tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Travis Pastrana

Travis Alan Pastrana (s. 8. lokakuuta 1983 Annapolis, Maryland) on yhdysvaltalainen motocross- ja freestyle motocross-kuljettaja.
Pastrana on voittanut useita X-Games mestaruuksia ja kultamitaleja useissa lajeissa kuten supercrossissa, freestyle motocrossissa, motocrossissa ja ralliautoilussa.
Traviksella on myös monia Red Bull X-Fighters mestaruuksia ja osakilpailuvoittoja.
Pastrana tunnetaan yhtenä ystävällisimmistä ja helpoiten lähestyttävistä ammattilaisurheilijoista.
Hän aloitti motocrossin varhain. Pastranan leipälaji freestyle motocross, on nuori laji, jonka tempuista useat ovat hänen käsialaansa. Pastranasta tuli lajin maailmanmestari jo 14 vuoden iässä. Pastrana on ensimmäinen ihminen maailmassa, joka on onnistunut tupla backflipissa. Pastrana teki tämän vuoden 2006 X-Games kilpailujen Best Trick kilpailussa. Hän myös voitti kilpailun. Pastrana lupasi tempun jälkeen, ettei tee sitä enää ikinä uudelleen. Pastrana voitti 2006 myös FMX kultaa sekä ralli kultaa. Travis teki paluun X Games kilpailuun vuonna 2009. Hän yritti Best Trick kilpailussa backflip 720:ä, mutta kaatui yrityksen. Pastrana on kuitenkin onnistunut tempussa sen jälkeen ja nimennyt sen TP7:ksi. Hänen piti yrittää sitä vuoden 2010 X Gameissa uudestaan, mutta hän loukkaantui harjoitellessa ennen kisoja, ja ilmoitti, ettei lähde yrittämään hyppyä. Travis ei myöskään halunnut lähteä hyppäämään tupla backflippiä uudestaan Best Trick kilpailuun, koska oli tehnyt sen jo kerran.
Pastrana on tunnettu myös rallissa. Hän on voittanut Yhdysvaltain rallimestaruuden neljästi peräkkäin vuosina 2006-2009.
Vuodesta 2009 lähtien Pastrana on ollut Nitro Circus -nimisessä ohjelmassa mukana tekemässä stuntteja. Vuonna 2010 NitroCircusLive tourilla Travis teki tuplabackflipin kolmannen kerran elämässään, vaikka onkin luvannut että ei tee sitä. Travis osallistui X Gameissa Freestylemotocrossiin, SuperRallyyn, Speed&amp;Styleen ja RallyCar Racingiin.
Vuoden 2010 X-Gameseissa Pastrana oli jo varmistanut freestyle motocrossin voiton, mutta vielä viimeisellä kierroksella teki tupla backflipin.
Pastrana voitti kultaa myös Speed&amp;Style kilpailussa. Tällä hetkellä Traviksella on 17 mitalia X Gameistä.
Vuonna 2011 Pastrana ajoi yksittäisiä NASCAR-kilpailuja Michael Waltripin Toyotalla. 2012 Pastrana osallistui muiden aktiviteettien lomassa yhteen Grand American Rolex Seriesin kilpailuun Daytonassa GT-luokassa AF Corsen Ferrari 458:lla. Hän ajoi myös yhdeksän kilpailua NASCARin Nationwide Seriesissä sijoittuen loppupisteissä sijalle 33.
Vuonna 2013 kilpaili GRC sarjassa Dodgella sijoittuen sarjan loppupisteissä sijalle 10. Edellisvuoden tapaan hän kilpaili myös NASCAR:in Nationwide sarjassa 33 osakilpailussa ollen loppupisteissä 14. Seuraavan kahden vuoden aikana Pastrana ajoi yksittäisiä kilpailuja GRC sarjassa, rallissa sekä NASCAR Camping Word Truck Seriesissä mutta ei suoranaisesti panostanut enää uraansa. 2016 kauden hän oli täysin ajamatta ja 2017 kaudella hän ajoi yhden Camping World Truck Seriesin kisan.
Pastranasta on julkaistu vuonna 2008 myös elokuva: 199 Lives - The Travis Pastrana Story.
Invasion Live

Invasion Live on rockyhtye Magnumin vuonna 1989 julkaistu livealbumi. Kaikki kappaleet nauhoitettiin vuonna 1982 yhtyeen ollessa kiertueella Ozzy Osbournen kanssa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin ellei toisin mainita.
New York Times Building

New York Times Building eli New York Times Tower on pilvenpiirtäjä New York Cityn Manhattanin Midtownin alueella. Sitä käyttää pääasiallisesti viestintäyhtiö The New York Times Company. Sen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 2003, ja se valmistui vuoden 2007 toisella neljänneksellä. Pilvenpiirtäjä yltää 319 metrin korkeuteen ja siinä on 52 kerrosta. Rakennuksen suunnittelusta ovat vastanneet arkkitehtitoimistot Renzo Piano Building Workshop ja FXFOWLE Architects. Sisätilat ovat Genslerin käsialaa.
Jäätyneitä lauluja

Jäätyneitä lauluja on Ismo Alangon toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1993. Levyn äänimaailma on hyvin kone- ja syntetisaattorihenkinen.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ismo Alanko.
Marauder

Marauder on rockyhtye Magnumin vuonna 1980 julkaistu livealbumi. Se nauhoitettiin yhden illan aikana Lontoon Marquee-klubilla joulukuussa 1979. Albumi ylsi Ison-Britannian albumilistalla sijalle 34. Vuonna 2005 levystä julkaistiin laajennettu erikoisversio.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin.
Melaniini

Melaniini on musta tai ruskea väriaine, jonka yleisin biologinen muoto on rakenteeltaan indolikinonin, dihydroksi-indolikarboksyylihapon tai molempien polymeeri. Melaniinien molekyylirakenne vaihtelee melkoisesti, mutta niitä on kahta päätyyppiä: eumelaniinit ja feomelaniinit. Eumelaniinit ovat 5,6-dihydroksi-indolin polymeereja ja on väriltään ruskeasta mustaan. Feomelaniinit sisältävät enemmän rikkiä ja vaihtelevat väriltään punaisesta keltaiseen; punaisia ovat erytromelaniini ja trikosideriini.
Eläimillä, kasveilla ja alkueliöillä melaniini toimii pigmenttinä. On epäselvää, esiintyykö melaniinia bakteereilla ja arkeoneilla. Laajassa mielessä melaniinilla voidaan tarkoittaa mitä tahansa polyasetyleenien, polyaniliinien tai polypyrrolien muodostamaa mustaa tai ruskeaa väriainetta.
Ihmisillä melaniinia on ihossa, hiuksissa, silmän verkkokalvon pigmenttiepiteelissä, lisäkilpirauhasessa, sisäkorvan simpukkatiehyen suonijuovassa "stria vasculariksessa", ja aivojen tietyissä osissa, kuten sinertävän aivotäplän "locus ceruleus" ja mustatumakkeen eli "substantia nigra" -alueilla. Melaniini on ihmisen ihonvärin pääasiallinen määrääjä. Melaniinia tuottavia soluja kutsutaan melanosyyteiksi, ja ne sijaitsevat ihon orvaskedessä.
Runsas feomelaniinin tuotanto ihmisellä aiheuttaa usein vaalean ihon sekä hiukset ja mahdollisesti pisamia.
Albinismi on luokka geenimutaatioita, joissa elimistö ei pysty tuottamaan melaniinia.
Walhalla

Walhalla on saksalaisten merkkihenkilöiden rintakuvia ja muistolaattoja sisältävä marmoritemppeli lähellä Regensburgin kaupunkia, Tonavan varrella, Saksan Baijerissa. Sen rakennutti Baijerin kuningas Ludvig I vuosina 1830–1842. Temppelin suunnittelusta vastasi saksalainen arkkitehti Leo von Klenze, ja sen esikuvana toimi Ateenan Parthenonin temppeli. Nimensä se sai skandinaavisen mytologian Valhallan mukaan.
Nykyisin kuninkaan sijaan Baijerin hallitus päättää Walhallaan lisättävistä henkilöistä. Ehdotuksia voi tehdä kuka tahansa, mutta päästäkseen ikuistettavaksi temppeliin merkkihenkilön täytyy olla ollut kuolleena vähintään 20 vuoden ajan.
Selmasongs

Selmasongs on Lars von Trierin elokuvan "Dancer in the Dark" soundtrack, joka julkaistiin vuonna 2000. Kaikki albumin kappaleet on säveltänyt Björk. Albumi on nimetty Björkin roolihahmon Selman mukaan.
Kappaleet.
Elokuvassa kuullaan kaikki muut kappaleet lukuun ottamatta kappaletta "New World". "New World" soi kuitenkin videolla lopputekstien aikana. Kappaleen "I've Seen It All" laulaa Björk yhdessä Thom Yorken kanssa. Elokuvassa kuullaan näyttelijä Peter Stormaren ääntä.
Björk teki kappaleeseen "Scatterheart" suuria muutoksia soundtrackiä varten. Sanat ovat erilaiset, ja Björk laulaa yksin, toisin kuin elokuvassa.
Étienne Geoffroy Saint-Hilaire

Étienne Geoffroy Saint-Hilaire (15. huhtikuuta 1772 Étampes, Seine-et-Oise – 19. kesäkuuta 1844 Pariisi) oli ranskalainen luonnontieteilijä.
Geoffroy Saint-Hilaire oli Jean-Baptiste Lamarckin kollega, joka kehitteli ja puolusti Lamarckin evoluutioteoriaa.
Geoffroy Saint-Hilaire opiskeli Collège de Navarressa Pariisissa, jossa hänen luonnonhistorian opettajanaan toimi Mathurin Jacques Brisson. Hän jatkoi opintojaan Collège de Francessa ja Jardin des Plantesissa. Maaliskuussa 1793 Louis-Jean-Marie Daubenton perusti hänelle museoapulaisen viran, mutta jo kesäkuussa 1793 hänet valittiin vastaperustetun Muséum National d'Histoire Naturellen eläintieteen professoriksi. 1794 hän oli kirjeenvaihdossa Georges Cuvier’n kanssa, mikä johti siihen, että he julkaisivat yhdessä viisi kirjoitusta, joista yhdessä, nisäkkäitä koskevassa, Cuvier esitti eläintieteellisen systematiikkansa. "Histoire des Makis, ou singes de Madagascar" (1795) oli Geoffroy Saint-Hilairen perustavanlaatuinen kirjoitus omasta teoriastaan.
1798 hänet valittiin Napoleonin suurelle tutkimusretkelle Egyptiin. Retkelle osallistui 167 tiedemiestä ja taiteilijaa. Tammikuussa 1802 hän palasi Pariisiin. 1807 hänet äänestettiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi. Maaliskuussa 1808 Napoleon valitsi hänet tutustumaan Portugalin museoihin. 1809 hän sai professorin viran Pariisissa ja siitä alkaen hän keskittyi tieteelliseen tutkimukseen ja julkaisi useita teoksia, muun muassa "Philosophie anatomique" (1818, 1822).
Heinäkuussa 1840 Saint-Hilaire sokeutui ja muutamaa kuukautta myöhemmin hänellä oli halvauskohtaus. Hän luopui virastaan museossa 1841. Seuraajaksi valittiin hänen poikansa Isidore Geoffroy Saint-Hilaire.
Geoffroy Saint-Hilarie nimesi lukuisia eliöitä, muun muassa röyhelökotingan.
Saharanpussitiainen

Saharanpussitiainen ("Anthoscopus punctifrons") on pussitiaisten heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin nimesi Karl Jakob Sundevall 1850.
Koko ja ulkonäkö.
Pussitiaisen kokoinen, vihertävä pikkulintu.
Esiintyminen.
Laji elää Afrikassa Sahelin puoliautiomaalla. Esiintymisalueen laajuus on noin 1,3 miljoonaa neliökilometriä. Lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Sahelin akasiaa ja pensaikkoa kasvavat savannit.
Lisääntyminen.
Pesä on taitavasti kasvinosista punottu oksasta riippuva kori, jossa lentoaukko on pesän yläosan sivulla.
Ravinto.
Hyönteissyöjä.
Louhi ja Murska

Louhi ja Murska olivat Espoon Keilaniemessä sijaitsevan Tieteen tietotekniikan keskuksen CSC:n kaksi supertietokonetta. Louhen korvasi Sisu vuonna 2013. Murskan käyttö lopetettiin vuonna 2012.
Louhi.
"Louhi" oli CSC:n supertietokone, jonka laskennallinen huipputeho oli 86,7 teraflopsia (eli 86,7 biljoonaa laskutoimitusta sekunnissa). 27. kesäkuuta 2007 järjestetyssä Linpack-testissä Louhi saavutti 8,9 teraflopsin suorituskyvyn saaden näin sijan 109 TOP500-listalta.
Laitteisto.
Louhen käyttötarkoitus oli toimia niin kutsuttuna "capability"-koneena, eli laskea rinnakkain toisistaan riippuvaisia laskutoimituksia. Lopullisessa kokoonpanossa vuonna 2008 Louhi saavutti teoreettisen 100 teraflopsin laskentatehon ollen näin yksi Euroopan tehokkaimmista supertietokoneista.
Murska.
"Murska" oli CSC:n superklusteri, jonka laskennallinen huipputeho oli 11,3 teraflopsia. 27. kesäkuuta 2007 järjestetyssä Linpack-testissä Murska saavutti 8,2 teraflopsin suorituskyvyn saaden näin sijan 118 TOP500-listalta.
Laitteisto.
Murskan käyttötarkoitus oli toimia niin kutsuttuna "capacity"-koneena, eli suorittaa perättäisiä, toisistaan riippumattomia laskutoimituksia.
Riverside Stadium

Riverside Stadium on jalkapallostadion Middlesbroughissa, Englannissa ja se toimii Middlesbrough FC:n kotistadionina. Stadion avattiin vuonna 1995. Riverside Stadium on kapasiteetiltaan 35 100 katsojan suuruinen, mutta tulevaisuudessa on suunnitelmissa nostaa kapasiteettia 42 000:een. Stadion oli valmistuessaan suurin Englantiin rakennettu sitten toisen maailmansodan.
Historia.
Riverside Stadium korvasi Ayresome Parkin, joka oli ollut Boron kotistadionina aina kaudesta 1903–04 lähtien. Alun perin stadion oli 30 000 katsojaa vetävä, mutta lopulta kapasiteetti vakiintui nykyiseen ja 16 miljoonaa maksanut stadion valmistui jo 32 viikossa. Stadionin nimen päättivät Boron fanit, jotka suorittivat äänestyksen ennen Ayresome Parkin viimeistä ottelua. Muut vaihtoehdot nimeksi olivat: "Middlehaven Stadium", "Erimus Stadium" ja "Teesside Stadium". Kun stadion ensimmäistä kertaa avattiin oli nimi silloin Cellnet Riverside Stadium (ja sitten BT Cellnet Riverside Stadium). Syy siihen oli 3 miljoonan punnan arvoinen sponsorisopimus Cellnet:n kanssa. Sopimus päättyi kauden 2001–02 jälkeen.
Ensimmäinen ottelu pelattiin stadionilla 26. elokuuta 1995, kun 28 286 katsojan edessä (korkein katsojamäärä 14 vuoteen) Middlesbrough kohtasi Chelsean. Boro voitti ottelun numeroin 2–0. Craig Hignett sai kunnian olla uuden stadionin ensimmäinen maalintekijä.
Kansainväliset ottelut.
Kuten Ayresome Parkissa, on myös Riversidella pelattu kansainvälisiä otteluita. 30. kesäkuuta 2003 Englanti kohtasi Slovakian vuoden 2004 EM-kisojen karsintaottelussa. Englanti voitti 2–1
Boron keskimääräiset yleisömäärät.
"Kaikki tieto Englannin Valioliiga -otteluista.
Japanin puolustusministeriö

Japanin puolustusministeriö () on yksi Japanin valtionhallinnon ministeriöistä. Aikaisemmin se oli Japanin puolustusvirasto (), ministeriö siitä tuli 9. tammikuuta 2007 edellisen vuoden joulukuussa hyväksytyn lain perusteella. Ministeriön päärakennus sijaitsee Ichigayan kaupunginosassa Shinjukun erillisalueella Tokiossa. Puolustusministeriö on Japanin hallituksen suurin ministeriö: vuonna 2005 sen henkilökuntaan kuului 276 890 vakituista työntekijää, joista 253 180 oli sotilaita. 
Puolustusministeriön täytyy hallituksen ministeriönä olla Japanin perustuslain artiklan 66 mukaan olla täysin siviilihallinnassa.
Puolustusvoimien ylin komentaja on pääministeri, joka on vastuussa suoraan Japanin parlamentille. Kansallisessa hätätilassa pääministerillä on valta komentaa Japanin itsepuolustusvoimien eri osat liikkeelle parlamentin suostumuksella. Äärimmäisessä hätätilassa suostumus voidaan hankkia myöhemmin.
La Bamba

La Bamba on meksikolainen kansanlaulu, jonka teki yleismaailmallisesti tunnetuksi laulaja Ritchie Valens vuonna 1958. Hän oli kappaleen teon aikana 17-vuotias.
Vuonna 2018 Ritchie Valensin singlejulkaisu kappaleesta valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Coverversiot.
Kappaleesta on tehty lukuisia coverversioita. Tunnetuin lienee Los Lobos -yhtyeen vuonna 1986 tekemä versio, joka tehtiin myös Valensista kertovaan samannimiseen elokuvaan. Elokuvassa päähenkilöitä näyttelevät Lou Diamond Phillips (Ritchie Valens) ja Esai Morales (Bob Valenzuela).
St. Andrew’s (stadion)

St. Andrew’s on jalkapallostadion Birminghamissa, Englannissa. Se toimii Birmingham City FC:n kotistadionina. Vuonna 1906 avatulle stadionille mahtuu 30 009 katsojaa.
Birmingham City (silloinen Small Heath) muutti stadionille Muntz Streetilta vuonna 1906 ja ensimmäinen ottelu pelattiin Saltley Collegea vastaan 11. syyskuuta. Small Heath voitti helposti 5–0. Vuosien varrella St. Andrew’sia on kunnostettu muutamaan otteeseen. Stadionin katsojaennätys on vuodelta 1939, kun Birmingham kohtasi Evertonin 66 844 katsojan edessä FA Cupin viidennellä kierroksella.
Tales from Topographic Oceans

Tales from Topographic Oceans on brittiläisen Yes-yhtyeen kuudes studioalbumi. Alun perin levyn julkaisi tupla-LP:nä Atlantic Records 7. joulukuuta 1973.
Levyn perusidean keksi Jon Anderson yhtyeen kiertueen Japanin osuudella helmikuussa 1973 lukiessaan n elämäkertaa ja sen kuvausta shastrisista kirjoituksista. Steve Howe ja Anderson tekivät albumin rungon kiertueen aikana johtoajatuksena neljä osaa, jotka kuitenkin olisivat yhdessä kokonaisuus. Muiden osuudeksi jäi täydentää sävellykset. Sävellystyötä tehtiin myös studiossa lähes suoraan äänityksien aikana ja siten niihin sekä editointiin kului viisi kuukautta. Steve Howen mukaan albumi on yhtyeen ainoa varsinainen konseptialbumi.
"Tales from the Topographic Ocean" on Yesin ehkä kiistellyin levy. Monet yhtyeen ihailijat pitävät levystä ja se nousi korkealle albumilistoilla, kenties yhtyeen aiemman suosion siivittämänä. Monet kriitikot eivät kuitenkaan suhtautuneet levyyn kovin suopeasti, vaikka albumi sai myös myönteisiä arvioita kunnianhimoisuudestaan.
Yhtyeen jäsenet ovat myöntäneet, että tupla-LP oli liikaa ja että ideoita ei ollut riittävästi tasapainoiseen, kantavaan kokonaisuuteen, mutta todenneet, että materiaalista olisi saanut hyvän 50 minuutin kokonaisuuden, jos CD-formaatti olisi ollut olemassa. 
Rick Wakeman kritisoi jo tekoaikaan musiikin suuntaa ja heikkoa valmistautumista ennen studiota. Hän on todennut osan materiaalista olleen käytännössä jammailua ilman rakennetta ja suuntaa.
Äänitysten aikaan Wakeman purki turhautumistaan soittamalla kosketinsoitinosuuksia Black Sabbath -yhtyeen "Sabbath Bloody Sabbath" -albumille, jota äänitettiin naapuristudiossa, mutta hänelle kehittyi samalla myös paha alkoholiongelma.
Muistelmissaan Steve Howe puolustaa albumia ja mainitsee että hän ja Jon Anderson kävivät keskusteluja albumin suunnasta ja pyrkivät hälventämään Wakemanin, Chris Squiren ja Alan Whiten äänitysten aikana esittämiä epäilyjä. Wakemanin 2016 edelleen esittämään kritiikkiin Howe vastaa viittamaalla Wakemanin useisiin omiin konseptialbumeihin. Albumin tekotapaan Howe viittaa vain lyhyesti kuvaten harjoittelu - äänitys - tuloksen kuuntelu - prosessia.
Levyä seuranneella kiertueella yhtye soitti koko tupla-LP:n alusta loppuun, mikä turhautti Wakemania edelleen, sillä hänellä ei ollut joissakin osioissa lainkaan soitettavaa. Wakeman jättikin yhtyeen tätä levyä seuranneen kiertueen jälkeen.
"The Ancient - Giants Under The Sun" - kappaleessa kuullaan Steve Howen esittämä akustisen kitaran soolo-osuus. Ennen tätä sooloa on harmoninen laulu-osuus.Varsinainen soolo päättyy Jon Andersonin lauluosuuteen, jonka sanoituksen osan mukaan näitä yhdessä toisinaan kutsutaan epävirallisella nimellä "Leaves of Green". Howe on esittänyt kitarasooloa pitämissään akustisen kitaran konserteissa.
Kappaleet.
Asteriskilla (*) merkityt kappaleet ovat mukana ainoastaan remasteroidulla uudelleenjulkaisulla.
Julkaisu on vuodelta 2003. Muita CD - julkaisuja ovat vuoden 1988 versio sekä uudelleen vuoden 1996 versio, jotka eivät sisällä lisättyjä kappaleita.
Relayer

Relayer on Yes-yhtyeen seitsemäs albumi, joka nauhoitettiin ja julkaistiin vuonna 1974. Se on yhtyeen ainoa albumi, jolla soittaa Patrick Moraz, joka korvasi kosketinsoittaja Rick Wakemanin aikaisemmin samana vuonna. ”The Gates of Delirium” -kappaleen osio ”Soon (oh soon the light)” julkaistiin rajoitettuna singlepainoksena tammikuussa 1975 B-puolenaan ”Sound Chaser”.
Albumi on hieman jazz-painotteisempi kuin edelliset levyt johtuen osittain Patrick Morazin jazz-taustasta. Ennen Morazin liittymistä yhtyeeseen julkisuudessa vahvana ehdokkaana pidettiin Aphrodite’s Child -yhtyeestä ja soolourastaan sekä säveltäjänä tunnettua Vangelista, mutta hän ei soveltunut yhtyeeseen. Howen mukaan hän soitti loistavasti, mutta muutti improvisoivasti sovituksiaan kerrasta toiseen, kun taas Yesin perustana olivat rakenteiden tarkat sovitukset.
Alan Whitelle albumi oli toinen studioalbumi. Bill Brufordin King Crimsoniin liittymisen seurauksena White oli mukana Yessongs - livealbumilta lähtien, jolla on mukana joitakin Brufordin vielä soittamia kappaleita.
Zveri

Zveri (, ) on venäläinen pop/rock-yhtye, jonka perusti vuonna 2002 laulaja Roman Bilyk, joka tunnetaan paremmin nimellä Roma Zver. 
Mukaan lähtivät kitaristi Vladimir Khoruzhiy, basisti Kostya Labenkiy, kosketinsoittaja Kirill Antonenko ja rumpali Misha Kraev. 
Heidän esikoislevynsä "Golod" (Nälkä) julkaistiin vuoden 2003 helmikuussa, ja se sai hyvät arvostelut. Albumin kaikki laulut ovat harkinnalla ja tarkkaan tehtyjä. Muutamia hittejä olivat "Dlja tebja" (Sinun vuoksesi), "Prosto Takaja Sil'naja Ljubov" (Yhtä yksinkertaista kuin vahva rakkaus) ja "Dozhdi-Pistolety" (Vesiaseet, duetto Tatjana Bulanovan kanssa). Tämä julkaisu teki Zveristä kuuluisan Venäjällä. 
Maaliskuussa 2004 Zveri julkaisi toisen levynsä, Rajony-Kvartaly (Tienoot, alueet) joka nostatti hysteriaa. Sitä myytiin todella paljon ja sitä seurasi promootiokiertue ympäri Venäjää. Kappaleet "Vsjo, chto kasajetsa" (Kaikki, millä on merkitystä) ja "Napitki Pokrepche" (Vahvemmat juomat) julkaistiin singlenä. Vuoden 2005 keväällä yhtye julkaisi remixlevyn albumien Golod ja Rajony, Kvartaly kappaleista. Kolmas albumi "Kogda my vmeste, nikto ne kruche" (Kun me olemme yhdessä, kukaan muu ei ole mahtavampi) julkaistiin vuoden 2006 maaliskuussa. Levyltä julkaistiin single "Do skoroi vstreche" (Tavataan pian).
Julkaisut.
Studioalbumit:
The Third Step

The Third Step on Sailor yhtyeen vuonna 1976 valmistunut kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin syyskuussa. Edellisvuoden menestyksekkään "Trouble" albumin jälkeen tuli yhtyeelle kolmas näytön paikka. USA:n huhtikuisen promo kiertueen jälkeen oli aika tehdä entistä parempi levy. USA:ssa ollut Beverly Rodeo Hotel on inspiroinut Kajanusta tekemään mystisen kappaleen nimeltä "Quay Hotel". Albumilta julkaistu single "One Drink Too Many" oli vuonna 1977 Länsi-Saksassa TOP 40:ssä ja oli korkeimmillaan #22, sekä myös Itävallassa 4 viikkoa listoilla, ja paras sijoitus oli #21. 1976 Sveitsissä single "Stiletto Heels" oli 6 viikkoa listoilla ja ollen parhaimmillaan #11 ja Länsi-Saksassa 10 viikkoa ja paras sijoitus #12. Englannissa single "One Drink Too Many" oli parhaimmillaan #35. Suomessa albumi menestyi parhaiten ollen neljäs ja Ruotsissa sinnitteli vain viikon verran, ja ollen parhaimmillaan #26, sekä vielä paremmin menestyen naapurimaassa Norjassa, jossa oli #11. Kaikki albumilla olevat sävellykset ja sanoitukset ovat Kajanuksen tekemiä. Julkaistu LP-levynä ja C-kasettina (EPC 81637). Albumin kansista on tehty kaksi eri versiota. Sony Music uudelleenjulkaisi albumin CD:nä 2001 (Epic 4655822].
System 7 (yhtye)

System 7 (Pohjois-Amerikassa alun perin nimellä "777") on brittiläinen ambientia ja psykedeelisluonteista elektronista tanssimusiikkia tekevä yhtye.
Steve Hillage ja Miquette Giraudy, kummatkin entisiä Gong-yhtyeen jäseniä ja pitkäaikaisia elämänkumppaneita, päättivät perustaa System 7:n kuultuaan The Orbin kaltaisten artistien tulkitsevan Hillagen vuoden 1979 ambient-tyylistä albumia "Rainbow Dome Musick". Yhtyeen varsinaisen ytimen muodostavat kaksikko Hillage ja Giraudy, mutta System 7 tekee ja on aina tehnyt aktiivista yhteistyötä monien artistien kanssa, muun muassa Carl Graigin, Laurent Garnierin, Derrick Mayn, Orbin Alex Patersonin ja Youthin. Yhtyeen musiikissa epätavallista on se, että ambient-/dance-yhtyeeksi se hyödyntää huomattavan paljon kitaramateriaalia (Hillage on kitaristi).
System 7:n lisäksi Hillage ja Giraudy ovat työskennelleet myös nimillä Groovy Intent ja Mirror System. Jälkimmäisen projektin tavoitteena on yhtyeen WWW-sivujen mukaan auttaa "kehittämään heidän musiikkinsa chillout- ja downtempo-tyylisiä ulottuvuuksia".
Diskografia.
Studioalbumit.
Nimellä Mirror System:
Rosensteinin linna

Rosensteinin linna () on uusklassista arkkitehtuuria edustava linna Bad Cannstattin kaupunginosassa Stuttgartissa, Baden-Württembergin pääkaupungissa. Linnan rakennutti kuningas Vilhelm I vuosina 1822–1830 hoviarkkitehtinsa Giovanni Saluccin (1749–1845) piirustusten pohjalta. Nykyisin linnassa toimii osavaltiollinen luonnonhistorian museo ("Staatliche Museum für Naturkunde Stuttgart").
Isan

Isan (myös Iisaan, Isarn, Issan, tai Esarn; isaniksi/) on Thaimaan koillinen osa. Se on Thaimaan osista suurin. Se sijaitsee Khoratin ylängöllä. Aluetta rajaa pohjoisessa ja idässä Mekong-joki, etelässä Kambodžan raja. Lännessä alueen erottaa Pohjois- ja Keski-Thaimaasta Phetchabunin vuoristo. Isanin pinta-ala on 160 000 km² ja väkiluku 20 825 000.
Unleashed in the East

Unleashed in the East on Judas Priestin livealbumi joka on nauhoitettu Japanin Tokiossa vuonna 1979. Albumi on ensimmäinen jolla yhtyeen pitkäaikainen tuottaja Tom Allom on mukana.
Albumin livenauhoituksen aitoudesta on esiintynyt vuosien varrella paljon huhuja. On väitetty, että kaikki laulu- ja kitaraosuudet olisi nauhoitettu studiossa uudelleen. Glenn Tipton on kiistänyt nämä väitteet, mutta on sanonut, että joitakin lauluosuuksia on "paikkailtu" Halfordin flunssan takia samoin kuin paria kitararaitaa. Jotkut ovat kutsuneet albumia leikkimielisesti nimellä "Unleashed in the Studio". Bootlegit ja radionauhoitukset näiltä ajoilta kuitenkin todistavat, että Priest pystyy hyvään live-esitykseen ilman studiokikkailuja. Japanin-versiossa oli mukana neljä lisäkappaletta, jotka myöhemmin julkaistiin maailmanlaajuisesti remasteroidun version yhteydessä.
Kappaleet.
Japanin versio/vuoden 2001 remasteroitu versio
Wilhelmspalais

Wilhelmspalais on klassistinen palatsi Baden-Württembergin pääkaupungissa Stuttgartissa, Stuttgart-Mitten kaupunginosan Charlottenplatzilla. Palatsi oli Württembergin viimeisen kuninkaan Vilhelm II:n asuinsija. Nykyisin rakennuksessa toimii Stuttgartin kaupungin keskuskirjasto.
Historia.
Wilhelmspalais rakennettiin vuosien 1834 ja 1840 välisenä aikana Württembergin kuninkaan Vilhelm I:n hoviarkkitehdin Giovanni Saluccin piirustusten pohjalta. Kuningas rakennutti palatsin tyttärilleen, prinsessoille Marie ja Sophie. Sisätilojen suunnittelusta vastasi arkkitehti Karl Ludwig von Zanth.
Myöhemmin palatsia asutti kuningas Vilhelm I:n seuraaja ja pojanpoika Vilhelm II, joka muutti palatsiin ollessaan vielä kruununprinssi. Vallankumoukselliset valtasivat palatsin 9. marraskuuta 1918. Saman vuoden marraskuun 30. päivänä kuningas luopui kruunusta. Myöhemmin Stuttgartin kaupunki käytti linnaa näyttelyihin. Toisessa maailmansodassa rakennus tuhoutui lähes täysin.
Vuosina 1961–1965 Wilhelmspalais jälleenrakennettiin moderniin tyyliin saksalaisen arkkitehdin Wilhelm Tiedjen johdolla. Siitä lähtien on palatsia asuttanut Stuttgartin kaupunginkirjasto.
Fray in Magical Adventure

Fray in Magical Adventure on MicroCabin Corporationin kehittämä seikkailupeli ja yksi "Xak"-roolipelisarjan spin-off-peleistä. Se sijoittuu samaan maailmaan kuin "Xakin" pääsarjaan kuuluvat pelit. Muista "Xak"-peleistä "Fray in Magical Adventure" kuitenkin poikkeaa siinä, että sen päähenkilö on "Xak"-sarjan keskushenkilön eli Latok Kartin sijasta tämän ystävä Fray.
"Fray in Magical Adventure" julkaistiin aluksi MSX 2:lle, ja sen jälkeen peli sovitettiin neljälle muulle alustalle. PC Engine -versio ilmestyi nimellä "Fray CD".
Juoni.
Pelin tarina sijoittuu "n" ja "in" aikoihin. Vielä ensimmäisessä "Xak"-pelissä Fray ei taitanut magiaa eikä siksi kyennyt puolustautumaan hänen kimppuunsa hyökänneiltä hirviöiltä. Latok Kartin ansiosta Fray selviää tapahtuneesta ja ihastuu pelastajaansa. Tehdäkseen Latokiin vaikutuksen Fray päättää kouluttautua velhottareksi, jotta hän voisi olla avuksi vaarallisia demoneita metsästävälle Latokille. Fray alkaa opiskella taikuutta opettavassa yliopistossa, josta hän valmistuu kolmen vuoden jälkeen. 
Fray palaa kotikyläänsä etsimään Latokia, joka on kuitenkin lähtenyt Banuwan kylään suorittamaan uutta tehtäväänsä. Banuwaan suuntaava Fray ajautuu matkansa aikana moniin uusiin ympäristöihin, kuten tulivuoren keskustaan, muinaisiin raunioihin ja leijuvaan linnoitukseen.
Hahmot.
Frayn lisäksi pelissä tavataan muita hahmoja, jotka eivät ole pelaajan ohjattavissa, mutta merkittäviä juonen osalta:
Versiot.
"Fray in Magical Adventuren" ensimmäinen versio ilmestyi vuonna 1990 MSX 2:lle. Saman vuoden aikana se sai myös laajennetun ja ääninäytellyn MSX Turbo R -julkaisun, joka on nimeltään "Fray in Magical Adventure Turbo R". Vuonna 1991 pelistä julkaistiin NEC PC-9801 ja Sega Game Gear -käännös. "Fray in Magical Adventuren" viimeisin sovitus on PC Enginelle kehitetty "Fray CD", jonka uudistuksia ovat vahtoehtoinen avausvideo, erilaiset pomovastukset sekä loppua kohden alkuperäisversiosta eroava tarina.
Digimon Data Squad

Digimon Data Squad, Japanissa Digimon Savers (), on viides Digimon-televisiosarja. Sen edeltäjä on "Digimon Frontier". Fuji TV näytti "Digimon Data Squad" -sarjaa joka sunnuntai. 
Juoni.
Marcus Damon, 14-vuotias poika, joka rakastaa tappelemista, tapaa Agumonin, joka on paennut DATS:ista ("Digital Accident Tactics Squad"). Marcus päätyy lopulta taistelemaan Agumonin kanssa ja kuin ihmeen kaupalla, Marcus voittaa. Paikalle saapunut DATS:in jäsen, Yoshino Fujieda, kummastelee Marcuksen voittoa. Pian Agumon kuitenkin huomaa tuon ja kertoo Marcukselle, että Yoshino oli tullut vangitsemaan Agumonin. Marcus ja Agumon pakenevat paikalta. Lopulta Agumonista tulee Marcuksen Digimon-kumppani ja Marcusta pyydetään liittymään DATS:iin. Marcus suostuu pyyntöön ja hänen ryhmäänsä kuuluu hänen itsensä lisäksi Thomas H. Norstein ja Yoshino Fujieda.
Point of Entry

Point of Entry on brittiläisen metalliyhtye Judas Priestin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin helmikuussa 1981. Albumilla on yhtyeen klassikoiksi muodostuneet kappaleet ”Heading Out to the Highway” ja ”Hot Rockin’”. Yhdysvaltain ja Euroopan painoksissa on erilaiset kannet. Kappaleista ”Heading Out to the Highway”, ”Don’t Go” ja ”Hot Rockin’” tehtiin musiikkivideo.
Yhtye suuntautui edellisen albumin "British Steel" myötä enemmän radioystävälliseen ja kaupalliseen tyyliin. Täten "Point of Entry" oli pettymys monille yhtyeen faneille. Albumi nauhoitettiin Espanjalle kuuluvalla Ibizan saarella, jonne yhtye oli lähtenyt ilman kappaleiden tekemistä etukäteen valmiiksi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Glenn Tipton, Rob Halford ja K. K. Downing, paitsi ”Thunder Road” jonka kirjoittanut Halford ja Tipton.
Boleyn Ground

Boleyn Ground, joka tunnettiin sijaintinsa mukaan myös nimellä Upton Park, oli jalkapallostadion Upton Parkin kaupunginosassa Lontoossa, Englannissa. Se toimi West Ham Unitedin kotistadionina Vuosina 1904–2016. Vuonna 1904 valmistuneen stadionin katsojakapasiteetti oli 35 647 henkeä. Stadionin yleisöennätys tehtiin 17. lokakuuta 1970, kun West Hamin ja Tottenham Hotspurin kohtaamista seurasi 42 322 katsojaa. Stadion purettiin vuonna 2016.
West Ham siirtyi pelaamaan Lontoon olympiastadionille vuonna 2016.
Sentinel (panssarivaunu)

Sentinel oli australialainen muunnos yhdysvaltalaisesta M3 Lee -panssarivaunusta toisessa maailmansodassa.
Kehitys.
Vuonna 1939 Australian asevoimilla ei ollut nykyaikaisia panssarivaunuja ja siksi sellainen päätettiin suunnitella. Panssarivaunuun otettiin M3 Leen telapyörät sekä tehtiin uusi runko ja torni. Päätykki laitettiin torniin, eikä runkoon kuten M3 Leessä. Vaunu oli valmis vuonna 1941, kun projekti oli kestänyt ”vain” 22 kuukautta. Lyhyestä ajasta huolimatta vaunussa oli hitsattu panssari, eikä pultattua (pultattu panssari suojaa huonommin) ja vaunu oli muutenkin ominaisuuksiltaan hyvä. Tuloksena oli Sentinel AC 1, jonka pääaseena oli 40 millimetrin (2 naulaa) tykki.
Käyttöönotto.
Vain pieni määrä AC 1:tä ehdittiin valmistaa ennen kuin huomattiin, että 40 millimetrin tykki oli riittämätön ja että nopea suunnittelu oli aiheuttanut pieniä puutteita. Siksi vaunu piti suunnitella osittain uudelleen. Vaunuun laitettiin myöhemmin 87,6 millimetrin tykki (AC 3). Tykkiä käytettiin jo kenttätykkinä, mutta se ei enää ollut niin tehokas panssarivaunuja vastaan, joten tykki vaihdettiin 76,2 millimetrin tykkiin (AC 4). Vuonna 1943 Midwayn taistelun jälkeen ei ollut enää pelkoa siitä, että Japani valloittaisi Australian. Tehtailla valmistettiin jo tuhansia M4 Shermaneja, joita oli yli tarpeen, joten Sentinelien tuotanto pysäytettiin.
Hadrosaurus

Hadrosaurus (”iso lisko”) oli kookas kasvinsyöjäsorsalisko, joka eli Pohjois-Amerikassa myöhäisliitukaudella 78–68 miljoonaa vuotta sitten. "Hadrosauruksella" oli pituutta 10 metriä ja painoa 3,2 tonnia. Tämä hirmulisko liikkui sekä kahdella että neljällä raajalla.
Elintavat.
"Hadrosaurukset" elivät laumoissa, joissa eli eri ikäisiä yksilöitä. Laumoissa eläimet olivat paremmin turvassa teropodeilta. "Hadrosauruksella" oli kuonossaan iso luukyhmy, jota se käytti äänien tuottamiseen. Ääntelyllä "Hadrosaurukset" varoittivat toisiaan teropodeilta ja ohjasivat mahdollisesti eksyneet poikaset takaisin laumaan. Huutoja käytettiin kenties myös parittelukutsuina. "Hadrosauruksella" oli hampaaton nokka, mutta leuoissa oli satoja pieniä poskihampaita. Hampaillaan "Hadrosaurus" pystyi jauhamaan sitkeämpiäkin kasveja.
"Hadrosauruksen" lähisukulaisia olivat muun muassa "Anatotitan", "Edmontosaurus" ja "Kritosaurus". Myöhäisen liitukauden Pohjois-Amerikassa eli samaan aikaan useita "Hadrosauridae"-heimon dinosauruksia, kuten "Corythosaurus", "Lambeosaurus", "Maiasaura" ja "Parasaurolophus". Lihansyöjiä alueella eli pienistä "Dromaeosauridae"- ja "Troodontidae"-heimojen lajeista isoihin "Tyrannosauridae"-heimon lajeihin. Lisäksi alueella tavattiin sauropodeja ("Alamosaurus"), "Hypsilophodontidae"-heimon lajeja sekä "Ankylosauria"-, "Ceratopsia"- ja "Pachycephalosauria"-osalahkojen dinosauruksia.
Löytäminen.
William Parker Foulke löysi kesällä 1858 "Hadrosauruksen" eräästä savikuopasta New Jerseyn Haddonfieldistä Yhdysvalloista. Anatomian tutkija Joseph Leidy nimesi "Hadrosauruksen" samana vuonna. "Hadrosaurus" oli Pohjois-Amerikan ensimmäinen tieteellisesti kuvattu dinosauruksen luuranko.
PSX emulator

pSX emulator (usein lyhennettynä vain "pSX") on PlayStation-emulaattori Microsoft Windows- ja Linux-käyttöjärjestelmille. Sen ensimmäinen julkinen Windows-versio (1.0) julkaistiin 29. tammikuuta 2006, ja ensimmäinen virallinen Linux-käännös (1.11) puolestaan 24. helmikuuta 2007. pSX on ohjelman kotisivuilta ladattavissa oleva ilmaisohjelma.
pSX ei käytä ulkoisia laajennuksia PlayStationin emulointiin, vaan suosii yksinkertaista ja helppokäyttöistä lähestymistapaa. Tästä huolimatta emulaattori tarvitsee BIOSin toimiakseen.
Ominaisuudet.
Tuetut CD-vedosformaatit.
pSX tukee suoraa ISO, BIN/CUE, MDF/MDS (Alcohol 120% -formaatti) ja CCD/CUE/IMG/SUB (CloneCD -formaatti) CD-vedos formaattien lataamista. Joko Alcohol 120% tai CloneCD -formaatti tarvitaan subcode-tiedon tukemiseen. Lisäksi pSX voi käyttää pSX Authorin kehittämää pakattua CDZ -formaattia. CDZ pakkausalgoritmi perustuu zlib-pakkaukseen, ja versiosta 1.12 eteenpäin kaikki tuetut CD-vedosformaatit paitsi ISO voidaan pakata CDZ-muotoon. Koska vedosformaatit saattavat käyttää useita tiedostoja, CDZ-pakkaaja sisällyttää kaikki tarvittavat tiedostot yhteen CDZ-pakettiin. Pakkaamiseen tai pakkauksen purkamiseen voidaan käyttää joko emulaattorin käyttöliittymää, tai "utils" kansiossa sijaitsevaa cdztool.exe-ohjelmistoa komentoliittymän kautta.
Lokalisointi.
Tuki lokalisoinnille lisättiin versioon 1.10, joka sisälsi useille kielille käännetyn käyttöliittymän. Virallisten tukifoorumeiden käyttäjät vastaavat pääosin käännöksistä. Myös ohjetiedoston käännös on suunnitteilla tiedoston uudelleenkirjoittamisen jälkeen. Versio 1.13 sisältää 24:n kielen valikoiman johon kuuluu muun muassa englanti, suomi ja leetspeak.
Laitevaatimukset.
Vaikkei ohjetiedosto listaakaan virallisia laitevaatimuksia, minimi- sekä suositellut laitevaatimukset on koottu käyttäjien palautteen avulla. Sekä minimi- että suositellut vaatimukset vaihtelevat hieman riippuen käyttöjärjestelmästä. Esimerkiksi Windows XP tarvitsee tehokkaamman prosessorin kuin Windows 98 ja Windows Vista tehokkaamman kuin Windows XP.
Minimilaitevaatimukset:
Suositellut laitevaatimukset:
Windows-vaatimukset:
Linux-vaatimukset:
Zlib

 
zlib on Jean-Loup Gaillyn ja Mark Adlerin kirjoittama tiedon pakkaamiseen käytettävä ohjelmakirjasto. Ensimmäinen versio ilmestyi vuonna 1995. Kirjastoa jaetaan ilmaiseksi zlib-lisenssillä. Se on kirjoitettu C-kielellä, ja toimii useilla eri käyttöjärjestelmillä.
zlib kehitettiin 1995 PNG-kuvien käsittelyyn tarkoitettua libpng-kirjastoa varten. Se käyttää deflate-algoritmia, joka on LZ77:n (Lempel-Ziv 1977) muunnos. Samaa algoritmia käytetään gzip-ohjelmassa ja ZIP-tiedostoissa.
Siitä on tullut de facto -standardi, jota käytetään esimerkiksi Linux-ytimessä, iPhonessa ja PlayStation 3:ssa. Vuonna 2002 zlibista löytyi haavoittuvuus, jolloin tekijät julkaisivat listan lähes 600 ohjelmasta, jotka sisälsivät kirjaston. Mukana olivat Microsoftin Microsoft Office, Internet Explorer, DirectX, Messenger ja Front Page.
zlib-lisenssi.
zlib-lisenssi on avoimen lähdekoodin lisenssi, joka on Free Software Foundationin ja Open Source Initiativen hyväksymä sekä yhteensopiva GNU GPL -lisenssin kanssa.
Villa Park

Villa Park on jalkapallostadion Astonissa, Birminghamissa, Englannissa ja se on Aston Villa FC:n kotistadion. Vuonna 1897 avatun stadionin kapasiteetti on 42 573 katsojan suuruinen. Stadionilla on ja se on isännöinnyt 16 Englannin maajoukkueen maaottelua. Ensimmäinen niistä pelattiin jo vuonna 1899 ja viimeisin vuonna 2005. Villa Parkilla on pelattu maaotteluita kolmella vuosisadalla (1800-luku, 1900-luku ja 2000-luku).
Ennen Villa Parkille tuloaan Aston Villa on pelannut kotiotteluitaan Aston Parkissa (1874–1876) ja Perry Barryssa (1876–1897). Stadionilla on myös pitkät perinteet FA Cupin välierien pitopaikkana, yhteensä semifinaaleja "Pride of the Midlandsissa" on pelattu 55 kertaa. Stadionilla on neljä sivua, jotka tunnetaan nimillä Holte End, Trinity Road Stand, North Stand ja the Doug Ellis Stand.
Villa Parkilla pelattiin myös Cup-voittajien cupin finaali vuonna 1999. Ottelussa SS Lazio voitti Real Mallorcan numeroin 2–1. Stadionilla pelattiin myös kolme ottelua vuoden 1966 MM-kisoissa ja neljä ottelua vuoden 1996 EM-kisoissa.
White Hart Lane

White Hart Lane oli stadion Tottenhamissa, Lontoossa, Englannissa ja se toimi Tottenham Hotspurin kotistadionina. Joukkue muutti stadionille sen valmistusvuonna 1899. Ensimmäinen ottelu päättyi Spursin 4–1 voittoon Notts Countysta. Ottelua seurasi 4 000 katsojaa. Kapasiteetiltaan stadion oli 36 310 suuruinen. Viimeinen ottelu White Hart Lanella pelattiin 14. toukokuuta 2017, jonka Tottenham voitti Manchester Unitedia vastaan 2–1. White Hart Lanen sijainnille Tottenham rakensi uuden kotistadionin, jonka piti olla valmis kesällä 2018. Uusi Tottenham Hotspur Stadium valmistui lopulta kuitenkin keväällä 2019.
Stadionin oli suunnitellut kuuluisa skotlantilainen Archibald Leitch, joka on White Hart Lanen lisäksi suunnitellut useita stadioneita Britanniassa. Yleisöennätys stadionilla tehtiin 5. maaliskuuta 1938, kun 75 038 katsojaa seurasi Tottenhamin ja Sunderlandin välistä FA Cupin ottelua.
Nothembi Mkhwebane

Peki Emelia Nothembi Mkhwebane (s. 1953) on eteläafrikkalainen muusikko.
Mkhwebane syntyi Mpumalangassa lähellä Swazimaan rajaa. Hän menetti vanhempansa jo pikkulapsena ja jäi isovanhempiensa huostaan. Hänellä ei ollut varaa käydä kouluja, joten hän työskenteli isovanhempiensa maatilalla hoitaen lehmiä ja lampaita. Sukulaiset kuitenkin opettivat hänelle musiikkia. 
Mkhwebane on etnisesti ndebele. Hän on levyttänyt 1980-luvulta lähtien lukuisia maailmanmusiikkialbumeita ja esiintynyt kansainvälisesti Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Australiassa.
Wishkah

Wishkah on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitsevan Chehalisjoen sivujoki. Se on noin 64 kilometriä pitkä. Joen valuma-alue sijaitsee Aberdeenin pohjoispuolella, Washingtonin rannikon tuntumassa Grays Harborin piirikunnan kaukaisilla maaseutualueilla. Joki kulkee piirikunnan läpi, ja yhtyy Aberdeenissa Chehalisjokeen.
Nimi Wishkah tulee chehalis-intiaanien sanasta "hwish-kahl", joka tarkoittaa haisevaa vettä.
Nirvana-yhtyeen viimeinen livealbumi on nimeltään "From the Muddy Banks of the Wishkah", joka viittaa aikaan, jolloin Kurt Cobain oman kertomansa mukaan asui kodittomana erään Wishkahjoen sillan alla. Tämä kokemus on myös kappaleen "Something in the Way" taustalla. Muun muassa Krist Novoselic ja Cobainin elämäkerran kirjoittanut Charles R. Cross ovat kuitenkin sanoneet tämän olleen pitkälti Cobainin kehittämä myytti. Kolmasosa Cobainin tuhkista ripoteltiin jokeen hänen kuolemansa jälkeen.
Sabenan lennon 572 kaappaus

Sabenan lennon 572 kaappaus tapahtui 8. toukokuuta 1972, kun neljä palestiinalaiseen Musta syyskuu -terroristijärjestöön kuulunutta matkustajaa kaappasi belgialaisen Sabena-lentoyhtiön Wienistä Tel Aviviin matkalla olleen lentokoneen. Kaapparit pakottivat koneen laskeutumaan Tel Avivin lentoasemalle Israeliin.
Kaappaajat vaativat 108 terroristin vapauttamista Israelin vankiloista. Mikäli vaatimuksiin ei suostuttaisi, uhkasivat kaappaajat räjäyttää koneen matkustajineen. Neuvotteluihin osallistui kansainvälinen Punainen Risti ja Israelin viranomaiset, joita johti puolustusministeri Moshe Dayan.
Neuvottelujen ohessa Dayan suunnitteli koneen valtausta, vapautusoperaatio "Isotooppia". 9. toukokuuta kello neljä aamulla 16 Ehud Barakin johtamaa Sayeret Matkal -kommandosotilasta lähestyi lentokonetta. Valkoisiin haalareihin pukeutuneet kommandot esiintyivät lentokonemekaanikkoina ja vakuuttivat kaapparit siitä, että kone tarvitsi huoltoa. Kommandot ryntäsivät koneeseen ja valtasivat sen kymmenessä minuutissa surmaten kaksi terroristia, kaksi otettiin vangiksi. Yksi kommandoista oli silloin 23-vuotias Benjamin Netanjahu, joka haavoittui toisen kommandon vahingonlaukauksesta. Kolme matkustajaa haavoittui valtauksessa, ja yksi heistä kuoli myöhemmin vammoihinsa. Operaatio oli ensimmäinen onnistunut kaapatun matkustajakoneen valtaus.
Kaksi naispuolista terroristia sai elinkautisen vankeusrangaistuksen, mutta heidät vaihdettiin Libanonin sodan jälkeen israelilaisiin sotavankeihin.
Kaapattu kone jatkoi vielä viisi vuotta Sabenan käytössä, kunnes Israel Aircraft Industries osti sen. Myöhemmin se myytiin Israelin ilmavoimille, joka käytti sitä vuosia useimpiin pitkän matkan operaatioihinsa osallistuneena vakoilukoneena.
Egersund

Egersund on rannikkokaupunki ja entinen kunta Rogalandin läänissä Lounais-Norjassa. Se kuuluu Eigersundin kuntaan. Egersundin taajamassa on 11 484 asukasta (vuonna 2020) ja sen pinta-ala on 6,98 neliökilometriä. 
Egersund sai kaupunkioikeudet 18. heinäkuuta 1798. Egersundin kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Se yhdistyi ympäröivän Eigersundin kunnan kanssa 1. tammikuuta 1965. 
Egersundissa on yksi Norjan parhaista luonnonsatamista, ja se on maan toiseksi suurin kalasatama. Monilla tunnetuilla yhtiöillä on toimisto Egersundissa. Valtaosa kaupungin teollisuudesta keskittyy merenkulkuun. Ihmisiä on asunut Egersundin seudulla kivikaudelta lähtien. Alueella on muutamia noin 2 500 vuotta vanhoja asutuksia. Nimi Egersund tulee Eigerøyn ja mantereen välisen salmen muinaisnorjan kielisestä nimestä Eikundarsund. Nimi on yksi vanhimmista paikannimistä Norjassa. Se esiintyy muodossa ”Eikunarsund” islantilaisen Snorri Sturlusonin 1200-luvulla kirjoittamassa Pyhän Olavin saagassa. Vuoden 1000 tienoilla Olavin laivasto oli usein Egersundissa.
Egersundissa on riehunut tulipalo kolmesti, vuosina 1843, 1859 ja 1862.
Egersundista on laivayhteys Hanstholmiin Tanskassa sekä Stavangeriin. Rautatie Oslosta ja Kristiansandista Stavangeriin kulkee myös kaupungin kautta.
Media.
Paikallislehti "Dalane Tidende" ilmestyy kolmesti viikossa.
Emilio Salgari

Emilio Salgari (21. elokuuta 1862 Verona – 25. huhtikuuta 1911 Torino) oli italialainen kirjailija, joka tunnetaan Sandokan-romaaneistaan. Vaikka hänen teoksensa ovat hyvin tunnettuja italiaa, espanjaa ja portugalia puhuvissa maissa, niitä on vasta viime vuosina käännetty englanniksi. Suomeksi Salgarin kirjoja ei ole julkaistu, paitsi sarjakuvaversio "Musta merirosvo" (1978).
Elämä.
Emilio Salgari syntyi Veronassa vuonna 1862. Kun hänen haaveensa laivastoupseerin virasta kariutuivat, hän ryhtyi kirjoittamaan tyydyttääkseen seikkailun ja tutkimusmatkailun haluaan. Hänen yli kahdensadan seikkailutarinansa päähenkilöt ovat vaihtelevista kulttuuritaustoista ja seikkailevat eksoottisissa ympäristöissä.
Vaikka Salgaria usein nimitetään Italian Jules Verneksi, hänen teoksensa ovat jääneet maailmanlaajuisesti vähemmän tunnetuiksi. Vernen teoksiin verrattuna Salgarin kirjat sisältävät myös vähemmän tieteellisiä osa-alueita ja keskittyvät seikkailun tunnelman luomiseen.
Vaikka Salgarin kirjoja myytiin miljoonia kappaleita, hänen huono liikeälynsä saattoi hänet lopulta velkaantumaan, minkä seurauksena hän teki itsemurhan vuonna 1911. Jopa hänen viimeinen tekonsa heijasti Salgarin kiinnostusta vieraisiin kulttuureihin, sillä hän surmasi itsensä entisaikojen samuraiden tapaan viiltämällä vatsansa ja kurkkunsa auki.
Joitakin hänen teoksiaan julkaistiin vielä hänen kuolemansakin jälkeen.
Going for the One

Going for the One on brittiläisen progeyhtyeen Yesin kahdeksas studioalbumi vuodelta 1977. Levyllä oli uudelleen mukana vanha tuttu kosketinsoittaja Rick Wakeman, joka erosi "Tales from Topographic Oceans" -kiertueen jälkeen.
"Relayer"-albumilla ja kiertueella soittanut Patrick Moraz erosi yhtyeestä epäselvissä olosuhteissa äänitysten alla, mutta ne päätettiin silti aloittaa. Steve Howen mukaan Moraz halusi viedä musiikkia jazz- voittoisempaan suuntaan ja että Morazista tuntui, etteivät ideat toimineet yhteen. Edelleen Howe kertoo, että asiota yritettiin saada toimimaan. 
Sessioavuksi pyydettiin lopulta Rick Wakeman, joka kuultuaan materiaalin päätti liittyä takaisin.
"Helsingin Sanomien" aikalaisarvostelussa (tekijänä Markku Fagerlund ja/tai Kalle Heikkinen) kirjoitettiin Yesin palanneen tämän albumin myötä huipulle, mikä katsottiin suurelta osin Rick Wakemanin paluun ansioksi. 
Albumi on paluu lyhyempiin sävellyksiin "Tales from Topographic Oceans" ja "Relayer"-albumien laajoista kokonaisuuksista, joskin päätöskappale “Awaken” on totutummin yli 15-minuuttinen sävellys. "Helsingin Sanomien" kriitikko Samuli Tiikkaja on kirjoittanut siitä artikkelin otsikolla “Enemmän on enemmän”. Hänen mukaansa siinä on kysymys “yhdestä kaikkien aikojen komeimmista progekappaleista”. Hänen mukaansa
Yhtye sai levyltä sille harvinaisen Britannian Top 10 singlehitin kappaleesta "Wonderous Stories".
Albumi nousi Suomessa sijalle 17. heinäkuussa 1977.
Steve Howe teki Renaissance-yhtyeestä tunnetun Annie Haslamin kanssa vuonna 1995 version "Turn of the Century" -kappaleesta Yes-tribuuttialbumille "Tales from Yesterday: Yes Tribute".
Puolen tusinan Roger Deanin tekemän Yes-levykannen jälkeen "Going for the One" -albumin kansi on Hipgnosis-taiteilijaryhmän tekoa.
Peaches Geldof

Peaches Honeyblossom Geldof (16. maaliskuuta 1989 Lontoo – 7. huhtikuuta 2014) oli brittiläinen televisiopersoona ja malli. Hän oli irlantilaisen laulaja-lauluntekijä Bob Geldofin ja brittiläisen televisiojuontaja Paula Yatesin tytär.
Peaches Geldofilla on kaksi siskoa, Fifi ja Pixie, sekä siskopuoli Tiger. Hän tuli julkisuuteen "" -tositelevisio-ohjelman myötä vuonna 2005. Sarja sai jatkoa nimellä "Peaches Geldof: Teen America", joka esitettiin Britanniassa Sky One -kanavalla vuonna 2006. Geldof myös kirjoitti kolumneja ja artikkeleja The Daily Telegraph- ja ELLEgirl-lehtiin. Vuonna 2006 Tatler listasi Geldofin vuoden kymmenen tärkeimmän muoti-ikonin joukkoon. 
Geldof meni 5. elokuuta 2008 naimisiin muusikko Max Drummeyn kanssa Las Vegasissa. Pari ilmoitti eronneensa 7. helmikuuta 2009. Drummey kertoi jälkikäteen, että avioliitto oli ollut pelkkä julkisuustemppu. 8. syyskuuta 2012 Geldof meni naimisiin S.C.U.M-yhtyeen laulajan Thomas Cohenin kanssa. Parilla oli kaksi lasta, pojat Astala ja Phaedra. 
Kuolema.
Huhtikuussa 2014 Peaches Geldof kuoli äkillisesti kotonaan Wrothamissa, Kentissä. Hän oli kuollessaan 25-vuotias. Kuolinsyyksi epäiltiin julkisuudessa muun muassa ylenmääräistä laihduttamista. Kuolemansyyn tutkijan mukaan kuolemaan vaikutti ainakin heroiinin yliannostus. Geldofin äiti oli ilmeisesti vahingossa kuollut heroiiniin, ja Geldof kertoi viimeisessä haastattelussaan muistuttavansa äitiään. Geldof latasi ennen kuolemaansa äitinsä kuvan Instagramiin.