Veikko Palko

Veikko Palko (2. huhtikuuta 1941 — 26. huhtikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen vastavakooja, joka teki uransa Suojelupoliisin palveluksessa. Häntä pidetään kansainvälisesti yhtenä merkittävimmistä Neuvostoliiton illegaalivakoojien paljastajista. Seppo Tiitinen kuvaa häntä “häikäiseväksi etsiväksi… ilmiömäiseksi”.
Tausta.
Palkon sukujuuret veivät Karjalan kannaksen kautta Venäjälle. Hänen isänsä oli Yrjö Palko, alkujaan Juri Poljakoff, joka oli syntyisin eräästä Käkisalmen venäläisestä suvusta. Hän oli opiskelemassa Pietarissa lokakuun vallankumouksen aikana, ja pakeni sieltä uutta bolševikkihallintoa takaisin Suomeen, jossa hän muutti nimensä ja suomalaistui täysin. Toisen maailmansodan aikana Yrjö Palko palveli puolustusvoimissa majurin arvoisena radio- ja signaalitiedustelussa ja koulutti sotavankeja vakoojiksi. Sodan jälkeen hän oli perustamassa puolustusvoimien viestikoelaitosta.
Ura.
Veikko Palko seurasi isänsä jälkiä jo nuorena miehenä. Noin kahdenkymmenen ikäisenä hän kuului Supon avustajaverkostoon, joka oli rekrytoitu luotettavista opiskelijoista. Supo koulutti nämä nuoret miehet, ja he seurasivat kohteitaan jalan ja autolla jopa maaseudulle asti. Vakituisen viran Supossa Palko sai vuonna 1964.
Palko aloitti työuransa Supossa KGB:n poliittisen tiedustelun henkilöiden valvonnassa, mutta hän erikoistui pian illegaalien paljastamiseen. Nämä ovat tiedustelun henkilöitä, jotka esiintyvät kohdemaassaan väärennetyn henkilöllisyyden turvin tai toisen maan kansalaisena. Heidän tehtävänsä ovat vaativinta laatua: tiedustelu, vakoojien värvääminen, salamurhat ja sabotaasit sodan aikana. Kimmo Rentola on laskenut, että uransa aikana Palko paljasti vähintään 25 venäläistä illegaalia. Tiitinen sanoo, että Palko “kantoi vakoojia esiin säännöllisesti kuin kissa poikasiaan rappuselle”.
Merkittävimpiä Palkon paljastuksia oli Juri Linov, joka oli toiminut vakoilijana Itävallassa, Irlannissa, Belgiassa ja Israelissa. Hän seurasi erästä neuvostodiplomaattia erääseen matkustajakotiin, jossa tämä diplomaatti tapasi erään miehen. Palko otti talteen tämän miehen itävaltalaisen passin tiedot. Mies paljastui Linoviksi, ja sittemmin kävi ilmi, että tämä vakoili Israelissa maan ydinsalaisuuksia.
Palko paljasti vuonna 1979 myös ns. “Kemiran naisen”. Tämä tapaus lähti siitä, että Suomen ulkoministeriön virkamies René Nyberg oli ihmetellyt, miten ”tunnistamani neuvostodiplomaatti poistui varhain aamulla Soukan talostamme”. Nyberg soitti Palkolle, joka ryhtyi tutkimaan asiaa. Tapaus tunnetaan Suomen vakoiluhistorian tunnetuimpana ”hunaja-ansana”. Kävi ilmi, että Kemiran tietopäälliköllä Eila Helinillä oli suhde KGB:n tieteellis-teknisen X-linjan agenttiin Sergei Sidoroviin. Tutkinnassa kävi ilmi, että Helin oli luovuttanut KGB:lle töistä kotiinsa tuomia asiakirjoja, mukaan lukien länsimaista kemian alan tutkimusta. Hänet tuomittiin maanpetoksesta kahden ja puolen vuoden vankeuteen.
Palko myös paljasti joukon suomalaisiksi tekeytyneitä venäläisiä vakoojia heidän passihakemustensa perusteella. Näin hän sai Neuvostoliiton vuosikymmenien aikana rakentaman illegaalioperaation romahtamaan vuoden 1970 tienoilla. Sen rakentamisessa oli käytetty suomalaisia kirkonkirjoja, joihin oli ujutettu tekaistuja henkilöitä.
Palkon paljastukset toivat Supolle uskottavuutta läntisten tiedustelupalvelujen silmissä.
Eläkeläisenä.
Palko jäi eläkkeelle vuonna 1999, mutta ei lopettanut työntekoaan. Hänelle venäläisten vakoojien paljastaminen oli ”henki ja elämä”. Hänestä olikin aivan viimeisiin vuosiinsa asti hyötyä Supolle. Hän jatkoi määräaikaisissa virkasuhteissa vuoden 2008 loppuun asti.
Vuonna 2014 Palko voitti jättipotin Eurojackpotissa, 61,2 miljoonaa euroa. Kyseessä oli tuohon aikaan Euroopan suurin arpajaisvoitto kautta aikojen. Osan rahoista Palko käytti säätiön perustamiseen. Sen alkupääomaksi tuli miljoona euroa, ja se on myöntänyt stipendejä ansioituneille tiedustelijoille. Tiettävästi Supo on toimittanut säätiölle ehdotuksia palkittavista, ja Supon entinen päällikkö Antti Pelttari virassa ollessaan on jakanut stipendejä Supon vuosijuhlassa. Sittemmin Supon nykyinen päällikkö Juha Martelius on lopettanut tämän käytännön.
Supon eläkeläisten toiminta on noussut ongelmaksi sen jälkeen, kun Venäjän valtiontelevisiossa esitettiin syksyllä 2023 ohjelma, jossa väitettiin Supon värvänneen joukon venäläisiä vakoilijoikseen. Samalla yleisölle esiteltiin kolme Supon työntekijää. Kävi myös ilmi, että Venäjä ilmeisesti oli hakkeroinut erään Supon eläkeläisen, ns. ”Kalastajan” tietokoneen. Kun asiaa on Suomessa selvitelty, on paljastunut Supon toiminnan laillisuuden kannalta kyseenalaisia seikkoja. On kysytty, kuka eläkeläisiä valvoo, noudattavatko he ohjeita ja määräyksiä, ja onko eläkeläisiä käyttämällä kierretty lain esittämiä vaatimuksia. Tiettävästi määräyksiä on kierretty merkitsemällä eläkeläiset ”tietolähteiksi”. Tietolähteille on Supo maksanut verovapaita kulukorvauksia tai palkkioita. Pelttari on ilmoittanut, että nämä palkkiot ovat olleet asianmukaisia eikä niiden kohdalla ole rikottu lakeja. Keskusrikospoliisi epäilee myös, että Supo olisi ohjeistanut Palkon kertomaan selville saamiaan tietoja toisen valtion tiedustelupalvelulle.
Venäjän operaatiota pidetään onnistuneena, sillä ainakin seitsemän entistä ja nykyistä supolaista on nyt epäiltyinä rikoksista.
Martelius on antanut lausunnon, jonka mukaan Supo olisi voinut käyttää hyväkseen eläkeläisten palveluja myös sellaisella tavalla, joka ei olisi johtanut rikostutkintaan.
Palko kuoli huhtikuussa 2024 sydänkohtauksen seurauksiin, ”työnsä ääreen”. Hän oli juuri osallistunut kokoukseen puolustusvoimien pääesikunnassa.
Palkon ura vastavakoilijana ”hakee vertaistaan”. Supon päällikkönä vuosina 1978–1990 toiminut Seppo Tiitinen kuvaili Palkoa STT:n haastattelussa vuonna 2024 seuraavin sanoin: