tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Guanosiinidifosfaatti

Guanosiinidifosfaatti eli GDP (C10H15N5O11P2) on nukleotidi. Guanosiinidifosfaatti koostuu guanosiininukleosidista, johon on liittynyt kaksi fosfaattiryhmää.
Guanosiinidifosfaatti on osa signaaleja välittäviä G-proteiineja. Inaktiivisessa proteiinissa on sen α-osaan kiinnittyneenä guanosiinidifosfaatti. Kun G-proteiinikytkentäinen reseptori aktivoi proteiinin, guanosiinidifosfaatti korvautuu guanosiinitrifosfaatilla eli GTP:llä.
Glykosylaatiossa guanosiinidifosfaatti on liittyneenä erilaisiin sokerimolekyyleihin. Tällaisia sokerimolekyylejä ovat esimerkiksi mannoosi ja fukoosi, jotka ovat glykosylaatiossa guanosiinidifosfaattimannoosina (C16H25N5O16P2) ja guanosiinidifosfaattifukoosina (C16H25N5O15P2). Niiden synteesissä muodostetaan ensin fosfaatti, johon liitetään entsyymien avulla guanosiinidifosfaattiryhmä.
Monet eliöt kykenevät muuttamaan guanosiinidifosfaatin guanosiinitrifosfaatiksi liittämällä siihen fosfaattiryhmän fosfoenolipyruvaatilta pyruvaattikinaasientsyymin avulla. Vastaavasti guanosiinitrifosfaatti voidaan defosforyloida fosfoglyseraattikinaasientsyymin avustuksella guanosiinidifosfaatiksi.
Majakanvartijan uni

Majakanvartijan uni on suomalaismuusikko Ville Leinosen studioalbumi, joka julkaistiin 24. helmikuuta 2010. Kyseessä on Leinosen ensimmäinen omia sävellyksiä sisältävä sooloalbumi sitten "Suudelmitar" -levyn (2004).
28. lokakuuta 2009 julkaistiin 100 kappaleen numeroitu promo-single "Mal Du Soley", jonka kaikki kannet on Leinonen itse taiteillut. Kappaleesta "L'ancre, La Croix, Le cœur" kuvattiin musiikkivideo.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 31.
Harriet Harman

Harriet Ruth Harman (s. 30. heinäkuuta 1950) on brittiläinen työväenpuolueen poliitikko, joka toimi vuoden 2007 kesäkuusta lähtien työväenpuolueen varajohtajana, alahuoneen johtajana sekä tasa-arvoministerinä. Hänellä oli myös Lord Privy Seal -arvonimi. Vuoden 2010 vaalitappion ja pääministeri Gordon Brownin eron jälkeen hänestä tuli Työväenpuolueen ja opposition väliaikainen johtaja.
Harman syntyi Lontoossa. Hänen isänsä toimi lääkärinä ja hänen äitinsä asianajajana. Hän opiskeli Yorkin yliopistossa ja saavutti sieltä politiikan tutkinnon. Tämän jälkeen Harman toimi asianajajana ihmisoikeuksia ajavassa The National Council for Civil Liberties -järjestössä vuosina 1978–1982, kunnes hänet valittiin parlamenttiin Peckhamin vaalipiiristä vuonna 1982. Vuosina 1992–1997 hän toimi erilaisissa tehtävissä varjohallituksessa, kunnes hänestä tehtiin Työväenpuolueen vaalivoiton myötä sosiaaliturvaministeri ja naisasiaministeri vuosiksi 1997–1998. Hän toimi vuosina 2001–2005 hallituksen ja kruunun neuvonantajana lakiasioissa. Vuonna 2007 hänet valittiin työväenpuolueen varajohtajaksi.
Harmania pidetään yleisesti pääministeri Gordon Brownin vankkumattomana tukijana. Häntä ollaan kuvailtu feministiksi ja hän on kampanjoinut mm. perheystävällisten poliitikoiden ja naiskansanedustajien lisäämisen puolesta. 
Yksityiselämä.
Harman on naimisissa ammattiliitto TGWU:ssa työskentelevän Jack Dromeyn kanssa. Heillä on kaksi poikaa ja tytär, joiden kaikkien sukunimi on Harman. Heillä on asunnot Suffolkissa ja Lontoossa
Perdita Hyde-Sinclair

Perdita Hyde-Sinclair (o.s Hyde) oli fiktiivinen hahmo englantilaisessa dramaasarjassa Emmerdale. Häntä esitti näyttelijä Georgia Slowe.
Hahmo ja luonne.
Perdy on naimisissa lakimies Grayson Sinclairin kanssa. Hän asuu yhdessä miehensä ja anoppinsa kanssa Oakwellin kartanossa. Perdylla oli veli Harry, joka menehtyi Bosnian sodassa. Harryn hautajaisissa Perdy tapasi myös miehensä Graysonin. Perdy ei ole tullut toimeen Graysonin äidin Rosemaryn kanssa. Rosemary haluaisi lapsenlapsia, mutta Perdita on kärsinyt jo viidestä keskenmenosta, ja se voi olla vaaraksi perheen nimelle.
Elämää Emmerdalessa.
Perdy tuli mukaan kuvioihin Oakwellin kartanossa pidetyissä illallisilla.
Yön selkään

Yön selkään ("Into the Night") on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen seikkailu- ja komediaelokuva, jonka ohjasi John Landis ja jossa pääosia näyttelivät Jeff Goldblum ja Michelle Pfeiffer. Elokuvassa on runsaasti cameorooleja, joita tekivät kuuluisat elokuvantekijät ja ohjaajat, myös Landis itse. Ääniraita sisältää laulut ”In the Midnight Hour” ja ”Lucille”, jotka esitti blueskitaristi B. B. King. 
Juoni.
Kun Jeff Goldblumin esittämä Ed Okin, unettomuudesta kärsivä ja onneton mies, saa selville että hänen vaimollaan on suhde toisen miehen kanssa, hän lähtee ajamaan päämäärättömästi ympäri Los Angelesia. Hän saapuu lentokentälle, jossa hänet yllättää kaunis jalokivien salakuljettaja, Diana (Michelle Pfeiffer), joka tulee Edin autoon ja pyytää häntä ajamaan pois, että Diana pääsisi pakoon neljältä iranilaiselta poliisiagentilta, jotka jahtaavat häntä. Diana pyytää Ediä ajamaan hänet useisiin paikkoihin, ja Ed tulee sotkeutuneeksi mukaan Dianan ahdinkoon. Ed saa selville, että Diana on salakuljettanut maahan arvottomia smaragdeja ja häntä ovat pitkään ajaneet takaa useat henkilöt, kuten mainitut SAVAKin agentit ja brittiläinen palkkamurhaaja (David Bowie).
Cameoroolit.
John Landis esiintyy elokuvassa itsekin iranialaisen kätyrin sanattomassa roolissa. Hänen lisäkseen elokuvassa ovat myös:
Arvosteluja.
"Yön selkään" sai arvostelun 38 % Rotten Tomatoesiin, jossa se sai paljon sekalaista kritiikkiä. Vincent Canby New York Timesissa kirjoitti: ”Osa "Into The Nightista" on hauskaa, suuri osa siitä on irvokasta ja se on kokonaan kuin sisäpiirielokuva Bel Air-piirin elokuvantekijöille jotka katsovat toistensa elokuvia.” Hän antoi kiitokset kahdelle päänäyttelijälle. Variety-lehti kirjoitti että ”elokuva yrittää toisinaan saada naurua aikaiseksi liian kovasti ja toisinaan taas jännitystä”, ja myös siinä kiitetään Jeff Goldblumin esiintymistä.
Jotkut kriitikot tekivät suuren numeron useista Landisin ystävien cameo-esiintymisistä. Roger Ebert "Chicago Sun-Timesissa" kirjoitti: ”Jos minä olisin ollut jonkun näyttelijätähden agentti, olisin varmasti valittanut Landisin toiminnasta.” "Time Out" kirjoitti: ”Suosittujen elokuvantekijöiden näkeminen pikkurooleissa vaikuttaa merkityksettömältä, mutta David Bowie tekee loistavan esiintymisen brittipalkkamurhaajana, ja kaksi tähtinäyttelijää ovat loistavia.”
Kotimaisen Elitisti-verkkojulkaisun arvostelussa Tapani Maskula pohtii elokuvan sisältöä sanoin: "Landisin ohjaustyön voi katsoa hiljaiseloa viettävän virkamiehen fantasiana, jossa hänen haaveensa ja pelkonsa pääsevät valloilleen."
MU90

MU90 on kehittynyt kevyt sukellusveneiden torjuntaan tarkoitettu torpedo. Se on käytössä Australian, Italian, Puolan, Ranskan, Saksan ja Tanskan laivastoissa. Sen tavoitteena on ominaisuuksiltaan ylittää vastaavanlainen yhdysvaltalaisvalmisteinen Mark 46 -torpedo. MU90:stä on olemassa torpedoitten torjuntaan tarkoitettu MU90 Hard Kill -versio. On epäselvää kuinka MU90 pärjää vertailtaessa sitä Mark 46:n modernisoitujen versioiden Mark 50:n ja 54:n kanssa. MU90:n on kehittänyt eurooppalaisten puolustusvälineyhtiöiden yhteenliittymä EuroTorp.
MU90 syntyi erillisten 1980-luvun italialaisten ja ranskalaisten projektien lopputuloksena. Ranskalaista projektia veti Thomson-CSF (nyk. Thales Group), italialaisesta projektista vastasi Whitehead. Yhdistämisaikeet johtivat EuroTorpin muodostamiseen vuonna 1993.
Torpedon koneistona on sähkömoottorin käyttämä vesisuihkupropulsio.
Saluunojen sulotar

Saluunojen sulotar ("Lust in the Dust") on vuoden 1985 elokuva, jonka pääosissa olivat Divine, Tab Hunter, Cesar Romero ja Lainie Kazan, ja jonka ohjasi Paul Bartel. Elokuva sai nimensä vuoden 1946 elokuvalle "Kaksintaistelu auringossa" ("Duel in the Sun") annetusta lempinimestä.
Juoni.
Tanssisalityttö Rosie Velez (Divine), joka on eksynyt aavikolle, saa apua asemies Abel Woodilta (Tab Hunter). Chili Verden pikkukaupungin Marguerita Venturan (Lainie Kazan) saluunassa leviää sana kulta-aarteesta, ja se johtaa Abelin konfliktiin lainsuojattoman Hard Case Williamsin (Geoffrey Lewis) ja hänen jenginsä kanssa.
Musiikki.
Laulujen säveltäjä: Karen Hart
Suomihiphoppia Vol. 1

Suomihiphoppia Vol. 1 on Warnerin Suomihiphoppia-levysarjan ensimmäinen osa, joka julkaistiin vuonna 2003. Kappaleet ”Uusi päivä”, ”Allah ja Jahve” ja ”TK-trippi” julkaistiin ensimmäistä kertaa tällä kokoelmalla.
"Suomihiphoppia Vol. 1" oli Suomen virallisen kokoelmalistan myydyin levy viikoilla 25, 28 ja 30–33. Yhteensä albumi pysyi listalla 16 viikkoa.
Albumi saavutti kultalevyn rajan vuonna 2003.
Ronny André Hafsås

Ronny André Hafsås (s. 14. marraskuuta 1985 Nordfjordeid, Norja) on norjalainen uransa lopettanut ampuma- ja maastohiihtäjä. 
Hafsås saavutti ampumahiihdon nuorten MM-kilpailuissa kultaa viestissä Haute Mauriennessa 2004. Ampumahiihdon maailmancupissa hän on ollut parhaimmillaan kuudes Östersundin pikakilpailussa kaudella 2008–2009.
Hafsås oli neljäs maastohiihdon nuorten MM-kilpailujen 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Rovaniemellä 2005. Hän voitti maailmancup-kauden 2009–2010 avauskilpailun, 15 kilometriä vapaalla hiihtotavalla, Beitostølenissä marraskuussa 2009. Norjan mestaruuskilpailuissa hän sai samalla matkalla hopeaa 2008.
Joulukuussa 2009 Hafsås ilmoitti keskittyvänsä jatkossa maastohiihtoon.
Suomihiphoppia Vol. 2

Suomihiphoppia Vol. 2 on Warnerin Suomihiphoppia-levysarjan toinen osa, joka julkaistiin vuonna 2003.
Albumi saavutti kultalevyn rajan vuonna 2003.
Red Ribbon Blues

Red Ribbon Blues on vuonna 1996 valmistunut yhdysvaltalainen draama- ja komediaelokuva, jonka ohjasi ja käsikirjoitti Charles Winkler.
Juoni.
Paul Mercurion esittämä Troy ja RuPaulin esittämä Duke ovat olleet tuhansien AIDSiin kuolleiden ystäviensä hautajaisissa. Monet heistä eivät kyenneet ostamaan kalliita lääkkeitä, joiden avulla olisivat pysyneet hengissä. Oman aikansa ollessa vähissä Troy ja Duke päättävät tehdä ryöstöjen sarjan ryöstäen tarvikkeita, joita tarvitsevat elämänsä pelastaviin lääkkeisiin. Heidän ryöstönsä ovat niin onnistuneita, että he pystyvät pian valmistamaan lääkkeitä sekä itselleen että muille.
Kristall Saratov

Kristall Saratov () on venäläinen jääkiekkojoukkue Itä-Euroopasta Volgan varrelta Saratovista, Saratovin alueelta. Seura pelaa tällä hetkellä maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL-liigassa.
Historia.
Vuonna 1946 perustettiin Saratovissa harrastelijapohjalta jääkiekkojoukkue nimeltään "Bolševik Saratov". Joukkue koostui opiskelijoista ja paikallisista tehdastyöläisistä. Joukkueen nimi vaihtui tiuhaan ja välillä toiminta oli pysähdyksissäkin. Vuonna 1958 joukkue, silloiselta nimeltään "Trud Saratov", sai sarjapaikan Neuvostoliiton kolmannelta sarjatasolta Vtoraja Ligasta ja sen toiminta muuttui puoliammattilaiseksi.
Seuran nimeksi vaihtui 1961 "Avangard Saratov" ja 1965 "Energija Saratov". Seura nousi maan toiselle sarjatasolle Pervaja Ligaan 1967, ja vaihtoi jälleen nimeä 1969 "Kristall Saratov"iksi. Kristall Saratov voitti Pervaja Ligan mestaruuden 1974 ja uudelleen 1976. Vuodesta 1998 lähtien seura pelasi Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa ja sittemmin VHL-liigassa aina vuoteen 2017 asti, jolloin seura pudottautui talousongelmien vuoksi kolmannelle sarjatasolle.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Salaperäinen Sunset Motel

Salaperäinen Sunset Motel ("Desire and Hell at Sunset Motel") on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut jännityselokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Alien Castle. 1950-luvun lopulle sijoittuvan elokuvan pääosia näyttelevät Sherilyn Fenn, Whip Hubley, David Hewlett, David Johansen ja Paul Bartel.
Juoni.
Lelumyyntimiehen upea vaimo (Fenn) liehittelee muita miehiä, kun mies istuu myyntikokouksessa. Mies palkkaa psyykkisesti sairaan rikollisen varjostamaan vaimoaan, kun taas vaimon rakastaja suunnittelee miehen murhaa.
Arvioita.
"VideoHound's Golden Movie Retriever" sanoo elokuvan juonta tolkuttoman monimutkaiseksi ja pitää elokuvan ainoana ansiona näyttävää visuaalisuutta. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen luonnehtii elokuvaa erotiikkaa tihkuvaksi trilleriksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Daul Kim

Daul Kim (; 31. toukokuuta 1989 Soul, Etelä-Korea – 19. marraskuuta 2009 Pariisi, Ranska) oli eteläkorealainen malli ja taidemaalari. Hän teki kansainvälisen catwalk-debyyttinsä Pariisin muotiviikoilla 2007. Hänet nähtiin muun muassa "Harper’s Bazaar" -lehden kannessa, brittiläisessä "Voguessa" ja "i-D:ssä". Hän oli "Anan"-lehden vuoden malli 2008.
Daul Kim piti Soulissa oman taidenäyttelynsä 10. elokuuta 2007. Hän teki itsemurhan hirttäytymällä asunnossaan Pariisissa 19. marraskuuta vuonna 2009. Tekoa ennen hän oli kirjoittanut blogiinsa tekstin otsikolla ”Say hi to forever” (”sano hei ikuisuudelle”). Blogissaan hän oli jo pitkään kirjoittanut masennuksestaan.
Brody Jenner

Sam Brody Jenner (s. 21. elokuuta 1983 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen televisiopersoona. Hän tuli tunnetuksi MTV:n tositv-ohjelmasta "The Hills".
Brody Jenner on olympiavoittaja Bruce Jennerin ja näyttelijä Linda Thompsonin poika. Brandon Jenner, Burt Jenner, Casey Jenner, Kendall Jenner ja Kylie Jenner ovat hänen sisaruksiaan. Hän on seurustellut kanadalaisen pop-rock laulaja Avril Lavignen kanssa.
Sosialidemokraattiset Naiset

Sosialidemokraattiset Naiset (Demarinaiset) on Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen naisjärjestö. Demarinaisten puheenjohtaja on vuoden 2025 alusta espoolainen kansanedustaja Helena Marttila.Järjestö kuuluu Sosialistiseen naisinternationaaliin (SIW).
Historia.
Sosialidemokraattiset Naiset perustettiin 27. toukokuuta 1979, kun sosialidemokraattisen naisliikkeen kaksikymmentä vuotta kestänyt hajaannus päättyi. Uuteen järjestöön yhdistyivät SDP:n Sosialidemokraattisten Naisten Keskusliitto ja (TPSL:n mukana SDP:stä 1950-luvun lopulla lähtenyt) Sos.-Dem. Naisliitto. Yhdistymistä valmistellut järjestöjen yhteistoimikunta oli toiminut maaliskuusta 1974 alkaen.
Toiminta.
Demarinaiset ovat jakaneet Risto Rohkea -palkinto vuodesta 2007 lähtien tasa-arvotyössä esimerkillisesti kunnostautuneelle miehelle. Tunnettuja miehiä ovat olleet mm. Sixten Korkman (2017), Mikkel Näkkäläjärvi (2018) ja Hussein al-Taee (2019).
Demarinaisten toimisto sijaitsee SDP:n puoluetoimiston tiloissa Helsingin Hakaniemessä. Liitolla on 12 piirijärjestöä. Järjestön äänenkannattaja on neljästi vuodessa ilmestyvä "Dooris".
Sosialidemokraattiset Naiset on Suomen Unifemin, Kansainvälisen solidaarisuussäätiön, Suomen Pakolaisavun, Naisasialiitto Unionin ja Naisjärjestöt Yhteistyössä – Nytkis -liiton jäsen.
Edmund Ho

Edmund Ho Hau-wah (; s. 13. maaliskuuta 1955) on macaolainen poliitikko, joka oli vuosina 1999-2009 Kiinan kansantasavallan erityishallintoalue Macaon hallintojohtaja. 
Hänen poliittinen uransa alkoi 1986, jolloin hänestä tuli Kiinan kansan neuvoa-antavan poliittisen konferenssin jäsen. Kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin Kiinan kansankongressin jäseneksi. Valintakomitea valitsi hänet Macaon hallintojohtajaksi 15. toukokuuta, 1999. Vuonna 2004 hänet valittiin toiselle kaudelle. Macaon hallintojohtajan tehtävän jälkeen hänet valittiin vuonna 2010 Kiinan kansankongressin varapuhemieheksi.
Xenix

Xenix on Microsoftin 1970-luvun lopussa AT&amp;T:ltä lisensoima Unixiin perustuva käyttöjärjestelmä. Xenix oli ensimmäinen IBM PC:lle tarjolla ollut Unix-järjestelmä. Santa Cruz Operation (SCO) hankki siihen myöhemmin yksinoikeudet ja ryhtyi levittämään sitä SCO UNIX -nimellä.
Ensimmäinen, Intel 8088 -prosessorille tarkoitettu versio Xenixistä toteutettiin AT&amp;T:n Unix System III:n pohjalta laajentaen ja valmistui vuonna 1983. Intel 80286 -pohjaisiin PC AT-koneisiin tarkoitetun version pohjana oli AT&amp;T Unix System V Release 2 ja se julkaistiin 1985. Santa Cruz Operation teki lisenssisopimuksen XENIX:istä Microsoftin kanssa 1987. Samana vuonna ilmeistyi 80386-prosessoria hyödyntävä XENIX 386. Se kykeni käyttämään maksimissaan 16 MB RAM-muistia.
Exit...Stage Left

Exit...Stage Left on kanadalaisen progressiivista rockia soittavan Rushin toinen livealbumi vuodelta 1981. 
Albumi äänestettiin kaikkien aikojen yhdeksänneksi parhaaksi livealbumiksi Classic Rock Magazinen järjestämässä äänestyksessä vuonna 2004.
Sonique

Sonique (oikealta nimeltään Sonia Marina Clarke, s. 21. kesäkuuta 1965) on brittiläinen laulaja ja DJ. Hän oli kahden S'Expressin singlen päävokalisti. Hän voitti vuoden 2001 BRIT Awardsin brittiläisen naissooloartistin palkinnon.
Biografia.
Lapsuus.
Sonia Clarke syntyi ja kasvoi Crouch Endissä trinidadilaisten vanhempien lapsena. Hän on ottanut vaikutteita menestyksekkääseen musiikkiuraansa kuuntelemalla äitinsä r&amp;b-painotteista levykokoelmaa. Ensimmäinen äänite, joka häneltä julkaistiin, oli Donna Summerin "I Feel Love". Soniquen ollessa 16-vuotias hänen äitinsä meni uusiin naimisiin ja muutti takaisin Trinidadiin. Sonique itse kieltäytyi muuttamasta äitinsä ja kahden sisaruksensa mukana ja jäi asumaan Englantiin.
Musiikkiura.
Soniquen ollessa 17-vuotias eräs nuorisotyöntekijä kehui hänen laulusoundiaan ja ehdotti yhteistyötä. Hän laittoi Soniquen yhteen reggaebändi Farin kanssa, jonka biisinkirjoittaja hän itse oli. Bändin hajottua Sonique sai levytyssopimuksen.
Sonique julkaisi singlen "Let Me Hold You" vuonna 1985. Single oli UK Dance Chartin Top40-listalla.
Yksityiselämä.
Hänellä todettiin rintasyöpä kesäkuussa 2009, jonka hän selätti vuonna 2010.
Time Warner Center

Time Warner Center on pilvenpiirtäjä Manhattanilla, New Yorkissa. Se koostuu kahdesta 55-kerroksisesta tornista, jotka molemmat kohoavat 228 metrin korkeuteen. Torneista toimivat muun muassa Time Warner -yhtiön pääkonttori sekä Mandarin Oriental -hotelli. Rakennuksen alaosassa toimii kauppakeskus. Rakennuksen kokonaiskerrosala on 260 000 m². Rakennus on arvoltaan New Yorkin kallein. Sen hinnan laskettiin vuonna 2006 olevan 1,1 miljardia dollaria. Rakennuksen on suunnitellut David Childs ja se rakennettiin vuosina 2000–2003.
Kasi Lemmons

Kasi Lemmons (s. 24. helmikuuta 1961 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Uhrilampaat" (1991) ja "Candyman" (1992). Hänen ohjauksiinsa kuuluvat "Even salaisuus" (1997), "Caveman’s Valentine - luolamies" (2001) ja "Talk to Me" (2007).
Elämäkerta.
Lemmons syntyi vuonna 1961 St. Louisissa. Hänen äitinsä oli runoilija ja psykoterapeutti ja isä biologian opettaja. Hänen ollessaan 8-vuotias hänen vanhempansa erosivat ja hän muutti äitinsä ja kahden siskon kanssa Bostonin esikaupunkiin. Hän vietti kesät isoäitinsä luona Alabamassa. Hän alkoi näyttelemään jo lapsena harrastuksena, koska hänen äitinsä mielestä näytteleminen auttoi käsittelemään vanhempien eroa.
High schoolin jälkeen hän aloitti New Yorkin yliopiston "Tisch School of the Arts" opiskelun, mutta hänen mielestään siellä keskityttiin liian suppeasti taiteeseen. Hän vaihtoi pian Kalifornian yliopistoon Los Angelesiin jossa hän aloitti historian opinnot. Hän ei kuitenkaan tuntenut akateemista alaa omakseen, koska hänellä oli paljon kokemusta näyttelemisestä ja muutti takaisin New Yorkiin jossa meni opiskelemaan "New School for Social Research" kouluun elokuvan tekemistä, ja halusi tuolloin tehdä lähinnä dokumenttielokuvia.
Koulun jälkeen hän teki dokumenttielokuvan "Fall from Grace" New Yorkin kodittomista ihmisistä, mutta palasi sen jälkeen näyttelemisen pariin, ja kävi koe-esiintymässä näyttelijäksi Bill Cosby Shown. Esiintymisen aikana Bill Cosby sanoi ettei hän oikeastaa näyttelijää tarvitse vaan käsikirjoittajan ja Lemmons tarjoutui hänelle käsikirjoittajaksi. 1980-luvulla hän esiintyi New Yorkissa teatterituotannoissa. Hän muutti Kaliforniaan kun hän alkoi saamaan elokuvarooleja ja teki myös töitä televisiossa.
Lemmons asuu nykyisin New Yorkissa ja on professori ja opettaa New Yorkin yliopiston "Tisch School of the Arts" korkeakoulussa. Hän on ollut pitkään avioliitossa Vondie Curtis-Hallin kanssa, joka myös on näyttelijä ja ohjaaja. Heillä on kaksi yhteistä lasta, joiden lisäksi hän on kasvattanut rintasyöpään vuonna 2011 kuolleen sisarensa kaksi lasta. Nykyisin kaikki lapset ovat aikuisia.
Työt.
Ohjaus.
Lähde: 
Näyttelijä.
Lähde:
Jennifer Stone

Jennifer Lindsay Stone (s. 12. helmikuuta 1993 Arlington, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tutuksi muun muassa Disney Channelin sarjasta "Waverly Placen velhot", sekä elokuvista "Afrikan salaisuudet" ja "Mean Girls 2".
Nuoruus.
Stone syntyi Texasissa 1993. Hän opiskeli biologiaa collegessa.
Yksityiselämä.
Stonella diagnosoitiin LADA-diabetes, eli tyypin 1 ja 2 diabeteksen välimuoto, vuonna 2013 kun hän oli 20-vuotias.
Ura.
Stone aloitti näyttelijänuran jo kuusivuotiaana. Hänen ensimmäinen suurempi rooli oli vuoden 2003 elokuvassa "Afrikan salaisuudet". Stone on tehnyt vierailevia rooleja draamasarjoissa kuten "House", josta hän oli ehdolla Young Artist -palkinnon saajaksi, sekä "Ilman johtolankaa" ja "Totuuden anatomia".
Vuonna 2007 Disneyn nuortensarjassa "Waverly Placen velhot" Stone näytteli päähenkilön Alex Russon (Selena Gomez) parasta ystävää Harperia.
Vuonna 2009 Stonella oli sivurooli Disney Channelin alkuperäiselokuvassa "Sisäinen sankari". Samana vuonna hän uusi roolinsa Harper Finklena elokuvassa "Waverly Placen velhot: The Movie".
Vuonna 2011 Stone valittiin Abby Hanoverin rooliin elokuvassa "Mean Girls 2".
Courtney Gains

Courtney Gains (s. 22. elokuuta 1965) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi 1980-luvulla rooleistaan elokuvissa "Maissilapset", "Hardbodies", "Saluunojen sulotar", "Paluu tulevaisuuteen", "Can’t Buy Me Love", "Colors – jengit", "The ’Burbs" ja "Memphis Belle". Hänen viimeisimpiin esiintymisiinsä kuuluvat "Sweet Home Alabama", "Dorm Daze" ja "Desolation Canyon".
Gains on vieraillut muutamissa huomionarvoisissa televisiosarjoissa kuten "Seinfeld", "Yön kuumuudessa", "Kauhua kryptasta", "Teho-osasto", "Kunnian miehet", "Pacific Blue", "Nash Bridges", "", "Siskoni on noita", "Alias", "The Guardian" ja "Kovan onnen kundi".
Gains on työskennellyt myös muusikkona ja näyttelemisen opettajana. Hän on esiintynyt lavalla Phishin kanssa ja tehnyt sooloalbumin.
Olalle vie

 Olalle vie eli Laivalastillinen kaunottaria on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1944. Se kertoo luulosairaasta sotilaasta, joka yrittää tehdä vaikutuksen sairaanhoitajattareen.
Rogla

Rogla on 1 517 metriä korkea vuori Pohjois-Sloveniassa Pohorjen vuoristoalueella. Se on suosittu lomakohde.
Roglalle rakennettiin ensimmäinen näkötorni jo vuonna 1934, mutta suurin osa turismirakennuksista paloi toisen maailmansodan aikana. Rogla on Slovenian merkittävimpiä hiihtokeskuksia.
Southern Cross -retkikunta

Southern Cross -retkikunta oli brittien Etelämantereen tutkimusmatka vuosina 1898–1900. Tällöin talvehdittiin ensi kertaa mökissä mantereella ja käytettiin koirarekiä sisämaassa. Retkeä johti Norjassa syntynyt, mutta myöhemmin Australiassa asunut Carstens Borchgrevink. Borchgrevink oli ollut ensimmäisten Etelämantereella todistetusti käyneiden joukossa valaanpyyntiretkellä vuonna 1894. Borchgrevinkiä ajoi retkelle muun muassa halu saada ennätyksiä. Tämän Etelämantereelle suuntautuneet tieteellisen tutkimusretken tarkoituksena tehdä magneettisia tutkimuksia, säähavaintoja sekä paikallistaa magneettinen etelänapa ja mahdollisesti käydä siellä.
Retkikunta.
Norjalais-englantilainen Carstens Borchgrevink oli ollut mukana Henryk Bullin valaanpyyntiretkellä ja oli ollut mukana ensimmäisten maihin nousseiden ryhmässä. Vuonna 1899 Borchgrevink ja hänen retkikuntansa olivat ensimmäiset suunnitellusti Etelämantereella talvehtineet ihmiset.. 
Retkikunta nousi laivasta maihin ja rakensi talvehtimismajakseen pienen mökin. Siihen jäi talveksi kymmenen miestä ja 75 koiraa. Miesten joukossa oli pari Lapin suomalaista koira-asiantuntijaa. Aurinko laski etelän syksyllä talveksi horisontin taakse, ja ainoa merkki auringosta 75 päivään oli pieni valonkajastus pohjoisessa keskipäivän aikaan. Ryhmä teki säähävaintoja ja magneettisia mittauksia. Borchgrevinkin ja tiedemiesten välillä oli riitoja. Palamaan unohtuneesta kynttilästä syttyi talvella tulipalo, joka saatiin sammumaan. Kolme miestä oli kuitenkin vähällä saada kytevästä hiilikasasta häkämyrkytyksen. Yksi miehistä, suomalainen, putosi jäärailon pohjalle, mutta pääsi ylös hakkaamalla jäähän veitsellä askelmia. Lääkäri Nicholai Hansen kuoli retken aikana.
Etelämantereen kesällä saapui "SS Southern Cross" -laiva, ja kapteeni Jensen toi majaan postia. Miehet siirtyivät mökistä laivaan, jonka risteillessä vesillä tutkijat tekivät edelleen magneettisia ja muita havaintoja. Keväällä miehistö purjehti itään Rossin jäähyllyn lähelle, Paikassa 164 läntistä pituutta, 78°35' eteläistä jään reuna oli niin matala, että laiva saattoi laskea miehiä jäälle. Täältä Mount Terror -vuoren läheltä Borchgrevink teki lyhyen noin 16 km rekiretken etelään leveysasteelle 78°50’. Eteläisin piste saavutettiin 17. helmikuuta 1900. Retkellä oli mukana kolme muuta miestä, joista yksi oli suomalainen. Se oli ensimmäinen rekiretki Antarktiksella sisämaahan. Todettiin jään reunan tarkassa kartoituksessa Rossin jäätikön reunan peräytyneen huomattavasti etelään noin 50 vuodessa Rossin retken ajoista.
Belgican retkikunta

Belgican retkikunta oli ensimmäinen Etelämantereen lähelle tehty retkikunta, jonka aikana talvehdittiin mantereen lähellä. Retki oli myös ensimmäinen ”uudenaikainen tieteellinen retki” Antarktikselle. Belgialaisten retkikuntaa johti Adrien de Gerlache, ja se tehtiin "Belgica"-laivalla vuosina 1897–1899.
Belgican retkellä oli mukana myös nuori Roald Amundsen, josta tuli myöhemmin kuuluisa naparetkeilijä. Tarkoituksena oli tutkia Weddellinmerta sekä kartoittaa mannermaata ja jättää kolme miestä maihin talvehtimaan. Tiedemiehet halusivat palata pois ennen talven tuloa. Belgica juuttui helmikuussa 1898 jäihin Bellingshauseninmerellä noin 70 leveysasteella, 85 läntistä pituutta. Tutkijat tekivät säähavaintoja ensi kertaa napayön yli Antarktiksella.
Mukana oleva ravinto oli liian yksipuolista, erilaisia tiivisteitä ja herkkuja. Miehistö suhtautui epäluuloisesti hylkeen ja pingviinin lihaan. Napayön saavuttua 18. maaliskuuta olot olivat laivalla erittäin huonot: miehistö kärsi paleltumista, fyysisistä ja psyykkisistä oireista. Retkikunnan lääkäri Frederick Cook, joka oli myöhempi pohjoisnaparetkeilijä, syötti miehille raakaa pingviinin ja hylkeen lihaa ravintoa tasapainottaakseen. Lisäksi Cook istutti retkeläisiä napayöllä punaisena hehkuvan kamiinan lähelle. Hän koetti jäljitellä kaminan hehkulla auringonvaloa.
Olot kävivät niin huonoiksi, että muun muassa De Gerlache ja laivan kapteeni Lecointe tekivät jo testamenttinsa ja asettuivat sänkyyn. Tämän jälkeen Amundsen ja Cook ottivat retkikunnan johdon. "Belgica" pääsi irti jäistä 14. maaliskuuta 1899. Retkikunta teki joitakin tieteellisiä löydöksiä, mutta se osoitti myös, minkälainen vaikutus pimeydellä ja pitkäaikaisella stressillä on mielelle ja miten tärkeitä ovat oikeanlaiset ja riittävät muonavarat.
Vladimír Kameš

Vladimír Kameš (s. 28. syyskuuta 1964 Kladno, Tšekkoslovakia) on entinen tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka nykyisin valmentaa Kladnossa juniorijääkiekkojoukkuetta. Kameš pelasi kaksi kautta Tšekin Extraligassa HC Kladnossa, kunnes siirtyi Suomeen jääkiekon I-divisioonaan, Oulun Kärppiin. Kolmen kauden aikana Kameš voitti kerran I-divisioonan pistepörssin. Suomesta Kameš siirtyi Saksaan, ensin EC Bad Tölziin ja kolmen kauden jälkeen River Rats Geretsriediin, jossa pelattujen neljän kauden jälkeen Kameš lopetti uransa. NHL-seura New Jersey Devils varasi Kamešin vuonna numerolla 149. Kameš oli mukana Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkueessa vuoden 1985 MM-kisoissa, joissa Tšekkoslovakia voitti kultaa.
Osa Oulun Kärppien kannattajista pitää edelleen Kamešia Kärppien parhaana ulkomaalaisena. Kameš itse pitää suuren suosionsa syynä sitä, että hän oppi nopeasti suomen kielen. Kamešin poika Vladimír Kameš Jr. pelaa HC Kladnon liigajoukkueessa puolustajan pelipaikalla.
Mary Stuart Masterson

Mary Stuart Masterson (s. 28. kesäkuuta 1966 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Ura.
Mastersonin ura alkoi lapsinäyttelijänä elokuvassa "Stepfordin naiset" vuonna 1975. 1980-luvulla hän esiintyi muun muassa elokuvissa "Elossa todistamaan" (1986), "Jännät suhteet" ("Some Kind of Wonderful", 1987), "Kiviset puutarhat" ("Gardens of Stone", 1987) ja "Sopimuksia" ("Immediate Family", 1989).
1990-luvulla olivat vuorossa esimerkiksi "Paistetut vihreät tomaatit" (1991), josta Masterson sai loistavat arvostelut, sekä "Benny ja Joon" (1993), "Bad Girls – naiset satulassa" ("Bad Girls", 1994) ja "Ruusujen aika" ("Bed of Roses", 1996).
2000-luvulla Masterson on jatkanut elokuvauraansa, minkä lisäksi hän on muun muassa näytellyt Broadwaylla ja debytoinut ohjaajana – hänen esikoisohjauksensa oli vuonna 2007 ilmestynyt "The Cake Eaters".
Masterson on näytellyt urallaan myös runsaasti televisiossa.
Edith Massey

Edith Massey (28. toukokuuta 1918 – 24. lokakuuta 1984) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Massey tunnettiin parhaiten esiintymisistään John Watersin elokuvissa. 
Aiempi elämä.
Edith Massey (o.s. Dornfield) syntyi San Franciscossa ja kasvoi denveriläisessä orpokodissa. Massey eli orpokodissa "kunnes oli tarpeeksi vanha lähteäkseen vaimoksi viisitoistavuotiaana. Edie karkasi, mutta poliisit saivat hänet kiinni ja veivät turvakotiin."
Massey muutti Los Angelesiin Kaliforniaan aikomuksinaan aloittaa ura showbisneksessä. Hän teki näyttelydebyyttinsä vuoden 1940 elokuvassa "Lentävä reportterimme".
Vuonna 1946 hän meni naimisiin sotilaan kanssa Renossa, Nevadassa. John Watersin kirjassa "Shock Value" Edie kertoi, että häät olivat hänen elämänsä onnellisin päivä. Massey erosi miehestään vuonna 1951 Masseyn "tultua levottomaksi".
Massey työskenteli joissakin oudoissa töissä vuosien mittaan ja lopulta asettui Baltimoreen Marylandiin, jossa hän oli baarityöntekijä Pete's Hotelissa. John Waters tapasi Masseyn kun hän työskenteli Pete's Hotelissa ja tarjosi naiselle roolia omana itsenään elokuvassa "Multiple Maniacs". 1970-luvun alussa hän lopetti työnsä Pete's Hotelissa ja avasi oman säästökauppansa, "Edith's Shopping Bagin". Muuttaessaan Kaliforniaan elämänsä ollessa jo lopuillaan Massey muutti myös kauppansa mukanaan.
Yhteistyö John Watersin kanssa.
Ohjaaja John Waters tapasi Edithin, kun hän oli töissä Pete's Hotel -baarissa Baltimoressa; Massey oli myös säästökauppa Edith's Shopping Bagin omistaja. Massey sai palvontaa esiintymisistään John Watersin elokuvissa "Multiple Maniacs" vuonna 1970, "Pink Flamingos" vuonna 1972, "Female Trouble" vuonna 1974, "Desperate Living" vuonna 1977 ja "Polyester – hullu maailma" vuonna 1981.
Myöhempi ura ja kuolema.
1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa hyödynsi pahaa mainettaan Watersin elokuvissa alkaen punkbändi Edie and the Eggsin laulajaksi. Hän oli myös joissakin tervehdyskorteissa. Myöhemmin, kun Baltimoren talvet alkoivat olla Masseylle liikaa, hän muutti Veniceen, Kaliforniaan, jossa avasi toisen säästökaupan sillä rahalla, minkä oli ansainnut Watersin elokuvissa esiintymisestä. Kuolinvuonnaan ennen kuolemaansa Edith esiintyi elokuvassa "Mutants in Paradise". Hän oli ollut Paul Bartelin lännenparodia "Saluunojen sulottaren" näyttelijäkaartissa, mutta kuoli ennen kuvaamista; hänet paikattiin Nedra Volzilla. Massey kuoli vuonna 1984 syöpänsä aiheuttamiin sairauksiin ja diabeteksen aiheuttamiin komplikaatioihin. Hänet haudattiin Los Angelesiin.
Joan Leslie

Joan Leslie (26. tammikuuta 1925 Detroit, Michigan – 12. lokakuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen alkuperäinen nimensä oli Joan Agnes Theresa Sadie Brodel.
Leslie teki elokuvadebyyttinsä jo lapsena George Cukorin "Kamelianaisessa" (1936). Ensimmäinen suuri rooli hänellä oli Raoul Walshin elokuvassa "High Sierra" (1941). Hänen myöhempien elokuviensa joukossa ovat "Yankee Doodle Dandy" (1942), "The Sky’s The Limit" (1943), "Onnen tähti" (1943), "Hollywood kanttiini" (1944) ja "Houkutuslintu" (1956). Hän oli naimisissa tri William G. Caldwellin kanssa vuodesta 1950 vuoteen 2000, jolloin jäi leskeksi. Leslie synnytti kaksi tytärtä, identtiset kaksoset.
Lesliellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Tuntematon maailma

Tuntematon maailma on yhdysvaltalainen tieteiselokuva vuodelta 1955. Se oli yksi ensimmäisistä Technicolor-tekniikkaa käyttäneistä värillisistä tieteiselokuvista. Elokuva on sarjakuvatyyliin kuvattu avaruusseikkailu, jonka visuaalinen ilme on vaikuttanut moniin myöhempiin sarjoihin kuten Star Trekiin.
Jonathan Safran Foer

Jonathan Safran Foer (s. 1977 Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat esikoisromaani "Kaikki valaistuu "(2002, suom. 2003), "Extremely Loud and Incredibly Close" (2005) ja tietokirja "Eläinten syömisestä "(2009, suom 2011). Tällä hetkellä Foer opettaa luovaa kirjoittamista New Yorkin yliopistossa.
Elämä.
Lapsuus ja nuoruus.
Jonathan Safran Foer syntyi vuonna 1977 Washingtonissa. Hänen vanhempansa ovat Alfred Foer, lakimies ja American Antitrust Instituten johtaja, ja Esther Safran Foer, puolalaissyntyinen Sixth &amp; I Historic Synagoguen toimitusjohtaja. Foerin äidin vanhemmat olivat selviytyneet holokaustista. Jonathan on juutalaisperheen keskimmäinen poika. Hänen isoveljensä Franklin on kirjailija ja The New Republic -lehden toimittaja, ja hänen pikkuveljensä Joshua on vapaa toimittaja.
Foer opiskeli Georgetown Day Schoolissa ja myöhemmin Princetonin yliopistossa, jossa hän osallistui kirjoituskurssille, jota opetti kirjailija Joyce Carol Oates. Myöhemmin Oates toimi Foerin tutkielman ohjaajana, joka käsitteli hänen holokaustista selvinneen isoisänsä Louis Safranin elämää. Foerin tutkielma palkittiin Princeton's Senior Creative Writing Thesis -palkinnolla. Valmistumisensa jälkeen Foer opiskeli jonkin aikaa lääketiedettä Mount Sinai School of Medicinessä, kunnes keskeytti opintonsa keskittyäkseen kirjailijan uraansa. 
Ura.
Foer valmistui Princetonista vuonna 1999 pääaineenaan filosofia, minkä jälkeen hän matkusti Ukrainaan laajentaakseen tutkielmaansa. Vuonna 2001 hän toimitti esseeantologian "A Convergence of Birds: Original Fiction and Poetry Inspired by the Work of Joseph Cornell", johon hän itse kirjoitti novellin "If the Aging Magician Should Begin to Believe". Hänen tutkielmansa toimi pohjana hänen esikoisromaanilleen "Kaikki valaistuu", jonka Houghton Miffin -kustantamo julkaisi vuonna 2002. Kirja voitti useita palkintoja, kuten National Jewish Book Award, Guardianin esikoiskirjapalkinto ja PEN Book Award (jaettu Will Heinrichin ja Monica Truongin kanssa). Liev Schreiber on käsikirjoittanut ja ohjannut Foerin esikoisromaanista samannimisen elokuvan, jossa pääosia esittävät Elijah Wood ja Eugene Hütz.
Foerin toinen romaani "Extremely Loud and Incredibly Close "julkaistiin vuonna 2005. Kirja kertoo 9-vuotiaasta Oskar Schellistä, joka yrittää päästä yli isänsä kuolemasta World Trade Center -pilvenpiirtäjässä 11. syyskuuta 2001. Stephen Daldry on ohjannut Foerin toisesta romaanista elokuvan "Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman lähellä".
Vuonna 2005, Foer kirjoitti libreton "Seven Attempted Escapes From Silence" -oopperaan, joka sai ensi iltansa Berliinin valtionoopperassa 14. syyskuuta 2005.
Foerin ensimmäinen tietokirja "Eläinten syömisestä" julkaistiin marraskuussa 2009. Foer oli kertonut olleensa pitkään epävarma lihan syömisestä, ja epävarmuutta vahvisti entisestään hänen ensimmäisen lapsensa syntymä, koska isänä hänen tulisi tehdä ratkaisuja poikansa puolesta. Kirjassa henkilökohtainen näkökulma yhdistyy laajempaan argumenttiin kasvissyönnin puolesta.
Philip Jones (klimatologi)

Philip D. Jones (s. 1952 Surrey, Iso-Britannia) on brittiläinen klimatologi. Hän johtaa Norwichissä sijaitsevaa Itä-Anglian yliopiston ilmastotutkimusta tekevää Climatic Research Unitia ja toimii yliopiston ympäristötieteiden laitoksella professorina. Hän valmistui tohtoriksi 1973 Newcastle-upon-Tynen yliopiston ympäristötekniikan osastolta ja on saanut useita tunnustuksia työstään ilmastotutkimuksen alalla. 
Hänen tunnettuja tutkimuksiaan ovat muiden ohella yhdessä yhdysvaltalaisen Michael E. Mannin kanssa julkaistut "Maapallon pintalämpötilat viimeisten 2000 vuoden aikana" ("Global surface temperatures over the past two millennia", 2003) ja "Ilmasto viimeisten 1000 vuoden aikana" ("Climate over past millennia", 2004).
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1998.
Pamela Franklin

Pamela Franklin (s. 4. helmikuuta 1950) on brittiläinen näyttelijä, joka esiintyi elokuvissa vuosina 1961–1976.
Franklin syntyi Jokohamassa Japanissa ja kasvoi Kaukoidässä, jossa hänen isänsä kävi kauppaa. Hänet lähetettiin Elmhurst Schooliin Englantiin. Hän teki elokuvadebyyttinsä 11-vuotiaana elokuvassa "Kauhujen linna" vuonna 1961, ja televisiodebyyttinsä Wonderful World of Disneyssä. Hän sai paljon kriittistä palautetta esiintymisestään elokuvassa "Kuolema kulkee talossa" vuonna 1965.
Hänen ensimmäinen aikuisroolinsa oli kidnappauksen uhri elokuvassa "Yö ilman armoa". Luultavasti hänen parhaiten tunnetuin roolinsa oli "Sandyna" elokuvassa "Miss Jean Brodien parhaat vuodet".
Aikuisena hän alkoi keskittyä kauhuelokuviin sen jälkeen, kun oli esiintynyt trillerissä "Paholaisen talo". Hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli elokuvassa "Rottien kosto", vaikka hän esiintyikin televisiossa vuoteen 1981 asti.
Hän meni naimisiin näyttelijä Harvey Jasonin kanssa vuonna 1971, ja he asuvat Hollywoodissa kahden lapsensa kanssa.
Tero Toivola

Tero Toivola (s. 22. heinäkuuta 1968 Tampere) on suomalainen jääkiekkotuomari ja entinen jääkiekkoilija. Toivola pelasi laitahyökkääjänä 193 ottelua jääkiekon SM-liigassa, jossa edusti kasvattajaseuraansa Tapparaa, KooKoota ja SaiPaa.
Toivola aloitti uransa Tapparassa. Hän pelasi 1980-luvun lopulla myös edelleen Tapparassa pelaavan Janne Ojasen ketjukaverina. Toivola pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1988, jolloin voitti pronssia. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa 1986, jolloin voitti EM-kultaa ja kisojen pistepörssin sekä valittiin tähdistökentälliseen. Washington Capitals varasi Toivolan yhdeksännellä kierroksella vuonna , muttei Toivola ikinä pelannut NHL:ssä.
Vuonna 1989 Toivola siirtyi kouvolalaiseen KooKooseen ja kauden 1990–1991 hän pelasi SaiPassa. Toivola palasi Tapparaan kaudeksi 1991–1992. Hän pelasi kauden 1992–1993 TuTossa ja palasi taas kaudeksi 1993–1994 Tapparaan. Vuoden 1994 jälkeen Toivola ei pelannut enää pääsarjoissa vaan hän pelasi Suomen (mm. SaiPa, SaPKo, KiePo), Ruotsin ja Saksan alasarjoissa kevääseen 2000 asti, kunnes lopetti uransa.
Tuomarina.
Toivola on ollut tuomarina SM-liigassa kaudesta 2002–2003 lähtien, mutta vasta 21. marraskuuta 2009 Toivola sai tuomita ensimmäisen kerran kasvattajaseuransa Tapparan ottelussa. Aikaisemmin hän ei saanut tuomita Tapparan otteluita.
Toivola oli päätuomarina Jussi Leppäsen kanssa Pelicans-HIFK-ottelussa 26.11.2011, jolloin tehtiin SM-liigan yhden ottelun jäähyennätys, 465 minuuttia.
Suomihiphoppia Vol. 6

Suomihiphoppia Vol. 6 on Warnerin Suomihiphoppia-levysarjan kuudes ja viimeisin osa, joka julkaistiin 19. elokuuta 2009. Kappaleet ”Kaikki hyvin”, ”Jos vain herään” ja ”Vapaa” julkaistiin ensimmäistä kertaa tällä kokoelmalla.
Huey Lewis

Huey Lewis (s. 5. heinäkuuta 1950) on yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti yhtyeestään Huey Lewis and the News, jossa hän soittaa huuliharppua ja toimii laulajana. Lewis on soittanut myös muissa yhtyeissä.
Näytteleminen.
Lewis on esiintynyt monissa elokuvissa. Ensimmäinen tällainen oli cameorooli elokuvassa "Paluu tulevaisuuteen", jossa hän esiintyi tuomarina Hill Valley High Schoolin yhtyeiden koe-esiintymisissä. Elokuvassa kuultiin kaksi Huey Lewis and the Newsin tekemää kappaletta, "The Power of Love" ja "Back in Time".
Niin kaunis on maa (albumi)

Niin kaunis on maa on säveltäjä Kari Rydmanin huhtikuussa 1976 ilmestynyt debyyttialbumi. Rydman tuotti albumin yhdessä M. A. Nummisen kanssa.
Levy sisältää muutamien suomalaisten runoilijoiden teksteihin perustuvia laulelmia vuosilta 1963–1971, joita Rydman on säveltänyt ja sovittanut. Rydman teki myös sanoituksia useisiin kappaleisiin, joista tunnetuin on vuonna 1971 kirjoitettu ”Niin kaunis on maa”.
Kappalemateriaali.
”Kaunein uni”, josta Anki Lindqvist ja Aulikki Oksanen olivat tehneet omat levytyksensä jo vuonna 1966, on nuoren tytön rakkauslaulu. ”Elämä on kaunis” on Rydmanin mukaan ”runo, joka Larin-Kyöstiltä jäi kirjoittamatta, laulu jota Merikanto ei tehnyt eikä Tapsa Rautavaara laulanut, niinpä minun piti se tehdä vuonna -65”. ”Kanttorin jenkka” on parodia Johann Sebastian Bachin 3. brandenburgilaisen konserton teemasta. Rydman kertoo tehneensä sen erästä illanviettoa varten jo vuonna 1963, mutta kirjailija Hannu Salamaa vastaan "Juhannustanssit"-romaanin vuoksi nostetun jumalanpilkkaoikeudenkäynnin vuoksi sitä ei uskallettu silloin julkaista. Albumin nimikappaleen ”Niin kaunis on maa” Rydman teki vuonna 1971 suojatiellä kuolleen pienen oppilaansa muistoksi. Tämän nuoremmat koulutoverit ovat mukana laulun kertosäkeen lapsikuorossa. Rydman työskenteli tuolloin musiikinopettajana Helsingin Yhtenäiskoulussa ja halusi aluksi pitää laulun vain koulun sisäisessä käytössä. Kun kappaleen nuotit levisivät monistettuina, Rydman päätti levyttää laulun omalle levylleen. ”Lachrymosa” oli Rydmanin kannanotto Vietnamin sotaan, joka tuli television välityksellä olohuoneisiin niin Yhdysvalloissa kuin muuallakin maailmassa.
Vastaanotto.
Levy-yhtiö Love Records julkaisi albumin vinyylilevynä ja C-kasettina. Albumista tuli menestys ja se pysyi Suomen albumilistalla yhteensä 92 viikkoa eli lähes kahden vuoden ajan. Levy oli 20 myydyimmän levyn joukossa kesäkuusta 1976 tammikuuhun 1977, jonka jälkeen levy poistui hetkeksi listoilta. Tammikuussa levy ylsi myös Suosikki-lehden TOP 30 -listan sijalle 19. Vuonna 1977 julkaistun uusintapainoksen myötä levy palasi 20 myydyimmän joukkoon syyskuussa 1977 ja pysyi listalla tammikuuhun 1978 saakka. Levy oli vielä maaliskuussa 1978 listan sijalle 14., jonka jälkeen levy ei enää kohonnut 20 myydyimmän joukkoon. Kultalevyrajan levy ylitti vasta vuonna 1982 ja sitä on myyty noin 25 000 kappaletta.
Kappaleet.
Lähteet:
Tekijät.
Muusikot.
Lähde:
Tuotanto.
Lähde:
Haapajärven Pesä-Kiilat

 Haapajärven Pesä-Kiilat (HP-K) on vuonna 1990 perustettu haapajärvinen pesäpalloseura. Aiemmin pesäpalloa pelattiin Haapajärven Kiilojen alaisuudessa. Seuran miesjoukkue pelasi Superpesiksessä kausilla 1996–1998. Pesä-Kiilojen naisten ja miesten joukkueet pelaavat kolmannella sarjatasolla Suomensarjassa ja tyttöjen joukkue puolestaan korkeimmalla sarjatasolla Superpesiksessä. Pesä-Kiiloilla on kaikkiaan noin 20 joukkuetta ja 300 pesäpallon harrastajaa. Se sai Nuori Suomi -sinetin 2004.
Palkinnot ja huomionosoitukset.
Palkitut.
Vuoden tulokas:
Juan Bautista Alberdi

Juan Bautista Alberdi (29. elokuuta 1810 San Miguel de Tucumán - 19. kesäkuuta 1884 Pariisi) oli argentiinalainen poliittinen teoreetikko ja diplomaatti. Vaikkakin hän eli suurimman osan elämästään maanpaossa Montevideossa ja Chilessä, hän oli yksi Argentiinan merkittävimmistä liberaaleista elinaikanaan.
Juan Bautista Alberdi syntyi San Miguel de Tucumánissa, Tucumánin provinssin pääkaupungissa Argentiinassa, samana vuonna kuin Toukokuun vallankumous, Argentiinan irtautumisen alku emämaastaan Espanjasta, alkoi. Hänen isänsä, Salvador Alberdi, oli espanjalainen kauppias; hänen äitinsä, Josefa Aráoz y Balderrama, oli syntyisin espanjalaista alkuperää olevasta argentiinalaisesta perheestä. Hän kuoli Juan Bautistan synnytyksen seurauksena.
Alberdin perhe tuki Argentiinan vallankumousta alusta asti. Hänen isänsä oli läheinen Belgranolle, tärkeälle vallankumoukselliselle, jolla oli ratkaiseva merkitys nuoren Alberdin elämälle ja työlle.
Juan Bautista Alberdi muutti nuorena Buenos Airesiin, missä hän opiskeli "Colegio de Ciencias Morales"issa ( yhteiskuntatieteiden toisen asteen koulu). Mutta vuonna 1824, johtuen rakkaudestaan musiikkiin, hän lyhyesti ja hätiköidysti jätti opintonsa. Hän aloitti pian opintonsa uudestaan, tullakseen lakimieheksi. Hän jatkoi opintojaan Córdobassa ja vuonna 1840 sai ne päätökseen Montevideossa.
Johtuen kuulumisestaan Argentiinan "Sukupolvi '37":ään, ryhmään nuoria ja liberaaleja intellektuelleja, jotka olivat saaneet vahvoja vaikutteita valistuksesta ja liberaaleista aatteista (näihin nuoriin miehiin kuuluivat muun muassa myös Esteban Echeverría ja Domingo Faustino Sarmiento), ja hänen kieltäytymisestään vannoa uskollisuutta federaalihallinnon pelätylle caudillolle Juan Manuel de Rosasille, jota vastaan hän kirjoitti useita kirjoja, Alberdi vuonna 1838 lähti Argentiinasta aloittaakseen vapaaehtoisen maanpakonsa: aluksi Montevideossa; sitten Euroopassa; ja lopuksi Chilessä. Hän palasi Argentiinaan vasta Justo José de Urquizan voitettua federalistien joukot ratkaisevassa Caserosin taistelussa vuonna 1852.
Kun oli päätetty kirjoittaa Argentiinan perustuslaki, Alberdi lähetti kopiot kirjoittamistaan papereista, otsikolla "Perustat ja lähtökohdat Argentiinan tasavallan poliittiselle organisoitumiselle", Perustuslailliselle kokoukselle. Monet siinä olleista ehdotuksista liitettiin Argentiinan vuoden 1853 perustuslakiin.
Uuden hallinnon aikana Alberdi sai diplomaattisia tehtäviä Euroopasta, jotka keskeytyivät Argentiinan tasavallan uudelleenorganisoitumisen seurauksena vuonna 1862. Hän jälleenpalasi Argentiinaan vuonna 1878, mutta Bartolomé Mitren vahva epäsuosio sai Alberdin lähtemään Ranskaan, jossa hän 73-vuotiaana kuoli 19. heinäkuuta 1884, Pariisin lähiössä. Hänen ruumiinsa kuljetettiin Argentiinaan ja haudattiin La Recoletan hautausmaalle Buenos Airesissa.
Charles King (näyttelijä)

Charles Lafayette King, jr. (21. helmikuuta 1895 Hillsboro, Texas – 7. toukokuuta 1957 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi kaikkiaan sadoissa elokuvissa 1910-luvulta 1950-luvulle. Hänellä oli vaimo ja kolme lasta. Hän kuoli maksakirroosiin.
Ai Iijima

Ai Iijima (; 31. lokakuuta 1972 – joulukuu 2008) oli japanilainen pornonäyttelijä. Hänen vuonna 2001 julkaisemansa muistelmateos sai osakseen laajaa huomiota. Siinä Iijima kertoo rankoista elämänkokemuksistaan, kuten raiskatuksi joutumisesta varhaisella teini-iällä sekä abortista. Kirjan pohjalta tehtiin televisiosarja ja elokuva.
Iijima debytoi aikuisviihdenäyttelijänä vuonna 1992 ja esiintyi urallaan kaikkiaan yli sadassa elokuvassa. Myöhemmin hänestä tuli tunnettu televisiokasvo. Hän vetäytyi keväällä 2007 ja löytyi kuolleena kotoaan Tokiosta jouluaattona 2008. Hän oli ollut kuolleena useita päiviä. Hänen kuolinsyykseen vahvistui keuhkokuume. Hän oli kärsinyt munuais- ja muista vaivoista.
Poikani Jack

Poikani Jack (My Boy Jack) on 2007 valmistunut brittiläinen televisiodraama. Se perustuu David Haigin vuonna 1997 julkaisemaan näytelmään "My Boy Jack". Televisiotuotanto kuvattiin elokuussa 2007. Televisioversio ei sisällä näytelmän kolmatta näytöstä.
Tositapahtumiin pohjautuva draama kertoo isänmaallisesta ja militaristisesta brittirunoilija Rudyard Kiplingistä, joka ensimmäisen maailmansodan puhjettua käyttää suhteitaan ja järjestää Jack-pojalleen paikan jalkaväen upseerikoulussa, vaikka poika on huonon näkönsä takia käytännössä palveluskelvoton. 18-vuotias Jack katoaa Loos'n taistelussa, minkä jälkeen Kipling vaimoineen yrittää selvittää hänen kohtalonsa. Draama tutkailee läheisen menettämisen vaikutusta perheen sisäisiin suhteisiin.
Daniel Radcliffe näyttelee kirjailija Kiplingin Jack-poikaa. Kiplingiä esittää Daniel Haig ja äidin osassa nähdään Kim Cattrall.
Kotimatka (albumi)

Kotimatka on Kirsi Rannon neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2007, muutaman vuoden hiljaiselon jälkeen. Albumi on Rannon omaa käsialaa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kirsi Ranto, ellei toisin mainittu.
Rudolf Rocker

Johann Rudolf Rocker (25. maaliskuuta 1873 Mainz – 19. syyskuuta 1958, New York) oli saksalaissyntyinen anarkosyndikalistikirjailija ja -aktivisti. Rocker oli itseoppinut anarkisti ilman adjektiiveja, joka uskoi että anarkismin eri koulukunnat edustivat ”vain talouden eri järjestelytapoja”, ja että anarkistien ensisijaisin päämäärä oli ”turvata ihmisten henkilökohtainen, sosiaalinen ja yhteiskunnallinen vapaus”. Rocker pakeni Saksasta Hitlerin ja natsien noustua valtaan vuonna 1933, ja noin vuoden kiertelyn jälkeen hän asettui Yhdysvaltoihin loppuiäkseen.
Suomen anarkistiliitto suomensi ja julkaisi vuonna 1996 Rockerin teoksen Anarkosyndikalismi – vapaa työväenliike () vuodelta 1938. Rockeria kutsuttiin kirjan esipuheessa ”anarkosyndikalismin tärkeimmäksi teoreetikoksi”.