tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jaakko Kuorikoski (filosofi)

Jaakko Kuorikoski (s. 1977) on professori käytännöllisen filosofian oppiaineessa Helsingin yliopistolla. 
Kuorikoski valmistui filosofian maisteriksi 2002 Helsingin yliopistosta pääaineenaan teoreettinen filosofia. Myös väitöskirjansa "Society by Numbers: Studies on Model-Based Explanations in the Social Sciences" hän teki Helsingin yliopistolle vuonna 2010. Vuonna 2017 Kuorikoski aloitti työskentelyn apulaisprofessorina Tampereen yliopiston New Social Research -tutkimusohjelmassa. Vuonna 2020 hän siirtyi Helsingin yliopistolle käytännöllisen filosofian apulaisprofessoriksi. 
Kuorikosken tutkimusalaa ovat yleinen tieteenfilosofia ja yhteiskuntatieteiden filosofia. Kuorikoski on tutkinut erityisesti tieteellisen selittämisen ja ymmärtämisen kysymyksiä, syy-seurauspäättelyä ja kausaliteetin metafysiikkaa sekä mallintamista yhteiskuntatieteissä (erityisesti taloustieteessä). 
Kuorikoski on julkaissut lukuisia tutkimusartikkeleita ja hänen tutkimuksensa on palkittu useilla palkinnoilla. Kuorikoskelle on myönnetty muun muassa Suomalaisen Tiedeakatemian nuoren humanistitutkijan Jutikkala-palkinto (2016).
Acker

Acker tai Van Acker on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Yrjö Nordling

Yrjö Henrik Nordling (24. huhtikuuta 1888 Turku – 22. marraskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen keilaaja ja liikkeenharjoittaja.
Opiskeltuaan useita vuosia Turussa sikäläisessä teollisuuskoulussa, Nordling lähti opintomatkoille ulkomaille opiskellen ja työtä tehden. Palattuaan kotimaahan Nordling toimi parisen vuosikymmentä muun muassa Moottori- ja Metalli Oy:n toimitusjohtajana, kunnes hän perusti 1928 Helsinkiin oman kangas- ja vaatetavaraliikkeen ja alkoi hoitaa sitä. Nordling oli keilaajana mukana Suomen joukkueessa Berliinin olympialaisten aattoviikolla heinäkuussa 1936 Berliinin Deutschlandhallessa järjestetyissä keilailun maailmanmestaruuskilpailuissa. Suomen keilaajajoukkue saavutti näissä kilpailuissa ensimmäisen sijan ja henkilökohtaisessa kilpailussa Nordling oli viidentenä. Berliinissä Nordling sai lisäksi Euroopan mestaruuden ja kaksi vuotta myöhemmin Stuttgartissa EM-pronssia 8 x 4 sarjalla. Nordlingille myönnettiin Helsingin Bowlingliiton hopeinen ansiomerkki n:o 70.
Viimeiset vuodet Nordling eli maanviljelijänä Nummen pitäjässä omistamallaan Markkula-nimisellä tilalla.
Keskenkasvuinen

"Keskenkasvuinen" (ven. Подро́сток, "Podrostok", 'Teini-ikäinen') on Fjodor Dostojevskin vuonna 1875 ilmestynyt romaani. 
"Keskenkasvuinen" on kehityskertomus ja sukupolviromaani. Mistä nuoriso saa arvomaailmansa mallit, kun vanhempien sukupolvi käyttäytyy moraalittomasti? Tämä on yksi Dostojevskin romaanin liikkeellepanevista kysymyksistä. Romaani ilmestyi ensin jatkokertomuksena "Otetšestvennyje zapiski" (”Isänmaallisia kirjoituksia”) -lehdessä ja yhtenä niteenä Pietarissa vuonna 1876. 
Juoni.
Romaanin minä-kertojana on avioliiton ulkopuolella syntynyt nuori mies, juuri ja juuri teini-ikäinen 19-vuotias Arkadi Dolgoruki, jonka biologinen isä Andrei Versilov on aatelinen tilanomistaja ja laillinen isä Makar Dolgoruki Versilovin kartanon palveluskunnan entinen jäsen. Arkadin äiti Sofia Dolgoruka elää Versilovin kanssa tämän tehtyä perhejärjestelystä sopimuksen Makarin kanssa. Makar on pyhiinvaeltaja ja Versilov puolestaan huikentelevainen naistenmies, jonka avioton perhe elää hänen ailahtelevan luonteensa armoilla. Nämä taustat selviävät lukijalle romaanin alussa ja takautumien kautta. Varsinaiset tapahtumat sijoittuvat Pietariin, jonne Arkadi saapuu astuakseen virkaan. Tämän muodollisen syyn ohella hän aikoo selvittää välinsä Versilovin kanssa. 
Arkadin aikomus on kieltäytyä yliopisto-opinnoista ja virkaurasta. Sen sijaan hänellä on "ideaksi" kutsumansa suunnitelma: hän haluaa "tulla Rothschildiksi" eli rikastua, joka on vain väline sille että voi saavuttaa itsenäisyyden ja vapauden. Ylpeän Arkadin stigma on hänen isättömyytensä, aviottomuutensa ja varattomuutensa, se että hänen aatelinen isänsä ei ole tunnustanut häntä. Tästä häpeästä hän aikoo päästä rahan ja vallan avulla. Sen jälkeen hän uskoo saavuttavansa lopullisen voiton nöyryytyksistä ja osoituksen vapaudestaan luopumalla rikkauksistaan. 
Romaanin monitasoinen juoni kuljettaa isää ja poikaa kohti väistämätöntä konfliktia, joka kuitenkin ratkeaa anteeksiantoon ja sovintoon. Arkadi nöyrtyy ja on valmis ottamaan vastuun äidistään ja sisarestaan. Arkadin muutokseen vaikuttanut henkilö on hänen laillinen isänsä Makar Dolgoruki. Romaanin loppupuolella Makar kuolee mutta ehtii antaa Versiloville anteeksiannon merkkinä ikonin. Versilov ottaa lahjan vastaan, jutta rikkoo ikonin myöhemmin. Hän ei myöskään solmi avioliittoa Arkadin äidin kanssa, vaikka Makarin kuolema tekisi avioliiton mahdolliseksi. 
Analyysi.
Makar Dolgoruki on Dostojevskin tuotannon merkittävin talonpoikaishahmo. Narodnikkilaisuus oli levinnyt intelligentsian pariin romaanin kirjoitusajankohtana, ja Makar Dolgoruki on katsottu osoitukseksi Dostojevskin kiinnostuksesta aiheeseen. Makar Dolgoruki on hurskas mies, jonka pyyteettömyys ja anteeksianto asettuvat romaanin aatelistaustaisten henkilöhahmojen itsekkyyden ja juonittelun vastakohdaksi. Hän on Versilovin vastapari, joka romaanin aatemaailmassa edustaa talonpoikaista, ortodoksista Venäjään, kun taas Versilov, 1840-luvun idealisti ja Kristuksen kieltävä aatelisliberaali, edustaa eurooppalaista Venäjää.
Gideon Ernst von Laudon

Gideon Ernst von Laudon (tai Loudon; 2. helmikuuta 1717 Laudohn, Ruotsin Liivinmaa – 14. heinäkuuta 1790 Neutitschein, Määri, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta) oli baltiansaksalaista syntyperää ollut itävaltalainen vapaaherra ja sotamarsalkka. Häntä on kutsuttu yhdeksi aikansa suurimmista sotapäälliköistä seitsenvuotisessa sodassa 1756–1763 Fredrik Suurta vastaan ja Itävallan ja Turkin välisessä sodassa 1787–1791.
Elämä ja ura.
Laudon kuului Skotlannista Liivinmaalle vuosisatoja aikaisemmin muuttaneeseen sukuun. Hänen isänsä oli everstiluutnantti, joka jäi eläkkeelle Ruotsin palveluksesta. Poika lähetettiin vuonna 1732 Venäjän armeijaan kadetiksi. Hän osallistui Puolan perimyssodassa sotamarsalkka Burkhard Christoph von Münnichin johtamaan Danzigin piiritykseen vuonna 1734, venäläisten marssille Reinille vuonna 1735 ja Turkin sotaan 1738–1739. Tyytymättömänä tulevaisuudennäkymiinsä hän erosi vuonna 1741 ja hakeutui muualle sotilastehtäviin. Hän lähti Venäjältä everstiluutnanttina ja siirtyi vuonna 1742 Itävallan palvelukseen, ja kunnostautui Itävallan perimyssodassa. 
Laudonin nopea urakehitys alkoi seitsenvuotisessa sodassa. Hänen saavutuksistaan on mainittava erityisesti hänen osallistumisensa Prahan taisteluun 6. toukokuuta 1757, jonka jälkeen hänestä tuli kenraalimajuri ja hiljattain perustetun Maria Teresian ritarikunnan ritari, Olmützin piirityksen kukistaminen Domstadtlin taistelussa 30. kesäkuuta 1758, sekä hänen osallistumisensa Hochkirchin taisteluun, jonka jälkeen hänet korotettiin vapaaherran arvoon, ja voitto Kunersdorfissa elokuussa 1759. Vuonna 1760 hän voitti taistelut Landeshutissa ja valloitti Glatzin linnoituksen, mutta kärsi tappion Liegnitzissä Fredrik Suurta vastaan. Syys-lokakuussa 1761 hän valloitti Schweidnitzin. Vuonna 1769 hänestä tuli Määrin kenraalikomentaja ja vuonna 1778 sotamarsalkka, ja Baijerin perimyssodan syttyessä seuraavana vuonna hänelle annettiin Saksin rajalle kootun armeijan komento. Itävallan-Turkin sodan sytyttyä vuonna 1788 hänelle annettiin Itävallan joukkojen komento Kroatiassa, ja hän päätti sodan valloittamalla Belgradin. Kun seuraavana vuonna sota Preussin kanssa uhkasi puhjeta, keisari Leopold nimitti hänet Itävallan asevoimien ylipäälliköksi.
Deplasmolyysi

Deplasmolyysi on tapahtuma, jossa solu palautuu entiselleen plasmolyysin jälkeen. Ilmiö syntyy kasvisoluissa, kun solu on ensin liuoksessa, joka on väkevämpää kuin solulima. Tällöin tapahtuu osmoosi, jossa solusta kulkeutuu vettä solukalvon läpi solusta ulos. Tämä tapahtuma on plasmolyysi. Sen jälkeen solu on liuoksessa, joka on laimeampaa kuin solun solulima. Tällöin solun ulkopuolelta kulkeutuu vettä solukalvon läpi soluun ja solu turpoaa, kunnes se on saavuttanut alkuperäisen nestepitoisuutensa. Tämä tapahtuma on deplasmolyysi. Jos plasmolyysin jälkeen ei pian tapahdu deplasmolyysiä, solu todennäköisesti kuolee ja koko kasvi voi kuolla veden puutteeseen, jos tilanne kestää kauan. 
Plasmolyysiä ja deplasmolyysiä tapahtuu juuria ympäröivän maan kuivuessa ja kosteuden palattua. Ilmiö syntyy myös talvella. Pohjoisten alueiden kasvit selviävät siten, että ne valmistautuvat talveen pitkin syksyä. Jos ilma kuitenkin kylmenee nopeasti, kasvit eivät välttämättä ehdi valmistautua tarpeeksi ja niille saattaa tulla paleltumia.
Jeffery Amherst

Jeffery Amherst, 1. paroni Amherst (29. tammikuuta 1717 Sevenoaks, Kent – 3. elokuuta 1797 Sevenoaks) oli brittiläinen upseeri, joka valloitti Uuteen Ranskaan kuuluneen Kanadan suuressa siirtomaasodassa. Hänen mukaansa on nimetty useita paikkoja Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Elämä ja ura.
Dorsetin herttuan avulla Amherst pääsi kaartin palvelukseen vuonna 1731. Itävallan perimyssodassa hän palveli Saksassa ja Alankomaissa kenraali John Ligonierin adjutanttina ja osallistui Rocoux'n, Dettingenin ja Fontenoyn taisteluihin. Sitten hän palveli Wilhelm Cumberlandin esikunnassa ja osallistui tämän kanssa Itävallan perimyssodan myöhempiin kampanjoihin, Lauffeldin taisteluun ja seitsenvuotisessa sodassa Pohjois-Saksan kampanjaan vuonna 1757 ja siellä Hastenbeckin taisteluun. Vuotta aiemmin hänet oli ylennetty everstiluutnantiksi.
Vuonna 1758 pääministeri William Pitt teki Amherstista kenraalimajurin ja antoi hänen komentoonsa retkikunnan, jonka tarkoituksena oli hyökätä ranskalaisia vastaan Pohjois-Amerikassa. Retkikunnan ensimmäistä voittoa, Louisburgin valtausta 26. heinäkuuta 1758, seurasi pian muita voittoja, ja Amherstille annettiin kaikkien sotatoimialueella olevien joukkojen pääkomento. Vuoden 1759 sotaretkessä Amherst valtasi Ticonderogan ja Crown Pointin, kun taas Quebecin valtasi James Wolfe. Vuonna 1760 Amherst eteni kohti Montrealia, joka antautui yhdistetylle englantilaiselle armeijalle. Amherst nimitettiin välittömästi Brittläisen Pohjois-Amerikan kenraalikuvernööriksi. Seuraavina vuosina Amherst aliarvioi vihollisensa ja ei menestynyt ranskalaismielisiä intiaaniheimoja vastaan käydyissä taisteluissa Pontiacin kapinassa. Hänet kutsuttiin takaisin Englantiin vuonna 1763 ja hänet otettiin vastaan Lontoossa, jossa hänen epäonnistumisensa intiaanisodassa eivät olleet tiedossa, Kanadan valloittajana. Vuonna 1772 hänestä tuli kenraaliluutnantti ja joukkojen vt. ylipäällikkö. Hän toimi tässä tehtävässä päämajan pääneuvonantajana Yhdysvaltain itsenäisyyssodan aikana. Vuonna 1776 hän sai päärin arvon ja vuonna 1778 kenraalin arvon. Vuonna 1793 Amherst nimitettiin armeijan vakinaiseksi ylipäälliköksi, mutta osoitti vähäisiä kykyjä ja joutui eroamaan vuonna 1795, minkä jälkeen hänet palkittiin seuraavana vuonna sotamarsalkan arvolla.
Gustaf Waldemar Boijer

Gustaf Waldemar Boijer (10. kesäkuuta 1864 Hämeenlinna – 6. elokuuta 1944 Sääksmäki) oli suomalainen varatuomari, virkamies ja vanhojen esineiden keräilijä.
Boijerin vanhemmat olivat kaupunginviskaali Julius Engelbrekt Boijer ja Eva Selin. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta 1884 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1888. Boijer sai varatuomarin arvon 1891.
Boijer oli Hämeen läänin varalääninkamreerina ja kielenkääntäjänä sekä hoiti kahden vuoden ajan Janakkalan tuomiokuntaa. Hän tuli ylimääräiseksi kopistiksi Suomen senaattiin 1892 ja palveli sitten senaatissa ekspeditöörinä, kanslistina, reistraattorina ja taloudenhoitajana. Bobrikoffin aikana Boijer vuoti salaisia venäläistämistoimiin liittyneitä tietoja Ruotsin ja muiden ulkomaiden lehtiin. Boijer toimi viimeksi senaatin kamaritoimituskunnan protokollasihteerinä 1905–1918.
Boijer omisti kiinteistöjä Helsingissä ja toimi myös kiinteistöjen välittäjänä. Hän kuului Helsingin taksoituslautakuntaan ja kirkkovaltuuston ja oli myös suojeluskunnan jäsenenä.
Boijer harrasti metsästystä, kalastusta ja ulkoilua. Hän asui nuorena vanhempiensa omistamassa Paakkolan talossa Hauhon Eteläisten kylässä, jossa hän oli karhunkaataja Eero Heinäkankaan ja toisen kuulun metsästäjän torppari Lauhian naapurina. He opettivat Boijerin metsästäjäksi ja hän metsästi sitten susia, ilveksiä ja metsälintuja. Boijer keräili myös Suomen historiaan liittyneitä esineitä. Hänellä oli Rauhaniemi-niminen kesähuvila Sääksmäen pitäjän Saarioisten puolella. Hän keräsi huvilalleen vanhoja hämäläisiä työ- ja ajokaluja sekä ruoka-astioita pelastaen ne joutumasta romuna tunkiolle tai poltettavaksi. Boijer keräsi myös vanhoja aseita, huonekaluja, tina- ja hopeaesineitä, vanhaa posliinia, ryijyjä, mattoja, kattokruunuja, maalauksia ja painotöitä, piippuja, maljakoita ja vanhoja rahoja. Keräilyn hän aloitti ostettuaan nuorena kolmella markalla Kustaa III:n aikaisen miekan. Hän keräsi myös vanhoja hämäläisiä sananlaskuja Hämäläistä osakuntaa varten. Boijerin käsityksen mukaan Kalevalan runot keksittiin ja laulettiin ensiksi Hämeessä mutta ne katosivat ja unohtuivat kristinuskon tultua Hämeeseen kunnes Elias Lönnrot löysi ne uudelleen Karjalan erämaista. 
Boijer oli naimisissa vuodesta 1900 Virosta kotoisin olleen Thyra Roeperin kanssa.
Suomen Uutiset (verkkolehti)

Suomen Uutiset on Perussuomalaiset-puolueen ylläpitämä suomalainen verkkolehti, joka on puolueen äänenkannattaja paperilla julkaistavan "Perussuomalainen"-lehden rinnalla.
"Suomen Uutiset" aloitti ilmestymisensä verkossa 6. joulukuuta 2014, ja sen ensimmäisenä päätoimittajana toimi Matias Turkkila. Sillä on yhteinen toimitus "Perussuomalaisen" kanssa, mutta "Perussuomalainen" ilmestyy paperisena yhä vanhalla nimellään. "Suomen Uutiset" on nimetty Perussuomalaisia edeltäneen Suomen Maaseudun Puolueen vuonna 1995 lakkautetun "Suomen Uutiset" -sanomalehden mukaan, jonka seuraaja se katsoo olevansa.
Matias Turkkilan mukaan "Suomen Uutiset" tekee puolueviestintää, eikä ole sitoutunut Julkisen sanan neuvoston journalistin ohjeisiin. "Helsingin Sanomat" kuvasi lehden tyyliä vuonna 2016 provokatiiviseksi ja populistiseksi. Lehti julkaisee muun muassa lausuntoja, joissa esitetään voimakkaita ja kiistanalaisia väitteitä ilman, että niiden todenperäisyyttä tarkistetaan. Lehden toimituksellinen linja sallii tällaisten lausuntojen julkaisun, kunhan ne ovat jonkun muun kuin lehden toimittajien tekemiä.
Päätoimittajana ollut Kristiina Ovaskainen elokuusta 2025 alkaen.
Bentsyylisalisylaatti

Bentsyylisalisylaatti (C14H12O3) on aromaattisiin estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteissa. Bentsyylisalisylaattia esiintyy useiden kasvien eteerisissä öljyissä.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa bentsyylisalisylaatti on väritöntä nestettä tai valkoisia kiteitä. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Aineen haju on miellyttävä mutta ei kovin vahva.
Bentsyylisalisylaattia valmistetaan bentsyylialkoholin ja metyylisalisylaatin vaihtoesteröintireaktiolla tai bentsyylikloridin ja salisyylihapon alkalimetallisuolan reaktiolla 130–140 °C:n lämpötilassa.
Bentsyylisalisylaattia käytetään kukkaistuoksuissa, myskien liuottimena sekä saippuoiden ja puhdistusaineiden hajustamiseen. Aurinkovoiteissa ja -öljyissä se toimii UV-säteilyä absorboivana aineena.
Suomen Uutiset

Suomen Uutiset voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Katri Sieberg

Katri K. Sieberg (s. 1968) on yhdysvaltalainen yhteiskuntatieteilijä, joka on toiminut Pohjois-Amerikan tutkimuksen professorina Tampereen yliopistossa vuodesta 2007 lähtien. Hän kertoo tutkivansa terveydenhuoltoa, rikospolitiikkaa ja äänestämistä taloustieteellisestä näkökulmasta.
Sieberg syntyi Yhdysvalloissa amerikansuomalaiseen perheen. Hän valmistui kandidaatiksi ("Bachelor of Arts") Northwestern-yliopistossa vuonna 1990 ja maisteriksi ("Master of Science") California Institute of Technology -yliopistossa vuonna 1992. Hän väitteli tohtoriksi ("Doctor of Philosophy") New Yorkin yliopistossa vuonna 1998.
Theresa Bernstein

Theresa Bernstein (1890 Krakova – 2002 New York) oli yhdysvaltalainen taidemaalari.
Bernstein pääsi stipendillä Philadelphia School of Design for Womeniin (nykyinen Moore College of Art and Design). Muutettuaan New Yorkiin vuonna 1912 hän jatkoi opintojaan Art Students League of New Yorkissa. Bernstein maalasi töitä Ashcan Schoolin realistisella tyylillä. Hän hankki ystäviä ja yhteistyökumppaneita yhdysvaltalaisista taiteilijoista, joihin kuuluivat William Merritt Chase ja Robert Henri sekä myöhemmin John Sloan, Stuart Davis ja Edward Hopper. 1920-luvulla Bernstein saavutti menestystä arkista elämänmenoa kuvaavilla töillään. Sittemmin hän keskittyi enemmän miehensä William Meyerowitzin työn edistämiseen ja suosioon nousi abstrakti ekspressionismi.
Bernstein asui miehensä kanssa lähellä Times Squarea ja Central Parkia, mutta pariskunta vietti usein kesiä Massachusettsin Gloucesterissa, jossa Bernstein sai valmiiksi monet rantoja ja satamoita kuvaavista teoksistaan. Hän jatkoi työtään, kunnes kuoli vuonna 2002.
Cornet

Cornet on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tove Alsterdal

Tove Alsterdal (s. 28. joulukuuta 1960 Malmö) on ruotsalainen toimittaja ja kirjailija. Hänelle myönnettiin vuonna 2021 Lasiavain-palkinto.
Alsterdal syntyi Malmössä vuonna 1960. Hän valmistui Kalix Folkhögskolasta vuonna 1985. Alsterdal työskenteli Liza Marklundin pitkäaikaisena kustannustoimittajana. Hän teki rikosromaanidebyyttinsä vuonna 2009 kirjoittamalla kirjan "Kvinnorna på stranden". Hänen romaaninsa Låt mig ta din hand palkittiin parhaan ruotsalaisen rikosromaanin palkinnolla vuonna 2014. Hänen romaaninsa Rotvälta palkittiin parhaan ruotsalaisen rikosromaanin palkinnolla vuonna 2020 ja Lasiavain-palkinnolla vuonna 2021.
Bisher Al-Khasawneh

Bisher Al-Khasawneh (; s. 27. tammikuuta 1969) on jordanialainen poliitikko ja diplomaatti, joka on toiminut Jordanian 43. pääministerinä ja puolustusministerinä 12. lokakuuta 2020 lähtien syyskuuhun 2024.
Al-Khasawneh oli Jordanian suurlähettiläs Egyptissä, Ranskassa, Keniassa, Etiopiassa, Afrikan unionissa, Arabiliitossa ja Unescossa. Hän toimi myös Jordanian rauhanprosessi- ja neuvottelutoimiston pääkoordinaattorina ja johtajana. Hän toimi ulkoasiainministerinä vuosina 2016–2017. Tämän jälkeen hän toimi lakiasiainministerinä vuosina 2017–2018. Hän toimi kuningas Abdullah II:n viestintä- ja koordinointineuvonantajana Jordanian kuninkaallisessa hovissa huhtikuusta 2019 elokuuhun 2020. Pääministeriksi nimittämiseensä saakka Al-Khasawneh toimi kuninkaan politiikan neuvonantajana.
Al-Khasawneh’n kausi oli vaikeaa aikaa Jordaniassa: talous oli huonossa tilassa, työttömyys oli korkealla, ja Israelin hyökkäys Gazaan aiheutti alueella levottomuutta. Maassa oli käynnissä demokratisoitumisprosessi, mutta vuoden 2022 perustuslakimuutos siirsi lisää valtaa kuninkaalle. Syksyn 2024 vaaleissa islamilainen puolue sai enemmistön parlamentissa. Vaalien jälkeen kuningas nimitti uuden pääministerin.
Kathryn Stockett

Kathryn Stockett (1969 Jackson, Mississippi) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänet tunnetaan vuoden 2009 romaanistaan ​​"Piiat", joka kertoo afroamerikkalaisista piioista, jotka työskentelivät valkoihoisten kodeissa Jacksonissä, Mississippissä 1960-luvun alussa. Kirja oli Stockettin ensimmäinen romaani.
Stockett syntyi ja varttui Jacksonissa, Mississippissä. Valmistuttuaan Alabaman yliopistosta hän muutti New Yorkiin, jossa hän asui 16 vuotta. Stockett työskenteli siellä lehtikustantamisen ja markkinoinnin parissa ennen kuin julkaisi ensimmäisen romaaninsa, jonka kirjoittaminen alkoi vuonna 2001. Hänellä oli vaikeuksia saada kirjalleen edustajaa, kunnes Susan Ramer suostui. Teos nousi ilman suurta mainoskampanjaa bestseller-listoille ja alkuvuodesta 2010 kärkipaikalle New York Timesin ja Wall Street Journalin listalla. Nykyään hän asuu Atlantassa.
Salt (kappale)

Salt on yhdysvaltalaislaulajan Ava Maxin musiikkikappale. Sen julkaisi Atlantic Records hänen Heaven &amp; Hell-studioalbumin neljäntenä singlenä 12. joulukuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Max, Autumn Rowe, Madison Love, Nicole Morier, sekä sen tuottaja Cirkut. Monet mediat ovat pitäneet sitä "fanien suosikkina", jotka kehuivat sen tuotantoa.
"Salt" oli kaupallisesti kansainvälinen menestys, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Itävallassa, Norjassa, Saksassa, Sloveniassa, Suomessa, Sveitsissä ja Unkarissa. Max on esittänyt kappaleen livenä muun muassa syksyllä 2020.
Tabú (kappale)

Tabú on espanjalaisen laulaja-lauluntekijän Pablo Alboránin sekä yhdysvaltalaislaulajan Ava Maxin musiikkikappale. Sen julkaisi Warner Music Group Alboránin samannimiseltä EP-levyltä singlenä 6. marraskuuta 2019. Kappaleen on sanoittanut Alborán ja sen tuotti Edgar Barrera. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Santiago Salviche ja se julkaistiin singlen julkaisupäivänä. Videon julkaisu lähetettiin livenä Callaon torilla Madridissa.
"Tabú" oli kaupallisesti kohtalainen menestys espanjankielisissä valtioissa, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Chilessä sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Puerto Ricossa ja Espanjassa. Lisäksi se on myynyt platinalevyyn oikeuttavan määrän kopioita Espanjassa.
Zirkonium(IV)jodidi

Zirkonium(IV)jodidi (ZrI4) eli zirkoniumtetrajodidi on zirkoniumin ja jodin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää metallisen zirkoniumin valmistuksessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa zirkonium(IV)jodidi on punaruskeaa kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on trikliininen ja rakenne on polymeeri. Zirkonium(IV)jodidi hydrolysoituu veden vaikutuksesta. Aine on Lewis-happo ja muodostaa komplekseja.
Zirkonium(IV)jodidia valmistetaan zirkoniumin ja jodin välisellä rektiolla 300 °C:n lämpötilassa. Muita tapoja ovat zirkoniumdioksidin ja alumiinijodidin tai zirkoniumkarbidin ja jodin reaktio.
Zr + 2 I2 → ZrI4
3 ZrO2 + 4 AlI3 → 3 ZrI4 + 2 Al2O3
Zirkonium(IV)jodidia käytetään valmistettaessa zirkoniumia kidetankoprosessilla. Zirkonium(IV)jodidi hajoaa menetelmässä zirkoniumiksi kuuman volframilangan pinalle.
Kanaalisaaret (Kalifornia)

Kanaalisaaret () eli Santa Barbaran saaret () on saariryhmä Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltion eteläosan rannikon edustalla. Saariston pituus on noin 240 km ja saaret ovat noin 20–115 km päässä Kalifornian rannikosta.
Saaristo jakautuu kahteen ryhmään, pohjoisiin ja eteläisiin saariin. Pohjoiset saaret koostuvat kolmesta suuremmasta saaresta, joita ovat San Miguel, Santa Rosa ja Santa Cruz, sekä kolmesta pikkusaaresta muodostuvasta Anacapan saariryhmästä. Eteläiset saaret koostuvat puolestaan neljästä saaresta, joita ovat Santa Barbara, San Nicolas, Santa Catalina ja San Clemente. Kanaalisaarista pinta-alaltaan suurin on Santa Cruz, joka on pinta-alaltaan noin 254 km2. Pienimmät saaret ovat Anacapan saariryhmään kuuluvat pikkusaaret, joiden pinta-ala on noin 1,6 km2. Pohjoiset saaret sekä eteläisiin saariin kuuluva Santa Barbaran saari kuuluvat Kanaalisaarten kansallispuistoon ("Channel Islands National Park").
Kaikki saaret ovat kallioisia ja niillä on meriveden täyttämiä luolia. Saarista vain Santa Cruzin ja Santa Catalinan saarilla on metsää, joka koostuu havupuista. Saarten kasvisto koostuu suurelta osin välimerenkasvillisuuden pensastosta ja ruohoista. Saarilla elää monia hylje- ja merilintulajeja, muun muassa kalifornianmerileijonia.
Enar

Enar on miehen etunimi. Se on pohjoismaisen Einar-nimen ruotsalainen muoto. Enar-nimi on tunnettu Ruotsissa jo 1200-luvulla.
Einar- ja Enar-nimien lähtömuotona voidaan pitää muinaisislantilaista sanaa "einheri", joka tarkoittaa ’yksin taistelevaa’ tai ’ainutlaatuista taistelijaa’. Ruotsissa Enarilla on myös luontoaiheinen, katajaan viittaava merkitys ("enar" on monikkomuoto ruotsin sanasta "en" ’kataja’).
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on joulukuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 50 Enar-nimistä miestä.
Nimipäivät.
Enar lisättiin suomenruotsalaiseen almanakkaan Einar-nimen rinnalle vuonna 1950. Nimipäivä on 17. marraskuuta.
Ruotsissa Enar ja Einar viettävät nimipäivää 26. syyskuuta.
Hyrrokkin (jättiläinen)

Hyrrokkin tai Hyrrokken ( ’tulen korventama’) on skandinaavisessa mytologiassa suunnattoman vahva naispuolinen jättiläinen, jonka aasajumalat kutsuivat Jotunheimista työntämään Hringhorni-laivan vesille, jotta Balderin hautarovio voitaisiin sytyttää. Gylfaginningissa kerrotaan, että aasat eivät kyenneet työntämään Balderin hautalaivaa merelle, ja kutsuivat siksi Hyrrokkinin apuun.
Hyrrokkin saapui paikalle ratsastaen jättiläissudella, jonka suitset olivat kyitä. Heti kun jättiläinen oli noussut maihin, Odin määräsi neljä berserkkiä huolehtimaan sudesta. Heidän oli kaadettava peto, jotta he pystyisivät pitämään sen paremmin kiinni. Sitten Hyrrokkin astui laivan luo ja tuuppasi sen veteen yhdellä hurjalla töytäisyllä. Liike oli niin raju, että tuli kipinöi laivan alla olleista teloista ja maa järisi. Thor ärsyyntyi tästä, tarttui vasaraansa Mjölniriin ja olisi murskannut Hyrrokkinin kallon, elleivät muut jumalat olisi estäneet häntä. Hyrrokkin mainitaan myös Skáldskaparmálin Nafnaþulurin peikkoemäntien luettelossa.
Veli Rautoja

Veli Uljas Rautoja (19. maaliskuuta 1928 Pori – 3. lokakuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Rautojan vanhemmat olivat tukkukauppias Erkki Kustaa Rautoja ja Wera Aleksandra Grönberg ja puoliso vuodesta 1951 Vuokko Anneli Pohjolainen. Rautoja valmistui sähkötekniikan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1954. Hän oli Helsingin kaupungin sähkölaitoksen palveluksessa vuodesta 1955, ensin suunnitteluinsinöörinä ja viimeksi työpäällikkönä, kunnes siirtyi Lappeenrannan kaupungin sähkölaitoksen johtajaksi 1961–1969. Espoon Sähkön toimitusjohtajaksi Rautoja tuli 1969 ja toimi tehtävässä aina vuoteen 1993 asti. Rautoja paitsi kehitti yhtiötä vahvasti, myös osallistui laajasti alansa yhteistyöhön muun muassa Suomen Sähkölaitosyhdistyksessä, Ekonossa ja Lämpölaitosyhdistyksessä, mutta myös esimerkiksi Suomen Kaupunkiliitossa. Vuonna 1983 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Rautoja oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti.
Préporché

Préporché on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 24 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista etelään.
Hugenotit polttivat Préporchén kirkon Ranskan uskonsodissa vuonna 1570. Kirkko kuitenkin kunnostettiin. Kirkossa on nykyaikaiset lasimaalaukset, sekä 1500-luvulta peräisin oleva monivärinen Pyhän Pietarin patsas.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Jerome Rose

Jerome Rose (s. 1938) on yhdysvaltalainen pianisti ja pianopedagogi.
Rose opiskeli Adolph Ballerin johdolla tehdessään 15-vuotiaana debyyttinsä San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa. Hänen muita opettajiaan olivat Leonard Shure ja Rudolf Serkin. Hän valmistui Mannes Collegesta ja Juilliard School of Musicista. Vuonna 1961 Rose voitti Concert Artists Guild -palkinnon ja kansainvälisen Ferruccio Busoni -pianokilpailun. Hän pääsi myös Fulbright-stipendillä Wieniin.
Rose on esiintynyt Yhdysvalloissa solistina muiden muassa Chicagon sinfoniaorkesterin, San Franciscon sinfoniaorkesterin, Baltimoren sinfoniaorkesterin, Houstonin sinfoniaorkesterin ja Atlantan sinfoniaorkesterin kanssa. Hän on tehnyt usein esiintymisiä Lontoossa Lontoon filharmonisen orkesterin, Lontoon sinfoniaorkesterin ja Royal Philharmonic Orchestran kanssa. Kapellimestareita, joiden johdolla Rose on soittanut, ovat olleet Josef Krips, Georg Solti, Wolfgang Sawallisch, Charles Mackerras, Stanisław Skrowaczewski, Sergiu Comissiona, David Zinman, Hans Vonk, Robert Spano ja Christian Thielemann.
Rose on usein yhdistetty läheisesti Franz Lisztin musiikkiin, vaikka hänen opettajansa Leonard Shure arvioi hyvin kielteisesti Lisztin säveltäjänä. Rose on levyttänyt Lisztin ohella Robert Schumannin, Ludwig van Beethovenin, Frédéric Chopinin, Franz Schubertin ja Johannes Brahmsin tuotantoa. Hänen konsertto-ohjelmistoonsa kuuluu kymmeniä teoksia, myös harvinaisuuksia Ferdinand Hilleriltä, Mihály Mosonyilta ja Robert Volkmannilta.
Rose on työskennellyt muun muassa École normale de musique de Parisin ja Mannes College of Musicin henkilökunnissa. Hän on pitänyt myös mestarikursseja eri puolilla maailmaa. Hänelle myönnettiin kunniatohtorin arvo New Yorkin osavaltionyliopistosta. Rose perusti kesäisin New Yorkissa järjestettävän International Keyboard Institute &amp; Festival -tapahtuman. Hän on kuulunut tuomaristoon muun muassa kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa.
Jakob Duwall

Jakob Duwall (s. n. 1589 - k. 1634) oli ruotsalainen vapaaherra ja kenraali.
Hänen isänsä Albrekt MacDougall oli skotti, joka oli tullut Ruotsiin palkkasotilaana noin vuonna 1594. Jakob syntyi Saksassa sitä ennen.
Kolmikymmenvuotisessa sodassa Jakob Duwall komensi kenraalina ruotsalaista armeijaa Sleesiassa. Steinau an der Oderin luona hän kärsi vuonna 1633 tappion Wallensteinille. Duwall joutui vangiksi ja kuoli pian vapautumisensa jälkeen vuonna 1634.
Suomessa Duwall omisti läänityksenä hetken aikaa ensin Kyminkartanon. 1.12.1627 hänelle läänitettiin Vehkalahdelta Neuvottoman ja Salmin kylät, joihin myöhemmin Kymin puolelta liitettiin Kaarniemi, Marinkylä, Saksala ja Ylänummi. Myöhemmin hän sai vielä Summan kylän Suortin ratsutilaa lukuun ottamatta sekä Tavastilan autiotilat. Kymenlaakson alueella hänellä oli läänityksinä muun muassa Suur-Ahvenkosken kartanolääni Pyhtäällä. Aiemmin, vuosina 1611-25 Duwall sai kantaa Tennilän pitäjän veroista kolmanneksen palkakseen.
Johan Christian Dahl

Johan Christian Claussen Dahl (24. helmikuuta 1788 Bergen Tanska-Norja – 14. lokakuuta 1857 Dresden, Saksin kuningaskunta) oli norjalainen maisemataidemaalari. Hänen tyylisuuntansa oli romantiikka. Hän on yksi norjalaisen taiteen historian merkittävimmistä maalareista ja hän oli myös yksi Euroopan merkittävimmistä romantiikan ajan maalareista.
Lääketieteellinen laboratorio

Lääketieteellinen laboratorio on laboratorio, jossa kliinisille näytteille tehdään testejä, joiden avulla saadaan tietoa potilaan terveydentilasta sairauksien diagnosoinnin, hoidon ja ennaltaehkäisyn tueksi. Kliiniset lääketieteelliset laboratoriot ovat esimerkki soveltavasta tieteestä, toisin kuin tutkimuslaboratoriot, jotka keskittyvät perustutkimukseen, kuten joissakin akateemisissa laitoksissa.
Lina Axelsson Kihlblom

Lina Axelsson Kihlblom (s. 1970 Köping) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän oli Ruotsin kouluministeri 2021–2022. Aiemmin hän on työskennellyt rehtorina.
Axelsson Kihlblom on Ruotsin ensimmäinen transsukupuolinen ministeri. Hän syntyi miehen kehoon ja korjautti sukupuolensa naiseksi 24-vuotiaana.
Amurinpioni

Amurinpioni ("Paeonia obovata") on pionikasvien (Paeoniaceae) heimoon, pionien ("Paeonia") sukuun kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa paljolti "Paeonia japonica" -lajia, joka kasvaa luonnossa osittain samoilla alueilla kuin amurinpioni.
Amurinpioni on monivuotinen varpumainen kasvi, joka kasvaa vuosittain keskikesään mennessä tavallisesti 45–60 cm korkeaksi. Lehdet säilyvät kasvissa läpi kesän alkusyksyyn asti, mutta talven tullen kasvin maanpäälliset osat kuolevat. Amurinpionin kukat ovat kuppimaisia, noin 7,5 cm leveitä ja sijaitsevat yksittäin. Kukkien väri vaihtelee valkoisesta vaaleanpunaiseen tai purppuraan ja niissä on paljon keltaisia heteitä. Valkokukkaisia amurinpioneja myydään usein muunnosnimellä "Paeonia obovata" var. "alba".
Amurinpioni kasvaa luonnossa metsäisillä alueilla Siperiassa, Mantšuriassa, Kiinassa ja Japanissa. Puutarhassa amurinpioni kasvaa runsasravinteisessa ja keskikosteassa maaperässä puolivarjoisella kasvupaikalla. Kasvit ovat pitkäikäisiä, eikä niitä tarvitse jakaa tai niiden kasvupaikkaa käsitellä moniin vuosiin. Kasvit voi kuitenkin leikata mataliksi syksyllä ensimmäisten pakkasten jälkeen.
Pilarisaatio

Pilarisaatio () tarkoittaa yhteiskunnan poliittis-uskonnollista jakautumista ”vertikaalisiin” ryhmiin eli pilareihin (). Tunnetuimmat esimerkit tästä ovat Alankomaat ja Belgia.
Kullakin pilarilla voi olla omat yhteiskunnalliset instituutionsa ja järjestönsä. Näitä voivat olla esimerkiksi sanomalehdet, radio- ja televisioasemat, poliittiset puolueet, ammattiliitot, pankit, kaupat, koulut, sairaalat, yliopistot, urheiluseurat ynnä muut. Tämän seurauksena yhden pilarin jäsenellä voi olla hyvin vähän, jos ollenkaan, henkilökohtaisia yhteyksiä toisiin pilareihin kuuluviin henkilöihin.
Pilarisaatio Alankomaissa.
Alankomaissa pilareita oli kolme: katoliset, protestantit, ja sosiaalidemokraatit. Näillä kaikilla oli omat puolueensa, radioasemansa, ammattiliittonsa ynnä muut. Jotkut katsovat näiden ryhmien ulkopuolelle jääneiden, etenkin keski- ja yläluokkaisten vapaamielisten protestanttien, muodostaneen oman liberaalien pilarin. Katolinen pilari oli ehkä kiintein näistä kolmesta, mutta protestanttiset konservatiivit ja sosiaalidemokraatit eivät jääneet paljoa jälkeen. Pilarisaatio oli vallitseva 1880-luvulta aina toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan. Tämän jälkeen pilarien rajat ovat vähitellen kadonneet, mutta ne ovat jättäneet jälkensä Alankomaiden yhteiskuntaan. Yksi nykypäivään jatkuva jäänne on Alankomaiden jalkapallosarjan Hoofdklassen jakautuminen lauantaisin ja sunnuntaisin pelaaviin joukkueisiin: lauantaisin pelaavat vanhat protestanttiset seurat, joiden jäsenet eivät saaneet pelata sunnuntaisin, kun taas sunnuntaisin pelaavat katoliset ja työläistaustaiset joukkueet.
Pilarisaatio Belgiassa.
Belgiassa pilareita oli myös kolme: katoliset, sosialistit, ja liberaalit. 1900-luvun jälkipuoliskon kielikiistojen seurauksena nämä puolestaan jakaantuvat alapilareihin kielen mukaan, niin että flaameilla, valloneilla ja saksankielisillä on kullakin omat puolueensa, lehdistönsä, nuorisojärjestönsä, yliopistonsa ynnä muut.
Osittain kielikiistojen takia pilarisaatio jatkui Belgiassa selvästi pidempään kuin Alankomaissa, ja alkoi murtua vasta kylmän sodan loppuvuosina.
Karl Nehammer

Karl Nehammer (s. 18. lokakuuta 1972) on itävaltalainen poliitikko, joka toimi Itävallan liittokanslerina 6. joulukuuta 2021 – 10. tammikuuta 2025. 
Nehammer on Itävallan kansanpuolueen (ÖVP) jäsen. Hän työskenteli varusmiespalveluksen suoritettuaan vuosina 1993–1996 Itävallan armeijan palveluksessa ja yleni luutnantiksi saakka. Hän on suorittanut poliittisen viestinnän maisteriopinnot (MSc) Kremsin yliopistossa. 
Poliittisen uransa Nehammer aloitti Ala-Itävallan paikallispolitiikassa sekä ÖVP:n työntekijäjärjestön (ÖAAB) pääsihteerinä. Hän toimi Itävallan sisäministerinä vuosina 2020–2021 ja ÖVP:n pääsihteerinä 2018–2020. Parlamentissa (kansallisneuvosto) hän edusti ÖVP:ta vuodesta 2017 vuoteen 2020. ÖVP:n puheenjohtajaksi hänet valittiin toukokuussa 2022.
Syyskuun 2024 parlamenttivaalien jälkeen pitkäksi venyneet hallitusneuvottelut kariutuivat joulukuussa. Nehammer ilmoitti 4. tammikuuta 2025 aikeistaan erota liittokanslerin virasta, koska epäonnistui uuden hallituksen muodostamisessa. Samalla hän luopui puoluejohtajan tehtävästä, myös mahdollistaakseen ÖVP:lle osallistumisen uusiin hallitusneuvotteluihin vaalivoittajan, Itävallan vapauspuolueen Herbert Kicklin johdolla, jonka kanssa hän oli aiemmin ilmoittanut kieltäytyvänsä yhteistyöstä. Väliaikaiseksi ÖVP:n johtajaksi valittiin Christian Stocker, jonka johdolla muodostettu uusi hallitus astui virkaansa 3. maaliskuuta 2025.
Tammikuussa 2025 Nehammer jätti politiikan luopuessaan myös kansanedustajan mandaatistaan. Hän on perustanut konsultointiyrityksen.
Miehikkälän lahjoitusmaa

Miehikkälän lahjoitusmaa oli yksi Vanhan Suomen lahjoitusmaista, jonka nykyisen Miehikkälän kunnan, silloisen Virolahden alueelta keisarinna Katariina II 1790 lahjoitti "ikuiseksi ja perinnölliseksi omaisuudeksi" majuri Matvei Olsujeville.
Lahjoitusmaa käsitti 16 taloa nykyisen Miehikkälän kunnan Miehikkälän ja Kylmälän kylissä, yhteensä 4 5/6 manttaalia, noin 25,700 tynnyrinalaa. Lahjoitukseen kuului lisäksi 6 taloa nykyisen Virolahden alueella Säkäjärvellä ja Tiilikkalan kylässä.
Olsujev myi jo 1793 koko lahjoitusmaan kapteeni Kilchenille. 1800-luvulla oli lahjoitusmaa, sitten kuin Virolahden puoleiset alueet 1799 oston kautta olivat joutuneet toisiin käsiin, kauppaneuvos Carl Bruunilla ja hänen leskellään, sittemmin kapteeni Apollon Alfthanin hallussa. Kalliokosken lasitehtaan perustaessaan Alfthan kiristi sen rahoituksen tähden tuntuvasti lahjoitusmaatalonpoikien veroja ja nämä laativat valituskirjelmän keisarille. Talonpoikien asiamiehiksi oli valittu "Jakop Toikka, Antti Kurvi ja Anttoon Jokimies". Korotetuista veroista huolimatta Alfthan teki lopulta konkurssin ja maat joutuivat uusiin käsiin. 
Viimeinen pitkäaikainen lajoitusmaan haltija oli venäläinen kenraalimajuri, kreivi Georg Mengden, jolta valtio lunasti sen 1877. Omistaja sai kauppahinnan kohoamaan 275,000 markkaan antamalla yhtä aikaa muuttokäskyn kaikille alustalaisilleen ja siten pakottaen valtion pikaiseen lunastukseen. 
Vuonna 1987 Miehikkälän 100-vuotisjuhlien yhteydessä paljastettiin Suur-Miehikkälän kylään pystytetty lahjoitusmaatalonpoikien muistomerkki. Siinä on yhtä monta kiveä kuin oli lahjoitusmaatiloja. Laatassa on opettaja Emil Holmströmin runo.
Karl Ivanovitš Maksimovitš

Karl Ivanovitš Maksimovitš (, ; 23. marraskuuta 1827 Tula – 16. helmikuuta 1891 Pietari) oli venäläinen kasvitieteilijä sekä akateemikko, joka tutki etenkin Kaukoidän sekä Japanin kasvistoa.
Maksimovitš kävi keskiasteen koulunsa Pietarissa ja korkeakouluopintonsa hän suoritti nykyisenä Tarton yliopistona toimivassa yliopistossa. Vuodesta 1852 alkaen Maksimovitš työskenteli Pietarissa Keisarillisen kasvitieteellisen puutarhan (nykyisen Pietari Suuren kasvitieteellisen puutarhan) konservaattorina. Vuonna 1870 Maksimovitšista tuli kasvitieteellisen puutarhan kasvimuseon johtaja.
Vuonna 1853 Maksimovitš lähti yhdessä Leopold von Schrenckin kanssa kiertomatkalle fregatti Dianan kyydissä. Vuoden 1855 alussa fregatti Diana vaurioitui pahasti tsunamissa ja upposi lopulta Japanin Shizuokassa sijaitsevan Hedan pikkukaupungin edustalle. Niinpä miehistön täytyi jäädä Japaniin. Tämän jälkeen Maksimovitš vietti vielä vuoteen 1857 asti Amurinmaalla Amur-joen valuma-alueella keräten sieltä kokoelman erilaisia kasveja, joita hän tutki vielä myöhemmin palattuaan takaisin Pietariin. Kokoelman pohjalta Maksimovitš julkaisi teoksen "Primitiae florae amurensis" vuonna 1859. Teoksessa Maksimovitš kuvasi yhteensä 915 tieteelle uutta kasvilajia koppisiemenisiä sekä itiökasveja. Myöhemminkin Maksimovitš teki vielä useita uusia matkoja Venäjän itäosiin sekä Japaniin kartoittaen ja tutkien alueiden kasvillisuutta.
Maksimovitš on antanut tieteellisen nimen muun muassa useille kasvisuvuille. Maksimovitšin tärkeä avustaja oli japanilainen Chōnosuke Sugawa, jonka mukaan Maksimovitš myös nimesi useita kasvilajeja, kuten "Rhododendron tschonoskii" ja "Carpinus tschonoskii". Myös muut kasvitieteilijät ovat nimenneet useita kasvilajeja Maksimovitšin mukaan, esimerkiksi "Carex maximowiczii", "Lonicera maximowiczii" (amurinkuusama) ja "Picea maximowiczii" (honshunkuusi). 
Maksimovitšista käytetään tieteellisten nimien yhteydessä auktorilyhennettä Maxim..
Uksjoki

Uksjoki on Porissa ja Merikarvialla virtaava noin 10 kilometrin pituinen joki. Se saa alkunsa entisen Ahlaisten kunnan alueella sijaitsevasta Uksjärvestä ja laskee Pohjanlahden Haminaholmanlahteen Porin ja Merikarvian rajalla. Uksjoen yläosaa kutsutaan myös nimillä Pajaoja ja Myllyoja.
Uksjärven ohella Uksjokeen laskee lähes kokonaan soistunut Prinsjärvi ja lisäksi jokeen laski 1800-luvulla kuivattu Sahajärvi. Uksjoen Korkeakoskessa on aikoinaan sijainnut mylly ja lähempänä merta Pohjansahassa toimi 1750-luvulla perustettu saha.
Uksjokea perattiin rankalla kädellä 1930–1960-luvuilla, minkä seurauksena kalakanta hävisi ja lisäksi rapurutto tuhosi joen rapukannan 1950-luvulla. 2000-luvulle tultaessa Uksjoki oli ennallistunut viimeisestä perkauksesta niin, että se oli mahdollista kunnostaa ja istuttaa jokeen vaelluskaloja. 2010-luvun vaihteessa maanomistajat kuitenkin perkasivat jälleen liettynyttä jokea ja lopputuloksena tilanne huononi entisestään, kun suistoon valui tonneittain pelloilta tullutta savimaata. Vuonna 2021 joessa aloitettiin kalataloudellinen kunnostaminen, jonka tarkoituksena on palauttaa se lähelle luonnontilaa ja näin parantaa vaelluskalojen lisääntymis- ja elinmahdollisuuksia. Joessa oli jo aikaisemmin havaittu istutettuja meritaimenenpoikasia ja useita muita kalalajeja sekä nahkiaisia ja rapuja.
Kamila Valijeva

Kamila Valerjevna Valijeva (, ; s. 26. huhtikuuta 2006) on venäläinen taitoluistelija. Hän sai ensimmäisessä aikuisten kilpailussaan 15-vuotiaana lokakuussa 2021 kaikkien aikojen suurimmat yhteispisteet naisten yksinluistelussa. Myös vapaaohjelman pisteet olivat uusi maailmanennätys. Seuraavassa kilpailussa marraskuussa hän myös paransi ennätyksiä.
Hän on taitoluistelun vuoden 2022 EM-kilpailun voittaja, vuoden 2020 nuorten MM-kilpailun voittaja, vuoden 2022 Venäjän mestaruuskilpailun voittaja sekä vuosien 2021 ja 2023 Venäjän mestaruuskilpailun hopeamitalisti.
Pekingin talviolympialaisissa 2022 Valijeva luisteli joukkuekilpailussa olympiakultaa voittaneessa Venäjän joukkueessa. Muutama päivä joukkuekilpailun jälkeen Valijevan kerrottiin jääneen kiinni dopingista joulukuussa 2021 annetusta näytteestä. Valijevan dopingnäyte sisälsi sydänvaivoihin käytettävää trimetazidiiniä. Valijevaa ei Urheilun kansainvälisen vetoomustuomioistuimen päätöksellä asetettu väliaikaiseen kilpailukieltoon ja hän sai jatkaa Pekingin talviolympialaisissa. Päätöstä perusteltiin muun muassa sillä, että ”urheilijan kilpailemisen estäminen aiheuttaisi hänelle korjaamatonta haittaa näissä olosuhteissa” ja koska hän on maailman antidopingsäännöstön (WADC) mukaan ”suojeltu henkilö” eli alle 16-vuotias. Yksinluistelukilpailussa Valijeva sijoittui neljänneksi edellään kaksi muuta venäläistä ja yksi japanilainen. Hän johti lyhytohjelman jälkeen mutta sai vapaaohjelmassa vasta viidenneksi parhaat pisteet.
Venäjän antidopingtoimisto Rusada ei rangaissut Valijevaa dopingrikkomuksesta. Maailman antidopingtoimisto Wada ja Kansainvälinen luisteluliitto ISU valittivat tapauksesta urheilun kansainväliseen välitystuomioistuimeen CAS:iin. Tammikuussa 2024 CAS määräsi Valijevalle neljän vuoden kilpailukiellon. Kilpailukiellon alkamispäiväksi määrättiin 25. joulukuuta 2021 ja kaikki Valijevan tulokset tuosta eteenpäin hylättiin. Hän ei pysty osallistumaan myöskään vuoden 2026 talviolympialaisiin, koska ei voi kilpailukieltonsa vuoksi osallistua syyskuussa 2025 pidettäviin olympialaisten karsintakisoihin Kiinassa.
Yksityiselämä.
Kamila Valijeva (Kamilä Wäliyeva) on taustaltaan Volgan tataari, kotoisin Kazanista. Kamilan patronyymi on venäläinen "Valerjevna", mutta hänen biologinen isänsä on äidistä eronnut ja Krimille muuttanut tataari "Rawil".
Intiaanisara

Intiaanisara ("Carex intumescens") on pohjoisamerikkalainen saralaji. Se kasvaa 15–90 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on pystyvartinen, mätästävä. Lehdet ovat 3–9 millimetriä leveitä, himmeän vihreitä. Kukinnossa ylinnä kasvaa yksi perällinen hedetähkä ja sen alapuolella yhdestä neljään emitähkää. Emitähkässä on 8–15 kukkaa, emikukkasta kypsyvät pullakot ovat 11–16 mm pitkiä, pulleita, pyöreätyvisiä, kiiltävän oliivinruskeita ja niissä on suippo, lovipäinen suuota.
Intiaanisaraa esiintyy Yhdysvalloissa ja Kanadassa maiden keski- ja itäosissa. Lajia on myös tavattu hyvin harvinaisena tulokaslajina Euroopassa, Ruotsissa ja Tanskassa.
Lumikellolaukka

Lumikellolaukka ("Allium paradoxum") on monivuotinen sipulikasvi, joka kuuluu laukkoihin eli kotalaukkohin ("Allium"). Sitä käytetään koristekasvina. Se kasvaa 15–30 senttimetriä korkeaksi. Kasvissa on yksi lehti varren tyvellä, lehti on 15–30 cm pitkä, 0,5–1,5 cm leveä, litteä ja tylppäkärkinen. Kukinnossa on itusilmuja suojuslehtien ympäröimänä ja yksi nuokkuva kukka. Kukan kehä on valkoinen, kellomainen, hieman lumikelloa muistuttava.
Lumikellolaukka esiintyy alkuperäisenä Aasiassa tai lähialueilla: Kaukasiassa, Venäjällä, Pohjois-Iranissa ja Turkmenistanissa. Se on myös levinnyt viljeltynä muutamiin Keski-Euroopan maihan.
Pyörölaukka

Pyörölaukka ("Allium rotundum") on monivuotinen sipulikasvi, joka kuuluu laukkoihin ("Allium"). Se muistuttaa käärmeenlaukkaa ja joskus on myös luokiteltu sen alalajiksi. Pyörölaukka kasvaa 30–60 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat 4–8 millimetriä leveät. Kukintona on pallomainen sarja, joka on itusilmuton. Kukkien ulommat kehälehdet ovat tummanpunavioletit, sisemmät vaaleammat.
Pyörölaukkaa esiintyy alkuperäisenä Euroopassa pohjoisosaa lukuun ottamatta ja Lähi-idässä. Suomessa pyörölaukka on harvinainen tulokas, joka kasvaa parissa paikassa. Uudellamaalla se arvioidaan vakiintuneeksi uustulokkaaksi.
Amurinkuusama

Amurinkuusama ("Lonicera maximowiczii") on kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimoon, tuoksukuusamien ("Lonicera") sukuun kuuluva kasvilaji. Lajista voidaan erottaa myös muunnos "Lonicera maximowiczii" var. "sachalinensis", joka on joskus tulkittu myös omaksi lajikseen "Lonicera sachalinensis".
Amurinkuusama on pystykasvuinen ja kausivihanta pensas, joka voi kasvaa noin kolme metriä korkeaksi. Lehdet ovat muodoltaan soikeita, yläpinnoiltaan tummanvihreitä ja alapinnoiltaan jokseenkin karvaisia. Lehtien pituus kukkivissa varsissa on noin 3–8 cm, muuten ne voivat olla jopa 11 cm pitkiä. Lehtien leveys on suunnilleen puolet niiden pituudesta. Kukat sijaitsevat pareittain noin 2 cm pitkissä kukkaperissä. Kukat ovat väriltään purppuran- tai vaaleanpunaisia. Teriön halkaisija on noin 1 cm. Heteet ovat karvaisia vain tyveltään, mutta emien vartalot ovat koko pituudeltaan karvaisia. Hedelmä on väriltään punainen.
Amurinkuusama kasvaa luonnossa alkuperäisenä Amur-joen ympäristössä Mantšuriassa sekä Korean niemimaalla. Muunnosta var. "sachalinensis" tavataan puolestaan Japanin pohjoisosissa, Sahalinilla, Ussurin ympäristössä sekä Korean niemimaalla. Amurinkuusamaa kasvatetaan jonkin verran myös koristekasvina.
Lucina (nimi)

Lucina on naisen etunimi. Se on alun perin Lucian deminutiivi- eli hyväilymuoto. Roomalaisesta mytologiasta tunnetaan tämänniminen synnyttämisen jumalatar.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on joulukuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 180 Lucina-nimistä naista.
Nimipäivät.
Lucina-nimi oli mukana Suomen almanakassa vuosina 1705–1928, lukuun ottamatta joitain katkoksia. Nimipäivä oli yleensä 17. lokakuuta, mutta vuosina 1918–1928 se oli vasta 18. lokakuuta. Lucinan muita nimipäiviä ovat olleet 27. kesäkuuta (vuonna 1710), 30. kesäkuuta (vuosina 1705, 1706, 1708, 1709) ja 13. joulukuuta (vuonna 1852).
Stuck with U

Stuck with U on yhdysvaltalaislaulajan Ariana Granden sekä kanadalaislaulajan Justin Bieberin musiikkikappale. Se julkaistiin digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 8. toukokuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Grande, Bieber, Freddy Wexler, Gian Stone, Whitney Phillips, Scott Braun ja Skyler Stonestreet, joista Wexler sekä Stone myös tuottivat sen. Kappaleen musiikkivideon ohjasivat Rory Kramer, Alfredo Flores, Grande, Bieber sekä Braun ja se julkaistiin singlen julkaisupäivänä. Video sai kaksi VMA-ehdokkuutta vuoden 2020 MTV Video Music Awardsissa kategorioissa "Paras yhteistuotanto" ja "Paras musiikkivideo kotoa", joista jälkimmäisen se myös voitti.
"Stuck with U" oli kansainvälinen menestys, sen päästyä singlelistan kärkeen Israelissa, Kanadassa, Malesiassa, Singaporessa, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa. Lisäksi se pääsi singlelistan viiden parhaan joukkoon Alankomaissa, Australiassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Liettuassa, Skotlannissa ja Tanskassa. ja Tanskassa. Kappaleen tuotto lahjoitettiin hyväntekeväisyyteen pelastuksen ja ensihoidon työntekijöiden lapsille.