Kalle Kurg

Kalle Kurg (s. 25. toukokuuta 1942 Tartto, Viro) on virolainen kirjailija, kirjallisuus- ja teatterikriitikko, kääntäjä ja toimittaja. Kurg on toiminut myös taidealalla sekä ohjaajana. Hän julkaisi ensimmäisen taiteellisen tekstinsä vuonna 1958 ja on sen jälkeen julkaissut runoutta, proosaa, esseitä, kirjallisuustutkimuksia, satiireja, teatterikritiikkiä ynnä muuta. Kurg on ollut Viron kirjailijaliiton jäsen vuodesta 1975 lähtien.
Elämä ja ura.
Syntynyt Tartossa, vietti Kalle Kurg varhaislapsuutensa sukulaisten läheisyydessä Ahjan kunnassa, missä perhe kohtasi vainoja vuonna 1944. Tämän vuoksi hänen vanhempansa joutuivat piilottamaan itsensä ja poikansa; kiinniotetut lähisukulaiset lähetettiin keskitysleiriin ja pakkosiirtolaisuuteen Siperiaan, koti tuhoutui ja perhe joutui muuttamaan Pärnuun. Kalle Kurg opiskeli vuosina 1961–1966 Tarton yliopistossa viron kieltä ja kirjallisuutta, työskenteli vuosina 1967–1969 tieteellisen aikakauslehti Eesti Loodusin taiteellisena toimittajana, 1969–1971 Viron televisiossa kirjallisuus- ja taideohjelmien toimittajana ja vuodesta 1971 alkaen kirjallisuuslehti Loomingin toimituksessa osastonjohtajana, vuodesta 1975 alkaen varapäätoimittajana. Viron Kirjailijaliiton johtokunta valitsi Kalle Kurgin vuonna 1976 Loomingin päätoimittajaksi, ja hän toimi ammatissa vuoden 1988 alkuun.
Tuotanto.
Runoutta.
Neuvostoaikana Kurg oli runoilijana enimmäkseen vaiti, vaikka julkaisikin runojaan lehdissä. Vuonna 1999 julkaistussa runokokoelmassa ”Pimeyden värit” löytyy runoja, runoelmia ja teatteritekstejä vuosilta 1960–1990. ”Taiturimaista runoutta” sisältävä kokoelma on merkitykseltään ihmisen poeettinen tarina neuvostookupaation ajalta ja kätkee ironiaa sekä traagisuutta. Kokoelmassa lukija tajuaa ”vihaa sortajia vastaan” sekä desperadomaista pyrkimystä päästäkseen vallan alta, mm myös heittäytyäkseen laulavan vallankumouksen muutostenajan aallokkoon. Toisaalta absurdista sosiaalisesta elämänpiiristä itsensä etäännyttävä runoilija näyttää myös lyyrisiä kasvojaan, puhuen rakkaudella kotista sekä läheisistä, rakkaudesta, elämän perusarvoista ja pystyttää eksistentiaalisia kysymyksiä. Osittain runot on kirjoitettu suomeksi, ja niitä on esitetty Kuopiossa sekä Lappeenrannassa Kurgin teatteriohjelmien osana. Kurgin runoja löytyy erikielisissä antologioissa ja hänen runoutta on käännetty toisille kielille.
Proosaa.
Kalle Kurg luki novellejaan vuosina 1990–1992 Eestin Radion keskiyölähetyksissä sarjassaan ”Merkillisiä tarinoita”, joka kertoi iroonisesti lähimenneisyydestä. Vuosina 2000–2005 hänella oli Klassikaraadiossa oma lähetys ”Sano, mikä sulle tuli”, jossa hän luki joka kuukausi kaksi uutta nimenomaan lähetystä varten kirjoitettua novellia. Niissä hän kertoi uuden elämän eettisistä sekä filosofisista kysymyksistä. Hän on novelleissaan seurannut mm myös suomalaisten tekemisiä 1970-luvulta nykypäivään saakka Kurg on julkaissut mm omintakeisia filosofisia etydejä, joita nimittää ”provokatiiveiksi”, satiireja ym.
Teatteriesityksiä.
Vuonna 1981 Vanemuine-teatterissa ensi-illan saanut ”Mimeskit” oli ensimmäinen alkuperäinen ja täyspitkä moderni pantomiimiesitys viron teatterin historiassa. Kyseessä oli kolme itsenäistä tanssielementeillä rikastettua musiikkillista esitystä, ”Valo”, ”Seppeleballadi” ja ”Muuttolinnun lento”, joissa osallistui solistien lisäksi myös teatterin balettikuoro. Kalle Kurgilta olivat käsikirjoitus, lavasteet ja ohjaus, musiikin olivat ”Mimeskeille” kirjoittaneet säveltäjät Sven Grünberg ja Lepo Sumera. Esityksen ensimmäinen osa keskittyi sokean ja näkijan suhteelle, toisen pantomiimin keskeinen teema oli pelihenginen ihmisen ”kuolleeksitanssittaminen” ja kolmannes nosti näkyville elävän olennon eksistentiaaliset perusongelmat. Käsitteen "mimesk" loi eritysesti esityksen genreä silmällä pitäen kirjailija Ain Kaalep. ”Mimeskejä” esitettiin paitsi Viroa myös Venäjällä, Latviassa, Liettuassa, Suomessa sekä Belgiassa.
Kohua herättänyt näytelmä ”Liigvesi” (Liikavesi) Tallinnan Draamateatterissa (1986, ohjaaja Raivo Trass) lähti liikkeelle Anton Hansen Tamsaaren romaanin ”Totuus ja oikeus” I ja V osan pohjalta ja toi esiin uusia näkökulmia Tammsaaren interpretoinnissa. Keskeiseksi nostettiin ihmisenä olemisen mysteeri ja hänen henkiset ristiriidat ajan muutoksissa. Kurg lisasi Tammsaaren tekstiin omaa tekstiä ja toi peliin uusia henkilöitä, ärsyttäen tavanmukaisten kuvitelmien sekä koulu-Tammsaaren ihailijoita, vaikka näytelmää esitettiinkin pitkään.
Esseitä.
Esseissään Kurg nostattaa kulttuurin peruskysymyksia. Hänta pidetään kirjallisuustutkijana filosofisvaikutteiseksi, ja hän onkin julkaissut monien kirjailijoiden tuotannon analyysin ohella teoreettisiä artikkeleita, kiinnostuen mm kirjallisuuden kehityslinjoista sekä taustavaikutteista kiirellisissa muutoksissa. Vuonna 1999 hän ehdotti verkkoyliopiston perustamista Viroon, vuonna 2001 hän esitti Viron kehittämistä ekotasavallan suuntaan, vuonna 2005 yhdessä Eero Paloheimon kanssa hän toi julkisuuteen Viroon ekokaupungin rakentamisen idean. Kurg on tunnettu myös eläinystävänä. Kurg on toiminut luennoitsjana mm. Suomessa, Yhdysvalloissa, Bulgariassa, Venäjällä ja muualla.