tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Socialistisk Folkepartis Ungdom

Socialistisk Folkepartis Ungdom (lyh. SFU) on tanskalainen poliittinen nuorisojärjestö. Se on itsenäinen, mutta tekee tiivistä yhteistyötä sosialistisen kansanpuolueen kanssa.
Politiikka.
SFU:n keskeisiä tavoitteita ovat sosialismi, feminismi ja ilmastonmuutoksen torjunta.
Jäsenyys.
Jäsenyyden yläikäraja on 30 vuotta. Alaikärajaa ei ole.
Jere Heikkinen

Jere Heikkinen (s. 15. marraskuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Heikkinen on Sotkamon Jymyn kasvatti ja edustaa kaudella 2025 Haminan palloilijoita. Jo kaudella 2023 hän edusti vuokrasopimuksella Ykköspesiksessä pelannutta Haminan Palloilijoita joukkueen noustessa miesten Superpesikseen. Heikkinen voitti junioriurallaan kolme B-poikien SM-kultaa. Hän pelaa sisäpelissä kotiuttajana ja ulkokentällä polttolinjassa. Heikkisen sopimus Haminan palloilijoiden kanssa kattaa kauden 2025.
Ennen kauden 2025 alkua Heikkinen on pelannut Sotkamon Jymyssä 22 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 0+14=14 juoksua ja kerännyt 89 kärkilyöntiä. Ykköspesiksessä Heikkinen on pelannut Sotkamon Jymyn kakkosjoukkueessa, Haapajärven Pesä-Kiiloissa, Haminan Palloilijoissa sekä Simon Kirissä yhteensä 70 ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 2+78=80 juoksua, tuonut 23 juoksua ja kerännyt 250 kärkilyöntiä.
Butler (irlantilainen suku)

Butler on yksi Irlannin vanhimmista ja jaloimmista aatelissuvuista, ja se polveutuu Englannista. Sen esi-isä oli Theobald, k. 1206, Lancashirelainen aatelismies, joka oli Englannin justitiariuksen, Canterburyn arkkipiispan Hubert Walterin vanhempi veli. Tämä Theobald seurasi Juhana Maatonta Irlantiin vuonna 1185 ja sai noin 1192 "Irlannin juomanlaskijan" arvon (lat. "pincerna", engl. "butler"). Hän itse kirjoitti sukunimenään Walter sekä "Le Botiller" eli "Butler" uuden arvon mukaan, mutta hänen jälkeläisensä ovat kaikki ottaneet Butlerin sukunimekseen. Suku lähentyi Englannin kuninkaallisen perheen kanssa, ja James Butler sai 1300-luvulla Ormonden jaarlin arvon. Toinen James Butler, 5. jaarli, oli yksi Lancasterin puolueen johtavista miehistä Ruusujen sodan aikana ja hänet teloitettiin vuonna 1461 Towtonin tappion jälkeen. Kuuluisa Kilkennyn linna oli suvun esi-isien koti.
O’Higgins (suku)

O’Higgins () on irlantilainen Espanjaan muuttanut aatelisssuku, jonka useilla jäsenillä oli merkittävä rooli Etelä-Amerikan historiassa. Suvun jäsenistä ovat merkittäviä mm:
Hyundai Rotem

Hyundai Rotem (aiemmin Rotem) on eteläkorealainen rautatiekaluston ja aseiden valmistaja. Yhtiö on osa Hyundai Motor Groupia ja se on listattu Etelä-Korean pörssiin.
Hyundai Rotem perustettiin vuonna 1977. Yhtiön nimi vaihdettiin vuonna 2007 uuden omistajan takia.
Lohikäärmekuninkaan ritarikunta

Lohikäärmekuninkaan ritarikunta on Bhutanin korkein mahdollinen kunnianosoitus. Sen voi myöntää Bhutanin kuningas tunnustuksena sellaisille henkilöille, jotka ovat omistaneet elämänsä Bhutanille ja sen kansalaisille. Saajan ei tarvitse olla bhutanilainen.
Kunniamerkkiä jaetaan kahdessa luokassa:
Humppamania

Humppamania on Eläkeläisten kahden CD-levyn kokoelma-albumi, joka julkaistiin 2018.
Lauri Palojärvi

Lauri Johannes Palojärvi, vuoteen 1906 Hildén (11. elokuuta 1887 Vihti – 1. lokakuuta 1944 Vihti) oli suomalainen maanviljelijä ja osuustoimintamies, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Palojärven vanhemmat olivat tilanomistaja, valtiopäivämies Johan Viktor Hildén ja Anna Aleksandra Forsström ja puoliso vuodesta 1921 filosofian maisteri Aili Siviä Sykäri. Pankinjohtaja Martti Palojärvi ja jääkärikenraalimajuri Väinö Palojärvi olivat hänen veljiään. Lauri Palojärvi tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1906 ja suoritti Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatin tutkinnon 1910 ja agronomin tutkinnon vuonna 1912. Jo ennen valmistumistaan Palojärvi toimi Pellervo-Seuran palveluksessa meijeritalouden konsulenttina. 
Omistamaansa Pohjatalon tilaa Palojärvi viljeli vuodesta 1916. Tilalla harjoitettiin myös sahaliiketoimintaa ja sähkövoiman tuotantoa. Yhteiskunnallisesti aktiivinen Palojärvi oli Kokoomuspuolueen perustajia ja toimi Vihdin kunnanvaltuustossa. Hänellä oli myös useita valtakunnallisia ja erityisesti osuustoiminnan luottamustehtäviä, kuten MTK:n valtuuskunnan jäsenyys ja puheenjohtajuus. Palojärvi oli vuodesta 1935 MTK:n toinen puheenjohtaja. MTK:n piiristä Palojärvelle tuli myös merkittäviä metsäalan luottamustehtäviä, kuten Metsäliiton johtokunnan puheenjohtajuus. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1937. Myös hänen pojastaan Erkki Palojärvestä tuli maanviljelysneuvos.
Uuno J. Peusa

Uuno Jonas Peusa (29. syyskuuta 1902 Pietari – 6. maaliskuuta 1996 Järvenpää) oli suomalainen opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Peusan vanhemmat olivat liikemies, tilanomistaja Juho Peusa ja Eeva Lenkkeri ja puoliso vuodesta 1930 Elvi Elisabeth Väätäinen. Kauppaneuvos Jonas Peusa oli hänen setänsä. Uuno Peusa tuli ylioppilaaksi Viipurissa vuonna 1923 ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1930. Hän oli valmistuttuaan ensin Maatalouskoelaitoksen ylimääräinen assistentti ja toimi sitten opettajana maamieskoulussa Parikkalassa. Peusa suoritti kasvatusopin arvosanan vuonna 1931 ja antoi opettajan virkaan vaaditut opetusnäytteet vuonna 1934.
Maatalousnormaalikoulun lehtoriksi Peusa siirtyi vuonna 1936, mutta oli kuitenkin kansanhuoltoministeriön osastosihteeri 1942–1944 ja toimistopäällikkö 1945–1946. Maatalousnormaalikoulun johtaja ja koulutilan hoitaja hänestä tuli vuonna 1950 ja rehtori vuonna 1960, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1966. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Peusa sai vuonna 1964. Peusalla oli muun ohella useita kunnallisia, seudullisia ja opetusalan luottamustehtäviä. Hänet tunnettiin myös maatalouskoulujen oppikirjojen laatijana.
Varjosontikka

Varjosontikka ("Diphylleia cymosa") on happomarjakasvien (Berberidaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on melko isokokoinen ruoho, jolla on suuret lehdet.
Varjosontikka voi kasvaa noin 60–90 cm korkeaksi ja sillä on kaksi isokokoista lehteä, joiden pituus on noin 30 cm ja halkaisija 30–45 cm. Lehtien muoto vaihtelee munuaismaisesta pyöreään ja lehtien keskellä on syvä halkio, joka jakaa lehdet kahteen osaan. Lehtien reunat ovat liuskoittuneita ja niissä on 10–15 kolmiomaista liuskaa. Kukat ovat valkoisia ja sijaitsevat tiiviinä rykelmänä varren kärjessä. Rykelmässä on usein kymmenen kukkaa tai enemmänkin. Jokaisessa kukassa on kuusi terälehteä, jotka ovat noin 1,7 cm leveitä. Varjosontikka kukkii touko–kesäkuussa useimpien keväällä kukkivien kasvien jälkeen ja tuottaa hedelmiä heinä–elokuussa. Hedelmät ovat noin 1 cm halkaisijaltaan olevia kirkkaansinisiä luumarjoja.
Varjosontikka kasvaa viileissä vuoristometsissä sekä metsissä virtaavien purojen varsilla. Laji on melko tavallinen ja paikallisesti yleinen korkeammalla vuoristossa, mutta alempana harvalukuisempi. Laji on endeeminen eteläisten Appalakkien alueella Yhdysvalloissa, ja sitä tavataan luonnossa Virginian lounaisosista Etelä-Carolinan kaakkoisosiin sekä Georgian pohjoisosiin.
Varjosontikkaa voidaan kasvattaa koristekasvina.
Samettisimppu

Samettisimppu ("Aploactisoma milesii") on velhokaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä.
Koko ja ulkonäkö.
Samettisimppu voi kasvaa suurimmillaan 23 cm pitkäksi. Samettisimpun ruumiissa on useita nystyjä ja nauhamaisia ulokkeita. Selkäevä on pitkä ja etuosastaan korkea. Rintaevät ovat kookkaat ja viuhkamaiset ja pyrstöevä on pyöreähkö. Kalan suomuissa on pieniä piikkejä, mitkä antavat sille samettimaisen ulkonäön. Samettisimppu on väriltään vaihtelevasti harmaa, ruskea tai punertava ja ruumiissa on usein tummempia täpliä.
Levinneisyys ja elintavat.
Samettisimppua tavataan Australiaan etelärannikolta Länsi-Australiasta Uuteen Etelä-Walesiin. Lajin elinympäristöä ovat kivikkoiset alueet ja koralliriutat. Se piileskelee usein kivien välissä ja alla ja sienieläinten joukossa. Kala voi myös kaivautua pohjaan. Samettisimpun ravintoa ovat pienet äyriäiset.
Gomorran

Gomorran on helsinkiläinen black/death metal -yhtye.
Historia.
Gomorran perustettiin Helsingissä syksyllä 2019 rumpali Olli Lappalainen toimesta. Kitaristiksi projektiin liittyi mukaan Joonatan Wiitasalo, ja yhdessä he sävelsivät kappaleita muutamien seuraavien kuukausien ajan. Yhtyeen ensimmäinen sävellys valmistui keväällä 2020 Lappalaisen ja Wiitasalon yhteistyönä. Kappaleen nimeksi tuli "Black Plague". Yhtyeen mukaan kappale on saanut inspiraatiota Ajattarasta ja Cannibal Corpsesta. Kappaletta alettiin pitää viitenuorana siitä, minkälaista musiikkia yhtye jatkossa tulisi säveltämään.
Loppukesästä 2020 yhtyeeseen liittyi mukaan laulaja-kitaristi Perttu Laamanen. Ideat ja hahmotelmat alkoivat Laamasen liittymisen jälkeen muodostua kappaleiksi ja yhtye alkoi suunnittelemaan debyytin äänittämistä. Alkuvuodesta 2021 yhtyeen viimeinen pala loksahti kohdalleen basisti Panu Nykäsen liittyessä remmiin, sopivasti juuri ennen debyytti-EP:n "Excerpts from the Dark Age"n nauhoituksia. Yhtyeen itsensä mukaan musiikki on death metalia joka imee vaikutuksia black metalin synkkyydestä. Sanoitukset sisältävät riipaisevia tarinoita Rooman valtakunnasta, Keskiajasta sekä pakanallisesta kirjallisuudesta.
Debyytti-EP "Excerpts from the Dark Age" nauhoitettiin omakustanteisesti yhtyeen harjoitustiloissa Vallilassa, Helsingissä. Inverse Records julkaisi sen syksyllä 2021.
Yhtyeen rumpali Olli Lappalainen kuoli marraskuussa 2022.
Stepfordin naiset (vuoden 1975 elokuva)

Stepfordin naiset (tv-esityksessä Stepfordin kotirouvat, "The Stepford Wives") on Bryan Forbesin ohjaama yhdysvaltalainen satiirinen tieteisdraama vuodelta 1975. Ira Levinin menestysromaaniin "The Stepford Wives" perustuvan elokuvan pääosissa näyttelevät Katharine Ross ja Paula Prentiss.
Juoni.
Rauhalliseen ja vauraaseen New Yorkin esikaupunkilähiöön Connecticutissa juuri muuttanut nuori perheenäiti Joanna ryhtyy parin muun uuden tulokkaan kanssa herättelemään lähiön muita naisia vapautumaan vanhakantaisista asenteistaan ja rooleistaan, mutta naapurinrouvat paljastuvatkin miesten suunnittelemiksi ja rakentamiksi roboteiksi. Käy selville, että kaikkia asioita naapurustossa valvoo oudon Dale Coban johtama ”miesten kerho”.
Vastaanotto.
Elokuva jakoi kriitikoiden mielipiteitä. Esimerkiksi "Chicago Sun-Timesin" Roger Ebert ei lainkaan pitänyt Forbesin haudanvakavaa ja kauhuelokuvakliseisiin turvautuvaa ohjaustyyliä aiheeseen sopivana, vaan kaipasi komediallisempaa tyyliä ja ohjaajaksi vaikkapa Woody Alleniä. Hän kuitenkin kehui naissivuosien näyttelijöitä siitä, että he ovat osanneet tuoda vaivihkaista huumoria mainosmaisen täydellisiin kotirouvahahmoihinsa.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti kirjoitti elokuvan televisioesityksen alla vuonna 1990, ettei tämä päällisin puolin naisnäkökulmaa korostavalta, modernilta amerikkalaiselta satiirilta vaikuttava elokuva ollut vanhentunut ollenkaan viidessätoista vuodessa. Fränti vertasi sitä toiseen Ira Levinin tarinaan perustuvaan elokuvaan, Roman Polanskin "Rosemaryn painajaiseen": ”Stepfordin kotirouvat ei kasva aivan vastaavanlaiseen persoonalliseen ja taiteelliseen voimaan [--], mutta yllättävän hyvin Forbes vie haastavan ja kiehtovan tarinan jännittäviin loppuhuipentumiin. Forbes toimii hallitusti ja kypsästi arkitodellisuuden ja hämärän kauhun rajatiloissa.” Fräntin mukaan "Miehuuskokeesta" (1967) tunnettu aistillinen Katharine Ross, komedienne Paula Prentiss ja ohjaajan vaimo Nanette Newman selviytyvät hyvin rooleistaan. 
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kirjoitti, että elokuva alkaa kuin pahinkin television lähiödraama, mutta yltyy vähitellen pelottavan vainoharhaiseksi kauhukuvaksi. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Jatko-osat ja uusintaversio.
Elokuva sai vuosia myöhemmin kaksi televisiolevitykseen julkaistua jatko-osaa, "Stepford-raportti" (1980) ja "Stepfordin lapset" (1987), jotka julkaistiin Suomessa videokasetteina. Kati Sinisalo antoi "Video-oppaassa" kummallekin vain yhden tähden.
Frank Oz ohjasi Levinin romaanista uuden komediallisemman version, joka sai ensi-iltansa vuonna 2004.
Mäkikärsämö

Mäkikärsämö ("Achillea collina") on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, kärsämöiden ("Achillea") sukuun kuuluva kasvilaji, jota tavataan Euroopassa. Se muistuttaa muun muassa jalokärsämöä ("Achillea nobilis"), siankärsämöä ("Achillea millefolium") sekä "Achillea odorata" -lajia.
Mäkikärsämö voi kasvaa 15–50 cm korkeaksi, ja koko kasvi on yleisväritykseltään harmahtava. Lehdet ovat pitkiä ja kapeita, vähintään neljä kertaa leveytensä pituisia, sekä voimakkaasti liuskoittuneita. Mäkikärsämön kukintona on tiivis ja kasvin kokoon nähden pieri mykeröstö, jossa on likaisenvalkoisia kukkia. Mäkikärsämö kukkii kesä–elokuussa.
Excerpts from the Dark Age

Excerpts from the Dark Age on Gomorranin debyytti-EP. EP nauhoitettiin yhtyeen treenitiloissa Helsingin Vallilassa. Lappalainen miksasi ja vastasi äänityksistä. Jousisoittimet, koskettimet ja kuorot järjestettiin ja tuotettiin Markus Lappalaisen toimesta. Heinäkuussa 2021 Juho Räihä viimeisteli EP:n masteroimisen Sound Spiral Studios:ssa. EP julkaistiin joulukuun 3. päivä Inverse Recordsin toimesta.
Ulla Pia

Ulla Pia Nielsen (17. helmikuuta 1945 – 22. elokuuta 2020), taiteilijanimeltään Ulla Pia, oli tanskalainen laulaja. Ulla Pia aloitti uransa Kööpenhaminassa paikallisten orkestereiden solistina ja lauloi 1960-luvun puolivälissä jazzmuusikko Finn Zieglerin kanssa. Ulla Pia voitti Dansk Melodi Grand Prixin 1966 kappaleella "Stop - mens legen er go" ja valikoitui näin Tanskan edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa hän sijoittui 14:nneksi 18 kilpailijan joukosta.
Muihin tunnetuimpiin Ulla Pian kappaleisiin kuuluivat "Flower Power Tøj" (1969) ja "Karina" (1971).
Ulla Pia kuoli syöpään 75-vuotiaana 22. elokuuta 2020.
Helokärsämö

Helokärsämö ("Achillea leptophylla") on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, kärsämöiden ("Achillea") sukuun kuuluva kasvilaji.
Helokärsämö voi kasvaa 12–40 cm korkeaksi. Kasvi on yleisväritykseltään harmahtavanvihreä sekä pehmeäkarvainen tai hyvin harvoin lähes kalju. Juurakko on monihaarainen. Varret kasvavat yksittäin tai ryhmissä ja ovat poikkileikkaukseltaan pyöreitä. Varret ovat tavallisesti tyviltään haaroittuneita, harvoin haarattomia. Lehdet ovat yleismuodoltaan tasasoukkia tai suikeita ja pariliuskaisia. Kukintona on kerrannaishuiskiloksi järjestäytynyt mykeröstö, jossa on useita velttoperäisisiä, noin 1–3 cm halkaisijaltaan olevia muutaman mykerön ryhmiä. Mykeröiden kielimäiset laitakukat ovat muodoltaan pyöreitä tai munuaismaisia ja väriltään kirkkaankeltaisia. Helokärsämö kukkii touko–heinäkuussa ja tuottaa hedelmiä kesä–elokuussa. Hedelminä olevat pähkylät ovat pitkulaisia ja ruskeita, noin 1,3–1,5 mm pitkiä ja 0,4 mm leveitä. Helokärsämö on elomuodoltaan hemikryptofyytti.
Helokärsämö kasvaa tavallisesti kalkkikivirinteillä arokasvillisuuden joukossa tyypillisesti kallioisissa ja kivikkoisissa paikoissa. Lajia tavataan Kaakkois-Euroopassa Romaniassa, Moldovassa sekä Ukrainan kaakkoisosissa. Romaniassa laji on äärimmäisen uhanalainen (CR) laji.
Helokärsämöä on käytetty ravintokasvina, lääkekasvina sekä värikasvina.
CPI SM/SX

SM ja SX ovat vuonna 2004 julkaistut Taiwanilaisen CPI-yhtiön uusenduromallit. Tuotantoon ne pääsivät vuonna 2006 vuoteen 2015 asti. CPI käyttää kopioversiota Minarellin AM6 koneesta, eroina ovat esimerkiksi männän koko, kytkimen jouset ja iskun pituus. Myynti jatkui. SM on ns. uudempaa suuntausta edustava supermoto ja SX perustavanlaatuinen enduromopo.
Arokärsämö

Arokärsämö ("Achillea stepposa") on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, kärsämöiden ("Achillea") sukuun kuuluva kasvilaji.
Arokärsämö voi kasvaa 20–70 cm korkeaksi. Sillä on suikertava, monihaarainen juurakko, ja varret kasvavat yksittäin tai enintään kymmenen kappaleen ryhmissä. Varret ovat kasvutavaltaan pystyjä tai kohenevia ja niissä on pitkiä, kaarevia karvoja. Lehdet ovat yleismuodoltaan tasasoukkia tai suikeita sekä kolmeen kertaan liuskoittuneita. Tyvilehdet sekä alimmat varsilehdet ovat 5–35 cm pitkiä ja 0,7–2,5 cm leveitä. Varsien keskiosien sekä yläosien lehdet ovat pienempiä; ne ovat 2–10 cm pitkiä ja 0,4–2,2 cm leveitä. Kukintona on monista mykeröistä koostuva huiskilomainen mykeröstö. Mykeröiden kielimäiset laitakukat ovat muodoltaan soikeita tai lähes pyöreitä ja väriltään valkoisia tai kellertävänvalkoisia. Arokärsämö kukkii kesä–elokuussa ja tuottaa hedelmiä heinä–syyskuussa. Hedelminä olevat pähkylät ovat pitkulaisia, 1,3–2,3 mm pitkiä ja 0,6–0,7 mm leveitä. Arokärsämö on elomuodoltaan hemikryptofyytti.
Arokärsämö kasvaa kuivien metsien reunoilla yhdessä nukkatammien ("Quercus pubescens") kanssa, kuivilla niityillä, aromaisilla mäillä sekä kalkkikivi- ja lössipohjaisilla rinteillä. Arokärsämö on tyypillinen kuivien ja hieman kivikkoisten aromaisten kasvupaikkojen laji. Arokärsämöä tavataan Itä-Euroopassa, Krimin alueella, Keski-Aasian pohjoisosissa sekä läntisen Siperian eteläosissa.
O’Brien (suku)

O’Brien () on irlantilainen suku, joka jäljittää syntyperänsä kuningas Brian Boruun, joka kaatui vuonna 1014 Clontarfin taistelussa. Suvun jäsenet olivat keskiajalla pikkukuninkaita niin Thomondissa kuin kaikkialla Munsterissa. Yksi näistä päälliköistä, Murrough O’Brien, Thomondin kuningas (k. 1551), alistui Henrik VIII:n valtaan vuonna 1543 ja sai sitten Thomondin jaarlin tittelin. Tämä jaarlin arvonimi sammui vuonna 1741, mutta toisen haaran päämies kantoi jaarlin arvoa vuodesta 1654 ja vuodesta 1800 lähtien Inchiquinin markiisin arvoa. Myös tämä arvonimi on sammunut (1855), ja suvun päämies kantaa Inchiquinin paronin arvoa, joka on myönnetty Thomondin ensimmäiselle jaarlille vuodesta 1543. Koko keskiajan ja vielä sen jälkeen suvun jäsenillä on ollut merkittävä rooli Irlannin poliittisessa elämässä.
Suvun jäsenistä ovat mainittavia mm:
FitzGerald (suku)

FitzGerald on vanha irlantilainen aatelissuku. Se muutti Irlantiin ensimmäisen Englannin valloituksen yhteydessä 1100-luvulla ja polveutui yhdestä Vilhelm Valloittajan Domesday bookissa mainitusta normandialaisesta saattajasta Walter FitzOtherista. Hänen pojanpoikansa Geraldin mukaan, joka oli naimisissa Etelä-Walesin kuninkaan Rhys Suuren tyttären Nestan kanssa, sukua kutsutaan joskus Geraldiineiksi. Hänen poikansa Maurice FitzGerald, k. 1176, tuli Irlantiin vuonna 1169 Walesista auttamaan Leinsterin kuningas Dermotia saamaan takaisin valtakuntansa ja näytteli sitten näkyvää roolia valloituksissa. Koko keskiajan suku oli yksi Irlannin johtavista, ja se oli melkein jatkuvasti riidoissa de Burghin ja Butlerin sukujen kanssa. Vanhimman haaran päämies kantoi arvonimeä Kildaren jaarli (suvun kantalinnan mukaan), nuorempi haara sai arvonimen Desmondin jaarli. Suvun erittäin vahva poliittinen valta keskiajalla murtui Henrik VIII:n aikana, kun Kildaren 9. jaarli Gerald FitzGerald kuoli vankina Towerissa 1534 ja hänen poikansa Thomas FitzGerald, lordi Offaly, epäonnistuneen hyökkäyksen jälkeen Dubliniin pidätettiin ja teloitettiin vuonna 1537. Suvun myöhempiä jäseniä ovat:
Klarinettikonsertto (Copland)

Klarinettikonsertto on Aaron Coplandin vuosina 1947–1948 säveltämä kaksiosainen konsertto klarinetille, jousiorkesterille, harpulle ja pianolle. Ensimmäinen osa on Coplandin sävellysten joukossa erityisen lyyrinen ja melodinen; toinen osa on jazztyylinen. Teoksen tilasi Benny Goodman, jolle teos on myös omistettu. Klarinettikonserton kantaesittivät Goodman ja Fritz Reinerin johtama New Yorkissa 6. marraskuuta 1950.
Copland antoi klarinettikonserttonsa luonnosversion Goodmanille vuonna 1948. Goodman ehdotti teokseen muokkauksia, kuten joidenkin kohtien yksinkertaistamista ja joidenkin kohtien siirtämistä matalammalle tessituraan. Alkuperäinen versio konsertosta on Kongressin kirjastossa Washington DC:ssa; Charles Neidich teki konsertosta levytyksen alkuperäisen luonnosversion pohjalta. Boosey &amp; Hawkes julkaisi Benny Goodmanin hyväksymän lopullisen version klarinettikonsertosta vuonna 1950. Lopullisen version käsikirjoitus on Juilliard Schoolin käsikirjoituskokoelmassa. Goodman teki klarinettikonsertosta levytyksen Coplandin itsensä johtamana; tässä historiallisessa levytyksessä Goodmania säestää Columbian sinfoniaorkesteri. Teoksesta on myös säilynyt 1960-luvulla tehty livevideonauhoitus, jossa Goodman tulkitsee teoksen Coplandin johtamien Los Angelesin filharmonikkojen kanssa.
Goodmanin ja Neidichin lisäksi teoksen levyttäneisiin klarinetisteihin ovat kuuluneet Stanley Drucker, Gary Gray, Martin Fröst, Sharon Kam, Richard Stoltzman ja Eddie Daniels. Coplandin klarinettikonserton kesto esitettynä on noin 18 minuuttia.
Tonia

Tonia (oik. Arlette Antoine Dominicus, s. 25. heinäkuuta 1947) on belgialainen laulaja. Tonia julkaisi ensimmäisen singlensä "Mon p'tit copain de vacances" vuonna 1963. Hän levytti useita hollannin- ja ranskankielisiä käännösversioita saksalaisista kappaleista.
Tonia valittiin sisäisesti Belgian edustajaksi Eurovision laulukilpailuun 1966 ja 25. tammikuussa pidetyssä "Eurosong 1966" -kilpailussa hänen edustuskappaleekseen valittiin postikorttiäänestyksellä "Un peu de poivre, un peu de sel". 5. maaliskuuta pidetyssä kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Tonia sijoittui jaetulle neljännelle sijalle 18 kilpailijan joukosta. Sijoitus oli Belgian siihen mennessä paras. Tonia pyrki Belgian edustajaksi uudelleen vuonna 1968 kappaleella "Il y avait", mutta ei tullut valituksi.
Vuoden 1966 Eurovision jälkeen Tonia pyrki Saksan markkinoille. Tonia pyrki Saksan edustajaksi Eurovision laulukilpailuun 1973 ja esitti Saksan karsintana toimineessa "Ein Lied für Luxemburg" -kilpailussa kaksi kappaletta. "Sebastian" sijoittui karsinnassa toiseksi ja "Mir gefällt diese Welt" seitsemänneksi. Tonia lopetti levyttämisen 1980-luvun alussa, mutta julkaisi vielä 1990 kokoelmalevyn.
Sara Killinen

Sara Sofia Killinen (s. 9. huhtikuuta 2001 Lapua) on uransa vuonna 2025 lopettanut suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti Esbo IF:ää ja on pituudeltaan 181 cm. Häntä valmensi aiemmin Ilari Huttula ja vuodesta 2020 Andrew Dubs. Vuoteen 2022 asti hän edusti Lapuan Virkiää. Hän opiskeli Virginia Techin yliopistossa, josta valmistui keväällä 2025 viestinnän ja maineenhallinnan maisteriksi.
Killinen saavutti Győrin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2018 hopeaa tuloksella 69,52, mikä on hänen ennätyksensä kolmikiloisella moukarilla. Saman vuoden Buenos Airesin nuorten olympialaisissa hän sijoittui yhteistuloksissa viidenneksi oltuaan ensimmäisessä kilpailussa kolmas ja toisessa kymmenes. Boråsin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän heitti karsinnassa pisimmälle, mutta jäi loppukilpailussa ilman tulosta. Hän karsiutui loppukilpailusta Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021. Hän jäi karsinnassa ilman tulosta Münchenin EM-kilpailuissa 2022. Vuoden 2025 Universiadeissa Killinen saavutti pronssia. 
Killinen saavutti Kalevan kisoissa pronssia 2022.
Kesäkuussa 2022 Killinen ylitti ensimmäisen kerran 70 metriä sijoittuessaan Yhdysvaltain yliopistomestaruuskilpailuissa neljänneksi tuloksella 71,02.
Killinen valittiin edustamaan Suomea Espoon alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023. Hän ei kuitenkaan kyennyt EM-kisoissa kilpailemaan nilkkavamman vuoksi, vaan joutui jättäytymään pois.
Killisen nimissä on painonheiton (9,07 kg) naisten Suomen ennätys 22,76, jonka hän heitti hallikilpailussa Clemsonissa Etelä-Carolinassa helmikuussa 2025.
Sara Killisen pikkusisko Taru Killinen kilpailee myös moukarinheitossa ja on Suomen-mestari nuorten sarjoissa.
Natan Brand

Natan Brand (; 1944 Jerusalem – 10. joulukuuta 1990 New York) oli israelilainen pianisti.
Brand teki debyyttinsä solistina 11-vuotiaana israelilaisen orkesterin kanssa. 1960-luvulla hän lähti Yhdysvaltoihin Mannes College of Musicissa suoritettavia jatko-opintoja varten. Vuonna 1969 hän voitti Concert Artists Guild -kilpailun, ja samana vuonna hän piti ensimmäisen resitaalinsa New Yorkissa. Brand erikoistui Robert Schumannin ja Frédéric Chopinin tuotantoihin. Carnegie Hallissa hän teki ensimmäisen esiintymisensä vuonna 1984; tuolloin hän esitti Schumannin ja Chopinin konsertoista koostuneen ohjelmiston. Esiintymisen ohella Brand opetti muun muassa Hebrew Arts Schoolissa ja Tulsan yliopistossa.
Brand asui Manhattanilla, kunnes kuoli 46-vuotiaana sairaalassa imusolmukesyöpään. Hänellä oli vaimo ja kaksi poikaa.
Berta Ambrož

Berta Ambrož (29. lokakuuta 1944 – 1. heinäkuuta 2003) oli jugoslavialainen laulaja. Hän teki julkiset ensiesiintymisensä 1965 slovenialaisilla Slovenska popevka- ja Opatijski-festivaaleilla. Ambrož voitti Jugoslavian karsintana Eurovision laulukilpailuun 1966 toimineen "Jugovizija 1966" -laulukilpailun kappaleella "Brez besed" ja edusti näin Jugoslaviaa Eurovision laulukilpailussa. Ambrož esitti karsintakilpailussa myös kappaleen "Sanjala sam", joka jäi jaetulle kymmenennelle sijalle. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Ambrož sijoittui jaetulle seitsemännelle sijalle 18 kilpailijan joukosta.
Kiira Väänänen

Kiira Katariina Väänänen (s. 6. tammikuuta 1999 Varpaisjärvi) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edustaa Varpaisjärven Virettä, ja on pituudeltaan 170 cm. Häntä valmentaa Leena Paldanius.
Väänänen saavutti Tbilisin Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2015 hopeaa tuloksella 64,24 (3-kiloinen moukari). Seuraavana vuonna hän sai niin ikään Tbilisissä käydyissä alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia tuloksella 66,00 (3 kg moukari). Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän oli seitsemäs ja Tampereen saman ikäluokan MM-kilpailuissa 2018 kahdeksas. Hän sijoittui yhdeksänneksi Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Hän saavutti saman ikäluokan EM-kilpailuissa pronssia Tallinnassa 2021 tuloksella 65,98.
Väänänen on saavuttanut moukarin talvi-SM-kilpailuissa hopeaa 2021 ja 2022 ja pronssia 2023. Kalevan kisoissa hän on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi 2018.
Väänänen heitti ennätyksensä 66,99 Lahdessa 25. toukokuuta 2022.
Mette Bock

Mette Bock (s. 26. heinäkuuta 1957 Gladsaxe) on tanskalainen entinen Liberaalin allianssin poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 2011–2019 ja toimi Tanskan kulttuuri- ja kirkkoministerinä vuosina 2016–2019. Hän on työskennellyt yliopistohallinnossa ja media-alalla.
Perhe.
Bock on naimisissa ja hänellä on kolme lasta sekä lapsenlapsia.
Bockin veli Anders Samuelsen toimi Tanskan ulkoministerinä vuosina 2016–2019 ja istui Euroopan parlamentissa vuosina 2004–2007.
Clinton Township (Macombin piirikunta)

Clinton Township, virallisesti Charter Township of Clinton on kunta ("charter township") Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 100 513 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Macombin piirikunnassa. Clinton Township sijaitsee Detroitin suurkaupunkialueella.
Väestö.
Vuonna 2020 Clinton Townshipin 100 513 asukkaasta valkoisia oli 73,5 %, mustia 18,3 %, aasialaisia 2,8 % ja alkuperäisasukkaita 0,5 %. 10,1 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 8,0 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Nicanor Zabaleta

Nicanor Zabaleta (7. tammikuuta 1907 San Sebastián, Espanja – 31. maaliskuuta 1993 San Juan, Puerto Rico) oli espanjalainen harpisti.
Zabaleta sai 7-vuotiaana harpun musiikkia harrastaneelta isältään. Hän aloitti opiskelun Vincenta Tormo de Calvon ja Luisa Menárguezin johdolla. 17-vuotiaana hän aloitti opinnot Pariisissa, jossa hänen opettajiaan olivat Marcel Tournier ja Jacqueline Borot. Muodollisen konserttidebyyttinsä Zabaleta piti Pariisissa vuonna 1926. Lyhyen asepalveluksen jälkeen hän lähti Yhdysvaltoihin, jossa esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1934. Kaksi vuotta myöhemmin hän aloitti kiertueet Kuubassa ja Meksikossa. Hänen yhteytensä 1940–1950-luvuilla aikansa musiikin konsertteja aktiivisesti järjestäneeseen säveltäjä-kriitikko Peggy Glanville-Hicksiin edisti hänen uraansa Yhdysvalloissa.
Vuonna 1950 Zabaleta tapasi Puerto Ricossa pidetyssä konsertissa Grazielan, jonka kanssa meni kaksi vuotta myöhemmin naimisiin. Pari asettui Espanjaan. Zabaleta teki esiintymismatkoja eurooppalaisiin kaupunkeihin, kuten Pariisi, Amsterdam, Lontoo, München, Kööpenhamina ja Zürich. Joaquín Rodrigo sävelsi hänelle "Concierto serenata" -teoksen (1952), ja lisäksi Alberto Ginastera laati häntä varten harppukonserton (1956–1964), jonka Zabaleta kantaesitti Eugene Ormandyn johtaman Philadelphian orkesterin kanssa vuonna 1965. Myös lähes kolmekymmentä muuta eurooppalaista ja amerikkalaista säveltäjää teki hänelle teoksia. Lisäksi Zabaletan ohjelmistoon kuului vanhoja teoksia, muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Georg Friedrich Händeliltä, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Claude Debussy’ltä ja Maurice Ravelilta. Zabaleta teki monia levytyksiä enimmäkseen 1960-luvulla ja sen jälkeisenä aikana. Viimeisen konserttinsa hän piti Madridissa 16. kesäkuuta 1992 ollessaan jo merkittävästi heikentyneessä terveydentilassa.
Mossos d’Esquadra

Mossos d’Esquadra (virallisesti "") on Espanjaan kuuluvalla Katalonian itsehallintoalueella toimiva poliisi.
Historia.
Neliliiton sodan aikana vuonna 1719 perustettiin Escuadras de Paisanos Armads (), jota pidetään nykyisen Mossos d’Esquadran edeltäjänä. Nykymuotoiset joukot perustettiin vuonna 1950. Vuonna 1980 Mossos d’Esquadra siirrettiin Katalonian hallituksen alaisuuteen. Vuonna 1983 perustettiin Katalonian autonominen poliisi, johon silloinen Mossos d’Esquadra sulautettiin. Vuonna 1994 alkoi prosessi, jonka puitteissa Mossos d’Esquadra korvasi Espanjan kansalliskaartin ja kansalliset poliisivoimat Katalonian alueella. Siirtyminen tehtiin alueittain ja saatiin päätökseen vuonna 2008, kun Camp de Tarragona ja Terres de l’Ebre Katalonian lounaisosassa siirtyivät Mossos d’Esquadran hallintaan.
Toiminta.
Mossos d’Esquadran roolista ja toiminnasta määrätään Katalonian autonomiasta vuonna 2006 annetussa laissa. Espanjan kansalliskaarti ja kansalliset poliisivoimat toimivat Kataloniassa vain rajoitetusti; ne vastaavat muun muassa satamien ja lentoasemien sekä valtionhallinnon rakennusten turvallisuudesta, rajavalvonnasta, henkilökorttien ja passien myöntämisestä, terrorismirikoksista sekä rahanväärennysrikoksista. Espanjan perustuslakituomioistuimen laittomaksi tuomitseman itsenäisyyskansanäänestyksen aikana vuonna 2017 Espanjan valtio lähetti Kataloniaan kansalliskaartin ja kansallisen poliisin joukkoja estämään kansanäänestyksen toimittamisen.
Yhdessä (ranskalainen vaaliliitto)

Yhdessä (), alun perin Kansalaiset yhdessä (), on ranskalainen vaaliliitto, joka perustettiin marraskuussa 2021.
Vaaliliitto perustettiin tukemaan presidentti Emmanuel Macronia, edistämään hänen poliittisia uudistuksiaan, ja luomaan parlamenttiin vakaa enemmistö. Vaaliliitto on keskustaliberaali ja pyrkii edistämään demokratiaa, yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta ja Euroopan yhdentymistä. Taloudellisesti se pyrkii uudistuksiin, jotka edistävät kilpailua mutta varmistavat sosiaaliturvan.
Vaaliliitto on osallistunut vuoden 2022 parlamenttivaaleihin, vuoden 2024 europarlamettivaaleihin (nimellä Besoin d’Europe) sekä vuoden 2024 ennenaikaisiin parlamenttivaaleihin.
Jäsenet.
Lähde:
Taras Danko

Taras Hryhorovytš Danko ( (s. 3. heinäkuuta 1980 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt vapaapainija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Pääasiassa 84 kilogramman painoluokassa kilpaillut Danko voitti olympiapronssia Pekingissä 2008 ja MM-pronssia Budapestissa 2005. EM-kilpailuista hän voitti kultaa Varnassa 2005, hopeaa Sofiassa 2007 ja pronssia Moskovassa 2006. Ateenan kesäolympialaisissa 2004 Danko sijoittui seitsemänneksi.
Clénay

Clénay on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Norgesjoen varrella, noin 12 kilometriä Dijonin kaupungista koilliseen.
Keskustassa on 1800-luvulta peräisin oleva uusgoottilainen syntymäkirkko, jossa on näyttävät lasimaalaukset. Norgesjoen ylittää kunnan alueella kaksi siltaa, jotka on rakennettu 1700-luvulla.
Curley (Côte-d’Or)

Curley on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 23 kilometriä Beaunen kaupungista pohjoiseen.
Kunnalla ei ole lainkaan omaa kirkkoa. Curleyn nähtävyys on sen pesutalo, sekä lähde mistä se saa vetensä.
Marisa Robles

Marisa Robles (s. 4. toukokuuta 1937 Madrid) on espanjalaissyntyinen harpisti.
Robles opiskeli lapsena harpunsoittoa Luisa Menárguezin johdolla, teki debyyttinsä 9-vuotiaana ja valmistui Madridin konservatoriosta vuonna 1953. Valmistumistaan seuranneena vuonna Robles teki konserttidebyyttinsä Madridissa. Silloin hän soitti Jean-Pierre Rampalin kanssa Wolfgang Amadeus Mozartin "Konserton huilulle, harpulle ja orkesterille", josta tuli hänelle tunnusomainen teos. Hän on esittänyt sen toistatuhatta kertaa ja levyttänyt sen neljästi James Galwayn kanssa. Vuonna 1958 Robles pääsi Madridin konservatorion opettajaksi, mutta hän meni naimisiin ja muutti jo seuraavana vuonna Englantiin. Hän sai lopulta Ison-Britannian kansalaisuuden. Robles tuli Englannissa tunnetuksi televisioesiintymisistään, joissa hän teki harppumusiikkia tutuksi uusille yleisöille. Hän alkoi 1970-luvun alussa viettää runsaasti aikaa kiertämällä ja esiintymällä eri puolilla maailmaa; hän teki esimerkiksi konserttimatkan Kiinaan vuonna 1988. Roblesista tuli vuonna 1971 Royal College of Musicin harpunsoiton professori.
Robles on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestarien kuin Zubin Mehtan, Kurt Masurin, Rafael Frühbeck de Burgosin, Mstislav Rostropovitšin ja Yehudi Menuhinin kanssa. Hän on soittanut usein kamarimusiikkia etenkin toisen miehensä, huilisti Christopher Hyde-Smithin kanssa. Roblesille ovat säveltäneet uusia teoksia Manuel Moreno-Buendía, Joaquín Rodrigo, Malcolm Williamson, Jesús Guridi, John Metcalf, William Mathias, Stephen Dodgson, Alun Hoddinott ja William Alwyn. Vuonna 1963 Robles kantaesitti BBC:llä Rodrigon teoksen "Sones en la Giralda", jonka säveltäjä laati häälahjaksi harpistille. Roblesin levytysten joukossa on hänen tekemiensä Mozart-levytysten joukossa muun muassa tulkintoja Claude Debussyn ja Joaquín Rodrigon teoksista.
O’Conor (suku)

O’Conor on vanha irlantilainen päällikkösuku, jonka jäsenistä useat kantoivat Connaughtin kuninkaan arvonimeä. Yhdestä heistä, Rory (Roderic) O’Conorista, s. n. 1116, k. 1198, tuli Connachtin kuningas vuonna 1156 ja hänet julistettiin "koko Irlannin kuninkaaksi" vuonna 1166. Hänen katsotaan olevan tämän arvon viimeinen haltija. Taisteltuaan muutaman vuoden valloittaja Strongbow'n kanssa hän vuonna 1175 tunnusti Englannin kuninkaan Henrik II:n herrakseen ja vetäytyi myöhemmin luostariin. Rodericiin johti sukujuurensa diplomaatti Sir Nicholas O'Conor.
Marcel Tournier

Marcel Tournier (5. tammikuuta 1879 Pariisi – 8. toukokuuta 1951 Pariisi) oli ranskalainen harpisti ja säveltäjä. Hän kuuluu suhteellisen harvoihin tunnettuihin säveltäjiin, jotka ovat olleet myös harppuvirtuooseja. Hänen sävellystuotannossaankin harpulla on merkittävä asema, vaikkakin hänen teostensa joukossa on myös kuoro-, näyttämö-, kamari- ja pianomusiikkia.
Tournier syntyi musikaaliseen perheeseen, jossa hänellä oli kuusi sisarusta. Hän pääsi vuonna 1897 Pariisin konservatorioon, jossa hänen opettajiensa joukossa olivat Alphonse Hasselmans ja Raphaël Martenot. Tournier sai Pariisin konservatorion ensipalkinnon harpunsoitossa, mutta keskittyi sitten säveltämiseen. Hänen tärkein sävellysopettajansa oli Charles-Marie Widor. Vuonna 1909 Tournier sai Prix de Romen toisen palkinnon kantaatillaan "La Roussalka". Prix Rossini hänelle myönnettiin kantaatista "Laura et Petrarch". Hän työskenteli 1900-luvun alusta asti Orchestre Lamoureux'n harpistina. Vuonna 1912 Tournier seurasi omaa opettajaansa Hasselmansia Pariisin konservatorion henkilökunnassa. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1948. Tournier oli vuodesta 1922 naimisissa harpisti Renée Lénarsin kanssa; myös Lénars työskenteli Pariisin konservatoriossa.
Tournierin musiikki on tyyliltään pitkälti impressionistista. Hänen musiikkinsa on laajalti pysynyt vakiintuneiden ohjelmistojen ulkopuolella, mutta hänen konserttietydinsä "Au matin" (1925) on saanut osakseen useita esityksiä ja levytyksiä.
Oleksandr Mah’ov

Oleksandr Volodymyrovytš Mah’ov (; s. 17. huhtikuuta 1986 Luhansk – 4. toukokuuta 2022 Dovhenke, Harkovan alue) oli ukrainalainen toimittaja, sotakirjeenvaihtaja ja sotilas. 
Mah’ov taisteli Itä-Ukrainan sodassa sen alkamisen jälkeen vuonna 2014 ja oli ensimmäinen toimittaja, joka kävi raportoimassa Ukrainan Etelämantereen Vernadskin tutkimusasemalta vuonna 2017. Hänen työtoverinsa yrittivät turhaan suostutella häntä, ettei hän lähtisi rintamalle sotakirjeenvaihtajaksi, kun Venäjän hyökkäys alkoi. Mah’ov oli kahdeksas toimittaja, joka kuoli sen jälkeen kun Venäjän hyökkäys Ukrainaan alkoi 24. helmikuuta 2022.
Elämä ja ura.
Mah’ov valmistui Itä-Ukrainan kansallisesta yliopistosta toimittajan tutkinnolla. Hän työskenteli Luhanskin alueellisella televisiokanavalla, sekä Ukraine 24:n ja Dom-televisiokanavien kirjeenvaihtajana (2021-2022). Hän uutisoi sota-alueelta ja isännöi ”Viiskkor” -podcastia.
Vuonna 2015 hänet kutsuttiin palvelukseen, ja hän palveli ilmatorjunta- ja konekivääriampujana 57. moottoroidussa prikaatissa. Hän taisteli Horlivkan lähellä, muun muassa Zaitsevessa ja Maiorskissa.
Kun Venäjän hyökkäys Ukrainaan alkoi vuonna 2022, hän lähti jälleen rintamalle osana 95. ilmahyökkäysprikaatia. Hän kuoli 4. toukokuuta 2022 puolustaessaan Dovhenken kylää Harkovan alueella venäläisten tykistökeskityksessä. Sirpale osui Mah’ovin keuhkoon. Hän oli sotilasarvoltaan kersantti.
Mah’ov haudattiin 9. toukokuuta 2022 Berkovetsin hautausmaalle Kiovaan. Hänellä on poika Vladyslav ja vaimo Anastasija Blyštšyk.
Kunnianosoitukset.
Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi aloitti 5. toukokuuta 2022 iltapuheensa kertomalla toimittajan kuolemasta.
Hänen mukaansa on nimetty myös Kiovassa sijaitseva metroasema.
Joulukuun 26. päivänä 2022 Harkovan alueen Izjumissa eräs katu nimettiin uudelleen Oleksandr Mah’ov -kaduksi.
Mah’oville myönnettiin 24. toukokuuta 2022 Urhoollisuuden ritarikunnan -kunniamerkki.
Angel in the Night

"Angel in the Night" on ruotsalaisen muusikko Basshunterin kappale hänen studioalbumiltaan "Now You’re Gone – The Album".
Chinamadanmesipaunikko

Chinamadanmesipaunikko ("Monanthes wildpretii") on maksaruohokasvien (Crassulaceae) heimoon ja mesipaunikkojen ("Monanthes") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on Kanariansaarilla Teneriffalla endeemisenä kasvava kasvilaji, jonka osa kasvitieteilijöistä katsoo olevan samaa lajia pikkumesipaunikon ("Monanthes minima") kanssa.
Chinamadanmesipaunikko kasvaa 1–2 cm kokoisina möyheälehtisinä ruusukkeina. Kukinnot sijaitsevat lehtihangoissa ja ovat punertavia. Kukkaperät ja kukkien verhiöt ovat karvaisia. Verhiö on kuusi- tai seitsemänliuskainen. Terälehdet ovat suikeita ja punertavatäpläisiä.
Chinamadanmesipaunikon tieteellisen nimen lajinimi ("wildpretii") viittaa La Lagunan yliopiston kasvitieteen professoriin Wolfredo Wildpret de la Torreen.
Hakamaa (täsmennyssivu)

Hakamaa voi tarkoittaa seuraavia:
Lucy O’Reilly Schell

Lucy O’Reilly Schell (26. lokakuuta 1896 – 8. kesäkuuta 1952) oli yhdysvaltalainen kilpa-autoilija, tallinomistaja ja liikenainen. Hänen suorituksensa keskittyivät pääasiassa Grand Prix -kilpailuun ja ralliin. Hän oli ensimmäinen amerikkalainen nainen, joka kilpaili kansainvälisessä Grand Prix -kilpailussa ja perusti oman Grand Prix -tallin.
Springer Nature

Springer Nature tai Springer Nature Group on saksalais-brittiläinen kustannusyhtiö, joka syntyi Springer Science+Business Median ja Holtzbrinck Publishing Groupin, Nature Publishing Groupin, Palgrave Macmillanin ja Macmillan Educationin fuusiossa toukokuussa 2015.
Springer Nature julkaisee Nature Portfolio-jaoston alla muun muassa "Nature" (1869-), "
Nature Communications" (2010-) ja "Communications Engineering" (2022-) -lehtiä.
Gefitinibi

Gefitinibi (C22H24N4ClO3F) on kinatsoliinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä syöpälääkkeenä. Gefitinibi kuuluu WHO:n keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Gefitinibin vaikutukset perustuvat siihen, että se vaikuttaa tyrosiinikinaasientsyymiin epidermaalisen kasvutekijän reseptorissa inhiboiden sen. Lääkeaine sitoutuu entsyymissä ATP:n sitoutumiskohtaan ja entsyymi inaktivoituu. Tämän seurauksena syöpäsolujen jakaantuminen ja erilaistuminen estyy. Gefitinibi annostellaan tablettina. Lääkeainetta käytetään erityisesti ei-pienisoluisen keuhkosyövän hoitoon.
Haittavaikutukset.
Tyypillisiä haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, ripuli ja ihottuma.
Synteesi.
Gefitinibiä valmistetaan viisivaiheisella menetelmällä lähtien metyyli-2-amino-4,5-dimetoksibentsoaatista.
Nature Portfolio

Nature Portfolion on luonut Saksalais-brittiläinen kustannusyhtiö "Springer Nature".
Nature Portfolion alla julkaistaan tiedelehtiä kuten "Nature", "Nature Communications", "Nature Research" -sarja ja "Nature Communications" -sarja.
Jevhen Hutsalo

Jevhen Hutsalo, , (14. tammikuuta 1937 Staryi Žyvotiv (nyk. Novožyvotiv), Illintsin piiri, Vinnytsjan alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 4. heinäkuuta 1995 Kiova, Ukraina) oli 1960-luvulla aloittanut merkittävä neuvostoajan ukrainalainen kirjailija.
Hutsalo valmistui Nižynin Pedagogisesta instituutista 1959. Hän julkaisi ensimmäiset tekstinsä 1960 ja kirjoitti sen jälkeen yli 25 pienoisromaani- ja novellikokoelmaa, myös lapsille. 1960-luvulla häntä pidettiin 60-lukulaisena. Ryhmä oli toisen maailmansodan jälkeinen liberaali kirjailija- ja kulttuuriaktivistisukupolvi, joka ei hyväksynyt stalinismia. Myöhemmin hän takasi turvallisuutensa siirtymällä virallisen linjan kannattajaksi.
Hutsalo käyttää teoksissaan lyyrisiä luontokuvia, psykologisia muotokuvia ja runsaasti maaseudun kansankieltä. Lyhytproosan lisäksi hän kirjoitti kolme romaania ja kolme runokokoelmaa.
Venäläisen sotamarsalkan Mihail Kutuzovin mukaan nimetty katu Kiovassa nimettiin vuonna 2016 uudelleen Hutsalon mukaan.
Hempstead (New York)

Hempstead on kunta ("town") New Yorkin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 793 409 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Nassaun piirikunnassa, New Yorkin metropolialueella. Hempsteadista on 30 kilometrin matka New Yorkiin.
Jos Hempstead olisi kaupunki, olisi se New Yorkin osavaltion toiseksi suurin kaupunki. Se on noin kolme kertaa suurempi kuin Buffalo, joka on New Yorkin toiseksi suurin kaupunki. Se olisi myös Yhdysvaltain kahdeksanneksitoista suurin kaupunki.
Maantiede.
Hempstead sijaitsee New Yorkin osavaltion Long Islandilla, Nassaun piirikunnassa. Kunnan pinta-ala on noin 497 km², josta lähes 130 km² on vettä. Hempsteadin kuntaan kuuluu 22 kylää ja 34 paikallishallinnotonta aluetta. Long Beachin kaupunki sijaitsee Hempsteadin eteläpuolella.
Väestö.
Vuonna 2020 Hempsteadin 793 409 asukkaasta valkoisia oli 61,5 %, mustia 17,5 %, aasialaisia 6,6 % ja alkuperäisasukkaita 0,3 %. 28,4 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 22,8 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
The Show (Reddin kappale)

The Show on tanskalaisruotsalaisen Reddi-yhtyeen kappale, jolla yhtye edusti Tanskaa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa. Tanska kilpaili ensimmäisessä senifinaalissa paikalla 12.
Kappale kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmanneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Snap (Rosa Linnin kappale)

Snap on armenialaisen Rosa Linnin kappale, jolla hän edusti Armeniaa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa. Armenia kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa viimeisellä paikalla.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 61 pistettä ja saavutti sijan 20.
Lähteet.
Ossi Tiihonen

Ossi Tiihonen (s. 25. maaliskuuta 1967) on suomalainen poliitikko. Hän on Vapauden liiton perustaja ja puheenjohtaja sekä Lohjan kaupunginvaltuutettu. Tiihonen on kuvaillut itseään kansallismieliseksi kansalaisaktivistiksi. Hän kannattaa Suomen eroa Euroopan unionista (kova euroskeptismi) ja vastustaa Suomen Nato-jäsenyyttä.
Vuoden 2021 kuntavaaleissa Tiihonen tuli valituksi Lohjan kaupunginvaltuustoon perussuomalaisten listalta. Elokuussa 2021 Tiihonen oli ehdolla perussuomalaisten puheenjohtajaksi muttei tullut valituksi. Syksyllä 2021 puolue ei hyväksynyt häntä ehdokkaaksi aluevaaleihin koronarokotekantansa vuoksi. Tiihonen erosi puolueesta joulukuussa ja liittyi Ano Turtiaisen Valta kuuluu kansalle -puolueeseen. Tiihonen erosi myös siitä ja perusti Vapauden liiton, joka hyväksyttiin puoluerekisteriin toukokuussa 2022. 
Tiihonen on ollut Lohjan kaupunginvaltuutettu vuodesta 2021. Eduskuntavaaleissa 2023 Tiihonen oli ehdokkaana Uudenmaan vaalipiirissä. Hän sai 2 148 ääntä eikä tullut valituksi.
Trans-Siberia – Merkintöjä vankileireiltä

Trans-Siberia - Merkintöjä vankileireiltä (myös Trans-Siberia) on Kanerva Cederströmin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1999.
Elokuva on yhteiskunnallinen henkilödokumentti joka käsittelee Neuvostoliiton aikaisia vankileirejä. Elokuvassa kuvausryhmä matkustaa pitkin Siperian rataa Pietarista Vladivostokiin ja lukee samalla kahden vankileireillä olleen vangin, kirjailija Andrei Sinjavskin sekä opettaja Amalia Suden leireiltä tekemiä muistiinpanoja.
Sata sukupolvea

Sata sukupolvea on Markku Tuurnan ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1999.
Elokuvan aiheena on turkistarhaus. Siinä seurataan Pohjois-Pohjanmaalla asuvien turkistarhaajien elämää.
Rufi

RuFi on Suomessa toimiva suomalais-venäläinen yhdistys. Se sai julkisuutta, kun se ilmoitti järjestävänsä Venäjää tukevan mielenosoituksen Helsingissä äitienpäivänä toukokuussa 2022 Venäjän sotiessa Ukrainassa. Mielenosoitus järjestettiin autokulkueena, johon osallistui 30–40 autoa. 
RuFi:n mukaan mielenosoitus tuki Venäjää "sen vaikeassa taistelussa natsismia ja fasismia ja russofobiaa vastaan". Mielenosoituksen nimeksi ilmoitettiin "Kunnian autokulkue". Suljetussa WhatsApp-ryhmässä uhkailtiin mielenosoituksen aikana väkivallalla, ja henki ryhmässä oli hyvin kansalliskiihkoinen. Keskustelijat olivat pohtineet aseiden ottamista mukaan mielenosoitukseen. Monet suomenvenäläiset vastustivat kulkuetta, ja sitä vastustavan vetoomuksen allekirjoitti 4 000 suomenvenäläistä. Venäjän Helsingin-suurlähetystö ilmoitti tukevansa mielenosoitusta moraalisesti vaikkei aikonut osallistua siihen.
Keväällä 2022 RuFi:n puheenjohtajana ollut Daria Skippari-Smirnov totesi, ettei ole yhdistyksen puheenjohtaja enää. Hän kertoi olevansa ylläpitäjä WhatsApp-ryhmässä, jossa mielenosoituksesta keskusteltiin. Hän on ollut järjestämässä Suomessa Kuolemattoman rykmentin voitonpäiväjuhlallisuuksia useina vuosina. Alun perin kulkueissa muisteltiin toisen maailmansodan neuvostosotilaita, mutta se on muuttunut yhä nationalistisemmaksi. Skippari-Smirnov sai vuonna 2018 Kuolemattoman rykmentin kansainvälisen järjestäjäkomitean puheenjohtajan, venäläisen kansanedustajan Nikolai Zemtsovin allekirjoittaman kunniakirjan. Hän vieraili Venäjän valtaamalla Krimillä vuonna 2018 yhdessä Johan Bäckmanin kanssa. Skippari-Smirnov kuuluu Facebookin Suuri isänmaallinen infosota -ryhmään, jossa levitetään Venäjän propagandaa.