tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Utena

Utena on kaupunki koillisessa Liettuassa. Se toimii Utenan läänin ja Utenan kunnallispiirin hallinnollisena keskuksena. Vuoden 2012 alussa kaupungin väkiluku oli 28 622 asukasta. Utena on yksi Liettuan vanhimmista kaupungeista. Sen tunnelmaa on luonnehdittu leppoisaksi.
Historia.
Utena mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1261, jolloin kuningas Mindaugasin kirjeessä mainittiin herttua Utenen rakennuttama puulinna Utenėlė-joen rannalla. Kaupungin keskusta ja sittemmin myös paikallinen sanomalehti nimettiin herttuan mukaan. Vuonna 1416 paikalle rakennettiin ensimmäinen kirkko, ja samaan aikaan siellä aloitettiin myös kaupankäynti. Ristiretkien aikaan Utenan ympäristöä kuitenkin vahingoitettiin ja vuonna 1433 linna tuhottiin.
Vuonna 1655 Venäjän hyökätessä kaupunki vahingoittui pahasti. Pohjan sodan yhteydessä vuosina 1700–1721 ruotsalaiset tuhosivat kaupunkia. Napoleonin sotilaat vaurioitti kaupunkia vuonna 1812.
Vuonna 1835 rakennettu Varsova-Pietari-valtatie edesauttoi kaupungin kehitystä huomattavasti. Kaupunki kasvoi nopeasti, ja sinne rakennettiin taloja rinta rinnan sekä suuri posti. Vuonna 1879 kuitenkin tulipalo tuhosi ¾ kaupungista.
Vuonna 1924 Utena sai kaupunginoikeudet. Samana vuonna se sai myös oman pormestarin. Talot, tiet ja sillat oli rakennettu, kaupunkiin oli tullut myös teollisuutta: meijeri, kirjapaino, myllyjä, sahaamo ja oma sähköasema. Toinen maailmansota kuitenkin keskeytti Utenan kehityksen. Vasta parin kymmenen vuoden päästä toisesta maailmansodasta Utena jatkoi teollista kehitystään, mikä lisäsi myös väkilukua ja rakennettiin lisää asuinalueita.
Gustavo Eberto

Gustavo Daniel Eberto (30. elokuuta 1983 – 3. syyskuuta 2007) oli argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi maalivahtina Club Atlético Boca Juniorsissa ja Talleres de Córdobassa. Hän kuului Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2003 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Arabiemiraateissa. 
Eberto sairastui vuoden 2006 alkupuolella kivessyöpään, johon hän kuoli syyskuussa 2007 ollessaan 24-vuotias.
Charles Gordone

Charles Edward Gordone (12. lokakuuta 1925 – 16. marraskuuta 1995) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Hän sai vuonna 1953 Obie-palkinnon roolistaan näytelmässä "Hiiriä ja ihmisiä". Vuonna 1970 hän sai Pulitzerin kirjoittamallaan näytelmällä "No Place to be Somebody" (1969). Hänestä tuli ensimmäinen näytelmästä Pulitzerin voittanut afroamerikkalainen. Gordonella oli roolit elokuvissa "Coonskin" (1975) ja "Noiduttu sydän" (1987).
Gordone syntyi Ohion Clevelandissa ja hänen vanhempansa olivat William ja Camille Fleming. Hänen alkuperäinen sukunimensä oli Fleming, mutta hänen äitinsä avioiduttuaan uudestaan hänen ollessaan 5-vuotias, hän sai isäpuolensa nimen Gordon. Myöhemmin hän lisäsi siihen e-kirjaimen loppuun koska huomasi New Yorkiin muuttonsa jälkeen toisen saman nimisen näyttelijän näyttelijöiden luettelossa.
Hän kuoli 70-vuotiaana Texasissa syöpää sairastettuaan.
Sukutieto

Sukutieto oli Suomen Sukututkimusseuran julkaisema neljä kertaa vuodessa ilmestynyt yleistajuinen sukututkimusjulkaisu. Lehti alkoi ilmestyä vuonna 1984 Sukutietotekniikka ry:n jäsenlehtenä nimellä "Sukutietotekniikka". Vuonna 1990 lehden nimeksi tuli "Sukutieto" ja se alkoi ilmestyä neljästi vuodessa. Kun Suomen sukututkimusseura ja Sukutietotekniikka ry yhdistyivät vuonna 1999, Sukutiedosta tuli sukututkimusseuran toinen jäsenlehti Aikakauskirja Genoksen ohella. Vuoden 2013 alusta Sukutieto yhdistettiin Genokseen.
Kampasarviset

Kampasarviset (Lucanidae) on kovakuoriaisiin (Coleoptera), turilaismaisten (Scarabaeoidea) yläheimoon kuuluva heimo. Kampasarvisille tunnusomaista ovat polvitaitteiset tuntosarvet, joissa oleva nuija on harva ja liikkumaton, hieman kampaa muistuttava. Heimon toukat elävät lahoissa puissa, ja aikuisiakin tavataan usein tällaisten puiden rungoilta, kannoilta ja muilta vastaavilta.
Hyvin tunnusomainen kampasarvisiin kuuluva laji on tamminkainen ("Lucanus servus"), jonka koiraalla on suuret leuat. Aikuinen tamminkainen voi olla jopa 50 millimetriä pitkä ja on eräs Euroopan kookkaimmista kovakuoriaisista. Kyseistä lajia ei tunneta Suomesta, mutta esiintyy paikoittain jo Etelä-Ruotsissa, vaikkakin harvinaistuneena.
Suomesta tunnetaan neljä eri kampasarvislajia, joista yleisimmät ovat pölkkyhärkä ("Sinodendron cylindricum") ja kantohärkä ("Platycerus caprea"). Kantohärkä on sinertävän värinen; pölkkyhärkä taas musta, ja koiraalla on päässään kaareva sarvi.
Reserviupseerikoulun virolaiset upseerioppilaat

Reserviupseerikoulun virolaiset upseerioppilaat olivat Viron puolustusvoimien suomalaiselle reserviupseerikurssille Haminaan lähettämiä sotilaita, jotka suorittivat tutkintonsa Suomessa osana Suomen ja Viron puolustusyhteistyötä.
Ensimmäinen reserviupseerikurssi, jolle virolaisia osallistui, oli vuonna 1997 järjestetty kurssi 210 "Vapaus", jonka 777 suorittaneesta viisi oli virolaisia. Enimmillään virolaisia oli kurssilla 212 "Arcturus", johon heitä osallistui 17. Toistaiseksi viimeinen kurssi, jolla virolaisia upseerioppilaita oli, oli vuonna 2004 järjestetty kurssi 224 "Sisu", jossa heitä oli enää kaksi. Kaikkiaan suomalaisen joukkueenjohtajan tutkinnon suoritti Suomessa 72 virolaista upseerioppilasta.
Luotaessa uskottavuutta Viron itsenäisyydelle keskeisessä roolissa ovat puolustusvoimat. Niitä on Viron virallisten puolustuspoliittisten linjojen mukaisesti kehitetty yhteistyössä kansainvälisen puolustusyhteistyön, käytännössä Naton kautta. Osa suomalaisille reservinupseerikursseille osallistuneista virolaisista sotilaista lähti mukaan vain kielitaidon kehittämisen takia, mutta kaikilla oli tarkoitus edetä myös kadettikouluun tai maanpuolustusopistoon. Mukana oli myös Viron armeijan upseereita ja kanta-aliupseereita. 
Puolustusyhteistyö.
Virolaisia ei opiskellut Suomessa pelkästään reserviupseerikoulussa, vaan myös muissa sotilasopetuslaitoksissa, kuten sotakorkeakoulussa, maasotakoulussa ja kadettikoulussa. Aselajisotilasopetuslaitoksista heidän opintonsa alkoi ainakin Viestikoulussa ja Tykistökoulussa.
Argilliitti

Argilliitti on hienojakoinen sedimenttikivilaji, joka koostuu pääosin kovettuneesta savesta. Argilliitit ovat käytännössä kiinteytynyttä mutaa ja liejua. Ne sisältävät vaihtelevasti silttikokoisia hiukkasia. Argilliitit halkeilevat rapautuessaan ja muuttuvat tuolloin saviliuskeeksi. Huonosti kovettunutta argilliittia kutsutaan mutakiveksi. Ne sisältävät usein runsaasti alumiinia ja piitä, sekä vaihtelevan määrän alkali- ja maa-alkalimetallikationeita. Termi "peliitti" liitetään usein näihin sedimentteihin ja sedimenttikiviin. Argilliittien metamorfoosi tuottaa liusketta, fylliittiä ja peliittistä liusketta.
"Musta saviliuske".
Haida-intiaanien veistokset Kuningatar Charlotten saarilla Brittiläisen Kolumbian rannikolla ovat merkittäviä alkuperäiskansojen kulttuuriaarteita. Ne on luotu kovasta ja mustasta argilliitista, jota kutsutaan usein "mustaksi saviliuskeeksi". Tämän kaltaista argilliittia esiintyy vain yhdellä kivilouhoksella, joka sijaitsee lähellä Skidegaten haidayhteisöä Grahaminsaarella, Slatechuck-vuoren Slatechuck Creek -joen yläsyvängöllä.
Vielä 1900-luvun alussa mustaa saviliusketta vietiin Brittiläisen Kolumbian pääkaupunkiin Victoriaan työstettäväksi. Nykyään haidat ovat sen ainoita käyttäjiä. Liuskeesta luodut taide-esineet ovat olleet aina korkealaatuisia ja arvostettuja maailmanlaajuisesti. Haidat aloittivat esineiden veistämisen ja myymisen merimiehille 1800-luvulla. Heidän työnsä jatkuu nykypäivänäkin.
Almirante Brown -luokka (risteilijä)

Almirante Brown- tai Veinticinco de Mayo-luokka oli Argentiinan laivaston kahden Italiasta 1926 tilatun risteilijän muodostama alusluokka.
Hankinta.
Nämä kaksi alusta olivat merkittävin hankinta, joka tilattiin 75 miljoonan kultapeson arvoisen vuoden 1926 laivasto-ohjelman toteuttamiseksi. Kahden risteilijän ja yhden hankintaoption hankintakilpailun voitti italialainen Odero-Terni-Orlando (OTO) esityksellään, joka pohjautui Italian laivastolle toimitettaviin Washingtonin laivastosopimuksen mukaisiin Trento-luokan aluksiin. "RN Trenton" kölinlasku oli tapahtunut vasta helmikuussa 1925 eli luokka oli todella moderni aikanaan.
Aseistus.
Alusten pääaseet 190 mm/L52 olivat poikkeuksellisia raskaille risteilijöille. Tykit oli sijoitettu pareittain kolmeen torniin, joista kahden eteen asennetun korkeuskulma oli mahdollisesti jopa 46 astetta. Täten aseilla saavutettiin 27 300 metrin kantama.
Alusten apuaseina oli kuusi kaksiputkista 102 mm Odero-Terni tykkiä, jotka oli asennettu keskilaivaan ylemmälle kannelle. Näiden aseiden maksimi korotuskulma oli 80 astetta, jolloin niitä oli mahdollisuus käyttää ilmatorjunta-aseina. Tykkeihin oli aluksella 3 000 laukausta. Lisäksi aluksella oli kuusi 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alukselle oli asennettu kaksitoista torpedoputkea.
Lentokone.
Alukselle asennettiin kiinteä Gagnotto-katapultti etukannelle kuten Italiassa rakennettuihin raskaisiin sotalaivoihin. Niihin oli myös rakennettu kahden lentokoneen hangaari. Aluksi lentokoneina olivat Vought Corsair O2U ja myöhemmin Grumman G5, jotka korvattiin myöhemmin Supermarine Walrus -lentoveneillä. Viimeisenä lentokonekalustona aluksilla olivat Grumman J2F:t.
Suoja.
Alusten suoja oli keskitetty keskilaivaan suojaamaan konehuoneita, ammusvarastoja ja muita aluksen toiminnalle tärkeitä alueita. Näiden alueiden suojana oli 25 millimetriä paksu kansi ja kyljissä 50 millimetrin panssarivyö, joka ulottui 0,6 metriä vesirajan alapuolelta aina alimmankannen tasolle saakka, minkä jälkeen ohentuen ylimmälle kannelle saakka.
Sasky Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitos

Sasky Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitos (Ikata) on toisen asteen ammatillinen oppilaitos Ikaalisten Rahkolassa ja se on osa Sasky-koulutuskuntayhtymää. Oppilaitoksessa on mahdollista suorittaa käsi- ja taideteollisuusalan perustutkinto, media-​alan tai kuvallisen ilmaisun perustutkinnon. Oppilaitoksessa on noin 400 opiskelijaa. Oppilaitokseen haetaan yhteishaussa tai jatkuvassa haussa suoraan oppilaitokseen. Opinnot kestävät 2–3 vuotta, opintojen pituus riippuu opiskelijan aiemmasta koulutustaustasta.
Lisäksi Ikatalla voi suorittaa musiikkituotannon ammattitutkinnon ja valmistua lauluntekijäksi tai musiikkimanageriksi. Myös ammatti-​ ja erikoisammattitutkintoja on koulutustarjonnassa.
Koulutusalat ja tutkinnot.
Käsi- ja taideteollisuusalan perustutkintoon valmistavat ammattialat oppilaitoksessa ovat:
Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu

Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu (lyh. LiikU) on Varsinais-Suomen ja Satakunnan alueella toimiva liikunnan aluejärjestö. Järjestön perustehtävä on edistää hyvinvointia Varsinais-Suomen ja Satakunnan alueella liikunnan ja urheilun avulla. Lisäksi järjestö tukee liikuntakulttuurin elinvoimaisuutta ja monipuolisuutta paikallisella tasolla. Järjestö edistää Varsinais-Suomen ja Satakunnan liikunta- ja urheilutoimijoiden yleistä arvostusta ja toimintaedellytyksiä. Järjestö vaikuttaa myös liikunta- ja urheilukulttuurin kehitykseen Varsinais-Suomessa ja Satakunnassa.
Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu on perustettu vuonna 1993. Järjestön toimisto sijaitsee Turussa.
Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu on liikunnan asiantuntija- ja kehittäjäjärjestö. Järjestö kouluttaa lasten kanssa työskenteliviä, seuratoimijoita ja työyhteisöjen ihmisiä. Lisäksi järjestö puhuu liikunnasta päättäjille ja medialle. Järjestö tekee yhteistyötä paikallisesti, maakunnallisesti ja valtakunnallisesti. Aluejärjestö on yksi viidestätoista aluejärjestöstä.
Talous.
Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu on saanut vuosina 2018–2022 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 3 474 000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2020 lähtien 580 000 euroa.
Salomo Pulkkinen

Matti Salomo Pulkkinen (15. marraskuuta 1873 Ristijärvi – 2. joulukuuta 1952 Ristijärvi) oli suomalainen maanviljelijä, Maalaisliiton kansanedustaja ja kansankirjailija.
Pulkkisen vanhemmat olivat mäkitupalainen Johan Pulkkinen ja Saara Tolonen. Hän työskenteli metsätyömiehenä Ristijärvellä 1890–1901 ja oli sitten torpparina 1898–1919 ja itsenäisenä maanviljelijänä 1919–1952. Pulkkinen toimi myös Ristijärven osuuskaupan hoitajana 1904 sekä oli sanomalehden kirjeenvaihtaja ja avustaja vuonna 1899.
Pulkkinen oli Maalaisliiton kansanedustajana 1911–1917 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli myös Ristijärven kunnanvaltuuston jäsen ja kirkkoneuvoston jäsen, kirkolliskokouksen jäsen vuosina 1923 ja 1928, Maalaisliiton Kainuun piiritoimikunnan puheenjohtaja ja Kajaanin maanviljelysseuran johtokunnan jäsen vuodesta 1912 ja varaesimies vuodesta 1927. Lisäksi hän toimi Osuusliike Maakunnan ja Kainuun Sanomien hallitusten jäsenenä.
Salomo Pulkkinen oli naimisissa vuodesta 1896 Elsa Liisa Kinnusen kanssa, kunnes hänen vaimonsa kuoli vuonna 1938. Pariskunta sai kahdeksan lasta.
Maailman vegaanipäivä

 
Maailman vegaanipäivä on kansainvälinen kampanjapäivä, marraskuun ensimmäisenä (1.11.), jolloin korostetaan vegaani- ja kasvisruokavalion merkitystä. Se on saanut alkunsa Isosta-Britanniasta, jossa paikallinen vegaaniyhdistys (The Vegan Society) 50-vuotisjuhlassaan 1.11.1994 ensi kerran vietti sitä.
Kozloduin ydinvoimalaitos

Kozloduin ydinvoimalaitos on Bulgariassa, Kozloduin kaupungissa sijaitseva ydinvoimalaitos, joka aloitti sähköntuotannon 4. syyskuuta 1974. Voimalassa on käytössä kaksi 1 000 megawatin VVER-1000-tyyppistä reaktoria, joista laitosyksikkö 5 käynnistettiin vuonna 1987 ja laitosyksikkö 6 vuonna 1991. Yksiköt 1 ja 2 suljettiin joulukuussa 2002 ja yksiköt 3 ja 4 joulukuussa 2006, osana Euroopan unionin Bulgarialle asettamia jäsenyysehtoja. 
Voimalaitoksen sähköntuotto oli suurimmillaan vuonna 2002, jolloin se tuotti kuudella reaktorilla yhteensä 20 221 719 megawattituntia, joka muodosti 47,3 % Bulgarian koko sähköntuotannosta. Kozloduin ydinvoimalaitos on ainoa käytössä oleva ydinvoimalaitos Bulgariassa, mutta Belenen ydinvoimalaitoksen keskeytyksissä olleita rakennustöitä on tarkoitus jatkaa, ja sen olisi tarkoitus aloittaa kaupallinen sähköntuotanto vuonna 2014.
Raine

Raine on suomalainen miehen etunimi, germaanisperäisen Rainer- tai Ragnar-nimen muunnelma. Nimi on käytössä myös Virossa. Varsinkin aikaisemmin se on ollut käytössä myös naisen nimenä. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on 1 806 miestä ja noin 20–30 naista saanut nimekseen Raine.
Liseyn tarina

Liseyn tarina ("Lisey's Story") on Stephen Kingin vuonna 2006 julkaisema kauhuromaani. Kirja perehtyy kauhun lisäksi käsittelemään kuoleman jälkeistä rakkautta. King on usein kutsunut tarinaa hänen omaksi suosikikseen kaikista kirjoittamistaan romaaneista.
Romaanin pohjalta on tekeillä J. J. Abramsin tuottama samanniminen televisiominisarja, jonka käsikirjoituksesta myös Stephen King vastaa. Minisarjan ohjaa Pablo Larraín ja Julianne Moore tähdittää Lisey Landonin roolia.
Juoni.
Kirjassa on kolme osaa, joista ensimmäinen sijoittuu kahden vuoden päähän Liseyn puolison Scottin kuolemasta. Liseyllä on hallussaan miehensä julkaisemattomat käsikirjoitukset, joita monet muut havittelevat keinoja kaihtamatta. Näihin lukeutuu muun muassa eräs psykopaatti, joka pelottelee Liseytä uhkauksillaan ja mielenvikaisuudellaan. Jotta Lisey voisi mitenkään selviytyä hengissä, on hänen sukellettava syvään menneisyyteen. Liseyn alkaessa siivota miehensä työhuonetta, hän alkaa kuulla miehensä äänen päässään. Scottin ääni pyytää Liseytä etsimään lapun ja hopeisen lapion. Lisey löytääkin etsimänsä ja häntä jää vaivaamaan lapun lumpi-sana. Liseyn selvittäessä lumpi-sanaa hän päätyy Lumokuuhun, maailmaan, joka on päivisin paratiisi ja öisin painajainen. Kirjan viimeisessä osassa Lisey päättää siivota miehensä työhuoneen lopullisesti. Huonetta siivotessaan hän saa soiton paikallisilta poliisivoimilta, jotka kertovat saanneensa Liseyn vaanijan kiinni ja Liseylle selviää kaikki mitä Scott on halunnut kertoa veri-lummesta ja Lumokuusta.
Raino

Raino on suomalainen miehen etunimi, germaanisperäisen Rainer- tai Ragnar-nimen muunnelma. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on tasan 900 miestä saanut nimekseen Raino.
Kiipulan ammattiopisto

Kiipulan ammattiopisto järjestää valmentavaa koulutusta ja ammatillista perustutkintokoulutusta erityisopetuksena. Kiipulan ammattiopistoa ylläpitää Kiipulasäätiö.
Oppilaitos on ammatillinen erityisoppilaitos ja ammatillisen erityisopetuksen kehittämiskeskus. Kiipulan ammattiopiston erityisopetuksessa on noin 1000 opiskelijaa. Kiipulan ammattiopisto toimii yhdellätoista paikkakunnalla. Ammattiopiston päätoimipaikka on Janakkalan Turengissa. Muut toimipaikat sijaitsevat Forssassa, Hämeenlinnassa, Kouvolassa, Lahdessa, Riihimäellä, Tampereella, Nokialla, Sastamalassa, Vantaalla ja Valkeakoskella 
Toiminta laajeni merkittävästi vuoden 2009 alussa Perttulan erityisammattikoulun yhdistyttyä Kiipulan ammattiopistoon.
Ammatillista perustutkintokoulutusta (180 osaamispistettä, kesto kolmisen vuotta) järjestetään usealla eri alalla
(ajoneuvoala, hius-. ja kauneudenhoitoala, liiketoiminta, logistiikka, maatalousala, matkailuala, metsäala, puhtaus- ja kiinteistöpalveluala, puutarha-ala, ravintola- ja cateringala, sosiaali- ja terveysala, rakennusala, tieto- ja viestintätekniikka). Alasta riippuen tutkintonimikkeenä on automekaanikko, pienkonemekaanikko, kampaaja, parturi, merkonomi, puutarhuri, kiinteistönhoitaja, palvelulogistiikkatyöntekijä, kokki, toimitilahuoltaja, metsuri-metsäpalvelujen tuottaja, lähihoitaja, IT-tukihenkilö tai vastaanottovirkailija.
Tämän lisäksi järjestetään valmentavaa koulutusta: Tutkintoon valmenta koulutus (TUVA) sekä työhön ja itsenäiseen elämään valmentava koulutus (TELMA)
Sastamalan toimipaikassa voi opiskella vain TELMA koulutusta eli työhön ja itsenäiseen elämään valmentavaa koulutusta.
Vyksa

Vyksa () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangolla 186 kilometriä Nižni Novgorodista lounaaseen. Kaupunki on Vyksan piirin keskus. Sen kautta kulkee Muromin ja Arzamasin väliseltä rautatieltä Navašinossa haarautuva sivurata. Asukkaita on 58 600 henkeä (vuonna 2008).
Vyksa on saanut alkunsa vuonna 1765 perustetusta metallitehtaasta. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1934. Tärkein tuotantolaitos on rautatievaunujen pyöriä ja metalliputkia valmistava tehdas. Nähtävyyksiä ovat 1760–1770-luvuilla rakennettu klassistinen Batašovin tehdasomistajasuvun kartano, barokin ja klassismin välimuotoa edustava Kristuksen syntymän kirkko vuodelta 1773 sekä keskustan vanhat hallintorakennukset ja asuintalot. Tehdasalueella on ainutlaatuisia teräsrakentamisen muistomerkkejä.
.yu

.yu on entisen Jugoslavian Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Tunnus tuli käyttöön vuonna 1989 ja se poistettiin käytöstä 30. syyskuuta 2009.
.yu-tunnusten käyttö ennen.
Kaikki .yu-tunnuksen alla toimivat tunnukset on varattu ainoastaan laillisille yhteisöille.
Osmo Hänninen

Osmo Otto Päiviö Hänninen (30. huhtikuuta 1939 Lahti – 14. joulukuuta 2022 Kuopio) oli suomalainen tutkija, tietokirjailija, kansanlääkinnän tukija ja humanisti. Hän toimi Kuopion yliopiston rehtorina 1981–1984, vararehtorina 1973–78 ja ensimmäisenä vakinaiseen virkaan nimitettynä professorina fysiologian laitoksen esimiehenä 1972–2004.
Hänninen toimi myös Turun yliopiston ja Joensuun yliopiston fysiologian dosenttina (1967–2004 ja 1981–2004) ja Suomen Akatemian tutkimusprofessorina 1980-81. Vuonna 1976 Hänninen perusti Länkiritarit Kuopion yliopiston fysiologian laitokselta väitelleiden kunniayhteisöksi 
Julkaisut ja kirjallinen toiminta.
Hänninen julkaisi yli 400 tieteellistä artikkelia fysiologiasta, toksikologiasta, biokemiasta, ympäristötieteistä ja farmakologiasta. Lisäksi hän oli mukana kirjoittamassa lukuisia oppikirjoja ja tieteen kansantajuistamiseen liittyviä teoksia, jotka osin myös ottavat voimakkaasti kantaa ympäristön ja sen turvallisuuden puolesta, sekä kulttuurihistoriallisia teoksia. Vuonna 2009 Hänninen sai Suomen tietokirjailijat ry:n Oppikirjailijapalkinnon. 
Hännisen teoksista mainittakoon erityisesti "Ihmisen fysiologia ja anatomia". Teos on käännetty ruotsiksi ja viroksi ja se on Suomessa vanhin yhtäjaksoisesti käytössä ollut lääketieteen oppikirja. Kirjaa ovat lukeneet 1970 alun jälkeen liki kaikki terveystieteiden opiskelijat ja kirja on ollut myös lääketieteen oppilasvalintojen oppikirjana. Hännisen kirjalliseen tuotantoon kuuluvat mm. seuraavat teokset.
Šahunja

Šahunja () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Zavetlužjeksi kutsutulla alueella 240 kilometriä Nižni Novgorodista koilliseen. Kaupunki on Šahunjan piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Novgorodin ja Kirovin välinen rautatie. Asukkaita on 22 400 henkeä (vuonna 2005).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1930-luvun alussa syntyneestä asemataajamasta, joka nimettiin lähellä sijainneen Šahunjan kylän mukaan. Vuonna 1943 taajamasta tuli Šahunjan kaupunki. Nykyään siellä on rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä sekä puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Martin Štěpánek (jääkiekkoilija)

Martin Štěpánek (s. 2. huhtikuuta 1971 Ústí nad Labem, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari, joka pelasi urallansa Tšekin, Suomen, Sveitsin, Venäjän ja Italian pääsarjoissa. Kärpissä hän oli voittamassa Suomen-mestaruutta. Tšekin jääkiekkomaajoukkueen kanssa Štěpánek voitti MM-kultaa 2000.
Štěpánek aloitti jääkiekon kotikaupungissaan Ustí nad Labemissa. Hän siirtyi Extraligaan kaudeksi 1994–1995 ja aloitti HC Kladnossa. Kaudeksi 1999–2000 Stepanek siirtyi HC Litvínovista Suomen SM-liigassa pelanneeseen Rauman Lukkoon. Hän pelasi MM-kilpailuissa Pietarissa keväällä 2000 ja voitti kultaa.
Kauden 2000–2001 Štěpánek pelasi HIFK:ssa. Sen jälkeen hän pelasi kaksi kautta Sveitsissä ja palasi kaudeksi 2003–2004 SM-liigaan ja siirtyi Oulun Kärppiin. Štěpánek voitti Kärpissä Suomen-mestaruuden. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Kärppien valmentajan Kari Heikkilän perässä Venäjälle, HK Lokomotiv Jaroslavliin, mutta palasi sieltä loppukaudeksi takaisin kotimaahansa ja kasvattajaseuraansa HC Slovan Ústí nad Labemiin.
Štěpánek pelasi kaudella 2005–2006 HC Plzenissä, mutta hän siirtyi loppukaudeksi Ruotsiin ja oli nostamassa Malmö Redhawksia takaisin Elitserieniin. Vuodet 2006–2008 Štěpánek pelasi taas Extraligassa, HC Kladnossa ja kauden 2008–2009 hän aloitti Italian SG Pontebbassa, mutta pelasi loppukauden 1. ligan HC Havířov Panthersissa.
Lokakuussa 2009 Štěpánek siirtyi italialaiseen HC Allegheen. Sieltä hän jatkoi uransa viimeiseksi kaudeksi pelaamaan Tšekin toiseksi ja kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle.
Zavolžje

Zavolžje () on kaupunki Nižni Novgorodin alueen Gorodetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan rannalla Gorodetsiä vastapäätä 55 kilometriä Nižni Novgorodista luoteeseen. Kaupungissa on Balahnasta haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 42 000 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta on syntynyt Gorkin vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä 1950-luvulla. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1964. Nykyään Zavolžjessa on mm. autonmoottoreita sekä erikoisajoneuvoja valmistavat tehtaat.
Etelä-Pohjanmaan mieslaulajat

Etelä-Pohjanmaan mieslaulajat on Etelä-Pohjanmaalla toimiva mieskuoro, joka tunnetaan myös nimillä Jussit ja Jussikuoro. Kuoro on perustettu vuonna 1951, ja nykyisin siinä on noin 55 laulajaa ympäri maakuntaa. Kuoron taiteellisena johtajana on syksystä 2022 alkaen Kristian Heberg (s. 1988) Kempeleestä. Kuoron varajohtajana toimivat Maunu Malkamäki ja Juha Kortelainen, molemmat Seinäjoelta. Kuoron puheenjohtajana on vuodesta 2018 lähtien toiminut Hannu Rintasalo Ilmajoelta.
Jussikuoro laulaa tyypillistä neliäänistä (I ja II tenori sekä I ja II basso) mieskuoromusiikkia ja myös erityisesti Jusseille sovitettua "pohojalaasta uhoa" sisältävää musiikkia. Musiikkia on myös levytetty. Viimeisin, kansallisromanttista musiikkia sisältävä levy, Kultakehto, on vuodelta 2012. Vuonna 2004 Jussit toteuttivat yhteistyössä Seinäjoen Tangomarkkinoiden kanssa Miehen tie -nimisen esityksen, josta on tehty myös DVD.
Esiintyminen.
Jussit käyttävät eteläpohjalaisen miehen kansallispukua eli jussipukua esiintymisasuna. 
Konsertteja ja muita esiintymisiä Jusseilla on vuosittain eri puolilla Suomea noin 10 joiden lisäksi kuoro tekee esiintymismatkoja ulkomaille. Kuoro tekee yhteistyötä ja -konsertteja myös muiden kuorojen ja esiintyjien kanssa. Kuoron pienryhmänä toimii lauluryhmä Heikoollenkki, joka esiintyy kvartettina tai vahvistettuna kvartettina.
Jussien ohjelmistossa on usein perinteistä musiikkia Toivo Kuulan "Nuijamiesten marssista" Jean Sibeliuksen "Finlandiaan". Näiden lisäksi ohjelmistossa on kulloiseenkin aikaan ja teemaan soveltuvaa suomalaisten ja ulkomaisten säveltäjien tekemää uutta ja vanhaa musiikkia. Tyypillinen konsertti kestää noin tunnin.
Historia.
Etelä-Pohjanmaan Maakuntaliiton piirissä heräsi ajatus Etelä-Pohjanmaan maakuntakuoron perustamisesta. Kuoron perustava kokous oli Seinäjoella 29. toukokuuta 1951. Kuoron tason nousuun vaikutti erityisesti Ensti Pohjola, joka kävi Helsingistä käsin kuoroa johtamssa. Pohjolan johdolla tehtiin mm. konserttimatkat Yhdysvaltoihin ja Kanadaan vuonna 1960.
Yhdistys.
Etelä-Pohjanmaan Mieslaulajat on rekisteröity yhdistys, jossa jäseninä ovat laulajat ja kannatusjäsenet ja joka kuuluu jäsenenä sekä Suomen Mieskuoroliittoon että Suomen Laulajain ja Soittajain Liittoon (Sulasol). Yhdistyksen kotipaikka on Seinäjoki.
Elis Mårtenson

Elis Hjalmar Mårtenson (8. kesäkuuta 1890 Inkoo – 4. kesäkuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen urkutaiteilija.
Ura.
Mårtenson opiskeli urkujensoittoa Helsingin musiikkiopistossa Oskar Merikannon johdolla vuosina 1911−1915 ja teki tämän jälkeen opintomatkoja Ruotsiin ja Keski-Eurooppaan. Hän toimi Helsingin musiikkopiston urkujensoiton opettajana vuosina 1921−1939 ja Sibelius-Akatemian urkujensoiton professorina vuosina 1939–1957. Hänen oppilainaan olivat monet myöhemmin tunnetuiksi tulleet urkurit, mm. Enzio Forsblom, Taneli Kuusisto, Antti Koskinen, Tapani Valsta ja Tauno Äikää sekä säveltäjä Uuno Klami. Opetustyönsä ohella Mårtenson työskenteli Helsingin eteläisen ruotsalaisen seurakunnan (aluksi Johanneksenkirkon, sittemmin Mikael Agricolan kirkon) urkurina vuodesta 1922.
Mårtenson julkaisi kaksiosaisen urkukoulun (1949–1951) ja toimitti kaksi kokoelmaa Johann Sebastian Bachin urkusävellyksiä.
Perhe.
Mårtensonin puoliso vuodesta 1927 oli laulaja Eini Maria Mårtenson o.s. Stenfeldt (1897−1948). Heidän poikansa oli laulaja-säveltäjä Lasse Mårtenson.
Westinghouse Studio One

Westinghouse Studio One oli yhdysvaltalainen draama-antologiasarja. Sarja alkoi radiossa 1940-luvun puolessavälissä, josta se siirtyi televisioon marraskuussa 1948. Viimeinen jakso esitettiin syyskuussa 1958.
"Studio Onen" alkuaikoina esitysten pääpaino oli näyttämöteosten sovituksissa, josta se siirtyi 1950-luvun puoliväliin tultaessa nimenomaan televisiota varten kirjoitettuihin näytelmiin.
Knjaginino

Knjaginino () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Suran sivujoen Imzan varrella 107 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Knjagininon piirin keskus. Asukkaita on 6 700 henkeä (vuonna 2005).
Paikalla sijainnut kylä mainitaan 1500-luvulla. Vuonna 1779 siitä tuli Knjagininin kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1925 se alennettiin Knjagininon kyläksi, joka vuonna 1968 sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Uudelleen Knjagininosta tuli kaupunki vuonna 1998. Nykyään siellä toimii meijeri, ompelimo ja turkistehdas.
Jaakko Länkelä

Jaakko Länkelä, myös Jaako Länkelä, (12. toukokuuta 1833 Revonlahti – 21. helmikuuta 1916 Jyväskylä) oli suomalainen Jyväskylässä asunut seminaarin lehtori, oppikirjojen tekijä, sanomalehtimies ja "Puuha-Jaakon" nimellä tunnettu liikemies.
Henkilöhistoria.
Länkelän vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Länkelä ja Liisa Kujala. Hän kävi Oulun yläalkeiskoulua ja Kuopion lukion ja pääsi ylioppilaaksi 1855. Hän suoritti koulunopettajatutkinnon 1858 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1860. Länkelä teki ylioppilaana runonkeruumatkan itäisen Suomenlahden saarille (Seiskari, Lavansaari) ja Inkeriin 1858.
Länkelä toimi Jyväskylän seminaarin ensimmäisenä suomen kielen lehtorina 1863–1894 ja seminaarin varajohtajana 1875–1894. Hän toimitti kasvatusopillista "Koti ja Koulu" -lehteä 1864–1866 ja sanomalehti "Suomalaista" 1889–1907. 
Länkelä omisti Väinölän tilan Jyväskylän lähellä 1892-1916. Hän harjoitti laivaliikennettä Päijänteellä vuodesta 1878 alkaen ja perusti Väinölään rullatelakan 1894 sekä lähinnä laivakorjauksia tehneen konepajan 1897. Länkelä omisti lisäksi kirjapainon Jyväskylässä 1877–1907 ja hän toimi kirjankustantajana. Länkelä kirjoitti myös itse oppikirjoja, muun muassa lukukirjan ja aapisen kansakouluja varten sekä suomen kielen kieliopin.
Länkelä oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenenä 1875–1894 ja hän toimi valtuuston puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana.
Jaakko Länkelä oli naimisissa vuodesta 1862 Amanda Alexandra Erikssonin kanssa.
Perevoz

Perevoz () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Suran sivujoen Pjanan varrella 118 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Perevozin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Kazanin välinen rautatie (Perevozskajan asema). Asukkaita on 9 200 henkeä (vuonna 2005).
Perevoz tunnetaan 1500-luvulta lähtien Pjana-joen ylityspaikkana. Vuonna 1779 siitä tuli kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Sittemmin se menetti asemansa kaupunkina. Vuonna 1962 Perevoz sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 2000 siitä tuli jälleen kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä elintarviketeollisuutta.
Georgian kansanäänestys itsenäisyydestä 1991

Kansanäänestys Georgian itsenäistymisestä Neuvostoliitosta pidettiin Georgian tasavallassa 31. maaliskuuta 1991. 
Kansanäänestyksen järjestämisestä päätti Georgian korkein neuvosto, joka oli valittu ensimmäisissä neuvosto-Georgiassa pidetyissä vapaissa vaaleissa lokakuussa 1990. Sitä hallitsi itsenäisyyttä kannattanut ryhmittymä Pyöreä pöytä – Vapaa Georgia, jota johti neuvostokauden toisinajattelija Zviad Gamsakhurdia. Georgia oli pääosin boikotoinut koko Neuvostoliiton laajuista, valtion säilyttämistä koskenutta kansanäänestystä ja neuvotteluja uudesta liittosopimuksesta 17. maaliskuuta. Georgiasta tuli neljäs neuvostotasavalta kolmen Baltian maan jälkeen (Liettua 9. helmikuuta 1991, Latvia ja Viro 3. maaliskuuta 1991), joka järjesti kansanäänestyksen itsenäistymisestä.
Ainoa äänestyksessä kysytty kysymys oli: "Kannatatko Georgian itsenäisyyden palauttamista 26. maaliskuuta 1918 annetun Georgian itsenäistyysjulistuksen mukaisesti?" Virallisten tulosten mukaan lähes 99 prosenttia äänestäneistä kannatti ehdotusta, ja äänestysprosentti oli 90,5. Etnisten riitojen vuoksi ei-georgialainen väestö Abhasiassa ja Etelä-Ossetiassa boikotoi suureksi osaksi äänestystä.
Neljä päivää lopullisten tulosten julkistamisen jälkeen Georgian korkein neuvosto julisti yksimielisesti maan itsenäiseksi 9. huhtikuuta 1991. Samana päivänä oli kulunut kaksi vuotta siitä, kun neuvostoarmeija hyökkäsi rauhanomaisia mielenosoittajia vastaan Tbilisissä.
Yhdysvaltojen entinen presidentti Richard Nixon oli yksityisellä vierailulla maassa kansanäänestyksen aikaan, ja hän kävi muutamalla äänestyspaikalla Georgian pääkaupungissa Tbilisissä ennen lähtöään Moskovaan myöhemmin samana päivänä.
Šarja

Šarja () on kaupunki Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vetlugajoen rannalla 328 kilometriä Kostromasta koilliseen. Kaupunki on Šarjan kaupunkipiirikunnan keskus, mutta myös laajemman maaseutuasukkaista muodostuvan Šarjan piirin (10 390 as.) keskus. Sen kautta kulkee Galitšin ja Kotelnitšin välinen rautatie.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 23 681 henkeä. Koko kaupunkipiirissä asukkaita oli 36 659, mihin sisältyi Šarjan kaupungin ohella Vetlužskin kaupunkityyppinen taajama (, 12 224 as.) ja 754 maaseutukylien asukasta.
Šarja on saanut alkunsa vuonna 1906 valmistuneen rautatien asemataajamasta. Vuonna 1938 siitä tuli kaupunki. Nykyään siellä toimii lähinnä puunjalostusteollisuutta ja rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä. Kaupungissa on kotiseutumuseo.
Gabe Saporta

Gabriel Eduardo "Gabe" Saporta (s. 11. lokakuuta 1979) on yhdysvaltalaisen Cobra Starship -yhtyeen laulaja. Ennen nykyistä yhtyettään hän toimi Midtownin laulajana, basistina ja sanoittajana. 
Saportan nykyinen yhtye Cobra Starship levyttää Pete Wentzin perustamalle Decaydance levy-yhtiölle. Yhtyeen uusin levy Night Shades julkaistiin 29. elokuuta 2011 Yhdysvalloissa.
Saporta on yhdessä amerikkalaisen suunnittelijan Erin Fetherstonin kanssa.
Paul Bartel

Paul Bartel (6. elokuuta 1938 – 13. toukokuuta 2000) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Bartel oli ehkä parhaiten tunnettu vuoden 1982 elokuvastaan "Paistinpannumurhaajat", jonka hän sekä kirjoitti että ohjasi ja myös näytteli siinä itse.
Elämä.
Bartel syntyi Brooklynissa New Yorkissa. Hänen vanhempansa olivat Jesse ja William Bartel, joka oli mainontajohtaja. Bartel oli avoimesti homoseksuaali; tämä häiritsi hänen uravalintojaan, kunnes hän ymmärsi, mitä elokuvateollisuudella oli hänelle tarjottavanaan Hollywoodissa.
Bartel ohjasi yksitoista matalan budjetin elokuvaa, joihin kuuluivat vaatimattomat kuuluisuudet "Paistinpannumurhaajat" (1982) ja "Kohtauksia luokkataistelusta Beverly Hillsissä", ja molempia tähditti Bartelin lisäksi Mary Woronov. Ehkä kaikkein jännittävin esitys Bartelin omalaatuisesta nerokkuudesta oli lyhytelokuva "The Secret of Cinema", joka oli vainoharhainen fantasiamestariteos. Bartel ja Woronov olivat yhdessä seitsemässätoista eri elokuvassa, joihin lukeutuivat vuoden 1975 kulttielokuva "Kalmanralli 2000", jonka hän myös ohjasi; vuoden 1979 kulttiklassikko "Rock 'n' Roll High School" ja Joe Danten vuoden 1976 "Hollywood Boulevard". Vuoden 1986 kauhuelokuvassa "Chopping Mall" Bartel ja Woronov esiintyivät uudestaan "Paistinpannumurhaajien" hahmoinaan.
Bartel esiintyi Tim Burtonin lyhytelokuvassa "Frankenweenie" Victorin biologian opettajana. Bartel ohjasi kymmenen elokuvaa, joista suurin osa oli matalan budjetin komedioita, jotka hänet oli palkattu ohjaamaan "Paistinpannumurhaajien" suosion jälkeen. Joskus hän sai myös myötävaikuttaa näiden elokuvien kirjoittamisessa. Hän vieraili myös monissa TV-ohjelmissa.
Kuolema.
Bartel kuoli maaliskuun 13. päivänä 2000 sydänkohtaukseen kaksi viikkoa maksasyöpäleikkauksen jälkeen. Hän oli 61 vuotta vanha.
Neja

Neja () on kaupunki Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Unžan sivujoen Nejan varrella 237 kilometriä Kostromasta koilliseen. Kaupunki on Nejan piirin keskus. Sen kautta kulkee Galitšin ja Kotelnitšin välinen rautatie. Asukkaita on 9 800 henkeä (vuonna 2010).
Neja on saanut alkunsa vuonna 1906 valmistuneen rautatien asemataajamasta. Vuonna 1958 siitä tuli kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä puunjalostusteollisuutta.
Manturovo

Manturovo () on kaupunki Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan sivujoen Unžan varrella 261 kilometriä Kostromasta koilliseen. Kaupunki on Manturovon piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Manturovon kautta kulkee Galitšin ja Kotelnitšin välinen rautatie. Asukkaita on 17 800 henkeä (vuonna 2010).
Manturovo on saanut alkunsa vuonna 1906 valmistuneen rautatien asemataajamasta. Vuonna 1958 siitä tuli kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä puunjalostusteollisuutta.
Langaton Tampere

Langaton Tampere on tai oli Tampereen sekä ympäristökuntien langaton laajakaistayhteisö. WLAN-verkko on ilmaiseksi käytettävissä Funet-verkkovierailuun kuuluvien organisaatioiden, kuten Tampereen korkeakoulujen, opiskelijoille ja henkilökunnalle, sekä kaupungin ja ympäristökuntien työntekijöille. Verkon käyttö onnistuu myös tilaamalla tunnuksen tekstiviestillä, liittämällä oman tukiaseman verkkoon tai jäsenyrityksiltä saatavilla vierastunnuksilla.
Palvelun verkkosivuja päivitettiin viimeisen kerran 2013, vaikka ne olivatkin olemassa ainakin vuoteen 2015. Tämän jälkeen sivusto ohjasi roam.fi-palveluun.
Kuuluvuusalue.
Tukiasemia löytyy erityisesti Tampereen julkisista tiloista eli virastoista, kirjastoista, korkeakouluista ja rautatieasemalta. Keskustan kahviloissa ja ravintoloissa sekä joissakin yrityksissä löytyy tukiasemia. Myös kotikäyttäjien tukiasemat ovat kaikkien käytettävissä. Funet wlan-roaming mukaan lukien Langaton Tampere-tunnuksilla pääsee nettiin noin 2000:n tukiaseman alueelta.
Tekniikka.
Verkon tunnus eli SSID on "LANGATON-WPA" (WPA-suojattuna) tai "WirelessTampere" (www-pohjainen tunnistus, heikompi suojaus). Yhteisöön liittymiseksi ei tarvita tiettyä tukiasemamallia kuten esimerkiksi FONilla ja Wippiesillä, vaan mikä tahansa RADIUS-tunnistautumista tukeva tukiasema voidaan liittää yhteisöön asetuksia muuttamalla.
Simone Griffeth

Simone Griffeth McDonald (s. 14. huhtikuuta 1950 Savannah, Georgia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
Pitkä, vaalea Griffeth tähditti monia elokuvia 70-luvulla, ja jatkoi sitten lukuisissa pysyvissä rooleissa läpi 90-luvun alun, mukaan luettuna hänen roolinsa vakavamielisenä toimittaja Gretcheninä Ladies Man -sarjassa. Hän jatkaa valmentamalla näyttelijöitä Hilton Headissa.
Tällä hetkellä hän toimii kiinteistönvälittäjänä miehensä Wayne McDonaldin kanssa.
Sara Melleri

Sara Melleri (s. 14. helmikuuta 1986 Turku) on suomalainen Jussi-palkittu näyttelijä ja laulaja. Melleri on käynyt Kallion ilmaisu­taidon lukiota ja opiskellut vuodesta 2005 näyttelemistä Teatteri­korkea­koulussa, josta hän valmistui teatteri­taiteen maisteriksi keväällä 2011. Hän myös opettaa Teatterikorkeakoulussa ja ohjaa sekä käsikirjoittaa omia näytelmiään.
Ura.
Teatterissa hän on näytellyt muun muassa Lady Macduffia Q-teatterin "Macbeth"-näytelmässä (2008–2009) ja pää­henkilöä Wendla Berg­mania Helsingin Kaupunginteatterin "Spring Awakening" -musikaalissa (2009). Marras­kuussa 2013 hänen esikois­ohjauksensa "Pop Slut" sai kanta­esityksensä Koko-teatterissa.
Melleri on näytellyt pieniä rooleja elo­kuvissa "Hymy­poika" (2003), "Matti" (2005), "Ganes" (2007) ja "Vuonna 85" (2013), sekä toista pää­roolia Siiriä elo­kuvassa "Sisko tahtoisin jäädä" vuodelta 2010. Hän sai roolista parhaan nais­sivu­osan Jussi-palkinnon. Melleri on näytellyt myös televisiossa pää­roolia Yle TV2 -kanavan 12-osaisessa sarjassa "Rakastuin mä luuseriin" (2005). Melleri sai ensimmäisen elo­kuvan pää­osansa elo­kuvassa "Kikka!", jossa hän näyttelee iskelmä­laulaja Kikkaa. Elo­kuva sai ensi-iltansa 12. lokakuuta 2022. Melleri palkittiin roolista parhaan pääosan Jussilla.
Melleri toimi vuosina 2005–2008 Grisin laulajana ja vuosina 2001–2003 Yle TV1:n nuorten makasiini­ohjelma "Iineksen" juontajana. Grisiltä julkaistiin vuonna 2006 albumi "Isn’t It Better This Way".
Yksityiselämä.
Sara Mellerin isä oli kirjailija Arto Melleri, äiti oli näyttelijä Kaija Kangas ja setä Ylen entinen uutis­päällikkö Jorma Melleri. Sara Melleri sai esikois­lapsensa keväällä 2011.
Suomen Osto- ja Logistiikkayhdistys LOGY

Suomen Osto- ja Logistiikkayhdistys LOGY ry on yli 4 500 henkilöjäsenen ja yli 330 yritys- ja yhteisöjäsenen asiantuntijaverkosto, joka pyrkii jäsentensä ammattitaidon, osaamisen ja kilpailukyvyn kehittämiseen ja alan arvostuksen lisäämiseen
Just Want You to Know

"Just Want You to Know" on yhdysvaltalaisen poikabändin Backstreet Boys pop-kappale. Kappale julkaistiin bändin toisena singlenä heidän vuonna 2005 julkaistulta albumiltaan "Never Gone".
Musiikkivideo.
Kappaleen "Just Want You To Know" musiikkivideo on parodia 1980-luvun stereotyypillisestä hard rock, heavy metal ja glam metal bändistä Sphynkter. "The Never Gone Videos" -videolla näytetään alkuperäinen video, sekä video jossa bändi esiintyy Sphynkterinä ja laulaa kappaleen "Just Want You To Know". Videon ohjasi Marc Klasfield.
Kappaleet.
Vakio/Britannian osa 2
Britannian osa 1
Japani
Remix-versiot
Reynoldsin kuljetusteoreema

Reynoldsin kuljetusteoreema (RKT) on virtausmekaniikassa käytetty matemaattinen malli. Sen avulla tarkastellaan systeemin jonkin ominaisuuden muutosnopeutta suhteutettuna saman ominaisuuden muutosnopeuteen kontrollitilavuudessa. Teoreema on nimetty irlantilaisen virtausmekaniikkaan perehtyneen Osborne Reynoldsin mukaan.
Kontrollitilavuus ja systeemi.
Termodynamiikassa ja mekaniikassa tarkasteltavana kohteena on tavanomaisesti systeemi, mutta virtausmekaniikassa tarkastelun kohteena on usein kontrollitilavuus. "Kontrollitilavuus" on valittu tarkasteltava avaruuden alue, jonka pintaa kutsutaan "kontrollipinnaksi". Sitä vastoin "systeemi" käsittää ne hiukkaset/materiaalimäärän, jotka kuuluvat kontrollitilavuuteen tietyllä ajanhetkellä. Virtaustilanteessa ainetta virtaa läpi kontrollitilavuuden. Alussa siis systeemi täyttää kontrollitilavuuden, mutta ajan myötä se siirtyy ainevirtauksen mukana siitä pois. Systeemin muoto ja tilavuus voi muuttua, mutta sen massa pysyy vakiona.
Reynoldsin teoreema.
Olkoon nyt formula_1 jokin virtaavan aineen ominaisuus. Nyt siis formula_2 on systeemiin kuuluvan aineen ominaisuuden määrä ja formula_3 kontrollitilavuuteen kuuluvan aineen ominaisuuden määrä. Alussa pätee formula_4, koska silloin systeemi täyttää kontrollitilavuuden. 
Systeemin sisältämän ominaisuuden muutos ajan formula_5 suhteen ilmaistaan yhtälöllä 
 formula_6,
missä formula_7 on tiheys, formula_8 ominaisuuden määrä massayksikköä kohti, formula_9 kontrollitilavuuden suuruus, formula_10 virtausnopeuden normaalikomponentti ja formula_11 kontrollitilavuuden kontrollipinta-ala. Yhtälön oikean puolen ensimmäinen termi ilmaisee ominaisuuden määrän muutoksen kontrollitilavuudessa ja jälkimmäinen termi kertoo kontrollipinta-alan lävitse ulos menevän ja sisään tulevan ainemäärän erotuksen.
Massan säilyminen.
Käytetään yllä olevaa yhtälöä määräten tarkasteltavaksi ominaisuudeksi massa formula_12. Systeemin massan formula_13 muutos on nolla, sillä massaa ei synny eikä katoa, eli voidaan kirjoittaa yhtälö muotoon 
 formula_14. 
Lisäksi, jos aineen virtaus kontrollitilavuuden sisään ja ulos kulkee yksiulotteisista kanavista, yhtälö merkitään muotoon
formula_15,
missä termi formula_16 on summa ulosvirtauskanavien läpi kulkeneiden virtojen massanopeuksista ja formula_17 sisään virtauskanavien läpi kulkeneiden virtauksien massanopeuksien summa.
Rebecca Rigg

Rebecca Rigg (s. 31. joulukuuta 1967 Gold Coast, Queensland, Australia) on australialainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Mentalist", "Ensiapuosasto", "Kohtaloni Los Angeles" ja "A Country Practice". Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa "Jerry Maguire – elämä on peliä" (1996).
Yksityiselämä.
Rebecca Rigg on naimisissa näyttelijä Simon Bakerin kanssa. Heillä on kolme lasta: Stella Breeze (s. 1993), Claude Blue (s. 1998) ja Harry Friday (s. 2001). Naomi Watts on Clauden kummitäti ja Nicole Kidman on Harryn kummitäti.
Whitney Port

Whitney Eve Port (s. 4. maaliskuuta 1985 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen tosi-tv-tähti, malli, muotisuunnittelija ja stylisti. Hän on tullut tunnetuksi The Hills -tositelevisiosarjasta, jossa hän esiintyi vuosina 2006–2008. Vuonna 2008 alkoi MTV:llä Whitneyn oma sarja "The City", jossa seurataan Whitneyn elämää hänen muutettuaan New Yorkiin.
Ura.
Port on työskennellyt stylistinä Teen Voguella vuosina 2005–2007, minkä jälkeen hän työskenteli PR-firma People's Revolutionilla, molemmissa yhdessä Lauren Conradin kanssa. 
Vuonna 2008 hän muutti New Yorkiin saatuaan töitä muotisuunnittelija Diane von Fürstenbergiltä, jossa hän työskenteli vuoden 2009 huhtikuuhun saakka. 
Marraskuussa 2008 Port esitteli cocktail- ja juhlamekoista koostuvan malliston, joka kantaa nimeä "Whitney Eve". Syyskuussa 2009 Whitney Eve Spring/Summer 2010 -mallisto esiteltiin New Yorkin muotiviikoilla.
Vuonna 2010 Whitney myös poseerasi Maxim lehdessä.
Port kirjoitti myös ensimmäisen kirjansa nimeltä True Whit: Designing a Life of Style, Beauty, and Fun.
Vuonna 2015 Whitney muutti Australiaan. Australiassa on myös liike nimeltä Seagulls of St Kilda, joka myy Whitneyn malliston vaatteita.
Yksityiselämä.
Whitney seurusteli "The Cityn" aikaan australialaisen muusikon, Jay Lyonin kanssa. Whitneyn ja Jayn suhde päättyi "The Cityn" 1. tuotantokauden viimeisessä jaksossa. Vuonna 2012 Whitney ja "The Cityn" tuottaja Tim Rosenman alkoivat seurustella ja vuonna 2013 pari meni kihloihin. He ostivat myös asunnon Australiasta vuonna 2015. Vuoden 2015 lopulla Whitney ja Tim menivät naimisiin.
Jost Niklas Schultz

Jost Niklas Schultz (1698 – 12. toukokuuta 1771 Turku) oli turkulainen valtaporvari.
Niklas Schultz oli saksalaisen kauppiassuvun päämies, joka asui Turussa. Hän toimi raatimiehenä, viinitukkukauppiaana ja laivanvarustajana. Viinitukkukauppaoikeudet maistraatti myönsi hänelle vuonna 1731. Vuonna 1751 Schultz perusti Kiikalan sahan.
Niklas Schultz asui perheineen Luostarikorttelissa, nykyisen Aboa Vetus Ars Nova -museon alueella. Hänen puolisonsa oli Catharina Haveman (s. noin 1708, kuollut 6. marraskuuta 1778 Turku). Heillä oli ainakin kaksi tytärtä, Anna Maria Schultz (s. 1726, k. 9. lokakuuta 1789 Turku) ja Frederica (s. 20. syyskuuta 1740 Turku).
Niklas Schultz sai oman kadun Turkuun vuonna 1931. Vuoden 1953 vahvistetussa asemakaavassa kadun nimi muutettiin muotoon Niklaksenkatu ja se sijaitsee Pohjolan kaupunginosassa.
Perth-luokka (risteilijä)

Perth-luokka oli Australian kuninkaallisen laivaston kolmen kevyen risteilijän muodostama alusluokka, jota voidaan myös kutsua parannetuksi Leander-luokaksi. Alukset tilattiin alun perin Britannian kuninkaalliselle laivastolle vuosien 1931 ja 1932 laivasto-ohjelmissa nimillä "HMS Phaeton", "HMS Amphion" ja "HMS Apollo".
Suunnittelu.
Alukset poikkesivat kooltaan hieman Leander-luokan aluksista, ja selkein ulkoinen eroavaisuus oli kaksoissavuhormit, jotka mahdollistivat katapultin sijoittamisen hormien väliin.
Alusluokan propulsiojärjestelmä antoi saman tehon kuin Leander-luokan aluksilla, mutta kattiloiden lukumäärä oli laskettu neljään ja kattilahuoneet kahteen. Tämä aiheutti konehuoneiden vaatiman tilan venyttämisen ja siten panssarivyön kasvattamisen, mikä kompensoi suurelta osin kahden kattilan poiston aiheuttaman massan. Samoin painopisteen nostaminen pakotti kasvattamaan aluksen leveyttä jalan ja kahdeksan tuumaa, jotta vakaus säilyisi.
Rahsaan Roland Kirk

Rahsaan Roland Kirk (7. elokuuta 1935 Columbus, Ohio – 5. joulukuuta 1977 Bloomington, Indiana) oli yhdysvaltalainen saksofonisti.
Ohiossa varttunut Kirk sokeutui jo pian syntymänsä jälkeen. Hän soitti saksofonia ja klarinettia koulun orkesterissa 12-vuotiaasta sekä veti omaa tanssiorkesteria jo vuonna 1951. 16-vuotiaana hän näki unen, jossa soitti kolmea soitinta yhtä aikaa, ja siitä innostuneena opetteli todella tuottamaan kolmella saksofonilla kolmiäänisiä harmonioita. Tuloksena syntyi karu, etninen sointi. Kirk käytti esityksissään myös sireeneitä ja vihellyspillejä sekä oli taitava kiertoilmahengitystekniikan käyttäjä. Hän kertoi saavansa monet musiikilliset ja muut ideansa unien välityksellä..
Kirk levytti ensimmäisen albuminsa 1956. Huomiota saavutti kuitenkin vasta hänen 1960 Cadet-levymerkille tekemänsä levy. Kirkiä syytettiin temppuilusta, vaikka hän oli hyvin perillä jazzin traditiosta. 1961 hän teki yhteistyötä Charles Mingusin kanssa, ja pian sen jälkeen hänen kansainvälinen maineensa alkoi kasvaa. Vuodesta 1963 1970-luvulle saakka hän teki säännöllisiä ulkomaankiertueita ja esiintyi tärkeillä festivaaleilla.
1975 Kirk sai kohtauksen, jonka seurauksena hänen ruumiinsa toinen puoli halvautui osittain. Hän opetteli soittamaan saksofonia yhdellä kädellä ja jatkoi edelleen esiintymistä.
Kirkin tunnettuja sävellyksiä ovat muun muassa "From Bechet, Byas and Fats", "No Tonic Pres", "Bright Moments", "Let Me Shake Your Tree" ja "The Inflated Tear".
Kirk esiintyi Suomessa ainakin Pori Jazz -festivaaleilla kvintetteineen vuonna 1975.
BirdLife-lehti

BirdLife-lehti (ent. Tiira) on BirdLife Suomen julkaisema, sen jäsenyhdistysten ja linnustonsuojeluklubin jäsenlehti. Lehti ilmestyy kolme kertaa vuodessa ja sen painosmäärä on 25 000–37 000 kappaletta.
Lehdessä kerrotaan lintuharrastuksesta, -tutkimuksesta ja linnustonsuojelusta. Lehti tiedottaa BirdLife Suomen ja sen jäsenyhdistysten tapahtumista.