tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Insomnia (Faithlessin kappale)

Insomnia on Faithlessin kappale, joka julkaistiin vuonna 1995. Se on julkaistu singlenä ja yhtyeen albumilla "Reverence". Kappale nousi singlelistan kärkeen Suomessa, Norjassa ja Sveitsissä. Suomessa se oli listaykkösenä yhteensä kahdeksan viikkoa.
Kappaleesta tehtiin vuonna 2005 uusi versio. Insomnia 2005 ei menestynyt yhtä hyvin kuin alkuperäinen versio.
Eastern Goldfields Railway

Eastern Goldfields Railway (EGR) on Northamin, Coolgardien ja Kalgoorlien yhdistävä rautatieosuus Länsi-Australian osavaltiossa Australiassa.
Rautatie rakennettiin alun perin 1800-luvulla yhdistämään sisämaassa sijaitsevat rikkaat kultakaivosalueet Perthin rannikkokaupunkiin. Tuolloin käytössä oli jo kapearaiteinen rautatie, Eastern Railway, joka yhdisti Perthin ja Northamin. Eastern Goldfields Railway rakennettiin tämän rataosuuden jatkoksi halki puoliaavikkoalueiden. Sen rinnalla sijaitsi myös Goldfields Water Supply Scheme -vesijohto. Sekä rautatien että vesijohdon pääsuunnittelijana toimi C. Y. O'Connor.
Vuonna 1917 Eastern Goldfields Railway yhdistettiin vastavalmistuneeseen Trans-Australian Railwayhin. Koska rautateillä oli käytössä eri raideleveydet, oli matkustajien vaihdettava junaa ja rahti siirtokuormattava Kalgoorliessa.
Liikenteellisesti Eastern Goldfields Railway oli päärataosuus, joka yhdisti Leonoraan ja Esperanceen johtavat sivuradat.
Vuonna 1968 rautatie leveäraiteistettiin normaaliraideleveydelle, ja raideleveyden vaihdon yhteydessä useita osia siitä rakennettiin kokonaan uudelleen. Uusi normaaliraiteinen rataosuus kulki pääasiassa vanhan kapearaiteisen rautatien pohjoispuolella. Uuden rataosuuden myötä myös Koolyanobbingissä sijaitseva rautakaivos sai raideyhteyden.
Peruskunnostus.
Marraskuussa 2005 julkaistiin rahoituksen myöntäminen rataosan peruskunnostusta varten, mukaan lukien:
HCJB

HCJB eli La Voz de los Andes, ”Andien ääni”, on Ecuadorissa toimiva kristillinen radioasema.
HCJB Global, virallisesti World Radio Missionary Fellowship, Inc., on Coloradossa Yhdysvalloissa päämajaansa pitävä ja Ecuadorin Quitossa toimiva evankelikalistien ilosanomaa levittävä radioasema, jonka kansainväliseen tunnukseen HCJB kätkeytyy lause "Heralding Christ Jesus Blessing" tai "Hoy Cristo Jesús Bendice".
HCJB aloitti toimintansa Quitossa joulupäivänä vuonna 1931. Sen perustajia olivat Clarence W. Jones ja Reuben Larson sekä joukko muita amerikkalaisia evakelikalisteja. Asema oli ensimmäinen Ecuadorissa toimiva ja maailman ensimmäinen kristillinen lähetysasema. 1970-luvulla asema lähetti ohjelmia Quitosta yhteensä 450 kW:n lähettimillä, pääasiassa lyhytaalloilla, nykyisin myös keskiaalloilla ja FM-aalloilla.
HCJB on toisinaan lähettänyt lyhyitä, lähinnä DX-kuuntelijoille suunnattuja ohjelmia myös suomeksi.
Robert G. L. Waite

Robert G. L. Waite (18. helmikuuta 1919 Manitoba, Kanada – 4. lokakuuta 1999 Glastonbury, Connecticut) oli yhdysvaltalainen historioitsija. 
Waite syntyi köyhään kanadalaisen papin perheeseen, joka kiersi pieniä seurakuntia. Hän opiskeli Macalester Collegessa St. Paulissa stipendin turvin valmistuen 1941. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa 1942–1945 ja valmistui filosofian tohtoriksi Harvardin yliopistosta 1949. Waite liittyi Williams Collegen opettajakuntaan 1950-luvun alussa. Hän tutki Saksan 1900-luvun alkupuolen historiaa ja kirjoitti aiheesta useita teoksia. 
Hän oli merkittävä Hitler-tutkija, joka uskoi Hitlerin motiivien selviävän soveltamalla psykologiaa historiantutkimukseen. Hänen kuuluisin teoksensa oli psykohistoriallinen Hitler-tutkimus "The Psychopathic God: Adolf Hitler". Vaikka hänen freudilainen ja ajoittain pitkälle viety psykologinen lähestymistapansa on herättänyt välillä arvostelua, hänen tutkimukseensa on usein nojattu seuranneessa Hitler-tutkimuksessa.
Pro Dance

Pro Dance ry on klassisen ja modernin tanssitaiteen ihailijoiden ja tanssitaiteilijoiden kannustajien yhdistys. Yhdistystoiminnan avulla Pro Dance on kerännyt stipendejä tanssitaiteen nuorille huipuille ja uran kynnyksellä oleville lupauksille tähän mennessä jo yli 250 000 euron arvosta.
Yhdistys järjestää tapahtumia, jakaa tietoa ja nostaa esille tanssin tekijöitä sekä nuoria lahjakkuuksia. Yhdistyksen vuosittainen päätapahtuma on Pro Dance -gaala. Taiteilijat ja yhdistyksen jäsenet esiintyvät Pro Dance -tilaisuuksissa ilmaiseksi.
Pro Dance ry perustivat keväällä 1972 aktiiviset tanssitaiteen tukijat ja ihailijat. Ensimmäinen puheenjohtaja oli primaballerina Mary Paischeff. Hänen jälkeensä oli puheenjohtajana lyhyen ajan Ludvig Nyholm. Vuodesta 1977 vuoteen 2010 Pro Dance ry:n puheenjohtajana toimi Teija Sopanen. Kantavia voimia ja menestyksentekijöitä yhdistyksessä ovat olleet myös tanssitaiteilijat Maj-Lis Rajala, Heikki Värtsi. Yhdistyksen nykyisenä puheenjohtajana toimii Maija Nikkonen-Hilli.
Lom (Norja)

Lom on Norjan kunta Gudbrandsdalenissa Innlandetin läänissä. Sen rajanaapureita ovat luoteessa Skjåk, pohjoisessa Lesja, idässä Vågå, etelässä Vang ja lounaassa Luster. Kunnan nimi pohjautuu "Loarin" tasamaa-alueeseen Lomin sauvakirkon ympärillä. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 2 212 asukasta.
Kuntakeskuksen nimi on Fossbergom, jossa useimmat ansaitsevat elantonsa matkailusta, kaupasta ja palveluista. Muutoin kunnan pääelinkeino on maa- ja metsätalous. Muita asutuksia ovat Garmo ja Bøverdalen. Kunnan läpi kulkee tie numero 15, ja Fossbergomista alkaa tie numero 55 Sognefjelletin ylitse. Lomissa sijaitsevat Norjan korkeimmat vuorenhuiput Galdhøpiggen ja Glittertind sekä puolet Jotunheimenin kansallispuistosta.
Herbert Girton Deignan

Herbert Girton Deignan (5. joulukuuta 1906 East Orange, New Jersey – 1968) oli yhdysvaltalainen Thaimaan linnustoon erikoistunut lintutieteilijä.
Herbert Deignanin vanhemmat olivat Harry Francis Deignan ja Anna Galena (Warren) Deignan. Hän opiskeli englantia ja muita eurooppalaisia kieliä sekä kirjallisuutta Princetonin yliopistossa ja valmistui sieltä lokakuussa 1928. Hän tutustui yliopiston eläinkokoelmien kuraattoriin Charles H. Rogersiin, jonka ohjauksessa hänen kiinnostuksensa lintumaailmaan syveni. Hän näki Thaimaan luonnosta kertovan elokuvan "Chang the elephant boy". Elokuva teki häneen valtavan vaikutuksen, eikä hän saanut ajatuksiaan irti tuosta maanosasta. 
Pian valmistumisensa jälkeen Deignan haki ja sai paikan englanninopettajana "Prince Royal's Collegessa" Chiang Maissa Thaimaan pohjoisosassa. Hän opetti siellä neljä vuotta, 1928–1932, keräten samalla kokoelman lintuja. Hän lähetti kokoelman Princetoniin, jossa se on osa laajempaa kokoelmaa. Vuonna 1932 Deignan palasi Yhdysvaltoihin laman keskelle. Hän teki huonosti palkattuja töitä, toimien muun muassa marraskuusta 1933 helmikuuhun 1934 osapäiväisenä avustajana Smithsonian-instituutin kansallismuseossa Alexander Wetmoren alaisena.
Vuonna 1935 Deignan palasi Chiang Maihin ja viipyi siellä vuoden 1937 lopulle. Tohtori Wetmoren aloitteesta Kansallismuseo palkkasi hänet keräämään näytteitä ja hän toimittikin laajan kokoelman lintuja sekä muita eliöitä Kansallismuseoon. Deignan oli nyt niin perusteellisesti perehtynyt Thaimaan linnustoon, että palattuaan Yhdysvaltoihin alkuvuonna 1938 hän sai tutkimusapulaisen viran Kansallismuseon lintuosastolla. Seuraavana vuonna hän sai Bacon-stipendin, jonka turvin hän matkusti tutkimaan Euroopan museoiden kaakkoisaasialaisten lintujen kokoelmia.
1939 Deignan avioitui tohtori Stella M. A. Lechen kanssa. Toisessa maailmansodassa Deignan palveli "Office of Strategic Services" osastolla, enimmäkseen eteläisessä Aasiassa. 1948 hän osallistui Pohjois-Australian tutkimusmatkalle ja 1952–1953 Thaimaahan suuntautuneelle retkelle Guggenheim-stipendin turvin. 1959 hän sai kuraattorin viran. Vuonna 1961 Deignan edusti Smithsoniaa kymmenennessä Tyynenmeren tieteellisessä kongressissa Honolulussa. 1962 Deignan luopui virastaan muuttaakseen Sveitsiin. Samana vuonna hän kuitenkin osallistui Smithsonian tutkimusretkelle Madagaskariin, missä hän keräsi museolle lintuja. Tämä oli hänen viimeinen maastotutkimusretkensä. Hän jatkoi työskentelyä Euroopassa, konsultoiden Lontoon ja Pariisin museoita ja laatien Maailman lintujen nimistöluetteloa.
Deignan liittyi American Ornithologists' Unioniin 1923 ja toimi yhdistyksen sihteerinä 1959–1961. Hänen kirjallinen tuotantonsa oli laaja. Hän nimesi uuden lintulajin, thaimaantimalin ("Stachyris rodolphei") 1939, ja useita alalajeja.
Versailles Philharmonic Quintet

Versailles ヴェルサイユ・フィルハーモニック・クインテット, Yhdysvalloissa Versailles -Philharmonic Quintet-, on japanilainen yhtye. 
Versaillesin perustivat maaliskuussa 2007 Kamijo (ex-Lareine) ja Hizaki (ex-Sulfuric Acid), jonka jälkeen nopeasti mukaan liittyi Jasmine You, joka oli ollut jo mukana Hizakin sooloprojektissa "Hizaki grace projectissa". Yhtyeen toinen kitaristi Teru (ex-Aikaryu) ja rumpali Yuki (ex-Sugar Trip) valittiin mukaan maineikkaan tokiolaisen keikkapaikan "Rock May Kan"in suosittelemina. 
Kamijolla ja Hizakilla oli idea uudesta yhtyeestä jo syksyllä 2006, mutta bändin perustaminen lykkääntyi, sillä sopivien jäsenten löytäminen Versaillesiin kesti puoli vuotta. 
Yhtyeen idea on "absoluuttinen Youshikibi ( "jap." ' "muodon kauneus" '), ääni ja estetiikan ääripäät". Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että Versaillesin musiikki on "melodista metallia". Se on tyyliltään raskasta, mutta siitä huolimatta melodista musiikkia höystettynä teknisellä soitannalla ja satunnaisilla oopperamaisen jylhillä vokaaleilla.
Versaillesin jäsenten nimet julkistettiin 29. maaliskuuta 2007 ja yhtyeen nimi 30. maaliskuuta. 2. toukokuuta yhtyeestä laitettiin ennakkomainos YouTubeen. 
Toukokuun lopussa 2007 saksalaisen television dokumenttiryhmä tuli Japaniin, ja yhtye antoi heille haastattelun. 
Kesäkuussa haastattelut olivat myös japanilaisessa Sankei-lehdessä ja Versailles oli esillä artikkelissa. 
Ensimmäistä kertaa yhtye esiintyi 24. kesäkuuta 2007. Samaan aikaan julkaistiin myös yhtyeen ensimmäinen single ja musiikkivideo "The Revenant Choir". 
Elokuun 2009 alussa basisti Jasmine You jäi tauolle yhtyeestä heikentyneen terveydentilansa vuoksi. Pian tämän jälkeen, 9.8 bändi ilmoitti omilla kotisivuillaan basistin menehtyneen. Omaisten pyyntöön vedoten Jasmine Youn kuolinsyytä ei kuitenkaan paljastettu. 
Yhtye esiintyi Euroopassa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2008 Matenrou Operan kanssa. Yhtyeen toinen esiintyminen Suomessa tapahtui 29.6.2010, osana heidän kesäkuusta syyskuuhun jatkunutta "Method of Inheritance" maailmankiertuettaan. Edesmenneen Jasmine Youn paikalla nähtiin "Cosmo"- nimisessä yhtyeessä vaikuttanut Masashi, joka on nähty usein soittamassa myös Malice Mizeristä tutun Közin taustalla. 
5.9.2010 yhtye ilmoitti kotisivuillaan Masashin liittyneen Versaillesin viralliseksi jäseneksi.
Tibor Sekelj

Tibor Sekelj () (14. helmikuuta 1912 Spišská Sobot, Poprad silloinen Itävalta-Unkari nyk. Slovakia – 20. syyskuuta 1988 Subotica, Jugoslavia) oli juutalaissyntyinen tutkimusmatkailija esperanton harrastaja, kirjailija ja asianajaja. Hän syntyi Spišská Sobotassa Popradissa silloisessa Itävalta-Unkarissa, nykyisessä Slovakiassa. Sekelj kuoli Suboticassa entisessä Jugoslaviassa. Hänen vaimonsa nimi oli Erzsébet Sekelj.
Sekelj teki tutkimusmatkoja Etelä-Amerikassa, Aasiassa ja Afrikassa. Hän puhui unkarin ja kroatian kielten lisäksi sujuvasti saksaa, espanjaa, englantia, ranskaa ja esperantoa. Hän oli Esperanto-akatemian jäsen ja kirjoitti useita teoksia esperantoksi. 
Elämäkerta.
Sekeljin isä oli eläinlääkäri, ja perhe muutti usein. Hänen ollessaan muutaman kuukauden ikäinen perhe muutti Ceneihin nykyisen Romanian alueelle. Vuonna 1922 perhe muutti Kikindaan Serbiaan, jossa Sekelj kävi koulun loppuun. Lukion hän suoritti Nikšićissä, Montenegrossa. Tämän jälkeen hän muutti Zagrebiin, jossa hän opiskeli lakia. 
Sekelj työskenteli valmistumisensa jälkeen toimittajana. Vuonna 1939 hän matkusti Argentiinaan raportoimaan Jugoslaviasta tulleiden siirtolaisten elämästä. Hän vietti Argentiinassa seuraavat 15 vuotta työskennellen toimittajana ja tutkimusmatkailijana. Vuonna 1944 hän kiipesi Amerikan mantereen korkeimmalle vuorelle Aconcagualle. Matkan innoittamana hän kirjoitti ensimmäisen teoksensa, romaanin "Tempestad sobre el Aconcagua" (Myrsky Aconcagualla, ei suom.). Sekelj palasi Jugoslaviaan vuonna 1954 ja asettui asumaan Belgradiin. Vuodesta 1972 hän asui Suboticassa ja toimi kaupungissa sijaitsevan museon johtajana. Hän kuoli Suboticassa, ja hänet on haudattu Subotican hautausmaalle.
Red Sonja

Red Sonja (”Punainen Sonja”) on miekka ja magia -lajityypin elokuva vuodelta 1985. Sen on ohjannut Richard Fleischer. Pääosissa näyttelevät Brigitte Nielsen ja Arnold Schwarzenegger ja muissa osissa Sandahl Bergman, Paul L. Smith, Ernie Reyes Jr., Ronald Lacey ja Pat Roach.
Elokuva perustuu Marvel-kustantamon Conan barbaari -sarjakuvien samannimiseen hahmoon, jonka Roy Thomas kehitti 1970-luvulla. Thomasin luoma hahmo pohjautuu löyhästi Robert E. Howardin novellissa ”The Shadow of the Vulture” esiintyvään Red Sonya of Rogatinoon.
Juoni.
Sonjan (Brigitte Nielsen) elämä menee pirstaleiksi, kun kuningatar Gedren (Sandahl Bergman) tappaa hänen vanhempansa. Kuningatar hallitsee terrorismillaan ja kantaa talismaania, jonka avulla hän voi tuhota koko planeetan. Sonja päättää kostaa vanhempiensa kuoleman ja saa erikoisia voimia mysteerisen näyn kautta. Hänen täytyy kuitenkin vannoa vala, että hän saa rakastua mieheen vain, jos tämä on häntä voimakkaampi. Matkallaan kuningatar Gedren ja hänen assistenttinsa Ikolin (Ronald Lacey) luo hän tapaa Kalidorin (Arnold Schwarzenegger), muukalaisen, joka on epätavallisen voimakas.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen pitää "Red Sonjaa" huonoimpana kolmesta Dino De Laurentiisin tuottamasta barbaarieepoksesta. Hän antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Jalkaväkirykmentti 64 (talvisota)

Jalkaväkirykmentti 64 oli Kemissä joulukuussa 1939 perustettu talvisodan sotilasyksikkö.
Rykmentti muodostettiin Suomen Valkoisen kaartin ja Pohjan rykmentin alokkaista sekä Tampereen, Seinäjoen ja Kokkolan seutujen reserviläisistä. Rykmentin komentajaksi määrättiin everstiluutnantti Uno Fagernäs. Rykmentin varustus oli aluksi hyvin puutteellinen. Aseistuksena oli muun muassa Berdan-kiväärejä.
Rykmentti keskitettiin aluksi Suomussalmelle Hjalmar Siilasvuon komentamaan 9. divisioonaan. Divisioonan mukana rykmentti oli mukana Suomussalmen taistelussa. Tammikuun alkupuolella rykmentti siirrettiin Laatokan Karjalaan kenraalimajuri Woldemar Hägglundin komentamaan IV armeijakuntaan.
Elna Kiljander

Elna Julia Sofia Kiljander (4. marraskuuta 1889 Sortavala – 21. maaliskuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja sisustussuunnittelija. Hän valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä Korkeakoulusta vuonna 1915 ja lähti sen jälkeen opettamaan graafista suunnittelua Povenetsin kaupunkiin Venäjän Karjalaan, josta palasi Suomeen vuonna 1916. Kiljander suunnitteli keittiöitä koteihin ja kouluihin, kuten Järvenpään Kotitalousopettajaopistoon. Vuonna 1932 valmistuneeseen Eduskuntataloon Helsingissä Kiljander suunnitteli paljon julkisuutta saaneen modernin suurkeittiön. 1934 Kiljander perusti Marianne Strengellin kanssa "Koti–Hemmet"-sisustusliikkeen, joka myi muun muassa Alvar Aallon suunnittelemia huonekaluja jo ennen kuin ensimmäinen Artek-liike avattiin 1936. Kiljander suunnitteli Helsinkiin Ensikotien liiton toimitalon, joka valmistui sodan keskellä vuonna 1942, ja 1940-luvun lopulla Poriin vastaavan rakennuksen, jota ei kuitenkaan koskaan rakennettu.
Kiljander oli naimisissa kuvanveistäjä Gunnar Finnen kanssa 1918–1926. Gunnar Finnen pikkuserkku Jalmari Finne kirjoitti lastenkirjasarjan Kiljusen herrasväestä. Kiljanderin suvussa kulkevan suullisen perimätiedon mukaan Jalmari Finne nimesi hullunkurisen perheensä Kiljusiksi, koska hän ei pitänyt Elna Kiljanderin sukulaisista. Finnen elämäkerrassa mainitaan perheen esikuvaksi Finnen kouluajalta tuntema lehtori Kiljander ja tämän kaksi poikaa.
Kiljanderin polyteknikkoveli Mauritz Alarik Herman Kiljander (1886–1922) kuului Helsingissä 1905–1906 toimineeseen lyseolaisten salaseuraan ja venäläistämisvastaiseen terroristiryhmään Verikoirat. Kiljanderien äiti Julia Svensson (1853–1924) oli kotoisin Katthamran kartanosta Gotlannin Östergarnissa.
Nummirahkasammal

Nummirahkasammal ("Sphagnum molle") on maailmanlaajuisesti harvinainen keskikokoinen sammal. Se kuuluu "Sphagnaceae"-heimoon ja rahkasammalten sukuun.
Nummirahkasammal suosii merellistä ilmastoa.
Ulkonäkö.
Nummirahkasammal on pienehkö ja hento. Väriltään se on vaaleanvihreä ja joskus punertava. Sillä on tavallisesti itiöpesäkkeitä.
Levinneisyys.
Suomessa nummirahkasammalen runsain esiintymisalue on Kauhajoen ja Karvian rajalla sijaitseva Kauhaneva.
Pohjois-Amerikassa kasvia tavataan mantereen itä- ja etelärannikoilta.
Södermanland-luokan sukellusvene

Södermanland-luokka on Ruotsin laivaston kahden sukellusveneen alusluokka.
Yleistä.
Södermanland-luokan alukset ovat entisiä Västergötland-luokan aluksia. Vuosina 1987–1990 rakennettiin neljä Västergötland-luokan alusta, joista kaksi Kockums-yhtiö modernisoi vuosina 2003 ja 2004 Södermanland-luokan aluksiksi. Niihin lisättiin muun muassa stirlingmoottori-tekniikkaan perustuva ilmasta riippumaton propulsio-osasto (). Modernisoinnin ansiosta aluksia voidaan käyttää seuraavat 20 vuotta.
AIP-yksiköt.
Kockumsin AIP-yksiköt polttavat puhdasta happea ja dieselöljyä paineistetussa palotilassa. Nestehappi varastoidaan kryogeenisissä tankeissa. AIP-yksiköiden ansiosta sukellusvene voi olla sukelluksissa viikkoja. Sukelluksissaolon pituus riippuu ensisijaisesti mukana kuljetettavan nestehapen määrästä..
Modernisointi 2003–2004.
AIP-osastoa varten alus katkaistiin ja väliin liitettiin valmiiksi rakennettu AIP-osasto. Aluksen AIP-osastoon sisältyy kaksi stirlingmoottoria, nestehappea sisältävät tankit ja elektronisia laitteita.
Alukset voivat modernisoinnin jälkeen toimia lämpimämmissä ja enemmän suolapitoisissa vesissä esimerkiksi kansainvälisissä rauhanturvatehtävissä. Ennen modernisointia alusten jäähdytys hoidettiin suoraan kylmän meriveden avulla; nyt aluksessa on täysin uusi jäähdytysjärjestelmä.
Aluksen ohjaus- ja komentojärjestelmät uudistettiin ajan tasalle ja alusten stealth-ominaisuuksia parannettiin. Sukeltajia varteen rakennettiin ilmalukko.
ICalendar

iCalendar on tietokoneiden tietomuoto, joka mahdollistaa kokouskutsujen ja tehtävien lähetyksen Internet-käyttäjien välillä sähköpostitse tai .ics -tiedostoja jakamalla. iCalendar tiedoston vastaanottajat
(joilla on sähköpostiohjelma tai kalenterisovellus) voivat vastata lähettäjälle helposti tai ehdottaa toista
kokouspäivää/aikaa esimerkiksi Microsoft Outlook kalenterin kanssa.
iCalendaria käytetään laajalti eri tuotteissa. iCalendar-tietoa välitetään usein perinteisellä sähköpostilla.
Historia ja kehitys.
The Internet Engineering Task Force (IETF) kalenterien ja aikatauluttamisten työryhmä (Open Text Corporationin Anik Gangulyn johtamana) kehitti kalenterimuodon. Varsinaiset tekijät olivat Frank Dawson Lotus Development Corporation -yhtiöstä ja Derik Stenerson Microsoft Corporationista. iCalendar perustuu vahvasti aiempaan Internet Mail Consortiumin (IMC ) kehittämään vCalendar-muotoon. iCalendar tiedostot ovat perustekstitiedostoja.
Sen jälkeen kun iCalendar julkistettiin, Internet Mail Consortium lausui, että se "toivoo, että kaikki vCalendar-kehittäjät ottaisivat käyttöön nämä uudet avoimet standardit ja tekisivät heidän sovelluksensa yhteensopiviksi kummankin standardin vCalendar 1.0 ja iCalendar kanssa.
Tekniset ominaisuudet.
Kalenterilaajennokset.
vCalendar ja iCalendar tukevat yksityisiä laajennoksia "X-" -prefiksillä, jotka ovat yleisessä käytössä. Tässä joitakin niistä:
vCalendar 1.0.
iCalendarin kehittäminen perustuu aiempaan Internet Mail Consortiumin (IMC) kehittämään tiedostomuotoon vCalendar. Tässä on esimerkki kalenteritiedosta vCalendar-muodossa:
Validointi.
Validoinnilla voidaan tarkistaa, että tiedon muoto on spesifikaatioiden mukainen. ICalendar-muodon validaattori löytyy osoitteesta:
http://severinghaus.org/projects/icv/ 
Palvelussa voi validoida ICalendar-tietoa URL-osoitteena, lähetettävänä tiedostona tai koodisnippettinä.
Lindsey Van

Lindsey Van (s. 27. marraskuuta 1984 Grosse Pointe, Michigan) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja maailmanmestari. Hänen seuransa oli National Sports Foundation ja valmentaja oli Casey Colby. Hänen henkilökohtainen pituusennätys on Vikersundissa vuonna 2004 hyppätty 171,0 metriä, joka on samalla Pohjois-Amerikan ennätys.
Van voitti Liberecissä helmikuussa 2009 ensimmäisen naisten mäkihypyn maailmanmestaruuden. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli viidestoista. Maailmancupin osakilpailuissa hän on sijoittunut kerran toiseksi ja kerran kolmanneksi.
Ulrike Gräßler

Ulrike Gräßler (s. 17. toukokuuta 1987 Eilenburg) on saksalainen mäkihyppääjä. Hänen seuransa on VSC Klingenthal.
Gräßler on yksi taitavimmista Saksan joukkueen jäsenistä. Hän voitti Saksan mestaruuden vuonna 2003. Hänen pisin hyppynsä on 107 metriä.
Ensimmäisessä naisten maailmanmestaruuskilpailussa Liberecissä 2009 Gräßler saavutti hopeaa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli mukana Saksan pronssia voittaneessa sekajoukkuemäen joukkueessa. Continental cupissa hän on voittanut 15 osakilpailua sekä sijoittunut kokonaispisteissä toiseksi kausilla 2006–2007 ja 2009–2010 sekä kolmanneksi 2008–2009. Maailmancupin osakilpailuissa hän on sijoittunut kaksi kertaa kolmanneksi.
Daniela Iraschko-Stolz

 
Daniela Iraschko-Stolz (s. 21. marraskuuta 1983 Eisenerz) on itävaltalainen mäkihyppääjä ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa WSV Eisenerziä.
Iraschko voitti kultaa Oslon MM-kilpailuissa 2011. Kaksi vuotta aiemmin Liberecissä hän sijoittui ensimmäisissä arvokilpailuissaan neljänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän saavutti hopeaa ja Falunin MM-kilpailuissa 2015 pronssia. Lahdessa 2017 hän oli yhdeksäs ja sai sekajoukkuemäessä hopeaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui kuudenneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti hopeaa ensimmäistä kertaa arvokisaohjelmassa olleessa naisten joukkuemäessă ja sekajoukkuemäessä. Henkilökohtaisessa normaalimäen kilpailussa hän sai pronssia. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän voitti joukkuemäen kultaa ja sekajoukkuemäen pronssia. Normaalimäessä hän oli kahdeksas ja suurmäessä yhdeksäs. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä 12:nneksi.
Continental Cupissa hän on voittanut yhteensä 50 osakilpailua ja kokonaiskilpailun kausilla 2009–2010, 2010–2011 ja 2011–2012. Maailmancupissa Iraschko-Stolz on voittanut 17 osakilpailua, sijoittunut 24 kertaa toiseksi ja 12 kertaa kolmanneksi (27.11.2021 mennessä). Kokonaiskilpailun voiton hän on saavuttanut kerran, kaudella 2014–2015. Lisäksi hän oli toinen kausilla 2011–2012 ja 2015–2016, viides kausilla 2013–2014, ja 2020–2021, kuudes 2016–2017 ja 2019–2020, seitsemäs 2017–2018, kahdeksas 2018–2019 ja kymmenes kaudella 2012–2013.
Iraschkon henkilökohtainen pituusennätys on Kulmissa 29.1.2003 hypätty 200 metriä, joka on samalla naisten maailmanennätys.
Sasori

Sasori (蠍) on Naruto-mangasarjassa esiintyvän Akatsuki-rikollisjärjestön jäsen.
Nuoruus.
Sasori eli nuoruutensa isoäitinsä hoivissa sen jälkeen kun Hatake Sakumon (eli Konohan valkea raateluhammas) tappoi hänen vanhempansa. Isoäiti opetti hänelle kaiken nukeista, joita voi käyttää taisteluissa. Sasori teki ensimmäiset nukkensa vanhempiensa näköisiksi, sillä hän tahtoi tuntea uudestaan vanhempiensa rakkauden. Lähtiessään kotikylästään hän hylkäsi myös nukkensa.
Akatsuki.
Liittyessään Akatsukiin Sasori sai Orochimarun parikseen. Orochimarun pettäessä ja lähtiessä Akatsukista Sasori otti tehtäväkseen etsiä hänet, selvittää hänen suunnitelmansa ja lopulta tuhota hänet. Sasorilla oli hieman parempi suhde uuteen työkumppaniinsa Deidaraan, joka ihaili parinsa kykyjä. Vaikka heillä oli melko erilaiset käsitykset taiteesta, Deidara kohteli Sasoria mestarinaan loppuun asti.
Nuket.
Sasorin omasta ruumiista valmistettu nukke-Sasori oli erikoistunut valmistamaan nukkeja kuolleista ihmisistä. Hiruko oli Sasorin eniten käyttämä nukke, jonka sisällä Sasori usein oli. Taistelutarkoitukseen hän käytti suosikkinukkeaan Kolmatta Kazekagea, josta hän oli tehnyt nuken. Koska Kolmas oli ollut elävä nukkea tehtäessä, hänen kykynsä säilyivät vahingoittumattomina ja Sasori pystyi käyttämään niitä hyödykseen. Sasorin monipuolisin nukke oli kuitenkin hän itse. Koska nuket eivät ikäänny, hän pysyi teini-ikäisen näköisenä, vaikka hän oli oikeasti jo yli kolmenkymmenen. 
Koska Sasori tarvitsee osan alkuperäisestä kehostaan, jotta voisi hallita nukkeja, hän säilöi sydämensä rintaansa lieriön muotoiseen osaan. Sasori selviytyy mistä tahansa hyökkäyksestä, kunhan hänen sydämensä pysyy vahingoittumattomana. Hän pystyy jopa siirtämään itsensä uuteen nukkeen sydäntä siirtämällä. Hän kykenee hallitsemaan yhtä aikaa satojakin nukkeja, ja siksi hän on kova vastus. 
Kaikissa aseissa, joita Sasorin nuket käyttävät, on hänen itse tekemäänsä myrkkyä. Myrkky ottaa nopeasti hallinnan uhrinsa kehosta ja tappaa tämän lopulta muutaman päivän päästä. Ainakin Haruno Sakura osaa kuitenkin valmistaa tehokasta antibioottia, joka kumoaa myrkyn vaikutuksen mutta jonka valmistamiseen vaaditaan hyvin harvinaisia kasveja. 
Myös Kankuron nuket Karasu (Korppi), Sanshouuo (Salamanteri) ja Kuroari (Musta Muurahainen) ovat Sasorin käsialaa, ja osaksi siksi hän voitti nuorukaisen helposti näiden taistellessa.
Kuolema.
Sasorin kukistivat pitkän taistelun jälkeen hänen isoäitinsä ja Haruno Sakura. Viimeisinä hetkinään hän koki vanhempiensa rakkauden, nimittäin juuri heitä esittävät Chiyon käyttämät nuket lävistivät hänen sydämensä. Hän kuitenkin kertoo vielä sopimastaan tapaamisesta Orochimarun alaiseksi soluttautuneen vakoojansa kanssa Maan ja Taivaan sillalla kolmen päivän kuluttua. Akatsukissa Sasorin korvaa Tobi.
Västergötland-luokan sukellusvene

Västergötland-luokan sukellusveneet (Tyyppi A17) olivat Ruotsin merivoimien vuosina 1983–1987 rakennettuja sukellusveneitä.
Suunnittelu ja rakentaminen.
Alukset valmistettiin korvaamaan Draken-luokan sukellusveneet. Ne suunnitteli Kockumsin Malmön telakka ja alukset tilattiin vuonna 1981. Kockums valmisti alusten keskirungon ja Karlskronan telakka keulan ja perän. Aluksen aseistuksena olleet kuusi 533 millimetrin ja niiden alapuolella kolme 400 millimetrin torpedoputkea on sijoitettu keulaan. Alukset voivat lisäksi kuljettaa rungon sisällä olevissa säiliöissä 22 miinaa.
Alusten pinta käsiteltiin kaikumittaimen kaikuja vaimentavalla materiaalilla ja niiden varustuksiin kuuluu todennäköisesti Näcken-luokassa käyttöönotettu ilmasta vapaa polttokennojärjestelmä (AIP). Nimikkoaluksen perinteinen periskooppi korvattiin televisiojärjestelmällä. Alusten elektroniset järjestelmät koostuvat Terman-tutkasta, Atlas CSU83 -kaikuluotaimesta sekä omasuojajärjestelmästä Argo AR-700-S5.
Alukset.
"HMS Östergotland" vaurioitui koeajoissa 7. marraskuuta 1989 tapahtuneessa törmäyksessä. "HMS Södermanland" ja "HMS Östergötland" modernisoitiin vuosina 2003–2004 Södermanland-luokan sukellusveneiksi. Loput kaksi alusta on myyty Singaporelle ja ne tullaan modernisoimaan Södermanland-luokkaa vastaaviksi.
Kinkaju

Kinkaju eli kierteishäntäkarhu ("Potos flavus") on Keski- ja Etelä-Amerikan sademetsissä elävä puolikarhulaji. Laji on joskus luokiteltu virheellisesti puoliapinaksi tai sivettieläimeksi.
Koko ja ulkonäkö.
Kinkajut painavat täysikasvuisina 2–4,6 kiloa. Niillä on paksu hunajanruskea turkki, josta tosin eri alueilla voi olla eri värimuotoja. Karva on lyhyttä. Ruumis on pitkähkö ja jalat ovat lyhyet. Pyöreässä päässä ovat suuret silmät, pyöreät korvat ja pieni kuono. Sukupuolet ovat lähes samannäköiset. Ruumiin pituus on 42–57 cm ja hännän pituus 40–56 cm. Kinkajusta tunnetaan seitsemän alalajia.
Laji sijoitettiin aiemmin kädellisiin ja luokiteltiin nimellä "Lemur flavus" ominaisuuksiensa pohjalta. Se elää puissa ja sillä on paljon kädellisille ominaisia piirteitä, kuten pitkä häntä, kynnelliset sormet ja täysin kääntyvät takajalat. Kinkajut ovat hyviä kiipeilijöitä, jotka hyödyntävät raajojensa liikkuvuutta hankkiessaan ruokaa oksistosta. Lajin keho joustaa 180° lantion ja pään välillä, mikä erottaa sen lähimmistä sukulaisistaan, koateista ja pesukarhuista.
Levinneisyys.
Kinkajun levinneisyysalue yltää pohjoisessa Meksikossa eteläisen Tamaulipasin neotrooppisista metsistä aina eteläisen Brasilian ja Bolivian sademetsiin saakka.
Elinympäristö ja ravinto.
Kinkaju elää erilaisissa metsissä, kuten kuivissa trooppisissa metsissä, hakatuissa metsissä, Amazonasin sademetsissä, Atlantin rannikkometsissä, trooppisissa ikivihreissä metsissä ja Surinamen savannialueen metsissä. Elinympäristövaatimuksia ei ole täysin tutkittu.
Laji syö useita kasvi- ja hedelmälajeja. Tärkein yksittäinen ravinnonlähde on viikuna, joka voi kattaa jopa puolet ruokavaliosta. Kinkajulla on pitkä kieli, minkä perusteella lajin arvellaan syövän myös pieniä hyönteisiä, kasvien mettä ja kukkia. Muurahaiset muodostavat kausittain tärkeän ravinnonlähteen.
Lisääntyminen.
Kiima-aika kestää noin 17 päivää, josta 2 päivää on paritteluaikaa. Tyypillisesti naaraat pariutuvat kahden tai useamman koiraan kanssa. Lisääntymiskausi vaihtelee alueittain. Naaras synnyttää 1–2 pentua, jotka painavat keskimäärin 175 grammaa. Pennuista pitää huolen pääasiassa naaras. Kantoaika on 98–120 päivää, keskimäärin 109 päivää. Imetysaika on kahdeksan viikkoa ja pentu vieroitetaan noin 4 kuukauden ikäisenä. Naaras saavuttaa sukukypsyyden 820 päivän, koiras 550 päivän ikäisenä. Kinkaju voi elää tarhaoloissa jopa 23-vuotiaaksi.
Jarno Rosberg

Jarno Rosberg (s. 28. huhtikuuta 1981) on suomalainen uransa lopettanut raskaansarjan ammattinyrkkeilijä. Rosbergin ammattilaistallina toimi P3 boxing. Hän on 195 cm pitkä ja painaa 105 kiloa. Valmentajana toimi tamperelainen Ilkka Aalto.
Amatööriura.
Rosberg harrasti nuorena poikana painia, kunnes aloitti 11-vuotiaana nyrkkeilyn. Teini-iässä ja myöhemminkin hän käytti huumeita ja teki omaisuus- ja väkivaltarikoksia.
Rosberg otteli amatööriurallaan 150 kertaa. Hän voitti raskaansarjan Suomen-mestaruuden vuosina 2001 ja 2005, Tammer-turnauksen vuonna 2005 ja Pokal Cupin Saksassa vuonna 2004. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1999, 2004, 2006 ja 2007 sekä useita mitalisijoituksia kansainvälisistä turnauksista.
2000-luvun vaihteessa Rosberg ajautui alkoholi- ja huumekierteeseen. Lisäksi hän velkaantui muun muassa pahoinpitelyistä aiheutuneiden laskujen takia. Sittemmin Rosberg raitistui ja sai tukijakseen tamperelaisen musiikkialan managerin Sami Borgenströmin, joka maksoi pois hänen laskunsa.
Ammattilaisura.
Hävittyään diskauksella vuoden 2007 SM-loppuottelussa Samu Lämsälle Rosberg ryhtyi ammattilaiseksi ja solmi sopimuksen Pekka Mäen P3 Boxing-tallin kanssa. Ammattilaisuransa alussa hän kohtasi lähinnä heikkotasoisia kehien kiertolaisia. Hän voitti kahdeksasta ensimmäisestä ottelustaan neljä tyrmäyksellä. Vasenkätisen Rosbergin tunnusmerkiksi muodostui voimakas vasemman käden koukku kylkeen.
27. marraskuuta 2009 Rosberg voitti Juho Haapojan raskaansarjan SM-ottelussa tuomariäänin mutta jäi ottelun jälkeisessä doping-testissä kiinni anabolisista steroideista. Hän joutui rikkomuksen takia vuoden kilpailukieltoon ja raskaan sarjan mestarin tittelin sai Haapoja.
Rosberg hävisi tyrmäyksellä 4. erässä 19. lokakuuta 2013 Ranskassa Johann Duhaupas'ille tämän kotikaupungissa Abbevillessä. Rosberg ja Duhaupas ottelivat raskaan sarjan Euroopan unionin mestaruudesta.
Vuoden 2014 aikana Rosberg sai kolme tyrmäysvoittoa kaikissa kotimaassa käydyissä otteluissaan.
Paratiisikaija

Paratiisikaija ("Psephotellus pulcherrimus") oli Australiassa elänyt paratiisikaijoihin kuulunut kaijalaji. Sen viimeinen elossaoleva yksilö nähtiin vuonna 1927 ja lajin on sittemmin tulkittu kuolleen sukupuuttoon.
Paratiisikaijat olivat värikkäitä, pitkäpyrstöisiä lintuja, jotka olivat pituudeltaan 27–30 cm. Niiden esiintymisaluetta olivat Etelä- ja Keski-Queenslandin ja pohjoisen Uuden Etelä-Walesin savannimetsät ja puustoiset ruohomaat. Paratiisikaijojen ravintoa olivat ruohonsiemenet. Lajin pariutumisaika sijoittui elo–huhtikuuhun ja naaraiden tiedetään munineen kolmesta viiteen munaa. Paratiisikaijat liikkuivat yleensä 7–8 yksilön parvissa, jotka koostuivat mahdollisesti sukulaisista.
Paratiisikaijan sukupuuton arvellaan johtuneen kuivuuden, ylilaiduntamisen ja pensaspalojen aiheuttamasta ruohokasvillisuuden tuhoutumisesta, sekä munien keruusta, pyydystyksestä ja taudeista. Myös viikunaopuntian leviämisen ja petojen harjoittaman saalistuksen arvellaan antaneen oman osansa lajin häviämiselle.
Bardejov

Bardejov on kaupunki Koillis-Slovakiassa. Kaupungin väkiluku on noin 33 000. Ensimmäiset maininnat kaupungista ovat vuodelta 1241. 
Kaupunki on UNESCOn maailmanperintökohde, sillä se on hyvin säilynyt linnoitettu keskiaikainen kaupunki. Siellä on jäljellä myös pieni juutalaiskaupunginosa ja 1700-luvun synagoga.
Waltakunnalliset Weteraanikonepäivät

 Waltakunnalliset Weteraanikonepäivät ovat vuosittain kaksi viikkoa juhannuksesta Oulaisissa järjestettävä tapahtuma, jossa on näytteillä vanhoja voima- ja höyrykoneita, maamoottoreita, traktoreita, mopoja sekä automobiileja. Näytteillä olevat koneet ovat suurelta osin alan harrastajien ympäri Suomea tapahtumaa varten paikalle tuomia ja lähinnä suurimmat koneet, kuten 25 tonnia painava voimakone Rathbun-Jones järjestävän seuran weteraanimoottorikerho Wanhan Woiman omistuksessa. Tapahtuma pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 1993 ja sitä voidaan pitää yhtenä merkittävimmistä ja suurimmista alan tapahtumista Suomessa. Kävijöitä tapahtuma kerää vuosittain n. 15000-20000.
Jussi Aarnio

Jussi Eero Juhani Aarnio (20. lokakuuta 1932 Tampere – 24. tammikuuta 2009 Tampere) oli suomalainen televisiotoimittaja ja -tuottaja, taiteilija ja graafinen suunnittelija. 
Ura.
Aarnion ensimmäinen työpaikka oli Aaltosen kenkätehtaalla 14–15-vuotiaana. Hän jätti kesken Klassillisen lyseon ja meni töihin Kustannus-Lehmukseen yhdessä Kimmo Kaivannon kanssa. Mainostoimistotyö johti piirtämisen pariin, ja Aarnio työskenteli sitten muun muassa Yle TV2:lle, jonne hän pääsi freelanceriksi Matti Kuuslan avustuksella. 
Aarnio suunnitteli myös ravintoloiden ulkoasuja, pakkauksia sekä piirsi ”karakteerikuviksi” kutsumiaan karikatyyrejä mm. Jarmo Porolasta, Hannu Lemisestä ja Pepsi Paloheimosta. Aarnio teki myös käsiohjelmia ja kutsuja teatterille ja oli mukana perustamassa Hymy-lehteä yhdessä Urpo Lahtisen kanssa. 
Aarnio on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle Tampereelle.
Perhe.
Jussi Aarnion isä oli radiokorjaaja. Aarnio oli naimisissa Kirsti Tuomisen kanssa, jonka tapasi toimiessaan somistajana tavaratalo Sandbergilla.
Wetmorella

Wetmorella on huulikalojen suku. Siihen kuuluu kolme lajia, jolla on useita synonyyminimiä.
Wetmorellat kuuluvat huulikaloista pienimpiin, sillä ne kasvavat vain noin viisi senttimetriä pitkiksi. Ne ovat pohjaväriltään tiilenpunaisia; lajit voi erottaa toisistaan pystyraitojensa muodon ja värin sekä silmäkuvioidensa avulla. Ne piileskelevät koralliriuttojen koloissa ja elävät yli 20 metrin syvyydessä, usein alueilla, joissa on paljon pehmeitä, paikallaan pysyviä selkärangattomia, kuten koralleja ja sienieläimiä.
Michael Cole

Sean Michael Coulthard (s. 8. joulukuuta 1968), tunnettu paremmin nimellä Michael Cole, on amerikkalaisen showpainin selostaja. Hän on selostanut WWE:n kaikissa brändeissä (Raw, SmackDown ja NXT).. Hän loi uraa ennen showpainin alalle siirtymistä uutistoimittajana.
Heel turn.
Michael Cole muuttui vihatuksi estäessään Jerry Lawleria saamasta WWE Championship-kultavyötä TLC matsissa The Miziä vastaan. Tämän seurauksena The Miz voitti ottelun ja säilytti kultavyönsä. Näin Michael Colelle ja Jerry Lawlerille syntyi lyhyehkö vihanpito ja Michael Colesta tuli vihattu.
Tejas (albumi)

Tejas on yhdysvaltalaisen ZZ Top -yhtyeen marraskuussa 1976 julkaistu viides albumi. Kappaleista ”It's Only Love”, ”Enjoy and Get It On” ja ”Arrested for Driving While Blind” julkaistiin singlet. Albumi on hiukan aikaisempia kokeilevampi ja siltä löytyy muun muassa countrysävyjä. Albumi oli myös yhtyeen ensimmäinen, josta oli julkaistu useampi kuin yksi single.
Albumin ilmestymisen jälkeen yhtye siirtyi tauolle reiluksi kahdeksi vuodeksi, jonka aikana kitaristi-laulaja Billy Gibbons ja basisti Dusty Hill kasvattivat toisistaan tietämättä pitkät parrat.
Basisti Dusty Hill laulaa kappaleen ”Ten Dollar Man” päävokaalit. Hän laulaa myös toisena päävokalistina kappaleissa ”It's Only Love”, ”Pan Am Highway Blues” ja ”Avalon Hideaway”. Tämän lisäksi rumpali Frank Beard laulaa taustoja kappaleissa "It's Only Love" ja "Pan Am Highway Blues".
Albumi uudelleenmiksattiin vuonna 1987 CD:lle. Tämän vuoksi kaikkia albumin kappaleita ei ole saatavilla alkuperäisessä miksauksessa CD:nä. Kuitenkin kappaleet 1, 2, 3, 5, 9 ja 10 ovat saatavilla alkuperäismiksauksien kera CD:nä "Chrome, Smoke &amp; BBQ" -kokoelmalla. Uudelleenmiksauksessa ja alkuperäsimiksauksessa kappaleiden pituuksissa on eroja.
Albumi jäi yhtyeen viimeiseksi studioalbumiksi London Recordsin parissa.
Yleistä kappaleista.
Aloituskappaleena toimii yhtyeelle tavanomaista blues rockia edustava ”It's Only Love”. Kappaleen sanoituksissa kerrotaan rakkaudesta, joka ”ajaa hulluksi”. Kappaleessa kuullaan kitaristi-laulaja Billy Gibbonsin huuliharpun soittoa. ”It's Only Lovea” seuraa ”Arrested for Driving While Blind”, jonka sanoituksissa kehotetaan välttämään ajamista alkoholin vaikutuksen alaisena. Kolmantena kappaleena toimii sanoituksiltaan synkkämielinen ”El Diablo”. Se kertoo miehestä, joka alkaa rikkoa lakia, ja saa maksaa virheistään. Musiikkillisesti se jatkaa edellisten kappaleiden tyyliä. Neljäntenä kappaleena toimii ”Snappy Kakkie”, jossa kuullaan wah wah-pedaalia. Kappale on albumin lyhin, ja lisäksi vähemmän bluesmainen kuin sitä edeltäneet kolme kappaletta. Viidentenä kappaleena toimii ”Enjoy and Get It On”. Se päättää albumin a-puolen.
Vastaanotto.
"Tejas" ei menestynyt yhtyeen kotimaassa edellisten albumien tapaan, mutta ylsi kuitenkin Ruotsissa listan sijalle 21.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Gears of War 2

Gears of War 2 on Epic Gamesin kehittämä ja Microsoft Game Studiosin julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin Xbox 360:lle 7. marraskuuta 2008.
Pelin pelimoottorina toimii erittäin paljon muokattu Unreal Engine 3. Peli on julkaisunsa jälkeen saanut hyviä arvosanoja. Esimerkiksi Metacriticissä pelin arvostelujen keskiarvo on 93.
Pelaaminen.
"Gears of War 2":ssa taistelut perustuvat pitkälti kartoilta löytyvien suojien käyttämiseen. Lähes kaikkea kivipilareista puisiin penkkeihin voi hyödyntää suojana. Suojien takaa voi ampua tähdäten tai sokkona, jolloin pelihahmon keho on turvassa, mutta tähtääminen vaikeutuu. Suojat hajoavat eli esimerkiksi suojana oleva pöytä voi hajota palasiksi. Suojakseen voi ottaa myös vihollisen tai viholliselta saatavan kilven, jolloin aseena on mahdollista käyttää vain pistoolia.
Pelin asevalkoima sisältää futuristisia aseita. Esimerkiksi Lancer-rynnäkkökiväärin päässä on moottorisaha, jolla voi lähietäisyydeltä pilkkoa vastustajan kahtia. Osa aseista on tuttuja ensimmäisestä "Gears of Warista".
Edeltäjänsä tapaan "Gears of War 2" sisältää aktiivilataussysteemin. Pelaajan ladatessa asetta, on latausnäppäintä mahdollista painaa oikeassa kohtaa uudelleen, jolloin aktiivilataus onnistuu ja aseen lataus nopeutuu. Tämä myös lisää ladatun lippaan panosten tehoa. Jos aktiivilataus myöhästyy, ase jää hetkeksi jumiin.
Moninpeli.
"Gears of War 2":n kampanjan voi pelata Microsoft Liven välityksellä yhteistyötilassa, jolloin toinen pelaaja ohjaa Marcusta ja toinen Domia. Pelin moninpeliin on tullut muutamia muutoksia julkaisun jälkeen: pelaajamäärä on nostettu kahdeksasta kymmeneen ja peliin on tuotu kokemuspistejärjestelmä, jolla pyritään saamaan peliin tasaisuutta pelin pyrkiessä jakamaan samantasoiset pelaajat toistensa kanssa samoihin eriin. Uusia pelimuotoja on lisätty. Wingman-pelimuodossa pelaajat työskentelevät kahden hengen joukkueissa, Submission-pelimuoto muistuttaa lipunryöstöä ja King of the Hill -pelimuodossa pelaajat pyrkivät valloittamaan tietyn osan kentästä itselleen. Uusia moninpelikarttoja on saatavilla Xbox Live Marketplacelta.
Juoni.
"Gears of War 2" sijoittuu aikaan kuusi kuukautta "Gears of Warin" jälkeen. Suurin osa Locusteista tuhoutui Lightmass-pommin ansiosta, mutta pommi myös höyrysti paljon maanalaista Imulsionia. Imulsion-höyryt aiheuttavat vaarallista ”Rustlung”-sairautta, joka leviää nopeasti ihmispopulaatiossa. Muutamien rauhankuukausien jälkeen Tollenin ja Montevadon kaupungit katosivat yhtäkkisesti. Tämä sai COG:it epäilemään Locustien olevan asialla. Pian Jacintonkin suurkaupunki alkaa näyttää samoja merkkejä. Estääkseen tämän, COG:it päättävät laukaista täyshyökkäyksen Locusteja vastaan.
Pero

Pero oli kreikkalaisessa mytologiassa Neleuksen ja Khloriin tytär ja serkkunsa Biaan puoliso. Hänen poikiaan olivat muun muassa Areios, Leodokos ja Talaos.
Perolla oli niin lukuisia kosijoita hänen kauneutensa tähden, että hänen isänsä Neleus ilmoitti antavansa tämä vaimoksi sille, joka pystyisi varastamaan Ifikloksen – tai joissain lähteissä Fylakoksen – karjan. Bias selviytyi tehtävästä veljensä Melampuksen avulla.
Muita samannimisiä henkilöitä.
Pero oli myös mahdollisesti jokijumala Asopoksen äiti suhteesta Poseidonin kanssa.
Derek Prince

Peter Derek Vaughan Prince (14. elokuuta 1915 Bangalore, Intia - 24. syyskuuta 2003 Jerusalem, Israel) oli brittiläinen raamatunopettaja, joka on tullut tunnetuksi kansainvälisestä hengellisestä organisaatiosta "Derek Prince Ministries" ja radio-ohjelmasta "Derek Prince Legacy Radio". Radio-ohjelmaa lähetetään yhä englanniksi, arabiaksi, espanjaksi, kroaatiksi, venäjäksi, malagassiksi, tongaksi, samoaksi ja neljällä kiinan kielen murteella.
Tausta.
Prince syntyi Intiassa brittiläisille vanhemmille. Hän kävi koulua Eton Collegessa ja opiskeli King's Collegessa Cambridgessa. Hänen pääaineitaan olivat kreikan kieli ja latina. Cambridgessa hän opiskeli myös filosofiaa, eritoten logiikkaa Ludwig Wittgensteinin johdolla. Hänestä tuli King's Collegen "fellow" 24-vuotiaana.
Prince oli aseistakieltäytyjä Charles Ravenin vaikutuksesta, mutta hän palveli brittiläisissä lääkintäjoukoissa. Vuonna 1941 hän kertoi kokeneensa yliluonnollisen kokemuksen, jossa hän kohtasi Jeesuksen. Kokemus sai hänet opiskelemaan Raamattua palvellessaan edelleen Egyptissä, Sudanissa ja Palestiinassa.
Hengellinen ura.
Palestiinassa palvellessaan Prince avioitui tanskalaisen häntä 25 vuotta vanhemman Lydia Christensenin kanssa, joka piti orpokotia Ramallahissa. Prince piti Israelin valtion perustamista raamatullisen profetian täyttymyksenä. Hän kuitenkin palasi Britanniaan viimeisessä brittiläisessä saattueessa, joka jätti Jerusalemin. Hän erosi King's Collegen virastaan vuonna 1949.
Britanniassa Prince puhui Hyde Parkin Speaker's Cornerissa yrittäen värväta ihmisiä liittymään johtamaansa helluntaiseurakuntaan. Vuonna 1957 pariskunta muutti Kisumuun Keniaan, jossa Prince ryhtyi koulunjohtajaksi ja adoptoi kenialaisvauvan. Vuonna 1962 Princet muuttivat Kanadaan ja sieltä pastoriksi Minneapolisiin, jossa heistä tuli Yhdysvaltain kansalaisia. He muuttivat edelleen Seattleen. Tuohon aikaan Prince alkoi saada mainetta kasetteina julkaistuista raamattuluennoistaan. Prince oli myös yhteistyössä FGBMFIn kanssa, sekä vaikutti myöhemmin myös Chicagossa ja Fort Lauderdalessa Floridassa.
Helluntailaisena Prince uskoi henkivaltojen todellisuuteen maan päällä. Hän myös uskoi demonien aiheuttavan sairauksia ja psyykkisiä ongelmia. Hän tuli sittemmin tunnetuksi käsityksestään, jonka mukaan demonit voisivat vaivata myös kristittyjä ihmisiä ja henkien karkotukseen pyrkivä eksorkismi oli osa hänen palvelutyötään. Toinen hänen opetuksensa ydinalue oli kristillinen sionismi.
Prince on julkaissut satoja opetuskasetteja ja nelisenkymmentä kirjaa, joita on käännetty noin 60 kielelle.
Suomessa Taivas TV7 on esittänyt Derek Princen Raamattu-aiheisia opetusohjelmia.
Back to the USSR – takaisin Ryssiin

Back to the USSR – takaisin Ryssiin on absurdi komedia Suomen viimeisestä kommunistista (Reima Elo) ja hänen ystävyydestään Leninin näköisen vampyyrin kanssa. Elokuva on Jari Halosen debyytti. Elokuvan kävi katsomassa 1741 ihmistä. 
Juoni.
Reima on surkuhupaisa hahmo, joka epäonnistuu kaikessa ja lähtee lopuksi pakomatkalle, ensin hirteen, mistä hänet kuitenkin pelastaa Lenin. Tämän kanssa hän sitten lähtee kulkemaan ympäriinsä ja tekemään vallankumousta, jos ei muuten, niin terrorisoimalla. Myös ympäristö, ruukkimiljöö on täynnä hänen kaltaisiaan kylähulluja ja poikkeavia yksilöitä.
Hiltrud Breyer

Hiltrud Breyer (s. 22. elokuuta 1957 Saarbrücken, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Hän toimi Euroopan parlamentissa Saksan vihreiden (Liittouma 90/Vihreät) edustajana vuodesta 1989 vuoteen 2009. Parlamentissa hän oli Naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan ja Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan jäsen sekä Oikeudellisten asioiden valiokunnan varajäsen. Hän nousi takaisin parlamenttiin lokakuussa 2013.
Breyer on opiskellut politiikan tutkimusta Saarbrückenissä ja Berliinissä. Hän on Saksan vihreiden perustajajäsen.
Vihreä vasemmisto

Vihreä vasemmisto (, lyh. VG) on islantilainen vuonna 1999 perustettu punavihreä puolue. Se pitää toimintansa kulmakivinä ympäristönsuojelua, tasa-arvoa ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta, reilua taloutta sekä itsenäistä ulkopolitiikkaa.
Vihreä vasemmisto perustettiin 6. helmikuuta 1999 yhdistämään sosialisteja, feministejä ja vihreitä, joista monet olivat aiemmin toimineet Kansanallianssissa ja Naisten listassa. Perustajat vastustivat samaan aikaan toteutettua Sosiaalidemokraattisen puolueen, Kansanallianssin ja Naisten listan yhdistymistä Sosiaalidemokraattiseksi liitoksi.
Vihreä vasemmisto vastustaa Islannin jäsenyyttä Euroopan unionissa ja Natossa. Puolue kannattaa YK:n, Euroopan neuvoston ja Pohjoismaiden neuvoston vahvistamista. Vihreä vasemmisto on Pohjoismaiden vihreän vasemmiston liiton jäsenpuolue. Pohjoismaiden neuvostossa puolue kuuluu Vasemmistososialistiseen vihreään ryhmään.
Vuonna 2009 Vihreällä vasemmistolla oli noin 5 000 jäsentä. Puolueen nuorisojärjestö on vuonna 2001 perustettu "Ung vinstri græn" (UVG).
Eva Lichtenberger

Eva Lichtenberger (1. heinäkuuta 1954 Zams, Itävalta) on itävaltalainen poliitikko. Hän on Euroopan parlamentissa Itävallan vihreiden edustajana. Hän on Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän varapuheenjohtaja sekä liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsen.
Lichtenberger opiskeli Innsbruckin opettajankoulutuslaitoksessa 1972–1974. Sen jälkeen hän opiskeli Innsbruckin yliopistossa psykologiaa, politiikan tutkimusta ja taidehistoriaa 1979–1987 ja valmistui filosofian tohtoriksi 1987.
Lichtenberger toimi vihreiden ryhmän puheenjohtajana Tirolin maapäivillä 1989–1994. Hän oli Tirolin osavaltiohallituksen jäsen 1994–1999 vastuualueenaan ympäristönsuojelu. Itävallan parlamentin jäsen hän oli 1999–2004 ja Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2004–2014.
Els de Groen

Elly de Groen-Kouwenhoven (synt. Elly Kouwenhoven, yleisesti tunnettu nimellä Els de Groen, 28. joulukuuta 1949 Haag – 19. lokakuuta 2025) oli alankomaalainen poliitikko. Hän oli kaudella 2004–2009 Euroopan parlamentin jäsen Europa Transparantin edustajana (2007–2009 sitoutumattomana) ja kuului Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään. Hän oli jäsen kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa, vetoomusvaliokunnassa, EU:n ja Bulgarian parlamentaarisessa sekavaliokunnassa ja Kaakkois-Euroopan suhteista vastaavassa valtuuskunnassa.
Groen oli koulutukseltaan ranskan kielen opettaja. Hän oli myös kirjailija, esseisti ja kommentaattori. Groen toimi 20 vuoden ajan mielipidelehdistössä. Hän kirjoitti useita lapsille ja aikuisille suunnattuja fiktiivisiä ja muita teoksia ja sai useita kirjallisuuspalkintoja. Viimeisinä vuosikymmeninään Groen keskittyi työssään Itä-Eurooppaan.