tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bernard Laidebeur

Bernard Laidebeur (11. heinäkuuta 1942 Pariisi, Ranska – 21. huhtikuuta 1991) oli ranskalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Laidebeur saavutti 4 × 100 metrin viestijuoksussa pronssia Tokion 1964 olympialaisissa ajalla 39,3 s. Lisäksi hän karsiutui 100 metrin juoksun puolivälierissä ajalla 10,5 s. Hän kuului Ranskan pikaviestijoukkueeseen, joka juoksi kotimaassaan kesällä 1964 Euroopan ennätykset 39,3 ja 39,2 s. Hän voitti 100 metrillä Ranskan mestaruuden vuonna 1964.
Ainavihanta

Ainavihanta (myös "ikivihreä" tai "ainavihreä") tarkoittaa kasvitieteessä kasvia, jolla on lehtiä ympäri vuoden. Ainavihantien kasvien vastakohtana ovat kesävihannat kasvit.
Ainavihantia kasveja ovat muun muassa useimmat trooppisten sademetsien kasvit, jotka uusivat lehtiään vähitellen ympäri vuoden, sekä viileämmässä ilmastossa monet havupuut. Havupuiden lehdet eli neulaset ovat sopeutuneet kestämään osan ajan vuodesta epäedullisia jaksoja, koska ne ovat pienipinta-alaisia ja pihkaisia. Puut hyötyvät siitä siten, että niillä ei mene aikaa eikä energiaa neulasten kasvattamiseen joka vuosi, vaan ne pääsevät yhteyttämään varhain keväällä heti roudan sulamisen jälkeen.
Deltat

Deltat on Olarin Voimistelijoiden voimistelujoukkue, joka voitti joukkuevoimistelun maailmanmestaruuden vuosina 2008 ja 2009.
Deltat-joukkueen voimistelijat vuoden 2009 MM-joukkueessa olivat Venla Haverinen, Ida Henritius, Elina Ikonen, Anni Lehtonen, Eeva-Leena Niemelä, Outi Saari, Iida Taari, Mila Tanttu ja Johanna Vikkula. Vuoden 2008 MM-joukkueessa voimistelivat Venla Haverinen, Ida Henritius, Anna-Liisa Kupiainen, Anni Lehtonen, Anni Lindström, Julia Salonen, Iida Taari, Mila Tanttu, Paula Thesleff ja Veera Vilo. Joukkuetta on vuodesta 2004 valmentanut Anneli Laine-Näätänen ja koreografina toimii Antton Laine.
Deltat voitti vuonna 2008 joukkuevoimistelun naisten maailmanmestaruuden sekä syksyllä 2007 ja keväällä 2008 naisten SM-kultaa. Vuonna 2005 Deltat voitti joukkuevoimistelun junioreiden MM-kultaa. Maailmancupin kilpailuissa joukkueen kokonaissijoitus oli viides vuonna 2006 ja kolmas vuonna 2007. Vuonna 2008 Deltat voitti kaksi maailmancupin osakilpailua sekä kokonaiskilpailun. 2009 Deltat saavuttivat maailmanmestaruuden lisäksi maailmancupin kakkostilan. Vuonna 2009 Deltat eivät hävinneet yhtään kilpailua.
Saavutuksia vuodelta 2007:
Saavutuksia vuodelta 2008:
Paul Genevay

Paul Louis Marcel Genevay (21. tammikuuta 1939 La Côte-St-André, Isère, Ranska – 11. maaliskuuta 2022) oli ranskalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Genevay saavutti 4 × 100 metrin viestijuoksussa pronssia Tokion 1964 olympialaisissa ajalla 39,3 s. Lisäksi hän karsiutui 200 metrin juoksun välierissä ajalla 20,9 s. Neljä vuotta aiemmin Rooman 1960 olympialaisissa hän myös karsiutui 200 metrin välierissä ajalla 21,0 s ja kuului viestijoukkueeseen, joka hylättiin alkuerissä. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän karsiutui 200 metrin neljännesvälierissä ajalla 21,7 s; alkuerissä hän oli juossut ajan 21,1 s.
Genevay kuului Ranskan pikaviestijoukkueeseen, joka juoksi Annecyssa heinäkuussa 1964 Euroopan ennätyksen 39,2 s. Vuonna 1961 hän teki harvemmin juostussa 4 × 200 metrin viestissä Euroopan ennätyksen 1.23,9. Hän voitti 200 metrillä Ranskan mestaruuden vuonna 1960.
Histoni H2A

Histoni H2A on yksi nukleosomin kahdeksasta osaproteiinista. Nukleosomi osa kromosomin DNA:n pakkausmekanismia. Sen aminohapposarjan pituus on noin 119–125. Eri lajien H2A:t eroavat toisistaan jonkin verran, ja samalla lajilla on myös erilaisia histoni H2A:n alatyyppejä.
Ihmisen geenit.
Histoni H4 on ihmisen geeneissä H2AFB1, H2AFB2, H2AFB3, H2AFJ, H2AFV, H2AFX, H2AFY, H2AFY2 ja H2AFZ.
Laajalahden koulu

Laajalahden koulu on Espoon Laajalahdessa sijaitseva alakoulu. Koulu perustettiin 1950-luvulla. Peruskoulu-uudistuksen yhteydessä vuonna 1977 Laajalahden kansakoulu muutettiin peruskoulun ala-asteeksi. Koulussa on luokat 1-6 ja erityisluokkia, ja noin 300 oppilasta.
Suomen entinen pääministeri Matti Vanhanen kävi Laajalahden kansakoulua kaksi ensimmäistä luokkaa.
Vuonna 1952 valmistuneen koulurakennuksen ja opettaja-asuntolan on suunnitellut arkkitehti Toivo Pelli. Vuonna 2017 tehdyssä Espoon koulurakennusten inventoinnissa sen todetaan olevan rakennustaiteellisesti arvokas, ajalleen tyypillinen moderni koulu, jossa on onnistunut mittakaava ja eleettömän juhlavasti toteutettu liikunta-juhlasali. Myöhemmin tehtyä laajennusosaa ei pidetä kovin onnistuneena.
2020-luvulla Laajalahden koulu remontoitiin ja sitä laajennettiin merkittävästi. Oppilaat pääsivät muuttamaan uuteen kouluun syksyllä 2023. Koska uudessa koulussa on alkuun tilaa, muuttaa osa Sunan koulusta evakkoon Laajalahteen muutamaksi vuodeksi.
Krasnoufimsk

Krasnoufimsk () on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Ufajoen varrella 224 kilometriä Jekaterinburgista länteen. Kaupunki on Krasnoufimskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie (Krasnoufimskin asema). Asukkaita on 40 900 henkeä (vuonna 2007).
Vuonna 1736 paikalle rakennettiin linnoitus, jota Jemeljan Pugatšovin joukot piirittivät vuonna 1774 liikkuessaan kohti Kazania. Vuonna 1781 perustettiin Permin lääniin kuulunut Krasnoufimskin kaupunki. Nykyään se on maatalousalueen keskus, jossa on mm. puunjalostus-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
Jessica Stroup

Jessica Stroup (s. 23. lokakuuta 1986 Anderson, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Erin Silverina nuortensarjassa "90210".
Yksityiselämä.
Stroup syntyi 23. lokakuuta 1986 Etelä-Carolinassa, mutta kasvoi Charlottessa, Pohjois-Carolinassa. Hänen äitinsä, entinen Miss Pohjois-Carolina, toivoi, että Jessicasta tulisi malli. Hänellä on myös isoveli nimeltään Dave Stroup. 
Stroup valmistui Providence High Schoolista 2004. Kun Stroup oli 17-vuotias, hän sai stipendin Georgian yliopistoon, mutta hylkäsi sen näyttelijäuratoiveiden takia. Stroup muuttikin pian työn perässä Los Angelesiin, missä hän asuu nykyään. Hän seurusteli "90210"-sarjan kollegansa Dustin Milliganin kanssa. Stroupin ystäväpiiriin kuuluvat muun muassa Torrey DeVitto ja Brittany Snow.
Ura.
Stroupin malliura alkoi 15-vuotiaana ja näyttelijänura 18-vuotiaana. Malliuransa aikana hän kiinnostui näyttelemisestä. Hänen ensimmäinen työnsä oli vieraileva rooli Nickelodeonin nuortensarjassa "Unfabulous".
Vuonna 2005 Stroup debytoi sivuroolissa CBS:n televisioelokuvassa "Vampire Bats", jonka pääosaa näytteli Lucy Lawless. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai pienen roolin elokuvasta "Luuseriopisto" ja oli ensimmäistä kertaa päärooleissa elokuvassa "The Hills Have Eyes 2".
Vuonna 2008 Stroup sai todellisen läpimurtoroolinsa nuortensarjassa "90210". Samana vuonna hän näytteli ystävänsä Brittany Snow’n rinnalla elokuvassa "Prom Night". Stroup on vieraillut monissa televisiosarjoissa, kuten "Greyn anatomia", "October Road", "Reaper" ja "True Blood", sekä esiintynyt lukuisissa televisiomainoksissa.
Vuonna 2009 Stroup nähtiin muun muassa elokuvassa "Homecoming", jonka pääosaa esittää Mischa Barton.
Augustinus Canterburylainen

Augustinus Canterburylainen (, k. 604) oli benediktiinimunkki, joka vihittiin vuonna 597 ensimmäiseksi Canterburyn arkkipiispaksi. Häntä pidetään Englannin kirkon perustajana.
Paavi Gregorius I päätti vuonna 596 lähettää lähetyssaarnaajia Britannian anglosaksien luo. Valtaosa Britannian pääosin kelttiläisistä asukkaista oli ollut kristittyjä jo 200-luvulta asti, mutta mantereelta tulleet anglosaksit olivat valloittaneet Britannian 400-luvulla, ajaneet keltit Walesiin ja Cornwalliin ja tuhonneet kristinuskon merkit. Sen vuoksi evankeliumin julistaminen piti aloittaa Länsi-Englannissa lähes alusta.
Paavi valitsi lähetyssaarnaajiksi neljäkymmentä munkkia ja heidän johtajakseen pappismunkki Augustinuksen, joka toimi paavin Roomaan Caeliuksen kukkulalle perustamassa Pyhän Andreaksen luostarissa. Ensimmäiseksi kohteeksi valittiin Kentin kuningaskunnan kuningas Ethelbert, koska Kent sijaitsi lähimpänä Gallian kristillisiä kuningaskuntia, joista hänen vaimonsa, kuningas Karibert I:n tytär Bertha, oli kotoisin. Ethelbert ei suostunut heti kääntymään kristityksi, mutta toivotti Augustinuksen ja hänen seuranaan olleet munkit tervetulleiksi ja lahjoitti heille maata Kentin pääkaupungin Canterburyn itäpuolelta, aivan kaupunginmuurin ulkopuolelta. Lähetyssaarnaajat perustivat luostarin lähelle vanhaa Pyhän Martin kirkkoa, jossa kuningatar Berhalla oli tapana rukoilla. 
Arlesin arkkipiispa pyhä Virgilius vihki Augustinuksen piispaksi 5. maaliskuuta 597. Paavi Gregorius lähetti Englantiin kaksitoista lähetystyöntekijää lisää ja heidän mukanaan palliumin merkiksi siitä, että Augustinus johti koko Englannin kirkkoa. Lisäksi paavi lähetti pyhiä reliikkejä ja kirkkoesineitä. Englannin pakanallisia temppeleitä ei tuhottu, vaan ne puhdistettiin ja pyhitettiin kristillisiksi kirkoiksi, ja pakanalliset juhlapäivät korvattiin kirkollisilla juhlilla. Näin anglosaksien oli helpompi hyväksyä uusi usko. Augustinus perusti Englannin arkkipiispanistuimen Canterburyyn sekä Lontoon ja Rochesterin piispan virat.
Augustinus kuoli 26. toukokuuta vuonna 604 ja julistettiin pian pyhimykseksi.
Aleksei Mihnov

Aleksei Pavlovitš Mihnov (, , s. 31. elokuuta 1982 Kiova, Ukrainan SNT, NL) on venäläinen jääkiekkoilija. Hänellä on myös Ukrainan kansallisuus. Kaudella 2023–2024 Mihnov edustaa Ranskan toisella sarjatasolla pelaavaa Albatros de Brestiä.
Pelaajaura.
Mihnovin ammattilaisura alkoi Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa THK Tverissä vuonna 2000. Edmonton Oilersin vuoden 2000 ensimmäisellä kierroksella. Seuraava kausi kului HK Dynamo Moskovassa. Ensimmäinen kokonainen kausi Venäjän mestaruussarjassa oli 2002–2003, jolloin hän pelasi HK Sibir Novosibirskissä. Kaudella 2004–2005 Mihnov siirtyi Lokomotiv Jaroslavliin.
Mihnovilla oli vaikeuksia siirtyä Pohjois-Amerikkaan, sillä Lokomotiv ei ollut päästää häntä sopimuksesta. Kaudeksi 2006–2007 Mihnov pääsi viimein siirtymään Edmonton Oilersiin. Mihnov sai kuitenkin kahden ottelun jälkeen komennuksen farmiin, missä hän pelasi AHL-joukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissä. AHL:ssä hän pelasi 27 ottelua ja palasi loppukaudeksi takaisin Venäjälle ja Lokomotiviin.
Mihnov pelasi Lokomotivissa yhteensä seitsemän kautta. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Metallurg Magnitogorskiin ja sieltä seuraavaksi kaudeksi Atlantiin. Atlantissa Mihnov pelasi kahden kauden ajan ja siirtyi sen jälkeen Avtomobilist Jekaterinburgiin.
Cibona Zagreb

Košarkaški klub Cibona Zagreb on kroatialainen koripalloseura. Seura sijaitsee Zagrebissa ja joukkue osallistuu vuosittain myös Adrianmeren liigaan. Aikaisemmin se pelasi myös Euroliigassa.
Joukkue on Kroatian menestynein koripalloseura. Seuran kotiareena on nimetty kuuluisan kroatialaisen koripalloilijan, Dražen Petrovićin mukaan. Nimi Cibona tulee latinasta ja tarkoittaa hyvää ruokaa. Seuran pääsponsoreina toimiikin 4 suurta elintarvikeyritystä.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 1980

Vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisten jousiammuntakilpailut käytiin 30. heinäkuuta–2. elokuuta. Jousiammunta oli mukana olympialaisten ohjelmassa seitsemännen kerran. Kilpailuareenana toimi Kauppaliiton olympiaurheilukeskus.
Mitaleista kilpailtiin kahdessa eri lajissa, miesten sekä naisten yksilökilpailussa. Olympialaisten paras jousiammuntamaa oli Neuvostoliitto yhdellä kulta- ja kahdella hopeamitalillaan. Suomi menestyi myös varsin hyvin, kun Tomi Poikolainen tähtäsi olympiakultaa miesten kisassa ja Päivi Meriluoto saavutti pronssia naisten kilpailussa.
Kilpailusäännöt.
Kilpailu koostui kahdesta kierroksesta ja 288 nuolesta, jotka ammuttiin neljänä eri päivänä neljältä eri etäisyydeltä. Miehillä etäisyydet olivat 90, 70, 50 ja 30 metriä ja naisilla vastaavasti 70, 60, 50 ja 30 metriä.
Tulokset.
Yksilökilpailu, naiset.
Ensimmäistä kertaa olympialaisten historiassa naisten kilpailun voittaja ampui miesten voittajaa paremman tuloksen. Itse asiassa molemmat Neuvostoliitolle kaksoisvoiton varmistaneet urheilijat ampuivat miesten kisan voittajaa paremmin. Ampumaetäisyyksien erojen vuoksi tulokset eivät ole kuitenkaan suoraan verrannollisia.
HMS Diomede (D92)

HMS Diomede (viirinumero D92) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Danae-luokan kevyt risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa ilmatorjuntaristeilijänä.
Valmistus.
Alus tilattiin Barrow-in-Furnessista Vickersiltä, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1918. Alus laskettiin vesille 28. huhtikuuta 1919, minkä jälkeen se hinattiin Devonportin telakalle viimeistelytöitä varten ja siksi alus saatiin palvelukseen vasta lokakuussa 1922.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kiinan asemalle 5. kevyt risteilijäviirikköön, mistä se siirrettiin Uuden Seelannin osastoon 21. lokakuuta 1925. Alus oli Uuden Seelannin vesillä aina vuoteen 1935 lukuun ottamatta huoltoa 1929–1930. Alus oli hetken 4. risteilijäviirikössä Itä-Intiassa olleen poliittisen kriisin vuoksi. "HMNZS Achilles" vapautti aluksen siirrettäväksi huoltoon 31. maaliskuuta 1936, jolloin se palasi Kuninkaallisen laivaston suoraan valvontaan. Alus vietti loppuajan ennen toista maailmansotaa reservissä ja joukkojenkuljetustehtävissä.
Toisen maailmansodan alkaessa alus liitettiin Kotilaivaston 7. risteilijäviirikköön tehtävänään Pohjanmeren valvonta. Alus siirrettiin 1940 Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle 8. risteilijäviirikköön. Alus valtasi 15. joulukuuta 1940 Tampicon edustalla saksalaisen saarronmurtajan "Idarwaldin". Alus siirrettiin 1942 Etelä-Atlantin osastoon ja edelleen Länsi-Afrikkaan, jona aikana alus oli Rosythissa huollettavana 22. heinäkuuta 1942 – 24. syyskuuta 1943. Palvelukseen palattuaan alus oli koululaivana.
Alus siirrettiin 1945 reserviin majoitusalukseksi. Se myytiin BISCOlle 5. huhtikuuta 1946 ja se saapui Arnott Youngin Dalmuirin telakalle 13. toukokuuta 1946 romutettavaksi.
Juri Omeltšenko

Juri Omeltšenko (, s. 6. syyskuuta 1971) on ukrainalainen suunnistaja ja maailmanmestari. Hän edustaa ruotsalaista OK Orionia.
Omeltšenko voitti MM-kultaa Saksan Detmoldissa 1995. Hän on voittanut kaksi MM-hopeaa: 2003 pitkällä matkalla ja 2004 sprintissä. EM-kilpailuista Omeltšenko on voittanut kahdesti hopeaa ja kerran pronssia.
Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Omeltšenko sijoittui kuudenneksi vuonna 2002. Maailmancupin osakilpailun hän on voittanut Gävlessä, Ruotsissa 1998 ja Lausannessa, Sveitsissä 2002.
Valentin Bianki

Valentin Lvovitš Bianki (, 18. helmikuuta 1857 Moskova – 10. tammikuuta 1920 Pietari) oli venäläinen lintutieteilijä.
Bianki toimi Venäjän keisarillisen tiedeakatemian eläintieteen instituutin lintuosaston johtajana vuosina 1896–1920. Hän julkaisi suuren määrän kirjoituksia lintujen taksonomiasta ja venäläisten tutkijoiden Aasian-retkiltä keräämistä linnuista. Hän itse lienee käynyt ainakin Gansussa Länsi-Kiinassa M.M. Berezovskin kanssa vuosina 1884–1887.
Bianki nimesi linnuista tiibetinsirkun ("Emberiza koslowi") ja pikkukiinantimalin ("Babax koslowi").
Kuuluisa lastenkirjailija Vitali Bianki oli Valentin Biankin poika.
Hermopeli

Hermopeli oli visailuohjelma, jota esitettiin Nelosella vuosina 2003–2004. Se perustuu Endemolin "Heartbeat"-ohjelmaformaattiin. Pelissä ei ole juontajaa.
Vuonna 2015 Britanniassa alettiin esittää samantapaista visailuohjelmaa "1000 Heartbeats".
Pelin idea.
Kilpailijan seurana ei ollut juontajaa, yleisöä eikä teknistä kuvausryhmää. Kilpailija joutui olemaan yksin modernissa ja ääni- ja näköeristetyssä tilassa, jossa hänen oli vastattava tietokoneen hänelle esittämiin monivalintakysymyksiin. Vastausaikaa kuhunkin kysymykseen oli 400 sydämenlyöntiä. Mitä levollisempi kilpailija oli, sitä alhaisempi oli syke- ja vastausaika.
Apuvälineinä kilpailijalla oli puhelimia, joilla hän pystyi soittamaan kenelle tahansa henkilölle ja pyytämään apua oikeiden vastausten löytämiseksi. Mitä useampaan kysymykseen kilpailija ehti vastata, sitä suuremman voittopotin hän pystyi keräämään itselleen. Palkintona oli kymmenia tuhansia euroja.
Madoka Natsumi

Madoka Natsumi (, s. 2. heinäkuuta 1978 Abashiri, Hokkaidō) on japanilainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Natsumi oli vuonna 2007 kotikisoissaan Sapporon MM-kilpailuissa viides naisten sprintissä. Kaksi vuotta myöhemmin Liberecin MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi parisprintissä parinaan Masako Ishida.
Olympialaisissa Natsuimin paras sijoitus on Salt Lake Citystä vuonna 2002 saavutettu sprintin 12:s sija. Maailmancupissa Natsumilla on noussut palkintokorokkeelle kerran: hän oli kolmas vuonna 2008 Tukholman sprintissä.
Miniatyyrihevonen

Miniatyyrihevonen on hevostyyppi, johon kuuluvat rodut ja kannat ovat erittäin pienikokoisia. Miniatyyrihevosrotuja on useita ja niitä on erityisesti Euroopassa ja Amerikoissa. Miniatyyrihevosiksi lasketaan yleensä alle 86–97 cm korkeat hevoset, mutta määritelmä vaihtelee rotujärjestöittäin. Vaikka miniatyyrihevoset ovat erittäin pienien ponien kokoisia, niiden rakenne voi olla rodusta riippuen myös hevosmainen. Monet hevostyyppiä jalostavat miniatyyrihevosjärjestöt laskevat eläimensä hevosiksi. Miniatyyrihevosroduissa esiintyy erittäin paljon erilaisia värejä ja kuvioita.
Miniatyyrihevosten rotujärjestöjä kantakirjoineen on maailmanlaajuisesti kymmeniä. Osa järjestöistä pyrkii jalostamaan hevostyyppiä, osa ponityyppiä. 
Ulkonäkö ja ominaisuudet.
Miniatyyrihevosten ihanteellinen ulkonäkö on kuin täydellinen pienoisversio normaalikokoisesta hevosesta tai ponista. Jotkin rodut tähtäävät tietyn hevosrodun, esimerkiksi arabianhevosen pienoisversioon. Joissain miniatyyriroduissa sisäsiitos on johtanut rakennevirheiden yleisyyteen. Esimerkiksi AMHA:n (American Miniature Horse Association) mukaan ihanteellinen miniatyyrihevonen on piirteiltään, mittasuhteiltaan ja rakenteeltaan täydellinen täysikokoisen hevosen pienoisversio.
Miniatyyrihevosten katsotaan olevan hyväluonteisia ja tulevan hyvin toimeen ihmisten kanssa. Tästä syystä niitä pidetään usein lemmikkeinä ja joskus myös näkövammaisten apueläiminä opaskoirien tapaan. Miniatyyrihevosilla on kuitenkin kaikki hevosen vaistot, ja niitä tulisi kohdella hevosina. 
Useimmat miniatyyrihevoset ovat melko kestäviä ja elävät keskimääräistä pidempään, yleensä noin 25–35-vuotiaiksi.
Masako Ishida

Masako Ishida (, s. 5. marraskuuta 1980 Bihoro, Hokkaidō) on japanilainen maastohiihtäjä.
Ishida kilpaili aikuisten arvokilpailuissa ensimmäisen kerran Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003. Hän oli Sapporon MM-kilpailuissa 2007 kolmastoista 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa. Vuonna 2009 Liberecin MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi parisprintissä parinaan Madoka Natsumi. Hän oli lisäksi kahdeksas 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja neljästoista yhdistelmäkilpailussa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa viidenneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli yhdistelmäkilpailussa yhdestoista ja Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 sekä yhdistelmäkilpailussa että 30 kilometrin perinteisen yhteislähdössä kymmenes. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa kymmenenneksi ja 10 kilometrin perinteisen kilpailussa 15:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa seitsemäs. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa kymmenenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Ishida sijoittui 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kymmenenneksi, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 14:nneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 18:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa yhdestoista. Viestissä Japani on Ishidan mukana ollessa sijoittunut parhaimmillaan seitsemänneksi Liberecin MM-kilpailuissa 2009. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa kahdestoista.
Maailmancupissa Ishida on ollut kahdesti palkintopallilla kolmantena: vuonna 2009 Trondheimin 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökisassa ja vuonna 2017 Pyeongchangissa 15 kilometrin yhdistelmähiihtokisassa.
Kuudes aisti (visailuohjelma)

Kuudes aisti oli perjantaisin Yle TV1:llä esitettävä visailuohjelma, jota juonsi urheilutoimittaja Tapio Suominen.
"Kuudes aisti" oli hieman samantapainen kuin MTV3:lla esitetty "Power of 10". Pelissä täytyy veikata, tietääkö Suomen kansasta yli vai alle 50 % esimerkiksi, kuka on Suomen pääministeri. Pelissä pitää veikata oikein kuuteen kysymykseen, ja jokaisesta oikeasta veikkauksesta pääsee aina pidemmälle matkalle. Päämatkana on matka maailman ympäri.
Saporta Cup

Saporta Cup oli koripallosarja, joka toimi vuosina 1967–2002. Sarjassa jokaisen Euroopan maan mestarit pelasivat toisiaan vastaan. Historian saatossa sarjalla oli monta nimeä:
Nimi Saporta Cup annettiin sarjalle, kun Real Madrid Balonceston johtaja Raimundo Saporta kuoli. 2001–2002 kauden jälkeen sarja sulautettiin Korać Cupin kanssa yhteen ja nimettiin ULEB Cupiksi.
Dan Stevens

Daniel Jonathan Stevens (s. 10. lokakuuta 1982 Croydon, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. 
Stevens on uransa aikana työskennellyt teatterissa sekä Isossa-Britanniassa että Yhdysvalloissa. Hän on myös esiintynyt useissa televisiosarjoissa, joista tunnetuimpia ovat "Downton Abbey" (2010–2012) ja "Legion" (2017–2019).
Stevens on opiskellut kirjallisuustiedettä Cambridgen yliopistossa. 
Ura.
Dan Stevens aloitti ammattilaisuransa näyttelijänä vuonna 2004, jolloin hän sai roolin William Shakespearen näytelmästä "Miten haluatte". Samana vuonna Stevens teki myös televisiodebyyttinsä esiintymällä "Frankenstein"-minisarjassa. Seuraavina vuosina Stevens jatkoi työskentelemistä sekä televisiossa että näytelmissä. 
Vuonna 2009 hän teki uuden ammatillisen aluevaltauksen siirtymällä näyttelemään myös valkokankaalla elokuvassa "Hilde". Vuonna 2010 hän aloitti näyttelemisen "Downton Abbey" -sarjassa, joka oli menestys. Rooli toikin Stevensille julkisuutta sekä SAG-palkinnon, jonka hän voitti yhdessä muun työryhmän kanssa parhaasta näyttelijäkokoonpanosta draamasarjassa vuonna 2012. Stevens jätti sarjan vuonna 2012 ja jatkoi hyvin vaihtelevissa rooleissa niin televisiossa kuin elokuvissakin. 
Elokuvien puolella hänen menestyneimpiä elokuviaan ovat olleet muun muassa "Night at the Museum – Haudan salaisuus" (2014) sekä "Beauty and the Beast – Kaunotar ja hirviö", joka oli maailmanlaajuisesti tuottoisin elokuva vuonna 2017. Merkittävimmistä rooleista television puolella voidaan pitää pääosaa "Legion"-sarjassa, jossa hän näytteli vuosina 2017–2019. 
Yksityiselämä.
Dan Stevens adoptoitiin seitsemän päivän ikäisenä opettajaperheeseen ja hän kasvoi lapsena Walesissa ja Englannin kaakkoisosissa. Perheeseen kuuluu lisäksi nuorempi veli, joka on myös adoptoitu. Stevens ei ole myöhemmin kokenut tarvetta aktiivisesti jäljittää biologisia vanhempiaan, mutta on maininnut tehneensä hieman tutkimustyötä asian eteen. Stevens oli lapsuudessaan kapinallinen sekä hankala lapsi oppitunneilla, joten hänet lähetettiin sisäoppilaitokseen, Tonbridge Schooliin, Kentiin. Stevens on kertonut, että hänen oli vaikeaa sopeutua toisten joukkoon, sillä hän oli jo 11-vuotiaana aikuisen pituinen ja läpikäynyt äänenmurroksen eikä oikein tiennyt, mihin joukkoon hän kuului. Stevens ohjattiinkin purkamaan käytöstään teatterin pariin ja hän sai 13-vuotiaana Machbethin roolin. Muutamaa vuotta myöhemmin hän alkoi viettää kesänsä National Youth Theatressa. 
Tonbridge Schoolin jälkeen Stevens pääsi opiskelemaan Emmanuel Collegeen, Cambridgeen, jossa hän opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta. 
Dan Stevens tapasi teatteritöiden kautta vuonna 2006 tulevan vaimonsa, eteläafrikkalaisen jazzlaulajan ja laulunopettajan, Susie Harietin. Pariskunta meni naimisiin 2009 ja heillä on kolme lasta (s. 2009, 2012 ja 2016).
Cap Arcona

Cap Arcona oli saksalainen linjalaiva, joka liikennöi 1920- ja 1930-luvuilla Hampurista Buenos Airesiin. Toisen maailmansodan lopulla alus upposi 3. toukokuuta 1945 Lyypekinlahdella ilmahyökkäyksessä. Laivan upotessa sai surmansa arviolta 4 500 henkeä. 
"Cap Arconan" uppoaminen on eräs historian pahimmista laivaturmista. Se vaati esimerkiksi noin kolme kertaa enemmän kuolonuhreja kuin "Titanicin" uppoaminen.
Historia.
27 561 tonnia painava "Cap Arcona" laskettiin vesille vuonna 1927. Se oli aikanaan suurin Etelä-Amerikkaan liikennöinyt saksalaisalus. Vuonna 1940 se otettiin Kriegsmarinen käyttöön Itämerelle. Laiva esitti RMS "Titanicia" vuonna 1943 kuvatussa propagandaelokuvassa "Titanic". Vuoden 1945 alussa "Cap Arcona" osallistui operaatio Hannibaliin eli sotilaiden ja siviilien evakuoimiseen etenevien venäläisjoukkojen tieltä läntiseen Saksaan. Operaation aikana "Cap Arconalla" kuljetettiin lähes 26 000 henkilöä.
Uppoaminen.
Ennen uppoamistaan "Cap Arconaan" oli lastattu Neuengammen ja eräiden muiden keskitysleirien vankeja. Lyypekinlahdella se joutui Britannian ilmavoimien Hawker Typhoon-koneiden hyökkäyksen kohteeksi. Hyökkäyksen seurauksena laiva syttyi palamaan ja upposi vieden mukanaan noin 4 500 henkeä. Vain muutamat laivassa olleista keskitysleirivangeista selvisivät onnettomuudesta.
Keisarinelämänlanka

Keisarinelämänlanka ("Ipomoea nil") on koristeena kasvatettu köynnöskasvi. Se on tropiikissa monivuotinen, mutta lauhkeilla alueilla sitä kasvatetaan yksivuotisena. Suomen ilmastossa sitä esikasvatetaan sisätiloissa jo maalis-huhtikuusta alkaen, jotta se ehtii kukkia ennen syyshalloja. Kasvi kestää kylmää 7–10 asteeseen asti.
Ulkonäkö ja koko.
Keisarinelämänlangan varret voivat kasvaa 2–5-metrisiksi. Lehdet ovat muodoltaan herttamaisia, ja yli 10 cm halkaisijaltaan. Hyvissä olosuhteissa lehdistöstä tulee hyvin runsas. Kukat ovat suppilon muotoiset. Yksittäinen kukka kestää vain muutaman päivän, mutta kasvi tuottaa kierteisiä nuppuja niin paljon, että kukkia riittää pitkään. Villin muodon kukka vaihtaa väriä vanhetessaan: se on aamulla sininen ja illansuussa vaaleanpunainen. Kukan halkaisija on tyypillisesti 5-8 senttimetriä. Keisarinelämänlanka aukoo kukkiaan loppukesästä aamuyöllä. Keisarinelämänlangasta on jalostettu puna- ja sinikukkaisia lajikkeita, joissa on usein valkoisia raitoja.
Levinneisyys ja kasvupaikka.
Keisarinelämänlangan alkuperäisestä levinneisyydestä on erilaisia käsityksiä. Se on levinnyt viljelykarkulaisena lähes kaikkialle tropiikkiin ja laajoille alueille lauhkeassa ilmastossa. Sitä kuvataan japanilaisessa taiteessa jo 1100-luvulla, eikä ole varmaa, miten se on levinnyt Japaniin asti jo niin varhain. Se tarvitsee aurinkoisen kasvupaikan, kiipeilytukea kuten ristikon ja humuspitoisen kasvualustan.
Nöyrin palvelijanne

Nöyrin palvelijanne () on vuonna 2003 valmistunut draamaelokuva, jonka on ohjannut Alain Corneau. Elokuva perustuu Amélie Nothombin samannimiseen kirjaan, ja se on saanut useita eurooppalaisia elokuvapalkintoja muun muassa parhaasta naisnäyttelijästä. Elokuvan pääosaa esittää Sylvie Testud.
Tarina.
Tarina alkaa, kun viisivuotiaana Belgiaan muuttanut Amélie palaa aikuisena Japaniin, missä on viettänyt varhaislapsuutensa. Hän pyrkii ja pääsee töihin japanilaiseen yritykseen kääntäjäksi. Ylpeä ja itsetietoinen Amélie käyttäytyy esimiehensä mielestä sopimattomasti, joten hänet alennetaan. Amélie ei suostu nöyrtymään vaikka tietää häneltä sitä odotettavan, ja kärsii ylpeänä alennuksen toisensa jälkeen päätyen moninaisten, toinen toistaan surkeampien tehtävien kautta lopulta vessansiivoojaksi.
Guaramidit

Guaramidit olivat Iberian (eli Georgian itäosan Kartlin) kuningassuvun Khosroiani-dynastian nuorempi haara. He hallitsivat Iberian ruhtinaina (erismtavari) vuosina 588–627, 684–748 ja 779/780–786. Kolme dynastian ruhtinasta sai Bysantin keisarilliselta hovilta kuropalates-arvonimen. Dynastian perusti Guaram I (hallitsi 588–n. 590), joka oli Khosroiani-kuningas Vakhtang I Gorgasalin ja hänen bysanttilaisen Helene-vaimonsa pojanpoika. Klardžetin ja Džavakhetin ruhtinaskunnat periytyivät sukuhaarassa. Guaramidit olivat avioliiton kautta sukua Georgian muille johtaville ruhtinassuvuille: Khosroiani-, Nersiani- ja Bagrationi-suvuille. Guaram III:n (hallitsi 779/780–786) tyttären avioliitto maanpakoon lähteneen Bagratuni-prinssi Vasakin kanssa loi uuden Bagrationi-dynastian, josta tuli lopulta Georgian viimeinen ja pisimpään vallassa pysynyt hallitsijasuku. Kun guaramidi-suku sammui 700-luvun loppuun mennessä, suvun Bagrationi-serkut pääsivät valtaan noustuaan keräämään perintönsä guaramidien aiemmilta läänityksiltä.
Georgialainen 900-luvun kronikoitsija Sumbat Davitis-dze kirjoittaa teoksessaan "Bagratidien historia" virheellisesti (tai tahallaan), että guaramidit olivat bagratideja, jotka saapuivat Pyhältä maalta asettuakseen asumaan Georgiaan ja Armeniaan.
FedEx Expressin lento 80

FedEx Expressin rahtilento 80 Kiinan Kantonista oli laskeutumassa Naritan kansainväliselle lentoasemalle Tokiossa Japanissa 22. maaliskuuta 2009, kun se miehistön tekemän virheen johdosta tuhoutui. 
Kone oli laskeutumiskiidon loppuvaiheessa, kun se perämiehen liian suuren ohjausliikkeen johdosta pompahti kiitotiestä. Vasen laskuteline toimi suunniteltujen rajojen ulkopuolella ja siirsi liike-energiaa siipeen, joka murtui. Kone syttyi palamaan ja kaatui vasemmalle kyljelleen. Se liukui kiitotien vasemman puoleiselle nurmikentälle ja päätyi ylösalaisin. Onnettomuudessa kuoli koneen kaksihenkinen miehistö. Onnettomuus oli ensimmäinen FedEx Expressin rahtilentokoneelle sattunut vakava onnettomuus (1997 FedExin samantyyppinen kone putosi Alaskassa lentäjän virheen johdosta, mutta kuolemantapauksilta vältyttiin) ja ensimmäinen vakava onnettomuus Naritan lentoasemalla. Turmakone oli rakennettu vuonna 1994 alun perin Delta Air Linesille. Vuonna 2006 Federal Express osti koneen ja muunsi matkustajalentokoneeksi rakennetun koneen rahtikoneeksi.
Kansallistietäjä

Kansallistietäjä oli Yle TV1:llä vuonna 2008 esitetty tietokilpailu, jossa etsittiin Suomen Kansallistietäjää. Kilpailun juontajana oli "Haluatko miljonääriksi?" -ohjelmasta tuttu Lasse Lehtinen.
Taustaa.
"Kansallistietäjä" oli kahdeksanosainen tietokilpailu, jossa radiokarsintojen perusteella seulotut kilpailijat kamppailivat cup-muotoisesti, kunnes voittaja selvisi. Yhdessä jaksossa aina kaksi tietäjää kilpaili toisiaan vastaan ja voittaja pääsi jatkoon.
Kansallistietäjän tuli tietää itsenäisen Suomen historian, juhlan ja arjen asioita. Kansallistietäjä ei ollut trivia-ässä eikä nippelitieteen maisteri, vaan häneltä edellytettiin laaja-alaista suomalaisuuden tuntemusta.
Kansallistietäjän titteliä tavoitteli 16 kilpailijaa muun muassa Iistä, Helsingistä, Oulusta, Vaasasta, Joensuusta ja Tampereelta.
Kilpailun kulku.
Kilpailu oli cup-muotoinen, ja siinä käytiin neljä kierrosta.
Ottelun rakenne.
Ottelun aloittaja arvottiin. 
Max. pistemäärä 11 pistettä.
Tasapisteissä jatkokysymys, jonka aihealueen juontaja valitsee.
Aihealueet.
Yhteensä yhdeksän, joista kahdeksan valinnaisia ja yksi pakollinen.
Finalistit ja voittajat.
Kaksinkamppailu eteni niin, että voittaja jatkoi. Kuusitoista muuttui kahdeksaksi, kahdeksan neljäksi, neljä kahdeksi, ja nämä kaksi kohtasivat lopulta Kansallistietäjä-finaalissa.
Vuosi 2008.
Voittaja: Timo Haimila, Kansallistietäjä 2008.
Taylor Hanson

Jordan Taylor Hanson (s. 14. maaliskuuta 1983 Tulsa, Oklahoma) on yksi Hanson-yhtyeen jäsenistä ja lauluntekijöistä. Taylor laulaa suurimmassa osassa yhtyeen kappaleista ja soittaa kosketinsoittimia. Lisäksi Taylor soittaa joissain yhtyeen lauluissa ja keikoilla pianoa, kitaraa, rumpuja ja lyömäsoittimia.
Taylor laulaa myös Tinted Windows -yhtyeessä, jonka muut jäsenet ovat Adam Schlesinger (Fountains of Wayne), James Iha (Smashing Pumpkins) ja Bun E. Carlos (Cheap Trick). S-Curve Records julkaisee Tinted Windowsin ensimmäisen levyn 21. huhtikuuta 2009.
Elämäkerta.
Taylor Hanson on toinen Hansonin perheen seitsemästä lapsesta ja keskimmäinen Hanson-yhtyeen muodostavista veljeksistä. 
Taylor Hanson avioitui kesäkuussa 2002 Natalie Anne Bryantin kanssa. Parilla on viisi lasta: Jordan Ezra (s. 2002) Penelope Anne (s. 2005) River Samuel (s. 2006), Viggo Moriah (s. 2008) ja Wilhelmina Jane (s. 2012).
Jānis Vanags

Jānis Vanags (s. 25. toukokuuta 1958 Liepāja) on Latvian evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispa.
Jānis Vanagsin vanhemmat olivat opettajia, ja opiskeltuaan kemiaa Latvian yliopistossa Riiassa Vanagsistakin tuli opettaja. Hänet erotettiin kemian- ja luonnontieteenopettajanvirastaan uskonsa vuoksi vuonna 1985. Loppuvuoden hän työskenteli Riian viemäriverkostossa ja pesi rautatieaseman ikkunoita sekä opiskeli teologiaa. Joulukuussa 1985 Vanags vihittiin papiksi ja hänet määrättiin Saldusin piiriin, jossa hän kaitsi useita seurakuntia. Perestroikan ja glasnostin myötä 1987–1989 kirkkoon alettiin suhtautui myönteisemmin, ja tänä aikana Vanagsin seurakunnissa kirkossakäyvien määrä yli kuusinkertaistui. Vuonna 1993 arkkipiispa Kārlis Gailītis kuoli auto-onnettomuudessa ja Vanags valittiin hänen seuraajakseen. Vanags uudelleenvalittiin vuonna 1996, ja hän sai 85 prosenttia piispainkokouksen äänistä. Vanags on myös Latvian oikeusministeriön uskonnollisten oikeuksien avustaja.
Jānis Vanags vastustaa naispappeutta eikä ole arkkipiispana vihkinyt naisia papeiksi (arkkipiispa on ainoa henkilö Latvian luterilaisessa kirkossa, joka voi vihkiä pappeja). Latvian luterilainen kirkko vihki naisia papeiksi 1975–1986 ja vuodesta 1989 Vanagsin arkkipiispuuteen asti. Vuosien 1992 ja 1993 taitteessa Latvian luterilainen kirkko oli vaarassa hajota naispappeuskysymyksen vuoksi, ja Vanags on myöhemmin arvellut, että pääsyy hänen valintaansa arkkipiispaksi oli hänen kantansa naispappeuteen. Latvian luterilaisessa kirkossa on tällä hetkellä kuusi naispappia, jotka vihittiin virkoihinsa ennen Vanagsin arkkipiispuutta. Vanagsin kanta on, että he voivat jatkaa työtänsä. Vanags on ollut luterilaisen maailmanliiton neuvoston jäsen kolme vuotta, ja hän on sanonut, että maailmanliitto painostaa jopa lahjuksin jäsenkirkkojaan sallimaan naispappeuden.
Jānis Vanags pitää homoseksuaalisuutta syntinä. Hänen mukaansa kirkon on autettava homoseksuaaleja eheytymään ja että homoseksuaali, joka ei kadu suuntautumistaan, ei voi olla kirkon työntekijä eikä tulla ehtoolliselle. Vanags on arvioinut, että Latvian luterilaisen kirkon suosion romahdus neuvostoaikana johtui luterilaisen kirkon 1800-luvun ja 1900-luvun alun aikana kehittyneestä liiallisesta vapaamielisyydestä. Vanags on lisäksi sanonut, että eurooppalaisten lähetystyöntekijöiden pitäisi kääntää katseensa takaisin Eurooppaan, joka pitäisi jälleen evankelioida.
Vanags on Missouri-synodin Fort Waynessä sijaitsevan yliopiston kunniatohtori. Vanags on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Fenno Optiikka

Fenno Optiikka on suomalaisten optikkoyrittäjien muodostama ja omistama optikkoliikeketju, joka tarjoaa optikkoalan palveluita ja merkkituotteita.
Ketju on perustettu kesällä 2008, kun englantilainen Specsavers osti Keskolta Tähti Optikko -ketjusta 31 liikettä, ja ketjuun kuuluneet yksityiset yrittäjät halusivat jatkaa toimintaansa riippumattomina yrityksinä. Ketjun maahantuonti- ja logistiikkayritys on Fenno Optical Oy.
Fenno Optical Oy on Suomen Optisen Alan Tukkukauppiaat ry:n jäsenyritys (SOAT) ja kuuluu Suomalaisen Työn Liittoon. Sille on myönnetty Avainlippu-tunnus. Suurin osa vähittäisliikkeistä kuuluu Suomen Optikkoliikkeiden Liitto ry:hyn (SOL).
Kaiken takana oli pelko

 
Kaiken takana oli pelko: Kuinka Viro menetti historiansa ja miten se saadaan takaisin on Imbi Pajun ja Sofi Oksasen toimittama artikkelikokoelma Viron historian vaiheista neuvostovallan aikana. Kirjoittajina on useita asiantuntijoita ja todistajia eri maista, muun muassa Aigi Rahi-Tamm, Tauno Tiusanen, Jukka Rislakki, Jüri Reinvere, Ivo Juurvee ja Anne Applebaum.
Artikkelit.
Toomas Hendrik Ilves rinnastaa kirjassa Venäjän toimet Virossa siihen, kun Antiikin Ateena tappoi kaikki miehet pienessä ja uhmakkaassa Meloksen saarivaltiossa ja myi lapset ja naiset orjiksi. Sofi Oksanen on kirjoittanut kirjaan seksuaalivähemmistöille omistetun osan.
Julkistamistilaisuus.
Julkistamistilaisuudessa Sanomatalossa Helsingin ydinkeskustassa oli yleisöä noin 300 henkeä. Kirjan julkistamistilaisuuden aikana järjestettiin myös pienimuotoiset mielenilmaukset ja vastamielenilmaukset. Johan Bäckmanin Suomen Antifasistisen Komitean mielenilmaus sai taakseen viisitoista henkeä. Heidän mielestään kirjassa oli unohdettu venäläinen näkökulma kokonaan, koska kirjaan ei ollut huolittu mukaan yhtäkään venäläistä historioitsijaa. Sanomatalon edessä pidettiin vastamielenosoitus, jossa oli kourallinen väkeä. 
Vastaanotto ja arviot.
Jarmo Virmavirta arvioi, että "Kaiken takana on pelko" sivuuttaa ”Viron ihmeen” eli virolaisuuden ja itsenäisyystahdon säilymisen miehityksen ajan yli ja samaistaa liikaa Venäjän Neuvostoliittoon. Teos ei ole myöskään uskottava väittäessään, ettei Suomessa olisi tiedetty, mitä Virossa oli tapahtunut ja tapahtui. Toisaalta Virmavirta myöntää artikkelikokoelman olevan ”vavahduttava lukukokemus”.
Helsingin Sanomien arvioijan Oula Silvennoisen mielestä nykysuomalaisten on aiheellista lukea "Kaiken takana on pelko". Se käsittelee aihettaan hyvin monesta näkökulmasta, joskaan ei tuo esiin virolaisten kommunistien eikä neuvostovallan myötäilijöiden ääntä. Vaikka kirja näennäisesti käsittelee vain Viroa, se kertoo koko ajan myös suomalaisista.
Pentti Holappa arvioi, että teoksen tärkein tavoite on elvyttää virolaisten kansallista muistia. Suomalaisille se tarjoaa kiinnostavaa tietoa muun muassa setojen pienestä vähemmistöstä. Holappa ihmetteli myös, kuinka Bäckmanin kaltaiset ihmiset ”kehtaavat puolustella vuosikymmeniä jatkuneen Venäjän sisäisen terrorin perinnettä”.
Zac Hanson

Zachary Walker ”Zac” Hanson (s. 22. lokakuuta 1985 Arlington, Virginia) on yhdysvaltalainen muusikko, joka kuuluu Hanson-yhtyeeseen. Hän soittaa suurimmaksi osaksi rumpuja ja laulaa, mutta soittaa muutamassa yhtyeen kappaleessa myös pianoa ja kitaraa. 
Elämäkerta.
Hanson syntyi Virginiassa, mutta kasvoi Tulsassa, Oklahomassa. Hän perusti vanhempien veljiensä Isaacin ja Taylorin kanssa Hanson-yhtyeen vuonna 1992. Yhtyeen menestys alkoi toukokuussa 1997 julkaistusta albumista "Middle of Nowhere".
Zac Hanson meni naimisiin Kathryn Rebecca ”Kate” Tuckerin kanssa 3. heinäkuuta 2006 Atlantassa, Georgiassa. Pariskunnalla on kolme lasta, vuosina 2008 ja 2013 syntyneet pojat sekä 2010 syntynyt tytär.
Shikoku (elokuva)

Shikoku () on japanilainen romanttinen kauhuelokuva vuodelta 1999. Se kertoo nuoresta naisesta nimeltä Hinoku, joka palaa Tokiosta kotisaarelleen Shikokuun. Tarina perustuu Masako Bandon lastenkirjaan, joka puolestaan kuvaa Shikokun saaren perinteitä ja taikauskoa.
Näyttelijät.
Lähde:
Umeboshi

Umeboshi on japanilainen hapan hedelmäsäilyke. Se tehdään liottamalla kuivattuja japaninaprikooseja etikan ja mausteiden seoksessa. Umeboshia käytetään monien perinteisten ruokalajien kuten onigirin osana, mutta sitä syödään myös sellaisenaan aterian lisäkkeenä. Umeboshi on suosituimpia tsukemono-lajeja. Sitä on alettu pitää myös terveysvaikutteisena ruokana.
Proteaasi

Proteaasi (myös proteinaasi tai peptidaasi) on yhteinen nimi niille entsyymeille, jotka aiheuttavat proteolyysin eli pilkkovat proteiineja hydrolysoimalla aminohapoista koostuvan proteiinin aminohappojen välisiä peptidisidoksia.
Proteaaseja pidettiin pitkään löytymisensä jälkeen vain proteiineja yksinkertaisesti hajottavina entsyymeinä, kuten esim. pepsiini. Sittemmin on ymmärretty proteaasien toiminnan voivan olla myös hyvin tarkkaan kohdeproteiininsa valikoivaa ja saksimaista, kuten esimerkiksi verenpaineen säätelyssä toimivan angiotensiinikonvertaasin toiminta.
Proteaasien luokittelu.
Luokittelu katalyyttisen mekanismin perusteella.
Proteaasit luokitellaan niiden katalyyttisen mekanismin perusteella seitsemään ryhmään:
Lisäksi on löydetty proteaaseja, jotka käyttävät useampaa kuin yhtä yllä luetelluista mekanismeista.
Muut luokittelutavat.
Proteaaseja voidaan luokitella myös mm. niiden evolutiivisen sukulaisuuden perusteella heimoihin ja perheisiin sekä niiden toiminnan kannalta ihanteellisen pH:n mukaan happamassa, neutraalissa tai emäksisessä liuoksessa aktiivisiin proteaaseihin.
Toimintamekanismi.
Esim. ruoansulatukseen osallistuvat proteaasit pilkkovat pitkät proteiinimolekyylit pienemmiksi palasiksi leikkaamalla proteiiniketjun aminohappojen välisen peptidisidoksen. Eksopeptidaaseiksi kutsutaan vain aminohappoketjun päistä peptidisidoksia hydrolysoivia proteaaseja. Endopeptidaasit puolestaan pilkkovat aminohappoketjun sisällä olevia peptidisidoksia.
Lon L. Fuller

Lon Luvois Fuller (15. heinäkuuta 1902 Hereford, Texas – 8. huhtikuuta 1978) oli yhdysvaltalainen oikeusteoreetikko, jota pidetään yhtenä modernin luonnonoikeusteorian tärkeimmistä edustajista. 
Fuller toimi oikeustieteen professorina Harvardin yliopistossa, ja hänen pääteoksensa on vuonna 1964 julkaistu "The Morality of Law". Fuller tunnetaan myös hänen ja englantilaisen oikeuspositivistin H. L. A. Hartin käymästä pitkästä ja monivaiheisesta väittelystä oikeuden ja moraalin välisestä suhteesta, joka alkoi vuonna 1958 Harvard Law Review'ssa julkaistuilla artikkeleilla ja jatkui kummankin pääteoksissa.
Oikeusteoria.
Fuller piti oikeutta yhtenä inhimillisen käyttäytymisen ohjaamisen välineenä tai työkaluna muiden joukossa, jonka tehtävänä on inhimillisen yhteistoiminnan järjestäminen ja jonka tuli tällöin olla tietynlainen ollakseen mahdollisimman hyvä työkalu. Tämän perusteella Fuller esitti, että on olemassa tiettyjä vaatimuksia, jotka oikeuden tulee täyttää ollakseen oikeutta. Nämä vaatimukset muodostavat oikeuden sisäisen, menettelyllisen moraalin, ja niitä ovat seuraavat:
Fuller teki erottelun vähimmäis- eli velvollisuuslähtöisen moraalin (eng. "morality of duty") ja ideaalisen moraalin (eng. "morality of aspiration") välillä. Velvollisuusmoraalissa on kyse minimistandardista, joka täytyy täyttää, kun taas ideaalisessa moraalissa on kyse ideaalista, joka tulee pyrkiä täyttämään niin suuressa määrin kuin mahdollista. Oikeuden sisäisen moraalin vaatimuksista vain vaatimus lakien promulgoinnista toteuttaa velvollisuusmoraalia, kun taas muissa vaatimuksissa on kyse ideaalisesta moraalista.
Fullerin näkemystä on kritisoitu siitä, että hänen esittämänsä vaatimukset ovat pelkästään muodollisia ja menettelyllisiä eivätkä onnistu antamaan tarkkaa sisällöllistä mittatikkua oikeuden hyväksyttävyydelle. Hart kritisoi Fulleria lainsäädännön sisäisen moraalin ja ylipäätään tavoitteelliseen, tarkoitushakuiseen toimintaan liitettävien teknisten normien sekoittamisesta keskenään. Hartin mukaan on selkeämpää todeta esimerkiksi taannehtivasta laista, että sen kaltainen laki on kylläkin pätevällä tavalla voimassa olevaa oikeutta, jos se on säädetty valtiosäännön edellyttämällä tavalla, mutta että se on kelvotonta, huonoa ja moitittavaa lainsäädäntöä. Fullerin sisäisen moraalin ehdot eivät myöskään vaikuta sopivan kovin hyvin tuomioistuinten prejudikaatteihin perustuvaan oikeuteen.
Meet the Press

Meet the Press on yhdysvaltalainen NBC:n lähettämä viikoittainen uutis- ja ajankohtaisohjelma. Se on Yhdysvaltojen pitkäikäisin televisio-ohjelma, ja sen ensimmäinen lähetys tapahtui 6. marraskuuta 1947.
"Meet the Pressin" juuret ovat Lawrence E. Spivakin vuonna 1945 aloittamassa samannimisessä radio-ohjelmassa, joka oli tarkoitettu edistämään Spivakin kustantaman "American Mercury" -aikakauslehden myyntiä. Spivak oli itse mukana ohjelman teossa marraskuuhun 1975 saakka. Alkuaan jaksot olivat puolituntisia, mutta myöhemmin kesto on noussut tuntiin. 
Lähetykset tapahtuvat yleensä Washingtonista, mutta ohjelma on vieraillut merkittävissä tapahtumissa eri puolilla maailmaa, kuten George H. W. Bushin ja Mihail Gorbatšovin tapaamisessa Helsingissä vuonna 1990.
Nathan Safir

Nathan Safir (1912/1913 New Haven, Connecticut, Yhdysvallat – 7. syyskuuta 1996 San Antonio, Texas) oli espanjankielisten radiolähetysten uranuurtaja Yhdysvalloissa. Hän johti sanantoniolaista KCOR-AM radioasemaa vuodesta 1953 vuoteen 1990, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Safirin vanhemmat syntyivät Venäjällä, josta Etelä-Afrikan kautta muuttivat Monterreyhin, Meksikoon. Safir itse syntyi New Havenissä, jossa hänen vanhemmillaan oli sukulaisia, mutta lapsuutensa hän vietti Meksikossa. 12 vuoden iässä hänet lähetettiin sisäoppilaitokseen Yhdysvaltoihin, San Antonioon, vaikkei hän tuolloin vielä osannut englantia. 1937 Safir suoritti Teksasin yliopistossa tutkinnon journalistiikassa. Vuonna 1940 Safir aloitti viikoittaiset espanjankieliset radiolähetykset sanantoniolaisella KTSA-radioasemalla. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Lontoossa, josta käsin hän teki espanjankielisiä radio-ohjelmia Yhdysvaltain puolustusvoimien radiolle. Vuonna 1953 Safir siirtyi johtamaan Yhdysvaltain ensimmäistä täysin espanjankielistä radioasemaa KCOR-AM:ää, jonka Raul Cortez oli perustanut kolme vuotta aikaisemmin. Hän toimi myös Spanish Radio Broadcasters of American ja Texas Association of Broadcastersin puheenjohtajana.
Nathar Safir on valittu National Association of Broadcasters Hall of Fameen.
Mark Siryk

Mark Siryk (, , 12. maaliskuuta 1989 Tallinna) on vironvenäläinen aktivisti, joka joutui vuoden 2007 pronssisoturi-kiistan vuoksi syytetyksi Virossa. Hän toimii Venäjän johtoa lähellä olevan nuorisoliikkeen Našin komissaarina ja on kyseisen järjestön Viron osaston johtaja.
Siryk toimi Naši-liikkeen yhtenä mielenosoituksen aiheena, kun liike piiritti Viron suurlähetystöä Moskovassa pronssisotilaskiistan yhteydessä. Hänet vapautettiin 13. kesäkuuta 2007 tutkintovankeudesta. Harjumaan tuomioistuin antoi 15. tammikuuta 2009 vapauttavan päätöksen Dmitri Linteriä, Dmitri Klenskiä, Maksim Revaa ja Mark Sirykia vastaan nostetussa jutussa. 
Siryk on saanut laajasti julkisuutta virolaisissa ja venäläisissä medioissa. Venäläiset päätelevisiokanavat Pervyi kanal, NTV ja Rossija ovat raportoineet hänestä pronssisoturi-kiistasta alkaen aina vapauttavaan päätökseen asti. Siryk osallistui myös Našin, Yövartio-liikkeen, Johan Bäckmanin ja Leena Hietasen järjestämään mielenosoitukseen Helsingissä 23. maaliskuuta 2009, jonka kohteina olivat "Kaiken takana oli pelko" -kirjan julkistamistilaisuus ja myöhemmin Viron suurlähetystön seminaari.
Japaninaprikoosi

Japaninaprikoosi ("Prunus mume") on pienehkö Aasiassa kasvava puu, jonka hedelmiä käytetään japanilaisessa ruoanvalmistuksessa, etenkin umeboshin valmistuksessa. Niitä kutsutaan usein käännösvirheen takia myös luumuiksi. Siitä on kehitetty Japanissa yli 300 lajiketta.
Japaninaprikoosin kukka on Taiwanin kansalliskukka.
Ulkonäkö ja koko.
Japaninaprikoosi leikataan yleensä alle seitsemän metriä korkeaksi. Se kukkii lopputalvesta (tammi-helmikuussa) valkoisin tai vaaleanpunaisin kukin. Soikeat, teräväkärkiset lehdet puhkeavat vasta kukkien varistua. Hedelmä kypsyy kesäkuussa.
Alkuperä.
Japaninaprikoosi on kotoisin Kiinasta ja Koreasta. Sitä on viljelty ainakin 1 500 vuotta.
Sami Elopuro

Sami Elopuro (s. 22. marraskuuta 1964) on suomalainen squashinpelaaja. 
Elopuro voitti joukkuekilpailun MM-pronssia vuonna 1991. Joukkueessa pelasivat Elopuron lisäksi Ville Mäkisarka, Pentti Pekkanen ja Marko Pulli. Euroopan-mestaruuskilpailuista Elopurolla on joukkuehopeaa vuosilta 1991, 1992 ja 1995 sekä joukkuepronssia vuosilta 1986–1990 ja 1996. Hän pelasi 91 maaottelua vuosina 1984–1996 ja voitti kahdeksan Suomen-mestaruutta vuosina 1987–1993 ja 1995.
Squashin maailmanlistalla Elopuro oli parhaimmillaan kuudes vuosina 1992–1993, ja hän onkin korkeimmalle yksilömailapelien maailmanrankingissa yltänyt suomalaispelaaja.