tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Toropets

Toropets () on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Valdain ylängön länsiosassa Solomeno-järven ja sen kautta virtaavan Toropa-joen rannalla 332 kilometriä Tveristä länteen. Sen kautta kulkee Bologojen ja Velikije Lukin välinen rautatie. Kaupunki on Toropetsin piirin keskus. Asukkaita oli kaupungissa 13 018 ja koko piirissä 20 528 henkeä (vuonna 2010). Vuonna 2021 kaupungin väkiluku oli laskenut 11 441:een. 
Toropets mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1074 Smolenskin ruhtinaskunnan rajakaupunkina. Vuodesta 1167 se oli Smolenskin ruhtinaan pojan Mstislav Rostislavovitš Hrabryin hallitseman lääniruhtinaskunnan keskus. Vuonna 1214 Novgorodin ruhtinas Jaroslav nai tämän pojan Mstislav Udalyin tyttären Feodosijan, joka ilmeisesti sai myötäjäisinään Toropetsin läänityksen. Feodosijalta se siirtyi hänen pojalleen Aleksanteri Nevalaiselle. 1300-luvun puolivälistä lähtien Toropets kuului Liettuaan. Vuonna 1503 se liitettiin Moskovan Venäjään ja samalla muodostettiin Toropetsin kihlakunta. Vuonna 1580 Puolan kuningas Stefan Batory piiritti kaupunkia, joka vuoden 1582 rauhassa jäi Venäjälle. 1600-luvun alussa puolalaiset ja kasakat hävittivät Toropetsia. Vuonna 1777 siitä tuli Pihkovan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1600-luvun lopusta lähtien Toropets oli huomattava kauppapaikka ja nahkateollisuuden keskus. Vuonna 1935 kaupunki liitettiin silloiseen Kalininin alueeseen. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä elokuusta 1941 tammikuuhun 1942. 
Kaupunki on levittäytynyt puoliympyränä Solomeno-järven rannalle. Etelälaidalla ja Toropa-joen niskalla on kahden maalinnoituksen jäänteitä. Keskustassa on useita 1600–1700-luvulla rakennettuja kirkkoja ja 1700–1800-luvun kivisiä kauppiastaloja. Seutu on suosittu matkailukohde.
Toropetsissa oli suuri GRAUn ase- ja ammusvarikko, jonka piti olla poikkeuksellisen hyvin suojattu. Syyskuussa 2024 varikkoon tehty drooni-isku sai aikaanmassiivisia räjähdyksiä.
Bernoullin lemniskaatta

Bernoullin lemniskaatta on matematiikassa algebrallinen käyrä, lemniskaatta, jonka yhtälö on muotoa
formula_1
jossa "x" ja "y" ovat karteesiset koordinaatit ja "a" on jokin vakio. Lemniskaatan kehitti Jakob Bernoulli vuonna 1694. Se on samalla yksi Cassinin käyrän erikoistapaus. Ulkonäöltään Bernoullin lemniskaatta muistuttaa kyljelleen käännettyä lukua 8 tai äärettömän symbolia ∞. 
Lemniskaatan suuruus riippuu vakiosta "a". Jos "a" = 0, "x" ja "y" ovat myös nollia, jolloin lemniskaatan kuvaajana on pelkkä piste origossa.
Bernoullin lemniskaatta voidaan myös ilmaista napakordinaattimuodossa 
formula_2
Bobigny

Bobigny on kaupunki Ranskassa. Se on Seine-Saint-Denis’n departementin prefektuuri, eli pääkaupunki, Île-de-Francen alueella ("région").
Asterix-sarjakuvan luojat Albert Uderzo ja René Goscinny ovat asuneet Bobignyssa.
Tobolsk

Tobolsk () on kaupunki Tjumenin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Irtyšin rannalla lähellä Tobol-joen suuta 247 kilometriä Tjumenista koilliseen. Kaupunki on Tobolskin piirin keskus. Tjumenin ja Surgutin välisen rautatien samanniminen asema sijaitsee 14 kilometrin päässä kaupungista. Asukkaita on 99 800 henkeä (vuonna 2008).
Kasakat perustivat Tobolskin vuonna 1587 lähelle paikkaa, jossa vuonna 1582 käytiin ratkaiseva taistelu Siperian valloittajan Jermakin ja Siperian kaanikunnan joukkojen välillä. Kaupungin aseman Tobolsk sai vuonna 1590. Vuonna 1600 se siirrettiin nykyiselle paikalleen Tšukmanin niemelle. Vuosien 1643, 1677 ja 1680 tulipalot tuhosivat kaupungin kokonaan. 
1500-luvun lopusta aina 1700-luvulle asti Tobolsk oli Siperian hallinnollinen, sotilaallinen ja kirkollinen keskus sekä tärkeä Euroopan, Kiinan ja Keski-Aasian välisen kaupan välittäjä. Vuonna 1708 siitä tuli Uralilta Tyynelle valtamerelle levittäytyneen Siperian läänin pääkaupunki. Vuosina 1773–1774 kaupunki toimi hallituksen tukikohtana Jemeljan Pugatšovin talonpoikaiskapinan tukahduttamisessa. Vuosina 1796–1918 se oli Tobolskin kuvernementin keskus. 1800-luvulla Tobolskin taloudellinen merkitys väheni kauppareittien siirtymisen ja Siperian rautatien rakentamisen seurauksena. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat kalastus ja kalanjalostus sekä nahkateollisuus.
1600-luvulta 1900-luvun alkuun saakka Tobolsk oli myös Siperian tärkein kulttuuri- ja koulukaupunki. Vuonna 1703 sinne avattiin Siperian ensimmäinen koulu, vuonna 1705 perustettiin teatteri, vuonna 1789 kaupungissa ilmestyi Siperian ensimmäinen aikakauslehti. Kulttuurielämässä huomattava rooli oli kaupunkiin karkotetuilla sivistyneistön edustajilla (mm. panslavismin isä Jurij Križanić, vanhauskoisuuden perustaja Avvakum, kirjailija Aleksandr Radištšev ja monet tunnetut dekabristit). Elokuusta 1917 huhtikuuhun 1918 kaupungissa pidettiin vangittuna keisari Nikolai II:ta perheineen.
Nykyään kaupungissa on suuri petrokemian tehdas, elintarviketeollisuutta ym. Korkeakouluopetusta antavat Tobolskin pedagoginen korkeakoulu sekä Tjumenin öljy- ja kaasuyliopiston osasto. Kaupungissa toimii teatteri sekä historiallis-arkkitehtoninen museo. Tobolsk on myös yksi Venäjän ortodoksisen kirkon keskuksista.
Kaupungin ytimen muodostaa 1600-luvun lopussa – 1800-luvun alussa rakennettu kivinen kreml. Sen sisällä on Siperian vanhin kivirakennus, vuosina 1681–1686 rakennettu Sofian katedraali kellotorneineen, barokkityylinen Pokrovan katedraali (1743–1746), klassistinen arkkipiispan talo sekä joukko 1700–1800-luvuilla pystytettyjä hallintorakennuksia. Vanhan kaupungin nähtävyyksiä ovat mm. Vapahtajan (1709–1713) sekä Pietarin ja Paavalin (1768–1788) kirkot. Kauppakeskustassa sijaitsevat Jumalanäidin ennusmerkin luostarin säilyneet rakennukset, pappisseminaarin rakennus sekä lukuisia 1700-luvulla rakennettuja kirkkoja. Kaupungissa on säilynyt paljon 1700–1900-luvun alun julkisia rakennuksia, kauppiastaloja ja puisia asuinrakennuksia. 
Irtyšin oikealla rannalla Sibirka-joen suussa 20 kilometrin päässä Tobolskista on sijainnut Siperian kaanikunnan pääkaupunki Kašlyk eli Sibir.
Paul Lafargue

Paul Lafargue (16. kesäkuuta 1842 Santiago de Cuba, Kuuba – 26. marraskuuta 1911 Draveil, Ranska) oli ranskalainen vallankumouksellinen marxisti, sosialistinen journalisti, kirjallisuuskriitikko, poliittinen kirjoittaja ja aktivisti. 
Lafargue tutustui Karl Marxiin ja Friedrich Engelsiin ollessaan edustajana Ensimmäisessä internationaalissa. Lafargue oli naimisissa Marxin toisen tyttären Laura Marxin kanssa. Hänen tunnetuin teoksensa on "Oikeus laiskuuteen". Kuubassa ranskalaiselle ja kreolivanhemmalle syntynyt Lafargue asui lähinnä Ranskassa, joskin oleskeli välillä Englannissa ja Espanjassa. Hän johti Ranskan ensimmäistä marxilaista puoluetta, Ranskan työväenpuoluetta ("Parti Ouvrier Français") yhdessä Jules Guesden kanssa.
Paul Lafargue teki 69-vuotiaana kaksoisitsemurhan yhdessä vaimonsa Lauran kanssa.
Tarusa

Tarusa () on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okaan laskevan Tarusa-joen suulla 70 kilometriä Kalugasta koilliseen. Kaupunki on Tarusan piirin keskus. Asukkaita on 9 600 henkeä (vuonna 2008).
Tarusa mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1246 Tšernigovin ruhtinaan Mihail Vsevolodovitšin pojan Jurin läänityksen keskuksena. 1300-luvulla se liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan. Krimin tataarit hyökkäsivät kaupunkiin mm. vuosina 1521 ja 1591. 1500–1600-luvuilla Tarusa toimi Moskovan etelärajan linnoituksena. Vuoden 1654 ruttoepidemia hävitti väestön lähes kokonaan. Vuonna 1776 kaupungista tuli Kalugan lääniin kuuluneen Tarusan kihlakunnan keskus. Sen taloudellinen kehitys oli kuitenkin hidasta. Toisen maailmansodan aikana loka-joulukuussa 1941 Tarusa oli saksalaisten miehittämä.
1900-luvun alussa Tarusa tuli tunnetuksi taidekäsitöistään, mm. kirjontatöistä. Se on ollut myös suosittu kulttuurivaikuttajien asuinpaikka. Seudulla ovat asuneet mm. taiteilijat Viktor Borisov-Musatov ja Vasili Polenov, kirjailijat Anton Tšehov, Aleksei Tolstoi ja Konstantin Paustovski. Nykyään kaupungissa toimii kaksi taidekäsitöitä valmistavaa yritystä sekä taidegalleria, jonka kokoelmissa on seudulla työskennelleiden taiteilijoiden töitä.
1700–1900-luvun alun rakennuskanta on säilynyt kaupungissa hyvin. Nähtävyyksiä ovat 1600-luvun puolivälissä rakennettu Ylösnousemuksen kirkko, Pietari-Paavalin katedraali (1758–1789) kellotorneineen ja Pyhän Nikolaoksen kirkko 1700-luvulta. 1960-luvulla Tarusa julistettiin luonnon ja rakennustaiteen suojelualueeksi. Kaupungissa järjestetään vuosittain animaatioelokuvafestivaali ja Svjatoslav Richterin säätiön musiikkifestivaali.
Copyfraud

Tekijänoikeuspetos () on termi, jota käytetään tapauksista, jossa joku väittää omistavansa johonkin teokseen tekijänoikeuden, vaikka ei omistaisikaan tekijänoikeutta, koska joku muu omistaa tekijänoikeuden tai teoksen tekijänoikeus on vanhentunut.
Tekijänoikeuspetoksen eri muotoja:
Tekijänoikeuspetos onnistuu yleensä, koska vain joidenkin valtioiden tekijänoikeuslaki kieltää tekijänoikeudesta valehtelemisen.
Proton Gen-2

Proton Gen-2 on Protonin vuosina 2004–2012 valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Proton Wira Aerobackin. Nimi Gen-2 on lyhenne sanasta ”Generation 2”, joka symboloi hyvin onnistuneen Wiran toista sukupolvea. Mallin sedan-versio Proton Persona esiteltiin vuonna 2007. Samaa pohjalevyä käytettiin myös pienemmässä Proton Satria Neossa. Gen-2:n seuraajaksi tuli Proton Suprima S.
Vuonna 2004 esitelty Gen-2 oli ensimmäinen Protonin itse suunnittelema malli. Suunnitteluapua oli antanut Lotus. Moottorivaihtoehtoina olivat 1,3- ja 1,6-litraiset (110 hv) bensiinimoottorit.
Vuonna 2007 malli sai kasvojenkohotuksessa muun muassa uudelleenmuotoillun etupuskurin.
Jarosława Bieda

Jarosława Bieda (o.s. Jóźwiakowska, s. 20. tammikuuta 1937) on entinen puolalainen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti.
Jarosława Jóźwiakowska saavutti Rooman 1960 olympialaisten korkeushypyssä hopeaa tuloksella 171 cm. Britannian Dorothy Shirley jakoi hänen kanssaan hopeasijan. Kultaa voitti Romanian Iolanda Balaș ylivoimaisesti 14 senttimetrin erolla muihin mitalisteihin. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 uudella nimellä kilpaillut Jarosława Bieda sijoittui seitsemänneksi tuloksella 164 cm ja Tokion 1964 olympialaisissa hän oli kymmenes tuloksella 171 cm. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän saavutti pronssia tuloksella 171 cm.
Paid My Dues

Paid My Dues on yhdysvaltalaisen laulajan Anastacian single, joka julkaistiin vuonna 2001 albumilla Freak of Nature. Musiikkivideossa Anastacia tanssii käytävällä huoneiston ja esityksen edessä. Lopuksi Anastacia esiintyy lavalla ja aikakoneet menevät pois päältä.
Single nousi Isossa-Britanniassa singlelistan sijalle 14. Suomessa se debytoi virallisen singlelistan sijalla 18.
Myskilurikki

Myskilurikki ("Glossopsitta concinna") on eteläaustralialainen kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Myskilurikin pituus on noin 22 cm ja paino 60–90 g. Sen höyhenpuvun yleisväri on vihreä. Päälaki on sininen, otsa ja poski ovat punaiset ja rinnan sivulla on keltainen laikku. Nokka on musta, oranssikärkinen; iiris on oranssi ja koivet vihertävän ruskeat. Sukupuolet ovat muuten samanvärisiä, mutta koiraan sininen kruunu on kirkkaampi kuin naaraan. Nuoren linnun nokka on mustanruskea ja iiris ruskea.
Esiintyminen.
Myskilurikki elää Kaakkois-Australiassa sekä Tasmaniassa ja Kengurusaarella. Lajin populaation koko on yli 100 000 yksilöä. Laji on melko yleinen, mutta sen kanta on taantunut lähinnä eukalyptusmetsiköiden hakkuiden takia. Myskilurikkia pidetään Australiassa yleisesti vankeudessa lemmikkilintuna, mutta Suomessa sitä ei tavata lainkaan tai lähes lainkaan.
Elinympäristö.
Myskilurikit asuvat alavilla mailla, sekä metsissä että aukeilla tai puoliaukeilla alueilla kaikkialla siellä missä on kukkivia eukalyptuspuita. Ne viihtyvät myös esikaupunkien puistoissa ja kadunvarsien puissa. Parvet ovat hyvin meluisia ja huomiota herättäviä ja vaeltelevat kukkivia puita etsien. Myskilurikit lyöttäytyvät usein muiden myskilurikkilajien ja tasmaniankaijojen ("Lathamus discolor") seuraan.
Lisääntyminen.
Myskilurikin pesintää tapahtuu elokuusta tammikuulle. Pesä on joko puunrungon tai paksun oksan kolossa, yleensä veden äärellä kasvavassa eukalyptuksessa. Naaras munii tavallisesti kaksi munaa. Muna on kooltaan 24,6*20 mm. Haudonta kestää 22 päivää. Pesäpoikasaika on noin 50 päivää.
Ravinto.
Myskilurikit syövät pääasiassa eukalyptusten mettä ja siitepölyä, jota ne harjaavat erikoisella kielellään. Ne syövät myös hedelmiä, siemeniä ja hyönteisiä.
Teresa Ciepły

Teresa Barbara Ciepły (o.s. Wieczorek, 19. lokakuuta 1938 – 8. maaliskuuta 2006) oli puolalainen yleisurheilija ja olympiavoittaja. Hän menestyi parhaiten 80 metrin aitajuoksussa mutta saavutti menestystä myös aidattomissa pikajuoksuissa ja pituushypyssä.
Teresa Wieczorek sijoittui Tukholman EM-kilpailuissa 1958 pituushypyssä 13:nneksi tuloksella 563 cm. Rooman 1960 olympialaisissa hän karsiutui 80 metrin aitajuoksun välierissä mutta juoksi 4 × 100 metrin viestissä ensimmäisen osuuden ja saavutti pronssia Puolan joukkueen saadessa loppuajan 45,0 s.
Avioitumisen myötä sukunimeään vaihtanut Teresa Ciepły voitti Belgradin EM-kilpailuissa 1962 kultaa 80 metrin aitajuoksussa ajalla 10,6 s sekä 4 × 100 metrin viestissä ajalla 44,5 s, joka oli uusi Euroopan ennätys. Lisäksi hän saavutti pronssia 100 metrin juoksussa ajalla 11,4 s. Tokion 1964 olympialaisissa hän saavutti 80 metrin aitajuoksussa hopeaa ajalla 10,5 s ja voitti pikaviestissä ensimmäisen osuuden juoksijana kultaa ajalla 43,6 s. Ciepłyn aitajuoksutulos, joka oli sama kuin kilpailun voittaneen Karin Balzerin, sivusi maailmanennätystä mutta sitä ei hyväksytty viralliseksi ennätykseksi liian kovan myötätuulen vuoksi. Viestijuoksussa Puolan joukkueen aika oli uusi maailmanennätys mutta se poistettiin myöhemmin ennätyslistalta, kun joukkueen ankkurina juossut Ewa Kłobukowska ei läpäissyt sukupuolitestiä.
Halina Górecka

Halina Sylwia Górecka (o.s. Richter, s. 4. helmikuuta 1938) on entinen puolalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Halina Górecka, silloiselta nimeltään Richter, saavutti Rooman 1960 olympialaisissa pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Hän juoksi neljännen osuuden Puolan joukkueessa, jonka loppuaika oli 45,0 s. Tokion 1964 olympialaisissa hän voitti viestissä toisen osuuden juoksijana kultaa ajalla 43,6 s, joka oli uusi maailmanennätys mutta poistettiin myöhemmin ennätyslistalta, kun joukkueen ankkurina juossut Ewa Kłobukowska ei läpäissyt sukupuolitestiä. Henkilökohtaisessa 100 metrin juoksussa hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 11,8 s.
Celina Jesionowska

Celina Jesionowska (myöh. "Celina Gerwin", "Celina Orzechowska") (s. 3. marraskuuta 1933) on entinen puolalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Jesionowska saavutti Bernin EM-kilpailuissa 1954 viidennen sijan 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 47,1 s. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän saavutti viestissä pronssia ajalla 46,0 s. Myös Rooman 1960 olympialaisissa hän saavutti kolmannen osuuden juoksijana pronssia; Puolan joukkueen loppuaika oli 45,0 s. Henkilökohtaisilla matkoilla Jesionowska ei arvokisoissa menestynyt.
Antenor

Antenor () oli kreikkalaisessa mytologiassa dardanialainen ylimys ja Aisyeteen ja Kleomestran poika. Häntä pidettiin yhtenä viisaimmista Troijan vanhempien neuvoston jäsenistä. Hänen puolisonsa oli Theano, Traakian Kisseuksen tytär, joka synnytti hänelle useita lapsia.
Antenor toimi jo ennen Troijan sotaa kuningas Priamoksen neuvonantajana. Hän oli vieraanvarainen Menelaokselle ja Odysseukselle, jotka olivat tulleet vaatimaan Helenan palauttamista, ja neuvoi kaupunkilaisia luovuttamaan Helenan sodan välttämiseksi. Myöhemmissä lähteissä Antenorista tuli kuitenkin petturi, joka avasi kaupungin portit kreikkalaisille. Toisen version mukaan hän toimitti Palladionin kreikkalaisille ja kehotti troijalaisia purkamaan muurinsa saadakseen puuhevosen kuljetettua kaupunkiin. Tästä vastalahjaksi hyökkääjät säästivät hänet ja hänen perhekuntansa. 
Troijan hävittämisen jälkeen Antenorin kerrottiin joko perustaneen paikalle uuden kaupungin, asettuneen Kyreneen tai perustaneen Pataviumin – nykyisen Padovan – kaupungin.
Tapaen taistelu (86/87)

Tapaen taistelu käytiin vuonna 86 tai 87 Rooman valtakunnan ja Daakian kuningas Decebaluksen johtamien joukkojen välillä. 
Daakialaiset olivat sotaisa kansa, joka asutti muinaista Daakiaa, kuningaskuntaa Tonavan pohjoispuolella nykyisen Romanian alueella. He olivat tehneet jo vuosien ajan ryöstöretkiä Tonavan yli roomalaisten kimppuun. Vuonna 10 eaa. Marcus Vinicius oli vain vaivoin pystynyt torjumaan daakialaisten hyökkäyksen, eivätkä seuraavina vuosina rakennetut rajalinnakkeet onnistuneet pysäyttämään hyökkäyksiä. Vuonna 85 tehty hyökkäys päättyi Moesian maaherran Gaius Oppius Sabinuksen kuolemaan ja kiinnitti myös keisari Domitianuksen huomion, joka järjestikin seuraavina vuosina useita menestyksekkäitä vastahyökkäyksiä daakialaisia vastaan. Hän joutui kuitenkin pian lähtemään Roomaan ja jätti armeijan komennon pretoriaaniprefekti Cornelius Fuscukselle vuonna 87.
Fuscus ylitti Tonavan ja suunnitteli hyökkäävänsä daakialaisia vastaan selustasta. Armeijat kohtasivat lopulta Tapaessa, missä daakialaiset onnistuivat väijyttämään roomalaisten armeijan ja tuhoamaan täysin Legio V Alaudaen ja kaappaamaan legioonan tunnukset. Fuscus sai myös surmansa taistelussa.
Wolfgang Reinhardt

Wolfgang Reinhardt (6. toukokuuta 1943 – kesäkuu 2011) oli saksalainen seiväshyppääjä ja olympiamitalisti.
Reinhardt saavutti seiväshypyssä olympiahopeaa Tokiossa 1964 tuloksella 505 cm. Noin kahdeksan tuntia ja 45 minuuttia kestäneessä kilpailussa kultaa voitti tuloksella 510 cm yhdysvaltalainen maailmanennätysmies Fred Hansen, jonka Reinhardt oli aiemmin samana vuonna voittanut. Hansen ylitti voittokorkeuden vasta viimeisellä, kolmannella yrityksellään – jos hän olisi pudottanut riman, Reinhardt olisi voittanut kultaa.
Makiba no shōjo Katri

Makiba no shōjo Katri (, ”Katri, laitumien tyttö”) on animesarja, joka perustuu suomalaisen Auni Nuolivaaran romaaniin "Paimen, piika ja emäntä" (1936). Sarjaa esitettiin alun perin Japanissa vuonna 1984 osana Nippon Animationin lapsille suunnattua "Sekai meisaku gekijōban" -sarjaa. Nimikkeen alla on tuotettu myös monia muita piirrossarjoja, jotka perustuvat lastenkirjoihin ympäri maailmaa. "Makiba no shōjo Katri" -sarjaa ei ole koskaan esitetty tai julkaistu Suomessa.
Sarjan alkuperäismusiikin on säveltänyt Hideki Fuyuki. Sarjan alkutunnuskappaleen "Love With You ~Ai no Present~" ja lopputunnuskappaleen "Kaze no komoriuta" esittää Chie Kobayashi. Sarjassa soi myös Jean Sibeliuksen "Finlandia".
Lego Space

Lego Space on tieteisfiktiosta ammentava Lego Groupin lelutuotesarja, joka keskittyy avaruusseikkailuihin. Lego Space on yksi pitkäkestoisimmista Lego-teemoista ja se lasketaan yhdeksi kolmesta ”ydinteemasta” Lego Cityn ja Lego Castlen ohella.
Ensimmäiset Lego Space -tuotteet julkaistiin vuonna 1978, samoihin aikoihin jolloin Lego System -tuotesarja kehittyi nykyiseen muotoonsa ja Lego-minihahmot lanseerattiin. Kuten muutkin SYSTEM-sarjan ydinteemat, Space rakentuu useasta samantyylisestä teemasta, jotka on julkaistu peräkkäin. Space-teeman alateemoissa on ollut muutamien vuosien tauko vuosina 2000 ja 2002–2007. Tämän tauon uskotaan johtuneen Lego Star Wars -teeman alkamisesta ja siihen liittyvistä lisenssisopimuksista.
Space-teeman ja sen alateemojen settikokonaisuudet rakentuvat hyvin samoin kuin muidenkin System-sarjojen.
Alateemat.
Lego Space -tuotesarjaan on kuulunut useita erilaisia alateemoja.
Nöjesguiden

Nöjesguiden on kerran kuussa ilmestyvä ruotsalainen ilmaisjakelulehti, jonka pääsisältö on hauskanpito, musiikki, elokuva, huvit ynnä muut. "Nöjesguidenin" perustivat Malmössä 1982 Ajje Ljungberg ja Michael Marlow. Vuonna 1984 toimitus siirtyi Tukholmaan. Vuonna 1985 perustetun "City-lehden" 1986 tapahtuneen formaatin vaihdon esikuvana oli "Nöjesguiden". "Nöjesguiden" ja "City-lehti" olivat läheisessä yhteistyössä koko 1980-luvun aina "City-lehden" vuonna 1992 tapahtuneeseen omistajamuutokseen saakka. Vuonna 2001 kustannusyhtiö Nöjesguiden förlag myytiin suomalaiselle Aktivist Networksille. Aktivist Network joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja lehteä julkaissut Nöjesguiden förlag siirtyi vuonna 2009 monien vaiheiden jälkeen takaisin ruotsalaisomistukseen.
"Nöjesguiden" Suomessa 2003-2005.
"Nöjesguidenin" sisarlehtiä on ilmestynyt Kööpenhaminassa, Oslossa ja Helsingissä. Kööpenhaminassa ilmestynyt lehti "Nat &amp; Dag" lopetettiin vuonna 2005. Norjalainen painos ilmestyy edelleen ja on nimeltään "Natt &amp; Dag". Suomenkielisen, vuodesta 2003 ilmestyneen "Nöjesguidenin" osti vuonna 2005 Sanomat-konserni ja muutti nimen muotoon "V". "Nöjesguiden" oli menestynyt Suomessa kohtalaisesti Christian Moustgaardin luotsaamana ja Antti Isokankaan päätoimittamana. Sanomilla oli aluksi suunnitelmia laajentaa lehden levikkiä maakuntiin.. Uusi "V"-konsepti osoittautui kuitenkin flopiksi eivätkä suunnitelmat toteutuneet, suuri osa henkilöstöstä irtisanoutui ja "V"-lehti lopetettiin keväällä 2007.
Stockholmsprisetin esikuvana Stadin paras.
"Nöjesguiden" on perustanut Stockholms-, Göteborgs- ja Malmöpriset-palkinnot, joita on jaettu vuodesta 1992. Alkuun sen nimi oli ”Nöjesguidens bästa”, mutta 1999 se muuttui muotoon Malmö-Lundapriset. Tukholmassa on vuodesta 1992 jaettu palkintoa Stockholmspriset, ja Göteborgissa vuodesta 1993 Göteborgspriset-palkintoa. Helsinkiläinen "City"-lehti kehitti yhdysvaltalaisiin ns. vaihtoehtoisien kaupunkilehtien innoittamana vastaavan palkintonsa Stadin paras jo vuonna 1987. Tämä palkinto toimi "Nöjesguidenin" palkintojen esikuvana.
Krakataun räjähdys

Krakataun räjähdys on BBC:n tuottama dramatisoitu dokumenttielokuva vuodelta 2006. Se kertoo Krakataun vuoden 1883 tulivuorenpurkauksesta.
Dokumenttielokuva on tehty vuoden 1883 Krakataun tulivuorenpurkauksen nähneen neljän silminnäkijän kertomusten pohjalta. Eniten esillä elokuvassa on Rogier Verbeek jota näyttelee Kevin McMonagle. Hän oli hollantilainen geologi ja luonnontieteilijä oli kaksi vuotta ennen purkausta tehnyt tutkimuksia alueella, ja loi pohjan nykyaikaiselle vulkanologialle.
Näyttelijät.
Lähde:
Amin Erbate

Amin Erbate (, s. 1. tammikuuta 1981 Fnideq, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Erbate edustaa Marokon pääsarjassa Raja Casablancaa.
Ura.
Erbate aloitti uransa kotimaassaan Marokossa Renaissance Martilin junioreissa, josta hänet nostettiin myöhemmin edustukseen vuonna 2000. Erbate vietti edustuksessa kaksi kautta ennen siirtymistään Raja Casablancaan, jonka riveissä hän voitti Marokon-mestaruuden vuonna 2004. Sittemmin Erbate pelasi lainalla Qatarissa kaksi kautta ja yhden kauden Arabiemiirikunnissa.
Tämän jälkeen hän siirtyi Ranskaan Marseilleen vuonna 2008. Peliaikaa ei tullut kuin neljän ottelun verran ja Erbaten matka jatkui kesken kauden tammikuussa 2009 arabiemiirikuntalaisjoukkueeseen Al-Wahdaan. Puolivuotta kestäneen sopimuksen päätteeksi Erbate siirtyi vapaalla siirrolla kotimaahansa Marokkoon Moghreb Tétouaniin.
Heinäkuussa 2010 Erbate siirtyi Ranskan pääsarjaan nousseen AC Arlesiin vuoden mittaisella sopimuksella. Hänen sopimuksensa purettiin joulukuussa 2010 oltuaan ilmoittamatta poissa useita viikkoja.
Joulukuussa 2010 Erbate siirtyi Marokkoon Raja Casablancan joukkueeseen.
Michaël Chrétien

Michaël Chrétien (, s. 10. heinäkuuta 1984 Nancy, Ranska) on ranskalais-marokkolainen jalkapalloilija. Pääasiassa laitapuolustajana pelannut Chrétien edusti suurimman osan vuonna 2018 päättyneestä urastaan AS Nancya. Hän pelasi välillä kolme kautta Turkin Superliigan Bursasporissa ja puoli kautta ranskalaisseura RC Strasbourgissa.
Seurajoukkueura.
Chrétien pelasi synnyinkaupunkinsa seurassa AS Nancyssa yhdeksän täyttä kautta ammattilaisena, kunnes siirtyi elokuussa 2011 Turkkiin Bursasporiin. Ranskassa hän voitti Ranskan liigacupin vuonna 2006. Palattuaan Ranskaan hän pelasi vielä kolmannella sarjatasolla Strasbourgissa sekä toisella ja ensimmäisellä sarjatasolla Nancyssa. Hän pelasi urallaan Ranskan Ligue 1:ssä kaikkiaan 181 ottelua ja teki niissä kolme maalia, joista kaksi kaudella 2006–2007. Ligue 2:ssa hän pelasi 119 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Turkin Superliigassa hän pelasi kauden päättäneet sijoitusottelut mukaan lukien 70 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. UEFA-cupissa hän pelasi Nancyn joukkueessa 11 ottelua ja Eurooppa-liigassa Bursasporin joukkueessa kaksi ottelua sekä Kuopion Palloseuraa vastaan kaksi karsintaottelua.
Maajoukkueura.
Chrétien pelasi Marokon maajoukkueessa 36 maaottelua vuosina 2006–2012. Hän pelasi vuosien 2008 ja 2012 Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa molemmissa Marokko jäi alkulohkoon. Vuoden 2008 turnauksessa hän pelasi täyden ajan joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa ja vuoden 2012 turnauksessa hän pelasi kaksi ottelua avauskokoonpanossa.
Cointreau

Cointreau [] on triple sec -tyyppinen appelsiinin ja pomeranssin kuorista valmistettu likööri, jonka alkoholipitoisuus on 40 tilavuusprosenttia. Sitä valmistetaan Saint-Barthélemy-d'Anjoun kylässä Angers’n kaupungin esikaupunkialueella Ranskassa. Cointreaun valmistukseen käytettäviä appelsiineja tuodaan Espanjasta, Brasiliasta ja Haitista.
Cointreaun tislaamon perustivat Angers’ssa veljekset Adolphe ja Édouard-Jean Cointreau 1849. Ensimmäinen tislaamon valmistama kaupallisesti menestynyt tuote oli kirsikkalikööri guignolet, ja ensimmäiset Cointreau-pullot myytiin 1875.
Cointreau aloitti Cointreauversial-mainoskampanjan burleskitaiteilija Dita von Teesen kanssa vuonna 2007.
Grand Marnier

Grand Marnier [] on triple sec -tyyppinen pomeranssista ja konjakista (tai "Cordon Jaune" -lajikkeen tapauksessa kirkkaasta alkoholista) valmistettu likööri, jonka alkoholipitoisuus on 40 tilavuusprosenttia. Liköörin loi Louis-Alexandre Marnier-Lapostolle vuonna 1880 Neauphle-le-Châteaun kylässä Ranskassa.
Grand Marnier -likööriä käytetään sellaisenaan, cocktaileissa sekä tiettyjen jälkiruokien, kuten "crêpes Suzette" -ohukaisten, liekittämisessä.
Likööriä on useita eri tyyppejä:
Seututie 273

Seututie 273 on Kankaanpäästä Karvian kautta Jalasjärvelle johtava seututie. Tie on kaksikaistainen ja päällystetty.
Tie alkaa Kankaanpäästä, Niinisalon kylästä valtatieltä 23 ja kulkee Karvian Kantin kylän, keskustan, Sarvelan kylän, Karvianjärven länsipuolelta Saran kylään, josta edelleen Kurikan Ilvesjoelle ja Koskuelle. Koskuella tie päättyy valtatiehen 3. 
Raskaan liikenteen osuus seututie 273:n liikennemäärästä oli vuonna 2007 8,9 prosenttia. Suurimmaksi osaksi tie on turvekuljetusten rasittama. Tie on päällystetty viimeksi vuonna 1995 ja päällysteenä on pab-v. Vuosina 1994–1995 parannettiin myös tien rakennetta.
Tie toimii hirvieläinten leviämis- ja liikkumisesteenä, koska tien molemmilla puolilla on laajat metsäalueet sekä Karviassa Karvianjärvi. Kesäkuussa 2006 Karvian yrittäjät ry jätti Karvian kunnanhallitukselle kuntalaisaloitteen tien muuttamiseksi kantatieksi. Muuttaminen ei ollut Tiehallinnon mukaan mahdollista.
Metal Discharge

Metal Discharge on thrash metal -yhtye Destructionin studioalbumi. Se julkaistiin 22. syyskuuta 2003.
Kappaleet.
Rajoitetun painoksen bonuskappaleet:
CD-versiossa on mukana myös musiikkivideo kappaleesta "The Ravenous Beast".
P-70 Ametist

P-70 Ametist (, ) oli Neuvostoliitossa OKB-52:ssä kehitetty sukellusveneesta laukaistava meritorjuntaohjus, joka tuli palveluskäyttöön 1968. Sen kantomatka oli huomattavan lyhyt, 50–65 km.
Ohjusta käytettiin projekti 670 "Skat" ja projekti 661 Antšar -sukellusveneissä, jotka oli suunniteltu hyökkäämään suuren nopeutensa turvin lentotukialuksia vastaan. Toisin kuin edeltäjänsä P-5/P-6, se oli loppuvaiheessaan hakeutuva eikä lyhytkantamaisena tarvinnut kurssikorjauksia, joten sukellusveneen ei tarvinnut jäädä ohjuksen laukaistuaan pinnalle ohjaamaan sitä maaliin.
P-120 Malahit

P-50/P-120 Malakit (, myös 4К85) on Neuvostoliitossa P-70 Ametistista edelleen kehitetty meritorjuntaohjus, jonka kantomatka oli 110 km pinnalta ja 70 km sukellusveneesta laukaistuna. Se otettiin käyttöön 1972.
Ohjusta käytettiin projekti 1234 "Ovod"/Nanutška -luokan ohjusveneissä ja projekti 670M "Skat-M/Tšaika" (Charlie II) ja projekti 661 Antšar/Papa -luokan sukellusveneissä.
Venäjän laivaston ohjusvene Miraž käytti ohjusta menestyksekkäästi Georgian laivastoa vastaan elokuussa 2008 Abhasian lähellä.
Far Cry (elokuva)

Far Cry on samannimisestä videopelistä tehty vuonna 2009 DVD:llä julkaistu saksalainen elokuva, jonka on ohjannut Uwe Boll. Pääosissa ovat Til Schweiger, Emmanuelle Vaugier ja Udo Kier.
Juoni.
Jack Carver, entinen erikoisjoukkojen jäsen, vie toimittaja Valerie Cardinalin Yhdysvaltain luoteisosan rannikolla sijaitsevalle saarelle tapaamaan setäänsä Maxia, joka työskentelee siellä sotilaskompleksin palveluksessa. Kun he saapuvat saarelle, tohtori Kriegerin kätyrit sieppaavat Valerien. Jack ei välitä Valeriesta, ennen kuin hänen veneensä räjähtää. Veneen tuhouduttua Jack selvittää saarella toimivan yhtiön todellisen tarkoituksen, joka on geenimuunnosten tekeminen sotilaille.
Tuotanto.
Uwe Boll sai oikeuden "Far Cry" -elokuvaan oletettavasti jopa ennen kuin samanniminen videopeli oli julkaistu. Haastattelussa lokakuussa 2006 Uwe Boll sanoi, että elokuvan tuottaminen aloitetaan maaliskuussa 2007.
Boll kommentoi elokuvan julkaisun jälkeen, että Natalia Avelon elokuvan näyttelijäkaartissa oli virhe, koska tämä ei puhunut riittävän hyvää englantia. Avelonin repliikit aiottiin myös dubata, mutta hän ei suostunut siihen.
P-500 Bazalt

P-500 Bazalt (, ) on Neuvostoliitossa OKB-52:ssä kehitetty rakettimoottorinen yliäänimeritorjuntaohjus, joka otettiin käyttöön 1975 Kijev-luokassa ja myöhemmin Projekti 651 ja projekti 675 () -ohjussukellusveneissä korvaamaan vanhentuneet SS-N-3:t ja Slava-luokassa.
Ohjuksen massa laukaisussa on noin 5 000 kg, kantomatka on 550 km ja taistelukärki 350 kT ydinase tai 950 kg:n panssarinläpäisevä räjähde. Ohjus käyttää aktiivista tutkahakeutumista lennon loppuvaiheessa ja sille voi tehdä kurssikorjauksia Tupolev Tu-95D:sta ja Kamov Ka-25B:sta tai Kamov Ka-27B:stä käsin.
P-700 Granit

P-700 Granit () on Neuvostoliitossa OKB-52:ssä kehitetty meritorjuntaohjus.
NPO Mašinostrojenija kehitti P-700-ohjuksen korvaamaan lyhyen kantaman P-70 Ametistin (SS-N-7) ja P-120 Malahitin (SS-N-9) Yhdysvaltain tukialusryhmien sukellusveneentorjunta-aseistuksen kehittyessä.
Ohjuksen massa on noin 7 000 kg ja taistelukärki 750 kg:n räjähde, aerosoliräjähde tai 500 kT:n ydinkärki. Ohjuksessa on suihkumoottori ja sen kantomatka on noin 550–625 km ja maksiminopeus 2,5 mach.
Ohjus toimii laukaistuna myös 4–8 ohjuksen parvissa, jolloin yksi ohjuksista lentää ylempänä ja jakaa datalinkillä muille ohjuksille suunnistustietoa. Ohjukset osaavat myös autonomisesti priorisoida kohteet ja kohdistaa hyökkäyksen eri maaleihin.
Ohjus otettiin käyttöön Projekti 1144 ”Orlan” eli Kirov-luokan aluksissa vuonna 1980. Sitä käytetään myös lentotukialus Admiral Kuznetsovissa ja suuremmissa ohjussukellusveneissä, kuten Projekti 949A ”Antei” (Oscar II).
P-800 Oniks

P-800 Oniks (, ) on venäläisen NPO Mašinostrojenijan (ent. OKB-52, ent. TsKBM MOM) kehittämä ja myymä meritorjuntaohjus. Sen kantomatka on noin 300 km ja taistelukärki 250 kg. Vientiversiota myydään nimellä Yakhont. Ohjusta on esitelty vuodesta 1993 eteenpäin erilaisilla messuilla.
Ohjus laukaistaan rakettimoottorilla ja se käyttää lennon aikana ramjetmoottoria. Ohjuksen massa laukaisussa on noin 3 000 kg ja pituus 8,9 metriä. Sen voi laukaista myös 650 mm torpedoputkesta.
Maksiminopeus on korkealla 2,6 mach ja matalalla 2,0 mach, jolloin myös kantomatka putoaa 120 kilometriin.
Ohjuksen nopeus sen osuessa kohteeseensa on 750 m/s, mikä saattaa olla liikaa CIWS-tyyppisille ilmatorjuntajärjestelmille.
Rannikkopuolustusversio on nimeltään SSC-5 Bastion ().
Bastion-P-patteriin kuuluu 4 laukaisuajoneuvoa valkovenäläisen MZKT-7930-kuorma-auton lavalla, 1 tai 2 komentoajoneuvoa, 1 tukiajoneuvo ja 4 latausajoneuvoa. Laukaisimet voidaan sijoittaa 25 km päähän komentoajoneuvoista. Laukaisuajoneuvon miehistöön kuuluu 3 henkeä ja sen saa laukaisukuntoon 5 minuutissa ajosta.
Järjestelmää voi täydentää Monolit-B-kaukovalvontatutkalla tai helikopteriin sijoitetulla tutkalla.
Ensimmäiset järjestelmät toimitettiin Venäjän asevoimille 2010 ja sijoitettiin Mustanmeren laivastoon.
Venäjä solmi vuonna 2007 sopimuksen Syyrian kanssa ohjusten myynnistä. Yhdysvallat ja Israel vastustavat kauppoja.
Syyriaan ja Vietnamiin on toimitettu 2 järjestelmää.
Marraskuussa 2016 Venäjän puolustusministeriö ilmoitti että rannikkopuolustusohjuksia on sijoitettu Syyriaan ja niitä on käytetty iskuissa maakohteita vastaan.
Venäläis-intialainen BrahMos perustuu tähän ohjukseen.
Käyttäjät.
Ohjuksen ja sen versioiden käyttäjät:.
Venäjä on käyttänyt Oniks-ohjuksia Ukrainaan kohdistamassaan hyökkäyssodassa (2022–). Esimerkiksi heinäkuussa 2023 Venäjä iski Odessan vanhassa kaupungissa sijaitsevaan ortodoksisen kirkon Kirkastumisen katedraaliin tällä ohjuksella.
Moskit

Moskit (, P-270, 3M80 tai H-41) on Neuvostoliitossa Raduga-suunnittelutoimistossa kehitetty ramjetmoottorinen meritorjuntaohjus.
Ohjus otettiin käyttöön projekti 956 Sovremennyi-luokassa 1985 ja projekti 12421 "Molnija"/Tarantul III -ohjusveneissä. Ohjus on varustettu ramjetmoottorilla ja sen nopeus on yli 2 mach, korkealla suurempi.
Laivasta laukaistavan version laukaisumassa on noin 4 000 kg ja taistelukärki 300 kg. Kantomatkaksi on väitetty 90–120 km, joissa lähteissä korkealla lentoprofiililla jopa 250 km. Koodin 3M80 on väitetty tarkoittavan 3 mach ja vuotta 1980.
Ohjuksesta on esitelty myös lentokoneesta laukaistava versio ASM-MMS/H-4 vuonna 1992 ja Raduga on aloittanut rannikkopuolustuksen ajoneuvoversion kehityksen, joita ei ole ilmeisesti valmistettu. Sukellusveneestä laukaistavaa versiota ei tiedetä olevan.
Ainoa vientimaa on Kiina, joka osti Sovremennyi-luokan aluksia. Lisäksi on raportteja että Iran olisi saanut ohjuksia Ukrainasta.
Digestiivi

Digestiivi on alkoholijuoma, joka nautitaan ruokailun päätteeksi. Digestiivinä pidettyihin juomiin lisätään yleensä yrttejä, joilla on karminatiivisia, ilmavaivoja lievittäviä vaikutuksia. Näiden yrttien ansiosta digestiivien uskotaan parantavan ruoansulatusta. Tästä johtuu myös nimi ”digestiivi” (englanniksi ja ranskaksi "digestion" = ruoansulatus).
Ruokailua ennen nautittaviin aperitiiveihin verrattuna digestiiveissä on suurempi alkoholipitoisuus ja voimakkaampi maku.
Digestiivit nautitaan yleensä raakana. Yrttiliköörien ohella digestiiveinä voidaan tarjota myös katkeroita, brandya, grappaa tai viskiä sekä väkeviä viinejä, kuten sherryä, portviiniä ja madeiraviiniä.
Lyijy(IV)asetaatti

Lyijy(IV)asetaatti eli lyijytetra-asetaatti ((C2H3O2)4Pb) on lyijykationin ja neljän asetaattianionin muodostama ioniyhdiste. Ainetta voidaan valmistaa mönjästä etikkahapon avulla.
Käyttö orgaanisessa kemiassa.
Lyijy(IV)asetaatti on vahva hapetin ja sitä käytetään lisäksi valmistettaessa orgaanisia lyijy-yhdisteitä ja orgaanisessa synteesissä. Ainetta käytetään muun muassa.
Karminatiivi

Karminatiivi on ilmavaivoja lievittävä aine.
Karminatiiveja ovat lääkevalmisteiden lisäksi monet yrtit. Ne joko estävät kaasun muodostumisen ruoansulatuselimistössä tai auttavat kaasun poistumista, mikä helpottaa ilmavaivoja. 
Karminatiiveissa on usein sellaisia eteerisiä öljyjä ja yrttimausteita, joita tähän tarkoitukseen on perinteisesti käytetty kansanlääkinnässä.
Esimerkkejä:
Samaan tarkoitukseen käytetyissä teollisissa valmisteissa on simetikonia, jolla ei ole fysiologisia vaikutuksia, vaan se alentaa kaasukuplien pintajännitystä.
Kuka ampui isää? (elokuva)

Kuka ampui isää? on ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 2002. Se perustuu ruotsalaisen nuortendekkareita kirjoittaneen Laura Trenterin romaaniin. Pääosassa on 11-vuotias Julian (Daniel Bragderyd), jonka poliisi-isää ammutaan, mutta hän selviää hengissä tapauksesta. Syyllistä ei kuitenkaan saada vastuuseen teosta ja Julian tietää, että syyllinen on joku moottoripyöräjengiläisistä, ja aikoo kostaa sen ystävänsä Micaelin kanssa.
Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 1996

Vuoden 1996 futsalin maailmanmestaruuskilpailut olivat kolmannet FIFA:n järjestämät futsalin maailmanmestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin Espanjassa 24. marraskuuta – 8. joulukuuta 1996. Kisakaupunkeina toimivat Murcia, Segovia, Castellón ja Barcelona
Maailmanmestaruuden voitti kaksi aiempaakin mestaruutta voittanut Brasilia, joka kukisti finaalissa Espanjan 6–4.
Karsinnat.
Maailmanmestaruuskilpailujen karsintaan osallistui 48 joukkuetta. Lisäksi kisoihin pääsi ilman karsintaa isäntämaa Espanja. Kisoihin päässeet joukkueet olivat:
Seleenivety

Seleenivety eli vetyselenidi (H2Se) on puolimetalliyhdiste ja seleenin yksinkertaisin hydridi. Seleenivety on väritön, erittäin tulenarka kaasu, ja on kaikista seleeniyhdisteistä myrkyllisin jo pitoisuudella 0,3 ppm hengitysilmassa kahdeksan tunnin altistuksella.
Seleenivedyllä on erittäin epämiellyttävä, mädäntynyttä piparjuurta muistuttava haju.
Ominaisuudet.
Happovakio.
Seleenivedyllä (H2Se) on hyvin samanlaiset ominaisuudet rikkivedyn (H2S) kanssa, vaikkakin seleenivety muodostaa voimakkaamman hapon sen happovakion ollessa p"K"a = 3.89, ja rikkivedyn p"K"a = 11.0 lämpötilassa 25 °C.
Reaktiivisuus.
Seleenivety käyttäytyy hyvin paljon samalla tavoin kuin arseenivety eli arsiini. Seleenivetyä käsiteltäessä on oltava erityisen varovainen ja vältettävä kaasun vuotamista sisätiloihin, ei ainoastaan sen myrkyllisyyden vuoksi: kaasu voi ilmaa raskaampana lähteä valumaan, kasaantua etäällä matalaan kohtaan ikään kuin "lammikoksi" ja muodostaa syttymis- tai räjähdysvaaran.
Seleenivety myös hajoaa yli 100 °C:n lämpötiloissa tai palaessaan jolloin syntyy myrkyllisiä seleenipitoisia huuruja, ja joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa, seleeni hapettuu ja muodostaa myrkyllistä ja syövyttävää seleenidioksidia.
Seleenivety on voimakas pelkistin ja reagoi kiivaasti hapettavien aineiden kanssa aiheuttaen palo- ja räjähdysvaaran.
Terveysvaikutukset.
Vaikka seleeni onkin ihmiskeholle välttämätön hivenaine (n. 4 μg painokiloa kohden päivässä), se alkaa olla elimistölle vaarallista jo 500 μg päiväannoksina.
Seleenivety imeytyy ruumiiseen ja verenkiertoon helposti hengitysteitse ja suurille pitoisuuksille altistuminen johtaa helposti kuolemaan joko itse seleenimyrkytykseen tai tukehtumiseen. Hengitysaltistuksessa elimistöön ehtii imeytyä suuria määriä seleeniä lyhyessä ajassa. Ensimmäiset oireet seleenimyrkytyksessä ovat hengenahdistus, yskä, kurkun ja silmien polttelu ja vatsakipu. Kroonisessa seleenimyrkytyksessä eli selenoosissa näiden oireiden lisäksi esiintyy mm. ripulia, hengitysteiden tulehdukset ja sairaudet (keuhkokuume, keuhkoputkentulehdus), hammasmädän nopea ja laaja ilmaantuminen, ja hammaskiilteen, hiusten ja muun karvoituksen värjäytyminen punaiseksi seleenistä.
Usein seleenille altistuneilla esiintyy myös metallinmakua suussa ja valkosipulimaista hajua hengityksessä ja ihossa.
Seleenivetyä säilytetään ja kuljetetaan puristettuna ja nesteytettynä kaasupulloissa. Nesteen vuotaminen paljaalle iholle aiheuttaa kuitenkin "paleltumavamman" kiehuvan seleenivedyn imiessä itseensä kaiken lämpöenergian pisaroiden lähituntumassa, ja laskee lämpötilan niin alas että iho saattaa jopa jäätyä.
Al2Se3 + 6 H2O 2 Al(OH)3 + 3 H2Se
Valmistus ja käyttö.
Seleenivety saadaan hajotettua ja "metallinen" seleeni eriytettyä yhdisteestä veteen liuotetun rikkidioksidin (SO2) avulla seuraavan kaavan mukaisesti:
2 H2Se + SO2 2 H2O + Se + S
Tällä periaatteella seleenivetyä käytetään puolijohteiden douppauksessa.
Seleenivetyä käytetään myös paljon seleenipitoisten kemikaalien valmistuksessa yleensä.
Tiffany Evans

Tiffany Evans (s. 4. elokuuta 1992 Bronx, New York City, Yhdysvallat) on näyttelijä, laulaja ja muusikko. Hänen ensimmäinen albuminsa "Tiffany Evans" julkaistiin Yhdysvalloissa 22. huhtikuuta 2008. Hänen vanhempansa ovat Lonnie ja Carol Evans.
Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 2000

Vuoden 2000 futsalin maailmanmestaruuskilpailut olivat neljännet FIFA:n järjestämät futsalin maailmanmestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin Guatemalassa 18. marraskuuta - 3. joulukuuta 2000. Kisakaupunkina toimi Guatemala City.
Maailmanmestaruuden voitti Espanja, joka kukisti finaalissa kaikki aiemmat maailmanmestaruudet voittaneen Brasilian 4-3.
Karsinnat.
Maailmanmestaruuskilpailujen karsintaan osallistui 63 joukkuetta. Lisäksi kisoihin pääsi ilman karsintaa isäntämaa Guatemala. Kisoihin päässeet joukkueet olivat:
Päivälliset klo 8

Päivälliset klo 8 () on George Cukorin ohjaama yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1933. Pääosia näyttelevät Marie Dressler, John Barrymore, Wallace Beery, Jean Harlow, Lionel Barrymore ja Billie Burke. Sivuosissa nähdään muiden muassa Jean Hersholt, Karen Morley ja Madge Evans.
"Päivälliset klo 8" on tehty samannimisen näytelmän pohjalta, jonka ovat kirjoittaneet George S. Kaufman ja Edna Ferber. Käsikirjoituksesta vastasivat Frances Marion ja Herman J. Mankiewicz. Elokuva on mustavalkoinen ja on noin 113 minuutin, eli tunnin ja 53 minuutin mittainen.
"Päivälliset klo 8" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 29. elokuuta vuonna 1933 Los Angelesissa, Kaliforniassa, mutta New York Cityssä, New Yorkissa elokuva sai ensi-iltansa kuusi päivää aiemmin 23. elokuuta. Suomeen elokuva tuli teattereihin esitykseen 11. helmikuuta vuonna 1934. Metro-Goldwyn-Mayer tuotti elokuvan.
Juoni.
Laivanvarustajan vaimo järjestää illalliskutsut rikkaille ja silmäätekeville. Miehellä on yhtiönsä kanssa huolia, joten hän voi vain nyökkäillä vaimonsa nousukasmaisille suunnitelmille. Vierasjoukko koostuu miljonääreistä ja entisistä näyttelijätähdistä, joita esittävät uransa ehtoopuolella olevat Hollywood-legendat. Yllätyksiä tulee niin ystävien, vieraiden kuin sukulaistenkin taholta.
Muuta.
Elokuvaa pidetään nykyään eräänlaisena klassikkona, ja sekä se on huomattava roolituksestaan: sen pääosissa nimittäin näytteli suuri joukko sen aikaisia tähtiä. Tämä oli vielä siihen aikaan hyvin epätavallista ja "Päivälliset klo 8" onkin yksi ensimmäisistä niin sanotuista all-star-elokuvista "Grand Hotelin" ohella. Harlow oli näytellyt Beeryn kanssa aiemminkin, vuonna 1931 valmistuneessa elokuvassa "Salaperäinen kerho". 
American Film Institute valitsi vuonna 2000 "Päivälliset klo 8" kaikkien aikojen 85. hauskimmaksi amerikkalaiselokuvaksi sadasta listatusta. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
"Päivälliset klo 8"-elokuva myös jäi yhdeksi Dresslerin viimeisistä elokuvista, sillä hän kuoli vain yhtä elokuvaa myöhemmin vuonna 1934.
Nadir Lamyaghri

Nadir Lamyaghri (, s. 13. helmikuuta 1976 Casablanca, Marokko) on marokkolainen jalkapallomaalivahti. Hän pelaa tällä hetkellä marokkolaisessa Wydad Casablancassa.
Ura.
Lamyaghri aloitti uransa Racing Casablancan junioreissa, josta hänet nostettiin vuonna 1995 edustusjoukkueeseen. Lamyaghri pelasi pitkään Racing Casablancassa, jonka aikana hän voitti Marokon toisen divisionan vuonna 2000, jonka myötä joukkue nousi pääsarjaan. Lamyaghri pelasi vielä kolme kautta kasvattajaseurassaan, kunnes maan toinen paikallinen seura Wydad Casablanca osti vuonna 2002 Marokon maajoukkueeseen nousseen maalivahdin. Myöhemmin arabiemiirikuntalainen Al-Wahda lainasi Lamyaghria kahteen otteeseen, joista jälkimmäinen kesti kuusi kuukautta.
Heinäkuussa 2010 Lamyaghrin ilmoitettiin siirtyvän Marokon mestaruuden voittaneesta Wydad Casablancasta FAR Rabatiin kolmen vuoden sopimuksella jäätyään ilman sopimusta Wydad Casablancan kanssa. Lamyaghri kuitenkin jatkoi sopimustaan Casablancan kanssa ja oli muun muassa johdattanut joukkueensa Afrikan Mestarien liigan loppuotteluun, jonka hän itse joutui kuitenkin jättämään väliin olkapäävamman vuoksi. Wydad Casablanca hävisi loppuottelun tunisialaiselle Espérancelle maalein 1–0.
Marraskuussa 2011 Lamyaghri palkittiin Kultaisella leijonalla vuoden erityisimpänä marokkolaisjalkapalloilijana.
Maajoukkue.
Lamyaghri nousi maajoukkueeseen vuonna 2003, pelatessaan ensimmäisen ottelunsa 30. huhtikuuta 2003 Norsunluurannikkoa vastaan. Sittemmin Lamyaghri on toiminut varamaalivahtina ja erityisesti vuosien 2004 ja 2006 Afrikan-mestaruuskisoissa. Vuoden 2004 kisoissa hän oli saavuttamassa hopeaa Tunisian voittaessa Afrikan-mestaruuden. Vuonna 2008 Lamyaghri valittiin maansa ykkösmaalivahdiksi vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskisoihin, jolloin Marokon tie päättyi jo alkulohkoon. Hän pelasi myös vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa Marokon kohtalo oli jälleen jääminen alkulohkoon. Lamyaghri valittiin myös vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoihin Marokon ykkösvahdiksi. Marokon kisat päättyivät kuitenkin jälleen alkulohkoon. Lamyaghri ilmoitti seuraavana päivänä päättävänsä maajoukkueuransa. Lamyaghri pelasi yhteensä 55 maaottelua.
Minette Walters

Minette Walters (s. 26. syyskuuta 1949) on englantilainen jännityskirjailija. Hän on menestynyt psykologisilla trillereillään. Toisin kuin monilla muilla lajityypin kirjailijoilla, Walterilla ei ole kirjasta toiseen mukana pysyviä henkilöitä. 
Walters opiskeli ranskaa Durhamin yliopistossa. Valmistuttuaan hän työskenteli naisten romanttisen lukemiston apulaispäätoimittajana, ja siirtyi sitten kirjoittamaan naistenlehtiin vapaana toimittajana. Lasten syntymän jälkeen hän piti taukoa kirjoittamistyössään. Ensimmäisen romaaninsa, "Ruumis jääkellarissa", hän aloitti kun nuorempi poika meni kouluun. Romaani ilmestyi neljä vuotta myöhemmin. Sen jälkeen Walters on julkaissut suunnilleen kirjan vuodessa yli kymmenen vuoden ajan. Waltersin teoksia on julkaistu käännöksinä 35 maassa. Hän sai elämäntyöstään Suomen dekkariseuran kunniakirjan vuonna 2006.
Kauppakeskus Aapeli

Kauppakeskus Aapeli on vuonna 2004 valmistunut kauppakeskus Kuopiossa. Aapeli sijaitsee torin etelälaidalla ns. Nyylan korttelissa, vieressään Kuopion Lyseon lukio. Kauppakeskukseen on sijoittunut 16 liikettä. Kolmikerroksisen rakennuksen (17 000 brm2, kerrosalaa 7 900 m2) kellarikerroksissa on pysäköintihalli, jossa on tilaa 150 autolle. 
Aapeli sijoittui kesällä 2000 palaneen Kauppa-aitan tontille. Uuden rakennuksen suunnittelun suurimpia haasteita oli sovittaa se ulkonäöllisesti viereiseen Lyseoon. Aapelin suunnitteli helsinkiläinen arkkitehtitoimisto Innovarch. Julkisivusta vastasi arkkitehti Reijo Pulkkinen. Paikallisista suunnitteluun osallistui Rakennussuunnittelutoimisto Sormunen &amp; Timonen Oy:stä arkkitehti Marja Väisänen ja rakennesuunnittelija Hannu Sormunen. Kauppakeskus on saanut nimensä kuopiolaiskirjailija Simo Puupposen käyttämän nimimerkin Aapelin mukaan.
Vuonna 2017 kauppakeskuksen omistus vaihtui ja nykyinen omistaja on Agore Kiinteistöt. Kauppakeskuksen johtajana toimii kuopiolainen Joonas Hallman.
Liikkeet.
DNA Kauppa, Finlandia Group Oyj, Hanko Sushi, Huoneistokeskus, Instrumentarium, Live 4, Luhta Brand Store, Moda, Nanso, Nissen, Nordea, Parturi-kampaamo Hairlekiini, Hygge Bro, Specsavers, Telia Kauppa ja JTCrafts &amp; Outdoors.
Olivia Waldriff

Olivia Waldriff (s. 29. lokakuuta 1999 Ontario, Kanada) on kanadalainen lapsinäyttelijä. 
Hän on näytellyt CBC Television -kanavan MVP -televisiosarjassa Grace Morris -nimistä pikkutyttöä tammikuusta 2008.
Hän on myös näytellyt nuoren Jackie Kennedyn roolin HBO:n "Grey Gardens" (2009) -televisioelokuvassa, jossa näytteli hänen lisäkseen muun muassa Drew Barrymore, Jessica Lange ja Jeanne Tripplehorn.
Vuoden 2010 miehittämättömät avaruuslennot

Vuoden 2010 miehittämättömät avaruuslennot kattoivat 112 miehittämättömän avaruusaluksen laukaisun, joka on samaa luokkaa kuin edeltävinäkin vuosina. Laukaisuja tehtiin 70, joista 5 epäonnistui, kaikki epäonnistumiset liittyivät uusiin rakettiversioihin. Lihavoidut tekstit tarkoittavat sitä, että laukaisut liittyvät Suomen avaruustoimintaan, ne olivat vuonna 2009 ESA:n Cryosat ja Saksan TanDEM-X.
Onnistuneet laukaisut.
Epäonnistuneet laukaisut.
Osittaisia epäonnistumisia tai ongelmallisia laukaisuja
Kaavailtuja tai julkistettuja muttei vuonna 2010 toteutettuja laukaisuja.
Vuonna 2010 kaavailtujen muttei toteutettujen laukaisujen listassa oli enemmistönä venäläisiä raketteja, tämä voi johtua länsimaisten medioiden huono Venäjän tuntemus. Osa on todellisia viivästymisiä joko rakettien aikatauluista johtuen tai useammin satelliittien valmistumisen viivästymisestä.
Kansainvälinen kuvataidearvostelijoiden yhdistys AICA

Kansainvälinen kuvataidearvostelijoiden yhdistys AICA (, ) perustettiin vuonna 1950 elvyttämään kriittistä diskurssia, joka kärsi fasismin alla toisen maailmansodan aikana. AICA liitettiin UNESCOn yhteyteen ei-kansallisena organisaationa (NGO). 
Nykyisin yhdistys koostuu 72 jäsenmaan kansallisesta järjestöstä ja se edustaa yli 4 000 taidekriitikkoa. Suomen arvostelijain liiton SARVin kuvataidejaosto on samalla myös AICA Finland eli järjestön Suomen osasto. AICAn kansainvälinen keskustoimisto sijaitsee Pariisissa.
AICAn päätavoitteet ovat: