tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Varkauden paperitehdas

Varkauden paperitehdas on Stora Enso -konserniin kuuluva tuotantolaitos. Varkauden Päiviönsaaren kaupunginosassa sijaitsevassa tehtaassa on käytössä yksi paperikone
Varkauden paperitehdas ja muu sen yhteydessä oleva metsäteollisuus oli A. Ahlström Oy:n omistuksessa vuoteen 1987 asti, jolloin koko toiminta myytiin Enso-Gutzeit Oy:n omistukseen. Enso Gutzeitista tuli 1990-luvulla kansainvälistymisen myötä Stora Enso, jonka osana Varkauden paperitehdas toimi.
Kesällä 2021 tehtaalla oli yli 400 työntekijää kartonki-, sellu- ja sahatuotannossa. Tehtaan johtajana on Jarkko Tehomaa. Varkauden yksiköiden osuus vuonna 2002 Stora Enson kokonaisuudesta on runsaan viiden prosentin luokkaa. Yhtymän sanomalehtipaperin tuotantokapasiteetista Varkauden osuus vuonna 2002 oli 9%, hienopaperikapasiteetista 8%, puutuotteista 6% ja pakkauskartongista 2%.
Keväällä ja kesällä 2015 Varkauden tehtaalla tehtiin suuria muutostöitä, joita oli tekemässä kerrallaan noin 100–250 ulkopuolista projektityöntekijää. Muutostyöt liittyivät tuotesuunnan muutokseen, johon kuului kierrätyskuitulaitoksen muutostyöt ja uusi kattilavesilaitos. Syksyllä 2015 hienopaperikone korvattiin ensikuituun pohjautuvalla aaltopahvikoneella. Investoinnin suuruus oli 110 miljoonaa euroa. Koneen vuosikapasiteetti on noin 390 000 tonnia aaltopahvin raaka-ainetta ja 310 000 tonnia ruskeaa valkaisematonta sellua. Tyhjillään olevaan entiseen PK4-halliin asennettiin LVL-viilupuulinja. Tämän investoinnin arvo oli 43 miljoonan euroa. Yhtiön tavoitteena oli käynnistää uusi viilupuulinja vuoden 2016 huhti-kesäkuussa.
Paperi- ja kartonkikoneet.
Tehtaan ainoa käytössä oleva kone käynnistyi kartonkikoneena syksyllä 2015.
Vuosituotantokapasiteetit.
Paperikoneiden kokonaiskapasiteetti on noin 560 000 t/a
Hiokkeen valmistus lopetettiin vuonna 2004. Varkauden tuotanto vuonna 1986 oli 222 000 tonnia puupitoista painopaperia (PK2 ja PK4) ja 117 000 tonnia hienopaperia (PK1 ja PK3).
1920-luvulla toimintansa aloittaneen vaneritehtaan toiminta lopetettiin vuonna 1990.
Tehtaan rautatiet.
Tehdasalueella oli ennen oma kapearaiteinen (600 mm) rautatieverkosto, jolla oli käytössä useita vaunuja ja vetureita. Vetureista yksi oli Valmetin valmistama Move4 dieselveturi. Sittemmin raideyhteydet muutettiin yksinomaan leveäraiteiseksi, ja käytössä oli muun muassa Move66-veturi. Nykyään tehtaan vaihtotyöt hoidetaan VR Tve4-vetureilla.
Tehdaspalokunta.
Tehdasalueella toimii Stora Enson Varkauden tehtaiden tehdaspalokunta, ja se avustaa tarvittaessa pelastuslaitosta suuremmissa tulipaloissa. 
Tehdaspalokunnan ajoneuvot:
Varese

Varese on kaupunki Italian Lombardian alueella noin 55 kilometriä Milanosta pohjoiseen. Se on Varesen maakunnan pääkaupunki. Varesessa on arviolta 80 799 asukasta (vuonna 2015) ja kaupungin pinta-ala on 54,93 neliökilometriä.
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu esimerkiksi Sacro Monte di Varese, joka on osa Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta ”Piemonten ja Lombardian pyhät vuoret”. Kaupungissa on lukuisia historiallisia huviloita, joista monet ovat avoinna yleisölle.
Valo-liite

Valo oli joka viikko perjantaisin Aamulehden välissä ilmestyvä liite, jossa oli yleensä 36-44 sivua. 
Se korvasi 16. huhtikuuta 2004 Allakka-viikkoliitteen. Toimitus sijaitsi Tampereen keskustassa Finlaysonilla samoissa tiloissa, joissa toimii myös Aamulehti.
Valo tavoitti joka viikko 284 000 ihmistä. Peittoprosentti Tampereen markkina-alueella on 65 ja Tampereella 67 (vuonna 2008).
Liitteen tärkeimmät osat olivat kansijuttu, TV- &amp; radio-sivut, Valoilmiöt-puheenaiheet, ruoka+juoma-sivut, menosivut sekä peli- ja musiikkisivut. Valossa ilmestyi erilaisia teemasivuja, joiden aiheet vaihtelevat kirjoista ja eläimistä liikuntaan ja ihmissuhteisiin.
Valon sisältöä ilmestyi useiden maakuntalehtien liitteessä. Esimerkiksi Turun Sanomien Treffi-liite käytti Valon tv-aineistoa. 
Valoa tuotti Tuulia Rautio. Päätoimittajia olivat Jouko Jokinen ja Jorma Pokkinen. Toimittajia olivat Elina Laurila ja Virve Rissanen.
Frank Lebœuf

Frank Lebœuf (s. 22. tammikuuta 1968 Bouches-du-Rhône, Marseille, Ranska) on ranskalainen, topparina (keskuspuolustajana) pelannut jalkapalloilija. Kun Ranskan jalkapallomaajoukkue voitti jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1998, Lebœuf oli mukana joukkueessa ja pelasi kolmessa ottelussa, muun muassa koko loppuottelun ykköstoppari Laurent Blancin ollessa pelikiellossa. Lebœuf oli myös mukana EM-kisoissa vuonna 2000, jolloin tuli jälleen kultaa, ja Korean ja Japanin MM-kisoissa 2002, joissa Ranska jäi alkulohkossaan viimeiseksi tekemättä maaliakaan.
Lebœuf aloitti jalkapalloilijan uransa Ranskan alasarjoissa, kunnes muutti Lavaliin 1988. Vuonna 1991 hän siirtyi Strasbourgin joukkueeseen ja pelasi siellä vuoteen 1996 asti, jonka jälkeen Lebœuf siirtyi Englannin Valioliigaan Chelsean joukkueeseen. Chelseassa Lebœuf pelasi yli 200 ottelua ja viimeisteli 24 maalia pääosin rangaistuslaukauksista ja erikoistilanteista. Frank Lebœuf voitti Englannissa kaksi kertaa FA Cupin, yhden Liigacupin ja Cup-voittajien cupin. Vuonna 2001 hän siirtyi kotikaupunkinsa joukkueeseen Olympique Marseilleen. Muutaman vuoden jälkeen hän vielä siirtyi Qatariin, jossa myös lopetti uransa vuonna 2005.
Frank Lebœuf pelasi maajoukkueessa 50 kertaa ja viimeisteli niissä viisi maalia.
I Spy (vuoden 2003 televisiosarja)

I Spy on lastenohjelma. I Spyta ei ole vielä esitetty Suomessa, mutta sitä esitetään mm. Bolibomballa eli Ruotsin lasten TV:llä. Suomeksi käännettynä ohjelman nimi olisi "Minä vakoilen". I Spy tehtiin Yhdysvalloissa vuonna 2003.
Sarja kertoo lelumaailmassa asuvasta tennispallopäisestä Spyler-lelupojasta, joka yrittää rakentaa/tehdä joka jaksossa jonkun jutun.
Aina, kun Spyler onnistuu saamaan jonkun tarvittavan esineen, esittää hän Cece-koiran kanssa riemukkaan lorun.
Hätämaan tietäjä

Hätämaan tietäjä eli Juho Aaponpoika Luomajoki (11. joulukuuta 1843 – 15. tammikuuta 1914) oli Piippolan Leskelässä elänyt tunnettu kansanparantaja ja tietäjä. Sokea Luomajoki oli myös menestynyt maanviljelijä.
Juho Luomajoki oli syntynyt Haapavedellä mutta hän asui suurimman osan elämästään Leskelän kylästä vuonna 1869 ostamassaan Hätämaan talossa. Hän menetti näkönsä hieman yli 30-vuotiaana hoidettuaan tulehtuneita silmiään apteekista saamallaan lääkkeellä joka osoittautui vääräksi.
Hätämaan tietäjän luokse tuli potilaita kaikista yhteiskuntaluokista sekä kotimaasta että ulkomailta, ja hänen talossaan oleskeli välillä kymmeniä potilaita samanaikaisesti hoitoa saamassa. Hätämaan tietäjä auttoi ihmisiä sekä sairauksien hoidossa että myös esimerkiksi varkauksien selvittämisessä, ja hän oli erikoistunut varsinkin mielisairaiden hoitamiseen. Hän käytti parannuskeinoina kansanomaisia apteekkilääkkeitä, itse luonnonkasveista valmistamiaan lääkkeitä sekä erilaisia hauteita ja saunaa. Tietäjä tehosti lääkitystä vielä loitsuilla ja taikatempuilla.
Tunnettu suurhiihtäjä Aappo Luomajoki oli hänen veljensä. Monet uskoivatkin silloin, että Aappo Luomajoki olisi saavuttanut voittonsa Hätämaan tietäjän valmistaman taikasuksivoiteen avulla.
Hätämaan tietäjä esiintyy usein myös samassa Leskelän kylässä eläneen kirjailija Pentti Haanpään teoksissa. Kirjassa "Hota-Leenan poika" hän esiintyy Syinmaan tietäjän nimellä ja sokea tietäjä on päähenkilönä myös Haanpään "Mitta"-kokoelman novellissa "Taikuus" (1936) ja "Kierros"-kokoelman novellissa "Nuorimies perehtyy maanviljelyyn ja karjanhoitoon". Pentti Haanpään isä Mikko Haanpää puolestaan julkaisi Hätämaan tietäjän muistiinpanojen perusteella "Hätämaan Jussin unikirja" -nimisen teoksen ja kirjoitti kaksiosaisen näytelmän nimeltä "Tietäjän talossa".
Vakaa tila

 Vakaa tila () on säännöllisessä lääkehoidossa syntyvä lääkityksen tila.
Vakaa tila kehittyy suunnilleen siinä ajassa, mikä on lääkkeen puoliintumisaika kerrottuna viidellä. Tällöin lääkkeen pitoisuus elimistössä on tasainen eikä kumuloidu kuten lääkekuuria aloitettaessa; toisin sanoen elimistöstä poistuu lääkettä samaan tahtiin kuin potilas ottaa sitä ja lääkkeen pitoisuus elimistössä on vakion kaltaisessa tilassa. Tilan vakaus voidaan testata mittaamalla lääkepitoisuus potilaasta ennen uuden annoksen ottoa. Jos pitoisuus on tällöin sama, on vakaa tila saavutettu.
Susanna Majuri

Susanna Suvi Päivikki Majuri (24. marraskuuta 1978 Järvenpää – 5. maaliskuuta 2020 Ikaalinen) oli suomalainen valokuvataiteilija. Monissa Majurin teoksissa keskeisenä elementtinä on vesi.
Elämä ja ura.
Majuri syntyi tekniikan tohtori Hannu Majurin ja nuoriso-ohjaaja Eija Riihelän perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi 1998, taiteiden kandidaatiksi Turun taideakatemiasta 2004 ja taiteiden maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta 2007. Majuri asui ja työskenteli Helsingissä. 
Majuri tunnetaan värikkäistä valokuvistaan, joissa tapahtuu jotain outoa. Majuri käsitteli kuvasarjoissaan muun muassa Pohjoismaita ja ihastumista. Hän oli mukana taiteilijakollektiivi Helsinki Schoolin toiminnassa. Majuri kuvasi PMMP:n levyn "Veden varaan" kuvat. Majurin kuvia ja videoita on ollut esillä useissa näyttelyissä, kuten New Yorkissa, Tokiossa, Pariisissa, Lontoossa, Berliinissä, Thessalonikissa, Reykjavikissa ja Oslossa. Hänen töitään on muun muassa Kiasman, Malmön taidemuseon, Helsingin taidemuseo HAMin, Emman ja Suomen valokuvataiteen museon kokoelmissa, samoin kuin saksalaisen Kunst Raum Sylt-Quellen kokoelmissa.
Majurin tuotantoa esitellään myös Valokuvataiteen kolmivuotisnäyttelyn kirjassa "Talvimaa" (Musta taide 2006) ja Taideteollisen korkeakoulun valokuvaajia esittelevästä teoksessa "The Helsinki School Vol. 2" (Hatje Cantz 2007) ja "The Helsinki School Vol. 3" (Hatje Cantz 2009). Laaja Majurin tuotantoa esittelevä näyttely "Vedentutkijan tytär" oli Suomen valokuvataiteen museossa Helsingissä keväällä 2010 ja seuraavana keväänä Belgian valokuvataiteen museossa Musée de la Photographiessa. Hän oli yksi viidestä taiteilijasta, joiden valokuvia oli esillä "Maa meren takana" -näyttelyssä Reykjavikin Nordens Huset -kulttuurikeskuksessa keväällä 2020.
Tunnustukset.
Majuri voitti vuonna 2005 Gras Savoye Award -valokuvapalkinnon Rencontres d’Arles -festivaaleilla Ranskassa. Vuonna 2018 Majurille myönnettiin valokuvataiteen valtionpalkinto.
Liinaharja

Liinaharja on Porin 26. kaupunginosa Länsi-Porissa. Liinaharjan naapurikaupunginosat ovat pohjoisessa Vähärauma, idässä Musa ja Isomäki, etelässä Tiiliruukki ja lännessä Paratiisinmäki. Liinaharjan ja Vähärauman raja on hieman häilyvä, sillä Liinaharjan vanhainkoti ja Liinaharjan päiväkoti sijaitsevat itse asiassa Vähärauman puolella.
Liinaharjan nimi tulee paikalla ennen sijainneesta hevostallista. Kaupunginosa sai alkunsa 1950-luvun alussa, jolloin alueelle alettiin rakentaa omakotitaloja. Alue oli valtaosaltaan Liinaharjan Kartanon peltoaukeaa.
Die Zeit

Die Zeit on (saks. ) saksalainen vuonna 1946 perustettu viikkolehti, joka on tunnettu laadukkaasta journalismistaan. Lehden pääkonttori sijaitsee Hampurissa, mutta se ilmestyy ympäri Saksaa. Lehden levikki on 488 036 ja arvioituja lukijoita on 1,43 miljoonaa. Tämä tekee siitä yhden Saksan suurimmista viikkolehdistä.
Kansainvälisen oikeuden instituutti

Kansainvälisen oikeuden instituutti () on organisaatio, jonka tarkoituksena on kansainvälisen lainkäytön tutkiminen ja kehittäminen. Järjestö on perustettu 8. syyskuuta 1873 Gentin kaupungintalossa Belgiassa.
Järjestö on yksityinen organisaatio, ja se koostuu "liitännäisjäsenistä", "jäsenistä" ja "kunniajäsenistä". Jäsenet, jotka organisaatio itse kutsuu jäsenyyteensä, ovat henkilöitä, jotka ovat osoittaneet suurta oppineisuutta kansainvälisen lainkäytön alalla ja ovat myös varsinaisen poliittisen toiminnan ulkopuolella. Järjestöllä on pyrkimys hankkia jäseniä, jotka edustaisivat maailman eri kolkkia. 
Järjestö kokoontuu joka toinen vuosi kongressiin ajankohtaisista kansainvälisen oikeuden kysymyksistä. Kokousten lopputuloksena järjestö esittää muutoksia kansainväliseen lainsäädäntöön, mutta se ei kuitenkaan osallistu minkään erityisen konfliktin käsittelyyn.
Konferenssien väliaikoina järjestön tieteellinen komissio selvittelee yleisistunnon pohdittavaksi valitut teemat. Yleiskokous saa kaikkien muidenkin komissioiden käsittelemät asia ja tutkii ne, ja kun asiasta päästään yhteisymmärrykseen, se antaa asiasta ohjeellisen päätöksen. Nämä päätökset saatetaan hallitusten ja kansainvälisten järjestöjen tietoisuuteen. 
Vuonna 1904 järjestö sai Nobelin rauhanpalkinnon tunnustuksena tavoitteestaan rakentaa valtioiden välinen sovitteluelin, joka ratkaisisi syntyneet konfliktit rauhanomaisella tavalla.
Tobias Regner

Tobias Regner (s. 5. elokuuta 1982 Teisendorf, Saksa) on saksalainen laulaja, joka voitti "Deutschland sucht den SuperStar" -kykyjenetsintäohjelman kolmannen tuotantokauden vuonna 2006. Regner pitää erityisesti raskaasta musiikista, jota hän lauloikin läpi kilpailun. Hän esitti muun muassa HIM-yhtyeen ”Join Me” -kappaleen ja U2:n ”Beautiful Dayn”.
Finaalissa Regner voitti 54,6 prosentin ääniosuudella toisen finalistin, poppia laulavan Mike Leon Groschin. Huhtikuussa 2006 julkaistiin Regnerin debyyttisingle ”I Still Burn” sekä albumi "Straight". Albumin kappaleet tekivät Peter Wright ja Jess Cates, jotka ovat työskennelleet myös Backstreet Boysin kanssa.
Vekarat

Vekarat ("Jakers! The Adventures of Piggley Winks tai pelkästään Jakers!") on brittiläis-irlantilais-yhdysvaltalainen Daytime Emmyllä palkittu lastenohjelma, joka kertoo Irlannissa asuvista kaveruksista. Vekaroissa Sasu-ukki kertoo lapsenlapsilleen Rasmukselle ja Orakselle lapsuudestaan ja siitä mitä silloin tehtiin. Vekarat puuhaavat paljon ja ratkovat arvoituksia. Jaksojen tapahtuma-ajan kertoo eräässä tarinassa näytetty kolikko, jossa on vuosiluku 1946.
Pirtti (Kuopio)

Pirtti on Kuopion kaupunginosa, joka kuuluu Petosen suuralueeseen. Se sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Kuopion keskustasta. Vuoden 2015 alussa kaupunginosan väkiluku oli 5 480.
Pirttiin rakennetaan koko ajan uusia asuntoja ja palveluita saaristokaupungin rakentamisen ja laajentumisen myötä. Alueelle sijoittuu noin 300 työpaikkaa (1.1.2008). Alueella sijaitsee Pirtin koulu, joka on rakennettu vuonna 1998 ja jossa on noin hieman yli 500 oppilasta. Myös Aurinkorinteen koulu on Pirtin kaupunginosan alueella.
Rautaniemi

Rautaniemi on suuri niemi Kuopion eteläosassa. Rautaniemestä keskustaan on matkaa maitse noin 12–13 kilometriä ja 2008 valmistuneen Saaristokadun kautta siltoja pitkin useita kilometrejä vähemmän. Rautaniemi on pituudeltaan 5 kilometriä. Rautaniemeen rakennetaan uutta asuinaluetta koko ajan. Suurin osa siitä on jo valmistunut.
Rautaniemeen on sijoittunut hieman yli 200 työpaikkaa (1.1.2008).
David Batty

David Batty (s. 2. joulukuuta 1968 Leeds, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustavampi keskikenttäpelaaja.
Batty muistetaan parhaiten ajastaan Leedsissä, jossa hän teki liigadebyyttinsä marraskuussa 1987 4-2 voitto-ottelussa Swindon Townia vastaan. Leedsissä hän oli voittamassa liigamestaruutta vuonna 1992. 
Vuonna 1993 Batty siirtyi Blackburniin, missä hän oli 1995 voittamassa Valioliigan mestaruutta. Hän kuitenkin kieltäytyi ottamasta vastaan mitalia koska piti panostaan joukkueessa liian pienenä. Blackburn Roversin pelatessa Mestareiden liigaa Moskovan Spartakia vastaan pallontavoittelutilanne päättyi pieneen nahisteluun silloisen joukkuetoverin Graeme Le Sauxn kanssa. 1996 Batty siirtyi Newcastleen, missä pelasi kahden kauden ajan ennen paluutaan Leedsiin. Yhteensä Batty edusti Leedsia 256:ssa ottelussa ja teki neljä maalia ennen lopettamistaan vuonna 2004.
Englannin maajoukkueessa Batty pelasi 42 A-maaottelua vuosina 1991–1999. Hän edusti maataan vuoden 1992 EM-kisoissa ja MM-kisoissa 1998.
Blindside

Blindside on ruotsalainen post-hardcore -yhtye. Se perustettiin vuonna 1994 nimellä "Underfree". Nykyisen nimensä yhtye sai vuonna 1996.
Historia.
Alkutaival
Heidän ensimmäinen albumi "Blindside" julkaistiin vuonna 1997. Se oli suunnattu yhdysvaltalaisille ja keräsikin ansiokkaasti yhdysvaltalaisen rock / metal -yhtye P.O.D.:n kannattajia puoleensa. Tämän ensimmäisen albumin punk-rock-tyyli poikkeaa hyvin paljon heidän myöhemmän tuotantonsa genrestä. "Blindside" on kokonaan englanninkielinen lukuun ottamatta ruotsinkielistä "Nära"-kappaletta.
Vuonna 2000 he julkaisivat debyyttialbumia paljon räväkämmän hard-rock tyylisen albumin "A Thought Crushed My Mind". Se keräsi "Blindsiden" tavoin paljon faneja Yhdysvalloista, mutta todellinen läpimurto jäi vielä odottamaan aikaansa.
Läpimurto
Blindside julkaisi vuonna 2002 seuraavan albuminsa "Silence", joka sisälsi muutaman todella kuuman hitin, joita oli mm. "Sleepwalking", "Caught A Glimpse" ja ehkä heidän tunnetuin kappaleensa "Pitiful".
Seuraava albumi "About a Burning Fire" (2004) jatkoi menestystarinaa, vaikka se ei aivan yltänytkään edeltäjänsä suosiomäärään. Albumi toi ilmi yhtyeen monipuolisuutta: "Where the Sun Never Dies" -kappaleen pitkälle toista minuuttia kestävä tekno-osuus ja "Shekinan" ruotsalais-englantilais sanoitus toivat uusia piirteitä ilmi, kuitenkin alkuperäisestä tyyliä menettämättä.
2005 he uudelleenjulkaisivat kaksi ensimmäistä albumiaan "Blindsiden" ja "A Thought Crushed My Mind'n". Lisäksi DVD nimeltä "Ten Years Running Blind" julkaistiin samana vuonna.
"The Great Depression" 2005 on toistaiseksi Blindsiden viimeisin albumi, jonka lippulaivakappaleiksi ovat muodostuneet "Fell in Love With the Game" ja "When I Remember". "The Great Depression" sisältää "About a Burning Firen" tapaan uusia piirteitä heidän musiikistaan. "My Alibi", "This Time" ja "City Lights" poikkeaa hitaammalla tempollaan heidän tavallisesta tyylistään.
Vuonna 2007 yhtye julkaisi "The Black Rose" nimisen EP:n. Heinäkuussa 2009 Blindside kertoi Myspace-sivustollaan, että bändi julkaisee uuden albumin vuoden 2010 alkupuolella.
Hurt (yhtye)

Hurt on vuonna 2000 perustettu yhdysvaltalainen eräänlaista vaihtoehtorockia soittava yhtye. Yhtyeen musiikkityyli on vaikeasti määriteltävää, mutta yleisesti sitä pidetään post-grunge -yhtyeenä. Hurtin musiikkia on verrattu mm. Tooliin ja Nirvanaan.
Jean Paul Getty

Jean Paul Getty (15. joulukuuta 1892 Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat – 6. kesäkuuta 1976 Sutton Place, Surrey, Iso-Britannia) oli yhdysvaltalainen liikemies ja Getty Oil -öljy-yhtiön perustaja. Öljyalalla toimineeseen vauraaseen perheeseen syntynyt Getty oli yksi varhaisimmista miljardin Yhdysvaltain dollarin omaisuuden keränneistä ihmisistä. Häntä pidettiin kuollessaan maailman rikkaimpana miehenä. Hänen keräämä taidekokoelma muodostaa Los Angelesissa sijaitsevan J. Paul Getty Museumin pohjan.
Getty valmistui Oxfordin yliopistosta vuonna 1913, ja hän osti ja myi öljysopimuksia Tulsan lähellä Oklahomassa isänsä avustuksella. Vuoteen 1916 mennessä Getty oli ansainnut ensimmäisen miljoonansa, jolloin hän siirsi toimintansa Kaliforniaan. Hän ryhtyi 1920-luvulla hankkimaan määräysvaltaa useissa suurissa itsenäisissä öljy-yhtiöissä. Hänen tuottoisin yrityksensä oli Saudi-Arabiasta vuonna 1949 hankittu 60-vuotinen öljysopimus, jonka tuottojen ansiosta hän nousi miljardööriksi 1950-luvun puolivälissä.
Getty meni naimisiin ja erosi viisi kertaa. Toisen maailmansodan jälkeen hän vietti vain vähän aikaa Yhdysvalloissa ja asettui lopulta asumaan suureen kartanoon Surreyn lähellä Englannissa. Vuonna 1953 hän perusti Malibun kartanolleen J. Paul Getty Museumin, jossa hän esitteli keräämiään taide-esineitä.
Jean Paul Getty tuli elämänsä varrella tunnetuksi äärimmäisestä säästäväisyydestä ja nuukuudesta. Osa tarinoista on koomisia. Niiden mukaan Getty pesi itse paitansa, sillä hänen mielestään pesulat olivat hänelle liian kalliita. Lisäksi hän kirjoitti kirjeiden vastaukset samalle paperille kuin ne oli kirjoitettu sekä keräsi kumilenkkejä ja muita toimistotarvikkeita. Ollessaan menossa koiranäyttelyyn hän käveli ympäri korttelia kunnes sisäänpääsyliput myytiin halvemmalla. 
Nuukuuden tarinat hänestä ovat myös surullisia ja ne kertovat kieroutuneesta suhteesta rahaan. Tunnetuimmassa esimerkissä Jean Paul Getty kieltäytyy maksamasta pojanpojastaan John Paul Getty III :st vaadittuja lunnaita, minkä jälkeen John Paul Getty III ajautui huumeidenkäyttäjäksi ja halvaantui 25-vuotiaana huumeiden yliannostuksen seurauksena.
Randy Travis

Randy Bruce Traywick (s. 4. toukokuuta 1959) eli Randy Travis on yhdysvaltalainen country-muusikko.
Travis syntyi Marshvillessä, Pohjois-Carolinassa, ja sai lapsena kitaransoiton opetusta. Hän aloitti 8-vuotiaana esiintymisen veljensä Rickyn kanssa. Travisilla oli erittäin huonot välit isäänsä Haroldiin. Hän jätti high schoolin kesken ja ajautui rikollisuuteen. Hänet pidätettiin muun muassa autovarkaudesta ja murrosta. 
Travis voitti nuoruudessaan musiikkikilpailun Charlottessa, Pohjois-Carolinassa. Elizabeth ”Lib” Hatcher antoi hänelle vakituisen esiintymispaikan yökerhosta, ja pian hän sai levytyssopimuksen Paula Recordsilta. Travis julkaisi singlen ”She's My Woman”.
Travis ja Hatcher muuttivat vuonna 1982 Tennesseen Nashvilleen. Hatcher nousi The Nashville Palace -yökerhon manageriksi ja antoi Travisille toimen sen kokkina ja laulajana. 
Ammattiura.
Travis julkaisi vuonna 1982 omakustanteena albumin "Randy Ray Live". Hän sai levytyssopimuksen Warner Brothersilta ja julkaisi vuonna 1985 sen suojissa singlen ”On the Other Hand”. Se nousi countrylistojen 67. sijalle ja single ”1982” jo top 10 -listalle. Vuonna 1986 ”On the Other Hand” julkaistiin uudelleen. Tällä kertaa se nousi listaykköseksi. 
Travisin debyyttialbumia "Storms of Life" myytiin yli neljä miljoonaa kappaletta. Vuonna 1987 Travis julkaisi albumin "Always and Forever", joka vietti listaykkösenä 43 viikkoa. Hän voitti samana vuonna ensimmäisen Grammy-palkintonsa. 
Travis meni naimisiin Hatcherin kanssa 1991. Suosion hiivuttua Travis yritti näyttelijänuraa. Hän palasi musiikkialalle julkaisemalla vuonna 1994 albumin "This Is Me". Hän jätti Warner Brothersin 1997 ja siirtyi DreamWorks Nashvillen suojiin. Travis jatkaa muusikonuraansa yhä. Hän esittää paljon kristillistä countrygospelia, jota löytyy esimerkiksi Inspirational Journey -levyltä.
Felt

Felt on yhdysvaltalainen polkupyörävalmistaja, joka on erikoistunut korkealaatuisten kilpapyörien valmistamiseen. Nykyään Felt on keskittynyt valmistamaan gravel ja maantiepyöriä.
Klik!

Klik! () on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva ja sen on ohjannut Frank Coraci. Pääosissa nähdään Adam Sandler, Kate Beckinsale, David Hasselhoff, Sophie Monk ja Christopher Walken. "Klik!" on komedia työhullusta arkkitehdista, joka saa käsiinsä universaalin kauko-ohjaimen, jolla hän voi kelata elämäänsä eteen- ja taaksepäin. Ongelmia syntyy kun ohjain alkaa hallita hänen elämäänsä.
Juoni.
Michael Newman (Adam Sandler) on naimisissa kauniin Donnan (Kate Beckinsale) kanssa, ja heillä on kaksi lasta, Ben (Joseph Castanon) ja 
Samantha (Tatum McCann). Hän ei kuitenkaan näe perhettään paljonkaan, koska tekee pitkiä työpäiviä arkkitehtitoimistossa, toivoessaan, että epäkiitollinen pomo (David Hasselhoff) alkaa arvostaa hänen korvaamatonta työpanostaan ja tekee hänestä osakkaan. Päästessään lepäämään laakereillaan hän voi antaa runsaasti huomiota vaimolle ja penskoille. Niin hän ainakin vakuuttaa itselleen. Valvottuaan koko illan työnsä parissa väsynyt Michael turhautuu, koska ei edes tiedä, mikä kaukosäädin avaa TV:n. Michael lähtee etsimään täydellistä laitetta elektronisten vempaimiensa ohjaamiseen ja pöllähtää Bed, Bath &amp; Beyondin takahuoneeseen, jossa erikoinen työntekijä, Morty (Christopher Walken) antaa hänelle kokeellisen, ainoan laatuaan olevan huippuvekottimen, joka takuuvarmasti muuttaa hänen elämänsä.
Morty oli tosissaan. Pian Michael hallitsee ympäristöään käynnistämällä jokaisen kodinkoneen napin painalluksella. 
Laitteella on kuitenkin hätkähdyttävämpiäkin ominaisuuksia. Sillä pystyy jotenkin vaimentamaan perheen koiran, Sundancen, haukunnan – ja mikä vielä hämmästyttävämpää, kelaamaan pikakelauksella ärsyttävän riidan vaimon kanssa. Michael tulee pian riippuvaiseksi uudesta vallastaan, jonka avulla hän pystyy toteuttamaan toiveensa.
Ennen pitkää kaukosäädin kuitenkin ohjelmoi häntä, eikä päinvastoin. Ja vaikka miten yrittää, Michael ei pysty estämään kaukosäädintä päättämästä, mitkä asiat elämässään hän kokee ja mistä jää paitsi. Vasta silloin hän alkaa arvostaa ja hyväksyä elämäänsä – hyvän, pahan ja ruman.
Silloin hän tajuaa ettei kannata nopeuttaa elämäänsä vaan antaa mennä omaa tahtia
Mi sangre

Mi sangre ("Vereni") on kolumbialaisen laulaja-lauluntekijä Juanesin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2004. "Mi sangre" nousi listaykköslevyksi useissa maissa, Suomi mukaan lukien. Albumi sai neljä RIAA:n myöntämää platinalevyä albumin Yhdysvaltain myynneistä. Vuonna 2006 ÄKT ry myönsi Juanesille platinalevyn albumin Suomen myynneistä. Albumi oli Suomessa myös vuoden myydyin ulkomaalaisen artistin albumi.
"Mi sangre" julkaistiin Universal Music Latino -levymerkillä. Sen tuottajina olivat Juanesin lisäksi David Heuer, Anibal Kerpel ja Gustavo Santaolalla. Albumi on espanjankielinen. Levy yksittäisine lauluineen ja musiikkivideoineen toi Juanesille kolme Grammy-palkintoa.
Uudelleenjulkaisut.
Vuonna 2005 albumista julkaistiin 150 000 kappaleen kiertuepainos. Uudelleenjulkaistussa levyssä oli eroa alkuperäiseen uusi pakkaus, DVD-levy, yksilöllinen numerointi ja yhteensä seitsemän bonusraitaa. Erikoisversiolla oli neljä liveversiota: ”A Dios le pido”, ”La camisa negra”, ”Fotografia” ja ”Nada valgo sin tu amor”. Liveversioiden lisäksi levyllä oli uudelleenmiksattu versio ”La camisa negra” -kappaleesta, The Black Eyed Peas -yhtyeen Taboon kanssa esitetty ”La paga” sekä aiemmin julkaisematon kappale ”Lo que importa”. DVD-levyllä oli Juanesin haastattelu sekä musiikkivideot kappaleista ”Nada valga sin tu amor”, ”Volverte a ver” ja ”La camisa negra”.
Vuonna 2005 julkaistiin "Mi sangre" -albumista myös meksikolainen tupla-cd, jonka toisella levyllä oli alkuperäisen version 12 kappaletta ja toisella seitsemän bonusraitaa. Bonusraidat olivat ”Lo que importa”, ”La paga”, akustiset versiot kappaleista ”A Dios le pido” ja ”La camisa negra”, sekä debyyttialbumiltaan "Fíjate bien" kappaleet ”Nada”, ”Fíjate bien” ja ”Podemos hacernos daño”.
”La camisa negra” -kappaleen saavutettua suuren suosion Euroopassa, vuoden 2006 alussa julkaistiin Euroopan markkinoille tarkoitettu kiertuepainos. Euroopan kiertuepainoksen bonusraitoina olivat ”A Dios le pido”, ”Es por ti”, ”Fotografía”, ”La paga” ja uudelleenmiksattu ”La camisa negra”.
Kappaleet.
Kiertuepainos (2005).
CD
DVD
Bill Foulkes

William Anthony Foulkes (5. tammikuuta 1932 St Helens – 25. marraskuuta 2013) oli englantilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän pelasi koko uransa Manchester Unitedissa. Hänen mieluisin pelipaikkansa oli toppari. Foulkes pelasi Unitedin paidassa yhteensä 688 ottelua, kolmanneksi eniten Manchester Unitedin historiassa Ryan Giggsin ja Sir Bobby Charltonin jälkeen. Foulkes oli Unitedin aloituksessa joka ottelussa kausilla 1957–58, 1959–60, 1963–64 ja 1964–65. Foulkes teki yhteensä 9 maalia 18 kauden aikana ja oli auttamassa Unitedia voittamaan neljää Englannin 1. divisioonan mestaruutta, yhtä FA Cupia ja Euroopan Cupia (nyk. Mestarien liiga). Seuran kapteenina hän toimi vuosien 1966 ja 1973 välillä. 
Englannin maajoukkueessa hän pelasi vain kerran.
Naadam

Naadam (Наадам) on Mongoliassa järjestettävä kansallinen juhla, joka pidetään 11.–13. heinäkuuta. Tapahtuma tunnetaan myös nimellä Eriin Gurvan Naadam (Эрийн гурван наадам; miesten kolme lajia). Kolme lajia ovat mongolialainen paini, ratsastus- ja jousella-ampumisen taito. Nykyään myös naiset osallistuvat kahteen jälkimmäiseen lajiin. Naadameja järjestetään myös Sisä-Mongoliassa Kiinassa. 
Kaikkialla Mongoliassa kaupungit järjestävät pienimuotoisia naadameja, mutta tärkein ja suurin pidetään pääkaupungissa Ulan Batorissa. Juhla alkaa huolellisesti valmistellulla seremonialla, jonka aikana esiintyy tanssijoita, atleetteja, muusikoita ja ratsumiehiä. Tämän jälkeen alkavat kilpailut. Yhdeksän kierrosta kestäviin painiotteluihin osallistuu 512 painijaa. Sprinttien on Mongoliassa 15–30 kilometriä. Ratsastajat ovat lapsia, jotkut vasta viisivuotiaita.
Naadam on Mongoliassa seuratuin tapahtuma, ja sitä arvellaan vietetyn vuosisatoja. Alkujaan se oli uskonnollinen, mutta nykyisin se on erityisesti vuoden 1921 vallankumouksen muistojuhla, jolloin Mongolia julistautui itsenäiseksi.
Toinen suosittu ajanviete ovat pelit, joissa käytetään lampaan nilkkaluita (shagai). Luut toimivat paitsi pelinappuloina myös merkkeinä ennustamisessa ja ystävyydessä.
Naadamin tapainen juhla on naadym. Tapahtuma pidetään 15.8., joka on myös Tuvan tasavallan päivä Tos-Bulakin tasangoilla, ja silloin järjestetään naadamin tapaan ratsastuskilpailuja khuresh-otteluita.
Seututie 103

Seututie 103 eli "Vuosaaren satamatie" on Helsingin Salmenkallion kaupunginosan läpi Vuosaaren satamaan kulkeva seututie. Tie on kaksiajoratainen ja pituudeltaan 2,5 kilometriä. Tie alkaa Kehä III:n ja Itäväylän liittymästä ja kulkee 1 520 metriä pitkän Vuosaaren tietunnelin kautta Vuosaaren sataman portille. Tien numeroa 103 ei ole merkitty tieopasteisiin.
Seututie 103 avattiin liikenteelle 9. lokakuuta 2007 mutta suljettiin liikenteeltä jo 12. lokakuuta, sillä Tiehallinto halusi selvittää tien ainoalla liittymävälillä sijaitsevan tunnelin turvajärjestelmien häiriöitä. Tunneli avattiin uudelleen liikenteelle 22. tammikuuta 2008.
Giant (polkupyörävalmistaja)

Giant on taiwanilainen polkupyörävalmistaja. Yritys perustettiin 1972 Taichungissa, Taiwanissa. Giant aloitti ensin valmistamalla polkupyöriä alihankintana muille yrityksille. Yritys on maailman suurin polkupyörien valmistaja. Vuonna 2016 yrityksen johdossa toimi edelleen sen perustaja King Liu. 
Giantilla on tuotantolaitokset Taiwanissa, Alankomaissa sekä Kiinassa. Jälleenmyyjiä Giantilla on 12 000.
Giant toi maantiepyörien runkogeometriaksi maastopyöristä tutun laskeutuvan vaakaputken ja huomattavasti totuttua pienemmän koon. Kansainvälinen pyöräilyliitto muutti sääntöjään ja salli tämän uuden runkogeometrian.
Alabrändit.
Cadex.
Lokakuussa 2019 Giant lanseerasi CADEXin, joka aiemmin oli heidän massatuotantoon tarkoitettu hiilikuitupyörän nimi, kuten heidän pyöräkomponenttien, kiekojen, renkaiden ja viimeistelytarvikkeiden mallistonsa. Ennen brändin virallista lanseerausta Giantin sponsoroimat UCI WorldTeam -joukkueet (Team Sunweb vuonna 2018 ja CCC Pro Team vuonna 2019) nähtiin Overachieve-brändätyillä komponenteilla, jotka Giantin mukaan olivat kisakokeiltuja CADEX-komponenttien protoja. Tämä mallisto oli suunniteltu "kehittämään ylivertaisia pyöräilykomponentteja ammattilaisurheilijoille" ja kilpailemaan suoraan Specialized S-Works -linjan kanssa.
Liv.
Liv Cycling on Giantin tytäryhtiö, joka perustettiin vuonna 2008 tarjoamaan erityisesti naisille suunniteltuja polkupyöriä, vaatteita ja varusteita. Brändin perustajana toimi Bonnie Tu, Giantin hallituksen jäsen ja intohimoinen pyöräilyn harrastaja, joka huomasi puutteita naisten pyörätuotteiden markkinoilla. Liv eroaa muista valmistajista siinä, että koko tuotekehitys – runkogeometriasta muotoiluun ja markkinointiin – toteutetaan naisten tiimien toimesta ja naisten tarpeet huomioon ottaen. Liv käyttää pyöriensä suunnittelussa datalähtöistä lähestymistapaa, jossa huomioidaan naisten keskimääräinen vartalotyyppi, ajoasento ja voimantuottoprofiili. Tämän tuloksena syntyy istuvuus, joka tarjoaa enemmän mukavuutta, parempaa hallintaa ja tehokkaampaa voimansiirtoa verrattuna unisex-runkoihin. Liv tarjoaa pyöriä kaikille taitotasoille ja ajotyyleille – maantie- ja maastopyöräilystä kaupunkiajoon ja gravel-seikkailuihin. Tunnetuimpia malleja ovat esimerkiksi Langma (maantieajoon), Devote (gravel), ja Tempt (maastopyöräilyyn).
Bertha von Suttner

Paronitar Bertha Sophie Felicitas von Suttner (syntyisin kreivitär Kinsky von Chinic und Tettau, 9. kesäkuuta 1843 Praha, Böömi, Itävallan keisarikunta – 21. kesäkuuta 1914 Wien, Itävalta-Unkari) oli itävaltaunkarilainen kirjailija ja radikaali pasifisti, jolle luovutettiin ensimmäisenä naisena Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1905. 
Elämä ja toiminta.
Bertha von Suttner oli köyhtyneen itävaltalaisen sotamarsalkan tytär ja varakkaan Suttnerin perheen kotiopettajatar vuodelta 1873 lähtien. Hänet palkkasi insinööri ja kirjailija, paroni Arthur Gundaccar von Suttner, mutta perhe vastusti asiaa. Bertha Suttnerin vastaus oli hakeutuminen Alfred Nobelin palvelukseen 1876, ja näin hänestä tuli Nobelin Pariisin asunnon sihteeri ja taloudenhoitaja. Tästä tehtävästä hän luopui hoidettuaan sitä vain viikon ennen kuin palasi Wieniin ja nai salaisesti Arthur Gundaccar von Suttnerin.
Bertha von Suttnerista tuli johtava hahmo Itävallan sodanvastaisessa toiminnassa, kun hän julkaisi teoksen "Die Waffen nieder!" (suom. "Aseet pois!", 1895) vuonna 1889. Teoksen kirjoittamiseen vaikuttivat von Suttnerin kokemukset Venäjän–Turkin sodasta, jossa hän oli ollut Punaisen Ristin palveluksessa. Von Suttner perusti kotimaahansa pasifistiorganisaation vuonna 1891. Hän saavutti kansainvälistä kuuluisuutta toimittamalla kansainvälistä pasifistista julkaisua, joka oli saanut nimensä Bertha von Suttnerin teoksen "Die Waffen nieder!" mukaan. Hän toimitti lehteä vuosien 1892 ja 1899 välisen ajan.
Von Suttnerin pasifismi sai vaikutteita H. T. Bucklen, Herbert Spencerin sekä Charles Darwinin teoksista. Vaikka hänen henkilökohtainen kontaktinsa Alfred Nobeliin oli varsin lyhytaikainen, niin he jatkoivat kirjeenvaihtoa aina Nobelin kuolemaan 1896 saakka. On hyvin uskottavaa, että Bertha von Suttnerilla oli merkittävä vaikutus Nobeliin, kun tämä asetti rauhanpalkinnon testamenttisäädöksensä palkintojen joukkoon. Tämän palkinnon hän sai vastaanottaa vuonna 1905. Hänet on ikuistettu myös Itävallan käyttämiin kahden euron kolikkoihin.
Bertha von Suttner kuoli Wienissä 71-vuotiaana. Viikon kuluttua hänen kuolemastaan, 28. kesäkuuta 1914, serbinationalisti Gavrilo Princip ampui arkkiherttua Frans Ferdinandin Sarajevossa, mikä johti välillisesti ensimmäisen maailmansodan syttymiseen heinäkuun lopulla 1914. Saksassa von Suttnerin kirjat poistettiin kirjastoista Adolf Hitlerin valtaannousun jälkeen vuonna 1933 ja ne joutuivat julkisesti poltettaviksi.
Karhunpää

Karhunpää on kylä Nurmeksen Valtimolla, Pohjois-Karjalassa. Karhunpäässä on noin 300 asukasta. Se oli kirkonkylän jälkeen entisen Valtimon kunnan toiseksi suurin kylä. Kylä on Valtimon eteläisin. Asutus sijaitsee Valtimonjoen ja Karhujärven rannoilla. Pääkylä on "Kerma-Karhunpää". Karhunpää kuuluu valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin Suomessa. Kylän maisema on sekoitus kulttuuri- ja luonnonympäristöä. Maiseman luovat eri elementit: samansuuntaiset vesireitit, viljelysmaat, maatilat eri-ikäisine rakennuksineen sekä vanha kiemurteleva maantie. Jo Elias Lönnrot kirjoitti matkapäiväkirjaansa 23.10.1839: " Kuljettiin Karhunpään kylän ohi, jonka seudut ovat kauneimpia maassa lampineen, lahtineen, niemineen, kannaksineen ja metsineen". Karhunpään kylän alavalle joenvarsimaisemalle tuo vaihtelua läheisen Ristivaaran seudun metsät ja jylhät, korkeat vaarat. Ristivaara on myös kylä, jossa on ollut oma koulukin. Ristivaaralla sijaitsee myös Karhunpään lakkautettu pysäkki Kontiomäen radalla. Kylällä järjestetään vuosittain veivinheiton MM-kisat.
Historia.
Karhunpään alueelta on tehty 27 löydöstä kivikautisia muinaisjäännöksiä. Irtolöydösten määrä viitta melkoiseen asutukseen. Karhunpään Pitkäniemi on tulkittu kivikauden asuinpaikaksi.
Kylä on saanut nimensä perinnetiedon mukaan seipäännenään laitetusta karhunkallosta.
Kylä on ollut Haapajärven jälkeen Valtimon toiseksi vanhin asuinpaikka. Se mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1631 kolmitaloisena. Kylä kasvoi aikanaan 1600-luvulla Haapajärven ohikin, mutta kasvu taantui sitten. Asutusta on ollut jo 1600-luvulta saakka. Kylän kukoistusaikana 1950–1970-luvuilla se oli vireä kylä ja siellä oli mm. kaksi kauppaa, posti, koulu ja sinne rakennettiin maamiesseurantalo. Valtimonniemellä toimi Valtimon saha. Lisäksi kylällä oli urheilukenttä, jossa harrastettiin yleisurheilua, jalka-, pesä- ja lentopalloa. Karhunpäässä oli radan varrella oma seisake, joka oli alkuvaiheessa miehitetty.
Tapahtumat.
Kansanmusiikkitapahtuma Neitivirtafolk järjestetään Laitalan Lomien pihapiirissä yksipäiväisenä tapahtumana heinäkuussa. Ensimmäisen kerran se järjestettiin vuonna 2006.
Felix Arndt

Felix Arndt (20. toukokuuta 1889 – 16. lokakuuta 1918) oli yhdysvaltalainen pianisti ja viihdemusiikin säveltäjä. 
Arndt kouluttautui New Yorkissa ja kirjoitti lauluja Jack Norworthille, Nora Bayesille ja Gus Edwardsille. Hänet tunnetaan mm. ragtime-kappaleestaan "Nola" (1916), joka oli nimetty hänen tulevan vaimonsa Nola Locken mukaan. Muita sävellyksiä ovat esimerkiksi "Desecration Rag", "An Operatic Nightmare - Desecration No. 2" ja "Clover Club".
Arndt kuoli 29-vuotiaana espanjantautiin. Pianistina hän antoi vaikutteita George Gershwinille, joka tapasi hänet studiolla henkilökohtaisesti.
Renate Stecher

Renate Stecher (o.s. Meißner, s. 15. maaliskuuta 1950 Süptitz, Itä-Saksa) on Itä-Saksaa edustanut pikajuoksija ja kolminkertainen olympiavoittaja.
Stecher menestyi jo nuorten arvokilpailuissa: hän voitti 16-vuotiaana nuorten Euroopan-mestaruuden 4 × 100 metrin viestissä, ja kaksi vuotta myöhemmin hän sai hopeaa viestin lisäksi 100:lla ja 200 metrillä. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Euroopan-mestaruuskisoissa 1969, missä sai hopeamitalin 200 metrillä ja kultaa 4 × 100 metrin viestissä. Seuraavissa EM-kilpailuissa 1971 hän voitti 100 metrin ja 200 metrin juoksut sekä sai hopeaa viestissä. Hän sivusi 100 metrin juoksun maailmanennätystä 11,0 ensimmäisen kerran elokuussa 1970 ja ylsi samaan aikaan heinäkuussa 1971 ja kesäkuussa 1972.
Münchenin kesäolympialaisissa 1972 Stecher voitti kultaa 100 metrillä sähköajanoton maailmanennätyksellä 11,07 ja 200 metrillä ajalla 22,40, joka sivusi myös käsiajanoton maailmanennätystä. Viestijuoksussa hän saavutti hopeaa. Seuraavana vuonna Stecher alitti ensimmäisenä naisena käsiajanotolla 11 sekuntia 100 metrillä, kun hän juoksi kesäkuussa Ostravassa ajan 10,9 ja heinäkuun puolivälin jälkeen Dresdenissä ajan 10,8. Jälkimmäistä seuranneena päivänä hän teki ison parannuksen 200 metrin juoksun maailmanennätykseen ajallaan 22,1.
Stecher voitti Rooman EM-kilpailuissa 1974 kultaa 4 × 100 metrin viestissä maailmanennätysajalla 42,51 sekä saavutti hopeaa 100:lla ja 200 metrillä hävittyään niillä Puolan Irena Szewińskalle. Montrealin kesäolympialaisissa 1976 voitti viestissä kultaa sekä saavutti 100 metrillä hopeaa ja 200 metrillä pronssia.
Stecher oli lahjakas urheilija ja kilpaili pikajuoksun lisäksi myös pituushypyssä. Myöhemmin hän myönsi käyttäneensä aktiiviaikanaan anabolisia steroideja.
Charles Hunter

Charles H. Hunter (16. toukokuuta 1876 – 23. tammikuuta 1906) oli yhdysvaltalainen ragtime-musiikin säveltäjä. 
Hunter syntyi lähes sokeana Columbian kaupungissa Tennesseessä perheen nuorimpana lapsena. Hänellä oli neljä vanhempaa sisarusta: Thomas, Blanch, James ja Lena . Hänen äitinsä kuoli ennen kuin hän täytti neljä vuotta . 
Hunter varttui Columbiassa alueella, jolla vaikutti useita taitavia mustia muusikoita. Siellä hän ammensi ensimmäiset musiikilliset vaikutteensa. Sittemmin hänet lähetettiin Nashvilleen sokeiden kouluun, jossa sokeille lapsille opetettiin ammatteja. Hunter vietti kaikki vapaa-aikansa opiskelemalla omatoimisesti pianonsoittoa. Hänellä oli luontaista lahjakkuutta pianon soittoon ja hän opetteli koulussa pianonvirittäjän ammatin. Valmistuttuaan koulusta hän toimi pianonvirittäjänä Jesse Frenchin yrityksessä Tenneesseessä . 
On arvoitus, mistä Hunter oppi soittamaan ragtimea. Alueella, jossa Hunter Tennesseessä vaikutti, oli melko vähän kyseisen musiikinlajin soittajia, eikä siellä ollut vielä 1800-luvulla julkaistu yhtään ragtimesävellystä . 23-vuotiaana vuonna 1899 Hunter kuitenkin julkaisi Tennesseessä ensimmäisen ragtime-sävellyksensä "Tickled to Death" . Kappaleesta tuli heti menestys ja sitä julkaistiin myöhemmin pianorullina. 
Hunterin seuraavat ragtime-kappaleet "A Tennessee Tantalizer", "Possum and Taters", "Cotton Bolls" ja Queen of Love" julkaisi Tennesseen suurin musiikkikustantaja Henry French . Kappaleiden nuotteja myytiin useita tuhansia kappaleita, mikä oli tuohon aikaan huomattava määrä varsinkin etelävaltioissa.
Hunter siirtyi vuonna 1902 St. Louisiin, jossa toimi aluksi Frenchin kustantamon sivutoimipisteen pianonvirittäjänä . St. Louisissa Hunterilla oli myös tilaisuus soittaa pianoa useissa kapakoissa. Hän oli suorastaan tervetullut moniin anniskelupaikkoihin ja joissakin niistä pianistien luontoisetuihin kuului ilmainen alkoholitarjoilu. Kiertäessään kapakoissa hän alkoikin enenevissä määrin juoda alkoholia. Epäsäännöllinen elämä ja runsas alkoholin käyttö alkoivat vuosien mittaan heikentää hänen terveyttään. Hän kuitenkin huomasi kohtalokkaan kierteen ja alkoi muuttaa elämäntapojaan terveellisempään suuntaan. 
Hunter julkaisi viimeisen kappaleensa, "Back to Lifen" vuonna 1905. Kappaleen nimi viittaa mahdollisesti hänen yritykseensä saada elämänsä terveellisemmälle pohjalle. 
Lokakuussa 1905 Hunter avioitui Estelle F. Inchin kanssa . Näihin aikoihin selvisi, että hän oli sairastunut tuberkuloosiin. Hunter kuoli sairauteensa 29-vuotiaana vain 13 viikkoa avioitumisensa jälkeen.
Type 96

Type 96 tai tyyppi 96 voi tarkoittaa seuraavia:
Ylä-Valtimo

Ylä-Valtimo on kylä Nurmeksen Valtimolla, Valtimo-, Kallio- ja Ylä-Valtimojärven rannoilla. Järvet kuuluvat Valtimonjoen vesistöalueeseen. Kylän asukasluku on noin 300 eli se on Valtimon suurimpia ja elinvoimaisimpia. Kyläkoulu on lakkautettu. Sodan jälkeen kylälle muutti siirtolaisia Karjalasta. Ylä-Valtimo kuuluu valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin. Maisemalle leimaa-antavia ovat järvien rannoilla olevat viljelysaukeat tiloineen, järvet ja korkeat vaarat. Noin sata vuotta sitten tehty järvien lasku toi kylälle lisää viljelysmaata. Kylän nähtävyyksiä ovat Porttivaaran ja Pertunvaaran näköalapaikat sekä Pertunvaaran hiidenkirnu. Kylällä on mm. puusepänteollisuutta, hirsirakennuksia valmistava yritys sekä hoitokoti.
Historia.
Vuonna 1886 Ylä-Valtimon järviä laskettiin 90 senttiä, jolloin saatiin hedelmällistä rantamaata viljelyksille. Sodan jälkeen kylälle asutettiin karjalaisia siirtolaisia ja heille perustettiin Konttimäen ja Pertunjoen asutusalueet, yhteensä 27 uutta tilaa. Alkuun kylään kuulunut Sivakkajoki muotoutui Rauhalan koulunsa myötä omaksi kyläyhteisökseen. Kylälle valmistui ensimmäinen koulu vuonna 1926. Koululla oli 1950-luvun alussa niin paljon koululaisia, että osan piti käydä koulua tilapäisesti muualla. Kun 1957 rakennettiin uusi Ylä-Valtimon koulu, toimi vanha koulu alkuun Valtimon vanhainkodin mielisairasosastona ja myöhemmin Erähotelli-ravintola Sudenpesänä. Tiukulassa toimi orpokoti.
Wander Johannes de Haas

Wander Johannes de Haas (2. maaliskuuta 1878 – 26. huhtikuuta 1960) oli alankomaalainen fyysikko ja matemaatikko. Hänet muistetaan De Haasin–Šubnikovin ilmiöstä sekä De Haasin–van Alphenin ilmiöstä.
Elämä.
De Haas syntyi Lissessä, joka on kylä lähellä Leideniä. Naimisiin hän meni 22. joulukuuta 1910 Geertruida Lorentzin kanssa. Geertuida Lorentz oli kuuluisan fyysikon Hendrik Lorentzin vanhin tytär. De Haas ja de Haas-Lorentz saivat yhdessä kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. 
De Haas alkoi lukea lakia Middleburgin lukiossa vuonna 1895. Suoritettuaan kaksi kolmasosaa kursseista de Haas päätti vaihtaa alaa ja alkoi opiskella fysiikkaa. Hän sai tohtorin arvon Leidenin yliopistosta vuonna 1912. Professorina hän toimi Delftissä vuodesta 1917, Groningenissa vuodesta 1922 ja Leidenissä 1924–1948.
De Haas oli mukana ryhmässä, joka adiabaattisen demagnetoinnin avulla saavutti 1935 siihen asti alhaisimman lämpötilan, joka ylitti absoluuttisen nollapisteen ainoastaan 0,0044 °C:lla.
De Haas kuoli Bilthovenissa, 26. huhtikuuta vuonna 1960.
Nummelan Kisaajat

Nummelan Kisaajat (NumKis) on Vihdin Nummelassa toimiva uinnin erikoisseura. Se perustettiin vuonna 1915, ja vuonna 1926 se rekisteröitiin nimellä Voimistelu- ja Urheiluseura Nummelan Kisaajat ry. Seuran alkuvuosien lajeihin kuuluivat paini, nyrkkeily, voimistelu, hiihto ja yleisurheilu. Myöhemmin seuran lajivalikoimaan tulivat suunnistus ja palloilulajit. Nummelaan rakennettiin uimahalli vuonna 1977, ja seura päätti ottaa uinnin lajivalikoimiinsa. Myöhemmin muut lajit jäivät kokonaan pois, ja seurasta tuli uinnin erikoisseura. Nimi rekisteröitiin muotoon Nummelan Kisaajat ry.
Historia.
Nummelan Kisaajat perustettiin Nummelan Työväenyhdistys Elon toimesta vuonna 7. marraskuuta 1915. Seura jatkoi Voimisteluseura Pyryssä aloitettua toimintaa, johon kuului alkuvaiheessa voimistelu. Seura liittyi Työväen Urheiluliittoon vuonna 1920. TUL:n perustamisen myötä myös seuran urheilutoiminta käynnistyi. Voimistelun ohella lajivalikoimaan tulivat mukaan yleisurheilu ja hiihto. Seura rekitseröitiin vuonna 1926 nimellä "Voimistelu- ja Urheiluseura Nummelan Kisaajat ry". Seuran toiminta lähti varsinaisesti käyntiin vasta perustamisen jälkeen.
Nummelan Kisaajat ehdotti syyskuussa 1930 urheilulautakunnan valitsemista kuntaan. Seura haki kunnalta myös avustusta urheilukentän rakentamiseksi Nummelaan, jonka taustalle perustettiin vuonna 1931 yhdistys. 
1920-luvulla seuran lajeihin tulivat mukaan myös paini ja nyrkkeily. 1920-luvulla seuran toiminta kasvoi ja laajentui, mutta 1930-luvulle tultaessa seuran toiminta lamaantui. Seuran toiminta jatkui ja kehittyi aina toisen maailmansodan alkamiseen asti ja seuran toiminta käynnistettiin vielä välirauhan aikana. Seura menetti monia jäseniään sodassa. Sodan jälkeen urheilutoiminta virisi ja tämä näkyi jäsenmäärän kohoamisena. 1950-luvun puolivälin jälkeen toiminnan taso osoitti jälleen hiipumisen merkkejä. Vuonna 1960 Nummelan Kisaajat liittyi työväen urheiluliikkeen jakautuessa TUK:on alaisuuuteen.
1960-luvulla seura alkoi panostamaan erityisesti yleisurheiluun ja painiin. Palloilu sen sijaan jäi pois seuran lajivalikoimasta, kun Nummelan Palloseura perustettiin vuonna 1964. Kisjaat oli mukana Vihdin uimahallin rakentamishankkeessa. Uimahalli avattiin vuonna 1978. Vuonna 1979 Kisaajat liittyi takaisin TUL:iin. 1980-luvulla seuran lajivalikoima muodostui pitkälti yleisurheilun, hiihdon ja uinnin ympärille.
Uinnin erikoisseura (1994–).
Vuonna 1994 Vihdin Viesti ja Nummelan Kisaajat sopivat yleisurheilun ja hiihdon keskittämisestä Vihdin Viestin alaisuuteen. Nummelan Kisaajat kohdisti voimansa uintiin ja tavoitteena oli erityisesti valmennuksen kehittäminen. Esa Sievinen on toiminut Kisaajien päävalmentajana vuodesta 1985 lähtien. Seuran uimareiden saavutuksiin kuuluvat 1992 Kuopion hallimestaruuskilpailuissa 21 pisteen voitto seuraavaksi tulleeseen, samana vuonna Jyväskylässä voitto nuorten Suomen mestaruuskilpailuissa, 1993 Suomenmestaruusuintien Kalevan malja, sekä lukuisia Suomenennätyksiä ja viestimestaruuksia. Jani Sievisen hopea Atlantan olympialaisissa on Suomen uinnin kaikkien aikojen paras olympiasaavutus.
Argentinosaurus

Argentinosaurus oli yksi suurimmista hirmuliskoista ja näin yksi suurimmista koskaan eläneistä maaeläimistä. Siitä on löydetty vain 1,3 metriä pitkä selkänikama ja lähes kaksi metriä pitkä reisiluu.
Fossiilien niukkuuden vuoksi arviot eläimen koosta vaihtelevat: pituusarviot vaihtelevat 22 ja 35 metrin välillä ja painoarviot 60 ja 100 tonnin välillä. "Argentinosaurus" eli "Giganotosauruksen" kanssa samoilla alueilla ja samaan aikaan liitukauden lopulla noin 95 miljoonaa vuotta sitten. Se on elänyt nykyisen Etelä-Amerikan alueella. "Argentinosaurus" oli suuri titanosauri.