tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pohjois-Kordofan

Pohjois-Kordofan () on yksi Sudanin 18 osavaltiosta. Sen hallintokeskus on El Obeid. Osavaltion pinta-ala on 185 302 neliökilometriä, ja väkiluvun arvioitiin vuonna 2018 olevan noin 2 216 200 henkeä.
Osavaltion asukkaista 20 prosenttia asuu kaupungeissa ja 67 prosenttia maaseudulla; loput 13 prosenttia ovat nomadeja. Merkittävimpiin etnisiin ryhmiin kuuluvat baggarat, dar hamidit, kababishit, al-badriyat, al-majdainit ja al-hamarit. Väestön pääasiallisia tulonlähteitä ovat rikkaampien keskuudessa karjanhoito ja kaupankäynti, keskituloisilla puolestaan maatalous ja vuohien ja lampaiden myynti sekä kullankaivuu. Maantieteellisesti Pohjois-Kordofan koostuu suurelta osin kuivasta hiekkatasangosta, jolla kasvaa satunnaisia pensaita ja ruohoja; ainoastaan osavaltion itäosassa maaperä on hedelmällisempää. Sadekausi ajoittuu kesä-syyskuulle.
Pohjois-Kordofan rajoittuu Khartoumin, Pohjois-Darfurin, Aš-Šamaliyan, Etelä-Kordofanin, Länsi-Kordofanin ja An-Nil al-Abyadin osavaltioihin.
Bisi Silva

Bisi Silva (1962 – 12. helmikuuta 2019 Lagos) oli nigerialainen kuraattori. 
Silva perusti Lagosin Centre for Contemporary Artin (CCA) vuonna 2007 ja toimi sen taiteellisena johtajana. Hän avasi sen kokeellisena tilana nuorille taiteilijoille. Lagosin kaupalliset galleriat olivat harvoin keskittyneet muuhun kuin maalaus- ja veistotaiteeseen, joten Silva pyrki luomaan laajempia taiteellisia mahdollisuuksia. Centre for Contemporary Artista tuli keskeinen afrikkalaisen taiteen näyttelyiden ja afrikkalaista taidetta koskevan tutkimuksen mahdollistaja. Sen tiloihin kerättiin myös suuri kirjasto. Samanaikaisesti Silva johti Kansainvälistä Àsìkò-taidekoulua ja edisti diskurssia nykytaiteesta eri kultturitaustoista tulevien ihmisten välillä. Hän kuratoi Centre for Contemporary Artissa muiden muassa näyttelyt "Democrazy" (2007–2008), "Like a Virgin" (Lucy Azubuike, Zanele Muholi, 2009) ja "If I Could Save Time" (Kelani Abass, 2016–2017).
Silva toimi kuraattorina myös kansainvälisellä tasolla. Vuonna 2011 itsenäisenä ARS 11 -hankkeen osana Kiasmassa pidettiin J. D. 'Okhai Ojeikeren taiteeseen keskittynyt näyttely "Moments of Beauty", jonka kuratoivat Silva ja Aura Seikkula. Silva oli kymmenennen African Photography Encounters -tapahtuman taiteellinen johtaja Bamakossa. Hän oli myös kuratoimassa toista Thessalonikin nykytaiteen biennaalia (2009) sekä seitsemättä Dakarin biennaalia (Dak'Art, 2006) ja toimi 55. Venetsian biennaalin (2013) kansainvälisen tuomariston jäsenenä. Centre for Contemporary Artin, Menil Collectionin (Houston) ja Pulitzer Foundation for the Artsin (Missouri) yhteistyönä pidettiin vuosina 2012–2013 näyttely "The Progress of Love". Vuonna 2014 Silva kuului Kiovan PinchukArtCentren Future Generation Art Prizen jakaneeseen kansainväliseen tuomaristoon. Vuonna 2018 hän oli jakamassa Hugo Boss Prizea.
Silva julkaisi vuonna 2017 opetusohjelmaansa käsittelevän teoksen "Àsìkò: On the Future of Artistic and Curatorial Pedagogies in Africa". Hän toimi Prinssi Clausin rahaston neuvonantajana ja kirjoitti lukuisiin kansainvälisiin taidelehtiin. Hän kuoli helmikuussa 2019 pitkään syöpää sairastettuaan.
Mimmit

Mimmit on vuonna 2007 perustettu yhtye, joka soittaa lastenmusiikkia.
Mimmit on pitänyt yli 600 konserttia Suomessa ja kuusi ulkomailla. Mimmit on myös tehnyt vuonna 2015 tunnuslaulun Japanin suurimman tavarataloketjun Mitsukoshi-Isetanin joulukampanjaan.
Mimmeistä on tehty myös kolme ohjelmaa: Mimmikoto, Mimmit musapatti ja Mimmien muskari. Kaikkia ohjelmia on esitetty C More Juniori-kanavalla. Mimmikotoa ja muskaria ei esitetä enää televisiossa. Musapattia esitetään edelleen.
Aš-Šamaliya

Aš-Šamaliya () on yksi Sudanin 18 osavaltiosta. Sen hallintokeskus on Dongola. Osavaltion pinta-ala on 348 765 neliökilometriä, ja väkiluvun arvioitiin vuonna 2018 olevan noin 936 300 henkeä.
Niilin jokivartta lukuun ottamatta suurin osa osavaltion alueesta on autiomaata. Pohjoisessa on vanha brittien varuskuntakaupunki Wadi Halfa ja Sudanin puoleinen, Nubianjärveksi kutsuttu osa Nasserjärvestä. Osavaltio kuuluu historialliseen Nubian alueeseen.
Lazarus Ekwueme

Lazarus Edward Nnanyelu Ekwueme (s. 28. tammikuuta 1936 Oko, Anambra) on nigerialainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä. Hän on työskennellyt myös näyttelijänä ja kuoronjohtajana. Ekwuemesta tuli ensimmäinen nigerialainen musiikin professori. Hän on myös Okon kuningaskunnan perinteinen hallitsija Anambran osavaltiossa. Hän on Nigerian varapresidenttinä toimineen Alex Ekwuemen nuorempi veli.
Ekwueme opiskeli Umuahian Government Collegessa, Lontoon Royal College of Musicissa, Durhamin yliopistossa, Guildhall School of Music and Dramassa (Lontoo) ja Yalen yliopistossa (New Haven, Connecticut). Hänen väitöskirjatyönsä oli "Ibo Choral Music: Its Theory and Practice" (1972). Ekwueme on toiminut luennoitsijana Nigerian yliopiston (Nsukka) ja Lagosin yliopiston musiikin laitoksilla. World Festival of Black Artsin FESTAC 77 -tapahtumassa hän oli Nigerian kansalliskuoron koordinaattori.
Ekwuemen sävellystuotannon joukossa on lukuisia kuoroteoksia. Hän on laatinut myös tutkimuksellisia kirjoja ja artikkeleita. Ekwueme on voittanut näyttelijänä Afrikan elokuva-akatemian palkinnon ja Africa Magic Viewers' Choice Awardsin.
Makurdi

Makurdi on Nigerian Benuen osavaltion pääkaupunki ja yksi osavaltion paikallishallintoalueista (LGA). Makurdi sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran Benuejoen varrella Nigerian itäisessä keskiosassa, linnuntietä 185 kilometriä pääkaupunki Abujasta kaakkoon. Vuonna 2006 Ikejan väkiluku oli 297 398. 
Makurdi perustettiin noin 1927 kun rautatietä Port Harcourtista (449 km lounaaseen Makurdista) jatkettiin Josiin ja Kadunaan. Paikkakunnasta kehittyi nopeasti liikenteen ja kaupankäynnin keskus. Kun aiempi Benue-Plateaun osavaltio jaettiin kahdeksi osavaltioksi vuonna 1976, Makurdi valittiin Benuen osavaltion pääkaupungiksi.
Benuejoen yli rakennettiin 800 metriä pitkä yhdistetty rautatie-maantiesilta (1932), joka vahvisti kaupungin asemaa keskeisenä liikenteen solmupisteenä. Kaupungin kautta kulkee valtatie ja siellä on lentoasema. Se on Nigerian pohjoisten osavaltioiden karjakuljetusten keskeinen jälleenrahtauspaikka. Nigerjoen veden ollessa korkealla kesä-marraskuussa, Makurdissa toimii tavarasatama, josta muun muassa seudulla kasvatettua seesaminsiementä ja puuvillaa laivataan Lokojaan (203 km länteen Niger- ja Benuejokien liittymäkohdassa) ja Nigerjoen deltan satamiin. Kaupunki on ympäröivällä alueella kasvatetun jamssin, durran, hirssin, riisin, kassavan, voipuun siemeniä (karitepähkinöitä), seesamiöljyn, maapähkinän, soijapavun ja puuvillan markkinapaikka. Siellä rakennetaan myös keskikokoisia jokiveneitä. 1970-luvun lopulla rakennettiin maaöljyn siirtoputki Makurdiin Port Harcourtin läheiseltä jalostamolta. Makurdin lähellä on laajat kalkkikivi- ja marmoriesiintymiä, ja kaupungin kaakkoispuolella Gbokossa on sementtitehdas. 
Kaupungissa toimii muun muassa Benuen osavaltioyliopisto ja Makurdin Joseph Sarwuan Tarkan yliopisto (aiempi Makurdin maatalouden federaatioyliopisto).
Arvi Punttila

Arvi Punttila (6. lokakuuta 1897 – 12. kesäkuuta 1972) oli suomalainen säveltäjä, pasunisti ja kapellimestari.
Punttila opiskeli Ilmari Krohnin ja Erkki Melartinin johdolla. Hän soitti Turun kaupunginorkesterin pasunistina vuosina 1928–1964. Lisäksi Punttila oli vuosina 1945–1950 ja 1953–1963 Turun Työväen Soittokunnan kapellimestarina. Aikoinaan hän oli toiminut Haminan punakaartin soittokunnassa.
Punttilalle myönnettiin arvonimi director musices. Hänen sävellystensä joukossa ovat sinfonia (1949), konsertto orkesterille, useat puhallinteokset, baletti "Vanha ja uusi ihminen" (1950) sekä melodraama "Myrskylintu" (1949). Sävellystyön ohella Punttila teki lukuisia sovituksia muun muassa Jean Sibeliuksen, Erkki Melartinin, Selim Palmgrenin ja Toivo Kuulan kappaleista sekä kansanlauluista.
An-Nil al-Azraq

An-Nil al-Azraq () on yksi Sudanin 18 osavaltiosta. Sen hallintokeskus on Ad-Damazin. Osavaltion pinta-ala on 45 844 neliökilometriä, ja väkiluvun arvioitiin vuonna 2018 olevan noin 1 108 400 henkeä. Noin 75 prosenttia väestöstä asuu maaseudulla ja 25 prosenttia kaupungeissa.
Sudanin kaakkoisosassa Etiopian ja Etelä-Sudanin rajalla sijaitsevassa An-Nil al-Azraqissa elää yli 40 eri kansaa, ja etniset kiistat ovat repineet osavaltiota 2020-luvulla. Lokakuussa 2022 osavaltioon julistettiin taisteluiden takia 30-päiväinen poikkeustila. Yhteiskunta on sekä etnisesti että kulttuurisesti monimuotoinen.
Penélope Cruzin filmografia

Tämä on Penélope Cruzin filmografia.
Anna Uhrväder

Anna Uhrväder (8. maaliskuuta 1759 – 20. heinäkuuta 1815 Turku) oli turkulainen kauppiaanrouva ja modisti. 
Hän harjoitti sekä myynti- että tilauskäsityötä. Hänen asiakaskuntaansa lukeutuivat niin kotikaupungin vallasväki kuin Turun lähipitäjienkin säätyläistö.
Marketta Pietarintytär Parkkonen

Marketta Pietarintytär Parkkonen (1600-luku) oli kerjäläinen, joka esittäytyi noitana. Hän tunnusti harjoittamiaan noitatemppuja raastuvanoikeudelle yksityiskohtaisesti. Raastuvanoikeus ei uskonut Parkkosen noituuteen ja määräsi tälle tuntuvat sakot.
Noitaoikeudenkäynti.
Marketta Parkkonen joutui Vaasan raastuvanoikeuden eteen kesäkuussa 1657, kun Pohjanmaalla ja erityisesti Vaasassa etsittiin 1600-luvun puolivälissä noitia. Hänen väitettiin pilanneen erään kauppiaan oluenpanon ja noituneen räätälimestari Rolof Hannunpojan tyttären, porvari Matti Martinpojan vaimon Kirstin, joka oli synnyttänyt suuria tuskia kärsien neljä sammakkoa.
Kuulustelujen edetessä Parkkonen tunnusti syntyneensä "pahaan aikaan", minkä vuoksi hän kykeni toivomaan lähimmäisilleen pahaa ja toteuttamaan toiveensa. Hän väitti oppineensa taitonsa Paavo Lusilta, joka oli sylkenyt häntä kolme kertaa suuhun kamalasti kiroten, antanut suolapussin ja neuvonut: "Jos haluat pahaa jollekulle, sinun on tipautettava silmistäsi kolme kyyneltä, heitettävä kolme suolanokaretta jälkeesi ja pyydettävä paholaista kulkemaan perässäsi." Parkkonen kertoi myös, ettei paholaista voinut kutsua avuksi milloin tahansa, vaan ainoastaan tiettyinä aikoina – paras tai pahin aika oli torstai-iltaisin.
Parkkonen paljasti yksityiskohtaisesti noitarituaalejaan: "ensin piti pyytää tuhansia paholaisia avuksi, sitten oli hypättävä kolme kertaa kantapäillä ympäri täysinäinen juomamalja kädessä ja juotava se tyhjäksi. Kun sen jälkeen kaatui maahan näennäisen kuolleena, paholainen tuli auttamaan." Hän tunnusti palvelleensa paholaista jo kolmetoista vuotta siitä lähtien, kun oli kaupunkiin palatessaan nähnyt mustan miehen, joka oli luvannut auttaa häntä, mikäli hän ryhtyisi miehen palvelukseen.
Parkkonen kertoi harjoittaneensa sekä valkoista magiaa, jolla hän auttoi ihmisiä, että mustaa, jolla hän toimi toisten vahingoksi. Molempiin rituaaleihin liittyi suola, joka oli tuona aikana kallis ja arvokas aine. Hän myös väitti käyneensä hornassa Isonkyrön Kuivilankalliossa, jossa "paholaiset olivat olleet kotonaan" ja jonne hän oli ratsastanut sialla muiden naisten tullessa erivärisillä vasikoilla. Hän ilmiantoi myös muita naisia noituudesta, kuten Marketta Punasuomalaisen ja Kerttu Nätyrin.
Raastuvanoikeus antoi Parkkosen miettiä pari kuukautta puheitaan, minkä jälkeen hän kiisti kaiken. Vaikka Parkkonen oli ensin tunnustanut paholaisyhteyden, raastuvanoikeus ei tuominnut häntä kuolemaan vaan määräsi 60 markan sakot. Oikeus ei uskonut Parkkosen puheita ja piti todennäköisenä, että hän oli harjoittanut pelkkää silmänkääntöä. Tuomioon vaikutti myös se, että Parkkonen oli perunut tunnustuksensa, hän ei ollut aiheuttanut kenenkään kuolemaa, ja hän sairasti epilepsiaa.
Merkitys.
Marketta Pietarintytär Parkkosen tapaus osoittaa, ettei noituuden yhteydessä voida puhua varsinaisista noitavainoista 1600-luvun Ruotsin valtakunnan suomalaisilla alueilla. Parkkosta rangaistiin, koska hänen käytöksensä uhmasi puhdasoppisuuden ajan yhteiskuntarauhaa. Hänen varoihinsa nähden suuri sakko toimi tehokkaana tapana sulkea hänen suunsa.
Beata Jönsintytär

Beata Jönsintytär (K 1675) oli suomalainen postimestari. 
Miehensä kuoleman jälkeen Beata Jönsintytär toimi tämän seuraajana postimestarina.
Margaretha Florina

Margaretha Erikintytär Florina (K 1705) oli suomalainen postimestari. 
Miehensä kuoleman jälkeen Margaretha Florina toimi tämän seuraajana postimestarina.
Margareta Florina oli tullimies Johan Wendellin leski. Wendell oli tullut Kokkolaan Oulusta tullitarkastaja Erik Tawastin valitsemana. Wendell kantoi vuodet 1668–1680 Kokkolan kaupungin pikkutullia. Johan Wendell valittiin 1694 Kokkolan postimestariksi. Hän ennätti hoitaa virkaa vain vuoden verran, sillä hän kuoli 1695. Oletettavasti Margareta Florina hoiti virkaa miehensä kuolemasta asti, vaikka hänet mainitaan ensimmäisen kerran vasta vuoden 1697 postimestareiden luettelossa. 
Tullimies, postimestari Johan Wendellin puoliso Margareta Erikintytär Florina oli viimeisiä naisia, jolle miehen kuoltua konservoitiin tämän virka.
Margareta Florina lopetti viranhoidon vuoden 1705 alussa. Posti siirtyi pois talosta, sillä Margareta Florinan seuraaja oli kaupungin pormestari Karl Forsman.
Hän kymmenvuotisen uran postin palveluksessa; näin pitkää valtakirjaa virkaan naiset eivät enää myöhemmin saaneet. Seuraavalla vuosisadalla postimestarien lesket saattoivat enää saada yhden tai kaksi armonvuotta järjestääkseen elantonsa jollakin tavalla.
Margareta Florinan isä oli Vaasan kirkkoherran Thomas Thomae Florinuksen poika Erik Florinus, joka toimi Uudenkaarlepyyn kappalaisena. Thomas Florinuksen tytär, siis Margareta Florinan täti, Margareta Tuomaksentytär Florina oli Vaasan postimestari 1650-luvulla kolmen vuoden ajan.
Catharina Bengtintytär

Catharina Bengtintytär (k. 1700) oli suomalainen postimestari. 
Miehensä kuoleman jälkeen Catharina Bengtintytär toimi tämän seuraajana postimestarina.
Anna Danielintytär

Anna Danielintytär (k. 1685) oli suomalainen postimestari.
Miehensä kuoleman jälkeen Anna Danielintytär toimi tämän seuraajana postimestarina.
Etelä-Kordofan

Etelä-Kordofan () on yksi Sudanin 18 osavaltiosta. Sen hallintokeskus on Kaduqli. Osavaltion pinta-ala on 79 470 neliökilometriä, ja väkiluvun arvioitiin vuonna 2018 olevan noin 1 300 700 henkeä. Etelä-Kordofan on perustettu vuonna 1994 ja rajoittuu etelässä Etelä-Sudanin Unityn ja Ylä-Niilin osavaltioihin. Osa osavaltiosta on kapinallisryhmien hallinnassa.
Etelä-Kordofanin eteläosan alangot ovat pääosin savisia ja hiekkaisia ruohostomaita; yhdessä hiekkadyynien kanssa ne kattavat noin kaksi kolmasosaa osavaltion pinta-alasta loppuosan kuuluessa pääosin Nubavuoriin. Kuivuuden, toistuvien tulvien ja aavikoitumisen kaltaiset luonnonkatastrofit ovat alueella tavallisia. Myös ruoasta on pulaa, ja kaivojen kuivuminen ja laidunmaiden köyhtyminen ovat lisänneet paimentolaisten ja maanviljelijöiden välisiä jännitteitä koko Sahelin alueella. Talous perustuu pääosin maanviljelyyn ja karjanhoitoon, kun taas kaupankäynti on suhteellisen harvinainen elinkeino. Alueelta löytyy myös öljyä ja kultaa.
Vuonna 2011 tapahtuneen Etelä-Sudanin irtautumisen Sudanista aiheuttamat konfliktit ovat synnyttäneet laajamittaista pakolaisuutta myös Etelä-Kordofanissa, mikä on pahentanut väestön ankaraa köyhyyttä entisestään.
Tuomas Pursio

Tuomas Pursio (s. 1970) on suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan bassobaritoni.
Pursio aloitti laulamisen Cantores Minores -kuorossa vuonna 1977. Hän opiskeli laulua Sibelius-Akatemiassa ja Zürichin kansainvälisellä oopperastudiolla. Yksityisopetusta hän sai Tom Krauselta, László Polgárilta ja Jukka Rasilaiselta. Sittemmin häntä on opettanut myös Elisabeth Werres. Pursio esiintyi ensimmäisen kerran Cantores Minoresin solistina vuonna 1995 Johann Sebastian Bachin "Johannes-passion" esityksessä. Vuonna 1996 Pursio sai Lappeenrannan valtakunnallisen laulukilpailun toisen palkinnon parhaana miesten sarjassa.
Pursio kiinnitettiin solistiksi Deutsche Oper am Rheiniin vuonna 1996. Hän siirtyi solistina Erfurtin teatteriin vuonna 2000 ja sieltä Leipzigin oopperaan vuonna 2002. Vierailijana Pursio on esiintynyt muun muassa Savonlinnan oopperajuhlilla, Staatsoper Unter den Lindenissä, Glyndebournen oopperafestivaalilla ja Tokiossa. Hän on vieraillut usein myös Suomen kansallisoopperassa ja -baletissa. Pursio on esiintynyt Kansallisoopperassa ja -baletissa rooleissa muiden muassa "Taikahuilussa", "Così fan tuttessa", "Figaron häissä", "Don Giovannissa", "Reininkullassa", "Rigolettossa" ja "Toscassa". Hän on esiintynyt myös Kuhmon kamarimusiikissa. 
Pursion konserttiohjelmistoon on kuulunut kuoroteoksia muiden muassa Bachilta, Joseph Haydnilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta ja Giuseppe Verdiltä. Hän on tehnyt esiintymisiä sellaisten orkesterien kuin Tapiola Sinfoniettan, Radion sinfoniaorkesterin, Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin ja Auckland Philharmonia Orchestran kanssa. Pursio on osallistunut levytyksiin Richard Wagnerin "Nürnbergin mestarilaulajista" Marek Janowskin johdolla, Verdin "Naamiohuveista" Riccardo Chaillyn johdolla ja Robert Schumannin "Manfredista" Mario Venzagon johdolla.
Edvard Hirmu

Edvard Hirmu (11. marraskuuta 1867 Kemin maalaiskunta – 13. tammikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen Kemissä vaikuttanut pankinjohtaja, kunnallisneuvos ja konsuli. Hän oli muun muassa Kemin Energia Oy:n edeltäjän Kemin Sähkö-Osakeyhtiön perustaja ja toimitusjohtaja.
Edvard Hirmu kävi alkeiskoulunsa Ruotsin puolella. Hän kävi sitten Raahen Porvari- ja Kauppakoulun ja teki opintomatkoja Ruotsiin, Saksaan ja Venäjälle.
Hirmu toimi Kansallis-Osake-Pankin Kemin konttorin johtajana 1892–1932. Vuodesta 1907 alkaen hän toimi myös Kauppa Oy Matti Hirmun toimitusjohtajana. Hän oli mukana perustamassa Kemin Saha Oy:tä ja Kemin Sähkö Oy:tä ja hän oli 1912 perustetun Kemin Sähkö Oy:n toimitusjohtajana kuolemaansa saakka.
Hirmu oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän toimi Kemin rahatoimikamarin puheenjohtajana ja kassanhoitajana. Hän teki aloitteen Tornion radan rakentamisesta. Hirmu oli Kemin Purjehdusseuran kommodorina vuodesta 1923, Kemin vapaapalokunnan päällikkönä 10 vuoden ajan, Kemin Suomalaisen Klubin puheenjohtajana ja Suojeluskuntalaivaston Perä-Pohjolan laivueen päällikkönä 1924–1927. Hänestä tuli Tanskan varakonsuli 1917 ja Ruotsin varakonsuli 1921. Hirmu sai kunnallisneuvoksen arvon 1914.
Edvard Hirmu kuoli tammikuussa 1933 Eiran sairaalassa Helsingissä vaikean leikkauksen jälkeen.
Hannu Lundén

Hannu Tapio Lundén (21. lokakuuta 1952 Turku – 20. tammikuuta 2017 Turku) oli suomalainen juristi ja elintarvikealan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Lundénin vanhemmat olivat talousneuvos Uuno Ensio Lundén ja Aino Helena Lindström ja puoliso vuodesta 1980 kotitalousopettaja Päivi Tuulikki Pietilä. Lundén tuli ylioppilaaksi Turun Lyseosta 1971 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta 1976. Auskultoituaan Vehmaan tuomiokunnassa hän sai varatuomarin arvon 1978. Lundén oli Keskinäisen vakuutusyhtiö Sammon lakimies 1976–1977 ja Oy Lunden &amp; Co Ab:n, vuodesta 1999 Oy Lunden Ab, osakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1978. Hän oli myös Oy Lunden Catering Ab:n toimitusjohtaja ja Oy Lunden Food Ltd:n, vuodesta 2005 Oy Lunden Ab Jalostaja, toimitusjohtaja. Lundénilla oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2005. Partioliikkeessä aktiivisesti toimineen Lundénin mukaan on nimetty rahasto Lounais-Suomen partiopiirissä. Hänet muistetaan lahjoittajana, joka tuki partiolaisten ohella myös muun muassa orpolapsia Keniassa ja huumeongelmien ratkaisemista.
Emanuelinkirkko

Emanuelinkirkko oli Helsingin ruotsalaisen metodistiseurakunnan kirkko, joka sijaitsi Kalevankatu 4:ssä Yrjönkadun ja Kalevankadun kulmauksessa. Vuonna 1892 perustettu Helsingin metodistikirkko hankki kirkon tontin vuonna 1897, kirkko rakennettiin 1906–1907 ja se vihittiin kesäkuussa 1907. Kirkon suunnitteli arkkitehti Eliel Saarinen.
Seurakunta rakensi Töölöön Apollonkadun varteen Kristus-kirkon, joka valmistui 1928. Uuden kirkon rakentaminen saattoi seurakunnan 1930-luvulla talousvaikeuksiin, ja sen vuoksi Emanuelinkirkko myytiin 4,3 miljoonan markan kauppahinnasta Paul Pennasen perustamalle osakeyhtiölle, joka purki sen ja rakensi tilalle liike- ja asuintalon. Seurakunta siirtyi käyttämään Töölössä olevaa kirkkoaan, ja Emanuelinkirkossa oli viimeinen hartaushetki 30. tammikuuta 1938.
Nürburgringin 24 tunnin ajo 2018

Nürburgringin 24 tunnin ajo 2018 ("ADAC Zurich Nürburgring 24 Hours") oli 12.-13 toukokuuta 2018 ajettu kestävyysajon kilpailu Nürburgringin radalla.
Kilpailu pysäytettiin osaksi aikaa punaisella lipulla sumun vuoksi. Kilpailua ajettiin 10 kierrosta turva-auton takana sumun vuoksi.
Kokonaiskilpailun voitti Manthey Racing Porsche 911 GT3 R -autolla. Voitto oli Mantheyn kuudes, joka teki sillä ennätyksen.
Kilpailuun ilmoittautui 150 autoa, joista yhdeksän TCR-luokassa.
Auto numero 178 oli LMS Racing by Bas Koeten Racing -tallin nimellä TCR-luokan Seat Cupra TCR, jota ajoivat suomalaiset Antti Buri, Kari-Pekka Laaksonen ja Olli Kangas. Auto voitti TCR-luokan kilpailun.
Tulokset.
Luokkavoittajat lihavoituna.
Veikko Norontaus

Veikko Johannes Norontaus (9. maaliskuuta 1930 Viipurin mlk – 31. elokuuta 2025 Pieksämäki) oli suomalainen säveltäjä, kanttori, urkuri, kuoronjohtaja ja kapellimestari.
Norontauksen alkuperäinen sukunimi oli Nyman, mutta hänen lähisukunsa otti vuonna 1936 käyttöön suomenkielisen sukunimen Norontaus. Hän opiskeli 1940-luvulla pianonsoittoa, säveltapailua ja sävellystä setänsä, pianisti-urkuri Armas Nymanin johdolla. Sedän valvonnassa sai alkunsa myös Norontauksen ensimmäinen sävellys, "Kesäisellä Keiteleellä" -valssi, josta setä teki sovituksen. Norontaus opiskeli kanttori-urkuriksi Helsingissä opettajinaan muiden muassa Armas Maasalo ja Harald Andersén. Hän valmistui vuonna 1951. Aluksi hän työllistyi kanttorina Pyhäselän seurakunnassa. Vuodesta 1957 1990-luvulle saakka hän työskenteli kanttorina Pieksämäen maaseurakunnassa. Lisäksi Norontaus opetti pianonsoittoa ja laulua. Vuonna 1974 hän sai Onni Kelolta orkestroinnin opetusta Jyväskylässä.
Norontaus saavutti menestystä valtakunnallisissa kuoro- ja puhallinmusiikkikilpailuissa. Hänen tuotantoonsa kuului vuoteen 2016 mennessä lähes kolmesataa sävellystä. Hän sai director cantuksen ja director musiceksen arvonimet. Norontauksen pojista Ari Norontauksesta (s. 1955) tuli musiikin lehtori ja Eero Norontauksesta (s. 1953) orkesterimuusikko.
Musiikki.
Norontaus sävelsi vuonna 1975 Niilo Nissisen librettoon kaksinäytöksisen oopperan "Kaarina Pekantytär", joka kantaesitettiin Mikkelissä vuonna 1980. Vuonna 1988 hän sävelsi oopperan "Uudet veisuut". Libretto on Martti Peltomäen käsialaa, ja teos kantaesitettiin Siionin virsien 200-vuotisjuhlan kunniaksi Jalasjärvellä vuonna 1990.
Norontauksen muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa kaksi sinfoniaa, kantaatteja, yksinlauluja, liturgista musiikkia, urkusävellyksiä ja viihdemusiikkia. Hän on tehnyt lisäksi puhallinmusiikkia ja runsaasti sovituksia. Vuonna 2000 Norontaus luovutti Helsingin yliopiston kirjastolle aineiston, joka sisälsi muun muassa oopperan "Kaarina Pekantytär" ja sinfoniat. Norontauksen 85-vuotisjuhlan kunniaksi järjestetyssä konsertissa 13. maaliskuuta 2016 kantaesitettiin hänen säveltämänsä "Sarja pianolle ja orkesterille" (2007–2013). Samassa konsertissa esitettiin säveltäjän laulusarja "Sydänpäivän lauluja", jossa orkesterin kanssa esiintyivät sopraano Johanna Rusanen-Kartano ja pianisti Pami Karvonen.
Erkki Muukkonen

Erkki Ilmari Muukkonen (15. elokuuta 1945 Pielisjärvi – 8. toukokuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, kapellimestari, urkuri ja kanttori. Hänelle myönnettiin director cantuksen arvonimi.
Muukkonen valmistui kanttori-urkuriksi Kuopiossa suorittamiensa opintojen päätteeksi vuonna 1964. Hän jatkoi opiskelua Sibelius-Akatemiassa vuosina 1964–1969 ja suoritti siellä kapellimestariluokan loppututkinnon. Hän täydensi orkesterinjohdon opintojaan Saksassa opettajinaan muiden muassa Kurt Masur ja Arvīds Jansons. Muukkonen pääsi Suomen valtion apurahalla Budapestiin, jossa hän opiskeli sävellystä Sándor Szokolayn johdolla vuosina 1980–1981. Muukkonen loi Unkarissa yhteyksiä paikallisiin musiikillisiin ja kirkollisiin piireihin.
Muukkonen työskenteli kanttorina Malmilla vuosina 1964–1966 ja Lohjalla 1966–1968. Vuosina 1968–1972 hän toimi Savonlinnan soitannollisen seuran kapellimestarina. Vuosina 1972–1985 hän oli Tukholman suomalaisen seurakunnan kanttori. Muukkonen oli Ruotsiin muuttaneiden oikeuksien puolestapuhuja ja toteuttikin suomalaisten muusikkojen konsertteja sekä musiikkitapahtumia Suomalaisessa kirkossa. Lisäksi hän järjesti eri puolilla Ruotsia kuorokursseja ja musiikkileirejä. Muukkonen työskenteli säestäjänä, sovittajana ja säestäjänä sekä Suomen että Ruotsin radio- ja televisio-ohjelmissa. Vuosina 1985–1987 hän jatkoi Suomessa työskentelyä kanttorina Karkkilassa ja sitten vuosina 1987–2001 Lohjalla.
Muukkosen sävellysten joukossa on urkuteos "Aspekteja vanhasta bysanttilaisesta sävelmästä 1200-luvulta" (1978), jonka hän teki Martti Wallénin ekumeenista konserttikiertuetta varten. Edition Tilli on kustantanut sen ja Muukkosen teoksen "Fughetta uruille". Muukkonen kääntyi ortodoksiksi muutama vuosi ennen kuin kuoli Helsingissä sairauteen.
R’Bonney Gabriel

R'Bonney Nola Gabriel (s. 20. maaliskuuta 1994 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen malli ja kauneuskuningatar, joka voitti Miss Universum 2022 -kilpailun 14. tammikuuta 2023 New Orleansissa, Louisianassa.
Hän voitti aiemmin Miss Texas USA 2022 ja Miss USA 2022 -kilpailut.
Fièvres

Fièvres on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut ranskalais-marokkolainen elokuva jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Hicham Ayouch. Se voitti FESPACO:n elokuvajuhlien pääpalkinnon Yennengan kultaisen oriin vuonna 2015.
Juoni.
Benjamin (Didier Michon) on 13-vuotias ilman isää kasvanut marokkolainen poika joka on sodassa elämää, aikuisia ja jopa itseäänkin vastaan. Kun hänen äitinsä joutuu vankilaan täytyy hänen kertoa sosiaalityöntekijälle ja Benjaminille kuka tämän isä on. Sosiaalityöntekijä antaa Benjaminin valita, muuttaako hän sijaiskotiin vai isänsä luo Pariisin köyhälle esikaupunkialueelle. Benjamin ei halua joutua sijaiskotiin, ja valitsee mielummin muuton isänsäsä luo, jota ei ole koskaan tavannut. Hänen isänsä Karim Zeroubi (Slimane Dazi) on nelikymppinen mies, joka asuu edelleen vanhempiensa luona, ja on töissä varastomiehenä. Hän on tyytyväinen elämäänsä sellaisenaan, eikä hänellä ole mitään suuria odotuksia elämänsä suhteen. Benjamin äkillinen saapuminen saa hänen isänsä perheen sekaisin, eikä heillä ei ole keinoja käsitellä tätä väkivaltaisesti käyttäytyvää, mutta kuitenkin niin haurasta poikaa. Kun Benjamin kiertelee uudessa asuinympäristössään hän kohtaa runoilija Clauden, joka asuu asuntovaunussa ja tämä tutustuttaa hänet runouden maailmaan.
Näyttelijät.
Lähde:
Samba Touré

Samba Touré (s. 15. kesäkuuta 1968) on malilainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä.
Touré varttui pienessä Dabin kylässä Timbuktun alueella. Hänen isänsä kuoli vähän ennen hänen syntymäänsä. Äiti kasvatti Tourén ja tämän veljen, Ibrahima "Bouri" Sérén. Perheellä ei ollut varaa lasten muodolliseen kouluttamiseen, mutta Tourén kasvuympäristö oli musikaalinen. Hänen äitinsä lauloi nuoren Ali Farka Tourén kanssa. Vartuttuaan Samba Touré lähti Bamakoon etsimään työtä. Hän kuuli siellä ensimmäisen kerran zairelaista kitarapohjaista tanssimusiikkia. Tästä innoittuneena hän aloitti laulun ja kitaransoiton Farafina Lolo -yhtyeessä veljensä Bourin (rummut) ja Baba Simagan (basso) kanssa. Touré mieltyi myös Ali Farka Tourén musiikkiin ja omaksui tältä tyylivaikutteita. Samba Touréa onkin pidetty sekä Malissa että kansainvälisesti Ali Farka Tourén bluesperinnön jatkajana.
Farafina Lolon hajottua 1990-luvun puolessavälissä Touré liittyi lyhyesti Super Lolo -yhtyeeseen, kunnes keskittyi oman musiikkinsa tekemiseen. Vuonna 1997 hän pääsi kiertämään pitkin Eurooppaa ja Yhdysvalloissa Ali Farka Tourén yhtyeen mukana. Maliin palattuaan Samba Touré perusti Fondo-yhtyeen ja äänitti Malissa suuren suosion saavuttaneen debyyttialbuminsa ("Fondo"). Vuonna 2005 Touré soitti Amadou Guitteyen albumilla "Taama", jonka kappaleista hän sävelsi kaksi. Levyn äänitys tehtiin Kölnissä Saksassa. Vuonna 2007 Touré julkaisi Malissa levyn "Aïto" ja kiersi länsiafrikkalaisissa festivaaleissa. Vuonna 2008 hän solmi levytyssopimuksen World Music Networkin kanssa. Tourén ensimmäisenä kansainvälisenä julkaisuna ilmestyi "Songhaï blues, Homage to Ali Farka Touré". Vuonna 2010 Toumani Diabaté pyysi Tourén yhteistyökumppanikseen.
Tourén toinen kansainvälinen julkaisu, "Crocodile Blues", äänitettiin Bamakossa. Sen studiosessiot pidettiin ramadanin aikana. Joulukuussa 2011 Touré palkittiin tästä albumistaan malilaisella Tamani d'Or -palkinnolla. Kesällä 2012 hän kiersi pitkin Eurooppaa. Esiintymisiä pidettiin muun muassa Amsterdamissa ja Budapestin Sziget-festivaalilla. Vuonna 2013 Glitterbeat Records -yhtiön kautta julkaistiin Tourén uusi albumi "Albala", joka saavutti kansainvälistä suosiota. Touré jatkoi Glitterbeat Recordsin artistina levyttämistä; hänen seuraavat albuminsa olivat "Gandadiko" (2015), "Wande" (2018) ja "Binga" (2021).
Yeti Airlinesin lento 691

Yeti Airlinesin lento 691 oli Yeti Airlinesin Nepalin sisäinen reittilento Kathmandusta Pokharaan. Reittiä 15. tammikuuta 2023 lentänyt ATR 72-500 -kone syöksyi lähestymisen aikana maahan Setijoen penkalle lähellä Pokharan vanhaa lentoasemaa. Kaikki 68 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä kuolivat onnettomuuden seurauksena.
Turma johtui lentäjän virheestä. Yksi lentäjistä lepuutti vahingossa moottorien potkurit.
Luettelo Vermontin kuvernööreistä

Tämä on luettelo Vermontin kuvernööreistä.
Vermontin kuvernööri on Vermontin hallinnon päämies ja Vermontin asevoimien ylipäällikkö. Kuvernöörillä on velvollisuus valvoa osavaltion lakeja ja valta vahvistaa uudet lait. Lisäksi kuvernöörillä on veto-oikeus osavaltion uusiin lakiesityksiin.
Osavaltion perustuslain mukaan kuvernöörin tulee olla vähintään 18-vuotias ja Vermontin asukas vähintään 4 vuotta ennen vaaleja. Kuvernöörin virkakausi on kaksi vuotta ja kausia ei ole rajoitettu.
Värnån voimalaitos

Värnån voimalaitos tai joskus myös Värnumin voimalaitos Pohjanmaalla Pedersöressä sijaitseva vesivoimalaitos, joka toimii Ähtävänjoen keskijuoksulla Värnumissa. Voimalaitoksen omistaa Esse Elektro-Kraft Ab.
Voimalaitos.
Värnå on tyypiltään jokivoimalaitos, joka tuottaa vesivoimaa joen virtaamasta. Voimalan tarvitsema vesi saadaan ensisijaisesti Evijärvestä, jossa sijaitsee Kaarenhaarassa säännöstelypato. Kun säännöstelypatoa säädetään, saavat kaikki Ähtävänjoen vesivoimalaitokset lähes saman verran vettä. Mikään Ähtävänjoen voimaloista ei voi varastoida yläjuoksulleen suuria määriä vettä säätövoimaksi, sillä niillä ei ole kovin suurta yläallasta. Ähtävänjoen vesistössä säätövoiman aikaansaamiseksi tulee säännöstellä Alajärveä, Lappajärveä ja Evijärveä yhdessä. Värnån yläpuolisen vesistön järvisyys on yli 10,0 %, ja sen valuma-alueen pinta-ala on noin 1 900 neliökilometriä. Koska valuma-alueen pinta-alaa ei ole ilmoitettu, on se laskettu Herrforsin ja Björkforsin voimaloiden valuma-alueiden keskiarvona.
Voimalaitos sijaitsee Ähtävässä Värnumin kylässä. Se rakennettiin Värnumforsenin koskeen (myös Värnåfors) patoamalla joki Umforsbackenin rinnettä vasten joen koillisrantaa seuraavalla 1,7 kilometriä pitkällä maapadolla. Vedenpinnan nosto on muodostanut voimalan yläaltaaksi noin 700 metriä pitkän ja 50–200 metriä leveän järven. Yläaltaan vedenpinta sijaitsee yleensä 23,6 metriä mpy. ja ala-altaan noin 18 metriä mpy., koska voimalan pudotus on 5,0 metriä. Voimalaitoksen pato on noin 40 metriä leveä, ja siinä on kaksi voimalaitosrakennusta. Joen vasemmalla rannalla sijaitsee vanhempi rakennus ja keskellä joen uomaa uudempi voimalarakennus.
Joen virtaamia on mitattu vuosina 1982–2000, mutta voimalaitoksen kohdalta ei virtaamatietoja ole saatavissa. Alapuolisen Herrforsin ja yläpuolisen Björkforsin voimaloiden keskivirtaamat ovat vastaavasti 15,5 ja 16,2 kuutiometriä sekunnissa (MQ, m³/s). Näiden avulla voidaan arvioida virtaamaa Värnån voimalan kohdalla. Tarkastelujakson keskiylivirtaamaksi voidaan silloin ilmoittaa väli 30,7–39,7 m³/s (MHQ) ja keskialivirtaama 5,2–5,4 m³/s (MNQ). Suurin mitattu virtaama on silloin ollut 48–69 m³/s (HQ) ja pienin 3,2–3,3 m³/s (NQ). Voimalan rakennevirtaama on 25 m³/s, joten tulvakaudella joudutaan ylijäämävesi juoksuttamaan vesiturbiinien ohi. Vesiturbiinien kapasiteetti on tällöin 1 100 kilowattia eli 1,1 megawattia. Evijärven säännöstelypadolle on lupaehdoissa määritetty maksimijuoksutuksen ylärajaksi 38 m³/s . Voimalan pudotus on 5,3 metriä ja ilmoitettu keskimääräinen sähkön vuosituotanto on 5,0 gigawattituntia.
Velvoitteet.
Värnån viimeisin lupapäätös on vuodelta 1993, ja se on sisällöltään vastaavanlainen kuin muillakin Ähtävänjoen voimaloilla. Se sisältää ainakin vuosittaisen istutusvelvoitteen (meritaimen) ja istutusvelvoitteen onnistumisen todentamisen. Lupaehdoissa mainitaan myös yläaltaan vedenpinnan korkeuksien ylä- ja alarajat, jotka ovat 22,50–23,35 metriä mpy. Ehdoissa on vielä pykälä uittokauden vedenkorkeuksille, vaikka uittotoimintaa ei enää ole. 
Historiaa.
Voimalaitos on valmistunut vuonna 1933 ja peruskorjattu vuosina 1963 ja 1992. Viimeksi sitä kunnostettiin vuonna 2016.
Mamani Keïta

Assitain "Mamani" Keïta (s. 20. lokakuuta 1965 Bamako) on malilainen laulaja.
Keïta syntyi mandinkoihin kuuluneelle isälle ja bambaroihin kuuluneelle äidille. Hänen äidinkielensä on bambara. Paikallisen tavan mukaan Keïta sai kasvatuksensa äidinäidiltään. Äidinäiti opetti hänelle Länsi-Afrikan rytmejä ja bambaroiden melodioita, joita käytettiin pyrittäessä parantamaan sairaita. Keïta liittyi managerin pyynnöstä jäseneksi paikalliseen teatteriseurueeseen. Hän sai huomiota lauluäänellään ja eteni solistiksi muun muassa National Bademaan, joka kiersi pitkin Afrikkaa.
Keïta muutti 22-vuotiaana Pariisiin. Tämän jälkeen hän teki yhteistyötä Salif Keïtan, yhdysvaltalaisen pianisti Hank Jonesin ja malilaisen kosketinsoittaja Cheick Tidiane Seckin kanssa. Vuonna 1998 Keïta liittyi Tama-yhtyeeseen guinealaisen laulaja Djanuno Dabon, lontoolaisen Sam Millsin ja malilaisen Tom Diakitén kanssa. Kokoonpano esitti kappaleensa bambaran kielellä ja yhdisti länsiafrikkalaiset rytmit eurooppalaisiin tyyleihin. Keïta tuli englanninkielisissä maissa tunnetuksi Marc Minellin kanssa tekemästään albumista "Electro Bamako". Sittemmin hän julkaisi muiden muassa albumit "Yéléma" (2006) ja "Gagner l'argent français" (2011), jotka tuotti ja joiden kappaleet teki ranskalainen multi-instrumentaliisti Nicolas Repac. Keïta kreditoitiin neljällä kappaleella ranskalaisen animaatioelokuvan "Kirikou et les Bêtes sauvages" (2005) soundtrackista koostuvalla albumilla.
Vuonna 2014 Keïta perusti Oumou Sangaren ja Mariam Doumbian kanssa yhtyeen Les Amazones d'Afrique. Yhtyeen esikoislevy "République Amazone" julkaistiin Real World Records -levymerkillä maaliskuussa 2017. Keïta kävi myöhemmin saman kuukauden aikana Savoy-teatterissa vierailemassa muiden muusikoiden kanssa.
Pojille, joita joskus rakastin

Pojille, joita joskus rakastin () on amerikankorealaisen Jenny Hanin kirjoittama, nuorille suunnattu rakkausromaani, joka julkaistiin alkuperäiskielellä vuonna 2014. Se on ensimmäinen osa "Lara Jean" -trilogiasta. Kirjasarjaan kuuluvat myös romaanit "P.S. Rakastan sinua yhä" ja "Aina ja ikuisesti, Lara Jean".
Romaani kertoo Lara Jean Coveystä, jonka kirjoittamat salaiset rakkauskirjeet päätyvät vahingossa asianosaisten käsiin. Ongelman ratkaistakseen Lara Jean aloittaa peitesuhteen yhden ihastuksensa kanssa. Pian käy kuitenkin ilmi, ettei suhde välttämättä ole pelkkää teeskentelyä.
Romaani julkaistiin suomeksi vuonna 2018 Sanoma Media Finlandin kustantamana ja Antti Hulkkosen kääntämänä.
Elokuva.
Romaaniin perustuva elokuva "To All the Boys I’ve Loved Before" sai ensi-iltansa vuonna 2018. Elokuvan ohjasi Susan Johnson ja käsikirjoitti Sofia Alvarez. Sen päähenkilöä esittää Lana Condor. Elokuvasta tuli yksi Netflixin kaikkien aikojen katsotuimmista elokuvista. Yrityksen mukaan sitä katsottiin 80 miljoonaa kertaa mittausaikana.
To All the Boys I’ve Loved Before

To All the Boys I’ve Loved Before on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut romanttinen komedia, joka perustuu Jenny Hanin vuonna 2014 julkaistuun romaaniin "Pojille, joita joskus rakastin". Elokuvan on ohjannut Susan Johnson ja käsikirjoittanut Sofia Alvarez.
Sen pääosaa esittävä Lana Condor on ensimmäinen amerikanaasialainen päähenkilö nuorille suunnatussa romanttisessa komediassa.
Vastaanotto.
Elokuva oli julkaisuaikaansa yksi Netflixin kaikkien aikojen katsotuimmista alkuperäistuotannoista. Rotten Tomatoesin mukaan elokuvan saamista 69 arvostelusta 96 prosenttia on ollut positiivisia. Metacritic on antanut elokuvalle 64 pistettä sadasta 12 arvostelun perusteella.
Selina Freitag

Selina Freitag (s. 19. toukokuuta 2001) on saksalainen mäkihyppääjä.
Freitag saavutti nuorten MM-kilpailuissa joukkuemäessä hopeaa ja sekajoukkuemäessä pronssia Lahden vuoden 2019 kilpailuissa. Paras henkilökohtainen sijoitus oli kuudes sija Oberwiesenthalissa 2020. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Pekingin olympialaisissa 2022 Freitag sijoittui normaalimäessä 22:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän voitti kultaa joukkuemäessä ja sekajoukkuemäessä sekä sijoittui normaalimäessä neljänneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti normaalimäessä ja suurmäessä hopeaa sekä joukkuemäessä pronssia.
Mäkihypyn maailmancupissa Freitag kilpaili ensimmäisen kerran Oberstdorfissa helmikuussa 2019 sijoittuen heti 28:nneksi ja maailmancupin pisteille. Ensimmäistä kertaa kymmenen parhaan joukkoon hän pääsi Lillehammerissa joulukuussa 2022 oltuaan kuudes. Hänen ensimmäinen palkintokorokesijoituksensa oli kolmas sija uudenvuodenpäivänä 2023 Ljubnossa. Kaksi viikkoa myöhemmin hän oli toinen Zaōn toisessa kilpailussa. Maaliskuussa hän sijoittui Lillehammerissa toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli viides. Marraskuussa 2024 hän sijoittui Lillehammerin kilpailuissa kolmanneksi ja toiseksi. Hän oli samalla kaudella Sapporossa toinen, Lake Placidissa kolmas, molemmissa Ljubnon ja Hinzenbachin kilpailuissa toinen, Vikersundin lentomäessä kolmas sekä molemmissa Lahden kilpailuissa toinen. Maailmanmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi.
Selina Freitagin veli Richard Freitag on uransa lopettanut mäkihyppääjä.
Yola (Nigeria)

Yola on Nigerian nykyisen Adamawan osavaltion pääkaupunki ja perinteisen Adamawan emiraatin hallintokeskus. Yola sijaitsee Nigerian itäosassa, Nigerjoen sivuhaaran Benuejoen varrella. Jimetan jokisatama sijaitsee yhdeksän kilometriä pohjoisluoteeseen Benuejoen varrella, noin 800 kilometriä joen yhtymäkohdasta Nigerjokeen. Kaupungissa on myös lentoasema, ja sieltä johtavat maantiet Numaniin, Jalingoon, Ganyeen, Fuforeen ja Jimetaan. Yola sijaitsee linnuntietä lähes 500 kilometriä Nigerian pääkaupunki Abujasta itään. Kaupunki koostuu kahdesta Adamawan osavaltion paikallishallintoalueesta (LGA): Yola South ja Yola North. Vuonna 2006 Yolan väkiluku oli 392 854. 
Kaupungissa sijaitsee esimerkiksi Yolan keskusmoskeija, roomalaiskatolinen kirkko ja teknillinen federaatioyliopisto (1981).
Mostafa Mohamed

Mostafa Mohamed Ahmed Abdalla (; s. 28. marraskuuta 1997 Giza, Egypti) on egyptiläinen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Ranskan Ligue 1:ssä Nantesin joukkueessa lainasopimuksella Turkin Superliigassa pelaavassa Galatasaraysta, ja Egyptin maajoukkueessa.
Seurajoukkueura.
Mostafa Mohamed aloitti kansainvälisen seurauransa lainasopimuksella Galatasarayhin helmikuussa 2021. Ura uudessa joukkueessa alkoi hyvin, kun hän teki ensimmäisessä ottelussa rangaistuspotkumaalin İstanbul Başakşehiriä vastaan. Galatasarayssa hän pelasi 58 ottelua tehden 17 maalia. Seura lunasti hänet omaksi pelaajaksi heinäkuussa 2022 mutta lainasi hänet heti vuoden sopimuksella Nantesiin. Ranskassa hän on pelannut 26 ottelua ja tehnyt 7 maalia. Nantesissa hän saavutti huomiota myös kieltäydyttyään pelaamasta liigaottelussa Toulousea vastaan koska Nantesin pelipaidassa oli homofobian vastaisen kampanjan sateenkaaritunnus.
Maajoukkueura.
Mostafa Mohamedin maajoukkueura Egyptin väreissä alkoi Afrikan mestaruuskilpailujen karsinnoissa maaliskuussa 2019 Nigeriä vastaan pelatussa ottelussa. Hän on pelannut 21 ottelussa ja tehnyt neljä maalia. Kamerunissa pidetyissä Afrikan mestaruuskilpailuissa 2021 hän pelasi hopeaa voittaneen Egyptin joukkueen jokaisessa seitsemässä ottelussa.
Harjun rukoushuone

Harjun rukoushuone (käytetty myös nimiä "Sörnäisten rukoushuone" ja "Åsin rukoushuone") oli vuonna 1883 perustetun Helsingin Kaupunkilähetyksen rukoushuone, joka sijaitsi Sörnäisten kaupunginosassa Itäisen Viertotien varrella nykyisen nykyisen Kinaporin korttelin alueella. Rukoushuone valmistui vuonna 1896. Siellä pidettiin vuonna 1906 perustettujen Sörnäisten suomalaisen seurakunnan ja Sörnäisten ruotsalaisen seurakunnan jumalanpalveluksia ennen Kallion kirkon valmistumista vuonna 1912.
Harjun rukoushuone oli toiminnassa ainakin vielä 1940-luvun alkupuolella. 1950-luvulla Harjun rukoushuone oli jo purettu ja sen paikalla Hämeentie 64:ssä sijaitsi Uusi kauppahalli. Nykyisen Hämeentie 64:n tontilla on vuonna 1986 rakennettu viisikerroksinen asuinkerrostalo.
Uyo

Uyo on Nigerian Akwa Ibomin osavaltion pääkaupunki. Se sijaitsee Nigerian kaakkoisosassa, Oronista Ikot Ekpeneen johtavan maantien varrella. Uyo sijaitsee linnuntietä vajaa 450 kilometriä Nigerian pääkaupunki Abujasta etelään. Kaupungin katsotaan yleensä koostuvan kahdesta paikallishallintoalueesta (LGA): Uyo ja Itu. Näiden väkilukujen summana vuonna 2006 Yolan väkiluku olisi 436 606.
Uyosta tuli osavaltion pääkaupunki syyskuussa 1987, kun aiemmin laajemmasta Cross Riverin osavaltiosta lohkaistiin Akwa Ibomin osavaltio.
Uyon seutua auttavat pääosin ibibiot, jotka tuovat kaupunkiin myytäväksi jamssia, kassavaa ja palmutuotteita kuten palmuöljyä ja öljypalmun siemeniä. 
Kaupungissa toimii muun muassa panimo, tekstiilitehdas ja Uyon yliopisto (1991, aiemmin nimellä University of Cross River State vuodesta 1981).
Sean Morrison

Sean Joseph Morrison (s. 8. tammikuuta 1991 Plymouth) on englantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Rotherham Unitedia.
Morrison pelasi Valioliigassa kaudella 2012–2013 Readingin joukkueessa 16 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja kaudella 2018–2019 Cardiff Cityn joukkueessa 34 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän on edustanut alemmilla sarjatasoilla myös Swindon Townia, Southend Unitedia ja Huddersfield Townia. Hän siirtyi Rotherham Unitediin tammikuussa 2023 oltuaan puoli vuotta ilman seuraa.
An-Nil al-Abyad

An-Nil al-Abyad () on yksi Sudanin 18 osavaltiosta. Sen hallintokeskus on Ad-Duwaym. Osavaltion pinta-ala on 30 411 neliökilometriä, ja väkiluvun arvioitiin vuonna 2018 olevan noin 2 493 900 henkeä. Noin kolme neljäsosaa väestöstä asuu maaseudulla.
Maan eteläosassa sijaitseva An-Nil al-Abyad rajoittuu etelässä Etelä-Sudaniin, ja siellä elää arviolta yli 270 000 eteläsudanilaista pakolaista, jotka ovat saapuneet sinne Etelä-Sudanin sisällissodan alkamisen jälkeen. An-Nil al-Abyadin alueella on runsaasti luonnonvaroja ja laajat viljelysmaat, joita käytetään erityisesti sokeriruo'on kasvatukseen sekä puuvillantuotantoon. Myös kalastusta ja karjanhoitoa harjoitetaan.
Samettisimpukat

Samettisimpukat (Glycymerididae) on simpukoihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Samettisimpukat jaetaan viiteen sukuun. Lajeja heimossa on noin 50–100. Heimon lajien kuori on paksu ja muodoltaan pyöreä tai soikea. Kuoren reuna on hammasteinen. Kuoren sisäpinnalla ei ole helmiäistä. Samettisimpukoiden jalka on kookas. 
Levinneisyys ja elintavat.
Samettisimpukoita tavataan maailmanlaajuisesti erityisesti lämpimistä meristä. Ne elävät useimmiten matalissa vesissä ja kaivautuvat hiekkapohjaan. Heimon lajit suodattavat ravinnokseen eloperäistä materiaalia vedestä.
Nahr an-Nil

Nahr an-Nil () on yksi Sudanin 18 osavaltiosta. Sen hallintokeskus on Ad-Damir. Osavaltion pinta-ala on 122 123 neliökilometriä, ja väkiluvun arvioitiin vuonna 2018 olevan noin 1 511 400 henkeä.
Nahr an-Nil on nimetty sen läpi virtaavan Niilijoen mukaan. Joen tuomien kastelumahdollisuuksien ansiosta osavaltiossa on yli kolme miljoonaa hehtaaria peltomaata, ja sitä pidetään Sudanin vilja-aittana. Osavaltiossa on myös arkeologisia kohteita muun muassa muinaisen Kušin kuningaskunnan ajalta. Meroën rauniokaupunki sijaitsee alueella.
Uuno Lemmikki Koskenranta

Uuno Lemmikki Koskenranta (alun perin Fihlman, tunnetaan myös nimellä Uno Lemmik Koskenranta; 5. tammikuuta 1884 Tyrvää – 14. elokuuta 1952 Helsinki) oli kelloseppämestari. Hän perusti melko menestyksekkään U. Koskenranta -kellosepänliikkeen ja oli yksi Suomen kellosepät -osakeyhtiön perustajista. Koskenranta toimi myös Helsingin kellosepänyhdistyksen rahastonhoitajana.
Al-Qadarif (osavaltio)

Al-Qadarif () on yksi Sudanin 18 osavaltiosta. Sen hallintokeskus on samanniminen Al-Qadarifin kaupunki. Osavaltion pinta-ala on 75 263 neliökilometriä, ja väkiluvun arvioitiin vuonna 2018 olevan noin 2 208 400 henkeä.
Al-Qadarifissa elää useita eri heimoja ja etnisiä ryhmiä, mikä on 1800-luvun loppupuolella tapahtuneen mahdistikapinan peruja. Osavaltio rajoittuu idässä Etiopiaan ja lännessä Al-Jaziran, etelässä Sennarin, luoteessa Khartoumin ja pohjoisessa Kassalan osavaltioihin. Ilmasto on subtrooppinen; kesät ovat kuumia ja kosteita, ja sadekausi kestää kesäkuulta syyskuulle. Maanviljely on tärkein elinkeino, ja kasvatetuimpia kasveja ovat seesami, durra, pavut, auringonkukka ja sitrushedelmät. Myös karjanhoito on yleistä.
Tigrayn kriisin seurauksena kymmeniätuhansia etiopialaisia on paennut Itä-Sudaniin, jossa Al-Qadarifin osavaltio sijaitsee, marraskuun 2020 jälkeen.
Cheick Tidiane Seck

Cheick Tidiane Seck (s. 11. joulukuuta 1953 Ségou) on malilainen kosketinsoittaja, laulaja, lauluntekijä, sovittaja ja yhtyeenjohtaja.
Seck on lähtöisin alueelta, jossa puhutaan manding-kieliä. Hän on etnisesti tukulor. Seck omaksui lapsena paikallisen kulttuuriperinnön, mutta monien muiden länsiafrikkalaisten muusikoiden tavoin suuntasi katseensa myös länsimaiseen populaarimusiikkiin täydentävää inspiraation lähdettä varten. 1970-luvun alkupuolella hän soitti Mory Kantén ja Salif Keïtan kanssa suositussa Rail Band du Buffet Hotel de la Gare -kokoonpanossa Bamakossa. Pitkin 1970-luvun loppupuolta ja 1980-lukua Seck jatkoi soittamista Keïtan kanssa sekä Les Ambassadeurs -yhtyeessä että tämän lukuisissa sooloprojekteissa, kuten albumilla "Soro".
Seck on kiertänyt laajalti kansainvälisesti. Vuonna 1995 hän teki jazzpianisti Hank Jonesin kanssa yhteistyötä albumilla "Sarala". Hänen muiden yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet Fela Kuti, Youssou N'Dour, Carlos Santana, Joe Zawinul, Ornette Coleman, Damon Albarn, Manu Dibango ja Dee Dee Bridgewater. Seck levytti omia albumeitaan yhtyeenjohtajana ennen kuin julkaisi vuonna 2022 albumin "Kelena Fôly", jossa käytetään pelkästään pianoa ja ihmisääntä.
Al-Qadarif

Al-Qadarif () tai Gedaref on kaupunki Kaakkois-Sudanissa, samannimisessä Al-Qadarifin osavaltiossa. Vuoden 2008 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 269 395 henkeä. Väestö on pääasiassa arabeja tai nubialaisia, joiden lisäksi on myös alkuperäiskansa bedžoja.
Al-Qadarif on ympäröivän alueen kaupankäynnin keskus, ja paikalliseen teollisuuteen kuuluvat puuvillan käsittely ja kehräys sekä saippuan valmistus. Kaupungista on tie- ja rautatieyhteys Kassalaan.