tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Enid Lyons

Enid Muriel Lyons (o.s. Burnell; 9. heinäkuuta 1897 – 2. syyskuuta 1981) oli australialainen poliitikko, joka oli ensimmäinen Australian edustajainhuoneeseen valittu nainen ja ensimmäinen nainen liittovaltion hallituksessa. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1943–1951. Dorothy Tangney valittiin samana vuonna ensimmäisenä naisena Australian senaattiin kuin Lyons ensimmäisenä naisena edustajainhuoneeseen, mikä tekee heistä kaksi ensimmäistä naista Australian kaksikamarisessa parlamentissa. Lyons ja Tangley valittiin ensimmäisinä naisina maan parlamenttiin yli 40 vuotta sen jälkeen kun naisille oli myönnetty maassa vaalikelpoisuus vuonna 1902. 
 Ennen omaa poliittista uraansa hänet tunnettiin parhaiten Australian pääministerinä (1932–1939) ja Tasmanian pääministerinä (1923–1928) toimineen Joseph Lyonsin vaimona.
Imatjärvi

Imatjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Jessoilan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 1,8 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 10,5 neliökilometriä, keskisyvyys 3,7 metriä ja suurin syvyys 6,3 metriä.
Imatjärveen virtaa kaksi puroa. Se laskee puron kautta Säämäjärveen. Järven kalalajeja ovat hauki, särki, made, ahven ja kiiski. Siihen on istutettu peledsiikaa ja karppeja.
Villy Søvndal

Villy Søvndal (s. 4. huhtikuuta 1952 Linde) on tanskalainen entinen sosialistisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1994–2013, oli Tanskan ulkoministeri vuosina 2011–2013 ja toimi puolueensa puheenjohtajana vuosina 2005–2012. Ennen poliittista uraansa hän työskenteli opettajana.
Sokoinen maatalousyliopisto

Sokoinen maatalousyliopisto (, lyhennys SUA) on julkinen yliopisto Morogorossa, Tansaniassa. Yliopisto kantaa Tansanian toisen pääministerin Edward Sokoinen nimeä. 
Kampukset.
Yliopistolla on neljä kampusaluetta. Pääkampus sijaitsee kolmen kilometriä Morogoron keskustasta etelään, ja noin 200 kilometriä Dar es Salaamsta länteen. Kampusalueiseen kuuluu noin 33,50 neliökilometriä maata harjoitteluun, tutkimukseen ja tuotantokäyttöön. Yliopistolla on myös 8,4 neliökilometriä metsää Olmotonyissa Arushan alueella; 3,2 neliökilometriä ikimetsää tutkimustarkoituksiin Lushotossa Usambaran vuorilla Tangassa ja 5,0 neliökilometriä miombo-metsää Kitulanghalossa Morogoron alueella.
Opiskelijat, Tansanian toiseksi korkeatasoisin yliopisto.
Lukuvuonna 2015-2016 yliopistossa opiskeli yhteensä 7 853 opiskelijaa, joista vajaa kolmannes (2429) oli naisia. Ylempää korkeakoulututkintoon tähtäsi tai jatko-opintoja teki heistä vain 276. 
Verkkonäkyvyyttä painottava espanjalainen Webrometrics-yliopistovertailu luokitteli yliopiston keväällä 2022 Tansanian toiseksi korkeatasoisemmaksi yliopistoksi (ja sija 84 Afrikassa), ja saman kansallisen sijan antoivat eurooppalainen Edurank-yliopistoranking (46. sija Afrikassa) sekä uniRank (sija 94 Afrikassa, 2021).
Historiaa.
Yliopisto on perustettu vuonna 1984, mutta sen juuret ulottuvat vuonna 1965 perustettuun maatalousoppilaitokseen. Kun Dar es Salaamin yliopisto (UDSM) itsenäistyi Itä-Afrikan yliopistosta vuonna 1970, maatalousoppilaitoksesta muodostettiin UDSM:n maataloustieteellinen tiedekunta. Se ryhtyi antamaan alempaan yliopistotutkintoon (B.Sc. Agric.) johtavaa yliopisto-opetusta. Vuonna 1974 UDSM:n tiedekuntaa laajennettiin metsätieteillä; nimeksi vaihdettiin Dar es Salaamin yliopiston Maatalous-metsätieteellinen tiedekunta. Eläinlääketieteen opetus lisättiin vuonna 1976, ja tiedekunnan nimi piteni vastaavasti. Heinäkuussa 1984 tämän pohjalta muodostettiin Sokoinen maatalousyliopisto (SUA).
Korean demokraattisen kansantasavallan perunantuotanto

Korean demokraattisen tasavallan perunantuotanto on koko Korean niemimaalla, mutta etenkin Pohjois-Koreassa merkittävässä asemassa oleva kansan tärkkelyslähde riisin ohella. Peruna on kulkeutunut todennäköisesti Kiinasta Koreaan 1800-luvulla, mutta erityisesti Japanin vallan alla 1900-luvun alkupuolella se oli osin riisiäkin tärkeämpi paikalliselle väestölle, ja riisiä vietiin nimenomaan Japaniin. Samaten nykyaikana perunasta on koetettu saada riisin korviketta, mutta Pohjois-Koreassa sopivia laajoja viljelyalueita ei ole keskeisillä vuoristoalueilla. Sen sijaan itärannikon Pohjois- ja Etelä-Hamgyongin sekä Kangwonin maakunnissa se on mahdollista. Elintarviketuotannossa on Pohjois-Korealla ollut ongelmia muun muassa kaluston puutteen vuoksi, ja suoranaista nälänhätää on podettu muun muassa 1990-luvulla ja 2010-luvulla, vaikka on yritetty korvata viruksettomien perunalajikkeiden puutetta riisin ja perunan yhteisviljelyllä.
Barbakaani

Barbakaani tai barbakane ( "ampuma-aukko") on linnan tai kaupunginmuurin portin eteen rakennettu puolustusvarustus. Barbakaani muodostuu yleensä porttikäytävästä jota suojaa yksi tai useampi porttitorni, ampumakäytävä, ampuma-aukot, tapporeiät, alas laskettavat rautaristikot sekä nostosilta. Barbakaaneja rakennettiin etenkin keskiajalla. Suomessa esimerkiksi Raaseporin linnassa on ollut barbakaani.
North Hempstead

North Hempstead on kunta ("town") New Yorkin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 237 639 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Nassaun piirikunnassa, New Yorkin metropolialueella.
Maantiede.
North Hempstead sijaitsee New Yorkin osavaltion Long Islandilla, Nassaun piirikunnan luoteisosassa. North Hempsteadin kuntaan kuuluu 30 kylää ja 18 paikallishallinnotonta aluetta. North Hempsteadia rajaa eteläpuolella Hempsteadin kunta ja itäpuolella Oyster Bayn kunta.
Väestö.
Vuonna 2020 North Heampsteadin 237 639 asukkaasta valkoisia oli 64,5 %, aasialaisia 19,7 %, mustia 5,6 % ja alkuperäisasukkaita 0,2 %. 38,3 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 28,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aino Suni

Aino Suni (s. 1985) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on valmistunut elokuvakäsikirjoittamisen maisteriksi Salfordin yliopistosta.
Sunin lyhytelokuva "Sudenveistäjä" (2011) valittiin Clermont-Ferrandin elokuvajuhlille 2012. Hänen dokumenttielokuvansa "Ei koskaan enää" (2018) sai ensi-iltansa Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla syyskuussa 2018. Sunin esikoispitkä fiktioelokuva "Sydänpeto" (2022) sai kansainvälisen ensi-iltansa Göteborgin elokuvajuhlilla ja nähdään Suomessa Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilla syksyllä 2022. "Sydänpedon" ensi-ilta elokuvateattereissa oli marraskuussa 2022.
Waihetus-, Laina- ja Depositioni-Contori Suomen Suuren-Ruhtinaanmaassa

Waihetus-, Laina- ja Depositioni-Contori Suomen Suuren-Ruhtinaanmaassa tai Vaihto-, Laina- ja Talletuskonttori oli Suomen Pankin edeltäjä vuosina 1812–1840.
Historia.
Waihetus-, Laina- ja Depositioni-Control Suomen Suuren-Ruhtinaanmaassa perustettiin keisari Aleksanteri I:n määräyksestä Suomen lähetyskunnan 30. marraskuuta 1808 (juliaanisen kalenterin mukaan 18. marraskuuta) jättämän esityksen pohjalta Suomen ja suomalaisten rahaolojen kehittämiseksi. Alustava päätös annettiin Porvoon valtiopäivillä 27. maaliskuuta 1809 (juliaanisen kalenterin mukaan 15. maaliskuuta) toimitetussa julistuksessa. Konttoria koskeva perustamispäätös annettiin vasta 12. joulukuuta 1811 (juliaanisen kalenterin mukaan 30. marraskuuta) keisarillisena reglementtinä.
Konttori aloitti toimintansa Turussa huhtikuussa 1812, ja sen ovet avattiin ensimmäisen kerran elokuussa 1812 nimellä Vaihto-, Laina ja Talletuskonttori tai säätökonttori. Konttorin nimeksi vaihdettiin virallisesti Suomen vaihto-, talletus- ja Lainapankki vuonna 1817. Sen peruspääoma laskettiin keisarinajan ruplavaluutassa. Suomessa aloitettiin setelirahan painaminen vuonna 1812, setelit painatettiin Turun Akatemian kirjapainossa. 
Suomen Suuren-Ruhtinaanmaassa toiminutta Suomen Vaihto-, Talletus- ja Lainapankkia eli Suomen Keskuspankkia on pankin perustamisesta lähtien pidetty epävirallisesti ”Suomen Pankkina”. Vuoden 1840 hopearahauudistuksen jälkeen se sai virallisesti nykyisen nimensä Suomen Pankki.
Suomen Pankkitoimi.
Suomen suuriruhtinaskunnan aikana pankkitoimintaa valvoi hallituskonselji-senaatin finanssitoimituskunta. Pankki sai hoitaakseen muun pankkitoiminnan ohessa sotilasrahastojen asiat sekä tämän antolainaukset. Talousosasto jakaantui toimituskuntiin, joista pankkitoimintaa johti finanssi- eli valtiovaraintoimituskunta, joka valvoi raha-asioista. Suomen Pankki toimi ensimmäiset vuosikymmenet valtiovaraintoimituskunnan alaisena laitoksena.
Ruotsin pankkitoiminta esikuvana.
Suomen Pankin perustamisen, organisaation ja tehtävien esikuvana oli Ruotsin valtionpankki. Pankki oli alkuaikojen toiminnassaan Suomen ensimmäisen pankin, Turun diskonttolaitoksen, perinteen jatkaja. Diskonttolaitos oli yksi Ruotsin valtionpankin haarakonttoreista, joita toimi 1800-luvun alussa Ruotsin tärkeimmissä kaupungeissa.
Pankkitoimintojen keskittäminen ja haarakonttorit.
Turku oli Suomen pääkaupunki suuriruhtinaskunta-ajan ensimmäisinä vuosina 1809–1812, kunnes pääkaupunki siirrettiin Helsinkiin vuonna 1812. Valtiohallinnolliset toimielimet keskitettiin Helsinkiin. Suomen Pankki siirtyi Helsinkiin ja avasi ovensa 1. lokakuuta 1819 Sederholmin talossa. Sieltä se muutti vuonna 1822 valmistuneeseen Senaatintaloon, jossa se toimi vuosina 1822–1883.
Johtokunnan puheenjohtajat.
Suomen suuriruhtinaskunnan aikaiset Suomen Pankin pääjohtajat aikajärjestyksessä:
Pent-House Mouse

Pent-House Mouse on vuonna 1963 valmistunut Tom &amp; Jerry -piirroselokuva. Kyseessä on ensimmäinen Chuck Jonesin vuosina 1963-1967 tuottamista Tom &amp; Jerry -piirretyistä.
Rantakylän kappeli

Rantakylän kappeli on Limingan Rantakylässä sijaitseva vuonna 1961 valmistunut kappeli. Kappelissa siunataan vainajia, mutta siellä järjestetään silloin tällöin myös jumalanpalveluksia ja muita kirkollisia tilaisuuksia. Kappelin yhteydessä sijaitsee Limingan nykyinen hautausmaa eli Rantakylän hautausmaa, joka on perustettu vuonna 1899. Kappeli on peruskorjattu vuonna 2001.
Kokopelli

Kokopelli on Yhdysvaltain alkuperäiskansojen perinteisissä uskomuksissa maatalouden, hedelmällisyyden ja ovelien temppujen jumala. Hedelmällisyyden jumalana Kokopellin toimenkuvaan katsottiin kuuluvan synnytyksen valvomisen.
Kokopelli kuvattiin huilua soittavana hahmona, jonka soiton sanottiin vievän talven pois ja tuovan tilalle kevään. Jotkin heimot yhdistivät Kokopellin sateiden tuomiseen, ja hänet kuvattiin joskus toisen huilua soittavan hahmon, 
Paiyatamun kanssa maissinjauhamisseremonioiden aikana. Kokopelli on tullut tunnetuksi sitä kuvaavista kalliopiirroksista Yhdysvaltain lounaisosissa. Varhaisimmat tiedossa olevat kuvat Kokopellista ovat peräisin vuosien 750–850 väliseltä ajalta.
Kokopellin nimen uskotaan olevan johdettu zunin- ja hopinkielisestä "jumalaa" tarkoittavasta "koko"-ilmauksesta. Ranskassa perustettiin vuonna 1999 Kokopellin mukaan nimetty maatalousjärjestö Association Kokopelli.
Galitsian sosialistinen neuvostotasavalta

Galitsian sosialistinen neuvostotasavalta oli lyhytikäinen neuvostotasavalta Itä-Galitsian Podoliassa Puolan–Neuvosto-Venäjän sodan aikana. Neuvostotasavalta hallitsi bolševikkien sodan aikana valtaamia alueita Ternopilista käsin alkaen 8. heinäkuuta 1920 lakkauttamiseensa saakka 21. syyskuuta 1920. Neuvostotasavallan vallankumousneuvostoa johti Volodymyr Zatonskyi. Neuvostotasavalta esimerkiksi kansallisti maata ja pankkeja, painatti omaa rahaansa ja nostatti oman puna-armeijansa. Lopulta sen valtasivat takaisin puolalaiset ja sen alueet liitettiin Puolaan Riian rauhassa 1921.
Historia.
Ukrainan kansantasavalta oli joulukuun alussa 1919 menettänyt Kiovan hallinnan bolševikeille ja suurinta osaa Ukrainasta hallitsi neuvosto-Ukraina. Ukrainan kansantasavalta solmi Puolaan paenneen Symon Petljuran johdolla sotilasliiton Puolan kanssa Varsovan sopimuksella 20. joulukuuta. Sotilaallisesti vahvempi Puola sai sopimuksen nojalla Itä-Galitsian ja sen joukot aloittivat ukrainalaisten tukemina hyökkäyksen bolševikkeja vastaan huhtikuussa 1920. Hyökkääjien onnistui toukokuussa vallata Kiova, mutta pian bolševikkien vastahyökkäys alkoi ajaa heitä taaksepäin. 
Neuvosto-Venäjän 14. armeija ja 1. ratsuväkiarmeija etenivät Varsovan sopimuksen nojalla Puolan hallitsemaan Itä-Galitsian Podoliaan. Puna-armeijan hallitsemalle alueelle julistettiin perustetuksi Galitsian sosialistinen neuvostotasavalta 8. heinäkuuta 1920. Aluetta hallitsi muodollisesti Ternopilissä muodostettu Galitsian vallankumousneuvosto Volodymyr Zatonskyin johdolla. Suurimmillaan neuvostotasavallan alue käsitti 14 kokonaista piirikuntaa ja osia useammasta muusta piirikunnasta Lvivin länsipuolella. Kokoa alueella oli noin 18 000 km² ja asukkaita noin 1,8 miljoonaa. Vallankumousneuvosto lakkautti maan yksityisomistuksen ja kansallisti alueen pankit. Se myös painoi omaa rahaansa ja nostatti oman Galitsian puna-armeijansa. Järjestystä piti yllä Tšeka.
Galitsian neuvostotasavalta ei kuitenkaan koskaan onnistunut saada haltuunsa Itä-Galitsian vauraampia alueita Lvivin ympärillä. Lisäksi bolševikit kärsivät tappion puolalaisille Varsovan taistelussa elokuussa 1920 ja he joutuivat aloittamaan perääntymisen. Puolalaiset alkoivat edetä neuvostotasavallan alueelle ja se lakkasi olemasta 21. syyskuuta 1920. Puola ja Neuvosto-Venäjä tekivät lokakuussa 1920 välirauhan ja sopivat lopullisen rauhan Riiassa huhtikuussa 1921. Galitsian neuvostotasavallan aikanaan hallitsemasta alueesta tuli osa Puolaa.
Andri H’vylja

Andri H’vylja, , oikea nimi luultavasti Olinter, , (19. elokuuta 1898 Rynhatš, Hotyn piiri, Bessarabian kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1938) oli ukrainalainen kommunistijohtaja, toimittaja, virallinen kirjallisuuskriitikko ja juutalainen. H’vylja oli 1936–1937 Ukrainan tiedeakatemian ukrainalaisen folkloren instituutin pääjohtaja ja toimitti sen julkaisua "Ukrajinskyi folklor". Hän oli borotbisti-kommunisti mutta liittyi 1918 Ukrainan kommunistiseen puolueeseen (KP(B)U).
H’vylja johti keskuskomitean lehdistöosastoa 1926–1928 ja kulttuuripropagandaosastoa 1928–1933. Hänet nimitettiin 1933 Ukrainan apulaisopetuskomissaariksi. H’vylja vastusti suuntausta, jota hän piti ukrainalaisena nationalismina. Hän hyökkäsi kirjoituksissaan ukrainalaisia kulttuurijärjestöjä vastaan, esimerkiksi Vaplitea ja Berezil-teatteria, ja merkittäviä ukrainalaisia kulttuurihahmoja ja politiikan toimijoita vastaan, kuten Mykola H’vylovyitä, Les Kurbasia, Oleksandr Šumskyita ja Mykola Skrypnykiä. Hän oli vastuussa lukemattomien 1930-luvun ukrainalaisten kulttuurin parissa toimineiden henkilöiden kuolemasta. Hän oli virallisen kirjailijaliiton VUSPP:n perustajia.
H’vylja kirjoitti ukrainalaisesta nationalismista artikkelien lisäksi myös kirjoja ja lehtisiä. Mykola Skrypnykin tehtyä itsemurhan 1933 H’vylja julkaisi kirjoituskokoelman "Znyštšyty korinnja ukrajinskoho natsionalizmu na movnomu fronti" (1933, ”Ukrainalaisen nationalismin juuriminen kielestä”) ja hyökkäsi Skrypnykin hyväksymiä oikeinkirjoitusmuutoksia vastaan. H’vyljan johdolla otettiin toukokuussa 1933 käyttöön uudet kirjoitussäännöt.
H’vylja kuului aluksi vasemmistolaiseen Sosialistiseen vallankumouspuolueeseen (UPSR) ja myöhemmin borotbisteihin mutta liittyi sitten bolševikkipuolueeseen ja palveli sitä tunnollisesti. Hänet tunnettiin tarmokkaana kansallismielisyyden arvostelijana 1920-1930-luvulla Panas Ljubtšenkon ohella. Elokuun alussa 1937 Ukrainan sisäministeri Izrail Leplevskyi informoi Stalinia, että oli paljastettu neuvostovastainen kansallismielinen järjestö, jonka jäseniä olivat väitteiden mukaan muun muassa Ljubtšenko, H’vylja, Vasyl Porajko, Teodosi Taran, Oleksa Trylisky, J. Voitsehivsky."Visti VUTsVKin" pääkirjoituksessa syyskuussa 1937 heidät kuitenkin leimattiin fasistisiksi vakoilijoiksi. Ljubtšenko teki 1937 itsemurhan. H’vylja katosi saman vuoden puhdistuksissa. Toisten tietojen mukaan H’vylja pidätettiin 1937, ja hänet teloitettiin pian sen jälkeen.
Tony Dalton

Álvaro Luis Bernat Dalton (s. 13. helmikuuta 1975 Laredo, Texas, Yhdysvallat) on meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja. Suuren osan urastaan Dalton on näytellyt meksikolaisissa elokuvissa, televisiosarjoissa ja näytelmissä, esimerkiksi Lalo Salamancan roolissa televisiosarjassa "Better Call Saul" (2018–2022). Hän on näytellyt Jack Duquesnen / Miekkamiehen roolissa Marvel Studiosin Disney+-televisiosarjoissa "Hawkeye" (2021) ja "" (2025–).
Käsisuudelma

Käsisuudelma on hienostunut ele, jossa suudellaan toisen henkilön kättä osoittaakseen ihailua, kunnioitusta ja hienostuneisuutta. Ele on kulkeutunut historiassa hienostuneena perinteenä. 
Perinteisessä käsisuudelmassa nainen tarjoaa kätensä miehelle, joka tarttuu naisen käteen hennolla otteella omalla kädellään. Mies ”suutelee” naisen kättä hennosti, mutta hänen huulensa eivät saa osua naisen käteen fyysisesti. Käsisuudelman jälkeen mies antaa naisen ottaa kätensä takaisin itselleen. 
Jossain kulttuureissa, kuten Turkissa, on tapana, että nuoret suutelevat vanhemman ihmisen kättä kunnioituksen merkiksi.
Patrick Fabian

Patrick Fabian (s. 7. joulukuuta 1964 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Howard Hamlinin roolista televisiosarjassa "Better Call Saul" (2015–2022). Hän on myös esiintynyt esimerkiksi elokuvassa "Viimeinen manaus" (2010) sekä vieraillut televisiosarjoissa "Will &amp; Grace" ja "Frendit".
Ala-Paatjärvi

Ala-Paatjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Tšalnan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 4,5 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 188 neliökilometriä ja keskisyvyys 2,8 metriä.
Paatjärveen virtaavat Malaja Tševža ja Ylä-Paatjärvestä tuleva puro. Se laskee Takajoen (ven. "Zadnjaja") kautta Tšalnajokeen.
Järven länsirannalla sijaitsee Paadjärven kylä.
Tumma-antenniturska

Tumma-antenniturska ("Bregmaceros atlanticus") on antenniturskiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantista.
Koko ja ulkonäkö.
Tumma-antenniturska voi kasvaa suurimmillaan noin 7 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen ja sukkulamainen. Ensimmäinen selkäevä muodostuu yhdestä pitkä ruodosta ja toinen on pitkä. Myös peräevä on pitkä. Kalan rintaevien ruodot ovat pitkät ja rintaevä sijaitsee kurkussa. Tumma-antenniturska on väriltään ruskehtavan harmaa ja selkä on vatsaa tummempi. Evissä voi olla tummia pisteitä.
Levinneisyys ja elintavat.
Tumma-antenniturskaa tavataan Atlantin länsiosissa New Jerseystä Ranskan Guayanaan ja itäosissa Madeiralta Angolaan. Lajin ravintoa ovat erityisesti pienet äyriäiset, mutta se syö myös kasviplanktonia.
Alan White (1949)

Alan White (14. kesäkuuta 1949 Pelton, County Durham, Iso-Britannia – 26. toukokuuta 2022 Seattle, Yhdysvallat) oli englantilainen rumpali. Hän oli progressiivisen rockin yhtye Yesin jäsen. Hän myös sävelsi yhtyeelle musiikkia.
Ennen Yesiä White soitti muun muassa John Lennonin Plastic Ono Band -kokoonpanossa sekä George Harrisonin "All Things Must Pass" -albumilla. Hän teki myös sessioita Apple -levy-yhtiölle. Yesiin White liittyi 1972 Bill Brufordin erottua yhtyeestä. Hänestä tuli yhtyeessä pisimpään ollut jäsen. Ensimmäinen Yesin albumi jolla White soittaa on live-levy "Yessongs". Yhtyeen ollessa tauolla hän teki sooloalbumin "Ramshackled" vuonna 1976. Yesin hajottua joksikin aikaa White oli mukana demovaiheeseen jäänessä XYZ-kokoonpanossa, jossa hänen lisäkseen soittivat Yesin basisti Chris Squire ja kitaristi Jimmy Page. White soitti myös Chris Squiren ja Steve Howen soololevyillä. Yesin tehtyä paluun 1980-luvulla hän oli siinä mukana. Yhtye valmistautui "Close To The Edge" -albumin 50-vuotisjuhlakonsertteihin, kun Whiten terveysongelmat pakottivat hänet sivuun. White kuoli lyhyeen sairauteen.
Haapajärvi (Kentjärvi)

Haapajärvi (lyydiksi "Huabd’äŕv", ) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Kentjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 2,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 15,2 neliökilometriä, keskisyvyys 8,0 metriä ja suurin syvyys 16,3 metriä.
Haapajärveen virtaa kolme puroa. Se laskee Gabrutšei-puron kautta Perttijärveen. Järven kalalajeja ovat hauki, särki, made, ahven, kiiski ja kivisimppu. Martsialnyje Vodyn taajama ottaa siitä käyttövetensä.
Reuna Publishing House

Reuna Publishing House Oy on vuonna 2022 perustettu, Kouvolan Myllykoskella toimiva kirjankustantamo. Kustantamo jatkaa kymmenen vuotta toimineen Reuna-kustantamon toimintaa osakeyhtiömuotoisena. Yhtiön perusti joukko Reunan kirjailijoita ostamalla yhtiön kustannusliiketoiminnan, ja kirjailijoiden lisäksi osakkaina on joukko kirjallisuuden ystäviä, jotka ovat halunneet tukea kustantamon toimintaa.
Entisen Anjalankosken ja Elimäen alueilla toimiva Keskilaakso-lehti palkitsi Reunan kirjailijat vuoden 2021 Kulttuuriteko-palkinnolla Tarja Tornaeuksen elämäntyön jatkamisesta. Reuna julkaisee sekä kotimaista että käännettyä kauno- ja tietokirjallisuutta. Pääsääntöisesti yhtiö ei kustanna uskonnollista kirjallisuutta, sarjakuvia eikä oppikirjoja.
Yhtiön toimitusjohtaja on kirjailija Olli Sarpo.
Kirjoista ja kirjailijoista.
Reunalla on noin sata kirjailijaa. Yhtiö julkaisee kaksi kertaa vuodessa tuotelehden, jossa esitellään tulevan kauden uutuuskirjat. Vuosittain julkaistaan noin 30–40 kirjaa. Reunan kirjailijoita ovat muun muassa Ari-Matti Hedman, Simo Heinonen, Mika Hentunen, Jorma Hyvönen, Kari Häkkinen, Asta Ikonen, Anneli Kanto, Sanna Lönnfors, Risto Malin, Maija Niinimäki, Irja Sinivaara, Miikka Tarpeenniemi, Päivi Taussi, Kari Valto ja Sakari Viinikainen. 
Reuna Publishing House jatkaa Reuna-kustantamon hyväntekeväisyysperinnettä. Reuna-kustantamo on julkaissut kuusi Joulukalenteri-kirjaa, äänikirjan Joulukalenteri Special sekä Teinikalenteri-kirjan, joiden tuotto on ohjattu hyväntekeväisyyteen.
Uusi Reuna julkaisi syksyllä 2022 Joulukalenteri-kirjan, jonka tekijänpalkkiot lahjoitetaan Pelastakaa Lapset ry:lle. Reunan kirjailijat halusivat myös tukea Ukrainan sodasta kärsiviä lapsia "Taiteella tukea Ukrainaan" -kirjalla, jonka tuotto niin ikään lahjoitetaan Pelastakaa Lapset -yhdistyksen kautta Ukrainaan.
Haljärvi

Haljärvi (lyydiksi "Hal’d’äŕv", ) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Kentjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 1,9 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 12,1 neliökilometriä ja keskisyvyys 5,1 metriä.
Haljärveen virtaa kaksi puroa. Se laskee puron kautta Homselänjärveen. Järven kalalajeja ovat hauki, särki, lahna, made, ahven ja kiiski.
Järven pohjoisrannalla sijaitsee Haljärven kylä.
Bengt Liljestrand

Bengt Trygvesson Liljestrand (26. helmikuuta 1919 Tukholma – 2. tammikuuta 2000 Tukholma) oli ruotsalainen kenraaliluutnantti, joka toimi sotilasurallaan Bodenin tykistörykmentin ja ruotsalaisten sotilaskoulujenkomentajana. Hän osallistui myös luutnanttina jatkosotaan Suomessa. Uransa loppuvaiheessa hän palveli YK:n rauhantoiminnan komentajatehtävissä Lähi-idässä.
Liljestrand valmistui ylioppilaaksi vuonna 1937. Sen jälkeen hän siirtyi sotilasuralle ja saavutti upseerintutkinnon vuonna 1940. Sen jälkeen hän palveli Svean tykistörykmentissä ja opiskeli suomen kieltä siirtyen jatkossodan sytyttyä kesällä 1941 Suomen armeijaan, jossa palveli luutnanttina. Palattuaan Ruotsiin vuonna 1943 hän opiskeli Karlbergin sotakorkeakoulussa vuosina 1947–1949 ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon Uppsalan yliopistossa vuonna 1950. Sen jälkeen hän palveli kapteenina vuodesta 1952 Ruotsin yleisesikunnassa. Vuonna 1959 hän opiskeli Ruotsin maanpuolustuskorkeakoulussa ja hänet ylennettiin majuriksi. Vuosina 1959–1960 hän palveli itäisellä maanpuolustusalueella sijaintipaikkanaan Strängnäs. Vuonna 1962–1963 hän palveli Ruotsin puolustusministeriössä ja hänet ylennettiin everstiksi vuonna 1964 Ruotsin yleisesikunnassa. Vuonna 1964 hän siirtyi jälleen puolustusministeriöön osastopäälliköksi. Sen jälkeen hän opiskeli Genevessä Centre d’etudes industrielles -koulutuksessa vuosina 1967–1968. Vuosina 1968–1969 hän palveli Bodenin tykistörykmentin komentajana, minkä jälkeen hän siirtyi vuosiksi 1969–1973 läntisen maanpuolustusalueen komentajaksi sijaintipaikkanaan Skövde. Hänet ylennettiin 1973 kenraalimajuriksi, ja hän toimi Karlbergin sotakorkeakoulun komentajana vuosina 1973–1978.
Vuonna 1974 alkoi Liljestrandin kansainvälinen ura, sillä hänet nimitettiin YK:n sotilastarkkailijoiden komentajaksi vuosiksi 1974–1975 ja sen jälkeen YK:n Siinailla toimeen rauhanturvajoukon (UNEF II) komentajaksi suomalaisen kenraaliluutnantti Ensio Siilasvuon seuraajana. Palattuaan omasta toivomuksestaan kotimaahansa Ruotsiin hänet nimitettiin 1978 Ruotsin maanpuolustuskorkeakoulun komentajaksi. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1984 siirtyen reserviin.
Eläköidyttyään hän siirtyi Sveitsin Morgesiin ja jatkoi turvallisuuspoliittista tutkimustyötään Genevessä Graduate Institute of International and Development Studies -instituutissa vuosina 1985–1991. Hänet oli valittu jo vuonna 1963 Ruotsin sotatiedeakatemian jäseneksi.
Neliömuoto

Neliömuoto (vaihdannaisessa renkaassa) on homogeeninen polynomi, jonka kaikki termit ovat toista astetta, eli niissä on vakiolla kerrottuna joko yhden muuttujan neliö tai kahden muuttujan tulo. Esimerkiksi binomin neliökaava formula_1 on kahden muuttujan (formula_2 ja formula_3) neliömuoto. Yleisemmin formula_4:n muuttujan neliömuoto on toisen asteen polynomi
formula_5.
Se voidaan kirjoittaa lyhyemmin matriisitulona formula_6 tai pistetulona formula_7, missä formula_8 on pystyvektori ja formula_9 on neliömatriisi, jonka alkioina ovat kertoimet formula_10. Reaaliluvuilla, ja yleisemminkin kunnassa jonka karakteristika ei ole 2, voidaan matriisi aina valita symmetriseksi, tarvittaessa muunnoksella formula_11.
Rantakylän hautausmaa

Rantakylän hautausmaa eli Limingan uusi hautausmaa on Limingan Rantakylässä sijaitseva hautausmaa. Hautausmaa sijaitsee noin neljä kilometriä Limingan kirkonkylältä länteen. 
Hautausmaa on perustettu vuonna 1899. Hautausmaalle tehdään Limingan nykyiset hautaukset. Kirkonkylässä sijaitsevan kirkon yhteydessä olevalle vanhalle hautausmaalle ei ole tehty hautauksia 1900-luvun alun jälkeen paria erikseen anottua poikkeusta lukuun ottamatta. Hautausmaalla on noin 5000 hautaa. Hautausmaan yhteydessä on vuonna 1961 valmistunut Rantakylän kappeli. 
Muun muassa tunnetut liminkalaiset kuuluisuudet taidemaalari Vilho Lampi ja oopperalaulaja Abraham Ojanperä on haudattu Rantakylän hautausmaalle.
Limingan hautausmaa

Limingan hautausmaa viittaa seuraaviin:
Yksinäinen ratsastaja (500 kg lihaa -yhtyeen albumi)

Yksinäinen ratsastaja on suomalaisen 500 kg lihaa -yhtyeen kuudes albumi. Se julkaistiin 1. elokuuta 2014. Albumi sisältää treenikämpällä äänitettyjä demoja sekä ennen julkaisemattomia kappaleita.
Konstan Pylkkerö

Konstan Pylkkerö on vuonna 1994 MTV:llä lähetetty suomalainen televisiosarja, joka perustuu Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin vuodelta 1961. 6-osaisen sarjan ohjasi MTV-teatterille Pauli Virtanen.
Albert Emil Tallroth

Albert Emil Tallroth (3. toukokuuta 1840 Pori – 6. toukokuuta 1890 Nurmo) oli suomalainen pappi. Tallrothille myönnettiin rovastin arvonimen vuonna 1888. Tallroth valmistui ylioppilaaksi Åbo gymnasiumista vuonna 1861 ja vihitiin papiksi vuonna 1865. Tallroth toimi Nurmon kirkkoherrana vuodesta 1884 lähtien kuolemaansa saakka.
Valmistumisensa jälkeen Tallroth toimi ensin apulaispappina parin vuoden ajan Pohjanmaalla. Vuonna 1867 hänet nimitettiin kappalaiseksi Pirkkalaan, jossa hän toimi vuoteen 1872 asti. Kirkkoherrantutkinnon suorittamisen jälkeen hänet nimitettiin Nurmon kappalaiseksi. Tallroth tunnettiin kutsumanimellä "Nurmon piispa". Vuosina 1874–1877 Tallroth hoiti Seinäjoen ylimääräisen papin tehtäviä. Tallroth oli herännäismielinen ja halusi lopettaa kappalaisen viran hoitamisen Seinäjoella vuonna 1875. Seinäjokelaisten anomuksesta tuomiokapituli jatkoi tämän virkakautta.
Vuonna 1879 Tallroth sai varapastorin arvonimen. Kun Nurmon kappeliseurakunta päätti itsenäistyä, Tallroth nimitettiin uuden seurakunnan kirkkoherraksi. Tallroth kehitti määrätietoisesti rippi- ja pyhäkoulutyötä ja hänen kaudella Nurmoon perustettiin ensimmäinen kansakoulu vuonna 1884. Tallroth toimi myös Nurmon kuntakokouksen puheenjohtajana ja edisti maanviljelyn kehittämistä sekä tieolojen parantamista.
Tallroth avioitui Alma Cecilia Forsmanin kanssa vuonna 1870 ja lapsia olivat mm. kuvanveistäjä Albert Tallroth (1871–1899), näyttelijä-elokuvaohjaaja Konrad Tallroth (1872–1926) sekä kansanedustaja, KOP:n pääjohtaja Mauri Honkajuuri (1882–1948). Albert Emil Tallrothin vanhemmat olivat kultaseppä Mikael Tallroth ja Maria Amalia Lindqvist.
Eugén Nyholm

Eugén Nyholm (26. huhtikuuta 1851 Suodenniemi – 22. syyskuuta 1901 Punkalaidun) oli suomalainen pappi. Nyholm toimi kirkkoherrana Kuhmoisissa ja Punkalaitumella sekä kappalaisena Seinäjoella. Nyholm tunnettiin rauhallisena ja herännäisyyteen taipuvana pappina. Hänen saarnojaan on kuvattu väkeviksi ja hengeltään virkeiksi.
Nyholm valmistui ylioppilaaksi Helsingin normaalikoulusta toukokuussa 1870. Nyholm vihittiin papiksi vuonna 1874 jolloin hänet määrättiin vt. kappalaiseksi Perhon seurakuntaan. Vuosina 1875–1878 Nyholm toimi Merikarvian kirkkoherran apulaisena, vuosina 1878–1881 Seinäjoen kappalaisena. Seinäjoelle Nyholm hakeutui lankonsa Wilhelm Lindstedtin tietojen perusteella. Nyholm asuin pitkään Östermyran kartanossa, koska tuolloin pappilassa tehtiin perusteellisia korjauksia.
Vuodesta 1881 lähtien Nyholm toimi Kuhmoisten kirkkoherrana ja vuodesta 1895 lähtien Punkalaitumen kirkkoherrana.
Nyholm meni vuonna 1877 naimisiin Julia Amanda Snellmanin kanssa (1858–1920) ja heidän lapsiaan olivat mm. merimiespastori Mikko Airila (1883–1936). Nyholmin vanhemmat olivat kirkkoherra Gustaf Nyholm ja Hilma Annell. Eugén Nyholmin veli oli Virtain kirkkoherra Abel Nyholm. Nyholmin lanko oli Wilhelm Lindstedt.
Serhi Ploh’i

Serhi Ploh’i (; s. 1957) on ukrainalainen historioitsija, professori ja tietokirjailija. Hänen kirjojensa pääaiheita ovat Ukrainan historia ja kylmä sota. 
Ploh’i kirjoittaa englanniksi. Teoksista on suomennettu "Tšernobyl". Teos on saanut 2018 Baillie Gifford -tietokirjapalkinnon (entinen Samuel Johnson -palkinto).
Liisa Heikkinen

Liisa Heikkinen (s. 1986 Kemi) on oululainen tanssitaiteilija, koreografi ja ammattipedagogi. Hän on valmistunut tanssitaiteen maisteriksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta vuonna 2018. Hänen tanssikouluyrityksensä nimi on HAHAHA Dance school. Vuodesta 2019 Heikkinen työskentelee JoJo – Oulun Tanssin Keskuksen yleisötyöntekijänä.
Ismagil Gainutdinov

Ismagil Galejevitš Gainutdinov (, ; 1908 – 1977) oli tataaritaustainen neuvostoliittolainen arkkitehti ja professori. Hänen tunnetuimpia suunnittelutöitä on Musa Džalilin mukaan nimetty tataarien akateeminen ooppera- ja balettiteatteri Kazanissa sekä Ufan kaupungissa sijaitseva Salawat Julajevin monumentti.
Jenna Broas

Jenna Broas on suomalainen tanssitaiteilija ja koreografi. Broas valmistui nykytanssijaksi London Contemporary Dance School -oppilaitoksesta vuonna 2014 ja tanssitaiteen maisteriksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta 2017.
Broas työstää ja esittää omia teoksia. Hän on esiintynyt koreografien Tero Saarisen, Johanna Nuutisen, Jenni-Elina Von Baghin ja Sara Gurevitschin teoksissa.
Ham (albumi)

Ham on alankomaalaisen Shocking Blue -yhtyeen 19. toukokuuta 1973 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Se vedettiin myynnistä pian julkaisunsa jälkeen.
Yhtyeen lauluntekijä ja kitaristi Robbie van Leeuwen päätti viedä Shocking Bluen musiikkia uuteen suuntaan ja tehdä albumista J. J. Cale- ja southern rock -vaikutteisen. Äänitysten jälkeen levy-yhtiö Pink Elephant halusi albumin myyntiin mahdollisimman pian. Uusi tyyli ei kuitenkaan toiminut studiossa toivotulla tavalla, ja yhtye piti äänityksissä syntynyttä materiaalia kelvottomana. Yhtye ei ollut tyytyväinen myöskään kansitaiteeseen, jossa oli kuvattuna viipaloitu kinkku ().
Albumi julkaistiin Alankomaissa, Belgiassa ja Kreikassa 19. toukokuuta 1973. Levy-yhtiö veti sen kuitenkin pois myynnistä jo seuraavalla viikolla vedoten siihen, että kappaleet eivät sopineet albumille, ja myös kansikuva hylättiin. Lokakuussa "Ham" julkaistiin Ranskassa ja Japanissa, mutta tässä versiossa oli erilainen kansikuva. Länsi-Saksassa julkaistiin tammikuussa 1974 albumi "Dream on Dreamer", jolla oli lähes samat kappaleet kuin "Hamilla", mutta monet niistä oli miksattu uudelleen lisäämällä niihin merkittävästi kaikua.
Single ”Oh Lord” saavutti Alankomaissa listasijan 14.
Kappaleet.
 A-puoli 
B-puoli
&lt;ref name="Schöppink/37"&gt;Schöppink 2017: s. 37.&lt;/ref&gt;
Kokoonpano.
&lt;ref name="Schöppink/34"&gt;Schöppink 2017: s. 34.&lt;/ref&gt;
Qayum Nasıyri

Qayum Nasıyri (, - koko nimi: "Ğabdelqayum Ğabdennasıyr ulı Nasıyrov / Gabdelkajum Gabdennasyrovitš Nasyrov;" 2. helmikuuta 1825 – 20. elokuuta 1902) oli islamilainen etnografi, kirjailija, valistaja ja tiedemies. Hän oli etniseltä taustaltaan Volgan muslimi (tataari). 
Nasıyri syntyi Kazanin kuvernementissa Keçe Şırdanin kylässä teologi-kalligrafi Ğabdennasıyr Xösäyenin poikana. Elämänsä aikana Nasıyri julkaisi kokonaisuudessaan noin neljäkymmentä teosta joiden aiheita oli kaunokirjallisuus, kansanperinne, filologia, pedagogia, matematiikka, historia, maantieto ja tähtitiede. Nasıyri muistetaan tiedemiehenä joka omisti elämänsä hänen kansansa kulttuurin edistämiselle ja säilyttämiselle. 
Kirjailijat kuten Ğabdulla Tuqay, Mäcit Ğafuri, Ğäliäsğär Kamal ja Ğälimcan İbrahimov saivat paljon vaikutteita Nasıyriltä. Nasıyrin nimeä kantaa kirjasto-museo hänen kotikylässään sekä katu Kazanin keskustassa.
Qol Ğali

Qol Ğali ("قل علی," tat. Кол Гали, ven. Кул Гали, "Kul Gali"; 1183–1236) oli volganbulgarialainen runoilija. Hänen tunnetuin teoksensa on vanhalla tataarinkielellä kirjoitettu "Qissa-i Yosıf" ("قصه یوسف," "Tarina Joosefista", 1233)"."
Borotbistit

Borotbistit () eli Ukrainan sosialistiset kumoukselliset borotbistit (kommunistit) oli Ukrainan sosialistisen vallankumouspuolueen (UPSR) vasemmistolainen ryhmä. Neljännessä puoluekokouksessa 13.–16. toukokuuta 1918 ryhmä pääsi valtaan UPSR:n keskuskomiteassa. Se kannatti työläisten ja talonpoikien neuvostoihin perustuvaa hallintomallia ja vaati yhteistyötä bolševikkien kanssa. Se julkaisi viikkolehteä nimeltä "Borotba", jonka päätoimittaja oli Vasyl Blakytnyi. Kun bolševikit olivat vuoden 1919 alussa miehittäneet Ukrainan, borotbistit ryhtyivät yhteistyöhön heidän kanssaan, ja jotkut borotbistit, Myh’ailo Poloz ja Hnat Myh’ailytšenko heidän joukossaan, osallistuivat Christian Rakovskin Ukrainan työläisten ja talonpoikien hallitukseen.
Harkovassa 8. maaliskuuta 1919 järjestetyssä viidennessä puoluekokouksessa borotbistit omaksuivat kommunistisen mutta itsenäisen puolueohjelman, ja puolueen nimeksi tuli Ukrainan sosialistinen vallankumouspuolue (kommunistit). Kun puolue yhdistyi vasemmistolaiseen ryhmään Ukrainan sosiaalidemokraattinen työväenpuolue (riippumattomat), perustettiin elokuussa 1919 Ukrainan kommunistinen puolue (borotbistit), joka anoi pääsyä Kommunistiseen internationaaliin itsenäisenä kansallisena kommunistisena puolueena. Anomus kuitenkin hylättiin. Siinä vaiheessa borotbisteilla oli 15 000 jäsentä.
Koska borotbisteilla oli vahvaa kannatusta talonpoikien keskuudessa, Lenin hyväksyi kompromissin: hän suostui itsenäisen Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan perustamiseen, jos Ukrainan kommunistinen puolue (borotbistit) lakkauttaa itsensä vapaaehtoisesti yhdistymällä Ukrainan kommunistiseen puolueeseen (bolsevikit). Borotbistit liittyivät maaliskuussa 1920 KP(B)U:hun. Heillä oli merkittävä osa ukrainalaistamisen edistämisessä 1920-luvulla. 1930-luvulla entisiä borotbistijäseniä vainottiin ja osa heistä teloitettiin.
Busserotte-et-Montenaille

Busserotte-et-Montenaille on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 47 kilometriä Dijonin kaupungista pohjoiseen.
Busserotte ja Montenaille olivat kaksi erillistä kuntaa, kunnes Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen kunnat yhdistyivät. Saint-Ambroisen kirkko on peräisin 1200-luvulta, ja sitä on uudistettu 1400- ja 1700-luvuilla. Vanha pesutalo on muutettu kunnantaloksi.
Pologin alue

Pologin alue () on tilastollinen alue luoteisessa Pohjois-Makedoniassa. Alueen väkiluku on 251 552 syyskuun 2021 arvion mukaan. Väkiluku olisi arvion mukaan tippunut prosentilla vuodesta 2002. Alueen väestöstä enemmistö on albaaneja. Makedonialaisia on 18%. Asukkaista suurin osa on muslimeja. Alueen HDI on 0,756.
Kaakkoisalue

Kaakkoisalue () on tilastollinen alue Pohjois-Makedonian kaakkoisosassa. Alueella on maarajaa Kreikan ja Bulgarian kanssa. Alueella asuu 148 387 asukasta, ja alueen pinta-ala on 2 739 neliökilometriä. Alueen väkiluku on laskussa. Alueella asuvista 87,9 prosenttia on makedonialaisia ja 88,5 prosenttia asukkaista puhuu makedoniaa. Alueen HDI on maan huonoin, 0,726.
Suomen Kommunistisen Puolueen tukiryhmät

SKP:n tukiryhmät olivat vuosina 1931–1935 Neuvostoliitossa toimineita Suomen Kommunistisen Puolueen avustuskomiteoita. Ryhmät tukivat puoluetta taloudellisesti, harjoittivat valistustyötä ja arvioivat kaadereiden soveltuvuutta erilaisiin tehtäviin. Tukiryhmiä toimi Karjalassa ja Leningradin oblastissa työpaikoilla, kouluissa, puna-armeijassa ja Neuvostoliiton kommunistisen puolueen järjestöjen yhteydessä. Työ oli aktiivisinta Petroskoissa.
Kommunistisen internationaalin toimeenpaneva komitea lopetti SKP:n Neuvostoliitossa tapahtuneen toiminnan taloudellisen avustamisen loppuvuonna 1930 ja kehotti puoluetta keräämään varat maan suomalaisväestöltä. SKP:n keskuskomitea päätti tukiryhmien perustamisesta 30. lokakuuta 1931. Hankkeella oli myös NKP:n korkeimman johdon tuki. Karjalan ryhmien muodostamisesta vastasivat SKP:n ulkomaan byroon Otto Vilmi, Eeva Korhonen ja Finna Merikari. Monien ryhmien pohjana toimivat NKP:n puoluejärjestöjen kansalliset solut.
Tukiryhmät eivät onnistuneet kovin hyvin varojen keräämisessä neuvostoliitonsuomalaisilta, mutta NKP:n Karjalan aluejärjestö lahjoitti puolueelle huomattavia summia ryhmien kautta. Tukiryhmien tekemä valistustyö käsitti muun muassa luentoja ja alustuksia vallankumouskalenterin mukaisina juhlapäivinä. Keskeisintä suomalaisille kommunisteille oli kuitenkin ryhmien työ kaadereiden luotettavuuden arvioinnissa. Tukiryhmät valitsivat opiskelemaan lähetettävät puoluejäsenet, joista oli tarkoitus valmentaa Suomen tulevan vallankumouksen etujoukkoa.
Monet tukiryhmien aktiiveista olivat korkeissa asemissa NKP:ssä, armeijassa, tiedotusvälineissä ja valtion elimissä. Ryhmissä toimivat muun muassa Toivo Alavirta, Aino Forsten, Verner Forsten, Johannes Heikkonen, Lauri Letonmäki, J. H. Lumivuokko, Jaakko Mäki, Eemeli Parras, Emanuel Pohjaväre, Heino Rautio, Herman Saxman, Teemu Törmälä, Arthur Usenius, Jalmari Virta ja Jalmari Virtanen. 
Stalinin vainoissa SKP:n tukiryhmissä toimineet päätyivät sortotoimien kohteeksi ensimmäisten joukossa. Suomalaisen nationalismin vastaisten kampanjoiden alettua Vilmi ja Korhonen ryhtyivät oma-aloitteisesti rajoittamaan ryhmien toimintaa vuonna 1934. Kirjallisten ohjeiden lähettämisestä ja pöytäkirjojen pidosta luovuttiin. Kokoonpanoja supistettiin ja syyskuusta 1934 alkaen elimiä alettiin kutsua ”Suomalaisen vallankumousliikkeen” tukiryhmiksi. Vilmi erotettiin ulkomaan byroosta loppuvuonna 1934. Kesällä 1935 SKP päätti lopettaa ryhmien toiminnan kokonaan. Samalla viranomaiset alkoivat pidättää ryhmien aktiiveja. Vilmi tuomittiin helmikuussa 1936 ”kansallisuuspolitiikan räikeästä vääristelystä” ja teloitettiin tammikuussa 1938.
Ryhmät.
Ryhmistä suurin oli Kontupohjan komitea, johon kuului vuoden 1935 jäsenluettelon mukaan 50 jäsentä, joista kuitenkin vain noin 10–15 oli aktiivisesti mukana toiminnassa. Alla oleva luettelo ei sisällä kaikki tukiryhmiä.
Termoplastinen elastomeeri

Termoplastinen elastomeeri (lyh. "TPE") eli termoelasti on pehmeää ja sitkeää kestomuovia, jonka taivutuskerroin on pieni. Sen rakenteessa on sekä kovia että pehmeitä segmenttejä. Kumiin verrattuna termoelasteissa esiintyy huomattavasti vähemmän ristisilloittumista.
Termoelasteja käytetään kumin kustannustehokkaana vaihtoehtona monissa sovellutuksissa, esimerkiksi tiivisteissä, renkaissa, letkuissa, kaapeleissa, jalkineissa ja urheiluvälineissä. Niille voidaan käyttää tyypillisiä kestomuovien työstömenetelmiä, kuten ruiskuvalua, ekstruusiota sekä kalvo- ja muottipuhallusta. Kumin etuna puolestaan on parempi joustavuus ja vähempi puristuspainuma.
Raaka-aineen mukaan termoelastit voidaan jakaa seuraavasti: TPE-O olefiinipohjaiset, TPE-S styreenipohjaiset, TPE-V olefiinipohjaiset vulkanoiduilla kumipartikkeleilla, TPE-U polyuretaanipohjaiset, TPE-E polyesteripohjaiset ja TPE-A polyamidipohjaiset elastomeerit.
Kamehameha V

Kamehameha V (oikea nimi "Lot Kapuāiwa Kalanikupuapaikalaninui Kalanimakua Ali‘iōlani", 11. joulukuuta 1830 – 11. joulukuuta 1872) oli Havaijin kuningas vuosina 1863–1872.
Tausta ja perhe.
Kamehameha V syntyi vuonna 1830 ja sai nimekseen Lot Kapuāiwa Kalanikupuapaikalaninui Kalanimakua Ali‘iōlani. Hänen äitinsä oli Kamehameha Suuren tytär, Kīna‘u, ja isä O'ahun päällikkösukuun kuulunut Kekūanao‘a.
Lot kävi päälliköiden lapsille tarkoitetussa koulua, jonka olivat perustaneet amerikkalaiset lähetyssaarnaajat. Vuonna 1848 Lot ja hänen veljensä Alexader, josta myöhemmin tuli kuningas Kamehameha IV, lähtivät kiertomatkalle Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan, jossa Lot opiskeli mm. politiikkaa ja diplomatiaa. Ennen kuninkaaksi nousua Lot oli toiminut edeltäjänsä Kamehameha IV:n hallituksessa sisäministerinä sekä vastasi myös talousasioista.
Kamehameha V ei koskaan mennyt naimisiin, mutta hänellä huhuttiin olevan tunteita veljensä leskiä Emmaa ja prinsessa Bernicea kohtaan.
Kuninkaana.
Vuonna 1864 kuningas kutsui koolle vaaleilla valitut delegaatit, joiden tehtävä oli kirjoittaa kuningaskunnalle uusi perustuslaki. Kamehameha V ei kuitenkaan päässyt yhteisymmärrykseen delegaation kanssa ja ilmoitti, että vuoden 1852 perustuslaki lakkautetaan ja kuningas itse kirjoittaa uuden perustuslain. Näin hän palautti suurimman osan edeltäjänsä luovuttamasta vallasta takaisin kuninkaalle.
Kamehameha V vietti paljon aikaa pitäen hauskaa ja ratsastaen. Hän kuitenkin kieltäytyi allekirjoittamasta lakia, joka olisi sallinut alkoholin myymisen kuningaskunnan alueella. Hänen kerrotaan sanoneen aiheeseen liittyen:En tule ikinä allekirjoittamaan kansalaisteni teloituskäskyä.Viimeisinä vuosinaan Kamehameha lihoi arviolta 170-kiloiseksi, minkä johdosta hän vietti suurimman osan viimeisistä vuosistaan palatsissa. Kuolinvuoteellaan Kamehameha V julisti prinsessa Bernicen seuraajakseen, mutta tämä kieltäytyi. Seuraavaksi hän ehdotti prinsessa Elizabeth Keka‘aniaua, mutta tämäkin kieltäytyi. Kamehamehalle tehtiin vielä muutamia ehdotuksia, kuten Emma, mutta kuningas ehti kuolla ennen kuin nimesi ketään virallisesti. Näin ollen seuraaja piti valita kuninkaallisen koulun käyneistä päälliköiden jälkeläisistä.
Kamehamehan dynastia sammui Kamehameha V mukana, koska tällä ei ollut avioliitosta syntyneitä lapsia. Havaijin parlamentti valitsi Kamehamehan serkun, Lunalilon, hänen seuraajakseen.
Rautaisesta otteestaan huolimatta Kamehameha V muistetaan havaijilaisen kulttuurin suojelijana, joka isännöi usein hula-esityksiä kotonaan.
Holger K. Nielsen

Holger Kirkholm Nielsen (s. 23. huhtikuuta 1950 Ribe) on tanskalainen entinen sosialistisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1981–1984 sekä 1987–2019, toimi puolueensa puheenjohtajana vuosina 1991–2005 ja oli Tanskan veroministeri vuosina 2012–2013 sekä ulkoministeri vuosina 2013–2014.
Abigail Cowen

Abigail Cowen (s. 18. maaliskuuta 1998 Gainesville, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi näyteltyään pääroolia Netflixin sarjassa . Sitä ennen Cowen oli näytellyt esimerkiksi Dorcasia Netflixin toisessa sarjassa .
Elämä.
Abigail Cowen on seurustellut vuodesta 2021 lähtien "Fate: The Winx Saga" -sarjan vastanäyttelijänsä Danny Griffinin kanssa.
Yleisurheilun GP-kisat 2022

Yleisurheilun GP-kisat järjestettiin vuonna 2022 kuudella paikkakunnalla: Lahdessa, Tampereella, Espoossa, Kuortaneella, Jyväskylässä ja Lappeenrannassa. Kaudelle 2022 lisättiin kilpailukohtaisten palkintojen lisäksi palkinnot kolmelle parhaalle sarjan kokonaiskilpailussa kättäen Kansainvälisen yleisurheiluliiton pistetaulukkoa. Voittaja sai 10 000 euroa, toiseksi tullut 5000 euroa ja kolmas 3000 euroa. Suomen ennätys tuloksen tehnyt urheilija palkitaan myös 1000, 3000 tai 5000 euron palkinnolla. Lisäksi WA:n taulukon mukaan kolmelle parhaalle tulokselle annetaan tulosbonus (1500, 1000 tai 500 euroa). Kokonaiskilpailun voitti Reetta Hurske.
Edellisen kauden tapaan tällä kaudella yleisö äänesti Ylen nettisivujen kautta Päivän Urheilijaa, joka palkitaan 1000 euron sekillä. 
Osakilpailut.
Lahti.
Lahden GP-kisat järjestettiin 25. toukokuuta 2022. Päivän urheilijaksi valittiin Reetta Hurske.
Miehet
Naiset
Tampere.
Tampereen GP-kisat järjestettiin 1. kesäkuuta 2022. Päivän urheilijaksi valittiin Reetta Hurske.
Miehet
Naiset
Espoo.
Espoon GP-kisat järjestettiin 8. kesäkuuta 2022. Päivän urheilijaksi valittiin Krista Tervo.
Miehet
Naiset
Kuortane.
Kuortaneen GP-kisat järjestettiin 18. kesäkuuta 2022. Päivän urheilijaksi valittiin Senni Salminen.
Miehet
Naiset
Jyväskylä.
Jyväskylän GP-kisat järjestettiin 26. heinäkuuta 2022. Päivän urheilijaksi valittiin Joonas Rinne.
Miehet
Naiset
Lappeenranta.
Lappeenrannan GP-kisat järjestettiin 24. elokuuta 2022. Päivän urheilijaksi valittiin Kasperi Vehmaa.
Miehet
Naiset
Kokonaiskilpailu.
Tulokset
Nevit Kodallı

Mehmet Nevit Kodallı (12. tammikuuta 1924 Mersin – 1. syyskuuta 2009 Mersin) oli turkkilainen säveltäjä.
Kodallı opiskeli Necil Kazım Aksesin johdolla ja valmistui Ankaran valtionkonservatorion sävellyksen ja orkesterinjohdon laitokselta vuonna 1947. Samana vuonna hän osallistui eurooppalaiseen kilpailuun, jossa voitti ensipalkinnon kuoroteoksellaan ja fuugallaan. Vuonna 1948 Kodallı lähti Pariisiin, jossa hän opiskeli Arthur Honeggerin johdolla École normale de musiquessa ja sai diplominsa vuonna 1951. Palattuaan Turkkiin vuonna 1953 hän pääsi akateemikoksi Ankaran valtionkonservatorioon. Vuonna 1953 Kodallı kantaesitti Cahit Külebin sanoihin säveltämänsä teoksen "Atatürk Oratoryosu" Kemal Atatürkin ruumiin Ankaran etnografisesta museosta Anıtkabiriin siirron yhteydessä. Vuosina 1955–1962 Kodallı toimi Turkin valtionoopperan (Ankara) varamusiikkimanagerina; hän myös johti sitä jonkin aikaa.
Kodallı sai Turkin valtiontaiteilijan arvonimen vuonna 1981 ja pääsi professoriksi vuonna 1985. Hän teki mahdolliseksi sävellyksen laitoksen avaamisen Çukurovan yliopistoon vuonna 1989. Vuonna 1997 hän sai Sevda-Cenap Andin musiikkijärjestön myöntämän kultaisen kunniamitalin.
Semarey

Semarey on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 43 kilometriä Beaunen kaupungista luoteeseen.
Kunnan keskipisteenä on Saint-Gallin seurakuntakirkko 1500- ja 1600-luvulta. Kirkon kellotorni on peräisin 1800-luvulta ja aurinkokello 1600-luvulta.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2026

Jääkiekon maailman­mestaruus­kilpailut 2026 järjestetään Sveitsissä Zürichissä ja Fribourgissa 15.–31. toukokuuta 2026.
Päätös järjestäjistä tehtiin toukokuussa 2022 Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n vuosittaisessa kongressissa Suomen maailmanmestaruuskisojen aikana. Sveitsin piti alun perin isännöidä vuoden 2020 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuja, mutta turnaus jouduttiin perumaan koronavirusrajoituksien vuoksi.
Otteluareenat.
Zürich tulee toimimaan turnauksen pääpaikkana.
Pudotuspelit.
Turnauskaavio.
Välieräparit määräytyvät joukkueiden alkulohkomenestyksen mukaan.
Murron koulu

Murron koulu on Tyrnävän kunnassa Murron taajamassa sijaitseva peruskoulu. Koulussa annetaan esiopetusta ja opetusta luokka-asteille 1–6. Koulu aloitti alkujaan kansakouluna. 
Historia.
Murrolle perustettiin vuonna 1916 kansakoulu, joka aluksi toimi Murron rukoushuoneella. Kempeleen kunnan puolella asuvat murtolaiset tekivät keväällä 1916 esityksen Kempeleen kuntakokoukselle kunnan ottamisesta osaa kouluhankkeeseen. Anomustaan murtolaiset perustelivat sillä, että matka Ylikylässä sijaitsevaan kouluun oli kohtuuttoman pitkä ja vaivalloinen, varsinkin pienille lapsille ja sellaisille, joille ei ollut riittävän lämpimiä talvivaatteita. Kuntakokous suhtautui esitykseen kylmästi pitäen sitä ”vajavaisena ja kalliina”. Vuonna 1920 Tyrnävän kunta osti omaa koulurakennusta varten J. Matilalta tontin Erukan metsäsarasta. Koulu aloitti toimintansa puolivalmiissa koulurakennuksessa seuraavana vuonna. Ensimmäisinä kouluvuosina oppilasmäärä vaihteli 32:n ja 50:n välillä. 
Vuonna 1993 valmistui uusi koulurakennus. Siihen tehtiin ensimmäinen laajennus vuonna 2000. Peruskorjauksen ja uudisrakennuksen suunnittelijana oli arkkitehti Arja Riihola. Kouluun on tehty muutamia laajennuksia vuosien varrella.