tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tanikaze Kajinosuke

Tanikaze Kajinosuke (谷風梶之助, 8. huhtikuuta 1750 – 9. tammikuuta 1795), alun perin Kaneko Yoshiro, oli japanilainen sumopainija. Hän on järjestyksessä 4. sumopainin suurmestari eli yokozuna. Hän sai yokozunan arvon marraskuussa 1789.
Tanikaze Kajinosuke aloitti sumopainin 19-vuotiaana vuonna 1769. Hän oli aikalaisiinsa verrattuna poikkeuksellisen suurikokoinen. Painiurallaan hän oli 189 senttiä pitkä ja painoi 169 kiloa. Tanikaze menestyi sumossa hyvin, ja hänet korotettiin ozekin arvoon eli mestariksi maaliskuussa 1781. Tanikaze voitti urallaan ennätykselliset 63 ottelua peräkkäin. Tämä ennätys säilyi noin 150 vuoden ajan, kunnes Futabayama rikkoi sen vuonna 1936 ottamalla 69 peräkkäistä voittoa. Tanikaze voitti uransa aikana 21 ylimmän sarjatason turnausmestaruutta.
Tanikaze sai yokozunan arvon vuonna 1789, ja oli yksi ensimmäisistä sumopainijoista, joka sai suorittaa yokozunan painirinkiin astumisen seremonian 19. marraskuuta 1789. Tanikaze ja hänen pahin kilpakumppaninsa Onogawa saivat myöhemmin samana vuonna virallisesti yokozunan arvon. He olivat käytännössä ensimmäiset yokozunat, sillä aiemmille kolmelle yokozunalle oli myönnetty suurmestarin arvo vasta heidän kuolemansa jälkeen.
Tanikaze Kajinosuke tunnetaan myös legendaarisen sumopainijan Raiden Tameemonin valmentajana Isenoumin painitallissa.
William Murdoch (insinööri)

William Murdoch (joskus englantilaisessa muodossa Murdock) (21. elokuuta 1754 Auchinleck, Ayrshiren maakunta, Skotlanti – 15. marraskuuta 1839 Birmingham, Englanti) oli skotlantilainen insinööri, joka teki merkittäviä keksintöjä kaasuvalaistukseen ja höyrykoneeseen liittyen.
Elämä ja ura.
Murdochin isä oli mylläri, ja William harjoitti aluksi samaa ammattia. Vuonna 1777 hän siirtyi Matthew Boultonin ja James Wattin insinööritoimiston palvelukseen Birminghamin Sohon tehtaalle, ja noin kaksi vuotta myöhemmin hänet lähetettiin Cornwalliin valvomaan Wattin höyrykoneiden asentamista. Kotonaan Redruthissa Cornwallissa hän teki useita kokeita hiilen kuivatislauksesta, ja vuonna 1792 hän valaisi mökkinsä ja toimistonsa hiilikaasulla. Palattuaan Birminghamiin noin vuonna 1799 hän kehitti lisää menetelmiä kaasun valmistamiseksi, varastoimiseksi ja puhdistamiseksi. Vuonna 1802 osa Sohon tehtaan ulkotiloista valaistiin kaasulla, ja seuraavana vuonna Murdochin menetelmä otettiin käyttöön myös sisätiloissa.
Murdoch teki myös merkittäviä parannuksia höyrykoneeseen. Hän keksi ensimmäisenä värähtelevän höyrymoottorin noin vuonna 1784, vuonna 1786 hän työskenteli höyryveturin koemallin parissa, ja vuonna 1799 hän kehitti pitkän luistiventtiilin mallinsa. Hänen katsotaan yleisesti keksineen niin sanotun aurinko- ja planeettapyörästön, mutta Watt patentoi tämän tekniikan vuonna 1781. Murdoch tutki myös paineilmaa ja rakensi vuonna 1803 höyrypistoolin.
Italian Kyrenaika

Italian Kyrenaika (, ) oli Italian siirtomaa nykyisen Libyan itäosissa, joka oli olemassa vuosina 1911–1934. Italia sai alueen Italian-Turkin sodan jälkeen Osmanien valtakunnalta Italian Tripolitanian kanssa. Samalla Italia sai myös saaria Egeanmereltä. Italian Kyrenaika ja Tripolitania yhdistettiin vuoden 1934 alussa. Kahden siirtomaan aluetta kutsuttiin joskus Italian Libyaksi tai Italian Pohjois-Afrikaksi, ja yhdistymisensä jälkeen ensimmäisenä mainitusta tuli sen virallinen nimi joskin jälkimmäistäkin käytettiin.
Vuonna 1923 Senusit nousivat kapinaan siirtomaaherroja vastaan. Italialaiset joukot tukahduttivat kapinan yhdeksän vuotta myöhemmin vuonna 1932. Tapahtumissa neljäsosa alueen asukkaista kuoli.
Perevalsk

Perevalsk (; ; paikkakunnalla on useita aiempia nimityksiä) on kaupunki Itä-Ukrainassa Luhanskin alueen Altševskin piirissä. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 24 919 (2021 alussa). Perevalskin kaupunki sijaitsee heti piirikeskus Altševskin eteläpuolella. Niiden välitse kulkee valtatie M04. 
Vuonna 1964 kaupungin aseman saaneella paikkakunnalla on ollut hiilikaivos ja betonituotteiden valmistusta sekä elintarviketeollisuutta. 
Kaupunki oli ennen Ukrainan heinäkuun 2020 alueuudistusta Perevalskin piirin hallintokeskus. Tuolloin kaupunki ja suuri osa aiempaa piiriä siirtyi Ukrainan uusitussa aluehallinnollisessa jaossa osaksi uutta Altševskin piiriä. Piiri oli tosin tällöin osa Itä-Ukrainan sodan aikana Venäjän nukkehallinnoksi perustetun kapinallishallinnon hallussapitämää aluetta.
Saignes (Lot)

Saignes on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 32 kilometriä Figeacin kaupungista luoteeseen.
"Château de Saignes" on rakennettu 1500-luvulla keskiaikaisen 1300-luvulta olevan puolustustornin ympärille. Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla linna ryöstettiin. Suvun viimeinen kreivi de Saignes kuoli vuonna 1923. Linna on ollut historiallinen monumentti vuodesta 2002. Linnan nykyiset omistajat tekivät linnaan merkittävät kunnostustyöt vuosina 2013-2019. Linna on avoinna vierailijoille.
Platadoúra

Platadoúra () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Verdoúgian saariin ja sijaitsee Eteläisessä Euboianlahdessa Itä-Attikan rannikon ja Euboian saaren välissä. Saaren pinta-ala on noin 0,045 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Platadoúra kuuluu Marathónaksen kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Pláti (Sými)

Pláti () eli Platý (Πλατύ) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Sýmin saaren pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,058 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Pláti kuuluu Sýmin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saari on Sýmin ympäristön muiden pienten lähisaarten kanssa osa Natura 2000 -aluetta. Plátin koillispuolella sijaitsee Chondróksen saari ja idempänä Nímos.
Pláti

Pláti () voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Ruska Saarela

Ruska Saarela (s. 1994) on suomalainen pyöräsuunnistaja. Hän on voittanut henkilökohtaisen nuorten maailmanmestaruuden ja viestissä aikuisten maailmanmestaruuden. Hän edustaa seuratasolla Kokkolan Suunnistajia.
Saarela kilpaili nuorten MM-kilpailuissa vuosina 2011–2014. Ensimmäisenä MM-vuonnaan hän saavutti viestissä hopeaa. Vuonna 2012 hän saavutti viestissä hopeaa ja pitkällä matkalla pronssia. Vuonna 2013 hän saavutti pitkällä matkalla hopeaa ja keskimatkalla pronssia sekä sijoittui sprintissä ja viestissä neljänneksi. Vuonna 2014 hän voitti kultaa pitkällä matkalla, saavutti pronssia sprintissä sekä sijoittui keskimatkalla neljänneksi.
Saarela kilpaili yleisen sarjan arvokilpailuissa ensimmäisen kerran vuonna 2015. Kymmenen parhaan joukkoon hän nousi ensi kerran vuoden 2016 MM-kilpailujen sprintissä sijoittumalla kahdeksanneksi. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa hän oli pitkällä matkalla kahdeksas ja sprintissä yhdeksäs. Vuonna 2018 hän sijoittui MM-kilpailuissa keskimatkalla seitsemänneksi, sprintissä yhdeksänneksi ja pitkällä matkalla kymmenenneksi. Vuonna 2019 hän saavutti viestissä MM-hopeaa ja sijoittui MM-kilpailujen henkilökohtaisilla matkoilla sijoille 12, 13, 15 ja 19. Suomessa käydyissä MM-kilpailuissa vuonna 2021 Saarela oli parhaimmillaan 17. sijalla pitkällä matkalla. Saman vuoden EM-kilpailuissakaan ei tullut menestystä.
Vuonna 2022 Ruotsissa käydyissä MM-kilpailuissa Saarela voitti viestissä Henna Saarisen ja Marika Haran kanssa kultaa sekä saavutti pitkällä matkalla pronssia. Hän sijoittui sprintissä viidenneksi, keskimatkalla kuudenneksi ja yhteislähtökilpailussa kymmenenneksi.
Saarela on saavuttanut maantiepyöräilyn SM-kilpailuissa pronssia aika-ajossa 2024 ja 2025.
Platý

Platý () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
HIFK U20

HIFK U20 on HIFK Hockey:n alle 20-vuotiaiden jääkiekkojoukkue joka pelaa U20 SM-sarjaa.
Póchis

Póchis (, myös "Póchi", Πόχη) eli Ágios Ioánnis (Άγιος Ιωάννης) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Lesboksen saaren luoteiskärjen edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,036 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Póchis kuuluu Länsi-Lesboksen kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Se on osa Ántissan kyläyhdyskuntaa. Saaren suurin korkeus on noin 30 metriä merenpinnasta laskettuna.
Pontikonísi (Oinoússes)

Pontikonísi () eli Pontikóniso (Ποντικόνησο) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Oinoússeen saaren itäpuolella sen ja Pasáksen saaren välissä. Saaren pinta-ala on 0,103 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pontikonísi kuuluu Oinoússeen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Pontikóniso (Petalioí)

Pontikóniso () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Euboian saariin ja tarkemmin Petalioí-saariin, ja sijaitsee Megalónisoksen saaren koillispuolella sen sekä Chersonísin ja Tragonísin saarten keskellä. Saaren pinta-ala on noin 0,015 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Pontikóniso kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Práso (Attika)

Práso () on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Attikan itärannikolla Pórto Ráftin kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,043 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Práso kuuluu Markópoulo Mesogaíaksen kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Práso (Mýkonos)

Práso () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Prasonísian saariin, ja sijaitsee Mýkonoksen saaren lounaispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,049 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Práso kuuluu Mýkonoksen kuntaan, Mýkonoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren lounaispuolella sijaitsee Sfontílin saari ja itäpuolella Krommýdin saari.
Práso (Petalioí)

Práso () eli Platonísi (Πλατονήσι, myös "Platóniso", Πλατόνησο) eli Platouráda (Πλατουράδα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Euboian saariin ja tarkemmin Petalioí-saariin, ja sijaitsee Megalónisoksen saaren pohjoispuolella, koilliseen Foúntin saaresta. Saaren pinta-ala on noin 0,032 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Práso kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Platonísi

Platonísi () voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Prasológos

Prasológos () eli Práso (Πράσο) eli Lismoní (Λησμονή) eli Erimonísi (Ερημονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Lesboksen saaren itärannikolla. Saaren pinta-ala on 0,012 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Prasológos kuuluu Länsi-Lesboksen kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Práso

Práso () voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Jari Koivisto &amp; Kasmir

Jari Koivisto &amp; Kasmir on suomalainen tanssiorkesteri. Yhtye perustettiin syksyllä 1990 ja vuonna 1991 se voitti SMORK-orkesterikilpailun. Kasmir esiintyi tanssipaikoilla 1990-luvulta alkaen vuoteen 2003 asti. Jari Koivisto toimi pitkään myös Laivaston Soittokunnan muusikkona ja solistina.
Historia.
Jari Koivisto &amp; Kasmirin ensimmäinen esiintyminen oli 22. syyskuuta 1990 Lohjan Tanhuhovissa. Seuraavana vuonna orkesteri voitti Tanssiorkestereiden Suomenmestaruus -kilpailun SMORK:in vuonna 1991. Toiseksi sijoittui Kai Lääti ja Tornados -orkesteri Miehikkälästä ja kolmanneksi Sylvia-orkesteri Suonenjoelta. Voittajat palkittiin seuraavasti: 1. 20.000 mk, 2. 10.000 mk ja 3. 5.000 mk. Lisäksi Muusikkojen liitto myönsi ensimmäistä kertaa 5.000 Mk Meininki-palkinnon, jonka Juha Söder luovutti Kasmir-orkesterille.
MTV3 televisioi kisat ja esitti ne viidessä osassa kuukauden aikana. Yleisradio lähetti kisat suorana sekä myöhemmin uusinnat sekä haastattelu- ja keskusteluohjelmat kisoista. Kilpailun tuomariston puheenjohtajana toimi Ilpo Hakasalo ja tuomariston jäseninä Veijo Miettinen Yleisradiosta, Jan Söder Muusikkojen liitosta, Matti Lampi Huvijärjestäjien liitosta, muusikko Pekka Helin sekä finaalissa lisäksi muusikko, säveltäjä Heikki Annala. Myös paikallisradiot, kaapelitelevisiot, muun muassa Radio Länsituuli, Huittisten kaapeli TV ja Auran Aallot lähettivät vuonna 1991 kanavillaan esiintymisiä myös livenä. Jari Koivisto oli Seinäjoen tangomarkkinoilla laulukilpailun semifinaalissa 1991 ja finaalissa 1992. Jukka Ruusumaa voitti Ykköstähti laulukilpailun 1994 ja siirtyi soolouralle. Matti Aaltonen oli Seniorilaulaja-kisan finaalissa 2018.
Kasmir esiintyi myös lomapaikoissa. A-lehtien kiertueilla esiintymispaikkoja olivat muun muassa Agadir 04/1993, Sahara 04/1993, Bangkok useasti vv. 1996-2003, Puerto de la Cruz 03/2002, Rhodos useasti vv. 1994-2003, Pattaya 12/1996, Hua Hin 03/1999, Koh Samet 12/2002, Rayong 12/2002.
Kasmir säesti Jari Koiviston lisäksi eri artisteja, kuten Danny, Rainer Friman, Reijo Kallio, Matti ja Teppo, Eija Kourimo, Fredi, Kai Hyttinen, Hannu Lehtonen, Tiina Räsänen, Erkki Friman, Oiva Kaltiokumpu, Jukka Kuoppamäki, Erkki Junkkarinen ja Reijo Taipale. Vuonna 1992 Kasmir toimi Vexi Salmi 50v-konsertin säestävänä orkesterina Ylläksellä.&lt;BR&gt;
Marc Isambard Brunel

Marc Isambard Brunel (25. huhtikuuta 1769 Hacqueville, Normandia, Ranska – 12. joulukuuta 1849 Lontoo) oli ranskalaissyntyinen brittiläinen insinööri. Hänen poikansa oli kuuluisa insinööri Isambard Kingdom Brunel.
Elämä ja ura.
Brunel palveli Ranskan merivoimissa kuusi vuotta. Ranskan vallankumouksen aikana hänen oli pakko lähteä maasta kuningasmielisten mielipiteidensä vuoksi. Hän pakeni Yhdysvaltoihin, jossa hän toimi New Yorkin pääinsinöörinä. Hän rakennutti monia rakennuksia, paransi Narrowsin salmen puolustusta ja rakensi arsenaalin ja tykkivalimon. Hän lähti Lontooseen vuonna 1799, jossa hän esitteli keksintönsä valmistaa laivojen taljoja koneellisesti. Hän sai tehtäväkseen asentaa koneensa Portsmouthin telakalle. Brunel kehitti myös puutavaran sahaus- ja taivutuskoneita, ja vuosina 1811 ja 1812 hallitus palkkasi hänet rakentamaan sahoja Woolwichiin ja Chathamiin. Hän kehitti myös saappaiden valmistuskoneen, joka otettiin käyttöön armeijan tarpeisiin. Hänen Batterseassa sijainnut sahansa ajautui kuitenkin konkurssiin tulipalon jälkeen ja sotilasjalkinetehdas lopetti tuotantonsa Napoleonin sotien päätyttyä, mikä johti vuonna 1821 Brunelin hetkelliseen velkavankeuteen. 
Brunelin tärkein työ oli Thamesin tunneli. Tämän suuren hankkeen suunnitelma valmistui vuonna 1819, ja vuonna 1825 työt aloitettiin Thames-joen alla Rotherhithen ja Wappingin välillä. Suurten taloudellisten ja teknisten vaikeuksien jälkeen tunneli avattiin liikenteelle vuonna 1843. Brunel lyötiin ritariksi vuonna 1841.
Bent Hansen

Bent Axel Hansen (7. marraskuuta 1931 Kööpenhamina – 10. tammikuuta 2000) oli tanskalainen toimittaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimi Tanskan sosiaaliministerinä 1981–1982 ja istui syksyllä 1981 lyhyen aikaa kansankäräjillä.
Ōshima (Tokio)

Ōshima () on Japanin maaseutukaupunki Tokion metropolissa. Se käsittää Izusaariin kuuluvan Izu Ōshiman saaren, joka sijaitsee Tyynessä valtameressä Izun niemimaan itäpuolella. Izu Ōshima on Izusaarista pohjoisin ja Japanin pääsaaria lähinnä. Ōshiman kunta on osa Ōshiman aliprefektuuria. Ōshimassa on 7 170 asukasta (syyskuussa 2022) ja sen pinta-ala on 90,76 neliökilometriä.
Maantiede.
Ōshima on tuliperäinen saari, jonka keskellä kohoaa Miharayama, 758 metriä korkea aktiivinen tulivuori. Etäisyys Inatoriin Izun niemimaan rannikolla on noin 28 kilometriä. Saarella on muihin Izusaariin verrattuna suhteellisen paljon alavaa maata, mutta valtaosa sen alueesta on suojeltu ja metsän peitossa. Kunnan keskuskylä on Motomachi saaren länsirannikolla.
Kuroshiovirran ansiosta Ōshiman ilmasto on lämmin ja kostea. Lämpötilanvaihtelut ovat suhteellisen vähäisiä. Kunnan alue kuuluu Fujin–Hakonen–Izun kansallispuistoon. 
Historia.
Ōshimalla tiedetään olleen asutusta jo 8 000 vuotta sitten. Historiallisesti saari toimi muiden Izusaarten tavoin rangaistussiirtolana, jonne lähetettiin ihmisiä sisäiseen maanpakoon. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla se oli bakufun eli sotilashallinnon suorassa hallinnassa. Meiji-restauraation jälkeen 1800-luvulla saari kuului useisiin eri prefektuureihin, ennen kuin se liitettiin Tokion prefektuuriin vuonna 1878.
Ōshiman maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1956 liittämällä yhteen kuusi saarella sijainnutta kyläkuntaa: Habuminato, Moto, Nomashi, Okada, Sashikiji ja Senzu. Saari jouduttiin evakuoimaan vuonna 1986 Miharavuoren purkauksen vuoksi.
Talous.
Turismi on merkittävin elinkeino. Perinteisesti Ōshima on tunnettu kolmesta asiasta: ”kamelioista, neidoista (paikallisella murteella "anko") ja Miharavuoresta”. Kameliapuusta on perinteisesti tuotettu kameliaöljyä ja korkealaatuista puuhiiltä. Muita tärkeitä elinkeinoja ovat esimerkiksi koristekukkien viljely, maitotuotteiden tuotanto ja kalastus. Saaliskaloja ovat muun muassa japaninmakrilli ("saba"), "Decapterus muroadsi" ("muroaji") ja "Parapristipoma trilineatum" ("isaki").
Liikenne.
Ōshimaan on Tokiosta säännöllisiä lento- ja laivayhteyksiä. Lauttayhteys on myös muun muassa Atamin ja Itōn kaupunkeihin Shizuokan prefektuurissa.
Hjo Tidning

Hjo Tidning on ruotsalainen vuonna 1847 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Hjo. Se kuuluu NWT Media AB -konserniin ja ilmestyy kahdesti viikossa.
Nazlı Tolga Brenninkmeijer

Nazlı Tolga Brenninkmeijer, (s. 8. marraskuuta 1979, Ankara) on turkkilais-hollantilainen toimittaja ja televisiojuontaja. Tolga oli johtava paikallis- ja ulkosuhdeohjelman FOX Ana Haber ja "Nazlı Tolga ile Haber Masası ankkuri" .
Nazlı Tolga syntyi Ankarassa, Turkissa . Hän syntyi muslimi-turkkilaiseen perheeseen Samsunista ja Malatyasta. Hän puhuu sujuvasti turkkia, hollantia,portugalia ja englantia. Suoritettuaan perus- ja keskiasteen koulutuksensa Amerikanissa Collegessa Istanbulissa, hän opiskeli Marmara-yliopiston viestintätieteellisessä tiedekunnassa – Turkin johtavassa viestintäkoulutuksen ja -opintojen oppilaitoksessa. Hän opiskeli journalismin laitoksella. Tolga aloitti journalistisen uransa Kanal D Haberissa vuonna 1998. Hän työskenteli Show TVssä, Skyturkissa ja Foxissa. Hän meni naimisiin hollantilaisen liikemiehen Lawrence Brenninkmeyerin kanssa Istanbulin Pyhän Hengen katedraalissa syyskuussa 2013. Hän asuu Brasiliassa, Lontoossa ja Shanghaissa. Hän on roomalaiskatolinen vuodesta 2013 lähtien. Viime vuosina Tolgasta tuli kahden tytön äiti.
Sergei Surovikin

Sergei Vladimirovitš Surovikin (; s. 11. lokakuuta 1966 Novosibirsk) on venäläinen kenraali. Hänellä on Venäjän federaation sankarin arvonimi. Vuodesta 2017 lähtien hän on ollut Venäjän ilma- ja avaruusvoimien komentaja.
Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen (1991) aikaan Surovikinin komentamat joukot ampuivat neuvostojärjestelmää vastustaneita mielenosoittajia Moskovassa. Kolme mielenosoittajaa kuoli, ja Surovikin joutui pidätetyksi, mutta hänet vapautettiin noin puoli vuotta myöhemmin. Vuonna 1995 Surovikin sai tuomion laittomasta asekaupasta, mutta tuomio kumottiin myöhemmin. Vuonna 2004 häntä syytettiin alaistensa pahoinpitelemisestä.
Surovikin on palvellut suurimman osan urastaan jalkaväessä. Vuonna 2017 hän oli venäläisjoukkojen komentaja Syyriassa ensimmäisen kerran. Vuonna 2020 Human Rights Watch nimesi hänet yhdeksi sotilasjohtajista, joiden komennuksessa Syyrian ihmisoikeusrikokset voitiin tehdä. Syyrian lisäksi Surovikinilla on armeijakokemusta Afganistanista, Tšetšeniasta sekä Tadžikistanista.
8. lokakuuta 2022 Venäjän puolustusministeriö ilmoitti Surovikinin nimityksestä Ukrainan sodan komentajaksi. Hän oli jo kesästä 2022 saakka ollut vastuussa Venäjän joukoista Etelä-Ukrainan alueella. Nimitys koko sodan komentajaksi seurasi Venäjän armeijan Ukrainassa kärsimiä vakavia tappioita, jotka olivat herättäneet avointa kritiikkiä sodanjohtoa kohtaan. Wagner-ryhmän omistaja Jevgeni Prigožinin luonnehdinnan mukaan Surovikin on "Venäjän armeijan ammattitaitoisin komentaja". Sotilasanalyytikko Michael Kofman on todennut Surovikinin tulleen tunnetuksi "melko häikäilemättömänä komentajana." Jo tammikuussa 2023 kenraali Valeri Gerasimov otti paikan uutena Ukrainan operaation johtajana ja Surovikinista tuli hänen apulaisjohtajansa.
CAESAR (asejärjestelmä)

CAESAR () on Nexterin kehittämä haupitsi, joka asennetaan kuorma-autoon. Ensimmäinen suuremmissa määrin tuotettu versio ilmestyi vuonna 1994 ja prototyyppi toisesta esiteltiin vuonna 2015. Uudessa versiossa aseeseen ei ole tehty suuria muutoksia, mutta aseen ohjausjärjestelmä on päivitetty.
Ranska on toimittanut CAESAR-järjestelmiä Ukrainaan ja lisää toimitetaan Tanskalle tarkoitetusta toimituserästä.
Petri Pennanen

Petri Pennanen (s. 18. marraskuuta 1981 Kitee) on suomalainen pelaajauransa lopettanut pesäpalloilija. Hän on toiminut myös pelinjohtajana.
Pennasen pääsarjaura alkoi vuonna 2000, kun hän pelasi viisi ottelua Superpesistä Kiteen Pallon joukkueessa. Seuraavalla kaudella Pennanen lähti hakemaan vastuuta Haminan Palloilijoihin ja saikin pelata yhteensä 31 ottelua kauden aikana. Kaudeksi 2002 Pennanen palasi Kiteelle, jossa hän pelasi suuressa roolissa neljän vuoden ajan. Pääsarjauransa kolme viimeistä vuotta Pennanen vietti Puijon Pesiksessä ja Kouvolan Pallonlyöjissä. Myöhemmin hän pelasi vielä satunnaisia Suomensarjan otteluita Jyväskylän Lohessa ja Joensuun Mailassa.
Vuosina 2016-2018 Pennanen toimi Joensuun Mailan miesten edustusjoukkueen ykköspelinjohtajana ja saavutti joukkueensa kanssa yhden SM-kultamitalin ja kaksi SM-pronssimitalia. Kyseisten kausien aikana Pennanen voitti pelinjohtajana 73 ottelua ja hävisi 18 ottelua, eli hänen voittoprosenttinsa oli 80,2.
Pennanen toimi Joensuun Mailan urheilutoimenjohtajana vuoden 2021 tammikuuhun saakka ja siirtyi tämän jälkeen Itä-Suomen liikuntaopiston toimitusjohtajaksi. Elokuussa 2022 hän teki paluun pelinjohtajaksi, kun Joensuun Mailan silloinen pelinjohtaja Mikko Korhonen erotettiin tehtävästään. Pennasen johdolla joukkue voitti jäljellä olleista viidestä runkosarjaottelusta kolme, mutta kausi päättyi lopulta puolivälierävaiheeseen.
Joensuun Mailan ensimmäisellä mestaruuskaudella vuonna 2018 Pennanen palkittiin Miesten Superpesiksen Vuoden pelinjohtajana.
Bokkaus

Bokkaus, josta käytetään myös nimiä power-rising, powerbocking, teräjuoksu ja jousikenkäily, on urheilulaji, jossa urheilijat käyttävät erikoistuneita jalkakiinnikkeitä, "hyppyjousia", joiden avulla se saavat suorituskykyään monessa suhteesssa parannetuksi. Ne lisäävät muun muassa juoksunopeutta ja hyppykorkeutta. Jotkut väittävät, että ne voivat nostaa juoksunopeutta jopa 48 kilometriin tunnissa ja hyppykorkeutta 2,60 metriin. Hyppyjousilla bokkaajat voivat tehdä temppuja ja käännöksiä, hypätä suuriin korkeuksiin ja suorittaa monia liikkumismuotoja.
Bokkauksen eli powerbockingin keksi vuonna 2004 saksalainen keksijä Alexander Böck, joka patentoi ensimmäiset hyppyjouset tuotemerkillä "powerskip". Nimi ”powerbocking” johdettiin Böckin sukunimestä. Ajan myötä bokkauksesta on tullut suosittu virkistystoiminta erityisesti kaupunkialueilla, joissa on mahdollisuuksia parkourin kaltaisiin vaikuttaviin saavutuksiin. Voidakseen hyppiä turvallisesti ja oikein urheilijoiden on oltava tietoisia monista asioista. Esimerkiksi heidän painonsa ja vartalotyyppinsä vaikuttavat jousikenkiin ja siihen, tarvitsevatko jousikengät huoltoa vai eivät.
Bokkaajille on myös suositeltavaa käyttää urheilusuorituksen aikana suojavarusteita, kuten kypärää, kyynärpää- ja polvisuojia. Powerbocking on parasta suorittaa tasaisilla, sementtipinnoilla, koska ruoho ja lika voivat olla liukkaita, jolloin jousien voi olla vaikea saada pitoa.
SGI Onyx

SGI Onyx on Silicon Graphicsin (SGI) valmistama tietokone, joka julkaistiin vuonna 1993.
Mallit.
Tietokonetta oli saatavilla kahtena vaihtoehtona: pyödän viereen tai räkkiin asennettavana. Pöydän vierelle asennettavaan sai yhden suoritinkortin ja räkkiasennettavaan malliin sai kuusi suoritinkorttia. Onyx käytti aluksi VTX- tai RealityEngine2-grafiikkakorttia ja vuonna 1995 InifiniteReality-grafiikkakorttia. VTX on edullisempi "pikkuveli" RealityEngine2:lle.
Tietokoneeseen sai kolmea MIPS-arkkitehtuurin suoritinta: R4400, R8000 ja R10000. Yhdellä suoritinkortilla voi olla enintään neljä suoritinta, jolloin kuusi suoritinkorttia räkkiasennettavassa mallissa voi sisältää 24 suoritinta. Muistipiirit asennettiin SGI:n omille muistimoduuleille, joiden valmistus lisensoitiin eri tahoille. Järjestelmäväylä on nimeltään PowerPath-2. Tietokoneessa on VME64-laajennusväylät.
Käyttökohteet.
Tietokonetta käytettiin Nintendo 64:n ohjelmiston kehitysalustana, kunnes Nintendo päätti siirtyä edullisempaan SGI Indy -malliin.
ARA La Plata (1874)

ARA La Plata oli Argentiinan laivaston La Plata -luokan rannikkopanssarilaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1872 laivastolain perusteella Laird Brothersilta, joka valmisti aluksen Cammellin telakalla Birkenheadissä. Se laskettiin vesille 29. elokuuta 1874. Aluksen hankintahinta oli 85 000 puntaa.
Palvelus.
Atlantin ylitystä varten alukseen rakennettiin 1874 Liverpoolissa lisäkeula ja korotettiin laitoja. Vuoden lopulla alus lähti mahdollisesti sisaraluksensa kanssa D. Bartolomé Corderon alaisuudessa Liverpoolista ja saapui Rio de Janeiroon, jossa se viipyi neljä kuukautta paikallisen konsulin määräyksestä Buenos Airesissa puhjenneen kapinan vuoksi. Huhtikuussa 1875 alus sai luvan jatkaa Buenos Airesiin ja saapui 13. toukokuuta Los Pozosiin, missä se liitettiin laivastoon.
Heinäkuussa 1876 alus sijoitettiin ulkoredille kiinteäksi asemaksi, mistä se palasi Los Pozosiin elokuussa. Alus liitettiin perustettavaan laivaston tykistökouluun, jonka johtajaksi nimettiin aluksen päällikkö Cordero. Alus osallistui joulukuussa 1877 Paranássa Corrienten provinssin kapinallisia vastaan sotatoimiin, missä se tuki hallituksen joukkoja. Tammikuusta huhtikuuhun 1878 sotatoimet jatkuivat ja alus tuki hallituksen joukkoja Bella Vistassa, Goyassa ja Esquinassa. Kesällä kapinallisten antauduttua alus palasi Los Pozosiin.
Vuonna 1879 laivasto organisoitiin uudelleen, jolloin aluksesta tehtiin 1. divisioonan lippulaiva. Divisioonan muut alukset olivat "ARA Paraná", "ARA Bermejo" ja "ARA Resguardo". Vuoden 1880 kapinassa aluksen miehistö pysyi uskollisena hallitukselle. Se osallistui Buenos Airesin sataman saartoon. Hallinnon siirryttyä Belgranoon presidentti asettui alukselle. Aluksen tehtävänä oli estää asekuljetukset tohtori Weaveriä tukeville kapinoitsijoille. Kapinan päätyttyä alus palasi laivueeseensa.
Alus asetettiin myyntiin 16. marraskuuta 1927.
Haajaisten työväentalo

Haajaisten työväentalo oli Vieremän kunnan (vuoteen 1922 osa Iisalmen maalaiskuntaa) Haajaisten kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Haajaisten työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistys liittyi SDP:en vuonna 1907. Tuolloin jäseniä oli 20. Hirsirakenteinen talo valmistui yhden lähteen mukaan vuonna 1910. Tosin jo vuonna 1909 Haajaisten nuorisoseura vietti vuosijuhlaansa Haajaisten työväentalolla, joten ilmeisesti talo oli käyttökunnossa jo tuolloin. Myös vuoden 1909 puoluetilastoon yhdistys ilmoitti omistavansa talon. Yhdistys liittyi 1920-luvun alussa Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja se lakkautettiin vuonna 1931 kommunistilakien nojalla. Vuonna 1934 eräs toinen yhdistys järjesti tanssi-iltaman ”Haajaisten entisellä työväentalolla” ja vuonna 1935 talo pakkohuutokaupattiin yksityisomistukseen.
Toimintaa työväentalolla.
Vuonna 1916 yhdistys vietti 10-vuotisjuhlaansa omalla talolla. Ohjelmassa oli soittoa, tervehdyssanat, laulua, runonlausuntaa, 10-vuotiskertomus, satu, juhlapuhe, näytelmä ja tanssia sekä kolmiottelu: kuulantyöntö, pituushyppy ja 1 500 metrin juoksu sekä vielä erikseen 5 000 metrin juoksu.
Donskoin luostari

Donskoin luostari () on vuonna 1591 perustettu luostari Moskovassa. Suurin osa siitä on rakennettu vuosien 1684 ja 1733 välillä. Luostaria ympäröivässä tiilimuurissa on 12 tornia. Pohjoisportin luona on vuosina 1713–1714 rakennettu Tihvinän neitsyen kirkko, joka on viimeisiä moskovalaisen barokin edustajia. Luostarialueen keskiosissa on vuosina 1684–1693 rakennettu uusi katedraali ja sen eteläpuolella pienempi vanha katedraali 1590-luvulta. Vuoden 1771 ruttoepidemian aikana luostarin alueelle haudattiin aatelisia, koska Moskovan keskustassa hautaukset kiellettiin. Siellä on siksi monia koristeellisia hautoja ja kappeleita.
Luostarin eteläpuolella on hautausmaa, jonne on haudattu Stalinin vainoissa murhattuja, terrorin toimeenpainijoita ja monia tunnettuja henkilöitä, kuten Anton Denikin ja Ivan Iljin. Keskellä hautausmaata on 15 000 uhrin joukkohaudan muistomerkki. Luostarin kirkossa on tšekistien toisille tšekisteille eli ”ystäville ja taistelutovereille” pystyttämä muistomerkki. Kirkon kellarissa oli Neuvostoliiton ensimmäinen krematorio, jossa ammuttujen ruumiit tuhkattiin. Krematorio tuli Saksasta, jossa pääkrematoija P. I. Nesterenko oli opiskellut.
Juuso Koistinen

Juuso Heikki Koistinen (1. huhtikuuta 1910 Leppävirta – 24. huhtikuuta 1974) oli suomalainen virkamies ja järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Koistisen vanhemmat olivat konemestari Juho Heikki Koistinen ja Ida Johanna Ryth ja puoliso vuodesta 1956 farmaseutti Karin Ulla Margareta Arnkil. Koistinen kävi seitsemän luokkaa oppikoulua Kuopion yhteiskoulussa. Hän oli Muuruvedellä suojeluskunnan paikallispäällikkö 1931–1932 ja aluepäällikkö 1932, Valtiollisen poliisin palveluksessa 1932–1940, Suomen Aseveljien Liiton Pohjois-Savon piirin toiminnanjohtaja 1940–1944, Suomen Huollon Kuopion läänin keskuksen toiminnanjohtaja 1944–1946, Kansanavun Kuopion läänin johtaja 1945–1946 sekä, Kirjapaino Oy Savon levikkipäällikkö 1946–1949, toimitusjohtaja 1949–1967 ja johtokunnan jäsen 1951–1967. Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen Koistinen oli 1953–1956 ja hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Koistinen oli reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966.
Konneveden kirkonkylän työväentalo

Konneveden kirkonkylän työväentalo on Konneveden kirkonkylän keskustassa sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Talo edustaa 1950-luvulle ominaista seurantalojen rakennustyyppiä. Konneveden työväentalon omistaa Konneveden työväenyhdistys, joka myös vuokraa taloa erilaisiin tilaisuuksiin.
Historia.
Konnevedelle työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906 nimellä Kärkkäälän työväenyhdistys. Vuonna 1912 Konnevedellä oli sekä Kärkkäälän työväenyhdistys että Kärkkäälän työväenyhdistys Taisto, joka lienee nykyisen Konneveden kirkonkylän työväenyhdistyksen edeltäjä. Vuonna 1914 oltiin hankkimassa tonttia talon rakentamista varten Rautalammin kunnan omistamalta Lapumäen koulutilalta. Tuolloin ei talon rakentamisesta kuitenkaan tullut mitään. Vasta jatkosodan jälkeen ryhdyttiin uuteen yritykseen. Kunnalta ostettiin tontti vuonna 1944, johon lainhuudatus saatiin 1948. Aluksi rakennettiin tanssilava. Honkalan tilalta ja Tupaniemestä ostettiin rakennustarvikkeita. Myöskin jäsenistö rahoitti rakennustöitä. Työväentalon piirustukset teki yhdistyksen jäsen Väinö Kärkkäinen. Taloa rakennettiin talkoilla. Taloa laajennettiin mm. vuonna 1968, ja vuonna 1973 asennettiin ilmapuhallinjärjestelmä.
Rakennus.
Talo on lautarakenteinen. Ulkovuoraus on punaiseksi maalattua lautaa. Katteena on ollut päre, joka vaihdettiin peltiin vuonna 1961. Sisäseinät ovat paneelia ja lastulevyä, sisäkatto on kuitulevyä ja paneelia. Osa ovista on uusittu vuonna 1972. Aluksi talossa on ollut uunilämmitys, nykyään kuumailmapuhallinjärjestelmä. Asunnoissa on keskuslämmitys. Talossa on viemäri vuodesta 1950 ja vesijohto vuodesta 1959 lähtien sekä wc:t vuodesta 1978 lähtien. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, kokoushuone ja kaksi huoneen ja keittiön asuntoa. Lisärakennuksina ovat olleet halkovarasto ja käymälät.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvanäytöksiä, urheiluharjoituksia ja juhlia. Sitä on myös vuokrattu ulkopuolisille. Nykyään talossa järjestetään erilaisia juhlia, kuten häitä, syntymäpäiviä ja hirvipeijaisia.
Väinö Haapanen

Väinö Edvard Haapanen (16. huhtikuuta 1898 Kiukainen – 16. huhtikuuta 1984 Naantali) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Haapasen vanhemmat olivat maanviljelijä, kauppias Isak Edvard Haapanen ja Ida Sofia Bergroos ja puoliso Taimi Maria Lindén. Haapanen oli koulun käytyään apulainen isänsä kaupassa Kiukaisissa, Mynämäellä ja Turussa, kalan, kananmunien, maataloustuotteiden välityskaupan omistaja Turussa 1919–1930, Kontio &amp; Kontio Oy:n pääosakas ja toimitusjohtaja 1930–1944 ja Oy Kameka Ab:n, vuodesta 1948 Kalayhtymä Oy, pääosakas ja toimitusjohtaja 1945–1969. Kalayhtymä oli alallaan erittäin merkittävä, se jalosti aikanaan kaksi kolmasosaa Suomessa myydystä silakasta. Haapanen oli myös Turun Silli Oy:n osakas vuodesta 1934. Yhtiöidensä nimissä Haapanen harjoitti kalastusta muun muassa Islannin pyyntialueilla. Hänellä oli Naantalissa oma telakka, jossa rakennettiin aluksia paitsi kalastukseen, myös saaristokuljetuksiin. Haapanen oli Soinisten kartanon osakas Naantalin maalaiskunnassa 1936–1948 ja sittemmin Soiniemen tilan omistaja Naantalissa, jossa oli muun muassa tuhansia omenapuita ja muita hedelmäviljelyksiä. Kauppaneuvoksen arvonimen Haapanen sai 1966.
Tikanniemen työväentalo

Tikanniemen työväentalo oli Vieremän kunnan (vuoteen 1922 osa Iisalmen maalaiskuntaa) Tikanniemen kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Tikanniemen työväenyhdistys perustettiin yhden lähteen mukaan vuonna 1907. 1910 oli ensimmäinen vuosi, kun yhdistys ilmoitti tietojaan SDP:n puoluetilastoon. Tuolloin yhdistyksellä oli 30 jäsentä ja talo. Vuonna 1916 jäseniä oli 16, ja siitä eteenpäin yhdistys ei enää ilmoittanut tietojaan puoluetilastoon. On mahdollista, että yhdistyksen toiminta hiipui tai se liittyi vuonna 1920 perustettuun SSTP:hen. Vuonna 1916 työväenlehti "Sanantuoja" kirjoitti, että Tikanniemen yhdistyksen toiminta oli ”kituvaista ja epäselvää”.&gt;
Vuoden 1914 paikkeilla yhdistykselle tontin vuokrannut tilanomistaja myi tontin, ja uusi omistaja tahtoi häätää yhdistyksen. Asiaa käsiteltiin käräjillä keväällä 1916. Koska vuokrasopimus oli tehty 50 vuodeksi, sitä ei voinut kumota, ja maanomistaja joutui maksamaan yhdistykselle oikeudenkäyntikulut. Yhdistys lakkautettiin 1930-luvun alussa kommunistilakien nojalla, ja talo myytiin valtion pakkohuutokaupassa yksityishenkilölle vuonna 1934. 
Toimintaa työväentalolla.
1910-luvulla talolla järjestettiin ainakin iltamia.
Lievestuoreen työväentalo

Lievestuoreen työväentalo Toivola on Laukaan Lievestuoreen taajamassa sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Talo edustaa aikakaudelle ominaista rakennustyyppiä ja työväentalolle ominaista rakennustyyliä. Lievestuoreen työväentalo Toivolan omistaa Laukaan Demarit ry, joka myös vuokraa taloa erilaisiin tilaisuuksiin.
Historia.
Lievestuoreen työväenyhdistyksen ovat perustaneet vuonna 1906 Jyväskylä-Pieksämäki-radan työntekijät ja Hohon kylän torpparit. Jo ennen työväentalon rakentamista pidettiin iltamia Nurkkalan talossa. Työväentalon tontti sai nimen Toivola. Työväentalon perustaksi radan rakentajat tekivät kiviarkun. Kiviarkun päälle siirrettiin Hankasalmelta vanha Piilunmäen tuparakennus. Hirret ajettiin tontille talkoilla. Työväentalo valmistui vuonna 1915.
Sisällissodan aikana vuonna 1918 työväentalo oli vankilana. 1940-luvulla työväentalolle oli majoitettu armeijan sotilaita, ja siinä toimi jossain vaiheessa myös kansakoulu. Vuonna 1949 työväentalon pihamaalle rakennettiin Urheiluseura Toiveelle painikämppä. Se on myöhemmin purettu. Vuonna 1949 tehtiin myös peruskorjaus: juhlasalia, näyttämöä ja ravintolaa suurennettiin. Vuonna 1977 tehtiin jälleen päätös peruskorjauksesta. Siihen saatiin vuonna 1978 valtionapua, läänin taidetoimikunnalta apuraha ja yksityisiltä lahjoituksia. Myös rakennustarpeita saatiin lahjoituksena. Työt tehtiin talkoilla.
Rakennus.
Talo on hirsirakenteinen. Ulkovuoraus on punaiseksi maalattua lautaa. Katteena on huopaa. Sisäseinät ovat paneelia ja pahvia, sisäkatto on pahvia. Alkuperäinen puulämmitys on vaihdettu lämminilmapuhaltimeen vuonna 1978. Samana vuonna asennettiin vesijohto, viemäri ja wc:t. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, huoneen ja keittiön asunto sekä yksi ylimääräinen huone. Ulkorakennuksessa on puuvaja ja kolme käymälää.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, tansseja, elokuvia, bingoa ja juhlia.
Viljo Mäntysaari

Viljo Adolf Mäntysaari, aiemmin Sillanpää (13. heinäkuuta 1909 Kälviä – 8. helmikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Mäntysaaren vanhemmat olivat maanviljelijä Vilhelm Juhonpoika Sillanpää ja Alida Kallentytär Siirilä, kasvattivanhemmat tukkukauppias Otto Mäntysaari ja Helmi Sallmén ja puoliso vuodesta 1932 Aira Sylvia Salo. Mäntysaari kävi Kokkolan suomalaista yhteiskoulua 1920–1925 ja suoritti Suomen Liikemiesten Kauppaopiston 1931. Hän oli Huhtamäki-Hellas Oy:n myyntimies 1931–1935, Oy Vacuum Oil Co. Ab:n edustaja 1935–1940, Oulu Oy:n kotimarkkinamyynnin järjestäjä 1940, kansanhuoltoministeriön poltto- ja voiteluainetoimiston päällikkö ja valtioneuvoston ylimääräinen esittelijä 1940–1945 sekä ministeriön tervatoimiston päällikkö, Suomalainen Gulf Oil Company Oy:n, sittemmin Oy Gulf Oil Ab, myyntipäällikkö 1945–1950, apulaistoimitusjohtaja 1950–1952 ja toimitusjohtaja 1952–1967. Hänellä oli myös liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Talvisotaan autokomppanian päällikkönä osallistunut Mäntysaari oli sotilasarvoltaan reservin kapteeni. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1966.
Hnat Myh’ailytšenko

Hnat Myh’ailytšenko, salanimi Ihnati Myh’ailytš, ( Studenok, Kurskin kuvernementti (nyk. Myropillja, Sumyn alue) – 21. marraskuuta 1919 Kiova, Ukrainan kansantasavalta) oli ukrainalainen kirjailija, kulttuurin toimija ja vallankumouksellinen.
Myh’ailytšenko pidätettiin 1915 ja tuomittiin kuudeksi vuodeksi pakkotyöhön, syynä osallistuminen Ukrainan sosialistisen vallankumouksellisen liikkeen toimintaan. Hän suoritti tuomiosta kaksi vuotta, minkä jälkeen hän palasi Ukrainaan 1917 helmikuun vallankumouksen aikana. Hän kuului borotbisteihin, ja hänestä tuli 1919 Kiovassa uuden kommunistihallinnon koulutuksen kansankomissaari. Kun Anton Denikin eteni Kiovaan, valkoisten joukot ottivat hänet kiinni ja teloittivat hänet. Myh’ailytšenko ja Vasyl Tšumak otettiin kiinni yhtä aikaa talosta, jossa Myh’ailytšenko piileskeli. Heidät ammuttiin samana päivänä.
Myh’ailytšenkon tuotantoon kuuluu symbolistinen ja allegorinen "Blakytnyi roman" (1921), kertomus ”Istorija odnoho zamahu” (”Kertomus yhdestä salamurhayrityksestä”) sekä "Mystetstvossa", "Šljahy mystetstvassa" ja kahdessa kirjallisessa kalenterissa julkaistuja lyyrisiä, vapaamuotoisia proosaminiatyyrejä. Postuumisti on julkaistu kaksi kokoelmaa. Hän kuului Borotba-ryhmään ja kirjoitti ryhmän julkaisemaan saman nimiseen lehteen.
Kriitikko Volodymyr Korjak ja muu virallinen kirjallisuuskritiikki pitivät Myh’ailytšenkoa ja muita borotbistikirjailijoita ”ensimmäisenä rohkeiden aaltona”, millä tarkoitettiin Ukrainan neuvostokirjallisuuden perustajia. Heidät kuitenkin julistettiin 1930-luvulla vastavallankumouksellisiksi ja heidän tuotantonsa kiellettiin. Myh’ailytšenkon maine puhdistettiin 1987.
Kaarakkalan työväentalo

Kaarakkalan työväentalo oli Vieremän kunnan (vuoteen 1922 osa Iisalmen maalaiskuntaa) Kaarakkalan kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Kaarakkalan työväenyhdistyksen perustamisvuodesta tai talon rakentamisen ajankohdasta ei ole tietoa. Yhdistys liittyi 1920-luvun alussa Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen.
 1920-luvulla talolla järjestettiin iltamia ja kesäjuhlia. Vielä keväällä 1930 talolla pidettiin tanssi-iltama, mutta saman vuoden lokakuussa talo määrättiin kommunistilakien nojalla suljettavaksi, ja yhdistys lakkautettiin. Talo luovutettiin sittemmin valtiolle. Kun taloa oltiin sulkemassa, nimismies käski pistoolilla uhaten yhdistyksen sihteeriä luovuttamaan yhdistyksen pöytäkirjat. Sihteeri ei kutenkaan tähän suostunut. Pöytäkirjat oli piilotettu piisin eli tulisijan juuressa olleeseen hiekkalaatikkoon. Vielä vuonna 1936 Kaarakkalan pienviljelijäosasto (mahdollisesti työväenyhdistyksen seuraaja) piti talolla iltamat, mutta seuraavana vuonna talo myytiin valtion huutokaupassa. 
Rakennus.
Talo oli hirsirunkoinen ja mitoiltaan noin 10 x 10 x 3 metriä.
Jämsänkosken työväentalo

Jämsänkosken työväentalo sijaitsee Jämsänkosken keskustassa torin laidalla. Se edustaa 1960-luvun kaupunkimaista työväentalorakentamista ja on rakennushistoriallisesti arvokas. Talon osti Jämsänkosken kaupunki vuonna 1970. Talossa toimi sen jälkeen kunnallinen elokuvateatteri Kino-Otava, ja lisäksi siellä oli kokous- ja toimistotiloja.
Historia.
Jämsänkosken työväenyhdistys on perustettu vuonna 1902. Aluksi kokoonnuttiin tehtaan omistamalla Seurahuoneella. Oma kokoontumistila saatiin kuitenkin pian, kun puuseppä Alhonen myi yhdistykselle kahden huoneen mökin. Talossa oli aluksi lukutupa ja vahtimestarin asunto. Vuonna 1908 siihen on rakennettu iso hirsinen sali. 
Vuoden 1917 maaliskuussa Jämsänkoskenkin työväestöllä oli oma suojeluosastonsa. Myös urheiluseura Jyry perustettiin uudelleen, se oli aiemmin toiminut yhdistyksen osastona. Vielä vuoden 1918 tammikuussa vietettiin vapausjuhlaa, ja viimeiseksi jäänyt kokous 29.1.1918 pidettiin rauhallisissa merkeissä. Tämän jälkeen seurasi kuitenkin pitkä katkos normaalista toiminnasta. Vasta seuraavana vuonna saatiin jälleen toiminta liikkeelle.
Uutta taloa ryhdyttiin hankkimaan jo 1920-luvun lopulla, mutta epävarmojen olojen vuoksi hankkeeseen ei uskallettu ryhtyä. Vuonna 1960 yhtiö vuokrasi Lavaojanvarresta yhdistykselle tontin, jonne aiottiin rakentaa uusi työväentalo, mutta tämä hanke jäi kesken ja uusi talo rakennettiin vanhan talon viereen. Myös uusi talo oli vuokratontilla. Vuonna 1965 elokuvateatteri vuokrattiin yhtiölle. Työväenyhdistys joutui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin, kun elokuvatoiminta hiljentyi 1960-luvulla television yleistymisen myötä. Lisäksi tehdastyönantaja ryhtyi antamaan ammattiyhdistyksille kokoustiloja ilman korvausta tehtaan tiloista.
Rakennus.
Jämsänkosken työväentalo on kaksikerroksinen betonirakennus, jossa on tasakatto. Kattomateriaalina on pelti.
Stefan Sburatura

Stefan Sburatura (s. 12. kesäkuuta 1981 Kuusankoski) on suomalainen pelaajauransa lopettanut pesäpalloilija ja nykyinen Kouvolan Pallonlyöjien hallituksen varapuheenjohtaja. Hänen äitinsä on suomalainen ja isänsä romanialainen.
Sburatura pelasi urallaan 121 Superpesiksen runkosarjaottelua, joista 97 lukkarina ja 24 jokerina. Pelaamissaan otteluissa hän löi 3+17 juoksua, toi 56 juoksua ja keräsi 349 kärkilyöntipistettä, joista 142 ykköspesälle, 159 kakkospesälle, 28 kolmospesälle ja 20 kotipesään.
Sburatura valittiin C-poikien Itä–Länsi-otteluun vuonna 1995, B-poikien Itä–Länsi-otteluun vuosina 1997 ja 1998 sekä A-poikien Itä–Länsi-otteluun vuonna 2000. Näistä viimeisen hän pelasi Kouvolan Pallonlyöjien joukkueessa ja muut kasvattajaseuransa Kuusankosken Puhdin joukkueessa.
Hackathon

Hackathon on ohjelmistokehityksen rakentelutapahtuma, jossa ohjelmistoa tehdään eri alojen osaajien tiimityönä ja kilpailuna. Käsite on muodostettu yhdistämällä englannin kielen sanat "hacking" ja "marathon". Puhekielessä sitä kutsutaan myös "häkkäämiseksi". Niissä on usein mukana sekä työelämässä toimivia osaajia että opiskelijoita.
Hackathoneille tavanomaisia piirteitä:
Esimerkiksi Microsoft Teams -niminen ryhmätyöalusta luotiin yrityksen sisäisessä hackathonissa.
Häkkäämisen toimintamallia käytetään "design jam" -nimisissä luovien alojen tapahtumissa. Jameissa on samanlainen rakenne ja osallistujien koostumus kuin hackathoneissa, mutta digitaaliset elementit ja koodaaminen eivät ole keskeisessä osassa.
Pierre Mignard

Pierre Mignard (7. marraskuuta 1612 Troyes – 30. toukokuuta 1695 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.
Elämä ja ura.
Mignard oli ensin Jean Boucherin oppipoika Bourgesissa ja sitten Simon Vouet'n oppipoika Pariisissa. Vuonna 1636 Mignard lähti Roomaan, jossa hän viipyi vuoteen 1657 asti. Hän maalasi San Carlo alle Quattro Fontane -kirkkoon alttaritaulun ja freskon. Hän saavutti maineen, joka toi hänelle kutsun Pariisiin. Mignardista tuli kuningas Ludvig XIV:n hovin johtava muotokuvamaalari ja 1690 kilpailijansa Charles Le Brunin kuoleman jälkeen Académie Royale de Peinture et de Sculpture -akatemian ja kuninkaallisen kuvagallerian johtaja.
Aikoinaan suosittuja olivat Mignardin historialliset ja uskonnolliset maalaukset, kuten esimerkiksi hänen pääteoksensa, italialaista vaikutusta osoittava suuri kupolifresko "Kolminaisuuden kunnia" Pariisin Val-de-Grâce-kirkossa, jonka 1663 kuninkaan äiti Anna antoi hänelle tehtäväksi maalata yhdessä kollegansa Charles-Alphonse Du Fresnoyn kanssa. Taiteellisesti jonkun verran arvokkaampia ovat Mignardin muotokuvat aikansa kuuluisuuksista.
Nyack

Nyack on kunta ("village") Rocklandin piirikunnassa, New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 7 265.
Väestö.
Nyackin asukkaista 79,88 prosenttia on valkoisia, 18,32 prosenttia afroamerikkalaisia, 4,08 prosenttia aasialaisia ja 5,23 prosenttia muihin etnisiin ryhmiin kuuluvia. 10,84 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 49,3 vuotta.
Washingtonin piirikunta (Texas)

 
Washingtonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 35 805. Piirikunnan hallintokeskus ja väkiluvultaan suurin kunta on Brenhamin kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1837.
Alppihiihdon maailmancup 2022–2023

Alppihiihdon maailmancup 2022–2023 oli historian 57. alppihiihdon maailmancupin kausi. Kausi alkoi Söldenissä Itävallassa 22. lokakuuta 2022 ja päättyi Soldeussa Andorrassa 19. maaliskuuta 2023.
Kauden aikana järjestettiin alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut Courchevelissä ja Meribelissä Ranskassa.
Miehillä oli tarkoitus kilpailla 43 osakilpailua 21 eri paikassa ja naisilla 42 osakilpailua 20 eri paikassa.
Marco Odermatt ja Mikaela Shiffrin puolustivat onnistuneesti kokonaiscupin voittojansa edelliskaudelta.
Miehet.
Kalenteri.
"Lähde: FIS"
Naiset.
Kalenteri.
"Lähde: FIS"
Longines Rising Ski Star.
Sveitsiläisen kelloyrityksen Longines Rising Ski Star -palkinnolla palkitaan nuoria lahjakkuuksia. Palkinto jaetaan kauden päätyttyä parhaiten maailmancupissa menestyneelle mies- ja naisurheilijalle. Miehen tulee olla alle 23-vuotias ja naisen alle 21-vuotias voittaakseen palkinnon. Palkinto sisältää muun muassa 20 000 Sveitsin frangia.
Piperonaali

Piperonaali (C8H6O3) eli heliotropiini on aromaattisiin aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa hajusteiden ja muiden yhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa piperonaali on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Piperonaali hapettuu helposti ilman vaikutuksesta. Ainetta esiintyy pienehkössä määrin useiden kasvien eteerisissä öljyissä.
Piperonaalia valmistetaan isomeroimalla safrolia emäksisissä olosuhteissa isosafroliksi ja hapettamalla se. Yhdistettä voidaan valmistaa myös lähtien katekolista tai 1,3-bentsodioksolista.
Piperonaalia käytetään kukkaistuoksujen ainesosana ja muiden orgaanisten yhdisteiden synteesien lähtöaineena. Piperonaalia voidaan käyttää huumausaineen valmistukseen.
Remontti

Remontti on vuonna 2003 esitetty 12-osainen komediallinen draamasarja. Sarjan on tuottanut Production House Oy. Sarja on esitetty TV2:lla. Sarja on julkaistu kokonaan dvd:llä.