tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jakob Lindberg

Jakob Lindberg (s. 16. lokakuuta 1952 Djursholm) on ruotsalainen luutisti.
Lindberg piti nuorena The Beatlesin musiikista ja päätti ottaa kitaransoiton oppitunteja. Hänen kitaransoiton opettajansa tutustutti hänet luuttuun, jonka soittamista hän jatkoi kitaransoiton ohella. Lindberg opiskeli Tukholman yliopistossa ja Diana Poultonin johdolla Lontoon Royal College of Musicissa. Poultonin opastuksella hän suuntautui renessanssi- ja barokkimusiikin esittämiseen periodisoittimin. Lindberg teki Wigmore Hall -debyyttinsä Lontoossa vuonna 1978. Hän eteni kansainväliselle uralle kiertävänä solistina. Hän on uransa aikana esiintynyt ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja sekä esimerkiksi Japanissa ja Meksikossa. Resitaaleissaan Lindberg on joskus esiintynyt augsburgilaisen luutunrakentaja Sixtus Rauwolfin valmistamalla instrumentilla, joka on yksi vanhimmista yhä käytössä pysyneistä luutuista. Vuonna 1985 Lindberg perusti Dowland Consort -kokoonpanon, jonka kanssa on esiintynyt. Hän on soittanut myös arkkiluuttua ja teorbia, joilla hän on tulkinnut continuo-osia johtavien barokkikokoonpanojen kanssa. Hänen kanssaan yhteistyötä tehneitä kokoonpanoja ovat olleet muiden muassa The English Concert, Orchestra of the Age of Enlightenment ja Academy of Ancient Music.
Lindberg seurasi vuonna 1979 Diana Poultonia Royal College of Musicin opettajana. Hän esiintyi vuonna 1983 luutunsoittajana "Doctor Who" -televisiosarjan jaksossa "The King's Demons". Lindberg aloitti levytysuransa vuonna 1984 albumilla "Faire, Sweet &amp; Cruell: Elizabethan Songs", jonka hän levytti BIS-yhtiölle sopraano Christina Högmanin kanssa. Lindberg on sittemmin pysynyt BIS:n artistina. Hänellä on laaja levytysten katalogi, johon on usein kuulunut myös huonosti tunnettua luuttuohjelmistoa. Lindberg teki ensimmäisen levytyksen John Dowlandin kokonaissoololuuttutuotannosta vuonna 1995. Hän on tehnyt levytyksiä myös esimerkiksi Johann Sebastian Bachin musiikista ja ruotsalaisesta hovimusiikista. Kamarimusiikkia hän on levyttänyt periodisoittimin sellaisilta säveltäjiltä kuin Antonio Vivaldilta, Joseph Haydnilta ja Luigi Boccherinilta. Hän on tuonut myös skotlantilaista luuttumusiikkia yleisön tietoisuuteen ja tulkinnut italialaista chitarrone-ohjelmistoa. Lindberg on johtanut barokin ajan oopperoiden esityksiä instrumentilta käsin. Hän on tehnyt yhteistyötä Tukholman Ruotsin kuninkaallisen oopperan kanssa.
Lars Ulrik Mortensen

Lars Ulrik Mortensen (s. 1955 Tanska) on tanskalainen cembalisti ja kapellimestari.
Mortensen opiskeli Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa Kööpenhaminassa cembalonsoittoa Karen Englundin ja kenraalibassoa Jesper Bøje Christensenin johdolla. Myöhemmin hän sai cembalonsoiton ja orkesterinjohdon opetusta Trevor Pinnockilta Lontoossa. Vuosina 1988–1990 Mortensen toimi cembalistina London Baroque -kokoonpanossa. Vuosina 1990–1993 hän oli jäsenenä yhtyeessä Collegium Musicum 90. Hän soitti myös Trio Veracinissa viulisti John Hollowayn ja sellisti David Watkinin kanssa. Vuonna 1999 Mortensen sai nimityksen periodisoitinyhtye Concerto Copenhagenin taiteelliseksi johtajaksi. Hän on johtanut kapellimestarina sekä oopperan että soittimellisen musiikin esityksiä.
Vuonna 1989 Mortensen levytti Kontrapunkt-levymerkille Johann Sebastian Bachin "Goldberg-muunnelmat", mistä hänelle myönnettiin Diapason d'Or -palkinto. 1990-luvulla hän jatkoi menestyneiden levytysten tekemistä. Huomiota hän sai etenkin erinäisillä levytyksillään Bachin ja Dietrich Buxtehuden teoksista. Mortensen on levyttänyt muiden muassa Dacapo Recordsille, EMI:lle, Kontrapunktille, Archiv Produktionille, BIS:lle, Chandos Recordsille, CPO:lle, ECM:lle ja Naxokselle. Mortensenin laajaan ohjelmistoon on kuulunut muiden muassa Joseph Haydnin ja Wolfgang Amadeus Mozartin teosten lisäksi lähinnä barokkimusiikkia Bachin ja Buxtehuden ohella muiden muassa sellaisilta säveltäjiltä kuin Johann Jakob Frobergeriltä, Georg Friedrich Händeliltä, Antonio Vivaldilta, Francesco Geminianilta ja Jean-Marie Leclairilta. Vuonna 2000 Mortensen sai nimityksen Vuoden tanskalaiseksi muusikoksi kolmesta Buxtehuden cembalomusiikin CD-levystä. Samoista kolmesta levystä hänelle myönnettiin vuonna 2001 Cannesin klassinen palkinto. Vuonna 2003 Mortensen saavutti suuren menestyksen Tanskan kuninkaallisessa teatterissa johtamallaan esityksellä Mozartin oopperasta "Figaron häät". Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Euroopan unionin barokkiorkesterin taiteelliseksi johtajaksi, vaikkakin hän jatkoi työtään myös Concerto Copenhagenin kanssa. Vuonna 2007 Mortensen sai tanskalaisen korkeimman Léonie Sonning -musiikkipalkinnon.
Mortensen on esiintynyt usein laulaja Emma Kirkbyn säestäjänä. Hänen muiden yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet sellisti Jaap ter Linden ja luutisti Jakob Lindberg sekä Aloysia Assenbaum ja Ronald Brautigam.
Mortensen opetti vuosina 1996–1999 professorina cembalonsoittoa ja historiallisia esityskäytäntöjä Münchenin musiikki- ja teatterikorkeakoulussa. Hän on opettanut myös Salzburgin Mozarteumissa, Helsingin Sibelius-Akatemiassa ja New Yorkin Juilliard Schoolissa. Vuonna 2008 Mortensenista tehtiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Giovanni Zamboni

Giovanni Zamboni (n. 1655 Rooma – n. 1720) oli italialainen säveltäjä, luutisti ja monet muutkin soittimet hallinnut muusikko. Hänellä oli virtuoosin osaaminen paitsi luutun, myös teorbin, cembalon, kitaran, mandoran ja mandoliinin soittajana. Zamboni loi myös sivu-uran jewellerinä.
Zambonin elämästä on säilynyt hyvin vähän tietoa. Monet Zambonin sävellyksistä ovat kadonneet. Vuonna 1718 häneltä julkaistiin Luccassa soololuutulle sävelletyn musiikin kokoelma "Sonate d'intavolatura di leuto". Hänen julkaistujen teostensa joukossa on myös madrigaaleja. Zambonin musiikkia on levyttänyt Brilliant Classics -levymerkille bulgarialaissyntyinen luutunsoittaja Javor Genov.
Javor Genov

Javor Genov () on bulgarialainen luutisti.
Genov opiskeli klassista kitaransoittoa Sofian yliopistossa. Siellä hän kiinnostui keskiajan, renessanssin ja barokkiajan musiikkityyleistä. Hän on saanut opetusta myös Jakob Lindbergiltä. Genov on pitänyt resitaaleja eri puolilla Bulgariaa, Alankomaissa ja Ruotsissa. Hän on esiintynyt myös Euroopan unionin barokkiorkesterin kanssa. Genov on tehnyt levytyksiä Brilliant Classics -levymerkille. Niillä on hän on saanut kansainvälistä arvostelumenestystä.
Genov tehnyt yhteistyötä muiden muassa Emma Kirkbyn, Núria Rialin, Andrew Lawrence-Kingin, Lars Ulrik Mortensenin ja Teodor Currentziksen kanssa. Hän on työskennellyt Bulgarian tiedeakatemian taiteentutkimuksen henkilökunnan jäsenenä.
Säkylän kirkonkylä

Säkylän kirkonkylä on Säkylän kunnan kuntakeskus Satakunnan maakunnan eteläosassa, maanteitse 61 kilometriä maakuntakeskus Porista kaakkoon. Säkylän kirkonkylä sijaitsee Säkylän Pyhäjärven koillisrannalla. 
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2022 lopussa Säkylän kirkonkylän pinta-ala oli 10,67 neliökilometriä ja väkiluku 2 853. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta. 
Rautakautisten löytöjen perusteella Säkylän asutus on vanhaa. Vakinainen asutus on todennäköisesti muodostunut jo ennen piispa-Henrikin aikaa eli 1150-lukua. Paikannimi Säkylä mainitaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1392 kylän ja pitäjän nimenä (Sækylæ, kylä; Sækilæ sokn, pitäjä). Säkylä oli oma seurakuntansa jo vuonna 1392. Ensimmäinen kirkko pystytettiin 1445. Vuonna 1481 siitä tehtiin Euraan kuuluva kappeli. Seurakunta itsenäistyi uudelleen 1639.
Kylännimi on toiminut pohjana kunnannimelle. Kylä on nimetty ehkä talon mukaan. Varmuutta nimen alkuperästä ei ole. Se voi olla suomalaistettu muoto jostain saksan- tai ruotsinkielisestä nimestä (kuten "Segga" tms.). Vaihtoehtoisesti, asutusnimi voi olla peräisin jostakin kadonneesta luontonimestä. Yhtenä mahdollisuutena voisi olla Säkylänharjun aiempi nimi, johon on saattanut sisältyä sana säkä, säki ’eläimen niska, selän korkein kohta, selkäruoto’.
SK Telecom

SK Telecom on eteläkorealainen SK-yhtymän alainen telekommunikaatioyritys. Se on 5G-tekniikan luomisessa tehnyt yhteistyötä Nokian ja LG Uplusin kanssa.
Atanasoff-Berry Computer

Atanasoff-Berry Computer (lyhyesti ABC) oli varhainen elektroninen binäärilaskukone.
Fysiikan ja matematiikan professori J. V. Atanasoff Iowan yliopistossa asetti tavoitteekseen rakentaa koneen, joka auttaisi opiskelijoita ratkaisemaan differentiaaliyhtälöitä. Vuonna 1941 Atanasoff ja Clifford E. Berry saivat valmiiksi koneen, joka pystyi ratkaisemaan 29 yhtälöä 29 muuttujalla. Kone ei ollut ohjelmoitava vaan enemmän elektroninen laskin. Konetta sanotaan varhaiseksi digitaaliseksi tietokoneeksi. Kone käytti noin 300 elektroniputkea. Colossus-koneen tavoin ABC:stä puuttui kaksi tärkeää modernien tietokoneiden ominaisuutta: ohjelmien tallennusta ei ollut vaan operaattorin oli muutettava käsin laitteen fyysisiä kytkentöjä ja se ei ollut yleiskäyttöinen tietokone vaan tiettyyn tehtävään erikoistunut laite. 
Koneen prototyypissä vuonna 1939 oli kaksi keskeistä ideaa: kapasitorit tallettamaan binäärimuotoista tietoa ja elektroniset logiikkapiirit yhteen- ja vähennyslaskujen suorittamiseen. Prototyypin jälkeen Atanasoff ja Berry ryhtyivät rakentamaan suurempaa konetta, joka tunnetaan nimellä Atanasoff-Berry Computer eli ABC.
John Mauchly tapasi Atanasoffin nähdäkseen ABC:n.
Myöhemmin ENIACia koskevien patenttien oikeudenkäynnissä osoitettiin eräiden ideoiden periytyvän Atanasoff-Berry Computerista ja Atanasoffin itse kertomista tiedoista, jonka johdosta Sperry Randin patenttivaatimus mitätöitiin vuonna 1973.
Einar Saraste

Einar Armas Ferdinand Saraste, sukunimi vuoteen 1907 "Sarlin" (14. toukokuuta 1887 Uusikirkko – 12. toukokuuta 1975) oli suomalainen lääninlääkäri ja lääkintöneuvos.
Einar Sarasteen vanhemmat olivat Impilahden kirkkoherra, rovasti Rafael Ferdinand Saraste, ent. Sarlin (1855–1920) ja Amanda Gustava Lilli Brandt. Hänen isoisänsä oli Viitasaaren lukkari ja kirjailija Konstantin Sarlin. Einar Saraste pääsi ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1906 ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1912 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1926.
Saraste oli Pohjois-Kaspian öljy-yhtiön lääkärinä Dossorissa 1915–1918, Porin jalkaväkirykmentin ja Savon jääkärirykmentin lääkärinä 1919, Sysmän vt. kunnanlääkärinä 1919–1921 ja Svenska stenkols Ab:n kaivoslääkärinä Huippuvuorilla 1921–1922 ja 1924. Hän oli sitten Oulunkylän vt. kunnanlääkärinä 1924–1926 ja vakinaisena kunnanlääkärinä 1927–1944 sekä Uudenmaan vt. lääninlääkärinä 1943–1944 ja vakinaisena lääninlääkärinä vuodesta 1944. Saraste oli vt. lääkintöneuvoksena 1933, 1935 ja 1937–1939 ja hän toimi Kansallis-vakuutus oy:n lääkärinä 1930–1934, Vakuutus Oy Tarmon lääkärinä 1935–1941 ja Aarnin lääkärinä 1938–1941. Jatkosodan aikana hän oli Itä-Karjalan sotilashallinnon Aunuksen piiriesikunnan lääkärinä 1941–1943. Saraste sai lääkintöneuvoksen arvon 1954.
Saraste oli Oulunkylän kunnanvaltuuston jäsenenä 1931–1933 ja 1937–1945. Hän oli Suomen Punaisen Ristin Uudenmaan piirihallituksen jäsenenä vuodesta 1945, Lääninlääkärien yhdistyksen puheenjohtajana 1946–1952 ja Oikeuslääketieteellisen yhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1948.
Einar Saraste oli naimisissa vuodesta 1915 soitonopettaja Thyra Nanny Helena Moliisin (1895–1987) kanssa.
Otto Wallin

Otto Henrik Wallin (6. marraskuuta 1891 Laitila – 19. elokuuta 1950 Turku) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Wallinin vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Henrik Wallin ja Gustava Rosengren ja puoliso vuodesta 1926 Ingrid Irene Stenberg, sittemmin Aapola. Wallin kävi viisi luokkaa Uudenkaupungin yhteislyseota 1904–1909 ja suoritti Suomen Liikemiesten Kauppaopiston päästötutkintonnon 1912. Hän oli Friedrich Loeckin puutavaraliikkeen palveluksessa Kielissä 1912–1913, toiminimi Lindén &amp; Wallinin palveluksessa Raumalla ja Uudessakaupungissa 1913–1914, elintarviketahdas Maggi GmbH:n suomen ja ruotsin kielen kirjeenvaihtaja Berliinissä 1914–1917, Baltic Separator GmbH:n kirjeenvaihtaja 1917–1918, Suomen Berliinin lähetystön kaupallinen virkailija ja kamreeri 1918–1919, Keskuskauppakamarin stipendiaatti Lontoossa 1919, Suomen Lontoon lähetystön kaupallisen osaston virkamies ja kamreeri 1919–1920, Pohjoismaiden tuonti Oy:n ja Pohjoismaiden Puutavara Oy:n edustaja Lontoossa 1920–1922, puutavaran viejä Turussa 1923–1925 ja Oy Turun Autohalli Ab:n toimitusjohtaja ja osakas vuodesta 1925. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Wallin oli reservin kapteeni. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1948.
Tehachapivuoret

Tehachapivuoret [təˈhætʃəpi] on noin 80 kilometriä pitkä vuoristo Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa. Se sijaitsee lähes kokonaisuudessaan Kernin piirikunnassa lukuun ottamatta pientä aluetta, joka ulottuu Los Angelesin piirikunnan puolelle. Vuoret kulkevat itä-länsisuuntaisina San Joaquin Valleyn ja Mojaven aavikon välissä ja yhdistävät Tyynenmeren rannikkovuoriston Sierra Nevadan eteläkärkeen. Niiden korkeimmat huiput ovat vierekkäin kohoavat Double Mountain (2 433 m), Tehachapi Mountain (2 426 m) ja Covington Mountain (2 401 m).
Tehachapivuorilla harjoitetaan savenottoa ja hedelmien ja muiden hyötykasvien viljelyä. Merkittävin asutuskeskus on reilun 13 000 asukkaan Tehachapi, jossa on tuulipuistoja ja kasvitieteellinen puutarha.
İsmet Durmuş

İsmet Durmuş (s. 2002) on turkkilainen karateka. Hän on Kyokushinin kolminkertainen EM-mitalisti.
Kilpaura.
Durmuş saavutti nuorten alle 16–17-vuotiaiden sarjassa lokakuussa 2019 Turkin mestaruuskilpailuissa hopeaa. Myöhemmin joulukuussa 2019 puolestaan EM-pronssia Valko-Venäjällä.
Aikuisten tasolla Durmuş saavutti marraskuussa 2021 Puolan EM-kilpailuissa pronssia voitettuaan mitalikamppailussa Pawel Wolskin.
Durmuş oli mukana myös EM-kilpailuissa kesäkuussa 2022, jolloin hän eteni loppuotteluun kohdaten jälleen Pawel Wolskin. Tällä kertaa Durmuş hävisi mitalikamppailun ja saavutti EM-hopeaa.
Toukokuussa 2023 Durmuş oli mukana Puolan EM-kilpailuissa, jossa hän kilpaili painoluokkaa korkeammalla alle 70-kiloisten sarjassa. Hän eteni välieriin saakka voitettuaan kaksi ottelua. Durmuş kohtasi maanmiehensä Yunus Emre Demİrcİ, jonka hän voitti tuomariäänin ja eteni loppuotteluun toista kertaa peräkkäin EM-tasolla. Durmuş kuitenkin hävisi loppuottelun toiselle maanmiehelleen Çetin Aksanille ja saavutti hopeaa. Marraskuussa Durmuş oli mukana MM-kilpailuissa, jossa hän hävisi avauskierroksella Nolan Blatrylle.
Akseli Kinnunen

Akseli August Leonard Kinnunen (2. helmikuuta 1888 Jyväskylä – 2. tammikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Kinnusen vanhemmat olivat tehtaanjohtaja August Kinnunen ja Maria Parviainen ja puolisot 1915–1918 Rakel Morenius ja vuodesta 1921 Jenny Elviira Lindblad. Kinnunen tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1909 ja opiskeli yliopistossa 1909–1910, mutta sai päästötodistuksen Raahen Porvari- ja Kauppakoulusta 1911. Hän teki myös opintomatkoja eri maihin Euroopassa 1912–1914 ja vuoden 1919 jälkeen. Kinnunen oli Rautatiekirjakaupan tarkastaja, konttoripäällikkö, Turun konttorin johtaja vuodesta 1911, yhtiön apulaisjohtaja vuodesta 1915 ja toimitusjohtaja 1917–1955. Hän oli myös Suomalainen Kirjakauppa -yhtiön toimitusjohtaja 1924–1955 ja Yleinen Sanomalehtitoimisto -yhtiön toimitusjohtaja 1931–1955 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Kinnunen sai 1948.
Selviytyjät Suomi (7. tuotantokausi)

Selviytyjät Suomen seitsemäs tuotantokausi esitettiin syksyllä 2022. Kausi kuvattiin vuoden 2022 keväällä Malesiassa, Langkawilla. Kilpailussa nähtiin 16 julkisuudesta tunnettua henkilöä, joista kahdeksan oli aiemmilta kausilta tuttuja kilpailijoita. Heimot jaettiin aluksi "konkareihin" ja "tulokkaisiin". Juontajana toimi Juuso Mäkilähde. Voittaja sai 30 000 euroa. Kilpailu kesti 34 vuorokautta. Kilpailun voitti Sami Helenius äänin 4–3.
Uusina juonenkäänteinä kaudella nähtiin Neuvottelusaari ja Kohtalon noppa.&lt;br&gt;Neuvottelusaarella heimojen edustajat pääsivät neuvottelemaan erilaisista eduista ja hyödykkeistä.&lt;br&gt;Kohtalon noppa oli mahdollista pelata heimoneuvostossa äänestyksen yhteydessä. Kohtalon nopan pelaamalla menetti äänioikeuden, mutta sai mahdollisuuden voittaa koskemattomuuden.
Kauden molemmat finalistit, voittaja Sami Helenius ja toiseksi sijoittunut Tommi Manninen tekivät paluun Selviytyjiin. Sami Helenius osallistui Selviytyjät Suomen 9. tuotantokaudelle. Tommi Manninen osallistui Selviytyjät Australian kaudelle .
Pervis Estupiñán

Pervis Josué Estupiñán Tenorio (s. 21. tammikuuta 1998 Esmeraldas) on ecuadorilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa AC Milania.
Estupiñán edusti kotimaassaan LDU Quitoa. Hän siirtyi kesällä 2016 Eurooppaan ja aloitti liigauransa lainasopimuksilla Espanjassa pääsarjassa pelaavassa Granadassa, toisella sarjatasolla Almeríassa ja Mallorcassa sekä jälleen pääsarjassa Osasunassa. Hänen pelaajaoikeutensa omistanut englantilaisseura Watford myi hänet syyskuussa 2020 Villarrealiin. Hän pelasi kausina 2016–2022 Espanjan La Ligassa 91 ottelua ja teki niissä yhden maalin, lokakuussa 2019 Osasunan pelaajana kotiottelussa Valenciaa vastaan. Toisella sarjatasolla hän pelasi 45 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2020–2021 hän kuului Villarrealin Eurooppa-liigan voittaneeseen joukkueeseen mutta pelasi vain kaksi alkulohko-ottelua ja molemmat ensimmäisen pudotuspelikierroksen ottelut Red Bull Salzburgia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi kymmenen ottelua Mestarien liigassa, jossa Villarreal ylsi välieriin.
Estupiñán siirtyi elokuussa 2022 englantilaisseura Brighton &amp; Hove Albioniin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigassa 35 ottelua ja teki maalin toukokuussa Arsenalia vastaan. Kaudella 2023–2024 hän oli lihasvamman vuoksi sivussa syyskuun lopulta jouluun saakka ja uudelleen huhtikuun puolivälistä kauden loppuun. Pelaamissaan 19 valioliigaottelussa hän teki kaksi maalia ja antoi kolme maalisyöttöä. Eurooppa-liigassa hän pelasi neljä ottelua. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Valioliigassa 30 ottelua ja teki yhden maalin.
Estupiñán siirtyi Serie A:n AC Milaniin 17 miljoonan euron siirtosummalla heinäkuussa 2025.
Estupiñán pelasi alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2015 joukkueensa kaikki viisi ottelua ja teki alkulohkossa kaksi maalia. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2017 joukkueensa kaikki kolme ottelua. Hän pelasi Ecuadorin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2019 ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan. Hän pelasi Copa Américassa 2021 ja MM-kilpailuissa 2022 täydet minuutit joukkueensa kaikissa otteluissa. Hän on pelannut 12. elokuuta 2025 mennessä 48 A-maaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä neljä maalia: marraskuussa 2020 MM-karsintaottelussa Kolumbiaa, marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Chileä, kesäkuussa 2022 ystävyysottelussa Nigeriaa ja maaliskuussa 2023 ystävyysottelussa Australiaa vastaan.
Jyrki Arnikari

Jyrki Tapani Arnikari (26. joulukuuta 1947 Helsinki – 30. heinäkuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen elokuvaaja.
Itseoppinut elokuvaaja kuvasi uransa aikana lähes 70 lyhyttä ja pitkää elokuvaa, niin dokumenttielokuvia kuin fiktioita. Arnikari kuvasi muun muassa kaikki Perttu Lepän pitkät elokuvat sekä Teemu Nikin ensimmäiset pitkät elokuvat "3 Simoa" ja "Lovemilla". Hän oli Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.
Arnikari menehtyi 74-vuotiaana sairauskohtauksen seurauksena. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.
Kit Malthouse

Christopher Laurie ”Kit” Malthouse (s. 27. lokakuuta 1966) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko, joka on toiminut Yhdistyneen kuningaskunnan opetusministerinä syyskuuta 2022 lähtien.
Malthouse opiskeli politiikkaa ja taloustiedettä Newcastlen yliopistossa. Vuosina 1998–2006 hän istui Westminsterin kaupunginvaltuustossa ja vuosina 2008–2016 Lontoon kaupunginvaltuustossa. Vuosina 2008–2015 hän toimi yhtenä Lontoon varapormestareista vastuualueenaan poliisitoimi vuosina 2008–2012 ja liiketoiminta ja yrittäjyys vuosina 2015.
Vuoden 2015 parlamenttivaaleissa Malthouse valittiin alahuoneeseen North West Hampshiren vaalipiiristä. Tammikuusta heinäkuuhun 2018 hän toimi työ- ja eläkeministeriössä perhetuki-, asumis- ja elatusapuasioiden parlamentaarisena alivaltiosihteerinä. Vuosina 2018–2019 hän toimi asumisasioiden apulaisministerinä, vuosina 2019–2020 rikos-, poliisi- ja palolaitosasioiden apulaisministerinä ja vuosina 2020–2022 apulaisministerinä sisäministeriössä ja oikeusministeriössä.
Vuonna 2022 Malthouse nimitettiin Lancasterin herttuakunnan kansleriksi Steve Barclayn tilalle, joka puolestaan nimitettiin terveysministeriksi. Syyskuussa 2022 hänet nimitettiin opetusministeriksi.
Amadou Onana

Amadou Zeund Georges Ba Mvom Onana (s. 16. elokuuta 2001 Dakar, Senegal) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 195-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa.
Onana siirtyi vuonna 2017 Belgiasta saksalaisseura TSG 1899 Hoffenheimin junioreihin. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Hamburger SV:n joukkueessa 2. Bundesliigassa 25 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Ranskan Ligue 1:ssä Lille OSC:n joukkueessa 32 ottelua ja teki maaliskuussa vierasottelussa voittomaalin Nantesia vastaan. Hän teki Ranskan cupin neljännellä kierroksella joukkueensa molemmat maalit Lensiä vastaan ottelussa, jonka Lille hävisi rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Onana pelasi Mestarien liigassa Lillen kaikki kahdeksan ottelua mutta vain kahdesti avauskokoonpanossa.
Onana siirtyi elokuussa 2022 Englannin Valioliigassa pelaavaan Evertoniin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigassa 33 ottelua, joissa hän oli avauskokoonpanossa 29 kertaa. Kauden ainoan maalinsa hän teki tammikuussa Evertonin häviämässä ottelussa sarjan viimeisenä ollutta Southamptonia vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 30 valioliigaottelua, joista 23 ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki maalin joulukuussa Burnleya ja helmikuussa Crystal Palacea vastaan. Myös liigacupissa hän teki maalin Burnleya vastaan.
Onana siirtyi heinäkuussa 2024 Aston Villaan 50 miljoonan punnan kauppasummalla. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan Villassa 26 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 20 peliä. Hän teki maalin sarjan avauskierroksella West Hamia ja kolmannella kierroksella Leicesteriä vastaan. Hän onnistui maalinteossa myös huhtikuun Newcastle-ottelussa. Mestarien liigassa hän oli neljä kertaa avauskokoonpanossa ja tuli kerran vaihdosta kentälle. Hän teki maalin syyskuussa Young Boysia vastaan.
Onana pelasi useissa Belgian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 Belgian viidestä ottelusta neljä joukkueen yltäessä välieriin. Hän pelasi Belgian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2022, kun hän tuli Kansojen liigan ottelussa Alankomaita vastaan ottelun puolivälissä vaihdosta kentälle. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle Kanadaa vastaan pelatun ensimmäisen alkulohko-ottelun puolivälissä ja pelasi avauskokoonpanossa 60 minuuttia tappiollisessa alkulohko-ottelussa Marokkoa vastaan. Kolmanteen otteluun hän ei voinut osallistua saatuaan molemmissa aiemmissa ottelussa varoituksen ja siten yhden ottelun pelikiellon. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi täyden ajan Belgian kaikissa neljässä ottelussa. Hän on pelannut kesäkuun 2025 loppuun mennessä 22 A-maaottelua, joissa hän on ollut 18 kertaa avauskokoonpanossa.
Karvian kirkonkylä

Karvian kirkonkylä on Karvian kunnan kuntakeskus Satakunnan maakunnan koillisosassa, linnuntietä noin 83 kilometriä maakuntakeskus Porista koilliseen. Karvian kirkonkylä sijaitsee osana Karvianjoen juoksua sijaitsevan Kirkkojärven itärannalla. 
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2020 lopussa Karvian kirkonkylän pinta-ala oli 2,99 neliökilometriä ja väkiluku 764. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta. 
Paikannimi Karvia mainitaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1641 (Karffuia). Pitäjän nimi perustuu kirkonkylän nimen sijasta pohjoisempana Karvianjärven rannalla olevan Karviankylän nimeen. Tämä kylä on Karvian vanhin pysyvästi asutettu alue. Tämän pohjana voisi olla Karvianjoen (Karueiok 1463–1474) alajuoksulla sijaitsevan Isojärven aiempi nimi Karvianjärvi (vid Karffuia träsk 1551, Karfwiajärfwi som kallas Åtåmå 1675). Tämän nimi olisi välittynyt joen ja yläjuoksun toisen järven nimeksi sekä edelleen asuinnimeksi. Karvianjärven nimen perustana lienee mahdollisesti Karkun eli entisen Sastamalan seudulta tulleen eränkävijän tai uudisasukkaan lisänimi tai kotitalon nimi (Karva ~ Karvia). 
Karvian puukirkko rakennettiin Salomon Köykkä-Kölströmin johdolla vuonna 1789 (1789–1798, ja vihittiin vuonna 1799). Se erkani Ikaalisista kappeliseurakunnaksi vuonna 1796. Itsenäiseksi seurakunnaksi Karvia tuli 1891.
Anthony Gordon

Anthony Michael Gordon (s. 24. helmikuuta 2001 Liverpool) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 182-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia. Hänen ensimmäinen valioliigaseuransa oli Everton.
Gordon pelasi Liverpoolin junioreissa vuoteen 2012 ja siirtyi sitten saman kaupungin toiseen seuraan Evertoniin. Hän pääsi Evertonin edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kentälle joulukuussa 2017 Eurooppa-liigan alkulohkon viimeisessä ottelussa Apollon Limassolia vastaan, kun hän tuli vaihdosta ottelun 88. minuutilla. Hän pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa tammikuussa 2020, ja kaudella 2019–2020 hän pelasi kaikkiaan 11 valioliigaottelua, joista neljä ottelua avauskokoonpanossa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi kolme valioliigaottelua, joista yhden ottelun avauskokoonpanossa. Helmi-toukokuussa 2021 hän pelasi lainasopimuksella Preston North Endin joukkueessa mestaruussarjaa.
Gordon pelasi kaudella 2021–2022 Evertonissa 35 valioliigaottelua, joista 25 ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki tammikuussa kaksi maalia Brightonia vastaan sekä helmikuussa yhden maalin Leedsiä ja huhtikuussa ottelun ainoan maalin Manchester Unitedia vastaan. Kaudella 2022–2023 Gordon pelasi Evertonissa 16 valioliigaottelua, joissa hän oli 12 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin elokuussa Brentfordia ja Leedsiä sekä lokakuussa Crystal Palacea vastaan. Gordon siirtyi tammikuussa 2023 Newcastle Unitediin 45 miljoonan punnan kauppasummalla. Hän pelasi loppukauden aikana 16 valioliigaottelua, joista neljässä hän oli avauskokoonpanossa. Hän teki maalin päätöskierroksella Chelseaa vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 35 valioliigaottelua ja oli yhtä vaille kaikissa avauskokoonpanossa. Hän teki yksitoista maalia ja antoi kymmenen maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua ilman tehomerkintöjä. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Valioliigassa 34 ottelua, joista avauskokoonpanossa 28. Hän teki ja syötti kuusi maalia. Kauden lopussa hänellä oli 14 pelatun liigaottelun maaliton jakso. Newcastlen voittamassa liigacupissa hän teki maalin molemmissa välieräotteluissa Arsenalia vastaan, mutta oli loppuottelusta pelikiellon vuoksi sivussa.
Gordon on pelannut Englannin alle 18-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan maaliskuussa 2024. Hän on pelannut kaksi maaottelua kesäkuun 6. päivään 2024 mennessä.
James Tarkowski

James Alan Tarkowski (s. 19. marraskuuta 1992 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia, jonka kapteenina hän on toiminut kaudesta 2023–2024 lähtien.
Tarkowski pelasi junioritasolla Blackburn Roversissa vuoteen 2006 ja sitten Maine Roadissa ja Oldham Athleticissa. Oldhamissa hän aloitti liigauransa Englannin ykkösliigassa tammikuussa 2011. Hän siirtyi tammikuussa 2014 samassa sarjassa pelanneeseen Brentfordiin, joka kaudeksi 2014–2015 nousi mestaruussarjaan. Tarkowski pelasi Brentfordissa 57 mestaruussarjaottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja keväällä 2015 kaksi nousukarsintaottelua.
Tarkowski siirtyi helmikuussa 2016 Burnleyyn, jossa hän pelasi loppukauden aikana neljä mestaruussarjaottelua. Kausi päättyi sarjanousuun, ja seuraavien kuuden kauden aikana Tarkowski pelasi Burnleyn joukkueessa Valioliigassa 194 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia, joista kolme kaudella 2018–2019. Hän toimi osan kaudesta 2021–2022 joukkueen kapteenina Ben Meen ollessa loukkaantuneena pitkään poissa.
Tarkowski siirtyi heinäkuussa 2022 Evertoniin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 joukkueensa kaikki 38 valioliigaottelua alusta loppuun. Kauden ainoan maalinsa hän teki 21. ottelussa helmikuun alussa liigan toiseksi viimeisenä olleen Evertonin voittaessa sarjajohtaja Arsenalin kotikentällään tuloksella 1–0. Hän pelasi täyden ajan Evertonin kaikissa valioliigaotteluissa myös kaudella 2023–2024. Kauden ainoan maalinsa ja maalisyöttönsä hän kirjasi syyskuussa vanhaa seuraansa Brentfordia vastaan. Kaudella 2024–2025 hän pelasi avauskokoonpanossa Evertonin 33 ensimmäistä valioliigaottelua. Joulukuun 1. päivä pelattu Manchester United -ottelu oli ensimmäinen valioliigaottelu hänen Everton-urallaan, jossa hän ei pelannut täyttä 90 minuuttia. Kauden viidestä viimeisestä ottelusta hän oli sivussa hamstring-vamman vuoksi. Hän teki maalin helmikuussa paikallisottelussa Liverpoolia vastaan.
Tarkowski on pelannut Englannin maajoukkueessa kaksi ottelua vuonna 2018. Vastustajina ystävyysotteluissa olivat maaliskuussa Italia ja syyskuussa Sveitsi.
Nathan Patterson

Nathan Patterson (s. 16. lokakuuta 2001 Glasgow) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia.
Patterson pelasi Skotlannissa Rangersin junioreissa. Hän pääsi pelaamaan edustusjoukkueessa kaudella 2019–2020 yhdessä Skotlannin cupin ja yhdessä Eurooppa-liigan ottelussa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi seitsemän Skotlannin Valioliigan ottelua ja neljä Eurooppa-liigan ottelua ja teki jälkimmäisissä yhden maalin, ensimmäisellä pudotuspelikierroksella kotikentällä Royal Antwerpia vastaan. Myös Skotlannin cupissa hän teki yhden maalin. Syksyllä 2021 hän pelasi kuusi Skotlannin Valioliigan ottelua ja kaksi Eurooppa-liigan ottelua.
Patterson siirtyi tammikuussa 2022 Englannin Valioliigassa pelaavaan Evertoniin mutta ei pelannut kevätkaudella vielä yhtään liigaottelua, kun huhtikuussa sattunut nilkkavammakin pilasi loppukauden. FA Cupissa hän pelasi maaliskuussa 45 minuuttia viidennen kierroksen ottelussa alasarjajoukkue Boreham Woodia vastaan. Kaudella 2022–2023 Patterson pelasi 19 valioliigaottelua, joissa hän oli 14 kertaa avauskokoonpanossa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 20 liigaottelua, joista yhdeksän avauskokoonpanossa. Kaudella 2024–2025 hän oli kolmessa valioliigaottelussa avauskokoonpanossa ja tuli seitsemän kertaa vaihdosta kentälle.
Patterson pelasi useissa Skotlannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Skotlannin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan. Hän pääsi kesällä 2021 pelatuissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa kentälle muutamaksi minuutiksi viimeisessä alkulohko-ottelussa Kroatiaa vastaan. Hän on pelannut elokuun 2025 puoliväliin mennessä 23 A-maaottelua, joissa hän on ollut 12 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan. Häneltä jäivät reisivamman vuoksi väliin EM-kilpailut 2024.
Paul Fischer

Paul Gustav Fischer, alkuperäiseltä nimeltään Poul Gustav Fischer, (22. kesäkuuta 1860 Kööpenhamina – 1. toukokuuta 1934 Gentofte) oli tanskalainen taidemaalari. Fischer oli tuottelias taidemaalari, joka teki julisteita, kirjankuvituksia ja maalasi paljon näkymiä Kööpenhaminasta. 
Fischer syntyi varakkaaseen juutalaistaustaiseen perheeseen. Isä oli kiinnostunut taiteesta, mutta oli luonut uransa liike-elämässä. Suvun juuret olivat Puolassa.
Vuodet 1876–1878 Fischer opiskeli Kööpenhaminan taideakatemiassa. Hän ei suorittanut opintojaan loppuun, mikä uhkasi katkaista hänen uransa taiteilijana. Asiat muuttuivat, kun kööpenhaminalainen "Ude og Hjemme" -lehti osti hänen piirroksiaan vuonna 1882. Hän oli kovin kiinnostunut aikansa uusista, kulttuurivirtauksista, erityisesti Ranskasta tulevista. Hän kuvitti tanskalaisen Georg Brandesin Berliiniä kuvanneen teoksen, mikä toi hänelle lisää kuvitustöitä.
Fischerin ensimmäiset julkaistut piirrokset esittivät Kööpenhaminan elämää. Hänen kaupunkia esittäneet maalauksensa raivasivat hänen tiensä suuren yleisön tietoisuuteen.
Pariisissa, jota pidettiin 1890-luvulla maailman taidepääkaupunkina, Fischer oleskeli kahdesti. Hän muutti siellä tanskalaisen Poul-etunimensä ranskalaiseksi Pauliksi. Pariisin-matkojen jälkeen hänen teostensa värit muuttuivat lämpimämmiksi. Pariisin-matkaa seurasivat matkat Italiaan, Saksaan ja Pohjoismaihin.
Fischerin maalaukset menivät hyvin kaupaksi hänen elinaikanaan, mikä teki hänestä varakkaan miehen. Kriitikot suhtautuivat häneen penseämmin. Fischer kilpaili huomiosta Lauritz Tuxenin kanssa. Fischer sai hänestä merkittävän voiton, kun Norjan itsenäistyessä Norjan kuningas tilasi Fischeriltä asiaa kuvanneen maalauksen. 
Fischer oli kahdesti naimisissa. Ensin Dagny Grønnebergin kanssa, mutta liitto päättyi avioeroon. Toisen avioliiton hän solmi vuonna 1914 laulaja Martha Vilhelmine Jensenin kanssa.
Voivodikunnan tie 416

Voivodikunnan tie 416 () on voivodikunnan tie Puolassa Opolen ja Sleesian voivodikunnissa. Se on noin 74 kilometrin mittainen. Tie alkaa Krapkowicen kunnassa, kulkee Głogówekin, Głubczycen, Baborówin, Kietrzin ja Pietrowice Wielkien kuntien halki ja päättyy Racibórzissa.
Głogówek (kunta)

Głogówek ("Gmina Głogówek", ) on kaupungin sisältävä maalaiskunta Prudnikin piirikunnassa Opolen voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 13 138. Kunnan hallintokeskus on Głogówekin kaupunki.
Maantiede ja liikenneyhteydet.
Głogówekin kunnan pinta-ala on noin 170 neliökilometriä. Se rajoittuu Strzeleczkin, Krapkowicen, Walcen, Pawłowiczkin, Głubczycen, Lubrzan, Białan ja Reńska Wieśin kuntiin sekä Tšekin tasavaltaan. Kunnan keski- ja eteläosat sijaitsevat Płaskowyż Głubczyckin (”Głubczycen ylätasanko”) ja pohjoisosat Kotlina Raciborskan (”Racibórzin laakso”) fyysismaantieteellisellä alueella. Sen pinta-alasta noin 90 prosenttia on maatalousmaata ja noin neljä prosenttia on metsää. Osobłoga-joki virtaa kunnan halki.
Głogówekin kunta jakautuu hallinnollisesti Głogówekin kaupunkiin ja seuraaviin 21 kylään (suluissa vuoden 2013 väkiluku):
Valtatie 40 sekä voivodikunnan tiet 416 ja 417 kulkevat Głogówekin kunnan alueella.
Väestö.
Głogówekin kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 15 716. Vuoden 2021 joulukuussa 51,1 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 48,9 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 16,8 prosenttia, työikäiset 62,0 prosenttia ja eläkeikäiset 21,2 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 42,2 vuotta. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 6,8 prosenttia. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 20,9 prosenttia oli etnisiä saksalaisia, ja saksan kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema (vuodesta 2009 lähtien).
N. T. Rama Rao

Nandamuri Taraka Rama Rao (28. toukokuuta 1923 Nimmakuru, Brittiläinen Intia – 18. tammikuuta 1996 Hyderabad, Andhra Pradesh, Intia), taiteilijanimeltään N. T. Rama Rao tai NTR, oli intialainen elokuvanäyttelijä, elokuvaohjaaja ja poliitikko. Hän näytteli noin 300 elokuvassa, pääasiassa telugunkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän perusti Telugu Desam Party -puolueen vuonna 1982, ja toimi Andhra Pradeshin osavaltion pääministerinä kolmen kauden verran vuosina 1983–1984, 1984–1989 ja 1994–1995. Rao kuoli sydäninfarktiin 72-vuotiaana.
Yksityiselämä.
Rao meni naimisiin Basavatarakamin kanssa vuonna 1942. He saivat 12 lasta. Basavatarakam kuoli vuonna 1985, minkä jälkeen Rao meni naimisiin Lakshmi Parvathin kanssa vuonna 1993. Raon lapsenlapsiin kuuluu näyttelijä N. T. Rama Rao Jr.
Morgan Gibbs-White

Morgan Anthony Gibbs-White (s. 27. tammikuuta 2000 Stafford) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia.
Gibbs-White pelasi Wolverhampton Wanderersin junioreissa. Hän nousi mestaruussarjassa tuolloin pelanneeseen edustusjoukkueeseen kaudella 2016–2017. Kaudella 2018–2019 Wolverhampton pelasi Valioliigassa, ja Gibbs-White pelasi siellä 26 ottelua mutta vain viisi kertaa avauskokoonpanossa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi seitsemän valioliigaottelua ja vain kerran avauksessa. Eurooppa-liigan karsinnoissa hän pelasi kolme ottelua ja teki maalin Pyunik Jerevania vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi neljä ottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Kauden 2020–2021 alkupuoliskon Gibbs-White pelasi lainalla mestaruussarjassa Swansea Cityn joukkueessa. Wolverhamptonin joukkueessa hän pelasi kevätpuoliskolla 11 valioliigaottelua ja teki maalin toukokuussa kotiottelussa Brightonia vastaan. Kauden 2021–2022 alussa hän ehti pelata kaksi valioliigaottelua mutta lähti sitten kauden loppuun ulottuneella lainasopimuksella mestaruussarjassa pelanneeseen Sheffield Unitediin. Kauden 2022–2023 alussa Gibbs-White ehti pelata Wolverhamptonissa kaksi valioliigaottelua mutta siirtyi elokuun puolivälin jälkeen Nottingham Forestiin, jossa hän pelasi kauden aikana 35 liigaottelua ja ne yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Hän teki Nottinghamille viisi maalia: marraskuussa peräkkäisissä otteluissa Brentfordia ja Crystal Palacea vastaan, huhtikuussa peräkkäisissä otteluissa Liverpoolia ja Brightonia vastaan sekä toukokuussa Southamptonia vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Valioliigassa 37 ottelua, kahta vaille kaikki avauskokoonpanossa. Hän teki viisi maalia ja antoi kymmenen maalisyöttöä. Kaudella 2024–2025 hän oli avauskokoonpanossa 34 Valioliigan ottelussa, joissa hän teki seitsemän ja syötti kymmenen maalia.
Gibbs-White on pelannut useissa Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän voitti alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2017. Hän pelasi tuossa MM-lopputurnauksessa joukkueensa kaikissa seitsemässä ottelussa ja teki maalin puolivälierässä Yhdysvaltoja ja loppuottelussa Espanjaa vastaan. Ensimmäisen ottelunsa Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi Kansojen liigan ottelussa Irlantia vastaan syyskuussa 2024. Kaikkiaan hän on 24. kesäkuuta 2025 mennessä pelannut neljä maaottelua, joissa kaikissa hän on tullut vaihdosta kentälle. Otteluista kaksi on ollut MM-karsintaotteluita.
Göteborgin Smyrna-seurakunta

Göteborgin Smyrna-seurakunta () on vuonna 1922 perustettu göteborgilainen helluntaiseurakunta. Göteborgin Smyrna perustettiin 123 baptistiseurakunta Betelin jäsenen toimesta 14. marraskuuta 1922. Seurakuntalaiset ostivat pian Broddeliuksen talon ja uudelleenrakensivat 700-paikkaisen kirkkotilan, joka otettiin käyttöön vuonna 1924. Nykyisin Smyrna-seurakunnalla on noin 3 500 jäsentä ja se on Ruotsin toiseksi suurin helluntaiseurakunta. Smyrnan pastorina on toiminut vuodesta 2005 lähtien Urban Ringbäck.
Smyrnalla on pienryhmiä ja kirkkoja myös Gråbossa, Lerumissa, Mölnlyckessä, Gårdstenissa ja Itä-Göteborgissa. Lisäksi seurakunnalla on oma käytettyjen tavaroiden myymälä. Seurakunta tekee kansainvälistä työtä Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Intiassa. Lisäksi seurakunta järjestää konferensseja helluntailiikkeen kansainväliselle työlle sekä laulun ja musiikin kehittämiseksi.
Vuonna 1935 Göteborgin ensimmäinen helluntaiseurakunta, Salem, liittyi seurakunnan yhteyteen. Vuonna 1942 Smyrnaan liittyivät myös Sion-seurakunta, Hagenin vapaaseurakunta sekä Vapaa evankelinen seurakunta.
Donghae

Lee Dong-hae (15. lokakuuta 1986), tunnetaan myös yksinkertaisemmin nimellä Donghae, on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän on poikabändi Super Juniorin ja sen alaryhmien Super Junior-M:n ja Super Junior-D&amp;E:n jäsen.
Vasja Ložkin

Vasja Ložkin (; oik. Aleksei Vladimirovitš Kudelin, ; s. 1976, Solnetšnogorsk) on venäläinen taiteilija.
Hän on tullut kuuluisaksi teostensa Internet-levityksestä. Piirroksissa seikkailevat useimmin kissat, mummot tai venäläiset, mutta myös poliitikkojen karikatyyrit.
Kudelin opiskeli lakia, muttei koskaan työllistynyt alalle. Hänellä ei ole taiteilijan koulutusta. Hän aloitti vesiväritöillä 1990-luvulla ja vuonna 2000 alkoi tehdä öljymaalauksia. Kudelin pääsi Solnetšnogorskin draamateatteriin lavastajaksi ja jatkoi piirustusta vasta 2007. Vasja Ložkin -nimimerkki syntyi vuonna 2005, kun Kudelin aloitti blogin LiveJournalissa. Vuodessa hän keräsi kymmenentuhatta seuraajaa.
Kudelin liittyi vuonna 2002 Koldovskije hudožniki -taiteilijaryhmään (noitataiteilijat). Taiteilijat ovat määritelleet tyylinsä olevan ”piirrosrealismia” viitaten satiiristen piirrosanimaatioiden tyyliin. Ložkin tuli kuuluisaksi julkaistuaan teoksiaan Internetissä. Ložkinin mukaan hänen hahmonsa elävät psykoosin ja rajatilan maailmassa. Taiteilijan mukaan kaikki on konkreettista eikä hän piilota mitään metaforien taakse.
Kudelin on myös tehnyt musiikkia yhtyeissä Ebonitovyi kolotun, Vasja Ložkin Rokyndroll Bend ja Vasja Ložkin i kakije-to ljudi.
Ryeowook

Kim Ryeo-wook (21. kesäkuuta 1987), on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän on poikabändi Super Juniorin ja sen alaryhmien, Super Junior-K.R.Y.:n, Super Junior-M:n jäsen.
Kyuhyun

Cho Kyu-hyun (3. helmikuuta 1988), tunnetaan myös yksinkertaisemmin nimellä Kyuhyun, on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän on poikabändi Super Juniorin ja sen alaryhmien, Super Junior-K.R.Y.:n, Super Junior-M:n jäsen.
Louis Marchand

Louis Marchand (2. helmikuuta 1669 Lyon – 17. helmikuuta 1732 Pariisi) oli ranskalainen urkuri ja säveltäjä.
Elämä ja ura.
Marchand syntyi urkuri Jean Marchandin pojaksi. Hän pääsi 14-vuotiaana Neversin katedraalin urkuriksi. 20-vuotiaana hän oli jo Pariisissa, jossa hänelle tarjottiin lähes kaikkia kaupungissa vapaina olleita urkurin paikkoja. Marchand työskenteli kirkollisissa urkurintoimissa, kunnes astui vuonna 1708 kuninkaan hovin palvelukseen ja seurasi Guillaume-Gabriel Niversiä kuninkaallisen kapellin urkurin tehtävissä. Marchand nautti niin huomattavaa mainetta, ettei hänen tarvinnut kilpailla asemasta hovissa. Vuonna 1713 Marchand jätti hovissa esityksen puolessavälissä kesken kuninkaan läsnä ollessa. Hän oli riitaantunut puolta tuloistaan vaatineen entisen vaimonsa kanssa ja ilmoitti olevansa velvollinen tekemään vain puolet työstään, mikäli saa nauttia vain puolista omista tuloistaan. Marchandia neuvottiin lähtemään maanpakoon rangaistuksen välttämiseksi, ja hän tekikin kattavan kiertueen Saksassa vuonna 1713. Hän esiintyi sen aikana keisarin edessä ja tutustui myös Johann Sebastian Bachiin, joka soitti hänen teoksiaan. Lopulta Marchand palasi Pariisiin ja työskenteli siellä opettajana. Hän pääsi myös Couvent des Cordeliersiin urkurin asemaan, jossa oli työskennellyt aiemminkin. Tässä tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka.
Marchand oli aikalaiskuvausten mukaan omituinen hahmo, jota kuvattiin muun muassa rauhattomaksi, "emotionaalisesti epätasapainoiseksi" ja "aina vainoharhaiseksi". Hän oli kuitenkin kunnianhimoinen, vaikkakin luonteen impulsiivisuus toistuvasti vaaransi hänen uransa. Varhaisillakin elämäkertakirjailijoilla oli kuitenkin vaikeuksia erottaa tosiasiat kertomuksista. Marchandin virtuoosisuus instrumenttinsa äärellä ja maine muusikkona tuotiin kuitenkin esiin. Ihailijoihin kuului esimerkiksi Jean-Philippe Rameau. Kronikoitsija Évrard Titon du Tillet nimesi Marchandin kaikkien aikojen suurimmaksi urkuriksi.
Musiikki.
Marchandin tuotannon joukossa on cembalosarjoja, urkuteoksia, kantaatteja ja ooppera. Marchand ei kuitenkaan ollut ahkera musiikkinsa julkaisijana. Hänen merkittävyytensä säveltäjänä rakentuu säilyneen kosketinsoitintuotannon pohjalle.
Eunhyuk

Lee Hyuk-jae (4. huhtikuuta 1986), tunnetaan paremmin taiteilijanimellä Eunhyuk on eteläkorealainen laulaja. Hän on poikabändi Super Juniorin ja sen alaryhmien, Super Junior-T.:n, Super Junior-H:n, Super Junior-M:n ja Super Junior-D&amp;E:n jäsen.
Shindong

Shin Dong-hee (28. syyskuuta 1985), tunnetaan paremmin taiteilijanimellä Shindong, on eteläkorealainen laulaja. Hän on poikabändi Super Juniorin ja sen alaryhmien Super Junior-T:n ja Super Junior-H:n jäsen.
Dubstar

Dubstar on englantilainen elektronista popmusiikia soittava yhtye, jonka musiikissa on vaikutteita trip hop, dance, brittipop sekä alternative rock -musiikkityyleistä. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja "Sarah Blackwood" sekä kitaristi "Chris Wilkie." Dubstariin on kuulunut myös vuonna 1992 yhtyeen Wilkien kanssa perustanut kosketinsoittaja "Steve Hillier", joka jätti yhtyeen vuonna 2014. 
Dubstarilla on kahdeksan Britannian singlelistalle yltänyttä julkaisua, joista suurin menestys on sijalle 15 yltänyt esikoisalbumilta "Disgraceful" (1995) julkaistu ”Stars”. Kappaleesta on tehty useita remixejä ja coverversioita, ja metalliyhtye "Lacuna Coil" julkaisi coveristaan musiikkivideon vuonna 2000. 
1990-luvun menestyksen hiivuttua Dubstar lopetti toimintansa 2000-luvun alussa, jolloin Blackwood liittyi englantilaisen elektronista popmusiikkia esittävän yhtyeen "Client" laulajaksi. Dubstar teki paluun 2010-luvulla ja julkaisi studioalbumit "One" (2018) ja "Two" (2022), joista jälkimmäisen myötä yhtye esiintyi Britannian albumilistalla ensimmäistä kertaa vuoden 1997 jälkeen.
Sungmin

Lee Sung-min (1. tammikuuta 1986), yksinkertaisemmin Sungmin, joka tunnetaan myös nimellä LIU, on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän on poikabändi Super Juniorin ja sen alaryhmien Super Junior-T:n, Super Junior-H:n ja Super Junior-M:n jäsen.
Kibum

Kim Ki-bum (21. elokuuta 1987), tunnettu lyhyesti nimellä Kibum on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli poikabändi Super Juniorin jäsen.
Kangin

Kim Young-woon (17. tammikuuta 1985), tunnetaan paremmin taiteilijanimellä Kangin on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli poikabändi Super Juniorin ja sen alaryhmien, Super Junior-T:n, Super Junior-H:n jäsen.
Évrard Titon du Tillet

Évrard Titon du Tillet (1677–1762) oli ranskalainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi teoksestaan "Le Parnasse françois" (1732). Siinä kuvaillaan kuningas Ludvig XIV:n hallintokauden ja Régencen ajan maineikkaiden ranskalaisten runoilijoiden ja muusikoiden elämiä.
Titon du Tillet piti kaikkien aikojen suurimpana urkurina Louis Marchandia. Hän myös arveli "Le Parnasse françois" -kirjassaan, ettei kenelläkään muulla naisella Élisabeth Jacquet de La Guerren lisäksi ollut ollut häntä vastannutta lahjakkuutta säveltäjänä.
Seinabo Sey

Seinabo Sey (s. 7. lokakuuta 1990 Södermalm, Tukholma) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen tyyliään on kuvattu soulia ja modernia popmusiikkia yhdisteleväksi.
Seyn isä oli Gambiassa ja Senegalissa mainetta niittänyt muusikko Maudo Sey (k. 2013), jonka kautta Sey sai varhaisimman kosketuksensa musiikkiin. Muutettuaan perheineen Halmstadin kuntaan Sey kävi Östergårdsskolania. 16-vuotiaana hän oli jo palannut Tukholmaan ja osallistui musiikkikoulutukseen Fryshusetin keskuksessa. Häneen vaikuttivat muiden muassa Lauryn Hill, Beyoncé ja Alicia Keys. Koulutuksen jälkeen Sey aloitti yhteistyön muiden muassa Oskar Linnrosin, Linda Piran ja Storin kanssa.
Sey teki läpimurtonsa vuonna 2014, jolloin ilmestyivät hänen hittisinglensä "Younger" ja ensimmäinen EP:nsä "For Madeleine". Viimeksi mainittu on omistettu laulajan äidille. Isälleen Sey omisti EP:n "For Maudo" (2016). Seyn ensimmäinen täysimittainen albumi oli "Pretend" (2016), jota seurasi "I'm a Dream". Hänen kappaleitaan, kuten esikoissinglen "Younger", on tuottanut Magnus Lidehäll.
Sey on päässyt levytyksillään listoille lukuisissa maissa, kuten Yhdysvalloissa. Hän on kansainvälisellä urallaan tehnyt kiertueita Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Seylle myönnettiin 25. helmikuuta 2015 parhaan uuden artistin Grammis-palkinto. Hän on saanut myös muita palkintoja ja ollut vuonna 2017 ehdolla Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon saajaksi.