Mitsubishi Lancer Evolution

Mitsubishi Lancer Evolution, jota arkikielessä kutsutaan myös Evo:ksi, on Mitsubishin valmistaman neliovisen perheauton urheilullinen versio. Lancer Evolution tuotesarjaan kuuluvat Evolution I - Evolution X mallit. Ensimmäinen Lancer Evolution tuli markkinoille 1992 ja viimeisin puolestaan 2007. Evolution-sukupolvien aikana autojen tehot ovat kasvaneet, painoa on laskenut, muotoilua parannettu urheilullisemmaksi, sekä moottorin kestävyyttä on parannettu erilaisin tavoin. 
Mitsubishi ponnisteli Rallin maailmanmestaruussarjan A-ryhmään, sekä SCCA Pro Rally Championshipiin. Mitsubishi kehitti Evolution-tuotesarjan autoja saadakseen ne virallisesti hyväksytyksi näihin kilpailuihin. Jotta valmistetut autot noudattaisivat kilpailujen sääntöjä, Mitsubishi Lancer Evolutionissa käytettiin samaa alustaa kuin Mitsubishi Lancerissa. Erona Mitsubishi Lancerin ja Mitsubishi Lancer Evolutionin välillä oli vain Evolution mallisarjan tehokkaampi moottori. Ainoa Lancer Evolutionia ja Lanceria yhdistävä päätekijä on unibody-rakenne. 
Tuotesarjan markkinoille nousu.
Lancer Evolutionin katuautomallit tarkoitettiin alun perin myytäväksi vain Japanin markkinoilla, eikä tehdas tuolloin nähnyt tarpeelliseksi hakea niille EU-tyyppihyväksyntää. Kova kysynnän ja harmaan markkinan myötä tehdas taipui lopulta tarjoamaan autojaan rajoitetulla tyyppihyväksynnällä pääasiassa Englannin markkinoille vuodesta 1998 alkaen. Näihin autoihin kuuluivat Evolution V ja Evolution VI. Harmaa markkina on myynti- ja ostokanava, missä liike, joka ei ole valmistajan valtuuttama, myy tavaraa epävirallisia kanavia pitkin. Valmistaja ei ole toiminnassa mukana, mutta epävirallinen liike toimittaa tavarat.
Vuodesta 2003 Mitsubishi aloitti Evo VIII -mallin virallisen viennin Yhdysvaltain markkinoille, kun se havaitsi lähimmän kilpailijansa Subarun menestyksen paikallisilla markkinoilla. Kyseessä oli tuolloin Subarun Impreza WRX -malli.
FIA:n standardoinnin myötä Evolutionin siviiliautoihin tuli vakiovarusteena kilpa-auton osia. Siviiliautot voitiin siis muuttaa kilpailuautoiksi, ja päinvastoin.
Mitsubishi Lancer Evolution tuotesarja päättyi vuoden 2015 loppuun, mihin mennessä vuonna 2007 lanseerattu Evo X sai useita parannuksia. Evolution X:n toinen nimitys on Mitsubishi Lancer Evolution Final Edition. Mitsubishi julkaisee seuraavan tuotesarjan, joka on monelta osin erilainen tähänastisiin Evohin nähden.
Tehon kasvaminen autoissa.
Japanin markkinoilla herrasmiessopimuksen mukaan Evojen maksimitehoiksi ilmoitetaan vain 206 kW (noin 280 hv). Tuo rajapyykki saavutettiin jo Evo IV -mallilla, minkä jälkeen jokaisen uuden sukupolven myötä moottoritehot ovat hieman kasvaneet. Tuoreimmalla Evo IX:n japanilaisella versiolla arvellaan olevan jo 320 hevosvoiman tehot.
Evolution I.
Ensimmäinen varsinainen Evo-perheen malli esiteltiin vuonna 1992. Nelivetotekniikka oli perintöä edeltäneestä Mitsubishi Galant VR-4-ralliautosta. Autosta oli saatavana kaksi eri versiota: RS ja GSR. RS-mallista oli jo valmiiksi riisuttu sähkölasit, takalasinpyyhin, takapenkit sekä lukkiutumaton jarrujärjestelmä. Lisäksi kevytmetallivanteet oli korvattu teräsvanteilla. Näin saatiin aikaan noin 70 kilon painonsäästö verrattuna GSR-malliin (1 238 kg). GSR malli taas oli varustettu kaikilla tyypillisillä siviiliauton mukavuusvarusteilla. Molempien mallien voimanlähteenä oli nelisylinterinen kaksilitrainen DOHC-turbomoottori tyyppiä "4G63". Se tuotti 182 kW 6 000 kierroksen minuuttinopeudella. Moottorin tuottama vääntömomentti oli puolestaan 309 Nm per 3 000 minuuttikierrosta. Vuosien 1992 ja 1993 välillä autoa valmistettiin 5 000 kappaletta.
Evo I:n korimalli tunnetaan koodilla CD9A.
Muutoshistoria aiempaan verrattuna:
Evolution II.
Menestyksekkään Evo I:n seuraaja esiteltiin vuoden 1994 tammikuussa, ja sen valmistus jatkui vuoden 1995 syksyyn. Tärkeimmät muutokset liittyivät lähinnä ajettavuuden parantamiseen keinoinaan vähäinen muutos akselivälissä, joka saatiin siirtämällä etupyörien keskiötä 10 mm eteenpäin, raideleveyden kasvattaminen edessä 15 mm ja takana 10 mm, jäykemmät kallistuksenvakaajatangot, isommat ilmanohjaimet sekä leveämmät renkaat. Evo II:n moottori oli suoraan perintöä Evo I:stä, mutta moottorin tuottamaa tehoa oli kasvatettu 188 kW:iin Tehon kasvu oli toteutettu kasvattamalla miedosti ahtopainetta. Korirakenteen muutosten myötä Evo II:n kori tunnetaan koodilla CE9A-000xxxx.
Muutoshistoria aiempaan verrattuna:
Evolution III.
Lancer Evolution III näki päivänvalon elokuussa 1995. Edelliseen versioon nähden moottorin teho oli lisääntynyt noin 7,5 kW 198 kW:iin korkeammalla saavutettavan huipputehon johdosta. Vääntö pysyi ennallaan 308 Nm:ssä. Paino nousi edelliseen malliin verrattuna 10 kg, jolloin GSR-mallin painoksi tuli 1 260 kg. Itse korirakenteen pysyessä tällä kertaa samana, ulkoiset muutokset olivat näkyvämmät kuin edellisessä malliuudistuksessa. Etupään ilmanohjaimen muotoa oli paranneltu, jotta välijäähdyttimen ja jarrujen jäähdytysilman saanti olisi esteettömämpi. Takaspoileri oli myös kasvanut paremman downforcen eli pitovoiman aikaansaamiseksi. Uutta olivat myös kylkihelmat sekä takapuskurin alaosan muotoilu. Evolution III:n etujousituksena on MacPherson-pyöräntuenta ja takana monivarsituenta. Evolution III:n valmistenumero on muotoa CE9A-010xxxx.
Muutoshistoria aiempaan verrattuna:
Evolution IV.
Mitsubishi Lancerin uudistuessa vuonna 1996 myös Evolution sai uudet kuoret. Edelliseen mallin verrattuna moottori ja vaihdelaatikko kääntyivät 180 astetta, joten vaihdelaatikosta saatiin yksi turha akseli pois ja näin vähennettiin pyörivää massaa sekä painoa. Moottori ja koko voimansiirto uudistuivat edelliseen malliin nähden. Siviililiikenteeseen tarjottiin aiempaan tapaan kahta varustelutasoa: GSR ja lähinnä kilpa-auton pohjaksi tarkoitettu malli RS. GSR-mallista löytyi muun muassa Recaron istuimet, OZ:n alumiinivanteet, automaatti-ilmastointi ja sähköiset lasinnostimet, joista mikään ei sisältynyt RS-malliin. RS-malliin oli lisätty kaksi jäykistyspalkkia: toinen takajalkatilaan ja toinen eteen puskurin taakse. Samoin RS-mallissa oli vakiona etutasauspyörästön kitkalukko. Uuden turboahtimen myötä Evo IV:n moottorista saatiin 206 kW:n teho 6 500 rpm-käyntinopeudella. GSR-mallissa oli myös vakiona uusi tietokoneohjattu lukkoperä, [AYC], joka tarkkaili ohjauspyörän ja kaasupolkimen asentoa sekä kiihtyvyysantureiden antamaa signaalia. Saadun tiedon perusteella tietokone sääti hydraulisesti takavetopyörästöä. Ulkoapäin Evo IV:n tunnusomaisimmat piirteet olivat isot sumuvalot etupuskurin alapuolella sekä täysin uudelleen muotoillut takavalot. Uuden tekniikan myötä auton paino (GSR) nousi edellisen sukupolven 1 260 kilosta 1 345 kiloon. Evo IV jäi korimalli CN9A:n ainoaksi käyttäjäksi, sillä seuraavan sukupolven Evo sai jälleen uuden korin.
Evo IV RS- ja GSR-mallien yhteenlaskettu valmistusmäärä oli 10 000 yksilöä.
Muutoshistoria aiempaan verrattuna:
Evolution V.
Vuonna 1997 FIA:n World Rally Council teki päätöksen uudesta "World Rally Car" -luokasta. Näiden autojen piti edelleen täyttää FIA:n A-ryhmän standardit muutenkin kuin luokittelumallien osalta. Toisin sanoen enää autonvalmistajien ei tarvinnut valmistaa vastaavia siviiliautoja, joissa olisi kaikki kilpa-autoissakin käytettävät osat. Niinpä Mitsubishi suunnitteli uudelleen Evo IV:n ja esitteli sen Evo V:na tammikuussa 1998.
Evo V:ssä suunniteltiin monia asioita uudelleen: Sisustusta parannettiin GSR-versiossa paremmilla Recaro-istuimilla. Korisarjassa pyöränaukkojen kaaret muotoiltiin uudelleen edessä ja takana, ja autoon esiteltiin uusi alumiininen takaspoileri, joka korvasi Evo IV:n "FRP"-spoilerin. Uusi spoileri antoi mahdollisuuden säätää kohtauskulmaa ja näin säädellä takaspoilerin antamaa downforcea. Raideleveyttä levennettiin 10 mm, vanteiden offset vaihdettiin ET45:stä ET38:aan rengaskoon kasvaessa 16":sta 17":ään tuomalla tilaa uusille Brembon jarruille, jotka lisättiin parantamaan jarrutustehoa. Lisäksi jarrupääsylinterin halkaisijaa suurennettiin 0,3 mm. Moottoria vahvistettiin muutamilta alueilta, ja nokka-akselia muuttamalla lisättiin venttiilien aukioloaikoja. Mäntiä kevennettiin pienentämällä helmoja. 510 cc -ruiskusuuttimet vaihdettiin isompiin 560 cc -suuttimiin tarkoituksena lisätä moottorin luotettavuutta. Myös moottorinohjausyksikkö uusittiin uudelleenohjelmoitavaksi korvaamalla vanhat vaihdettavat ROM-piirit uusilla "flash ROM" -piireillä.
Turboahdinta paranneltiin jälleen. Vääntömomentti suurennettiin 373 Nm:iin @ 3 000 rpm . Virallisesti moottorin teho jäi edeltäjänsä tasolle 206 kW:iin (noin 280 hv) perustuen japanilaisten autonvalmistajien keskinäiseen sopimukseen enintään 280 hevosvoiman huipputehosta. Todellisuudessa tehoa koneesta kuitenkin löytyi jonkin verran enemmän.
Evo V:n myötä esitelty korimalli tunnetaan koodilla CP9A.
Muutoshistoria aiempaan verrattuna:
Evolution VI.
Evo VI:n muutokset keskittyivät pääasiassa jäähdytykseen ja moottorin kestävyyteen. Malliin asennettiin suurempi ahtoilmanjäähdytin, öljynjäähdytin, uudet männät sekä RS-malliin ensimmäisenä tuotantoautona titaani-alumiininen turbiinipyörä. Evo VI sai uuden korisarjan, jossa suurin muutos tapahtui etupuskurille: suurten sumuvalojen koko muuttui, ja ne siirrettiin sivuun ilmanvastuksen pienentämiseksi. Aiempien GSR- ja RS-mallien lisäksi niiden väliin esiteltiin uusi RS2-malli, jonka pohjana oli joillakin GSR-mallin varusteilla varustettu RS-malli. Toinen rajoitettu versio RS:stä tunnettiin nimellä RS Sprint. Se rakennettiin Englannissa Ralliartin verstaalla RS:n pohjalle keventämällä sekä nostamalla moottorin teho 330 hevosvoimaan.
Vielä yksi Evo VI -versio julkaistiin vuonna 1999: suomalaisen rallikuskin Tommi Mäkisen mukaan nimetty Tommi Mäkinen Edition. Autossa on erilainen etupuskuri, puna-mustat Recaro-istuimet kohokuvioiduilla T. Mäkinen-logoilla, 17 tuuman valkoiset Enkei-vanteet, nahkainen MOMO-ohjauspyörä ja -vaihdekepin nuppi, titaaninen turbiniinipyörä, joka reagoi nopeammin, etuiskunvaimentimien yläpuolinen tukitanko, madallettu maavara ja nopeampi ohjausvaihde sekä Tommi Mäkisen ralliautoa mukaileva väritys. Tätä autoa on välillä kutsuttu Evo 6.5:ksi, Evo 6½:ksi tai vain lyhyesti Evo 6 TME:ksi.
Muutoshistoria aiempaan verrattuna:
Evolution VII.
Vuonna 2001 Mitsubishin oli FIA:n määräyksestä käytettävä rallin MM-sarjassa vanhan A-ryhmän sijaan uusien WRC-sääntöjen mukaista autoa. Tämä mahdollisti kuitenkin sen, ettei tehtaan tarvinnut rakentaa mitään erillistä luokittelusarjaa, vaan ralliautot voitiin muuttaa suoraan tavallisista siviiliautoista. Evo VII:n pohjana oli uusi, isompikokoinen Lancer Cedia, ja näin auton paino lisääntyi edelliseen malliin verrattuna. Mitsubishi kompensoi tätä muutamilla korimuutoksilla. Suurimmat muutokset olivat aktiivitoimisen keskustasauspyörästön sekä entistä tehokkaampien tasauspyörästön lukkojen esittely. Moottoriin tehdyt muutokset sallivat suuremmat virtaukset, ja näin vääntömomentti kasvoi 385 Nm:iin virallisen moottoritehon pysyessä edelleen 280 hevosvoimassa (206 kW).
Vuonna 2002 Mitsubishi esitteli Evolution VII GT-A:n, jossa on erikoisuutena Tiptronic-automaattivaihteisto, hieman arvokkaamman näköiseksi muokattu ulkokuori ja sisustus ylimääräisellä äänieristyksellä sekä alempaa vääntävämmäksi säädetty moottori (272 bhp (203 kW)/343 nm). Muuten auto on hyvin samankaltainen kuin käsivalintaisella vaihteistolla varustettu. Autoja valmistettiin yhteensä vain 2 000 kappaletta ja vain vuonna 2002. Täsmälleen sama vaihdelaatikko- ja moottorikombinaatio esiintyi myöhemmin Evolution IX:n GT-A Wagon -mallissa. Kaikki VII GT-A:t on valmistettu oikeanpuoleisella ohjauksella ja sedan-malliseen koriin.
Evolution VII ja IX GT-A -mallia ei koskaan tuotu Eurooppaan, vaan ne oli tarkoitettu Japanin sisäisille markkinoille.
Muutoshistoria aiempaan:
Evolution VIII.
Mitsubishi esitteli uuden Evolution VIII -mallin vuonna 2003. Siinä on muun muassa kuusiportainen vaihdelaatikko sekä SAYC (Super Active Yaw Control) -ajonvakautusjärjestelmä. Moottoriteho oli edelleen virallisesti 280 PS (206 kW) ja varustelutasoja kolme: GSR, RS ja MR. RS-mallista oli riisuttu kaikki epäoleelliset komponentit, kuten sähköiset lasinnostimet, radio ja karttavalot. Lisäksi siinä oli uudistettu lukollinen etutasauspyörästö.
MR-mallissa puolestaan oli nopeasti reagoivat Bilstein-iskunvaimentimet, muun muassa alumiinisella kattopellillä saavutettu alhaisempi painopiste ja vähennetty omapaino sekä BBS:n kevytmetallivanteet. Englannin markkinoille on rakennettu myös suuritehoiset FQ300-, FQ320-, FQ340- ja FQ400 -mallit, joiden numerointi ilmoittaa auton bruttohevosvoimatehon. Ralliartin myymän, FQ400-malliin asennetun kaksilitraisen 4G63-moottorin tuottama 151,3 kW:n litrateho on eräs korkeimmista litratehoista, jollainen on normaaleissa katukäyttöön tarkoitetuissa henkilöautoissa ollut. 1 450 kg painava auto kiihtyy 100 km/h nopeuteen 3,5 sekunnissa ja 160 km/h nopeuteen 9,1 sekunnissa. Sen huippunopeus on 283 km/h. BBC:n "Top Gear" -ohjelmassa suoritetussa koeajossa FQ400 selvitti testiradan vain 1.1 sekuntia hitaammin kuin Lamborghini Murcielago. Englantilaisen EVO-autolehden testeissä FQ400 oli Bedford Autodrome -radalla nopeampi kuin Porsche Carrera 4S ja Audi RS4.
Lancer Evo VIII oli ensimmäinen Evo-malli, jota myytiin uutena Yhdysvalloissa. Tosin USA-mallit poikkesivat suuresti Japanin markkinoilla myydyistä malleista. Myös SAYC-ajonvakautus järjestelmä oli saatavilla USA:ssa vasta Evo X -malliin.
Muutoshistoria aiempaan verrattuna:
Evolution IX.
Mitsubishi esitteli vuoden 2006 Lancer Evolution IX -mallin vuonna 2005 New York International Auto Show’ssa. 2.0 L 4G63 -moottorissa otettiin käyttöön MIVEC-tekniikka, joka säätää venttiilien ajoitusta ja parantaa ahdetussa moottorissa kriittistä kierrosherkkyyttä Evo VIII:n verrattuna. Tämän myötä auton ilmoitettu teho oli 286 hp (213 kW) ja vääntömomentti 289 ft·lbf (392 N·m). Malli oli edeltäjäänsä kevyempi. Evolution IX:n ulkomuodossa tapahtui pieniä muutoksia, jotka saavutettiin uudenlaisella etupuskurilla ja maskilla.
Evo IX:n katsotaan usein muodostavan yhdessä EVO VI TME:n kanssa Evolution-mallien legendaarisimman parivaljakon. Evo IX on viimeinen perinteisen koulukunnan Evo, sillä seuraava sukupolvi tarjoaa aiempaa kypsemmän mutta samalla myös vähemmän intensiivisen ajokokemuksen.
Evolution IX oli saatavilla myös Wagon (farmari, CT9W)-korisena. Wagon-malliin oli saatavilla sekä manuaali- että automaattivaihteisto. Automaattiversio jakoi saman tekniikan Evolution VII GT-A:n kanssa, eikä sitä ollut saatavilla MIVEC-tekniikalla.
Muutoshistoria aiempaan verrattuna:
Evolution X.
Mitsubishi esitteli uuden sukupolven EVO-konseptiversion kutsumanimellä "Mitsubishi Concept-X" 39. Tokyo Motor Show’ssa. Kansainvälinen lehdistö otti mallin ristiriitaisesti vastaan, sillä kriitikot väittivät auton alkuperäisen, autenttista ja välitöntä ajokokemusta korostavan suunnittelufilosofian kadonneen mukavuuden tieltä.
Mitsubishi Lancer Evolution X (10) sisältää täysin uudelleen muotoillun rungon ja ajotietokoneen. Siinä on uusi, jokaiselle pyörälle ohjattu tekniikka, jolla pystytään kontrolloimaan jarrutusta ja reaaliaikaista jousituksen tasausta (kokonaisuutta kutsutaan nimellä S-AWC tai Super All Wheel control) yhtä aikaa keskitasauspyörästön aktiivilukon (Active Center Differential) kanssa. S-AWC käyttää vääntömomentin vektoria lähettääkseen erilaisia vääntömomentin arvoja joka renkaalle jokaisena antamanaan aikana. Evo X on esitelty auto-manuaalisella kuusiportaisella vaihdelaatikolla vaihto-ohjainten kanssa. Seuraavaan Evo-malliin on suunniteltu kaksoiskytkin- ohjaussäädin-vaihdelaatikko -tyylinen vaihtoehto.
Mitsubishin Lancer Evolution "Prototyyppi-X:n" ensiesiintyminen oli vuonna 2007 Pohjois-Amerikan kansainvälisessä autoshow'ssa (NAIAS) Detroitissa Michiganissa.
Muutoshistoria aiempaan verrattuna:
Evolutionin näkyminen kulttuurissa.
Mitsubishi Lancer Evolution VII oli mukana elokuvassa 2 Fast 2 Furious. Leffan autoa ajoi Brian O'Conner. Mitsubishi tuunasi siihen mukaan Evolution VIII -mallista takavalot. Moottorina oli 2-litrainen DOHC 16-v 4G63T. Ulkoasua oli kohennettu DAMD korisarjalla, ARC takasiivellä ja Motegi Racing vanteilla.
Eri Evolutionin mallit ovat olleet mukana useissa elokuvissa ja tv-sarjoissa, pääosin sivuroolissa olleilla ihmisillä.