tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Spirou

Spirou () on viikoittain julkaistava ranskalais-belgialainen sarjakuvalehti. Lehdessä on julkaistu useita suosittuja sarjakuvia, kuten "Piko ja Fantasio", "Lucky Luke", "Johannes ja Pirkale" sekä "Strumffit" (tunnettu myöhemmin "Smurffeina"). Lehteä julkaisee belgialainen Dupuis-kustantamo. "Spirou" on vanhin belgialainen sarjakuvalehti sekä vanhin ranskankielinen sarjakuvalehti, jota yhä julkaistaan. Se on myös yksi vanhimmista edelleen julkaistavista sarjakuvalehdistä. Ainoastaan vuonna 1924 aloittanut "Il Giornalino" ja vuonna 1937 aloittanut "Detective Comics" ovat vanhempia.
"Spiroun" perusti vuonna 1938 Jean Dupuis, joka omisti katolisen kirjapainon Marcinellessa. Dupuis julkaisi paria perhelehteä, ja sai sitten ajatuksen ryhtyä julkaisemaan lapsille suunnattua lehteä. Perheyhtiössä mietittiin sopivaa nimeä uudelle lehdelle, ja lopulta päädyttiin vallonin sanaan "spirou", joka tarkoittaa oravaa mutta myös nuorta viikaria. "Spirou" on myös lehden ensimmäisessä numerossa esiintyneen tunnetun sarjakuvahahmon nimi. Hahmo on nuori hissipoika, joka sai myöhemmin kumppanikseen Fantasio-nimisen hahmon. Suomeksi sarjaa julkaistaan nimellä "Piko ja Fantasio".
Toisen maailmansodan jälkeen "Spirousta" tuli Euroopan johtava sarjakuvalehti, jonka kanssa kykeni kilpailemaan suosiosta ainoastaan vuosina 1946–1993 julkaistu "Tintin"-lehti. "Spiroun" sarjakuvat ovat pääasiassa rentoon tyyliin piirrettyjä humoristisia seikkailusarjakuvia, joiden piirrostyyliä kutsutaan Marcinellen koulukunnaksi. Yvan Delporten päätoimittajakautta vuosina 1955–1968 on sanottu "Spiroun" kultakaudeksi. Delporte muun muassa antoi Peyon kehittämille Strumffeille oman sarjan ja auttoi André Franquinia suositun Niilo Pielinen -hahmon luomisessa. Dupuis-kustantamon johto erotti lopulta Delporten, koska häntä pidettiin liian vapaamielisenä ja radikaalina eikä hän juuri välittänyt lehden taloudesta. Vuonna 1977 "Spiroun" liitteenä julkaistiin jonkin aikaa Delporten luomaa "Le Trombone Illustré" -lehteä, joka esitteli monia satiirisia ja aikuisille suunnattuja sarjoja mutta joka lakkautettiin pian sen liian rohkean sisällön vuoksi.
Turpeenniemi

Turpeenniemi on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Spirou (täsmennyssivu)

Spirou voi viitata seuraaviin:
Virheen havaitseminen ja korjaaminen

Virheen havaitseminen ja korjaaminen tarkoittaa informaatioteoriassa ja tietotekniikassa joukkoa menetelmiä, joilla virhetilanteet joko havaitaan tai ne korjataan automaattisesti.
Eri menetelmiä ovat muun muassa:
Tietoliikenneprotokollat kuten TCP voivat käyttää tarkistussummaa virheen havaitsemiseen ja käyttävät tiedon uudelleenlähettämistä tilanteen korjaamiseen.
Jotkin menetelmät sisältävät riittävästi redundanssia tiedolle, jotta se voidaan korjata ilman uudelleen siirtoa.
Pariteettibitti

Pariteettibitti (myös "tarkistusbitti") on tietotekniikassa yksinkertainen tapa havaita tiedossa oleva virhe: pariteettibitti on joko 1 tai 0 riippuen siitä, onko tiedossa ykkösbittien määrä parillinen vai pariton. Menetelmässä voidaan käyttää parillisen tai parittoman määrän osoitusta.
Menetelmä on hyvin yksinkertainen, mutta havaitsee ainoastaan osan mahdollisista virheistä. Menetelmä ei havaitse, mikäli parillinen määrä bittejä muuttaa tilaansa.
Niemiselet

Niemiselet (meänk. Niemisuvanto) on Ruotsissa Norrbottenissa Luulajan kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön. Järven pohjoisrannassa sijaitsee pieni kylä Niemisel.
Maantietoa.
Niemiselet on 4,8 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 223 hehtaaria eli 2,23 neliökilometriä. Järven nimi viittaa suvantoon ( tarkoittaa suvantoa). Sen katsotaan leviävän Rånejoesta Lillstrykenin salmesta, joka on 50 metriä leveä, ja päättyvän Niemiholmin joen saareen. Saaren eteläpuolella virtaa Selstryken ja pohjoispuolella Mjösundet. Molemmat päättyvät pieniin koskiin. Järvi on muodostunut kapeaan ja loivarinteiseen laaksoon, jonka kummallakin sivulla kohoaa moreeniset vuoret. Järven koillispuolella kohoaa Ronningsvikberget 120 metriä vedenpinnan yläpuolelle ja lounaispuolella Degerberget vastaavasti 110 metrin korkeuteen. Laaksossa esiintyy moreenikumpareita ja De Geer -moreeniharjanteita. Nämä vaikuttavat järven muotoihin niin, että rannoilla vuorottelevat monet niemet ja lahdet toisiaan, ja järvestä pilkistää pinnan yläpuolelle kahdeksan saarta. Niemiä ovat pohjoisrannalla Viknäsudden, Hendersudden, Sörsundsudden ja Skiftesudden, ja etelärannalta voidaan mainita Åtigårdsudden. Åtigårdsuddenin ja Sörsundsuddenin välissä on salmi Sörsund. Åtigårdsuddenin jatkeena on Hedholmenin saari ja salmen alapuolella Notholmen, Svedjeholmen ja Tomasholmen. Järven rannat ovat harvaan asuttuja ja paikoin on jälkellä peltopalstoja aktiiviljelyn ajoilta. Kumpaakin rantaa seuraa tie, jotka ylittävät joen Niemiselin ja alajuoksulla Orrbyn kohdalla.
Luontoarvoja.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (64,3 %), turve (3,3 %), hiekka tai sora (1,5 %), siltti (7,9 %) ja kallioalue (6,3 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.
Järven lähialueella sijaitsee Snöbergetin luonnonsuojelualue (), joka sijaitsee järvelle näkyvällä vuorella. Sen huippu on ollut jääkauden jälkeen vedenkoskematonta aluetta, joten sen maaperä ei ole veden huuhtomaa ja siinä on paljon ravinteita jäljellä. Vuoren metsämaastossa on paljon vanhaa ja hakkaamatonta metsää jäljellä. Järveltä nousee vuorelle 2,5 kilometriä pitkä polku.
Vesistösuhteet.
Niemiselet kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoki pääuomaan yhtenä sen vesireitin järvenä . Se on Rånejoen läpivirtausjärvi, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 3 932 km². Järven omaa lähialuetta on vain 16,2 km², josta tulee vuorten metsäisiltä rinteiltä seitsemän puroa. Selbäckenin lähteenä on Stormyran Degerbergetin takaa. Järven luusuassa on sen keskivirtaama (MQ) noin 42,7 m³/s . Rånejoki laskee Perämereen Råneåssa 24 kilometrin päässä Luulajassa.
Euroopan Buddhalainen Unioni

Euroopan Buddhalainen Unioni (lyh. EBU) on Euroopassa toimivien kansallisten buddhalaisten kattojärjestöjen kattojärjestö. Järjestöön voivat liittyä kansallisten kattojärjestöjen lisäksi myös yksittäiset yhdistykset.
Järjestön päämaja sijaitsee Pariisissa.
Historia.
Euroopassa elävien buddhalaisten yhteisestä järjestöstä oli ollut puhetta jo 1930-luvulla. Ensimmäinen kansainvälinen kongressi pidettiin Berliinissä vuonna 1933. Vielä ennen toista maailmansotaa ehdittiin järjestämään kaksi muuta kokoontumista: Lontoossa (1934) ja Pariisissa (1937). EBU:n perustamiskokous pidettiin Pariisissa vuonna 1975.
Vuodesta 2008 alkaen EBU on ollut Euroopan neuvoston alaisuudessa toimivan kansalaisjärjestöjen konferenssin jäsen.
Toiminta.
EBU:a johtava elin on hallitus, joka valitaan kolmeksi vuodeksi kerrallaan. Hallituksen valitsee EBU:n yleiskokous. Hallituksen nykyinen puheenjohtaja on italialainen Stefano Davide Bettera.
EBU:lla on 50 jäsenjärjestöä. Suomea EBU:ssa edustaa Suomen Buddhalainen Unioni.
Unionin alaisuudessa toimii omia verkostoja, jotka keskittyvät omiin kiinnostuksenkohteisiinsa unionin näkökulmasta. Tämänhetkiset verkostot ovat "AGM" (yleiskokouksen järjestäminen), "Buddhist Action Month" (buddhalaisuuden levittäminen ja uskontojen välinen vuoropuhelu), "Buddhist Teachers in Europe" (Euroopassa toimivat opettajat), "Buddhist Chaplaincy" (hengellinen apu muun muassa sairaaloissa ja varuskunnissa), "European Affairs" (Euroopan kysymykset), "EBU Events" (tapahtumien järjestäminen), "National Unions" (kansallinen toiminta), "Rainbow Sangha" (seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt) ja "Women" (naiset).
Unioni pyrkii tuomaan näkemyksiään esille Euroopan päättävissä elimissä kuten esimerkiksi Euroopan parlamentissa.
Järjestön jäsenlehti on nimeltään "European Buddhist Magazine".
Rajadamnern Stadion

Rajadamnern Stadion (thaiksi: สนามมวยราชดำเนิน), joskus myös Ratchadamnoen, on Thaimaan Bangkokissa sijaitseva nyrkkeilystadion. Se on Lumpini Stadionin ohella toinen modernin thainyrkkeilyn päänäyttämöistä. Stadionilla on oma rankingsysteeminsä ja omat mestarinsa 13 eri painoluokassa.
Paleotaide

Paleotaide esittää esihistoriallisia eliöitä sellaisina kuin ne tieteen mukaan olisivat voineet olla eläessään. Paleotaidetta tuottavaa taiteilijaa tai kuvittajaa voidaan nimittää paleotaiteilijaksi. Tunnettuja paleotaidekuvittajia ovat olleet Charles R. Knight, Rudolph Zallinger ja Zdeněk Burian.
Paleotaidetta on tehty 1800-luvun alulta alkaen lähes yhtä kauan kuin esihistoriallisia eliöitä tutkiva paleontologia tieteenä on ollut olemassa. Ensimmäinen laajaa huomiota saanut paleotaiteellinen teos oli geologi Henry de la Bechen vuoden 1830 akvarellimaalaus "Duria Antiquior", josta myytiin litografiapainoksia kaupallisesti. Ensimmäinen laajamittainen paleotaiteen julkinen näyttely oli vuonna 1854 avattu kuvanveistäjä Benjamin Waterhouse Hawkinsin dinosaurusveistosten näyttely Lontoon Crystal Palacessa. Koska paleotaide pyrkii esittämään muinaiset eliöt tieteen mukaisesti, paleotaiteellinen kuvasto on muuttunut ajan kuluessa suuresti tieteen kehittyessä uusien fossiililöytöjen ja teorioiden myötä.
Paleotaiteessa on ollut historiansa aikana useita suuntauksia. Vuonna 2012 julkaistu kirja "All Yesterdays" aloitti uuden All Yesterdays -liikkeeksi kutsutun suuntauksen, jossa esihistoriallisten eläinten mahdollisia fossiilisissa luissa näkymättömiä spekulatiivisia ominaisuuksia on esitetty huomattavasti aiempaa rohkeammin.
Protokaupunki

Protokaupunki on asutuskeskus, jossa on nähtävissä alkavaa kaupungistumiskehitystä. Protokaupunki on suuren kylän, kirkonkylän tai pikkukaupungin kokoinen. Kaupungin ja maaseutukylän piirteet yhdistyvät. Tunnettuja protokaupunkeja ovat kivikautinen Jeriko ja muinainen Çatal Hüyük nykyisessä Turkissa. Myös esihistoriallisessa Egyptissä ja Ubaid-kauden Sumerissa oli joidenkin tutkijoiden mielestä protokaupunkeja. Mutta noin vuodesta 4000 eaa alkaen Eridu oli ensimmäinen sumerilainen kaupunki. Euroopassa Tripoljen kulttuurin ihmiset rakensivat protokaupunkeja.
Protokaupunki eroaa kaupungista siinä, että kaupunkisuunnittelua ei ole. Esimerkiksi kadut voivat puuttua, vaikka suuri määrä ihmisiä asuu asutuskeskuksessa. Yhteiskuntaluokkia voi olla tai yhteiskunta voi olla melko tasa-arvoinen.
Frederic Curzon

Ernest Frederic Curzon (4. syyskuuta 1899 Lontoo – 6. joulukuuta 1973 Bournemouth) oli brittiläinen light music -säveltäjä, urkuri ja kapellimestari.
Curzon opiskeli alun perin pianonsoittoa. Hän aloitti uransa mykkäelokuvien säestäjänä ja soitti 16-vuotiaasta asti Lontoon teattereissa. Hän myös johti säestäviä orkestereita. Curzon oli yksi ensimmäisistä sähköurkujen soittajista maassaan ja piti monia resitaaleja. Hän päätti erikoistua säveltämiseen saavutettuaan menestystä "Robin Hood Suite" -teoksellaan (1937). Muihin Curzonin keskeisiin teoksiin kuuluvat "In Malaga" -sarja ja jousiorkesterille sävelletty karakterikappale "The Boulevardier" (1940), josta on tehty monia sovituksia.
May Swenson

May Swenson (1913 Logan, Utah, Yhdysvallat – 1989) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Swensonin vanhemmat olivat ruotsalaisia siirtolaisia. Perheen kotikieli oli ruotsi, joten englanti oli Swensonin toinen kieli. Hän opiskeli Utahin osavaltionyliopistossa Loganissa, jossa hän suoritti 1934 bachelor-tutkinnon. 1935 hän muutti New Yorkiin, missä hän asui lähes koko aikuisikänsä. Hän sai elantonsa toimittajana ja sekalaisista kustannusalan töistä.
Swenson julkaisi esikoiskokoelmansa "Another Animal" 1954. Häntä on verrattu runoilijana E. E. Cummingsiin ja Gertrude Steiniin sekä myös Elizabeth Bishopiin, jonka kanssa hän oli kirjeenvaihdossa tämän kuolemaan saakka. Hän käänsi ruotsalaista runoutta englanniksi, muun muassa Tomas Tranströmerin runoja kokoelman "Windows and Stones: Selected Poems of Tomas Tranströmer" (1972), josta hän sai International Poetry Forumin palkinnon. Vuodesta 1966 hän omistautui pelkästään kirjoittamiselle ja oli muutamien yliopistojen poet-in-residence. Hän sai runsaasti palkintoja ja kunnianosoituksia.
Harold Bloom kirjoittaa artikkelissaan Boston Review’ssa vuonna 1998, että Swenson on aliarvostettu runoilija.
Antologiassa "Vieras" (WSOY 2009) on Pirkko Biströmin suomentama Swensonin runo "Kysymys".
Camembert Electrique

Camembert Electrique on progressiivisen rock-yhtye Gongin toinen albumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Daevid Allen, ellei toisin mainita.
Vikke

Vikke on suomalainen miehen etunimi. Se on Ludvigin ja Viktorin puhuttelumuoto, jota käytetään myös itsenäisenä, virallisena etunimenä. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 160–170 Vikke-nimistä miestä. 
Vikke-nimi ei ole mukana almanakassa, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemissa koirien ja kissojen nimipäiväkalentereissa. Niissä Vikkejen nimipäivä on 22. maaliskuuta.
Naohiro Ikeda

Naohiro Ikeda (, myöhemmin Nakano, ), 17. tammikuuta 1940 Kashima – 3. tammikuuta 2021 Nagasaki) oli japanilainen lentopalloilija.
Hän kuului Japanin joukkueeseen vuosien 1964 ja 1968 kesäolympialaisissa. Mexicossa 1968 hän oli joukkueessa pelaaja-valmentajana, mutta ei lopulta pelannut otteluakaan turnauksessa. Japanin joukkue saavutti Tokiossa 1964 pronssia ja Mexicossa 1968 hopeaa.
Ikeda oli valmentajana mukana myös vuosien 1972, 1984 ja 1992 kesäolympialaissa.
Coral Springs

Coral Springs on kaupunki Browardin piirikunnassa, Floridassa, Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui vuonna 2019 133 759 asukasta, ja väestö on noussut vuodesta 2010 noin yhdeksällä prosentilla. Kaupungin maat ostettiin vuosien 1911 ja 1939 välillä ja Coral Springs perustettiin 10. heinäkuuta 1963.
Väestö.
Coral Springsissä on 41 715 kotitaloutta, joista jokaisessa asuu keskimäärin 3,17 asukasta. 85,5 prosenttia kaupungin yli 1-vuotiaista asukkaista asuu nyt samassa asunnossa kuin vuosi sitten. 29,8 prosenttia asukkaista on syntynyt ulkomailla ja 38,3 prosenttia yli viisivuotiaista puhuu jotain muuta kieltä kuin englantia kotona.
Lepidodactylus lugubris

Lepidodactylus lugubris on partenogeneettisesti lisääntyvä liskolaji, joka kuuluu gekkoliskojen heimoon.
Kuvaus.
Aikuisen "Lepidodactylus lugubrisin" pituus on noin 8,5–10 senttimetriä. Vastakuoriutuneet poikaset ovat vain parin senttimetrin mittaisia. Väritykseltään ne ovat rusehtavia, mutta väritys saattaa vaihdella esimerkiksi lämpötilan mukaan hyvin vaaleasta tummanruskeaan.
Melkein kaikki lajin yksilöt ovat naaraita ja vaikka uroksia esiintyykin luonnossa, ovat ne hyvin harvinaisia ja usein steriilejä. Naaraat munivat yhdestä kahteen munaa kerrallaan, 4–6 viikon välein.
Ravinto.
"Lepidodactylus lugubris" on kaikkiruokainen. Luonnossa se syö hyönteisiä, hedelmiä ja siitepölyä. Lemmikkieläiminä ne syövät tyypillisesti kalsiumilla pölytettyjä hedelmäkärpäsiä ja muita pieniä hyönteisiä sekä harjasgekoille tarkoitettua valmisruokaa.
Lemmikkinä.
Partenogeneettisen lisääntymistapansa ansiosta "Lepidodactylus lugubris" lisääntyy helposti vankeudessa. Ne ovat sosiaalisia eläimiä, mikä on harvinaista matelijoiden keskuudessa. On suositeltavaa pitää vähintään kolmen liskon ryhmää.
Vaatimukset elinolosuhteiden suhteen ovat lähellä harjasgekkoja.
Veľký Krtíš (piiri)

Veľký Krtíšin piiri () on Slovakian piiri Banská Bystrican alueella. Sen väkiluku oli vuoden 2010 lopussa 45 654.
Veľký Krtíšin piirillä on Slovakian sisällä yhteistä rajaa Levicen, Krupinan, Zvolenin, Detvan ja Lučenecin piirien kanssa.
Vuoden 2010 lopussa Veľký Krtíšin piirin asukkaista 51,4 prosenttia oli naispuolisia ja noin 48,6 prosenttia miespuolisia. Vuoden 2011 lopussa piirin väestöstä muodostivat slovakit 65,5 prosenttia, unkarilaiset 24 prosenttia, romanit yhden prosentin, tšekit, määriläiset ja sleesialaiset yhteensä 0,4 prosenttia, puolalaiset 0,3 prosenttia, venäläiset 0,2 prosenttia, ukrainalaiset 0,1 prosenttia ja muut 8,9 prosenttia. Alle 14-vuotiaat muodostivat väestöstä vuoden 2011 lopussa 14,1 prosenttia, 15–64-vuotiaat 72,5 prosenttia ja yli 65-vuotiaat 13,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,8 vuotta. Veľký Krtíšin piirin väkiluvun ennakoidaan pienenevän 37 815 asukkaaseen vuoteen 2040 mennessä.
Kunnat.
Veľký Krtíšin piirin 71 kuntaa. Ne kunnat, jotka ovat myös kaupunkeja ovat luettelossa lihavoituja.
Robin Wrightin filmografia

Tämä on Robin Wrightin filmografia.
Swenson

Swenson on muun muassa seuraavien yhdysvaltalaisten henkilöiden sukunimi:
Army of the Dead

Army of the Dead on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen zombielokuva, jonka on ohjannut Zack Snyder.
"Army of the Dead" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 14. toukokuuta 2021 ja suoratoistopalvelu Netflixissä elokuva julkaistiin 21. toukokuuta. Pääosissa esiintyvät Dave Bautista, Ella Purnell, Ana de la Reguera, Garret Dillahunt, Raul Castillo, Omari Hardwick, Hiroyuki Sanada, Tig Notaro ja Matthias Schweighöfer.
Juoni.
Ryhmä palkkasotureita aikoo ryöstää kasinon keskellä zombien valtaamaa Las Vegasia.
Tuotanto.
Netflix osti elokuvan jakeluoikeudet Warner Brosilta tammikuussa 2019, ja samalla Zack Snyder vahvistettiin ohjaajaksi. Warner Brosin projekti oli aloitettu alun perin jo 2000-luvun lopulla, jolloin elokuvaa oli tuottamassa Snyder. Ohjaajaksi oli kiinnitetty alankomaalainen Matthijs van Heijningen Jr., joka sittemmin siirtyi ohjaamaan "The Thing" -elokuvaa. Ennen Snyderin siirtymistä ohjaajaksi "Army of the Dead" käsikirjoitettiin uudelleen.
Kuvaukset alkoivat heinäkuussa 2019 Los Angelesissa, ja elokuvaa kuvattiin myös Albuquerquessa ja Atlantic Cityssä. Kuvaukset päättyivät saman vuoden lokakuussa. Ohjaaja Snyder kuvasi itse elokuvan. Snyder on paljastanut valtaosan elokuvassa esiintyvistä zombeista olevan maskeerattuja ja erikoistehosteiden aitoja, sen sijaan, että niitä olisi animoitu. Netflix julkaisi elokuvan trailerin 13. huhtikuuta 2021.
Jatko.
Toiminnallisen rikoselokuvan ympärille on rakentumassa uusi elokuvauniversumi. Matthias Schweighofer on ohjannut ja Snyder tuottanut elokuvalle esiosan "Army of Thieves", joka julkaistiin Netflixissä 29. lokakuuta 2021.
Netflix tuottaa myös elokuvan maailmaan sijoittuvan animesarjan "", joka toimii esiosana "Army of the Dead" -elokuvalle. Yksi "Army of the Dead" -elokuvan kirjoittajista, Shay Hatten, on käsikirjoittanut sekä esiosaelokuvan että animesarjan. Snyder ohjaa animesarjasta kaksi jaksoa.
Juovasampimonni

Juovasampimonni ("Aposturisoma myriodon") tai nokkasampimonni on äärimmäisen uhanalainen kalalaji. 
Juovasampimonni kasvaa noin 20 cm pitkäksi. 
Juovasampimonni on endeeminen laji Perun Ucayalijoen vesistössä. Sitä on tavattu vain yhdeltä alueelta 300–600 metrin korkeudesta vuoristossa. Metsänhakkuut ovat johtaneet eroosioon, saasteiden huuhtoutumiseen jokeen, ravinnon niukkuuteen ja varjoisien elinympäristöjen tuhoutumiseen. Niinpä laji on äärimmäisen uhanalainen.
Altainmurmeli

Altainmurmeli ("Marmota baibacina") on osissa Kazakstania, Kiinaa, Kirgisiaa, Mongoliaa ja Venäjää tavattava murmeli. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen elinvoimaiseksi lajiksi.
Taksonomia.
Altainmurmeli voidaan jakaa kahteen alalajiin. Alalajia "M. b. baibacina" tavataan Altaivuorten itäosissa ja Tienšanvuorilla. Alalajia "M. b. centralis" tavataan Altaivuorten länsi- ja keskiosissa.
Koko ja ulkonäkö.
Altainmurmelien ruumiin pituus on 460–650 mm ja hännän pituus 130–154 mm. Painoa niillä on 4 250–6 500 g. Väritys vaihtelee ruskeasta hiilenväriseen. Turkissa voi olla mukana myös keltaisen ja harmaan sävyjä. Vatsapuoli on ruskeahko tai kirkkaan ruosteenruskea. Kuono voi olla tummanruskea. Mahdollisia ovat myös valkoiset tai ruskeankeltaiset laikut nenän ja leuan ympärillä. Häntä tummenee kohti mustaa hännänpäätä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Altainmurmelia tavataan Itä-Kazakstanissa, Itä-Kirgisiassa, Länsi-Mongoliassa, Tuvan tasavallassa Venäjällä ja Xinjiangin autonomisella alueella Kiinassa.
Lajia esiintyy vuoristotasangoilla ja niityillä aina 4 000 metrin korkeuksille merenpinnasta. Osissa esiintymisaluettaan se elää sympatrisesti siperianmurmelin kanssa, jolloin altainmurmelia tavataan vuoristokasvillisuuden rinteillä siperianmurmelien eläessä laaksoissa.
Elintavat.
Altainmurmeli on päiväeläin. Muiden murmelien tapaan se on hyvin sosiaalinen. Ne elävät useita pesäkoloja käsittävissä yhdyskunnissa. Yhdessä pesässä on tyypillisesti 2–3 asukasta, tai talvisin jopa 10. Murmeleilla on usein erikseen omat kesäkolonsa ja talvikonsa. Talvikolot ovat kesäkoloja syvempiä. Altainmurmelit horrostavat talvella 7–8 kuukautta. Horrostamisen alku vaihtelee alueen mukaan elokuusta lokakuuhun. Horrostamisen alkamiseen vaikuttaa ilmeisesti ravintotilanne ja sää.
Altainmurmelit parittelevat toukokuun alusta kesäkuun alkuun. Naaras saa yhden poikueen vuosittain. Tiineys kestää 40 päivää ja poikasia on kerrallaan 2–6. Sukukypsäksi kasvamiseen voi kestää kolme vuotta.
Ravinto vaihtelee vuodenajan mukaan. Alkukeväästä ne voivat syödä esimerkiksi kuuramarunaa, loppukeväästä ja alkukesästä heiniä ja myöhäiskesällä muita ruohoja. Joskus ne saattavat syödä myös muita eläimiä.
Altainmurmelin tyypillisiä petoeläimiä ovat susi, ketut, arohilleri, arokissa ja suuret petolinnut.
Uhat ja suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt altainmurmelin elinvoimaiseksi lajiksi. Sitä tavataan laajalla alueella ja kannan ei uskota olevan ainakaan nopeassa laskussa.
Lajia metsästetään ja sen elinympäristöjä saattaa uhata lisääntyvä karjan laidunnus. Altainmurmeleja metsästetään lihansa takia, minkä lisäksi niitä käytetään perinteisten lääkkeiden valmistamiseen.
Obradoiro Club de Amigos do Baloncesto

Obradoiro Club de Amigos do Baloncesto on koripalloseura galicialaisesta Santiago de Compostelan kaupungista. Seura perustettiin vuonna 1970 ja se pelaa Liga ACB:ssä. Seuran kotikenttänä toimii Acea de Olgassa sijaitseva 6 666-paikkainen Multiusos Fontes do Sar.
Primus (kouluhallinto-ohjelma)

Primus on suomalaisissa oppilaitoksissa laajasti käytössä oleva kouluhallinto-ohjelma. Sen kehittäjä on Visma Aquila Oy. Primusta käyttää erityisesti oppilaitosten hallintohenkilöstö, sillä ohjelmalla voi esimerkiksi käsitellä henkilökunnan tietoja ja luoda todistuksia. Varhaiskasvatuksessa ja oppilaitoksissa käytössä oleva verkkopalvelu Wilma pohjautuu Primus-ohjelmaan, ja Wilmaan syötetyt tiedot tallentuvat myös Primukseen.
Darcy Wakaluk

Darcy Wakaluk (s. 14. maaliskuuta 1966 Pincher Creek, Alberta) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti ja valmentaja. Wakaluk liittyi Western Hockey League -junioriliigan Kelowna Wingsin joukkueeseen kaudelle 1983–1984. Kaikkiaan hän pelasi kolme kautta juniorikiekkoa WHL:ssa, joista kaksi ensimmäistä Kelownassa ja viimeisen Spokane Chiefsin riveissä ennen siirtymistään AHL-liigaan.
Buffalo Sabres käytti Wakalukiin vuoden 1984 7. kierroksen varausvuoronsa. Hän pelasi kaksi täyttä kautta farmisarjoissa ennen NHL-debyyttiään joulukuussa 1988. Tulokaskaudellaan Wakaluk pääsi pelaamaan kuudessa ottelussa joissa jääaikaa kertyi 214 minuuttia. Buffalo peluutti kauden aikana kaikkiaan kuutta maalivahtia, joista päävastuun kantoivat Jacques Cloutier ja Daren Puppa. Kuuden NHL-pelin ohessa Wakaluk pelasi 33 ottelua AHL-joukkue Rochesterissa. Seuraava kausi kului kokonaan Rochesterissa ja kaudella 1990–1991 Wakaluk pääsi Sabresin maalin suulle 16 ottelussa ollen joukkueensa maalivahtihierarkiassa kolmantena.
Toukokuussa 1991 Sabres kauppasi Wakalukin Minnesota North Starsiin vaihdossa 8. kierroksen varausoikeuteen kesän 1991 draftissa sekä 5. kierroksen varausoikeuteen kesän 1992 draftissa. Minnesotassa Wakaluk pelasi Jon Caseyn kakkosena noin kolmanneksen kausista 1991–1992 ja 1992–1993. Kauden 1993 jälkeen Minnesota North Starsin organisaatio muutti Texasiin ja siitä tuli Dallas Stars. Wakaluk pelasi vielä kolme kautta Dallasissa ja teki heinäkuussa 1996 vapaana agenttina sopimuksen Phoenix Coyotesiin. Arizonassa Wakaluk pelasi uransa viimeisen kauden 1996–1997 Nikolai Habibulinin kakkosena. Jääaikaa Wakaluk sai vain 16 ottelussa yhteensä 782 minuuttia. Wakalukin ura maalivahtina päättyi polvivammaan tammikuun 4. päivän ottelussa Washington Capitalsia vastaan.
Valmentajana.
Wakaluk aloitti maalivahtivalmentajana Alberta Junior Hockey Leaguessa Crowsnest Pass Timberwolves joukkueessa kaudella 2001–2002. Yhden välivuoden jälkeen hän pestautui apulaisvalmentajaksi WHL-liigan Vancouver Giantsiin. Tätäkään ei kestänyt kuin yhden kauden verran ja heti seuraavana syksynä hän palasi maalivahtivalmentajaksi saman liigan Calgary Hitmenin joukkueeseen. Calgaryssa Wakaluk viihtyi aina kevääseen 2016 asti, kunnes siirtyi edelleen liigan sisällä Lethbridge Hurricanesin maalivahtivalmentajaksi. Tässä toimessa hän oli kevääseen 2019.
Steve Washburn

Steve Washburn (s. 10. huhtikuuta 1975 Ottawa Ontario) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli keskushyökkääjä. Florida Panthers varasi hänet NHL:aan kolmannella kierroksella kaikkiaan 78. pelaajana vuoden 1993 varaustilaisuudessa.
Pelaajaura.
Pelattuaan neljä kautta juniorikiekkoa OHL:n Ottawa 67's joukkueessa hän pääsi tunnustelemaan pelaamista aikuisten sarjoissa pelaamalla kuudessa runkosarjan ja yhdeksässä pudotuspeliottelussa IHL:n Cincinnati Cyclones-joukkueessa. Viimeisellä juniorikaudellaan Washburn teki 63 ottelussa 106 pistettä, mikä oli selvästi eniten koko joukkueessa.
Kauden 1995–1996 Washburn pelasi valtaosin Carolina Monarchsin AHL-joukkueessa mutta pääsi pelaamaan yhden runkosarjaottelun ja yhden playoff-ottelun Florida Panthersin paidassa. Seuraavallakaan kaudella Washburn ei kyennyt vakiinnuttamaan paikkaansa NHL-joukkueessa, vaikka pääsikin nyt pelaamaan siellä 18 ottelua. AHL-otteluita kertyi tilastoihin 60 ottelun verran.
Kaudelle 1997–1998 Florida oli muuttanut farmijoukkueensa Pohjois-Carolinan Greensborosta Connecticutin New Haveniin. Washburn pelasi uudessa farmijoukkueessa kauden aikana kuusi runkosarjaottelua ja kolme pudotuspeliottelua. NHL:ssa pelejä kertyi 58 ottelun verran. Washburn aloitti myös seuraavan kauden Floridan organisaatiossa mutta oli kokoonpanossa vain neljässä Panthersin ottelussa ennen joutumistaan waiver-listalle, josta Vancouver Canucks poimi hänet ilmaiseksi vuoden 1999 helmikuussa. Canucksin paidassa pelejä kertyi kahdeksan kappaletta ilman tehopisteitä. Seuraavana kesänä Washburn teki vapaana agenttina sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa, mutta ei mahtunut lainkaan pelaavaan kokoonpanoon. Predators myi hänen pelaajaoikeutensa marraskuussa Philadelphia Flyersille vastineeksi ehdollisesta varausoikeudesta vuoden 2001 draftiin. Kausien 1999–2000 ja 2000–2001 aikana Washburn pelasi Flyersin riveissä neljässä ottelussa ilman tehopisteitä ja 107 ottelun verran farmijoukkue Philadelphia Phantomsissa. Keväällä 2001 Washburn ehti pelaamaan myös Sveitsin liigan Kloten Flyersissa kahdeksan ottelun verran.
Kaudelle 2001–2002 Washburn teki sopimuksen Saksan DEL-liigan Iserlohn Roostersin kanssa. Iserlohnissa hän pelasi kaksi kautta ja niiden jälkeen kolmannen kauden DEL-joukkue Hamburg Freezersissä. Kaudelle 2004–2005 Washburn siirtyi Saksasta Itävaltaan Klagenfurter AC:n joukkueeseen. Klagenfurtin vuoden jälkeen Washburn aloitti seuraavan kauden Tanskassa Rødovre Mighty Bullsin joukkueessa, josta siirtyi 21 pelin jälkeen takaisin Itävaltaan, Graz 99ersin joukkueeseen. Siellä hän pelasi kevääseen 2008 asti ja siirtyi vielä keväällä 12 pelin ajaksi Saksan 2. Bundesliigaan Bietigheim Steelersin riveihin päättämään uransa.
Kaikkiaan Washburn pelasi urallaan 93 NHL-ottelua ja teki niissä 14 maalia ja 29 tehopistettä. Jäähyjä hänelle puhallettiin 42 minuuttia. NHL:n pudotuspeleissä Washburn esiintyi vain kerran.
Brad Raffensperger

Brad Raffensperger (s. 18. toukokuuta 1955) on yhdysvaltalainen virkamies ja republikaanisen puolueen poliitikko.
Raffensperger on rakennusinsinööri, jolla vuoden 2011 tiedon mukaan on luvat ammattinsa harjoittamiseen 28:ssa osavaltiossa. Hän on johtanut omia yrityksiään. Vuosina 2011–2015 Raffensperger istui Johns Creekin kaupunginvaltuuston ja vuosina 2015–2019 Georgian osavaltion edustajainhuoneen jäsenenä. Vuonna 2019 hänestä tuli osavaltion ylin vaaliviranomainen. "Washington Post" julkaisi tammikuun alussa 2021 nauhan, jolla Yhdysvaltain vuoden 2020 presidentinvaaleissa hävinnyt Donald Trump väittää Raffenspergerille tämän syyllistyvän rikoksen, mikäli tämä ei vääristä vaalitulosta "löytämällä" Trumpille osavaltiossa voittoon tarvittavaa määrää lisä-ääniä. Nauhalla Trump uhkaa vaalituloksen muuttamisesta pidättäytymisen "tulevan erittäin kalliiksi".
Raffenspergerillä on kolme lasta.
Helman heilahdus

Helman heilahdus on Helsinki-Vantaan lentoaseman rautatieasemalla maan alla 45 metrin syvyydessä olevalle laituritasolle sijoitettu kaksiosainen panoraamateos, joka on toteutettu Aarne Jämsän piirtämien kuvien mukaan alumiinilevyille painamalla. Teos kuvaa draperioita.
Taideteos.
"Helman heilahdus" on asetelma, jossa on laskostettuja kankaita, pitsejä ja paljetteja. Kuvat on sijoitettu molemmin puolin laiturialuetta junaratojen toisella puolella oleville seinustoille.
Teospari on toteutettu Aarne Jämsän piirrosten pohjalta. Piirrokset on skannattu, ja sen jälkeen suurennettu tietokoneella ja painettu alumiinilevyille. Teoksen pituus on yhteensä 51 metriä ja korkeus 7,2 metriä, ja sen pinta-ala on 690 neliömetriä. "Helman heilahdus" on yksi suurimmista taideteoksista Suomessa. Jämsä hankki malliksi tarvitsemiaan tekstiilejä kirpputoreilta ja joillakin kirpputorilla häntä luultiin transvestiitiksi hankitojensa vuoksi.
Jyrki Siukonen kirjoitti teoksen ”suuresta, piirroksellisesta alamaailmasta, jonka kätköistä paljastuu velvettiä ja satiinia”: 
"Mummolan vintin vaatekaappi, jonka hämärässä valossa lapset harrastavat pukeutumisleikkejä? Lipaston harvoin avattu laatikko, unohtuneiden ajatusten juhlava kätkö, jota tutkiessa aikuisen mieleen saattaa palata silkin kiilto ja viileän eroottinen kahina? Se on kosketuksen muisti, oman kehollisuutemme lähettämä lahja menneisyydestä."
Kutsukilpailu.
Kun Kehäradan asemakaavaa laadittiin, Vantaan kaupunki edellytti, että asemia elävöitetään taiteella. Kehäradalle tehtiinkin ympäristötaiteen kaava ensimmäisenä Suomessa. Taide asemilla yhdessä niiden tunnusvärien ja äänimaisemien kanssa antaa niille tunnistettavan yksilöllisen luonteen. Valtion taideteostoimikunta järjesti Kari Cavénille, Aarne Jämsälle ja Santeri Tuorille kesäkuussa 2010 kutsukilpailun, jotta Lentoaseman juna-asemalle saadaan kaavan edellyttämä taideteos. Jämsä voitti kilpailun ehdotuksellaan. Arvostelulautakunta piti Jämsän teosta yllättävänä ja omaperäisenä, ja se oli lautakunnan mukaan ”sekä monumentaalisen jylhä että humoristinen”. Lautakunta oli tyytyväinen kilpailun tasoon. Kaikki ehdotuksista oltaisiin voitu toteuttaa asemalle, vaikka ne erosivat toisistaan.
Ympäristötaiteen säätiö valitsi vuonna 2015 Kehäradan taiteen ympäristötaidekohteeksi. Palkintoperustelussa todettiin muun muassa ”kehäradan taide on oiva esimerkki taiteen nivomisesta osaksi julkista ympäristöä suunnitteluvaiheesta lähtien”. Kokonaisuuden ovat tilanneet Vantaan kaupunki, Liikennevirasto ja Finavia Oy.
Karl Bjarnhof

Karl Bjarnhof (1898 Vejle, Tanska – 1980 Nærum, Tanska) oli tanskalainen kirjailija, muusikko ja toimittaja.
Bjarnhof julkaisi 1932 esikoisnovellikokoelmansa "– men hver sin Vej", mutta läpimurtonsa hän teki vasta romaaneilla "Tähdet tummuvat" (1957) ja "Det gode lys" (1957), jotka kertovat sokean pojan elämästä ja perustuvat hänen omaan elämäänsä: hän sokeutui varsin nuorena.
Bjarni Thorarensen

Bjarni Thorarensen (1786 Brautarholt, Islanti – 1841 Möðruvellir, Islanti) oli islantilainen runoilija ja 1811–1833 Reykjavikin hovioikeuden tuomari. Hän oli ensimmäinen islantilainen romanttinen lyyrikko. Hänen runoissaan on läsnä luonto ja isänmaanrakkaus. Runo "Eldgamla Ísafold" oli aiemmin Islannin epävirallinen kansallislaulu. Nykyinen virallinen on "Lofsöngur".
Anders Gustaf Westerlund

Anders Gustaf Westerlund (10. toukokuuta 1833 Raahe – 13. tammikuuta 1896 Rantasalmi) oli suomalainen pappi, opettaja ja moninkertainen valtiopäivämies. 
Westerlundin vanhemmat olivat kauppias Olof Petter Westerlund ja Maria Elisabet Cajanus ja puoliso vuodesta 1862 Anna Sofia Storm. Kääntäjä Lyyli Reijonen oli heidän tyttärensä. Westerlund tuli ylioppilaaksi 1864, suoritti teologian erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1859. Seuraavana vuonna hänestä tuli Kuopiossa vankilan ja lääninsairaalan saarnaaja, minkä ohella hän toimi kaupungissa opettajana. Vuonna 1862 Westerlund siirtyi Varkauteen tehtaan saarnaajaksi ja opettajaksi. Hän oli Rantasalmen kappalainen vuodesta 1882 ja kirkkoherra 1885–1896. Westerlund toimi talonpoikaissäädyn virkamiehenä valtiopäivillä 1863 ja oli itse pappissäädyssä valtiopäivämies 1872, 1877, 1882,1885 ja 1888. Hän oli myös kirkolliskokousedustaja 1876 ja 1886.
MRAM

MRAM ("Magnetoresistive RAM") on muistityyppi, joka on haihtumatonta muistia.
Muisti käyttää elektronin spiniä tiedon tallennukseen ja siten kutsutaan "spintronics"-laitteeksi.
MRAM tallettaa tietoa magneettisesti (eikä sähkövarauksena). Ulkoisen magneettikentän pitäisi olla hyvin voimakas häiritäkseen talletettua tilaa.
Toisin kuin SRAM- ja DRAM-muistit MRAM on immuuni ionisoivalle säteilylle ja soveltuu siten avaruusteollisuuden käyttöön. Lisäksi MRAM toimii äärimmäisissä lämpötiloissa.
MRAM-muistin nopeutta on verrattu DRAM-muistien nopeuteen ja vaatii huomattavasti vähemmän virtaa kuin flash-muisti.
Vuonna 2020 MRAM-piirejä oli saatavilla hyvin pienistä yhden gigabitin piireihin.
MRAM markkinoiden arvoksi Yhdysvalloissa arvioitiin 51,2 miljoonaa dollaria vuonna 2020 ja sen arvon ennakoidaan nousevan lähes kahteen miljardiin dollariin vuoteen 2027 mennessä.
Muistityypistä on eri lajityyppejä kuten STT-MRAM ("spin-transfer switching") ja TAS-MRAM ("thermal-assisted switching").
Hamur

Hamur on piirikunta Turkin Ağrın maakunnassa. Hamurin väkiluku on 4 233.
PCM (täsmennyssivu)

PCM voi tarkoittaa seuraavia:
Faasimuutosmuisti

Faasimuutosmuisti (, PCM tai PRAM) on tietotekniikassa muistityyppi, joka on haihtumatonta muistia. Muistityypin tekniikkaa on tutkittu ja kehitetty 1960-luvulta lähtien.
Muistin sanotaan tarjoavan parempaa kirjoitusnopeutta ja pienempää virrankäyttöä kuin flash-muistin. Koska PCM-muisti ei tarvitse pyyhkimistä ennen kirjoittamista sen arvioidaan kestävän pidempään kuin flashin.
Patnos

Patnos on piirikunta Ağrin maakunnassa Turkissa. Vuoden 2015 väestönlaskennassa Patnosin väkiluku oli 87 451.
Magnesiumjodidi

Magnesiumjodidi (MgI2) on magnesium- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä reagenssina ja katalyyttinä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa magnesiumjodidi on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Kidevedettömän aineen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset heksa- ja oktahydraatit (MgI2·6H2O ja MgI2·8H2O). Kidevesi poistuu yhdisteen rakenteesta kuumennettaessa. Magnesiumjodidi liukenee erittäin hyvin veteen ja myös hieman eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Aine on Lewis-happo. 
Valmistus ja käyttö.
Magnesiumjodidia valmistetaan neutraloimalla magnesiumoksidia, -hydroksidia tai -karbonaattia vetyjodidilla ja kiteyttämällä liuoksesta. Muodostuva hydraatti riippuu kiteytyslämpötilasta.
MgO + 2 HI → MgI2 + H2O
Mg(OH)2 + 2 HI → MgI2 + 2 H2O
MgCO3 + 2 HI → MgI2 + CO2 + H2O
Magnesiumjodidia voidaan käyttää katalyyttinä Diels–Alder-reaktioissa ja muissa sykloadditioissa, Baylis–Hillman-reaktioissa ja asetaalien valmistuksessa. Sitä käytetään myös reagenssina valmistettaessa alkeeneja ja jodialkoholeja epoksideista ja organomagnesiumyhdisteitä. Magnesiumjodidia voidaan myös lisätä rikin oksideja savukaasuista poistaviin katalyytteihin.
Eugen von Böhm-Bawerk

Eugen von Böhm-Bawerk (koko nimi "Eugen, Ritter von Böhm von Bawerk" 12. helmikuuta 1851 Brünn, Määri, Itävallan keisarikunta – 27. elokuuta 1914 Kramsach, Tiroli, Itävalta-Unkari) oli itävaltalainen taloustieteilijä ja valtiomies. Böhm-Bawerk oli eräs keskeisistä itävaltalaisen taloustieteen edustajista yhdessä Carl Mengerin ja Friedrich von Wieserin kanssa. Mengerin työhön perustuen Böhm-Bawerk kehitti teorian koron määräytymiselle ja pääoman kiertoajalle markkinan saavuttaessa tasapainon.
Böhm-Bawerk opiskeli Wienin yliopistossa ja useissa saksalaisissa yliopistoissa. Hänen ensimmäinen professuurinsa oli Innsbruckin yliopistossa, jota virkaa hän hoiti 1884–1889. Wienin yliopistossa hän toimi professorina vuodesta 1904. Akateemisen uransa lisäksi hän toimi Itävallan valtiovarainministeriössä useissa viroissa vuosina 1872–1875 ja uudelleen 1890–1904. Hän oli useaan otteeseen tänä aikana Itävallan valtiovarainministeri. Ministeriössä hän osallistui vuoden 1892 rahauudistuksen valmisteluun ja kultakannan käyttöönottoon.
Böhm-Bawerkin teorioilla pääomasta ja koron määräytymisestä oli vaikutus myöhempiin ekonomisteihin kuten Knut Wickselliin ja Irving Fisheriin ja ne ovat edelleen nykyisen talousteorian näitä koskevien käsitysten perusta.
Hänen tunnetuimpia teoksiaan on kolmiosainen "Capital and Interest", jonka hän kirjoitti 1880-luvulla.
Böhm-Bawerk oli ensimmäinen ekonomisti joka kritisoi Karl Marxin näkemystä, jonka mukaan työläisiä riistetään taloudessa. Toisin kuin Marxin lisäarvoteoria, Böhm-Bawerk näki tuotannon epäsuorana prosessina, jolla on tietty aikarakenne ja jossa investoitiin maahan ja työvoimaan. Useimmat ekonomistit nykyään asettuvat Böhm-Bawerkin kannalle. Hän kirjoitti useita kriittisiä teoksia marxilaisia teorioita vastaan, kuten "Karl Marx and the Close of His System" (1898).
George Reisman luonnehtii Böhm-Bawerkia itävaltalaisen koulukunnan toiseksi tärkeimmäksi ekonomistiksi Ludwig von Misesin jälkeen (von Mises oli Böhm-Bawerkin oppilas).
Rianne Sigmond

Rianne Sigmond (s. 2. toukokuuta 1984 Schiedam, Alankomaat) on alankomaalainen soutaja. 
Sigmond kuului Alankomaiden kevyeen pariaironeloseen, joka voitti maailmanmestaruuden Chungjiussa 2013. Hän oli MM-kilpailuissa yhdeksäs kevyessä pariairokaksikossa Poznańissa 2009 ja Bledjärvellä 2011.
Sigmond kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa sijoittuen kahdeksanneksi kevyessä pariairokaksikossa edustaen Alankomaita.
Inger Andersson

Inger Elisabeth Andersson (s. 8. kesäkuuta 1954 Jönköping, Ruotsi) on ruotsalainen uimari. Andersson kilpaili vuoden 1972 kesäolympialaisissa 100 metrin vapaauinnissa edustaen Ruotsia.
Doris Kohardt

Doris Kohardt (s. 12. marraskuuta 1950 Rostock, Saksa) on saksalainen uimari. Kohardt kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa 200 metrin selkäuinnissa edustaen Itä-Saksaa.
Finn Bjørnseth

Finn Bjørnseth (1924 Oslo, Norja – 1973 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija. Teosten aiheena on vähäosaisuus. Hänen pääteoksensa on yhteiskunnallisesti kantaaottava "Franceska" (1968).
Toini Havun suomentama novelli "Romua" sisältyy antologiaan "27 pohjoismaista kertojaa" (Tammi 1964).
Sarianna Sipilä

Sarianna Sipilä (s. 1959) on suomalainen terveystieteilijä, filosofian tohtori ja Jyväskylän yliopiston liikuntagerontologia professori. Hän on tutkinut esimerkiksi lihaskunnon heikkenemistä ja sarkopeniaa iän funktiona sekä liikunnan ja muiden elintapojen vaikutusta fyysiseen toimintakykyyn. Sipilä johtaa varadekaanina kansainvälisesti korkeatasoiseksi arvioidun Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisen tiedekunnan tutkimustyötä. 
Sipilä on valmistunut Jyväskylän yliopistosta filosofian tohtoriksi. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1996) oli otsikoitu "Physical training and skeletal muscle in elderly women : a study of muscle mass, composition, fiber charasteristics and isometric strength".
Paheli

Paheli (suomeksi ”Arvoitus”) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Amol Palekar ja päärooleja näyttelevät Shah Rukh Khan ja Rani Mukerji. Se on uudelleenfilmatisointi vuoden 1973 elokuvasta "Duvidha", joka perustuu Vijayadan Dethan samannimiseen rajasthaninkieliseen kansanperinteelliseen novelliin. Se kertoo vastavihitystä vaimosta, jonka miehen paikan yrittää ottaa häneen rakastunut aave.
Vastaanotto.
"Paheli" oli kaupallinen menestys ulkomailla, mutta ei Intiassa.
Freak of Nature

Freak of Nature on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Anastacian toinen studioalbumi, joka julkaistiin 23. marraskuuta 2001.
Eeva Kärkkäinen

Eeva Kärkkäinen (s. 13. lokakuuta 1989) on suomalainen poliitikko ja politiikan taustavaikuttaja. Hän on opiskellut valtiotieteitä Uppsalan yliopistossa ja Helsingin yliopistossa. Koulutukseltaan Kärkkäinen on valtiotieteiden maisteri.
Kärkkäinen on toiminut useiden keskustalaisten ministereiden erityisavustajana, mukaan lukien Juha Sipilä, Mika Lintilä, Katri Kulmuni, Hanna Kosonen, ja Annika Saarikko. Ennen erityisavustajan tehtäviä Kärkkäinen työskenteli politiikan toimittajana Suomenmaassa sekä MustReadissa. Hän myös kommentoi politiikkaa MTV:n Pöllöraadissa.
Kärkkäinen valittiin Helsingin Keskustan pormestariehdokkaaksi joulukuussa 2020. Kärkkäinen on ollut aiemmin ehdolla kuntavaaleissa ja eduskuntavaaleissa. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä Kärkkäinen sai 1125 ääntä eikä tullut valituksi. Vuoden 2017 kuntavaaleissa Helsingissä Kärkkäinen sai 177 ääntä eikä tullut valituksi ja on toiminut sen jälkeen Terhi Peltokorven varajäsenenä Helsingin kaupungin kulttuuri- ja vapaa-aikalautakunnassa.
Métal hurlant

Métal hurlant ("Ulvova metalli") oli ranskalainen sarjakuvalehti, jota julkaistiin vuosina 1974–1987 sekä 2002–2004. Métal hurlant julkaisi lähinnä aikuisille suunnattua science fiction -ja fantasiasarjakuvaa. Lehden perustivat Bernard Farkas, Jean-Pierre Dionnet sekä Jean Giraud ja Philippe Druillet. Lehden julkaisijana toimi heidän perustamansa kustantamo Les Humanöids Associées.
Métal Hurlant esitteli sivuillaan suuren määrän uusia taidokkaita ranskalaisia sarjakuvantekijöitä. Lehteen tekivät sisältöä muun muassa Druillet, Giraud, Alexis, Enki Bilal, Vaughn Bodé, Caza, Serge Clerc, Richard Corben, F'Murr, Jean-Claude Forest, Jean-Claude Ga, Dominique Hé, Jacques Lob, Sergio Macedo, Nikita Mandryka, Francis Massé, Jean-Claude Mézières, Réné Pétillon ja Jacques Tardi. Tarinoissa yhdisteltiin monia tieteiskirjallisuuden teemoja. Kuvituksissa taas korostui eroottinen, groteski ja kauhun kuvasto. Métal Hurlantia syytettiin ajoittain siitä, että se painotti näyttävää kuvitusta sisällön sijaan. Lehdestä tuli heti hyvin suosittu, ja sen vaikutus oli merkittävää sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa. Useissa maissa julkaistiin samantyyppisissä lehdissä Métal Hurlantin käännettyä sisältöä, muun muassa Yhdysvalloissa Heavy Metal -lehdessä ja Suomessa Kylmä Metalli -lehdessä.
Métal Hurlant ilmestyi aluksi neljä kertaa vuodessa, mutta alkoi vuonna 1976 numerosta 9 eteenpäin ilmestyä kuukausittain. Lehteen lisättiin myös varoitus lapsille sopimattomasta sisällöstä. Lokakuussa 1976 alettiin myös julkaista sisarlehteä Ah! Nana, jonka piirtäjät olivat naisia. Tämän lisäksi Métal Hurlant julkaisi erikoisnumeroita (Hors Serie), jotka oli omistettu eri teemoille, kuten maailmaloppu tai H.P. Lovecraft.
Vuonna 1985 ranskalainen Hachette-kustantamo osti Métal Hurlantin ja Jean-Pierre Dionnetin tilalle päätoimittajaksi tuli Jean-Luc Fromental. Syyskuussa 1986 koko toimitus vaihdettiin ja päätoimittajaksi tuli Claude Gendrot. Tässä vaiheessa lehden taso oli jo laskenut huomattavasti, ja lehden numero 133 elokuussa 1987 jäi sen viimeiseksi. Métal Hurlantia julkaistiin myöhemmin vielä kesäkuusta 2002 joulukuuhun 2004.
Sinipantaheinä

Sinipantaheinä ("Setaria pumila") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, pantaheinien ("Setaria") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on keskikokoiseksi kasvava yksivuotinen heinälaji, joka muodostaa löyhiä mättäitä. Sinipantaheinä muistuttaa jonkin verran polvipantaheinää ("Setaria parviflora"), mutta lajit ovat erotettavissa tähkylöiden sekä koko kukinnon koon perusteella.
Sinipantaheinä on kasvutavaltaan maanmyötäinen tai polveileva, ja sen varret voivat kasvaa noin 30–40 cm korkeiksi. Lehdet ovat harmaanvihreitä, tasapintaisia sekä tyvistään hieman karvaisia. Lehtitupet ovat kaljuja. Sinipantaheinän kukintona on tiivis, lieriömäinen röyhy, jonka jokaisessa haarassa on vain yksi tähkylä. Tähkylät ovat noin 3 mm pitkiä ja niissä on useita, tavallisesti punakeltaisia vihneitä. Vihneet ovat yleensä noin kolme kertaa tähkylöitä pidempiä. Sinipantaheinä kukkii elo–syyskuussa.
Sinipantaheinää tavataan laajalti pohjoisella pallonpuoliskolla. Sinipantaheinää tavataan muun muassa koko Euroopassa Britteinsaarten ja Pohjoismaiden eteläpuolella. Ison-Britannian ja Pohjoismaiden eteläosissa sinipantaheinää tavataan satunnaisena ja Suomessa siitä on useita havaintoja eri puolilta maata, lähinnä eteläisestä Suomesta sekä muutamilta paikoilta Pohjanmaan rannikkoseuduilta. Sinipantaheinä on Suomessa vieraslaji.
Dick Turpin (vuoden 1974 elokuva)

Dick Turpin on vuonna 1974 ensi-iltansa saanut espanjalainen historiallinen elokuva.
Seinäjoen Sanomat

Seinäjoen Sanomat oli Seinäjoen seudulla vuosina 2008–2023 keskiviikkoisin ilmestynyt kaupunkilehti.
"Seinäjoen Sanomat" perustettiin vuonna 2008. Lehti jäi huhtikuussa 2020 ilmestymistauolle koronavirustilanteesta aiheutuneiden taloudellisten syiden vuoksi. Tammikuussa 2021 tiedotettiin, että lehti jatkaisi ilmestymistään helmikuussa 2021. Samalla lehden uutena päätoimittajana aloitti Laura Kaski.
Tammikuussa 2023 Keskisuomalainen-konserni myi lehden Ilkka-konsernille, joka julkaisee Seinäjoella myös kilpailevaa kaupunkilehteä "Eparia". Myyjäosapuoli perusteli kauppaa sillä, että se uskoi ”Ilkka-konsernin pystyvän parhaiten ylläpitämään uutismedian kehitystä alueella”. Helmikuussa 2023 Ilkka-konserni lakkautti "Seinäjoen Sanomat", jonka viimeinen numero ilmestyi 1. helmikuuta 2023. Lehteä julkaisi sen viimeisen kuukauden ajan Ilkan omistama I-Mediat.
Jääpallon Allsvenskan-kausi 2002–2003

Kaudella 2002-2003 Ruotsin jääpallon pääsarja pelattiin kaksilohkoisena. Joukkueet pelasivat ensin kaksilohkoisen Allsvenskanin alkusarjan Pohjoislohkon ja Etelälohkon, joista kummastakin neljä parasta jatkoi Eltserieniin ja kummankin lohkon neljä heikointa Superallsvenskaniin. Ylempään loppusarjaan eli Elitserieniin päässeet joukkueet pelasivat kaksinkertaisen sarjan toisen lohkon Elitserien-joukkueiden kanssa, mutta yhden ottelun oman alkulohkonsa Elitserien-joukkueiden kanssa - kaikkiaan siis 11 ottelua Elitserien-osassa. Alemman loppusarjan eli Superallsvenskanin joukkueet saivat lähtöpisteitä 3-2-1-0 eli alkusarjan viitoset kolme lähtöpistettä, kuutoset kaksi lähtöpistettä, seiskat yhden lähtöpisteen ja kahdeksannet nolla lähtöpistettä. Samalla tavalla joukkueet pelasivat kaksi ottelua naapurilohkon joukkueita vastaan, mutta yhden lohkon oman lohkonsa joukkueita vastaan - vastaavasti siis 11 ottelua.
Loppuottelussa Uppsalassa kohtasivat runkosarjan eli Elitserienin ykkönen Hammarby IF, Tukholma ja kakkonen Sandvikens AIK. Ottelu päättyi Sandvikenin 6-4 voittoon.
Pudotuspelit.
Neljännesvälierät.
Ensi vaiheessa Elitserienin kaksi heikointa ja Allsvenskan-jatkosarjan kaksi parasta pelasivat keskenään selvittääkseen paikkaa puolivälieriin Elitserienin kuuden parhaan vastustajaksi.
Loppuottelu.
16.3.2003 Studenternas IP, Uppsala Yleisöä: 
Karsinnat.
Pohjoislohko.
Falu BS säilytti Allsvenskan-paikkansa. Sarjan viimeistä kierrosta ei pelattu, koska Falunin lohkovoitto oli selvä jo viiden pelatun ottelun jälkeen.
Etelälohko.
Vetlanda BK säilytti Allsvenskan-paikkansa. Sarjan viimeistä kierrosta ei pelattu, koska Vetlandan lohkovoitto oli selvä jo viiden pelatun ottelun jälkeen.