tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Petokala

Petokalat ovat kaloja, jotka käyttävät ravinnokseen muun muassa toisia kaloja. Petokaloja ovat esimerkiksi ahven, hauki, kuha, lohi ja made. Myös muut kalat jotka eivät ole suoranaisesti petokaloja, saattavat alkaa syödä toisia kaloja iän ja koon myötä, kuten erilaiset särkikalat.
Engorged

Engorged on yhdysvaltalainen death-grind-yhtye. Se perustettiin Oregonin Portlandissa vuonna 1997. Yhtye on julkaissut neljä täyspitkää albumia, demon sekä kolme split-albumia muun muassa Fuck...I'm Deadin kanssa.
Yhtye on saanut sanoituksiinsa vaikutteita lukuisilta kauhu- ja fantasiakirjailijoilta, kuten H. P. Lovecraftilta, Robert E. Howardilta, Frank Belknap Longilta ja Clark Ashton Smithiltä.
Hawthornen tehtaat

Hawthornen tehtaat () olivat Western Electric-konserniin kuulunut tehdas Cicerossa, Illinoisissa. Hawthornen kylä kuului Ciceron kaupunkiin. Tehdas perustettiin vuonna 1905 ja se toimi vuoteen 1983. Tehdas valmisti mm. puhelimia, jääkaappeja ja tuulettimia. Tehdas työllisti parhaina vuosinaan 45 000 työntekijää.
1980-luvun puolivälissä Donald Shoemaker osti tehdasalueen ja rakennutti paikalle ostoskeskuksen.
Tehtaan nimi on jäänyt sekä teollisuustalouden että psykologian kirjoihin, koska 1930-luvun puolivälissä siellä tehtiin tuottavuuskokeita, joissa paljastui lääkkeiden plasebo-efektin kaltainen Hawthorne-ilmiö, eli että huomion kohteena oleminen muuttaa käyttäytymistä.
Alueella on nykyisin "Hawthorne Works Museum".
Wolvercote Cemetery

Wolvercote Cemetery on vuonna 1889 perustettu hautausmaa Oxfordissa, Englannissa. Se sijaitsee Wolvercoten kaupunginosassa Banbury Roadin varressa, kaupungin pohjoislaidalla.
Tavallisesta poiketen hautausmaa on jaettu eri uskontojen edustajille tarkoitettuihin osiin, muun muassa juutalaisille ja muslimeille. Hautausmaalle on haudattu monia venäläisiä, puolalaisia ja muita itäeurooppalaisia, jotka eivät ole kuuluneet Oxfordin seurakuntiin. Hautausmaan todennäköisesti kuuluisin hauta kuuluu kirjailija J. R. R. Tolkienille ja hänen vaimolleen Edithille, jotka on haudattu katolisten alueelle.
Vuosina 1999 ja 2001 Wolvercote Cemetery palkittiin ”vuoden hautausmaana” (Cemetery of the Year).
Johan Wrede

Johan Otto Wilhelm Wrede af Elimä (s. 18. lokakuuta 1935 Helsinki) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja professori. Wrede toimi professorina Helsingin yliopistossa vuosina 1969–1995. Sitä ennen hän oli ollut ruotsalaisen kirjallisuuden dosentti ja vt. professori. 
Wrede on ansioitunut myös J. L. Runebergin tutkijana. Hän käynnisti 1990-luvulla suomenruotsalaisen kirjallisuuden historiankirjoitushankkeen.
Wrede on ensimmäinen suomenkieliseen osakuntaan inspehtoriksi valittu ruotsinkielinen professori. Luovuttuaan virastaan hänet kutsuttiin Kymenlaakson Osakunnan kunniainspehtoriksi.
Johan Wrede on Wrede af Elimä -aatelissuvun edustaja ja Gerda Wrede-Paisscheffin veljenpoika. Wrede oli vuosina 1960–2005 avioliitossa psykoanalyytikko Gunnel Cavonius-Wreden (1938–2019) kanssa. He saivat kolme lasta. Taloustieteilijä Markus Jäntti on Johan Wreden vävy.
Felukka

Felukka () on perinteinen puinen purjevenetyyppi, jota käytetään Punaisen meren, itäisen Välimeren ja erityisesti Niilin suojaisilla vesillä. Sen takilointi koostuu yleensä yhdestä ja joskus kahdesta latinalaispurjeesta.
Vaikka felukat on korvattu useissa paikoissa moottoriveneillä ja -lautoilla, ovat ne yhä yleisesti käytössä kuljetusmuotona varsinkin Egyptin Niilillä Assuanin ja Luxorin välillä, jossa niitä suosivat erityisesti turistit niiden tarjoaman rauhallisen kyydin vuoksi. Veneisiin mahtuu kymmenkunta matkustajaa yleensä 1-3-miehisen miehistön lisäksi.
Felukoiden runko on keskeltä leveähkö niiden pituuteen nähden. Latinalaispurjeen vuoksi niillä on mastoa noin kaksi kertaa pitempi yläpuomi, johon purje kiinnitetään. Niissä on harvoin hyttiä, mutta auringolta ja säältä suojaamassa on yleensä kevyt katos.
Costi Snellman

Costi Snellman tai Costi (oik. Kirsi Maaria Katariina Snellman, o.s. Suhonen, s. 1964) on suomalainen laulaja, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja, jonka levytysura alkoi vuonna 1993 albumilla "Kultainen kissa". 
Lisäksi hän on laulanut taustoja muun muassa Ismo Alangon, CMX:n ja 69 Eyesin levyille. Costi lauloi Don Huonojen hittikappaleessa Kissaihmiset duettoa Kalle Aholan kanssa. Kiinteintä musiikillinen yhteistyö on ollut Kauko Röyhkän kanssa.
Snellman toimii myös tilausmusiikkiin erikoistuneen Pore-yhtiön toimitusjohtajana.
Snellman on myös ohjannut ja kääntänyt animaatioelokuvien "Liisa Ihmemaassa" (1991), "", "Peter Pan" (1992) "Maa aikojen alussa II" (1994) suomenkieliset jälkiäänitykset, sekä ääninäytellyt "Tuhkimossa" ja sen jatko-osissa.
Triax

Triax A/S on tanskalainen TV- ja satelliittivastaanottoon tarkoitettujen laitteiden valmistaja ja toimittaja. Yritys työllistää noin 700 henkilöä ja liikevaihto ylittää 160 milj. euroa vuodessa. Toimitusjohtajana toimii Flemming Hynkemejer.
Triax toimii kahdella alueella:
-Triax Multimedia: tuotteita vastaanottoon, jakeluun, sekä kuvan-, äänen- että datan tallennukseen. &lt;br&gt;
-Triax Cabinets: tuotteita verkkolaitteistojen suojaamiseen
Mitä kovemmin he kaatuvat

Mitä kovemmin he kaatuvat... ("The Harder They Fall") on yhdysvaltalainen film noir -tyylinen elokuva vuodelta 1956. Se perustuu Budd Schulbergin romaaniin "Kehäketut" vuodelta 1948. Humphrey Bogart nähdään siinä viimeisessä elokuvaroolissaan. Elokuva sijoittuu nyrkkeilyn ja urheilujournalismin maailmaan.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii elokuvaa upeasti mustavalkokuvatuksi, tiukaksi urheiludraamaksi, joka päätti hienosti Bogartin näyttelijänuran. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Primitivismi

Primitivismi on taidetta, joissa on tietoisia vaikutteita primitiivisestä eli Euroopan tai suurten maailmankulttuurien ulkopuolisesta taiteesta.
Kiinnostus primitiiviseen taiteeseen liittyi läheisesti modernin taiteen syntyyn. Etnografisten museoiden perustaminen ja vieraiden kulttuurien tutkimus loivat pohjaa primitivismille.
Paul Gauguin lähti 1890-luvulla Tahitille alkuperäisen primitiivisyyden toivossa. Der Blaue Reiterin taiteilijoille luonnonkansojen naamiot ja veistoskuvat olivat tärkeitä. Samoin Die Brücken taiteilijat tutkivat kulttuurien esineitä. Myös Pablo Picasso ja Braque olivat kiinnostuneita kansatieteellisistä kokoelmista, etenkin naamioista. Museoiden tutkimisen ohella afrikkalaisia veistoksia myös kerättiin.
Kuvanveistäjä Henry Moore opiskeli ahkerasti Victoria and Albert Museumin sekä British Museumin etnografisia kokoelmia. Muun muassa meksikolainen makaava Chac Mool -kivihahmo vaikutti Henry Mooren veistotaiteeseen. Moderniin veistotaiteeseen vaikutti paljon myös kykladinen kulttuuri ja sen pelkistetyt veistokset, joista ei ole kaukana esimerkiksi Constantin Brâncușin tuotanto.
Pitkä tonni

Pitkä tonni () on brittiläisen yksikköjärjestelmän mittayksikkö, joka on käytössä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja joissakin brittiläisen kansainyhteisön maissa. Yhdysvalloissa se on korvattu lyhyellä tonnilla ("short ton") ja muualla metrisen järjestelmän tonnilla ("tonne"). Purjelaivojen aikana pitkää tonnia käytettiin ilmoittamaan alusten vetoisuutta rekisteritonnin sijaan, ja sitä käytetään yhä rajoitetusti, esimerkiksi ilmoittamaan yhdysvaltalaisten sotalaivojen tonnistoa.
Pitkä tonni vastaa 2 240 paunaa eli 1 016 kilogrammaa tai 35 kuutiojalkaa eli 0,991 089 63 kuutiometriä suolavettä, jonka tiheys on 1,025 grammaa/ml.
The Audio Injected Soul

The Audio Injected Soul on Mnemicin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2004. Albumin on sanottu olevan "paljon nopeampi ja dynaamisempi" kuin edeltäjänsä Mechanical Spin Phenomena. 
Syksyllä 2005 yhtyeen ex-laulaja Michael Bøgballe ilmoitti eroavansa yhtyeestä keikkarääkin sekä perhesyiden vuoksi.
Ilmari Manninen

Ilmari Justus Andreas Manninen (2. syyskuuta 1894 Viipuri – 14. kesäkuuta 1935 Helsinki) oli tunnettu Viron ja Suomen kansallismuseoiden kehittäjä ja ahkera suomensukuisten kansojen kansatieteellisen materiaalin kerääjä ja tutkija. 
Mannisen vanhemmat olivat kirkkoherra Salomon Manninen ja Elisabet Kuokkanen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1912, valmistui filosofian kandidaatiksi 1916 ja lisensiaatiksi (tohtoriksi) 1922, väitöskirjan aiheena oli "Die dämönistischen Krankheiten im finnischen Volksaberglauben". Manninen teki opintomatkoja Skandinaviaan, Unkariin, Itävaltaan, Saksaan, Pietariin ja Moskovaan sekä 1934–1935 Balkanin maihin. Naantalin kaupunginmuseon Manninen vuonna perusti 1919 ja oli sen johtajana vuoteen 1921 saakka. Hän toimi myös Naantalin yhteiskoulun johtajana 1919–1922. Manninen julkaisi jo vuonna 1917 teoksen "Liperin seurakunnan historia Ruotsin vallan aikana", mutta suuntautui sitten kansatieteeseen. Vuonna 1922 häneltä ilmestyi väitöskirjan lisäksi tutkimus "Pohjoisen Karjalan vanhanaikainen talous".
Samana vuonna eli vasta 28-vuotiaana Manninen valittiin myös Viron kansallismuseon (Eesti Rahva Muuseum) ensimmäiseksi johtajaksi. Viroon liittyen hän julkaisi tutkimukset " Eesti rahvariiete ajalugu" (1927) ja "Die Sachkultur Estlands I-II" (1931-1933). Lisäksi hän laati 420-sivuisen yleisesityksen "Soome sugu rahvad" (1929), joka ilmestyi myös suomeksi ja saksaksi. Manninen oli Tarton yliopiston dosentti 1924–1927. Vuodesta 1929 lähtien hän toimi Suomen Kansallismuseon kansatieteen osaston johtajana ja ehti ennen kuolemaansa julkaista vielä suomensukuisia kansoja koskevan teossarjan kolmantena osana tutkimuksen "Esineellinen kansatiede" (1934). Helsingin yliopiston dosenttina Manninen toimi 1929–1935, vuosina 1929–1931 lisäksi yliopiston suomalais-ugrilaisen kansatieteen vt. professorina.
Mannisen puoliso vuodesta 1919 oli Taru Hakkarainen.
Primitiivinen taide

Primitiivinen taide tarkoittaa luonnonkansojen taidetta ja esihistoriallisen ajan taidetta. Toisinaan primitiivisellä taiteella tarkoitetaan kaikkien länsimaille vieraiden kulttuurien taidetta. Kansantaide muistuttaa primitiivistä taidetta, mutta vain osa siitä on primitiivistä. Primitiivisen taiteen ensisijaiset alat ovat naamiot ja kuvanveisto, ja sen pääalueita ovat olleet erityisesti Afrikka (Egyptiä lukuun ottamatta), Australia ja Oseania.
Tyylipiirteitä.
Verrattuna sivistyskansojen taiteeseen primitiivinen taide on maaginen ja voimakkaasti tyylitelty. Primitiiviselle taiteelle on tunnusomaista symmetria, rytmiikka, toisto ja naivismi. Perspektiivi poikkeaa länsimaisesta. Primitiivisessä taiteessa kuvataan mitä tiedetään. Samaan tapaan luolamaalauksissa yleinen röntgentyyli näyttää ultrarealistisesti enemmän kuin on ulkoisesti nähdään, kuten olentojen luurangot ja sisäelimet. Primitiivinen taide sisältää tavallisesti esittäviä muotoja, joilla on maagista ja myyttistä merkitystä. Myös abstrakteilla ornamenteilla on symboliarvo.
Primitiivisessä taiteessa on maagista ja mytologista ainesta. Usein sillä on rituaalista tarkoitusta, esimerkiksi metsästysmagiaan liittyen. Taide toimii myös tiedon siirtäjänä tai kirjoituksen korvikkeena. Primitiiviset veistokset kuvaavat tavallisesti esi-isiä, jumalia ja muita kulttihahmoja. Veistosten materiaaleina on käytetty muun muassa puuta, metallia, kiveä, norsunluuta ja savea. Tunnetuinta kaksiulotteista primitiivistä taidetta ovat kivikauden luolamaalaukset ja kalliotaide. Maalausten ohella primitiivistä taidetta ovat kaiverrukset, punonta- ja kudontatyöt sekä tatuoinnit.
Primitiiviset yhteisöt ja niiden määrittely.
Primitiivistä taidetta erehdytään helposti pitämään kehittymättömämpänä kuin länsimaista. Nykyisten luonnonkansojen taidetta ei kuitenkaan voi verrata esihistorialliseen taiteeseen, koska se on käynyt läpi yhtä pitkän kehityksen kuin länsimainen kulttuuri.
Kulttuurin primitiivisyys määritellään usein rakennusteknisin perustein. Siinä suhteessa primitiivinen yhteisö elää pienissä yksiköissä ja tilapäisissä luonnonmateriaaleista valmistetuissa majoissa tai teltoissa, eikä kiveä tai savitiiltä käytetä rakennusmateriaalina. Primitiivisyyden perusteena voi olla myös ruoanhankintatapa, jolloin primitiivisiä ovat vaeltavat metsästäjä-keräilijät, kuten Australian aboriginaalit, samoin paikasta toiseen liikkuvaa viljelyä harjoittavat.
Perimeter Aviation

Perimeter Aviation on Kanadassa, Manitoban provinssissa, Winnipegin kaupungissa sijaitseva lentoyhtiö. Yhtiön kotikenttänä toimii Winnipegin kansainvälinen lentoasema. Kaikkiaan yhtiöllä on 21 reittikohdettä Manitobassa ja Ontariossa. Yhtiöllä on myös lentokoulutustoimintaa ja se myös suorittaa sairaankuljetuslentoja (MEDEVAC).
Kohteet.
Perimeter lentää seuraaviin reittikohteisiin (päivitetty maaliskuussa 2009):
Laivasto.
Perimeter Aviationin laivasto koostuu seuraavista lentokoneista (päivitetty: elokuussa 2009):
The Archers

The Archers on BBC:n esittämä radiokuunnelmasarja, jota on esitetty vuodesta 1950 alkaen. Alkujaan ohjelma oli kuultavissa BBC Light Programmen kautta, ja nykyään lähetyksistä vastaa BBC Radio 4. "The Archers" on tiettävästi maailman pitkäikäisin saippuaooppera, ja kaikkiaan jaksoja on esitetty yli 15 000. Sarja kertoo maalaiselämästä kuvitteellisessa Borsetshiren piirikunnassa Englannissa.
Kuunnelmassa on näyttelijöitä noin 60, ja viikoittain 20-30 heistä on puherooli. Kuunnelmassa esiintyvät tai ovat esiintyneet muun muassa June Spencer 1950-2022), Norman Painting (1950-2009), Patricia Greene (yhtäjaksoisesti vuodesta 1957 edelleen [2024] jatkuen, maailman pitkäaikaisin puherooli) , Mary Wimbush (1992-2005), Tamsin Greig (vuodesta 1991) ja Louiza Patikas (vuodesta 2000).
Kiertohakatykki

Kiertohakatykki eli nikhaka oli pieni tykki, jonka kiertohakakiinnitys mahdollistaa sen vaaka- ja pystysuuntaisen liikuttelun, minkä ansiosta aseella oli hyvin laaja ampuma-ala. Näitä tykkejä käytettiin lähinnä purjelaivoissa ja linnakkeissa.
Kiertohakatykit olivat tykeistä pienimpiä. Niiden pituus oli usein alle metrin ja piipun halkaisija alle 3,5 senttimetriä. Niillä saattoi ampua monenlaisia ammuksia, mutta lähinnä niitä käytettiin kartessien ja pienikokoisten yksittäisten kuulien ampumiseen. Useat niistä olivat suustaladattavia. Ampuja tähtäsi käyttämällä tykin perään kiinnitettyä karkeasti pesäpallomailan muotoista lapaa. Jotkin kiertohakatykeistä kehitettiin jo 1500-luvulla perästä ladattaviksi.
Pääosin kiertohakatykkejä käytettiin lähinnä purjelaivoissa, joissa ne palvelivat lyhyen kantaman aseina vastustajan miehistöä vastaan. Lyhyen kantamansa, pienen kaliiperinsa ja heikohkon tehonsa vuoksi niitä ei käytetty laivojen vahingoittamiseen, mutta ihmisiä vastaan ne toimivat paremmin tai yhtä hyvin kuin musketit. Kiertohakatykki oli käyttökelpoinen myös vastustajan aluksen purjeiden rei'ittämiseksi. Purjeiden vahingoittaminen hidasti vastustajan laivaa, ja siitä tuli myös kömpelömpi.
Siviilikäytössä kiertohakatykit kuuluivat usein valaanpyyntialusten varustukseen. Ensimmäistä kertaa niitä käytettiin valaanpyyntiin 1731. Tuolloin piilukkoiset kiertohakatykit olivat epävarmoja kaikilla muilla paitsi tyynellä ja sateettomalla säällä. 1770-luvulla Royal Society of Arts of England tarjosi palkkion sille, joka kehittäisi parannellun version tehostaakseen valaanpyyntiä. Uusista versioista tehokkaaksi osoittautui George Wallis Juniorin 1815 kehittämä kahdella piilukolla varustettu versio, jossa saranalla varustettu kansi suojasi lukkoa kastumiselta. Seuraava menestyksekäs versio oli birminghamilaisen asesepän William Greenerin 1837 kehittämä Greener-tykki, joka levisi brittialusten lisäksi amerikkalaisiin valaanpyyntialuksiin.
Silva

Silva voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimenä.
Silva tai "da Silva" on varsinkin espanjan- ja portugalinkielisissä maissa yleinen sukunimi. Tunnettuja Silva-nimisiä henkilöitä ovat:
Erja

Erja on suomalainen naisen etunimi, joka on syntynyt Arja- ja Irja-nimien mukaelmana. Digi- ja väestötietoviraston mukaan vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli annettu noin 6 300 henkilölle, joista suurin osa oli syntynyt vuosien 1940 ja 1980 välisenä aikana. Lähes kaikki nimet on annettu naisille, mutta nimi on annettu myös vähintään neljälle miehelle.
Charles Brown (meriupseeri)

Charles Brown (1678 – 23. maaliskuuta 1753/1754) oli brittiläinen meriupseeri. Hän astui laivaston palvelukseen Torringtonin 1. varakreivin ja amiraalin George Byngin suojeluksessa.
Brown sai ensimmäisen komentonsa vuonna 1709, jolloin hänestä tuli "HMS Strombolon" kapteeni. 1726 neljännen luokan linjalaivan "HMS Advicen" kapteenina Brown osallistui amiraali George Wagerin johtamaan operaatioon, jonka tarkoituksena oli pelotella sotaa harkitsevaa Venäjää näyttämällä brittilaivaston mahtia. 20 linjalaivan lisäksi viisi muuta laivaa käsittänyt osasto onnistui tavoitteessaan ilman taistelua. Vuonna 1727 Brown sai komentonsa uuden neljännen luokan linjalaivan "HMS Oxfordin". 1731 hän palveli jälleen Wagerin alaisuudessa Välimerellä vasta valmistuneen kolmannen luokan linjalaivan "HMS Buckinghamin" ensimmäisenä kapteenina.
Vuonna 1739 kommodori Brown osallistui Portobellon taisteluun, jossa hän toimi vara-amiraali Edward Vernonin kuuden linjalaivan osaston varakomentajana. Taistelussa hänen lippulaivansa oli "HMS Hampton Court", jonka kapteenina toimi Digby Dent. Hän johti hyökkäyksiä Portobellon linnakkeita vastaan. Operaatio päättyi voittoon ja tarinan mukaan Portobellon kuvernööri Don Francisco Javier Martines de la Vega y Retes kieltäytyi antamasta miekkaansa antautumisen merkiksi Vernonille, vaan hän antoi sen Brownille. Espanjalaisen mukaan Vernon ei olisi voittanut taistelua ilman Brownia. 
Brownin tytär meni naimisiin amiraali William Parryn kanssa. Heidän tyttärensä Lucy avioitui kapteeni William Lockerin kanssa.
Eira (nimi)

Eira on alkujaan muinaisskandinaavinen naisen etunimi, joka johtuu lääkintätaidon jumalan nimestä Eir. Suomessa nimi yleistyi varsinkin sen jälkeen, kun Helsinkiin perustettiin vuonna 1905 Eiran sairaala, jonka mukaan sai nimensä pian kokonainen kaupunginosakin, Eira. Pohjois-Suomessa Eira on aikoinaan ollut käytössä myös miehen etunimenä Eerikin (Eirikin) muunnelmana. Suomessa nimi on 1900-luvun alusta elokuuhun 2025 mennessä annettu 5 678 naiselle ja muutamalle miehelle.
Eiran nimipäivä on nykyään 9. elokuuta. Vuosina 1929–1950 se oli 12. huhtikuuta; välillä nimi poistettiin almanakasta kokonaan, mutta palautettiin vuonna 1964 ja siirrettiin samalla nykyiselle päivälleen.
Eira on myös sukunimi.
Digby Dent (meriupseeri)

Digby Dent (k. kesäkuu 1762) oli brittiläinen meriupseeri, joka saavutti kommodorin arvon. Hänen isänsä oli myös nimeltään Digby Dent ja sotilasarvonsa kommodori. Hänen poikansa Digby Dent kunnostautui amiraali Horatio Nelsonin palveluksessa yleten itsekin amiraaliksi.
Dent taisteli siirtomaasodassa, joka tunnetaan nimellä Sota Jenkinsin korvasta Espanjaa vastaan ja osallistui muun muassa Portobellon taisteluun 1739. Taistelussa hän oli "HMS Hampton Courtin" kapteenina. "Hampton Court" oli myös kommodori Charles Brownin lippulaiva.
Vuosina 1747 hän toimi Jamaikan tukikohdan väliaikaisena komentajana. Seuraavana vuonna hänen tilalleen astui kontra-amiraali Charles Knowles.
1748 hänen odotettiin auttavan Knowlesia sotatoimessa Espanjaa vastaan Hispaniolan saarella. Dent ei onnistunut täyttämään käskyä vallata St. Jagoa, joka oli puolustautunut vakuuttavasti sulkupuomilla ja räjähtein lastatuilla laivoilla, jotka toimivat tavallaan tuon ajan torpedoina. Knowles syytti epäonnistumisestaan Dentiä, joka joutui vastaamaan syytteisiin sotaoikeudessa. Hänet vapautettiin kunniallisesti palveluksesta, eikä hän todennäköisesti palannut laivastoon ennen vuotta 1756, jolloin hänet palkattiin virkatehtäviin. Hän toimi virassaan kuolemaansa 1762 saakka.
Bomber (kappale)

Bomber on brittiläisen heavy metal -yhtyeen Motörheadin kappale samannimiseltä albumilta. Kappale on mukana monilla Motörheadin live- ja kokoelma-albumeilla. Single nousi parhaimmillaan Ison-Britannian singlelistalla sijalle 34, ja yhtye promotoi singleä soittamalla BBC:n Top of the Popsissa 3. joulukuuta.
Kappaleen B-puolena oli kappale ”Over the Top”, jota ei julkaistu albumilla.
Laulaja-basisti Lemmy sai idean kappaleeseen Len Deightonin kirjasta "Bomber". Lisäksi se toimi inspiraationa Motörheadin live-esiintymisissä käyttämään valonheitinräkkiin, joka jäljittelee Heinkel He 111 -pommittajaa.
Liveversiot.
Live-versiot kappaleesta löytyvät livealbumeilta "No Sleep 'til Hammersmith", "Everything Louder Than Anyone Else", "Live At Brixton Academy" ja "Better Motörhead Than Dead: Live At Hammersmith".
Grisaille

Grisaille (grɪʼzaɪ, -ʼzeɪl; ranska: "gris", harmaa, ranskan ääntäminen: /ɡʁi.zaj/) tarkoittaa maalaustapaa, jossa maalataan valöörejä painottaen harmaasävyillä mustasta valkoiseen, joskus ruskehtavilla sävyillä. Grisaille on 'harmaata harmaalle' -maalausta. Muita nimityksiä ovat harmaasävymaalaus. Grisaille on monokromaattista eli yksiväristä maalausta, joskin monokromaattiset maalaukset eivät ole välttämättä mustavalkoisia tai valööreihin perustuvia. 
Maalaustapaa käytetään monesti alusmaalauksena, jolloin päälle laseerataan läpikuultavia värikerroksia.
Grisaillea on käytetty myös marmorin jäljittelemiseen. Moderni esimerkki grisaillesta on Pablo Picasson maalaus Guernica.
Muussa kuin maalaustaiteessa "grisaille" on silkkisen tai puolisilkkisen kankaan nimitys.
Historiaa.
Ensimmäisiä grisaille-maalauksia olivat sisterssiläisluostarien lasimaalaukset 1100-luvulla. Grisaillea käytettiin paljon maalausten suunnittelussa ja alusmaalauksissa 1300-luvulla, ja alankomaalaisessa maalaustaiteessa 1400-luvulla. Erityisen suosittua grisaille oli Ranskassa 1800-luvulla. 
Alusmaalauksena käytettäessä grisaillessa maalataan ensin vaaleusasteet ja muodot. Kerrosmaalauksen toisessa vaiheessa lisätään kullekin alueelle halutut pintavärit. Värit ovat tavallisesti läpikuultavia lasuureja.
Grisaillen uusi tuleminen ja manga.
Grisaille on tullut uudelleen muotiin nykyaikana. Grisaille-tekniikka helpottaa vaaleiden ja tummien alueiden suhteiden kuvaamista. Materiaalien vaikutus näkyy helpommin, samoin se, että hyvinkin vaaleassa pinnassa saattaa olla melko tummia kohtia ja tummissa pinnoissa hyvinkin vaaleita kohtia.
Muun muassa manga-sarjakuvissa sovelletaan grisaillen tyyppistä työskentelyä kerrosmaalauksena. Aiheesta maalataan ensin valöörihahmotelma, jonka päälle lisätään lopulliset värit. Esimerkiksi Hiroki Mafuy käyttää tätä maalaustapaa.
Via Domitia

Via Domitia oli roomalainen tie Galliassa, joka yhdisti Italian ja Hispanian. Tie oli jo muinainen, kun roomalaiset päällystivät sen ja esimerkiksi Hannibal käytti samaa tietä matkallaan Italiaan.
Tien rakensi prokonsuli Gnaeus Domitius Ahenobarbus vuonna 118 eaa. ja se rakennettiin samoihin aikoihin Gallian ensimmäisen roomalaisen kolonian, Colonia Narbo Martiuksen (Narbonne), kanssa.
Boliviandoggi

Boliviandoggi ("perro de presa boliviano") on bolivialainen koirarotu. Se on hyvin harvinainen.
Ulkomuoto.
Boliviandoggi on lyhytkarvainen ja melko pienikokoinen. Sen pää on samanlainen kuin monilla bulldoggeilla, mutta sen kuono on paljon kapeampi. Runko on lihaksikas, rintakehä syvä ja selkälinja suora. Häntä on yleensä luonnonpitkä, mutta se voidaan joskus myös typistää. Yleisimmät värit ovat ruskea, musta ja brindle. Säkäkorkeus on noin 45,7 cm, mutta myös pienempiä yksilöitä esiintyy.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rodun toinen nimi "mute bulldog" viittaa sen haukkumattomuuteen.
Alkuperä.
Boliviandoggin uskotaan polveutuvan alkukantaisista sademetsäkoirista, eteläamerikkalaisista työkoirista sekä espanjalaisista bulldoggeista ja mastiffeista. 1800-luvulla osa kantakoirista vietiin Brasiliaan, jossa siitä syntyi paikallisia linjoja. Koska koira ei hauku, sitä pidettiin erityisen hyvänä taistelu- ja metsästyskoirana. Epäillään ettei nykyään olisi jäljellä puhdasrotuisia yksilöitä.
Legio I Adiutrix

Legio I Adiutrix oli roomalainen legioona. Legioona perustettiin vuonna 68, mutta on epävarmaa kuka sen perusti. Eräiden lähteiden mukaan sen perusti Nero, Dio Cassiuksen mukaan legioonan perusti Galba. 
Legioona taisteli Othon puolella Cremonan ensimmäisessä taistelussa. Othon kuoleman jälkeen Vitellius lähetti legioonan Hispaniaan. Vuonna 70 legioona taisteli jo kapinoivia bataveja vastaan ja tämän jälkeen se sijoitettiin Mainziin legio XIV Geminan kanssa. Legioona osallistui Domitianuksen sotaan germaaneja vastaan. Vuonna 88 se osallistui Daakian sotaretkeen. Trajanus antoi legioonalle lisänimen "Pia Fidelis" ("uskollinen ja luotettava") ja se osallistui Trajanuksen Daakian sotiin. Legioona osallistui myös Trajanuksen Parthian sotaan. Hadrianus lähetti legioonan takaisin Pannoniaan. Tämän jälkeen osia legioonasta osallistui eri puolilla valtakuntaa käytyihin sotiin, muun muassa Lucius Veruksen Parthian sotaan. 
Vuosina 171-175 legioonaa komensi Publius Helvius Pertinax, joka oli lyhyen aikaa keisarina vuonna 193. Pertinaxin kuoleman jälkeen legioona tuki Pannonian maaherraa Lucius Septimius Severusta. Legioona marssi Severuksen mukana Roomaan ja osallistui myöhemmin sotaan Pescennius Nigeriä vastaan. Legioona osallistui Severuksen kahteen Parthian sotaan. Se osallistui ehkä Caracallan Parthian sotaan ja Gordianus III:n Persian sotaan. 
300-luvun aikana legioona sai lisänimen "Pia Fidelis bis" ("kahdesti uskollinen ja luotettava") ja "constans" ("luotettava"). Legioona mainitaan lähteissä viimeisen kerran vuonna 444.
Perry Main

Perry Main oli brittiläinen meriupseeri 1700-luvulla.
Joulun alla 1735 kapteeni Main sai komentoonsa 60-tykkisen linjalaivan "HMS Worcester". Laiva oli vasta valmistunut Portsmouthin telakalta. Syksyllä 1739 Main johti "Worcesteria" osana Edward Vernonin laivasto-osastoa, jonka tehtävä oli häiritä Espanjan siirtokuntia ja meriliikennöintiä Karibianmerellä, vaikka varsinaista sotaa ei ollut vielä julistettu. Hän osallistui sodan Jenkinsin korvasta ensimmäiseen taisteluun 1. joulukuuta 1739. Portobellon taistelu päättyi brittien voittoon.
Ranskan liityttyä sotaan Main sai vuonna 1741 komentoonsa kolmannen luokan linjalaivan "HMS Orfordin". Hän kaappasi ranskalaisen laivan, josta tuli mukavasti palkintorahoja. 14. helmikuuta 1745 hänen laivansa haaksirikkoutui myrskyssä Kuuban ja Hispaniolan välisessä Windward Passagessa. Main ja hänen miehistönsä pelastuivat ja palasivat Englantiin "HMS Ripponin" kyydissä saman vuoden kesäkuussa.
NHL 10

NHL 10 on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jääkiekkopeli, joka on NHL-pelisarjan 19. osa. Peli ilmestyi Yhdysvalloissa 15. syyskuuta ja Euroopassa 17. syyskuuta 2009. Pelin englannin kielisenä selostajana toimii Gary Thorne. 
Kansikuva.
Pohjois-Amerikan version kansikuvapelaajana on Chicago Blackhawksin Patrick Kane. Suomessa kansikuvapelaajana on Minnesota Wildin Mikko Koivu, Ruotsissa Washington Capitalsin Nicklas Bäckström, Sveitsissä New York Islandersin Mark Streit ja Tanskan versiossa Phoenix Coyotesin Mikkel Bødker.
Demo.
Pelin demo on julkaistu Xbox 360:lle ja PlayStation 3:lle UK:n PlayStation Storessa 20. elokuuta 2009. Euroopan PlayStation Storessa demo julkaistiin 27. elokuuta.
La Güaira

La Guaira on Venezuelan osavaltion Vargasin pääkaupunki ja maan tärkein satama. Se perustettiin 1577 Caracasin satelliitiksi 30 kilometriä kaakkoon. Kaupunki ja satama vaurioituivat pahoin vuoden 1999 tulvissa ja mutavyöryissä, jotka aiheuttivat tuhoja alueella.
La Guairan vientituotteita ovat kaakao, kahvi, tupakka ja kaakaopavut.
Anonyymit Ylensyöjät

Anonyymit Ylensyöjät (, OA) on kansainvälinen vertaistukiryhmä syömishäiriöistä kärsiville ihmisille, jonka toipumisohjelma perustuu Nimettömien Alkoholistien 12 askeleeseen. Kuten kaikissa 12 askeleen ryhmissä, myös OA:ssa noudatetaan nimettömyyden periaatetta, jäsenlistoja ei kerätä ja tapaamisissa käyvät voivat pysyä anonyymeinä. Overeaters Anonymous perustettiin vuonna 1960 Los Angelesissa, Yhdysvalloissa. 
Talous.
OA ei kerää jäsenmaksuja, eikä mitään velvoitteita ole. Ryhmät toimivat omavaraisina omien vapaaehtoisten avustusten pohjalta.
Mâtin

Mâtin on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu. "Mâtin" tarkoittaa mastiffia, mutta sillä ei ollut mitään tekemistä molossien kanssa, vaan se oli vinttikoira. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty "Canis laniarius". 
Ulkomuoto.
Mâtin oli kookas ja lihaksikas. Sen pää oli kapea ja pitkä, korvat puolipystyt ja otsapenger/kuononselkä tasainen. Mahdolliset värit olivat ruskeavalkoinen, punainen, valkoinen ja fawn. Säkäkorkeus oli noin 60 cm.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotua pidettiin voimakasluonteisena, mutta ei kuitenkaan erityisen rohkeana.
Alkuperä.
1800-luvulla jotkut kirjailijat pitivät rotua lurcherin vastineena. Sitä käytettiin suden ja villisian metsästykseen.
Sisäinen sankari

Sisäinen sankari () on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen televisioelokuva, jonka ohjasi Paul Hoen ja käsikirjoitti Alan Silberberg. Pääosassa esiintyvät muun muassa Emily Osment, David Henrie, Jason Earles, Charles Halford, Phill Lewis ja George Newbern.
Juoni.
Melissa Morris yrittää vihdoin päästä isänsä kanssa viettämään laatuaikaa kahdestaan, mutta joutuu jälleen kerran pettymään kun matkan varrella isä Neal vierailee Mercury hotellin vieraana. Neal Morris on tunnetuksi noussut kirjailija Trip Zoomen myötä, joka on yksi myydyimmistä vakoojaromaaneista. Sadat fanit ovat kokoontuneet hotellille kilpailemaan pääpalkinnosta, joka tarkoittaisi pääsemistä kirjan hahmoksi. Hotellissa vierailu kuitenkin venyy ja Melissa joutuu jälleen pettymään isänsä lupauksiin olettaen joutuneensa kirjan päähahmon Trip Zoomen varjoon.
Tilanne muuttuu oudoksi, kun kilpailun aikana kolme pakkomielteistä fania Wheeze, Andre ja Sheldon sieppaavat kirjailijan pakettiautoonsa. Melissa saa pian selville valvontakameran avulla sieppaajansa ja lähtee heidän perään. Saatuaan heidät kiinni johtolankojen avulla hän jäljittää sieppaajat ja isänsä kirjastoon, jossa he ovat tekemässä pienen jekun. Melissa ei pidä tapauksesta yhtään ja lähtee isänsä kanssa kohti loman viettoa. Juuri päästyään ulos he joutuvat uudelleen sieppauksen kohteeksi. Tällä kertaa hotellin omistaja Merv on käskenyt Mauricen ja Skunkin sieppaamaan kirjailijan kirjoittamaan uudelleen Skunkin tekemän kirjan. Mervin tarkoitus on kuitenkin vain myydä se Neal Morrisin viimeisenä kirjana. Samaan aikaan aluksi sieppaajina toimineet Wheeze, Andre ja Sheldon yrittävät pelastaa Neal ja hänen tyttärensä Melissa Morrisin sieppaajilta.
Jugoslavianvinttikoira

Jugoslavianvinttikoira ("starohrvatski hrt") on bosnialais-kroatialainen koirarotu. Se on nykyisin lähes sukupuuttoon kuollut ja erään arvion mukaan maailmassa olisi jäljellä enää 10–20 yksilöä. Näin ollen sitä voidaan pitää kenties kaikkein harvinaisimpana elossa olevana koirarotuna. FCI ei ole tunnustanut sitä.
Ulkomuoto.
Jugoslavianvinttikoira on lyhytkarvainen vinttikoira, jolla on ruusukorvat. Se on vinttikoiraksi 'ylikookas' ja voimakasrakenteinen, ja se muistuttaa rampurinvinttikoiraa korkeuden, painon ja yleisen ulkonäön osalta. Pääväri on valkoinen, jossa on mustia, tummanruskeita tai kellertäviä (fawn) laikkuja. Uroksen säkäkorkeus on 60–70 cm ja narttu on 5–10 cm matalampi.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu metsästää kaikenlaista balkanilaista riistaa.
Alkuperä.
Jugoslavianvinttikoira on äärimmäisen vanha rotu, joka tunnetaan toisinaan nimillä "vanhakroatianvinttikoira" ("starohrvatski hrt") tai "serbialais-bosnialainen vinttikoira" ("levriero serbo-bosniaco") - nämä kaksi ovat kuitenkin käytännössä yksi ja sama rotu. Sen lähisukulainen on karkeakarvainen bosnianajokoira. Se on alun perin kehittynyt jo 700–800-luvulla ja on säilynyt vuosisatojen ajan lähes muuttumattomana. Se on pidetty hyvin puhtaana, eikä sitä ole risteytetty kuin vain satunnaisesti englanninvinttikoiran kanssa.
Jugoslavian tasavallan aikaan rotu kuoli lähes sukupuuttoon, ja sen status on vaarantunut johtuen risteytyksistä greyhoundin sekä muiden rotujen kanssa. Vuonna 1993 Zagrebin yliopiston professori Maria Bauer yritti elvyttää rodun, mutta huonoin tuloksin. Sen olemassaolo pystyttiin kuitenkin todistamaan vielä vuonna 2008, vaikkakin nykyisin arvioidaan olevan olemassa enää noin 20 yksilöä.
Hannu Hämäläinen (pikajuoksija)

Hannu Tapani Hämäläinen (s. 30. huhtikuuta 1985 Hausjärvi) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti Hämeenlinnan Tarmoa ja häntä valmensi veljensä Heikki Hämäläinen.
Hämäläisellä on kahdeksan aikuisten Suomen-mestaruusmitalia. 100 metrin juoksussa hän on voittanut kultaa vuonna 2011, hopeaa vuosina 2009 ja 2010 sekä pronssia vuonna 2014 ja 2015. 4 × 100 metrin viestijuoksussa hän voitti kultaa vuonna 2010 ja hopeaa 2007 sekä pituushypyssä pronssia hallimestaruuskilpailuista 2005.
Hämäläinen kuului Suomen pronssijoukkueeseen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen 4 × 100 metrin viestissä Debrecenissä 2007. Hän edusti Suomea Euroopan cupissa 100 metrillä ja 4 × 100 metrin viestissä 2007. Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa hän on ollut mukana 100 metrillä ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa 2009 ja 2010. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2009.
Hämäläinen selviytyi 100 metrillä välieriin Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 ja juoksi ankkuriosuuden Suomen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi suomenennätysajalla 39,29. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän selviytyi 60 metrillä välieriin.
Maaliskuussa 2012 kerrottiin imusolmukesyövän olleen Hämäläistä edellisestä kesästä vaivanneiden terveysongelmien syynä ja todettiin sen vaativan puolen vuoden hoitojakson. Marraskuussa 2012 Hämäläinen ilmoitti harjoittelevansa jälleen tavoitteenaan paluu kilparadoille.
Vuoden 2016 Suomi–Ruotsi-maaottelussa Suomen pikaviestijoukkue voitti 4 × 100 metrin kilpailun SE-ajalla 39,25. Hämäläinen juoksi viestissä aloitusosuuden. Viesti oli samalla Hämäläisen viimeinen juoksu edustustehtävissä. 
Hämäläinen on toiminut Suomen Urheiluliiton valmennuspäällikkönä. Vuonna 2020 hän aloitti Suomen melonta- ja soutuliiton toiminnanjohtajana.
Kreikanvinttikoira

Kreikanvinttikoira on kreikkalainen koirarotu. Se on viime vuosien aikana harvinaistunut huomattavasti. Sukupuuttoon kuollut grecian greyhound on mitä todennäköisimmin eri rotu, eikä niitä tule sekoittaa keskenään.
Ulkomuoto.
Kreikanvinttikoira on erittäin suuri ja vankkarakenteinen. Sillä on salukin tapaan hapsut hännässä ja korvissa muun karvapeitteen ollessa lyhyt ja tiiviisti ihonmyötäinen, ja se muistuttaakin tätä sillä erotuksella että on kookkaampi. Väritys on musta ruskein merkein. Säkäkorkeus on 80 cm.
Alkuperä.
Kreikanvinttikoira polveutuu Lähi-idän vinttikoirista. Se jalostettiin pienen hirven ja jäniksen metsästykseen, ja sen tuli kyetä tehtäväänsä myös vuoristoissa. Nykyisin koirat metsästävät pareina, mutta alun perin niitä käytettiin laumoina.
Grecian greyhound

Grecian greyhound on sukupuuttoon kuollut kreikkalainen koirarotu. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty "Canis graius". 
Ulkomuoto.
Grecian greyhound oli huomattavasti pienempi kuin nykyinen kreikanvinttikoira, ja eräiden piirroksiin perustuvien arvioiden mukaan sen säkäkorkeus olisi saattanut olla 68 cm tai hieman vähemmän. 1800-luvulla grecian greyhoundia kuvailtiin englanninvinttikoiraa pitkäkarvaisemmaksi ja pienemmäksi. Piirrosten perusteella sen korvat olivat riippuvat ja häntä pitkä ja sapelin muotoinen. Karvapeite oli hieman aaltoilevaa, ja värivaihtoehtoihin lukeutuivat muun muassa valkoinen mustin ja valkoinen harmain merkein. 
Alkuperä.
Grecian greyhound polveutuu mitä todennäköisimmin kelttienvinttikoiran, salukin ja afgaaninvinttikoiran kantarodun välisistä risteytyksistä. Sitä käytettiin jänisten ja muiden vastaavien eläinten metsästykseen. Tähän tehtävään se käytti muiden vinttikoirien tapaan näköaistiaan, ja saaliin paikannettuaan se juoksi tämän nopeasti kiinni. Lisäksi sitä pidettiin aateliston arvokkaana lemmikkinä, ja tätä asemaa korosti rodulla yleisesti nähty kultainen kaulapanta. Rodun arveltiin ensi kerran kuolleen sukupuuttoon jo 1700-luvulla, mutta tämä tieto ei perustunut tarkkoihin tutkimuksiin vaan se selvisi mitä todennäköisimmin elossa vielä parin seuraavan vuosikymmenen ajan. Suurin osa asiantuntijoista katsoo sen kuolleen varmuudella sukupuuttoon 1800-luvulla, vaikka jotkut heistä uskovat joidenkin sen jälkeläisten selvinneen nykypäiviin asti.
Unreal Tournament 2003

Unreal Tournament 2003 ("UT2003") on vuonna 2002 julkaistu FPS-peli, jonka kehitti Digital Extremes ja julkaisi Atari. "UT2003" on jatko-osa pelille "Unreal Tournament" ja sille on ilmestynyt jatko-osa "Unreal Tournament 2004". "UT2003:n" demoa ladattiin viiden päivän aikana 1,2 miljoonaa kertaa, mikä siihen aikaan teki siitä yhden ladatuimmista demoista.
Pelaaminen.
Pelimuodot.
"UT2003:n" yksinpeli on samankaltainen kuin moninpeli, mutta yksinpelissä pelaajia ohjaa tekoäly.
Santalinkoira

Santalinkoira on intialainen koirarotu. Siitä huolta pitäviä yhdistyksiä ovat "Indian Pariah Dog Club" ja "Primitive &amp; Aboriginal Dog Society". Se esiintyy National Geographic'n videossa "In Search of the First Dog". 
Ulkomuoto.
Santalinkoira on alkukantainen paariakoira, joka kuuluu niin sanottuun "indo-polynesialaiseen ryhmään". Se muistuttaa sekä alkuperältään että ulkonäöltään dingoa, mutta on tätä pienikokoisempi ja kevyempi. Sen säkäkorkeus on 40-50 cm ja paino 8–15 kg. Rungonpituus on 70–90 cm ja hännänpituus 20–30 cm.
Silmät ovat väriltään kullanruskeat. Karvapeite on lyhyt, sileä ja ihonmyötäinen. Peitinkarva on jäykkää. Pääväri vaihtelee vaaleanruskeasta punaiseen ja lähes mustaan. Valkoiset käpälät ovat rodulle tunnusomainen piirre.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on reviiritietoinen, mutta pennusta pitäen oikein sosiaalistettuna siitä saa kiltin ja seurallisen lemmikin. Toisin kuin 80 % lihaa syövällä dingolla, sen ruokavaliosta peräti 50 % koostuu kasviksista.
Alkuperä.
Tämä santal-heimon kehittämä rotu on kotoisin Pohjois-Jharkhandin Hazaribaghista, missä sitä käytettiin metsästykseen. Sitä tavataan eniten Jharkhandin, Biharin, Bengalin, Assamin ja eteläisen Nepalin alueella. Siitä toisinaan käytetty nimitys "tuio" tarkoittaa sakaalia. Vuonna 2000 tohtori Peter Savolainen tutki santalinkoiran karvanäytteitä ja DNA:ta Tukholman Teknologisessa Instituutissa, jolloin kävi ilmi ettei siinä ollut pystykorvien eikä pohjoisten koirien verta vaan se oli alkuperältään puhtaasti intialainen.
Rodun uskotaankin polveutuvan suoraan dingosta ja sitä pidetään intialaisista paariakoirista kaikkein lähimpänä dingoa olevana. Dingon vaeltaessa Aasiasta Australian 3500–5000 vuotta sitten osa populaatiosta jäi Intiaan ja kehittyi siellä omaksi linjakseen, joka tunnetaan nykyisin santalinkoirana. Anatomisen tutkimuksen mukaan se on vielä tänäkin päivänä lähes 100 % identtinen dingon kanssa. 
Rotu on alkanut sekoittua jonkin verran muihin koiriin. Yleensä tummanruskeat silmät ja muut kuin valkoiset käpälät ovat sekarotuisen perimän merkkejä.
Bedžat

Bedžat ovat Sudanissa, Eritreassa ja Egyptissä asuva kuušilaista bedžan kieltä puhuva kansa. He asuttavat alueita Niilin ja Punaisenmeren välissä. Heidät voidaan jakaa useampaan alaryhmään, joista suurimmat ovat "ababdat", "amararit", "beni-amerit" ja "tigret". Bedžoja on arviolta 800 000 - 1 300 000.
Historia.
Bedžat ovat asuttaneet perinteistä asuinseutuaan ainakin 5 000 vuotta. Heistä on mainintoja historiallisissa egyptiläisissä, roomalaisissa ja kreikkalaisissa kirjallisissa lähteissä. 5 000 - 3 000 vuotta sitten heidän alueensa olivat tärkeä kullan lähde egyptiläisille. 100-luvulla jaa. eteläiset bedžat joutuivat Aksumin kuningaskunnan alaisuuteen. Tällöin osa eteläisistä bedžoista omaksui tigrinjan kielen. 600-luvulla he kääntyivät kristinuskoon, mutta islamin vaikutus alueella alkoi jo 640-luvulla. Suurin osa bedžoista kääntyi islamiin 1300-lukuun mennessä. Osa bedžoista ja etenkin "hadendowat" osallistuivat vuonna 1882 alkaneeseen mahdistikapinaan mahdistien puolella. Osa bedžoista, "amararit" ja "bisharit", osallistuivat sotaan brittien ja egyptiläisten joukkojen puolella. Nämä kärsivät tappion mahdisteille Tofrekin taistelussa vuonna 1885. Brittien ja egyptiläisten onnistui kuitenkin kukistaa mahdistit vuoteen 1898 mennessä. Sudan itsenäistyi vuonna 1956 ja vuonna 1978 aloitettiin bedžojen alueella sijainneen Port Sudanin suuret modernisointi- ja laajentamistyöt. Eritrea itsenäistyi vuonna 1993. Egyptin bedžat ovat arabilaistuneet voimakkaasti. Sittemmin bedžat ovat osallistuneet Sudanin sisällissotaan etelän puolella. Bedžojen sissiryhmät ovat muun muassa tehneet iskuja öljyputkia vastaan. Bedžojen mielestä heidän alueensa on jätetty köyhyyteen ja Sudanin hallitus on ajanut omaa näkemystään islamista väkivaltaisesti tehden hyökkäyksiä bedžojen moskeijoita ja uskonnollisia kouluja vastaan.
Kulttuuri.
Elinkeinot.
Bedžat ovat perinteisesti olleet paimentolaisia, jotka kasvattivat lampaita, vuohia ja lehmiä. "Bisharit" erikoistuivat kamelien kasvatukseen. Eläimistä saatiin maitoa, voita ja lihaa. Miehet suorittivat karjanhoidon naisten viljellessä maata. Pääasialliset viljelyskasvit olivat durra ja puuvilla. Paimentolaisuus vaihteli eri ryhmissä, jotkin ryhmät olivat liikkeellä koko ajan, kun taas toiset liikkuivat kausiluontoisesti. Viime aikoina Sudanin hallinto on yrittänyt saada bedžoja asettumaan paikoilleen. Monet bedžat ja etenkin "hadendowat" ovatkin asettuneet maanviljelijöiksi. Marebjoen alueen puuvillanviljelys onkin pääasiassa bedžojen hallinnassa. Lisäksi monet bedžat ja etenkin amararit ovat siirtyneet Port Sudanin alueelle karjaa kasvattamaan ja työskentelemään satamassa. 
Yhteiskunta.
Eri bedžaryhmillä on erilainen sosiaalinen järjestelmä. Jotkin ryhmät koostuvat yhdestä tai useammasta perheryhmästä, joita johtaa ryhmän kokenein mies. Jotkin, kuten esimerkiksi tigret, ovat jakaantuneet selvästi eri yhteiskuntaluokkiin, kuten ylhäisöön ja rahvaaseen. Bedžoilla oli aikoinaan maine hyvinä sotureina. Heidän perinteisen miekkamallinsa on uskottu olevan peräisin Euroopasta ja tulleen alueelle ristiretkien aikana.
Barelli

Barelli on Bob De Moorin luoma sarjakuva. Se ilmestyi ensimmäisen kerran "Tintin"-lehdessä 27.7.1950. Sarjasta tehtiin kahdeksan albumia. Barelli on teatterinäyttelijä, joka ajautuu seikkailuihin. Piirrostyyliltään Barelli edustaa selkeää viivaa eli ligne clairea.
Albumit.
Suomeksi on julkaisematta "Barelli et la mort de Richard II", 1980, Bedescope.
Risto Räppääjä ja polkupyörävaras

Risto Räppääjä ja polkupyörävaras on Risto Räppääjästä kertova suomalainen musikaalielokuva vuodelta 2010. Se on jatkoa elokuvalle "Risto Räppääjä".
Elokuvan on ohjannut Mari Rantasila. Käsikirjoituksen ovat tehneet Sinikka ja Tiina Nopola, mutta teksti ei perustu mihinkään heidän aiemmin ilmestyneistä Risto Räppääjä -kirjoistaan. Elokuvan pääosia esittävät Severi Heikkilä ja Lauramaija Luoto.
Elokuva on kuvattu kesällä 2009 Vantaan Kartanonkoskella, Hyvinkäällä, Porvoossa ja Sipoossa. Lisäksi junakohtauksia on kuvattu Espoossa Kauklahden asemalla ja VR:n varikolla Ilmalassa. Kuvauspäiviä kertyi yhteensä 35.
Elokuva keräsi ensi-iltaviikonloppuna 38 425 katsojaa, joka on paras lastenelokuvan avaustulos Suomessa. Kotimaisessa elokuvahistoriassa katsojamäärä oli kuudenneksi paras. Edellinen "Risto Räppääjä" -elokuva keräsi noin 20 000 katsojaa ensi-iltaviikonloppuna. "Risto Räppääjä ja polkupyörävaras" keräsi 328 370 katsojaa ja se oli vuoden 2010 toiseksi katsotuin kotimainen elokuva.
Arvioita.
Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvon 2,6.
Anuakit

Anuakit, jotka tunnetaan myös nimellä Anyuak, Agnwak ja Anywaa, ovat luo-niiloottinen kansa. Anuakit kuuluvat suurempaan luo-kansojen perheeseen. Heidän kielensä tunnetaan nimellä Dha-anywaa. Kieli kuuluu nilosaharalaisiin kieliin. 
He asuvat Itä-Afrikassa, pääosin Etiopiassa ja Sudanissa Akobo, Gilo ja Pibor -jokien varsilla. Arviot kansan koosta liikkuvat 200 000 ja 300 000 välillä maailmanlaajuisesti. Toisin kuin monilla muilla niloottikansoilla, anuakien pääelinkeinoja ovat maanviljely, kalastus ja keräilytalous – eli eivät ole ensisijaisesti paimentolaisia.
Länsijuguurin kieli

Länsijuguurin eli sarygjuguurin kieli (myös "saryg-uiguurin kieli") on Kiinassa asuvien sarygjuguurien eli ”keltaisten uiguurien” puhuma turkkilainen kieli.
Sarygjuguurit asuvat Gansun maakunnan Minhuan piirissä. He kuuluvat juigu-kansaan, jonka muut osat puhuvat mongolilaista itäjuguuria, kiinaa ja tiibetiä. Vuonna 1973 heitä laskettiin olevan noin 2 000 henkeä. Sarygjuugurien esi-isiä ovat muinaiset uiguurit, joihin on sekoittunut kirgiisejä, mongoleja, tanguutteja ja tiibetiläisiä.
Länsijuguuri kuuluu turkkilaisten kielten koillisryhmään. Voimakkaan kirgiisivaikutuksen seurauksena sen lähimpiä sukukieliä ovat hakassi, šoori, tšulyminturkki ja Fujuin kirgiisien kieli. Myöhemmin kieleen ovat vaikuttaneet kiina, mongoli ja tiibet.
Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Alueelta löydettyjen uiguurilaisella kirjaimistolla laadittujen buddhalaisten käsikirjoitusten perusteella voidaan päätellä, että sarygjuguurit käyttivät kirjakielenään 1700-luvun alkuun saakka muinaisuiguuria. Nykyään heidän sivistyskielenään on kiina. Monet osaavat myös mongolia ja tiibetiä.
Ritari Retee

Ritari Retee ("Evanhouy") on Lionel Bianchin käsikirjoittama ja Pascal Daberen kuvittama sarjakuva. Sitä julkaistiin kaksi albumia: "Ritari Retee" (1985 Sanoma – "Une aventure d'Evanhoy", 1983 Dargaud) ja "Ritari Retee – Piiritetty linna" (1986 Sanoma – "La Siege", 1984, Dargaud).
Vastaanotto.
"Sarjainfo"-lehden arvostelijan Kalervo Pulkkisen mukaan "Ritari Retee" on kankea jäljitelmä aiemmista menestyssarjakuvista. Tyyli on ulkokohtaista matkimista ja käsikirjoitus yhdentekevä.
Lumidee

Lumiana DeRosa Cedeño (s. 24. elokuuta 1984 Harlem, New York) on yhdysvaltalainen R&amp;B-laulaja, lauluntekijä ja räppäri. Syntyperältään hän on puertoricolainen.
Aiheesta muualla.
Lumidee MySpacessa
André Lysenstøen

André Lysenstøen (s. 27. lokakuuta 1988 Oslo, Norja) on norjalainen jääkiekkomaalivahti, joka edusti kaudella 2009–2010 Suomen Mestiksen Heinolan Kiekkoa.
Kotimaassaan Lysenstøen on edustanut pääsarjatasolla Lillehammeria ja Stavangeria. Hän kuului Norjan maajoukkueen kokoonpanoon maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2008 ja 2009. Hänet valittiin myös Norjan olympiajoukkueeseen vuoden 2010 kisoihin Vancouveriin. 
Nykyään hän on Norjan naisten jääkiekkomaajoukkueen päävalmentaja.
Murtala Muhammedin kansainvälinen lentoasema

Murtala Muhammedin kansainvälinen lentoasema on lentoasema Ikejassa, Lagosin osavaltiossa Nigeriassa. Se palvelee maan suurinta kaupunkia Lagosia. Se on maan suurin lentoasema, ja samalla myös yksi Afrikan suurimmista. Lentoasema on nimetty nigerialaisen sotilasjohtaja ja valtionpäämies Murtala Muhammedin mukaan.
Lentoasemaan kuuluu kaksi terminaalia, kansainvälinen- ja kotimaan terminaali, jotka ovat kilometrin päässä toisistaan. Terminaalit käyttävät samoja kiitoteitä. Kansainvälinen terminaali on suunniteltu Amsterdamin Schipholin lentoaseman mukaan. Kotimaanterminaali jouduttiin uudelleenrakentamaan vuonna 2000 tapahtuneen tulipalon takia. Uusi terminaali valmistui vuonna 2007.
X10 (juna)

X10 on Ruotsissa valmistettu sähkömoottorijunatyyppi. ASEA valmisti junia 101 kappaletta vuosina 1982–1993. Nykyään junilla liikennöidään Tukholmassa (SL), Göteborgin alueella ja Etelä-Ruotsissa. X10-junat perustuvat vanhempiin 1960-luvulla rakennettuihin X1-juniin, joista viimeiset poistuivat käytöstä 2011. X10:n seuraaja on vuosina 2005–2008 valmistettu X60.
Yksi X10-yksikkö koostuu moottorivaunusta (X10-A) ja ohjausvaunusta (X10-B). Junan neljä moottoria sekä suurin osa sähkölaitteista sijaitsevat moottorivaunussa. Yhden vaunun kummallakin puolella on kolme pariovea, joten kokonaisesta yksiköstä ovia löytyy kaikkiaan 12. Yksiköitä voi kytkeä yhteen enintään neljä, jolloin muodostuu kahdeksanvaunuinen juna. X10-junia voi kytkeä yhteen myös vanhempien X1-junien kanssa. X10:n suurin nopeus on 140 km/h.
Variaatiot.
X10-junasta on myöhemmin kehitetty erilaisia versioita. X11 on muunneltu pidemmän matkan liikenteeseen, ja siinä on mukavammat penkit ja WC-tilat. Lisäksi X11:stä puuttuu keskimmäinen ovi jokaisesta vaunusta. Myös X12 on kehitetty pidemmän matkan liikenteeseen, ja siinä on vain yksi ovi kummallakin sivulla vaunua kohden. X12:ssa ohjausvaunun toinen puoli on 1. luokan osastoa, loput junasta on 2. luokkaa. X14 vastaa muuten X12:a, mutta siinä on kaksi ovea kummallakin sivulla vaunua kohden ja koko juna on 2. luokan osastoa. X14:n huippunopeus on muista poiketen 160 km/h.