tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
United Defense

United Defense Industries oli suuri yhdysvaltalainen puolustusvälineyritys vuosien 1994–2005 välisenä aikana. Yrityksen kotipaikka oli Arlingtonin piirikunta, Virginia, Yhdysvallat. Vuonna 2004 yhtiön myynti oli 2 293 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Yhtiö toimi tuolloin 25 paikkakunnalla Yhdysvalloissa ja Ruotsissa ja sen palveluksessa oli noin 8 000 ihmistä.
Sen tuotteita olivat taisteluajoneuvot (esimerkiksi Bradley taisteluvaunut), tykit, ohjusten laukaisualustat ja täsmäammukset. Brittiläinen BAE Systems osti United Defensen 2,1 miljardilla punnalla maaliskuussa 2005 ja yhdisti sen pääasiassa maajärjestelmien liiketoimintaryhmäänsä "BAE Systems Land and Armaments".
Historia.
Yhtiön juuret ovat Food Machinery Corporation (FMC) -yhtiössä, joka voitti toisen maailmansodan aikana tarjouskilpailun telaketjuilla varustetuista maihinnousuajoneuvoista Yhdysvaltain asevoimille. Tehdas oli aiemmin valmistanut maatalouskoneita. Bowen McLaughlin York -yhtiö (myöhemmin Harsco Corporationin BMY-divisioona) ryhtyi myös samoihin aikoihin panssarivaunuja ja lentokoneita.
Uusien tilausten vähettyä vuosien 1983–1994 välisenä aikana FMC ja Harsco Corporation sopivat puolustusvälinetuotantonsa yhdistämisestä vuonna 1994. Yhdistymisessä syntynyt United Defense muodostui FMC:n kalifornialaisesta Ground Systems -divisioonasta ja Harscon pennsylvanialaisesta BMY Combat Systems -divisioonasta.
Syyskuussa 2000 UDI osti ruotsalaiselta Saabilta asevalmistaja Bofors Weapon Systems AB:n tykkituotannon ja nimesi sen Bofors Defense -tytäryhtiökseen. Vuonna 2001 kilpailija General Dynamics yritti vallata UDI:n mutta osakkeet myytiinkin alemmalla hinnalla sijoitusryhmä Carlyle Groupille. Se luopui yhtiön hallinnasta 2001 mutta jätti osan siitä omistukseensa.
Brittiläinen BAE Systems ilmoitti ostaneensa UDI:n maaliskuussa 2005 2,1 miljardilla punnalla. Committee on Foreign Investment in the United States ilmoitti huhtikuussa, ettei kauppa uhkaa Yhdysvaltain kansallista turvallisuutta ja hyväksyi yhdistymisen.
Fjodor Pottojev

Fjodor Jefimovitš Pottojev (Pottonen, ; 8. syyskuuta 1893 Repolan kunnan Riikosenniemen kylä – 14. tammikuuta 1938 Petroskoi) oli neuvostoliittolainen poliitikko.
Fjodor Pottojev syntyi karjalaisen maanviljelijän ja kauppiaan perheeseen. Hän kävi Kolvasjärven seurakuntakoulun, työskenteli konttoristina ja palveli rivimiehenä armeijassa. Vuonna 1917 Pottojev valittiin Poventsan zemstvohallintoon ja vuonna 1918 hän osallistui neuvostovallan pystyttämiseen Poventsan kihlakunnassa. Heinäkuussa 1920 pidetty karjalaisten ensimmäinen edustajakokous valitsi Pottojevin Karjalan vallankumouskomitean jäseneksi.
Pottojev työskenteli Petroskoin ja Paateneen kihlakuntien toimeenpanevien komiteoiden puheenjohtajana (1923–1927), Kantalahden piirin toimeenpanevan komitean puheenjohtajana (1932–1933), Petroskoin kaupunkineuvoston osastonjohtajana (1933–1935) ja Kontupohjan piirin toimeenpanevan komitean puheenjohtajana (1936–1937). Vuosina 1927–1930 ja 1935–1936 hän toimi Neuvosto-Karjalan toimeenpanevan keskuskomitean sihteerinä.
Vuonna 1937 Pottojev pidätettiin, tuomittiin kuolemaan vastavallankumouksellisesta toiminnasta syytettynä ja ammuttiin Petroskoin lähellä. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1956.
Vasili Kudžijev

Vasili Mihailovitš Kudžijev (; 1889 Aunuksen kihlakunnan Suurenmäen kylä – 1976 Leningrad) oli karjalaissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko.
Vasili Kudžijev opiskeli Petroskoin kymnaasissa ja valmistui Pietarin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Vuonna 1908 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen. Vuonna 1917 Kudžijev valittiin menševikkinä Aunuksen läänin neuvoston puheenjohtajaksi. Vuonna 1919 työskennellessään Moskovassa hän liittyi NKP(b):hen.
Kudžijev kuului Edvard Gyllingin ja Jaakko Mäen kanssa Karjalan työkansan kommuunin perustamista valmistelleeseen Karjalan vallankumouskomitean järjestelykomiteaan. Elokuussa 1920 hänet valittiin NKP(b):n Aunuksen lääninkomitean puhemiehistön jäseneksi. Vuosina 1921–1922 hän toimi puolueen aluekomitean vastuullisena sihteerinä. Kansallisuuspolitiikkaa koskevien erimielisyyksien takia Kudžijev erotettiin ja lähetettiin puoluetehtäviin Karjalan ulkopuolelle. Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli Leningradin asianajajakollegiossa. Kudžijev pidätettiin poliittisin perustein vuonna 1949, mutta todettiin syyttömäksi vuonna 1954.
Määränpäänä tähdet (albumi)

Määränpäänä tähdet on suomalaislaulaja Lea Lavenin yhdeksäs, marraskuussa 1980 julkaistu studioalbumi. Levy koostuu suurin osin aikakaudesta poiketen suomalaisista kappaleista, joita ovat säveltäneet muun muassa Jukka Kuoppamäki, Jori Sivonen ja Veikko Samuli. Levyn yhdestätoista kappaleesta ainoastaan neljä on käännöskappaleita, joiden alkuperäisinä tulkitsijoina ovat olleet muun muassa Suzi Quatro (”She’s in Love with You”), Smokie (”Babe It’s Up to You”) sekä Raffaella Carrà (”No le hagas lo que a mí”).
Albumin tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi levyn päättävä ”Ei oo, ei tuu”, joka voitti vuoden 1979 Syksyn sävel-laulukilpailun yli 85 000 postikorttiäänellä. Yhteensä se sai yli 44% äänistä ja Lavenin ura nousi huipulle kappaleen myötä. Kappaleen singlejulkaisu nousi listaykköseksi Suomen jukebox-listalla sekä singlemyyntilistalla. Loppuvuodesta 1979 julkaistusta kappaleesta tuli yksi vuoden 1980 suurimmista hittikappaleista.
CBS Records julkaisi albumin vinyylilevynä ja C-kasettina. Albumi ei saavuttanut singlekappaleen kaltaista menestystä ja ylsi vain albumilistan 24. sijalle.
Isopuisto

Isopuisto on Kotkassa sijaitseva puisto. Se on kaupungin keskustan Kotkansaaren laajin rakennettu puisto. Pinta-ala on noin 8 hehtaaria. 
Isopuisto on perustettu Kotkan ortodoksisen kirkon ympärille ja se oli Kotkan ensimmäinen puisto (Konstantinin puisto). Puiston alue oli Ruotsinsalmen linnoituskaupungin sotilasrakennusten ja siviilikaupungin leikkauskohdassa. Korttelin kokoinen Isopuisto sai lopullisen muotonsa Kotkan asemakaavassa vuodelta 1878. 1960-luvulla puistossa tehtiin mittava korjaustyö. 
Tyyliltään Isopuisto edustaa englantilaistyyppistä maisemapuutarhaa. Puisto on rakentunut vähitellen kallioiseen maastoon. Puiston luonteelle on tyypillistä loivat kalliomuodot ja kevyesti polveilevat puistokäytävät. Ruotsinsalmenkadun varrella on laaja perennaryhmä. 
Puistossa sijaitsevia patsaita ja muistomerkkejä ovat fyysikko Aleksandr Popovin patsas pohjoiskulmassa, Kolmen Kannaksen Koukkaajat JR 45 länsikulmassa ja Maria Purpurin patsas ortodoksisen kirkon lähellä. Puistossa on myös pelikenttä ja lapsille leikkivälineitä. Toivo Pekkasen koulu sijaitsee Isopuiston vieressä.
Eurooppatie E85

E85 eli Eurooppatie 85 on 2 300 kilometriä pitkä eurooppatie. Tie alkaa Itämeren ääreltä Liettuan Klaipėdasta, ja johtaa Valko-Venäjän, Ukrainan, Romanian ja Bulgarian kautta Välimeren rannikolle Kreikan Alexandroúpoliin.
Reitti.
Klaipėda - Kaunas - Vilna - Lida - Slonim - Kobryn - Lutsk - Tšernivtsi - Siret - Suceava - Săbăoani - Roman - Bačau - Mărăşeşti - Tișița - Buzău - Urziceni - Bukarest - Giurgiu - Ruse - Bjala - Veliko Tarnovo - Stara Zagora - Haskovo - Svilengrad - Orménio - Kastaniés - Didymóteicho - Alexandroúpoli.
Yannick Weber

Yannick Weber (s. 23. syyskuuta 1988 Morges, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Montreal Canadiens varasi Weberin vuoden numerolla 73.
Ura.
Weber aloitti uransa vuonna 2005 Sveitsin jääkiekon toiseksi korkeimmalla sarjatasolla SC Langenthal -joukkueessa. Seuraavalla kaudella hän siirtyi OHL-junioriliigaan, Kitchener Rangers -joukkueeseen, jossa hän pelasi kolme kautta. Hänet valittiin kaudella 2006–2007 OHL:n toiseen tähdistökentälliseen ja tulokastähdistökentälliseen. Seuraavalla kaudella hän voitti OHL:n mestaruuden ja hänet valittiin taas toiseen tähdistöön.
15. elokuuta 2008 Weber kirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Montreal Canadiensin kanssa. Kaudella 2008–2009 hän pelasi Montrealin farmissa Hamilton Bulldogsissa, jossa hän keräsi 68 ottelussa 44 pistettä. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi 8. tammikuuta 2009 Toronto Maple Leafsia vastaan 6-2-tulokseen päättyneessä ottelussa. Pudotuspeleissä Boston Bruinsia vastaan Weber teki ensimmäisen maalinsa Tim Thomasia vastaan. Weber saavutti ottelussa maalin lisäksi syöttöpisteen ja hänet valittiin otteluun kolmanneksi tähdeksi. Boston pudotti Montrealin suoraan neljässä ottelussa, joka pelattiin 22. huhtikuuta 2009.
Weber teki uransa ensimmäisen runkosarjamaalin NHL:ssä 9. helmikuuta 2011 juuri Thomasia vastaan. Hän teki kaksi maalia pudotuspelisarjassa Boston Bruinsia vastaan, ohitattaessaan kahdesti Thomasin. Täten Weberin uran neljä ensimmäistä NHL-maalia ovat syntyneet samaa maalivahtia vastaan kahden vuoden aikana. Kaudella 2010–2011 Weber teki NHL:ssä 41 runkosarjaottelussa tehot 1+10=11.
Heinäkuussa 2013 Weber siirtyi Vancouver Canucksiin.
Maajoukkueura.
Weber edusti Sveitsiä alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2005. Seuraavana vuonna hän pelasi 18-vuotiaiden kisojen lisäksi nuorten MM-kilpailuissa. Hän pelasi vielä vuosina 2007 ja 2008 nuorten kisoissa. Weber edusti Sveitsiä vuoden 2009 MM-kotikisoissa. Turnauksessa hän pelasi kolme ottelua vailla tehopisteitä.
Abel Kirui

Abel Kirui (s. 4. kesäkuuta 1982) on kenialainen kestävyysjuoksija. Hän voitti maratonin maailmanmestaruuden Berliinin MM-kisoissa 2009 kilpailuennätyksellä 2.06.54 ja Daegun MM-kisoissa 2011 ajalla 2.07.38. Lontoon olympialaisissa 2012 Kirui sai hopeaa ajalla 2.08.27.
Vuonna 2008 Kirui voitti Wienin maratonin kisaennätyksellä 2.07.38. Maratonennätyksensä 2.05.04 hän juoksi keväällä 2009 Rotterdamin maratonilla.
Mylady Winter

Milady Winter on eräs konna kirjassa "Kolme muskettisoturia". Milady on Athoksen entinen puoliso ja kantaa samalla nimeä kreivitär de La Fère, jonka Athos luuli murhanneensa, mutta käykin ilmi että hän on elossa, kun hän yrittää murhata d’Artagnanin. Milady on Kardinaali Richelieun palveluksessa ja on kirjan naiskonna. Lopulta Milady saa kuolemantuomion muskettisotureilta ja omalta langoltaan kreivi Winteriltä.
Lillen pyöveli, jonka pappiveljen Milady oli vietellyt ja saattanut turmioon, katkaisi Miladyn kaulan miekallaan. Ruumis käärittiin painoin varustettuna pyövelin punaiseen viittaan ja upotettiin Lys-joen keskelle.
D’Artagnan joutuu kardinaalin eteen tuomittavaksi, mutta juonikas poliitikkopiispa tuntee lopulta vain suunnatonta helpotusta päästyään eroon naisroistosta, jonka rikokset ja pirullinen äly olivat toistuvasti kauhistuttaneet jopa häntäkin, ja ylentää yllättäen D’Artagnanin muskettisoturien luutnantiksi. 
Myöhemmin Miladyn poika Mordaunt, jota on ehdottomasti kielletty käyttämästä alkuperäistä nimeään John Francis Winter, murhaa rippiä vastaanottavaksi munkiksi naamioituneena tunnonvaivaisen Lillen pyövelin ja aiheuttaa pitkään pahoja vaikeuksia. Loppuun asti hän kieltäytyy tunnustamasta äitinsä kaameita rikoksia.
Sisäkissa

Sisäkissa on kissa, joka ei ulkoile ilman valvontaa.
Monet kissat ovat sisäkissoja koska niiden itsenäisen luonteen vuoksi ei turvallisuutta vapaana ulkoillessa voida turvata. Vapaana liikkuva kissa altistuu erilaisille vaaratekijöille kuten autoille ja petoeläimille.
Sisäkissoja voidaan ulkoiluttaa turvallisesti valjaissa tai häkissä.
Ulkoiluhäkki on usein rakennettu talon yhteyteen siten että kissat voidaan päästää kulkemaan sinne esimerkiksi ikkunan kautta turvallisesti. Häkissä on katto karkaamisen estämiseksi sekä usein tasoja, joilta kissa voi tarkkailla tapahtumia. Myös varjopaikka hellepäiviä varten sekä paikka kynsien teroittamiselle (l. raapimispuu) ovat tavallisia ulkoiluhäkissä.
Sisäkissoille valmistetaan myös omia ruokia, joissa on otettu huomioon sisäkissan tarpeet kuten vähäinen liikkuvuus vapaana ulkoilevaan lajitoveriin verrattuna.
Pudožgorski

Pudožgorski () on maaseututaajama Karjalan tasavallan Puudožin piirin Pälmän kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Äänisen itäpuolella 80 kilometriä Puudožista pohjoiseen. Asukkaita on 700 henkeä (vuonna 2011).
Taajaman kautta kulkee Karhumäen ja Puudožin välinen maantie. Siellä toimii pieni sahalaitos. Palveluihin kuuluvat koulu, poliklinikka, kerhotalo ja kirjasto.
Keith Acton

Keith Edward Acton (s. 15. huhtikuuta 1958 Stouffville, Ontario) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä 1023 runkosarjaottelua vuosina 1979–1994. Acton varattiin Montreal Canadiensiin vuonna 1978. Hänen varausnumeronsa oli 103. 
Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut apulaisvalmentajana NHL-seuroissa vuodesta 1994 lähtien, vuoteen 1998 Philadelphia Flyersissa, vuosina 1998–2000 New York Rangersissä, vuosina 2001–2011 Toronto Maple Leafsissä ja vuosina 2013–2015 Edmonton Oilersissa.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 1900 – 33 metrin Au Cordon Doré

Miesten 33 metrin Au Cordon Doré kesäolympialaisissa 1900 käytiin 14. elokuuta. Kilpailuun karsittiin olympiakisoihin kuulumattomien joukkuekilpailujen avulla ja parhaat yksittäiset ampujat pääsivät loppukilpailuun, johon osallistui kahdeksan jousiampujaa kahdesta eri valtiosta. Kilpailun voitti belgialainen Hubert van Innis. 
Tulokset.
Yhdenkään kilpailijan pisteet eivät ole tiedossa, ja vain kärkikolmikon nimet tiedetään.
George Armstrong

George Edward ”Chief” Armstrong (6. heinäkuuta 1930 Skead, Ontario – 24. tammikuuta 2021) oli kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, joka edusti koko NHL-uransa Toronto Maple Leafsia. Hän voitti kapteenina neljä Stanley Cupia, ja hänet valittiin uran jälkeen Hockey Hall of Fameen.
Ura.
Juniorit ja farmi.
George Armstrong syntyi vuonna 1930; hänen isänsä oli irlantilainen ja äitinsä irokeesi tai ojibway. Hän aloitti jääkiekon Falconbridgessä, jonka lähellä sijainneessa nikkelikaivoksessa hänen isänsä työskenteli. NHL-seura Toronto Maple Leafs otti Armstrongin listalleen kauden 1946–1947 aikana. Seuraavana vuonna Leafs sijoitti hänet tärkeimpään juniorijoukkueeseensa, Toronto Marlborosiin.
Armstrong pelasi ensimmäisen kerran Toronto Maple Leafsissa joulukuussa 1949. Myöhemmin samana vuonna hänet nostettiin juonioreista Marlborosin miesten joukkueessa, missä hän oli voittamasa Allan Cupia. Seuraavat kaksi kautta Armstrong edusti Maple Leafsin AHL-farmijoukkuetta Pittsburgh Hornetsia, ja Maple Leafsin vakikokoonpanoon hän murtautui kaudella 1952–1953.
Ammattilaisura.
Armstrong valittiin kaudeksi 1957–1958 Maple Leafsin kapteeniksi. Joukkueen silloinen omistaja Conn Smythe kutsui myöhemmin Armstrongia Maple Leafsin historian parhaaksi kapteeniksi. Armstrong oli voittamassa ensimmäistä Stanley Cupiansa keväällä 1962. Maple Leafs voitti lopulta kolme mestaruutta putkeen. Armstongin neljäs mestaruus tuli keväällä 1967.
Armstrong sai pahan polvivamman kaudella 1969–1970, ja hän ilmoitti lopettavansa uransa. Hänet onnistuttiin kuitenkin suostuttelemaan vielä yhdeksi kaudeksi Maple Leafsiin. Lopullisesti Armstong lopetti pelaajauransa keväällä 1971. Hän teki 1 187 pelaamassaan runkosarjaottelussa 296 maalia ja antoi 417 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hänelle kertyi 110 ottelua, 26 maalia ja 34 maalisyöttöä. Hänet valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1975.
Pelaajauran jälkeen.
Pelaajauransa jälkeen Armstrong valmensi Toronto Marlborosin vuosina 1972–1973 ja 1974–1975 Memorial Cupin mestaruuteen. Hän siirtyi vuonna 1978 valmentajasta Quebec Nordiquesin kykyjenetsijäksi. Toronto Maple Leafsin apulais-GM:nä ja kykyjenetsijänä Armstrong aloitti vuonna 1988. Hän joutui toimimaan myös väliaikaisena päävalmentajana kauden 1988–1989 toisella puoliskolla, kun Maple Leafs oli erottanut John Brophyn. Armstrong jatkoi seuraavana kautena kykyjenetsijänä.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 1900 – 50 metrin Au Chapelet

Miesten 50 metrin Au Chapelet kesäolympialaisissa 1900 käytiin 14. elokuuta. Loppukilpailuun karsittiin eri joukkuekilpailuilla, jotka eivät kuuluneet olympialaisiin, ja parhaat yksittäiset ampujat osallistuivat. Kilpailuun osallistui kuusi ampujaa kahdesta eri valtiosta ja sen voitti ranskalainen Eugène Mougin. 
Tulokset.
Yhdenkään kilpailijan pisteet tai kahden viimeisen jousiampujan nimet eivät ole tiedossa.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 1900 – 33 metrin Au Chapelet

Miesten 33 metrin Au Chapelet kesäolympialaisissa 1900 käytiin 14. elokuuta. Kilpailuun karsittiin olympialaisiin kuulumattomilla joukkuekilpailuilla, joista kuusi parasta yksittäistä ampujaa pääsi loppukilpailuun. Sen voitti belgialainen Hubert van Innis. 
Tulokset.
Kilpailun tuloksista ovat tiedossa vain kolmen parhaan nimet ja maat.
Sanna Nymalm

Sanna Nymalm (s. 1972) on suomalainen suunnistaja ja viestisuunnistuksen MM-hopeamitalisti. Seuratasolla hän edustaa Pargas Idrottsföreningiä.
Invernessin MM-kilpailuissa 1999 Nymalm voitti hopeaa viestistä Reeta-Mari Kolkkalan, Kirsi Boströmin ja Johanna Asklöfin kanssa. Pikamatkalla hän sijoittui neljänneksi. Truskavetsin EM-kilpailuissa 2000 Nymalm sijoittui 14:nneksi viestissä ja 27:nneksi pikamatkalla.
Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Nymalm saavutti parhaan sijoituksensa vuonna 1996 sijoittumalla kahdeksanneksi.
Sanna Nymalmin puoliso Sören Nymalm on myös arvokisoissa kilpaillut suunnistaja.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 1900 – Sur la Perche à la Herse

Miesten Sur la Perche à la Herse kesäolympialaisissa 1900 käytiin 15. – 16. heinäkuuta. Kilpailun tarkka osallistujamäärä ei ole tiedossa, mutta siihen osallistui enintään 129 jousiampujaa kolmesta eri valtiosta. Sen voitti belgialainen Emmanuel Foulon. Toisen sijan jakoivat Ranskan Auguste Serrurier ja Belgian Emile Druart. 
Tulokset.
Kilpailun tuloksista on tiedossa vain mitalistien nimet ja maat.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 1900 – Sur la Perche à la Pyramide

Miesten Sur la Perche à la Pyramide kesäolympialaisissa 1900 käytiin 15. – 16. heinäkuuta. Kilpailussa yritettiin osua 28 metrin korkeudessa oleviin maaleihin. Tarkka osallistujamäärä ei ole tiedossa, mutta siihen osallistui enintään 129 jousiampujaa kolmesta eri valtiosta. Kilpailun voitti ranskalainen Émile Grumiaux. 
Tulokset.
Kilpailun tuloksista vain kolmen parhaan nimet ja maat ovat tiedossa.
Billy Mays

William ”Billy” Darrell Mays Jr. (20. heinäkuuta 1958 – 28. kesäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen mainoskasvo. Hänen mainostamiaan tuotteita olivat muun muassa pesuaine OxiClean, puukiillote Orange Glo ja erityisimukykyinen pyyhe Zorbeez.
Elämä ja ura.
Mays syntyi McKees Rocksissa, Pennsylvaniassa ja varttui Pittsburghissa, Pennsylvaniassa. Hän työskenteli isänsä ongelmajäteyhtiössä ennen kuin muutti Atlantic Cityyn, New Jerseyyn vuonna 1983. Atlantic Cityssä hän alkoi myydä kadulla erilaisia tuotteita ohikulkijoille ja alkoi kierrellä ympäri Yhdysvaltoja erilaisissa markkinatapahtumissa. Vuonna 1993 hän tapasi Orange Glo Internationalin pääjohtajan Max Appelin, joka palkkasi Maysin mainostamaan yhtiön valmistamia pesuaineita Home Shopping Network -kanavalla.
Maysin mainospalveluista tuli suosittuja ja usea yhtiö palkkasi hänet mainostamaan tuotteitaan. Hän perusti oman yhtiönsä Mays Promotions Inc.:in ja toimi sen pääjohtajana.
15. huhtikuuta 2009 Discovery Channel alkoi esittää dokumenttisarjaa "Myyntitykit" ("Pitchmen"), jossa Mays ja toinen televisiomyyjä Anthony Sullivan etsivät uusia tuotteita myytäviksi ja tutustuivat näiden keksijöihin. Sarjaa ehdittiin tehdä yksi tuotantokausi ennen Maysin kuolemaa kesäkuussa 2009.
Kuolema.
Mays kuoli nukkuessaan 28. kesäkuuta 2009 Tampassa, Floridassa. Ruuminavauksessa hänen todettiin kuolleen sydänsairaudesta johtuneeseen sydänkohtaukseen. Myöhempi lääkärintarkastus totesi muun muassa kokaiinin olleen pieni osatekijä Maysin kuolemaan. Maysin muistoksi vietetään vuosittain 28. kesäkuuta Caps lock -päivää.
Rajakontu

Rajakontu () on Salmin maalaiskuntaan kuuluva kylä Karjalan tasavallan Pitkänrannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Laatokan rantaa 24 kilometriä Salmista kaakkoon. Asukkaita on 51 henkeä (vuonna 2011).
Kylän kautta kulkee Aunuksen ja Värtsilän välinen A130-maantie, josta haarautuu paikallistie Kaukajärvelle (ven. "Kavgozero"). Lotinapellon ja Jänisjärven välisellä rautatiellä on Rajakonnun pysäkki. 
Vuosina 1617–1721 Rajakonnun länsipuolitse meni Ruotsin ja Venäjän, 1809–1917 Suomen suuriruhtinaskunnan ja Venäjän sekä vuosina 1917–1940 Suomen ja Neuvosto-Venäjän (Neuvostoliiton) välinen raja. Laatokan rannalla sijaitsee Stolbovan rauhan rajakivi. Kylässä on kaksi suojeltua 1900-luvun alun asuinrakennusta.
Tim LaHaye

Timothy F. ”Tim” LaHaye (27. huhtikuuta 1926 Detroit, Michigan – 25. heinäkuuta 2016 San Diego, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja pappi, joka kirjoitti yhdessä Jerry B. Jenkinsin kanssa kirjasarjan "Viimeisten päivien vaellus". Hän julkaisi myös muita romaaneja ja tietokirjallisuuttakin.
LaHaye palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa. Hän valmistui Bob Jonesin yliopistosta, Western Seminarysta ja Libertyn yliopistosta. Hänestä tuli baptistipastori, ja hän perusti San Diego Christian Collegen 1970-luvun alussa. Hänellä oli vuodesta 1947 puolisonaan Beverly, jonka kanssa hän julkaisi kirjan "The Act of Marriage: The Beauty of Sexual Love" (1976). Parilla oli neljä lasta.
LaHaye arvosteli kalvinismia predestinaatio-opin takia ja kritisoi myös katolista kirkkoa. Hän uskoi, että homoseksuaalisuus voidaan ”parantaa”. Hän vastusti homoseksuaalisuutta kirjassaan "The Unhappy Gays (What Everyone Should Know About Homosexuality)" (1978). Hän perusti konservatiivien Council for National Policy -ryhmän. Hän myös avusti Henry M. Morrisia kreationistisen Institute for Creation Researchin perustamisessa.
LaHaye uskoi, että Illuminaatit ohjaavat maailmaa ja piti llumiaatteja salaliitosta hallinnon, koulutuksen ja median käyttämiseksi jonka tarkoituksena on tuhota kaikki kristillisyys yhteiskunnasta jonka tarkoitus on luoda uusi maailmanjärjestys. 
Hän kuoli 25. heinäkuuta 2016 San Diegossa.
Lepäämäänjättämissäännöstö

Lepäämäänjättämissäännöstö eli määrävähemmistösäädökset oli Suomen valtiopäiväjärjestykseen sisältynyt säädös, joka antoi eduskunnassa vähintään yhden kolmasosan suuruiselle vähemmistölle oikeuden lykätä minkä tahansa lakiesityksen lopullinen hyväksyminen yli seuraavien eduskuntavaalien. Tämä lisäsi merkittävästi vähemmistön vaikutusvaltaa lainsäädännössä. Järjestelmä tuli voimaan vuoden 1906 eduskuntauudistuksessa ja se purettiin asteittain 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa.
Alkuperäiset säännökset.
Vuosien 1906 ja 1928 valtiopäiväjärjestysten mukaan lakiesitys oli jätettävä lepäämään, jos vähintään kolmasosa kansanedustajista niin vaati. Ehdotus lakiesityksen lepäämään jättämisestä oli tehtävä, ennen kuin lakiesityksen hyväksymisestä tai hylkäämisestä oli päätetty. Jos lakiesitys hyväksyttiin yksinkertaisella enemmistöllä mutta vähintään kolmasosa kansanedustajista vaati sitä jätettäväksi lepäämään, se lykkäytyi seuraavien eduskuntavaalien jälkeisiin ensimmäisiin valtiopäiviin, joilla ehdotus oli hyväksyttävä tai hylättävä yksinkertaisella ääntenenemmistöllä. Uudestaan sitä ei voitu jättää lepäämään, ellei siihen ollut tehty muutoksia. Ylimääräisillä valtiopäivillä käsiteltäväksi annettua lakiehdotusta ei kuitenkaan voitu jättää lepäämään, ellei se koskenut perustuslakia.
Alun perin lepäämään voitiin jättää mikä tahansa lakiehdotus. Poikkeuksena olivat verolait sekä valtionlainan ottaminen, joita koskevaa esitystä ei voitu jättää lepäämään, mutta uuden pysyvän veron säätäminen tai valtiolainan ottaminen edellytti kuitenkin kahden kolmasosan määräenemmistöä. Vuonna 1928 säännöstä tarkennettiin säätämällä, että uuden tai lisätyn veron säätäminen edellytti kahden kolmasosan määräenemmistöä, jos sitä oli tarkoitus kantaa yhtä vuotta pidemmältä ajalta.
Vuoden 1928 valtiopäiväjärjestyksessä säädettiin lisäksi muun muassa, ettei sellaista lakiesitystä, joka koski vieraan valtion kanssa tehtyyn sopimukseen sisältyvien lainsäädännön alaan kuuluvien määräysten hyväksymistä, voitu jättää lepäämään.
Muutokset 1980-luvulta alkaen ja säännöstön kumoaminen.
Lepäänjättämissäännöstöä muutettiin jo 1980-luvulla siten, että erinäisiä asioita koskevia lakiesityksiä ei voitu jättää lepäämään. Oleellisimmat muutokset tehtiin 1990-luvun alussa, kun oli tarve saade niin sanotut säästölait voimaan. Kokonaan lepäämäänjättämisen mahdollisuus, perustuslakia koskevia esityksiä lukuun ottamatta, poistettiin vuoden 1995 perusoikeusuudistuksen voimaantulon jälkeen. Muutos heikensi olennaisesti opposition vaikutusvaltaa ja lisäsi hallitukseen osallistumisen houkuttelevuutta.
Lepäämäänjättämismenettely sisältyy kuitenkin edelleen Perustuslainsäätämisjärjestykseen.
Bob Jonesin yliopisto

Bob Jonesin yliopisto (, BJU) on kristillinen oppilaitos Etelä-Carolinan Greenvillessä. Metodistinen evankelista Bob Jones, Sr. perusti sen vuonna 1927. Oppilaitos tunnetaan varsin konservatiivisena; se muun muassa tunnustaa nuoren Maan kreationismia, ajatussuuntaa jonka mukaan Raamatun luomiskertomus on sanatarkasti totta.
BJU:ssa opiskeli 2020-luvun alussa noin 3 000 opiskelijaa, joista 34 prosenttia on käynyt kotikoulua. 70 prosenttia asuu kampuksella, 30 prosenttia sen ulkopuolella.
BJU:n tärkeimpiä koulutusaloja ovat 2020-luvun alussa laskentatoimi, raamatullinen sielunhoito, biologia, liiketaloustiede, rikosoikeus, insinööritieteet, kinesiologia, sairaanhoito, lääketieteelliseen koulutukseen valmentavat opinnot ja urheilumanageroinnin koulutus.
Yliopistosta on valmistunut muun muassa kirjailija-pappi Tim LaHaye.
HS-reportaasi 1996.
Vuonna 1996 "Helsingin Sanomien" Kyösti Karvonen kuvasi oppilaitosta reportaasissaan ”Todella nuhteettomien ihmisten kampus”. Hänen mukaansa BJU on maailman suurin kristillisen fundamentalismin opetuspaikka, jolla on myös oma alkeiskoulu ja high school. Sen lisäksi se tuottaa paljon kristillistä kirjallisuutta sekä oppimateriaaleja lasten koulujärjestelmän ulkopuolella tapahtuvaan kotikoulutukseen. Opiskelijoina on myös naisia, mutta pappiskoulutusta annetaan vain miehille.
Oppilaitoksen jouduttua vuonna 1947 lähtemään Tennesseen osavaltiosta se löysi Etelä-Carolinan kuvernöörin Strom Thurmondin avulla uuden sijaintipaikan osavaltion lahjoittamalta maalta. BJU ei hyväksy maallisen vallan kontrollia, minkä takia se ei myöskään saa yhteiskunnan tukea eikä sen antamia tutkintoja välttämättä tunnusteta kaikkialla päteviksi. Vuonna 1983 se menetti Yhdysvaltain korkeimman oikeuden päätöksellä verovapautensa afroamerikkalaisia syrjivän toimintatapansa vuoksi (ks. artikkeli Bob Jonesin yliopisto vastaan Yhdysvallat).
Naisopiskelijoilla tuolloin sallittiin vain hame tai leninki, miesopiskelijoiden asuna oli aamupäivisin puku, iltapäivisin vapaammin pikkutakki ja housut. Maanantaista torstaihin kello 11 aamupäivällä kaikki kokoontuivat puolen tunnin hartaushetkeen yliopiston 7 000-paikkaiseen kappeliin. Kampuksella on vieläkin 1920-luvulla voimaan tullut tanssikielto. Tuonaikaisesta pukukoodista on sittemmin luovuttu, ja hartaushetket ovat nykyään vain maanantaista keskiviikkoon kello 11 aamupäivällä.
Kaliumpyrosulfaatti

Kaliumpyrosulfaatti eli kaliumdisulfaatti (K2S2O7) on kalium- ja pyrosulfaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa analyyttisessä kemiassa ja katalyyttinä.
Valmistus ja käyttö.
Kaliumpyrosulfaattia valmistetaan kuumentamalla kaliumvetysulfaattia. Reaktiossa vapautuu vettä ja syntyy kaliumpyrosulfaattia. Kaliumpyrosulfaatin kuumentaminen edelleen vapauttaa yhdisteen rakenteesta rikkitrioksidimolekyylin, jolloin muodostuu kaliumsulfaattia.
2 KHSO4 → K2S2O7 + H2O
K2S2O7 → K2SO4 + SO3
Kaliumpyrosulfaattia käytetään muuntamaan veteen niukkaliukoisia malmeja vesiliukoisemmiksi kuumentamalla niitä yhdisteen kanssa. Kaliumpyrosulfaattia käytetään liuottamaan muun muassa pyriittiä, titaanioksidia, sinkkisulfidia, toriumdioksidia, zirkoniumdioksidia, kalsiumtitanaattia ja molybdeenidisulfidia. Myös niobium- ja tantaalikarbidit liukenevat, kun ne muutetaan typpihapon avulla niobiumpentoksidiksi tai tantaalipentoksidiksi.
Yhdessä divanadiinipentoksidin kanssa kaliumpyrosulfaattia käytetään hapettavana katalyyttinä rikkihapon valmistuksessa.
Murder Was the Case (Snoop Doggin albumi)

Murder Was the Case on rap-artisti Snoop Doggin samannimiseen lyhytelokuvaan perustuva soundtrack. 18 minuuttia kestävä elokuva kertoo fiktiivisen tarinan Snoop Doggin kuolemasta tämän tehdessä sopimuksen Saatanan kanssa. Albumia on myyty 2 030 000 kappaletta, joten se on myynyt tuplaplatinaa.
Antti Pentikäinen

Antti Pentikäinen (s. 7. lokakuuta 1972 Helsinki) on Kirkon Ulkomaanavun toiminnanjohtaja vuodesta 2004. Pentikäinen on ollut toimivapaalla toiminnanjohtajan tehtävästään vuoden 2015 keväästä alkaen, ja työskennellyt Uskonnollisten ja perinteisten johtajien rauhanvälitysverkoston johtajana heinäkuusta 2015 huhtikuuhun 2018 asti. Pentikäinen on toiminut presidentti Martti Ahtisaaren neuvonantajana ja Crisis Management Initiative -yhdistyksen (CMI) talous- ja hallintopäällikkönä. Hän on toiminut lisäksi ulkoministeriön Helsinki-prosessin apulaispääsihteerinä. Lisäksi hänellä on ollut erilaisia tehtäviä muun muassa ulkoministeriössä, EU:ssa ja YK:ssa.
Kesällä 2009 Pentikäinen valittiin Euroopan kirkollisten avustusjärjestöjen yhteistyöjärjestön Aprodevin puheenjohtajaksi. Hän toimi vuoden ajan 2010–2011 Yhdysvaltoissa Religions for Peace -järjestön konfliktinehkäisy- ja rauhantyön ohjelmien johtajana. 
Pentikäinen on ollut kirkon ulkoasiain neuvoston jäsen, Suomen YK-liiton varapuheenjohtaja ja Kansalaisjärjestöjen ihmisoikeussäätiö KIOSin varapuheenjohtaja. Vuonna 2010 Pentikäinen sai kansainvälisen nuorkauppakamarin Vuoden Nuoret Menestyjät -palkinnon (JCI TOYP of the World) kategoriassa maailmanrauhan edistäminen.
Antti Pentikäinen on koulutukseltaan teologian maisteri ja hänellä on oman ilmoituksensa mukaan ”lestadiolaiset juuret”. Hänen isänsä on professori Juha Pentikäinen, veli Helsingin Sanomien entinen päätoimittaja Mikael Pentikäinen ja sisar Turun arkkihiippakunnan piispa Mari Leppänen.
Antti Pentikäinen oli keskustan listalta ehdolla Euroopan parlamenttiin vaaleissa 1999. Hän sai 16 099 ääntä eikä tullut valituksi.
Gaspard Augé

Gaspard Augé (s. 21. toukokuuta 1979 Besançon, Doubs, Ranska) on ranskalainen elektronisen musiikin artisti, joka tunnetaan muun muassa Justicen toisena jäsenenä.
Nanisivikin lentoasema

Nanisivikin lentoasema () on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa 15 km etelään Nanisivikin kaivoskylästä. Etäisyys lentoasemaa käyttävään Arctic Bayn kylään on linnuntietä noin 19 km kaakkoon, mutta tietä pitkin matkaa kertyy 32 km. Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 701.
Lentoasema palveli aikaisemmin pääasiassa Nanisivikin kaivosta, mutta kaivoksen toiminnan loputtua 2002 lentoasema on ollut läheisen Arctic Bayn kylän päälentokenttänä. Arctic Bayn lentoaseman kiitotien pituudesta johtuen reittikoneet käyttävät Nanisvikin kenttää.
Kanadan pääministeri Stephen Harperin ilmoitti vierailullaan 10. elokuuta 2007 Resoluten kylässä suunnitelmista muuttaa Nanisvikin entinen kaivoskylä Kanadan puolustusvoimien tukikohdaksi. Kylän syväsatamaa käytettäisiin perusparannuksen ja laajennuksen jälkeen laivaston tankkaus- ja huoltotukikohtana sekä suihkukoneille soveltuvaa lentokenttää aseman huoltotehtäviin. Suunnitelmien pääasiallisena tarkoituksena on lisätä arktisten alueiden partiointia ja sataman strategisen sijainnin ollessa Luoteisväylän itäpäässä, valvoa alueella kulkevia laivoja. Tukikohdan ympäristövaikutuksia tutkittiin vuoden 2008 aikana. Rakennustöiden on suunnitelmien mukaan määrä alkaa kesän 2010 aikana, tukikohta otettaisiin käyttöön vuonna 2012, ja täydessä toimintakunnossa se olisi vuonna 2015.
DJ Manian

DJ Manian (oikealta nimeltään Manuel Reuter, s. 7. heinäkuuta 1978) on saksalainen musiikkituottaja, DJ ja Zooland Records -levy-yhtiön toinen omistaja.
Hän on palkitun dancetrio Cascadan jäsen, yhdessä Yanoun ja Natalie Horlerin kanssa. Hän on myös monien muiden projektien takana, kuten Spencer &amp; Hill, Tune Up!, Bulldozzer, M.Y.C., Ampire ja Liz Kay.
Anita Włodarczyk

Anita Włodarczyk (s. 8. elokuuta 1985 Rawicz, Puola) on puolalainen moukarinheittäjä. Hän on kolminkertainen olympiavoittaja, nelinkertainen maailmanmestari, nelinkertainen Euroopan-mestari ja maailman- sekä olympiaennätyksen haltija.
Włodarczyk sijoittui alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 yhdeksänneksi. Hän voitti heittolajien Euroopan talvimestaruuskilpailuissa kultaa Splitissä 2008 tuloksella 71,84. Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli kuudes tuloksella 71,56 ja kolmas. Hän voitti toistamiseen moukarinheiton Euroopan talvimestaruuden Los Realejosissa 2009 tuloksella 75,05. Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa Leiriassa 2009 hän voitti moukarin tuloksella 75,23.
22. elokuuta 2009 Berliinin MM-kilpailuissa Włodarczyk voitti maailmanmestaruuden maailmanennätystuloksella 77,96 m. Hän paransi maailmanennätystä Bydgoszczissa 6. kesäkuuta 2010 tulokseen 78,30 metriä. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Włodarczyk oli kolmas tuloksella 73,56. Hän menetti maailmanennätyksen Betty Heidlerille toukokuussa 2011.
Daegun MM-kilpailuissa 2011 Włodarczyk sijoittui viidenneksi tuloksella 73,56 m. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän voitti kultaa tuloksella 74,29 m. Sekä Lontoon olympialaisissa 2012 (tulos 77,60) että Moskovan MM-kilpailuissa 2013 (78,46) Włodarczyk sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi myöhemmin molempien kilpailuiden voittajaksi Tatjana Lysenkon dopinghylkäyksen takia. Włodarczyk voitti Euroopan-mestaruuden Zürichissä 2014 Puolan ennätystuloksella 78,76.
31. elokuuta 2014 Włodarczyk heitti Berliinissä maailmanennätyksen 79,58 m. Hän voitti maanosien cupin 2014 ja Euroopan joukkuemestaruuskilpailut 2015.. Hän ylitti maailmanennätyksensä 27. kesäkuuta 2015 Wroclawissa heitettyään 79,83 m. Kilpailussa moukaria heitettiin Oder-joen yli ja kisajärjestäjien mukaan kilpailu oli ennätyskelpoinen. IAAF ei kuitenkaan hyväksynyt tulosta maailmanennätykseksi. 1. elokuuta Włodarczyk ylitti jälleen ennätyksensä heitettyään 81,08 m. Hänestä tuli ensimmäinen 80 metriä ylittänyt naismoukarinheittäjä. Pekingin MM-kisoissa 2015 Włodarczyk voitti kultaa tuloksella 80,85.
Włodarczyk voitti Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2016 tuloksella 78,14. Rion olympialaisissa 2016 hän voitti kultaa uudella maailman- ja olympiaennätyksellä 82,29 m.
Hän heitti uuden maailmanennätyksen 82,98 m Varsovassa Puolassa 28. elokuuta 2016. Kesäkuussa 2017 Włodarczykilla oli kaikkien aikojen maailmantilastossa 11 parasta tulosta. Hän voitti maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 tuloksella 77,90. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Berliinissä 2018 tuloksella 78,94. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 Włodarczyk voitti kultaa tuloksella 78,48. Hän karsiutui loppukilpailusta Budapestin MM-kilpailuissa 2023. Hän saavutti hopeaa Rooman EM-kilpailuissa 2024 tuloksella 72,92. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui neljänneksi. Vuonna 2025 hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailut ja sijoittui Tokion MM-kilpailuissa kuudenneksi.
Clint Eastwoodin filmografia

Clint Eastwood (s. 1930) on yli 60-vuotisen uransa aikana toiminut näyttelijänä, ohjaajana, tuottajana ja säveltäjänä kymmenissä elo­kuvissa ja televisio­tuotannoissa. Eastwood aloitti näyttelijän­uransa vuonna 1955 pienissä rooleissa elo­kuvissa ja televisio­sarjoissa. Vuonna 1971 Eastwood aloitti ohjaamisen ja vuonna 1982 tuottamisen. Eastwood on myös säveltänyt ja sanoittanut musiikin muutamiin elo­kuviinsa.
Läpi­murtonsa Eastwood teki television puolella lännen­sarjassa "Lännen tie" (1959–1965). "Lännen tiestä" Eastwood siirtyi takaisin elo­kuvan pariin, ensimmäiseksi lännen­elo­kuvien "Kourallinen dollareita" (1964), "Vain muutaman dollarin tähden" (1965) ja "Hyvät, pahat ja rumat" (1966) pää­osiin. Eastwood on näytellyt yli 50:ssä elo­kuvassa, joita ovat muun muassa "Hirttäkää heidät!" (1968), "Yön painajainen" (1971), "Likainen Harry" (1971), "Pako Alcatrazista" (1979), "Köysi kiristyy" (1984), "Hiljaiset sillat" (1995) ja "Gran Torino" (2008). Eastwood on näytellyt niin lännen-, toiminta-, komedia- kuin draama­elo­kuvissakin.
Eastwood näyttelee kahdessa elo­kuva­sarjassa pää­osaa: ”nimetöntä miestä” "Dollaritrilogiassa" (1964–1966) ja Harry Callahania "Likainen Harry" -elo­kuva­sarjassa (1971–1988). Eastwoodin muita tunnettuja rooli­töitä ovat Josey Wales "Lain­suojattomassa" (1976), muukalainen "Ruoskassa" (1973), Philo Beddoe "Mies San Fernandosta" (1978) -elo­kuvassa ja sen jatko-osassa "Lällärit lakoon" (1980), saarnaaja "Kalpeassa ratsastajassa" (1985), William Munny "Armottomassa" (1992) ja Frankie Dunn "Million Dollar Babyssa" (2004).
Eastwood on saanut monia palkintoja ja palkinto­ehdokkuuksia työstään. Palkintoja on muun muassa neljä Oscar-palkintoa, kolme Golden Globea ja kaksi Directors Guild of America -palkintoa.
Nicole Stott

Nicole Marie Passonno Stott (s. 19. marraskuuta 1962) on yhdysvaltalainen insinööri ja NASAn astronautti. Stott osallistui Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) Retkikunta 20:n ja 21:n miehistöihin lentoinsinöörinä.
Stott syntyi Albanyssa, New Yorkissa ja asuu Clearwaterissa, Floridassa. Hän valmistui Embry-Riddle Aeronautical Universitystä vuonna 1987 ja suoritti "M.Sc.-"tutkinnon (Engineering Management) University of Central Floridassa vuonna 1992. Nicole Stott aloitti insinööriuransa vuonna 1987 rakennesuunnittelijana Pratt &amp; Whitneyllä West Palm Beachillä Floridassa. Hän toimi vuoden Advanced Engines -ryhmässä suorittaen suihkumoottorin osien rakenneanalyyseja. Stottilla on mittarilentokelpuutus yksityislentäjänä.
Ura NASAssa.
Vuonna 1988 Stott liittyi NASAn Kennedyn avaruuskeskuksen (KSC) avaruussukkuloiden huoltohangaarien (Orbiter Processing Facility) operaatioinsinööriksi. Kahtena viimeisenä vuotenaan KSC:ssä hän toimi Space Station Hardware Integration Officessa ja siirrettiin Huntington Beachiin Kaliforniaan, missä hän toimi NASAn projektijohtajana Kansainvälisen avaruusaseman ("truss") valmistavalla Boeingin tehtaalla. Vuonna 1998 hän siirtyi Johnson Space Centeriin lentosimulaatioinsinööriksi (FSE) avaruussukkuloiden laskeutumista harjoittelevaan lentokoneeseen (C-11A Shuttle Training Aircraft).
NASA valitsi Stottin tehtäväspesialistiksi heinäkuussa 2000. Hän aloitti astronauttikoulutuksen elokuussa 2000. Stott toimi ISS:n Retkikunta 10:n miehistön ja lennonjohdon yhteyshenkilönä (CAPCOM). Huhtikuussa 2006 hän vietti 18 päivää yhdessä viiden muun henkilön kanssa NASAn vedenalaisen NEEMO-projektin Aquarius-tutkimuslaboratoriossa. Stott nimitettiin ISS:n Retkikuntien 20 ja 21 miehistöön ja hänet laukaistiin 29. elokuuta 2009 kansainväliselle avaruusasemalle avaruussukkulalennolla STS-128. Maahanpaluu tapahtui 27. marraskuuta 2009 lennolla STS-129. Stott nimitettiin avaruussukulalennon STS-133:n miehistöön. Hän osallistui helmi–maaliskuussa 2011 sukkulalennolle STS-133 "Discovery".
Bristol Downs Football League

 Bristol Downs Football League on englantilainen alueellinen jalkapallosarja, jonka sarjatasot ovat Englannin sarjajärjestelmässä 21.–24. korkeimmalla tasolla.
James Brighouse

James Brighouse oli 1800-luvulla elänyt uskonnollinen johtaja, joka perusti myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvan järjestön nimeltä Eenokin järjestö ("Order of Enoch"). Brighouse oli ensimmäinen, joka väitti olevansa mormonismin perustajan Joseph Smithin vuonna 1832 ennustama "suuri ja mahtava" ("One Mighty and Strong"). 
Eenokin järjestö.
7. joulukuuta 1884 muutama Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen reorganisoituun kirkkoon kuuluva henkilö kokoontui James Brighousen johdolla Independenceen, Missouriin, perustamaan uutta uskonnollista yhteisöä nimeltä "Eenokin järjestö" ("Order of Enoch"). Brighouse itse oli kuulunut aiemmin Esikoisten kirkkoon ("Church of the Firsborn"), Joseph Morrisin johtamaan mormonistiseen ryhmittymään. Liikkeen johtajiksi valittiin Brighouse sekä Lars Peterson -niminen mies. Brighouselle annettiin yhteisössä arvonimi "Emmanuel" ja hänen opetettiin olevan Jeesuksen Kristuksen 18. reinkarnaatio. Jälleensyntymiseen uskonut Brighouse selitti myöhemmin olevansa myös Aadamin, Eenokin, Mooseksen, Daavidin, Hesekielin, George Washingtonin ja Joseph Smithin reinkarnaatio. 
Opetukset.
Brighouse opetti Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkon 2. presidentin Brigham Youngin johtaneen kirkkonsa harhaan ottamalla käyttöön moniavioisuuden. Hänen mukaansa Jumala oli kutsunut Jopseh Morrisin saattamaan kirkkonsa uudelleen raiteilleen, mutta kirkon jäsenten pahuus oli saanut heidät nousemaan Morrisia vastaan ja surmaamaan tämän nk. Morrisin sodassa. Brighouse selitti olevansa Joseph Smithin aikoinaan ennustama "suuri ja mahtava", joka oli kutsuttu "saattamaan Jumalan huone järjestykseen". 
Vuonna 1891 Brighouse matkusti Salt Lake Cityyn. Jotkut myöhempien aikojen pyhistä uskoivat Jeesuksen palaavan maan päälle 1891. Brighouse ilmeisesti halusi käyttää hyväkseen näitä odotuksia. Hän meni tuolloin vielä keskeneräiseen Salt Laken temppeliin ja julisti olevansa maan päälle palannut Kristus. Hän piti muutamia saarnoja Salt Lake Cityssä ja onnistuikin käännyttämään joitakuita. 
Vuonna 1892 Brighouse julkaisi kirjan nimeltään "The Voice of the Seventh Angel, Proclaiming the End of Time! The Resurrection of the Dead! The Day of Final Judgment! and the Rule of Righteousness and Peace!" ("Seitsemännen enkelin ääni, joka julistaa ajan loppua! kuolleiden ylösnousemusta! viimeisen tuomion päivää! ja vanhurskauden hallintoa ja rauhaa!"). Siinä hän esitti seitsemän perusopetustaan: 
Brighousen elämänvaiheista ei tiedetä juurikaan vuoden 1892 jälkeen. Hänen uskotaan kuolleen Utahissa. Hänen seuraajiensa määrä pysyi pienenä.
Reformimormonismi

Reformimormonismi (engl. "Reform Mormonism") on eräs uusimmista myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista ryhmistä. Liike alkoi 2000-luvun alussa Yahoo!:n keskusteluryhmänä ja internetyhteisönä, mutta se rekisteröityi uskonnolliseksi yhdyskunnaksi vuonna 2004 Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa. Yhteisön johtajana toimii Mike Richan.
Reformimormonismi ymmärtää itsensä myöhempien aikojen pyhien liikkeen sisäiseksi uudistusliikkeeksi. Useat sen kannattajista kuuluvat Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon, mutta ovat pettyneitä kirkon opilliseen ja poliittiseen konservatiivisuuteen sekä hierarkkiseen hallintomuotoon. Reformimormonismi korostaakin olevansa sekä nais- että homo- ja lesbo-myönteinen. Se katsoo sekä feminismin että homoseksuaalien vapautusliikkeen tukevan perhettä, ei suinkaan uhkaavan sitä, kuten MAP-kirkko (ja monet muut kirkot) katsovat. Se sanoo kunnioittavansa kaikkien ihmisten mielipiteitä ja ajatuksia, erityisesti omantunnon- ja uskonnonvapautta. Liike katsoo olevansa poliittisesti sitoutumaton ja kannattavansa politiikan ja uskonnon pitämistä erillään.
Reformimormonismi korostaa rationalismia eli ihmisen järjen käyttöä. Sen mukaan uskonnollista auktoriteettia ei tule kunnioittaa ja kuunnella sellaisenaan, vaan ainoastaan silloin, kun sen mielipiteet ovat järkeviä ja ratioaalisesti perusteltuja. Liike katsoo myös, että mormonismin pyhiä kirjoituksia (Raamattua, Mormonin kirjaa, Oppia ja liittoja sekä Kallisarvoista helmeä tulee tutkia historiallis-kriittisten metodien avulla. Niiden pitäminen pyhinä kirjoituksina ei tarkoita sitä, etteivätkö ne olisi tietyssä historiallisessa tilanteessa syntyneitä dokumenttejä, jotka voivaat sisältää myös virheitä. Myös kirkon johtajien lausuntoja tulee tutkia kriittisesti.
Reformimormonismi pitää Joseph Smithiä Jumalan profeettana. Se näkee itsensä erityisesti Smithin loppukauden, Nauvoon kauden, reformien jatkajana. Liikkeen opissa erityisen tärkeää on ihmisen luonteen kehittäminen sekä hänen kypsymisensä kohti ikuista elämää. Liike jakaa mormonistisen näkemyksen pelastussuunnitelmasta.
Rekisteröidyttyään uskonnolliseksi yhdyskunnaksi Reformimormonismi on alkanut kehittää omia versioitaa temppelitoimituksista. Ne perustuvat sekä mormonien temppelitoimituksiin että vapaamuurariuden riitteihin, mutta ne on opillisesti muokattu vastaamaan reformimormonismin modernia ja rationaalista uskonnäkemystä. Liike toimittaa myös kasteita ja konfirmaatioita. Liikkeen kannattajat kokoontuvat yleensä kodeissa.
Internet on edelleenkin tärkeä yhteydenpidon väline reformimormoneille. Koska liike ei pidä jäsenluetteloa (sen mukaan jokainen, joka katsoo olevansa reformimormoni, myös on sellainen), on sen jäsenmäärästä ole tarkkaa tietoa. Liikkeen rituaalikäsikirjat voi tilata netitse, ja jokainen voi toimittaa ne halutessaan.
Ōsaki

Ōsaki () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Miyagin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keski- ja luoteisosassa. Muodoltaan pitkänomainen kaupunki ulottuu Ōsakin tasangolta Eaijoen vartta pitkin luoteeseen Ōuvuorille. Lännessä kaupunki rajautuu Yamagatan prefektuuriin, pohjoisessa Akitan prefektuuriin. Ōsakissa on 128 435 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 796,81 neliökilometriä.
Historia.
Ōsaki on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2006 liittämällä yhteen Furukawan kaupunki sekä Iwadeyaman, Kashimadain, Matsuyaman, Narukon, Sanbongin ja Tajirin maaseutukaupungit. Asutus alueella on vanhaa, ja sieltä on löydetty arkeologisia kohteita jo jōmon-kaudelta. Kaupungin keskusta sijaitsee Furukawassa, jonne Ōsaki-klaanin vasallit perustivat linnan Muromachi-kaudella. Sittemmin Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla se kehittyi ympäröivän maaseutualueen markkinapaikkana ja liikenteen solmukohtana Ōshū-kaidō-tiereitillä.
Talous.
Ōsakiin on sijoittunut muun muassa elektroniikka- ja sementtiteollisuutta sekä autoteollisuuden liitännäisteollisuutta. Maaseutualueilla tuotetaan etenkin riisiä, mutta myös vihanneksia sekä naudan- ja sianlihaa. Narukon alueen perinteisiä tuotteita ovat lakkatyöt ja "kokeshi"-nuket, Iwadeyamassa valmistetaan bambuesineitä.
Liikenne.
Ōsakia palvelevat JR Higashi-Nihonin Tōhoku-päälinja ja Rikuu-itälinja sekä suurnopeusjunayhteys Tōhoku Shinkansen.
Kulttuuri ja nähtävyydet.
Matkailijoita Ōsakiin houkuttelevat esimerkiksi Naruko-onsenin ja Onikōbe-onsenin kuumat lähteet. Narukossa sijaitsee myös Narukon rotko, joka tunnetaan ruskastaan. Osa alueesta kuuluu Kurikoman puolikansallispuistoon.
Ōsakin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Iwadeyamassa sijaitseva Date-klaanin entinen koulu Yūbikan puutarhoineen.
Salzbergen

Salzbergen on kunta Emslandin piirikunnassa, Ala-Saksin osavaltiossa, Saksassa. Asukkaita Salzbergenissä oli 31. joulukuuta 2008 7 864, joista naisia oli 3 928 ja miehiä 3 936. Asukkaista 250 eli 3,18 prosenttia oli ulkomaalaisia. Roomalaiskatolisia asukkaista oli 6 006 eli 76,37 %, evankelisluterilaisia 766 eli 9,74 % sekä evankelisreformoituja 190 eli 2,42 %. Loput 902 eli 11,47 % olivat muiden uskontojen harjoittajia tai uskonnottomia. Kunnan pinta-ala on 53,3 neliökilometriä. Salzbergenin pormestari on Andreas Kaiser.
Etelässä kunta rajautuu Nordrhein-Westfalenin osavaltioon kuuluvaan Rheinen kaupunkiin. Ems-joki virtaa kunnan läpi.
Muun muassa tiet B 65, B 70 ja itä–länsisuuntainen A 30 kulkevat Salzbergenin kunnan alueella.
Salzbergenin ystävyyskunta on Krzanowice Puolassa.
Osat.
Salzbergenin kunnan osat () ja niiden väkiluvut 31. joulukuuta 2008:
Maurice Vellacott

Maurice Vellacott (s. 29. syyskuuta 1955 Wadena, Saskatchewan) on kanadalainen poliitikko. Hän on istunut vuodesta 1997 Kanadan edustajainhuoneessa, jossa hän nykyään edustaa vuonna 2003 perustettua konservatiivipuoluetta. Aiemmin hän oli edustanut Reform Party of Canadaa ja Canadian Alliancea. 
Vellacott sai kandidaatin arvon Briercrest Collegesta, maisterin arvon Canadian Theological Seminarysta ja tohtorinarvon Trinity International Universitysta. Hän on työskennellyt muun muassa protestanttisena pastorina ja terveydenhuollossa. Hän on vaikuttanut pro-life- eli abortin vastaisessa järjestössä.
Shiroishi

Shiroishi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Miyagin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Abukumajoen sivujoen Shiroishin varrella. Kaupunki on rakentunut Shiroishin allaslaaksoon. Shiroishissa on 33 185 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 286,48 neliökilometriä.
Shiroishin kaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä yhteen Shiroishin maaseutukaupunki ja kuusi kyläkuntaa. Historiallisesti Shiroishi kehittyi yhtenä Ōshū-kaidō-tiereitin postiasemista ja linnanaluskaupunkina osana Sendain daimiokuntaa. Nykyisin Shiroishi on ympäröivän maaseutualueen paikallinen kaupallinen keskus, jonne on sijoittunut elintarvike- ja muuta pienteollisuutta. Perinteisiä tuotteita ovat muun muassa japaninpaperi, "kokeshi"-nuket ja nuudelit. Maaseudulla tuotetaan riisin lisäksi hedelmiä, vihanneksia, siitakesieniä ja maitoa.
Matkailijoita Shiroishiin houkuttelevat useat kuumat lähteet ("onsen"), kuten Kamasaki-onsen ja Obara-onsen. Kaupungin luoteisosa kuuluu Zaōn puolikansallispuistoon. Eräitä luonnonnähtävyyksiä ovat Hekigyokun laakso ja erikoinen kalliomuodostelma Obara no zaimokuiwa. Shiroishia palvelevat JR Higashi-Nihonin Tōhoku-päälinja ja suurnopeusjunayhteys Tōhoku Shinkansen.