tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alex Karkosik

Alex Karkosik (s. 17. heinäkuuta 2000) on puolalainen autourheilija.
Ura.
Karkosik aloitti uransa Ranskan Formula 4 -sarjassa vuonna 2016. Hän saavutti 29 pistettä ja sijoittui sarjataulukossa 15:nneksi. 
Vuonna 2017 Karkosik siirtyi EuroFormula Open -sarjaan saavuttaen kaksi palkintosijaa sijoittuen sarjassa kahdeksanneksi. Samana vuonna Karkosik ajoi Formula Gulf Academy -sarjaa voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2018 Karkosik jatkoi EuroFormula Open -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan ja sijoittui loppupisteissä jälleen kahdeksanneksi. Samana vuonna hän ajoi MRF Challenge - Formula 2000 -sarjaa saavuttaen kolme palkintosijoitusta sijoittuen sarjan viidenneksi. 
Vuonna 2019 Karkosik ajoi Formula Renault Eurocup -sarjassa.
Campanula saxatilis

Campanula saxatilis on Kreikassa kotoperäisenä kasvava kellolaji, joka on monivuotinen sinikukkainen ruoho. Lajin on kuvannut Carl von Linné vuonna 1753. Se jaetaan kahteen alalajiin, joita molempia esiintyy Egeanmeren saarilla: Tyyppialalajia "C. s." subsp. "saxatilis" esiintyy Kreetan länsiosassa. Toista alalajia "C. s." subsp. "cytherea" esiintyy Kytheran ja Antikytheran saarilla, jotka sijaitsevat Peloponnesoksen niemimaan ja Kreetan välissä.
Hugo Tamm

Hugo Tamm (1840–1907) oli ruotsalainen liikemies, maanomistaja ja poliitikko, joka toimi hetken maltillisen kokoomuksen (tuolloinen "Allmänna valmansförbundet") puheenjohtajana ennen kuolemaansa vuonna 1907. Hän istui valtiopäivien ensimmäisessä kamarissa vuosina 1884–1907.
Tammin isä kuoli hänen ollessaan kaksivuotias. Äiti meni uusiin naimisiin ja antoi Tammin kotiopettaja Carl Gustaf Malmströmin kasvatettavaksi. Tamm peri myöhemmin isoisänsä ruukin. Hän oli menestyksekkäästi mukana myös esimerkiksi Husqvarnan asetehtaassa.
Tamm oli poliittisilta näkemyksiltään konservatiivi, mutta kannatti muun muassa yleistä äänioikeutta sekä sosiaaliturvaa radikaalin sosialismin vastustamiseksi. Hän myös vastusti protektionismia.
Ingjerd Schou

Ingjerd Schou (s. 20. tammikuuta 1955 Sarpsborg) on norjalainen Høyren poliitikko. Hän on istunut suurkäräjillä vuosina 2001–2005 sekä vuodesta 2009 ja toiminut Norjan sosiaaliministerinä 2001–2004.
Schou on koulutukseltaan sairaanhoitaja ja työskennellyt muun muassa sairaalanjohtajana sekä Østfoldin läänin terveysjohtajana.
Rolf Hohenthal

Rolf Johannes Bogislaus Hohenthal (2. joulukuuta 1916 Helsinki – 13. joulukuuta 1982) oli suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos (1972). Hohenthal jatkoi urheiluvälineitä valmistaneen "Urheilutarpeita Oy - Sportartiklar Ab" -yrityksen toimintaa toimitusjohtajana 1952-75. Yritys vaihtoi hänen toimitusjohtajuuden aikana nimeä ensin Oy Urheilu-Karhu Sport Ab vuodesta 1966 ja Karhu-Titan Oy vuodesta 1973. Hän oli tullut isänsä Arno Hohenthalin perustaman yrityksen palvelukseen vuonna 1939. Toimitusjohtajuuden jälkeen vuodesta 1975 Rolf Hohenthal toimi Karhu-Titan Oy:n päätoimisena hallituksen puheenjohtajana.
Rolf Hohenthal oli aktiivi hiihtourheilun järjestöihminen. Hän oli mukana Suomen Hiihtoliiton johtokunnassa vuodesta 1943 ja varapuheenjohtajana vuodesta 1956 aina vuoteen 1975 asti. Lisäksi hän toimi Kansainvälisen hiihtoliiton (FIS) johtokunnassa vuodesta 1957. Hän kuului vuoden 1978 Lahden MM-hiihtojen järjestelytoimikuntaan vuosina 1975-78. Rolf Hohenthal oli kielitaitoisena useita kertoja sotien jälkeen niin talviolympialaisissa kuin Maastohiihdon MM-kisoissa Suomen joukkueen johtajistossa. Talviolympialaisissa hän oli viisi kertaa eli vuosina 1948, 1952, 1960, 1964 ja 1968. Niistä kaksissa viimeisissä kisoissa Kansainvälisen hiihtoliiton edustajana. 
Hohenthalin puoliso oli vuodesta 1945 Eva Erikson.
Hänelle myönnettiin 1. luokan Suomen Leijonan ritarikunnan kunniamerkki ja Suomen urheilun kultainen ansioristi.
Länstidningen Östersund

Länstidningen Östersund (lyh. LTZ) on ruotsalainen vuonna 1924 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Östersund. Se ilmestyy paperisena kuudesti viikossa ja sähköisenä joka päivä. Lehti on poliittiselta linjaltaan sosiaalidemokraattinen ja kuuluu Bonnier-konserniin.
Thököly

Thököly oli unkarilainen magnaattisuku, joka polveutuu Sebestyén Thökölystä (k. 1607), joka nousi hevoskauppiaasta paroniksi. Hänen pojanpoikansa, protestanttinen kreivi István Thököly osallistui salaliittoon keisari Leopold I:stä vastaan. Tämän poika oli kuuluisa kapinajohtaja, kreivi Imre Thököly.
Laitosapulainen

Laitosapulainen (laitoshuoltaja) voi työskennellä esimerkiksi sairaalassa, vanhusten palvelutaloissa tai terveyskeskuksen vuodeosastolla. Tehtävänä on huolehtia mm. ylläpitosiivouksesta, erityissiivouksesta sekä huoltohuonetyöskentelyn toteutuksesta. Lisäksi laitosapulainen huolehtii asiakkaiden turvallisuudesta ja hyvinvoinnista. Työ parantaa asiakkaiden ja henkilökunnan viihtyvyyttä sekä lisää hygieniaa. Työ on siivousta eri toimintayksiköissä. Laitoshuoltaja voi työyksiköstä riippuen osallistua myös ruokahuoltotehtäviin, kuten välipalojen valmistamiseen, jäte- ja vuodehuoltoon. 
Tehtävään koulutuksena voi suorittaa laitoshuoltajan ammattitutkinnon tai puhtaus- ja kiinteistöpalvelualan opintoja ja suuntautua opinnoissa laitoshuoltajan tehtäviin. Koulutusta järjestetään myös oppisopimus- tai työvoimakoulutuksena. Vuonna 2018 koko maassa kunta-alalla työskenteli 5 950 kokoaikaista ja täysipalkkaista laitoshuoltajaa.
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruussarja

Moottoripyörätrialin maailmanmestaruussarja ("TrialGP") on Fédération Internationale de Motocyclismen (FIM) moottoripyörätrialin maailmanmestaruussarja.
Sarjaa on ajettu vuodesta 1964 lähtien, jolloin se tunnettiin nimellä Challenge Henri Gouthars. Vuodesta 1968 eteenpäin sarja oli Euroopan mestaruussarja. Maailmanmestaruussarjana sarja on tunnettu vuodesta 1975 alkaen.
Maailmanmestaruuudet.
Huomioita:
Club Erotica

Club Erotica oli vuosina 1986-1992 toimineen televisiokanava Kolmoskanavan ohjelmakokonaisuus, jossa esitettiin eroottisia (pääosin softcore-genren) elokuvia ja televisio-ohjelmia. Ohjelmakokonaisuutta esitettiin kesäkausina (kesä-, heinä- ja elokuussa) vuosina 1990–1992 tiistai- ja perjantai-iltaisin. 
Ensimmäisenä vuonna (1990) Kolmoskanava esitti Club Erotica -ohjelmapaikalla kaksitoista pitkää elokuvaa, jotka keräsivät keskimäärin 300 000 katsojaa per elokuva.
Ohjelmarunko.
Ohjelman alussa ja lopussa oli usein kuulutuksia, joissa useimmiten esiintyi naispuolinen "klubiemäntänä" toimiva kuuluttaja, joka oli pukeutunut seksuaalisävytteiseen asusteeseen, ja kertoi tulevan ohjelman tai elokuvan juonesta. Osa kuulutuksista kuvattiin studiossa tai esimerkiksi uima-altaalla. Kuulutusten taustalla soi useimmiten musiikkia.
Club Erotica -ohjelmapaikalla esitettyjä elokuvia.
"Pintaa syvemmältä".
Suomalaisen pornoelokuvatuottaja Kullervo Koiviston vuonna 1992 valmistunut elokuva "Pintaa syvemmältä" sai ensi-illan Kolmoskanavan Club Erotica -ohjelmapaikalla 24. heinäkuuta 1992. MTV:n silloisen apulaisjohtaja Jorma Sairasen mukaan elokuvaan hankittiin esitysoikeus Kolmoskanavan Club Erotica-ohjelmaa varten. Elokuvaa ei ole ensimmäisen esityskerran jälkeen esitetty uusintana televisiossa, mutta se on julkaistu myöhemmin VHS-julkaisuna.
Luettelo Rovaniemen hautausmaista

Luettelo Rovaniemen hautausmaista sisältää Rovaniemen seurakunnan omistamat ja ylläpitämät hautausmaat Rovaniemellä. Lisäksi luettelossa on Saksalaisten sotilaiden hautausmaa, jonka maapohjan seurakunta omistaa ja jota hoitaa saksalainen Volksbund Deutsche Kriegsgräberfürsorge -järjestö.
Historiaa.
Rovaniemen seurakunta on ollut itsenäisenä seurakuntana vuodesta 1785 lähtien, jolloin vuonna 1632 perustettu kappeliseurakunta erkani Kemin emäseurakunnasta. Vuotta 1632 pidetään myös Rovaniemen ensimmäisen kirkon rakennusvuotena ja samalla seurakunnan ensimmäisen virallisen hautausmaan perustamisvuotena. I hautausmaa on syntynyt seurakunnan ensimmäisen kirkon ympärille. Tuon kirkon ympärille rakennettiin myös toinen kirkko vuonna 1688. Paitsi kirkkojen ympärille, myös molempien kirkkojen lattian alle on haudattu. I hautausmaan täyttyessä perustettiin II hautausmaa seurakunnan vuonna 1819 rakennetun kolmannen kirkon lähelle.
Rovaniemen seurakunta on toiminut koko aikansa yhtenäisenä, vaikka jakohankkeita on ollut 1930-luvulla ja 1950-luvun lopulta 1960-luvulle saakka..
Hautausmaat.
Hautausmaista 1930 perustettu Paloniemen hautausmaa oli alkujaan Rovaniemen maalaiskunnan kunnalliskodin asukkaille tarkoitettu kunnallinen hautausmaa, joka siirtyi seurakunnan omistukseen 1962. Auttin hautausmaan vuonna 1938 perustanut yhdistys hoiti sitä vuoteen 1955 asti, jolloin se luovutettiin seurakunnalle.
Suomen valtio luovutti Saksalaisten sotilaiden hautausmaan perustamiseksi maata vuonna 1959. Hautausmaa otettiin käyttöön vuonna 1963. Myöhemmin valtio luovutti maapohjan seurakunnan omistukseen.
Ennen kuin Yläkemijoelle perustettiin Viirin ja Auttin hautausmaat, perustettiin Oikaraiseen yksityinen hautausmaa vuonna 1930.
Luettelo.
Hautausmaat ovat perustamisjärjestyksessä.
Pentti Y. Sipilä

Pentti Yrjänä Sipilä (27. helmikuuta 1925 Nilsiä – 24. tammikuuta 2002 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 
Henkilöhistoria.
Sipilän vanhemmat olivat kirkkoherra Hille Elias Sipilä ja Anni Sirelius-Siirala ja puoliso vuodesta 1947 Sirkka-Liisa Lappi-Seppälä. Sipilä kävi yhden luokan Kokkolan suomalaista yhteislyseota ja kolme luokkaa Sortavalan lyseota 1936–1939, tuli ylioppilaaksi ylioppilas Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta 1943 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1947 ja mainoshoitajaksi Myynti- ja mainoskoulusta 1958. Hän oli Sotainvalidien Veljesliiton aivoinvalidien asiamies ja vt. toimistopäällikkö 1945–1947, Enso-Gutzeitin ostopäällikön apulainen 1947–1949, myyntipäällikkö 1950–1952 ja menekinedistämis- ja mainospäällikkö 1953–1961.
Teknos-Maalit Oy:n kaupallinen johtaja ja johtokunnan jäsen Sipilä oli 1961–1969, Akkuteollisuus Oy:n toimitusjohtaja 1969–1973, Oy Schildt &amp; Hallberg Ab:n, vuodesta 1975 Tikkurilan Väritehtaat Oy, toimitusjohtaja 1973–1985 ja Donald Macpherson Group Plc:n toimitusjohtaja 1984–1985 ja hallituksen puheenjohtaja 1984–1987. Sipilä toimi myös "Enso-Gutzeit"-lehden päätoimittajana ja Markkinointikoulun tuotesuunnittelun opettajana 1959–1967 ja hänellä oli useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Sipilä oli reservin luutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1983 ja Mainonnan monitaho -palkinnon 1979. Taiteilija Fritz Jakobsson maalasi hänen muotokuvansa 1986.
Timo Sipilä

Timo Juhani Sipilä (5. elokuuta 1930 Tammela – 27. helmikuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 
Sipilän vanhemmat olivat Nuutti Sipilä, aiemmin Molenius, ja Lempi Ylitalo ja puoliso vuodesta 1962 Raija Savolainen. Sipilä kävi Jokioisten pienviljelyskoulun 1952 ja valmistui agrologiksi Mustialan maamiesopistosta 1955. Hän oli Tuottajain Lihakeskuskunnan konttorivirkailija 1956–1959, tukkuosaston osastopäällikkö vuodesta 1959 ja samalla PR- ja tiedotusjohtaja 1974–1986 sekä Lihapihan johtaja vuodesta 1978. Tuottajain Lihakeskuskunnan yhteiskuntasuhteiden johtaja Sipilä oli 1986–1991. Hänellä oli myös asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Sipilä oli reservin korpraali (1950). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1983.
Christian Sundman

Carl Christian Rötger Sundman (13. tammikuuta 1933 Helsinki – 15. huhtikuuta 1994 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 
Sundmanin vanhemmat olivat pankinjohtaja Carl Gustav Sundman ja Ruth Margit Selinda Nordberg ja puoliso vuodesta 1957 Ritva Marina Schlüter, kauppaneuvos Hans Schlüterin tytär. Sundman tuli ylioppilaaksi Brändö svenska samskolasta 1953 ja valmistui insinööriksi Tekniska Läroverket i Helsingforsista 1958. Hän oli ensin appensa perustaman Oy HTH-yhtymä Ab:n osastopäällikkö 1958–1961 ja sitten toisen appensa perustaman yhtiön Oy Teräskonttorin konemyynti-insinööri 1961–1969, varatoimitusjohtaja 1970–1974 ja toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen vuodesta 1975. Sundmanilla oli myös luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin korpraali. Kauppaneuvoksen arvonimen Sundman sai 1983. Hänet tunnettiin myös aktiivisena filatelistina.
Pohjankatinlieko

Pohjankatinlieko ("Lycopodium clavatum" subsp. "monostachyon") on katinlieon alalaji. Sitä tavataan Lapissa, enimmäkseen pohjoisessa Lapissa. Sen varret ulottuvat 3–10 cm:n korkeuteen. Lehdet ovat lähestulkoon varrenmyötäisiä sekä yläviistoja ja 2,5–3,5 mm pitkiä. Itiötähkän pituus on 1,5–3 cm, ja kasvin itiöt kehittyvät heinäkuulta syyskuulle.
Alexander Sennikov

Alexander Nikolajevitš Sennikov (, s. 1972) on venäläinen kasvitieteilijä, joka on työskennellyt vuodesta 2006 lähtien Helsingin yliopistossa. Hän toimii intendenttinä Luonnontieteellisen keskusmuseon Kasvimuseossa. Ennen vuotta 2006 Sennikov on toiminut vanhempana tutkijana Pietarissa Venäjän tiedeakatemian kasvitieteellisen instituutin (Komarov-instituutin) kasvikokoelmissa. Sennikov kuuluu myös useampiin Suomen, Venäjän ja Baltian maiden tieteellisiin järjestöihin.
Sennikov valmistui vuonna 1995 luonnontieteiden maisteriksi Pietarin valtionyliopistosta ja vuonna 2002 filosofian tohtoriksi Komarov-instituutista.
Sennikovin tutkimustyö keskittyy putkilokasvien taksonomian, fylogenian, levinneisyyden ja nimistön tutkimiseen. Taksonomian osalta hän on keskittynyt erityisesti asterikasvien Cichorieae- ja Cardueae-tribuksiin sekä ruusukasvien Malinae-alatribukseen. Sennikov on tutkinut muun muassa keltanoiden, salaattien, tuhkapensaiden ja pihlajien taksonomiaa. Kasvimaantieteellisesti Sennikov on keskittynyt lähinnä Euroopan sekä Keski- ja Kaakkois-Aasian alueisiin, tarkemmin sanottuna Suomen, Venäjän, Kirgisian, Uzbekistanin ja Vietnamin kasvistoon.
Velan vaihtaminen luontoon

Velan vaihtaminen luontoon on rahoitustransaktio, jossa osa kehitysmaan ulkomaanvelasta annetaan anteeksi vastineeksi paikallisista investoinneista ympäristönsuojelutoimiin.
Historia.
Käsitteen synty sai pohjansa 1987 kun Thomas Lovejoy World Wildlife Fundista halusi käsitellä kehitysmaiden velkaantumisongelmia ja sen ympäristölle haitallisia vaikutuksia. Latinalaisen Amerikan velkakriisin ja sen vuoksi voimakkaasti velkaantuneiden maiden ympäristönsuojelukyvyn jyrkän heikkenemisen myötä Lovejoy ehdotti, että velan vähentäminen ja luonnonsuojelun edistäminen voitaisiin tehdä samanaikaisesti. Siitä lähtien, kun Conservation Internationalin ja Bolivian välillä tehtiin ensimmäinen velan vaihtaminen luontoon vuonna 1987, monet kansalliset hallitukset ja luonnonsuojelujärjestöt ovat ryhtyneet toimiin velan vaihtaminen luontoon- rahoituksen kannustamiseksi. Suurin osa vaihdoista tapahtuu trooppisissa maissa, joissa on monia erilaisia kasvi- ja eläinlajeja. Lisäksi maissa, jotka ovat tehneet velan vaihtamista luontoon, on tyypillisesti useita uhanalaisia tai uhanalaisia lajeja, metsien häviäminen on nopeaa ja poliittiset järjestelmät ovat demokraattisia ja suhteellisen vakaita. 
Prosessi.
Velan vaihtaminen luontoon -sopimusten rahoitusmekanismi on rahoittajien, velallisen maan kansallisen hallituksen ja varoja käyttävän luonnonsuojeluorganisaation välinen sopimus. Velkaantuneen maan hallitus hyväksyy maksuaikataulun anteeksiannetun velan määrästä, joka maksetaan yleensä maan keskuspankin kautta.
Maakuntavaltuusto

Maakuntavaltuusto on Suomessa maakunnallinen päätöksentekoelin, joka vastaa valtuuston asemaa kunnassa. Maakuntavaltuusto vastaa maakunnan taloudesta ja toiminnasta. Ensimmäinen maakuntavaltuusto aloitti toimikautensa 1. maaliskuuta 2018. Maakuntaa johtaa maakuntajohtaja maakuntahallituksen alaisuudessa.
Maakuntavaltuuston päätösvaltaan kuuluvat seuraavat asiat:
Valtuuston koko vaihtelee maakunnan asukasluvun mukaan seuraavasti:
NYSE American

NYSE American on New Yorkissa sijaitseva arvopaperipörssi. Pörssi kuuluu nykyisin useita pörssejä omistavan Intercontinental Exchange -yhtiön (ICE) omistukseen.
NYSE American tunnettiin 2000-luvun alkupuolelle saakka nimellä American Stock Exchange (AMEX). AMEX oli vielä 1900-luvun alkupuolelle vakavasti otettava kilpailija New Yorkin pörssille (NYSE). 1990-lukuun mennessä suurimmat yhtiöt kuitenkin siirtyivät pääasiassa New Yorkin pörssiin tai teknologiapainotteiseen Nasdaqiin, ja American Stock Exchangen yhtiötarjonta alkoi keskittyä pieniin ja keskisuuriin yhtiöihin.
Vuoteen 2008 saakka American Stock Exchangen omistivat pääasiassa pörssissä noteeratut yhtiöt. Tammikuussa 2008 New Yorkin pörssin tuolloin omistanut NYSE Euronext kertoi ostavansa American Stock Exchangen 260 miljoonalla dollarilla. Yritysoston jälkeen pörssi toimi hetken aikaa nimellä NYSE MKT, kunnes se vuonna 2013 sai nykyisen nimensä NYSE American.
Charles Shaughnessy

Charles Shaughnessy (s. 9. helmikuuta 1955 Lontoo, Englanti) on brittiläis-yhdysvaltalainen näyttelijä.
Shaughnessy on käsikirjoittaja-tuottaja Alfred Shaughnessyn ja näyttelijä Jean Lodgen lapsi. Hänellä oli 16-vuotiaana päärooli koulunäytelmässä "Kauppamatkustajan kuolema", mikä sai hänet kiinnostumaan näyttelijän ammatista. Shaughnessy muutti Englannista Yhdysvaltoihin 1980-luvun alussa, ja vuonna 1984 hän alkoi näytellä Shane Donovania "Päivien viemää" -saippuasarjassa. Hän esiintyi siinä kahdeksan vuoden ajan. 1990-luvulla Shaughnessy esitti Fran Drescherin kanssa pääosaa komediasarjassa "Nanny".
Shaughnessy voitti vuonna 2002 Daytime Emmy -palkinnon Disney Channelin animaatiosarjasta "Stanley", jossa hän oli Dennis-nimisen kultakalan ääninäyttelijä. Muita televisiorooleja Shaughnessylla on ollut esimerkiksi sarjoissa "Castle", "General Hospital", "Hulluna sinuun", "Mad Men" ja "Mutsin kyydissä". Shaughnessy on näytellyt myös televisioelokuvissa ja teatterissa. Vuonna 2003 hän teki Broadway-debyyttinsä Tony-palkitussa musikaalissa "Urinetown".
Yksityiselämä.
Shaughnessy on naimisissa Susan Fallenderin kanssa. He avioituivat vuonna 1983, ja heillä on kaksi tytärtä.
Vuonna 2007 Shaughnessy peri serkultaan aatelisarvon "Shaughnessyn paroni" ().
Metyylieugenoli

Metyylieugenoli (C11H14O2) on aromaattisiin eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa hajusteissa ja aromiaineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa metyylieugenoli on väritöntä tai hieman kellertävää nestettä. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin. Metyylieugenolilla on kukkaismainen tuoksu. Luonnossa ainetta esiintyy yli 450 kasvin kukissa, lehdissä, eteerisissä öljyissä tai juurissa. Useat niistä ovat yrttejä tai mausteita kuten sitruunaheinä, basilika, rakuuna, fenkoli ja laakeripuu. Kukkivissa kasveissa metyylieugenoli toimii pölyttäjähyönteisiä, erityisesti kärpäsiä, houkuttelevana kemikaalina.
Metyylieugenolia valmistetaan kemiallisesti eugenolia metyloimalla. Yhdistettä käytetään muun muassa kukkaistuoksujen ainesosana, elintarvikkeiden aromiaineena ja hyönteisansoissa houkuttimena.
Nayef Aguerd

Nayef Aguerd (, s. 30. maaliskuuta 1996 Kenitra, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Olympique de Marseillea ja kuuluu myös Marokon jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Aguerd pelasi nuoruudessaan Mohammed VI Academyssa. Vuosina 2013−2018 hän edusti Marokon pääsarjaseura FUS Rabatia, jossa pelasi 72 Botolan ottelua ja teki viisi maalia. FUS:n voittaessa Marokon-mestaruuden kaudella 2015−2016 hän viimeisteli pelaamissaan 18 ottelussa kaksi maalia. Afrikan Mestarien liigassa hän pelasi seuraavalla kaudella kaksi ottelua ja teki yhden maalin.
Aguerd siirtyi 1,6 miljoonan euron siirtosummalla ranskalaiseen Dijoniin kesällä 2018. Hän pelasi seurassa kahden kauden aikana 25 Ligue 1:n ottelua ja teki neljä maalia. Hän siirtyi saman sarjan Rennesiin neljällä miljoonalla eurolla kesällä 2020, ja pelasi kahdessa kaudessa 66 Ranskan pääsarjaottelua, joissa viimeisteli viisi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua.
Aguerd siirtyi Englannin Valioliigan West Hamiin 35 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2022. Hän oli debyyttikaudellaan loukkaantumisen vuoksi sivussa kentiltä lokakuun loppuun saakka. Kaikkiaan hän pelasi 18 valioliigaottelua ja teki kaksi maalia. West Hamin voittamassa Konferenssiliigassa hän pelasi kahdeksan ottelua avauskokoonpanossa, loppuottelu mukaan lukien. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Valioliigassa 21 ottelua, kaikki avauskokoonpanossa, ja teki yhden maalin. Helmikuun jälkeen hän pelasi vain kaksi liigaottelua. Eurooppa-liigassa pelaamissaan kuudessa ottelussa hän teki yhden maalin.
Elokuussa 2024 Aguerd siirtyi West Hamista espanjalaiseen Real Sociedadiin lainalle kauden 2024–2025 kattaneella lainasopimuksella. Hän pelasi 21 Primera Divisiónin ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. Eurooppa-liigassa hän pelasi 11 ottelua, joista yhdeksän avauskokoonpanossa. Elokuussa 2025 hän pelasi vielä kaksi valioliigaottelua West Hamissa.
Aguerd siirtyi Ligue 1:n Olympique de Marseilleen 23 miljoonan euron siirtosummalla syyskuussa 2025.
Maajoukkueura.
Aguerd pelasi ensimmäisen ottelunsa Marokon jalkapallomaajoukkueessa Albaniaa vastaan elokuussa 2016. Hän pelasi vuoden 2018 African Nations Championship -turnauksessa neljä ottelua Marokon hopeajoukkueessa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän viimeisteli MM-karsintaottelussa Sudania vastaan syyskuussa 2021. Hän pelasi täyden peliajan Marokon kaikissa viidessä ottelussa vuonna 2022 järjestetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Qatarin MM-kilpailuissa 2022 Marokko selviytyi kaikkien aikojen ensimmäisenä afrikkalaismaana MM-kilpailujen välieriin ja Aguerd oli avauskokoonpanossa Marokon neljässä ensimmäisessä ottelussa mutta loukkaantui neljännesvälierän varsinaisen peliajan loppupuolella eikä pelannut turnauksessa enää sen jälkeen. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2023 hän pelasi Marokon kaikki neljä ottelua. Kaikkiaan hän on 21. elokuuta 2025 mennessä pelannut 55 maaottelua ja tehnyt kaksi maalia.
TUL Cup 2022

TUL Cup 2022 oli 79. kerran järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Koronaviruspandemian johdosta turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran sitten vuoden 2019. Turnaukseen ilmoittautui seitsemän joukkuetta. Loppuottelussa Toukolan Teräs voitti Tampereen Pallo-Veikot maalein 2-0 ja saavutti ensimmäisen TUL:n mestaruutensa. 
Ottelut.
Loppuottelu.
ToTe:n joukkue: Edward Fernández Poolan, Emilio González Jalonen, Tatu Haglund, Antti Hyttinen, Olli Jantunen, Joakim Julie, Marko Katainen, Oheneba Kessey, Oskari Kokkila, Moses Kumah, Akseli Lehtonen, Onni Mannila, Mohammed Muntari, Rasmus Niemi, Ilmari Olin, Arttu Rantala, Oliver Reitala, Roni Rinne, Mohammadi Rohullah, Joona Rämö, Ville Saikkonen (mv), Petteri Saloranta, Anton Salovuori, Emil Salovuori, Emir Shabani, Mirko Sillanpää, Maksim Tynni (mv). Päävalmentaja: Janne Reitala.
Kristinusko Pohjoismaissa

Kristinusko on Pohjoismaiden yhteiskunta- ja kulttuurikehityksen tärkeimpiä osatekijöitä. Kristinuskon merkitys on ilmennyt erityisesti siirryttäessä kristinuskoon. Kirkko ja kristinusko ovat vaikuttaneet Pohjoismaiden kehitykseen aina 1900-luvulle saakka. Nykyaikaisessä kehityksessä perinteisen uskonnon rooli on ollut vähäisempi julkisessa elämässä.
Historia.
Kristinuskon saapuminen Pohjoismaihin.
Kristinusko levisi Pohjoismaiden keskuudessa vuosien 800–1200 aikana, mutta alueen pohjoisosiin kristinusko levisi vasta paljon myöhemmin. Kristinusko saapui Pohjoismaihin kolmesta eri suunnasta. Kristilisiä vaikutteita saatiin erityisesti Brittein saarilta, jonka vaikutteet olivat voimakkaimpia kristinuskoon siirryttäessä. Muodollista lähetystyötä tehtiin myös Euroopan mantereelta, jonka vaikutus oli myöhemmin hallitseva. Kreikkalaiskatolinen kristinusko alkoi vaikuttaa Suomessa ja Itämeren maissa.
Kristinuskon alkuvaihessa pohjoismaiseksi kulttuurialueeksi käsitettiin erityisesti nykyinen Tanska sekä Norjan ja Ruotsin eteläiset osat. Lännessä siihen kuuluivat Brittein saaret sekä Färsaaret, Islanti ja Grönlanti.
Kristinuskon vahvistumisen aikaan myös pohjoismaalaisten yhteenkuuluvuus vahvistui. Keskusvalta vahvistui joka maassa ja samalla perustettiin kirkollisia laitoksia, joilla oli vakituiset puitteet. Kristillinen etiikka tuli pohjoismaiselle elämänkatsomukselle ominaiseksi ja samalla pohjoismaalaiset loivat aiempaa laajempia suhteita ulkovaltoihin.
Kirkon valitustyö.
Pohjolan arkkihiippakuntien perustaminen oli ratkaisevaa kirkon kehitykselle. Näin kirkko kykeni toimimaan Pohjoismaissa kansainvälisen kirkon itsenäisenä yksikkönä. Ensimmäinen arkkipiispanistuin perustettiin Tanskan Lundiin vuonna 1104. Seuraava arkkihiippakunta perustettiin Norjan Nidarosiin vuosina 1152–1153. Norjan hiippakunnista kuusi sijaitsi Norjan ulkopuolella ja samalla muodostui pohjoismainen etupiirialue, jota hallitsi pohjoismainen kieli ja kristinusko.
Yovogan

Yovogan tai yévogan tarkoitti Dahomeyn kuninkaan myöntämää virkanimitystä henkilölle, jonka tehtävänä oli hoitaa yhteyksiä eurooppalaisiin kauppiaisiin. Yovogan oli "Valkoisten miesten päällikkö". Ensimmäinen yovogan nimitettiin vuonna 1733. 
Dahomeyn yovogan asui rannikkokaupungissa Ouidahissa ja toimi siellä kauppaa käyvien eurooppalaisten yhteyshenkilönä. He olivat vastuussa verojen keräämisestä kuninkaalle Ouidahissa olevilta kauppiailta. Niitä olivat myös Dahomeyn hallitsijan vaatimat lisävarat kuninkaallisiin hautajaisiin tai vuosittaisiin seremonioihin. Yovogan raportoi kontakteista eurooppalaisten kanssa Dahomeyn hoville ja edusti kuninkaan intressejä. Heidän velvollisuuksiinsa kuului kaikkien laivojen "satamamaksun" kerääminen, kuninkaan orjien myyminen sekä muiden kuningaskunnan velvollisuuksien hoitaminen, laivojen sopimusten hoitaminen, kerättyjen varojen (kuten kaurikotiloiden) siirto turvallisesti pääkaupunkiin sekä rannikon orjakauppiaiden tuomien uusien tavaroiden näytteiden toimittaminen hoville.
Jos Dahomeyn pääkaupunki Abomey kontrolloi heikosti yovogania, tämä saattoi joutua harhateille,{Selvennä|Ilmeisesti yovogan, mutta mihin viittavat harhatiet?}} ja useita erotettiin tai teloitettiin. Kuningas Tegbesu mestautti viisi yovogania.
Yovoganeista tunnetuin, luotettavin ja voimakkain oli "brasilialainen" Francisco de Souza.
Do You Hear the People Sing?

Do You Hear the People Sing? (alkujaan ) on "Les Misérables" -musikaalin tunnetuimpia musiikkikappaleita. Kappaleesta on tehty versioita usealla eri kielellä, ja sitä käytetty protestilauluna ympäri maailman.
Protestilauluna.
Laulua on käytetty protestilauluna muun muassa seuraavissa:
Zakaria Aboukhlal

Zakaria Aboukhlal (, s. 18. helmikuuta 2000, Rotterdam, Alankomaat) on alankomaalais-marokkolainen jalkapalloilja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Toulousea ja kuuluu myös Marokon jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Aboukhlal pelasi Willem II:n ja PSV Eindhovenin juniorijoukkueissa. PSV:n alle 21-vuotiaiden joukkueessa hän pelasi Eerste divisiessä 25 ottelua ja teki yhdeksän maalia. PSV:n edustusjoukkueessa hän pääsi Eredivisien otteluissa kahdesti vaihdosta kentälle vuonna 2019. Hän siirtyi AZ Alkmaariin kahdella miljoonalla eurolla elokuussa 2019. Hän pelasi kolmen kauden aikana 67 Alankomaiden pääsarjaottelua, joissa teki kahdeksan maalia. Hän pelasi kuusi ottelua sekä Eurooppa-liigassa että Konferenssiliigassa. Hän siirtyi ranskalaiseen Toulouseen kahdella miljoonalla eurolla kesällä 2022. Toulousessa Aboukhlal saavutti kansainvälistä huomiota kieltäydyttyään pelaamasta liigaottelussa Nantesia vastaan koska Toulousen pelipaidassa oli homofobian vastaisen kampanjan tunnus. Marokkolainen Achkayen-uutissivusto syytti vuonna 2022 Aboukhlalia myös yrityksistä käännyttää joukkuetovereitaan ääri-islamilaiseen salafismiin, Marokon jalkapalloliitto ja Toulouse kuitenkin kiistivät väitteet jyrkästi. Toulouse hyllytti Aboukhlalin edustusjoukkueen tehtävistä määräämättömäksi ajaksi toukokuussa 2023 kun tuli julki että hän oli ollut osallisena naisvihamielisessä välikohtauksessa Toulousen varapormestari Laurence Arribagén kanssa Toulouse FC:n juhliessa Ranskan cupin voittoa kaupungintalolla huhtikuussa. Arribagén, jonka aviomies on Toulouse FC:n pelaajalegenda Dominique Arribagé, pyydettyä joitakin joukkueen pelaajia käyttäytymään rauhallisemmin, Aboukhlal oli väitetysti vastannut Arribagélle ettei naisilla ole oikeutta komennella miehiä ainakaan hänen kotonaan.
Maajoukkueura.
Aboukhlal pelasi useissa Alankomaiden ikäkausimaajoukkueissa. Alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän pelasi neljä ottelua ja teki kaksi maalia. Hän valitsi aikuisiässä kuitenkin Marokon jalkapallomaajoukkueen, mihin hänellä oli oikeus äitinsä syntyperän perusteella. Hän teki maalin ensimmäisessä maaottelussaan Keski-Afrikan tasavaltaa vastaan marraskuussa 2020. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2021 hän pelasi neljä ottelua ja teki yhden maalin. Qatarin MM-kilpailuissa 2022 Marokko eteni kaikkien aikojen ensimmäisenä afrikkalaismaana välieriin, ja Aboukhlal tuli Marokon seitsemästä ottelusta neljässä vaihdosta kentälle ja teki maalin alkulohko-ottelussa Belgiaa vastaan.
Aboukhlal on jouluun 2022 mennessä pelannut 17 A-maaottelua, joissa hän on kaksi kertaa ollut avauskokoonpanossa. Maaleja hän on tehnyt kolme.
Asteekkikotkan ritarikunta

Asteekkikotkan ritarikunta () on meksikolainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1933. Meksikon presidentti myöntää sitä kunnianosoituksena ulkomaalaisille henkilöille, jotka ovat tehneet merkittäviä tekoja Meksikon hyväksi. Ritarikunta on Meksikon korkein mahdollinen ulkomaalaisille jaettava kunnianosoitus.
Ritarikuntaa uudistettiin vuonna 2011, jolloin siinä olevien luokkien määrä laskettiin kahdeksasta kuuteen. Ritarikunnan tunnuksissa esiintyvä käärmettä nokassaan pitelevä kotka on asteekkien sivilisaation symboli, joka esiintyy myös Meksikon vaakunassa ja lipussa.
Nykyään kunnianosoitusta jaetaan kuudessa luokassa:
Radamés Gnattali

Radamés Gnattali (26. tammikuuta 1906 Porto Alegre – 13. helmikuuta 1988 Rio de Janeiro) oli brasilialainen säveltäjä, pianisti ja sovittaja.
Gnattalin äiti oli pianisti ja isä Porto Alegreen asettunut italialainen maahanmuuttaja. Gnattali opiskeli alun perin pianon- ja viulunsoittoa, sitten myös kitaran- ja cavaquinhonsoittoa. 9-vuotiaana hän voitti palkinnon nuoriso-orkesterin johtamisesta itse tekemiensä sovitusten esityksissä. 14-vuotiaana hän pääsi Porto Alegren konservatorioon, jossa hän sai opintonsa valmiiksi vuonna 1924. Gnattali alkoi tämän jälkeen pitää pianoresitaaleja Rio de Janeirossa, jossa myös jatkoi opintojaan. Hän asettui sinne pysyvästi 1930-luvun alussa ja debytoi siellä säveltäjänä teoksellaan "Rapsódia Brasileira". Vuonna 1936 Gnattali aloitti työskentelyn Brasilian kansallisen radioaseman palveluksessa. Siellä hän toimi kolmenkymmenen vuoden ajan. 1960-luvulla Gnattali palkattiin televisioverkostoon, jossa hän työskenteli yksitoista vuotta. Vuonna 1983 hänelle myönnettiin Prêmio Shell (Shell-palkinto).
Gnattali oli tuottelias säveltäjä, jonka tuotannon joukossa on sinfonioita, lukuisia konserttoja (muun muassa kuusi konserttoa kitaralle), kamarimusiikkia (kuten jousikvartettoja), pianomusiikkia ja lauluja. Hän rikkoi urallaan klassisen ja populaarimusiikin rajoja.
Gösta Bagge

Gösta Adolfsson Bagge (27. toukokuuta 1882 Tukholma – 3. tammikuuta 1951 Tukholma) oli ruotsalainen kansantaloustieteen professori ja kokoomuspoliitikko, joka toimi puolueensa puheenjohtajana 1935–1944.
Bagge istui valtiopäivillä toisessa kamarissa 1932–1936 ja ensimmäisessä kamarissa 1937–1947. Lisäksi hän toimi kirkkoministerinä toisen maailmansodan aikaisessa koalitiohallituksessa 1939–1944.
Aigys

Aigys (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Lakoniassa Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Megalópolin kunnan alueelle lähelle nykyistä Kamáran kylää.
Maantiede.
Aigys sijaitsi Lakoniassa lähellä Karnion (nyk. Xerílas) -joen alkulähteitä ja Arkadian rajaa. Alun perin se luettiin osaksi Arkadiaa, ja myös nykyisin sen paikka on Arkadian alueyksikön alueella. Strabon ja Stefanos Byzantionlainen lukevat Aigyksen Lakoniaan. Aigyksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä "Aigytis" (). Se oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Toisaalta se vaikuttaa alun perin käsittäneen laajemman alueen, mukaan lukien kaikki Maleatiin ja Kromitiin alueiden kylät.
Historia.
Antiikin lähteiden mukaan Aigys tuli osaksi Lakoniaa jo varhain, kun spartalaiset tekivät siitä perioikkikaupungin. Pausaniaan mukaan spartalaiset olisivat vallanneet Aigyksen Arkhelaoksen aikana noin 775–760 eaa., mutta kuvauksessa on jotakin anakronistista, sillä siinä kaupungin kuvataan jo olleen perioikkikaupunki valtauksen aikaan.
Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan huonosti, eikä ole varmuutta siitä, oliko se olemassa poliksena arkaaisella tai klassisella kaudella. On mahdollista, että paikannimi viittasi tuossa vaiheessa lähinnä seudun asukkaisiin yleisesti. Vaikuttaakin siltä, että esimerkiksi Megalopoliin perustamisen aikoihin Maleatiin ja Kromitiin asukkaita, mukaan lukien kaupungit Skirtonion (Skiros?), Malea, Kromnos, Belbina ja Leuktron (Leuktra), kutsuttiin yleisnimityksellä ”aigyslaiset”.
Kaupungin kansalaisesta (tai seudun asukkaasta) käytettiin etnonyymejä "Aigyeus" (), "Aigytēs" (), "Aignatēs" () ja "Aigneus" ().
Bura

Bura ( tai "Boura") oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Akhaiassa Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se sijaitsi nykyisen Aigiáleian kunnan alueella jossakin lähellä nykyistä Diakoptóa.
Maantiede.
Buran kaupunki sijaitsi kukkulalla, antiikin lähteiden mukaan 40 stadioninmitan päässä Korintinlahden rannasta eli Peloponnesoksen niemimaan pohjoisrannikosta, ja kaakkoon Heliken kaupungista. Strabonin mukaan kaupungissa oli Sybaris-nimellä tunnettu lähde, josta Suur-Kreikassa Sybariin kaupungin lähellä ollut samanniminen joki (nyk. Coscile) sai nimensä. Buran lähellä virtasi myös Buraikos (nyk. Vouraïkós) -joki.
Buran tarkkaa sijaintia ei tiedetä. Sille on ehdotettu kahta sijaintipaikkaa. Yleensä kaupunki sijoitetaan Kástron kukkulalle samannimisen kylän länsipuolelle nykyisen Áno Diakoptón lähellä, linnuntietä noin 5,5 kilometriä etelään Diakoptósta. Toiseksi paikaksi on ehdotettu Vouraïkós-joen itärantaa nykyisessä Ágios Stéfanoksessa.
Buran kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.
Historia.
Helike oli yksi alkuperäisen Akhaian liiton dodekapoliin kahdestatoista kaupungista. Kaupungin katsottiin saaneen nimensä Burasta, Ionin ja Heliken tyttärestä. Varhaisin maininta kaupungista on eräässä Aiskhyloksen säkeessä, joka on säilynyt Strabonin kautta. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Būraios" (), "Būrios" () ja "Būreus" ().
Jo mainitun Sybaris-nimen uudelleenesiintymisen perusteella Bura on saattanut osallistua Suur-Kreikan siirtokuntien perustamiseen. Bura tuhoutui vuoden 373 eaa. maanjäristyksessä, joka tuhosi myös Heliken kaupungin. Kaikkien kaupungin asukkaiden kerrotaan kuolleen, lukuun ottamatta niitä, jotka olivat onnettomuuden tapahtuessa poissa kaupungista sotaretkellä. Palattuaan he rakensivat kaupungin uudelleen. Akhaian liiton uudelleensyntymisen vuonna 280 eaa. aikoihin Buraa hallitsi tyranni. Buralaiset kukistivat hänet vuonna 275 eaa. ja liittyivät Akhaian liittoon. Pausanias kävi Burassa roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa.
Buran arkeologisia tutkimuksia on suorittanut École française d’Athènes eli Ranskan arkeologinen instituutti.
Rakennukset ja löydökset.
Pausaniaan mukaan uudelleenrakennetussa Burassa oli Demeterille, Afroditelle, Eileithyialle ja Isikselle omistetut temppelit. Buraikos-joen rannalla Buran ja meren välillä sijaitsi Herakles Buraikoksen oraakkelinluola.
Ovidius sanoo, että Buris-nimisen kaupungin rauniot olisivat olleet edelleen näkyvissä meren pohjassa, samoin kuin Heliken rauniot. Samaa sanoo myös Plinius vanhempi. Tämän on usein tulkittu viittaavan vanhaan Buraan, ja siksi joskus on ajateltu, että se olisi sijainnut rannikolla, ja uusi kaupunki olisi rakennettu enemmän sisämaahan. Pausanias ja Strabon eivät kuitenkaan mainitse vanhan kaupungin sijainneen rannikolla, ja heidän käyttämänsä ilmaisut vaikuttavat todistavan toista.
Nykyisestä Kástrosta ja sen läheltä on löydetty rakennusten perustuksia, kaupungin- ja tukimuurien jäänteitä ja kallioon rakennuksia varten tehtyjä leikkauksia sekä hautoja ja keramiikan sirpaleita.
Plutarkhos. Mielen tyyneydestä

Plutarkhos. Mielen tyyneydestä on neljä Plutarkhoksen tekstiä sisältävä kirjoituskokoelma. Kirjoitukset on suomentanut Juhana Torkki, ja kokoelman on julkaissut vuonna 2020 Otava.
Kokoelmaan sisältyvät teokset:
Teoksen esipuheessa suomentaja Juhana Torkki esittelee Plutarkhoksen (noin 45–125 jaa.) ja huomauttaa, että vaikka stoalaisuudesta on tullut muoti, "miksi tyytyä stoalaisuuteen, kun meillä on Plutarkhos". Ihmiselle, joka etsii antiikista opasta omaan retriittiinsä, hän suosittelee Plutarkhosta, sillä tämä tarjoaa stoalaisuudesta parempaa versiosta.
Torkki vetää linjoja Plutarkhoksesta nykyajan somekeskustelijaan, kun hän huomauttaa, että vihaa käsittelevä pohdinta on hämmästyttävän ajankohtainen. Kun raivo-loppuiset sanat ovat lisääntyneet kuin virukset, hän pohtii, onko syytä olla niin paljon raivoissaan, onko pakko naputtaa kiukkuinen vastine saman tien, ja antaa Plutarkhoksen vastata ja kehottaa malttamaan mielensä rankaisemisessa:
Siteerattuaan Plutarkhoksen vinkkiä, ettei viestejä tarvitse päätä pahkaa mennä avaamaan ja lukemaan, Torkki ihastelee:
Julkinen huomio.
Teos sai runsaasti julkista huomiota, kun Valtiontalouden tarkastusviraston virasta pidätetty pääjohtaja Tytti Yli-Viikari kantoi sitä kainalossaan tullessaan pois eduskunnasta, jossa hän oli kansliatoimikunnan kuultavana.
Karo Hämäläinen huomauttaa Suomen Kuvalehden blogissaan, ettei kirjan kanniskelu ollut sattumaa, sillä Yli-Viikari tiesi, että paikalla on runsaasti toimittajia ja valokuvaajia tarkkailemassa häntä ja hänen tekemisiään. Politiikantoimittaja Jorma Melleri arvioi, että Yli-Viikari halusi viestittää kirjan näyttävällä kantamisella, että hän "pysyy tyynenä tällaisissa myrskyissä, ja että hän lukee vanhoja opetuksia".
Aksa (Raamattu)

Aksa on Vanhassa testamentissa esiintyvä Jefunnen pojan Kalebin tytär. Raamatun tarinassa Kaleb antaa hänet vaimoksi Otnielille.
Aksan nimi on johdettu heprealaisesta juuresta עכס. Vapaasti kääntäen se tarkoittaa kääntää tai sitoa takaperin. Todennäköisimmin sana viittaa nilkkakoruun, kuten sana esiintyy esimerkiksi Jesajan kirjassa (3:18).
Aksa on Vanhassa testamentissa Jefunnen pojan Kalebin tytär. Joosuan kirjassa (15:16–17) ja Tuomarien kirjassa (1:12–13) Kaleb lupaa tyttärensä Aksan Kirjat-Seferin (nyk. Tell Beit Mirsim) valtaajalle. Kaupungin valtaa Otniel, joka tarinan mukaan on Kalebin veljen Kenasin poika. Aksa pyytää isältään vielä lisää maata myötäjäisinä, ilmeisesti koska aikaisemmin saatu oli ollut vain maata "kuivassa Negevissä". Kaleb suostuu ja antaa myös paikan, johon viitataan vain nimellä "Ylälähteet ja Alalähteet".
Tarina liittyy suuremmassa mittakaavassa maiden jakoon Juudan heimolle. Sen voi nähdä heijastelevan jonkinlaista heimoa tai sukua Juudan heimon osana. Se kertoo myös Kalebin ja Kenasin sukujen suhteesta toisiinsa. Molemmat ovat saattaneet olla hurrilaisia.
Jeanna Bauck

Jeanna Maria Charlotta Bauck (1840 Tukholma – 1926 München) oli ruotsalainen taidemaalari. Bauck maalasi etupäässä maisemia.
Jeanna Bauck syntyi kulttuuriperhesseen. Hänen isänsä Wilhelm oli musiikinopettaja ja kriitikko. Vuonna 1863 Bauck muutti Saksaan opiskelemaan taidetta aikansa johtavien professoreiden yksityisoppilaana. Dresdenissä häntä opetti Adolf Erhard, Düsseldorfissa Albert Flamm ja Münchenissä Dietrich Langko sekä Josef von Brandt.
Emansipoitunutta elämää viettänyt Bauck tapasi Münchenissä tanskalaisen Bertha Wegmannin, jonka kanssa jakoi ateljeen ja kodin. Taiteellaan heidän onnistui murtautua tuon ajan naistaiteilijoille varatusta ahtaasta roolista. Bauck maalasi ystävättärestään muotokuvan, jossa hän työskentelee maalaustensa parissa niihin täysin uppoutuneena. Vuonna 1880 he päättivät muuttaa Pariisiin, ja nyt oli Bauckin vuoro päätyä ystävättärensä ikuistamaksi. Wegmann esittää Bauckin istumassa pöydällä, katsomassa suoraan kohti. Teos esittää itsenäisen naisen, joka on tilanteessa läsnä. Bauckin teoksia oli esillä Pariisin salongissa.
Müncheniin Bauck palasi vuonna 1882 ja perusti naisten taidekoulun. Hän opetti myös Berliinin naistaiteilijoiden taidekoulussa. Kyseessä oli vaikutusvaltainen taideseura, jonka antama opetus oli erittäin arvostettua. Paula Modersohn-Becker kirjoitti myöhemmin, että hän vakuuttui Bauckista opettajana ja lähimmäisenä, joka oli täynnä elämäniloa ja voimaa. Modersohn-Beckeristä tuli aikoinaan merkittävä ekspressionistinen maalari. Ruotsissa oli Bauckin näyttelyitä vuosina 1866, 1868 ja 1887. Hänen töitään pääsi Chicagon maailmannäyttelyyn vuonna 1893 ja niitä esiteltiin Liljevalchs konsthalletissa vuonna 1911.
Bauckin töitä oli viimeksi esillä Ruotsissa vuonna 2016.
Valkealammi (Vihti)

Valkealammi on Uudellamaalla Vihdin ja Hyvinkään rajalla Vihtijärven lähellä sijaitseva lampi. Etäisyys Nummelasta on 28 kilometriä koilliseen, Hyvinkään keskustasta 16 kilometriä lounaaseen ja Helsingin keskustasta 47 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantietoa.
Valkealammi on 1,1 kilometriä pitkä, 350 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 26 hehtaaria. Se on muodostunut Ensimmäisen Salpausselän pohjoispuolelle kahden harjumaisen selänteen väliin. Selänteet haarautuvat lounaassa Komiharjusta ja järven pohjoista harjannetta kutsutaan Valkealamminharjuksi. Selänteet ovat todennäköisesti reunamoreeneja joita muodostui mannerjäätikön reunan perääntyessä luoteeseen. Valkealammin luoteispuolella levittäytyy Valkealamminsuo, koillisessa on Valkealamminharju, etelässä Mustalammi ja lounaassa Komi. Lammella on kartan mukaan kaksi saarta. Järven länsiosassa on pieni saari, koilliskolkassa lähellä rantaa on hieman isompi saari. Lammen rantaviivan pituus on 3,0 kilometriä. Valkealammin ympäristö on pääosin metsämaata, koillisrannalla on muutamia vapaa-ajan asuntoja. Valtaosa järven lounaisosasta kuuluu Vihdille ja koillisosa Hyvinkäälle.
Vihdin Valkealammi on pinta-alaltaan laajin Suomen lukuisista Valkealammista; se on myös eteläisin Valkealammi.
Vedenlaatu.
Valkealammia ympäröi metsäinen moreenirinne. Sen vesi on kirkasta, varsin väritöntä ja aavistuksen hapanta. Lammen appitilanne on hyvä.
Vesistösuhteet.
Valkealammi sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Keihäsjoen valuma-alueella (21.06), jonka Keihäsjoen keskiosan alueeseen (21.062) lampi kuuluu. Lampeen on johdettu harjanteiden välistä lyhyitä kuivatusojia. Sen laskuoja alkaa pohjoisrannasta, jonne on kaivettu oja Valkealamminsuolle. Lammen vedenpinnan korkeus on 114,3 metriä mpy (N2000).
Maria Banuș

Maria Banuș (10. huhtikuuta 1914 – 14. heinäkuuta 1999) oli romanialainen runoilija.
Elämäkerta.
Maria Banuș syntyi 10. huhtikuuta 1914 Romanian Bukarestissa. Hänen perheensä oli juutalainen, mutta Banuș itse vieraantui juutalaisesta uskosta. Hän myös mielsi itsensä pikemminkin romanialaisena.
Banușiista tuli Romanian johtavia naiseutta käsitteleviä runoilijoita. ensimmäiset runot julkaistiin vuonna 1928 ja laajemmalle yleisölle tunnetuksi hän tuli kokoelmateoksella "Tara fetelor" (1937). Holokaustitoisen maailmansodanaikana vaikutti häneen syvästi. Sitä käsitteli esimerkiksi vuonna 1949 julkaistu "Bucurie". Banuș piti myös kommunisteja maailman pelastajina. Sosiaaliset ja humintaariset aiheet ovat esillä teoksissa "Torentul" (1959) ja "Magnet" (1962). Hän julkaisi myös näytelmät "Ziua cea mare" (1951) ja "Indragostitii" (1954). Runokokoelmateoksia olivat "Fiilor mei" (1949), "Versuri alese" (1953), "Despre pamant" (1954) ja "Se arata lumea" (1956), sekä rakkausrunoutta maailmankirjallisuudessa käsittelevän tietokirjan "Din poezia de dragoste a lumii" (1965). Omien teostensa ohella hän käänsi romaniaksi Goethen, Puškinin, Rilken ja Shakespearen teoksia. Banuksen omia runoja käännettiin venäjäksi, englanniksi ja kiinaksi.
Vuonna 1978 Banuș julkaisi osia toisen maailmansodan aikaisesta päiväkirjastaan nimellä "Sub camuflaj". Teos oli kiistanalainen, sillä se käsitteli esimerkiksi eroottisia kokemuksia ja Banușin suhtautumista juutalaiseen identiteettiin. Banuș kuoli Bukarestissa 14. heinäkuuta 1999.
Laura Hokkanen

Laura Hokkanen (o.s. Kerola, s. 7. elokuuta 1992 Ikaalinen) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija.
Ura.
Hokkanen on Ikaalisten Tarmon kasvatti. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 17-vuotiaana 11. toukokuuta 2010 vieraissa PeTo-Jusseja vastaan. Hokkanen toi ensimmäisen juoksunsa toisessa ottelussaan, 16. toukokuuta 2010 kotona Pesä Ysejä vastaan. Hän löi ensimmäisen juoksunsa 19. kesäkuuta 2011 kotona Porin Pesäkarhuja vastaan ja ensimmäisen kunnarinsa 6. heinäkuuta 2012 Rauman Lukkoa vastaan. Kauden 2021 jälkeen Hokkanen ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Muuta.
Hokkasen siskot Petra ja Riina Kerola pelaavat myös pesäpalloa. Hän avioitui kesällä 2021 Riku Hokkasen kanssa.
Race Drivin’

Race Drivin’ on Atari Gamesin videopeli vuodelta 1990. Peli on jatko-osa menestyneelle "Hard Drivin’" -pelille.
Kehitys ja julkaisu.
Alkuperäinen "Race Drivin’" on kolikkopeli vuodelta 1990. Peli julkaistiin myös Atari ST:lle vuonna 1991, SNES:ille vuonna 1992 ja Sega Genesikselle vuonna 1993. Myös Amigalle, Game Boylle ja DOS:ille julkaistiin omat versionsa. Varsinkin SNES-versio kärsi kuitenkin teknisistä puutteista. Sen ruudunpäivitysnopeus oli vain neljä ruutua sekunnissa. Vuonna 2021 julkaistiin epävirallinen versio, jonka kuva päivittyy 30 kertaa sekunnissa. Parannus saatiin aikaan käyttämällä Nintendon kehittämää SA-1 -prosessoria.
Pelaaminen.
Pelaaminen on ajopeleille tyypillistä ja noudattelee jo pelin edeltäjässä "Hard Drivin’issa" asetettua esimerkkiä. Pelaaja ajaa rataa tavoitteenaan selviytyä yhdestä tai kahdesta kierroksesta ennen ajan loppumista. Radalle ripoteltujen checkpointien läpi ajaminen lisää käytettävissä olevaa aikaa. Pelissä on kolme rataa, joista yksi oli jo "Hard Drivin’ssa". Uudet radat ovat stuntti- ja autocross-rata. Alkuperäisessä radassa pelaajan on väisteltävä radalla olevia toisia autoja kun taas uusissa radoissa pelaaja voi kisata rauhassa. Autocross-rata on lyhyt tyypillisen kierrosajan ollessa noin puoli minuuttia. Stunttirata taas on paljon pidempi, noin kolmen minuutin rata. Valittavina on kolme erilaista autoa: speedster, roadster ja "Hard Drivin’in" alkuperäinen auto. Autoissa on alkuperäistä lukuun ottamatta manuaalivaihteet; alkuperäisen auton saa sekä manuaali- että automaattiversiona. Vaihteiden kanssa saa olla tarkkana, sillä väärin vaihtaminen hyydyttää auton. Pelaaja ohjaa autoa ensimmäisen persoonan perspektiivistä edessään auton kojelauta. Osa kojelaudan näytöistä kertoo pelaajalle ajosta. Näitä ovat nopeus-, kierros ja bensamittarit. Öljy-, lämpö- ja ampeerimittari taas ovat vain koristeita. Jokaisen auton kojelauta näyttää erilaiselta. Pelaaja voi katsoa suorituksensa uusintana. Peli myös mittaa kuinka usein pelaaja on suistunut radan ulkopuolelle. "Hard Drivin’iin" nähden pelissä on myös uusia stuntteja.
Edeltäjäänsä nähden fysiikkamallinnusta on paranneltu. Toisin kuin useimmat ajan ajopelit, "Race Drivin’" pyrki simuloimaan ajofysiikoita mahdollisimman todenmukaisesti. Muun muassa auton kaikki neljä pyörää on mallinnettu, toisin kuin pelin edeltäjässä. Pelin 3D-vektorigrafiikat edustivat ajan uusinta peliteknologiaa.
Pelihalliversion penkki on säädettävä. Harvinaisessa vain 100 kappaleen erikoisversiossa on useita näyttöjä, jotka takaavat 180 asteen näkökentän.
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1975

Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1975 oli jalkapallon naisten SM-sarjan toinen kausi ja viides kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. Mestaruuden voitti HJK, jolle saavutus oli viides naisten Suomen mestaruus. KPV ja OPS putosivat Naisten perussarjaan kaudeksi 1976. SM-sarjaan nousivat KPT ja MP.
Sarjajärjestelmä.
Naisten SM-sarja 1975 pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjanousijoita olivat IF-FK ja KPV. Ilves sai edellisenä kautena SM-sarjassa pelanneen Ilves-Kissojen paikan. 
Otteluiden peliaika oli 2×35 minuuttia.
Sarjataulukko.
 
Suomen mestarit.
HJK:n pelaajat: Meri-Tuuli Carpen, Leena Eloranta, Marketta Hartikka, Chrisse Johansson, Paula Järvenpää, Ulla Kaasinen, Tuula Kauppinen, Raija Kärkkäinen, Marjatta Lehti, Inkeri Määttä, Merja Rytkönen, Tiina Rytkönen, Kaija Salopuro, Paula Sirkka, Tuula Öhrnberg. Valmentajat: Aulis Rytkönen, Olavi Sartovuo.