tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
HMS Queen Mary

HMS Queen Mary oli Britannian kuninkaallisen laivaston muunnettu Lion-luokan taisteluristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Vickersiltä Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 6. maaliskuuta 1911. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1912. Valmistuminen viivästyi teollisuudessa olleiden ongelmien vuoksi, jolloin alus otettiin palvelukseen syyskuussa 1913.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 1. taisteluristeilijäviirikköön. Elokuussa 1914 alus liitettiin Suureen laivastoon, jossa se osallistui 28. elokuuta 1914 Helgolandin taisteluun. Alus oli huollossa Doggermatalikon taistelun aikana. Pian taistelun jälkeen alus kuitenkin palasi palvelukseen.
Alus otti osaa Skagerrakin taisteluun. Alus käytti kaikkiaan noin 150 kranaattia, joista neljä osui "SMS Seydlitziin", jolloin "Queen Maryyn" osui "SMS Derfflingerin" ampuma kranaatti Q-torniin oikeanpuolimmaisen tykin putken yläpuolelle. Tykki joutui epäkuntoon, mutta vasemman puoleinen jatkoi tulitoiminta normaalisti. Sitten kaksi 12 tuuman kranaattia osui alukseen, toinen A- ja B-tornien väliin ja toinen Q-torniin. Lähes välittömästi A- ja B-tornien ammusvarastot räjähtivät kello 17:26 tuhoten aluksen etuosan etummaiseen mastoon asti. Aluksessa tapahtui lisää räjähdyksiä upottaen sen nopeasti 38 minuuttia taistelun alkamisen jälkeen. Aluksen upotessa sai surmansa 1 266 miehistönjäsentä.
Markus Varesvuo

Markus Varesvuo (s. 27. maaliskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen luontovalokuvaaja, joka on erikoistunut lintujen kuvaamiseen. Varesvuo asuu Helsingissä. Hän on koulutukseltaan kauppatieteen maisteri.
Varesvuo toimi aiemmin isänsä Kyösti Varesvuon perustaman elokuvatuotantokonsernin Varesvuo Partners Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Valokuvaus on alun pitäen ollut Varesvuon harrastus, mutta muuttunut vähitellen ammatiksi, ja vuodesta 2005 hän on ollut päätoiminen valokuvaaja. Hän on saanut useita palkintoja erityisesti lentäviä lintuja esittävistä kuvista.
S/S Aallotar (1952)

S/S Aallotar oli vuonna 1952 rakennettu höyrylaiva, myöhemmältä nimeltään "Bore II".
Laiva oli liikenteessä vuodet 1952–1973, vuodesta 1971 lähtien nimellä "Bore II". Aallotar oli yksi kolmesta vuonna 1952 valmistuneesta niin sanotusta olympialaivasta, jotka suomalaiset varustamot olivat tilanneet Helsingin olympialaisia varten. Sen sisaraluksia olivat S/S Birger Jarl ja S/S Bore III.
Laiva rakennettiin "Helsingørs Skibsværft og Maskinbyggeri A/S:n" telakalla Helsingørissa Tanskassa ja sen kastoi presidentin puoliso Alli Paasikivi. Alus valmistui kesäkuussa 1952 ja liikennöi sitten talvisin Helsinki–Tukholma-linjalla ja muina aikoina Turku–Tukholma- ja Maarianhamina–Tukholma-linjoilla. Alukselle tehtiin muutostöitä 1964 Wärtsilän Hietalahden telakalla ja talvella 1965 se oli Maarianhamina–Tukholma-linjalla.
Vuosina 1969–1970 Aallotar liikennöi Helsinki–Travemünde-linjalla. Vuonna 1970 Aallotar maalattiin Silja Linen väreihin ja kesällä 1970 se oli Helsinki–Travemünde-linjalla sekä teki risteilyjä Helsingistä Tallinnaan, Leningradiin ja Visbyhyn. Syksyllä 1970 Aallotar asetettiin talviteloille Helsinkiin ja toukokuussa 1971 se myytiin turkulaiselle Bore-varustamolle. 
Boren omistuksessa Aallotar oli kesän 1971 Helsinki–Tukholma-linjalla ja syksyllä 1971 se teki myös matkan Riikaan. 20. syyskuuta 1971 Aallotar sai uuden nimen "Bore II". Se oli vuokrattuna Jakob Lines -varustamolle lokakuusta 1971 tammikuuhun 1972 ja liikennöi Pietarsaari–Skellefteå- ja Pietarsaari–Uumaja-linjoilla. Tammikuussa 1972 laivaan tehtiin muutoksia Finnbodan telakalla ja sen entiseen ruumaan rakennettiin hyttitiloja. Bore II oli aluksi Tukholma–Maarianhamina-reitillä ja toukokuun alusta 1972 se teki viisumivapaita risteilyjä Helsingistä Leningradiin. Vuonna 1973 Bore II oli ensin toukokuussa vuokrattuna Philipsille näyttelyalukseksi ja kesäkuun alusta lähtien se teki risteilyjä Turusta Visbyhyn.
Bore II:ssa syttyi tulipalo 3. marraskuuta 1973, kun se oli talviteloilla Turussa. Alus tuhoutui pahoin ja jäi puoliksi uponneena Aurajoen rantaan. Se nostettiin ylös ja tammikuussa 1974 hylky myytiin "Helsingin Romuliike Oy:lle" romutettavaksi. Romutus tapahtui Helsingissä talvella 1975. Aluksesta säilyi kuitenkin 35 metrin pituinen osuus, joka muutettiin "Aksu"-nimiseksi työproomuksi.
Uudemman S/S Aallottaren pituus oli 92,44 metriä, leveys 14,26 metriä ja syväys 5,00 metriä. Nopeus oli 15 solmua ja uppouma 2 776 bruttorekisteritonnia (1 201 nettorekisteritonnia). Pääkoneen teho oli 2 430 kilowattia. Aallottaressa oli 230 hyttipaikkaa matkustajille (vuoden 1972 muutoksen jälkeen 298) ja se saattoi ottaa 1000 matkustajaa ja 20 autoa.
Dainmon Gonner

Dainmon Deshunn Gonner (s. 13. syyskuuta 1980 Fort Worth, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edusti kaudella 2008–09 Korisliigassa pelaavaa Team Componentaa. Gonner on pituudeltaan 202cm.
Pelaajaura.
Yliopistoaikanaan Gonner pelasi NCAA:n I-divisioonaa South East Missouri State Redhawksin joukkueessa. Viimeisenä yliopistokautenaan 2004–05 hän teki otteluissa keskimäärin 20,3 pistettä sekä keräsi 6,9 levypalloa. Kauden 2005–06 aikana Gonner pelasi Saksan kakkosbundesliigaa MTV Stuttgartin riveissä neljän ottelun verran sekä Yhdysvaltain NBDL-sarjaa Fort Worth Flyersin joukkueessa.
Kaudeksi 2006–07 Gonner hankittiin Kauhajoen Karhun I-divisioonajoukkueeseen kahden erotetun amerikkalaispelaajan tilalle. Karhu nousi kauden päätteeksi Korisliigaan. Gonner oli sarjan kolmanneksi paras pistemies 24,3 pisteen keskiarvolla. Hänen kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti 51,9% oli sarjan toiseksi paras.
Kaudella 2008–09 Gonner teki paluun Suomeen Team Componentan Korisliiga-joukkueeseen. Tätä ennen hän ehti pelata Uruguayssa, Venezuelassa sekä Meksikossa.
Muuta.
Dainmon Gonnerin veli Josh Gonner on myös koripalloilija. Hän pelaa Suomessa Korisliigaa kaudella 2011–12 Kouvojen joukkueessa.
S/S Ilmatar

S/S Ilmatar oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön omistama matkustajahöyrylaiva, joka oli liikenteessä vuosina 1929–1945. Se luovutettiin 1945 sotakorvauksena Neuvostoliittoon.
Ilmatar rakennettiin 1929 "A/S Burmeister &amp; Wain's Maskin og Skibsbyggerin" telakalla Kööpenhaminassa. Se liikennöi ennen sotia linjoilla Helsinki–Tallinna–Stettin, Helsinki–Lyypekki ja Helsinki–Kööpenhamina–Hull.
Ilmatar luovutettiin 8. tammikuuta 1945 sotakorvauksena Neuvostoliittoon. Se sai uuden nimen "S/S Emba" ja toimi Neuvostoliiton laivaston huoltoaluksena. Alus luultavasti romutettiin Neuvostoliitossa vuoteen 1963 mennessä.
S/S Ilmattaren pituus oli 86,35 metriä, leveys 12,69 metriä, syväys 5,60 metriä, nopeus 13,5 solmua ja uppouma 2 348 bruttorekisteritonnia (1 186 nettorekisteritonnia). Kolmisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 2 300 hevosvoimaa. Laivassa oli 90 I luokan ja 60 II luokan hyttipaikkaa.
S/S Aavasaksa

S/S Aavasaksa oli suomalainen kuunariksi takiloitu rautarunkoinen matkustajahöyrylaiva. 
Aavasaksa rakennettiin 1871 "Hisingen Mekaniska Verkstadin" telakalla Göteborgissa. Sen tilasi "Torneå Ångbåts Aktiebolag" ja laivan kotipaikaksi tuli Oulu. Laiva liikennöi Tornio – Turku – Pietari ja Tornio – Turku – Lyypekki-linjoilla sekä myöhäissyksyisin ja keväisin Pietari – Helsinki – Turku – Tukholma -linjalla.
Aavasaksa myytiin 1888 helsinkiläiselle "Ångfartygs Aktiebolaget Trafik"-varustamolle joka liikennöi sillä Suomenlahden rantakaupunkien kautta Pietariin. Laiva oli 1900-luvun alussa myös Helsinki – Tallinna -linjalla. Se myytiin 1911 Riikaan Latviaan. S/S Aavasaksan upotti ensimmäisen maailmansodan aikana 1915 saksalainen V28 hävittäjä Riianlahdella lähellä Kihnun saarta.
S/S Aavasaksan pituus oli 45,5 metriä ja leveys 7,4 metriä. Sen vetoisuus oli 90 lästiä ja nopeus 11 solmua. Laivassa oli kaksi 80 hevosvoiman höyrykonetta ja siinä oli 50 lämmitettyä hyttipaikkaa matkustajille.
International Wildbird Photographer Awards

IWP eli International Wildbird Competition oli vuosina 2003–2008 järjestetty valokuvauskilpailu lintukuvaajille. Kilpailussa oli ammattilaissarjojen lisäksi sarjoja harrastajille.
S/S Kronoborg

S/S Kronoborg oli uusikaupunkilaisen Rederibolaget Zachariassen &amp; Co. -varustamon omistama rahtilaiva, joka oli 1930-luvun lopulla Suomen kauppalaivaston suurin alus (ja kaikista Suomen lipun alla purjehtineista höyrylaivoista toiseksi suurin, suurin höyrylaiva oli S/S Albertina/Kotka).
Aluksen vaiheita.
Kronoborg rakennettiin vuonna 1920 Belfastissa Pohjois-Irlannissa ja se sai nimekseen "Port Curtis". Vuonna 1936 sen nimeksi vaihtui "Tower Dale", mutta se myytiin jo samana vuonna Suomeen ja nimettiin "Kronoborgiksi". Alus oli sitten normaalissa rahtiliikenteessä.
Toukokuussa 1941 alus oli New Yorkissa lastaamassa suomalaisen kansanhuollon tarvitsemia tarvikkeita. Lastauksen jälkeen alus lähti satamasta määränpäänään Liinahamarin satama. Muutaman päivän matkanteon jälkeen alus joutui sakeaan sumuun. Sumun seasta ilmestyi aluksen taakse yllättäen brittiläinen risteilijä, joka antoi s/s Kronoborgille määräyksen jatkaa kohti Orkneysaaria. Aluksen kapteeni Uno Andersson ei kuitenkaan halunnut viivästyttää lastinsa saapumista Suomeen, joten hänen käskyllään höyrynpainetta ryhdyttiin kasvattamaan aluksen konehuoneessa. Sumun jatkuessa ja pimeyden haitatessa tähystystä entisestään päätti kapteeni irtautua saattueesta ja käski aluksen kaartamaan jyrkästi vasempaan. Irtautuminen onnistui, mutta lastin perillepääsy hidastui saksalaisten pidätettyä aluksen Kirkkoniemeen kokonaiseksi kuukaudeksi, jonka jälkeen alus pääsi lähtemään arvokkaan lastinsa kanssa Suomeen.)
Jatkosodan lopulla alus oli piilotettuna Vehasten saarten väliseen Syväsalmeen.
Kronoborg luovutettiin vuonna 1945 sotakorvauksena Neuvostoliittoon. Se sai uuden nimen "Kronstadt" ja oli liikenteessä vuoteen 1970 saakka, jolloin se myytiin romutettavaksi Espanjaan.
Oshivambo

Oshivambo on yhteisnimitys seitsemälle kielelle, joita puhutaan Angolassa ja Namibian pohjoisosassa. Kielten keskinäinen ymmärrettävyys on erittäin suuri, minkä takia niitä monessa yhteydessä pidetään oshivambon kielen murteina. Yli puolet Namibian väestöstä puhuu oshivamboa äidinkielenään.
Alueen pääheimoilla on kullakin oma kielensä/murteensa, mutta näistä vain kahdella, oshindongalla ja oshikwanyamalla, on kirjoitettu muoto. Niitä käytetään opetuskielinä monessa Namibian koulussa.
Kirjakieli.
Kielessä ei esiinny niin sanottua äng-äännettä, vaan peräkkäiset n- ja g-kirjaimet lausutaan erillisinä äänteinä.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Lähetyssaarnaaja Martti Rautanen oli ensimmäinen, joka käänsi Raamatun oshivamboksi.
Pronominit.
Lähde:
Basileides

Basileides () ja Basilides (, lat.) ovat kreikkalaisia nimiä, jotka voivat viitata seuraaviin henkilöihin:
Basileides Tyroslainen

Basileides Tyroslainen () (245-175 eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Tyroksesta.
Basileides seurasi Dionysios Lamptrailaista epikurolaisen koulun johdossa Ateenassa noin vuonna 205 tai 204 eaa. Hän toimi koulun johdossa kuolemaansa saakka. Basileideen seuraajasta ei ole tietoa: Apollodoros Puutarhantyranni on seuraava epikurolainen johtaja, josta ollaan varmoja, mutta koulun johdossa on saattanut olla välissä ainakin yksi henkilö. Hänen nimensä on saattanut olla Thespis.
Vasili Lytkin

Vasili Iljitš Lytkin (), kirjailijanimeltään Iĺĺa Vaś (komiksi Илля Вась; 27. joulukuuta 1895 – 27. elokuuta 1981) oli komilainen kielitieteilijä ja kirjailija.
Lytkin oli runoilija ja äidinkielensä komin kehittäjä mutta myös fennougristi. Hän kuului Venäjän suomalais-ugrilaisten kielten syntyperäisistä tutkijoista merkittävimpiin.
Elämä ja ura.
Vasili Lytkin syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Syktyvkarin alueella sijaitsevassa Tentjukovon kylässä. Koulunkäynnin jälkeen hän opiskeli Totman opettajaseminaarissa. Vuodesta 1916 lähtien hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja sen jälkeen Venäjän kansalaissotaan. Vuonna 1925 Lytkin valmistui Moskovan yliopiston filologisesta tiedekunnasta, minkä jälkeen hän harjoitti kielitieteen jatko-opintoja Moskovassa, Suomessa ja Unkarissa. Vuosina 1930–1933 hän työskenteli Moskovan yliopiston dosenttina ja Syktyvkariin perustetun Komin pedagogisen instituutin opettajana.
Vuonna 1933 Lytkin pidätettiin ja tuomittiin viideksi vuodeksi vankileirille vastavallankumouksellisesta toiminnasta syytettynä. Kolme vuotta tuomiosta kärsittyään hänen täytyi jäädä töihin Habarovskin aluepiirissä sijainneelle leirille. Vuonna 1939 Lytkin sai opettajanpaikan Orenburgin pedagogisesta instituutista ja suoritti siellä filologian tohtorin tutkinnon permiläisten kielten historiasta. Vuosina 1948–1949 hän johti Moskovan alueen pedagogisen instituutin venäjän kielen laitosta, mutta karkotettiin pian Rjazaniin, josta käsin hän työskenteli Neuvostoliiton tiedeakatemian kielitieteen instituutin tutkijana. Lytkinin maine puhdistettiin vuonna 1956, minkä jälkeen hän asui ja työskenteli Moskovassa.
Lytkin toimi kymmenen vuoden ajan tiedeakatemian kielitieteen instituutin suomalais-ugrilaisten kielten osaston johtajana. Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi hänen hyväksyttiin vuonna 1958.
Kirjallinen tuotanto.
Lytkin kirjoitti 11 monografiaa ja yli 300 tieteellistä artikkelia. Lytkinin kaunokirjallisina pääteoksina pidetään vuonna 1927 ilmestynyttä, Venäjän kansalaissodasta kertovaa runoelmaa "Munöny" ('Menevät') sekä vuonna 1929 julkaistunutta runovalikoimaa "Kyvburjas" ('Runoja'). Hän kirjoitti paljon myös lastenkirjallisuutta. Lytkinin kootut kominkieliset artikkelit julkaistiin vuonna 1994 kokoelmana "Myi medśa dona da musa" ('Mikä on kalleinta ja rakkainta').
Stig-Olof Grenner

Stig-Olof Grenner (6. toukokuuta 1939 Helsinki – 14. maaliskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen uimari.
Grenner edusti Suomea Rooman 1960 kesäolympialaisissa. Hän ui 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka sijoittui viidenneksi. Se on vielä 48 vuotta myöhemminkin kaikkien aikojen paras suomalaisen uintiviestijoukkueen saavutus olympialaisissa. Grenner karsiutui 100 metrin selkäuinnin välierissä ja 4 × 100 metrin sekauintiviestin alkuerissä.
Grenner voitti Pohjoismaitten mestaruuden 100 metrin selkäuinnissa vuosina 1957 ja 1959 sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä vuonna 1957. Suomen mestaruuden hän voitti 50 metrin radalla 13 kertaa ja 25 metrin radalla 16 kertaa. Suomen ennätyksiä hän ui 100:n ja 200 metrin selkäuinnin lisäksi 100 metrin vapaauinnissa ja 200 metrin sekauinnissa.
"Juffi" Grenner pelasi myös vesipalloa Suomen maajoukkueessa ja voitti lajissa 12 Suomen mestaruutta vuodesta 1954 vuoteen 1966. Hän toimi Suomen Uimaliiton johtokunnassa sekä vuosina 1971–1990 seuransa Helsingfors Simsällskapin puheenjohtajana. Hänen isänsä Uno Grenner voitti Suomen mestaruuksia yleisurheilussa.
Admiral-luokka (taisteluristeilijä)

Admiral-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän taisteluristeilijän alusluokka, jonka aluksista ainoastaan "HMS Hood" valmistui.
Suunnittelu.
Amiraliteetti kutsui suunnittelijat marraskuussa 1916 tekemään ehdotusta uudeksi kokeelliseksi taistelulaivaluokaksi. Suunnitelmien piti perustua pienimpään mahdolliseen uppoumaan ja siinä tuli ottaa huomioon viimeisin tietämys vedenalaisesta suojauksesta. Suunnittelunpohjaksi tuli ottaa Queen Elizabeth -luokan taistelulaivat. Kun suunnitelmat esitettiin laivastonkomentajalle amiraali John Jellicoelle, hän esitti suunnitelmien muuttamista 30 solmun taisteluristeilijäksi.
Suunnitelmat muutettiin vastaamaan 36 300 tonnin 32 solmun nopeusluokan taisteluristeilijää, jonka suojana oli 8 tuuman panssarivyö. Samana päivänä kuin luokan ensimmäisen aluksen köli laskettiin telakalla Skagerrakin taistelussa menetettiin kolme taisteluristeilijää. Tämän seurauksena kaikki työt keskeytettiin. Suunnitelmat tarkastettiin ja esitettiin korjattuna elokuussa 1916 37 500 tonnin aluksena, jonka panssarivyötä oli kasvatettu. Myöhemmin elokuussa laivaston suunnittelutoimisto esitti vielä yhden ehdotuksen, jossa uppouma oli kasvanut 40 600 tonniin kasvattaen panssarivyön paksuuden 12 tuumaan.
Lisäksi pohdittiin uusia aseistamisratkaisuja kuten kolmitykkisiä 15 tuuman tykkitorneja siten että edessä ja takana olisi kolmi- ja kaksiputkinen torni tai sitten eteen kaksi kolmiputkista ja taakse yksi. Nämä vaihtoehdot olisivat kasvattaneet uppoumaa 40 900 - 43 500 tonniin pudottaen nopeuden samalla hieman yli 30 solmuun. Lopulta kahdeksantykkinen ratkaisu hyväksyttiin ja palattiin alkuperäiseen ideaan, jonka mukaan piti saada aikaiseksi Queen Elizabeth -luokkaa suurempi ja nopeampi alus.
Selkein ensimmäisen maailmansodan opeista laivanrakennukseen liittyen oli apuaseiden sijoittaminen riittävän ylös ja siten kaksi yksiputkista 5,5 tuuman tykkiä sijoitettiin pääosin kansirakenteiden yläosaan etummaisen savuhormin kahtapuolin. Toisaalta merikelpoisuutta sekä aluksen suojaa paransi uudelleen muotoiltu viistompi runkorakenne, joka myös takasi, että alukseen osuvat kranaatit eivät tulisi 90 asteen kulmassa. Tällöin todellinen suoja oli suurempi kuin teoreettinen panssarin paksuus.
Sotakabinetti teki 8. helmikuuta 1917 päätöksen rakentaa vain yhden aluksen "Hoodin", koska tiedustelu oli selvittänyt Saksan keisarikunnan laivaston lopettaneen uusien raskaiden alusten rakentamisen. Muiden luokkaan kuuluvien alusten "Rodney", "Howe" ja "Anson" työt keskeytettiin 9. maaliskuuta. Alukset kuitenkin säilyivät telakoilla varastoituna odottamassa mahdollisia jatkotoimia lokakuuhun 1918, jolloin telakoille annettiin lupa tehdä aluksille mitä haluavat. Alusten panssarien ja koneiden myyminen jatkui aina elokuulle 1919.
Rudolf Pljukfelder

Rudolf Vladimirovitš Pljukfelder (, s. 6. syyskuuta 1928 Novoorlovka, Donetsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Pljukfelder voitti Tokion 1964 olympialaisissa kultaa alle 82,5-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 475 kg. Hän punnersi 150 kg, tempasi 142,5 kg sekä sai työnnössä tuloksen 182,5 kg.
Pljukfelder voitti MM-kilpailuissa kultaa alle 82,5-kiloisissa vuosina 1959 ja 1961. Hän voitti EM-kultaa alle 82,5-kiloisissa vuosina 1959, 1960 ja 1961. Vuonna 1963 hän saavutti sekä MM- että EM-hopeaa.
Suomen euroviisukarsinta 2010

Suomen euroviisukarsinta 2010 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustuskappale vuoden 2010 Eurovision laulukilpailuun. Karsinnat käytiin 30. tammikuuta 2010.
Karsintojen formaattia uudistettiin siten, että karsintoihin kutsuttiin 11 artistia, edellisen vuoden tangokuninkaallinen sekä kolme kisaajaa avoimen kilpailun kautta. Toisena uudistuksena oli avoin karsinta, johon kuka tahansa artisti saattoi lähettää oman kappaleensa ehdolle Suomen edustuskappaleeksi. Näistä Ylen raati valitsi 30 kappaletta äänestykseen, joista äänestettiin kolme parasta alkueriin. Kolme alkuerää järjestettiin Ylen studiolla Ristimäessä ja lopuksi finaali Tampereen Messu- ja Urheilukeskuksessa.
Yhteensä 15 artistia kilpaili kolmessa alkukarsinnassa. Kussakin alkukarsinnassa oli viisi esitystä: neljä kutsuartistia ja yksi avoimen kilpailun kautta tullut artisti. Kunkin alkukarsinnan kolme parasta artistia pääsi suoraan finaaliin, minkä lisäksi Ylen raati valitsi pudonneista yhden kappaleen finaaliin niin sanotun villin kortin turvin. Finaalissa oli näin yhteensä kymmenen esitystä, joista kolme parasta pääsi toiselle kierrokselle eli niin sanottuun superfinaaliin. Superfinaalissa äänestettiin karsinnan varsinainen voittaja, josta tuli Suomen edustaja Oslon euroviisuissa. 
Finaalilähetys keräsi 1 004 000 televisiokatsojaa. Voiton vei Kuunkuiskaajat kappaleellaan ”Työlki ellää”.
"Keltaisella taustalla olevat esitykset pääsivät finaaliin, harmaalla taustalla oleva sai tuomariston villin kortin.
Finaali (30.1.2010).
Superfinaali.
Finaalilähetyksen aikana rekisteröitiin yhteensä 233 503 puhelin- ja tekstiviestiääntä, joista finaalissa annettiin 118 962 ja superfinaalissa 114 541 ääntä.
Viisukuppilan fanipalkinto.
Viisukuppilan fanipalkinnon voitti Heli Kajo.
Jurik Vardanjan

Jurik Noriarovitš Vardanjan (13. kesäkuuta 1956 Gjumri, Širak, Armenian SNT, Neuvostoliitto – 1. marraskuuta 2018) oli armenialainen, Neuvostoliittoa edustanut painonnostaja ja olympiavoittaja.
Vardanjan voitti Moskovan 1980 olympialaisissa kultaa alle 82,5-kiloisten sarjassa maailmanennätystuloksella 400 kg. Myös hänen tempaustuloksensa 177,5 kg ja työntötuloksensa 222,5 kg olivat uusia maailmanennätyksiä. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei voinut osallistua itäblokin maiden olympiaboikotin vuoksi.
Vardanjan voitti MM-kilpailuissa kultaa alle 75-kiloisissa vuonna 1977 sekä alle 82,5-kiloisissa vuosina 1978, 1979, 1981, 1983 ja 1985. Hän saavutti MM-hopeaa alle 90-kiloisissa vuonna 1982. Hän voitti EM-kultaa alle 75-kiloisissa vuonna 1977 sekä alle 82,5-kiloisissa vuosina 1978, 1980, 1981 ja 1983. Hän saavutti EM-hopeaa alle 90-kiloisissa vuonna 1982 sekä alle 82,5-kiloisissa vuonna 1984.
Vardanjan teki urallaan 42 maailmanennätystä: 15 tempauksessa, 15 työnnössä ja 12 yhteistuloksessa. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1991.
Risteyttäminen

Risteyttäminen tarkoittaa yleensä kahden eri rotua olevan eläimen parittamista uudenlaisen eläimen saamiseksi. Tarkoituksena voi olla yhdistää vanhempien rotujen ominaisuuksia tai hyötyä heteroosista. Varomaton risteyttäminen voi kuitenkin tuottaa epähaluttuja tuloksia tai vähentää puhdasrotuisten eläinten määrää rodun sukupuuttoon asti. Risteyttämistä voidaan käyttää myös lisäämään rodun geneettistä vaihtelevuutta sisäsiitoksen välttämiseksi.
Risteytykseksi tai tarkemmin sekarotuiseksi voidaan kutsua myös kotieläintä, jonka sukutaustaa tai suvun rotutaustaa ei tunneta.
Naudat.
Naudoille käytetään erilaisia risteytystapoja. Eräs on risteyttää paikallisiin oloihin sopeutuneita lehmiä ulkopuolisten sonnien kanssa, jolloin saadaan jälkeläisiä, joilla on molempien rotujen ominaisuuksia.
Lampaat.
Erilaisten lammasrotujen suuri määrä mahdollistaa sen, että kasvattaja voi risteyttämällä tuottaa juuri omiin tarpeisiinsa soveltuvan kannan.
Laamat.
Lyhyt- ja pitkäkarvaisten laamarotujen risteyttämisen tulokset ovat ennalta-arvaamattomia. Risteytysjälkeläiset voivat muistuttaa vain toista vanhempaa, tai vanhempien ominaisuuksien välimuotoa, ja silloin tällöin tuloksena on huopaturkkinen laama. Risteytyslaamojen keskenään parittaminen tuottaa vieläkin arvaamattomampia tuloksia, ja syntyvä jälkeläinen saattaa muistuttaa yhtä isovanhemmistaan muttei kumpaakaan vanhemmistaan.
Koirat.
Koirilla "roturisteytys" tarkoittaa kahden tai useamman puhtaan rodun suunnitelmallista risteytystä, kun taas "sekarotuinen" koira on sekalaista ja mahdollisesti tuntematonta rotutaustaa. Roturisteytykset ovat suosiossa risteytyselinvoiman ansiosta.
Hevoset.
Hevosilla risteytyksen tavoitteena on usein lopulta luoda uusi rotu. Yhtä risteytystapaa käytetään monien puoliverirotujen jalostuksessa. Puoliverisiä hevosrotuja käytetään hevosurheilun eri lajeissa, ja useimmat niistä ovat syntyneet risteyttämällä englannintäysiverisiä kylmäverisiin rotuihin. Joissain tapauksissa syntyneet uudet tyypit ovat vakiintuneet ja ovat nykyisin itsenäisiä rotuja suljetulla kantakirjalla.
Toisenlaista risteytystä käytetään quarterhevosen jalostamiseen. Quarterhevosen ja englannintäysiverisen jälkeläinen voidaan merkitä sivurekisteriin, ja hyvin suoriutuva yksilö voidaan siirtää sivurekisteristä päärekisteriin. Toinen tunnettu esimerkki on angloarabi, jonka kantakirjaan hyväksytään sekä puhdasrotuisten arabianhevosten ja englannintäysiveristen jälkeläisiä että näiden kahden rodun eriasteisia risteytyksiä, kunhan yksilössä ei ole suvussaan kumpaakaan rotua alle 25 prosenttia tai yli 75 prosenttia.
Sultan Rahmanov

Sultanbai "Sultan" Saburovitš Rahmanov (, , kyrill. "Султонбой «Султон» Сабурович Раҳмонов", , 6. heinäkuuta 1950 Turtkul, Karakalpakian ASNT, Uzbekistanin SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Karakalpakia, Uzbekistan – 5. toukokuuta 2003 Dnipropetrovsk, Dnipropetrovsk, Ukraina) oli neuvostoliittolainen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Rahmanov voitti Moskovan 1980 olympialaisissa kultaa raskaassa sarjassa (yli 110 kg) tuloksella 440 kg. Hänen tempaustuloksensa oli 195 kg ja työntötuloksensa 245 kg. Rahmanovin maanmies, kaksinkertainen olympiavoittaja Vasili Aleksejev jäi kilpailussa ilman tulosta.
Rahmanov voitti MM-kilpailuissa kultaa yli 110-kiloisissa vuonna 1979. Hän saavutti MM-hopeaa vuonna 1978 edellään saksalainen Jürgen Heuser. Hän voitti EM-kultaa yli 110-kiloisissa vuonna 1980.
Rahmanov teki urallaan kaksi maailmanennätystä tempauksessa.
Sonkajärvi (järvi)

Sonkajärvi on järvi Rovaniemellä Songan kylässä. Siinä on yksi pieni saari, Sonkasaari.
Sonkajärvi laskee itään pienempään Sonkalampeen, josta Sonkajokea edelleen Lehtojärveen.
Ryan Murphy (jääkiekkoilija, 1979)

Ryan J. Murphy (s. 21. maaliskuuta 1979 Van Nuys, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Murphy pelasi jääkiekkoa Bowling Greenin yliopiston joukkueessa vuosina 1997–2001. Vuonna 2001 hän siirtyi ammattilaiseksi ECHL:n Florida Everbladesiin, jossa pelasi kaksi kautta. Kaudesta 2002–2003 lähtien Murphy pelasi pääasiassa AHL:ää, jossa hän edusti Lowell Lock Monstersia, Albany River Ratsiä, Lowell Devilsiä ja Hamilton Bulldogsia.
Joulukuussa 2009 Murphy solmi Espoon Bluesin kanssa kahdeksan ottelun mittaisen koesopimuksen, mutta Murphy pelasi seurassa vain kaksi ottelua. Tämän jälkeen hän pelasi vielä EC Dornbirnissä Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalligassa 15 ottelua ennen uransa lopettamista.
Ota Zaremba

Otakar "Ota" Zaremba (s. 22. huhtikuuta 1957 Karviná, Tšekkoslovakia) on entinen tšekkoslovakialainen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Zaremba voitti Moskovan 1980 olympialaisissa kultaa alle 100 kilon sarjassa tuloksella 395 kg. Hänen tempaustuloksensa oli 180 kg ja työntötuloksensa 215 kg.
Zaremba teki vuonna 1981 neljä maailmanennätystä, kaksi tempauksessa ja kaksi yhteistuloksessa.
Péter Baczakó

Péter Baczakó (27. syyskuuta 1951 Ercsi, Fejér, Unkari – 2. huhtikuuta 2008 Budapest, Unkari) oli unkarilainen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Baczakó saavutti pronssia Montréalin 1976 olympialaisissa alle 82,5-kiloisten sarjassa tuloksella 345 kg (157,5 kg tempauksessa ja 187,5 kg työnnössä). Moskovan 1980 olympialaisissa hän voitti kultaa alle 90-kiloisten sarjassa tuloksella 377,5 kg (170 kg tempauksessa ja 207,5 kg työnnössä).
Baczakó saavutti MM-kilpailuissa hopeaa alle 82,5-kiloisissa vuosina 1977 ja 1978. Hän saavutti EM-hopeaa alle 82,5-kiloisissa vuosina 1977 ja 1978 sekä alle 90-kiloisissa vuonna 1979.
Pihdit

Pihdit on käsityökalu, jota käytetään mm. tarttumiseen, taivuttamiseen ja leikkaamiseen. Erilaisilla pihdeillä on hyvin laaja käyttöala talon- ja koneenrakennuksesta aina lääketieteeseen saakka.
Pihdit voidaan luokitella niiden leukojen muodon mukaan esimerkiksi latta-, pyörö- tai kärkipihtiin, käyttötarkoituksen mukaan esimerkiksi yleis-, putki- tai lukkorengaspihteihin tai toimintaperiaatteensa mukaan esimerkiksi säätöleuka-, leikkuu- tai lukkopihteihin.
Monilla pihtityypeillä on omat vakiintuneet nimensä, kuten siirtoleukapihdit, sähköjohtojen tai vastaavien katkaisemiseen tarkoitetut sivuleikkurit tai naulojen irrottamiseen tarkoitetut hohtimet.
Matti Antero Korhonen

Matti Antero Korhonen (25. kesäkuuta 1940 Sotkamo – 30. heinäkuuta 2025 Sotkamo) oli suomalainen pesäpalloilija.
Matti Korhonen pelasi 1950- ja 1960-luvulla mestaruussarjassa Sotkamon Jymyssä voittaen Suomen mestaruuden 1963, jolloin tuli myös voitto Pesäpallon Maakunta Cupissa. Korhonen valittiin 1963 myös Kainuun piirin parhaaksi urheilijaksi.
Itä–Länsi-ottelussa Korhonen pelasi vuonna 1963.
Lee Dixon

Lee Michael Dixon (s. 17. maaliskuuta 1964 Manchester, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Dixon edusti suurimman osan ammattilaisurastaan lontoolaisseura Arsenalia, jonne hän siirtyi tammikuussa 1988, kesken kauden 1987–1988. Ennen Arsenalia hänen seurojaan olivat Burnley (1982–1984), Chester (1984–1985), Bury (1985–1986) ja Stoke (1986–1988). Dixon oli Arsenal-vuosinaan voittamassa neljää Englannin mestaruutta, vuosina 1989, 1991, 1998 ja 2002, kolmesti FA Cupia, vuosina 1993, 1998 ja 2002, ja kerran Euroopan cup-voittajien cupia, vuonna 1994. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2002. Hän pelasi Arsenalissa viidentoista kauden aikana 619 ottelua ja teki 28 maalia.
Englannin A-maajoukkueessa Dixon pelasi 22 ottelua, ensimmäisen kerran 25. huhtikuuta 1990, jolloin Englanti kohtasi Tšekkoslovakian, ja viimeisen kerran 1. helmikuuta 1999, jolloin Englanti kohtasi Ranskan. Hän teki A-maajoukkueurallaan yhden maalin, ottelussa Irlantia vastaan 27. maaliskuuta 1991.
Pelaajauransa jälkeen Dixon on toiminut muun muassa kiinteistönvälittäjänä ja BBC:n jalkapalloasiantuntijana.
Natronan piirikunta

Natronan piirikunta on piirikunta Yhdysvaltain Wyomingin osavaltiossa. Piirikunta perustettiin vuonna 1888, ja se on asukasluvultaan osavaltion toiseksi suurin. Natronan asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 66 533, ja piirikunnan pinta-ala on 13 924 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on asukasluvultaan osavaltion toiseksi suurin kaupunki Casper.
Väestö.
Vuoden 2000 väestönlaskennassa Natronan piirikunnassa asui 66 533 ihmistä. Heistä 94,15% luokiteltiin valkoihoisiksi, 1,03% alkuperäisasukastaustaisiksi, 0,76% mustaihoisiksi ja loput muunrotuisiksi tai sekoittuneiksi. Populaatiosta 4,9 prosentilla oli hispaano- tai latinotausta.
Sukujuuriltaan Natronan väestö on suurimmalta osin saksalaista- (24,6%), englantilaista- (11,6%), alkuperäiskansojen- (11,3%) tai irlantilaista (11,2%) syntyperää. Väestöstä 11,8 prosenttia elää köyhyysrajan alapuolella.
Kirkon kulttuuripalkinto

Kirkon kulttuuripalkinto on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon jakama kulttuuripalkinto. Se on jaettu vuodesta 1992 lähtien, jolloin kirkon kuvataide- ja musiikkipalkinnot yhdistettiin. Vuosittain myönnettävä kulttuuripalkinto annetaan tunnustuksena kristillisen sanoman kannalta merkityksellisestä luovasta tai esittävästä taiteellisesta toiminnasta tai kulttuuriteosta. Palkinnon suuruus on 6 000 euroa. Saajan valitsee erillinen kulttuuripalkintotyöryhmä, jonka nimeää kirkkohallitus.
Kirkon kulttuuripalkinnon saajat.
Palkinnon ovat saaneet:
Shemeikka

Shemeikka on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Formaali

Formaali (adj.) on yleisesti muodollinen, muotoa koskeva, säännöin täsmällistetty. 
Esimerkiksi luonnollista logiikkaa käytetään intuitiivisesti arkielämän päättelyissä. Jos se täsmällistetään - esimerkiksi tietokoneohjelmointia tai matemaattista päättelyä varten - tarvitaan formaalit päättelysäännöt ja näiden muodostamaa kokonaisuutta kutsutaan formaaliksi logiikaksi.
Juhani Suutarinen (pesäpalloilija)

Veli Juhani Suutarinen (24. kesäkuuta 1945 Sotkamo – 2. lokakuuta 1986) oli suomalainen pesäpalloilija.
Juhani (Jussi) Suutarinen pelasi 1963-64 ja 1966 Sotkamon Jymyn mestaruussarjajoukkueessa saavuttaen Suomen mestaruuden 1963. Samana vuonna tuli myös Pesäpallon Maakunta Cupin voitto Kainuun joukkueessa. Oulun Lipon kakkosvahtina hän on pelannut vuodesta 1969 lähtien ja saavuttanut SM-kultaa 1971 ja 1972 sekä Pesäpallon Suomen Cupin voiton 1971. Itä-Länsi -ottelussa Suutarinen pelasi kahdeksan kertaa ja Liitto-Lehdistö -ottelussa kolmesti.
Suutarinen kuoli vuonna 1986 41 vuoden iässä ja hänet on haudattu Oulussa Oulun hautausmaalle.
Oyapock

Oyapock (, ) on 370 kilometriä pitkä joki Etelä-Amerikassa. Joki virtaa suurimmaksi osaksi Ranskan Guayanan ja Brasilian rajalla. Joen alkulähde on Amapán osavaltiossa, josta se virtaa Atlanttiin. Valuma-alueeseen kuuluu kaikkiaan 26 820 neliökilometriä maa-aluetta.
Vuonna 2011 valmistui Ranskan Guayanan ja Brasilian välille silta, joka ylittää Oyapockjoen.
Anatol Tschepurnoff

Anatol Tschepurnoff (19. joulukuuta 1871 Loviisa – 29. huhtikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen rautatievirkamies ja shakkimestari. Hän oli ensimmäinen shakin suomenmestari ja ensimmäinen kansainvälisesti tunnettu suomalainen shakinpelaaja.
Tschepurnoffin vanhemmat olivat päätirehtööri, ratainsinööri Alexej Tschepurnoff ja Nadine Markov. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1891 ja opiskeli Polyteknillisessä opistossa. Tschepurnoff toimi rautatievirkamiehenä Pietarissa ja hän oli valtion rautateiden talousosaston kirjanpitäjänä Viipurissa, Mikkelissä ja vuodesta 1929 alkaen Helsingissä.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa hän pelasi useissa turnauksissa Pietarissa. Sodan jälkeen hän voitti ensimmäisen Suomen shakkimestaruuden vuonna 1922. Hän osallistui ensimmäisiin epävirallisiin shakkiolympialaisiin Pariisissa vuonna 1924. Hän sijoittui ensimmäiseksi valintaryhmässä 7 ja jäi tasoihin 4.–6. sijasta finaalissa. 20. heinäkuuta 1924 viisitoista edustajaa allekirjoittivat maailman shakkiliiton perustamisasiakirjan. 15 perustajajäsentä olivat Abonyi (Unkari), Grau (Argentiina), Gudju (Romania), Marusi (Italia), Nicolet (Sveitsi), Ovadija (Jugoslavia), Renalver y Zamora (Espanja), Rawlins (Iso-Britannia), Rueb (Alankomaat), Skalička (Tšekkoslovakia), Smith (Kanada), Towbin (Puola), Tschepurnoff (Suomi), Vincent (Ranska) ja Weltjens (Belgia).
Vuonna 1926 hän sijoittui kolmanneksi Budapestissa. Vuonna 1927 hän edusti Suomea ensimmäisissä virallisissa shakkiolympialaisissa Lontoossa. Vuonna 1928 hän jäi tasoihin 12.–14. sijasta Haagissa (2. FIDEn amatöörimaailmanmestaruuskilpailuissa). Vuonna 1929 hän sijoittui seitsemänneksi Göteborgissa (14. pohjoismaisissa shakkimestaruuskilpailuissa). Seuraavana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Tukholmassa samaisissa kilpailuissa. Vuonna 1930 hän jäi tasoihin sijoista 2.–4. Helsingissä, Eero Böökin voittaessa. Seuraavana vuonna hän hävisi ottelun Böökiä vastaan (4,5 : 5,5).
Jaakko Lovén

Jaakko Kalevi Lovén (12. marraskuuta 1931 Viipuri – 21. lokakuuta 2016) oli suomalainen kunnanjohtaja sekä kaupunkineuvos. Koulutukseltaan hän oli sosionomi. Hän työskenteli Keuruun kunnanjohtajana ja sosiaalisihteerinä vuosina 1961–1966, Jyväskylän maalaiskunnan kunnanjohtajana 1966–1974 sekä Jyväskylän kaupunginjohtajana vuosina 1975–1994. Johtajan vaihtumiseen liittyi odotus maalaiskunnan ja kaupungin toteutuvasta kuntaliitoksesta, ja liitoskeskustelu leimasikin Lovénin kautta loppuun saakka. Hänen tilalleen kaupunginjohtajaksi tuli Pekka Kettunen vuonna 1994. 
Lovén harrasti vuosien varrella useita urheilulajeja JYPissä sekä pesäpalloa Jyväskylän Kirissä.
Lovén

Lovén tai Loven on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Jukka Nykänen (pianisti)

Jukka Heikki Nykänen (s. 1976 Espoo) on suomalainen pianisti, säveltäjä ja sovittaja.
Elämä ja ura.
Nykänen aloitti pianonsoiton opinnot vuonna 1985 Espoon musiikkiopistossa Kata Nummen oppilaana. Vuonna 1995 hän siirtyi Sibelius-Akatemiaan, jossa opiskeli Teppo Koiviston johdolla ja valmistui pianomusiikin osastolta vuonna 2004. Ensikonserttinsa Nykänen piti vuonna 2006 ja sai siitä erinomaiset arvostelut. Hän on opiskellut myös mestarikursseilla opettajinaan muun muassa Konstantin Bogino, Matti Raekallio, Liisa Pohjola, Pascal Devoyon ja Eero Heinonen.
Klassisena pianistina Nykäsen erikoisalaa ovat omat sovitukset. Hänen levytyksensä "Pianovirtuoso" sai erinomaisen vastaanoton ja "Helsingin Sanomat" nimesi sen yhdeksi vuoden 2007 parhaista levyistä. Nykäsen toinen albumi "Kotimaani" ilmestyi vuonna 2012 ja sai myös myönteiset arvostelut.
Nykänen on esiintynyt muun muassa Espoon kansainvälisellä pianoviikolla, Kuhmon kamarimusiikissa, Turun, Mäntän, Lemin ja Joroisten musiikkijuhlilla sekä LuostoClassicissa.
Nykänen on työskennellyt paljon laulu- ja orkesterimusiikin, oopperan ja teatterin parissa. Hän on toiminut vuodesta 1999 alkaen pianistina lukuisissa Helsingin Kaupunginteatterin musikaaleissa, mm. "Les Misérables", "Miss Saigon" ja "The Producers", sekä kapellimestarina teoksissa "Evita" ja "Rimakauhua rakkaudessa" (Closer Than Ever). Häntä on voinut kuulla pianistina myös Yle Radio 1:n radio-ohjelmissa "Kansankynttilä" (2006) ja "Mieletön musiikinhistoria" (2007–2008). Syksystä 2013 Nykänen on ollut Yle Teemalla RSO-konserttisarjan kommentaattori ja teosten esittelijä.
Joulukuussa 2014 opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi Nykäselle Suomi-palkinnon.
Clarington

Clarington on 77 820 asukkaan (2006) kaupunkimainen kunta Ontarion provinssin eteläosassa, Kanadassa. Kunta kuuluu Oshawan ja Toronton metropolialueisiin. Alueen tärkeimpiä työllistäjiä ovat Darlingtonin ydinvoimalaitos, Oshawassa sijaitseva General Motors Canadan autotehdas sekä muut alueen keskisuuret teollisuuslaitokset.
Historia.
Alueen ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset perustivat vuonna 1832 Oronon kylän, ja he nimesivät sen Yhdysvaltojen Mainessa sijainneen samannimisen kaupungin mukaan. Vuonna 1974 läheiset asuinalueet Bowmanville, Clarke, Courtice, Darlington, Newcastle, Orono ja näiden välissä sijainneet pienemmät asuinalueet yhdistettiin uudeksi Claringtonin kunnaksi, jonka nimi muodostettiin yhdistämällä "Clarke" ja "Darlington".
Mosport International Raceway.
Kunnan alueella olevassa "Bowmanvillessä" sijaitsee Mosport International Raceway -moottorirata, jossa on 1960–1970-luvuilla kilpailtu Formula 1 -sarjassa. Nykyisin Mosport on rata-autojen käytössä.
Julie Strain

Julie Ann Strain (18. helmikuuta 1962 Concord, Kalifornia – 10. tammikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän oli Penthouse-lehden kesäkuun lemmikki vuonna 1991 ja myöhemmin 1993 samaisen lehden vuoden lemmikki. Strain on näytellyt myös yli sadassa B-elokuvassa, jonka myötä hänet tunnetaan myös B-elokuvien kuningattarena. Strain esiintyi myös 2000-luvun alussa muutamassa pornoelokuvassa.
Strain oli naimisissa hetken aikaa Turtles-sarjakuvan luoneen ja sittemmin Heavy Metal -lehden toimitusjohtajan Kevin Eastmanin kanssa. Hän ääninäytteli lehden tarinoihin pohjautuvassa elokuvassa "Heavy Metal 2000".
Jérémy De Vriendt

Jérémy De Vriendt (s. 22. maaliskuuta 1986) on belgialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Belgian pääsarjassa KV Mechelenia.
Ura.
De Vriendt aloitti ammattilaisuransa Standard Liègen riveissä kaudella 2004-2005 ja pelasi ensimmäiset ottelunsa Belgian pääsarjassa kaudella 2007-2008. Seuraavalla kaudella De Vriendt pelasi vain yhden ottelun Eurooppa-liigassa 3. joulukuuta 2008 Sampdoriaa vastaan, kunnes hän siirtyi kesken kauden tammikuussa 2009 Mecheleniin.
Robin Wood

Robin Wood (23. helmikuuta 1931 Lontoo, Britannia – 18. joulukuuta 2009 Toronto, Kanada) oli kanadalainen elokuvakriitikko.
Wood opiskeli Cambridgen yliopistossa kirjallisuutta ja valmistui opettajaksi. Hänen merkittäviä teoksiaan on 1965 ilmestynyt Hitchcock-tutkielma " Hitchcock's Films", joka oli ensimmäinen englanniksi julkaistu vakava tutkielma Hitchcockista. Sen jälkeen hän kirjoitti teoksia useista merkittävistä ohjaajista. Hän suhtautui elokuvaan hyvin syvällisesti, ja hänen näkemyksensä oli auteur-keskeinen. Hän itse piti itseään ennen kaikkea kriitikkona, kuten hän toteaa teoksessaan "Personal Views" (1976). Hänen pääteoksensa on "Sexual Politics and Narrative Film: Hollywood and Beyond" (1998).
Wood vieraili Jyväskylän kesässä 1966 ja Hitchcockin satavuotisseminaarissa 1999. Hänen sanotaan olleen suomalaisen nykymusiikin tuntija.
Konservatiivista perhe-elämää viettänyt Wood julkisti myöhemmin olevansa homoseksuaali ja toimi gay-aktivistina.
Rauha (nimi)

Rauha on suomalainen naisen etunimi. Rauhan nimipäivä on 29. joulukuuta. 
Vuoden 2019 loppuun mennessä Rauha-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 18 148 naista ja kymmenkunta miestä.
Esteri Vuorinen

Esteri Vuorinen (30. marraskuuta 1896 Keuruu – 12. huhtikuuta 1991) oli suomalainen lastenkirjailija. Hän sai Topelius-palkinnon vuonna 1963 kirjasta "Kala-Keisarin porsas" (1962) ja Anni Swan -mitalin vuonna 1967 kirjoista "Köydenvetäjä" (1964), "Martin sarviherra" (1965) ja "Lentojuna" (1966).
Elli Rängman-Björlin

Elli Alexandra Rängman-Björlin (21. huhtikuuta 1882 Ylistaro – 12. helmikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja pianopedagogi. 
Rängmanin vanhemmat olivat tilanomistaja Johan Rängman ja Emilia Molin. Hän kävi Vaasan suomalaisen tyttökoulun ja opiskeli samalla pianonsoittoa. Vuosina 1896–1900 hän oli Helsingin musiikkiopistossa Ingeborg Hymanderin, Walter Petzetin ja Karl Ekmanin oppilaana. Lisäoppia hän sai valtion myöntämän stipendin turvin Leipzigin konservatorion mestariluokalla Franz Lisztin oppilaan Alfred Reisenauerin johdolla 1900–1903 ja Wienissä Alfred Grünfeldin oppilaana 1904–1905. 
Rängman soitti ensikonserttinsa Jyväskylässä 1898 ja Helsingissä 1901 ja esiintyi myöhemmin Suomessa, muissa Pohjoismaissa ja Saksassa 1906 ja 1923. Hänet tunnettiin erityisesti etevistä Beethovenin ja Schumannin tulkinnoista. Helsingin musiikkiopistossa hän opetti 1907–1908 ja 1911–1913. Solistiuransa ohessa hän antoi yksityisopetusta, etenkin vuodesta 1926 lähtien, jolloin hänen puolisonsa (vuodesta 1909) varatuomari Kaarlo Ilmari Björlin kuoli.
Yhdistynyt vasemmisto (Espanja)

Yhdistynyt vasemmisto (, lyh. IU) on espanjalainen vasemmistopuolue (puolueiden liittouma). Se perustettiin vuonna 1986 yhdistämään Espanjan Nato-jäsenyyttä vastustaneita liikkeitä. Yhdistynyt vasemmisto kannattaa Espanjaan nykyistä vahvempaa hyvinvointivaltiota, uskonnon merkityksen vähentämistä sekä ympäristönsuojelun lisäämistä. Lisäksi puolue kannattaa Espanjan muuttamista tasavallaksi Yhdistynyt vasemmisto -puolueliittoumassa on ollut mukana alusta saakka myös Espanjan kommunistinen puolue. Puolueen pääkoordinaattori on Alberto Garzón.
Yhdistynyt vasemmisto on jäänyt kannatuksessa jälkeen sosialistisesta työväenpuolueesta ja kansanpuolueesta, mutta se on kolmanneksi suurin valtakunnallinen puolue. Puolueen kannatus oli suurimmillaan vuoden 1996 parlamenttivaaleissa, jolloin se sai 10,54 prosenttia äänistä. Vuoden 2008 vaalit olivat puolueen kaikkien aikojen huonoimmat, ja se sai vain 3,8 % äänistä ja kaksi paikkaa parlamenttiin.
Vuoden 2009 europarlamenttivaaleihin puolue muodosti koalition Katalonian vihreiden ja vasemmiston sekä Asturiasin puolueen kanssa. Lista sai kaksi meppiä, madridilaisen Willy Meyerin ja Katalonian vihreitä edustavan Raül Romevan. Yhdistynyt vasemmisto kuuluu europarlamentissa GUE/NGL-ryhmään. Puolue on myös Euroopan vasemmistopuolueen jäsen.
Espanjan ennenaikaisissa parlamenttivaaleissa marraskuussa 2019 Yhdistynyt vasemmisto oli mukana vasemmistososialistisessa vaaliliitossa Unidas Podemos, jossa oli tärkeimpänä puolueena Pablo Iglesiasin johtama Podemos. Vaaleissa liittouma sai 35 paikkaa ja vaalien jälkeen Unidas Podemos meni mukaan sosialistien PSOE-puolueen johtajan, pääministeri Pedro Sánchezin tammikuussa 2020 muodostamaan koalitiohallitukseen.
Eino Lindholm

Eino Armas Lindholm (16. lokakuuta 1890 Pori. – 11. lokakuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja pianopedagogi. 
Elämäkerta.
Eino Lindholmin vanhemmat olivat valtioneuvos Johan Agathon Lindholm ja Emilia Hildegrad Eklund. Lindholm tuli ylioppilaaksi vuonna 1909. Hän opiskeli Helsingin musiikkiopistossa 1906–1910 opettajanaan muun muassa Elli Rängman-Björlin, Berliinin musiikkiakatemiassa 1910–1911 ja 1918 sekä Pariisin École normale de musiquessa 1929 Alfred Cortot'n oppilaana. Lisäksi häntä opettivat Rudolf Breithaupt 1911–1912 ja Teresa Carreño 1913–1914. Lindholm esiintyi Suomessa, Ruotsissa ja Saksassa soolopianistina ja orkesterisolistina. Sen ohella hän oli arvostettu pianonsoitonopettaja Helsingin konservatoriossa 1912–1941 ja Sivistysjärjestöjen kansankonservatoriossa 1924–1941.
Akmal Shaikh

Akmal Shaikh (5. huhtikuuta 1956 – 29. joulukuuta 2009) oli pakistanilaista syntyperää ollut brittiläinen huumerikollinen, joka tuomittiin Kiinassa kuolemaan ja teloitettiin 29. joulukuuta 2009. Tuomion perusteena oli ollut huumeiden salakuljetus. Shaikh väitti matkustaneensa Kiinaan pyrkiäkseen poptähdeksi ja levyttääkseen kappaleensa "Come Little Rabbit", jonka avulla hän uskoi saavansa maailmanrauhan aikaiseksi.
Rangaistukset huumausaineiden salakuljetuksesta ovat Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa erityisen ankaria, kuolemantuomio on tavanomainen rangaistus salakuljetuksesta. Taustalla on Englannin Itä-Intian kauppakomppanian 1800-luvulla harjoittama rikollinen oopiumin salakuljetus Kiinan markkinoille ja salakuljetustoiminnan tukemiseksi käydyt lukuisat oopiumsodat.
Kansainvälinen reaktio.
Britannian hallitus tuomitsi teloituksen jyrkästi. Mieleltään sairaan ihmisen tuomitseminen kuolemaan herätti kansainvälistä järkytystä. Myös ihmisoikeusjärjestöt ovat tuominneet teloituksen, sillä omaisten ja Shaikin tukijoiden mukaan Shaik sairasti kaksisuuntaista mielialahäiriötä ja oli siten helposti manipuloitavissa. Shaikhilla ei kuitenkaan ollut potilaskertomusta tukemaan tätä väitettä. Kiinalainen tuomioistuin ei sallinut asiantuntijan kutsumista tutkimaan Shaikhia Britannian pää- ja ulkoministerin sekä omaisten vetoomuksista huolimatta. Shaikh sanoi, ettei tiennyt huumeista, ja sukulaisten mukaan hänet oli huijattu lähtemään Kiinaan.
Yhdistynyt vasemmisto

Yhdistynyt vasemmisto voi viitata seuraaviin:
Oili Tanninen

Oili Tanninen (o.s. Nikitin, 22. heinäkuuta 1933 Sortavala – 19. huhtikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija, taidegraafikko, animaatiofilmien tekijä ja kuvittaja.
Elämä.
Tanninen valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1953 ja työskenteli kahteen otteeseen taiteilijana Arabian tehtaiden taideteollisuusosastolla. Hän opetti keramiikkaa, posliinimaalausta ja kankaanpainantaa kansalais- ja työväenopistoissa.
Tanninen julkaisi vuonna 1961 ensimmäisen lastenkirjansa "Miiru menee kalaan". Hän kuvitti sekä omia että muiden tekstejä ja teki animaatiosarjoja Yleisradiolle, muun muassa 12-osaiset "Miiru"- ja "Nunnu"-sarjat. Hänen lastenkirjojaan on käännetty saksaksi ja japaniksi.
Tanninen teki Raili Ruston aloitteesta omien kirjojensa pohjalta Yleisradiolle mustavalkoiset pala-animaatiosarjat "Miiru" (1964), "Nunnu" (1967) ja "Hissu" (1970). "Miiru" ja "Nunnu" olivat kymmenosaisia, mutta joulukalenterisarjaksi tarkoitetussa "Hissussa" on 24 osaa. Lisäksi hän teki Nappi ja Neppari -hahmojensa pohjalta vuonna 1974 kaksi värillistä "Robotti Romulus" -animaatiota.
Perhe.
Tanninen oli naimisissa toimittaja Aarne Tannisen kanssa vuodesta 1957 lähtien. He asuivat 24 vuotta ulkomailla, ensin Moskovassa vuodesta 1958 ja sittemmin Lontoossa ja Washingtonissa. Suomeen palattuaan he asuivat Helsingin Kruununhaassa. Heidän tyttärensä on museonjohtaja Maija Tanninen-Mattila.
M5 Industries

M5 Industries on Jamie Hynemanin perustama ja johtama yritys, joka toimii San Franciscossa. M5 Industries keskittyi aluksi erikoistehosteisiin, mutta nykyään yhtiö on erikoistunut tuotekehitykseen.
Myytinmurtajat-sarja kuvattiin pääasiassa M5 Industriesin tehostepajassa.
Pääsiäismuna (media)

Pääsiäismuna () on piilotettu viesti, vitsi tai ominaisuus, jota esiintyy enimmäkseen elokuvissa, kirjoissa, tietokoneohjelmissa, verkkosivuilla ja videopeleissä. Myös kuviin, musiikkiin, CD- ja DVD-levyihin ja jopa lähdekoodeihin kätketään pääsiäismunia. Termin pääsiäismuna keksi ilmeisesti Atari-yritys huomattuaan Warren Robinettin piilottaman salaisen viestin "Adventure"-peliin vuonna 1979. Termi johtaa nimensä joissakin maissa tapana olevaan pääsiäismunajahtiin.
Tunnettuja pääsiäismunien piilottajia ovat muun muassa elokuvaohjaaja Alfred Hitchcock, videopelikehittäjät Bungie Studios ja pelisarjasta Five Nights at Freddy’s tutuksi tullut Scott Cawthon, sarjakuvapiirtäjä Don Rosa ja maailman suurin ohjelmistoalan yritys Microsoft. Microsoft on piilottanut ohjelmiinsa useita salaisia ominaisuuksia, esimerkiksi Microsoft Office 97 sisältää kätketyn lentosimulaattoripelin, flipperin sekä "Magic 8-Ball" -pelin. Excel 95:sta löytyy pääsiäismunana "Hall of tortured souls" -peli. Myös Microsoftin "Windows Vista" -käyttöjärjestelmän asennus-DVD:n pintaan on kätketty pääsiäismuna.
Elokuva-alalla käytettyjä pääsiäismunia ovat cameoroolit ja paljon käytetty Wilhelm-huuto. Joissakin DVD-elokuvissa on myös kätkettyjä valikkoja, joista voi löytyä esimerkiksi poistettua materiaalia tai konseptikuvia. Myös jotkin musiikkiyhtyeet piilottavat pääsiäismunia musiikkiinsa. Pääsiäismunat ovat suositumpia videopelimusiikissa, erityisesti Bungie on kätkenyt pääsiäismunia peliensä lisäksi pelien musiikkiin. Pääsiäismuna voi olla piilotettu musiikin sanoihin tai melodiaan, tai sen voi löytää vasta käsittelemällä sitä, esim. hidastamalla tai toistamalla takaperin. Videopeleissä pääsiäismunat taas ovat monenlaisia glitchejä, koodeja, piilotettuja musiikkeja (esim. Totakan laulu "Animal Crossing" -pelisarjasta), piilotettuja kuvia, hahmoja, viestejä jne. Don Rosan piirtämissä Aku Ankka -tarinoissa niitä ovat ruuduissa taustalla tapahtuvat, tarinaan kuulumattomat pienet tapahtumat.