tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Matti Antero Peltonen

Matti Antero Peltonen (s. Hyvönen; 16. tammikuuta 1923 Oulu – 28. tammikuuta 1990 Hämeenlinna) oli suomalainen taloustieteilijä, joka vaikutti myös SKP:ssa ja Suomen Kansan Demokraattisessa Liitossa (SKDL).
Ura.
Peltonen valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteiden maisteriksi. Hän opetti Sirola-opistossa valtiotieteitä sekä kansantaloustiedettä. Hän oli myös Sirola-opiston rehtorina Erkki Salomaan jälkeen vuosina 1966–1979. Siinä tehtävässä hänellä oli merkittäviä yhteyksiä muun muassa Rostockin yliopistoon.
Peltonen toimi myös Hämeenlinnan kaupunginvaltuustossa SKDL:n edustajana. Myöhemmin hän toimi opetusministeriön palkkaamana opetusneuvoksen virassa; se ei ollut arvonimi.
Näkemyksiä.
Peltosen mukaan "lopullista" kommunismia ei koskaan saavuteta, vaan sitä on pidettävä eräänlaisena ääriarvona, jota kohden lähestytään. Hänen mukaansa kaikkien ihmisten perustarpeet voidaan tyydyttää, mutta on otettava huomioon, että syntyy kuitenkin uusia tarpeita. Peltonen ennustaa, että maaseudun ja kaupunkien välinen oleellinen ero henkisen kuin ruumiillisen työn välillä katoaa. Hän ennustaa optimistisesti luovaa, automatisoitua vapaaehtoisuuteen perustuvaa työtä ja ihmisten kulttuurista sivistyneisyyttä.
Yksityiselämä.
Peltosen vaimo oli Sirola-opiston suomen kielen, suomen ja suomen työväenliikkeen historian opettaja Paula Peltonen s. Piipponen. Peltosilla on kaksi poikaa. Matti Peltosen biologiset vanhemmat olivat työväenliikkeen veteraani Antti Hyvönen ja Ester Vanhala. Hänen kasvatusvanhempansa Antti Hyvösen paettua Venäjälle vuodesta 1925 olivat lempääläläissyntyiset maanviljelijä, alun perin torppari Aaku Peltonen ja Hilda s. Hupakka. Uusperheen vanhin sisar oli työväenliikkeen veteraani Betty Peltonen.
Kauppaseuran talo (1957–)

Kauppaseuran talo on arkkitehti Jaakko Tähtisen suunnittelema rakennus, joka sijaitsee Tampereen keskustassa Laukontorin laidalla. Vuonna 1957 valmistuneessa talossa on asuntoja, ravintola- ja liikehuoneistoja sekä Tampereen Kauppaseuran toimitilat. Rakennus on olennainen osa Ratinan suvannon kaupunkimaisemaa.
Kauppaseuran talo on torin puolelta seitsenkerroksinen, Aleksis Kiven kadun puolelta viisikerroksinen ja Kirkkokadun puolelta kaksikerroksinen. Tyyliltään kokonaisuus edustaa jälleenrakennuskauden niukkaeleistä modernismia. Ulkoasu on melko neutraali ja arkinen. Laukontorin puoleista pääjulkisivua rytmittävät erkkerit ja parvekkeet.
Nykyisen rakennuksen tieltä purettiin August Krookin suunnittelema jugendtyylinen Kauppaseuran talo, joka oli peräisin vuodelta 1905.
Kultamarakatti

Kultamarakatti ("Cercopithecus mitis" subsp. "kandti") on sinimarakatin alalaji.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kultamarakatteja elää Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Ne elävät kosteissa vuoristometsissä.
Elintavat.
Kultamarakatit elävät noin 30 yksilön ryhmissä. Ne syövät hedelmiä ja lehtiä, esimerkiksi Virungavuorilla niiden ruokavalio koostuu pääasiassa afrikanvuoribambusta ("Oldeania alpina" syn. "Sinarundinaria alpina").
Luettelo televisiosarjan All Together Now Suomi tuomareista

Tämä on luettelo suomalaisen televisiosarjan "All Together Now Suomi" tuomareista. Tämä "Sataseksi" kutsuttu, satapäinen tuomaristo koostuu kotimaisista musiikki- ja viihdealan ammattilaisista, joiden erikoisalaa on musiikin lisäksi muun muassa pin up -esiintyminen, viihdetoimittaminen sekä tuottaminen ja managerointi.
Yonezawa

Yonezawa () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Yamagatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Yonezawan allaslaaksossa. Etelässä kaupungin alue nousee Ōuvuoriin kuuluvalle Azumavuorelle ja rajautuu Fukushiman prefektuuriin. Vuoristoalueelta saa alkunsa Mogamijoki sivujokineen. Yonezawassa on 81 043 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 548,51 neliökilometriä.
Yonezawan linna perustettiin jo 1200-luvulla. Sengoku-kaudella 1500-luvulla Yonezawa alkoi saada Date-klaanin hallinnassa linnanaluskaupungin piirteitä, ja kehittyikin sittemmin Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla linnanaluskaupunkina Uesugi-klaanin vallassa. Kaupunkiin syntyi jo kauden keskivaiheilla tekstiilien tuotantoa, ja nykyisinkin tekstiiliteollisuus on merkittävä elinkeino. Japanin viskoosin tuotanto sai alkunsa Yonezawassa. Kun Japanin nykyinen kunnallishallinto perustettiin vuonna 1889, Yonezawa sai ensimmäisten joukossa kaupunkioikeudet. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunkiin on rakennettu elektroniikka- ja elintarviketeollisuutta, ja nykyisin (tilanne vuonna 2012) se on tuotannon arvolla mitattuna prefektuurin tärkein teollisuuskaupunki. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään riisiä ja hedelmiä, kuten omenoita, ja kasvatetaan lihakarjaa ja karppeja.
Yonezawan nähtävyyksistä monet liittyvät Uesugi-klaanin historiaan, kuten Uesugi-museo, Uesugi-jinjan šintolainen pyhäkkö ja Fumon-inin buddhalainen temppeli. Uesugi-jinjan ja Matsugasaki-jinjan pyhäköt tunnetaan myös keväisin järjestettävästä Uesugi-festivaalista. Entinen Yonezawan ammattikorkeakoulun päärakennus edustaa vuorostaan 1900-luvun alun länsimaalaistyylistä arkkitehtuuria. Osa kaupungin vuoristoalueista kuuluu Bandain–Asahin kansallispuistoon. Seudulla on laskettelukeskuksia ja monia kuumia lähteitä ("onsen"), kuten Shirabu-onsen, Onogawa-onsen, Ōdaira-onsen, Ubayu-onsen ja Goshiki-onsen. Yonezawaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja, jota pitkin kulkee suurnopeusjunayhteys Yamagata Shinkansen, ja Yonesaka-linja.
Hermann Kutschera

Hermann Kutschera (1903–1975) oli itävaltalainen arkkitehti. Hän osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin, joissa voitti kultaa arkkitehtuurissa teoksellaan ”Hiihtostadion”.
Théâtre du Châtelet

Théâtre du Châtelet eli Châtelet-teatteri on teatteri sekä ooppera- ja konserttitalo Pariisissa 1. arrondissementin alueella. Se sijaitsee place du Châtelet -aukion varrella Seinejoen pohjoisrannalla.
Théâtre du Châtelet’n rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Gabriel Davioud, ja se rakennettiin vuosina 1860–1862 keisarillisen teatterin ("théâtre impérial") käyttöön. Vastapäätä Châtelet-aukion toiselle laidalle rakennettiin samoihin aikoihin kaupunginteatteri Théâtre de la Ville, joka on myös Davioudin suunnittelema. Kahden teatterin rakentaminen symmetrisesti aukion vastakkaisille puolille oli osa paroni Haussmannin kaupunkiuudistusta Pariisissa. Vuodesta 1979 Théâtre du Châtelet on kuulunut Pariisin kaupungille.
Igor Stravinskyn "Petruška"-baletin kantaesitys oli Théâtre du Châtelet’ssa vuonna 1911. Vuodesta 1929 alkaen teatteri keskittyi pitkäksi aikaa operetteihin. Lontoolainen Philharmonia-orkesteri toimi teatterin vakio-orkesterina 1990-luvulla.
Niccolò Castiglioni

Niccolò Castiglioni (17. heinäkuuta 1932 Milano – 7. syyskuuta 1996 Milano) oli italialainen säveltäjä.
Castiglioni opiskeli Milanon konservatoriossa sävellystä Giorgio Federico Ghedinin, Franco Margolan, Sandro Fugan ja Ettore Desderin johdolla sekä pianonsoittoa Lidia Zambellin johdolla. Hän täydensi opintojaan Mozarteumissa, jossa hänen opettajiensa joukossa oli Boris Blacher. Castiglioni osallistui myös Darmstadtin kesäkursseille. Hän aloitti ammattimaisen uransa pianistina. Hänen ensimmäinen suurimuotoinen teoksensa oli ooppera "Uomini e no" (1955). Vuonna 1961 hän sai Prix Italian radio-oopperastaan "Attraverso lo specchio". Tätä teosta seurasi toinen Lewis Carrollin innoittama ooppera, "Jabberwocky" (1962).
Castiglioni aloitti uransa säveltäjänä uusklassismin tyylillä, mutta alkoi sitten hyödyntää musiikissaan kaksitoistasäveljärjestelmää. Hän päätyi myös kehittämään epätavallisen avantgardismia ja myöhäisromanttisuutta yhdistäneen tyylin. Castiglioni työskenteli myös musiikkikriitikkona. Hän siirtyi vuonna 1966 Yhdysvaltoihin, jossa työskenteli eri yliopistoissa muutaman vuoden ajan ennen palaamistaan kotimaahansa. Hän jatkoi teosten säveltämistä, mutta uusia teoksia valmistui myöhemmän uran aikana selvästi aiempaa vähemmän.
Hermann Stiegholzer

Hermann Stiegholzer (12. heinäkuuta 1894 – 21. lokakuuta 1982) oli itävaltalainen arkkitehti. Hän osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin, joissa voitti pronssia yhdessä maanmiehensä Herbert Kastingerin kanssa teoksellaan ”Wienin kamppailualue”. He suunnittelivat yhdessä myös Wieniin erilaisia tehdastiloja.
Luettelo tunnetuista pariisilaisista

Tämä on luettelo tunnetuista pariisilaisista.
Kunniakansalaisuudet.
Pariisin kunniakansalaisuuden ovat saaneet muun muassa 14. dalai-lama, kiinalainen demokratia-aktivisti Hu Jia, Myanmarin (Burman) oppositiojohtaja Aung San Suu Kyi ja iranilainen demokratia-aktivisti Shiribin Ebadi.
Istitut Ladin Micurà de Rü

Istitut Ladin Micurà de Rü on italialainen Etelä-Tirolin paikallishallituksen alaisuudessa toimiva instituutti ja säätiö. Instituutti on saanut nimensä Micurà de Rün mukaan, joka oli etelätirolilainen pappi ja kielitieteilijä. Se on perustettu 31. heinäkuuta 1976 ja sen päämaja sijaitsee San Martin de Torin kaupungissa.
Instituutin nykyinen johtaja on Leander Moroder. Palkattua henkilökuntaa on yhteensä 18.. Johtajan lisäksi kolme muuta jäsentä muodostavat instituutin johtokunnan. 
Instituutin toimintaan kuuluvat mm. seuraavat:
Muun toiminnan lisäksi instituutilla on kirjakauppa. 
Lähteet.
Herbert Kastinger

Herbert Ferdinand Kastinger (1. heinäkuuta 1900 Höflein – 5. elokuuta 1937 Wien) oli itävaltalainen arkkitehti. Hän osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin, joissa voitti pronssia yhdessä maanmiehensä Hermann Stiegholzerin kanssa arkkitehtuurissa teoksellaan ”Wienin kamppailualue”. Yhteistyö sisälsi myös tehdastilojen suunnittelua.
Luolavuoren luola

Luolavuoren luola on luola tai paremminkin laaja luolasto Turussa Luolavuoren kaupunginosassa. Luola sijaitsee Luolavuoren, Ilpoisten ja Ispoisten kaupunginosien rajalla kohoavien Luolavuoren kallioiden alla. Suurin yksittäinen luola on 45 metriä pitkä, mikä tekee Luolavuoren luolasta yhden Varsinais-Suomen pisimmistä luolista. Luola on mahdollisesti ollut aiemmin vielä pidempi, mutta Luolavuoren vesitornin rakentamisen ja graniitinlouhinnan yhteydessä tehtyjen räjäytystöiden on epäilty romahduttaneen sitä.
Luolan kolmionmuotoinen suuaukko sijaitsee lohkareisessa rinteessä ja sinne mahtuu helposti useita retkeilijöitä seisomaan. Varsinainen luolasto alkaa tilavan holvin peräseinästä. Väljimmissä käytävissä kulku on suhteellisen helppoa, mutta osa käytävistä on erittäin kapeita. Kaikkiaan luola koostuu kolmesta kammiosta. Näistä ensimmäinen on itse asiassa luolan eteishallin jatke, joka romahtanut seinämä erottaa. 
Luolavuoren luolan syntymätavasta ei ole varmuutta. Veden kovertama se ei voi olla, koska Suomen kallioperä on pääasiassa kovaa graniittia eikä pehmeää kalkkikiveä kuten eteläisemmässä Euroopassa. Erään ruotsalaisen tiedemiehen teorian mukaan Luolavuoren luolan on synnyttänyt alueella jääkauden jälkeen tapahtunut maanjäristys. Luolavuoren luola sijaitsee Luolavuoren voimakkaasti lohkoutuneella kakolangraniittialueella ja on antanut nimensä koko kaupunginosalle.
Rikollisten ja sotapakolaisten kerrotaan piileskelleen virkavaltaa aikoinaan Luolavuoren luolastossa, ja toisen tarinan mukaan siellä lepää luolia tutkimaan menneen ylioppilaan luuranko. Luola mainitaan myös lehtileikkeessä vuodelta 1863, ja se on osa vuonna 2017 perustettua Luolavuoren luonnonsuojelualuetta.
Gabriel Davioud

Gabriel-Jean-Antoine Davioud (30. lokakuuta 1823 Pariisi – 6. huhtikuuta 1881 Pariisi) oli ranskalainen arkkitehti. Hän oli kaupunkisuunnittelija Georges-Eugène Haussmannin yhteistyökumppani, joka suunnitteli Pariisiin monia julkisia rakennuksia.
Davioud opiskeli École des Beaux-Arts -taidekoulussa, jossa häntä opettivat Eugène Viollet-le-Duc ja Léon Vaudoyer. Hän auttoi Victor Baltardia Pariisin hallien suunnittelussa. Baltardin suosituksesta Davioud palkattiin Pariisin rakennustöiden ylitarkastajaksi ("inspecteur général des travaux d'architecture") sekä puistokatujen ja istutusten pääarkkitehdiksi ("architecte en chef au service des promenades et plantations"). Hänen arkkitehtuurinsa edusti toisen keisarikunnan tyylille tyypillistä eklektismiä.
Davioudin suunnittelutöitä Pariisissa ovat teatterit théâtre du Rond-Point (1858), théâtre du Châtelet (1862) ja théâtre de la Ville (1862), sittemmin purettu maailmannäyttelyrakennus palais du Trocadéro (1878), place de la Républiquen varrella ollut Magasins réunis -tavaratalo (1867), 19. arrondissementin raatihuone (1878), suihkukaivot fontaine Saint-Michel (1858), fontaine Château d’Eau (1874), fontaine du Châtelet (1874) ja fontaine de l’Observatoire (1875) sekä useat Bois de Boulognen ja Parc Monceaun puistojen huvirakennelmat. Lisäksi hän suunnitteli paljon kadunkalusteita kuten kioskeja, suihkukaivoja, penkkejä ja lyhtypylväitä.
Rosa ’Aicha’

"Rosa" ’Aicha’ on "Rosa" Spinosissima-ryhmään eli tarhapimpinellaruusuihin kuuluva ruusulajike, jolle on tunnusomaista suurikokoiset, puolikerrannaiset, kellanvalkoiset kukat.
Alkuperä.
Ruusu on teehybridi ’Souvenir de Jacques Verschuren’ ja pimpinellahybridi ’Guldtopin’ risteymä, jonka kehitti tanskalainen Valdemar Petersen vuonna 1959. Ruusu julkistettiin vuonna 1966. "Rosa" ’Guldtop’ on puolestaan persianruusun ("Rosa foetida") ja pimpinellaruusun ("Rosa spinosissima") risteytys, jonka kehitti tanskalainen Aksel Olsen. ’Aichan’ kukka on saanut keltaisen värinsä persianruususta ja suuren kokonsa teehybridistä. Aicha on arabiankielinen naisen nimi.
Kuvaus.
"Rosa" ’Aicha’ kasvaa Suomessa noin 1,5 metrin korkuiseksi kaartuvaoksaiseksi pensaaksi. Versoissa on runsaasti piikkejä. Lehdet ovat harmaanvihreitä ja seitsemänlehdykkäisiä. ’Aicha’ kukkii Suomessa heinäkuun alusta 2–3 viikkoa. Kukat ovat maljamaiset ja halkaisijaltaan 7–9 cm. Nupusta auetessaan kukat ovat täyteläisenkeltaiset, mutta muuttuvat vanhetessaan keltavalkoisen sävyihin. Nuput ovat keltaiset. Terälehtiä on 5–10 kappaletta. Emi on ruskea, heteet keltaruskeat. Kukissa on hedelmäinen tuoksu. Jälkikukinta on mahdollinen säiden salliessa syyskuun alussa. Ruusu ei tee kiulukoita ja muodostaa vain vähän juurivesoja. Lajike viihtyy auringossa ja puolivarjossa. Menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–II.
Nick Da Costa

Nicholas Da Costa (s. 1961) on brittiläinen karateka. Hän on Kyokushinin kaksinkertainen Euroopan keskisarjan mestari ja kolminkertainen Britannian mestari.
Kilpaura.
Da Costa aloitti Kyokushin karaten harjoittelemisen 1978 Bill Walshin ja Glen Sharpen opissa ja voitti jo kuuden kuukauden jälkeen 1979 kansallisen mestaruuden vihreä- ja siitä alempien yksilö- ja joukkuesarjassa. Hän pääsi edustamaan Britannian Kyokushinia vuoden 1979 sekalaiskaraten maailmanmestaruuskisoihin. Da Costa siirtyi pelkästään täyskontaktiin Kyokushinin omiin turnauksiin 1982. Hän voitti aluksi Britannian keskisarjan mestaruuden Frank Williamsia vastaan ja saavutti samana vuonna 1. danin mustan vyön. Hän eteni myös historian toisissa Kyokushinin Euroopan mestaruuskisoissa loppuotteluun, jossa Da Costa hävisi Fleming Jensenille. Seuraavat vuodet 1983 ja 1984 hän eteni molemmilla kerroilla Britannian Openissa loppuotteluun saakka, mutta hävisi ensin David Pickthallille ja toisella kertaa Glenn Sharpelle, joka oli kerran aiemmin voittanut Britannian mestaruuden. Ibutz Oyama Cupissa hän sijoittui kolmanneksi luovutettuaan loukkaantumisen vuoksi. Sitä vastoin hän oli voittamassa kolmen maajoukkueen turnauksessa kultaa Hollantia ja Sveitsiä vastaan. Vuoden 1984 tammikuussa Kyokushinin historian kolmansissa maailmanmestaruuskisoissa Da Costa sijoittui kuudenneksi. Hän voitti viimeisenä päivänä Kazuhiko Ogasawaran, Kenny Uttenyenbordtin, kunnes hävisi puolivälierissä Keiji Sanpeille.
Vuosina 1985–1989 Da Costa saavutti uransa parhaat vuodet kilpailuissa voitettuaan Britannian mestaruuden Glenn Sharpea vastaan. Hän voitti myös ensimmäisen Euroopan mestaruutensa Stanislaw Gwidia vastaan Espanjanssa, sekä Ibutz Oyama Cupin. Da Costa yleni samana vuonna 2. danin mustalle vyölle. Da Costa saavutti uransa kolmannen Britannian mestaruuden 1986, jolloin hän voitti loppuottelussa toistamiseen Glenn Sharpen. Lisäksi hän voitti toistamiseen Ibutz Oyama Cupin kohdattuaan loppuottelussa Istvan Bodin. Seuraavana vuonna 1987 Da Costa eteni jälleen EM-kisojen loppuotteluun, jossa hän tällä kertaa hävisi mestaruuden Peter Smitille. Da Costa oli samana vuonna marraskuussa maailmanmestaruuskisoissa, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi. Da Costa voitti viimeisenä turnauspäivänä Koichi Okamuran ja Yoshikazu Koin, kunnes putosi jatkosta hävittyään Akiyoshi Matsuille, joka myös voitti maailmanmestaruuden. Da Costa voitti 1988 Australiassa Commonwealth turnauksen alle 85-kiloisten sarjassa ja yleni samana vuonna 3. danin mustalle vyölle. Hän saavutti 1989 toisen Euroopan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Miroslav Zuziakin. Turnauksen jälkeen hän päätti kilpauransa 28-vuotiaana.
Valmentajana.
Hän perusti oman seuran Docklands Karate Clubin vaimonsa Marian kanssa 1987. Lopetettuaan kilpauransa 1989 Da Costa valmensi vuotta myöhemmin Britannian naisten maajoukkuetta. Sittemmin 1999 da Costa perusti Ilford dojon. Hän palasi takaisin valmentajaksi 2000–2004, jolloin hän oli Britannian miesten ja naisten Kyokushin maajoukkuevalmentaja.
Da Costa yleni 7. danin arvolle 2018.
Yksityiselämä.
Da Costa on naimisissa Marian kanssa. Hänen poika Chris Da Costa on myös karateka.
Sajjad Mohajeri

 
Sajjad Mohajeri on iranilainen karateka, joka saavutti Kyokushinin IKO Matsushima-liiton raskaansarjan Euroopan-mestaruuden 2013 ja MM-hopeaa 2016. Hän saavutti myöhemmin myös raskaansarjan EM-pronssia 2017 Espanjassa.
Chase Elliott

William Clyde Elliott II, joka tunnetaan paremmin nimellä Chase Elliott (s. 28. marraskuuta 1995, Dawsonville, Georgia), on yhdysvaltalainen autokilpailija. Hän kilpailee tällä hetkellä NASCAR Cup -sarjassa Hendrick Motorsports -tiimin kanssa numerolla 9 Chevrolet Camaro ZL1 1LE -autolla, jota sponsoroi NAPA Auto Parts.
Elliott on entisen NASCAR-kilpailijan Bill Elliottin ainoa poika.
Elliottin debyytti Cup-sarjassa alkoi STP 500 -kilpailussa vuonna 2015. Hänen ensimmäinen Cup-sarjan voittonsa voitti Go Bowling The Glen 2018 -kilpailussa.
Maruša Štangar

Maruša Štangar (s. 31. tammikuuta 1998) on slovenialainen judon EM-mitalisti. Hän on kilpaillut 48 kg:n sarjassa vuodesta 2013 lähtien.
Štangar saavutti pronssia alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 44 kg:n painoluokassa 2013. Seuraavana vuonna hän oli kolmas alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 48 kg:n sarjassa. nuorten olympialaisissa 2014 hän sai pronssia sekä 52-kiloisissa että joukkuekilpailussa. Vuonna 2015 hän saavutti 48 kg:n painoluokassa alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja alle 21-vuotiaiden MM-hopeaa. Vuonna 2017 hän sai samassa sarjassa pronssia alle 21-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Štangar sijoittui 48-kiloisissa seitsemänneksi Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018. Tarragonan Välimeren kilpailuissa hän saavutti pronssia. Hän oli samana vuonna seitsemäs Bakun MM-kilpailuissa. Hän saavutti Minskin Euroopan kisoissa 2019 pronssia 48 kg:n painoluokassa. Lissabonin EM-kilpailuissa 2021 hän oli samassa sarjassa viides.
Štangar on saavuttanut IJF World Tour -kilpailuissa yhden voiton, yhden kakkossijan ja neljä kolmossijaa. Maailmancupeista / Continental Open -kilpailuista hänellä on yksi voitto ja yksi kakkossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa viisi Slovenian-mestaruutta.
Hugo Ferdinand Forss

Hugo Ferdinand Forss (8. toukokuuta 1844 Turku – 19. maaliskuuta 1909 Savonlinna) oli suomalainen tuomari ja valtiopäivämies, joka toimi Savonlinnan pormestarina. 
Forssin vanhemmat lääninmaanmittari Berndt Ferdinand Forss ja Josefina Lovisa Sjöblom ja puoliso vuodesta 1873 Ida Karolina Appelroth. Forss suoritti tuomarintutkinnon 1886 ja sai varatuomarin arvon 1870. Hän toimi Savonlinnan pormestarina 1875–1885, Rantasalmen tuomiokunnan tuomarina 1885–1893 ja Kiteen tuomiokunnan tuomarina vuodesta 1893. Forss oli porvarissäädyssä Savonlinnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878.
Charlotte Maria Tucker

Charlotte Maria Tucker, kirjailijanimi A. L. O. E. (1821 Barnetin lähellä, Middlesex, Englanti – 1893 Amritsar, Intia) oli englantilainen kirjailija. Hän asui lapsena Intiassa, jossa hänen isänsä oli virkamiehenä, mutta muutti kouluiässä Englantiin. Hän aloitti nuorena kirjoittamisen ja filantrooppisen toiminnan. Hän palasi myöhemmällä iällään 1875 Intiaan kristilliseen lähetystyöhön. Nimimerkillä A. L. O. E. ("A Lady Of England") hän julkaisi kristillishenkisiä kertomuksia ja hartauskirjallisuutta.
Tuckerin kirjoja on käännetty ruotsiksi runsaat viisikymmentä. Niitä ei ole suomennettu.
August Johan Frosterus

August Johan Frosterus (28. lokakuuta 1831 Karunki – 5. maaliskuuta 1882 Helsinki) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. 
Frosteruksen vanhemmat olivat varapastori Gustaf Alrik Frosterus ja Susanna Fredriksdotter Carlenius ja puoliso vuodesta 1860 Sofia Forbus. Frosterus tuli ylioppilaaksi 1854 ja suoritti teologian erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1857. Pastoraalitutkinnon Frosterus suoritti 1861. Hän oli Raahen ja Saloisten kirkkoherran apulainen ja virka- ja armovuoden saarnaaja vuodesta 1858, Paltamon kappalaisen apulainen vuodesta 1860, Kalajoen kirkkoherran viran virkavuoden saarnaaja ja Oulaisten välivuoden saarnaaja 1866, Limingan kappalainen 1867, Oulun lääninvankilan saarnaaja vuodesta 1868 ja Raahen kappalainen vuodesta 1870. Frosterus toimi kirkkoherrana Sievissä 1874–1879 ja Piippolassa vuodesta 1879. Hän oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1882.
Barbara Matić

Barbara Matić (s. 3. joulukuuta 1994 Split) on kroatialainen judon olympiavoittaja sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Hän edustaa splitläistä JK Pujanke -seuraa, ja on pituudeltaan 171 cm. Hän on kilpaillut 70 kg:n painoluokassa vuodesta 2011 lähtien.
Matić saavutti 63 kg:n sarjassa alle 17-vuotiaiden MM-pronssia 2009 ja EM-kultaa 2010. Singaporen nuorten olympialaisissa 2010 hän sai pronssia sekä 63-kiloisissa että joukkuekilpailussa. Hän saavutti 70 kg:n painoluokassa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia 2011 ja hopeaa 2012. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi 2012. 
Matić sijoittui viidenneksi Budapestin EM-kilpailuissa 2013. Hän voitti samana vuonna alle 20-vuotiaiden Euroopan- ja maailmanmestaruuden 70-kiloisissa sekä sai pronssia saman ikäluokan MM-joukkuekilpailussa. Hän saavutti vuonna 2014 pronssia Montpellier’n EM-kilpailuissa ja sijoittui viidenneksi Tšeljabinskin MM-kilpailuissa. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa 70-kiloisissa. Hän voitti samana vuonna ikäluokan maailmanmestaruuden 70 kg:n sarjassa.
Matić karsiutui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ensimmäisen ottelun jälkeen. Hän saavutti Varsovan EM-kilpailuissa 2017 pronssia sekä 70-kiloisissa että joukkuekilpailussa. Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui viidenneksi. Hän sai pronssia Minskin Euroopan kisoissa 2019. Hän voitti 70-kiloisten maailmanmestaruuden Budapestissa 2021 kukistettuaan loppuottelussa japanilaisen Yoko Onon. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi.
Matić voitti 70 kg:n painoluokan maailmanmestaruuden toistamiseen Taškentissa 2022 kukistettuaan loppuottelussa maannaisensa Lara Cvjetkon. Hän sai vuonna 2023 MM-pronssia Dohassa ja EM-pronsia Montpellier'ssä. Hän voitti 70-kiloisten Euroopan-mestaruuden Zagrebissa 2024 kukistettuaan loppuottelussa kreikkalaisen Elisavet Teltsidoun.
Matićista tuli Kroatian historian ensimmäinen judon olympiamitalisti Pariisissa 2024, kun hän voitti kultaa 70-kiloisten luokassa. Hän voitti finaalissa Miriam Butkereitin yhdellä waza-arilla.
Matić on saavuttanut IJF World Tour -kilpailuissa kahdeksan turnausvoittoa, yhdeksän kakkossijaa ja kaksitoista kolmossijaa. Maailmancupeista / Continental open -kilpailuista hänellä on yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Kroatian-mestaruutta.
Marijana Mišković

Marijana Mišković-Hasanbegović (s. 8. heinäkuuta 1982 Split) on kroatialainen judon EM-mitalisti. Hän edustaa splitläistä AJK Student -seuraa, ja on pituudeltaan 166 cm. Hän kilpailee 63 kg:n painoluokassa.
Mišković sijoittui 63-kiloisissa seitsemänneksi Lissabonin EM-kilpailuissa 2008. Seuraavana vuonna hän saavutti EM-pronssia Tbilisissä. Hän sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle Lontoon olympialaisissa 2012 ja voitti kultaa Mersinin Välimeren kilpailuissa 2013. Astanan MM-kilpailuissa 2015 hän oli seitsemäs. Hän saavutti Varsovan EM-kilpailuissa 2017 pronssia joukkuekilpailussa.
Mišković on saavuttanut IJF World Tour -kilpailuissa kaksi kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Maailmancupeista / Continental open -kilpailuista hänellä on viisi voittoa, kaksi kakkossijaa ja yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa seitsemän Kroatian-mestaruutta.
Ujo poika

Ujo Poika on Jig-Saw-yhteen ainoaksi jäänyt albumi, joka julkaistiin vuonna 1975.
Knut Gustaf Victor Furuhjelm

Knut Gustaf Victor (Viktor) Furuhjelm (5. elokuuta 1862 Helsinki – 31. tammikuuta 1928 Urjala) oli suomalainen tuomari ja valtiopäivämies. 
Furuhjelmin vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti, senaattori Victor Furuhjelm ja vapaaherratar Eva Matilda Aglaë von Kothen. Protokollasihteeri, tietokirjailija Elis Furuhjelm ja taidemaalari Dagmar Furuhjelm olivat hänen sisaruksiaan. Furuhjelm tuli ylioppilaaksi 1881 ja valmistui filosofian maisteriksi 1886 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1890. Varatuomarin arvon hän sai 1893. Viipurin hovioikeudessa Furuhjelm toimi kanslistina vuodesta 1897 ja asessorina vuodesta 1906. Hän oli Turun hovioikeuden oikeusneuvos 1918–1926. Furuhjelm harjoitti myös asianajajan tointa. Hän oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1894.
Tena Šikić

Tena Šikić (s. 4. heinäkuuta 1994) on kroatialainen judon EM-mitalisti.
Šikić saavutti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia joukkuekilpailussa 2013. Hän voitti saman ikäluokan joukkuekilpailun Euroopan-mestaruuden 2014. Hän saavutti alle 23-vuotiaiden EM-hopeaa 52 kg:n painoluokassa 2015. Hän sai joukkuekilpailussa pronssia Varsovan EM-kilpailuissa 2017.
Šikić on sijoittunut IJF World Tour -kilpailuissa kolme kertaa kolmanneksi sekä maailmancupeissa / Continental open -kilpailuissa kahdesti kolmanneksi. Hän on voittanut aikuisten sarjassa viisi Kroatian-mestaruutta..
Boleslav Jablonský

Karel (Karl) Eugen Tupý, kirjailijanimeltään Boleslav Jablonský, (1813–1881) oli tšekkiläinen runoilija. Hän tuli suosituksi heti ensimmäisillä kokoelmillaan "Pisně milosti" ja "Moudrost otcovska". Hän oli aikanaan suosittu lyyristen, varsinkin rakkausrunojen sepittäjä. Hänen viisiosaiset kootut runonsa "Básně" ilmestyi 1872.
Tupý vihittiin papiksi 1841. Hän toimi luostarin apottina vuodesta 1947 Krakovassa sekä kansakouluntarkastajana ja varadekaanina.
Hans Stoiber

Hans Helmut Stoiber (11. lokakuuta 1918 Zell am See – 10. tammikuuta 2015) oli itävaltalainen runoilija. Hän osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin, joissa voitti pronssia lyriikkakirjallisuudessa teoksellaan ”Der Diskus”. Lyriikan lisäksi Stoiber opiskeli myös oikeustieteitä sekä toimi vahvasti mukana ympäristönsuojeluvaltuustossa, jossa vaikutti Itävallan luonnonsuojelu- ja kansallispuistohankkeisiin.
Łódźin itäinen piirikunta

Łódźin itäinen piirikunta () on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 72 179. Piirikunta on jaettu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Andrespol, Brójce, Koluszki, Nowosolna, Rzgów sekä Tuszyn ja niissä on kylien lisäksi kolme kaupunkia; Koluszki, Rzgów ja Tuszyn. Hallintokeskus Łódź muodostaa oman kaupunkipiirikuntansa.
Brzezinyn kaupunkikunta ja Brzezinyn, Dmosinin, Jeżówin sekä Rogówin maalaiskunnat siirrettiin 1. tammikuuta 2002 Łódźin itäisestä piirikunnasta ja niistä muodostui uusi Brzezinyn piirikunta.
Łódźin itäisen piirikunnan pinta-alasta 24,3 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Łódźin itäisen piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,2 prosenttia.
Vuoden 2019 lopussa Łódźin itäisessä piirikunnassa oli 72 179 asukasta, joista 52 prosenttia naispuolisia ja 48 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 68 061 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä kasvavan 81 140 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2019 lopussa 18,8 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,1 prosenttia ja eläkeikäiset 21,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,6 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 662 lasta.
Bruno Fattori

Bruno Fattori (31. maaliskuuta 1891 Senigallia – 15. lokakuuta 1985 Pisa) oli italialainen runoilija. Hän osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin, joissa voitti hopeaa lyriikkakirjallisuudessa teoksellaan ”Profili Azzurri” (”Azzurrin julkisuuskuva”). Olympiateos on kadonnut.
Jacob Batalon

Jacob Batalon on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Ned Leedsin roolista Marvel Cinematic Universen elokuvissa ' (2017), ' (2018), ' (2019), ' (2019), ' (2021) ja ' (2026).
Unescon maailmanperintökohteet Itävallassa

Unesco on nimennyt Itävallasta 10 kohdetta maailmanperintöluetteloon. Maailmanperintökohteet ovat merkittäviä kulttuuri- tai luontokohteita, joiden uskotaan olevan erityisen merkittäviä ihmiskunnalle. Periaate on kirjattu vuonna 1972 allekirjoitettuun Unescon yleissopimukseen kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämisestä. Itävallan ensimmäiset maailmanperintökohteet olivat Salzburgin kaupungin historiallinen keskusta ja Schönbrunnin linna ja puutarhat, jotka liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1996. 
Kolme Itävallan maailmanperintökohteista on jaettu toisten valtioiden kanssa. Fertön/Neusiedlerseen järvialueen kulttuurimaisema sijaitsee osittain Unkarin alueella. Euroopan pyökkimetsiin kuuluu luontokohteita eri puolilla Eurooppaa, Itävallan lisäksi Albanian, Belgian, Bulgarian, Espanjan, Kroatian, Italian, Romanian, Saksan, Slovakian, Slovenian ja Ukrainan alueilla. Alppien paalutalot on usean valtion alueella sijaitseva kulttuurikohde. Alppien paalutaloja on Itävallan lisäksi Italiassa, Ranskassa, Saksassa ja Sveitsissä. 
Vuonna 2017 Wienn historiallinen keskusta siirrettiin uhanalaisten maailmanperintökohteiden listalle alueen voimakkaan rakentamisen vuoksi.
Hildur Lindberg

Hildur Amalia Lindberg (19. huhtikuuta 1904 Hedemora – 4. joulukuuta 1976 Hägersten) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän esiintyi 14 kokoillan elokuvassa vuosina 1942–1974. Hänet on haudattu Danderydin hautausmaalle.
Opocznon piirikunta

Opocznon piirikunta () on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 76 106. Piirikunta on jaettu kahdeksaan maalaiskuntaan, jotka ovat Białaczów, Drzewica, Mniszków, Opoczno, Paradyż, Poświętne, Sławno sekä Żarnów ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; Drzewica ja hallintokeskus Opoczno.
Opocznon piirikunnan pinta-alasta 31,2 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Opocznon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 5,8 prosenttia.
Vuoden 2019 lopussa Opocznon piirikunnassa oli 76 106 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 78 650 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 64 270 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2019 lopussa 19 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60 prosenttia ja eläkeikäiset 20,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,1 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 729 lasta.
Allenin piirikunta (Louisiana)

Allenin piirikunta (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 25 627 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Oberlinin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1912.
Lino Liviabella

Lino Liviabella (1902–1964) oli italialainen säveltäjä. Hän osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin, joissa voitti hopeaa orkesterimusiikissa teoksellaan "La Vittoria" ().
Kuortti (sukunimi)

Kuortti on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Ascensionin piirikunta

Ascensionin piirikunta (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 126 604 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Donaldsonvillen kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1807.
Assumptionin piirikunta

Assumptionin piirikunta (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 21 891 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Napoleonvillen kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1807.
Max Hoff

Max Hoff (s. 12. syyskuuta 1982 Troisdorf) on saksalainen ratameloja, olympiavoittaja sekä moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on pituudeltaan 197-senttimetrinen ja painaa 95 kilogrammaa.
Hoff voitti ensimmäisen arvokilpailumitalinsa vuoden 2008 EM-kilpailuissa Milanossa, jossa hän saavutti EM-pronssia 1 000 metrin kajakkiyksikössä. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän kilpaili 1 000 metrin kajakkiyksikössä sijoittuen viidenneksi. Vuonna 2009 Hoff voitti 1 000 metrin kajakkiyksikössä sekä maailman- että Euroopan-mestaruuden. Seuraavana vuonna hän saavutti yhteensä viisi MM- ja EM-mitalia, joista kaksi oli kultaisia. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa Szegedissa hän voitti kaksi maailmanmestaruutta 5 000 metrin kajakkiyksikössä ja 1 000 metrin kajakkinelosessa. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Hoff saavutti 1 000 metrin kajakkiyksikössä pronssia jättäen neljänneksi tanskalaisen René Poulsenin. Samoissa olympialaisissa Hoff kilpaili myös 1 000 metrin kajakkinelosessa, jossa Saksa sijoittui neljänneksi Tšekin joukkueen voittaessa pronssia. Vuoden 2012 aikana Hoff saavutti myös 1 000 metrin kajakkiyksikön Euroopan-mestaruuden ja voitti EM-hopeaa 5 000 metrin kajakkiyksikössä. Seuraavan kolmen vuoden aikana hän saavutti yhteensä kymmenen MM- ja EM-mitalia, joista neljä oli kultaisia. Bakun Euroopan kisoissa 2015 Hoff voitti kaksi kultamitalia 1 000 metrin kajakkiyksikössä ja 5 000 metrin kajakkiyksikössä.
Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 Hoff saavutti uransa ensimmäisen olympiakullan, kun Saksa voitti kultaa 1 000 metrin kajakkinelosessa Slovakian jäädessä hopeasijalle. Saksan olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen kuuluivat Hoffin lisäksi Max Rendschmidt, Tom Liebscher ja Marcus Gross. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 Hoff kilpaili myös 1 000 metrin kajakkiyksikössä sijoittuen seitsemänneksi. Moskovan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2016 hän voitti 1 000 metrin kajakkikaksikossa EM-kultaa. Seuraavan kolmen vuoden aikana Hoff voitti kaksi maailmanmestaruutta, kolme Euroopan-mestaruutta ja yhteensä kahdeksan MM- ja EM-mitalia. Minskin Euroopan kisoissa 2019 hän saavutti kultaa 1 000 metrin kajakkikaksikossa ja pronssia 5 000 metrin kajakkiyksikössä. Poznańin EM-kilpailuissa 2021 Hoff voitti yhdessä Jacob Schopfin kanssa kultaa 1 000 metrin kajakkikaksikossa ja pronssia 500 metrin kajakkikaksikossa. Samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti Schopfin kanssa hopeaa kajakkikaksikon 1 000 metrillä.
Johannes Tzetzes

Johannes Tzetzes (, noin 1110–1180) oli bysanttilainen grammaatikko ja runoilija. Hän oli kotoisin Konstantinopolista.
Tzetzesin lukuisista teoksista on tärkein "Biblos historiōn" (), tavallisesti tunnettu nimellä "Khiliades" (, julkaissut Kiessling 1826). Se sisältää runsaasti mytologisia, historiallisia, kirjallisuushistoriallisia ja muita tietoja, ja sitä varten tekijä on käyttänyt viidettäsataa kirjailijaa. Hän sepitti sen antamaan tarpeellisia selityksiä Tzetzesin itsensä noin vuosina 1138–1170 laatimaan, 107 kirjettä käsittävään kirjekokoelmaan (julk. Pressel 1851), jossa hän kääntyen milloin todellisten, milloin (harvemmin) kuviteltujen henkilöiden puoleen koskettelee antiikkiin liittyviä asioita.
Merkittäviä ovat myös 1 676 heksametriä käsittävä, Homeroksen "Iliasta" täydentävä teos "Ta pro Homērū, ta Homērū, ta meth’ Homēron" ("Antehomerica, Homerica, Posthomerica", myös lyhyesti: "Carmina Iliaca" t. "Iliaca", julkaissut muun muassa Lehrs ja Dübner, 1868), Homerosta selittävät "Iliaksen ja Odysseian allegoriat" (julkaissut Matranga, "Anecdota græca" I, 1850) sekä "Iliaksen eksegeesi" (julkaissut Bachmann, "Scholia in Homeri Iliadem" 1835–1838). Lisäksi Tzetzes kirjoitti kommentaareja ja skolioita Hesiodokseen, Aristofaneeseen, Lykofronin "Aleksandraan" (julk. Müller 1811) ynnä muuta. Tzetzes kirjoitti esimerkiksi kielioppia, retoriikkaa, runousoppia käsitteleviä kirjoitelmia sekä opetus- ja tilapäisrunoja. Tzetzesin teosten arvoa vähentää hänen pintapuolisuutensa ja huolimattomuutensa. Ihmisenä Tzetzesin sanotaan olleen turhamainen ja kateellinen ja olleen alituisissa riidoissa muiden oppineiden kanssa.
Myös Tzetzesin vanhempi veli Isaak Tzetzes (k. 1138) oli grammaatikko. Hän sepitti laajan runoelman Pindaroksen runomitoista (julk. Cramer, "Anecdota" I, 1839).
Coloradon territorio

Coloradon territorio () oli Yhdysvaltain territorio, joka perustettiin 28. helmikuuta 1861 ja lakkautettiin 1. elokuuta 1876, jolloin territoriosta tuli Coloradon osavaltio. Alueen väkiluku oli vuoden 1870 väestönlaskennassa 39 864.
Puolan mielenosoitukset 2020

Puolan vuoden 2020 olivat aborttia huomattavasti rajoittavan uuden lain vastaisia mielenosoituksia Puolassa lokakuussa vuonna 2020. Mielenosoitukset alkoivat lokakuun toiseksi viimeisellä viikolla. Niihin osallistui kymmeniä tuhansia ihmisiä Varsovassa ja muissa kaupungeissa. Puolassa oli jo valmiiksi tiukka aborttilaki, joka sallii abortin vain raiskauksen ja insestin uhreille. Uusi laki kielsi myös epämuodostuneiden sikiöiden abortin.
Ne jatkuivat ainakin yhdeksän päivää. Abortin vastustajat järjestivät joukkokokoontumisia koronaviruspandemiasta huolimatta. Maassa oli viiden hengen kokoontumiskielto. Pääministeri vetosi lopettamaan protestit koronavirusvaaran takia. Mielenosoitukset olivat pääosin rauhallisia, joitain käsirysyjä oli. Poliisi valvoi mielenosoituksia ja pidätti ihmisiä. Protestoijat vaativat aborttilaista kansanäänestystä.
Rudolf Eisenmenger

Rudolf Hermann Eisenmenger (7. elokuuta 1902 Piskitelep, Itävalta-Unkari – 3. marraskuuta 1994 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen taiteilija. Hän osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin, joissa voitti hopeaa maalaustaiteessa öljyväriteoksellaan ”Juoksijat maaliviivalla”. Olympiateoksensa lisäksi Eisenmengerin tunnetuimpia teoksia on vuoden 1955 Wienin valtionoopperan lehtikultareunainen laaja turvaverho, jossa esiintyvät Orfeus ja Eurydike.
Tommi Malinen

Tommi Malinen (s. 20. elokuuta 1987 Savonlinna) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Ykköspesis-joukkue Loimaan Palloilijoita.
Ura.
Malinen on Hämeenlinnan Paukun kasvatti. Hän edusti kasvattajaseuraansa Suomensarjassa vuosina 2004–2006. Kesällä 2007 ja 2008 Malinen pelasi Hyvinkään Tahkon Suomensarja-joukkueessa sekä 2007 Ykköspesistä Riihi-Pesiksen riveissä. Kesäksi 2009 Malinen siirtyi Lammin Lujaan ja 2010 Manse PP:n riveihin. Kesäksi 2011 hän siirtyi takaisin Tahkoon. Vuosina 2012–2017 Malinen pelasi Manse PP:ssä Suomensarjaa ja Ykköspesistä. Kesät 2018 ja 2019 hän pelasi Loimaan Palloilijoissa Suomensarjaa. LP:n noustessa Ykköspesikseen, Malinen siirtyi sarjatasoa ylöspäin Superpesikseen, jossa hän debytoi 32-vuotiaana 3. heinäkuuta 2020 vieraissa Kouvolan Pallonlyöjiä vastaan. Hän löi ottelussa kolme juoksua. Kaudeksi 2021 Malinen siirtyi vuoden sopimuksella Loimaan Palloilijoihin.
Casey DeSmith

Casey DeSmith (s. 13. elokuuta 1991 Rochester, New Hampshire, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Dallas Starsissa.
Ura.
DeSmith pelasi New Hampshiren yliopiston joukkueessa vuosina 2011-2015. Kaudeksi 2015–2016 hän teki sopimuksen ECHL-joukkue Wheeling Nailersin kanssa. 13 Nailersissa pelatun ottelun jälkeen DeSmith siirtyi try out -sopimuksella AHL:ään Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin joukkueeseen. Loppukauden aikana hän pelasi AHL:ssä kuusi runkosarja- sekä yhdeksän pudotuspeliottelua ja ansaitsi sopimuksen jatkon Penguinsiin.
Kausi 2016–2017 oli DeSmithin ensimmäinen kokonainen ammattilaistasolla. Hänet valittiin yhdessä Tristan Jarryn kanssa AHL:n parhaaksi maalivahtipariksi. Kauden päätteeksi DeSmith teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Penguinsin NHL-yhteistyöseura Pittsburgh Penguinsin kanssa.
Kaudella 2017–2018 DeSmith teki NHL-debyyttinsä pelaten Penguinsissa 14 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 92,1. Tammikuussa 2019 hän solmi kolmen vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Heinäkuussa 2022 DeSmith teki Penguinsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 3,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Elokuussa 2023 DeSmith siirtyi vaihtokaupassa Montreal Canadiensiin yhdessä Jeff Petryn ja Nathan Légarén kanssa. Montreal sai myös Pittsburghin vuoden 2025 2. kierroksen varausvuoron. Pittsburghiin lähti vaihdossa Rem Pitlick. Vaihtokaupassa oli osana myös San Jose Sharks, joka sai Montrealilta Mike Hoffmanin ja Pittsburghilta Mikael Granlundin, Jan Ruttan ja vuoden 2024 1. kierroksen varausvuoron. Syyskuussa 2023 Canadiens kauppasi DeSmithin Vancouver Canucksiin vaihdossa Tanner Pearsoniin ja kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2024 DeSmith teki vapaana agenttina Dallas Starsin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä kolmen miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Laukonhovi

Laukonhovi on vuonna 1927 valmistunut asuin- ja liikerakennus, joka sijaitsee Tampereen ydinkeskustassa Laukontorin pohjoisreunalla. Pääasiassa klassismin piirteitä sisältävän talon on suunnitellut Veikko Kallio vuonna 1926. Rakennus muodostaa kiinteän mutta tyylillisesti epäyhtenäisen parin viereisen Laukonlinnan kanssa.
Laukonhovi oli valmistuessaan uudenaikainen, hyvin varusteltu asuinkerrostalo. "Aamulehden" mukaan jokaisessa huoneistossa oli muun muassa ”täyteen amerikkalaismalliseen kuntoon” sisustettu keittiö. Taloon on vuosien saatossa tehty lukuisia korjauksia ja muutoksia. Esimerkiksi punainen tiilikatto on 1990-luvulla vaihdettu peltikatoksi. Seitsemännessä kerroksessa sijainnut kylmä ullakkotila on vuonna 2012 remontoitu asunnoiksi.
Muutoksista huolimatta Laukonhovi on säilyttänyt rakennustaiteelliset ja kaupunkikuvalliset arvonsa suhteellisen hyvin. Talo on suojeltu asemakaavalla, koska se edustaa Tampereella harvinaista 1920-luvun klassismia. Suojelumääräys koskee myös rakennuksen porrashuonetta.
Ghostbusters (vuoden 1984 videopeli)

Ghostbusters on Activisionin kehittämä ja julkaisema samannimiseen elokuvaan perustuva videopeli. Peli julkaistiin vuonna 1984 useille kotitietokoneille ja myöhemmin myös muille alustoille. Activision joutui kehittämään pelin kuudessa viikossa, jotta se saatiin julkaistua elokuvan ollessa suosituimmillaan.
Pabianicen piirikunta

Pabianicen piirikunta () on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 119 291. Piirikunnan kaksi kaupunkikuntaa ovat Konstantynów Łódzki ja hallintokeskus Pabianice. Viisi maalaiskuntaa ovat Dłutów, Dobroń, Ksawerów, Lutomiersk sekä Pabianice.
Pabianicen piirikunnan pinta-alasta 26,5 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Pabianicen piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,2 prosenttia.
Vuoden 2019 lopussa Pabianicen piirikunnassa oli 119 291 asukasta, joista 53 prosenttia naispuolisia ja 47 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 119 930 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 105 788 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2019 lopussa 16,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 58,6 prosenttia ja eläkeikäiset 24,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,6 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 987 lasta.
Friedrich Uhl

Friedrich Uhl (1825–1906) oli itävaltalainen kirjailija, hallitusneuvos ja virallisen lehden "Wiener Zeitungin" päätoimittaja. Uhl kirjoitti novelleja ja romaaneja, joissa hän kuvaa Unkaria, muun muassa teoksessa "An der Theiß" (1851). Hänen muistelmansa "Aus meinem Leben" ilmestyivät postuumisti 1907.
Juho Kemppainen

Juho Kemppainen (20. elokuuta 1884 Suomussalmi – 2. toukokuuta 1963 Rovaniemi) oli suomalainen toimittaja.
Kemppainen syntyi köyhän mökkiläisen perheeseen. Hän oli huutolaisena maatiloilla, työskenteli nuoresta lähtien metsätyöläisenä ja asettui sitten suutariksi Rovaniemelle.
Kemppainen lähti vuonna 1915 jääkärikoulutukseen Saksaan, josta hän palasi vuonna 1919. Kemppainen työskenteli sen jälkeen vasemmistoradikaalien "Suomen Työmiehen", "Työväenjärjestöjen Tiedonantajan", "Työn Äänen" ja "Pohjan Voiman" toimittajana saaden yhteensä kahdeksan kuukauden vankeustuomiot.
Vasemmistolehtien lakkauttamisen jälkeen Kemppainen siirtyi kotiseudulleen maanviljelijäksi. Hän palasi lehtityöhön jo iäkkäänä toisen maailmansodan jälkeen. Kemppainen oli kansandemokraattisten "Vapaan Savon" ja "Karjalan Kansan" päätoimittaja vuosina 1947–1949 ja työskenteli sen jälkeen oululaisessa "Kansan Tahdossa". Hän julkaisi muistelmiaan "Työkansan Sanomissa".
Leukoin silta

Leukoin silta (myös Leukoinsalmen silta) on silta Puumalassa, Etelä-Savossa. Sillan yli kulkee Viljakansaarentie eli yhdystie 15169. Leukoin silta yhdistää Viljakansaaren mantereeseen. Silta avattiin liikenteelle lokakuussa 1969 ja silloin paikalla toimineen lossin toiminta lakkasi. Silta on 63 metriä pitkä ja sen alituskorkeus on noin 6 metriä. Sillan alkuperäinen nimi oli Sitkoinleuvoinsalmen silta, koska Leukoinsalmen nimi oli ennen vuotta 1970 Sitkoinleuvoinsalmi.
Länsimäen kirjasto

Länsimäen kirjasto on Vantaan Länsimäessä sijaitseva yleinen kirjasto. Se on osa Vantaan kaupunginkirjastoa ja Helmet-kirjastoa. Kirjasto toimii vuonna 1978 rakennetussa talossa. Kirjaston tiloja on remontoitu esimerkiksi vuonna 2017.
Länsimäen kirjaston lisäksi samasta rakennuksesta löytyvät Länsimäen nuorisotalo ja postipalveluja tarjoava K-kauppa.
Lexus UX

Lexus UX on Lexuksen pienin katumaasturimalli. Se esiteltiin Geneven autonäyttelyssä vuonna 2018, ja sen vuoden 2019 lopulla esitelty sähköversio on Lexuksen ensimmäinen sähköautomalli. Sen bensiiniversiota ei myydä Länsi-Euroopassa.
Beatrice Rana

Beatrice Rana (s. 22. tammikuuta 1993 Copertino) on italialainen pianisti.
Rana aloitti muodollisen opiskelun 4-vuotiaana. Hän opiskeli Arie Vardin johdolla Hannoverissa ja Benedetto Lupon johdolla Roomassa. Jälkimmäinen opetti ja mentoroi häntä vielä 2010-luvun loppupuolella. Rana esiintyi jo teini-ikäisenä suurten eurooppalaisorkesterien kanssa. Hän sai ensipalkinnon ja tuomariston erikoispalkinnon Montrealin kansainvälisessä musiikkikilpailussa vuonna 2011. Hopeamitali kansainvälisessä Van Cliburn -pianokilpailussa hänelle myönnettiin vuonna 2013.
Rana julkaisi vuonna 2015 Warner Classics -levymerkillä debyyttialbuminsa, jolla tulkitsee Sergei Prokofjevin toisen pianokonserton ja Pjotr Tšaikovskin ensimmäisen pianokonserton. Tätä julkaisua seurasi vuonna 2017 Johann Sebastian Bachin "Goldberg-muunnelmien" levytys.
Puolan vuoden 2011 väestönlaskenta

Puolan vuoden 2011 väestönlaskenta (; ) oli Puolan tilastoviraston Puolassa 1. huhtikuuta – 30. kesäkuuta 2011 välisenä aikana suorittama väestönlaskenta.
Väestönlaskennan tuloksena Puolan väkiluvuksi 31. maaliskuuta 2011 saatiin 38 511 800, mikä oli 0,7 prosenttia enemmän kuin edellisen väestönlaskennan tulos. Kaupunkiväestön osuus (60,8 %) väheni prosentilla edellisestä väestönlaskennasta ja maaseutuväestön osuus (39,2 %) vastaavasti kasvoi. Voivodikunnista väestö kasvoi eniten Masovian voivodikunnassa (+144 600) ja väheni eniten Sleesian voivodikunnassa (−112 500).
Kefoperatsoni

Kefoperatsoni (C25H27S2N9O8) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö.
Kefoperatsoni on niin sanottu kolmannen sukupolven kefalosporiini ja sen antibioottiset ominaisuudet perustuvat bakteerin soluseinän synteesin estämiseen. Lääkeaine on laajakirjoinen ja tehoaa moniin grampositiivisiin ja gramnegatiivisiin bakteereihin. Se on suhteellisen stabiili useiden beetalaktamaasien vaikutuksille ja tätä voidaan vielä tehostaa käyttämällä kefoperatsonia yhdessä sulbaktaamin kanssa. Aine annostellaan ruiskeena lihakseen tai suoneen. Sitä voidaan käyttää muun muassa hengitysteiden infektioiden, virtsatulehdusten, ihotulehdusten, suolistotulehdusten ja melioidoosin hoidossa.
Haittavaikutukset.
Kefoperatsoni voi aiheuttaa haittavaikutuksinaan ripulia, allergiaoireita kuten ihottumaa ja verenvuotoa.
Valmistus.
Kefoperatsoni on puolisynteettinen yhdiste. 4-etyylpiperatsin-2,3-dioni-1-karboksyylikloridi reagi 4-hydroksifenyyliglysiinin kanssa ja muodostuva yhdiste reagoi 3-(1-metyylitetratsol-5-yyli)sulfanyylimetyyli-7-aminokefalosporaanihapon kanssa kefoperatsoniksi.
Puumalan kunnantalo

Puumalan kunnantalo on Puumalan kunnan kunnantalo, joka sijaitsee Puumalan kirkonkylässä. Rakennuksessa on mm. kunnan toimistoja, valtuustosali ja asiointipiste. Rakennus on valmistunut vuonna 1970 ja sen on suunnitellut rakennusarkkitehti Veikko Voutilainen.