tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Farès Chaïbi

Farès Chaïbi (; s. 28. marraskuuta 2002 Lyon, Ranska) on algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai laitahyökkääjä. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia. Hän on pelannut Algerian maajoukkueessa vuodesta 2023.
Ranskassa kasvanut Chaïbi siirtyi Toulouseen vuonna 2019 ja pelasi sen edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kaudella 2022–2023. Hän pelasi debyyttikaudellaan 36 Ligue 1 -ottelua, joista 24 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä viisi maalia. Toulousen voittamassa Ranskan cupissa hän pelasi viisi ottelua ja teki maalin neljännesvälierässä, puolivälierässä ja välierässä. Elokuussa 2023 Chaïbi siirtyi saksalaisseura Eintracht Frankfurtiin. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Bundesliigassa 28 ottelua, joista 21 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin lokakuussa Borussia Dortmundia ja huhtikuussa Augsburgia vastaan. Hän pelasi Konferenssiliigassa seitsemän ottelua ja teki maalin alkulohkossa Helsingin Jalkapalloklubia ja ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Union SG:tä vastaan.
Chaïbi pelasi Algerian maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2023 kahdessa Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Nigeriä vastaan. Tammikuussa 2024 hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa avauskokoonpanossa Angolaa vastaan ja tuli vaihdosta kentälle Burkina Fasoa vastaan. Hän on pelannut heinäkuun 2024 loppuun mennessä 13 maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia: syyskuussa 2023 ystävyysottelussa Senegalia ja marraskuussa 2023 MM-karsintaottelussa Mosambikia vastaan.
Kansallinen sotakoirien hautausmaa

Kansallinen sotakoirien hautausmaa () on Yhdysvalloissa Guamin laivastotukikohdassa sijaitseva koirille tarkoitettu hautausmaa. Se on ensimmäinen yhdysvaltalainen nimenomaan sotakoirille tarkoitettu muistomerkki.
Kun Yhdysvallat alkoi vuonna 1944 vapauttaa japanilaisten miehittämää Guamia, amerikkalaissotilaat toivat mukanaan kaksi sotakoirajoukkuetta. Koirien tehtävä oli muun muassa etsiä maamiinoja ja vartioida sotilaita. Operaation yhteydessä kuoli 25 koiraa, jotka on haudattu saarelle ja joiden nimet on kaiverrettu hautausmaalla sijaitsevaan muistomerkkiin. Yksi koirista on tosin haudattu merelle. Alkujaan myös koirien ohjaajat haudattiin Guamille, mutta heidän jäänteensä on sittemmin siirretty Yhdysvaltain mantereelle.
Hautausmaa avattiin 20. heinäkuuta 1994 Guamin vapautuksen 50-vuotisjuhlan kunniaksi. Muistomerkin on tehnyt kuvanveistäjä Susan Bahary, ja sen sponsoroi amerikkalainen dobermann-yhdistys. Muistomerkissä on valos Kurt-nimisestä sotakoirasta, joka oli ensimmäinen taistelussa kaatunut sotakoira ja yksi hautausmaalle haudatuista.
Kätkänjoki

Kätkänjoki on kylä Alavuden pohjoisosassa Kuortaneen rajalla noin 15 kilometrin päästä Alavuden keskustasta. Kylässä on noin 150 asukasta 60 taloudessa. Kylän läpi kulkee Kätkänjoki, joka saa alkunsa Lehtimäellä sijaitsevasta Kätkänjärvestä ja päättyy Ranta-Töysän järveen. Vuodesta 2006 lähtien Kätkänjoella on toiminut oma kesäteatteri.
Tapahtumat.
Vuonna 2021 Kätkänjoentie peruskorjattiin, jolloin tie sai asfalltipäällysteen entisen soratien tilalle. Uutta päällystettyä tietä tuli yhteensä noin 3,5 kilometriä.
Vuonna 2021 Eteläpohjalaisetkylät ry:n hallitus valitsi Kätkänjoen vuoden eteläpohjalaiseksi kyläksi. 
Vuonna 2024 Kätkänjoen pururadan tuntumaan valmistui frisbeegolfrata.
Ruoveden siunauskappeli

Ruoveden siunauskappeli on Ruoveden kirkon yhteydessä olevalla Ruoveden hautausmaalla sijaitseva siunauskappeli. Arkkitehti Oiva Kallion suunnittelema rakennus valmistui 1928. Sen tiiliseinät on rapattu valkoisiksi ja jyrkkä aumakatto katettu punaisilla kattotiilillä. Vuonna 1926 aloitettuja rakennustöitä johti rakennusmestari Heikki Tiitola.
Siunauskappelin julkisivulle antaa leimansa järeät betonipylväät, jotka pyörökaaristen ikkunoiden kanssa luovat vaikutelman perinteisestä basilikasta. Jyrkkä aumakatto on saanut vaikutteita kansallisromantiikan paljon käyttämistä keskiaikaisten kirkkojen kattomuodoista. Siunauskappelissa on myös muistumia ruotsalaisen arkkitehdin Gunnar Asplundin 1910-luvulla Tukholman Eteläiselle hautausmaalle (Skogskyrkogårdeniin) suunnittelemasta metsäkappelista.
Ennen siunauskappelin valmistumista ruumiinsiunaukset toimitettiin kellotapulin edessä. Uusi siunauskappeli oli kuitenkin ahdas ja monet pitivät sitä kolkkonakin. Ahtauden vuoksi useat vainajien siunaustilaisuudet on jouduttu pitämään kirkossa. Siunauskappelin sisätilat maalattiin 1945. Työn suorittivat taiteilija ja hautausmaa-arkkitehti Ilmari Wirkkala ja hänen poikansa, taiteilija Tapio Wirkkala. Seuraavan kerran kappelia uudistettiin ja maalattiin 1988.
Greif (albumi)

Greif on Zeal and Ardorin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. elokuuta 2024.
Peter Bratt

Peter Bratt (s. 1944) on ruotsalainen toimittaja, joka tuli tunnetuksi IB-vakoilutapauksen paljastamisesta Jan Guilloun kanssa vuonna 1973, minkä seurauksena hänet tuomittiin vuoden vankeuteen vakoilusta. Neljä vuotta myöhemmin hän kirjoitti "Dagens Nyheterissä", että poliisiylijohtaja Carl Persson oli pitänyt entistä oikeusministeriä Lennart Geijeriä turvallisuusuhkana, koska hänen epäiltiin ostavan maksullista seksiä. Väitettä ei kuitenkaan pystytty todistamaan, sillä tieto Perssonin väitetysti Olof Palmelle toimittamasta muistiosta oli peräisin Leif G. W. Perssonilta, joka tuolloin työskenteli kriminologina Ruotsin poliisihallituksessa. Lehti tuomittiin maksamaan vahingonkorvauksia Geijerille, joka antoi rahat tutkivan journalismin opetukseen. Brattin ura toimittajana kärsi suuresti skandaalista. Myöhemmin on selvinnyt, että tieto muistiosta piti paikkansa. Sen sijaan ei ole kyetty osoittamaan, että Geijer todella olisi ostanut seksiä.
Brattin isoisä oli Ivan Bratt, joka tunnetaan alkoholin ostoa rajoittaneesta Brattin järjestelmästä.
Édouard-Alfred Martel

Édouard-Alfred Martel (1. heinäkuuta 1859 Pontoise – 3. kesäkuuta 1938 Saint-Thomas-la-Garde oli ranskalainen speleologi.
Édouard-Alfred Martel oli ammatiltaan lakimies, mutta tiede houkutteli häntä, ja sille hän lopulta omisti koko elämänsä. Hän oli ensimmäinen ranskalainen speleologi ja myös tunnetuin. Hän oli myös sanan speleologi keksijä ja hän halusi tehdä siitä oman tieteenalan, jossa keskitytään maanalaisen maailman tutkimukseen ja ymmärtämiseen. 
Hän tutki yli 1 500 kuilua ja luolaa Ranskassa sekä myös muualla maailmassa. Tuolloin tarvittiin suuri pintaryhmä, jotta Martel pääsi laskeutumaan puupalkkiin ripustettua köyttä tai köysitikkaita pitkin. Näiden tutkimusten ansiosta Ranskassa avattiin matkailulle kohteet kuten Gouffre de Padirac, Aven Armand ja Grotte de Dargilan. Martelin teoreettinen työ mullisti tiedemaailman käsityksen pohjaveden kierrosta, joka selitti tiettyjen epidemioiden leviämisen ja johti toimenpiteisiin lähteiden hygienian turvaamiseksi. Hän oli myös kirjailija, ja hän kirjoitti 20 kirjaa.
Pauline Brunius

Emma Maria Pauline Brunius (o.s. Lindstedt; 10. helmikuuta 1881 Tukholma – 30. maaliskuuta 1954 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän johti vuosina 1926–1932 Tukholman Oscarsteaternia Gösta Ekmanin ja miehensä John W. Bruniuksen kanssa. Vuosina 1938–1948 hän oli Dramatenin johtaja.
EY Tower

EY Tower on Torontossa Kanadassa sijaitseva 188 metriä korkea pilvenpiirtäjä, joka on toimistokäytössä. Torni rakennettiin vuosina 2014–2017, ja siinä on 40 kerrosta. Rakennus on saanut energiaystävällisyydestään platinatason LEED-sertifikaatin.
RBC Centre

RBC Centre on Torontossa Kanadassa sijaitseva 185 metriä korkea, 42-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 2006, ja se valmistui 2009. Rakennus on saanut energiaystävällisyydestään kultaisen LEED-sertifikaatin.
Telus Sky

Telus Sky on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva asuin- ja toimistokäytössä oleva pilvenpiirtäjä. Rakennuksen korkeus on 225 metriä, ja siinä on 59 kerrosta. Rakennus on saanut energiaystävällisyydestään platinatason LEED-sertifikaatin. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Bjarke Ingels Group.
Centennial Place

Centennial Place on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva kahden pilvenpiirtäjän muodostama rakennuskokonaisuus. Sen rakennukset ovat 183 ja 118 metriä korkeat. Molemmat niistä valmistuivat vuonna 2010, ja ne ovat toimistokäytössä.
Canterra Tower

Canterra Tower on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva 177 metriä korkea, 45-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Torni valmistui vuonna 1988, ja se on toimistokäytössä. Rakennus on saanut energiaystävällisyydestään kultaisen LEED-sertifikaatin.
TransCanada Tower

TransCanada Tower on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on toimistokäytössä. Rakennus on 177 metriä korkea, ja siinä on 38 kerrosta. Se valmistui vuonna 2001.
Niilo Heinänen

Niilo Heinänen (28. syyskuuta 1899 Hämeenlinna – 3. maaliskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Niilo Heinäsen vanhemmat olivat tehtailija Vihtori Heinänen ja Amanda Nurminen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1922 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1929. Hän teki opintomatkan Saksaan 1921. Heinänen erikoistui sisätautioppiin 1937 sekä väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1938. Hänet ylennettiin lääkintäeverstiluutnantiksi 1944 ja hän sai professorin arvon 1965. 
Heinänen oli Virtain kunnanlääkärinä 1930–1935, Helsingin Diakonissalaitoksen sairaalan apulaislääkärinä 1935–1936, Helsingin yleisen sairaalan lääkärinä 1930–1937, Porin yleisen sairaalan sisätautiosaston osastolääkärinä 1937–1939 sekä Helsingin yliopiston III sisätautiklinikan apulaislääkärinä 1939–1944. Jatkosodan aikana Heinänen oli sotasairaalan päällikkölääkärinä 1941–1944. Heinänen oli sitten Keskussotilassairaala 1:n (Tilkan) sisätautiosaston osastolääkärinä vuodesta 1946 ja Mehiläisen sairaalan johtajana vuodesta 1946.
Niilo Heinänen oli naimisissa 1927–1941 Veera Fanny Regina Boströmin (k. 1941) kanssa ja vuodesta 1946 Kerttu Tuulikki Lehtisen kanssa.
Jamieson Place

Jamieson Place on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on toimistokäytössä. Rakennus on 173 metriä korkea, ja siinä on 38 kerrosta. Tornin rakentaminen aloitetiin vuonna 2007, ja se valmistui 2009.
First Canadian Centre

First Canadian Centre on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva 167 metriä korkea, 41-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Rakennus on toimistokäytössä, ja se valmistui vuonna 1982. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto B+H Architects.
801 Seventh Building

801 Seventh Building eli Nexen Building on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva toimistokäytössä oleva pilvenpiirtäjä. Rakennus on 152 metriä korkea, ja siinä on 37 kerrosta. Rakennus valmistui vuonna 1982.
Living Shangri-La

Living Shangri-La on Vancouverissa Kanadassa sijaitseva 201 metriä korkea, 59-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Rakennuksessa on hotelli sekä asuin- ja toimistotiloja. Tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 2005, ja se valmistui 2009. Rakennus on kaupungin korkein.
Vancouver House

Vancouver House on Vancouverissa Kanadassa sijaitseva 156 metriä korkea pilvenpiirtäjä. Torni rakennettiin vuosina 2016–2020, ja siinä on 52 kerrosta. Rakennus on saanut energiaystävällisyydestään platinatason LEED-sertifikaatin.
Vancouver House on asuinkäytössä. Sen suunnitteli arkkitehtitoimisto Bjarke Ingels Group.
Moto Team Tauriainen

Moto Team Tauriainen on kajaanilainen metsäalan yritys. Se on perustettu vuonna 1996. Tilikaudella 2023 yritys teki 22,2 miljoonaa euroa liikevaihtoa ja sen tulos oli 1,4 miljoonaa euroa. Yrityksen nettotulosprosentti oli 6,33%.
Yrityksen alkujuurena on Esko Tauriaisen metsäurakointi hevosella 1950-luvulla. Nykyisin se työllistää suoraan ja alihankkijoiden kautta yhteensä noin 150 henkilöä.
Hulihe‘en palatsi

Hulihe‘en palatsi on Kailua-Konan kaupungissa sijaitseva entinen kuninkaallinen residenssi ja nykyinen museo.
Palatsin rakennutti John Adams Kuakini, joka toimi Havaijin saaren kuvernöörinä. Rakennusmateriaalit ovat peräisin lähialueelta. Rakennus valmistui vuonna 1838 ja alun perin se toimi kuninkaallisena loma-asuntona. Palatsi päätyi kuitenkin prinsessa Ruth Ke‘elikōlanin haltuun. Ke‘elikōlani oli Havaijin rikkain nainen, mutta halusi siitä huolimatta asua palatsin tontilla sijaitsevassa perinteisessä ruohomajassa. Sittemmin hän alkoi rakennuttaa Keōua Hale -nimistä kartanoa Honoluluun, mutta se valmistui vasta Ke‘elikōlanin kuoltua. 
Nykyään palatsi toimii museona ja sen esineistöön kuuluu kuningas Kalākauan ja tämän vaimon kuningatar Kapi‘olanin pääsääntöisesti viktoriaanista aikakautta edustavia esineitä. Museota ylläpitää Daughters of Hawai‘i -niminen yhdistys ja sen omistaa Havaijin puistoista vastaava viranomainen. Osavaltiolla ja yhdistyksellä on pitkä vuokrasopimus palatsin ylläpidosta. Vuonna 1973 palatsi lisättiin National Register of Historic Places -listalle.
Huoneita rakennuksessa on yhteensä kuusi ja terasseja () kaksi. Arkkitehtuuriltaan talo perustuu Uuden-Englannin arkkitehtuuria, jota on soviteltu mm. paikalliseen ilmastoon. Rakennus on kokenut vuosien aikana useita vaurioita mm. allokon ja maanjäristysten takia.
Arvo T. Inkilä

Arvo Taavi Inkilä (30. kesäkuuta 1907 Valkeala - 31. elokuuta 1941 Uusikirkko) oli suomalainen filosofian maisteri ja kielitieteilijä.
Arvo T. Inkilä oli muun muassa Juvan murteen sanaston kerääjä. Hän teki 1930-luvun lopulla matkoja Ruotsin ja Norjan suomalaisseuduille.
Jalkaväkirykmentti 46:n 5. komppaniassa korpraalina palvellut Arvo T. Inkilä kaatui jatkosodan aikana Karjalan kannaksella Inon Metsäkylässä 31. elokuuta 1941. Hänet on haudattu Tuohikotin sankarihautausmaalle Kouvolassa.
Aiheesta muualla.
Arvo T. Inkilän lehtiartikkeleita:
Enteropeptidaasi

Enteropeptidaasi (kutsutaan myös enterokinaasiksi) on pohjukaissuolen solujen tuottama entsyymi, joka osallistuu ihmisten ja muiden eläinten ruoansulatukseen. Enteropeptidaasi muuttaa trypsinogeenin ohutsuolessa aktiiviseksi trypsiiniksi, mikä johtaa haiman ruoansulatusentsyymien myöhempään aktivointiin.
Bălțin valtionyliopisto

Bălțin valtionyliopisto, virallisesti Alecu Russon valtionyliopisto Bălțissa (), on moldovalainen yliopisto. Se perustettiin vuonna 1945. Alkujaan tiedekuntia oli vain kaksi ja henkilökuntaa vain 120. Neuvostoaikana se toimi alkujaan pedagogisena instituuttina, mutta yliopistoksi se korotettiin vuonna 1992.
Hallinnollisesti yliopisto jakautuu neljään tiedekuntaan:
Vuonna 2018 yliopiston rehtorina aloitti Natalia Gașițoi, josta tuli myös ensimmäinen nainen valtiollisen yliopiston rehtorina Moldovassa.
Antifulanismi

Antifulanismi eli fulanivastaisuus tarkoittaa vihamielistä suhtautumista fulaneihin heidän etnisen taustansa vuoksi. Antifulanismia esiintyy Nigeriassa, Malissa ja muissa Länsi-Afrikan valtioissa, joihin fulanit ovat paimentolaiskansana asettuneet. Fulanit edustavat noin kuutta prosenttia Nigerian väestöstä. Antifulanismia voi esiintyä yksilö-, tai ryhmävihana, ja se voi ilmentyä esimerkiksi väkivaltana tai terrorismina fulaniväestöön.
Terrorismi taustainen viha.
Fulaneista enemmistö harjoittaa islaminuskoa mutta tästä huolimatta jihadistijärjestöt, kuten Boko Haram tai rotusyrjintää harjoittavat igbonationalistit, kuten IPOB ovat tehneet useita terrori-iskuja fulenihin ja nämä ryhmät samalla myös levittävät Fulani vastaista retoriikkaa.
Helluntaiherätys Saksassa

Saksalaisen helluntaiherätykseen kuului vuonna 2022 noin 200 000 ihmistä ja 872 seurakuntaa. Liikkeen jäsenmäärä ja seurakuntien määrä on ollut viime vuosina kasvussa. Saksalaisen helluntaiherätyksen katto-organisaatio on Bund Freikirchlicher Pfingstgemeinden (BFP). Seurakuntien määrän kasvu on ollut seurausta uusien seurakuntien liittymisestä mukaan sekä seurakuntien istuttamisesta.
Historia.
Saksan helluntaiherätys alkoi luterilaisen papin Jonathan Paulin, E. Meyerin sekä Heinrich Dallmeyerin työn seurauksena. Myös norjalaiset naisevankelistat auttoivat työssä ja myös Thomas Ball Barratt vieraili usein Saksassa. Vuonna 1908, saksalaisen helluntailaisuuden isä Jonathan Paul tapasi Hampurissa muita johtajia laatiakseen uudelle liikkeelle raamatulliset suuntaviivat. 1920-luvulla Saksan helluntailiike oli voimakkaassa ristiriidassa Lewi Pethruksen kanssa ja työ jakautui moneen ryhmään.
Vuonna 1922 evankelista Heinrich Vietheer perusti Berliiniin telttalähetyksen ja alkoi istuttaa Elim-seurakuntia. Myöhemmin muut itsenäiset helluntaiseurakunnat liittyivät hänen työyhteyteensä. Yhdyvaltalaiset Assemblies of Godin lähetyssaarnaajat G. Herbert Schmidt ja Gustave Kinderman johtivat Danzigin raamattukoulun toimia vuodesta 1928 alkaen. Tämän raamattukoulun vaikutuksesta helluntaiherätys laajeni Itä-Euroopassa saksalaisten, puolalaisten ja venäläisten keskuudessa. Toiminnan johdosta perustettiin Freie Christengemeinde -yhteisö. Vuonna 1938 natsihallinnon poliittisten sortotoimien vuoksi Elim-kirkot joutuivat liittymään Baptistiliittoon ja Danzigin raamattukoulu suljettiin.
Vuonna 1934 evankelista Karl Fix aloitti palvelutyön Berliinissä ja muutti myöhemmin Württembergin osavaltioon. Fix työksenteli yhdessä Karl Keckin ja Paula Gassnerin kanssa Volksmission-kirkkoyhteisön perustamiseksi.
Toisen maailmansodan jälkeen.
Toisen maailmansodan joukkotuhon ja miljoonien ihmisten sekä siirtolaisuuden vuoksi monet helluntaiseurakunnat ja lukuisat kirkkorakennukset tuhoituivat. Saksalaisista helluntailaisista tuli kuitenkin monien sodan jälkeen perustettujen uusien seurakuntien perustajajäseniä. Toisen maailmansodan jälkeen perustettiin AoG:n tukemana yhtenen helluntaiyhteisö, joka tunnetaan nykyään nimellä Bund Freikirchlicher Pfingstgemeinden (BFP).
Assemblies of God oli keskeisessä asemassa perustamassa Berean raamattukoulua vuonna 1951. BFP:n ja raamattukoulun päämaja sijaitsee nykyisin Erzhausenissa Frankfurtin eteläpuolella. 1980-luvulla saksalaisen helluntaiherätyksen pääsuunta oli ns. Mülheim-liike eli Christlicher Gemeinschaftsverband der Deutschen Pfingstbewegung. Muita saksalaisen helluntaiherätyksen järjestöjä ovat olleet muun muassa Deutsche Volksmission Entschiedener Christen, Christen Gemeinde Elim sekä Assemblies of God-kirkkokuntaa lähellä oleva Arbeitsgemeinschaft der Christengemeinden.
Helluntaiherätys Italiassa

Italialaiseen helluntaiherätykseen kuului vuonna 2024 noin 500 000 ihmistä ja yli 1 300 seurakuntaa. Helluntalainen väestö on kasvanut Italiassa erityisesti Itä-Euroopasta, Afrikasta ja Aasiasta suuntautuneen maahanmuuton myötä. Helluntaiherätyksen seurakuntia johtavat erityisesti nuoret miehet. Italian helluntailaiset jakautuvat useaan eri ryhmään. Kaksi pääryhmää ovat Assemblee di Dio ja Chiesa Evangelica Internazionale.
Historia.
Italialainen helluntaiherätys sai alkunsa vuonna 1908, jolloin italialaiset siirtolaiset palasivat Italiaan jakamaan kokemuksiaan Azusa-kadun herätyksestä. Ensimmäisiä helluntailiikkeen vaikuttajia olivat muun muassa Luigi Francesco sekä Giacomo Lombardi. Liike kasvoi nopeasti ja vuonna 1930 maassa oli noin 150 helluntaiseurakuntaa.
Benito Mussolinin kaudella Italian hallitus kielsi helluntaiherätyksen harjoittamisen ja sulki kaikki helluntaikirkot Italiassa 9. huhtikuuta 1935. Fasistisen lain kautta Italian helluntailaiset olivat vainon kohteena vuodesta 1935 vuoteen 1958. Kaikki kokoukset olivat kiellettyjä ja jopa kadulla tapaamiset ja vierailut luettiin kokouksiksi. Helluntailaisen toiminnan kieltänyt laki kumottiin 12. toukokuuta 1959.
Vainoista huolimatta Italian helluntaiseurakunnat kuitenkin kasvoivat. Assemblee di Dio organisoitiin toisen maailmansodan jälkeen. 1980-luvulla helluntailaiset muodostivat selvän enemmistön maan protestanttisesta vähemmistöstä. Chiesa Evangelica Internazionale on vetänyt yhteyteensä monia riippumattomia seurakuntia.
Gdańskin päärautatieasema

Gdańskin päärautatieasema () on Puolan pohjoisosassa, Pommerin voivodikunnassa toimiva vilkas rautatieasema. Asema sijaitsee Gdańskin vanhan kaupungin (Stare Miasto) länsilaidalla.
Päärautatieasemaa edelsi ensin tilapäinen asemarakennus, joka rakennettiin 1. syyskuuta 1870 valmistuneen Berliini–Szczecin–Koszalin–Słupsk–Lębork–Wejherowo–Gdańsk -rautatielinjan yhteyteen. Tilapäisen aseman viereen rakennettiin uusrenesanssin tyylisuunnan mukainen päärautatieasema vuosina 1894–1900. Asemarakennus on sittemmin tuhoutunut useasti.
Vuonna 2023 Gdańskin päärautatieaseman kautta kulki päivittäin keskimäärin 36 900 matkustajaa (eli 13,5 milj. matkustajaa vuodessa). Tämän perusteella asema oli Puolan kuudenneksi vilkkain matkustajaliikenteen rautatieasema Wrocławin, Poznańin, Krakovan, Katowicen ja Gdynian päärautatieasemien jälkeen. Merkittävä osa Gdańskin päärautatieaseman matkustajamäärästä selittyy vilkkaalla paikallisjunaliikenteellä kolmoiskaupungin (Gdańsk, Gdynia ja Sopot) monien asemien välillä.
Gdańskin linja-autoasema sijaitsee päärautatieaseman vieressä, Maja 3 -kadun länsipuolella.
Gur-Emir

Gur-Emir ( tai , ) on Timur Lenkin mausoleumi Samarkandissa Uzbekistanissa. 
Mausoleumi.
Hautarakennuksen nimi tulee persian kielen sanoista "Gur-e Amir" eli ”Hallitsijan hauta”. Mausoleumiin on haudattu Timurin itsensä lisäksi hänen poikansa Šahrokh ja Miran Shah, hänen pojanpoikansa Ulugh Beg ja Muhammad Sultan Mirza, sekä Timurin opettaja Sayyid Baraka. Näiden lisäksi rakennusryhmässä on muutamien myöhempien Timurin sukulaisten haudat.
Mausoleumi on arkkitehtuuriltaan yksinkertaisen monumentaalinen, ja sen yllä kohoaa siniseksi lasitetuilla tiilillä katettu kupoli, jonka halkaisija on 15 metriä ja korkeus 12,5 metriä. Rakennuksen ulkopuolta koristavat sinisistä, vaaleansinisistä ja valkoisista laatoista tehdyt geometriset kuviot ja kalligrafiset tekstit. Hautasalin seiniä kiertävätt onyx- ja marmorilaatat, joissa on kullattuja ja maalattuja otteita Koraanista. Seinien yläosaa ja sisäkattoa koristavat paperimassasta tehdyt, kullatut ja maalatut syvennykset.
Gur-Emirin rakennukset vaikuttivat keski-aasialaiseen arkkitehtuuriin ja toimivat esikuvina ja innoittajina suurmogulien haudoille, kuten Bagh-e Baborille Kabulissa, Humayunin mausoleumille Delhissä, ja Taj Mahalille Agrassa.
Historia.
Timurin pojanpoika Muhammad Sultan rakennutti rakennusryhmän ensimmäiset osat 1300-luvun lopussa. Näistä on jäljellä enää madrasan ja "khanakan", eli suufilaisveljeskunnan talon perustukset, pääsisäänkäynti ja osa yhdestä neljästä minareetista.
Varsinaisen mausoleumin rakentaminen alkoi vuonna 1403 Timurin pojanpojan ja kruununperijän Muhammand Sultanin kuoltua äkillisesti hänen ollessaan palaamassa Intiasta, ja se tarkoitettiinkin alun perin häntä varten. Timur oli rakennuttanut itselleen pienemmän hautapaikan Shahrisabziin, mutta kun hän kuoli vuonna 1405 kesken Kiinan Ming-dynastiaa vastaan suunnittelemansa sotaretken valmisteluja, lumi oli tukkinut vuorisolat ja hänet haudattiin pojanpoikansa viereen. Ulugh Beg saattoi rakennuksen lopulta valmiiksi. Hänen lyhyellä valtakaudellaan siitä tuli Timuridien dynastian sukuhauta.
Vuonna 1740 Persian saahi Nadir Šah, joka ihaili Timuria, siirsi Timurin hautapaatena toimivan massiivisen jadelaatan Persiaan. Laatta halkesi siirron aikana, mitä pidettiin pahana enteenä, ja neuvonantajiensa pyynnöstä Nadir Šah palautti sen paikoilleen.
Samarkandille koitti 1600-luvun loppupuolella pitkä laskukausi, kun kaanikunnan pääkaupunki siirtyi Buharaan ja kaupankäynti Keski-Aasian karavaanireiteillä väheni. Gur-Emir, kuten monet muutkin Samarkandin rakennukset, rapistui pahoin. Venäjän alistettua valtaansa Turkestanin 1860-luvulla Gur-Emirissä tehtiin korjaustöitä Konstantin von Kaufmannin alaisuudessa, ja mausoleumin rappeutuminen saatiin pysäytettyä. Toden teolla sitä alettiin kunnostaa neuvostoaikana toisen maailmansodan jälkeen. Kunnostustyössä keskityttiin mausoleumin sisätiloihin, kupoliin ja sisäänkäyntiin, sekä kompleksin pääporttiin. Mausoleumia ympäröivät rauniot ja sortuneet minareetit jätettiin koskemattomiksi.
Otari Kvantrišvili

Otari Kvantrišvili (, ; 27. tammikuuta 1948 Zestaponi – 5. huhtikuuta 1994 Moskova) oli georgialaissyntyinen gangsteri.
Kvantrišvili sai seitsemän vuoden vankeustuomion vuonna 1966 tehdystä raiskauksesta. Neuvostoliiton hajottua häntä pidettiin yhtenä Moskovan keskeisimmistä rikollisjohtajista. Hän muun muassa kiristi rahaa kaupungin yrityksiltä. Kvantrišvili osallistui myös kasino-, pankki- ja öljynkuljetustoimintaan. Hän teki yhteistyötä toisen tunnetun rikollisjohtaja Sergei ”Silvestr” Timofejevin kanssa. Kvantrišvili perusti Venäjän urheilijat -nimisen poliittisen puolueen, joka koostui olympiaurheilijoista, sambon harjoittajista ja nyrkkeilijöistä. Hän oli itse nuorena ollut lupaava urheilija. Kvantrišvili sai hyvää mainetta sponsoroimalla lastenkoteja ja tukemalla entisiä urheilijoita sekä sotaveteraaneja. Hän toimi myös painivalmentajana. Kvantrišvili sai maineen koskemattomana henkilönä, koska laki ei tarjonnut juuri mahdollisuuksia syyttää henkilöä, joka toimi pikemminkin käskyjen jakajana rikollisille kuin rikosten suorana toteuttajana.
Kvantrišvili murhattiin ampumalla kerran päähän ja kahdesti rintaan. Hän oli murhatuksi tullessaan poistumassa moskovalaisesta kylpylästä. Murha tapahtui aikana, jolloin rikollisten julkisia ja väkivaltaisia välienselvittelyjä esiintyi Venäjällä runsaasti. Bardi Aleksandr Rosenbaum kommentoi Kvantrišvilin murhaa "Kommersantissa" todeten, että maa oli menettänyt johtajan. Jalkapallomaalivahti Lev Jašinin leski Valentina huomautti Kvantrišviliä muistaessaan, että ajan liikemiehet ja järjestöt eivät harjoittaneet samanlaista hyväntekeväisyyttä kuin Kvantrišvili. Lehdistössä Kvantrišviliä käsiteltiin kriittisemmin. Toimittaja Aleksandr Minkin vaati turvallisuus- ja sisäministeriöiltä rikollisjohtajaa koskevien asiakirjojen osittaista avaamista, jottei yleisöllä olisi illuusioita sen suhteen, kenet se oli menettänyt.
Boris Jeltsin ilmaisi osanottonsa Kvantrišvilin läheisille. Rikollisjohtajan hautajaisiin osallistuivat monet viihdemaailman, urheilun sekä politiikan vaikuttajat, kuten Aleksandr Rosenbaum, Juri Lužkov, Šamil Tarpištšev, Iosif Kobzon, Vladimir Gusinski ja Bogdan Titomir. Kvantrišvilin murha yhdistettiin myöhemmin Orehovskin jengin toimintaan. Ammattitappaja Aleksei Šerstobitov (”Leša-Soldat”) sai vuonna 2008 pitkän vankeustuomion murhan toteuttamisesta palkattuna. Tuomitun mukaan Kvantrišvilin murhan oli tilannut Sergei Timofejev Kvantrišvilin kieltäydyttyä jakamasta tämän kanssa öljynjalostamosta saatuja tuottoja. Tilaajan ja toteuttajan välittäjänä kerrottiin toimineen entisen KGB:n työntekijä Grigori Gusjatinskin. Šerstobitov oli ampunut myös Gusjatinskin Kiovassa vuonna 1995. Sergei Timofejev oli itsekin tullut tapetuksi 1990-luvulla.
Kvantrišvilin veli Amiran oli myös rikollinen. Hänet ammuttiin kuoliaaksi kesällä 1993. Entinen FSB-upseeri Sergei Astašin väitti myös televisiojuontaja Vladimir Solovjovin yrittäneen aikoinaan tarjota rahaa Kvantrišvilin murhasta. Mark Galeotti arvioi vuonna 2010 Kvantrišvilin kuoleman johtuneen hänen pyrkimyksestään hallita kaikkia Moskovan jengejä.
Jaworin ja Świdnican rauhankirkot

Jaworin ja Świdnican rauhankirkot () ovat 1600-luvun puolivälissä rakennettuja luterilaisia kirkkorakennuksia Puolan lounaisosassa, Ala-Sleesian voivodikunnassa, suuruusluokkaa 50 kilometriä Wrocławista länteen (Jawor) tai lounaaseen (Świdnica). Ne ovat vuodesta 2001 lähtien olleet Unescon maailmanperintöluettelon kohteita. 
Taustaa.
Rauhankirkon nimitys viittaa Kolmikymmenvuotisen sodan (1618-1648) lopettaneeseen Westfalenin rauhaan. Allekirjoitetun sopimuksen mukaan protestantit saivat luvan rakentaa yhden rauhankirkon kuhunkin Sleesian periytyvään herttuakuntaan: Głogów, Jawor ja Świdnica. Tuohon aikaan Sleesia oli Habsburgien vallan alaisuudessa, ja he noudattivat periaatetta (kenen hallinto, sen uskonto). Katoliset hallitsijat eivät yleisesti tunnustaneet luterilaista uskoa, vaikka seudun asukkaiden enemmistö oli evankelisia (luterialaisia). Lupa rakentaa rauhankirkko oli hallitsijoiden puolelta pakon sanelema myönnytys. Lukuisien diplomaattisten tunnustelujen ja Ruotsin hovin painostuksen seurauksena hallitsija Ferdinand Habsburg salli vuonna 1652 Świdnican rauhankirkon rakentamisen.
Rakentamisen ehdot olivat kuitenkin tiukat. Kirkot tuli rakentaa kaupungin rajojen ulkopuolelle, hallinnon osoittamille tonteille; rakennusmateriaaleina sai käyttää puuta ja savea; kirkontornia ei saanut sisältyä ja rakennustyön piti valmistua vuoden kuluessa. Arkkitehti, insinööri Albrecht von Säbischin täytyi sovittaa yhteen nämä vaatimukset suuren evankelisen yhteisön odotusten kanssa, joille nämä rakennukset jäivät ainoiksi alueen kirkoiksi. Kolmen rauhankirkon rakentamisluvan myötä viranomaiset kuitenkin samanaikaisesti takavarikoivat 250 luterilaista kirkkoa kolmen herttuakunnan alueella.
Kirkkorakennukset.
Jaworin ja Świdnican rauhankirkot ovat suuria, Euroopan suurimpia puukehyksen varaan rakennettuja kirkkorakennuksia. Ne on lisätty Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2001.
Cape Breton Oilers

Cape Brenton Oilers oli vuosina 1988–1996 pelannut AHL-seura. Joukkue pelasi kotiottelunsa Nova Scotian provinssin Sydneyssa. Vuosina 1984–1988 seura tunnettiin nimellä Nova Scotia Oilers ja sitä ennen vuosina 1982–1984 Moncton Alpines. Seura oli koko olemassaolonsa ajan Edmonton Oilersin farmijoukkue. Vuoden 1996 kesällä Edmonton Oilers siirsi farmiseuransa Sydneystä Ontarion Hamiltoniin ja se sai nimekseen Hamilton Bulldogs.
Cape Brenton voitti kahdeksanvuotisen historiansa aikana AHL-mestaruuden eli Calder Cupin kerran, keväällä 1993. Keväällä 1991 seura oli yltänyt pudotuspeleissä toiselle kierrokselle, mutta muutoin se oli joko jäänyt tyystin pudotuspelien ulkopuolelle (kolmesti) tai pudonnut heti ensimmäisellä kierroksella (kolmesti).
The Travelers Companies

The Travelers Companies on yhdysvaltalainen vakuutusyhtiö, joka perustettiin vuonna 1853. Yrityksellä on kenttätoimistot kaikissa Yhdysvaltojen osavaltioissa, ja se toimii myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Irlannissa, Singaporessa, Kiinassa, Kanadassa ja Brasiliassa. Vuoden 2021 Fortune 500 -yritysten joukossa se sijoittuu 98. sijalle Yhdysvaltojen suurimpiin yrityksiin 32 miljardin dollarin kokonaismyynnillä.
Jamie Gittens

Jamie Jermaine Bynoe-Gittens (s. 8. elokuuta 2004 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa. Hän on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän on vuodesta 2024 alkaen käyttänyt pelaajana lyhyempää sukunimeä Gittens.
Seurajoukkueura.
Gittens pelasi juniorina Readingissä ja kausina 2018–2020 Manchester Cityssä.
Syyskuussa 2020 Gittens siirtyi saksalaisseura Borussia Dortmundiin. Hän pelasi Dortmundin edustusjoukkueessa ensimmäiset neljä bundesliigaotteluaan huhti-toukokuussa 2022, yhden niistä avauskokoonpanossa. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 15 bundesliigaottelua, joista neljä avauskokoonpanossa, ja teki maalin elokuussa Freiburgia, tammikuussa Augsburgia ja helmikuussa Werder Bremeniä vastaan. Mestarien liigassa hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. Hän oli olkapäävammojen vuoksi poissa kentiltä muun muassa syys-marraskuussa parin kuukauden ajan ja uudelleen kauden lopulla toukokuussa. Kaudella 2023–2024 Gittens pelasi 25 bundesliigaottelua, joista 14 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin marraskuussa Borussia Mönchengladbachia vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja teki maalin alkulohkon vierasottelussa AC Milania vastaan. Tappiollisessa loppuottelussa Real Madridia vastaan hän tuli muutamaksi minuutiksi vaihdosta kentälle. Kauden 2024–2025 ensimmäisessä bundesliigaottelussa Gittens teki Dortmundin molemmat maalit sen voittaessa Eintracht Frankfurtin 2–0. Bundesliigan kaudella 2024–2025 Gitten pelasi 32 ottelua, joissa syntyi kahdeksan maalia ja neljä maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi 14 ottelua, joissa hän teki neljä maalia ja antoi yhden maalisyötön. Kesän 2025 seurajoukkueiden MM-kilpailuissa Gittens pelasi yhden ottelun.
Heinäkuussa 2025 Gittens siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Chelseaan vuoteen 2032 ulottuvalla sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin noin 64 miljoonaa euroa.
Maajoukkueura.
Gittens on pelannut useissa Englannin nuorisomaajoukkueissa alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2022; hän pelasi turnauksessa neljä ottelua, muun muassa loppuottelussa Israelia vastaan avauskokoonpanossa 57 minuuttia.
Muuta.
Gittensin vanhemmat ovat kotoisin Barbadokselta.
Rakkauden keidas

Rakkauden keidas ("Paradise") on Stuart Gillardin käsikirjoittama ja ohjaama kanadalainen romanttinen seikkailuelokuva vuodelta 1982. Seksploitaation hengessä tehty elokuva tuotettiin "Sinisen laguunin" (1980) saamaa suosiota ja juonikuviota hyödyntäen, ja sekin kertoo ihmisyhteisöjen ulkopuolisiin olosuhteisiin päätyneestä teiniparista, jotka löytävät seksuaalisuuteensa. Tarina sijoittuu 1800-luvun siirtomaa-aikojen Lähi-Itään. Pääparia näyttelevät Willie Aames ja vasta 17-vuotias Phoebe Cates, jonka runsaat alastonkohtaukset herättivät yleisön mielenkiintoa.
Juoni.
Bagdadin markkinoilla 1800-luvun alussa brittityttö ja yhdysvaltalaisen papin poika liittyvät karavaaniin, jonka muut jäsenet ryöstömurhataan. Teinipari pakenee aavikon hedelmälliselle keitaalle ja alkavat elää siellä oman onnensa nojassa, seuranaan vain kesyt simpanssit.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen antaa elokuvalle yhden tähden viidestä ja pitää sitä teennäisenä "Sinisen laguunin" kopiona. Samaa mieltä olivat useimmat muutkin kriitikot, jotka moittivat ettei elokuva edes yritä olla vakava periodidraama, vaan sortuu anakronismiin, jossa ilmaisu on monilta osin täysin nykyaikaista muun muassa pääparin ulkonäön, puheenparren ja taustalla soivan viihteellisen rytmimusiikin osalta.
One Wall Centre

One Wall Centre on Vancouverissa Kanadassa sijaitseva 150 metriä korkea, 48-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Rakennuksessa on hotelli ja asuinhuoneistoja. Torni rakennettiin vuosina 1998–2001, ja sen suunnitteli arkkitehtitoimisto Busby &amp; Associates Architects.
Harbour Centre

Harbour Centre on Vancouverissa Kanadassa sijaitseva toimistokäytössä oleva pilvenpiirtäjä. Rakennus on 147 metriä korkea, ja siinä on 28 kerrosta. Se valmistui vuonna 1977.
MNP Tower

MNP Tower on Vancouverissa Kanadassa sijaitseva 143 metriä korkea, 35-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Rakennus on tarkoitettu toimistokäyttöön. Sen päämateriaali on betoni, ja se on saanut energiaystävällisyydestään kultaisen LEED-sertifikaatin.
The Melville

The Melville on Vancouverissa Kanadassa sijaitseva asuinkäyttöön tarkoitettu pilvenpiirtäjä. Rakennus on 141 metriä korkea, ja siinä on 41 kerrosta. Tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 2004, ja se valmistui 2007.
Royal Centre

Royal Centre on Vancouverissa Kanadassa sijaitseva 141 metriä korkea, 37-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Rakennus on tarkoitettu toimistokäyttöön, ja sen päämateriaali on betoni. Rakennus valmistui vuonna 1973.
Edelweiss-piraatit

Edelweiss-piraatit () olivat joukko saksalaisia nuorisoryhmiä, jotka vastustivat Natsi-Saksan hallintoa. Edelweiss-piraatit evät olleet yhtenäinen liike vaan pikemminkin useiden nuorisojoukkojen yhteenliittymä, joka syntyi Saksan länsiosissa. Edelweiss-piraatit vastustivat ennen kaikkea sitä, että natsipuolueen nuorisojärjestö Hitlerjugend valvoi tiukasti Saksan nuorison elämää. 
Edelweiss-piraattien toiminnan katsotaan yleensä alkaneen vuonna 1936, kun jäsenyys Hitlerjugendissa tuli pakolliseksi kaikille Saksan nuorille. Useissa Saksan suurissa kaupungeissa oli Edelweiss-piraattien ryhmiä. Osa näistä ryhmistä kutsui kuitenkin itseään muilla nimityksillä. Esimerkiksi Kölnissä ryhmän nimi oli ”Navajot”. Ryhmiä yhdisti lähinnä se, että ne vastustivat natsien tapaa kontrolloida nuorten elämää. Edelweiss-piraattien jäsenet olivat auktoriteettivastaisia, eivätkä halunneet alistua natsien määräiltäviksi. Piraatit saivat omissa ryhmissään ilmaista mielipiteensä vapaasti, eikä tyttöjä ja poikia erotettu tiukasti toisistaan kuten Hitlerjugendissa.
Edelweiss-piraattien jäsenet uhmasivat liikkumisrajoituksia patikoimalla ja retkeilemällä. Luontoretkillään he saattoivat vapaasti laulaa natsien kieltämiä lauluja kuten Ranskan kautta tulleita ”degeneroituneita” blues- tai jazzlauluja. He pystyivät myös käymään avoimia keskusteluja aiheista, jotka olivat kiellettyjä.
Vuosina 1936–1939 natsiviranomaiset pitivät Edelweiss-piraatteja ärsyttävinä mutta harmittomina. Asenteet kuitenkin koventuivat toisen maailmansodan aikana, kun viranomaiset uskoivat, että Edelweiss-piraatit jakoivat brittien pudottamia natsien vastaisia propagandalehtiä ihmisten postiluukkuihin. Tämä katsottiin jo avoimen kumoukselliseksi toiminnaksi.
Aluksi kiinniotettujen piraattien vakiorangaistus oli pään ajelu kaljuksi. SS:n päällikkö Heinrich Himmler ei kuitenkaan tyytynyt tähän, vaan vaati kaikilta saksalaisilta täydellistä tottelevaisuutta. Himmler kirjoitti turvallisuusvirasto RSHA:n johtajalle Reinhard Heydrichille, ettei voida hyväksyä puolivillaista suhtautumista Edelweiss-piraatteja kohtaan. Heitä tulisi kohdella raaemmin. Himmler vaati, että näihin ryhmiin kuuluvat nuoret pitäisi lähettää keskitysleirille 2–3 vuodeksi, eivätkä he voisi enää koskaan jatkaa opintojaan. Myös heidän vanhempansa tulisi lähettää keskitysleirille, mikäli nämä olivat kannustaneet lapsiaan kapinalliseen toimintaan. Marraskuussa 1944 Kölnissä hirtettiin julkisesti kolmetoista nuorta – kuusi heistä oli Edelweiss-piraattien jäseniä.
Osa Edelweiss-piraateista onnistui jatkamaan toimintaansa salassa, ja toisen maailmansodan päätyttyä he yrittivät tehdä yhteistyötä liittoutuneiden miehitysviranomaisten kanssa, mutta nämä kieltäytyivät yhteistyöstä kaikkien Natsi-Saksan aikaisten nuorisojärjestöjen kanssa. Neuvostoliiton hallitsemassa Itä-Saksassa Edelweiss-piraatit kiellettiin kokonaan ja jokainen kiinni jäänyt piraatti sai 25 vuoden vankeustuomion.
Alte Heiden metroasema

Alte Heide on U6-linjan metroasema Münchenin metrossa, joka avattiin 19. lokakuuta 1971 osana metron ensimmäistä vaihetta. Se sijaitsee Ungererstraßen alla. Aseman suunnitteli Paolo Nestler. Suunnitteluvaiheessa aseman nimi oli "Nordfriedhof" kun taas viereisen Nordfriedhofin metroaseman nimi oli "Schenkendorfstraße". Metron koekäytön aikana vuosina 1967-1969 aseman pohjoispuolella sijaitsevalle sivuraiteelle rakennettiin väliaikainen metrovarikko, ennen kuin Fröttmaningin metrovarikko saatiin valmiiksi.
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1964

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1964 käytiin 10. toukokuuta Vuoksenniskan urheilukenttää ympäröivässä maastossa Imatralla. 
Miehissä Suomen mestaruuden 6 km matkalla voitti Pentti Rissanen ja 12 km matkalta mestaruuden voitti Taisto Teräväinen. Joukkueissa miehissä Suomen mestaruuden 6 km ja 12 km matkoilta voitti Kaipolan Vire. Naisissa Suomen mestaruuden 1,9 km matkalta voitti edellisen vuoden tavoin Eeva-Liisa Kalliolahti ja joukkueissa mestaruuden voitti Kuortaneen Kunto. 
Tulokset.
Lähde:
Pyhän Elisabetin katedraali (Košice)

Pyhän Elisabetin katedraali (svk. "Dóm svätej Alžbety") on goottilainen katedraali Košicen kaupungissa Slovakiassa. Se on Slovakian suurin kirkkorakennus. Katedraali on omistettu Elisabet Pyhälle.
Historia.
Ensimmäiset maininnat Košicen kirkosta ovat vuodelta 1230, jolloin sen suojelupyhimys oli arkkienkeli Mikael. Kirkon ensimmäisen jälleenrakennuksen aikana 1250-luvulla se omistettiin Elisabeth Pyhälle luultavasti kaupunkiin saapuneiden saksalaisten siirtolaisten toimesta.
Alkuperäinen kirkko tuhoutui tulipalossa noin vuonna 1378. Samaan aikaan Košice nautti Unkarin kuninkaitten suosiota, ja se oli koko valtakunnan toiseksi tärkein kaupunki heti pääkaupunki Budan jälkeen. Niinpä uuden kirkon haluttiin vahvistavan kaupungin asemaa, ja siitä tehtiin huomattavasti edellistä suurempi. Uutta katedraalia rakennettiin usean vuosikymmenen ajan 1300-luvun lopulta alkaen.
Katedraali kärsi vaurioita Puolan armeijan piirityksessä 1490–1491, mitkä korjattiin vuoteen 1497 mennessä. Viimeisetkin osat katedraalista valmistuivat vuonna 1508. 1500-luvulla Košicen kaupungin asema heikkeni muun muassa turkkilaisten hyökkäysten takia, minkä lisäksi katedraali kärsi vakavia vaurioita vuoden 1555 suurpalossa. Se kuitenkin korjattiin, ja kaupunki sai oman piispansa vuonna 1597.
Seuraavan kahden vuosisadan aikana myös Košicen aluetta koettelivat kapinat, sekä uskonpuhdistuksen ja vastauskonpuhdistuksen synnyttämät levottomuudet. Niinpä myös Pyhän Elisabetin katedraali vaihtoi omistajaa useaan kertaan kaupungin protestanttisen sekä katolisen leirin välillä. 1700-luvun puolivälin jälkeen katedraalia alettiin jälleen laajentamaan ja kunnostamaan. Košicen hiippakunnan perustamisen jälkeen 1804 katedraalista tuli virallisesti piispan majapaikka.
1800-luvun alkupuolella katedraali kärsi vahinkoja muun muassa vuoden 1834 maanjäristyksessä sekä Hornád-joen tulvissa 1835. Korjaustöiden edistämiseksi perustettiin yhdistys vuonna 1857. Suurimmat korjaustyöt tehtiin vuosina 1877–1896, jolloin katedraalissa ei järjestetty jumalanpalveluksia. Katedraalin viimeisin laaja remontti tehtiin 1980- ja 1990-luvuilla.
1700-luvulla Habsburgien valtaa vastaan kapinoinut Ferenc II Rákóczin jäännökset siirrettiin Istanbulista Pyhän Elisabetin katedraaliin vuonna 1906. Tapahtumaa varta vasten valmistettu krypta sijaitsee katedraalin sisällä, ja sinne on haudattu Rákóczin lisäksi hänen lähipiirinsä. 
Arkkitehtuuri.
Pyhän Elisabetin katedraali edustaa arkkitehtoonisesti pääasiassa gotiikkaa, mutta vuosisatojen kuluessa se on saanut vaikutteita monesta muustakin suuntauksesta.
Kylmänmyllynlähde

Kylmänmyllynlähde on Jämijärvellä Satakunnan maakunnassa sijaitseva allikkolähde. Paikalle on muodostunut pieni lampi, jonka pohjassa olevista lähteensilmistä pohjavesi purkautuu. 
Geologisesti Kylmänmyllynlähde liittyy Hämeenkankaan harjujaksoon. Noin 200 metrin päässä lähteestä sijaitsee Jämijärven Uhrilähde.
Gdynian päärautatieasema

Gdynian päärautatieasema () on Puolan pohjoisosassa, Pommerin voivodikunnassa toimiva vilkas rautatieasema. Asema sijaitsee Gdyniain kantakaupungin länsilaidalla ja sataman kaupunginosan (Port) eteläpuolella.
Gdynian rautatieasema rakennettiin sen jälkeen, kun Gdyniasta tuli ensimmäisen maailmansodan loputtua osa Puolan valtiota. Tuolloinen asemarakennus tuhoutui toisen maailmansodan aikana. Nykyinen Gdynian päärautatieasema on rakennettu 1950-luvulla Wacław Tomaszewskin suunnitelmien mukaan. Rakennus yhdistää sosialistisen realismin ja maailmansotaa edeltävän modernismin tyylejä. Asemaa peruskorjattiin ja siistittiin toukokuussa 2012 päättyneen kunnostuksen aikana. Sisäseinillä on useita mosaiikkiteoksia ja professori Juliusz Studnickin seinämaalauksia.
Vuonna 2023 Gdynian päärautatieaseman kautta kulki päivittäin keskimäärin 37 400 matkustajaa (eli 13,7 milj. matkustajaa vuodessa). Tämän perusteella asema oli Puolan viidenneksi vilkkain matkustajaliikenteen rautatieasema Wrocławin, Poznańin, Krakovan ja Katowicen päärautatieasemien jälkeen. Merkittävä osa Gdynian päärautatieaseman matkustajamäärästä selittyy vilkkaalla paikallisjunaliikenteellä kolmoiskaupungin (Gdańsk, Gdynia ja Sopot) monien asemien välillä.
Puhdistamo (yritys)

Puhdistamo on suomalainen yritys, joka valmistaa elintarvikkeita sekä ravintolisiä. Se perustettiin vuonna 2009 alun perin verkkokaupaksi, mutta vuonna 2014 yrityksen tuotteet laajenivat kauppoihin. Maaliskuussa 2020 yritys avasi Ruotsiin ensimmäisen toimipisteensä Pureness-tuotemerkillä. Tammikuussa 2023 Puhdistamo laajeni apteekkeihin.
Puhdistamo markkinoi tuotteitaan superfoodeiksi. Yryityksen tuotteisiin kuuluvat muun muassa vitamiinit, kombuchat, energiajuomat ja raakasuklaat.
Karl Arvid Hallenborg

Karl "Carl" Arvid Hallenborg (15. marraskuuta 1737, Skurupin kunta, Ruotsi – 22. marraskuuta 1803) oli ruotsalainen juristi ja suomalainen maanomistaja. Hän toimi muuassa Turun hovioikeuden jäsenenä ja hovioikeuden presidenttinä vuosina 1799–1803.
Hän oli ruotsalainen aatelinen
Scooter Forever

Scooter Forever on saksalainen Scooter-yhtyeen yhdeksästoista studioalbumi, jonka Sheffield Tunes &amp; Kontor Records julkaisi 1. syyskuu 2017.
Albumi ylsi Saksan albumilistan sijalle 8, ja pysyi listalla yhteensä 8 viikkoa. Myös julkaistu vinyyli levynä.
Kappaleet.
CD 2 Valitut Scooterin muokkaamat Rave-klassikot:
Limited Deluxe box
2 CD +3 tarraa ja fanihuivi
Juho Kahilus

Juho Kahilus (13. syyskuuta 1873 Ylistaro – 22. maaliskuuta 1936 Tampere) oli suomalainen matematiikan, fysiikan ja kemian opettaja ja oppikirjojen tekijä.
Juho Kahiluksen vanhemmat olivat kauppias Juho Kahilus ja Justiina Kuivinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1894 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1900. Myöhemmin Kahilus täydensi opintojaan Saksassa ja Sveitsissä 1909 ja 1913 ja seurasi siellä matematiikan, fysiikan ja kemian opetusta eri kouluissa. Vuonna 1913 hän suoritti Saksassa metalli- ja lasitekniikan käsityöopettajatutkinnon Leipzigin opettajaseminaarissa. Hän toi kemian laboratorio-opetuksen sekä Leipzigista käsityönopetuksen Tampereen reaalilyseoon. 
Kahilus toimi 1895–1901 matematiikan opettajana Sortavalan, Vaasan ja Helsingin suomalaisissa reaalilyseoissa. Vuonna 1901 hänet nimitettiin Oulun klassillisen lyseon matematiikan kolleegaksi ja vuonna 1909 Oulun reaalilyseon matematiikan ja luonnonopin lehtoriksi. Hän siirtyi 1912 Tampereelle matematiikan ja luonnonopin vanhemmaksi lehtoriksi Tampereen lyseoon ja oli tässä virassa kuolemaansa saakka. Kahilus toimi lisäksi opettajana muun muassa Tampereen kauppaoppilaitoksessa ja Tampereen teknillisessä opistossa. Hän perehtyi tekemillään opintomatkoilla eri maissa alansa aineiden opetusmenetelmiin. Kahiluksen pitämät matematiikan kesäkurssit olivat tunnettuja koko Suomessa.
Kahilus julkaisi useita oppikirjoja matematiikan ja luonnontieteiden aloilta ("Esimerkkejä fysiikan alalta", "Epäorgaaninen kemia", "Kemian alkeet", "Analyyttisten funktioiden graafinen esitys", "Fysiikan alkeet". "Tähtitieteen alkeet", "Geometrisia ja trigonometrisia esimerkkejä", "Esimerkkejä aritmetiikan ja algebran alalta". Lisäksi hän julkaisi yhdessä tohtori Gustav Tegengrenin kanssa oppikirjat "Geometrisia tehtäviä", "Trigonometrisia tehtäviä" ja kaksi osaa "Algebrallisia tehtäviä". Kahilus harrasti kuorolaulua ja oli pari vuosikymmentä Mieskuoro Laulajain jäsenenä. Oulussa ollessaan hän kuului Pohjan Laulu-kuoron bassoihin. Hän toimi myös henkivakuutusalalla ja oli Oulussa Henkivakuutusyhtiö Suomen ala-asiamiehenä ja muutettuaan Tampereelle liittyi yhtiön asiamiehiin.
Juho Kahilus oli naimisissa vuodesta 1901 Mary Augusta Westlingin kanssa. Juho Kahilus kuoli pitkän sairauden jälkeen 62-vuotiaana maaliskuussa 1936. Hänet on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle.
Julkaisuja.
Nimellä "J. Kahilus":
Madridin keskusmoskeija

Madridin keskusmoskeija () on uskonnollinen rakennus Tetuánin alueella Madridissa.
Arkkitehti Juan Mora Urbanon piirtämä rakennus valmistui vuonna 1988. Se on ensimmäinen Espanjan pääkaupunkiin rakennettu moskeija Reconquistan jälkeen. Nelikerroksisessa kokonaisuudessa on rukoussali, koulutustilat, lastentarha, kirjasto, auditorio, kauppoja ja toimistoja. Rakennuksen suunnittelussa yhdistyvät nykyarkkitehtuurin abstraktit geometriset elementit islamilaisiin elementteihin.
Alma Järvensivu

Alma Järvensivu on ylöjärveläinen lapsinäyttelijä, joka tuli tunnetuksi Tampereen Työväen Teatterin "Matilda"-musikaalin päähenkilö Matildan roolista. Järvensivu jakoi roolin kahden muun lapsinäyttelijän kanssa. Tytöt valittiin kyseiseen rooliin noin 500 lapsen joukosta. Järvensivu näytteli Pikku-Sannaa TTT:n "Katrina"-näytelmässä, ja Summer-nimistä oppilasta TTT:n syksyn 2024 musikaalissa "School Of Rock". Alma Järvensivu nähdään Nelli Nuudelipäänä uudessa "Risto Räppääjä ja kaksoisolento" -elokuvassa vuonna 2024.