tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Corey Belser

Corey Belser (s. 22. marraskuuta 1982 Nürnberg, Saksa) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Espoon Hongassa.
Ura.
Belser pelasi lukiossa sekä koripalloa, että amerikkalaista jalkapalloa. Hän pelasi yliopistokoripalloa San Diegon yliopistossa kolme kautta. Kauden 2003–2004 hän joutui olemaan kokonaan sivussa loukkaantumisen takia. Toiseksi viimeisenä yliopistokautenaan hän teki 6,4 pistettä ja otti 5,0 levypalloa ottelua kohden. Ensimmäisen ammattilaiskautensa Belser aloitti Kreikan pääsarjan Olympia Larissassa. Kausi ei sujunut kentän ulkopuolella parhaalla mahdollisella tavalla, sillä hän oli lähellä menettää sopimuksensa baaritappelun jälkeen. Baaritappelussa oli mukana myös Matt Walsh, mutta kaksikko selvisi välikohtauksesta ainoastaan kuukauden palkanmenetyksellä. Vuoden 2008 lopulla Belser joutui leikkaukseen, joka piti hänet poissa marraskuuhun 2008 saakka. Kauden 2008–2009 aikana Belser teki 10,2 pistettä ja otti 3,9 levypalloa ottelua kohden. Hän aloitti kauden 2009–2010 Arisissa, mutta kun joukkue ei onnistunut saamaan paikkaa Euroliigaan, Belser vapautettiin. Marraskuussa hän siirtyi Espoon Honkaan. Belser voitti Hongan paidassa koripallon Suomen Cupin ja edusti joukkuetta 18 ottelussa. Helmikuun alussa 2010 Belser käytti sopimuksessaan ollutta pykälää, jonka mukaan hän saattoi purkaa sopimuksen, jos Gordon Herbert ei toimisi enää joukkueen valmentajana. Kolme päivää tämän jälkeen hän siirtyi Politekhnika-Halychynaan loppukauden kestäneellä sopimuksella. Kaudeksi 2010–2011 Belser palasi Honkaan.
Pro Life Suomi

Pro Life Suomi, täydelliseltä nimeltään Ihmisoikeusjärjestö Pro Life Suomi ry, oli suomalainen abortteja vastustava järjestö, joka perustettiin vuonna 2005. Yhdistyksen toiminta lakkasi 8. joulukuuta 2023. 
Järjestö toimi yhteistyössä eritoten ruotsalaisen MänniskoRätt för Ofödda (MRO) -järjestön ja yhdysvaltalaisen Center for Bioethical Reform (CBR) -järjestön kanssa. Järjestöille yhteistä oli käyttää toiminnassaan huomiota herättävää kuvamateriaalia.
Euroopan unionin perusoikeuskirja

Euroopan unionin perusoikeuskirja, usein lyhyesti vain "perusoikeuskirja", on asiakirja, jossa määritellään EU:n kansalaisten perusoikeudet. Perusoikeuskirjassa nämä oikeudet on ensimmäistä kertaa määritelty laajasti ja ymmärrettävästi. Perusoikeuskirja julkaistiin jo vuonna 2000 Nizzan hallitusten välisessä konferenssissa ja uudestaan hieman muokattuna vuonna 2007, mutta tuolloin se ei vielä ollut oikeudellisesti sitova. Lissabonin sopimus sisältää kuitenkin sitovan viittauksen perusoikeuskirjaan, joten vastedes se pätee koko EU:ssa lukuun ottamatta Puolaa ja Tšekkiä, jotka neuvottelivat siihen poikkeuksen.
Perusoikeuskirjan määräykset velvoittavat myös jäsenvaltioita silloin kun kyse on unionin oikeuden soveltamisesta kansallisella tasolla.
Algerian sisällissota

Algerian sisällissota käytiin 1991–2002 Algerian hallituksen ja aseellisten islamilaisryhmien välillä. Sisällissota vaati yli 100 000 ihmisen hengen.
Tausta.
Algeriassa sama puolue FLN, oli ollut vallassa itsenäistymisestä asti ja Chadli Bendjedid presidenttinä vuodesta 1979 lähtien. Bendjedidin kaudella ääri-islamilaisuus alkoi voimistua maassa ja kun 1991 järjestettiin ensimmäiset vapaat vaalit islamistinen FIS olisi voittanut vaalit, mutta armeija esti puolueen valtaannousun mitätöimällä ensimmäisen kierroksen vaalituloksen. Tästä alkanut sotilaallinen sorto ja attentaatit käynnistivät sisällissodan joulukuussa 1991.
Sota.
Tammikuussa 1992 valittu uusi presidentti Mohamed Boudiaf kuoli pommi-iskussa saman vuoden kesäkuussa. Boudiafin seuraajaksi nimitettiin Ali Kafi ja vuonna 1994 presidentiksi nimitettiin Liamine Zéroual. Armeija otti yhteen muslimimilitanttien kanssa verisesti, ja molemmat osapuolet syyllistyivät siviilien joukkomurhiin. Zéroualin seuraaja Abdelaziz Bouteflika on hallinnut vuodesta 1999 lähtien. Bouteflika vaihtoi politiikkaa ja armahti useita islamisteja ja onnistui siten rauhoittamaan sisällissotaa, mikä lopulta sai aikaan löyhän rauhan 2002.
Vihamielisyydet ovat jatkuneet vielä rauhan jälkeenkin. Syyskuussa 2003 armeijan ja islamistien yhteenotossa sai surmansa 150 kapinallista ja salafistien terroristijohtaja Nabil Sahraouin tapettiin kesäkuussa 2004. Hänen seuraajansa Amari Saifi vangittiin myöhemmin Tšadissa.
Kemiallinen pesu

Kemiallisessa pesussa vaate kastellaan märäksi perkloorietyleeni-nimisellä liuottimella ja höyrytetään kuivaksi lämpimällä ilmalla. Toisin kuin vesipesu, kemiallinen pesu ei turvota kankaan kuituja jolloin kangas ei kutistu, veny tai nukkaannu. Kemiallinen pesu tehdään koneellisesti pesuloissa. Perkloorietyleeni on hyvä rasvaliuotin, jolla myös vahat ja jotkin muovit saadaan irtoamaan. Tehokkuudestaan huolimatta se on kankaan väreille vettä selvästi ystävällisempi.
Jotkin materiaalit eivät kuitenkaan kestä kemiallista pesua. Tällaisia ovat mm. PVC, erilaiset koristepaljetit ja erikoisnapit, polyuretaani ja alumiini. Nämä materiaalit saattavat vaurioitua kemiallisessa pesussa, joten ne on syytä pestä emulsiopesussa.
Tyypillisiä kemiallisessa pesussa pestäviä tuotteita ovat miesten puvut, pikkutakit, housut, jakkupuvut, leningit, hameet, kodin tekstiilit, ryijyt ja raanut.
Perkloorietyleeni on ympäristölle vaarallinen aine. Esimerkiksi pesula jolla on Joutsenmerkki ei voi käyttää perkloorietyleeniä. Käytännössä Joutsenmerkin voi saada vain sellainen pesula, joka käyttää hiilidioksidipesua.
Muita kemiallisia pesuja.
1950-luvun "Emännän tietokirjassa" esitellään tapa pestä silkkipukuja, vaaleita kenkiä ja käsilaukkuja itse ulkosalla bensiiniin kastamalla ja harjaamalla. Menetelmä on erittäin palovaarallinen.
Kervanto

Kervanto (koltansaameksi "Ceʹrvv-vuõnn") oli kylä Kalastajasaarennon pohjoisosassa Pummanginvuonon pohjoisrannalla Petsamon kunnan koillisosassa, jonka Suomi vuonna 1940 luovutti Neuvostoliitolle. Kervannon naapurikyliä olivat pohjoisessa Vaitolahti ja etelässä Pummanginvuonon etelärannalla Pummanki, idässä Kervanto rajoittui Neuvostoliittoon ja lännessä mereen. Kervantoon, kuten muihinkaan Kalastajasaarennon kyliin, ei ollut Suomen aikana tieyhteyttä vaan liikenne hoidettiin laivoilla. Nykyisin kylä on asumaton ja se sijaitsee Petsamon kaupunkikunnan pohjoisosassa Petsamon piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Kervannon edustalla Pummanginvuonossa ovat Kiisaaret, joista suurin on Lunnisaari ja sen pohjoispuolella luodoista koostuva ryhmä Laassat. 
Petsamon ensimmäisessä koulupiirijaossa vuonna 1921 Kervanto kuului Pummangin koulupiiriin. Kervannolta ei kuitenkaan ollut tieyhteyttä Pummankiin ja niinpä vuonna 1923 perustettiin pohjoisen Kalastajasaarennon käsittänyt Vaitolahden koulupiiri. Piirin supistettu koulu sijaitsi Vaitolahdessa. Kervantolaisten koulumatka Vaitolahteen kulki aavan tunturin yli.
Väestö.
Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan Kervannossa oli 79 asukasta, jotka kaikki olivat suomalaisia.
Asukasluvun kehitys:
Talvi- ja jatkosota.
Talvisodan syttyessä Kervannon evakuointi myöhästyi ja Kervanto jäi Neuvostoliiton miehityksen alaisuuteen. Kyläläiset saivat jäädä aluksi koteihinsa, mutta talvella 1940 heidät siirrettiin Kuolan niemimaalle. Moskovan rauhan solmimisen jälkeen kervantolaiset palautettiin Suomeen. Tosin kotiin Kervantoon he eivät päässeet, koska se oli luovutettu muun Kalastajasaarennon mukana Neuvostoliitolle rauhanehtojen mukaisesti. 
Jatkosodan aikana Kervantoa, kuten muutakaan Kalastajasaarentoa ei vallattu takaisin.
Hindon

Hindon on keskikokoinen kylä Englannin Wiltshiressa 26 kilometriä Salisburysta länteen ja 11 kilometriä Warminsterista etelään. Se on alueella, joka on määritelty erityisen luonnonkauniiksi (AONB) Hindon oli aiemmin menestyvä pikkukaupunki, jossa oli oma tori, mutta sittemmin se on taantunut hiljaiseksi maalaiskyläksi, jossa asuu muualla työssäkäyviä, eläkeläisiä ja lomanviettäjiä. Sen väkiluku on 500.
Kaupungissa sattui suuri tulipalo vuonna 1754, jolloin 144 rakennusta paloi maan tasalle. Apua talonsa menettäneille saatiin kaikkialta Etelä-Englannista. Tulipalon jälkeen kaupunki nousi takaisin kukoistukseensa, mutta rautatien rakentaminen kulkemaan sen ohi sai aikaan, että se vaipui hiljaiseksi maalaiskyläksi ja menetti myös kuusisataavuotisen virallisen kaupunkiaseman.
Anne Ramsey

Anne Ramsey (27. maaliskuuta 1929 – 11. elokuuta 1988) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa "Arkajalat" (Richard Donner, 1985) ja "Heitä mami junasta" (Danny DeVito, 1987). 
Ramseyn alkuperäinen nimi oli Anne Mobley. Hän syntyi Omahassa, Nebraskassa, ja opiskeli Bennington Collegessa. Hän oli vuodesta 1954 kuolemaansa asti naimisissa näyttelijäkollegansa Logan Ramseyn kanssa. Hän esiintyi alun perin teatterissa, mutta aloitti elokuvauran 1970-luvulla. Hän voitti vuosina 1986 ja 1988 Saturn-palkinnot. Vuonna 1988 hän oli lisäksi ehdolla Golden Globen ja parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi. 
Ramsey kuoli Los Angelesissa kurkkusyöpää sairastettuaan.
DJ Falcon

DJ Falcon (oik. Stéphane Quême) on Pariisissa syntynyt ranskalainen house-DJ ja musiikkituottaja. DJ Falcon julkaisi ensimmäisen "Hello My Name Is DJ Falcon" -nimisen albuminsa Roulé-levy-yhtiön kautta vuonna 1999. Albumi julkaistiin 12 tuuman vinyylinä.
DJ Falcon kuuluu Daft Punkista tutun Thomas Bangalterin kanssa Together-nimiseen french house -duoon. Duo on julkaissut kaksi singleä: "Together" ja "So Much Love to Give".
Falconin veli on Delphine Quême (Quartet) ja serkku Alan Braxe (Alain Quême). Kummatkin ovat muusikoita.
Mr. Sam

Mr. Sam (oikealta nimeltään Samuel Paquet, s. 28. helmikuuta 1975 Tourcoing) on ranskalainen tekno/trance/house DJ ja musiikkituottaja.
Paul Tiililä

Paul Kaarlo Kimmo Tiililä (22. lokakuuta 1931 Viipuri – 12. heinäkuuta 2020 Pälkäne) oli suomalainen kirjailija ja kuvataiteilija.
Elämä.
Tiililä työskenteli uransa aikana erilaisissa hallinnollisissa tehtävissä, ennen eläkkeelle jäämistään Nokia Oy:ssä tiedotuksen ja henkilöstöpalvelun osastopäällikkönä. Eläkevuosinaan hän toimi muun muassa Pälkäneen seudun kansalaisopiston italian kielen tuntiopettajana (1989–1994) ja journalistina sekä harrasti aktiivisesti kuvataiteen tekemistä. Vuoteen 1972 saakka hän kirjoitti myös ahkeraan Aamulehteen nimimerkillä "G. Perälä", mutta oli ehkä Suomen kaikkien aikojen tuotteliain mielipidekirjoittaja. Hänen kirjoituksiaan on julkaistu vuodesta 1948 alkaen yli 80 eri julkaisussa, myös Italiassa ja Sveitsissä. Tiililä lahjoitti 2014 koko postitaiteen kokoelmansa – kaikkiaan noin 2 000 teosta – Suomen Postimuseolle. 
Taiteilijana hänet kutsuttiin 2003 Venetsian biennaalin Extra50-oheistapahtumaan yhdessä Ilkka-Juhani Takalo-Eskolan kanssa ja 2008 hän osallistui Pekingin olympialaisten viralliseen taidetapahtumaan "Olympic Fine Arts 2008" yhdessä taidemaalari Bambu Hellstedtin kanssa. 
Hän piti yksityisnäyttelyitä ja oli mukana yhteisnäyttelyissä eri puolilla maailmaa. Paul Tiililä osallistui postitaiteilijana yli 1 000 tapahtumaan ja näyttelyyn.
Hän toimi perustamansa Eurooppalainen Kulttuuriyhdistys ry:n puheenjohtajana 1998–2008 ja oli ns. Pekingin olympiataiteilijoitten kansainvälisen järjestön Olympia Fine Arts Association OFAA:n puheenjohtaja 2008–30.6.2011. Vuonna 2012 hän perusti World Art Games -tapahtuman Suomen osaston (National Committee) ja oli sen puheenjohtaja yhden vuoden. 
Tiililä oli Tampereen kaupunginvaltuuston ja sosiaalilautakunnan jäsen 1969–1972. Nokian "Kirjeitä"-henkilöstölehden päätoimittaja hän oli 1975–1980. Hän kirjoitti myös koko Nokia-konsernia koskevan Henkilöstöpolitiikka-nimisen ohjekirjasen 1975.
Tiililän kuvataiteen teoksia on useissa kokoelmissa, muun muassa Emil Cedercreutzin museo, Harjavalta, 1994, Detroitin Museum of New Art (MONA), 2001. Postimuseo, Helsinki, 2004, Julistemuseo, Lahti, 2007. Hän kuitenkin luonnehti itseään harrastetaiteilijaksi.
Yksityiselämä.
Paul Tiililän isoisä oli rehtori Kaarlo Tiililä ja setä dogmatiikan professori Osmo Tiililä. Paul Tiililä asui Pälkäneellä. Hänen vaimonsa Rauni Tiililä on ollut aktiivinen Pälkäneen paikallispolitiikassa.
Heitä mami junasta

Heitä mami junasta ("Throw Momma from the Train") on vuonna 1987 valmistunut komediaelokuva. Se oli Danny DeViton ensimmäinen ohjaustyö. Hän myös näyttelee yhtä pääosaa Billy Crystalin, Kim Greistin, Anne Ramseyn ja Kate Mulgrew’n ohella.
Elokuvan tarina on parodiamukaelma Hitchcockin klassikkoelokuvasta "Muukalaisia junassa". Kirjoittajapiirin vetäjä Larry Donner (Crystal) saa ryhmäänsä omituisen Owen Liftin (DeVito), jolla on päähänpinttymänä päästä eroon äidistään (Ramsey).
Kati Sinisalo piti vuoden 1994 "Video-oppaassa" elokuvan huumoria osoittelevana, mutta nautti Barry Sonnenfeldin kuvaustyöstä ja joistakin visuaalisista vitseistä. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä.
Juoppolintu

Juoppolintu tai limulintu on Miles V. Sullivanin Yhdysvalloissa vuonna 1946 patentoima eräänlainen lämpövoimakoneperiaatteella toimiva koriste-esine, joka matkii altaasta juovaa lintua. Joskus juoppolintua saatetaan virheellisesti pitää ikiliikkujana.
Rakenne.
Juoppolintu koostuu rakenteellisesti kahdesta lasisäiliöstä, joita yhdistää pitkä lasiputki. Toinen lasisäiliö muodostaa juoppolinnun pääosan (yläosa) ja toinen vatsaosan (alaosa). Lisäksi tämä lasirakenne on kiinnitetty tappiliitoksella juoppolinnun tukijalkoihin ja se on täytetty helposti höyrystyvällä aineella (nykyaikana yleensä dikloorimetaanilla). Huomioitavaa on myös, että lasiputki jatkuu vielä hieman vatsaosan muodostavan lasisäiliön sisälle toisin kuin pääosassa.
Juoppolinnun pään muodostava lasisäiliö on koristeltu ja päällystetty materiaalilla, joka pystyy imemään itseensä nestettä.
Toimintaperiaate.
Kun juoppolinnun pääosaa ympäröivä imukykyinen materiaali on kostea, kosteus alkaa haihtua huoneenlämmössä materiaalista ja pääosa viilenee. Samalla dikloorimetaanihöyry alkaa viilenemisen johdosta tiivistyä pääosassa ja aiheuttaa paine-eron vatsaosan ja pääosan välille. 
Höyryn paine-eron vuoksi dikloorimetaanineste pyrkii poistumaan suurempipaineisesta vatsaosasta lasiputkeen ja pääosaan ja saa pääosan painavammaksi nesteen siirtyessä sinne. Yläpainoinen juoppolintu kallistuu akselilla vesikulhoon juoma-asentoon ja neste siirtyy vatsaosasta pääosaan niin, että säiliöt yhdistävän lasiputken alaosa ei ole enää vatsaosassa olevan nesteen peittämä. Samalla myös pääosan imukykyinen materiaali imee itseensä vettä vesikulhosta.
Seuraavaksi paine-eron tasaantuessa höyrykuplat alkavat siirtyä takaisin putkeen ja päähän. Samalla neste päässä alkaa valua takaisin vatsaosaan painovoiman vaikutuksesta, tehden linnusta jälleen alapainoisen. Tämä kallistaa linnun jälleen pystyasentoon ja prosessi palautuu alkutilaan. Lintu jatkaa liikettään niin kauan kuin sen nokka yltää veteen.
VYP (Voice of the Young People)

VYP (Voice of the Young People) on R&amp;B-laulaja Lil Maman debyyttialbumi. Albumi julkaistiin Isossa-Britanniassa 28. huhtikuuta 2008 ja Yhdysvalloissa seuraavana päivänä.
Albumia myytiin ilmestymisviikollaan 19 000 kappaletta, ja sijoituksena oli Billboard 200 -listan 25. sija. Nyt albumia on myyty Yhdysvalloissa 70 000 kappaletta.
Jukka Kolehmainen

Jukka Kolehmainen (s. 11. huhtikuuta 1972) on vuonna 1989 perustetun Abhorrence-yhtyeen solisti, HeavyDJ's-kollektiivin DJ, musiikkikriitikko ja -journalisti. Hän on kirjoittanut "Suomi Finland Perkele Metal Magazine" -musiikkilehteen sekä Imperiumi.net- ja Meteli.net-sivustoille. Kolehmainen on vieraillut vokalistina Amorphiksen keikoilla, "tanssijana" Kyyrian keikoilla, vierailevana vokalistina Paskajäniksen omakustanteella sekä Stench of Decay -yhtyeen ensimmäisellä demolla, sekä toiminut järjestäjänä Club Planet Caravan- sekä Psychotropic Caravan Festival -tapahtumissa.
Niilo Saarikko

Niilo Erik Saarikko (31. elokuuta 1898 Turku – 27. tammikuuta 1979 New York) oli suomalainen äänilevyjen tuottaja ja laulaja. Hän perusti Sähköliike Columbuksen Helsinkiin yhdessä veljensä kanssa ja alkoi julkaista levyjä. Vuonna 1932 Saarikko perusti Levytukun, joka toi maahan levyjä ja soittimia. Nuoruudessaan Saarikko osallistui Suomen sisällissotaan, Viron vapaussotaan ja Aunuksen retkeen.
Iskelmälaulajaksi Saarikko joutui vahingossa, koska varsinainen laulusolisti Ville Alanko sairastui levytysmatkalla eivätkä muut mukana olleet suostuneet laulamaan. Myöhemmillä levytysmatkoilla Berliinissä ja Lontoossa Saarikko ilmeisesti joutui paikkaamaan alkoholiongelman kanssa kamppailevaa, Euroopan vapaamman alkoholipolitiikan hullaannuttamaa Arvi Hännistä.
Gavin ja Stacey

Gavin ja Stacey on BBC:n tuottama tilannekomedia. Sarjan pääosia näyttelevät Mathew Horne ja Joanna Page. Sarjan ovat kirjoittaneet James Corden ja Ruth Jones, jotka näyttelevät sarjassa myös Gavinin ja Staceyn ystäviä Smithyä ja Nessaa.
August von Kotzebue

August Friedrich Ferdinand von Kotzebue (3. toukokuuta 1761 – 23. maaliskuuta 1819) oli saksalainen näytelmäkirjailija.
Kotzebuen kirja poltettiin Wartburgin festivaalilla vuonna 1817. Hänet murhasi vuonna 1819 "Burschenschaftiin" kuulunut militantti opiskelija Karl Ludwig Sand. Kotzebuen surma antoi Itävallan ulkoministeri Klemens von Metternichille aiheen säätää syyskuussa 1819 Karlsbadin asetukset. Niiden perusteella "Burschenschaft" lakkautettiin, vapaamielinen lehdistö alistettiin ja akateemista vapautta rajoitettiin voimakkaasti Saksan liittoon kuuluneissa valtioissa.
August von Kotzebue oli huikenteleva luonteeltaan ja usein periaatteiltaan epäilyttävä. Hän seurasi 20-vuotiaana kenraali von Baueria tämän sihteerinä Pietariin, missä johti yhdessä Bauerin kanssa saksalaista teatteria. Vuonna 1785 hän sai Tallinnassa Viron kuvernementin maistraatin puheenjohtajan paikan. Täällä Kotzebue perusti amatööriteatterin, jossa esitettiin hänen näytelmänsä "Menschenhass und Reue", joka toi hänelle laajan maineen. Keisari Paavali I nimitti hänet Pietarin saksalaisen hoviteatterin johtajaksi ja lahjoitti hänelle Worokellin maatilan Liivinmaalta.
Keisari Paavalin murhan jälkeen vuonna 1803 Kotzebue muutti Weimariin. Hän palasi vuonna 1813 Venäjän palvelukseen ja sai tehtäväkseen muun muassa hankkia tietoja saksalaisista ylioppilasyhdistys liikkeistä. Varsinkin tämä hänen toimensa herätti suurta vihaa saksalaisissa, ja vuonna 1819 kiihtynyt saksalainen ylioppilas Karl Ludwig Sand surmasi hänet tikarilla.
Näytelmäkirjallisuus.
Kotzebuella ei runsaassa näytelmätuotannossaan ollut taiteellisia päämääriä. Hänen päämääränään oli yksinomaan näyttämöllisen vaikuttavuuden ja menestyksen saavuttaminen. Hänen näytelmiensä moraali on usein epäilyttävä, mutta se saavutti suuren yleisön suosion. 
August von Kotzebue tuotti yhteensä 211 näytelmää. Suurimman menestyksen saavuttivat "Menschenhass und Reuen" ohella "Die Indianer in England" (1790), "Der weibliche Jakobinerklub" (1795), "Die Verschwörung auf Kamtschatka" (1795), "Die Wittwe und das Reitpferd" (1796) ja "Armut und Edelsinn" (1797). 
Kotzebuen kootut draamalliset teokset sisältävät 44 nidosta (1827–1829).
Michael Jacksonin videografia

Tämä on Michael Jacksonin videotuotanto. Jackson oli yhdysvaltalainen artisti ja viihdyttäjä. Hän debytoi ammatillisella musiikkialalla 11-vuotiaana The Jackson 5 -yhtyeen jäsenenä ja aloitti soolouransa vuonna 1971, tosin "Jackson 5" -brändin alla. 1980-luvun alussa Jacksonista tuli populaarikulttuurin tunnetuimpia henkilöitä sekä ensimmäinen afroamerikkalainen artisti, jonka musiikkivideoita näytettiin MTV-musiikkikanavalla. Jackson oli ensimmäisiä artisteja, jotka panostivat musiikkivideoihin. Hänen musiikkivideot "Beat It", "Billie Jean" ja "Thriller" sinetöivätkin musiikkivideoiden lopullisen läpilyönnin. Jackson pääsi Guinness World Recordsiin hänen musiikkivideoiden pituuden, menestyksen ja kalleuden takia.
Vuonna 1978 Jackson esiintyi The Wiz musikaalissa. Vuonna 1986 Jackson esiintyi 17 minuuttia kestävässä Captain EO -lyhytelokuvassa, jonka teko maksoi 30 miljoonaa dollaria. Vuonna 1988 Jackson esiintyi Moonwalker-elokuvassa, jossa esiintyi Jacksonin lisäksi Joe Pesci. Vuonna 1997 Jackson esiintyi Ghosts-lyhytelokuvassa/musiikkivideossa, jonka Guinness World Records nimesi maailman pisimmäksi musiikkivideoksi vuonna 2002. Jackson on myös tehnyt cameo-esiintymisiä elokuvissa Men in Black II (2002) ja Miss Cast Away (2004).
Musiikkivideot.
Muut musiikkivideot.
Vuonna 1995 ennen menestyksekkään -albumin julkaisua Epic Records julkaisi kaksi musiikkivideo remixiä, jotka sisälsivät Jacksonin musiikkivideoita kronologisessa järjestyksessä miksattuna yhteen. Myös osa ääniraidoista oli uudelleen miksattuja. "HIStory Mega Remix" julkaistiin myöhemmin HIStory on Film, Volume II -musiikkivideokokoelman VHS ja Laserdisc -versioissa. Myöhemmin julkaistu DVD -versio ei sisältänyt kyseistä musiikkivideota.
The Jacksons.
The Jacksons -yhtyeen musiikkivideot joissa Michael Jackson esiintyy.
Lyhytkuvaukset.
Jackson ja Kenny Ortega kuvasivat muutaman musiikkivideon uudelleen. Videoita oli tarkoitus käyttää This Is It -konserttisarjassa tiettyjen kappaleiden aikana tai kappaleiden avauksena ja loppuna. Videoista ja niiden kuvauksista nähtiin pätkiä Michael Jackson's This Is It -konserttielokuvassa. Elokuva julkaistiin helmikuussa 2010 DVD:lle ja Blu-raylle. Blu-ray-versio sisälsi lyhytvideot "Smooth Criminal" ja "Thriller".
Abhorrence

Abhorrence on suomalainen death metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1989 Helsingissä. Sitä on pidetty bändissä soittaneen Tomi Koivusaaren vuoksi Amorphiksen esiasteena.
Historia.
Abhorrencen perustivat vuoden 1989 alkupuolella kitaristi Tomi Koivusaari (silloin vielä Violent Solution -yhtyeessä), kitaristi Kalle Mattsson, laulaja Jukka Kolehmainen, basisti Jussi Ahlroth (joista kolme viimeistä soittivat myös yhtyeessä nimeltä Disaster) sekä rumpali Kimmo Heikkinen. Yhtye toimi vaihtuvilla nimillä, kunnes päätyi nimeen Abhorrence.
Yhtye keikkaili runsaan vuoden esimerkiksi Xysman, Funebren, Disgracen ja Rytmihäiriön kanssa. Julkaistuaan demonauhan "Vulgar Necrolatry" yhtye sai avoimen sopimusehdotuksen 7-tuumaisen vinyyli-EP:n julkaisemisesta Seraphic Decay Records -levy-yhtiön kautta. Levy julkaistiin, mutta kun kirjallista sopimusta ei tehty, yhtye menetti sekä alkuperäiset nauhat että lisäpainosten ja uudelleenjulkaisuiden tuomat mahdolliset tulot.
Yhtye keikkaili jonkin verran kesällä 1990, joukossa matka Norjaan ja keikka Cadaverin kanssa, jolla rumpalin tehtävissä paikkasi Mikael Arnkil. Loppuvuodesta 1990 yhtye esiintyi viimeisen kerran Orivedellä, minkä jälkeen se hajosi. Abhorrencen hajottua Tomi Koivusaari siirtyi täyspäiväisesti Amorphikseen, Juice Ahlroth soitti sittemmin Spihassa ja Mikael Arnkil Impaled Nazarenessa.
Vuodesta 2012 eteenpäin.
Svart Records julkaisi 2012 yhtyeen koko tuotannon sekä CD- että vinyyliformaateissa. Kokoelma sisältää yhtyeen demon ja EP:n päivitetyllä äänimaisemalla, sekä livetallenteen Turun A-Panimolta vuodelta 1990. Lisäksi tuplavinyyli sisältää nauhoitteen yhtyeen harjoituksista. Molemmilla versioilla on kaksi aiemmin julkaisematonta kappaletta.
Vuonna 2013 yhtye palasi lavoille ja esiintyi kolme kertaa lähes alkuperäisessä kokoonpanossa, ainoastaan rumpali Rainer Tuomikanto oli mukana uutena. Ensimmäinen esiintyminen oli 30.5. Svart Night #4 -illassa (salanimellä Bob Horrence) Bar Loosessa Helsingissä. Vuoden muut esiintymiset olivat perjantaina 28.6. Tuska-festivaalin Inferno-lavalla sekä lauantaina 20.7. Hammer Open Air -festivaaleilla Liedossa.
Muutaman vuoden hiljaiselon jälkeen yhtye jatkoi esiintymisiä harvakseltaan, rumpalina Waltteri Väyrynen. Kun vuoden 2017 alussa julkaistiin Tuska-festivaaleilla tehty liveäänite, yhtye teki pienen kotimaankiertueen kuopiolaisen Demilichin kanssa ja esiintyi 10.2. Kuopiossa, Jyväskylässä, Turussa ja Helsingissä sekä myöhemmin Nummirock-festivaalilla.
Vuodesta 2018 eteenpäin.
Vuoden 2018 alussa yhtye ilmoitti säveltäneensä uutta musiikkia ja sopineensa materiaalin julkaisusta loppuvuodesta, jälleen Svart Recordsin kautta. Uusia kappaleita esitettiin ennakkoon 10.2. Lahden Torvessa sekä maaliskuussa Helsingin Kuudes Linja -klubilla. 15. syyskuuta 2018 julkaistiin uutta materiaalia sisältävä minialbumi "Megalohydrothalassophobic".
Jäsenet.
Lähde:
Hammarkullen

Hammarkullen on yksi Göteborgin kaupunginosista Ruotsissa. Valtaosa eli 83,2 prosenttia Hammarkullenin 7913:sta asukkaasta oli vuonna 2011 ulkomaalaistaustaisia (syntynyt ulkomailla tai molemmat vanhemmat syntyneet ulkomailla). Hammarkullenin kerrostalokanta on Ruotsissa 1960-luvulla aloitetun miljoonaohjelman peruja, jolla oli tarkoitus lievittää akuuttia asuntopulaa rakennuttamalla vähintään miljoona uutta asuntoa kymmenen vuoden aikana eri puolille Ruotsia. Valtavien rakennusmassojen ja yksityiskohdista karsitun sarjatuotannon johdosta alueen yleisilme on betoninen ja karu.
Alueen väestönmuodostuksesta johtuen siellä asuu 84:ää eri kansallisuutta ja siellä puhutaan 115:sta eri kieltä. Tilastojen mukaan suurin ryhmä on irakilaiset 18 prosentin osuudella, Euroopan ulkopuolelta tulleiden osuus on yhteensä neljännes kaupunginosan asukkaista. Asukkaista 32 prosenttia elää täysin toimeentulotukien varassa. Kolmanneksella perheistä on vähintään kolme lasta.
Ruotsin keskusrikospoliisin lokakuussa 2014 julkaistun raportin mukaan Hammarkullen on yksi Ruotsin 55 alueesta, jonka paikalliset rikolliset ovat ottaneet hallintaansa ja alueilla tapahtuu avoimia välienselvittelyitä, huumekauppaa ja kiristystä. Paikallisia asukkaita ei saada uhkausten vuoksi mukaan oikeuslaitoksen toimintaan eikä poliisi voi toimia hyökkäysten vuoksi.
Hammarkullenissa on tori, kirjasto ja uimahalli. Hammarkulleniin liikennöivät raitiolinjat 4, 8 ja 9. Hammarkullenissa on toinen Göteborgin kahdesta maan alla sijaitsevasta raitiovaunupysäkistä, toinen on Frölunda torgilla.
Syyttäjän virhepäätelmä

Syyttäjän virhepäätelmä on tilasto- ja argumentointivirhe, joka syntyy, kun sekoitetaan keskenään todennäköisyydet sille, että henkilö A on syytön, vaikka todiste X puoltaa syyllisyyttä ja todennäköisyys sille, että todiste X puoltaa syyllisyyttä, vaikka henkilö A on syytön. Syyttäjän virhepäätelmä lienee tavallisin puhtaasti todennäköisyyksien virheelliseen tulkintaan perustuvista päättelyvirheistä. Termi itsessään on peräisin William Thompsonin ja Edward Schumannin artikkelista Interpretation of Statistical Evidence in Criminal Trials: The Prosecutor's Fallacy and the Defense Attorney's Fallacy.
Tämän virhepäätelmän tiedetään useita kertoja johtaneen jälkikäteen virheelliseksi katsotun tuomion antamiseen.
Esimerkki.
Saksalaiselta rikospaikalta on löytynyt syyllisen veripisara. Rikoslaboratorion tutkimuksen tuloksena on saatu selville, että se kuuluu jollekin muulle henkilölle kuin syytetylle todennäköisyydellä yksi kahdesta miljoonasta. Mikä on todennäköisyys, että tämän todisteen perusteella syytetty on syyllinen?
Syyttäjän virhepäätelmä syntyy, kun tämä todennäköisyys tulkitaan naiivisti eli sellaisena kuin se on esitetty. Tosiasiassa todennäköisyys 1/2 000 000 vastaa näytteen sopivuutta kehen tahansa henkilöön, ei nimenomaan syytettyyn. Koska Saksassa on 82 000 000 asukasta, maassa on noin neljäkymmentä henkilöä, joiden syyllisyyttä todiste sellaisenaan myös puoltaisi, vaikka he olisivatkin syyttömiä. Tämän todisteen perusteella syytetty on siis syyllinen 1/40:n eli 2,5 prosentin todennäköisyydellä, joka tuskin sellaisenaan riittää tuomitsemiseen.
On syytä huomata, että kumpikin edellä esitetyistä todennäköisyyksistä on hyvin paljon suurempi kuin todennäköisyys, että yksittäinen saksalainen, johon todiste sopii, olisi todellakin syyllinen (tämä lasketaan binomijakaumasta).
Puolustajan virhepäätelmä.
Puolustajan virhepäätelmä on läheistä sukua syyttäjän virhepäätelmälle. Siinä näytön ehdollinen todennäköisyys yritetään saada esitettyä syytetyn eduksi.
Esimerkiksi puolustus perustelee miehen syyttömyyttä vaimonsa murhaan sillä, että vain yksi tuhannesta perheväkivallan uhriksi joutuneesta naisesta joutuu puolisonsa surmaamaksi. Tällöin jää kuitenkin huomiotta se seikka, että aikaisempien vastaavien tapausten kohdalla vaimon surmaaja on ollut 80 prosentissa tapauksista juuri oma mies. Tällä perusteella miestä on perusteltua ainakin epäillä teosta.
Zwanziger-rufen

Zwanziger-rufen, eli kahdenkymmenen kutsuminen, on itävaltalainen korttipeli neljälle pelaajalle. Peliä pelataan lyhennetyllä itävaltalaisella tarot-pakalla, jossa on ranskalaiset maat ja erityinen valttimaa.
Kortit.
Pakassa käytetään 40 korttia. Neljästä maasta, pata, ruutu, hertta ja risti on poistettu 9 korttia ja valttimaasta 2. Kortit ovat laskevassa järjestyksessä.
Korttien arvot ovat:
Pisteet lasketaan yksitellen, joten pakassa on 88 pistettä. Jaon voittoon tarvitaan vähintään 45 pistettä.
Jako.
Ensimmäinen jakaja arvotaan. Jako kiertää vastapäivään, kuten pelikin. Jokaiselle pelaajalle jaetaan kymmenen korttia viiden kortin nipuissa.
Ilmoitukset.
Pelaajilla on mahdollisuus tehdä kaksi ilmoitusta tarjousten yhteydessä.
Pagat ultimon ja slammin voi saavuttaa myös ilmoittamatta, mutta silloin niiden arvo puolitetaan.
Tarjoukset.
Pelaajilla on mahdollisuus tehdä kolme eri tarjousta ratkaistakseen kuka on pelinviejä. Etumiehen on pakko tehdä alin tarjous. Kaksi muuta on avoimia kaikille.
Pelaaminen.
Pelinviejä ajaa ensimmäiseen tikkiin. Pelissä on maantuntopakko ja valttipakko. Jos näitä ei voi noudattaa voi pelata minkä tahansa kortin, mutta ei voi voittaa tikkiä. Huomaa, että valttipakko on voimassa myös valtittomassa pelissä. 
Bonukset.
Pelaaja voi saada bonuksia kädessään olleista korteista. Bonuksia ei ilmoiteta ennen peliä, vaan tikkien pelaamisen jälkeen.
Pisteet.
Kaikki pelaajat maksavat bonukset niiden ilmoittajalle. Jos pelinviejä voittaa ja pelasi Valtittoman pelin tai soolon, muut maksavat hänelle pelin arvon. Hävitessään hän maksaa yksin kaikille. Jos pelattiin kutsu, toinen vastustajista maksaa pelinviejälle ja toinen hänen parilleen. Jos pelinviejä pari häviää, pelinviejä maksaa toiselle vastustajista ja pari toiselle.
Kylpytynnyri

Kylpytynnyri eli hulju tai palju on yleensä puusta valmistettu tynnyri, jota käytetään ulkona kylpemiseen. Kylpytynnyrissä on mukana veden lämmittämiseen tarkoitettu kamiina, jossa polttoaineena useimmiten käytetään polttopuita. Kylpemiseen tarkoitettuja paljuja valmistetaan yleensä puusta, joka voi olla lämpökäsiteltyä, tai merialumiinista. 
Materiaalit ja rakenne.
Kylpytynnyreitä valmistetaan useista eri puulajeista, joista kaikilla on omat hyvät ja huonot puolensa. Suomessa käytetään pääasiassa tavallista kuusta sekä lämpökäsiteltyä puuta. Tynnyri sidotaan teräksisillä vanteilla, kuten esimerkiksi säilytykseen käytetyt viinitynnyrit. Markkinoilla on viime vuosina siirrytty paljon käsittelemättömistä puulaaduista lämpökäsiteltyyn puuhun, jonka etuna on pienempi kosteuseläminen. Tämä vastaavasti näkyy tynnyrin huollon helpottumisena. Myös muita valmistusmateriaaleja käytetään, kuten lasikuitua, erilaisia muoveja ja metalleja, mutta näistä altaista käytetään monesti muita nimityksiä, kuten kuumakylpyallas tai pelkkä palju. Kylpytynnyrit ovat yleensä melko syviä (90–120 cm), ja niissä on sisään rakennettu penkki, jolla voi istua. Perinteisessä kylpytynnyrissä ei yleensä ole poreita tai muita teknisiä laitteita, jotka taas kuuluvat kiinteänä osana porealtaisiin. Tynnyreihin on kuitenkin yleensä liitetty ulkopuolinen kamiina veden lämmittämiseksi suoraan altaassa.
Kyle Hebert

Kyle H. Hebert (s. 14. kesäkuuta 1969 Lake Charles, Louisiana) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja entinen DJ. Hän on toiminut muun muassa Son Gohanin äänenä useissa FUNimationin dubbaamissa "Dragon Ball Z" -elokuvissa ja -sarjassa. Lisäksi Hebert oli videopelihahmo Ryun roolissa videopeleissä "Street Fighter IV" ja "Street Fighter V".
Ura.
Hebert opiskeli Pohjois-Texasin yliopistossa radio-, televisio- ja elokuva-alaa, josta hän valmistui vuonna 1993. Sittemmin Hebert työskenteli Z Rockissa ja toimi syksystä 1996 lähtien DJ:nä ja eri hahmojen äänenä Radio Disneylla.
Kesällä 2000 radioasemalla olleet työkaverit olivat käyneet tutustumassa FUNimationin tiloihin ja saivat tietää yhtiön tekevän eri sarjoihin koe-esiintymisiä. Hebertin kuultua uutisen hän suuntasi saman tien koe-esiintymisiin ja kokeili "Dragon Ball Z:n" teini-ikäisen Gohanin roolia ja sivuhahmoja. Muutaman viikon päästä Hebert sai soiton, jossa hänelle kerrottiin saavan roolin sarjasta. Sittemmin Hebert on työskennellyt enimmäkseen englanniksi dubattujen animesarjojen ja -elokuvien parissa. Listaan mahtuu muun muassa ', ', "", "Fruits Basket", "Fullmetal Alchemist", "Salapoliisi Conan" ja "Naruto".
Viktor Tjumenev

Viktor Nikolajevitš Tjumenev (, 1. kesäkuuta 1957 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 2. elokuuta 2018) oli venäläinen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari, joka edusti maajoukkueurallaan Neuvostoliittoa.
Urheilu-ura.
Tjumenev pelasi Sarajevon olympialaisissa vuonna 1984 ja voitti olympiakultaa. Hän pelasi neljät MM-kilpailut, joista kolmista tuli kultaa ja kerran pronssia.
Tjumenev varattiin Vancouver Canucksiin kahdeksannella kierroksella vuonna yli-ikäisenä, mutta hän ei koskaan pelannut NHL:ssä vaan 13 kautta kotimaassaan ja neljä kautta Suomessa. Kotimaassaan Tjumenev edusti 11 kauden ajan HK Krylja Sovetovia ja HK Spartak Moskovaa. Kaudeksi 1989–1990 Tjumenev siirtyi TPS:ään jossa pelasi myös kaksi seuraavaa kautta. Keväinä 1990 ja 1991 hän voitti Suomen mestaruuden. Kolmannella TPS-kaudellaan Tjumenev siirtyi KalPaan ja saman kauden lopun hän pelasi I-divisioonaa KooKoossa. 
Kauden 1992–1993 Tjumenev pelasi I-divisioonaa SaPKossa. Tjumenev pelasi Venäjän jääkiekon superliigaa vielä kausina 1997–1998 ja 1998–1999 TsSKA Moskovassa ja Krylja Sovetovissa. Tjumenev valittiin vuonna 1982 Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan.
Tracy G

Tracy G (oik. Tracy Grijalva, s. 3. tammikuuta 1959 Whittier, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen heavy metal -kitaristi. Parhaiten hänet tunnetaan heavy metal -yhtye Dion kitaristina vuosilta 1993–1999.
Tracy oli aiemmin soittanut myös Dion yhtyeessä soittaneiden Jimmy Bainin ja Vinny Appicen kanssa WWIII-yhtyeessä ("World War III"). Hän näki vuonna 1993 lehdessä ilmoituksen, jossa Ronnie kertoi kokoavansa alkuperäisen yhtyeensä kokoon, mutta etsi uutta kitaristia. Hän sai kitaristin paikan jamiteltuaan koe-esiintymisessä Jimmyn ja Vinnyn kanssa.
Vaikka Tracy kehui Dion aiempia kitaristeja kuten Vivian Campbelliä ja Craig Goldya, hän halusi viedä yhtyeen musiikkia raskaampaan suuntaan, koska hänen mielestään Ronnien lauluäänellä musiikki ei voisi olla liian raskasta. 
Vuonna 1999 Dion managerit ja levy-yhtiö halusivat yhtyeen palaavan klassiseen saundiinsa tyyliltään Ritchie Blackmoren kaltaisella kitaristilla. Tämän takia Craig Goldy palasi yhtyeen kitaristiksi ja Tracyn haluttiin jatkavan rytmikitaristina. Tracy ei pitänyt suunnitelmasta, minkä takia hän lähti yhtyeestä.
Bernard-Massard

Bernard-Massard on luxemburgilainen viinin tuotantoa ja markkinointia harjoittava yritys, jolla on omia viinitarhoja Grevenmacherissa ja Schengenissä. Yrityksen liikevaihto on ollut keskimäärin noin 16,5 miljoonaa euroa vuodessa, ja tuotanto 4 miljoonaa puolloa. Tuotannosta 65 prosenttia viedään ulkomaille. Trierissä käsin toimiva yritys tunnetaan erityisesti kuohuviineistään. Bernard-Massard on yksi Luxemburgin hallitsijahuoneen valitsemista viinien sopimustuottajista.
Yrityksen perustivat Jean Bernard-Massard ja Bernard Clasen vuonna
1921. Kellarimestari Bernard-Massard oli oppinut viinin valmistuksen Ranskassa Champagnen maakunnassa 1900-luvun alussa. Mosel-joen rantojen hedelmällinen maaperä sekä sopiva ilmasto vakuuttivat hänet alueen soveltuvuudesta viinin viljelyyn. Viinitila alkoi tuottaa perinteisen samppanja-menetelmän mukaisesti valmistettua kuohuviiniä, ja laajensi pian tuotantoaan muun muassa valkoviineihin.
Veikko Kostiainen

Veikko Kostiainen (9. helmikuuta 1942 Puumala – 1. syyskuuta 2013 Tuusula) oli suomalainen suunnistaja.
Keravan Urheilijoita, Tuusulan Voima-Veikkoja, Lieviskän Pyrintöä ja Suunta -57:ää edustanut Kostiainen oli kaksi kertaa mukana suunnistuksen MM-kilpailuissa. Friedrichrodassa vuonna 1970 hän juoksi viestissä viimeisen osuuden tuoden Suomen joukkueen neljäntenä maaliin. Stare Splavyssa 1972 hän suunnisti henkilökohtaisella matkalla 13:nneksi. Viestin kolmannella osuudella Risto Nuuros leimasi väärällä rastilla ja Suomen joukkue hylättiin.
Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa 1969 Kostiainen saavutti hopeaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että viestissä. Henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden hän voitti vuonna 1969. Kainuun rastiviikon kokonaiskilpailun hän voitti viidesti ja Kansainvälisen sotilasurheiluliiton (CISM) mestaruuden kolmena vuonna. Jukolan viestissä Keravan Urheilijat ylsi kolmanneksi vuonna 1973 Kostiaisen juostessa ankkuriosuuden.
Hiihtosuunnistuksessa Kostiainen voitti viestin Suomen-mestaruuden Keravan Urheilijain joukkueessa vuosina 1969 ja 1970.
Kilpauransa Kostiainen lopetti vuonna 1976. Tämän jälkeen hän toimi Suomen hiihtosuunnistusmaajoukkueen valmentajana, Suomen Suunnistusliiton liittovaltuuston jäsenenä, kilpailunjohtajana monissa suurissa suunnistuskilpailuissa sekä Jukolan viestin taustayhteisön Kaukametsäläiset ry:n hallituksen jäsenenä.
Puolustusvoimien palveluksesta Kostiainen jäi eläkkeelle kapteenina vuonna 1988 toimittuaan viimeksi Taistelukoulun komentotoimiston päällikkönä. Kotikunnassaan Tuusulassa hän oli kunnanvaltuuston ja -hallituksen jäsen.
Alivaltiosihteeri valvoo

Alivaltiosihteeri valvoo on suomalainen Yleisradion tuottama vuonna 1994 valmistunut kuusiosainen satiirinen sketsisarja. Sketsisarjassa näyttelivät Alivaltiosihteeri-yhtyeen jäsenet Simo Frangén, Pasi Heikura, Jyrki Liikka ja Matti Toivonen. Sarja ensiesitettiin Yle TV2-kanavalla loppuvuoden 1994 ja alkuvuoden 1995 aikana. Sarjan muutamia jaksoja on esitetty uusintana vuonna 2007 Yle Teema -kanavalla.
Jaksot.
Sarjan jokaisessa jaksossa on oma teemansa: Yhtyeen jäsenet ovat pukeutuneet esimerkiksi poliisin, lääkärin tai huvipuiston työntekijöiden asuihin. Jäsenet katselevat työpaikkansa valvomohuoneesta kuvaruudun televisioruuduista erilaisia sketsejä ja keskustelevat sketsien välissä.
Remembrance Day

Remembrance Day on 11. marraskuuta vietettävä ensimmäisen maailmansodan päättymisen muistopäivä, mutta nykyisin päivästä on muodostunut kaikkien veteraanien ja kaatuneitten muistopäivä. Muistopäivää vietetään pääasiassa Brittiläisen kansainyhteisön maissa, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Kanadassa ja Australiassa. Samaa päivää kutsutaan Yhdysvalloissa nimellä "Veterans Day" ja Ranskassa, Belgiassa, Uudessa-Seelannissa sekä monissa muissa maissa nimellä Aselevon päivä ().
Ensimmäinen maailmansota päättyi aselepoon 11. marraskuuta 1918 kello 11.00. "Yhdennentoista kuukauden yhdennentoista päivän yhdennellätoista tunnilla." Seuraavana vuonna Britannian kuningas Yrjö V määräsi sodan päättymispäivän Remembrance Dayksi. Perinteisesti muistopäivän symboliksi on muodostunut punainen unikon kukka, jota monet kantavat rintapielessään, paitsi Ranskassa, jossa kukkana on ruiskaunokki. Unikon merkitys juontaa juurensa kanadalaisen kenttälääkäri ja everstiluutnantti John McCraen kirjoittamasta "In Flanders Fields" -runosta. Hän kirjoitti runon taistelussa kaatuneen ystävänsä Alexis Helmerin hautajaisten jälkeen. Tämän vuoksi päivää kutsutaan kansanomaisesti nimellä "Poppy Day" ().
Perinteisesti 11. marraskuuta kello 11.00 vietetään kahden minuutin hiljaisuus kaatuneiden muistoksi.
Bussiennakko

Bussiennakko oli Matkahuollon sopimusasiakkaille tarjottu lisäpalvelu, jossa vastaanottaja lunasti paketin Matkahuollon toimipaikasta tai Lähikaupasta (K-Market) maksamalla siitä lähettäjän määräämän ennakkosumman. Bussiennakko-palvelu lakkautettiin 31.3.2023.
Vastaanottajan lunastettua lähetyksen Matkahuolto tilitti bussiennakkosumman lähettäjälle, osoitekorttiin merkitylle pankkitilille. 
Bussiennakkolähetyksen rahdin pystyi maksamaan joko lähettäjä tai vastaanottaja. Rahdin hinnoittelu perustui lähetyksen yhteispainoon etäisyydestä riippumatta. Bussiennakkolähetyksen hintaan lisättiin kulloinkin voimassa oleva bussiennakkopalkkio. 
Bussiennakon pystyi liittämään verkkokauppaan käyttämällä Matkahuollon xml-rajapintaa.
Palautus.
Lähetys palautetaan lähettäjälle viimeistään 21 vuorokauden jälkeen, mikäli vastaanottaja ei ole lunastanut lähetystä. Jos vastaanottaja ei ole lunastanut lähetystä kahden viikon kuluessa lähetyksen vastaanottamisesta kuljetettavaksi, pyydetään lähettäjältä ohjeita. Lähettäjän ohjeiden mukaan lähetys palautetaan heti tai lähettäjän pyynnöstä lähetystä voidaan pitää vielä viikko, jonka jälkeen se palautetaan lähettäjälle.
Leopold Krohn

Leopold August Krohn (1837–1892) oli suomalaisen sotilaslääketieteen kehittäjä ja yksi Suomen Punaisen Ristin perustajista. Krohn oli Helsingin yliopiston kirurgian dosentti. Hän toimi Uudenmaan tarkk'ampujapataljoonan ensimmäisenä pataljoonanlääkärinä.
Suku ja opinnot.
Krohnin vanhemmat olivat pietarilaisen leipurin ja panimonomistajan Abraham Krohnin poika Leopold Wilhelm Krohn (1806–1890) ja Kiiskilän kartanon omistajan, kauppias Friedrich Dannenbergin tytär Julie Dannenberg. Hänen vanhempi veljensä Julius Krohn tunnettiin suomen kielen kehittäjänä. Setä August Krohn oli Saksassa ja Italiassa vaikuttanut luonnontieteilijä. Krohn avioitui vuonna 1868 Vaasan hovioikeuden presidentti Selim Ekbomin tyttären Johanna Matilda Ekbomin kanssa. Perheen lapsista ainakin kaksi, Leopold Edward (Leo) Krohn (1871-1948) ja Erik August Krohn (1876–1913) saavuttivat aikuisiän.
Krohn valmistui ylioppilaaksi Viipurissa 1854 ja kandidaatiksi Helsingin yliopiston fyysis-matemaattisesta tiedekunnasta vuonna 1858. Hän jatkoi opintojaan lääketieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1864, väitellen samana vuonna lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi. Hänet nimitettiin kirurgian dosentiksi vuonna 1869.
Ura sotilaslääkätieteessä.
Krohn toimi tarkkailijana Preussin–Itävallan sodassa 1866 ja sotilaslääkärinä Ranskan–Preussin sodassa 1870.
Rintamalta hän kirjoitti kuvauksia suomalaisiin lehtiin, joita julkaistiin myöhemmin Finska Läkaresällskapetin lehdessä.
Baseballin SM-sarja 1982

Baseballin SM-sarja 1982 oli toinen SM-sarjakausi. Mestaruuden voitti Wranglers.
Lopullinen järjestys.
Vuoden pelaaja: Jukka Ropponen, Wranglers
Valentin Nikolajev (painija)

Valentin Vladimirovitš Nikolajev (6. huhtikuuta 1924 Ukraina – 31. lokakuuta 2004 Donin Rostov, Venäjä) oli neuvostoliittolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Nikolajev aloitti nyrkkeilyn vuonna 1945. Hän voitti 87 kilogramman painoluokassa kultamitalin 1955 MM-kilpailuissa Karlsruhessa ja vuotta myöhemmin Melbournen olympialaisissa. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti vuosina 1951 ja 1954.
Nikolajev valmistui sähköinsinööriksi Rostovin rautatieinsinöörien instituutista vuonna 1948. Seuratasolla hän edusti vuosina 1948–1954 Lokomotivia ja 1954 eteenpäin VS Rostovia. Aktiiviuransa jälkeen Nikolajev toimi Neuvostoliiton juniorimaajoukkueen valmentajana.
Givi Kartozia

Givi Aleksandres dze Kartozia (, 29. maaliskuuta 1929 – 3. huhtikuuta 1998) oli neuvostoliittolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
79 kilogramman painoluokassa paininut georgialainen Kartozia voitti urallaan kolme maailmanmestaruutta: 1953 Napolissa, 1955 Karlsruhessa ja 1958 Budapestissa. Olympiakultaa hän voitti 1956 Melbournesta. Vielä neljä vuotta myöhemmin Rooman olympialaisissa Kartozia sijoittui pronssille painoluokassa 87 kilogrammaa. Vapaapainissa Kartozia sijoittui parhaimmillaan MM-kilpailuissa viidenneksi 1954 Tokiossa (79 kg). Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti vuosina 1952–1955.
Seuratasolla Kartozia edusti Iskra Tbilisiä, 1950–1954 Bolševikia ja 1955 eteenpäin Tbilisin Burevestinkia. Vuonna 1963 hän valmistui Tbilisin valtionyliopistosta. Koulutukseltaan hän oli opettaja ja ekonomisti.
Gunder Bengtsson

Gunder Bengtsson (2. helmikuuta 1946 – 2. elokuuta 2019) oli ruotsalainen jalkapallovalmentaja. Hän on menestynyt niin kotimaassaan kuin ulkomaillakin. Parhaiten hänet muistetaan IFK Göteborgin johdattamisesta UEFA Cupin mestariksi 1987.
Ura.
Valmennusuransa Bengtsson aloitti Sven-Göran Erikssonin apulaisvalmentajana IFK Göteborgissa. Hän oli mukana voittamassa UEFA Cupin mestaruutta kaudella 1981/82. Kun Eriksson jätti seuran ja siirtyi SL Benficaan nousi Bengtsson loppukaudeksi 1982 IFK:n päävalmentajaksi ja johdatti seuran kauden päätteeksi Ruotsin mestariksi. Bengtsson ei kuitenkaan jatkanut seurassa vaan siirtyi norjalaisen Vålerenga IF:n päävalmentajaksi ja johdatti seuran kaudella 1983 Norjan mestaruuteen. Hän jätti tehtävänsä yllättäen kauden jälkeen ja siirtyi portugalilaisen CD Nacionalin päävalmentajaksi. Pesti Portugalissa jäi lyhyeksi ja hän palasi pian takaisin Vålerengaan voittaen seuran kanssa mestaruuden myös kaudella 1984.
Bengtsson palasi 1985 IFK Göteborgiin. Hän luotsasi seuran Ruotsin cupin mestariksi 1986 ja toisti seuraavalla kaudella IFK:n euromenestysihmeen, kun IFK kaatoi UEFA Cupin finaalissa skotlantilaisseura Dundee Unitedin yhteismaalein 2–1. Kaudella 1987 hän juhli seuran kanssa Ruotsin mestaruutta. 
Menestys oli tehnyt Bengtssonista tunnetun myös Pohjoismaiden ulkopuolella ja 1988 hän siirtyi kreikkalaisen Panathinaikosin päävalmentajaksi. Seura voitti Bengtssonin johdolla Kreikan cup-mestaruuden, jonka jälkeen ruotsalaisvalmentaja jätti tehtävänsä. 
Joulukuussa 1989 Bengtsson siirtyi Eredivisiessä pelanneen Feyenoordin päävalmentajaksi yhdessä Pim Verbeekin kanssa. Bengtssonin johdolla seura yritti rimpuilla huonon alkukauden tuloksista ylöspäin, mutta erikoiset valmennusmetodit eivät tuottaneet tulosta ja seura oli lopulta liigassa 11:s. Myös kausi 1990/91 sujui murheellisesti ja Bengtsson-Verbeek -kaksikko sai maaliskuussa 1991 potkut seurasta.
Potkujensa jälkeen Bengtsson palasi Ruotsiin ja luotsasi 1992–1996 Örgryteä. Vuonna 1996 hän toimi lyhyen aikaa kreikkalaisseura PAOK Thessalonikin päävalmentajana ja Martti Kuuselan jälkeen kyproslaista Apollon Limassolia. 
Vuonna 2001 Bengtsson siirtyi norjalaisen Molde FK:n päävalmentajaksi tavoitteenaan nostaa seura maan suurimmaksi vuoteen 2005 mennessä. Seura voittikin kaudella 2002 mestaruushopeaa, mutta vajosi tämän jälkeen kauas kärjestä. Toukokuussa 2003 Bengtsson saikin potkut tehtävistään.
Poitsila

Poitsila (aiemmin ruots. "Norsby") on kaupunginosa Haminan kaupungissa. Poitsilaa on pääosin rakennettu 1970-luvulla. Alue jakaantuu Valtatie 7:n etelä- ja pohjoispuolille Etelä-Poitsilaksi ja Pohjois-Poitsilaksi. Alue on meren välittömässä läheisyydessä melko lähellä kaupungin keskustaa. Etelä-Poitsilan pääkatu on Metsämäentie ja Pohjois-Poitsilan Riekontie.
Historia.
Poitsila sai nimensä myöhäiskeskiajalla Poitz-rälssisuvusta, kun se (esi-isä Niklas Poitz) ainakin jo vuodesta 1463 piti pääkartanoaan Savilahden rannalta hankkimallaan maalla, Norspyyssä.
Nykyisen Poitsilan kartanon alueella oli vuonna 1458 mainitun asiakirjan mukaan Grotilan eli Norsbyn talonpoikaistila. Kylän tilat autioituivat 1500-luvun sodissa, ja Poitsilan kartanon isännät Pietari ja Hannu Poitz lunastivat tilat itselleen vuonna 1604.
Vaasa (ilmaisjakelulehti)

Vaasa (vuoteen 2021 Vaasan Ikkuna) on keskiviikkoisin Rannikko-Pohjanmaalla Vaasassa ilmestyvä ilmaisjakelulehti. Vuonna 2019 sen jakelu oli 55 582 kotitaloutta Vaasan seutukunnan alueella. Näistä 1 960 kappaletta on noutopistejakelun kautta. Julkaisija on Ilkka-Yhtymä Oyj:n tytäryhtiö I-Mediat Oy. Lehden nimi oli aiemmin "Vaasan Ikkuna", mutta se muutettiin 3. syyskuuta 2021 "Vaasaksi", ja se otti käyttöön vanhan "Vaasa"-lehden logon.
"Vaasan" päätoimittaja on Anne Laurila.
Puurtila

Puurtila on kaupunginosa Varkaudessa Pohjois-Savossa. Se sijaitsee kaupungin keskustan koillispuolella Komminselän välittömässä läheisyydessä.
Puurtila on suhteellisen vanhaa asuinaluetta, jossa raja tiheän ja haja-asutuksen välillä on ollut häilyvä. Myöhemmin Puurtila on saanut lähiön piirteitä, kun Puurtilanniemen aluetta ruvettiin rakentamaan 1990-luvun alkupuolella. Alueella järjestettiin vuoden 1991 asuntomessut.
Puurtila on luonnonläheinen rauhallinen alue, jossa on pururata. Kaupunginosan pääkadut ovat "Puurtilantie" ja "Riittulanmäentie". Komminselän ylittää Puurtilanniemessä 1970-luvulla valmistunut korkea silta.
Kaksinkertaisen pesäpallon SM-hopeamitalisti-seuran Puurtilan Kisa-Poikien juuret ovat kylällä. Seura perustettiin Puurtilan koululla 21. huhtikuuta 1948.