tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Peter Lalor

Peter Lalor (5. helmikuuta 1827 Tinakill – 9. helmikuuta 1889 Melbourne) oli irlantilaissyntyinen australialainen kapinajohtaja ja sittemmin poliitikko. Lalor johti kullankaivajien Eurekan kapinaa vuonna 1854.
Lalorin isä oli Home rulen eli Irlannin itsehallinnon kannattaja. Peter Lalor kouluttautui Irlannissa insinööriksi. Irlannin suuren nälänhädän jälkeen Lalor ja yksi hänen veljistään muutti vuonna 1852 Australiaan lukuisten muiden irlantilaisten tavoin. Kolme muuta veljestä muuttivat Yhdysvaltoihin. Australiassa Lalor sai aluksi töitä Melbourne-Geelongin rautatiellä ja vuonna 1853 Eurekan kultakaivoksilla. Hän liittyi marraskuussa 1854 kullankaivajien perustamaan Ballarat Reform Leagueen. Liike vastusti kalliita kullankaivulisenssejä, poliisin väkivaltaisia toimia, kullankaivajien edustuksen puutetta päätöksenteossa sekä maan vähyyttä. Kun hallitus ei vastannut reformiliikkeen vaatimuksiin, kullankaivajat päättivät ryhtyä kapinaan ja valitsivat Lalorin johtajakseen 30. marraskuuta 1854. Kapinalliset rakensivat suojakseen Eureka Stockadeksi kutsutun paaluvarustuksen. Poliisi ja hallituksen lähettämät sotilaat piirittivät paaluvarustuksen joulukuun 3. päivänä. Kullakaivajat kieltäytyivät tulemasta ulos varustuksesta ja avasivat tulen piirittäjiä vastaan. Seurasi lyhyt taistelu, jonka jälkeen poliisi ja hallituksen joukot häätivät kapinalliset varustuksesta. Taistelussa kuoli 22 kullankaivajaa ja viisi sotilasta. Lalor pääsi pakoon mutta haavoittui kahakassa käteen, joka jouduttiin myöhemmin amputoimaan. Hän vetäytyi piiloon useaksi viikoksi. Kun hän lopulta palasi piilopaikastaan, kapinajohtajia vastaan asetetut syytteet hylättiin. Eurekan kapinan jälkeen suurin osa kaivostyöläisten vaatimista uudistuksista hyväksyttiin.
Kun Victorian osavaltion parlamenttia laajennettiin, sieltä varattiin paikkoja myös kultakenttien edustajille, ja Lalor oli yksi ensimmäisistä vuonna 1855 valituista alueen edustajista. Lalor toimi parlamentin alahuoneen edustajana 1856–1871 ja 1875–1887. Poliitikkona Lalor edisti kaivostyöläisten asemaa, ajoi Eurekan kapinan uhreille maksettavia korvauksia ja tuki Australian kansallista koulutusjärjestelmää, paikallista teollisuutta ja maahanmuuttoa. Hän toimi myös tilanhoitajana ja kaivosyhtiöiden johtotehtävissä. Vuosina 1880–1887 Lalor oli parlamentin puhemies. Lalor kuoli vuonna 1889 ollessaan sairauslomalla parlamentista.
Gunnerat

Gunnerat ("Gunnera") on gunnerakasvien (Gunneraceae) heimoon kuuluva kasvisuku ja samalla myös heimon ainoa suku. Sukuun luetaan kuuluvaksi noin 70 lajia sekä yksi lajiristeymä.
Gunneroita ei kasva Suomessa luonnonvaraisina. Värigunnera ("Gunnera tinctoria") on luokiteltu haitalliseksi vieraslajiksi Euroopan unionissa.
Guantánamo (provinssi)

Guantánamo on Kuuban itäisin provinssi. Sen pääkaupunki on Guantánamo. Provinssin pinta-ala on 6 168 neliökilometriä ja väkiluku 515 428 asukasta. Alueella sijaitsevat Yhdysvaltain Guantanamo Bayn laivastotukikohta ja vankileiri.
Ahvenanmaan eteläinen saaristoseurakunta

Ahvenanmaan eteläinen saaristoseurakunta (ruotsiksi "Ålands södra skärgårdsförsamling") on Ahvenanmaan eteläisessä osassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Porvoon hiippakuntaan, johon kuuluvat kaikki Suomessa toimivat ruotsinkieliset seurakunnat. Vuonna 2020 seurakuntaan kuului 593 henkilöä.
Seurakuntaan kuuluu kolme kirkkoa ja kaksi seurakuntataloa:
Seurakunnan nykyinen kirkkoherra on Peter Karlsson. Hän toimi ennen tätä virkaatekevänä kirkkoherrana aiemmissa eteläisen Ahvenanmaan seurakunnissa (Kökarin ja Sottungan seurakunnissa, joilla oli yhteinen kirkkoherran virka) lähes 20 vuoden ajan.
Neelam Kothari

Neelam Kothari (s. 9. marraskuuta 1967 Hongkong) on intialainen korusuunnittelija ja entinen näyttelijä. Hän näytteli pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa 1980-luvun alkupuolelta 2000-luvun alkuun.
Yksityiselämä.
Neelam on etniseltä taustaltaan gujaratilais-iranilainen. Hän meni naimisiin Rishi Sethian kanssa vuonna 2000, mutta avioliitto päättyi pian eroon. Hän meni naimisiin näyttelijä Samir Sonin kanssa vuonna 2011. He adoptoivat tyttären vuonna 2013.
Aiheesta muualla.
Mariehamns församling

Mariehamns församling (suom. "Maarianhaminan seurakunta") on Ahvenanmaan pääkaupungissa toimiva seurakunta, joka kuuluu Porvoon hiippakuntaan, johon kuuluvat myös kaikki muut Suomessa toimivat ruotsinkieliset seurakunnat. Vuonna 2020 seurakunnalla oli 7730 jäsentä. Kirkkoherrana toimii Mari Puska. Hänet valittiin tehtävään vuonna 2017..
Seurakunnalla on kolme kirkkoa: Pyhän Yrjön kirkko, Pyhän Martin kirkko ja Pyhän Johanneksen kirkko. Lisäksi sillä on neljä seurakuntataloa ja yksi leirikeskus Lemlandissa..
Brändö-Kumlinge församling

Brändö-Kumlinge församling (suom. "Brändö-Kumlingen seurakunta") on Brändön ja Kumlingen alueilla toimiva Porvoon hiippakuntaan kuuluva seurakunta Ahvenanmaalla. Vuonna 2020 seurakunnalla oli 564 jäsentä. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Kent Danielsson.
Seurakunnalla on kaksi kirkkoa: Brändön kirkko ja Kumlingen kirkko. Lisäksi kummassakin kunnassa sijaitsee seurakunnan omistama seurakuntatalo..
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Brändö-Kumlingen seurakunnan kirkkoherroina:
Lorentz-kerroin

Lorentz-kerroin, formula_1 on tärkeä funktio suhteellisuusteoriassa. Kertoimen mukaan aika, pituus ja suhteellinen massa muuttuvat kun kappale on liikkeessä. Se on nimetty hollantilaisen fyysikon Hendrik Lorentzin mukaan.
Määritelmä.
Lorentz-kerroin formula_1 määritellään
formula_3,
missä:
Saltviks församling

Saltviks församling (suom. "Saltvikin seurakunta") on Saltvikissa toimiva seurakunta, joka kuuluu Porvoon hiippakuntaan. Vuonna 2020 siihen kuului 1476 henkilö. Seurakunnan kirkkoherrana (vt.) toimii Carolina Lindström.
Seurakuntaan kuuluu yksi kirkko (Saltvikin kirkko), yksi seurakuntatalo ja hautauskappeli ja pappila.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Saltvikin seurakunnan kirkkoherroina:
Las Tunas

Las Tunas on yksi Kuuban provinsseista. Sen pinta-ala on 6 593 neliökilometriä ja väkiluku 532 645 asukasta (2012).
Vaikka Las Tunasin maakunta liittyy historiallisesti Orienteen, sillä on monia yhteisiä omaisuuksia läntisen Camagüeyn provinssin kanssa. Sisämaan tasaisilla ruohokentillä on sokeritehtaita ja karjatiloja, kun taas pohjoisrannikon rannat pysyvät villeinä ja vähämatkailijaisina.
Sund-Vårdö församling

Sund-Vårdö församling (suom. "Sund-Vårdön seurakunta") on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se sijaitsi Ahvenanmaalla ja sekä Sundin että Vårdön kunnissa. Seurakunta kuului Porvoon hiippakuntaan.
Kirkkoherrana toimi Outi Laukkanen. Vuonna 2020 seurakuntaan kuului 1 077 henkilöä.
Seurakuntaan kuului kaksi kirkkoa: Sundin kirkko ja Vårdön kirkko.
Sund-Vårdö ja Finström-Geta yhdistyivät Pohjois-Ahvenanmaan seurakunnaksi vuoden 2022 alussa.
Tonttila (täsmennyssivu)

Tonttila tarkoittaa seuraavia:
Matanzas (provinssi)

Matanzas on yksi Kuuban provinsseista. Sen pinta-ala on 11 792 neliökilometriä ja väkiluku 694 476 asukasta (2012). Provinssin hallintokeskus on samanniminen Matanzasin kaupunki.
Matanzasin provinssin nimi merkitsee "verilöylyä". 1700-luvulla alueen pohjoisrannikkoa hävittivät merirosvot ja kolme vuosisataa myöhemmin
etelärannikolla tapahtui Sikojenlahden maihinnousu. Provinssi on myös synkretistisen afrokuubalaisen santeria-uskonnon keskus.
Mayabeque

Mayabeque on yksi Kuuban provinsseista. Sen pinta-ala on 3 744 neliökilometriä ja väkiluku 376 825 asukasta (2012). Provinssin hallintokeskus on San José de las Lajasin kaupunki.
Mayabeque on Kuuban pienin provinssi. Siellä viljellään sitrushedelmiä, tupakkaa, viinirypäleitä ja sokeriruokoa. Provinssi syntyi 1. tammikuuta 2011, kun entinen Havannan provinssi jaettiin Mayabequen ja Artemisan provinsseiksi.
Sancti Spíritus (provinssi)

Sancti Spíritus on yksi Kuuban provinsseista. Sen pinta-ala on 6 777 neliökilometriä ja väkiluku 463 458 asukasta (2012). Provinssin hallintokeskus on samanniminen Sancti Spíritusin kaupunki.
Villa Clara

Villa Clara on yksi Kuuban provinsseista. Sen pinta-ala on 8 412 neliökilometriä ja väkiluku 791 216 asukasta (2012). Provinssin hallintokeskus on Santa Claran kaupunki.
Jollaksen kartano

Jollaksen kartano on Helsingin Laajasalon Jollaksessa sijaitseva kartano.
Kartanon historia juontaa juurensa vuoteen 1798, jolloin sen maat erotettiin Holmgårdin kartanosta. Kartanon nykyinen päärakennus on vuodelta 1919. Sen rakennutti varatuomari, pankkiiri Viktor Alexander Tavaststjerna, ja sen suunnittelivat arkkitehdit Malmström ja Tikkanen. Muotopuutarhasommitelma on peräisin vuodelta 1920 ja puutarha-arkkitehti Paul Olssonin suunnittelema.
Aikojen saatossa kartanon on omistanut muun muassa kirkkoherra Pettersson 1800-luvun lopulla ja tämän jälkeen asemapäällikkö Robert Rosvall, varatuomari A. Laurell ja edelleen Tavaststjernan perhe.
Vuonna 1920 kartanon maat jaettiin Tavaststjernan ja hänen sisaruksiensa kesken, jolloin alueen keskiosa ja kartanorakennus tulivat Viktor Tavaststjernalle, alueen itäosa (Jollas-Östergård) hänen veljelle Alarikille ja länsiosa (Jollas-Vestergård) hänen sisarelleen Selma Alftanille. Viktor kuoli jo samana vuonna, ja kartano jäi hänen leskelleen Gurli von Pfalerille.
Vuonna 1940 kartano myytiin SOK:lle, joka käytti sitä koulutustiloinaan. Vuonna 1981 SOK halusi luopua kartanosta, jolloin Helsingin kaupunki käytti etuosto-oikeuttaan ja hankki kartanon itselleen. 
2010-luvulla kaupunki yritti myydä kartanoa, mutta päätyi vuokraamaan sen ravintola-alan yrittäjä Antti Tuomolalle. Pian tämä kuitenkin ilmoitti kuitenkin luopuvansa kartanosta ja muuttavansa pois Helsingistä, koska ei ole tyytyväinen vuokrasopimuksensa irtisanomisehtoihin. Tuomolan jälkeen kartanossa toimi perheyritys Kuuma Helsinki Oy, joka on pitänyt kahvilaa muun muassa Punavuoressa ja Kämp Galleriassa. Sekin luopui Jollaksesta vuoden kuluttua muun muassa energiakustannusten takia.
Kartanon päärakennus on suojeltu.
Videolaki

Videolaki (SDK 697/1987) oli Suomessa vuosina 1988–2000 voimassa ollut laki, jolla kiellettiin kokonaan K18-elokuvien levitys videokasetteina. Laki koski ainoastaan elokuvia videokaseteilla: elokuvien tarkastusta yleisesti koski oma 1960-luvulla säädetty lakinsa, johon videolaki ei vaikuttanut. Samoin tietokone- ja videopeleihin laki ei vaikuttanut.
Laista keskusteltiin runsaasti koko 1980-luvun ajan. Erityinen merkitys oli Ajankohtaisen kakkosen ohjelmalla 18. joulukuuta 1980, jossa keskusteltiin väkivaltaelokuvien vaikutuksesta lapsiin. Ohjelman myötä etenkin kulttuuriministeri Kalevi Kivistö ja kansanedustajat Ole Norrback ja Christoffer Taxell rupesivat ajamaan uutta videolakia.
Lain oli aluksi tarkoitus olla tasa-arvoinen video- ja teatterielokuville, mutta lopulta laki päätyi kieltämään K18-videoelokuvat kokonaan, vaikka niitä sai esittää esimerkiksi televisiossa. Tuolloin lakivaliokunnan jäsenenä ollut Sirpa Pietikäinen perusteli lakia myöhemmin sillä, ettei televisiokanavia ollut lain säätämisajankohtana kovin montaa ja siten laki oli toimiva suojelemaan lapsia erityisesti väkivaltaelokuvilta. Lakiehdotus sai laajaa kannatusta eduskunnassa ja se hyväksyttiin kesäkuussa 1987. Presidentti Mauno Koivisto vahvisti lain heinäkuussa 1987 ja se astui voimaan vuoden 1988 alusta. Lakia kannattivat eduskunnassa Kristillinen liitto sekä kaikki vasemmistolaiset SDP:n Arja Alhoa lukuun ottamatta, RKP:n ryhmä äänesti enimmäkseen lakia vastaan ja kokoomuksen ryhmä hajosi selvästi asian suhteen. Keskustassa viisi edustajaa äänesti vastaan (mm. Johannes Virolainen), joista monet perustelivat asiaa lain valvonnan vaikeudella. Vihreiden kaksi edustajaa vastustivat lakia.
Sensuroinnin teki Suomen valtion laitos Valtion elokuvatarkastamo, jonka kommenttien mukaan levitysyhtiöt leikkasivat tai muokkasivat elokuvia. Yksi tarkastetuimpia elokuvia oli "Henry Lee Lucas – sarjamurhaaja", jonka tarkastamo katsoi viidesti vuosina 1992–1998 ennen kuin elokuva saavutti K16-ikärajoituksen.
Lakia myös kritisoitiin jo ennen sen säätämistä. Esimerkiksi Helsingin Sanomien pääkirjoituksessa vuodelta 1993 kirjoitettiin, kuinka laki oli "lapsellisen holhoava ja todellisuudelle vieras" jo syntyessään. Sen sanottiin olevan käytännössä voimaton esimerkiksi postimyyntiä ja satelliittitelevisiota kohtaan.
Suhtautuminen lakia kohtaan muuttui yhteiskunnassa 1990-luvun edetessä. Muun muassa Valtion elokuvatarkastamon johtoon vuonna 1996 nimitetty Antti Alanen kannatti lain poistamista: hänen nimityksensä myötä lain tulkintaa muutettiin pornovideoihin liittyen jo loppuvuodesta 1996. Viimeistään internetin suosion kasvaessa elokuvien ennakkotarkastusten arvon nähtiin laajalti kadonneen. Vanhan videolain syrjäyttänyt kuvaohjelmalaki astui voimaan 1. tammikuuta 2001.
Valtion elokuvatarkastamo lakkautettiin 2010-luvun alkupuolella sen toiminnan tultua tarpeettomaksi. Nykyään elokuvien ikärajaluokittelusta vastaavat koulutetut ulkopuoliset tekijät valtiollisen instituution sijaan.
Virkkalan seisake

Virkkalan rautatieasema (, ) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Hanko–Hyvinkää-radalla Lohjalla. Se perustettiin viimeistään vuonna 1874. Virkkalan liikennepaikkarakennus rakennettiin Bruno Granholmin Platformskjul I -tyypin piirustusten mukaisesti 1900-luvun alussa. Rakennusta laajennettiin vuosina 1914 ja 1923. Virkkalaan rakennettiin uusi Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus, joka otettiin käyttöön vuonna 1925. Vanha rakennus siirrettiin 1939 Pirttikankaan seisakkeelle. Virkkalasta johti myös pistoraide Virkkalan sementtitehtaalle.
Virkkalan liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi 1. heinäkuuta 1969. Tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 1981 ja henkilöliikenne lakkautettiin koko radalta 25. syyskuuta 1983. Virkkalan uudempi asemarakennus purettiin 1989.
No onkos tullut kesä

No onkos tullut kesä on suomalainen joululaulu, jonka J. H. Erkko sanoitti vuonna 1883 suomalaisen kansanlaulun sävelmän pohjalta.
Laulu on vuosikymmenten ajan ollut suosittu joululaulu kouluissa ja koulujen joulujuhlissa. Ensimmäisen suomalaisen levytysversion laulusta tekivät Sulo Saarits ja lapsikuoro vuonna 1950 ja sen jälkeen siitä on tehty lukuisia äänitetaltiointeja. Laulun ovat levyttäneet muun muassa Tapiolan kuoro (1973) ja Cantores Minores (1983).
Laulun alkuperä.
Kansanmusiikin emeritusprofessori Heikki Laitisen mukaan laulun melodia on peräisin Itä-Suomesta. A. A. Boreniuksen vuonna 1880 kokoamassa "Suomalaisia Kansanlauluja" -kirjassa "Neitoselle"-kansanlaulun sävel on täsmälleen "No onkos tullut kesä" -joululaulun sävelkulun mukainen. Laulu alkaa sanoilla: "Nyt mä olen niin kuin lintu, joka metsiss' visertää." Borenius on merkinnyt sävelmän muistiinmerkitsemispaikaksi Sotkamon. Vuonna 1881 Savo-Karjalainen osakunta julkaisi kansanlaulun "Neitoselle" sävelen "Uusi kannel Karjalasta, Soitto sointuva Savosta" -vihkossa, joka sisälsi osakunnan keräämiä kansanlauluja. Laulun melodia oli julkaisun mukaan merkitty muistiin Liperissä.
Kun P. J. Hannikainen vuonna 1881 oli kirjoittanut "Karjalaisten laulun" ensimmäisen version, Helsingin yliopiston musiikinopettaja Richard Faltin vanhempi ehdotti sen sävelmäksi tätä Liperistä löydettyä kansansävelmää. Hannikaisen mielestä se ei kuitenkaan ollut onnistunut valinta, eikä hän ollut tyytyväinen kirjoittamaansa sanoitukseenkaan. Niinpä hän vuonna 1899 kirjoitti "Karjalaisten laululle" uuden sanoituksen ja myös sävelsi sen kokonaan uudestaan.
Viipurilainen Anton Valtavuo (Rikström) näytti Erkolle "Uusi kannel Karjalasta, Soitto sointuva Savosta" -kirjasesta löytämäänsä suomalaista kansansävelmää ja pyysi tätä kirjoittamaan siihen sopivan laulun. Erkko kirjoitti "No onkos tullut kesä" -joululaulun sanat Viipurissa vuonna 1883.
J. H. Erkko julkaisi laulun sanat nimellä "Jouluaatto" runokokoelmassaan "Ajan varrelta" vuonna 1896. Nuotteineen "No onkos tullut kesä" -joululaulu ilmestyi Anna Sarlinin toimittamassa "Joululauluja"-kokoelmassa vuonna 1898.
Laulun sanat ja alkuperäisen käsikirjoituksen julkaisematon säkeistö.
Laulussa on neljä säkeistöä ja se alkaa sanoilla: "No onkos tullut kesä, nyt talven keskelle, ja laitetaankos pesä, myös pikkulinnuille." Laulussa kerrotaan joulun tuomasta tunnelmasta ja valosta talven pimeyteen. Se päättyy sanoihin: "Niin hyvä lämmin hellä, on mieli jokaisen. Oi jospa ihmisellä, ois joulu ainainen."
J. H. Erkon joululaulun alkuperäinen käsikirjoitus löytyi vuonna 2014 "Päivälehden" arkistosta. Käsikirjoitus sisältää aiemmin tuntemattoman neljännen säkeistön. Käsikirjoituksessa säkeistöjä on yhteensä viisi. Neljännen säkeistön sanat kuuluvat: "Jokainen kieppuu, kiikkuu, niin Liisan nukkikin. Ja lahjoinensa liikkuu, nyt joulupukkikin." Säkeistöä ei löydy Erkon teoksista eikä joululaulukokoelmista.
Mestarilaulajat

Mestarilaulajat () olivat koulutettuja porvarillisia laulajia, jotka harjoittivat Saksassa hovilyriikasta 1200-luvun keskivaiheilla syntynyttä laulurunoutta. Mestarilaulajat hakivat taiteensa harjoittamisella toimeentuloaan lähinnä hoveista ja kaupungeista. Myöhemmin mestarilaulua harjoittivat paikoillaan asuvat porvarit, etupäässä käsityöläiset, järjestyneinä yhdistyksinä, pikemminkin rakkaudesta taiteeseen kuin taloudellisista syistä.
Kansanrunouden vastakohtana mestarilaulajat panivat pääpainon taidokkaisiin metriikan ja musiikin muotoihin, ja vähitellen taiteenlajin harjoittaminen jäykistyi tyhjäksi muodollisuudeksi. Lopulta luonnollisen rytmin sijaan tuli mekaaninen tavujen laskeminen ja runotyyli lyötiin laimin. Vanhan ritarirunouden päälaji, lemmenlaulu, väistyi, ja tilalle tulivat oppineet ja opettavaiset hengelliset aiheet ja kertomukset. Mestarilaulajien henkinen vireys hiipui uskonpuhdistuksen aikoihin. Viimeinen mestarilaulajien koulu suljettiin 1839 Ulmissa.
Kuru (Hausjärvi)

Kuru on kylä Hausjärvellä. Kylän asukkaat saavat elantonsa maataloudesta ja palveluista. Kylällä on myös pienimuotoista teollisuutta.
Hausjärven kuntakeskukseen Oittiin on Kurusta matkaa noin 12 kilometriä. Lähimmät kaupungit Riihimäki ja Hyvinkää sijaitsevat molemmatkin noin 15 kilometrin päässä.
Nimen alkuperä.
Kylä lienee saanut nimensä maaston muodoista. Vanha kyläkeskus sijaitsi ojannotkon eli kurun välissä. 
Hausjärvi-Seuran julkaisussa "Oskari Lindroosin muistiinpanot" mainitaan tarina kylän nimen syntymisestä. Tarinan mukaan maanmittarin esimies lähetti kaksi miestä tarkistamaan kylän maita. Heidän palatessaan esimies kysyi mitä miehet löysivät, johon miehet vastasivat siellä olleen suokurun ja vähän töyryäkin. Tähän esimies vastasi: "Olkoon se paikka sitten Kuru."
Historia.
Kurussa oli 1500-luvun alussa seitsemän taloa: Mattila, Simola, Perttula, Temmola, Pietilä, Kannisto ja Pitkälä. Laajojen soiden takia halla koetteli maanviljelystä ja muuttoliike oli suuri. Nuijasota aiheutti lopulta kylän autioitumisen. Sodan pahin taistelu oli nykyisen Maisalan kohdalla sijainneella maantiesillalla, joka ylitti puron. Tämän muistoksi ojaa on kutsuttu Nuijaisten ojaksi ja siltaa Nuijaisten sillaksi. Kylä elpyi isojaon jälkeen 1700-luvulla, kun taloja jaettiin kahtia. Talojen jakoja tapahtui kylässä veljesten kesken vielä 1900-luvullakin ja vuosisadan puolivälissä kylään tuli siirtolaisasukkaita. 
Kuruun perustettiin oma koulu 1902 ja koulurakennus valmistui 1904. Koulu lakkautettiin 2010. 
Maisala.
Kurussa sijaitsee Juhlatalo Maisala, joka rakennettiin nuorisoseuran taloksi 1922. Talo toimii kyläläisten toimintakeskuksena sekä erinäisten juhlien pitopaikkana.
Lutherin virret

Martin Luther, saksalainen reformaattori, luterilaisuuden alullepanija on kirjoittanut ja säveltänyt virsiä, jotka edelleen ovat etenkin luterilaisten kirkkojen keskeisintä virsiaineistoa.
Luther virsirunoilijana.
Luther on kirjoittanut 42 virttä. Osa hänen virsistään on ns. psalmivirsiä, jotka pohjautuvat Vanhan testamentin Psalmien kirjan psalmeihin. Osa virsistä oli vanhojen latinankielisten hymnien ja laulujen käännöksiä. Hän kirjoitti virtensä osin jumalanpalveluksia varten, osin opetustarkoituksiin, joiden kautta kristillistä uskoa ja elämää voitiin tehdä tunnetuksi.
Luther kirjoitti virsiä, koska niitä tarvittiin kansankielisissä jumalanpalveluksissa. Ensimmäisen virtensä ”Ein neues Lied wir heben an” hän kirjoitti kesällä 1523 saatuaan tiedon, että kaksi hänen kannattajaansa oli mestattu polttamalla Brysselissä. Samana vuonna hän kirjoitti kenties henkilökohtaisimman virtensä ”Nun freut euch, lieben Christen g'mein” (”Nää käskysanaa kymmenen”).
Reformaation, uskonpuhdistuksen aika oli protestanttisen virren ja virsilaulun syntyaikaa. Kansankielinen virsi muotoutui yleiseen seurakunnalliseen käyttöön ja kansankielisiä virsiä sisältävästä messusta tuli vallitseva. Lutherin ansiosta seurakuntavirrestä tuli jumalanpalvelusmusiikin lähtökohta ja päämuoto.
Lutherin vuonna 1526 laatiman saksankielisen jumalanpalvelusjärjestyksen ”Deutsche Messe” -osat (kiinteät osat) voitiin korvata kansankielisillä virsilläː
Virsien myötä ilmestyivät myös ensimmäiset luterilaiset virsikokoelmat ja -kirjat. Ensimmäinen niistä oli vuonna 1524 Wittenbergissä ilmestynyt "Achtliederbuch", jossa nimensä mukaan oli kahdeksan virttä. Neljä niistä oli Lutherin kirjoittamia (”Nun freut euch, lieben Christen g’mein“, ”Ach Gott, vom Himmel sieh darein“, ”Es spricht der Unweisen Mund wohl“ ja ”Aus tiefer Not schrei ich zu dir“), kolme Paul Speratuksen ja yksi Justus Jonaksen kirjoittama. 
Vuonna 1524 ilmestyi "Erfurter Enchiridion," jossa oli 18 Lutherin virttä, ja Johann Walterin toimittama "Geystlicher Gesangbüchlein", jossa oli 24 Lutherin virttä.
Luettelo Lutherin virsistä.
Luettelossa esitellään Lutherin virret aihepiireittäin jaoteltuna. Kustakin virrestä mainitaan
Jos virrestä on useita erilaisia suomennoksia, esitellään ne kukin omalla rivillään kyseisen alkutekstin kohdalla. Muutamaa Lutherin virttä ei ole suomeksi, niistä virsistä on luettelossa saksankieliset alkusanat ja ilmestymisvuosi.
Takamatsu Construction Group

Takamatsu Construction Group () on japanilainen holdingyhtiö, joka omistaa 21 tytäryritystään. Näistä tärkeimmät ovat Takamatsu Corporation ja 
Asunaro Aoki Construction Co. Ltd.
Takamatsu Corporation on kiinteistönkehitys- ja rakennusyhtiö joka rakentaa muun muassa kerrostaloja, liiketiloja ja tuotantolaitoksia. Se on perustettu vuonna 1917.
Asunaro Aoki Construction rakentaa yhteiskuntatekniikkaa kuten tunneleita, siltoja ja patoja tavallisten rakennusten lisäksi.
Takamatsu Construction Group on listattu Tokion pörssiin ja sillä oli vuonna 2020 yli 4300 työntekijää.
Punakylkitimali

Punakylkitimali ("Erythrogenys erythrogenys") on timaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö.
Punakylkitimali voi kasvaa noin 25 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Punakylkitimalin pää on punaruskea ja niska on väriltään ruskea harmain raidoin. Selkä ja siivet ovat oliivinruskeat. Lajin rinta, kyljet ja perä ovat väriltään punaruskeat ja vatsa on valkoinen. Rinnassa voi olla harmahtavia laikkuja tai viiruja. Linnun nokka on pitkä ja voimakkaasti alaspäinkaartuva.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Punakylkitimalia tavataan Himalajalta Pakistanista Bhutanin ja lisäksi Myanmarista ja Thaimaasta. Lajin elinympäristöä ovat monentyyppiset metsät, tiheiköt ja pensaikot. Laji liikkuu pareittain tai pienissä ryhmissä useimmiten lähellä maata. Punakylkitimalin ravintoa ovat hyönteiset ja niiden toukat ja myös hedelmät. Linnun pesimäkausi on huhtikuusta kesäkuulle ja laji rakentaa pallomaisen pesän pensaaseen tai maahan.
Paul Abadie

Paul Abadie (1812–1884) oli ranskalainen arkkitehti, joka kuului Eugène Viollet-le-Ducin koulukuntaan ja oli tämän jälkeen (1845) yhteistyössä Lassus’n kanssa. Hän suunnitteli Pariisin Notre-Damen katedraalin korjaustyöt. Hän uudisti useita muitakin Ranskan keskiaikaisia, etenkin romaanista tyyliä edustavia kirkkoja.
Abadie käytti usein romaanista tyyliä bysanttilaisesti väritettynä uusissakin töissään, muun muassa Angoulèmen katedraaleissa Saint Martial ja Saint Ausone, Bordeaux’n Saint Ferdinandissa ja Périgueux’n Saint Georgesissa. Korjaustöissään Abadie teki joskus pitkälle meneviä muutoksia, esimerkiksi Perigueux’n katedraalissa hän muutti lievästi suippokärkiset pyörökaaret mielestään enemmän tyylinmukaisiksi, täysin pyöreiksi. Abadien päätyö on romaanis-bysanttilaistyylinen Montmartren kukkuloilta Pariisia hallitseva romaanis-bysanttilaistyylinen kupolikirkko Sacré-Coeur (kilpailu 1874, rakentaminen aloitettiin 1876). Sen kupoli on 80 metriä korkea, kampaniili 120 metriä. Abadien merkittäviä töitä on myös Angoulêmen kaupungintalo.
RVCA Sport

 
RVCA Sport, tunnetaan myös nimillä VA Sport Training Center ja Parillo Boxing on yhdysvaltalainen vapaaotteluseura. Sen tunnetuimpia ottelijoita ovat olleet B. J. Penn, Michael Bisping, Cris Cyborg ja Rafael dos Anjos.
Historia.
PM Tenore perusti vaateketjun RVCA:n 1999 ja päätti laajentaa toimintaansa perustamalla vapaaotteluseuran 2009 alun perin tarkoituksenaan auttaa B. J. Penniä valmistautumaan kevytsarjan mestaruuden puolustamiseen. Penn teki tuolloin yhteistyötä Joe Parillon kanssa, joka oli entinen ammattilaisnyrkkeilijä. Hän otteli tilastolla 8–0 ennen kuin erinäiset loukkaantumiset päättivät Parillon uran ollessaan 30-vuotias. Hän ryhtyi sittemmin täysipäiväiseksi valmentajaksi valmentaen aluksi LA Boxingissa. Uransa alkupuolella Parillo piti mittsejä menestyneille nyrkkeilijöille, kuten Johnny Tapialle ja oli sparriparina Paul Spadaforan ja Fernando Vargasin kanssa. Hän valmensi myös Danny Pereziä, joka voitti nyrkkeilyssä NABC- ja IBC-mestaruudet. Sittemmin Parillo on valmentanut myös vapaaottelijoita, joista B. J. Penn oli ensimmäinen pidempiaikainen. Kaksikko työskenteli vuodesta 2007 lähtien, jonka jälkeen Parillo saavutti menestystä myös Michael Bispingin ja Cris Cyborgin kanssa, jotka saavuttivat UFC mestaruuden.
Jaakko Impiö

Jaakko Impiö (s. 15. marraskuuta 1996 Rovaniemi, Suomi) on suomalainen ruoka-alan yrittäjä, kokki ja tuottaja. Hän omistaa Tastery-nimisen tuotantoyhtiön, joka toimii Italiasta ja Suomesta käsin. 
Ura.
Impiö aloitti työskentelyn ammattikeittiössä 15-vuotiaana Porvoossa. Myöhemmin hän työskenteli muutosyhtiö Trainers’ Housella. Kokin opintojensa jälkeen Impiö päätti lähteä Ranskaan hiomaan taitojaan gastronomian parissa. Hän pääsi töihin 3 Michelin-tähden ravintolaan, Mirazuriin, Ranskan Rivieralle. Tuona samana vuonna Mirazur valittiin The World's 50 Best Restaurants -äänestyksessä maailman parhaaksi ravintolaksi. Impiö työskenteli ravintolassa ensin tarjoilijana ja sitten mm. ravintolan leipurina.
Ranskasta palattuaan vuonna 2020 Jaakko Impiö perusti tuotantoyhtiönsä Tasteryn. Tastery siirsi osan toiminnoistaan Italiaan Como-järvelle vuonna 2023.
Anna Hamilton Geete

Anna Charlotta Hamilton Geete (2. maaliskuuta 1848 – 24. helmikuuta 1913 Borås, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja kääntäjä.
Hamilton Geeten merkittävin teos on hänen elämäkerrallinen kirjansa "I solnedgången" äidinisästään, kirjailija Erik Gustaf Geijeristä, joka oli kuollut vuosi ennen hänen syntymäänsä. Hamilton Geeten veli oli poliitikko, kirjailija Hugo Hamilton (1849–1928). Hamilton Geete solmi yhdeksän vuoden kihlauksen jälkeen 1876 avioliiton Gustaf Geeten kanssa. Avioliitto oli lapseton, mutta heillä oli kasvattitytär, joka kuoli 30-vuotiaana.
Hamilton Geete opiskeli maalausta, mutta luottamuksen puute omiin kykyihin sai hänet luopumaan siitä, ja hän keskittyi myöhemmin kirjoittamiseen ja kääntämiseen. Puolison työ piirilääkärinä vei pariskunnan maaseudulle, missä Hamilton Geete viihtyi huonosti eristyneissä oloissa ja juorujen kohteena. Oma kirjoittaminen jäi syrjään, ja hän keskittyi pitkäksi aikaa kääntämiseen. Hän ehdotti kustantajille Rudyard Kiplingin ja George Eliotin teosten kääntämistä jäi vaille vastakaikua. Hän oli kuitenkin ylpeä siitä, että sai esitellä ruotsalaisille lukijoille Mark Twainin, Bret Harten, Max Adelerin ja Thomas Bailey Aldrichin.
Neliosainen "I solnedgången" ilmestyi 1910–1914. Se menestyi ja sai Ruotsin akatemian palkinnon. Olof Lagercrantz sanoi siitä myöhemmin: ”Hänen elämäntyötään Geijerin viimeisistä vuosista leimaa raikas kirjailijantaito, ja hän kertoo eloisasti ja kekseliäästi sivuhenkilöistä. Mutta kun hän lähestyy Geijeriä itseään, sävy muuttuu tunteelliseksi ja tekopyhäksi”. Hamilton Geeten ja tämän nuoruudenystävän Helena Nyblomin kirjeenvaihtoa ilmestyi Holger Nyblomin toimittamana 1950 valikoima nimellä "Två väninnor".
Melon diskografia

Suomalaisen rap-artisti Melon diskografia.
ONE Championship

ONE Championship, lyhyesti ONE (aiemmin ONE Fighting Championship tai lyhyemmin ONE FC) on singaporelainen vapaaottelu-, thainyrkkeily- ja potkunyrkkeilyjärjestö, jonka perustivat yrittäjä Chatri Sityodtong ja entinen ESPN Star Sportsin ylempi johtaja Victor Chui 2011. Ensimmäinen tapahtuma järjestettiin 3. syyskuuta 2011 Singapore Indoor Stadiumilla. ONE Championshipiä pidetään Aasian suurimpana vapaaottelujärjestönä.
Painoluokat.
Painoluokkien rajat eroavat Yhdysvalloissa käytettävistä. Esimerkiksi ONE Championshipissä kevytsarjan painoraja on 77 kg, kun Yhdysvalloissa kevytsarjan raja on 70 kg. Toisin kuin muissa vapaaottelujärjestöissä ONEssa ottelijoiden painoluokka määräytyy heidän normaaliin painoon. Monet muut järjestöt antavat ottelijoiden ennen ottelua käydyssä punnituksessa laskea painoaan eri tavoin. ONE teki muutoksen omiin sääntöihin, kun joulukuussa 2015 21-vuotias kiinalaisottelija Yang Jian Bing kuoli haihduttaessaan nestettä pois kehostaan yrittäessään pudottaa painoaan ennen punnitusta.
Konsiga

Konsiga on maalaiskunta Kayesin alueen Yélimanén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kersignané sijaitsee Kolimbinéjoen varrella 60 kilometriä Yélimanésta länteen. Kunnassa on 4 900 ja keskuskylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009).
Konsigan kunnan pinta-ala on 82,99 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Yélimanén piirin Diafounou Diongagan ja idässä Marekaffon sekä etelässä Kayesin piirin Séro Diamanoun ja lännessä Koussanén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Maisemaa leimaavat tasangot, kukkulat ja kalliorinteet. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu kolme kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja.
Kunnan läpi kulkee Yélimanén ja Kayesin välinen maantie. Pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi ja maapähkinä. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Palveluihin kuuluvat kaksi alakoulua, kolme koraanikoulua ja kaksi terveyskeskusta. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja kaksi vesijohtoa.
Eevil Stöön diskografia

Tämä on Eevil Stöön diskografia.
Albumit.
MNTTT.
Eevil Stöö &amp; JV
Jaakko Äärilä

Jaakko Johannes Äärilä (24. heinäkuuta 1926 Turku – 3. elokuuta 2003 Turku) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 
Äärilän vanhemmat olivat maanviljelijä Jussi Äärilä ja Katri Kavenius ja puoliso vuodesta 1953 talousopettaja Hilkka-Liisa Laaksonen. Äärilä kävi seitsemän luokkaa Turun lyseota 1938–1946 ja Vakka-Suomen maamieskoulun 1947 ja valmistui agrologiksi Mustialan maamiesopistosta 1950. Liikkeenjohdon instituutin jatkokoulutuskurssin hän suoritti 1973–1974. Äärilä oli Varsinais-Suomen maanviljelysseuran palveluksessa 1951–1952, Hankkijan Turun konttorin maakuntasihteeri 1953–1955, koneosaston hoitaja 1956–1959, konttorin apulaisjohtaja 1959–1965 ja johtaja 1965–1970. Hankkijan Länsi-Suomen yhteistoiminta-alueen aluejohtajana hän toimi 1971–1987. Äärilällä oli myös luottamustehtäviä, 
mukana lukien Turun Urheiluliiton puheenjohtajuus 1968–1978 ja Suomen Valtakunnan Urheiluliiton liittovaltuuston jäsenyys vuodesta 1969. Sotilasarvoltaan Äärilä oli reservin kersantti (1976). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1980.
Kiuruveden lentokenttä

Kiuruveden lentokenttä on Kiuruveden Haapakummussa sijaitseva vuonna 1975 perustetun "Ilmailukerho Kiurun Siivet ry":n hoitama lentopaikka. Kenttä sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä Kiuruveden keskustasta pohjoiseen.
Kiuruveden lentokenttää alettiin rakentaa vuonna 1979 ja kentän kiitotie asvaltoitiin 1989–1991. 2000-luvun alussa lentotoiminta alkoi hiipua ja kenttä alkoi metsittymään. Kenttää alettiin kunnostaa syksyllä 2016 raivaamalla vesakoita, paikkaamalla kiitotietä ja poistamalla kentän eteläpäästä parin hehtaarin alueelta puustoa. Kentän asvaltoitu kiitotie on 840 metriä pitkä ja 18 metriä leveä. Kentällä on lentokonehalli ja sen yhteydessä lennonvalmistelutila ja toimisto. Polttoaineen jakelupistettä kentällä ei ole. Kentän eteläpäässä on myös 180 x 20 metrin nurmikkorata lennokkiharrastajille. Lisäksi kentän vieressä on koiraharrastajien agility-halli ja kentän länsipuolella on urheiluautoilijoiden maastorata.
Kiuruveden lentokenttä on vilkkaassa käytössä kesäaikaan kun siellä on lennokkitoiminnan lisäksi myös trike- ja ultrakevytilmailua.
Veikko Hakkarainen

Veikko Kalevi Hakkarainen (29. joulukuuta 1928 Suojärvi – 6. toukokuuta 1991 Iisalmi) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet. 
Hakkaraisen vanhemmat olivat Vilho ja Martta Hakkarainen ja puoliso vuodesta 1956 Elvi Hemmi. Hakkarainen kävi kansakoulun ja kansankorkeakoulun ja suoritti saha- ja puuteollisuusoppikoulun tutkinnon 1949 sekä neuvoja-, nuorisopedagoisen ja kasvatusopin ylimmän tutkinnon Suomen nuoriso-opistossa 1952, kauppakoulun tutkinnon Kajaanin kauppaoppilaitoksessa 1955, sanomalehti- ja tiedotusopin tutkinnon Turun kesäyliopistossa 1961 ja kauppateknikon tutkinnon Myynti- ja Mainoskoulussa 1963. Hän sai myös liikkeenjohdon täydennyskoulutusta ja pätevöityi HTM-tilintarkastajaksi 1970. Hakkarainen oli vakuutuspiiritarkastaja Pohja-Yhtymässä 1949–1951, Pohjois-Karjalan nuorisoseurojen liiton toiminnanjohtaja 1952–1953 ja "Iisalmen Sanomia" julkaisevan Oy Iisalmen Sanomain levikki- ja ilmoituspäällikkö 1955–1962, toimituspäällikkö 1958–1960, apulaistoimitusjohtaja 1962–1964 ja toimitusjohtaja 1964–1979 sekä IS-Yhtymä Oy:n hallituksen päätoiminen puheenjohtaja 1980–1986 ja hallintoneuvoston puheenjohtaja vuodesta 1987. Hakkaraisella oli lisäksi lukuisia ammatillisia ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kersantti. Hakkarainen sai talousneuvoksen arvonimen 1976 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1981.
Suomussalmen lentokenttä

Suomussalmen lentokenttä on Suomussalmella Emäjoen varressa lähellä Aittokosken voimalaitosta sijaitseva lentopaikka. Kenttä sijaitsee noin 14 kilometrin päässä Suomussalmen keskustasta.
Suomussalmen lentokentän kiitotien pituus on 800 metriä ja leveys 15 metriä (siitä päällystetyn osan leveys 10 metriä). Kiitotie, rullaustiet ja seisonta-alueet on päällystetty öljysoralla, ja päällyste on uusittu viimeksi vuonna 2010. Kiitotien maalaukset on uusittu vuonna 2011. Kentällä sijaitsee lentokerhon lentokonehalli ja kerhon ylläpitämä polttoainepiste. Kenttä on ympäröity aidalla, jottei sinne pääse poroja. Kenttä sijaitsi aikaisemmin hakkuuaukean keskellä, mutta vuonna 2013 hakkuaukea muutettiin maanviljelyskäyttöön heinäpelloksi.
Kentällä on ultrakevyt- ja gyrokopteritoimintaa. Läheiseen Emäjokeen pääsee laskeutumaan myös vesitasokoneella, mutta mitään varsinaista rantautumispaikkaa ei joen varressa ole.
Lauri Iisakkila

Lauri Veikko Iisakkila (10. joulukuuta 1925 Hollola – 13. marraskuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 
Iisakkilan vanhemmat olivat maanviljelijä Jalmari Iisakkila ja emäntä Helmi Kaarela ja puoliso vuodesta 1953 maisema-arkkitehti, puutarhaneuvos Sirkka-Leena Kokkonen. Iisakkila tuli ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1946 ja valmistui agronomiksi 1951. Hän oli Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan neuvontaosaston palveluksessa 1952, Keskon Lahden konttorin maatalousosaston palveluksessa 1952–1953 ja Turun konttorin maatalousosaston hoitaja 1953–1958 ja Valtion Rikkihappo- ja Superfosfaattitehtaat Oy:n, vuodesta 1961 Rikkihappo Oy ja vuodesta 1972 Kemira Oy, lannoiteosaston myyntipäällikkö 1958–1966, lannoite- ja kasvinsuojeluosaston sekä kaupallisen osaston myyntipäällikkö 1967–1969, markkinointiosaston apulaisjohtaja 1969–1972, markkinointiosaston markkinointipäällikkö 1972–1975, myyntijohtaja 1975–1977, lannoiteryhmän markkinointijohtaja 1978–1989 ja ryhmän johtajan varamies 1980–1989. Suomen lähialueyhteistyön Adavere-projektin vastaavana konsulttina hän toimi 1990–1997, Kemirasta eläköidyttyään. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, kuten Suomen ja SEV:in yhteistyökomission kemian työryhmän puheenjohtajuus 1974–1989. Sotilasarvoltaan Iisakkila oli reservin kersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1981.
Iisakkila

Iisakkila on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Jalkapallon alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2017

Jalkapallon alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2017 olivat järjestyksessään 16. alle 19-vuotiaiden EM-kilpailut sen jälkeen, kun ikärajaa nostettiin 19:ään vuodesta 2002 alkaen. Karsinnoista selviytyi kahdeksan joukkuetta lopputurnaukseen, joka pelattiin Georgiassa 2.–15. heinäkuuta. Isäntäkaupunkeina olivat Tbilisi ja Gori. Kahdesta neljän joukkueen alkulohkosta kaksi parasta joukkuetta pääsivät välieriin, joiden voittajat pelasivat loppuottelun. Pronssiottelua ei pelattu.
Mestaruuden voitti Englanti, jolle mestaruus oli kymmenes, kun mukaan lasketaan turnauksen aiemmat versiot vuodesta 1948 alkaen, ja ensimmäinen vuonna 2002 alkaneissa alle 19-vuotiaiden kilpailuissa. Hopeaa saavutti Portugali, ja hävinneet välieräjoukkueet olivat Alankomaat ja Tšekki.
Ottelut.
Alkulohkot.
Lähde: 
Merkkien selitykset: &lt;br&gt; V = voitot &lt;br&gt; T = tasapelit &lt;br&gt; H = häviöt &lt;br&gt; TM = tehdyt maalit &lt;br&gt; PM = päästetyt maalit
Kalajoen lentokenttä

Kalajoen lentokenttä on Kalajoella Kalajoen hiekkasärkkien läheisyydessä sijaitseva lentopaikka.
Kalojoen lentokentän asvaltti- ja sorapäällysteisen kiitotien pituus on 1 200 metriä ja leveys 30 metriä. Kentälle on tuotu Helsinki-Vantaan lentoasemalta entinen matkustajakoneiden kankainen huoltohalli, jonka on tarkoitus palvella monitoimihallina. Kentällä on Kalajoen Ilmailukerho ry:n ylläpitämä polttoainepiste.
Ilmailutoiminnan lisäksi kentällä pidetään usein autojen kiihdytyskilpailuja.
Kannuksen lentokenttä

Kannuksen lentokenttä oli Kannuksessa sijainnut lentopaikka, jonka toiminta päättyi huhtikuussa 2021. Kenttä rakennettiin aikanaan yksityisellä rahoituksella ja se sai lentopaikkaluvan 1998.
Kannuksen lentokentän asvaltti- ja sorapäällysteinen kiitotie on 700 metriä pitkä ja 18 metriä leveä. Kentällä on Kannuksen Lentokerho ry:n lentokonehalli. Kenttä muuttui huhtikuussa 2021 yksityiseksi peltokentäksi lentotoiminnan hiljennyttyä kentällä. Lentopaikkaa on mahdollista käyttää enää maanomistajan luvalla.
Maaliskuussa 2021 lentokenttäalueen osti Kaukasen tuulivoimapuistoa rakentava Puhuri Oy. Kaukasen tuulivoimapuistoon rakennetaan vuonna 2022 kahdeksan tuulivoimalaa ja Kannuksen lentopaikan poistuttua käytöstä kaikille voimaloille saatiin lentoestelupa.
Kannuksen Lentokerho ry koulutti kentällä aiemmin Cessna 150:lla yksityislentäjiä.
Jalkapallon alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2019

Jalkapallon alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2019 olivat järjestyksessään 18. alle 19-vuotiaiden EM-kilpailut sen jälkeen, kun ikärajaa nostettiin 19:ään vuodesta 2002 alkaen. Karsinnoista selviytyi kahdeksan joukkuetta lopputurnaukseen, joka pelattiin Armeniassa 14.–27. heinäkuuta. Isäntäkaupunkina toimi Jerevan. Kahdesta neljän joukkueen alkulohkosta kaksi parasta joukkuetta pääsivät välieriin, joiden voittajat pelasivat loppuottelun. Pronssiottelua ei pelattu.
Mestaruuden voitti Espanja, jolle mestaruus oli yhdestoista, kun mukaan lasketaan turnauksen aiemmat versiot vuodesta 1948 alkaen, ja kahdeksas vuonna 2002 alkaneissa alle 19-vuotiaiden kilpailuissa. Hopeaa saavutti Portugali, hävinneet välieräjoukkueet olivat Irlanti ja Ranska, ja muut lopputurnausmaat olivat Italia, Norja, Tšekki ja isäntämaa Armenia.
Kivijärven lentokenttä

Kivijärven lentokenttä on Kivijärven Härkkämönperällä noin kolmen kilometrin päässä Kivijärven keskustasta sijaitseva lentopaikka.
Kivijärven lentokentän asvalttipäällysteisen kiitotien pituus on 900 metriä ja leveys 23 metriä. Kenttä rakennettiin vuonna 1972 ja kiitotie päällystettiin 1995 aluksi 800 metrin matkalta. Kiitotietä pidennettiin ja kunnostettiin viimeksi 1998. Myös seisonta-alue on päällystetty. Kentällä on vuonna 1998 valmistunut lentokenttärakennus, jossa on wc- ja suihkutilat sekä lennonvalmisteluhuone keittotiloineen. Polttoainepistettä ei ole. Kentän omistaa Suomenselän lentokenttä Oy, jonka omistajina ovat lähialueen kunnat ja Kivijärven ilmailukerho.
Kenttää käyttävät vakinaisesti lähinnä vain paikalliset varjoliitäjät.
Al-Naml

Al-Naml () eli Muurahaisen suura on Koraanin 27. suura ja sisältää 93 jaetta. Nöldeken ikäluokituksessa suura on mekkalainen. 
Sisältö.
Suura alkaa varoituksella, että uskottomia odottaa rangaistus (jakeet 4–6). 
Profeettojen tarinoita.
Suurin osa suuran tekstistä kertoo profeetoista. Mukana ovat Mooseksen tarina (7–14), Salomon tarina (15–44), Salihin tarina (45–53), ja Lootin tarina (54–58). Salomon tarinassa kerrotaan, että Saban kuningatar sai kirjeen Salomolta. Kirje alkoi Koraanin suurien aloituslauseella "Jumalan, armeliaan armahtajan nimeen" (jae 30). 
Varoituksia ja kehotuksia.
Lopussa korostetaan, että Jumala on suurempi kuin epäjumalat (59–66), polemisoidaan uskottomia vastaan (67–75), puhutellaan ja rohkaistaan nimettömäksi jäävää profeettaa "sinä" (76–81) ja varoitetaan tuomion päivästä (82–90). Jakeissa 91-92 nimetön profeetta puhuu minä-muodossa velvollisuuksistaan. Viimeinen jae käyttää "sano!" -toposta profeetan puheeseen.
Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan suuran lopussa on kyse Muhammedista. Tämä on kuitenkin Koraanin tulkintaa, sillä profeetan nimeä ei mainita.
Samanyolu TV

 
Samanyolu TV oli Samanyolu-mediakonsernin omistama televisiokanava Turkissa. On väitetty, että Samanyolu-mediakonsernilla oli kiinteät suhteet Fethullah Gülenin johtamaan yhteisöön. Vuonna 1993 avattu televisiokanava suljettiin vuonna 2016 Turkin epäonnistuneen vallankaappausyrityksen jälkeen, koska se oli lähellä Gülen-liikettä.
Kuhmon lentokenttä

Kuhmon lentokenttä on Kuhmossa noin viiden kilometrin päässä Kuhmon keskustasta sijaitseva lentopaikka. 
Kuhmon lentokentän kivituhka- ja sorapäällysteinen kiitotie on 850 metriä pitkä ja 15 metriä leveä (kivituhkapäällysteen leveys on tästä 12 metriä). Seisonta-alue ja koekäyttöpaikka on asvaltoitu. Kenttä rakennettiin 1960-luvulla. Kentällä on vuonna 2011 valmistunut peltihalli, jossa on sähköt sekä 2021 rakennettu klubirakennus, jossa on juokseva vesi, wifi-verkko ja yöpymismahdollisuus. Kentällä on myös erillinen puucee. Polttoainepistettä ei ole.
Kentällä toimii vuonna 1959 perustettu Kuhmon Ilmailukerho, joka on harjoittanut kentällä moottori- ja purjelentotoimintaa. Kentällä on ollut 2010-luvulta lähtien aktiivista käyttöä ja siellä majailee vakinaisesti useita lentokoneita.
Kärsämäen lentokenttä

Kärsämäen lentokenttä on Kärsämäellä kunnan keskustan tuntumassa sijaitseva lentopaikka. 
Kärsämäen lentokentän kivituhka-, sora- ja nurmipäällysteisen kiitotien pituus on 700 metriä ja leveys 10 metriä. Kentällä on pieni terminaalirakennus, puinen lentokonehalli ja tuulipussi. Polttoainepistettä ei ole. Leirintäalue on 200 metrin päässä kentästä. Kenttää ylläpitää Kärsämäen kunta ja kiitotie aurataan myös talvisin.
John Sims

John Sims (1749–1831) oli brittiläinen lääkäri ja kasvitieteilijä.
Sims syntyi Canterburyssa ja kävi yksityistä koulua Burfordissa Oxfordshiressa. Hyvän kouluosaamisen myötä Sims lähetettiin opiskelemaan Edinburghiin ja syyskuussa 1774 hän valmistui Edinburghissa lääketieteen tohtoriksi. Sitten Sims asettui asumaan Lontooseen ja valmistui siellä lisensiaatiksi Lääketieteellisestä korkeakoulusta kesäkuussa 1779, minkä jälkeen Sims nimitettiin Surreyn alueen lääkäriksi. Sims oli myös pätevä kasvitieteilijä ja toimitti monen vuoden ajan "Botanical Magazine" -lehteä. Sims kuoli 82-vuotiaana Dorkingissa.
Lapinlahden lentokenttä

Lapinlahden lentokenttä on Lapinlahdella viiden kilometrin päässä Lapinlahden keskustasta Palsuan suuntaan sijaitseva lentopaikka. Kenttä on tarkoitettu vain ultrakevytkoneille ja niihin rinnastettaville ilma-aluksille ja lentotoiminnasta on ilmoitettava Kuopion lennonjohdolle.
Lapinlahden lentokentän nurmipäällysteisen kiitotien pituus on 340 metriä ja leveys 15 metriä. Kentällä on lentokonehalli, lennonvalmisteluparakki, luokkatila, ulkokäymälä, nuotiopaikka sekä yöpymismahdollisuudella varustettu aitta. Rakennukset on sähköistetty. Polttoainepistettä ei ole. Talvella kenttä pyritään pitämään aurattuna.
Kentällä toimii Lapinlahden Ilmailijat ry ja siellä on toimintaa etenkin kerho-iltoina. Kentällä on myös radiolennokkitoimintaa.
Metyylikavikoli

Metyylikavikoli eli estragoli on haihtuva öljy, jota on joissakin yrteissä. Sillä on allergisia reaktioita ehkäiseviä vaikutuksia ja se poistaa joitakin suolistovaivoja. Suurina annoksina sen käytössä on se vaara, että se lisää maksavaurion riskiä. Sitä on aniksessa, tähtianiksessa, maustebasilikassa, maustefenkolissa, maustekirvelissä, laakerin lehdissä ja rakuunassa.
Metyylikavikolia on muun muassa basilikasta valmistettavissa eteerisissä öljyissä.
Metyylikavikolilla on hyttysiä karkottavia vaikutuksia. Muun muassa metyylikavikolia sisältävä basilika sopii luonnolliseksi vaihtoehdoksi kemiallisille hyttyskarkotteille.
Metyylikavikolin kemiallinen kaava on C10H12O, moolimassa 148,20 g/mol, kiehumispiste 215 - 216 °C, leimahduspiste 81 °C (c.c.), tiheys 0.960 - 0.968 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), taitekerroin 1.519 - 1.524 ja CAS-numero 140-67-0.
Lieksa-Nurmeksen lentokenttä

Lieksa-Nurmeksen lentokenttä oli Lieksan Viekissä sijainnut lentopaikka. Siitä on käytetty myös nimeä Viekin lentokenttä. 
Lieksa-Nurmeksen lentokentän asvaltti- ja sorapäällysteisen kiitotien pituus oli 940 metriä ja leveys 18 metriä. Kentän vieressä oli vapaassa käytössä Viekijärven riistamiesten rakentama laavu, jonka yhteydestä löytyi polttopuita ja WC. Parin kilometrin päässä oli riistamiesten maja, jossa on sauna- ja yöpymismahdollisuus. Polttoainepistettä ei ole.
Elokuussa 2021 Lieksan ja Nurmeksen kaupungit asettivat Viekin kentän omistavan Lieksa-Nurmeksen Lentokenttä Oy:n selvitystilaan. Kaupungit olivat yhdessä vastanneet lentokentän ylläpidosta omistamansa yhtiön kautta. Kentän käyttö oli kuitenkin ollut vähäistä ja käytön kasvattaminen olisi vaatinut suuria investointeja kuten lentokonehallin rakentamista ja kiitotien pidentämistä. Kesäkuussa 2022 lentokenttää ylläpitänyt Lieksa-Nurmeksen Lenttokenttä Oy lakkautettiin ja kentän käyttö päättyi. Tontti on tarkoitus jalostaa energiantuotantoon. Vuonna 2023 Lieksan kaupunki osti kentän maat itselleen.
Kentällä harjoitti lähinnä Karjalan Liitäjät riippuliidintoimintaa.
Viitasaaren lentokenttä

Viitasaaren lentokenttä on Viitasaarella noin neljä kilometriä Viitasaaren keskustasta pohjoiseen sijaitseva lentopaikka. 
Viitasaaren lentokentän nurmipäällysteinen kiitotie on 290 metriä pitkä ja 25 metriä leveä. Pohjoispuolella ollut korkea metsä joka rajoitti aikaisemmin kiitotien käyttöä on hakattu pois. Seisonta-alue on sorapäällysteinen. Kentällä on kaksi lentokonehallia, grillikatos ja WC. Polttoainepistettä ja talvikunnossapitoa ei ole.
Lentokenttää pitää Viitasaaren Lentokerho. Kentällä on ollut talvisin suksikonetoimintaa.