tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
TotalEnergies

TotalEnergies SE on ranskalainen öljy-yhtiö, jonka päämaja on Pariisissa. Totalin toimiala kattaa kokonaisuudessaan öljyn ja kaasun tuotantoketjun raakaöljyn ja maakaasun etsimisestä ja tuotannosta sähköntuottamiseen, aineiden kuljetukseen, jalostamiseen, maaöljytuotteiden markkinointiin ja kansainväliseen raakaöljyn ja öljytuotteiden kaupankäyntiin. Total on myös tärkeä kemianteollisuuden tuotteiden valmistaja. Yhtiö kuuluu kuuden merkittävimmän öljy-yhtiön joukkoon.
Historia.
Ranskan pääministeri Raymond Poincaré halusi ensimmäisen maailmansodan jälkeen, että luotaisiin täysin ranskalainen öljy-yhtiö, eikä liityttäisi mukaan Shelliin. Poincarén kehotuksesta sähköteollisuuden asiantuntija Ernest Mercier hankki 90 pankin ja yhtiön tuen ja perusti Totalin 28. maaliskuuta 1924 nimellä "Compagnie française des pétroles" (CFP). Tämä sai 23,75 % osuuden Turkin öljy-yhtiöstä, jonka Ranska oli saanut San Remon konferenssissa Saksalta hyvitykseksi sotatuhoista.
Vuonna 1985 yhtiö vaihtoi nimensä Total CFP:ksi, ja kuusi vuotta myöhemmin nimi lyhentyi vielä Totaliksi. Yhtiön vallattua belgialaisen Petrofinan vuonna 1999 se tunnettiin vuoden nimellä Total Fina. Ranskalaisen Elf Aquitaine -yhtiön hankkimisen jälkeen nimi muuttui jälleen. Vuodet 2000–2003 yhtiö oli nimeltään TotalFinaElf. Vuodesta 2003 yhtiö on tunnettu jälleen nimellä Total.
Totalin aiempi slogan "Notre énergie est votre énergie" tarkoittaa suomeksi "Meidän energiamme on teidän energiaanne". Yhtiön nykyinen slogan "Committed to better energy" kertoo yhtiön aiemman toimitusjohtajan Christophe de Margerien mukaan yhtiön sitoutuneisuudesta ilmastonmuutoksen torjuntaan ja näkyy panostuksena esimerkiksi aurinkovoimaan. De Margerie kuoli Moskovan lentokentällä 21. lokakuuta 2014 tapahtuneessa onnettomuudessa.
Joulukuussa 2022 kansalaisjärjestöt Friends of the Earth, Survie ja neljä ugandalaista kansalaisjärjestöä lähettivät öljykonserni Totalin oikeuteen ja syyttivät sitä suurten ranskalaisten yritysten valppausvelvollisuuden lain rikkomisesta ihmisoikeuksien ja ympäristön suhteen.
Keeway

Keeway on kiinalaisen QianJiang Motor Companyn Euroopassa myytävissä skoottereissa ja moottoripyörissä käyttämä tavaramerkki. Qianjiang on Kiinan suurin moottoripyörien, skoottereiden ja mönkijöiden valmistaja. Yhtiön pyörät valmistetaan Kiinassa, ja niitä tuodaan paljon pohjoismaihin. Keeway valmistaa 50-kuutioisista aina 600-kuutioisiin pyöriin. Keewayn pääkonttori on Unkarissa. Keewayn moposkootterit ovat tekniikaltaan lähes samankaltaisia itävaltalaisen CPI:n ja itävaltalaisen Generic:n kanssa. 
Suomeen Keeway tuli vuonna 2004. Keewayn moposkootterit ovat kaksitahtisia, vaikka Hurricane-mallin saa myös nelitahtisena. Suuremmat pyörät ovat kaikki nelitahtisia. Keewayn pyörillä on 2 vuoden (8000km) takuu. Keewayt ovat suhteellisen edullisia.
Mallit.
Mopot.
"Mönkijät"
Yvon Pouliquen

Yvon Pouliquen (s. 17. lokakuuta 1962 Morlaix) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. 
Seurat pelaajana.
Meriitit pelaajana
Seurat valmentajana.
Meriitit valmentajana
Korutetra

Korutetra ("Hyphessobrycon bentosi") on amerikantetrojen heimoon kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Kala kasvaa maksimissaan 4–5 senttimetrin mittaiseksi. Sillä on harmahtava vartalo, ja hain evää muistuttava korkea mustakärkinen selkäevä, jonka päässä on valkea pilkku. Muut evät ovat punaiset.
Alkuperä.
Korutetra on peräisin Amazon-joesta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Se viihtyy pohjan tuntumassa ja muodostaa pieniä reviirejä. Koiraat kisailevat usein, mutta eivät yleensä vahingoita toisiaan. Akvaariossa korutetra on yleensä leppoisa ja rauhallinen, mutta saattaa näykkiä pitkäeväisiä kaloja. Korutetra viihtyy vain parvessa, johon kuuluu vähintään 6 kalaa, viihtyy kuitenkin selvästi paremmin 15–20 kalan parvissa. Suurempi parvi on myös katsojan kannalta näyttävämpi kuin pieni ”tynkäparvi”. Altaan minimi koko 80 litraa.
Vesiolot ja ravinto.
Sopiva veden pH on 5,8–7,2, kovuus °dH 5–19 ja lämpötila 24–28 °C.
Gerundiivi

Gerundiivi on latinan kieliopista periytyvä termi, jolla eri kielten kieliopeissa tarkoitetaan erityyppisiä verbimuotoja: gerundiiviksi voidaan eri kielioppiperinteissä nimittää verbaaliadjektiivia, verbaalista adverbia (konverbiä) tai finiittistä verbinmuotoa.
Latinassa.
Latinan kielessä gerundiivi on verbaaliadjektiivi, joka ilmaisee, että nomini ansaitsee olla tai sen tulee olla toiminnan objektina. Tästä verbimuodosta käytetään myös nimitystä partisiipin passiivin futuuri. Esimerkiksi suomen kielen lause "Kissa on ruokittava" vastaa gerundiivia merkitykseltään.
Muinaiskreikassa.
Muinaiskreikassa gerundiivi on samankaltainen adjektiiviverbi kuin latinassa.
Tigrinjassa.
Tigrinjan kielessä gerundiivi ei ole adjektiiviverbi eikä verbaalinen adverbi, vaan finiittinen verbi. Se viittaa loppuun suoritettuun toimintaan, jonka vaikutus kestää edelleen. Gerundiivia voidaan käyttää yksinään, mutta se voidaan myös ketjuttaa toisen gerundiivin kanssa; jälkimmäisessä tilanteessa se on joissakin tapauksissa käännettävissä lauseenvastikkeella: "Bitri hidju kheydu (sananmukaisesti: "Sauvaan hän-tarttui hän-alkoi-kävellä, mikä tarkoittaa: "Pitäessään sauvaa hän kävelee" eli käytännössä: "Hän kantaa sauvaa").
Syyteoikeus

Syyteoikeus eli oikeus vaatia rangaistusta tuomioistuimessa kuuluu yleensä valtion viranomaisille, syyttäjille. Joissain maissa myös rikoksen uhri, eli asianomistaja voi vaatia rangaistusta. 
Jotkin rikokset ovat asianomistajarikoksia, joista syyttäjä voi vaatia rangaistusta vain jos asianomistaja sitä pyytää.
Suomessa syyteoikeus kuuluu syyttäjille. Suomessa on käytössä myös ns. toissijainen asianomistajan syyteoikeus. Jos poliisi on jättänyt rikoksen syyteharkintaan saattamatta tai syyttäjä on päättänyt jättää syytteen nostamatta, asianomistajalla on oikeus itse nostaa syyte rikoksesta ja viedä asia näin tuomioistuimen käsiteltäväksi.
Berens

Berens voi viitata seuraaviin asioihin:
Pyöröovi

Pyöröovi koostuu usein kolmesta tai neljästä yhteenkiinnitetystä paneelilevystä, jotka pyörivät lieriömäisen kotelon sisällä joko ihmisen voimin tai moottorin avustamana. Tätä ovityyppiä käytetään yleensä rakennuksen energiatehokkuuden maksimoimiseksi.
Ferrari F310

Ferrari F310 ja sen kehitetty versio F310B olivat John Barnardin suunnittelemat autot, joilla Ferrari-talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1996 ja 1997. Sitä ajoivat molempina vuosina Michael Schumacher ja Eddie Irvine.
Schumacher onnistui voittamaan autolla kaudella 1996 kolme kertaa, mutta auton heikkous näkyi Irvinen kahdeksasta keskeytyksestä. Auton kehittäminen osoittautui ongelmalliseksi, koska siinä käytettiin kauden 1995 auton osia kauden alussa joidenkin ongelmien ratkaisemiseksi.
F310B oli F310:n kehitetty versio, ja se oli edeltäjäänsä parempi. Tämä mahdollisti taistelemisen mestaruudesta. Schumacher onnistui voittamaan viisi kilpailua, mutta myös Irvine onnistui silloin tällöin yltämään palkintosijoille. Sekä valmistajien että kuljettajien mestaruudet jäivät tallilta kuitenkin saavuttamatta.
Auto oli viimeinen John Barnardin suunnittelema Ferrarin F1-auto, sillä hän erosi tallista. Hänen tilalleen tuli Rory Byrne. Sekä kaudella 1996 että 1997 Ferrari sijoittui valmistajien sarjassa toiseksi.
Formula 1 -tulokset.
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)
Jan Andrew

Janice ("Jan") Andrew (naimisiinmenon jälkeen Janice Thornett, s. 25. marraskuuta 1943) on australialainen perhosuimari, joka saavutti kaksi mitalia Rooman kesäolympialaisissa 1960, hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä ja pronssia 100 metrin perhosuinnissa. Hänet tunnetaan myös riidastaan Dawn Fraserin kanssa joukkuetapaamisessa kesäolympialaisissa 1964. Riitelyn syy oli viestijoukkuetta koskeneet eripurat.
Pekka Kari

Pekka Johannes Kari (30. elokuuta 1931 Tampere – 9. tammikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen viulutaiteilija ja Helsingin kaupunginorkesterin konserttimestari.
Pekka Kari aloitti viulunsoiton opiskelun kymmenvuotiaana Tampereen musiikkiopistossa ja jatkoi opintoja Sibelius-Akatemiassa vuosina 1946–1953. Ensikonserttinsa vuonna 1952 hän valmisti Arno Granrothin ohjauksessa mutta jatkoi perehtymistään ranskalaiseen viulukouluun myöhemmin muun muassa Léon Nauwinckin johdolla Pariisissa.
Pitkän orkesteriuransa Kari aloitti 1953 vastaperustetun Radion sinfoniaorkesterin (RSO, aikaisemmin Radio-orkesteri, RO) ensiviulussa ja päätti tämän vaiheen orkesterin 2. konserttimestarina 1966. Saman vuoden syksyllä hänet valittiin Helsingin Kaupunginorkesterin (HKO) 1. konserttimestariksi. Hän oli tehtävässä 25 vuotta eli 1990-luvun alkuun, jolloin jäi orkesterityöstä eläkkeelle.
Pekka Kari oli vuodesta 1959 pitkään Sibelius-Akatemian viulunsoiton opettajana. Opetustehtävien ja julkisten esiintymisten ohella hän kuului usein merkittävimpien viulukilpailujen tuomaristoon ja oli Suomessa arvoviuluja hallinnoivan Cremona-säätiön hallituksen jäsenenä. 
Kari on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Odenwald

Odenwald IPA: on vuorijono Saksan lounaisosassa, Hessenin, Baden-Württembergin ja Baijerin osavaltioiden alueella. Sen korkeimmat huiput ovat noin kuusisataametrisiä, joten se voidaan luokitella keskivuoristoksi. 
Lännessä Odenwald rajoittuu jyrkästi Reinin aavaan laaksoon ja pohjoisessa Mainjoen laaksoon. Itä- ja eteläsuuntaan Odenwaldin vuoret tasoittuvat vähitellen. Odenwaldin alue voidaan jakaa kolmeen osaan: läntiseen Etu-Odenwaldiin ("Vorderer Odenwald") jyrkkine laaksoineen, itäiseen Taka-Odenwaldiin ("Hinterer Odenwald") sekä Neckarjoen eteläpuolella sijaitsevaan Pikku-Odenwaldin ("Kleiner Odenwald"). Odenwaldin korkein vuori on 626 m korkea Katzenbuckel. Suuri osa aluetta on metsien peitossa, tiheämpää asutusta on lähinnä vain vuoriston reunalla ja jokien laaksoissa. Suurimmat kaupungit Odenwaldin alueella ovat Heidelberg sen lounais- ja Darmstadt sen luoteisreunalla. Odenwaldin länsireunaa seuraa Bergstraße-tie Darmstadtista Wieslochiin.
The Uncanny X-Men

The Uncanny X-Men (myös nimellä Marvel’s X-Men) on LJN:n vuonna julkaisema videopeli NES:lle. Pelissä taistellaan useilla Ryhmä-X:n hahmoilla, joista jokaisella on omat erikoistaitonsa. Nämä taidot ovat käytännöllisiä aina tietyissä tehtävissä; esimerkiksi Kykloopin laser on käytännöllinen tehtaassa. Pelissä on sekä yksinpeli että kaksinpeli ja se on yksi ensimmäisistä X-Men-peleistä.
Jokaisen hahmon perusiskuja voi käyttää rajattomasti, mutta erikoisiskut kuluttavat hahmojen energiaa, mikä saattaa johtaa hahmon kuolemaan. Pelissä pelaajan täytyy taistella tiensä läpi päävastustajan luokse ja joskus hänen täytyy kerätä matkalla erilaisia esineitä kuten avaimia. Voitettuaan päävastustajan, pelaajan täytyy taistella nopeasti tiensä takaisin alkuun ennen kuin pommi tuhoaa koko paikan. Pelaajia on turhauttanut eniten se, että viimeisen tason kykeni läpäisemään ainoastaan salaisen koodin avulla.
Ferrari F300

Ferrari F300 oli Rory Byrnen suunnittelema auto, jolla Ferrari-talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1998. Sitä ajoivat Michael Schumacher ja Eddie Irvine, jotka molemmat olivat tallissa kolmatta vuotta.
Auto oli kilpailukykyinen ja luotettava, mutta aerodynamiikaltaan heikkotasoinen McLaren MP4/13:een verrattuna. Schumacher taisteli maailmanmestaruudesta aina kilpailun viimeiseen kilpailuun asti, mutta mestaruus meni McLarenin Mika Häkkiselle.
Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa toiseksi ja saavutti 133 MM-pistettä.
Bo Johansson

Bo Johansson (s. 28. marraskuuta 1942 Kristdala, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 
Ura.
Johanssonin pelaajaura oli vaatimaton,mutta valmennusurallaan hän on kiertänyt Eurooppaa ja toiminut kahteen otteeseen maajoukkuevalmentajana.
Johansson aloitti valmennusuransa 1977 Kalmar FF:ssä, jossa oli pelannut 10 vuotta. Kalmarista Johansson siirtyi Öster IF:ään, jonka peräsimessä hän voitti Allsvenskanin mestaruuden kahdesti 1980 ja 1981. 
Östersistä Johansson matkasi Kalmarin kautta norjalaiseen FK Jerviin, palasi välillä takaisin Östersiin ja 1988 siirtyi kreikkalaisen Panioniosin päävalmentajaksi.
1990 Johanssonista tuli Islannin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Hän jätti Islannin 1991 ja siirtyi Tanskaan Silkeborgin päävalmentajaksi. Voitettuaan Tanskan Superliigan 1994 Johansson jätti seuran.
1995 Johansson valmensi myös HJK:ta, kunnes 1996 tuli valituksi Tanskan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Johanssonin johdolla Tanska eteni MM-kisoihin 1998 ja EM-kisoihin 2000. Ranskan MM-kisoissa Tanska hävisi puolivälierissä Brasilialle 3–2. EM-turnaus meni penkin alle ja Tanska hävisi kaikki alkulohkon kolme otteluaan ja Johansson jätti Tanskan maajoukkueen. 
Johansson valmensi IFK Göteborgia 2003–2004 ja norjalaista Moldea kaudella 2005.
Roy Clarke

Roy Clarke (s. 28. tammikuuta 1930 Yorkshire) on englantilainen komediakäsikirjoittaja.
Hän on käsikirjoittanut komediasarjaa "Vielä virtaa" ja myös sarjat "Aina auki", "Pokka pitää" ja "Ain’t Misbehavin’". Hän on myös työskennellyt elokuvassa "A Foreign Field" (1993). Komedioidensa ansiosta hänet on hyväksytty Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi.
Anders Linderoth

Anders Linderoth (s. 21. maaliskuuta 1950) on ruotsalainen entinen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja.
Hänen poikansa Tobias on myös entinen jalkapalloilija. 
Ura pelaajana.
Linderoth debytoi Ruotsin Allsvenskanissa Helsingborgs IF:n paidassa. Pelatessaan Östers IF:n paidassa Linderoth sai kutsun maajoukkueeseen ja voitti Ruotsin parhaan jalkapalloilijan palkinnon 1976. Linderoth pelasi myös Ranskassa Olympique Marseille'n riveissä.
Ruotsin maajoukkueessa Linderoth pelasi 40 A-maaottelua tehden kaksi maalia. Hän pelasi kolme ottelua MM-kisoissa 1978. 
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Linderoth on toiminut valmentajana. Suurimpana saavutuksena on IF Elfsborgin nostaminen Allsvenskaniin sekä Norjan cupin voitto 1998. Linderoth toimi viiden vuoden ajan (2002-2006) tukholmalaisen Hammarby IF:n päävalmentajana.
Linderoth sai marraskuussa 2007 potkut Viborgin päävalmentajan tehtävistä huonon menestyksen vuoksi. Hänellä olisi ollut sopimus joulukuuhun 2007 saakka.
Kaudeksi 2008 Linderoth siirtyi Superettanissa pelaavan Landskrona BoIS:n päävalmentajaksi. Pesti jäi kahden kauden mittaiseksi hänen saatuaan potkut marraskuussa 2009. Potkujen taustalla olivat muun muassa kommunikaatiovaikeudet hänen ja pelaajien välillä. Helmikuussa 2010 hän siirtyi Allsvenskaniin nousseen Mjällbyn organisaatioon scoutiksi ja juniorivalmennuksen koordinaattoriksi. Heinäkuussa 2014 Mjällby nosti Linderothin erotetun Lars Jacobssonin seuraajaksi edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Linderoth ei onnistunut nostamaan Mjällbyä pois Allsvenskanin putoamiskamppailusta ja joukkue putosi kauden päätteeksi Superettaniin. Linderoth jatkoi seuran päävalmentajana myös kaudella 2015, mutta kehnojen tulosten myötä hän sai potkut toukokuussa 2015.
Kaudella 2016 Linderoth teki paluun valmennustehtäviin, kun hän aloitti Ruotsin naisten 1. divisioonassa pelanneen Lörby IF:n päävalmentajana. Linderoth valmensi seuraa kaksi kautta, kunnes ilmoitti lokakuussa 2017 jäävänsä eläkkeelle.
Hammarby Hockey

Hammarby Hockey oli ruotsalainen jääkiekkoseura ja Hammarby IF:n jääkiekkojaosto. Seura on perustettu jo vuonna 1889, mutta jääkiekkotoiminnan se aloitti vasta vuonna 1921. Vuonna 2008 jääkiekkojaosto ajautui konkurssiin. Hammarby on voittanut jääkiekossa Ruotsin mestaruuden yhteensä kahdeksan kertaa ja napannut hopeaa yhtä monesti. Joukkue on pelannut Ruotsin pääsarjatasolla 42 kautta, viimeksi kaudella 1984–1985. 
Joukkue kaudella 2021-2022.
Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Matteo Carcassi

Matteo Carcassi (1792, Firenze – 16. tammikuuta 1853, Pariisi) oli italialainen säveltäjä ja kitaristi.
Carcassi aloitti pianolla, mutta oppi soittamaan myös kitaraa jo lapsena. Vuonna 1810 Carcassi muutti Saksaan ja saavutti esiintymisillään nopeasti suurta menestystä. Vuonna 1815 hän asui Pariisissa ja toimi kitaran- ja pianonsoiton opettajana. Ollessaan konserttikiertueella Saksassa vuonna 1819 hän tapasi ensimmäisen kerran tulevan ystävänsä Antoine Meissonnierin. Meissonnier, joka oli Carcassin tavoin kuuluisa kitaristi, julkaisi useita Carcassin teoksia Pariisissa sijainneessa kustantamossaan.
Vuodesta 1820 eteenpäin Carcassi vietti suurimman osan ajastaan Pariisissa. Vuonna 1822 hän konsertoi Lontoossa saavuttaen suurta mainetta sekä taiteilijana että opettajana. Pariisissa Carcassi ei kuitenkaan yltänyt yhtä suureen menestykseen vielä pitkään aikaan; syynä tähän oli kenties hänen maanmiehensä, yleisön rakastaman Ferdinando Carullin läsnäolo.
Carcassi kävi jälleen Saksassa vuoden 1824 syksyllä. Tämän jälkeen hän esiintyi Lontoossa, missä hänen maineensa avasi ovia arvostetumpiin konserttisaleihin. Lontoosta Carcassi palasi takaisin Pariisiin. Seuraavien vuosien aikana hän teki useita konserttikiertueita Euroopan tärkeimpiin kulttuurikaupunkeihin. Vuonna 1836 Carcassi palasi lyhyeksi ajaksi konserttisaleihin, mutta lopetti esiintymisensä vuonna 1840. Hän kuoli Pariisissa vuonna 1853.
Vuonna 1836 Carcassi julkaisi kolmiosaisen "metodin" kitaralle ("Méthode complète pour la Guitare", op. 59), jota käytetään edelleen opetuksessa. Carcassin tunnetuimmat teokset ovat luultavasti hänen 25 etydiään "Etudes melodiques et progressives" (op. 60), jotka ovat säilyttäneet suosionsa kitaransoitonopiskelijoiden keskuudessa nykypäiviin saakka. Carcassi myös sovitti monia suosittuja ooppera-aarioita kitaralle. Kaiken kaikkiaan hänen kitaratuotantoonsa kuuluu 300 sävellystä.
Saskatchewanjoki

Saskatchewanjoki (, ) on noin 550 kilometrin pituinen joki keskisessä Kanadassa sijaitsevien Saskatchewanin ja Manitoban provinssien alueella. Joki virtaa lännestä itään ja laskee Cedarjärven kautta Winnipegjärveen Grand Rapidsin kylän luona. Joen suurimmat haarat ovat Etelä-Saskatchewanjoki- ja Pohjois-Saskatchewanjoki, joiden valuma-alueet yhdessä kattavat suurimman osan keskisen Kanadan preeria-alueesta. Joen alkulähteet ovat lännessä Kalliovuorilla Albertassa ja etelän suunnalla Montanan osavaltion pohjoisosissa Yhdysvalloissa. Winnipegjärveltä joen kaukaisimmille alkulähteille Bow River-joelle Albertaan on matkaa noin 1 940 kilometriä.
Joen kuvaus.
Varsinainen Saskatchewanjoen pääuoma alkaa Saskatchewan River Forksissa, noin 40 kilometriä itään Saskatchewanin Prince Albertin kaupungista, jossa South Saskatchewan- ja North Saskatchewan -joet yhtyvät. Sekä eteläisen että pohjoisen haaran alkulähteet sijaitsevat Kalliovuorten jäätiköillä Albertassa.
Saskatchewan River Forksista joki virtaa itäkoilliseen Nipawinin kylässä sijaitsevan Francis Finlayn padon muodostamaan tekojärveen, Codettejärveen. Codettejärvestä joki virtaa Tobinjärveen, joka on E. B. Campbellin padon muodostama patoallas. Tästä joki kääntyy koilliseen Kanadan kilven rajalle, jossa se virtaa halki suoalueiden, ja jossa siihen yhtyvät luoteesta virtaavat Torch- ja Mossyjoet.
Suoalueen pohjoislaidalla joen virtaussuunta kääntyy itään, ja se virtaa läpi useiden pienten järvien matkallaan kohti The Pas'n kaupunkia, jossa siihen liittyy luoteesta laskeva Carrotjoki. The Pas'n kaakkoispuolella joki muodostaa laajan suistoalueen laskiessaan luoteesta Cedarjärveen. Saskatchewanjoki laskee Winnipegjärveen Long Pointin niemen pohjoispuolella.
Sekä joen että Saskatchewanin provinssin nimet ovat peräisin creen kielen sanasta "kisiskāciwani-sīpiy", joka tarkoittaa nopeasti virtaavaa jokea. Joki monine sivuhaaroineen tarjosi tärkeän kulkureitin sekä Pohjois-Amerikan alkuperäiskansoille että eurooppalaisille turkiskauppiaille ja tutkimusmatkailijoille.
Hovet

Hovet, viralliselta nimeltään Johanneshovs Isstadion, on Tukholmassa sijaitseva areena, jossa pelataan jääkiekkoa. Arkkitehti Paul Hedqvistin suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1955 aluksi kattamattomana areenana. Siihen lisättiin 1961–1963 teräskatto ja yläkatsomo. Se oli vuoteen 1989 eli viereisen Globenin valmistumiseen asti Ruotsin jääkiekkomaajoukkueen kotiareena. Se oli myös Tukholman suurin jääkiekkohalli. Nykyään sitä käyttävät kotihallinaan toisen sarjatason seura AIK sekä HockeyAllsvenskan Djurgårdens IF, joskin viimeksi mainittu pelaa osan otteluistaan Globenissa. Areena toimii myös parin alemman sarjan joukkueen kotihallina. Hallin kapasiteetti on 8 000 katsojaa.
Areena vihittiin virallisesti käyttöön 4. marraskuuta 1955 Ruotsi–Norja-jääkiekko-ottelua (7–2) varten. Katto rakennettiin vuoden 1962 MM-kilpailuja varten. Syksyllä 2002 areenan jokainen istuin vaihdettiin ja lisäksi päätyyn rakennettiin ravintola-alue.
Rex Harrison

Reginald Carey ”Rex” Harrison (5. maaliskuuta 1908 Lancashire, Englanti – 2. kesäkuuta 1990 New York, New York, Yhdysvallat) oli englantilainen Oscar- ja Tony-palkittu teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Harrison tunnetaan muun muassa Henry Higginsin roolistaan musikaalielokuvassa "My Fair Lady" (1964). 
Harrison aloitti näyttelemisen 16-vuotiaana Liverpoolissa. Hän esiintyi Britanniassa sekä näyttämöllä että elokuvissa vuodesta 1930 alkaen, ja Broadwayllä ensi kerran vuonna 1936. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Britannian ilmavoimissa, mutta palasi pian elokuviin. Hän muutti Hollywoodiin vuonna 1945.
Harrison näytteli "My Fair Ladyn" tohtori Higginsin roolin teatterissa Broadwaylla 1956-1958, mistä hän sai Tony-palkinnon. Harrison näytteli saman roolin vuoden 1964 elokuvassa, josta hänet palkittiin parhaan miespääosan Oscarilla. Hän näytteli lukuisissa muissakin suosituissa elokuvissa kuten Elizabeth Taylorin ja Richard Burtonin kanssa elokuvassa "Kleopatra" (1963), josta hän sai parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden.
Rex Harrison oli elämänsä aikana kuudesti naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta. Laulaja, näyttelijä ja alppihiihtäjä Noel Harrison (1934–2013) oli hänen poikansa 
. Rex Harrison kuoli haimasyöpään 82-vuotiaana vuonna 1990.
Rex Harrisonilla on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Pilot Mound (Kanada)

Pilot Mound on noin 600 asukkaan pikkukaupunki Manitoban provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee noin 60 kilometriä länteen Mordenin kaupungista. Kaupunki on entisen NHL-pelaaja John "Black Jack" Stewartin kotipaikka.
Kaupungin jääkiekkojoukkue "Pilot Mound Pilots" pelaa Tiger Hills Hockey Leaguessa.
Clint Benedict

Clinton "Clint" Benedict (25. syyskuuta 1894, Ottawa, Ontario, Kanada – 12. marraskuuta 1976) oli ammatikseen jääkiekkoa pelannut maalivahti. Benedict pelasi 13 kautta National Hockey Leaguessa seuroinaan Ottawa Senators ja Montreal Maroons.
Hän oli Georges Vezinan ohella toinen jääkiekon varhaisista maalivahtisuuruuksista. Kolme vuosikymmentä ennen kuin Jacques Plante teki kasvosuojuksen tunnetuksi, Clint Benedict kokeili jalkapallourheilusta tuttua nahkaista kasvomaskia. Koska suoja heikensi näkyvyyttä, hän kuitenkin luopui siitä.
Tineke Lagerberg

Catharina Bernadetta Jacoba ”Tineke” Lagerberg (30. tammikuuta 1941 Bussum, Pohjois-Hollanti) on alankomaalainen kilpauransa päättänyt uimari, joka voitti pronssia 400 metrin vapaauinnissa Rooman kesäolympialaisissa 1960 ajalla 4.56,9. Hän osallistui myös 4x100 metrin sekauintiviestiin sijoittuen yhdessä muun joukkueen kanssa neljänneksi. 
Lagerberg rikkoi maailmanennätyksen 200 metrin perhosuinnissa 13. syyskuuta 1958 Naardenissa, Alankomaissa, ajalla 2.38,9. Lisäksi hän voitti urallaan kaksi EM-kultaa Budepestissa 1958 matkoinaan 100 metrin perhosuinti sekä 4x100 metrin vapaauintiviesti.
Tšekkoslovakian elokuva

Tšekkoslovakian elokuva oli Tšekkoslovakian olemassaolon ajan vuodesta 1918 vuoteen 1993 kyseisessä valtiossa tehtyä elokuvan tuotantoa.
Kun Tšekkoslovakia itsenäistyi vuonna 1918, elokuva koettiin tärkeäksi kansallisen identiteetin tekijäksi. Niinpä valtio päätti tukea elokuvaa erinäisin toimin, joissa jopa painostettiin laatuelokuvaa. Elokuvateatterit (joita oli hiukan yli tuhat) määrättiin esimerkiksi esittämään ainakin kahdeksan kotimaista elokuvaa vuodessa.
Tšekkoslovakia olikin teatterien suhteen Euroopan kehittyneimpiä maita 1930-luvulla: niitä oli yksi jokaista 8 000 kansalaista kohden, kun esimerkiksi Puolassa niitä oli yksi jokaista 70 000 kansalaista kohden. Tuotanto kasvoi 1930-luvulla kahdeksasta elokuvasta 54:ään vuodessa. Kun kilpailu ulkomaisia elokuvia vastaan oli aluksi täysin epätasaista, omavaraisuuden aste kasvoi koko ajan. 
Americana- ja Biographia-yhtiöt muodostivat A + B-studion 1921, Karel Lamac taas Kavalírka-studion vuonna 1924, ja nimenomaan ensiksi mainittu teki 1920-luvun arvostetuimpia elokuvia. Vuonna 1931 perustettiin Barrandovin studiot, jotka ovat olleet toiminnassa siitä lähtien.
Son Goten

Son Goten on kuvitteellinen Akira Toriyaman luoma kuvitteellinen hahmo "Dragon Ball Z", dragon ball super ja "Dragon Ball GT" -sarjoissa. Hän on Gokun ja Chi-Chin lapsi sekä Son Gohanin veli. Gotenin paras kaveri on Trunks.
Goten on todella vahva, ja hän pystyy saavuttamaan supersaiyalaistason, joka nostaa hänen ki-energiaa ja voimaa 50-kertaiseksi. Goten saavutti supersaiyalaisuuden ensimmäistä kertaa harjoitellessaan äitiään Chi-Chiä vastaan, mutta Chi-Chi kielsi sen käytön, eikä muuttunut supersaiyalaiseksi ennen kuin alkoi harjoitella Maailman Vahvin -turnaukseen Gohanin kanssa.
Ulkonäkö.
Ulkonäöltään Goten muistuttaa Gokua lapsena. Hänellä on myös useita samoja luonteenpiirteitä kuin Gokulla, kuten puhdassydämisyys ja hyvä ruokahalu. Lisäksi kun Goten ja Goku kohtaavat ensi kerran, Goku sanoo tätä pikkuiseksi itsekseen. "Dragon Ball GT:ssä" Goten kuitenkin leikkaa hiuksensa ja on kiinnostuneempi tyttöystävästään kuin ottelemisesta. Hän myös fuusioituu Trunksin kanssa, josta syntyy todella vahva Gotenks.
Gokun ja Gotenin ensitapaaminen.
Goku ja Goten tapasivat ensimmäistä kertaa Maailman Vahvin -turnauksessa. Gotenia ujostutti, kun hän näki isänsä. Goten ja Trunks kamppailivat Maailman Vahvin -turnauksessa, ja Trunks voitti. Junioriturnauksen jälkeen Trunks keksi pukeutua Mahtinaamion pukuun ja taistella aikuisten turnauksessa, mutta he paljastuivat finaalissa.
Gustav Suits

Gustav Suits (30. marraskuuta 1883 Võnnu, Viro – 23. elokuuta 1956 Tukholma, Ruotsi) oli virolainen runoilija ja vuosisadan alussa syntyneen "Noor-Eesti" eli Nuori Viro -kansallisuusliikkeen perustaja ja sen johtomiehiä.
Elämäkerta.
Suits syntyi Võnnun kunnassa lähellä Tarttoa opettajaperheeseen. Hän valmistui vuonna 1904 Tarton kruununkymnaasista ja työskenteli Suomessa kotiopettajana kesäisin (1901–1904). Hän aloitti vuonna 1904 opinnot Tarton yliopistossa, mutta siirtyi vuonna 1905 Helsingin yliopistoon opiskelemaan eurooppalaista kirjallisuutta, suomen kieltä ja kansanrunoustiedettä. Hän kuului ensimmäisiin, jotka vaativat Virolle valtiollista itsenäisyyttä.
Suits oleskeli Suomessa maansa itsenäistymiseen asti ja suoritti Helsingin yliopistossa 1910 filosofian kandidaatin tutkinnon. Hän työskenteli Helsingin yliopiston kirjastossa vuosina 1913–1917 sekä opetti suomen kieltä Helsingin venäläisessä kymnaasissa. Vuonna 1914 hän oleskeli Pariisissa Helsingin yliopiston apurahan turvin.
Vuosina 1917–1919 Suits osallistui Viron politiikkaan ja toimi Viron sosialistisen vallankumouspuolueen keskuskomiteassa. Hän oli ensimmäisiä, joka ehdotti Suomen ja Viron valtioiden yhdentymistä. Myöhemmin tästä ajatuksesta innostui myös hänen ystävänsä Friedebert Tuglas.
Suits nimitettiin 1921 Tarton yliopiston kirjallisuudenhistorian professorin sijaiseksi. Hän toimi ylimääräisenä professorina vuodesta 1924 alkaen ja varsinaisena professorina vuodet 1931–1944. Suits loi maansa kirjallisuuteen uudenaikaisen lyriikan. Hänen esikoiskokoelmansa "Elu tuli" ilmestyi 1905, ja ennen pitkää hänestä tuli isänmaanrakkauden, vapauden ja vallankumouksen tulkki. Hänen muita runokokoelmiaan olivat muun muassa "Tuulemaa" (1913) ja "Kõik on kokku unenägu" (1922). "Tuulemaassa" näkyy Itämerenmaakuntien vuosien 1905–1906 kukistetun kumouksellisen toiminnan jälkeinen apeus ja pettymys. Suits julkaisi myös tieteellisiä tutkimuksia kansalliskirjallisuuden alalta (mm. "Nuori Kreutzwald"). Suitsin myöhäistuotantoa julkaistiin vuonna 1950 kokoelmassa "Tuli ja tuul". Hän käänsi runoutta hollannista ja ruotsista viroksi.
Vuonna 1944 Suits pakeni neuvostomiehitystä perheineen Suomeen ja siirtyi samana vuonna Ruotsiin. Hän työskenteli Nobel-instituutin kirjastossa Tukholmassa. Vuonna 1953 hänet nimitettiin Viron pakolaishallituksen kulttuuriministeriksi, mutta hän ei ottanut tehtävää vastaan. 
Perhe.
Gustav Suitsun puoliso oli Aino Emilia o.s. Thauvón (9.11.1884–8.8.1969), Viitasaaren kirkkoherran Emil Thauvónin tytär. Heille syntyi kaksi tytärtä, Anna-Lisa (1914–1956) ja Helga (1924–1999). Helga Suits-Kangro julkaisi vanhempiensa kirjeenvaihdon vuosilta 1908–1916 kirjana "Aino ja Gustavi lugu" (1987).
Suomennetut teokset.
Suomennettuja runoja.
Lähde:
Heckler &amp; Koch USP

Heckler &amp; Koch USP (, "Universaali Itselataava Pistooli", käytetään myös "Universal Service Pistol") on saksalaisen Heckler &amp; Koch -yhtiön valmistama muovirunkoinen itselataava pistooli. Saksan Bundeswehr valitsi sen vuonna 1995 uudeksi palveluspistoolikseen nimikkeellä P8 ("Pistole 8").
Helmut Weldlen suunnitteleman pistoolin valmistus aloitettiin vuonna 1993. Vuonna 1994 pistoolin valmistuksessa siirryttiin tavanomaisesta rihlauksesta polygonaalirihlattuihin piippuihin; P8-malli kuitenkin valmistetaan tavallisella rihlauksella. Lippaanvapautinsalpa on sijoitettu liipaisinkaaren ja kahvan yhtymäkohtaan ja on käytettävissä sekä oikealta että vasemmalta puolelta.
Asetta on valmistettu neljää eri kaliiperia: 9×19, .357 SIG (vain Compact-malli), .40 S&amp;W ja .45 ACP.
USP:n eri versiot ovat:
Barça Hockey Gel

Barça Hockey Gel on tunnetun jalkapallojoukkueen FC Barcelonan jääkiekkojaosto. Jääkiekkoa seurassa on alettu pelata vasta vuonna 1972. Joukkueen kotihallina toimii Pavello Pista de Gel. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan pääsarjastasolla Superligassa. Seuran edustusjoukkueen ensimmäinen päävalmentaja vuonna 1972 oli suomalainen Juhani Wahlsten.
Barça Hockey Gel Euroopassa.
Ensimmäisen kerran joukkue osallistui Euroopassa Continental Cupiin kaudella 1997-1998. Tuolloin sen kaksi ottelua päättyivät tappioihin lukemin 11-2 ja 13-0. FC Barcelona pelasi Continental Cupissa myös kaudella 2002–2003, mutta jäi jo ensimmäisellä kierroksella lohkonsa viimeiseksi häviten kaikki kolme otteluaan maalierolla 9–27. Seuraavalla kaudella joukkue osallistui samaiseen turnaukseen jääden jälleen lohkonsa viimeiseksi, mutta tällä kertaa tuli jo yksi tasapeli. Maaliero oli 9–32.
Marvel Super Heroes

Marvel Super Heroes on Capcomin kehittämä ja julkaisema taistelupeli. Peli julkaistiin alun perin kolikkopelinä vuonna 1995 sekä vuonna 1997 Sega Saturnille ja PlayStationille. Vuonna 2012 peli julkaistiin PlayStation Networkissa ja Xbox Live Arcadessa. Pelissä esiintyy useita supersankareita ja heidän vihollisiaan Marvelin sarjakuvista.
Peli on saman tyyppinen kuin aiempi Marvelin taistelupeli, "", mutta yksinkertaisemmalla voimien käytöllä ja peliin on myös lisätty Ikuisuuskivet, jotka antavat käyttäjälle eri voimia taisteluiden aikana.
Luettelo viimeisistä ensimmäisen maailmansodan veteraaneista maittain

Tämä on luettelo ensimmäisen maailmansodan viimeisinä kuolleista veteraaneista eri maissa. Viimeinen tunnettu veteraani oli 4. helmikuuta 2012 kuollut brittiläinen Florence Green, joka toimi sodassa tarjoilijana Britannian ilmavoimien tukikohdassa. Viimeinen varsinaisiin taisteluihin osallistunut veteraani oli 5. toukokuuta 2011 kuollut brittiläinen Claude Choules, joka palveli Britannian laivastossa. Viimeinen ase kädessä rintamalla taistellut veteraani, brittiläinen Harry Patch kuoli 25. heinäkuuta 2009. Veteraanit on luetteloitu heidän viimeisen kotivaltionsa mukaan eikä sen mukaan, minkä valtion armeijassa he aikoinaan palvelivat.
Topi Reinikka

Toivo Valdemar "Topi" Reinikka (18. huhtikuuta 1927 Sievi – 31. lokakuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Reinikka tunnettiin muun muassa sivurooleista radiokuunnelmasarjassa "Knalli ja sateenvarjo". Reinikka esiintyi kaiken kaikkiaan 13 elokuvassa. Miespääosissa hän oli elokuvissa "Onnen saari" ja "Ei enää eilispäivää", joissa Reinikka esitti alikersantti Olavi Lahtista.
Kintamani-balinkoira

Kintamani-balinkoira () eli kintamani on vanha, alkukantainen indonesialainen pystykorva. FCI tunnusti sen viralliseksi roduksi vuonna 2019. Suomessa rotua edustaa Suomen Seurakoirayhdistys.
Ulkonäkö.
Rotu on vankkarakenteinen ja pystykorvatyyppinen. Korvat ovat pystyt ja häntä ylös kiertynyt. Karvapeite on kaksikerroksinen ja tiheä.
Aiemmin Indonesian Kennelliiton virallisessa rotumääritelmässä ainoa sallittu väritys oli valkoinen (mieluiten keksinvärisin korvin), ja täten muunväriset yksilöt karsittiin pois puhdasrotuisten balinvuoristokoirien jalostuksesta. FCI-tunnustuksen myötä uusi rotumääritelmä hyväksyy sekä valkoisen että hiekan (fawn), punaisen, juovikkaan (brindle) ja mustan. Hiekalta, punaiselta ja brindleltä toivotaan mustaa maskia. Aikoinaan tyypillisimpänä värinä pidettiin tricolouria ja myös kaksivärisiä yksilöitä esiintyi, mutta ne eivät kuulu rotumääritelmän sallimiin väreihin. Uroksen sallittu säkäkorkeus on 49–57 cm (ihanne 53 cm) ja paino 15–18 kg, kun taas nartulla vastaavat mitat ovat 44–52 cm (ihanne 48 cm) ja 13–16 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Alkukantaisuus näkyy kintamani-balinkoiran luonteessa. Se on vieraita kohtaan varautunut eikä vahtiessaan päästä tunkeilijoita vartioimalleen alueelle. Se on yleensä melko dominoiva muita koiria kohtaan. Se on arvostettu rotu etenkin Balilla, jossa sen katsotaan olevan oikeudenmukaisuutta vaalivan Dharma-jumalan inkarnaatio. 
Rotua on käytetty sekä talojen ja omaisuuden vartiointiin että seurakoirana.
Alkuperä.
Kintamani-balinkoira on kotoisin Kintamani-vuoristosta Balin saarelta. Sitä kasvatetaan etupäässä Gunung Batur -tulivuoren lähialueilla, ja pentuja tuodaan vuorilta alas myytäviksi paikallisiin kaupunkeihin. Kolean vuoristoilmaston takia rodulle on kehittynyt paksu karvapeite. On esitetty, että se polveutuu merimiesten mukana saarelle kulkeutuneesta chow chow'sta. Toisaalta sitä kuvaillaan myös alaskanmalamuutin ja samojedinkoiran välimuodoksi. Kalifornian yliopiston suorittamien geneettisten tutkimusten perusteella on esitetty, että sen lähimmät sukulaiset ovat dingo ja kiinanpystykorva ja että rotu on ollut eristyksissä 15 000 vuotta..
Levinneisyys.
Rodusta on tullut suosittu lemmikki eri puolilla Indonesiaa, ja se on levinnyt myös isoihin kaupunkeihin kuten Jakartaan, jossa se on sopeutunut hyvin elämään urbaanissa ympäristössä. Euroopassa se on kuitenkin edelleen erittäin harvinainen, ja esimerkiksi Saksasta löytyvät tapaukset ovat balilaiselta torilta halvalla ostettuja, taustaltaan todennäköisesti enemmän tai vähemmän sekarotuisia yksilöitä. Balilla rotua uhkaavat sekoittuminen muihin villikoiriin ja rabiesepidemia. Suomen ensimmäinen rodunedustaja rekisteröitiin Kennelliittoon marraskuussa 2025, valkoinen narttu suoraan rodun kotimaasta.
Tampereen yliopiston kirjasto

 
 Tampereen yliopiston kirjasto oli Tampereella sijainnut tieteellinen kirjasto, joka toimi osana Tampereen yliopistoa. Sen pääkirjasto sijaitsi yliopiston keskustakampuksella Linna-rakennuksessa. Kaupin kampuksella toimi Arvo-kirjasto, joka palveli Kaupin alueen yksikköjä sekä Tampereen yliopistollista sairaalaa.
 Kirjasto yhdistyi vuoden 2019 alussa Tampereen teknillisen yliopiston kirjaston ja Tampereen ammattikorkeakoulun kirjaston kanssa. Näin syntyi uusi kirjasto, joka toimii osana 1. tammikuuta 2019 aloittanutta Tampereen yliopistoa.
Historia.
Kirjaston historia alkoi vuonna 1925, jolloin Kansalaiskorkeakoulu perustettiin Helsinkiin. Kansalaiskorkeakoulun kanssa samaan aikaan aloittanutta ja sen ohessa toiminutta kirjastoa voidaan pitää Tampereen yliopiston kirjaston edeltäjänä. Korkeakoulu muutti kirjastoineen Tampereelle vuonna 1961, ja sen nimi vaihtui "Tampereen yliopiston kirjastoksi" vuonna 1966, kun siihen oli yhdistetty Tampereelle perustettu Tampereen tieteellinen kirjasto.
Kirjasto toimi yhden virkailijan voimin vuoteen 1933 asti, jolloin palkattiin toinen virkailija. Sittemmin kirjasto kasvoi vuosien 1927–1928 toimintakertomuksen mukaisesta 80 lainaajasta ja 661 lainauksesta yli 1,7 miljoonaan lainaan (2005). Ylikirjastonhoitajina Tampereella toimivat FM Arvo Seppälä, FL Hannele Soini ja YT Mirja Iivonen. Viimeisenä kirjastonjohtajana toimi FL Minna Niemi-Grundström.
Vuonna 1969 kirjasto jaettiin erillisiksi osastokirjastoiksi. Neljästä kirjastosta kurssikirjasto palautettiin hallinnollisestikin pääkirjaston osaksi vuonna 1994. Vuonna 2015 humanististen tieteiden osastokirjasto Humanika sulautettiin pääkirjasto Linnaan ja samalla lakkautettiin osastokirjastot.
Kirjaston toiminta päättyi vuoden 2018 lopussa. Tampereen yliopisto ja Tampereen teknillinen yliopisto yhdistyivät uudeksi säätiöyliopistoksi 1. tammikuuta 2019.
Amstelveen

Amstelveen on kaupunki Pohjois-Hollannin provinssissa Alankomaissa. Kaupungin pinta-ala on 44,05 km² (josta 2,49 km² on vettä) ja väkiluku 79 768 asukasta (2008). Amstelveenin kaupunki kuuluu Amsterdamin suurkaupunkialueeseen.
Amstelveenin naapurikunnat ovat pohjoisessa Amsterdam, luoteessa Haarlemmermeer, lännessä Aalsmeer, etelässä Uithoorn, kaakossa De Ronde Venen ja idässä Ouder-Amstel.
Punaomega

Punaomega (Arkady Rossovich) on Marvel Comicsin sarjakuvissa esiintyvä roisto, joka on Ryhmä-X:n vihollinen.
Vuonna 2009 Punaomega oli listattu sijalle 95 IGN-sivuston laatimassa kautta aikain sata suurinta sarjakuvarikollista.
Historia.
Punaomega on venäläinen mutantti, joka ennen työskenteli Neuvostoliiton "supersotilaana". Hänellä on yli-inhimilliset voimat ja kestävyys, ja hänen käsiinsä on istutettu pitkät karbonadiumista tehdyt lonkerot, jotka hän voi lähettää ranteistaan vainoamaan vastustajiaan. Hän kätkee sisäänsä itiöitä, jotka ovat tappavia toisille ihmisille ja hän imee muiden elinvoimaa pitääkseen yllä omaansa.
Punaomega palvelee nykyään Matsuo Tsurayabaa, joka herätti hänet staasista sieppaamaan Wolverinen. Punaomega voitti Wolverinen ja toi hänet Tsurayaballe. Punaomega ja Wolverine olivat taistelleet ennenkin, Maverickin ja Sapelihampaan kanssa 30 vuotta aikaisemmin, kun kolmikko yritti pelastaa kaksoisagentti Janice Hollenbeckin ja karbonadium-syntetisaattorin.
Punaomega taisteli Ryhmä-X:ää vastaan, ja kun Tajunta haavoitti häntä, hän hävisi Ryhmä-X:lle ja Maverickille, vaikka pystyikin pakenemaan. Myöhemmin Punaomega taisteli Siperiassa Sielunnylkijää vastaan ja jäi tämän hallintaan. Sielunnylkijä käytti häntä taistelussa Wolverinea ja Ryhmä-X:ää vastaan. Punaomega sieppasi Wolverinen ja Jubileen mutta karkasi Sielunnylkijän kuoleman jälkeen.
Punaomega taisteli myös Generation-X:ää vastaan, hävisi heille ja katosi.
Voimat ja varusteet.
Punaomegalla on kyky tuottaa vartalostaan itiöitä, jotka tappavat ihmiset hänen välittömässä läheisyydessään. Hän voi myös imeä heidän elinvoimansa pitääkseen yllä omaansa. Punaomega on yli-inhimillisen voimakas ja voi nostaa 10 tonnia. Punaomega on loistava taistelija, jonka KGB on kouluttanut aseettomaan taisteluun.
Rajoitukset.
Punaomegan "kuolonitiöiden" takia hänen täytyy imeä muiden elinvoimia pysyäkseen aktiivisena. Jos hän löytäisi karbonadium-syntetisaattorin, hän voisi käyttää sitä matkimaan karbonadiumia, ainoaa metallia, joka neutraloi "kuolonitiöt", näin tasapainottaen niiden määrän kehossaan.
Onnen potkuja

Onnen potkuja ("The Pursuit of Happyness") on Gabriele Muccinon ohjaama vuonna 2006 valmistunut elämäkertaelokuva. Elokuva perustuu tositapahtumiin. Pääosissa ovat Will Smith ja hänen poikansa Jaden Smith, jotka ovat elokuvassakin isä ja poika. Elokuva oli Yhdysvaltain katsotuin elokuva ensi-iltaviikonloppunaan. Elokuva keräsi lipputuloja kolmen päivän aikana 27 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli runsaat 20 miljoonaa euroa.
Juoni.
Chris Gardner (Will Smith) yrittää elättää perhettään, mutta lopulta tilanne johtaa siihen, että vaimo lähtee omille teilleen. Chris jää kahdestaan viisivuotiaan poikansa Christopherin kanssa. Chris koettaa hankkia hyvin palkatun työpaikan ja yrittää tarjota paremman elämän pojalleen. Chris pääsee harjoittelijaksi hyvään työpaikkaan, mutta palkaton harjoittelujakso vie pojan ja isän San Franciscon kaduille asumaan.
Woking

Woking on noin asukkaan kaupunki ja asukkaan kaupunkipiiri ("borough") Kaakkois-Englannissa Surreyn kreivikunnassa. Se luetaan osaksi Lontoon metropolialuetta. Hallinnollisesti Wokingin kaupunki on suoraan kaupunkipiirin alaisuudessa eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa ("unparished area"). Kaupunkipiiriin ei kuulu yhtään kuntaa ("civil parish").
Woking sijaitsee noin 40 kilometriä Lontoon keskustasta lounaaseen, ja sieltä on 25 kilometrin matka Heathrow’n lentoasemalle ja 25 minuutin junamatka Waterloon rautatieasemalle. Monet kaupungin asukkaista käyvät Lontoon alueella töissä.
Sen jälkeen kun Wokingiin rakennettiin rautatieyhteys Lontoosta 1838, siitä tuli lähistön kanervanummien ja mäntymetsien ansiosta suosittu asutuskeskus. Siellä on vuonna 1889 rakennettu moskeija, joka on Ison-Britannian muslimiyhteisön keskuspaikka, ja krematorio, joka oli ensimmäinen laatuaan Englannissa (1885). Hallintopiirin alueella on kevyttä teollisuutta ja suuria ostoskeskuksia.
Kirjailija H. G. Wells asui Wokingissa ja kirjoitti siellä menestysteoksensa "Maailmojen sota". Kirjassa muukalaiset iskevät ensimmäisenä Wokingiin.
Formula 1 -talli McLarenin päämaja McLaren Technology Centre sijaitsee kaupungin lähellä, kuten myös Formula 1 -kuljettaja Kimi Räikkösen ja hänen managerinsa Steve Robertsonin perustama Formula 3 -talli Räikkönen Robertson Racing.
Naisten demokraattinen toimintakeskus

Naisten demokraattinen toimintakeskus (1987–1990) oli Demokraattisen Vaihtoehdon naisjärjestö, jossa enemmistön muodostivat Suomen kommunistisen puolueen (yhtenäisyys) kannattajat.
Kansandemokraattinen liike hajosi 1980-luvun puolivälissä Suomen kommunistisen puolueen sisäisten riitojen seurauksena ja hajaannus laajeni myös Suomen kansan demokraattisen liiton (SKDL) naisjärjestöön Suomen naisten demokraattiseen liittoon (SNDL). SKP:sta erotetut perustivat keväällä 1986 Demokraattinen Vaihtoehto -yhteistyöpuolueen, jonka toimintaan liittyi mukaan kuusi SNDL:n piirijärjestöä (Etelä-Saimaa, Helsinki, Joensuu, Lahti, Pohjois-Häme ja Uusimaa). SNDL ei suvainnut harjoitettua toimintaa, ja järjestön liittotoimikunta erotti mainitut piirit 22. marraskuuta 1986.
Naisten demokraattinen toimintakeskus perustettiin huhtikuussa 1987. Perustajia olivat SNDL:n erotetut piirit ja eri puolille maata muodostetut toimintaryhmät. Perustava kokous valitsi keskukselle johdon, viisi puheenjohtajaa (Marja-Liisa Löyttyjärvi, Leena Alanen, Anita Helenius, Eeva Kaukoluoto-Perä ja Marja-Leena Mikkola) ja kaksi sihteeriä. Uusi naisjärjestö alkoi julkaista omaa lehteään "Naisten Lehti", jonka lisäksi julkaistiin vuoden 1988 alusta "Neuvostonainen"-lehteä suomenkielisenä painoksena. Toimintakeskuksen julkisessa kuvassa korostui kansainvälisyys, mikä ei kuitenkaan tarkoittanut naisten arkisten ongelmien sivuuttamista. Keskus lakkautettiin Devan kannattajien siirryttyä Vasemmistoliittoon 1990.
Marc Valiente

Marc Valiente Hernández (s. 29. maaliskuuta 1987 Granollers, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on edustanut Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa muun muassa Real Valladolidia, ja hän on kotimaansa lisäksi pelannut Israelissa, Belgiassa, Serbiassa ja Intiassa. Valienten pelipaikka on useimmiten keskuspuolustaja, mutta hän on pelannut myös puolustavana keskikenttäpelaajana.
Ura.
Valiente on Barcelonan kasvatti. Hän toimi seuran reservijoukkueen kapteenina sen saavuttaessa sarjanousun Segunda División B:hen kaudella 2007–2008. Edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä kaudella 2006–2007 Espanjan cupin ottelussa Badalonaa vastaan.
Kesällä 2008 Valiente siirtyi Sevillan organisaatioon. Kauden 2008–2009 hän pelasi kokonaisuudessaan seuran reservijoukkueessa Sevilla Atléticossa Segunda Divisiónissa, josta joukkue putosi kauden päätteeksi. Seuran edustusjoukkueessa hän debytoi 10. marraskuuta 2009 Copa del Reyssä Atlético Ciudadia vastaan, ja 21. marraskuuta 2009 hän pelasi uransa ensimmäisen ottelun Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Tenerifeä vastaan. Heinäkuussa 2010 Valiente allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Segunda Divisióniin pudonneen Valladolidin kanssa.
Valiente on pelannut kaikissa Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Vuonna 2006 hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta. Kesällä 2007 hän osallistui alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin.
Laplacen yhtälö

Laplacen yhtälö on matemaatikko Pierre-Simon Laplacen mukaan nimetty osittaisdifferentiaaliyhtälö, jolla voidaan mm. mallintaa tasapainotilan potentiaaleja. Laplacen yhtälöllä on sovelluksia mm. sähkömagnetismissa, tähtitieteessä ja virtausmekaniikassa. 
Laplacen yhtälö kirjoitetaan nabla-operaattorin avulla muodossa 
formula_1
Yleisessä käytössä, etenkin matematiikassa, on myös rinnakkainen merkintätapa
formula_2
missä "Δ" on niin kutsuttu Laplacen operaattori. 
Karteesisessa koordinaatistossa yhtälö voidaan kirjoittaa auki muotoon
formula_3
Pallokoordinaatistossa yhtälö saa aukikirjoitettuna muodon
formula_4
Laplacen yhtälön toteuttavia funktioita kutsutaan harmonisiksi funktioiksi.
Jos yhtälössä on myös vakiotermi tai koordinaateista riippuva funktio muotoa "g(x,y,z)", niin kyseessä on Poissonin yhtälö.
Länsivuonot

Länsivuonot () on niemimaa ja alue Pohjois-Islannissa. 
Luonnoltaan alue on erittäin vuoristoinen ja siellä on runsaasti vuonoja. Alueella asuu 7 700 asukasta ja suurin kaupunki on Ísafjörður (n. 3 000 asukasta). Alueen ongelmana on runsas väestökato.
Alueen kunnat.
Lähde:
Kurimon ruukki

Kurimon ruukki oli Särkijärven kylässä Utajärven kunnassa sijainnut rautaruukki.
Perustaminen.
Sen perustivat ruukinpatruuna Axel Backman, kauppias Adolf Laurell, rakennusmestari Johan Edvard Strömberg ja raatimies Matts Sandström Kiiminkijoessa sijaitsevan Kurimonkosken rannalle. Lupa ruukin perustamiseen myönnettiin 13. marraskuuta 1854.
Toiminta.
Ruukin vuonna 1859 valmistuneessa masuunissa valmistettiin puuhiilen avulla järvimalmista raakarautaa. Vuonna 1863 toiminta oli laajentunut siten, että ruukin käytössä oli masuunin lisäksi kaksi putlausuunia, hitsausuuni, kankivasara, kaksi naulavasaraa sekä kahdella tuoliparilla varustettu valssi. Ruukilla oli myös valimo ja myymälä Oulussa. Ruukin toiminta oli kannattavaa, ja vuonna 1862 sen tuotanto oli 3 500 kippuntaa eli noin 560 tonnia takkirautaa.
Ruukkiyhtiö teki huomattavia maakauppoja toimintansa alkuvuosina. Vuosina 1855–1857 yhtiö hankki omistukseensa 854,04 hehtaaria maata Särkijärveltä ja Sanginkylästä. Maakauppojen hinnaksi tuli yhteensä 771 ruplaa 43 kopeekkaa. Yhtiö osti myös Särkijärvellä sijainneen Kurimuksen tilan, mutta kauppahintaa ei ole kyetty selvittämään.
Ruukin perustajat olivat saaneet perustamistoimia varten lainan, jonka maksu tuli kalliiksi ruplan arvon noustessa. Sitä seurasi Kurimon ja Suomussalmella toimineen Ämmän ruukin yhdistäminen vuonna 1864. Uusi rautaruukki sai nimekseen Kurimon–Ämmän rautatehdas Oy.
Vuonna 1867 Kurimon ruukin tuotanto senaikaisissa olosuhteissa oli huomattavat 6 600 kippuntaa eli 1 056 tonnia kankirautaa. Ruukki myös onnistui ensimmäisenä maailmassa valmistamaan terästä järvimalmista. Tuotteita esiteltiin Moskovassa teollisuusnäyttelyssä, ja suurin osa tuotannosta lähti vientiin Venäjälle.
Viimeiset vaiheet.
1860-luvun lopun nälkävuodet vaikeuttivat ruukin toimintaa yhdessä pitkien kuljetusmatkojen kanssa. Ongelmia aiheutti myös valssauslaitoksen tulipalo 1. maaliskuuta 1868 sekä yhtiön velat, joita ei saatu maksettua. Ruukki luovutettiin velkojien käsiin 27. lokakuuta 1869, jotka onnistuivat myymään ruukin eteenpäin vasta 7. elokuuta 1872 englantilaiselle The Finland Carcoal Iron Works Company Limitedille.
Uusi omistaja kunnosti laitosta sekä rakensi uuden valssauslaitoksen, ja uudeksi ruukinpatruunaksi nimitettiin ruotsalainen Patrik Peterson. Tuotanto jäi kuitenkin alhaisemmaksi kuin aiempien vuosien tuotanto, ja vienti kärsi ruplan arvon alenemisen vuoksi. Valssauslaitos tuhoutui toistamiseen tulipalossa heinäkuussa 1878, ja englantilainen omistajayhtiö teki konkurssin saman vuoden lopussa.
Ruukki huutokaupattiin ja se siirtyi oululaisen porvari Viktor Åkerblomin omistukseen. Toiminnan uutta käynnistymistä odoteltiin turhaan. Koneet purettiin ja vietiin Ouluun.
Ruukin alue nykyään.
Nykyisin ruukkialue on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Nykyisin ruukista on nähtävillä enää vähäisiä rakenteita, muun muassa kanava, kuonakasoja sekä kartanon paikka sitä reunustavine kuusiaitoineen.