tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anna Kiełbasińska

Anna Kiełbasińska (s. 26. kesäkuuta 1990 Varsova) on puolalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Hän voitti olympiahopeaa Tokion olympialaisissa 2020 4 × 400 metrin kilpailussa, jossa hän juoksi alkuerässä Puolan joukkueessa. Ensimmäisiin olympialaisiin hän osallistui Lontoossa 2012, jolloin hän kilpaili 200 metrin kilpailussa jääden alkueriin. Neljä vuotta myöhemmin Kiełbasińska kilpaili Rion olympialaisissa 2016 200 metrin kilpailussa ja 4 x 100 metrin viestissä. 200 metrillä hän jäi jälleen alkueriin ja viestissä Puolan joukkue jäi samoin alkuerävaiheeseen. Tokiossa hän kilpaili vain 4 x 400 metrin viestissä.
Kiełbasińska juoksi Dohan MM-kilpailuissa alkuerissä Puolan 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka loppukilpailussa sai toisella kokoonpanolla hopeaa. Hän juoksi finaalissa Puolan voittaessa sisäratojen Euroopan-mestaruuden samalla matkalla Glasgow'ssa 2019 sekä saadessa pronssia Istanbulissa 2023. Hän saavutti Istanbulissa lisäksi 400 metrillä pronssia. 200 metrillä hän on karsiutunut MM-kilpailujen välierissä 2015 sekä alkuerissä 2011 ja 2017 ja 400 metrillä alkuerissä 2019. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän on edennyt 60 metrin juoksussa välieriin 2014 ja 2018. Hän saavutti Münchenin EM-kilpailuissa 2022 pronssia 400 metrillä ajalla 50,29 ja hopeaa sekä 4 × 100 että 4 × 400 metrin viesteissä. EM-kilpailuissa hän karsiutui 200 metrin välierissä 2016 ja 2018. 
Kiełbasińska saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 4 × 100 metrin viestissä ja pronssia 200 metrillä 2009. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 200 metrillä ja sai pronssia 100 metrillä 2011.
Kiełbasińska juoksi 200 metrin ennätyksensä 22,76 La Chaux-de-Fondsissa 14. elokuuta 2021. Hallissa hän on juossut saman matkan parhaimmillaan aikaan 23,02 Toruńissa 29. tammikuuta 2023. 400 metrin ulkorataennätyksensä 50,28 hän juoksi Pariisissa 18. kesäkuuta 2022. Hallissa hän on juossut matkan entiseen Puolan ennätysaikaan 51,10 Ostravassa 3. helmikuuta 2022.
Delawaren lippu

Delawaren lippu on Yhdysvaltain osavaltio Delawaren virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on osavaltion vaakuna keltaisessa vinoneliössä turkoosia taustaa vasten. Vinoneliön alapuolelle on kirjattu päivämäärä, 7. joulukuuta 1787, jolloin Delawaresta tuli ensimmäinen osavaltio, joka ratifioi Yhdysvaltain perustuslain. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Nykyinen lippu otettiin käyttöön 24. heinäkuuta 1913.
Lahja Salviander

Lahja Irja Salviander, vuoteen 1944 Koskinen (5. helmikuuta 1915 Huittinen – 9. tammikuuta 2000 Turku) oli suomalainen tanssija, liikunnanohjaaja, musiikkipedagogi, koreografi sekä tanssi- ja liikuntakoulun perustaja ja johtaja.
Salvianderin äiti oli ompelija Amanda Koskinen ja puoliso vuodesta 1944 rakennusmestari Reino Ruuben Salviander, rakennusmestari Anton Salvianderin poika. Lahja Salviander kävi kansakoulun 1928 ja Turun tyttökoulun 1928–1934. G. A. Wäntin kunnallisalan erikoiskoulun harjoittelussa hän oli 1935–1936 ja suoritti Olga Wikströmin kirjanpitokoulun 1936–1937 ja voimistelunohjaajakurssin Varalan liikuntaopistossa. Salviander oli Kauppateollisuus-yhtiön kirjanpitäjä 1937–1939, Turun Teatterissa Suomen ensimmäinen ammattiteatteriin kiinnitetty tanssisolisti vuodesta 1937 ja tanssijoiden kouluttaja 1943–1950, suojeluskunnan kanslisti 1940–1944, Huhtamäki-yhtiön kirjanpitäjä 1944–1946 ja Liikuntakoulu Lahja Salvianderin perustaja ja johtaja 1947–1984. Opettajana hän toimi Turun tyttölyseossa 1954–1956 ja 1957–1958 sekä Mynämäen yhteiskoulussa 1965–1967 ja 1973–1974. Hän oli Lahjan Tytöt -yhdistyksen pääkouluttaja, puheenjohtaja 1971–1974 ja ohjaaja 1971–1985. Turun Urheiluliitossa Salviander koulutti ja johti tyttö- ja naisvoimistelijoita ja joukkueita. Hän toimi myös Suomen Voimisteluliiton naisvaliokunnassa, johtokunnassa, työvaliokunnassa ja varapuheenjohtajana ja piti ulkomailla tanssin kesäkursseja. Salviander suunnitteli koreografioita teattereihin sekä Suomessa että Ruotsissa. Muun muassa koreografi Marjo Kuusela, laulaja Tamara Lund ja näyttelijä Rose-Marie Precht ovat olleet Salvianderin oppilaita.
Etelä-Carolinan lippu

Etelä-Carolinan lippu on Yhdysvaltain osavaltio Etelä-Carolinan virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on valkoinen palmu ja kuunsirppi sinisellä taustalla. Sen tarkkoja mittasuhteita ei ole virallisesti määritelty. Nykyinen lippu otettiin käyttöön 28. tammikuuta 1861.
Etelä-Dakotan lippu

Etelä-Dakotan lippu on Yhdysvaltain osavaltio Etelä-Dakotan virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on taivaansinisellä taustalla osavaltion sinetti. Sen ympärillä lukee ”South Dakota” ja ”The Mount Rushmore State” viittauksena osavaltion tunnetuimpaan nähtävyyteen, Mount Rushmore -veistokseen. Lipun mittasuhteet ovat 3:5. Nykyinen lippu otettiin käyttöön 9. marraskuuta 1992.
Floridan lippu

Floridan lippu on Yhdysvaltain osavaltio Floridan virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on valkoisella taustalla punainen vinoristi (Andreaan risti), jonka päällä on osavaltion sinetti. Sen mittasuhteet ovat 2:3. Lippu otettiin käyttöön 6. toukokuuta 1868, ja siihen on tehty muutoksia vuosina 1900 ja 1985.
Pluméliau-Bieuzy

Pluméliau-Bieuzy () on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Blavetjoen varrella, noin 13 kilometriä Pontivyn kaupungista etelään.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2019, jolloin kaksi kuntaa Bieuzy ja Pluméliau yhdistyivät.
Kunnan alueella oleva pienikokoinen Pyhän Gildasin kappeli on rakennettu 1500-luvulla suuren graniittikallion juurella olevan luolan suulle, aivan Blavetjoen läheisyyteen. Tarinan mukaan Pyhä Gildas ja hänen opetuslapsensa Bieuzy asettuivat tähän luonnon muovaamaan luolaan 500-luvulla.
Mysteerilaulajat – I Can See Your Voice Suomi

Mysteerilaulajat – I Can See Your Voice Suomi (tunnetaan yksinkertaisesti nimellä Mysteerilaulajat) on suomalainen television viihdeohjelma, joka perustuu eteläkorealaiseen "I Can See Your Voice"-ohjelman formaattiin. Se sai ensi-iltansa 16. lokakuuta 2021 Nelosella.
Ohjelman kulku.
Panelistit ja kilpailija ovat seitsemän hengen Mysteerilaulajien tiimin edessä. Osa mysteerilaulajista ovat ns. "hyviä laulajia" ja osa "huonoja laulajia" eli huijareita. Kilpailijan tavoitteena on pudottaa huijarit pois sen perusteella, ettei hän kuule heidän todellista ääntään. Peliä pelataan kierroksittain, ja lopuksi voittava mysteerilaulaja paljastetaan. Pelaaja kartuttaa pottiaan jokaisesta huijarin eliminoinnista 1 000 eurolla. Jos viimeinen laulaja on hyvä, kilpailija voittaa 10 000 euron jättipotin, mutta jos hän on huijari, kilpailija lähtee kotiin tyhjin käsin. Jos kilpailija haluaa varmistaa voittonsa, hän lähtee kotiin siihen mennessä keräämällä potilla, korkeintaan 6 000 eurolla.
Kierros 1: "Ensivaikutelma".
Kaikki seitsemän jakson Mysteerilaulajaa esitellään lyhyesti, jonka jälkeen kilpailija joutuu pudottamaan yhden ja paljastuttamaan hänen äänensä.
Jos kilpailija onnistuu pudottamaan huijarin, saa hän lisättyä 1 000 € pottiin.
Kierros 2: "Lipsync".
Tällä kierroksella Mysteerilaulajat jaetaan kahteen ryhmään, ja he esiintyvät yksitellen. Jos kyseessä on hyvä laulaja, teeskentelee hän lauluaan oman ääniraitansa päälle. Jos taas huijari laulaa, laulun on laulanut joku muu, ja hän koettaa lipsyncata sen, eli laulamalla sen mahdollisimman hyvin huulilta.
Jos kilpailija onnistuu pudottamaan huijarin, saa hän lisättyä 1 000 € pottiin.
Kierros 3: "Vinkkivideo".
Tällä kierroksella kilpailija saa valita yhden Mysteerilaulajan, josta hän haluaa tietää enemmän vihjevideon merkeissä. Tämän jälkeen hän voi pudottaa kenet tahansa jäljellä olevista Mysteerilaulajista; ei ole pakko vihjevideon perusteella.
Jos kilpailija onnistuu pudottamaan huijarin, saa hän lisättyä 1 000 € pottiin.
Kierros 4: "Mysteeristudio".
Tällä kierroksella kilpailija saa valita yhden Mysteerilaulajan, jonka Studionauhoituksen hän haluaa kuulla. Tämä video on kuitenkin väärennetty esim. soittamalla se takaperin tai eri äänialalla. Sitä seuraava äänestys tapahtuu jälleen 3. kierroksen tapaan.
Jos kilpailija onnistuu pudottamaan huijarin, saa hän lisättyä 1 000 € pottiin.
Tämä voi olla kilpailijan viimeinen kierros siinä tapauksessa, jos hän päättää kävellä kotiin ansaitsemansa potin kanssa.
Finaalikierros: "Kuulustelu".
Finaalissa kilpailija saa ensiksi kysyä yhdeltä jäljellä olevista laulajista tarkentavia kysymyksiä 30 sekunnin ajan. Tämän jälkeen illan artistivieras saa kysyä yhden kysymyksen toiselta laulajalta.
Tämän perusteella kilpailija äänestää viimeisen kerran toisen heistä ulos. Jäljelle jäänyt saa laulaa dueton artistivieraan kanssa. Jos viimeinen Mysteerilaulaja ilmenee hyväksi laulajaksi, on kilpailija voittanut pääpotin, 10 000 €.
Georgian osavaltion lippu

Georgian osavaltion lippu on Yhdysvaltain osavaltio Georgian virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on kolme raitaa järjestyksessä punainen-valkoinen-punainen, ja sen vasemmassa yläkulmassa sininen tausta, jossa on 13 valkoisen tähden ympäröimä osavaltion vaakuna. Sen mittasuhteet ovat 2:3. Nykyinen lippu otettiin käyttöön 8. toukokuuta 2003.
Osavaltion aiempi, vuosina 1956–2001 käytössä ollut lippu osoittautui kiistanalaiseksi, sillä siinä oli suurena elementtinä Yhdysvaltain sisällissodassa Etelävaltioiden käyttämä sotalippu. Sen tilalle suunniteltiin vuonna 2001 uusi lippu, mutta sekin osoittautui epäsuosituksi, ja nykyinen lippu otettiin käyttöön vain kaksi vuotta myöhemmin. Nykyinen lippukin muistuttaa Etelävaltioiden niin kutsuttua "Stars and Bars" -lippua suuresti.
Idahon lippu

Idahon lippu on Yhdysvaltain osavaltio Idahon virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on osavaltion sinetti sinisellä taustalla, jonka alla teksti ”State of Idaho”. Sen mittasuhteet ovat 26:33. Nykyinen lippu otettiin käyttöön 2. marraskuuta 1957.
Keetmanshoop

Keetmanshoop on kaupunki ǁKarasin alueella eteläisessä Namibiassa. Se sijaitsee TransNamibin Windhoekin ja Upingtonin välisen rautatien varrella. Se on saanut nimensä Johann Keetmanin mukaan, joka oli saksalainen teollisuusmagnaatti ja Keetmanshoopin hyväntekijä.
Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan Keetmanshoopissa oli 27 862 asukasta.
Historia.
Ennen siirtomaa-aikaa Keetmanshoop tunnettiin nimillä "ǂNuǂgoaes" ja "Swartmodder", jotka molemmat tarkoittavat ‘mustaa suota’, ja viittasivat paikalla olleeseen lähteeseen. Ensimmäinen valkoinen uudisasukas, Guilliam Visagie, saapui tänne vuonna 1785. Helmikuussa 1850 Kharoǃoanin klaani (Keetmanshoopin namat) erosi punaisesta kansasta, joka oli namojen tärkein heimo, ja he asettuivat asumaan Keetmanshoopiin. Vuonna 1860 Reinin lähetys perusti tänne lähetysaseman voidakseen käännyttää paikalliset namat kristinuskoon. Ensimmäinen lähetyssaarnaaja, Johann Georg Schröder, saapui Keetmanshoopiin 14. huhtikuuta 1866, ja tätä pidetään nykyisin Keetmanshoopin perustamispäivänä. Lähetysasema nimettiin saksalaisen kauppiaan ja Reinin lähetyksen johtajan Johann Keetmanin mukaan, sillä hän tuki lähetystyötä taloudellisesti. Hän ei itse koskaan käynyt Keetmanshoopissa.
Huomattavia rakennuksia.
Reinin lähetyksen kirkko rakennettiin vuonna 1895, ja nykyään rakennuksessa toimii myös museo. Se julistettiin historialliseksi monumentiksi vuonna 1978, ja se on tunnettu maamerkki. Siinä yhdistyvät uusgotiikka ja afrikkalainen kivi, ja se on yksi maan arkkitehtuurin mestariteoksista ja merkittävä ja suosittu turistinähtävyys. Muita merkittäviä rakennuksia ovat " Schützenhaus" (‘ampujien talo’, 1905–1907), Keetmanshoopin rautatieasema (1908) ja Keisarillinen postitoimisto (nykyään turisti-informaatiopiste, 1910).
Kaupungin lähellä sijaitsee kaksi viinipuu ("Aloidendron dichotomum") -metsää, joista toinen on kansallinen muistomerkki ja merkittävä turistinähtävyys. Lähellä sijaitsee myös Nauten pato.
Kaupungissa on J. Stephanus Stadium -niminen stadion, jolla pelaa kotiottelunsa Namibian valioliigan jalkapallojoukkue Fedics United F.C.
Keetmanshoop on myös merkittävä karakullampaiden kasvatuksen keskus.
Politiikka.
Keetmanshoopia hallinnoi kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
Namibian vuoden 2010 paikallisvaaleissa voiton vei SWAPO, joka sai noin 48 % äänistä. Tulokset olivat seuraavat:
Lähde ei kerro valtuutettujen määriä.
Vuoden 2015 paikallisvaaleissa SWAPO sai paljon suuremman voiton. Tulokset olivat seuraavat:
Vuoden 2020 vaalit voitti Landless People's Movement. Alla vaalitulokset:
Maantiede.
Ilmasto.
Keetmanshoop kuuluu Köppenin ilmastoluokituksessa kuumaan aavikkoilmaston (BWh). Kesät ovat pitkiä ja erittäin kuumia ja talvet lämpimiä. Keskimääräinen vuosittainen sademäärä on 159 mm. Keetmanshoop on yksi kaikkein aurinkoisimmista paikoista maan päällä. Auringonpaistetta saadaan yli 3 870 tuntia vuosittain eli 10,7 tuntia päivittäin eli 87 % päivänvalon ajasta. Keskilämpötila on 21,1 °C, ja keskimääräinen korkein lämpötila 28,8 °C ja keskimääräinen alin lämpötila 13,3 °C. Ilmastoa luonnehtii auringonpaiste ja kuivuus sekä melko lämmin ilma vuoden ympäri.
Oranjemund

Oranjemund on kaupunki ǁKarasin alueella lounaisessa Namibiassa. Se sijaitsee Oranjejoen pohjoisella rannalla sen suulla Etelä-Afrikan rajalla. Se on tunnettu ympäristönsä timanttikaivoksista.
Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan Oranjemundissa oli 7 736 asukasta.
Historia.
Koko Lounais-Afrikan lounaisrannikko julistettiin vuonna 1908 alueeksi, jonne oli rajoitettu pääsy ("Sperrgebiet"), kun sieltä löydettiin alluviaalisia timantteja. Yleisöllä ei sen jälkeen ollut mitään pääsyä sinne. Vuonna 1927 timantteja löydettiin myös Etelä-Afrikan puolelta Oranjejoen eteläpuolelta. Hans Merensky ja muut mineraalien etsijät olettivat, että Oranjen pohjoisella rannalla Lounais-Afrikan puolella olisi myös timantteja. Vuotta myöhemmin he tekivät tutkimusmatkan Lüderitzistä 300 km Oranjelle. He löysivät rikkaita timanttiesiintymiä sen pohjoisrannalta sekä sen lähistöltä rannikolta ja perustivat telttaleirin, josta Oranjemund sitten kehittyi.
1930-luvun laman vuoksi timantteja alettiin kaivaa vasta vuonna 1935, ja vuotta myöhemmin kaupunkiin rakennettiin taloja työntekijöitä varten. Oranjemund perustettiin tuolloin virallisesti. Alueella on tuotettu vuosittain noin 2 miljoonaa karaattia (400 kg) korulaatuisia timantteja kaivoksen perustamisesta lähtien, ja teknologia on kehittynyt kaiken aikaa.
Vuoteen 2017 saakka kaivosta operoi Namdeb (aiemmin Consolidated Diamond Mines), joka on nykyään De Beersin tytäryhtiö. Oranjemundiin pääsivät vain työntekijät ja heidän perheensä. Kaupungin infrastruktuuri on paljon parempi kuin muiden Namibian etelän kaupunkien, koska sen talous ei perustu asukkaiden verotukseen. 1900-luvun toisella puoliskolla Oranjemundiin perustettiin paljon viihtyvyyteen liittyviä instituutioita, kuten uima-allas, elokuvateatteri, ravintoloita ja baareja. Vesi on asukkaille edelleen ilmaista, ja niin oli myös sähkö aina vuoteen 2016 saakka.
Oranjemund julistettiin kaupungiksi vuonna 2011.
Liikenneyhteydet.
Ernest Oppenheimer -silta yhdistää Oranjemundin Etelä-Afrikan puolella olevaan Alexander Bayhin. Aiemmin kaupunkiin pääsi vain anomalla sinne pääsyä kuukauden etukäteen. Vuonna 2017 kaupunki avattiin kaikille, jotka haluavat sinne tulla.
Oranjemundista pääsee päällystettyä tietä pitkin Rosh Pinahiin, joka myös sijaitsee Oranjejoen varrella. Tie otettiin käyttöön vuonna 2011, kun paikka julistettiin kaupungiksi.
Maantiede.
Ilmasto.
Oranjemund kuuluu Köppenin ilmastoluokituksessa aavikkoilmaston ("BWk"), ja lämpötilat ovat siellä miellyttäviä ympäri vuoden. Vuotuinen sademäärä on 50 mm.
Politiikka.
Oranjemund oli vuoteen 2017 saakka De Beersin yksityisomaisuutta, ja tämä timanttiyhtiö hallinnoi sitä itse. Vuonna 2011 hallinto luovutettiin Namibian hallitukselle, joka julisti sen kaupungiksi. Sitä hallinnoi nykyään kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
Oranjemundin ensimmäiset vaalit olivat täytevaalit vuonna 2012. Tuolloin annettiin 2 221 ääntä ja kaupungin pormestariksi valittiin SWAPOa edustava Henry Edward Coetzee.
Vuoden 2020 paikallisvaalien tulokset olivat seuraavat:
Luettelo Billboard 200 -listan ykkösistä vuonna 2021

Tämä on luettelo Billboard 200 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2021 pitäneistä artisteista ja albumeista.
Bars (1915)

Bars () oli Venäjän keisarikunnan laivaston Bars-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Pietarista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 15. syyskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1915 ja otettiin palvelukseen syyskuussa.
Palvelus.
Alus upposi 25. toukokuuta 1917, jolloin sen uskottiin uponneen jonnekin myöhemmän Viron tasavallan aluevesille. Alus kuitenkin löytyi 10. syyskuuta 2009 Gotska Sandön koillispuolelta Ruotsin talousvyöhykkeeltä.
Albertine Sarrazin

Albertine Sarrazin (1937 Pariisi, Ranska – 1967 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Hän päätyi yhteiskunnan ulkopuolelle jouduttuaan erimielisyyksiin kasvatusvanhempiensa kanssa. Hän harjoitti prostituutiota, joutui vankilaan aseellisesta ryöstöstä ja vapautui 1964. Hänen vankilapäiväkirjansa "Journal de prison" julkaistiin postuumisti 1972. Hänen muitakin teoksiaan on julkaistu.
Jedinorog (1916)

Jedinorog () oli Venäjän keisarikunnan laivaston Bars-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 4. kesäkuuta 1912 Pietarista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1915. Alus laskettiin vesille 1916 ja otettiin palvelukseen 22. joulukuuta 1916.
Palvelus.
Alus oli palaamassa partiomatkalta, kun se sai pohjakosketuksen 25. helmikuuta 1917. Pelastusalus "Volkov" nosti lokakuussa hylyn, joka kunnostettiin Tallinnassa. Alus upposi hinattaessa 25. helmikuuta 1918 matkalla Tallinnasta Helsinkiin.
Gepard (1915)

Gepard () oli Venäjän keisarikunnan laivaston Bars-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Pietarista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 15. syyskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1915 ja otettiin palvelukseen syyskuussa.
Palvelus.
Alus upotettiin 28. lokakuuta 1917.
Storm Reid

Storm Reid (s. 1. heinäkuuta 2003 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Uransa alussa hän on näytteli muun muassa elokuvissa "12 Years a Slave" (2013) ja "Sleight" (2016). Hän teki läpimurtonsa fantasiaelokuvassa "Hyppy ajassa" (2018), josta hän sai muun muassa Teen Choice -palkintoehdokkuuden. Sittemmin hän on esiintynyt muun muassa jännityselokuvassa "Don’t Let Go" (2019), minisarjassa "When They See Us" (2019) ja kauhuelokuvassa "The Invisible Man" (2020). Reidillä on pääosa HBO:n draamasarjassa "Euphoria" (2019–) ja sivuosa sarjassa "The Last of Us" (2023). Hänellä oli myös sivurooli sarjakuvaelokuvassa "" (2021).
Illinois’n lippu

Illinois’n lippu on Yhdysvaltain osavaltio Illinois’n virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on valkoisella taustalla osavaltion sinetti, ja sen alla teksti ”Illinois”. Sen mittasuhteet ovat 3:5. Nykyinen lippu otettiin käyttöön 27. kesäkuuta 1969. Lipun on suunnitellut Sharon Tyndale.
Indianan lippu

Indianan lippu on Yhdysvaltain osavaltio Indianan virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on sinisellä taustalla kultainen soihtu, jota ympäröi 19 kultaista tähteä. Tähtien lukumäärä symboloi sitä, että Indiana oli 19. osavaltio joka liittyi Yhdysvaltoihin. Soihdun yläpuolella oleva suurempi tähti symboloi itse osavaltioita, ja sen yläpuolella on teksti ”Indiana”. Lipun mittasuhteina käytetään joko 2:3 tai 3:5.
Nykyinen lippu otettiin käyttöön 11. toukokuuta 1917, ja sen on suunnitellut suunnittelukilpailun voittanut Paul Hadley. Lipun ominaisuudet standardisoitiin vuonna 1955.
Iowan lippu

Iowan lippu on Yhdysvaltain osavaltio Iowan virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lippu on trikolori väreiltään sininen-valkoinen-punainen, ja se muistuttaakin Ranskan lippua. Keskellä valkoisessa kentässä on valkopäämerikotka, joka pitää nauhaa, jossa lukee ”Our liberties we prize and our rights we will maintain” (). Sen alapuolella on teksti ”Iowa”. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Lippu otettiin käyttöön 29. maaliskuuta 1921, ja sitä muutettiin hieman vuonna 2018.
Gerda Thesleff

Gerda Thesleff (15. elokuuta 1871 Helsinki – 25. lokakuuta 1939 Kauniainen) oli suomalainen keraamikko ja taidemaalari Ellen Thesleffin sisar.
Gerda Thesleff opiskeli lääkintävoimistelijaksi Tukholmassa. Lisäksi hän opiskeli Taideteollisuuden keskuskoulussa vuosina 1898–1906 ja 1909–1910. Hän oli Alfred William Finchin ensimmäisiä oppilaita. Thesleff työskenteli Arabialla vuosina 1922–1924 tehden yhteistyötä muun muassa Elin Juseliuksen kanssa. He pitivät yhteisnäyttelyn vuonna 1922. 
Thesleff teki lähes kolmekymmenvuotisen uran keraamikkona ja oli Suomen ensimmäisiä studiokeraamikkoja. Thesleff maalasi savelle vapaasti. Hän valmisti kasvi- ja kukka-aihein koristeltua käyttökeramiikkaa. Lisäksi hänen koristeaiheensa saivat vaikutteita pitkistä Italian matkoista, joita Gerda teki yhdessä sisarensa Ellenin kanssa. Gerda Thesleffin keramiikkaa kuuluu Ruotsin kansallismuseon kokoelmiin.
Kansasin lippu

Kansasin lippu on Yhdysvaltain osavaltio Kansasin virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on sinisellä taustalla osavaltion sinetti, auringonkukka ja niiden alapuolella kultaisin kirjaimin ”Kansas”. Sen mittasuhteet ovat 3:5. Lippu otettiin käyttöön vuonna 1927, ja vuonna 1961 sitä muutettiin lisäämällä teksti ”Kansas”.
Kentuckyn lippu

Kentuckyn lippu on Yhdysvaltain osavaltio Kentuckyn virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on osavaltion sinetti sinisellä taustalla. Sen mittasuhteet ovat 10:19. Lippu otettiin käyttöön 26. maaliskuuta 1918, ja sitä muutettiin hieman vuonna 1963. Lipun suunnitteli taiteenopettaja Jesse Cox Burgess.
Louisianan lippu

Louisianan lippu on Yhdysvaltain osavaltio Louisianan virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on sinisellä taustalla pelikaani ja sen poikasia pesässä. Niiden alapuolella on osavaltion motto ”Union Justice [and] Confidence”. Lipun mittasuhteet ovat 7:11. Lippu otettiin alun perin käyttöön vuonna 1912, ja sen nykyinen versio hyväksyttiin 22. marraskuuta 2010.
Pedro Galasso

Pedro Galasso (19. tammikuuta 1930 – 25. elokuuta 2007) oli brasilialainen nyrkkeilijä. Hän kilpaili miesten höyhensarjassa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Galazzo nyrkkeili Helsingin olympialaisissa kaksi ottelua ja voitti ensimmäisellä kierroksella Japanin Toshihito Ishimarun. Toisella kierroksella Galasso hävisi Puolan Lech Drogoszille ja putosi häviönsä myötä jatkosta.
Galazzo nyrkkeili ammattilaisena vuosien 1953–1964 aikana yhteensä 67 ottelua.
Lähteet.
Haruo Satō

Haruo Satō (; 1892 Shingu – 1964 Tokio) oli japanilainen kirjailija. Hän aloitti prosaistina ja julkaisi 1921 ensimmäisen runokokoelmansa "Junjōshishū". Merkittävintä proosaa ovat pienoisromaanit "Den’en no yū-utsu" ja "Tokai no yū-utsu", jotka ilmestyivät 1922. Myöhemmin hän kirjoitti psykologisia romaaneja ja jännityskirjoja sekä kirjallisuustutkielmia ja fiktiivisiä kirjailijaelämäkertoja.
Rubiinihieta-ahven

Rubiinihieta-ahven ("Parapercis schauinslandii") on hieta-ahveniin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö.
Rubiinihieta-ahven voi kasvaa suurimmillaan 13–18 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen. Kalalla on kaksi selkäevää, joista etumainen on piikikäs ja taaimmainen pitkä. Pyrstöevä on kuunsirpinmuotoinen ja peräevä pitkä. Rubiinihieta-ahven on pohjaväriltään vaalea. Sen selkä on kirkkaan punainen ja ruumiissa on ruskehtavanpunaisten täplien muodostamia rivejä. Taaimmainen selkäevä on läpikuultava ja siinä on mustia pisteitä.
Levinneisyys ja elintavat.
Rubiinihieta-ahventa tavataan eteläisestä Afrikasta Japaniin ja Pitcairnsaarille. Sen elinympäristöä ovat hiekka- tai sorapohjaiset alueet riuttojen lähellä usein yli 15 metrin syvyydessä. Kalan ravintoa ovat planktoneläimet. 
Rubiinihieta-ahventa voidaan pitää riutta-akvaarioissa.
Ton Satomi

Ton Satomi (; 1888 Jokohama – 1983) oli japanilainen kirjailija. Hän oli 1910 Shirakaba-ryhmän perustajia yhdessä muun muassa Saneatsu Mushanokō‎jin kanssa. Hän kirjoitti omaelämäkerrallisia novelleja. Erottuaan ryhmästä hän kehitti vilpittömyyden ajattelun, jota hän noudatti myöhemmissäkin teoksissaan.
Satomin veli oli Takeo Arishima.
Kantasamojedi

Kantasamojedi on samojedikieliin kuuluvien nenetsin, enetsin, nganasanin ja selkupin sekä hävinneiden kamassin ja matorin mallinnettu kantakieli. Tyypiltään se oli suomen tavoin agglutinoiva, ja lukuja olivat yksikkö, kaksikko ja monikko. Verbejä taivutettiin tapaluokissa, aikamuodoissa, luvussa ja persoonassa. Kantauralin tavoin sananpaino oli kantasamojedissa aina ensimmäisellä tavulla. Kielessä oli myös vokaalisointu.
Kantasamojedin on esitetty vaikuttaneen huomattavasti indoeurooppalaisiin kieliin kuuluvien tokaarikielten kehitykseen.
Arghandabin taistelu

Arghandabin taistelu oli Afganistanin sodan aikainen Afganistanin kommunistihallinnon ja Neuvostoliiton joukkojen operaatio "mudžahid"-joukkoja vastaan Arghandabin alueella lähellä Kandaharia toukokuun ja kesäkuun välillä 1987. Taistelut päättyivät Neuvostoliiton ja Afganistanin hallinnon joukkojen vetäytymiseen.
Tausta.
Afganistanissa Neuvostoliittoa ja Afganistanin kommunistihallintoa vastaan taistelleet useisiin eri järjestöihin kuuluneet "mudžahid"-joukot olivat keväällä 1987 tehneet sarjan iskuja Kandaharin kaupungin lähistöllä. Neuvostoliitto ja Afganistanin hallinto olivat kärsineet iskuissa huomattavia tappioita. Neuvostoliitto ja Afganistan päättivät puuttua tilanteeseen operaatiolla, jonka tavoite oli saartaa pihtiliikkeellä "mudžahid"-joukot Arghandabin alueella muutaman kilometrin päässä Kanfdaharista. Arghandabin alueelta tehtiin paitsi iskuja Kandaharin lähettyvillä, mutta "mudžahid"-joukoille se muodosti myös tärkeän huoltoreitin Pakistanista.
Operaatio Arghandabissa alkoi toukokuussa 1987. Operaation neuvostoliittolaiset suunnittelijat olivat koonneet operaatiota varten kokoon 6 000 miehen osaston, joiden pääosa koostui Afganistanin asevoimien sotilaista ja kalustosta. Joukon kärjessä oli mekanisoitu prikaati. Pihtiliikkeen onnistuminen edellytti nopeutta ja vihollisen yllättämistä. Tätä hankaloitti kuitenkin alueen maasto aluetta halkovine kastelukanavineen, sekä sateiden pehmentämä maa. "Mudžahid"-joukot olivat lisäksi rakentaneet alueelle bunkkereita ja juoksuhautoja. Todennäköisille etenemissuunnille oli asetettu miinoja. Monet hyökkäyksessä käytetyistä ajoneuvoista jäivät kiinni mutaiseen maastoon, jossa ne olivat helppoja maaleja.
Hyökkäävät joukot saivat ilmatukea Neuvostoliiton taisteluhelikoptereilta, joiden tehoa vähensivät kuitenkin "mudžahid"-joukkojen olalta laukaistavat Stinger-ilmatorjuntaohjukset. Useita helikoptereita ammuttiin alas. Etenevien joukkojen edelle annettiin tulikeskityksiä tykistöllä, mutta alueen puolustusvarustukset osoittautuivat oletettua kestävämmäksi. Keskityksen alaiset juoksuhaudat ja muut varustukset hylättiin ja sen loppuessa ne miehitettiin uudelleen, jolloin etenevälle jalkaväelle tehtiin suuria tappioita. Afganistanina asevoimien joukkojen taistelutahto mureni nopeasti, ja kokonaiset yksiköt alkoivat jättää taistelun. Kesäkuussa osa joukoista oli ryhtynyt avoimeen kapinaan kieltäytyen enää osallistumasta etenemiseen. 34 päivää kestäneen operaation jälkeen Afganistanin ja Neuvostoliiton joukot vetäytyivät.
Seuraukset.
Neuvostoliiton ja Afganistanin joukkojen tappiot olivat noin 500 kaatunutta tai haavoittunutta. Niiden lisäksi noin 1 000–1 200 sotilasta oli joko jäänyt vangiksi tai jättänyt taistelun. "Mudžahid"-joukkojen tappiot olivat noin 150 kaatunutta ja tuntematon määrä haavoittuneita. Huoltoreitti Pakistaniin oli operaation jälkeen edelleen avoin ja tukialue Arghandabissa oli säilytetty.
August Aaltonen (yrittäjä)

August Aleksander Aaltonen (12. heinäkuuta 1906 Uusikaupunki – 13. syyskuuta 1971 Turku) oli suomalainen yrittäjä, kauppaneuvos ja moottoriurheilun kehittäjä.
Aaltosen vanhemmat olivat tukkukauppias August Ferdinand Aaltonen ja Maria Johansson ja puoliso vuodesta 1935 Laina Sirkka Kaarina Ylitalo. Ralliautoilija Rauno Aaltonen on heidän poikansa. August Aaltonen tuli hoitamaan ja kehittämään isänsä perustamaa polkupyöräliikettä, josta muodostui alallaan Suomen suurin 1930-luvulla. Yrityksen toimitusjohtajana hän aloitti 1933. 
Aaltonen osallistui koko alan yhteistyöhön ja standardointiin merkittävästi, muun muassa kehittäen polkupyörän keskiön ja ohjainlaakeristojen yhteismitoitusjärjestelmän, joka tuli käyttöön Pohjoismaissa ja Saksassa. Käytöstä poistettujen pyörien laakeristojen kierrätys mahdollisti sodanaikaisen pyörähuollon. Tuolloin Aaltonen toimi päämajassa ja hänen vastuullaan olivat armeijan koko polkupyöräkannan huolto ja täydennykset. Aaltonen laajensi yritystään 1940-luvulla moottori- ja polkupyörien ja urheiluvälineiden lisäksi myös autoihin ja traktoreihin. Yrityksestä tuli suurin autoliike Helsingin ulkopuolella. 
Aaltonen oli itsekin kilpaurheilija, joka erikoistui ratamoottoripyöräilyyn, samoin kuin toimi valmentajana. Hän rakennutti 1949 Turkuun Suomen ensimmäisen speedwayradan ja toi lajin harrastuksen Suomeen. Aaltonen oli vesispeedwayn Suomen mestari 1952, 1953 ja 1954. Suomen Urheilun hopeisen ansioristin Aaltonen sai 1960, kauppaneuvoksen arvo hänelle myönnettiin seuraavana vuonna. 
Aaltonen perusti lisäksi maan suurimpiin kuuluvan turkisalan yrityksen. Myös turkisalalla hänellä oli useita luottamustehtäviä.
Herbert Andersson

Herbert Alfonso Andersson (24. syyskuuta 1894 Hanko – 14. helmikuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, juristi, merenkulkuneuvos ja kauppamerenkulun kehittäjä.
Anderssonin vanhemmat olivat rannikkolaivuri Otto Wilhelm Andersson ja Ida Henrika Gustafsson ja puoliso vuodesta 1932 Gundel Norah Granit. Professori Edward Andersson oli heidän poikansa. Herbert Andersson tuli ylioppilaaksi Hangossa 1914 ja lähti sitten merille. Perämiestutkinnon hän suoritti 1920, sai merikapteenin pätevyyden 1922 ja purjehti merillä vuoteen 1925 toimien myös merenkulun opettajana koululaivalla. Lakitiedettä Helsingin yliopistossa opiskeltuaan hän suoritti ylemmän oikeustutkinnon ja tuli 1928 prokuristiksi Suomen Höyrylaiva -yhtiöön. Hän toimi yrityksessä osastopäällikkönä, johtokunnan sihteerinä, vuodesta 1937 johtokunnan jäsenenä ja yrityksen hankkiman Turret-yhtiön toimitusjohtajana 1941–1964. Andersson oli myös Suomen Laivanvarustajain Yhdistyksen asiamies, vuodesta 1940 toimitusjohtaja, ja 1938–1964 hallituksen jäsen. Hän hoiti työnantajan puolella merenkulkualan työehtoneuvotteluja vastapuolenaan Suomen Merimies-Unioni ja erityisesti sen puheenjohtaja Niilo Wälläri. Anderssonilla oli myös merkittäviä merenkulkualan kansainvälisiä luottamustehtäviä. Eläkkeelle Andersson jäi vuonna 1964, palveltuaan Suomen Höyrylaiva -yhtiötä yhtäjaksoisesti merillä ja maissa aina vuodesta 1920 asti. Merenkulkuneuvoksen arvon hän sai vuonna 1948.
Länsi-Virginian lippu

Länsi-Virginian lippu on Yhdysvaltain osavaltio Länsi-Virginian virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on osavaltion vaakuna valkoisella taustalla ja sinisellä reunalla. Punaisessa nauhassa lukee ”State of West Virginia”. Lipun mittasuhteita ei ole virallisesti määritelty. Nykyinen lippu otettiin käyttöön 7. maaliskuuta 1929.
Jean-Pierre Adams

Jean-Pierre Adams (10. maaliskuuta 1948 Dakar – 6. syyskuuta 2021 Nîmes) oli ranskalainen jalkapalloilija. Hän joutui sairaalassa tehdyn virheen vuoksi koomaan vuonna 1982 ja kuoli 39 vuotta myöhemmin.
Ranskan Länsi-Afrikassa syntynyt Adams adoptoitiin Ranskaan kymmenvuotiaana. Hän aloitti uransa amatöörisarjoissa, kunnes siirtyi Ranskan liigan Nimesiin vuonna 1970. Adams edusti liigassa myös Nizzaa ja Paris Saint-Germainia sekä maan kakkosliigassa pelannutta Mulhousea. Ranskan maajoukkueessa Adams pelasi 22 ottelua vuosina 1972–1976.
Maaliskuussa 1982 Adams joutui polvileikkaukseen ja nukutuksessa tehdyn virheen johdosta vaipui koomaan. Adams oli sairaalassa 15 kuukautta, minkä jälkeen hänet siirrettiin kotihoitoon. Hän oli koomassa 39 vuoden ajan ja kuoli 73-vuotiaana syyskuussa 2021. Adamsin vaimo Bernadette hoiti häntä koko tämän ajan.
Adamsin muistoksi vietettiin hiljainen hetki ennen 7. syyskuuta Lyonissa pelattua Ranskan ja Suomen välistä MM-karsintaottelua.
Mainen lippu

Mainen lippu on Yhdysvaltain osavaltio Mainen virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on osavaltion vaakuna sinisellä taustalla. Sen mittasuhteet ovat 26:33. Nykyinen lippu otettiin käyttöön 23. helmikuuta 1909.
Marylandin lippu

Marylandin lippu on Yhdysvaltain osavaltio Marylandin virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lippu perustuu 1600-luvulta peräisin olevaan Baltimoren paroni Cecil Calvertin tunnukseen. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Se otettiin käyttöön osavaltionlipuksi 9. maaliskuuta 1904.
Massachusettsin lippu

Massachusettsin lippu on Yhdysvaltain osavaltio Massachusettsin virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on osavaltion vaakuna valkoisella pohjalla. Lipun mittasuhteet ovat 3:5. Nykyinen lippu otettiin käyttöön vuonna 1908.
Vuoteen 1971 asti lipussa oli myös kääntöpuoli.
Michiganin lippu

Michiganin lippu on Yhdysvaltain osavaltio Michiganin virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on osavaltion vaakuna sinisellä pohjalla. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Nykyinen lippu otettiin käyttöön 1. elokuuta 1911.
Alankomaalainen rekisterikilpi

Alankomaiden rekisterikilpijärjestelmä on valtakunnallinen. Se käyttää ns. vuosikoodi-järjestelmää, joka otettiin käyttöön vuonna 1951. Kilvissä ei käytetä lainkaan vokaaleja eikä myöskään konsonantteja C, M, Q ja W. Kilvet ovat ulkonäöltään keltaisia mustalla tekstillä ja niissä on vasemmassa reunassa EU:n 12 tähteä ja Alankomaiden maatunnus NL.
Nykyinen järjestelmä.
Järjestelmässä on yhteensä 14 sidecodea. 
Käytetyt vuosikoodit.
Henkilöautot.
1: 1951–1965&lt;/br&gt;
2: 1965–1973&lt;/br&gt;
3: 1973–1978&lt;/br&gt;
4: 1978–1991&lt;/br&gt;
5: 1991–1999&lt;/br&gt;
6: 1999–2008&lt;/br&gt;
7: 2008–2013&lt;/br&gt;
8: 2013–2015&lt;/br&gt;
9: 2015–2019&lt;/br&gt;
10: 2019–2024&lt;/br&gt;
11: 2024–
Lähde:
Kevyet hyötyajoneuvot.
4: 1991–1994
5: 1994–1998
6: 1998–2006
7: 2006–2009
8: 2009–2012
9: 2012–2016
10: 2016–2019
11: 2019–2024
12: 2024–
Raskaat hyötyajoneuvot.
5: 1994–2012
7: 2012–2025
9: 2025–
Moottoripyörät.
1: 1951–1980
4: 1980–1999
5: 1999–2011
6: 2011–
Perävaunut.
4: 1989–2000
5: 2000–2008
6: 2008–2021
7: 2021–
Puoliperävaunut.
4: 1988–
Traktorit.
11: 2021
12: 31-12-2021–
Sähköskootterit.
12: 1.7.2025–
Historia.
Alankomaat aloitti autojen rekisteröinnin vuonna 1898 kolmantena valtiona maailmassa, Ranskan (1893) ja Saksan (1896) jälkeen. Vuosina 1898–1906 rekisterikilvissä oli pelkkiä numeroita, mutta vuonna 1906 aloitettiin uusi alueellinen järjestelmä, jossa ensimmäinen kirjain kertoi provinssin. 
Provinssikoodit.
Vuonna 1951 otettiin nykyinen sidecode-järjestelmä käyttöön, ja tunnus muuttui valtakunnalliseksi. Kilvet olivat vuoteen 1978 asti sinisiä valkoisella tekstillä, mutta ne muutettiin sen jälkeen keltaisiksi mustalla tekstillä. EU-kilvet otettiin käyttöön vuonna 2000. Kaikkien autojen piti siirtyä käyttämään EU-kilpiä, eikä EU-tunnuksettomia keltaisia kilpiä ole voinut enää käyttää vuoden 2003 jälkeen. Sinisiin ennen vuotta 1978 käytössä olleisiin kilpiin ei tarvinnut vaihtaa EU-tunnusta. 
Esimerkkejä rekisterikilvistä.
Henkilöautot.
Henkilöautot, sidecode 1
Henkilöautot, sidecode 2
Henkilöautot, sidecode 3
Henkilöautot, sidecode 4
Henkilöautot, sidecode 5
Henkilöautot, sidecode 6
Henkilöautot, sidecode 7
Henkilöautot, sidecode 8
Henkilöautot, sidecode 9
Henkilöautot, sidecode 10
Henkilöautot, sidecode 11
Kevyet hyötyajoneuvot.
Sidecode 5
Sidecode 6
Sidecode 6
Sidecode 7
Sidecode 8
Sidecode 9
Sidecode 10
Sidecode 11
Sidecode 12
WAP (kappale)

WAP (akronyymi sanoista "wet-ass pussy") on yhdysvaltalaisen rap-artistin Cardi B:n kappale, jolla vierailee myös Megan Thee Stallion. Se julkaistiin singlenä Atlantic Recordsin kautta 7. elokuuta 2020 ja single nousi suoraan Billboard Hot 100 -listan ensimmäiselle sijalle. Kappaletta kuunneltiin Yhdysvalloissa suoratoistopalveluiden kautta 93 miljoonaa kertaa julkaisua seuranneen viikon aikana, mikä on enemmän kuin yhtäkään toista kappaletta koskaan aiemmin ensimmäisen viikon aikana. Musiikkilehdistä "NME", "Pitchfork" ja "Rolling Stone" nimesivät sen vuoden 2020 parhaaksi kappaleeksi.
Kappaleen on tuottanut Ayo N Keyz. Sen ovat kirjoittaneet Belcalis Almanzar, Megan Pete, Austin Owens, Frank Rodriguez, James Foye III ja Jordan Thorpe. Sillä samplataan vuonna 1993 julkaistua Frank Skin kappaletta ”Whores in This House”.
”WAP” kertoo seksistä suoraan ja humoristisesti. Cardi B ja Megan Thee Stallion räppäävät siitä, mitä odotuksia ja haluja heillä on seksin suhteen. Provokatiivinen kappale jakoi ilmestyessään mielipiteitä, mikä "The Independentin" arveluiden mukaan edesauttoi sen suurta suosiota. Osa piti sitä positiivisella tavalla rajoja rikkovana kappaleena, jossa seksistä puhutaan vapaasti. "The New York Timesissa" sitä kutsuttiinkin ”julkean graafiseksi voiteluhymniksi”. Konservatiivisemmat kuuntelijat eivät kuitenkaan arvostaneet kappaleen alatyylisyyttä. Sitä kritisoi esimerkiksi yhdysvaltalainen poliittinen kommentaattori Ben Shapiro, joka luki kappaleen sanoja ääneen ohjelmassaan. Myös rap-artisti Snoop Dogg ilmaisi huolensa siitä, millainen vaikutus kappaleella olisi nuoriin tyttöihin. Cardi B:n aviomies Offset vastasi Snoop Doggin kritiikkiin kommentoimalla, että miesten ei ”tule kertoa naisille, mitä he saavat ja mitä eivät saa tehdä”. 
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin samana päivänä singlen kanssa. Videolla räppärit kulkevat ja tanssivat kartanossa, jossa on myös muita julkisuuden henkilöitä, käärmeitä ja isoja kissapetoja. Laulajat Rosalía ja Normani sekä seurapiirihenkilö Kylie Jenner esiintyvät videolla.
Kappaletta on kuunneltu yli miljardi kertaa Spotifyssä, ja kappaleen musiikkivideota on katsottu YouTubessa 450 miljoonaa kertaa.
Barry Keoghan

Barry Keoghan (s. 18. lokakuuta 1992 Dublin) on irlantilainen näyttelijä. Vuonna 2020 "The Irish Times" listasi Keoghanin kaikkien aikojen 27. parhaaksi irlantilaiseksi näyttelijäksi.
Keoghan tuli tunnetuksi näyteltyään elokuvissa "Dunkirk" (2017) ja "The Killing of a Sacred Deer" (2017). Hän on myös esiintynyt elokuvissa "’71" (2014), "Trespass Against Us" (2016), "The Green Knight" (2021) ja "Saltburn" (2023) sekä televisiosarjoissa "Chernobyl" (2019), "Top Boy" (2023) ja "Masters of the Air" (2024). Hän myös näytteli Druigia Marvel Cinematic Universen supersankarielokuvassa "Eternals" (2021).
Vuonna 2022 Keoghan näytteli yhtä pääroolia Martin McDonaghin mustassa komediassa "The Banshees of Inisherin", josta hän sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden. Hänet myös palkittiin roolistaan parhaan miessivuosan Bafta-palkinnolla.
Yksityiselämä.
Keoghan on myös amatöörinyrkkeilijä. Vuosina 2017–2020 hän seurusteli killarneylaisen Shona Guerinin kanssa. Vuosina 2021–2023 Keoghan seurusteli hammashoitaja ja oikomisterapeutti Alyson Kieransin kanssa. Keoghanin ja Kiernansin esikoinen, poika Brando, syntyi vuonna 2022. Vuosina 2023–2024 Keoghan seurusteli laulaja-lauluntekijä Sabrina Carpenterin kanssa.
Keoghan on jalkapallojoukkue Manchester Unitedin kannattaja.
Luettelo Pokémoneista (sukupolvi VII)

Pokémon-tuoteperheen seitsemäs sukupolvi sisältää 88 kuvitteellista eliölajia ja uusia muotoja aiemmissa sukupolvissa esitellyistä lajeista. Suurin osa seitsemännen sukupolven Pokémon-lajeista esiteltiin pelisarjan vuonna 2016 ilmestyneissä osissa "Pokémon Sun" ja "Pokémon Moon". Vuonna 2017 julkaistuissa peleissä "Pokémon Ultra Sun" ja "Pokémon Ultra Moon" esiteltiin viisi uutta lajia sekä uusia muotoja joistakin vanhoista lajeista, ja vuonna 2018 "Pokémon Go" -pelin päivityksessä "Pokémon: Let’s Go Pikachu" ja "Pokémon: Let’s Go Eevee" -pelien julkaisun yhteydessä esiltiin vielä kaksi uutta Pokémon-lajia.
Luettelo.
Alolalaiset muodot.
"Pokémon Sunissa" ja "Pokémon Moonissa" esiteltiin ”alolalaisia muotoja” joistain ensimmäisen sukupolven lajeista.
Fatburger

Fatburger on yhdysvaltalainen pikaruokaketju, jonka perustivat vuonna 1947 Lovie Yancey ja hänen kumppaninsa Charles Simpson. Yrityksen nimi oli alunperin Mr. Fatburger, mutta vuonna 1952 Yancey ja Simpson erosivat, minkä seurauksena Yancey poisti yrityksen nimestä "Mr." nimeten sen uudelleen Fatburgeriksi. Fatburgerin valikoimaan kuuluvat hampurilaiset, ranskalaiset perunat, kananugetit, salaatit ja pirtelöt.
Historia.
Fatburger menestyi hyvin, mutta vuoden 1980 jälkeiset yritykset kasvattaa ketjua eivät ole tuottaneet toivottua tulosta. Vuonna 1985 Yancey aloitti franchisingtoiminnan Fatburgerin toimipisteissä. Hän myi vuonna 1990 suurimman osan Fatburger-ketjusta, pitäen itsellään vain alkuperäisen ravintolan South Los Angelesissa. Vuoden 1997 loppuun mennessä Fatburger-ravintoloita oli 29. 2005 Fatburger-ravintoloita avattiin Kiinaan ja Dubaihin.
Keskeiset vuosiluvut:
Nykyään.
Vuosi 2020 oli Fatburgerilta hyvä vuosi koronaviruspandemiasta huolimatta. Sen myynti kasvoi lähes kaksinumeroiseksi ja sillä on emoyhtiö FAT Brandsin toimitusjohtajan Andrew Wiederhornin mukaan kolme tusinaa virtuaalista ravintolaa.
Minnesotan lippu

Minnesotan lippu on Yhdysvaltain osavaltio Minnesotan virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lippu koostuu tumman- ja vaaleansinisistä kentistä. Tummansininen kenttä kuvastaa yötaivasta sekä osavaltion muotoa. Sen sisäpuolella on myös Pohjantähteä kuvastava kahdeksansakarainen tähti. Vaaleansininen kenttä kuvastaa osavaltion vesistöjä.
Lipun uudelleensuunnittelu.
Edellinen, vuonna 1983 käyttöön otettu lippu sai osakseen kritiikkiä monesta syystä, kuten sen samankaltaisuudesta muiden osavaltioiden lippuihin, sekä sen keskellä olevaa sinettiä pidettiin rasistisena intiaanikansoja kohtaan. Vuonna 2023 osavaltio perusti toimikunnan, jonka tavoitteena oli suunnitella uusi lippu. Se valitsi uuden lipun 19. joulukuuta 2023, joka tuli käyttöön 11. toukokuuta 2024.
Internetissä liikkuneiden salaliittoteorioiden mukaan osavaltion kuvernööri Tim Walz olisi valinnut uuden lipun sen perusteella, että se muistuttaa Somalian lippua, koska osavaltiossa on merkittäviä somaliyhteisöjä. Lipun suunnittelijat kiistivät hakeneneensa inspiraatiota Somalian lipusta, vaan jo olemassa olevista paikallisista symboleista (esim. New Mexicon ja Tennesseen lippujen yksinkertaisuudesta). Lisäksi Walz ei itse tehnyt lopullista valintaa, vaikka kuvernöörinä allekirjoittikin lain, jonka nojalla luotiin lipun uudelleensuunnittelusta vastaava toimikunta, johon hän itse ei kuulunut.
Khmerin tasavalta

Khmerin tasavalta (, ) oli Kambodžan virallinen nimi vuodesta 1970 vuoteen 1975. Tänä aikana maa oli liittoutunut muun muassa Vietnamin tasavallan ja Yhdysvaltojen kanssa. Valtion pääkaupunkina toimi Phnom Penh ja sen väkiluku vuonna 1975 oli noin 7 894 000. 
Tasavalta perustettiin, kun Kambodžan kuningas Norodom Sihanouk syöstiin vallasta ja monarkia lakkautettiin. Tasavallan olemassaolon aikana Kambodža oli sisällissodassa hallituksen ja Pol Potin johtamien Punaisten khmerien kanssa. Tasavalta romahti 17. huhtikuuta 1975, jolloin Punaiset khmerit valtasivat Phnom Penhin.
Amári (laakso)

Amárin laakso ( eli Κοιλάδα Αμαρίου, "Koiláda Amarióu") on laakso Kreetan saarella Kreikassa. Se muodostuu Ída- eli Psiloreítis-vuoren ja Kéntros-vuoren väliin ja sijaitsee Réthymnon alueyksikössä laaksosta nimensä saaneessa Amárin kunnassa.
Amárin lakson pituus on noin 25 kilometriä ja se sijaitsee noin 400–500 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Laakso on hedelmällinen ja aluetta, joka saa Kreetalla eniten sateita. Se on myös yksi kulkuväylistä saaren pohjoisrannikolta Réthymnon kaupungin suunnasta Messarán tasangolle ja etelärannikolle. Laakson suurin kylä on Fourfourás.
Laakson nimen arvellaan tulevan muinaiskreikan sanasta "amara" (), joka tarkoittaa vesikanavaa. Nimen alkuperälle on kuitenkin myös useita muita teorioita; erään mukaan se voisi tulla venetsialaisvallan ajalta italian kielestä. Alueen minolaisaikaisiin kohteisiin lukeutuvat Apodoúlou ja Monastiráki, ja antiikin aikaisiin kaupunkeihin Sybrita. Seudulla on myös paljon bysanttilaisaikaisia kirkkoja.
Kai Jokiaho

Kai Jokiaho on suomalainen rumpali. 
Hän nousi tunnetuksi voittamalla Levytukku Oy:n vuonna 1998 järjestämän Tama-rumpukilpailun.
Hän on esiintynyt monen artistin kanssa, muun muassa Guitar Slingers, Paula Koivuniemi, Erja Lyytinen, Laura Voutilainen, Heikki Silvennoinen, Jore Marjaranta, Juha Tapio ja Jari Sillanpää. Viime vuosina hän on soittanut musikaaleissa ja toiminut studiomuusikkona.
El Greco -museo

El Greco -museo (; myös Μουσείο Δομήνικου Θεοτοκόπουλου, "Mouseío Domínikou Theotokópoulou") on museo Fódelen kylässä Kreetan saarella Kreikassa. Se esittelee kylästä kotoisin olleen taidemaalari El Grecon (1541–1614) elämää ja taidetta.
Museo avautui yleisölle vuonna 1998. Se sijaitsee noin kilometrin Fódelen kylän keskustasta luoteeseen ja toimii rakennuksessa, jota väitetään El Grecon kotitaloksi. Museossa ei ole El Grecon aitoja teoksia, vaan hänen taidettaan esitellään kopioiden kautta. Kreetan ainoat aidot El Grecon teokset ovat Kreetan historiallisessa museossa Iraklionissa.
Museon lähellä sijaitsee bysanttilaisaikainen Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko.
Gioús Kámpos

Gioús Kámpos () on tasanko Amárin laaksossa Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Kéntros-vuoren luoteisrinteessä Amárin kunnassa Réthymnon alueyksikössä.
Tasangon koko on noin 2,5 neliökilometriä ja se sijaitsee noin 750 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Sen nimi tulee sanoista "tsi Gioús o Kámpos" (τση Γιούς ο Κάμπος), ”Eoksen tasanko” Kreetan murteella. Tasanko tunnetaan kukistaan maalis-huhtikuun aikaan, ja siellä kasvaa useita sekä yleisiä että endeemisiä eli kotoperäisiä lajeja. Eräs näistä on endeeminen tulppaanilaji "Tulipa doerfleri".
Kreetan ortodoksinen akatemia

Kreetan ortodoksinen akatemia (, ) on ortodoksisen kirkon akatemia, joka sijaitsee Kolymvárissa Kreetan saarella Kreikassa. Se toimii Gonián luostarin yhteydessä noin 22 kilometriä Chaniásta länteen.
Akatemia on perustettu vuonna 1968. Se toimii Kreetan kirkon Kíssamoksen ja Sélinoksen hiippakunnan alaisuudessa ja Konstantinopolin ekumeenisen patriarkan hengellisessä suojeluksessa. Vuodesta 2019 akatemialla on Kreikan lain mukaisen tutkimuskeskuksen asema.
Akatemia järjestää paikallisia, kansallisia ja kansainvälisiä konferensseja joko itse tai yhteistyössä kirkkojen, yliopistojen tai muiden organisaatioiden kanssa; toteuttaa omia koulutusohjelmiaan ja seminaarejaan; sekä tuottaa teologista tutkimusta.
Níkos Kazantzákis -museo

Níkos Kazantzákis -museo () on museo Myrtián kylässä Kreetan saarella Kreikassa. Se esittelee kirjailija, runoilija ja filosofi Níkos Kazantzákisin elämää.
Museo koostuu joukosta rakennuksia, jotka sijaitsevat Myrtián keskusaukion laidalla. Museo on Myrtiássa (aiemmin Varvároi) siksi, että Kazantzákisin isä oli kotoisin kylästä, vaikka kirjailija itse syntyikin Iraklionissa. Museon perusti Giórgos Anemogiánnis, ja siinä avusti Kazantzákisin toinen vaimo Eléni.
Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa Kazantzákisin käsikirjoituksia, kirjeenvaihtoa ajan merkkihenkilöiden kanssa, valokuva-aineistoa, lehtileikkeitä, Kazantzákista esittäviä veistoksia, hänen tuomiaan matkamuistoja, kirjailijan teosten ensipainokset kreikaksi ja muilla kielillä sekä muita käännöksiä noin 50 eri kielellä, sekä hänen teoksistaan tehtyihin näytelmiin liittyvää aineistoa.
Omalóksen ylätasanko (Chaniá)

Omalóksen ylätasanko () on ylätasanko Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Lefká Óri -vuorilla saaren länsiosassa noin 38 kilometriä lounaaseen Chaniásta.
Ylätasangon pinta-ala on noin 5,5 neliökilometriä ja se sijaitsee noin – metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Se on eri puolilta Lefká Órin huippujen ympäröimä. Huomattavimpana niistä kohoaa Gkígkilos-huippu. Ylätasangon koilliskulmassa sijaitsee Omalóksen kylä. Eteläpuolella sijaitsee Samarián rotkon pohjoispää Xylóskalo.
Tasanko on Länsi-Kreetan suurin ja tunnetuin. Sitä käytetään maanviljelykseen, ja siellä kasvatetaan erityisesti sellaisia lajeja kuten peruna ja omena, jotka eivät viihdy Kreetan rannikon kuumemmassa ilmastossa. Talvisin tasangolla on paljon lunta, minkä vuoksi siellä on vain vähän pysyvää asutusta. Tasangolla on pieni tekojärvi.
Christchurchin lentoasema

Christchurchin lentoasema on lentoasema Christchurchissa Uudessa-Seelannissa. Se toimii Air New Zealandin solmukohtana. Vuonna 2017 lentoasema oli Uuden-Seelannin toiseksi vilkkain Aucklandin lentoaseman jälkeen. Se oli myös Oseanian seitsemänneksi vilkkain. Sinä vuonna lentoaseman kautta kulki 6 566 598 matkustajaa. Lentoasema valmistui vuonna 1940 nimellä Harewood Airport. Vuonna 1950 siitä tuli Uuden-Seelannin ensimmäinen kansainvälinen lentoasema. Lentoasema koostuu yhdestä terminaalista, joka on jaettu kahteen halliin kotimaisia ja kansainvälisiä lentoja varten.
Aiheesta muualla.
Christchurchin lentoaseman virallinen verkkosivusto