwan oli Japanin siirtomaa vuosina 1895–1945. Tämä näkyy Taiwanissa vielä tänäkin päivänä.
Vuonna 2013 kuomintangin johtama hallitus määräsi, että aikakaudesta käytetään virallisesti nimitystä ”japanilaismiehityksen aikakausi” (). Demokraattisen edistyspuolueen noustua valtaan vuonna 2016 tästä on kuitenkin luovuttu.
Tausta.
Taiwanista tuli virallisesti Qing-dynastian provinssi vuonna 1885.
Qing-dynastia ja Japani ajautuivat sotaan, joka sai alkunsa osapuolten halusta hallita Korean niemimaata. Sota päättyi Shimonosekin rauhansopimukseen. Alkujaan sopimuksen ehtojen mukaan Kiinan tuli tunnustaa Korean itsenäisyys sekä luovuttaa Japanille Taiwaninsaari, Peskadorit ja Liaodongin niemimaan. Lisäksi Kiina määrättiin maksamaan suuret sotakorvaukset, joita päädyttiin myöhemmin kasvattamaan entisestään, kun länsimaat pakottivat Japanin luopumaan Liaodongin niemimaasta.
Taiwanin kiinalaiseliitti yritti estää japanilaisia ottamasta Taiwania haltuunsa perustamalla 23. toukokuuta 1895 Formosan tasavallan. Taiwanin luovutus Japanille Shimonosekin rauhassa tuli yllätyksenä sekä Taiwanin paikallisväestölle että saarta hallitseville Qing-dynastian virkamiehille, joita ei konsultoitu asiassa millään muotoa. Vain kuusi päivää tasavallan perustamisen jälkeen Japanin armeija teki maihinnousun Taiwaniin kenraali Kawamura Kageakin johdolla.
Hallinto ja politiikka.
Taiwanin hallitseminen osoittautui kahden ensimmäisen vuosikymmennen aikana hankalaksi johtuen mm. paikallisten vastustuksesta ja taudeista. Näinä alkuvuosina myös kenraalikuvernöörit vaihtuivat usein. Japanilaiset harkitsivatkin mm. Taiwanin myymistä Ranskalle 100 miljoonalla jenillä. Kolmannen vuosikymmenen jälkeen tilanne rauhoittui ja japanilaiset alkoivat rakentamaan Taiwaniin kouluja ja sairaaloita. Alkuvaiheen vaikeuksia tuotti myös se, ettei japanilaisilla ollut juurikaan kokemusta siirtomaiden hallitsemisesta.
Valtaa Taiwanissa piti kenraalikuvernööri, jollaiseksi Japanin hallitus nimitti lähtökohtaisesti korkea-arvoisan upseerin, joka käytti siirtomaan alueella korkeinta valtaa niin lainsäädännössä, toimeenpanossa ja tulkinnassa. Ensimmäiseksi kenraalikuvernööriksi nimitettiin amiraali Kabayama Sukenori. Sittemmin Taipeista, jonne rakennettiin mm. kenraalikuvernöörin palatsi, tuli siirtomaan pääkaupunki. Rakennus on nykyään Taiwanin presidentin käytössä.
Kruununprinssi Hirohito teki 12 päivää kestäneen vierailun Taiwaniin huhtikuussa 1923.
Uudistuksia ja talous.
Japanilaisten tekemien uudistusten taustalla oli Taiwanin maataloussektorin parantaminen. Japanilaiset rakensivat myös rautateitä: siirtomaa-ajan alussa koko Taiwanissa oli vain 50 kilometriä rautatietä, mutta tämä kymmenkertaistui kymmenessä vuodessa. Japanilaisilla ei aluksi ollut suunnitelmissa tehdä Taiwanista demokratiaa, mutta kun siirtomaaisännät lopulta päättivät, että Taiwanin täydellinen assimilaatio ei ole mahdollista, demokraattisten uudistusten valmistelu alkoi. Vuonna 1935 alettiin suunitella paikallisvaalien järjestämistä ja paikallishallinnon vahvistamista, mutta suunnitelmista luovuttiin jo seuraavana vuonna.
Sokeriruoko oli tärkeä viljelykasvi ja japanilaiset säätelivät tiukasti sokerin tuotantoa. Sokerista saadut valtavat tulot eivät kuitenkaan hyödyttäneet taiwanilaisia sokerin viljelijöitä. Mainittavana uudistajana toimi Gotō Shinpei. Shinpei oli koulutukseltaan lääkäri ja avusti kenraalikuvernöörejä ja hänen myötävaikutuksestaan Taiwanista tuli Japanin "mallisiirtokunta".
Väestö ja kulttuuri.
Japanilaiset siirtomaaisännät kohtelivat Taiwanin paikallisväestöä toisen luokan kansalaisina, mikä näkyi pienempänä palkkana ja huonompina kouluttautumismahdollisuuksina.
Japanilaistamistoimet mm. koulutuksen parissa aloitettiin 1919, kun ensimmäinen siviilitaustainen kenraalikuvernööri Den Kenjiro aloitti virassaan. Japanin kieltä hyvin oppineita palkittiin siirtomaaisäntien toimesta. Japanilaisten nimien käyttöönotto oli vapaaehtoista (toisin kuin Koreassa), mutta nimen vaihtamisen jälkeen lapset pääsivät helpommin japanilaisiin kouluihin ja vanhemmat olivat etusijalla muihin taiwanilaisiin nähden työtä hakiessaan. Japanilaiset pyrkivät myös levittämään šintolaisuutta mahdollisimman paljon.
Siirtomaavallan purkautuminen ja vaikutukset.
Vuonna 1943 Kiinan nationalistien Tšiang Kai-šek neuvotteli Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa Kairossa. Neuvotteluiden tuloksena julkaistun Kairon julistuksen mukaan Taiwaninsaari ja Peskadorit palautettaisiin Kiinalle Japanin kukistamisen jälkeen. Kaksi vuotta myöhemmin annetussa Potsdamin julistuksessa vaadittiin Japanin ehdotonta antautumista Kairon julistuksen toteuttamiseksi. Yhdessä vaiheessa liittoutuneet myös harkitsivat maihinnousua Taiwaniin. Idea hylättiin kuitenkin nopeasti, koska Yhdysvalloilla olevat kartat Taiwanista olivat puutteellisia ja paikallisten uskottiin taistelevan japanilaisten puolella.
Japanin antauduttua Taiwanin provinssin hallintojohtajaksi nimetty Chen Yi lähetti Japania edustavalle kenraalikuvernöörille muistion, jossa hän ilmoitti ottavansa Taiwanin ja Peskadorit haltuunsa täysmääräisesti. Vuonna 1947 Kiinan tasavalta lähetti sotilaita nujertamaan Taiwanissa alkaneen kapinan, josta myöhemmin alettiin puhumaan helmikuun 28. päivän verilöylynä. Kiinan sisällissodan päätyttyä nationalistien tappioon, nämä joutuivat evakoimaan jäljelle jääneen hallintonsa Taiwanin saarelle, ja Kiinan tasavalta toimii sieltä käsin vielä tänäkin päivänä.
Siirtomaa-aika Japanin alaisuudessa näkyy Taiwanissa vielä edelleen niin arkkitehtuurissa kuin ruokakulttuurissakin. Toisaalta nationalistien vetäytyminen Taiwaniin toi mukanaan runsaasti mannerkiinalaisia pakolaisia ja Tšiangin johdolla aloitettiin ns. valkoinen terrori, johon kuuluivat mm. järeät kiinalaistamistoimet. Nyky-Taiwanissa siirtomaa-ajan perintö on monimutkainen, koska sitä leimaavat sekä infrastruktiirin rakentaminen että ihmisoikeusrikkomukset. Vuonna 2015 kuomintangia edustava presidentti Ma Ying-jeou sanoi, että taiwanilaisten olisi tärkeä pitää mielessä hyvät asiat, joita Japani sai Taiwanissa aikaan. Manner-Kiinaan ja Koreaan verrattuna taiwanilaisilla on selkeäasti positiivisempi kuva Japanista siirtomaahistoriasta huolimatta.