Vihaan sinua – rakas

Vihaan sinua – rakas on mustavalkoinen suomalainen elokuva vuodelta 1951. Se perustuu Ensio Rislakin näytelmään "Vihaan sinua – rakas" vuodelta 1946. Elokuvassa käsitellään komedian keinoin pitkäaikaisen avioliiton ajautumista kriisiin. 
Juoni.
Elokuvan keskuksena on ydinperhe, johon kuuluvat kamreeri Esa Karnala, hänen puolisonsa Leena Karnala sekä heidän aikuisikää lähestyvät lapsensa Mirja, Tauno ja Tellervo ja lisäksi vielä Leenan äiti, rouva Vaulonen. Leena on lähdössä täysihoitolaan maaseudulle, sillä perheensä mielestä hän on ylirasittunut. Tellervon pianotuntien opettaja Pauli Tervala tunnustaa rakkautensa tähän. Samaan aikaan Esan toimistoon palkataan uusi, tasokas kirjeenvaihtaja, neiti Kirsti Lumio. Esan ja Kirstin välille kehittyy suhde. Karnaloiden lapset ja isoäiti huomioivat Esan toistuvat ”ylityöt”. Todellisuudessa ”ylitöissä” on kyse Esan ja Kirstin illanvietoista tanssiravintoloissa. Leena puolestaan tapaa täysihoitolassa tuomari Halttusen, jonka kanssa hän käy keskusteluja puiston siimeksessä. Leenan ja tuomarin suhde ei kuitenkaan syvene romanttis-eroottiselle tasolle. Esa haluaa selvittää perheelleen hänen ja Kirstin välisen suhteen oikean luonteen. Hän tuo Kirstin rohkeasti kotiinsa. Isoäiti ja Tellervo tirkistelevät Esan ja Kirstin kuhertelua avaimenreiästä. Samana iltana Leena sattuu palaamaan maalta ja kohtaa miehensä intiiminoloisessa tilanteessa neiti Lumion seurassa. Esa sanoo järkyttyneelle Leenalle, ettei enää tunne rakkautta tätä kohtaan. Hän muuttaa matkustajakotiin. 
Mirja haluaisi isänsä takaisin kotiin ja pistäytyy tämän toimistolla. Siellä hän kohtaa Kirstin. Naiset ajautuvat sanaharkkaan. Tauno puolestaan sattuu tapaamaan Kirstin ravintolassa, jossa tämä on prokuristi Mäkisen seurassa Esan työesteiden tähden. Tauno päätyy Kirstin asunnolle, jossa hän väittää rakastavansa Kirstiä. Esa astuu sisään ja raivostuu. Tauno lepyttelee isäänsä ja puhuu Kirstistä naisena, jota he molemmat rakastavat. Tuomari Halttunen ottaa Karnaloiden avioeron hoitaakseen. Isoäiti antaa Esan ymmärtää, että tuomarin ja Leenan välillä on lemmensuhde. Esa raivostuu ja ryntää tuomarin luo. Hän ei haluakaan luopua Leenasta, joka kuitenkin pysyy viileänä ja pitää Esan lähentelyä omituisena. Kun Esa on poistunut, Leena päättää lykätä avioeroa. Esan ja Kirstin suhde kuihtuu vähitellen; Kirsti vaihtaa työpaikkaa, eikä Esa pane vastaan. Hän jää viettämään kesää yksin kaupungissa ja kaipailee perhettään. Katuva Esa tulee kaikessa hiljaisuudessa kotiinsa, missä hän kertoo Taunolle vaikeasta tilanteestaan. Leena sattuu kuulemaan keskustelun ja antaa Esalle anteeksi. Aamulla Tellervo huomaa isänsä hatun naulakossa ja riemastuu. Hän päättää aloittaa jälleen keskeyttämänsä pianotunnit. Aamukahvilla tunnelma on korkealla ja Karnaloiden elämä voi jatkua entiseen malliin.
Tuotanto.
Näytelmä "Vihaan sinua – rakas" on kolminäytöksinen komedia. Näytelmä sai ensi-iltansa Helsingin Kansanteatterissa alkuvuodesta 1944, mutta helmikuun suurpommitukset katkaisivat esitykset lähes alkuunsa. Kantaesityksessä Esaa tulkitsi Arvo Lehesmaa ja Leenaa Sylvi Palo. Kirstiä näytteli Sylva Rossi. 
Elokuva kuvattiin kesällä 1951 Helsingissä. Ulkokuvia otettiin muun muassa Arkadiankadulla, Laajasalossa (täysihoitola) ja Tähtitorninvuorella. Studiona toimivat SF-hallit. 
Elokuvaversiossa tapahtumaympäristöä laajennettiin asuintiloista virastoihin, ravintoloihin ja täysihoitolaan. Vaikka alkuteksteissä on mainittu Hilkka Kinnunen, hän ei esiinny elokuvassa, vaan hänen tilallaan on Martta Kinnunen. Olavi Virta tulkitsee ravintolaorkesterin solistina musiikkikappaleen ”Mä syömmeheni kätken erään muiston”. Pienissä sivuosissa näyttelevät myös muun muassa kuvaaja Osmo Harkimo ja muusikot Ossi Runne ja Heikki Aaltoila.
Vastaanotto.
"Vihaan sinua – rakas" sai pääasiassa myönteisen vastaanoton. "Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi kirjoitti: ”"Vihaan sinua – rakas" on onniteltava, tervetullut ja jopa esimerkillinen elokuva monessa suhteessa. Tervetullut se on jo siksi, että siinä kerrankin käsitellään sangen tyypillistä meikäläistä ja ajankohtaista aihetta, jollaisesta kotimainen elokuva yleensä on pysytellyt liiaksi erillään.” "Hufvudstadsbladetissa" kriitikko piti elokuvaa valopilkkuna ajan suomalaisessa elokuvatuotannossa, mutta katsoi sen liikkuvan ailahtelevasti jossain draaman ja farssin välimaastossa.
2000-luvun kritiikissä todetaan, että nykynäkökulmasta elokuva on varsin kesy ja teatraalinen, vaikka elokuvan tekoaikaan aviorikos oli ehkä rankka elokuvan aiheeksi.
"Vihaan sinua – rakas" esitettiin televisiossa ensi kerran loppiaisena 1963, ja sen jälkeen sitä on esitetty useaan otteeseen. Se on julkaistu myös DVD:nä.