tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karl Johan Agaton von Numers

Karl (Carl) Johan Agaton (Agathon) von Numers (21. lokakuuta 1861 Helsinki – 9. syyskuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja virka- ja valtiopäivämies. 
Von Numersin vanhemmat olivat Karl Johan Oskar von Numers ja Hedvig Constantia Fredrika Ehrenstam ja puoliso Elin Olivia Hällfors. Professori Gustaf Sigurd Gideon von Numers oli hänen veljensä. Karl Johan Agaton von Numers oli hovineuvos, kanavapäällikkö ja Suomen sisällissotaan osallistunut suojeluskuntalainen. Sotilasurallaan hän yleni alikapteeniksi. Von Numers oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888.
Mura Masa

Mura Masa (oikealta nimeltään Alexander Crossan, s. 5. huhtikuuta 1996 Guernsey) on brittiläinen, guernseyläislähtöinen elektronisen musiikin tuottaja ja DJ.
Crossan aloitti uransa Soundcloud-alustalla 2010-luvun alussa. Hänen ensimmäinen läpimurtokappaleensa oli "Lotus Eater" vuonna 2013, jonka poimi soitettavaksi muun muassa BBC Radio 1. Hän julkaisi ensimmäisen EP:nsä "Someday Somewhere" vuonna 2015.
Vuonna 2016 julkaistu kappale "Love$ick" ASAP Rockyn laululla oli hitti ja ylsi parhaimmillaan Spotifyn viraalilistan ykköseksi Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Vuonna 2017 julkaistu debyyttistudioalbumi "Mura Masa" oli ehdolla kahdessa Grammy-kategoriassa.
Crossanin vuonna 2019 julkaisema remix Haimin kappaleesta "Walking Away" voitti paras remixattu, ei-klassinen äänite -Grammyn samana vuonna.
Passiivinen immunisointi

Passiivinen immunisaatio tarkoittaa taudilta suojaavien vasta-aineiden siirtämistä yksilöön ilman että hänen omaa vasta-ainetuotantoaan käynnistetään. Menetelmä on nopea, minkä vuoksi sitä käytetään joidenkin välittömästi henkeä uhkaavien tilojen kuten jäykkäkouristuksen, rabieksen ja vaarallisten käärmeenpuremien hoitoon. Toisin kuin aktiivisella immunisoinnilla, tällä tavalla ei saada aikaan pitkäaikaista suojaa tautia vastaan, sillä IgG-tyypin vasta-aineiden puoliintumisaika elimistössä on vain kolme viikkoa.
Myös raskauden aikana äidistä sikiöön siirtyvät vasta-aineet ovat passiivista immunisaatiota. Ne suojaavat vastasyntynyttä ensimmäisinä elinkuukausina, kunnes lapsen oma immuunijärjestelmä alkaa vähitellen toimia. Tätä vasta-aineiden kulkeutumista voidaan hyödyntää myös aktiivisen immunisaation yhteydessä: jo 1930-luvulla havaittiin raskaana olevien rokottamisen hinkuyskää vastaan vähentävän tehokkaasti vastasyntyneiden hinkuyskätapauksia. Nykyisin äitien rokottamista käytetään yleisesti vastasyntyneiden suojaamisessa influenssalta.
Passiivisen immunisoinnin keksivät Robert Koch -instituutissa työskennelleet Emil von Behring ja Shibasaburō Kitasato 1890-luvulla tutkiessaan kurkkumätää aiheuttavaa "Corynebacterium diphtheriae" -bakteeria. Tehdessään kokeita marsuilla he havaitsivat, että kun kurkkumädällä tartutetun marsun veren seerumia ruiskutetaan terveeseen marsuun, terve marsu jää eloon vaikka sille jälkeenpäin annettaisiin normaalisti tappava annos kurkkumätäbakteerin tuottamaa toksiinia. Kitasato onnistui myös osoittamaan, että jäykkäkouristuksella immunisoitujen kanien seerumi estää jäykkäkouristuksen hiirissä. Emil von Behring palkittiin tutkimuksestaan Nobelin lääketieteen palkinnolla vuonna 1901.
Nykyään passiivisessa immunisaatiossa käytetään pääasiassa ihmisen verestä eristettyjä vasta-aineita. Kuitenkin eräät kaupallisesti saatavilla olevat antiseerumit, kuten kalkkarokäärmeiden vastamyrkyt ja kurkkumätätoksiinin vastamyrkky tuotetaan edelleen eläimissä.
Visor

Suomen Visor Oy on suomalainen kaihdinvalmistaja, joka on erikoistunut kankaisten vekkikaihtimien myyntiin, valmistukseen ja asennukseen. Yrityksen tuotantolaitos sijaitsee Kempeleessä, jossa valmistetaan vuodessa yli 200 000 kaihdinta. Visor on osa Lumon-konsernia.
Visorin valmistamia kankaisia vekkikaihtimia pystyy asentamaan ikkunoihin sekä lasitettuihin terasseihin ja parvekkeisiin. Visor kaihtimille on myönnetty Design From Finland -tuotemerkki. Suomen lisäksi Visorin kaihtimia on saatavana Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Saksassa, Ranskassa, Espanjassa, Kanadassa, Sveitsissä, Virossa ja Venäjällä.
Nemo Asumalahti

Nemo Asumalahti (s. 29. toukokuuta 2002) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-Liigassa pelaavaa seuraa Futsal Mad Max. Pelipaikaltaan Asumalahti on laita/pivot. Nemo työskentelee kotimaisella Elisalla.
Aladin Ljesnjanin

Aladin Ljesnjanin (s. 18. syyskuuta 2002) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-Liigassa pelaavaa seuraa Futsal Mad Max. Pelipaikaltaan Ljesnjanin on pohja/laita.
Jaakko Ahokas (futsalpelaaja)

Jaakko Ahokas (s. 16. lokakuuta 1987) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-Liigassa pelaavaa seuraa Futsal Mad Max. Pelipaikaltaan Ahokas on pivot.
Kuolinisku

Kuolinisku ("The Settlement") on Howard Rubien ohjaama australialainen draamaelokuva vuodelta 1983. Sen pääosia näyttelevät Bill Kerr ja John Jarratt. Suomalaisen Elonetin mukaan kyseessä on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1988, mikä lienee videomaahantuojan antamaa virheellistä tietoa.
Juoni.
Australian Queenslandissä 1950-luvulla, lampaankeritsijöiden lakon aikaan, huijaamalla elantonsa hankkivat kulkurikaverukset, vanhempi ja nuorempi mies, asettuvat pikkukaupungin laidalle autiotaloon, jonne muuttaa myös paikallinen tyttö. Vanhoillinen katolilaisuskoinen yhteisö ei katsele hyvällä kolmikon uusperhejärjestelyä.
Arvioita.
"Video-opas" vuodelta 1994 pitää elokuvaa yhdysvaltalaisena ja arvelee ennalta arvattavan tarinan soveltuvan paremmin amerikkalaiselle kuin suomalaiselle yleisölle. Elokuva saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Bonzo Goes to Bitburg

Bonzo Goes to Bitburg on Ramones-yhtyeen kappale vuodelta 1985. Sen sanoitus käsittelee Ronald Reaganin tekemää vierailua Bitburgin sotilashautausmaalle Länsi-Saksaan samana vuonna. Kappale julkaistiin "Animal Boy" -albumilla vuonna 1986 nimellä ”My Brain Is Hanging Upside Down (Bonzo Goes to Bitburg)”. Singleä ei julkaistu Yhdysvalloissa, mutta sitä soitettiin paikallisilla radioasemilla ja se valittiin vuoden 1985 viidenneksi parhaaksi singleksi "The Village Voice" -lehden julkaisemalla musiikkikriitikkojen arvioihin perustuvalla listalla.
Terunofuji Haruo

Terunofuji Haruo (s. 29. marraskuuta 1991 Ulaanbaatar), alun perin Gantulga Ganerdene, on mongolialaissyntyinen entinen sumopainija. Hän on järjestyksessä 73. sumopainin suurmestari eli yokozuna. Hän sai yokozunan arvon 21. heinäkuuta 2021. 
Terunofuji aloitti uransa sumopainissa vuonna 2011 ja saavutti mestarin eli ozekin arvon heinäkuussa 2015. Ozekin arvon saatuaan Terunofuji loukkasi kuitenkin molemmat polvensa ja hän putosi ylimmältä sarjatasolta eli makuuchista vähitellen aina viidennelle sarjatasolle saakka. Sen jälkeen Terunofuji raivasi tiensä takaisin makuuchiin ja voitti heinäkuussa 2020 järjestetyn turnauksen sekä vuoden 2021 maaliskuun ja toukokuun turnaukset. Vuoden 2021 heinäkuun turnauksessa Terunofuji voitti 14 ottelua, mutta hävisi viimeisen ottelunsa yokozuna Hakuhōlle. Terunofujin katsottiin silti ansainneen yokozunan arvon.
Nikodemus Cirolainen

Pyhä Nikodemus Cirolainen (900-luku Cirò, Catanzaro, Italia – 25. maaliskuuta 990 Mammola, Calabria, Italia) oli pyhimys, erakko ja munkki. Hän oli Theofanen ja Pandian lapsi ja pappi nimeltä Galatone piti hänestä hengellisesti huolta. Nuorena miehenä Nicodemus koki vastenmielisyyttä aikalaistensa elämää kohtaan ja tunsi vetoa luostarielämään. Häntä pidettiin sopimattomana luostarin katumustöihin ja opintoihin fyysisen kuntonsa takia mutta periksiantamattomuutensa takia hyväksyttiin lopulta munkiksi. Myöhemmin hän vetäytyi erakoksi Monte Celleranoon, Locriin, Italiaan jossa hän sai pian hengellisiä oppilaita jotka lopulta hajaantuivat eri luostareihin. Pyhimys itse vetäytyi luostariin Geracessa ja lopulta Mammolaan jonka luostarissa hän kuoli. Hän on Italian Mammolan suojeluspyhimys ja hänen muistopäiväänsä vietetään 25. maaliskuuta ja 12. maaliskuuta.
Tochinoshin Tsuyoshi

Tochinoshin Tsuyoshi (s. 13. lokakuuta 1987 Mtskheta), alun perin Levan Gorgadze, on georgialainen entinen sumopainija. Tochinoshin aloitti uransa sumopainijana maaliskuussa 2006 ja saavutti mestarin eli ozekin arvon heinäkuussa 2018. Hän tippui sittemmin maegashiran arvoiseksi. Tochinoshin voitti urallaan yhden ylimmän sarjatason eli makuuchin turnauksen, mutta kärsi uransa aikana useista loukkaantumisista. Hänellä oli muun muassa paha polvivamma. Hän loukkasi vasemman olkapäänsä tammikuussa 2023, eikä pystynyt enää sen jälkeen palaamaan huippukuntoon. Tochinoshin ilmoitti lopettavansa uransa sumopainijana 19. toukokuuta 2023.
Dianan temppeli (Nemi)

Dianan temppeli oli antiikin roomalainen temppeli, joka rakennettiin arviolta 300-luvulla eaa. Nemijärven rannalle lähelle nykyistä Nemin kaupunkia. Temppeli oli antiikin aikana merkittävä pyhiinvaelluskohde. Nemijärven rannoilla ja temppelin alueella pidettiin joka vuosi elokuun 13. päivä Dianalle pyhitetty juhla.
Historiaa.
Ennen temppelin rakentamista paikalla oli pyhä metsä, jossa oli Dianan kulttipatsas. Dianaa palvottiin Nemin rannan metsissä jo 200 vuotta aikaisemmin kuin kuningas Servius rakennutti Rooman kaupunkiin Dianan temppelin vuonna 545 eaa. Koska palvontapaikka oli alkujaan metsässä, kutsuttiin temppelin ylipappia nimellä "Rex Nemorensis" eli metsän kuningas.
Suurimmillaan temppelin alue oli 45 000 neliömeriä ja siinä oli useita terasseja, joilla oli erilaisia patsaita. Temppelialueella oli majoitustilaa pyhiinvaeltajille ja papeille, kylpylä ja teatteri. Aluetta ympäröi doorilaiseen tyyliin rakennettu pylväikkö ja porttirakennelma, jonka pylväistä osa oli punaisia ja osa tummanharmaata laavakiveä.
Temppeli pysyi käytössä luultavasti 400-luvulle jaa., jolloin tuli määräys sulkea kaikki pakanatemppelit. Alue autioitui, temppelistä ryöstettiin kaikki kallisarvoinen ja sen kiviä käytettiin toisiin rakennuksiin. Alue peittyi kasvillisuudella ja metsittyi. Ensimmäiset kaivaukset tehtiin alueella 1600-luvulla. Kaivajat olivat eripuolilta Eurooppaa tulleita amatöörejä, joita kiehtoi lähinnä ajatus löytää raunioista hienoja esineitä. Kaivajien ansiosta temppelin raunioista löydettyjä esineitä on monissa eurooppalaisissa museoissa.
Järjestelmällisiä kaivauksia alueella tehtiin vuosina 1924–1928 ja niitä johti valtionarkeologi Edoardi Gatti. Tuolloin saatiin päivänvaloon teatterin ja kylpylän jäännökset. Gatti kuitenkin kuoli kesken kaivausten, minkä jälkeen niiden johtoon tuli Lucia Morpurgo. Morpurgon työ kohtasi vaikeuksia, sillä Nemijärveltä löydettiin keisarillisten laivojen jäännökset ja resurssit suunnattiin niihin. Temppelin alueen omistanut maanviljelijä peitti kaivaukset sillä halusi maan takaisin viljelykäyttöön.
Joseph Opatoshu

Joseph Opatoshu, puolaksi: Józef Opatoszu, (1886 Mława, Puola – 1954 New York, New York, Yhdysvallat) oli puolalainen kirjailija. Hän oli syntyjään puolanjuutalainen ja muutti 1907 Yhdysvaltoihin New Yorkiin, jossa hän kuului Di junge -kirjailijaryhmän keskeisiin kirjailijoihin. Hänen esikoisromaaninsa "A roman fun a ferdganev" ilmestyi 1917, ja hän kuvaa siinä lapsuusmuistojaan Puolasta.
Juri Borisov

Juri Aleksandrovitš Borisov (ven. Ю́рий Алекса́ндрович Бори́сов, s. 8. joulukuuta 1992 Reutov, Venäjä) on venäläinen näyttelijä. Hän näytteli toista pääosaa Grand Prix -palkitussa suomalaisessa elokuvassa "Hytti nro 6" (2021). Hänet tunnetaan myös venäläisistä elokuvista "T-34" (2018), "Kalashnikov" (2020), "Serebrjanye konki" (Hopealuistimet) ja "Petrovy v grippe" (Petrovit flunssassa) (2021).
Hän sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta yhdysvaltalaisesta elokuvasta "Anora" (2024).
Dinara Drukarova

Dinara Anatoljevna Drukarova (ven. Динара Анатольeвна Друкарова, s. 3. tammikuuta 1976 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen näyttelijä, joka on luonut uraa sekä Venäjällä että Ranskassa. Hän tuli tunnetuksi neuvostoliittolaisesta elokuvasta "Zamri, umri, voskresni!" (1989), joka palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla "Un certain regard" -kategoriassa. Drukarova esiintyi ranskalaisen menestyssarjan "Le Bureau, vakoojaverkosto" neljännellä ja viidennellä kaudella. Vuonna 2021 hän näytteli Grand Prix -palkitussa suomalaisessa elokuvassa "Hytti nro 6.
Finger

finger (« engl. merkityksessä "selata kortistoa") on Unix-järjestelmissä aiemmin käytetty käyttäjistä tietoja näyttävä verkkoprotokolla ja asiakasohjelma sen käyttöön.
Ensimmäisen codice_1-ohjelman kirjoitti vuonna 1971 Les Earnest.
Tämä oli yksi ensimmäisistä keinoista tarkistaa onko vastaanottaja on kytkeytynyt pikaviestiverkkoon eli käyttää aktiivisesti tietokonetta.
Ohjelman verkkoprotokolla julkaistiin dokumentissa joulukuussa 1977.
Finger näyttää käyttäjästä Unixin passwd-tiedoston GECOS-kenttään tallennettuja tietoja, kuten nimen, toimiston tai puhelinnumeron.
Lisäksi finger lukee käyttäjän kotihakemistosta kaksi erityistä tiedostoa. Tiedostosta codice_2 näytetään ensimmäinen rivi. 
Tiedosto codice_3 näytetään kokonaisuudessaan.
codice_3-tiedostoja käytettiin varhaisena bloggaamisen muotona. Esim. John Carmack päivitti codice_3-tiedostoaan noin vuoteen 2010 asti.
Finger-palvelimelle on varattu TCP-portti 79. Finger-palvelinta on usein ajettu inetd-palvelimen avulla, jota 
käytetään toteuttamaan yksinkertaisia ja vähän käytettyjä palveluja. Tämä palvelin käynnistää varsinaisen palvelinohjelma kun kyseiseen porttiin otetaan yhteys.
Kiristyvät tietoturvavaatimukset ja palomuurit ovat karsineet finger-palvelun käytön olemattomiin.
Useat vanhemmista palveluista ovat jääneet käytöstä tai niistä on luovuttu tietoturvariskien vuoksi.
Ants Oras

Ants Oras, alkujaan Hans Gottfried Oras, (1900 Tallinna, Viro – 1982 Gainsville, Florida, Yhdysvallat) oli virolainen kääntäjä kirjallisuudentutkija, esseisti ja kriitikko. Hän käänsi englantilaista kirjallisuutta viroksi ja kirjoitti aiheesta katsauksia ja tutkimuksia.
Oras pakeni Virosta 1943 Suomen kautta Ruotsiin ja myöhemmin Yhdysvaltoihin, jossa hän toimi vuodesta 1949 Floridan yliopistossa Gainesvillessä englantilaisen kirjallisuuden professorina.
Tanssii tähtien kanssa (14. tuotantokausi)

Tanssii tähtien kanssa 14. kauden esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 29. elokuuta 2021 ja päättyi 28. marraskuuta 2021. Ohjelma perustuu formaattiin "Dancing with the Stars".
"Katso myös: Luettelo televisiosarjan Tanssii tähtien kanssa kilpailijoista
 Vihreä luku tarkoittaa viikon parasta pistemäärää.
 Punainen luku tarkoittaa viikon huonointa pistemäärää.
Pisteet.
Taustavärit:
 (kilpailun voittajat)
 (kilpailun 2. sija)
 (kilpailun 3. sija)
 (keskeyttänyt pari)
 (pudonnut pari)
King David Hotel

King David Hotel () on ylellinen hotelli Jerusalemin kaupungissa Israelissa. Se tunnettiin etenkin rakentamisensa jälkeen 1930-luvulla kaupungin yleellisen viihde-elämän keskuksena, jolla yöpyivät esimerkiksi monet valtionpäämiehet ja julkisuuden hahmot. Se tunnetaan myös tuhoisasta pommi-iskusta vuonna 1946, jossa kuoli 91 henkilöä. Pommi-iskun variot korjattiin 1960-luvulla ja hotellin toiminta jatkuu edelleen. Hotellin omistaa nykyisin hotelliketju Dan Hotels.
Historia.
King David Hotel valmistui vuonna 1930. Valmistuessaan se oli Jerusalemin ensimmäinen maailmanluokan hotelli. Rakennushankkeen taustalla oli egyptinjuutalainen Eli Mosseri ja englanninjuutalainen Frank Goldsmith. Rakennuksen suunnitteli sveitsiläinen arkkitehti Emil Vogt. Gotellin tyyliä kuvailtiin "raamatulliseksi". Koristelua olivat innoittaneet esimerkiksi assyrialaiset, heettiläiset ja islam. Henkilökunta tapasi pukeutua arabialaisittain tai nuubialaisittain. Hotellista tuli nopeasti kaupungin tyylikkään viihde-elämän keskus. Sen vieraisiin lukeutuivat myös lukuisat ulkomaalaiset valtionpäämiehet, kuten Transjordanian emiiri Abdullah, Kreikan kuningas Yrjö II ja Etiopian keisari Haile Selassie, sekä viihde-elämän tähtiä, kuten elokuvatähti ja laulaja Amal al-Atrash eli Asmahan.
Hotellista muodostui myös Palestiinan mandaattialuetta hallitsevien brittien hallintokoneiston keskus. Sen yhtä siiepä alkoivat käyttää hallinnon virkamiehet, sekä brittien tiedustelupalvelut. Alueen tilanne oli jännittynyt toisen maailmansodan jälkeen. 22. heinäkuuta 1946 juutalainen asejärjestö Irgun teki tuhoisan pommi-iskun hotellille. Iskussa kuoli 91 henkilöä. Brittivalta mandaattialueella päättyi vuonna 1948 ja britit hylkäsivät hotellin 14. toukokuuta. Hotellin pommi-iskussa tuhoutunut siipi jälleenrakennettiin vuonna 1961 ja hotellia laajennettiin kahdella uudella kerroksella vuonna 1966. Nykyisin hotellin omistaa israelilainen hotelliketju Dan Hotels.
Koripallo kesäolympialaisissa 2020 – miesten kokoonpanot

Tässä artikkelissa luetellaan kaikkien Tokion kesäolympialaisten 2020 miesten koripalloturnaukseen osallistuvien joukkueiden kokoonpanot.
A-lohko.
Iran.
Päävalmentaja: Mehran Shahintab
Ranska.
Ranskan kokoonpano nimettiin 21. toukokuuta. Ennen kisojen alkua Petr Cornelie korvasi Amath M’Bayen.
Päävalmentaja: Vincent Collet
Tšekki.
Päävalmentaja: Ronen Ginzburg
Yhdysvallat.
Yhdysvaltain joukkue nimettiin 28. kesäkuuta. Ennen kisoja koronavirusaltistuksen saanut Bradley Beal korvattiin Keldon Johnsonilla, ja loukkaantumisen jäljiltä riittämättömässä kunnossa olleen Kevin Loven tilalle nostettiin JaVale McGee.
Päävalmentaja: Gregg Popovich
B-lohko.
Australia.
Australian joukkue julkistettiin 2. heinäkuuta.
Päävalmentaja: Brian Goorjian
Italia.
Italian kokoonpano julkistettiin 6. heinäkuuta.
Päävalmentaja: Romeo Sacchetti
Nigeria.
Päävalmentaja: Mike Brown
Saksa.
Saksan joukkue nimettiin 5. heinäkuuta.
Päävalmentaja: Henrik Rödl
C-lohko.
Argentiina.
Päävalmentaja: Sergio Hernández
Espanja.
Päävalmentaja: Sergio Scariolo
Japani.
Japanin joukkue nimettiin 5. heinäkuuta 2021.
Päävalmentaja: Julio Lamas
Slovenia.
Slovenian kokoonpano julkistettiin 17. heinäkuuta 2021.
Päävalmentaja: Aleksander Sekulić
Ab-e Istada

Ab-e Istada tai Ab-i Istada on suolajärvi Afganistanissa Ghaznin kaupungin eteläpuolella. 
Maantiede ja luonto.
Ab-e Istada sijaitsee Ghaznin ja Kandaharin välisen maantien varrella noin 100 kilometriä Ghaznista etelään. Sen korkeus merenpinnasta on 2 130 metriä. Järveen laskee Ghaznijoki ja siitä ulos virtaa lopulta Arghandabiin laskeva Lora. Sen leveys on noin 25x10 kilometriä. Järven koko vaihtelee kuitenkin huomattavasti vuodenaikojen mukaan, sillä sen vesi haihtuu voimakkaasti kesäisin ja saa puolestaan uutta vettä keväisin sateiden ja sulavan lumen ansiosta. Joinakin vuosina järvi on saattanut kuivua kokonaan. Talvisin se voi olla melkein kauttaaltaan jäässä. Järveä ympäröi mutatasanko, jolla on vain vähäistä kasvillisuutta.
Ab-e Istada on tärkeä pysähdyspaikka muuttaville vesilinnuille. Sen kautta on muuttanut esimerkiksi äärimmäisen uhanalainen lumikurki. Lumikurjesta ei ole kuitenkaan tehty hiljattaisia havaintoja. Karibianflamingo pesii järvellä. Muita alueella pesiviä lajeja ovat esimerkiksi ristisorsa, avosetti, mustajalkatylli, aavikkotylli ja kaitanokkalokki. Eri lintulajeja alueella on haivattu kaikkiaan yli 60.
Väestö.
Järven ympäristö on paštuheimo Ghelzaiden laidunaluetta. Alueella asui ennen Afganistanin sotaa 1970-luvulla noin 2 500 vakituista asukasta ja noin 200–300 paimentolaista. Monet heistä päätyivät tosin pakolaisiksi sodan aikana.
Mina (yksikkö)

Mina () oli muinainen massan yksikkö ja rahayksikkö. Se oli Mesopotamian alueella käytössä jo pronssikaudella. Se vastasi noin 500 grammaa, ja se jakaantui 60 sekeliin. 60 minaa muodosti talentin.
Antiikin Kreikassa minan paino vastasi sataa drakhmaa. Attikalainen (ateenalainen) mina oli nykymitoissa noin 431 grammaa. Myös rahayksikkönä mina vastasi sataa drakhmaa.
Muuntotaulukko.
Muuntotaulukko attikalaisen mittajärjestelmän mukaisesti:
Maan muisti

Maan muisti on Anastasia Lapsuin ja Markku Lehmuskallion ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2009. 
Elokuva käsittelee Suomen esihistoriaa ja historiaa jääkaudesta nykyhetkeen ihmisten jättämien jälkien kautta.
Kasvumuoto

Kasvumuoto on kasvien ulkonäköön, kokoon ja varren puutuneisuuteen perustuva luokittelutapa, jota käytetään etenkin (kasvi)ekologiassa. Jaottelu erilaisiin kasvumuotoihin ei ole mikään taksonominen luokittelutapa, vaan ennemminkin ekologinen tapa tyypitellä kasveja.
Maalla kasvavat voidaan jakaa kasvumuodoiltaan tavallisesti viiteen tai kuuteen "perustyyppiin", joista useimpia voidaan jakaa edelleen pienemmiksi tyypeiksi. Lisäksi voidaan erottaa tarpeen mukaan erilaisia erityisempiä kasvumuototyyppejä, kuten patjakasvit tai mehikasvit. Vesikasveista erotellaan tavallisesti kolme tai neljä kasvumuotoa sen mukaan, miten kasvien lehdet sijaitsevat veteen nähden. Kasvumuotojen määrä riippuu kuitenkin tarkastelijasta ja tarpeesta.
Maalla kasvavien kasvien kasvumuotoja:
Vesikasvien kasvumuotoja:
Yksitoista ihmisen kuvaa

Yksitoista ihmisen kuvaa on Anastasia Lapsuin ja Markku Lehmuskallion ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2012. 
Elokuva käsittelee kalliomaalauksia ja kallioon uurrettuja kuvia, joiden kautta se pyrkii tutkimaan esihistoriallisena aikana eläneitä ihmisiä. Elokuva on kuvattu ympäri maailmaa. Sen kuvauspaikkoina ovat toimineet Algeria, Australia, Etelä-Afrikka, Ranska, Pohjoismaat, Venäjä sekä Yhdysvallat.
Samsung Galaxy Z Fold 2

Samsung Galaxy Z Fold 2 on Samsung Electronicsin valmistama elokuussa 2020 julkaistu taittuvanäyttöinen älypuhelin. Se oli seuraaja Samsung Galaxy Foldille.
Puhelimen mitat ovat taitettuna 159,2 × 128,2 × 6,9 mm ja avattuna 159,2 × 68 × 13,8–16,8 mm. Puhelin painaa 282 grammaa. Puhelimen etuosa eli näyttö on taitettuna lasia ja avattuna muovia. Takana on lasia ja reunat on tehty alumiinista. Avattu näyttö on 7,6-tuumainen. Puhelimessa on esiasennettuna Android 10 ja One UI 3.1. Takakameroita on kolme, jotka ovat kaikki 12 megapikselin kameroita. Etukameroita on kaksi, jotka molemmat ovat kymmenen megapikselin kameroita. Puhelimessa ei ole muistikorttipaikkaa tai kuulokeliitäntää. Akku on 4 500 milliampeeritunnin litiumpolymeeriakku. Värivaihtoehtoina ovat pronssi, musta, Thom Browne- ja Aston Martin -versiot.
Thamnocalamus tessellatus

Thamnocalamus tessellatus on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva bambulaji, joka on kotoisin eteläisestä Afrikasta.
"Thamnocalamus tessellatus" voi kasvaa korkeimmillaan lähes viisimetriseksi, mutta jää yleensä 3,5–4,5 metriä korkeaksi. Varsien paksuus on yleensä noin 2–3 cm, ja pituuteensa nähden varret ovat melko paksuja. Laji on kasvutavaltaan melko tiiviisti mätästävä.
"Thamnocalamus tessellatus" -lajia voidaan kasvattaa koristekasvina temperaattisen ilmaston alueilla. Laji sopii kasvatettavaksi aurinkoiselle paikalle, mutta laji ei kuitenkaan kasva hyvin kuumassa ja kosteassa ilmastossa. Kylmässä lehtiin alkaa tulla vaurioita, mikäli lämpötila laskee −10 celsiusasteeseen tai sen alapuolelle, ja −20 asteessa vaurioita alkaa tulla lehtien lisäksi myös varsiin.
Viisineniöt

Viisineniöt ("Pentarrhinum") on oleanterikasvien (Apocynaceae) heimoon kuuluva pienehkö kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi seitsemän lajia.
Adolf Theodor Rosenbröijer

Adolf Theodor Rosenbröijer (2. kesäkuuta 1837 Helsingin pitäjä – 30. marraskuuta 1894 Helsinki) oli suomalainen virka- ja moninkertainen valtiopäivämies. 
Rosenbröijerin vanhemmat olivat postimestari Nils Adolf Rosenbröijer ja Sofia Wilhelmina Leopold. Arkkitehti Alfred Rosenbröijer oli hänen veljensä. Rosenbröijer tuli ylioppilaaksi Porvoossa 1857 ja harjoitti oikeustieteen opintoja Suomessa ja kieliopintoja Moskovassa. Hän oli postijohtokunnan kielenkääntäjä 1871–1893.
Rosenbröijer oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885 ja 1888.
Johan Henrik von Schrowe

Johan Henrik von Schrowe (15. tammikuuta 1825 Hartola – 27. lokakuuta 1904 Hartola) oli suomalainen virka- ja moninkertainen valtiopäivämies.
Von Schrowen vanhemmat olivat Carl Magnus von Schrowe ja Helena Aatamintytär Tillala ja puoliso vuodesta 1848 Charlotta Sjöholm (k. 1914). Lääkäri Johan Gerhard von Schrowe ja runoilija Uno von Schrowe olivat heidän lapsiaan. Von Schrowe oli Mikkelin läänin palveluksessa kanslistina 1843–1844, toimi sitten maanviljelijänä ja oli kruununnimismies Hartolan pitäjässä vuodesta 1868. Hän sai kuvernementinsihteerin arvon 1895.
1860-luvulla von Schrowe asui Joutsassa ja vaikutti merkittävästi pitäjän kehitykseen. Hän oli paikkakunnan ensimmäisiä kauppiaita ja toimi kunnallispolitiikassa mm. kunnallislautakunnan esimiehenä vuoden 1865 kunnallisasetuksen jälkeen. 
Von Schrowe oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1867, 1872, 1882, 1885 ja 1888.
Parittomat

Parittomat on Jarmo Lampelan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2018. 
Elokuvassa leskeksi jäänyt Tapsa menee dreijauskurssille ystävänsä houkuttelemana. Kurssilla Tapsa tutustuu muihin ihmisiin, jotka ovat yksinäisiä ja etsivät parisuhdetta ja rakkautta elämäänsä.
Fredrik Magnus Stackelberg

Fredrik Magnus Stackelberg (22. heinäkuuta 1857 Taivassalo – 24. marraskuuta 1929 Tallinna) oli suomalainen vapaaherra ja virka- ja valtiopäivämies.
Henkilöhistoria.
Stackelbergin vanhemmat olivat Bernt Fredrik Carl Emil Stackelberg ja Christina Eufrosyne Rosell ja puolisot vuodesta 1884 Natalie Stjernschantz (k. 1886) ja vuodesta 1889 Carolina Elisabet Ernestine Amalia Lida von Wetterstrand. Stackelberg oli valtiorautateiden palveluksessa vuodesta 1875, toimien useissa eri tehtävissä ja paikkakunnilla, aina vuoteen 1889 asti. Hän oli myös tilanomistaja ja toimi 1900-luvun alussa muun muassa viinatehtaan valvojana Viipurissa, samoin kuin myöhemmin poliisitoimen, sotaministeriön ja Helsingin yleisen sairaalan palveluksessa. Stackelberg oli tunnettu sukutukija, sukutietojen kerääjä ja heraldiikan harrastaja.Vapaaherra, valtiopäivämies Fredrik Hjalmar Stackelberg oli Fredrik Magnus Stackelbergin veli. 
Stackelberg oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888.
Ramsösundin maaduntalahtikorpi

Ramsösundin maaduntalahtikorpi on luonnonsuojelualue (Ramsösundin vanhempi luonnonsuojelualue) Espoossa Suvisaariston kaupunginosassa. Alue perustettiin 12. maaliskuuta 1982 ja sen pinta-ala on 24 hehtaaria.
Ramsösundin maaduntalahtikorpi on osa Bergön-Ramsön luonnonsuojelualuetta, joka perustettiin 2009. Bergön-Ramsön suojelualue on kaksiosainen, sen eteläinen osa sijaitsee Bergön saarella välittömästi maaduntalahtikorven kaakkoispuolella, pohjoinen osa sijaitsee Ramsön saaren pohjoisosassa.
Bergön ja Ramsön saarten välissä sijaitsi aikoinaan salmi, joka on maankohoamisen seurauksena muuttunut maaduntalahtikorveksi. Sitä reunustavat murtumalaakson kalliot. Kivennäismaahan on kerrostunut eritoten sinisimpukan kuoria, minkä johdosta maa on saanut violetin, vaalean värisävyn. Kuorisoran eli simpukkamaan paksuus on 1–55 senttimetriä. Kuorten kalkkipitoisuus on korkea, joten alueen maaperä on ravinteikas ja kasvillisuudeltaan rehevä. Maaduntalahtikorven monimuotoinen luonto käsittää muun muassa ruovikkoisia soita, kangasmetsiä ja tervalepikoita.
Ramsösundin vesialueesta on jäljellä Byviken lounaassa ja Ramsösund koillisessa, molemmat ovat merenlahtia. Luonnonsuojelualueen lounaisosassa sijaitsee noin 15 aarin laajuinen lampi, Ögat.
Jelena Leppänen

Jelena Leppänen on suomalainen urheilutoimittaja, joka työskentelee Yle Urheilussa.
Hän aloitti toimittajanuransa "Karjalaisen" kesätoimittajana kesinä 2008–2011. Leppänen oli vuonna 2013 "Ilta-Sanomien" ja vuosina 2013–2015 MTV Uutisten vakituinen toimittaja. Vuosina 2016–2019 hän työskenteli urheilutoimittajana "Ilta-Sanomissa" ja "Urheilulehdessä" . Marraskuusta 2020 lähtien Leppänen on ollut Yle Urheilun urheilutoimittaja.
Urheilun lisäksi Leppänen on raportoinut muun muassa Sauli Niinistön ja Vladimir Putinin vuoden 2013 tapaamisesta sekä Yhdysvaltain presidentinvaaleista 2016.
Leppänen valmistui ylioppilaaksi Joensuun lyseon lukiosta vuonna 2006. Hän opiskeli ruotsin kieltä ja ruotsalaista kulttuuria Itä-Suomen yliopistossa vuosina 2006–2007, minkä jälkeen Leppänen aloitti journalismin opinnot Jyväskylän yliopistossa vuonna 2007. Hän valmistui maisteriksi vuonna 2017 pääaineenaan journalismi ja sivuaineinaan ruotsin ja espanjan kielet.
Leppänen osaa kuutta eri kieltä: suomea, ruotsia, venäjää, englantia, espanjaa ja portugalia.
Gloet (Saltvik)

Gloet on järvi Saltvikissä Ahvenanmaan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 24,9 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 29 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Gloetin pituus lounaasta koilliseen on noin kilometrin. Altaan koillisosassa on kaksi luotoa. Gloet on pohjoisosastaan läheisessä yhteydessä Silverskärsfjärdenin merialueeseen. Järveä ympäröi metsämaa, itärannalla on jonkin verran pientaloja. Luoteispuolella sijaitsee Mellanöarna.
Gloet (95.510.1.021) kuuluu Ahvenanmaan pohjoiseen saaristoalueeseen (95.51), joka on toisen jakovaiheen vesistö Pohjoisen Saaristomeren päävesistössä (95). Ahvenanmaan pohjoiseen saaristoalueeseen kuuluu 26 järveksi luokiteltua vakavettä, joista Inre Verkviken, Gröndals träsk ja Gloet ovat laajimmat.
Suomessa on viisi vähintään hehtaarin laajuista Gloetia. Saltvikin Gloet on niistä suurin. Myös Brändössä (Brändön Gloet), Vårdössä, Paraisilla ja Raaseporissa on Gloet-niminen vakavesi.
Pupo

Pupo (oik. Enzo Ghinazzi, s. 11. syyskuuta 1955 Ponticino, Toscana, Italia) on italialainen kevyen musiikin laulaja ja lauluntekijä. Hänen uransa alkoi 1975, ja hänen levyjään on myyty yli 20 miljoonaa kappaletta. Pupon menestyskappaleita ovat muun muassa "Su di noi", "Firenze Santa Maria Novella" ja "Un amore grande", jotka julkaistiin 1980-luvulla. Saman vuosikymmenen loppua kohden Pupon suosio alkoi hiipua, mutta hän löysi uuden uran televisio-ohjelmien juontajana. 1990-luvulla musiikkiuralle löytyi nostetta ulkomailta.
Ura.
Enzo Ghinazzi syntyi Ponticinossa nykyisen Laterina Pergine Valdarnon kunnan alueella. Hän teki levytyssopimuksen Baby Recordsin perustajan Freddy Naggiarin kanssa 1975, jolloin ilmestyi hänen esikoissinglensä "Ti scriverò"/"La compagnia". Naggiar keksi taiteilijanimen Pupo, ja esikoisalbumi "Come sei bella" ilmestyi 1976.
Pupon taiteilijan uran kaupallinen huippu ajoittuu 1980-luvun alkuun, jolloin oli julkaistu albumit "Gelato al cioccolato" (1979) ja "Più di prima" (1980). Jälkimmäinen sisältää menestyskappaleet "Su di noi" ja "Firenze Santa Maria Novella". Pupo osallistui San Remon musiikkifestivaaleihin 1980 kappaleenaan "Su di noi". Menestystä jatkoivat kappaleet "Cieli azzurri" (San Remo 1983) ja "Un amore grande" (San Remo 1984).
1980-luvun puolessa välissä Pupo teki yhteistyötä Fiordalison kanssa, syntyi muun muassa duetto "La vita è molto di più". 1980-luvun jälkeen Pupon levytystahti hiljeni huomattavasti: 1990–2010-luvuilla ilmestyi neljä studioalbumia, joista viimeisenä "Porno contro amore" (2016). Pupon ensimmäiset kokoelma-albumit julkaistiin kymmenen vuotta aktiiviuran alkamisen jälkeen vuonna 1985.
2000-luvulla Pupo on toiminut lukuisten televisio-ohjelmien juontajana ("Affari tuoi", "I raccomandati", "Mettiamoci all'opera" ja monet muut).
Pupo on säveltänyt musiikkia myös muille artisteille. Hänen kynästään on lähtöisin milanolaisen pop-trion Ricchi e Poverin suurmenestys "Sarà perché ti amo" (1981). Pupon tuotanto on suosittua myös Italian ulkopuolella, sitä on versioitu saksaksi, ranskaksi, englanniksi ja espanjaksi.
Via Aemilia Scauri

Via Aemilia Scauri oli roomalainen tie, joka kulki Italian luoteisosassa. Se johti Pisaesta Dertonaan ja Placentiaan.
Historia.
Via Aemilia Scaurin rakennutti Marcus Aemilius Scaurus kensorina ollessaan vuonna 115 tai 109 eaa. Tie nimettiin hänen mukaansa. Nimellä Via Aemilia Scauri tie erotettiin tunnetummasta ja paljon aikaisemmin rakennetusta Via Aemiliasta. Tieto rakennuttajasta on peräisin Aurelius Victorilta, joka kuitenkin vaikuttaa sekoittavan kyseiset kaksi tietä toisiinsa, mutta ei ole epäilystäkään, että hän puhuu Via Aemilia Scaurista.
Strabon on ainoa antiikin aikainen kirjailija, joka mainitsee kummankin Via Aemilian ja tekee eron niiden välille. Hän sanoo, että Aemilius Scaurus rakensi oman Via Aemiliansa kuivattuaan Padus-joen eteläpuoliset suot, ja että se kulki Pisaen ja Lunan kautta Vada Sabatiaan ja sieltä Dertonaan. Ei ole tietoa siitä, oliko ”toista Via Aemiliaa”, kuten Strabon sitä kutsuu, jo tuolloin jatkettu Placentiasta Dertonaan, vai rakennuttiko Scaurus myös kyseisen osuuden, mutta on selvää, että kyseinen yhteys muodostui viimeistään tuolloin. Usein osuus luetaan osaksi Via Aemilia Scauria.
Nimi Via Aemilia Scauri vaikuttaa jääneen vähitellen pois käytöstä, mahdollisesti siksi, että se sekaantui useamminkin Via Aemiliaan. Niin sen reitti alettiin "itinerariumeissa" lukea osaksi Via Aureliaa, ja tie voidaankin nähdä sen jatkeena.
Reitti.
Via Aemilia Scauri alkoi Tyrrhenanmeren rannikolta Pisaesta, johon Via Aurelia päättyi, ja kulki ensin luoteeseen Genuaan, sitten länteen Vada Sabatiaan, ja sieltä koilliseen Dertonaan. Sieltä tie kulki (tai ainakin sillä oli yhteys) edelleen Placentiaan, jossa tie yhdistyi vanhempaan Via Aemiliaan.
Tien asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat:
Tien yhteenlaskettu pituus Pisaesta Dertonaan laskettuna oli 271 roomalaista mailia eli noin 401 kilometriä. Jatko Placentiaan oli:
Osuuden yhteenlaskettu pituus oli 51 mailia eli noin 75 kilometriä. Reitin kokonaispituus Pisaesta Placentiaan oli näin 322 mailia eli noin 476 kilometriä.
Fiordaliso

Fiordaliso (oik. Marina Fiordaliso, s. 19. helmikuuta 1956 Piacenza, Italia) on italialainen laulaja-lauluntekijä. Hänen suurimpia menestyksiään on pop-musiikkia edustava kappale "Non voglio mica la luna". Musiikkiuransa ohella Fiordaliso on esiintynyt lukuisissa televisio- ja teatterituotannoissa.
Ura.
Marina Fiordaliso on vanhin Auro Fiordalison ja Carla Pozzin kuudesta lapsesta. Hän aloitti säveltaiteiden opiskelun jo nuorena. Kansalliseen suosioon Fiordaliso nousi San Remon musiikkifestivaalien myötä 1980-luvun alussa. Tuolloin hän otti taiteilijanimekseen sukunimensä Fiordalison. Vuonna 1984 hän lauloi San Remossa kappaleen "Non voglio mica la luna", joka nousi suosioon paitsi Italiassa, myös ulkomailla. Seuraavana vuonna Fiordaliso lauloi San Remossa kappaleen "Il mio angelo", joka on omistettu hänen pojalleen, jonka hän synnytti vain viidentoista vuoden ikäisenä.
Vuonna 1991 julkaistiin Fiordalison albumi "Il portico di Dio", joka oli suurmenestys paitsi Italiassa, myös useassa espanjankielisessä maassa. Albumi sisältää muun muassa hitin "Il mare più grande che c'è (I love you man)". 2000-luvun taitteen jälkeen Fiordalison levytystahti hiljeni.
Fiordaliso on ollut mukana useissa televisio-ohjelmissa, kuten "L'isola dei famosi" (2016). Lisäksi hän on näytellyt teatterituotannoissa, kuten musikaalissa "Menopause The Musical" (2006).
Nordic Rescue Group

Nordic Rescue Group (NRG) on suomalainen palo- ja pelastusajoneuvojen valmistaja, joka on Pohjoismaiden johtava alan toimija. Konserniin kuuluvat suomalaiset yhtiöt Saurus Oy ja Kaarinassa toimiva Vema Lift Oy sekä ruotsalainen Sala Brand AB, joka hankittiin yritysostolla kesällä 2021. NRG:n omistavat pääomasijoittaja Sievi Capital ja valtion sijoitusyhtiö Tesi (Suomen Teollisuussijoitus). Yhtiön liiketoiminta on vahvasti kansainvälistä, ja se erottuu kilpailijoista erityisesti nostolavojen kehittyneellä teknologialla sekä kestävillä, ruostumattomasta teräksestä valmistetuilla rungoilla.
Historia ja yritysostot.
NRG laajensi toimintaansa Ruotsiin ostamalla ruotsalaisen paloajoneuvovalmistajan Sala Brand AB:n koko osakekannan kesäkuussa 2021. Vuonna 1978 perustettu Sala Brand sijaitsee Salassa, työllistää noin 30 henkilöä ja valmistaa paloajoneuvoja, tarjoaa huoltopalveluita sekä edustaa tunnettuja toimittajia Ruotsissa. Yrityskauppa vahvisti NRG:n asemaa johtavana pohjoismaisena pelastus- ja paloajoneuvokonsernina ja oli osa yhtiön kansainvälistymisstrategiaa. Sala Brandin avainhenkilöt jatkoivat yhtiössä, ja sen toimitusjohtaja liittyi NRG:n konsernijohtoryhmään. Laajentuminen lisäsi NRG:n resursseja, vahvisti huoltoverkostoa ja mahdollisti suurempien kokonaisuuksien toimittamisen erityisesti vientimarkkinoille.
Kansainvälinen laajentuminen.
NRG laajensi toimintaansa Latinalaiseen Amerikkaan keväällä 2022, aloittaen toimintansa alueella ja tehden useita ajoneuvokauppoja Chileen. Yhtiön pelastusautot osoittautuivat sopiviksi Etelä-Amerikan suurkaupunkien ruuhkaisiin ja ahtaisiin olosuhteisiin, koska ne ovat kevyempiä ja teknisempiä verrattuna yhdysvaltalaisiin malleihin. Menestystä siivittivät kokemus Euroopasta ja Kiinasta, ketterä toimintatapa, paikallisten vaatimusten ymmärtäminen sekä laatu, teknologia ja kokonaisratkaisujen tarjoaminen. NRG:llä on paikallisia yhteistyökumppaneita Chilessä ja Uruguayssa, ja se on luonut yhteyksiä myös Brasiliaan.
Kilpailuedut.
NRG erottuu kilpailijoista erityisesti nostolavojen kehittyneellä teknologialla ja kestävillä, ruostumattomasta teräksestä valmistetuilla rungoilla. Yhtiön vahvuuksia ovat myös kokemus kansainvälisiltä markkinoilta, ketterä toimintatapa ja kyky tarjota kokonaisratkaisuja, jotka vastaavat asiakkaiden tarpeita.
IRIS Makran

IRIS Makran (runkonumero 441) on Iranin laivaston tammikuussa 2021 käyttöön ottama kelluva tukikohta, joka on rakennettu öljytankkerista.
Suunnittelu.
Mahdollisesti alus oli aiemmin öljytankkeri "Persian Gulf". Se laskettiin vesille tiettävästi loppuvuodesta 2020 ja koeajot alkoivat luultavasti joulukuussa. Se otettiin palvelukseen 13. tammikuuta 2021.
Alus on Iranin laivaston suurin. Iranin median mukaan sen uppouma on 121 000 tonnia ja pituus on 228 metriä. Kannella on suuri konttien päälle rakennettu laskeutumisalusta. Tiettävästi sille mahtuu kerrallaan seitsemän kevyttä ja raskasta helikopteria. Aluksella on myös nosturi, jolla alukselta voidaan nostaa vesille pieniä hyökkäysveneitä. Satelliittikuvissa veneitä on nähty aluksella ainakin seitsemän. 
Aluksen omasuojana on kuusi 20 mm ja 23 mm ilmatorjuntatykkiä, sekä 12,7 mm raskaat konekiväärit sen molemmin puolin. Aluksella saattaa olla myös meritorjuntaohjuksia. Aluksen ominaisuuksia on verrattu Yhdysvaltain laivaston Expeditionary Sea Base -aluksiin (ESB) ja käyttötarkoitus on mahdollisesti saman kaltainen. Se saattaa toimia esimerkiksi sukellusveneiden torjunnassa tai miinojen raivauksessa, mutta tarkkaa käyttötarkoitusta ei tunneta.
Palvelus.
"Makran" lähti 28. huhtikuuta merelle. Yhdysvaltojen mukaan sen mahdollinen kohde oli Venezuela Etelä-Amerikassa. Alusta saattoi fregatti "IRINS Sahand". Ne kiersivät Afrikan itärannikkoa pitkin Atlantille, josta ne eivät lopulta kääntynetkään kohti Etelä-Amerikkaa, vaan pohjoiseen kohti Eurooppaa. Yhdysvaltojen mukaan Venezuela oli lopulta luopunut ajatuksesta alusten vastaanottamisesta Yhdysvaltojen painostuksen takia. Heinäkuun jälkipuoliskolla 2021 alukset saapuivat Itämerelle ja osallistuivat 25. heinäkuuta Venäjän laivaston 325-vuotisjuhlien laivastoparaatiin Pietarissa.
Flubendiamidi

Flubendiamidi (C23H22SN2IO4F7) on aromaattisiin amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hyönteismyrkkynä maataloudessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa flubendiamidi on kiteistä ainetta. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen. Flubendiamidi on myrkyllistä perhosten toukille, koska se sitoutuu niiden ryanodiinireseptoreihin. Tämän seurauksena kalsiumionien virtaus soluihin kasvaa aiheuttaen lihasten halvautumista. Nisäkkäille yhdiste ei ole myrkyllistä ja myrkyllisyys esimerkiksi mehiläisille tai kovakuoriaisille on vähäistä.
Flubendiamidia valmistetaan seitsenvaiheisella reaktiosarjalla lähtien 3-nitroftaalihaposta.
Flubendiamidia käytetään useiden tuholaisperhosten toukkia vastaan.Se hyväksyttiin markkinoille Euroopan unionin alueella vuonna 2016.
Sosialismi (elokuva)

Sosialismi on Peter von Baghin ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2014.
Elokuva on yhteiskunnallinen dokumentti, joka käsittelee sosialismia. Siinä kuvataan sosialimin tarina sen synnystä reaalisosialismin tuhoon saakka. Sosialismin tarina esitetään erilaisten elokuvakatkelmien kautta, joiden päällä kulkevat elokuvan kertojanääni sekä musiikkiraita.
Elokuvassa nähtäviä elokuvakatkelmia ovat esimerkiksi katkelmat Lumièren veljesten Työläiset lähtevät Lumièren tehtaasta (1895), Sergei Eisensteinin Panssarilaiva Potemkin (1925), Fritz Langin Metropolis (1927), Oleksandr Dovženkon Maa (1930), Jean Renoirin Marseljeesi (1938) sekä John Fordin Vihan hedelmät -elokuvista. Elokuvan musiikkiraita koostuu monista tunnetuista 1900-luvulla sävelletyistä kappaleista, joita esittävät muun muassa Louis Armstrong sekä Mario Lanza.
Sosialismi sai ensi-iltansa Sodankylän elokuvajuhlilla vuonna 2014. Ensi-illan jälkeen sen esittämistä ovat rajoittaneet siinä oleviin elokuva- ja musiikkiotteisiin liittyvät ratkaisemattomat tekijänoikeuskysymykset.
Dvaravati

Dvaravati oli 500-luvulta 1000-luvulle nykyisen Thaimaan alueella sijainnut mon-kansan kuningaskunta. Monit omaksuivat esimerkiksi buddhalaisuuden ja monia piirteitä intialaisesta kulttuurista. Thaimaassa on heidän jäljiltään esimerkiksi edelleen sanskritinkielisiä paikannimiä. Kuningaskunta perustettiin heikkenevän Funanin kuningaskunnan alueelle ja lopulta se liitettiin laajenevaan Khmer-valtakuntaan.
Historia.
Monit alkoivat perustaa omia kuningaskuntiaan Kaakkois-Aasiaan aikaisemman Funanin kuningaskunnan alkaessa heiketä. Dvaravatiin kuningaskunta sai alkunsa suurin piirtein 500-luvulla. Nimi Dvaravati viittaa "Mahabharatassa" esiintyvään Krishna-jumalan pääkaupunkiin. Samaa nimeä käytettiin eri yhteyksissä myös alueen myöhempien kuningaskuntien kausilla. Esimerkiksi Ayutthayan kuningaskunta oli viralliselta nimeltään Dvarati Sri Ayutthaya. Budhalaisuus levisi alueelle buddhalaisten lähetyssaarnaajien mukana 700-luvulla ja buddhalaisuudesta kuningaskunnan valtionuskonto.
800-luvulle tultaessa kuningaskunnan valtakeskus oli nykyisen Lopburin kaupungin alueella Thaimaan keskiosassa Chao Phraya-joen laakson alueella. Muita Dvaravatin tärkeitä kaupunkikeskuksia olivat Nakhon Pathom, Suphan Buri ja U Thong. Niiden ohella valtakunta vaikutti myös niistä kaukana pohjoisessa, koillisessa ja idässä ilmeisesti kauppareittien varrella. Valtakunnan kautta kesti suurin piirtein 1000-luvulle saakka, jolloin se liitettiin laajenevaan Khmer-valtakuntaan. Khmer-valtakunnan jälkeen alueelle nousi mon-kansojen kuningaskuntien sijaan tai-kansojen kuningaskuntia. 
Kulttuuri.
Dvaravatin kuningaskunnan kautista mon-kansan taidetta kutsutaan thaimaalaisessa taidehistoriassa Dvarati-kauden teoksiksi. Kuningaskunta jätti jälkeensä esimerkiksi uskonnollisia rakennuksia, Buddhaa esittäviä patsaita, muita veistoksia, sekä votiivilaattoja. Monit itsessään olivat saaneet vaikutteita intialaisesta kulttuurista. Sen vaikutuksesta Thaimaassa on esimerkiksi edelleen sanskritin kielisistä nimistä johdettuja paikannimiä.
Kuningaskunnan asukkaat harjoittivat buddhalaisuutta ja viljelivät maata kasvattaen riisiä.
Jan Otčenášek

Jan Otčenášek (1924 Praha, Tšekkoslovakia – 1979 Praha, Tšekkoslovakia) oli tšekkiläinen kirjailija. Hän oli saanut kaupallisen koulutuksen. Hän osallistui toisen maailmansodan aikana vastarintaliikkeeseen. Sodan jälkeisissä teoksissaan hän kuvaa maassa tapahtunutta kehitystä. Hänen merkittävin teoksensa on ainakin 20 kielelle käännetty "Romeo, Julia ja pimeys", joka perustuu vanhaan aiheeseen mutta tapahtuma-aika on toinen maailmansota. Se kertoo nuorukaisesta, joka yrittää pelastaa juutalaisen tyttöystävänsä joutumasta keskitysleirille.
Karukin kieli

Karukin kieli ("Araráhih" tai "Ararahih'uripih") on hokan-kieliin kuuluva uhanalainen kieli ja Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa asuvan karuk-kansan perinteinen kieli. UNESCO on luokitellut karukin vakavasti uhanalaiseksi kieleksi, ja vuonna 2011 vain noin 12 ihmistä puhui sitä sujuvasti äidinkielenään. Lisäksi tuntematon määrä heimolaisia ymmärsi tai puhui kieltä epätäydellisesti. Samana vuonna noin kolmekymmentä ihmistä oli opiskellut kieltä toisena kielenään.
Kielen nimi.
Karukin kielellä ei ole omakielistä nimeä. Sitä kutsutaan yleensä nimellä "araráhih" tai "ararachúupha", jotka molemmat tarkoittavat yleisesti "ihmisen kieltä". Kontekstista riippuen samoja termejä voidaan käyttää myös muista intiaanikielistä.
Paikallisten valkoisten keskuudessa yleiset nimitykset karokit ja karokin kieli, jotka ovat peräisin karukinkielisestä sanasta "káruk" ("ylävirta"), otti ensimmäisenä tieteelliseen käyttöön Stephen Powers. Alfred Kroeber jatkoi Powersin oikeinkirjoituksen käyttöä, ja 1900-luvulla kansan ja kielen nimet kirjoitettiin pääasiassa o:lla. Vain John Peabody Harrington käytti foneettisesti oikeaa kirjainta u. Karukit itse suosivat nimessään u-kirjainta, ja sen käyttö on yleistynyt 2000-luvulla.
Hokan-kielet

Hokan-kielet on hypoteettinen Amerikan alkuperäiskielten kielikunta, johon kuuluu noin kymmenen pääosin Yhdysvaltain Kalifornian ja Arizonan osavaltioiden sekä Meksikon Baja Californian pienempää kieliryhmää. Koska toistaiseksi ei kuitenkaan ole esitetty vakuuttavaa näyttöä näiden kielten välisestä suhteesta, kielikunnan olemassaolo on epätodennäköistä. Jotkut kielitieteilijät ovat lisäksi ehdottaneet kaukaista sukulaisuutta muskogee- ja siouxkieliin.
Hokan-kielten nimitys on keinotekoinen ja pohjautuu löyhästi "kahta" merkitseviin sanoihin eri hokan-kielissä: "*xwak" kantajumassa, "c-oocj" [koːkx] serissä, "ha'k" achumawissa jne.
Luokittelu.
Hokan-kieliin luokitellaan yleensä seuraavat kieliryhmät:
John Peabody Harrington

John Peabody Harrington (29. huhtikuuta 1884 Waltham, Massachusetts – 21. lokakuuta 1961 San Diego, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kielitieteilijä ja etnologi, joka 40-vuotisen uransa aikana dokumentoi ja kuvasi noin sata eri intiaanikieltä pääasiassa Yhdysvalloista. Ainoa kuvaus monista nykyään kuolleista kielistä on peräisin Harringtonilta. Suurin osa Harringtonin tutkimuksista on julkaisemattomia; niiden koko Yhdysvaltain antropologisessa arkistossa kattaa noin 200 hyllymetriä.
Narvan rautatieasema

Narvan rautatieasema () on Viron itäisin rautatieasema Narvassa.
Rautatieasema avattiin vuonna 1870, mutta se tuhoutui vuonna 1919 Viron vapaussodan takia. Se rakennettiin uudelleen, jonka jälkeen se tuhoutui toisen maailmansodan aikana. Tämän jälkeen nykyinen uusklassistinen rakennus rakennettiin.
Vuoden 2018 aikataulun mukaan päivässä on neljä matkustajajunaa Tallinnaan ja yksi päivässä Moskovaan.
Chimichurri

Chimichurri on argentiinalainen kastike. Sitä tarjoillaan etenkin pihvien, mutta myös muun liharuuan lisukkeena.
Piirteet ja käyttö.
Chimichurrin perusraaka-aineita ovat persilja, oregano, chilijauhe, valkosipuli ja kasvisöljy. Tarkempia reseptejä ja valmistusmenetelmiä on kuitenkin useampia. Tavallisin tapa käyttää chimichurria on tarjoilla sitä pihvin kanssa. Perinteisesti sitä käytettiin etenkin peittämään voimakasmakuista tuoreeltaan leikatun lihan makua. Pihvien lisäksi sitä voidaan käyttää myös miltei minkä vain muun liharuuan lisukkeena.
Chimichurri on erityisen suosittua Argentiinassa. Se on kuitenkin levinnyt myös eri puolille maailmaa etenkin argentiinalaisten ravintoloiden mukana.
Historia.
Chimichurrin alkuperästä on useampia eri suosittuja tarinoita. Yksi tunnetuimmista liittyy irlannista Argentiinaan 1800-luvulla saapuneeseen siirtolaiseen James McCurryyn. Hänen sanotaan yrittäneen luoda worcesterkastikeen tapaisen kastikkeen paikallisia raaka-aineita käyttäen. Nimi chimichurri on johdettu tämän tarinan mukaan argentiinalaisesta tavasta lausua hänen nimensä. Muissa tarinoissa kastike ja nimi on johdettu baskien mukanaan tuomasta yrttikastikkeesta "tximitxurri", tai vangiksi jääneen brittisotilaan pyynnöstä "give me the curry".
Tarinoissa kastike liitetään usein 1800-luvun tapahtumiin, mutta sillä saattaa olla todellisuudessa paljon pidempi historia. Joidenkin historioitsijoiden mukaan kastike on peräisin alueen alkuperäiskansoilta ja sitä on valmistettu jo ennen Kristoffer Kolumbuksen saapumista Amerikkaan vuonna 1492. Nimi on saatettu johtaa ketšuan kielestä ja se on ollut yleisnimitys lihan säilömisen yhteydessä käytetyille voimakkaille kastikkeille.