tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Risto Korhonen (jääkiekkoilija)

Risto Korhonen (s. 27. marraskuuta 1986 Sotkamo) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. 
Korhonen pelasi C-junioriksi asti kasvattajaseurassaan Kajaanin Hokissa. Hokissa hän pääsi kaudella 2001–2002 pelaamaan jo 15-vuotiaana Suomi-sarjassa kolme peliä. Seuraavat kaudet kuluivat Oulun Kärppien junioreissa. Kauden 2003–2004 päätteeksi Korhonen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa. Kaudeksi 2004–2005 hänet nostettiin Kärppien liigajoukkueeseen mukaan ja hänestä uumoiltiin yllättäjää, mutta hän ei päässyt yhteenkään SM-liigapeliin, koska takia NHL-pelaajia saapui Eurooppaan pelaamaan kauttaan. Muun muassa Lasse Kukkonen, Janne Niinimaa ja Josef Boumedienne saapuivat kesken kauden NHL-organisaatioista Kärppien puolustukseen. Korhonen pelasi kautensa A-nuorissa.
 Carolina Hurricanes varasi Korhosen viidennellä kierroksella numerolla 159. Korhonen siirtyi Kärppien A-nuorista HPK:hon kaudeksi 2005–2006 ja voitti keväällä Suomen mestaruuden. Samalla kaudella hän oli nuorten MM-kisoissa pronssia voittaneen Suomen joukkueessa. Kaudella 2006–2007 tuli SM-pronssia, mutta kesken pudotuspelien Korhoselle tuli paha polvivamma ja hän oli sivussa koko kauden 2007–2008. Kaudella 2008–2009 Korhonen pelasi 23 SM-liigaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi useita Mestis-otteluita Lempäälän Kisan riveissä.
Uraani-lyijy-ajoitus

Uraani-lyijy-ajoitus (U-Pb-ajoitus) on eräs pisimpään käytettyjä ja tarkimpia kivinäytteiden radiometrisiä iänmääritysmenetelmiä. U-Pb-menetelmällä voidaan ajoittaa näytteitä, joiden ikä vaihtelee yhdestä miljoonasta neljään ja puoleen miljardiin vuoteen. Ajoituksen tyypillinen virhe on 0,1–1 %. Ajoituksessa käytetään tavallisimmin zirkonia, mutta menetelmä sopii myös muutamille muille mineraaleille kuten monatsiitille, titaniitille sekä baddeleyiitille.
Tausta.
Uraani-lyijy-menetelmä perustuu kahteen erilaiseen hajoamisreittiin. Ensimmäisessä hajoamiskaskadissa uraani-238 hajoaa lyijy-206:ksi puoliintumisajan ollessa 4,47 miljardia vuotta. Toisessa uraani-235 hajoaa lyijy-207:ksi puoliintumisajalla 704 miljoonaa vuotta. Mikäli ajoituksessa huomioidaan vain toinen näistä reiteistä, sanotaan kyseessä olevan uraani-lyijy-isokronimenetelmän. Zirkoni on otollinen näytemineraali, sillä zirkonikiteiden muodostuessa uraaniatomit sopivat hyvin kidehilaan, mutta lyijy ajautuu tehokkaasti sieltä pois. Siksi voidaan olettaa, ettei tällaisissa kiteissä alun perin ollut lainkaan lyijyä, vaan kaikki siinä oleva lyijy on syntynyt uraanin hajotessa kiteen jo muodostuttua. Zirkoni on myös kemiallisesti ja mekaanisesti hyvin kestävää ainetta, joten kiteet eivät vahingoitu ympäristöoloista helposti. Sen sulamispiste, 900 °C, on korkeampi kuin monilla kivilaaduilla, jolloin edes ympäröivän kallion sulaminen ei välttämättä haittaa ajoitusta.
Menetelmä.
Kahden erilaisen ja toisistaan riippumattoman hajoamisreitin ansiosta näytteen ikä voidaan määrittää kahdella eri tavalla. Ratkaisemalla hajoamiseen kulunut aika "t" joko näytteestä mitatun 206Pb/238U suhteen avulla
formula_1
tai näytteen 207Pb/235U suhteen avulla
formula_2.
Tässä "λ238" ja λ235 ovat uraani-isotooppien hajoamisvakiot. Koska kummassakin tapauksessa aika on luonnollisesti sama, nämä suhteet voidaan ilmaista toistensa funktiona. Tulokseksi saadaan niin kutsuttu konkordia-käyrä. Tähän kuvaajaan verrataan käytännössä tehtyä mittausta. Koska käytännössä lyijyä on usein päässyt näytteestä vuotamaan, todellisia mitattuja Pb/U-suhteita vastaavat pisteet sijoittuvat jonkin verran konkordia-käyrän alapuolelle. Kun ajoitus tehdään usean näytteen perusteella saadaan joukko mittauspisteitä, joiden kautta voidaan piirtää suora, joka leikkaa konkordia-käyrää kahdesti: ylempänä ja alempana. Tällaisessa tilanteessa suoran ja konkordia-käyrän ylempi leikkauskohta ilmaisee kiteen todellisen iän ja alempi leikkauskohta ajan, jolloin lyijyä on alkanut vuotaa.
Thea King

Thea King (26. joulukuuta 1925 – 26. kesäkuuta 2007) oli brittiläinen klarinetisti. Hänen alkuperäinen soittimensa oli piano, jonka soittoa hän opiskeli Royal College of Musicissa. Klarinetinsoittoa hänelle opetti Frederick Thurston, jonka kanssa hän meni naimisiinkin tammikuussa 1953. Thea King jäi kuitenkin leskeksi jo saman vuoden joulukuussa.
King opetti myöhemmällä urallaan itse Royal College of Musicissa ja Guildhall School of Music and Dramassa. Hänestä tehtiin vuonna 1985 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri (OBE) ja vuonna 2001 ritarikomentaja (DBE).
Kingin levyttämän musiikin joukkoon lukeutuu Brahmsin, Crusellin, Finzin ja Stanfordin teoksia. Paitsi solistina, hänet toimi pitkään myös English Chamber Orchestran ykkösklarinetistina.
Antti Haajanen

Antti Haajanen (s. 10. syyskuuta 1974 Karhula) on suomalainen urheilutoimittaja, radiojuontaja sekä televisiojohtaja. 
Haajanen opiskeli Texasin yliopistossa radio- ja tv-alaa vuosina 1995–1996. Vuodesta 1994 lähtien hän työskenteli MTV3:n urheilutoimittajana. Hän oli "Tulosruudun" urheiluankkuri ja toimi Formula 1 -lähetysten varikkotoimittajana vuosina 2001–2002. Sittemmin Haajanen selosti alppihiihtoa ja freestylea. Hän toimi vuoden 2016 syksyyn asti MTV Sportin toimituspäällikkönä ja MTV Sport Uutisten päätoimittajana, jonka jälkeen Haajanen siirtyi Discovery Networks Finlandin urheilupäälliköksi. Hän aloitti tehtävässä 1. syyskuuta 2016. Vuonna 2023 Haajanen ylennettiin Warner Bros. Discoveryn Pohjoismaiden urheilutuotantojen johtajaksi.
Haajanen on toiminut juontajana myös Radio Novalla ja Kiss FM:llä.
Hänellä on vaimo sekä kolme lasta ja he asuvat Espoossa.
Siaminlahti

Siaminlahti eli Thaimaanlahti rajautuu Etelä-Kiinan mereen, joka on Tyynenmeren osa. Lahtea reunustavat Kambodža, Thaimaa ja Vietnam. Lahden pohjoiskärki on Bangkokinlahti, johon Bangkokin lähellä laskee Chao Phraya -joki. Siaminlahden leveys on noin 500–560 ja pituus 725 kilometriä. Merialueen pinta-ala on noin 320 000 km². 
Lahden etelärajan muodostaa linja, joka kulkee Etelä-Vietnamissa Mekong-joen suun eteläpuolella sijaitsevasta Bai Bungin niemestä Kota Barun kaupunkiin Malesian rannikolle. 
Viimeisen jääkauden keskivaiheilla Siaminlahtea ei ollut, koska merenpinta oli niin matalalla, että alue kuului Chao Phrayan jokilaaksoon.
Maantiede.
Siaminlahti on melko matala: sen keskisyvyys on 58 metriä, ja syvin kohta on 85 metriä. Siksi vesi vaihtuu hitaasti, ja jokien voimakas virtaus aiheuttaa sen, että lahden suolapitoisuus on pieni, 3,05–3,25 %, ja se on hyvin sedimenttipitoinen. Lahteen virtaa suolapitoisempaa (3,4 %) vettä Etelä-Kiinan merestä vain syvemmissä kohdissa. Suolaisempaa vettä on ainoastaan keskussyvänteessä, jonka syvyys on yli 50 m. Siaminlahden tärkeimmät joet laskevat Bangkokinlahti: Chao Phraya ja sen sivuhaara Tha Chin joki, Mae Klong ja Bang Pakong. Lisäksi vähäisempi Thaimaan Tapijoki laskee Siaminlahden lounaisosassa olevaan Bandoninlahteen.
Veden trooppisen lämpötilan vuoksi Siaminlahdessa on runsaasti koralliriuttoja ja siten useita sukelluskeskuksia. Matkailijat suosivat erityisesti Ko Samuin saarta Surat Thanin maakunnassa ja Pattayaa Chonburin maakunnassa, kun taas Ko Tao on sukellusmatkailijoiden suosiossa.
Luonnonvarat.
Lahdessa on öljyä ja maakaasua Thaimaan ja Kambodžan aluevesillä. Kalastus on merkittävä elinkeino, mutta lahden ekosysteemi on kärsinyt saasteista ja kalasto ylikalastuksesta.
Aluekiista.
Malesialla, Thaimaalla ja Vietnamilla on Siaminlahden alueella aluekiistoja. Malesia ja Thaimaa ovat päättäneet yhdessä kehittää kiisteltyä aluetta.
Kalle Siira

 Kalle Siira on suomalainen yrittäjä ja konsultti, joka on erikoistunut organisaation konflikteihin ja viestintään. Hän on toiminut aiemmin myös MTV3-kanavan urheilu- ja uutistoimittajana. Siira avioitui syyskuussa 2006 MTV3-kanavan toimittajan Kirsi Alm-Siiran kanssa, mutta he ilmoittivat tammikuussa 2021 eroavansa.
Günther Niethammer

Günther Niethammer (28. syyskuuta 1908 Waldheim, Saksa – 14. tammikuuta 1974 Morenhoven) oli saksalainen lintutieteilijä.
Niethammer aloitti eläintieteen opinnot Tübingenissä ja jatkoi niitä Leipzigissa 1929–1932. Hänen väitöskirjansa vuonna 1933 käsitteli lintujen anatomiaa ja histologiaa. Hän työskenteli sittemmin sekä Berliinin, Bonnin että Wienin museoissa. Hän kirjoitti yhdessä Erwin Stresemannin kanssa kolmiosaisen "Handbuches der deutschen Vogelkunde" 1937–1942. Yhdessä Urs N. Glutz von Blotzheimin ja Kurt M. Bauerin kanssa Niethammer kirjoitti lintutieteen perusteoksiin kuuluvan 14-osaisen teoksen "Handbuch der Vögel Mitteleuropas" (1966–).
1937 Niethammer liittyi SS-joukkoihin ja 1940 Waffen-SS-joukkoihin yleten Obersturmführeriksi. Hän palveli Auschwitzissa 1940–1942 ja kirjoitti 1942 artikkelin alueen linnustosta "Beobachtungen über die Vogelwelt von Auschwitz".
Niethammer sai professorin viran Bonnista 1957. Hän oli Saksan lintutieteellisen yhdistyksen (Deutschen Ornithologen-Gesellschaft) puheenjohtaja 1968–1973.
Niethammer nimesi linnuista muun muassa kauluskiitäjän ("Streptoprocne zonaris") alalajin "kuenzeli".
Kaunis Sabrina

Kaunis Sabrina ("Sabrina") on Billy Wilderin romanttinen komedia vuodelta 1954. Sen pääosissa näyttelevät Audrey Hepburn, Humphrey Bogart ja William Holden. Elokuva toi Edith Headille Oscarin parhaasta puvustuksesta.
Elokuvasta on tehty vuonna 1995 uudelleenfilmatisointi "Sabrina".
Juoni.
Nuori Sabrina (Hepburn) on vauraan amerikkalaisen Larrabeen perheen brittiläisen autonkuljettajan tytär. Hän haaveilee perheen playboy-pojasta Davidistä (Holden), jolla on myös vakavampi bisnesorientoitunut isoveli Linus (Bogart). Sabrina kouluttautuu kokiksi Pariisin hienossa ravintolakoulussa ja palaa kotiin tyylikkäänä ladynä, johon David heti ihastuu. Luokkarajat rikkova romanssi uhkaa romuttaa Davidille kaavaillun avioliiton toisen teollisuussuvun tyttären kanssa. Linus ryhtyy juonikkaisiin vastatoimiin, mutta huomaa lopulta kilpailevansa Sabrinan suosiosta veljensä kanssa.
Tuotanto.
Elokuvassa toistuvia romanttisia musiikkiteemoja ovat Richard Rodgersin ja Lorenz Hartin sävelmä ”Isn't It Romantic?” sekä Louiguyn säveltämä ja Edith Piafin sanoittama "La Vie en rose".
Vastaanotto.
"Kaunis Sabrina" sai kuusi Oscar-ehdokkuutta, joista Edith Head palkittiin parhaasta puvustuksesta.
Mikael Fränti kirjoitti "Helsingin Sanomissa" elokuvan televisioesityksen alla vuonna 1989, että "Kaunis Sabrina" on mielenkiintoisempi elämänmuodon peilinä kuin romanttisena tuhkimotarinana. Se kertoo piireistä, joissa raha ja liikevoitto määrittelevät avioliiton. Hän näki Wilderin tavoittelevan elokuvassa oppi-isänsä Ernst Lubitschin tyyliä.
HAT-P-11b

HAT-P-11b on pieni, vain noin 25 Maan massainen eksoplaneetta ja ensimmäinen ylikulkumenetelmällä koskaan löydetty kuumien neptunusten luokkaan kuuluva planeetta. Löytö julkaistiin 3. tammikuuta 2009. HAT-P-11b kiertää 38 parsekin etäisyydellä sijaitsevaa spektriluokan K4 kääpiötähteä HAT-P-11 kiertoajan ollessa vajaa viisi Maan vuorokautta.
Planeetan löysi unkarilainen HATNet-projekti, joka käyttää planeettojen etsimiseen kuutta täysautomaattista teleskooppia.
Kulkiessaan keskustähtensä editse planeetta aiheuttaa 4,2 millimagnitudin suuruisen himmentymän. Tämä on toistaiseksi himmein koskaan planeetan löytymiseen johtanut ylikulku. Planeetan rata on melko eksentrinen ("e" = 0.2). Planeetta aiheuttaa keskustähteen noin 11m/s suuruisen huojunnan, mutta tähden aktiivisen kromosfäärin vuoksi sitä on hyvin vaikea havaita säteisnopeusmittauksin.
Home Insurance Building

Home Insurance Buiding oli vuonna 1885 rakennettu Chicagossa Yhdysvalloissa sijainnut rakennus. Se oli maailman ensimmäinen rakennus, josta käytettiin nimitystä pilvenpiirtäjä. Rakennuksessa oli kymmenen kerrosta ja se oli 42 metriä korkea vuoteen 1891 asti, jolloin siihen lisättiin kaksi kerrosta. Korotuksen jälkeen rakennus oli 55 metriä korkea.
Home Insurance Buildingin suunnitteli ja rakennutti yksi Chicagon koulukunnan perustajista, William LeBaron Jenney. Rakennuksen takaseinät olivat muurattuja kantavia seiniä ja kadunpuoleisiin seiniin oli muurattu terästä, joka vahvisti seinää ja mahdollisti siten suurempien aukkojen jättämisen ikkunoita varten. Ikkunat asennettiin syvennyksiin ja se sai rakennuksen vaikuttamaan korkealta. Ulkopinta rapattiin paloturvallisuuden lisäämiseksi.
Home Insurance Building oli ensimmäinen rakennus, joka oli tuettu sekä sisä- että ulkopuolelta. Rakennus purettiin vuonna 1931 ja sen tilalle rakennettiin LaSalle Bank Building.
John Haugland

John Didrik Haugland (s. 23. syyskuuta 1946 Stavanger, Norja) on entinen ralliautoilija. Erityisen hyvin hänet tunnetaan toiminnastaan Škodan tehdaskuljettajana 1970-luvulla. Haugland aloitti uransa vuonna 1965 ja saavutti uransa aikana yli 100 luokkavoittoa. Hän kilpaili kaikkiaan 27 kaudella, joista neljällä sijoittui kymmenen parhaan joukkoon.
Haugland tuli tunnetuksi ennen kaikkea menestyksestään Škoda 130RS:n kuljettajana.
Ralliuransa jälkeen Haugland on ollut mukana ralliautojen kehitystyössä sekä kouluttamassa nuoria kuljettajia. Hänen oppilainaan ovat olleet muun muassa Petter Solberg, Richard Burns ja Alister McRae.
HMS Gloucester (62)

HMS Gloucester (viirinumero 62) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Gloucester-luokan kevyt risteilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Devonportin telakalla, missä köli laskettiin 22. helmikuuta 1936. Alus laskettiin vesille 19. lokakuuta 1937 ja valmistui 31. tammikuuta 1939.
Palvelus.
Valmistuttuaan "Gloucester" määrättiin Itä-Intian vesille, jossa se oli 4. risteilijäviirikön lippulaivana toisen maailmansodan alkamiseen. Sodan sytyttyä alus siirrettiin Intian Valtamerelle ja joulukuussa Simonstowniin Etelä-Afrikkaan Force I:hin, jonka tehtävänä oli estää saksalaisten kaapparien toiminta. Tässä tehtävässä ei aluksella ollut taistelutoimintaa.
Välimeri.
Toukokuussa 1940 alus liitettiin 7. risteilijäviirikköön vara-amiraali Andrew Cunninghamin Välimeren laivastoon. Se suojasi 28. kesäkuuta Maltan saattuetta, kun se sai käskyn osallistua kolmesta italialaisesta hävittäjästä kootun huoltosaattueen pysäyttämiseen (Espero-saattue).
Aleksandriasta Maltalle matkaavaa saattuetta suojatessaan alus joutui 7. heinäkuuta Italian ilmavoimien pommikoneiden hyökkäykseen. Aluksen komentosiltaan osui, jolloin aluksella kaatuivat kapteeni F. R. Garside (CBE), komentaja J. R. D'Aeth, komentajakapteenit Churchill ja Lindsay sekä 14 muuta miehistönjäsentä. Vaurioiden vuoksi alusta ei enää kyetty ohjaamaan sillalta ja aluksen ohjattavuus palasi vasta, kun komentajakapteeni Reginald P. Tanner otti käyttöön perän ruorihuoneen. Alus kuitenkin kykeni pysymään saattueen mukana ja osallistui 9. heinäkuuta Calabrian taisteluun, jonka jälkeen osasto liittyi Maltalla olleisiin saattueisiin ja palasi 13. heinäkuuta Aleksandriaan. Välimerellä alus osallistui myös operaatioihin itäisellä Välimerellä sekä Aegean merellä vuoden 1940 loppuun mennessä.
Operaatio Excessiin kuuluvien Maltan saattueita suojatessaan 11. tammikuuta 1941 alukseen osui pommi, joka ei kuitenkaan räjähtänyt. Maaliskuussa alus osallistui Matapanin taisteluun ja Afrikan rannikon kohteiden tulittamiseen useita kertoja huhtikuussa. Alukseen osui uudelleen lentopommi Maltalla 30. huhtikuuta, mutta vauriot eivät olleet pahoja.
"Gloucester" osallistui Kreetan taisteluun. Ollessaan "HMS Fijin" kanssa suorittamassa tehtävää alus joutui 22. toukokuuta 1941 ilmahyökkäykseen. kun Saksan ilmavoimien syöksypommitusrykmentti 2:n (St.G 2) Junkers Ju-87B Stukat sekä I ja II/LG 1:n (Kevyt lentorykmentti) Junkers Ju-88 koneet Elefsínan kentältä hyökkäsivät. Pommituksessa siihen osui neljä pommia ja kolme pommia osui aluksen lähistölle. Alus jouduttiin hylkäämään ja se upposi pian sen jälkeen. Aluksen upotessa hukkui 722 miestä 807 hengen miehistöstä.
Hi Line Subdivision

Hi Line Subdivision, myös Hi Line Route, on BNSF Railwayn omistama, ylläpitämä ja operoima rautatieosuus Montanan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rataosuus alkaa Havren kaupungin länsipuolella sijaitsevasta Pacific Junctionista, ja jatkuu Shelbyn, Cut Bankin, Glacier Parkin, Essexin ja Beltonin kautta Whitefishin kaupunkiin. Alun perin rataosan rakensi Great Northern Railway, ja sen rakennustyöt aloitettiin 1. elokuuta 1890. 
Rataosan pituus on 403 kilometriä, ja se ylittää Kalliovuoret 1 529,5 metrin korkeudella merenpinnasta.
Hi Line Subdivision on tunnettu jylhistä maisemistaan. Sen korkein kohta sijaitsee Marias Pass -nimisessä solassa. Rataosuus Shelbystä Whitefishiin valittiin myös yhdeksi kuudesta Microsoft Train Simulator -tietokonesimulaattorin mukana toimitettavista reiteistä.
Rataosuus on pääasiassa tavaraliikenteen käytössä, ja se on osa BNSF Railwayn Chicagon ja Seattle sekä Vancouverin välistä päärataa. Tavaraliikenne radalla on erittäin vilkasta. Henkilöjunia liikennöi kansallinen henkilöliikenneyhtiö Amtrak, ja intercityjuna "Empire Builder" liikennöi rataosalla kerran päivässä kumpaankin suuntaan.
Numerus

Numerus oli sotilasyksiköistä käytetty nimitys Rooman valtakunnan armeijassa. Nimi "numerus" tarkoitti vain "yksikköä", ja niillä ei ollut legioonien tapaan standardoitua organisaatiota. Numerus-joukkoja alettiin perustaa Trajanuksen tai Hadrianuksen aikana rajavyöhykkeille. 
Nimeä numerus käytettiin jo aikaisemmin. Esimerkiksi Caesar käyttää sitä kuvaamaan "joukkoa sotilaita". Toisella vuosisadalla perustettiin rajavyöhykkeille numerus-joukkoja. Esimerkiksi Germaniassa oli useita "numeri Brittonum", joiden sotilaat tulivat eri heimoista Brittein saarilta. Numerus-joukkojen nimet oli usein annettu sotilaiden kotipaikan ja nykyisen sijoituspaikan mukaan. Esimerkiksi "Numerus Palmyrenorum Porolissensium" oli yksikkö, jonka sotilaat olivat kotoisin Palmyrasta ja joka oli sijoitettu Porolissumiin Daciaan. Joidenkin numerusten alkuperä saattoi olla tilapäisissä joukoissa, jotka olivat ottaneet osaa johonkin sotaan. Numerukset vaihtelivat kooltaan ja ne organisoitiin tehtävän mukaan. Eräs numerus oli kooltaan yli 1000 miestä. 
Numerusta johti yleensä kenturio, tuolloin he saivat tilapäisen tittelin nimeltä "praepositus". Joskus numeruksen johtaja sai tittelin "curator". Kolmannella vuosisadalla numeruksia johti yleensä prefekti tai tribuuni.
Ultrateräväpiirtotelevisio

Ultrateräväpiirtotelevision pääominaisuudet:
Ultrateräväpiirtotelevisio eli UHDTV (myös Ultra HDTV tai 4320p) ja ultrateräväpiirtovideo (UHDV)) on kokeellinen digitaalisen videon formaatti, jota kehittävät muun muassa Japanin NHK, Sky Broadcasting ja RAI.
Ultrateräväpiirron kuvatarkkuus on 7680 × 4320 pikseliä, eli se on neljä kertaa niin leveä ja korkea kuin täysteräväpiirto (1920 × 1080 pikseliä). Japanilaisen sanomalehden Yomiuri Shimbunin mukaan Japanin sisä- ja viestintäministeri aloittaa yhteistyön kehittääkseen teknologian SVH:lle siinä toivossa, että ultrateräväpiirtotelevisio asetetaan uudeksi standardiksi, ja tällä kuvatarkkuudella aloitettaisiin lähetykset vuonna 2020.
Koska formaatti (esitystapa) on vielä hyvin kokeellinen, NHK:n tutkijoiden täytyi rakentaa oma prototyyppinsä itse. Kun järjestelmää esiteltiin syyskuussa 2003, he käyttivät 16 HDTV-kameraa kuvatakseen 18-minuuttisen koevideon.
Kamera itsessään rakennettiin neljästä 2,5 tuuman (64 mm) CCD-kennosta, joiden resoluutio oli vain 3840 x 2048. Käyttämällä kahta CCD:tä vihreälle ja yhtä sekä punaiselle että vihreälle, he käyttivät "spatial pixel offset metodia" ("spatiaalinen kuvapisteensiirtomenetelmä") saadakseen kuvan 7680 x 4320 -kuvatarkkuudelle.
Vuonna 2008 Aptina Imagin tiedotti uuden CMOS-kuvakennon julkaisusta. Kenno on suunniteltu varta vasten NHK:n UHDTV-projektille.
Ultrateräväpiirtoa esiteltiin vuoden 2005 "Expossa", Aichissa, Japanissa, "NAB Show:ssa" vuonna 2006 ja 2007 konferensseissa, Las Vegas ja International Broadcastin Conventionissa (IBC) vuonna 2006 ja 2008, Amsterdamissa, Hollannissa sekä "Consumer Electronics Show" tapahtumassa vuonna 2009.
Marraskuussa 2005 NHK esitteli UHDTV-livekuvaa 260 kilometrin matkan päästä käyttäen kuituoptista verkkoa. Käyttäen dense wavelength division multiplex ("tiheä aallonpituuhakokanavointi) -teknologiaa tiedonsiirtonopeudeksi saatiin 24 Gbit/s [datasiirtonopeusyksikköinä] yhteensä 16 eri aallonpituuden signaalilla.
31. joulukuuta 2006 NHK esitteli suoraa lähetystä 11.4 metrin näytöllä Osakassa, Japanissa NHK:n kehittämällä videokoodekilla (video-kooderi-dekooderi) 24 Gbit/s siirtonopeudesta aina 180–600 Mbit/s siirtonopeuteen. Myös ääni pakattiin 28Mbit/s 7-28 Mbit/s. Jos kuvaa ja ääntä ei pakattaisi, 20 minuutin lähetys edellyttäisi noin 4 teratavua muistitilaa
Kolme standardia, jotka koskevat UHDTV:tä:
Myös News Corporationin omistama satelliittitelevisioyhtiö Sky on ilmeisesti kiinnostunut teknologiasta. Vuoden 2008 IBC:ssä Japanin NHK, Italian RAI, BBC, RTE, Sony, Samsung ja Panasonic (monine yhtiötovereineen) esittelivät UHDTV -teknologiaa ensimmäisellä julkisella reaaliaikaisella lähetyksellä Lontoosta konferenssipaikalle Amsterdamiin.
Teknologiaa esiteltiin myös BBC:n Mediakeskuksessa, Länsi-Lontoossa lokakuun alussa vuonna 2008. BBC on myös tutkinut, voitaisiinko sen Dirac-koodekkia käyttää UHDTV:n kanssa.
Aiheesta muualla.
Virallisia sivustoja
Video
Artikkeleita
Bill Cobbs

William Fransisco ”Bill” Cobbs (16. kesäkuuta 1934 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat – 25. kesäkuuta 2024, Riverside, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnettiin muun muassa elokuvista "Bird" (1988), "Bodyguard" (1992) ja "The Final Patient" (2005) sekä televisiosarjoista "The Drew Carey Show", "Kunnian miehet", "", "C.S.I.", "NYPD Blue", "Mullan alla", "Muukalaiset", "Äärirajoilla", "Teho-osasto", "Kauas pois", "Kate ja Allie" ja "October Road".
Yksityiselämä.
Bill Cobbs syntyi ja kasvoi Clevelandissa, Ohiossa. Amatöörinäyttelijänä hän aloitti kaupungin Karamu House Theatherissa Ossie Davisin näytelmässä "Purlie Victorius". Cobbs oli teknikkona ilmavoimissa kahdeksan vuotta, hän työskenteli myös IBM:llä. Vuonna 1970 35-vuotias Cobbs muutti New Yorkiin saadakseen töitä näyttelijänä. Vapaa-aikanaan Cobbs harrasti musiikkia, lukemista, rumpujen soittoa ja golfia.
RMS Majestic (1914)

RMS Majestic oli Hampurissa vuonna 1922 valmistunut linjalaiva. Ensimmäinen sille annettu nimi oli SS "Bismarck".
Rakentaminen.
Hamburg America Line tilasi "Bismarckin" Blohm &amp; Vossin Hampurin telakalta, missä köli laskettiin 1913 telakkanumerolla 214. Alus laskettiin vesille 20. kesäkuuta 1914 kumminaan kansleri Bismarckin lapsenlapsi, kreivitär Hannah von Bismarck. Vain viikkoja vesillelaskun jälkeen syttynyt ensimmäinen maailmansota keskeytti aluksen rakennustyöt. Aluksen maatessa telakalla osa sen messinki- ja kupariosista käytettiin muihin tarpeisiin.
Saksa allekirjoitti 28. kesäkuuta 1919 Versaillesin sopimuksen, johon liittyvän sotakorvaussopimuksen mukaan "Bismarck" ja "Imperator" luovutettaisiin Englantiin korvauksena "Britannicin" ja "Lusitanian" tuhoamisesta. Aluksen rakennustyötä jatkettiin Harland and Wolffin telakan valvonnassa. Sen valmistumista viivästytti 5. lokakuuta 1920 aluksella syttynyt tulipalo, jota aluksi epäiltiin telakkatyöläisten tahallaan sytyttämäksi. Epäilysten hälventämiseksi telakan 1 200 työntekijää saattoivat aluksen valmiiksi ennätysajassa.
Britannian hallitus tarjosi helmikuussa 1921 "Bismarckia" White Star Linelle ja Cunardille. White Star Line osti "Bismarckin". Maailman suurin laiva valmistui 28. maaliskuuta 1922, ja sen vastaanotti aluksen ensimmäinen päällikkö Bertram Hayes. Alus aloitti kymmenpäiväiset koeajot Irlanninmerellä 1. huhtikuuta 1922. Sen jälkeen alus nimettiin 12. huhtikuuta uudelleen, ja siitä tuli "Majestic".
RMS "Majestic" lähti 10. toukokuuta 1922 neitsytmatkalleen, reitille Southampton–Cherbourg–New York. "Majestic" kunnostettiin vuonna 1928, ja vuonna 1934 White Star Line ja Cunard yhdistyivät muotoon Cunard White Star ltd. "Majestic" teki 12. helmikuuta 1936 viimeisen matkan reitillä Southampton–Cherbourg–New York. 15. toukokuuta "Majestic" oli jo myyty romutettavaksi.
HMS Caledonia.
Amiraliteetti osti aluksen ennen sen romuttamista. Se siirrettiin Britannian kuninkaallisen laivaston koulutusalukseksi nimellä "HMS Caledonia". Aluksen savupiippuja lyhennettiin hieman yläosistaan, mutta alus pysyi White Star Linen väreissä. "HMS Caledonia" lähti 23. huhtikuuta 1937 uuteen tukikohtaansa. Siihen mahtui 1 500 kadettia. Syyskuussa 1939 alus oli määrä korjata, mutta se vapautettiinkin palveluksesta. "HMS Caledoniassa" syttyi 29. syyskuuta tulipalo ja upposi kiinnityspaikalleen. Se myytiin maaliskuussa 1940 lopullisesti romutettavaksi.
Hoodoo

Hoodoo on afroamerikkalainen kansantaikuuden muoto. Hoodoo on useiden kulttuurien ja magiaoppien sekoitus, ja se lainaa monista afrikkalaisperäisistä, Amerikan alkuperäisasukkaiden ja eurooppalaisten uskomuksista, traditioista ja grimoireista. Vaikka hoodoo on monikulttuurinen ilmiö, sen menestyksen syynä pidetään voimakasta kristinuskon symbolien hyödyntämistä menoissaan.
Sana "hoodoo" dokumentoitiin ensimmäistä kertaa 1875, jolloin se luokiteltiin substantiiviksi tai transitiiviseksi verbiksi. Hoodoolla kuvataan yleensä maagista loitsua tai maagista juomaa, mutta sitä voidaan käyttää myös adjektiivina osallistujasta maagiseen menoon. Hoodoo tunnetaan myös nimellä "conjure".
Pinokkion uudet seikkailut

Pinokkion uudet seikkailut ("The New Adventures of Pinocchio") on vuonna 1999 valmistunut brittiläis-saksalais-yhdysvaltalaisena yhteistyönä tehty elokuva. Se on jatkoa elokuvalle Pinokkion seikkailut ja tapahtuu pari vuotta ensimmäisen osan tapahtumien jälkeen. Siinä Pinokkio on teini-ikäiseksi kasvanut oikea poika, joka pinnaa koulusta päästäkseen jo ensimmäisessä osassa nähdyn ystävänsä Lampunsydämen kanssa karnevaaleihin. Pojat ostavat karnevaaleista taikajuomaa, joka vaikuttaa aluksi hämmästyttävältä, mutta myöhemmin tekee tuhoisia muutoksia. Elokuvan pääosissa nähdään Udo Kier ja Martin Landau.
Ed Horowitz

Ed Horowitz on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän sai vuoden 1995 Razzie Awardin vuoden huonoimmasta käsikirjoituksesta elokuvaan "Vaarallisella alueella" yhdessä Robin U. Russinin kanssa. 
Hän on ollut yhtenä kirjoittajana elokuvan "Meet Wally Sparks" (1997) soundtrackin kappaleella "Have Faith".
Concepción (tulivuori)

Concepción on Nicaraguassa sijaitseva tulivuori, joka muodostaa yhdessä toisen, Maderas-nimisen tulivuoren kanssa Ometepen saaren Nicaraguajärvessä.
Concepción sijaitsee saaren luoteisosassa ja on aktiivinen kerrostulivuori. Vuoden 1883 jälkeen se on purkautunut ainakin 30 kertaa, viimeksi 2009. Lisäksi on joitakin epävarmoja tietoja. Concepción purkautuu yleensä tihein väliajoin tapahtuvin suhteellisen vaatimattomin räjähdyksin. Tyypillisesti purkauksen räjähtävyyttä kuvaava VEI-indeksi on 1–2. Vuoren huippukraatterista pohjoiseen on aktiivisia fumaroleja.
Concepción kohoaa 1 579 metriä Nicaraguajärven pinnan yläpuolelle. Se on järvessä sijaitsevista vuorista prominenssiltaan maailman suurin.
Mutual Broadcasting System

Mutual Broadcasting System oli yhdysvaltalainen vuosina 1934–1999 toiminut radioverkko. Toisin kuin kolme muuta valtakunnallista verkkoa (NBC, CBS, ABC), se toimi alkuvaiheessa osuuskuntamallin mukaisesti ja se oli asemamäärältään verkoista suurin. Muissa verkoissa verkko toimitti ohjelmistoaan verkkoon kuuluville paikallisille radioasemille, Mutualissa asemat vaihtoivat omaa ohjelmatuotantoaan muiden asemien kanssa. 
Vuonna 1953 General Tire osti Mutualiin kuuluvat asemat, ja Mutualista tuli sen tytäryhtiö. Mutual menetti osuuskuntamallinsa viisi vuotta myöhemmin General Tiren myytyä sen uudelle omistajalle. Mutualin omistaja vaihtui useaan kertaan, kunnes Westwood One hankki sen omistukseensa vuonna 1985 39 miljoonan dollarin kauppahinnalla. Westwood One lakkasi käyttämästä Mutual Broadcasting Systemin nimeä vuonna 1999.
Verkon alkuaikojen ohjelmistosta tunnetuimpia ovat radiokuunnelmasarjat The Shadow ja The Lone Ranger. Myöhemmiltä vuosilta tunnetuimpien joukkoon kuuluvat Larry Kingin ja Jim Bohannonin keskusteluohjelmat.
Matt Reeves

Matthew George Reeves (s. 27. huhtikuuta 1966 Rockville Centre, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. 
Reevesin perhe muutti Los Angelesiin kun Matt oli 5-vuotias. Hän kuvasi siellä kaveriporukkansa kanssa pikkuelokuvia. Hän voitti vuoden 2008 Filmmaker’s Showcase Awardin.
Salaisen agentin tunnustukset

Salaisen agentin tunnustukset ("Confessions of a Dangerous Mind") on vuonna 2002 julkaistu George Clooneyn ohjaama elokuva. Elokuva perustuu TV-visailumoguli Chuck Barrisin omaelämäkertaan. Chuck Barris on muun muassa "The Dating Gamen" ("Napakymppi") ja "The Gong Show'n" kaltaisten TV-visailujen luoja, jonka väitetään toimineen palkkamurhaajana CIA:lle 1960- ja 1970-luvuilla.
Uutishuone

Uutishuone on Yle TV1:n Kotikatsomon kevään 2009 kausisarja. Sarjassa on 12 osaa, joista ensimmäinen esitettiin 5. tammikuuta ja viimeinen 23. maaliskuuta.
Uutishuone sijoittuu vuosille 1968–1979 sen aikaiseen Yleisradion televisiouutistoimitukseen. Sarja seuraa toimituksessa työskentelevien toimittajien elämää, jonka taustana ovat sen aikaiset tapahtumat ja uutiset.
Sarjan ovat käsikirjoittaneet Kaisa Pylkkänen ja Pentti Halonen, ohjannut Lauri Nurkse ja tuottanut Jarowskij. 
Sarjan tunnuskappaleen "Yhdessä yössä" esittää Vuokko Hovatta. Sarjan musiikin on säveltänyt Pessi Levanto. Tunnusmusiikin lisäksi sarjassa käytettiin muuhun suomalaiseen draamaperinteeseen verrattuna erityisen paljon sarjan kuvaaman ajan laulettua musiikkia.
Yleisradion uutistoimituksessa 1967–1981 toimitussihteerinä työskennellyt Olli Kiiskinen syytti 2009 sarjan käsikirjoittajia ideavarkaudesta. Kiiskinen oli kirjoittanut "Uutishuone"-nimisen muistelmakäsikirjoituksen joka on ollut saatavissa Kiiskisen verkkosivuilla osoitteessa www.uutishuone.com. Televisiosarjan toisen käsikirjoittajan Kaisa Pylkkäsen mukaan televisiosarja ei perustunut Kiiskisen muistelmatekstiin vaikka sitä olikin käytetty yhtenä lähteenä.
"Pääartikkeli: Luettelo televisiosarjan Uutishuone henkilöistä"
Eric Bogosian

Eric Bogosian (24. huhtikuuta 1953 Woburn, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Hän on kirjoittanut näytelmän "Talk Radio", jonka pohjalta on vuonna 1988 tehty samanniminen elokuva. Bogosian on tehnyt myös muita näytelmiä, erityisesti yhden näyttelijän monologiesityksiä itselleen. Hänen näytelmistään tehtyjä elokuvia ovat myös "Sex, Drugs, and Rock &amp; Roll" (1990) ja "SubUrbia" (1997). Elokuva "Mall" (2014) perustuu hänen samannimiseen romaaniinsa.
Bogosian syntyi armenialaistaustaiseen perheeseen Massachusettsin osavaltiossa. Hänen äitinsä oli kampaaja ja isä kirjanpitäjä. Bogosian opiskeli Chicagon yliopistossa 1971–1973 ja Oberlin Collegessa Ohion Oberlinissa vuonna 1976.
Bogosian on vuodesta 1980 ollut naimisissa ohjaaja Jo Bonneyn kanssa.
Lauri Koskinen

Lauri Kustaa Koskinen () oli suomalainen jääkäri ja vauhdittoman korkeushypyn suomenmestari.
Perhetausta.
Lauri Koskisen vanhemmat olivat paperimestari Vihtori Koskinen ja Loviisa Vilhelmiina Tasala. Koskinen vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Katri Maria Jussilan kanssa.
Opinnot.
Koskinen kävi Helsingin teollisuuskoulun ja Tampereen teknillistä opistoa, missä hän suoritti sähköteknillisen osaston kurssin vuonna 1919. Opintojaan hän jatkoi teknillisessä opinnoissa Saksassa vuosina 1912–1913. 
Jääkärikausi.
Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 5. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. 
Hän sai myös jääkäriaikanaan lentäjä koulutuksen niiden muutaman jääkärin ohella Schaulenissa vuonna 1917. Hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 18. joulukuuta 1917 ja laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan. Hän työskenteli Siemensin tehtaiden palveluksessa joulukuuhun 1918 saakka. 
Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen aika.
Koskinen palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen 11. joulukuuta 1918. Hän työskenteli 1. heinäkuuta 1919 – 8. marraskuuta 1920 välisen ajan Hämeen sähkö oy:n ja 15. marraskuuta 1920 – 9. toukokuuta 1921 välisen ajan Keskusosuusliike Hankkija r.y:n palveluksessa sekä 15. syyskuuta 1921 – 16. syyskuuta 1922 välisen ajan Lammin sähkölaitoksen teknillisenä johtajana. Näiden toimiensa jälkeen hän perusti oman tehdasyrityksen ja toimi sen muututtua nimensä Oy Hiihtovälineeksi sen toimitusjohtajana 13. maaliskuuta 1927 saakka, jonka jälkeen hän työskenteli 1. huhtikuuta 1928 – 31. toukokuuta 1931 välisen ajan Helsingissä Voima- ja polttoainetaloudellisen yhdistyksen palveluksessa ja 1. syyskuuta 1931 – 18. helmikuuta 1935 välisen ajan Iitin sähkö oy:n toimitusjohtajana sekä 19. marraskuuta 1934 alkaen uudelleen Voima- ja polttoainetaloudellisen yhdistyksen palveluksessa. 
Urheilijaura.
Koskinen oli kova urheilumies ja hän teki Suomen ennätyksen vauhdittomassa korkeushypyssä vuonna 1910 sekä vauhdittomassa pituushypyssä vuonna 1911 sekä oli Suomen mestari vauhdittomassa korkeushypyssä vuonna 1915. Hän osallistui useisiin Saksassa vuosina 1912–1913 pidettyihin kansainvälisiin urheilukilpailuihin. Hänet haudattiin Kangasalan Huutijärvelle.
Edward Arthur Butler

Edward Arthur Butler (4. heinäkuuta 1843 Coton House, Warwickshire – 16. huhtikuuta 1916) oli englantilainen lintutieteilijä ja Britannian armeijan everstiluutnantti ("lieutenant-colonel").
Butler opiskeli Eton Collegessa. Hän liittyi armeijaan 21-vuotiaana ja palveli Gibraltarissa, Intiassa ja Etelä-Afrikassa. Hän jäi eläkkeelle 1884. Vuonna 1872 Butler avioitui Clara Maria Francisin kanssa ja heille syntyi kolme lasta. Myös hänen poikansa Arthur Lennox Butler oli lintutieteilijä. 
Butler oli innokas lintujen keräilijä ja taksonomi. Hänen kokoelmansa hankittiin British Museumiin, osaksi suoraan, osaksi muiden keräilijöiden, kuten Allan Octavian Hume ja Walter Rothschild, kokoelmien kautta.
Butlerin kunniaksi on nimetty aavikkopöllö ("Strix butleri").
Lappland-Kurier

Lappland-Kurier, täydellisemmin "Lappland-Kurier – Zeitung für die deutschen Soldaten in Nordfinnland" () oli toisen maailmansodan aikainen natsi-Saksan pohjoisimman rintaman eli Pohjois-Norjan ja Pohjois-Suomen sotilaille tarkoitettu rintamalehti. Lappland-Kurier ilmestyi kesästä 1941 syksyyn 1944, suurimman osan ajasta neljä kertaa viikossa ja nelisivuisena. Lehteä julkaisi Suomessa Saksan armeijan propagandayksikkö.
Ilmestyminen.
Ensimmäinen Lappland-Kurier ilmestyi 22. kesäkuuta 1941 eli samana päivänä kuin Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon. Aluksi lehti ilmestyi epäsäännöllisesti viisipalstaisena ja kaksipuoleisena monisteena, mutta syksyllä 1941 lehti muutti nelisivuiseksi, ja ajoittain sen mukana jaettiin vielä lisälehti. Joulukuussa lehden 62. numero sai uuden seitsemänpalstaisen taiton, ja sisältö alkoi saada vakiintuneemman muodon vakiopalstojen ja omien toimittajien nimellään kirjoittamien juttujen myötä. Sadatta numeroa, joka ilmestyi 20. helmikuuta 1942, juhlistettiin uudella ulkoasulla; lehti sai etusivun logoonsa hirsikämppää ja kelohonkaa kuvaavan maiseman Lapista. Sama ulkoasuformaatti pysyi ilmestymisen loppuun asti. Kesäkuusta 1942 Lappland-Kurier tehtiin kuusisivuisena, ja samalla ilmestymiskerrat harvennettiin viidestä neljään päivään viikossa. Lehden painos oli noin 16 000 kappaletta.
Toimitus.
Lehteä julkaisi Saksan AOK Norwegenin yhteydessä toimiva propagandakomppania Propagandazug Norwegen. Vastaavia propagandakomppanioita oli Saksan armeijassa viitisenkymmentä. Suoraan armeijan päämajalle OKW:lle alistetun yksikön varsinainen toimipaikka oli Oslo. Komppanian kokonaisvahvuuteen kuului vajaat parisataa miestä: vajaat 50 rintamakirjeenvaihtajaa, 20-30 kuvaajaa, 20-30 radiotoimittajaa ja vajaat sata miestä teknistä henkilökuntaa. Lapplands-Kurieria toimitti komppaniasta Lapin rintamalle sijoitettu yksi joukkue. Päätoimittajana toimi ensimmäisen julkaisuvuoden sonderführer, tohtori H. J. Wurm, sen jälkeen luutnantti Wilm Fr. Droste.
Lehden toimitus oli Rovaniemellä, painopaikkana sen sijaan käytettiin tuntematonta oululaista sanomalehtipainoa. Painopaikka salattiin. Valokuvat teetettiin Kirjapaino Kalevan kuvalaattalaitoksessa.
Lehti lopetti ilmestymisensä Suomen sanoessa irti suhteensa Saksaan, ja viimeinen numero ilmestyi 2. syyskuuta 1944. Lehdessä ei asiasta tiedoitettu mitään. Lehti ehti ilmestyä 623 numeron verran.
Arthur Lennox Butler

Arthur Lennox Butler (1873 Karachi, Brittiläinen Intia – 1939) oli englantilainen lintutieteilijä. Hänen isänsä oli sotilas ja ornitologi Edward Arthur Butler.
Butler opiskeli Becclesin Fauconberge Schoolissa Suffolkissa. Hän muutti Ceylonille teenviljelijäksi. Hän keräsi lintuja Intiassa ja Malesiassa, jossa hän toimi Kuala Lumpurin valtionmuseon kuraattorina. Vuosina 1901–1915 Butler oli riistanhoidon tarkastajana Sudanissa, ja suuri määrä hänen siellä keräämiään linnunnahkoja toimitettiin British Museumiin. Eläkepäivillään Butler teki tutkielman kolibreista ja osallistui Loddigesin kolibrikokoelman hankkimiseen.
Butler nimesi isosalangaanin ("Hydrochous gigas") yhdessä Ernst Hartertin kanssa 1901.
Billy &amp; Mandy’s Big Boogey Adventure

Billy &amp; Mandy's Big Boogey Adventure on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka perustuu televisiosarjaan The Grim Adventures of Billy &amp; Mandy. Elokuvan käsikirjoittivat Maxwell Atoms, Nina Bargiel ja Jeremy Bargiel. Pääosassa ääninäyttelivät sarjassakin mukana olleet Grey DeLisle, Greg Eagles, Richard Horvitz ja Vanessa Marshall, sekä Fred Willard.
Elokuva sai Annie-ehdokkuuden parhaasta musiikista vuonna 2008.
Juoni.
Grimin menetettyä voimansa alamaailman oikeudessa Mörön ("Boogeyman") haastaessa hänet oikeuteen voimiensa väärinkäytöstä. Oikeuden päätteeksi Grim, Billy, Mandy ja Irwin karkotetaan omasta maailmasta. Tämä oli kuitenkin mörön osa suunnitelmaa, kun hänen pääjuonensa on varastaa kauhunkäden, jonka avulla mörkö voisi muuntautua maailmankaikkeuden pelottavimmaksi ja voimakkaimmaksi olennoksi. Mandy ja kumppanit onnistuvat pakenemaan ja suunnittelevat myös itsekin saada kauhunkäden haltuunsa.
Sekä mörkö että Mandyn ryhmä saapuvat paikalle, jossa kauhunkäsi sijaitsee, mutta joutuvat käden haltijan Kauhun määräyksestä kilpailemaan hänen kädestään. Kauhu oli kauan aikaa sitten keskittänyt kaiken pelkonsa ja kauhunsa vasempaan käteensä ja katkaissut sen, jotta olisi peloton soturi maanpäällä. Molemmat ryhmät joutuvat kilpailemaan kädestä alamaailman merellä, joka sisältää useita eri esteitä, kuten pohjattoman kuilun keskellä kisan reittiä. Mörkö lopulta voittaa kisan merirosvolaivansa ansiosta, kun Mandyn ryhmällä oli käytössään pelkkä soutuvene. Mörkö ottaa käden haltuunsa, mutta menettää sen lähes saman tien huomatessaan ettei ole tarpeeksi pelottava.
Jälkeenpäin Grim saa voimansa ja työnsä takaisin, jonka aikana ryhmä huomaa saaneensa kaiken haluamansa ilman kauhunkättä. Lopuksi alaston Billy saapuu kaksi viikkoa tulevaisuudesta vain palatakseen taikaisin omaan aikaansa huomatakseen, että Fred Fredburger on vallannut maailman.
Chris Allen

Chris Allen (s. 8. toukokuuta 1978 Chatham, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja.
Allen oli lupaava junioripelaaja pelatessaan OHL-liigassa Kingston Frontenacsin joukkueessa. Florida Panthersin varasi Allenin . Viimeisellä OHL-kaudellaan 1997–1998 hän teki 38 maalia 66 ottelussa ja hänet valittiin OHL:n tähdistökentälliseen ja parhaaksi puolustajaksi.
Allen pelasi ensimmäisen NHL-pelinsä vielä keväällä 1998 OHL-kauden jälkeen. Toisen NHL-pelinsä Allen pelasi kaudella 1998–1999. Pääosin hän pelasi kuitenkin AHL-liigassa New Haven Beastissä ja Louisville Panthersissa. Vakava käsivamma pysäytti kuitenkin Allenin kehityksen ja hän pelasi kaudella 1999–2000 vain 11 ottelua. Allen pelasi seuraavat kaudet Pohjois-Amerikan alasarjoissa ECHL:ssä ja UHL:ssä.
Allen siirtyi kaudeksi 2004–05 Suomeen Vaasan Sportiin ja sai sopimuksen koajan jälkeen. Allen valittiin kauden päätteeksi Mestiksen tähdistökentälliseen. Allen pelasi Sportissa 41 ottelua tehoin 8+21. Kauden jälkeen Allen teki vuoden sopimuksen Jääkiekon SM-liigajoukkue Ilveksen kanssa. Hän ei jatkanut joukkueessa kuitenkaan harjoitusotteluiden jälkeen ja palasi Sportiin. Allenin toinen Sport-kausi ei ollut enää yhtä hyvä kuin ensimmäinen ja hän kärsi loukkaantumisista kauden aikana.
Sportista Allen siirtyi kaudeksi 2006–2007 Norjan Elitserieniin Frisk Tigersiin. Norjassa hän pelasi yhden kauden ja siirtyi sen jälkeen Tanskan pääsarjan Esbjergiin, jossa ei pelannut kuin muutaman ottelun. Loppukauden hän pelasi unkarilaisessa Alba Volánissa, joka pelaa Itävallan pääsarjassa. Kauden 2008–2009 Allen kiekkoili Aasian jääkiekkoliigan eteläkorealaisessa High1-joukkueessa.
Kaudeksi 2009–2010 Allen siirtyi britannialaiseen EIHL-liigan Edinburgh Capitalsiin. Hän pelasi Edinburghissa marraskuulle asti, jolloin joukkue halusi tehdä tilaa uusille pelaajille, ja joutui luopumaan Allenista. Toinen brittiseura Coventry Blaze hankki Edinburghista potkut saaneen Allenin joukkueeseensa joulukuussa korvaamaan loukkaantunutta Mathias Söderströmiä. Allen pelasi Coventryssä kymmenen peliä, kunnes tippui kokoonpanosta, kun Söderström palasi loukkaantumisensa jälkeen. Coventry olisi halunnut pitää silti Allenin joukkueessa, mutta hän pyysi itse siirtoa. Tammikuussa 2010 Coventry vapautti Allenin sopimuksestaan. Allen siirtyi ECHL-liigan Utah Grizzliesiin, mutta hänet kaupattiin sieltä jo helmikuun alussa Bakersfield Condorsiin.
Kauden 2010–2011 Allen aloitti Britannian EPIHL-liigan Telford Tigersissa. Joukkue joutui vapauttamaan Allenin kuitenkin sopimuksestaan talousvaikeuksien takia. Tämän jälkeen hän pelasi hetken loukkaantumisten paikkaajana saman liigan Peterborough Phantomsissa. Loppukauden Allen edusti Italian kakkossarjan HC Merano Juniorsia. Allen palasi seuraavaksi kaudeksi Britanniaan ja Peterborough Phantomsiin, jossa hän toimi pelaaja-valmentajana. Allen teki kauden aikana 51 pistettä 49 ottelussa ja voitti sarjan puolustajien pistepörssin. Hänet valittiin myös sarjan ykköstähdistöön.
Allen siirtyi Peterboroughista kesällä 2012 ENL:n Solihull Baronsiin.
Pykäverkkohämähäkit

Pykäverkkohämähäkit (Uloboridae) on hämähäkkeihin kuuluva heimo. Useimmat lajit ovat trooppisia tai subtrooppisia Luonnonvaraisena Suomessa heimoa edustaa ainoastaan sektorikki eli sektorihämähäkki ("Hypiotes paradoxus"). Toinen laji, ansarikolmikki ("Uloborus plumipes"), on tavattu kasvihuoneista Suomesta useita kertoja (esimerkiksi Lappeenrannassa 2007 ja Vaasassa sekä Jyväskylässä).
Pykäverkkohämähäkit ovat pieniä, vain 4–8 millimetrin pituisia. Silmiä on kahdeksan ja ne ovat asettuneet tavalla, joka erottaa heimon jäsenet muista hämähäkeistä. Takaruumis on usein kolmiomainen. Takimmaisessa jalkaparissa on kaarevista karvoista muodostuma kampamainen elin, "calamistrum", joka eläin käyttää seitin kutomisessa. Heimoon kuuluvien hämähäkkien pinta on kauttaaltaan hienon karvoituksen peitossa. Osa karvoista on höyhenmäisesti haaroittuneita. Pykäverkkohämähäkit ovat sikäli erikoisia, ettei niillä ole lainkaan myrkkyrauhasia.
Myrkkyrauhasten puuttuessa hämähäkki ei pysty lamauttamaan saalistaan ennen ruokailua vaan ainoastaan sitoo sen tiukasti seittiin. Näillä, kuten muutamilla muillakin hämähäkeillä, on kehruurauhasten yhteydessä erityinen rakenne, kehruulevy ("cribellum"), kun seitti erittyy kehruurauhasista, jakaa levy sen hajanaiseksi kimpuksi erillisiä säikeitä. Tämä tekee seitistä villamaista. Tällainen seitti toimii tarranauhan tapaan ja saalishyönteinen takertuu siihen tehokkaasti. Hämähäkki edesauttaa takertumista vuoroin löysäten ja vuoroin kiristäen verkkoaan. Pyyntiverkon geometria vaihtelee, mutta eurooppalaiset lajit tekevät joko pyöreän, vaakatasossa sijaitsevan verkon ("Uloborus") tai ympyrän sektorin muotoisen verkon ("Hypiotes").
Kozmodemjansk

Kozmodemjansk (, , ) on kaupunki Marin tasavallan Vuorimarin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan muodostaman Tšeboksaryn tekojärven oikealla eli etelärannalla, 104 kilometriä Joškar-Olasta lounaaseen. Kaupungin lähellä on Volgan sivujoki Vetlugan laskukohta.
Kaupunki muodostaa Marinmaan aluehallinnossa oman kaupunkipiirinsä ja se on samalla ympäröivän Vuorimarin piirin keskus. Volgan ylittävä lauttayhteys yhdistää sen muuhun tasavaltaan. Kaupungin asukasluku oli Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 21 257; ympäröivässä Vuorimarin piirissä asui 25 869 henkeä.
Historia.
Kaupunki on syntynyt vuonna 1583 rakennetun linnoituksen paikalle. Venäjänkielinen nimitys perustuu pyhille Kosmalle ja Damianille omistettuun kirkkoon, marinkielinen nimi juontuu linnoitusta ympäröineestä paaluaidasta. Vuosina 1670–1671 seudun asukkaat osallistuivat Stepan Razinin johtamaan talonpoikaiskapinaan. Vuonna 1781 Kozmodemjanskista tuli Kazanin kuvernementtiin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuosien 1694, 1758, 1833 ja 1872 tulipalot hävittivät kaupunkia. Asukkaat harjoittivat kauppaa, käsityöammatteja, puutarhaviljelyä ja toimittivat halkoja Volgan höyrylaivoille. Vuonna 1894 Kozmodemjanskin kihlakunnan väestöstä marit ja tšuvassit muodostivat 77 %, tataarit 13 % ja venäläiset 9 %. Kazanin kuvernementin 4 610,7 neliövirstan laajuisessa Kozmodemjanskin kihlakunnassa asui vuonna 1897 yhteensä 105 633 henkeä, joista Kozmodemjanskin kaupunkiin kirjattiin 5 284 asukasta.
Nykypäivä.
Nykyään Kozmodemjanskissa toimii laitetehdas, elektroniikkatehdas ja ompelimo. Kaupunki on vuorimarien kulttuurielämän keskus. Aleksandr Grigorjeville nimetyn museon kokoelmissa on 1700–1900-lukujen venäläistä ja länsieurooppalaista maalaustaidetta. Kansatieteellinen ulkomuseo esittelee vuorimarien perinnekulttuuria. Uudelleenrakennetussa keskustassa on säilynyt vuosina 1696–1697 pystytetty tsasouna (ns. ”Streltsitorni”). 1980–1990-luvuilla on rakennettu neljä uutta kerrostalolähiötä.
Triviaa.
Vuodesta 1995 lähtien Kozmodemjanskissa järjestetään vuosittainen Benderiada-huumorifestivaali. Kaupunkia pidetään Ilfin ja Petrovin 12 tuolia -romaanissa esiintyvän Volgan rantakaupungin Vasjukin esikuvana (ylempänä Volgan varrella sijaitsevan Vasilsurskin asukkaiden mukaan kyseessä on heidän kaupunkinsa). Kozmodemjanskissa toimii romaanin sankarille Ostap Benderille omistettu museo.
Don McNeill

Don McNeill (23. joulukuuta 1907 Galena, Illinois – 7. toukokuuta 1996) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja, joka muistetaan parhaiten isännöimästään keskusteluohjelmasta "Don McNeill's Breakfast Club".
McNeill valmistui Milwaukeessa sijaitsevasta Marquetten yliopistosta 1928, jonka jälkeen hän aloitti paikallisella WISN-radioasemalla. "Breakfast Club" -ohjelmaa hän isännöi 1933–1968.
Don McNeillillä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Vasilsursk

Vasilsursk (, vuorimariksi Шурдӹнг, "Šurdyng") on kaupunkimainen taajama Nižni Novgorodin alueen Vorotynetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan vasemmalla rannalla lähellä Surajoen suuta 152 kilometrin päässä Nižni Novgorodista itään. Vuonna 2002 taajamassa oli 1 300 asukasta.
Surajoen suulle rakennettiin vuonna 1523 Vasili III:n mukaan nimetty "Vasilgorodin" linnoitus. Vuonna 1779 siitä tuli "Vasil"-niminen kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1925 se menetti asemansa kaupunkina. Vuonna 1927 Vasilsursk sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Luonnonkauniilla seudulla ovat työskennelleet muiden muassa taidemaalarit Ivan Šiškin ja Isaak Levitan.