tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gunnel Broström

Gunnel Ester Margareta Broström (25. lokakuuta 1921 Tukholma – 28. kesäkuuta 2012) oli ruotsalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän näytteli Dramatenissa vuosina 1943–1949 ja 1960–1967 sekä Göteborgin kaupunginteatterissa 1955–1958. Lisäksi hän teki elokuvarooleja, muun muassa Ingmar Bergmanin "Mansikkapaikassa". Vuodesta 1967 hän ohjasi televisioteatteria ja dokumentteja SVT:lle, kunnes vuonna 1986 palasi näyttelemisen pariin.
Broströmin puoliso oli toimittaja Gustaf Olivecrona.
Olaf Nordhagen

Johan Olaf Brochmann Nordhagen (16. maaliskuuta 1883 Kristiania – 6. marraskuuta 1925 Trondheim) oli norjalainen arkkitehti. Hän johti Nidarosin tuomiokirkon kunnostustöitä vuodesta 1909 ja toimi Norjan teknillisen korkeakoulun professorina vuodesta 1913.
Varjo ja viileys

Varjo ja viileys () on Quynh Tranin esikoisromaani. Se julkaistiin ruotsiksi vuonna 2021 Förlagetin kustantamana. Romaanin suomensi Outi Menna, ja suomennos julkaistiin samana vuonna Teoksen kustantamana. Romaani voitti Svenska Ylen kirjallisuuspalkinnon vuonna 2021 ja Runeberg-palkinnon vuonna 2022.
Teos käsittelee Pietarsaaressa asuvan vietnamislaisperheen elämää.
Petter Dassin museo

Petter Dassin museo () on Norjassa Alstahaugin kunnassa sijaitseva museo, joka esittelee runoilija ja pappi Petter Dassin elämää ja kulttuurista merkitystä. Hän toimi kirkkoherrana Alstahaugissa 1600-luvulla. Museo on perustettu vuonna 1966, ja se käsittää Alstahaugin pappilan, kirkon ja vuonna 2007 valmistuneen, arkkitehtitoimisto Snøhettan suunnitteleman museorakennuksen.
Isokan piiri

Isokan piiri on yksi Muchingan maakunnan piireistä Sambiassa. Piiri sijaitsee Sambian koilliskulmassa Malawin rajalla noin 106 km:n päässä maakunnan pääkaupungista Chinsalista ja noin 950 km:n päässä maan pääkaupungista Lusakasta. Isokan piirin pinta-ala on 4 665,91 km², ja sillä on yhteistä rajaa neljän muun piirin sekä Malawin kanssa.
Isokan piirin pääelinkeinoja ovat olleet maatalous sekä maataloustuotteiden kauppa. Yli 90 prosenttia alueen viljelijöistä on pienviljelijöitä. Viljelyalan perusteella Isokan piirissä viljellään eniten tomaattia, rapsia, okraa ja kaalia. Tuotantomäärien perusteella Isokan piirissä tuotetaan eniten maissia, bataattia, riisiä ja maapähkinöitä.
Isokan piirin alueella sijaitsee Nkombwan kukkula, joka on sisältänyt runsaasti erilaisia mineraaleja, ja sieltä on louhittu fosfaattia ja 15 harvinaista maametallia. Mineraaliesiintymä on kuitenkin jo louhittu tyhjiin. Nkombwan kukkulalla on myös harvinaista isokiittinimistä mineraalia, joka koostuu kalsiumista, fluorista, magnesiumista, hapesta ja fosforista.
Mady Christians

Mady Christians (oik. Marguerita Maria Christians; 19. tammikuuta 1900 Wien, Itävalta-Unkari – 28. lokakuuta 1951 Norwalk, Yhdysvallat) oli itävaltalainen näyttelijä.
Elämä.
Christiansin isä oli näyttelijä Rudolph Christians. Hänen äitinsä oli laulaja Bertha Christians. Christians muutti nuorena ensin Yhdysvaltoihin ja sitten Saksaan, jossa hän opiskeli näyttelemistä Max Reinhardtin oppilaana. Hän menestyi sekä teatteri- että elokuvanäyttelijänä. Vuonna 1933 Christians palasi Saksasta Yhdysvaltoihin, osin paetakseen natsihallintoa.
1950-luvun alussa Christians joutui Yhdysvaltain elokuva- ja televisiostudioiden mustalle listalle, koska häntä epäiltiin kommunistiksi. Hän kuoli pian sen jälkeen aivohalvaukseen.
Etelä-Afrikan geologia

Etelä-Afrikan geologia käsittää Etelä-Afrikan kallioperään, maaperään ja niihin kätkeytyviin luonnonvaroihin liittyviä seikkoja. 
Maan pohjoisosassa sisämaassa sijaitsee suuri ylätasankoalue, joka on pohjoisen ja lännen puolilta loivasti viettävä. Ylängön itäosa on keskimäärin 2 000 metriä korkea. Ylätasangon eteläpuolella on The Great Escarpmentin alue, joka ulottuu Transvaalissa sijaitsevilta Lohikäärmevuorilta maan lounaisosaan. Tällä alueella kukkuloiden ja vuorten rinteiden jyrkkyys vaihtelee, kuten myös kallioperän rakenne. Maan kallioperä on hyvin vanhaa. Pintakerrostumia lukuun ottamatta kallioperä on yli 600 miljoonaa vuotta vanhaa. Witwatersrandin alueelta on löydetty 1880-luvulta lähtien kultaa ja timantteja.
Etelä-Afrikasta on löydetty maailman vanhimpiin kuuluvia kivilajeja. Bushveldin vulkaanisten kivilajien alueelta on löydetty platinaa ja joistakin sedimenttikerrostumista on otettu hyötykäyttöön hiiltä. Vanhoja graniittisia kivilajeja löytyy enimmäkseen maan itäosasta ja länsiosasta. Suurin osa Etelä-Afrikan kallioperästä koostuu sedimenttikivilajeista. Metamorfisia ja vulkaanisia kivilajeja löytyy enimmäkseen maan pohjoisosasta. Etelä-Afrikan kärjessä on Cape Folded Mountainsin vuoret, jotka ovat syntyneet mannerliikunnon seurauksena.
The Great Escarpmentin alue on jokien kulutuksen muovaama. Alueen osia ovat Drakensgerg ja Swarzrand. Drakensbergin alueella on paikoin hiekkakiveä, jota peittää basaltti. Lohikäärmevuoret on Etelä-Afrikan korkein vuoristo, ja se on noin 1 000 kilometriä pitkä.
Etelä-Afrikasta löydettiin timantteja 1860-luvulla ja kultaa 1880-luvulla. Niiden lisäksi maassa on kromia, mangaania, platinaa ja vanadiinia. Vuonna 2022 Etelä-Afrikka oli maailman suurin kromin, mangaanin ja platinan tuottaja sekä kahdeksanneksi suurin kullan tuottaja.
Valkohattuhakkeri

Valkohattuhakkeri () on niin sanottu hyvä hakkeri eli eettinen hakkeri, joka käyttää osaamistaan hyödyllisiin asioihin, kuten tietoturva-aukkojen etsimiseen ja niiden korjaamisessa neuvomiseen.
Valkohatut käyttävät samoja keinoja kuin mustahatut eli rikolliset hakkerit, mutta valkohatuilla on järjestelmän omistajan lupa sen testaamiseen. Valkohatut saattavat olla myös palkattuja työntekijöitä.
Kartussi (taide)

Kartussi (, patruuna) on arkkitehtuurissa ja kuvataiteessa muodoltaan paperikääröä muistuttava kehyskoriste. Muinaisessa Egyptissä kartussi oli hallitsijan nimeä merkitsevien hieroglyfien ympärillä oleva pyöreäpäätteinen kehys, jonka alareunassa on vaakasuora viiva. Sittemmin kartussi on ollut reunoiltaan voluuttakierteisesti kuvattu kiertyvä koristekenttä, joka on ollut suosittu koristeaihe länsimaisessa arkkitehtuurissa sekä kirjojen kuvituksessa. Kartussi on ollut suosittu etenkin renessanssin ja barokin taiteessa. Kehysornamenttina kartussi muistuttaa usein käpristynyttä paperilehteä tai kirjakääröä, ja koristeaiheena sitä on käytetty esimerkiksi kirjan otsikon ympärillä, vaakunan kehyksenä tai rakennuksen seinässä ornamenttina.
Kirsi Hiilamo

Kirsi-Marja Hiilamo (o.s. Heinonen, s. 10. helmikuuta 1964 Salo) on suomalainen pappi, psykoterapeutti ja kirjailija. Hiilamo on työskennellyt Käpylän seurakunnan kappalaisena vuosina 1993–2008 ja vuodesta 2009 Helsingin diakonissalaitoksen sairaalapastorina. Nykyisin Hiilamo työskentelee yksityisenä psykoterapeuttina ja Helsingin seurakuntayhtymän perheneuvojana. 
Hiilamo on toiminut vuodesta 2012 lähtien Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajana. Hiilamo on toiminut myös Helsignin hiippakuntavaltuuston jäsenenä ja pappisliiton hallituksessa. Vuonna 2019 Hiilamo aloitti ekumeenisen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen tukiryhmä Yhteys-liikkeen puheenjohtajana.
Hiilamo on valmistunut ylioppilaaksi Pohjois-Espoon lukiosta vuonna 1982. Koulutukseltaan hän on teologian kandidaatti ja hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1989. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1990.
Yksityiselämä.
Hiilamo on ollut vuodesta 1989 naimisissa sosiaalipolitiikan professori Heikki Hiilamon kanssa. Heillä on viisi lasta.
Moorgaten asema

Moorgate on rautatie- ja metroasema Lontoon Cityn pohjoisosassa, Moorgatekadun varrella lähellä Finsbury Circusin puistoa. Vuonna 1900 valmistunut arkkitehti T. Phillips Figgisin suunnittelema asema suojeltiin Grade II -luokan kohteena vuonna 1977.
Govia Thameslink Railway liikennöi asemalta junavuoroja Great Northern -toiminimellä Hertfordshiren kreivikunnassa sijaitseviin Stevenageen ja Welwyn Garden Cityyn. Moorgate on rataosan pääteasema, josta seuraava pysähdyspaikka pohjoiseen päin on Old Streetin asema. Aseman kautta kulkee myös useita metrolinjoja: se on Circle-, Hammersmith &amp; City- ja Metropolitan-linjoilla Liverpool Streetin ja Barbicanin asemien välillä ja Northern-linjalla Bankin ja Old Streetin välillä.
Alkuperäisen aseman rakennutti Metropolitan Railway ja se avattiin Moorgate Street -nimisenä 23. joulukuuta 1865. City and South London Railway yhdisti oman rataosansa asemaan 25. helmikuuta 1900. Samalla otettiin käyttöön T. Phillips Figgisin suunnittelema uusi asemarakennus, jonka yläkerroksiin tuli yhtiön toimistotiloja. Vuonna 1904 Moorgatesta tuli eteläinen pääteasema Great Northern and City Railwayn linjalle, jonka toinen pääteasema oli Finsbury Parkin asema Pohjois-Lontoossa. Asemarakennusta korjattiin 1930-luvulla muun muassa rakentamalla sisäänkäynnit uudelleen. Vuonna 1975 junavuorot Finsbury Parkiin lakkautettiin ja korvattiin British Railin Hertfordshireen saakka liikennöivillä sähköjunilla.
Asemalla sattui Lontoon metron rauhanajan tuhoisin onnettomuus 28. helmikuuta 1975 Northern City -linjan junan törmätessä tunnelin peräseinään. Törmäyksessä kuoli 43 ja loukkaantui 74 ihmistä, mutta onnettomuuden syy ei koskaan selvinnyt. Sen seurauksena metrossa otettiin käyttöön automaattinen pysäytysjärjestelmä ylinopeutta ajaville junille.
Keisaripuun kukkien ritarikunta

Keisaripuun kukkien ritarikunta () on japanilainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1888 keisari Meijin käskystä. Japanilaisten ritarikuntien keskenäisessä arvojärjestyksessä se sijoittuu nousevan auringon ritarikunnan alapuolelle.
Ritarikunta on kunnianosoitus poikkeuksellisista ansioista luottamustehtävissä mm. valtiomiehille, tuomareille, diplomaateille ja korkea-arvoisille ministereille. Saajan ei tarvitse olla Japanin kansalainen.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
Liettuan kansalaisuus

Liettuan kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Liettuan tasavallan välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Syntyperäisiä Liettuan kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden syntyessä vähintään toisella vanhemmista on Liettuan kansalaisuus. Kansalaisuus on mahdollista siirtää lapselle myös jo kuolleen vanhemman kautta, mikäli vanhemmuus ja kuolleen vanhemman Liettuan kansalaisuus ovat todistettavissa.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Hakemuksen perusteella Liettuan kansalaisuuden voi saada, mikäli hakija täyttää seuraavat ehdot:
Liettuan presidentti voi myöntää maan kansalaisuuden poikkeustapauksissa sellaisille henkilöille, jotka ovat ansioituneet poikkeuksellisella tavalla Liettuan hyväksi ja ovat osoittaneet integroituneensa liettualaiseen yhteiskuntaan hyvin.
Henkilöt, jotka olivat Liettuan kansalaisia ennen 15. kesäkuuta 1940, ja heidän jälkeläisensä, voivat hakea Liettuan kansalaisuuden palautusta, mikäli he ilmoittavat luopuvansa muista kansalaisuuksistaan tai ovat valtiottomia.
Kaikkien Liettuan kansalaisten, paitsi syntyperäisten ja palautuksen perusteella kansalaisuutensa saaneet, tulee vannoa uskollisuudenvala ennen kuin heistä tulee virallisesti Liettuan kansalaisia. Vala on muodoltaan seuraavanlainen:Aš, [vardas, pavardė], tapdamas (tapdama) Lietuvos Respublikos piliečiu (piliete) be išlygų prisiekiu būti ištikimas (ištikima) Lietuvos Respublikai, laikytis Lietuvos Respublikos Konstitucijos ir įstatymų, ginti Lietuvos valstybės nepriklausomybę, teritorijos vientisumą ir konstitucinę santvarką. Pasižadu gerbti Lietuvos valstybinę kalbą, kultūrą ir papročius, stiprinti Lietuvos demokratijos ir teisinės valstybės pagrindus. Tepadeda man Dievas
&lt;br&gt;
Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen.
Liettua sallii kaksoiskansalaisuuden, mutta vain rajoitetusti:
Liettuan parlamentissa on käyty keskustelua kaksoiskansalaisuuden sallimisesta sellaisissa tapauksissa, joissa henkilön toinen kansalaisuus ei ole mustalla listalla: tällaisia kansalaisuuksia olisivat muun muassa Euraasian unionin, Kollektiivisen turvallisuusjärjestön ja Shanghain yhteistyöjärjestön jäsenvaltioiden kansalaisuudet. Asiasta järjestettiin vuonna 2019 kansanäänestys, jossa enemmistö ei halunnut sallia kaksoiskansalaisuutta.
Liettuan kansalaiset ovat automaattisesti myös Euroopan unionin kansalaisia.
Vuonna 2023 tehdyn lakimuutoksen nojalla ne, jotka ovat saaneet Liettuan kansalaisuuden poikkeusluvalla, voivat menettää sen, mikäli he toimivat Liettuaa tai sen kansallista turvallisuutta vastaan tahi ilmaisevat tukevansa sellaista valtiota, joka uhkaa Liettuaa tai sen kansallista turvallisuutta. Sama pätee myös tilanteissa, joissa kohteena on Liettuan lisäksi tai asemasta Euroopan unionin jäsenmaa, itse unioni tai jokin näiden liittolaisista.
Polymetiinivärit

Polymetiinivärit eli metiinivärit ovat väriaineita, joiden värin aiheuttava ryhmä eli kromofori on konjugoituneista kaksoissidoksista muodostunut ketju. Ketjun toisessa päässä on elektroneja luovuttava ja toisessa päässä on elektroneja vastaanottava ryhmä. Polymetiiniväreillä on useita käyttökohteita.
Rakenne.
Polymetiinivärien rakenteessa on konjugoituneista kaksoissidoksista muodostunut ketju, ja hiiliatomeja ketjussa on tyypillisesti kolmesta viiteen. Ketjun pään on elektroneja luovuttavalla ryhmällä on vapaan elektroniparin atomi, joka on tyypillisesti typpi tai happi. Konjugoituneen hiiliketjun toisessa päässä on elektroneja vastaanottava ryhmä, esimerkiksi imiini, karbonyyliryhmä, tiokarbonyyliryhmä tai heterosyklinen ryhmä. Konjugoituneen hiiliketjussa voi olla substituentteja, jotka vaikuttavat polymetiinivärin sävyyn. Varaukseltaan polymetiinivärit voivat olla kationisia, anionisia tai varauksettomia.
Polymetiinivärien luokkia.
Streptosyaniinit ovat kationisia ja asyklisiä amino- ja iminoryhmän sisältäviä yhdisteitä. Monet streptosyaniineista hydrolysoituvat helposti. 
Hemisyaniineissa iminoryhmän on osa heterosyklistä rakennetta, mutta aminoryhmä ei.
Syaniineissa sekä amino- ja iminoryhmät ovat osa heterosyklistä rakennetta.
Merosyaniineissa on amino- ja karbonyyliryhmä. Ryhmät voivat olla joko asyklisiä tai osa heterosyklistä rakennetta. 
Oksonolivärit ovat anionisia ja niissä on hydroksyyli- ja karbonyyliryhmät. Useissa oksonoliväreissä on rengasrakenne. 
Ominaisuudet ja käyttö.
Polymetiinivärien väri vaihtelee rakenteesta riipvuen punaisesta siniseen. Polymetiinivärien valonkesto on kohtalainen. Hapettimia ja happoja ne sen sijaan kestävät huonosti. Polymetiinejä voidaan käyttää muun muassa polyakryylinitriilin, -amidien ja -esterien värjäykseen. Muita sovellutuksia ovat käyttö herkistimenä valokuvauksessa, biologisissa tutkimuksissa väriaineena, lasereissa ja valokennoissa.
Elämän eliksiiri

Elämän eliksiiri (&lt; lat. "elixir" &lt; arab. "al-iksīr" &lt; kr. "ksērion") on elämää pidentävä aine, jota alkemistit eri kulttuureissa ovat yrittäneet valmistaa. Kiinassa elämän eliksiirillä tavoiteltiin kuolemattomuutta, sillä se oli muinaisessa taolaisuudessa hyväksyttävä ja tavoiteltava asia. Euroopassa elämän eliksiirillä tavoiteltiin vain elämän pidentämistä, sillä maallista kuolemattomuutta pidettiin epäkristillisenä ajatuksena.
Keskiaikainen filosofi Roger Bacon uskoi, että elämän eliksiiri olisi eliniän pidentämisessä ja vanhuuden estämisessä jopa tehokkaampaa kuin alkemistisin menetelmin valmistettu kulta. Elämän eliksiiri ja kullan tekemiseen tarkoitettu viisasten kivi sulautuivat usein yhteen alkemiassa. Erään 1400-luvulta peräisin olevan englanninkielisen tekstin mukaan eliksiirejä oli kolme, joista vain yhdellä vahvistettiin ihmiselämää, kun muilla kahdella tehtiin kultaa ja hopeaa.
Irena Bihariová

Irena Bihariová (s. 15. syyskuuta 1980, Trnava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko, jonka on toiminut Slovakian parlamentin jäsenenä lokakuusta 2023. Hän oli Progresívne Slovensko -puolueen puheenjohtaja kesäkuusta 2020 toukokuuhun 2022. Tätä ennen ja tämän jälkeen hän on toiminut puolueen varapuheenjohtajana. Koulutukseltaan Bihariová on juristi.
Ura.
Bihariová valmistui juristiksi Bratislavan Comenius-yliopistosta vuonna 2009. Ennen politiikkaan astumista Bihariová toimi kymmenen vuotta rasisminvastaisen Ľudia proti rasizmu -järjestön johtajana. Hänet valittiin yhdeksi Progresívne Slovensko -liberaalipuolueen varapuheenjohtajista vuoden 2019 toukokuussa.
Vuoden 2020 parlamenttivaaleissa Bihariováta äänesti vajaat 47 000 slovakkia. Hän ei kuitenkaan päässyt parlamenttiin, koska Progresívne Slovensko jäi alle äänikynnyksen. Kesäkuussa 2020 Bihariová haastoi puolueen silloisen puheenjohtajan Michal Trubanin puolueen puheenjohtajavaalissa ja voitti äänin 100–105. Bihariová ei hakenut jatkokautta, kun uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Michal Šimečka maaliskuussa 2022. Hänet valittiin kuitenkin uudelleen puolueen varapuheenjohtajistoon.
Vuonna 2023 Banská Bystrican aluetuomioistuin määräsi äärioikeistolaisen ĽSNS-puolueen maksamaan Biharioválle 5000 euroa korvauksia sen julkaiseman sanomalehden väitettyä Bihariován saaneen Slovakian opetusministeriöltä tukia ”slovakialaisten koululaisten perverssiin aivopesemiseen”. ĽSNS määrättiin myös pyytämään anteeksi Biharioválta.
Vuoden 2023 parlamenttivaaleissa Bihariová tuli valituksi 37 849 äänen äänisaaliilla.
Bihariová on osallistunut aktiivisesti Robert Ficon hallituksen vastaisiin mielenosoituksiin.
Poliittiset näkemykset.
Bihariová on kuvaillut itseään sosiaaliliberaaliksi. Ollessaan Progresívne Slovenskon puheenjohtaja hän piti tärkeänä, että puolue ajaisi myös Slovakian vähemmän kehittyneillä alueilla asuvien ihmisten asiaa.
Yksityiselämä.
Bihariová on etniseltä taustaltaan romani. Hänen nuoruudessaan perhe oli Bihariován mukaan köyhä, mutta assimiloitunut slovakialaiseen yhteiskuntaan.
Aulikki Mäkinen

Aulikki Marjatta Mäkinen (18. heinäkuuta 1967 Tarvasjoki) on suomalainen pappi ja kirjailija. Mäkinen on toiminut Turun tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherrana eli tuomiorovastina vuodesta 2021 lähtien. Tätä ennen hän toimi Kuopion Männistön seurakunnan kirkkoherrana.
Mäkinen on valmistunut teologian maisteriksi 1992 ja teologian tohtoriksi 2002 Helsingin yliopistosta. Hän on työskennellyt pappina Pohjois-Saksassa ja vs. kirkkoherrana Vehmersalmen seurakunnassa. Hän on toiminut myös Kuopion hiippakunnna hiippakuntasihteerinä.
Mäkinen toimi kirkolliskokouksen pappisedustajana vuosina 2012–2021.
Ernst Rull

Ernst Eduard Rull (18. marraskuuta 1894 Puhja, Tartumaa, Liivinmaan kuvernementti – 16. syyskuuta 1986 Tallinna, Neuvosto-Viro) oli virolainen kivääriampuja, joka saavutti 1930-luvulla useita MM-mitaleita.
Ernst Rull aloitti määrätietoisemman harjoittelun vuonna 1921. Rull kuului Viron maajoukkueeseen 1931–1939 ja 1945–1950. Voitti MM-kisoista yhteensä 7 mitalia: 4 kultaa, 2 hopeaa ja 1 pronssia vuosien 1931, 1935, 1937 ja 1939 kisoista. Rull voitti 16 Viron ja Viron SSR:n mestarin titteliä (10 henkilökohtaisesti ja kuusi joukkueessa). 
Henkilökohtaiset ennätykset: 
Maailmansodan jälkeen Rull jatkoi kivääriampujan uraansa Neuvosto-Virossa. Hän toimi myös ampumaurheilussa tuomarina 75-vuotiaaksi asti.
Tunnustukset.
Vuodesta 2008 lähtien Rull-niminen ammuntakilpailu on järjestetty vuosittain Elvassa.
Yksityiselämä.
Vuosina 1919–1936 Ernst Rull toimi apulaisasemapäällikkönä ja myöhemmin asemapäällikkönä Vajangun rautatieasemalla Järvamaalla, Järven asemapäällikkönä Tallinnassa 1936–1948.
Saksan metsät

Saksan metsät kattavat 32% Saksan maapinta-alasta. 48% metsistä omistavat yksityiset metsänomistajat, joista puolet omistavat pieniä metsäalueita. Metsänomistajien kesken on muodostettu yhteisöjä, joiden kautta metsien hoitoa suunnitellaan yhteisesti. Puuston ja puun käytön suhteen Saksa on Euroopan johtava maa. 1800-luvulta alkaen Saksassa on uudelleen istutettu aiemmin kaadettuja metsiä. 1900-luvulla metsätalouden suosima puulaji oli kuusi ja täten kuusen viljely oli yleistä. Nyttemmin suosioon ovat tulleet sekametsät. Nykyään on myös ryhdytty arvostamaan luonnonmukaisia metsänhoitotoimia, joita ovat luonnollinen hakkuu ja luonnollinen istuttaminen.
Schwarzwaldin vuoriston metsät ovat suosittu turistikohde. Tšekin rajaseudulla sijaitsevan Erzgebirgen vuoriston alue on lähes asumaton ja alueella kasvaa tiheää metsää. Thüringenin metsään kuuluu ylängöllä sijaitseva metsäalue, joka on Saksan luonnontilaisimpia metsiä.
The Monument

Monument on Lontoon suurelle palolle (1666) omistettu muistomerkki Lontoon Cityn eteläosassa. Se sijaitsee pienellä aukiolla Fish Street Hillin ja Monument Streetin risteyksessä, lähellä London Bridgeä. Muistomerkin suunnitteli tutkija Robert Hooke arkkitehti Christopher Wrenin avustuksella ja se rakennettiin vuosina 1671–1677 hieman länteen paikasta, josta palo sai alkunsa. Se suojeltiin Grade I -luokan kohteena vuonna 1950.
Monument on 61 metriä korkea, portlandkivestä tehty doorilainen pylväs, joka on pystytetty korkokuvilla koristellulle korkealle jalustalle. Pylväs kannattelee noin 49 metrin korkeudessa näköalatasannetta, jota ympäröi suojaava häkki (alun perin pelkkä rautakaide). Tasanteelle pääsee pitkin pylvään sisälle rakennettuja kierreportaita, joissa on 311 askelmaa. Koko rakennelman huipulla on kullattu huippukoriste. Alkuaan muistomerkki toimi myös zeniittikaukoputkena ja sitä käytettiin tieteellisissä kokeissa, joilla tutkittiin painovoimaa ja heiluriliikettä.
Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailujen 2023 loppuottelu

Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailujen 2023 loppuottelu oli jalkapallo-ottelu, jossa ratkaistiin jalkapallon naisten MM-kilpailujen 2023 voittaja. Se oli neljän vuoden välein pelattavien jalkapallon naisten MM-kilpailujen yhdeksäs loppuottelu. Se pelattiin Stadium Australialla Sydneyssä, Australiassa 20. elokuuta 2023 Espanjan ja Englannin välillä. Espanja voitti ottelun 1–0.
Ottelu.
Tiedot.
&lt;section begin=loppuottelu /&gt;&lt;section end=loppuottelu /&gt;
Pumpernickel

Pumpernickel (suomeksi myös "pumpernikkeli") on saksalainen tyypillisesti tiivis, hieman makea ruisleipä, joka on perinteisesti valmistettu hapanjuuresta ja karkeaksi jauhetusta rukiista. Se valmistetaan joskus myös ruisjauhojen ja täysjyvien yhdistelmästä. Suomessa ja Ruotsissa pumpernickel voi tarkoittaa myös siirappileivonnaista sokerivesikuorrutteella.
Saksankielinen nimi pumpernickel voidaan kääntää "paholaisen pieruksi".
Joseph Caraud

Joseph Caraud (1821–1905) oli ranskalainen taidemaalari. Hän maalasi laatukuvia, jotka kuvaavat hienosti aikansa elämää. Hän maalasi myös historiamaalauksia 1700-luvun elämästä. 
Elämänvaiheita.
Caraud opiskeli Ranskan taideakatemiassa Alexandre Abel de Pujolin ja Charles-Louis Lucien Mullerin oppilaana. Jo ennen taideopintojaan hänen oli onnistunut saada työnsä Pariisin salonkiin. Vuosina 1843 - 1846 hänellä oli useita muotokuvia Pariisin salongissa. Hän maalasi ne saadakseen rahaan Italiaan suuntautuvalle opintomatkalle. 
Opintomatka Italiaan toteutui vuonna 1848. Caraud`n tyyliin tuli selkeitä italialaisia vaikutteita. Sieltä hän matkusti Algeriaan ja vuoden 1853 näyttelyssä hänellä oli algerialaisaiheisia teoksia. 1850- luvulla Ranskan taideakatemia oli rohkaissut monia nuoria taiteilojoita matkustamaan Algeriaan etsimään vaikutteita. Caraud oli näin ollen mukana orientalismiksi kutsutussa taidesuuntauksessa. 
Vuoden 1857 salongissa oli selvää, että Caraud oli jättänyt orientalismin taakseen. Hän oli alkanut maalata historiamaalauksia Ludvig XV:n ajasta sekä Marie Antoinettesta. Hän sai töistään kolmannen luokan mitalin vuoden 1859 salongissa. Toisen luokan mitalin hän sai vuonna 1861 uskonnollisista maalauksistaan. Hänen teoksensa uivat vastavirtaan aikansa suuntausta, joka pyrki kuvaamaan realistisesti oman aikansa elämää. 
Realistisissa, omaa aikaansa kuvaavissa töissään Caraud ei käyttänyt tummaa palettia, eikä hän kuvannut elämässään vaikeuksiin joutuneita. Hänen töissään esiintyy ylempää keskiluokkaa, aina viimeisimmän muodin mukaisissa asuissa. Hän kuvasi tarkasti asusteiden materiaalit, missä hän seurasi edellisen vuosisadan mestareiden, kuten Watteaun tyyliä. Hänen töitään kehuivat niin kriitikot kuin suuri yleisökin. Teoksista tehdyt painokuvat kävivät hyvin kaupaksi. 
Ranskan kunnialegioonan ritariksi Caraud nimitettiin vuonna 1867. Vuonna 1873 Caraud sai ylistävää kritiikkiä; häntä pidettiin Ranskan tuotteliaimpana taiteilijana ja uskollisena Salongin näytteilleasettajana. Hänen töitään oli esillä Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1889. Viimeisen kerran hän piti näyttelyn vuonna 1902. Hän kuoli vuonna 1905, mutta kuolinpäivää ei tiedetä. 
Aikoinaan suosittu taiteilija on nykyään jäänyt varjoon. Hänen töitään on sekä yksityiskokoelmissa että museoissa.
Vol-au-vent

Vol-au-vent on ranskalainen täytetty lehtitaikinaleivonnainen. Sen nimi tarkoittaa ranskaksi ”lento tuulessa”. Se koostuu lehtitaikinakupista, joka voidaan täyttää erilaisilla täytteillä, kuten katkaravuilla ja simpukoilla.
Vivstavarv

Vivstavarv on teollisuusyhdyskunta Timrån kunnassa Ruotsin Medelpadin maakunnassa, Västernorrlandin läänissä. Se on osa Timrån keskustaajamaa Pohjanlanden rannalla, noin 15 kilometriä pohjoiseen Sundsvallista. Siellä toimi paperitehdas vuoteen 2007 saakka, ja alun perin taajaman nimi tulee vuosina 1798–1870 toimineesta purjelaivatelakasta.
1950-luvun alussa Wifstavarfs AB:lla oli paikkakunnalla saha, höyläämö, kuitulevytehdas ja sulfaattisellutehdas. Säkkipaperitehdas käynnistyi 1961. Wärtsilä toimitti sinne paperikoneen, mutta ruotsinlaivaliikenteen ollessa vielä alkuvaiheessaan koneen osat toimitettiin Helsingistä Tornion ja Haaparannan kautta parina satana maantiekuljetuksena. Paperitehdas siirtyi SCA:n omistukseen 1966, ja tuotantosuunta vaihtui hienopaperiin 1980-luvun alussa. Vuonna 2000 tehtaan osti suomalainen M-real, joka sulki sen vuonna 2007.
Lohjan keskustan uusi vesitorni

Lohjan keskustan uusi vesitorni on vesitorni, jolla vanha tiilinen vesitorni korvataan. Uusi on lähes kaksi kertaa suurempi. Vanha vesitorni on käynyt liian pieneksi kapasiteetiltaan. Uuden vesitornin vesitilavuus on 1350 kuutiometriä ja vanha 700. 
Uusi vesitorni rakennettiin vanhan, vuonna 1940 valmistuneen tornin viereen.
Uuden vesitornin rakentaminen alkoi vuonna 2024. Sen odotetaan valmistuvan kesällä 2025.
Wiener Melange

Wiener Melange on cappuccinoa muistuttava itävaltalainen erikoiskahvijuoma. Erona on, että Melange on valmistettu miedommasta kahvista. Esimerkiksi Wienin kuuluissa kahvilassa Cafe Sperlissä Melange on puoli kupillista haudutettua kahvia ja puoli kupillista kermaa, jonka päällä on maitovaahtoa.
Michele Esposito

Michele Esposito (29. syyskuuta 1855 Castellammare di Stabia – 26. marraskuuta 1929 Firenze) oli italialainen, vuosina 1882–1928 Irlannissa työskennellyt säveltäjä, kapellimestari ja pianisti.
Esposito aloitti stipendin turvin pianonsoiton ja sävellyksen opinnot Napolissa vuonna 1865. Ensimmäisen esiintymisensä kapellimestarina hän teki 19-vuotiaana Teatro di San Carlossa. Esposito meni Napolissa naimisiin Natalia Klebnikoffin kanssa. Hän kiersi Italiassa vuosina 1873–1878 ja asettui sen jälkeen Pariisissa, jossa hänen maineensa kasvoi. Esposito valittiin vuonna 1882 Royal Irish Academy of Musicin pianonsoiton opettajaksi ystävänsä, Royal Irish Academy of Musicin laulunopettaja Caracciolon suosituksesta. Vuonna 1898 Esposito perusti Dublin Orchestral Societyn, jota johti vuoteen 1914. Royal Dublin Societyn tuella hän perusti myös pienen sinfoniaorkesterin, jota johti suosituissa edullisissa sunnuntaikonserteissa.
Esposito voitti säveltäjänä Feis Ceoilin palkinnot kantaatillaan "Deirdre" vuonna 1897 ja teoksellaan "Irish Symphony" vuonna 1902. Hän hyödynsi musiikissaan irlantilaisia harmonioita ja melodioita. Espositon suurimuotoisiin teoksiin kuuluu myös ooppera "The Tinker and the Fairy" (1910). Lisäksi hän sävelsi kamarimusiikkia, pianomusiikkia ja lauluja sekä teki kansanlaulusovituksia. Hänen musiikilliset juurensa olivat 1800-luvun jälkipuoliskon romanttisessa ohjelmistossa. Vuonna 1905 Esposito sai Trinity Collegen musiikin kunniatohtorin arvon. Hänen oppilaidensa joukossa oli Hamilton Harty. Elokuussa 1913 Esposito ja Harty johtivat Dublinissa konserttisarjan, jota markkinoi liikemies Stanley Cochrane. Esposito ja Cochrane perustivat myöhemmin musiikkikustantamon C. E. Music Publishers. Esposito oli urallaan aktiivinen myös pianistina, konserttien markkinoijana ja musiikkikilpailuiden tuomarina. Hän sai vuonna 1923 Italian kuninkaalta "Commendatore"-arvon. Esposito jäi eläkkeelle vuonna 1928 ja palasi Italiaan. Hänellä oli neljä lasta. Näistä Vera Esposito työskenteli irlantilaisen teatterin parissa ja Mario Espositosta tuli keskiajan tutkija.
Eemeli Laine

Eemeli Laine (s. 23. joulukuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Laine edustaa Superpesiksessä pelaavia Kouvolan Pallonlyöjiä. Hänen kasvattajaseuransa on Lahden Mailaveikot. Hän pelaa ulkokentällä ykkösvahtina. Laine valittiin Itä-Länsi-otteluun vuonna 2025. Laine on pelannut 13 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tuonut 18 juoksua ja kerännyt 34 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 15. elokuuta 2023.
Laine on kolmannen polven pesäpalloilija. Isä Timo Heikki Laine edusti Superpesiksessä Jyväskylän Kiriä (1992–1995) ja Haminan Palloilijoita (1996–2000). Isoisä Heikki Rikhard Laine pelasi SM-sarjassa Lahden Mailaveikoissa vuosina 1960–1963.
Endel Rikand

Endel Rikand (9. huhtikuuta 1906 Riika, Liivinmaan kuvernementti – 17. elokuuta 1944 Permisküla, Virumaa) oli virolainen ampuja, joka oli 1930-luvun MM-kisoissa menestynyt virolaisampuja. Hänen aseensa olivat niin vapaakivääri kuin pienoiskivääri. Toisen maailmansodan aikana hän siirtyi Suomeen ns. Suomen-Poikien riveihin ja palasi elokussa 1944 kotimaahansa kaatuen Narvan alueen taisteluissa.
Koulutus ja urheilu-urasta.
Endel Rikand valmistui Tallinnan reaalikoulusta 1924 ja Valtion teollisuuskoulusta Põltsamaalla 1926.
Ennen kivääriammuntaa hän oli kaksi kertaa Viron mestari partiohiihdossa. Hän aloitti säännöllisen ampumisen vuonna 1932 ja nousi Viron maajoukkueeseen vuonna 1934 kilpaillen vuoteen 1939. Hän saavutti MM-kisoissa neljä mitalia (2 hopeaa ja 2 pronssia).
Rikand toimi Kaitseliitin pohjoisen sotilaspiirin urheilupäällikön apulaisena. Sen jälkeen hän työskenteli rauta- ja puuteollisuudessa Pärnussa ja piirtäjä-suunnittelijana tallinalaisessa huonekaluyrityksessä AS Massoprodukt.
Vuodesta 2006 lähtien Männikun ampumaradalla on järjestetty Rikandin muistokilpailu.
Henkilökohtaiset ennätykset 
Sotavuodet.
Endel Rikandin onnistui jäädä Viroon neuvostomiehityksen aikaan, ja siirtyä Suomen Jatkosodan aikaan Suomen armeijaan ns. Suomen-pojat -yksikköön. Yksikkö siirrettiin elokuussa 1944 Viroon, jossa Rikand kaatui Narvan rintamalla Virumaan Permiskülassa.
Voivodikunnan tie 771

Voivodikunnan tie 771 () on Puolassa Buskon piirikunnassa sijaitseva noin yhdeksän kilometriä pitkä voivodikunnan tie. Se alkaa Wiślican kaupungissa ja päättyy Strożyskan kylässä Nowy Korczynin kunnassa. Tie kulkee voivodikunnan teiden 776 ja 973 välillä.
Aapo Kinnunen

Aapo Kinnunen (s. 13. joulukuuta 2003, Heinola) on suomalainen pesäpalloilija. Kinnunen pelasi alkukauden 2025 lainalla Haminan Palloilijoissa , mutta palasi heinäkuussa 2025 Superpesiksessä pelaavan kasvattajaseuraansa Kouvolan Pallonlyöjien riveihin. Hänen sopimuksensa Kouvolan Pallonlyöjien kanssa ulottuu kauden 2026 loppuun saakka. Kinnunen pelaa sisäpelissä vaihtajana tai etenijänä, ja ulkokentällä polttolinjassa. Kinnunen on pelannut 46 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kaksi kunnaria sekä kolmetoista tavallista juoksua, tuonut 43 juoksua ja kerännyt 182 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 28. huhtikuuta 2025.
Gerard Victory

Gerard Victory (1921 Dublin – 1995) oli irlantilainen säveltäjä.
Victory opiskeli University College Dublinissa ja Trinity Collegessa. Hän liittyi vuonna 1948 RTÉ:n palvelukseen ja toimi sen musiikkijohtajana vuosina 1967–1982. Victory oli Irlannin taiteilijoiden valtionakatemia Aosdánan jäsen ja vuosina 1981–1983 UNESCO:n Kansainvälisen säveltäjärostrumin puheenjohtaja. Hän sai Ranskan Ordre des Arts et des Lettres'n ritarinarvon ja Saksan Bundesverdienstkreuzin.
Victoryn tuotannon joukossa on neljä sinfoniaa, kaksi pianokonserttoa, kantaatti "Ultima Rerum" ja kahdeksan oopperaa. Tunnetuimmat näistä oopperoista ovat "Chatterton", "An Evening for Three" ja "The Rendezvous". Lisäksi Victory sävelsi muun muassa elokuva- ja näytelmämusiikkia.
Voivodikunnan tie 770

Voivodikunnan tie 770 () on Puolassa Kazimierzan piirikunnassa sijaitseva noin 11 kilometriä pitkä voivodikunnan tie. Se alkaa Drożejowicen kylässä, kulkee Czarnocinin kylän läpi ja päättyy Krzyżin kylässä. Tie kulkee voivodikunnan teiden 768 ja 776 välillä.
Havelock Nelson

Havelock Nelson OBE (1917 Cork – 1996) oli irlantilainen säveltäjä, kapellimestari ja sovittaja.
Nelson opiskeli Trinity Collegessa ja Royal Irish Academy of Musicissa. Hän liittyi BBC:n palvelukseen Belfastissa vuonna 1947. Nelson kuului Dublin Orchestral Playersin perustajiin vuonna 1939. Hän johti myös BBC:n orkesteria Pohjois-Irlannissa. Nelson sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvon vuonna 1966. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1977 ja lähti Trinidad ja Tobagoon johtamaan paikallista oopperaseuruetta.
Nelsonin laajaan tuotantoon kuuluu muun muassa orkesteriteoksia, kuorosarja, muita kuoroteoksia ja monenlaisia lauluja. Nelson sävelsi myös kamarimusiikkiteoksia ja soolosoitinteoksia, joihin kuuluvat "Three Irish Diversions" pianolle ja "Cameos" klarinetille. Lisäksi hänen tuotantonsa joukossa on elokuviin, radioon ja televisioon sävellettyä musiikkia. Nelson teki omien alkuperäisten teostensa ohella paljon sovituksia irlantilaisista ja muista kansanlauluista.
Edvard Hans Hoff

Edvard Hans Hoff (11. huhtikuuta 1838 Bergen – 1933) oli norjalainen upseeri ja Høyren poliitikko. Hän oli sotilasarvoltaan kenraaliluutnantti ja toimi Norjan puolustusministerinä vuosina 1889–1891.
Åke Ortmark

Åke Ortmark (1929 – 18. lokakuuta 2018) oli ruotsalainen toimittaja ja televisiojuontaja. Hän tuli tunnetuksi yhtenä ”kolmesta O:sta”, jotka juonsivat vaalitenttejä 1960-luvulla. Kaksi muuta olivat Lars Orup ja Gustaf Olivecrona.
S.N.P.J.

S.N.P.J. on kunta ("borough") Yhdysvalloissa Pennsylvanian osavaltiossa. Sen väkiluku oli 18 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Lawrencen piirikunnassa.
Kunnan alueella sijaitsee amerikansloveenien veljes- ja sosiaalijärjestö "Slovenska Narodna Podporna Jednotan" (josta S.N.P.J. on lyhenne) virkistyskeskus. Järjestö anoi osavaltiolta oikeutta saada alueelle kuntaoikeudet voidakseen muun muassa paremmin ohjata kiinteistön kehittämistä ja jotta alue voisi säädellä itse alkoholinmyymissääntöjään. Alueesta tuli oma kuntansa vuonna 1977. 
Väestö.
Vuonna 2020 S.N.P.J:n 18 asukkaasta valkoisia oli 94,4 % ja mustia 5,6 %. Asukkaista 22,8 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 17,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. Kotitalouksien mediaanitulot olivat 56 875 Yhdysvaltain dollaria vuodessa.
George Alexander Osborne

George Alexander Osborne (1806 Limerick – 1893) oli irlantilainen pianisti ja säveltäjä.
Osborne opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Friedrich Kalkbrennerin johdolla Pariisissa, jossa hänestä tuli Frédéric Chopinin läheinen ystävä. Osborne muutti tämän jälkeen Englantiin, jossa sai tunnustusta pianovirtuoosina ja opettajana. Myöhemmin hän pääsi Royal Academy of Musicin ja Royal Philharmonic Societyn johtoon. Osbornen pianosävellysten joukossa on viktoriaanisen ajan salongeissa suureen suosioon noussut valssi "La pluie de perles". Kappale on sävelletty Pariisissa, mutta julkaistu vuonna 1848 Englannissa. Osbornen tuotantoon kuuluu myös kamarimusiikkiteoksia.
Langoiran

Langoiran on kunta Lounais-Ranskassa Gironden departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Garonne-joen varrella, noin 24 kilometriä Bordeaux’n kaupungista kaakkoon.
Château de Langoiran rakennettiin 1200-luvulla Escoussansin suvulle, joka oli yksi Akvitanian herttuakunnan arvostetuimmista suvuista. He olivat Englannin kuninkaan palveluksessa Englannin ja Ranskan kuninkaiden välisissä taisteluissa. Ranskan uskonsotien aikaan 1500-luvulla linna oli Montferrandin suvun omistuksessa. Linnan keskipiste on sen suurikoinen puolustustorni, grosse tour. Se on samalla yksi Ranskan vaikuttavimmista vankityrmistä. Se on muodoltaan lieriömäinen, ja sen halkaisija on 16 metriä ja korkeus 18,5 metriä.
Matti Airas

Veli Matti Aatos Airas (20. joulukuuta 1933 Viipuri – 11. huhtikuuta 1976) oli suomalainen koripalloilija ja jääkiekkoilija. 
Matti Airas pelasi koripallon mestaruussarjaa helsinkiläisen ToPo:n riveissä 1950–1960 -luvuilla. Hän oli mukana voittamassa Suomen-mestaruuden 1960 sekä viisi SM-hopeaa ja yhden pronssin. Airas toimi myös joukkueen kapteenina ja myöhemmin huoltajana. Hän kuului 1960-luvulla myös seuran johtokuntaan. Airas pelasi 11 maaottelua. Airas oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Jääkiekkossa Airas edusti HIFK:n riveissä hyökkääjänä kaudet 1950–1960 pelaten SM-sarjassa yhteensä 79 ottelua tehoin 37+28 = 65. Hyökkäysketjun hän muodosti Rauli Hakalan ja Rainer Lindströmin kanssa. Joukkue saavutti SM-pronssia vuonna 1959.
VAS-jana

VAS-jana eli visuaalianalogiasteikko (engl. "visual analogue scale") on yleisesti käytetty kymmenen senttimetrin pituinen kipujana, jota käytetään kivun vaikeusasteen mittaamiseen. Jana voi saattaa sisältää numeerisen skaalan yhdestä kymmenen. Jos numeroita ei ole, jokainen sentti vastaa yhtä skaalan astetta. 
Potilas piirtää merkinnän paperille piirrettyyn VAS-janaan kohdalle, jonka arvioi kuvastavan parhaiten kipunsa voimakkuutta. Kympin ajatellaan yleensä tarkoittavan "pahinta kuviteltavissa olevaa kipua". Toisen asiantuntijanäkemyksen mukaan VAIS-asteikon ei olisi kuitenkaan tarkoitus kattaa kaikkea kuviteltavissa olevaa kipua, vaan se on kehitetty mittaamaan "keskivertohenkilön kohtuuden rajoissa todennäköisimmin kohtaamaa kipua". 
Myöskään VAS-asteikon muiden arvojen tulkinnasta ei vallitse konsensusta. Erään suomalaisen asiantuntijanäkemyksen mukaan VAS-asteikon arvot 1-3 tarkoittavat lievää kipua, 4-6 kohtalaista, 7 ja 8 voimakasta ja 9 sekä 10 erittäin voimakasta kipua. Tutkimuksissa on kuitenkin havaittu, että esimerkiksi leikkauspotilaiden arvio VAS-skaalasta poikkeaa edellä esitetystä. Potilaiden mielestä lievä kipu sijoittui välille 0,5-4,4 cm, kohtalainen välille 4,5–7,4 cm ja voimakas kipu välille 7,5–10 cm. 
On myös esitetty, että VAS-asteikon lievä kipu olisi kipua, joka on korkeintaan "ärsyttävää" ja että kohtalainen kipu olisi kipua, joka ei estä elämästä normaalia elämää.                     
VAS-janaa voidaan käyttää esimerkiksi mittaushetkellä vallitsevan kivun arviointiin. Kroonista kipua mitataan usein kysymällä potilaan muistinvaraista arviota kivun voimakkuudesta esimerkiksi viimeisen seitsemän päivän aikana. VAS-janaa voidaan käyttää myös esimerkiksi kutinan voimakkuuden mittaamiseen.
VAS-janalle vaihtoehtoisia kipumittareita ovat esimerkiksi ei-visuaalinen numeerinen asteikko (NRS) ja sanallinen arvio (VRS). Sanallisessa VRS-skaalassa kipua arvioidaan esimerkiksi asteikolla lievä-kohtalainen-kova-sietämätön.
Historia.
VAS-jana kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 1921. Viittaukset siihen olivat kuitenkin satunnaisia 1940-luvulle saakka. 1960-luvulla kiinnostus VAS-janaa kohtaan alkoi kasvaa.
Seán Ó Riada

Seán Ó Riada (syntymänimeltään "John Reidy"; 1. elokuuta 1931 Cork – 3. lokakuuta 1971 Lontoo) oli irlantilainen säveltäjä.
Ó Riada vietti varhaiset vuotensa Adaressa Limerickin kreivikunnassa. Hän sai St Finbarr's Collegessa (Farranferris) musiikinopetusta Aloys Fleischmann vanhemmalta. Ó Riada opiskeli myös University College Corkissa Aloys Fleischmann nuoremman johdolla ja sai musiikin kandidaatin oppiarvon vuonna 1952. Hän toimi Radio Éireannin avustavana musiikkijohtajana vuosina 1954–1955 ja Abbey Theatren musiikkijohtajana vuosina 1955–1962. Vuodesta 1963 lähtien Ó Riada toimi loppuelämänsä ajan University College Corkin luennoitsijana.
Ó Riada oli Ceoltóirí Chualann -yhtyeen perustajajäsen ja johtaja. Hänen tunnetuin saavutuksensa olikin uraauurtava työ irlantilaisen kansanmusiikin parissa. Lisäksi hän kuitenkin laati teoksia, joissa hyödynsi moderneja sävellystekniikoita. Näihin kuuluvat orkesteriteosten sarja "Nomos" (1957–1966), "The Banks of Sullane" (pastoraalinen elegia, 1956) ja "Four Hölderlin Songs" (1956). Ó Riada teki musiikin myös useisiin elokuviin, kuten "Mise Éire" (1959) ja "Saoirse?". Hän kuoli 40-vuotiaana kirroosiin ja tuli haudatuksi St. Gobnait's -hautausmaalle Ballyvourneyyn.
Vuoden 1980 olympiaboikotti

Vuoden 1980 olympiaboikotissa boikotoitiin Moskovassa järjestettyjä kesäolympialaisia. Boikotti oli Yhdysvaltojen ja sen liittolaisten vastalause Neuvostoliiton hyökkäykselle Afganistaniin ja samalla osa Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton kylmää sotaa. Neuvostoliitto järjesti blokkinsa kera oman vastaboikotin vuoden 1984 Los Angelesin kesäolympialaisten aikaan.
Neuvostoliitto oli hyökännyt Afganistaniin edellisenä vuonna 1979. Yhdysvaltojen presidentti Jimmy Carter oli esittänyt vaatimuksen neuvostojoukkojen vetämisestä Afganistanista, mihin Neuvostoliitto ei ollut suostunut. Yhdysvallat reagoi Neuvostoliiton toimiin jättämällä Moskovan olympialaiset väliin. Samoin toimi jokunen osa länsimaista ja USA:n muista liittolaisista Afrikassa, Etelä-Amerikassa ja Aasiassa sekä kommunistinen Kiina. Toisaalta USA:n läntisistä liittolaisista esimerkiksi Iso-Britannia, Ranska, Kreikka ja Australia eivät osallistuneet olympiaboikottiin. Suomikaan ei osallistunut siihen. Carterin hallinto pyrki suostuttelemaan Afrikan maita osallistumaan boikottiin. Nyrkkeilijä Muhammed Ali värvättiin diplomaatin tehtäviin, taivuttelemaan Afrikan maat tukemaan USA:n kantoja olympiaboikotissa. Asiassa ei juurikaan saavutettu tuloksia. 
Moskovan kesäolympialaiset olivat ensimmäiset laatuaan rautaesiripun toisella puolen. Neuvostoliitto saavutti niissä ennätysmäärän mitaleja. Boikotilla oli lopulta melko vähän, jos mitään vaikutusta. Neuvostojoukot pysyivät Afganistanissa 1980-luvun loppuun asti. Kaiken kaikkiaan yli 60 maata jätti osallistumatta Moskovan olympialaisiin. Neuvostoblokki järjesti Los Angelesin vuoden 1984 olympialaisia vastaan oman boikottinsa, jota on laajalti pidetty vastavetona vuoden 1980 boikotille, mutta se oli osallistujamäärältään vielä vaatimattomampi.
Ben Briscoe

Ben Briscoe (1934 Killiney – 10. heinäkuuta 2023 Dublin) oli irlantilainen Fianna Fáil -puolueen poliitikko. Hän istui Irlannin alahuoneen, Dáil Éireannin jäsenenä vuosina 1965–2002 ja oli Dublinin "Lord Mayor" vuosina 1988–1989.
Briscoe syntyi poliitikko Robert Briscoen ja Lillian Briscoen nuorimpana poikana. Hänellä oli kaksi nuorempaa siskoa, yksi vanhempi sisko ja kolme vanhempaa veljeä. Briscoe opiskeli St Andrew's Collegessa ja oli nuorena lupaava nyrkkeilijä. Hän oli muun muassa Dublinin kreivikunnan nyrkkeilymestaruuden voittaja vuonna 1949 ja tuli Irlannin-mestaruuskilpailussa toiseksi George Hassetin jälkeen. Briscoe nyrkkeili myös Royal College of Surgeons in Irelandin joukkueessa. Vuonna 1955 hän muutti Englantiin, jossa hän työskenteli Marks &amp; Spencerin palveluksessa Lontoossa ja muissa kaupungeissa. Hänet kutsuttiin kuitenkin myöhemmin vuonna 1955 armeijan lääkintäjoukkoihin. Briscoe palasi Irlantiin vuonna 1961 ja aloitti työskentelyn purukumiyhtiön palveluksessa Kildaressa.
Briscoe oli Dublinin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1967–1999. Hän aloitti prosessin "Freedom of the Cityn" myöntämisestä Nelson Mandelalle välittömästi Dublinin "Lord Mayoriksi" valintansa (1988) jälkeen. Briscoe oli alun perin Charles Haugheyn kannattaja, mutta päätyi vaatimaan tämän eroa. Vuonna 1988 Briscoe kutsuttiin vieraaksi Roomaan Charles Houbenin autuaaksi julistamista varten. Irlannin alahuoneessa Briscoe istui, kunnes päätti jättää osallistumatta vuoden 2002 vaaleihin. Tämän jälkeen hän asui perheensä kanssa Kildaren kreivikunnassa. Briscoe oli juutalainen ja kuului isänsä, Mervyn Taylorin ja Alan Shatterin ohella tunnetuimpiin juutalaistaustaisiin irlantilaispoliitikkoihin. Briscoe kuoli Connollyn sairaalassa Dublinin Blanchardstownissa heinäkuussa 2023. Hänellä oli vaimo Carol sekä neljä lasta.
Helgelands Blad

Helgelands Blad on norjalainen vuonna 1904 perustettu paikallislehti, jonka toimitus on Alstahaugin Sandnessjøenissä. Lehteä julkaisee samanniminen perheyritys ja se ilmestyy kahdesti viikossa.
Carvajal-luokka

Carvajal-luokka oli Perun laivaston neljän Cantieri Navali Riunitin valmistaman fregatin muodostama alusluokka.
Alukset.
Peru tilasi 1970-luvun alussa laivastolleen neljä Lupo-luokkaan perustuvaa alusta Cantieri navali Riunitilta. Näitä täydensivät myöhemmin hankitut Italian laivaston Lupo-luokan alukset.
Sissel Tolaas

Sissel Tolaas (s. 21. kesäkuuta 1961 Stavanger) on norjalainen hajutaiteilija. Hänen töitään on ollut näytillä muun muassa Museum of Modern Artissa New Yorkissa. Tolaas valmistui Oslon taideakatemiasta vuonna 1985 ja asuu nykyisin Berliinissä. Tolaasilla on oma laboratorio, jossa hän kehittää uusia hajuja.
M/S Rigelin pommitus

M/S Rigelin pommitus 27. marraskuuta 1944 Tjøtta-saaren edustalla Alstahaugissa on yksi Norjan historian tuhoisimmista laivaonnettomuuksista ja eniten ihmisuhreja vaatineista tragedioista. Bergeniläiselle varustamolle kuulunut rahtialus oli saksalaisten miehittäjien käytössä sotavankilaivana, kun siihen osui brittien ilmapommitus. Onnettomuudessa menehtyi noin 2 570 henkeä, joista suurin osa oli neuvostoliittolaisia ja jugoslavialaisia sotavankeja. Kuolleiden joukossa oli myös seitsemän norjalaista. Kaikkiaan 267 ihmistä selviytyi. Ei ole varmaa, tiesivätkö brittiläiset etukäteen sotavangeista vai luulivatko he pommittavansa saksalaisia joukkoja. Laivan hylky jäi näkyville vuoteen 1970 saakka, jolloin se siirrettiin pois ja samalla sen sisällä olleet loput ruumiit haudattiin.
Vainajaiset

Vainajaiset on Marja Kyllösen kolmas romaani. Se käsittelee lapsettomuutta, ja se julkaistiin 2022 Teoksen kustantamana. Romaani voitti Runeberg-palkinnon vuonna 2023. Se oli myös Finlandia-palkintoehdokkaana vuonna 2022.
Kyllönen aloitti romaanin kirjottamisen jo vuonna 1998. Vuonna 2006 hän lähetti käsikirjoituksen WSOY:lle, mutta se hylättiin. Vuonna 2021 Kyllönen lähetti käsikirjoituksen Teokselle, joka lopulta kustansi romaanin.
Muurahaiskylpy

Muurahaiskylpy tai muurahaispesäkylpy on kansanperinnettä, jota kansanparantajat edelleen käyttävät hoitomuotona reumaattisiin kipuihin, lihastulehduksiin ja aineenvaihduntaa parantamaan. Muurahaiskylvyssä kylpyammeelliseen vettä sekoitetaan kilo muurahaisia ja muurahaispesäkylvyssä kylpyveteen sekoitetaan metsästä kerättyä ja kuivattua pesäainesta, erilaisia yrttejä sekä mänty-jalokuusiöljyä. Muurahaisten sijaan 1930-luvulla oli saatavilla kylpyihin ihmisen tekemiä muurahaishappovalmisteita. Terveyttä edistämään pyrkiviä kylpyjä ovat myös yrttikylvyt.
Reumatismin ja hermosäryn hoitoon käytettiin myös iholle siveltyä muurahaisspriitä eli muurahaishappospriitä (). Aine sisälsi 1,25 % puhdasta muurahaishappoa ja 64-prosenttista spriiliuosta.
Kanvasti

Kanvasti eli kanveesi eli kanvaasi eli canvas eli kanvas ( &lt; , hamppu) on paksu, raskas ja tiheä kangaslaji, joka on kudottu pellava-, puuvilla- tai tekokuitulangoista. Kangasta käytetään kuormapeitteisiin, purjeisiin ja teknisiin tarkoituksiin. Sitä käytetään myös urheilumattoina ja taulumaalausten maalauspohjina. Ada canvas eli Jaavan canvas on verraten jäykkä kangaslaji, jota käytetään esimerkiksi mattojen pohja- ja tukikankaana. Valkaisematonta pellavacanvaskangasta on käytetty takkien kauluksien kovikkeena.
Nyrkkeilykehän pohjana on perinteisesti käytetty vahvaa puuvillakangasta, tästä termi "lyödä kanveesiin" tyrmäykselle.
Etymologia.
Sana "canvas" on peräisin 1200-luvun angloranskalaisesta sanasta "canevaz" ja vanhasta ranskankielisestä sanasta "canevas". Molemmat saattavat olla johdannaisia vulgäärilatinalaisesta sanasta "cannapaceus", joka tarkoittaa "hamppua", ja joka on peräisin kreikan κάνναβις (kannabis) sanasta.
Kantilli

Kantilli ( &lt; ) on kirjontaan käytettävä ruuvimaiseksi kierretty tai silkillä päällystetty ohut metallilanka. Metallilankana on hopea-, kulta-, kupari- tai rautalanka. Metallilankapunontana lankaa on käytetty arvomerkkeinä etenkin sotilaspukujen olkalapuissa ja lakkien reunuksissa.