HMS Martin (G44)

HMS Martin (viirinumero G44) oli Britannian kuninkaallisen laivaston M-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 vuoden 1939 laivasto-ohjelmassa Vickers-Armstrongilta Newcastlesta, missä köli laskettiin 23. lokakuuta 1939. Alus laskettiin vesille 12. joulukuuta 1940 ja valmistui 4. huhtikuuta 1942, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 457 512 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus.
Tilaaja aloitti vastaanottokokeet, joiden päätyttyä alus varustettiin ja siirrettiin Scapa Flowhun Kotilaivastoon koulutettavaksi ennen liittymistä 17. hävittäjälaivueeseen.
Alus suojasi 28. huhtikuuta Murmanskiin matkaavaa saattuetta PQ15 ja sieltä palaavaa saattuetta QP11 Kotilaivaston muodostamassa kaukosuojauksessa. Alus vapautui tehtävästä 7. toukokuuta saattueen saavuttua Reyakjavikiin. Se suojasi 12. toukokuuta "HMS Achatesin", "HMS Ashantin", "HMS Volunteerin" ja Puolan laivaston "ORP Garlandin" kanssa Murmanskiin saattueen PQ16, joka joutui 26. toukokuuta ilma- ja sukellusvenehyökkäykseen, jolloin alus kärsi lieviä vaurioita lähelle osuneista pommeista. Se erkani saattueesta 30. toukokuuta sen saavuttua Kuolan niemimaalle.
Alus palasi kotimaahan itsenäisesti, minkä jälkeen se siirrettiin 6. kesäkuuta huollettavaksi telakalle. Alus liittyi telakalta palattuaan Kotilaivastoon, jonka mukana se oli saattueiden PQ17 ja QP13 kaukosuojausosastossa. Se vapautui tehtävästä 7. heinäkuuta palaavan saattueen saavuttua Reyakvikiin.
"Martinille", "HMS Marnelle", "HMS Middletonille" ja "HMS Blankneylle" kuormattiin 20. heinäkuuta tarvikkeita toimitettavaksi saattueen PQ17 suojauksesta vastanneille aluksille paluun mahdollistamiseksi. Osasto lähti Scapa Flowsta Seidisfjordin kautta Murmanskiin, jonne se saapui 24. heinäkuuta. Matkan aikana osaston alukset tankattiin laivaston tankkerilta "HMS Black Rangerilta". Osasto palasi kotimaahan itsenäisesti ilman saattuetta.
Alus määrättiin 13. elokuuta "Marnen" kanssa saattamaan Yhdysvaltain laivaston risteilijä "USS Tuscaloosaa" ja sen saattajia "USS Rodmania" ja "USS Emmonsia", jotka kuljettivat kuninkaallisten ilmavoimien henkilöstöä ja lääkintätarpeita Arkangeliin (operaatio Easy unit). Hävittäjät kohtasivat 15. elokuuta Yhdysvaltain laivaston osaston 800 merimailia ennen Arkangelia, jonne ne saapuivat 17. elokuuta. Neuvostoliiton viranomaiset kielsivät alusten kuorman purkamisen, jonka jälkeen osasto palasi Britteinsaarille.
Alus suojasi 9. syyskuuta "HMS Scyllaa" saattueen PQ18 lähisuojauksessa. Alus erkani 12. syyskuuta saattueesta "Scyllan", "Marnen", "HMS Meteorin" ja "HMS Milnen" kanssa tankkaamaan Lowen lahteen Huippuvuorille, mistä ne palasivat seuraavana päivänä saattueeseen. Osasto erkani 17. syyskuuta saattueesta PQ18 liittyen palaavaan saattueeseen QP14 matkalle Loch Eween, missä osasto vapautui 25. syyskuuta tehtävästään.
Lokakuussa alus määrättiin Pohjois-Afrikan maihinnousuun, minkä vuoksi se siirtyi Gibraltarille Force H:hon. Se liitettiin 1. marraskuuta taistelulaivojen "HMS Duke of Yorkin", "HMS Nelsonin" ja "HMS Rodneyn", taisteluristeilijä "HMS Renownin", lentotukialusten "HMS Victoriousin", "HMS Avengerin", "HMS Biterin" ja "HMS Dasherin" sekä risteilijöiden "HMS Sheffieldin"] ja "HMS Argonautin" muodostamaan laivastoon. Alus suojasi 6. marraskuuta itäistä maihinnousuosastoa Vichyn Ranskan laivaston mahdollisilta hyökkäyksiltä sekä antoi pyydettäessä tulitukea maihinnousuosastoille. Alus oli seuraavana päivänä mukana Algerin maihinnousuosastossa.
Alus suojasi 8. marraskuuta laivaston raskaita yksiköitä. Se suojasi 10. marraskuuta saattuetta, joka kuljetti täydennyksiä sillanpäähän. Alukseen osui 85 merimailia Algerista luoteeseen kolme Saksan laivaston sukellusveneen "U-431" laukaisemaa torpedoa, jotka upottivat aluksen. Alukselta pelastui ainoastaan 63 henkeä.