Euroopan unionin liiallisen alijäämän menettely

Liiallisen alijäämän menettely eli alijäämämenettely viittaa hallinnolliseen menettelyyn, jonka Euroopan komissio voi käynnistää, jos EU:n jäsenvaltio ei noudata vakaus- ja kasvusopimuksen finanssipoliittisia sääntöjä, jotka koskevat jäsenvaltioiden julkisen talouden alijäämän ja velan määrää.
Liiallisen alijäämän menettelystä on puhuttu Suomessa kielikuvalla ”talouden tarkkailuluokka”.
Säännöt.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimus (SEUT) ja vakaus- ja kasvusopimus määrittävät seuraavat säännöt jäsenvaltioiden julkiselle taloudelle.
"Suomen Kuvalehden" mukaan velan määrän ylärajan asettaminen juuri 60 prosenttiin ei perustu mihinkään taloustieteelliseen viisauteen kansantalouden velankestokyvystä, vaan 60 prosenttia sattui olemaan jäsenvaltioiden keskimääräinen velkaantumisaste, kun finanssipoliittisista säännöstä neuvoteltiin 1990-luvulla, ja luku on pysynyt samana siitä lähtien.
Nykytilanne.
Lähes kaikki jäsenvaltiot ovat olleet alijäämämenettelyssä jossain vaiheessa.
Alijäämä.
Vuonna 2023 EU-maista yli puolet rikkoi kolmen prosentin alijäämäsääntöä. Esimerkiksi Ranskan on annettu pitkään ylittää määrätty raja. Suomen Pankin neuvonantaja Jarkko Kivistön mukaan vielä 3,5 prosenttiakin voi olla sellainen luku, jota voidaan katsoa läpi sormien.
 Suomen alijäämä ei ylittänyt kolmea prosenttia vuonna 2023. Vuonna 2024 Suomen alijäämän arvioidaan nousevan 3,4 prosenttiin ja ylittävän rajan, mutta Euroopan komissio arvioi, että alijäämärajan ylitys on vain väliaikaista ja alijäämä painuu takaisin rajan alle vuonna 2025. Siksi liiallisen alijäämän menettelyn käynnistäminen ei ole komission mielestä perusteltua. Suomen valtiovarainministeriö kuitenkin arvioi Suomen julkisen talouden alijäämän ylittävän kolmen prosentin rajan myös vuonna 2025. 
Julkinen velka.
Julkisen velan 60 prosentin rajan ylitti 13 jäsenmaata 27:stä vuonna 2023. Esimerkiksi Italian julkinen velkasuhde on vuoden 1990 jälkeen ollut aina yli sata prosenttia ja vuonna 2023 se oli 140,4 prosenttia BKT:sta. EU-maista eniten julkista velkaa on Kreikalla, 160 prosenttia BKT:sta. 
 Suomen velkamäärä ylittää 60 prosentin rajan. Suomi on EU-jäsenyytensä aikana ollut useita kertoja komission taloustarkkailussa velkasääntöjen rikkomisen vuoksi. Suomi on alittanut rajan viimeksi vuonna 2012.
Seuraukset.
Alijäämämenettelyyn joutuminen tarkoittaisi sitä, että Euroopan komissio antaa maalle ohjeet siitä, kuinka paljon taloutta tulee pyrkiä sopeuttamaan ja missä aikataulussa alijäämä olisi saatava alle kolmeen prosenttiin. Yleensä sopeuttamisen määrä on vähintään puoli prosenttia BKT:sta joka vuosi. Alijäämä­menettelyssäkään jäsenmaalle ei sanella taloustoimia, vaan jäsenmaat voivat vapaasti itse päättää tarvittavat toimet.
Vuoteen 2024 mennessä sääntöjen rikkomisesta ei ole koitunut muita seurauksia. Vuonna 2016 Espanjan ja Portugalin alijäämämenettelyissä molemmille määrättiin sakot – mutta sakkojen suuruus oli nolla euroa. Alijäämäsääntöä rikkova maa saa aikaa talouden tasapainottamiseen esimerkiksi neljä tai vaikka seitsemän vuotta.
Suomen Pankin neuvonantaja Jarkko Kivistön mukaan alijäämämenettelyyn joutuminen näyttäytyy markkinoilla niin, että maalla on vakavia ongelmia, ja tämä voi johtaa sellaiseen reaktioon, joka vaikuttaa valtion velan hintaan.
Uudistus.
Vuonna 2024 sääntöjä uudistetaan. Uusien sääntöjen mukaan raskaasti velkaantuneiden maiden pitäisi pienentää velkasuhdettaan prosenttiyksiköllä vuodessa. Siten esimerkiksi Italia alittaisi 60 prosentin velkarajan vuoden 2104 jälkipuolella.
Uusissa säännöissä sanktioiden määrää pienennetään, jotta niitä voitaisiin ottaa helpommin käyttöön.
Kritiikkiä.
Alijäämäsääntöjä pidetään usein merkityksettöminä, koska niiden rikkomisella ei ole seurauksia. Helsingin yliopiston Eurooppa-tutkimuksen keskuksen Timo Miettisen mukaan säännöillä kuitenkin on merkitystä, mutta kielteisessä mielessä. Miettisen mukaan säännöt ovat johtaneet tilanteisiin, joissa jäsenmaa leikkaa julkisia menojaan taantumassa. Silloin leikkaukset vauhdittavat talouden alamäkeä entisestään.
Tutkija Antti Ronkaisen mukaan liiallisen alijäämän menettelyyn joutuvilta mailta voidaan edellyttää 0,5 prosentin vuotuista lisäsopeutusta. Suomessa tämä tarkoittaisi noin 1,5 miljardin suuruista sopeutusta, eli puolet pienempiä toimia kuin ne, joista Orpon hallitus päätti ”tarkkailuluokan” välttämiseksi. Ronkaisen mukaan Orpon hallitus käytti EU:ta suojanaan tehdessään vaikeita päätöksiä ja omaa tulonjakopolitiikkaansa.