tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Inkoon kunnantalo

Inkoon kunnantalo (ruotsiksi: "Ingå kommungård") on Inkoossa, Uudellamaalla sijaitseva kunnantalo. Rakennuksessa sijaitsee kunnan kanslian ja kunnallisten päätöksentekoelinten kokoustilojen lisäksi myös Inkoon kirjasto.
Historia ja arkkitehtuuri.
Inkoon tiilinen kunnantalo on valmistunut arkkitehtitoimisto Ålander-Packalénin piirustusten mukaan vuonna 1978. Vuonna 2022 rakennuksessa tehtiin kuntotutkimus, jonka mukaan kunnantalo olisi remontoitava sisäilman parantamiseksi. Tutkimuksessa havaittiin muun muassa ikkunarakenteissa kosteusvauroita, vesikatteen huono kunto, sekä ilmanvaihdon riittämättömyys.
Inkoon kunnanhallitus käsitteli kunnantalon remontointia, sekä mahdollista kulttuurirakennuksen rakentamista kunnantaloon vuonna 2023.
Blakstad

Blakstad on taajama Frolandin kunnassa Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 2,7 neliökilometriä ja asukasluku 3 306 vuonna 2022.
Olav Hovatn

Olav Hovatn (23. lokakuuta 1892 Froland – 26. huhtikuuta 2003 Froland) oli norjalainen maanviljelijä, joka eli 110-vuotiaaksi ja oli ennen kuolemaansa Norjan vanhin mies. Hän asui koko elämänsä Frolandissa, meni naimisiin vuonna 1917 ja sai yhdeksän lasta. Kuollessaan hänellä oli 17 lastenlasta ja 32 lastenlastenlasta. Pitkän ikänsä syyksi hän itse arveli hyviä geenejä, sillä hänen vanhempansa elivät 87- ja 84-vuotiaiksi, sekä terveitä elämäntapoja. Hovatn ei koskaan tupakoinut eikä juonut itseään humalaan. Hän muutti vanhainkotiin 108-vuotiaana.
Sigvart Dagsland

Sigvart Dagsland (s. 18. lokakuuta 1963 Stavanger) on norjalainen Stavangerista kotoisin oleva laulaja-lauluntekijä. Hän aloitti uransa 1980-luvulla ja on tehnyt musiikkia myös muille artisteille. Dagsland on ollut kahdesti mukana Norjan "Vain elämää" ("Hver gang vi møtes") -ohjelmassa, vuosina 2014 ja 2020. Vuonna 1991 hän sai Spellemannprisen-palkinnon pop-kategoriassa albumillaan "Alt eg såg". 
Dagsland opiskeli oikeustiedettä ja pohjoismaisia kieliä Bergenin yliopistossa.
Spellemannprisen

Spellemannprisen on Norjan musiikkialan keskeisin palkintogaala, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1973. Kategoriat ovat aikojen saatossa vaihdelleet, mutta alusta asti mukana ovat olleet muun muassa vuoden kappale, vuoden pop-yhtye ja vuoden lastenlevy. Vuoteen 2022 mennessä eniten palkintoja olivat keränneet Leif Ove Andsnes (11), Oslon filharmoninen orkesteri (10), A-ha (9), Ole Ivars (8) ja Odd Børretzen (7). Pronssinen palkintopokaali esittää gramofonia. Voittaja saa sen haltuunsa vuoden ajaksi.
Ilmari Aho (kauppaneuvos)

Juha Eelis Ilmari Aho (23. syyskuuta 1935 Oulu – 22. huhtikuuta 2020 Ylitornio) oli suomalainen kauppias, yritysjohtaja ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Ahon vanhemmat olivat kauppias Hemming Werner Aho ja Helvi Marjatta Lassila ja puoliso vuodesta 1957 Elli-Maija Raja. Aho kävi keskikoulun Ylitornion yhteiskoulussa 1952 ja valmistui merkonomiksi Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1955. Diplomi-merkonomi hänestä tuli 1956 ja HTM-tilintarkastaja 1968. Aho oli Eino Aho Oy:n Kaulirannan toimipisteen myymäläapulainen vuodesta 1952, varastomies vuodesta 1953, konttoristi 1955, konttoripäällikkö 1957–1970, tukkukonttorin johtaja 1971–1979 ja toimitusjohtaja vuodesta 1979, setänsä kauppaneuvos Akseli O. Ahon jälkeen. Yrityksen hallituksen jäsen hän oli vuodesta 1958. Aho toimi myös Kai Aho Oy:n toimitusjohtajana ja Rovaniemen Kauppa Oy:n hallituksen jäsenenä ja toimitusjohtajana. Hänellä oli lisäksi useita kaupan alan, liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Aho sai 1990.
Arvid Rosenqvist

Arvid Severin Rosenqvist (17. lokakuuta 1889 Turku – 7. huhtikuuta 1957 Turku) oli suomalainen kielentutkija ja Turun yliopiston saksankielen professori.
Arvid Rosenqvistin vanhemmat olivat maalarimestari Gustaf Wilhelm Rosenqvist ja Amanda Matilda Reilin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1916, filosofian maisteriksi 1919 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1932. Rosenqvist teki lukuisia opintomatkoja Saksaan, Ranskaan ja Sveitsiin.
Rosenqvist oli saksan- ja ranskankielen opettajana Lapuan yhteiskoulussa ja maanviljelyslyseossa 1917–1920 sekä Kokkolan yhteislyseossa 1920–1921. Hän oli Saksassa Greifswaldin yliopiston suomenkielen lehtorina 1921–1925 ja Berliinin yliopistossa suomenkielen lehtorina 1925–1933. Suomeen palattuaan Rosenqvist oli Yhteiskunnallisen korkeakoulun saksankielen opettajana 1933–1936, Helsingin yliopiston
germaanisen filologian dosenttina 1934–1948 ja Turun yliopiston saksankielen professorina vuodesta 1944 alkaen. Saksassa asuessaan Rosenqvist oli Berliinin Deutsch-finnische Vereinigungin johtokunnan jäsenenä 1925–1933. Suomalaisen tiedeakatemian apujäsenenä hän oli 1945.
Rosenqvist julkaisi 1925 Saksassa suomenkielen oppi- ja lukukirjan "Lehr- und Lesebuch der finnischen Sprache", josta otettiin myöhemmin kaksi uutta painosta. Greifswaldin yliopistossa Rosenqvist oli käynnistämässä suomalaisen kirjaston perustamista yliopiston yhteyteen yhdessä yliopiston Suomen instituutin johtajan, Sillanpää-tutkijana tunnetun Hans Grellmanin kanssa.
Arvid Rosenqvist oli naimisissa vuodesta 1932 Gertrud Johanna Christine Buschin kanssa.
Nietoskärhö

Nietoskärhö ("Clematis armandii") on leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon, kärhöjen ("Clematis") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta ja nopeakasvuinen köynnös, joka voi kasvaa noin kuusi metriä pitkäksi. Lehtiasento on vastakkainen, ja lehdet ovat 7,5–15 cm pitkiä, kolmilehdykkäisiä, nahkamaisia ja kirkkaantummanvihreitä. Kukat sijaitsevat suurissa ja monihaaraisissa rykelmissä ja ovat kermanvalkoisia ja tuoksuvia. Kukissa on neljästä seitsemään terälehdeltä näyttävää lehteä, jotka ovat kuitenkin verholehtiä. Nietoskärhö kukkii keväisin ja kukinnan jälkeen kukista kehittyvät luumarjamaiset hedelmät.
Nietoskärhö kasvaa luontaisena keskisessä ja läntisessä Kiinassa, mutta sitä kasvatetaan koristekasvina muuallakin. Lajista on jalostettu erilaisia viljelylajikkeita, joista tavallisimpia ovat Apple Blossom ja Snowdrift. Snowdrift-lajikkeen kukat ovat puhtaanvalkoiset, kun taas Apple Blossom -lajikkeella kukat ovat hieman vaaleanpunertavia, etenkin alapinnoiltaan.
Nietoskärhön tieteellisen nimen lajinimi ("armandii") viittaa ranskalaiseen lähetyssaarnaajaan Armand Davidin.
Trybuna Ludu

Trybuna Ludu (”Kansan foorumi”) oli kommunistista Puolaa hallineen Puolan yhdistyneen työväenpuolueen sanomalehti vuosina 1948–1990.
"Trybuna Ludu" syntyi Puolan työväenpuolueen ja Puolan sosialistisen puolueen yhtyessä, kun myös niiden äänenkannattajat "Głos Ludu" ja "Robotnik" yhdistyivät. Varsovassa ilmestynyt päivälehti oli Puolan yhdistyneen työväenpuolueen keskuskomitean virallinen äänenkannattaja ja sen tärkein julkaisu aikakauslehti "Nowe Drogin" rinnalla. Sen levikki oli 1980-luvun puolivälissä 900 000 kappaletta ja viikonloppuisin 1,3 miljoonaa.
Lehden jatkajaksi perustettiin tammikuussa 1990 sosiaalidemokraattien "Trybuna", joka lakkasi vuonna 2009.
George Herbert (runoilija)

George Herbert (3. huhtikuuta 1593 Montgomery, Wales – 1. maaliskuuta 1633 Bemerton, Wiltshire, Englanti) oli englantilainen runoilija ja Englannin kirkon pappi.
Joitakin Herbertin runoja, kuten "Teach me my God and King" ja "Let All the World", lauletaan edelleen säännöllisesti anglikaanikirkoissa virsinä. Vuonna 1980 Englannin kirkko nimesi pyhimyskalenterissa helmikuun 27. päivän Herbertin muistopäiväksi. Häntä on kutsuttu merkittävimmäksi englantilaiseksi uskonnolliseksi runoilijaksi.
Elämä ja ura.
Herbertin veli Edward Herbert, Cherburyn Herbertin 1. paroni, oli merkittävä maallisista aiheista kirjoittanut runoilija. Herbert opiskeli kotona, Westminster Schoolissa ja Trinity Collegessa Cambridgen yliopistossa, jossa hänestä tehtiin 1615 akateemisten saavutusten ansiosta fellow. Vuonna 1620 hänet valittiin yliopiston julkiseksi puhujaksi ("public orator"). Hän kirjoitti yliopiston puolesta kaikki viralliset kirjeet hallitukselle. Herbert oli sitten paljon tekemisissä hovin kanssa ja oli kuningas Jaakko I:n suosiossa. Hän toivoi saavansa puhujan virassa toimineiden edeltäjiensä tapaan korkean aseman valtion palveluksessa. Jaakko I:n kuoleman jälkeen hänet kuitenkin vihittiin diakoniksi ja papiksi 1630, ja hän muutti Lontoosta Bemertonin kirkkoherraksi. Hän ystävystyi Nicholas Ferrarin kanssa. Hänen runoistaan, jotka Ferrar julkaisi hänen kuolemaansa seuraavana vuonna kokoelmassa "The Temple: Sacred Poems and Private Ejaculations", tuli hyvin suosittuja ja laajalle levinneitä. Herbert kirjoitti Bemertonissa myös proosateoksen "A Priest to the Temple: Or The Country Parson, his Character and Rule of Life" (1652). Hän oli myös hyvä luutunsoittaja ja laulaja.
Joseph Leitgeb

Joseph (Ignaz) Leitgeb (myös "Leutgeb"; 6. lokakuuta 1732 – 27. helmikuuta 1811 Wien) oli itävaltalainen käyrätorvensoittaja. Hän on maineikkaimpia klassismin aikakauden puhallinsoittajia Wolfgang Amadeus Mozartin häntä varten säveltämän ohjelmiston ansiosta.
Leitgebin isä Leopold oli viulisti. Poikakin oppi soittamaan käyrätorven lisäksi viulua. Leitgebin ensimmäisenä tai toisena etunimenä kirjallisissa lähteissä usein käytetyn Ignaz-nimen on myöhemmin arvioitu perustuneen virhetulkintaan. Leitgeb kiersi solistina laajalti ja esiintyi muun muassa Pariisin Concert Spirituel -konserttisarjassa. Hän asettui vuonna 1777 Wieniin. Hän oli Mozartin ystävä tämän kuolemaan (1791) saakka. Mozart sävelsi Leitgebia varten konserttojen lisäksi todennäköisesti käyrätorvikvinteton (K407) ja käyrätorviosuuksia muissa teoksissa. Leitgebin muuhun ohjelmistoon kuului sittemmin kadonneita konserttoja Leopold Hofmannilta, Michael Haydnilta ja Carl Ditters von Dittersdorfilta. Myös Joseph Haydnin käyrätorvikonsertto vuodelta 1762 on mahdollisesti omistettu Leitgebille. Leitgebin ohjelmistossa on mainittu hänen itse säveltämänsä konsertto, jota kuitenkin on epäilty todellisuudessa Michael Haydnin sittemmin kadonneeksi teokseksi. Leitgeb ilmeisesti päätti aktiivisen uransa esiintyjänä vuonna 1792.
Leitgeb meni vuonna 1760 naimisiin Barbara Plazzerianin kanssa. Pariskunta sai useita lapsia, joista ensimmäinen syntyi vuonna 1762 ja kuoli vesirokkoon vuonna 1763. Leitgeb on usein mainittu juustoa tuottaneen yrityksen omistajaksi, mutta ajan verorekisterissä tai muissa asiakirjoissa ei ole tiedolle vahvistusta.
Kanadan tiedustelupalvelu

Kanadan tiedustelupalvelu (, , lyh. CSIS tai SCRS) on Kanadan tiedustelupalvelu. Sen tehtävänä on tutkia toimia, jonka epäillään muodostavan uhkia Kanadan turvallisuudelle, ja raportoida niistä hallitukselle. CSIS voi myös ryhtyä toimenpiteisiin uhkien torjumiseksi lain ja ministeriön ohjeiden mukaisesti.
CSIS perustettiin vuonna 1984 korvaamaan Kanadan ratsupoliisin turvapalvelu.
Janne Lehtonen

Janne Lehtonen (s. 1983 Helsinki) on suomalainen entinen Merivoimien erikoisjoukkojen sotilas, sotilasarvoltaan kersantti, ja nykyinen palomies sekä yrittäjä, joka on lisäksi esiintynyt tositelevisio-ohjelmissa.
Ura.
Erikoisjoukot ja viranomaisammatti.
Lehtonen on yksi alansa edelläkävijöistä Suomessa. Hän oli Suomen armeijan ensimmäisiä erikoisjoukkoyksikköön kouluttautuneita sotilaita, kun kyseinen yksikkö perustettiin 2000-luvun alkupuolella. Taiteesta pienestä iästä asti kiinnostunut Lehtonen haki asepalvelukseen taistelusukeltajakouluun (SUKK), Kirkkonummen Upinniemeen, joka on yksi puolustusvoimien Merivoimien haaroista. Siellä hän työskenteli 5. miinalaivueen "Miinalaiva Pohjanmaalla". Lehtonen on uransa aikana palvellut yhteensä 13 vuotta erikoisjoukko-operaatioissa ympäri maailmaa, kuten Irakissa, Somaliassa ja Afganistanissa. Hänen toimenkuvaansa kuului taistelusukeltaminen sekä tarkka-ampujana ja lääkintämiehenä toimiminen terrorisminvastaisessa yksikössä. Yhteensä hän oli operaatioissa pitempijaksoisesti Afganistanissa kaksi kertaa, ja Somaliassa kerran. Vuonna 2015 Lehtonen siirtyi yksityiselle puolelle turvallisuustehtäviin suomalaiselle turvallisuusalan yritykselle Afganistanissa ja Somaliassa. Hän on myös ollut mukana tukemassa Ukrainaa Venäjän sinne tekemän hyökkäyssodan jälkeen, ja muun muassa kouluttamassa nuoria sotilaita.
Nykyään Lehtonen on töissä Helsinki-Vantaan lentoasemalla palomies-ensihoitajana sekä pelastussukeltajana yhdessä erikoisjoukkokollega Robin Hendryn kanssa. Hän on myös yksi Keravalla sijaitsevan kuntosaliyritys "CrossFit Woiman" omistajista ja valmentajista. Lisäksi hän on pyörittänyt omaa tatuointistudiota Keravan Klondyke-talossa.
Televisiossa.
Vuodesta 2022 alkaen Lehtonen nähdään Nelosella ja Ruudussa esitettävässä "Erikoisjoukot" -tositelevisiosarjassa leirin pääkouluttajan roolissa. Lehtonen oli myös mukana syksyllä 2023 alkaneessa "Amazing Race Suomi" -seikkailurealityn ensimmäisellä kaudella yhdessä erikoisjoukko-kollega Robin Hendryn kanssa. Kilpailussa olleista kahdestatoista parista he sijoittuivat kolmansiksi.
Kirjailijana.
Lehtonen on nykyään myös kirjailija. Hänen esikoisteoksensa ilmestyy alkuvuonna 2025, jonka hän on kirjoittanut yhteistyössä kustantamo WSOYn kanssa. Kirjassa hän avaa lapsuuttaan sekä uraansa erikoisjoukkojen operaattorina.
Yksityiselämä.
Lehtonen varttui lapsuutensa Vantaan Hakunilan lähiössä.
Hän oli naimisissa Mia-Riitta Lehtosen kanssa, jonka kanssa hän oli ollut yhdessä kouluiästä lähtien. Heillä on kaksi lasta. He erosivat hetkellisesti marraskuussa 2024, mutta palasivat yhteen.
Hän on kertonut sairastavansa traumaperäistä stressihäiriötä (PTSD), mikä sai alkunsa hänen erikoisjoukkouransa aikana. Hän on kuitenkin puhunut sekä saanut apua oireisiin, ja täten pystyy elämään traumojensa kanssa.
Kilpilammi

Kilpilammi voi tarkoittaa seuraavia:
Iso-Ruokonen

Iso-Ruokonen voi tarkoittaa seuraavia:
Wärn

Wärn on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Väliaho

Väliaho on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Vähäsöyrinki

Vähäsöyrinki on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Tor Johnson

Karl Erik Tore Johansson (19. lokakuuta 1903 Brännkyrka, Ruotsi – 12. toukokuuta 1971 San Fernando, Kalifornia, Yhdysvallat) oli ruotsalaissyntyinen ammattipainija ja monissa B-luokan elokuvissa esiintynyt elokuvanäyttelijä. Hän käytti taiteilijanimeä Tor Johnson. Ammattilaispainijana hän esiintyi nimillä Tor Johnson ja Super Swedish Angel.
Johnsonin vanhemmat olivat kivityömies Karl Johan Johansson ja Lovisa Kristina Pettersson. Hänen ollessaan 2-vuotias perhe muutti Tukholmaan, jossa he asuivat eri osoitteissa Hornstullin alueella. Tor oli jonkin aikaa vankilassa varkaudesta tuomittuna ennekuin hän lähti Yhdysvaltoihin vuonna 1920. Hän lienee vielä palannut Ruotsiin mutta lopullisesti hän siirtyi Yhdysvaltoihin maaliskuussa 1923 yhdessä morsiamensa Greta Maria Alfrida Johanssonin (s. 1898) kanssa.
Johnson esiintyi Yhdysvalloissa ammattilaispainijana. Muutettuaan Kaliforniaan hän alkoi 1930-luvulla saada pieniä rooleja halpatuotantoelokuvissa. Hän esiintyi pääasiassa voimamiehen tai painonnostajan rooleissa. Vuonna 1934 Johnson oli mukana 50 painijan joukossa Los Angelesissa pidetyissä kaksi kuukautta kestäneissä Kalifornian painimestaruuskilpailuissa. Vuonna 1947 hän kävi Ruotsissa ammattipainijana ja esiintyi tällöin taiteilijanimellä "King-Kong". Johnson pituus oli 1,91 metriä ja paino enimmillään noin 200 kiloa. Hänellä oli alun perin vaaleat hiukset, mutta hän ajeli itsensä kaljuksi vaikuttaakseen painijana ja elokuvissa pelottavammalta.
Johnson tutustui 1950-luvulla elokuvaohjaaja Ed Woodiin ja esiintyi sitten useissa Woodin ohjaamissa elokuvissa, joista tunnetuin oli 1959 valmistunut "Plan 9 from Outer Space". Hän vieraili myös Groucho Marxin juontamassa "You Bet Your Life" -visailuohjelmassa. Johnsonin viimeinen merkittävä elokuvarooli oli vuonna 1961 valmistuneessa Coleman Francisin ohjaamassa elokuvassa "The Beast of Yucca Flats". Elokuvauransa jälkeen hän esiintyi vielä 1960-luvulla televisiossa ja tv-mainoksissa.
Tor Johnson kuoli 1971 sydänsairauteen San Fernando Valleyn sairaalassa. Hänet on haudattu Newhallin Eternal Valley Memorial Parkin hautausmaalle.
Willman

Willman, Villman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Asenafteeni

Asenafteeni (C12H10) on aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden yhdisteiden, esimerkiksi väriaineiden, valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa asenafteeni on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen. Asenafteeni on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee esimerkiksi alkoholeihin, kloroformiin ja aromaattisiin hiilivetyihin. Aine reagoi elektrofiilisilla aromaattisilla substituutioilla kuten nitrausreaktiolla. Asenafteeni voidaan hapettaa useiksi eri yhdisteiksi.
Asenafteenia esiintyy kivihiilitervassa ja sitä eritetään tislaamalla ja puhdistetaan uudelleenkiteyttämällä etanoliliuoksesta. Synteettisesti asenafteenia voidaan valmistaa naftaleenin ja eteenin reaktiolla.
Asenafteenista valmistetaan asenaftyleeniä, asenafteenikinonia ja 1,8-naftaalihappoanhydridiä. Yhdiste on lähtöaine myös useiden väriaineiden, optisten kirkasteiden, maatalouskemikaalien ja polymeerien valmistuksessa.
Neilia Hunter Biden

Neilia Hunter Biden (28. heinäkuuta 1942 – 18. joulukuuta 1972) oli yhdysvaltalainen opettaja ja Yhdysvaltain 46. presidentin Joe Bidenin ensimmäinen vaimo, joka kuoli tyttärensä kanssa tuhoisassa auto-onnettomuudessa 18. joulukuuta 1972. Perheen pojat selvisivät onnettomuudesta vakavilla vammoilla.
Neilia tapasi presidentin lomamatkalla opiskeluaikoinaan. He menivät naimisiin 1966 ja saivat myöhemmin kolme lasta, jotka olivat Joseph ”Beau” Biden (1969–2015), Robert Hunter Biden (s. 1970) ja Naomi Biden (1971–1972).
Wester

Wester, Vester, on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vest

Vest on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Welin

Welin, Velin on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Käärijä-muraali

Käärijä-muraali on Vantaan Tikkurilassa sijaitseva suurikokoinen seinämaalaus, joka esittää Suomea Euroviisuissa 2023 edustanutta Käärijää. Tikkurilan Prisman Orvokkitien puoleisella ulkoseinällä sijaitseva seinämaalaus julkistettiin 4. lokakuuta 2023. Teoksen leveys on leveys 37 metriä ja korkeus noin 20 metriä. 
"Käärijä-muraali" on Vantaan kaupungin järjestämän suunnittelukilpailun voittajateos. Sen ovat suunnitelleet ja toteuttaneet Viivi ”VivMagia” Vierinen, Juha Lahtinen ja Joonas Koponen. Teoksessa kieltään näyttävää, neonvihreään boleroon pukeutunutta Käärijä-hahmoa ympäröi kalligrafisella kirjaimistolla toteutettu ”Cha cha cha” -kappaleen lause ”Nyt lähden tanssimaan, niinku cha cha cha, enkä pelkääkään tätä maailmaa”. 
Suunnittelukilpailu ja muraalin toteutus.
Vantaan kaupunki järjesti kutsukilpailun Käärijää esittävän muraalin suunnittelemiseksi. Alun perin kaupunki suunnitteli muraalin paikaksi Ruskeasantaa, Käärijän nuoruudenajan asuinympäristöä. Sopiva paikka löytyi kuitenkin lopulta Tikkurilasta, Prisma-hypermarketin ulkoseinästä. Yleisöäänestyksellä neljästä raadin valitsemasta ehdokkaasta valittiin kaksi työtä, joista Jere Pöyhönen eli Käärijä valitsi suosikkinsa. Voittajaneen Käärijä-muraalin ohella finaaliin selvisi Jukka ”JUGIX2” Metsäahon ehdotus "King Käärijä".
Teos toteutettiin elo–syyskuussa 2023. Julkistamistilaisuus järjestettiin teoksen äärellä ja viereisellä Tikkuraitilla sijaitsevassa kahvila-ravintola Bla bla bla:ssa 4. lokakuuta 2023.
Teoksen taiteilijat.
Viivi ”VivMagia” Vierinen maalasi teoksen Käärijä-hahmon. Hän on maalannut urallaan useita ihmishahmoja, erityisesti taiteilijoita ja tanssijoita, monesti ulkomailla. Tyypillisesti henkilöhahmot edustavat maagista realismia ja niissä käytetään hehkuvan vahvoja värejä. Teoksissa kasvojen väritys saattaa poiketa luonnollisen ihon väreistä.
Lahtelainen Joonas Koponen toteutti muraalin kalligrafisen tekstin. Mittavan teoksen teksti on suurikokoista. Kirjainkorkeus on 1,5 metriä ja kirjainmerkkien leveys 0,6 metriä. Tekstin asemoimiseksi hän käytti 30-metristä naruharppia.
Juha Lahtinen laati laaja-alaisen teoksen väritaustan.
Arvioita ja reaktioita teoksesta.
Muraalia vastapäätä sijaitseva asunto-osakeyhtiö ei pitänyt seinämaalauksesta, vaan valitti teoksesta ensin Vantaan kaupungille, sitten edelleen hallinto-oikeuteen. Taloyhtiön mielestä muraali ei sopinut katukuvaan ja oli ”lyhytaikaisen Euroviisu-huuman lopputulos”. Kaupunki hylkäsi valituksen, mutta myönsi, ettei seinämaalauksen päätöksentekoprosessi ollut mennyt täysin oikein. Lähialueen asukkaita ei kuultu ennen kuin muraalin maalaaminen oli jo aloitettu, ja muraalikiinteistön omistaja haki toimenpidelupaa vasta maalaustöiden aloittamisen jälkeen. Vantaan rakennusvalvonta kuitenkin myönsi luvan.
Helsingin hallinto-oikeuden mukaan muraalin ei voida katsoa aiheuttavan maankäyttö- ja rakennuslain mukaista haittaa viereiselle asunto-osakeyhtiölle. Myöskään maalaamisluvan myöntämiselle ei katsottu olleen lainmukaisia esteitä.
Alimžan Orlov

Alimžan Mustafinovitš Orlov (, ; s. 10. lokakuuta 1929) on tataaritaustainen venäläinen historioitsija, joka tunnetaan etenkin hänen työstään keskittyen Nižni Novgorodin alueen mišääreihin eli suomentataarien esivanhempien heimoon. Lyhykäisyydessään Orlovin teorian mukaan mišääritataarit olisivat paljolti Donin kasakoiden jälkeläisiä, jotka kuuluivat alkujaan Kultaisen ordan- ja sittemmin Venäjän alaisuuteen. Orlov tarkentaa uskovansa mišäärien juurten juontavan meštšeraheimoon, minkä hän kuitenkin toteaa turkkilaiseksi, ei suomalais-ugrilaiseksi.
Särkelä

Särkelä on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Suorsa

Suorsa on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Stenlund

Stenlund on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Siirtola

Siirtola on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Jokipakanjoki

Jokipakanjoki, yläjuoksullaan Myllyoja, on noin 3 km pituinen puro tai joki Jyväskylässä. Se sijaitsee Keljonkankaan kaupunginosassa. Sitä voidaan kutsua myös Keljonpuroksi ja aikaisemmin sitä on kutsuttu myös Majajoeksi. Maanmittauslaitos ei ole kuitenkaan merkinnyt purolle nimeä.
Myllyoja alkaa Kaijanlammesta ja levenee Lotilantien lähellä suvantomaiseksi Myllylammeksi, joka on 1940-luvulla suoritetun patoamisen seurauksena syntynyt tekolampi. Myllylammen jälkeen Sysmäläntien ja Jokipakantien välisellä alueella Myllyojaan yhtyy Vuorilammen laskuoja Kauraoja, jonka jälkeen puroa kutsutaan Jokipakanjoeksi, joka laskee Päijänteen Keljonlahteen.
Puro virtaa alajuoksullaan jyrkän, 10-15 m syvyisen notkon läpi. Jokipakan notko on kaupungin omistamaa luonnonsuojelualuetta. Notkossa kasvaa paljon saniaisia, suurimmaksi osaksi kotkansiipiä. Notkon kasvillisuuteen kuuluu myös muun muassa näsiä, tesma ja mustakonnanmarja. Alueella on havaittu myös liito-oravia.
Keljonkankaan pohjoisosassa on kaupungin virallinen pienalue nimeltään Jokipakka, jonka alueella on suurin osa purosta. Jokipakan eli Joppakan asuinalue syntyi 1930-luvulla alueella toimineen Keljon valimon lähelle, tosin sitä ennen alueella oli jo mäkitupina perustettuja taloja.
Kasper Soini

 
Kasper Samuli Soini (s. 17. toukokuuta 2003 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Oulun Kärppiä.
Ura.
Seuraura.
Soini on Grankulla IFK:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Espoo Bluesiin. Soini oli kaudella 2018–2019 C-nuorten SM-karsinnoissa seuran akatemiajoukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 4+10=14. C-nuorten SM-sarjassa hän oli pelipaikastaan huolimatta tehoilla 7+6=13 joukkueen paras pistemies ja Soini jakoi sisäisen maalipörssin voiton Kasper Saaren kanssa. Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi Yhdysvaltoihin South Florida Hockey Academyn 16U-joukkueeseen, jota valmensi suomalainen entinen NHL-pelaaja Olli Jokinen.
Kaudeksi 2020–2021 Soini palasi Suomeen ja siirtyi Jokereihin. Hän pelasi seitsemän ottelua seuran U20-joukkueessa ja kuusi ottelua U18-joukkueessa, kunnes Jokereiden juniorijoukkueiden kaudet päättyivät joulukuun 2020 vaihteessa, kun pääkaupunkiseudulla juniorikiekkoilun kilpailutoiminta keskeytettiin koronavirusrajoitusten vuoksi. Kaudeksi 2022–2023 Soini siirtyi Mikkelin Jukurien U20-joukkueeseen. Hänen seuravalintansa taustalla oli myös hänelle South Florida Hockey Academysta tuttu Olli Jokinen, joka toimii seuran SM-liigajoukkueen päävalmentajana. Soini palasi kesken kauden kuitenkin Jokereiden U20-joukkueeseen, jossa hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Huhtikuussa 2023 Soini palasi Jukureihin ja hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän loukkaantui harjoituskaudella 2023–2024, kunnes kuntouduttuaan Soini teki liigadebyyttinsä runkosarjan kymmenennellä kierroksella 13. lokakuuta 2023 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hänet merkittiin Jukurien kakkospuolustajapariin Niklas Peltomäen viereen. Soini sai ottelussa jääaikaa 13.36 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema +1. Juha Kauppinen valitsi Soinin ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Liigauransa avausmaalin hän teki kahdeksannessa ottelussaan 18. marraskuuta 2023 Rauman Lukkoa vastaan. Tero Palosaari valitsi Soinin ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan hän pelasi tulokaskautensa aikana 38 runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5 ja kuusi pudotuspeliottelua tehden kolme syöttöpistettä. Soini voitti pudotuspeleissä Jukurien sisäisen tehotilaston lukemalla +4. Huhtikuussa 2024 seura uutisoi käyttäneensä hänen sopimuksessaan olleen option ja teki Soinin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kausi 2024–2025 Soinilla jäi hieman rikkonaiseksi loukkaantumisten ja henkilökohtaisten syiden vuoksi. Hän pelasi runkosarjassa 32 ottelua tehden kolme tehopistettä.
Kaudeksi 2025–2026 Soini siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Oulun Kärppiin.
Pelityyli.
Soini on kertonut olevansa aika kiekollinen puolustaja, joka pystyy myös puolustamaan hyvin. Hän on kertonut tykkäävänsä pelata kiekolla ja käyttää myös liikettä hyväkseen. Soini on maininnut esikuvikseen Miro Heiskasen ja Quinn Hughesin. Myös Jukurien entinen päävalmentaja Olli Jokinen on verrannut häntä Heiskaseen luistelun osalta. Jokisen mukaan Soini on erittäin hyökkäävä puolustaja, joka pystyy tuomaan kiekkoa jalalla ja pystyy puolustamaan jalalla.
Muuta.
Soinin pikkuveli Kim pelaa hyökkääjänä Kiekko-Espoo III:n U20-joukkueessa.
Itsekorostusvinouma

Itsekorostusvinouma tai itsetehostusvinouma (englannista "self-serving bias") on kognitiivinen tai havaitsemiseen liittyvä prosessi, jonka taustalla on tarve ylläpitää ja vahvistaa omaa itsetuntoa tai taipumus nähdä itsensä liian suotuisassa valossa. Tämä perustuu käsitykseen, jossa yksilöillä on taipumus selittää omat menestyksensä sisäisillä tekijöillä, kuten kyvyillä tai ponnisteluilla, mutta omat epäonnistumisensa ulkoisilla tekijöillä, kuten huonolla onnella tai epäreiluilla olosuhteilla.
Kun ihmiset hylkäävät negatiivisen palautteen pätevyyden, keskittyvät omiin vahvuuksiinsa ja saavutuksiinsa mutta sivuuttavat omat virheensä ja epäonnistumisensa tai ottavat enemmän kunniaa ryhmän työstä kuin antavat muille jäsenille, he suojelevat itsetuntoaan uhkalta ja loukkaukselta. Nämä kognitiiviset ja havaitsemiseen liittyvät taipumukset ylläpitävät harhoja ja virheitä. Ne myös tyydyttävät itsetunnon tarvetta. Esimerkiksi opiskelija, joka selittää hyvän arvosanan tentissä omalla älykkyydellään ja valmistautumisellaan, mutta huonon arvosanan opettajan huonolla opetustaidolla tai epäreiluilla tenttikysymyksillä, saattaa osoittaa itsekorostusvinoumaa. Tutkimukset ovat osoittaneet, että samanlaisia selityksiä tehdään erilaisissa tilanteissa, kuten työpaikalla, ihmissuhteissa, urheilussa, ja kuluttajapäätöksissä.
Sekä motivaatioprosessit (esim. itsensä arvioiminen, itsensä esittäminen muille) että kognitiiviset prosessit (esim. hallintakäsitys, itsetunto) vaikuttavat itsekorostusvinoumaan.
Vinoumassa on sekä kulttuurienvälisiä (esim. individualististen ja kollektivististen kulttuurien erot) sekä erityisiä kliinisiä väestöryhmiä, kuten masentuneita koskevia näkökohtia. Suurin osa tutkimuksista, jotka ovat tutkineet sitä, miten ihmiset selittävät omia onnistumisiaan ja epäonnistumisiaan, ovat kysyneet osallistujilta heidän omia näkemyksiään siitä, mikä vaikutti heidän tuloksiinsa. Nämä näkemykset on saatu joko muuttamalla kokeellisesti tehtävien vaikeutta tai lopputulosta tai kysymällä osallistujilta heidän kokemuksistaan oikeissa elämäntilanteissa. Jotkut nykyaikaisemmat tutkimukset ovat kuitenkin siirtäneet painopistettään fysiologisiin manipulaatioihin, kuten tunteiden herättämiseen ja hermoston aktivoimiseen, yrittääkseen ymmärtää paremmin biologisia mekanismeja, jotka vaikuttavat itsetehostusvinoumaan.
Kamarisinfonia nro 1 (Schönberg)

Kamarisinfonia nro 1 viidelletoista soolosoittimelle E-duuri op. 9 () on Arnold Schönbergin säveltämä yksiosainen kamarimusiikkiteos. Alkuperäinen versio valmistui säveltäjän lomaillessa Baijerissa heinäkuussa 1906. Se kantaesitettiin Wienissä 8. helmikuuta 1907.
Schönbergin ensimmäinen kamarisinfonia on muodoltaan tiivis verrattuna myöhäisromantiikan laajoihin muotorakenteisiin. Teos jakautuu viiteen jaksoon, jotka soitetaan tauotta.
Teos kestää esitettynä hieman yli kaksikymmentä minuuttia.
Kamarisinfonialla on tonaalinen perusta (E-duuri), ja siinä on käytetty wagneriaanisia harmonioita. Teos edusti kuitenkin aikanaan modernia tyyliä; siinä on käytetty paljon kvarttipohjaisia sointuja ja dissonansseja, joita ei pureta välittömästi konsonanssiin. Orkestroinnissa on lisäksi käytetty epätyypillistä kahdentamista. Kamarisinfonia on sisällöltään suoraviivaisesti etenevä ja tyylillisesti omaleimainen. Se poikkeaa myös Schönbergin omista myöhemmistä tyylivalinnoista.
Vuonna 1935 Schönberg sovitti ensimmäisen kamarisinfoniansa suurelle orkesterille (op. 9b). Hän johti Los Angelesin filharmonikkoja sovituksen kantaesityksessä Yhdysvalloissa 27. joulukuuta 1935. Teoksesta on olemassa myös Schönbergin oma orkesterisovitus vuodelta 1914 sekä nelikätinen pianosovitus (1906–1912).
Wadi Gaza

Wadi Gaza () eli Besor () on Israelista Gazan kaistalle virtaava wadi. Joen suun kosteikko Gazassa on luonnonsuojelualue ja Palestiinan aielistalla Unescon maailmanperintöluetteloon.
Joen kulku ja luonto.
Wadi Gazan sivuhaarat alkavat Hebronin vuorilta ja Negevin autiomaan kukkuloiden pohjoisosista. Wadin koko pituus lähteeltä joen suulle on noin 105 km. Sen pituus Israelissa on noin 95 km. Se halkoo myös Gazan kaistan Gazan kaupungin eteläpuolella, jossa sillä on pituutta yhdeksän kilometriä ja jossa se laskee Välimereen. Sivuhaaroja wadilla on kaikkiaan kuusi, joista tärkeimmät ovat Wadi Abu Qatroun ja Wadi Ghalbeh. Wadin valuma-alueella on kokoa noin 3 500 km², josta suurin osa sijaitsee Israelin puolella. Wadin korkeus merenpinnasta on keskimäärin 20–40 metriä. Wadi Gaza on Gazan kaistan wadeista suurin.
Wadi sijaitsee ilmastollisesti välimerenilmaston ja aavikkoilmaston välissä. Sadekausi alueella kestää lokakuusta huhtikuuhun ja kuivakausi toukokuusta syyskuuhun. Eniten wadilla sataa joulu-tammikuussa.
Wadi Gazan kosteikko sen suulla Gazan kaistalla on ollut luonnonsuojelualue vuodesta 2000. Sillä tavataan useita eri vesi- ja muuttolintulajeja, kuten kalatiiroja, haikaroja, lapasorsia ja pelikaaneja. Kasvillisuuteen lukeutuu esimerkiksi suolayrtti. Wadin luontoa uhkaavat kuitenkin jätteet, rakentaminen ja paimennus.
Joen käyttö ja historia.
Wadi Gaza eli Besor mainitaan Vanhan testamentin Ensimmäisessä Samuelin kirjassa (30:9–10, 30:21) Daavidin jahdatessa sotilaineen amalekilaisten joukkoja. Osan jahdista uupuneista sotilaista mainitaan jääneen Besorin varrelle Daavidin jatkaessa jahtia muine joukkoineen. 1970-luvulla Israel alkoi uudelleenohjata vettä wadin yläjuoksulla, mikä vähensi joen sateista saamaa virtausta sen alajuoksulla. Joki alkoi myös saastua pahasti. Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelma aloitti wadin puhdistushankkeen vuonna 2021.
Gazan kaistaa hallitsevan Hamas-järjestön hyökättyä Israelin puolelle lokakuussa 2023 Israel antoi kaistan siviiliväestölle käskyn evakuoida alueet wadin pohjoispuolella.
Unescon maailmanperintökohteet Ukrainassa

Unesco on nimennyt Ukrainasta kahdeksan kohdetta maailmanperintöluetteloon (tilanne 2023). Kohteista seitsemän on merkittäviä kulttuuriperintönsä ja yksi luonnontilansa ansiosta. Venäjän hyökkäyssodan (2022–) sotatoimien vuoksi Unesco on listannut kolme maailmanperintöluettelon kohteista uhatuiksi. Lisäksi yksi kohteista sijaitsee Krimin niemimaalla, joka on Venäjän miehittämää ukrainalaista aluetta.
Maailmanperintökohteet.
UNESCO hyväksyy kohteet kymmenen kriteerin perusteella; kunkin kohteen tulee täyttää vähintään yksi näistä valitsemisehdoista. Kohdekriteerit i–vi liittyvät kulttuuriin, ja vii–x luonnonoloihin.
Ardes

Ardes on kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 60 kilometriä Clermont-Ferrandin kaupungista etelään.
Saint-Dizaintin kirkko on rakennettu 1300-luvulla. Se on ollut suojeltujen monumenttien luettelossa vuodesta 1920 lähtien.
Matthew Samoskevich

Matthew Samoskevich (s. 15. marraskuuta 2002) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Samoskevich edustaa NHL-joukkue Florida Panthersia. Panthers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 24. varausvuorolla . Ennen NHL-uraansa hän pelasi Michiganin yliopiston joukkueessa. Hänen pelipaikkansa on oikea laitahyökkäjä ja hän laukoo oikealta. Samoskevich on pelannut kaksi NHL:n runkosarjan ottelua ilman tehopisteitä. Samoskevich kuului Yhdysvaltain joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022. Turnauksessa hän pelasi viisi ottelua ja syötti niissä kolme maalia Kaikki uran tilastot päivitetty 16. lokakuuta 2023.
Flipper Zero

Flipper Zero on elektroninen monitoimityökalu, joka mahdollistaa mm. kulunvalvontajärjestelmien kanssa vuorovaikuttamiseen. 
Ominaisuudet.
Flipper Zero on avoimen lähdekoodin laite. Sen 433/838 megahertsin radiovastaanottimella ja IR-lähetin-vastaanottimella on mahdollista kontrolloida arkisia laitteita, kuten televisioita ja autotallin ovia. Laitteessa on myös RFID- ja NFC luku- ja emulaatiomahdollisuudet.
Automatgevär m/42

Automatgevär m/42 (Ag m/42) on ruotsalainen itselataava kivääri, jonka suunnitteli Erik Eklund. Ase käyttää 6,5×55 mm -kaliiperin patruunoita. Automatgevär m/42:ta valmisti Ruotsin valtion omistama asetehdas Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori, ja sitä valmistettiin noin 30 000 kappaletta.
Egypti osti oikeudet aseeseen ja kehitti sen pohjalta Hakim-kiväärin.
Logtunin kirkko

Logtunin kirkko () on Frostan kunnassa Norjassa sijaitseva kivikirkko, joka rakennettiin noin vuonna 1500. Se sijaitsee paikalla, jolla keskiajalla pidetiin Frostatinget-käräjiä. Vuonna 1862 Frostaan valmistui uusi kirkko, ja Logtunin kirkko jäi tyhjilleen. Se otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1951.
Frostan kirkko

Frostan kirkko () on Frostan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1866. Sen suunnitteli arkkitehti Georg Andreas Bull ja se korvasi aiemmin seurakunnan pääkirkkona toimineen Logtunin kirkon. Kirkossa on 800 istumapaikkaa.
Tautran luostari

Tautran luostari () oli Norjassa nykyisen Frostan kunnan alueella vuodesta 1207 uskonpuhdistukseen saakka toiminut sisterssiläisluostari. Siitä on nykyisin jäljellä rauniot. Vuonna 1999 perustettiin lähistölle uusi Tautran Marianluostari.
Frostingen

Frostingen on norjalainen vuonna 1919 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Frosta. Se ilmestyy paperisena torstaisin.
Ole Ivars

Ole Ivars on norjalainen Hamarin kunnasta kotoisin oleva dansband, joka perustettiin vuonna 1964 nimellä The Tainix. Sen kokoonpano on vuosien varrella vaihtunut useaan kertaan. Yhtye on 1990-luvulta lähtien ollut Norjan suosituimpia ja se on voittanut kahdeksan Spellemannprisen-palkintoa. Ole Ivars on vuoteen 2020 mennessä julkaissut 35 albumia.
Malmin Saalem-seurakunta

Malmin Saalem-seurakunta on vuonna 1993 perustettu helluntaiseurakunta. Malmin Saalem sijaitsee Malmilla Koillis-Helsingissä ja sen johtava pastori on Ville Rossi. Seurakunnalla on yhteensä neljä työntekijää. Malmin Saalem-seurakuntaan kuului vuonna 2025 noin 930 jäsentä. 
Seurakunta järjestää jumalanpalvelusten ja rukousiltojen lisäksi solutoimintaa sekä lapsi- ja nuorisotyötä. Seurakunta työskentelee myös latinoiden, arabien, venäläisten, iranilaisten ja vankien parissa. Seurakunnan yhteydessä toimii myös etiopialaisten kristityjen yhteisö Ethiopian Christian Fellowship Finland. Seurakunta järjestää noin 30 eri toimintamuotoa kuudella eri kielellä. Seurakuntaan kuuluu suomen lisäksi toimintaa espanjaksi, farsiksi, venäjäksi, arabiaksi ja amharaksi.
Malmin Saalem-seurakunta järjestää viikoittain elintarvikejakoa, joka saavuttaa viikoittain noin 400–500 ihmistä. Seurakunta tekee lähetystyötä 12 eri maassa, kuten Kroatiassa, Kuubassa, Nepalissa, Perussa ja Israelissa. Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.
Historia.
Helluntaiseurakuntien työ alkoi Malmilla jo 1900-luvun alkupuolella. Aluksi seurakunta toimi osana Helsingin Saalem-seurakunnan toimintaa. Vuonna 1954 joukko seurakuntalaisia rakensi talkootyönä rukoushuoneen Malmin raitille. Näissä tiloissa seurakunta kokoontui 40 vuoden ajan. Alkuaikoina Malmin Saalemin johtajina toimivat Helsingin Saalemin saarnaajat. Niilo Yli-Vainio toimi Malmin Saalemin johtajana vuosina 1962–1964.
Itsenäinen helluntaiseurakunta perustettiin Malmille vuonna 1993. Tuolloin paikallisseurakuntaan liittyi 200 jäsentä. Itsenäistymisen jälkeen seurakunnan johtajana toimi Veijo Kähkönen 17 vuoden ajan. Vuonna 2003 seurakunta vaihtoi tilanpuutteen vuoksi suurempaan tilaan ja remontoi entiseen Alkon tilaan seurakuntakäyttöön soveltuvat tilat.
Vuoden 2015 jälkeen seurakuntaan on liittynyt kymmenen vuoden aikana 650 uutta jäsentä. 2020-luvulla seurakunnassa ovat korostuneet erityisesti nuorten uskoontulot, seurakuntaan sitoutuminen ja palvelualttius.
Toimitilat.
Vuoden 2003 lopulla Malmin Saalem-seurakunta aloitti hankkeen pieneksi käyneiden tilojen korvaamisesta nykyaikaisilla jumalanpalvelus- ja kokoustiloilla. Helluntaiseurakunta hankki seurakuntakeskukselle tilat entisestä Alkon myymälästä, läheltä Malmin rautatieasemaa. Myymälätilasta kunnostettiin kirkkosali ja entisestä viinavarastosta tehtiin lasten ja nuorten tila. Pieniä kokouksia varten seurakuntakeskuksessa on kymmenien neliöiden tiloja, ja lapsille äänieristetty hoitohuone. Tuolit hankittiin Yhdysvalloista. Hanke maksoi yhteensä 670 000 euroa ja kunnostukseen käytettiin lähes 20 000 talkootyötuntia.
Näsin rukoushuone

Näsin rukoushuone () on Eugmon kylässä Luodossa sijaitseva rukoushuone. Se edustaa ruotsinkielistä rauhansanalaislestadiolaisuutta, jonka kattojärjestö on Laestadianernas Fridsföreningars Förbund. Rukoushuoneen omistaa itsenäinen rukoushuoneyhdistys.
Historia.
Näsin ensimmäinen rukoushuone otettiin käyttöön jouluaattona 1906. Lestadiolainen herätys oli saavuttanut Luodon jo 1870-luvun alussa. Herätys levisi Kokkolasta Öjan kautta Luotoon ja sai vahvan sijan erityisesti Eugmon kylässä. Ensimmäinen rukoushuone rakennettiin Bosundiin vuonna 1896 ja nykyiseen Näsiin 1906. Rukoushuone rakennettiin vapaaehtoisvoimin aivan yleisen tien varteen Gäddan tilalle. Vanhaa rukoushuonetta hallinnoitiin alkujaan vapaan yhteisön voimin eikä rakentamisesta siksi ole säilynyt asiakirjoja. Näs Fridsförening r.f. on rekisteröity vuonna 1964 ja yhdistys on pitänyt siitä lähtien huolta rukoushuoneesta. Uusi rukoushuone otettiin käyttöön vuonna 1976. Rukoushuonetta laajennettiin vielä vuonna 1996.
Risöhällin rukoushuone

Risöhällin rukoushuone () on Risöhällin kylässä Luodossa sijaitseva rukoushuone. Se edustaa ruotsinkielistä rauhansanalaislestadiolaisuutta, jonka kattojärjestö on Laestadianernas Fridsföreningars Förbund. Rukoushuoneen omistaa itsenäinen rukoushuoneyhdistys.
Historia.
Lestadiolainen herätys oli saavuttanut Luodon jo 1870-luvun alussa. Herätys levisi Kokkolasta Öjan kautta Luotoon. Risöhällin kylän ensimmäisen rukoushuoneen rakentaminen sai alkunsa maaliskuussa 1958, jolloin perustettiin rukoushuoneyhdistys. Ensimmäinen rukoushuone vihittiin käyttöön vuonna 1962. Ensimmäistä rukoushuonetta laajennettiin vuonna 1985.
Vanha rukoushuone jäi 2000-luvulle tultaessa ahtaaksi ja yhdistys osti lisää tonttimaata. Uuden rukoushuoneen rakentamisen suunnittelu aloitettiin vuonna 2003 ja rakentaminen alkoi 2005. Maaliskuussa 2007 uusi rukoushuone vihittiin käyttöön. Rukoushuoneen vihkimiseen osallistui myös pastori Max-Olav Lassila.
Jennifer Lynn Barnes

Jennifer Lynn Barnes on yhdysvaltalainen kirjailija, joka on kirjoittanut monia nuortenkirjoja. Hänen suosituimpiin teoksiinsa lukeutuu kirjasarja "The Inheritance Games", jonka ensimmäinen osa nousi "The New York Timesin" julkaisemalle myydyimpien nuortenkirjojen listalle. Sarjasta on kehitteillä myös televisiosarja.
Kirjoittamisen ohella Barnes työskentelee associate professorina Oklahoman yliopistossa, jossa hän opettaa luovaa kirjoittamista ja psykologiaa. Hän on väitellyt psykologian tohtoriksi Yalen yliopistosta.
Flynängenin rukoushuone

Flynängenin rukoushuone () on Kolpin kylässä Pedersöressä sijaitseva rukoushuone. Se edustaa ruotsinkielistä rauhansanalaislestadiolaisuutta, jonka kattojärjestö on Laestadianernas Fridsföreningars Förbund. Rukoushuoneen omistaa itsenäinen rukoushuoneyhdistys.
Historia.
Lestadiolainen herätys saapui Pedersören Kolppiin varhaisessa vaiheessa. Kolpissa kokoontumisia pidettiin kodeissa aina vuoteen 1972 saakka. Monet alueen asukkaat vierailivat Punsarin rukoushuoneella Ähtävällä, joka sijaitsi suhteellisen lähellä. Kolpin rauhanyhdistys perustettiin Kolpin seurakuntatalon rakentamisen yhteydessä heinäkuussa 1972. Vuoteen 1990 mennessä rauhanyhdistyksessä oli yli 240 aikuisjäsentä ja tarve omille kokoontumistiloille kasvoi. Rukoushuoneen rakentaminen aloitettiin loppukesällä 1990 ja se vihittiin käyttöön 30. marraskuuta 1991. Rukoushuoneen laajennus valmistui kesäkuussa 2010, jolloin kokoussaliin mahtuu 650 henkilöä.
Punsarin rukoushuone

Punsarin rukoushuone () on Ähtävän kylässä Pedersöressä sijaitseva rukoushuone. Se edustaa ruotsinkielistä rauhansanalaislestadiolaisuutta, jonka kattojärjestö on Laestadianernas Fridsföreningars Förbund. Rukoushuoneen omistaa itsenäinen rukoushuoneyhdistys.
Historia.
Lestadiolainen herätys saapui Ähtävälle 1870-luvun alussa. Liike sai vahvan aseman Yli-Ähtävällä. Kokouksia järjestettiin alkujaan kodeissa, mutta uskovien määrän kasvaessa tarve omalle rukoushuoneelle kasvoi. Ähtäväläiset ostivat ensimmäiseksi rukoushuoneeksi vuonna 1909 rakennetun hirsitalon. 1960-luvulla jäsenmäärä alkoi jälleen kasvaa, minkä vuoksi vanha rukoushuone kävi lopulta liian ahtaaksi. Uusi rukoushuone otettiin käyttöön vuonna 1996 ja siinä on 505 paikan sali.
Olipa kerran elokuvastudio

Olipa kerran elokuvastudio () on vuonna 2023 ilmestynyt Walt Disney Animation Studiosin lyhytelokuva, joka juhlistaa Disney-yhtiön sadatta vuotta.
Näyttelijät.
Suomenkielisessä versiossa esiintyvät myös Katja Aakkula, Osku Ärilä, Pinja Hanski, Heljä Heikkinen, Aleksi Johansson, Mikko Jokinen, Panu Kangas, Kosmo Salminen ja Vertti Uusitalo.
Vanhan apteekin talo

Vanhan apteekin talo on Oulun keskustassa sijaitseva liike- ja asuinkerrostalo.
Talon rakennutti apteekkari Kaarlo A. Åkersten vuonna 1928 ja sen suunnitteli rakennusinsinööri Veikko Kallio. Rakennuksen valmistuttua Åkersten asui itse rakennuksen toisen kerroksen kulmahuoneistossa ja hoiti kulma- liikehuoneistossa sijainnutta apteekkia. Rakennuksen muut liikehuoneistot sekä asuinhuoneistot olivat vuokrattuja ulkopuolisille.
Tontti ja rakennukset olivat edelleen 1950-luvulla apteekkari Knifsundin lesken Maiju Knifsundin ja hänen tyttärensä omistuksessa. Myöhemmin asunto-osakeyhtiön osakkeita myytiin muille yksityisille omistajille. Apteekkitoiminta rakennuksesta loppui vuonna 1986.
Vanhan apteekin talo on osa Asunto Oy Oulun Liiketaloa, joka koostuu kolmen eri aikakauden rakennuksista.
Pakkahuoneenkatu 10:ssä sijainnut puutalo paloi saksalaisten palopommin osuessa siihen vuonna 1944. Paikalle rakennettiin uusi kivitalo vuonna 1953. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Uki Heikkinen.
Torikatu 9:ssä sijainnut Carl Ludvig Engelin suunnittelema ja vuonna 1826 valmistunut puinen nk. vanhan apteekin talo purettiin vuonna 1962 ja paikalla on nykyisin arkkitehti E. Niemelän suunnittelema liike- ja asuinkerrostalo.
G. Stanley Hall

Granville Stanley Hall (1. helmikuuta 1844 Ashfield, Massachusetts, Yhdysvallat – 24. huhtikuuta 1924 Worcester, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen psykologi. Hall oli Yhdysvaltojen ensimmäinen psykologian alan tohtorin tutkinnon suorittanut ja ensimmäinen psykologian professori. Häntä pidetään yhtenä lapsipsykologian ja kasvatuspsykologian perustajista.
Elämä ja ura.
Hall syntyi vanhempiensa maatilalla. Hänen isänsä Granville Bascom Hall toimi Massachusettsin osavaltion eduskunnan jäsenenä, ja hänen äitinsä Abigail Beals oli opettaja. Hall valmistui Williams Collegesta vuonna 1867 ja suoritti teologian opintoja Union Theological Seminaryssa tavoitteenaan papinvirka. Vuosina 1872–1876 Hall opetti kirjallisuutta ja filosofiaa Antioch Collegessa. Hän suoritti Saksassa jatko-opintoja ja tutustui Wilhelm Wundtiin ja Hermann von Helmholtziin. Hän opiskeli sitten Harvardin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa, ja vuonna 1878 hänelle myönnettiin Yhdysvaltojen ensimmäinen psykologian tohtorin tutkinto. Vuonna 1880 Harvard pyysi häntä pitämään julkisia luentoja kasvatuksesta. Hänet kutsuttiin pitämään samanlainen luentosarja Johns Hopkinsin yliopistoon vuotta myöhemmin. Vuonna 1882 Hall nimitettiin Johns Hopkinsin yliopiston psykologian ja pedagogiikan lehtoriksi, ja hänestä tuli siellä Yhdysvaltojen ensimmäinen psykologian alan professori vuonna 1884. Hän perusti vuonna 1883 yliopistoon psykologian laboratorion, vuonna 1887 American Journal of Psychology -lehden, ja vuonna 1892 hän kutsui koolle American Psychological Associationin ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana. Vuonna 1888 Hallista tuli Worcesterissa, Massachusettsissa sijaitsevan Clarkin yliopiston ensimmäinen presidentti. Hän julkaisi 489 teosta ja artikkelia, jotka kattavat useimmat psykologian keskeiset osa-alueet.
Be’eri

Be’eri () on kibbutsi Israelin Eteläisellä hallintoalueella. Sen asukasluku vuonna 2021 oli 1 047.
Maantiede.
Be’eri sijaitsee Israelin Eteläisellä hallintoalueella Negevin alueen luoteisosassa. Gazan kaista sijaitsee lyhyen matkan päässä.
Historia.
Be’eri perustettiin yhtenä yöllä 6. lokakuuta 1948 etelään perustetusta kibbutsista. Ensimmäiset siirtolaiset olivat Ha-No’ar ha-Oved-järjestön (Israelin työläisnuoristojärjestö) jäseniä. Myöhemmin paikalle asettui myös juutalaisia siirtolaisia Irakista. Nimensä se sai työläisliikkeen johtohahmo Berl (Be’eri) Katznelsonin mukaan.
Aamulla 7. lokakuuta 2023 joukko Hamasin taistelijoita soluttautui kibbutsiin Gazan kaistalta. Hamas surmasi 101 kibbutsin asukasta ja 30 ilmoitettiin otetun vangiksi. Monet kibbutsin rakennuksista poltettiin. Selviytyjistä suuri osa muutti Hatzerimin kibbutsiin.
Talous.
Kibbutsin yksi tärkeimmistä elinkeinonlähteistä on ollut painanta. Ympäröivällä seudulla on maatiloja, joilla kasvatetaan esimerkiksi viljaa ja hedelmiä. Alueella kasvatetetaan myös karjaa ja strutseja.
Väestö.
Be’erin asukasluku vuonna 2021 oli 1 047. 1990-luvun puolivälillä sama lukema oli noin 850 ja vuonna 2002 753.
Pianokonsertto nro 26 (Mozart)

Pianokonsertto nro 26 (D-duuri, K. 537) on Wolfgang Amadeus Mozartin vuosina 1787–1788 säveltämä kolmiosainen pianokonsertto. Siitä käytetään lisänimeä "Kruunajaiskonsertto". Teos kestää esitettynä noin puoli tuntia.
Mozart sävelsi vuosina 1784–1786 kaksitoista pianokonserttoa, mikä liittyi hänen silloiseen menestykseensä konserttipianistina; hän tarvitsi uusia konserttoja omia esityksiään varten. Tämän ajanjakson jälkeen Mozart sävelsi ainoastaan kaksi pianokonserttoa, joista pianokonsertto nro 26 on varhaisempi. Käsikirjoituksen perusteella sen laatiminen alkoi keväällä 1787 pian Mozartin Prahasta paluun jälkeen. Teos tuli valmiiksi helmikuussa 1788. Todennäköisesti ensimmäisen esityksen soitti Mozart itse Dresdenissä kolmikuukautisen Saksan-kiertueensa aikana 14. huhtikuuta 1789.
Osana keisari Leopold II:n kruunajaisiin liittyneitä juhlallisuuksia Mozart piti Frankfurtissa 15. lokakuuta 1790 konsertin, jossa esitti 26. pianokonserttonsa. Tämän johdosta teoksesta alettiin käyttää sen kruunajaisiin viittaavaa lisänimeä.