tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Varjostinkuusi

Varjostinkuusi ("Sciadopitys verticillata") on havupuulaji, joka on varjostinkuusikasvien ("Sciadopityaceae") heimon ainoa nykyisin elävä edustaja. Kansainvälisessä uhanalaisuusluokittelussa varjostinkuusi on määritelty silmälläpidettäväksi. Se kasvaa tavallisesti noin 20–30 metriä korkeaksi. Sen kävyt ovat 4,5–10 senttimetriä pitkiä. Neulasmaisten lehtien pituus on jopa yli 10 senttimetriä. Ne kasvavat 10–30 neulasen muodostamissa sateenvarjomaisissa valekiehkuroissa. Jokainen neulanen koostuu joidenkin kasvitieteilijöiden mukaan itsessään kahdesta yhdiskasvuisesta lehdestä. Toisten tieteilijöiden mukaan neulaset ovat muuntuneita lehtivihreällisiä versoja eli laakavarsia.
Luokittelu.
Varjostinkuusi on heimonsa ainoa elävä laji. Se on endeeminen laji Kaakkois-Japanissa Honshun vuoristometsissä. Eurooppaan varjostinkuusen toi ensimmäisen kerran John Gould Veitch syyskuussa vuonna 1860. Laji on elävä fossiili, jolla ei ole lähisukulaisia. Heimon esiintymiä tunnetaan jo triaskaudelta. Vanhimmat löydetyt fossiilit ovat 230 miljoonan vuoden takaa.
Suomen sanojen alkuperä (teos)

Suomen sanojen alkuperä (SSA) on kolmiosainen suomen kielen etymologinen sanakirja, jonka ovat julkaisseet Suomalaisen Kirjallisuuden Seura ja Kotimaisten kielten tutkimuskeskus. Ensimmäinen osa "A–K" julkaistiin 1992, toinen osa "L–P" vuonna 1995 ja viimeinen osa "R–Ö" vuonna 2000. Teoksen päätoimittajat ovat akateemikko Erkki Itkonen ja professori Ulla-Maija Kulonen.
Sisältö.
"Suomen sanojen alkuperä" koostaa ilmestymisaikaansa mennessä kertyneen tutkimustiedon suomen sanojen alkuperistä. Kirjassa on noin 9 000 sana-artikkelia, mutta käsiteltyjä sanoja on moninkertainen määrä, sillä kukin sana-artikkeli käsittelee myös samasta kannasta muodostettuja johdoksia ja yhdyssanoja. Teos keskittyy selvästi suomeen jo vakiintuneisiin sanoihin, eikä aivan tuoreimpia lainasanoja ei ole mukana. Harvinaisempia murteiden ja vanhan kirjakielen sanoja on myös mukana vain rajoitetusti. SSA pyrkii edeltäjäänsä "Suomen kielen etymologiseen sanakirjaan" nähden käsittelemään tasasuhtaisemmin eri aakkosvälien sanoja sekä esittämään johdonmukaisemmin ensiesiintymä- ja levikkitiedot. Tärkeänä lisänä ovat aiemmasta teossarjasta puuttuneet viitteet tutkimuskirjallisuuteen.
Sana-artikkeleissa esitetään sanan vanhin tunnettu kirjallinen esiintymä suomen kielessä, kirjakielen ja murteiden tärkeimmät variantit ja johdokset sekä tunnetut tai oletetut etymologiset vastineet lähi- ja etäsukukielissä. Lainasanojen tapauksessa esitetään myös lainanantajakieli ja lainan lähtösanan vastineita omassa kieliryhmässään. Ellei sana jää vastineiden listauksen jälkeen tarkemmitta selityksittä ns. omaperäiseksi, saatetaan sitä esittää alkuperältään johdokseksi tai sitten onomatopoeettiseksi tai deskriptiiviseksi eli äänteillä kuvailevaksi (SSA:ta on arvosteltu deskriptiiviselitysten liiallisestakin käytöstä). Useampiakin aiemmin esitettyjä eri etymologisia selityksiä voidaan sana-artikkeleissa tuoda esiin ja arvioida niiden uskottavuutta, mutta monesti kaikkein vanhentuneimmat samoin kuin tuoreimmat ehdotukset, joita ei ollut vielä sanakirjan toimittamisaikana ehditty tieteellisissä julkaisuissa kommentoida, tulevat esiin vain artikkeleita seuraavissa, lyhyesti kommentoiduissa kirjallisuusviitteissä.
Verkkopalvelu.
Vuodesta 2022 lähtien teoksen sisältö on ollut luettavissa myös "Suomen etymologinen sanakirja" -nimisessä verkkojulkaisussa.
Wibree

Wibree on langaton tiedonsiirtotekniikka. Se perustuu radioteknologiaan.
Wibree on Bluetoothin ja WUSB:n kaltainen lyhyen kantaman (5–10 m) tiedonsiirtotekniikka, mutta sitä käyttävät laitteet kuluttavat yleensä vähemmän virtaa ja ovat pienikokoisempia. Wibreetä voidaan hyödyntää näin ollen myös hyvin pienissä laitteissa. Wibree-tuotteita ei ole vielä saatavilla.
Vuonna 2008 Wibree-teknologia otettiin osaksi Bluetooth-standardia nimellä Bluetooth low energy, ja se on nykyään osa Bluetooth v4.0 -standardia.
Alkuperä.
Wibree on alun perin Nokian tutkimuskeskuksen kehittämä tekniikka ja se on tarkoitus standardoida jossain olemassa olevassa standardointiryhmässä. Nokian lisäksi Wibreetä ovat olleet mukana määrittelemässä myös muun muassa Broadcom, Epson ja Suunto.
Tekniikka.
Wibreellä on kaksi erilaista toteutusta: dual mode ja stand alone. 
Dual mode -toteutuksessa Wibreen toiminnallisuus on lisätty Bluetooth-piiriin ja se hyödyntää osittain piirillä jo olemassa olevaa toiminnallisuutta. Dual mode -toteutus on tarkoitettu käytettäväksi matkapuhelimissa ja tietokoneissa. Stand alone -toteutus puolestaan on optimoitu vähävirtaisiin laitteisiin ja tarkoitettu esimerkiksi urheilu-, hyvinvointi yms. HID-tuotteisiin.
Wibree toimii 2,4 GHz:n taajuudella ja sen nopeus on 1 Mbps. Toimintasäde on 5–10 metriä.
Wibree-tekniikan linkkitaso (link layer) mahdollistaa erilaisia muita toiminnallisuuksia, kuten vähävirtaisen valmiustilan, yksinkertaisen laitteiden löytämisen (simple device discovery), point-to-multipoint tiedonsiirron sekä tiedonsiirron salausmahdollisuuden.
Wibree ei kuitenkaan siirrä äänisignaalia.
Käyttökohteita.
Wibreetä voidaan käyttää pienillä paristoilla toimivissa laitteissa, kuten esimerkiksi kelloissa tai leluissa. Näiden lisäksi sitä voidaan hyödyntää myös erilaisissa urheilusensoritoteutuksissa, kuten esimerkiksi rannekellon tapaisessa monitoimilaitteessa, joka mittaa erilaisia arvoja, esimerkiksi sydämen syke sekä arvioi muun muassa suorituskykyä. Wibree voidaan liittää myös kännyköihin tai PC-tietokoneisiin ja hyödyntää myös terveydenhuollossa. 
Wibreen olisi siis tarkoitus olla lähinnä Bluetoothia täydentävä tekniikka eikä niinkään sen kilpailija.
Jukka Vakkila

Jukka Keijo Olavi Vakkila (s. 2. huhtikuuta 1951 Joutseno) on suomalainen jalkapallovalmentaja. Hän toimi Suomen maajoukkueen valmentajana vuosina 1988–1992.
Vakkila aloitti valmentamisen jo nuorena ja eteni Keravan Pallokerhon junioreiden valmentajasta Keravan Pallon edustusjoukkueen ja Keski-Uudenmaan piirijoukkueen valmentajaksi, toimien jälkimmäisessä tehtävässä vuosina 1974–1977. Myöhemmin hän oli vuosia Valkeakosken Hakan SM-sarjajoukkueen päävalmentajana. Maajoukkueiden valmentamisen hän aloitti jo vuonna 1979, mutta koulutti samalla itseään. Itsensä kouluttamisen lisäksi hän oli luomassa JVK-tutkintoa (Jalkapallovalmentajakoulu) Suomeen, jonka kaikki nykyiset suomalaiset huippuvalmentajat ovat suorittaneet. Vuosina 1980–1993 Vakkila toimi Palloliiton valmentajakoulun rehtorina ja vuoden 1984 lopusta alkaen koulutuspäällikkönä.
Maajoukkuepestin jälkeen Vakkila valmensi Hakan Suomen mestariksi vuonna 1995. Lisäksi hän on valmentanut porilaista FC Jazzia ja toiminut Kotkan TP:n toimitusjohtajana.
Viime vuosina Vakkila on toiminut Suomen Palloliiton projekteissa ja kouluttajana. Hän on toiminut myös Suomen Jalkapallovalmentajat ry:n puheenjohtajana vuodesta 1994 ja Euroopan Jalkapallovalmentajaunionin, UEFT:n hallituksen jäsenenä vuodesta 2004.
Vakkila oli kokoomuksen ehdokkaana Kaakkois-Suomen vaalipiirissä vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. Hän sai 319 ääntä, eikä tullut valituksi.
Vakkila asuu Savitaipaleella (2018). Hänellä on vaimo ja viisi lasta.
Esko Malm

Esko Juhani Malm (23. elokuuta 1940 Valkeakoski – 11. heinäkuuta 2023 Lempäälä) oli suomalainen jalkapallovalmentaja ja pelaaja. Hän toimi maajoukkueen valmentajana vuosina 1979–1981.
Pelaajaurallaan Malm edusti Valkeakosken Hakaa vuosina 1958–1972 yhteensä 252:ssa SM-sarjan ottelussa. Tuona aikana Malm voitti SM-sarjan kolmesti vuosina 1960, 1962 ja 1965 sekä Suomen Cupin mestaruuden vuosina 1959, 1960, 1963 ja 1969. A-maaotteluita hänelle kertyi yksi. Pelaajauran päätyttyä Malm siirtyi valmentamaan Hakaa, josta kutsu kävi A-maajoukkueen päävalmentajaksi vuonna 1979. Malm voitti valmentajana Hakalle tuplan vuonna 1977, kun seura voitti sekä Suomen Cupin että SM-sarjan.
Suomella oli tuohon aikaan kaksi maajoukkuetta. Olympiajoukkue tähtäsi Moskovan olympialaisiin, mutta ei selviytynyt karsinnoista ja sen valmentaja, tšekkiläinen Jiří Pešek erotettiin. Suomi pääsi myöhemmin kisoihin länsimaiden olympiaboikotin ansioista. Olympialaisissa joukkueen valmentajana oli Esko Malm.
Malm pelasi Hakan edustusjoukkueessa sekä toimi seuran päävalmentajana ja puheenjohtajana. Lisäksi hän oli Suomen Palloliiton Tampereen piirin hallituksessa varapuheenjohtajana.
Martin Birch

Martin Birch (27. joulukuuta 1948 – 9. elokuuta 2020) oli brittiläinen musiikkituottaja, joka työskenteli useiden suosittujen yhtyeiden kanssa. Hän tuotti muun muassa Deep Purplen, Rainbow'n, Black Sabbathin, Iron Maidenin, Whitesnaken ja Blue Öyster Cultin levyjä. Hän työskenteli myös ääniteknikkona The Facesin sekä Fleetwood Macin varhaisilla julkaisuilla.
Birch jäi eläkkeelle vuonna 1993 tuotettuaan Iron Maidenin "Fear of the Dark" -albumin.
Kuuluisimpia Birchin tuottamia levyjä ovat muun muassa Deep Purplen "Machine Head", Iron Maidenin "The Number of the Beast", Black Sabbathin "Heaven and Hell", Whitesnaken "Ready an' Willing" sekä Rainbow'n "Rising".
Martin Birch kuoli 71-vuotiaana elokuussa 2020.
Muuta.
Deep Purplen "Deep Purple in Rock" -albumin kappale ”Hard Lovin' Man” on omistettu Birchille.
Marjatta Tapiola

Marjatta Tapiola (s. 30. huhtikuuta 1951 Sysmä) on suomalainen kuvataiteilija.
Tapiola opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1969–1974 valmistuen taidemaalariksi. Hänen ensinäyttelynsä oli Jyväskylässä vuonna 1973. Tapiola edusti uusekspressionismia ja teki läpimurtonsa 1980-luvun alussa yhtä aikaa Marika Mäkelän ja Leena Luostarisen kanssa. Hänen teoksiaan on muun muassa Amos Andersonin, Ars Novan, Helsingin kaupungin ja Sara Hildénin taidemuseoissa. Tapiola toimi maalaustaiteen vt. lehtorina Kuvataideakatemiassa 1994–1995.
Tapiola on maalannut lukuisia muotokuvia tunnetuista suomalaisista eri alojen vaikuttajista, muun muassa kirjailija Eeva Joenpellosta (1990) ja pankinjohtaja Sirkka Hämäläisestä (1998). Tapiolan maalaama tasavallan presidentti Sauli Niinistön muotokuva eduskunnan puhemiehenä paljastettiin eduskunnassa helmikuussa 2013.
Tapiolan vanhemmat ovat maanviljelijä Olli Tapiola ja emäntä Kerttu Tapiola (o.s. Peltola). Tapiolan tyttäriä ovat kirjailija Aina Bergroth ja elokuvaohjaaja Zaida Bergroth. Tapiola asuu sukutilallaan Mataristossa Sysmässä.
Palkinnot.
Lähde
Arno Rafael Minkkinen

Arno Rafael Minkkinen (s. 4. kesäkuuta 1945 Helsinki) on amerikansuomalainen valokuvaaja, joka tunnetaan omaa alastonta vartaloaan erilaisissa luonnonmaisemissa kuvaavista valokuvistaan.
Elämä ja ura.
Arno Rafael Minkkinen muutti kuusivuotiaana perheensä kanssa Suomesta New Yorkin Brooklyniin. Hänen lapsuuttaan varjostivat suulakihalkio ja sen korjausleikkaukset. Minkkinen opiskeli englannin kieltä ja kirjallisuutta Wagner Collegessa ja suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon. Hän ryhtyi ottamaan valokuvia itsestään toimiessaan copywriterina mainostoimistoissa New Yorkin Madison Avenuella. 
Myöhemmin Minkkinen opiskeli valokuvausta Harry Callahanin ja Aaron Siskindin ohjauksessa Rhode Island School of Design -koulussa ja suoritti Master of Fine Arts -tutkinnon valokuvauksessa 1974. Neljän vuosikymmenen ajan Minkkinen on toiminut valokuvaustyönsä ohella opettajana, kuraattorina ja kirjoittajana. Hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli vuonna 1972.
Opettajana.
Minkkinen on toiminut valokuvauksen opettajana muun muassa Yhdysvaltain Massachusetts Institute of Technologyssa, Italiassa, Ranskassa, Sveitsissä ja Kiinassa. Taideteollisessa korkeakoulussa hän opetti 1974–1976, jolloin vasemmistolaiset opiskelijat joko eivät suostuneet tulemaan amerikkalaisen opettajan luennoille lainkaan tai eivät kollektivismissaan suostuneet kertomaan, kuka minkäkin kuvan oli ottanut.
Minkkinen toimii professorina Massachusettsin yliopiston Lowellin kampuksella. Hänellä on dosentuuri Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa. Hänen aiempia opetuspaikkojaan ovat Bostonin Massachusetts Institute of Technology, Philadelphia College of Art sekä École d’Arts appliqués Sveitsin Veveyssä. Massachusettsin yliopisto ja Lahden Muotoiluinstituutti järjestivät 1996 opiskelijavaihtotapahtuman "Spirit Level", jossa 30 suomalaista, amerikkalaista ja sveitsiläistä valokuvaopiskelijaa tekivät kolmiviikkoisen kuvausmatkan halki Suomen, Venäjän ja Itä-Euroopan. Vastaava tapahtuma järjestettiin 2003 Toscanassa ja 2007 Meksikon Oaxacassa. Vuonna 2010 "Spirit Level" toteutettiin yhdessä Aalto-yliopiston ja firenzeläisen Studio Marangoni -säätiön opiskelijoiden kesken ja vuonna 2012 norjalaisen Bilder-valokuvauskoulun ja ranskalaisen École Supérieure d’Arts &amp; Medias de Caen &amp; Cherbourgin kesken.
Minkkinen on lisäksi pitänyt valokuvaustyöpajoja muun muassa Mainessa, Bostonissa, New Mexicossa, Kalifornian Carmelissa sekä Rencontres d’Arles -valokuvatapahtumassa Ranskassa.
Kuvia kokoelmissa.
Minkkisen töitä ovat hankkineet kokoelmiinsa muun muassa New Yorkin Museum of Modern Art Bostonin Museum of Fine Arts, The Addison Gallery of American Art (Andover, Massachusetts) sekä Pariisin Pompidou-kulttuurikeskus ja Musée d’Art Moderne ja Suomen valokuvataiteen museo.
Fernando Henrique Cardoso

Fernando Henrique Cardoso (s. 18. kesäkuuta 1931) on brasilialainen poliitikko. Hän oli Brasilian presidenttinä kaksi kautta 1. tammikuuta 1995 – 1. tammikuuta 2003.
Cardososta tuli sosiologian professori São Paulon yliopistossa vuonna 1958, mutta sotilashallitus asetti hänet virkakieltoon 1966. Cardoso siirtyi ulkomaille, Chileen ja Pariisiin, missä hänestä tuli tunnettu lännen ja kehitysmaiden välisten suhteiden tutkija. Hän palasi kotimaahansa ja osallistui aktiivisesti maansa demokratisoitumispyrkimyksiin sen siirtyessä siviilihallintoon. Cardoso valittiin senaattoriksi 1982, hän oli ulkoministeri 1992–1993 ja valtiovarainministeri 1993–1994. Hän on PSDB-puolueen (Partido da Social Democracia Brasileira) perustajajäsen.
Pekka Helin (arkkitehti)

Pekka Juhani Helin (s. 1. toukokuuta 1947 Tampere) on suomalainen arkkitehti.
Helinin tuoreimpia töitä ovat kauppakeskus Sello Espoossa, Itämerentorni Ruoholahdessa Helsingissä ja Nokian pääkonttori, joka sai Vuoden teräspalkinnon 1997. Myös eduskuntatalon lisärakennus Pikkuparlamentti on hänen töitään, samoin Finnforestin pääkonttori Tapiolassa Espoossa. Helin on toiminut myös kauppakeskus Redin ja Kalasataman viiden tornitalon arkkitehtina.
Pekka Helin (muusikko)

Pekka Helin (s. 1951 Karhula) on suomalainen muusikko, basisti, laulaja ja televisiosarjamusiikkien tuottaja. Hänen uransa alkoi 1969. Helin on soittanut useissa yhtyeissä, esimerkiksi Kirka &amp; Islandersissa (1977-1978), ja Kassu Halonen Bandissä (1981-1982), sekä myös studiomuusikkona vuosina 1979-1987. Vuosina 1983-1987 hän oli Popmuusikot ry:n (myöhemmin Rockmuusikot ry) puheenjohtaja ja vuosina 1984-1987 Rockin Suomen-mestaruus -kilpailun toiminnanjohtaja. Vuosina 1985-1989 Helin oli Suomen Muusikkojen Liitto ry:n varapuheenjohtaja
Helinillä on oma yhtye Pekka Helin Hipsters, lisäksi hän esiintyy muissa omissa kokoonpanoissaan. Hän opetti Metropolia Ammattikorkeakoulussa vuosina 2000–2009. Helinille on myönnetty valtion taiteilijaeläke.
Macintosh Centris

Macintosh Centris on Apple Computerin vuonna 1993 julkaisema Macintosh-tietokoneiden sarja. Sarjan ensimmäiset mallit Centris 610 ja Centris 650 julkaistiin maaliskuussa 1993. Heinäkuussa julkaistiin Centris 660AV, joka jäi sarjan viimeiseksi malliksi. Centris-nimellä viitattiin tietokoneiden asemaan Applen kuluttajille suunnattujen tietokoneiden joukossa: Centrikset olivat "keskellä", eli ne olivat edullisempia kuin ammattikäyttöön suunnatut Quadrat mutta tehokkaampia kuin halvemmat Performat. 
Centris-nimestä luovuttiin pian, sillä se teki Applen monimuotoisesta tietokonevalikoimasta entistä sekavamman. Centris 610 ja 650 nimettiin prosessoripäivityksen yhteydessä uudelleen Quadra 610 ja 650 -nimillä, Centris 660AV muutti nimensä Quadra 660AV:ksi. 
Laitteisto.
Centrikset käyttivät Motorola 68LC040 ja 68040 -suorittimia. 610 toimi 20 MHz:n nopeudella, ja se oli pakattu litteään, vaakatasossa lepäävään koteloon, joka sai lempinimen "pizzalaatikko". Koteloa oli tarkoitus pitää näytön alla. Samaa koteloa käytettiin myöhemmin Quadra 610 ja Power Macintosh 6100 -malleissa. Centris 610 oli pohjana Workgroup Server 60 -palvelimelle. 
Ensimmäisessä Centris 650 -mallissa oli 610:n tavoin 68LC040-suoritin, joka vaihdettiin myöhemmissä päivityksissä 68040:een. 25 MHz:n mallissa oli sama kotelo kuin aiemmassa Macintosh IIvx -mallissa. Centris 660AV:ssa oli 25 MHz:n 68040-suoritin, ja se sisälsi AT&amp;T:n digitaalisen signaaliprosessorin videoeditointia varten. 
Centris-mallien käyttöjärjestelmänä toimi System 7.1.
Gold (Kissin albumi)

Gold on hard rock -yhtye KISSin kokoelmalevy. Levy julkaistiin vuonna 2005 ja se sisältää kahden cd:n verran KISSin singlejä vuosilta 1974–1982. Levyllä soittavat Paul Stanley, Gene Simmons, Ace Frehley, Peter Criss, Eric Carr ja Anton Fig.
Levystä on tehty kaksi versiota, 2004 ja 2005. Mukana on aiemmin videokasettina julkaistu KISS Exposed DVD.
Aija Salo

Aija Anna-Maija Pauliina Salo (s. 27. syyskuuta 1977) on Mielenterveyspoolin pääsihteeri. Hän työskenteli Setan pääsihteerinä 2005–2015. Vuosina 2007–2008 hän oli Setasta vapaalla ja työskenteli ILGA-Europen (International Lesbian, Gay, Bisexual, Transgender and Intersex Association Europe) politiikka-asiantuntijana Brysselissä sekä ylitarkastajana yhdenvertaisuusvaltuutetun toimistossa. Aiemmin Salo on toiminut Naisasialiitto Unionin pääsihteerinä ja Vihreiden Naisten kampanjatiedottajana. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri pääaineenaan sosiologia.
Elämä ja ura.
Salo on toiminut pitkään kansalaisjärjestöissä ja opiskelijapolitiikassa. Hän oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen jäsen 2001 ja Suomen ylioppilaskuntien liiton hallituksen jäsen 2002. Lisäksi hänellä on ollut useita luottamustoimia muun muassa Helsingin yliopistossa ja Helsingin yliopiston ylioppilaskunnassa. Salo on toiminut Yhteiskunta-alan korkeakoulutettujen (ent. Suomen Valtiotieteilijöiden Liitto) liittovaltuuston varapuheenjohtajana, Allianssin, Suomen Liikenneliiton ja Helsingin Maan ystävien hallituksissa sekä Antiolympiakomitean ja Sitoutumattoman vasemmiston puheenjohtajana.
Salo oli ensimmäinen Setan edustaja tasa-arvoasiain neuvottelukunnassa (TANE) 2011–2015 ja nuorisoasiain neuvottelukunnassa (Nuora) 2011–2015 sekä ihmisoikeusvaltuuskunnan jäsen sen ensimmäisellä kaudella 2012–2016. Parhaillaan Salo kuuluu Setlementtiliiton monikulttuurisuustoimikuntaan ja yliopiston ulkopuolisena jäsenenä Tampereen yliopiston yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden laitoksen johtokuntaan.
Politiikka.
Salo oli Vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen kaudella 2007–2009 ja varajäsen kaudella 2009–2011. Salo oli vuoden 2007 eduskuntavaaleissa ehdokkaana Uudellamaalla, mutta hänen saamansa 1 709 ääntä eivät riittäneet eduskuntapaikkaan.
Yksityiselämä.
Salo asuu Espoossa.
Modifioitu efektiivinen korko

Modifioitu efektiivinen korko (MIRR = Modified Internal Rate of Return) on efektiivisen koron laajennus, jossa huomioidaan rahoituksen ja uudelleen sijoitettavien tulojen korkokannat. Modifioidun efektiivisen koron kaava on seuraava:
formula_1
missä:
formula_2 = laina-aika vuosina
formula_3 = negatiivisten kassatapahtumien nykyarvo rahoituksen korkokannalla
formula_4 = positiivisten kassatapahtumien tuleva arvo uudelleen sijoituksen korkokannalla
Markkinakorkojen muuttuessa yhä nopeammassa tahdissa on luottojen kannattavuuslaskelmissa syytä arvioida millä korolla palautuneet varat saadaan sijoitettua uudelleen. Efektiivisen korossa on se puute, että palautuneet varat oletetaan saatavan sijoitettua uudelleen efektiivisellä korolla. Luotoissa, joista saatava/maksettava efektiivinen korko on huomattavan korkea tai alhainen, tämä ei ole realistinen oletus. Myös jos on oletettavissa, että korkotaso muuttuu lähitulevaisuudessa olisi hyvä laskea efektiivisen koron ohella modifioitu efektiivinen korko eri korkokantaoletuksilla.
Periaatteessa modifioitu efektiivinen korko on, kuten muutkin luoton kannattavuutta arvioivat tunnusluvut, yksinkertaistettu ennuste tulevaisuuden tapahtumista. Teoreettisesti ajatellen kaikkien palautuvien erien uudelleensijoituskorkoarvion tulisi olla erillisen eikä niin kuin nyt laskennassa joudutaan antamaan eli yhden kaikkia eriä koskevan yhteisen arvon.
Quadra 610

Macintosh Quadra 610 ja Macintosh Centris 610 ovat Apple Computerin vuonna 1993 julkaisemia, kevyeen työasemakäyttöön suunniteltuja tietokoneita. Maaliskuussa 1993 Apple avasi uuden Centris -malliston esittelemällä Centris 610 ja 650 -tietokoneet. Myöhemmin samana vuonna Centris-mallisto yhdistettiin Quadra-mallistoon päivittämällä ja uudelleennimeämällä julkaistut Centrikset Quadriksi. Centris 610 ja Quadra 610 eroavat toisistaan suorittimiltaan. Samaa tietokonetta myytiin myös palvelinohjelmiston sisältävänä Workgroup Server 60 -palvelimena.
Tekniset tiedot.
Centris 610 julkaistiin 10. maaliskuuta 1993 ja siinä oli 20 MHz:n Motorola 68LC040 -suoritin ja 8 Mt:n keskusmuisti. Lokakuussa 1993 laite nimettiin Quadra 610 :ksi ja siitä tehtiin variaatioita. Perus-Quadraan päivitettiin 25 MHz:n Motorola 68040 -suoritin, Quadra 610 8/160-mallissa oli 25 MHz:n 68LC040. Quadra 610 DOS Compatible -malli oli Quadra 610, johon oli lisätty PDS-liitäntään asennettu suoritinkortti, jossa toimi ylimääräinen 25 MHz:n 486SX-suoritin. Heinäkuussa 1994 Quadra 610 -mallit lakkautettiin Quadra 630:n ilmestyessä.
610-malleja varten suunniteltiin uusi, näytön alle sijoitettava kotelo, joka oli hyvin matala ja sai lempinimekseen "pitsalaatikko". Samaa koteloa käytettiin myöhemmin Quadra 660AV ja Power Macintosh 6100 -tietokoneissa.
Ensijulkaisunsa aikoihin Centris 610 maksoi 2520 dollaria. Laitteissa käytettiin System 7.1 -käyttöjärjestelmää.
Pertti Nieminen (runoilija)

Hannu Pertti Nieminen (29. kesäkuuta 1929 Vaasa – 8. marraskuuta 2015 Vantaa) oli suomalainen runoilija ja kiinalaisen kirjallisuuden suomentaja.
Nieminen valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1948 ja kansakoulunopettajaksi 1951. Kirjailijantyönsä ohella hän toimi kansakoulunopettajana Hyvinkäällä vuosina 1951–1989.
Nieminen on suomentanut runoja, näytelmiä ja novelleja myös muista kielistä, kuten englannista ja ruotsista. Osa käännöksistä on sovitettu kuunnelmiksi Yleisradioon. Hän on opettanut muutaman vuoden ajan kiinan kieltä ja kirjallisuutta esimerkiksi Helsingin yliopistossa ja osallistunut 1980-luvulla Raamatun käännöstyöhön.
Nieminen opiskeli kiinan kielen itsenäisesti. Nieminen pyrki kirjoituksissaan oikaisemaan länsimaissa vallinneita, osin erheellisiä käsityksiä Kiinasta ja kiinalaisesta runoudesta. Hän kävi elämänsä aikana Kiinassa vain kerran, Suomi-Kiina-seuran järjestämän kulttuurivaltuuskunnan jäsenenä vuonna 1960.
Pertti Niemisen poika Kai Nieminen on isänsä tavoin runoilija ja suomentaja, mutta kiinan kielen sijasta erikoistunut japaniin. Hänen toinen poikansa Hannu Nieminen on Helsingin yliopiston viestintäpolitiikan professori. 
Kokoelmissa "Kuusi silmää, kuusi korvaa" (1981) ja "Vyötettiin ja vietiin" (2003) Nieminen kirjoitti ”isoisärunoja” lapsenlapsistaan.
Victoriano Huerta

José Victoriano Huerta Márquez (22. joulukuuta 1850 – 13. tammikuuta 1916) oli meksikolainen kenraali ja presidentti vallankaappauksen jälkeen.
Elämäkerta.
Huerta oli kotoisin Colotlánista Jaliscosta, Jesús Huertan ja Refugio Márquezin poika, jotka olivat mestizosukujuurta. Hän liittyi armeijaan seitsemäntoistavuotiaana, kunnostautui ja pääsi Chapultepecin sotilasakatemiaan kotikaupunkinsa rikkaiden tuella, sillä nämä huomasivat jo varhain hänen älykkyytensä.
Huerta kohosi kenraaliksi 1901 Porfirio Díazin diktatuurin aikana ja taisteli Yucatánin mayoja vastaan kastisodassa ("Guerra de Castas") ja Emiliano Zapatan kapinallisia vastaan. Vuoden 1910 vallankumouksen aattona Huerta oli kuitenkin suunnittelemassa uusia univormuja.
Díazin paettua Huerta vannoi aluksi uskollisuutta uudelleen Francisco I. Maderon hallitukselle, mutta solmi salajuonen – "el Pacto de la Ciudadela" – Yhdysvaltain lähettilään Henry Lane Wilsonin ja Porfirio Díazin veljenpojan Félix Díazin kanssa Maderon syrjäyttämiseksi.
Armeijan kapinallisten ja lojalistien välisten taisteluiden aikana Huerta vangitsi Maderon ja varapresidentti José María Pino Suárezin. 18. helmikuuta 1913 hän julistautui presidentiksi. Neljän päivän kuluttua yöllä "ruralesit" eli liittovaltion ratsupoliisit veivät Maderon ja Pino Suárezin vankilasta. Madero ja Suárez ammuttiin.
Huerta järjesti tiukan sotilasdiktatuurin. Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson pettyi Huertan hallitukseen, kutsui lähettiläänsä kotiin ja vaati Huertaa järjestämään demokraattiset vaalit. Huerta kieltäytyi ja tilannetta pahensi Tampicon tapaus (ns. "Tampico Affair"), jossa Meksikon armeija pidätti kymmenisen Yhdysvaltain merimiestä Tampicossa. Yhdysvallat sai siitä syyn maan tärkeimmän sataman Veracruzin miehittämiseen puoleksi vuodeksi.
Huertaa vastaan nousi myös kotimaisia kapinoita, muun muassa Zapatan, Pancho Villan ja Venustiano Carranzan organisoimat. Kun Zapata eteni etelässä ja Carranzan perustuslailliset pohjoisessa, joutui Huerta luopumaan vallasta 14. heinäkuuta 1914.
Huerta lähti maanpakoon, ensin Jamaikalle Kingstoniin saksalaisella risteilijä "SMS Dresdenillä" ja sieltä Englantiin, Espanjaan ja Yhdysvaltoihin. Hän jäi kiinni suunnitelmista palata valtaan sekä Espanjassa että Washingtonissa ja neuvotteluista Saksan keisarin, joka oli Huertan tärkein tukija, agenttien kanssa saada keisarin tuki vallankaappaukselle. Hänet pidätettiin Yhdysvalloissa Newmanissa New Mexicossa maan puolueettomuuslakien rikkomisesta. Huerta vapautettiin Fort Blissista ja asetettiin kotiarestiin. Hän kuoli maksakirroosiin Texasissa El Pasossa.
PLUNA

PLUNA (esp. "Primera Línea Uruguaya de Navegación Aérea") oli Uruguayn kansallinen lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsi Montevideossa. Yhtiö lensi reittilentoja Etelä-Amerikkaan ja Espanjaan. Yhtiö perustettiin 1936 ja oli ollut 1994 lähtien tiiviissä yhteistyössä brasilialaisen Varigin kanssa. Varigin talousvaikeuksien seurauksena, Uruguayn valtion omistusosuus nousi syyskuussa 2006 90 prosenttiin vähentäen yhtiön riippuvuutta Varigin tulevaisuudesta. 
Yhtiön laivasto koostui helmikuussa 2010 kuudesta Bombardier CRJ900 -koneesta.
Uruguayn hallitus päätti heinäkuussa 2012 lopettaa yhtiön toiminnan toistuvien lakkojen ja kasvavien talousvaikeuksien vuoksi.
Cadillac Escalade

Cadillac Escalade on Cadillacin SUV-malli. Se edustaa Cadillacin malliston yläpäätä ja on Pohjois-Amerikassa ns. full-size -kokoinen.
Ensimmäinen sukupolvi (1999–2001).
Ensimmäisen polven Escalade oli GM:n vastaus Lincoln Navigatorin suureen kysyntään. Se jäi varsin heikoksi menestykseksi. Pohjana 
Escaladelle toimi GMC Yukon (Chevrolet Tahoe) Denalin (luksusvarustelutaso) pohjalevy. Moottori oli myös GM:n perus-V8.
Toinen sukupolvi (2002–2006).
Toinen sukupolvi perustui Chevrolet Tahoen/GMC Yukonin perusrakenteeseen. Se edusti muotoilultaan Cadillacin uutta kantikasta linjaa. Toinen sukupolvi saavutti vankan aseman varallisuuden symbolina ja siitä tuli varsin suosittu aihe muun muassa hip-hop musiikkivideoissa. 
Kolmas sukupovi (2007–2014).
Kolmas sukupolvi rakennettiin GMT900 pohjalevylle yhdessä kaikkien Chevroletin ja GMC:n kevyiden kuorma-autojen kanssa. Tämän sukupolven Escaladea tuodaan myös Suomeen. Escaladesta on myös olemassa pidennetty Escalade ESV (perustuu Chevrolet Suburbaniin) ja EXT (Perustuu Chevrolet Avalancheen). Näitä malleja ei tuoda Suomeen.
Neljäs sukupolvi (2015–2020).
Neljännen sukupolven Cadillac Escalade ja Escalade ESV esitelitiin 7. lokakuuta 2013 New Yorkissa, noin kuukausi sen jälkeen kun General Motors oli julkistanut Chevroletin ja GMC:n seuraavan sukupolven katumaasturit.
Auton sarjatuotanto alkoi tammikuussa 2014 General Motorsin Arlingtonin tehtaalla Texasissa.
Brownsville (Texas)

Brownsville on kaupunki Texasissa Yhdysvalloissa aivan Meksikon rajalla Rio Granden varrella. Se on Cameronin piirikunnan pääkaupunki. Kaupungissa asui 175 023 ihmistä vuonna 2010.
Vuonna 1845 perustettu Fort Texas sijaitsi alle kilometrin päässä nykykaupungin keskustasta ja Palo Alton taistelu 1846 käytiin viiden mailin päässä. Kaupungin perusti Charles Stillman 13. tammikuuta 1849.
Vuonna 1991 kaupunkiin tuli University of Texas at Brownsville and Texas Southmost Collegen yliopisto.
Quadra 660AV

Macintosh Quadra 660AV on Apple Computerin julkaisema tietokone. 2300 dollarin hintainen laite julkaistiin 29. heinäkuuta 1993 nimellä Centris 660AV, mutta lokakuussa se nimettiin uudelleen Quadra 660AV :ksi Centris-malliston lakkauttamisen takia. Nimeke AV viittaa laitteen käyttätarkoitukseen multimediaeditoinnissa. Tietokoneen markkinointi lakkautettiin 12. syyskuuta 1994.
Tekniset tiedot.
Quadra 660AV käytti 25 MHz:n Motorola 68040 -suoritinta. 8 Mt:n keskusmuisti oli 60 ns 72-pinnaista SIMM-tyyppistä muistia, joka oli laajennettavissa 68 Mt:een saakka. Laitteessa oli ylimääräinen, videoeditointiin käytetty AT&amp;T:n 55MHz:n 3210 digitaalinen signaaliprosessori ja videon sisään- ja ulostuloliitännät sekä S-Video-liitäntä. Uusi GeoPort-liitäntä mahdollisti nopeaa tiedonsiirtoa vaativien lisälaitteiden kytkennän. Muut liitännät olivat PDS-laajennusportti, SCSI-liitäntä, kaksi ADB-porttia ja sarjaportti. Laitteen julkaisun yhteydessä julkaistiin myös AppleVision-monitori, jossa oli mikrofoni ja kaiuttimet. Quadra 660AV :n mukana toimitetulla PlainTalk-puheentunnistusohjelmalla tietokoneen toimintaa saattoi ohjata myös puheella.
Quadra 660AV :n mukana toimitettiin System 7.1-käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä System 8.1 -versioon saakka. Laitteella pystyy ajamaan myös ProDOS 8 ja GS/OS ja DOS Compatibility -kortin avulla Windows 3.1, Windows 95, Windows NT ja NeXTStep -käyttöjärjestelmiä.
Nurmenkulma

Nurmenkulma tai Nurmi on Lempäälän kunnan länsiosassa sijaitseva kylä Pirkanmaalla. Se sijaitsee Lempäälä–Pirkkala-tien 3003 varrella rajoittuen idässä Kuokkalan kylään ja lännessä Säijään. Nurmenkulman keskustassa sijaitsevat muun muassa Nurmen ala-aste, Nurmen VPK, tanssilava Nurmen Lava ja Nurmen rukoushuone. 
Kylästä on nyttemmin käytetty nimeä Nurmi, mikä on ilmeisesti alkuperäisempi nimi kylälle. Nimi Nurmenkulma johtunee kylällä toimineesta omanumeroisesta postikonttorista (37520 Nurmenkulma). Nimi annettiin ehkä sekaannuksien välttämiseksi, koska naapurikaupungissa Tampereella on Nurmi-niminen kaupunginosa. 
Nurmenkulma kuuluu nykyisin postinumeroalueeseen 37500 Lempäälä.
Tim Taylor

Tim Taylor (s. 6. helmikuuta 1969 Stratford, Ontario) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä tai vasen laitahyökkääjä. Taylor voitti urallaan Stanley Cupin kahdesti: Detroit Red Wingsin joukkueessa vuonna 1997 ja Tampa Bay Lightningin joukkueessa 2004.
NHL-seura Washington Capitals varasi Taylorin numerolla 36 uusien pelaajien toisella kierroksella vuonna . Hänen veljensä Chris Taylor on myös ammattilaisjääkiekkoilija.
Taylor sai vuonna 1994 John B. Sollenberger Trophyn oltuaan AHL:n runkosarjakauden eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hän teki tuolla kaudella, 1993–1994, 117 tehopistettä (36 maalia ja 81 syöttöpistettä) 79:ssä Detroitin silloisessa farmiseurassa Adirondack Red Wingsissä pelatussa runkosarjaottelussa. Hänet nimettiin tuona vuonna myös AHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen. NHL-urallaan hänen roolikseen muodostui kuitenkin toimia puolustavana hyökkääjäänä. NHL-uransa piste- ja maaliennätykset hän teki kaudella , jolla edusti Boston Bruinsia: 31 tehopistettä, 20 maalia ja 11 syöttöpistettä, 79:ssä runkosarjaottelussa. 
Syyskuussa 2006 Taylor nimettiin Tampa Bay Lightningin joukkueen kapteeniksi ja hän pelasi viimeiset NHL-ottelunsa kaudella . Hän oli sivussa koko kauden lonkkaleikkauksen jälkeen ja ilmoitti pelaajauransa päättymisestä keväällä 2008. Taylor pelasi NHL-urallaan 746 runkosarjaottelua, joissa teki yhteensä 167 tehopistettä, 73 maalia ja 94 syöttöpistettä. NHL:n pudotuspeliotteluja hän pelasi 89, joissa teki yhteensä 14 tehopistettä, kaksi maalia ja 12 syöttöpistettä. 
Taylor nimitettiin kesäkuussa 2011 NHL-seura St. Louis Bluesin pelaajakehityksen johtajaksi.
Arvo Salo

Arvo Jaakko Henrikki Salo (2. toukokuuta 1932 Merikarvia – 9. heinäkuuta 2011 Merikarvia) oli suomalainen kirjailija, toimittaja ja kansanedustaja. Hän toimi SDP:n kansanedustajana 1966–1970 ja 1979–1983 edustaen Helsingin vaalipiiriä sekä kulttuuriministerinä Sorsan III hallituksessa 1982–1983. Taiteilijaprofessorina hän toimi vuosina 1988–1993. Lisäksi hän toimi lukuisissa luottamustehtävissä muun muassa Helsingin kaupunginvaltuustossa, Väinö Tannerin Säätiön hallituksen puheenjohtajana ja Työväen Sivistysliiton puheenjohtajana. Salo sai professorin arvonimen 2003. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti.
Salo opiskeli Helsingin yliopistossa ja toimi opiskeluaikanaan aktiivisesti Satakuntalaisessa Osakunnassa. Kun Salolta vuonna 2002 haastattelussa kysyttiin, mitä satakuntalaisuus hänelle merkitsee, hän totesi: "Osakunta teki minusta satakuntalaisen". 
Salo oli jo ennen osakuntaan liittymistään menestynyt erinomaisesti kirjoituskilpailuissa, joten hän päätyi osakunnan lehden Satakuntalaisen toimituskuntaan ja myöhemmin päätoimittajaksi. Satakuntalaisen jälkeen Salo siirtyi Ylioppilaslehteen päätoimittajaksi vuosina 1959-1961. Haastattelussa hän on kertonut osakuntatoveri Antti-Veikko Perheentuvan houkutelleen hänet liittymään SDP:n jäseneksi. Osakunnan ilmapiiri oli vielä 1950-luvulla epäpoliittinen ja vasemmistolaisuus oli käytännössä tuntematonta. 
Salo sai Eino Leinon palkinnon 1964 ansioistaan ylioppilasjournalismin saralla. Myöhemmin hän oli toimittajana muun muassa "Helsingin Sanomissa" ja "Suomen Sosialidemokraatissa". Hän sai "Suomen Kuvalehden" journalistipalkinnon 1977.
Kirjailijana Salo tuli tunnetuksi näytelmistään ja runoteoksistaan. Salon kirjoittamista näytelmistä tunnetuin on "Lapualaisooppera" (1966). Muita ovat muun muassa "Mustalaisoperetti" (1969), "Yks perkele, yks enkeli" (1985), "Vallan miehet" (1986), "Ouraooppera" (2002) sekä "Matilda ja Nikolai" Porin Oopperalle 2004. Pakinakokoelmia ovat muun muassa "Kirjeitä hyllystäni" (1977) ja "Valitut huulet" (1966). 1960-luvulla Salo kirjoitti myös kisällilauluja, esimerkiksi ”Pesäpallolaulun”. 
Vuonna 1967 kapteeni Artturi Vuorimaa nosti Saloa vastaan oikeusjutun. Salo oli lainannut "Lapualaisoopperaan" muun ohella useita otteita Vuorimaan teoksesta "Kolme kuukautta Kosolassa", minkä vuoksi Vuorimaa syytti Saloa tekijänoikeusrikoksesta. Helsingin raastuvanoikeus hylkäsi Vuorimaan kanteen, mutta Vuorimaa valitti hovioikeuteen, joka tuomitsi Salon sakkoihin ja 2 000 markan korvauksiin Vuorimaalle. Asia eteni korkeimpaan oikeuteen, joka vapautti Salon sakkorangaistuksesta ja korvauksista. Salon puolustusasianajajana toimi varatuomari Kullervo Kemppinen. 
Salo suomensi 1970-luvulla Suomen Kuvalehteen "Koiraskoira" -sarjakuvaa ("Fred Basset"). Varhaiset muistelmansa Salo julkaisi 1986 nimellä "Kirjavat päivät". Hänen teostaan Ouraoopperaa on esitetty vielä 2000-luvulla Merikarvialla.
Hillel Tokazier

Hillel Tokazier (s. 3. joulukuuta 1946 Helsinki) on suomalainen pianisti, laulaja ja säveltäjä.
Ura.
Hillel Tokazier levytti ensimmäisen sävellyksensä vuonna 1967 (Caj Incorporated -yhtyeen ”Pöytään viereiseen”). Sen jälkeen Tokazier muutti Israeliin ja asui siellä 1970–1975. Tokazier on suurlähettiläs René Nybergin serkku ja pikajuoksija Abraham Tokazierin veljenpoika.
Tokazier on soittanut muun muassa Eero, Jussi &amp; The Boysissa, Boxcarissa ja Tapani Kansan yhtyeessä sekä säveltänyt iskelmä- ja pop-musiikkia esimerkiksi Einille, Marionille,Taiskalle, Tarja Lunnaalle, Heidi Kyrölle, Tapani Kansalle ja Paula Koivuniemelle. Tunnetuimpia Tokazierin sävellyksiä ovat iskelmät ”Teryleeniä” (Upi Sorvali), ”Veikko Nieminen” (Tapani Kansa) ja ”Jos se voisi olla totta” (Satu Pentikäinen).
Vuonna 1983 Tokazier sijoittui neljänneksi Syksyn Sävelessä instrumentaalikappaleellaan ”Iloinen velikulta”. Vuodesta 2001 hänellä oli Jump’n Jive -yhtye yhdessä Jussi Raittisen ja Matti Oilingin kanssa.
Nykyarvo

Nykyarvo tarkoittaa joskus muulloin maksettavan maksun (tai maksujen) arvoa tarkasteluhetkellä. Nykyarvo lasketaan diskonttaamalla tulevaisuudessa tapahtuva maksusuoritus nykyhetkeen. Nykyarvon suuruuteen vaikuttaa käytetty korko ja se, kuinka pitkä aika tarkasteluhetken ja suoritushetken välillä on. 
Tulevaisuudessa tapahtuvan maksun nykyarvo on maksettavaa määrää pienempi, kun käytetty korkokanta on positiivinen. Mitä korkeampi on korko ja mitä pidempi aikaväli, sitä pienempi nykyarvo on.
Alfonso Portillo

Alfonso Antonio Portillo Cabrera (s. 24. syyskuuta 1951 Zacapa) on guatemalalainen poliitikko. Hän toimi Guatemalan presidenttinä 2000–2004.
Portillo opiskeli lakia ja taloustiedettä Meksikossa Universidad Autónoma de Guerrerossa Chilpancingossa, sekä väitteli taloustieteestä Universidad Nacional Autónoma de Méxicossa (UNAM). 1970-luvun lopulta hän kytköksissä vasemmistolaisiin intiaanijärjestöihin. Vuonna 1982 hän ampui kaksi miestä eräissä juhlissa Meksikossa ja joutui pakenemaan maasta (rikos vanheni 1995).
Portillo on populisti, joka liittyi Guatemalaan palattuaan 1989 ensin sosiaalidemokraattiseen puolueeseen, pääsi sitten 1994 parlamenttiin kristillisdemokraattien ehdokkaana ja liittyi 1995 entisen diktaattori Efraín Ríos Monttin oikeistopuolueeseen Frente Republicano Guatemalteco.
Hän pyrki presidentiksi 1995 ja uudelleen 1999. Hän sai 68 prosenttia äänistä vuoden 1999 vaalien toisella kierroksella, jolla vastassa oli PAN-puolueen Oscar Berger. Vaalikampanjassaan hän vakuutti pitävänsä kovilla otteilla yllä lakia ja järjestystä, ja hän sai ääniä varsinkin kaupunkien lukutaitoiselta vähemmistöltä.
Kriitikot syyttivät häntä Ríos Monttin nukkehallitsijaksi ja hän tuki kansanmurhasta syytettyä Ríos Monttia seuraajakseen. Kautensa päätyttyä 2004 ja menetettyään syytesuojan Portillo pakeni Meksikoon. Lokakuun lopussa 2006 Meksikon viranomaiset suostuivat palauttamaan hänet Guatemalaan lahjusoikeudenkäyntejä varten. Häntä syytetään mm. 15,7 miljoonan dollarin häviämisestä puolustusministeriön varoista. Kaiken kaikkiaan Portillon hallintokautta pidetään yhtenä viime aikojen pahimmista lahjontatapauksista latinalaisessa Amerikassa.
William Fichtner

William Edward ”Bill” Fichtner (s. 27. marraskuuta 1956 East Meadow, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Valmistuttuaan rikosoikeuden kandidaatiksi State University of New York at Brockportista Fichtner päätti jatkaa opintojaan American Academy of Dramatic Arts -konservatoriossa. Hänen näyttelijänuransa alkoi "As the World Turns" -televisiosarjassa, jossa hän näytteli vuodet 1987–1993. Sittemmin Fichtner on näytellyt muun muassa elokuvissa "Ensimmäinen yhteys", "Meren raivo", "Heat – ajojahti", "Armageddon", "Go", "Cubic", "Isku Mogadishuun", "Konnasota", "Mr. &amp; Mrs. Smith" ja "Crash". Hän on myös esittänyt pankinjohtajaa "Yön ritari" -elokuvan alussa. Fichtner on näytellyt myös elokuvassa "Luunmurskaajat".
Fichtner on myös ääninäytellyt Ken Rosenbergiä videopeleissä ' ja '. Vuosina 2005–2006 hän näytteli seriffi Tom Underlaytä scifidraamassa "Invasion". "Invasionin" saatua peruutustuomion Fichtner valittiin FBI-agentti Alexander Mahonen rooliin "Pako"-televisiosarjan toiselle tuotantokaudelle, ja näyttelijä jatkoi sarjassa näyttelemistä kolmannella ja neljännellä tuotantokaudella.
Evankelista (markkinointi)

 
Markkinoinnissa termillä evankelista tarkoitetaan henkilöä, jonka tehtävänä on herättää kiinnostusta tiettyä tuotetta tai tekniikkaa kohtaan. 
Sanan evankelista ensimmäinen merkitys on evankeliumin julistaja. Aikaisemmin suomen kielessä henkilöitynyttä tuote-esittelijää tai markkinoijaa on kutsuttu puhekielessä "mannekiiniksi" jo 1950-luvulla ja maininta on mm. Väinö Linnan kirjassa Tuntematon sotilas, Tikkakosken mannekiini. Sanan markkinointimerkitys ei ole laajalle levinnyt.
Tavanomaisten mainospuheiden lisäksi evankelista yrittää saada yleisönsä innostumaan tuotteesta siten, että he alkavat itsekin levittää tuotteen imagolle positiivista informaatiota ympäristöönsä. Verkossa tapahtuvan markkinoinnin tavoitteena saattaa olla saada kuluttajat kirjoittamaan tuotteesta blogeihinsa ja keskustelualueille, jolloin tuotteen tai brändin näkyvyys Internetissä kasvaa. Evankelioinnin perusta on merkittävä ja toimiva tuote.
Guy Kawasakin mukaan termin evankeloiminen keksi Mike Murray, Macintosh 128K -tietokoneen markkinointiryhmän päällikkö. Murray käytti sanaa toiminnastaan, jossa hän yritti innostaa Macintoshin ohjelmistosuunnittelijoita tekemään töitä intohimoisesti teknisesti keskinkertaisen laitteen ohjelmistoja kehittäessään.
Geneven kansainvälinen lentoasema

Geneven kansainvälinen lentoasema (myös Cointrinin kansainvälinen lentoasema) sijaitsee viitisen kilometriä Geneven keskustasta luoteeseen, Meyrinin ja Le Grand-Saconnex’n kaupunkien alueella. Lentokentän pohjoinen alue ulottuu Sveitsin ja Ranskan rajalle, josta on erillinen aidattu kulkuyhteys lentokentän pääterminaalissa sijaitsevalle ranskalaiselle sektorille. Täten Ranskaan suuntautuvien lentojen matkustajien ei tarvitse kulkea Sveitsin tullin kautta. Myös rahtitoiminta on avointa kummastakin maasta ja Geneven lentoasema onkin yksi Euroopan unionin lentoliikenteen solmukohtia, vaikka Sveitsi ei ole EU:n jäsen.
Liikenneyhteydet.
Lentoasemalta on suora bussiyhteys Geneven keskustaan. Lentoasema on junaliikenteen pääteasema, josta on suora junayhteys Geneven päärautatieaseman kautta muun muassa Lausanneen, Berniin, Baseliin, Zürichiin, Sankt Galleniin, Luzerniin, Brigiin ja Milanoon. Moottoritie A1 kulkee lentoaseman kautta.
Matkustajamäärä.
Geneven lentoasema on Sveitsin toiseksi vilkkain asema Zürichin lentoaseman jälkeen. Lentoseman vuosittainen matkustajamäärä on ollut jatkuvassa kasvussa, ja se oli vuonna 2016 runsaat 16 miljoonaa (lentokoneiden kaupallisen reitti- ja tilausliikenteen matkustajamäärä):
Rayo Vallecano

Rayo Vallecano de Madrid on jalkapalloseura Vallecasin alueelta Espanjan pääkaupungista Madridista. Seura perustettiin vuonna 1924, ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Seuran kotistadion on noin 15 000 -paikkainen Estadio de Vallecas.
Rayo Vallecanon menestys on ollut paljon vaatimattomampaa kuin sen paikallisvastustajien Realin ja Atléticon. Seura nousi pääsarja Primera Divisióniin ensimmäistä kertaa kaudeksi 1977–1978, ja piti paikkansa kolmen kauden ajan. 1980-luvun Rayo Vallecano vietti Segunda Divisiónissa ja 1990-luku oli seuralle aaltoliikettä Primera Divisiónin ja Segunda Divisiónin välillä. Noustuaan Juande Ramosin valmentamana takaisin pääsarjaan kaudeksi 1999–2000 Rayo jopa johti sarjaa neljän kierroksen ajan ja sijoittui lopulta historiallisesti yhdeksänneksi.
Vuonna 2000 Rayo Vallecano sai Uefan Fair Play -arvonnassa paikan kauden 2000–2001 Uefa-cupiin, jossa se pudotti Constel·lación, Molden, Viborgin, Lokomotiv Moskovan ja Bordeaux’n ennen puolivälierätappiota tulevalle loppuottelijalle Alavésille. Myöhemmin seura ajautui vaikeuksiin ja kärsi kaksi peräkkäistä putoamista, kauden 2002–2003 päätteeksi Segunda Divisióniin ja kauden 2003–2004 päätteeksi Segunda División B:hen. Kaudeksi 2008–2009 Rayo palasi jälleen Segundaan.
Ska punk -yhtye Ska-P:n debyyttialbumilla "Ska-P" (1994) julkaistu kappale ”Como un rayo” on omistettu äärivasemmistolaisesta kannattajakunnastaan tunnetulle seuralle. Rayo Vallecano oli vuonna 1989 auto-onnettomuudessa Madridissa menehtyneen englantilaisen Laurie Cunninghamin viimeinen seura.
"Päivitetty 30. heinäkuuta 2025."
Ten Years After

Ten Years After on Nottinghamista Englannista kotoisin oleva bluesrockyhtye.
Historia.
Ten Years After toimi nimellä Jaybirds vuoteen 1966 asti, jolloin se sai nykyisen nimensä. Maailmanmaineeseen yhtye nousi elokuussa 1969 esityksellään Woodstockin festivaaleilla, jossa taltioidussa elokuvassa yhtye esittää legendaariseksi nousseen kappaleen ”I’m Going Home”. Yhtyeen kantaa ottava laulu "I'd Love to Change the World" saavutti pientä listamenestystä USA:ssa vuonna 1971.
Soolokitaristi Alvin Lee jätti yhtyeen vuonna 1975 keskittyäkseen soolouraansa, mutta palasi ajoittain takaisin kokoonpanoon. Vuonna 1989 yhtye palasi yhteen levyttämään albumin "About Time". Lyhytkestoisia yhdistymisiä on tapahtunut vuosina 1997–1999, minkä jälkeen jäsenten tiet erkanivat nähtävästi lopullisesti.
Vuonna 2002 yhtyeen kolme jäljelle jäänyttä jäsentä valitsi uudeksi kitaristikseen Joe Goochin. Uusi kokoonpano esiintyy ahkerasti ja on tehnyt kolme albumia.
Suomessa Ten Years After on esiintynyt muun muassa Helsingin Kulttuuritalolla 3.12.1969, Järvenpään Puistobluesissa 1997, Turussa Down By The Laiturissa 1999 ja Äänekosken Keitelejazzeilla 2014.
Sari Lilliestierna

Sari Leila Hannele Lilliestierna (o.s. "Pesonen", s. 21. huhtikuuta 1954 Hausjärvi) on suomalainen näyttelijä, joka aloitti uransa Ruotsissa esittämällä naispääosaa John Olssonin elokuvassa "Jonny Roova" (1985) ja jatkoi näyttelemistä Ruotsin televisiossa, esimerkiksi Agneta Fagerström-Olssonin tv-sarjassa "Seppan" (1986).
Ruotsin kautensa jälkeen Lilliestierna palasi Suomeen, jossa hän 1990-luvulla näytteli useissa televisiotuotannoissa. Hänet nähtiin vierailijana muun muassa Carl Mestertonin suositussa sukudraamassa "Metsolat" (1993–1995), jonka lisäksi hän näytteli sivuosaa Peter Lindholmin elokuvassa "Isältä pojalle" (1996), josta tehtiin myös päähenkilön nimeä kantava tv-sarja "Nortia" (1996). Muista 1990-luvun rooleista mainittakoon muun muassa seksuaalisia vähemmistöjä edustavan opettajan rooli Ilse Raution kirjoittamassa televisiosarjassa "Onnea vai menestystä" (1996). 2000-luvulla Lilliestiernan esiintyminen kameran edessä jatkui muun muassa sellaisissa suosituissa sarjoissa kuin "Salatut elämät" ja "Tahdon asia" (2005) sekä "Kauniissa miehessä" (2003). 
Lilliestierna on tehnyt lukuisia rooleja myös näyttämöllä, kuten esimerkiksi Riihimäen teatterissa, jossa hän näytteli 1990-luvulla naispääosaa Gardner McKayn "Leikintekijässä" sekä rouva de Volanges´n roolin Christopher Hamptonin "Valheissa ja viettelijöissä". Nykyisin Lilliestierna toimii ohjaajana Teatteri Undassa, joka on tamperelainen harrastajateatteri, ja ohjaa myös teatterikerhoja.
Alfonso III (Portugali)

Afonso III (); (5. toukokuuta 1210 Coimbra – 16. helmikuuta 1279 Alcobaça) oli Portugalin kuningas vuosina 1248–1279. Hän oli myös Boulognen kreivi ensimmäisen avioliittonsa aikana vuosina 1238–1253. 
Suku.
Afonso oli Afonso II:n ja Kastilian prinsessa Urraca de Castillon poika. Hänen äidinisänsä oli Kastilian kuningas Alfonso VIII. Afonsolla oli kolme sisarusta ja kaksi aviotonta velipuolta. Hänen nuorempi sisarensa Leonor oli Tanskan kuningas Valdemar nuoremman puoliso.
Kuningas.
Afonso III tuli Portugalin kuninkaaksi, kun hänen vanhempi veljensä Sancho II syrjäytettiin paavi Innocentius IV:n tahdosta vuonna 1248. Afonso jatkoi alueiden takaisinvalloitusta muslimeilta valloittamalla Faron vuonna 1249. Valloitettu Algarven alue jaettiin Portugalin ja Kastilian kesken. Huolimatta kirkolta saamastaan tuestaan kuninkaaksi nousemisessa, paavi erotti Afonson kirkosta kirkon maaomaisuutta koskeneen erimielisyyden seurauksena.
Hänen hallituskautensa aikana pidettiin ensimmänen Portugalin "cortesin" eli säätykokouksen kokoontuminen, jossa kuntien kansalaiset olivat edustettuina. Afonson kuoltua vuonna 1279 häntä seurasi valtaistuimelle hänen vanhin poikansa Dinis I.
Avioliitot ja perilliset.
Afonson ensimmäinen puoliso oli Boulognen kreivitär Matilde II (1202–1259), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1238. Avioliitto oli lapseton ja Afonso otti eron Matildesta vuonna 1253. 
Toinen puoliso vuodesta 1253 alkaen oli Afonsoa yli 30 vuotta nuorempi Kastilian prinsessa Beatriz de Castillo (1242/1244–1303), joka oli Kastilian kuningas Alfonso X Viisaan ja Mayor Guillén de Guzmánin avioton tytär. 
Heille syntyi seitsemän lasta, joista neljä eli aikuiseksi asti:
Afonsolla oli myös ainakin yhdeksän nimeltä tunnettua aviotonta lasta eri suhteista noin vuodesta 1250 lähtien.
Suhteesta Madragana Ben Aloandron kanssa, jota myöhemmin kutsuttiin 'Mor Afonsoksi' (Afonson äiti), joka oli Faron maurilaiskauden viimeisen pormestarin, mozarabilaisen Aloandro Ben Bakrin tytär:
Suhteesta Havido Maria Peres de Enxaran kanssa:
Suhteesta Elvira Estevesin kanssa:
Muitten nimeltä tuntemattomien naisten kanssa: