Keiju (Artemis Fowl)

Keiju on yleisnimitys maan alla elävistä olennoista kirjasarjassa Artemis Fowl. Keijut muuttivat maan alle pakoon ihmisiä. Useimmilla keijuilla on taikavoimia: kyky "mesmeroida" (lumota, hypnotisoida) ja parantaa. Keijut kutsuvat itseään "Väeksi". Keijuihin kuuluu kahdeksan sukua: ilmahiset, kääpiöt, menninkäiset, tontut, maahiset, demonit, hiidet ja riiviöt. Näiden lisäksi Hautautuneilla Alueilla asuu lisäksi kentaureja ja peikkoja, joita ei kuitenkaan lasketa keijuiksi.
Keijulajit.
Ilmahiset.
Ainoa keijulaji, jolla on syntyessään siivet. Eivät katso eteensä. Ilmahiset ovat suunnilleen metrin mittaisia. Niillä on suipot korvat ja vihreä iho. Luonteeltaan ne ovat yleensä hilpeän huolettomia ja älyltään keskinkertaisia. Lentäminen on ilmahisille tärkeintä maan alla ja päällä. Luulevat olevansa taivaan vihreäihoinen lahja toisille keijuille
Tontut.
Älykkäitä, mutta erittäin itsepäisiä. Lapsen mittasuhteet, suuri ja herkkä pää. Pääkallo on erittäin hauras. Monet keijut ilahtuvat jo tonttujen näkemisestä, joten he ovat "terapiaa kahdella jalalla". Pitävät vallasta ja suklaasta. Tryffelit ovat tontuille erityisen mieleen. Tontun vihoihin ei kannata koskaan hankkiutua.
Hiidet.
Tyhmiä, silmäluomettomia, suomuisia olentoja, jotka osaavat loihtia tulta. Haastavat mielellään riitaa ja pitävät tulesta (tulenkestävä nahka). Kostuttavat silmämuniaan nuolemalla. Laskeutuvat kiireessä juoksemaan neljällä jalalla. Luovat nahkansa kahdesti vuodessa, ja tekevät vanhoista nahoistaan vaatteita, kun vaivautuvat käyttämään vaatteita.
Kääpiöt.
Kääpiöuroksilla on kyky loksauttaa leukansa sijoiltaan ja kaivaa suullaan maata saaden se menemään peräpäästä ulos muutamassa sekunnissa saaden siitä kaikki mineraalit ja syötäväksi kelpaavat aineet. On tyypillistä, että tämän jälkeen ilmenee suolistokaasuvaivoja. Jos kääpiö on tarpeeksi pitkään juomatta, sen ihohuokoset avautuvat nuppileulanpään kokoisiksi imukupeiksi. Kääpiöiden sylki kovettuu ollessaan kosketuksissa ilmaan. Sylki myös hehkuu pimeässä ja sillä on parantavia ominaisuuksia. Jos kääpiö vahingossa kaivautuu mereen, sille ei tule sukeltajantautia. Kääpiöt itse eivät tosin ole itse tietoisia tästä. Kääpiöiden partakarvat toimivat kompassina. Kääpiöt ovat herkkiä auringonvalolle, niiden nahka alkaa punoittaa muutamassa minuutissa pilviselläkin säällä. Pystyvät käyttämään varpaitaan yhtä hyvin kuin sormiaan. Pitävät kullasta ja jalokivistä. Taipumusta rikollisuuteen.
Menninkäiset.
Päättäväisiä ja rusehtavaihoisia olentoja, järjestelmällisiä ja vahvasti oikeudentajuisia. Sarkastinen huumorintaju. Pitävät lentämisestä sukkuloilla tai siivillä.
Maahiset.
Hidasälyisiä ja töykeitä olentoja, jotka ovat mieltyneitä kultaan.
Demonit.
Älykkäitä mutta itsepäisiä olentoja, jotka on eristetty Hybrasin saarelle Limboon kymmeneksi tuhanneksi vuodeksi. Nuoret demonit, "parat", ovat menninkäismäisiä, harmaaihoisia ja töpöhäntäisiä. Kun para tulee todella verenhimoiseksi, se saa "väänteleet" ja sen ihohuokosista tulvii ravintolimaa, joka peittää sen koteloon. Kotelossa para kokee muodonmuutoksen ja se tulee kotelosta ulos täysikasvuisena demonina.
Demonivelhot.
Demonivelhot eivät saa lainkaan väänteleitä, joten ne näyttävät täysikasvuisinakin paroilta ja niillä on mahtavat taikavoimat.
Riiviöt.
Ensimmäisessä kirjassa mainittu keijulaji. Ne ovat pieniä ja osaavat lentää. Riiviö vilahtaa myös sarjakuvasovituksen sivulla 51, toisessa ruudussa, missä se asettaa jonkinlaista sidettä Komentaja Rootin käteen.
Hautautuneiden alueiden ei-taikaolennot.
Peikot.
Tyhmiä, mutta hengenvaarallisia olentoja. Peikoilla on terävät torahampaat, joissa on halvaannuttavaa myrkkyä ja ne ovat syntyneet tappamaan. Ne pelkäävät vettä ja niiden silmät eivät kestä valoa. Peikkojen hajuaisti on ilmiömäinen, sillä sokeakin peikko löytää maan alla vettä ja saalista. Niiden karvat ovat patukkamaisia. Ne syövät valtavasti, pari lehmää on mukava välipala.
Joskus kääpiöt ovat ratsastaneet peikoilla.
Kentaurit.
Älykkäimpiä, mutta myös vainoharhaisimpia. Kentaurit ovat nykyään harvinaisia, eikä niillä ole taikavoimia.
Krakenit.
Meren pohjassa ihmiseltä piilossa eläviä otuksia, jotka voivat kasvaa kilometrien mittaisiksi. Maailmassa niitä on enää seitsemän, sillä uroskrakenit ovat steriloituneet jätevesien tähden. Helsingin lähettyvillä meressä elää yksi.