tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Runnin työväentalo

Runnin työväentalo (tai Haapajärven työväenyhdistyksen talo) oli Iisalmen kaupungin (vuoteen 1970 Iisalmen maalaiskunnan) Runnin kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Haapajärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Vuonna 1907 yhdistys liittyi Suomen Työläisliittoon. Toiminta tapahtui alkuun torpissa, mutta vuonna 1912 valmistui oma hirsitalo. Yhdistyksellä oli tuolloin 10 jäsentä. 
Sisällissodan aikaan yhdistys lakkautettiin. Talon ollessa valkoisten takavarikossa sen laajentamista varten hankitut hirret käytettiin polttopuina. Lakkautetun yhdistyksen tilalle perustettiin Runnin sosialidemokraattinen yhdistys, joka kuitenkin myös lakkautettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1932. Talo päätyi valtiolle ja huutokaupattavaksi. Kuopion sosialidemokraattinen piiri osti talon vuonna 1940 (toisen lähteen mukaan jo 1930-luvun alussa), ja sinne asettui vuokralle Runnin sosialidemokraattinen työväen ja pienviljelijöiden yhdistys, joka lienee perustettu lakkautetun sosialidemokraattisen yhdistyksen jatkajaksi.
Sotien jälkeen Runnin sosialidemokraattisessa yhdistyksessä oli 105 jäsentä, ja se päätti erota SDP:stä ja liittyä SKDL:n vuonna 1945. Tämän seurauksena Kuopion sosialidemokraattinen piiri ilmoitti, ettei Runnin yhdistys enää saanut vuokrata taloa, eikä suostunut myöskään myymään sitä yhdistykselle. Vuonna 1955 sosialidemokraattinen piiri laittoi talon myyntiin lehti-ilmoituksella. Ilmeisesti taloa ei saatu myytyä eikä käyttöön, sillä toiminta talossa loppui jo ennen 1960-lukua, ja se purettiin vuonna 1967. SKP:n Runnin osasto puolestaan rakensi uudeksi toimitilakseen Runnin Kansantalon vuonna 1955.
Rakennus.
Taloon kuului juhlasali näyttämöineen, ravintola ja keittiö sekä vahtimestarin asunto (yksi huone ja keittiö). Näyttämön yläpuolella oli erään Ylivieska-Iisalmi -rautatien rakentajan maalaama auringonnousua kuvaava maalaus ja teksti ”Kaikkien maiden köyhälistö, yhtykää!”. Talon korkeus oli noin 4,5 metriä. Taloon vedettiin sähköt jossain vaiheessa.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa järjestettiin sen toiminnan alkuaikoina juhlia ja esitettiin jopa koko illan näytelmiä. Sisällissodan aikaan talolla pidettiin punakaartin harjoituksia; sodan jälkeen sinne taas vangittiin punaisten puolella taistelleita. Vuonna 1948 työväentalolla pidettiin yleinen työttömien kokous, johon osallistui noin 50 henkeä.
Divisive

Divisive on Disturbedin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 18. marraskuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Unstoppable", "Hey You", sekä "Divisive".
Nightmare (Venomin kappale)

Nightmare on äärimetalliyhtye Venomin kappale vuodelta 1985. Se julkaistiin sekä 7" että 12" vinyylisinglenä; jälkimmäistä on kuvailtu myös EP:ksi. ”Nightmaren” myötä Venom siirtyi aiempaa melodisempaan suuntaan. EP oli Venomin viimeinen 1980-luvun studiojulkaisu, jolla yhtyeen alkuperäiskitaristi Jeffrey ”Mantas” Dunn soitti.
”Nightmaresta” kuvattiin musiikkivideo, joka kertoo nuoren naisen painajaisesta. Unessa ruma noita-akka vainoaa naista ja viettelee tämän tekeytymällä komeaksi mieheksi. Videon lopussa nainen herää ja kauhukseen havaitsee noidan istuvan sänkynsä vierellä.
Vastaanotto.
”Nightmare” sai tuoreeltaan ristiriitaisia arvioita. "Kerrang!"-lehden numerossa 102 Robbin Crosby kuvaili singleä ”juuri sellaiseksi paskaksi, joka pilaa hevimetallin maineen”. Jon Bon Jovin kerrotaan antaneen samansuuntaisen lausunnon. "Kerrangin" numerossa 104 julkaistiin uusi arvostelu, jonka oli kirjoittanut Derek Oliver. Sen mukaan Venomin tyyli oli siirtynyt pehmeämpään suuntaan jo "Possessed"-albumilla, ja ”Nightmare” oli tälle kehitykselle luontevaa jatkoa: ”Cronos laulaa (mahdollisesti ensimmäistä kertaa) sävelessä ja Mantasin soitto väliosassa on ehkäpä parasta kitarointia sitten Jeff Beckin hiljattaisen pitkäsoiton.” B-puolen kappaletta ”F.O.A.D.” Oliver kuvailee perinteisemmäksi Venomiksi ja ennustaa sen miellyttävän yhtyeen vanhoja ihailijoita.
"Imperiumin" Janne Peltonen pitää 2005 julkaistussa arviossa ”Nightmarea” osoituksena Venomin hiipuvasta luovuudesta. ”Venomilla oli tapana julkaista albumien välissä loistavia sinkkuja, lukuisina eri versioina tietenkin. Sääntönä oli, että näitä sinkkubiisejä oli turha odottaa albumeilta. Kun "Possessedin" jälkeen julkaistu Nightmare-sinkku sai kylkeensä albumiraidan Satanachist ja bonusbiisiksi äärimmäisen turhan F.O.A.D-sutaisun, niin todennäköisesti Venomit ovat tuumanneet, että eiköhän tää tässä ollut. Että tuplaliven julkaisupuuhiin.”
Runnin Kansantalo

Runnin Kansantalo on Iisalmen kaupungin (vuoteen 1970 Iisalmen maalaiskunnan) Runnin kylässä sijaitseva työväentalo.
Historiaa.
Suomen Kommunistisen Puolueen Runnin osasto perustettiin vuonna 1945, kun Runnin Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys päätti erota SDP:stä ja liittyä SKDL:n. Yhdistys hankki tontin Runnin kyläkeskustasta, ja talo valmistui vuonna 1955. Rakennushankkeen taustalla oli se, että Runnin vanhan työväentalon omisti Kuopion sosialidemokraattinen piiri, joka kieltäytyi vuokraamasta taloa Runnin yhdistykselle sen jälkeen, kun se oli eronnut SDP:stä. "Pitkän hiljaiselon" jälkeen kiinteistö siirtyi lahjoituksena Runnin seudun kyläyhdistyksen (perustettu vuonna 1996) omistukseen.
Rakennus.
Kansantalo on rakennettu Pörsänmäestä kotoisin olleen rakennusmestari Jaakko Reinikaisen suunnitelman mukaisesti. Talo on runkorakenteinen, laudoitettu ja huopakattoinen. Katto on uusittu vuonna 1987. Sisäkatot ja seinät on pahvitettu. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteiset sekä yhden huoneen ja keittiön asunto talonmiestä varten. Tontilla on lisäksi ulkorakennus. Talo on sähköistetty. 
Vuonna 2017 talossa oli tekeillä suuria perusparannuksia, viimeisimpänä sokkelin salaojitus ja sadevesien hallinta. Lisäksi vuonna 2016 Runnin seudun kyläyhdistys sai opetus- ja kulttuuriministeriöltä 15 000 euron avustuksen katon korjaamista varten. Juhlasalissa oli vuonna 2017 monipuolinen kuntosalilaitteisto ja pingispöytä; kaikki laitteet oli saatu lahjoituksena läheiseltä kylpylältä.
Niiralanniemen työväentalo

Niiralanniemen työväentalo oli Iisalmen kaupungin (vuoteen 1970 Iisalmen maalaiskunnan) Niiralanniemen kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Niiralanniemen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1910 nimellä Niiralanniemen Työ, ja se liittyi Suomen Työläisliittoon. Vuonna 1916 yhdistyksellä oli vain viisi jäsentä. Vuonna 1922 yhdistyksen oma talo valmistui. Yhdistys kuitenkin ilmoitti jo vuodesta 1917 alkaen sanomalehdissä järjestävänsä tilaisuuksia omalla talollaan, joten ilmeisesti sillä oli talo käytössään jo aiemmin. Vuonna 1921 talon kerrottiin jo olevan melkein velaton. Taloa laajennettiin vuonna 1922, joten talon valmistumisella voidaan jossain yhteydessä viitata laajennusosan valmistumiseen. Vuonna 1932 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla ja talo takavarikoitiin. Vuonna 1922 perustettu Niiralanniemen Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys anoi talon ostoa ja sai sen vuonna 1935. Vuonna 1938 talo myytiin Osuusliike Ylä-Savon omistukseen, ja Niiralanniemen Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys jatkoi sen vuokraamista kesäisin. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Rakennus.
Talo oli runkorakenteinen lautatalo, jonka vesikatto oli päreistä. Vuonna 1938 taloa laajennettiin jälleen. Pinta-ala oli 120 neliömetriä. 
Toimintaa työväentalolla.
Helmikuussa 1921 talolla järjestettiin laskiaistanssiaiset. Vuonna 1922 yhdistys järjesti työväentalolla ohjelmallisen iltaman vähävaraisten kansakoululasten hyväksi. Jo kesällä 1917 Salmetar -lehti taas kirjoitti, että Niiralanniemen työväentalolla järjestettiin tansseja "joka pyhä ja vieläpä arki-iltoinakin", ja että näihin tansseihin kertyi "kaikenkarvaista väkeä", myös "huonomaineisia" naisia.
Ulmalan työväentalo Ahmola

Ulmalan työväentalo Ahmola oli Iisalmen kaupungin (vuoteen 1970 Iisalmen maalaiskunnan) Peltosalmen kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Ulmalan Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1939, mutta yhdistys pääsi kunnolla toimimaan vasta sotien jälkeen. Yhdistys rakensi tanssilavan, joka valmistui vuonna 1945. Vielä 1980-luvun lopulla lava oli käytössä, mutta sen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Yhdistys osti vuonna 1985 huutokaupasta vuonna 1930 rakennetun entisen Ahmon kansakoulun ja muutti sen Ahmola-nimiseksi työväentaloksi, joka valmistui syksyksi 1987. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, jossa oli istumapaikat 225 hengelle, kahvio, wc-tilat sekä toisessa kerroksessa talonmiehen asunto, toimisto ja varastotiloja. Talo on sittemmin purettu, ja sen hirsistä on rakennettu vuonna 1998 Äkäslompoloon Ylläkselle osoitteeseen Vesikuruntie 11 loma-asunto nimeltä Villa Ahmola.
Porasienet

Porasienet (Clionaidae, virheellisesti myös Clionidae) on sarveispiisieniin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Porasienet jaetaan 10 sukuun. Lajien rakenne muodostuu proteiinisäikeistä, joita tukevat piidioksidista koostuvat piikit eli spikulit. Useat lajeista muodostavat epämääräistä kasvustoa isäntäelöidensä kalkkikuoren alle. Osalla porasienilajeista on ulkouolelle ulottuva epämääräinen möykkymäinen kasvumuoto.
Levinneisyys ja elintavat.
Porasieniä tavataan merivesistä ympäri maailmaa. Niitä elää niin matalissa kuin syvissäkin vesissä aina 2 000 metrin syvyyteen asti. Heimon lajit tuottavat happoja, joiden avulla ne porautuvat korallien ja nilviäisten kalkkikuoren läpi ja elävät loisina. Porasienillä on tärkeä osa koralliriuttojen bioeroosiossa. Porasienet elävät symbioosissa zooksantellilevien kanssa.
Bomba (hahmo)

Bomba on päähahmo yhdysvaltalaisen Roy Rockwoodin Tarzan-tyylisiä viidakkopojan seikkailuja sisältävässä kirjasarjassa ja kirjojen pohjalta tehdyissä elokuvissa.
Kirjasarjasta on suomennettu ilmeisesti vain "Bomba vieraassa viidakossa" (Vaasa Oy, 1973). Roy Rockwood oli yhdysvaltalaisen Stratemeyer Syndicate -kustantamon käyttämä nimimerkki, jonka takana oli kustantamon omistaja Edward Stratemeyer. Hän kirjoitti ja kustansi 1920-luvulla Bomba-sarjan lisäksi monia muitakin poikien seikkailukirjoja.
Kirjoja tunnetumpia Suomessa ovat vuosina 1949–1955 tuotetut Ford Beeben ohjaamat ja kirjojen tarinoihin pohjautuvat elokuvat, jossa nuorukaisikäistä viidakkopoika Bombaa näyttelee Johnny Sheffield. Kaikki sarjan 12 elokuvaa esitettiin 1950-luvulla myös Suomessa. Elokuvien markkinoinnissa ratsastettiin Sheffieldin maineella tämän näyteltyä Tarzanin poikaa Johnny Weissmullerin tähdittämissä Tarzan-elokuvissa vuosikymmen aiemmin. Monien elokuvien suomenkielisissä nimissä Bombaa kutsutaankin ”Tarzanin pojaksi”, vaikka elokuvasarjoilla on yhteistä vain aihepiiri ja tyylilaji.
Aylmer Bourke Lambert

Aylmer Bourke Lambert (1761–1842) oli brittiläinen kasvitieteilijä. Hän oli Edmund Lambertin ja Bridget Bourken poika.
Aylmer Bourke Lambertin äiti kuoli vuonna 1773 ja samana vuonna Aylmer aloitti koulun. Lambert kävi Newcomen koulun (Newcome's School) ja jatkoi sitten opiskelemaan Oxfordin yliopistoon kolmeksi vuodeksi.
Vuonna 1791 Lambert valittiin Lontoon Royal Societyyn. Lisäksi hän oli myös yksi Linnean Societyn ensimmäisistä jäsenistä.
Lambert tunnetaan parhaiten teoksestaan "A description of the genus Pinus", joka julkaistiin useassa osassa vuosina 1803–1824. Teos sisältää runsaiden kuvien kera kaikki havupuut, jotka tuohon aikaan tunnettiin. Teoksesta julkaistiin toinen laitos 1828 ja 1837 sekä kolmas, pienempi laitos vuonna 1832. Monet David Douglasin ja muiden luonnosta löytämät havupuut kuvattiin tieteelle ensimmäisen kerran Lambertin kirjoissa. Monet varsinaisista lajikuvauksista on kuitenkin kirjoittanut joku toinen Lambertin kanssa yhteistyötä tehnyt kasvitieteilijä, erityisesti David Don, joka sisällytti muiden kirjoittamia tekstejä Lambertin kirjoihin.
Bussila

Bussila (myös Pussila, ruotsiksi myös "Båssila") on kylä ja kartano entisessä Piikkiön kunnassa ja nykyisessä Kaarinan kaupungissa Varsinais-Suomessa.
Historia.
Bussilan omisti 1400-luvun lopulla asemies Jöns Niilonpoika, joka oli niin sanottua Finskilän aatelissukua. Hänen tyttärensä puolisosta Hannu Hannunpojasta polveutui vuonna 1564 aateloitu, mutta ennen ritarihuoneen perustamista sammunut Lax-suku, jonka hallussa Bussila oli ainakin vuoteen 1619, jonka jälkeen se avioliittojen kautta siirtyi peräkkäin Carpelan-, Footangel- ja Starck-suvuille. 1700-luvun keskivaiheilta alkaen Bussilan omisti professori ja kanslianeuvos Henrik Hassel (1700–1776), 1800-luvun alussa tehtaanpatruuna Johan Christian Roos (vuoteen 1822), sitten kauppaneuvos Jacob Johan Maexmontan (puoliso syntyjään Roos) ja hänen jälkeläisensä (vuoteen 1891), vapaaherrat Casper Wrede ja Carolus Wrede (vuoteen 1897) ynnä muut, vuodesta 1914 agronomi Felix Jansson, vuodesta 1916 agronomi Bertel Wilhem Reims ja tämän kuoleman jälkeen maanviljelysneuvos Eric Bertel Reims (1913–1991).
Kartanon päärakennus on 1700-luvulla rakennettu ja muutettu vuonna 1902 uusrenessanssityyliseksi.
Poroveden työväentalo

Poroveden työväentalo oli Iisalmen (vuoteen 1970 asti Iisalmen maalaiskunnan) Niiralanniemen kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Poroveden työväenyhdistys liittyi Suomen Työläisliittoon helmikuussa 1910, eli se oli luultavasti perustettu vuonna 1909 tai 1910. Yhdistys onnistui hankkimaan talon nopeasti, ja jo syksyllä 1910 se järjesti iltamat omalla talollaan. Vuonna 1911 yhdistys oli jo ajautunut konkurssiin. Huhtikuussa 1911 yhdistykselle kuuluvat rakennukset sekä rakennustarvikkeita, kuten tiiliä ja lautoja, myytiin huutokaupalla. Ennen huutokauppaa, alkuvuodesta 1911, Niiralanniemen työväenyhdistys piti kokouksen ja näytelmäiltamat Poroveden työväenyhdistyksen konkurssipesän talolla. Ei ole tiedossa, mikä taho talon lopulta osti. 
Poroveden työväenyhdistys perustettiin jossain vaiheessa uudestaan, ja vuonna 1926 sillä oli jälleen oma talo, missä järjestettiin tanssit. Yhdistys lakkautettiin 1930-luvun alussa kommunistilakien nojalla, ja talo myytiin pakkohuutokaupassa vuonna 1933 Ylä-Savon osuusliikkeelle. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Iisalmen järjestötaloyhdistyksen talo

Iisalmen järjestötaloyhdistyksen talo oli Iisalmessa sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Iisalmen järjestötaloyhdistyksen perustamisajankohdasta ei ole tietoa. Talo oli valmistunut vuonna 1905, ja järjestötaloyhdistys osti sen vanhana. Talo oli yksikerroksinen, hirsirunkoinen ja lautavuorattu, ja siinä oli huopakatto. Sisäkatot oli laudoitettu ja sisäseinissä lastulevyä ja tapettia. Talon pinta-ala oli noin 300 neliömetriä. Siihen kuului juhlasali, keittiö, eteinen sekä yhteensä kymmenen asuntoa. Lisäksi tontilla oli talousrakennus, jossa oli sauna ja puuvaja. Talo oli vuonna 1988 vesijohto- ja viemäriverkossa. Talossa järjestettiin lähinnä kokouksia. Vuonna 1988 talo oli pystyssä, mutta sen myöhemmistä vaiheista tai nykytilasta ei ole tietoa.
Rero

Réseau des bibliothèques de Suisse occidentale (; Rero) on Länsi-Sveitsin suurten kirjastojen perustama kirjastoverkko. Kirjastoverkko perustettiin vuonna 1985 Länsi-Sveitsissä sijaitsevalle Romandien ranskankieliselle alueelle. Rero on sanojen ”Réseau Romand” akronyymi.
Vuoteen 2020 asti Rero sisälsi suurimman osan Sveitsin kantonikirjastoista, erikoiskirjastoista sekä julkisista ja akateemisista kirjastoista. mukaan lukien mukaan Geneven, Fribourgin ja Neuchâtelin yliopistojen kirjastot. Vuonna 2020 kaksi kolmasosaa Reroon liittyneistä oppilaitoksista siirtyi kilpailevaan Swisscovery-verkostoon, joka kattaa koko Sveitsin ja sisältää suurimman osan sen akateemisista oppilaitoksista.
Joel Elmaci

Joel Elmaci (s. 14. helmikuuta 2000) on kokoomuksen kaupunginvaltuutettu Varkaudessa ja Varusmiesliitto ry:n entinen puheenjohtaja.
Ura.
Elmaci on ollut poliittisesti aktiivinen vuodesta 2018 vaikuttaesaan Suomen Lukiolaisten Liiton Itä-Suomen piirin varapuheenjohtajana. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa hän oli Savo-Karjalan Kokoomuksen ehdokkaana. Hän sai 309 ääntä, eikä tullut valituksi.
Elmaci aloitti varusmiespalveluksensa vuoden 2020 tammikuussa Karjalan Lennostossa ja suoritti RUK kurssin Tikkakoskella. Elmaci on reservin vänrikki.
Vuonna 2021 Elmaci oli ehdolla kuntavaaleissa kotikaupungissaan Varkaudessa. Hän tuli valituksi valtuustoon 81 äänellä Kokoomuksen listalta.
Varusmiesliitto ry:n liittokokous vuonna 2021 valitsi Elmacin puheenjohtajaksi vuodelle 2022.
Miksi vihaan miehiä

Miksi vihaan miehiä () on ranskalaisen Pauline Harmangen kirjoittama vuonna 2020 julkaistu pamfletti. Pamfletti oli Harmangen ensimmäinen teos ja se julkaistiin pienen vaihto­ehto­kustantamon kautta, mutta se nousi julkisuuteen, kun Ranskan tasa-arvoministeriön neuvonantaja vaati sen vetämistä pois myynnistä syytteen uhalla. Tasa-arvoministeriö sanoi itsensä irti neuvonantajansa vaatimuksesta ja kohun seurauksena pamfletista tuli kansainvälinen myyntimenestys. Sen suomenkielinen käännös julkaistiin vuonna 2021.
Harmange väittää pamfletissaan, että miesviha on seurausta naisvihasta. Hänen mukaansa miehiä ei tule ottaa mukaan feministiseen liikkeeseen, sillä he kuitenkin puhuisivat naisten päälle ja ahdistelisivat naisia.
Iževskin kouluampuminen

Iževskin kouluampuminen tapahtui maanantaina 26. syyskuuta 2022 Udmurtian tasavallassa Keski-Venäjällä, kun Iževskissä sijaitsevassa koulussa ammuttiin. Ainakin 19 ihmistä kuoli ja 24 loukkaantui.
Tapahtumat.
Ampuminen tapahtui koululla numero 88 Iževskissä Udmurtian tasavallassa. Kello 10.52 Artjom Kazantsev saapui kouluun aseistautuneena kahdella pistoolilla ja avasi tulen useissa luokkahuoneissa ampuen ikkunoiden ja ovien läpi. Lopulta hän ampui itseään päähän.
Nunnu-nallen seikkailu

Nunnu-nallen seikkailu (ruotsi: "En liten julsaga") on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut suomalais-ruotsalainen jouluelokuva jonka ovat ohjanneet ja kirjoittaneet Åsa Sjöström ja Mari Marten-Bias Wahlgren.
Juoni.
Tarina kertoo pienen tytön nallekarhusta, joka katoaa metroon ja palaa hänen luokseen useiden epätodennäköisten tapahtumien kautta.
Näyttelijät.
Suomenkieliset äänet.
Lähde:
Fedir Petrun

Fedir Petrun, , (1. maaliskuuta 1894 Ustja, Podilian kuvernementti – 1963 Odessa, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen maantieteen historian tutkija ja bibliografi. 
Petrun opetti 1920-luvulla Odessassa Kansanopetusinstituutissa, johti Odessan tieteellisen kirjaston erästä osastoa ja oli Ukrainan itämaisen tutkimuksen yhdistyksen Odessan osaston tieteellinen sihteeri. Hän kirjoitti Ukrainan tiedeakatemian julkaisusarjaan Ukrainan historiaan liittyviä artikkeleita ja 1929 julkaistun kirjoituksen Viktor Hryhorovytšin toiminnasta ennen tämän Odessan-aikaa sekä toiminnan suhteesta Ukrainaan.
Petrun pidätettiin 1929 mutta vapautettiin 1931. Hän työskenteli vuodesta 1941 Odessan yliopistossa.
Al-Nahl

Al-Nahl () eli Mehiläisen suura on Koraanin 16. suura ja sisältää 128 jaetta. Ikäluokituksen nojalla suuran jakeet 126-128 ovat medinalaisia, muuten suura on mekkalainen. Suura on saanut nimensä jakeesta 68, jossa puhutaan mehiläisistä. Islamilaisen tulkinnan suurasta esittää esimerkiksi Ibn Kathir (n. 1300 – 1373).
Sisältö.
Jumalan tunnusmerkit luonnossa.
Suura käsittelee eri kohdissa Jumalan tunnusmerkkejä luonnossa (jakeet 3-18, 65-69, 77-83). Tunnusmerkkien esittely antaa kuvan Koraanin luonnontieteellisistä käsityksistä, joita on pidetty nykytiedon vastaisina. Suuran antama kuva luonnosta ei toisaalta sovi Arabian niemimaan maisemiin. Koraani ei vielä tässä tuomitse alkoholin käyttöä (16:67).
Naskh.
"Naskh" eli abrogaatio tarkoittaa Koraanin jakeen kumoamista toisella jakeella. Periaate mainitaan Mehiläisen suurassa: "Kun Me vaihdamme jonkun säkeistön toiseen - Jumala tietää parhaiten, mitä Hän ylhäältä lähettää - niin he sanovat: »Sinä olet pelkkä väärentäjä.» Useimmat heistä ovat tietämättömiä". (16:101).
Muuta.
Suura sisältää lisää muista suurista tuttuja aiheita, kuten varoituksia tuomiopäivästä ja Helvetistä ja lupauksia uskovien saamasta palkasta Paratiisissa sekä muistutuksia siitä, että Jumala lähettää maan päälle profeettoja. Jae 16:98 sisältää kuuluisan formulan: "Haen turvaa Jumalalta kirottua Saatanaa vastaan." Lausetta käytetään esimerkiksi silloin, kun aletaan resitoida Koraania tai kun astutaan käymälään. 
Hämeen-Anttilan mukaan suura kertoo myös Muhammedista, mutta nimeä ei tekstissä esiinny.
Ibn Kathir

Ibn Kathir (1302–1373 Damaskos) oli suuri islamilainen uskonoppinut, joka syntyi kylässä Damaskoksen lähellä ja myöhemmin matkaili laajalti pyhää tietoa etsimässä. Hänestä tuli merkittävä "shafi'i"-oppinut, "hadith"-mestari ("hafiz") sekä historioitsija. Hän on laatinut Koraanin selitysteoksen "Tafsir a-Quran al-'Azim" ("Mahtavan Koraanin kommentaari"). Teos tunnetaan myös nimellä "Tafsir ibn Kathir". Teos "Early Days k"ertoo luomisesta ja varhaisista profeetoista Aadamista Joonaan.
Ibn Kathir kuoli Damaskoksessa.
Mustafe Muuse

Mustafe Mahad Muuse (s. 4. elokuuta 2001 Turku) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja häntä valmentaa saksalainen Thomas Dreissigacker.
Ura.
Kalevan kisoista Muuse on saavuttanut 5 000 metrin juoksusta kultaa vuonna 2024 ja hopeaa 2022, 1 500 metrin juoksusta hopeaa 2024 sekä 10 000 metrin juoksusta pronssia vuonna 2022. Maastojuoksun SM-kilpailuista hän on saavuttanut pitkän matkan kultaa vuosina 2022 ja 2024 sekä sekajoukkuekilpailussa kultaa 2022 ja hopeaa 2024. Muuse on Arvid Kokkosen jälkeen SM-maastojen historian nuorin pitkän matkan voittaja. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 3 000 metrillä hopeaa 2024. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 000 metrin viestissä kultaa ja 4 × 1 500 metrin sekaviestissä pronssia 2024.
Muuse edusti Suomea vuonna 2023 Espoossa järjestetyissä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Hän osallistui 5 000 metrin juoksuun, jossa oli lopputuloksissa sijalla 18 ajalla 14.33,68.
Muuse juoksi 8. lokakuuta 2023 Münchenissä 10 kilometrin maantiekilpailun aikaan 28.55. Se on alle 23-vuotiaiden Suomen ennätys ja kaikkien aikojen kolmanneksi nopein suomalaisaika maantiellä. Helmikuussa 2024 Muuse juoksi 3 000 metrillä Suomen kaikkien aikojen kolmanneksi nopeimman halliajan 7.53,84. Hän sivusi Martti Kiilholman vuonna 1980 juoksemaa 10 kilometrin tiejuoksun Suomen ennätystä 28.47 Lillessä 16. marraskuuta 2024. 
Ennätyksikseen Muuse on juossut 5 000 metrillä ajan 13.30,04, 1 500 metrillä 3.38,16 ja 10 000 metrillä ajan 30.08,53.
Muuse valittiin "Turun Sanomien", Yle Turun ja Auran Aaltojen järjestämässä yleisöäänestyksessä vuoden turkulaiseksi helmikuussa 2025.
Yksityiselämä.
Muusen somalialaiset vanhemmat muuttivat Etiopiasta Suomeen 1990-luvun alussa. Hän seurustelee suomalaisen keskimatkojen juoksijan Nathalie Blomqvistin kanssa.
Grethe Fenger Møller

Grethe Fenger Møller (s. 6. marraskuuta 1941 Frederiksberg) on tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1977–1994 ja toiminut Tanskan työministerinä 1982–1986.
Lavardens

Lavardens on kunta Lounais-Ranskassa Gersin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Auchin kaupungista luoteeseen.
Kunnan nähtävyyksiä ovat linna "Château de Lavardens", joka on luokiteltu historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1961. Linna on rakennettu alun perin 1100-luvulla. 1600-luvulla sen rakennutti uudelleen Ranskan marsalkka Antoine de Roquelaure, joka oli Ranskan kuninkaan Henrik IV:n uskollinen kumppani. Linnan vieressa olevan Saint-Michelin kirkon kellotorni on myös listattu historialliseksi muistomerkiksi. Se on ollut alkujaan linnan keskiaikainen torni.
Nils Rosenschmidt

Nils Rosenschmidt, alkuperäinen nimi Smith, (1610 – lokakuussa 1673 Porvoo), oli suomalainen skotlantilaissukuinen sotilas ja Sköldvikin kartanon isäntä. Rosenschmidt oli rakuunarykmentin vänrikki, ratsuväen luutnantti. Hänet aateloitiin 1650(ei introd.). Kapteeniluutnantti Uudenmaan ja Hämeen läänin ratsuväkirykmentissä 1652. Ratsumestari.
Rosenschmidtia sakotettiin 1672 säädyttömästä elämästä ja siitä, ettei hän ollut 14 vuoteen käynyt ehtoollisella.
Rosenschmidtin ilmeisesti murhasi syksyllä 1673 hänen alaisensa Markus Göransson, mutta hänet löydettiin kaivoon upotettuna Sköldvikin kartanon mailta rakennustöiden yhteydessä vasta vuonna 1680.
Marko Simić

Marko Simić (s. 16. kesäkuuta 1987) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 186-senttimetrinen. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Bulgariassa, Serbiassa, Unkarissa, Valko-Venäjällä, Turkissa, Israelissa, Venäjällä, Uzbekistanissa ja Latviassa. Hän on kesästä 2022 alkaen edustanut kotimaassaan Budućnost Podgoricaa. Hän voitti Valko-Venäjän liigamestaruuden BATE Borisovin joukkueessa vuosina 2011 ja 2012.
Simić on pelannut Montenegron maajoukkueessa 25. syyskuuta 2022 mennessä 50 maaottelua elokuusta 2013 alkaen. Hän on ollut avauskokoonpanossa 46 kertaa. Hän teki maalin syyskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan ja maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan.
Villa Wolax

Villa Wolax on Kuusistossa, Kaarinan kaupungissa sijaitseva huvila ja konferenssikeskus. Rakennus on valmistunut vuonna 1899 Johan Oswald Wasastjernan ja tämän puolison Johanna Wilhelmina Adelaide Wasastjernan (o.s. Wrede af Elimä) kesähuvilaksi.
Historia ja arkkitehtuuri.
1800-luvulla kaupungeissa asuva kulttuuri- ja talouselämän vaikuttajat innostuivat rakentamaan kaupunkielämän vastapainoksi luonnonläheisiä kesäpaikkoja. Usein kesähuvilan sijainti valittiin maisemien ja luonnonläheisyyden perusteella hyvien kulkureittien varrelta. Kuusiston saarelle kulki 1800-luvulla säännöllinen höyrylaivareitti.
Villa Wolax on suurten huviloiden tapaan rakennettu kaksikerroksiseksi. Huvilassa on rannan puolelle rakennettu veranta. Axel Haartman on maalannut Villa Wolaxin salin seinille maisemia Kemiöstä.
Viimeisenä rakennuttajasuvun omistajana oli Johan von Wright 1970-luvulle saakka. Tämän jälkeen huvila on ollut suurelta osaa hotelli- ja konferenssitilana.
Tontilla sijaitsee huvilarakennuksen lisäksi myös pehtoorintalo ja rantasauna.
Luettelo Suomen euroviisuedustajista

Suomi on osallistunut Eurovision laulukilpailuun eli Euroviisuihin vuodesta 1961 lähtien. Tämä artikkeli sisältää luetteloita Suomea Euroviisuissa edustaneista henkilöistä.
Kapellimestarit.
Tämä on luettelo Euroviisuissa Suomen esityksen aikana orkesteria johtaneista kapellimestareista.
Esiintyjät.
Tämä luettelo esittelee kaikki Euroviisujen Suomen esityksissä lavalla mukana olleet henkilöt ja heidän tehtävänsä. Lisäksi luettelossa on mukana vuoden 2020 edustajaksi valittu Aksel Kankaanranta, joka ei kuitenkaan Euroviisujen peruuntumisen takia päässyt esiintymään.
Euroviisujen sääntöjen mukaan lavalla saa kilpailuesityksessä esiintyä enintään kuusi henkilöä. Varsinaisten edustusartistien nimet on lihavoitu. Jos kyseessä on yhtyeen jäsen, yhtyeen nimi on lisätty sulkuihin.
Lauluntekijät.
Tämä luettelo esittelee Suomea Euroviisuissa edustaneiden kappaleiden säveltäjät ja sanoittajat sekä esitysten koreografit.
Kimmo Aroluoma

Kimmo Aroluoma (s. 26. helmikuuta 1972 Helsinki) on suomalainen sähkökitaralaitteisiin ja bändien keikkailuun erikoistunut tietokirjailija ja bloggaaja. 
Aroluoma aloitti musiikkiuransa soittamalla klassista kitaraa. Myöhemmin hän soitti sähköbassoa bändeissä kuten Kyyria, Intomato, Bury My Deep, Lullacry, Jimsonweed, Gandalf ja Blake.
Vuodesta 2005 lähtien Aroluoma on työskennellyt päätoimisesti eri bändien kiertueteknikkona työnantajiaan muun muassa The Rasmus, Amorphis, Von Hertzen Brothers, Hanoi Rocks, Michael Monroe, Sielun Veljet, Ismo Alanko ja HIM . Kiertuetöiden ohessa hän on konsultoinut ja rakentanut muusikoille laitekokonaisuuksia keikka- ja studiotöitä varten . 
Aroluoma kirjoitti vuosina 2013–2017 "Backstage – tarinoita lavan takaa" -blogia, jonka kautta hän julkaisi satoja erityisesti kitaralaitteisiin liittyviä artikkeleita ja videoita . Blogi ei ole enää aktiivinen, mutta suurin osa artikkeleista löytyy nykyään Custom Boardsin verkkosivuilta. Aroluoma on myös luennoinut keikkailusta, sisältömarkkinoinnista ja kirjoittanut kolumneja ja vieraskirjoituksia eri verkkosivuille.
Kimmo Aroluoma on julkaissut neljä tietokirjaa. Ensimmäinen kirja "Keikkapäivä – 24 h kiertue-elämää" julkaistiin lokakuussa 2014 ja se voitti vuonna 2015 BoD:n ja Image-lehden järjestämässä Indie Book Awardseissa kunniamaininnan . "Jenkkirundi – Seitsemän viikkoa kiertue-elämää" julkaistiin syyskuussa 2016 ja se noteerattiin laajasti muun muassa Helsingin Sanomissa , Soundi-lehdessä ja Keskisuomalaisessa . "Kingston Wallin perintö" ilmestyi tammikuussa 2023 . Kirjan julkaisun myötä Kingston Wallin musiikki nousi taas kerran puheenaiheeksi. Bändin levyt miksattiin ja julkaistiin uudelleen. Alkuperäisjäsenet Sami Kuoppamäki ja Jukka Jylli palasivat esittämään Kingston Wallin musiikkia keikoilla, jotka huipentuivat konserttiin Helsingin jäähallissa joulukuussa 2024. Aroluoma neljäs musiikkiaiheinen tietokirja, "Viimeinen kiertue" julkaistiin lokakuussa 2025.
Pyöreä pöytä (radio-ohjelma)

Pyöreä pöytä on radion keskusteluohjelma.
"Pyöreää pöytää" lähetetään Yle Radio Suomessa keskiviikkoisin klo 17.30 ja sen lisäksi ohjelma on ladattavissa Yle Areenasta.
Ohjelman suoralla lähetyksellä on keskimäärin vajaat 180 000 kuulijaa ja sen podcast on viikoittain Areenan kuunnelluimpien joukossa. 
Lähetys kestää puoli tuntia ja se sisältää pelkkää puhetta. Keskustelua ohjaa puheenjohtaja, jonka lisäksi paikalla on kolme muuta keskustelijaa. Aluksi puheenjohtaja esittelee keskustelijat ja puhuttaa näitä lyhyesti jonkin itse valitsemansa, ajankohtaisen aiheen tiimoilta. Tämän jälkeen puheenjohtaja pyytää ensimmäistä keskustelijaa alustamaan oman keskustelunaiheensa. Kukin keskustelijoista tuo ohjelmaan yhden keskustelunaiheen. Alustuksen jälkeen alkaa ensimmäinen keskustelu. Keskustelu kestää noin 8–9 minuuttia. Keskustelu ei yleensä pääty tiettyyn tulokseen tai johtopäätökseen, vaan keskustelua jatketaan niin pitkään, kunnes ohjelman tuottaja antaa merkin. Kymmenen sekunnin mittainen äänimerkki erottaa aiheet toisistaan. Äänimerkin jälkeen siirrytään seuraavaan aiheeseen. Lopuksi puheenjohtaja kiittää keskustelun osallistujia ja päättää lähetyksen.
Ohjelma alkoi tammikuussa 2007. Tuolloin ohjelman nimi oli "Taustapeilin pyöreä pöytä", mutta nimi typistyi, kun "Taustapeili"-nimiset ohjelmat lakkautettiin. 
Ohjelman ensimmäinen puheenjohtaja oli Peter Nyman. Nymanin siirryttyä vuonna 2009 "Puoli seitsemän" -ohjelmaan Pauli Aalto-Setälästä tuli uusi puheenjohtaja. Aalto-Setälän ryhdyttyä eduskuntavaaliehdokkaksi joulukuussa 2022 hänen tilalleen puheenjohtajaksi tuli Olli Seuri. Syksyllä 2023 puheenjohtajana aloittaa Maria Pettersson. Virallisen puheenjohtajan ollessa poissa puhetta johtaa joko Ruben Stiller tai Pekka Seppänen.
Ohjelman alusta alkaen mukana keskustelemassa ovat olleet Pekka Seppänen, Mika Pantzar ja Kaarina Hazard. Paneelin vakiokaartiin kuuluvat kirjailija Juha Itkonen, professori Anu Koivunen, pastori Hilkka Olkinuora, toimittaja Ruben Stiller, toimitusjohtaja Taru Tujunen ja muusikko Maija Vilkkumaa. Vakituisiin jäseniin ovat aiemmin kuuluneet Olavi Uusivirta, Sirkka Hämäläinen, Rakel Liekki, Tuulikki Petäjäniemi, Pekka Laiho ja Fatbardhe Hetemaj. Ohjelmassa ovat vierailleet mm. Hjallis Harkimo, Anne Berner, Lauri Törhönen, Sari Baldauf, Markku Kuisma, Kimmo Alho ja Tommy Lindgren.
Ohjelmaa tehdään Ylen radiotalon A5-studiossa. Keskustelijoiden käyttämä pöytä ei ole pyöreä, vaan munuaisen muotoinen.
Kwasi Kwarteng

Akwasi Addo Alfred Kwarteng (s. 26. toukokuuta 1975) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko, joka toimi Liz Trussin hallituksen valtiovarainministerinä 38 päivää 6. syyskuuta 2022 lähtien. Aikaisemmin hän on toiminut talous-, energia- ja teollisuusstrategiaministerinä.
Nuoruus.
Kwasi Kwarteng syntyi 26. toukokuuta 1975. Hän on Alfred K. Kwartengin ja Charlotte Boaitey-Kwartengin ainoa lapsi. Kwasi Kwartengin vanhemmat ovat molemmat muuttaneet Englantiin Ghanasta. Hänen isänsä on taloustieteilijä Kansainyhteisön päämajassa ja hänen äitinsä on asianajaja.
Käytyään yksityiskoulua Kwarteng sai stipendin Eton Collegeen ja myöhemmin hän opiskeli Trinity Collegessa Cambridgessa antiikin historiaa huippuarvosanoin.
Ura.
Ennen politiikkaa Kwarteng toimi "The Daily Telegraph" -sanomalehden kolumnistina ja oli finanssianalyytikkona useassa eri rahoituslaitoksessa. Hän kirjoitti myös kirjan "Ghost of Empire," joka kertoo Englannin kuningaskunnan perinnöstä. Vuonna 2011 hän osallistui avustajanaa Jonathan Dupontin kirjan "Gridlock Nation" kirjoittamiseen.
Vuonna 2006 Kwartengista tuli konservatiivisen Bow Group -ajatushautomon hallituksen jäsen, ja samalla alkoi hänen lähentymisensä konservatiivipuolueeseen. Hän haki ensimmäistä kertaa poliittiseen tehtävään vuonna 2005, kun hän pyrki Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneeseen; hän ei kuitenkaan tullut valituksi. 
Vuoden 2010 vaaleissa Kwarteng oli ehdolla Spelthornen vaalipiirissä. Hän sai 10 019 ääntä ja pääsi alahuoneeseen. Hänen suosionsa kasvoi hänen päästyään parlamenttiin, ja hänet valittiin uudelleen vuoden 2015 vaaleissa. Vuonna 2017 silloinen valtiovarainministeri Philip Hammond nimitti Kwartengin alahuoneen erityisavustajakseen eli "parliamentary private secretary" -virkaan. Kwarteng nimettiin Britannian Euroopan unionista poistumisen ministeriöön 16. marraskuuta vuonna 2018.
Kwarteng toimi Boris Johnsonin vahvana tukijana vuosien 2016 ja 2019 konservatiivipuolueen puheenjohtajavaaleissa. Kun Boris Johnson vuonna 2019 nousi pääministeriksi, Kwarteng nimitettiin talous-, energia- ja ekologinen kasvu -apulaisministeriksi. Vuonna 2021 Kwarteng siirrettiin talous-, energia- ja teollisuusstrategiaministeriksi, sillä Alok Sharma siirtyi COP26 -tapaamisen puheenjohtajaksi ja Kwarteng otti hänen paikkansa. 
Liz Trussin tultua pääministeriksi 6. syyskuuta 2022 Kwarteng nimitettiin Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeriksi. Kwarteng julkaisi 23. syyskuuta 2022 suunnitelmansa Britannian talouden parantamiseksi. Suunnitelma sisältää paljon thatcherismin mukaisia toimenpiteitä, kuten vero- ja menoleikkauksia sekä deregulaatiota. Suunnitelmassa oli myös paljon keskustelua herättänyt pankkiirien bonusrakenteen sääntelyn poistaminen.
Tämä mini-budjetiksi kutsuttu suunnitelma osoittautui katastrofaaliseksi. Seuraavalla viikolla punta arvo vajosi matalimmalle tasolla Yhdysvaltain dollariin nähden ikinä. Englannin pankki joutui tukemaan puntaa ostamalla valtion velkapapereita. Myös Kansainvälinen valuuttarahasto arvosteli maan talouspolitiikkaa. Kwarteng erotettiin valtiovarainministerin tehtävistä 14. lokakuuta. Hänen seuraajakseen tuli Jeremy Hunt.
Rudolf Hellberg

Rudolf Edward Hellberg (21. helmikuuta 1909 Porvoo – 12. kesäkuuta 1969 Porvoo) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Hellbergin vanhemmat olivat mekaanikko Edward Hellberg ja Emma Lahtinen ja puoliso vuodesta 1960 Irja Laila Myllylä. Kauppaneuvokset Raul Hellberg ja Rakel Wihuri olivat hänen sisaruksiaan. Rudolf Hellberg kävi viisi luokkaa Porvoon suomalaista yhteiskoulua 1919–1925 ja teki opintomatkoja Euroopan maihin ja Yhdysvaltoihin. Hän oli Urheiluliike Raul Hellbergin, vuodesta 1943 Raul Hellberg Oy, palveluksessa 1926–1952 ja yhtiön osakas ja johtokunnan jäsen 1943–1964, Porvoon Panimo Oy:n toimitusjohtaja 1952–1961, Oy Uusi Autokoriteollisuus Ab:n, vuodesta 1964 Oy Wiima Ab, toimitusjohtaja 1953–1967 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1967, Sanduddin Tehdas Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1955–1961, Wihuri-Yhtymän, vuodesta 1961 Wihuri-Yhtymä Oy, toimitusjohtaja vuodesta 1955 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1961, Metalliosa Oy:n toimitusjohtaja 1956–1961, Teijon Tehtaat Oy:n toimitusjohtaja 1957–1961, Oy Witraktor Ab:n toimitusjohtaja 1957–1961, VW-Auto Oy:n toimitusjohtaja 1957–1966 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1966, Oy Wiima Ab:n toimitusjohtaja 1959–1967 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1967 sekä "Wihurin Uutisten" toimitusjohtaja ja toimitusneuvoston jäsen vuodesta 1959. Hellbergillä oli myös useita luottamustehtäviä. Hän oli sotilasarvoltaan reservin ylikersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen Hellberg sai 1961.
Circé-luokka (miinantorjunta-alus)

Circé-luokka oli Ranskan laivaston viiden miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka, joka oli maailman ensimmäinen varta vasten rakennettu miinantorjunta-alusluokka.
Suunnittelu.
Alusten suunnittelun lähtökohtana oli DUBM 20 -miinanetsintäkaikuluotain ja BAP 104 -miinanetsintäluotain, jonka käyttöä varten oli taavetti sijoitettava aluksen perään. Järjestelmä kykeni havaitsemaan miinat jopa 60 metrin syvyydestä ja 500 metrin etäisyydeltä. Aluksille ei asennettu perinteistä raivauskalustoa. Kaikuluotaimen käyttöön varatut tilat olivat komentosillan etupuolelle rakennetussa hytissä. "Cerekselle" asennettiin automaattisen merkintäjärjestelmän EVECin prototyyppi, joka myöhemmin asennettiin myös muihin luokan aluksiin. 1980-luvun lopulla kaikuluotain vaihdettiin DUBM 20A:ksi ja edelleen DUBM 20B:ksi.
Suunnittelun perusteina olivat pieni magneettinen heräte ja hiljaisuus. Runko valmistettiin sandwich-periaatteella, jossa vuorottelivat puu ja vaahtomuovi. Ulommaisten kerrosten ollessa lasikuitua ylläpidon helpottamiseksi. Kansirakenteet olivat lasikuitua ja puuta.
Varsinaisen propulsiojärjestelmän lisäksi aluksille asennettiin miinanraivausta varten kaksi aktiiviperäsintä, joiden juureen asennettiin korkkiruuvipotkurit. Voimanlähteenä oli 260 hevosvoiman sähkömoottori.
Alukset.
Turkin puolustusministeriö ja DCN International allekirjoittivat sopimuksen, jonka mukaan luokan alukset luovutetaan Turkin laivastolle. Ennen siirtoa alukset huollettiin ja niiden miinantorjuntakalusto modernisoitiin. Aluksille muun muassa asennettiin uusi Minetac-taistelunjohtojärjestelmä, GPS ja PAP Plus -kalusto.
Purppurakuusi

Purppurakuusi ("Picea purpurea") on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon, kuusten ("Picea") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puulaji, joka voi kasvaa täysikasvuisena noin 50 metriä korkeaksi. Rungon rinnankorkeusläpimitta voi kasvaa noin metriin. Puun latvus on muodoltaan pyramidimainen ja kaarna on väriltään tummanharmaata.
Purppurakuusen neulaset ovat suoria tai hieman kaarevia. Ne ovat 7–12 mm pitkiä ja halkaisijaltaan 1,5–1,8 mm. Kussakin neulasessa on neljästä kuuteen ilmarakojuovaa.
Purppurakuusen hedekävyt ovat punaisia ja 1,5–2,5 cm pitkiä. Emikävyt ovat puolestaan aluksi punertavia mutta muuttuvat sitten tummanpurppuraisiksi. Emikävyt ovat 2,5–4 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 1,7–3 cm. Purppurakuusen pölytys tapahtuu huhtikuussa, ja siemenet kypsyvät lokakuussa. Siemenet ovat noin 9 mm pitkiä, ja niissä on ruskea, purppuratäpläinen lenninsiipi.
Purppurakuusi kasvaa luonnossa vuoristoissa, pääasiassa pohjoisrinteillä 2 600–3 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan luontaisena Kiinassa, jossa sitä kasvaa Gansun eteläosissa, Qinghain itäosissa sekä Sichuanin luoteisosissa.
Yrjö Salmela (kauppaneuvos)

Yrjö Ferdinand Salmela (17. toukokuuta 1904 Masku – 22. marraskuuta 1984 Turku) oli suomalainen kauppias, kultaseppä, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Salmelan vanhemmat olivat maanviljelijä Oskar Ferdinand Salmela ja Bertta Maria Jaakkola ja puoliso 1926–1964 talousopettaja Ella Maria Bahne. Salmela kävi kansakoulun ja oli kultaseppä Gösta Heleniuksen oppilas Turussa 1917–1923, tarkastusleimatutkinnon hän suoritti 1924. Opintomatka useisiin eri maihin Salmela teki 1930-luvulta lähtien. Hän oli Kultaseppä Oy Kaivertamossa, Uusi Kultaseppä Oy:ssä Helsingissä 1924–1925, perusti oman kello- ja kultasepänliikkeen Turkuun 1925, oli Yrjö Salmela Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1943, Kulta ja Hopea Oy:n perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1950 sekä Kultarengas Oy:n perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja Paraisilla vuodesta 1953. 
Salmelalla oli myös useita luottamustentäviä. Hän oli aktiivinen urheiluvaikuttaja Turun Urheiluliitossa, Suomen Urheiluliitossa ja SVUL:ssä, Suomen Urheiluliiton Tuen ja Turun Seudun Ampujain perustajia ja osallistui Suomen Ampujainliiton ja Turun Moottorikerhon toimintaan. Sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistunut Salmela oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1961.
Ostap Lutskyi

Ostap Lutskyi, , (8. marraskuuta 1883 Luka, Galitsia – 8. lokakuuta 1941 Kotlasin lähellä, Neuvostoliitto) oli ukrainanlainen poliittinen johtaja, osuustoiminnan organisoija, lehtikirjoittaja ja runoilija. Hänen poikansa oli yhdysvaltalaistunut kirjallisuudentutkija ja runoilija George Stephen Nestor Luckyj.
Lutskyi opiskeli Prahan ja Krakovan yliopistoissa ja liittyi kirjallisuusryhmään Moloda Muza. Hän kirjoitti muutamia runokokoelmia. Tšernivtsissä hän työskenteli "Bukovynan" päätoimittajana 1907–1913 ja liittyi siellä osuustoimintaliikkeeseen ja Bukovynan Ruska Besida -seuraan. Hän palveli ensimmäisen maailmansodan aikana luutnanttina Itävallan armeijassa, ja hänet nimitettiin 1918 nuoren arkkiherttuan Wilhelm Habsburg-Lothringenin adjutantiksi. Itävallan keisarikunnan romahdettua hän liittyi ukrainalaiseen Galitsian armeijaan.
Sodan päätyttyä Lutskyi asettui Stryin alueelle ja osallistui talouden kehittämiseen muun muassa osuuskuntatoiminnan johtotehtävissä. Hän kirjoitti osuuskunta-aiheesta ja oli merkittävissä tehtävissä galitsialaisessa politiikassa, kuten Puolan sejmin jäsen. Hänet pidätettiin pian sen jälkeen, kun Neuvostoliitto oli miehittänyt Galitsian 2. lokakuuta 1939. Hän joutui keskitysleirille Pohjois-Venäjälle Kotlasin lähelle, missä hän kuoli.
Lutskyin tuotantoa ovat 1968 ilmestyneessä teoksessaan tutkineet ja julkaisseet George Stephen Nestor Luckyj ja Bohdan Rubchak. Andri Kachor julkaisi hänestä 1952 lyhyen elämäkerran. Hänen kirjeenvaihtoaan ilmestyi 1994 Luckyj’n toimittamana.
Ilmari Säntti

Juuso Ilmari Säntti (8. kesäkuuta 1901 Mouhijärvi – 28. marraskuuta 1973 Jämsä) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Säntin vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Josef (Juuso) Säntti ja Olga Emilia (Milli) Fredriksson ja puoliso vuodesta 1930 Hjördis Linnea Grönholm. Professori Auvo Säntti oli hänen veljensä. Ilmari Säntti kävi Turun suomalaista lyseota ja tuli ylioppilaaksi Porin lyseosta 1922, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi hän valmistui 1929 ja agronomiksi 1930. Säntti oli Suomen Maanviljelijäin Kauppa Oy:n siemen- ja viljaosaston hoitaja vuodesta 1930, apulaisjohtaja vuodesta 1934 ja toimitusjohtaja 1953–1964. Hän oli myös Ulvilan kirkkoherranvirkatalon tilanhoitaja 1926–1928, Auvilan kartanon tilanhoitaja Jämsässä 1929–1930 ja viljelijä vuodesta 1936. "Pelto ja sato" -lehden päätoimittaja Säntti oli 1938–1953. Hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1946–1951 ja kaupunginhallituksen jäsen 1946–1949 ja hänellä oli myös useita muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan Säntti oli reservin kapteeni (1940). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1961.
Meri-Porin yhtenäiskoulu

Meri-Porin yhtenäiskoulu on Porin Pihlavassa sijaitseva yhtenäiskoulu. Se aloitti toimintansa vuonna 2015, kun Meri-Porin koulu, Pihlavan koulu ja Mäntyluodon koulu yhdistettiin. Vuonna 2021 koulussa oli noin 470 oppilasta, ja sen rehtorina toimii Toni Ranne.
Historia.
Alun perin koulun tontilla toimi Meri-Porin koulu (yläkoulu) ja Meri-Porin lukio, mutta molemmat lakkautettiin vuonna 2015 osana Porin kaupungin kouluverkkouudistusta.
Koulurakennus.
Koulurakennukset, Vantti ja Skuutti, ovat valmistuneet vuonna 1993, ja ne ovat Markku Haaslahden ja Ritva Kuivalaisen suunnittelemia. Vantti-rakennuksessa toimii myös Pihlavan kirjasto ja koulualueen välittömässä läheisyydessä Meri-Porin uimahalli.
Apollonia (Mygdonia)

Apollonia () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Mygdoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi nykyisen Vólvin kunnan alueella lähellä nykyistä Néa Apollonían kylää.
Maantiede.
Apollonia sijaitsi Bolbe-järven (nyk. Vólvi) eteläpuolella nykyisin Chalkidikína tunnetun niemimaan pohjoisosissa. Sen kautta kulki tie Thessalonikesta Amfipoliihin, mikä tulee ilmi "Apostolien teoista" ja itinerariumeista. Roomalaisella kaudella tie oli Via Egnatiaa. Apollonian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.
Apolloniaa ei tule sekoittaa lukuisin muihin Apollonia-nimisiin kaupunkeihin, joista lähin oli Traakian Apollonia. Joskus pelkästään Chalkidikílla on ajateltu voineen olla useita Apollonia-nimisiä kaupunkeja, mutta nykyisin katsotaan, että niitä oli vain tämä yksi Mygdoniassa.
Historia.
Apollonian historiasta tiedetään vain vähän. Hegesandros mainitsee Apollonian Khalkidiken kaupunkina, ja tämä voisi tarkoittaa sitä, että khalkidikeläiset olisivat perustaneet kaupungin saatuaan maata Mygdoniasta vuonna 432 eaa. Ksenofon mainitsee "Hellenikassa" Apollonian ja Akanthoksen olleen suurimpia kaupunkeja Khalkidiken liiton keskuksen Olynthoksen ympärillä, ja pyytäneen apua Spartalta liiton laajentumista vastaan vuonna 382 eaa. Demostheneen mukaan Makedonian Filippos II tuhosi Apollonian.
Apollonia löi omaa hopearahaa 300-luvulla eaa. ja uudelleen vuoden 187 eaa. jälkeen. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Apollōniatēs" (), myöhemmin latinaksi "Apolloniates" ja "Apolloniensis".
Nykyiset Apollonían ja Néa Apollonían kylät (”Uusi Apollonia”) ovat saaneet nimensä antiikin aikaisesta kaupungista, samoin kuin Vólvin kunnan osa Apollonían kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta.
Rakennukset ja löydökset.
Nykyisen Néa Apollonían itäpuolelta, sen ja Kokkaloún kylän väliltä, on löydetty muuria, jota ei ole voitu ajoittaa. Se saattaa liittyä Apolloniaan.
Arethusa (kaupunki)

Arethusa ( tai "Arethousa", ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Mygdoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Vólvin kunnan Rentínan kylää.
Maantiede.
Arethusan kaupunki sijaitsi Bolbe-järven (nyk. Vólvi) itäpäässä nykyisin Chalkidikína tunnetun niemimaan juuren itäosassa. Se ei kuitenkaan ollut antiikin Khalkidiken alueella vaan Mygdoniassa. Kaupunki oli rakennettu lähelle Rekhios-jokea, jonka kautta Bolbe-järven vedet laskivat Strymoninlahteen. Arethusan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Arethusan lähellä siitä itään sijaitsi Bormiskos.
Historia.
Arethusan historiasta tiedetään vain vähän. Pseudo-Skylaks mainitsee sen vanhana kreikkalaisena siirtokuntana. Nimen perusteella sen on ehdotettu olleen Euboian Khalkiista tulleiden siirtokuntalaisten perustama; nämä olisivat nimenneet set kotikaupunkinsa lähellä olleen Arethusan lähteen mukaan. Nykyisin arvellaan, että Bormiskos ja Arethusa olivat jotenkin kytköksissä toisiinsa, ja on ehdotettu, että Bormiskoksen asukkaat olisivat jossakin vaiheessa siirtäneet kaupunkinsa Arethusaksi. Tämä selittäisi sen, miksi kaupungit sijaitsivat poikkeuksellisen lähellä toisiaan.
Arethusa on saattanut olla olemassa jo klassisen kauden alkupuolella 400-luvulla eaa. 300-luvulla eaa. se oli mukana toisessa Ateenan liitossa, mikä tarkoittaa sen olleen ainakin tuolloin itsenäinen Makedonian vallasta. Antiikin aikana Arethusaa pidettiin Euripideen hautapaikkana. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Arethūsios" ().
Hellenistisellä kaudella kaupunki antoi nimensä Syyrian Arethusalle ja Arabian Arethusalle. Nykyisin siitä on ottanut nimensä Aréthousan kylä, joka sijaitsee kuitenkin selvästi antiikin aikaista paikkaa pohjoisempana.
Rakennukset ja löydökset.
Kaupunki on ollut ympäröity muurein, joista on löydetty osia. Lisäksi on löydetty nekropolis, josta on kaivettu yli sata hautaa. Ne ajoittuvat 300-luvun eaa. puolivälistä 100-luvulle eaa. Sen, että paikalta ei ole tehty arkaaisen tai ydin-klassisen kauden löytöjä, on katsottu tukevan ajatusta Bormiskoksen siirrosta Arethusaksi.
Bolbe (kaupunki)

Bolbe () eli Bolbai (, ) eli Bolbos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Mygdoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi lähellä sille nimen antanutta Bolbe-järveä (nyk. Vólvi). Kaupungin tarkempaa sijaintia ei tunneta. W. M. Leake arveli sen sijainneen järven pohjoispuolella lähelle nykyisiä Megáli Vólvin ja Mikrá Vólvin kyliä.
Bolbai

Bolbai (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin: