tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kalevala-muistomerkki

Kalevala-muistomerkki on Liisanpuistossa, Tampereen Liisankallion kaupunginosassa, Kalevan kirkon edessä sijaitseva pronssinen muistomerkki, jonka on suunnitellut Terho Sakki. Kalevala-muistomerkki on 4,5 metriä korkea, ja se paljastettiin Tampereen päivänä 30. syyskuuta 1973. Rosoinen ja hieman epämääräisen muotoinen veistos kuvaa maailman syntyä sotkan munasta.
Kalevala-muistomerkin suunnittelusta julkistettiin vuonna 1968 valtakunnallinen kilpailu, jonka voitti kuvanveistäjä Terho Sakki luonnoksellaan ”Ensimmäinen runo”. Sakki sai ajatuksen veistoksensa ulkonäköön sen vieressä kohoavasta kirkosta. Kuvanveistäjä halusi luoda veistoksessaan vastakohdan kirkon suorille pinnoille. Ulkonäkönsä vastakohtaisuuden lisäksi Kalevan kirkossa ja Kalevala-muistomerkissä kohtaavat suomalainen muinaisusko ja luterilainen kristinusko. Teoksen lähtökohtana oli Kalevalan luomiskertomus, jossa maailma syntyy särkyneen sotkan munan kappaleista. Kuvanveistäjän suunnitelmissa oli myös Kalevalan ensimmäiseen runoon olennaisesti liittyvä vesielementti, mutta sitä kuvastava vesiallas jätettiin jo alkuvaiheessa toteutuksen ulkopuolelle.
Kalevala-muistomerkista on tehty myös pronssinen pienoismalli, joka sijaitsee Tampereen kaupunginkansliassa.
Hapankerma

Hapankerma on kermasta hapattamalla valmistettu hapanmaitotuote. Hapankermatuotteita ovat esimerkiksi smetana, ranskankerma ja kermaviili.
Valmistus.
Hapankerma valmistetaan hapattamalla kermaa tai kerman ja maidon seosta mesofiilisillä hapatteilla 20–30 asteessa enimmillään 24 tuntia. Erilaiset aromibakteerit tuovat hapankermaan erilaisia makuvivahteita. Hapatus tehdään tankissa tai myyntipakkauksessa. Jälkimmäisellä tavalla saadaan lohkeava ja epätasainen tuote, joka voidaan sekoittaa lusikalla tasaiseksi massaksi paketin avaamisen jälkeen. Hapankerma hapatetaan tavallisimmin maitohappobakteerihapatteilla, joskus lisäämällä kermaan pelkkää happoa. 
Hapankerma homogenoidaan sitä voimakkaammin, mitä matalampi sen rasvapitoisuus on. Runsasrasvaisimmat hapankermat homogenoidaan joskus hyvin lievästi tai ei ollenkaan. Homogenoinnilla pyritään vaikuttamaan hapankermatuotteen proteiineihin ja lisäämään sen viskositeettia. Toisaalta homogenointi huonontaa hapankerman kuumennuksenkestävyyttä ruoanlaitossa.
Hapankerma pastöroidaan 90–95 asteessa. Kuumennuksen kesto voi olla vain joitain kymmeniä sekunteja, mikä on vähemmän kuin muissa hapanmaitotuotteissa. Joskus hapatettu kerma voidaan lisäksi jälkipastöroida esimerkiksi säilyvyyden parantamiseksi.
Hapankermatuote voidaan valmistaa kokonaan ilman lisäaineita. Lisäaineita käyttämällä tuotteen rakennetta voidaan muokata ja parantaa sen kuumuudenkestävyyttä, jotteivät sen proteiinit saostuisi kuumennettaessa.
Hapankermatuotteita.
Hapankermoista käytetään eri nimityksiä riippuen niiden rasvapitoisuudesta ja hapatekannoista.
Täysrasvaisessa hapankermassa on noin 42 prosenttia rasvaa. Suomessa 1960-luvulla markkinoille tullut kermaviili on vähärasvaista hapankermaa, jonka rasvaprosentti oli alun perin noin 12 % rasvaa, mutta nykyisin sen rasvapitoisuus vaihtelee Suomessa 2–10 prosentin välillä. Kermaviili valmistetaan pakkauksessa kypsyttämällä.
Venäläisen maitohappobakteerikannan avulla valmistetun smetanan rasvapitoisuus voi vaihdella 10:stä 70:een prosenttiin. Suomessa valmistettava smetana sisältää yleensä 40 % rasvaa. Smetana kypsytetään pakkauksessa, eikä lisäaineita käytetä.
Ranskalaisen maitohappobakteerikannan avulla valmistetun ranskankerman "(crème fraîche)" rasvapitoisuus vaihtelee Suomessa 12–28 prosentin välillä. Ranskankerma valmistetaan pienien purkkien sijaan suurissa astioissa. Se voidaan kypsyttää tankissa tai pakkauksessa.
Rømme on norjalainen hapankermatuote, jota ei homogenoida.
Piet Retief

Pieter "Piet" Retief (noin 1780 Kapmaa–6. helmikuuta 1838, Natal) oli yksi buurien Suuren vaelluksen johtajista. 
Retief oli paremmin koulutettu kuin muut voortrekkerit keskimäärin ja oli maanviljelyn ohessa toiminut rakennusmestarina ennen Kapmaasta lähtemistään. Hän oli myös suhteellisen varakas ja maatilan lisäksi omisti tietyllä ajanhetkellä yli 20 tonttia Grahamstownista. Ennen vaellukselle lähtemistään Retief lähetti "Grahamstown Journal"-lehdelle manifestin, jossa selvitettiin syitä buurien lähdölle brittien hallinnoimasta Kapmaan siirtokunnasta. Manifestista muodostui 1800–1900-luvulla yksi keskeisistä afrikaanerinationalistisen historiankirjoituksen asiakirjoista.
Retief kuoli 6. helmikuuta 1838 zulukuningas Dinganen järjestämässä väijytyksessä.
Adi Shankara

Adi Shankara (tunnetaan myös nimillä Śaṅkara Bhagavatpādācārya, "opettaja jumalan jaloissa", ja Ādi Śaṅkarācārya, "ensimmäinen Shankara"), oli intialainen filosofi joka vakiinnutti Advaita Vedantan opin. Hänen opetuksensa perustui sielun ja Brahmanin ykseydelle, jossa Brahman nähdään määrittelemättömänä (Nirguna Brahman). Smārta-traditiossa Adi Shankaraa pidetään Shivan inkarnaationa. Adi Shankaran tarkkaa elinaikaa ei tiedetä, mutta hänen oletetaan eläneen 700-luvun keskivaiheilla.
Adi Shankara kierteli Intiaa tarkoituksenaan levittää opetuksiaan keskustelujen ja väittelyiden avulla. Hän perusti neljä mathaa (luostaria), jotka olivat tärkeässä asemassa hänen opetustensa elvyttämisessä ja jälki-buddhalaisen hindulaisuuden ja Advaita Vedantan leviämisessä. Shankara perusti myös Dashanami-luostarisäännöstön ja Shanmata-tradition. 
Teoksissaan Adi Shankara teki paljon lainauksia Upanishadeista ja muista hindukirjoituksista. Hän esitti myös argumentteja vastustavia koulukuntia, kuten Samkhyaa ja buddhalaisuutta vastaan.
Dingane

Dingane kaSenzangakhona Zulu (noin 1795–1840) oli zulukuningas ja kuningas Shakan velipuoli. Dinganen valtakautta varjostivat zulujen sisäiset vaikeudet ja konflikti Kapmaasta Suurelle vaellukselle lähteneiden buurien kanssa.
Dingane oli zulupäällikkö Senzangakonan nuorempi poika, jonka varhaisvaiheista ennen vuotta 1828 ei tiedetä paljoa. Tuolloin Dingane toteutti onnistuneen salajuonen velipuolensa Shakan salamurhaamiseksi ja nousi zulujen kuninkaaksi. Dinganen asema valtaistuimella ei kuitenkaan koko hänen valtakaudellaan ollut täysin vakaa.
Vielä suuremmat ongelmat alkoivat vuonna 1837 kun suuri joukko voortrekkereitä tunkeutui zuluvaltakunnan alueella tavoitteenaan buuritasavallan perustaminen sen eteläisille rajamaille. Dingane pelkäsi avointa sotilaallista konfliktia paremmin aseistautuneiden buurien kanssa ja suostui siksi osittain voortrekkerien aluevaatimuksiin. Helmikuussa 1838 hän väijytti ja tappoi neuvotteluihin tulleen Piet Retiefin johtaman buuriseurueen. Tämän jälkeen zulut hyökkäsivät Drakensberg-vuoriston juurelle leirityneiden buurien leiriin ja tappoivat noin 500 voortrekkeriä ja varastivat suuren osan heidän karjastaan. Pyrkimys maahantunkeutuijien tuhoamisesta yllätyksen avulla kuitenkin epäonnistui ja seuranneessa Blood Riverin taistelussa buurit tuhosivat Andries Pretoriuksen johdolla suuren zuluarmeijan.
Blood Riverin taistelun jälkeen zuluvaltakunta ajautui sisäpoliittiseen kriisiin ja hajosi. Dinganen velipuoli Mpande pakeni etelään tuhansien seuraajien kanssa voortrekkerien vasalliksi ja löi Dinganen joukot Magongon taistelussa 1840. Dingane pakeni ja murhattiin vuotta myöjemmin Ubombo-vuoristossa.
Alankomaiden kuningaskunta

Alankomaiden kuningaskunta () on Alankomaista, Arubasta, Curaçaosta ja Sint Maartenista koostuva valtio. Kaikki neljä ovat maita, jotka yhdessä muodostavat Alankomaiden kuningaskunnan. Kuningaskunnan nykyinen muoto astui voimaan 28. lokakuuta 1954. Tätä ennen vuodesta 1830 lähtien Alankomaiden kuningaskunta koostui Alankomaista ja sen siirtomaista. Suriname kuului kuningaskuntaan ennen itsenäistymistään vuonna 1975.
Historia.
Ennen vuoden 1954 valtioasetusta Suriname, Curaçao, Länsi-Uusi-Guinea sekä muut alusmaat olivat Alankomaiden merentakaisia siirtomaita. Tämän jälkeen siirtomaasuhde purettiin ja Surinamen, Curaçaon ja Alankomaiden-Uusi-Guinean ja alusmaiden tästä lähtien Alankomaiden Antillien asema muuttui kuningaskunnan maaksi, ja ne saivat itse päättää sisäisistä asioistaan. Vuonna 1962 Alankomaiden-Uusi-Guinea liitettiin Indonesiaan osana Länsi-Uusi-Guineaa ja vuonna 1975 Suriname irtautui kuningaskunnasta ja itsenäistyi. Vuonna 1986 Aruba irtautui Alankomaiden Antilleista ja muodosti oman autonomisen alueensa kuningaskunnan sisällä. Vuonna 2010 Alankomaiden Antillit jaettiin Arubaan, Curaçaoon, Sint Maarteniin ja kolmeen erityisasemassa olevaan kuntaan.
Perustuslaki.
Alankomaiden perustuslaki koskee Alankomaita sekä kuningaskuntaa kokonaisuutena. Aruballa, Curaçaolla ja Sint Maartenilla on omat perustuslakinsa, hallintonsa ja parlamenttinsa. Yhdessä neljä maata muodostavat täysivaltaisen valtion.
Euroopan unioni.
Alankomaiden kuningaskunta on Euroopan unionin jäsen. Kuitenkaan Arubaa, Curaçaoa ja Sint Maartenia ei lasketa kuuluvaksi Euroopan unioniin, vaan niillä on merentakaisten alueiden asema. Kuningaskunnan kansalaisuutta ei kuitenkaan jaotella sen osien kesken, joten myös näiden alueiden kansalaiset ovat EU-kansalaisia.
James Tucker

James Tucker on yhdysvaltalainen animaattori ja televisiotuottaja. Hän on ollut mukana tekemässä muun muassa Justice League ja Legion of Super Heroes animaatioita. Tucker voitti Daytime Emmyn vuonna 2001.
Ura.
Tuckerin ensimmäinen sarja, jossa hän toimi hahmojen suunnittelijana ja storyboardien tekijänä oli Teräsmies-animaatio vuonna 1996. Hän oli myös tekemässä storyboardeja The New Batman Adventures sarjaan. Myöhemmin Tucker pääsi ohjaamaan muutaman jakson Batman of the Future animaatiossa vuosien 2000–2001 aikana. Seuraavaksi hän oli tuottamassa muun muassa Bruce Timmin ja Glen Murakamin kanssa Justice League -animaatiota, jossa Tucker oli myös suunnittelemassa hahmoja.
Pitkään muun muassa Bruce Timmin kanssa yhteistyössä ollut Tucker sai tilaisuuden luoda omanlaisia sarjoja, joista ensimmäinen oli vuosien 2006–2008 aikana esitetty Legion of Super Heroes, joka perustuu DC Comicsin sarjakuvan ryhmään Superlegioona. Sarjan jälkeen hän oli luomassa uutta Batman sarjaa , joka on Tuckerin kolmas Batman piirretty ja viides jossa Batman on ollut mukana.
Heinäsaaret

Heinäsaaret () ovat kaksi puutonta ja matalaa saarta Barentsinmeressä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä, Petsamon piirin Petsamon kunnan alueella. Pieni Heinäsaari () sijaitsee noin neljä kilometriä ja Iso Heinäsaari () noin kuusi kilometriä Kalastajasaarennon Keskisaarennon länsirannasta. Petsamonvuonon suulta saarille on noin 17 km, Pummanginniemeltä noin 5 km länteen.
Historia.
Heinäsaaret liitettiin muun Petsamon alueen mukana Suomeen Tarton rauhassa 1920. Talvisodan syttyessä 1939 Neuvostoliitto miehitti saaret. Moskovan rauhanehtojen mukaan Neuvostoliiton oli kuitenkin vetäydyttävä Heinäsaarilta 1940. Kun toisessa maailmansodassa Saksan armeija hyökkäsi itään kesällä 1941, Neuvostoliitto miehitti jälleen saaret. Murmanskiin pyrkineet saksalaiset sen enempää kuin suomalaisjoukotkaan eivät onnistuneet saamaan hallintaansa saaria koko sodan aikana. Muodollisesti Suomi menetti saaret muun Petsamon ohella Moskovan välirauhassa 1944.
Majakat.
Molemmilla Heinäsaarilla on majakka, joka Pieneltä Heinäsaarelta lähettää vihreää valoa 5 sekunnin ja Isolta Heinäsaarelta valkoista valoa 4,5 s välein.
Luonnonpuisto.
Heinäsaarille muodostettiin vuonna 1938 kansallispuisto, joka oli yksi Suomen neljästä ensimmäisestä. Nykyäänkin saaret muodostavat rauhoitetun luonnonsuojelualueen, joka kuuluu osana Kantalahden valtionluonnonpuistoon.
Sen kasvillisuus on rehevää ruohostoa, ja siellä on rikas linnusto.
Maininta Elias Simojoen kirjeessä.
Isänmaallisen kansanliikkeen kansanedustaja Elias Simojoki mainitsi Heinäsaaren vuonna 1935 Jaakko Virkkuselle lähettämässään kirjeessä mahdollisena keskitysleirin sijoituspaikkana. Kirjeen sisältö tuli julkisuuteen, kun Virkkusen asunnossa tehtiin kotietsintä molempien miesten osallistuttua Viron äärioikeistolaisten vapsien vallankaappausyrityksen suunnitteluun. Kirje koski "Sinimusta"-lehden saamaa painokannetta lehden herjattua Neuvostoliiton ulkoministeriä Maksim Litvinovia. Simojoki kirjoitti:
"”Oikeusministerin ruotsalaispiiska on sivaltanut vasten kasvojani, mutta hänen paikkansa on oleva Petsamon Heinäsaarien keskitysleirillä, jossa hän kerran Sasun, Eeron ja muiden matelijoiden kanssa viettää loppuikänsä linnunsontaa keräten ja vapisten kuunnellen Sinimustien tahdikkaita askelia vartiotulien ääreltä.”"
Avaruussankarien legioona

Avaruussankarien legioona eli Superlegioona (engl. "Legion of Super-Heroes") on sarjakuvia julkaisevan DC Comicsin supersankariryhmä. Ryhmän luojina olivat Otto Binder ja piirtäjä Al Plastino. Superlegioona esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1958 "Adventure Comics" -sarjakuvalehden numerossa 247. Suomeksi alkuperäisiä tarinoita julkaistiin Kirjamono Oy:n kustantamassa Teräsmiehen poika -lehdessä vuosina 1961-1968, sekä Teräspoika-lehdessä vuonna 1969.
Superlegioonan tarinat sijoittuvat 3000-luvulle ja se on tunnettu ryhmänä, jossa on suuri määrä sankareita. Teräspoika oli usein ryhmän ns. johtaja 50-luvun sarjakuvissa. Kolme teini-ikäistä sankaria (Salamapoika, Saturnustyttö ja Kosminen poika 2900-luvulta kutsuivat itseään Superlegioonaksi, jotka saivat inspiraatiota Teräspojasta ja he myös halusivat saada hänet ryhmän jäseneksi. Sankarit matkasivat ajassa taaksepäin hakeakseen sankarin heidän aikaansa ja tehdäkseen Teräspojalle testejä. Hyvin suoriutuneiden testien myötä he palkitsivat Teräspojan ottamalla hänet Superlegioonan jäseneksi ja lähettämällä hänet takaisin omaan aikaansa.
Superlegioona on käynyt läpi kaksi suurta uudelleenkäynnistystä sen ajon aikana. Alkuperäinen versio korvattiin uudella uudelleenkäynnistetyllä versiolla "Zero Hour" -jutun tapahtumien jälkeen vuonna 1994, ja toinen uudelleenkäynnistetty tiimi esiteltiin vuonna 2004. Tiimin neljäs versio, joka oli lähes identtinen alkuperäisen version kanssa, esiteltiin vuonna 2007. Vuonna 2019 DC julkisti uuden sarjan, jonka on kirjoittanut Brian Michael Bendis ja piirtänyt Ryan Sook. Sarja päättyi tammikuussa 2021 12 numeron jälkeen.
Crossover-tarinassa "Doomsday Clock" Tohtori Manhattanin kokeilujen seurauksena hän pyyhki pois koko Avaruussankareiden legioonan olemassaolon. Myöhemmin kun hän kumosi tekonsa tämä palautti myös legioonan olemassaolon.
Superlegioonasta on tehty myös animaatiosarja televisiolle: Yhdysvaltojen entisellä kaapelikanavalla Kids' WB:llä esitettiin Warner Brosin tuottamaa "Legion of Super Heroes" -sarjaa vuosien 2006–2008 aikana. 
Ryhmän jäsenet.
Superlegioonalla on ollut useita eri kokoonpanoja.
Super Troopers

Super Troopers on vuonna 2001 tehty komediaelokuva. Elokuvan on ohjannut Jay Chandrasekhar.
Elokuva kertoo maantiepoliisijoukkiosta nimeltä "Super Troopers". Mutta pian he saavatkin tietää että maantiepoliisi toiminta ollaan lakkauttamassa. Epätoivoon vaipuneina he saavat tietää että lähistöltä on löytynyt nuoren naisen ruumis. Pian tämän jälkeen Super Troopersit tekevät suuren huumelöydön ja tutkiessaan juttua he huomaavat että murhalla ja huumelöydöllä onkin jotain yhteistä.
Nikolo Kotzev

Nikolo Kotzev (, s. 1961 Pazardjik, Bulgaria) on bulgarialainen kitaristi, joka on soittanut Björn Lodinin Baltimooressa sekä Brazen Abbotissa. Kotzev on myös tuottanut ja miksannut muiden artistien, kuten Saxonin, Molly Hatchetin, Rose Tattoon sekä Messiah's Kissin albumeja.
Viiden vanhana Kotzev aloitti viulun soittamisen, mutta kiinnostui teini-iässä rockmusiikista ja aloitti kitaran soittamisen. 
Kotzev työskenteli sessiomuusikkona ja soitti bulgarialaisessa coveryhtyeessä, joka kiersi ympäri Eurooppaa 1980-luvun lopulla. Nikolo muutti Maarianhaminaan 1989 ja liittyi Björn Lodinin yhtyeeseen Baltimooreen, jonka kanssa hän levytti kaksi albumia "Double Density" (1992) sekä "Thought for Food" (1994). Lodiniin hän oli tutustunut coveryhtyeensä kiertueella 1980-luvun loppupuolella. 
Kotzev lähti Baltimooresta 1994 ja aloitti sooloprojektinsa Brazen Abbotin, joka levytti kolme albumia ennen kuin hän aloitti rockooppera "Nostradamuksen" työstämisen. "Nostradamus" julkaistiin 2001, minkä jälkeen Kotzev kokosi Brazen Abbotin uudelleen.
Cécilia Attias

Cécilia María Sara Isabel Attias (o.s. Ciganer-Albéniz, entinen Martin ja Sarkozy; s. 12. marraskuuta 1957 Boulogne-Billancourt) on Ranskan presidentin Nicolas Sarkozyn entinen puoliso. Hän on espanjalaisen säveltäjän Isaac Albénizin jälkeläinen. 
Cecilian isä André (Aron) Ciganer syntyi Bălţissa Bessarabiassa vuonna 1898 venäjänjuutalaiseen sukuun. André Ciganer muutti Ranskaan ennen ensimmäistä maailmansotaa 13-vuotiaana ja toimi Pariisissa turkisalalla. André nai vuonna 1937 espanjalais-belgialaisen Diane Albéniz de Swertin, joka oli Real Madridin pelaajanakin toimineen espanjalaisen diplomaatin Alfonso Albéniz Jordanan tytär. Cécilian isoisoisä oli espanjalainen säveltäjä Isaac Albéniz. 
Cécilia ja Nicolas Sarkozy avioituivat 23. lokakuuta 1996. Parilla on 28. huhtikuuta 1997 syntynyt poika Louis. Cécilia Sarkozylla oli suhde marokonjuutalaisen liikemiehen Richard Attiasin kanssa vuonna 2005, samoihin aikoihin kun Nicolas Sarkozy tapaili "Le Figaron" toimittaja Anne Fuldaa.
Cécilia Sarkozy ei juuri viihtynyt julkisuudessa aviomiehensä rinnalla. Hän sai Nicolas Sarkozyn noustessa presidentiksi valtion luottokortin, jonka luovutti pois kahden ostoksen jälkeen siitä koituneen metelin vuoksi.
Cécilia Sarkozy vieraili heinäkuussa 2007 Libyassa tapaamassa eversti Muammar Gaddafia vetoamassa kuolemaan tuomittujen bulgarialaisten sairaanhoitajien puolesta.
Nicolas ja Cécilia Sarkozy ilmoittivat lokakuussa 2007 eroavansa. 
Cecilia avioitui 23. maaliskuuta 2008 Richard Attiaksen kanssa New Yorkin Rockefeller Centerissä.
Danielle Mitterrand

Danielle Emilienne Isabelle Mitterrand (o.s. Gouze; 29. lokakuuta 1924 Verdun, Ranska – 22. marraskuuta 2011 Pariisi, Ranska) oli Ranskan presidentin François Mitterrandin puoliso. Hän oli perustamansa France Libertés Fondation Danielle Mitterrand -säätiön puheenjohtaja. Järjestön keskeisiä tehtäviä on puhtaan juomaveden saaminen kehitysmaihin.
Mitterrandit tutustuivat toisen maailmansodan aikana vastarintaliikkeessä. He avioituivat vuonna 1944.
Mitterrand oli aiemmista presidentinpuolisoista poiketen julkisuudessa myös aktiivisena poliittistena vaikuttajana. Hän muun muassa tuki Fidel Castron hallitusta ja vastusti Euroopan unionin laajentumista Turkkiin. Hän vastusti Etelä-Afrikan apartheid-politiikkaa, ja hänen järjestönsä sai YK:ssa neuvoa-antavan aseman.
Mitterrandilla on kolme poikaa, lapsena kuollut Pascal, Jean-Christophe ja Gilbert. Hänen vanhempi sisarensa oli elokuvatuottaja Christine Gouze-Rénal (1914–2002).
White Chicks

White Chicks – agentit minimekoissa on vuonna 2004 tehty komediaelokuva. Elokuvan on ohjannut Keenen Ivory Wayans.
Elokuva kertoo kahdesta mustasta FBI-agentista, jotka saavat tehtäväkseen suojella kahta perijätärtä. Mutta kaverukset eivät ihan odottanetkaan tällaista tehtävää, heidät naamioidaan suojeltaviksi tytöiksi. Kevinillä ja Marcuksella on tottumista korkokenkiin ja seurapiirijuhliin.
40 v. ja neitsyt

40 v. ja neitsyt () on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut Judd Apatow.
Juoni.
Andy Stitzer on 40-vuotias, joka on mielestään tyytyväinen tähänastiseen elämäänsä. Hänellä on hyvä työpaikka kodinkoneliikkeessä ja hänellä on suuri kokoelma sarjakuvia ja toimintafiguureja. Mutta jokin Andyn elämässä vaivaa hänen ystäviään, Andy on edelleen neitsyt. Andy ei pidä sitä kummoisena asiana, mutta ystävät kylläkin. He päättävät auttaa Andyä tässä asiassa mutta mikään ei näytä onnistuvan. Mutta silloin Andy tapaa Trishin ja ystävät innostuvat Andyn uudesta mahdollisuudesta, kunnes kuulevat parin erikoisjärjestelystä.
Luis Ocaña

Luis Ocaña (9. kesäkuuta 1945 – 19. toukokuuta 1994) oli espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän voitti Espanjan ympäriajon 1970 ja Ranskan ympäriajon 1973.
Ocaña syntyi Cuencan maakunnassa. Hän teki itsemurhan Ranskassa kärsittyään hepatiitti C -tartunnasta ja rahahuolista.
16 Blocks

16 Blocks on vuonna 2006 tehty elokuva, joka on päivitysversio Clint Eastwoodin vuoden 1977 elokuvalle Luotikuja. Elokuvan on ohjannut Richard Donner.
Elokuva kertoo newyorkilaispoliisista nimeltä Jack Mosley. Alkoholisoitunut, työhönsä ja elämäänsä kyllästynyt Jack saa tehtäväkseen viedä pikkurikollisen, Eddien, 16 korttelin matkan oikeustalolle todistamaan tärkeässä jutussa. Matkaan tulee mutkia kun Jackin korruptoituneet kollegat yrittävät estää kaksikon perillepääsyn, sillä Eddien todistus paljastaisi heidän rikolliset sivutoimensa julkisuuteen. Jack ja Eddie saavat taistella henkensä edestä.
Michael Schenker

Michael Schenker (s. 10. tammikuuta 1955 Sarstedt, Länsi-Saksa) on saksalainen hard rock/heavy metal -kitaristi. Schenker on UFOn ja Scorpionsin entinen jäsen, sekä Michael Schenker Group -yhtyeen perustajajäsen ja keulakuva. Schenker on ollut esikuvana useille tunnetuille kitaristeille, ja hänen vaikutustaan rockmusiikkiin pidetään merkittävänä.
Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat mm. Into the Arena, Doctor Doctor ja Rock Will Never Die.
Hän on myös Scorpions-yhtyeen toisen kitaristin Rudolf Schenkerin nuorempi veli.
Maarianvaaran kesäteatteri

Maarianvaaran teatteri on Kaavin Maarianvaarassa toimiva ammattilaisteatteri, jonka taustayhteisö on Maarianvaaran nuorisoseura ry.
Maarianvaaran teatteri esiintyy pääasiassa Itä-Suomessa, mutta tekee kiertueteatteria ympäri Suomea. Teatterin tuottaja ja Maarianvaaran nuorisoseuran puheenjohtaja on Henry Räsänen. Hänen omaan ohjelmistoonsa kuuluu muun muassa monologeja. Muita keskeisiä hahmoja ovat pieksämäkeläinen ohjaaja-dramaturgi Juhani Joensuu sekä taiteilija Erkki Räsänen.
Historiaa.
Maarianvaaran kylällä on ollut teatteritoimintaa 1900-luvun alusta lähtien. Aluksi teatteritoiminnan ytimenä olivat pienoisnäytelmät sekä iltamat. Uutta intoa toimintaan toi 1930 valmistunut nuorisoseuran talo. Talolla on koko sen historiansa ajan ollut vilkasta toimintaa. Omien teatterintekijöiden ohella talolla ovat esiintyneet lukuisat vierailevat esiintyjät ja ryhmät.
Kesäteatteritoiminta Maarianvaarassa aloitettiin 1980-luvulla. Erityisesti tuolta ajalta on jäänyt mieliin koko kylän voiman ponnistuksena syntynyt vuonna 1985 ja 1986 esitetty Aleksis Kiven Nummisuutarit. Ohjaajana toimi 1980-luvulla Väinö Parviainen. 
Kesäteatteritoiminta hiipui 1980-luvun lopussa, mutta 1990-luvun alussa se virisi uudestaan. Ohjaajaksi Maarianvaaraan saapui tuolloin Juhani Joensuu. Vähitellen Maarianvaaran teatterin tavaramerkiksi muotoutui vanhojen suomalaisten näytelmien pukeminen uuteen, hieman kokeilevaan kuosiin. 
Vuodesta 2022 lähtien teatteri on toiminut nimellä Maarianvaaran teatteri.
Maarianvaara

Maarianvaara on kylä kahden maakunnan, Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan rajamailla Kaavin kunnassa. Asukkaita kyläkeskustassa on noin 50. Asukasmäärä on lähes 150, jos mukaan lasketaan kylän lähialueet viiden kilometrin säteellä.
Marjakylä.
Marjat ovat Maarianvaarassa tärkeä elinkeino. Kylällä toimii kolme marjanviljelystilaa: Iivananpuron, Päivärinteen ja Kurolan marjatilat työllistävät kesäisin satoja kausityöläisiä.
Kulttuurikylä.
Kylällä toimii nuorisoseuran ylläpitämä Maarianvaaran kesäteatteri, joka harjoittaa harrastajapohjaista ja ammattimaista teatteritoimintaa. Nuorisoseuran yhteydessä toimii myös Ohjelmapaja, joka tekee ja myy teatteri-, musiikki- ym. ohjelmaa laajasti ympäri Suomea.
Vuosina 2006 ja 2007 nuorisoseura toteutti Kulttuurikylä-hanketta yhteistyössä muiden maarianvaaralaisten yhdistysten, yritysten ja kyläkoulun kanssa.
Seurantalo.
Maarianvaaran seurantalo "Kisamäki" on listattu kaavilaisten kulttuuriympäristökohteiden joukkoon. Seurantalo on hirsirakenteinen ja luonnonkivisokkelille rakennettu talo. Seurantalon ulkoasua on luonnehdittu yksinkertaiseksi ja selkeäksi. Se on säilyttänyt alkuperäisen ilmeensä, mm. ikkunat ja ovet. Seurantalon kuistien katoksia on muotoiltu persoonallisesti.
Maarianvaaran seurantalo rakennettiin alkujaan lainajyvästön ja nuorisoseuran yhteiseksi tilaksi. Rakennuksen tontin lahjoitti Enso-Gutzeit Oy. Lainajyvästön toiminta loppui vuonna 1960. Siitä lähtien talo on ollut Maarianvaaran nuorisoseuran käytössä.
Koulu.
Kaavin kunta lakkautti Maarianvaaran koulun vuonna 2012. Koulu sijaitsi Tuppurilanmäellä noin 1,5 kilometriä kylän keskustasta kirkonkylälle päin.
Hiihtokeskus.
Maarianvaarassa on Maarianrinteet-niminen hiihtokeskus. Kahdeksan laskettelurinteen lisäksi alueelta löytyy hiihtolatuja ja moottorikelkkareittejä. Kaavin kunta päätti elokuussa 2008 myydä rinnealueen lappeenrantalaiselle Ewsan Oy:lle.
Walentin Chorell

Walentin Chorell [korell] (e. Sundqvist; 8. huhtikuuta 1912 Turku – 18. marraskuuta 1983 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.
Walentin Chorellin äiti oli 22-vuotias leski Elisabet Sundqvist. Walentin kasvoi äitinsä kanssa, kunnes tämä avioitui vuonna 1918 hovimestari Karl A. Chorellin kanssa ja isäpuoli adoptoi pojan.
Chorell suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1931 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1934. Hänen kirjallinen uransa alkoi vuonna 1941, jolloin hän julkaisi runoteoksen "Vinet och lägeln". Lyriikka ei häntä kuitenkaan sen suuremmin innostanut, joten hän siirtyi hyvin nopeasti kirjoittamaan romaaneja, näytelmiä ja kuunnelmia. Läpimurtonsa Chorell teki näytelmällä "Fabian öppnar portarna" (1941). Psykologinen kerronta, jonka keskiössä on viettiensä vallassa toimiva ihminen, muodostui keskeiseksi teemaksi Chorellin tuotannossa. Tämä näkyi myös monissa elokuvasovituksissa, joita hänen romaaneistaan tehtiin, kuten William Markuksen ohjaamassa "Miriamissa" (1957).
Chorell oli yksi T. J. Särkän johtaman Suomen Filmiteollisuuden filmatuimpia kirjailijoita. Markuksen ohella hänen romaanejaan ja näytelmiään sovitti elokuviksi muun muassa Jack Witikka ("Mä oksalla ylimmällä", 1953; "Nukkekauppias ja kaunis Lilith", 1955; "Äidittömät", 1958). Chorell osallistui usein myös itse teostensa pohjalta tehtyjen elokuvien käsikirjoitustyöhön. Lisäksi hän toimi yhtenä Matti Kassilan film-noir-vaikutteisen jännityselokuvan "Varsovan laulu" (1953) kolmesta käsikirjoittajasta (yhdessä Kassilan ja Juha Nevalaisen kanssa. Ruotsissa Chorellin tekstien pohjalta ovat syntyneet elokuvat "Hon kom som en vind" (ohj. Erik Faustman, 1952) ja "Kissat" ("Kattorna", ohj. Henning Carlsen, 1965).
1960- ja 1970-luvun poliittisesti kärjistyneessä ilmapiirissä Chorell jäi hiukan sivuun, koska hänen teoksiaan ei pidetty riittävän yhteiskuntakriittisinä.
Walentin Chorell palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä vuonna 1955. Hän sai myös Kirjallisuuden valtionpalkinnon vuosina 1949, 1955 ja 1981.
Chorell kirjoitti uransa aikana yli sata teosta. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1973.
Chorellin puoliso vuodesta 1940 oli opettaja Ethel o.s. Bremer (1915–2003), ja heille syntyi tytär Eva-Cecilia.
Chorell on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle. Helsingin Pohjois-Haagassa on Walentin Chorellin tie.
Gonagas Poker

Gonagas Poker oli kansainvälinen pokeria tarjoava peliyhtiö, joka toimi Boss Median pokeriverkossa.
Gonagas.com:in pelivalikoimaan kuuluivat seuraavat pelit:
Normaalien käteis- ja turnauspelien lisäksi Gonagas tarjoaa myös satelliittiturnauksia mm. WSOP, WPT ja EPT liveturnauksiin.
Pekko Pesonen

Pekko Pesonen (s. 1976 Hämeenlinna) on suomalainen elokuva- ja televisiokäsikirjoittaja ja dramaturgi.
Pesonen valmistui käsikirjoittajaksi Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolta vuonna 2002. Hän on käsikirjoittanut muun muassa elokuvat "Lapsia ja aikuisia" (2004) ja "Tyttö sinä olet tähti" (2005) ja "Napapiirin sankarit" (2010), josta hän sai vuoden 2011 parhaan käsikirjoituksen Jussin. Pesonen käsikirjoitti myös elokuvan jatko-osat "Napapiirin sankarit 2" (2015) ja Napapiirin sankarit 3 (2017). Vuonna 2016 saivat ensi-iltansa hänen käsikirjoittamansa elokuvat "Jättiläinen" ja "Onnenonkija".
Vuonna 2008 Pesonen voitti parhaan draamakäsikirjoituksen Venla-palkinnon "Veljet"-minisarjan käsikirjoituksesta. Samana vuonna toinen Pesosen kirjoittama minisarja "Sitoutumisen alkeet" voitti parhaan fiktion Koura-palkinnon. Elokuussa 2016 Pesoselle myönnettiin valtion viisivuotinen elokuva-alan taiteilija-apuraha.
Pesonen toimi yhtenä käsikirjoittajana televisioelokuvassa "Gourmet Club" (2004). Hän on ollut mukana käsikirjoittamassa myös televisiosarjoja "Käenpesä", "Osasto 5", "Sairaskertomuksia" ja "Pääroolissa". Lisäksi Pesonen on toiminut dramaturgina useissa televisio- ja elokuvatuotannoissa, sekä "KOMteksti" -käsikirjoitushautomossa.
Pesonen on toiminut puheenjohtajana Käsikirjoittajien killassa, johon kuuluu yli 80 suomalaista elokuva- ja televisiokäsikirjoittajaa. Pesosen käsikirjoittamista käsittelevä blogi Courier New ilmestyi vuosina 2010–2011 Ylen Kohtaus -sivustolla. Hän jatkoi blogia Suomileffa-sivustolla vuosina 2012–2014.
Valokaarirele

Valokaarirele on suojarele, jota käytetään toteamaan valokaarivika sähköasemalla sijaitsevissa kojeistoissa. Valokaarireleen toiminta perustuu tyypillisesti valokaaressa syntyvän valon havaitsemiseen ja vika yleensä varmistetaan mittaamalla vikavirta samanaikaisesti.
Valokaarioikosulun seuraukset pien- ja keskijännitekojeistoissa voivat olla vakavia. Valokaari voi tuhota arvokkaita laitteita ja aiheuttaa pitkäaikaisia ja kalliita seisokkeja. Lisäksi valokaari voi aiheuttaa vakavia vammoja henkilöstölle.
Synty ja ehkäisy.
Valokaari voi syntyä esimerkiksi eristysvian, laitteen virheellisen toiminnan, väärien väylä tai kaapeliliitosten, ylijännitteen, syöpymisen, likaantumisen, kosteuden, ferroresonanssin (mittamuuntajat) ja jopa sähköisen kuormituksen aiheuttaman vanhenemisen seurauksena. Useimmat näistä tekijöistä voidaan ehkäistä asianmukaisella huollolla. Varotoimenpiteistä huolimatta inhimilliset erehdykset voivat johtaa valokaarivikoihin.
Jotta valokaaren vaikutukset saadaan minimoitua, on tärkeää että se huomataan mahdollisimman nopeasti. Valokaari, joka kestää 500 ms, voi aiheuttaa vakavia vaurioita laitteistolle. Alle 100 ms:n valokaaren aiheuttamat vahingot ovat usein vähäisempiä. Jos taas valokaari sammutetaan alle 35 ms:ssa, vahinko on miltei olematon.
Tavallisimmin käytetty kiskostonsuojareleistys voi olla liian hidas varmistamaan valokaarivikojen eliminoimisen turvallisen ajan kuluessa. Esimerkiksi syötön katkaisijaa ohjaavan ylivirtareleen toiminta-aikaa voidaan joutua viivästyttämään satoja millisekunteja selektiivisyyden takia. Viive on vältettävissä käyttämällä oikein valittua valokaarisuojausta. Parhaimmilta valokaarireleiltä vikatilanteen havaitsemiseen menee pari kolme millisekuntia, johon katkaisijan toiminta-aika lisättynä, saadaan kokonaisaika suojauksen toiminnalle.
Lisäksi valokaarisuojalla voidaan estää jälleenkytkennät kaapelitilassa tapahtuvien vikojen yhteydessä.
Valokaarireleet, yleisen käsityksen mukaan, on suunniteltu ilmaeristeisten pien- ja keskijännitekojeistojen suojaukseen. Valokaarireleistyksessä on yleensä erilaisia yksiköitä toimintatarkoituksesta riippuen. Eri yksiköiden avulla voidaan käyttää useampia sensorikuituja ja/tai linssityyppisiä sensoreita ja ulottaa suojaus siten laajemmalle alueelle. Valokaarireleessä käytetään usein tavallisen releen laukaisukoskettimelle asetetut kriteerit täyttävää puolijohdetekniikkaan perustuvaa laukaisulähtöä. Tämä mahdollistaa suojaukselle erittäin nopean toiminnan.
Marko Leino

Marko Leino (s. 8. syyskuuta 1967 Hyvinkää) on suomalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.
Leino palkittiin ensimmäisestä novellikokoelmastaan "Miehen tehtävä" (1999) Kalevi Jäntin palkinnolla. Tämän jälkeen hän on kirjoittanut muun muassa romaaneja sekä elokuva- ja televisiosarjakäsikirjoituksia Solar Filmsille, Vertigolle ja Snapper Filmsille. Hän on laatinut käsikirjoitukset muun muassa elokuviin "Minä ja Morrison" (2002), " Matti" (2006), "Joulutarina" (2007) ja "Kotirauha" (2011). Viimeksi mainitut perustuvat Leinon omiin alkuperäisromaaneihin. Elokuvien lisäksi hän on käsikirjoittanut myös televisiosarjat "Morsian" (2008) ja "Alamaailma" (2010–2011).
Leino palkittiin vuonna 2010 Vuoden johtolanka -palkinnolla romaanistaan "Ansa".
Leinon proosateoksia on käännetty kuudelletoista kielelle.
Bohnanza

Bohnanza on saksalaistyylinen korttipeli, jonka on suunnitellut Uwe Rosenberg. Sen saksan- sekä englanninkieliset versiot julkaistiin vuonna 1997, ja suomenkielinen versio vuonna 2000. Suomenkielisen version julkaisusta vastaa Lautapelit.fi.
Bohnanzaa pelataan korttipakalla, jossa on 11 erilaista korttivarianttia. Korteissa on papujen kuvia. Pelissä pelaajien tulee kasvattaa ja myydä niitä saadakseen kolikoita ja voittaakseen pelin.
Pelin nimi on yhdistelmä saksan kielen sanoista "bonanza" (suom. 'iso määrä jotain arvokasta') ja "Bohne" (suom. papu)
Lisäosat.
Bohnanza-pelissä on 12 lisäosaa:
Suurin osa lisäosista, kuten esimerkiksi Bohnaparte, tarvitsee itse Bohnanza-pelin toimiakseen. High Bohn -lisäosa ei välttämättä vaadi Bohnanza-pakkaa, mutta sitä suositellaan käytettäväksi lisäosan korttien vähyyden vuoksi.
Paavo Nurmi Games

Paavo Nurmi Games on Turussa vuosittain järjestettävä yleisurheilutapahtuma. Turun Urheiluliitto järjesti ensimmäiset Paavo Nurmen kisat turkulaisen suurjuoksijan Paavo Nurmen 60-vuotissyntymäpäivälahjaksi 13. kesäkuuta 1957. Perinne on siitä lähtien jatkunut lähes katkeamattomana ja tapahtuma on joka kesä ollut yksi Turun urheilupuiston päätapahtumista. Turun urheilupuiston pääareena nimettiin kesäkuussa 1997 Paavo Nurmen stadioniksi osana Nurmen 100-vuotisjuhlavuoden tapahtumia. Tapahtuma on osa myös laajempaa urheilutapahtumien Paavo Nurmi -viikkoa. Nykyisin tapahtuman järjestelyistä vastaavat Turun Urheiluliitto, TuTo ja Turun Weikot yhteistyössä kesällä 2013 perustetun Paavo Nurmi Turku Oy:n kanssa.
Paavo Nurmi Turku Oy.
Vuonna 2013 perustettiin Paavo Nurmi Turku Oy, jonka tehtävänä on säilyttää Paavo Nurmen kulttuuri- ja urheiluperintöä monipuolisella ja kiinnostavalla tavalla. Uuden yhtiön omistavat paikalliset urheiluseurat, Suomen Urheiluliitto Oy, Turun kaupunki ja Paavo Nurmen poika Matti Nurmi. Yhtiön tavoitteena on rakentaa Paavo Nurmi Gamesista maailmanlaajuisesti kilpailukykyinen tapahtumakokonaisuus. Kunnianhimoisena tavoitteena on nostaa vuonna 2017 uudistuva Paavo Nurmi Games kansainväliseen IAAF:n Timanttiliiga -sarjaan. Syksyllä 2013 tavoitteesta toteutui ensimmäinen askel, kun Euroopan yleisurheiluliitto nosti vuoden 2014 kisatapahtuman osaksi liiton korkeimpaa EA Premium Permit Meeting -sarjaa.
IAAF:n kilpailurankingin perusteella Paavo Nurmi Games oli vuonna 2015 34. paras yksipäiväinen tai kutsukilpailu maailmassa. Pisteitä rankingissa jaetaan saavutettujen tulosten, osallistujien tason ja maailmanennätysten perusteella.
Shine On You Crazy Diamond

Shine On You Crazy Diamond on brittiläisen rock-yhtyeen Pink Floydin vuoden 1975 albumilla "Wish You Were Here" julkaistu yhdeksänosainen kappalekokonaisuus. Kappale on jaettu kahdeksi eri raidaksi, jotka on sijoitettu albumin alkuun ja loppuun. Sen sanoitukset ovat kunnianosoitus yhtyeen perustajajäsenelle Syd Barrettille, joka toimi yhtyeen keulakuvana 1960-luvulla, mutta hänet erotettiin, koska hän ei pystynyt toimimaan yhtyeessä heikenneen mielenterveytensä takia.
Kappale on julkaistu myös lyhennettynä versiona kokoelmalla "", jossa molemmat osat on sulautettu yhdeksi raidaksi.
Paavo Nurmi Marathon

Paavo Nurmi Marathon on kesäisin Turussa järjestettävä maratonjuoksutapahtuma. Se kerää vuosittain yli 3 000 osallistujaa. Ensimmäinen Paavo Nurmi Marathon järjestettiin kesällä 1992. Lupa Maratonin nimen käyttöön pyydettiin Paavo Nurmen pojalta, Matti Nurmelta. Kun lupa saatiin, oli se viimeinen silaus sille, että Turun Urheiluliitto alkoi järjestää Paavo Nurmi Marathonia. 
Marathonilla voi osallistua 10 kilometrille, puolimaratonille tai täysmaratonille. Eniten osallistujia on vuosittain puolimaratonilla. Juoksun reitti kulkee Turun keskustassa ja Ruissalon saaressa ohittaen muun muassa Aurajokirannan, Wäinö Aaltosen suunnitteleman Paavo Nurmen patsaan ja kaupungin keskustan. 31. Paavo Nurmi Marathon järjestetään 20. elokuuta 2022. Vuoteen 2017 asti maraton järjestettiin kesä–heinäkuun vaihteessa ja vuodesta 2018 lähtien se on järjestetty elokuussa.
Luettelo tuulivoimalaitoksien valmistajista

Suomi.
Eivät enää toiminnassa
Ptolemaios IX

Ptolemaios IX Soter II (, kuoli vuonna 80 eaa.) lisänimeltään Lathyros (”kikherne”) oli Egyptin faarao vuosina 116–107 eaa. ja 88–81 eaa. Hän oli Ptolemaiosten hallitsijasuvun jäsen. Hänen isänsä oli Ptolemaios VIII ja hänen äitinsä oli Kleopatra III.
Ennen kuolemaansa Ptolemaios VIII toivoi, että Kleopatra III hallitsisi yhdessä jonkun heidän poikansa kanssa. Kleopatra III olisi halunnut valita Ptolemaios X Aleksanterin, mutta joutui etupäässä aleksandrialaisten painostuksesta valitsemaan Ptolemaioksen hallitsijakumppanikseen. Ptolemaios IX nai siskonsa Kleopatra IV:n, mutta Kleopatra III pakotti heidät eroamaan ja järjesti uuden avioliiton Ptolemaioksen ja tämän nuoremman siskon Kleopatra Selene I:n kanssa.
Noin vuonna 107 eaa. Kleopatra III syrjäytti poikansa ja väitti, että tämä oli aikonut murhata hänet. Ptolemaios pakeni Kyprokselle. Samalla Ptolemaios Aleksanteri palasi Egyptiin hallitsemaan äitinsä kanssa. Kleopatran kuoleman jälkeen – eräiden lähteiden mukaan Ptolemaios Aleksanterin murhattua hänet – aleksandrialaiset syrjäyttivät Ptolemaios Aleksanterin ja Ptolemaios IX sai palata Egyptiin. Ptolemaios IX hallitsi Egyptiä kuolemaansa asti vuonna 80 eaa. Ptolemaioksen jälkeen Egyptiä hallitsi kuukauden ajan hänen tyttärensä Berenike III. Ptolemaios X Aleksanterin poika Ptolemaios XI Aleksanteri II, murhasi kuitenkin pian Bereniken.
David Spade

David Wayne Spade (s. 22. heinäkuuta 1964 Birmingham, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
Spade tuli tunnetuksi 1990-luvulla televisiosarjasta "Saturday Night Live". Vuosina 1997–2003 hän näytteli "Ammu vaan!" -sarjassa Dennis Finchiä. Sittemmin hän on näytellyt televisiosarjoissa "Teinitytön kasvatusopas" ja "Suhdekoukerot". Hän on myös näytellyt muun muassa elokuvissa "Tommy Boy", "Coneheads", "Musta lammas", "Oikeesti aikuiset", "Oikeesti aikuiset 2", ', ' ja "Superaistit" sekä ääninäytellyt elokuvassa "Keisarin uudet kuviot" ja pelissä "". Spade sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 2003.
Joensuun Laulurinne

Joensuun Laulurinne on suuri kesäjuhlakeskus Joensuussa Mehtimäen alueella, Pyhäselän rannassa. Katetun suuren Laulurinteen eli laululavan lisäksi alueeseen kuuluu 3,5 hehtaarin yleisökenttä.
Tapahtumia.
Laulurinne oli konserttien pitopaikka Joensuun Laulujuhlien aikaan vuoteen 1997 saakka. Lisäksi siellä on pidetty suuria kuorotapahtumia. Suurin vuotuinen tapahtuma on Ilosaarirock heinäkuussa sekä Lasten Suomen Suven avaus touko-kesäkuun vaihteessa, kouluviikon viimeisenä perjantaina.
Laulurinne on aivan Joensuun keskustan tuntumassa. Sen välittömässä tuntumassa on Linnunlahden leirintäalue, Joensuun ravirata, jota käytetään leirintäalueena ja Joensuu-areena ja Joensuun jäähalli ja koko Mehtimäen alue.
Varustus.
Laulurinne on 3 000 neliön suuruinen rinteeseen tehty rakennelma, jonka leveys on 100 metriä ja korkeus 18 metriä. Portaita rinteessä on 25. Katetussa rinteessä on 6 000 istumapaikkaa tai 10 000 seisomapaikkaa. Edustan yleisökenttä on noin 3,5 hehtaaria. Laulurinteellä ei ole pysyviä huolto- ja sosiaalitiloja, mutta Laulurinteen vieressä on raviradan tilat.
Historiaa.
Joensuun kaupunki ajoi täytemaat Linnunlahden matalille rannoille 1950–1970-luvuilla. Ensin täytemaalle rakennettiin ravirata 1970-luvulla. Laulurinne-idea syntyi 1980-luvun alussa Laulujuhla-suunnitelmien myötä. Laulurinne valmistui käyttöön vuonna 1985. Pyhäselän rannan takarinne on kunnostettu 1990-luvun puolivälissä.
Speak to Me

Speak to Me on progressiivisen rockin yhtyeen Pink Floydin vuoden "The Dark Side of the Moonin" aloitusraita. Siinä ei ole muuta kuin sydämentykytystä ja muita tausta- ja hälyääniä, kappale on intro seuraavalle raidalle "Breathe". "Speak to Men" lopussa voi kuulla taustalla Clare Torryn lyhyen kiljuntaosuuden. Torry esiintyy albumin kappaleessa "The Great Gig in the Sky", jossa hän improvisoi koko laulun.
Merkittäviä nauhaefektejä raidalla ovat:
Arete (filosofia)

Arete (, ”hyve”) oli keskeinen käsite antiikin kreikkalaisessa kulttuurissa ja filosofiassa. Kreikkalainen kasvatus ("paideia") korosti hyveellisyyden merkitystä. Arkaaisen kauden kreikkalaisessa aristokraattisessa kulttuurissa hyveellisyys merkitsi luonteen hyvyyttä ja erinomaisuutta. Varhaisessa muodossaan käsite oli sidottu päämäärän tai tarkoituksen täyttämiseen. Näin sen merkitys vaihtui kohteen mukaan. Ihmisen hyveellisyys merkitsi eri asiaa kuin esimerkiksi hevosen hyve. Ihmisen kohdalla hyveellisyys liittyi ihmisen täysien kykyjen mukaan elämiseen. Hevosen kohdalla sanaa saatettiin käyttää esimerkiksi hevosten juoksunopeudesta.
Areten henkilöitymänä oli jumalatar Arete, joka oli sovun jumalattaren Harmonian sisar. Arete oli myös muun muassa filosofi Aristippoksen tyttären Arete Kyreneläisen nimi.
Homeros.
Homeroksen "Iliaassa" ja "Odysseiassa" hyve ("aretē") liitetään lähinnä sankareihin (heeroksiin) ja ylhäisöön puhuttaessa heidän rohkeudestaan ja fyysisestä voimasta. Homeroksen runoudesta välittyvät arvot ja ihanteet, jotka vallitsivat kreikkalaisessa aristokraattisessa kulttuurissa 700-800 eaa. Aristokraattisessa kulttuurissa korostettiin miehuullisuutta, kunnian tavoittelua, taistelussa menestymisen ja kilpailullisuuden merkitystä. Hyveellinen aristokraatti kykeni menestymään sotaretkillä, urheilukilpailussa ja muissa kilpailuissa säätykumppaneita vastaan. Hyveellisen aristokraatin tuli kyetä nousemaan kilpailussa tavallisen kansan yläpuolelle.
Kreikkalaisten filosofien hyvekäsitys sai merkittävästi vaikutteita Homeroksen runouden kilpailullisesta maailmankuvasta. Aristokraattiseen hyvekäsitykseen, joka korosti kilpailullisuutta oli kuitenkin vaikeaa yhdistää yhteisöllisiä arvoja kuten muiden ihmisten huomioon ottamista. Kyseisestä syystä näitä arvoja kohtaan esitettiin myös ankaraa kritiikkiä. 
Vaikka Homeroksen runoissa korostetaan miehisiä hyveitä, kilpailullisia ja sotilaallisia arvoja, runoissa tarkastellaan myös naisten asemaa. Homeroksen mukaan esimerkiksi Odysseuksen vaimon, Penelopen hyve ("aretē") liittyy hänen yhteistyökykyynsä. Agamemnon ylistää häntä tästä kyvystä.
Platon.
Platon (427–347 eaa.) kritisoi moraaliseen sävyyn Homeroksen runojen maailmankuvaa, jossa kuvattiin kreikkalaisten jumalten häikäilemätöntä kilpailua. "Valtio"-teoksessa esitetyn näkemyksen mukaan kaikki runoissa esitetyt näkemykset eivät kasvattaneet ihmisiä hyveellisyyteen. Platonin dialogeissa Sokrates esiintyy hyveellisyyden opettajana. Platonin mukaan hyveitä olivat muun muassa kohtuullisuus, oikeudenmukaisuus ("dikaiosyne"), itsehillintä ("sofrosyne") ja järkevyys. Filosofi tarkastelee hyveellisyyttä erityisesti dialogissa "Menon". Siinä esitetään muun muassa kysymys siitä, voiko hyvettä opettaa. 
Aristoteles.
Aristoteleen (382–322 eaa.) filosofiassa hyve ("aretē") nousee keskiöön. Filosofi käsittelee hyveellisyyttä teoksessaan "Nikomakhoksen etiikka". Kyseisessä teoksessa esitetään näkemys hyveellisyydestä kultaisena keskitienä kahden paheen välissä.
José Martinez-Abarca

José Martinez-Abarca (22. helmikuuta 1970 Helsinki – 11. helmikuuta 2025) oli suomalainen budōka joka oli graduoinut mustan vyön eli dan-arvon kahdessa kansainvälisen kendoliiton lajissa: ZNKR iaidōssa että ZNKR seitei jōdōssa.
José Martinez-Abarca aloitti iaidōn harjoittelun Sheffieldin yliopistossa Englannissa, jossa hän opiskeli japaninkieltä. Asuessaan Japanissa hän harjoitteli vuoden iaidoa Danzaki Tomoaki sensein dōjōssa, Kenshûkan Tokiossa, jossa hän graduoi shodanin eli 1.danin. Hän on ollut myös Kenseikai Dōjōn jäsen Lontoossa, Englannissa, ja harjoitellut Japanissa Mimasakan Musashi Dōjōn, Haruna Matsuo-sensein, ja Koben Genbukanin, Oshita Masakazu-sensein, johdolla.
José Martinez-Abarca muutti Suomeen vuonna 1999 ja liittyi KKTI ry:een, jossa hän alkoi vastata iaidō-harjoituksista. Hän harjoitteli myös kendoa ja ZNKR jōdōa. Yhdessä Asko Pitkäsen kanssa José Martinez-Abarca aloitti aktiivin ZNKR jōdō harjoittelun Suomessa Suomen kendoliiton piirissä. Hänellä oli iaidōssa 5. dan ja hän toimi Suomen kendoliiton (FKA) hallituksen iaidō-vastaavana vuosina 2000–2007. José Martinez-Abarca on toiminut Leppävaaran
Budoseura ry:n puheenjohtajana vuodesta 2008. Tämän lisäksi hän on aktiivinen sekä Suomessa, että ulkomailla opettajana, kilpailutuomarina, sekä dan graduointipaneelin jäsenenä.
Opetus -ja kulttuuriministeriö myönsi José Martinez-Abarca Kahilalle vuonna 2021 Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun ansiomitalin. 
ZNKR:n lajeissa suoritetut graduoinnit.
Suoritetut dan-arvot
Jump in!

Jump in! on vuonna 2007 julkaistu yhdysvaltalainen musikaalielokuva, jonka on ohjannut Paul Hoen. Elokuvan tuotti Disney Channel. 
Juoni.
Isadore ”Izzy” Daniels on nuori nyrkkeilijäpoika, jonka äiti on kuollut. Izzy elää isänsä ja pikkusiskonsa kanssa. Perheen äidin kuoltua nyrkkeily on ollut ainoa merkityksellinen asia isälle, ja tämä painostaakin Izzyä kovasti nyrkkeilyyn. Izzy vie pikkusiskonsa hyppynarukisaan ja innostuu itsekin harrastuksesta. Izzy liittyy tyttöjen hyppynarujengiin, joka nimetään Hot Chili Steppersiksi. Izzy erotetaan, kun tämä ei saavu kisoihin mentyään isänsä kanssa katsomaan nyrkkeilyä. Suurimmassa loppukisassa Izzy tekee paluun ja joukkue voittaa.
Alejandro González Iñárritu

Alejandro González Iñárritu (s. 15. elokuuta 1963 México), vuodesta 2014 alkaen tekijänimellä Alejandro G. Iñárritu, on meksikolainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. González Iñárritu on voittanut parhaan elokuvan, ohjauksen ja alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnot elokuvasta "Birdman" (2014) ja parhaan ohjauksen palkinnon elokuvasta "The Revenant" (2015).
Varhainen elämä.
González Iñárritu erotettiin koulusta 16-vuotiaana. Hän työskenteli merimiehenä ja opiskeli sen jälkeen Universidad Iberoamericana -yliopistossa Méxicossa. Vuonna 1984 González Iñárritu työskenteli tiskijukkana Meksikon suosituimmalla radioasemalla. Hänen tapanaan oli yhdistää soittolistan kappaleet toisiinsa löyhällä tarinalla, mikä herätti hänessä kiinnostuksen tarinankerrontaan. Radiotyön jälkeen hänestä tuli Meksikon tärkeimmän televisioyhtiön Televisan nuorin tuottaja. Televisalta lähdettyään hän perusti vuonna 1991 Zeta Film -yhtiön ja ryhtyi televisiomainosten kirjoittajaksi ja ohjaajaksi.
Elokuvaura.
Vuosien 1988–1990 aikana González Iñárritu sävelsi musiikin kuuteen meksikolaiselokuvaan. Sitä kautta hän tutustui kirjailija ja käsikirjoittaja Guillermo Arriagaan, ja he aloittivat pitkän ja tuottoisan yhteistyön. González Iñárritu siirtyi Yhdysvaltoihin opiskelemaan elokuvantekoa, ja hän ja Arriaga kehittivät yhdessä käsikirjoituksen González Iñárritun ensimmäiseen pitkään elokuvaan "Amores perros" (2000). Elokuvassa on kolme toisiinsa liittyvää tarinaa, jotka tapahtuvat synkässä mutta realistisessa Méxicon suurkaupungissa. Elokuva oli kansainvälinen menestys ja voitti useita palkintoja sekä sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta vieraskielisestä elokuvasta.
González Iñárritu ohjasi seuraavaksi lyhyen BMW-mainoselokuvan "Powder Keg" (2001) ja lyhytelokuvan "Mexico" episodielokuvaan "11'09"01–September 11" (2002).
González Iñárritun ja Arriagan toinen kokopitkä elokuva "21 grammaa" (2003) on englanninkielinen kertomus näennäisesti toisiinsa liittymättömistä ihmisistä, joiden elämät sivuavat toisiaan. Kaksikon kolmas elokuva "Babel" (2006) on monikielinen draama, joka edeltäjiensä tapaan on rakenteeltaan mosaiikkimainen. González Iñárritu sai elokuvasta parhaan ohjauksen Oscar-ehdokkuuden.
"Babelin" jälkeen González Iñárritun ja Arriagan tiet erosivat. González Iñárritun seuraava ohjaustyö oli hänen itsensä osin kirjoittama "Biutiful" (2010), espanjankielinen kuvaus barcelonalaisesta rikollisesta, joka kasvattaa syöpäsairaana kahta lasta. Hänen seuraava ohjauksensa oli englanninkielinen "Birdman" (2014), pureva komedia entisestä elokuvatähdestä, joka yrittää paluuta. González Iñárritu sai elokuvasta parhaan ohjaajan ja parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnot, ja elokuva valittiin vuoden parhaaksi.
Seuraava ohjaus, "The Revenant" (2015) on tositapahtumaan perustuva elokuva kuolemaan jätetystä turkismetsästäjästä. González Iñárritu voitti elokuvasta parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon.
Ousainou Darboe

Ousainou Darboe (s. 8. elokuuta 1948) on gambialainen poliitikko. Hän johtaa maan Yhdistynyttä demokraattipuoluetta (UDP).
Darboe on ollut ehdolla Gambian presidentinvaaleissa vuosina 1996, 2001 ja 2006. Viimeisimmällä kerralla hän sai 26,7 % äänistä häviten Yahya Jammehille.
Darboe oli ehdolla myös vuoden 2021 presidentinvaalissa. Hän sai ehdokkaista toiseksi eniten ääniä (noin 28 %) ja hävisi vaalit istuvalle presidentille Adama Barrow’lle.