tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Metsästyksen kansallisia erikoisuuksia

Metsästyksen kansallisia erikoisuuksia tai "Kansallisen metsästyksen erikoisuudet" () on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut Aleksandr Rogožkinin ohjaama venäläinen komediaelokuva suomalaisesta kirjailijasta, joka lähtee Venäjälle kirjoittamaan kirjaa aidosta venäläisestä metsästyksestä.
Elokuva voitti useita palkintoja, muun muassa Sotšin elokuvajuhlien parhaan elokuvan palkinnon 1995 (Kinotavr Grand Prix 1995), tšekkiläisen Karlovy Varyn elokuvajuhlien erikoispalkinnon (Karlovy Vary Special Prize) ja monia venäläisiä palkintoja.
Elokuvan pääosissa ovat muun muassa Aleksei Buldakov ("kenraali Ivolgin"), Viktor Bytškov ("metsästäjä Kuzmitš") ja Ville Haapasalo (roolihahmo "Raivo Haapasalo"). Ville Haapasalolle elokuva ja sen menestys merkitsi nousemista kerralla suuren venäläisyleisön tuntemaksi näyttelijäksi.
Elokuva on saavuttanut Venäjällä niin valtaisan suosion, että sitä pidetään siellä miltei kansallisaarteena Ville Haapasalon mukaan. Yle on esittänyt elokuvan vuonna 1997 Yle TV1 -kanavalla ja vuosina 2006 ja 2007 Yle Teemalla.
Nord-Pas-de-Calais

Nord-Pas de Calais tai Nord-Pas-de-Calais on entinen hallintoalue Pohjois-Ranskassa. Alue yhdistettiin vuonna 2016 yhdessä Picardien alueen kanssa Hauts-de-Francen alueeksi. Alue rajoittui pohjoisessa Belgiaan sekä lännessä ja luoteessa Englannin kanaaliin. Nord-Pas de Calais'n pääkaupunki oli Lille, muita merkittäviä kaupunkeja seudulla ovat Valenciennes, Lens, Douai, Béthune, Dunkerque, Maubeuge, Calais, Boulogne-sur-Mer, Arras ja Cambrai. Alue koostui Nordin ja Pas-de-Calais'n departementeista, jotka jakautuvat edelleen 13 arrondissementtiin, 156 kantoniin ja 1546 kuntaan. 
Alueen väkiluku oli yli 4 miljoonaa ja sen pinta-ala on 12 414 km². Väestö on keskittynyt kaupunkeihin. Hallintoalueen nimi juontui departementtien nimistä Nord, pohjoinen, ja Pas-de-Calais, joka on ranskankielinen nimitys Englannin kanaalille.
Historia.
Nord-Pas de Calais kattoi Artois'n provinssin ja osan entisestä Flanderin kreivikunnasta. Alue siirtyi Ranskan omistukseen suurelta osin Ludvig XIV:n aikana. Nord-Pas de Calais'n väestö on geneettiseltä alkuperältään germaanisempaa kuin muut ranskalaiset.
Nord (departementti)

Nord on Ranskan departementti numero 59. Se sijaitsee Pohjois-Ranskassa Belgian rajalla Hauts-de-Francen suuralueella. Departementti on pinta-alaltaan 5 740 neliökilometriä ja asukasluvultaan Ranskan väkirikkain 2 565 258 asukkaallaan (vuonna 2006). Nordin pääkaupunki on Lille. Nord on jaettu edelleen kuuteen arrondissementtiin, 79 kantoniin ja 652 kuntaan. Ennen vuotta 2016 departementti kuului Nord-Pas-de-Calais'n hallintoalueeseen.
Nord oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Alueella puhutaan ranskan paikallismurretta, jota kutsutaan nimellä ch'ti tai chtimi (picardin paikallismurre), ja erityisesti sen pohjoisosassa flaamia. Alueen elämästä ja siihen liittyvistä muiden ranskalaisten ennakkokäsityksistä on tehty tunnettu ranskalainen komedia Bienvenue chez les Ch'tis (2008), joka sijoittuu Berguesin kaupunkiin.
Historia.
1600-luvulle saakka Nord-Pas-de-Calais'n historia oli suurelta osin samanlaista Belgian historian kanssa (belgialaiset olivat antiikin aikana suuri joukko kelttiläisiä kansoja pohjoisesta Gallia), maa, joka "toimii lähes tuhat vuotta taistelukenttänä koko Euroopalle".
Nord-Pas-de-Calais'n alue on ollut kiistanalainen Gallian sodan jälkeen; Barbaarien hyökkäysten aikaan Saalilaiset frankit asettuivat sinne, ja se oli Merovingit-dynastian kehto.
Luettelo perinteisistä suomalaisista vesiliikennesanoista

Tämä on toistaiseksi epätäydellinen luettelo perinteisistä vesillä liikkumiseen liittyvistä sanoista suomen kielessä. Tavallinen rahvas tunsi näitä sanoja ennen 1800- ja 1900-lukujen taitteen suurta kulttuurillista murrosvaihetta, perinteisen kansankulttuurin hajoamista. Osa näistä sanoista on jäänyt käytöstä, osa on käytössä edelleen, ja osan merkitys on muuttunut.
Veneisiin, laivoihin ja merenkulkuun liittyvästä suomen kielen sanastosta iso osa on nuorta lainaa indoeurooppalaiselta taholta. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että keksinnöt olisi otettu käyttöön vasta silloin, kun niitä tarkoittavat sanat lainattiin. Usein lainasanat kertovat jostakin uudistuksesta aiempaan teknologiaan, esimerkiksi "airo" lienee vain uudentyyppinen "mela", jonka käyttötarkoitus oli kuitenkin jotakuinkin sama kuin melallakin. Sana mela on kuitenkin jäänyt lähinnä vain aluksen kulkua ohjaavan perämelan nimitykseksi. Ikivanhat lainat tai omaperäiset sanat ovat monissa tapauksissa korvautuneet uudemmilla lainasanoilla.
Veneiden ja laivojen nimityksiä.
Nämä ovat nimityksiä erilaisille veneille ja laivoille
Alusten osia ja varusteita.
Omaperäiset sanat.
Nämä ovat suomessa ja sukulaiskielissä omaperäisiä sanoja:
"Nuoret souti, airot notku, airon pyyryt pyinä vinku,"
"hangat hanhina haserti, nenä joiku joutšenina,"
"teljot tetrinä kukerti, perä korsku koarnehena."
"Onko tässä puussa puuta, Jumalalle purjepuuta,"
"Jeesukselle venehen puuta?"
"Ikutiira, Niiranpoika oli purjepuun nenässä," 
"rautahankin hartijoilla; katzo tyynet, katzo tuulet..."
"Niin on laivoja lahella,"
"Kuni suuret sorsaparvet."
"Niin on puissa purjehia,"
"Vaattehia varpapuissa,"
"Kuni kummun kuusiloita,"
"Tahi mäntyjä mäellä."
"Tämä osio on huomattavan keskeneräinen
Jan Timman

Jan Timman (s. 14. joulukuuta 1951) on hollantilainen shakinpelaaja, jonka parhaat pelivuodet olivat 1970–1980-luvuilla. Hän on voittanut Hollannin shakkimestaruuden yhdeksän kertaa ja ollut useasti maailmanmestaruuden haastajaehdokas. Kun hallitseva maailmanmestari Garri Kasparov ja hänen ykköshaastaja Nigel Short riitautuivat FIDE:n kanssa ja alkoivat pelata vuoden 1993 maailmanmestaruusottelua uuden, oman liittonsa PCA:n, alaisuudessa, FIDE järjesti oman maailmanmestaruusottelunsa kakkoshaastaja Timmanin ja kolmos-neloshaastaja Anatoli Karpovin kesken. Toinen vaihtoehto olisi ollut Kasparovin ja Shortin ollessa poissa julistaa paras haastaja suoraan mestariksi, kuten tehtiin Bobby Fischerin ja Karpovin tapauksessa vuonna 1975. Näin Timman olisi ansainnut tämän ”varjomestaruuden” ilman ottelua, mutta Karpoville annettiin uusi mahdollisuus, jonka hän käytti hyväkseen ja voitti tuon taiston.
Timmania pidettiin 1980-luvulla ja 1990-luvun alkupuolella parhaana ei-neuvostoliittolaisena pelaajana. Hänet tunnettiin ”lännen parhaana” (”The Best of the West”). Timman pelaa yhä aktiivisesti ja FIDE:n rankingissa hän oli maailman sadanneksi paras pelaaja huhtikuussa 2006. Hän voitti Sigeman Tournamentin Malmössä Ruotsissa 2006.
Timman on yksi "New In Chess" -lehden päätoimittajista. Hänen kirjaansa "The Art of Chess Analysis" pidetään yhtenä shakkikirjallisuuden modernina klassikkona.
Timman on toisen kerran naimisissa. Hänellä on tytär ensimmäisestä avioliitostaan.
Uuno Antti Virranniemi

Uuno Antti (U. A.) Virranniemi (12. huhtikuuta 1890 Kuusamo – 6. helmikuuta 1976 Kuusamo) oli suomalainen Maalaisliittoa edustanut kansanedustaja Oulun 1. vaalipiiristä vuosina 1939–1945. Hän toimi myös Kuusamon kunnallispolitiikassa vuodesta 1919 ja oli valtuuston puheenjohtaja vuodesta 1952 ja kunnanhallituksen jäsen.
Virranniemi oli ammatiltaan maanviljelijä ja pankinjohtaja. Alun perin hän oli vuodesta 1955 Suomen Maatalous-Osake-Pankin Kuusamon konttorin pankinjohtaja. Pankki liitettiin vuoden 1958 lopulla Kansallis-Osake-Pankin osaksi. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvo 1959. Hän oli avioliitossa kahdesti.
Virranniemi toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940, 1943 ja 1956 vaaleissa.
Heikki Niskanen

Heikki Niskanen (28. elokuuta 1896 Nivala – 16. kesäkuuta 1962 Nivala) oli suomalainen maanviljelijä ja kansanedustaja (1933–1945). Niskanen edusti Kansanpuoluetta 1933–1939, Pienviljelijäin ja maalaiskansan puoluetta 1939–1941 sekä Maalaisliittoa 1941–1945. Hän oli presidentin valitsijamiehenä 1937, 1940 ja 1943. 
Niskanen osallistui sisällissodassa sotamiehenä Tampereen valtaukseen valkoisten joukoissa. Heinäkuussa 1933 Niskanen tuomittiin kahdeksi vuodeksi kuritushuoneeseen pulaliikkeen huomattavimpina johtomiehenä osallisuudesta Nivalan konikapinaan. Hän oli siksi estynyt osallistumasta vuoden 1933 valtiopäiville. Lukuisten anomusten jälkeen presidentti suostui armahdukseen, ja pulamiehet vapautettiin joulukuussa 1933. Niskanen lähti talvisotaan ja jatkosotaan vapaaehtoisena sotamieheksi, vaikka kansanedustajat oli vapautettu palveluksesta. Muut saman tehneet kansanedustajat olivat Väinö Havas ja Paavo Susitaival.
Fairfax

Fairfax voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Paikkoja.
Fairfax on myös ainakin seuraavien yhdysvaltalaisten paikkojen nimi:
Emma (Alankomaat)

Emma () (2. elokuuta 1858 Arolsen – 20. maaliskuuta 1934) oli Hollannin kuninkaan Vilhelm III:n toinen vaimo. 
Prinsessa Emma syntyi Arolsenissa, pienen saksalaisen Waldeck-Pyrmontin ruhtinaskunnan pääkaupungissa. Hän oli ruhtinaan neljäs tytär. Emman vanhimmasta veljestä Fredrikistä tuli ruhtinaskunnan viimeinen hallitsija.
Emma avioitui itseään 41 vuotta vanhemman kuninkaan kanssa 17. tammikuuta 1879. Pariskunnan ainoa yhteinen lapsi oli vuonna 1880 syntynyt Vilhelmiina. Vilhelmin kuoltua 1890 Emma toimi alaikäisen Vilhelmiinan sijaishallitsijana.
Emma kuoli 75 vuoden ikäisenä keuhkoputkentulehduksen komplikaatioihin Haagissa, ja hänet haudattiin Delftiin.
Tero Kinnunen

Tero Kinnunen (s. 1. kesäkuuta 1973 Kitee) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Nightwish-yhtyeen tuottajana ja roudarina. 
Kinnunen soittaa kitaraa sekä bassoa ja on kuulunut Demon, Metoyer sekä Bitch Driven -yhtyeisiin. Kinnunen tunnetaan myös nimillä Tero Cavemann ja Mr. TeeCee. Kinnunen tuotti kappaleen "Eyes That Never Lie", jolla valkovenäläinen laulaja Pjotr Jelfimov edusti kotimaataan vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa.
Ike Vil

Ike Vil eli Ilkka Salmenpohja on suomalainen muusikko ja kääntäjä. Kenties parhaiten hänet tunnetaan Babylon Whores -yhtyeen laulajana ja kosketinsoittajana. Vil vieraili Nightwishin Wishmaster-albumin Kinslayer-kappaleella vuonna 2000. Vuonna 2004 Ike valmistui maisteriksi Helsingin yliopiston Sosiaali- ja kulttuuriantropologian laitokselta. Hänen kulttuuriantropologian alan opinnäytetyönsä, "Babylon. Tutkielma Paholaisesta, saatananpalvonnan myytistä ja rock-musiikista" valmistui vuonna 2000.
Vil on suomentanut Liken kustantamia kirjoja, kuten Gary Valentinin "Tajunnan alkemistit", Gavin Baddeleyn "Gothic chic" ja Legs McNeilin "Please Kill Me"n.
Vuonna 2012 Ike Vil perusti Sleep of Monsters -yhtyeen, joka lopetti toimintansa kesäkuussa 2024. Yhtyeen esikoisalbumi Produces Reason julkaistiin vuonna 2013, toinen levy II: Poison Garden vuonna 2016 ja ΓΓΓ vuonna 2023. 
Salmenpohja julkaisi 30. syyskuuta 2022 esikoisromaaninsa Daimon.
Progesterex

Progesterex on fiktiivinen treffihuume. Se on osa huijausta (hoax), joka alkoi kiertää sähköpostitse internetissä vuonna 1999. Ei ole olemassa tämän nimistä lääkeainetta, tai edes lääkettä, jolla olisi tällainen vaikutus, eikä tapahtumaa ole koskaan raportoitu tai vahvistettu. Myös Suomen poliisi tiedotti asiasta marraskuussa 2007.
Eräs versio huijauskirjeestä kiersi MySpace-sivustolla (heinäkuu 2006) Bebosta se löydettiin elo-syyskuussa 2006. Vuonna 2008 liikkui uusi muunneltu versio suomeksi ainakin Facebookissa, jossa kirjeen lopussa oli yksittäisen poliisin yhteystiedot.
Seuraavassa huijauspostin tyypillinen sisältö.
"Nainen joka vietti iltaa _______ nimisessä yökerhossa lauantai-iltana, pahoinpideltiin viiden miehen toimesta, jotka poliisien ja sairaalan raporttien mukaan joukkoraiskasivat hänet ennen jättämistään. Nainen ei muista tapahtumista mitään, mutta testeissä hänen verestään löytyi Rohypnolia ja Progesterexia, joka on sterilisaatiolääke. Tätä lääkettä on nykyisin käytetty raiskauksissa, tarkoituksena raiskata ja steriloida uhrit. Progesterexia on myytävänä eläinlääkäreillä suurten eläinten sterilointiin. Sitä käytetään yhdessä Rohypnolin kanssa treffihuumeena. Raiskaaja pudottaa lääkkeet naisen juomaan, ja nainen ei muista seuraavana päivänä edellisen illan tapahtumista mitään. Progesterex liukenee juomaan helposti ja aiheuttaa sen, että nainen ei voi tulla raskaaksi raiskauksesta ja raiskaajan ei tarvitse huolehtia DNA-testistä joka saattaisi paljastaa hänet raiskaajaksi myöhemmin. LÄÄKKEEN VAIKUTUS EI OLE OHIMENEVÄÄ, Progesterex on suunniteltu hevosten sterilointiin. Nainen, joka ottaa lääkkeen EI VOI KOSKAAN TULLA RASKAAKSI. Huijarit saavat tätä lääkettä helposti eläinlääkäreiltä, ja siitä on tulossa seuraava yleinen treffihuume. Internetissä on ohjeita siitä, kuinka sitä käytetään.
Lähetä tämä eteenpäin kaikille jotka tunnet, varsinkin naisille. Ole varovainen ollessasi yökerhossa äläkä koskaan jätä juomaasi vartioimatta. Käytä hieman viitseliäisyyttäsi ja lähetä tämä kaikille jotka tunnet... Miehet, kertokaa kaikille naispuolisille tutuillenne."
Hevosille ei ole olemassa sterilisaatiopillereitä. Sterilisaatio tehdään orien kuohinnalla, eli niistä tehdään ruunia. Tammoja ei yleensä käsitellä. Viestissä mainittu Rohypnol on kuitenkin todellinen lääkeaine, jota on käytetty tyrmäystippoina.
Karl Martin Sinijärv

Karl Martin Sinijärv (s. 4. kesäkuuta 1971 Tallinna) on virolainen kirjailija ja Viron kirjailijaliiton (Eesti Kirjanike Liit) puheenjohtaja vuodesta 2007.
Sinijärv on opiskellut Tarton yliopistossa viron kieltä, englantilaista filologiaa ja oikeustiedettä.
Sinijärveltä on ilmestynyt kahdeksan runokokoelmaa. Ensimmäisen kokoelmansa "Kolmring" hän julkaisi 17-vuotiaana, ja häntä pidettiin jo silloin uuden virolaisen kirjallisuuden ihmelapsena. Hän pitää itseään "etnofuturistina". Hän yhdistelee tuotannossaan arkaaisia aineksia uuteen muotoon. Vuonna 2002 hän sai valtiollisen säätiön "Eesti Kultuurkapitalin" runopalkinnon.
Hervé Guibert

Hervé Guibert (14. joulukuuta 1955 Saint-Cloud Ranska – 27. joulukuuta 1991 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, toimittaja ja valokuvaaja.
Hän syntyi keskiluokkaiseen perheeseen ja vietti varhaisvuotensa Pariisissa. Vuosina 1970–1973 hän asui perheensä kanssa La Rochellessa. Hän kuitenkin palasi Pariisiin heti kun olosuhteet perheessä sen sallivat. Hän ei päässyt Pariisissa opiskelemaan elokuvantekoa ja myös yritti sitten näyttelemistä mutta päätyi kuitenkin lopulta valokuvauksen ja lehtityön pariin. 
Vuonna 1977 ranskalainen kustantaja Régine Deforges julkaisi hänen ensimmäisen teoksensa "La mort propagande". Koska nuori kirjailija ei halunnut menettää ainuttakaan tilaisuutta itsensä markkinoinnissa, hän lähetti kopiot teoksestaan Roland Barthesille ja Michel Foucaultille, koska uskoi olevansa pian Ranskan johtava gay-intellektuelli. Guibertin ystävyys ja kumppanuus tulivat erittäin tärkeiksi filosofi Foucault'lle.
Seuraavana vuonna Guibert sai kiinnityksen arvovaltaiseen ranskalaisen Le Monde -sanomalehden toimituskuntaan. Samana vuonna (1978) hän julkaisi toisen teoksensa "Les aventures singulières". Hervé Guibert sai yhdessä Patrice Chéreaun kanssa Ranskan elokuva-akatemian César-palkinnon parhaasta käsikirjoituksesta teoksesta "L'homme blessé". Guibert oli tavannut Chéreaun teatterivuosinaan. 
Vuonna 1985 Guibert julkaisi teoksen "Des aveugles", joka on novelli hänen toiminnastaan nuorten kuurojen instituutissa. Siellä hän luki kirjoja sokeille lapsille. Tätä ennen, vuonna 1983 ja vuotta ennen filosofi Foucault'n kuolemaa aidsiin. Myös hänen miesystävällaan Hans Georg Bergerillä oli todettu myös hiv-positiivisuus. Myöskään Guibert ei säästynyt sairauden vitsaukselta. Tästä muodostui nuoren kirjailijan läpimurron perusta. Hänen kirjansa "À l'ami qui ne m'a pas sauvé la vie" (suom. "Ystävälle joka ei pelastanut henkeäni", 1991) julkaistiin vuonna 1990. Tässä teoksessa hän kertoo avoimesti tartunnastaan ja sairaudestaan. Samalla hän paljasti myös Foucault'n sadomasokistiset mieltymyksen. Yhtäkkiä kirjan ilmestymisen jälkeen kirjailija totesi olevansa tiedotusvälineiden huomion keskipisteessä. Hänestä kirjoittivat niin sanomalehdet, aikakauslehdet kuin kirjallisuusjulkaisutkin, ja hän oli läsnä useiden televisiokanavien kulttuuriohjelmissa. Guibert'n seuraava teos "Le protocole compassionnel" ilmestyi vuonna 1991.
Tämän jälkeen Guibert työskenteli kiivaasti koko sen ajan, mitä hänellä oli elämää vielä jäljellä. Kaksi uutta teosta ilmestyi vuonna 1992 postuumisti: "L'homme au chapeau rouge" ja "Cytomégalovirus", joka ilmestyi tammikuussa 1992. Samassa kuussa Ranskan televisiossa esitettiin "La Pudeur ou l'impudeur", Guibert'n itsensä tekemä filmi viimeisestä kymmenestä elinvuodestaan sekä (porno)grafisia teoksia hänen häviämästään taistelusta aidsia vastaan. Guibert kuoli kuitenkin Pariisin lähellä sijaitsevassa Clamart'ssa yritettyään ensin itsemurhaa aidsin aiheuttamien suurten tuskien tähden. Ennen tätä hän oli kuitenkin avioitunut rakastettunsa Hans Georg Bergerin lapsen äidin kanssa, jotta hänen tekijänoikeuspalkkionsa säilyisivät ”suvussa”.
Teokset.
Postuumina julkaistu:
Valeri Rjumin

Valeri Viktorovitš Rjumin (, 16. elokuuta 1939 Komsomolsk-na-Amure, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 6. kesäkuuta 2022) oli neuvostoliittolainen kosmonautti.
Rjumin valittiin kosmonauttikoulutukseen 27. maaliskuuta 1973. Hän lensi Sojuz 25 -lennolla vuonna 1977, Sojuz 32 -lennolla vuonna 1979 ja Sojuz 35 -lennolla vuonna 1980 sekä Nasan avaruussukkula Discoveryllä STS-91-lennolla vuonna 1998. Hän vietti 371 vuorokautta 17 tuntia avaruudessa.
Rjumin meni vuonna 1985 naimisiin kosmonautti Jelena Kondakovan kanssa.
Venla Mäkelä

Venla Mäkelä (s. Kotka) on suomalainen elokuva- ja TV-käsikirjoittaja.
Mäkelä on opiskellut viestintää Lontoossa, jonka jälkeen hän hakeutui töihin Solar Filmsiin. Siellä hän työskenteli tuotantoapulaisena ja kehitteli samalla käsikirjoitusta, josta lopulta muodostui hänen ensimmäinen televisiosarjansa "Muodollisesti pätevä" (1999). Tämän jälkeen hän lähti opiskelemaan elokuvakäsikirjoittamista Kanadaan, jossa myös viimeisteli käsikirjoituksen Aleksi Mäkelän ohjaamaan elokuvaan "Lomalla" (2000).
Matti Ijäkselle Mäkelä kirjoitti elokuvan "Aita" (2001), joka on koominen tarina keski-ikäisen miehen vaihdevuosista tämän hullaantuessa nuoreen tyttöön. Vuonna 2006 Yle TV1 esitti Mäkelän kirjoittaman ja Kimmo Taavilan ohjaaman "Tikkurila-trilogian", joka on kolmesta itsenäisestä elokuvasta ("Kirkkaalta taivaalta", "Arppa vaan", "Kodit ja kalusteet") koostuva draamakomedia, joka sijoittui keskiluokkaiseen ja keskivertoon lähiöön Vantaan Tikkurilaan. Sarja toi Mäkelälle parhaan käsikirjoituksen Venla-palkinnon. Ensimmäisen hän oli saanut jo "Muodollisesti pätevä" -sarjasta.
Kosmonauttien koulutuskeskus Juri Gagarin

Kosmonauttien koulutuskeskus Juri Gagarin (, lyhenne ЦПК eli TsPK) on entinen neuvostoliittolainen ja nykyinen venäläinen miehitettyjen avaruuslentojen koulutuskeskus.
Se perustettiin 11. tammikuuta 1960. Se sijaitsee Tähtikaupungissa (Звёздный Городок) Moskovan läheisyydessä. Keskus sai nimensä vuonna 1968 maailman ensimmäisen avaruuslentäjän, Juri Gagarinin mukaan.
Rajakreivi

Rajakreivi (, suomeksi joskus myös markkreivi) oli keskiaikainen aatelisarvo, joka annettiin valtakunnan rajaprovinssien hallitsijoille. Rajakreiveillä oli usein valtakunnan muuta maa-aatelia suurempi armeija ja itsenäisempi asema kuninkaaseen nähden, vaikka erot tasoittuivatkin keskiajan loppua kohden. Myös ranskalainen aatelisarvo markiisi tarkoittaa rajakreiviä.
Apollodoros Seleukeialainen

Apollodoros Seleukeialainen (; n. 140 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Diogenes Babylonialaisen oppilas ja tämän tavoin kotoisin Seleukeiasta.
Apollodoros tunnetaan ennen kaikkea kyynisen filosofian kuvauksistaan. Hän sanoi kyynisyyden olevan "oikopolku hyveeseen", ja korosti stoalaisuuden ja kyynisyyden sukulaisuutta.
Antti Rantamaa

Antti Johannes (Antti J.) Rantamaa (26. marraskuuta 1904 Merikarvia – 17. elokuuta 1987 Sveitsi) oli suomalainen pappi ja pitkäaikainen Maalaisliiton kansanedustaja.
Elämä.
Rantamaan vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Vilhelm Rantamaa ja Amanda Sofia Riutta. Hän pääsi ylioppilaaksi 1925 ja suoritti teologisen erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1928. Pastoraalitutkinnon Rantamaa suoritti 1931 ja rovastin arvonimen hän sai 1962.
Rantamaa toimi apulaispappina Parkanossa 1928, Vampulassa 1929–1930 ja Karttulassa 1931–1932. Hän oli Joroisten kappalaisena 1932–1968. Rantamaa työskenteli myös uskonnon, historian ja suomen kielen opettajana eri oppikouluissa ja hän oli vapaaehtoisena kenttäpappina talvisodassa ja samalla valistusupseerina, TK-kirjeenvaihtajana ja sotakuvaajana Kollaan rintamalla 1939–1940 JR 34:n ja jatkosodassa 1941–1944 JR 28:n mukana.
Rantamaa oli Maalaisliiton kansanedustajana Mikkelin läänin vaalipiiristä vuosina 1939–1962. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1950, 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa Rantamaa toimi Joroisten kunnanvaltuuston jäsenenä. Hänellä oli myös luottamustehtäviä eri järjestöissä.
Antti Rantamaan tyttärenpoika on sveitsiläinen taloustieteilijä ja osakeanalyytikko Edgar van Tuyll.
Toivo Kauppinen

Toivo Kauppinen (21. tammikuuta 1907 Iisalmi – 7. heinäkuuta 1987 Lahti) oli suomalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Elokuvakäsikirjoittajana Kauppinen käytti usein nimimerkkiä Topias; toinen hänen pseudonyyminsä oli Lauri Yrjänä.
Nuoruus ja ura ennen poliota.
Kauppinen kirjoitti ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta vuonna 1928 ja suoritti ylemmän oikeustieteen tutkinnon vuonna 1938. Ennen talvisotaa hän toimi avustajana asianajotoimisto Laki &amp; Kiinteistössä (1937–1938) sekä lainopillisena avustajana Lahden huoltolautakunnassa (1940). Talvisodan jälkeen Kauppinen sairastui vakavasti polioon ja menetti liikuntakykynsä lähes kokonaan. 
Ura kirjoittajana.
Invalidisoituminen ei kuitenkaan lannistanut Kauppista vaan hän jatkoi kirjoittamista, jonka oli aloittanut 1930-luvun alussa Turussa. Hänen ensimmäinen näytelmänsä "Juristit maaliskuulla" esitettiin Turun Teatterissa vuonna 1932 ja sotilasfarssi "Rykmentin murheenkryyni" vuonna 1934. Kauppinen kirjoitti usein varsin humoristisia romaaneja ja näytelmiä, mutta varsinaisen tuotteliaisuutensa hän esitti elokuvakäsikirjoittajana, kirjoittaen niin draamaa kuin komediaakin. Suomen Kuvalehden pakinoitsijana hän kirjoitti nimimerkillä Topias.
Kauppinen oli Juha Nevalaisen lisäksi toinen serkkunsa Edvin Laineen ”hovikäsikirjoittajista”. Laineelle hän kirjoitti muun muassa elokuvat "Nokea ja kultaa" (1945), "Kultamitalivaimo" (1947), "Prinsessa Ruusunen" (1949) ja "Vihaan sinua – rakas" (1951). Hieman kärjistäen voisi sanoa, että siinä missä Nevalainen hoiti Laineen ”vakavien” elokuvien käsikirjoittamisen, Kauppinen piti huolen ”kepeämmistä” elokuvista.
Kauppinen kirjoitti käsikirjoituksia myös Aarne Laineen ("Kasarmin tytär", 1954, "Kukonlaulusta kukonlauluun", 1955) Ville Salmisen ("Rion yö", 1951, "Mitäs me taiteilijat", 1952) ja Matti Kassilan ("Professori Masa", 1951) elokuviin.
Koko käsikirjoittajan uransa aikana Kauppinen pysyi Suomen Filmiteollisuuden palveluksessa. Fenno-Filmin tuottama "Kultainen kynttilänjalka" (1946) oli ainoa poikkeus.
Teoksia.
Nimimerkillä "Teuvo Kauppo":
Nimimerkillä "Topias":
Toto Leonidas

Alfredo "Toto" Leonidas (s. 10. lokakuuta 1960, Bacolod City, Filippiinit) on filippiiniläissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Leonidas on urallaan voittanut yhden World Series of Poker -rannekkeen: hän oli ykkönen vuoden 2003 1 500 dollarin seven card stud -turnauksessa. Voittonsa lisäksi Leonidaksella on useita WSOP-finaalipöytäsijoituksia ja kakkostila 2 000 dollarin limiitti hold'em -turnauksesta vuodelta 2005.
Syyskuussa 2003 Leonidas voitti Yhdysvaltain pokerimestaruuskilpailujen (United States Poker Championship) 9 800 dollarin no limit hold'em -pääturnauksen. Lopun kaksinpelissä kukistui Erik Seidel. Leonidas ansaitsi voitostaan 388 080 dollaria. Joulukuussa 2005 hän oli toinen FullTilt.net Poker Global Poker Challenge -turnauksessa Paul Dardenin jälkeen.
Leonidas edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Elokuussa 2007 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät kaksi miljoonaa dollaria.
Georgi Ivanov (kosmonautti)

Georgi Ivanov (alun perin Georgi Kakalov, s. 2. heinäkuuta 1940 Lovetš) oli ensimmäinen bulgarialainen kosmonautti. 
Ivanov oli Bulgarian ilmavoimien kenraalimajuri, kun hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen SEV-maiden Interkosmos-ohjelman puitteissa. Hänen nimenmuutoksensa liittyi siihen, että nimi olisi ollut ruokoton venäjäksi kirjoitettuna.
Hän lensi avaruuteen 10. huhtikuuta 1978 Baikonurin kosmodromilta Sojuz 33 -lennolla. Telakoituminen Saljut 6 -avaruusasemaan epäonnistui ja lento jäi lyhytkestoiseksi (1 vuorokausi ja 23 tuntia).
Sotilasuransa jälkeen Ivanov toimi maansa eduskunnassa. Hän on naimisissa ja perheessä on yksi lapsi.
Aleksandr Viktorenko

Aleksandr Stepanovitš Viktorenko (, 29. maaliskuuta 1947 Olginka, Kazahstanin SNT – 10. elokuuta 2023) oli venäläinen kosmonautti. 
Viktorenko oli Venäjän ilmavoimien eversti ja koelentäjä. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 23. maaliskuuta 1978 ja hän siirtyi eläkkeelle kosmonauttijoukoista 30. toukokuuta 1997. Hän lensi avaruudessa neljä kertaa: Sojuz TM-3, Sojuz TM-8, Sojuz TM-14 ja Sojuz TM-20. Hän vietti 489 vuorokautta avaruudessa. 
Viktorenko oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta.
Filon Larissalainen

Filon Larissalainen (159/158 eaa.–84/83 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Larissasta.
Filon jätti Ateenan Mithridateen sotien aikana ja muutti Roomaan. Siellä hän oli Kleitomakhoksen oppilaana. Roomassa Filon luennoi retoriikasta ja filosofiasta, ja keräsi ympärilleen useita merkittäviä oppilaita. Näistä Cicero on tunnetuin. Filon seurasi Kleitomakhosta Kolmannen eli Uuden Akatemian johdossa. Sekstos Empeirikoksen mukaan hän oli Neljännen Akatemian perustaja, mutta muut lähteet kieltäytyvät tunnustamasta useamman kuin kolmen Akatemian olemassaoloa.
Filonin teoksia ei ole säilynyt. Tietomme hänen näkemyksistään ovat peräisin Numeniokselta, Sekstokselta ja Cicerolta. Yleisesti ottaen hänen ajattelunsa oli reaktio Keskimmäisen ja Uuden Akatemian skeptisiä ja agnostisia näkemyksiä vastaan. Sen sijaan hän suosi dogmaattisempaa Platon-tulkintaa.
Suomen kendoseurojen keskusliitto

 Suomen kendoseurojen keskusliitto on suomalaisten kendoseurojen kattojärjestö. Kendoliiton lajivalikoimaan kuuluvat kendō, ZNKR iaidō (liitetty 2000), ZNKR jōdō (liitetty 2002) ja Atarashii naginata-do (liitetty 2012). Liittoon kuului 2010 lopussa 30 seuraa, joista kahdessa ei ollut aktiivista toimintaa 2010. Kendoliiton seuroista harjoitellaan kendoa 24 seurassa, iaidōa 13 seurassa ja jōdōa 5 seurassa. Jäseniä Suomen kendoseurojen keskusliitto oli vuoden 2010 syksyllä yli 753 henkeä. Suomen kendoseurojen keskusliitto ry on SLU:n jäsen.
Suomen Kendoliiton tehtäviä.
FKA toimii kendon kattojärjestönä Suomessa ja on Euroopan kendoliiton (, EKF) jäsen. Kendoliiton tehtäviin kuuluvat vyökokeiden ("graduoinnit") hallinnointi, maajoukkueiden (kendō, iaidō ja jōdō) muodostaminen ja valmennus.
Graduoinnit.
Kendōn, iaidōn ja jōdōn kyū-arvot graduoidaan FKA:n kansallisten vaatimustason mukaan joko seuroissa tai kansallisten leirien tai kilpailujen yhteydessä FKA:n luvalla.
Kendōn, iaidōn ja jōdōn dan-arvot graduoidaan Euroopan kendoliiton ( ) vaatimustason mukaan kansallisten tai kansainvälisten leirien tai kilpailujen yhteydessä. Dan-graduointitilaisuuden järjestäminen vaatii aina EKF:n luvan. Edellä mainitulla tavalla graduoidut dan-arvot ovat Kansainvälisen kendoliiton ( ) vaatimustasot täyttäviä ja voimassa IKF:n kuuluvissa kendomaissa.
Suomen kendoseurojen keskusliiton (FKA:n) puheenjohtajat.
Ari Lehtinen kutsuttiin Suomen kendoseurojen keskusliiton kunniajäseneksi Porissa kendoliiton kevätkokouksessa 9. huhtikuuta 2011.
Talous.
Suomen kendoseurojen keskusliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 62 000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2019 lähtien 10 000 euroa.
Leonid Kadenjuk

Leonid Kostjantynovytš Kadenjuk (; 28. tammikuuta 1951 Kliškivtsi, Tšernivtsin alue, Ukrainan SNT – 31. tammikuuta 2018 Kiova) oli itsenäisen Ukrainan ensimmäinen astronautti.
Kadenjuk toimi Neuvostoliiton ilmavoimissa lentäjänä ja sai koulutuksen kosmonautiksi, kuuluen avaruusjoukkoihin vuosina 1976–1983 sekä 1988–1992. Neuvostoliiton hajotessa hän valitsi ensin Venäjän kansalaisuuden. Vuonna 1995 hän siirtyi Ukrainan avaruusjärjestön palvelukseen, osallistui vuonna 1997 NASA:n sukkulalennolle STS-87 ja yleni kenraalimajuriksi Ukrainan ilmavoimissa.
Hän osallistui politiikkaan vuoden 2002 vaaleissa, jolloin hän oli presidentti Leonid Kutšman kannattaja ja tuli valituksi Ukrainan korkeimpaan neuvostoon. Vuoden 2006 vaaleihin hän osallistui Volodymyr Lytvynin tukipuolueessa joka jäi kuitenkin alle äänikynnyksen.
Eddy Hunter

Eddy Hunter (s. 1968) on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän toimii tällä hetkellä Florence Academy of Artin maalausopinto-ohjelman johtajana.
Hunter syntyi Rutlandissa, Vermontissa, ja päätti valita taiteen urakseen. Hän opiskeli Bostonin Taideinstituutissa ja voitti vuonna 1990 "Exellence in Illustration" -palkinnon. Tämän jälkeen hän työskenteli Aestethics Signage -yhtiöllä ja teki sekalaisia freelance-kuvittajan töitä. Firenzessä hän aloitti opintonsa John Lanzan ja George Gabinin johdolla, opiskellen Boston Visual School of Artin alaisena maisemamaalausta, ja Tom Ouleten ohjauksessa, jossa hän kiinnostui vanhojen mestarien tavasta piirtää ja maalata. 1996 hän aloitti opintonsa Florence Academy of Artinin Daniel Gravesin johdolla, ja 1998 hänestä tuli opinto-ohjelman ohjaaja.
Hunter on osallistunut lukuisiin ryhmänäyttelyihin ja hänen töitään on useissa yksityiskokoelmissa Italiassa ja Yhdysvalloissa.
Agrippa (filosofi)

Agrippa (ensimmäinen vuosisata) oli skeptiseen koulukuntaan kuulunut filosofi, joka eli todennäköisesti ensimmäisen vuosisadan loppupuolella. Hänet tunnetaan viiden varman tiedon mahdottomuutta painottavan troopin muotoilijana.
Viisi trooppia.
Agrippan viisi skeptistä trooppia perustuvat ajatukselle, jonka mukaan mikä tahansa tietoväite voidaan kyseenalaistaa. Agrippan johtopäätös oli, että mitään käsityksiämme ei voida perustella hyväksyttävällä tavalla, eli todellista tietoa ei ole.
Sekstos Empeirikos on esittänyt Agrippan troopit seuraavasti teoksessaan "Pyrrhonismin pääpiirteet". Sekstoksen mukaan ne olivat peräisin ”viimeaikaisemmilta skeptikoilta”, ja niiden laittaminen Agrippan nimiin on peräisin Diogenes Laertiokselta.
Troopit ovat:
Agrippan trilemma.
Nykyisin Agrippan trooppien ydinajatukset tunnetaan kolmiosaisena "Agrippan trilemmana". Sen mukaan mihin tahansa tietoväitteeseen voidaan vastata kolmella tavalla:
Agrippan trilemmaa on käytetty tietoteoreettisen fundamentalismin perusteluna.
We Cannot Move

We Cannot Move on suomalaisen rock-yhtyeen Kingston Wallin vuonna 1993 julkaisema promosingle. Se julkaistiin yhtyeen toisen albumi "Kingston Wall II" markkinoimista varten. Single, kuten muutkin yhtyeen singlet ja studioalbumit, on julkaistu yhtyeen Trinity-levymerkillä. 
Vuonna 2014 Svart Records julkaisi vinyylillä "We Cannot Move / Between the Trees" -singlen.
Kappaleet.
"We Cannot Move" ja Donna Summer-cover "I Feel Love" ovat myös yhtyeen albumilla "Kingston Wall II", "She's So Fine" ja "Between the Trees" on julkaistu saman albumin remasteroidussa painoksessa.
Štüldt Håjt

Štüldt Håjt on suomalaisen rock-yhtyeen Kingston Wallin vuonna 1994 julkaisema promosingle. Se julkaistiin yhtyeen viimeisen albumin "Tri-Logy" markkinoimista varten. "Štüldt Håjt" on julkaistu yhtyeen Trinity-levymerkillä, kuten muutkin singlet ja albumeiden ensimmäiset julkaisut.
Heinäkuussa 2016 Svart Records julkaisi singlestä uusintapainoksen 7" vinyylillä.
Kappaleet.
”Štüldt Håjt” ja ”Time” esiintyvät yhtyeen albumilla "Tri-Logy". ”Have You Seen the Pyg-mies?” julkaistiin albumin 1998 remasteroidussa kahden levyn rajoitetussa painoksessa.
The Real Thing (kappale)

The Real Thing, Radio Edits on suomalaisen rock-yhtyeen Kingston Wall vuonna 1994 julkaisema promootiosingle. Se julkaistiin yhtyeen viimeisen albumin "Tri-Logy" markkinoimista varten. Yhtyeen Trinity-levy-yhtiö julkaisi "The Real Thingin", kuten muutkin yhtyeen singlet. 
"The Real Thing" -singlen nimikappale, on liki 20-minuuttista albumiversiota noin 15 minuuttia lyhyempi. Lisäksi single sisältää albumiversioita pidemmät versiot kappaleista "Take You to Sweet Harmony" ja "I'm the King I'm the Sun".
Flyball

Flyball on Yhdysvalloissa 1970-luvun alussa kehitetty koirien näytös- ja kilpailulaji. Laji sopii kaikille koiraroduille. Flyballissa kaksi joukkuetta kilpailee toisiaan vastaan ja nopeimman hyväksytyn suorituksen tehnyt joukkue pääsee jatkoon. Joukkue koostuu neljästä koiran ja ihmisen muodostamasta kilpailuparista. Samassa joukkueessa voi olla sekä mini- että maksikokoisia koiria.
Joukkueeseen voi kuulua myös kaksi varalla olevaa kilpailuparia. Jokaisessa joukkueessa on myös laatikon lataaja, jonka tehtävänä on ladata laatikko pallolla seuraavaa koiraa varten.
Kilpailun kulku.
Koira lähtee ohjaajansa luota lähtölinjalta. Koira hyppää neljän esteen yli, minkä jälkeen se painaa tassullaan flyball-laatikkoa. Tassun painallus laukaisee tennispallon ulos laatikosta. Koira ottaa pallosta kopin ja palaa hyppyjen kautta ohjaajansa luokse. Kun koira on ylittänyt maalilinjan, saa joukkueen seuraava koira luvan lähteä.
Kilpailussa on rinnakkain kaksi rataa. Ratojen etäisyys toisistaan on vähintään 3 metriä ja enintään 6 metriä. Lähtö- ja maalilinjan etäisyys ensimmäisestä esteestä on 1,8 metriä. Esteiden välit ovat 3 metriä ja viimeisen esteen etäisyys flyball-laatikosta on 4,5 metriä.
Virallisia mittoja.
Yleisimmin käytetään tennispalloja, mutta myös muut pallot ovat hyväksyttyjä. Pienet koirat saavat käyttää pieniä palloja. Pallot eivät saa vinkua.
Suomen Flyball-liiton perustamiskokous pidettiin 6. maaliskuuta 1999 Kankaanpäässä. Liiton rekisteröinti keskeytettiin sekä toiminta lakkasi 31. joulukuuta 2000. Suomen ensimmäinen Flyball-näytöskilpailu pidettiin vuonna 1992 Turussa.
Suomalainen joukkue osallistui Euroopan mestaruuskilpailuihin ensimmäistä kertaa vuonna 2018. Kyseessä oli Hakunilan Seudun Koiraharrastajia edustava Flying Finns Flyball Team. He kilpailivat divisionassa 8 ja voittivat sarjansa.
ZNKR iaidō

ZNKR (Zen Nihon kendō renmei, ) iaidō on Japanin kendoliiton alaisuudessa harjoiteltava nykyaikainen budōlaji, jossa harjoitellaan miekan vetoa ja siihen liittyviä tekniikoita.
Historia.
ZNKR ("Zen Nihon Kendo Renmei") iaidōn (aikaisemmin "seitei-gata, seitei iaidō") kehitti tarkoitukseen koottu valiokunta Japanin kendoliitossa (ZNKR) 60- ja 70-luvuilla. Alkuperäisenä tarkoituksena oli tuottaa normisto, jota voitaisiin käyttää sekä kansallisesti että kansainvälisesti graduointeihin. Tavoitteena oli luoda yhtenäinen pohja, joka yhdistäisi perinteisten miekkakoulujen (koryū) harrastajat ja laajentaisi Kendoliiton tarjontaa. Taustastaan huolimatta ZNKR iaidō on avoin kaikille kiinnostuneille. Se tarjoaa mahdollisuuden harjoitella miekan vedon perusteita ja tilaisuuden tavata toisten koulukuntien harrastajia.
Seitei-gata.
1969 Esiteltiin järjestelmän seitsemän ensimmäistä muotoa. 1981 lisättiin kolme ja 2000 vielä kaksi uutta kataa, päätyen nykyiseen kahteentoista. Katat ovat kaikki yksin suoritettavia, osa istuma-asennosta ja osa seisaaltaan, ja ne ovat muokattuja versioita vanhojen koulukuntien tekniikoista.
Tärkeää on huomata että ZNKR-iaidō katasarja on Japanin kendoliiton omaisuutta siinä mielessä että edistyneiden ZNKR-iaidō senseiden kollegio voi kehittää ko. katasarjaa esimerkiksi lisäämällä uusia katoja tai muuttamalla jo olemassa olevien katojen muotoa. Tämä koskee luonnollisesti vain ZNKR-sarjassa tehtäviä katoja. Vastaava kata on koryū-harjoittelussa tehtävä alkuperäisessä muodossaan.
"Pääartikkeli: ZNKR iaidō Suomessa"
ZNKR iaidō Suomessa.
ZNKR iaidōta on harrastettu Suomessa lähinnä aikido-senseiden leireillä 70-luvulta alkaen. Toshikazu Ichimura (aikido 6.dan shihan, iaido 6.dan renshi) sensei tiettävästi esitti ensimmäisenä Suomessa iaidōa aikidoleirillä Pietarsaaressa toukokuussa 1971. Tällöin hän opetti ZNKR-iaidōa. Aikido ja iaido piireissä harjoiteltu ZNKR-iaidō vaihtui Suomessa 1986 pääasiallisesti Musō Shinden-ryūksi. Tällöin iaidon pääopettajaksi tuli Takada Gakudo-sensei.
Vuonna 1999, José Martinez-Abarca (tuolloin 4.dan, nyt 31.10.2007 ZNKR iaidō 5.dan) muutti Suomeen ja liittyi KKTI ry:hyn, jossa hän alkoi vastata iaido-harjoituksista. Vuonna 2000 Suomen kendoseurojen keskusliitto () otti iaidōn virallisesti lajivalikoimaansa ja liiton hallitukseen valittiin iaidō-vastaava. Kun kendon kyu-graduointisäännökset uudistettiin, niihin lisättiin myös iaidō-graduointisäännökset. Ensimmäiset graduoinnit pidettiin joulukuussa 2000 Helsingissä.
Pyynikki (yritys)

Pyynikki Oy oli vuosina 1897–1985 Tampereen Kaakinmaalla toiminut olutpanimo, joka valmisti myös virvoitusjuomia.
Historia.
Tampereen ensimmäisen olutpanimon perusti apteekkari A. W. Tennberg vuonna 1856 Mustaanlahteen Näsijärven rannalle. Tampereelle syntyi tämän jälkeen useita vanhanaikaisia ja kooltaan pieniä olutpanimoita, jotka vuosisadan vaihteeseen mennessä fuusioituivat kahdeksi suuremmaksi yhtiöksi, Näsijärven Osake-Oluttehtaaksi ja Osakeyhtiö Pyynikiksi. Pyynikki rakensi panimon Kaakinmaan alueelle Tampereen keskustaan. Paikan valintaan vaikutti ennen kaikkea panimon tontilla ollut puhdasvesinen kaivo.
1900-luvun alulla Tampereella toimi kuusi panimoa, jotka omisti neljä yhtiötä: Näsijärven Osake-Oluttehdas, Iso Oluttehdas, Osakeyhtiö Pyynikki ja Tampereen Panimo-Osakeyhtiö.
Vuoden 1901 uuden olutlain astuttua voimaan vuonna 1903, erilliset oluttehtaat yhdistyivät Näsijärven Osake-Oluttehtaaksi. Tehdas tuotti tuolloin noin 312 000 litraa olutta vuosittain. Valtakunnallisen kieltolain astuttua voimaan vuonna 1919 tehdas keskittyi mietojen oluiden (alle 2,25 % alkoholia), vaarinkaljan, limonadien, kivennäisvesien ja siman valmistukseen. Yhtiö muutti nimensä takaisin Pyynikiksi vuonna 1921. Vuotta myöhemmin yhtiön osake-enemmistö siirtyi tehtailija Sulo Salmelinin haltuun, jonka aikana panimon toimintaa alettiin kehittää ja uudistaa voimakkaasti.Salmelinin kuoltua 1930 yhtiön johtoon nousi hänen vaimonsa teollisuusneuvos Rosa Salmelin. Kun kieltolaki kumottiin 1932 huhtikuussa, laskettiin liikkeelle uusia olutlaatuja, joiden alkoholipitoisuus oli suurempi kuin ennen. Tehdasta laajennettiin vuosina 1934-35 rakentamalla uusia lisärakennuksia. Koneet ja laitteet uusittiin vuosina 1933-35. Vuonna 1953 Pyynikki aloitti suomalaisen oluen viennin laivaamalla 300 000 pulloa "Tähti"-olutta Senegaliin. Rosa Salmelinin jälkeen Pyynikkiä johti vielä Salmelinien poika Juhani, kunnes yhtiö myytiin Sinebrychoffille vuonna 1985. Pyynikin panimon toiminta päättyi 1992 Sinebrychoffin keskittäessä oluen valmistuksen Keravan panimolleen.
Tuotteet.
Pyynikki valmisti vuodesta 1972 alkaen "Amiraali"-nimistä sataprosenttista täysmallasolutta. Oluen hiiva tuotiin Weihenstephanin panimoyliopistosta Münchenin Freisingenista. "Amiraali"-olutpullojen etiketeissä esiintyi tunnettuja amiraaleja kuten Horatio Nelson ja japanilainen Togo Heihachiro. Togo-etiketillinen pullo saavutti suosiota Japanissa. 
 Amiraali-oluen valmistus päättyi 1992, mutta jatkui taas 2003 ensin tamperelaisen Koskipanimon tuottamana tynnyrioluena ja vuodesta 2004 pulloissa Sinebrychoffin valmistamana.
Muita Pyynikin tuotemerkkejä olivat limonadit "Pyynikin Helmi" ja "Pommac", sekä Vaarinkaljaa kahden litran pulloissa. 1930-luvulta alkaen valmistettiin myös "Tähti"-olutta.
Patty Griffin

Patty Griffin (s. 16. maaliskuuta 1964) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän syntyi Mainen osavaltiossa. 
Griffinin ammattiura alkoi, kun A&amp;M Records kiinnostui hänen lähettämästään demosta. Hänen ensimmäinen julkaistu albuminsa oli "Living with Ghosts" (1996). 
Griffin levyttää nykyisin ATO Recordsille. Yhtiö julkaisi hänen kuudennen ja toistaiseksi tuoreimman studioalbuminsa 6. helmikuuta 2007 nimellä "Children Running Through".
John Berger

John Peter Berger (5. marraskuuta 1926 – 2. tammikuuta 2017) oli brittiläinen kirjailija, taidekriitikko ja kuvataiteilija. Vuonna 1972 hän julkaisi kirjan "Ways of Seeing," (Näkemisen tavat) ja sitä tukevan televisiosarjan, joilla hän tuli suuren yleisön tietoon. Samana vuonna ilmestyi hänen tunnetuimpiin teoksiinsa lukeutuva romaani "G.", jolla kirjailija voitti vuoden 1972 Booker-palkinnon.
Sarjassa Berger loi käsitteen miehinen katse osana analyysiään alastomuudesta eurooppalaisessa taiteessa. Laura Mulvey ja muut kehittivät sitä edelleen. Berger osoitti, miten sekä kuvien että naisen vartalon katsoja oletetaan mieheksi.
Kirjaa "Ways of Seeing" pidetään "vallankumouksellisena". Sen esseet erityisesti siitä, miten naiset esitetään mainoksissa ja öljyvärimaalauksissa ovat vaikuttaneet siihen, miten feministit lukevat populaarikulttuuria. Erityisesti tv-sarjan toinen jakso keskittyy miehiseen katseeseen. Jaksossa Berger osoittaa, miten renessanssin jälkeen maalaukset naisista ja myöhempien aikojen julisteet ja lehdet esittävät naiset objekteina ja miten tämä vaikuttaa ehtoihin, joilla naiset elävät elämäänsä: heidän on jatkuvasti tarkkailtava sitä, mitä he ovat ja tekevät, sen valossa, miten he näyttäytyvät muille, viime kädessä miehille, ja tämä määrää heidän menestyksensä elämässä. Sosiologien mukaan Bergerillä oli perusteellinen vaikutus siihen, miten yleisesti taide ja kuvat ymmärretään.
1970-luvun alkupuolella Berger teki käsikirjoitusyhteistyötä sveitsiläisen ohjaajan Alain Tannerin kanssa tämän elokuvissa "Salamanteri" (1971), "Hetki naisen elämässä" (1974) ja "Jonas täyttää 25 vuonna 2000" (1976).
Paavo Kerosuo

Paavo Kerosuo (s. 1. syyskuuta 1971) on suomalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä, joka valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1999. Pääasiassa Kerosuo on toiminut ääninäyttelijänä, mutta hän on esiintynyt myös useissa näytelmissä, televisio-ohjelmissa ja kuunnelmissa. Hän esitti yhtä päärooleista elokuvassa "Leijat Helsingin yllä" (2001), joka perustuu Kjell Westön romaaniin ja toimii aikuisen Simban ääninäyttelijänä. Teattereista mainittakoon muiden muassa musiikkiteatteri Kapsäkki. 
Kerosuo tuli tunnetuksi Helsingin ruotsalaisen teatterin musikaalista "Hype". Muita Kerosuon musikaalirooleja ovat olleet Christina Anderssonin käsikirjoittama "Pojken Blå" ja "Dakota", joka perustuu Philip Ridleyn nuortenkirjaan, sekä Risto Räppääjän rooli Sinikka ja Tiina Nopolan lastenkirjoihin perustuvassa musikaalissa, johon musiikin on säveltänyt Iiro Rantala. Sivurooleja Kerosuolla on ollut muun muassa musikaaleissa "Sagan om ringen" ja "Peter Pan".
Muut työt.
Kerosuo on useana vuonna juontanut Helsingin Juhlaviikkojen aikana Helsingin kaupunginorkesterin lastenkonsertin ja toiminut juontajana monissa muissa tilaisuuksissa ja Radio Extremissä. Ennen teatteria Kerosuo on opiskellut kognitiotieteitä Helsingin yliopistossa.
Susanna Agnelli

Susanna Agnelli (24. huhtikuuta 1922 Torino, Italia – 15. toukokuuta 2009 Rooma, Italia) oli italialainen poliitikko. 
Agnelli valittiin vuonna 1976 Italian parlamenttiin republikaanipuolueesta ja vuonna 1983 senaatin jäseneksi. Hän istui vuosina 1979–1981 Euroopan parlamentissa. 
Agnelli toimi vuosina 1995–1996 Italian ulkoministerinä. Häntä edelsi Antonio Martino ja seurasi Lamberto Dini. Hän jakoi aikansa New Yorkin ja Italian välillä.
Agnellin omaelämäkerta "Vestivamo alla marinara" oli bestseller Italiassa sen ilmestyttyä vuonna 1975.
Heikki Niskakangas

Heikki Niskakangas (s. 19. helmikuuta 1948 Rautio) on entinen Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun vero-oikeuden professori ja verotuksen asiantuntija. Niskakangas jäi eläkkeelle kesällä 2015.
Elämä.
Koulutukseltaan Niskakangas on oikeustieteen tohtori ja kauppatieteiden maisteri.
Niskakangas on osallistunut myös lainvalmisteluun muun muassa Yritysverotuksen kehittämistyöryhmä 2005:ssä. Hän on Suomen Keskustan johtavia veroasiantuntijoita ja ollut puolueen rivijäsen vuodesta 1964.Puolueen entinen puheenjohtaja ja pääministeri, kansanedustaja Juha Sipilä on hänen serkkunsa.
Luottamustehtävät.
Niskakangas on Alexandria Pankkiiriliikkeen hallituksen puheenjohtaja.
Huulilävistys

Huulilävistys on lävistys, joka sijaitsee ylä- tai alahuulessa tai niiden alueella. 
 Labret on alahuuleen tehty lävistys. Se voi sijaita huulen keskellä tai jommallakummalla sivulla. Huulirengas () on renkaalla tehty alahuulen lävistys.
 Medusa on ylähuulen keskellä sijaitseva lävistys. Lävistyksen koruna käytetään yleensä labret stud -tapin isopalloista versiota.
 Madonna-lävistys tehdään ylähuulen sivuun, tyypillisesti kohtaan, jossa naisten on ollut tapana pitää kauneuspilkkua. Koruna käytetään yleensä labret stud -tappia.
 Pystysuora labret () on lävistys, joka kulkee pystysuorassa alahuulen läpi (keskellä). Lävistyksen ylempi pää on alahuulen päällä tai huulen ja suun limakalvon rajalla, ja alempi pää tulee esiin huulen alapuolelta. Näin ollen lävistyksen molemmat päät ovat näkyvissä. Koruna käytetään tavallisesti kaarevaa tappia.
 Vertical medusa on samanlainen lävistys kuin pystysuora labret, mutta se sijaitsee keskellä ylähuulta.
 Tapit tai renkaat huulen molemmilla sivuilla alahuulessa.
 Tapit tai renkaat huulen toisella sivulla vierekkäin.
 Tapit huulen molemmilla sivuilla ylähuulessa.
 Tapit huulen alaosassa keskellä vierekkäin
 Medusan ja keskellä olevan labretin yhdistelmä.
 Yhdistetty angel- ja snake bites.
 Kuin kaksi spider bitesiä huulen molemmin sivuin.
 Huulen sivussa, ylähuulen ja alahuulen välissä olevat lävistykset.
Huulilävistyksen tekeminen.
Huulilävistys tehdään steriilillä neulalla, jonka koko riippuu halutun korun paksuudesta. Koruna käytetään tyypillisesti rengasta tai tappia, jonka koko on 16 g (1,2 mm), 14 g (1,6 mm) tai suurempi. Lävistyksen jälkeisen turvotuksen vuoksi huuleen voidaan asettaa ensin pidempi tappi, joka vaihdetaan lyhyempään turvotuksen laskettua.
Lävistystä ei riskien vuoksi suositella tehtäväksi itse tai epähygieenisissä olosuhteissa, kuten festivaaleilla tai uimarannoilla.
Huulilävistys paranee noin 4–5 viikossa.
Huulilävistyksen riskit.
Kuten kaikilla muillakin lävistyksillä, huulilävistyksellä on riski tulehtua, kasvattaa arpikudosta tai keloidia. Huulilävistyksellä on harvinainen riski vaurioittaa hampaita ja ikeniä. Tietyt korumateriaalit aiheuttavat hampaiden kiillevaurioita, ja jos korun alueelle osuu isku, se voi lohkaista hampaita. Lävistys voi ärsyttää ikeniä ja aiheuttaa niiden vetäytymistä, vain jos korua ei heti sen hankkiessa hoideta hyvin. Usein ongelma saadaan poistettua vaihtamalla koru sopivampaan, mutta toisinaan huulikoru täytyy poistaa lisävaurioiden välttämiseksi. Huulikoru voi myös revetä huulesta, jolloin huuleen jää suuri arpi.
Dynamiitti Napoleon

Dynamiitti Napoleon () on vuonna 2004 ensi-illan saanut amerikkalainen independent-teinikomedia. Elokuva oli suosittu kotimaassaan Yhdysvalloissa. Se keräsi suuret lipputulot ja tehtiin vaatimattomalla budjetilla. Elokuva on ohjaaja Jared Hessin ensimmäinen. 
Päähenkilö Napoleonia näyttelee Jon Heder. Muissa rooleissa ovat muun muassa Efren Ramirez, Tina Majorino ja Jon Gries. Elokuvasta tuli kulttielokuva, ja se sisältää monia vitsejä, joita on parodioitu monissa muissa elokuvissa. Elokuvassa näkyvää t-paitaa, jossa lukee ”Vote For Pedro” (), valmistettiin Amerikassa suuria määriä. Elokuvaa on parodioitu muun muassa elokuvassa "Date Movie".
Asukaspuisto

Asukaspuisto eli perhepuisto on avoin kohtaamispaikka asukkaille. Asukaspuistoissa on lasten leikkipuistoja leluineen sekä sisätiloja, jotka ovat asukkaiden yhteisessä käytössä. Asukaspuistoissa työskentelee kaupungin työntekijöitä, jotka järjestävät asukkaille vapaan toiminnan lisäksi ohjattua toimintaa yhdessä asukkaiden kanssa. Asukaspuistojen toiminta painottuu aamuisin alle kouluikäisten toimintaan, iltapäivisin sisätilat on varattu kouluikäisille. Puiston yhteiset pelisäännöt on sovittu yhdessä asukkaiden ja työntekijöiden kesken. Monet kaupungit tarjoavat kesäisin ilmaisen puistoruokailun alle 16-vuotiaille. Myös maksullista välipalatarjoilua lapsille on järjestetty joissakin asukaspuistoissa. Useimpia asukaspuistojen tiloja voi vuokrata iltaisin ja viikonloppuisin omaan käyttöön.
Toiminta on keskittynyt Etelä-Suomeen. Esimerkiksi Espoossa on kuusitoista asukaspuistoa. Vantaalla puistoja on kolme kuten myös Kirkkonummella. Helsingissä on 62 kaupungin leikkipuistoa ja kolme perhetaloa.
Hans Abrahamsen

Hans Abrahamsen (s. 23. joulukuuta 1952 Kööpenhamina) on tanskalainen säveltäjä. Hän opiskeli alaa Per Nørgårdin ja Pelle Gudmundsen-Holmgreenin johdolla.
Abrahamsen on säveltänyt mm. kamarimusiikkia ja kuoroteoksia. Hänen merkittäviin orkesteriteoksiinsa lukeutuu "Nacht und Trompeten", jonka Berliinin filharmonikot ensiesittivät vuonna 1982. 
Abrahamsen on naimisissa pianisti Anne Marie Abildskovin kanssa.