August Pyölniittu

August Wilhelm (Aukusti Vilhelm) Pyölniittu (21. marraskuuta 1887 Paimio - 23. maaliskuuta 1979 Paimio) oli paimiolainen pienviljelijä, keksijä ja kirjailija. 
August Wilhelm Pyölniittu syntyi torppariperheeseen Paimion Kurjenkylässä vuonna 1887. Hänen vanhempansa olivat Otto Kustaanpoika ja Johanna Lindman, jotka ottivat sukunimen Pyölniittu vuonna 1883 Junnin tilan torpan nimestä Kurjen Böle Ängn. Perheeseen syntyi myös kaksi tytärtä; Ida Johanna vuonna 1890 ja Olga Aleksandra vuonna 1895. Pyölniitut ryhtyivät lohkotilallisiksi hankkimalla viereisstä Maljamäen kylästä Pajapellon tilan, johon isä Otto ja poika August rakensivat uuden kodin talousrakennuksineen. Perhe muutti sinne vuoteen 1916 mennessä. Vuonna 1917 Otto Pyölniitun kuoleman jälkeen August Pyölniitusta tuli pientilan isäntä, jolle siirtyi vastuu perheen toimeentulosta. Tässä vaiheessa perheeseen kuului sisarten lisäksi kasvattipoika Arvi. Äiti oli kuollut jo vuonna 1912. Pyölniitun sisarukset elivät yhdessä koko elämänsä. Pajapellon koti tyhjeni 1970-luvulla. Idan kuoleman jälkeen Olga ja August muuttivat kunnalliskotiin vuonna 1974. August Pyölniittu kuoli vuonna 1979 ja tila irtaimistoineen siirtyi Paimion kunnan omistukseen, joka perusti kotiin museon. 
August Pyölniitun tie itseoppineeksi tieteen harrastajaksi alkoi 1900-luvun ensimmäisinä vuosina. Ensimmäiset säilyneet kirjoitukset ovat vuodelta 1906. Pyölniittu oli kansakoulun ja rippikoulun käynyt mies, jonka ei oletettu pystyvän tai haluavan tehdä muuta kuin ruumilliista työtä. Kukaan ei ohjannut häntä kirjallisuuden pariin, vaan hän oli täysin itseoppinut. Pyölniittua kiinnostivat monet asiat ja kirjoittaminen laajeni nopeasti haarautuen teemallisiin kirjoitelmasarjoihin ja päiväkirjaan. 1900-luvun alkupuolella hän keskittyi kirjoittamaan siveellisyydestä, uskosta, kehitysopeista ja kasvatuksesta. Hänen kirjoitelmasarjojaan olivat mm. "Jumala watsa", "Kieltäjiä vastaan", "Silitum feit!", "Suurpolitiikkaa". August Pyölniitun tavoitteet henkisessä työssä olivat suuret. Hän pyrki maailmaa mullistaviin keksintöihin ja vuosina 1911-1929 hän valmisteli omaa aatetta nimeltä "cornarolismi". Se on hyve-etiikkaa, eräänlainen onnellisuusoppi. Aikaa henkiselle työlle oli kuitenkin rajallisesti, koska Pyölniitulla ei ollut mahdollisuutta irrottautua pienviljelijän ammatista. Päiväkirjan kirjoittamisen Pyölniittu aloitti vuonna 1908 ja otsikoi sen salakirjoituksella Imönöp väapo (Elämän työni). Päiväkirja pysyi mukana hänen työssään läpi elämän lukuun ottamatta muutamia vuosia 1930-1940-luvuilla. Viimeinen sivu on vuodelta 1974. 
Myös keksinnöt kiinnostivat ja hän aloitti jo 1910-luvulla sarjan Keksintöpiirustuksia, johon hän luonnosteli erilaisia keksintöideoita kärpäsloukusta vaalitapauudistuksiin ja kirjoituskoneesta napinnitojaan. 1920-luvun lopulta lähtien hän käytti paljon aikaa luonnontieteeseen, erityisesti epäorgaaniseen luonnontieteeseen. Viimeistään 1930-luvulla syntyivät ensimmäiset hahmotelmat Pyölniitun pääkeksinnöstä nimeltä "Neonturbiini". Se on toisen asteen ikiliikkuja, johon tekijä haki myös patenttia siinä onnistumatta. 
August, Ida ja Olga Pyölniitun perintöä vaalimaan perustettiin vuonna 2021 yhdistys nimeltä Pyöniitun muisto ry.