tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zaleukos

Zaleukos (; n. 660 eaa.) oli antiikin kreikkalainen lainsäätäjä, joka oli kotoisin Lokroi Epizefyrioista Suur-Kreikasta. Hänen sanotaan laatineen kreikkalaisen maailman ensimmäisen kirjoitetun lakikokoelman, lokroilaisen lain.
Antiikin aikaisen kertomuksen mukaan lokroilaiset pyysivät Delfoin oraakkelilta apua heidän keskuudessaan vallinneeseen laittomuuteen. Saatuaan käskyn muodostaa itselleen lait, he antoivat tehtävän Zaleukokselle, joka oli paimen ja orja (tosin myöhemmän version mukaan hyvää sukua). Zaleukos sanoi saaneensa lakinsa unessa Athenelta.
Zaleukoksen lait olivat yksinkertaiset mutta ankarat. Tässä niitä on verrattu Drakonin lakeihin. Lokroilaiset pitäytyivät lakeihin pitkään ja tulivat tunnetuksi tästä. Lakien eräs uusi piirre oli se, että rangaistukset oli määritetty suoraan laissa, sen sijaan että ne olisi määrätty vasta oikeudenkäynnin aikana. Lait käsittelivät myös mm. omistamista, siirtokuntien asuttamista sekä ylellisyysveroja, kieltäen esimerkiksi laimentamattoman viinin nauttimisen muutoin kuin lääkinnällisistä syistä.
Lakien asettamisen jälkeen lokroilaiset säätivät, että jos joku ehdottaa uusia lakeja tai muutoksia vanhoihin, hänen tulee astua neuvoston eteen köysi kaulansa ympärillä. Jos neuvosto äänestää hänen ehdotustaan vastaan, hänet kuristetaan saman tien.
Eräs Zaleukoksen laeista kielsi ketään kuolemanrangaistuksen uhalla astumasta neuvoston kokoussaliin aseistettuna. Kerrotaan, että Zaleukos erehtyi kuitenkin itse tekemään näin, kun kaupunki oli sodassa. Kun hänelle huomautettiin asiasta, hän heittäytyi omaan miekkaansa sanoen, että lakia tulee puolustaa. Myös Kharondaan kuolemasta kerrotaan samanlaista tarinaa, ja Zaleukos sekoitetaan usein häneen.
Zaleukokseen on joskus viitattu Pythagoraan oppilaana, mutta tämä on anakronistista. Timaios Lokroilainen kielsi Zaleukoksen historiallisuuden kokonaan, mutta tälle ei ole perusteita.
Kharondas

Kharondas (; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen lainsäätäjä, joka oli kotoisin Katanesta Sisiliasta.
Kharondaan tarkkaa ajoitusta ei tunneta. Hänet on joskus esitetty Pythagoraan (n. 580-504 eaa.) oppilaana, mutta varmuudella tiedetään vain, että hän eli ennen Anaksilas Rhegionlaista (n. 494-476 eaa.), sillä hänen lakinsa olivat käytössä Rhegionissa ennen kuin kyseinen tyranni hylkäsi ne.
Kharondaan lait oli alun perin kirjoitettu runosäkeinä. Katanen lisäksi myös muut Sisilian ja Suur-Kreikan khalkislaiset siirtokunnat ottivat ne käyttöönsä. Aristoteles arvosti Kharondaan lakeja ennen kaikkea siksi, että ne olivat täsmällisemmin ilmaistu kuin myöhemmät lait. Hän sanoo, etteivät lait olleet muuten erityisen huomionarvoiset, paitsi sikäli, että ne rankaisivat väärästä valasta.
Tarinaa, jonka mukaan Kharondas surmasi itsensä astuttuaan epähuomiossa neuvoston kokoukseen aseistettuna, päätyen näin rikkomaan omia lakejaan, kerrotaan myös Zaleukoksesta ja Diokles Syrakusalaisesta. Lakien katkelmat, jotka Johannes Stobaios ja Diodoros Sisilialainen laittavat Kharondaan nimiin, ovat myöhäisempää uuspythagoralaista alkuperää.
Päätie 1 (Ahvenanmaa)

Päätie 1 () on Ahvenanmaalla kulkeva tie, joka alkaa Maarianhaminasta ja päättyy Eckeröhön. Tien pituus on 32 kilometriä.
Tien nimi on ensin Maarianhaminassa "Sjukhusvägen" Västra Utfartenin liikenneympyrään asti, Västra Utfartenin liikenneympyrästä Marsundille asti tien nimi on "Hammarlandvägen" ja loppuosuuden verran Eckerön satamaan tien nimi on "Eckerövägen".
Nähtävyydet.
Tien varrella on Hammarlandin kirkko Hammarlandissa ja postimuseo Eckerössä.
Lumipisarat

Lumipisarat eli kevätkellot ("Leucojum") on narsissikasvien heimoon ja "Asparagales"-lahkoon kuuluva suku.
Ulkonäkö.
Lumipisaroiden kaikki kehälehdet ovat yhtä pitkiä ja niissä on vihreä kuvio. Lumikellojen sisä- ja ulkokehälehdet ovat eripituisia.
Faleas Khalkedonilainen

Faleas Khalkedonilainen (; 300-luvun eaa. alku) oli antiikin kreikkalainen valtiomies tai poliittinen ajattelija. Hän katsoi, että ihanteellisessa kaupunkivaltiossa kaikkien kansalaisten tulisi olla tasa-arvoisia maanomistuksen ja koulutuksen suhteen.
Aristoteles käsittelee Faleaan näkemyksiä laajasti "Politiikkansa" toisessa kirjassa, jossa hän käy läpi aiempien ajattelijoiden näkemyksiä ihanteellisesta valtiomuodosta. Tämä on ainoa säilynyt viittaus Faleaan henkilöön ja ajatuksiin. Aristoteleen mukaan Faleas katsoi, että kansalaisten tasa-arvo poistaisi valtiosta yhteiskunnalliset jännitteet. Vaikka Faleas tunnusti, että tällaisen radikaalin valtiomuodon toteutus olisi hankalaa vakiintuneissa valtioissa, hän uskoi sen voivan olla mahdollista perustettavissa uusissa kaupungeissa. Jo vakiintuneissa kaupungeissa Faleas ehdotti käytettäväksi myötäjäisiä tasaamaan omaisuuden jakoa ajan kuluessa: näin kävisi, jos rikkaat saisivat vain antaa mutta eivät ottaa vastaan myötäjäisiä, ja köyhät taas vain ottaa vastaan mutta eivät antaa niitä. Faleas ehdotti myös, että kaikki käsityöläiset olisivat kaupungin omistamia orjia.
Aristoteles arvosteli useita Faleaan ehdottaman valtiomuodon piirteitä. Hän katsoi, että vaikka omaisuuden tasajako miellyttäisi köyhiä, se aiheuttaisi kapinointia rikkaissa, jotka pitävät omaisuuttaan yläluokalle kuuluvana oikeutena. Sen sijaan yhteiskunnan tulisi kouluttaa väestö niin, että halut ja ahneus pysyvät hallinnassa; köyhien tulee oppia hyväksymään asemansa, ja rikkaiden oppia olemasta liian ahneita. Aristoteles katsoi myös, ettei maaomaisuuden tasajako saisi aikaan vaurauden tasaista jakaantumista, koska myös karjalla, orjilla ja muulla omaisuudella on arvonsa. Jos omaisuutta säännösteltäisiin, tämän tulisi koskea kaikkea omaisuutta.
Lauri Paunu

Lauri Abraham Paunu (20. syyskuuta 1910 Pohja – 4. maaliskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen rovasti. Hänet tunnettiin myös kuurojenpappina. Paunu toimi Tampereen ja Helsingin hiippakuntien kuurojenpappina. 
Lauri Paunun isä oli lääninrovasti Hjalmar Paunu (1882–1970) ja äiti opettaja Elli Johanna Paunu (o.s. Halla, 1881–1953). Lauri Paunun vanhempi sisar Eira Paunu (1908–2013) oli ensimmäinen suomalainen teologian tohtoriksi väitellyt nainen. Eira Paunun lisäksi hänellä oli sisaret kirjailija, sairaanhoitaja Toini Karivalo (1913–2010) ja Liisa Tuomi-Nikula (1918–2014). Lauri Paunu jäi kaksi kertaa leskeksi ja oli kolme kertaa naimisissa. Hänen puolisonsa olivat Maila Marjatta (o.s. Sarmia, k. 1961) ja Eeva (o.s. Malmila, s. 1910, k.) Paunu ja opettaja Anni Kauppinen-Paunu, joka on Kerenin entinen opettaja.
Musiikkipedagogi, varhaisiän musiikkikasvatuksen kehittäjä Maisa Krokfors on Lauri Paunun tytär ensimmäisestä avioliitosta. 
Lauri Paunu valmistui papiksi vuonna 1935. Työskenneltyään Someron, Jämsän ja Uuraisten seurakunnissa hän ryhtyi Tampereen hiippakunnan kuurojenpapiksi 1939 mutta asui Helsingissä. Hän jäi eläkkeelle tästä toimesta vuonna 1970. Lauri Paunun aloitteesta Kuurojen liitto alkoi laatia viittomakielen sanakirjaa, ja hän oli sen toimituskunnan puheenjohtaja. Lisäksi Paunu kirjoitti vuonna 1943 kuurojen oikeudesta avioliittoon, joka oli kielletty syntymäkuuroilta. Paunu teki viittomakieltä tunnetuksi koko kansalle syyskuussa 1963 Kuurojen Päivänä Tesvisiossa. Sen jälkeen televisio aloitti viittomakielisten uutisten lähettämisen viikoittain. Lauri Paunu oli myös kuurojen ja kuulovammaisten lasten perhekuntoutuksen uranuurtajia ja kuurojen lähetystyön perustajia.
Olli Paunu ja Birgitta Wallvik ovat julkaisseet Paunusta kirjan, "Kuuroja kuulemassa : kuurojenpappi Lauri Paunu muistelee", vuonna 1991.
Hjalmar Paunu

Hjalmar Abraham Paunu, vuoteen 1906 Dufva (2. elokuuta 1882 Koski Hl – 13. elokuuta 1970 Jyväskylä) oli suomalainen kirkkoherra, teologian tohtori, lääninrovasti ja kirkon nuorisotyön edistäjä.
Hjalmar Paunun vanhemmat olivat tilanomistaja Johan Berndt Dufva ja Maria Adolfina Widbom. Hän valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan klassliisesta lyseosta vuonna 1900 ja hänet vihittiin papiksi Porvoossa vuonna 1905. 
Uransa alussa Paunu toimi ylinmääräisenä pappina Laukaassa vuosina 1905–1906, Uuraisilla vuosina 1906–1907 ja Tottijärvellä vuosina 1907–1910. Vuosina 1910–1918 hän toimi Pohjan ja vuosina 1918–1926 Hollolan kappalaisena sekä vuosina 1926–1956 Jyväskylän kirkkoherrana. Vuosina 1936–1956 Paunu oli Jyväskylän rovastikunnan lääninrovasti, vuosina 1933–1939 Tampereen tuomiokapitulin asessori ja vuosina 1933–1951 Suomen evankelisluterilaisen kirkon kirkolliskokouksen jäsen.
Hänen puolisonsa oli Elli Johanna Paunu (o.s. Halla, 12. joulukuuta 1881 Helsinki – 1. lokakuuta 1953 Jyväskylä). Hjalmar ja Elli Paunu saivat yhteensä neljä lasta. Vanhin lapsi, Eira syntyi vuonna 1908, Lauri 1910, Toini 1913 ja nuorin lapsi Liisa syntyi 1918. Eira oli teologian tohtori, ja myös Lauri oli isänsä tavoin pappi. Toini teki elämäntyönsä muun muassa kirjailijana ja sairaanhoitajana. Liisa keskittyi yhdessä miehensä Antti Tuomi-Nikulan kanssa Keskipohjanmaan opiston (Kälviällä) kehittämiseen sen perustamisesta 1948 alkaen.
Amerikanhömötiainen

Amerikanhömötiainen ("Poecile atricapillus") on pieni, tiaisiin kuuluva Pohjois-Amerikassa elävä varpuslintu.
Ulkonäkö ja koko.
Amerikanhömötiainen on 12-15 senttimetriä pitkä ja painaa 9-14 grammaa. Amerikanhömötiaisella on musta pää ja leukalappu, valkoiset posket, harmaa selkä, siivet ja pyrstö sekä valkoinen vatsa ja ruskeat kupeet.
Levinneisyys.
Amerikanhömötiaisia esiintyy Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjoisosissa sekä Alaskassa.
Ravinto.
Talvisin amerikanhömötiainen syö puolet kasviravintoa, kuten siemeniä ja marjoja, ja puolet eläinperäistä ravintoa, kuten hyönteisiä, hämähäkkejä ja talia. Muulloin eläinravinnon osuus on 80-90 prosenttia.
Lisääntyminen.
Amerikanhömötiainen on kolopesijä. Se pesii linnunpönttöihin, luonnonkoloihin tai itse puuhun kovertamiinsa koloihin. Lintu munii 1-13 munaa, joita haudotaan 12-13 päivää. Poikaset viipyvät pesässä 12-16 päivää.
Vanhin tunnettu luonnossa elänyt amerikanhömötiainen eli 12 vuotta ja 5 kuukautta vanhaksi.
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2013

Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2013 pelattiin huhtikuussa 2013. A-lohkon turnauspelattiin Kroatiassa ja B-lohkon turnaus Turkissa.
A-Lohkon turnaus.
A-lohkon turnaus pelattiin Zagrebissa, Kroatiassa 14.- 20. huhtikuuta. Turnauksen voittaja nousee ensi vuodeksi 1. divisioonan B-lohkoon ja viimeinen putoaa 2. divisioonan B-lohkoon.
Ottelut 
B-Lohkon turnaus.
B-lohkon turnaus pelattiin Izmitissa, Turkissa 21.- 27. huhtikuuta. Turnauksen voittaja nousee ensi vuodeksi 2. divisioonan A-lohkoon ja viimeinen putoaa 3. divisioonaan.
Ottelut
Jeffersonit

Jeffersonit (alkuperäiseltä nimeltään "The Jeffersons") oli yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jota tuotettiin vuosina 1975–1985 yhteensä 253 jakson verran. Sarja kertoi afroamerikkalaisesta newyorkilaisperheestä. Se oli Perhe on pahin -sarjan spin-off-sarja.
Suomessa sarjaa esitettiin ensi kerran 1970-luvulla.
José Holebas

José Holebas (tunnetaan myös nimellä Iosíf Cholévas, , s. 27. kesäkuuta 1984 Aschaffenburg, Länsi-Saksa) on kreikkalainen jalkapalloilija, joka on pelannut Saksan, Kreikan, Italian ja Englannin sarjoissa. Hänen pelipaikkansa on tavallisesti joko vasen laitapuolustaja tai laitalinkki.
Ura.
Saksassa syntynyt Holebas sai Kreikan kansalaisuuden marraskuussa 2011 ja on näin ollen kelvollinen edustamaan Kreikan maajoukkuetta. Hänet valittiin vuoden 2012 EM-kilpailuihin lähtevään joukkueeseen hänen esitettyään vakuuttavia otteita maaotteluissa ennen kisoja. EM-turnauksessa hän pelasi kolme alkulohko-ottelua, joista kahdessa täyden peliajan. Vuoden 2014 MM-kilpailuissa hän pelasi Kreikan kaikki neljä ottelua alusta loppuun. Viimeisen maaottelunsa Holebas pelasi lokakuussa 2016. Hän on 38 maaottelussaan tehnyt yhden maalin, marraskuussa 2012 ystävyysottelussa Irlantia vastaan.
Seuratasolla Holebas on edustanut Saksassa Viktoria Kahlia 2005–2006 ja TSV 1860 Müncheniä 2006–2010, kreikkalaista Olympiakosia 2010–2014, italialaista AS Romaa 2014–2015, englantilaista Watfordia 2015–2020 ja jälleen Olympiakosia 2020–2021.
Artur Moraes

Artur Moraes, taiteilijanimeltään vain Artur, (s. 1981) on brasilialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa portugalilaista SL Benficaa. Hän pelaa numerolla 1.
Saavutukset.
Paulista Futebol Clube
Cruzeiro
Sporting Braga
Benfica
Zakaria Mohieddin

Zakaria Mohieddin (5. heinäkuuta 1918 – 15. toukokuuta 2012) () oli egyptiläinen upseeri ja poliitikko. Hän johti Egyptin ensimmäistä tiedusteluorganisaatiota ja toimi Egyptin pääministerinä 1965–1966.
Gamal Abdel Nasserin hallinnossa Mohieddin oli 1961–1962 tiukkalinjainen sisäministeri, joka rakensi tiedusteluorganisaatiota suojaamaan maata vallankaappausyrityksiltä, ja vangitsi satoja hallinnon vastustajia. Hän nousi pääministeriksi 1965 ja erosi tehtävästä vuonna 1966, kun Nasser sivuutti hänet ja määräsi minimipalkkoja nostettavaksi. Nasserin kuoleman jälkeen Mohieddin oli kuitenkin yksi kolmesta ministeristä, jotka pyysivät Anwar Sadatia sallimaan monipuoluejärjestelmän ja järjestämään vapaat vaalit. Sadat vastasi asettamalla ehdottajat kotiarestiin.
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2013

Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2013 pelattiin huhtikuussa 2013, pelipaikkana oli Kapkaupunki, Etelä-Afrikassa ja turnauksen voitti isäntamaa Etelä-Afrikka. 
Turnaus.
Turnauksen voittaja nousee 2. divisioonan B-lohkoon 2014.
Ottelut
Kirkon musiikkijuhlat

Kirkon musiikkijuhlat (aikaisemmin Kirkkolaulujuhlat ja Kirkkomusiikkijuhlat) on tapahtuma jonka tavoitteena on esitellä ja edistää Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntien musiikkitoimintaa sekä tukea ja edistää hengellistä elämää. Järjestäjinä toimivat kirkkohallitus, Suomen Kirkkomusiikkiliitto, Kirkkopalvelut, Suomen Kanttori-urkuriliitto ja paikallinen seurakunta/paikalliset seurakunnat. 
Ohjelma koostuu muun muassa konserteista, kuorokatselmuksesta, kaikkien juhlille osallistuvien kuorojen yhteisestä säveljuhlasta ja juhlamessusta.
Historiaa.
Musiikkijuhlien historia alkoi 1927 "Kirkkolaulujuhlien" nimellä, joka muuttui 1981 "Kirkkomusiikkijuhliksi" ollen nimenä 2007 saakka. Helsingissä järjestettiin 10. valtakunnalliset kirkkolaulujuhlat, jotka alkoivat 11. kesäkuuta 1966. Niihin osallistui 370 kuoroa ja 10 709 laulajaa. 
Kirkon musiikkijuhlat 2017.
Tapahtuma järjestettiin Helsingissä 19.−21. toukokuuta 2017. Juhlien keskuspaikkoina toimivat Helsingin tuomiokirkko ja Senaatintorin ympäristö.
José Francisco Ulloa Rojas

José Francisco Ulloa Rojas (s. 1. lokakuuta 1940) on costaricalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San José de Costa Rican arkkihiippakuntaan 19. joulukuuta 1964 ja nimitettiin Limónin hiippakunnan johtoon 30. joulukuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. helmikuuta 1995. Pääkonsekraattorina toimi Giacinto Berloco, jota avustivat Román Arrieta Villalobos ja Alfonso Coto Monge.
Ulloa Rojas sai 24. toukokuuta 2005 nimityksen Cartagon piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. heinäkuuta.
Vaalituomioistuin tuomitsi Ulloa Rojasin vuonna 2010 tämän pyrittyä messun aikana vaikuttamaan uskovaisten äänestyskäyttäytymiseen.
Yle Uutiset Suora linja

Yle Uutiset Suora linja tai Suora Linja oli Yle TV2:n esittämä ajankohtaisohjelma, jossa aiheet kerättiin ajankohtaisista nettikeskusteluista sekä sosiaalisen median kuten Facebookin, Twitterin ja Skypen kautta.
Ohjelmaa esitettiin arki-iltaisin kello 19.20 ja sen kesto oli 10 minuuttia. Juontajina toimivat Niku Hooli, Riika Raitio ja Timo Keränen.
Suoralla Linjalla oli syyskuussa 2013 keskimäärin 231 000 katsojaa viikossa. Ohjelman on tarkoitus loppua Ylen ajankohtaisjournalismin uudistuksen myötä syksyllä 2014, mutta se jatkuu eri muodoissa verkossa ja muiden ajankohtaisojelmien osana.
Red Dutton

Norman Alexander ”Mervyn” ”Red” Dutton (23. heinäkuuta 1898 – 15. maaliskuuta 1987) oli kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, joka loi uran myös kykyjenetsijänä ja kiekkoilun johtotehtävissä. Hän edusti pelaajana Calgary Tigersia Western Canada Hockey Leaguessa (WCHL) sekä Montreal Maroonsia ja New York Americansia National Hockey Leaguessa (NHL). Fyysisenä puolustajana tunnettu Dutton voitti usein seuransa jäähykuninkuuden. Hän saavutti WCHL-mestaruuden 1924 Tigersissa ja tuli valituksi kahdesti WCHL All-Star -tähdistöön.
Hänet valittiin Hockey Hall of Fameen 1958.
Bruce Stuart

Bruce Stuart (30. marraskuuta 1881 – 28. lokakuuta 1961) oli kanadalainen, niin amatöörinä kuin ammattilaisenakin pelannut jääkiekkoilija. Hyökkääjän paikalla pelannut Stuart edusti Quebec Bulldogsia, Ottawa Senatorsia ja Montreal Wanderersia vuosien 1899 ja 1911 välillä. Stuartia on pidetty varhaisena voimahyökkääjänä, joka kykeni yhdistämään fyysisen pelin maalintekotaitoon.
Hänet valittiin Hockey Hall of Fameen 1961.
Eckerön postilaituri

Eckerön postilaituri on Victor Westerholmin öljyvärimaalaus vuodelta 1885. Maalaus on mitoiltaan 99,5 × 145,5 senttimetriä ja se kuuluu Hämeenlinnan taidemuseon kokoelmiin.
Maalauksen näkymä on Eckerön posti- ja tullitalon edustalta. Joukko ihmisiä odottaa jo näkyvissä olevaa laivaa. 
Victor Westerholm maalasi useita maalauksia saman teeman ympäriltä. Vuoden 1883 teos "Eckerö postbrygga" julkaistiin postimerkkinä vuonna 2010. Maalauksessa kaiteella istuu nuori eckeröläinen mies päässään Westerholmin sininen tupsubaretti. Etualalla on ylioppilas Ernst Enqvist. Taustalla nähdään vielä harmaapartainen vanha mies.
Poljakov

Poljakov on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Poliakoff-nimisiä henkilöitä:
Jalkapallokirja

Jalkapallokirja on vuodesta 1933 lähtien ilmestynyt Suomen Palloliiton julkaisema tilasto- ja vuosikirja. Kirjan painosmäärä on ollut 2 500 kappaletta (2008) ja sen vastaavana toimittajana on toiminut 1998 lähtien Heidi Soininen. Monina vuosina apuna on ollut Jussi Eskola.
Vuosittain ilmestyvä noin 500-sivuinen Jalkapallokirja sisältää edellisen kauden tulokset ja tilastot Suomen kansallisista jalkapallosarjoista. Kansainvälisestä jalkapallosta mukana ovat kaikki arvoturnaukset sekä kansainväliset seurajoukkueiden turnaukset. Kirja ei sisällä ulkomaisia kansallisia sarjoja. Suomesta mukana ovat miesten, naisten ja junioreiden sarjat. Kirjassa on myös tulevan kauden sarjaohjelmat. Lisäksi kirja sisältää vanhoja tilastoja, muun muassa Suomen maaottelut sekä maajoukkuepelaajat eri ikäluokissa. Jalkapallokirjassa on myös päivästä päivään -tyyppinen katsaus edellisen vuoden tärkeimpiin jalkapallouutisiin Suomesta ja ulkomailta.
Ensimmäisen, vuonna 1933 ilmestyneen Jalkapallokirjan kokosi tunnettu urheilutoimittaja Hugo Valpas. Hän julkaisi Vaasassa ilmestynyttä kirjaa aina vuoteen 1945 saakka. Vuosina 1936–1939 kirja ilmestyi nimellä "Pallokirja". Vuonna 1946 päätoimittajaksi tuli John Gustafsson ja kirjaa alkoi kustantamaan Suomen Palloliitto. Vuosina 1976–2000 Jalkapallokirjan päätoimittajana oli SPL:n tiedotuspäällikkönä pitkään työskennellyt Esko S. Lahtinen.
Jalkapallokirjan lisäksi Suomessa julkaistaan myös muiden palloilulajien vuosikirjoja. Jääpallokirjaa on julkaistu vuodesta 1947 lähtien ja Jääkiekkokirjaa vuodesta 1961. Pentti Salmen toimittama Koripallokirja ilmestyi vuosina 1970–2010.
Päätie 2 (Ahvenanmaa)

Päätie 2 () on Ahvenanmaalla kulkeva tie, joka alkaa Maarianhaminasta ja päättyy Prästöhön. Tien pituus on 31 kilometriä.
Nähtävyydet.
Jomalassa tie sivuaa Jomalan kirkon sen läheltä, Finströmin pohjoispuolella juuri ennen Ödkarbyvikeniä sijaitsevan tunnelin päällä olevalla kalliolla oleva Uffe på berget -kahvila ja Kastelholman linna Kastelholman kylän eteläpuolella.
Jörg Demus

Jörg Demus (2. joulukuuta 1928 St. Pölten – 16. huhtikuuta 2019) oli itävaltalainen pianisti ja säveltäjä.
Demus opiskeli pianonsoittoa muun muassa Walter Giesekingin johdolla. Hän voitti vuonna 1956 Busoni-palkinnon. Pianistina monipuolinen Demus konsertoi Euroopassa, Yhdysvalloissa sekä Etelä-Amerikassa. Hän on myös soittanut paljon nelikätisesti Paul Badura-Skodan kanssa. Suomessa hän on pitänyt mestarikursseja Jyväskylän Kesän yhteydessä 1960-luvulla.
Pierre Moscovici

Pierre Moscovici (s. 16. syyskuuta 1957 Pariisi) on ranskalainen poliitikko, valtiovarain- ja talousministeri Ayraultin hallituksessa 16. toukokuuta 2012 lähtien. Moscovici oli eurooppaministeri 1997–2002 Lionel Jospinin hallituksessa ja Euroopan parlamentin jäsen 1994–1997 ja 2004–2007.
Moscovicin isä Serge Moscovici on romanianjuutalainen intellektuelli, sosiaalipsykologi ja vasemmistoaktiivi, joka pakeni Ranskaan 1947, ja äitinsä Ranskan kommunistipuolueessa toiminut psykoanalyytikko Marie Bromberg. Pierre Moscovici asui vuonna 1962 vuoden ajan Yhdysvaltain New Jerseyssä, jossa hänen isänsä opetti Princetonissa, sekä kesän 1968 Stanfordissa.
Moscovici on taloustieteen sekä filosofian lisensiaatti (DEA). ENAan hän meni opiskelemaan 1981.
Moscovici jätti Alain Krivinen johtaman Vallankumouksellisten kommunistien liiton 1984 ja liittyi sosialistisen puolueen jäseneksi. Lionel Jospinin hallituksen aikana vuonna 1988 hän oli hallituksen neuvonantajana koulutusasioissa. Vuonna 1990 hän sai viran kansallista taloussuunnitteluvirastosta. Vuonna 1991 hän julkaisi François Hollanden kanssa pamfletin "L’Heure des choix", joka oli suunnattu ministeri Pierre Bérégovoyn talouspolitiikkaa vastaan.
Moscovicista tuli 1990 sosialistipuolueen puoluesihteeri ja 1992 varainhoitaja. Hänet valittiin Europarlamenttiin 1994, mutta jätti tehtävän 1997 osallistuakseen kansalliskokouksen vaaliin. Hänet valittiin Doubsista ja hänestä tuli hallituksen eurooppaministeri. Edustajanpaikkansa hän menetti vuoden 2002 vaaleissa, mutta tuli valituksi uudelleen europarlamenttiin 2004, josta hän erosi jälleen 2007, ja siirtyi takaisin kansalliskokoukseen. Vuonna 2011 hän toimi François Hollanden presidentinvaalikampanjan kampanjapäällikkönä.
Manuel Valls

Manuel Carlos Valls (s. 13. elokuuta 1962 Barcelona) on ranskalainen poliitikko. Hän toimi Ranskan pääministerinä 2014–2016. Valls erosi pääministerin tehtävästä joulukuussa 2016 asettuessaan sosialistien ehdokkaaksi vuoden 2017 presidentinvaalien esivaaleissa.
Valls on ollut Ranskan kansalliskokouksen jäsen vuodesta 2002. Hän oli Évryn pormestari vuosina 2001–2012. Valls toimi sisäministerinä Jean-Marc Ayrault’n hallituksessa 16. toukokuuta 2012 lähtien. Hänet valittiin pääministeriksi Ayrault’n erottua tehtävästä.
Vallsin isä oli katalonialainen taidemaalari ja äiti sveitsiläinen. Hänen enonsa oli kuuluisa sveitsiläinen arkkitehti Aurelio Galfetti. Perhe pakeni Ranskaan Francon diktatuuria. Valls puhuu ranskaa, espanjaa, katalaania ja italiaa. Hän sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1982. Sosialistipuolueeseen hän liittyi 17-vuotiaana vuonna 1980.
Valls opiskeli historiaa Sorbonnen yliopistossa ja on tehnyt työuransa politiikassa. Hän on naimisissa palkitun viulistin Anne Gravoinin kanssa.
Toiseen hallitukseen.
Vallsin ensimmäisen hallituksen talousministeri Arnaud Montebourg arvosteli hallituksen talouspolitiikkaa sisältäpäin liian tiukaksi. Valls pyysi hallituksensa eroa 25. elokuuta 2014. Presidentti François Hollande hyväksyi eronpyynnön ja pyysi tätä muodostamaan uuden hallituksen.
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2013

Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2013 pelattiin huhtikuussa 2013 Venäjällä. Turnaus oli 15. alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruusturnaus. 
Turnauksen voitti Kanada, joka kukisti loppuottelussa neljät edelliset mestaruudet voittaneen Yhdysvallat lukemin 3−2. Suomi sai pronssia voittamalla kisaisäntä Venäjän pronssiottelussa, maalein 2−1.
Turnaussysteemi.
Turnausjärjestelmä muuttui edellisestä vuodesta niin, että molempien lohkojen neljä parasta jatkoi puolivälieriin ja molempien lohkojen viimeiseiseksi jääneet karsivat keskenään sarjapaikasta.
Otteluareenat.
Ottelut pelattiin samoilla areenoilla kuin vuoden 2014 olympialaisten jääkiekkoturnaus.
Alkusarja.
Lohko A.
Ottelut 
Lohko B.
Ottelut 
Putoamissarja.
Putoamissarja pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä. 
Lopputulokset.
Pääsarjan kisat 
1. divisioona A-Lohko 
 B-lohko 
2. divisioona A-lohko 
 B-lohko 
3. divisioona A-lohko 
 B-lohko
Christiane Taubira

Christiane Taubira (s. 2. helmikuuta 1952, Cayenne, Ranskan Guayana) on ranskalainen poliitikko, joka oli oikeusministerinä Ayraultin hallituksessa 16. toukokuuta 2012 lähtien. Hän oli kansalliskokouksen jäsen 1993–2012 ja europarlamentin jäsen 1994–1999.
Taubira johtaa perustamaansa Walwari-puoluetta. Hän oli Parti radical de gauchen presidenttiehdokkaana vuoden 2002 vaaleissa.
Ainakin kolmesta Ranskassa säädetystä laista on käytetty nimeä julkisuudessa nimeä "la Loi Taubira" (”Taubiran laki”): Näistä ensimmäinen oli laki orjakaupan ja orjuuden säätämisestä rikokseksi ihmisyyttä vastaan (2001-434 21.5.2001), jota Taubira oli säätämässä jo kansanedustajana olleessaan. Toinen "Loi Taubira" on laki samaa sukupuolta olevien parien avioliitosta (2013-404 17.6.2013), jonka Taubira toi parlamentille oikeusministerinä, ja kolmas on laki (2014-896 15.8.2014), joka poisti rikoksista minimituomiot ja toi mahdollisuuden eräänlaiseen ehdonalaisuuteen (« contrainte pénale »), jossa vapauden ehtona ovat esim. hoito, koulutukseen tai työhön hakeutuminen tai korvaukset uhrille.
Vähäjärvi (Pirkkala)

Vähäjärvi on Pirkanmaalla Pirkkalassa sen keskustaajamassa, Suupan ja Naistenmatkan välissä, sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden-Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Vähäjärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 700 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Järvi sijaitsee 400 metriä etelään Pyhäjärvestä. Sen laskujoki Pyhäjoki lähtee järven pohjoispäästä länsirannasta ja kulkee yli 3 kilometriä länteen, jossa sen luontainen uoma on muutettu valtatielle 3 sopivaan kaivantoon. Pyhäjoki laskee Pyhäjärven Soukonlahteen. Järveen laskee kaksi lyhyttä ojaa sen lounaisrantaan. Toinen tuo puolen kilometrin päässä sijaistevan lammikon ylivirtausvedet ja toinen pitempi oja tuo Vähä Naistenjärven ja toisen nimettömän lammen vedet kaakon suunnalta. Järvi on matala ja sen ulappaa täplittävät kesäisin kasvustot. Keskellä järveä on suihkulähde. Rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä. Järveä kiertää ympäri polku ja sen rannat tai rantojen läheiset alueet ovat täyteen rakennettuja. Talot ovat yleensä asuntoja, mutta länsirannalla sijaitsee puistossa Pirkkalan keskuskenttä (urheilukenttä) ja sen takana koulukeskus, jossa toimivat Naistenmatkan koulu, Pirkkalan yläaste ja Pirkkalan yhteislukio. Itärannalla sijaitsee puistossa Kurikanvainion uimaranta.
Vedenlaatu.
Vähäjärvi oli 1970-luvun lopulla hyvin rehevöitynyt ja se oli silloin kasvamassa umpeen. Vuonna 1982 sen rannat pengerrettiin ja sen vedenpintaa nostettiin metrillä. Vuonna 2000 järvestä poistettiin liikkeelle lähtenyt 0,7 hehtaarin saarimainen turvelautta, jonka jälkeen järvessä ei ole esiintynyt sinilevää.
Historiaa.
Vuonna 1953 julkaistussa peruskartassa järven ympäröivää peltomaisemaa kutsuttiin "Naistenmatkaksi" ja järven pohjoispään risteysaluetta "Suupaksi". Järven rantoja reunustivat kaakkoisrantaa lukuun ottamatta peltomaat. Järven länsirannat olivat matalina ruovittuneita. Aluetta rakennettiin vuoden 1961 peruskartan mukaan ahkerasti ja ensimmäiset rantatalot ovat tuolta ajalta. Itäpuolella kulkevan tien taakse ilmaantui vuoden 1975 kartan mukaan koulu. Se, ja kiivas rakentaminen, on sen jälkeen muuttanut ympäristön pysyvästi kaupunkimaiseksi.
Vähäjärven nimellä tunnetaan myös yksi Pirkkalan kunnanosista ja entisestä kylästä. Se rajoittui Naistenmatkaan, Kurikkaan, Takamaahan, Linnakallioon ja Linnakorpeen.
Lojalisti (Amerikan vallankumous)

Lojalistit () tarkoittavat Amerikan vallankumouksen yhteydessä niitä Pohjois-Amerikan brittisiirtokuntien uudisasukkaita, jotka pysyivät vapaussodan aikana uskollisina Ison-Britannian kuningaskunnalle.
Lojalistit kannattivat Britannian kruunua monista syistä. Monet osoittivat kunnioitustaan kruunulle ja monet pelkäsivät vallankumouksen vievän Amerikan kaaokseen. Osan mielestä amerikkalaiset olivat kyllä kärsineet brittien sorrosta, mutta asiat pitäisi selvittää neuvottelemalla. Britannian puolella olivat myös monet henkilöt, jotka eivät olleet vielä täysin mukautuneet siirtokuntien yhteiskuntaan, kuten kieli- ja uskontovähemmistöt, tuoreet maahanmuuttajat, tummaihoiset ja intiaanit. Pääosa lojalisteista oli pienmaatilallisia, käsityöläisiä ja kauppiaita. Lisäksi suurin osa brittiupseereista, rikkaista kauppiaista ja anglikaanipapeista pysyi uskollisina. Myös monet saksalaiset maahanmuuttajat kannattivat Britanniaa, koska Yrjö III:lla oli saksalaiset sukujuuret.
Vain pieni osa lojalisteista, yhteensä noin 19 000 henkeä, taisteli Britannian puolella vapaussodassa. Osa lojalisteista eli brittien vahvoissa tukikohdissa, kuten New Yorkissa, ja osa pakolaisleireillä, joita oli muun muassa Quebecin Sorelissa ja Yamachichessa. Lopulta noin satatuhatta lojalistia pakeni Yhdysvalloista. Heihin kuuluivat muun muassa Benjamin Franklinin poika William Franklin ja taidemaalari John Singleton Copley. Noin puolet lähtijöistä muutti Kanadaan, ja heistä noin 30 000 päätyi nykyisten Nova Scotian, New Brunswickin ja Prinssi Edwardin saaren alueille.
Runoilija ja muusa

Runoilija ja muusa on Wäinö Aaltosen vuosina 1926–1928 veistämä Aleksis Kiven muistomerkki Kulttuuritalo Laikun edustalla Tampereella. Veistos paljastettiin Hämeen heimojuhlien yhteydessä 11. elokuuta 1928.
Allegorisessa veistoksessa runouden henki siunaa runoilijaa taiteilijan kutsumukseensa, ja runoilija nostaa oikean kätensä sydämensä kohdalle. Teos oli Suomen henkilömuistomerkeistä ensimmäinen, jossa aihetta kuvattiin vertauskuvallisesti. Ihmishahmojen liikkeet suuntautuvat useampaan suuntaan, kierteisesti ylhäälta alas, mutta myös päinvastoin. Hahmot ovat Aaltoselle tyypillisesti suuripäisiä, korkeaotsaisia ja pienikätisiä sekä -jalkaisia. Miehen vartalo on atleettinen, naisen taas tyylitelty korkealle sijoitettuine rintoineen.
Jalustassa on lyyra runouden vertauskuvana ja reliefikuva Kivestä. Niiden ohessa on myös ote "Seitsemästä veljeksestä": ”Ylös pyhään pyörryttävään korkeuteen hän katseli”.
Aaltosen muistomerkki on 1926 järjestetyn muistomerkkikilpailun voittaja. Aaltosella oli kilpailussa useampi voitokas ehdotus, muun muassa "Futuri". Varoja hankittiin kansalaiskeräyksellä, mutta pääasiallinen rahoittaja oli Emil Aaltonen. Muistomerkin pystytti Tampereen Taiteilijaseura. Myöhemmin 1939 Helsingissä paljastettiin toinen Aaltosen Kivelle tekemä muistomerkki.
Huvipuisto (televisio-ohjelma)

Huvipuisto oli MTV3-kanavalla 30. kesäkuuta 2012 alkanut viihdeohjelma, jonka juontajana toimi Viivi Avellán. Ohjelmassa kymmenen henkilöä kilpaili toisiaan vastaan Powerparkin elämyspuistossa. Ohjelma oli kymmenosainen, ja sen oli tuottanut Mikael Tammi.
Suomalaiset stunt-ammattilaiset olivat suunnitelleet Powerparkissa suoritettavat tehtävät. Ohjelmaan haki yli 300 henkilöä, joista mukaan valittiin viisi miestä ja viisi naista. Kilpailun voittaja sai palkinnoksi elinikäisen rannekkeen Powerparkiin sekä kotimaan matkalahjakortin.
Ohjelman jokaisessa jaksossa vähiten pisteitä saanut henkilö putosi pois kilpailusta. Ohjelman kuvaukset olivat kesäkuussa 2012.
Loppukilpailu

Loppukilpailu, myös loppuottelu, finaali, on kilpailun viimeinen ottelu, jossa ratkaistaan koko tapahtuman voittaja. Urheilukilpailuissa, joissa kaksi yksilöä tai joukkuetta kilpailee toisiaan vastaan, loppukilpailu pelataan usein välierien voittajien kesken. Välierissa hävinneet joukkueet pelaavat toisiaan vastaan, jos ratkaistaan se, kumpi voittaa pronssimitalin.
Suolijärvi (Tuulos)

Suolijärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa entisen Tuuloksen kunnan alueella sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 203 hehtaaria eli 2,0 neliökilometriä. Se on 4,7 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järvi sijaitsee kaakkois-luoteis-suunnassa eikä siinä ole kartan mukaan saaria. Järven koillisrannat ovat jyrkät ja paikoin kallioiset, mutta lounaisrannat ovat alavia peltomaarantoja. Järven louteispuolella kohoaa yli 80 metrin korkeuteen Kanalanharju, joka on kauempana rannasta sijaitseva laaja mäkialue. Sen alarineillä kulkee Pyhäjärvestä Suolijärven luoteispäähän lyhyt harjujakso. Sen jatke saattaa olla järven kaakkoispäästä pitkälle kohti kaakkoa jatkuva harjujakso. Myös koillisrannassa sijaitseva Rautionkärki että etelämpänä sijaitseva Syrjänkärki ovat harjunpäitä.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 9,5 miljoonaa kuutiometriä eli 0,095 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,7 metriä ja suurin syvyys on 10,4 metriä. Syvin kohta sijaitsee Kaluvuoren edustalla keskellä järveä .
Järven rantaviivan pituus on 12 kilometriä. Rannat ovat enimmäkseen peltomaata ja monet pelto-oja on johdettu järveen. Järven asutus on haja-asutusta ja rannoille on rakennettu myös vapaa-ajan asuntoja. Tuuloksen Syrjäntaka on ainoa rannalle ulottuva taajama. Järven kaakkoispäässä sijaitsee Pohjoinen ja luoteispäässä Sairialan kirkonkylä ja Torpinkulma. Valtatie 12 kulkee aivan järven kaakkoisrantaa pitkin ja kantatie 54 ohittaa järven kaakkoispään varsin läheltä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueeseen (35.79), jonka Leheejärven alueeseen (35.791) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85,4 metriä mpy.
Järvi saa vetensä kahdelta valuma-alueelta ja omalta lähialueeltaan. Ormajärven valuma-alueen (35.792) laskujoki on Ormijoki, joka alkaa Ormajärvestä (653 hehtaaria, ha). Ormijoen kanssa yhtyy etelästä tuleva Pohjoistenjoki, jonka pääjärvi on Teuronjärvi (132 ha). Järven omalta lähialueelta siihen laskee Maaherranoja Tuuloksen rantaan ja sen valuma-alueella sijaitsevat Haukilammi (6 ha), Hosiolammi (1 ha), Valkealammi (1 ha) ja Taholammi (8 ha). Kämpiänoja, joka on Kuppilammin, Koveroistensuon ja Valkeajärvi (8 ha) yhteinen laskuoja, laskee järven luoteispään pohjoisrantaan.
Suolijärvi laskee Sairialanjokea pitkin Yliseen- ja Aliseen Tuuloslammiin (12 ha) ja Leheejärven (104 ha) kautta Pyhäjärveen.
Luontoarvoja.
Suolijärvi on ekologiselta tilaltaan ja vedenlaadultaan hyvä. Se on humuspitoinen ja lievästi rehevöitynyt, ja sen rannoilla on melko paljon peltomaata. Happi voi loppukesäisin kulua loppuun syvänteen alusvedestä. Järvessä elää muun muassa ahven, taimen, muikku, lahna, hauki, särki sekä siihen istutettu karppi.
Suolijärvellä on yksi uimaranta.
Historiaa.
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 on Ormijokeen piirretty kolme vesimyllyä ja Pohjoistenjokeen yksi. Järven pohjois- ja eteläpäiden ympäristöt olivat peltomaata ja lounaisrannoilla oli paljon niittyjä.
Aleksis Kiven patsas (Nurmijärvi)

Aleksis Kiven patsas on Aukusti Veuron pronssiveistos vuodelta 1934 Nurmijärvellä. Se on siirretty nykyiselle paikalleen Aleksis Kiven aukiolle kirjaston eteen vuonna 2000.
Veistos oli Aukusti Veuron kilpailuehdotus Kiven muistomerkiksi Kansallisteatterin eteen. ”Mietteissä”-niminen ehdotus voitti kilpailun, mutta veistosta ei kuitenkaan tilattu. Helsingin sijaan ehdotus toteutettiin Nurmijärvelle Kiven syntymän satavuotisjuhlan kunniaksi.
Settimio Todisco

Settimio Todisco (10. toukokuuta 1924 Brindisi – 26. maaliskuuta 2025) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Brindisin arkkihiippakuntaan 27. heinäkuuta 1947 ja nimitettiin Molfetta-Giovinazzo-Terlizzin hiippakunnan apostoliseksi hallitsijaksi sekä Bigastron titulaaripiispaksi 15. joulukuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. helmikuuta 1970. Pääkonsekraattorina toimi Corrado Ursi, jota avustivat Nicola Margiotta, Achille Salvucci ja Orazio Semeraro.
Todisco sai 24. toukokuuta 1975 nimityksen Brindisin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 5. helmikuuta 2000. Hänen kautensa aikana arkkihiippakunnan uudeksi nimeksi vaihdettiin Brindisi-Ostuni.
Rocco Talucci

Rocco Talucci (s. 6. syyskuuta 1936 Venosa) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Melfi-Rapollan hiippakuntaan Domenico Petroni 23. heinäkuuta 1961. Hänet nimitettiin Tursi-Lagonegron hiippakunnan johtoon 25. tammikuuta 1988, ja piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardin Gantin, jota avustivat Giuseppe Vairo ja Vincenzo Cozzi.
Talucci sai 5. helmikuuta 2000 nimityksen Brindisi-Ostunin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 8. huhtikuuta.
Tavaralajimenetelmä

Tavaralajimenetelmä on metsänhakkuumenetelmä, jossa jo metsässä ennen puun kuljettamista metsäautotien päähän puutavara lajitellaan puulajien mukaan. Vuonna 2005 maailmassa myytiin noin 2900 pohjoismaisella puutavaralajimenetelmällä tarkoitettua metsäkonetta, joista 1700 oli valmistettu Suomessa.
Maailmassa kokonaisuuteen puutavaralajimenetelmä on vähemmistössä oleva puukorjuumenetelmä.
Karttuankeriaat

Karttuankeriaat (Colocongridae) on ankeriaskaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä valtameristä.
Lajit ja anatomia.
Karttuankeriaiden heimoon kuuluu yksi suku ja lähteestä riippuen 5–7 lajia. Lajeja ovat muun muassa japaninkarttuankerias ("Coloconger japonicus"), jättikarttuankerias ("C. giganteus"), karibiankarttuankerias ("C. meadi"), sammakkoankerias ("C. raniceps") ja tummakarttuankerias ("C. cadenati"). Muihin ankeriaskaloihin verrattuna heimon kalat ovat ruumiinrakenteeltaan tukevampia eivätkä yhtä pitkulaisia. Kooltaan ne kasvavat suurimmillaan 50–60 cm pitkiksi. Pää on suurehko ja kuono lyhyt sekä tylppä. Selkäevä on karttuankeriaslajeilla pitkä ja yhtyy pyrstö- ja peräevän kanssa. Rintaevät ovat hyvin kehittyneet, vatsaevät puuttuvat. Heimon lajien kylkiviiva on täysin kehittynyt ja päässä on aistikanavia. Karttuankeriaat ovat suomuttomia ja väriltään ruskeita tai harmaita.
Levinneisyys ja elintavat.
Karttuankeriaslajeja tavataan lämpimissä vesissä Atlantilla ja indopasifisella merialueella. Ne elävät usein lähellä mutapohjia 300–1 000 metrin syvyydessä. Karttuankeriaita saadaan sivusaaliiksi kalastettaessa trooleilla, mutta niillä ei ole juurikaan kaupallista arvoa.
Monticello

Monticello on Yhdysvaltain kolmannen presidentin Thomas Jeffersonin rakennuttama kartano Charlottesvillessa Virginiassa. Jefferson asui kartanossa vuosina 1770–1826, pois lukien presidenttikautensa 1801–1809, ja hänet on haudattu kartanon hautausmaalle. Rakennus on tyyliltään uusklassinen, ja sen esikuvana on palladiolainen arkkitehtuuri. Kartanon seinät ovat päällystämätöntä tiiltä, sen pohjapiirros on symmetrinen ja sen etu- ja puutarhajulkisivun puolella on portiikit.
Historia.
Jefferson aloitti Monticellon rakentamisen vuonna 1768 omistamansa orjatyövoiman avulla. Palattuaan Ranskasta vuonna 1794 Jefferson laajensi kartanoaan Euroopasta saamiensa vaikutteiden pohjalta.
Jeffersonin kuoltua vuonna 1826 hänen tyttärensä myi kartanon. Nykyisin sen omistaa Thomas Jefferson Foundation. Kartano on UNESCOn maailmanperintöluettelon kohde.
Kevin Strootman

Kevin Strootman (s. 13. helmikuuta 1990 Ridderkerk, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa ranskalaisseura Olympique de Marseillea. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. 
Ura.
Strootman aloitti ammattilaisuransa Sparta Rotterdamin riveissä, jonka jälkeen hän on pelannut myös FC Utrechtissä sekä PSV Eindhovenissa.
Vuonna 2013 Strootman siirtyi Italian pääsarjaan Serie A:han AS Roman joukkueeseen noin 17 miljoonan euron siirtosummalla.
Vuonna 2018 Strootman siirtyi Ranskaan Marseillen joukkueeseen.
Strootman pelasi ensimmäisen ottelunsa Alankomaiden A-maajoukkueessa helmikuussa 2011 Itävaltaa vastaan. Hän teki ensimmäisen maaottelumaalinsa syyskuussa 2011 Helsingin olympiastadionilla EM-karsintaottelussa Suomea vastaan. Hänet valittiin Alankomaiden joukkueeseen vuoden 2012 EM-kilpailuihin mutta hän ei saanut turnauksessa peliaikaa. Toisen maaottelumaalinsa hän teki elokuussa 2013 ystävyysottelussa Portugalia vastaan ja kolmannen lokakuussa 2013 MM-karsintaottelussa Unkaria vastaan. Hän on marraskuun 2019 loppuun mennessä pelannut 46 maaottelua ja tehnyt kolme maaottelumaalia.
Monkeymash

Monkeymush on Giddyupsin vuonna 1990 ilmestynyt toinen ja viimeiseksi jäänyt albumi, joka julkaistiin CD-levynä (FinalMix FMCD 102) ja LP-levynä (FinalMix FMLP 102). Albumilta julkaistiin vinyylisingle "Bullshittin’".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Akiboy.
Téra (departementti)

Téra on departementti Nigerin Tillabérin alueella. Sen pinta-ala on 15 794 neliökilometriä. Asukkaita on 563 500 henkeä (vuonna 2010, arvio).
Téran departementti rajoittuu idässä Tillabérin alueen Tillabérin sekä etelässä Kollon ja Sayn departementteihin, lännessä Burkina Fasoon ja pohjoisessa Maliin. Sen hallinnollinen keskus on Téran kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu seitsemän maalaiskuntaa: Bankilaré, Dargol, Diagourou, Gorouol, Gothéye, Kokorou ja Mehana. 
Seudun pääelinkeinoja on maanviljely (hirssi, durra) ja karjanhoito, joka pohjoisimmassa osassa perustuu paimentolaisuuteen. Nigerjoella harjoitetaan keinokasteluun perustuvaa riisin viljelyä.
Jonas Olsson (jalkapalloilija, 1983)

Jonas Olsson (s. 10. maaliskuuta 1983 Landskrona, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa West Bromwich Albionia. Ammattilaisurallaan hän on edustanut myös kotikaupunkinsa Landskrona BoISia ja hollantilaista NEC Nijmegeniä.
Pelipaikaltaan Olsson on toppari.
Ura.
Maajoukkueurallaan kuusi A-maaottelua pelannut Olsson edustaa Ruotsia vuoden 2012 jalkapallon EM-kilpailuissa.
Gorouol

Gorouol on maalaiskunta Tillabérin alueen Téran departementissa Nigerissa. Se sijaitsee Sahelin vyöhykkeellä 85 kilometriä Térasta pohjoiseen. Kunnassa on 64 300 asukasta (vuonna 2010, arvio).
Gorouolin kunnan pinta-ala on 4 650 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Malin Gaon alueen Ansongon piirin Tessitin kuntaan, idässä Tillabérin departementin Ayorouhun, etelässä Téran departementin Bankilaréen ja lännessä Burkina Fason Markoyeen. Pinnanmuodostukseltaan seutu on etupäässä kumpuilevaa aroa. Itärajalla virtaa Niger, johon laskee Gorouoljoki.
Kuntaan kuuluu 28 hallintokylää, yksi perinteinen kylä, 34 pikkukylää ja yhdeksän leiripaikkaa. Keskuspaikka on virallisesti Kolmanen kylä, mutta toistaiseksi kuntahallinto toimii Tégueyessa. Kunnanvaltuuston ja -johtajan lisäksi hallintoon osallistuu ranskalaisten siirtomaaisäntien perustaman kantonin perinteinen päällikkö, Doufragfrag-tuaregiryhmän johtaja Bankilaréssa sekä kylien ja paimentolaisryhmien päälliköt.
Asukkaista 80 % on songhaita, 15 % tuaregeja ja loput fulbeja, hausoja ja arabeja. Heistä valtaosa on muslimeja. Seudulla on myös kristitty vähemmistö.
Gorouoliin johtaa huonokuntoinen paikallistie Térasta. Seudun pääelinkeino on osin keinokasteluun perustuva maanviljely. Tärkeimmät viljelyskasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, okra ja maapähkinä. Toinen tärkeä elikeino on laiduntamiseen ja paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Kotieläimiä ovat naudat, vuohet, lampaat, aasit ja kamelit. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä, käsityöammatteja ja kalastusta. Osa miehistä käy kausitöissä Térassa, Niameyssa sekä naapurimaissa.
Kunnassa on 52 alkeiskoulua, 12 koraanikoulua, kaksi keskikoulua ja 14 lukutaitokeskusta. Alkeisopetus tavoittaa noin puolet kouluikäisistä. Terveyspalveluihin kuuluu kuusi terveyskeskusta ja kuusi terveysasemaa. Ne kattavat 68 % kunnasta. Vesihuolto käsittää 91 käsikäyttöistä porakaivoa, viisi pientä juomavesilaitosta ja 180 sementillä vahvistettua kaivoa. Kuntalaisista 47 % asuu puhtaan juomaveden ulottuvilla.
Murilo Sebastião Ramos Krieger

Murilo Sebastião Ramos Krieger (s. 19. syyskuuta 1943 Brusque) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänestä tuli dehoniaani vuonna 1964, ja hän sai pappisvihkimyksensä Alfonso Niehuesilta 7. joulukuuta 1969. Ramos Krieger nimitettiin Florianópolisin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Lysinian titulaaripiispaksi 16. helmikuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Niehues, jota avustivat Honorato Piazera ja Eusébio Oscar Scheid.
Ramos Krieger sai 8. toukokuuta 1991 nimityksen Ponta Grossan piispaksi, ja virkaan asettaminen seurasi 22. heinäkuuta. 
Ramos Krieger nimitettiin 7. toukokuuta 1997 Maringán (virkaan asetus: 11. heinäkuuta), 20. helmikuuta 2002 Florianópolisin ja 12. tammikuuta 2011 São Salvador da Bahian (virkaan asetus: 25. maaliskuuta) arkkipiispaksi.
João Oneres Marchiori

João Oneres Marchiori (2. toukokuuta 1933 Carazinho – 27. kesäkuuta 2017 Lages) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. helmikuuta 1960 ja nimitettiin Caçadorin hiippakunnan johtoon 25. tammikuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carmine Rocco, jota avustivat Alfonso Niehues ja Honorato Piazera. 
Marchiori sai 18. huhtikuuta 1983 nimityksen Lagesin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja 18. helmikuuta 1987 hänestä tuli sen piispa. Hän jäi eläkkeelle 11. marraskuuta 2009.
Orlando Brandes

Orlando Brandes (s. 13. huhtikuuta 1946 Urubici) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Lagesin hiippakuntaan 6. heinäkuuta 1974 ja nimitettiin Joinvillen hiippakunnan johtoon 9. maaliskuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi João Oneres Marchiori, jota avustivat Eusébio Oscar Scheid ja Gregório Warmeling.
Brandes sai 10. toukokuuta 2006 nimityksen Londrinan arkkipiispaksi, johon virkaan hänet asetettiin 23. heinäkuuta.
Caetano Ferrari

Caetano Ferrari (s. 30. heinäkuuta 1942) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli fransiskaani 14. marraskuuta 1969, ja hän sai pappisvihkimyksensä 27. joulukuuta 1970. Hänet nimitettiin Francan hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 24. huhtikuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Cláudio Hummes, jota avustivat Arnaldo Ribeiro ja Diógenes da Silva Matthes.
29. marraskuuta 2006 Ferrarista tuli Francan piispa, ja hän toimi tässä virassa, kunnes sai nimityksen Baurun piispaksi 15. huhtikuuta 2009.
Colin Maclaurin

Colin Maclaurin (1698–1746) oli skotlantilainen matemaatikko. Hän kehitti elliptistä integraalilaskentaa, integraalitestin ja Maclaurinin sarjan, joka on Taylorin sarjan erikoistapaus.
Maclaurin opiskeli ja myöhemmin työskenteli Glasgow'n yliopistossa. Hän aloitti yliopisto-opintonsa seitsemänvuotiaana. Matematiikan professori Robert Simson oli yksi hänen opettajistaan. Colin valmistui matemaatikoksi 14-vuotiaana gradunsa aiheena "On the power of gravity" ja on historian nuorimpana valmistuneita. Hän oli Isaac Newtonin ystävä ja Royal Societyn jäsen.
Luíz Carlos Eccel

Luíz Carlos Eccel (s. 18. marraskuuta 1952 Brusque) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. kesäkuuta 1979 ja nimitettiin Caçadorin hiippakunnan johtoon 18. marraskuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. helmikuuta 1999. Pääkonsekraattorina toimi Eusébio Oscar Scheid, jota avustivat João Oneres Marchiori ja Vito Schlickmann. 
Eccel erosi tehtävistään piispana 24. marraskuuta 2010.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1936

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1936 järjestettiin 3. marraskuuta 1936. Valitsijamiesäänten jakautuminen niissä oli historian yksipuolisin. Vaalit voitti istuva presidentti, demokraatti Franklin D. Roosevelt haastajanaan republikaani Alf Landon.
523 valitsijamiesäänellä Roosevelt sai 98,49 prosenttia valitsijamiesäänistä, mikä oli korkein osuus sitten vuoden 1820 vaalien. Roosevelt sai myös historian suurimman määrän valitsijamiesääniä, jonka on ylittänyt vain Ronald Reagan 525 valitsijamiesäänellä vuoden 1984 vaaleissa. Alf Landon sai valitsijamiesääniä vain Vermontista ja Mainesta.
Ehdokkaat.
Demokraattinen puolue:
Republikaaninen puolue:
Adalberto Paulo da Silva

Adalberto Paulo da Silva (25. tammikuuta 1929 Sambaíba – 30. heinäkuuta 2025 Fortaleza) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 8. joulukuuta 1956 ja nimitettiin Vianan hiippakunnan johtoon 3. huhtikuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carmine Rocco, jota avustivat Aloísio Leo Arlindo Lorscheider ja Timóteo Francisco Nemésio Pereira Cordeiro.
Da Silva erosi tehtävistään Vianan piispana 24. toukokuuta 1995 ja sai samana päivänä nimityksen Fortalezan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Capsan titulaaripiispaksi. Hän toimi vihkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 24. maaliskuuta 2004.