tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Assemblées de Dieu de France

Assemblées de Dieu de France (lyh. ADD) on ranskalainen helluntailainen kirkkokunta. Kirkko kuuluu kansainväliseen Assemblies of God-järjestöön. ADD:n piirissä toimii Ranskassa ja se merentakaisilla alueilla yhteensä 781 seurakuntaa, 870 pastoria sekä yli 40 000 jäsentä.
Historia.
Helluntaialaisuus sai alkunsa Ranskassa 1800-luvun lopulla, kun Hélène Biolley perusti vuonna 1896 raittiushotelli-ravintolan Le Havreen metodistien ja baptistien tukemana. Helluntailaisten läsnäolosta Ranskassa raportoitiin jo vuonna 1907. Église du Havre ja Ruban Bleu tunnustettiin kansainvälisiksi helluntaikeskuksiksi vuodesta 1909 alkaen samoin kuin Michel Mastin johtama seurakunta Pariisissa. Ranskalais-skandinaavisessa keskuksessa järjestettiin 1920-luvulla Carl Neaserin johtamia jumalanpalveluksia.
Ranskalainen helluntailaisuus pääsi vauhtiin vuonna 1930, kun Douglas Scott ja Clarice Scott yöpyivät Le Havressa Biolleyn kutsutsta. Douglas Scott koki hengellisen heräämisen ja hänen tavoittekseen tuli Ranskan protestanttisten kirkkojen elvyttäminen. Helluntaiseurakuntia perustettiin Le Havreen, Roueniin, Liéviniin ja Lyoniin. Nämä seurakunnat liitettiin Assemblies of Godiin virallisesti vuonna 1933. Sittemmin kirkkokunta on laajentunut Manner-Ranskassa 650 paikkaan. Ranskan helluntailaiset ovat tukeneet lukuisia lähetysaloitteita ranskankielisissä maialmassa. Virallinen lähetystyöjaosto perustettiin vuonna 1957.
Laikkutoka

 
Laikkutoka ("Skiffia multipunctata") on tokiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena makeista vesistä Meksikossa.
Koko ja ulkonäkö.
Laikkutoka kasvaa 5–7 cm pitkäksi. Laikkutokakoiraan selkäevässä on lovi ja se on kookkaampi kuin naaraan. Koiraan peräevän etuosassa on lyhyt eväsiitin. Laikkutoan pohjaväri on ruskehtava tai harmaa. Koiraan muu väritys on vaihteleva. Ruumiissa on usein oranssia tai keltaista ja kylkien epämääräisten mustien laikkujen määrä ja koko vaihtelevat. Naaraskalan ruumiissa on pienempiä mustia täpliä.
Levinneisyys ja elintavat.
Laikkutokaa tavataan vain Meksikon keskiosista Jaliscon ja Michoacánin osavaltioista. Lajin elinympäristöä ovat järvet, lammet ja hitaasti virtaavat joet. Lajin ravintoa ovat enimmäkseen levät. Lisäätymiskausi on keväällä. Laikkutokaa voidaan pitää akvaarioissa.
Laikkutoka luokitellaan erittäin uhanalaiseksi. Kantaa uhkaavat elinympäristön saastuminen, vedenotto ja vieraslajit.
Sveitsin evankelinen allianssi

Sveitsin evankelinen allianssi (, , lyh. SEA+RES) on sveitsiläinen evankelis-kristillinen järjestö. Järjestö on Euroopan evankelisen allianssin kansallinen liitto Sveitsissä. SEA+RES toimii Sveitsissä ranskankielisen (RES) ja saksankielisen haaran (SEA) kautta. Järjestö toimii kirkkojen, paikallisseurakuntien ja kristillisten järjestöjen yhteisenä liikkeenä. SEA+RES:n toiminnan piirissä on yhteensä noin 250 000 kristittyä.
Saksankielisen haaran piirissä toimii noin 480 paikallisseurakuntaa, 70 jaostoa ja yli 180 järjestöä. Ranskankielisen haaran piirissä toimii 11 kirkkoliittoa, 200 paikallisseurakuntaa ja 80 järjestöä.
Matias Vanhanen

Matias Mikael Vanhanen (s. 11. syyskuuta 2007 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa WHL-joukkue Everett Silvertipsissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Vanhanen on HC Nokian kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Tapparaan, jossa Vanhanen voitti kauden 2021–2022 päätteeksi U16 SM-pronssia. Kaudeksi 2022–2023 hän siirtyi Helsingin IFK:n U16-joukkueeseen. Vanhanen sijoittui tehoilla 26+48=74 U16 SM-sarjan pistepörssissä viidenneksi. Kauden 2023–2024 päätteeksi hän voitti U18 SM-hopeaa.
Ensimmäisellä U20 SM-sarjan kaudellaan 2024–2025 Vanhanen voitti HIFK:n sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 17+30=47, joilla hän sijoittui sarjan pistepörssissä kahdeksanneksi. Vanhanen valittiin U20 SM-sarjan lokakuun kuukauden nuoreksi pelaajaksi. Hänet palkittiin runkosarjan päätteeksi sarjan vuoden tulokkaana Yrjö Hakala -palkinnolla. Vanhanen debytoi kauden aikana myös SM-liigassa, jossa hän pelasi viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Vanhanen teki liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 4. joulukuuta 2024 Rauman Lukkoa vastaan. Vanhanen merkittiin HIFK:n kakkosketjun vasempaan laitaan Vincent Marleaun ja Joonas Raskin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.17 minuuttia ja Vanhaselle merkittiin teholukema –1.
WHL-joukkue Everett Silvertips varasi Vanhasen 31. pelaajana . Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2025–2026.
Maajoukkueura.
Vanhanen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2025. Hänet valittiin Ruotsia vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vanhanen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2024. Yhteensä hän on pelannut 15 poikien maaottelua.
Pelityyli.
Vanhanen on kertonut olevansa hyökkäyspäähän hyvä kiekollinen pelaaja. Hän on maininnut näkevänsä kentän aika hyvin, kertonut luistelunsa olevan hyvällä tasolla ja pystyvänsä pelaamaan hyvin kahteen suuntaan. Vanhasen mukaan hänen vahvuuksiinsa kuuluu myös peliäly ja syöttäminen sekä kyky rytmittää peliä.
Muuta.
Vanhasen isosisko Sanni on olympiapronssimitalisti (Peking 2022), joka pelaa hyökkääjänä Ruotsissa SDHL-liigan Brynäsissä. Sisarusten isä Juha-Matti Vanhanen pelasi omalla urallaan hyökkääjänä Suomen, Itävallan ja Italian alemmissa sarjoissa. Hän pelasi myös kolme B-maaottelua.
Matias Vanhanen opiskelee Mäkelänrinteen lukiossa.
Netumbo Nandi-Ndaitwah

Netumbo Nandi-Ndaitwah (s. 1952) on namibialainen poliitikko, joka valittiin maansa presidentiksi joulukuussa 2024.
Nandi-Ndaitwah syntyi vuonna 1952 pohjoisessa Onamutain kylässä Etelä-Afrikan hallitsemassa silloisessa Lounais-Afrikassa. Nandi-Ndaitwah liittyi 14-vuotiaana vapautusliike Swapoon, joka vastusti Etelä-Afrikan valkoisen vähemmistön valtaa. Hänestä tuli Swapon nuorisojärjestön johtaja.
Hän asui maanpaossa Sambiassa ja Tansaniassa, ennen kuin muutti Britanniaan missä hän suoritti kansainvälisten suhteiden tutkinnon.
Namibian itsenäistyttyä Nandi-Ndaitwah palasi kotiin. Sen jälkeen hän on työskennellyt useissa eri tehtävissä Swapon johtamassa hallituksessa, muun muassa ministeritehtävissä ulkoasioiden, matkailun, lastensuojelun ja tiedotuksen parissa. Nandi-Ndaitwah tuli tunnetuksi naisten oikeuksien puolestapuhujana. Yhtenä tärkeimmistä saavutuksistaan hän sai perheväkivallan torjuntaa koskevan lain läpi kansalliskokouksessa vuonna 2002.
Vuoden 2024 presidentinvaaleissa Nandi-Ndaitwah sai vaalilautakunnan mukaan yli 57 prosenttia äänistä, ja hänen lähin kilpailijansa Panduleni Itula sai 26 prosenttia. Itula haluaa viedä tuloksen oikeuteen ja syyttää Swapoa vaalivilpistä.
Nandi-Ndaitwah vannoi virkavalansa 21. maaliskuuta 2025. Hän on ensimmäinen nainen, joka toimii virassa.
Kari Syreeni

Kari Syreeni (s. 1952) on suomalainen teologi ja Åbo Akademin Uuden testamentin eksegetiikan emeritusprofessori.
Syreeni väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1987 ja sai dosentuurin Helsingin yliopistolle ja Åbo Akademihin. Hän haki Åbo Akademin eksegetiikan professuuria vuonna 1994, muttei tullut valituksi, ja sai seuraavana vuonna nimityksen Uppsalan yliopiston eksegetiikan professoriksi. Hän työskenteli Uppsalan yliopistolla vuosina 1996–2007, kunnes siirtyi Åbo Akademihin. Syreeni seurasi Karl-Gustav Sandelinia Åbo Akademin Uuden testamentin eksegetiikan professorina.
Türkmenbaşynlahti

Türkmenbaşynlahti (, vuoteen 1997 saakka Krasnowodskinlahti, "Krasnowodsk aýlagy") on Kaspianmeren lahti Turkmenistanissa. Sen pohjoisrannalla sijaitsee Türkmenbaşyn kaupunki.
Türkmenbaşyn ja Pohjois-Çelekenin matalat hiekkasärkät erottavat Türkmenbaşynlahden Kaspianmerestä. Sen leveys on 18 ja pituus 46 kilometriä ja syvyys alle 5–6 metriä. Lahden pinta-ala on 1 500 neliökilometriä ja veden suolapitoisuus 12,8–14 promillea. Rantaviivaltaan rikkonaisen lahden osia ovat Pohjois-Çelekenin lahti, Balkaninlahti, Soýmonowinlahti sekä Murawýowinlahti, jossa sijaitsee Türkmenbaşyn satama..
Türkmenbaşynlahti muodostaa 267 124 hehtaarin laajuisen Ramsar-alueen, joka on tärkeä vesilintujen pysähdys- ja talvehtimispaikka sekä kalojen ravintopaikka. Sen uhanalaisiin eläinlajeihin kuuluvat muun muassa arohyyppä, valkopääsorsa, kiljuhanhi, kaspianhylje ja venäjänsampi.
Soiva joulumaa

Soiva joulumaa on suomalaisten iskelmäartistien yhdessä tekemä jouluaiheinen studioalbumi, joka julkaistiin jouluksi 1978. Levyllä on sekä vanhoja että uusia joululauluja. Solisteina levyllä on tunnettuja suomalaisia eturivin artisteja, joista levyllä laulavat Anna &amp; Kirka, Markku Aro, Danny &amp; Armi, Eini, Eino Grön, Katri Helena, Kisu, Erkki Liikanen, Mirumaru, Päivi, Merja Rantamäki, Saukki ja Pikkuoravat, Taiska sekä Vicky.
Levyn myyntitulot oli tarkoitus sijoittaa toimittaja Niilo Tarvajärven Joulumaa-projektiin. Tarvajärvi sai 1950-1960-lukujen vaihteessa idean Lappiin sijoitettavasta Joulumaasta, josta tulisi Disneylandin suomalainen korvike. Hanke eteni vuosikymmenien ajan, mutta hitaasti. Jouluksi 1998 Rovaniemelle avattiin Santa Park, joka on lähimpänä Tarvajärven alkuperäissuunnitelmaa.
Albumi julkaistiin joulumarkkinoille vuonna 1978 Finndisc-levy-yhtiön Delta-levymerkillä vinyylilevynä ja C-kasettina. Se nousi joulukuun 1978 16. myydyimmäksi albumiksi ja seuraavan kerran levy nousi listoille vuoden 1979 joulukuussa. Silloin levy oli Mitä Suomi soittaa -listan 19. sijalla. Vaikka levy ei menestynyt listoilla kovin hyvin, se saavutti jo ilmestymisvuonnaan kultalevyrajan. Levyä on myyty yli 42 000 kappaletta. Albumi julkaistiin CD-levynä vuonna 1989 Helmi-levymerkillä ja uudestaan vuonna 2010 Wea:n toimesta.
Kappaleet.
B-puoli.
Lähde:
Tekijät.
Muusikoita.
Jousiryhmän jäseniä
Lähteet:
Tuotanto.
Lähde:
Theo Lindstein

Theo Lindstein (s. 5. tammikuuta 2005 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän laukoo vasemmalta. Hänellä on tulokassopimus NHL-joukkue St. Louis Bluesin kanssa kauden 2026–2027 loppuun saakka.
Lindsteinin kasvattajaseura on Strömsbro IF. St. Louis Blues varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 29. varausvuorolla .
Astafjordin kirkko

Astafjordin kirkko () on Tjeldsundin kunnassa Norjassa sijaitseva betonikirkko vuodelta 1978.
Tovikin kirkko

Tovikin kirkko () on Tjeldsundin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1905.
Eidsborgin sauvakirkko

Eidsborgin sauvakirkko () on Tokken kunnassa Norjassa sijaitseva sauvakirkko 1200-luvulta.
Ullsfjordin kirkko

Ullsfjordin kirkko () on Tromssan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1862.
Finnkrokenin kappeli

Finnkrokenin kappeli () on Kalsan kunnassa Norjassa sijaitseva puukirkko vuodelta 1907.
Gåsværin kirkko

Gåsværin kirkko () on Tromssan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1941.
Mjelden kappeli

Mjelden kappeli () on Tromssan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1927.
Kolonai (Myysia)

Kolonai (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Myysiassa Vähän-Aasian luoteisosassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintipaikkaa ei tunneta varmuudella, mutta se sijaitsi lähellä nykyistä Çanakkalen maakunnan Beyçayırıa.
Maantiede.
Kolonain kaupunki sijaitsi Myysian sisämaassa etelään Propontiin rannikosta ja itäkaakkoon Lampsakoksesta. Joskus se on sijoitettu nykyiseen Çataltepeen ja joskus Arabakonağıin; kummatkin sijaitsevat koilliseen nykyisestä Beyçayırista. "Barrington Atlas of the Greek and Roman World" taas sijoittaa kaupungin noin kolme kilometriä Beyçayırısta luoteeseen. Myysian Kolonaita ei tule sekoittaa toiseen Kolonaihin Troaksen rannikolla.
Historia.
Kolonai oli olemassa ainakin klassisella ja hellenistisellä kaudella. Sen historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Strabonin mukaan se olisi perustettu siirtokuntana Miletoksesta käsin, mutta tätä pidetään virheenä. Nykyisin Kolonain arvellaan olleen perustettu Lampsakoksesta käsin. Myöhemmin Kolonai vaikuttaa olleen Lampsakoksen alaisuudessa, ja myös Strabon luki sen Lampsakoksen alueeseen. 400-luvulla eaa. Kolonai kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja sen on tulkittu esiintyvän liiton verotusluettelossa vuonna 425/424 eaa.
Strabonin lisäksi Kolonain mainitsee Arrianos.
Jøvikin kappeli

Jøvikin kappeli () on Tromssan kunnassa Norjassa sijaitseva puukirkko vuodelta 1920.
Bentsjordin kappeli

Bentsjordin kappeli () on Tromssan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1978.
Kromnos

Kromnos (, myös , ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Lakoniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Megalópolin kunnan alueella noin kaksi kilometriä koilliseen nykyisestä Paradeísian kylästä.
Maantiede.
Kromnoksen kaupungin sanotaan olleen alun perin Arkadiaa, ja se sijaitsi lähellä Messenian rajaa. Myöhemmin kaupunki luettiin osaksi Lakoniaa, ollen sen ja Arkadian rajaseutua, ja osaksi Aigytiin tai Skiritiin aluetta. Nykyisin kaupungin paikka on jälleen Arkadian alueyksikön alueella.
Kromnoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä "Kromitis" (). Se oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Kromnoksesta pohjoiskoilliseen sijaitsi Megalopolis, koilliseen Haimoniai, itään Leuktron eli Leuktra ja Malea, lounaaseen Gatheai ja luoteeseen Lykosura.
Historia.
Kromnoksen kaupunki oli olemassa pääasiassa klassisella ja hellenistisellä kaudella. Sen historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Kromnos perustettiin mahdollisesti Spartasta käsin vasta klassisella kaudella. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin nimen selitettiin tulevan Kromnoksesta tai Kromoksesta, Lykaonin pojasta. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Krōmnitēs" ().
Kromnos oli pitkään arkadialaisten ja spartalaisten kiistakapulana. Arkadialaiset valtasivat sen vuonna 365/364 eaa., mutta spartalaiset valtasivat sen takaisin joksikin Arkhidamos III:n johdolla ja asettivat sinne varuskunnan. Tämän jälkeen arkadialaiset hyökkäsivät uudelleen. Jossakin välissä näitä tapahtumia Kromnoksen asukkaat siirrettiin "synoikismoksessa" Megalopoliihin. Vuonna 352 eaa. arkadialaisten ja spartalaisten välillä oli uusi konflikti.
Arkeologisten löydösten perusteella Kromnos saatettiin hylätä 300-luvulla eaa. tai sen jälkeen. Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. kaupunki oli paljolti raunioina, mutta ei kuitenkaan kokonaan lakannut olemasta.
Rakennukset ja löydökset.
Kaupungin paikalta on löydetty klassiselle ja varhaiselle hellenistiselle kaudelle ajoitettua keramiikkaa.
Çelekenin niemimaa

Çelekenin niemimaa () on niemeksi muuttunut entinen saari Kaspianmeren rannalla Turkmenistanin Balkanin maakunnassa.
Niemimaan pituus on noin 40 ja leveys 22 kilometriä ja pinta-ala noin 500 neliökilometriä. Se on etupäässä hiekan ja suolasoiden peittämää alavaa tasankoa. Keskiosassa kohoaa sata metriä korkea kalkkikivi- ja hiekkakiviylänkö. Lounaassa on pieniä järviä, joista osa on bakteerin punaiseksi värjäämiä. Vuotuinen sademäärä on alle 150 millimetriä.
Çeleken oli aiemmin saari, mutta Kaspianmeren pinnan alentuminen muutti sen 1930-luvun loppuun mennessä niemeksi. Vuonna 1995 suuret aallot tekivät siitä jälleen joksikin aikaa saaren. Niemimaan pohjoispuolella on hiekkasärkän erottama Türkmenbaşynlahden Pohjois-Çelekenin lahti ja eteläpuolella Derwişin niemen ja hiekkasärkän erottama Türkmenlahden Etelä-Çelekenin lahti.
Niemimaan luonnonvaroihin kuuluvat öljy, maakaasu, ruokasuola, mica ja maapihka. Öljynporauksen yhteydessä saadaan bromia ja jodia. Lisäksi harjoitetaan kalastusta. Öljyä on hyödynnetty vuosisatojen ajan, ja sen teollinen tuotanto käynnistyi 1890-luvulla. 1960-luvun alusta lähtien öljyä on porattu myös Kaspianmeren vesialueella.
Entinen Çelekenin kaupunki niemimaan länsiosassa on nykyään nimeltään Hazar. Hazarissa ja Alajassa on pienet satamat.
Kyfanta

Kyfanta (, myös "Kyfas", ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Lakoniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Monemvasián kunnan alueella lähellä nykyistä Kyparíssin kylää.
Maantiede.
Kyfantan kaupunki sijaitsi Lakonian itärannikolla etelänpuoleisen Zaraksin ja pohjoisenpuoleisen Prasiain välissä. Pausanias kuvaa Kyfantan sijainneen sadan stadionmitan eli noin 18 kilometrin päässä Zaraksista, 200 stadionin eli noin 37 kilometrin päässä Praisiasta ja kymmenen stadionin eli noin 1,8 kilometrin päässä rannikosta. Myös Klaudios Ptolemaios erottaa Kyfantan sataman ja itse kaupungin toisistaan.
Pausaniaan antama etäisyys Kyfantan, joka sijoitetaan nykyiseen Kyparíssiin, ja Zaraksin, joka sijaitsi nykyisessä Limáni Iérakassa, välillä täsmää suhteellisen hyvin todelliseen etäisyyteen. Vanha Pausaniaan teksti antoi kuitenkin Kyfantan ja Zaraksin väliseksi etäisyydeksi ”kuusi stadionia” (), mikä aiheutti aiemmin päänvaivaa tutkijoille, sillä kuuden stadionin päässä Zaraksista ei ole paikkaa kaupungille tai satamalle, eikä vaikuttanut uskottavalta, että kyseisellä kivikkoisella ja harvaan asutulla rannikolla olisi ollut kaksi kaupunkia niin lähellä toisiaan. Émile Le Puillon de Boblaye ratkaisi ongelman korjaamalla tekstissä Pausaniaan hyvin epätodennäköisen ilmaisun todennäköisempään muotoon ”sata stadionia” (). Myös Ptolemaios sijoitti Kyfantan huomattavasti pohjoisemmaksi kuin Zaraksin. William Martin Leake sijoitti Kyfantan ensimmäisenä Kyparíssiin teoksessaan "Morea".
Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi kukkula, joka sijaitsee heti nykyisen Kyparíssin kylän koillispuolella. Kyfantan kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia.
Kyfantan kaupunki oli olemassa arkaaiselta tai viimeistään klassiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Kaupungin nimen on selitetty tulevan sanasta "kȳfos" (), ”kohouma”, joka viittaisi paikan maantieteeseen.
Kaupungin historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Kyfanta luetaan nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon. Kaupunki vaikuttaa raunioituneen 100-luvulla eaa. Toisaalta roomalaisella kaudella se kuului Vapaiden lakonialaisten liittoon. Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. kaupunki oli raunioina, mutta muiden antiikin aikaisten mainintojen perusteella voidaan päätellä, että se oli aiemmin merkittävä paikka.
Rakennukset ja löydökset.
Kyfantan akropoliilla on huomattavan linnoitusmuurin jäänteitä, jotka ajoitetaan myöhäiselle klassiselle tai varhaiselle hellenistiselle kaudelle. Löydöksiä on tehty myös roomalaiselta kaudelta. Pausaniaan mukaan Kyfantassa oli Asklepiokselle omistettu temppeli, jota kutsuttiin Stethaioniksi. Kultti on paikannettu akropoliin läheiseen luolaan, jonka yhteydessä on peribolos ja kallioon tehtyjä kaiverruksia. Pausaniaan mukaan kaupungissa oli myös kalliosta pulpunnut lähde, jonka kerrotaan syntyneen Atalanten keihään iskusta.
Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on esillä Neápoli Voiónin arkeologisessa museossa.
Ludvigsborg

Ludvigsborg on asuinalue Hörbyn kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Ludvigsborg muodosti oman taajamansa vuoteen 2015, jolloin se kasvoi kiinni Höörin taajamaan.
Oios

Oios ( tai ) tai Oion ( tai , myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Lakoniassa Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Trípolin kunnan alueelle lähelle nykyisiä Kerasián ja Vlachokerasián kyliä.
Maantiede.
Oioksen kaupunki sijaitsi Skiritiissä Lakonian pohjoisosassa paikassa, joka oli Arkadian ja Lakonian luonnollista rajaseutua ja vedenjakajaa, ja hallitsi solaa, jonka kautta kulki tie Tegeasta Spartaan. Kaupunki sijoitetaan nykyiselle Ai-Giánnisin kukkulalle, joka sijaitsee Kerasián pohjoispuolella ja on saanut nimensä siellä olevasta Pyhälle Johannekselle omistetusta kirkosta. Oioksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 tai ainakin alle 100 neliökilometriä.
Oioksen on joskus ehdotettu olleen sama paikka kuin Pausaniaan mainitsema Iasos.
Historia.
Oios oli Skiritiin tärkein kaupunki ja ylipäätään ainoa kaupunki, jonka antiikin lähteet nimeävät sijainneen kyseisellä alueella. Se oli olemassa arkaaiselta roomalaiselle kaudelle. Kaupungin alue oli muun Skiritiin tavoin alun perin osa Arkadiaa, mutta spartalaiset valloittivat sen osaksi Lakoniaa, jonka jälkeen oioslaiset olivat spartalaisten perioikeja. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Oiatēs" ().
Oioksen vaiheista tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Kun Epameinondaan johtama Theban armeija, joka oli jakautunut neljään osastoon, valloitti Lakonian neljän eri solan kautta, ainoa osasto joka kohtasi vastarintaa oli se, joka tuli Lakoniaan Oioksen vartioiman solan kautta. Oiosta puolustaneet Iskholaoksen johtamat spartalaiset kuitenkin jäivät alakynteen, ja hyökkääjät etenivät näin Sellasiaan, jossa yhtyivät muihin osastoihin.
Näitä tapahtumia kuvaavalla Ksenofonilla sekä Pausaniaalla kaupungin on tulkittu esiintyvän nimimuodolla "Oion" tai "Ion". Nimimuoto "Oios" on kuitenkin varhaisempi, ja esiintyy Stefanos Byzantionlaisen säilyttämässä Aiskhylos-fragmentissa. Samankaltaisia nimiä käytettiin usein vuoristossa sijainneista kaupungeista tai kylistä.
Kaupungin paikalla ei ole suoritettu järjestelmällisiä arkeologisia kaivauksia.
Rakennukset ja löydökset.
Nykyiseltä Ai-Giánnisin kukkulalta on löydetty muun muassa Demeterille omistetun pyhäkön sekä jonkun suurikokoisen rakennuksen rauniot, 300-luvulle eaa. ajoitettujen tukimuurien jäänteitä sekä keramiikan sirpaleita arkaaiselta hellenistiselle kaudelle.
Osbyholm

Osbyholm on taajama Hörbyn kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 307 asukasta vuonna 2021.
Masi Härkönen

Masi Härkönen (s. 7. elokuuta 2006 Vaasa) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportia.
Ura.
Seuraura.
Härkönen on Vaasan Sportin kasvatti. Kaudella 2023–2024 hänet valittiin U20 SM-sarjan kuukauden nuoreksi pelaajaksi. Härkönen valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Hän puki kauden aikana myös neljään SM-liigaotteluun, mutta ei saanut peliaikaa.
Huhtikuussa 2024 Härkönen teki Sportin kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2024–2025 seuran U20-joukkueessa. Lokakuussa Sport lainasi Härkösen viikonlopun ajaksi Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Poikiin, jossa hän pelasi yhden ottelun. Härkönen teki Sportissa SM-liigadebyyttinsä 27. marraskuuta 2024 Rauman Lukkoa vastaan, kun Miroslav Svobodan kausi oli päättynyt loukkaantumiseen. Hänestä tuli ensimmäinen Sportin maalinsuulla debytoinut seuran oma kasvatti 18 vuoteen Mikko Rossin jälkeen. Härkönen torjui joukkueen 5–1-voittoon päättyneessä ottelussa 29 kertaa. Samuli Kivimäki valitsi hänet ottelun ykköstähdeksi. Joulukuussa Härkönen teki Sportin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Liigauransa ensimmäisen nollapelin hän pelasi 23. helmikuuta 2025 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Härkönen torjui Sportin 0–3-voittoon päättyneessä ottelussa 17 kertaa. Ville Ahlgren valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Kauden edetessä hänen vastuunsa lisääntyi, kun myös Sportin toinen maalivahti Niilo Halonen loukkaantui. Joukkueen maalivahtiosasto täydentyi Daniel Lebedeffillä, mutta Härkönen nousi kuitenkin Sportin pääasialliseksi vastuunkantajaksi. Hän pelasi tulokaskautensa aikana 27 runkosarjaottelua torjuen kymmenen voittoa ja kahdeksan pudotuspeliottelua torjuen kolme voittoa.
Maajoukkueura.
Härkönen on pelannut viisi nuorten ja kolme poikien maaottelua.
Muuta.
Härkösen isä Marko pelasi omalla urallaan maalivahtina 19 SM-liigaottelua Porin Ässissä. Suurimman osan urastaan hän pelasi I-divisioonaa ja Mestistä Vaasan Sportissa. Marko Härkönen on toiminut seurassa sittemmin maalivahtivalmentajana.
Osbyholmin linna

Osbyholmin linna () on Osbyholmissa Hörbyn kunnassa Skånen läänissä Ruotsissa sijaitseva todennäköisesti 1620-luvulla valmistunut linna. Sitä muutettiin uusgoottilaiseen suuntaan 1850-luvulla, mutta renessanssityyli palautettiin 1930-luvulla.
Historia.
Linnan historia ulottuu 1400-luvulle, jolloin alueella oli maatila, jota hallitsi Peder Jensen. 1600-luvun alussa tilan omisti Lene Ramel, joka rakensi linnan. Alkuperäinen linna oli varustettu harvinaisella kahdeksankulmaisella tornilla ja se sijaitsi puolustuksellisesti suotuisalla paikalla, jota ympäröivät laajat, kiviset muurit.
Linna on käynyt läpi useita omistajavaihdoksia ja kunnostuksia eri aikakausina. Esimerkiksi 1700-luvulla tehtiin suuria muutoksia rakennukseen, ja se sai rokokoon vaikutteita. 1800-luvulla kartano siirtyi von Seth -perheelle, joka teki lisää muutoksia linnaan, mukaan lukien nykypäivän rakennuksen keskiosan korotus ja tornin ulkonäön muokkaaminen uusgoottilaiseksi.
Vuonna 1931 linnaa remontoitiin edelleen, ja tornin yläosa sai renessanssityylisen katteen. 1900-luvun lopulla Osbyholm oli monien merkittävien henkilöiden, kuten norjalaisen laivanvarustajan Anders Jahren omistuksessa. 1980-luvulla linna siirtyi nykyiselle omistajalleen, Anders Tuvehjelmille, joka on laajentanut alueen omistusta.
Linna on tunnettu myös monista isännöidyistä metsästysreissuista, joihin on osallistunut niin ruotsalaisia kuin kansainvälisiä vieraita, kuten Ruotsin kruununperillisiä ja muita korkea-arvioisia vieraita.
Carl Ivar Ståhle

Carl Ivar Ståhle (27. kesäkuuta 1913 Stenberga – 12. kesäkuuta 1980 Lidingö) oli ruotsalainen kielitieteilijä ja Tukholman yliopiston pohjoismaisten kielten professori vuosina 1955–1971. Hänet valittiin Ruotsin akatemiaan vuonna 1974. Ståhle erikoistui keskiajan ja varhaisen uuden ajan lakiteksteihin, Tukholman slangisanastoon ja paikannimiin.
Ståhle

Ståhle on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Viialan kirkonkylä

Viialan kirkonkylä on taajama ja kirkonkylä Pirkanmaan eteläosassa sijaitsevan Akaan kaupungin Viialan pitäjässä. Viialan kirkonkylä sijaitsee Tampereen eteläpuolella, Kokemäenjoen vesistöön kuuluvan Vanajaveden Jumusen länsipuolella. Kalvolan ja Urjalan ylängöiltä alkunsa saava Tarpianjoki (Viialanjoki) purkautuu Jumuseen kirkonkylän kautta. Kirkonkylän kohdalla joessa on Haihunkoski.
Kylän nimi mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran muodossa "Wiala" vuonna 1455. Tarpanjoen Haihunkoskessa oli kolme myllyä jo 1500-luvulla. Kosken ympärille alkoi muodostua teollisuustaajama 1800-luvulla. Asukaslukua kasvatti myös 1860-luvulla perustettu Viialan rautatieasema. Rukoushuonekunta Viialasta tuli 1905, itsenäinen seurakunta 1927 ja kunta 1932. Kirkonkylä oli kunnan hallinnollinen keskus vuodesta 1932 aina Viialan ja Toijalan yhdistymiseen saakka (2007 Akaan kaupungiksi), josta lähtien Viialan kirkonkylä ei enää ole ollut kuntakeskus (keskustaajama).
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2023 lopussa Viialan kirkonkylän taajaman pinta-ala oli 11,60 neliökilometriä ja väkiluku 4 980 asukasta. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien tai kylien rajauksesta. 
Viialan kirkonkylässä toimivat muun muassa Viialan kirkko, Viialan yhtenäiskoulu (noin 750 oppilaan yhtenäiskoulu), Viialan kirjasto Vilkku, Viialan museo ja Akaa Areena.
F. E. Sillanpään lukio

F. E. Sillanpään lukio on Hämeenkyrön kunnan kirkonkylässä toimiva suomenkielinen lukio.
Vuonna 2025 F. E. Sillanpään lukiossa opiskelee noin 145 lukiolaista.
K2-18

K2-18 on Leijonan tähdistön rajojen sisällä oleva punainen kääpiö, joka sijaitsee 124 valovuoden päässä Auringosta. Se on spektriluokaltaan M2.8 ja sen massa on noin 41 % Auringon massasta. Tähden säde on 39 % Auringon säteestä, ja sen pintalämpötila on noin 3  464 K (3 191 °C), eli noin 60 % Auringon lämpötilasta. K2-18 sijaitsee pohjoisella taivaanpuoliskolla, mutta sen kirkkaus on liian heikko, jotta sitä voisi nähdä paljaalla silmällä tai pienellä kaukoputkella.
K2-18:n ympärillä kiertää ainakin kaksi eksoplaneettaa. Toinen niistä, K2-18b, sijaitsee 0,16 AU etäisyydellä tähdestä ja sen massa on 8,6 maapallon massaa, ja säde 2,6 kertaa maapallon säde. Planeetan kiertoaika on 32,9 päivää. Toinen tunnettu planeetta, K2-18c, sijaitsee vielä lähempänä, vain 0,07 AU päässä tähdestä, ja sen massa on 5,6 maapallon massaa. Tämä planeetta kiertää K2-18:n 9 päivässä. K2-18 on saanut myös muita nimityksiä, kuten EPIC 201912552 ja 2MASS J11301450+0735180.
Lukumaraton

Lukumaraton on tapahtuma, jossa luetaan ääneen yksi tai useampi kaunokirjallinen teos kokonaan tai pitkä ote laajasta teoksesta. Lukijoita on useita, jopa kymmeniä, ja he voivat olla näyttelijöitä tai muita julkisuuden henkilöitä tai tavallisia ihmisiä. Lukumaraton voi olla yleisötilaisuus, televisio-, radio- tai verkkolähetys tai kaikkien näiden yhdistelmä. Lukumaraton voidaan myös julkaista ääni- tai kuvatallenteena.
Tampereen Työväen Teatterissa luettiin vuonna 1993 Olli Jalosen romaanitrilogia "Johan ja Johan" (1989), "Isäksi ja tyttäreksi" (1990) ja "Elämä, ja elämä" (1992) lukumaratonissa, joka kesti 29 tuntia 34 minuuttia.
Joulukuussa 2023 Norjan yleisradioyhtiö NRK järjesti Jon Fossen saaman Nobelin kirjallisuuspalkinnon kunniaksi 40 tunnin lukumaratonin, jossa 47 näyttelijää luki 40 Fossen näytelmää peräjälkeen.
Yleisradio järjesti Suomen itsenäisyyspäivän 2024 alla 18-tuntisen lukumaratonin, jossa 67 tunnettua suomalaista luki Väinö Linnan "Tuntematon sotilas" -romaanin sen 70-vuotisjuhlan kunniaksi. Suora lähetys kesti Yle Areenassa torstaista 5. joulukuuta kello 17 perjantain 6. joulukuuta aamupäivään klo 10.45 asti. Lähetys näkyi myös Yle Teemalla klo 17–17.55 ja klo 20 alkaen läpi yön. Kuvauspaikkana olivat Tripla-kauppakeskuksessa sijaitsevat entiset Musiikkimuseo Famen tilat Helsingin Pasilassa, ja esiintyjien taustana oli ikkunasta näkyvä katunäkymä etelän suuntaan.
Raamattumaraton.
Kristillisissä piireissä on harrastettu samankaltaista toimintaa Raamattumaratonin, lukutalkoiden tai lukuviestin nimellä. Tällöin yleisöllä on vapaa pääsy kirkkoon kuuntelemaan, kun vapaaehtoiset lukevat ääneen Raamattua esimerkiksi puoli tuntia kerrallaan, kunnes lukija vaihtuu. Luku-urakka pyritään usein viemään päätökseen suureen kirkolliseen tapahtumaan kuten pääsiäisyön messuun mennessä. Esimerkiksi Savonlinnan Pikkukirkossa luettiin pääsiäisen 1993 alla Raamattua niin, että jokaisessa kahden tunnin mittaisessa lukuvuorossa oli yksi seurakuntien työntekijä, hänen kutsumansa seurakuntalainen sekä kaksi kutsutun nimeämää lukijaa.
Muita merkityksiä.
Lukumaratoniksi, lukutalkoiksi tai lukuviestiksi kutsutaan myös erilaisia lasten ja nuorten lukutaitoa ja -intoa edistäviä hankkeita, joissa esimerkiksi vapaaehtoiset lukevat lastenkirjoja ääneen tai koululainen sitoutuu lukemaan itsekseen useita kirjoja tietyssä ajassa.
Havukka-ahon ajattelija (veistos)

Havukka-ahon ajattelija on Nina Ternon vuonna 1989 tekemä veistos Sotkamossa Hirvensaaressa Ison Sapsojärven rannalla, Kainuuntien (valtatie 76) varrella. Patsas kunnioittaa sotkamolaisen kirjailijan Veikko Huovisen tuotantoa, johon kuuluu myös romaani "Havukka-ahon ajattelija".
Pronssinen veistos on lähes neljä metriä korkea. Kirjailija Huovisen Konsta Pylkkäselle kirjoittama lausahdus on kaiverrettu patsaan jalustaan:
"“Ihmisellä on tässä avaruudessa kusiaisen valtuudet"".
Veikko Huovinen toivoi, että patsas omistetaan hänen itsensä sijaan hänen tuotannolleen. Huovinen piti hirven ja miehen hahmot sisältävää veistosta komeana.
Frans Emil Lilja

Frans Emil Lilja (28. heinäkuuta 1882 Mäntsälä – 14. huhtikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen pappi, opettaja ja koulunjohtaja.
Henkilöhistoria.
Liljan vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Valerian Lilja ja Ida Aurora Wahlstén ja puoliso vuodesta 1906 Anni Maria Leikas (k. 1950). Lilja valmistui Jyväskylän seminaarista opettajaksi 1904, mutta tuli myös ylioppilaaksi 1911, opiskeli teologiaa ja vihittiin papiksi 1919.
Lilja oli kansakoulunopettaja Mäntsälässä 1904–1909 ja Helsingissä 1909–1922, missä hän oli Eläintarhan koulun johtaja 1914–1922 ja Helsingin kansakoulun jatkoluokkien johtaja 1910–1914. Petsamossa hän oli kirkollisten ja kouluasioiden järjestäjä, pappi ja kansakoulun tarkastaja 1921 ja sitten Pohjois-Pirkkalan vt. kirkkoherra 1922–1925. Tultuaan taas Helsinkiin hän oli Helsingin pikkukirkkoyhdistyksen pääsihteeri 1924–1941, papistonapulainen 1922–1941, Paavalin seurakunnan vt. kirkkoherra 1941–1942 ja virallinen apulainen 1942–1943 ja Kallion seurakunnan komministeri 1943–1951.
Liljalla oli myös useita luottamustehtäviä. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuustoon jäsen vuodesta 1937. Lilja toimitti Helsingin pikkukirkkoyhdistyksen vuosikirjaa 1925–1951 ja "Pikkukirkon Joulua" 1926–1951. Rovastin arvonimen Lilja sai 1943.
Balkanvuoret (Turkmenistan)

Balkanvuoret () ovat Ison- ja Pienen Balkanin muodostama poimuvuoristo Turkmenistanin Balkanin maakunnassa. Ne sijaitsevat Krasnowodskin ylängön ja Kopetdagvuoriston välisellä alueella ja liittyvät geologisesti Kopetdagiin. Vuoristo ulottuu noin 70 kilometriä kaakosta luoteeseen, ja sen leveys on enimmillään 50 kilometriä.
Pohjoisempi Iso-Balkan ("Uly Balkan") koostuu useista vuorijonoista. Sen keskiosassa sijaitseva Arlan kohoaa 1881 metrin korkeuteen. Etupäässä kalkkikivestä ja hiekkakivestä muodostuneet pohjoisrinteet ovat jyrkkiä ja loivat etelärinteet rotkojen halkomia.
Uzboýn kuivuneen jokilaakson erottama Pieni-Balkan ("Kiçi Balkan") on enimmillään 774 metriä korkea, kalkkikivestä ja merkelistä muodostunut vuorijono. Sen voimakkaasti rapautuneilla reuna-alueilla esiintyy paljon karsti-ilmiöitä.
Kuivalla aavikko- ja puoliaavikkovyöhykkeellä sijaitsevan vuoriston sademäärä on alle 120 millimetriä vuodessa. Kasvillisuus koostuu etupäässä pujoista ja heinikosta. Yli 800 metrin korkeudessa esiintyy paikoin katajametsiä.
Vuorten hyötykaivannaisiin kuuluvat bentoniitti ja kivihiili. Isolla-Balkanilla harjoitetaan karjanhoitoa, jota rajoittaa veden niukkuus.
Ensemble Nylandia

Ensemble Nylandia on vuonna 2009 perustettu vanhan musiikin esittämiseen erikoistunut suomalainen soitinyhtye, jonka taiteellisena johtajana toimii sen perustajajäsen cembalisti Matias Häkkinen. Ensemble Nylandia on BarokkiKuopio- ja Aurore – Helsingin Renessanssimusiikkijuhlat -festivaalien residenssiorkesteri.
15-vuotisjuhlavuonnaan 2024 Ensemble Nylandia on tehnyt yhteistyötä muun muassa Avanti!:n, Kymi Sinfoniettan, Lappeenrannan kaupunginorkesterin, Mikkelin kaupunginorkesterin ja Tölöläb-yhtyeen kanssa. Marraskuussa 2024 Ensemble Nylandia esitti Tanssin talossa Francesco Cavallin vuoden 1645 ennen Suomessa esittämättömän oopperan La Doriclea ja 28. marraskuuta 2024 Alba Records julkaisi Ensemble Nylandian levyn Kauneimmat barokkijoululaulut.
Kulttuuriyhdistys Ensemble Nylandia ry järjestää Café Barock -konserttisarjoja.
Jesse Vuorela

Jesse Oskari Vuorela (s. 7. tammikuuta 2002 Lohja) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureissa vuokralla Mestis-joukkue Tutosta. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Vuorela on Harjun Kiekon kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana kaudeksi 2017–2018 Espoo Bluesin C-nuoriin, jossa Vuorela voitti Suomen-mestaruuden. Kaudella 2019–2020 seuran A-nuoret siirtyivät Kiekko-Espoon alaisuuteen. Kaudella 2020–2021 hän debytoi Kiekko-Espoon Mestis-joukkueessa, jossa Vuorela pelasi yhden runkosarjaottelun. Toukokuussa 2021 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen Mestis-sopimuksen. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2021–2022 Vuorela pelasi 40 runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5 ja 11 pudotuspeliottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi myös kolme Suomen Cupin ottelua ilman tehopisteitä. Vuorela voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Kesäkuussa 2022 hän teki Kiekko-Espoon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kausi 2022–2023 Vuorelalla jäi hieman rikkonaiseksi ja rooli pieneksi osittain varusmiespalveluksen vuoksi. Hän pelasi 28 runkosarja- ja yhden Suomen Cupin ottelun, mutta ei kuitenkaan pudotuspeleissä. Vuorela voitti sekä Mestiksen-mestaruuden että Suomen Cupin.
Vuorela siirtyi kaudeksi 2023–2024 jatkamaan Mestis-pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Tuton riveihin. Hän teki runkosarjassa 38 ottelussa tehot 6+18=24, joilla Vuorela jakoi sarjan puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan Kiekko-Espoon Noel Pietilän kanssa. Vuorela äänestettiin Mestiksen marraskuun kuukauden pelaajaksi. Toukokuussa 2024 hän teki Tuton kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudeksi 2024–2025 Vuorela nimettiin Tuton kapteeniksi. Marraskuussa 2024 seura vuokrasi hänet kahden ottelun ajaksi SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan. Vuorela teki näin ollen liigadebyyttinsä 23. marraskuuta 2024 vieraissa JYPiä vastaan. Hänet merkittiin joukkueen kolmospuolustajapariin Oliver Lauridsenin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 17.22 minuuttia. Vuorela sai myös syöttöpisteen Petrus Palmun tekemään maaliin. Janne Leppänen valitsi hänet ottelun kolmostähdeksi. 7. joulukuuta hän palasi TPS:ään alustavasti kahden ottelun vuokrasopimuksella. Vuorela palasi yhden ottelun jälkeen Tutoon, mutta 17. joulukuuta hänet vuokrattiin jälleen TPS:ään kahden vuokrajakson ajaksi yhteensä kuuden ottelun ajaksi 4. tammikuuta 2025 saakka. Vuorela teki liigauransa avausmaalin neljännessä ottelussaan 18. joulukuuta 2024 JYPiä vastaan. Mikko Eloranta valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Vuorela pelasi TPS:ssä kaikkiaan 16 ottelua tehopistein 2+1=3. Helmikuussa 2025 siirtotakarajalla Tuto vuokrasi hänet loppukauden kattavalla sopimuksella Mikkelin Jukureihin. Vuorela pelasi siellä 11 runkosarja- ja yhden playout-ottelun ilman tehopisteitä.
Muuta.
Vuorela valmistui ylioppilaaksi Leppävaaran lukiosta keväällä 2022.
Ahti Sirkiä

Ahti Olavi Sirkiä (s. 12. heinäkuuta 1943 Ruokolahti) on suomalainen yritysjohtaja, joka on työskennellyt erityisesti kustannus- ja markkinointialan yrityksissä.
Sirkiä tuli ylioppilaaksi vuonna 1966 ja suoritti ekonomitutkinnon 1973. Jo opiskeluaikana hän toimi Sairaanhoitajaliiton tiedotussihteerinä, "Insinööriuutisten" ilmoituspäällikkönä ja "Valittujen Palojen" myyntipäällikkönä. Vuonna 1973 hän aloitti Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n ja sen Kustannusliike Apulehden kanssa perustaman yhteisyrityksen A-lehtien varatoimitusjohtajana ja nimitettiin vuonna 1976 Yhtyneiden Kuvalehtien toimitusjohtajaksi. 
Sirkiä oli toimitusjohtajana Yhtyneiden jälkeen Kaukomarkkinoissa 1983–1987, Advisor-markkinointiviestintäkonsernissa vuoteen 1990 ja sitten Santa Claus Finland International Oy:ssä. Vuonna 1994 hänet nimitettiin Gummerus-kustantamon toimitusjohtajaksi. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle . Myöhemmällä iällä hän on toiminut Kaatuneiden muistosäätiön puheenjohtajana.
Värimääritys

Värimääritys tarkoittaa elokuvien teossa, videoeditoinnissa tai valokuvauksessa värien muokkaamista tietyn tunnelman tai tarkoituksen yhdenmukaiseen esittämiseen. Värimääritys eroaa värikorjauksesta, jossa kuvia muokataan todellisuutta vastaaviksi. Värimääritystä käytetään osana tarinan kertomista, esimerkiksi lämpimiin tai viileisiin sävyihin. Värimääritys tehdään usein kun muut muutokset on tehty. Värimäärityksellä tehdään yhdenmukainen ilme kun kuvataan eri kulmista ja eri tilanteissa. Elokuvat voivat muuttua lämpimistä sävyistä kylmempiin ja uhkaavampiin sävyjen muutoksilla.
Kihniön vapaaseurakunta

Kihniön vapaaseurakunta on Kihniössä toimiva vapaaseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1928. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kihniön Niskoskylässä Kirkkotiellä. Seurakunta kuuluu Suomen Vapaakirkko -kirkkokuntaan. 
Seurakunnan toimintaan kuuluu seurakuntatyön ohella lapsi- ja nuorisotyö, vanhustyö, lähetystyö sekä musiikkitoiminta . Keskeistä seurakunnan toiminnassa on jumalanpalvelus. Lisäksi seurakunnassa on pidetty rukouspiirejä sekä yhteistä pyhäkoulua Parkanon kanssa.
Vapaakirkollisuus on tullut Kihniöön pääasiassa Kankaanpään ja Parkanon kautta 1900-luvun alkupuolella. Tuolloin muutamat evankelistat pitivät kokouksia. Vapaakirkollisuus sai jalansijaa erityisesti Nisoskylässä. Kihniön vapaaseurakunta on järjestäytynyt vuonna 1928.
Vapaaseurakunnan rukoushuone valmistui vuonna 1952 talkootyönä. Se tehtiin puusta käsittäen keittiön ja kokoussalin, joiden pinta-ala on noin 100 neliömetriä. Lisäksi rakennettiin pappila. Vapaaseurakunnalla on lisäksi oma hautausmaa. 
Seurakunnan johtajina ovat toimineet muun muassa Hermanni Niemi, Ville Niemistö, Arvo Luoma ja Arvo Oksanen. Seurakunnan pastoreina ja saarnaajina ovat toimineet muun muassa Usko Murtonen, Lauri Uitto, Hilding Koivuniemi ja Kauko Kulju. 1900-luvun alussa liikkeen jäsenmäärä oli noin 40–50 ja 1950-luvulle tultaessa seurakunnassa oli noin 300 jäsentä. Seurakunnan toimintaan on osallistuttu myös Nerkoon kylästä, Kankarista sekä Virroilta.
Muzayrib

Muzayrib () on pikkukaupunki Etelä-Syyriassa Daraan maakunnassa. Aikanaan se tunnettiin kokoontumispaikkana pyhiinvaelluksella Mekkaan. Sen asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 12 640.
Maantiede.
Muzayrib sijaitsee Etelä-Syyriassa Hawranin historiallisella alueella Daraan maakunnan Daraan piirikunnassa.
Historia.
Osmanien valtakunnan kaudella 1700-luvulla pyhiinvaellusreitti Mekkaan siirtyi Bosrasta idässä länteen Muzayribiin. Eli Smith mainitsee sen pyhiinvaellusreitin varrella vuonna 1838. Pyhiinvaellukselle lähtiät kokoontuivat Muzayribissa ennen matkalle lähtöään. Lähtö oli vuosittain järjestetty tapahtuma. Sen päätti Hijazin rautatien valmistuminen vuonna 1904.
Syyrian sisällissodan aikana Muzayribia hallitsivat Bašar al-Assadia vastustavat niin sanotun Eteläisen rintaman taistelijat. Vuonna 2015 hallinnon joukkoja syytettiin kloorikaasun käytöstä Muzayribia vastaan. Hallinnon joukot valtasivat kapinallisten alueet etelässä offensiivilla vuonna 2018. Muzayribissa ja alueella laajemmin tehtiin kuitenkin edelleen iskuja hallinnon joukkoja vastaan. Syyrian kapinalliset valtasivat jällen Muzayribin ja koko Daraan maakunnan joulukuun alussa 2024.
Väestö.
Muzayribin asukasluku oli Syyrian vuoden 2004 cäestönlaskennan mukaan 12 640.
Jakob Karl Gripenberg

Jakob Karl Gripenberg (12. marraskuuta 1721, Turku – 18. maaliskuuta 1800, Luvia) oli suomalainen Ruotsin armeijan upseeri ja valtiopäivämies, Gripenbergin suvun jäsen. Gripenberg sai sotilaskoulutuksensa vapaaehtoisena Karlskronassa ja palveli Porin rykmentissä vuodesta 1741 alkaen. Hän yleni everstiksi vuonna 1786 ja kenraalimajuriksi 1795. 
Gripenberg johti suomalaisten joukkoja Porrassalmen taistelussa.
Gripenberg oli mukana kolmilla valtiopäivillä, 1765-66, 1769-70 ja 1771-72.
Jean-François Portaels

Jean-François Portaels, nimi kirjoitettu myös muodossa Jan Portaels (30. huhtikuuta 1818 – 2. elokuuta 1895) oli belgialainen taidemaalari ja taideopettaja. Hän maalasi laatukuvia, orientalistisia aiheita sekä muotokuvia. 
Tuleva taiteilija syntyi varakkaan olutpanimon omistajan pojaksi. Isä halusi pojastaan taiteilijan ja lähetti hänet Brysseliin opiskelemaan Brysselin taideakatemiaan. Portaels sai opettajakseen François-Joseph Navez´n. Hänen opiskelukavereitaan olivat Joseph Stallaert ja Charles de Groux.
Navez kutsui oppilaitaan usein maalaamaan myös omaan ateljeeseensa.
Vuonna 1841 Portaels siirtyi Pariisin taideakatemiaan syventämään opintojaan. Siellä häntä opetti Paul Delaroche. Arvostetun Prix de Romen hän sai vuonna 1842. Vuodet 1843 ja 1847 kuluivat matkusteluun. Hän vieraili Italiassa, Kreikassa, Algeriassa, Marokossa, Egyptissä, Libanonissa, Juudeassa, Espanjassa, Unkarissa ja Norjassa.
Kotimaahansa Belgiaan Portaels palasi vuonna 1847. Pian paluunsa jälkeen hän piti suurta yleisösuosiota saaneen näyttelyn Gentissä. Näyttelyn suosion siivittämänä hänet nimitettiin paikallisen taideakatemian rehtoriksi. Myöhemmin suuri yleisö oli erityisen kiinnostunut hänen Raamatun kertomuksia esittävistä maalauksistaan, joita on edelleen Belgian kirkkojen seinillä. Avioliiton hän solmi vuonna 1849 opettajansa Navez`n tyttären kanssa. Pariskunta perusti kotinsa Brysseliin.
Belgian hallitus alkoi maksaa 1850-luvulla avustuksia taiteilijoille jotka tekivät maalauksia maan historiasta. Portaels otti myöskin osaa hankkeeseen.
Portaels perusti oman ateljeensa jota hän piti vuodet 1858- 1870. Hän otti sinne myös oppilaita. Opettajana Portaels oli suosittu, sillä hän oli ajan oloihin nähden vapaamielinen ja kannusti oppilaitaan löytämään oman tyylinsä. Pohjois-Afrikka kiinnosti häntä edelleen ja hän matkusteli Marokossa vuosina 1870 - 1874. Häntä pidetäänkin nykyään Belgian orientalistisen taiteen perustajana. 
Portaelsin onnistui luoda taaiteessaan oma tyylinsä. Se tunnetaan viehätysvoimastaan. Nykyään hänet tunnetaan parhaiten itämaisten naisten naisten muotokuvistaan. Ne osoittavat tarkkaa anatomian tuntemusta ja hahmot on koristeltu koruilla ja he pitävät yllään mitä kauneimpia vaatteita. On huomattava, että hän tunsi oman aikansa taidesuuntaukset hyvinkin, mutta ei antanut niiden vaikuttaa omiin töihinsä. 
Brysselin kuninkaallisen taideakatemian johtajaksi Portaels nimitettiin vuonna 1878. Hän teki syvällisen vaikutuksen oppilaisiinsa, joihin lukeutuivat muiden muassa Théo van Rysselberghe ja Edouard Agneessens.
Izra

Izra () on pikkukaupunki Etelä-Syyrian Daraan maakunnassa Lajan alueen reunamalla. Kaupungissa sijaitseva Pyhän Yrjön kirkko lukeutuu maan vanhimpiin edelleen käytössä oleviin kirkkoihin. Kristityt ovat nykyisin suuri vähemmistö kaupungissa. Izran asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 19 158.
Maantiede.
Izra sijaitsee Etelä-Syyriassa historiallisen Hawranin Lajan reunamalla Daraan maakunnan Izran piirikunnassa.
Izran läheltä kulkee maantie Damaskoksesta pohjoisessa etelään Daraan kaupunkiin.
Historia.
Lajan eli antiikin Trakonitiksen seutu tunetaan esimerkiksi useista hyvin säilyneistä Bysantin valtakunnan kautisista rakennuksistaan. Izrassa sijaitsee vuonna 515 rakennettu Pyhän Yrjön ortodoksinen kirkko, sekä kreikkalaiskatolinen kirkon oven piirtokirjoituksen perusteella vuonna 542 rakennettu Pyhän Eliaksen kirkko. Pyhä Yrjö on tärkeä pyhimys paitsi paikallisten kristittyjen, mutta myös muslimien keskuudessa. Izran Pyhän Yrjön kirkko on Syyrian vanhin tai toiseksi vanhin (Maalulan Pyhän Sergiuksen kirkon jälkeen) edelleen käytössä oleva kirkko. Alueella on raunioita myös vanhemmalta roomalaiskaudelta. Antiikin aikana paikkakunta tunnettiin nimellä Andrea Zorava. Myöhemmät arabimaantieteilijät kuten Yaqut käyttivät nimeä Izra, Zurra tai Zur.
Syyrian sisällissodan kapinalliset valtasivat Izran ja koko Daraan maakunnan joulukuun alussa 2024.
Väestö.
Izran asukasluku oli Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennassa 19 158. Kaupungin asukkaiden enemmistö on muslimeja, mutta kaupungissa on myös suuri kristitty vähemmistö. Kristityt ovat ortodokseja ja kreikkalaiskatolisia.
Maharda

Maharda () on kaupunki Syyrian Haman maakunnassa lähellä Haman kaupunkia. Sen asukkaat ovat pääasiassa kristittyjä. Mahardan asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 17 578.
Maantiede.
Maharda sijaitsee Syyrian Haman maakunnassa Mahardan piirikunnassa noin 23 kilometriä Haman kaupungista luoteeseen.
Historia.
Bysantin valtakunta ja muslimit taistelivat alueesta Orontesjoella, ja myöhemmin sen valtasivat ristiretkeläiset. Šayzarin linnoitus kukkulalla Mahardan pohjoispuolellla teknisesti Šayzarin kaupungin puolella oli tärkeä tukikohta, jota rakennuttivat ristiretkeläisten ohella myöhemmin aijubidit ja Nur al-Din.
Mahardan pato Orontesjoella rakennettiin vuosina 1959–1961. Sen yhteydessä toimii vesivoimala.
Syyrian sisällissodan puhjettua kaupunki oli Bašar al-Assadin hallinnon käsissä ja sitä tulitettiin usein kapinallisten hallitsemilta alueilta. Paikallisia värvättiin Syyrian asevoimien kouluttamiin paikallisiin puolustusjoukkoihin.
Väestö.
Mahardan asukasluku oli Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 17 578. Väestön suuri valtaosa on kristittyjä.
J-happo

J-happo (C10H9SNO3) eli 7-amino-4-hydroksinaftaleeni-2-sulfonihappo on sulfonihappoihin ja fenoli- ja aniliinijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden yhdisteiden, erityisesti väriaineiden, valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa J-happo on valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan noustessa. Aine liukenee hieman myös metanoliin ja petrolieetteriin. Yhdiste reagoi elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla. Happamissa oloissa reaktio tapahtuu ortoasemaan aminoryhmään nähden ja emäksisissä oloissa ortoasemaan hydroksyyliryhmään nähden. J-hapon pKa-arvo on 1,69·10-5.
J-happoa valmistetaan sulfonoimalla 2-naftyyliamiinia 2-aminonaftaleeni-5,7-disulfonihapoksi ja kuumentamalla sitä väkevän natriumhydroksidiliuoksen kanssa.
J-happoa käytetään useiden atsovärien valmistukseen. Aineesta tuotetaan myös useita muita väriaineteollisuudessa käytettäviä yhdisteitä esimerkiksi N-asetyyli-J-happoa, N-alkyyli-J-happoja ja J-happoureaa.