tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
TTL (logiikka)

TTL ("transistor-transistor logic") on eräs digitaalielektroniikan bipolaarinen logiikkapiiriperhe. Sen käyttöjännite on +5V. Tunnetuin piirisarja on 7400-piirisarja. 
TTL-porteille tunnusomaista on moniemitteritransistorien käyttö loogisen funktion muodostamisessa. Oheisessa NAND-portin periaatekuvassa tulotransistorin kollektori maadoittaa päätetransistorin kannan ja ohjaa päätetransistorin sulkutilaan, kun yhdenkin emitterin kautta kulkee virta eli kun yksikin tulo on "Low"-tilassa. 
Lähtöasteissa käytettiin ylösvetovastuksia tai aktiivista toteemikytkentää tai joissain tapauksissa lähtötransistorin kollektori oli avoin, jolloin kytkentään tarvittiin ulkoinen ylösvetovastus.
Historia.
TTL-logiikan patentoi James Buie Pacific Semiconductorilla vuonna 1961. Suositun SN7400-sarjan julkaisi Texas Instruments vuonna 1966.
TTL-piirit yleistyivat 1970-luvulla minitietokoneissa. Fairchild Semiconductor oli merkittävä valmistaja ennen Texas Instrumentsin liittymistä valmistajien joukkoon.
Gg

Gg tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Gg on seuraavan henkilön nimi:
Alien Syndrome (vuoden 2007 videopeli)

Alien Syndrome on Totally Gamesin kehittämä ja Segan julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Wiille ja PlayStation Portablelle. Peli pohjautuu 90-luvun alkupuolella tehtyyn samannimiseen kolikkopeliin.
Marais Viljoen

Marais Viljoen (2. joulukuuta 1915 – 4. tammikuuta 2007) oli eteläafrikkalainen poliitikko, joka toimi Etelä-Afrikan valtiollisena presidenttinä vuosina 1979–1984. Häntä seurasi Pieter Willem Botha. Viljoen oli jo aiemmin toiminut maansa tilapäisenä presidenttinä 1978.
Robertsonissa syntynyt Viljoen oli Kansallispuolueen jäsen. Hän meni 20. huhtikuuta 1940 naimisiin Dorothea Maria Brinkin kanssa. 
Viljoen menehtyi sydänvikaan Pretoriassa 2007. Hän oli kuollessaan 91-vuotias.
Gs

Gs tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Vanha Vaasa

Vanha Vaasa () on Vaasan 28. kaupunginosa ja osa-alue, noin seitsemän kilometrin päässä keskustasta. Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista Vanha Vaasa kuuluu Ristinummen suuralueeseen. Liisanlehdon liikealue ja teollisuusalue Vaasa Airport Park kuuluvat Vanhan Vaasan osa-alueeseen. Vuonna 2013 Vanhassa Vaasassa oli noin 700 asukasta.
Vaasan kaupunki sijaitsi nykyisen Vanhan Vaasan alueella aina vuoden 1852 Vaasan paloon saakka, jolloin kaupunki siirrettiin nykyiselle paikalleen. Siellä sijaitsevat myös Korsholman linnan rauniot. 
Historia.
Kaupunki perustettiin vuonna 1606 keskiaikaisen Mustasaaren kylän paikalle nykyiseen Vanhaan Vaasaan. Kaupungin ruutukaavan piirtäjinä toimivat 1650-luvulla Claes Claesson ja Mikael Bång. Satama sijaitsi aluksi kaupungissa, mutta maankohoamisen myötä se jouduttiin siirtämään 1700-luvulla Vanhansataman alueelle ja myöhemmin Palosaarelle.
Kaupungissa sijaitsi kolme toria: Kirkkotori Pyhän Marian kirkon vieressä nykyisellä puistoaukiolla, Kustaan tori nykyisen Mustasaaren kirkon edessä ja Uusi tori Postikadulla, jonka hautautunut kivetys kaivettiin takaisin esiin 2010-luvun lopulla. Kaupungin hallinnolliset toiminnot sijaitsivat 1700-luvulla Kirkkotorin itäpuolella.
Vuonna 1852 tapahtuneen palon jälkeen kaupunkilaisten tuli muuttaa vuoteen 1862 mennessä uuteen Vaasaan, jonka jälkeen Vanha Vaasa oli hyvin pitkään harvaan rakennettua laidunmaata. Vielä 1930-luvun alkaessa siellä oli vain noin kaksikymmentä asuintaloa. Tosin jo vuonna 1919 mietittiin alueen uudelleen rakentamista ensimmäisen kerran, mutta tällöin hanke ei edennyt kovin pitkälle. Vuonna 1934 Vaasan kaupunginhallitus asetti toimikunnan hoitamaan Vanhan Vaasan asioita, tavoitteena kaunistaa aluetta historiaa kunnioittaen. Toimikunta muun muassa kunnosti raunioita ja entisöi alueen katuja.
Uutta asutusta alettiin rakentamaan 1930-luvulla, nykyiseen muotoonsa Vanha Vaasa rakentui pääosin 1950-luvulla.
Väestö.
Vuonna 2015 Vanhan Vaasan alueella asui 666 asukasta.
Vanhan Vaasan asukkaista äidinkielenään suomea puhui 65,5 %, ruotsia 24,9 % ja muita kieliä 9,6 % vuonna 2015. Alueen työvoimasta opiskelijoita oli 17,0 % ja työttömiä 11,1 % vuonna 2013.
Vanhan Vaasan historialliset kohteet.
Vanhassa Vaasassa on edelleen nähtävissä muun muassa palossa vaurioituneen, 1400–1500-luvulla rakennetun Pyhän Marian kirkon rauniot sekä nykyisin museona toimiva kauppias Abraham Wasastjernan kivitalo, joka ainoana yksityisasuntona selvisi Vaasan palosta. Vanhassa Vaasassa sijaitsevat myös alun perin hovioikeudeksi vuonna 1786 rakennettu Mustasaaren kirkko sekä Vanhan Vaasan sairaala. Kaupungissa oli myös triviaalikoulu, jota kävi muun muassa J. L. Runeberg. Koulun rakennus sijaitsi kirkon läheisyydessä.
Eteläpuolella Vanha Vaasan Runsorin vastaisella rajavyöhykkeellä toimi sotavankien kurileiri 24. Vanhan Vaasan alueella sijaitsi myös Korsholman linna, mutta se oli raunioitunut jo kauan ennen Vaasan paloa ja rauniotkin jääneet maaherran uuden virkatalon alle.
Perinnemaisema

 
Perinnemaisema on perinteisen karjatalouden tai muiden varhaisten elinkeinojen muovaama kulttuurimaisema. Perinnemaisemiin kuuluvat sekä rakennetut perinnemaisemat että niitto- ja laiduntalouden synnyttämät kulttuurivaikutteiset luontotyypit eli perinnebiotoopit. Rakennettuja perinnemaisemia ovat historialliset rakennukset lähiympäristöineen sekä niihin liittyvät rakennelmat, kuten aitat, aidat, eläinsuojat ja tuulimyllyt. Rakennettuun perinnemaisemaan luetaan kuuluvaksi myös varhaisen liikenteen luomat maisemat sekä esihistorialliset ja historialliset maisemakohteet, kuten muinaisjäännökset, kalliomaalaukset ja vanhat kirkot. Perinnemaisemiin liittyy runsaasti kulttuurihistoriallisia, maisemallisia ja biologisia arvoja.
Perinnebiotooppeja ovat erilaiset niityt, kedot, hakamaat, lehdesmetsät, nummet ja metsälaitumet. Vuosisatoja jatkunut niitto, laidunnus, kaskeaminen ja lehdesten kokoaminen ovat muovanneet näille alueille ympäristöstään poikkeavia luontotyyppejä, joilla on sopeutunut elämään omaleimainen lajistonsa. Perinnebiotoopit ovatkin sekä kasvi- että eläinlajistoltaan Suomen monimuotoisimpia luontotyyppejä.
Perinnebiotooppien määrä on romahtanut maataloudessa tapahtuneiden muutosten myötä alle prosenttiin sadan vuoden aikana. Perinnebiotoopit ovatkin uhanalaisimpia luontotyyppejä. Niiden suurimpia uhkia ovat umpeenkasvaminen laiduntamisen tai niittämisen loputtua, rehevöityminen ja metsittäminen. 
Perinnemaisemien väheneminen on Suomessa syynä satojen lajien uhanalaistumiseen ja aiemmin runsaslukuistenkin lajien voimakkaaseen taantumiseen. Kaikista maassa uhanalaisista lajeista noin 23 prosentille perinneympäristöt ovat ensisijainen elinaluetyyppi. Eniten maatalousympäristöjen uhanalaisissa lajeissa on hyönteisiä, esimerkiksi perhosia, pistiäisiä ja kovakuoriaisia. Perinnebiotoopeilla lajien uhanalaistuminen on nopeampaa kuin muissa elinympäristöissä.
Matti Kuortti

Matti Tapio ”Rekku” Kuortti (12. toukokuuta 1948 Loimaa – 21. maaliskuuta 2010 Marseille, Ranska) oli suomalainen elokuvaäänittäjä, -leikkaaja ja -ohjaaja ja näyttelijä. 
Kuortti oli mukana suomalaisen elokuvan teossa 1960-luvun lopulta lähtien. Samoihin aikoihin Kuortti työllistyi elokuvaosakeyhtiö Filminoriin ja hänestä tuli Risto Jarvan elokuvien vakioäänittäjä ja -leikkaaja. Hän äänitti myös monia muita yhtiön tuottamia elokuvia, kuten Timo Linnasalon "Vartioitu kylä 1944" (1978) ja Antti Peipon "Ihmemies" (1979). Tämän lisäksi hän on toiminut äänittäjänä Rauni Mollbergin "Tuntemattomassa sotilaassa" (1985) ja Pekka Parikan "Talvisodassa" (1989). 
Kuortti ohjasi kaksi elokuvaa, kummatkin Jalmari Finnen suosittujen "Kiljusen herrasväki" -kirjojen pohjalta: "Kiljusen herrasväki" (1981) ja "Kiljusen herrasväen uudet seikkailut" (1990). Kummassakin elokuvassa pääosaa näytteli Jukka Sipilä.
Kuortti toimi Taideteollisen korkeakoulun elokuva- ja lavastustaiteen osastolla äänisuunnittelun professorina. Pitkän uransa ja ammattitaitonsa vuoksi Kuortti oli käytetty opettaja myös muissa alan kouluissa Suomessa.
Muiden töiden ohella Kuortti näytteli myös lukuisia pieniä osia eri elokuvissa, kuten pelikoneen pelaajaa ("Mustaa valkoisella", 1968), Jumalaa ("Kreivi", 1971), miestä puistonpenkillä ja saunassa ("Mies, joka ei osannut sanoa ei", 1975) ja pajatsonkantajaa ("Ihmemies", 1979). Kuortin tunnisti hänen tuuheasta mustasta parrastaan ja muhkean matalasta äänestään. Elokuvatutkija Peter von Bagh luonnehti "Suomalaisen elokuvan kultainen kirja" -teoksessaan Kuorttia ”suomalaisen elokuvan hyväksi hengeksi”. Kuortti kuoli 61-vuotiaana yllättävään sairauskohtaukseen työmatkallaan elokuvafestivaaleilla Ranskassa. Kuortti on haudattu Maunulan uurnalehtoon.
M/S Corn Lily

M/S Corn Lily () on turkkilaisen Cornships Management -yhtiön omistukseen rekisteröity monikäyttöinen rahtilaiva. Alus on rakennettu vuonna 1988 Miho Shipyard Co. Ltd. -nimisellä telakalla, Japanissa. Alus on rekisteröity Maltan lipun alle ja sen kotisatama on Valletta. 
Corn Lilyn sisaraluksia ovat M/S Antigoni I, M/S Corn Rose, M/S Vinashin Express 1, M/S Vinashin Express 2, M/S Corn Tulip, M/S Avataq, M/S MSC Anna, M/S MSC Isabelle, M/S Onego Voyager, M/S Parkgracht, M/S Pietersgracht, M/S Poolgracht, M/S Romny, M/S SCM Tepuy II, M/S Skalva, M/S Corn Crest, M/S Illawarra Chief, M/S Jaco Carrier, M/S Kapitan Grishin, M/S Kochnev, M/S Aleksandrov, M/S Socol 1, M/S Socol 7, M/S Socol-3, M/S Sofrana Kermadec, M/S Tauranga Chief ja M/S Umiavut.
Käyttöhistoria.
Aluksen valmistuttua elokuussa 1988, se rekisteröitiin Neuvostoliiton lipun alle, nimellä "Kapitan Medvetskiy". Kuitenkin jo saman kuukauden aikana laiva sai uuden nimen: "Pulpca". Seuraavana vuonna Pulpca siirtyi Kyproksen lipun alle. Kesäkuussa 1990 alus siirtyi venälaisen Sovcomflotin omistukseen. Kesäkuussa 1991 alus siirtyi tuntemattoman omistjan haltuun. Toukokuussa 1992 Spliethoff alkoi operoida laivalla ja samalla se sai nimen "Levantgracht". Alus myös rekisteröitiin Alankomaiden lipun alle. C.V. Scheepvaartonderneming Levantgrachtin (Spliethoff) omistukseen Levantgracht siirtyi kesäkuussa. Helmikuussa 1998 alus siirtyi jälleen tuntemattoman omistajan haltuun. Saman vuoden toukokuussa omistajuus palasi C.V. Scheepvaartonderneming Levantgrachtille. 26. marraskuuta 2007 turkkilainen Cornships Management osti aluksen ja rekisteröi sen Maltan lipun alle. Samalla alus myös sai nykyisen "Corn Lily" -nimensä.
Brynolf Honkasalo

Brynolf Honkasalo (vuoteen 1906 Adolfsson; 1. huhtikuuta 1889 Orivesi – 30. marraskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen lakitieteen tohtori ja rikosoikeuden professori.
Perhe.
Honkasalon vanhemmat olivat ratavartija Erik Johan Gustaf Adolfsson ja Amanda Kolhi. Hän oli naimisissa vuodesta 1913 lähtien Aili Gabriella Jokisen kanssa.
Opinnot.
Honkasalo pääsi ylioppilaaksi 1908. Hän suoritti oikeustutkinnon 1911 ja yleisen hallintotutkinnon 1913. Honkasalo valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1921 sekä lakitieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1928. Hän sai varatuomarin arvon 1925. Honkasalo opiskeli myös Leipzigissa 1921–1922 ja Pariisissa 1926.
Ura.
Honkasalo toimi Lappi Tl:n nimismiehenä 1912–1913, Ulvilan kihlakunnan kruununvoutina 1913–1916 sekä asianajajana Raumalla 1916–1920 ja Helsingissä 1922–1930. Honkasalo toimi Helsingin yliopiston rikosoikeuden apulaisprofessorina vuosina 1930–1936 ja rikosoikeuden professorina vuosina 1936–1958.
Honkasalo oli yhteiskunnllisesti aktiivinen. Hän toimi Mannerheimin Lastensuojeluliiton liittoneuvoston jäsenenä, sekä Suomen Asianajajaliitossa. Vuosina 1917–1918 hän oli Rauman suojeluskunnan esikunnan jäsen. Hän toimi puheenjohtajana kahdessa komiteassa, joiden tehtävänä oli tutkia venäläisen sotaväen 1917–1918 aiheuttamia vahinkoja eri osissa Turun ja Porin lääniä.
Honkasalo kannatti rotuhygieniaa. Hän kävi vuonna 1934 tutustumassa eri maiden sterilointilakeihin Helsingin yliopiston ja ulkoministeriön rahoittamalla ulkomaanmatkalla. Steriloimalla geneettisesti rappeutuneina pidettyjä ihmisiä haluttiin torjua väestön ominaisuuksien huonontumista. Honkasalo muotoili steriloinnista lakiesityksen, jonka eduskunta hyväksyi laiksi lähes sellaisenaan. Aiemmasta mietinnöstä poiketen Honkasalo esitti, että sterilointi voitaisiin tehdä ilman potilaan suostumusta.
Honkasalon julkaisemat rikosoikeuden oppikirjat olivat käytössä oikeustieteellisissä tiedekunnissa 1990-luvulle asti, ja hänen vaikutuksensa on edelleen työssä oleviin lakimiehiin ollut tämän johdosta hyvin merkittävä.
Aharon Appelfeld

Aharon Appelfeld (, 16. helmikuuta 1932 Tšernivtsi – 4. tammikuuta 2018) oli israelilainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.
Natsit hyökkäsivät Appelfeldin kotikaupunkiin vuonna 1940. Hänen äitinsä sai surmansa, mutta isä ja poika joutuivat keskitysleirille Transnistriaan. Hänen onnistui paeta ja piileskellä kolme vuotta ennen liittymistä kokiksi puna-armeijaan. Toisen maailmansodan jälkeen hän vietti kuukausia Italian evakuointileireillä ennen siirtymistään Palestiinaan vuonna 1946. Jouduttuaan eroon isästään Appefeld ei kohdannut tätä kahteen vuosikymmeneen. 
Appelfeld puhui äidinkielenään saksaa. Israelissa hän kuitenkin oppi nopeasti heprean ja alkoi käyttää sitä kirjallisessa työssään. Hänen ensimmäiset teoksensa olivat novelleja, mutta hän eteni sittemmin romaaneihin, joista ensimmäiset englanniksi käännetyt olivat "Badenheim 1939" ja "The Age of Wonders". Hän täydensi opintonsa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Hän asui kuolemaansa saakka Mevaseret Zionissa ja opetti kirjallisuutta Negevin Ben-Gurionin yliopistossa. Hänen viimeinen romaaninsa "Perplexity" julkaistiin syyskuussa 2017.
Appelfeldin tuonnosta kuvastuvat kokemukset Ukrainasta keskitysleiriltä ja pakolaisuus, myöhemmin symbolisella tasolla vahvan ja heikon, vainoajan ja uhrin välillä. Huomattava osa Appelfeldin teoksista käsittelee juutalaisten elämää Euroopassa ennen toista maailmansotaa. Hänelle myönnettiin työstään vuonna 1983 Israel-palkinto. Hän sai lisäksi omaelämäkerrallaan "D’histoire d’une vie" Ranskan Prix Médicis’n, ja vuonna 2005 Dortmundin kaupunki myönsi hänelle Nelly Sachsin palkinnon.
Gjermund Eggen

Gjermund Eggen (5. kesäkuuta 1941 Engerdal – 6. toukokuuta 2019 Elverum) oli norjalainen maastohiihtäjä ja maailmanmestari.
Gjermund Eggen voitti Norjan hiihtäjien olympiakatsastuksen 1964, mutta kisajoukkueeseen valittiin kokeneempia miehiä. Samana talvena hän voitti Norjan mestaruuden 30 kilometrillä ja sijoittui Salpausselän kisojen 50 kilometrillä kolmanneksi. Eggen pääsi Oslon 1966 MM-kisojen joukkueeseen. Hän sijoittui ensin 30 kilometrillä 16:nneksi mutta voitti sitten kultaa 15 kilometrillä, viestissä ja 50 kilometrillä. Hänen kaksoisveljensä Jo Eggen sijoittui 30 kilometrillä 27:nneksi.
Grenoblen 1968 talviolympialaisissa Eggen hiihti vain 30 kilometrin kisan ja sijoittui 34:nneksi. Vuosien 1970 ja 1974 MM-kisoihin hänet valittiin vain varamieheksi.
Menestysvuotenaan 1966 Eggen palkittiin Norjassa useilla eri palkinnoilla. Norjan urheilutoimittajat palkitsivat hänet 'Vuoden urheilunimenä', Morgenbladetin kultamitalilla ja Olavi-patsaalla. Vuonna 1968 hänelle myönnettiin Holmenkollen-mitali. Eggenin kotikunta kunnioitti MM-hiihtäjänsä omalla patsaalla.
Uransa jälkeen Eggen aloitti oman suksimerkin Eggen valmistuksen.
Pointer (langaton puhelin)

Pointer oli Suomen Posti- ja telelaitoksen (nykyinen Telia) tarjoama CT2-matkapuhelinverkko lyhyen aikaa kesästä 1992 alkaen. Tekniikka muistutti tavallisia langattomia puhelimia, joilla sopivissa hotspoteissa kykeni soittamaan puheluita (vrt. Wi-Fi hotspot). Verkkovierailu tai puheluun vastaaminen ei Pointer-puhelimilla onnistunut. 
Hotspotteja oli mm. postikonttoreissa ja niitä lienee ollut tarkoitus rakentaa laajemminkin, ehkä jopa 500 tukiasemaa maanlaajuisesti vuoteen 2000 mennessä. Nopeasti yleistynyt ja halventunut GSM-puhelin teki kuitenkin Pointer-palvelun pian kokonaan tarpeettomaksi ennen kuin se ehti yleistyä. 
Pointer-hotspotteja merkitseviä kylttejä (katso kuva) on yhä näkyvissä joissakin paikoin Suomessa, esimerkiksi Helsingissä Mechelininkadun varressa.
Helsingin puhelinyhdistys (nyk. Elisa) oli avannut jo vuonna 1990 Telepoint-palvelun, jossa johdottoman puhelimen luurilla pystyi soittamaan puheluita muutoinkin kuin oman tukiaseman välityksellä. Tukiasemia oli aluksi 20 kappaletta Helsingin keskustan alueella. Vastaava palvelu oli käytössä myös Turussa.
Hippokamppi

Hippokamppi (, sanoista ἵππος, ”hevonen” ja κάμπος, ”hirviö”) on foinikialaisessa, kreikkalaisessa ja etruskilaisessa mytologiassa esiintyvä olento. Tarun mukaan hippokampilla oli hevosen eturuumis ja kiemurteleva, suomuinen takaruumis, joka joissain kuvauksissa päättyi kalan pyrstöön. Korvat olivat usein kaarevat ja pitkät, ja ne saatettiin myös tulkita sarviksi. 
Hippokamppeja maalattiin koristeiksi maljakoihin ja ne olivat merenjumala Poseidonin vaunujen vetäjiä. Myös profeetta Joonan niellyt suuri kala kuvattiin ensimmäisten kristillisten vuosisatojen aikana toisinaan hippokampiksi.
Merihevosten suku ("Hippocampus") on saanut tieteellisen nimensä hippokampin mukaan. Ilmeisesti sitä kautta juontuu myös keskiaivojen anatomisen osan hippokampuksen eli "aivoturson" nimi.
Odd Martinsen

Odd Martinsen (20. joulukuuta 1942 – 27. lokakuuta 2025) oli norjalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja. Uransa jälkeen Martinsen toimi Kansainvälisen hiihtoliiton FIS:n tehtävissä.
Odd Martinsen saavutti hiihdon arvokisojen henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan hopeaa. Grenoblen 1968 olympialaisten 30 kilometrillä häntä nopeampi oli Italian Franco Nones ja Vysoké Tatryn vuoden 1970 MM-kisojen 15 kilometrillä Ruotsin Lars-Göran Åslund.
Viestikilpailuissa Martinsen hiihti avausosuuden ykköseksi Oslon 1966 MM-kisoissa ja Grenoblen 1968 olympiakisoissa, ja molemmilla kerroilla Norja voitti kultaa. Myös Vysoké Tatryn 1970 MM-kisoissa Martinsen tuli ensimmäisenä vaihtoon, mutta lopputuloksissa Norja jäi neljänneksi. Sapporon 1972 olympialaiset hän jätti väliin sairastelun takia, mutta kaksissa seuraavissa arvokisoissa hän sai vielä viestimitalin.
Holmenkollenin kisoissa Martinsen voitti 15 kilometrin kisan vuonna 1969, ja Ruotsin ja Salpausselän hiihtokisoissa hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi. Saavutustensa ansiosta hän sai vuonna 1969 Holmenkollen-mitalin.
Kilpauransa jälkeen Martinsen toimi Kansainvälisen hiihtoliiton johtotehtävissä. Vuonna 1994 hän toimi Lillehammerin talviolympialaisissa murtomaahiihdon kilpailujohtajana.
Martinsenin tytär Bente Skari (o.s. Martinsen) on hiihdon olympiavoittaja.
K. D. Sethna

Kaikhosru Dadhaboy Sethna (), myös Amal Kiran (, s. 26. marraskuuta 1904 – 29. kesäkuuta 2011) oli intialainen runoilija, kirjailija, filosofi ja kulttuurikriitikko. Hän julkaisi kymmeniä alaansa käsitteleviä teoksia. 
K. D. Sethna opiskeli Bombayn yliopistossa ja aloitti vuonna 1927 Ashramissa, jossa hänestä tuli yksi Sri Aurobindon varhaisimpia oppilaita. Sri Aurobindo antoi hänelle myös nimen ”Amal Kiran” vuonna 1930. Sethna toimitti "Mother India" -lehteä lähes puolen vuosisadan ajan vuodesta 1949. 
Hindulaisuudestaan huolimatta Sethna oli syntyjään parsilainen.
Pimiö

Pimiö (valokuvalaboratorio) on tila, jota käytetään valokuvien kehitykseen. Pimiössä voidaan käsitellä filmejä tai valokuvapaperia niin, etteivät ne valotu tarkoituksettomasti. Pimiöitä on käytetty jo 1800-luvun loppupuolelta.
Pimiön voi harrastelija rakentaa kotonaan tilaan, jonka saa täysin pimennettyä. Yksinkertaista kuvien vedostamista varten pimiön varustukseen tarvitaan muun muassa suurennuskone, alan liikkeestä hankittava suojavalo, valokuvapaperia, altaat sekä kemikaalit (kehite ja kiinnite). Filmin kehittämistä varten riittää, että sen saa täysin pimeässä laitettua kehityspurkkiin; loput voi hoitaa huoneenvalossa.
Pimiössä voidaan kehittää mustavalko- tai värivalokuvia. Kun filmi on valotettu, se on ensin kehitettävä. Filmi kierretään spiraalille, joka laitetaan valotiiviiseen tankkiin. Tankista voi vaihtaa kemikaalit prosessin aikana. Mustavalkofilmin kehitysprosessin eri vaiheet ovat kehitys, keskeytys (huuhtelu), kiinnitys, loppuhuuhtelu ja kuivaus. Kun filmi on kehitetty, voidaan siitä vedostaa kuvia. Mustavalkopaperin kehitysprosessin ensimmäiseen vedostukseen valmiilta negatiivilta sisältyy neljä vaihetta: valokuvauspaperin valotus negatiivin projisoivalla suurennuskojeella ja paperin kemiallinen käsittely kolmessa nesteessä: kehite, keskeyte (tai vain huuhtelu) ja kiinnite. Värifilmeille ja -papereille nämä prosessit ovat erilaiset.
Pankromaattisia mustavalkofilmejä täytyy käsitellä ennen kehitysprosessia täysin pimeässä (poikkeuksena niin kutsuttu päivänvalotankki), mutta ortokromaattisten filmien ja valokuvapapereiden kanssa voidaan käyttää suojavaloa helpottamaan työskentelyä. Ortokromaattiset filmit ja mustavalkopaperit eivät ole punaiselle valolle herkkiä, joten suojavalo on usein elokuvistakin tuttu punainen, mutta se voi olla muunkin värinen nykyisillä papereilla. Värikuvat valotetaan useimmiten pimeässä, sillä paperi on kaikille spektrin väreille sensitiivinen, lukuun ottamatta jyrkkää pudotusta herkkyydessä noin 590 nm:n kohdalla. Niinpä värivedostuksessa voidaan käyttää erityistä suojavaloa, joka hohtaa himmeästi hyvin kapealla alueella juuri 590 nm:n aallonpituudella. Pienen totuttelun jälkeen työskentely sujuu tässäkin valaistuksessa.
Värivalokuvauksen suosio ja toisaalta kameraseuroissa kiertäneet paikkansapitämättömät huhut sen kehitysprosessin monimutkaisuudesta laskivat 1980- ja 1990-luvuilla pimiötyöskentelyn suosiota valokuvauksen harrastajien keskuudessa. Myöhemmin nopeasti yleistyneen digitaalisen valokuvauksen myötä pimiöt ovat käyneet yhä harvinaisemmiksi, sillä nykyisin filmikuvat useimmiten skannataan ja sitten tulostetaan tai teetetään vedokset ammattilaboratorioissa.
Justin Rose

Justin Peter Rose (s. 30. heinäkuuta 1980 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on englantilainen golfaaja, major-voittaja ja olympiavoittaja vuodelta 2016.
Ura.
Rose nousi ensimmäistä kertaa julkisuuteen vuoden 1998 Britannian avoimessa golfturnauksessa 17-vuotiaana amatöörinä, kun hän onnistui viimeisellä reiällä lyömään suoraan väylältä reikään birdien, ollen lopulta neljäs. Hän siirtyi ammattilaiseksi seuraavalla viikolla, mutta karsiutui viimeisiltä kierroksilta 21 kertaa peräkkäin.
Rose voitti ensimmäisen ammattilaiskilpailunsa, Etelä-Afrikassa pelatun Dunhill Championshipin vuonna 2002. Hänet oli rankattu golfin virallisella ranking-listalla maailman 33. parhaaksi miesgolfinpelaajaksi vuonna 2003. Vuonna 2004 hän pelasi pääosin Amerikassa PGA Tourilla. Rose ei kuitenkaan saavuttanut kovinkaan suurta menestystä ja putosi 50 parhaan joukosta ranking-listalla. Hänen sijoituksensa lasku jatkui alkuvuonna 2005, ja hän päätti lopettaa kokonaan European Tourilla pelaamisen, keskittyen Yhdysvaltain kentille. Rosen suorituksiin tämä ei vaikuttanut, ja vuoden puolessavälissä hän oli pudonnut sadan parhaan joukosta. Saman vuoden elokuussa Rose päätti palata takaisin European Tourille. Hänen vuoden 2005 paras sijoituksensa tuli myöhemmin samalla viikolla, kun hän johti Buick Championshipia ennen päätöskierrosta, jolla putosi kolmanneksi. Hän sai vielä loppuvuodesta vielä muutaman hyvän sijoituksen. 
Syyskuussa 2006 pelatussa Kanadan avoimessa turnauksessa Rose johti PGA Tourin kilpailua ensimmäistä kertaa ennen viimeistä kierrosta. Englantilaisen harmiksi hänen kierroksensa (74 lyöntiä) ei riittänyt voittoon. Hän sijoittui toiseksi Disney Resort Tournamentissa ja oli 47. eniten ansainnut golfaaja 1,629 miljoonan dollarin turnauspalkkioillaan. Marraskuussa 2006 Rose voitti Australian Mastersin, joka oli samalla hänen ensimmäinen voittonsa neljään vuoteen. Hänen hyvät sijoituksensa jatkuivat, kun hän sijoittui vuoden 2007 US Mastersissa viidenneksi. Rose oli rankingissa ensimmäistä kertaa 20 parhaan joukossa 2007, ollen 17.
Vuoden 2012 Ryder Cupissa Rosella oli merkittävä rooli Euroopan joukkueen voittaessa Yhdysvallat nousemalla viimeisenä päivänä historiallisesti voittoon neljän pisteen takaa-ajoasemasta. Rose toi Euroopalle finaalipäivänä pisteen voittamalla Phil Mickelsonin.
16. kesäkuuta 2013 Rose voitti ensimmäisen Major-turnauksensa ottamalla Merionin kentällä Yhdysvalloissa Yhdysvaltain avointen mestaruuden ensimmäisenä englantilaisena sitten vuoden 1970, jolloin turnauksen voitti Tony Jacklin. Jaetulle toiselle sijalle kahden lyönnin päähän Rosesta jäivät Yhdysvaltojen Phil Mickelson ja Australian Jason Day. Voittonsa ansiosta Rose nousi maailmanlistalla maailmanrankingissa kolmanneksi.
Rion olympialaisissa vuonna 2016 Rose voitti olympiakultaa tuloksella 16 lyötiä alle kentän ihannetuloksen (parin).
Allauddin Khan

Allauddin Khan (bengaliksi: ওস্তাদ আলাউদ্দীন খান, noin 1881? – 1972) oli intialainen muusikko. Hän tuli tunnetuksi varsinkin sarodin hovisoittajana, mutta soitti ja opetti myös muita paikallisia soittimia. Hän perusti arvostetun Maihar Bandin, opetti muiden muassa Ravi Shankaria ja pysyi Maiharissa vuodesta 1918 kuolemaansa. 
Allauddin Khanin syntymäajasta ei ole täyttä varmuutta. Hänen kuitenkin oletetaan syntyneen Brahmanbariassa nykyisen Bangladeshin alueella vuoden 1862 tienoilla, mikä merkitsee, että hän olisi kuollessaan ollut peräti 110 vuoden ikäinen. Toisen tiedon mukaan syntymävuosi olisi kuitenkin ollut vasta noin 1870. Hän oli naimisissa Madanmanjari Devin kanssa ja sai pojan Ali Akbar Khan sekä tyttäret Sharija, Jehanara ja Annapurna Devi.
Ainakin kaksi Khanin lapsista on jatkanut menestyksekkäästi isänsä jalanjäljissä. Ali Akbar Khan (1922–2009) oli maineikas sarodinsoittaja, ja Annapurna Devi (1927–2018) tunnetaan surbaharin taitajana.
NATO (albumi)

NATO on Laibach-yhtyeen lokakuussa 1994 ilmestynyt pitkäsoitto. Sota-aiheinen levy sisältää ainoastaan Laibachin versioita muiden yhtyeiden ja säveltäjien kappaleista. Levyn ilmestymistä seurasi Occupied Europe NATO Tour 1994–95, joka päättyi kahteen konserttiin 20. ja 21. marraskuuta 1995 Sarajevossa, joista ensimmäisen aikana kaupungissa oli vielä sotatila ja joista toinen alkoi vain muutaman tunnin rauhansopimuksen allekirjoittamisen jälkeen. Levyn LP-versiolla "War"-kappale on B-puolen toisena kappaleena "Alle Gegen Alle"n ja "National Reservation"in välissä, vaikka levyn kannessa kappalelista on sama kuin CD-versiossa. 
Kappaleet.
Kappaleiden nimien perässä tekijä ja alkuperäinen nimi, jos se ei ole sama kuin Laibachin version nimi
Levyn teko.
Kappaleet tuottanut, sovittanut ja johtanut Laibach. Lisätuotanto: Mark "Spike" Stent. Kuoro- ja orkesterisovitukset: Slavko Avensik nuorempi. Täydentävä rytmiohjelmointi ja sovitus: 300 000 V.K.
Abyss (painija)

Christopher J. Parks (s. 4. lokakuuta 1973), joka tunnetaan paremmin kehänimellään Abyss, on yhdysvaltalainen ammattilaispainija. Hän työskentelee Total Nonstop Action Wrestlingille. Hän on entinen NWA World Heavyweight -mestari. Abyss lopetti painiuransa vuonna 2019.
Teonfilosofia

Teonfilosofia tai toimintateoria () on filosofian osa-alue, joka tutkii prosesseja, jotka saavat ihmisissä aikaan intentionaalista (tahdonvaraista) toimintaa. Teonfilosofia on ollut filosofien tutkimuskohteena aina Aristoteleen "Nikomakhoksen etiikan" kolmannesta kirjasta lähtien. Nykyään teonfilosofia on kiinnostanut kasvavassa määrin yhteiskuntatieteilijöitä. Psykologian ja neurotieteiden kehityksen myötä monista teonfilosofisista teorioista on tullut empiirisesti testattavia.
Teonfilosofisia teorioita.
Teonfilosofiassa toiminta kuvataan yleensä "agentin" tietyssä "tilanteessa" aikaansaamana käyttäytymisenä. Agentin "halut" tai "uskomukset" (esimerkiksi se, että haluan vettä ja uskon, että kirkas neste edessäni olevassa lasissa on vettä) johtaa ruumiin toimintaan (esimerkiksi siihen, että kurottaudun lasia kohden). Yksinkertaisessa teoriassa halut ja uskomukset yhdessä saavat aikaan toiminnan. Tällainen on muun muassa Aristoteleen esittämä käytännöllinen syllogismi. Muun muassa Michael Bratman on huomauttanut yksinkertaisiin teorioihin liittyvistä ongelmista ja esittänyt, että lähtökohdaksi tulisi ottaa aikomukset (intentiot), eikä analysoida niitä uskomuksiksi ja haluiksi.
Joissakin teorioissa toiminnan taustalla on aina halu yhdessä parhaita halun täyttämiskeinoja koskevien uskomusten kanssa. Agentit pyrkivät toiminnallaan maksimoimaan halujensa täyttymisen. Tällainen teoria on monen taloustieteellisen tai yhteiskuntatieteellisen toimintateorian taustalla (esimerkiksi rationaalisen valinnan teoria). Monet teonfilosofiset toimintateoriat kuitenkin esittävät, että rationaalisuus ulottuu kauemmaksi kuin vain sen laskemiseen, mitkä keinot ovat parhaita päämäärän saavuttamiseksi. Esimerkiksi uskomus, että minun pitäisi tehdä X, voi joissakin teorioissa aikaansaada teon X suorittamisen, vaikka en haluaisikaan tehdä X:ää. Tällaisissa teorioissa toiminnan rationaalisuuteen kuuluu myös oikea reagointi havaittuihin syihin, ei pelkästään toiminta omien halujen mukaan.
Vaikka teonfilosofit käyttävät usein kausaalisuuden termistöä teorioissaan, kausaalisen determinismin suhde vapaaseen tahtoon on ollut kiistanalainen kysymys teonfilosofiassa. Sen lisäksi teonfilosofiassa on keskusteltu paljon toiminnan täsmällisestä määritelmästä filosofisessa käytössä. Tutkijat saattavat olla erimielisiä esimerkiksi siitä, mitkä ruumiin liikkeet kuuluvat toiminnan kategoriaan – esimerkiksi onko ajattelu tällaista toimintaa – ja kuinka monimutkainen useita vaiheita sisältävä toiminta tai monimutkaiset päämäärät tulisi nähdä.
Venäjän lentopallon superliiga

Venäjän superliiga on Venäjän korkein lentopallon sarjataso. 
Sarjajärjestelmä.
Liigassa on 12 joukkuetta, jotka pelaavat kaksinkertaisen runkosarjan. Runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta jatkaa pudotuspeleihin, joissa lopulta ratkaistaan mestari paras viidestä -järjestelmällä. Pudotuspeleissä runkosarjan voittaja kohtaa kahdeksanneksi sijoittuneen, toinen seitsemänneksi sijoittuneen ja niin edelleen. Sijoille 9–12 jääneet pelaavat niin sanotut play out -ottelut eli pudotuspelimenetelmällä pelattavan putoamissarjan. Sarjan ratkaisuottelut pelataan toukokuun alussa.
Muuta.
Venäjän superliiga voittanut mestarien liigan kolmesti. Vuoden 2009 EM-kisoissa koko Venäjän maajoukkue koostui kotimaan liigan pelaajista. Vuoteen 2008 liigassa pelasi mm. maailman parhaimmaksi lentopalloilijaksi kutsuttu brasilialainen Giba. Ulkomaalaispelaajien määrä on rajoitettu kahteen joukkuetta kohti.
Jochen Hecht

Jochen Hecht (s. 21. kesäkuuta 1977 Mannheim, Länsi-Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän on keskushyökkääjä tai vasen laitahyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä Adler Mannheimin joukkueessa.
Hecht pelasi NHL:ssä kaudesta ja saalisti yhteensä 463 pistettä. Hän on pelannut kolmessa eri NHL-joukkueessa: St. Louis Bluesissa, Edmonton Oilersissa ja Buffalo Sabresissa. Kaudella hän ei pelannut NHL:ssä, vaan DEL:ssä Adler Mannheim -joukkueessa johtuen NHL:n työsulusta. Hecht pelasi kauden varsin hyvin tekemällä 76 ottelussa 19 maalia ja 37 syöttöpistettä. Se oli hänen NHL-kausistaan paras.
Aki Sipilä

Aki Sipilä (s. 24. elokuuta 1985 Kokkola) on ammattilaisuransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Sipilä on Kokkolan Palloseuran kasvatti. Hän teki debyyttinsä Veikkausliigassa 4. toukokuuta 2006 pelatussa Kuopion Palloseuran kotiottelussa FC Lahtea vastaan. 
Sipilä siirtyi Ykkösessä pelanneeseen Kokkolan Pallo-Veikkoihin kaudeksi 2008., jossa hän pelasi kolmen vuoden ajan. Sipilä siirtyi keväällä Kakkosessa pelanneen Seinäjoen Jalkapallokerhon riveihin. Seuraavat kaksi kautta hän oli SJK:ssa avauskokoonpnon pelaaja ennen vakavaa loukkaantumistaan kesällä 2013. Tämän jälkeen hän pelasi seuraavan kauden Kakkosessa pelanneessa SJK:n reservijoukkue Kerho 07:ssa. Sipilä palasi KPV:hen tapahtui 2015, jolloin hän teki seuran kanssa kaksivuotisen sopimuksen.
Nostotiivistyskorkeus

Nostotiivistyskorkeus eli tiivistymiskorkeus on se korkeus, jossa kohoava kostea ilma tiivistyy pilvipisaroiksi. Kun ilma nousee ylöspäin, se jäähtyy adiabaattisesti, ja sen suhteellinen kosteus kasvaa. Kun on tarpeeksi kylmää, suhteellinen kosteus saavuttaa 100 %, ja alkaa syntyä pilvipisaroita. Mitä kuivempi ilma ja korkeampi lämpötila sitä ylemmäs tiivistymiskorkeus nousee. 
Tiivistymiskorkeuden avulla voidaan arvioida sellaisten pilvien alarajaa, jotka ovat syntyneet maanpinnalta alkaneest konvektiosta. Jos kosteus tiivistyy jo maanpinnalla, on sumua. 
Pinnan lähellä mitattujen lämpötilan ja kastepisten perusteella nostotiivistyskorkeus on
 "h"LCL = 125 ("T" - Td)
 "h"LCL nostotiivistymiskorkeus
 "T" Lämpötila maanpinnalla
 Td Kastepiste maanpinnalla
Kun ilmakuplat nousevat tiivistymiskorkeuteen asti, niihin saattaa kuitenkin sekoittua matkan varrella kuivempaa ilmaa. Niinpä havaittu konvektiopilvien alaraja on usein hiukan ylempänä kuin kaavasta laskettu tiivistymiskorkeus. 
Nostotiivistyskorkeus voidaan määrittää myös graafisesti radioluotauksen avulla.
Kaava ei päde pilvien alarajalle silloin, kun pilvet ovat syntyneet eri ilmamassasta kuin missä lämpötila ja kastepiste mitataan. Tällainen tilanne on usein merituulen yhteydessä.
Leopold Engleitner

Leopold Engleitner (23. heinäkuuta 1905 – 21. huhtikuuta 2013) oli itävaltalainen holokaustista pelastunut. 
Engleitner liittyi vuonna 1932 Jehovan todistajiin, ja hän joutui toisen maailmansodan vuosiksi keskitysleireille. Jo ennen sotaa hän oli kohdannut Itävallassa uskonnollista vainoa. 
Engleitner tuli tunnetuksi vasta myöhemmin. Engleitner luennoi yliopistoissa Saksassa, Italiassa, Itävallassa, Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Bernhard Rammerstorfer teki vuonna 1999 hänen elämästään kirjan ja elokuvan "Nein statt Ja und Amen".
Engleitnerin elämää käsittelevä teos käännettiin vuonna 2004 englanniksi nimellä "Unbroken Will". Engleitner teki tämän yhteydessä Yhdysvaltain-kiertueen, ja hän esiintyi muun muassa United States Holocaust Memorial Museumissa, Columbian yliopistossa ja Simon Wiesenthal -keskuksessa. 
Engleitner teki vuonna 2006 toisen kiertueen Yhdysvalloissa. Vuonna 2005 Rammerstorfer julkaisi hänestä dokumentin "Nein statt Ja und Amen – 100 Jahre ungebrochener Wille", ja vuonna 2007 käännettiin ranskaksi "Une volonté de fer". Itävallan presidentti Heinz Fischer myönsi Engleitnerille Itävallan tasavallan kultaisen ansiomitalin (Ehrenzeichen für Verdienste um die Republik Österreich (1952)).
Hieronymos Kardialainen

Hieronymos Kardialainen (kuoli 260 eaa.) oli kreikkalainen historioitsija joka eli Aleksanteri Suuren aikaan. Hieronymos oli kotoisin Kardiasta, joka sijaitsi Traakian Khersonesoksella. Hän oli ehkä sukua Eumenes Kardialaiselle.
Hieronymos kirjoitti teoksen diadokkien sodista, mutta siitä on säilynyt ainoastaan 18 katkelmaa nykypäivään. Diodoros Sisilialainen käytti luultavasti Hieronymoksen teosta laatiessaan oman maailmanhistoriansa kirjoja 18–20. Myös Arrianoksen kadonnut diadokkeja käsitellyt kirja perustui luultavasti Hieronymoksen teokseen. 
Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen Hieronymos seurasi ystävänsä Eumeneen mukana. Hän joutui kuitenkin Eumeneen vihollisen Antigonos I:n vangiksi, mutta tämä armahti hänet. Hieronymos toimi muun muassa neuvottelijana Eumeneen ja Antigonoksen välillä. Eumeneen kuoleman jälkeen hän palveli Antigonosta eri tehtävissä ja myöhemmin myös Antigonoksen poikaa Demetrios I:tä. Hieronymos kuoli Demetrioksen pojan Antigonos II:n hovissa vuonna 260 eaa. 104 vuoden iässä.
Live 2003

Live 2003 on englantilaisen Coldplay-yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin marraskuussa 2003. Levy nauhoitettiin konserteista, jotka esitettiin Sydneyssä Hordern Pavilionissa 21. ja 22. heinäkuuta 2003. Albumi sisältää myös aiemmin julkaisemattoman kappaleen ”Moses”.
Albumi sai Grammy-ehdokkuuden ”Best Music Video: Long Form” -kategoriassa vuonna 2004.
Urho Seppälä

Urho Nikolai Seppälä (s. 23. kesäkuuta 1900 – 16. heinäkuuta 1961, Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja näyttelijä. Urho Seppälä vaikutti lähinnä yhdessä Topi Kärjen kanssa säveltämällä kappaleita suomalaismusiikin tahtiin, mutta Seppälä jäi kuitenkin varsin tuntemattomaksi. Urho Seppälä muistetaan kuitenkin parhaiten muutamasta kotimaisesta elokuvasta lyhyestä esiintymisurastaan huolimatta. 
Hän oli aikoinaan mukana myös Sodan Viihdyttäjissä.
Lou Adler

Lou Adler (s. 13. joulukuuta 1933) on yhdysvaltalainen äänilevytuottaja. Hän kasvoi Chicagossa juutalais-meksikolaisessa perheessä. Hän perusti Dunhill Records -yhtiön vuonna 1964, mutta myi sen kesällä 1967 ABC Recordsille kolmella miljoonalla dollarilla. 
Adler perusti vuonna 1967 Ode Recordsin ja oli suunnittelemassa Montereyn ensimmäistä kansainvälistä popmusiikkifestivaalia. Hän on muun muassa Jan &amp; Deanin entinen manageri sekä Sam Cooken, The Mamas and the Papasin, Johnny Riversin, Barry McGuiren, Scott McKenzien, Spiritin, Carole Kingin, The Weaver Temptationsin ja Cheech and Chongin tuottaja. 
Adler ohjasi Cheech and Chongin ensimmäisen elokuvan "Up in Smoken" vuonna 1978. Hänen yksityiselämäänsä seurattiin 1960–1970-lukujen Yhdysvalloissa varsin tiiviisti, ja tiedotusvälineet uutisoivat hänen suhteistaan ainakin Jill Gibsoniin, Tina Sinatraan, Peggy Liptoniin ja Michelle Phillipsiin. Hänelle ja näyttelijä Britt Eklandille syntyi vuonna 1973 poika. Adler oli mennyt vuonna 1964 naimisiin Shelley Fabaresin kanssa ja tuotti useita hänen laulujaan. Pariskunta oli kuitenkin asunut erillään jo vuodesta 1966 ja otti virallisenkin avioeron vuonna 1980. 
Adlerin toinen poika syntyi vuonna 1978. Hän elää nykyisin avioliitossa Daryl Hannahin nuoremman sisko Page Hannahin kanssa, ja heillä on neljä poikaa. Hän omistaa The Roxy Theatren West Hollywoodissa Kaliforniassa.
Lou Adleria kunnioitettiin 6. huhtikuuta 2006 omalla tähdellä Hollywood Walk of Famella.
Kardia (kaupunki)

Kardia (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakian Khersonesoksella nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan noin neljä kilometriä pohjoiseen nykyisestä Çanakkalen maakunnan Bolayırista.
Maantiede.
Kardian poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Traakiassa Traakian Khersonesokseksi kutsutulla niemimaalla eli nykyisellä Gallipolin niemimaalla. Kaupunki oli rakennettu niemimaan länsirannikolle Melaksenlahden (nyk. Saroksenlahti) etelärannalle tai sen länsilaidan niemelle (nyk. Bakla Burnu). Suunnilleen samalla kohdalla niemimaan itärannikolla sijaitsi Paktyen kaupunki, johon etäisyys oli 40 stadioninmittaa. Kaupunkien välissä sijaitsi Khersonesoksen eli Agoran kaupunki. Niemimaan eteläisimmän kärjen Elaiukseen matka laskettiin 400–420 stadioninmitaksi.
Kardian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Alueeseen kuuluivat muun muassa Kobrys ja Kypasis hieman pohjoisempana samalla rannikolla.
Historia.
Kardia oli alun perin Joonian Miletoksen ja Klazomenain siirtokunta. Sen alkuperäiseksi siirtokuntalaisten johtajaksi mainitaan joko Hermokhares tai Hermokrates Miletoslainen. 500-luvun eaa. puolessa välissä sinne muutti lisää asuttajia Ateenasta Miltiades vanhemman johdolla. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä "Kardianos" ().
Kardia oli ainakin alun perin Traakian Khersonesoksen tärkeimpiä kaupunkeja. 500-luvulla eaa. kaupunki kärsi tappion bisaltialaisille taistelussa. Kun Miltiades nuorempi piti Khersonesos/Agoraa pääkaupunkinaan, Kardia toimi sen satamana. Persian alainen foinikialainen laivasto yritti vallata Kardian Joonian kapinan aikaan, mutta tämä epäonnistui. Kardia ei esiinny omalla nimellä Deloksen meriliiton jäsenenä liiton verotusluetteloissa, mikä johtunee siitä, että sen asukkaat luettiin veronkannossa khersonisoslaisten joukkoon.
Ateenan hävittyä peloponnesolaissodan Kardia tuli traakialaisen Odrysian kuninkaan Kotyksen valtaan, ja toimi tämän palkkasoturien johtajan Kharidemoksen tukikohtana. Myöhemmin ateenalaiset yrittivät tehdä Kardiasta "klerukhia"-siirtokuntansa. Tämän torjuakseen kaupunki siirtyi noin vuonna 352 eaa. Filippos II:n puolelle. Vuonna 338/337 eaa. Kardia kuului oletettavasti Korintin liittoon. Kaupunki löi omaa pronssirahaa noin vuosina 350–309 eaa.
Aleksanteri Suuren aikana Kardia oli tyrannia, jota hallitsi Hekataios. Lysimakhos tuhosi kaupungin hellenistisen kauden alussa noin vuonna 309 eaa. Se rakennettiin tämän jälkeen uudelleen, mutta ei koskaan noussut enää merkittäväksi kaupungiksi, sillä Lysimakhos perusti sen lähelle uuden Lysimakheian kaupungin, joka nousi sen korvaajaksi. Sinne myös siirrettiin asukkaita Kardiasta.
Kuuluisia kardialaisia olivat diadokki Eumenes Kardialainen ja historioitsija Hieronymos Kardialainen.
Danny Aiello

Daniel Louis ”Danny” Aiello, Jr. (20. kesäkuuta 1933 New York, New York – 12. joulukuuta 2019 New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpiin rooleihinsa kuuluu elokuvan "Do the Right Thing – kuuma päivä" (1989) Sal Fragionen rooli, jolla hän oli vuonna 1990 ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi.
Aiellon muihin tunnettuihin elokuviin kuuluvat muiden ohella "Kummisetä osa II" (1974), "Suuri gangsterisota" (1984), "Kairon purppuraruusu" (1985), "Kuuhullut" (1987), "Hudson Hawk – varkaista parhain" (1991) ja "Leon" (1994). Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Madonnan "Papa Don't Preach" -musiikkivideolla.
Aiello syntyi Manhattanilla italialais-yhdysvaltalaisten Daniel Louis Aiello Sr:n ja Frances Pietrocovan pojaksi. Perhe muutti Etelä-Bronxiin pojan ollessa seitsemän ikäinen. Hän pääsi 16-vuotiaana Yhdysvaltain maavoimiin onnistuttuaan ilmoittamaan ikänsä väärin. Hänen ammatillinen uransa elokuvien parissa alkoi 1970-luvulla.
Aiello oli demokraatti ja sai roomalaiskatolisen kasvatuksen. Hänellä oli vaimonsa Sandy Cohenin kanssa neljä lasta. 
Aiello kuoli lyhyen sairauden jälkeen 12. joulukuuta 2019.
Rakenneilmaisin

Rakenneilmaisin eli seinäskanneri on sähkötyökalu, jota käytetään rakennustyömailla suunniteltaessa poraus- tai purkukohtia. Laitteella voidaan paikantaa rakennusosan - esimerkiksi seinän tai katon - sisällä olevat päämateriaalista poikkeavat kohteet purkamatta rakenteita. Laite tunnistaa esimerkiksi runkotolpan, koolauksen, sähkö- tai vesijohdon, raudoitukset ja ontelot.
Tunnistettavan rakenneosan on oltava suhteellisen lähellä pintaa, muutamien senttien tai korkeintaan kymmenien senttien etäisyydellä. Tunnistusetäisyys riippuu laitteen tehosta ja tarkkuudesta. Rakenneilmaisimia on saatavissa sekä harraste- että ammattikäyttöön. Ammattikäyttöön tehdyt laitteet ovat herkempiä ja tunnistavat enemmän materiaaleja.
Rakenneilmaisimen käytöllä voidaan estää esimerkiksi jännitteelliseen sähköjohtoon tai paineelliseen vesijohtoon poraaminen.
Miikka Turunen

Miikka Turunen (s. 18. elokuuta 1979 Varkaus) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Turunen on edustanut urallaan Pallo-Kerho 37:aa, Kuopion Palloseuraa, TP-Seinäjokea, Warkauden Jalkapalloklubia ja Mikkelin Palloilijoita. Hän on yleensä pelannut seurassa vain vuoden kerrallaan ja hän onkin edustanut edellä mainittuja joukkueita useaan otteeseen. Vain KuPS:ssa Turunen on pelannut useamman kauden peräkkäin, yhteensä yhdeksän kauden ajan kolmeen eri otteeseen ja pelannut niiden aikana yhteensä 150 ottelua. Myös MP:ssa ja kasvattajaseurassaan PK-37:ssä hän on pelannut kolmeen eri otteeseen.
Turunen on ammatiltaan palomies.
Olli Kosonen (jalkapalloilija)

Olli Kosonen (s. 19. joulukuuta 1979) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttä. Hän edusti viimeksi kaudella 2008 Kuopion Palloseuraa. Kauden päätteeksi hän lopetti liigauransa.
Kosonen on pelannut urallaan KuPSissa (1998–1999 ja 2007–2008), Kopareissa, PK-37:ssa, MP:ssä, Kingseissä ja Warkaus JK:ssa.
Minyas

Minyas () oli kreikkalaisessa mytologiassa tarunomainen kuningas, jonka katsottiin olevan joko Poseidonin tai Khryseen poika. 
Minyaalla oli useita lapsia, joista nimeltä on mainittu muiden muassa Orkhomenos, joka perusti Orkhomenoksen kaupungin ja toimi sen kuninkaana, Klymene ja minyadit, kolme Minyaan tytärtä. Minyas oli niin rikas, että hän oli ensimmäinen, jonka sanottiin rakentaneen aarrekammion suojaamaan rikkauksiaan.
Minyalaisten kerrotaan polveutuvan hänestä, ja argonauttien sanotaan olleen suurimmaksi osaksi hänen tytärtensä poikia. Heidän johtajansa Iason oli Klymenen poika. Minyalaisten keskuksia olivat Boiotia, erityisesti Orkhomenos, sekä Thessalian Iolkos.
Cherie Blair

Cherie Blair (s. 23. syyskuuta 1954 Bury, Lancashire, Englanti) tai Cherie Booth on englantilainen asianajaja. Hän on Britannian entisen pääministeri Tony Blairin vaimo.
Kun Cherie oli kahdeksan vuotta vanha, hänen isänsä näyttelijä Tony Booth jätti Cherien äidin. Boothin ja hänen siskonsa Lyndseyn kasvattivat heidän äitinsä Gale ja isoäiti Vera Booth. Perhe oli katolinen ja Booth ja hänen siskonsa kävivät katolilaista koulua. 
Booth opiskeli lakia London School of Economicsissa. Vuonna 1976 valmistuessaan asianajajaksi Booth tapasi tulevan miehensä, Tony Blairin. He avioituivat 29. maaliskuuta 1980 ja heillä on neljä lasta: Euan (s. 1984), Nicky (s. 1985), Kathryn (s. 1988) ja Leo (s. 2000). 
Vuonna 1995 Booth sai Queen's Counsel -arvonimen, joka annetaan arvostetulle ja kokeneelle asianajajalle. Hän sairastui vuoden 2009 pandemian aikana sikainfluenssaan.
Marko Kivilä

Marko Kivilä (s. 1. heinäkuuta 1985 Turku) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kivilä on Kuopion Palloseuran kasvatti. Hän pelasi KuPSin paidassa muun muassa 31 Veikkausliigaottelua. Kasvattajaseuransa edustusjoukkueessa Kivilä debytoi 20. lokakuuta 2003. Kyseessä oli karsintasarjan ottelu KuPS-TPS, jonka KuPS voitti 5–0. KuPS voitti myös koko karsintasarjan.
Kivilä siirtyi KuPSista joensuulaisseura Jippoon joulukuussa 2006. Jipposta hän siirtyi JJK:hon tammikuussa 2008. Kaudet 2009-2011 Marko Kivilä edusti oululaista Oulun Palloseuraa, joka pelasi ensimmäisen kauden Kakkosessa, josta nousu tapahtui Ykköseen. Ykkösen pelejä Kivilälle on kertynyt kaikkiaan 80. 
Kaudella 2012 Marko Kivilä siirtyi torniolaiseen TP-47:ään, joka pelasi Kakkosessa. TP-47:llä oli kaudella 2012 farmisopimus OPS:n kanssa.
Cox &amp; Forkum

Cox &amp; Forkum on John Coxin ja Allen Forkumin piirtämä verkkosarjakuva. Sarjakuvan pääasiallinen julkaisukanava on Internet, vaikka sitä on satunnaisesti julkaistu myös sanomalehdissä. Cox ja Forkum ovat julkaisseet myös kolme sarjakuvakokoelmaa.
Sarjakuva käsittelee yleensä Terrorismin vastaista sotaa ja islamilaista fundamentalismia.
Sarjakuvien ideologinen perspektiivi on objektivismi. Cox ja Forkum ovat kritisoineet republikaanipuoluetta asiakysymyksissä, joista objektivistit ovat perinteisesti olleet eri mieltä republikaanien kanssa, kuten uskonnosta, abortista ja maahanmuutosta.
George Avakian

George Avakian (15. maaliskuuta 1919 Armavir, Venäjä – 22. marraskuuta 2017 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tuottaja, joka tuli tunnetuksi työstään jazzmusiikin parissa. Columbia Recordsille työskennellessään hän tuotti muun muassa Miles Davisin musiikkia.
Avakianin vanhemmat olivat armenialaisia. Hän opiskeli Yalen yliopistossa ja oli jo nuorena jazzmusiikin ystävä. Uransa aikana hän kiinnitti muiden muassa Miles Davisin ja Dave Brubeckin Columbia Recordsiin; hän toimi vuodesta 1959 tuottajana Warner Bros.illa ja sitten RCA Victorilla. Hän organisoi Benny Goodmanin Neuvostoliiton-kiertueen 1962.
Avakian toimi Keith Jarrettin managerina noin vuosina 1970–1974. Hän oli mukana perustamassa "National Academy of Recording Arts and Sciencesiä" ja sai vuonna 2000 "Down Beatin" palkinnon elinikäisistä saavutuksista. Hänen vaimonsa oli armenialais-amerikkalainen viulisti Anahid Ajemian. Pari ja Ajemianin pianistisisko Maro Ajemian avustivat Alan Hovhanessia tämän kansainvälisessä läpimurrossa 1950-luvulla.
Khryseis

Khryseis () oli kreikkalaisessa mytologiassa usean naisen nimi.
Khryseis, Khryseen tytär.
Khryseis oli troijalainen nainen, Apollonin papin Khryseen tytär.
Troijan sodan aikana Khryseis joutuu kreikkalaisten vangiksi, ja hänet annetaan sotasaaliina Agamemnonille orjattareksi. Agamemnonin kieltäydyttyä palauttamasta häntä isälleen edes lunnaita vastaan Apollon lähettää ruton kreikkalaisten keskuuteen, ja Agamemnon joutuu palauttamaan Khryseiin. Odysseuksen palautettua tämän Agamemnon hyvittää tappion itselleen vaatimalla Akhilleukselta Briseiin itselleen, ja Akhilleus kieltäytyy osallistumasta taisteluihin.
Myöhemmän kertomuksen mukaan Khryseis lahjoitti Agamemnonille pojan.
Khryseis, okeanidi.
Khryseis oli yksi okeanideista, Okeanoksen ja Tethyksen tytär. Sukuluettelojen lisäksi hänet mainitaan nimeltä antiikin kirjoituksissa ainoastaan mainittaessa hänen olleen Persefonen seurassa sisariensa kanssa kisailemassa ja keräämässä kedon kukkia.
Khryseis, Thespioksen tytär.
Khryseis oli yksi Thespioksen tyttäristä, joka synnytti Herakleelle pojan Onesippoksen.