tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kellie Harrington

Kellie Anne Harrington (s. 11. joulukuuta 1989) on irlantilainen nyrkkeilijä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Harrington voitti 60 kilogramman painoluokassa olympiakultaa Tokiossa 2020 sekä maailmanmestaruuden New Delhissä 2018. Lisäksi hän on saavuttanut MM-hopeaa Astanassa 2016 (painoluokka 64 kg) ja EM-pronssia Sofiassa 2018.
Esra Yıldız

Esra Yıldız (s. 4. heinäkuuta 1997 Nevşehir) on turkkilainen nyrkkeilijä.
60 kilogramman painoluokassa nyrkkeilevä Yıldız voitti EM-pronssia Sofiassa 2016. Hän kilpaili Tokion kesäolympialaisissa 2020 missä voitti neljännesvälierässä argentiinalaisvastustajansa yksimielisin tuomariäänin mutta hävisi mitalin ratkaisseen puolivälieräottelunsa hajaäänituomiolla Suomen Mira Potkoselle.
Maïva Hamadouche

Maïva Hamadouche (s. 4. marraskuuta 1989 Albi) on ranskalainen nyrkkeilijä.
60 kilogramman painoluokassa nyrkkeilevä Hamadouche saavutti EM-hopeaa Alcobandasissa 2019, missä hän hävisi loppuottelussa Suomen Mira Potkoselle. Hän kilpaili Tokion kesäolympialaisissa 2020 häviten ensimmäisen ottelunsa, jälleen Potkoselle, hajaäänituomiolla.
Palmettikasvi

Palmettikasvi ("Prionium serratum") on yksi Thurniaceae-heimon neljästä lajista ja "Prionium"-suvun ainoa laji. Se on alun perin kuvattu vihvilöihin ("Juncus") ja sijoitettu vihviläkasveihin (Juncaceae). Nykyinen heimo Thurniaceae on myös vihviläkasvien lähisukuinen, sen muut lajit "Thurnia"-suvussa kasvavat Etelä-Amerikan Amazonian alueella. Palmettikasvi kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Afrikassa, Kapmaassa ja KwaZulu-Natalissa. Se on kosteilla jokivarsilla kasvava ekologisesti tärkeä laji. Palmettikasvi koostuu pitkien miekkamaisten lehtien muodostamasta ruusukkeesta. Kasvi voi olla kaksi metriä korkea, sen varsi muodostuu kuolleiden lehtien kannoista. Kukintona on kookas vihvilämäinen röyhy.
Rashida Ellis

Rashida Ellis (s. 4. kesäkuuta 1995 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen nyrkkeilijä.
Ellis voitti 60 kilogramman painoluokassa MM-pronssia Ulan-Udessa 2019 ja Pan-Amerikan kisojen pronssia Limassa 2019. Hän osallistui Tokion kesäolympialaisiin 2020 missä hävisi avausottelussaan brittiläisvastustajalle.
Savisorsimo

Savisorsimo ("Glyceria notata") on monivuotinen heinälaji sorsimoiden suvussa.
Heinä kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Se muistuttaa yleisempää ojasorsimoa, mutta eroaa siitä jonkin verran. Savisorsimo on jäykkäkortinen ja kasvutavaltaan koheneva. Lehtitupet ovat karheita, lehdet sinivihreitä, 10–20 cm pitkiä. Kukintona on enintään 40 senttimetrin pituinen pysty latvaröyhy, jonka haarat ovat siirottavia ja kukinnon muoto on avonaisempi tai leveämpi kuin ojasorsimolla. Tähkylöitä on yhtä kukintohaaraa kohti useita, pidemmissä haaroissa 16–20 kappaletta. Tähkylän pituus on 8–18 millimetriä, se on monikukkainen, kukat ovat vihreänviolettejä. Ulkohelpeen kärjen muoto on tylpänpyöreä. Hedelmänä on jyvä. Savi- ja ojasorsimon välisen risteymän lajinimi on "Glyceria" × "pedicellata".
Savisorsimo kasvaa rannoilla, ojissa ja lähteisillä paikoilla matalassa vedessä, varsinkin savimaiden ravinteisilla kasvupaikoilla. Savisorsimoa esiintyy Euroopassa yleisesti, mutta Pohjoismaissa sen levinneisyysalue on eteläinen. Suomessa laji on luonnossa harvinainen. Sen alkuperäiset kasvualueet sijaitsevat Uudellamaalla (U) Helsingin ympärillä ja Etelä-Savossa (ES) Lappeenrannassa.
Peltoetana

Peltoetana ("Deroceras agreste") on peltoetanoiden heimoon kuuluva, ilmaa hengittävä keskikokoinen etanalaji ja merkittävä puutarhojen tuholainen.
Koko ja ulkonäkö.
Yksivuotinen, 3,5–5 senttimetrin mittaiseksi kasvava peltoetana vaihtelee väritykseltään kellanvalkeasta vaaleanruskeaan. Väritys on suhteellisen tasainen eikä ihossa ole täpliä tai läiskiä; pää ja tuntosarvet ovat muuta ruumista tummemmat. Pohjapuoli on valkoinen. Lima on yleensä kirkasta, mutta muuttuu maidonvalkeaksi, jos eläintä häiritään. Hengitysaukko sijaitsee kilven takaosassa. Peltoetanan varma erottaminen muista "Deroceras"-suvun lajeista saattaa edellyttää genitaalipreparaatin tekoa.
Levinneisyys.
Peltoetanaa esiintyy Aasiassa sekä Pohjois- ja Keski-Euroopassa.
Ekologia.
Peltoetana tulee toimeen monenlaisissa elinympäristöissä; eniten sitä esiintyy kosteahkoilla, pääosin luonnontilaisilla ruohostomailla. Puutarhoissa laji aiheuttaa tuhoja pääosin loppukesäisin ja syksyisin. Kosteina kesinä ja syksyinä peltoetanoita voi olla todella runsaasti, ja etanat ovat liikkeellä myöhään syksyyn.
Peltoetanan luontaisia vihollisia ovat siili, muutamat linnut, kuten rastaat, kovakuoriaiset, kuten maakiitäjäiset ja etanahaiskiaiset sekä "Phasmarhabditis hermaphrodita" -sukkulamato. Tehokasta kemiallista torjunta-ainetta peltoetanaa vastaan ovat rautafosfaattia sisältävät rakeet.
Tenchin kieli

Tenchin kieli ("tench") on austronesialainen kieli, jota puhuu noin 50 ihmistä Tenchin saarella Papua-Uudessa-Guineassa. Tench kuuluu malaijilais-polynesialaisiin kieliin, keski- ja itä-malaijilais-polynesialaisten kielten itäiseen ryhmään ja edelleen oseanialaisiin kieliin sekä St Matthias -saarten kieliin.
Äänekosken keskustaajama

Äänekosken keskustaajama on Äänekosken kaupungin keskustaajama Keski-Suomen maakunnan keskivaiheilla, Ala-Keiteleen lounaispuolella ja Kuhnamon koillispuolella. 
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Äänekosken keskustaajaman pinta-ala oli 10,72 neliökilometriä ja väkiluku 8 477. Vuodesta 2020 lähtien Tilastokeskus on katsonut Suolahden keskustaajaman yhdistyneen rakentamisen tiivistymisen myötä osaksi Äänekosken keskustaajamaa, jonka pinta-ala kasvoi vuoden 2021 taajamatilastoissa 23,73 neliökilometriin (2019: 10,72 km²) ja väkiluku vastaavasti 12 899 asukkaaseen (2019: 8 477 as.). Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.
Äänekoski mainitaan asiakirjoissa muodossa "Ænækoski laxefiskeri" (noin 1455), "Änekoski" (1752), "Änekoski Bij" (1772), "Änäkoski" (1776–1805), "Änekoski Fors" (1813). Terho Itkosen mukaan paikannimen Äänekoski merkitys on 'isokoski'. Nimen alkuosa on muuttunut ääni-sanaksi varhaissaamen ’isoa’ merkinneestä sanasta. Nykysaamessa tämä tunnetaan vain johdoksista kuten eanas ~ eatnas ’suurin osa; enimmät’, eanášit ’paljoksua’. Suomen enä- ja enemmän-sanatkin liittyvät samaan alkuperään. Nimeämisperuste on looginen, koska Ala-Keiteleeltä on kahdeksan metrin pudotus Äänekosken läpi Kuhnamoon. Koskessa on vesivoimalaitos.
Lawrence Brittain

Lawrence Brittain (s. 9. marraskuuta 1990) on eteläafrikkalainen soutaja. Hän saavutti Shaun Keelingin parina perämiehettömässä kaksikossa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016. He hävisivät kilpailun voittaneelle uusiseelantilaisparille 2,80 sekuntia. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Brittain sijoittui perämiehettömässä nelosessa kymmenenneksi eli viimeiseksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän on sijoittunut parhaimmillaan viidenneksi perämiehellisessä kaksikossa Amsterdamissa 2014. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Brittain voitti perämiehettömässä kaksikossa kultaa vuonna 2010 ja sijoittui samassa luokassa hopealle vuonna 2011.
Brittain sairastui vuonna 2014 Hodgkinin lymfoomaan mutta toipui siitä. Hänen isänsä David ja veljensä Matthew ovat myös soutajia ja jälkimmäinen on olympiavoittaja vuodelta 2012.
Shaun Keeling

Shaun Keeling (s. 21. tammikuuta 1987) on eteläafrikkalainen soutaja. Hän saavutti Lawrence Brittainin parina perämiehettömässä kaksikossa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016. He hävisivät kilpailun voittaneelle uusiseelantilaisparille 2,80 sekuntia. Pekingin olympialaisissa 2008 Keeling sijoittui perämiehettömässä kaksikossa Ramon Di Clementen kanssa viidenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa Keeling saavutti pronssia perämiehettömässä kaksikossa Amsterdamissa 2014 Vincent Breetin parina. Poznańin MM-kilpailuissa 2009 Keeling ja Di Clemente sijoittuivat kuudenneksi.
Vincent Breet

Vincent Breet (s. 26. huhtikuuta 1993) on eteläafrikkalainen soutaja. Hän on pituudeltaan 195-senttimetrinen. Hän saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia perämiehettömässä kaksikossa Shaun Keelingin parina Amsterdamissa 2014. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Breet sijoittui perämiehettömässä nelosessa neljänneksi. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti perämiehettömässä kaksikossa kultaa vuonna 2013 ja saavutti hopeaa vuonna 2012.
Matthew Brittain

Matthew Brittain (s. 5. toukokuuta 1987) on eteläafrikkalainen soutaja. Hän voitti kevyessä perämiehettömässä nelosessa olympiakultaa Lontoossa 2012. Venekuntaan kuuluivat myös James Thompson, John Smith ja Lawrence Ndlovu. He voittivat hopealle sijoittuneen brittijoukkueen 0,25 sekunnilla. Maailmanmestaruuskilpailuissa Brittain sijoittui parhaimmillaan neljänneksi John Smithin kanssa kevyessä perämiehettömässä kaksikossa Poznańissa 2009. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Brittain saavutti kevyessä perämiehettömässä kaksikossa James Thompsonin parina hopeaa vuonna 2007.
Brittainin isä David ja veli Lawrence ovat myös soutajia ja jälkimmäinen on olympiamitalisti vuodelta 2016.
Imploding the Mirage

Imploding the Mirage on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Killersin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 21. elokuuta 2020.
Pressure Machine

Pressure Machine on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Killersin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 13. elokuuta 2021.
Abu Khalil Qabbani

Ahmad Abu Khalil Qabbani, myös: Abu Khalil al-Qabbani (1836 Damaskos, Syyria – 1902 Damaskos, Syyria) oli syyrialainen näytelmäkirjailija. Hänen ansiostaan Damaskoksessa alettiin esittää nykyaikaista teatteria. Seurueensa kanssa hän esitti kirjoittamiaan runomuotoisia näytelmiä, jotka perustuvat kansannäytelmiin ja maailmankirjallisuuteen. Niissä on laulua ja tanssia.
Ann Quin

Ann Quin (1936 Brighton, Sussex, Britannia – 1973) oli brittiläinen kirjailija. Hän edusti 1960-luvun brittiläistä kokeellista kirjallisuutta, jossa häntä verrattiin ranskalaiseen Nathalie Sarrauteen. Tuotannon ominaispiirteitä ovat surrealismi, farssimaisuus ja hajanaisuus. Tuotannossa näyttäytyy henkilökohtaisuus, muun muassa hänen sairastamansa skitsofrenia. Hänen arvellaan hukuttautuneen.
Oidipaalisuudesta lähtevät kaksi ensimmäistä teosta "Berg" (1964) ja "Three" (1966). Teoksessa "Passages" (1969) sulautuvat teoksen kertojaminät yhteen. "Tripticks" (1972) on satiiri yhdysvaltalaisesta kulttuurista.
Bangsamoron lippu

Bangsamoron lippu on Filippiineille kuuluvan Bangsamoron itsehallintoalueen kansallistunnus. Se vahvistettiin 28. elokuuta 2019, kun Bangsamoron parlamentti hyväksyi lakiesityksen 7, joka tunnetaan myös nimellä "laki Bangsamoron autonomisen alueen virallisen lipun hyväksymisestä". Toimenpide hyväksyttiin kolmannessa ja viimeisessä käsittelyssä 22. elokuuta ja Bangsamoron pääministeri Murad Ebrahim allekirjoitti sen laiksi 28. elokuuta nimellä "Bangsamoro Autonomy Act No. 1". Samana päivänä lippu nostettiin virallisesti salkoon ensimmäistä kertaa Bangsamoron hallintorakennuksen edustalla.
Bangsamoron vaakuna

Bangsamoron vaakuna on Filippiineille kuuluvan Bangsamoron itsehallintoalueen kansallistunnus. Se vahvistettiin 7. syyskuuta 2019, kun Bangsamoron parlamentti hyväksyi lakiesityksen 8, joka tunnetaan myös nimellä "laki Bangsamoron autonomisen alueen virallisen vaakunan hyväksymisestä". Toimenpide hyväksyttiin kolmannessa ja viimeisessä käsittelyssä 29. elokuuta ja Bangsamoron pääministeri Murad Ebrahim allekirjoitti sen laiksi 7. syyskuuta nimellä "Bangsamoro Autonomy Act No. 2".
Kalju (nimi)

Kalju on virolainen miehen etunimi. Sen vironkielinen merkitys on ’kallio’.
Suomessa Kalju on harvinainen etunimi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on vuoteen 2024 mennessä ollut virallisena nimenä noin 90–100 miehellä.
Italian naisten vesipallomaajoukkue

Italian naisten vesipallomaajoukkue edustaa Italiaa vesipallon naisten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Italian uimaliitto. Italia on voittanut naisten vesipallossa yhden olympiakullan, kaksi maailmanmestaruutta ja viisi Euroopan-mestaruutta.
Italia ei pelannut Sydneyn olympialaisissa 2000, kun naisten vesipallo oli ensi kertaa mukana olympiaohjelmassa. Ateenan olympialaisissa 2004 Italia voitti kultaa. Se voitti loppuottelussa Kreikan maalein 10–9. Pekingin olympialaisissa 2008 Italia sijoittui kuudenneksi ja Lontoossa 2012 seitsemänneksi. Rio de Janeirossa 2016 joukkue saavutti olympiahopeaa hävittyään loppuottelussa Yhdysvalloille maalein 5–12.
Italia voitti maailmanmestaruuden Perthissä 1998 ja Fukuokassa 2001. Se on saanut MM-hopeaa vuonna 2003 sekä MM-pronssia vuosina 1994 ja 2015.
Italia voitti Euroopan-mestaruuden vuosina 1995, 1997, 1999, 2003 ja 2012. EM-hopeaa sillä on vuosilta 2001 ja 2006 sekä EM-pronssia vuosilta 1991 ja 2016.
Olympiavoittajajoukkue 2004.
Francesca Conti, Martina Miceli, Carmela Allucci, Silvia Bosurgi, Elena Gigli, Manuela Zanchi, Tania di Mario, Cinzia Ragusa, Giusy Malato, Alexandra Araujo, Maddalena Musumeci, Melania Grego, Noemi Toth.
Maailmanmestarijoukkue 1998.
Carmela Allucci, Alexandra Araujo, Cristina Consoli, Francesca Conti, Antonella di Giacinto, Eleonora Gay, Melania Grego, Stefania Larucci, Giusi Malato, Martina Miceli, Maddalena Musumeci, Monica Vaillant, Milena Virzi.
Maailmanmestarijoukkue 2001.
Carmela Allucci, Alexandra Araujo, Silvia Bosurgi, Cristina Consoli, Francesca Conti, Tania di Mario, Melania Grego, Giusi Malato, Martina Miceli, Maddalena Musumeci, Paola Sabbatini, Gabriella Sciolti, Monica Vaillant.
Heikki Väisänen (sotakirjailija)

Heikki Väisänen (s. 1957) on suomalainen sotakirjailija. Hän on kirjoittanut kaksi talvisotaa käsittelevää kirjaa. Pielaveden ja Keiteleen miesten III/JR 39:n vaiheista kertova "Me kohta kotiin tulemme" julkaistiin 2017. Anttolan, Juvan, Ristiinan ja Suomenniemen miesten I/JR 37:n ja Salmin miesten Er.P 8:n vaihesta kertova "Valkeissa arkuissa" julkaistiin 2021. Molemmat kirjat ovat tositapahtumissa pitäytyviä kronologisesti eteneviä kuvauksia näiden pataljoonien vaiheista talvisodassa Laatokan Karjalassa. Kolmas talvisotakirja "Kaatunut Ruhtinaanmäessä" (julkaisuaika kevät 2026) käsittelee Laatokan Karjalan puolustustaisteluita Syskyjärven−Ruhtinaanmäen suunnassa 12.12.1939−13.1.1940.
Koulutukseltaan Väisänen on LVI-tekniikan diplomi-insinööri (TKK 1985). Hän on tehnyt pitkän työuran energiatehokkuuden edistäjänä Motiva Oy:ssä (1993−2002), työ- ja elinkeinoministeriössä (2002−2013) ja Energiavirastossa (2014−). Väisänen toimi ministeriössä Suomen pääneuvottelijana EU:n energiapalveludirektiivissä (ESD) vuosina 2003−2006 ja energiatehokkuusdirektiivissä (EED) vuosina 2011−2012. Energiavirastoon siirryttyään hän oli keskeisessä roolissa vuosina 2017−2018 neuvottelussa EED:n muutoksista sekä 2020−2023, kun direktiivi käytännössä kirjoitettiin kokonaan uudestaan.
Kaiku (nimi)

Kaiku on Suomessa käytetty harvinainen etunimi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan tämännimisiä miehiä on elokuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 90–110. Lisäksi Kaiku-nimi on ollut ainakin kahdella naisella.
Kaiku-nimeä ei ole otettu almanakkaan, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemassa hevosten nimipäiväkalenterissa. Sen mukaan Kaiku viettää nimipäivää 29. marraskuuta.
Bålder-kvartetti

Bålder-kvartetti on vuonna 2018 Suomessa perustettu jousikvartetti. Kvartetin alkuperäisessä kokoonpanossa soittivat Helsingissä opiskelleet Emil Hartikainen ja Vadim Grumeza, viulu, Matthias Funke, alttoviulu sekä Tommi Wesslund, sello. Vuodesta 2020 kvartetin alttoviulistina on soittanut Vadim Grumeza ja viulistina Andrew Ng Wen Hao. 
Yhtye voitti perustamisvuonnaan Florida Keysin kansainvälisen kamarimusiikkikilpailun ja debytoi Carnegie Hallissa myöhemmin samana vuonna. Bålder-kvartetti kutsuttiin esiintymään Wienin Mozarthausiin huhtikuussa 2019. Yhtye on Kuhmon kvartettiakatemian jäsen.
Randy Korlin

Kalervo "Randy" Korlin (27. helmikuuta 1948 − 20. heinäkuuta 2005 Espanja) oli suomalainen muusikko, joka tunnettiin parhaiten Solistiyhtye Suomen perustajajäsenenä ja haitaristina.
Korlinin ura muusikkona alkoi 1960-luvulla Ernos-yhtyeessä, jossa hän soitti koskettimia maaliskuusta 1968 saman vuoden kesäkuuhun asti. Korlin oli mukana yhtyeen albumilla "Rutto ja romu". Ernos-yhtyeen jälkeen Korlin soitti yhdessä Pekka Hartosen ja Lassi Marttilan kanssa Luxusband-nimellä muun muassa Kari Tapion ja Lea Lavenin taustayhtyeenä. Vuonna 1981 kolmikko perusti Solistiyhtye Suomen, joka esitti humoristista tanssimusiikkia. Yhtye oli erityisen suosittu 1980-luvulla ja saavutti kaksi kultalevyä. Korlin erosi Solistiyhtye Suomesta vuonna 1988, jolloin hän jäi sairaseläkkeelle. Korlin julkaisi vuonna 1992 yhdessä Flamingo-yhtyeen kanssa albumin "Randy Korlin &amp; Flamingo." Myös Solistiyhtye Suomi koottiin uudestaan vuonna 1999. Korlin soitti tässä kokoonpanossa haitarin lisäksi koskettimia. 
Korlin kuoli Espanjassa sydänkohtaukseen 57-vuotiaana vuonna 2005.
Randy Korlin oli 1960-luvun lopulta vuoteen 1972 naimisissa Helena Korlinin kanssa. Parilla oli yksi yhteinen lapsi. Helena Korlin kuoli vuonna 1979 henkirikoksen uhrina.
Axel Israel Frietsch

Axel Israel Frietsch (1. heinäkuuta 1820 Norrköping, Ruotsi – 28. elokuuta 1863 Hämeenlinna) oli ruotsalainen kirjanpitäjä ja tehtaanvuokraaja, joka perusti vuonna 1856 Tampereen verkatehtaan.
Frietsch asui Lyypekissä ja Norrköpingissä ennen Suomeen tuloaan vuonna 1844. Suomessa hän oli aluksi Axel Wilhelm Wahrenin omistaman Jokioisten verkatehtaan kirjanpitäjänä ja kauppamatkustajana. Frietsch vuokrasi Jokioisten verkatehtaan vuonna 1851 ja hän oli tehtaan vuokraajana vuoteen 1858 saakka.
Frietsch anoi vuonna 1855 perustamislupaa Tampereelle suunnittelemalleen verkatehtaalle ja saatuaan luvan seuraavana vuonna hän vuokrasi Hatanpään kartanolta maata Tammerkosken itärannalta ja perusti A. I. Frietsch &amp; Co nimisen yhtiön yhdessä Adolf Törngrenin kanssa. Tehtaan nelikerroksisen tiilirakennuksen rakentaminen alkoi 1856 ja syksyllä 1858 Frietsch siirsi Jokioisten verkatehtaan koneet Tampereelle. Tehdas oli jo 1860-luvun alussa suurin alallaan Suomessa mutta tehdas joutui liian pienen oman pääoman vuoksi talousvaikeuksiin ja meni konkurssiin 1863. Tehtaan toiminta jatkui kuitenkin toisten omistajien toimesta kun vuonna 1869 saksalainen Carl Zuhr osti tehtaan Suomen Pankilta yhdessä yhtiökumppaniensa kanssa. Frietsch kuoli elokuun lopulla 1863 sairaskohtaukseen junassa lähellä Hämeenlinnan rautatieasemaa ollessaan matkalla Tampereelle. Hänen hautansa sijaitsee Pyynikin kirkkopuistossa Tampereella. Haudalla ollut valurautaristi on hävinnyt joskus 1990-luvulla.
Frietsch oli naimisissa vuodesta 1854 Porvoosta kotoisin olleen Sofia Carolina Procopen kanssa, joka oli Tampereen pormestarina myöhemmin toimineen Fredrik Vilhelm Procopén serkku. Heillä oli kolme lasta.
Julius J. Epstein

Julius J. Epstein (22. elokuuta 1909 New York – 30. joulukuuta 2000 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Hän aloitti uransa vuonna 1933 Jerry Waldin haamukirjoittajana. Hän käsikirjoitti elokuvia Jack L. Warnerin studiolla 1930- ja 1940-luvuilla veljensä Philip G. Epsteinin kanssa. He saivat parhaan käsikirjoituksen Oscar-palkinnon "Casablancasta" ja kirjoittivat lisäksi muun muassa elokuvat "Arsenikkia ja vanhoja pitsejä", "Naisen valta" sekä "Hän, joka tuli päivälliselle". 1970-luvulla Epstein oli yhtenä käsikirjoittajana elokuvassa "Rautaristi".
Epsteinien isän nimi oli Shablian, mutta hän muutti sen Epsteiniksi Ellis Islandilla saapuessaan siirtolaisena New Yorkiin.
Gwangyang

Gwangyang () on Etelä-Koreassa Etelä-Jeollan provinssissa sijaitseva kaupunki.
Dangjin

Dangjin () on Etelä-Koreassa Etelä-Chungcheongin provinssissa sijaitseva kaupunki.
Seosan

Seosan () on Etelä-Koreassa Etelä-Chungcheongin provinssissa sijaitseva kaupunki.
Alueellinen jako.
Seosan on jaettu yhteen taajamaan ("eup"), yhdeksään kunnanosaan ("myeon") ja viiteen naapurustoon ("dong").
Korin ydinvoimalaitos

Korin ydinvoimalaitos (, hanja ) on Etelä-Korean Busanissa ja Ulsanissa sijaitseva ydinvoimalaitos.
Laitoksen Kori 1 -reaktori on ensimmäinen käytöstä poistettava reaktori Etelä-Koreassa. Voimalan omistava yhtiö KHNP toimitti purkusuunnitelman hyväksyttäväksi Etelä-Korean ydinturvallisuusviranomaiselle toukokuussa 2021.
Reaktorit.
Ydinvoimalassa on seuraavat reaktorit kahdessa eri yksikössä:
Voimalan Kori 2 -reaktori ei saanut jatkoaikaa, ja se tullaan sammuttamaan viimeistään huhtikuussa 2023.
Voimalaan on myös rakenteilla kaksi uutta 1400 MW APWR-lisäreaktoria Shin-Kori 5 ja 6, joiden odotetaan valmistuvan vuonna 2023 ja 2024.
Hyundai Bayon

Hyundai Bayon on Hyundain vuodesta 2021 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli. Se sijoittuu mallistossa suuremman Konan alapuolelle. 
Moottorivaihtoehtoina ovat turboahdettu kolmesylinterinen 1,0-litrainen (99/118 hv) ja vapaasti hengittävä nelisylinterinen 1,2-litrainen (83 hv). Kolmesylinterisen moottorin yhteyteen saa kuusivaihteisen manuaalivaihteiston, kuusivaihteisen puoliautomaattivaihteiston ilman kytkinpoljinta tai seitsemänportaisen kaksoiskytkinvaihteiston. Nelisylinterisen yhteydessä on aina viisivaihteinen manuaalivaihteisto.
Hanbitin ydinvoimalaitos

Hanbitin ydinvoimalaitos (, hanja ) on Etelä-Korean Etelä-Jeollassa sijaitseva ydinvoimalaitos.
Voimalan nimi oli vuoteen 2013 asti "Yonggwangin ydinvoimalaitos", mutta sen nimeä vaihdettiin paikallisten kalastajien valituksista johtuen.
Reaktorit.
Ydinvoimalassa on seuraavat reaktorit:
Sin Dong-pa

Sin Dong-pa (, s. 2. syyskuuta 1944 Soul) on eteläkorealainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Pelaajana Sin edusti Etelä-Korean miesten maajoukkuetta muun muassa Tokion 1964 ja Méxicon 1968 kesäolympialaisissa sekä Jugoslavian MM-kilpailuissa 1970, missä hän oli turnauksen korikuningas. Aasian kisoista Sin voitti Etelä-Korean mukana kultaa vuonna 1966 ja pronssia vuonna 1970.
Valmentajana Sin johdatti Etelä-Korean naisten maajoukkueen muun muassa olympiahopealle Los Angelesissa 1984 ja MM-hopealle Etelä-Koreassa 1979. Hän valmensi Etelä-Koreaa myös muun muassa Soulin kesäolympialaisissa 1988, Brasilian MM-kilpailuissa 1983 ja Neuvostoliiton MM-kilpailuissa 1986.
Hanulin ydinvoimalaitos

Hanulin ydinvoimalaitos () on Etelä-Korean Pohjois-Gyeongsangin Uljinissa sijaitseva ydinvoimalaitos.
Voimalan nimi oli vuoteen 2013 asti "Uljinin ydinvoimalaitos", mutta sen nimeä vaihdettiin paikallisten kalastajien valituksista johtuen.
Reaktorit.
Ydinvoimalassa on seuraavat reaktorit :
Voimalaan on myös rakenteilla kaksi uutta 1400 MW APWR-lisäreaktoria Shin-Hanul 1 ja 2, joiden odotetaan valmistuvan vuonna 2023.
Ma Dong-seok

Ma Dong-seok (, synt. Lee Dong-seok, s. 1. maaliskuuta 1971), tunnettu myös nimellä Don Lee, on eteläkorealais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpiin roolisuorituksiinsa kuuluvat Sanghwan rooli "Juna Busaniin" -zombielokuvassa ja Gilgameshin rooli Marvel-elokuvassa "Eternals".
True Crime (Vilma Alinan albumi)

True Crime on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Vilma Alinan 27. elokuuta 2021 julkaistu kolmas studioalbumi. Albumin on tuottanut Ilkka Wirtanen.
Albumi poikkeaa Vilma Alinan kahdesta edellisestä albumista siten, että syntetisaattorilla aiemmin luotujen äänimaailmojen sisään albumilla kuullaan enemmän oikeita soittimia, kuten rumpuja, pianoa, selloa, kitaroita ja bassoa. Albumilla on kuitenkin myös ohjelmoituja rytmejä ja digitaalisia soittimia. Sävellykset Vilma Alina on tehnyt myös kitaran kanssa, siinä missä kahden edellisen albumin sävellykset ovat syntyneet pianon ääressä. Albumin kappaleiden sanoitusten teemoina ovat muun muassa tunteet ja parisuhteisiin liittyvät ongelmat.
Albumista julkaistiin marraskuussa 2021 deluxe-versio, jolla oli mukana kaksi aiemmin julkaisematonta kappaletta sekä akustinen versio ”Rikollinen”-kappaleesta.
Kia Sonet

Kia Sonet on Kia Motorsin vuodesta 2020 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli. Se sijoittuu mallistossa suuremman Seltosin alapuolelle.
Bensiinimoottorivaihtoehtoina ovat kolmesylinterinen 1,0-litrainen sekä nelisylinteriset 1,2- ja 1,5-litraiset. Ainoa dieselmoottori on 1,5-litrainen.
Wolsongin ydinvoimalaitos

Wolsongin ydinvoimalaitos (, hanja ) on Etelä-Korean Gyeongjussa sijaitseva ydinvoimalaitos.
Voimalan reaktori 1:n toiminta lopetettiin alun perin vuonna 2012 sen 30-vuotisen elinkaaren tullessa päätökseen, mutta sen elinkaarta päätettiin kuitenkin vuonna 2015 jatkaa satojen miljoonien lisäinvestoinneilla vuoteen 2022 asti. Suunnitelmaa kuitenkin muutettiin vuonna 2018 siten, että voimala suljettiinkin jo vuonna 2019. Etelä-Koreassa on kuitenkin esitetty syytöksiä, että voimalan omistavalle yhtiölle olisi Etelä-Korean energiaministeriöstä annettu väärää tietoa kannattavuuslaskelmiin, joka olisi johtanut ennenaikaiseen sulkemispäätökseen.
Reaktorit.
Ydinvoimalassa on seuraavat reaktorit :
Fukurotoji

Fukurotoji (, kirjaimellisesti ’pussisidonta’) on japanilainen kirjansidontatyyli. Fukurotoji oli kotoisin alun perin Kiinasta, mutta siitä tuli vähitellen Japanin yleisin tapa sitoa kirjoja. Varhaisin tunnettu esimerkki fukurotoji-sidonnasta on 1200-luvulta. Sidontatyyppi yleistyi kaupallisten kirjapainojen kehittymisen myötä Edo-kaudella (1600–1868).
Fukurotojissa kuva tai teksti painetaan vain toiselle puolelle ohutta paperiarkkia. Arkki taitetaan keskeltä kaksin kerroin. Painettu puoli jää ulospäin. Taitetut arkit pinotaan nipuksi, jonka molemmalle puolelle tulevat vahvasta, taipuisasta paperista tai kartongista leikatut kannet. Nippu sidotaan langalla tiukasti arkkien avattavan reunan puolelta, yleensä neljästä reiästä. Arkkien taitoksesta tulee kirjan sivujen ulkoreuna.
Fukurotoji-kirjojen kuvitus oli usein jaettu kahdelle eri arkille. Kuvan keskelle arkkien välille jäi siten selvä raja. Esimerkiksi Edo-kaudella yleisten ukiyo-e-kuvakirjojen suunnittelu ja painaminen vaati suurta taitoa, sillä kuvan kahden puoliskon värien ja sijoittelun oli sovittava yhteen.
NVM Express

NVM Express (NVMe) on joukko määrittelyjä, joilla isäntäohjelmisto kommunikoi haihtumattoman muistin kanssa useiden siirtoväylien kautta kuten PCI Expressin, Remote DMAn, TCP:n ja niin edelleen. NVMe on teollisuusstandardi SSD-levyille muun muassa U.2 ja M.2 -liitäntöjen kanssa.
NVM Express on voittoa tavoittelematon konsortio, joka määrittelee, hallinnoi ja markkinoi NVMe-teknologiaa.
Tekninen työ NVMe:n parissa on alkanut vuoden 2009 puolivälin jälkeen. Versio 1.0 standardista on julkaistu 1. maaliskuuta 2011.
Uudet ominaisuudet julkaistaan teknisinä ehdotuksina (, TP), jotka vahvistetaan ja julkaistaan yksitellen. Valmistajat voivat aloittaa tuen toteuttamisen ja ottamisen käyttöön ilman viiveitä.
Kaala Patthar

Kaala Patthar (suomeksi ”Musta kivi”) on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen toimintadraamaelokuva, jonka ohjasi Yash Chopra ja käsikirjoitti kaksikko Salim-Javed. Elokuva perustuu Chasnalan kaivosonnettomuuteen, ja se on neljäs Amitabh Bachchanin, Shashi Kapoorin ja Yash Chopran yhteinen elokuva "Deewaarin" (1975), "Kabhi Kabhien" (1976) ja "Trishulin" (1978) jälkeen.
Elokuvan lipputulot olivat keskinkertaiset, mutta se on muodostunut kulttiklassikoksi.
Juoni.
Todellisen kaivostragedian innoittama elokuva kertoo ihmisistä kaikilta elämänaloilta, jotka osoittavat rohkeutta ja luonnetta taistellessaan luonnonvoimia vastaan.
Kuru (kala)

Kuru ("Polydactylus sexfilis") on siimaeviin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö.
Kuru voi kasvaa suurimmillaan noin 60 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen ja virtaviivainen. Kalalla on kaksi selkäevää, joista erityisesti etumainen on piikikäs. Rintaevä koostuu kuudesta rihmamaisesta pitkästä ruodosta ja pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Kuru on väriltään päästään ruskehtavan harmaa ja muuten hopeanharmaa. Etumainen selkäevä on musta ja pyrstöevässä on musta reuna.
Levinneisyys ja elintavat.
Kurun levinneisyysalue ulottuu Mauritiukselta Japaniin ja Havaijille. Se elää useimmiten valtameren saarien läheisyydessä. Lajin elinympäristöä ovat matalat lahdet, mangrovet ja murtovesialueet ja kala liikkuu parvina. Kurun ravintoa ovat erityisesti äyriäiset ja monisukasmadot, mutta myös kalat. Kaikki kurut kuoriutuvat koiraina ja osa niistä vaihtaa sukupuoltaan naaraiksi tullessaan sukukypsiksi.
Kuru on erittäin hyvä ruokakala. Sitä kalastetaan kaupallisesti nuotilla ja trooleilla ja se on myös suosittu vapaa-ajankalastuksen kohde. Havaijilla on kurua kasvattavia kalanviljelyslaitoksia.
Primus &amp; the Chocolate Factory with the Fungi Ensemble

Primus &amp; the Chocolate Factory with the Fungi Ensemble on rock-yhtye Primuksen 8. albumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2014.
The Desaturating Seven

The Desaturating Seven on rock-yhtye Primuksen 9. albumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2017.
Aagot Jung

Aagot Jung (o.s. Nystén; 23. elokuuta 1932 Parainen – 25. heinäkuuta 2021 Turku) oli suomenruotsalainen toimittaja, joka työskenteli lähes puoli vuosisataa Yleisradion Turun-toimituksen palveluksessa. Hänet muistetaan erityisesti radion ja television puutarhaohjelmista "Trädgårdsradion", "Gröna rummet" ja "Trädgårdsrutan" eli "Puutarharuutu".
Jung oli koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti (1966). Hän opiskeli radio- ja TV-työtä myös Britanniassa ja Pohjoismaissa 1960–1970-luvulla. Hän oli Yleisradion Turun-aluetoimituksen esimies 1960–1980 ja erikoistoimittaja vuodesta 1980. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1993 hän jatkoi ohjelmatyötä freelancerina.
Jung toimi aktiivisesti myös rauhanliikkeessä. Vuonna 1982 hän oli Minskin rauhanmarssilla Suomen komitean puheenjohtaja ja 1988 delegaattina . Hänelle myönnettiin Sadankomitean rauhanpalkinto vuonna 1980.
Aagot Jung oli naimisissa vuosina 1955–1962 Teo Jungin kanssa, ja heillä on tytär.
Muusa (nimi)

Muusa on Suomessa käytetty harvinainen naisen etunimi.
Muusa-nimi pohjautuu sanaan muusa (latinan ja kreikan "musa"), joka kreikkalaisessa mytologiassa tarkoittaa runouden haltiatarta sekä taiteiden ja tieteiden jumalatarta. Suomen kielessä "muusaa" voidaan käyttää myös kuvaannollisena ilmauksena naisesta (tai miehestä), joka toimii taiteilijan työn innoittajana ja inspiraation lähteenä.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Muusa-nimisiä naisia on elokuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 70–90.
Nimipäivät.
Muusa-nimeä ei ole otettu almanakkaan, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston virallisissa koirien ja kissojen nimipäiväkalentereissa. Koirilla Muusan nimipäivä on 17. toukokuuta, kissoilla 16. kesäkuuta.
Hyundai Alcazar

Hyundai Alcazar on Hyundain vuodesta 2021 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka on pidennetty versio Hyundai ix25 -mallista. Auto on saatavana joko kuusi- tai seitsemänpaikkaisena versiona. 
Moottorivaihtoehtoina ovat 2,0-litrainen (157 hv) bensiinimoottori ja 1,5-litrainen (113 hv) dieselmoottori. Molempien yhteyteen saa kuusivaihteisen manuaali- tai automaattivaihteiston.
L-13 (1936)

L-13 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1935. Vene laskettiin vesille 2. elokuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 2. lokakuuta 1938.
Palvelus.
Vene katosi 1941-1942.
L-14 (1936)

L-14 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1935. Vene laskettiin vesille 20. joulukuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 10. lokakuuta 1938.
Palvelus.
Vene poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta.
L-15 (1936)

L-15 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 5. marraskuuta 1935. Vene laskettiin vesille 26. joulukuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 6. marraskuuta 1938.
Palvelus.
Vene poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta.
L-16 (1937)

L-16 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 5. marraskuuta 1935. Vene laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 9. joulukuuta 1938.
Palvelus.
Vene upotettiin 11. lokakuuta 1942.
L-17 (1937)

L-17 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 25. tammikuuta 1936. Vene laskettiin vesille 5. marraskuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 5. kesäkuuta 1939.
Palvelus.
Vene poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta.
L-18 (1938)

L-18 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 30. joulukuuta 1936. Vene laskettiin vesille 12. toukokuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 24. syyskuuta 1939.
Palvelus.
Vene poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta.
L-19 (1938)

L-19 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 26. joulukuuta 1935. Vene laskettiin vesille 26. toukokuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 4. marraskuuta 1939.
Palvelus.
Vene poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta.
L-20 (1940)

L-20 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Sukellusvene tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1938. Vene laskettiin vesille 14. huhtikuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 28. elokuuta 1942.
Palvelus.
Vene romutettiin 1950-luvulla.
L-21 (1941)

L-21 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Sukellusvene tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1938. Vene laskettiin vesille 17. huhtikuuta 1941 ja otettiin palvelukseen 7. elokuuta 1943.
Palvelus.
Vene romutettiin 1950-luvulla.
L-22 (1939)

L-22 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Sukellusvene tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 4. joulukuuta 1938. Vene laskettiin vesille 23. syyskuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 28. elokuuta 1942.
Palvelus.
Vene romutettiin 1950-luvulla.
Naiset Papua-Uuden-Guinean parlamentissa

Naisilla on Papua-Uuden-Guinean perustuslain mukaan samat poliittiset oikeudet kuin miehilläkin. Naisten asema on kuitenkin huomattavasti heikompi verrattuna miehiin ja naiset kohtaavat monia yhteiskunnallisia hankaluuksia sukupuoleensa takia: ⅔ parisuhteessa elävistä naisista on kohdannut fyysistä lähisuhdeväkivaltaa, naisille tarjotut perinnön osuudet ja työmahdollisuudet ovat vähäisemmät ja naisia voidaan syyttää mm. noituudesta väkivallan perustelemiseksi. Lisäksi melanesialaiseen kulttuuriin kuuluu ns. suurmies-ajattelu, jonka mukaan ansioitunut ja yhteisössään arvostettu mies saa tehdä myös yhteisöä koskevat päätökset. Näin ollen politiikan ei katsota olevan naisille sopivaa..
Maan itsenäistyttyä vuonna 1975 parlamentissa on ollut yhteensä seitsemän edustajaa:
Vuoden 2017 parlamenttivaaleissa yksikään nainen ei tullut valituksi. Kaksi vuotta myöhemmin parlamentti alkoi valmistella lakia, jolla taattaisiin naisille kiintiöpaikkoja. Vuonna 2020 esitettiin myös, että laki vaatisi poliittisia puolueita varaamaan 20 % ehdokaspaikoistaan naisille.
Eerikinkatu (Helsinki)

Eerikinkatu () on Helsingin Kampin kaupunginosan läpi koillisesta lounaaseen kulkeva kilometrin mittainen katu. Se alkaa Yrjönkadun hotelli Tornin kohdalla tekemän mutkan länsipuolelta, muuttuu Hietalahdessa Köydenpunojankadun kulmassa jalankulun ja pyöräilyn väyläksi ja päättyy Ruoholahdenranta-nimiseen katuun. Jalankulun ja pyöräilyn väylä kuitenkin jatkuu siitä Ruoholahdenrannan ja raitiokiskojen yli ja sitten Mechelininkadun veistoksellisen Länsilinkki-sillan ali Ruoholahteen.
Eerikinkadun varrella on monia suuria ja merkittäviä kivirakennuksia, joita on rakennettu puutalojen tilalle 1800-luvun lopulta aina 1900-luvun lopulle asti. Katu on ollut tunnettu monista ravintoloista (mm. 1970-luvun Safari Club, 1990-luvun Helmi, Corona baari &amp; biljardi, Eerikin Pippuri ja vuodesta 1939 toiminut Kannas), elokuvateattereista Orion ja Andorra (1987–2019, aik. Bio Charlie) sekä vuosina 1912–2018 Lapinlahden puistikon kulmalla toimineesta Joutsen-apteekista. Eerikinkadun varren toinen puisto on Köydenpunojanpuistikko Hietalahdessa.
Eerikinkadun ja Abrahaminkadun kulmassa sijaitsi Suomen ensimmäinen varsinainen asunto-osakeyhtiö, vuonna 1886 perustettu Työväen Asunto Oy Alku.
Eerikinkadun arvellaan saaneen nimensä joko kreivi Carl Erik Mannerheimin (1759–1837) tai kunnallisasioissa vaikuttaneen köydenpunoja Erik Röön (1780–1866) mukaan.
Alfons Jerôme von Haartman

Alfons Jerôme von Haartman (29. syyskuuta 1836 Piikkiö – 14. marraskuuta 1890 Tampere) oli suomalainen insinööri ja virka- ja valtiopäivämies. 
Von Haartmanin vanhemmat olivat pääjohtaja, valtioneuvos Carl Daniel von Haartman ja Maria Helena Rosina Franzén (1800–1840). Hänen äitinsä oli runoilija ja piispa Frans Mikael Franzénin tytär. 
Hänen puolisosa vuodesta 1875 oli Henny Mikaela Grafström. Vuonna 1853 ylioppilaaksi tullut von Haartman suoritti teknisiä opintoja Hannoverissa. Hän toimi insinöörinä tie- ja vesirakennuslaitoksen palveluksessa 1862–1890. Von Haartman oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
Tytylampi

Tytylampi on osin soistunut metsälampi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 2,9 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 34 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Tytylampea ympäröi luonnonsuojelualue. Pohjoisessa sijaitsee Tytysaari, joka molemmin puolin kulkee laskuoja Vahermanjärvestä (110,1 metriä mpy) Tytylammen kautta Myllypuroon, joka virtaa kaakkoon ja laskee Tarkeelanjärveen (83,8 metriä mpy). Tytylammessa ei ole saaria. Aivan järven eteläpuolitse kulkee maantie.
Vahermanjärvi, josta vedet virtaavat Tytylammen kautta etelään, on ekologiselta tilaltaan erinomainen.
Tytylampi (23.063.1.017) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Tytylampi on neljänneksi pienin Tarkeelanjärven alueen kuudestatoista yli hehtaarin laajuisesta vakavedestä; sitä pienempiä ovat Arapisto, Vilthattu ja Kololammi.
Myös Somerolla on Tytylampi (25.007.1.002). Sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Lohjan länsiosassa Ruonan ja Lihavan välissä sijaitsee noin hehtaarin laajuinen Tytylampi.
Tytysaari

Tytysaari on Vahermanjärven ja Tytylammen välissä Lohjan pohjoisosassa sijaitseva viiden hehtaarin laajuinen saari ja luonnonsuojelualue. Tytysaaresta luonnonsuojelualue jatkuu Myllypuron molemmin puolin kaakkoon kohti Tarkeelanjärveä. Tytysaarta erottavat mantereesta kapeat laskuojat sekä idässä että lännessä. Vahermanjärven pinnan korkeustaso on 60 senttimetriä Tytylampea ylempi.
Tytysaaren pituus lännestä itään on noin 350 metriä. Saaren korkein kohta on 120 metriä merenpinnan yläpuolella, eli noin 10 metriä Vahermanjärven pinnan yläpuolella. Tytysaaren etäisyys Helsingistä on 67 kilometriä luoteeseen ja Turusta 95 kilometriä itään.
Blechard Gustaf Jägerhorn

Blechard Gustaf Jägerhorn (af Spurila) (15. syyskuuta 1803 Mietoinen – 2. helmikuuta 1879 Yläne) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 
Jägerhornin vanhemmat olivat tilanomistaja, sotaneuvos Reinhold Ernst Jägerhorn ja Eleonora Kristina Lybecker ja puoliso vuodesta 1837 Anna Helena Lovisa Schwenzon (k. 1900). Juristi, valtiopäivämies Reinhold Ernst Petter Jägerhorn oli heidän poikansa. Jägerhorn oli ylioppilas Turussa 1820 ja suoritti tuomarintutkinnon 1824, varatuomarin arvon hän sai 1832 ja kihlakunnantuomarin arvonimen 1837. Jägerhorn oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari 1828, senaatin oikeusosaston ylimääräinen kopisti 1829, talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri 1832, prokuraattorintoimituskunnan kopisti 1833, valtiovaraintoimituskunnan kamarikirjuri 1838, kirkollistoimituskunnan kanslisti 1841, talousosaston anomusasiain kirjaaja 1845 ja kirkollistoimituskunnan protokollasihteeri 1852. Senaatin palveluksesta Jägerhorn erosi 1866. Hän oli samalla toiminut siviilivirkakunnan leski- ja orpokassan toisena kamreerina vuodesta 1844 ja päätullijohtokunnan asessorina vuodesta 1854 ja erosi myös molemmista mainituista tehtävistä 1866.
Jägerhorn oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
Älgö

Älgö on saari Tammisaaren saariston kansallispuistossa Raaseporissa.
Älgön rantaviiva on hyvin rikkonainen. Saaren tuntumassa sijaitsee lukuisia pienempiä saaria, joista osa on maankohoamisen myötä kasvanut lähes kiinni Älgöhön. Älgö on pääosin metsämaata, saaren sisällä sijaitsee kolme järveä: Storträsket, Näseträsket ja Lillträsket. Älgön keskus on Rödjanin entinen kalastajatila, joka sijaitsee saaren etelärannalla.
Jean-Nicolas-Louis Durand

Jean-Nicolas-Louis Durand (18. syyskuuta 1760 Pariisi – 31. joulukuuta 1834 Thias) oli ranskalainen arkkitehti ja arkkitehtuurin professori. Hän oli yksi 1800-luvun alun huomattavimpia arkkitehtuurin teoreetikkoja ja opettajia. 
Durand oli visionäärisen arkkitehdin ja teoreetikon Étienne-Louis Boulléen oppilas. Durandista tuli vuonna 1795 École polytechniquen arkkitehtuurin professori. Durandin luennot on julkaistu nimellä P"récis des leçons d'architecture données à l'École royale polytechnique", ja niillä oli suuri vaikutus varsinkin Preussissa. Durandin toinen teos, vuonna 1800 julkaistu "Recueil et parallèle des édifices de tout genre, anciens et modernes", oli ensimmäinen kirja, jossa menneet ja nykyiset rakennukset luokiteltiin niiden rakennustyypin mukaan. Durand vaikutti merkittävästi uusklassismin kehitykseen, ja hänen suunnittelun apuna käyttämänsä pelkistetyt modulaariset elementit ennakoivat teollistumisen ajan standardoituja rakennuselementtejä.
Storträsket (Raasepori)

Storträsket on järvi Älgön saarella Raaseporissa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 30,1 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on 11 kilometriä etelään. Storträsket on osa Tammisaaren saariston kansallispuistoa.
Maantiede.
Storträsketin suurin ulottuvuus lännestä itään ja etelästä pohjoiseen on noin 800 metriä. Pääaltaasta etelään työntyy noin 300 metriä pitkä lahti. Järven pohjoisosassa sijaitsee useita pieniä saaria, joilla ei ole virallista karttanimeä. Storträsketiä ympäroi metsämaa. Aivan järven pohjoispuolella sijaitsee suorantainen Lillträsket, lounaassa sijaitsee Näseträsket.
Storträsket (91.810.1.014) kuuluu Tammisaaren-Hangon rannikkoalueeseen (91.81), joka on toisen jakovaiheen vesistö Suomenlahden päävesistössä (91). Storträsket on kolmanneksi laajin Tammisaaren-Hangon rannikkoalueen viidestätoista järvestä, laajimmat ovat Trångsundsträsket ja Byträsket.
Suomessa on 28 vähintään hehtaarin laajuista Storträsketiä. Laajin Storträsket on Kristiinankaupungin Storträsket (83.077.1.001), jonka pinta-ala on alle neliökilometrin. Raaseporin Storträsket on viidenneksi laajin Storträsket.
Fredrik Jonas Klingstedt

Fredrik Jonas Klingstedt (8. syyskuuta 1807 Vihti – 15. syyskuuta 1883 Aulanko) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Klingstedtin vanhemmat olivat kapteeni Karl Adam Klingstedt ja Eva Eleonora Heintzius ja puoliso vuodesta 1850 Natalia Toropoff. Klingstedt toimi ensin aliupseerina vuodesta 1824, junkkarina 1828, porte-épée -vänrikkinä 1829 ja vänrikkinä 1830. Aliluutnantti hänestä tuli 1831, luutnantti 1834, alikapteeni 1839, kapteeni 1844, majuri 1853 ja everstiluutnantti 1854. Useissa eri joukko-osastoissa palvellut Klingstedt osallistui Bomarsundin taisteluun 1854 ja joutui vangiksi Ranskaan, mutta palasi Suomeen seuraavana vuonna. Everstiksi 1862 ylennetty Klingstedt erosi sotapalveluksesta 1865. Hän omisti Katajiston kartanon Aulangolla. 
Klingstedt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
The Head on the Door

The Head on the Door on brittiläisen The Cure -yhtyeen kuudes studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 1985.
Vaikkojärvi

Vaikkojärvi on metsäjärvi Juuan luoteisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 7,3 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 83 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Vaikkojärven pituus kaakosta luoteeseen on noin 5,4 kilometriä. Pääaltaasta kaakkoon työntyy noin 1,5 kilometriä pitkä Kaitaanlahti. Pääaltaan itäpuolella sijaitsee Tervaselkä. Vaikkojärvessä sijaitsee 39 saarta, joista 4 on yli hehtaarin laajuisia ja 21 alle aarin laajuisia. Saarista laajin on vajaan puolen neliökilometrin kokoinen Vaikonsaari, joka erottaa Tervaselän pääaltaasta. Vaikonsaaren kaakkoispuolella sijaitsee luoteeseen suuntaava Vaikonniemi. Vaikkojärven keskiosassa on 15–19 metriä syvä alue, Kaitaanlahden syvin kohta on 16 metriä. Vaikkojärven pohjoisosa ja Tervaselkä ovat runsassaarisia ja matalia. Järven vesitilavuus on 32 050 000 kuutiometriä.
Vaikkojärven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta lähtee laskuoja lounaaseen Vaikkolampeen (186,2 metriä mpy). Vedet virtaavat mutkaista Vaikkojokea etelään.
Vaikkojärven rannat ovat metsämaata ja suota, Vaikkoniemellä on pientaloja.
Vaikkojärvi (04.752.1.001) kuuluu Vaikkojärven valuma-alueeseen (04.752), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Vaikkojärven valuma-alue (04.75) ja ensimmäinen jakovaihe Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Vaikkojärvi on Vaikkojärven valuma-alueen laajin vakavesi; alueeseen kuuluu 20 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Pohjalampi on toiseksi laajin.
Kiss Me Kiss Me Kiss Me

Kiss Me, Kiss Me, Kiss Me on brittiläisen The Cure -yhtyeen seitsemäs studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 1987.
Johan Emil von Konow

Johan Emil von Konow (24. kesäkuuta 1825 Pirkkala – 29. marraskuuta 1897 Sääksmäki) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Von Konowin vanhemmat olivat everstiluutnantti Carl Johan von Konow ja Christina Becker ja puoliso vuodesta 1860 Hilda Charlotta Amalia Tudeer. Valtiopäivämiehet maanviljelijä Adolf Ferdinand von Konow ja museoasiantuntija Walter von Konow olivat heidän poikiaan. Von Konow palveli useissa eri joukko-osastoissa Suomessa ja Venäjällä. Alivänrikki hänestä tuli 1847, vänrikki 1848, aliluutnantti 1850, luutnantti 1854, alikapteeni 1858, kapteeni 1869, majuri 1874 ja everstiluutnantti 1881. Sotapalveluksesta hän erosi everstinä 1882, mutta palasi vielä palvelukseen ja erosi uudelleen everstinä 1886.
Von Konow oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
Rauanjärvi

Rauanjärvi on tummavetinen, pieni humusjärvi Juuan eteläosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 4,2 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 57 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Rauanjärven rikkonaisen rantaviivan pituus on 40 728 metriä. Etäisyys järven kaakkoiskolkasta luoteiskolkkaan on 6,4 kilometriä. Rauanjärven keskiosan Pitkäniemi työntyy pohjoisesta kaakkoon, sen pituus on noin kaksi kilometriä ja leveys alle sata metriä. Järven eteläosasta työntyy luoteeseen samantyyppinen Jokiniemi. Saaria ja luotoja on runsaasti, suurimpana Pitkäniemen kaakkoispuolella sijaitseva Hoskonsaari. Pitkäniemen ja mantereen välissä sijaitseva Syväsalmi on nimensä mukaisesti melko syvä. Rauanjärven syvin kohta, lähes 20 metriä, sijaitsee altaan pohjoisosassa Kalmosaarten itäpuolella. Pitkäniemen itäpuolinen Leväselkä ja järven eteläosan Tervaselkä ovat matalia.
Rauanjärven luusua sijaitsee altaan eteläosassa, josta lähtee laskuoja etelään.
Rauanjärven rannat ovat metsämaata, länsirannalla harjoitetaan jonkin verran maataloutta. Pitkäniemi, Hoskonsaari ja sitä ympäröivät pienemmät saaret ovat luonnonsuojelualueita. Järven luoteispuolella on ylänköä.
Rauanjärvi (04.833.1.001) kuuluu Rauanjärven valuma-alue (04.833), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Rauanjoen valuma-alue (04.83) ja ensimmäinen jakovaihe Höytiäisen valuma-alue (04.8). Rauanjärvi on Rauanjärven valuma-alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on 20-hehtaarinen Suuri Luhtalampi. Rauanjärven alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Veden laatu.
Rauanjärveä tutkittiin kesällä 2005. Tuolloin järven tila määriteltiin erinomaiseksi tai hyväksi. Rauanjärven vesitilavuus on 13 032 000 kuutiometriä.
I'sakan kieli

I'saka, tai isaka, on Papua-Uudella-Guinealla puhuttava kieli, joka kuuluu sko-kieliin. Kielen katsotaan olevan kuoleva.. Vuonna 2003 i'sakalla oli arviolta 420 puhujaa.
Kielellä ei ole kirjallista standardia.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde: