Harry Belafonte

Harold George ”Harry” Belafonte, Jr. (syntyjään Harold George Bellanfanti, Jr., 1. maaliskuuta 1927 Harlem, New York, New York – 25. huhtikuuta 2023) oli yhdysvaltalainen muusikko, laulaja, näyttelijä ja ihmisoikeusaktivisti. Belafonte on mainittu "Calypson kuninkaaksi", hänet tunnetaan karibian tyylisestä musiikistaan 1950-luvulla. Belafonten ehkä tunnetuin laulu on "The Banana Boat Song" eli "Banaaninlastaajan laulu" eli "Day-O".
Elämäkerta.
Belafonte syntyi vuonna 1927 työväenluokkaiseen perheeseen Harlemissa New Yorkissa. Hän asui kahdeksan vuotta köyhtyneiden vanhempiensa kotipaikassa Jamaikalla ja palasi New Yorkiin high schooliin. Belafonte kärsi lukihäiriöstä ja jäi pois koulusta varhaisessa teini-iässä. Hän työskenteli sekatöissä kunnes liittyi laivastoon maaliskuussa 1944 ja työskenteli lastaajana tukikohdassa New Jerseyssä. Toisen maailmansodan jälkeen hän otti näyttelemiseen tunteja, jotka hän rahoitti laulamalla New Yorkin klubeissa folk, pop ja jazz-kappaleita.
Belafonte solmi RCA Victor -levy-yhtiön kanssa sopimuksen vuonna 1952. Hänen ensimmäinen menestysalbuminsa "Calypso" (1956) oli LP, jota myytiin yli miljoona kappaletta. Albumi oli numero neljä Billboardin Top 100 -listalla 1. sijalla 31 viikkoa, 58 viikkoa listan TOP 10:n joukossa ja 99 viikkoa Yhdysvaltain listoilla.
Musiikki.
Belafonte esitti monenlaista musiikkia, esimerkiksi bluesia, folkia ja gospelia. Hän jatkoi musiikin tekemistä RCA-levy-yhtiössä 1950-luvulta 1970-luvulle. Hän on esiintynyt muun muassa Frank Sinatran, afrikkalaisen laulajan Miriam Makeban ja kreikkalaisen laulajan Nana Mouskourin kanssa 1960-luvulla. Hänen albumillaan "Midnight Special" (1962) esiintyi ensi kertaa nuori Bob Dylan. Belafonte sai Grammy-palkinnon albumeista "Swing That Hammer" (1960) ja "An evening with Belafonte/Makeba" (1965). Hänen albumiensa tekeminen hidastui, kun hän erosi RCA-yhtiöstä 1970-luvulla. Häneltä ilmestyi vain yksi levyalbumi 1980-luvulla.
Islands Records -yhtiön televisioitu konsertti esitettiin 1997. "The Long Road to Freedom, An Anthology of Black Music", moni-artistinen projekti levytettiin 1960- ja 1970-lukujen aikana, kun Belafonte oli vielä RCA:n levy-yhtiössä, mutta lopullisesti sen julkaisi BMG-yhtiö vuonna 2001. Belafonte oli ensimmäinen värillinen mies, joka on voittanut Emmy-palkinnon, ensimmäisellä tv-ohjelmalla "Tonight with Belafonte" vuonna 1959. Belafonte esiintyi 1960-luvulla monissa tv-ohjelmissa esimerkiksi Julie Andrewsin, Petula Clarkin, Lena Hornen ja Nana Mouskourin kanssa. Hän oli myös vieraileva tähti "The Muppet Show" -tv-ohjelmassa vuonna 1978. Hänet on palkittu taiteen kansallisella mitalilla vuonna 1994. Hän voitti Grammy-palkinnon vuonna 2000 elämäntyöstään. Hän on yksi yhdeksästä aikakauslehti AARP:n palkinnon saaneista.
Belafonte piti vuodesta 1956 lähtien konserttikiertueita ympäri maailman. Hän jatkoi konserttien pitämistä maailmanlaajuisesti 2000-luvulle saakka. Hän esiintyi viimeisen kerran konsertissa vuonna 2003, jonka jälkeen antamissaan haastatteluissa hän ilmoitti luopuneensa esiintymisestä.
Belafonte toipui 1990-luvun lopulla eturauhassyövästä. Hänet on palkittu National Medal of Artsilla.
Filmografia.
Belafonte on esiintynyt monissa elokuvissa:
Belafontelle tarjottiin Porgyn roolia Otto Premingerin elokuvassa "Porgy ja Bess", mutta hän kieltäytyi roolista, koska koki hahmon rasistiseksi stereotypiaksi Amerikan mustista. Belafonte oli tyytymätön hänelle tarjottuihin elokuvarooleihin ja hän katsoi parhaimmaksi keskittyä musiikkiin 1960-luvulla. Belafonte esiintyi kahdessa elokuvassa "Buck and the Preacher" (1972) ja "Uptown Saturday Night" (1974) Sidney Poitierin kanssa. Belafonte tuotti ja ohjasi musiikkielokuvan "Beat Street" vuonna 1984. Belafonte ei esiintynyt enää päärooleissa 1990-luvulta lähtien. Hän esiintyi John Travoltan kanssa draamaelokuvassa "White Man's Burden" ja Robert Altmanin elokuvassa "Kansas City" 1996. Hän on esiintynyt tv-sarjassa "Swing Vote" 1999. Vuonna 2006 hän esiintyi elokuvassa "Bobby", joka on draama Robert Kennedyn murhasta.
Poliittinen ja humanitaarinen toiminta.
Belafonten menestys muusikkona ei ole suojannut häntä rasistiselta syrjinnältä. Tämän seurauksena häntä kiellettiin esiintymästä Yhdysvaltojen eteläisissä osavaltioissa vuosina 1954–1961. Presidentti John F. Kennedy nimitti hänet kulttuurin neuvonantajaksi vuonna 1961. Belafonte oli kansalaisoikeusliikkeen ensimmäisiä kannattajia 1950-luvulla ja yksi Martin Luther Kingin kannattajista. Hän oli vapauttamassa Martin Luther Kingiä Birminghamin vankilasta ja käytti tuhansia dollareita muiden kansalaisoikeusaktivistien vapauttamiseksi. Hän antoi taloudellista tukea Vapauden Ratsastajat -järjestölle. Belafonte oli järjestämässä työn ja vapauden mielenosoitusmarssia Washingtoniin vuonna 1963.
Belafonte oli järjestämässä "We Are the World" -kappaleen levytystä yhdessä 45 huippuartistin kanssa Live Aid -konserttiin vuonna 1985. Laulun tuotto lahjoitettiin Afrikan hätäavulle. Belafonte valittiin Unicefin hyvän tahdon lähettilääksi 3. maaliskuuta 1987. Tämän jälkeen lähti Senegaliin ja Dakariin järjestämään hyväntekeväisyyskonserttia Saharan hätää kärsiville lapsille. Belafonte matkusti Ruandaan vuonna 1994, ja käynnisti mediakampanjan Ruandan apua tarvitseville lapsille. Etelä-Afrikassa hän työskenteli HIV/AIDS-vastaisessa kampanjassa 2001. Hän vastaanotti afrikkalaisilta Bishop John T. Walker -palkinnon ansiokkaasta humanitaarisesta työstä vuonna 2002. Belafonte vastaanotti BET-palkinnon vuonna 2006. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto.