tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mitsubishi Galant VR-4

Mitsubishi Galant VR-4 oli Galant-malliston huippumalli auton kuudennessa (1988-92), seitsemännessä (1992-96) ja kahdeksannessa (1997-2002) mallisukupolvessa. 
Alun perin Galant VR-4 suunniteltiin Rallin A-ryhmän säännöt täyttäväksi ralliautoksi vastaamaan mm. Lancia Delta HF Integralen ja Toyota Celica GT Fourin esittämään haasteeseen. Mitsubishi oli 1970-luvulla kilpaillut rallissa varsin hyvällä menestyksellä vanhalla takavetoisella Lancerilla sekä aavikkokilpailuissa nelivetoisilla Pajero/Shogun malleilla. Sen sijaan B-ryhmässä ajatettu Mitsubishi Starion Turbo ei kaksivetoisena pärjännyt Lancian, Peugeot'n ja Fordin nelivetoisia superautoja vastaan. Kun B-ryhmä sitten kiellettiin 1986 jälkeen, Mitsubishin oli vaihdettava taktiikkaansa ja kuudennen sukupolven Galantista rakennettiin nelivetoinen turboahdetulla moottorilla varustettu VR-4 malli jossa soveltuvin osin käytettiin hyväksi B-ryhmän Starionin tekniikkaa.
Mitsubishi Ralliart Europe toimi tehtaan virallisena kilpatallina rallin MM-sarjassa saavuttaen Galantilla kolme osakilpailuvoittoa: 
MM-tasolla Mitsubishi ei kuitenkaan Galantilla onnistunut saavuttamaan kokonaiskilpailun mestaruutta. Sen sijaan Aasian-Tyynenmeren rallisarjassa Galantilla voitettiin sarjan mestaruus kolmesti.
Galant kuitenkin osoittautui liian isoksi ja kilpailukyvyttömäksi, Mitsubishi kilpailijoidensa tavoin siirtyi pienempään korimallin. Galantin seuraajaksi esiteltiin vuonna 1992 uusi Lancer Evolution johon Galantissa hyväksi havaittu tekniikka siirrettiin.
Galant VR-4:n valmistus lopetettiin vuonna 2001. Viimeisessä kahdeksannen sukupolven mallissa oli 2,5 litrainen v6 tuplaturbo vuosina 97-98 260 hevosvoimaa ja vuodesta -99 alkaen facelift mallina 280 hevosvoimaa. Mallia oli saatavilla myös farmarina, joka tunnetaan nimellä Mitsubishi Legnum.
Molemmista on kaksi perustyyppiä Type-V ja Type-S, näistä V on enemmän mukavuuteen perustuva nahkapenkeillään ja S sporttisuuteen ja ajettavuuteen perustuva.
Suomalaiset Aseveljet Amerikassa

Suomalaiset Aseveljet Amerikassa on Yhdysvalloissa toimiva sinne muuttaneiden tai Yhdysvalloista Suomeen sotimaan lähteneiden suomalaisten sotaveteraanien yhdistys. Yhdistys perustettiin aluksi vuoden 1918 sodan amerikansuomalaisten veteraanien tarpeita varten Suomen Vapaussodan Rintamamiesyhdistyksen New Yorkin alaosastona vuonna 1934. 
Yhdistys keräsi varoja vapaaehtoisjoukon lähettämiseksi Suomen talvisotaan. Vuonna 1940 yhdistyksen nimi muutettiin muotoon Suomalaiset Aseveljet Amerikassa. 
Yhdistys on avustanut veteraaneja Suomessa esimerkiksi tukemalla Kaunialan sotavammasairaalaa. Toisaalta yhdistyksen jäsenet tukivat Yhdysvaltoihin muuttaneita asekätkijöitä heidän asettumisessaan uuteen kotimaahan. Yhdistyksen toiminta vilkastui näiden uuden jäsenten myötä. Nyt yhdistyksen tilanne on sama kuin muillakin veteraanijärjestöillä: väki vanhenee ja vähenee. Suomalaiset Aseveljet Amerikassa päätti siirtää osan muistoistaan ja perinteistään Suomeen.
19. kesäkuuta 2006 yhdistys luovutti arkistonsa sekä lippunsa ja miekkansa Suomeen Vapaussodan perinneliitolle. Lipun ja miekan luovutti yhdistyksen puheenjohtaja Ray Heinonen ja otti vastaan Vapaussodan perinneliiton puheenjohtaja kenraali Lauri Koho.
Kromidiopsidi

Kromidiopsidi kuuluu diopsidiryhmään. Kemialliselta koostumukseltaan kromidiopsidi on kalsium-magnesiumsilikaattia. Väriltään se on smaragdinvihreä, pullonvihreä ja harvoin keltainen tai väritön. Kromidiopsidin Mohsin kovuus on 5,5–6,5 eli se on hauras kivi. 
Kromidiopsidissa saattaa esiintyä harvoin kissansilmäilmiö ja tähti-ilmiö. Nämä kromidiopsidin muodot ovat erityisen haluttuja kiven keräilijöiden keskuudessa. Kiven kiteinen muoto on arvostettu jalokivi. Kromidiopsidi on tunnettu korukivenä vasta vähän aikaa, mutta se saavuttaa koko ajan suurempaa suosiota. 
Esiintyminen.
Kromidiopsidia löydetään useimmiten magmakivistä ja metamorfisista kivistä, joissa se muodostaa joskus jopa 10 cm:n mittaisia kiteitä. Kauneimmat kromidiopsidit tulevat Siperiasta, Venäjältä. Siperiasta tulleita kromidiopsedeja kutsutaan virheellisesti Siperian smaragdeiksi. Kiviä löydetään myös Kuubasta, Brasiliasta, Australiasta ja Japanista. Euroopan tärkein kromidiopsidi esiintymä on Suomen Outokummussa. Outokummun esiintymän kromidiopsidit ovat voimakkaan vihreitä ja sitä on runsaasti. Suomessa sitä esiintyy myös Kaavilla ja Polvijärvellä.
Espanjan vallankumous

Espanjan vallankumous ( ’loistokas’) oli Espanjan asevoimien vuonna 1868 tekemä vallankumous, joka syrjäytti kuningatar Isabella II:n. Kenraalit Francisco Serrano ja Juan Prim olivat keskeisiä henkilöitä vallankumouksessa.
Tausta.
Kenraali Juan Primin johtama vuoden 1866 kapina ja kenraalien mellakka antoivat liberaaleille ja tasavaltalaisille merkin siitä, että Espanjalla oli vakava ongelma valtion asioiden johdossa, ja joku pitäisi saada hallitsemaan maata. Liberaalit ja tasavaltalaiset maanpakolaiset tekivät sopimuksia Oostendessa vuonna 1866 ja Brysselissä 1867. Nämä sopimukset loivat rungon tärkeään kansannousuun. Kansannousun tavoitteena ei ollut vain pääministerin korvaaminen liberaalilla, vaan kuningatar Isabellan syrjäyttäminen. Liberaalit pitivät häntä syynä Espanjan huonoon hallintoon.
Kuningattaren jatkuva valikointi liberaalien ja konservatiivien välillä oli raivostuttanut muita puolueita, ja se teki mahdolliseksi rintaman, joka toimi yli puoluerajojen. Leopoldo O’Donnellin kuolema vuonna 1867 aiheutti puolueiden lopullisen yhdistymisen. Moni liittyi lopulta kasvavaan liikkeeseen, jonka tavoitteena oli kaataa Isabella ja luoda paremmin toimiva hallitus.
Tapahtumat.
Pääministeri Ramón María Narváezin huhtikuussa 1868 tapahtuneen kuoleman jälkeen kuningatar Isabellan vastaisen opposition johtohahmo Serrano karkotettiin maasta. Vallankumous alkoi syyskuussa 1868 sen jälkeen, kun kenraalit Serrano ja Prim olivat palanneet maanpaosta. Amiraali Juan Bautista Topeten joukot aloittivat hänen johdollaan kapinan Cádizissa. Puoli vuosisataa aiemmin Rafael del Riego oli aloittanut vallankaappauksen samassa paikassa Isabellan isää Ferdinand VII:ttä vastaan. Juan Prim toimi ensin Cadizissa, mistä hän jatkoi Barcelonaan ja Valenciaan nostattamaan kansanjoukkoja mukaan vallankumoukseen. Serrano nimitettiin kumouksellisten joukkojen ylipäälliköksi, ja hän löi kenraali Manuel Pavía y Lacyn johtaman kuninkaallisen armeijan Alcolean taistelussa 28. syyskuuta. Serranon johtamien kumouksellisten voitto avasi heille tien pääkaupunki Madridiin. Seuraavana päivänä Isabella II pakeni maasta. 
Seuraukset.
Isabellan luovuttua kruunusta Serranosta tuli uuden väliaikaisen hallituksen pääministeri. Heinäkuussa 1969 Serrano valittiin valtionhoitajaksi. Prim nimitettiin pääministeriksi, ja hän sai marsalkan arvonimen. Samana vuonna hyväksyttiin uusi perustuslaki, jolla Espanjasta tehtiin perustuslaillinen monarkia ja jossa kaikille miehille myönnettiin äänioikeus. Pääministerinä Prim ryhtyi etsimään Espanjalle uutta monarkkia.
Tiira (lintutietopalvelu)

Tiira-havaintojärjestelmä on BirdLife Suomen ylläpitämä kaikille avoin lintutietopalvelu, jossa voi selata suomalaisia lintuhavaintoja ja pitää omaa lintuhavaintopäiväkirjaa. Tiira-lintutietopalvelu on tärkeä osa lintuyhdistysten suojelu- ja tutkimustyötä. Tiira avattiin 29. maaliskuuta 2006, ja havaintoja kertyi järjestelmään ensimmäisen vuoden aikana yli 1,9 miljoonaa, joista lähes 900 000 ilmoitettiin järjestelmään käyttäjien toimesta ja noin miljoona vietiin tietokantaan yhdistysten vanhoista havaintoarkistoista.
Tiirassa saavutettiin 30 miljoonan havainnon rajapyykki perjantaina 12. heinäkuuta 2024, kun Samuel Siltala tallensi havainnon neljästä valkoviklosta Joutsassa Haapasuon kosteikolla.
Valerio Fiori

Valerio Fiori (s. 27. maaliskuuta 1969 Rooma, Italia) on italialainen entinen jalkapallomaalivahti, joka toimii nykyisin Italian Serie A:ssa pelaavan AC Milanin maalivahtivalmentajana. 
Fiori pelasi urallaan 229 Serie A:n ottelua, joista yli puolet (117) kotikaupunkinsa Rooman seurassa SS Laziossa. Lazio oli miehen ensimmäinen ammattilaisseura, johon hän siirtyi Lodigianin nuorisojoukkueesta.
AC Milanin kolmosmaalivahtina uransa loppupuolella toiminut Fiori edusti Milania yhdeksän kautta vuodesta 1999 vuoteen 2008. Milanin riveissä hän kuitenkin pelasi vain yhden liigaottelun (4-2 tappio-ottelussa Piacenzaa vastaan) ja yhden Italian Cupin ottelun (1-0 voitto Sampdoriasta). Fiorilla on yksi Italian mestaruus AC Milanin voitettua Serie A kaudella 2003/2004.
Fiorin ammattilaisura kesti 22 vuotta (1986–2008). Hän edusti pelaajaurallaan Laziota, Cagliaria, Cesenaa, Fiorentinaa, Piacenzaa ja AC Milania.
János Sajnovics

János Sajnovics (12. toukokuuta 1733 Tordas, Unkari – 4. toukokuuta 1785 Buda, Unkari) oli unkarilainen jesuiitta ja oppinut, joka harrasti kielitiedettä, matematiikkaa ja tähtitiedettä. Hänen katsotaan ensimmäisenä todistaneen suomalais-ugrilaisten kielten sukulaisuuden, joskin tutkimusta on myös moitittu metodologisesti vaatimattomaksi.
Sajnovics matkusti vuonna 1769 Tanskan ja Norjan kuninkaan Kristian VII:n organisoiman tieteellisen retkikunnan mukana Wienin hoviobservatorion johtajan Maximilian Hellin kutsumana matkaseuralaisena tutkimaan Venuksen ylikulkua Norjan pohjoisosiin. Hell oli pyytänyt Sajnovicsin seurakseen paitsi koska tiesi tämän koulutukseltaan tähtitieteilijäksi myös koska halusi saamelaisten mailta todisteet Euroopassa jo levinneestä käsityksestä unkarin, suomen ja saamen kielten sukulaisuudesta. Siellä Sajnovics teki muistiinpanoja myös saamelaiskielistä ja vakuuttui niiden yhteydestä unkariin. Vuonna 1770 hän julkaisi tutkimuksen "Demonstratio: Idioma Ungarorum et Lapponum idem esse", jossa hän todisti äänteellisiä ja muoto-opillisia kriteerejä hyväksikäyttäen saamelaiskielten, suomen ja unkarin yhteisen alkuperän. Itse kielivertailun suoritti Sajnovics, mutta idean lisäksi myös työn suorittamisessa suuri ansio oli Hellillä, minkä Sajnovics myönsi avoimesti, vieläpä teoksensa lopussa osoittaen kaiken ansion Hellille.
Sajnovics oli mahdollisesti ensimmäinen, joka hyödynsi kielten äännerakenteen ja morfologian vertailua selittääkseen kielten historiallisia yhteyksiä. Esimerkiksi William Jonesin katsotaan todistaneen latinan, kreikan ja sanskriitin välisen historiallisen yhteyden vasta vuonna 1786 pitämässään esitelmässä. Sajnovicsia on siis perusteita pitää yhtenä historiallis-vertailevan kielitieteen perustajista.
"Demonstratio"-tutkimuksessa myös "Halotti beszéd" -käsikirjoitus julkaistiin ensi kerran kokonaisuudessaan.
Cristian Brocchi

Cristian Brocchi (s. 30. tammikuuta 1976 Milano, Italia) on italialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Heinäkuusta 2016 lähtien hän on toiminut Brescia Calcion päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Brocchi on AC Milanin kasvatti, joka aloitti uransa vuonna 1995 lainasopimuksella Pro Sestossa ja myöhemmin Lumezzanessa. Vuonna 1998 hänet myytiin Serie B:ssä pelaavaan Hellas Veronaan. Veronan noustua Serie A:han, Italian suurseura Internazionale osti 172-senttiä pitkän Brocchin itselleen vuonna 2000. Kesällä 2001 AC Milan hankki Brocchin itselleen, vaihtokaupassa Andrés Guglielminpietro meni Interiin. Milanissa Brocchi voitti kaksi Mestarien liigaa ja Italian mestaruuden, mutta henkilökohtainen peliaika jäi vähäiseksi.
Kaudella 2005–2006 hän pelasi lainalla Fiorentinassa ja sai palattuaan Milaniin myös enemmän vastuuta. Hän siirtyi Milanista SS Lazioon kaudeksi 2008/09. Hän voitti Laziossa Italian cupin mestaruuden ja oli joukkueen avainpelaajia kolmella ensimmäisellä kaudellaan. Brocchin uran viimeiset kaudet menivät piloille loukkaantumisten takia ja hän lopetti uransa vuonna 2013.
Brocchi pelasi uransa ainoan maaottelun Italian maajoukkueessa 15. marraskuuta 2006 ystävyysottelussa Turkkia vastaan.
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Brocchi palasi Milanin organisaatioon ja aloitti kesällä 2013 seuran juniorivalmentajana. Vuotta myöhemmin hänestä tuli Milanin U19-joukkueen päävalmentaja. Siniša Mihajlovićin saatua potkut AC Milanin peräsimestä huhtikuussa 2016, Brocchista tuli loppukauden kattavalla sopimuksella edustusjoukkueen päävalmentaja. Brocchi luotsasi Milanin lopulta seitsemänneksi. Kauden jälkeen hänet korvasi Vincenzo Montella. 
Heinäkuun alussa 2016 Brocchi jatkoi valmennusuraansa Serie B:ssä pelanneen Brescia Calcion päävalmentajana.
Muuta.
Brocchi omistaa Christian Abbiatin kanssa kahvilan Milanossa. Läheisen ystävänsä Christian Vierin kanssa hänellä taas on oma vaatebrandi ”Baci &amp; Abbracci”.
Auli Hakulinen

Auli Talvikki Hakulinen (s. 10. maaliskuuta 1941 Helsinki) on suomalainen tutkija ja emeritaprofessori. Hän toimi Helsingin yliopiston suomen kielen professorina vuosina 1991–2006. Vuosina 2001–2004 hän toimi akatemiaprofessorina.
Ura.
Hakulinen oli "Ison suomen kieliopin" päätoimittaja. Hän on tutkinut ennen kaikkea puhutun kielen syntaksia mutta myös tekstilingvistiikkaa, pragmatiikkaa ja semantiikkaa ja on ollut keskeinen toimija keskustelunanalyysin ja naistutkimuksen tuomisessa Suomeen. Kielitieteen organisoijana, sen terminologian kehittäjänä, tutkijana ja tutkijankouluttajana hänen panoksensa suomen kielen ja yleensä kielentutkimuksen kehitykseen on ollut merkittävä. Hän on edelleen aktiivinen kielipoliittinen vaikuttaja Suomessa. 
Hakulinen on toiminut tutkijana sekä kansainvälisesti että tieteidenvälisesti monissa eri yhteisöissä. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa suomalais-ugrilaista kielentutkimusta ja sen jälkeen yleistä lingvistiikkaa Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Hänen isänsä Lauri Hakulinen oli niin ikään merkittävä suomen kielen tutkija.
Hakulinen on Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1996 ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1999.
Kalvoproteiini

Kalvoproteiini on solukalvon rakenteeseen kuuluva proteiini, joka ulottuu osittain kalvon läpi. Eläinsolukalvon massasta noin puolet on proteiineja. Kalvoproteiinien tehtävänä on kuljettaa aineita solukalvon läpi (sisään tai ulos), toimia entsyyminä, vastaanottaa viestejä (toimia reseptorina) tai toimia solujen välisenä tunnistimena. Osa kalvoproteiineista on glykosoituja eli niihin on kiinnittyneenä hiilihydraattiosa, jolloin niitä kutsutaan glykoproteiineiksi. Suurin osa glykoproteiineista sijaitsee solukalvon uloimmalla osalla muodostaen kalvon ulkopuolelle solua suojaavan hiilihydraattikerroksen. Hiilihydraattikerroksesta löytyy myös pitkiä sokeriketjuja sisältäviä proteoglykaaneja. Kalvoproteiinit on yleisesti jaettu kahteen ryhmään: integraalisiin ja perifeerisiin kalvoproteiineihin. 
Integraaliset kalvoproteiinit.
Integraaliset kalvoproteiinit ovat lujasti kalvoon kiinnittyneitä ja ne pystytään irrottamaan vain aineilla, jotka rikkovat proteiinien hydrofobiset vuorovaikutukset kalvon kanssa. Integraaliset proteiinit ovat joko kalvon hydrofobiseen osaan työntyviä tai kalvon läpäiseviä. Ne kiinnittyvät tavallisesti hydrofobisella α-kierteellä. Lisäksi tunnetaan kalvoon ankkuroituva β-tynnyrirakenne, joka on ulospäin hydrofobinen. 
Perifeeriset kalvoproteiinit.
Perifeeriset kalvoproteiinit ovat yhteydessä kalvoon toisten proteiinien välityksellä tai ne voivat ankkuroitua solukalvoon proteiineihin kiinnityneillä lipideillä. Ne voidaan yleensä irrottaa vahvoilla suolaliuoksilla tai pH:ta muuttamalla. Proteiineihin liittyneet perifeeriset kalvoproteiinit kiinnittyvät integraalisten kalvoproteiinien hydrofiilisiin osiin sekä kalvolipidien polaarisiin päihin ionisidoksilla ja vetysidoksilla. Lipidien avulla kalvoon kiinnittyvillä perifeerisillä kalvoproteiineilla kiinnittyminen on kuitenkin heikompaa kuin integraalisilla kalvoproteiineilla. Lipidiankkureina voivat toimia eräät rasvahapot, kuten palmitiinihappo ja myristiinihappo sekä isoprenoidit (farmesyyli tai geranyyli). 
Perifeeriset kalvoproteiinit muodostavat säikeisen verkoston solukalvon sisäpuolelle, joka antaa mekaanisen tuen kalvolle. Ne voivat toimia myös integraalisten kalvoproteiinien ankkureina. Perifeeriset kalvoproteiinit toimivat lisäksi entsyymeinä sekä transmembraanisten signaaleiden välittäjinä.
Osmo P. Karttunen

Osmo Pekka Karttunen (8. marraskuuta 1922 Helsinki – 29. kesäkuuta 1985) oli suomalainen juristi ja poliitikko. Hän oli Ahti Karjalaisen ensimmäisen hallituksen valtiovarainministeri 1962–1963 ja vuonna 1968 perustetun, tieteen ja taiteen mesenaattina tunnetun Saastamoisen säätiön perustaja yhdessä vaimonsa Liisa Karttusen (o.s. Saastamoinen) kanssa. Liisa Karttunen oli perheyhtiön perustajan Herman Saastamoisen pojantytär.
Karttusen vanhemmat olivat kauppaneuvos Pekka Karttunen ja Katri Pehkonen. Osmo P. Karttunen valmistui ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1941 ja kirjoittautui opiskelemaan Helsingin yliopiston lainopilliseen tiedekuntaan. Jatkosodan syttymisen vuoksi hän ei päässyt aloittamaan opintojaan. Sodan aikana Karttunen toimi tykistön tulenjohtajana Itä-Karjalassa haavoittuen kahdesti.
Opintonsa Karttunen pääsi aloittamaan sodan jälkeen. Hän suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1946. Opiskeluaikanaan hän kuului Savolaiseen osakuntaan, jossa hän solmi ystävyyssuhteen myös opiskelemassa olleeseen Ahti Karjalaiseen. Varatuomarin arvon Karttunen sai vuonna 1949. Hän valmistui lakitieteen lisensiaatiksi 1958.
Karttunen tunnettiin intohimoisena jalkapallomiehenä (KuPS ja erityisesti sen juniorityö). Hän nosti 50-vuotishaastattelussaan uransa kolmeksi keskeisimmäksi asiaksi perheyhtiön, Tuko Oy:n sekä Palloliiton ja Veikkauksen.
Presidentti Urho Kekkonen pyysi Karttusta jo vuonna 1961 maaherra Martti Miettusen hallitukseen puolustusministeriksi, mutta tämä kieltäytyi yritysjohtajuus- ja luottamustehtävävelvollisuuksiinsa vedoten.
Karttuselle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi vuonna 1971.
Arrows A18

Arrows A18 oli auto, jolla Arrows-talli kilpaili Formula 1 -sarjassa kaudella 1997. Sitä ajoivat tallin kuljettajat Pedro Diniz ja hallitseva maailmanmestari Damon Hill. Auto oli tallin ensimmäinen auto, jolla talli kilpaili Arrows-nimellä. Tallin nimi oli aikaisempina kausina ollut Footwork.
Kaudella 1997 Arrowsilla oli autossaan käytettävinään uudet Yamahan moottorit ja Bridgestonen renkaat.
Heti ensimmäisestä kilpailusta lähtien auto ei toiminut toivotulla tavalla, sillä Hillin auto hyytyi kauden ensimmäisen kilpailun, Australian Grand Prix'n, lämmittelykierroksella. Epäonnistuneen alkukauden jälkeen Hill onnistui ajamaan pisteille Britannian Grand Prix'ssa, mutta kauden kohokohta tuli Unkarin Grand Prix'ssa. Siihen hän lähti kolmannesta lähtöruudusta ja johti lähes koko kilpailun ajan. Kaasuongelmien takia Jacques Villeneuve ohitti hänet viimeisellä kierroksella. Toinen sija oli tallille kuitenkin suuri saavutus. Diniz onnistui myöhemmin keräämään pisteitä Luxemburgin Grand Prix'sta.
Talli sijoittui lopulta valmistajien sarjassa kahdeksanneksi yhdeksällä pisteellä.
Harjulieko

Harjulieko ("Diphasiastrum tristachyum") on Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa tavattava suomuliekoihin kuuluva sanikkainen. Suomessa lajia tavataan harvinaisena harjualueilla ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Ulkonäkö.
Varpumainen harjulieko kasvaa enintään 15 cm korkeaksi. Pystyversot nousevat suoraan ylös suikertelevasta, vahvasta maavarresta, joka suikertaa 5–10 syvyydellä hiekkamaassa. Pystyversot ovat kerroksellisia, haarat monilukuisia ja sinivihreitä. Haarojen haarakulma on alle 30°. Lehdet ovat neljänä pitkittäisrivinä, pieniä ja varrenmyötäisiä. Erikoisen näköiset, luutamaiset itiötähkät ovat nelittäin tai niitä useampia yhdessä. Itiötähkän perä on tavallisesti yli 6 cm pitkä. Maansisäinen alkeisvarsikko on yksikotinen, lehtivihreätön sekä mukulamainen.
Harjuliekoa saattaa toisinaan olla vaikea erottaa nummilieosta ("D." × "zeilleri"), joka on harjulieon ja kangaskeltalieon ("D. complanatum") välimuoto.
Levinneisyys.
Harjuliekoa tavataan Fennoskandian eteläosissa, Ranskasta ja Saksasta itään Keski-Venäjälle, Karpaateilla, Italiassa ja Kroatiassa. Lisäksi lajia tavataan Pohjois-Amerikan länsiosissa. Suomessa harjuliekoa kasvaa Etelä-Pohjanmaalla, Satakunnassa ja Uudellamaalla vain neljällä harjualueella. Aikaisemmin lajia on tavattu myös Kymenlaaksosta. Vahvimmillaan laji on Hämeenkankaan–Pohjankankaan harjuilla.
Elinympäristö.
Harjulieko kasvaa harjumaastossa paahteisilla kuivilla mäntyrinteillä. Se vaatii paljon valoa, ja hyötyy metsäpaloista. Laji onkin voimakkaimmillaan Suomessa puolustusvoimien ampuma-alueilla, joissa esiintyy usein tulipaloja ammuntojen seurauksena. Metsäpalojen vähentyminen lieneekin suurin syy lajin taantumiseen Suomessa ja muualla Euroopassa.
Saskia de Jonge

Saskia Klazina de Jonge (s. 22. marraskuuta 1986 Scheerwolde, Overijssel) on alankomaalainen uimari. 
De Jonge voitti Helsingin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2006 4 x 50 metrin vapaauintiviestissä hopeaa ajalla 1.37,27. Joukkueessa uivat myös Inge Dekker, Chantal Groot ja Marleen Veldhuis. De Jonge ui toisen osuuden. Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2009 hän ui kolmannen osuuden Alankomaiden kultajoukkueessa 4 x 50 metrin vapaauintiviestissä. Ajan 1.33,25 uineen joukkueen muut jäsenet olivat Inge Dekker, Hinkelien Schreuder ja Ranomi Kromowidjojo. De Jonge on uinut lisäksi useita alkueräuinteja Alankomaiden viestijoukkueissa, jotka ovat saavuttaneet arvokisakultaa.
Dispersio (kemia)

Dispersio tarkoittaa seosta, jossa aineet ovat sekoittuneet tasaisesti toisiinsa. Dispersio on laajempi käsite kuin emulsio. Dispersio on kahden toisiinsa liukenemattoman aineen seos, jossa yhtä ainetta on pieniksi osasiksi jakaantuneena toisessa aineessa, dispersioväliaineessa. Emulsio on kahden toisiinsa liukenemattoman nesteen dispersio, jossa yhtä nestettä on mikroskooppisen pieniksi pisaroiksi jakautuneena, emulgoituneena, toisessa nesteessä. 
Dispersion aikaansaamiseksi voidaan käyttää dispergointiaineita, joilla vähennetään nesteen pintajännitystä.
Lateksimaalit ovat dispersiopolymeerivalmisteita.
RNA-polymeraasi

RNA-polymeraasi () on polymeraasientsyymi, joka syntetisoi RNA:ta. Se liittää nukleotideja yhteen polymeeriksi, RNA-molekyyliksi. Uuden RNA-molekyylin se muodostaa olemassa olevan DNA-molekyylin pohjalta.
Kaikissa soluissa tapahtuvaa DNA:n kopioimista RNA:ksi kutsutaan transkriptioksi. Solun RNA-polymeraasi osaa purkaa DNA:n kaksoiskierteen transkriptiota varten.
Aitotumallisilla soluilla on useita RNA-polymeraaseja:
Bakteerisoluilla on yksi RNA-polymeraasityyppi, joka syntetisoi kolmentyyppistä RNA:ta (mRNA, tRNA ja rRNA). Bakteerien RNA-polymeraasi on suurehko molekyyli, joka koostuu viidestä alayksiköstä: α, β, β', σ ja ω.
Historia.
RNA-polymeraasin löysivät samanaikaisesti vuonna 1960 toisistaan riippumatta Sam Weiss ja Jerard Hurwitz. Yhdysvaltalainen biokemisti Roger Kornberg teki vuosien ajan tutkimustyötä transkription ja RNA-polymeraasin kanssa, mistä hänelle myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2006.
Marshall Allman

Marshall Scot Allman (s. 5. huhtikuuta 1984 Austin, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Lincoln Burrows Jr:n roolissa televisiosarjassa "Pako".
Allman on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Shallow Ground", "Mieheni ex-naiset" ja "Panttivanki". Lisäksi hän on vieraillut useissa televisiosarjoissa, kuten sarjoissa "Ilman johtolankaa", "Boston Legal", "Anopin otteessa", "Veljemme on nero", "Oikeus ja kohtuus", "C.S.I.", "Todistettavasti syyllinen", "Greyn Anatomia" ja "Life". Vuonna 2010 hän sai vakituisen roolin televisiosarjasta "True Blood".
Soinin kirkko

Soinin kirkko on vuonna 1793 rakennettu puukirkko. 
Kirkkorakennus ympäristöineen.
Kirkon rakennustyöt toteutettiin Yrjö Lepistön johdolla ja nykyisen asunsa se sai vuonna 1885 suoritetussa peruskorjauksessa. Kirkon alttaritaulu on Matti Annalan maalaama "Kristus ristillä". Kirkon vieressä on kellotapuli vuodelta 1795 ja niitä ympäröi vanha hautausmaa, jossa on myös 1800-luvun nälkävuosien muistomerkki sekä sankarihautoja viime sodilta. Kirkon läheisyydessä ovat vielä pappilan päärakennus ja vuonna 1979 rakennettu seurakuntatalo. Museovirasto on listannut kirkon ympäristöineen valtakunnallisesti merkittävien kulttuurihistoriallisten kohteiden luetteloon.
Kirkon sankarihautoja vartiovat punaisesta graniitista veistetyt leijonat ovat kuvanveistäjä Helvi Hyvärisen työ vuodelta 1956.
Vaivaisakka.
Kirkon ulkopuolella on Suomen ainoa vaivaisakka, kun perinteisesti kirkkojen eteen on pystytetty vaivaisukko.
Soinin kirkkoraati tilasi vaivaisakan 1853 ja sen valmisti seuraavana vuonna Matti Taipale viiden hopearuplan hinnalla, mukaan lukien maalaustyö ja katos. Soinilainen Jaana Laakso kirjoitti tekstin "Vaivaisakka tarinoi", josta muokattua näytelmää esitettiin 2004, 2006 ja 2014.
Soinin vaivaisakan ohella tiedetään Suomesta vain toinen, Hyvinkäällä ollut, josta on kuitenkin jäljellä pelkästään kuva Suomen Kansallismuseossa. Soinin vaivaisakka on kiertänyt näyttelyissä eri puolella Suomea ja Italiassakin, Cuneon maakunnan Saluzzossa, Roomassa ja Vatikaanissa.
Dante Gabriel Rossetti

Dante Gabriel Rossetti, alk. Gabriel Charles Dante Rossetti, (12. toukokuuta 1828 Lontoo, Britannia – 10. huhtikuuta 1882 Birchington-on-Sea, Kent, Britannia) oli englantilainen taidemaalari ja runoilija.
Ranskan vallankumousvuonna 1848 Rossetti perusti yhdessä John Everett Millaisin ja William Holman Huntin kanssa puolisalaisen taiteilijaseuran, Prerafaeliittisen veljeskunnan (PRF) ja kuului seuran keskeisiin jäseniin. He olivat kaikki vakavaraisista piireistä lähtöisin olevia nuoria innokkaita miehiä, jotka halusivat muuttaa maailmaa. Heidän päätavoitteensa oli taiteellis-esteettinen protesti aikakauden vulgaarille materialismille, teollistuneen yhteiskunnan rumuudelle ja virallisen akateemisen taiteen hengettömyydelle.
Rossetti oli sukujuuriltaan italialainen. Hänen vanhempansa olivat Gabriele Rossetti ja Frances Polidori, jotka olivat muuttaneet Englantiin Italian poliittisten levottomuuksien vuoksi. Isä oli italian kielen professori ja ansioitunut Dante-tuntija. Rossetti halusi nuorena runoilijaksi, mutta kiinnostui kuvataiteesta, erityisesti keskiajan italialaisesta maalaustaiteesta. Rossetti oli Kuninkaallisessa taideakatemiassa Ford Madox Brownin oppilas, ja he pysyivät läheisinä ystävinä loppuelämänsä.
Rossettin maalauksissa realismi yhdistyy romanttiseen fantasiaan. Hän teki runsaasti piirustuksia vaimostaan Elizabeth Siddalista sekä monia kuningas Arthurin tarinoihin ja Danten teoksiin perustuvia maalauksia. Rossettin töissä toistuu usein ihannoitu naishahmo, jonka piirteet muistuttavat Siddalia ja William Morrisin vaimoa Jane Burdenia. Rossettin myöhäistuotanto antoi paljon vaikutteita symbolisteille. Hänen koukeroinen viivansa oli varhaista art nouveau -tyyliä, ja Rossettin vaikutus näkyy muun muassa nuoren Picasson töissä.
Rossettin sisarukset olivat runoilija Christina Rossetti, kriitikko William Michael Rossetti ja kirjailija Maria Francesca Rossetti. Dante Gabriel Rossettin elämän loppupuoli oli alamäkeä, jota varjostivat mielenterveyshäiriöt, alkoholi ja huumeidenkäyttö. 1870-luvun lopulla hän lakkasi kirjoittamasta ja maalaamasta. Hän kuoli halvaantuneena ja puolikuurona, jo 54-vuotiaana.
Rossettin suomennettua runoutta.
Runoilijana Rossettin tekstiä elähdyttää sama keskiajan ihailu, romanttinen, utuinen tunnelma ja värikylläisyys kuin hänelle maalarina oli ominaista. Hän tuli tunnetuksi Dante-käännöksillä (1861), mutta suurinta ihailua hän herätti soneteillaan, joiden on sanottu vetävän vertoja Wordsworthin ja Shakespearen runoille. Esimerkiksi runon "Autuas neitsyt" ("The Blessed Damozel") alkusäkeet suomeksi kuuluvat: "Taivaan kultakaiteeseen nojas autuas neitsyt hiljaa; oli silmät syvät kuin tummat veet". Runon "Jo ennen olen tästä käynyt" (alkukielellä: "Sudden Light'") alkusäkeet kuuluvat: "Jo ennen olen tästä käynyt vaan milloin, miten, tiedä en".
Vahinkokäynnistyksen esto

Vahinkokäynnistyksen esto tai usein käytetty nimitys Lockout / Tagout on Yhdysvaltain työsuojelun hallintoviranomaisen The Occupational Safety and Health Administrationin (OSHA) luoma ohjelma (The Control of Hazardous Energy Source Standard), joka toimii kansainvälisenä standardina onnettomuusriskien hallinnalle, missä lockout tarkoittaa energian syötöstä erottamista erilaisilla lukitsemistavoilla tai lisälukitsemislaitteilla ja tagout henkilökohtaista lukkovarmistusta, merkintätunnistusta tai -varoitusta. Lockout / Tagout -standardi velvoittaa vaarallisten laitteiden asianmukaisen sammuttamisen, merkitsemisen ja eristämisen ulkopuolisilta henkilöiltä. Suomeksi asian voi sanoa käyttämällä esimerkiksi termiä varmistuslukitus- ja -merkintämenettely.
Standardin tarkoitus.
Lockout / Tagout -standardi on suunniteltu estämään koneiden tai laitteistojen odottamattomia käynnistyksiä tai energian hallitsematonta vapautumista huolto- ja korjaustöiden aikana, työntekijän onnettomuusriskin ollessa ilmeinen. Lockout-standardin edellytys täyttyy, jos työnsuorittajan on poistettava tai ohitettava turvalaite tai muu varmistuslaite huolto- ja korjaustyön aikana, jos koneen tai laitteiston käyttö aiheuttaa vaaravyöhykkeen tai riskialueen tai jos työnsuorittajan on sijoitettava mikä tahansa ruumiinjäsen koneiston tai laitteiston sisään tai vaikutusalueelle, jossa työ tosiasiallisesti suoritetaan.
Päivittäiset normaalit työkaluvaihdot, säädöt ja muut pienemmät huoltotoimenpiteet tuotannossa eivät kuulu Lockout/Tagout-standardin piiriin edellyttäen, että ne ovat rutiininomaisia, toistuvia, koneeseen tai laitteeseen olennaisesti liittyviä toimenpiteitä ja että ne suoritetaan valitsemalla käyttöön menetelmät, jotka tuottavat tehokkaan suojan työnsuorittajalle.
Esiintyvyys laissa.
Lockout / Tagout -standardi on ollut Yhdysvaltain teollisuutta velvoittava laki 3.1.1990 lähtien. Euroopassa muun muassa EU-direktiivi 89/655 antaa säädöksiä ja määräyksiä koskien kaikkien energialähteiden poissulkemista koneiden ja laitteiden huollon tai korjauksen ajaksi, esimerkiksi § 2.14 sanoo: Jokaisen työlaitteen tulee olla varustettu helposti tunnistettavalla poiskytkennällä energialähteestä ja jälleenkytkennän tulee tapahtua työnsuorittajan kannalta riskittömästi, ja § 2.15 sanoo: Työlaitteet (työkoneet) on varustettava työnsuorittajan kannalta tarpeellisilla varoituskilvillä ja muilla riittävillä varoitusmenetelmillä.
EU:n konedirektiivissä 98/37 EY edellytetään varmistuslukitus- ja tunnistusohjelmien ja sovelluksien toimeenpanemista koneissa ja laitteissa seisokkien ja alasajon aikana. Myös Suomessa asiasta on laki, ja suomalaisessa standardissa SFS-EN-1037 käsitellään yksityiskohtaisemmin odottamattoman käynnistyksen estämistä.
Tirion

Tirion on J. R. R. Tolkienin kirjojen fantasiamaailmassa sijaitseva "noldor"in, yhden kuolemattomien maiden haltiakansan kotikaupunki. Alun perin vanyar ja noldor rakensivat yhdessä Tirionin Pelóri-vuorten väliseen laaksoon Tunan kummulle. Vanyar muuttivat kuitenkin joidenkin aikojen kuluttua Taniquetil-vuorelle, jossa Manwë ja Varda asuivat sekä Valinorin tasangoille, sillä he rakastivat valarin maata ja Puiden valoa. Tirionin hallitsija oli sen jälkeen noldorin kuningas Finwë. Paha vala Melkor surmasi myöhemmin Finwën ja varasti Silmarilit, Finwën vanhimman pojan Fëanorin tekemät jalokivet. Fëanor janosi kostoa ja sai yllytettyä suurimman osan "noldor"ista sotaan Melkoria vastaan ja maanpakoon Keski-Maahan. Finarfin, Finwën nuorin poika, katui sukusurmaa, ja kääntyi takaisin. Hän sai armahduksen "valar"ilta, ja hallitsi siitä lähtien Tirionissa kuninkaana sitä vähää osaa kansasta, joka ei halunnut lähteä Keski-Maahan. Tirion oli kuuluu kauneudestaan, olivathan noldor taitavia käsityöläisiä Aulën opissa oltuaan.
Lähteet.
Tolkien, J.R.R.: Silmarillion. WSOY 1980.
Admiral Kuznetsov

Admiral Flota Sovetskogo Sojuza Kuznetsov (; alun perin "Tbilisi") eli projekti 1143.5 on Venäjän laivaston lentotukialus. Aluksen tilasi punalaivasto, mutta alus ei ehtinyt käyttöön ennen Neuvostoliiton hajoamista. Alus on nimetty Neuvostoliiton laivastoamiraali Nikolai Gerasimovitš Kuznetsovin mukaan.
Venäjän käyttämä virallinen luokitus ei ole lentotukialus, vaan raskas ilma-aluksia kantava risteilijä. Luokitus johtuu siitä, että aluksen aseistuksena on ilma-alusten lisäksi P-700 Granit-meritorjuntaohjuksia. Lisäksi Bosporinsalmi on ainoa reitti Mustaltamereltä Välimerelle ja salmea hallitseva Turkki ei salli lentotukialusten läpikulkua.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevin eteläiseltä telakalta Nikolajevista, missä köli laskettiin 1982. Alus laskettiin vesille 1985 ja otettiin palvelukseen 1995. Eri vaiheissa aluksesta käytettiin nimiä "Riga", "Leonid Brežnev" ja "Tbilisi". Nykyisen nimensä alus sai 4. lokakuuta 1990.
Palvelus.
Joulukuussa 1991 alus siirrettiin Mustaltamereltä asemapaikalleen Pohjoisen laivaston tukikohtaan, jossa se oli pitkiä aikoja laiturissa. 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa ehdotettiin useita kertoja aluksen romuttamista. Se kuitenkin säästettiin lentotukialuslentäjien kouluttamista varten.
Vuonna 2012 aluksella aloitettiin laajamittainen modernisointi, jossa muun muassa ohjusaseistus poistetaan ja ilmatorjunta-aseistus uusitaan, kuten myös elektroniikka ja taistelunjohtojärjestelmä. Samalla alukselle tulee lisää hangaaritilaa lentokoneille. Myös katapulttien asentamista on harkittu. Muutostöiden arvioitiin kestävän ainakin viisi vuotta, vuoteen 2017. Samalla aluksen lentokalusto joudutaan uusimaan Su-33-koneiden käyttöiän tullessa täyteen. Ehdolla ovat ainakin MiG-29K ja kehitteillä olevan Suhoi PAK FA -hävittäjän meriversio.
Lokakuussa 2018 alus kärsi vahinkoja Joulukuussa 2019 sen kelluvan kuivatelakan upottua Rosljakovon satamassa. Myöhemmin "Kuznetsovin" ollessa meriteollisuuskonserni OSK:n Zvjozdotška-tytäryhtiön () Murmanskin korjaustelakalla hitsauskipinästä alkanut tulipalo aiheutti suurta tuhoa. Tulipalossa sai surmansa kaksi henkeä ja sen sanottiin siirtävän aluksen palvelukseen paluun vuoteen 2023 eli aiheuttavan vuoden viiveen. Myös joulukuussa 2022 raportoitiin tulipalosta aluksella sen ollessa uusittavana kuivatelakalla Murmanskissa.
Korjauksen kannalta Venäjän huomattava ongelma on aluksen moottorit. Neuvostoliiton kaudella ne valmistettiin Ukrainassa ja Venäjällä ei ole niiden omaa tuotantoa. Vaikka tarkoitus oli palauttaa alus palveluskäyttöön keväällä 2023, se ei ollut lähtenyt satamasta vielä kesällä 2024. Venäjän laivaston on spekuloitu luopuneen kokonaan ajatuksesta sen korjaamisesta palveluskäyttöön.
CC (kissa)

CC (CopyCat) (22. joulukuuta 2001 – 3. maaliskuuta 2020) oli kotikissa ja ensimmäinen kloonattu lemmikkieläin. Texas A&amp;M Universityn tutkijat kloonasivat CC:n vuonna 2001. Tutkimusprojekti tunnettiin nimellä "Operaatio CopyCat", joka oli osa laajempaa projektia, jonka tarkoituksena oli kloonata koira nimeltä Missy. Tutkimuksen rahoitti John Sperling kloonaukseen erikoistuneen Genetic Savings &amp; Clone, Inc. -yrityksensä kautta, joka harjoittaa kaupallista lemmikkien kloonausta.
CC syntyi Teksasin A&amp;M yliopiston eläinlääketieteen osastolla. CC:n olemassaolosta tiedotettiin julkisesti helmikuussa 2002 tutkimustulosten julkaisun yhteydessä. Myöhemmin CC eli kloonausprojektiin osallistuneen tohtori Duane Kraemerin kotona. Syyskuussa 2006 CC sai kolme pentua luonnollisella tavalla. Pentujen isä on luonnollisella tavalla syntynyt Smokey. CC ei kuitenkaan ole ensimmäinen kloonattu pentuja saanut kissa.
CC kuoli munuaisten vajaatoimintaan 18-vuotiaana synnyinpaikassaan Teksasin A&amp;M-yliopiston eläinlääketieteen osastolla 3. maaliskuuta 2020.
CC luotiin toisen kissan erilaistuneesta munasarjasolusta, jonka tuma siirrettiin tumansiirrolla tumattomaan munasoluun. Toisin kuin alkuperäinen kissa, perimältään identtinen CC ei ollut väritykseltään puna-musta-valkolaikukas eli valkokirjokilpikonna (). Kissojen läikikkään punaisen ja mustan värin aiheuttaa satunnainen toisen X-kromosomin inaktivoituminen alkionkehityksen aikana. Siirretyn tuman X-kromosomeista toinen oli jo inaktivoitunut, eikä sen aktiivisuusstatus enää nollautunut. Munasolun jakautuessa sama kromosomien status periytyi kaikkiin kloonin soluihin, eli kaikissa CC:n soluissa oli inaktivoitunut sama X-kromosomi. CC vastasi perimältään alkuperäistä kissaa, mutta epigeneettisten erojen takia sen geenit ilmenivät eri tavoin, mikä aiheutti erilaisen turkin värin.
Sisar

Sisar on jonkun toisen kanssa samoista vanhemmista syntynyt naispuolinen henkilö tämän toisen kannalta. Ilmaisulla tarkoitetaan usein myös "sisarpuolta" tai "kasvattisisarta". "Sisko" on puhekieltä, sitä käytetään usein tuttavallisessa kielenkäytössä.
Ilmaisulla sisarpuoli tai harvinaisemmalla ilmaisulla puolisisar tarkoitetaan jonkun toisen kannalta naispuolista henkilöä, jolla on kyseisen henkilön kanssa vain toinen vanhemmista yhteinen. Sisarpuoleksi voidaan kutsua myös henkilön isä- tai äitipuolen tytärtä, joka ei ole tämän henkilön verisukulainen.
Henkilön vanhempaa sisarta kutsutaan isosiskoksi tai isosisareksi ja nuorempaa pikkusiskoksi tai pikkusisareksi. Kun on kyse esimerkiksi kaksosista, puhutaan kaksossisaresta tai kaksossiskosta.
Sisar-nimityksellä voidaan viitata kuvaannollisesti naisten väliseen ystävyyteen tai yhteenkuuluvuuteen (vertaa veli).
Sisar on myös vanhahtava nimitys yleensä hoitotyössä olevalle naiselle, esimerkiksi terveyssisar, "sisar hento valkoinen". Myös uskonnollista palvelusta tekevistä naisista kuten nunnista käytetään usein nimitystä sisar, esimerkiksi "Sisar Maria".
Elina Vettenranta

Elina Vettenranta (o.s. Aaltonen, s. 17. lokakuuta 1969 Pori) on suomalainen iskelmälaulaja. Hänet kruunattiin vuoden 2006 Tangokuningattareksi. 
Ennen voittoaan Vettenranta työskenteli muun muassa opettajana, mutta ammatiltaan hän on vaatesuunnittelija. Hän on asunut Kemissä vuodesta 2017 jonne hän muutti erottuaan entisestä miehestään.
Vettenrannan nuorempi sisko on psykologi Ilona Rauhala.
Matala (Simo)

Matala on kylä Simojoen länsirannalla Simon kunnan liikekeskustan koillispuolella Lapin maakunnassa. Se sijaitsee noin 16 kilometriä koilliseen kunnan keskustaajamasta Jokikylän ja Alaniemen välillä. Joen toisella rannalla sijaitsee Soikon kylä.
Matalan kylän maisemaa hallitsevat Simojoen Lappalaisenkoski, jokirantojen pellot sekä Martimoaavan suoalueet.
Koptilainen egyptiläisten evankeliumi

Koptilainen "Egyptiläisten evankeliumi" on setiläinen gnostilainen kirjoitus, josta tunnetaan kaksi versiota Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi III, kirja 2; ja koodeksi IV, kirja 2). Se on kirjoitettu koptin kielellä. Koptilaista "Egyptiläisten evankeliumia" ei tule sekoittaa kreikkalaiseen "Egyptiläisten evankeliumiin", joka on kokonaan eri kirjoitus.
Sisältö.
Alaotsikon mukaan kirja on ”Suuren Näkymättömän Hengen pyhä kirja”. Kirjoitus käsittelee setiläisen gnostilaisuuden näkemystä siitä, kuinka maailma on tullut olevaksi, ja kuinka Set, Aadamin ja Eevan kolmas poika, on gnostilaisen näkemyksen mukaan inkarnoitunut Jeesukseksi vapauttaakseen ihmisten sielut luomisen synnyttämästä pahasta materiaalisesta vankilasta.
Kirjoitukseen kuuluu myös hymni, josta osa koostuu pelkästään vokaalijaksoista, joiden merkitys ei käy ilmi. Näiden osien on ajateltu olevan varhaiskristillistä glossolaliaa eli kielilläpuhumista, vaikkakin viimeisen osan vokaalit ("u aei eis aei ei o ei ei os ei") voidaan lukea myös kreikankielisenä tekstinä, jossa lukee ”[joka on olemassa] Poikana ikuisesti ja ikuisesti. Sinä olet mitä olet, sinä olet kuka olet”.
Sieskarit

Sieskarit on saariryhmä Uudenkaupungin edustalla Kivikarinaukon pohjoisosassa Selkämerellä. Se käsittää kuusi matalaa, asumatonta ja karikoiden ympäröimää, pääosin kallioista saarta, jotka sijaitsevat noin 13 kilometriä länsilounaaseen Uudenkaupungin keskustasta.
Saariston suurin saari on Haminakari. Sen pohjoispuolella sijaitsee maannousun vuoksi yhteenkasvanut Matalan–Räiskän saari, ja itäpuolella sijaitsevat Keskikari sekä Kraakkloppi. Saariston toiseksi pienin saari, Kloppi, sijaitsee pääsaaren länsipuolella. Pienin saari on nimetön luoto.
Marttisen miehet

Marttisen miehillä tarkoitetaan suomalaisten asekätkijöiden ryhmää, joka pakeni Suomesta Ruotsin kautta Yhdysvaltoihin ja liittyi aikanaan Yhdysvaltain armeijaan. Ryhmää kutsutaan "Marttisen miehiksi" johtajansa, Mannerheim-ristin ritarin sekä Suomen ja myöhemmin myös Yhdysvaltain armeijan everstin Alpo Marttisen mukaan. Viimeinen elossa ollut ryhmän jäsen Antero Aakkula kuoli 11. joulukuuta 2006.
Pako Ruotsiin.
Asekätkentä eli Päämajan organisoima aseiden ja materiaalin hajavarastointi mahdollista sissisotaa varten alkoi paljastua kevään 1945 kuluessa. Keskeistä oli Oulussa tapahtunut kuljetusorganisaatioon kuuluneen miehen tekemä ilmianto valtiolliselle poliisille eli ns. Punaiselle Valpolle. 8. toukokuuta annettiin Oulun sotilaspiirin 2. ye-upseeria Aito Keravuorta koskeva etsintäkuulutus. Asekätkentäoperaation johtoon kuulunut Usko Sakari Haahti antoi Keravuorelle käskyn poistua maasta, minkä tämä 12. toukokuuta tekikin suunnaten kalastajaveneen viemänä Ruotsiin. Rantautuminen tapahtui Piitimessä. Keravuoren maasta poistumisen tarkoitus oli rajata paljastunut asekätkentä yhden sijaiskärsijän vastuulle. 
Tämä ei kuitenkaan onnistunut, pidätyksiä seurasi ja asekätkentäorganisaation avainhenkilöille annettiin eri keinoin kehotuksia poistua maasta. Osa ehdittiin pidättää ja heidän pakomatkaansa sisältyikin esimerkiksi karkaamisia vankikuljetuksista. 
Lauri Törni ei varsinaisesti kuulunut Marttisen miehiin, vaan liittyi Yhdysvaltain armeijaan alkuperäisen kokoonpanon jälkeen, eikä hänellä ollut yhteyttä varsinaiseen asekätkentään. Hänet yleensä mainitaan kuitenkin samaan joukkoon kuuluvaksi.
Lahden kaupungintalo

Lahden kaupungintalo on arkkitehti Eliel Saarisen suunnittelema vuonna 1912 valmistunut rakennus, joka sijaitsee Lahden keskustassa Harjukadun varrella. Tyyliltään se edustaa myöhäisjudendia. Rakennusta on laajennettu vuonna 1934 kaupunginarkkitehti Kaarlo Könösen suunnitelmien mukaan. Sen tunnusmerkki on korkea kellotorni, joka tyyliltään muistuttaa Saarisen suunnittelemien Helsingin rautatieaseman (1909) ja Joensuun kaupungintalon (1914) torneja. Rakennuksessa on käytetty tummaa punatiiltä ja sisätiloissa on vahvoja värejä sekä kasviornamentteja. 
Museovirasto on määritellyt Lahden kaupungintalon, kauppatorin sekä Mariankadun muodostaman seremonia-akselin valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Kaupungintalo on myös suojeltu asemakaavalla vuonna 1967.
Historia.
Lahti sai kaupunginoikeudet vuonna 1905, mutta kaupungintalon rakennuspäätös tehtiin vasta 1910, jolloin sen suunnittelusta järjestettiin kutsukilpailu. Kaupungintaloa suunniteltiin aluksi nykyiselle Alatorille, mutta arkkitehti Armas Lindgrenin lausunnon perusteella päädyttiin Mariankadun puiston jatkeena olleeseen paikkaan Salpausselän rinteellä. Sijaintia rakennetun keskustan korkeimmalla kohdalla pidettiin hyvänä, koska kaupungintalon torni näkyi mäeltä kaikkiin ilmansuuntiin.
Arkkitehtikilpailun voittanut Eliel Saarinen suunnitteli kaupungintalon kokonaistaideteokseksi, jossa sisätilojen piti vastata ulkoarkkitehtuurin muotokieltä. Sisustuksessa korostuivat tummat värit ja ornamentit. Rakennusmateriaalina käytetty tummaksi poltettu tiili tuotiin Ruotsista. Kaupungintalon rakennustöihin kului rahaa enemmän kuin kaupungin tuolloinen vuosibudjetti oli. Rakennukseen sijoittuivat kaupungin ja valtion virastojen ohella palokunta, poliisilaitos sekä kaupunginkirjasto. Myöhemmin kaupungintalossa oli myös Yleisradion Lahden toimitus. 
Sisällissodan aikana kaupungintalo oli punaisten päämajana. Lahden taistelun yhteydessä se kärsi vahinkoja saksalaisten tykistötulessa, jolloin muun muassa torni vaurioitui pahoin. Kaupungintaloa laajennettiin vuonna 1934 kaupunginarkkitehti Kaarlo Könösen suunnitelmien mukaan, jolloin avoimesta pihasta tuli sisäpiha. Talvisodan aikana kaupungintalo vaurioitui pahoin 27. joulukuuta 1939 tapahtuneessa ilmapommituksessa, jonka jälkeen virastot ja poliisilaitos siirrettiin Lahden yhteiskouluun, ja kellotornissa sijainnut ilmavalvonta-asema Salpausselän hyppyrimäen huipulle. Syyskuussa 1981 kaupungintalon ullakko paloi, minkä jälkeen rakennus korjattiin ja saneerattiin. Töiden valmistuttua vuonna 1985 kaupungintalon kokonaiskerrosala on nykyään 5 160 m² ja tilavuus 19 950 m³.
Krassinletto

Krassinletto eli Kraasinletto on saari Iin kunnan vesialueella Perämerellä. Se sijaitsee noin kuusi kilometriä pohjoisluoteeseen Krunnien saaristoon kuuluvalta Maakrunnin saarelta, noin viisi kilometriä kaakkoon Leipäreiden saariryhmästä ja noin 12 kilometriä lounaaseen Vatungista.
Kaakko–luode-suuntainen pitkänomainen saari on matala ja karikoiden ympäröimä. Myös saaren rannat ovat laajan kivikon peitossa. Saari on asumaton, mutta sen koillisrannalla sijaitsee kaksi kalastajamökkiä.
Rudolf Mössbauer

Rudolf Ludwig Mössbauer (, 31. tammikuuta 1929 – 14. syyskuuta 2011) oli saksalainen fyysikko. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1961 atomiydinten gammasäteilyn resonantin absorption tutkimuksista ja Mössbauerin ilmiön löytämisestä.
Mössbauer teki väitöstyötään vuosina 1955–1957 Max Planck -instituutissa Heidelbergissa. Tehdessään kokeita gammasäteilyllä hän havaitsi gammasäteiden rekyylittömän ydinresonanssiabsorption. Ilmiö nimettiin löytäjänsä mukaan Mössbauerin ilmiöksi. Myöhemmin ilmiötä on sovellettu Mössbauer-spektroskopiassa.
Vuonna 1958 Mössbauer valmistui tohtoriksi Münchenin teknillisestä yliopistosta. Yhtenä nuorimmista Nobel-palkituista hän vastaanotti Nobelin fysiikan palkinnon 1961. Vuotta myöhemmin hänet nimitettiin professoriksi Caltechiin, minne hän oli saapunut 1961 Richard Feynmanin houkuttelemana.
Vatunki (Ii)

Vatunki on niemi ja pieni kyläalue Perämeren rannikolla Iin kunnassa, Pohjois-Pohjanmaalla, entisen Kuivaniemen alueella. Niemen uloimmassa kärjessä sijaitsee Vatungin palvelusatama, jossa on muun muassa polttoaineiden jakelupiste, matkailuvaunualue, huoltorakennus sekä kesäravintola Suviranta Vatunki. Satamassa on laituripaikkoja sekä kalastusaluksille että huviveneille. Satamassa järjestetään vuosittain erilaisia tapahtumai mm. RoppaRantaRock ja Venetsialaiset.
Vatungin niemellä sijaitsee viisi Leppäkosken omistamaa Kuivaniemen tuulivoimapuiston tuulivoimalaitosta. Tuulivoimapuiston vuosituotanto on yli 10 gigawattituntia. Tuulipuisto on rakennettu vuosina 1995–2002. Loput tuulivoimapuiston voimaloista sijaitsee niemen edustalla olevalla Kuivamatalan saarella.
Vatunki-nimi johtuu ruotsin kielen sanasta "vatungen", joka merkitsee merestä esiin pistäviä kiviä.
Vatungissa on Krimin sodan tapahtumiin liittyvä muistomerkki, joka kertoo englantilaisten maihinnousuyrityksestä. Maihinnousu lyötiin paikallisin siviilivoimin takaisin. Muistomerkin läheiselle laavulle on esteetön kulku, jossa on myös nuotiopaikka
Trans-Siberian Orchestra

Trans-Siberian Orchestra (usein lyhennetty TSO) on yhdysvaltalainen mahtipontista ja sinfonista neoklassista metallia soittava kokoonpano. Se perustettiin New Yorkissa vuonna 1996. 
Studiossa Trans-Siberian Orchestra käyttää täyttä 60-jäsenistä orkesteria sekä kuoroa ja livenäkin useiden vokalistien lisäksi suurta määrää soittajia.