tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Helinä Hukkataival

Helinä Hukkataival (s. 1941) on suomalainen kuva- ja performanssitaiteilija. Hukkataival on suomalaisen performanssitaiteen kentällä keskeinen henkilö. Taiteilija aloitti näyttelytoiminnan vuonna 1969. 1990-luvulta lähtien hän on vakiintunut performanssitaiteen alalle. Teoksissaan Hukkataival lähestyy yleisiä kysymyksiä henkilökohtaisen kokemuksen kautta, ja myös esiintyy performanssiteoksissaan enimmäkseen itse. Teosten lähtökohtana saattaa toimia arkinen teko tai esine, tai lapsuuden muisto, joka teoksen aikana muuntui tai saa uuden merkityksen. 
Hukkataival on toiminut kuvataiteilijana opetustyönsä ohessa vuodesta 1969 alkaen. Vuodesta 1990 lähtien hän on tehnyt pääasiassa performansseja, mutta on tehnyt vuodesta 2002 alkaen myös videoteoksia, ja vuodesta 2011 alkaen valokuvataidetta. Hukkataipaleen teokset käsittelevät usein elämää nähtynä naisen silmin. Ne kuvaavat usein naisten arkista ja näkymätöntä työtä muun muassa mustaan leninkiin ja huiviin pukeutuneen Martan hahmossa, jona Hukkataival on esiintynyt eri teoksissaan jo vuodesta 2013 lähtien. 
Hukkataipaleella on ollut useita yksityis- ja ryhmänäyttelyitä, performanssi- ja videoinstallaatioita ja lukuisia performansseja Suomessa ja ulkomailla.
Opinnot.
Hukkataival aloitti taideopintonsa Yhdysvalloissa Linderwood Collegessa. Hän valmistui kuvaamataidon opettajaksi Helsingin taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1966, ja on lisäksi opiskellut vuosina 2008-12 Tampereen ammattikorkeakoulun taiteen ja viestinnän osastolla video- ja valokuvataidetta. 
Performanssit.
Keskeisiä performansseja:
Videoteokset.
Keskeisiä videoteoksia:
Pieniä valheita

Pieniä valheita on Matti Ijäksen ohjaama televisioelokuva vuodelta 1994. 
Elokuva kertoo rakkaudesta ja anteeksiannosta. Siinä papin vaimo tekee syrjähypyn remonttimiehen kanssa ja papin kyky antaa anteeksi joutuu koetukselle.
Syrjähyppyjä

Syrjähyppyjä on Matti Ijäksen ohjaama televisioelokuva vuodelta 1996. 
Elokuvassa työtön näyttelijä rakastuu teatteriohjaajaan ja tämä antaa hänelle töitä. Kumpikin heistä ovat tahoillaan suhteessa ja heidän pienet valheensa kasautuvat vähitellen suuremmiksi.
Kevyt osasto 15 (jatkosota)

Kevyt osasto 15 koottiin jatkosodan alkaessa kesäkuun 22. päivä 1941 enolaisista reserviläisistä. Osastoon kuului 1. komppania, 2. komppania ja esikuntakomppania. Se kuului 7. divisioonaan ja osasto siirtyi heinäkuun alkuun 1941 mennessä Tohmajärvelle. Seitsemäs divisioona hyökkäsi 10.7.1941 alkaen Pälkjärvelle ja sieltä edelleen Kirkkolahden ja Rättimäen suunnalle. Kevyt osasto oli aluksi hyökkäävien joukkojen reservinä.
Kevyt osasto 15 eteni JR 9:n pataljoonien mukana 17.7.1941 mennessä Kirkkolahteen ja sieltä edelleen Hämekoskelle. Ensimmäiset varsinaiset taistelutehtävät osastolla oli Hämekoskella ja myöhemmin 23.7.1941 Rytyssä. Elokuun 23. päivänä osasto eteni Kerisyrjään ja sieltä edelleen Koirinojalle. Kolatselkään osasto saapui 29. elokuuta ja lepäsi Vieljärven Jyrinkylässä 2.9.1941 saakka. Syyskuun 3. päivänä eteneminen jatkui polkupyörillä Varloihin. Se saapui 7. syyskuuta Saarimäen kylään. Marssi jatkui seuraavana päivänä Aunukseen ja sieltä edelleen Mäkriänjärvelle. Kevyt osasto eteni polkupyörillä 9. syyskuuta Syvärin rannalle Vaaseniin. Osasto ylitti ensimmäisenä suomalaisosastona Syvärin seuraavana päivänä. Osasto vietti Kurpovon kylässä 16.9.1941 saakka ja lähti samana päivänä Laguksen jääkärien kanssa etenemään Syvärijoen länsipuolen rantoja kohti Äänistä. Syyskuun 19. päivänä Laguksen jääkärit ja kevyt osasto 15 hyökkäsivät Tokarin asemalle ja saivat sen haltuun iltapäivällä kello 14.00. 
Puna-armeijan pataljoona yritti vallata aseman takaisin 21.9.1941, mutta asema saatiin pidettyä suomalaisilla, kun apuun saatiin kapteeni Vilho Julkusen JR 51 yksi pataljoona. Seuraavat kaksi viikkoa Kevyt osasto 15 teki partiointeja Syvärin rantakyliin. Lokakuun 15. päivänä osasto saapui Äänisen rannalle Petäjäselkään ja eteni sieltä polkupyörillä Äänisen rantatietä Voznesenjaan 17.10.1941 aamupäivällä ja saapui illalla Baranyn kylään. Lokakuun 19. päivänä osasto siirrettiin Karkan kylään, jossa se otti vastaan etulinjan varmistustehtävän. Yksi komppania teki Karkasta partiomatkoja lähialueiden kyliin. Lokakuun 26. päivä osasto siirtyi Juksovaan ja sen tilalle Karkan alueelle tuli Yrjö Keinosen komentama JR 9:n osasto. Lokakuun 29. päivänä Kevyt osasto 15 siirtyi Ostan kylän länsipuolelle Nikitinskajan ja Levinan alueelle. Osasto hyökkäsi Vuorensolan pataljoonan kanssa Simanovaan ja Kopovaan 30.–31.10.1941. Taistelujen päätyttyä Kevyt osasto jäi marras-joulukuun 1941 ajaksi JR 9:n ensimmäisen pataljoonan alueelle partiointitehtäviin. Tammikuun alusta 1942 lähtien Kevyt osasto 15 oli etulinjassa JR 9:n ensimmäisen pataljoonan alueella.
Kevyt osasto 15 lakkautettiin heinäkuussa 1942 ja sen sotilaista siirrettiin vuosina 1912–1924 syntyneet JR 9:ään ja JR 30:een, sekä vuosina 1909–1911 syntyneet JR 51:een.
Tales of Arise

Tales of Arise () on Bandai Namcon kehittämä ja julkaisema toimintaroolipeli. Peli on julkaistu vuonna Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle, PlayStation 5:lle, Xbox Onelle sekä Xbox Series X:lle ja S:lle. Peli kuuluu "Tales of" -sarjaan.
Tarina.
Peli sijoittuu kahdelle planeetalle, Dahna ja Rena, joista jälkimmäinen on hallinnut toista 300 vuoden ajan ryöstäen planeetan resurssit ja orjuuttaen väestön. Tarina kertoo kuinka Dahnan asukkaat oppivat vähitellen tarttumaan aseisiin taistellen sortajia vastaan.
Kehitys.
Pelin tuottaja Yusuke Tomizawa kutsui peliä sarjan uudelleenkäynnistämiseksi ("reboot"), mutta se on osin lähempänä sarjan alkuperäisiä pelejä: komediset sketsit palaavat, Motoi Sakuraba on vastuussa ääniraidasta ja taistelu muistuttaa edellisiä pelejä. Pelin grafiikat on toteutettu Unreal Engine 4:n avulla. Sarjan aiemmissa peleissä on pitkään käytetty samaa pelimoottoria.
Pelin julkaisu viivästyi useita kertoja "laatuasioiden" vuoksi jo ennen koronapandemian alkua. 
Taistelumekanismia on päivitetty: se säilyttää edelleen aiemmista sarjan peleistä tutun areena-mekanismin, mutta parantaa käyttäjän syötteen ja palautteen rakennetta ja miltä ohjaukset tuntuvat. Taistelu sisältää "Tales of Graces" -pelistä tutun väistön ja vastahyökkäyksen.
Ufotable on tehnyt pelin alussa nähtävän animaation kuten se on tehnyt sarjan osiin "Tales of Xillia" -pelistä lähtien.
Ääniraita.
Pelin ääniraidasta on vastannut Motoi Sakuraba.
Peli ääniraidalla on musiikkia Kankaku Pierolta sekä Ayakalta.
Ääniraita julkaistaan maaliskuussa ja siinä on 7 CD:tä, joissa on 133 kappaletta pelistä.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10.
Palkinnot.
Peli on voittanut vuoden 2021 parhaan roolipelin palkinnon The Game Awards -tapahtumassa.
Riemuitse mieli, kiitä nyt, kieli

Riemuitse mieli, kiitä nyt, kieli on ruotsalaisen joululaulun ”Fröjdas vart sinne julen är inne” käännös.
Tämän joululaulun on vuonna 1881 kirjoittanut ruotsalainen opettaja ja maallikkosaarjaaja Nils Frykman (1842–1911). Laulun otsikkona oli ”Julmorgonen” (Jouluaamu) ja se liittyy jouluaamun jumalanpalveluksen tunnelmaan kynttilöiden valaisemassa kirkossa. Frykman oli kotoisin Värmlannin Sunnesta ja muistot Sunnen kirkon jouluaamun jumalanpalveluksesta sävyttävät laulun tekstiä. Neljäs säkeistö viittaa jouluaamun jumalanpalvelukseen: ruotsinkielisen tekstin ”Gamla och unga, låtom oss sjunga” on lähes suora lainaus perinteisestä Ruotsin kirkon jouluaamun alkuvirrestä 119, ”Var hälsad, sköna morgonstund / Oi, kirkas aamun sarastus”, sen 1. säkeistöstä: ”Unga, sjunga med de gamla”.
Laulun säveltäjä Wilhelm Theodor Söderberg (1845–1922) oli urkuri ja musiikinopettaja. Tämän joulululaulun sävelmä ilmestyi "Sanningsvittnet"-nimisessä lehdessä 22. joulukuuta 1881. 
Laulun vanhin suomennos ”Riemuitse mielen', kiittäös kielen', joulu jo tullut on!” ilmestyi 1905 "Hengellisten laulujen ja virsien" 2. vihkossa. Myöhemmin laulun sanoja on uudistettu muotoon ”Riemuitse mieli, kiitä sä kieli, joulu jo tullut on”. Suomalaisessa jouluperinteessä se ei ole kuulunut kaikkein tunnetuimpien joululaulujen joukkoon. Laulu on julkaistu suomeksi "Hengellisiä lauluja ja virsiä" -kirjan ohella "Hengellisessä laulukirjassa", laulu 47 ja "Siionin matkalaulut" -kokoelmassa, laulu 14.
Se on myös Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi 118 (”Riemuitse mieli, kiitä nyt, kieli”). Suomennos on Niilo Rauhalan 1997 tekemä uusi käännös.
Kitamonni

Kitamonni ("Chaca chaca") on kitamonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Etelä-Aasiasta. Toisinaan lajia pidetään akvaarioissa. 
Koko ja ulkonäkö.
Kitamonni voi kasvaa suurimmillaan noin 20 cm pitkäksi. Lajin ruumis on pitkänomainen ja pää on suuri ja leveä. Kalan selkäevä on lyhyt ja rintaevissä on piikki. Kuonossa on kuusi viiksisäiettä. Kitamonni on väriltään tummanruskea ja ruumiissa on tummia pilkkuja. Vatsa on muuta ruumista vaaleampi.
Levinneisyys ja elintavat.
Kitamonni elää Intiassa, Bangladeshissa ja Nepalissa. Lajin elinympäristöä ovat joet, järvet ja lammet ja se elää usein kaivautuneena pohjamutaan. Kitamonni on peto. 
Kitamonnia syödään vain harvoin. Lajia voidaan pitää akvaariokalana.
Ritva-Elina Pylväs

Ritva-Elina Pylväs (s. 1952 Kolari) on suomalainen kirjailija. Hän on koulutukseltaan teologian maisteri ja on työskennellyt pappina.
Pylväs pääsi vuonna 2019 Lappi-kirjallisuuspalkinnon jaon yhteydessä yleisösuosikiksi teoksellaan "Alisa – Väylän tytär" (Väyläkirjat, 2016). Vuonna 2021 hän oli ehdolla Lappi-kirjallisuuspalkinnon saajaksi romaanilla "Albertina" (Väyläkirjat, 2019). Pylväs on kirjoittanut sekä proosa- että runoteoksia. Esikoisromaani oli rikosromaani "Kulissit" (Kustannusosuuskunta Länsirannikko, 2014). Sitä ennen oli ilmestynyt runokokoelma "Kissanunia = Kattdrömmar" (Kustannusosuuskunta Länsirannikko, 2012), jonka kuvituksen teki Eeva Huotari.
Kapoorin suku

Kapoorin suku, jota kutsutaan myös ”intialaisen elokuvan ensimmäiseksi suvuksi”, on suku, jossa on vähintään viisi sukupolvea yli 94 vuoden ajan Intian elokuvateollisuudessa työskennelleitä jälkeläisiä. Useat perheenjäsenet, sekä biologiset jälkeläiset että perheeseen avioliiton kautta liittyneet, ovat tehneet tuotteliaan uran näyttelijöinä, elokuvaohjaajina ja -tuottajina. Dynastian perustaja oli ”patriarkka” Prithviraj Kapoor, joka oli ensimmäinen perheenjäsen, joka aloitti näyttelemisen elokuvissa vuoden 1928 debyyttielokuvallaan "Do Dhari Talwar". Hänet tunnetaan muun muassa ikivihreästä elokuvasta "Mughal-E-Azam" (1960), jossa hän näytteli mogulikeisari Akbaria. Hän oli intialaisen teatterin pioneeri ja Indian People’s Theatre Associationin (IPTA) perustajajäsen. Hänen poikansa Raj Kapoor oli vaikutusvaltainen näyttelijä ja ohjaaja hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Kapoorin sukupuun vanhin lineaarinen sukupolvi, joka on koskaan esiintynyt elokuvissa, oli Prithviraj Kapoorin isä Basheshwarnath Kapoor, joka debytoi näyttelijänä vuonna 1951 elokuvassa "Katkera rakkaus", jonka tuotti, ohjasi ja pääroolia näytteli hänen pojanpoikansa Raj Kapoor.
Kapoor-sukuun avioliiton kautta liittyneet näkyvät elokuvapersoonallisuudet ovat muun muassa Geeta Bali, Jennifer Kendal, Babita, Neetu Singh, Saif Ali Khan ja Alia Bhatt.
Sommant

Sommant on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 13 kilometriä Autunin kaupungista luoteeseen.
Kunnan alueelle rakennettiin luostari 800-luvulla. Luostaria ei enää ole olemassa. Kirkko rakennettiin Sommantiin 1000-luvulla. Kirkko uusittiin vuonna 1856, jolloin keskiaikainen kellotorni siirrettiin läntiseen portaaliin. Vuonna 1861 myrsky kuitenkin romahdutti tornin ja se jouduttiin rakentamaan uudelleen.
Keskustan liepeillä oleva linna "Château de Vallogne" on rakennettu 1800-luvun jälkipuoliskolla. Linnaa koristamaan on rakennettu useita keskiaikaisia puolustusarkkitehtonisia elementtejä, kuten torneja, vartiotorneja, jousiammunta-aukkoja, machicouliseja. Kattoon on käytetty burgundilaista lasitettua kattotiiltä. Linnassa oli 2000-luvulla tulipalo, jossa osa katosta ja kattotiilistä tuhoutui.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Babita

Babita Hari Shivdasani (, ; s. 20. huhtikuuta 1947 Bombay, Brittiläinen Intia), myös pelkästään Babita tai Babita Kapoor (), on intialainen entinen näyttelijä, joka näytteli hindinkielisissä elokuvissa.
Yksityiselämä.
Babita syntyi Bombayssa hindulaiselle sindhi-isälle, näyttelijä Hari Shivdasanille ja kristitylle brittiäidille Barbara Shivdasanille. Näyttelijä Sadhana Shivdasani oli hänen serkkunsa.
Babita meni naimisiin näyttelijä Randhir Kapoorin kanssa 6. marraskuuta 1971. Heillä on kaksi tytärtä, näyttelijät Karisma Kapoor ja Kareena Kapoor.
Jaana Seppänen

Jaana Seppänen (s. 1958) on suomalainen kirjailija, esseisti ja kielenkääntäjä.
Seppäsen esikoisteos oli romaani "Lublinin taika" (2008). Hän sai laajaa huomiota esseekokoelmallaan "Carmenin silmät" (2011). Vuonna 2014 häneltä ilmestyi esseekokoelma "Iltapäivä". Seppänen ja Heli Slunga etenivät palkintofinalisteiksi ensimmäisen Lappi-kirjallisuuspalkinnon jaossa romaanilla "Lapin Lolita" (WSOY, 2016). Vuonna 2020 Seppänen oli ehdolla Jarkko Laine -palkinnon saajaksi teoksella "Outokuoriaiset" (WSOY, 2019).
Seppäsen kääntämien teosten joukossa on Alain Mabanckoun romaani "Kuppinurin", joka ilmestyi alun perin ranskaksi vuonna 2005 ja Aviador-kustantamon kautta suomennettuna vuonna 2020. Teoksen käännöstyö toi Seppäselle Mikael Agricola -palkintoehdokkuuden vuonna 2021.
Melodi Grand Prix 2019

Melodi Grand Prix 2019 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 2019 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin runsaat tuhat kappaletta. Niistä kymmenen valittiin karsinnan finaaliin, ja finalistit julkistettiin 25. tammikuuta.
Finaali pidettiin 2. maaliskuuta Oslo Spektrum -areenalla. Finaalissa voittaja valittiin kolmikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella kymmenen kansainväistä raatia sekä katsojat puhelin-, internet- ja sovellusäänestyksellä valitsivat yhdessä neljä kappaletta toiselle kierrokselle. Ensimmäisen kierroksen tuloksista julkaistiin vain jatkoon menijät sekä kunkin kansainvälisen raadin suosikki. Toisella kierroksella katsojat äänestivät neljästä kappaleesta kaksi kaksintaisteluun, jossa voittaja valittiin. Voittajaksi äänestettiin yhtye KEiiNO kappaleella ”Spirit in the Sky”. Finaali keräsi 961 000 katsojaa.
"Esiintymisjärjestys, toiselle kierrokselle päässeet värjätty, ensimmäisen kierroksen tarkkaa tulosta ei julkaistu.
Käpykerät

Käpykerät ("Conocarpus") on kombretumikasveihin kuuluva kasvisuku, joka on läheinen ketapaneille. Käpykeriä on kaksi puulajia, joilla on käpymäiset hedelmät. Mangrovekäpykerä ("Conocarpus erectus") esiintyy Amerikassa Meksikonlahden, Karibian, Väli-Amerikan ja pohjoisen Etelä-Amerikan alueilla sekä Afrikassa länsiosissa Senegalista Angolaan. Se kasvaa merenrannoilla ja rannikoiden suolamailla. Toinen laji "Conocarpus lancifolius" esiintyy Somaliassa, Eritreassa ja Jemenissä puolikuivilla seuduilla.
Tarpeettomia ihmisiä

Tarpeettomia ihmisiä on Matti Ijäksen ohjaama televisioelokuva vuodelta 2005. Elokuva perustuu Reko Lundánin samannimiseen näytelmään. 
Elokuvassa Kari on jäänyt työttömäksi ja hänen vaimonsa Tuula työskentelee myyjänä kaupassa. Kari epäilee Tuulan pettävän häntä ja alkaa mustasukkaisesti vahtia vaimoaan.
Chipinge

Chipinge on pieni kaupunki Zimbabwessa ja se muodostaa Chipingen piirin kaupunkialueen. Vuoden 2012 tietojen mukaan kaupungissa oli 25675 asukasta. Kaupungin ympärillä on useita kylämäisiä asutusalueita sekä maanviljelysalueita.
Kaupungissa on ollut tyytymättömyyttä kaupungin hallintoa kohtaan kaupungin palveluiden huonosta hoidosta johtuen.
Etsiväpari Shakespeare &amp; Hathaway

Etsiväpari Shakespeare &amp; Hathaway on brittiläinen draamamysteeritelevisiosarja, joka sijoittuu Stratford-upon-Avoniin ja jonka on tuottanut BBC Birmingham. Toisen kauden esittäminen aloitettiin 25. helmikuuta 2019. Kolmannen kauden esittäminen aloitettiin 3. helmikuuta 2020. Neljäs kausi on tilattu esitettäväksi vuonna 2022.
Juoni.
Sarjassa yksityisetsivät Frank Hathaway (Mark Benton) ja Lu Shakespeare (Jo Joyner) sekä heidän apulaisensa Sebastian Brudenell (Patrick Walshe McBride) palkataan eri tehtäviin, joihin rikoskomisario ja Frankin entinen pari Christina Marlowe (Amber Aga) (kausilla 1-2), rikosylikonstaapeli Joe Keeler (Tomos Eames) ja konstaapeli Viola Deacon (Yasmin Kaur Barn) (kaudella 3) sekä muut poliisit liittyvät, kun jotain vakavampaa tapahtuu. Frank ja Lu saavat heiltä välillä apua. Frankia ja Luta auttaa myös välillä Gloria Fonteyn (Roberta Taylor) muun muassa asujen kanssa, joilla yleensä Sebastian solutetaan jonnekin. Sebastian asuu Glorian kaupan yläkerrassa.
1. kausi.
Entinen poliisi Frank Hathaway on nykyisin yksityisetsivä apulaisensa Sebastian Brudenellin kanssa. Ensimmäisessä jaksossa Lu Shakespeare palkkaa heidät selvittämään, että onko hänen sulhasensa huijari ennen tämän ja Lun häitä. Frank onnistuu selvittämään sulhasen olevan huijari, mutta tämä onnistuu silti jatkamaan häät. Häät keskeytetään, kun sulhanen tapetaan. Rikoskomisario Christina Marlowe ja rikosylikonstaapeli Joe Keeler pitävät Luta syyllisenä ja Frankin pitää selvittää totuus, joka selviää. Tämän jälkeen Lu haluaa tulla myös etsiväksi ja Frank ottaa hänet vastahakoisesti koeajalle. Sarjan edetessä Lusta, Frankista ja Sebastianista on tullut hyvät kumppanit.
2. kausi.
Toisella kaudella Frank ja Lu jatkavat tapausten selvittämistä. Kauden toiseksi viimeisessä jaksossa Lulla on koe, jonka läpäistyään hänestä tulisi virallinen yksityisetsivä. Lu on hermostunut kokeen takia ja hänellä ja Frankilla on samalla tapaus. Lu keksii kokeen kysymyksen avulla tapauksen ratkaisun ja rastittaa kokeen tehtävät sattumanvaraisesti (koe on monivalintatehtäviä). Hän kuitenkin jättää kokeen uusimispyynnön, joka evätään, koska Lu läpäisi kokeen. Kauden viimeisessä jaksossa Marlowe kertoo Lulle, miksi Frank joutui jättämään työnsä. Eräs 6-vuotias lapsi siepattiin ja murhattiin. Frank ja Marlowe tiesivät, että kuka oli syyllinen ja jotta oikeus toteutuisi Marlowe piilotti syyllisen kotiin lapsen hyrrän, joka myöhemmin löydettiin. Marlowe jäi kiinni, mutta Frank otti syyn niskoilleen ja sovittiin, että hän jäisi varhaiseläkkeelle.
3. kausi.
Kolmannella kaudella Frank ja Lu jälleen ratkaisevat tapauksia. Tällä kaudella Marlowe on saanut ylennyksen ja siirretty erikoisjoukkoihin. Joe Keeler jää johtamaan poliisiasemaa ja Frank ja Lu eivät saa enää apua poliisilta, koska toisin kuin Marlowe, Keeler ei voi sietää Frankia. Frank ja Lu saavat hieman apua konstaapeli Viola Deaconilta, joka ei kuitenkaan auta heitä paljoa, sillä pelkää poliisiuransa takia.
Vizma Belševica

Vizma Belševica (30. toukokuuta 1931 Riika – 6. elokuuta 2005) oli latvialainen kirjailija, runoilija ja kääntäjä.
Elämäkerta.
Belševica syntyi ja kuoli itsenäisessä Latviassa mutta eli valtaosan elämästään Neuvostoliitossa. Hän kasvoi vaatimattomissa oloissa, Riian työläiskortteleissa ja välillä Kuurinmaan syrjäkylällä sukulaisten paimentyttönä. Hän onnistui kuitenkin debytoimaan runoillaan jo nuorena ja pääsi opiskelemaan Moskovan Gorki-instituuttiin. Nuoruuden ihanteet karisivat vähitellen, ja hän alkoi nähdä neuvostoideologian todelliset kasvot. Vuonna 1969 Belševica joutui sensuurin hampaisiin ja viideksi vuodeksi julkaisukieltoon. KGB ratsasi hänen asuntonsa kaksi kertaa.
Belševican runoja on käännetty kymmenille kielille, tutkittu paljon ja myös sävelletty. Hänen molemmista pojistaankin tuli runoilijoita. Runojen lisäksi Belševica kirjoitti lyhytproosaa. Tärkein proosateos on Bille-trilogia. Hänen tuotantonsa on kestänyt aikaa, ja Billen kysymyksiä elämästä pidetään yhtä ajankohtaisia kuin ennenkin.
Bille-trilogia.
Bille-trilogia nousi nopeasti sekä kriitikkojen että yleisön arvostamaksi klassikoksi. Se julkaistiin vasta 1990-luvulla Neuvostoliiton hajottua ja Latvian saatua itsenäisyytensä takaisin. Trilogia kuvaa elämää Riiassa ja muualla Latviassa 1930–40-luvulla lasten silmin. Nimihenkilö, Bille-tyttö, ei ole kirjailijan alter ego, mutta heissä on paljon samaa ja tapahtumissa paljon tosipohjaa. Latvia koki näinä vuosikymmeninä monta poliittista vallanvaihdosta (mm. kolme miehitystä toisen maailmansodan aikana), mitä lapset eivät ymmärtäneet, mutta eivät aina aikuisetkaan.
Bille-trilogia kuuluu Latvian kulttuurin kaanoniin. Ensimmäisestä osasta tehtiin vuonna 2018 myös elokuva. Trilogia on jo aikaisemmin käännetty ruotsiksi ja venäjäksi. Suomennokset "Bille", "Bille ja sota" ja "Bille ja nuoruus" julkaistiin 2019–2021. Ne on kustantanut Paperiporo ja suomentanut Mirja Hovila.
Lähteet.
Vizma Belševican ”Bille ja sota” -kirjan julkistus ja keskustelutilaisuus Töölön kirjastossa 26. lokakuuta 2020 (video)
Katve

Katve on Matti Ijäksen ohjaama televisioelokuva vuodelta 2007. 
Elokuvassa ystävykset Lare, Pietro ja Rami ovat lähdössä interrail-matkalle, mutta eivät pääse lähimetsää kauemmaksi. He näkevät sattumalta 7-vuotiaan pojan kidnappauksen ja törmäävät viemärissä poliisia pakenevaan mieheen.
Kattotiili

Kattotiili on keraaminen katetarvike, jota käytetään viistoilla vesikattopinnoilla. Kattotiili on poltettu tiili, jotka valmistetaan savimassasta puristamalla ja polttamalla. Savitiilen väri voi vaihdella vaaleasta tumman punaiseen, ja tiili voidaan polton yhteydessä lasittaa halutun väriseksi.
Historia.
Savesta poltettu tiili on kateaineena ikivanha jota käytettiin jo antiikin aikana. Suomeen kattotiilet tulivat 1500- ja 1600-luvuilla ensin vain arvokkaimpien rakennusten katteeksi. Tiilikaton suuri etu on paloturvallisuus, joka varsinkin aikaisemmin tuotti puukaupungeissa ongelmia. Kattotiili soveltui hyvin jyrkkiin kattomuotoihin, joita suosittiin 1700-luvun lopulle saakka. Välillä niiden käyttö väheni, kunnes taas 1900-luvulla tiilikatot yleistyivät Suomessa. Kotimaisia kattotiiliä valmistettiin 1950-luvulle saakka, jolloin uudet katemateriaalit alkoivat syrjäyttää kattotiilin. Hyvälaatuiset poltetut kattotiilet kestävät lämpimissä etelän maissa vuosisatoja, mutta Suomessa jatkuvasti toistuva jäätyminen rapauttaa vähitellen tiilikaton. Nykyään kaikki Suomessa käytettävät kattotiilet ovat tuontitavaraa.
Kattotiilityypit.
Suomessa kattotiilet voidaan lajitella valmistustavan mukaan kahteen eri ryhmään: kankitiiliin ja urareuna- eli valssitiiliin. Kumpaakin on sekä yksi- että kaksikouruisena.
Puolin ja toisin

Puolin ja toisin on Matti Ijäksen ohjaama televisioelokuva vuodelta 2013. 
Elokuva on musta komedia, jossa Häkämies on urakoitsijana itärajan lähistöllä olevalla tietyömaalla. Häkämiehen yritys on ajautunut vaikeuksiin ja hän on siirtänyt omaisuutensa vaimonsa Sirpan nimiin, jonka aikomuksena on puolestaan ottaa avioero ja myydä perheen talo sekä Häkämiehen yritys. Häkämies keksii suunnitelman rahapulasta selviämiseen, ja hän pyytää venäläistä liikemiestä Sashaa kidnappaamaan itsensä, josta saatavien lunnasrahojen avulla hän aikoo pelastaa yrityksensä.
Prudnik (kunta)

Prudnik on kaupungin sisältävä maalaiskunta Prudnikin piirikunnassa Opolen voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 26 800. Kunnan hallintokeskus on Prudnikin kaupunki.
Prudnikin kunta jakautuu seuraaviin kymmeneen kylään: Czyżowice, Dębowiec, Łąka Prudnicka, Mieszkowice, Moszczanka, Niemysłowice, Piorunkowice, Rudziczka, Szybowice sekä Wierzbiec. Sen pinta-ala on noin 122 neliökilometriä. Valtatiet 40 ja 41 kulkevat kunnan halki. Prudnikin kunta rajoittuu Puolan kuntiin Białaan, Głuchołazyyn, Korfantówiin, Lubrzaan sekä Nysaan ja Tšekin tasavaltaan. Se sijaitsee Płaskowyż Głubczyckin (”Głubczycen ylätasanko”) ja Góry Opawskien (”Opawavuoret”) alueiden rajalla. Osa Góry Opawskien maisemapuistosta sijaitsee kunnan alueella. Prudnikin pinta-alasta noin 11,6 prosenttia on metsää. Alueella virtaavat Prudnik-joki ja sen sivujoki Złoty Potok.
Prudnikin kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 30 794. Vuoden 2020 joulukuussa 52,3 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 47,7 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 16,1 prosenttia, työikäiset 59,1 prosenttia ja eläkeikäiset 24,8 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 43,2 vuotta. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 12,7 prosenttia.
Melodi Grand Prix 2018

Melodi Grand Prix 2018 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 2018 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin noin 1 200 kappaletta. Niistä kymmenen valittiin karsinnan finaaliin, ja finalistit julkaistiin 15. tammikuuta.
Finaali pidettiin 10. maaliskuuta Oslo Spektrum -areenalla. Finaalissa voittaja valittiin kolmikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella kansainväliset raadit sekä puhelinäänestäjät valitsivat neljä kappaletta toiselle kierrokselle. Ensimmäisen kierroksen tuloksista julkaistiin vain jatkoon menijät sekä kunkin kansainvälisen raadin suosikki. Toisella kierroksella puhelinäänestäjät valitsivat kaksi kappaletta kaksintaisteluun, jossa puhelinäänestäjät äänestivät voittajan. Kilpailun voitti Alexander Rybak kappaleella ”That’s How You Write a Song”. Rybak oli voittanut Melodi Grand Prix’in ja kansainvälisen Eurovision laulukilpailun jo vuonna 2009. Finaali keräsi 1 001 000 katsojaa.
"Esiintymisjärjestys, toiselle kierrokselle päässeet värjätty, ensimmäisen kierroksen tarkkaa tulosta ei julkaistu.
Die Krupps

Die Krupps on saksalainen industrial metal/EBM -yhtye, jonka Jürgen Engler ja Bernward Malaka perustivat Düsseldorfissa vuonna 1980.
Lapland-Balkan

Lapland-Balkan on Jaakko Laitinen &amp; Väärä Raha -yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 5. joulukuuta 2013.
Näennäinen

Näennäinen on Jaakko Laitinen &amp; Väärä Raha -yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 9. joulukuuta 2016.
Räike

Räike on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Gwanda

Gwanda on kaupunki eteläisessä Zimbabwessa. Kaupunki sijaitsee Bulawayosta Beitbridgeen johtavan maantien sekä etelään West Nicholsoniin (Tshabeziin) johtavan rautatien varrella. Gwanda on Zimbabwen lounaisen maakunnan (Etelä-Matabelemaan) pääkaupunki sekä maataloustuotteiden kaupan merkittävin kaupunki. Kaupungin väkiluku oli 13 184 henkilöä vuonna 2002 ja 19 895 henkilöä vuonna 2012.
Gwanda perustettiin vuonna 1900 ja sen nimi johdettiin lähellä sijaitsevasta, Jahunda-nimellä tunnetusta kukkulasta. Noin 52 km kaupungista etelään sijaitsevat Gwalingemban kukkulat, joilta on löydetty kivikautisia työkaluja.
Gwandan ympäristössä on asbestimineraaleja sekä kulta- ja kromimalmeja. Lisäksi alueella on myös paljon riistaa ja lintuja.
Roma Downey

Roma Downey (s. 6. toukokuuta 1960 Derry, Pohjois-Irlanti) on Yhdysvalloissa asuva pohjoisirlantilainen näyttelijä ja tuottaja.
Downey on noussut kansainväliseen kuuluisuuteen televisiosarjasta "Enkelin kosketus" (1994–2003), jossa hän esitti Monica-nimistä enkeliä. Downey oli tästä roolityöstä kahdesti ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi. Downey on näytellyt myös Jacqueline Kennedy Onassisia Emmy-palkitussa minisarjassa "Koko maailman Jackie" ("A Woman Named Jackie", 1991).
Downey on naimisissa "Selviytyjät"- ja "The Voice" -tositelevisio-ohjelmista tunnetun tuottajan Mark Burnettin kanssa. He ovat yhdessä tuottaneet useita uskonnollisaiheisia televisiosarjoja ja elokuvia. Heidän minisarjansa "The Bible" (2013) pääsi Emmy-palkintoehdokkaaksi.
Downey on saanut oman tähden Hollywood Walk of Famelle. Hänelle on myönnetty myös kunnia-arvonimi OBE (Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri).
Kristelig Folkepartis Ungdom

Kristelig Folkepartis Ungdom ("KrFU"; suom. Kristillisen kansanpuolueen nuoret) on vuonna 1946 perustettu norjalainen poliittinen nuorisojärjestö. Sen emopuolue on kristillinen kansanpuolue.
Historia.
Järjestö perustettiin vuonna 1946 ja sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Ragnar Horn.
Politiikka.
KrFU on kristillisdemokraattinen järjestö ja pitkälti samoilla linjoilla kuin emopuolueensa. Joissakin kysymyksissä, kuten kehitysavussa ja ympäristöpolitiikassa, se kannattaa kuitenkin laajempia panostuksia kuin puolue. Lisäksi sen puheenjohtajat ovat historian saatossa aiheuttaneet emopuolueessa paheksuntaa asettumalla tukemaan esimerkiksi oikeutta aborttiin (1989), rekisteröityä parisuhdetta (1993) ja kriittisempää suhtautumista Israelin toimintaan Palestiinassa (2010). 
Kansainvälinen yhteistyö.
KrFU on jäsenenä yhteistyöjärjestöissä Pohjoismaiden kristillisdemokraattiset nuoret ja Euroopan kansanpuolueen nuoret.
Tero Valkonen

Tero Valkonen (s. 9. toukokuuta 1974 Hyvinkää) on suomalainen kirjallisuuden kääntäjä. Hän suomentaa englannista.
Valkonen on opiskellut kirjallisuustiedettä, filosofiaa ja estetiikkaa. Hän on suomentanut noin 80 teosta. Uransa alkuvaiheessa hän suomensi muun muassa Margaret Atwoodin runoja. Vuonna 2019 ilmestyi Valkosen suomennos Walter Isaacsonin Leonardo da Vinci -elämäkerrasta.
Vuonna 2020 ilmestyi Valkosen suomennos David Foster Wallacen vuonna 1996 ilmestyneestä teoksesta "Infinite Jest" (suom. "Päättymätön riemu"), jota on pidetty haasteellisena kääntää. Hän sai teoksesta Mikael Agricola -palkinnon 2021. Suomennos oli myös Jarl Hellemann -palkintoehdokas.
Valkosen suomentama Gene Wolfen "Liktorin miekka" oli vuonna 2015 Tähtivaeltaja-palkintoehdokkaana. Jim Dodgen romaanin "Fup" suomennoksesta Valkonen sai kunniamaininnan.
Pitkää tietä Betlehemiin

Pitkää tietä Betlehemiin on käännös englanninkielisestä joululaulusta (carol) "Once in royal David’s city""."
Englantilaiseen jouluperinteeseen kuuluvan carol-hymnin on kirjoittanut Cecil Frances Alexander (1818–1895), irlantilaisen arkkipiispan puoliso. Hän kirjoitti muun muassa muutamia lapsille soveltuvia tekstejä apostolisen uskontunnustuksen toisen artikkelin pohjalta. Tämä virsi liittyi uskontunnustuksen sanoihin ”sikisi Pyhästä Hengestä”. Englanninkielisen tekstin alku "Once in royal David's city" liittää laulun nimenomaan lapsille kirjoitetuksi, monet lapsille tarkoitetut kertomukset alkavat myös sanalla "Once". Laulu on julkaistu 1848 Alexanderin julkaisemassa kirjassa "Hymns for Little Children". Laulu julkaisiin pian useissa anglikaanisen kirkon laulukirjoissa ja se on vakiinnuttanut paikkansa jouluaaton jumalanpalvelusten alkukulkueen musiikkina. Tunnetuin sen käyttö on Cambrigen King's Collegen kappelin jouluaaton jumalanpalveluksessa "A Festival of Nine Lessons and Carols" (Yhdeksän lukukappaleen ja carolin juhla). Tämä laulu aloittaa jumalanpalveluksen siten, että kuoron poikasopraano laulaa kappelin eteisessä ensimmäisen säkeistön ilman säestystä. Kuoro ja urut jatkavat laulamalla 2. ja 3. säkeistön kulkueen tullessa sisälle ja seurakunta yhtyy lauluun 4. säkeistöstä alkaen.
Laulun sävelmän tekijä on Henry John Gauntlett (1805–1876) ja sen eniten levinnyt harmonisointi on Arthur H. Mannin tekemä. Mann (1850–1929) oli King's Collegen urkuri ja hän julkaisi sovituksensa 1918 ja sitä on käytetty siitä lähtien.
Alexanderin laulu on suomennettu verrattain myöhään. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi numero 129 """Pitkää tietä Betlehemiin kulki Joosef, Maria". Pekka Kivekkään 1995 tekemä käännös pohjautuu Eva Norbergin tekemään ruotsinkieliseen tekstiin "Och det hände vid den tiden". Eva Norberg on kuitenkin kääntänyt Alexanderin tekstin melko vapaasti ja hän on liittänyt laulun alkusanat Luukkaan evankeliumin jouluevankeliumin alkusanoihin. Hänen ajatuksensa oli, että virttä voitaisiin käyttää joulukuvaelman osana, siten että jouluseimi rakennetaan tai kootaan virren aikana. Virren englanninkielinen teksti ei liity alkua enempää jouluun, vaan muuttuu lastenlauluksi, jossa Jeesus antaa esimerkin lasten elämiselle ja joka kertoo miten Jeesus jakaa meidän elämämme ehdot.
"Siionin laulut" -kirjassa laulusta on toinen, kolmisäkeistöinen suomennos: "Tallin seimen luona kerran" numerolla 22. Laulun on suomentanut Pekka Sipilä.
Janhusen talo

Janhusen talo on Georg Wigströmin suunnittelema, vuonna 1927 valmistunut, Lahdessa sijaitseva rakennus. Muuten yksinkertaisessa tiilirakennuksessa on klassistinen graniittiportaali.
Rakennus on saanut nimensä rakennuttajansa kaupungininsinööri Jalmari Janhusen mukaan. Hänen kuvataan olleen aikanaan "kaupungin mahtavimpia miehiä". Janhusen talokin rakennettiin hyvällä paikalle kaupungintalon läheisyyteen, Mariankadun rinteeseen.
Siilasjärvi

Siilasjärvi () on järvi Enontekiöllä. Sen pinta-ala on noin 91,3 hehtaaria.
Siilasjärvestä Kilpisjärveen laskee Siilasjoki. Siilasjärvi on osa Könkämäenon valuma-aluetta ja sijaitsee vedenjakajalla noin 484 metrin korkeudessa merenpinnasta. Matkaa Kilpisjärvelle on 11 kilometriä ja Ounasjärvelle 141 kilometriä.
Tervingit

Tervingit, myös thervingit, olivat goottien germaanikansaan kuulunut heimo, joka asui 300-luvulla Dnestrin ja Tonavan välisellä alueella. Heistä muodostui myöhemmin visigooteiksi kutsuttu kansa.
Gootit lienevät asuneet alun perin nykyisen Puolan alueella, josta he siirtyivät vähitellen etelämmäs, lähelle Rooman valtakunnan rajoja. Gootit eivät olleet etnisesti yhtenäinen ryhmä, vaan pikemminkin eri germaaniheimojen yhteenliittymä. Roomalainen historioitsija Ammianus Marcellinus kutsui lännempänä 300-luvun alussa asuneita gootteja tervingeiksi, ja sen oletetaan olleen heimon alkuperäinen nimi. 
Tervingit tekivät ajoittain ryöstöretkiä Rooman provinssien alueille. Keisari Konstantinus I taivutteli tervingit vuonna 332 sopimukseen, jossa he tunnustivat Rooman yliherruuden ja suostuivat vuotuista korvausta vastaan puolustamaan Rooman rajaa. Tervingeistä tuli siten Rooman foederateja eli liittolaisia.
Piispa Wulfila käännytti osan tervingeistä areiolaiseen kristinuskoon. Kaikki eivät kuitenkaan omaksuneet kristinuskoa. Yksi vaikutusvaltaisimmista kristinuskon vastustajista oli tervingien kuningas Atanarik. Hänen johdollaan tervingien joukot hyökkäsivät Tonavan yli. Keisari Valens onnistui kuitenkin torjumaan hyökkäyksen. Tervingit menettivät sen jälkeen solmitussa rauhassa foederatin aseman. 
Vuonna 375 hunnit ja alaanit tunkeutuivat ensin idempänä asuneiden greutungien ja sitten tervingien maille. Atanarik vei osan tervingeistä turvaan Transilvanien vuoristoon. Loput tervingeistä pakenivat kristinuskon omaksuneiden Fritigernin ja Alavivuksen johdolla Tonavan eteläpuolelle keisari Valensin luvalla. Tervingeistä tuli jälleen Rooman foederateja. 
Rooman valtakuntaan siirtyi kuitenkin myös suuri määrä hunneja pakenevia greutungeja. Syntyi levottomuuksia, ja roomalaiset vangitsivat Fritigernin ja Alavivuksen. Fritigern pääsi vapaaksi luvattuaan rauhoittaa tilanteen. Se ei kuitenkaan onnistunut, ja tervingit ja greutungit ottivat haltuunsa koko Traakian. Vuonna 378 roomalaisten ja goottien välillä käytiin Adrianopolin taistelu, jossa roomalaiset kärsivät murskatappion ja itse keisari Valens kuoli.
Vuonna 382 keisari Theodosius I sai aikaan rauhansopimuksen tervingien kanssa. Vuonna 395 tervingit valitsivat kuninkaakseen Alarik I:n, joka yhdisti tervingit ja heihin liittyneet greutungit visigoottien kansaksi.
Asunto-Osakeyhtiö Kotila

Asunto-Osakeyhtiö Kotila on Wivi Lönnin suunnittelema, vuonna 1911 valmistunut, Lahdessa sijaitseva rakennus. Lönn teki suunnittelutyön vuonna 1910, jolloin jo myös valmistuivat erilliset ulkorakennukset tontin itälaitaan. Päärakennuksen on kuvattu edustavan "rauhallista jälkijugendia, jossa on myös viitteitä klassismista."
Rakennukseen toteutettiin aikaansa nähden hyvin edistyneitä ratkaisuja: esimerkiksi huoneistoihin kylpyhuoneet ja pienet puuhissit halkojen nostamiseksi.
Jalkapallon T18 SM-sarja

"Tämä artikkeli kertoo 16-18 -vuotiaiden tyttöjen jalkapallon korkeimmasta sarjatasosta Suomessa."
Heusala

Heusala on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Samuil Samosud

Samuil Abramovitš Samosud (; 14. toukokuuta 1884 Tbilisi – 6. marraskuuta 1964 Moskova) oli venäläinen kapellimestari.
Samosud valmistui Tbilisissä suorittamistaan sellonsoiton opinnoista vuonna 1906. Hän opiskeli myös Hanuš Wihanin johdolla Prahassa ja sitten Pariisissa Pablo Casalsin johdolla. Schola Cantorumissa hän sai opetusta Vincent d'Indyn sävellysluokalla, ja orkesterinjohdossa häntä opetti Édouard Colonne. Varhaisella urallaan Samosud esiintyi sellistinä. Hän työskenteli orkesterisoittajana Pietarissa, kunnes pääsi kapellimestariksi Mariinski-teatteriin. Vuonna 1918 Samosudista tuli Mihailovski-teatterin pääkapellimestari ja taiteellinen johtaja, jona hän toimi vuoteen 1936. Samalla hän työskenteli orkesterinjohdon opettajana Leningradin konservatoriossa. Samosud johti Mihailovski-teatterissa kantaesitykset Dmitri Šostakovitšin oopperoista "Nenä" 1930 ja "Mtsenskin kihlakunnan lady Macbeth" 1935, Ivan Dzeržinskin oopperasta "Hiljaa virtaa Don" 1935 sekä Sergei Prokofjevin oopperasta "Sota ja rauha" (1946, 1955).
Samosud toimi Bolšoi-teatterin pääkapellimestarina vuosina 1936–1943. Tämän jälkeen hän johti Stanislavski- ja Nemirovitš-Dantšenko-teatteria. Vuonna 1951 hän sai tehtäväkseen Moskovan filharmonisen orkesterin perustamisen. Uuden orkesterin pääkapellimestarina hän toimi vuoteen 1957. Viimeisinä vuosinaan Samosud kärsi halvauksesta, joka esti häntä johtamasta orkesteria. Hän sai Stalin-palkinnon kolmesti (1941, 1947, 1952). 
Samosud johti myös konserttiteosten, kuten Dmitri Šostakovitšin Leningrad-sinfonian ja Sergei Prokofjevin sinfonian nro 7 kantaesityksiä. Hän toimi kapellimestarina osassa Fjodor Šaljapinin esiintymisistä.
Markku Kaikkonen

Markku Kaikkonen (s. 1966) on suomalainen musiikkikasvattaja, kouluttaja ja oppikirjailija. Hän toimii myös etenkin lastenmusiikin ja pedagogisen materiaalin säveltäjänä ja sanoittajana . 
Kaikkonen toimii Musiikkikeskus Resonaarin johtajana ja Resonaarin musiikkiopiston rehtorina. Hän on laatinut lukuisia musiikkikasvatuksen ja erityismusiikkikasvatuksen oppikirjoja, artikkeleja ja kirjojen lukuja itsenäisesti sekä työryhmissä. Keskeisesti hän on osallistunut erityismusiikkikasvatuksen ja kuvionuottimenetelmän tutkimus- ja kehittämistoimintaan. Hän on toiminut lukuisten kehittämishankkeiden ja projektien johtajana. Koulutukseltaan Kaikkonen on musiikin maisteri.
Kaikkonen toimii JaSeSoi ry:n pedagogisen tiimin jäsenenä ja on Suomen musiikkikasvatusseura Fisme ry:n hallituksen jäsen sekä Lastenmusiikki ry:n hallituksien varapuheenjohtaja. Konserttikeskus ry:n hallituksessa hän toimi vuoteen 2021 asti, minkä jälkeen hän jatkaa yhdistyksen valtuuskunnassa. Vuosina 2012–2018 Kaikkonen toimi "International Society for Music Education" ISMEn "Special Music Education" –komission komissaarina (puheenjohtajana kaudella 2014-2016). Vuonna 2020 hän isännöi komission kansainvälistä seminaaria Resonaarissa ja toimii tällä hetkellä komission Working groupissa. Vuonna 2021 Kaikkonen valittiin Taideyliopiston Sibelius-Akatemian vuoden alumniksi.
Kouluttajana ja luennoitsijana Kaikkonen on toiminut Suomen lisäksi Japanissa, Italiassa, Kanadassa, Hollannissa, Kiinassa, Latviassa, Virossa, Ruotsissa, Taiwanissa, Azerbaidžanissa, Itävallassa, Venäjällä, Islannissa, Brasiliassa, Ranskassa, Irlannissa ja Skotlannissa. Yli 50 hänen lähinnä lapsille ja opettamiseen sävelmää kappaletta on levytetty eri äänitteille ja julkaistu monissa oppikirjoissa.
Kep1er

Kep1er () on tyttöyhtye, joka muodostettiin Mnetin tosi-tv-sarjan "Girls Planet 999" kautta. Yhtye koostuu yhdeksästä jäsenestä, joita ovat Kim Chae-hyun, Huening Bahiyyih, Choi Yu-jin, Kim Da-yeon, Seo Young-eun, Kang Ye-seo, Hikaru Ezaki, Mashiro Sakamoto ja Shen Xiaoting. Yhtyeen levy-yhtiöinä toimivat Swing Entertainment ja Wake One. Kep1er julkaisi ensimmäisen EP:nsä "First Impact" tammikuussa 2022.
Historia.
Ennen uran alkua.
Kep1er muodostettiin Mnetin esittämän tosi-tv-sarjan "Girls Planet 999" kautta, joka esitettiin Koreassa 6. elokuuta–22. lokakuuta 2021 välisenä aikana. Ohjelmaan osallistui 99 kilpailijaa ympäri Aasiaa, joista vain yhdeksän parasta pääsi osaksi monikansallista yhtyettä.
Ennen ohjelman alkua moni Kep1erin jäsen oli aloittanut jo uransa viihdealalla. Choi Yu-jin debytoi Cube Entertainmentin tyttöyhtyeessä CLC vuonna 2015, mutta ei tällä hetkellä ole sen aktiivinen jäsen. Kang Ye-seo aloitti uransa lapsimallina 2010 ja liittyi myöhemmin tyttöyhtyeeseen Busters, jonka hän kuitenkin jätti vuonna 2020.
Shen Xiaoting ja Kim Da-yeon olivat ainoita jäseniä, jotka olivat osallistuneet samantyyppisiin kilpailuohjelmiin aiemmin. Kim Da-yeon kilpaili Mnetin ohjelmassa "Produce 48" vuonna 2018, mutta jäi sijalle 70. Shen Xiaoting kilpaili kiinalaisessa ohjelmassa "Produce Camp 2020", mutta jäi sijalle 80. Mashiro Sakamoto esiintyi JYP Entertainmentin "Stray Kids" -ohjelman ensimmäisessä jaksossa, mutta tyttöryhmä kuitenkin hävisi Stray Kidsille, joten tytöt eivät päässeet debytoimaan.
"First Impact", "Queendom 2", "Doublast", "Fly-Up" ja "Troubleshooter" (2021–).
Kep1erin piti debytoida alun perin 14. joulukuuta 2021 EP:llä "First Impact". EP:n ennakkotilaukset olivat alkaneet jo marraskuun lopussa. Debyyttiä lykättiin tammikuulle 2022, sillä yksi levy-yhtiön henkilökunnasta oli saanut COVID-19-tartunnan. Mashiro Sakamoto ja Shen Xiaoting saivat myös positiiviset tulokset 14. joulukuuta.
Yhtye julkaisi lykkäyksen myötä EP:n "First Impact" 3. tammikuuta 2022 yhdessä sen nimikkosinglen ”Wa Da Da” kanssa. Tammikuun 10. päivä ilmoitettiin, että Kim Chae-hyun oli valittu SBS MTV:n musiikkiohjelman "The Show" uudeksi juontajaksi yhdessä Cravityn Minheen kanssa. Tammikuun 13. päivä Kep1er voitti ensimmäisen musiikkiohjelmapalkintonsa "M Countdownissa". Helmikuussa uutisoitiin, että yhtye osallistuu Mnetin "Queendom" -musiikkikilpailuohjelman toiselle kaudelle, joka alkoi maaliskuussa.
Kep1er julkaisi toisen EP:nsä "Doublast" kesäkuussa 2022 yhdessä sen nimikkosinglen ”Up!” kanssa. Elokuussa yhtye julkaisi ensimmäisen japaninkielisen singlensä ”Wing Wing”. Japaninkielinen singlealbumi "Fly-Up" julkaistiin syyskuussa.
Yhtye julkaisi Universe Musicin kautta singlen ”Sugar Rush” 23. syyskuuta 2022.
Kep1er julkaisi kolmannen EP:nsä "Troubleshooter" 13. lokakuuta 2022.
Yhtyeen täyspitkä studioalbumi "Kep1going On" julkaistiin vuonna 2024.
Heinäkuussa 2024 kerrottiin, että yhtyeen jäsenet Yeseo ja Mashiro liittyvät uuteen tyttöryhmään Madein.
Jäsenet.
Yhtyeen jäsenet:
Kivikari

Kivikari on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Keltamullo

Keltamullo ("Mulloidichthys martinicus") on mullojen (Mullidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji. Se voi toisinaan aiheuttaa ciguatera-myrkytystä.
Koko ja ulkonäkö.
Keltamullo kasvaa yleensä noin 28 senttimetrin mittaiseksi ja korkeintaan noin 45 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on selkäevässään yhdeksän piikkiruotoa ja kahdeksan pehmeää ruotoa. Peräevässään sillä on kaksi piikkiruotoa ja kuusi pehmeää ruotoa. Keltamullon ruumis on vaalean kellanruskea. Silmästä pyrstöön kulkee keltainen juova. Pyrstö on keltainen. Keltamullo ei ole väritykseltään yhtä kirkas kuin muut sukulaislajinsa ja se on myös ainoa, jolla on kyljissään yksi keltainen juova.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Keltamulloa tavataan pääosin läntiseltä Atlantin valtamereltä. Yksittäisiä havaintoja on myös itäiseltä Atlantilta sekä São Tomésta. Länsi-Atlantilla sen levinneisyys ulottuu Bermudasta ja Floridasta Brasiliaan, mukaan lukien Meksikonlahti ja Karibianmeri. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut keltamullon vuonna 2015 elinvoimaiseksi lajiksi.
Keltamullo käyttää ravinnokseen pohjalla eläviä selkärangattomia. Lajin elinympäristöä ovat hiekkapohjaiset laguunit ja riutat. Se muodostaa usein parvia. Keltamullo saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 17 senttimetrin mittaisena.
Kazakstanin mielenosoitukset 2022

Mielenosoitukset Kazakstanin hallitusta vastaan puhkesivat 2. tammikuuta 2022 ensin Mañğıstaw’n alueella, josta ne sitten myöhemmin levisivät maanlaajuisiksi. Mielenosoitukset saivat alkunsa Kazakstanin hallituksen päätöksestä poistaa nestekaasun hintasääntely, mikä nosti nestekaasun hinnan kaksinkertaiseksi. Monet kazakstanilaiset ovat vaihtaneet autonsa nestekaasukäyttöiseksi alhaisempien polttoainekustannusten vuoksi.
5. tammikuuta 2022 Kazakstanin presidentti Kasym-Žomart Tokajev myönsi maan hallitukselle eron ja määräsi kuvernöörejä palauttamaan nestekaasun hintasääntelyn sekä laajentamaan sen koskemaan muita kuluttajatuotteita. Tokajev erotti samana päivänä myös maan turvallisuuskomitean johtajana toimineen entisen presidentin Nursultan Nazarbajevin.
Mielenosoitukset eivät silti ole laantuneet. Ne ovat päinvastoin muuttuneet mellakoiksi ainakin Almatyssä, Šymkentissä ja Tarazissa. Almatyssa mielenosoittajat valtasivat kaupungin lentoaseman ja tunkeutuivat kuvernöörin toimistoon ja polttivat ainakin osan siitä. Šymkentin ja Tarazin hallinnollisiin rakennuksiin on hyökätty turvallisuusjoukkojen estelyistä huolimatta. Venäläisen uutistoimisto Tassin mukaan Tokajevin asuntoon on tunkeuduttu.
Mielenosoituksissa on loukkaantunut ainakin 500 siviiliä ja useita turvallisuusjoukkojen jäseniä. Tokajev on ilmoittanut lopettavansa mielenosoitukset voimakkaalla tavalla. Hän sanoi antaneensa joukoilleen määräyksen, että mielenosoittajia saa ampua ja tappaa ilman ennakkovaroitusta tai neuvotteluita.
Presidentti Tokajev pyysi apua Kollektiivisen turvallisuussopimuksen järjestöltä, joka lähetti Kazakstaniin 6. tammikuuta noin 3 000 etupäässä venäläistä sotilasta ”rauhanturvaajiksi”.
Aiheesta muualla.
Burgundilainen lasitettu kattotiili

Burgundilainen lasitettu kattotiili on Burgundin seudulle tunnusomainen koristeellisesti ladottu värillinen kattotiili.
Historia.
Lasitetun värillisen kattotiilen tekeminen oli roomalaisten keksimä ikivanha taito. Kattotiilet ovat litteitä, ja ne lasitetaan lyijyllä tai tinalla. Lasitus antaa katotiilelle halutun värin, joka on joko vihreä, keltainen, punaruskea tai musta. Lasitetut kattotiilet tulivat Galliaan roomalaisten mukana. Ensimmäiset tällaiset tunnetut tiilikatot olivat Normandiassa, Île-de-Francessa ja Maine-et-Loiressa, missä sijaitsevassa Doué-La Fontainen kaupungissa lasitettuja kattotiiliä käytettiin jo 800-luvulla.
Burgundissa lasitetut kattotiilet yleistyivät 1300-1400-luvuilta lähtien. Niillä katettu katto tuli muodikkaaksi Burgundiassa herttuakunnan vallanpitäjien linnoissa. Sitten Burgundin eri kaupunkien tärkeimmät kauppiaat ja muut huomattavat henkilöt halusivat esitellä varallisuuttaan käyttämällä suuria summia omistamiensa kartanoiden ja linnojen lasitettuihin kattotiiliin.
1500- ja 1600-luvuilta lähtien lasitettu kattotiilien muoti haihtui Burgundin herttuakunnan katoamisen myötä. Vaikka tämän tyyppisiä kattoja tehtiin myös Franche-Comtéssa, ovat ne kuitenkin yksi Burgundin tunnusmerkeistä.