tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Strimka lan

Strimka lan () on Smotrytšjokea ylittävä kolmijänteinen ja vinojalkainen metallirunkoinen ulokesilta Kamjanets-Podilskyin kaupungissa, Hmelnytskyin alueella, Ukrainassa.
Sillan ääriviivojen antamaa muotoa voidaan yhdistää naaraspuolisen peuraeläimen hyppyyn, minkä vuoksi silta on tunnettu myös nimellä Nopea vaadin. Tai Prudka lan () eli nopsajalkainen vaadin ja Juokseva vaadin () Rakennussuunnitelman luoja oli Eduard Dudnyk ja hanketta kehittivät Evgeni Patonin mukaan nimetyn Kiovan hitsaustutkimuslaitoksen asiantuntijat. Sillan rakentaminen aloitettiin vuonna 1966 ja se kesti seitsemän vuotta siihen aikaan uusimman tekniikan ja teknologian jatkuvasta käyttöönotosta johtuvasti. Viimeinen kotelo hitsattiin 21. elokuuta 1973. Liikenne sillalla avattiin juhlallisesti 2-na päivänä marraskuuta 1973. Olympiatuli kulki tämän sillan yli kesällä v. 1980. Strimka lan on käytössä oleva maantiesilta kansallisesti tärkeällä Žytomyr–Tšernivtsin välisellä valtatiellä N-03. Tämän vuoksi Kamjanets-Podilskyin kaupunginvaltuuston istunto päätti jo 14. helmikuuta 2001 poistaa sillan kunnallisesta omistuksesta ja valtionhallinto 8. lokakuuta 2004 sen siirtämisestä Ukrainan infrastruktuurin uudistamis- ja kehittämisviraston eli Ukravtodorin omistukseen.
Strimka lan on Ukrainan korkein silta, jolle eri lähteiden mukaan korkeutta vedenpinnasta veikataan joko 54 tai Kamjanets-Podilskyin vuoden 2003 matkaoppaan mukaan 60 tai vuosina 1992 ja 2002 ennätyskirjajulkaisuissa esiin noussutta 70 metriä. Rakenteeltaan silta on teräksinen kolmijänteinen vinoisin palkein tuettu ulokesilta, jonka kaikkien rakenteiden materiaali on vähäseosteista terästä ja ajoradan päällysteenä käytettiin erityistä ortotrooppista teräskantta paremman lämmönkestävyyden saavuttamiseksi. Strimka lanille suunniteltiin neljä tieliikenneajo- ja kaksi jalankulkijoiden kävelykaistaa, jotka edelleen täyttävät nykyaikaisia vaatimuksia. Sillan ajoradan leveys on 14 ja yhden jalkakäytävän leveys 2,25 metriä. Sillan pituus on 379,14 metriä, josta vasemman rannan ylikulkusilta on 133, väyläosa 179 ja oikeanpuoleisen rannan ylikulkusilta 67 metriä pitkä. Sillan pisin jänneväli on 148,94 metriä. Molempien rantojen ylikulkusiltojen jännerakenteet poikkileikkaukseltaan koostuvat kymmenestä T-palkista ja ovat rakenteeltaan samankaltaisia esijännitettyjä jännevälejä teräsbetonipalkeilla. Tukien akselien välinen etäisyys on 22,2 metriä. Teräksinen siltarakennelma koottiin kahdella kohti toinen toista siirtyvillä nosturilla. Pisimmän jännevälin rakenteen kokoamiseksi tehtiin väliaikaiset asennustuet, joiden poikkileikkaus oli 1020 x 10 mm ja joista paikalleen valamalla tehtiin monoliittisia ja tiiviitä. Pisimmän noin 149 metrin pituisen ja 18,5 metriä leveän jännevälin rakenteeseen metallin kulutus oli 320 kg/m².
Sillasta tuli 20. syyskuuta 1996 lähtien suosittu benjihyppyjen paikka, jossa niitä voi seurata melkein joka vuosi Kamjanets-Podilskyissa säännöllisesti järjestettävien ilmailukilpailujen ja festivaalien aikana. Myös kuumailmapalloilla lentämisiä alkaen 29. kesäkuuta 1999.
Threads

Threads on yhdysvaltalaisen Metan yhteisö- ja mikroblogisalusta, joka kehitettiin Elon Muskin omistaman Twitterin kilpailijaksi. Threadsiä on kuvailtu Twitterin ”siistitymmäksi” ja ”ystävällisemmäksi” versioksi, joka on myös johtanut syytöksiin sisällön sensuroinnista. 
Sovellus julkaistiin heinäkuussa 2023, ja se keräsi ensimmäisen viiden päivän aikana yli 100 miljoonaa käyttäjää. Vuoden kuluttua julkaisusta Threadsilla ilmoitettiin olevan yli 175 miljoonaa aktiivista kuukausikäyttäjää, mutta Meta ei ole kertonut kaikkia käyttäjämäärää kuvaavia tunnuslukuja.
Sovellus oli saatavilla julkaisuhetkellään maailmanlaajuisesti yli sadassa maassa, muttei Euroopan unionin alueella. Palvelu julkaistiin Euroopan unionin alueella 14. joulukuuta 2023.
Toimiakseen Threads tarvitsee pääsyn huomattavaan määrään älylaitteen käyttäjän henkilökohtaisia tietoja, mikä ei sovi EU:lle. Sovellus kerää tietoja muun muassa käyttäjän selaushistoriasta, terveystiedoista, maksutavoista, sijainnista ja yhteystiedoista. 
Toiminta.
Threadsissa käyttäjä voi kirjautua sovellukseen Instagram-tunnuksilla. Sovellus tarjoaa mahdollisuuden lähettää enintään 500 merkkiä sisältäviä tekstijulkaisuja. Sovelluksessa voi jakaa kuvia, linkkejä ja videoita. Se tarjoaa myös kommentointimahdollisuuden.
Erona Twitteriin Threadsissä ei ole aihetunnisteita ja hakupalkkia voi käyttää ainoastaan muiden tilien löytämiseen. Käytännössä käyttäjä näkee ainoastaan sisältöä, joka ilmestyy hänen aikajanalleen Metan algoritmin ohjaamana. Aikajanalla esiintyy myös sisältöä tileiltä, joita käyttäjä ei seuraa. Threadsiä voi käyttää ainoastaan mobiililaitteella.
Angolan maantiede

Angolan maantiede kertoo Angolan maantieteestä. Angolan pohjoispuolella sijaitsee Kongon demokraattinen tasavalta, itäpuolella sijaitsee Sambia ja eteläpuolella sijaitsee Namibia. Angolan länsipuolella on Atlantin valtameri. Merenrannikolta alkaen on 15-200 kilometriä tasankoa, jonka laidalla sijaitsevat reunavuoret. Maan sisäosassa on pohjois-eteläsuuntaisia ylänköalueita, jotka ulottuvat Kongon altaalta Sambesin altaaseen ja Kalaharin autiomaahan. Sisämaan ylänköalueisiin kuuluvat muun muassa keskusylänkö ja Kongon ja Malanjen ylängöt. Joet Kongo ja Sambesi virtaavat molemmin puolin ylänköä, joka on niiden vedenjakaja. Usean Atlantiin laskevan joen juoksulla on koskia ja vesiputouksia. Joissakin joissa on vettä vain osa aikaa vuodesta. Joet Cuando ja Cubango virtaavat sisämaan kautta Okavangonjoen altaaseen. 
Keskusylänköä lukuun ottamatta Angolan ilmasto on trooppista. Sateisinta on maan pohjoisosassa ja kuivinta maan eteläosassa. Etelän sademäärä on puolet pohjoisen sademäärästä. Sateisimmat kuukaudet ovat loka-toukokuussa. Maan etelä- ja itäosassa on enimmäkseen hiekkaerämaata, mutta joissain paikoin on biombometsää. Ylänköalueilla on enimmäkseen savannia. Maan pohjoisosassa metsät ovat trooppista sademetsää.
Joona Keskitalo

Joona Keskitalo (s. 1992 Oulu) on suomalainen kirjailija. Keskitalo varttui Hämeenlinnassa ja asuu nykyään Espoossa. 
Ennen kirjailijanuraansa Keskitalo työskenteli muun muassa varastotyöntekijänä. Hänen ensimmäinen kirjansa "Tottelemattomat" ilmestyi vuonna 2021. Teos on samannimisen trilogian ensimmäinen osa. Sarjan toinen osa "Kunniattomat" ilmestyi vuonna 2022. Trilogian kolmas osa, "Rottien kuninkaat" ilmestyi marraskuussa vuonna 2023. 
Kun Keskitalo ryhtyi kirjoittamaan trilogiaansa, hän päätti kirjoittaa tyypillisen ”kuinka rikos tehtiin ja siitä jäätiin kiinni” -teoksen sijaan tarinaansa monta eri päähenkilöä, jotka yrittävät välttää kiinnijäämistä. Lisäksi henkilöt ovat itsekin kummisssan, kuinka ajautuivat entistä syvemmälle rikoksiin. 
Trilogia on kiinnostanut myös Suomen ulkopuolella. Se ilmestyy Saksassa, Sveitsissä ja Itävallassa. Siitä on ostettu televisiosarjaoptiot. 
Helmikuussa 2024 Keskitalolta ilmestyi uusi teos, "Saari joka repesi". Se on uuden, Korppooseen sijoittuvan trilogian ensimmäinen osa. 
Keskitalon isä on entinen kymmenottelija Petri Keskitalo.
H. Olavi Laakso

Hannes Olavi Laakso (13. syyskuuta 1914 Lohja – 2. syyskuuta 1992) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1973.
Laakson vanhemmat olivat metsätyönjohtaja, tekstiilikauppias Edward Laakso ja Martta Asplund ja puoliso Helvi Hurmerinta. Laakso kävi kansakoulun jatkoluokat ja meni 14-vuotiaana harjoittelijaksi salolaisen Radioliike Nordell &amp; Koskisen palvelukseen. Kesälomallaan 1934 hän oli harjoittelijana Salon Sähkötehtaalla. Hän suoritti sotilasradiosähköttäjän toisen luokan pätevyysvaatimuksen varusmiespalveluksen aikana 1934–1936, ja toimi sitten Nordell &amp; Koskisen radiotehtaalle työnjohtajana. Laakso lunasti Lauri Koskisen puoliosuuden ja tuli Fjalar Nordellin yhtiökumppaniksi yritykseen 1937 ja johtokunnan jäseneksi. Välirauhan aikana hän palasi työnjohtajaksi Nordell &amp; Koskisen Radiotehtaalle ja jatkosodan jälkeen hän aloitti tuotannon johtajana. Yhtiöstä tuli osakeyhtiö ja sen nimeksi tuli Salora Oy 1945. Saloran teknisenä johtajana Laakso oli 1970 asti, jolloin hän siirtyi johtajaksi. Vuonna 1973 hän siirtyi komponenttituotantoon keskittyneen tytäryhtiö Salcomp Oy:n toimitusjohtajaksi Uuteenkaupunkiin. Hän kuului lisäksi Radiotuonti Oy:n ja Radiogramo Oy:n johtokuntaan 1961–1966 ja Tähti-Auto Oy:n johtokuntaan 1963–1965. Fjalar Nordellin kuoleman jälkeen Laakso toimi Salora Oy:n johtokunnan puheenjohtajana. Hän jäi eläkkeelle 1977 oltuaan lähes 48 vuotta Saloran palveluksessa. Salora-jutussa Jouko Nordell ja Laakso tuomittiin vankeusrangaistuksiin törkeästä veropetoksesta 1979. Korkein oikeus vahvisti tuomion 1981.
Laakso vaikutti muun muassa Halikon kunnan elinkeinolautakunnan puheenjohtajana, Salon Seudun Väestönsuojeluyhdistyksen johtokunnan jäsenenä, Salon Seudun Reservialiupseerit ry:n puheenjohtajana sekä Salon Rotaryklubin presidenttinä. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan. Vuodesta 1967 hän omisti Kirjolan tilan Halikossa.
Painajaisia ja unikuvia

Painajaisia ja unikuvia () on Stephen Kingin julkaisema vuoden 1993 novellikokoelma, joka julkaistiin vuosina 1999–2000 suomeksi kahdessa osassa nimillä Yksinäinen sormi ja Anteeksi, oikea numero.
Rudolph

Rudolph () on englanninkielinen miehen etunimi, joka voi esiintyä myös sukunimenä. Se on muunnelma saksankielisestä nimestä Rudolf. Se lyhennetään usein muotoon Rudy ().
Suomessa etunimi Rudolph on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 54 miehelle ja alle 25 naiselle.
Tunnettuja Rudolph-nimisiä.
Rudolph etunimenä:
Rudolph sukunimenä:
Kuvitteellisia hahmoja:
Ove Holvikari

Ove Alfons Thorleif Holvikari (vuoteen 1934 "Halén" 29. elokuuta 1920 Helsinki – 5. syyskuuta 1996) oli suomalainen vaateteollisuudessa toiminut yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1972.
Holvikarin vanhemmat olivat autotarkastaja Hjalmar Alfons Holvikari (aiemmin Halén) ja postivirkailija Edith Hulda Josefina Lagerträd ja puoliso vuodesta 1945 näyttelijä Pirkko-Liisa Jurvanen. Holvikari kirjoitti ylioppilaaksi Oulunkylän yhteiskoulusta 1941 ja valmistui Maasotakoulun kadettikurssilta 1943. Sotien jälkeen hän perusti Helsingin Korsettineulomo Pirkka -yrityksen 1948. Hän osti 1953 Helsingin Urheilupusero- ja Paitatehtaan ja muutti 1956 yhtiön nimen Oy Korsettiteollisuus Ab:ksi. 1960- ja 1970-luvun vaihteessa Holvikaari muutti yrityksen nimeksi Oy Profileteollisuus Ab, ja se alkoi valmistaa korsettien sijaan rintaliivejä, uimapukuja ja yöasuja. Yritys kävi myös idänkauppaa ja 1977 työllisti yhteensä noin 140 henkeä. Vuonna 1985 Holvikari myi yrityksensä ruotsalaisomisteiselle Abecita Oy:lle ja siirtyi eläkkeelle. Holvikari vaikutti muun muassa Vaatetusteollisuuden Keskusliiton VATEVAn hallituksen puheenjohtajana ja Suomen Olympiakomitean valtuuskunnan jäsenenä.
Namibian maantiede

Namibian maantiede kertoo Namibian maantieteestä. Namibian pohjoispuolella sijaitsee Angola itäpuolella sijaitsee Botswana ja eteläpuolella sijaitsee Etelä-Afrikka. Pohjoisessa on Angolan ja Botswanan välissä Namibiaan kuuluva kapea kieleke, joka ulottuu Sambian eteläpuolelle. Namibian länsipuolella on Atlantin valtameri. Etelä-Afrikan rajalla virtaa Oranjejoki, joka on maan pisin ja ainoa ympäri vuoden virtaava joki. Maan korkein vuori on 2573 metriä korkea Brandberg. Merenrannikolta sisämaahan on kapea kaista, missä sijaitsee Namibin aavikko. Sossuvien allasta reunustavat tähtidyynit, jotka ovat maailman korkeimpia. Namibin aavikon itäpuolella on rannikon suuntainen vuoristo. Vielä idempänä on rosoisia vuoria sisältävä ylänkö. Maan eteläosassa on maailman toiseksi suurin kanjoni Fish River Canyon. Maan pohjoisosassa kasvillisuus on puusavannia, pensastoa, ruohomaata aroa tai jokisusuistojen rehevää kasvillisuutta. 
Namibian ilmasto on kuiva. Maan sisäosassa päivälämpötila voi olla 40°C, mutta yölämpötila on paljon päivälämpötilaa alhaisempi. Maan keskiosan ylängön korkeilla alueilla ilmasto on alamaiden ilmastoa viileämpi. Merenrannikolla esiintyy usein sumua ja siellä vuotuinen sademäärä on alle 20 mm. Tämä johtuu rannikon läheltä virtaavasta kylmästä Benguelanvirrasta.
Vila Viçosan perisynnittömän sikiämisen ritarikunta

Vila Viçosan perisynnittömän sikiämisen ritarikunta () on portugalilainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1818 kuningas Juhana VI:n käskystä. Sitä jaettiin tunnustuksena sellaisille siviileille ja sotilashenkilöille, jotka olivat tehneet merkittävän palveluksen kruunulle, paaville tai Neitsyt Marialle. Saajan ei tarvitse olla Portugalin kansalainen.
Ritarikunta lakkautettiin Portugalin kuningaskunnan myötä vuonna 1910, mutta se on säilynyt aktiivisena entisen kuningasperheen perheen ritarikuntana. Sen suurmestarina toimii Braganzan herttua. Portugalin tasavalta tunnustaa ritarikunnan vain epävirallisesti, ja portugalilaiset saavat kantaa ritarikunnan tunnuksia juhla-asussaan (paitsi sotilasunivormussa).
Kunnianosoitusta jaetaan neljässä luokassa (suurristi, komentaja, ritari ja palvelija) ja ritarikunnan nauha on vaaleansininen valkoisilla reunaraidoilla:
Otto Jensen

Otto Jensen (11. syyskuuta 1856 Kongsberg – 26. helmikuuta 1918 Hamar) oli norjalainen teologi ja poliitikko. Hän toimi Norjan kirkko- ja opetuministerinä vuosina 1906–1907 ja oli Hamarin piispa vuosina 1917–1918.
Georg Haupt

Georg Haupt (10. elokuuta 1741 – 18. syyskuuta 1784) oli ruotsalainen ebenisti ja aikansa tunnetuimpia ruotsalaisia huonekalusuunnittelijoita. Hän opiskeli Pariisissa ja omaksui uusklassistisen tyylin yhdistettynä rokokoohon. Hauptista tuli vuonna 1769 hovipuuseppä.
Jakov Melnikov

Jakov Fjodorovitš Melnikov (, 13. tammikuuta 1896 Moskova, Venäjän keisarikunta - 2. heinäkuuta 1960 Neuvostoliitto) oli Neuvostoliittoa edustanut venäläinen pikaluistelija.
Jakov Melnikov aloitti pikaluistelu-uransa Venäjällä keisarivallan aikaan ennen ensimäistä maailmansotaa. Ensimmäisen kerran hän osallistui maan mestaruuskisoihin vuonna 1911 sotien välisenä aikana. Tähän aikaan Venäjän huippunimiä olivat Ippolitovin veljekset Vasili ja Platon sekä Nikita Naidenov. Melnikov nousi ensimmäisen kerran maansa mestariksi vuonna 1915 ja voitti Venäjän keisarikunnan pikaluistelumestaruuden yhteispisteissä kaikkiaan kaksi kertaa eli 1915 ja 1917. Sen jälkeen hän voitti Neuvosto-Venäjän mestaruuden kolme kertaa eli 1918, 1919 ja 1922. Sen jälkeen hän voitti yleisliittolaisia eli Neuvostoliiton mestaruuksia vielä kuusi kertaa (1924, 1927, 1928, 1933, 1934 ja 1935). Näin oli kaikkiaan 11 kertaa Venäjä &amp; Neuvostoliiton mestari. Viimeisen kerran Melnikov osallistui maansa mestaruuskisoihin talvella 1939.
Maailmansota oli keskeyttänyt kansainvälisen kanssakäymisen urheilussa. Niinpä Neuvosto-Venäjän edustajat tulivat EM- ja MM-kisoihin vain kerran eli talvella 1923. Niissä kisoissa Melnikov saavutti neljännen sijan yhteispisteissä EM-kisoissa Hamarissa ja pronssia MM-kisoissa Tukholmassa edellään Suomen Clas Thunberg ja Norjan Harald Strøm. Neuvostoliitolaisena kilpakumppanina hänellä oli Platon Ippolitov, joka menestyi heikommin kuin Melnikov.
Vuoden 1923 jälkeen Neuvostoliiton urheilijat eivät osallistuneet enää EM- tai MM-kisoihin. Melnikov ja toiset Neuvostoliiton pikaluistelijat vierailivat Norjan, Ruotsin ja Suomen työläisurheiluliittojen kisoissa. Vuonna 1928 Talvispartakiadit järjestettiin Oslossa. Niissä Melnikov otti voitot 5 000 ja 10 000 metrillä. Melnikovin tulostaso oli niin hyvä, että hän olisi antanut kovan vastuksen ajan silloisille EM- ja MM-kisojen huippunimille eli Thunbergille, Norjan Ivar Ballangrudille ja Bernt Evensenille.
Urheilu-uran jälkeen.
Toisessa maailmansodassa Melnikov oli autokomppanian komentajana. 
Sodan jälkeen hän siirtyi pikaluistelussa valmennustehtäviin.
Tunnustukset.
Vielä Melnikovin urheilu-uran kestäessä Neuvostoliitossa perustettiin vuonna 1934"Neuvostoliiton urheilun mestari" -tunnustus. Ensimmäinen myönnettiin Jakov Melnikoville. Hän sai myös muita huomionosoituksia, kuten Työn punalipun kunniamerkin (1937) ja Punaisen tähden kunniamerkin.
Uuden-Seelannin ritarikunta

Uuden-Seelannin ritarikunta () on uusiseelantilainen ritarikunta. Se on perustettu 6. helmikuuta 1987. Sitä jaetaan tunnustuksena kruunun tai Uuden-Seelannin kansalaisten hyväksi tehdyistä teoista niin siviileille kuin sotilashenkilöillekin. Uudessa-Seelannissa jaettavien ritarikuntien keskuudessa ritarikunta on korkea-arvoisin.
Ritarikunnan jäsenmäärä on rajattu 20 elävään henkilöön kerrallaan. Ylimääräisiä jäseniä voidaan nimittää poikkeustapauksissa. Tällaisia poikkeusnimityksiä on tehty vain viisi kertaa: 1990 (Waitangin sopimuksen 150-vuotisjuhlapäivä), 2002 (kuningatar Elisabet II:n kultariemujuhla), 2007 (ritarikunnan 20-vuotisjuhla), 2012 (kuningatar Elisabet II:n timanttiriemujuhla) ja 2022 (kuningatar Elisabet II:n platinariemujuhla).
Kunniamerkkiä jaetaan yhdessä luokassa:
Stina Saari

Stina Saari (s. 1992) on suomalainen runoilija. Hänen esikoiskokoelmansa "Änimling" ilmestyi 2018 Teoksen kustantamana. Kriitikko Virpi Alanen ihastelee: "nyt on raikasta settiä" ja toteaa että energisen hössöttävä kieli saa teoksessa päähuomion: se on "sinne tänne sinkoilevaa muttei hapuilevaa". Saaren kieli käy ylikierroksilla, kuin oltaisiin matkalla pois kielestä ja takaisin. Lopulta Alanen kuitenkin toteaa, että "tajunnanvirtamaisesti koheltava muoto hätkähdyttää alussa mutta käy loppupuolella toisteliaaksi". Teos kuitenkin hänen mielestään tavoittaa ajastamme hyvin keskeistä tunnelmaa.
Saari sai esikoisteoksestaan "Ä nim ling" Yleisradion Tanssiva karhu -palkinnon 2019.
Reptil

Reptil (oikealta nimeltään Humberto Lopez) on Marvel-kustantamon sarjakuvien supersankari. Hän pystyy luuamuletin ansiosta muuttamaan ruumiinosiaan dinosaurusten ruumiinosiksi. Myöhemmin hän saa myös kyvyn muuttua kokonaan dinosaurukseksi.
Witteveen–Kolkin oireyhtymä

Witteveen–Kolkin oireyhtymä on synnynnäisenä hermoston kehityshäiriönä ilmenevä erittäin harvinainen oireyhtymä. Oirekuva on yksilöllisesti vaihteleva.
Witteveen–Kolkin oireyhtymästä kärsivillä lapsilla voi ensimmäisten elinkuukausien aikana ilmetä syömisongelmia. Pituuskasvu saattaa olla hidastunutta. Noin puolilla potilaista esiintyy hypotonia, noin puolilla mikrokefalia ja noin puolilla motorinen kehitysviive. Oppimisvaikeudet ovat Witteveen–Kolkin oireyhtymässä yleisiä, ja jos kehitysvamma todetaan, se on yleensä lievä. Osalla sairastuneista on ilmennyt myös epilepsiaa. Witteveen–Kolkin oireyhtymään liittyvät sille ominaiset kasvonpiirteet, joissa tyypillisesti otsa on pitkä ja kapea, silmäluomiraot alaspäin suuntautuneet, kasvot muodoltaan kolmiomaiset, leuka terävä ja ylähuuli ohut. Oireyhtymän yhteydessä saattaa myös esiintyä suulakihalkio tai nivelten ylitaipuisuus. Joskus on todettu näköhäiriöitä, minkä lisäksi oireyhtymän piirteisiin kuuluu huonokuuloisuus, joka voi olla alkuperältään sensorineuraalinen, konduktiivinen tai sekamuotoinen. Oireyhtymään mahdollisesti kuuluviin synnynnäisiin rakennepoikkeavuuksiin kuuluvat lantiomunuainen, kammioväliseinäaukko, paksuuntunut aorttaläppä, kystoseele ja ureteroseele. Pienellä osalla sairastuneista on ollut myös aivojen rakennepoikkeavuus, kuten aivokammioiden suurikokoisuus, aivokurkiaisen poikkeavuus, pikkuaivoatrofia tai tyypin I Arnold–Chiarin epämuodostuma.
Witteveen–Kolkin oireyhtymään liittyy noin kolmasosalla sairastuneista psykiatrisia ongelmia tai käytöshäiriöitä. Sosiaaliset vuorovaikutustaidot voivat olla puutteelliset. Ongelmina saattaa ilmetä keskittymiskyvyttömyyttä, levottomuutta, ylivilkkautta, autismin kirjon häiriö tai ADHD. Aggressiivisuutta ja pakko-oireista käyttäytymistä voi myös esiintyä. Mahdollisia oireyhtymään liittyviä psykiatrisia sairauksia ovat esimerkiksi masennus ja skitsoaffektiivinen häiriö.
Witteveen–Kolkin oireyhtymä johtuu kromosomin 15 geenin SIN3A mutaatiosta. Sitä aiheuttavat myös kromosomialueen 15a24 mikrodeleetiot, joihin liittyy SIN3A-geenin deleetio. 15q24-mikrodeleetion aiheuttamassa oireistossa kuitenkin kehitysvamma on usein keskivaikea tai vaikea. Oirekuva on näissä tapauksissa myös tavallista moninaisempi. Yleensä Witteveen–Kolkin oireyhtymän taustalla on "de novo" -mutaatio. Periytyvyys on autosomaalinen ja vallitseva. Oireyhtymästä arvioidaan kärsivän alle yhden elävänä syntyvän lapsen miljoonaa kohden. Esiintyvyys on yhtäläinen sukupuolesta riippumatta. Parannuskeinoa ei ole vaan hoito on oireenmukainen. Oireyhtymän kuvasivat ensimmäisinä Josefine S. Witteveen ja Sharon M. Kolk vuonna 2016.
Gabdennasyr Kursavi

Gabdennasyr Kursavi (, ; 1776–1812) oli tataarien imaami, valistaja, hanafi-maturidi-teologi, merkittävä jadidisti. Qursawi syntyi nykyisessä Arçan piirissä, Tatarstanissa. Hän kuoli suorittaessaan pyhiinvaellusta Mekkaan. Qursawi on haudattu Istanbulin Üsküdariin.
Daniel Barritt

Daniel Barritt (s. 23. elokuuta 1980) on brittiläinen kartanlukija.
Ura.
Barritt aloitti kilpailemisen vuonna 1999 ja on osallistunut yli sataan rallin MM-sarjan kilpailuun. Hänen uransa lähti nousuun David Higginsin kanssa vuonna 2002, jolloin he voittivat SCCA Pro Rally -sarjan mestaruuden. Hän osallistui Alastair Fisherin kanssa WRC Academyyn vuonna 2011 ja liittyi Elfyn Evansin kartanlukijaksi vuonna 2013. He kilpailivat WRC2-sarjassa ennen nousua rallin MM-sarjaan. Barritt liittyi Takamoto Katsutan kartanlukijaksi vuonna 2019. Vuonna 2021 Viron rallissa hän loukkasi niskansa ja selkänsä ja joutui sivuun kuntoutumisen ajaksi.
Dunja Mijatović

Dunja Mijatović (s. 8. syyskuuta 1964 Sarajevo) on bosnialainen ihmisoikeusvaikuttaja.
Mijatović valmistui vuonna 1987 Sarajevon yliopistosta. Myöhemmin hän opiskeli Bolognan yliopistossa ja London School of Economicsissa. Hän on ammattiurallaan keskittynyt varsinkin työhön sananvapauden hyväksi. Mijatović toimi vuosina 2005–2007 Euroopan neuvoston kriisiaikojen ilmaisun- ja tiedotuksenvapauden asiantuntijoiden ryhmän ja vuosina 2007–2010 Euroopan sääntelyelinten ohjelman johtajana. Vuosina 2001–2010 hän johti Bosnia-Hertsegovinan sähköisen viestinnän sääntelyelintä. Vuosina 2010–2017 hän oli Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön tiedotuksenvapausedustaja.
Mijatović valittiin 24. tammikuuta 2018 Euroopan neuvoston ihmisoikeusvaltuutetuksi 107:lla äänellä 229:sta. Hän astui 1. huhtikuuta 2018 virkaan kuusivuotiskaudelle. Häntä edelsi tehtävissä Nils Muižnieks. Komissaarina Mijatović on työskennellyt muun muassa ilmaisunvapauden, toimittajien turvallisuuden, ihmisoikeusaktivistien suojelun sekä siirtolaisten ja pakolaisten oikeuksien hyväksi. Hän on ollut aktiivinen syrjinnän ja vihapuheen vastaisessa työssä. Mijatović on keskittynyt myös naisten, lasten ja haavoittuvaisten ryhmien kohtaamien ihmisoikeushaasteiden ratkaisuun varsinkin konfliktin ja pakolaisuuden oloissa. Lisäksi hän on työskennellyt Ukrainan sodan ihmisoikeusseurausten parissa.
Mijatović vaati 6. heinäkuuta 2023 "Iltalehden" toimittaja Ida Erämaahan kohdistuneen uhkailun tutkintaa ja tuomitsemista. Hän piti toimittajaan kohdistettua ja uhkauksiin johtanutta kampanjaa vakavana. Joulukuussa 2023 Mijatović ilmaisi huolensa pakolaisten ja turvapaikanhakijoiden oikeuksista Suomen itärajan tilapäisen sulkemisen yhteydessä sisäministeri Mari Rantaselle osoittamassa kirjeessään.
Wiedemann–Steinerin oireyhtymä

Wiedemann–Steinerin oireyhtymä on oireyhtymä, jota aiheuttavat KMT2A-geenin mutaatiot. Yleensä oireyhtymän taustalla on "de novo" -mutaatio. Periytymistapa on vallitseva.
Wiedemann–Steinerin oireyhtymään liittyy lyhytkasvuisuutta, kehitysvammaisuutta ja poikkeavat kasvonpiirteet. Poikkeavaa karvoitusta kyynärseudulla esiintyy yli 50 %:lla potilaista. Sitä pidettiin aiemmin oireyhtymälle tyypillisenä erityispiirteenä, mutta geenitutkimuksissa oireyhtymä on osoittautunut luultua yleisemmäksi ja sen oirekuva on täsmentynyt. Useimmiten Wiedemann–Steinerin oireyhtymä johtaa lievään tai keskivaikeaan kehitysvammaisuuteen. Kehitysviive on havaittu kielentuotossa noin 80 %:lla ja motorisissa taidoissa selkeänä noin 60 %:lla. Monet jäävät pienikokoisiksi. Tyypillisiin kasvonpiirteisiin kuuluvat pitkät ja kapeat, toisistaan etäiset luomiraot, korostuvat kulmakarvat ja silmäripset, leveähkö nenä sekä pitkähkö ylähuuli. Joskus Wiedemann–Steinerin oireyhtymään liittyvissä kasvonpiirteissä on huomattavaa samankaltaisuutta Kabuki-oireyhtymässä ja Cornelia de Lange -oireyhtymässä esiintyvien kasvonpiirteiden kanssa. Alle puolilla potilaista on ilmennyt luuston poikkeavuuksia. Osalla on todettu myös sydämen rakennepoikkeamia, pienikätisyyttä ja -jalkaisuutta, epilepsiaa sekä hypotoniaa. Suurimmalla osalla Wiedemann–Steinerin oireyhtymästä kärsivistä on ollut silmälöydöksenä karsastus, kyyneltieongelmia tai ptoosi. Oireyhtymään liittyvinä psyykkisinä piirteinä on kuvattu aggressiivisuutta, keskittymiskyvyn puutetta, ahdistuneisuutta ja stereotyyppisiä toimintoja.
Wiedemann–Steinerin oireyhtymään viittaavia tapauskuvauksia julkaistiin ensimmäisen kerran 1980-luvun loppupuolella. Oireyhtymä nimettiin kahden ensimmäisen raportin laatijoiden mukaan. Vuonna 2012 löydettiin oireyhtymää aiheuttava virhe KMT2A-geenistä. Tapauksia on esiintynyt eri puolilla maailmaa, mutta esiintyvyydestä ei ole tietoa. Alidiagnosointia on arveltu esiintyvän runsaasti. Parannuskeinoa Wiedemann–Steinerin oireyhtymään ei ole vaan hoito on oireenmukaista.
Hålogalandin laamanninoikeus

Hålogalandin laamanninoikeus (norj. "Hålogaland lagmannsrett") on yksi Norjan kuudesta laamanninoikeudesta. Sen tuomiopiiri koostuu Nordlandin, Tromssan ja Finnmarkin lääneistä. Håloagalandin laamanninoikeus toimii Tromssassa.
Käräjäoikeudet.
Hålogalandin laamanninoikeus toimii valitustuomioistuimena Helgelandin, Indre ja Østre Finnmarkin, Midtre Hålogalandin, Pohjois-Tromssan ja Senjan, Saltenin ja Lofoottien sekä Vestre Finnmarkin käräjäoikeudelle.
Heikki Takamäki

Heikki Jouko Takamäki (18. maaliskuuta 1947 Kuortane – 21. heinäkuuta 2023 Tampere) oli suomalainen kauppias ja kaupan alan järjestövaikuttaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Heikki Takamäki syntyi konttorinhoitaja Aaro Takamäen ja Hilja Ahopellon perheeseen. Hän avioitui 1969 kotitalousopettaja Kaija Salmisen kanssa. Takamäki kävi keskikoulun ja opiskeli maanviljelys- ja kauppateknikoksi. Diplomikauppias hänestä tuli 1988. Takamäki oli Keskon Seinäjoen konttorin myyjä 1966–1971 ja neuvoja 1971–1974, Kauhavan Hela-Marketin ja Alahärmän Härmä-Marketin apulaisjohtaja 1974–1979, K-Rauta Takamäen kauppias Alavudella 1979–1994, K-Rauta Rauta-Otra Nekalan toimitusjohtaja Tampereella vuodesta 1994 ja Kesport-Intersport Nekalan kauppias 1995–1999. 
Takamäellä oli myös useita luottamustehtäviä. Keskossa hän oli Seinäjoen neuvottelukunnan jäsen 1982–1984, hallintoneuvoston jäsen 1992–1999 ja varapuheenjohtaja 1997–1999, valtuutettu 1994–1998, työvaliokunnan jäsen 1999–2000, hallituksen jäsen vuodesta 2000 ja puheenjohtaja vuodesta 2003. Hän oli myös Suomen Vähittäiskauppiasliiton, vuodesta 1997 K-kauppiasliitto, Seinäjoen piirin johtokunnan jäsen 1980–1982, rautakauppatoimikunnan puheenjohtaja 1980–1982, liiton rautakauppajaoston johtokunnan jäsen vuodesta 1980 ja toinen varapuheenjohtaja 1984–1988 sekä liittohallituksen toinen varapuheenjohtaja 1984–1988, ensimmäinen varapuheenjohtaja 1989–1992 ja puheenjohtaja 1993–2002. Seinäjoen Maila-Jussien johtokuntaan 1975–1984 kuulunut ja Suomen Pesäpalloliiton hopeisen ansiomerkin saanut Takamäki valittiin 2012 Superpesis Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi. Kauppaneuvoksen arvonimen Takamäki sai 2004.
Grensen

Grensen on Oslon ydinkeskustassa sijaitseva katu, joka ulottuu Stortorvet-aukiolta Professor Aschehougs plass -aukiolle. Se on yksi kaupungin tärkeimmistä liikekaduista, ja sillä kulkee paljon joukkoliikennettä.
Vuoden karikatyyppi

Vuoden karikatyyppi on henkilö, jonka Grafian alainen Suomen karikatyristien ja pilapiirtäjien kilta Skarpit vuosittain valitsee. Valinnan perusteena on, että henkilö on "suomalainen, mediassa vahvasti esillä ollut henkilö, joka on persoonaltaan ja ulkoiselta olemukseltaan mielenkiintoinen piirrettävä”. Valittu henkilö saa itselleen yhden hänestä piirretyistä karikatyyreistä.
Karikatyypit.
Lähde:
Imbe

Imbe on garcinia livingstonei -puun tuottama hedelmä. Niitä kasvaa etenkin trooppisessa Afrikassa. Hedelmää kutsutaan myös afrikkalaiseksi mangoksi. Imbe on makea ja pieni, noin 1–4 senttimetrin kokoinen, oranssi hedelmä, jonka hedelmäneste on keltaista ja tahmeaa.
Culex modestus

Culex (Barraudius) modestus on hyttyslaji. Se on yksi neljästä "Culex"-suvun "Barraudius"-alasuvun lajista. Sitä esiintyy vähintään useissa Euroopan maissa, Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa. Helsingin yliopiston tutkija Lorna Culverwell löysi sen ensimmäisenä Suomesta elokuussa 2022.
3,5-ksylenoli

3,5-ksylenoli (C8H10O) eli 3,5-dimetyylifenoli eli 1-Hydroksi-3,5-dimetyylibentseeni on fenolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste ja yksi ksylenoli-isomeereistä. Yhdistettä voidaan käyttää polymeerien ja muiden yhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa 3,5-ksylenoli on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja runsaasti orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. 3,5-ksylenoli liukenee myös emäksiin.
3,5-ksylenolia eristetään kivihiilitervasta tislaaalla ja tuote puhdistetaan kiteyttämällä bentseeniliuoksesta. Synteettisesti yhdistettä voidaan valmistaa kuumentamalla isoforonia noin 600 °C:n lämpötilaan. Katalyyttinä käytetään kalium- ja kromi- tai vanadiinioksidien seosta tai krominikkeliä.
3,5-ksylenoli reagoi formaldehydin kanssa muodostaen fenoliformaldehydihartseja. Yhdisteestä valmistetaan myös metiokarbia, desinfiointiaineita, 3,5-ksylidiiniä ja useita muiden yhdisteiden synteesien lähtöaineita.
Marko Järvikallas

Marko Järvikallas (s. 1970 Lahti) on suomalainen prosaisti, näytelmäkirjailija ja dramaturgi. Hän on kirjoittanut novellikokoelmia, näytelmiä, kuunnelmia ja tv-draamaa. Järvikallaksen näytelmiä on esitetty muun muassa Kansallisteatterissa, Lahden kaupunginteatterissa, KOM-teatterissa ja Teatteri Quo Vadiksessa. Niitä on myös käännetty ja esitetty Ranskassa, Espanjassa, Puolassa, Saksassa ja Chilessä.
Järvikallas on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri Teatterikorkeakoulusta 2007. Vuonna 2009 Järvikallaksen ja Mikko Viljasen Radioteatterille kirjoittama kuunnelmasarja "Sheriffi McGee" sai Sokeain kuunnelmapalkinnon. Vuonna 2014 Järvikallas sai näyttämötaiteen valtionpalkinnon osana Teksti-näytelmäkirjailijayhteisön ydinryhmää. Hänen esikoisproosateoksensa, novellikokoelma "Mihin täällä voi mennä", oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas 2020. Teos valittiin samana vuonna myös Runeberg-palkinnon esilistalle eli ns. pitkälle listalle.
Vuonna 2023 Järvikallakselle myönnettiin valtion viisivuotinen teatteritaiteen taiteilija-apuraha.
Tuotantoa.
Lähde
Lähde
Mellilänjärvi

Mellilänjärvi on tekojärvi Loimaalla, entisen Mellilän kunnan alueella.
Mellilänjärvi sijaitsee Marttilan seudulta Virttaankankaalle ulottuvalla harjujaksolla. Järvi on suosittua virkistysaluetta ja se on virallinen EU-ranta.
Kirkkokallion vesitorni

Kirkkokallion vesitorni on vesitorni Loimaalla. Juvankallion vesitornin ohella se on toinen kaupungin vesitorneista. Vesitornin tilavuus on 600 m³.
Loimaan vesitorni

Loimaan vesitorni voi viitata seuraaviin:
Juvankallion vesitorni

Juvankallion vesitorni on vesitorni Loimaalla, Juvan kylässä. Kirkkokallion vesitornin ohella se on toinen kaupungin vesitorneista. Vesitornin tilavuus on 1 500 m³.
Henitšeskinsalmi

Henitšeskinsalmi (, ) on Syvašinlahden ja Asovanmeren yhdistävä kapea salmi Ukrainan eteläosassa, Hersonin alueen Henitšeskin piirissä. Salmi erottaa Krimiltä kuroutuvan Arabatinkynnäksen mantereesta. Salmen yli on rakennettu maantiesilta. Henitšeskinsalmi on noin neljä kilometriä pitkä ja 80–150 metriä leveä. Salmen pohjoisrannalla on Henitšeskin satamakaupunki.
Saikunkallio

Saikunkallio on kalliomäki Loimaalla kaupunginosassa. Lähistöllä sijaitsee Loimaan keskuskoulu.
Paikalla sijaitsi Saikun tila, jonka maat Loimaan kauppala osti vuonna 1961. Kauppakirjassa oli ehto, jonka mukaan kauppalan tuli luovuttaa osa tontista Loimaan uuden kirkon paikaksi. Kirkko rakennettiin 1970-luvulla toisaalle.
2000-luvulla paikalle suunniteltiin Lidl-ketjun myymälää. Hanketta vastaan nostettiin adressi ja se kaatui.
Lapuan keskustaajama

Lapuan keskustaajama on Lapuan kaupungin keskustaajama Etelä-Pohjanmaalla. Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2022 lopussa keskustaajaman pinta-ala oli 29,73 neliökilometriä, asukasluku 10 791 ja väentiheys 363,0 asukasta neliökilometrillä. 
Lähteet.
H’lopoman

H’lopoman oli ukrainalaisten opiskelijoiden ja älymystön populistisen liikkeen tukija 1850- ja 1860-luvulla Oikean rannan Ukrainassa. Loukkaavan puolankielisen sanan "chłopoman", joka tarkoittaa talonpoikien ystävää, ottivat mahdollisesti käyttöön ne, jotka propagoivat käsitettä ystävyytenä tavallisen Ukrainan kansan kanssa. Liikkeeseen vaikuttivat huomattavasti ranskalaiset sosialistit (Pierre-Joseph Proudhon, Louis-Auguste Blanqui) ja demokraattinen populismi, jonka alkuperä oli Kiovan yliopiston opiskelijoissa, jotka kuuluivat puolalaistuneeseen ylhäisöön. Tunnustaessaan velvollisuuden palvella "kansaa, jonka keskuudessa elämme" he irtautuivat puolalaisista opiskelijajärjestöistä ja perustivat ukrainalaisen seuran. H’lopoman-liike vaikutti myös Vasemman rannan Ukrainan ja Etelä-Ukrainan nuorisoon, etenkin Harkovassa, Pultavassa, Tšernihivissä ja Odessassa.
Liikkeen perustajia olivat Volodymyr Antonovytš, Tadei Rylskyi, Borys Poznanskyi, Kostjantyn Myh’altšuk, Pavlo Žytetskyi ja Pavlo Tšubynskyi. Sen ideologiset periaatteet ja perusohjelman muotoili Antonovytš. Vastatessaan puolalaisten syytöksiin hän torjui puolalaisen ylimystön sosiaalisen järjestyksen ja jesuiittalaisuuden, koska piti niitä vieraana "kansamme hengelle ja vahingollisena sen elämälle" ja kannusti aikalaisiaan suhtautumaan myötämielisesti kansaan. Syytöksiin yhteistyöstä venäläisten vallankumouksellisten kanssa h’lopomanit julkaisivat kieltävän vastauksen "Otzyv iz Kieva" (’Vastaus Kiovasta’) julkaisussa "Sovremennaja letopis", (Moskova 1862). Julistuksen 21 allekirjoittajaa torjuivat vallankumoukselliset toimenpiteet ja lausuivat, että heidän ainoa tarkoituksensa oli saada koulutusta äskettäin vapautuneelle talonpoikaistolle. He osoittivat vääräksi myös separatismisyytöksen, koska separatismi oli lukutaidottomalle kansalle täysin merkityksetön. Varovainen suhtautuminen viranomaisiin ja varmuus etenemisestä opetuksen ja kulttuurin alalla ennen poliittisia toimenpiteitä sai heidät korostamaan liikkeen epäpoliittista luonnetta.
H’lopomanit toimivat tiukasti lain puitteissa välttääkseen epäilykset vallankumouksellisesta toiminnasta. Vuodesta 1859 alkaen he toimivat Kiovan Hromadassa. He olivat mukana perustamassa sunnuntaikouluja ja kirjoittivat Pietarissa ilmestyneeseen lehteen "Osnovaan". Saadakseen tietoa maasta ja sen kansasta he järjestivät kesälomien aikana Ukrainaan kiertomatkoja, joita sanottiin "kansan keskuuteen menemiseksi". Tekemänsä kulttuuri- ja opetustyön vuoksi h’lopomaneja syytettiin valheellisesti taantumuksellisten venäläisten piireissä siitä, että he olivat poliittisesti kytköksissä Puolan vuosien 1863–1864 kapinaan. Huolimatta seuranneista sortotoimista, joihin kuului ministeri Pjotr Valujevin määräämä ukrainankielisen julkaisutoiminnan kielto, he jatkoivat osallistumista Kiovan Hromadan toimintaan ja muihin yhteiskunnallisiin pyrkimyksiin.
Osnova (Pietari)

Osnova () oli Pietarissa tammikuusta 1861 lokakuuhun 1862 ilmestynyt ukrainan- ja venäjänkielinen aikakauskirja. Siitä ilmestyi 22 numeroa. Lehden julkaisija oli Vasyl Bilozerskyi. Lehti vaikutti merkittävästi ukrainalaiseen kansalliseen tiedostamiseen ja 1860-luvun ukrainankieliseen kirjallisuuteen. Sen toimittajia olivat Bilozerskyi, hänen lankonsa Panteleimon Kuliš ja Mykola Kostomarov. Lisäksi Oleksandr Kistjakivskyi oli apulaispäätoimittaja ja sihteeri. Osnova yhdisti ukrainamielisiä kirjailijoita ja tutkijoita, joilla oli yhteisenä tavoitteena vahvistaa ukrainalaisten oikeutta kehittyä itsenäisenä kansana. Lehdessä julkaistiin ukrainaksi proosaa, runoja, kansanrunoja ja etnografisia tutkimuksia ja venäjäksi erilaisia artikkeleita ja uutisia.
Sisar Bonifacen mysteerit

Sisar Bonifacen mysteerit ("Sister Boniface Mysteries") on brittiläinen rikosdraamasarja. Se on "Isä Brown ja hänen laumansa" -televisiosarjan spin-off. Sarjan päähenkilö on sisar Boniface, jonka ensiesiintyminen on "Isä Brown ja hänen laumansa" -sarjan ensimmäisen kauden kuudennessa jaksossa.
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1927

Yleisluistelun maailmanmestaruudesta kilpailtiin Tampereella 26.-27. helmikuuta 1927. Kilpailupaikka oli Tampereen Pyrinnön luistinrata Pyhäjärven jäällä.
Ukrainan kansallispankki

Ukrainan kansallispankki (, lyhennys НБУ eli NBU) on Ukrainan keskuspankki. Ukrainan parlamentti eli Verh’ovna Rada perusti kansallispankin 20. maaliskuuta 1991 Neuvostoliiton valtionpankin Ukrainan haaraosaston pohjalta. Kansallispankin päätoimipaikka sijaitsee Kiovassa.
Historia.
Sotatilan julistamisen jälkeen 24. helmikuuta 2022 Ukrainan kansallispankki otti poikkeuksellisen askeleen luomalla ja mainostamalla kahta erillistä tiliä lahjoitusten (kotimaisten ja kansainvälisten) vastaanottamiseksi vastauksena Venäjän hyökkäykseen Ukrainaan: toinen tili Ukrainan armeijan tukemiseksi ja toinen tili väestön tukemiseksi humanitaarisella avulla. 5. maaliskuuta 2022 Ukrainan keskuspankki raportoi keränneensä "yli 10 miljardia Ukrainan hryvniaa" (noin 350 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria) sotilas- ja humanitaariseen apuun.
Säästöpankki Deposita

Säästöpankki Deposita (Vuoteen 1966 asti Pietarsaaren Säästöpankki) oli Pietarsaaressa ja lähikunnissa toiminut säästöpankki. Se perustettiin vuonna 1856.
Historia.
Vuoden 1855 lopussa hyväksyttiin Pietarsaaren Säästöpankin säännöt. Kymnaasin lehtori Fredrik Odenvall oli ehdottanut säästöpankin perustamista ja aloittanut perusrahaston keräämisen. Pankin toiminta alkoi 12. tammikuuta 1856 Kauppias J. E. Björkmanin asunnossa Isokatu 10:ssä. Ensimmäisenä toimintavuotenaan säästöpankki sai 50 tallettajaa. Pankki oli hallituksen eri jäsenten vuokralaisena siihen saakka, kunnes raatihuone valmistui vuonna 1877. Säästöpankki sai rahatoimikamarin kanssa jaetun huoneen raatihuoneelta.
Pankin aukioloajat oli koko 1800-luvun ajan lauantaisin kaksi tuntia. Vuonna 1901 lauantain aukioloaikaa laajennettiin tunnilla klo 12-13. Vuonna 1910 alettiin pitämään pankkia auki keskiviikkoisin tunnin verran, vuonna 1915 aikaa pidennettiin puolella tunnilla. Vuonna 1917 pankki muutti Alholminkatu 2:n, kolme vuotta myöhemmin Kauppiaankatu 16:een. 
Pännäisten konttori aloitti toimintansa vuonna 1930, ja Purmon konttori vuonna 1931. Vuonna 1917 säästöpankki oli ostanut Isokadulta varrelta tontin. Vuonna 1933 Valmistui tontille rakennus pääkonttoria varten. 
Vuosina 1953-54 pankkitaloon rakennettiin kolmas ja neljäs kerros. Helmikuussa 1952 aloitti toimintansa sivukonttori Kolpissa. Lokakuussa 1959 Ähtävän Säästöpankki ehdotti yhdistymistä. Yhdistyminen astui voimaan vuoden 1960 alusta.
Elokuussa 1965 päätettiin uuden pääkonttorin rakentamisesta Otto Malminkadun ja Kanavapuistikon kulmaan. Säästöpankki aloitti uusissa tiloissa joulukuussa 1966. Pankin uudessa kiinteistössä aloitti vuokralaisena Stockmannin tavaratalo syyskuussa 1967. Vuonna 1971 toimistoa laajennettiin.
Lokakuussa 1966 Pietarsaaren ja Uudenkaarlepyyn säästöpankit päättivät yhdistymisestä. Pankin nimeksi päätettiin Säästöpankki Deposita, Sparbanken Deposita. Yhdistyminen toteutui vuodenvaihteessa 1966-67.
Vuonna 1982 valmistui Depositalle arkkitehti Roger Wingerin suunnittelema kolmikerroksinen rakennus.
Amadou Haidara

Amadou Haidara (s. 31. tammikuuta 1998 Bamako, Mali) on malilainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaisseura RB Leipzigia ja Malin maajoukkuetta keskikenttäpelaajana. 25-vuotias Haidara on 175 senttimetriä pitkä, oikeajalkainen ja hän painaa 72 kg. RB Leipzigissa hänellä on sopimus vuoden 2025 kesään asti. Haidara siirtyi RB Leipzigiin RB Salzburgista 19 miljoonan euron siirtokorvauksella tammikuussa 2019. Haidara on pelannut Bundesliigassa 110 ottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän maalia. Mestarien liigassa Haidara on pelannut Leipzigissa 24 ottelua ja onnistunut maalinteossa ottelussa Manchester Unitedia vastaan joulukuussa 2020. Debyyttinsä RB Leipzigissa Haidara teki tullen Bundesliigan 26. kierroksen ottelussa Schalkea vastaan Kevin Kamplin tilalle 77. peliminuutilla marraskuussa 2019. Malin maajoukkueessa Haidara on pelannut 35 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia: Angolaa ja Ghanaa vastaan. Kesäkuussa 2023 Transfermarkt arvioi Haidaran arvon olleen 17 miljoonaa euroa. 
Saavutukset.
Päivitetty 7. heinäkuuta 2023.
Wilhelm Olssøn

Christian Wilhelm Engel Bredal Olssøn (4. huhtikuuta 1844 Horten – 3. marraskuuta 1915 Ringsaker) oli norjalainen upseeri ja Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan puolustusministerinä vuosina 1893–1894, 1895–1898 ja 1905–1907.
Anette Olsen

Anette Olsen (s. 24. syyskuuta 1956) on norjalainen liikenainen ja yksi Fred. Olsen &amp; Co. -varustamon pääomistajista. Yhtiön perusti hänen isoisoisoisänsä veli Petter Olsen vuonna 1848. Hän on myös hallituksen puheenjohtaja DN Media Groupissa, joka julkaisee "Dagens Næringsliv" -lehteä. Norjalaisen "Kapital"-lehden vuonna 2019 tekemässä listauksessa Olsen valittiin maan 12. vaikutusvaltaisimmaksi naiseksi.
Fabrizio Romano

Fabrizio Romano (s. 21. helmikuuta 1993) on italialainen jalkapallotoimittaja. Hän on tunnettu tunnuslauseestaan "Here we go!".
Ura.
Romano aloitti jalkapallokirjoitusten tekemisen 16-vuotiaana. 18 vuoden iässä hän sai FC Barcelonan sisäpiiritietoa, ja 19-vuotiaana hän sai töitä Italian Sky Sportilta. Sen jälkeen hän on kerännyt yhteyksiä eri jalkapallojoukkueisiin ympäri maailmaa.
Romano on listattu vuonna 2022 Forbesin listaukseen 30 vaikutusvaltaisimmasta alle 30-vuotiaasta mediapersoonasta.
IPhone 12 mini

iPhone 12 mini on Applen 13. lokakuuta 2020 julkistama ja 13. marraskuuta julkaisema älypuhelin, joka on pienin malli iPhone 12 -sarjassa. Puhelimen muita versioita ovat iPhone 12, iPhone 12 Pro ja iPhone 12 Pro Max.
Puhelimessa on kuusiytiminen A14 Bionic -siru ja 5,4 tuuman näyttö. iPhone 12 mini on 70 % edeltäjäänsä tehokkaampi A14 Bionic -sirun ansioista. Siru on myös muissa iPhone 12 -sarjan malleissa. Tallennustilaa on valittavana 64, 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia neljä gigatavua. Puhelimessa on kaksi takakameraa, joista toinen on ultralaajakulmakamera. Sekä takakameroiden että etukameran tarkkuus on 12 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 2 227 milliampeerituntia ja se tukee 20 watin pikalatausta ja 15 watin langatonta latausta. Puhelimen IP-luokitus on 68 ja se on pölyn- ja vedenkestävä. Käyttöjärjestelmänä on iOS 14.1, joka on päivitettävissä iOS 26.0.1 -versioon.
Vladyslav Korol

Vladyslav ”Kvem” Korol (; s. 29. elokuuta 2001) on ukrainalainen "Counter-Strike 2" -ammattilainen. Hänen on edustanut tammikuusta 2025 Passion UA -joukkuetta.
Korol on voittanut urallaan merkittävimpänä Forward Cup -turnauksen joulukuussa 2023. Hän on edustanut urallaan muun muassa IKLA-joukkuetta, johon hän liittyi lokakuussa 2022. Hänet penkitettiin joukkueesta tammikuussa 2024.
DOORS-oireyhtymä

DOORS-oireyhtymä eli DOOR-oireyhtymä on geneettinen oireyhtymä, joka aiheuttaa sensorineuraalisen kuulovamman, kynsien epämuodostumia tai puuttumisen, luuston kasvuhäiriöitä, kehitysvammaisuutta ja epileptisiä kohtauksia.
DOORS-oireyhtymään liittyvä epilepsia on usein vaikea ja saattaa pahentua ajan myötä. Yleensä epileptiset kohtaukset alkavat lapsen ensimmäisen elinvuoden aikana. Kehitysvamman aste vaihtelee lievästä syvään. Käytöshäiriöitä saattaa esiintyä oireyhtymän yhteydessä. Joskus DOORS-oireyhtymään voi liittyä myös erilaisia silmien ongelmia, jotka voivat johtaa jopa sokeuteen. Todettuihin silmäongelmiin ovat kuuluneet verkkokalvon irtoaminen, silmävärve, karsastus ja kaihi. DOORS-oireyhtymään on todettu liittyvän kohonneiden 2-oksoglutaarihappo- ja alfa-hydroksiglutaraattipitoisuuksien. DOORS-oireyhtymästä kärsivillä kynnet voivat puuttua tai olla tavallista pienemmät. Usein sormien ja varpaiden ulommaiset luut ovat jääneet poikkeuksellisen lyhyiksi. Neljäsosalla potilaista on ollut muita sormia muistuttavat pitkät peukalot. DOORS-oireyhtymään liittyy monenlaisia poikkeavia kasvonpiirteitä, kuten mikrokefaliaa, plagiokefaliaa, korvien matala sijainti ja hypertelorismi. DOORS-oireyhtymään liittyy älyllisen kehitysvamman ohella motorisia kehitysviiveitä, jotka voivat johtua hypotonisuudesta. Noin 20 %:lla DOORS-oireyhtymästä kärsivistä on esiintynyt synnynnäisiä sydämen epämuodostumia. Myös munuaisissa ja virtsateissä saattaa olla epämuodostumia.
DOORS-oireyhtymää aiheuttaa TBC1D24-geenin mutaatio kromosomissa 16. Kaikilla potilailla tätä muutosta ei ole todettu, joten oireyhtymän taustalla on ilmeisesti myös tuntemattomiksi jääneitä mutaatioita. Periytyminen on autosomaalinen ja peittyvä. DOORS-oireyhtymän yleisyyttä ei tunneta. Esiintyvyydeksi on kuitenkin arvioitu alle yksi miljoonasta. Esiintyvyyden katsotaan olevan yhtäläinen sukupuolesta riippumatta. DOORS-oireyhtymän erotusdiagnostiikassa saatetaan huomioida esimerkiksi Erosen oireyhtymä, Coffin–Sirisin oireyhtymä, Zimmermann–Labandin oireyhtymä, Temple–Baraitserin oireyhtymä ja DDOD-oireyhtymä. DOORS-oireyhtymän hoito on oireenmukainen. Sen pitkäaikaisennuste ei ole tiedossa. Vaikeat epilepsiakohtaukset saattavat kuitenkin johtaa varhaiseen kuolemaan. Oireyhtymän kuvasi ensimmäisen kerran M. Feinmesser vuonna 1961 ja sitten R. J. Cantwell vuonna 1975.
Jirka

Jirka on harvinainen suomalainen miehen etunimi. Se on annettu vuoteen 2023 mennessä alle 172 miehelle ja alle kymmenelle naiselle. Heistä valtaosa on syntynyt vuosien 1970–1999 välisenä aikana. Ennen 1970-lukua nimeä ei ollut annettu kenellekään.
Akersgata

Akersgata on Oslon ydinkeskustassa sekä St. Hanshaugenin kaupunginosassa sijaitseva katu, joka kulkee Rådhusgatalta Pyhän Olavin tuomiokirkolle, jonka luona se jakautuu Ullevålsveieniksi ja Akersveieniksi. Katu kulkee hallintokorttelin läpi. Akersgata tunnettiin aikoinaan useista lehtitoimituksistaan (vrt. Fleet Street Lontoossa). Sen varrella vieri vieressä sijaitsivat "Dagbladetin", "Aftenpostenin" ja "Tidens Tegnin" toimitukset. Nykyisin "Aftenposten" ja "Verdens Gang" toimivat samassa talossa Akersgata 55:ssä.
Ralf Sandström

Ralf Johan Sandström (s. 12. syyskuuta 1945 Turku) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Ralf Sandström syntyi liikemies Nils Olov Sandströmin ja Aino Ilta Lemmikki Lehtosen perheeseen. Hän avioitui 1985 matkatoimistovirkailija Marita Roosin kanssa. Sandström kävi oppikoulun Turussa ja hotelli- ja ravintolakoulun Helsingissä ja opiskeli yritystaloutta ammattikorkeakoulussa Tukholmassa. Hän oli SARA Stockholm Ab:n henkilöstöravintoladivisioonan johtaja Tukholmassa 1979–1980, Kostförsörjning Ab:n ja SARA Kommunservice Ab:n toimitusjohtaja 1982–1984, SARA Företagsservice Ab:n toimitusjohtaja ja SARA Ab:n Tukholman yritysryhmän johtaja 1983–1984 ja Oy Silja Line Ab:n varatoimitusjohtaja Turussa 1984–1985, toimitusjohtaja 1986–1991 ja hallituksen jäsen 1986–1991. 
EffJohn International Oy:n varatoimitusjohtaja Sandström oli 1991 ja Restel Oy:n varatoimitusjohtaja 1991–1992 ja sitten toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1992–2011. Hän oli myös Silja Holdings Ab:n toimitusjohtaja vuoteen 1991 ja Osuuskunta Eka-yhtymän, vuodesta 1995 Osuuskunta Tradeka-yhtymän johtoryhmän jäsen 1992–2011 ja varatoimitusjohtaja 2007–2011. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvon Sandström sai 2004.