tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Radyvyliv

Radyvyliv (; vuoteen 1939 saakka Radzyvyliv ), vuosina 1940–1993 Tšervonoarmijsk () on kaupunki Ukrainan luoteisosassa, Rivnen alueen Dubnon piirissä. Radyvyliv sijaitsee Dneprin vesistöön kuuluvan Slonivkajoen varrella, linnuntietä 90 kilometriä Rivnestä lounaaseen. Kaupungissa on rautatie- ja linja-autoasemat.
Tammikuun keskilämpötila –4,3 °C ja heinäkuun +18,7 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 742 millimetriä.
Ensimmäinen kirjallinen merkintä paikkakunnasta on vuodelta 1564. Paikkakunnan nimi viittaa liettualais-puolalaiseen Radvilan aatelissukuun, jolla oli suuria maa-omistuksia Puola-Liettuan aikana myös nykyisen Ukrainan alueella. Asutus nimettiin Liettuan suuriruhtinaskunnan hetmannin, Mikalojus Radvila Mustan (, , 1515–1565) sotamenestyksistään saaman herttuan arvon kunniaksi. 
Vuonna 1795 paikkakunta liitettiin Volynian osana Venäjän keisarikuntaan. Vuonna 1870 paikkakunnalla oli noin 7 400 asukasta ja se sai kaupungin aseman. Rautatie kaupunkiin valmistui 1873. Ensimmäisen maailmansodan ja Ukrainan sisällissodan vuosina (1915–1921) kaupunkia hallitseva valtio vaihtui useasti. Puolan alaisuudessa kaupunki oli vuosina 1920–1939. Vuoden 1921 väestönlaskennassa asukasluvuksi kirjattiin 4 240. Puna-armeija miehitti kaupungin syyskuussa 1939. Ukrainan neuvostotasavallassa kaupunki sai nimen Tšervonoarmijsk ja siitä tuli Tšervonoarmijskin piirin keskus Rivnen alueella (1940).
Radyvylivin (Tšervonoarmijsk) piirikeskuksen asema säilyi vuoteen 2020 muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta (1941–1944 saksalaisten miehitys, 1962–1966 paikkakunta kuului osaksi Dubnon piiriä). Kesän 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa piirien lukumäärää supistettiin merkittävästi ja Radyvyliv piireineen liitettiin osaksi Dubnon piiriä. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 10 427 (2022), Vuonna 2001 asukkaita oli Radyvylivissäväki noin 10 100 ja vuonna 1990 noin 10 600.
Paikkakunnan arkkitehtonisista kohteista mainittakoon Aleksanteri Nevskin kirkko (1874).
Marian Kotleba

Marian Kotleba (s. 7. huhtikuuta 1977 Banská Bystrica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko ja äärioikeistolaisen Kotleba – Kansanpuolue Meidän Slovakiamme puolueen perustaja ja puheenjohtaja. Vuosina 2013–2017 hän toimi Banská Bystrican alueen kuvernöörinä. Vuoden 2019 presidentinvaalien ensimmäisellä kierroksella Kotleba sijoittui neljänneksi.
Ura.
Keskislovakialaisessa Banská Bystrican kaupungissa syntynyt Kotleba toimi ensimmäistä kertaa poliittisessa liikkeessä 2000-luvun alussa, kun hän liittyi uusnatsistiseen Slovenská Pospolitosť (Slovakian yhtenäisyys) -puolueeseen. Kotleba nousi nopeasti sen johtoon. Antisemitistisiä, rasistisia sekä antiparlamentaarisia kannanottoja tehnyt puolue otti univormuissaan mallia natsi-Saksan alaisessa Slovakian tasavallassa toimineesta Hlinkakaartista. Slovenská Pospolitosť lakkautettiin oikeuden päätöksellä vuonna 2006, mutta jatkoi toimintaansa kansalaisjärjestönä.
Tämän jälkeen Kotleba perusti uuden Kansanpuolue Meidän Slovakiamme -puolueen, jonka puheenjohtajana hän toimii yhä. Hän voitti yllättäen Banská Bystrican alueen kuvernöörinvaalit vuonna 2013, jossa tehtävässä hän toimi yhden täyden nelivuotiskauden. Vuoden 2016 parlamenttivaaleissa Meidän Slovakiamme ylitti vaaditun äänikynnyksen ja Kotleba sekä 9 muuta puolueen ehdokasta nousivat kansanedustajiksi. Puolue nimitti Kotleban ehdokkaakseen Slovakian presidentinvaaleihin 2019, joidenka ensimmäisellä kierroksella hän keräsi yli 10%:n kannatuksen jääden kuitenkin neljänneksi. Kotleba uusi parlamenttipaikkansa vuoden 2020 vaaleissa.
Kotleba menetti parlamentaarikon mandaattinsa vuonna 2022 kun Slovakian korkein oikeus tuomitsi hänet tahallaan tehdystä rikoksesta. Kotleba sai ehdollisen vankeusrangaistuksen ihmisten perusoikeuksia vastustanutta toimintaa kohtaan osoitetusta myötätunnosta. Hän oli lähettänyt 1488 euron arvoisia kuponkeja kolmelle perheelle natsi-Saksan alaisen Slovakian tasavallan perustamisen vuosipäivänä vuonna 2017. Oikeus katsoi, ettei Kotleba ollut voinut olla tuntematta numerosarjan uusnatsistista symboliikkaa.
Taekwondo kesäolympialaisissa 2024

Taekwondossa kilpaillaan Pariisin 2024 kesäolympialaisissa 9.kertaa. Taekwondossa kilpaillaan 7.–10. elokuuta 2024 Grand Palais’ssa. Taekwondo-otteluita käydään yhteensä kahdeksassa luokassa. Sekä naisille että miehille on neljä painoluokkaa. Kussakin painoluokassa on 16 osallistujaa eli yhteensä taekwondoneja osallistuu olympialaisiin 128.
Aikataulu.
Kilpailujen ensimmäisenä päivänä otellaan kevyimmissä painoluokissa ja tästä päivittäin edetään kohti raskaampia luokkia.
Olav Johan Sopp

Olav Johan Sopp (synt. "Johan Oluf Olsen"; 6. lokakuuta 1860 Hamar – 14. elokuuta 1931 Østre Toten) oli norjalainen lääkäri ja mykologi. Hän ehdotti ensimmäisenä maailmassa, että sienet tulisi luokitella omaksi pääryhmäkseen. Sopp myös kehitti tavan tuottaa kondensoitua maitoa ilman sokeria. Nestlé osti hänen maitotehtaansa vuonna 1897 ja Sopp työskenteli yhtiössä tieteellisenä johtajana vuoteen 1925.
Knut Bjørnsen

Knut Bjørnsen (26. heinäkuuta 1932 Oslo – 14. marraskuuta 2008 Drammen) oli norjalainen urheilutoimittaja ja -selostaja sekä televisiojuontaja, joka tunnettiin erityisesti Tupla tai kuitti ("Kvitt eller dobbelt") -tietokilpailun pitkäaikaisena juontajana.
Bjørnsen aloitti toimittajan uransa "Verdens Gang" -sanomalehdessä vuonna 1953 ja siirtyi NRK:lle vuonna 1962. Hän selosti erityisesti luistelukisoja, ja hänellä oli omaakin taustaa lajissa, sillä hän oli pikaluistelun nuorten Norjan mestari vuodelta 1951. Bjørnsen juonsi NRK:lla Tuplaa tai kuittia vuosina 1966–1994. Myöhemmin hän siirtyi kaupallisille kanaville.
Bjørnsen kuoli haimasyöpään vuonna 2008.
Ribérac

Ribérac on kunta Lounais-Ranskassa Dordognen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Dronne-joen varrella, noin 37 kilometriä Périgueux’n kaupungista länteen.
Vuonna 848 normannit nousivat Dronne-jokea ylävirtaan ryöstämään Saint-Pierren luostaria Brantômessa. Périgordin ja Angoumoisin kreivien aloitteesta joen ylityspaikan lähettyville Ribéraciin perustettiin puolustusrakennus (castellarium). Noin vuonna 1000 perustettiin linna Château de Ribérac nykyisen hautausmaan kukkulalle. Vähitellen linnaa ympäröivään laaksoon rakentui kaupunki. Ranskan uskonsodissa 1500-luvulla linna joutui huonoon kuntoon ja se hylättiin, ja lopulta 1800-luvulla se tuhoutui kokonaan.
Notre-Damen kirkko on rakennettu 1000-luvulla. Siellä kävivät linnan ympäristössä asuvat uskovaiset. 1500-luvun alussa kirjoitettiin kollegiaalisen kirkon perustamiskirjan. Ranskan uskonsodissa vuonna 1568 hugenotit sytyttivät kirkon tuleen. Notre Damen kollegiaalikirkko palautettiin katoliseen jumalanpalvelukseen 1800-luvun alussa, ja siitä oli tarkoitus tehdä pysyvä seurakuntakirkko. Se kuitenkin hylättiin vuonna 1935, ja jumalanpalvelukset siirrettiin uuteen kirkkoon. Entinen kirkkorakennus entisöitiin, ja vuonna 1988 se avattiin kulttuuritilana. Nykyisin se isännöi kesäaikaan lukuisia nykytaiteen näyttelyitä ja konsertteja.
Ljuboml

Ljuboml () on historiallinen kaupunki Ukrainan luoteisosassa, Volynian alueen Kovelin piirissä. Ljuboml sijaitsee 123 kilometriä aluekeskus Lutskista länsiluoteeseen. Valko-Venäjän rajalle on 52 kilometriä ja Puolan rajalle 17 kilometriä. Kaupungin eteläpuolitse kulkee eurooppatie (Lublin–Kovel–Sarny–Korosten–Kiova). Ljubomlissa on rautatieasema.
Tammikuun keskilämpötila on -4,4 °C ja heinäkuun +18,8 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 602 millimetriä.
Kaupungin alue on ollut asuttua jo kuparikaudesta lähtien. Myös myöhäispaleoliittisiä, neoliittisiä ja pronssisia aftefakteja on löydetty Ljubomlista. Kirjalliset lähteet (kronikat) mainitsevat paikkakunnan ensimmäisen kerran vuonna 1287. Kaupunginoikeudet paikkakunta sai vuonna 1541.
Ukrainan tilastokeskuksen arvioima väkiluku 10 295 asukasta (1.1.2022). Vuoden 2001 väestönlaskennassa väkiluku oli 10 395. 
Ljuboml oli aiemmin Ljubomlin piirin keskus. Kesän 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa Ukrainan piirien lukumäärää supistettiin merkittävästi ja Ljuboml piireineen liitettiin osaksi Kovelin piiriä.
Uimahalli PikkuSaimaa

Uimahalli PikkuSaimaa on Savonlinnassa Saimaan rannalla sijaitseva uimahalli. Uimahallissa on kuusiratainen kuntoallas, lastenallas, poreallas, hyppyallas kolmen ja viiden metrin telineillä sekä noin 37 metriä pitkä vesiliukumäki.
PikkuSaimaan remontti valmistui vuonna 2020. Kesällä asiakkaat voivat uida myös järven rannalla sekä talvisin siinä on myös avantomahdollisuus. Pihapiiristä löytyy myös tenniskenttä.
Besalel

Besalel () oli Toisessa Mooseksen kirjassa esiintyvä taiteilija ja käsityöläinen. Raamatun tarinassa hän esiintyy Ilmestysmajan päärakentajana Toisen Mooseksen kirjan mukaan Besalel valmisti myös liitonarkin. Liitonarkun rakentamisesta on kuvaus myös viidennessä Mooseksen kirjassa, mutta Viidennen Mooseksen kirjan kuvauksen mukaan liitonarkkia ei tehnytkään Besalel vaan Mooses itse.
Mospyne

Mospyne (; vuoteen 1938 saakka Mah’orivka) on kaupunki Donetskin alueen Donetskin piirissä Itä-Ukrainassa. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 10 471 asukasta (2022). Vuonna 2001 asukkaita oli 11 736.
Oholiab

Oholiab () on henkilö joka esiintyy Toisessa Mooseksen kirjassa. Hän on Ahisamakin poika, Danin heimosta, joka työskenteli Besalelin alaisuudessa Ilmestysmajan ja Liitonarkin tehtävissä. Toisen Mooseksenkirjan 38:23 kohdassa häntä kuvataan koru- ja puusepäksi, joka osasi myös tehdä korukudonnaisia sinipunaisista, purppuraisista ja karmiininpunaisista villalangoista sekä hienosta pellavasta.
Auroran ufotapaus

Auroran ufotapauksen kerrotaan tapahtuneen 17. huhtikuuta 1897, kun paikallisten asukkaiden mukaan ufo syöksyi maatilalle lähellä Texasin osavaltiossa sijaitsevaa Auroran kaupunkia.
Tapauksen väitetään johtaneen lentäjän kuolemaan. Ohjaaja oli "ei tästä maailmasta" ja hänen sanottiin olevan avaruusolento. Lentäjä haudattiin Auroran hautausmaalle ja haudalle asetettiin muistomerkiksi kivi, mutta se on sittemmin poistettu.
19. huhtikuuta 1897 "Dallas Morning News" -lehdessä julkaistussa S. E. Haydonin kirjoittamassa artikkelissa kuvattiin ufon putoaminen. Ufon kerrotaan törmänneen tuulimyllyyn tuomari J.S. Proctorin kiinteistöllä kaksi päivää aikaisemmin noin klo 6 aamulla paikallista aikaa.
Tiettävästi aluksen osia heitettiin läheiseen kaivoon, joka sijaitsi vaurioituneen tuulimyllyn alla, kun taas osa päätyi lentäjän hautaan. Mysteeriä lisäsi tarina herra Brawley Oatesista, joka osti tuomari Proctorin kiinteistön noin vuonna 1935. Oates siivosi kaivon romuista käyttääkseen sitä vesilähteenä, mutta sai myöhemmin erittäin vakavan niveltulehduksen, jonka hän väitti johtuvan kaivoon heitetyistä romuista peräisin olevasta saastuneesta vedestä. Tämän seurauksena Oates sulki kaivon betonilaatalla ja rakensi sen päälle ulkorakennuksen.
Huijausväite.
Huijausväite perustuu pääasiassa "Time"-lehdessä vuonna 1980 julkaistuun 86-vuotiaan Aurorassa asuvan Etta Peguesin antamaan haastatteluun, joka väitti Haydonin keksineen koko tarinan ja totesi, että Haydon "kirjoitti sen vitsinä ja herättääkseen kiinnostusta Auroraan".
Populaarikulttuurissa.
Tapahtuma on dramatisoitu vuoden 1986 elokuvassa "The Aurora Encounter", ja sitä käsitellään myös History Channelin "Ancient Aliens" -ohjelman kolmannen kauden ensi-illassa ("Aliens and the Old West"), joka keskittyy 1800-luvun lopun ufohavaintoihin Pohjois-Amerikan länsiosissa.
Muusikko ja historioitsija Thomas Negovanin ja Aaron Shapsin yhdessä kirjoittama ja ohjaama itsenäinen lyhytelokuva "Aurora" dramatisoi tapauksen sekä yhdistää sen natsien Die Glocke -salaliittoteoriaan.
Auroran ufotapaus mainitaan The Firesign Theatre -komediaryhmän vuonna 1974 ilmestyneen komedia-LP:n "Everything You Know Is Wrong" A-puolella noin kohdassa 3:00-4:42.
Mongstad

Mongstad on Alverin ja Austrheimin kuntien rajalla Norjan Vestlandissa sijaitseva teollisuusalue, johon kuuluvat muun muassa maansa suurin öljynjalostamo ja terminaali, jonka yhteydessä Equinorilla on kallioon louhittu 1,5 miljoonan kuutiometrin varastointikapasiteetti. Mongstad on Euroopan toiseksi vilkkain öljysatama.
Anders Jansson (koomikko)

Lars Anders Jansson (s. 9. lokakuuta 1967 Staffanstorp) on ruotsalainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan erityisesti Johan Westerin kanssa vuosina 2001, 2003 ja 2011 tekemästään "Hipp Hipp!" -huumoriohjelmasta. Erityisen suosituksi hahmoksi nousi hänen esittämänsä Tiffany Persson -niminen parturi-kampaaja, jonka mukaan nimettiin yksi Pågatågen-paikallisjunista. Muita Janssonin tunnettuja hahmoja ovat ulkomaankirjeenvaihtaja Morgan Pålsson samasta sarjasta, sekä kuntapoliitikko Lars-Göran Bengtsson sarjasta "Starke man" (2010–11).
Anders Jansson

Anders Jansson -nimisiä henkilöitä ovat:
Mannerkoski

Mannerkoski on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Johan Wester

Johan Anders Hugo Wester (s. 19. joulukuuta 1967 Lund) on ruotsalainen näyttelijä ja koomikko. Hän on tehnyt Anders Janssonin kanssa vuosina 2001, 2003 ja 2011 "Hipp Hipp!" -huumoriohjelmaa.
Ilkka Lantto

Ilkka Antero Lantto (s. 17. huhtikuuta 1943 Oulu) on suomalainen eläköitynyt yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Lanton vanhemmat olivat kauppaneuvos Viljo Lantto ja prokuristi Anja Väänänen. Hänen puolisonsa vuodesta 1966 on tiedotussihteeri, sairaanhoitaja Eeva-Tuulikki (Pipu) Lotila. Lantto tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1962 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1967. Hän on ollut Oulun Kauppa Oy:n johtaja 1966–1970, toimitusjohtaja 1970–1977, johtokunnan jäsen 1966–1976 ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1970–1976 ja Katri Antell -yhtiön osakas, toimitusjohtaja 1977–2002 sekä yhtiön hallituksen jäsen ja puheenjohtaja. Lantto on ollut myös Viljo Lantto &amp; Knit kiinteistöyhtymän toimitusjohtaja, Oulun Catering Oy:n, vuodesta 1991 Antell-Catering Oy ja vuodesta 2012 Antell-Ravintolat Oy, toimitusjohtaja 1980–2003 ja hallituksen puheenjohtaja, Antell-Konditoria-Kahvilat Oy:n toimitusjohtaja 1991–2002 ja hallituksen puheenjohtaja, Nivalan Leipä Oy:n hallituksen puheenjohtaja sekä Rafla-Lyydia Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Lantolla on lisäksi ollut lukuisia liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä ja hän toimi pitkään Itävallan kunniakonsulina ja kunniapääkonsulina. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1995.
Taisto Riski

Taisto Kalevi Riski (s. 3. marraskuuta 1947 Rovaniemi) on suomalainen ekonomi ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Riskin vanhemmat oliat postiautonkuljettaja Väinö Riski ja Hilda Maria Tolonen. Hänen puolisonsa vuodesta 1976 on erikoistoimintaterapeutti Ethel Viveca Ivars. Riski tuli ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta 1968 ja valmistui ekonomiksi Vaasan kauppakorkeakoulusta 1976. Hän oli Oy Widenius, Sederholm &amp; Someri Ab:n tilintarkastaja Helsingissä 1974–1978, Pohjanmaa Oy:n talousjohtaja Oulussa 1978–1985, hallintojohtaja 1985–1987, toimitusjohtaja 1988–1993 ja hallituksen puheenjohtaja 1989–1993, Starckjohann Oyj:n toimitusjohtaja Lahdessa 1994–1999 sekä Kaleva Kustannus Oy:n, vuodesta 2009 Kaleva Oy, toimitusjohtaja Oulussa 2000–2008. Riski on toiminut myös Kaleva-yhtiön hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana, samoin kuin tilitarkastajana ja yrityskonsulttina. Hänellä on lisäksi ollut lukuisia liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Riski sai 2005.
Kirjallisuusvuosi 1685

Kirjallisuusvuosi 1685 käsittelee vuoden 1685 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Aram Aflatuni

Timo Aram Aflatuni on suomalainen mediatuottaja. Aflatuni sai vuonna 2021 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon yhdessä Pedram Aflatunin ja Veera Ikosen kanssa. Palkinto tuli nuorten osallisuutta ja yhteiskunnallista vaikuttavuutta edistävästä Gutsy Go – Make Peace Visible -hankkeesta. Aflatuni on tuottanut televisiosarjoja kuten "Ähläm Sähläm", "Märät säpikkäät", "Hell's Kitchen Suomi" ja "We Want More".
Aflatuni toimi tv-tuotantoyhtiö Tarinatalo Oy:n omistajana ja toimitusjohtajana. Yhtiö myytiin brittiläiselle ITV:lle vuonna 2012.
Aflatunin isä on iranilainen ja äiti suomalainen.
Prahan uusi juutalainen hautausmaa

Prahan uusi juutalainen hautausmaa () on 1890 perustettu hautausmaa Tšekissä Prahassa. Hautausmaalla on paljon taiteellisesti arvokkaita hautakiviä ja shoassa ja vastarinnan aikana tuhoutuneiden Tšekkoslovakian juutalaisten muistomerkki vuodelta 1985. Siellä on myös Franz Kafkan ja hänen vanhempiensa hauta (nro 21 – 14 – 21).
Eirik Cronstedt

Eirik Cronstedt (3. joulukuuta 1911 Kauniainen – 10. elokuuta 2004 Tammisaari) oli suomalainen vaatturi ja vapaaherra. Hän sai talousneuvoksen arvonimen vuonna 1962.
Eirik Cronstedt keskeytti lukion Nya Svenska Samskolanissa ja kouluttautui vuosina 1929–1932 vaatturiammattikoulussa. Hän toimi vuodesta 1932 Stockmann-Tailorin vaatturimestarina ja jatkoi opintojaan ulkomailla, muun muassa Englannissa. Vuonna 1943 hän ryhtyi yrittäjäksi ja toimitusjohtajaksi räätäli Theodor Studen (1850–1928) aloittamassa yrityksessä Oy Åhman &amp; Sundvall Ab:ssa, josta kehittyi hänen johdollaan Suomen suurin tilauspukimo.
”Räätäliparoniksi” kutsuttu aatelissukuinen Cronstedt antoi usein medialle lausuntoja hyvästä pukeutumisesta. Hän toimi Suomen Vaatturiliiton hallituksessa vuodesta 1947, puheenjohtajana ja "Vaatturi"-lehden päätoimittajana vuodesta 1961. Hänet nimitettiin liiton kunniapuheenjohtajaksi vuonna 1989. Cronstedt toimi myös pienteollisuusjärjestöissä ja pohjoismaisen räätälijärjestön yhteistyökomiteassa. Vapaa-aikanaan hän lauloi Muntra Musikanter -mieskuorossa vuodesta 1934 ja oli lopulta kuoron vanhin laulaja. Hän osallistui myös Svenska klubbenin ja Suomen Aatelisliiton toimintaan.
Liikenteen historia

Liikenteen historia alkaa esihistoriallisilta ajoilta, jolloin ihmiset kulkivat maalla enimmäkseen jalan ja joskus hevosilla. Kulkureitteinä olivat yleensä vesireitit.
Varhaisimmasta merenkulun kehityksestä ovat merkkeinä laivojen kuvat. Varhaisimmat laivan kuvat ovat löytyneet Egyptistä ajalta 3400 ekr. Kreetalta on löytynyt laivan kuvia ajalta noin 2200 ekr. Pyörä keksittiin Mesopotamiassa 3000-luvulla ekr., mutta varsinaiset kärryissä käytettävät pyörät keksittiin 2500 ekr. Muinaistiet olivat usein kaupankäynnin väyliä. Esimerkiksi Suomen vanhin tunnettu tie, 800-luvulla rakennettu Hämeen Härkätie toimi kaupankäyntiväylänä meren rannikon kauppapaikkojen ja sisämaan välillä. Myös aikoinaan Kiinasta Välimeren seudulle johtanut Silkkitie oli kaupankäyntiväylä. Viikingeilä oli kauppareittejä merireittien lisäksi myös idässä, missä ne kulkivat Skandinaviasta Dneprjoen kautta Mustallemerelle ja Välimerellä sijaitsevaan Bysanttiin saakka. Tämä Viikinkien idäntie meni osin maitse, osin jokia myöten.
Kulkuneuvot ja tekniikka.
Laivat.
Hellenistisellä aikakaudella Kreikassa rakennettiin laivoja, joiden keula oli matalalla ja perä oli koholla.
Viikingit kulkivat aikoinaan paljon meriteitse. He keksivät kölin ja heillä oli erilaisia laivoja eri tarkoituksiin. Kauppalaivat olivat leveämpiä kuin sotalaivat.
Automobiilit.
Ensimmäisen "itsestään liikkuvan" kulkneuvon eli automobiilin kehitti ranskalainen Nicolas-Joseph Cugnot 1760-luvulla. Tämä ajoneuvo toimi höyrykattilan avulla. Ensimmäisen kaupalliseen tarkoitukseen tarkoitetun auton kehitti Karl Benz 1885. Ensimmäisen maantieajon bensiinikäyttöisellä autolla teki Bertha Benzin 1888, kun hän matkasi Mannheimista Pforzheimiin. Daimler ja Benzin perustivat yhdessä autoja valmistavan yhtiön 1926. Yhtiön valmistama automerkki oli Mercedes.
Varhaisin tiedetty maininta moottoripyörästä on vuodelta 1893. Tästä 20 vuotta aiemmin tiedetään olleen polkupyöriä, joissa oli apumoottori. Moottoripyöräteollisuudessa tapahtui merkittävää kehitystä 1920-luvulla. Toisen maailmansodan jälkeen Japanissa tapahtui suuri nousu moottoripyöräteollisuudessa.
Raideliikenne.
Nykyisiä rautateitä edelsivät puisista kiskoista koostuneet raideväylät. Ensimmäiset raiteilla liikkuneet vaunut toimivat Mesopotamian ja Intian alueella 2900-luvulla ekr. Ennen nykyisiä raidejärjestelmiä raideliikenne kulki köysiratoja myöten. 1900-luvulla junaliikenteen kannalta tapahtui merkittävää kehitystä Isossa-Britanniassa, Ranskassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa. 1960-luvulla tapahtui yleismaailmallisesti merkittävää vilkastumista raideliikenteessä.
Lentoliikenne.
Lentosuunnistuksessa oli merkittävä kehittäjä Sir George Gayley (1773-1857). Gottlieb Daimler kehitti ensimmäiset yksisylinteriset polttomoottorit lentokoneisiin 1885. Polttomoottorikoneiden osalta tapahtui merkittävää kehitystä 1900-luvun alussa. Yhdysvaltalaiset Wrightin veljekset, Wilbur ja Orville Wright kehittivät ensimmäisen ilmaa raskaamman lentokoneen. He lensivät lentokoneella ensimmäistä kertaa julkisesti 1908.
Ivan Kavaleridze

Ivan Kavaleridze, , (26. huhtikuuta 1887 Ladanskyi (Romnyn lähellä), Harkovan kuvernementti – 3. joulukuuta 1978 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen kuvanveistäjä, elokuvaohjaaja, näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja.
Kavaleridze opiskeli Kiovan taidekoulussa 1907–1909, Pietarin taideakatemiassa 1909–1910 ja Naum Aronsonin oppilaana Pariisissa 1910–1911. Hän veisti merkittävien henkilöiden muotokuvia, muun muassa Taras Ševtšenkon Kiovassa sijaitsevan muotokuvan (1918), ja ukrainalaisissa kaupungeissa on yli sata hänen veistämäänsä muistomerkkiä. 1920-luvulla hän sai vaikutteita kubismista.
Kavaleridze siirtyi 1928 elokuvantekoon ja käsikirjoitti ja ohjasi historiallisia elokuvia, joille on leimallista tyylittely ja monumentalismi. Kansallismielisyys- ja formalismisyytteiden vuoksi hän otti teemoikseen suosikkiaiheita ja yksinkertaisti tyyliä. Hän muokkasi elokuviksi oopperoita, muun muassa Mykola Lysenko "Natalka Poltavkan" (1936). Hän jatkoi elokuvantekoa toisen maailmansodan jälkeen mutta kirjoitti myös muutamia sankarinäytelmiä.
Kavaleridzen veistoksista järjestettiin näyttely 1962.
Haituhärmät

Haituhärmät ("Podosphaera") on härmäsienisuku. Ne elävät eri putkilokasvilajien lehdillä ja aiheuttavat härmää. Jotkin lajit ovat merkittävien viljelykasvien kasvitauteja.
Lajeja.
Suomessa esiintyy 30 haituhärmälajia.
L’Oiseau Blanc

L’Oiseau Blanc () oli ranskalainen Levasseur PL.8 -tyyppinen kaksitasoinen lentokone, jolla ensimmäisessä maailmansodassa palvelleet Charles Nungesser ja François Coli yrittivät ylittää ensimmäisinä ihmisinä Atlantin valtameri ilmasta käsin pysähtymättä. 8. toukokuuta 1927 yritetyn lennon aikana kone, Nungesser ja Coli kuitenkin katosivat. Konetta sekä miehistöä ei ole löydetty. Tämä tapahtui alle kaksi viikkoa ennen virallista maailman ensimmäistä Antlantin ylitystä lentokoneella.
Taustaa.
Vuonna 1919 New Yorkissa julkaistiin Orteigin palkinto, mikä tarkoitti 25 000 Yhdysvaltain dollarin palkintoa sille, joka ensimmäisenä ylittää Atlantin lentokoneella kuluvan viiden vuoden aikana. Koska kukaan ei tätä tehnyt, palkinto julkaistiin uudelleen vuonna 1924. Tällä kertaa palkintoa aikoi yrittää useampikin ihminen, mukaan lukien Charles Lindbergh.
François Coli aikoi yrittää Atlantin ylilentoa, mutta hänen parinsa loukkaantui vakavasti lento-onnettomuudessa vuonna 1926. Hänestä tuli navigoija Charles Nungesserin ylilentoyritykselle. Konetta oli muokattu siten, että siihen saisi tankattua polttoainetta 1 000 gallonaa (noin 3 800 litraa), mikä riittäisi noin 40 tunniksi. Nungesser asensi koneeseen myös hänen sodanaikaisen tunnuksensa hyvän onnen toivossa.
Katoaminen.
"L’Oiseau Blanc" nousi ilmaan 8. toukokuuta kello 5.17 aamulla paikallista aikaa Le Bourgetin pellolta, mistä se suuntasi Englannin kanaalin ja Irlannin ohitse kohti määränpäätään. Koneesta tehtiin useita silminnäkijähavaintoja, esimerkiksi kone nähtiin ennen aamuseitsemää Étretatin rannikolla yli 100 merimailin päässä lähtöpaikastaan. Viimeinen näköhavainto tehtiin Irlannissa puoli yhdentoista aikaan aamulla, minkä jälkeen kone katosi näkyvistä. Koneessa ei myöskään ollut radiota. Kone ei koskaan saapunut määränpäähänsä.
Koneen etsinnät aloitettiin. Etsintäoperaatioon osallistui laivoja ja lentokoneita Ranskasta, Yhdysvalloista ja Kanadasta, mutta konetta tai sen jäänteitä ei löydetty.
Katoamisen jälkeen.
Koneen äänen väitetään kuuluneen Pohjois-Amerikan alueella vielä katoamisen jälkeenkin. Newfoundlandissa kuultiin lentokoneen ääni usean henkilön havainnosta, vaikkei alueella olisi pitänyt lentokoneita olla. Ainakin 16 ihmisen raportoidaan Newfoundlandissa havainneen lentokoneen, ja on spekuloitu, että kyseinen kone oli "L’Oiseau Blanc". Myös Mainen osavaltiossa Yhdysvalloissa kuultiin samoihin aikoihin lentokoneen ääni, sekä etäinen törmäyksen ääni, jota ei tiettävästi kukaan tutkinut.
Ranskan hallitus julkaisi vuonna 1984 virallisen tutkimuksen katoamisesta, ja sen mukaan kone oli päässyt Newfoundlandiin asti. "The International Group for Historic Aircraft Recovery" (TIGHAR) mainitsi "L’Oiseau Blancin" olevan "historian merkittävin kadonnut lentokone".
Palmansineraaria

Palmansineraaria ("Pericallis papyracea") on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, sineraarioiden ("Pericallis") sukuun kuuluva kasvilaji. Se kasvaa endeemisenä Kanariansaarilla La Palman saarella.
Palmansineraaria on monivuotinen ruohovartinen kasvi, jonka kukintona on monista mykeröistä koostuva huiskilomainen mykeröstö. Mykeröiden laitakukkia on 8–12 kappaletta ja ne ovat väriltään vaaleanpunaisia. Kehräkukat ovat purppuranpunaisia. Lehdet ovat yleensä soikeita ja hammaslaitaisia. Tyvilehdissä ei ole korvakkeita.
Palmansineraarian tieteellisen nimen lajinimi ("papyracea") on johdettu latinan papyrusta tarkoittavasta sanasta ja viittaa kasvin lehtien paperimaisuuteen.
Käpysieni

Käpysieni ("Baeospora myosura") on pieni helttasieni, jota tavataan enimmäkseen maahan pudonneilla kuusen kävyillä loppukesästä. Laji on valkoitiöinen, kasvaa korkeintaan 2 senttimetrin levyiseksi ja jalka enintään kymmensenttiseksi. Heltat ovat kapeatyviset ja ne ovat sangen tiheässä. Laji on miedonmakuinen muttei kelpaa ruokasieneksi.
Kalvoreaktori

Kalvoreaktori tai membraanireaktori on kemiallinen reaktori, jossa käytetään puoliläpäisevää kalvoa erottamaan reaktion tuote lähtöaineista. Itse reaktio ja tuotteen puhdistus tapahtuu siis samassa astiassa. Kalvoreaktoreilla on useita teollisia sovellutuksia.
Periaate ja käyttö.
Kalvoreaktori voi olla tyypiltään katalyytillä pakattu tai leijukerrosreaktori. Reaktion lähtöaineet ja katalyytti syötetään reaktoriin, ja reaktion tuotteet ja sivutuotteet erotetaan kalvoerotusprosessilla. Erotusprosessi voi olla esimerkiksi kalvosuodatus, kalvotislaus, dialyysi tai pervaporaatio. Kalvoreaktoreissa erotuksen avulla saadaan tuote puhdistettua lähtöaineista ja katalyytistä ja lisäksi tuotetta poistamalla saadaan reaktion tasapainoa ajettua tuotteen suuntaan.
Kalvoreaktorin kalvon materiaali on joko epäorgaaninen tai orgaaninen. Epäorgaanisia kalvoja ovat esimerkiksi ohuet platina- tai palladiumlevyt tai zeoliitit. Orgaanisia kalvoja valmistetaan useista polymeereistä: esimerkiksi polydimetyylisiloksaanista, perfluoratuista polymeereistä tai sulfonihapporyhmiä sisätälvistä polymeereistä. Epäorgaaniset kalvot kestävät orgaanisia paremmin korkeita lämpötiloja ja reaktiivisia kemikaaleja. Kalvoreaktorin kalvo voi olla katalyyttisesti aktiivinen tai vain erotukseen soveltuva katalyyttisesti passiivinen kalvo.
Kalvoreaktorin etuja ovat muun muassa helppo tuotteen puhdistus, erityisesti bioreaktoreissa, helppo katalyytin kierrätys sekä hyvät saannot. Huonona puolena ovat kalvon likaantuminen ja se, että kalvon läpäisykyky rajoittaa kapasiteettia. Kalvoreaktoreja käytetään esimerkiksi vedyn ja synteesikaasun valmistamiseen, esteröinneissä, vedenpuhdistuksessa ja entsyymien, aminohappojen tai lääkeaineiden tuottamiseen bioreaktoreissa.
Lentopallo kesäolympialaisissa 2024 – miesten turnaus

Miesten lentopalloturnaus Pariisin olympialaisissa 2024 käytiin Paris Expo Porte de Versailles’ssa Pariisissa. Ottelut pelattiin 27. heinäkuuta – 11. elokuuta 2024. Turnaukseen osallistui 12 joukkuetta. Hallitsevana mestarina turnaukseen lähti Ranska.
Karsinnat.
Olympialaisiin selviytyi 12 miesten lentopallojoukkuetta. Olympialaisten kisapaikoista 30. syyskuuta – 8. lokakuuta 2023 kuusi paikkaa jaettiin kolmessa kahdeksan joukkueen karsintaturnauksessa, joista kaikista kaksi parasta lunasti olympiapaikan. Lisäksi olympiaturnaukseen selviytyi isäntämaa Ranska sekä karsintaturnausten jälkeen vielä ilman maanosapaikkaa olevien maanosien parhaat 24. kesäkuuta 2024 maailmanrankingin perusteella.
"Kaikki kellonajat paikallista aikaa UTC+2."
Turnaus.
Otteluohjelma.
Tässä turnauksessa on muutos verrattuna yhdeksään edelliseen olympiakisoihin, jossa alkukierroksen aikana on kolme alkulohkoa ja kussakin lohkossa on neljä joukkuetta. Vuoden 1972 kesäolympialaisista vuoden 2020 kesäolympialaisiin joukkueet jaettiin kahteen lohkoon. Tällä kierroksella jokainen pelaa yhden ottelun muita alkulohkonsa joukkueita vastaan. Jokaisen lohkon kaksi korkeimmalle sijoittuvaa joukkuetta ja kaksi parasta kolmanneksi sijoittunutta joukkuetta etenevät pudotuspelivaiheeseen.
Pudotuspelivaihessa ottelut määräytyvät joukkueiden rankingjärjestelmän mukaan, #1 vs #8 (QF1), #2 vs #7 (QF2), #3 vs #6 (QF3), #4 vs #5 (QF4). Voittajat etenevät semifinaaleihin, QF1 vs QF4, QF3 vs QF2.
Antonio Watson

Antonio Watson (s. 11. syyskuuta 2001) on jamaikalainen pikajuoksija, 400 metrin maailmanmestari. Hän edustaa Racers Track Clubia.
Watson saavutti Nairobin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 kultaa 400 metrillä ajalla 46,59 ja hopeaa sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä. Hän voitti 400 metrin maailmanmestaruuden Budapestissa 2023 ajalla 44,22. Välierissä hän oli juossut ennätyksensä 44,13. Ennen vuotta 2023 hänen ennätyksensä oli 46,17. Samojen kisojen 4 × 400 metrin viestissä Jamaika oli neljäs. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä.
Mustii

Mustii (oik. Thomas Mustin, s. 21. marraskuuta 1990) on belgialainen näyttelijä ja laulaja. Mustii tunnetaan rooleistaan tv-sarjassa "La Trêve" sekä elokuvissa "Grave", "Un Petit Boulot" ja "L'Echange des Princesses". Mustii edusti Belgiaa Eurovision laulukilpailussa 2024 kappaleella ”Before the Party’s Over”. Hän putosi kilpailusta toisessa semifinaalissa saatuaan 18 pistettä.
"Siijoitus Belgian ranskankielisen alueen albumilistalla
Lähteet.
Viitteet.
Takon Soutajat

Takon Soutajat on suomalainen soutuseura, joka on tunnettu paitsi soutuharrastuksen edistämisestä myös menestyksestään kilpailullisessa soututoiminnassa. Seura perustettiin vuonna 1968 ja on kasvanut vuosien varrella merkittäväksi toimijaksi suomalaisessa soutumaailmassa ja on eri lajit huomioon ottaen menestyvimpiä suomalaisia soutuseuroja.
Historia ja Toiminta.
Takon Soutajat perustettiin vuonna 1968 Tampereella. Seura on alusta asti keskittynyt soutuharrastuksen edistämiseen ja kilpailullisen soututoiminnan tukemiseen. Seuran tavoitteena on tarjota mahdollisuus soutuharrastukseen kaikenikäisille ja -tasoisille soutajille.
Takon Soutajat on aktiivinen seura, joka järjestää säännöllisesti soutuharjoituksia, kilpailuja ja tapahtumia jäsenilleen. Seura on myös mukana erilaisissa kansallisissa ja kansainvälisissä soututapahtumissa, kuten kilpailuissa ja leireillä.
Takon Soutajat kilpailee Suomessa kaikissa neljässä Suomen melonta- ja soutuliiton alaisissa kilpasoutulajeissa, joita ovat ratasoutu (olympialuokkien soutu), coastal-soutu, sisäsoutu ja perinteinen suomalainen puuvenesoutu. Puuvenesoudun alle kuluvat kirkkoveneet ja pienet puuveneet.
Kansainvälisesti menestyneitä seuran urheiljoita.
Ratasoudun maajoukkueeseen kuuluvat Takon Soutajista Joel Naukkarinen, Jukka-Pekka Kauppi ja Juho-Pekka Petäjäniemi. Naukkarinen on menestynyt lisäksi sisäsoudun ja coastal-soudun arvokisoissa. Toinen tunnettu suomalainen sisäsoutaja on Takon Soutajien Klaus Geiger.
Alankomaiden kommunistinen puolue

Alankomaiden kommunistinen puolue (hollanniksi "Communistische Partij Nederland," CPN")" oli vuosina 1909–1991 Alankomaissa toiminut kommunistinen puolue puolue. Se tunnetaan myös nimellä Hollannin kommunistinen puolue. Alankomaiden kommunistisen puolueen alkuperäinen nimi oli Sosiaalidemokraattinen puolue.
Historia.
Sosiaalidemokraattinen puolue (SDP) perustettiin vuonna 1909. SDP:n perustaja ja ensimmäinen puheenjohtaja oli David Wijnkoop.
SDP vaihtoi nimensä Alankomaiden kommunistiseksi puolueeksi 17. marraskuuta vuonna 1918 ja otti ohjelmaansa marxismi-leninismin. Huhtikuussa vuonna 1919 CPN liittyi Kominterniin. Alkuvuosina puoluetta heikensivät erimielisyydet, jotka johtivat trotskilaisen Henk Sneevlietin ympärille muodostuneen oppositioryhmän eroon ja jäsenmäärän kutistumiseen. Jäsenmäärä kasvoi kuitenkin 1930-luvulla ja oli 11 000 vuonna 1940.
Toisen maailmansodan aikana toukokuussa vuonna 1940 CPN perusti saksalaismiehitystä vastustaneen maanalaisen vastarintaliikkeen, minkä seurauksena natsi-Saksan miehityshallinto kielsi puolueen toiminnan. Helmikuussa vuonna 1941 CPN osallistui yleislakon organisointiin. Miehityshallinto mursi kuitenkin lakon kovin ottein ja aloitti CPN:n jäsenten maanlaajuisen vainon. Yli puolet CPN:n jäsenistä menetti henkensä taistelussa miehittäjiä vastaan. Taistelun aikana CPN alkoi julkaista lehteä nimeltä "De Waarheid" (suom. Totuus), josta tuli sodan jälkeen puolueen pää-äänenkannattaja.
Sodan jälkeen puoluetta johti Paul de Groot. Vuoden 1946 parlamenttivaaleissa CPN sai 10,6 % annetuista äänistä ja 10 edustajapaikkaa parlamentin alahuoneeseen. Maolaiset erosivat puolueesta 1960-luvulla ja perustivat oman puolueen. CPN siirtyi politiikassaan 1970-80-luvuilla pois marxismi-leninismin linjalta ja sulautui lopulta yhteen kolmen muun puolueen kanssa vuonna 1991, jolloin syntyi sosiaalidemokraattisia ja liberaaleja arvoja edustava puolue nimeltään "GreenLeft".
Aineellinen oikeus ja menettelyllinen oikeus

Oikeusjärjestys voidaan jaotella aineelliseen oikeuteen ja menettelylliseen oikeuteen. Aineellinen oikeus koskee sitä, miten jokin asia on ratkaistavissa, kun taas menettelyllinen oikeus säätelee sitä, mitä menettelyjä on käytettävä asian ratkaisussa. Aineellisoikeudelliset normit määrittävät välittömästi asianosaisten oikeudet ja velvollisuudet, erotuksena heidän oikeusasemaansa vain välillisesti vaikuttavista menettelyllisistä oikeusnormeista.
Aineellinen oikeus.
Aineellinen oikeus eli materiaalinen oikeus käsittää ne oikeusnormit, jotka määrittelevät luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden oikeudet ja velvollisuudet. Niillä säädellään käyttäytymistä erilaisissa tilanteissa, eli sitä mikä on sallittua ja kiellettyä. Näihin normeihin on usein yhdistetty erilaisia reaktionormeja, jotka sisältävät sanktioita ja pakotteita. Sanktioiden tehtävä on tehostaa normia ja varmistaa, että sitä noudatetaan.
Menettelyllinen oikeus.
Menettelyllinen oikeus sisältää erilaisia menettelytapoja ja viranomaistoimintaa säätelevää normimateriaalia, jonka avulla sovelletaan ja toteutetaan aineellista oikeutta. Menettelyllinen oikeus siis määrittelee, miten aineellisoikeudellisten sääntöjen ja periaatteiden toteutuminen tapahtuu. Menettelylliset oikeusnormit muodostavat prosessioikeuden.
Aineellinen laki ja muodollinen laki.
Valtiosääntöoikeudessa aineellinen oikeus on synonyymi ilmaukselle aineellinen laki, jonka vastakohtana on muodollinen laki. Muodollinen laki määritellään oikeussäännösten asettamiseen liittyvillä tunnusmerkeillä, kun taas aineellinen laki määritellään säännösten sisältöä koskevilla tunnusmerkeillä. Muodollisia lakeja ovat sisällöstään riippumatta lait, jotka on säädetty ja julkaistu voimassa olevan lainsäädännön säätämässä järjestyksessä. Aineelliset lait ovat lakeja, jotka sisältävät eri oikeussubjektien välisiä suhteita säänteleviä säännöksiä eli oikeuslauseita.
Aineellisen ja mudollisen lain erottelun kehitteli saksalainen valtio-oikeuden myöhäisperustuslaillinen koulukunta 1800-luvulla, ja se koski alunperin valtiosäännön tulkintaa. Myöhäisperustuslaillisen koulukunnan mukaan aineelliset lait oli annettava muodollisella lailla tai muodollisen lain sisältämän nimenomaisen valtuutuksen nojalla, kun taas muita kuin oikeuslauseita sisältäviä säännöksiä valtion toimeenpanokoneisto saattoi antaa ilman lainsäätäjän myötävaikutusta. Aineellisen ja muodollisen lain erotteluun on tukeuduttu myös Suomen valtiosääntöoikeudellisessa doktriinissa.
Vedevåg

Vedevåg on taajama Lindesbergin kunnassa Ruotsin Örebron läänissä. Vuoden 2020 väestönlaskennassa sielä oli 672 asukasta.
Paikkakunta on tunnettu teollisuudestaan, joka juontaa juurensa vuonna 1538 perustettuun rautaruukkiin. Se on Ruotsin kolmanneksi vanhin yhtiö Stora Kopparbergin ja Skyllbergin ruukin jälkeen. Nimellä Wedevåg Tools AB toiminut yli 400-vuotias yritys ajautui konkurssiin vuonna 2022, mutta sai uuden omistajan yhtiöstä nimeltä Wedevåg Invest AB.
Vedevågissa on suomalaisen Teknos-maalivalmistajan tehdas. Teknos osti vuoden 2012 lopussa paikallisen Wedevåg Färg AB:n ja teki tehtaasta toisen tutkimus-, kehitys- ja tuotantokeskuksensa Ruotsissa Tranemon ohella.
Vedevågin kirkko on vuodelta 1837.
Alfred Roll

Alfred Philippe Roll (1. maaliskuuta 1849 - 27. lokakuuta 1919) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hänet muistetaan myös taiteilija Alfred Smithin uran edistäjänä. 
Roll opiskeli taideakatemiassa Jean-Léon Gérômen , Henri Harpigniesin ja Léon Bonnat´n oppilaana. Saksan-Ranskan sotaan hän osallistui luutnanttina. 
Maalattuaan maisemia ja Rubens-tyylisiä maalauksia Roll käänsi katseensa oman aikansa arkielämään. Hän maalasi vuoden 1880 hiilikaivostyöläisten lakkoa esittävän maalauksen ja arvellaan, että hän vieraili jopa tapahtumapaikalla. Maalaus on nykyään valitettavasti pahoin vaurioitunut ja se tunnetaan parhaiten Le Petit Journalissa ilmestyneestä piirroskuvasta. Ranskan valtio osti Rollilta alkuperäisteoksen. Maalausta pidettiin niin hyvänä, että sen jälkeen valtiovalta päätti tilata Rollilta useita uusia teoksia. 
Roll maalasi muiden muassa maalaukset "14 heinäkuuta", jossa kuvasi kansallispäivän viettoa, "Presidentti Carnot vierailee Versaillesissa valtiopäivien satavuotisjuhlissa" sekä "Tsaari Aleksanteri III ja presidentti muuraavat sillan peruskiven". Näiden maalausten johdosta häntä alettiin kutsua tasavallan viralliseksi taiteilijaksi. Hän kuvasi myös Ranskan vähemmän mairittelevia puolia kuten savusumun peittämän työläiskaupunginosan, jossa asuminen altisti sairauksille. 1890-luvulle tultaessa hänen maalausten tyyli alkoi muuttua vähemmän naturalistiseksi. Vuonna 1905 Roll nimiettiin kansallisen taidesäätiön puheenjohtajaksi. 
Kun ensimmäinen maailmansota alkoi Roll oli kuusikymppinen. Hän matkusti Reimsiin ikuistamaan kiivaan tykistötulen ja pommituksen kohteena olevan kaupungin tuhoa ja siviilien kärsimystä. 
2020- luvulla on Rollin töitä tullut huutokauppoihin. Myyjät eivät ole aina saaneet haluamaansa hintaa. Myyntihintojen haarukka on ollut 200€ - 12 00€ välillä.
Elias Aalto

Elias Aalto (ent. Pietilä, s. 1986) on suomalainen yrittäjä ja sijoittaja. Hän on tullut tunnetuksi yhtenä Wolt-ruoankuljetuspalvelun perustajista. Sittemmin hän on toiminut yrityksen neuvonantajana. 
Aalto oli syksyllä 2023 mukana "Leijonan luola" -sarjan uudella kaudella yhtenä ohjelman sijoittajista eli Leijonista. Hän on mukana myös "Amazing Race Suomen" toisella, syksyllä 2024 esitettävällä tuotantokaudella yhdessä veljensä Matias Pietilän kanssa.
Dani Hänninen

Dani Hänninen (s. Ilola) on suomalainen keittiömestari ja yrittäjä. Hän on järjestänyt monia suosioon tulleita Pop up -ravintoloita ja kokkivierailuja sekä ollut osallisena tekemässä Michelin tähteä Ravintola Grönille. Hän sijoittui myös toiseksi MasterChef Suomen 2020 -finaalissa.
Hänninen avasi ravintola Wellamon uudestaan kumppaneidensa kanssa koronapandemian aikana, joka on saavuttanut vuoteen 2023 suurta menestystä. Yrittäjänä Hänninen järjestää pääsääntöisesti yksityisillallisia ympäri Suomea.
Uintikeskus Ulpukka

Raision Uintikeskus Ulpukka on Raisiossa sijaitseva uimahalli, joka avattiin vuonna 1997 edellisen Raision vanhan uimahallin jälkeen. Ulpukka sisältää peruskorjatun vanhan osan sekä uudisosan.
Ulpukka tarjoaa vesiliikuntaa, uimakouluja sekä vauvauintia. Uimahallissa on kilpailu- ja kuntoiluallas, harjoittelu- ja kuntoiluallas, opetusallas, terapia-allas, kahluuallas ja ulkoallas sekä vesiliukumäki.
Aalborgin eläintarha

Aalborgin eläintarha on Tanskassa, Aalborgissa sijaitseva eläintarha, joka avatiin vuonna 1935. Tarhassa on yli 1500 eläintä, joista merkittävimpinä jääkarhut. Tarha on Tanskan toiseksi suurin eläinnäyttely ja Aalborgin suostuin nähtävyys.
Eläintarhan koko on 20 hehtaaria ja siellä vierailee vuosittain noin 375 000 ihmistä. Vuonna 2012 eläintarhassa avattiin uusi tila leijonille ja tiikereille. 
Sisäänkäynnillä näkyy patsas, jonka on valmistanut taiteilija C.J.
Aucklandin eläintarha

Aucklandin eläintarha on vuonna 1922 Aucklandiin, Uuteen-Seelantiin avattu eläintarha. Se sijaitsee 40 hehtaarin kokoisella alueella Motions Roadilla. Tarha on Uuden-Seelannin suurin eläintarha ja se sisältää yli 135 eläinlajia.
Eläintarha on osa Tātaki Auckland Unlimited -järjestöä.
Olet mitä syöt

Olet mitä syöt on suomalainen tositelevisiosarja, jossa julkisuudesta tutut henkilöt pohtivat omia elämäntapojaan ja pyrkivät parantamaan elämäänsä ruokavalion, liikunnan, levon ja henkisen hyvinvoinnin osalta. Ohjelmaa luotsaa Pippa Laukka. Ohjelman kuudes kausi alkoi huhtikuussa 2024.
Ohjelmaa tehtiin myös vuosina 2005–2007, jolloin juontajana toimi Hanna Partanen.
Ohjelma on suomalainen versio brittiläiseen You Are What You Eat.
Aleksander Hetland

Aleksander Rognerud Hetland (s. 26. joulukuuta 1982 Tromssa) on norjalainen kilpauimari. Hänellä on yhdeksän mitalia kansainvälisistä kisoista ja 17 Norjan mestaruutta. Hänen hallussaan on Pohjoismaiden ennätys 50 metrin rintauinnista (26,19 sekuntia).
Vuonna 2019 Hetland voitti Norjan Tanssii tähtien kanssa -kilpailun ("Skal vi danse").
Messusilta

Messusilta on Jyväskylässä sijaitseva silta, joka yhdistää Matkakeskuksen ja Paviljongin. Silta rakennettiin 2000-luvun alussa ja sen remontointi aloitettiin marraskuussa 2010. Silta on viisi metriä leveä, 125 metriä pitkä ja se palvelee päivittäin tuhansia ihmisiä.
Seng-hyoun Ko

Seng-hyoun Ko (; s. 1962) on eteläkorealainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan baritoni.
Kon laajaan ohjelmistoon ovat kuuluneet muiden muassa "Nabuccon", "Simon Boccanegran", "Macbethin" ja "Rigoletton" nimiroolit. Muista Giuseppe Verdin oopperoista hänellä on ollut rooleja esimerkiksi "Aidassa" (Amonasro), "Naamiohuveissa" (Renato), "Otellossa" (Iago) ja "Trubaduurissa" (di Luna). Muiden säveltäjien oopperoita, joissa Ko on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa "Tosca" (Scarpia), "Cavalleria rusticana" (Alfio), "Pajatso" (Tonio) ja "Carmen" (Escamillo). Ko on esiintynyt myös muissa kuin italiankielisissä oopperoissa, kuten Camille Saint-Saënsin "Samson et Dalilassa".
Ko on esiintynyt lukuisissa oopperataloissa Etelä-Koreassa, Japanissa ja eri puolilla Eurooppaa. Hän on tehnyt esiintymisiä myös Israelin oopperassa.
Åsleik Engmark

Åsleik Engmark (27. joulukuuta 1965 – 12. helmikuuta 2017) oli norjalainen näyttelijä, koomikko ja ohjaaja. Engmarkin ura alkoi oslolaisessa Torshovin teatterissa vuonna 1987, ja vuosina 1987–2000 hän oli kiinnitettynä Det Norske Teatretiin. Myöhemmin hän myös ohjasi teatteriesityksiä ja Anne-Catharina Vestlyn kirjaan pohjautuvan lastenelokuvan "Knerten" (2009) sekä toimi ääninäyttelijänä animaatioelokuvissa, muun muassa Timonina "Leijonakuninkaassa". Vuonna 2010 hän voitti Norjan Tanssii tähtien kanssa -kilpailun ("Skal vi danse").
Engmark kuoli sairaskohtaukseen 51-vuotiaana helmikuussa 2017.
Tocane-Saint-Apre

Tocane-Saint-Apre on kunta Lounais-Ranskassa Dordognen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Dronne-joen varrella, noin 23 kilometriä Périgueux’n kaupungista länteen.
Kunnan alueella on useita linnoja, kuten 1100-luvulta peräisin olevan Château de Vernoden rauniot. Château de Fayolle on vanha keskiaikainen linnoitus. Se korvattiin linnalla 1400-luvulla. Seuraavan kerran linna rakennettiin vuonna 1766 arkkitehti Chauvinin suunnitelmien mukaan. 1800-luvun lopulla linnaa laajennettiin kahdella uudella sivupaviljongilla sekä uudella pohjoisjulkisivulla. Linna on kuulunut Fayollen markiisille vuodesta 1725 lähtien.
Lian Li

Lian Li () on vuonna 1983 perustettu taiwanilainen tietokoneiden koteloihin ja oheislaitteisiin erikoistunut yritys. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Keelungissa.
Lian Lin kotelot on valmistettu pääosin harjatusta alumiiniista ja yritys onkin tunnettu sen laadukkuudesta. Tomashardware arvosteli sivuillaan Lian Lin kotelon "Lancool 216" vuoden 2022 neljänneksi parhaimmaksi koteloksi.
Lempansån

Lempansån eli Lempansinjoki on joki Siuntiossa ja Lohjalla, Uudellamaalla. Joki kuuluu osaksi Siuntionjoen Natura 2000 -aluetta. Jokeen yhtyy Kivikoskenpuro ja Munkkaanoja. Lempansån laskee Siuntion Kirkkojokeen. Joessa elää muun muassa saukkoja ja purotaimenia. Joen varrella on koskia, kuten Munksinkoski.
Bilha

Bilha (, ’huoleton’) on Ensimmäisen Mooseksen kirjan henkilö. Hänet kuvataan Raakelin isän Laabanin orjattarena, joka annettiin Raakelille palvelijattareksi Raakelin ja Jaakobin avioitumisen jälkeen. Kun Raakel ei saanut lapsia, Raakel antoi Bilhan Jaakobille sijaissynnyttäjäksi. Bilha synnytti kaksi poikaa, jotka Raakel otti omakseen ja nimesi Daniksi ja Naftaliksi.
Sukupuu.
Bilhan sukupuu Raamatun mukaan:
Dan (Jaakobin poika)

Dan (, vuoden 1938 raamatunsuomennoksessa Daan) oli Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan ensimmäinen Jaakobin ja Raakelin palvelijattaren Bilhan kahdesta pojasta. Raamatun mukaan hän on israelilaisen Danin heimon perustaja. Raamatun mukaan Danilla oli poika nimeltä Husim. Simson oli Raamatun mukaan Danin heimoon kuuluva.
Benjamin (Jaakobin poika)

Benjamin () oli Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan Jaakobin ja Raakelin nuorin poika ja Joosefin veli. Raakel kuolee Benjaminin synnytettyään. Raamatun mukaan Benjaminin poikia olivat Bela, Beker, Asbel, Gera, Naaman, Ehi, Ros, Muppim, Huppim ja Ard. Hänestä tuli Benjaminin heimon perustaja.
Asser (Jaakobin poika)

Asser () oli Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan nuorempi Jaakobin ja Silpan kahdesta pojasta. Raamatun mukaan Asserilla oli pojat Jimna, Jisva, Jisvi ja Beria sekä tytär Sera. Hänestä tuli Asserin heimon perustaja.
Silpa

Silpa () oli Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan Lean orjatar. Lean isä, Laaban, lahjoitti Silpan Lealle, kun Lea meni naimisiin Jaakobin kanssa. Raamatun mukaan Lea antoi Silpan Jaakobille synnyttääkseen hänelle lapsia. Silpa synnytti kaksi poikaa, jotka Lea otti omakseen ja antoi nimet Gad ja Asser. 
Sukupuu.
Silpan sukupuu Raamatun mukaan:
August 08

August 08 (oikea nimi "Ray Davon Jacobs"; 2. tammikuuta 1992 – 26. tai 28. elokuuta 2023) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja tuottaja.
August 08:n perhe oli kotoisin Comptonista Kaliforniasta. Hän varttui Kalifornian Lynwoodissa ja Long Beachissa. August 08 saavutti suosiota lauluntekijänä jo ennen omaa uraansa artistina. Hän solmi levytyssopimuksen 88risingin kanssa vuonna 2008 ja liittyi Jhené Aikon Def Jam Recordingsiin kytketyn Allel Sound -yhtiön artistiksi vuonna 2022. Hän oli ensimmäinen Allel Soundin kanssa levytyssopimuksen tehnyt. August 08 julkaisi albumit "Father" (2018) ja "Emotional CUH" (2020). Viimeiseksi albumiksi jäi elokuussa 2022 ilmestynyt "Seasick". Siinä August 08 teki yhteistyötä Schoolboy Q:n, Jhené Aikon ja Jojin kanssa. Vuonna 2022 August 08 julkaisi myös EP:t "Towards the Sun" ja "Towards the Moon". Hän sai musiikkiinsa vaikutteita R&amp;B:sta ja elektronisesta tanssimusiikista.
August 08 oli mukana tekemässä muun muassa DJ Khaledin listaykköshittiä "I'm the One". Hän teki kappaleita myös muiden muassa Justin Bieberille, Quavolle ja Chance the Rapperille. Lisäksi hän oli tekemässä Walen kappaletta "Fashion Week". Kappaleessa "Tequila Sunrise" August 08 esiintyi GoldLinkin, Jackson Wangin ja Higher Brothersin kanssa. Kappaleessa "Midsummer Madness" hän esiintyi Higher Brothersin, Rich Brianin ja Jojin kanssa. August 08 kuoli 31-vuotiaana julkistamattomasta syystä. Hänellä oli kaksi siskoa.
Clementa C. Pinckney

Clementa Carlos Pinckney (30. heinäkuuta 1973 Beaufort – 17. kesäkuuta 2015 Charleston) oli yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko ja protestanttinen pappi.
Pinckney sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Allen Universitysta vuonna 1995 ja valmistui Etelä-Carolinan yliopistosta julkishallinnon maisteriksi vuonna 1999. Lutheran Theological Southern Seminarysta hän valmistui vuonna 2008. Pinckney valittiin Etelä-Carolinan edustajainhuoneen jäseneksi vuonna 1996 ja Etelä-Carolinan senaattiin vuonna 2000. Osavaltion senaatin jäsenenä hän toimi loppuelämänsä ajan. Pinckney työskenteli African Methodist Episcopal Churchin pastorina. Hänet murhattiin yhtenä Charlestonin kirkkoammuskelun uhreista kesäkuussa 2015.
Pinckney oli vuodesta 1999 naimisissa Jennifer Benjaminin kanssa. Hänellä oli kaksi lasta: Eliana ja Malana.