tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
HMS Dauntless (D45)

HMS Dauntless (viirinumero D45) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Danae-luokan kevyt risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa ilmatorjuntaristeilijänä.
Valmistus.
Alus tilattiin Jarrowista Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä, missä köli laskettiin 3. tammikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 22. marraskuuta 1918.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Itämerelle purjehtivaan bolševikkien vastaiseen laivasto-osastoon. Itämereltä palattuaan alus siirrettiin Amerikan ja Länsi-Intian asemalle, josta se palasi 1919 Atlantin laivaston 1. kevyt risteilijäviirikköön palvellen siinä aina vuoteen 1924. Alus liitettiin 1923 maailman ympäri kiertäneeseen erikoisosastoon (). Matkan tarkoituksena oli esitellä Britannian Kuninkaallisen laivaston mahtia maailman merillä. Purjehduksen jälkeen alus liitettiin Välimeren laivaston 1. risteilijäviirikköön.
Aluksen palatessa 15. toukokuuta 1928 huollosta se liitettiin Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian aseman 8. risteilijäviirikköön. Kuitenkin hieman ennen perille pääsyä alus ajoi matalikolle 2. heinäkuuta Thrum Capissa Halifaxin edustalla. Alus vaurioitui pahoin yhden kone- ja kattilahuoneen romuttuessa. Alusta ei saatu irrotettua matalikolta ennen kuin kaikki tykit, torpedoputket, savupiiput sekä runsaasti muuta materiaalia oli poistettu 12. heinäkuuta. "HMS Despatch" hinasi lopulta aluksen irti hinaajien avustamana. Vaurioiden korjaaminen kesti vuoteen 1929, minkä jälkeen alus siirrettiin reserviin.
Vuonna 1930 alus palautettiin palvelukseen Amerikan ja Länsi-Intian asemalle ja se oli 1931-1932 Etelä-Amerikan osastossa. Vuonna 1934 alus siirrettiin Välimeren laivaston 3. risteilijäviirikköön, mistä se vapautti "HMS Curlewin". Alus palasi 1935 Englantiin reserviin siirrettäväksi. Vuonna 1939 alus palautettiin palvelukseen 9. risteilijäviirikköön eteläiselle Atlantille. Joulukuussa se siirrettiin Kiinan asemalle.
"Dauntless" oli muodostamassa Brittiläistä Malesian osastoa maaliskuussa 1941. Alus kolaroi 15. kesäkuuta Malakan niemimaan edustalla risteilijä "HMS Emeraldin" kanssa. Alus vaurioitui törmäyksessä niin, että se piti siirtää Singaporeen telakalle, mistä se vapautui vasta elokuun puoleenvälissä. Alus siirrettiin vuoden 1942 alussa Portsmouthiin telakalle huollettavaksi ja modernisoitavaksi. Telakalla alukselle asennettiin kahdeksan yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä sekä tyyppien 291 ja 273 tutkat.
Alus palasi palvelukseen ja sijoitettiin Itäiseen laivastoon, jossa alus oli loppusodan ajan lähinnä koulutustehtävissä. Alukselle asennettiin kaksi neliputkista 2 naulan ilmatorjuntatykkiä huhtikuussa 1943. Vuoden 1945 alussa alus siirrettiin reserviin. alus myytiin 13. helmikuuta 1946 BISCOlle. Se saapui T. W. Wardille Inverkeithingiin huhtikuussa 1946 romutettavaksi.
Emerald-luokka (risteilijä)

Emerald-luokka tai E-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston risteilijäluokka, joka suunniteltiin ensimmäisen maailmansodan kokemusten perusteella. Alus luokka tilattiin Hawkins-luokan risteilijöiden tilaamisen jälkeen maaliskuussa 1918 ja siihen kuului kolme alusta.
Alusten suunnittelun lähtökohtana oli nopeus muiden kriteerien kustannuksella ja sen tuli kyetä toimimaan uusia nopeita saksalaisia risteilijöitä, joiden uskottiin 1917 olevan tekeillä Saksassa, vaikka näin ei todellisuudessa ollutkaan.
Suunnittelu.
Emerald-luokan alukset pohjautuivat edeltäneisiin Danae-luokan risteilijöihin, mutta niissä oli suuri pituus/leveys suhde ja ainoastaan yksi tykki lisää, jolloin aluksista tuli suurempia ja kalliimpia. Alusten nopeus saatiin 33 solmuun lisäämällä hevosvoimien lukumäärä kaksinkertaiseksi, rungon pituutta kasvatettiin 100 jalkaa ja 50% uppouman lisäyksellä.
Voimanlähde.
Alusten voimanlähteeksi asennettiin kaksi Shakespeare-luokan hävittäjien konetta, joista kumpikin tuotti 40000 hevosvoimaa. Ratkaisu edellytti nelivaiheisen järjestelmän luomista. Kahdeksan kattilaa asennettiin pareittain neljään kattilahuoneeseen.
Aluksiin asennettiin neljä potkuria.
Aseistus.
Aluksiin asennettiin seitsemän 6 tuuman BL Mk XII yksiputkisina CP XIV asennuksina. Tornit asennettiin kaksi eteen ja kaksi taake keskilinjalle siten, että tykeillä No2 ja No6 oli mahdollista ampua ylitse. Yksi tykki asennettiin keskilinjalle takimmaisen savupiipun taakse, joten tykillä oli hyvin rajallinen ampuma-ala. Kaksi tykkiä asennettiin ylemmälle kannelle keskimmäisen savupiipun taakse kummallekin laidalle.
Apuaseina aluksiin asennettiin kaksi 4 tuuman Mk V ilmatorjuntatykkiä ja kaksi kaksinaulaista yksiputkista tykkiä. Aluksiin asennettiin myös 12 21 tuuman torpedoputkea kolmena neliputkisena asennuksena pääkannelle.
Ammusvarastot sijoitettiin kattilahuoneiden 2+3 ja etummaisen konehuoneen sekä kattilahuone 4 ja takimmaisen konehuoneen väliin.
Tilaukset.
Alukset "HMS Emerald", "HMS Enterprise" ja "HMS Euphrates" tilattiin maaliskuussa 1918, mutta Fairfieldiltä tilatun "HMS Euphratesin" tilaus peruutettiin 26. marraskuuta 1918, koska ei ollut mahdollista rakentaa alusta materiaali sekä työvoimaongelmien vuoksi. Jäljelle jääneet alukset valmistuivat 1926.
Karolinginen minuskeli

Karolinginen minuskeli tarkoittaa noin 800 Ranskassa luotua kirjoitustyyliä, joka korvasi siihen asti käytetyn unsiaalin. Yleiskäsite minuskeli on vastakohta pelkkiä suuraakkosia käyttävälle kapiteelikirjoittamiselle, eli majuskelille. Tässä merkityksessä minuskeli tarkoittaa samaa kuin "gemena" eli pieni kirjain tai pienaakkonen.
Vaikka roomalaisten kapiteelikirjaimet olivat muodoiltaan kauniit ja geometrialtaan harmoniset, ne olivat liian hitaita jokapäiväiseen kirjoittamiseen. Kirjoitustaidon yleistyessä syntyikin useita käsin kirjoittamisen tyylejä eri maissa. Karolinginen minuskeli kehitettiin Tours’in Saint Martinin luostarissa, jossa toimi huomattava kirjan tekemisen, kopioinnin ja kuvittamisen keskus. Tyylin pohjana olivat puoliunsiaali ja kursiivikirjoitus. Karolingisen minuskelin kirjaimet kallistuvat hieman eteenpäin ja ne muodostuvat etupäässä kahdesta erillisestä vedosta. Se oli keveää ja nopeaa kirjoittaa. 
Karolingista minuskelia pidetään pohjana kaikille Länsi-Euroopassa käsin kirjoittamiseen käytettyjen pienaakkosten muodoille. Tyyliä kehitettiin aikana, jolloin Kaarle Suuri hallitsi ensimmäistä eurooppalaista suurvaltiota. Karolingista minuskelia pidetään helppolukuisempana kuin edeltäjäänsä, merovingien kehittämää unsiaalia. Lukemista sujuvoitti sekin, että minuskelia käyttävät kirjurit ottivat tavaksi merkitä sanavälit. Usein esitetäänkin, että yhtenäinen tapa kirjoittaa olisi kehitetty Kaarle Suuren hallinnon tarpeisiin. Tämän kauden virkamiehet eivät sitä kuitenkaan omaksuneet, vaan esimerkiksi diplomaattiset tekstit kirjoitettiin 1100-luvulle unsiaalilla.
Aluksi karolingisen minuskelin kirjaimet olivat pyöreämuotoisia, mutta 1100-luvulta alkaen tyyli muuttui goottilaiseen tyyliin kulmikkaaksi. Myöhemmässä muodossaan karolingisessa minuskelissa käytettiin kookkaiden ja koristeellisten alkukirjainten lisäksi pien- ja suuraakkosia rinnakkain. 1390-luvulla italialaiset humanistit ottivat uudelleen käyttöön sovelletun karolingisen minuskelin. Siitä muokkautui kirjoitus, jota nykyisin käytämme. 
Lähteet.
Anne Applebaum

Anne Elizabeth Applebaum (s. 25. heinäkuuta 1964 Washington, DC, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-puolalainen toimittaja ja kirjailija. Applebaum sai vuonna 2003 ilmestyneestä teoksestaan "Gulag: A History" ("") Pulitzer-palkinnon. Applebaum on myös kirjoittanut holodomorista artikkelin "Encyclopedia Britannicaan".
Opiskelu.
Applebaum syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen vuonna 1964 Washington, DC:ssä, Yhdysvalloissa. Hän kävi Sidwell Friends School koulua, joka on kveekarien ylläpitämä koulu Bethesdassa yhdessä Washington, DC:n esikaupungeista. Kveekareihin kuuluvat ovat etusijalla kouluun mutta koulu ei valikoi oppilaitaan uskonnon perusteella, ja vain 7 prosenttia hakijoista hyväksytään. Myöhemmin hän jatkoi opiskeluaan Yalen yliopistossa, jossa hän suoritti vuonna 1986 Bachelor-tutkinnon (BA). Sieltä Applebaum lähti jatko-opiskelemaan Marshall Scholarship -ohjelman apurahalla London School of Economicsiin, jossa hän suoritti Master-tutkinnon sekä opiskeli St Antony's Collegessa Oxfordissa. Hän oli vuosina 1988–1991 Puolassa Varsovassa "The Economist" -lehden kirjeenvaihtajana. 
Elämä ja työ.
Applebaum tapasi Puolassa toimittaja ja poliitikko Radosław Sikorskin, jonka kanssa hän avioitui. Applebaumilla on Yhdysvaltojen ja Puolan kaksoiskansalaisuus. Hänen miehensä oli Puolassa vuosina 1998–2001 puolustusministerin sijaisena ja puolustusministerinä 2005–2007. Vuoden 2007 vaalien jälkeen hän oli ulkoministerinä vuoteen 2014 asti.
Asuttuaan 15 vuotta Euroopassa Applebaum tuli 2002 "The Washington Post" -lehteen kolumnistiksi. Hän oli myös sen toimituskunnan jäsen vuoteen 2006 saakka. Sen jälkeen hän on työskennellyt Lontoossa "The Spectator" -lehden ulkosuhteiden johtajana ja apulaisjohtajana, "The Evening Standard" -lehden politiikan toimittajana, "Slaten", "Daily Telegraph"- ja "Sunday Telegraph" -lehtien sekä useiden muiden brittiläisten sanomalehtien toimittajana.
Applebaum toimii professorina London School of Economicsissa ja kirjoittaa kolumneja "The Washington Post" -lehteen. Hän pitää London School of Economicsissa luentoja disinformaatiosta ja 2000-luvun propagandasta. Hän on myös ollut vierailevana luennoitsijana lukuisissa yliopistoissa, kuten Yalen, Harvardin, Columbian, Oxfordin ja Cambridgen yliopistossa. Applebaum puhuu englannin lisäksi ranskaa, puolaa ja venäjää. Venäjää hän oppi ollessaan kesällä 1985 kaksi kuukautta silloisessa Leningradissa eli nykyisessä Pietarissa.
Kirjat ja julkaisut.
Englanniksi.
Hänen kirjoituksiaan on julkaistu sanomalehdissä "The New York, The Wall Street Journal, The New York Times, Financial Times, International Herald Tribune, Foreign Affairs, The New Criterion, The Weekly Standard, The New Republic, National Review, New Statesman, The Guardian, Prospect, Commentaire, Die Welt, Cicero, Gazeta Wyborcza" ja "The Times" sekä monissa muissa.
Rømer-asteikko

Rømer-asteikko (yksikön tunnus °Rø) on tanskalaisen tähtitieteilijän Ole Rømerin vuonna 1701 esittelemä lämpötila-asteikko. Tässä asteikossa lämpötilaa mitattiin alkoholitäytteisellä lämpömittarilla, jonka referenssipisteet otettiin veden jäätymis- ja kiehumispisteistä. Silloin 0 °Rø oli noin −20 °C, veden jäätymispiste 7,5 °Rø ja veden kiehumispistettä 100 °C merkittiin 60 °Rø. Rømer-asteikko oli laadittu vain etanolille, joten se ei ole lineaarinen suhteessa termodynaamiseen lämpötilaan. Rømer-asteikkoa ei käytetä enää missään maassa.
Historiaa.
Rømerin jälkeen jääneistä papereista on voitu lukea, että jo 12.12.1692 tehdyissä lämpölaajenemista koskevissa kokeissa on kirjattu muistiin lämpötiloja. Hänellä oli tuolloin käytössään lämpömittari, jonka hän ilmeisesti toi ulkomaanmatkoiltaan mukanaan ja jonka lämpötila-asteikko on tuntematon. Se selviää kuitenkin, että hänen 1° vastaa nykyistä 1,9 °C, mutta nollapisteen sijaintia ei ole pystytty selvittämään.
Vuonna 1702 hän valmisti lämpömittareita 18 tuuman lasiputkista, jotka olivat riittävän tasapaksuja ja jonka alapäähän hän liitti nestetäytteisen laajennusosan. Nesteeksi hän oli valinnut noin 39 tilavuus-% alkoholia (""spiritus vini" eli etanolia), jonka hän oli värjännyt sahramilla. Täytettyään mittarin laajennusosan ja osan putkea, sinetöi hän mittarin. Asteikon luomiseksi hän upotti mittarin jääveteen ja merkitsi siihen merkin. Saman hän teki kiehuvassa vedessä. Kahden merkin välin hän jakoi 7 yhtä pitkään osaan ja lisäsi yhden samanpituisen osan jäätymispisteen alle. Tämän viimeisen merkin hän merkitsi 0 °Rø. Kiehumispisteen hän merkitsi 60 °Rø. Veden jäätymispisteeksi tuli näin 7,5 °Rø. Tämänkin mittarin asteikkoväli on 1,9 °C = 1 °Rø.
Vuonna 1708 Gabriel Fahrenheit vieraili hänen kotonaan tarkoituksenaan tutustua Rømerin lämpömittareihin. Fahrenheitille hän esitteli "lyhyttä mittaria"". Sen alamerkki haettiin jäätymispisteessä (noin 7,5 °Rø) ja ylämerkki ihmisen ruumiinlämmöstä (22,5 °Rø, ehkä suusta). Merkkien väli oli jaettu kahteen osaan, josta yksi osa merkittiin veden jäätymispisteen alapuolelle (0 °Rø). Tämä mittari oli ilmeisesti tarkoitettu ihmisen ruumiinlämmön mittaamiseen, sillä sitä ei voinut käyttää korkeiden lämpötilojen mittaamiseen. Vaikuttaa siltä, että tämän mittarin asteikko vaikutti suuresti Fahrenheit-asteikon muodostumiseen.
Kansi (merenkulku)

Kansi on aluksen vaakasuora lattiana toimiva rakenneosa, joka jakaa aluksen päällekkäisiksi tiloiksi. Tavallisesti kansi ulottuu yhtäjaksoisesti aluksen keulasta perään, mutta siinä voi olla korokkeita, kuten keulakoroke eli pakka, peräkoroke ja puolikansi, sekä syvennyksiä eli kaivoja. Suurissa matkustajalaivoissa on usein kymmenenkin kantta eri korkeuksilla.
Alkuaan kansi oli aluksen ylälaitoja yhdistävä säänkestävä kate, joka vahvisti aluksen runkoa, toimi vedeneristeenä ja mahdollisti lastin kuljettamisen kannen päällä. Kansi koostuu kaariin kiinnitetyistä kansipalkeista ja palkkien päälle hitsatuista tai niitatuista kansilevyistä. Kannen pinnan voi muodostaa myös kansipalkkien päälle pultatut puiset kansilankut. Kansilevyt voidaan pinnoittaa peitteellä, joka eristää lämpöä tai vaimentaa ääntä.
Kannet ovat harvoin suoria tasoja. Ne tehdään lujuuden lisäämiseksi ja veden poistamiseksi kaareviksi. Kannen poikittaissuuntaista kaarevuutta nimitetään kansimutkaksi ja pitkittäissuuntaista kansiketkaksi. Usein ainakin aluksen ylin kansi on keulaan ja perään päin kohoava.
Nimityksiä.
Eri kannet nimetään sijainnin tai käyttötarkoituksen perusteella.
Niilo Kivinen

Niilo Kivinen, entinen nimi Nikolai Kivimäki (30. syyskuuta 1862 Lehtimäki – 18. lokakuuta 1895 Vaasa) oli suomalainen Lehtimäeltä kotoisin ollut toimittaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä "Niku".
Kivinen sai nuorena opastusta luvuissaan seurakuntansa papilta. Hän muutti sitten Lehtimäeltä Vaasaan ja toimi aluksi kirjapainossa latojana. Hän oli sitten toimittajana ensin Vaasan Lehdessä ja sitten Pohjalainen-lehdessä. Kivinen kuoli 33-vuotiaana keuhkotautiin. 
Kivinen oli työskennellyt nuorena metsätöissä ja tukinuitossa ja hän kuvasi tätä aihepiiriä pienoisromaanissaan "Tuppelan Kalle ja Koturi-Heikki". Muita Kivisen kansanelämää kuvaavia teoksia olivat pienoisromaani "Vanhoillinen" ja kertomus "Aholan asukkaat". Hän julkaisi myös pienempiä kaunokirjallisia kertomuksia sanomalehdissä.
Konakovon piiri

Konakovon piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen kaakkoisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 075 neliökilometriä. Asukkaita on 85 400 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Konakovon kaupunki. Lisäksi siihen kuuluvat Izoplitin, Kozlovon, Novozavidovskin, Radtšenkon ja Redkinon taajamat sekä 11 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee M 10 -valtatie sekä Moskovan ja Pietarin välinen päärata, josta haarautuu Konakovoon johtava sivurata. Volga muodostaa Ivankovon tekojärven, jonka alle on jäänyt historiallinen Kortševan kaupunki. Seudulla on sähköntuotantoa, koneenrakennus- ja posliiniteollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon. Zavidovon luonnonsuojelualue käsittää 16 % pinta-alasta.
Rajakylän kirjasto

Rajakylän kirjasto on Oulun Rajakylässä sijaitseva sivukirjasto, joka sijaitsee Pateniemen lukion vieressä. Se on perustettu 1978. Kirjasto palvelee päivittäin noin 500 asiakasta, joista huomattava osa on lukion ja alueen peruskoulujen oppilaita. Kirjastossa on lainausautomaatti, joka palvelee kolmella kielellä. Kirjastorakennus on tiilestä.
Pienvesien kunnostus

Pienvesiin kuuluvat sekä purot, norot, lähteet, lammet että kluuvijärvet ja fladat.
Yleistä.
Pienvedet kuuluvat suomalaiseen luontoon ja ovat tärkeä osa luonnon monimuotoisuutta. Pienvedet tarjoavat elinympäristöjä monille eliöille, muun muassa kaloille, linnuille ja hyönteisille. Nisäkkäistä esimerkiksi saukko on riippuvainen pienvesiympäristöstä. Täysin luonnontilaisia pienvesiä on enää hyvin vähän jäljellä ja suurin osa luonnontilaisista pienvesistä on säilynyt kansallispuistoissa ja suojelualueilla. Suomen uhanalaisista lajeista noin kuusi prosenttia on riippuvaisia pienvesistöistä, joten pienvesien suojelu ja ennallistaminen on tärkeää. Pienvedet ovat herkkiä veden laadun ja ympäristön muutoksille niiden vähäisen vesimäärän takia.v
Pienvesien kunnostamisia on tehty enimmäkseen luonnonsuojelualueilla, mutta ennallistaminen on tärkeää myös suojelualueiden ulkopuolella. Ennallistamisessa täytyy ottaa huomioon pienveden lähiympäristö ja valuma-alue, sillä alueiden tila vaikuttaa olennaisesti myös pienveden kuntoon. Suojavyöhyke on pienveden lähiympäristö, joka suojaa kiintoaineiden ja ravinteiden huuhtoutumista vesistöön. On tärkeää, että ennallistamistoimenpiteiden yhteydessä pyritään säilyttämään pienveden lähiympäristö mahdollisimman luonnontilaisena. Pienvesien ennallistaminen on tehtävä alueen luontoarvoja vaarantamatta. Pienvesien ennallistamista ja kunnostamista varten on haettava vesiomistajan lupa sekä alueellisen ympäristökeskuksen ja kalatalousviranomaisen lausunnot.
Kunnostus- ja ennallistamistoimenpiteitä.
Lähteen kunnostamisessa pyritään nostamaan pohjaveden pinta samalle tasolle, jolla se on ollut aikaisemmin. Veden pinnan nostamisen seurauksena elinympäristöjä eliöille ja kasvillisuudelle palautuu ja lähdealue suurenee. Kunnostaminen on hyvä tehdä yhdessä asiantuntijan kanssa, sillä lähdekasvillisuus ja –eliöstö ovat hyvin herkkiä vahingoittumaan kunnostuksen yhteydessä. Lähteen ennallistamista voidaan tehdä muun muassa nostamalla laskupuron tai –noron pohjaa, täyttämällä lähteen lähistöllä olevia metsäojia, poistamalla vedenottorakenteita ja ohjaamalla vesi alkuperäiseen lasku-uomaan.
Lammen kunto kohenee kunnostamalla lammesta alkavia ja lampeen laskevia noroja ja puroja. Yksi tärkeimpiä lammen kunnostustoimenpiteitä on veden pinnan nosto. Myös ojien tukkiminen on yksi kunnostustoimenpiteistä.
Kortševa

Kortševa () on Volgan rannalla nykyisen Tverin alueen Konakovon piirissä sijainnut kaupunki, joka jäi vuonna 1937 valmistuneen Ivankovon tekojärven alle.
Kortševan kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1540-luvulla. Vuonna 1781 siitä tuli kaupunki ja Tverin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa se oli kahden–kolmen tuhannen asukkaan pikkukaupunki.
Vuonna 1932 ryhdyttiin rakentamaan Ivankovon tekojärveä, josta saa alkunsa Volgan ja Moskvajoen yhdistävä Moskovan kanava. Kortševan kaupungin laskettiin jäävän tekojärven alle. Vuonna 1936 kaupungin rakennukset siirrettiin pois tai hävitettiin. Asukkaat muuttivat etupäässä Konakovon taajamaan.
Vastoin alkuperäisiä laskelmia kolmasosa kaupungin alueesta jäi vedenpinnan yläpuolelle. Nykyään ainoa säilynyt rakennus on entinen Roždestvenskin kauppiastalo, jota käytetään kalastajien yöpymispaikkana.
Kaupungin historiasta kertoo Konakovon museon näyttely.
Øystein Kristiansen

Øystein Kristiansen (s. 29. huhtikuuta 1975) on norjalainen suunnistaja ja maailmanmestari. Hän edustaa nykyisin MS Parmaa. Aikaisemmin hän on edustanut muun muassa Halden SK:ta ja Nydalens SK:ta 
Kristiansen voitti MM-viestikultaa Västråsissä 2004 ja Aichissa 2005. MM-pronssia hän on voittanut 2003 keskimatkalta. Avoimissa Pohjoismaiden mestaruuskisoissa 2005 hän voitti viestikultaa. 
Kristiansen on voittanut Jukolan viestin kahdesti 2000 ja 2003 Halden SK:n joukkueessa. Tiomilan hän on voittanut neljä kertaa.
Solnetšnyi

Solnetšnyi () on kaupunkimainen taajama ja suljettu alue Tverin alueen luoteisosassa Venäjällä. Se sijaitsee Seligerjärven Gorodomlja-saarella lähellä Ostaškovin kaupunkia. Vuonna 2010 taajamassa asui 2 242 henkeä.
Toisen maailmansodan jälkeen saarelle perustettiin tutkimuslaitos, jossa työskenteli saksalaisia ohjusasiantuntijoita. Nykyään siellä toimii Zvezda-niminen tuotantolaitos, joka valmistaa avaruusraketeissa käytettäviä gyroskooppeja. Nykyisen nimensä ja suljetun alueen statuksen taajama sai vuonna 1995.
Saarelle on Ostaškovista kesäisin laivayhteys ja talvella jäätie.
Juhani Henriksson

Juhani Mikael Henriksson (s. 28. huhtikuuta 1974 Kuopio) on suomalainen urheilutoimittaja ja selostaja. Henriksson aloitti ammattiuransa tuotantoyhtiö Programilla vuonna 2001. Vuonna 2003 hän siirtyi Neloselle. 
Henriksson on toiminut uutisankkurina ja toimittajana Nelosen urheilu-uutisissa ja viime vuosina erikoistunut jääkiekkoon ja yleisurheiluun. Hän toimii Nelosen studioisäntänä jääkiekkolähetyksissä yhdessä asiantuntija Tuomas Grönmanin kanssa. Hän on selostanut yleisurheilua kesäkaudella yhdessä Mauri Myllymäen kanssa vuodesta 2003. Hän on tuottanut ja juontanut Arktiset Vedet -TV-ohjelmaa vuodesta 2011. 
Henriksson on toiminut Suomen Salibandyliiton viestintäpäällikkönä 1. toukokuuta 2013 alkaen.
Tammikuussa 2017 Henriksson palasi televisioon MTV3:n Huomenta Suomen juontajana. Hän on sittemmin myös selostanut yleisurheilun Timanttiliigaa saman konsernin C Moren kanavilla. Henriksson selosti Eurosport-kanavalla yleisurheilun MM-kisat 2017. Hän myös toimii kaudella 2017-18 kanavan maastohiihtolähetysten pääselostajana. Lisäksi Henriksson isännöi lähetyksiä Pyeongchangin talviolympialaisista TV5:llä. 
Henriksson opiskeli Rauman OKL:ssa vuosina 1996-2001. Hän muutti perheineen toukokuussa 2018 Rovaniemelle.
Arthur Stille

Arthur Gustaf Henrik Stille (16. heinäkuuta 1863, Osby, Ruotsi – 1922), oli ruotsalainen historian professori Lundissa vuodesta 1908.
Hän oli aikanaan Ruotsin tunnetuin sotahistorioitsija, joka erityisesti tutki Skånen sotia 1600-luvulla ja 1700-luvun alussa. Stille otti huomioon maaston merkityksen sodankäyntiin ja laati tällä tavalla uusia näkökulmia historiaan. Hän oli myös luomassa Karolinska Förbundetin, ja laati aikanaan uudenaikaisen tutkimuksen Kaarle XII:sta ja hänen sotaretkistä.
Arthur Stille oli poliittiselta näkökannalta konservatiivi ja melko sosialistivastainen.
Virtavesien kunnostus

Virtavesillä tarkoitetaan laajasti ottaen virtaavan veden (vesistö)kokonaisuuksia, joilla on omaleimainen eliöstönsä. Erityspiirteinä ovat kosket ym. muut virtapaikat. Lisäksi virtavesissä voi olla myös järvimäisiä piirteitä, kuten myös järvissä voi olla jokimaisia osia 
(esim. salmet). Vesilaki määrittelee joeksi virtaavan veden vesistön joka on soutukelpoinen tai jonka keskivirtaama on vähintään 2 m3 / s. Virtavesityyppeihin kuuluvat myös
niin sanotut pienvedet eli purot ja norot. Virtavedet ovat usein Suomessa uhanalaisia.
Yleistä.
Virtavesien kunnostustarvetta aiheuttavat muun muassa voimatalouskäyttö, jonka seurauksena vesistöt saattavat kärsiä vedenlaadun heikkenemisestä ja rantojen eroosiosta, purojen ja jokien perkaukset tulvasuojelun ja maankuivatuksen tarpeisiin sekä vesistöjen perkaukset uiton tarpeisiin. Voimatalousrakentamisella on ollut merkittäviä kielteisiä vaikutuksia myös koski- ja virtaelinympäristöihin sekä vaelluskalojen luontaiseen lisääntymiskiertoon. 
Virtavesien kunnostuksilla pyritään saavuttamaan useita ekologisia, taloudellisia, maisemallisia ja vedenlaadullisia hyötyjä. Virtavesien kunnostuksesta aiheutuvia hyötyjä ovat muun muassa eliöstön, uoman rakenteen ja virtausolojen monipuolistuminen ja vesistöjen veden laadun paraneminen. Virtavesien kunnostuksia on tehty enimmäkseen kalataloudellisista syistä, mutta nykyisin kunnostukset toteutetaan kokonaisvaltaisemmin, koko vesiekosysteemi huomioon ottaen. Virtavesien kunnostuksilla vesistö pyritään palauttamaan lähemmäksi luonnontilaa suoraan vesistöön kohdistuvilla toimenpiteillä. Virtavesien kunnostusta tukee EY:n vesipolitiikan puitedirektiivi.
Esimerkiksi puun uittoa varten perattuja jokia ja koskia on kunnostettu vesittämällä kuivia uomanosia, lisäämällä syvyysvaihteluita ja kutusoraikkojen määrää.
Vesistöjen kunnostus

Vesistön kunnostus tarkoittaa toimenpiteitä, jotka kohdistuvat itse vesistöön tai siihen välittömästi liittyvään ranta-alueeseen ja joiden tavoitteena on vesistön käyttökelpoisuuden ja tilan parantaminen tai säilyttäminen. 
Kunnostustarpeen syitä ovat esimerkiksi vesistöjen perkaukset maankuivatuksen takia, valuma-alueelta tuleva kuormitus ja voimatalouskäyttö. Näistä toimenpiteistä aiheutuu muun muassa vesistön mataluutta, heikkoa vedenlaatua, rantojen eroosiota, liiallista kasvillisuutta, rehevöitymistä, happamoitumista ja arvokalojen puutetta. 
Vesistöjen tilan koheneminen parantaa vesieliöstön elinolosuhteita, vedenlaatua ja vesistöjen virkistyskäyttömahdollisuuksia. Suoraan vesistöön kohdistuvien toimenpiteiden lisäksi, on tärkeää huolehtia vesistön valuma-alueen tilasta, erityisesti hajakuormituksen vähentämisestä. Taajama-alueilla vesistöjen kunnostaminen on tärkeää paitsi luonnonarvojen, myös vesistöjen virkistyskäytön mahdollisuuksien turvaamiseksi.
Jokien kunnostus

Jokien kunnostus on toimintaa, jolla pyritään muuttamaan joen tilaa paremmaksi. Jokien kunnostus keskittyy usein koskipaikkoihin, ja tavoitteena on useimmiten palauttaa kaloille suotuisat olosuhteet ennallistamalla aiemmin perattuja virtapaikkoja. Kunnostuksen jälkeisinä vuosina harjoitetaan joen hoitoa, jolloin tavoitteena on ylläpitää kunnostustöissä saavutettua hyvää tilaa.
Yleistä.
Suomessa on paljon jokia, jotka kaipaavat kunnostusta. Kunnostustarvetta aiheuttavat esimerkiksi jokien perkaukset maankuivatuksen ja tulvasuojelun takia, voimatalouskäyttö, tai valuma-alueelta tuleva kuormitus, joka voi aiheuttaa jokien happamoitumista, rehevöitymistä ja umpeenkasvua, tai vedenlaadun heikkenemistä. Voimatalouskäytössä olevat joet kärsivät rantojen eroosiosta, ja vedenlaadun heikkenemisestä. Usein myös virtavesille tyypillinen eliöstö taantuu.
Peratuille joille tyypillisiä ongelmia ovat myös virtaamien säätely ja muuttuneet virtausolosuhteet, uomien syventäminen, pengertäminen ja suoristaminen. Eliöstön elinolosuhteita heikentävät joen rakenteellisen yksipuolisuuden lisäksi myös huono vedenlaatu ja usein suuret lämpötilavaihtelut.
Jokien kunnostukset perustuvat suurimmaksi osaksi eliöstön elinolojen parantamiseen ja kalastusmahdollisuuksien lisäämiseen. Joen mutkittelun lisääminen monipuolistaa uomaa ja parantaa mahdollisuuksia alkuperäisen eliöstön palautumiselle. Voimatalouskäytössä olevilla joilla voi toteuttaa erilaisia hoito- ja kunnostustoimenpiteitä, muun muassa rantojen eroosiosuojausta, pohjapatojen rakentamista ja maisemointitöitä.
Kunnostustoimenpiteissä kannattaa ottaa huomioon joen valuma-alueen tila ja hajakuormitus. Suomessa on 80% metsätalousmaata, joten metsätaloudella on suuri merkitys jokien tilaan.
Esimerkiksi taloudellisen tuen ja tiedotuksen avulla voidaan vaikuttaa hajakuormituksen vähenemiseen.
Rauno Toivonen

Rauno Johannes Toivonen (17. joulukuuta 1924 Helsinki – 8. syyskuuta 1999) oli suomalainen päätoimittaja, lehdenkustantaja ja kirjailija. 
Toivosen vanhemmat olivat liikkeenharjoittaja Viljo Toivonen ja Edla Maria Kyllönen. Hän suoritti mainoshoitajan tutkinnon vuonna 1946.
Kotiuduttuaan sodasta Toivonen perusti 1945 Harrastelija-nimisen tekniikan lehden, jonka nimeksi muuttui 1953 Tekniikan Maailma. Toivonen toimi lehden päätoimittajana vuodesta 1953 aina 1980-luvulle saakka ja hän myös kustansi lehteä siihen asti, kunnes lehti siirtyi Urpo Lahtisen Lehtimiehet Oy:lle. Vuonna 1965 Toivonen perusti vielä moottoriurheiluun keskittyvän Vauhdin Maailma -lehden.
Toivonen oli myös "Kirjamaailma Oy":n toimitusjohtajana 1947–1949, "Elektrofoto Oy":n toimitusjohtajana 1959–1972 sekä Tiedon Palat -lehden päätoimittajana 1959–1960 ja Ajankohdan kustantajana 1967–1968.
Toivonen toimi Suomen Kirjailijaliiton puheenjohtajana vuosina 1972–1975 ja hän oli myös Suomen Tietokirjailijoiden Liiton jäsen. Hänet kutsuttiin Suomen Kirjailijaliiton kunniajäseneksi vuonna 1982. Presidentti Mauno Koivisto myönsi Toivoselle kamarineuvoksen arvonimen.
Andrei Gruzdev

Andrei Gruzdev (; s. 1977) on venäläinen hiihtosuunnistaja ja maailmanmestari.
Ainoan henkilökohtaisen MM-kultansa Gruzdev voitti Borovetsissa, Bulgariassa 2002. MM-viestikultaa hän on voittanut viidesti. Lisäksi hän on voittanut kolme MM-hopeaa ja kolme MM-pronssia.
Hiihtosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Gruzdev sijoittui toiseksi vuonna 2000.
Kuvšinovon piiri

Kuvšinovon piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen keskiosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 874 neliökilometriä. Asukkaita on 15 800 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Kuvšinovon kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 12 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee Toržokin ja Velikije Lukin välinen rautatie sekä Toržokin ja Ostaškovin välinen maantie. Tärkein tuotantolaitos on Kuvšinovon paperi- ja kartonkitehdas. Maatalous on keskittynyt lihan ja maidon tuotantoon sekä viljan, perunan ja rehukasvien viljelyyn. Huomattavin nähtävyys on Prjamuhinon kartano, jossa on syntynyt ja viettänyt lapsuutensa anarkismin teoreetikko Mihail Bakunin.
Mohamed Bouguerra

 
Mohamed Bouguerra (s. 10. kesäkuuta 1986) on tunisialainen judoka, joka voitti Afrikan nuorten mestaruuden vuonna 2005. Hän sijoittui myös kolmanneksi vuoden 2006 Afrikan-mestaruuskilpailuissa, alle 90 kiloisten sarjassa.
Patrik Westerback

Patrik Westerback (s. 22. toukokuuta 1974 Vaasa) on suomalainen jääkiekkoilija.
Ura.
Westerback pelasi juniorina Vaasan Sportissa. Vuoden 1989 Pohjolaleirillä hänet valittiin ikäluokkansa parhaaksi pelaajaksi. Westerback pelasi 1990-luvulla neljä kautta Ruotsissa Björklövenin ja Vännäs HC:n joukkueissa, mutta palasi takaisin Sportiin ja oli yksi tärkeimmistä pelaajista kun joukkue nousi takaisin I-divisioonaan. Hän pelasi kuusi kautta I-divisioonaa ja Mestistä, jonka jälkeen pelasi kauden 2001–02 Ruotsin Allsvenskanissa, mutta palasi takaisin Sportiin kaudelle 2002–03. Keväällä 2003 Westerback ilmoitti lopettavansa uransa toistuvien polvivammojen vuoksi, mutta jatkoi kuitenkin lopulta jääkiekkoilua kaudella 2003–04. Hän lopetti uudestaan kauden 2006–07 jälkeen, ja maaliskuussa 2007 hänet nimettiin Sportin urheilutoimenhoitajaksi. Hän kuitenkin lopetti toimessa jo kesällä 2007. Seuraavalla kaudella 2007–08 Westerback lähti pelaamaan Sveitsiin, HC Thurgaun joukkueeseen, mutta palasi siirtorajan loppuhetkillä takaisin Sportiin.
Kaudella 2008–09 Westerback pelasi Sveitsin Nationalliga B:n EHC Baselissa. Tammikuussa 2009 Westerback teki seuran kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Westerbackin veli Kenneth Westerback on toiminut Vaasan Sportin valmentajana.
Vanhakatolinen kirkko

Vanhakatoliset kirkot ovat ryhmä pieniä kansallisia kirkkokuntia, jotka ovat eri aikoina irtautuneet roomalaiskatolisesta kirkosta. Vanhakatoliset ovat liittyneet yhteen Utrechtin unionina, ja vuodesta 1932 ovat olleet täydessä kirkollisessa yhteydessä anglikaaniseen kirkkoon.
Vanhakatoliset kirkot voidaan jakaa kolmeen ryhmään:
Jotkut pienet itsenäiset katolistaustaiset tai -mieliset kirkot kutsuvat itseään vanhakatolisiksi, mutta eivät ole Utrechtin unionin tunnustamia. Tällaiset ryhmät saattavat vaihdella konservatiivisista synkretistisiin.
Oppi.
Vanhakatolisten kirkkojen opillinen pohja on Utrechtin julistus. Samoin kuin ortodoksinen kirkko, ne tunnustavat seitsemän ekumeenista kirkolliskokousta ja jakamattoman kirkon opin. Sekä piispat että papit ovat vapaita solmimaan avioliiton. Jumalanpalvelus tapahtuu kansankielellä ja yksityisrippi on vapaaehtoinen.
Myöhemmin Utrechtin unionin kirkot ovat hyväksyneet naisten vihkimisen papeiksi, mikä on johtanut Polish National Catholic Churchin irtautumiseen unionista. Italiassa vihittiin toukokuussa 2010 naimisissa oleva Maria Longhitano Italian ensimmäiseksi naispapiksi Nykyään useat jäsenkirkot siunaavat samaa sukupuolta olevien suhteita. Monet vanhakatolisista papeista ovat entisiä roomalaiskatolisia pappeja.
Vanhakatoliset Pohjoismaissa.
Ruotsissa ja Tanskassa on Utrectin unioniin kuuluvia vanhakatolisia seurakuntia.
Den nordisk-katolske kirke Norjassa on osa konservatiivista vanhakatolista Polish National Catholic Churchia.
Nelidovon piiri

Nelidovon piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen lounaisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 593 neliökilometriä. Asukkaita on 30 400 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Nelidovon kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 5 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee Moskovan ja Riian välinen rautatie sekä Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie. Seudulla on puunjalostus-, metalli- ja kemian teollisuutta. Aikaisemmin tärkeä merkitys oli ruskohiilen louhinnalla. Piirin alueella sijaitsee luonnonsuojelualue "Tsentralnyi lesnoi zapovednik".
Tha Carter IV

Tha Carter IV on rap-artisti Lil Waynen yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 29. elokuuta 2011 Young Money Entertainment, Cash Money Records, Universal Republic -levy-yhtiöiden kautta. Albumia myytiin julkaisuviikollaan 965 000 kappaletta ja nousi Billboard 200 -listan kärkeen.
Taustaa.
Kesäkuussa 2008 julkaistiin Lil Waynen kuudes studioalbumi "Tha Carter III", joka oli menestys. Menestyksen innoittamina "Tha Carter IV:n" nauhoitukset aloitettiin jo lokakuussa samana vuonna. "Tha Carter III:n" hyvän menestyksen takia ennen Tha Carter -sarjan neljännen osan julkaisua päätettiin julkaista kaksi "keskinkertaisempaa" albumia, jotka olivat rockhenkinen "Rebirth" (2010) ja "I Am Not a Human Being" (2010). Jälkimmäisen albumin kappaleet ovat ylijääneitä kappaleita, jotka eivät päätyneet "Tha Carter IV:n" lopulliselle versiolle. Albumin julkaisupäivämäärä siirtyi moneen otteeseen, kunnes se lopulta julkaistiin 29. elokuuta 2011.
Albumin kappaleet käsittelevät pääasiassa seksiä, huumeita ja väkivaltaa, mutta mukana on myös rakkautta käsitteleviä tunteellisia kappaleita. Hip hop -lehti XXL:n haastattelussa Lil Wayne vihjaili albumin olevan hänen viimeisensä.
Singlet.
Albumin ensimmäinen single "6 Foot 7 Foot" julkaistiin 16. joulukuuta 2010. Singlellä vierailee Young Money -levy-yhtiön artisti Cory Gunz. Kappaleen on tuottanut hip hop -tuottaja Bangladesh, joka tuotti myös Lil Waynen "Tha Carter III" -albumin kappaleen "A Milli". Kappaleissa onkin havaittavissa samankaltaisuutta. "6 Foot 7 Foot" sisältää samplen Harry Belafonten kappaleesta "Day-O (The Banana Boat Song)". "6 Foot 7 Foot" sijoittui Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -singlelistan yhdeksännelle sijalle. Kappale on myynyt myös kaksinkertaista platinaa.
Albumin toisena singlenä julkaistiin kappale "John". Se julkaistiin 24. maaliskuuta 2011 ja sillä vierailee rap-artisti Rick Ross. Kappaleen tuotannosta vastaavat Polow da Don, Rob Holladay ja J.U.S.T.I.C.E. League. "John" sijoittui Billboard Hot 100 -listan 22. sijalle.
Kappale "How to Love" julkaistiin albumin kolmantena singlenä 31. toukokuuta 2011. Sen ovat tuottaneet Noel "Detail" Fisher ja Drum Up. Single otti haltuunsa Billboard Hot 100 -listan viidennen sijan.
Albumin neljäs single "She Will" julkaistiin 16. elokuuta 2011. Singlellä vierailee rap-artisti/laulaja Drake. Single nousi kolmannelle sijalle Billboard Hot 100 -listalla. Kanadan Canadian Hot 100 -listalla sijoitus oli 16. sija. Kappaleen on tuottanut T-Minus.
Viidentenä singlenä julkaistiin kappale "It's Good". Sillä vierailevat Drake ja Jadakiss ja se julkaistiin 13. syyskuuta. Kappale oli Billboard Hot 100 -listalla vasta sijalla 79.
Albumin kuudes single "Mirror" julkaistiin samana päivänä, kuin albumin viideskin single "It's Good", eli 13. syyskuuta. Kappaleella vierailee Bruno Mars ja se löytyy ainoastaan albumin Deluxe Editionilta. "Mirror" oli Billboard Hot 100 -listalla sijalla 16 ja Kanadan Canadian Hot 100 -listalla sijalla 44.
Seton Hallin yliopisto

Seton Hallin yliopisto on yksityinen roomalaiskatolinen yliopisto South Orangessa, New Jerseyssä, Yhdysvalloissa. Tunnettuja yliopistossa opettaneita ovat olleet Samuel Alito, Will Durant ja Stanley Jaki.
Historia.
Yliopiston perusti James Roosevelt Bayley vuonna 1856. Sen kampustilat olivat alun perin Madisonissa. Ensimmäiset naiset valmistuivat Seton Hallista vuonna 1937 ja vuonna 1968 se avattiin kokonaan naisille. Vuonna 1948 se sai luvan perustaa oman radioaseman. Oikeustieteellinen tiedekunta perustettiin vuonna 1951, jolloin sen dekaaniksi valittiin Miriam Rooney ensimmäisenä naisena Yhdysvalloissa.
Seton Hallin yliopisto on nimetty Elizabeth Ann Setonin mukaan.
Tiedekunnat.
Seton Hallin tiedekuntia ovat humanistis-luonnontieteellinen, teologinen, kasvatustieteellinen, terveystieteellinen (nursing), kauppatieteellinen, oikeustieteellinen, lääketieteellinen ja vuonna 1997 perustettu "John C. Whitehead School of Diplomacy and International Relations", jossa opetetaan kansainvälisiä suhteita.
Aiheesta muualla.
Yliopiston viralliset sivut
Olli Tuominen

Olli Tuominen (s. 15. huhtikuuta 1979) on uransa ammattilaisena vuonna 2019 lopettanut suomalainen squashinpelaaja, Euroopan mestari ja 18-kertainen Suomen mestari. Hän pelasi ammattilaisena yli 500 ottelua. 
Tuominen on voittanut squashin henkilökohtaisissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa Euroopan mestaruuden vuonna 2012 ja pronssia vuosina 2010 ja 2013. Hän on ensimmäinen suomalainen squashinpelaaja, joka on aikuisten tasolla voittanut EM-kultaa ja henkilökohtaisen arvokisamitalin.
Joukkueiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Tuominen on voittanut hopeaa vuonna 1998 ja pronssia vuosina 2000 ja 2001. 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden hän voitti vuonna 1997 ja EM-pronssia vuonna 1998. Suomen-mestaruuden hän on voittanut vuosina 2000–2014, 2016–2017 ja 2020.
Squashin maailmanlistalla Tuominen on parhaimmillaan ollut sijalla 13 vuonna 2006. Marraskuussa 2014 hän oli sijalla 27.
Tuominen on pelannut Ranskan squashliigaa Marseillen joukkueessa. Suomessa hän edustaa Kouvolan Squashkerhoa ja aikaisemmin hän on edustanut Helsinki Senatorsia, Espoo Squash Rackets Clubia ja Helsinki Squash Rackets Clubia. Tuominen on toiminut myös Suomen miesten maajoukkueen päävalmentajana.
Vanessa Boslak

Vanessa Boslak (s. 11. kesäkuuta 1982 Lesquin, Pas-de-Calais, Ranska) on ranskalainen seiväshyppääjä. Hän on sijoittunut arvokisoissa useasti kahdeksan parhaan joukkoon.
Boslak saavutti seiväshypyssä 17-vuotiaiden MM-pronssia vuonna 1999, 19-vuotiaiden MM-pronssia vuonna 2000 ja 19-vuotiaiden EM-pronssia vuonna 2001. Aikuisten sarjassa hän sijoittui ulkoradoilla 11:nneksi Münchenin EM-kilpailuissa 2002 tuloksella 420 cm, kuudenneksi Ateenan 2004 olympialaisissa tuloksella 440 cm, kahdeksanneksi Helsingin MM-kilpailuissa 2005 tuloksella 435 cm, viidenneksi Osakan MM-kilpailuissa 2007 tuloksella 470 cm sekä yhdeksänneksi Pekingin 2008 olympialaisissa tuloksella 455 cm. Sekä Pariisin MM-kilpailuissa 2003 että Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän karsiutui tuloksella 415 cm.
Sisäratojen arvokilpailuissa Boslak sijoittui viidenneksi Budapestin MM-hallikilpailuissa 2004 tuloksella 450 cm, viidenneksi Moskovan MM-hallikilpailuissa 2006 tuloksella 465 cm sekä kuudenneksi Birminghamin EM-hallikilpailuissa 2007 tuloksella 423 cm. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2003 hän jäi loppukilpailussa ilman tulosta hypättyään karsinnassa 435 cm ja Madridin EM-hallikilpailuissa 2005 hän karsiutui tuloksella 430 cm. Istanbulin MM-hallikilpailuissa 2012 hän saavutti hopeaa halliennätyksellään 470 cm.
169-senttinen Boslak on voittanut seiväshypyssä useita Ranskan mestaruuksia: ensimmäisen kerran sisäradoilla vuonna 1999 ja ulkoradoilla vuonna 2001. Hän paransi Ranskan ennätystä ensimmäisen kerran sisäradoilla tulokseen 432 cm vuonna 2001 ja ulkoradoilla tulokseen 440 cm kesäkuussa 2002. Viimeisen kerran hän paransi Ranskan ennätystä tulokseen 470 cm, jonka hän hyppäsi kolmesti; ulkoradoilla kesäkuussa 2006 Málagassa ja elokuussa 2007 Osakan MM-kisoissa sekä sisäradoilla maaliskuussa 2012 Istanbulin MM-hallikilpailuissa. Boslakilta Ranskan halliennätyksen ja samalla myös absoluuttisen Ranskan ennätyksen vei Marion Fiack tammikuussa 2015 tuloksella 471 cm.
Rževin piiri

Rževin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen eteläosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 747 neliökilometriä ja asukkaita on 12 800 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Rževin kaupunki, joka ei kuuluu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Rževin piiriin kuuluu 8 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkevat Moskovan ja Riian sekä Toržokin ja Vjazman väliset rautatiet sekä Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie. Huomattavin joki on Volga. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä pellavan ja viljan viljelyyn.
Vita nuova

Vita Nuova: Uusi elämä () on Danten varhaisteos, jonka aiheena on ihannoitu rakastettu Beatrice. Dante kirjoitti teosta vuodesta 1283 lähtien lähes kymmenen vuotta, ja se valmistui noin vuonna 1294.
"Vita Nuova" on prosimetrum-muotoinen eli yhdistelee sekä runomuotoista että suorasanaista tekstiä. Se sisältää 25 sonettia, yhden ballatan ja neljä canzonea sekä 42 lyhyttä proosamuotoista kappaletta, jotka sekä pohjustavat että selittävät runoja. Teos käsittelee Danten palavaa mutta täyttymättömäksi jäänyttä rakkautta Beatrice Portinaria kohtaan, joka oli häntä vuotta nuorempi naapuriperheen tytär. Viimeisessä, kesken jääneessä canzonessa Dante kuvaa Beatricen kuolemaa. Dante kuitenkin kohtaa hänet vielä uudelleen "Jumalaisessa näytelmässä". Vaikka teoksessa ei mainita Dantea itseään nimeltä, se on selvästi omaelämäkerrallinen kuvaus Danten nuoruusvuosista.
Teos on sisältönsä ohella merkittävä myös siinä mielessä, että se on kirjoitettu italiaksi ja se vaikutti yhdessä "Jumalaisen näytelmän" kanssa Toscanan murteen muodostumiseen italian kielen standardiksi.
KK Olimpija

KK Olimpija on slovenialainen koripalloseura. Joukkue on Slovenian suurseura ja on hallinnut Slovenian liigaa 2000-luvulla. Joukkue on silti voittanut Adrianmeren liigan ainoastaan kerran. Seuran paras saavutus Euroliigassa on vuodelta 1997, jolloin se sijoittui kolmanneksi.
Historia.
Koripalloseura perustettiin vuonna 1946 osana Svoboda-urheiluseuraa. Saman vuoden lopulla nimeksi vaihdettiin Enotnost, joka oli seuralla aina vuoteen 1954 asti. Tällöin nimeksi vaihdettiin AŠK OLIMPIJA. Ensimmäisen Jugoslavian mestaruuden joukkue voitti vuonna 1957. Union Olimpija voitti vielä viisi mestaruutta ennen kuin Slovenia itsenäistyi. Kun Jugoslavia kaatui, kaatui myös sen korkeatasoinen koripallokulttuuri, jolloin Slovenian piti viedä koripalloaan eurooppalaisempaan suuntaan. Maan itsenäistyessä alkoikin seuran kultakausi, kun joukkue voitti seitsemän liigamestaruutta ja -cupia 1990-luvulla. Paras kansainvälinen menestys osui vuoteen 1994, kun joukkue voitti Saporta Cupin finaalissa Taugres Vitorian. Vuonna 1997 joukkue pääsi Euroliigan final fouriin, jossa se hävisi kuitenkin kauden voittaneelle Olympiakosille.
Joukkue on käyttänyt sponsorinimiä vuodesta 1976 lähtien. Vuosina 1997–2017 sen sponsorinimi oli Union Olimpija.
Julie Vigourt

Julie Vigourt (s. 19. lokakuuta 1979 Mâcon, Saône-et-Loire, Ranska) on entinen ranskalainen seiväshyppääjä.
Vigourt teki seiväshypyssä Ranskan ennätyksen 402 cm toukokuussa 1996. Uransa parhaan tuloksen 430 cm hän hyppäsi heinäkuussa 2002. Sisäradoilla hänen paras tuloksensa oli 410 cm. EA Mâconia edustanut 163-senttinen Vigourt ei voittanut urallaan kertaakaan Ranskan mestaruutta. Hän edusti Ranskaa kahdessa maaottelussa.
Mikael Vuorio

Mikael Vuorio (s. 4. tammikuuta 1984 Laitila) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Florida Panthers varasi Vuorion NHL:ään vuoden . Nykyään Vuorio toimii Rauman Lukossa maalivahtivalmentajana.
Ura.
Vuorio pelasi urallaan muun muassa Rauman Lukossa, Mestiksen Kiekko-Vantaassa, AL-Bank Ligaenin SønderjyskE Ishockeyssa, GET-ligaenin Furuset Ishockeyssa ja Helsingin Jokereissa. Kaudella 2010–2011 hän pelasi KooKoon lisäksi GET-ligaenin Frisk Tigersissa ja Suomi-sarjan HC Luviassa. Kaudella 2011–2012 Vuorio edusti Mestiksessä pelannutta TuToa.
Anis Dkhili

Anis Dkhili (s. 18. joulukuuta 1984) on tunisialainen judoka.
Dkhili on saavuttanut kaksi pronssimitalia judon Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja voittanut Tunisian mestaruuden vuosina 2006 ja 2007 alle 73-kiloisten sarjassa ja vuosina 2010 ja 2011 alle 81-kiloisten sarjassa.
Sarong

Sarong (malaijia) on pitkä putkimainen tai suorakaiteen muotoinen kangas, jota käyttävät sekä naiset että miehet hamemaisena vaatekappaleena Kaakkois- ja Etelä-Aasiassa, Arabian niemimaalla, Afrikan sarvessa ja monilla Tyynenmeren saarilla. Kangas on usein hyvin värikäs, ja se on joko kuosiin kudottua tai painettua. Kuviot voivat olla eläin- tai kasviaiheisia, ruutukuvioita tai ne on voitu valmistaa solmuvärjäyksellä.
Länsimaissa sarong tuli tunnetuksi 1930–1950-lukujen eksotiikalla ratsastavien elokuvien, kuten Dorothy Lamourin tähdittämän "Kaksi iloista merimiestä Balissa" myötä. Siitä ei koskaan tullut yleisesti käytettyä vaatekappaletta lännessä, mutta ajoittain muotisuunnittelijat tuovat sen uudelleen esiin urheilu- tai rantavaatemallistoissaan.
Heart

Heart on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka aloitti toimintansa Seattlessa 1960-luvulla. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa vuonna 1976, ja se on julkaissut yhä jatkuvan uransa aikana seitsemän top-10-albumia Yhdysvalloissa. Yhtyeessä on soittanut useita muusikoita; sen pitkäaikaisimmat jäsenet ovat siskokset Ann ja Nancy Wilson.
Historia.
Heartin perustivat basisti Steve Fossen sekä kitaristit Roger ja Mike Fisher vuonna 1963. Yhtye oli aluksi nimeltään Army ja myöhemmin White Heart sekä Hocus Pocus ennen kuin se otti nimekseen Heart. Ann Wilson tuli yhtyeen laulajaksi vuonna 1970 ja hänen siskonsa Nancy kitaristiksi 1974. Samoihin aikoihin Mike Fisher jätti yhtyeessä soittamisen ja keskittyi managerointiin.
Heart siirtyi Vancouveriin ja teki levytyssopimuksen Mushroom Recordsin kanssa 1975. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa "Dreamboat Annie" vuonna 1976. Albumi nousi Billboardin listalla seitsemänneksi ja myi yli miljoona kappaletta. Heartin 1970-luvun albumit olivat tyyliltään hard rockia ja folk rockia.
Yhtye siirtyi Portrait Recordsille 1977, mistä seurasi pitkä oikeusjuttu Mushroomin kanssa. Mushroom julkaisi vuoden 1977 alussa Heartin keskeneräisen albumin "Magazine", ja pian sen jälkeen Portrait julkaisi albumin "Little Queen". Mushroom joutui kuitenkin vetämään albumin myynnistä, jotta yhtye pystyisi viimeistelemään sen. "Little Queen" menestyi hyvin, ja siltä julkaistiin menestyssingle ”Barracuda”. Uudelleenmiksattu "Magazine" julkaistiin uudelleen seuraavana vuonna, kuten myös albumi "Dog and Butterfly".
"Bebe le Strange" (1980) nousi listaviitoseksi. Seuraavat kaksi albumia, "Private Audition" ja "Passionworks" eivät enää myyneet kultaa, minkä johdosta Heart siirtyi Capitol Recordsille. Albumi "Heart" (1985) nousi listaykköseksi, myi yli viisi miljoonaa kappaletta ja tuotti neljä top-10-singleä. "Bad Animals" (1987) tuotti myös neljä hittisingleä, joista ”Alone” nousi listaykköseksi. Myös seuraava albumi "Brigade" (1990) oli menestys.
Vuonna 1990 Wilsonin siskokset muodostivat akustisen yhtyeen nimeltä Lovemongers, joka julkaisi EP:n. Heartin seuraava studioalbumi oli "Desire Walks On" (1993). 2000-luvulla Heart on julkaissut albumit "Jupiter’s Darling" ja "Red Velvet Car" (2010), jolla yhtye palasi alkuaikojensa melodiseen hard rockiin ja folksoundiin. Sen uusin albumi on "Fanatic" (2012).
Heart sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 2012. Se nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen 2013. Yhtye oli saanut vuoteen 2013 mennessä 20 top-40-singleä, seitsemän top-10-albumia sekä neljä Grammy-ehdokkuutta.
Heart oli tauolla vuosina 2017–2019. Ann Wilsonin kumppani Dean Wetter pahoinpiteli Nancy Wilsonin kaksoslapsia vuonna 2016 kesken kiertueen. Sisarusten välit tulehtuivat pahasti, ja Ann ilmoitti vuoden 2017 alussa yhtyeen olevan tauolla. Vuonna 2019 ilmoitettiin Heartin tekevän paluukiertueen uudella kokoonpanolla. 
Vuosina 2020–2023 Heart eli hiljaiseloa, ja jäsenet keskittyivät soolouriinsa. Kuitenkin vuonna 2023 ilmoitettiin, että Heart palaa kiertueelle taas uudella kokoonpanolla. Kokoonpanona toimii nykyisin Ann ja Nancy Wilson, Annin taustabändi Tripsitter, ja aikaisemmin Heartissa toiminut Ryan Waters.
Zbyněk Irgl

Zbyněk Irgl (s. 29. marraskuuta 1980 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Irgl pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Vítkovicessa.
Irglin ura pääsarjatasolla alkoi kotikaupunkinsa joukkueessa HC Vítkovicessä vuonna 1998. Kauden 2006–2007 runkosarjan jälkeen Irgl siirtyi Vitkovicestä Sveitsin Davosiin, jossa pelasi pudotuspelit ja oli voittamassa Sveitsin mestaruutta. 15 pudotuspelissä hän teki 8 maalia, ollen näin pudotuspelien paras maalintekijä. Kaudelle 2007–2008 hän siirtyi Venäjälle Lokomotiv Jaroslavliin. Kaudeksi 2010–2011 Irgl vaihtoi HK Atlantiin, josta hän jatkoi seuraavaksi kaudeksi Dinamo Minskiin.
Irgl on ollut Tšekin maajoukkueessa kolmissa maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 (hopeaa), 2007 ja 2008. Hän on voittanut Tšekin joukkueessa myös nuorten maailmanmestaruutta 2000.