tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dave Legeno

Dave Legeno (12. lokakuuta 1963 Lontoo, Iso-Britannia – heinäkuu 2014 Kalifornia) oli brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan esimerkiksi Fenrir Harmaaselän roolista Harry Potter -elokuvasarjan viimeisissä osissa.
Heinäkuussa 2014 Legeno löydettiin kuolleena syrjäiseltä seudulta Kalifornian Kuolemanlaaksosta. Retkeilemässä ollut näyttelijä oli kuollut lämpöhalvaukseen.
Mustakiitäjä

Mustakiitäjä ("Cypseloides niger") on harvalukuinen pohjois- ja keskiamerikkalainen kiitäjälintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 18 cm, joten se on selvästi tervapääskyä kookkaampi ja suurin pohjoisamerikkalaisista kiitäjistä. Sen höyhenpuku on tumman noenharmaa ja hartioiden tienoilta musta. Muiden kiitäjien tavoin mustakiitäjät viettävät pääosan elämästään ilmassa.
Levinneisyys.
Mustakiitäjän esiintymisalue on noin 1,1 miljoonaa neliökilometriä. Se on enimmäkseen muuttolintu, jonka pohjoisin esiintymispaikka on Alaskan eteläosassa. Kanadan ja Yhdysvaltojen länsirannikolla sitä tavataan monin paikoin, sisämaassa Coloradon keskiosiin saakka. Se pesii myös Meksikossa ja Costa Ricassa, sekä joillakin Länsi-Intian saarilla, joilla se on paikkalintu. Kaikkiaan sen esiintymispaikkoja tunnetaan vain noin 80 ja kaikkialla se on harvalukuinen. Kuitenkin Coloradosta tunnetaan kaikkiaan noin 100 esiintymispaikkaa, joiden populaatiokoko on ollut ilmeisen vakaa viimeiset 50 vuotta. Pohjoiset populaatiot talvehtivat Etelä-Amerikassa.
Lajin kokonaispopulaatio on noin 315 000 yksilöä. Sen populaatio on kuitenkin vähentymässä nopeasti, mutta romahduksen syytä ei tiedetä, mutta sen taustalla voi olla ilmastonmuutos tai torjunta-aineiden käyttö. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteli vuonna 2018 lajin ennakolta vaarantuneeksi, vaikka kannan pienenemisnopeus tunnetaan vain osalta levinneisyysalueelta.
Mustakiitäjän ensimmäinen pesälöytö on vuodelta 1901, jolloin A.G. Vrooman keräsi yksimunaisen pesän Santa Cruzista Kalifornian rannikolta. Hänen havaintoaan pidettiin pitkään epäluotettavana, kunnes W.L. Dawson varmisti lajinmäärityksen vuonna 1914. Ensimmäinen sisämaapesintä todettiin Albertassa 1919 (C.E. Chapman).
Elinympäristö.
Mustakiitäjä pesii kalliojyrkänteillä ja vesiputouksilla. Pesät sijaitsevat usein vesiputousten takana ja linnut lentävät pesälleen veden läpi.
Lisääntyminen.
Mustakiitäjät pesivät yhdyskunnittain kalliojyrkänteiden ulokkeilla. Pesintä alkaa kesä-heinäkuussa. Pesä rakennetaan ilmassa kerätyistä korsista ja pesän vierestä kerätystä sammalesta ja mudasta. Sama pesäpaikka on käytössä vuodesta toiseen. Naaras munii vain yhden valkoisen munan. Molemmat emot hautovat 23–29 päivää. Poikasta ruokitaan kerran tai kahdesti päivässä, yleensä aamu- tai iltahämärissä. Poikanen lähtee pesästä vasta 47–50 päivän ikäisenä, jolloin sen paino on puolitoistakertainen (146 %) emon painoon verrattuna. Mustakiitäjä on yksiavioinen.
Ravinto.
Mustakiitäjien ravinto on peräisin ilmasta ja se koostuu pääasiassa lentävistä hyönteisistä, etenkin muurahaisista. Laji saalistaa parvissa, toisinaan matalalla lähellä maanpintaa, toisinaan korkeuksissa, jonne ihmissilmä ei näe.
Polybutyleenitereftalaatti

Polybutyleenitereftalaatti (PBT) on polyesteri, joka alun perin kehitettiin tekstiilimateriaaliksi, mutta josta tuli tärkeämpi teknisenä muovina ja runsaasti kiteytyvänä ruiskuvalupolymeerinä. Kokolattiamattoja valmistetaan PBT:stä sen hyvän puristuskimmoisuuden vuoksi.
Polybuteenitereftelaatti valmistetaan tereftaalihaposta ja 1,4–butaanidiolista.
J. R. Whinfield and J. T. Dickson keksivät poly(butyleenitereftalaatin) toisen maailmansodan alussa 1941 Englannissa, samoihin aikoihin kuin tunnetumman ja laajimmin käytetyn polyesterin poly(etyleenitereftalaatin) (PET). PBT:stä he käyttivät mallinimeä "4GT", PET:stä mallinimeä "2GT".
Oscar-gaala 1998

Oscar-gaala 1998 on 70. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 1997 parhaille elokuville. Gaalan juonsi Billy Crystal. Erikoisvieraana tapahtumassa oli Bart-karhu.
Gaalalla on Oscar-historian suurin yhdysvaltalaisyleisö, 55 miljoonaa.
Wildfire

Wildfire on Lionsgate Televisionin tuottama yhdysvaltalainen 52-osainen draamasarja. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa ABC Familylla vuosien 2005–2008 aikana. Wildfire sai Casting Society of American jakamissa Artios palkintogaalassa ehdokkuuden parhaan lasten televisio-ohjelman kategoriassa vuonna 2006.
Suomessa sarjaa esitettiin ensi kerran Nelosella 28. joulukuuta 2008 jaksolla "Uuden alku". Yhdysvalloissa sarjaa tehtiin neljä kautta, jonka jälkeen se päättyi. Suomessa ollaan menossa toisen tuotantokauden kohdalla. Sarjan tunnuskappaleen Morning Light esittää Truman.
Juoni.
Kristine "Kris" Furillo on tehnyt elämässään joitakin virheitä, ja lopulta, jäätyään kiinni autovarkaudesta päätyy nuorisovankilaan La Grangeen. Hänetlle kuitenkin myönnetään ehdonalaista, ja tämän seurauksena hän päätyy töihin laukkaurheilun pariin Raintree-nimiselle laukkatilalle. Tilalla ei ole ollut pitkään aikaan yhtäkään todella hyvää hevosta, ja tämän vuoksi tilan taloudellinen tilanne on huono - toisin kuin naapurilaukkatilan, jonka omistaa ökyrikas Ken Davis. Miehen lapset, Ken "Junior" David Jr. sekä Dani Davis ovat läheisissä suhteissa Raintreen tilaan, sillä Danilla on sarjan alussa säpinää Juniorin parhaan ystävän ja samalla Raintreen omistajan Jean Ritterin pojan Matt Ritterin kanssa.
Kris osoittaa nopeasti osaavansa käsitellä hevosia, mutta menneisyys vainoaa häntä edelleen. Pulmia tuottavat myös hänen ympärilleen kuroutuvat monimutkaiset ihmissuhteet sekä uusi imu, jota hän alkaa tuntea laukkamaailmaa kohtaan.
Seura lukutaidon levittämiseksi georgialaisten keskuudessa

Seura lukutaidon levittämiseksi georgialaisten keskuudessa () oli johtavien georgialaisten intellektuellien toukokuussa 1879 perustama hyväntekeväisyysjärjestö. Järjestön tarkoituksena oli elvyttää kulttuuria tuohon aikaan Venäjän keisarikuntaan kuuluneen maan talonpoikaisväestön keskuudessa. Seura selviytyi neuvostokauden alkuun saakka ja jatkoi toimintaansa vuosiin 1926–1927.
Seuran perustivat aateliset Ilia Tšavtšavadze ja Dimitri Qipiani sekä kouluttaja Iakob Gogebašvili. Se piti yllä koulujen, kirjakauppojen ja kirjastojen verkostoa koko maassa, koulutti opettajia ja rahoitti Georgian lehdistöä. Ruhtinas Tšavtšavadze oli huomattava kirjailija ja hänellä oli seurassa keskeinen rooli: hän nousi ensimmäisen puheenjohtajan Qipianin tilalle vuonna 1885 ja toimi tehtävässä salamurhaansa saakka vuonna 1907. Tsaarinajan viranomaiset sietivät järjestöä, jonka toiminnassa olivat mukana käytännöllisesti katsoen kaikki Georgian älymystön aktiiviset jäsenet ja johon kuului myös useita hyväntekijöitä ja virkamiehiä. Seuralla oli suuri rooli maan kansallisessa heräämisessä 1800-luvun jälkipuoliskolla.
Aleksandre Roinašvili

Aleksandre Roinašvili (, tunnettu myös venäläistetyllä nimellään Aleksandr Solomonovitš Roinov, ; 1846–1898) oli Georgian ensimmäinen ammattimaisesti toiminut valokuvaaja. Hänet tunnetaan Kaukasuksen alueen maisemakuvista ja ajan georgialaisten intellektuellien muotokuvista.
Roinašvili syntyi Dušetin vuoristokylässä Georgian itäosassa, joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan. Hän otti valokuvaustunteja Khlamovin studiolla Tbilisissä. Hän aloitti uransa kaupungissa vuonna 1865 ja perusti pian oman studion. Roinašvili oli läheisesti tekemisissä maan kansallisliikkeen kanssa ja dokumentoi Georgian kulttuuriperintöä. Hän perusti myös liikkuvan valokuvamuseon, joka kiersi ympäri Kaukasusta ja Venäjää.
Maroussi BC

Maroussi BC () on kreikkalainen koripalloseura Suur-Ateenan Maroúsista.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1950, mutta Maroussi nousi Euroopan kärjen tuntumaan kaudella 1978–1979, kun se pääsi Korać Cupiin. Vuonna 1999 seura nousi Kreikan liigaan 18 divisioonavuoden jälkeen. Kaudella 2000–2001 Maroussi voitti Saporta Cupin, mikä on edelleen Maroussin paras saavutus. Seuraavalla kaudella joukkue oli Kreikan cupissa toinen hävittyään Olympiakosille luvuin 74–66. 
Kaudella 2003–2004 joukkue sijoittui toiseksi EuroChallengessa. Samana vuonna se myös hävisi Panathinaikosille Kreikan liigan finaalissa suoraan otteluvoitoin 3–0. Kaudella 2004-2005 joukkue pääsi ensikertaa ULEB Eurocupiin. Kaudella 2007–2008 Maroussi pääsi Kreikan liigan välieriin, jolloin se varmisti kaudeksi 2008–2009 paikan Eurocupissa.
Maroussi pelasi Euroliigassa ensimmäistä kertaa kaudella 2009–2010. Seura eteni aina kuudentoista parhaan joukkoon ennen putoamista. Kaudella 2011–2012 Maroussi sijoittui Kreikan liigassa viimeiseksi ja putosi pääsarjasta. Taloudellisten syiden takia seura putosi kolmannelle sarjatasolle.
Limittäinen geeni

Limittäinen geeni on viruksessa tai solussa oleva geeni, jota voidaan lukea ainakin kahta geeniä, koska ne ovat osaksi samoja. Esimerkiksi b-hepatiittiviruksessa on monta limittäistä geeniä. Limittäiset geenit ovat tyypillisiä pienille genomeille. Ne ovat välttämättömiä virukselle Phi-X174, jossa on 11 geeniä 
vain 5386 emäsparia. Esimerkiksi noin 0,5 miljoonan emäsparin noin 500 geenistä 44 menee osin toistensa päälle.
Limittäiset geenit pyrkivät suojamaan geeniä mutaatioilta. Tämä on vahvistetu simuloimalla yksinkertaistetun geenin kehitystä Avida-nimisellä tietokonesysteemillä.
Levon Džulfalakjan

Levon Arseni Džulfalakjan (; s. 5. huhtikuuta 1964 Leninakan, Armenian SNT, Neuvostoliitto) on armenialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja sekä maailman- ja euroopanmestari. Aktiiviaikoinaan hän edusti kansainvälisellä tasolla Neuvostoliittoa.
68 kilogramman painoluokassa painineen Džulfalakjanin uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1980-luvun jälkipuoliskolle. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan 1986 Pireuksen EM-kisoissa hän voitti kultamitalin. Samana vuonna hän voitti myös maailmanmestaruuden Budapestin MM-kisoissa. 
1988 Soulin olympialaisissa Džulfalakjan voitti kultamitalin. Viimeisiksi jääneissä kansainvälisissä arvokilpailuissaan 1989 MM-kisoissa Martignyssä hän sijoittui pronssille. Juniorina Džulfalakjan voitti EM-kultaa 74-kiloisissa vuonna 1984.
Sittemmin 161 senttimetrin mittainen Džulfalakjan on toiminut Armenian maajoukkueen valmentajana.
YZ Ceti

YZ Ceti on punainen kääpiötähti Valaskalan tähdistössä. Se sijaitsee noin 12 valovuoden päässä Maasta, eikä näy paljaalla silmällä. Se on epätavallisen lähellä kirkkaampaa Tau Ceti -tähteä, joka on siitä vain 1,6 valovuoden päässä. Tätä tähteä ei voi kuitenkaan nähdä paljaalla silmällä. Se luokitellaan tähdeksi, jonka kirkkaus vaihtelee ajoittain. YZ Ceti on noin 13 prosenttia Auringon massasta ja 17 prosenttia sen säteestä. Tähdestä tulee radioastronomisia aaltoja.
Vaihtuvuus.
YZ Ceti on muuttuva tähti: tähti osoittaa satunnaisesti nopeaa ja lyhyttä kirkkauden nousua, joskus saavuttaen magnitudin 12,03, johtuvat purkaukset pinnasta. Tämäntyyppinen muuttuva tähti tunnetaan nimellä UV Ceti tähti ensimmäisen jäsenensä jälkeen tai puhekielessä Flare-muuttuja.
YZ Ceti näyttää myös pieniä jaksoittaisia kirkkausvaihteluita, jotka johtuvat tähtien täplistä tai kromosfäärin piirteistä, jotka liikkuvat tähden pyöriessä. Tämä muuttuvien tähtien luokka tunnetaan nimellä BY Draconis -muuttuja. Jaksottaiset vaihtelut mahdollistavat tähden kiertojakson mittaamisen 68,3 vuorokaudeksi, vaikka sen planeettajärjestelmän mallinnus antaa tähdelle 83 päivän kiertojakson.
Kaakkurilampi (Utajärvi)

Kaakkurilampi on pieni lampi Utajärven kunnan Sanginkylässä.
Lampi sijaitsee aivan Sanginkylän alueen etelälaidalla, seututie 837:n varrella olevan Maaselän talon kohdalta Isolle Karvasjärvelle menevältä metsäautotieltä Hanhilammelle erkanevan tieuran lähettyvillä, noin 3,5 kilometriä Maaselältä tieuria myöten ja puolisen kilometriä tieuralta länteen Sanginjärven Tankolahden kohdalta. Lammessa ei ole tulo- eikä laskuojia, vaan se saa vetensä länsirannan suolta. Itäpuolella lampea ympäröivät Kaakkurinselän kankaat. Lammen rannat ovat asumattomia, lähin asumus on Sanginjärven Tankolahdella oleva Stora-Enson Oulun Nuottasaaren tehtaiden työntekijöiden perustaman kala- ja eräseuran kämppä "Neppilä". Lampi on vain noin 250 metriä pitkä ja 60 metriä leveä ja hyvin tummavetinen. Siinä on silti haukia ja ahvenia. Kaakkoisrannalla on parikymmenmetrinen salaman maaston lyömä ura.
Kamandar Madžidov

Kamandar Bofali-ogly Madžidov (s. 17. lokakuuta 1961 Dmanisi, Gruusian SNT) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja sekä maailman- ja euroopanmestari.
Uransa parhaimpina menestysvuosina 62 kilogramman painoluokassa kilpaillut Madžidov edusti Neuvostoliittoa. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan 1984 EM-paineissa Jönköpingissä hän voitti kultamitalin, mutta joutui jäämään pois samana vuonna pidetyistä Los Angelesin olympialaisista itäblokin boikotin takia. Olympialaisten tilalla käydyissä kommunistimaiden ystävyyden kisoissa hän voitti kultamitalin kukistettuaan tasaisessa ottelussa Bulgarian Živko Vangelovin, jota vastaan kävi myöhempinäkin vuosina tiukkoja kamppailuita. Seuraavana vuonna Madžidov voitti jälleen EM-kultaa, mutta jäi MM-kisoissa kuudenneksi. 1986 hän voitti MM-kultaa ja 1987 -hopeaa, ja 1988 Soulin olympialaisissa vihdoin myös olympiakultaa jättäen Vangelovin hopealle. 1989 MM-kilpailuista hän voitti niin ikään kultaa. Uransa kolmannen EM-kultamitalin hän voitti vuonna 1991 siirryttyään 68 kilogramman painoluokkaan. 
Neuvostoliiton hajottua Madžidov edusti kotimaataan Valko-Venäjää ja saavutti vielä vuonna 1993 EM-hopeaa ja MM-pronssia. Madžidov osallistui vielä 1996 Atlantan olympialaisiin, missä hän sijoittui kuudenneksi.
Neuvostoliiton mestaruuden 168 senttimetrin mittainen Madžidov voitti uransa aikana vain kerran, vuonna 1992, mutta tästä huolimatta valmentajat valitsivat usein hänet arvokisoihin. Madžidovin valmentajana toimi Viktor Rudenko.
Kuusamonsarake

Kuusamonsarake ("Kobresia simpliciuscula", syn. "Carex simpliciuscula") on pohjoisten arktisten alueiden ja vuoristojen sarakasvilaji. Suomessa laji on rauhoitettu ja sitä tavataan ainoastaan Kuusamossa. Kuusamonsarakkeesta on erotettu kahta alalajia: isokuusamonsarake ("Kobresia simpliciuscula" subsp. "simpliciuscula") ja pikkukuusamonsarake ("Kobresia simpliciuscula" subsp. "subholarctica").
Ulkonäkö ja koko.
Kuusamonsarake on mätästävä ja kasvaa 5–30 cm korkeaksi. Sen karhea varsi on noin 1 mm paksu ja kolmisärmäinen. Varren tyvitupet ovat himmeitä ja kellanruskeita tai ruskeita. Kapeat, sirottavat lehdet kasvavat tyviruusukkeena ja ovat puolet varren pituudesta. Kuusamonsarakkeen kukinto on monihaarainen ja 1–7 cm pitkä. Kukinnon haaroissa on 4–8 tähkää, jotka ovat yksikukkaisia. Hedetähkät sijaitsevat emitähkien yläpuolella. Tähkäsuomut ovat 3 mm pitkiä ja väriltään ruskeita. Kuusamonsarake kukkii Suomessa heinäkuussa. Kuusamonsarake muistuttaa toista Suomessa tavattavaa sarakelajia, tunturisaraketta ("Kobresia myosuroides").
Elinympäristö.
Kuusamonsarake on useimmiten kalkinvaatija ja kasvaa siksi lähes aina runsaskalkkisilla alueilla. Skandinavian tuntureilla se kasvaa paljakka- ja koivuvyöhykkeen vesijuottien varsilla sekä eroosion kuluttamilla soilla. Kasvi viihtyy kosteilla tunturikankailla. Kasvupaikat ovat kesäisin märkiä, mutta kuivuvat syksyisin. Kuusamon esiintymä sijaitsee kalkkipitoisen lähdepuron varrella vaaran etelärinteellä. Muualla Skandinaviassa kuusamonsaraketta kasvaa muun muassa Etelä-Norjan Dovren tuntureilla ja rajan takana Ruotsin Härjedalenin ja Jemtlannin tuntureilla. Isossa-Britanniassa kuusamonsarake kasvaa niukkatyppisillä ja niukkafosforisilla kalkkisilla laidunnetuilla tunturisoistumilla. Alpeilla laji kasvaa lähteiden vierellä, tulva-alueilla, ohutturpeisilla soilla, vettä valuvilla kalliopahdoilla, kallioiden tihkupinnoilla ja puronvarsien soraikoilla. Pohjois-Amerikassa kuusamonsaraketta on kosteilla letoilla, märällä ravinteisella tundralla ja jäätiköiden reunojen sulamisvesialueilla.
Levinneisyys.
Kuusamonsarake on arktis-alpiininen kasvi. Sen päälevinneisyysalue on Grönlannin, Kanadan ja Itä-Siperian tundra-alueilla. Muualla sen esiintymisalue on pirstoutunut pääasiassa vuoristoalueille, kuten Alpeille, Pyreneille, Karpaateille, Keski-Aasian ja Pohjois-Amerikan vuoristoihin ja Britteinsaarille. Pohjoismaissa sitä tavataan Etelä- ja Keski-Norjan ja -Ruotsin tuntureilla. Suomessa kuusamonsarakkeesta tunnetaan vain yksi kasvupaikka Oulangan kansallispuistosta Kuusamosta, joka on täysin erillinen lajin muusta esiintymisalueesta. Kuusamon esiintymä on noin 50 neliömetrin laajuinen, ja sillä kasvaa liki 1700 kuusamonsarakemätästä. Esiintymä on vaaran etelärinteen juurella kalkkipitoisen lähdepuron varrella paljaalla mineraalimaalla ja ohutturpeisella kalkkikallioalustaisella letolla. Esiintymässä on myös verkkolehtipajua ja kultarikkoa. Laji lienee levinnyt alueelle jääkauden jälkeen. Kuusamonsarake löydettiin Suomesta vuonna 1936.
Li Jae-Sik

Li Jae-Sik (s. 30. kesäkuuta 1962) on pohjoiskorealainen vapaapainija. 
Li voitti lajissa 48 kilogramman painoluokan maailmanmestaruuden 1986 Budapestissa kukistettuaan loppuottelussa unkarilaisen Laszlo Biron, ja vuotta myöhemmin uusi mestaruutensa 1987 Clermont-Ferrandissa, missä hän voitti loppuottelussa eteläkorealaisen Sang-Ho Leen.
Laama

Laama ("Lama glama") on eteläamerikkalainen kesytetty sorkkaeläin, joka kuuluu laamaeläinten sukuun. Laama on jalostettu guanakosta. Laamaa käytetään Etelä-Amerikassa etupäässä kantojuhtana, ja siitä saadaan myös villaa ja lihaa.
Ulkonäkö.
Laaman säkäkorkeus on 120–130 senttimetriä ja paino 90–160 kilogrammaa. Laama on hevosta pienempi, mutta sen pitkä kaula tekee siitä korkean. Sukulaiseensa alpakkaan verrattuna laama on hevosmaisempi ja lihaksikkaampi. Laamoja on monenvärisiä.
Tyypit.
Etelä-Amerikassa on kaksi puhdasta laamatyyppiä, klassinen laama ja wooly laama. Suurin osa yksilöistä on näiden tyyppien risteytyksiä.
Klassinen laama on iso, korkeajalkainen ja pitkäselkäinen. Sen pää on hevosmainen ja lyhytkarvainen ja jalat lyhytkarvaiset. Sen turkissa on pohjavilla ja karkeampi päällyskarva. Klassista laamaa käytetään usein juhtana, sillä sen villa ei takerru risukoihin kuten pitkäkarvaisen laaman.
Wooly laama on klassista laamaa pienempi ja sirorakenteisempi. Sillä on pitkä karva, ja sitä käytetään etupäässä villantuottajana.
Käyttäytyminen.
Pienestä kasvatettu laama käyttäytyy rauhallisesti ihmisen kanssa. Laama voi sylkeä päin kun se tuntee olonsa ahdistelluksi tai kun se kinastelee ruuasta toisten laamojen kanssa.
Käyttö.
Laama jalostettiin ilmeisesti noin 5000–6000 vuotta sitten guanakosta. Suurin osa maailman laamoista elää Boliviassa. Laamaa on käytetty Etelä-Amerikassa perinteisesti kantojuhtana. Laama pystyy kantamaan 40 kilogramman taakan. Laama on myös hyvin varmajalkainen, ja sillä on vähäinen ruuantarve esimerkiksi hevoseen verrattuna. Luonnonvarainen laama syö karkeaa heinää ja erilaisia pensaita.
Laamasta saa pieniä määriä villaa. Laama keritään yleensä joka toinen vuosi. Laaman villa on lanoliinitonta ja pehmeämpää kuin lampaanvilla. Tavallinen laamanvilla on noin 25 mikronia.
Laaman lihaa syödään Boliviassa.
Vuodesta 1975 alkaen laamoja on pidetty Etelä-Amerikan ulkopuolellakin, aluksi Pohjois-Amerikassa. Laamoja käytetään lammaslaumojen vahtikoirina, kantoeläiminä vaelluksilla, terapiaeläiminä, lenkkikavereina sekä seura- ja harrastuseläiminä.
S/S Peura III

S/S Peura III on suomalainen höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1905 Lehtoniemi &amp; Taipaleen konepajalla Joroisissa. Laiva toimi ammattiliikenteessä varppaajana Peuran sahan puukuljetuksissa. Alus upposi vuonna 1964 Kallaveteen josta se nostettiin vuonna 1980. Noston jälkeen alus kunnostettiin kauttaaltaan ja kunnostuksen jälkeen se on toiminut huvialuksena yksityisomistuksessa.
Lauren Conrad

Lauren Katherine Tell (o.s. "Conrad"; s. 1. helmikuuta 1986 Laguna Beach, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisiotähti, näyttelijä, muotisuunnittelija ja kirjailija. Hänet tunnetaan myös nimellä L.C. Lauren tuli tunnetuksi tositelevisiosarjoista "" ja "The Hills". Sarjat käsittelevät hänen elämäänsä ja etenemistään muodinalalla.
Biografia.
Nuoruus.
Lauren Conrad syntyi Laguna Beachissä, Kaliforniassa. Hänellä on kaksi nuorempaa sisarusta: Breanna ja Brandon Conrad. Breanna oli mukana n viimeisellä tuotantokaudella. Lauren Hän haki Laguna Beachin lukioon, jonka jälkeen hän muutti San Franciscoon ennen kuin asettui Los Angelesiin.
Ura ja opiskelu.
Lauren esiintyi viimeisen opiskeluvuotensa aikana MTV:n tositelevisiosarjassa "Laguna Beach". Valmistuttuaan 2004 hän pääsi opiskelemaan Academy of Art Universityyn San Franciscossa, jossa hän opiskeli yhden lukuvuoden ajan. Hän palasi kotiin "Laguna Beach"in toisen tuotantokauden jaksojen kuvausten ollessa käynnissä ja alkoi käydä paikallista lukiota, kunnes siirtyi opiskelemaan Fashion Institute of Design and Merchandisingiin.
"The Hills" -sarjan ensimmäisen tuotantokauden ensimmäinen jakso nähtiin ensimmäisen kerran MTV:llä toukokuussa 2006. Sarja käsittelee Laurenin muuttoa Los Angelesiin, työskentelyä muotialalla sekä hänen ja ystäviensä yksityiselämää, mukaan lukien Laurenin kämppäkaveri Heidi Montagin elämää.
MTV:llä nähtiin The Hillsin toinen tuotantokausi, jota kuvattiin vuoden 2006 loppukesästä vuoden 2007 alkuun saakka. Sarjan kolmas tuotantokausi ilmestyi elokuussa 2007. Suunnilleen vuoden kuluttua Yhdysvalloissa ilmestyi neljäs tuotantokausi. Viides tuotantokausi käynnistyi Yhdysvalloissa huhtikuussa 2009. Conradin mukaan viides tuotantokausi olisi viimeinen, jossa hän on vakituisesti mukana.
Muotiala.
Conradin ensimmäinen työ muotialalla oli harjoittelijan paikka Teen Voguella. Samoihin aikoihin kuvattiin "The Hills" -sarjan ensimmäistä tuotantokautta.
Nykyään Conrad työskentelee oman vaatemallistonsa Paper Crownin parissa. Conrad on kirjoittanut "LA Candy" -trilogian, joka perustuu hänen omiin kokemuksiinsa tosi-tv -sarjassa. Trilogian lisäksi Conrad on kirjoittanut "The Fame Game" -romaanin sekä Beauty- ja Style-kirjat. Viimeisin Conradin kirja Infamous julkaistiin vuonna 2013.
Conrad on myös julkaissut oman malliston Kohl'sille vuonna 2009 sekä vuonna 2015.
Yksityiselämä.
Vuonna 2004 Lauren seurusteli Stephen Collettin kanssa ja vuonna 2005 Jason Wahlerin kanssa. Samaan aikaan he kuvasivat Laguna Beachia. muutettuaan Los Angelesiin ja alkaessaan kuvata the Hillsiä Lauren ja Jason päättivät aloittaa suhteensa uudestaan vuonna 2006, mutta suhde päättyi jälleen jo vuonna 2007. 
Laurenin kuuluisin suhde oli hänen ja The Hilssissä mukana olleen Brody Jennerin on/off -suhde. Suhde kesti aina vuodesta 2007 vuoteen 2010 saakka. Lauren ja Brody erosivat hyvinä ystävinä. 
Vuoden 2012 helmikuussa Lauren kertoi seurustelevansa William Tell -nimisen muusikon kanssa. Syyskuussa 2013 Conrad ja Tell muuttivat yhteiseen kotiin ja menivät kihloihin. 13. syyskuuta 2014 Conrad ja Tell menivät naimisiin ja Lauren vaihtoi virallisesti sukunimensä Conradista Telliksi.
Anne Hänninen

Anne Hänninen (s. 7. helmikuuta 1958 Rautalampi) on suomalainen runoilija. Hänen runoutensa toistuvia teemoja ovat lapsuus, luonto, luonnon tuho, linnut, kuolema,perimmäiset kysymykset, sivullisuus, vapauden mahdollisuus ja yksinäisyys. Hänninen on kirjoittanut myös aforismeja. Hänen runojaan on julkaistu useissa antologioissa, ja niitä on käännetty runoantologioihin ruotsiksi, englanniksi, venäjäksi, islanniksi, saksaksi ja italiaksi. Hänen esikoiskokoelmansa "Yön tina sulaa aamuun" ilmestyi vuonna 1978.
Palkinnot.
Lähde
Mark Durkan

Mark Durkan (s. 26. kesäkuuta 1960, Derry, Pohjois-Irlanti) on nationalistinen pohjoisirlantilainen poliitikko, joka toimi Social Democratic and Labour Partyn puheenjohtajana vuosina 2001–2010. 
Vuosina 2001–2002 Durkan toimi Pohjois-Irlannin varapääministerinä.
Seamus Mallon

Seamus Mallon (17. elokuuta 1936 Markethill, Armagh'n kreivikunta, Pohjois-Irlanti – 24. tammikuuta 2020) oli nationalistinen pohjoisirlantilainen poliitikko, ja Social Democratic and Labour Partyn jäsen. Vuosina 1999–2001 Mallon toimi Pohjois-Irlannin varapääministerinä.
Mallon oli vuodesta 1966 lähtien naimisissa Gertrude Mallonin kanssa. Gertrude Mallon kuoli vuonna 2016. Heillä oli yksi tytär.
Martin McGuinness

James Martin Pacelli McGuinness (; 23. toukokuuta 1950 Derry, Pohjois-Irlanti – 21. maaliskuuta 2017 Derry) oli pohjoisirlantilainen poliitikko ja Sinn Féin -puolueen jäsen. Vuodesta 2007 McGuinness toimi Pohjois-Irlannin varapääministerinä.
Aika IRA:ssa.
McGuinness oli entinen IRA:n kenttäkomentaja. Hän sanoi eronneensa IRA:sta jo vuonna 1974, mutta vuonna 1987 tapahtunut Enniskillenin pommi-isku, jossa kuoli 11 ja haavoittui 63 protestanttia, vakuuttivat hänet siitä, että IRA:n on ryhdyttävä etsimään rauhanomaista ratkaisua Britannian kanssa.
Tanssii tähtien kanssa (4. tuotantokausi)

Tanssii tähtien kanssa -televisiosarjan neljäs tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla keväällä 2009. Ohjelma perustuu formaattiin "Dancing with the Stars", jossa julkisuuden henkilöt opettelevat tansseja ammattilaistanssijoiden opastuksella, ja jokaisessa jaksossa yksi pari putoaa kilpailusta.
Tuotantokauden ensimmäinen jakso – jossa muisteltiin edellisen kauden tapahtumia – esitettiin 1. maaliskuuta 2009, ja se keräsi keskimäärin 1 001 000 katsojaa. Ensimmäinen pari pudotettiin kilpailusta kaksi viikkoa myöhemmin. Kauden finaali näytettiin 10. toukokuuta 2009, ja viikkoa myöhemmin esitettiin koostejakso, jossa kerrattiin kauden tapahtumia.
Neljännellä kaudella juontajana jatkoi Marco Bjurström ja hänen uutena parinaan Vappu Pimiä. Tuomaristo pysyi muuten samana, mutta Susanna Rahkamo korvasi aiemmalla kaudella olleen Johanna Rusanen-Kartanon.
Vihreä luku tarkoittaa viikon parhainta pistemäärää.
Punainen luku tarkoittaa viikon huonointa pistemäärää.
Pistetaulukko.
Taustavärit:
 (joukkue, joka putosi)
 (kilpailun voittajat)
 (kilpailun 2. sija)
 (kilpailun 3. sija)
Pisteiden keskiarvot viikoittain.
Keskiarvot on pyöristetty kymmenesosien tarkkuuteen.
Viikko 1: Ketään ei pudotettu.
Viikko 2: Simo &amp; Sutu (putosivat), Bettina &amp; Jani
Viikko 3: Rolf &amp; Nitta (putosivat), Satu &amp; Janne
Viikko 4: Mato &amp; Janica (putosivat), Bettina &amp; Jani
Viikko 5: Bettina &amp; Jani (putosivat), Satu &amp; Janne
Viikko 6: Miia &amp; Vesa (putosivat, Kim &amp; Sanni
Viikko 7: Kim &amp; Sanni (putosivat), Satu &amp; Janne
Viikko 8: Wilson &amp; Susa (putosivat), Rosa &amp; Sami
Viikko 9: Rosa &amp; Sami (putosivat), Pirkko &amp; Mika
Viikko 10: Voittajaksi selvisivät Satu &amp; Janne
Tanssit.
Finaalin freestyle-esitykset.
Satu Tuomisto ja Janne Talasma esittivät finaalissa "Jai Ho" -kappaleeseen sovitetun koreografian, johon oli sekoitettu muutamia latinalaistansseja, muun muassa cha-chata, sambaa ja paso doblea. Esityksessä oli käytetty hyväksi itämaista kulttuuria, joka ilmeni esimerkiksi parin puvustuksesta. Pirkko Mannola ja Mika Jauhiainen puolestaan esittivät "Myrskyluodon Maija" -kappaleen, joka oli koreografisesti lähinnä valssia.
Juontajat ja tuomarit.
Juontajat.
Neljännen tuotantokauden juontajina toimivat Marco Bjurström, joka on juontanut kaikki aiemmat kaudet sekä kolmannella kaudella kisannut Vappu Pimiä. Aikaisempien vuosien tapaan Bjurström toimi juontajana tanssisalin puolella ja Pimiä haastatteli pareja takahuoneessa.
Tuomarit.
Tuomariston puheenjohtajana toimi Jukka Haapalainen, joka on ollut tuomarina sarjan kaikilla tuotantokausilla. Tuomareina jatkoivat edellisen kauden tapaan myös Jorma Uotinen sekä Helena Ahti-Hallberg. Tuomariston uusin jäsen oli Susanna Rahkamo, joka korvasi tuomaristossa edellisellä kaudella olleen Johanna Rusanen-Kartanon.
Erikoisesiintyjät.
Neljännellä kaudella nähtiin erikoisesiintyjinä seuraavat esiintyjät:
Einari Karvetti

Frans Einari Karvetti (ent. Karlström) (16. huhtikuuta 1897 Naantalin maalaiskunta – 20. marraskuuta 1979 Naantali) oli suomalainen kansanedustaja ja maanviljelysneuvos.
Karvetin vanhemmat olivat maanviljelijä Frans Leander Karlström ja Vendla Josefina Wahlstén ja puoliso vuodesta 1924 farmaseutti Leima Irene Lehtiö. Karvetti oli koulutukseltaan agronomi. Hän toimi muiden tehtävien ohessa maanviljelijänä 1921–1960, Naantalissa sijainnut Karvetin tila hänen omistukseensa vuonna 1927.
Vuosina 1945–1962 Einari Karvetti toimi Lounais-Suomen Osuusteurastamon toimitusjohtajana, kunnes hänen poikansa Mauri Karvetti siirtyi toimitusjohtajaksi Einari Karvetin jäädessä eläkkeelle.Kansanedustajana Karvetti toimi Maalaisliitossa vuodesta 1933 vuoteen 1945. Hänen muita tehtäviään olivat muun muassa presidentin valitsijamies viitenä kertana sekä useiden valtuustojen ja neuvostojen puheenjohtajuus ja jäsenyys. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Karvetti sai vuonna 1947.
Leif Holmqvist

Leif ”Honken” Holmqvist (s. 12. marraskuuta 1942 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Maalivahtina pelannut Holmqvist on yksi neljästä pelaajasta, jotka ovat voittaneet Ruotsin vuoden jääkiekkoilijan tittelin (”kultainen kiekko”) kahdesti. Hän pelasi 202 A-maaottelua.
Hän edusti aktiiviaikoinaan AIK-joukkuetta 1965–1973 ja 1974–1975, jolloin pelasi tukholmalaisseuran riveissä kaikkiaan 269 sarjaottelua. 
Holmqvist nimettiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi vuoden 1969 jääkiekon MM-kisoissa. ”Honken” valittiin IIHF Hall of Famen jäseneksi 1999. AIK on jäädyttänyt Holmqvistin pelinumeron 1.
Guldpucken

Guldpucken on ruotsalainen urheilupalkinto, jonka "Expressen" ja Ruotsin jääkiekkoliitto jakavat kunkin kauden parhaalle pelaajalle sekä Ruotsin pääsarja Elitserien että Ruotsin jääkiekkomaajoukkue huomioiden. Guldpucken on jaettu vuodesta 1956.
Guldpucken-voittajat.
Lähde
Belvárosin seurakuntakirkko

Belvárosin seurakuntakirkko on Pestin vanhin rakennus Budapestissä, Unkarissa. Se sijaitsee Belvárosin kaupunginosassa Budapestin V osa-alueella, Erzsébetin sillan kupeessa.
Kirkko on rakennettu vuonna 1046. Kirkossa on vielä vanhempia osia, sillä roomalaisaikaisen Contra Aquincumin vanhan linnoituksen kiviä käytettiin sen rakentamiseen 1000-luvulla.
Mongolit tuhosivat kirkon, ja se rakennettiin uudelleen ensin romaaniseen ja 1400-luvulla goottilaiseen tyyliin. Vuonna 1241 kaupunkilaiset piileksivät kirkossa tataarien hyökkäyksen aikana, mutta joutuivat joukkomurhan uhreiksi. Turkkilaisvallan aikana kirkko muutettiin moskeijaksi, ja 1702 se siirtyi jesuiitoille, jotka palauttivat sen kristilliseksi kirkoksi. Siihen lisättiin 1700-luvulla kaksi barokkitornia ja nykyinen julkisivu. Vuonna 1808 lisättiin rokokootyylinen saarnastuoli. 
Franz Liszt asui lähistöllä, ja hänen teoksensa Missa Choralis kantaesitettiin kirkossa vuonna 1872.
Kirkossa säilytetään Pyhän Gellértin ja Pyhän Lászlón jäännöksiä.
Motala &amp; Vadstena Tidning

Motala &amp; Vadstena Tidning (lyh. MVT) on ruotsalainen vuonna 1926 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Motala. Se ilmestyy kuudesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan liberaali ja kuuluu NTM-konserniin.
Revolutionary Road

Revolutionary Road on vuonna 2008 valmistunut brittiläis-yhdysvaltalainen elokuva. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 30. tammikuuta 2009. Elokuva perustuu Richard Yatesin samannimiseen romaaniin.
Juoni.
April Wheeler (Kate Winslet) ja Frank Wheeler (Leonardo DiCaprio) ovat tavanneet pian sodan jälkeen. April on haaveillut näyttelijän ammatista, mutta joutuu kotirouvaksi päästyään tyytymään esiintymisiin harrastajanäyttämöllä. Frank kokee olevansa osa toimistomuurahaisten sielutonta massaa.
Kaksi lasta hankkinut pariskunta yrittää löytää elämälleen uutta sisältöä 1950-luvun Yhdysvalloissa Connecticutissa. Tuntien olevansa ansassa sovinnaisessa yhteiskunnassa, April vakuuttaa perheen Pariisiin muuttamisesta. Frankin yllättävä pääsy uraputkeen ja Aprilin raskaus kuitenkin alkavat syödä ympäristön jo entuudestaan epärealistiseksi arvioimaa unelmaa.
Vastaanotto.
Nyt-liitteen kriitikot valitsivat elokuvan vuoden 2009 kymmenen parhaan filmin joukkoon.
Marco Sneck

Marco Sneck (s. 19. lokakuuta 1978 Lapinlahti) on suomalainen muusikko, joka on soittanut koskettimia yhtyeissä Stargazery, Nothnegal ja Poisonblack.
Elämäkerta.
Marco Sneck aloitti koskettimien soiton 1993 ollessaan 14-vuotias. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli Ferocia. Vuonna 1999 hän liittyi progressiivista metallia soittavaan "Mental voiceen" ja vähän ajan kuluttua Afterworld -yhtyeeseen. Mental voice julkaisi syksyllä 2001 ja 2002 ensimmäisen ja toisen demonsa. 
Sneck vieraili Sentencedin vuonna 2002 julkaistulla The Cold White Light -albumilla soittamassa koskettimia kappaleessa "Guilt and regret".
Vuonna 2003 hänestä tuli yhtyeiden "Slippery when wet" ja Poisonblack kosketinsoittaja. Vuonna 2009 hänestä tuli myös malediivilaisen Nothnegalin jäsen. Hänen ja Kalmahin tiet erkanivat vuonna 2011. Vuonna 2015 Sneck soitti kosketinsoitinsoolon Crimson Sunin Towards the Light -albumille. Samana vuonna hän erosi Stargazerysta.
Sneck on soittanut yhteensä seitsemän eri yhtyeen albumijulkaisuilla.
Lohjan vaakuna

Lohjan vaakuna on Lohjan kaupungin tunnus, ja sen on suunnitellut Olof Eriksson. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen halstari paaluittain; sen varren kummallakin puolella saatteena kultainen pähkinäterttu”, ja se on alun perin vahvistettu Lohjan maalaiskunnan kunnanvaakunaksi 31. joulukuuta 1951. Vaakunan halstari on Pyhän Laurentiuksen tunnus, joka on pitäjän keskiaikaisen harmaakivikirkon suojeluspyhimys – kirkon seinämaalauksissa Pyhä Lauri esitetään halstarin kanssa. Pähkinätertut symboloivat seudun runsasta kasvillisuutta. Lohjan kaupunki otti vaakunan käyttöönsä Lohjan kunnan kanssa tehdyn kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1997. 
Vain yhdessä muussa Suomen kunnanvaakunassa, Lappeen vaakunassa, on ollut halstari.
Vanha vaakuna.
Alkuperäinen Lohjan kauppalalle 12. joulukuuta 1951 vahvistettu vaakuna oli Ahti Hammarin suunnittelema. Sen vaakunaselitys on ”sinisessä kentässä kolme hopeista, hopeapunaliekkistä masuunia vieretysten, tyvessä hopeinen punavaruksinen lohi”. Vaakunan masuunit viittaavat seudun vanhaan rautateollisuuteen – kunnassa sijaitsee Suomen vanhin rautakaivos, ja sen yhteyteen perustettiin myöhemmin masuuni. Lohi viittaa puolestaan paikkakunnan nimeen, jonka uskotaan juontavan juurensa sanasta ”lohijoki”.
Päivi Tommola

Päivi Tommola (s. 21. marraskuuta 1971) on suomalainen pyöräsuunnistaja ja moninkertainen maailmanmestari. Hän edustaa Lahden Suunnistajat –37.
Tommola on voittanut kaksi henkilökohtaista MM-kultaa pitkältä matkalta ja kolme viestikultaa. Kaiken kaikkiaan hän on voittanut kahdeksan MM-mitalia ja kolme EM-mitalia.
Pyöräsuunnistuksen lisäksi Tommola on menestynyt pyöräilyssä. Vuonna 2002 hän voitti cyclocrossin Suomen mestaruuden.
Bejeweled

Bejeweled on PopCap Gamesin kehittämä pulmapeli, joka julkaistiin selainpelinä vuonna 2001. Sittemmin peli on käännetty useille muille alustoille. Pelin jakelussa on käytetty PopCapin muiden pelien tapaan "kokeile ennen käyttöä" -periaatetta. Pelin rajoitetun version saa siis ladattua ilmaiseksi, mutta täydet ominaisuudet saa käyttöön vasta, kun pelistä on maksanut. Peliä on ladattu yli 150 miljoonaa kertaa. Maksullista versiota puolestaan on myyty yli 25 miljoonaa kappaletta.
Pelille on julkaistu kaksi jatko-osaa, "Bejeweled 2" vuonna 2004 ja "Bejeweled Twist" vuonna 2008. Lisäksi pelin suosio on poikinut useita samantyyppisiä pelejä, joista tunnetuimpia ovat muun muassa "Jewel Quest", roolipelielementtejä sisältävä "" sekä eläinteemainen "Zoo Keeper".
Pelaaminen.
Pelaajan on tarkoitus siirrellä pelilaudalla olevia jalokiviä siten, että ne muodostavat kolmen tai useamman samanvärisen kiven sarjoja. Yhdistetyt jalokivet katoavat ja pelilaudan yläosasta tulee tilalle uusia. Peli jatkuu niin kauan, kunnes uusia siirtoja ei voi enää tehdä.
Keskusputkirunko

Keskusputkirunko on kuorma- ja henkilöautoissa käytetty runkorakenne.
Keskusputkirungon kehitti Tatran suunnittelija, autotekniikan pioneeri Hans Ledwinka. Ensimmäinen auto jossa rakennetta käytettiin oli 1923 esitelty Tatra T11. Rakenne perustuu nimensä mukaisesti keskellä olevaan putkeen johon on yhdistetty voimansiirron komponentteja. Ratkaisu on perinteiseen tikapuurunkoon verrattuna erittäin kevyt ja vääntöjäykkä. Lisäksi siihen saadaan helposti yhdistetyksi taka-akselin erillisjousitus joka yleensä on vinoheilurityyppinen.
Henkilöautoissa keskusputkirunkoa käytettiin Tatran lisäksi Škodassa. Ensimmäinen keskusputkirungolla varustettu Škoda oli malli 420, viimeinen oli vuonna 1959 esitelty Octavia. Keskusputkirunko jäi pois käytöstä 1964 kun esiteltiin uusi takamoottorinen Škoda 1000MB jossa oli itsekantava korirakenne.
Keskusputkirunko on edelleen nykyäänkin käytössä Tatran kuorma-automalleissa.
Becky Quick

Rebecca "Becky" Quick (s. 18. heinäkuuta 1972) on yhdysvaltalainen toimittaja.
Quick on työskennellyt vuodesta 2001 television uutiskanavan CNBC:n palveluksessa ja on ollut joulukuusta 2005 alkaen yksi arkiaamuisin esitettävän, talouteen keskittyneen uutis- ja ajankohtaisohjelman "Squawk Boxin" juontajista. Ennen siirtymistään CNBC:lle hän työskenteli seitsemän vuotta taloussanomalehti Wall Street Journalissa.
Quick opiskeli Rutgersin yliopistossa New Jerseyssä, jossa hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1993, pääaineenaan politiikan tutkimus. Hän toimi myös yliopiston opiskelijalehden The Daily Targumin päätoimittajana. 
Quick asui lapsena Indianassa, Texasissa ja Oklahomassa ennen kuin hänen perheensä, johon kuuluivat äiti, geologina työskennellyt isä ja kolme nuorempaa veljeä, asettui New Jerseyyn. Vuonna 2008 hän meni naimisiin Matthew Quaylen, "Squawk Boxin" tuottajan, kanssa. Aikaisemmin Quick oli naimisissa ohjelmoijana työskennelleen miehen kanssa.
Perunpallokala

Perunpallokala ("Sphoeroides annulatus") on amerikkalainen meressä ja murtovedessä elävä pallokalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Perunpallokala voi kasvaa 45 cm pitkäksi. Sen selässä on maalitaulua muistuttava valkoinen kuvio, jonka tummemmat kohdat ovat ruskeapohjaisia, tummapilkkuisia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Perunpallokalaa tavataan Tyynenmeren itärannikolla Kaliforniasta Perun rannikolle asti sekä Galapagossaarilla. Se pysyttelee alueilla, joilla pohja on pehmeä. Nuoret yksilöt elävät jokisuiden murtovedessä.
Käyttäytyminen.
Perunpallokala kykenee tuottamaan kuuluvia ääniä.
Stephen Marglin

Stephen Alan Marglin on yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Hän on Harvardin yliopiston taloustieteen osaston Walter S. Barker -professuurin haltija. Marglinista tuli vakinainen professori Harvardiin vuonna 1968, ja hän oli yliopiston nuorimpia. Oppituolin haltijana hänen tärkeimpiä pyrkimyksiään oli yhdistää marxilaista lähestymistapaa keynesiläiseen kysynnän teoriaan. Marglinin puoliso on kulttuuriantropologi, professori Frédérique Apffel-Marglin, ja heillä on neljä lasta.
Marglin kirjoittaa sosialistisesta ja kollektiivisesta näkökulmasta. Hän pyrkii murentamaan uusklassisen talousteorian perusoletuksia, kuten taloudellisen kasvun rationaalisia odotuksia ja evolutionaarista etenemistä.
Marglin on kirjoittanut usein siteeratun artikkelin "What do bosses do?" (1974, II osa 1975), jossa hän arvostelee uusklassista taloustiedettä. Hän kirjoitti artikkelin, kun hänen väittelynsä Harvardin taloustieteilijän David Landesin kanssa oli kiihkeimmillään. Landes kirjoitti myöhemmin vastaukseksi artikkelin "What do bosses really do?" Nämä kaksi artikkelia selvittävät sosialistisen ja uusklassisen analyysin toisistaan eriäviä näkemyksiä.
Hän keskittyy nykyisin tutkimustyössään taloustieteen perusoletuksiin ja erityisesti siihen, edustavatko ne yleisinhimillisiä arvoja vai kuvastavatko ne vain länsimaista kulttuuria ja historiaa. Marglin on pyrkinyt osoittamaan, että teollisen vallankumouksen aikana työnjako ei tapahtunut parantamaan tuotannon tehokkuutta vaan pikemminkin rajoittamaan työntekijän työn monipuolisuutta, jotta johtajien valta ja välttämättömyys lisääntyisivät.
Marglinilta on äskettäin ilmestynyt uusi taloustiedettä käsittelevä kirja "The Dismal Science" (2008). Kirjassa hän "erittelee niitä tapoja, joilla taloustieteen perusoletukset perustelevat sen maailman, jossa yksilöt on eristetty toisistaan ja sosiaaliset yhteydet ovat köyhtyneet, kun ihmiset määrittelevät itsensä sen mukaan, miten paljon heillä on varaa kuluttaa". Marglin pitää kirjaa elämäntyönään ja kiteytyksenä niistä ajatuksista joita hän on kehitystaloustieteen alalla pohtinut 1960-luvulta alkaen.
Marglin on vieraillut usein Suomessa, sillä hän oli keskeisiä henkilöitä perustettaessa Suomeen Wider-instituuttia.
Gogi Koguašvili

Gogi Murmanovitš Koguašvili (s. 26. huhtikuuta 1969) on venäläinen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Juniorina MM- ja EM-kultaa voittanun gruusialaissyntyinen Koguašvili siirtyi vuonna 1990 armeijan leipiin keskusurheiluseuraan Viktor Mamiašvilin valmennukseen. Hänen ensimmäiset aikuisten arvokilpailunsa olivat 1992 Barcelonan olympialaiset, missä hän IVY:n joukkueessa saavutti pronssimitalin 90 kilogramman painoluokassa. MM-kisoista Koguašvili voitti uransa aikana viisi kultamitalia. 90-kiloisissa hän voitti maailmanmestaruuden 1993 ja 1994, ja 97-kiloisissa 1997, 1998 ja 1999. Lisäksi hän saavutti vuonna 1995 MM-pronssia. EM-kisoissta Koguašvili voitti kultaa 90-kiloisissa vuosina 1995 ja 1996, ja 2002 96-kiloisissa. Lisäksi hän saavutti EM-hopeaa vuonna 2000. Muita saavutuksia: maailmancupin voitto 1991 ja 1992, Itämeren maiden mestaruus 1993, sotilaiden maailmanmestaruus 2001. 
Olympialaisissa Koguašvili kilpaili Barcelonan jälkeen kolmesti, mutta jäi mitalisijojen ulkopuolelle. Hänen viimeisiksi kansainvälisiksi arvokilpailuikseen jäivät 2004 Ateenan kisat, joissa sijoitus oli kuudes. Hänen uransa pahimpia kilpakumppaneita kansainvälisellä tasolla olivat muun muassa Maik Bullmann, Mikael Ljungberg ja Hakkı Başar.
Nykyisin Koguašvili toimii Venäjän maajoukkueen kreikkalais-roomalaisen painin päävalmentajana.
Otrantonsalmen taistelu

Otrantonsalmen taistelu oli Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston toisen maailmansodan ja Italian laivaston saattueen välinen taistelu Adrianmerellä Italian ja Albanian välisessä Otrantonsalmessa 12. marraskuuta 1940.
Tausta.
Vara-amiraali Henry Pridham-Whippelin laivasto-osasto (Force X), jossa olivat kevyet risteilijät "HMS Orion", HMAS "Sydney" ja "HMS Ajax" sekä hävittäjät "HMS Nubian" ja "HMS Mohawk", lähetettiin Adrianmerelle häiritsemään Italian laivaston toimintaa alueella sekä harhauttamaan akselivaltojen tiedustelu, jotta he eivät havaitsisi suunniteltua hyökkäystä Taranton laivastoasemalle.
Taistelu.
Italian laivaston saattue, jonka muodostivat kauppalaivat "SS Antonio Locatelli", "SS Premuda", "SS Capo Vado" ja "SS Catalani" saattajinaan torpedovene "Nicola Fabrizi" (T V c Giovanni Barbini) ja apuristeilijä "Ramb III" (C F Francesco De Angelis), lähti merelle Brindisistä Italiasta Valonaan Albaniaan.
Vara-amiraali Pridham-Whippelin osasto purjehti 12. marraskuuta vastaisena yönä pohjoiseen saapuen valvonta-alueensa pohjoisrajalle Barin ja Durazzon välille 12. marraskuuta kello 01.00. Alukset kääntyivät etelään ja 20 minuuttia myöhemmin ne havaitsivat kuusi pimennettyä alusta. Aluksia luultiin tunnistettaessa kahdeksi hävittäjäksi ja neljäksi kauppalaivaksi. "HMS Mohawk" avasi tulen kello 01.27 ja taisteluun liittyivät nopeasti kaikki alukset.
Alle puolessa tunnissa kaikki kauppalaivat olivat joko uponneet tai tulessa. Torpedovene "Nicola Fabrizzi" oli pahoin vaurioitunut ja pakenemassa kohti Valonaa kannellaan 11 kaatunutta ja 17 haavoittunutta miehistönjäsentä. "Ramb III" oli irtaantunut taistelusta vaurioitta.
Seuraavana päivänä Italian laivaston torpedoveneet "Curtatone" ja "Solferino" pelastivat taistelupaikalta 140 merimiestä.
Anne Parnila

Anne Parnila (s. 24. heinäkuuta 1967) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelanneen Parnilan ura SM-sarjassa alkoi Puotinkylän Valtista 1984. Hän pelasi seurassa kolme kautta, jonka jälkeen hän siirtyi Herttoniemen Tovereihin. Parnila voitti HerTossa vuosina 1987–1989 pelatessaan Suomen cupin kolmesti. Kaudeksi 1990 Parnila siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. Hän pelasi HJK:ssa neljä kautta ja voitti Suomen-mestaruuden 1991 ja 1992 sekä cupin kolmesti vuosina 1991–1993. HJK:sta Parnila lähti Malmin Palloseuraan, jossa hän voitti mestaruuden 1994. Kolmen MPS-kauden jälkeen Parnila pelasi SM-sarjassa vielä Tikkurilan Palloseurassa, Sibbo-Vargarnassa ja Puistolan Urheilijoissa. Hän kävi myös Yhdysvalloissa Franklin Pierce Collegen joukkueessa pelaamassa yliopistosarjaa 1996 ja 1997.
Maajoukkueessa Anne Parnila pelasi vuosina 1988–1998 yhteensä 39 maaottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Pelaajauran jälkeen Parnila ryhtyi valmentajaksi. Hän aloitti SM-sarjan AC Vantaan apuvalmentajana kaudella 2000. Sen jälkeen hän on valmentanut muun muassa Puistolan Urheilijoita, Malmin Palloseuraa, FC Honkaa ja Helsingin Jalkapalloklubia. Parnila voitti valmentajana sekä mestaruuden että cupin Malmin Palloseurassa kaudella 2003. Parnila on seurajoukkueiden ohella toiminut myös tyttöjen maajoukkueiden valmennusryhmissä. Kauden 2008 jälkeen hän on keskittynyt pelkästään maajoukkuevalmennukseen, missä hänen vastuullaan ovat alle 19-, 18- ja 17-vuotiaiden maajoukkueet.
Joulukuussa 2009 Parnila allekirjoitti vuoden sopimuksen Yhdysvaltain Women’s Professional Soccerin mestarijoukkueen Sky Bluen kanssa. Hän liittyi Pauliina Miettisen johtamaan valmennusryhmään vuoden alusta. Heinäkuussa 2010 Parnila ja Miettinen vapautettiin tehtävistään.
Marraskuusta 2011 lähtien Anne Parnila on toiminut Helsinkiläisen FC Viikinkien tyttöjen 98- ja 99- ikäluokkien vastuuvalmentajana Hän toimii edelleen joukkueen valmentajana myös kaudella 2014. Kaudella 2015 hän valmentaa HJK TBSM joukkuetta. HJK TBSM joukkueen johtohahmona toimii Nelli Pentti.
Agilulf

Agilulf (k. 616) oli langobardien kuningas vuosina 590–616. Hän oli edeltäjänsä Autharin serkku. Noustuaan valtaistuimelle hän meni naimisiin Autharin lesken Theodelindan kanssa.
Agilulf keskitti hallituskaudellaan lähes kaiken vallan kuninkaalle. Vuonna 605 hän solmi rauhan Bysantin kanssa, ja langobardien ja Bysantin rajat Italiassa vakiintuivat pitkäksi ajaksi.
Agilulfin vaimo Theodelinda oli katolinen, ja Agilulf salli katolisen lähetystyön langobardien parissa, joista useimmat olivat areiolaisia. Hän rakensi vaimonsa kanssa Monzan katedraalin, jossa yhä säilytetään Lombardian rautakruunua. Hänellä oli tytär nimeltä Gundeberga, joka nai Arioaldin josta myöhemmin tuli kuningas, sekä poika Adaloald, joka seurasi isäänsä valtaistuimelle.
Angelniemen Ankkuri

Angelniemen Ankkuri (AngA) on salolainen suunnistusseura. Seura perustettiin vuonna 1946. Seuran alkuperäinen kotikunta Angelniemi liittyi osaksi Halikon kuntaa vuonna 1967 ja se puolestaan Salon kaupunkiin vuonna 2009.
Angelniemen Ankkuri on voittanut kertaalleen Jukolan viestin, Venlojen viestin ja Tiomilan. Seuraa ovat edustaneet muun muassa Johanna Asklöf, Kirsi Boström, Ari Kattainen, Mika Kuisma, Marika Mikkola, Matti Mäkinen, Dmitri Tsvetkov ja Seppo Väli-Klemelä.
Angelniemen Ankkuri järjestää vuosittain osanottajamäärältään Suomen toiseksi suurimman viestisuunnistustapahtuman Halikko-viestin. Lisäksi seura järjestää keväisin Ankkurirastit. Vuonna 2006 seura järjesti Jukolan viestin yhdessä Salon Viestin ja Salon Vilppaan kanssa. 6.–10. kesäkuuta 2009 Angelniemen Ankkuri järjesti suunnistuksen maailmancupin kaksi osakilpailua ja avoimet Pohjoismaiden mestaruuskilpailut.
Kävelemisen taito

Kävelemisen taito () on Henry David Thoreaun essee kävelemisestä ja luonnosta. Se ilmestyi ensimmäisen kerran "The American Monthlyn" kesäkuun numerossa 1862. Esseessä ylistetään villiä ja vapaata luontoa. Aloituskappaleessa kirjoitetaan:
Thoreau kirjoittaa luonnossa kävelemisen nautinnosta ja kertoo välttävänsä teitä ja kaupunkeja. Villin luonnon lisäksi kirjoittaja myös ylistää luonnonmukaista ihmistä. Thoreau esittää, että ihmisellä on aina ollut historiansa aikana halu vaeltaa nimenomaan idästä länteen.