tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kerstin Hesselgren

Kerstin Hesselgren (4. tammikuuta 1872 Hofors – 19. elokuuta 1962) oli ruotsalainen liberaali poliitikko, joka valittiin ensimmäisenä naisena Ruotsin valtiopäivien ensimmäiseen kamariin vuonna 1921. Hän oli myös niin kutsutun Fogelstadin ryhmän jäsen.
Elämä.
Hesselgren syntyi Hoforsissa vuonna 1872. Hänen isänsä oli lääkäri ja hän haaveili itsekin samasta ammatista, mutta terveydentilansa ja isänsä vastustuksen vuoksi hän joutui luopumaan ajatuksesta. Sen sijaan hänet lähetettiin tyttökouluun Sveitsiin, jossa hän oppi useita kieliä. Lisäksi hän suoritti terveystarkastajan tutkinnon Bedford Collegessa Lontoossa. Ruotsiin palattuaan hän työskenteli kiertävänä työsuojelutarkastajana.
Kansanedustajana Hesselgren nosti esiin useita naisia koskettavia kysymyksiä, kuten oikeuden toimia julkisissa viroissa, palkka-tasa-arvon, seksuaalivalistuksen ja lievemmät rangaistukset abortista. Hän myös puhui rauhantyön ja pakolaisten oikeuksien puolesta. Sotien välisenä aikana hän toimi Ruotsin edustajana Kansainliitossa.
Madis Timpson

Madis Timpson (s. 1. lokakuuta 1974 Viljandi) on virolainen juristi ja reformipuolueen poliitikko. Hän toimi Viron oikeusminsiterinä huhtikuusta heinäkuuhun 2024.
Yksityiselämä.
Timpson on eronnut ja yhden lapsen isä.
Paradise kiss

Paradise kiss on japanilainen Manga sarja, jonka on kirjoittanut ja kuvittanut Ai Yazawa. Se esiintyi aluksi Shodensha muoti lehdessä (Zipper) ja myöhemmin julkaistiin erillisenä mangana. Sarjasta on myös tehty 12 jaksoa kestänyt Anime ja life-action elokuva.
Juoni.
Juoni seuraa sarjan pää henkilöä nimeltään Yukari Hayasaka (早坂紫, "Hayasaka Yukari)" lempinimeltään "Caroline". Yukari on itsepäinen 18 vuotias tyttö käymässä lukion viimeistä vuotta. Hän on opiskelemassa yliöpiston pääsykokeisiin kunnes tapaa Georgen ja ryhtyy tälle malliksi.
Nils Keyland

Nils Keyland (28. maaliskuuta 1867 Mangskog, Värmlanti – 8. heinäkuuta 1924 Magnskog, Värmlanti) oli ruotsalainen historioitsija ja kansankulttuurin tutkija, joka aloitti metsäsuomalaisten esineellisen kulttuurin tutkimisen ja kokosi siitä merkittävän aineiston Tukholman Nordiska museetiin.
Henkilöhistoria.
Värmlannissa Ruotsissa syntyneen Keylandin vanhemmat olivat maanviljelijä Nils Olinpoika ja Stina Andersintytär, omaa sukuaan Kailainen ja Värmlannin suomalaisia. Keyland kävi lukion Arvikassa, tuli ylioppilaaksi 1888 ja valmistui Uppsalan yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1890. Hän oli opiskeluaikanaan Amerikassa opintojaan rahoittaakseen ja sai ehkä siellä vaikutteita kulttuuriantropologian tutkimukseen.
Nordiska museetin Artur Hazelius otti Keylandin 1898 apulaiseksi kansanperinteen keräämiseen ja inventointiin Värmlannista. Hän keräsikin sieltä merkittävän aineiston ja teki niihin liittyen tarkat muistiinpanot ja piirrokset ja luetteloi hankkimansa esineistön. Myöhemmin hän opetteli myös valokuvaamaan aineiston keruumatkoilla ja muun muassa tekemään kuvasarjoja työmenetelmistä. Ensimmäisen teoksensa "Värmländska låtar" Keyland julkaisi 1901. 
Vuosina 1903–1905 Keyland laajensi matkojaan Värmlannin ulkopuolelle ja paneutui myös ruotsalaiseen kansankulttuuriin. Nordiska museetin vakinaiseen virkaan hän pääsi 1906. Keyland toimi museon intendenttinä 1912–1924 ja julkaisi tuolloin pääosan tutkimuksistaan. Hänen keskeisin kaksiosainen teoksensa "Svensk allmogekost", joka ilmestyi vuosina 1919 ja 1920, koski ruokakulttuuria. 
Keyland teki uudet keruumatkat Värmlannin suomalaismetsiin 1916 ja 1920 arkkitehti Ludvig Mattssonin kanssa. Albert Hämäläinen hyödynsi niiden tuloksia Värmlannin rakennuskulttuuria koskeneissa julkaisuissaan. Keylandin omat tutkimukset aiheesta ilmestyivät postuumisti vasta vuonna 1954 toimitetun teoksen "Folkliv i Värmlands finnmarker" osana.
Jääkiekon SM-liigakausi 2024–2025

Jääkiekon SM-liigakausi 2024–2025 oli jääkiekon SM-liigan 50. kausi. Tappara lähti kauteen kolmatta kertaa peräkkäin hallitsevana mestarina. Mestiksessä neljä kautta pelannut Kiekko-Espoo nousi liigaan kabinettipäätöksellä. Mestaruuden voitti KalPa, jolle mestaruus oli seuran historian ensimmäinen. Hopeaa voitti SaiPa ja pronssia Ilves.
SaiPan SM-hopeaa pidettiin sensaationa. SaiPa oli kahdella edellisellä kaudella sijoittunut viimeiseksi, joten jo SaiPan finaalipaikkaa pidettiin jymy-yllätyksenä. Lisäksi SaiPan finaalipaikka oli ensimmäinen koskaan SM-liigassa ja hopeamitali toinen SM-mitali koskaan.
Kauden päätteeksi järjestettiin liigakarsinnat Mestiksen voittajan ja SM-liigan viimeiseksi jääneen joukkueen välillä. Karsinnat järjestettiin ensimmäistä kertaa sitten kevään 2013. 
Osallistuvat joukkueet.
&lt;section begin="joukkueet" /&gt;
&lt;section end="joukkueet"&gt;&lt;/section&gt;
Sarjataulukko.
Champions Hockey Leagueen menee mestaruuden voittanut joukkue sekä runkosarjan perusteella kaksi parasta lukuunottamatta mestaria ja neljäs joukkue Spengler Cupiin.
Pudotuspelit.
Runkosarjan neljä parhaimmin pelannutta joukkuetta pääsi suoraan kahdeksan parhaan joukkoon eli puolivälieriin. Runkosarjassa sijoille 5–12 sijoittuneet pelasivat neljännesvälierät, joiden voittajat lunastivat loput puolivälieräpaikat. Puolivälierien parit määräytyivät siten, että runkosarjan voittaja sai vastaansa neljännesvälierien voittajista sen, joka on pelannut runkosarjan heikoimmin, sarjakakkonen sai vastaansa toiseksi heikoimmin pelanneen neljännesvälierien voittajan, jne. Puolivälierien voittajat etenivät välieriin. Välieriin edenneet joukkueet jaettiin edelleen siten, että runkosarjan parhaimmin pelannut joukkue sai vastaansa huonoimmin pelanneen joukkueen, ja toisessa välierässä kohtasivat kaksi muuta joukkuetta.
Liigakarsinta.
Liigan runkosarjassa sijoille 15 ja 16 sijoittuneiden joukkueiden välinen playout-sarja. Formaatti on paras seitsemästä. Playout-sarjan voittajan kausi päättyy, häviäjä jatkaa karsintasarjaan Mestiksen mestaria vastaan. Karsintasarja pelataan myös paras seitsemästä –järjestelmällä.
Playout-sarja.
"Jukurit voitti ottelusarjan 4–1 ja Pelicans joutui liigakarsintaan."
Karsintasarja.
"Pelicans voitti ottelusarjan 4–1, joten Pelicans säilytti oman liigapaikkansa."
David Harlock

David Harlock (s. 16. maaliskuuta 1971) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on New Jersey Devilsin 2. kierroksen varaus vuodelta 1990. Harlock pelasi urallaan 212 NHL-ottelua, joissa teki kaksi maalia ja 16 tehopistettä. Hän edusti myös Kanadaa vuoden 1994 talviolympialaisissa.
Ura.
Ennen NHL-uraansa Harlock pelasi Michiganin yliopiston joukkueessa neljä kautta vuosina 1989-1993. Yliopistopelien jälkeen hän pelasi neljä peliä Kanadan maajoukkueen mukana. Kesällä 1990 New Jersey Devils hankki 2. kierroksen 24. varausvuoron vaihtokaupassa Calgary Flamesilta, joka puolestaan oli saanut sen vaihtokaupassa Detroit Red Wingsilta vaihdossa Brad McCrimmoniin. Osana kauppoja Devils sai myös vuoden 1990 1. kierroksen varausvuoron, jolla varasi Martin Brodeurin. Devilsin kanssa Harlock ei kuitenkaan koskaan solminut NHL-sopimusta vaan pelasi täydet neljä kautta yliopistosarjaa ja solmi sitten syksyllä 1993 vapaana pelaajana sopimuksen Toronto Maple Leafsin organisaatioon. Kauden aikana Harlock pelasi 10 AHL-ottelua, kuusi NHL-ottelua ja 49 ottelua Kanadan maajoukkueessa. Toronton organisaatiossa Harlock viihtyi kolme kautta mutta NHL-otteluita tällä jaksolla kertyi vain kahdeksan. Kaudella 1996-1997 hän teki sopimuksen IHL-liigan San Antonio Dragonsin kanssa jossa pelasi 69 ottelua tehden niissä 13 tehopistettä. Se ritti herättämään Washington Capitalsin kiinnostuksen, joka tarjosi Harlockille yksivuotisen sopimuksen. Washingtonissa Harlock pelasi kuusi ottelua ilman tehopisteitä kauden kuluessa pääosin AHL-joukkue Portland Piratesin mukana. Seuraavalle kaudelle Harlock sai sopimuksen New York Islandersiin, jossa pääsi pelaamaan täyden kauden. 70 ottelussa hän teki kaksi maalia ja antoi kuusi syöttöä. Jäähyjä hänelle vihellettiin 69 minuuttia. Kesällä 1999 Atlanta Trashers poimi suojaamatta jätetyn Harlockin NHL:n laajennusdraftissa kahdeksantena pelaajana. Atlantassa Harlock pelasi kaksi ja puoli kautta ilman maaleja kunnes hänet lähetettiin 19 pelin jälkeen farmijoukkue Chicago Wolvesiin. Maaliskuussa 2002 Harlock sekä kolmannen ja seitsemännen kierroksen varausvuorot kesälle 2003 myytiin Philadelphia Flyersille. Vastineeksi Francis Lessardista. Philadelphian organisaatiossa Harlock pelasi kevääseen 2003 asti, mutta NHL-pelejä ei hänelle kertynyt ensimmäistäkään. Kauden 2002-2003 jälkeen Harlock päätti uransa.
Maajoukkue.
Harlock edusti Kanadaa vuoden 1991 alle 20-vuotiaiden MM-turnauksessa, jossa seitsemässä ottelussa kirjautti 2 syöttöpistettä ja kaksi jäähyminuuttia. Kanada voitti turnauksessa kultaa.
Seuraavan kerran Harlock pääsi maajoukkueen mukaan arvokisoihin Lillehammerin olympiaturnaukseen vuonna 1994. Siellä kahdeksassa ottelussa tilastoihin merkittiin kahdeksan jäähyminuuttia ilman tehopisteitä. Kotiin tuomisina oli turnauksen hopeamitali.
Monferrato

Monferrato on historiallinen ja maantieteellinen alue Piemontessa Pohjois-Italiassa. Alue on perinteistä viininviljelyaluetta ja osa siitä on määritelty Unescon maailmanperintökohteeksi.
Keskiajalla Monferrato oli itsenäinen markiisikunta ja myöhemmin herttuakunta, joka liitettiin osaksi Mantovan herttuakuntaa vuonna 1536.
Kerran kirkkaana päivänä

Kerran kirkkaana päivänä ("On a Clear Day You Can See Forever") on Vincente Minnellin ohjaama musiikkipitoinen romanttinen fantasiakomedia vuodelta 1970. Se pohjautuu Alan Jay Lernerin Broadway-näytelmään, jonka pohjalta kirjailija itse laati myös käsikirjoituksen. Elokuvan pääosissa näyttelevät Barbra Streisand ja Yves Montand.
Juoni.
Nuori nainen (Streisand) hakeutuu psykiatrin (Montand) vastaanotolle päästäkseen eroon tupakoinnista hypnoosin avulla. Hypnoositilassa hän siirtyy nykyajasta yläluokkaisen romanssin keskushenkilöksi 1800-luvulle.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti piti elokuvaa veteraaniohjaaja Minnellin yrityksenä toistaa vuosikymmentä aiempi menestyksekäs "Lemmenloukku"-idea, jossa ohjaaja George Cukor yhdisti Yves Montandin ja Marilyn Monroen. ”Minnellin elokuva ei vakuuta, vaan on omituisen jähmeä, ulkonaisesti kyllä korea, mutta sisältä kuollut.” Fräntin mielestä sivuosaan pantu nuori Jack Nicholson on joutunut tässä aivan väärään elokuvaan.
Birds of Prey (sarjakuvat)

Birds of Prey () on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä supersankariryhmä. Ryhmä esiintyi ensimmäisen kerran tarinassa Black Canary/Oracle: Birds of Prey #1 tammikuussa 1996 ja sen loi Chuck Dixon. Ryhmän perustivat Barbara Gordon ja Musta Kanarialintu ja ryhmään kuuluivat alunperin heidän lisäkseen myös Metsästäjätär ja Lady Blackhawk. Ryhmä on toiminut Batmanin satunnaisena liittolaisena. Ryhmään on kuulunut sen historian aikana useita jäseniä. Ryhmä on esiintynyt omassa nimikkosarjakuvassaan, jota julkaistaan edelleen.
Ryhmä on esiintynyt myös samannimisessä televisiosarjassa ja elokuvassa.
Haaratyranni

Haaratyranni ("Gubernetes yetapa") on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Haaratyranni kasvaa pyrstö mukaan lukien 35–42 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat enimmäkseen toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä, rinta ja vatsa ovat harmaat. Sulkien ruodit ovat ruskeat, mikä antaa raidallisen vaikutelman. Silmäkulmista rinnan poikki kulkee tummanpunaruskea juova ja kurkku on valkoinen. Haaratyrannin siivet ovat mustat ja osassa sulista on ruskea kärki. Linnun pyrstö on haarautunut ja erittäin pitkä. Koiraan pyrstö on pidempi kuin naaraan.
Levinneisyys ja elintavat.
Haaratyrannia tavataan Boliviasta ja Brasilian eteläosista Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ruohomaat, joilla kasvaa myös pensaita. Se liikkuu yleensä pareittain ja joskus pieninä ryhminä. Haaratyrannin ravintoa ovat hyönteiset. Laji rakentaa kuppimaisen pesän ruohoturppaaseen. Pesimäkausi on lokakuusta tammikuulle.
Erin Moriarty

Erin Elair Moriarty (s. 24. kesäkuuta 1994 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja televisiosarjoissa "Jessica Jones" (2015) ja "The Boys" (2019–).
Moriarty on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa "Korttelivahdit" (2012), "The Kings of Summer" (2013), "Captain Fantastic" (2016) ja "Fakiiri joka juuttui vaatekaappiin" (2018) sekä televisiosarjoissa "One Life to Live" (2010) ja "True Detective" (2014).
"The Boysin" roolinsa vuoksi Moriarty on ollut naisvihamielisen trollaamisen kohteena. Tammikuussa 2024 hän ilmoitti poistuvansa Instagramista jouduttuaan sanallisen häirinnän kohteeksi, kun Fox Newsin entinen uutisankkuri Megyn Kelly väitti hänen käyneen plastiikkakirurgilla. Moriarty palasi myöhemmin Instagramiin ja kiitti fanejaan tuesta.
Intian kruunun ritarikunta

Intian kruunun ritarikunta () on brittiläinen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1878 Intian keisarinna Viktorian käskystä. Sitä jaettiin yksinomaan naisille.
Ritarikuntaa jaettiin brittiläisille prinsessoille sekä intialaisten ruhtinaiden, varakuninkaiden ja kuvernöörien vaimoille tai muille naispuolisille sukulaisille.
Ritarikuntaa ei ole koskaan virallisesti lakkautettu, mutta se on ollut uinuva Intian itsenäistyttyä vuonna 1947 eikä siihen ole tehty sen jälkeen uusia nimityksiä. Viimeinen ritarikuntaan nimitetty henkilö, josta myöhemmin tuli sen suurmestari, oli kuningatar Elisabet II, joka kuoli vuonna 2022. Viimeinen tavallinen jäsen ritarikunnassa oli vuonna 2004 kuollut Gloucesterin herttuatar Alice. Tästä huolimatta Charles III on edelleen sen suurmestari.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
Kuningatar pyhän Isabellan ritarikunta

Kuningatar pyhän Isabellan ritarikunta () on portugalilainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1801 kuningas Juhana VI:n käskystä ja se on nimetty Portugalin 1200- ja 1300-lukujen taitteessa eläneen kuningattaren, pyhimykseksi julistetun Isabella Aragonialaisen mukaan. Kun monarkia lakkautettiin vuonna 1910, ritarikunnan jakamista on jatkanut Bragançan kuninkaallinen perhe.
Ritarikuntaa jaettiin vähintään 26-vuotiaille katolilaisille naimisissa oleville aatelisnaisille tunnustuksena näiden ansioista hyväntekeväisyyden saralla.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
Pyhien Olgan ja Sofian ritarikunta

Pyhien Olgan ja Sofian ritarikunta () on kreikkalainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1934 ja sitä jaettiin Kreikan kuningasperheen hyväksi ansioituneille naisille. Pääsääntöisesti ritarikuntaan nimetyt olivat aatelissukuisia, mutta ritarikuntaa jaettiin myös muutamille tavallisille kreikkalaisille naisille. Ritarikunnan perusti kuningas Yrjö II äitinsä Sofian ja isoäitinsä Olgan kunniaksi.
Monarkian lakkauttamisen jälkeen vuonna 1973 Kreikan kuningasperhe on jatkanut ritarikunnan jakamista.
Ritarikunnassa on neljä luokkaa:
Naisten Linja

Naisten Linja (tai Naisten Linja Suomessa ry, Kvinnolinjen i Finland rf) on lähisuhdeväkivaltaa kokeneille naisille ja tytöille tukipalveluita tarjoava suomalainen rekisteröity yhdistys. Naisten Linja tarjoaa maksutonta ja anonyymia keskusteluapua puhelimitse, chat-palvelussa ja ajanvarauksella sekä tekee yhteiskunnallista vaikuttamistyötä naisiin kohdistuvan väkivallan vähentämiseksi.
Palvelut.
Naisten Linjan koulutetut vapaaehtoiset tukevat ja neuvovat väkivaltaa tai sen uhkaa kokeneita naisia ja naiseksi itsensä määritteleviä auttavassa puhelimessa ja chat-palvelussa. Puhelin ja chat palvelevat myös huolestuneita läheisiä. Naisten Linjan väkivaltatyön asiantuntijat tarjoavat vertaistukiryhmiä ja keskusteluapua ajanvarauksella verkossa ja kasvokkain.
Naisten Linjan palvelut ovat maksuttomia ja anonyymeja, ja kaikkia työntekijöitä ja vapaaehtoisia sitoo vaitiolovelvollisuus. Yhteydenottajien henkilötietoja ei kirjata, vaikka ne tulisivat ilmi puhelun tai muun yhteydenoton aikana. Anonymiteetti voidaan purkaa vain, jos Suomen sosiaali- ja terveyspalveluiden tuottajia koskeva ilmoitusvelvollisuus pakottaa siihen, esimerkiksi alaikäisiin kohdistuneen väkivaltarikoksen ja lastensuojelutarpeiden selvittämisen yhteydessä.
Vuonna 2022 Naisten Linjan puhelin- ja chat-palveluissa työskenteli noin 160 vapaaehtoista. Puhelinapua tarjotaan arkisin klo 16–20 ja chat-apua tiistaisin ja torstaisin klo 16–20.
Vaikuttamistyö.
Naisten Linja pyrkii vähentämään naisiin kohdistuvaa väkivaltaa yhteiskunnallisella vaikuttamistyöllä, ja toimii yhteistyössä useiden järjestöjen ja työryhmien kanssa Suomessa ja kansainvälisesti. Naisten Linjalla on oma edustaja Naisjärjestöjen Keskusliiton hallituksessa, Tasa-arvoasiain neuvottelukunta Tanen Sukupuoli, talous ja valta -jaostossa sekä Naisiin kohdistuvan väkivallan ja perheväkivallan torjunnan toimikunta NAPEn järjestöryhmässä. Lisäksi Naisten Linja on Women Against Violence Europe WAVE -verkostossa ja sen valtuutettu Suomessa.
Naisten Linja jakaa tietoa naisiin kohdistuvan väkivallan eri muodoista sosiaalisessa mediassa, koulutusmateriaaleissa, tilaisuuksissa ja verkkosivuillaan. Lisäksi Naisten Linja ottaa kantaa mediassa.
Yhdistyksen tausta.
Naisten Linja perustettiin vuonna 2000 Helsingissä.
Naisten Linja Suomessa ry:n hallitukseen kuuluu puheenjohtajan lisäksi neljä varsinaista jäsentä ja yksi varajäsen. Vuonna 2024 hallituksen puheenjohtajana toimii Aino Jones. Naisten Linjan toiminnanjohtaja on Katju Aro. Yhdistys työllistää neljä väkivaltatyön asiantuntijaa, vapaaehtoistoiminnan koordinaattorin ja viisi hallinnon ja viestinnän ammattilaista.
Naisten Linjan toimintaa rahoittavat Sosiaali- ja terveysalan avustuskeskus STEA ja oikeusministeriö. Helsingin kaupunki tukee Naisten Linjan vertaisryhmätoimintaa. Lisäksi Naisten Linjan toimintaa rahoitetaan jäsenmaksuilla ja lahjoituksilla.
Dwayne Norris

Dwayne Norris (s. 8. tammikuuta 1970 St. John's, Newfoundland) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on Quebec Nordiquesin 7. kierroksen varaus vuodelta 1990. Hän pelasi urallaan vain 20 NHL-ottelua kolmen kauden aikana Quebec Nordiquesin ja Anaheim Mighty Ducksin joukkueissa.
Ura.
Norris pelasi ennen NHL-uraansa neljä kautta yliopistosarjaa Michigan State Universityn joukkueessa vuosina 1988-1992. Syksyllä 1992 hän liittyi hänet varanneen Quebec Nordiquesin organisaatioon. Ensimmäinen kausi sujui täysin farmiliiga AHL:ssa, jossa pelejä kertyi 50 kappaletta. Seuraavalla kaudella Norris pääsi tunnustelemaan NHL-kiekkoilua neljän ottalun verran ja pelasi yhdeksän ottelun verran AHL-joukkue Cornwall Acesin joukkueessa. Pääosan kaudesta hän pelasi Kanadan maajoukkueen mukana osallistuen mm. talviolympialaisiin Norjan Lillehammerissa.
Kaudella 1994-1995 NOrris pääsi pelamaan 13 ottelua Nordiquesin paidassa NHL:ssa ja sen päälle 60 ottelua Conwallin ANL-joukkueessa. Kaudelle 1995-1996 Norris teki vapaana pelaajana sopimuksen Anaheim Mighty Ducksin kanssa mutta pääsi pelaamaan vain koolmessa NHL-ottelussa. Pääosa kaudesta kului farmijoukkue Baltimore Banditsin mukana AHL:ssa sekä IHL-joukkue Los Angeles Ice Dogsissa.
Kun NHL-ura ei ottanut sujuakseen, Norris päätyi tekemään sopimuksen Saksaan Kölner Haien kanssa kaudella 1996-1997. Kölnissä Norris pelasi yhtäjaksoisesti seitsemän kautta ja solmi kesällä 2003 sopimuksen toiseen saksalaisjoukkueeseen, Frankfurt Lionsiin. Frankfurtissa Norris pelasi neljå kautta ja lopetti uransa kevääseen 2007.
Maajoukkue.
Norris edusti Kanadaa nuorten alle 20-vuotiaiden MM-turnauksessa vuonna 1990, jossa Kanada voitti maailmanmestaruuden. Seitsemässä pelatussa ottelussa hän teki kaksi maalia ja kuusi pistettä. Norris oli mukana myös 1994 talviolympialaisissa, jossa Kanada korjasi hopeamitalit. Norris pelasi Kanadan paidassa myös kaikkiaan seitsemässä eurooppalaisessa harjoitusturnauksessa vuosina 1993-2001.
Irene Sorsa

Elli Irene Sorsa (o.s. Lääkäri; s. 20. lokakuuta 1928) on suomalainen kääntäjä, joka on suomentanut ranskankielistä kirjallisuutta. Hänen puolisonsa oli pääministeri Kalevi Sorsa.
Sorsan isä oli maanviljelijä. Sorsa on käynyt Aitoon kotitalouskeskikoulun Pälkäneellä. Hän meni naimisiin Kalevi Sorsan kanssa vuonna 1953. He asuivat vuosina 1959–1965 Pariisissa, ja Sorsa kouluttautui ranskan kielen kääntäjäksi. Hän on suomentanut muun muassa Marguerite Yourcenarin historiallisen romaanin "Käy kohti pimeää" sekä Henri Troyat’n historiallisen romaanisarjan "La Lumière des Justes" nimillä "Tsaarin luutnantti", "Yli aron käy tuuli" ja "Sophie".
Sekä Irene että Kalevi Sorsa valittiin vuoden 1988 presidentinvaaleissa SDP:n listalta Mauno Koiviston valitsijamiehiksi. Irene Sorsa sai yli 4 000 ääntä.
Sorsa palkittiin vuonna 2004 Vuoden arkistoteko -kunniamaininnalla, jonka myös Kalevi Sorsa sai samalla postuumisti, sillä he olivat luovuttaneet Työväen Arkistolle Kalevi Sorsan laajan henkilöarkiston sekä taidetta ja kirjoja. Kansan Sivistysrahaston alaisuudessa toimiva Irene ja Kalevi Sorsan rahasto jakaa muutaman vuoden välein myönnettävää kääntäjäpalkintoa.
Sankariäiti

Sankariäiti () oli neuvostoliittolainen ja sittemmin venäläinen arvonimi, jota myönnettiin poikkeuksellisen monta lasta synnyttäneille äideille. Kyseessä oli Neuvostoliiton korkein mahdollinen naisille tarkoitettu kunnianosoitus.
Vastaavia titteleitä ja palkintoja jaetaan nykyään myös muissa aiemmin Neuvostoliittoon kuuluneissa ja sosialistisissa valtioissa, kuten Ukrainassa, Kazakstanissa ja Vietnamissa.
Historia.
Titteli perustettiin vuonna 1944 Neuvostoliiton korkeimman neuvoston päätöksellä. Saadakseen tittelin neuvostoliittolaisen äidin tuli synnyttää ja kasvattaa vähintään 10 lasta. Titteli myönnettiin vain, jos nuorin lapsista oli 1-vuotias ja lapset eivät olleet kuolleet (poikkeuksena sotilaat ja muut sankaritekoja tehneet). Myös adoptoidut lapset laskettiin äidin lapsiksi. Tittelin lisäksi sankariäidille myönnettiin myös Äidillisen loiston ritarikunnan ja Äityismitalin tunnukset.
Ensimmäiseksi sankariäidiksi nimitettiin 12 lapsen äiti Anna Aleksahina, joka otti palkinnon vastaan Kremlissä 1. marraskuuta 1944. Aleksahinan vastaanottama sankariäidin mitali on nykyään näytillä moskovalaisessa museossa.
Tittelin vastaanottajat saivat lukuisia etuja kuten vapaalipun juniin ja pääsivät etusijalle asuntojonoissa.
Kunniamerkkiä jaettiin aina Neuvostoliiton romahtamiseen saakka, ja yhteensä noin 430 000 naista sai tittelin.
Nyky-Venäjällä.
Marraskuussa 2022 Vladimir Putin palautti tittelin ja nimesi uusiksi sankariäideiksi muun muassa Ramzan Kadyrovin vaimon Medni Kadyrovan. Sankariäiti-tittelin lisäksi äidit saavat kertaluontoisen miljoonan ruplan rahapalkkion. Putinin hallinto on jo pitempään pyrkinyt ohjaamaan venäläisiä naisia hankkimaan enemmän lapsia nojaamalla ns. perinteisiin arvoihin. Tittelin saamisen ehdot ovat samat kuin neuvostoajoilla, eli lapsia täytyy olla vähintään 10 ja nuorimman täytyy olla vähintään 1-vuotias. Sodassa, terroristi-iskuissa ja luonnonkatastrofeissa kuolleet lapset lasketaan mukaan.
Muodonmuutosenergia

Muodonmuutosenergia on energia, joka kuluu tietyn kohteen muodonmuutokseen. Tälläiseen muodonmuutokseen vaikuttaa käytettävissä oleva energia ja jos voiman aikaansaama työ ei ole riippuvainen energian kulkemasta reitistä, on kysymys potentiaalienergiasta. Kohteen materiaalin ollessa kimmoisaa muodonmuutosenergia on kimmoenergiaa. Kohteeseen kohdistuu tietty voima, johon vaikuttaa muutostyön tekevän elementin ominaisuudet. Lineaarisesti kimmoisan materiaalin muodonmuutosenergian muotoja ovat jännitysenergia ja venymäenergia.
David Corenswet

David Packard Corenswet (s. 8. heinäkuuta 1993) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "House of Cards" ja "The Politician" sekä elokuvassa "Pearl". Corenswet on myös esittänyt Teräsmiestä DC Universen (DCU) elokuvissa, alkaen elokuvasta "Superman" (2025).
Tervolan kanava

Tervolan kanava on Pohjois-Savossa Rautalammilla Iisveden Vekarolahden ja Niiniveden Tervolanlahden yhdistävä avokanava, joka on kaivettu Saikarinniemen poikki Vekaroniemen ja Saikarin kulmakuntien väliin. Kanavan ylittää yhdystien 5460 maantiesilta. Kanava on kartasta mitattuna 340 metriä pitkä ja sen luontainen virtaussuunta on vuoden 1973 peruskartassa Iisvedestä Niiniveteen .
Historiaa.
Lähdettä siitä, milloin kanava on kaivettu, ei ole toistaiseksi löytynyt. Sitä ei ole mainittu seudun museokanavien selostuksessa . Kanavasta on karttamerkkinä viiva vuoden 1944 Istunmäen taloudellisessa kartassa. Maantiellä on uoman kohdalla sillan karttamerkki . Kanava on piirretty selvemmin vuoden 1973 peruskartassa.
Emmy Göring

Emma Johanna Henny ”Emmy” Göring (os. Sonnemann, ent. Köstlin; 24. maaliskuuta 1893 Hampuri – 8. kesäkuuta 1973 München) oli saksalainen näyttelijä ja pahamaineisen natsijohtajan Herman Göringin toinen vaimo. Häntä tituleerattiin usein ”natsi-Saksan ensimmäiseksi naiseksi”, koska valtakunnanjohtaja Adolf Hitler ei ollut naimisissa kumppaninsa Eva Braunin kanssa.
Elämä.
Göring syntyi rikkaan hampurilaisen liikemiehen perheeseen. Teatterikoulun jälkeen hän esiintyi Weimarin kansallisteatterissa. Vuosina 1916–1926 Göring oli avioliitossa näyttelijä Karl Köstlinin kanssa. Vuonna 1935 hän avioitui natsi-Saksan ilmavoimien Luftwaffen komentajan Herman Göringin kanssa. Heidän ainoa lapsensa Edda Göring syntyi 1938. Myöhemmin samana vuonna Emmy Göringistä tuli natsipuolueen kunniajäsen.
Natsihallinnon aikana Emmy Göring toimi lähinnä propagandakasvona. Natsi-Saksan antautumisen jälkeen hänet tuomittiin nimelliseen vuoden pituiseen vankeusrangaistukseen. Vapauduttuaan hän asui loppuelämänsä Münchenissä, missä hän kuoli 80-vuotiaana 1973. Göringin omaelämäkerta "An der Seite meines Mannes" ilmestyi vuonna 1967.
Kiiltotuliköynnös

Kiiltotuliköynnös ("Columnea crassifolia") on tuliköynnösten sukuun kuuluva laji. Se on peräisin Meksikon ja Hondurasin alueelta. Sen kukat ovat putkimaisia, omituisen muotoisia, isoja ja väriltään punaisia, keltaisia tai oransseja. Kasvi viihtyy hyvin kasvihuoneissa ja huonekasvina.
Monferraton markiisikunta

Monferraton markiisikunta () oli keskiaikainen markiisikunta eli rajakreivikunta Pohjois-Italiassa. Monferrato oli osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa, mutta oli ajoittain vain näennäisesti keisarin alaisuudessa. Monferraton markiisikunta päätyi lopulta 1500-luvulla osaksi Mantovan herttuakuntaa.
Keisari Otto Suuri läänitti Monferraton rajakreivikunnaksi paikalliselle ruhtinaalle Aleramolle vuonna 967. Aleramon suku oli hallinnut alueella 900-luvun alusta. Monferraton markiisit osallistuivat ensimmäisiin ristiretkiin, minkä seurauksena he hallitsivat muun muassa lyhytikäistä Thessalonikan kuningaskuntaa. Aleramici-suku hallitsi Monferratoa vuoteen 1305, jolloin markiisikunnan peri Palaiologos-suku. Palaiologos-suvun mieshaaran sammuttua vuonna 1536 keisari Kaarle V lahjoitti Monferraton Mantovan herttualle. Vuonna 1574 markiisikunta muutettiin Mantovan alaiseksi herttuakunnaksi.
Viktorian ja Albertin ritarikunta

Viktorian ja Albertin ritarikunta () on brittiläinen ritarikunta. Se perustettiin kuningatar Viktorian käskystä 10. helmikuuta 1862. Sitä jaettiin brittiläisen kuningasperheen naispuolisille jäsenille ja hovineidoille kuningattaren mielen mukaan. Uusia nimityksiä ritarikuntaan ei ole tehty Viktorian kuoleman jälkeen, ja viimeinen ritarikuntaan nimitetty henkilö oli Viktorian lapsenlapsi Athlonen kreivitär Alice.
Ritarikunnassa on neljä luokkaa:
Kadulla, öisin

Kadulla, öisin ("Extérieur, nuit") on Jacques Bralin käsikirjoittama ja ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1980. Siinä kolmikymppiset kaverukset, kirjailija ja muusikko, jatkavat vuoden 1968 Pariisin mellakoissa omaksumaansa irrallista elämäntyyliä vielä kymmenen vuotta myöhemminkin. Kolmas päähenkilö on öisin taksia ajava nuori nainen (Christine Boisson), johon muusikkomies (Gérard Lanvin) tutustuu lähdettyään komentelevan naisystävänsä luota nukkumaan kirjailijakaverinsa (André Dussollier) sohvalle.
Elokuva sai Suomessa ensi-iltansa Helsingin Diana-teatterissa tammikuussa 1982. "Helsingin Sanomien" Helena Ylänen kirjoitti arvostelussaan, että Bralin uutuuselokuva on ”helmi tyylilajissa, josta yleensä tapaa nykyelokuvan tuhruisimmat, löysimmät ja tekotaiteellisimmat elämäntuskan yritelmät”. Hänestä Bralin näkemyksessä on henkeä, periranskalaista tyyliä ja terää. Elokuva sai teatterikierroksellaan Suomessa 9 468 katsojaa, ja se on esitetty myös Yle TV2 -kanavalla heinäkuussa 1986.
Jennifer L. Armentrout

Jennifer L. Armentrout (s. 11. kesäkuuta 1980) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoittaa sekä nuorille että aikuisille suunnattua romanttista, fantasia-, tieteis- ja jännityskirjallisuutta. Vuonna 2011 julkaistun esikoisteoksensa jälkeen hän on kirjoittanut yli 70 kirjaa, joihin kuuluvat muun muassa kirjasarjat "Lux" ja "Veri ja tuhka".
Sukupuolentutkimuksen seura

Sukupuolentutkimuksen seura (ent. Suomen Naistutkimuksen seura ry, Sällskapet för kvinnoforskning i Finland r.f.) eli SUNS on suomalainen tieteellinen seura, sukupuolentutkimuksen ja -tutkijoiden etujärjestö. Se edistää ja tekee tunnetuksi nais- ja sukupuolentutkimusta Suomessa. Seura julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää lehteä, ja järjestää vuosittain Sukupuolentutkimuksen päivät -tapahtuman. 
Nykyisin seura sijaitsee Helsingin yliopiston sukupuolentutkimuksen oppiaineen sisällä, ja puheenjohtaja on Turun yliopiston edustaja Hanna Ylöstalo . Seuraan kuului vuonna 2012 noin 600 jäsentä.
Historia.
Sukupuolentutkimuksen seura perustettiin Suomen Naistutkimuksen seuran nimellä vuonna 1988, ja samana vuonna se alkoi julkaista "Naistutkimus–Kvinnoforskning"-nimistä lehteä, joka on Suomen ainoa alan tieteellinen julkaisu. Lehti ilmestyi Tampereen Tutkijanaiset ry:n julkaisemana vuoden 1988 loppuun saakka, jonka jälkeen SUNS otti sen julkaisemisen alleen. Vuodesta 2014 eteenpäin lehteä on julkaistu nimellä "Sukupuolentutkimus–Genusforskning".
Ensimmäiset Naistutkimuspäivät järjestettiin vuonna 1989. Nykyisin Sukupuolentutkimuksen päivät -nimellä järjestettävä tapahtuma on vuotuinen, se järjestetään vuosittain eri kaupungissa. Tapahtumassa palkitaan Vuoden Naistutkimuksen teko. 
Toiminta ja yhteistyö.
SUNS:in johdossa on johtokunta, joka koostuu suomalaisten sukupuolentutkimuksen yksiköiden ja -yhteisöjen edustajista sekä opiskelijoista. Puheenjohtajan pesti kiertää eri yliopistojen edustajien välillä, ja se vaihtuu kahden vuoden välein. 
SUNS toimii yhdessä suomalaisten yliopistojen ja korkeakoulujen sukupuolentutkimuksen yksiköiden, naistutkimuksen yliopistoverkosto HILMAn sekä naisjärjestöjen. Seuran yhteistyötahoja ovat myös opetushallinto, Sosiaali- ja terveysministeriön alainen Tasa-arvo yksikkö (TASY), sekä Tasa-arvoasiain neuvottelukunta (TANE). 
Seuran yhteistyökumppaneihin kuuluvat myös tieteelliset seurat Suomen Miestutkimuksen Seura (SUMS) Suomen Queer-tutkimuksen Seura (SQS). 
Jäsenyydet.
Sukupuolentutkimuksen seura on jäsen muun muassa Tieteellisten seurain valtuuskunnassa (TSV), NYTKIS-järjestössä (Naisjärjestöt yhteistyössä – Kvinno-organisationer i Samarbete), sekä Pohjoismaisessa Naistutkimusyhdistyksessä (Nordisk förening för kvinno- och könsforskning).
Kansainväliset yhteistyötahot.
SUNS on EU:n naisjärjestöjen kattojärjestö European Women’s Lobby:n sekä AOIFE:n, yleiseurooppalaisen naistutkimusyhteistyön järjestön tarkkailijajäsen, ja seura osallistui EU-maiden naistutkimusyhdistys WISE:n (Women’s international studies Europe) toimintaan. Lisäksi se on toiminut Pohjoismaisen ministerineuvoston alaisen naistutkimusinstituutin (Nordiska institutet för kvinno- och könsforskning - NIKK) kanssa tiiviissä yhteistyössä.
Edla Soldan

Edla Soldan (1828 Lapvesi – 1904) oli ensimmäinen suomalainen naiskääntäjä. Hän oli myös opettaja, joka opetti suomen kieltä ja piirustusta.
Edla Soldan piti nuoruutensa ajan Kuopiossa pikkulasten koulua yhdessä sisarustensa Aleksandran ja Augustan kanssa, ja opetti myös Minna Canthia, joka opiskeli siellä lapsuutensa. 
Täytettyään 30 vuotta Soldan lähti opiskelemaan opetusoppia Sveitsiin, ja toimi sen jälkeen ammatissa Jyväskylän seminaarin opettajana. Naisseminaarin puolella Soldan opetti suomen kieltä ja piirustusta vuosina 1863-1879, miesseminaarin puolella puolestaan piirustusta ja perspektiivioppia.
Opettajana ollessaan hän ystävystyi joidenkin lahjakkaiden oppilaiden kanssa, ja majoitti mm. Minna Canthia, J.H. Erkkoa ja Elias Erkkoa myös luonaan. Soldan oli Erkon runouden ensimmäisiä ymmärtäjiä ja opastajia, ja vielä opiskeluaikojen jälkeenkin he olivat tiiviissä yhteydessä kirjeitse. Soldan oli myös Venny Soldan-Brofeldtin täti. Soldan-Brofeldt piirsi tädistään muotokuvan, ja hän meni myös naimisiin Juhani Ahon kanssa Edla-tädin kotona Helsingissä.
Vuonna 1867 Soldan julkaisi "Piirustusopin alkeet" -käännöksen Gustav Adolph Hippiuksen kirjasta, ja vuonna 1875 teoksen "Perspektivi-opin johdanto" käännöksenä Gustav Friedrich Hetschin teoksesta. 
Suomenkielisen kirjojen bibliografian mukaan (Valfrid Vasenius, 1878) Soldan oli ensimmäinen julkaissut suomalainen naiskääntäjä.
Zentan taistelu

Zentan taistelu (myös Sentan taistelu) oli Pyhän liigan ja Osmanien valtakunnan välillä 11. syyskuuta 1697 käyty taistelu. Taistelu käytiin nykyään Serbialle kuuluvan Zentan lähialueilla. Taistelu käytiin osana suurta Turkin sotaa ja oli sen ratkaisevin taistelu.
Taistelun kulku.
Taistelu alkoi Pyhän liigan joukkojen komentajan, Savoijin prinssi Eugenin yllätettyä osmanien joukot, kun ne olivat ylittämässä jokea Zentassa. Pyhän liigan joukot onnistuivat tuhoamaan tykeillään osmanien sillan, kun sulttaani ja osa armeijasta (mukaan lukien kaikki ratsuväki) oli jo ylittänyt joen. Seurauksena oli verilöyly, josta Osmanien valtakunta ei koskaan toipunut.
Seljordin kirkko

Seljordin kirkko () on Seljordin kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Annie Edelfelt

Alexandra Elisabet Adelaide ”Annie” Edelfelt (25. toukokuuta 1866 Helsinki – 10. syyskuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja kuvittaja.
Edelfelt piti Helsingin Agronomitalossa eli entisessä Lääkäreiden talossa oppikouluun valmistavaa koulua säätyläislapsille siskonsa, kirjailija Berta Edelfeltin kanssa. 
Sisaret asuivat yhdessä Helsingin kodissaan ainakin vuoteen 1905 saakka. 
Annie Edelfelt suunnitteli Marttaliiton edelleen käytössä olevan tunnuksen, rintapieleen kiinnitettävän jäsenmerkin.
Annie Edelfelt kuului Edelfelt-aatelissuukuun. Hänen vanhempansa olivat lääninarkkitehti Carl Albert ja Alexandra Augusta Edelfelt ja veljensä taidemaalari Albert Edelfelt.
Annie ja Berta Edelfelt tekivät vuonna 1934 testamenttilahjoituksen, joka muodostaa Porin taidemuseossa sijaitsevan Albert Edelfelt -kokoelman perustan.
Helga Flatland

Helga Flatland (s. 16. syyskuuta 1984 Seljord) on norjalainen kirjailija. Hän on opiskellut pohjoismaisia kieliä ja kirjallisuutta Oslon yliopistossa sekä kirjoittamista yksityisessä oslolaisessa Westerdals School of Communication -korkeakoulussa. Flatland on myös työskennellyt toimittajana "Vest-Telemark Bladissa" ja NRK:lla. Hänen esikoisromaaninsa "Bli hvis du kan. Reis hvis du må" ilmestyi vuonna 2010, ja hän kirjoitti sille kaksi jatko-osaa. Trilogia sijoittuu Afganistaniin ja kertoo norjalaisista nuorista rauhanturvaajista.
Vest-Telemark Blad

Vest-Telemark Blad (lyh. VTB) on norjalainen vuonna 1973 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Kviteseid. Lehti ilmestyy paperisena tiistaisin ja perjantaisin.
VTB (täsmennyssivu)

VTB voi tarkoittaa seuraavia:
Ingvild H. Rishøi

Ingvild Hedemann Rishøi (s. 24. elokuuta 1978) on norjalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on julkaissut muun muassa novelli- ja runokoelmia.
Bohain-en-Vermandois

Bohain-en-Vermandois on kunta Pohjois-Ranskassa Aisnen departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 22 kilometriä Saint-Quentinin kaupungista koilliseen.
Bohain-en-Vermandois on ollut huomattava tekstiiliteollisuuskeskus. 1600-luvulla yksi kaupungin yleisimmistä ammateista oli "mulquinier". Se tarkoitti työläistä, joka valmistaa hienoja kankaita. Napoleon I tilasi Joséphinelle silkkihuivin paikalliselta kutojalta. 1800-luvun lopulla kaupungin tekstiilitehtaissa työskenteli noin 10 000 henkilöä. Muun muassa muotitalo Rodier valmisti siellä vaatteita ja Coco Chanel tuli hankimaan sieltä näyttäviä kankaita. Tekstiiliteollisuus alkoi hiipua 1900-luvun puolivälissä.
Kaupungintalo tuhoutui osittain ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1918. Kaupungintalo kunnostettiin, ja sen häähuoneen koristeluun kunta kutsui paikallisen taiteilijan Emile Flamantin. Hän teki saliin vuosina 1925 ja 1926 suuren 150 neliömetrin kokoisen freskon, jossa hän kuvasi kaupungin kutojia.
Brit Bildøen

Brit Bildøen (s. 28. tammikuuta 1962 Ålesund) on norjalainen Aukrasta kotoisin oleva kirjailija, joka on julkaissut muun muassa romaaneja, lastenkirjoja ja runoja. Hänen tuotantoaan on käännetty useille kielille. Koulutukseltaan Bildøen on kirjastonhoitaja, ja hän on työskennellyt myös muun muassa kääntäjänä ja kriitikkona.
Nummelan helluntaiseurakunta

Nummelan helluntaiseurakunta eli Nummelan Kotikirkko on vuonna 1975 perustettu vihtiläinen helluntaiseurakunta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Vihdin Nummelassa Hannankadulla. Seurakunta toimii itsenäisenä paikallisseurakuntana helluntaiherätyksen piirissä. Seurakunnan johtavana pastorina toimii Jouko Pynnönen.
Seurakunta on perustettu vuonna 1975. Ennen itsenäisen seurakunnan perustamista toiminta tapahtui Helsingin Saalemin ja Lohjan helluntaiseurakunnan piirissä. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, johon kuuluu mm. leiritoimintaa sekä nuorisokahvila ja teetupa-bussi. Seurakunta tekee lisäksi lähetystyötä mm. Bulgariassa.
Historia.
Nummelan alueella helluntaiherätyksen toimintaa alettiin harjoittaa 1950-luvulla, kun Helsingin Saalem-seurakunnan jäsenet järjestivät säännöllisesti evankelioimistapahtumia Nummelassa. Toiminta oli alkuvaiheessa epävirallista ja koostui pääasiassa evankeliumin levittämisestä.
1960-luvulla toiminta organisoitui entisestään, kun ryhmä uskovia toimi Lohjan helluntaiseurakunnan yhteydessä. He järjestivät itsenäisesti tilaisuuksia Nummelan työväentalolla, mikä loi pohjan paikallisen seurakunnan kehittymiselle.
Nummelan helluntaiseurakunta perustettiin itsenäiseksi seurakunnaksi huhti–toukokuussa 1975. Perustamisprosessia johti Helsingin Saalem-seurakunnan saarnaaja Kai Antturi, ja mukana oli 25 perustajajäsentä, joista muutama on ollut toiminnassa mukana myös myöhempinä vuosina. Seurakunnan ensimmäiseksi saarnaajaksi kutsuttiin Ahti Joensuu.
Toimitilat.
Alkuvuosina seurakunta kokoontui Nummelan Tuulivilla-talossa, joka sijaitsi nykyisen Nummelan kirjaston paikalla. Myöhemmin seurakunta siirtyi tiloihin, jotka nykyisin toimivat Vihdin kuvataidekoulun käytössä. Vuonna 2000 seurakunta osti Nummelan vanhan kirjastorakennuksen, joka tunnetaan Hannankadun kotikirkkona. Seurakunta maksoi tiloista 670 000 markkaa. Rukoushuoneeksi kunnostetussa tilassa on paikat noin 200 hengelle.
Inghill Johansen

Inghill Johansen (s. 9. kesäkuuta 1958) on norjalainen kirjailija, jonka esikoisromaani "Hjertehvitt" ilmestyi vuonna 1991.
Oum El Bouaghi

Oum El Bouaghi () on kaupunki ja Oum El Bouaghin maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Atlasvuorten ylätasangolla 465 kilometriä Algerista itään. Oum El Bouaghin kunnassa oli arviolta 98 700 asukasta vuonna 2018.
Oum El Bouaghin kunnan pinta-ala on 414 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Aïn Dissin ja Aïn Babouchen, idässä Berrichen ja Fkirinan, etelässä Aïn Zitounin ja lännessä Aïn Fakrounin kuntiin.
Seudulla vallitsee välimerenilmasto. Tammikuun keskilämpötila on 8 ja heinäkuun 30 astetta. Vuotuinen sademäärä on yli 300 millimetriä.
Paikalla on sijainnut numidialainen Macomadesin kaupunki. Ranskalaiset perustivat vuonna 1880 Oum El Bouaghin kunnan, joka sai myöhemmin marsalkka François Certain Canrobertin mukaan nimen Canrobert. Pienestä maaseutupaikkakunnasta tuli maakuntakeskus vuonna 1974.
Ouem El Bouaghista on maantieyhteydet lähimaakuntiin. Sen kautta kulkee myös Constantinen ja Tébessan välinen rautatie.
Kaupungissa on metalli-, elintarvike-, rakennustarvike- ja muoviteollisuutta. Ympäröivä maaseutu tuottaa villaa, lihaa ja maitoa. Maakunnassa toimiva Larbi Ben M’hidin yliopisto on perustettu vuonna 2009.
Muistelmia – Stardust Memories

Muistelmia – Stardust Memories () on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut Woody Allenin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Allen itse, Charlotte Rampling, Jessica Harper, Marie-Christine Barrault ja Tony Roberts. Elokuva on Allenin kunnianosoitus Federico Fellinin ohjaamalle elokuvalle "8½" (1963).
Woody Allen oli ehdolla komediagenren parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Writers Guild of America -palkinnon saajaksi vuonna 1981.
Juoni.
Elokuva kertoo elokuvantekijästä, koomikko Sandy Batesista (Woody Allen), joka joutuu hänen tuotannolleen omistetuilla elokuvajuhlilla, jossa hän viettää viikonlopun ihailijoiden, elokuvahullujen, siipeilijöiden ja rakastajattarien parissa, kohtaamaan kuuluisuuden kirot. Bates haluaisi tehdä taiteellisempia ja vakavampia elokuvia eikä toistaa aiempia töitään, mutta sekä tuottajat että yleisö vaativat häneltä vain komediaelokuvia, joita hän on tehnyt aiemmin. Samaan aikaan kun Batesin tuottajat aikovat silpoa tämän uuden ja vakavan elokuvan uuteen uskoon, Bates käy läpi kriisiä yksityiselämässään.
Tuotanto.
Kuvaukset.
"Muistelmia – Stardust Memories" kuvattiin New Jerseyssä ja New Yorkissa. New Jerseyssä elokuvan kuvauspaikkoina olivat Ocean Grove, Asbury Park ja Bradley Beach, ja sen junakohtaukset kuvattiin Filmwaysin studiolla New Yorkin Harlemissa.
Ensi-ilta ja vastaanotto.
"Muistelmia – Stardust Memories" julkaistiin elokuvateattereissa Yhdysvalloissa 26. syyskuuta 1980 ja Suomessa 25. joulukuuta 1980. Elokuva tuotti lähes 10,4 miljoonan dollarin lipputulot ja oli Suomessa vuoden 1980 63. katsotuin elokuva saatuaan 30 912 katsojaa.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 66 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 32 arviointiin, joista 21 ovat ”tuoreita” ja 11 ”mätiä”. Yli 5 000 käyttäjästä 78 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,9/5 keskiarvolla. Elokuva on jakanut Woody Allenin ihailijat; toisten mielestä se on parasta, henkilökohtaisinta ja mielikuvituksellisinta Allenia, toisten mielestä se paljasti, että kuinka eksyksissä Allen urallaan oli ja miten hän halveksi ihailijoitaan.
Viljo Koivisto

Viljo Aleksanteri Koivisto (8. marraskuuta 1931 Ilmajoki – 6. helmikuuta 2020 Seinäjoki) oli uranuurtaja Suomen romanikielen asiantuntijana ja sai ansioistaan opetusneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Viljo Koivisto syntyi Valde ja Tilda Koiviston perheeseen. Hän valmistui Helsingin yliopistosta humanististen tieteiden kandidaatiksi 1980, filosofian kandidaatiksi 1992 ja filosofian maisteriksi 1994. Hengellistä työtä helluntaiherätyksen piirissä vuodesta 1951 tehnyt Koivisto toimi puhujana ja opettajana sekä Suomessa että ulkomailla.
Koivisto oli Mustalaislähetys-yhdistyksen "Romano boodos" -lehden päätoimittaja 1971–1975, opettaja Mustalaislähetyksen lastenkodeissa ja yhdistyksen järjestämillä romanien peruskoulutusta täydentävillä kursseilla 1973–1974, suomenkielisten romanilasten opettaja peruskoulussa Ruotsissa 1975–1976, hengellisten levyjen tuottaja 1975–1977, opettaja romanikielen oikeinkirjoituksen kurssilla Jyväskylässä 1980, opetusministeriön tutkija 1983–1990, Vaasan yliopiston tutkija 1984 ja Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen romanikielen sanakirjan toimittaja 1995–2001.
Koivisto oli jäsen mustalaiskielen oikeinkirjoituskomiteassa 1970 ja Mustalaisasian neuvottelukunnassa, sittemmin Romaniasiain neuvottelukunta, 1972–1980 ja 1987–1990 sekä mustalaiskielityöryhmässä 1981–1982. Useita romanikielen oppi- ja sanakirjoja julkaissut Koivisto sai opetusneuvoksen arvonimen 2006. Kalevalaseuran kunniakirja hänelle myönnettiin 1993, YK:n kansainvälisen ikäihmisten vuoden Suomen komitean kunniakirja 1999 ja Suomen tietokirjailijat -yhdistyksen oppikirjailijapalkinto 2006.
Pensassoilikki

Pensassoilikki ("Streptocarpus caulescens") on soilikkien sukuun kuuluva laji. Lehdet ovat yli 6 cm pitkiä, muodoltaan soikeita ja niiden alapinnalla on näkyvä suonitus. Varret kasvavat 7–15 cm pituisiksi ja niissä on pitkät ja hieman turvonneet solmuvälit. Lehtiruodit ovat ohuita ja hieman karvaisia. Kukan verhiö on pitkulainen ja se on kalju tai harvasti karvainen.
Yttriumtrijodidi

Yttriumtrijodidi eli yttrium(III)jodidi (YI3) on yttrium- ja jodidi-ionien muodostama ioniyhdiste. Kiderakenteeltaan se on samankaltaista kuin vismuttitrijodidi (BiI3).
Yttriumtrijodidia, kuten muitakin harvinaisten maametallien jodideja, voidaan valmistaa suoraan alkuaineistaan, mikäli tarvittavaa metallia on saatavilla riittävän puhtaana kohtuulliseen hintaan. Valmistusreaktioon lisätään katalyytiksi hieman vetyä. Hyvin puhtaan yttriumtrijodidin, kuten muidenkin harvinaisten maametallien jodidien, valmistaminen on kuitenkin hieman haastavaa, sillä hapen (esim. ilman, veden tai oksidijäämien) läsnä ollessa syntyy trijodidien ohella myös oksojodideja, jotka ovat termodynaamisesti suotuisampia kuin trijodidit. Niinpä valmistusreaktiossa syntyvä raakatuote on vielä puhdistettava, mikäli oksojodidit halutaan tuotteesta pois. Yttriumtrijodidin puhdistus tapahtuu vakuumissa noin 940°C:n lämpötilassa.
Kidevedettömät harvinaisten maametallien trihalidit ovat tärkeitä lähtöaineita monissa erilaisissa kemian synteeseissä.
Kelloritarinkannus

Kelloritarinkannus ("Delphinium brunonianum") on ritarinkannusten sukuun kuuluva laji. Sitä esiintyy luonnonvaraisena Keski-Aasiasta Himalajalle, ja se kasvaa vuoristoseuduilla 4 300 – 5 500 metrin korkeudessa. Se tuoksuu myskille. Kasvi kasvaa 10–25 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat muodoltaan kämmenmäisiä, lohkoisia ja lehtiasento on vuorotteleva. Kukinta-aika on heinäkuulta syyskuulle. Kukkavarressa on 5–10 kukkaa, jotka ovat muodoltaan kuppimaisia ja väri vaihtelee sinisen ja purppuran välillä.
Eero Hyvärinen

Eero Hyvärinen on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Augusta Savage

Augusta Savage (29. helmikuuta 1892 – 27. maaliskuuta 1962) oli yhdysvaltalainen kuvanveistäjä ja ensimmäisiä mustia naistaideaktivisteja.
Ura.
Augusta Savage pääsi opiskelemaan veistostaidetta Cooper unioniin, koska se perustui stipendin saamiseen eikä Savagella ollut varallisuutta kustantaa opiskeluaan. Hänen taitonsa vakuutti koulun valitsijapäätösten tekijät, joten hän pääsi kouluun ohi useiden miespuolisten vastahakioiden. Savage suoritti neljän vuoden pituiseksi tarkoitetun tutkintonsa nopeasti ainoastaan kolmessa vuodessa.
Tutkinnon suoritettuaan Savage alkoi tehdä tilaustöitä. Savagen töissä afrikkalaisamerikkalaisten representaatio oli kiitettävää, kun heidät esitettiin inhimillisemmin ja paremmin kuin aiemmin. Veistostyöt rikkoivat aiempia stereotypioita afrikkalaisamerikkalaisista ihmisistä.
Savage hyväksyttiin opiskelemaan yhteen Ranskan taidekouluista, mutta päätös hylättiin, kun koulu sai tietää Savagen olevan musta. Savage oli harmistunut, joten hän haluavansa taistella omien oikeuksiensa puolesta. Hän kirjoitti kirjeen "New York Worldiin", mutta kirje ei korjannut hylkäyspäätöstä.
Vastaiskuna siihen, että Savage ei päässyt Ranskaan, hän perusti oman taidestudion ja -koulun Savage Studio of Arts and Crafts.
Hän oli ensimmäinen musta nainen, joka avasi taidegallerian Amerikassa.
Yksityiselämä.
Augusta Savage syntyi Floridassa ja aloitti veistotaiteen jo lapsuudessaan. Hänen lapsuutensa veistokset olivat enimmäkseen pieniä eläimiä, joita hän valmisti kotikaupungista saamastaan luonnon punasavesta. Savagen isä Edward Fells ei ollut kannustava taiteen suhteen. Myöhemmin Savagen käymän koulun rehtori kuitenkin kannusti häntä jatkamaan veistostaidetta, sekä opettamaan taitojansa toisille.
Savage meni naimisiin ensimmäistä kertaa 15-vuotiaana ja sai tyttären. Puoliso kuitenkin kuoli pian tyttären syntymän jälkeen, joten Savage päätyi naimisiin vielä kaksi kertaa uudelleen.
Savage joutui uransa aikana taistelemaan kohtaamaansa köyhyyttä ja rasismia vastaan.
Vischer

Vischer on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi: