tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nikolai Basov

Nikolai Gennadijevitš Basov (, 14. joulukuuta 1922 – 1. heinäkuuta 2001) oli neuvostoliittolainen fyysikko. Hän sai vuonna 1964 Nobelin fysiikanpalkinnon kvanttielektroniikkaan liittyvästä työstä, joka johti laserin ja maserin kehittämiseen.
Elämäkerta.
Basov syntyi Usmanissa nykyisellä Lipetskin alueella vuonna 1922. Hänen isänsä Gennadi Fedorovitš Basov oli Voronežin yliopiston professori, joka tutki metsävyöhykkeiden vaikutusta maanpinnan alaisiin vesiin ja maanpinnan kuivumiseen. 
Basov valmistui lukiosta Voronežissa vuonna 1941, minkä jälkeen hän suoritti asepalveluksensa Kuibyševin (nyk. Samara) sotilaslääketieteellisessä akatemiassa. Kahden vuoden jälkeen hän oli pätevöitynyt sotilaslääkärin apulaiseksi. Toisen maailmansodan ollessa käynnissä hänet lähetettiin palvelemaan ensimmäiselle Ukrainan rintamalle.
Kotiuttamisensa jälkeen joulukuussa 1945 hän muutti Moskovaan ja pääsi opiskelemaan fysiikkaa Moskovan fysiikan ja teknologian instituuttiin. Vuodesta 1950 lähtien hän oli kirjoilla P. N. Lebedevin fysiikan instituutissa, jossa hän valmisteli Mihail Leontoitšin ja Aleksandr Prohorovin ohjaamana väitöstyötä. Samaisessa instituutissa hän johti kvanttiradiofysiikan osastoa. Moskovan fysiikan ja teknologian instituutissa hänellä oli samanaikaisesti kiinteän olomuodon fysiikan professuuria. Fysiikan ja teknologian instituutista hän sai tieteiden kandidaatin tutkinnon ("kandidat nauk") 1953 ja Lebedev-instituutista ylemmän tohtorintutkinnon vuonna 1956 aiheena molekulaariset värähtelijät. Väitöstyö antoi teoreettisen ja kokeellisen pohjan maserin valmistamiseksi.
Ennen väitöstyönsä julkaisemista hän oli Prohorovin kanssa julkaissut artikkelin jatkuvan koherentin mikroaaltosäteilyn valmistamisesta molekyylitasolla. Charles Townes oli oppilaidensa kanssa onnistunut valmistamaan vuonna 1953 toimivan maserin, mutta se ei kyennyt lähettämään jatkuvaa säteilyä. Prohorovin ja Basovin ajatus perustui Albert Einsteinin vuonna 1917 esittämään ajatukseen stimuloidusta emissiosta. 
Basov oli Lebedev-instituutin johtaja vuosina 1973-1988. Akateemikko hänestä tuli 1966.
Basov avioitui venäläisen fyysikon Ksenija Тihonovna Nazarovan kanssa vuonna 1950 ja sai kaksi poikaa.
Arabatin kynnäs

Arabatin kynnäs (, , ) on Krimin itäosan Kertšin niemimaalta luoteeseen jatkuva kapea kynnäs (särkkäniemi), joka erottaa Syvašinmeren (tai -lahden) Asovanmerestä. Arabatin kynnäs on kapeimmillaan vain 270 m ja leveimmillään 8 km leveä ja noin 120 km pitkä.
Arabatin kynnäällä asuvat tataarit joutuivat joukkomurhan kohteeksi kesällä 1944 Puna-armeijan vallattua alueen takaisin saksalaisilta. Alueen väestö oli ensin toukokuussa unohdettu asuinalueelleen muiden tataarien laajamittaisessa karkottamisessa Krimiltä. Heinäkuussa kaikki kynnäällä asuvat tataarit kerättiin vanhaan laivaan, joka upotettiin Asovanmereen.
Ukrainan asevoimien pioneerit räjäyttivät kynnäälle johtavan Henitšeskinsalmen sillan 25. helmikuuta 2022. Joulukuussa 2022 Venäjän asettama Hersonin alueen kuvernööri Volodymyr Saldo ilmoitti että siltayhteys on palautettu ja että kynnäälle rakennetaan uusi 30 000 asukkaan kaupunki, johon alueen hallinto siirtyy.
Pälvi (nimi)

Pälvi on suomalainen naisen etunimi.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on rekisteröity noin 170 Pälvi-nimistä naista ja muutama mies. 2000-luvulla syntyneitä tämän nimisiä on alle kymmenen, 2010-luvulla syntyneitä ei yhtäkään. Pälvi on myös sukunimi.
Pälvi-nimen aihe on saatu luonnosta. Sana pälvi tarkoittaa lumetonta paikkaa, jollaisia syntyy keväällä auringon lämmittäessä muutoin vielä lumen peittämää maata.
Pilvi (nimi)

Pilvi on suomalainen naisen etunimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1471 henkilölle, joista lähes puolet on syntynyt 1980- ja 1990-luvuilla. Ennen vuotta 1940 nimeä ei ollut annettu kenellekään.
Syvaš

Syvaš (, , ) eli Mätämeri (, , ) on Krimin niemimaan itä- ja pohjoisrannikkoa reunustavien ja siihen työntyvien matalien lahtien järjestelmä, jonka Arabatinkynnäs erottaa Asovanmerestä. Pohjoisosiltaan Syvaš kuuluu Hersonin alueeseen. Syvašin vesi on hyvin suolaista (suolapitoisuus noin 60 ‰). Alueen pinta-ala on noin 2 560 km² ja kesäisin se on mineraalisuolojen peittämä. Näitä suoloja käytetään kemianteollisuuden raaka-aineina.
Kapea Henitšeskinsalmi yhdistää Syvašin Asovanmereen. Kapeimmillaan Syvaš on Tšonharinsalmen kohdalla, joka jakaa lahden läntiseen ja itäiseen altaaseen. Syvaš on erittäin matala: sen syvin kohta on vain 3 metriä ja keskisyvyys on 0,5–1 m. Sen pohja on yli 5 m syvän lietteen peitossa. Syvaš on kansainvälisesti merkittävä kosteikkoalue.
Historia.
Syvašilla on historian aikana ollut vaikeakulkusuutensa vuoksi merkittävä rooli Krimin puolustuksessa. Pitkään ainoa kulkuyhteys maateitse Krimille kulki Perekopinkannaksen kautta, jota on linnoitettu jo ennen ajanlaskun alkua. Vuonna 1675 zaporižžjan kasakat ylittivät merenlahden ja aiheutti tuhoa Krimin kaanikunnassa. Venäjän–Turkin sodassa vuonna 1737 venäläisarmeija teki saman. 
Ukrainan itsenäisyyssodan alussa 1918 Ukrainan kansantasavallan joukot ylittivät Tšonharinsalmen, yllättivät bolševikit ja saivat haltuunsa Krimin niemimaan. Marraskuussa 1920 bolševikit onnistuivat kiertämään kansantasavallan joukkojen selustaan jäätyneen Syvašin yli, mikä johti lopulta Krimin valtaamiseen.
Toisessa maailmansodassa saksalaiset kävivät taisteluita Perekopinkannaksella ja Tšonharinsalmella vuonna 1941 ennen neuvostojoukkojen perääntymistä. Neuvostoliiton vastahyökkäyksessä Krimille 1943 ja 1944 käytettiin ponttonisiltoja joukkojen kuljettamiseen Syvašin yli.
Aimo Kairamo

Erjo Aimo Tapio Kairamo () oli "Suomen Sosialidemokraatti" -lehden päätoimittaja ja pitkäaikainen kolumnisti.
Ura.
Kairamo syntyi Nivalassa työläisperheeseen. Hän opiskeli Työväen Akatemiassa ja suoritti sosionomin tutkinnon Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Tampereella. Kairamo aloitti uransa 1960-luvulla Työväen sivistysliiton tiedotussihteerinä. 1970-luvulla hän oli sosiaalidemokraattien hallitusryhmän poliittisena sihteerinä 1970−1971 ja SDP:n puoluetoimiston osastopäällikkönä 1971−1974.
"Suomen Sosialidemokraatin" päätoimittajana Kairamo oli 1974−1984. Kairamo sai heti alkuun julkisuutta erotettuaan lehden pitkäaikaisen pakinoitsijan Simo ”Simppa” Juntusen joulukuun alussa 1974 presidentti Urho Kekkoselta tulleen ”myllykirjeen” perusteella. Juntunen oli aiemmin syksyllä pitänyt puheen sotaveteraaneille ja sanonut että Kekkonen maksaa Neuvostoliitolle öljylaskua väärentämällä Suomen historiaa. "Tiedonantaja"-lehti julkisti puheen tekstin ja Kekkonen kirjoitti kirjeessään Kairamolle: ”Tämä on niin edesvastuutonta ja törkeää puhetta, että jään odottamaan, miten lehti sen voi hyväksyä.”
Päätoimittajakautensa jälkeen Kairamo toimi "Suomen Sosialidemokraatin" ja "Uutispäivä Demarin" poliittisena kolumnistina. Kairamo sai näistä kolumneistaan Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon vuonna 2000. Hänen viimeinen kolumninsa ilmestyi lehdessä itsenäisyyspäivän aattona 5. joulukuuta 2003.
Kairamo oli kolumneissaan tunnettu terävistä ja piikikkäistä sanonnoistaan sekä erityisesti keskustalaisiin ja kommunisteihin kohdistuvista ilkeyksistään. Hän muun muassa nimitti Yle TV2:n "Ajankohtainen kakkonen" -ohjelmaa ”kepulais-stalinistiseksi sontaluukuksi” ja vertasi keskustan Mauri Pekkarista kärppään kivikasassa: koskaan ei tiedä mistä kolosta tupee vilahtaa. Kokoomuksen kansanedustaja Seppo Kanerva nosti syytteen herjauksesta Aimo Kairamoa vastaan tämän kirjoitettua Kanervan eduskunnasta saamasta kuntoutus- ja sairauslomasta irvailevan pakinan nimeltä ”Puujalalla koreasti monotansseissa”. Kairamo tuomittiin sakkoihin.
Kairamo kuoli kurkkusyöpään 62-vuotiaana vuonna 2004.
Kurt Wüthrich

Kurt Wüthrich (s. 4. lokakuuta 1938, Aarberg, Sveitsi) on sveitsiläinen kemisti ja nobelpalkittu. Kemian Nobelin hän sai vuonna 2002 proteiineihin liittyvistä tutkimuksista.
Wüthrich opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja kemiaa Bernin yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi orgaanisesta kemiasta Baselin yliopistossa 1964, ja jatkoi opintojaan Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Hän alkoi käyttää NMRää (lyhenne sanoista nuclear magnetic resonance) eli ydinmagneettista resonanssia molekyylien rakenteen tutkimiseen 1980-luvun alussa. Ensimmäinen proteiinin kolmiulotteinen rakenne selvisi tällä tavalla vuonna 1985.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.
Sulka (yritys)

Sulka Oy oli Saimaalla laivaliikennettä harjoittanut yritys, jolla oli myös oma telakka ja konepaja Savonlinnan Pääskyniemessä.
Yhtiö perustettiin 1916 nimellä Savonlinnan Puutavara Oy ja sen perustajina olivat liikemies Nestori Kojonen ja laivuri Juho Heltimoinen. Vuonna 1917 rakennettiin Savonlinnan Pääskyniemeen telakka ja konepaja yhtiön höyrylotjien telakointia ja korjausta varten. Pääskyniemen telakalla rakennettiin myös pari uutta höyrylotjaa: Pääskyniemi vuonna 1918 ja Uolevi 1924. Jälkimmäinen tuli myöhemmin tunnetuksi "Kaunis Veera eli Ballaadi Saimaalta" -elokuvan (1950) Prinsessa Armada -höyrylotjana.
Yhtiö nimeksi muuttui 1923 Kojonen &amp; K:ni Oy ja tässä yhteydessä yhtiön pääkonttori siirtyi Savonlinnasta Viipuriin. Vuonna 1936 yhtiön nimeksi vaihtui Sulka Oy. Sulka fuusioitiin Nestori Kojosen hallitsemaan Repola-Viipuri-yhtiöön 1941 ja tämän mukana siitä tuli osa Rauma-Repola-konsernia vuonna 1952. Pääskyniemen telakan toiminta päättyi lopullisesti 1985, kun sen alue myytiin asuntoalueeksi rakennusyhtiö Ra-Holle.
Pro Evolution Soccer 6

Pro Evolution Soccer 6 on Konamin julkaiseman "Pro Evolution Soccer" -pelisarjan kuudes osa. Se julkaistiin vuonna 2006 Microsoft Windowsille, PlayStation 2:lle, Xbox 360:lle, Nintendo DS:lle ja PlayStation Portablelle.
Joukkueet.
Tähdellä (*) merkityt liigat ja joukkueet ovat uusia.
Klassikkojoukkueet.
Nämä joukkueet voi ottaa käyttöön PlayStation 2 -versioissa, ostamalla ne "PES-Shopista" 1 000 "PES-pisteellä".
Saved!

Saved! on vuonna 2004 ilmestynyt yhdysvaltalainen satiirinen komedia, joka kertoo kristillisen koulun oppilaasta, joka jää yksin huomatessaan olevansa raskaana. Elokuvan pääosia näyttelevät Jena Malone, Mandy Moore, Macaulay Culkin, Patrick Fugit ja Eva Amurri.
Juoni.
Elokuvan päähenkilö on Raamattuvyöhykkeen pikkukaupungissa asuva Mary (Jena Malone). Hän on kunnollinen kristitty tyttö, joka käy lukiota ja viettää aikaansa kristittyjen ystäviensä seurassa. Hänen poikaystävänsä Dean (Chad Faust) paljastuu kuitenkin odottamatta homoseksuaaliksi. Mary, jolle Jeesus ilmestyy uima-altaassa, on valmis tekemään mitä tahansa parantaakseen polulta harhautuneen rakkaansa – jopa luopumaan neitsyydestään. Sekään ei kuitenkaan auta ja Dean pysyy homoseksuaalina. Hänet lähetetään nuorten eheytysleirille, mutta Mary huomaa kauhukseen olevansa raskaana.
Näyttelijät.
Lähde:
Angiografia

Angiografia eli verisuonten varjoainekuvaus on paikallispuudutuksessa tapahtuva toimenpide, jossa varjoainetta ruiskutetaan potilaan verisuoniin, minkä aikana halutuilta alueilta otetaan röntgenkuvia. Varjoainekuvauksilla voidaan selvittää muun muassa sydämen sepelvaltimoiden tukoksia ("koronaariangiografia").
Tutkimus.
Varjoainekuvaus vaatii huolellista esivalmistelua sekä jälkitarkkailua. Punktio tapahtuu joko reisi- tai rannevaltimosta. Potilaan suoneen viedään läpivalaisuohjauksella ohut katetri (muoviletku), jonka kautta varjoaine ruiskutetaan suoneen. Tämän aikana tutkittavalta alueelta otetaan röntgenkuvia. Varjoaine on jodipitoista, joten se voi aiheuttaa joillekin potilaille allergisia reaktioita. Mikäli varjoainekuvauksessa ilmenee muutoksia, voidaan potilaalle tehdä saman toimenpiteen aikana pallolaajennus. .
Tutkimusta ei siis voida tehdä potilaille, joilla on jodiallergia. Myös munuaisten vajaatoiminta voi olla este, sillä varjoaine rasittaa elimistöstä poistuessaan munuaisia. Diabetikoilla käytettävät, metformiinipitoiset lääkkeet on hyvä tauottaa tutkimusta edeltävänä sekä tutkimuspäivänä. Myös verenohennuslääkkeet on syytä tauottaa tutkimusta varten, jotta punktiokohta saadaan tyrehdytettyä tutkimuksen jälkeen.
Jälkihoito.
Kun toimenpide on tehty, potilas viedään osastotarkkailuun. Osastolla sisäänviejä poistetaan potilaan valtimosta, minkä jälkeen punktiokohtaa painetaan yhtäjaksoisesti 10 minuuttia. Tämän aikana seurataan potilaan verenpainetta, pulssitasoa ja rytmiä. Painamisen jälkeen punktiokohtaan laitetaan kahden kilogramman painoiset haulipussit (yhteensä 4 kg), joiden pitää olla paikallaan kaksi tuntia. Tämän jälkeen vuodelepo jatkuu vielä kaksi tuntia eli potilas saa nousta vuoteesta neljän tunnin päästä toimenpiteestä. Vuodelevon aikana potilas ei saa nostella jalkojaan tai käsiään eikä muutenkaan liikkua sängystä. Juotavaa hän saa pillin avulla, mutta ruokaa vasta vuodelevon jälkeen. Runsas juominen kuvauksen jälkeen on suotavaa varjoaineen poistumisen nopeuttamiseksi. Kotiin potilas pääsee jo samana päivänä, mikäli kotona on aikuinen henkilö vointia valvomassa. Toimenpiteen jälkeen on muutaman päivän ajan varottava saunassa käymistä, ponnisteluja sekä voimaa vaativia suorituksia. Potilas ei saa nostaa yli yhden kilogramman painoisia taakkoja.
Repola Wood

Repola Wood Ltd oli 1924 perustettu suomalainen metsäteollisuusyhtiö joka solmi samana vuonna neuvostoliittolaisen Exportlesin kanssa konsessiosopimuksen tukkien toimittamisesta Neuvostoliiton puolelta Repolasta Suomen rajalle uitettuna. Nämä tukit jalostettiin sitten eteenpäin Suomen puolella ja saatu voitto jaettiin molemmille sopimusosapuolille. Tukkien sahaamista varten Repola Wood osti 1924 Joensuusta Aktiebolaget Kaukas Fabrikilta Penttilän sahan ja nosti sen tuotantokapasiteettia merkittävästi. Sahasta tuli Pohjois-Karjalan suurin ja se työllisti enimmillään 300-400 työntekijää. Neuvostoliiton puolelta tuotiin puuta 1924 noin 820 000 kuutiojalkaa, 1925 2,2 miljoonaa ja 1928 noin 4 miljoonaa kuutiojalkaa.
Vuosina 1928-1930 yhtiöllä oli jopa oma metsätyömaa Neuvostoliiton puolella Repolassa koska venäläiset eivät kyenneet pitämään kiinni tukkien toimitussopimuksista. Työmaalla työskenteli enimmillään lähes 1200 miestä ja 500 hevosta jotka tekivät päivät työtä Neuvostoliiton puolella rajaa ja yöksi majoittuivat Suomen puolelle Lieksan koillisosiin rakennettuihin kämppäkyliin. Hakatut tukit uitettiin kesän aikana rajan takaa Joensuuhun Penttilän sahalle.
Vuonna 1940 yhtiön nimeksi tuli "Repola Oy Pielisensuu" ja 1943 se fuusioitiin osaksi Repola-Viipuri Oy:tä. Vuonna 1952 oli edessä sulautuminen Rauma-Repola-konserniin. Rauma-Repola lopetti Penttilän sahan toiminnan 1988 ja sen 400 työntekijää jäivät työttömiksi. Sahan rakennukset tuhoutuivat tulipalossa lähes kokonaan 1996.
The Breakers

The Breakers on kartanomainen rakennus Newportissa Rhode Islandin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Atlantin valtameren rannikolla. Rakennuksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1893, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1895. Se edustaa italialaista rakennustyyliä.
Rakennuttaja oli varakkaan Vanderbiltin suvun jäsen Cornelius Vanderbilt II. Kartanon suunnittelusta vastasi yhdysvaltalainen arkkitehti Richard Morris Hunt, ja sen sisustuksen suunnitteli Ogden Codman nuorempi sekä Jules Allard and Sons -yritys. Rakennus tuli maksamaan noin seitsemän miljoonaa senaikaista Yhdysvaltain dollaria.
Himalia-ryhmä

Himalia-ryhmä käsittää joukon Jupiterin epäsäännöllisiä kuita, jotka kiertävät Jupiteria retrogradisesti. Ryhmän kuut kiertävät Himalian suuntaisesti ja ovat kuun kanssa samaa alkuperää.
Ryhmän tunnetut kuut (Jupiterista katsoen):
Tuntomerkit ja alkuperä.
Himalia-ryhmän kuiden radan isoakselin puolikas on 11,15 milj.–11,75 milj. km ja inklinaatiot 26,6°–28,3° ja eksentrisyydet 0,11–0,25. Ryhmän kuut ovat fyysisiltä ominaisuuksiltaan varsin homogeenisiä. Värin osalta kuut muistuttavat kovasti toisiaan ja c-luokan asteroideja. Epäilläänkin, että ryhmä on syntynyt asteroidivyöhykkeeltä karanneesta asteroidista, joka on hajonnut Jupiterin lähistöllä. Alkuperäisen asteroidin kooksi on arvioitu 89 km, joka on vain hieman Himaliaa enemmän. Kuu käsittääkin lähes 90 % ryhmän massasta.
Newport (Rhode Island)

Newport on kaupunki Newportin piirikunnassa, Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvaltain koillisosassa. Se on piirikuntansa pääkaupunki ja sijaitsee noin 48 kilometriä etelään osavaltion pääkaupungista Providencesta. Kaupunki on pinta-alaltaan 29,7 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukasluku on noin 27 000. 
Newport perustettiin vuonna 1639. Siirtomaa-ajan aikana Newport oli Uuden-Englannin orjakaupan keskus. Kaupungissa on vielä runsaasti nähtävillä siirtomaatyylistä arkkitehtuuria. Ennen vuotta 1900 Newport oli toinen Rhode Islandin osavaltion kahdesta pääkaupungista nykypääkaupungin Providencen ollessa toinen.
Newportissa sijaitsee useita merkittäviä kartanoita. Huomattavin niistä on The Breakers, joka on yksi Rhode Islandin suosituimpia nähtävyyksiä. Muita kaupungissa sijaitsevia kartanoita ovat muun muassa Belcourt Castle, The Elms, Marble House ja Rosecliff.
Newportissa sijaitsee tenniksen historiaa ja kuuluisia pelaajia esittelevä International Tennis Hall of Fame, joka järjestää vuosittain Hall of Fame Open -tennisturnauksen osana ATP-kiertuetta. Kaupunki tunnetaan myös historiallisesta Newport Country Club -golfkerhosta, jonka kentällä on pidetty muun muassa U.S. Open (1895), U.S. Amateur (1995), U.S. Women’s Open (2006) ja U.S. Senior Open (2024).
Olga Temonen

Olga Inkeri Valentina Temonen (o.s. Koskikallio; 23. tammikuuta 1978 Nurmes – 17. marraskuuta 2025 Iitti) oli suomalainen näyttelijä ja tuottaja.
Ura.
Näyttelijänä.
Temonen näytteli televisiosarjassa "Salatut elämät", josta hän jäi äitiys­lomalle joulu­kuussa 2008. Hän palasi sarjaan vuonna 2017 Noora Aution rooliin.
Temonen esiintyi myös muun muassa Jarmo Lampelan televisio­sarjoissa sekä Apulannan musiikki­videolla ”Pahempi toistaan” ja Samuli Edelmannin musiikki­videolla ”Enkelten tuli”. Lisäksi hän teki pieniä rooleja useissa televisio­sarjoissa. Temosella oli elo­kuva­näyttelijän koulutus.
Tuottajana.
Temonen toimi hallituksen puheenjohtajana ja hänen aviomiehensä Tuukka Temonen toimitusjohtajana elokuvatuotanto­yhtiö Opti­parissa.
Muut työt.
Temonen toimi "Kotivinkki"-lehden kolumnistina ja kirjoitti sen verkko­sivuille blogia "Olgan kotona". Olgan kotona on myös televisiosarja, jossa Temonen kokkasi kasvisruokaa perheensä kanssa ja kutsui vieraita apuun tilan töissä ruokapalkkaa vastaan. Hän myös piti vuodesta 2016 lähtien koti­tilallaan Iitissä koti­eläin­piha Olgan farmia, jossa on käynyt – kesässä. Hän on kirjoittanut kirjat Emäntänä Olga, Olgan pullakirja ja Olgan vegekirja.
Vuonna 2021 Temonen osallistui "MasterChef VIP" -kilpailuun.
Yksityiselämä.
Temosten perhe asuu maa­tilalla Iitissä. Koski­kallio avioitui 6. syys­kuuta 2008 Apu­lanta-yhtyessä soittaneen basistin Tuukka Temosen kanssa. Heillä on kolme yhteistä lasta. Syksyllä 2023 Olga Temosella todettiin neljännen asteen gliooma eli aivosyöpä, josta hän kertoi haastattelussa "Helsingin Sanomissa". Artikkelissa hän kertoi kieltäytyneensä sytostaattihoidosta. Hän kertoi myös rahankeräyksestä, jolla rahoitettiin sairauden vaihtoehtohoitoa Saksassa. Suomen Akatemian syövän vastakertomukset -tutkimushankkeen johtaja professori Hanna Meretoja ja tutkija Astrid Joutseno paheksuivat kirjoituksessaan kritiikitöntä artikkelia ja sen syöpäpotilaissa herättämää perusteetonta toivoa ja totesivat lopuksi, että ei ole taisteluvalmiudesta kiinni, miten sairastuneen käy.
Temosen elämästä oli tarkoitus julkaista lokakuussa 2025 kirja, jossa kerrotaan hänen elämästään ennen ja jälkeen aivosyöpädiagnoosin. Kirjan kirjoittaja on toimittaja-kirjailija Anneli Juutilainen. Elämäkertakirjan julkaisua lykättiin kahdella vuodella, 16:nteen syyskuuta 2027 Temosen terveydellisistä syistä.
Temonen kuoli 17. marraskuuta 2025.
Amga (kylä)

Amga () eli Amma () on maalaiskunta (nasleg) ja sen keskuskylä Amgajoen varrella Amgan piirissä (Amgan ulusissa) Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä, kaakkoon pääkaupungista Jakutskista. Amga on piirinsä hallinnollinen keskus.
Amga on Itä-Siperian vanhimpia venäläisasutuksia. Se perustettiin "Amga-Sloboda" -nimisenä kasakkalinnakkeena jo 1652. Amga on maatalaousseutua ja ensimmäisiä paikkoja, joissa maanviljelys aloitettiin Jakutiassa, jo 1600-luvulla.
Amgaa käytettiin 1800-luvun loppupuolella poliittisena karkotuspaikkana. Venäjän sisällissodan aikana siellä käytiin taisteluita.
Amga on rakenteilla olevan Amurin-Jakutskin rautatien varrella.
Richard Morris Hunt

Richard Morris Hunt (31. lokakuuta 1827 Brattleboro, Vermont – 1895 Newport, Rhode Island) oli yhdysvaltalainen arkkitehti. Hän perusti vuonna 1855 Yhdysvaltojen ensimmäisen arkkitehtuurikoulun ja oli American Institute of Architects -järjestön perustajia. Hänet tunnetaan muun muassa Gilded Age -aikakauden mahtipontisten kartanoiden suunnittelijana sekä New Yorkin Vapaudenpatsaan jalustan ja Metropolitan Museum of Artin 5th Avenuen julkisivun suunnittelijana.
Hunt opiskeli Euroopassa 1843–1854 erityisesti Pariisissa École des Beaux-Artsissa Hector-Martin Lefuelin oppilaana. Hän palasi 1855 Yhdysvaltoihin ja toimi Thomas Ustick Waltherin kanssa Washingtonissa Capitoliumin laajentamistöissä. Hän perusti arkkitehtikoulun, jossa monet Yhdysvaltojen merkittävimmistä arkkitehdeistä saivat koulutuksensa, ja sitä kautta hän vaikutti maan rakennustaiteellisen tason kohottamiseksi.
Himalia (kuu)

Himalia on Jupiteria kiertävä kuu. Kuu on suurin Jupiteria kiertävä epäsäännöllinen kuu. Himalia löydettiin vuonna 1904 ja nimettiin nymfi Himalian mukaan, joka synnytti kolme poikaa Zeukselle. Nimensä kuu tosin sai vasta 1975. Ennen sitä se tunnettiin nimellä Jupiter VI.
Vuonna 2000 Cassini-luotain kuvasi 4,4 miljoonan kilometrin etäisyydeltä hyvin epätarkkoja kuvia Himaliasta. Kuvista ei saatu mitään tietoa kuun pinnasta.
Kuu on Himalia-ryhmän kiistatta suurin kuu.
The Elms

The Elms on kartanomainen rakennus Newportissa Rhode Islandin osavaltiossa Yhdysvaltain koillisosassa.
Se on yleisölle avoin, ja se on ollut listattuna National Historic Landmark -rakennuksena vuodesta 1966 saakka, sen historiallisen merkittävyyden vuoksi. Kartano valmistui vuonna 1901 yhdysvaltalaiselle liikemiehelle Edward Julius Berwindille. Se on täydellinen kopio Ranskan Asnières-sur-Seinessä sijaitsevasta Chateau d’Asnieres -linnasta.
Diesen Wood

Diesen Wood Company Oy oli norjalaisessa omistuksessa ollut suomalainen vuonna 1910 perustettu metsäteollisuusyhtiö joka toimi Itä-Suomessa 1910-, 1920- ja 1930-luvuilla. Yhtiön perustaja norjalainen Christopher Ditlev Diesen (1874–1957) oli tullut Suomeen 1907 perustaen muiden norjalaisten liikemiesten kanssa Temola Ab-yhtiön joka osti maatiloja Viipurin seudulta Saimaan kanavan varrelta sekä vuokrasi Juustilan sahan. Temola Ab osti sitten tämän sahan ja rakensi sen 1914 uudelleen nelikehäisenä jatkaen sahaustoimintaa vuoteen 1918 saakka. Diesen päätti siirtää yrityksensä toiminnan Laatokan ympäristöön ja osti tätä varten Richard Bergströmin omistaman "Ladoga Trävaru Ab":n Kotkaniemen sahan Salmin Lunkulansaaresta 1914 ja sen jälkeen 1916 Pitkärannan rautakaivoksen teollisuuslaitoksineen. Kaivoksen mukana Diesenin haltuun siirtyi noin 3000 hehtaaria maata. Aunuksen puolelta Diesen osti Tulemajärven rautatehtaan metsäalueineen. Tässä vaiheessa Temola Ab:n nimeksi muuttui Diesen Wood Co Ab. Myöhemmin ostettiin myös venäläisen Gromoff ja Kumppanin liiketoiminnat joihin kuului sahalaitoksia Nurmisaaressa. Päämarkkina-alueena oli tässä vaiheessa Venäjä. Pitkärannassa malminlouhinta ja -jalostus jatkui vuoteen 1921 saakka jolloin Diesen oli jo aloittanut puunjalostustoimintojensa siirtämisen Juustilasta Pitkärantaan. 
Diesen Wood rakensi Pitkärannan Pusunsaarelle 28 000 tonnin vuosituotannon omanneen sulfaattiselluloosatehtaan 1920 ja osti samana vuonna lähellä sijainneen sahan. Yhtiöllä oli tämän jälkeen 3 070 työntekijää ja omia metsiä 56 000 hehtaaria. Vuonna 1926 valmistui Pitkärantaan myös klooritehdas. Valmiit tuotteet kuljetettiin Nevan kautta Koivistolle edelleen laivattaviksi. Diesen Woodilla oli kuljetuksia varten neljä lastihöyrylaivaa, kahdeksan hinaajaa ja 25 proomua ja niiden huoltoa varten telakka Koirinojalla. Omien laivojen käyttö väheni 1930-luvulla sen jälkeen kun rautatie valmistui Pitkärantaan. Yhtiö vähensi samaan aikaan myös sahatavaran tuotantoa ja lisäsi sellun tuotantoa. 1930-luvulla yhtiö joutui taloudellisiin vaikeuksiin valuuttakurssitappioiden takia ja siirtyi 1931 sitä rahoittaneen Kansallis-Osake-Pankin hallintaan. Yhtiön nimeksi muutettiin 1935 "Pitkäranta Oy" kun Diesen Wood ja Pitkäranta Bruk Ab sulautettiin yhteen. Uuden yhtiön toimitusjohtajana oli Aarne Koskelo.
Diesen Wood rakennutti 1920–1921 Pien-Jukakosken ja Suur-Jukakosken voimalaitokset Salmin Tulemajoen samannimisiin koskiin jotka yhtiö oli vuokrannut Suomen valtiolta 50 vuodeksi. Voimalaitokset tuottivat sähköä yhtiön Pitkärannan tuotantolaitoksille ja Salmin kunnan kylille.
Talvisodan jälkeen yhtiön Pitkärannassa olleet laitokset jäivät Neuvostoliiton haltuun. Pitkäranta Oy poistettiin osakeyhtiörekisteristä 1948. Tehdas toimii edelleen nimellä Tselljuloznyi zavod "Pitkäranta".
Christopher Diesenin poika Andreas Diesen (1906–1997) oli vuodesta 1933 G. A. Serlachius Oy:n palveluksessa ja oli viimeksi yhtiön varatoimitusjohtajana.
Kolmisoppi (Siilinjärven kylä)

Kolmisoppi on kylä Siilinjärvellä Pohjois-Savossa, Varpaisjärventien (MT 576) varrella. Kolmisopelta on matkaa Siilinjärven keskustaan 10 kilometriä ja Kuopioon 32 kilometriä. 
Kylä rajoittuu nykyään idässä Yaran kaivos- ja allasalueeseen. Kolmisoppeen aikoinaan kuuluneista neljästä sivukylästä kolme (Musti, Raasio ja Sikamäki) ovat suurimmalta osin jääneet kaivosalueen alle, mutta pohjoisosan Petäjämäen sivukylä kylä ei ole jäänyt. 
Kolmisopella on noin 330 asukasta (2017). Kylällä toiminut Kolmisopen koulu lakkautettiin vuonna 2007. 
Kylän nimi perustuu sijaintiin samannimisen järven rannalla. Kolmisoppi on mainittu historiallisissa asiakirjoissa muodossa: "Kolmisopen Jerfwn mäki" (1561), "Collmi Sopen [...] pooli" (1620-luvulla). Lannoiteyhtiö Yara on pyrkinyt kunnostamaan ravinnepäästöjensä likaamaa Kolmisoppi-järveä.
Aleksandr Prohorov

Aleksandr Mihailovitš Prohorov (, 11. heinäkuuta 1916 – 8. tammikuuta 2002 Moskova) oli Australiassa syntynyt neuvostoliittolainen fyysikko. Hän sai vuonna 1964 Nobelin fysiikanpalkinnon laseriin ja maseriin kohdistuneesta tutkimuksesta, yhdessä Nikolai Basovin ja Charles Townesin kanssa.
Prohorov syntyi Australian Queenslandissa sijaitsevassa Athertonin kaupungissa venäläiseen maahanmuuttajaperheeseen. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hänen vanhempansa palasivat Neuvostoliittoon. Prohorov kirjautui Neuvostoliiton armeijaan kesäkuussa 1941. Hän osallistui toiseen maailmansotaan, jonka aikana hän haavoittui kahdesti.
Palettivälskäri

Palettivälskäri ("Paracanthurus hepatus") on välskärikaloihin kuuluva kala. Se on sukunsa ainoa laji ja hyvin yleinen myös meriakvaarioharrastuksessa.
Ulkonäkö ja koko.
Palettivälskärin kyljessä on kirkkaansininen ja musta paletin muotoinen kuvio. Sen pyrstö on sitruunankeltainen. Kala voi kasvaa 30–35 cm pitkäksi.
Alkuperä.
Palettivälskäri on kotoisin Indopasifiselta merialueelta.
Se elää luonnossa suurissa parvissa, mutta akvaario-olosuhteissa niitä on hyvä pitää yksittäin, ellei altaalla ole riittävästi tilaa useammalle yksilölle.
Käyttäytyminen.
Palettivälskäri on nuorena hieman arka ja piileskelevä, mutta kotiutuessaan ja kasvaessaan usein aggressiivinen lajitovereita kohtaan. Palettivälskäri on nopea uimari, joten uimatilaa saisi olla riittävästi. Akvaariolla saisi olla n. 1,5–2 m pituutta, ja litroja vähintään 500 litraa.
Palettivälskäri saa erityisen herkästi "Cryptocaryon irritans" -loisen aiheuttaman pilkkutaudin. Kalan vastustuskyvyn heiketessä stressin tai muun olosuhdemuutoksen myötä, on se herkkä saamaan tämän loistartunnan. Siitä syystä kyseiselle lajille olisi syytä tarjota oikeanlainen ympäristö.
Ravinto.
Palettivälskäri syö luonnossa eläinplanktonia.
Akvaario-olosuhteissa ne ovat pitkälle kaikkiruokaisia, ja hyväksyvät korvaavan kuivaruuan helposti. Ruokinta olisi hyvä pitää monipuolisena, jotta kalan vastustuskyky tauteja vastaan säilyisi vahvana.
Populaarikulttuurissa.
Animaatioelokuvien "Nemoa etsimässä" (2003) ja "Doria etsimässä" (2016) hahmo Dori on palettivälskäri.
Badr-1

Badr-1 oli Pakistanin ensimmäinen satelliitti. Se laukaistiin Kiinan kansantasavallasta 16. heinäkuuta 1990 Pitkä Marssi -kantoraketilla . Satelliitti lensi matalalla kiertoradalla ja toimintansa loputtua putosi ilmakehään 9. joulukuuta 1990 . 
Satelliittiprojektin tavoitteet olivat
Tekniikkaa.
Satelliitin rakenne oli 26-pintainen monikulmio. Satelliitin massa oli 52 kg, joten se oli mikrosatelliitti. Se toimi aurinkopaneelien tuottamalla sähkövirralla (12,5 W teho), paneelit oli kiinnitetty rakenteen ulkopintaan. Tietoliikenne toimi alaspäin VHF-taajuudella ja komentojen vastaanotto UHF-taajuudella. Tietoliikennekanavia oli 32 kappaletta. Tiedonsiirtonopeus oli 1200 baudia.
John Hasbrouck Van Vleck

John Hasbrouck Van Vleck (13. maaliskuuta 1899 – 27. lokakuuta 1980) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Van Vleckille myönnettii vuonna 1977 Nobelin fysiikanpalkinto magneettisten ja epäjärjestäytyneiden aineiden elektronirakenteen teoreettisesta tutkimuksesta yhdessä Philip Andersonin ja Nevill Francis Mottin kanssa. Van Vleck oli yksi Manhattan-projektiin osallistuneista fyysikoista.
European Satellite Navigation Industries

European Satellite Navigation Industries oli länsi-eurooppalaista Galileo-satelliittinavigaatiokonstellaatiota kehittävä teollisuusyritysten yhteenliittymä.
Sen alkuperäinen nimi oli Galileo Industries. Nimi muuttui lähinnä sen takia, että yksi pääomistajista sai uuden pääomistajan, kun Alcatel Alenia Space-yritys muuttui Thalesin vetämäksi Thales Alenia Space -yhtiöksi vuoden 2006 lopulla.
ESNI:n omistajat ovat Thales, Finmeccanica, EADS Astrium ja Galileo Sistemas y Servicios, joka puolestaan on seitsemän espanjalaisen yrityksen yhteisyritys. 
Yhtiö sai alallaan likimain monopoliaseman EU:ssa. 
Yhtiön pääkonttori on Ottobrunnissa Saksassa ja miltei samantasoinen sivutoimisto on myös Roomassa. Yhtiössä on noin 200 toimihenkilöä, joista useat on deponoitu omistajayhtiöistä. 
Yritys ei pystynyt keräämään julkisen sektorin ja yrityssektorin yhteisrahoitusmallin vaatimaa yritysrahoitusta Galileon kehittämiseen vaan sen johtava rooli Galileo-ohjelmassa purettiin 2007-2008. Tämän jälkeen ESA toimii Galileon pääurakoitsijana ja ESNIS-yhtiön avainyhtiön ESAn alla eri segmenttien (satelliitit, laukaisut, maa-asemat) pääalihankkijoina.
Samuel Chao Chung Ting

Samuel Chao Chung Ting (, s. 27. tammikuuta 1936) on Yhdysvalloissa syntynyt kiinalais-yhdysvaltalainen fyysikko. Tingille ja Burton Richterille myönnettiin vuonna 1976 Nobelin fysiikanpalkinto ψ-hiukkasen löytämisestä.
Tingin vanhemmat olisivat toivoneet pojan syntyneen Kiinassa, mutta synnytys käynnistyi vanhempien ollessa Yhdysvalloissa ja pojasta tuli samalla yhdysvaltalainen. Tingin molemmat vanhemmat olivat töissä, eikä heillä ollut tarpeeksi aikaa kasvattaa poikaansa, joten kasvatus annettiin äidin puoleisen isoäidin harteille. 20-vuotiaana Ting päätti muuttaa Yhdysvaltoihin ja hankkia siellä koulutuksen. Vanhempiensa suhteiden avulla hän pääsi opiskelemaan Michiganin yliopistoon. Hän valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1962.
Refsumin tauti

Refsumin tauti on harvinainen fytaanihapon kertymäsairaus. Se aiheuttaa lihassurkastumia, silmänpohjan rappeutumisen, kuulovamman, tasapaino-ongelmia ja ataksiaa. Refsumin taudin infantiiliin muotoon kuuluu monesti myös kehitysvammaisuutta, hepatomegaliaa, osteoporoosia ja kasvojen lievä epämuodostuma. 
Refsumin tauti saattaa johtaa kuurosokeuteen. 
Refsumin tauti on autosomin kautta peittyvästi periytyvä. Sen kuvasi ensimmäisenä Sigvald Refsum vuonna 1945.
Parkinsonismi

Parkinsonismilla tarkoitetaan oireyhtymää, johon kuuluu muun muassa vapinaa, lihasjäykkyyttä ja liikkeiden hidastumista. Parkinsonismin yleisin syy on Parkinsonin tauti, jolloin puhutaan idiopaattisesta parkinsonismista. Parkinsonismin toiseksi yleisin syy on lääkkeiden sivuvaikutukset, jolloin puhutaan lääkeparkinsonismista. 
Parkinsonismi-nimitystä käytetään usein, kun on havaittu Parkinsonin taudissa yleisesti esiintyviä niin sanottuja ekstrapyramidaalioireita haluamatta ottaa kantaa niiden syntytapaan. Koska käsitteen käyttö on häilyvää, on lukijan syytä tutustua Parkinsonin tautiin ja sitä läheisesti muistuttaviin sairauksiin, esimerkiksi multisysteemiatrofioihin, Huntingtonin tautiin, Lewyn kappale -syndroomaan (dementia), vaskulaariseen parkinsonismiin ja Alzheimerin tautiin.
Lääkeparkinsonismi.
Noin seitsemän prosenttia parkinsonismitapauksista johtuu lääkkeiden sivuvaikutuksista. Parkinsonismia aiheuttavia lääkkeitä ovat esimerkiksi neuroleptit eli antipsykootit, eräät vanhan polven verenpainelääkkeet, eräät pahoinvoinnin tai huimauksen hoitoon tarkoitetut lääkkeet sekä eräät kalsiumkanavan salpaajat. Joissain tutkimuksissa on löytynyt myös yhteyttä SSRI-lääkkeiden ja parkinsonismin väliltä. Myös syövän ja kivun hoitoon käytetyt lääkkeet saattavat aiheuttaa parkinsonismia. 
Noin 60 prosenttia lääkeparkinsonismipotilaista paranee kahden kuukauden sisällä parkinsonismia aiheuttaneen lääkkeen lopettamisen jälkeen. Joskus parkinsonismin oireet poistuvat vasta kahden vuoden kuluttua ja 16 prosentilla oireet eivät poistu edes lääkityksen lopettamisen jälkeen.
Hydraus

"Rasvojen hydraus, katso Transrasva#Kovetus vedyttämällä."
Hydraus (vedytys) on kemiallinen reaktio, jossa molekyylin tyydyttymättömiin kaksois- tai kolmoissidoksiin liittyy vetyä (H2). Tyypillinen hydrausreaktio on vedyn liittyminen alkeenin kaksoissidokseen katalyytin läsnä ollessa, jolloin vedytetty kaksoissidos tyydyttyy yksinkertaiseksi sidokseksi (alkaaniksi). Tyypillinen esimerkki hydrauksesta on maleiinihapon kaksoissidoksen pelkistäminen vetykaasun avulla meripihkahapoksi. Elintarviketeollisuus kovettaa kasvirasvoja hydraamalla. Myös alkyynejä, ketoneja, nitriilejä ja imiinejä voidaan hydrata.
Hydraus on additioreaktio, jossa H2 liittyy esimerkiksi alkeenin kaksoissidokseen. Tällöin kaksoissidos muuttuu yksinkertaiseksi sidokseksi.
Esimerkiksi eteenin hydrogenointi etaaniksi:
Hydrogenointireaktiot ovat luonteeltaan eksotermisia, eli ne vapauttavat lämpöä. Hydrogenointireaktiossa käytetään usein katalyyttiä reaktion nopeuttamiseksi. Katalyytteinä voidaan käyttää platinaa, palladiumia, nikkeliä tai rodiumia. Yleisimmin käytetty katalyytti on platina.
Hydraus poikkeaa protonoitumisesta siten, että hydrauksessa tuotteilla on sama sähkövaraus kuin lähtöaineilla.
Petrokemianteollisuudessa hydrauksella pyritään parantamaan polttoaineiden laatua, muun muassa poistamaan fysiologisesti haitallista bentseeniä.
Dehydraus.
Dehydraus (vedyn poisto) on hydraukselle vastakkainen prosessi. Se suoritetaan alemmassa paineessa tai alipaineessa. Katalyyttina käytetään platinaa, kuparia tai raudan oksideja. Dehydrauksella valmistetaan mm. styreeniä sekä ketoneja, kuten asetonia ja metyylietyyliketonia,
Esimerkki
Isopropyylialkoholin (CH3CHOHCH3) dehydraus asetoniksi (C3H6O)  
CH3CHOHCH3 → C3H6O + H2
Alfredo Piàn

Alfredo Piàn (Las Rosas, Argentiina 21. lokakuuta 1912 – 25. heinäkuuta 1990) oli argentiinalainen kilpa-autoilija.
Formula 1.
Piàn osallistui ainoastaan Monacon osakilpailuun vuonna 1950 Maserati 4CLT:llä. Piànin saavutettua kuudenneksi nopeimman kierrosajan lauantain harjoituksissa hän ajoi öljyläikkään ja ajautui päin reunakaidetta. Hän lensi ulos autostaan eikä pystynyt aloittamaan kilpailua jalkavammojensa takia. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kisoissa ja sijoittui saman vuoden San Remon GP:ssä kolmanneksi. Formula 1:n jälkeen Piàn siirtyi Etelä-Amerikan Fuerza Libre -sarjaan, jossa hän voitti mestaruuden kolmena vuotena peräkkäin vuosina 1953-1955.
Charles Pozzi

Charles Pozzi (27. elokuuta 1909 – 28. helmikuuta 2001) oli ranskalainen kilpa-autokuljettaja.
Ranskanitalialaiseen perheeseen syntynyt Pozzi harjoitti alkuaikoina maataloustekniikkaa, kunnes siirtyi autokauppaan vuonna 1932. Varsinaisen kilpa-ajamisen hän aloitti 1946 Delahaye-autolla ja sijoittui seuraavana vuonna Italian osakilpailussa seitsemänneksi ja Ranskassa viidenneksi. Vuonna 1949 Pozzi ajoi Ranskan osakilpailun voittoon St. Gaudensissa, kun Ranskan autoilijoiden kerho () vaati perinteisten urheiluautosääntöjen käyttämistä tulevien Formula 1-sääntöjen sijasta ja kun Raymond Sommerin sekä Harry Schellin auton moottori hajosi kilpailun kärjessä. Hän ajoi ensimmäisellä Formula 1 -kaudella Ranskan osakilpailussa kuudenneksi jakaen autonsa Louis Rosierin kanssa. Myöhemmin Pozzi siirtyi kestävyysajojen puolelle voittaen vuoden 1952 Casablancan 12 tunnin ajon yhdessä Lucien Vincentin kanssa. Kilpa-ajoista hän poistui vuoden 1954 aikana, koska liiketoiminnat autokaupan osalta vaati enemmän huomiota. Aikaisemmin Fordin autoja myyneestä ja hankkineesta Pozzista tuli Ranskassa Ferrarin autojen maahantuoja vuonna 1968 ja Automobiles Charles Pozzi -tallista tuli vakituinen Ferrarin autoja käyttänyt talli, mm. Le Mansin ja Daytonan ajoissa 1970-80-luvuilla.
Pyyhkäisyviivarenderöinti

Pyyhkäisyviivarenderöinti () on tietokonegrafiikassa käytetty renderöintimenetelmä.
1980-luvulla rasterointitekniikan (pikselipohjainen grafiikka) ollessa uutta pyyhkäisyviivarenderöinti oli suosittua. Menetelmässä jokaista näytöllä olevaa vaakatasossa olevaa riviä käsitellään erikseen.
Pyyhkäisyviivarenderöinnissä renderöintiohjelma piirtää kuvaa riveittäin. Renderöijan näkösäde liikkuu näin koko kuvaruudun alueen viiva kerrallaan, ei polygoni tai pikseli kerrallaan.
Kuvassa näkyvien kohteiden pinnat ovat koneen muistissa numerojoukkoina, jotka kuvaavat pintojen paikat. Renderöijä etsii viivan jokaiselle kuvapisteelle lähimmän pinnan ja näkösäteen leikkauspisteen, ja piirtää sen näytölle. Jos renderöijä "katsoo" sinistä pintaa, jonka edessä on lähempänä punainen pinta, näytölle tulee punainen piste. Jos yhtään pintaa ei näy, tulee mustaa.
Pyyhkäisyviivarenderöinnin ohessa voidaan helposti käyttää muita tavallisia apualgoritmeja kuten Phong-varjostusta ja Z-puskurointia.
Kyklooppimuuri

Kyklooppimuuri on muuraustyyli, jota käytettiin mykeneläisen kulttuurin aikana. Se rakennettiin suurista kalkkikivisiirtolohkareista, jotka suunnilleen sopivat yhteen pienellä liikkumavaralla ja ilman laastin käyttöä. Lohkareita ei yleensä työstetty, mutta joskus niitä muokattiin hieman vasaralla. Isojen lohkareiden välit täytettiin usein pienemmillä kivillä.
Kuuluisimmat kyklooppimuurit löytyvät Kreikan Mykenestä ja Tirynsistä. Samanlaista muuraustyyliä käytettiin myös muissa vanhoissa kulttuureissa. Ateenan Akropolis oli mykeneläisellä ajalla linnoitettu Pelasgimuuriksi kutsutulla kyklooppimuurilla.
Tyylin nimitys tulee siitä, että aikanaan uskottiin, että vain kykloopeilla oli tarpeeksi voimaa siirtämään suuria lohkareita, joista muurit tehtiin.
Pjotr Kapitsa

Pjotr Leonidovitš Kapitsa (, 8. heinäkuuta 1894 – 8. huhtikuuta 1984) oli neuvostoliittolainen fyysikko. Kapitsa syntyi Kronstadtissa vuonna 1894 ja valmistui Pietarin yliopistosta vuonna 1918. Tämän jälkeen hän työskenteli Ernest Rutherfordin kanssa kymmenen vuotta Cavendishin laboratoriossa. Arvostetun Royal Societyn jäsen hänestä tuli vuonna 1929. Vuosien 1930 ja 1934 välisenä aikana hän työskenteli Mondin laboratoriossa. Näiden vuosien aikana hän teki monia tieteellisiä saavutuksia. 
Kapitsa sai vuonna 1978 Nobelin fysiikanpalkinnon tutkimuksistaan aineen käyttäytymisestä matalissa lämpötiloissa. Palkinto oli jaettu puoliksi kosmisen taustasäteilyn löytäneiden Arno Penziaksen ja Robert Wilsonin kanssa.
Pjotr Kapitsa oli taitava shakinpelaaja.
Vuonna 1982 löydetty päävyöhykkeen asteroidi 3437 Kapitsa on nimetty fyysikon mukaan.
Vienan Karjalassa tutkimusretkiä tehnyt etnografi ja valokuvaaja Leonid Kapitsa oli Pjotr Kapitsan veli.
Giorgio Tozzi

Giorgio Tozzi (s. 8. tammikuuta 1923, Chicago, Illinois – 30. toukokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso. 
Tozzi opiskeli DePaulin yliopistossa Rosa Raisan, Giacomo Riminin ja John Daggett Howellin johdolla, vaikka hänen alkuperäinen aikomuksensa oli opiskella biologiaa. Hän debytoi oopperalaulajana vuonna 1948 Tarquiniuksen roolissa Benjamin Brittenin oopperassa "Lucretian raiskaus". 
Tozzi esiintyi musikaalissa "The Most Happy Fella", joka nähtiin televisiossa vuonna 1980. Hän julkaisi vuonna 1992 myös romaanin "The Golem of the Golden West". Hän oli vuosia Metropolitan-oopperan näkyvimpiä hahmoja. Hän toimi vuoteen 2006 saakka professorina Jacobs School of Musicissa Indianassa. 
Tozzi kuoli 30. toukokuuta 2011 Bloomingtonissa, Indianassa. Hänen poikansa mukaan kyseessä oli sydämenpysähdys.
Ei kontrollia

Ei kontrollia on suomalaisen rock-yhtye Kontran esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1977. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 7, ja pysyi listalla yhteensä 16 viikkoa.
Meripartio

Meripartio on osa kansainvälistä partioliikettä. Meripartiossa keskitytään erityisesti vesillä tapahtuviin harrastuksiin: melontaan, purjehtimiseen ja soutamiseen. Joissakin maissa meripartioon voivat osallistua vain vanhemmat partiolaiset, joissakin se on avoin kaikille partiolaisille sudenpennuista lähtien.
Vesillä tarvittavien taitojen lisäksi meripartiossa opitaan perinteisiä partiotaitoja ja tehdään tavallisia eräretkiä. 
Suomessa on noin yhdeksän tuhatta meripartiolaista noin sadassa partiolippukunnassa. Heillä on käytössään yhteensä noin 200 vesikulkuneuvoa, joista suurimmat ovat koululaivoja, pienimmät kanootteja. 
Meripartio oli partioliikkeen perustajan Robert Baden-Powellin alkuperäinen idea, ja sen kehittelyyn osallistui hänen veljensä Warington Baden-Powell, jolla oli kokemusta merenkulusta. Ensimmäinen meripartioleiri pidettiin 1908 Hampshiressä. Suomi oli mukana alusta asti; Suomen ensimmäinen meripartio-osasto on Ålands Sjöscoutförbund vuodelta 1910. 
Euroopan meripartiolaiset kohtaavat kolmen vuoden välein Eurosea-tapahtumassa. Vuonna 2006 se järjestettiin Suomen Korppoossa.
Palkinto.
Suomen Meripartiolaiset palkittiin 23. syyskuuta 2010 Merenkulun turvallisuuspalkinto Sea Sunday:lla. Palkinto on tunnustuksena työstä turvallisuuskasvattajana.
Partioveneitä.
Suurimmat partioveneet ovat keskikokoisia purjeveneitä, esimerkiksi:
C+C Music Factory

C+C Music Factory on 1990-luvulla suosittu elektronista tanssimusiikkia ja popmusiikkia tekevä yhtye. Se koostui alun perin Robert Clivillésta ja David Colesta, joka menehtyi vuonna 1995. C+C Music Factory saavutti elektronisen tanssimusiikin ja club-musiikin listoilla seitsemän ykkössijaa. Ryhmä julkaisi singlejä ja albumeita myös muilla nimillä.
C+C Music Factory sai 35 musiikkialan palkintoa, mukaan lukien viisi Billboard-palkintoa, viisi American Music Awards -palkintoa, kaksi MTV Video Music Awards -palkintoa ja yhden Grammy-ehdokkuuden kategoriassa ”paras artisti”.
Kokoonpano.
C+C Music Factoryyn kuului pääsääntöisesti kaksi tuottajaa ja laulajia projektin mukaan:
Repco

Repco (Replacement Parts Ltd) oli australialainen yhtiö, joka viritti ja huolsi kilpa-autojen moottoreita. Se toimitti Formula 1:ssä Brabhamille moottoreita kausilla 1966-1969 virittämällä Coventry Climaxin moottoreita. Repcon moottoreilla voitettiin ajajien mestaruus 1966 ja 1967. Repco jatkoi vielä sen jälkeen toimintaansa muissa autoluokissa.
Formula 1.
Brabhamin lisäksi Repco toimitti myös LDS:lle moottorit kaudella 1968. Vaikka kolmilitraisessa moottorissa oli vain 300 hevosvoimaa, siinä oli laajempi vääntöalue. Jack Brabham voitti sillä neljä osakilpailua ja kauden 1966 mestaruuden. Seuraavalla kaudella tehoja oli jo 330 hv, ja Brabham uusi mestaruutensa. Kaudelle 1968 Repco toi uuden, itserakentamansa V8-moottorin, jossa oli yläpuolinen nokka-akseli. Moottori oli epäonnistunut, ja Repco alkoi vetäytyä Formula 1:stä. Kesken kauden 1969 Brabham luopui moottoreiden käytöstä, ja siirtyi käyttämään Fordia.
Basket Savonlinna

Basket Savonlinna (lyhenne Basket SL tai BSL) on vuonna 1972 perustettu savonlinnalainen koripalloseura. Se on painottanut toimintansa juniorityöhön.
Seura perustettiin toukokuussa 1972. Ennen Basket Savonlinnaa kaupungin koripallotoimintaa oli harjoittanut kymmenen vuoden ajan Savonlinnan NMKY, jonka koripallotoiminta siirtyi BSL:lle. Vuonna 1975 seuran B-pojat voittivat Suomen mestaruuden.
Basket Savonlinnan kasvateista Jouni Mäkäläinen, Sari Muhonen ja Minna Luostarinen ovat pelanneet aikuisten maajoukkueissa.
Basket järjestää vuosittain kesäisin Old Timers´ Basketball Tournamentin eli OTB:n. Turnaus on kolmipäiväinen seniorikoripalloturnaus, jossa on mukana joukkueita pääosin Suomesta.
Kontran toinen puoli

Kontran toinen puoli on Kontran toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1978. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 14, ja pysyi listalla yhteensä 16 viikkoa.
Pierre Levegh

Pierre Eugène Alfred Bouillin, ajajanimeltään Pierre Levegh, (22. joulukuuta 1905 – 11. kesäkuuta 1955) oli ranskalainen kilpa-autoilija. Levegh kuoli vuoden 1955 Le Mansin 24 tunnin ajoissa sattuneessa onnettomuudessa, kun hänen autonsa sinkoutui katsomoon. Leveghin lisäksi onnettomuudessa kuoli yli 80 katsojaa.Pisteitä Levegh ei saavuttanut.
Leveghin "nom de guerre"-salanimi oli peräisin hänen sedältään Alfred Velgheltä, joka oli käyttänyt Levegh-anagrammia sukunimestään. Hän oli eräs Ranskan autourheilun pioneereista 1900-luvun alussa, mutta kuoli 28.2.1904 Paussa tuberkuloosiin.
Mustamäen koulu

Mustamäen koulu on peruskoulun ala-aste Salon kaupungissa entisen Halikon kunnan asemanseudulla. Koulu on perustettu 1951 ja se peruskorjattiin ja laajennettiin 2002. Koulussa on noin 160 oppilasta ja yhdeksän opettajaa. Koulun yhteydessä on liikuntasali. Mustamäen koulussa toimii alakoulun luokat 1–6, ja kaksi erityisopetusluokkaa. Koulun rehtorina toimii Kaisa Katava.
Ture Rangström

Anders Johan Ture Rangström (30. marraskuuta 1884 – 11. toukokuuta 1947) oli ruotsalainen säveltäjä. Hän sisällytti teoksiinsa modernistisia vaikutteita ja toimi lisäksi kapellimestarina ja musiikkikriitikkona.
Rangström syntyi Tukholmassa. Rangström tuli ylioppilaaksi 1903 ja oli aluksi pankkialalla, mutta siirtyi pian musiikin puolelle. Hän opiskeli 1905–1907 laulupedagogi Julius Heyn johdolla Saksassa ja sitten sävellystä Johan Lindegrenin opastuksella Tukholmassa sekä Hans Pfitznerin johdolla Berliinissä. Lähdettyään Saksaan hän jatkoi opintojaan Berliinissä ja Münchenissä. Rangström toimi myös laulunopettajana ja musiikkiarvostelijana ja hänet valittiin sitten kuninkaallisen oopperan sanomalehtikomisariksi. Hän toimi Stenhammarin jälkeen vuosina 1922–1925 Göteborgin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. 
Rangström oli aikanaan hyvin arvostettu, ja muun muassa Jean Sibelius piti häntä ”päätä pidempänä muita ruotsalaisia säveltäjiä”. Hänen tuotantoonsa kuuluu neljä sinfoniaa (muun muassa "Strindberg-sinfonia"), kolme oopperaa ja huomattava määrä yksinlauluja, joiden ansiosta hänet parhaiten tunnetaankin. Hän kuoli Tukholmassa.
Mieto levy

Mieto levy on Kontra-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1979. Kaikki sanat tai käännökset kirjoitti yhtyeen keulahahmo Moog Konttinen paitsi Erika: Herms Niel ja Autolla kanarian saarille: Vexi Salmi Levyn CD-painos jouduttiin masteroimaan vinyyliltä alkuperäisten master-nauhojen katoamisen vuoksi ja julkaistiin vasta joulukuussa vuonna 2005.
Konstantin Graudus

Konstantin Erich Wilhelm Graudus (s. 4. elokuuta 1965, Gütersloh) on saksalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä.
Konstantin Graudus tuli tunnetuksi kotimaassaan hänen esiinnyttyään TV-sarjoissa "Adelheid und ihre Mörder" ja "Doppelter Einsatz". Kansainväliseen tietoisuuteen hän nousi esitettyään pääosan lyhytelokuvassa "Staplerfahrer Klaus", josta tuli yksi genrensä, parodisen kauhuelokuvan klassikoista. Euroopan saksankielisissä maissa jo vuosikymmeniä suosittuna pysyneessä rikossarjassa "Tatort" hän esitti siepatuksi joutunutta tennispelaajaa. Uransa alkuvaiheissa Konstantin Graudus esitti TV-elokuvassa "Moffengriet" saksalaista rivisotilasta, joka rakastuu hollantilaiseen tyttöön.
Graudus on toiminut myös ääninäyttelijänä esiintyen muiden muassa Brad Dourifina elokuvassa "Der Wüstenplanet" ja Michael Imperiolina TV-sarjassa "Sopranos".
Konstantin Graudus tunnetaan myös menestyksekkäänä hevosten kasvattajana. Nyttemmin hän on ryhtynyt kasvattamaan myös irlantilaisperäistä dexter-karjaa. Graudus asuu Hampurissa, Neuenfelden kaupunginosassa. Hänen perheeseensä kuuluu vaimon ja pojan lisäksi neljä koiraa.