tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kantharos

Kantharos (, ) on antiikin aikainen keraaminen tai metallinen juoma-astia, jossa on kaksi korkeaa kädensijaa. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 
Historia ja käyttö.
Kantharos-muoto on syntynyt viimeistään 700-luvulla eaa. Vaasityypistä käytetty nimitys on kuitenkin paljolti nykyaikainen, eikä ole täysin selvää, käytettiinkö sitä jo antiikissa. Antiikin aikana samanlaisesta astiasta käytettiin ainakin nimitystä kotyle, jolla on nykyisin rajatumpi käyttötarkoitus. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista.
Kreikkalaisessa taiteessa kantharos on yksi Dionysoksen attribuuteista, ja se esiintyy vaasimaalauksissa usein tämän tai Herakleen kädessä.
Muoto ja tyypit.
Kantharoksessa on kaksi huomattavan korkeaa, astian suun yläpuolelle kohoavaa pystysuuntaista kädensijaa ja syvä maljaosa. Joskus siinä on korkea jalka. Kantharoksen variaatio "sessile kantharos" on matalajalkainen malja, jonka kädensijat eivät kohoa astian suun yläpuolelle. Kantharokset ovat usein runsaasti kuvitettuja ja toisinaan niissä on myös kaiverrettuja koristeita.
Kantharosten päätyyppejä ovat:
Tyyppi A
Tyypin A kantharoksessa on huulen yläpuolelle kohoavat korkeat kädensijat sekä korkea varrellinen jalka. Seinämät ovat profiilissa usein varsin suorat, kunnes kaartuvat maljan pohjaksi.
Tyyppi B
Tyypin B kantharoksessa on suuret kädensijat, jotka ulottuvat huulesta vaasin alaosaan, mutta eivät kohoa huulen yläpuolelle. Vaasin laidat ovat profiilissa usein jonkin verran koverat, ja erottuvat selvästi vaasin pohjaosasta. Jalassa on lyhyt varsi.
Tyyppi C
Tyypin C kantharoksessa kädensijat ulottuvat huulen yläpuolelle, joskaan eivät yhtä korkealle kuin tyypissä A, ja kaareutuvat jonkin verran sisäänpäin huulen yläpuolelle. Malja on syvä, ja huuli ja maljaosa muodostavat profiilissa yhtenäisen kaaren. Jalka on lyhyt.
Muita muotoja
Esimerkkejä muista muodoista:
Helinä-keiju

Helinä-keiju (joskus myös Heli; vuoden 2002 "Peter Pan" -käännöksessä Raikuli; ) on kuvitteellinen hahmo lastenkirjailija J. M. Barrien kirjassa "Peter Pan" ja siitä tehdyissä sovituksissa. Helinä-keiju esiintyi ensimmäistä kertaa valonsäteenä vuonna 1904 julkaistussa näytelmässä "Peter Pan", joka ilmestyi 1911 kirjana nimellä "Peter and Wendy". Nimi lyhennettiin myöhemmin muotoon "Peter Pan".
Helinä asuu teepannun muotoisessa talossa Mikä-Mikä-Maan Kimmellyslaaksossa. Helinä on pata- ja kattilakeiju, ja hän rakastaa pannujen, kattiloiden ja kulhojen korjaamista. Hän on muiden keijujen mukaan temperamenttinen, peloton ja hauskanpitoa rakastava. Toisaalta hän on helposti loukkaantuva, mutta myös nopea pyytämään anteeksi.
Helinä-keiju sai animaattori Marc Davisin kehittelemänä ihmisen hahmon vuonna 1953 Disneyn tekemässä animaatioelokuvassa "Peter Pan." DisneyToon Studios tuotti tietokoneanimaatioelokuvan "Helinä-keiju" vuonna 2008. Se on ensimmäinen elokuva, jossa Helinä-keiju on pääosassa. Elokuva kertoo Helinä-keijusta, Keijupoukamasta ja sen keijuista. Vuonna 2009 julkaistiin animaatioelokuvan jatko-osa "Helinä-keiju ja kadonnut aarre". Sarjan kolmas elokuva "Helinä-keiju ja suuri keijupelastus" julkaistiin vuonna 2010 ja neljäs "Helinä-keiju ja siipien salaisuus" vuonna 2012. Sarjan viimeisiksi elokuviksi jäivät "Helinä-keiju ja merirosvokeiju" ja "Helinä-keiju ja Mikä-mikä-hirviön arvoitus", joista kumpikin julkaistiin vuonna 2014.
Edison-kanta

Edison-kanta on hehkulamppujen kiinnitystapa ja standardi. Sen kehittäjä Thomas Edison patentoi keksintönsä vuonna 1881. Vuonna 1909 keksintö lisensoitiin General Electricin Mazda-tuotemerkille.
Edisonin kehittämässä kannassa on oikeakätinen metallinen kierre, joka sopii vastaavankokoiseen lampunpitimeen. Lampun kannan kärkeen tuodaan vaihejännite ja nolla on kytketty lampun kierteisiin. Edison-kantojen tyyppimerkinnät ovat muotoa E"xx", jossa "xx" ilmaisee millimetreinä, minkä kokoiseen lampunpitimeen lamppu sopii. E viittaa edison-kantaan. On huomattava että mitta ei tarkoita lampun kierteiden halkaisijaa, vaan ilmaisee minkä kokoiseen pitimeen lamppu on yhteensopiva. Lampun kierteet ovat hieman lampunpidintä pienempiä, jotta lamppu mahtuu pitimeen. 
Yleisimmät käytetyt hehkulamppujen edison-kannat ovat Euroopassa standardikoko E27 ja kynttilälampun E14. Pohjois-Amerikassa näitä vastaavat koot E26 ja kynttilälampun E13. Pienempiä kokoja käytetään muun muassa koristevaloissa. Suurimpia edison-kantoja käytetään suuritehoisissa kaasupurkauslampuissa.
Frank Swift

Frank Victor Swift (26. joulukuuta 1913 Blackpool, Englanti – 6. helmikuuta 1958 München, Länsi-Saksa) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän oli ensimmäisiä maalivahteja, joka avasi pelin heitolla maalipotkun sijaan. 
Swift edusti koko ammattilaisuransa ajan Manchester Cityä, johon hän siirtyi Fleewood Citystä 1932. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Manchester Cityssä 26. joulukuuta 1933 seuran voittaessa Derbyn 2–0. Hän nousi saman tien Cityn ykkösmaalivahdiksi ja kuului myöhemmin samalla kaudella Cityn joukkueeseen, joka voitti FA-cupin loppuottelussa Portsmouthin 2–1. Kaudella 1936–1937 hän pelasi kaikissa 42 liigaottelussa Cityn voittaessa ensimmäisen liigamestaruutensa. Seuraavalla kaudella City kuitenkin putosi 2. divisioonaan. Kaudella 1946–1947 Swift kuului 2. divisioonan mestaruuden voittaneeseen Cityn joukkueeseen. 
Toisen maailmansodan aikana Swift pelasi sota-ajan liigassa yli 150 ottelua ja kuului myös Englannin sota-ajan maajoukkueeseen. Ensimmäisen virallisen maaottelunsa hän pelasi Englannin voittaessa 28. syyskuuta 1946 Pohjois-Irlannin 7–2. Hänestä tuli ensimmäinen Englannin maajoukkueen kapteenina toiminut maalivahti vuoden 1873 jälkeen ottelussa Italiaa vastaan 16. toukokuuta 1948. Hän pelasi kaikkiaan 19 virallista maaottelua. 
Swift lopetti uransa kaudella 1949–1950 ja siirtyi toimittajaksi News of the World -lehteen. Hän kuoli työmatkalla Münchenin lento-onnettomuudessa 6. helmikuuta 1958.
Mastos

Mastos (, ’rinta’) on antiikin aikainen keraaminen juomamalja. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 
Mastos voidaan nähdä skyfoksen muunnelmaksi. Tyyppi on saanut nimensä siitä, että se muistuttaa muodoltaan naisen rintaa. Mastoksessa voi olla yksi pystysuora ja yksi vaakasuora kädensija. Astian pohjassa on nännimäinen nappula. Mastoksen muunnelmasta, jossa on tasainen pohja ja erottuva huuli, käytetään nimitystä "mastoidi".
Kalliokarstasammal

Kalliokarstasammal ("Andreaea rupestris") on karstasammalten sukuun kuuluva sammallaji.
Ulkonäkö.
Kalliokarstasammal on pieni (0,5 - 2 cm) hyvin tiheinä mättäinä kasvava sammal. Se on hyvin tumma, kuivana lähes musta. Sen lehdet ovat keskisuonettomat ja kapean kolmiomaiset. Itiöpesäkkeen perä on vain pesäkkeen mittainen ja pesäke aukeaa neljällä pitkittäisraolla. Kalliokarstasammal on yksikotinen ja sillä on usein itiöpesäkkeitä. Sen itiöt ovat melko kookkaita. 
Levinneisyys.
Lauhkeat ja viileät alueet pohjoisella ja eteläisellä pallonpuoliskolla, erityisesti vuoristoissa. Kalliokarstasammal on yleinen koko Suomessa.
Elinympäristö.
Kasvaa karuilla kivillä ja kallioilla, kuivilla tai ajoittain valuveden kostuttamilla paikoilla.
Dinos

Dinos (, myös ; ’pyöreä [astia]’) on antiikin aikana käytetty keraaminen pyöreäpohjainen sekoitusmalja. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 
Dinos tarkoitti alun perin juoma-astiaa, mutta nykyisin se samastetaan lebekseen eli pyöreäpohjaiseen, jalattomaan ja kahvattomaan sekoitusmaljaan. Sitä käytettiin viinin ja veden sekoittamiseen krateerin tavoin. Dinos asetettiin erilliselle irtonaiselle, keraamiselle jalustalle eli holmokselle, tai metalliselle kolmijalalle.
Nkhotakota

Nkhotakota on kaupunki Malawin keskisellä alueella Malawijärven rannalla. Kaupungin väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 10 312 (1977), 12 163 (1987), 19 262 (1998) ja 24 726 (2008). Etäisyys Lilongwesta on 200 ja Blantyresta 378 kilometriä. Nkhotakotan historia alkaa 1800-luvulta, jolloin se oli ryhmä kyliä.
Nkhotakota on 4 259 neliökilometrin laajuisen Nkhotakotan piirikunnan (303 700 as. vuonna 2008) keskus. Aiemmin kaupungin nimestä on käytetty myös kirjoitusasuja "Kota Kota" ja "Nkota Kota".
Vuonna 1954 avattu Nkhotakotan riistansuojelualue sijaitsee Nkhotakotan lähistöllä. Bua-joki leikkaa alueen, jolla esiintyy muiden muassa norsuja, puhveleita, leijonia, leopardeja, hyeenoja ja yli kolmeasataa eri lintulajia.
Stamnos

Stamnos () on antiikin aikainen keraaminen viinin säilytys- ja sekoitusastia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Historia ja käyttö.
Stamnoksia käytettiin viinin sekoittamiseen krateereiden tavoin ja säilyttämiseen amforoiden tavoin. Niitä käytettiin ilmeisesti myös tarjoilussa. Stamnoksia valmistettiin erityisesti arkaaisen kauden lopulta 500-luvulta eaa. klassisen kauden alkupuolelle 400-luvulle eaa. Stamnoksia on löydetty erityisesti Etruriasta. Nimitys stamnos saattoi viitata antiikin aikana myös muunlaisiin vaaseihin kuin vain niihin, jotka nykyään luetaan stamnoksiksi. Vaasityypin nimi perustuu kreikan verbiin "histēmi" (), ’laittaa pystyyn’. Siihen liittyy myös verbi "katastamnizō" (), ’siirtää viiniä pienempään astiaan’.
Muoto.
Stamnos on muodoltaan pulleavartaloinen ja leveäharteinen pohjaa kohti kapeneva vaasi. Siinä on kaksi vaakasuoraa kädensijaa, lyhyt kaula, levenevä huuli ja matala jalka. Kädensijat kaareutuvat yleensä jonkin verran ylöspäin. Usein stamnoksissa on ollut kansi. Stamnokset on yleensä koristeltu punakuviotekniikalla, mutta myös mustakuviomaalattuja stamnoksia tunnetaan. Stamnos voidaan lukea erääksi amforoiden muodoksi.
Fiale

Fiale () eli patera (lat.) on antiikin aikana käytetty keraaminen tai metallinen juoma- ja uhrimalja. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 
Historia ja käyttö.
Fiale viittasi alun perin Homeroksen runoissa hautauurnaan. Myöhempinä aikoina se oli juoma- ja uhrimalja, jota käytettiin paitsi juomiseen myös juomauhrien kaatamiseen esimerkiksi alttarille. Fialet esiintyvät usein uhritoimituksia kuvaavissa keramiikkamaalauksissa. Niiden perusteella fialea käytettiin juomauhria kaadettaessa niin, että fialea pitelevä käsi ojennettiin suoraksi, ja keskisormi oli astian alapuolisessa kolossa.
Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista.
Muoto.
Fiale on muodoltaan matala, jalaton ja kädensijaton malja. Fialen pohjassa on yleensä pyöreä kolo tai kohouma, "omfalos" (”napa”), sormia varten. Tällainen fiale tunnetaan nimityksellä "mesomfalos", ”napa keskellä”.
Suikerosammalet

Suikerosammalet eli kiiltosuikerosammalet ("Brachythecium") on palmikkosammalten lahkoon kuuluva suku, johon kuuluu 11 Suomessa esiintyvää lajia.
Lajeja.
Suomessa esiintyvät suikerosammallajit.
Seitsemän aiemmin "Brachythecium"-sukuun kuulunutta lajia on siirretty metsäsuikerosammalten ("Sciuro-hypnum") sukuun. Sopulinsuikerosammal on silmälläpidettävä, muut lajit ovat elinvoimaisia.
Paris Basket Racing

Paris Basket Racing on pariisilainen entinen koripalloseura.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1922. Se käytti nimeä RC France aina vuoteen 1989, jolloin se vaihtoi nimekseen Racing Paris Basketin. Kolmen vuoden jälkeen nimeksi otettiin aina seuran historian loppuun saakka käytetty Paris Basket Racing. Joukkue voitti ainoan Ranskan mestaruutensa vuonna 1997, jolloin se voitti finaaleissa ASVEL Lyon-Villeurbannen. Vielä vuonna 2000 Paris Basket Racing oli Ranskan Cupin finaalissa.
Seura fuusioitui yhdessä Levallois Sporting Club Basketin kanssa vuonna 2007, jolloin syntyi Paris-Levallois Basket.
Pelike

Pelike () on eräs antiikin aikainen keraaminen amforoiden tyyppi. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 
Historia ja käyttö.
Pelikeiksi nykyisin kutsuttu tyyppi kehittyi punakuviotekniikan syntymisen aikoihin arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. lopulla, ja niitä valmistettiin klassiselle kaudelle 300-luvulle eaa. saakka. Pelikejä käytettiin ainakin nestemäisten aineiden säilyttämiseen.
Antiikin aikana nimeä pelike käytettiin ilmeisesti useista erilaisista astioista. Nykyisin termiä käytetään tutkimuksessa juuri tietynlaisesta amforatyypistä, mutta ei ole varmaa, olisiko sitä kutsuttu pelikeksi myös antiikin aikana.
Muoto.
Pelike on muodoltaan avarakaulainen alaosastaan pullea amfora, jonka ääriviiva on yhtenäinen huulesta jalkaan. Sille on tyypillistä, että sen suuaukko muodostaa jalkaosan kanssa yhtenäisen samanlevyisen sylinterin. Peliket koristeltiin yleensä niiden syntyajankohdalle ominaisesti punakuviotekniikalla, mutta myös joitakin mustakuviotekniikalla maalattuja pelikejä tunnetaan.
David Booth

David Booth (s. 24. marraskuuta 1984 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AIHL-joukkue Melbourne Icessa.
Ura.
Booth pelasi yliopistokiekkoa Michigan State Spartansissa kausina 2003–2006 ennen NHL-uraansa. Florida Panthers varasi laitahyökkääjänä pelaavan Boothin toisella kierroksella varausvuorolla 53.
Booth debytoi NHL:ssä kaudella 2006–2007 pelaten 48 ottelua runkosarjassa. Osa kaudesta meni myös Floridan farmijoukkue Rochester Americansissa AHL:ssä. Booth pelasi ensimmäisen ottelunsa Panthersin paidassa 20. marraskuuta 2006 Boston Bruinsia vastaan. Ensimmäinen tehopiste NHL:ssä syntyi 12. joulukuuta Anaheim Ducksia vastaan ja ensimmäinen maali 4. tammikuuta 2007 Calgary Flamesia vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan NHL:ssä Booth teki tehopisteet 3+7=10.
Kausi 2007–2008 oli Boothille läpimurtokausi. Hän teki 73:ssa ottelussa tehopisteet 22+18=40 ja oli Floridan neljänneksi tehokkain pistemies Olli Jokisen, Nathan Hortonin ja Stephen Weissin jälkeen.
Booth teki NHL-uransa ensimmäisen hattutempun Anaheim Ducksia vastaan 9. marraskuuta 2008. Boothin toinen kolmen maalin ilta oli St. Louis Bluesia vastaan 1. maaliskuuta 2009.
Booth pelasi Florida Panthersissa vuosien 2006 ja 2011 välillä 309 runkosarjaottelua ja teki 167 tehopistettä. Hän siirtyi 22. lokakuuta 2011, kesken kauden 2011–2012, Vancouver Canucksiin osana pelaajakauppaa, jossa Vancouver sai hänen lisäkseen keskushyökkääjä Steve Reinprechtin ja kolmannen kierroksen varausvuoron , ja jossa Floridaan siirtyivät laitahyökkääjät Mikael Samuelsson ja Marco Sturm. 
Booth edusti Yhdysvaltoja vuoden 2008 maailmanmestaruuskilpailuissa, jossa joukkueen sijoitus oli kuudes.
Abraham Geiger

Abraham Geiger (24. toukokuuta 1810 – 23. lokakuuta 1874) oli saksalainen rabbi, joka oli perustamassa reformijuutalaisuutta. Hän halusi poistaa juutalaisuudesta kaikki nationalistiset elementit, etenkin ajatuksen valitusta kansasta.
Ystävät avustivat Geigeriä taloudellisesti, jotta hän pystyi opiskelemaan Heidelbergin yliopistossa hepreaa, filosofiaa ja arkeologiaa. Hän siirtyi pian Bonnin yliopistoon, jossa hän opiskeli samaan aikaan Samson Raphael Hirschin kanssa. Myöhemmin Hirschistä tuli ortodoksijuutalaisuuden perustaja ja hänen katkera vastustajansa.
Geiger oli ensimmäinen tutkija, joka paneutui juutalaisuuden ja islamin välisiin yhtäläisyyksiin. Hän luetteloi Koraanin vastaavuuksia juutalaisen perinteen kanssa ja tuli näin aloittaneeksi Koraania koskevan modernin tieteellisen tutkimuksen.
Lebes gamikos

Lebes gamikos () on antiikin aikana morsiuskylvyn veden säilyttämiseen käytetty keraaminen astia. Se tunnetaan vaasien muotona kreikkalaisesta keramiikasta. 
Historia ja käyttö.
Lebes gamikosta käytettiin naisten häärituaaleihin kuuluneen morsiuskylvyn aikana. Se täytettiin vedellä lutroforosta käyttäen. Lebes gamikoksia valmistettiin arkaaiselta kaudelta noin vuosilta 600–575 eaa. lähtien aina klassisen kauden lopulle 300-luvulle eaa. saakka. Vaasityypin nimi tunnetaan kirjallisista lähteistä, ja sen tiedetään viittaavan varmuudella kyseisiin vaaseihin. Nimi tarkoittaa ”häälebestä” ja viittaa lebekseen.
Muoto ja tyypit.
Lebes gamikos muistuttaa muodoltaan monin tavoin pientä lebestä. Se kuitenkin eroaa tavallisesta lebeksestä siten, että siinä on selvä kaula, jalka ja kansi, sekä hartiaosassa pystysuuntaiset kädensijat. Se asetettiin erilliselle irtonaiselle, korkealle jalustalle. Lebes gamikosten maalauskoristelu esittää usein hääaihetta, ja joskus koristelussa esiintyy astia itse.
Tyyppi 1
Tyypin 1 lebes gamikos muodostaa yhden vaasin yhdessä jalustansa kanssa, toisin sanoen on kiinni jalustassa. Malja on pieni ja syvä, ja siinä on selkeä kaula ja riippuva huuli. Pystysuuntaiset kädensijat ovat korkeat. Maljassa on yleensä kuvullinen kansi, jossa on varrellinen kädensija.
Tyyppi 2
Tyypin 2 lebes gamikos eroaa tyypistä 1 niin, että siinä on jalustan sijaan matala jalka eikä kaulaa.
Lekane

Lekane (, myös ) on antiikin aikana käytetty keraaminen astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 
Lekane on suuri avarasuinen talousastia, jota käytettiin muun muassa ruoanlaitossa. Siinä on kaksi vaakasuuntaista nauhamaista kädensijaa. Kädensijojen muoto viittaa siihen, että lekanet on alun perin tehty muusta kuin keraamisesta materiaalista. Lekaneissa ei ollut kantta, ja ne olivat usein vailla maalauskoristelua. Lekanea muistuttaa paljon lekanis, joka on matalampi ja kannellinen astia. Aina näiden kahden tyypin välille ei kuitenkaan tehdä selvää eroa.
Lagynos

Lagynos () on antiikin aikana käytetty keraaminen kannu. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Lagynos on muodoltaan kapeakaulainen kannu, jonka vartalo on leveä ja litteä ja muistuttaa kaksoiskartiota. Kädensija ulottuu vaasin hartiasta lähes kaulan yläosaan. Se on joskus kierteinen.
Rantakarhunsammal

Rantakarhunsammal ("Polytrichum jensenii") on pystykasvuinen sammallaji. Se kuuluu Polytrichaceae-heimoon ja karhunsammalten sukuun. Yleisväriltään se on vihreä, mutta vartta alaspäin mentäessä väri muuttuu ruskeammaksi. Se kasvaa muutaman senttimetrin korkuiseksi.
Laji on elinvoimainen, ja se on yksi Suomen 55 vastuulajista lehtisammalissa. Rantakarhunsammal on eräs luhtaisuutta ilmentävä sammal. Sitä esiintyy koko Suomessa Kaakkois-Suomea ja Itä-Suomea lukuun ottamatta.
Lekythos aryballos

Lekythos aryballos () on antiikin aikana käytetty keraaminen pullo. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Lekythos aryballos on nimensäkin mukaisesti eräänlainen lekyytin ja aryballoksen välimuoto. Se on muodoltaan lekyyttiä matalampi ja pyöreämpi. Lekythos aryballoksia valmistettiin erityisesti 400-luvulla eaa.
Koirakuiskaaja

Koirakuiskaaja ("Dog Whisperer with Cesar Millan") on Emmy-palkittu televisiosarja, jota tuotettiin vuosina 2004–2012 National Geographic Channelille. Suomessa sarjaa on esittänyt Ava ja Liv. Sarjan pääosassa on ”koirakuiskaaja” Cesar Millan, jonka työtä sarja seuraa.
Cesar Millan.
Millan on erikoistunut koiriin, joilla on aggressiivisia taipumuksia tai muita vakavia käytöshäiriöitä. Millan uskoo, että koirasta tulee tasapainoinen ja onnellinen kun ihminen ottaa johtajan aseman koiraan nähden. Ohjelmassa hän opettaa koiran omistajaa kuinka tämä saavutetaan ja ylläpidetään liikunnan, kurin ja hellyyden avulla.
Millanilla itsellään on noin 40 koiraa, jotka elävät yhtenä laumana tasapainossa ja onnellisena. Lauma koostuu lähinnä ns. voimakkaista roduista, kuten pitbulleista, rottweilereista ja saksanpaimenkoirista. Suurin osa näistä koirista on entisiä ongelmakoiria, jotka Cesar on pelastanut ihmisiltä tai koiratarhoista.
TV-sarja.
Sarjan jaksot ovat yleensä jaettu kahteen tai kolmeen osaan, kahden tai kolmen eri koiran tai koirien ja näiden perheiden ympärille. Ensin koiran omistaja saa kertoa millainen ongelma koiraa vaivaa, ja sitä kuvataan ”ennen” tilassa. Sitten Cesar Millan saapuu paikalle, vie koiran kävelylle ja ohjeistaa sitten omistajia miten koiran ongelma korjataan ihmisen käytöksen muuttamisella. Millan opettaa, kuinka koiraa tulee taluttaa hihnassa, ja palkita ja korjata oikealla hetkellä. Vaikka ohjelmassa näytetään, kuinka koira muuttuu nopeasti kun otetaan Millanin opit käyttöön, hän painottaa, että mikään hänen metodeistaan ei ole pikaratkaisu, vaan koiran kuntoutus vie aikaa ja vaatii ihmisen ymmärrystä muuttaa eniten itseään.
Kritiikki.
Useat suomalaiset koira-asiantuntijat ovat kyseenalaistaneet Cesar Milanin rankaisemista ja alistamista sisältävät koulutusmetodit. Lisäksi jaksoja on sensuroitu, sillä ne sisältävät Suomen eläinsuojelulain vastaisia koulutusvälineitä. HESY:n puheenjohtajan mukaan väkivaltaisilla koulutusotteilla on vahingollisia seurauksia ja saadaan aikaan vain entistä arvaamattomampia koiria.
Arvopaperivälittäjä

Arvopaperivälittäjä on yritys, joka toteuttaa asiakkaidensa arvopapereiden osto- ja myyntitoimeksiantoja. Tyypillisesti välittäjä siirtää toimeksiannot sellaisenaan tai muokattuina edelleen arvopaperipörssiin toteutettaviksi. Joissain tapauksissa arvopaperivälittäjä voi toteuttaa kaupan itse esim. toisen välittäjän tai toisen sijoittajan kanssa tai asettua itse kaupan vastapuoleksi.
Arvopaperivälittäjää pörssissä edustavaa työntekijää kutsutaan meklariksi.
Perinteisesti välitysyritykset on organisoitu seuraavasti:
Aiheesta muualla.
Arvopaperimarkkinalaki, Arvopaperinvälittäjä
Finanssialan Keskusliitto, Arvopaperinvälitys
Pörssisäätiö
Orhon (joki)

Orhon () on Selengan oikeanpuoleinen sivujoki Mongoliassa. Sen pituus on 1 124 kilometriä ja valuma-alueen laajuus on 132 800 neliökilometriä. Orhon on Mongolian pisin joki. Se saa alkunsa Hangaivuorilta ja virtaa kohti pohjoista. Alajuoksu on liikennöintikelpoinen. Orhonin suurin sivujoki on Tuul.
Jokilaaksossa sijaitsee kaksi merkittävää arkeologista kokonaisuutta: muinaisten uiguurien pääkaupunki Har balgas ja mongolivaltakunnan keskus Karakorum. Alueelta on löydetty myös turkkilaisia riimukirjoituksia. Vuonna 2004 Orhonin jokilaakson kultturimaisemasta tuli Unescon maailmanperintökohde.
Novyi Afon

Novyi Afon (abhaasiksi Афон Ҿыц, "Afon Čəc", , ) on kylpyläkaupunki Georgiaan kuuluvassa, mutta de facto itsenäisessä Abhasian tasavallassa. Se sijaitsee Mustanmeren rannikolla 18 kilometriä Suhumista luoteeseen. Kaupunki kuuluu Gudautan piiriin. Sen kautta kulkee Venäjältä Tbilisiin johtava rautatie (Psyrtshan asema). Asukkaita on 1 300 henkeä (vuonna 2003).
Paikalla sijainnut kaupunki "Anakopia" mainitaan ensimmäisen kerran 200-luvulla. 700-luvun lopulla se oli Abhasian kuningaskunnan keskus ennen kuin pääkaupunki siirrettiin Kutaisiin. Myöhemmin paikalla oli "Nikopsia"-niminen genovalainen kauppapaikka. Sittemmin paikkakunnan nimenä oli "Psyrtsha". Vuonna 1874 Athokselta saapuneet munkit perustivat "Uuden Athoksen luostarin", josta tuli huomattava uskonnollinen keskus. Neuvostoaikana paikkakunta oli suosittu matkailukohde.
Luostarialueen lisäksi kaupungin nähtävyyksiä ovat Iverian vuorella sijaitsevat muinaisen linnoituksen ja kirkon rauniot sekä vuonna 1961 löydetty karstiluola.
Munchkin (kissa)

Munchkin on Yhdysvalloista peräisin oleva kissarotu, jonka näkyvin tunnusmerkki on luontaisen geenimutaation aikaansaama lyhytjalkaisuus. Rotu on saanut nimensä elokuvassa Ihmemaa Oz esiintyvistä lyhytkasvusista maiskisista ().
Suomessa rotu on harvinainen, sillä Suomen Kissaliitto ja sen kattojärjestö Fédération Internationale Féline eivät ole hyväksyneet sitä, eikä rotu voi osallistua Kissaliiton alaisiin näyttelyihin.
Gudauta

Gudauta (, abhaasiksi Гәдоуҭа "G˚dowtha", georgiaksi გუდაუთა "Gudauta") on kylpyläkaupunki Georgiaan kuuluvassa, mutta de facto itsenäisessä Abhasian tasavallassa. Se sijaitsee Mustanmeren rannalla 37 kilometriä Suhumista luoteeseen. Kaupunki on Gudautan piirin keskus. Sen kautta kulkee Venäjältä Tbilisiin johtava rautatie (Gudautan asema). Asukkaita on 7 700 henkeä (vuonna 2003).
Gudauta sai kaupunginoikeudet vuonna 1926. Neuvostoaikana se oli suosittu matkailukohde. Nähtävyyksiin kuuluu museoalue Abazgija, läheisessä Lyhnan kylässä sijaitsevat keskiaikaisen palatsin rauniot ja 900–1000-luvun kirkko sekä Abahvatsan linnoitus.
Pitsunda

Pitsunda (, abhaasiksi Пиҵунда, "Pic’unda", georgiaksi ბიჭვინთა, "Bič̣vinta") on kylpyläkaupunki Georgiaan kuuluvassa, mutta itsenäiseksi julistautuneessa Abhasian tasavallassa. Se sijaitsee Mustanmeren rannan samannimisellä niemellä 20 kilometriä Gagrasta etelään.
Antiikin aikana Pitsundan niemellä sijaitsi kreikkalaisten perustama "Pitiuntin" kaupunki. 300–700-luvuilla se oli Bysantin tärkeä tukikohta ja Kaukasian kristillinen keskus. 780-luvulta lähtien se kuului Abhasian kuningaskuntaan ja 900-luvun lopulta Georgiaan. 1300–1400-luvuilla paikalla oli genovalaisten kauppapaikka "Pezonda".
Neuvostoaikana Pitsunda oli suosittu matkailukohde. 1950-luvulla tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa löydettiin 300–400-lukujen basilikojen jäänteitä lattiamosaiikkeineen. Muinaisen keskustan koillispuolella on 900-luvulta peräisin oleva kolmilaivainen ristikupolikirkko. Nähtävyyksiin kuuluu myös 200 hehtaarin laajuinen vanha mäntymetsä.
Vuonna 1991 Pitsundassa oli 11 000 asukasta, mutta Abhasian sisällissodan jälkeen suuri osa venäläisistä ja georgialaisista on muuttanut pois. Kaupunginoikeudet Pitsunda sai vuonna 2007.
Innocent Eyes (Delta Goodremin albumi)

Innocent Eyes on australialaisen laulajan Delta Goodremin ensimmäinen albumi vuodelta 2003. Innocent Eyes on Goodremin kaupallisesti menestynein levy. Sitä on myyty maailmanlaajuisesti 2,5 miljoonaa kappaletta. Viisi albumin singleistä nousi Australiassa listaykkösiksi tehden Goodremista ensimmäisen artistin, joka on saanut viisi listaykköstä ensimmäiseltä albumiltaan. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat "Lost Without You", "Not Me, Not I" ja "Born to Try". 
Kappaleet.
Bonus-DVD (Deluxe Edition)
Singlet.
B-puolet
Lermontov

Lermontov () on kaupunki Stavropolin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaukasusvuoriston juurella, Kaukasian kivennäisvesikylpyläalueen keskellä, 190 kilometriä Stavropolista lounaaseen. Asukkaita on 22 700 (vuonna 2013).
Lermontovskin uraanikaivostaajama perustettiin vuonna 1953. Vuonna 1956 siitä tuli Lermontovin kaupunki. Uraanin louhinta päättyi vuonna 1967, minkä jälkeen paikkakunnalle syntyi mm. elektroniikka- ja konepajateollisuutta.
Myllyojan rautatieasema

Myllyojan rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Heinolassa Lahti–Heinola-radan varrella. Se sijaitsee ratakilometrillä 161+727. Myllyojan nimenä oli vuoteen 1945 asti Jyränkö ja tämän jälkeen vuoteen 1949 Myllykylä. Myllyoja toimii lupapaikkana Lahden ja Heinolan välillä ajaville junille.
Myllyojan ratapihalla oli kolme läpiajettavaa raidetta, mutta vaihteet on purettu ja vain pääraide on käytössä. Aivan Myllyojan ratapihan vieressä toimii Kuusakoski Oy:n romuttamo, jolla on ollut yksi läpiajettava raide ja kaksi pistoraidetta. Romuttamolla oli Move51h-tyyppinen vaihtoveturi, joka myytiin 2015. Myllyojan tavaraliikenne on koostunut kokonaan Kuusakoski Oy:n romukuljetuksista. Kuusakoski Oy on romuttanut muun muassa Gbln-vaunuja.
Historia.
Myllyoja perustettiin alun perin nimellä Jyränkö 1. tammikuuta 1932, jolloin rataosa avattiin. Paikalle rakennettiin Thure Hellströmin piirustusten mukainen laiturirakennus. 1. toukokuuta 1945 liikennepaikan nimeksi tuli Myllykylä, koska pohjoisempana sijainnut Ränninmäen liikennepaikka sai nimekseen Jyränkö. Myllykylän nimeksi tuli Myllyoja 1. tammikuuta 1949.
Henkilöliikenne lakkautettiin koko rataosalla 26. toukokuuta 1968. Samalla Myllyoja muutettiin miehittämättömäksi.
Vanha asemarakennus on yhä jäljellä, mutta kaikki muut rakennukset purettiin vuonna 2020. Syksyllä 2024 Myllyojan kaikki vaihteet purettiin, minkä jälkeen vain pääraide on ollut käytössä.
Mistaken Identity

Mistaken Identity on australialaisen laulajan Delta Goodremin albumi vuodelta 2004. Albumi nousi Australiassa listaykköseksi, mutta ei menestynyt kuitenkaan yhtä hyvin kuin Goodremin ensimmäinen albumi Innocent Eyes. 
Monet Mistaken Identity -albumin kappaleet ovat tunnelmaltaan Goodremin aiempia kappaleita synkempiä, ja käsittelevät vakavampia teemoja, mm. sairastumista, ihmissuhteiden ongelmia ja vaikeuksista selviämistä. Goodrem sairasti albumin tekovaiheessa syöpää, Hodginin tautia, josta hän kuitenkin myöhemmin parani. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat "Out of the Blue" ja Goodremin Brian McFaddenin kanssa laulama duetto "Almost Here".
Sanelma Vuorre

Sanelma Vuorre (o.s. Pesonen, 26. lokakuuta 1919 Turku – 27. kesäkuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen mannekiinikoulun johtaja. Vuorteelle oli myönnetty opetusneuvoksen arvonimi.
Vuorre oli koulutukseltaan liikunnanohjaaja, ja hän opiskeli Telma Tuuloksen tanssi- ja koreografiakoulussa. Hän voitti 1941 kilpailun, joka alkuun oli Miss Suomi -kilpailu, mutta jonka titteli muutettiin Miss Messuhalliksi, koska tasoa ei pidetty riittävän korkeana.
Vuorre perusti mannekiinikoulun 1953, ja sivutoimipisteitä useille paikkakunnille. Koulu toimi lähes 50 vuotta. 
Vuorre vei suomalaismannekiineja maailmalle. Esimerkiksi ranskalainen muotisuunnittelija Christian Dior teki yhteistyötä hänen kanssaan.
Vuoden 1995 eduskuntavaaleissa Vuorre oli Naisten puolueen ehdokkaana Uudenmaan vaalipiirissä. Hän sai 30 ääntä.
Lesozavodsk

Lesozavodsk () on kaupunki Primorjen aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ussurijoen rannalla noin 350 kilometriä Vladivostokista koilliseen ja runsas 10 kilometriä kaakkoon Kiinan rajasta. Kaupungin kautta kulkee Siperian rata.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 37 034 asukasta.
Kaupunki on perustettu vuonna 1938. Siellä on lähinnä puunjalostus- ja huonekaluteollisuutta. Lähistöllä sijaitsee Šmakovkan kylpylä.
Lehtokarhunsammal

Lehtokarhunsammal ("Polytrichastrum formosum") on pystykasvuinen sammallaji. Se kuuluu "Polytrichaceae" -heimoon ja karhunsammalten sukuun. Yleisväriltään lehtokarhunsammal on vihreä. Se kasvaa muutaman senttimetrin korkuiseksi. Läheltä katsottuna lehtokarhunsammal näyttää minikokoisilta männyn taimelta.
Lajia kasvaa esimerkiksi kallioiden varjoisilla seinämillä ja runsasravinteisilla korvilla. Sen itiöt ovat pieniä. Lehtokarhunsammalta esiintyy koko Suomessa Pohjois-Suomea lukuun ottamatta. Se on uhanalaisuus luokittelultaan elinvoimainen.
Jyrängön linjavaihde

Jyrängön linjavaihde () on lakkautettu rautatieliikennepaikka -radalla Heinolassa, Jyrängön kaupunginosan pohjoispuolella.
Liikennepaikka avattiin vuonna 1932, ja se toimi muutaman kuukauden rataosan pääteasemana ennen kuin Jyrängönvirran ylittävä rautatiesilta valmistui. Alun perin asema oli nimeltään Ränninmäki, ja liikennepaikkarakennuksena toimi pieni vahtitupa. Asemalla oli myös raakapuun kuormauspaikka.
Miehitys Jyrängössä lopetettiin vuonna 1957, jolloin se muutettiin seisakevaihteeksi. Henkilöliikenne lopetettiin vuonna 1968, ja koko liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1973. Se avattiin kuitenkin myöhemmin uudelleen linjavaihteena, ja se käsitti pääraiteen sekä siitä Hevossaareen erkanevan teollisuusraiteen vaihteen.
Jyrängön liikennepaikka lakkautettiin uudelleen joulukuussa 2013, ja vaihde purettiin samana syksynä. Liikennepaikkarakennus oli purettu jo aiemmin.
Pohjankarhunsammal

Pohjankarhunsammal ("Polytrichastrum norwegicum") on arktisten alueiden ja vuoristojen pystykasvuinen sammallaji. Se kuuluu "Polytrichaceae" -heimoon ja vuorikarhunsammalten sukuun. Lajia esiintyy Suomessa ainoastaan Metsä-Lapissa ja Tunturi-Lapissa. Metsä-Lapissa laji on luokiteltu uhanalaiseksi. Valtakunnallisessa luokittelussa pohjankarhunsammal on elinvoimainen. Nykyisin pohjankarhunsammalta pidetään samana lajina kuin vuorikarhunsammalta ("Polytrichastrum alpinum").
Livny

Livny () on kaupunki Orjolin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin sivujoen Sosnan varrella 154 kilometriä Orjolista kaakkoon. Kaupunki on Livnyn piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Livnyn kautta kulkee Verhovjen ja Marmyžin välinen rautatielinja sekä Orjolin ja Jeletsin välinen maantie. Asukkaita on 51 900 henkeä (vuonna 2005).
Kaupunki tunnetaan 1100-luvulta lähtien. 1200-luvulla sen hävittivät mongolit. Boris Godunovin määräyksestä rakennettiin vuonna 1586 linnoitus, jonka viereen syntyi esikaupunki. Livny oli yksi Ivan Bolotnikovin talonpoikaiskapinan keskuksia vuosina 1606–1607. Vuosisadan puolivälissä se menetti sotilaallisen merkityksensä. Kaupunginoikeudet Livny sai vuonna 1708 ja vuonna 1778 siitä tuli Orjolin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli jonkin aikaa saksalaisten miehittämä ja kärsi suuria vahinkoja. Nykyään siellä on lähinnä kone- ja laite- sekä elintarviketeollisuutta.
Nähtävyyksiä ovat Sosnajoen yläpuolella kohoava vuonna 1592 perustettu Sergein luostari sekä keskustan klassistiset rakennukset.
Esprit (yritys)

Esprit on alkujaan yhdysvaltalainen vuonna 1968 San Franciscossa perustettu vaatemerkki ja -yritys. Yrityksen ovat perustaneet Susie ja Douglas Tompkins. Sen nykyinen emoyhtiö Esprit Holdings Limited on ollut vuodesta 1993 lähtien listattuna Hongkongin pörssissä, ja sen osake kuuluu Hang Seng -indeksiin. Esprit'n pääkonttorit sijaitsevat Hongkongissa ja Saksassa.
Esprit toimii yli 40 maassa, joissa sillä on yhteensä yli 900 liikettä. Yrityksellä on lisäksi yli 8 500 jälleenmyyjää. Espritillä on toiminnassa myös verkkokauppa. Esprit’n kanta-asiakasohjelma on nimeltään Esprit Friends.
Esprit’n tuotteet valmistetaan lähinnä Kiinassa (54 %), Bangladeshissä (8 %), Turkissa (8 %), Vietnamissa (6 %) ja muissa Aasian maissa (9 %).
Suomessa Esprit toimi tanskalaisen Esprit de Corp. Danmark A/S:n sivuliikkeen kautta. Tanskalaisyhtiön omisti Alankomaiden Antilleille rekisteröity Efe (Investments-Ii) N.V.
Esprit’n mainoskasvoina ovat toimineet muiden muassa mallit Gisele Bündchen ja Christy Turlington.
Vuonna 2024 Esprit oli kaatumassa konkurssiin. Sveitsin ja Belgian yhtiöt haettiin konkurssiin maaliskuussa, Saksan yhtiöt toukokuussa ja Tanskan yhtiö kesäkuussa 2024. Suomen yksikkö oli Tanskan sivuliike, ja kaikki Suomen myymälät ja verkkokauppa suljettiin ja työntekijät irtisanottiin.
Historiaa.
Susie ja Doug Tompkins aloittivat vaatteiden myynnin San Franciscossa pakettiautonsa tavaratilasta. 
Esprit alkoi kansainvälistyä, kun Tompkinsit tapasivat Michael Yingin. Hänen avullaan perustettiin Esprit Far East, ja hänestä tuli myöhemmin yrityksen osakas ja lopulta hallituksen puheenjohtaja. Vuonna 1978 yrityksen myynti ylitti 100 miljoonaa dollaria, ja Hongkongin lisäksi laajenettiin toimintaa Saksaan ja muualle Eurooppaan. 
1980-luvulla Esprit toteutti menestyksekkään ”Real People” -kampanjan, jonka kuvasi sittemmin Benettonin mainonnalla hätkähdyttänyt italialainen Oliviero Toscani. Esprit Europen pääkonttorin Düsseldorfin lähelle piirsi Memphis-ryhmän arkkitehti Ettore Sottsass, joka suunnitteli myös Esprit’n myymäläsisustuksia.
Vuonna 2002 yrityksen erillisinä toimineet Euroopan ja Pohjois-Amerikan yksiköt sulautettiin Hongkongin pörssissä vuodesta 1993 noteerattuun Esprit Holdings Limitediin.
Vuonna 2012 Esprit ilmoitti sulkevansa kaikki jäljellä olevat 93 vähittäisliikettään Yhdysvalloissa ja Kanadassa, koska ne tuottivat tappioita.
Valikoima.
Esprit’n valikoimiin kuuluvat lasten, miesten ja naisten vaatteet ja asusteet sekä erilaiset kodin sisustustuotteet. Esprit’n valikoima jakautuu seuraaviin mallistoihin:
Likino-Duljovo

Likino-Duljovo () on kaupunki Moskovan alueen Orehovo-Zujevon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangon reunalla 98 kilometriä Moskovasta koilliseen. Kaupungin kautta kulkee Orehovo-Zujevon ja Kurovskojen välinen rautatie (Duljovon asema). Asukkaita on 31 321 henkeä (vuonna 2010).
1870-luvulla paikalle perustettiin kutomo, jonka ympärille syntyi työläisasutus. Vuonna 1930 yhdistetyistä Likinon ja Duljovon taajamista tuli kaupunki vuonna 1937. Nykyään siellä on mm. suuri posliinitehdas, tekstiilitehdas ja linja-autotehdas. Nähtävyyksiin kuuluu Konstantin Melnikovin 1930-luvun alussa suunnittelema konstruktivistinen posliinitehtaan kulttuuritalo.
Vallankumouksellinen kommunistinen puolue

Vallankumouksellinen kommunistinen puolue () on yhdysvaltalainen maolainen kommunistinen puolue, jota johtaa Bob Avakian. Puolue julkaisee "Revolution"-lehteä.
Ideologialtaan marxilais-leniniläis-maolainen puolue on perustettu vuonna 1975.
Puolueen aktiivi Damián García kuoli 22. huhtikuuta 1980 henkirikoksen uhrina Los Angelesissa. Hän oli kaksi viikkoa aiemmin nostanut Alamon ylle punaisen lipun Teksasin lipun tilalle. Puolueen mukaan Garcían kuolema oli poliisin toimeenpanema salamurha.
Lurensin kesäteatteri

Lurensin kesäteatteri () on kesäteatteri Pernajassa Loviisassa. Östra Nylands Ungdomsförbundin ylläpitämässä ruotsinkielisessä teatterissa on 463 hengen pyörivä katsomo. Teatteri aloitti toimintansa vuonna 1958.
Teatteri on toiminut vuodesta 1964 Lurensin kartanon alueella, jossa sillä on vuonna 2000 valmistunut huoltorakennus Löjtnantsgården. Kartanon on kunnan omistuksessa.
Tunturikarhunsammal

Tunturikarhunsammal ("Polytrichastrum sexangulare") on pohjoisessa esiintyvä kenttäkerroksien pystykasvuinen lehtisammallaji. Se kuuluu "Polytrichaceae"-heimoon ja vuorikarhunsammalten sukuun. Läheltä katsottuna tunturikarhunsammal näyttää pikkuruisilta männyn taimilta. Yleisväriltään se on ruskeanvihreä. Tunturikarhunsammal kasvaa muutaman senttimetrin korkuiseksi.
Tunturikarhunsammalta esiintyy ainoastaan Peräpohjolassa, Metsä-Lapissa ja Tunturi-Lapissa. Peräpohjolassa ja Metsä-Lapissa se on alueellisesti uhanalainen. Valtakunnallisessa uhanalaisuusluokittelussa tunturikarhunsammal on elinvoimainen. Sirppiahmansammal ("Kiaeria falcata") on tunturikarhunsammalen seuralaislaji.
Itiöpesäkkeet ovat harvinaisia, ja jos niitä löytyy, ne ovat pieniä. Tunturikarhunsammal on kaksikotinen.
Liski (kaupunki)

Liski () on kaupunki Voronežin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin rannalla 98 kilometriä Voronežista kaakkoon. Kaupunki on Liskin piirin keskus. Siellä risteytyvät Voronežin ja Millerovon sekä Harkovan ja Balašovin väliset rautatiet. Vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 54 147 asukasta.
1500-luvulta lähtien paikalla sijaitsivat Novaja Pokrovkan, Liskin ja Zalužnojen kylät. Vuonna 1870 rakennettiin Liskin rautatieasema. Vuonna 1937 asemataajamasta tuli kaupunki. Vuodesta 1918 lähtien paikkakunnan nimenä oli "Svoboda", vuodesta 1943 Liski, vuodesta 1965 Romanian kommunistipuolueen johtajan mukaan "Georgiu-Dež" ja vuodesta 1991 jälleen Liski. Toisen maailmansodan aikana saksalaisten hyökkäys pysäytettiin Donin oikealle rannalle. Zalužnojen ja Liskin kylät tuhoutuivat täysin kovissa taisteluissa. Nykyään kaupungissa on lähinnä rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä sekä elintarviketeollisuutta.
Liski

Liski on karjalainen sukunimi Karjalankannakselta. Liski tulee lainasanasta, joka tarkoittaa kettua. Sukunimen vanhin tunnettu muoto on Liske ja sen kantajana on kirjattu ylös vanhoissa kirkonkirjoissa rälssitalonpoika Canutus "Nuutti" Jöransson Liske, Valkjärvi (n. 1684 - n. 1751).
Liski voi viitata seuraaviin asioihin ja henkilöihin:
Ville Majamaa

Ville Majamaa (s. 13. maaliskuuta 1976 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hänellä on ollut vuodesta 2008 kiinnitys Tampereen Teatteriin, mitä ennen hän työskenteli freelancerina. Majamaa on vieraillut myös esimerkiksi Pyynikin kesäteatterissa, Rauman Kesäteatterissa ja Teatteri Telakalla.
Majamaa valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta vuonna 2004.
Majamaan teatterirooleihin lukeutuvat muun muassa Hugo Simbergin rooli monologinäytelmässä "Hugo Simbergin Siivet", Elwoodin rooli "Blues Brothers Party" -tuotannossa ja roolit Tampereen Teatterin näytelmissä "Juhlat" ja "Pudotuspeli". Hän on näytellyt myös lyhytelokuvissa ja muun muassa televisiosarjoissa "" (2014) ja "Haamukirjoittaja" (2015).
Vuorikarhunsammal

Vuorikarhunsammal ("Polytrichastrum alpinum") on pystykasvuinen lehtisammallaji. Se kuuluu "Polytrichaceae" -heimoon ja vuorikarhunsammalten sukuun. Vuorikarhunsammalta esiintyy koko Suomessa. Uhanalaisuusluokittelussa se on elinvoimainen. Vuorikarhunsammalta kasvaa esimerkiksi kallioiden varjoisilla seinämillä ja tunturikankailla. Se on kaksikotinen, itiöt ovat melko pieniä.
Muunnokset.
Vuorikarhunsammalesta on kolme muunnosta:
Lisa Miskovsky

Lisa Miskovsky (s. 9. maaliskuuta 1975 Obbola, Umeå) on ruotsinsuomalainen muusikko. Hänen äitinsä on suomalainen, ja isä on kotoisin Tšekistä. 
Miskovskyn kappale ”Still Alive” on "Mirror’s Edge" -videopelin tunnusmusiikki. Miskovsky laulaa myös In Flames -yhtyeen "Come Clarity" -albumin kappaleessa ”Dead End”.
Miskovsky osallistui vuoden 2012 Ruotsin kansalliseen euroviisukarsintaan Melodifestivaleniin kappaleella ”Why Start a Fire”.
Oulun keskusaukio

Oulun keskusaukio (oik. Rotuaarinaukio) on aukio Oulun keskustassa Pakkahuoneenkadun ja Kirkkokadun risteyksessä. Aukio kuuluu osana kävelykatu Rotuaariin.
Keskusaukio on rakennettu vasta sotien jälkeen. Jatkosodan pommitukset helmikuussa 1944 olivat tuhonneet Kirkkokatu 15:n ja 17:n puiset kauppatalot. Näille palotonteille suunniteltiin uusi keskusaukio Meurman-Ervin asemakaavassa 1947. Asemakaavassa aukiota reunustivat viisikerroksiset talot. Suunnitellessaan uudisrakennusta pommituksissa tuhoutuneen Pohjalaisen Kirjakaupan tilalle, kiinteistöyhtiö Pohjolan Kirja lupasi luovuttaa osan tontistaan yleiseksi aukioksi, jos kaupunki antaisi rakentaa kuusikerroksen talon. Kaupunginvaltuusto hyväksyi asemakaavamuutoksen alkuvuodesta 1948. Arkkitehti Uki Heikkisen suunnittelema uudisrakennus valmistui tammikuussa 1954. Asemakaavamuutos olisi mahdollistanut myös toisen tuhoutuneen talon korvaamisen kuusikerroksisella rakennuksella, mutta tontille rakennettu Sokos-tavaratalo toteutettiin vain kaksikerroksisena. Aukion suunniteltu ulkoasu toteutui vasta vuonna 2003, kun Sokos-tavaratalo purettiin ja Osuuskauppa Arina rakensi tontille nykyisen hotellin.
Kirkkokadun toisella puolella keskusaukiota reunustavat jugendtyyliset kivirakennukset: arkkitehti Valter Thomén suunnittelema Pallaksen talo vuodelta 1907 ja arkkitehti Wivi Lönnin suunnittelema Oulun aluesäästöpankin talo vuodelta 1911.
Keskusaukio toimi pysäköintialueena kunnes kävelykatu Rotuaari rakennettiin. Aukion keskellä on arkkitehti Seppo Valjuksen suunnittelema suihkulähde "Keskusaukion kaivohuone" (1989), joka paremmin tunnetaan nimellä "Rotuaarin pallo".
Frizzle Fry

Frizzle Fry on Primuksen esikoisalbumi, joka julkaistiin helmikuussa 1990.
Ammunta kesäolympialaisissa 1896 – miesten 25 metrin palvelusrevolveri

Miesten 25 metrin palvelusrevolveri kesäolympialaisissa 1896 käytiin 10. huhtikuuta Kallithean ampumaradalla. Kilpailuun osallistui 16 kilpailijaa neljästä maasta. Kilpailiussa jokainen urheilija ampui kolmekymmentä laukausta viidessä kuuden sarjassa. Kilpailun voitti Yhdysvaltain John Paine, joka osui maaliin 25 kertaa. Hänen veljensä Sumner Paine sijoittui toiseksi. Amerikkalaisten käyttämät Colt-aseet olivat huomattavasti muiden kilpailijoiden revolvereja parempia.
Bob Avakian

Bob Avakian (s. 7. maaliskuuta 1943) on yhdysvaltalainen poliitikko. Hän on johtanut Yhdysvaltain Vallankumouksellista kommunistista puoluetta järjestön perustamisesta (1975) lähtien. Avakian on julkaissut useita kommunismin teoriaa käsitteleviä kirjoja. Hänet tunnetaan ateistisena ajattelijana, ja hän argumentoi uskontoja vastaan teoksessaan "Away With All Gods! Unchaining the Mind and Radically Changing the World".
Avakianin nykyisin johtama marxilais-leniniläis-maolainen puolue syntyi hänen aiemmin perustamansa Revolutionary Unionin pohjalta. Hänellä oli myös läheiset siteet mustiin panttereihin.
Ammunta kesäolympialaisissa 1896 – miesten 25 metrin olympiapistooli

Miesten 25 metrin olympiapistooli kesäolympialaisissa 1896 käytiin 11. huhtikuuta Kallithean ampumaradalla. Kilpailuun osallistui vain neljä ampujaa, koska Yhdysvaltalaiset veljekset Sumner Paine ja John Paine hylättiin kilpailusta, sillä kilpailussa olivat sallittuja vain suustaladattavat 45 kaliiperin pistoolit, jollaista heillä ei ollut käytössä. Jokainen kilpailija ampui 30 laukausta viidessä kuuden sarjassa. Kilpailun voitti kreikkalainen Ioannis Frangudis, joka osui maaliin 23 kertaa.
Einari Uusikylä

Kaarlo Einari Uusikylä (vuoteen 1926 "Frisk"; 9. tammikuuta 1890 Vaasa − 1973 Vaasa) oli suomalainen taidemaalari, joka kuvasi Vaasaa ja sen saaristoa. Hänen maalauksiaan on Tikanojan taidekodin peruskokoelmassa.
Uusikylän teoksia oli ensi kerran esillä Helsingin taidehallissa vuonna 1929. Elannokseen taiteessa kouluttamaton Uusikylä teki myös metallinpakotuksia kuten lampetteja ja peilinkehyksiä.
Eemu Myntti, Eero Nelimarkka ja Einari Uusikylä olivat lapsuudenystäviä ja pitivät yhteyttä läpi elämänsä: he kirjoittelivat toisilleen kirjeitä, tapasivat kahviloissa ja maalasivat toisistaan muotokuvia. 
Einari Uusikylän poika oli taidemaalari Pentti Uusikylä, ja kasvatustieteilijä Kari Uusikylä on hänen pojanpoikansa.
Lettokilpisammal

Lettokilpisammal ("Cinclidium stygium") on kilpisammalten sukuun kuuluva sammal.
Ulkonäkö.
Lettokilpisammal on väriltään voimakkaan punainen ja sen varrella on ritsoideja. Sen lehdet ovat soikeita, terävä ja suippokärkisiä. Lehden reuna on hampaaton. Vaikka lettokilpisammal on yksikotinen, sillä on melko harvoin itiöpesäkkeitä.
Levinneisyys.
Lettokilpisammalta kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla ja etenkin viileällä vyöhykkeellä sekä Tulimaassa. Suomessa pohjoisessa yleinen ja etelässä alueellisesti uhanalainen. Pohjanmaalla ja Pohjois-Karjalan ja Kainuun alueella se on luontoarvoja osoittava laji.
Elinympäristö.
Lettokilpisammal kasvaa runsasravinteisten lettojen väli- ja rimpipinnoilla, lähteiden ympäristössä ja muilla kosteilla kalkkipitoisilla paikoilla.
Karpaattien linna

Karpaattien linna on Jules Vernen seikkailuromaani vuodelta 1892. Kirjan suomennoksen (Pentti Kähkönen, WSOY 1978) loppuun on liitetty kirjailijan pojan Michel Vernen vuonna 1889 kirjoittama novelli "Amerikkalaisen lehtimiehen päivä 2889".
Teoksen linnan esikuvaksi arvellaan Poenarin linnaa Romanian keskiosassa.
Juoni.
Romanialainen musiikkimaanikko rakastuu italialaiseen oopperalaulajatar Stillaan ja seuraa tätä varjon lailla esityksestä esitykseen ja kaupungista kaupunkiin. Seuraaminen muuttuu kuitenkin lopulta ahdistavaksi. Laulajatar kuolee näyttämölleen häidensä aattona: hänen piti mennä naimisiin nuoren kreivi de Telekin kanssa seuraavana päivänä. Romanialainen kirjoittaa lyhyen syytösviestin kreiville ja katoaa. Hiukan myöhemmin hänen linnastaan alkaa kuulua Stillan lauluääni ja naisen hahmo ilmestyy muureille. Tästä alkaa tarina, joka päättyy linnan tuhoon, maanikon kuolemaan ja kreivin pitkään pimeämielisyyteen.
Varkauden vesitorni

Varkauden vesitorni on Varkaudessa sijaitseva vesitorni, joka on samalla myös asuinkerrostalo. Vesitornikerrostalon rakentaminen aloitettiin vuonna 1954 ja valmistui vuonna 1956.Torni on 45 metriä korkea. Se oli aikoinaan Suomen korkein asuttu rakennus, ja edelleenkin se on Varkauden näkyvin maamerkki.
Kaupunginarkkitehti Kalevi Väyrysen suunnittelema vesitornikerrostalo ratkaisi Varkauden kauppalan kolme kunnallista ongelmaa kerralla. Kasvava kauppala tarvitsi vesitornin vesihuollon järjestämiseksi, runsaasti uusia vuokra-asuntoja kasvavalle väestölle ja toimitilat Savon museolle (nykyinen Varkauden museo). Yhdellä vesitornikerrostalolla ratkaistiin kaikki kolme rakennustarvetta. Varkauden museo toimi rakennuksessa vuosina 1956–1983 ja Varkauden taidemuseo 1984–1992. Vuosien 1992–1993 remontissa museotilat muutettiin asuinkäyttöön ja taidemuseo muutti Päiviönsaareen Ahlströminkadulle. Asuinkerroksia talossa on yksitoista.
Juho ”Jussi” Voutilaisen raudoittaman vesitornin katolla on näköalatasanne ja kahvila. Näköalatasanne oli pitkään Varkauden suosituin matkailukohde.
Vesitorni sijaitsee Taulumäen kaupunginosassa Nakskovinkadun päässä, ja se on linjassa Varkauden Kauppakadun kanssa.