tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Antonio Esfandiari

Antonio "The Magician" Esfandiari (alun perin Amir Esfandiari, s. 8. marraskuuta 1978 Teheran Iran) on iranilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Esfandiari muutti 9-vuotiaana perheineen Kalifornian San Joséhen. Kiusaamisen takia hän vaihtoi nimensä Anthonyksi. Yhdeksäntoista vuoden ikäisenä Esfandiari vaihtoi etunimensä takaisin Antonioksi ja alkoi esiintyä ammattitaikurina. Samoihin aikoihin hän alkoi pelata Texas hold 'em -pokeria. 
Esfandiarin ensimmäinen suurmenestys oli marraskuussa 2002 World Poker Tourin 3rd Annual 49'er Gold Rush Bonanza -turnauksessa saavutettu kolmostila. Seuraavana keväänä hän oli viides WSOP:n 2 000 dollarin No Limit Hold'em -turnauksessa. Helmikuussa 2004 Esfandiari ansaitsi lähes 1,4 miljoonaa dollaria voittamalla WPT:n L.A. Poker Classicin Commerce Casinolla Los Angelesissa. Saman vuoden toukokuussa hän voitti toistaiseksi ainoan WSOP-rannekkeensa 2 000 dollarin sisäänoston Pot Limit Hold'em -turnauksessa. Marraskuussa 2006 Esfandiari tuli toiseksi Poker Superstars -kutsuturnauksen finaalissa Todd Brunsonin jälkeen. Vuoden 2012 heinäkuussa Esfandiari voitti The Big One for ONE DROP turnauksen. Turnauksen sisäänosto oli 1 000 000 dollaria, ja voitollaan Esfandiari lunasti 18 346 673 dollaria. Tällä tuloksella Esfandiari nousi WSOP All Time Money -listan kärkeen.
Esfandiari on ollut pelaamassa television pokeriohjelmissa "High Stakes Poker" ja "Poker After Dark".
Elokuussa 2013 Esfandiarin turnausansiot ylittivät 25,5 miljoonaa dollaria, mikä teki hänestä tuolloin kaikkien aikojen parhaiten ansainneen pokeriturnauspelaajan.
Anne Niilola

Anne Marjukka Niilola (s. 9. heinäkuuta 1963 Kuusankoski) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui ylioppilaaksi Kuusankosken lukiosta vuonna 1982. Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta hän valmistui näyttelijäksi vuonna 1991. Parhaiten hänet tunnetaan "Maalaiskomedia"-televisiosarjan Virpi Hakkaraisen roolista. 
Niilola on vieraillut Vaasan kaupunginteatterissa, Porin Teatterissa, teatteri Raivoisissa Ruusuissa, Pyynikin kesäteatterissa ja Tampereen työväen teatterissa. Hän on ollut kiinnitettynä Kotkan kaupunginteatterissa vuodesta 2010. Lisäksi hän on näytellyt useassa televisiosarjassa ja opettanut improvisaatiota.
Kaasupullo

Kaasupullo on paineastia, jossa säilytetään kaasua korkeassa paineessa. Kaasu saadaan pullosta ulos hallitusti paineenalennusventtiilin avulla. Kaasupullojen yläosan väritys yleensä kertoo, mitä kaasua pullo sisältää. Väritys kuitenkin vaihtelee, joten pullon sisältö on syytä aina selvittää sen kyljessä olevasta tekstistä. Kaasupulloissa voi olla inerttejä eli reagoimattomia kaasuja, kuten typpeä tai heliumia, mutta ne voivat sisältää myös herkästi syttyviä tai räjähtäviä kaasuja kuten vetyä tai happea.
Käyttö ja täyttö.
Kaasupulloja käytetään niin teollisuudessa, luonnontieteen aloilla kuin lääketieteessä. Kaasupullot ovat uusiokäytettäviä ja yleensä ne vuokrataan kaasun toimittajalta, joka täyttää tyhjät pullot uudelleen. Pullojen sisältämän kaasun hinta riippuu kaasun puhtausasteesta. Jotta pullo ei likaantuisi, kaasupulloa ei saa koskaan päästää täysin tyhjäksi vaan on jätettävä pieni ylipaine puhtaan täytön mahdollistamiseksi. Suomessa kaasuja toimittavia yhtiöitä ovat muun muassa Woikoski, Air Liquide ja Linde Gas, entinen AGA.
Turvallisuus.
Kaasupullojen käytöstä on useita turvallisuusmääräyksiä. Esimerkiksi tulipalojen varalta kaasupullojen paikat on ilmoitettava selvästi, koska ne aiheuttavat kuumetessaan räjähdysvaaran. 
Pulloja on ylipäänsä käsiteltävä varoen, ja siirrettäessä niitä ei saa nostaa kuvusta tai suojuksesta. Pullokärryjen käyttö on suositeltavaa. Pulloa siirrettäessä pääventtiiliä suojaamassa tulee olla suojakupu, jotta pullon kaatuessa sen pääventtiili ei vaurioidu ja aiheuta vakavaa vaaratilannetta. Kaasupullot tulee varastoida hyvin tuulettuvassa tilassa.
Virtuaalituunaus

Virtuaalituunaus on ajoneuvoista otettujen kuvien muokkaamista digitaalisessa muodossa tietokoneen avulla. Tuunaamisessa ja ehostamissa käytetään kuvankäsittelyohjelmaa. Virtuaalituunaamalla saadaan tehtyä ajoneuvoon kaikki mahdolliset muutokset suunnittelijan kuvankäsittelytaidoista riippuen. Virtuaalituunauksessa pyritään fotorealismiin.
Visuaalista simulointia (sisustusta, arkkitehtuuria, näyttelyitä jne.) on aina käytetty ja sama pätee autojen rakenteluunkin. Näin voidaan havainnollistaa muutoksen mukana tulevat erot. Virtuaalituunaus on autoista ja kuvankäsittelystä kiinnostuneiden harrastus. Virtuaalinen muokkaus antaa ideoita sekä mahdollisuuden ideoiden vertailuun aidon auton rakentamisessa. 
Cartoonaus.
Cartoonaus on virtuaalituunauksen "alakategoria", jossa valokuvasta yritetään saada mahdollisimman sarjakuvamainen. Tyylejä on erilaisia, jotkut harrastajat tekevät aidompaa jälkeä lisäämällä yksityiskohtia ja monia eri sävyjä silti säilyttäen kuvan sarjakuvamaisena, jotkut taas tekevät yksinkertaisia muutaman sävyn kuvia.
Vincent Kompany

Vincent Jean Mpoy Kompany (s. 10. huhtikuuta 1986 Uccle, Belgia) on uransa päättänyt belgialainen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja, joka toimii Bayern Münchenin päävalmentajana. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja. Kompany edusti 11 kauden ajan Englannin Valioliigan Manchester Cityä, jossa hän toimi myös joukkueen kapteenina voittaen lukuisia mestaruuksia.
Ura pelaajana.
Seurajoukkue.
Kompany on belgialaisen RSC Anderlechtin kasvatti. Kompany voitti kalenterivuosittain jaettavan Belgian liigan parhaan pelaajan palkinnon, Gouden Schoenin, vuonna 2004. Hänet valittiin myös kauden 2004–2005 parhaaksi ammattilaispelaajaksi . Vuosina 2004 ja 2006 hän oli voittamassa Anderlechtissa kotimaansa mestaruutta.
Kesäkuussa 2006 Kompany siirtyi Saksan Bundesliigassa pelaavaan Hamburger SV-joukkueeseen 5,1 miljoonan punnan siirtosummalla. 
Manchester Cityssä hän voitti Englannin Valioliigan mestaruuden 2012, 2014, 2018 ja 2019, FA Cupin 2011 ja 2019, Liigacupin 2014, 2016, 2018 ja 2019 sekä Community Shieldin 2012 ja 2018. Hänet valittiin Valioliigan kauden pelaajaksi 2011–2012. Valioliigan tähdistökentälliseen hänet on valittu kausilla 2010–2011, 2011–2012 ja 2013–2014.
Maajoukkue.
Kompany oli pitkään Belgian maajoukkueen vakionimiä. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2014 ja 2018, joista jälkimmäisissä Belgia saavutti pronssia, sekä Pekingin olympialaisissa 2008. Kaikkiaan hän pelasi 89 maaottelua ja teki niissä neljä maalia. 
Ura valmentajana.
Kompany aloitti valmentajauransa junioriseuransa Anderlechtin pelaajavalmentajana kaudella 2019–2020 luopuen kuitenkin roolista neljän pelatun pelin jälkeen keskittyäkseen pelaajarooliinsa. Lopetettuaan pelaajauransa kauden jälkeen, hän siirtyi Anderlechtin päävalmentajaksi seuraavalle kaudelle. Ensimmäisellä täydellä kaudella 2020–2021 Anderlecht sijoittui Kompanyn valmennuksessa Belgian liigassa neljänneksi ja seuraavalla kaudella 2021-2022 kolmanneksi. 
Kesäkuussa 2022 Kompany siirtyi Englannin Mestaruussarjassa pelaavan Burnleyn päävalmentajaksi. Kompany luotsasi debyyttikaudellaan 2022–2023 Burnleyn Mestaruussarjan voittoon. Joukkue keräsi yli 100 pistettä ja hävisi kauden aikana vain kolme ottelua..
Toukokuussa 2024 saksalainen FC Bayern München teki kolmivuotisen sopimuksen Kompanyn kanssa. Kompany luotsasi Bayernin Bundesliigan mestaruuteen heti ensimmäisellä kaudellaan saksalaisseuran päävalmentajana.
Istanbul-Atatürkin kansainvälinen lentoasema

Istanbul-Atatürkin kansainvälinen lentoasema on Istanbulin entinen päälentoasema. Sen matkustajaliikenne siirtyi uudelle Istanbulin lentoasemalle 6. huhtikuuta 2019. Ennen tätä tasavallan perustajan Kemal Atatürkin mukaan nimetty lentoasema oli yksi maan tärkeimmistä kansainvälisistä lentoasemista. Turkish Airlines käytti lentoasemaa solmukohtana. Myös rahtiliikenne siirtyi uudelle lentoasemalle 5. helmikuuta 2022.
Lentoasema sijaitsee Yeşilköyn kaupunginosassa, 24 kilometriä lounaaseen Istanbulin keskustasta. jonne lentoasemalta on suora metroyhteys (M1-linjan lounainen pääteasema: Atatürk Havalimani (airport).
Istanbulin kaupunkia palvelee myös toinen kansainvälinen lentoasema, Sabiha Gökçenin kansainvälinen lentoasema.
Terrori-isku.
Atatürkin lentoasemalle tehtiin 28. kesäkuuta 2016 terrori-isku, jossa kolme terroristia hyökkäsi odotushalleihin tulittaen satunnaisesti ihmisiä käsituliasein lähtevien lentojen terminaalissa ja lopuksi räjäyttämällä itsensä saapuvien lentojen terminaalissa kerrosta alempana. Iskussa on kuollut (29. kesäkuuta mennessä) 42 ja haavoittunut 239 henkilöä. Toistaiseksi ei kukaan ole ottanut vastuuta iskusta.
Befun metroasema

Befun metroasema () on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on seitsemäs asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähistöllä sijaitsevat muun muassa:
Slyde

Slyde, (oik. Jalome Beacher) on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisessa "Amazing Spider-Man" -lehden numerossa 272. Slyden loivat Tom DeFalco ja Sal Buscema. 
Suomessa Slyde esiintyi ensimmäisen kerran "Marvel Minijuliste"- sarjan kuudennessa osassa. 
Historia.
Jalome Beacher oli kemisti, joka kehitti tarttumattoman pinnoitteen mille tahansa pinnalle. Esimiehet kuitenkin erottivat hänet. Vimmastunut Slyde kehitti itselleen puvun ja päätti käyttää sitä rikollisissa toimissaan. 
Hänen pukunsa, jonka Beacher päällysti tarttumattomalla pinnoitteellaan, mahdollisti miltei kitkattoman liikkumisen. Myöskään Hämähäkkimiehen seitti ei tarttunut puvun pintaan. Nimeten itsensä uudelleen Slydeksi, Beacher aloitti laajamittaiset pankkiryöstöt. 
Myöhemmin Slyde liittyi pahamaineiseen Pahuuden Mestarit -järjestöön, mutta kuoli Elektran saista. Selvisi kuitenkin, ettei Slyde kuollutkaan iskusta. Muinainen ninjakultti Käsi elvytti Slyden. Slyde tajusi olevansa jo miltei 40-vuotias mies ja hän päätti yrittää vielä kerran taistella Hämähäkkimiestä vastaan. 
Hän teki itselleen uuden puvun ja apurinsa kanssa suoritti uskaliaan ryöstön. Hänen todellinen tarkoituksensa oli kuitenkin houkutella Hämähäkkimies paikalle ja taisteluun kanssaan. Supersankari saapuikin ja voitti jälleen Slyden. 
Joutuessaan vankilaan Slyde oli kuitenkin iloinen pärjättyään hyvin taistelussa sankaria. Myöhemmin Slyde yhdisti voimansa Ansamiehen kanssa ja meni mafiapomo Nuijapään puheille. Nuijapää keräsi suurta superroistoarmeijaa yhteen, jotta voisi hallita suvereenisti New Yorkia. 
Slyde ei kuitenkaan suostunut ehdotukseen, jolloin yksi Nuijapään kätyreistä ampui hänet siihen paikkaan viestiksi muille niskuroijille.
Voimat ja varusteet.
Slydella ei ole varsinaisia supervoimia. Hän on kuitenkin lahjakas kemisti ja on kehittänyt rikollisen uransa avuksi nerokkaan asun. Asu on päällystetty kokeellisella, kitkattomalla aineella. Aineen ansiosta puvun käyttäjä on immuuni erilaisille sidonnoille ja otteille (kuten Hämähäkkimiehen verkolle). 
Asu suojaa Slydea myös jonkin verran fyysisiltä iskuilta. Koska asun kengät ovat myös kitkattomat, Slyde kykenee liikkumaan noin 15 metrin sekuntivauhtia. Huolimatta suuresta nopeudesta, Slyde kykenee ohjailemaan itseään erinomaisesti. 
Slyde on myös käyttänyt rakettimoottorein varustettuja saappaita kyetäkseen lentämään ja nykyisin teräaseita, kuten katanaa ja shurikeneja.
Chayaman metroasema

Chayaman metroasema () on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kahdeksas asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsee muun muassa Jōnanin kunnallinen liikuntahalli.
Caracallan kylpylät

Caracallan kylpylät (; ) olivat Rooman valtakunnassa sijainnut ylellinen rakennuskompleksi, jonka keisari Caracalla rakennutti vuosien 212 ja 216 välisenä aikana. Nykyään kylpylöiden rauniot ovat turistikohde Rooman kaupungissa.
Rakennus.
Yleistä.
Kompleksi peitti arviolta 13 hehtaarin pinta-alan. Kylpylärakennus oli 228 metriä pitkä, 116 metriä leveä ja arviolta 38,5 metriä korkea. Sitä pystyi käyttämään noin 1 600 kylpijää kerralla.
Rakennuksen seinät oli koristeltu mosaiikeilla, jotka sisälsivät aidonkokoisia kuvia painijoista ja valmentajista sekä erilaisista merihirviöistä ja sankareista. Kylpylässä oli myös useita patsaita, joista suurin osa on viety turvaan muihin museoihin, kuten Vatikaanin museoihin.
Kylpylä sai vetensä läheisestä Aqua Marcia -akveduktista. Sen ansiosta kylpylöitä voitiin käyttää aina Rooman viimeisiin päiviin asti, jolloin barbaarit tuhosivat akveduktin yrittäessään valloittaa Rooman.
Koko rakennusta lämmitettiin hypokaustin avulla. Kyseisessä tekniikassa lämmitettiin ensin hiilen avulla suuri määrä vettä, joka sitten virtasi kylpylän lattian alla lämmittäen näin koko rakennusta. Hypokausteja käytettiin vielä 1800-luvulla.
Kylpyläosasto.
Kylpylät itsessään sisälsivät "frigidariumin" (kylmän huoneen), "tepidariumin" (lämpimän huoneen) sekä "caldariumin" (kuuman huoneen). Pohjoissivulla oli "natatio", joka oli uima-allas. "Natatiolla" ei ollut kattoa, ja sitä ympäröivät pronssipeilit, jotka ohjasivat auringonvaloa allasosastolle. Koko allasrakennus oli 6 metriä korkealla alustalla, jotta sen alle voitiin säilöä tavaraa ja sitä voitiin lämmittää erinäisillä uuneilla.
Muut osastot.
Caracallan kylpylät eivät sisältäneet vain altaita, vaan niiden alueelle kätkeytyi muun muassa kirjasto, kaksi "palaestraa", useita pylväskäytäviä sekä iso puutarha käytävineen. Kirjastossa oli kaksi eri huonetta, kuten kaikissa muissakin Rooman kirjastoissa: toinen oli kreikan- ja toinen latinankielisille teksteille. Kylpylärakennus oli osaltaan tarkoitettu kulttuurien kohtauspaikaksi, ja siellä solmittiin niin poliittisia kuin kaupallisiakin sopimuksia Rooman valtakunnan aikana.
Kirjastot oli sijoitettu rakennuskompleksin itä- ja länsisiipeen, ja koko pohjoissiiveke oli omistettu kaupoille.
Nykyään.
1900-luvun alkupuolella kylpylöiden muotoilua käytettiin inspiroimaan useita moderneja rakennuksia.
Kylpylöiden raunioihin pääsee nykyään tutustumaan pientä maksua vastaan, joskin alle 18-vuotiaat ja yli 65-vuotiaat EU:n kansalaiset pääsevät tutustumaan raunioihin ilmaiseksi, kuten myös Palatium-kukkulalle ja Colosseumiin.
Jari Ahola

Jari Tapio Ahola (s. 9. elokuuta 1976 Tampere) on suomalainen näyttelijä ja laulaja.
Ura.
Jari Ahola on tehnyt pitkän ja menestyksekkään uran Suomen teatterikentällä. Hän on näytellyt muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa, Lappeenrannan kaupunginteatterissa, Lahden kaupunginteatterissa, Tampereen Komediateatterissa, Pyynikin kesäteatterissa, ja Suomen Kesäteatterissa. 
Teatterin lisäksi hän on esiintynyt myös elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten "Supernormaalia", "Koskinen", "Star Wreck", "Kaverille ei jätetä" ja "Akkaa päälle".
Hän on ollut kiinnitettynä Tampereen Työväen Teatterissa vuodesta 2006 lähtien.
Ahola valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2004 teatteritaiteen maisteriksi ja näyttelijäksi. Ahola tunnetaan Tampereen Työväen Teatterin hittimusikaalista "Vuonna 85" ja sen jatko-osista, jossa hän näytteli Mauno Pepposta 12 vuotta. Jari Aholalla on tiettävästi hallussaan Suomen ennätys yhden musikaaliroolin esittämisessä. Hän esitti Mauno Pepposen roolia 572 kertaa vuosina 2006-2018 (Vuonna 85, Kuuma Kesä 85, Mauno Peppone - Elämä, Kuolema ja Comeback). 
Ahola on ääninäytellyt lukuisissa tv-sarjoissa, tv- ja radiomainoksissa sekä Pro Pilkki 2 -pelissä, jossa yksi tietokonepelaajista on nimetty hänen mukaansa. Sen lisäksi Ahola toimi kyseisen pelin ääniohjaajana sekä äänisuunnittelijana. TV2:n "Tartu Mikkiin" -ohjelmassa Ahola on nähty solistina kahdesti; vuosina 2007 sekä 2012. Ahola toimi vuonna 2012 myös Sinkkutanssit-nimisen tositelevisio-ohjelman kertojanäänenä.
Ahola on esittänyt päärooleissa Kirkaa vuonna 2016, Jari Sillanpäätä vuonna 2018 sekä Olavi Virtaa vuonna 2019 Suomen Kesäteatterin laulunäytelmissä.
Ahola on säveltänyt 2022 Tampereen Työväen Teatterin Klubilla ensi-iltansa saaneen, Tää on ihan perheestä, nimisen komedian. Hän on myös yksi näytelmän käsikirjoittajista yhdessä Minna-Stiina Saariston ja vaimonsa Petra Aholan kanssa.
Ahola toimii myös katsomojuontajana Tampereen Ilveksen Liiga-otteluissa Nokia Arenalla.
Yksityiselämä.
Jari Ahola on naimisissa näyttelijä Petra Aholan kanssa ja heillä on viisi lasta. He asuvat Tampereella.
Tiruchirappalli

Tiruchirappalli (; lausutaan yleisesti Tiruchchirapalli, myös Tiruchi tai Trichy திருச்சி; aiemmin brittiläisen Intian aikaan Trichinopoly) on kuudenneksi suurin (Chennain, Coimbatoren, Madurain, Salemin ja Tirupurin jälkeen) kaupunki Tamil Nadun osavaltiossa Etelä-Intiassa. Tiruchirappalli sijaitsee osavaltion keskellä, Kaverijoen rannoilla.
Vuoden 2011 laskennassa kaupungissa oli 846 915 asukasta.
Kanayaman metroasema

Kanayaman metroasema () on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on yhdeksäs asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin aseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Pahuuden Mestarit

Pahuuden Mestarit () ovat Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroistojoukkio. Ryhmä on historiansa aikana kokenut monta eri kokoonpanoa. Ensimmäisen kerran ryhmä esiintyi amerikkalaisen "Avengers" -lehden kuudennessa numerossa (heinäkuussa 1964). Pahuuden Mestarit ovat pääasiallisesti Kostajien vastustajia. 
Alkuperäinen Pahuuden Mestarit organisoi Paroni Zemo. Hän johti ryhmää kuolemaansa asti. Toisen ryhmäinkarnaation organisoi androidi Ultron. Munapää keräsi kolmannen ryhmän. Neljännen ryhmän kokoonpanon laati paroni Zemon poika. Tohtori Mustekala organisoi viidennen ryhmän. Myöhemmin syntyi vielä useita muita ryhmäkokoonpanoja.
Pahuuden Mestarit muissa medioissa.
Videopelit.
Suurin osa -videopelissä esitetyistä vastustajista ovat kuuluneet jossain vaiheessa Pahuuden Mestareihin. Pelissä Mestareita johtaa Tohtori Doom yhdessä Lokin, Lumoojattaren, Ultronin ja Paroni Mordon kanssa. Muita pelissä esiintyviä Pahuuden Mestareita ovat: 
Myös Mandariini oli alun perin Mestarien jäsen, mutta Tohtori Doom erotti hänet ryhmästä petturuuden takia.
Enteogeeni

Enteogeeni sanatarkassa muodossaan, tarkoittaa uskonnollisessa, shamanistisessa tai hengellisessä konteksissa käytettyä psykoaktiivista ainetta. Laajemmassa käsityksessään sana "enteogeeni" viittaa niin synteettisiin kuin luonnollisiin kemiallisiin yhdisteisiin, jotka aiheuttavat ihmisessä muuntuneen tajunnantilan (kuten transsin), joka muistuttaa perinteisten enteogeenien, kuten ayahuascan, psilosybiinisienten ja muiden hallusinogeenien avulla saavutettuja hengellisiä kokemuksia, joita esimerkiksi šamaanit hyödyntävät työssään.
Etymologia.
Enteogeeni (engl. "entheogen") on uudissana, jonka kehitti vuonna 1979 joukko etnobotanisteja ja mytologian tutkijoita. Se on johdettu kahdesta muinaiskreikan sanasta ἔνθεος "entheos" ja γενέσθαι, "genesthai". Adjektiivi "entheos" tarkoittaa "jumalasta täyttynyttä, inspiroitunutta" ja siitä on myös johdettu sana entusiasmi eli into. "Genesthai" tarkoittaa olevaksi tulemista. Täten enteogeeni tarkoittaa ainetta, joka tekee inspiroituneeksi, usein uskonnollisessa tai hengellisessä mielessä.
Sienien päihdekäyttö

Sienien päihdekäyttö on sienien käyttöä päihteenä. Psyykeen vaikuttavia sieniä on Suomessa ainakin 15 lajia. Niitä on kahta ryhmää: "amaniitasieniä", joihin kuuluvat muutamat myrkylliset kärpässienet, ja "psilosybiinisieniä", joihin kuuluu esimerkiksi suippumadonlakki.
Psilosybiinisienten sisältämät psilosiini ja psilosybiini on luokiteltu huumausaineiksi.
Vaikutukset.
Psilosybiinisienten vaikutukset ovat samankaltaisia kuin LSD:llä, joka on psykedeeli. Psykedeelit mm. muuttavat aistikokemuksia.
Gilbert Bécaud

Gilbert Bécaud (oik. François Gilbert Léopold Silly, 24. lokakuuta 1927 Toulon, Ranska – 18. joulukuuta 2001 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen laulaja, säveltäjä ja näyttelijä, jonka lempinimi oli hänen energisen esiintymistapansa johdosta "Monsieur 100,000 Volts". 
Bécaud’n kansainvälisesti tunnettuja menestyskappaleita ovat muun muassa ”Et maintenant” vuodelta 1961, jota ovat esittäneet hänen lisäkseen esimerkiksi Shirley Bassey, Elvis Presley ja Frank Sinatra nimellä ”What Now My Love” ja muun muassa Everly Brothersin, Bob Dylanin, Nina Simonen, Elvis Presleyn, Willie Nelsonin ja James Brownin nimellä ”Let It Be Me” esittämä ”Je t'appartiens”. 
Hänen muita hittejään ovat muun muassa ”Le jour où la pluie viendra”, ”Seul sur son étoile” (suom. ”Se onko hän”), ”L’orange” ja ”L’important c’est la rose” (useita suomennoksia, mm. ”Jossain on kukka ruusun”).
Suomessa Bécaud’n tunnetuin kappale lienee Tapani Pertun esittämänä tunnetuksi tullut ”Nathalie” vuodelta 1964. Ritva Oksanen levytti Bécaud’n kappaleita vuoden 1971 esikoisalbuminsa A-puolelle Kari Kuuvan, Sauvo Puhtilan ja Chrisse Johanssonin suomennoksina. Monia Bécaud’n lauluja levytti myös Tapio Heinonen.
Never for Ever

Never for Ever on Kate Bushin kolmas albumi vuodelta 1980. Laulaja tuotti sen yhdessä Jon Kellyn kanssa. Ehkä tämän takia levyn tuotanto oli monimuotoisempaa kuin Bushin aiemmilla äänitteillä "The Kick Inside" ja "Lionheart", joiden
taiderockin ja klassisen musiikin vaikutteita sekoittaneet kappaleet olivat äänimaailmaltaan hyvin samankaltaisia. Erityisen tärkeänä instrumenttina tällä albumilla toimi Fairlight CMI -syntetisaattori-sampleri, johon Kate Bush oli tutustunut ollessaan taustalaulajana Peter Gabrielin singlellä ”Games without Frontiers”.
"Never for Ever" oli ensimmäinen brittiläisen naisartistin äänite, joka nousi Ison-Britannian albumilistan ykköseksi.
Levyltä heinäkuussa 1980 julkaistu, aiheinaan rakkautta ja uskottomuutta käsitellyt single ”Babooshka” saavutti Britannian singlelistan viidennen sijan ja oli siten siihen mennessä Bushin parhaiten sijoittunut kappale ”Wuthering Heightsin” jälkeen. ”Babooshka” oli myös kansainvälinen menestys ja saavutti kärkikymmenikön Kanadassa, Australiassa ja monissa Euroopan maissa. Myös John Lennonin tiedetään hankkineen singlen itselleen, sillä hän halusi kokeilla tekovaiheessa olevalle "Double Fantasy" -albumilleen samanlaista äänimaailmaa. Kappaleet ”Breathing” ja ”Army Dreamers” kävivät puolestaan kumpikin parhaimmillaan brittilistan sijalla 16. 
Levyn kannen piirsi kuvittaja Nick Price Bushin ideoiden pohjalta. Ajatuksena oli lepakoiden ja joutsenien sekä muiden vastakohtien avulla ilmentää ihmisen eri puolia, sitä kuinka jokaisessa on eri tavalla ilmeneviä hyviä ja pahoja piirteitä.
Chau Giang

Chau Tu Giang (s. 2. heinäkuuta 1955) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Giang on syntynyt Vietnamissa ja on etniseltä taustaltaan kiinalainen.
Giang lähti Vietnamista pienellä veneellä 1970-luvun lopulla. Hän muutti Denveriin, jossa työskenteli vähimmäispalkalla erilaisissa töissä. Tämän jälkeen hän siirtyi Floridaan, josta sai työtä kokkina 160 dollarin viikkopalkalla. Coloradossa Giang oppi pokerinpeluun, sen seurauksen hän muutti Las Vegasiin. Ensimmäisenä ammattilaisvuotenaan hän ansaitsi yli 100 000 dollaria.
World Series of Pokerissa Giang oli vuonna 1993 toinen $1,500 Pot Limit Hold'em -turnauksessa ja myöhemmin samana vuonna voitti $1,500 Ace to Five Draw -tapahtumassa. Vuonna 1996 Giang oli WSOP:n pääturnauksessa kolmastoista. Kaksi vuotta myöhemmin hän toisen WSOP-rannekkeensa $2,000 Omaha 8 or Better -turnauksessa ja kolmannen vuonna 2004 $2,000 Pot Limit Omaha -kisassa.
Giang pelasi vuosia lähes pelkästään WSOP-turnauksia ja käteispelejä, jossa hän on usein mukana Las Vegasin "Big Gamessa". Vuodesta 2003 Giang on alkanut pelata myös World Poker Tourin turnauksia. WPT:llä hän on ollut finaalipöydässä kolmasti. Tammikuun 2005 WPT:n $10,000 World Poker Open -turnauksen kakkostila on Giangin toistaiseksi rahallisesti arvokkain voitto (773 448 dollaria).
Giang on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Elokuussa 2007 hänen pokeriuran turnausansionsa ylittivät 3,0 miljoonaa dollaria.
Vaimomatskua

Vaimomatskua on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jossa Public Enemy -muusikko Flavor Flav etsii itselleen sopivaa vaimoa. Sarjasta on ilmestynyt kaksi tuotantokautta, joista Subtv on esittänyt molemmat. Yhdysvalloissa kolmas tuotantokausi sarjasta alkoi helmikuussa 2008. Sarjasta on ilmestynyt myös kolme spin-offia: "I Love New York", ja .
Juoni.
Sarjan alussa kaksikymmentä tyttöä muuttaa asumaan samaan taloon. Joka viikko Flavor Flav pudottaa heistä yhden tai useamman, kunnes sopiva vaimo löytyy.
Tuotantokaudet.
1 Tiffany Pollard ("New York"), kilpailija 1. tuotantokaudelta, palasi toiseen tuotantokauteen Flavin toivomuksesta.
2 Yksi kilpailija, "Eye'z," oli oikeastaan Flavin tietolähde. Ja kun New-York tuli kesken pelin mukaan, kilpailijoita oli yhteensä 20. 
     Kilpailija pudotettiin.
     Kilpailija ei saanut Flavor Flavilta kelloa (Flav antaa aina pysyneille kisailijoille kellon), mutta pysyi kisassa.
     Kilpailija vetäytyi itse kisasta.
     Kilpailija voitti kilpailun.
Ensimmäinen tuotantokausi.
Voittaja.
Yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä Nicole Alexander (s. 12. heinäkuuta 1982, Detroit, Michigan, Yhdysvallat) esiintyi kilpailussa nimellä Hoopz. Hän voitti 1. tuotantokauden finaalin. 
2. tuotantokausi.
Yhdysvalloissa toisen tuotantokauden esitys alkoi 6. elokuuta 2006.
Suomessa toisen tuotantokauden esitys alkoi 1. syyskuuta 2007
     Ei ollut kilpailija (oli Flavin tietolähde) ja lähti itse kisasta.
     Kilpailijaa pyydettiin lähtemään ennen oikeaa pudotusta.
     Kilpailija pudotettiin.
     Kilpailija poistui itse kisasta.
     Uusi kilpailija.
     Kilpailija voitti kilpailun.
Voittaja.
Malli, laulaja ja tosi-tv-kilpailija Chandra Davis (s. 2. tammikuuta 1978 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) esiintyi nimellä Deelishis sarjan toisella tuotantokaudella. Finaalissa Flavor Flav valitsi Davisin voittajaksi. 
VH1-kanavan erikoisohjelma "Where Are They Now: Reality Stars" kertoi vuonna 2007, että Vaimomatskua-sarjan kuvausten jälkeen Davis ei ole enää seurustellut Flavor Flavin kanssa.
Chandra Davis on myös tehnyt töitä Eye Candy -nimiselle mallitoimistolle, jossa hän sai lempinimen "London Charles". Davis ilmestyi julkisuuteen uudelleen Paul Wallin musiikkivideolla nimeltä "Break em off", esiintyi Smooth-lehden kannessa huhtikuussa 2007 sekä Black Men -lehden kannessa syyskuussa 2007.
Delator

Delator on latinankielinen sana syyttäjälle. Rooman valtakunnassa delatorit olivat halveksittu ihmisryhmä, koska heidän uskottiin tekevän perusteettomia syytöksiä taloudellisen edun tavoittelemiseksi. Delatorit saivat joko palkkion esittämistään syyteistä tai osan syytetyksi joutuneen saamasta sakosta.
Tasavallan aikana kuka tahansa Rooman kansalainen saattoi syyttää toista rikoksesta. Syytetyn täytyi olla paikalla virallisessa syyteenlukutilaisuudessa eli "nominis delatiossa". Delatorin ja todistajien eli "subscriptoresien" allekirjoittama syytekirjelmä toimitettiin tämän jälkeen preettorille, jonka jälkeen seurasi oikeudenkäynti, jossa todistajia kuultiin. Lopuksi lautamiehet äänestivät päätöksestä ja preettori julisti rangaistuksen. Mikäli delator voitti oikeudenkäynnin, hän sai palkkion; mikäli hän hävisi sen, hänen katsottiin esittäneen perättömiä syytöksiä ja hän sai itse sakot. Keisarikaudella delatorien ammatista tuli taloudellisesti houkuttelevampi. Rooman senaatti toimi oikeudenkäynneissä lautamiehinä ja keisari, konsuli tai prefekti sen puheenjohtajana. 
Elviran synodissa noin vuonna 306 käytettiin termiä delatores kristityistä, jotka esittivät syytöksiä uskonveljistään. Synodin kanonin LXXII:n mukaan mikäli joku kristitty teloitetaan tai karkotetaan toisen kristityn syytöksen eli "delation" perusteella, ekskommunikoidaan syytöksen esittänyt kristitty pysyvästi. Kanonissa tarkoitettiin ilmeisesti nimenomaisesti syytöstä kirkkoon kuulumisesta kristittyjen vainojen aikana tai perättömiä syytöksiä.
Director musices

Director musices (lyhennetään usein "dir. mus.") on arvonimi, jonka tuomiokapituli myöntää ansioituneelle urkurille tai tasavallan presidentti ansioituneelle muusikolle. 
Tuomiokapitulin myöntämästä arvonimestä ei ole ollut aiemmin säädöstä, mutta kirkkolakiin on tekeillä siitä muutos. Tuomiokapituli myöntää kirkolliskokouksen toimikauden aikana yhden arvonimen kutakin alkavaa 30 seurakuntavirassa olevaa kanttoria kohden.
Director cantus

Director cantus (lyhennetään usein "dir. cant.", ) on Suomessa käytössä oleva arvonimi.
Kirkollista alkuperää oleva arvonimi on laajentunut yleisesti musiikin alalle. Suomen evankelisluterilaisen kirkon Tuomiokapituli myöntää director cantuksen arvonimen kanttorille ansiokkaasta palvelusta. Kirkkolaissa ei ole aiemmin ollut mainintaa arvonimestä, mutta tekeillä on muutos. Suomen ortodoksisessa kirkossa director cantuksen arvonimen myöntää hiippakunnan piispa. Presidentti voi myöntää arvonimen myös muille kuin kirkkomuusikoille.
Arvonimenä director cantus (dir. cant.) ja director musices (dir. mus.) on käytetty 1800-luvulta saakka, jolloin alettiin palkita ansioituneimpia lukkareita ja lukkari-urkureita arvonimillä director musices (musiikinjohtaja) ja director cantus (laulunjohtaja). Ensimmäinen director musices -arvonimi myönnettiin vuonna 1847 Porvoon lukion laulunopettajalle Carl Frans Blomille. Venäjän vallan aikana näitä titteleitä jaettiin vain harvoille ansioituneimmille, mutta 1920-luvulta alkaen tuomiokapitulit ovat myöntäneet arvonimiä kanttoreille runsaasti, noin 10 ”tirehtöörin” titteliä vuodessa.
Aikaisemmin director cantus ja director musices nimityksiä käytettiin oppilaitosten musiikin tai laulun opettajien nimikkeinä. Esimerkiksi Turun katedraalikoulun laulunopettaja ja silloisista laulunjohtajista tunnetuin Johannes Salmenius (1644–1683) oli director cantus. Opettajan tehtävän jälkeen hän toimi Kuopiossa kirkkoherrana. Johannes Salmeniuksesta ei tiedetä paljoakaan, mutta hänen omistuksessaan on ollut merkittävä nuottikäsikirjoitus, niin sanottu Loimaan käsikirjoitus, joka on laadittu jo 1500-luvun lopulla.
Nykyiset suomalaiset arvonimet on jaettu 16 ryhmään. Ylimpään ryhmään kuuluvat valtioneuvos ja vuorineuvos, alimpaan director cantus ja director musices.
Elviran synodi

Elviran synodi () oli noin vuonna 306 ilmeisesti nykyisen Granadan paikalla sijainneessa "Illiberisin" (tai "Eliberisin") kaupungissa pidetty kirkolliskokous, johon osallistui yhdeksäntoista piispaa ja kaksikymmentäkuusi presbyteeriä pääosin Espanjan eteläosista. Arlesin ja Ancyran synodien ohella se edelsi ja valmisteli ensimmäistä ekumeenista kirkolliskokousta Nikeassa vuonna 325.
Synodi julisti yhteensä 81 kanonia, jotka käsittelivät muun muassa pakanallista moraalittomuutta. Maurice Meigne on esittänyt, että vain 21 ensimmäistä kanonia olisivat todella Elviran konsiilin päätöksiä ja että loput olisivat muiden Pyreneiden niemimaalla pidettyjen synodien päätöksiä.
Kolmaskymmeneskuudes kanoni kieltää pyhien kuvien käyttämisen kirkoissa:
Protestanttisissa kirkoissa tätä on usein käytetty argumenttina kuvain kunnioitusta vastaan. Katoliset teologit puolestaan katsovat, että kyseessä on joko vain Jumalan kuvaamisen kieltäminen tai pyhien esineiden pakanoiden häpäisyltä suojelemiseksi tehty määräys.
Synodin kanoneissa kielletään kristittyjä myös menemästä naimisiin juutalaisten kanssa.
Maija Leino

Maija Inkeri Leino (s. 24. elokuuta 1944 Kuusankoski) on suomalainen näyttelijä, joka on vaikuttanut muun muassa Ryhmäteatterissa.
Leino on näytellyt muun muassa Ryhmäteatterin tuottamassa viihdesarjassa "Tabu".
Alibi

Alibi (latinan sanasta "alibi", "’"muualla’, ’muuallaolo’) on todiste siitä, että syytetty tai epäilty ei ollut rikospaikalla rikoksen tapahtumahetkellä eikä näin ollen voi olla rikoksen tekijä.
Raussin pelimannit

Raussin pelimannit oli suomalainen kansanmusiikkiyhtye. Yhtye perustettiin Raimo Raussin (1931–2023) ja muiden toimesta syksyllä 1969. 1970-luvun aikana se toimi Kansanmusiikkiliiton ja opetusministeriön edustusyhtyeenä. Erkki Ala-Könnin kehotuksesta Raussin pelimannit keräsivät usean vuoden ajan Kanta-Hämeen pelimanniperinnettä. Yhtye toimitti kirjan "Pelimannisävelmiä IV: Soitteita Kanta-Hämeestä" ja teki äänityksiä keräämänsä aineiston pohjalta. Raussin pelimannit lopettivat toimintansa vuonna 1979, mutta esiintyivät sen jälkeen vielä kerran seuraavan vuosikymmenen puolella Valdemar Sandelinin pyynnöstä Suomessa vierailleelle Julius Nyererelle.
Aleksandr Konovalov

Aleksandr Ivanovitš Konovalov (; 17. syyskuuta 1875 Moskova – 28. tammikuuta 1948 Pariisi) oli venäläinen kadettipoliitikko ja liikemies. Konovalov omisti yhden suurimmista tekstiilitehtaista Venäjällä. Alkujaan hän liittyi liberaaleihin progressisteihin. Myöhemmin puolue yhdistyi kadettien kanssa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli sotateollisuuskomitean varapuheenjohtaja. Komiteaa johti Aleksandr Gutškov.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen hänestä tuli Venäjän väliaikaishallituksen kauppa- ja teollisuusministeri. Kun lokakuun vallankumous alkoi, Konovalov muutti Ranskaan, jossa toimi vasemmistovenäläisten emigranttien johtajana. Toisen maailmansodan aikaan Konovalov muutti Yhdysvaltoihin Portugalin kautta. Vuonna 1947 hän palasi Pariisiin, missä hän pian kuoli. Hänet haudattiin Sainte-Geneviève-des-Bois’n hautausmaalle.
Nanakuman metroasema

Nanakuman metroasema () on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kymmenes asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Gómez Pereira

Gómez Pereira (1500−1567) oli espanjalainen filosofi, lääkäri ja luonnonfilosofi. Pereira syntyi Medina del Campossa ja pyrki kumomomaan lääketieteessä keskiajalla vallinneita käsityksiä ja ehdotti empiiristen menetelmien käyttöönottamista. Filosofiassaan Pereiran ajatukset muistuttavat pitkälti René Descartesin vastaavia. Pereiran sanotaan auttaneen Descartesia kehittämään kuuluisan ajatuksen sa cogito ergo sum (ajattelen, siis olen).
3 Vulgar Videos from Hell

3 Vulgar Videos From Hell on yhdysvaltalaisen groove metal-yhtyeen Panteran 2 DVD:n paketti, joka sisältää aikaisempien VHS julkaisujen materiaalit plus kolme livekappaletta vuoden 1991 Monsters in Moscow konsertista. DVD sisältää lähes kaikki musiikkivideot, ei tosin "Revolution Is My Name" kappaleen videota, ja paljon yhtyeen kiertue-elämää näyttävää materiaalia.
DVD on julkaistu levymerkillä East West Records.
Sisältö.
DVD 1.
Sisältää albumien "Cowboys from Hell" ja "Vulgar Display of Power" aikakauden (vuodet 1990-1993).
Cowboys from Hell: The Videos.
1. Nauhoitettu livenä vuonna 1990 Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Vulgar Video.
2. Nauhoitettu livenä vuonna 1991 "Monsters of Rock-festivaalilla Moskovassa, Venäjällä.
3. KISS-cover, nauhoitettu livenä Skid Row'n kanssa.
DVD 2.
3: Watch it Go.
Sisältää pääosin "Far Beyond Driven" -aikakauden sekä osittain "The Great Southern Trendkill" -albumin aikaa (1994-1996).
Monsters in Moscow.
Osa yhtyeen esityksestä vuoden 1991 "Monsters in Moscow" -festivaalilta.
Mika Pietilä (valmentaja)

Mika Pietilä (s. 1970) on porvoolainen thainyrkkeilijä ja valmentaja. Hän päätti uransa ottelijana vuonna 2002. Kilpauransa jälkeen Pietilä toimi tovin Suomen Muaythai -liiton puheenjohtajana ja keskittyi enemmän valmennukseen. Hän toimii miesten maajoukkueen päävalmentajana sekä Porvoo Thaiboxing Clubin päävalmentajana.
Pietilä voitti aktiiviurallaan vuoden 1999 amatöörien maailmanmestaruuden sarjassa -63,5kg, ja hän oli Pohjoismaiden mestari samassa sarjassa vuodet 1994–1999. Pietilä voitti myös vuonna 1995 SM-pronssia olympiatyylin nyrkkeilyssä.
Pietilä aloitti thainyrkkeilyn vuonna 1985 Porvoossa Petteri Saarion järjestämällä peruskurssilla. Saario oli Porvoo Thaiboxing Club ry:n perustaja ja vastasi Pietilän ensimmäisistä opeista. Turussa järjestettiin Suomen ensimmäiset thainyrkkeilykilpailut, joissa Pietilä pääsi kilpailemaan. Saarion poistuessa Porvoon seuran vetovastuusta alkoi opetuspuoli siirtyä Pietilän harteille. 
Pietilä voitti MM- ja EM-kultamitalit ja myös pm- ja sm-tittelit. Otteluja kertyi noin 60, joista suurin osa voittoja. Pietilän ottelutyyli ei niinkään perustunut voimaan tai raivoon vaan ottelusilmään ja tilannetajuun. Oma kilpailu-ura hiipui ajankäytöllisten ongelmien takia. 
Pietilä on edelleen aktiivisesti mukana lajin parissa valmentajana. Pietilä toimi myös thainyrkkeilyliiton puheenjohtajana neljä vuotta. Vuonna 2005 Pietilä alkoi valmentaa Suomen naisnyrkkeilyn ykkösnimeä Eva Wahlströmiä.
Umebayashin metroasema

Umebayashin metroasema () on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kahdestoista asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Channel Islandsin kansallispuisto

Channel Islandsin kansallispuisto () on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa, Tyynen valtameren saarilla sijaitseva kansallispuisto. Se julistettiin Yhdysvaltain kansalliseksi suojelumonumentiksi vuonna 1938 ja kansallispuisto siitä tehtiin 5. maaliskuuta 1980. Puiston 1 009,10 km² laajuista aluetta hallinnoi Yhdysvaltain muiden kansallispuistojen tapaan National Park Service.
Puistossa elää yli 2 000 kasvi- ja eläinlajia. Saarilla ja niiden lähiympäristössä elää muun muassa merileijonia, saarikettuja, kirjohylkeitä ja jopa sinivalaita. 145 saaren lajeista ei löydy mistään muualta.
Mollberg

Mollberg on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Congareen kansallispuisto

Congareen kansallispuisto () on Yhdysvaltojen Etelä-Carolinan osavaltiossa sijaitseva kansallispuisto. Siitä tuli suojelualue vuonna 1976 ja kansallispuisto 10. lokakuuta vuonna 2003. Congaree on vain 89 km² laajuinen, ja se onkin yksi Yhdysvaltojen pienimmistä kansallispuistoista. Sitä hallinnoi National Park Service. 
Congaree suojelee yhtä Yhdysvaltojen vanhimmista lehtipuumetsistä. Metsän yleisin puulaji on suosypressi. Alueella elää myös paljon eri eläinlajeja kuten mustakarhuja, kojootteja ja ilveksiä. Sen vesissä elää lisäksi paljon eri sammakkoeläimiä ja käärmeitä. Alue on myös tärkeä lintukantansa takia. Puiston halki virtaa Congaree-joki.
Riihikallion koulu

Riihikallion koulu on Tuusulan Riihikalliossa noin kolme kilometriä Hyrylästä Helsingin suuntaan sijaitseva yhtenäiskoulu. Koulussa on noin 680 oppilasta ja luokkien 1–9 lisäksi esikoulu. Koulun rehtorina toimii Harri Saramola.
Riihikallion koulu vastaa Tuusulan kunnan musiikkiluokkaopetuksesta. Oppilaat musiikkiluokalle valitaan erillisellä testillä, johon voivat osallistua kaikki Tuusulan kunnan oppilaat.
Koulurakennuksen vanhin osa on vuodelta 1967, ja sitä on laajettu vuosina 1976 ja 2006. Koulun vieressä sijaitsevat opettajien asuntolat rakennettiin 1970-luvulla. Entiset asuntolarivitalot toimivat myöhemmin myös yksityisasuntoina. Nämä talot on kuitenkin nykyään purettu uuden koulun rakentamisen takia.
Koulun kattorakenteissa syttyi tulipalo kunnostustöiden yhteydessä 15. kesäkuuta 2023. Monet oppilaista joutuivat siirtymään Hyrylän koulukeskukselle sekä muihin tiloihin.
Kamreeri

Kamreeri (lyhenne kamr.) on taloushallinnon alan virkamies tai toimihenkilö, joka valvoo kirjanpitoa ja rahaliikennettä. 
Sana "kamreeri" on tullut suomen kieleen ruotsin kautta ("kamrer"). Alkusana on ollut myöhäislatinan "camerarius", joka on johdettu klassisen latinan sanasta "camera" 'kamari', alk. 'holvi'.
Käsite "kamreeriajattelu" viittaa taloushallinnon virkamiesten tapaan tasapainottaa budjetti leikkaamalla menoista vaikka se lisäisi kustannuksia tulevaisuudessa tai pienentäisi tuloja.
Crater Laken kansallispuisto

Crater Laken kansallispuisto () on Yhdysvaltojen Oregonissa sijaitseva kansallispuisto, joka perustettiin 22. toukokuuta vuonna 1902. Se on Yhdysvaltojen viidenneksi vanhin kansallispuisto. Puisto sijaitsee kalderassa eli romahtaneen tulivuoren yläpuolella. Kaldera on täyttynyt vedellä, jolloin siitä on tullut kraatterijärvi. Kraatterijärven syvin kohta on 597 metriä syvä, ja se on Yhdysvaltojen syvin järvi ja koko maailman mittakaavassa seitsemänneksi syvin. Kansallispuistoa hallinnoi Yhdysvaltain National Park Service.
Crater Lake sijaitsee Pohjois-Amerikan laatan reuna-alueella, jolla on paljon vulkaanista toimintaa. Noin 400 000 vuotta sitten tulivuori Mount Mazama syntyi. Noin 7 700 vuotta sitten se purkautui ja romahti, kun se ei enää kyennyt kannattelemaan itseään. Tästä syntyi kaldera, joka aikanaan puolestaan täyttyi vedellä ja muodosti nykyisen kraatterijärven. Mazaman purkauksesta syntyi niin paljon tuhkaa, että sitä lensi jopa nykyisen Yellowstonen kansallispuiston alueelle, Nevadaan ja Kanadan Brittiläiseen Kolumbiaan asti. Paikalliset Amerikan alkuperäisasukkaat näkivät purkauksen ja sisällyttivät sen taruihinsa.
Ensimmäiset valkoihoiset paikalle saapuneet olivat kullankaivajat John Wesley Hillman, Henry Klippel ja Issac Skeeters, jotka antoivat järvelle nimen Deep Blue Lake, syvänsininen järvi. Nimi tulee järven syvänsinisen värisestä vedestä. Miehillä oli kuitenkin enemmän mielessään kulta kuin järvi, ja he unohtivat pian löytönsä. Myöhemmin paikalle saapuneet valkoihoiset nimesivät järven uudelleen Crater Lakeksi, kraatterijärveksi. Nykyään nimi ”kraatterijärvi” tiedetään virheelliseksi, sillä kyseessä ei ole vedellä täyttynyt kraatteri, vaan oikeammin romahtanut tulivuori eli kaldera.
Vuonna 1870 mies nimeltä William Gladstone Steel alkoi tutkia järveä. Hän nimesi monet sen maanmerkeistä. Hän antoi muun muassa nimen ”Wizard Island” järven velhonhatun muotoiselle saarelle. Yhdessä geologi Clarence Duttonin kanssa Steel jopa mittasi järven syvyyttä. Myös kartta luotiin Crater Laken alueesta. Steelen tutkimukset johtivat haluttuun tulokseen; 22. toukokuuta vuonna 1902 presidentti Theodore Roosevelt julisti järven ja sen lähialueet kansallispuistoksi. Crater Lake on Yhdysvaltain viidenneksi vanhin kansallispuisto. Seuraavien vuosien kuluessa puistoon rakennettiin majataloja, pysäköintipaikkoja ja muita matkailijoiden tarvitsemia palveluita. Vuonna 2003 Crater Lakessa vieraili 451 322 ihmistä.
The Whole Story

The Whole Story on Kate Bushin kokoelmalevy vuodelta 1986. Albumilla on mukana kaksi aikaisemmin julkaisematonta äänitystä: uusi kappale nimeltä ”Experiment IV” sekä Bushin ensimmäisen hitin ”Wuthering Heights” uudella vokalisoinnilla varustettu remix-versio. Albumi ylsi parhaimmillaan Ison-Britannian albumilistan ykkössijalle.
Vuonna 1986 julkaistiin myös videonauha nimeltä "The Whole Story". Se sisältää albumin lauluista tehdyt musiikkivideot samassa järjestyksessä kuin levyllä. Lisäksi mukana on kappale ”The Big Sky”. Julkaisun ”Wow”-video sisältää otteita Bushin konserttikiertueelta, sillä laulaja ei enää pitänyt tallenteen alkuperäisestä promootioversiosta.
”Cloudbusting”-videossa Donald Sutherland esiintyy Wilhelm Reichin roolissa. ”Experiment IV” -musiikkivideolla nähdään puolestaan Dawn Frenchin ja Hugh Laurien cameo-roolit.
Vahvistamattomien ja epävirallisten tietojen mukaan levyä on myyty kansainvälisesti yli viisi miljoonaa kappaletta. Isossa-Britanniassa se on myynyt nelinkertaista platinaa eli yli 1,2 miljoonaa kappaletta.
Radiolyysi

Radiolyysi on aineen kemiallisen koostumuksen muuttamista ionisoivalla säteilyllä. Säteily tuotetaan tässä yhteydessä radioaktiivisen hajoamisen avulla, toisin kuin esim. fotolyysissä, jossa kemiallinen koostumus muuttuu intensiivisen valon seurauksena. 
Säteilyn seurauksena aineen kemiallisissa sidoksissa tapahtuu katkeamisia ja uudelleenmuodostumisia. Tämä näkyy ionisaationa ja radikaalien muodostumisena, esim. veden radiolyysituotteina muodostuu vety- ja hydroksidi-ioneja, vety- ja hydroksyyliradikaaleja, vety- ja happimolekyylejä, vetyperoksidia sekä sekundaarituotteina lukuisia muita lyhytikäisiä spesieksiä. Eri tuotteiden muodostumistodennäköisyydet riippuvat säteilyn LET-arvosta, alhaisen LET-arvon säteily kuten gammasäteily tuottaa enemmän ioneita ja radikaaleja ja korkean LET-arvon säteily kuten alfasäteily enemmän molekulaarisia tuotteita.
Ilmiötä on tutkittu paljon muun muassa sen säteilysuojelumerkityksen takia. Säteilykemia tutkii mm. polymerisaatiota, haitallisten mikrobien ja orgaanisten molekyylien tuhoamista ja vedyn ja vetyperoksidin tuottamista säteilyn avulla. Radiolyysi vaikuttaa myös käytetyn ydinpolttoaineen pitkäaikaissäilytykseen. 
Ydinreaktoreissa radiolyysi tuottaa prosessiveteen vapaata happea ja vetyä. Nykyaikaisissa ydinvoimalaitoksissa hapen ja vedynmuodostus reaktorin voimakkaassa säteilykentässä on haitallinen ilmiö, mutta herää luonnollisesti kysymys voisiko ilmiön valjastaa hyötykäyttöön. Asiaa on tutkittu sangen paljon ja lupaavimmalta konseptilta vaikuttaa niin sanottu homogeeninen ydinreaktori, jossa ydinpolttoaineen uranyylisulfaatti (UO2SO4) ja hidastinaine eli vesi muodostavat keskenään nestemäisen liuoksen. Reaktorin tuottamasta energiasta 35 % menee vedynmuodostukseen, loppu vapautuu lämpönä.
Homogeeninen reaktoriteknologia on kuitenkin tähän asti ollut hyvin marginaalisessa käytössä, eikä siitä ole käyttökokemusta laboratorioiden ulkopuolelta. Tekniikan kehittäminen teolliseen käyttöön vaatisi suuria ponnistuksia eikä lopputuloksesta olisi varmuutta. Näin ollen mielekkään taloudellisen arvion tekeminen olisi hyvin hankalaa.
Oraakkelin kirja

Oraakkelin kirja () on yhdysvaltalaisen tieteiskirjailija Philip K. Dickin romaani vuodelta 1962. Kirjan aiheena on vaihtoehtoinen historia, jossa liittoutuneet hävisivät toisen maailmansodan akselivalloille. Teos sijoittuu vuoden 1962 Yhdysvaltoihin, viisitoista vuotta Yhdysvaltojen antautumisen jälkeen. Kirja sai vuonna 1963 Hugo-palkinnon. 
Dick joutui kirjoittamaan teoksensa nopeasti maksaakseen laskunsa, mutta "Oraakkelin kirjaa" Dick hioi varsin pitkään.
Doedicurus

Doedicurus oli Etelä-Amerikan savanneilla elänyt glyptodontti, jättiläismäinen vyötiäinen, kuten sen sukulainen "Glyptodon". Laji ilmestyi pleistoseenillä ja jääkaudella noin 11 000 vuotta sitten. Se oli sukua nykyisille vyötiäisille ja laiskiaisille.
Piirteet.
Sen korkeus oli lähes kaksi metriä, pituus viisi metriä ja paino raskaan panssarin ansiosta lähes kolme tonnia. Sillä oli myös kookas, keilapallon kokoinen ja kanuunankuulan painoinen piikikäs luukurikka häntänsä päässä. Luukurikkaa käytettiin luultavasti saman lajin yksilöitä vastaan, eikä puolustukseen petoja vastaan, sillä häntä oli hyvin kömpelö liikutettava. Etelä- ja Pohjois-Amerikan yhdistyessä Doedicurus oli eräitä harvoja Etelä-Amerikan mantereen endeemisiä lajeja, jotka menestyivät Pohjois-Amerikasta tulleiden tulokaslajien aiheuttamasta kilpailusta huolimatta. Itse asiassa laji menestyi niin hyvin, että se levisi Väli-Amerikan kangasta pitkin Pohjois-Amerikkaan.
Fossiilit.
Doedicurusksen fossiileja on löytynyt eri puolilta Pohjois- ja Etelä-Amerikkaa. Eniten niitä on löytynyt Ensenada kerrostumista Argentiinasta. On mahdollista että ensimmäiset Etelä-Amerikkaan tulleet ihmiset kohtasivat niitä, sekä mahdollisesti metsästivät niitä.
Esa Timonen

Esa Eljas Timonen (28. toukokuuta 1925 Nurmes – 19. huhtikuuta 2015 Liperi) oli suomalainen maaherra, ministeri ja kansanedustaja. Hän asui Liperin Harinjärvellä sekä Joensuussa.
Timonen toimi Maalaisliiton/Keskustapuolueen kansanedustajana 1958–1966 ja Pohjois-Karjalan läänin maaherrana 1967–1992, toisena kulkulaitosministerinä 1964–1966, sosiaaliministerinä 1966–1967, työvoimaministerinä 1970 ja liikenneministerinä 1971–1972 ja 1975. 
Koulutukseltaan Timonen oli agrologi, joksi hän valmistui Pienviljelysneuvojaopistosta vuonna 1951. Hän toimi Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran maatalousneuvojana 1952–1956, Kansaneläkelaitoksen piiriasiamiehenä 1956–1964 ja sairausvakuutustoimiston johtajana 1964–1967. Nurmeksen maalaiskunnan kunnanvaltuutettuna hän oli 1954–1967. Hän oli muun muassa Kehitysaluerahaston (Kera), Osuuskassojen/-pankkien keskusyhteisöjen, vakuutusyhtiö Suomi-Salaman, Pohjois-Karjalan Osuuskaupan, Kehitysaluerahaston ja Pohjois-Karjalan Sähkön hallintoneuvoston jäsen. 
Nurmeksessa on Timosen mukaan nimetty tie. Hän sai ministerin arvonimen vuonna 1992. Hänen muistelmakirjansa on "Metsän poika, Karjalan kuvernööri" (kirjoitettu yhdessä Tuula-Liina Variksen kanssa 1996).
Esa Timosen poika Tapani (s. 1954) oli avioliitossa Marjo Timosen kanssa, joka on toiminut eduskunnan tiedotuspäällikkönä vuodesta 2003.
Radiojuontaja

Radiojuontaja on henkilö, jonka toimenkuva on juontaa radio-ohjelmia. Toisin kuin televisiojuontaja, radiojuontaja ei ole näkyvissä. Radiojuontaja esiintyy yleensä musiikkikappaleiden välissä ja muodostaa ajankohtaisia asioita, uutisia tai kaskuja kertoen jonkinlaisen aasinsillan (pons asinorum) seuraavalle ohjelmalle tai musiikkikappaleelle. Radiojuontaja ei yleensä laula itse. 
Varhaisimpana radiojuontajana pidetään kanadalaista Reginald Fessendeniä, joka suoritti maailman ensimmäisen yleiseen vastaanottoon tarkoitetun radiolähetyksen itse kehittämällään lähettimellä 23. joulukuuta vuonna 1906.