tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ian McColl

John Miller "Ian" McColl (7. kesäkuuta 1927 – 24. lokakuuta 2008) oli skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja puolustaja. Hänen aikuisikänsä seurana oli Rangers FC, jossa hän toimi vuosina 1945–1960. Hän kuului pelaajana myös Skotlannin jalkapallomaajoukkueeseen.
Peliuransa päätettyään McColl ryhtyi jalkapallomanageriksi. Hän työskenteli Skotlannin maajoukkueen ja Sunderland AFC:n parissa. 
McColl opiskeli Vale of Levenin akatemiassa ja Glasgow'n yliopistossa. Hän oli syntynyt Alexandriassa, West Dunbartonshiressä, ja kuoli 81-vuotiaana lokakuussa 2008.
Otahalli

Otahalli on Espoon Otaniemessä sijaitseva Suomen aikanaan suurin urheiluhalli. Se on arkkitehti Alvar Aallon suunnittelema ja rakennettu vuonna 1952 osana Helsingin olympialaisten valmisteluja.
Hallissa voi harrastaa palloilulajeista jalkapalloa, tennistä, lentopalloa, sulkapalloa, koripalloa ja salibandyä. Yleisurheilulle on 158 metrin ratakierros, pituus- ja korkeushyppypaikat sekä kuularinki. Lisäksi hallin yhteydessä toimii kuntosali. Katsomotilaa on noin 500 katsojalle. Otahalli on myös Westend Indians -urheiluseuran kotihalli.
Family Man – perhe on paras

Family Man – perhe on paras ("The Family Man") on Brett Ratnerin ohjaama elokuva vuodelta 2000. Pääosissa nähdään Nicolas Cage ja Téa Leoni. Elokuva on romanttinen fantasiadraamakomedia.
Juoni.
On vuosi 1987 ja Jack Campbell (Nicolas Cage) ja Kate Reynolds (Téa Leoni) ovat lentokentällä. Jack on lähdössä Lontooseen opiskelemaan. Kate haluaisi Jackin jäävän, mutta Jack vakuuttaa palaavansa vuoden päästä takaisin. Kolmentoista vuoden päästä Jack on rikas pörssimeklari Manhattanilla. Katea hän ei ole tavannut sitten vuoden 1987. Jackilla riittää naisia ja rahaa. Hän asuu ison kerrostalon kattohuoneistossa. Eräänä päivänä Jack herää omakotitalossa nuoruudenrakkaus Kate vierellään. Kaikki on muuttunut. Hieno Ferrari on vaihtunut tavalliseen tila-autoon. Vaatekaapista löytyy tyylikkäiden pukujen sijasta villapaitoja. Työkseen Jack myy autonrenkaita. Jack on hämillään kaikesta. Jackin on vaikea sietää alhaisempaa elintasoa. Lopulta hän sopeutuu uuteen ympäristöönsä ja haluaisi jäädä sinne. Kyseessä on kuitenkin välähdys, joka päättyy aikanaan. Herättyään välähdyksestä, Jack on muuttunut: Ennen kaikki kaikessa ollut raha ei ole enää niin tärkeää, hän rakastaa Katea ja etsii tämän käsiinsä.
Gibsonin aavikko

Gibsonin aavikko () on aavikko Länsi-Australian osavaltiossa.
Gibsonin aavikko kattaa 155 530 neliökilometrin alueen. Sitä rajoittaa keskisen Australian vuoristot idässä, Iso Hiekka-aavikko pohjoisessa, sekä Iso Victorian aavikko ja Hamerselyn vuoristo etelässä. Aavikko sijaitsee laajalla tasankoalueella, jossa on pitkiä hiekkaharjanteita. Keskisoissa aavikko muuttuu avoimeksi tasangoksi.
Aavikon länsiosassa on suuri suolajärvi Lake Disappointment (), jossa monet linnut kokoontuvat muuten kuivassa ilmastossa. Gibsonin aavikon kasvillisuus on vaihtelevaa: se koostuu keihäsakaasiapensaikosta, "Triodia"-suvun ruohoista sekä eukalyptuspuista laaksoissa. Eläimistä aavikolla elää esimerkiksi isopussikaniini, punajättikenguru, australianpaksujalka ja emu.
Ihmisasutusta Gibsonin aavikolla ei juurikaan ole. Merkittävin asutuskeskus on Warburton alueen itärajalla. Vuonna 1874 australialaisesta tutkimusmatkailijasta John Forrestista tuli ensimmäinen ihminen, joka kulki Gibsonin aavikon halki. Aavikko sai nimensä kuolleen Ernest Gilesin tutkimusryhmän jäsenen mukaan. Gilesin ryhmä ylitti aavikon vuonna 1876.
Mira Kivilä

Mira Kirsi Elina Kivilä (s. 4. toukokuuta 1965) on suomalainen näyttelijä. Hän on tehnyt lukuisia rooleja teatterissa sekä pieniä rooleja televisiosarjoissa. Kivilän eräs tunnettu rooli on Iiris Kaukovaara saippuasarjassa "Salatut elämät", jossa hänen roolihahmonsa esiintyi syksystä 2008 kevääseen 2010.
Metsälehväsammal

Metsälehväsammal ("Plagiomnium cuspidatum") on lehtisammallaji. Metsälehväsammalen lehdet ovat isommat kuin muilla sammalilla, ja varsinkin kosteana sen lehtien rakenteen voi erottaa paljain silmin.
Ulkonäkö.
Metsälehväsammal on pienehkö (2-4 cm) sammal. Keskisuonelliset lehdet ovat leveät ja aika jyrkästi teräväksi kärjeksi kapenevat. Niiden kärkipuoliskon laidat ovat terävähampaiset ja ne ovat tyvinurkista johteiset.
Levinneisyys.
Metsälehväsammal esiintyy koko Suomessa Sompion Lappia lukuun ottamatta. Etelässä se on yleinen, pohjoisessa harvinaisempi.
Elinympäristö.
Se kasvaa löyhänä, yhtenäisenä peitteenä maassa, kivillä, kallioilla tai nurmikon seassa.
Lounais-Englanti

Lounais-Englanti () on yksi Englannin yhdeksästä alueesta ("region"). Alueet muodostavat Englannin aluejaon ylimmän tason. Vuoden 2021 väestönlaskennassa Lounais-Englannissa oli 5,7 miljoonaa asukasta ja sen pinta-ala oli 23 800 neliökilometriä. Se on Englannin alueista pinta-alaltaan suurin ja maaseutuvoittoisin.
Nykyään aluejakoa käytetään lähinnä tilastointiin, mutta se luotiin alun perin vuonna 1994 osana John Majorin konservatiivihallituksen aluehallintouudistusta. Uudistuksen myötä eri puolille Englantia perustettiin hallintovirastoja ("government office"), joiden toiminta ulottui useiden kreivikuntien ja yhtenäishallintopiirien alueelle. Lounais-Englannin hallintoviraston toimipaikka oli Bristolissa. Alueelliset virastot lopettivat toimintansa maaliskuussa 2011 David Cameronin hallituksen päätöksellä.
Osa-alueet.
Lounais-Englanti jakautuu seitsemään muodolliseen kreivikuntaan, joita ovat Wiltshire, Gloucestershire, Bristol, Somerset, Dorset, Devon ja Cornwall. Muodolliset kreivikunnat jakautuvat edelleen seuraaviin osa-alueisiin:
Väestö.
Vuonna 2021 Lounais-Englannissa oli noin 5,7 miljoonaa asukasta ja suurimpia asutuskeskuksia olivat:
Oma Mua

Oma Mua on Petroskoissa ilmestyvä karjalankielinen sanomalehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa tabloid-kokoisena. Lehti perustettiin vuonna 1990.
Vuoden 2014 alussa Oma Mua ja vienankarjalankielinen Vienan Karjala yhdistyivät. Oma Mua ilmestyy nyt kerran viikossa vienankarjalaksi ja livvinkarjalaksi.
Lehdessä kerrotaan Karjalan tasavallan eri tapahtumista, kansallisen politiikan asioista, karjalaisten kulttuurin ja perinteiden, karjalan kielen säilyttämisestä ja kehittämisestä. Lehti julkaisee myös runoa ja proosaa alkuperäisteksteinä ja käännöksinä. Jokaisessa numerossa on myös erityinen palsta lasten ja lapsille luettavaksi. 
Lehteä kustantaa Periodika-kustantamo.
Peter Thorwöste

Petter Thorwöste (noin vuonna 1600 Lyypekki – 6. toukokuuta 1659 Turku) oli lyypekkiläinen suurkauppias, joka vaikutti Turussa.
Thorwöste tuli Suomeen 1620-luvulla ja muutti Turkuun noin vuonna 1630. Hän ryhtyi kirjanpitäjäksi Turun varakkaimmalle kauppiaalle Jakob Wollelle. Thorwöste avioitui vuonna 1631 Elin Sågerin (1614–1669) kanssa, joka oli kauppiaan tytär. Onnistuneen naimakaupan ansiosta hänen tulevaisuutensa oli turvattu.
Thorwöste oli kauppias ja laivanvarustaja, joka teki kauppaa myymällä tervaa Eurooppaan ja tuomalla Hollannista kankaita ja Espanjasta suolaa. Tervan hän osti Pohjanmaalta ja rakensi oman tervahovin Turun linnan lähettyville Pikisaareen. 1640-luvun lopulla Thorwöste joutui lopettamaan tervakaupan. 1650-luvulla Thorwöste asui Hirvensalon Kaistarniemessä. Hän otti suuren ulkomaisen lainan, joka jäi hänen kuolemansa jälkeen puolison maksettavaksi. Thorwöste sai haltuunsa Jaakko Wollen perustaman Antskogin rautaruukin vuonna 1647 samoin kuin Mustion rautaruukin. Kuningatar Kristiinan myöntämällä luvalla hän perusti Fiskarsin ruukin vuonna 1649. 
Thorwöste ja hänen poikansa Peter Thorwöste nuorempi omistivat myös Ojamon kylän tiloja Lohjalla siellä olleen Ojamon rautakaivoksen vuoksi.
Hänen kunniakseen on Turun Pikisaaressa nimetty Peter Thorwösten tie.
Dyslexia and Mathematics

Dyslexia And Mathematics on T. R. Milesin kirjoittama kirja, joka käsittelee sitä, onko dysleksikkojen mahdollista menestyä matematiikassa. Kirja käsittelee dysleksiaa pääosin rajoittuneisuutena käsitellä symbolista materiaalia. Kirjan keskeinen väite on, että sopivalla avustuksella dysleksikolla on hyvät mahdollisuudet menestyä matematiikassa .
Kirjassa sivutaan kahta kysymystä: Ensinnäkin dysleksisen on aluksi opittava konkreettisella materiaalia, ja vasta myöhemmin heidät tutustutetaan symboleihin, joiden yhteys konkretiaan on osoitettava selvästi. Toiseksi erityyppiset kielet, joita käytetään matematiikassa, on opetettava täsmällisesti ja systemaattisesti, jotta ne todella ymmärrettäisiin.
Sisältö.
Dysleksiaan liittyy yleensä lukemaan oppimisen myöhäisyyttä, verrattain heikkoa tavauskykyä useiden harjoittelutuntienkin jälkeen, huono irrallisten sarjan osen, kuten kuukausien tai sanottujen lukujen muistamiskyky, sekä vasemman ja oikean sekaantumista. Dysleksia voidaan määritellä syndroomaksi. On vankat perusteet uskoa, että dysleksikon ongelmilla on elimellinen perusta. Dysleksiaa esiintyy useammin pojilla kuin tytöillä, ja tiedetään myös, että useimmiten taustalla on tunnettu geneettinen tekijä. Dysleksikkojen on huomattu olevan monissa muissa kuin kielellisissä tehtävissä, kuten samankaltaisuuksien ja yhteyksien havaitsemissa.
Ongelma vasemman ja oikean erottamisessa vaikeuttaa myös laskutoimitusten, esimerkiksi vähennyslaskun, tekemistä. Yleensä ajatellaan, että on olemassa kaksi erillistä syndroomaa: dysleksia ja dyskalkulia. Olisi kuitenkin aiheellista kysyä, kuinka moni dysleksikoista on myös dyskalkulinen, tai kuinka moni dyskalkulinen ei ole dysleksinen. Kaikki lapset eivät käsittele numeroita samalla tavalla, ja lapsilla on erilaisia tiedon ja taidon yhdistelmiä. Yleisen kielellisen heikkouden vuoksi dysleksisillä lapsilla voi olla ongelmia matemaattisten toimitusten sisäistämisessä normaalilla tavalla.
Dysleksikoille voi olla helpompaa, jos heille annetaan mahdollisuus ymmärtää asioita konkreettisilla materiaaleilla ja edistää ymmärrystään tällä tavoin. Dysleksikoilla voi matematiikassa olla erilaiset tarpeet kuin muilla ikäisillään. Hän voi hyvin opiskella samoja asioita muiden kanssa, mutta kaipaa tehtävissään sellaista konkreettista apua, jollaista annetaan yleensä huomattavasta sen ikäistä nuoremmille lapsille. Dysleksinen tarvitsee kielellisten taitojen vahvistusta kaikissa vaiheissa. Tämä pätee yhtä paljon matematiikan kuin äidinkielenkin opettamiseen.
Matematiikassa on oma symbolikielensä, joka täytyy oppia. Matematiikassa paikan sekoittaminen tuottaa vakavampia ongelmia kuin kirjoitettaessa. Vaikka opettaja mahdollisesti arvaa oppilaan tarkoittavan sanaa "brain" kun hän kirjoittaa "brian" (päätellen alkukirjaimen koosta), hän ei silti välttämättä voi arvata oppilaan tarkoittavan lukua "1,348" kun hän kirjoittaa "1,438". Vasemman ja oikean sekoittaminen johtaa dysleksikon usein ongelmiin erityisesti "suurempi" tai "pienempi kuin" -operaattoreiden kanssa.
Simpsonin aavikko

Simpsonin aavikko () on aavikko Australian sisäosissa Pohjoisterritorion, Etelä-Australian ja Queenslandin rajaseudulla.
Noin 143 000 neliökilometrin laajuista aavikkoa rajoittavat lännestä ja idästä joet, pohjoisesta MacDonnell Ranges -vuoristoketju ja etelästä Eyrejärvi. Aavikolla kulkee monia rinnakkaisia 20–37 metriä korkeita ja 160 kilometriä pitkiä dyynejä tai hiekkaharjanteita luode-kaakko-suunnassa.
Simpsonin aavikolla sataa keskimäärin 150 mm vuodessa. Aavikon alla on kuitenkin suuri pohjavesialue Iso arteesinen allas, josta nousee paikoin lähteitä maanpinnalle. Tunnetuin näistä ovat Dalhousien lähteet.
Simpsonin aavikolla elää monia harvinaisia Australian aavikoiden eläimiä. Iso osa aavikosta onkin suojelualuetta. Alueella ovat Simpsonin aavikon ja Witjiran kansallispuistot.
Ensimmäinen länsimaalainen Simpsonin aavikolla oli brittiläinen Charles Sturt, joka saapui alueelle vuonna 1845. Vasta vuonna 1936 Ted Colsonista tuli ensimmäinen Simpsonin aavikon läpikulkenut ihminen. Aavikkoa kutsuttiin alkujaan nimellä Aruntan aavikko. Cecil Madiganin tutkittua aavikkoa ilmasta vuonna 1929 hän nimesi sen uudelleen Australian kuninkaallisen maantieteellisen seuran silloisen johtajan A. A. Simpsonin mukaan.
Bill Ayers

William Charles Ayers (s. 26. joulukuuta 1944) on yhdysvaltalainen varhaiskasvatustieteen professori Illinoisin yliopistossa, Chicagossa, ja Vietnamin sotaa vastustaneen The Weather Underground -järjestön entinen jäsen ja perustaja. Hän on naimisissa Bernardine Dohrnin kanssa, joka myös kuului Weather Undergroundiin.
Opiskelijaradikaali.
Ayers liittyi Students for a Democratic Society -järjestöön ja toimi sen Detroitin paikallisosaton johtajana. Vuonna 1970 joutui pakenemaan poliisia useiden ystäviensä kanssa sen jälkeen, kun hänen silloinen tyttöystävänsä Diana Oughton ja kaksi muuta kuolivat tapaturmaisesti käsitellessään räjähteitä. Hän osallistui useisiin Weather Undergroundin pommi-iskuihin: New Yorkin poliisiasemalle vuonna 1970, Capitoliin vuonna 1971 ja Pentagoniin vuonna 1972. The Weather Underground kohdisti iskunsa Vietnamin sotaa symboloivaa omaisuutta vastaan, eikä pommeista aiheutunut vahinkoja ihmisille.
The New York Times julkaisi Ayersin haastattelun 11. syyskuuta 2001, jossa hän toteaa "ettei kadu pommien asettamista" ja "Tunnen, etten tehnyt tarpeeksi." Kysyttäessä tekisikö hän sen uudestaan vastasi "ettei halua sulkea pois sitä mahdollisuutta". Hän väitti sanojaan vääristellyn 15. syyskuuta julkaistussa vastineessaan.
Yhteys Barack Obamaan.
Ayers on työskennellyt yhdessä presidentti Barack Obaman kanssa Illinoisin koulutusjärjestelmän uudistamiseksi. Molemmat istuivat Woods Fund of Chicago -järjestön johtokunnassa vuosina 2000–2002. Huhtikuussa 2001 hän lahjoitti 200 dollaria Obaman valitsemiseksi uudelleen Illinoisin osavaltion senaattiin. Woods Fundin puheenjohtaja Deborah Harrington sanoi, että Ayers valittiin johtokuntaan akateemisten ansioittensa vuoksi ja, että "yhteys on vapaasti tulkittavissa. Barack on hyvin tunnettu Chicagossa ja arvostettu lainsäätäjä. Olisi vaikeata löytää täältä ihmisiä, jotka eivät koskaan olisi tehneet vapaaehtoistyötä tai lahjoittaneet rahaa johonkin hänen kampanjaansa."
Gene Hickerson

Robert Gene Hickerson (15. helmikuuta 1935 – 20. lokakuuta 2008) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän oli Cleveland Browns -seurassa vuosina 1958–1973 ja kuului kuuteen peräkkäiseen Pro Bowl -kokoonpanoon vuosina 1965–1970. Hänet valittiin 1960-luvun "All-Decade Teamiin". 
Hickerson otettiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 2007. Hän kuoli hoitokodissa 73-vuotiaana sairastettuaan Alzheimerin tautia.
John Robert Gregg

John Robert Gregg (17. kesäkuuta 1867 Shantonagh, Irlanti – 23. helmikuuta 1948) oli irlantilais-yhdysvaltalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä, pikakirjoituksen opettaja ja pikakirjoituskirjojen julkaisija. Greggin järjestelmä nousi suosituksi erityisesti Yhdysvalloissa.
Elämä ja ura.
John Robert Gregg syntyi vuonna 1867 Irlannissa, Monaghanin kreivikunnassa sijaitsevassa Shantonaghissa. Gregg oli jo nuorena kiinnostunut pikakirjoituksesta ja perehtyi useisiin eri järjestelmiin. Vuonna 1887 hän ryhtyi opettamaan pikakirjoitusta Liverpoolissa, käyttäen aluksi T. S. Malonen julkaisemaa järjestelmää. Keväällä 1888 hän julkaisi kuitenkin oman pikakirjoitusjärjestelmän nimeltään "Light-Line Phonography".
Vuonna 1893 Gregg muutti Yhdysvaltoihin ja julkaisi järjestelmänsä myös siellä, mutta koska nimi "Light-Line" oli jo rekisteröity, järjestelmän nimeksi tuli ensin "Gregg's Shorthand" ja myöhemmin "Gregg Shorthand". Gregg perusti "Gregg Publishing Company" -nimisen kustannusyhtiön, joka julkaisi pikakirjoituksen lisäksi muidenkin alojen kirjoja, ja hän toimi yhtiön johtajana aina kuolemaansa saakka. Gregg kuoli 80-vuotiaana vuonna 1948.
Carl Gustaf Dücker

Carl Gustaf Dücker (1663–1732) oli ruotsalainen valtaneuvos, sotamarsalkka ja kreivi. 
Suuren Pohjan sodan aikana maaliskuussa 1710 Ruotsin puolustusneuvosto nimitti kenraalimajuri Dückerin Uudenmaan ratsuväen päälliköksi. Puolustusneuvoston tarkoituksena oli tehdä Dückeristä Suomen puolustuksesta vastanneen Georg Lybeckerin lähin apulainen. Dücker kuitenkin kieltäytyi tehtävästä, kun kuuli, että Suomen joukoilta oli rahat lopussa ja muutenkin huoltovaikeuksia. Dückerin sijaan tehtävän sai huhtikuussa 1710 Hans Henrik von Liewen.
Dücker osallistui Kaarle XII:n ja Stenbockin sotaretkiin, mutta kuninkaan kuoltua hän vaati yksinvallan poistamista. Hän oli holsteinilaisen puolueen johtohenkilöitä. Puolue kannatti Kaarle XII:n seuraajaksi kuninkaan sisarenpoikaa Holstein-Gottorpin herttuaa Kaarle Fredrikiä, mutta kun herttua avioitui Venäjän tsaarin Pietari Suuren tyttären Annan kanssa, puolueen riippuvuus Venäjästä lisääntyi ja sen kannatus Ruotsissa väheni.
Connecting to Learn

Connecting to Learn on Marcia J. Schererin kirjoittama pedagoginen tietokirja, joka käsittelee sitä, miten kehitysvammaisuus voi johtaa eristäytymiseen, joka puolestaan johtaa oppimisvaikeuksiin. Kirja keskittyy lähinnä näkö- ja kuulovammaisiin.
Sisältö.
Ihmisillä, joilla on heikko näkökyky tai sokeus, voi esiintyä myös sosiaalista isoloitumista (eristyksiin joutumista). Hansellin 7 mielekkään elämän edellytystä ovat: 1) olemassaolon edellytykset (ruoka, happi, tieto), 2) identiteetti, 3) yhteys muihin ihmisiin, 4) yhteys ryhmiin, 5) yhteys sosiaaliseen rooliin, 6) raha sekä ostovoima ja 7) merkityksellisyys. Nämä seitsemän mielekkään elämän edellytystä ovat itsenäisiä ja jokainen niistä on välttämätön myönteisen minäkuvan ja hyvinvoinnin tunteen saavuttamiseksi.
Kuulon ja näön menettämisen määritelmät vaihtelevat tutkimuksesta tutkimukseen. Kuulon ja näkönsä menettäneiden riippuvuus teknologiaan kasvaa jatkuvasti. Kuuron henkilön näkökulmasta elämää katsotaan kuin ikkunan takaa. Ikkunan, josta ei pääse ohitse.
Maslow kehitti viiden perustavan tason tarpeen hierarkian, siinä järjestyksessä kuin ihminen yrittää tyydyttää ne:
Elektronisen teknologian lisääntyminen on mahdollistanut usein eri tavoin vammaisten osallistumiseen normaaliin luokkaopetukseen. Opetuksessa kuullusta sisällöstä sisäistetään pysyvästi 5%, demonstraation tarkkailemisesta 30%, ryhmäkeskusteluista 50% ja tekemällä harjoittelusta 90%. Oppijat voidaan jaotella analyyttisiin, jotka oppivat yksityiskohtien ja perusteellisen ymmärtämisen kautta, ja globaaleihin, jotka oppivat kokonaiskuvan hahmottamisen kautta. Opettajalla on tapana opettaa ym. oppimistavoista itselleen sopivalla tavalla, koska hän olettaa kaikkien oppivan niin ja tästä seuraa usein toiseen tyyppiin kuuluvien oppilaiden turhautumista, ymmärtämättömyytta ja jopa konflikteja.
On olennaista ymmärtää, että oppilaan edukationaalisten tavoitteiden onnistuneen saavuttamisen taso riippuu opetuksesta suhteessa oppilaan ominaiseen oppimistyyliin, eikä niinkään vammaan. Nykyisen konsensuksen (= yleinen mielipide, tieteen viitekehyksessä) mukaan älykkyys on monisyistä, eikä voida puhua yhdestä, yleisestä ajattelukyvyn ja informaation prosessoinnin määrästä tai tasosta.
Sternbergin älykkyyden kolmijärjestelmään kuuluu kolme perustavanlaatuista älykkyyden muotoa.
Jaotteluja voidaan tehdä eri perustein, sekä enemmän tai vähemmän suurpiirteisesti; Gardner on jakanut yleisen älykkyyden käsitteen 7 perustavanlaatuiseksi älykkyydeksi.
Hyvä oppija on Schererin mukaan utelias, sopeutuvainen, motivoitunut, hyvä ongelmanratkaisija, uutta tietoa soveltava, kapasiteettinsa kokonaan käyttävä, heikkouksiaan parantava, akateemisesti ja sosiaalisesti balanssissa (molempia, ei vain toista), jne. Mikään näistä ei ole kuurolle tai sokeallekaan mahdoton vaatimus. Heillä on siis täydet mahdollisuudet menestyä opiskelussaan.
Vienan Karjala (lehti)

Vienan Karjala on Petroskoissa vienankarjalan murteella ilmestynyt sanomalehti. Lehti määritteli itsensä "Karjalan rahvahan lehdeksi", Karjalan kansan lehdeksi. Vuoden 2014 alussa Vienan Karjala ja livvinkielinen Oma Mua yhdistyivät. Oma Mua -nimellä jatkava lehti ilmestyy kerran viikossa vienankarjalaksi ja livvinkarjalaksi.
Ennen yhdistymistä Vienan Karjala ilmestyi kaksi kertaa kuussa. Perustamisvuosi on 1999, jolloin karjalankielinen lehdistö jaettiin kahdeksi. Vuosina 2011–2013 Vienan Karjala ilmestyi neljä kertaa kuussa.
Viimeinen päätoimittaja oli Olga Melentjeva . Lehteä julkaisi Karjalan tasavallan hallitus ja Karjalan rahvahan liitto. Kustantaja oli Periodika, joka kustantaa myös Karjalan Sanomia, Oma Mua -lehteä ja Kodima-lehteä. 
Aiheesta muualla.
Vienan Karjala -lehti
Mental Retardation

Mental Retardation on Mary Beirne-Smithin, James R. Pattonin ja Shannon H. Kimin kirjoittama erityispedagogiikan oppikirja.
Sisältö.
Kehitysvamma tarkoittaa Luckassonin määritelmän (2002) mukaan merkittävää rajoittuneisuutta sekä älyllisessä että adaptiivisessa toiminnassa, jossa se ilmenee käsitteellisissä, sosiaalisissa ja käytännöllisissä taidoissa. Vamma syntyy 18 vuoden ikään mennessä. Yleisesti kaiken ikäisten keskuudessa miesten on todettu olevan useammin kehitysvammaisia kuin naisten. 85 % kehitysvammaiseksi luokitelluista henkilöistä on lievästi kehitysvammaisia.
Yksilöillä, joilla ilmenee käyttäytymisongelmia, on suurempi todennäköisyys saada kehitysvammaisen diagnoosi. Henkilöt, jotka asuvat urbaanissa kontekstissa, saavat helpommin kehitysvammaisen luokituksen kuin henkilöt, jotka asuvat maaseutumaisemmassa ympäristössä. Kielelliset ongelmat ovat kehitysvammaisille tavallisia. Lapset, joilla ei ole verbaalisia tai viestinnällisiä taitoja, saattavat vetäytyä tai hakea huomiota epäasiallisin keinoin. Häiriökäyttäytyminen voi johtua 1) oppimisvaikeuksista johtuvasta turhautumisesta, 2) hyväksyttävän ja ei-hyväksyttävän käytöksen erottamisen vaikeudesta tai 3) muilta oppilailta saadun, häiriökäyttäytymisellä ansaitusta hyväksynnästä.
MacMillanin mukaan henkilöt, joilla on lievä kehitysvamma, ja jotka sijoitetaan selvästi kehitysvammaisten kanssa samaan sosiaaliseen ympäristöön, saavuttavat helpommin korkean sosiaalisen statuksen, koska kyseisessä kontekstissa heitä ei pidetä muita huonompina vaan päinvastoin. Kehitysvammaan liittyvät käsitykset voivat muodostua itseään toteuttaviksi ennusteiksi. Heberin mukaan epäonnistumisen pelko muuttuu usein kehälliseksi: Odotus epäonnistumisesta alentaa ponnistelun määrää; ja suorituksen vaikeustaso on alle oppilaan kapasiteetin; joten odotetusta epäonnistumisesta tulee totta.
Usein kehitysvammaiset pärjäävät normaalissa opetuksessa kevyen mukautuksen avulla. Opettajat voivat yleensä opettaa kehitysvammaisia oppilaita luokassaan erikoisopetusmateriaalien, kuten vähäsanaisen matematiikankirjan avulla.
Tampereen Ilves (salibandy)

 
Tampereen Ilves (salibandy) on urheiluseura Ilveksen salibandyjaosto, joka perustettiin 1995. Kaudella 2016–2017 seuran miesten edustusjoukkue pelaa Suomisarjaa.
Jane McGonigal

Jane McGonigal (s. 1977) on merkittävä yhdysvaltalainen pelien suunnittelija ja tutkija. Hän on erikoistunut muun muassa vaihtoehtoisen todellisuuden peleihin. Hän työskenteli 2004–2006 vaihtoehtoisen todellisuuden pelejä suunnittelevassa yhtiössä muun muassa hankkeissa "I Love Bees" (2004) ja "Last Call Poker" (2005). Lisäksi hän on ollut mukana tekemässä tilauspelejä Whitney Museum of American Artille ja Los Angelesin Museum of Contemporary Artille.
McGonigal opettaa San Francisco Art Institutessa.
MIT Technology Review nimesi McGonigalin yhdeksi 35 innovaattorista jotka muuttavat maailmaa. The Harvard Business Review sanoi hänen ajatustaan "vaihtoehtoisen todellisuuden bisneksestä" yhdeksi vuoden 2008 läpimurroista.
Gunnar af Hällström

Gustaf Hans Gunnar af Hällström (s. 13. toukokuuta 1950 Turku) on suomenruotsalainen teologi ja pappi, joka on toiminut systemaattisen teologian professorina Joensuun yliopistossa ja vuodesta 2007 Åbo Akademin dogmatiikan professorina, nyttemmin emeritus. Vuosina 1993–1995 hän toimi Suomen Ateenan-instituutin johtajana. 
Af Hällström väitteli teologian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1984. Hän on erikoistunut patristiikkaan eli varhaisten kirkkoisien elämän ja opetusten tutkimiseen. Hän on kirjoittanut aiheesta myös yleistajuisen kirjan yhdessä Anni Maria Laadon ja Juha Pihkalan kanssa. Af Hällström toimi vuonna 2011 perustetun Suomen patristisen seuran ensimmäisenä puheenjohtajana.
Hän on suomalaisen aatelissuvun af Hällström jäsen.
Ferdinand I (Romania)

Ferdinand I (24. elokuuta 1865 Sigmaringen, Saksan liitto – 20. heinäkuuta 1927 Sinaia, Romania) oli Romanian kuningas vuosina 1914−1927.
Suku.
Ferdinand oli Hohenzollern-Sigmaringenin prinssi Leopoldin ja Portugalin prinsessa Antonian (1845–1913) poika. Infanta Antonia oli Portugalin kuningatar Maria II:n ja Ferdinand II:n kolmanneksi vanhin tytär. 
Kuningas.
Vuonna 1889 Ferdinandin setä, Romanian ensimmäinen kuningas Kaarle I, adoptoi Ferdinandin tehden tästä kruununperijänsä. Ferdinand nousi Romanian valtaistuimelle Kaarle I:n kuoltua elokuussa 1914, vain hieman sen jälkeen kun ensimmäinen maailmansota oli puhjennut. 
Saksalaissyntyinen kuningas onnistui aluksi pitämään Romanian suursodan ulkopuolella, mutta elokuussa 1916 Ferdinand liitti maansa ympärysvaltojen rintamaan. Suurten vastoinkäymisten jälkeen sota kääntyi lopulta Romanialle menestykseksi. Keskusvaltojen ja Venäjän romahdettua vuonna 1918 Bessarabia, Bukovina ja Transilvania liitettiin Romaniaan. Ferdinandia juhlittiin maan yhdistäjänä, ja vuonna 1922 hänet kruunattiin symbolisesti uudelleen Alba Iuliassa kaikkien romanialaisten kuninkaaksi. 
Ferdinand kuoli Sinaiassa vuonna 1927. Uudeksi kuninkaaksi tuli hänen vasta kuusivuotias pojanpoikansa Mikael I, jonka puolesta maata johti kolmehenkinen holhoojahallitus. 
Avioliitto ja lapset.
Ferdinand avioitui vuonna 1893 Edinburghin prinsessa Marian (1875–1938) kanssa. 
Heille syntyi kuusi lasta:
Kunnianosoituksia.
Romanialaiset.
Lähde:
Ulkomaalaiset.
Lähde:
Pentti Pöyhönen

Pentti Pöyhönen (28. elokuuta 1925 Helsinki – 5. maaliskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän toimi Helsingin yliopiston kansantaloustieteen professorina lähes 30 vuotta ja oli ensimmäinen ekonometrian edustaja Suomessa.
Pöyhönen kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän lyseon sotilaslinjalta vuonna 1945. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1951 ja tohtoriksi vuonna 1956. Hän työskenteli Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen tutkimusinsinöörinä vuosina 1953–1958. Hänet nimitettiin Helsingin kauppakorkeakoulun ekonometrian dosentiksi vuonna 1958. Helsingin yliopiston kansantaloustieteen varsinaiseksi professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1959 ja tästä virasta hän jäi eläkkeelle vuonna 1988.
Pentti Pöyhönen oli ensimmäinen ekonometrian edustaja Suomessa. Hänen väitöskirjansa käsitteli asuntomarkkinoita ja oli tärkeältä osaltaan vakiinnuttamassa ekonometrista tutkimussuuntaa Suomeen. Hänen toinen keskeinen tutkimusalansa oli ulkomaankauppa ja taloudellinen integraatio. Ulkomaankaupan tutkimiseen hän perehtyi Stanfordin yliopistossa Kaliforniassa vuosina 1964–1965.
Pöyhönen julkaisi muun muassa tilastotieteen perusoppikirjan valtiotieteen opiskelijoille. Hänen viimeinen julkaisunsa oli vuonna 1995 ilmestynyt Helsingin yliopiston kansantaloustieteen laitoksen historiikki.
Chingola

Chingola on kaupunki Sambian pohjoisosassa Copperbeltin maakunnassa. Vuonna 2000 siellä oli 147 448 asukasta. Vuonna 2010 asukasluvuksi arvioitiin 179 658.
Chingolassa sijaitsee Nchangan avolouhos, joka on maailman toiseksi suurin avolouhos. Sieltä louhitaan kuparia. Kaivos on tuonut alueelle varakkuutta, mutta myös ympäristöuhkia. Vuonna 2006 kaivostoiminta jouduttiin keskeyttämään, kun se sotki 50 000 asukkaan juomaveden.
Chingola perustettiin vuonna 1943. Se sijaitsee pääkaupungista Lusakasta pohjoiseen, lähellä Kongon demokraattisen tasavallan rajaa. Kaupungissa on lentoasema, jonka ICAO-koodi on CGJ.
Gre-No-Li

Gre-No-Li on yhteisnimitys ruotsalaisille jalkapalloilijoille Gunnar Grenille, Gunnar Nordahlille ja Nils Liedholmille, jotka pelasivat 1950-luvulla italialaisessa AC Milanissa.
Gren, Nordahl ja Liedholm johdattivat Ruotsin kultaan vuoden 1948 olympialaisissa. Nordahl siirtyi ensin AC Milaniin vuonna 1949 ja Gren sekä Liedholm seurasivat pian perässä. Yhdessä he muodostivat legendaariseen asemaan nousseen hyökkäyskolmikon, jolle italialainen toimittaja antoi nimen "Gre-No-Li". He olivat avainasemassa Milanin nousuun takaisin huipulle. Kolmikon johdolla Milan voitti vuonna 1951 ensimmäisen mestaruutensa 44 vuoteen. Toinen mestaruus tuli 1955, ja Nordahl voitti Serie A:n maalikuninkuuden viidesti. Liedholm voitti mestaruuden vielä kahdesti 1957 ja 1959 Grenin ja Nordahlin lähdettyä.
Kabwe

Kabwe on kaupunki Sambiassa Keskisessä maakunnassa. Vuonna 2000 siellä oli 176 758 asukasta ja vuonna 2010 noin 203 000 asukasta.
Kabwen siirtomaa-aikainen nimi oli Broken Hill. Se perustettiin kaivoskaupungiksi 1902, kun Broken Hill -kukkulasta löytyi lyijyä ja sinkkiä.
Lyijykaivosteollisuus on johtanut ympäristön saastumiseen, ja Kabwea pidetään yhtenä maailman saastuneimmista kaupungeista.
Mulungushin yliopiston pääkampus sijaitsee noin 26 kilometriä kaupungista pohjoiseen, ja toinen kampus löytyy Kabwen kaupungista.
Luanshya

Luanshya on kaupunki Sambiassa Copperbeltin maakunnassa. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Ndolan ja Kitwen eteläpuolella. Vuonna 2000 kaupungissa oli 115 579 asukasta Vuonna 2010 asukasluvuksi arvioitiin noin 120 000.
Luanshya perustettiin kaivoskaupungiksi 1900-luvun alkupuolella, kun alueelta löytyi kuparia. Sieltä louhitaan myös kobolttia. 1900-luvun lopulla kaupunkia koetteli lama, kun kuparintuotanto kävi kannattamattomaksi.
Mbeya

Mbeya on kaupunki Tansaniassa. Se on Mbeyan alueen pääkaupunki. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 385 279 asukasta.
Mbeya sijaitsee maan lounaisosassa lähellä Sambian rajaa. Se sijaitsee ylängöllä 1 700 metrin korkeudessa. Mbeya perustettiin 1920-luvulla kultakaivoskaupungiksi, kun alueella riehui kultakuume. Kaupunkiin vedetty rautatielinja houkutteli seudulle uudisasukkaita perustamaan suuria maatiloja. 
Kulttuuri ja urheilu.
Jalkapallo.
Tansanian ylimmässä jalkapallosarjassa, Vodacom Premium Leaguessa, Mbeyaa edustaa Mbeya City.
Bah’tšysarai

Bah’tšysarai (, , ) on kaupunki ja Bah’tšysarain piirin hallintokeskus Krimin niemimaan eteläosissa Ukrainassa, Simferopolin ja Sevastopolin puolivälissä. Kaupungin nimi tulee sanoista "puutarha ()" ja "palatsi ()".
Kaupungissa asui vuoden 2013 alussa 26 482 henkeä. Koko Bah’tšysarain piiriin asukasluku oli 32 866 henkeä, johon kuului kaupungin ohella kolme kaupunkityyppistä taajamaa ja runsas 3 000 maaseutuasukasta.
Kaupunki oli muinoin tataarien muodostaman Krimin kaanikunnan pääkaupunki. Paikka on antanut nimensä Aleksandr Puškinin runoelmalle "Bahtšisarain suihkulähde", jonka hän julkaisi 1824.
Historia.
Bah’tšysarai mainitaan historiallisissa lähteissä ensi kerran 1502, mutta ympäröivässä Tšuruk-su-joen laaksossa oli ollut merkittävää asutusta jo toistatuhatta vuotta. Kaani Sahib I Giray perusti tukikohtansa ja palatsinsa alueelle 1532, mistä lähtien Bah’tšysarai toimi Krimin kaanikunnan pääkaupunkina ja Krimin tataarien kulttuurin keskuksena.
Venäjän imperiumi laajentui Krimille 1783, minkä jälkeen Bah’tšysarai menetti merkityksensä ja itsenäisyytensä. Tataarikulttuuri kukoisti alueella kuitenkin vielä pitkään, kunnes heidät pakkosiirrettiin Uzbekistanin neuvostotasavaltaan ja muualle 1944. Toimenpidettä kutsutaan tataarien keskuudessa nimellä "Sürgün".
Venäjän miehitettyä Krim vuonna 2014 venäläisten osuus väestöstä on kasvanut kun taas Krimin tataarien vähentynyt.
Liikenne.
Simferopolista Sevastopoliin kulkeva valtatieyhteys (H06), samoin kuin samansuuntainen Ukrainan rautateiden rautatiekin, kulkevat Bah’tšysarain kautta.
Mufulira

Mufulira on kaupunki Sambiassa Copperbeltin maakunnassa. Vuonna 2000 siellä oli 122 336 asukasta. Vuonna 2010 väkiluvuksi arvioitiin noin 140 000.
Mufulira perustettiin kaivoskaupungiksi 1930-luvulla. Se on edelleen huomattava kuparin tuottaja. Kaivos on tuonut alueelle varakkuutta, mutta myös ympäristöuhkia. Tammikuussa 2008 kaivostoiminnan jätevesien pelättiin pilanneen juoma- ja kasteluvedet alueella. Vuonna 2006 läheisessä Chingolassa oli samantyyppinen onnettomuus.
Mufulira sijaitsee Lusakan pohjoispuolella 16 kilometrinn päässä Kongon demokraattisen tasavallan rajasta. Chingolaan menee päällystetty maantie, matkaa on 55 km. Sambian kolmas presidentti Levy Mwanawasa syntyi Mufulirassa.
S/S Wipunen

S/S Wipunen on suomalainen höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1907 Paul Wahl &amp; Co:n telakalla Varkaudessa. Aluksen rakennutti Oy Gust. Ranin tekemään yhtiön teollisuuslaitosten tarvitsemat halkojen kuljetukset ja tukkukaupan tavaroiden proomukuljetukset Saimaalla. Kuljetukset hinaaja Wipunen teki vetämällä tavallisesti 3-4 haloilla ja tukkutavaralla lastattua proomua. 
Ammattiliikenteessä Wipunen toimi vuoteen 1969 asti, jonka jälkeen alus on toiminut muotoon Lignell &amp; Piispanen nimensä muuttaneen alkuperäisen rakennuttajansa Oy Gust Raninin edustusaluksena. 
Tekniset tiedot.
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Megasoma

Megasoma on kovakuoriaisiin (Coleoptera) kuuluva suku.
Suvun nimityksen vanhoja synonyymejä ovat olleet "Megalosoma" (Carl Hermann Conrad Burmeister, 1847), "Megasominus" (Thomas Casey, 1915) ja "Lycophontes" (Philipp Bruch, 1910).
Ulkonäkö.
Kuten suvun nimikin vihjaa (Megasoma = iso ruumis), useimmat Megasomat ovat suurikokoisia. Suurimmat Megasomat ovat jopa 135 mm pitkiä kuuluen maapallon suurimpiin kovakuoriaisiin ja pienimmät ovat noin 20 mm.
Monilla Megasoma-lajeilla ("Megasoma elephas, Megasoma thersites, Megasoma gyas, Megasoma cedrosa, Megasoma anubis, Megasoma occidentale, Megasoma joergenseni, Megasoma vogti") on ruumiissaan mikroskooppisia karvoja, jotka saavat ne näyttämään vaaleilta tai oransseilta.
Useimpien lajien uroksilla on suuri sarvi, jonka avulla ne mittelevät voimiaan toisten urosten kanssa. Naarailla ei ole sarvia.
Ravinto.
Toukat syövät puiden ja pensaiden juuria. Aikuiset enimmäkseen juovat puiden mahlaa tai imevät hedelmien mehua.
Elintavat.
Aikuiset Megasomat ovat yöeläimiä, joita valo houkuttaa puoleensa. Niitä nähdään usein puissa.
Oryctini

Oryctini on kovakuoriaisten (Coleoptera) tribus, joka kuuluu lehtisarvisten (Scarabaeidae) heimoon.
Oryctes

Oryctes on kovakuoriaisiin (Coleoptera) kuuluva suku.
Miguel Muñoz -palkinto

Miguel Muñoz -palkinto () on Espanjan jalkapalloilussa kauden parhaalle valmentajalle myönnettävä palkinto, jota urheilulehti "Marca" on jakanut kaudesta 2005–2006 lähtien. Palkinto on nimetty legendaarisen Real Madrid -valmentaja Miguel Muñozin mukaan.
Palkinto pohjautuu "Marcan" omaan pisteytysjärjestelmään: jossa valmentajalle annetaan pisteitä 1–3 jokaisesta ottelusta, hänen joukkueensa esitysten mukaan. Valmentaja, jolla on eniten pisteitä kauden päätyttyä voittaa palkinnon.
Kuopion Reippaan Voimistelijat

Kuopion Reippaan Voimistelijat on kuopiolainen voimisteluseura. Se jatkaa vuonna 1906 perustetun Kuopion Reipas Ry:n perinteitä. Kuopion Reippaan Voimistelijat on ainut alkuperäisen seuran perinnäisseuroista, joka on säilyttänyt nimessään Kuopion Reipas läpi aikojen, ja näin yhteyden alkuperäiseen seuraan. 
Seura sai alkunsa vuonna 1906, kun Kuopion Raittiusseuran Miesvoimistelijat, Kuopion Voimistelijat ja Rautatieläisten voimisteluseura päättivät yhdistyä. Tällöin nimeksi tuli Kuopion Reipas. Kuopion Reippaan ohjelmassa olivat hiihto, paini, yleisurheilu, voimistelu ja jalkapallo.
Vuoden 1918 tapahtumien jälkeen Kuopion Reippaan yleisseura hajosi. Uusina seuroina muodostuivat vuonna 1920 Kuopion Urheilu-Veikot, vuonna 1923 Kuopion Palloseura ja vuonna 1930 Puijon Hiihtoseura. Jäljelle jäänyt Naisjaosto tahtoi säilyttää Reippaan nimen ja otti nimekseen Kuopion Reippaan Naisvoimistelijat ry:n. 2000-luvulla seura päätti palata juurilleen. Miesvoimistelijoiden kiinnostuksen seurauksena seura päätti muuttaa nimensä Kuopion Reippaan Voimistelijat Ry:ksi. Seuralla on noin 1 300 jäsentä ja se on 2. suurin Kuopion liikuntaseura jäsenmäärältään.
Vuosina 1906–1907 Suomen ensimmäinen yleisurheilun olympiavoittaja, kuopiolainen juoksija Hannes Kolehmainen edusti Kuopion Reipasta, ennen kuin perusti veljensä kanssa kilpailevan urheiluseuran Kuopion Riennon.
Venäjän ja Itä-Euroopan instituutti

Venäjän ja Itä-Euroopan instituutti oli vuosina 1992–2012 toiminut Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön alainen kansainvälinen tukiyksikkö, joka perustettiin Neuvostoliittoinstituutin seuraajaksi Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Instituutin tehtävä oli parantaa Euroopan maiden keskinäistä ymmärrystä edistämällä monenkeskistä kulttuuriyhteistyötä EU-maiden sekä Venäjän, Ukrainan ja Valko-Venäjän välillä. Instituutti toimi kulttuurin ja taiteen kentässä kotimaassa sekä lähialueilla luoden kansainvälisiä verkostoja ja toimien tiedonvälittäjänä. Instituutille tärkeitä lähialueita olivat EU ja Pohjoisen ulottuvuuden alue sekä itäslaavilainen kulttuuripiiri. 
Venäjän ja Itä-Euroopan instituuttia edeltänyt Neuvostoliittoinstituutti perustettiin vuonna 1947 edistämään kulttuuri- ja tiedeyhteistyötä Suomen ja silloisen Neuvostoliiton välillä. Uuden instituutin tehtävät säädettiin asetuksella vuonna 2001:
Instituutti tarjosi tiedotus-, konsultointi- ja hankevalmistelupalveluita luovien alojen toimijoille ja osallistuu kotimaisiin monikulttuurisiin hankkeisiin Venäjältä ja Itä-Euroopasta muuttaneiden kulttuuripalvelujen vahvistamiseksi. Lisäksi instituutti osallistui kulttuurin lähialueyhteistyöhön sekä EU:n, Venäjän ja Itä-Euroopan väliseen kulttuuriyhteistyöhön ja toimeenpani pohjoisen ulottuvuuden kulttuurikumppanuushankkeita luovien alojen kilpailukyvyn vahvistamiseksi. Instituutti ylläpiti myös Venäjän, Ukrainan ja Valko-Venäjän kulttuuriin ja yhteiskuntaan erikoistunutta kirjastoa. Instituutin tehtävät vaihtelivat kulttuurisuhteiden keskusvirastosta kulttuurivaihdon ja kielistipendien koordinoimiseen.
Venäjän ja Itä-Euroopan instituutti muutti vuonna 1993 Eirasta Tilastokeskuksen entisiin tiloihin Annankadulle (myöh. Antinkatu 1).
Instituutin lakkauttamisesta ja sen toimintojen liittämisestä muihin virastoihin ja laitoksiin keskusteltiin runsaasti varsinkin 2000-luvulla mm. erilaisissa työryhmissä. Esimerkiksi vuoden 2007 valtion talousarvioesityksessä sille myönnettiin määrärahat vain puoleksi vuodeksi, jonka jälkeen se oli määrä lakkauttaa. Eduskunta kuitenkin hylkäsi esityksen. Vuonna 2008 instituutin toiminta linjattiin uudelleen. Viimein vuoden 2012 lopussa se asiaa pohtineen työryhmän esityksestä lakkautettiin ja sen toiminnot, lähinnä venäjänkielinen kirjasto siirrettiin perustetulle Cultura-säätiölle . Samalla kirjastopalvelut muuttivat Espoon Leppävaaran Sello-keskukseen. 
Instituutin johtajana toimivat ensin Valdemar Melanko ja sitten Kirsti Sutinen.
Mort Walker

Addison Morton ”Mort” Walker (3. syyskuuta 1923 El Dorado, Kansas – 27. tammikuuta 2018 Stamford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä. Hänet tunnetaan erityisesti sanomalehtisarjakuvien "Masi" (1950–) sekä "Pirkko ja Pentti" (1954–) luojana. Walker toimi sarjakuviensa parissa yhtäjaksoisesti yli 65 vuoden ajan.
Elämä.
Walkerin isä oli arkkitehti ja hänen äitinsä sanomalehden kuvittaja. Hän varttui Missourin Kansas Cityssä. Walker myi jo kouluaikoinaan piirroksiaan lehdille ja hänet palkattiin 18-vuotiaana Hallmarkille onnittelukorttien suunnittelijaksi. Toisen maailmansodan aikana hän palveli neljä vuotta Yhdysvaltojen armeijassa ja yleni sotamiehestä luutnantiksi. Hän oli sodan aikana Italiassa tiedustelu-upseerina ja myöhemmin sotavankileirin komentajana. Siviiliin palattuaan Walker valmistui vuonna 1948 Missourin yliopistosta. Sen jälkeen hän toimitti Dell-yhtiön sarjakuvalehtiä ja myi omia piirroksiaan muille lehdille.
Walker kehitti 1940-luvun lopulla "The Saturday Evening Postin" toimittajan John Baileyn pyynnöstä sarjakuvan Spider-nimisestä laiskasta ja velmusta yliopisto-opiskelijasta. Hän vaihtoi myöhemmin hahmon nimeksi Beetle Bailey, jolle hän antoi sukunimen kyseisen toimittajan mukaan. Korean sodan puhjettua vuonna 1950 Walker siirsi hahmon armeijaan ja näin syntyi "Masi", joka pääsi King Features Syndicate -sarjakuvasyndikaatin levitykseen. Suurmenestykseksi kohonnut sarja ilmestyi parhaimmillaan 1 800 sanomalehdessä. Sarjan piirtäminen siirtyi vähitellen Walkerin pojille Brian ja Greg Walkerille, jotka osallistuivat sen tekemiseen 1970-luvulta alkaen, mutta Walker oli mukana sen käsikirjoittamisessa kuolemaansa asti. King Featuresin mukaan Walker teki pidemmän uran kuin kukaan toinen itse luodun strippisarjakuvan tekijänä.
Walkerin kanssa yhteistyötä tehneitä sarjakuvantekijöitä olivat muun muassa Dik Browne, Jerry Dumas, Bob Gustafson ja Bud Jones. Brownen kanssa Walker kehitti suositun sarjakuvan "Pirkko ja Pentti" ("Hi and Lois") ja Dumasin kanssa sarjan "Sami ja Siilo" ("Sam and Silo"). Walkerin muista strippisarjoista menestykseen ylsi myös "Masan arkki" ("Boner's ark"). Myös hänen kuusi lastaan ovat työskennelleet hänen studiossaan.
Walker sai työstään lukuisia palkintoja, kuten National Cartoonists Societyn myöntämän Reuben-palkinnon vuonna 1954. Yhdysvaltain puolustusministeriö myönsi hänelle vuonna 2000 Distinguished Civilian Service -mitalin, joka on korkea-arvoisin siviileille myönnettävä sotilaallinen ansiomerkki. Walker perusti vuonna 1974 Connecticutin Greenwichiin International Museum of Cartoon Art -nimisen sarjakuvamuseon, joka toimii nykyään Ohion osavaltionyliopistossa toisen museon yhteydessä.
Saarenmaan-Läänemaan hiippakunta

Saarenmaan hiippakunta oli valtio Virossa. Hiippakunta itsenäistyi Saksalaisesta ritarikunnasta. Sen piispalla oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtakunnanruhtinaan arvo. Vuonna 1228 perustetun hiippakunnan itsenäisyys loppui, kun se joutui Riian arkkihiippakunnan alaisuuteen vuonna 1255. Alueensa maanomistajana ja valtakunnanruhtinaana Saarenmaan-Läänemaan hiippakunnan piispalla oli kuitenkin edelleen poliittista valtaa. Saarenmaan-Läänemaan hiippakunta oli yksi Liivinmaan liiton viidestä valtiosta. Saarenmaan-Läänemaan hiippakunnan viimeinen piispa Johannes von Münchhausen myi territorionsa Tanskan kuninkaalle Fredrik II:lle vuonna 1560.
Florentiini

Florentiini () on suuri, keltainen 137,27 karaatin (27,454 g) timantti. Siihen hiottiin yhtenä ensimmäisistä timanteista säännöllinen fasettipinta, jossa on 126 viistettä.
Historia.
Kivi hiottiin 1400-luvulla Bruggessä. Timantti myytiin alun perin yhdellä floriinilla (noin 6 euroa). Tarinat siitä alkoivat vuonna 1477, kun taistelussa kaatuneen Burgundin herttuan Kaarle Rohkean kerrottiin kantaneen sitä. Ensimmäinen selvästi dokumentoitu maininta timantista on vuodelta 1657. Silloin Florentiini oli vauraan firenzeläisen Medicin suvun hallussa. Seuraavaksi timantti siirtyi Lothringenin herttualle Franz III Stefanille vuonna 1736. Kun hänen tyttärensä Marie Antoinette meni naimisiin Ranskan kuninkaan Ludvig XVI:n kanssa, antoi hän Florentiinin tyttärelleen häälahjaksi. Seuraavaksi Florentiini putkahti esille Ranskan keisari Napoleon I:n liittyessä naimakaupalla Habsburgien sukuun. Napoleon antoi vaimolleen Marie-Louiselle Florentiinin häälahjaksi. Timantti palasi jälleen Habsburgeille. Se istutettiin kiinni Habsburgien kruunuun, jossa se pysyi vuoteen 1888 saakka. Vuonna 1918 keisarikunta luhistui ja keisariperhe pakeni jalokivet mukanaan. Heidän oli pakko käyttää välikättä myydessään timanttia. Välikäsi kuitenkin katosi mukanaan Florentiini. 1920-luvulla Yhdysvalloissa se hiottiin uudelleen.
Sinikeltamalawinahven

Sinikeltamalawinahven ("Pseudotropheus saulosi") on afrikkalaisessa Malawijärvessä elävä endeeminen kirjoahvenlaji. Lajia tavataan järvestä ainoastaan yhdeltä kivikkoiselta riutalta, minkä vuoksi se luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi.
Koko ja ulkonäkö.
Sinikeltamalawinahven koiras saavuttaa noin 8,6 cm pituuden. Koiras on väritykseltään musta sinisin pystyraidoin, naaras on suomupeitteeltään kirkkaan keltainen. Poikaset ovat pieninä keltaisia ja saavat kasvaessaan aikuisvärin. Hallitseva koiras on väreiltään kirkkain.
Käyttäytyminen.
Sinikeltamalawinahven koirailla on omat alueensa ja erityisesti johtava koiras jahtaa muita samassa akvaariossa olevia koiraita ja toisinaan myös naarassinikeltamalawinahvenia. Jotta johtavan koiraan aggressio ei kohdistuisi vain yhteen yksilöön, samassa akvaariossa tulisi pitää vähintään kuutta lajin edustajaa.
Vesiolot ja ravinto.
Sinikeltamalawinahvenet viihtyvät vedessä, jonka lämpötila on 23–27 °C ja pH 7,4–8,4. Ravintonaan laji käyttää pääasiassa leviä.
Clauden lasi

Clauden lasi eli Clauden peili ( tai " Black mirror") on ranskalaisen 1600-luvun maisemamaalarin Claude Lorrainin mukaan nimetty maiseman tarkasteluväline, optinen laite näkymän tarkasteluun. Sitä käyttivät niin maisemaa havainnoivat piirtäjät ja taidemaalarit kuin maisemia ihailevat matkailijatkin 1700- ja 1800-luvuilla.
Clauden lasit ovat tavallisesti hieman kämmenen kokoa suurempia, pyöreitä, soikeita, neliön- tai suorakaiteen muotoisia hieman kuperia, tummennettuja peilejä. Ne tehtiin matkailua varten, joten tavallisesti peili on rasiassa, joka on varustettu saranoidulla kannella. Joidenkin peilien kehykset on pehmustettu kankaalla.
Havaittuaan erityisen pittoreskin maiseman matkailija otti esille Clauden lasin, kääntyi selin maisemaan ja tarkasteli sitä laitteen avulla. Laite rajasi näkymän ja antoi sen reunoille hieman utuisen sävyn. Tummennettu peili antoi valaistuksen mukaan maisemasta hieman hämyisän vaikutelman, yksinkertaistaen ja pelkistäen maiseman ja näkymän sellaiseksi, että värisävyjen siirtymä oli pehmeä. Laitteen avulla saatiin siis esille niitä esteettisiä ominaisuuksia maisemasta, jota kutsuttiin pittoreskeiksi tai maalauksellisiksi.
Laitteita käytettiin varsinkin Britanniassa, Euroopan mantereella ja Pohjois-Amerikassa matkoilla, joilla etsittiin pittoreskejä maisemia. Englannissa varsinkin Walesin Wye-joen laakso ja luoteisenglannin Lake District tulivat suosituiksi maisemamatkailun kohteiksi. Matkailijat saattoivat pysähtyä erityisillä maisemien katseluun rakennetuilla ”asemapaikoilla” (karttoja ja laseja sai ostaa optikoilta, asemapaikoilta tai matkailijoiden pysähdyspaikoilta), kääntää selkänsä näkymälle ja tarkastella lasin kehystämää ja muuntamaa maisemaa.
Clauden lasi liittyy läheisesti 1700-luvulla kehitettyihin ja yleistyneisiin subliimin ja pittoreskin esteettisiin kategorioihin. Subliimin kokeminen liitettiin maisemiin, ja varsinkin englantilaisessa estetiikassa pittoreskin käsite yleistyi ja laajeni maisemamaalauksesta myös puutarhan- ja maisemansuunnitteluun. Ajan esteettisen arvostuksen mukaan ”paljaalla silmällä” katsottua maisemaa pidettiin karkeana, ja näkymän tarkastelijoiden suotiin kuvitella, että vulgaarin luonnon asemesta he katsoivatkin kaunista maalausta.
Clauden peilejä on käytetty myös krystallomantiassa.
Clauden lasia pidetään nykyisin laitteena, joka on virtuaalitodellisuuden esihistoriaa. Tutkija-taiteilijapariskunta Suzanne Matheson ja Alex McKay ovat tutkineet Clauden lasin historiaa ja tehneet siitä uusia sovelluksia. Tinternin luostariin Walesissa, Englannissa on kohdistettu suuri 40 tuumaa leveä Clauden lasi, josta heijastuvaa kuvaa välittää web-kamera.
Dietmar Hopp

Dietmar Hopp (s. 26. huhtikuuta 1940) on saksalainen miljardööri ja yksi SAP-ohjelmistoyhtiön perustajista. 
Hopp on bundesliigajoukkue TSG 1899 Hoffenheimin merkittävin rahoittaja. Vielä 1990-luvulla alasarjoissa pelannut kyläseura, jossa Hopp itsekin on pelannut, nousi hänen rahallisella tuellaan vuonna 2008 sensaatiomaisesti Saksan ylimmälle pääsarjatasolle Bundesliigaan. Forbes-lehden mukaan Hoppin varallisuus on noin miljardia Yhdysvaltain dollaria. Hopp on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hänen isänsä Emil Hopp oli natsipuolueen sotilaallisen siiven Sturmabteilungin paikalliskomentaja ja johti Hoffenheimin synagogan hävitystä kristalliyönä marraskuussa 1938.
Eidgenössische Konstruktionswerkstätten

Eidgenössischen Konstruktionswerkstätten (EFW) oli Sveitsin valtion omistama lentokonetehdas. 
Se perustettiin vuonna 1915, jolloin lentokoneiden tuonti oli vaikeaa. Sen toiminta perustui yhteistyöhön Eidgenössische Technische Hochschule Zürich -korkeakoulun kanssa,
Se toimipaikat olivat Thun, Dübendorf ja Emmen, joissa oli myös Sveitsin ilmavoimien tukikohdat.
Yhtiön pääsuunnittelija oli vuodet 1915–1929 August Haefeli.