tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Uudenkaarlepyyn Saalem-seurakunta

Uudenkaarlepyyn Saalem-seurakunta () on uusikaarlepyyläinen ruotsinkielinen helluntaiseurakunta. Seurakunta perustettiin 24 henkilön toimesta 23. toukokuuta 1920, johtajanaan Anders Ede. Ede oli pitkään toiminut saarnaajana seudulla. 1930-luvulla seurakunta järjesti useita raamatunopetusviikkoja, jotka kokosivat yhteen nuoria helluntailaisia. Anna Nordqvistin perustamalla Uudenkaarlepyyn lastenkodilla oli vahvat yhteydet seurakuntaan.
Uudenkaarlepyyn Saalem-seurakunta vihki ensimmäisen rukoushuoneensa käyttöön vuodenvaihteessa 1923–1924 ja seurakunta kasvoi 34 jäsenellä. Uudenkaarlepyyn uusi helluntaikirkko vihittiin käyttöön ensimmäisenä adventtina 1975.
Seurakunnan johtajat.
Vuosien varrella muun muassa seuraavat johtajat ovat palvelleet seurakunnassa:
Eukryfiat

Eukryfiat ("Eucryphia") on kunoniakasvien (Cunoniaceae) heimoon kuuluva pienehkö kasvisuku. Sukuun kuuluu vajaat kymmenen lajia sekä yksi tai kaksi risteymälajia.
Eukryfioita tavataan luontaisina Etelä-Amerikan eteläosissa sekä Australian itäosissa.
Karakumin kanava

Karakumin kanava (, ) on kastelukanava Turkmenistanissa.
Kanavan rakentaminen alkoi 1954, ja sen 840 kilometriä pitkä pääosuus Amudarjasta Maryn kautta Ašgabatiin ja sieltä Geok-Tepeen, valmistui 1967. Kanavaa jatkettiin 1970- ja 1980-luvuilla Bereketiin noin 340 kilometrin päähän Kaspianmeren rannikosta ja Krasnovodskin satamasta. Neuvostoliiton loppuvuosina kanavaa suunniteltiin jatkettavaksi Kaspianmereen asti, mutta hanke ei koskaan toteutunut.
Kanava on 1375 kilometriä pitkä ja sen vuosittainen virtaama on 13 km3. Sen rakentaminen mahdollisti laajamittaisen maanviljelyn ja puuvillan kasvatuksen ennen aavikkona olleilla mailla, mutta samalla kanava on johtanut Amudarjan ja Araljärven kuivumiseen.
Calibre

Calibre on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut brittiläinen jännityselokuva. Se kertoo kahdesta miehestä, jotka kohtaavat metsästysretkellä odottamattoman onnettomuuden. Elokuvan ohjasi ja käsikirjoitti Matt Palmer. Tuotanto oli poikkeuksellisen pitkä: käsikirjoitusvaiheen alkamisesta ensi-iltaan kului jopa yhdeksän vuotta. "Calibre" sai ensi-iltansa Edinburgh International Film Festival -juhlilla 22. kesäkuuta 2018, ja Netflixissä se julkaistiin viikkoa myöhemmin.
Let Poland be Poland (televisio-ohjelma)

Let Poland be Poland (Jotta Puola olisi Puola) on Marty Pasettan ohjaama televisio-ohjelma, jonka on tuottanut Yhdysvaltain kansainvälinen viestintävirasto yhteistyössä Yhdysvaltain puolustusministeriön kanssa. Se lähetettiin 31. tammikuuta 1982.
Historia.
Ohjelmaa seurasi 185 miljoonaa katsojaa 50 maassa ympäri maailmaa. Voice of America on laatinut ääniversion 39 kielellä. Ohjelmaa lähettivät myös Radio Free Europe, Radio Liberty ja Radio France internationale.
"Let Poland be Poland" on kertomus vuoden 1982 tammikuun 30. päivän tapahtumista, joka julistettiin Kansainväliseksi päiväksi solidaarisuuden osoittamiseksi Puolalle.
Ohjelmaa isännöi Charlton Heston. Ohjelmaan osallistuivat muun muassa Romuald Spasowski, Zdzisław Rurarz, Adam Makowicz, Czesław Miłosz, Mstisław Rostropowicz, Kirk Douglas, Max von Sydow, James Michener, Henry Fonda, Glenda Jackson, Benny Andersson, Agnetha Fältskog, Anni-Frid Lyngstad, Paul McCartney, Björn Ulvaeus, Orson Welles ja Madeleine Albright sekä Frank Sinatra kappaleellaan "Ever Homeward", josta osan hän lauloi puolaksi.
Ohjelman aikana valtionjohtajia ja poliitikoita kutsuttiin antamaan lausuntonsa. Näitä olivat muun muassa Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan, Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Margaret Thatcher, Portugalin pääministeri Francisco Pinto Balsemão, Saksan liittokansleri Helmut Schmidt, Islannin pääministeri Gunnar Thoroddsen, Belgian pääministeri Wilfried Martens, Japanin pääministeri Zenkō Suzuki, Italian pääministeri Arnaldo Forlani, Norjan pääministeri Kåre Willoch, Kanadan pääministeri Pierre Trudeau, Turkin pääministeri Bülent Ulusu, Luxemburgin pääministeri Pierre Werner, Espanjan pääministeri Adolfo Suárez González, Ranskan presidentti François Mitterrand, edustajainhuoneen puhemies Tip O'Neill, senaatin enemmistöpäällikkö Howard Baker ja senaattori, senaatin ulkosuhteiden komitean jäsen Clement Zablocki. Poliitikot keskittyivät arvostelemaan Puolan ja Neuvostoliiton autoritaarisia viranomaisia ja ilmaisivat tukensa Puolan kansalle.
Ohjelmassa näytettiin myös eri kaupungeissa ympäri maailmaa järjestettyjä puolalaisia tukevia mielenosoituksia: New Yorkista, Lontoosta, Brysselistä, Tokiosta, Lissabonista, Sydneystä, Washingtonista, Torontosta ja Chicagosta.
Ohjelman nimi viittaa Jan Pietrzakin lauluun "Żeby Polska była Polską".
Puolassa TVP Historia lähetti ohjelman ensimmäisen kerran 13. joulukuuta 2011.
Sipoon Betania-seurakunta

Sipoon Betania-seurakunta () on Sipoossa toimiva alkujaan ruotsinkielinen helluntaiseurakunta. Seurakunta järjestää tilaisuutensa tulkattuna myös suomeksi ja englanniksi. Betania kuuluu suomenruotsaisten helluntaiseurakuntien FSP-verkostoon. Syyskuussa 2021 seurakunta allekirjoitti päätöksen, joka mahdollistaa jäsenyyden Suomen helluntaikirkko -yhteisössä.
Seurakunnan johtajana on toiminut vuodesta 2013 lähtien Gabriel Grönroos. Sipoon Betania-seurakunnan yhteydessä toimii Royal Rangers-partiojärjestö.
Historia.
Seurakunnan juuret ovat vuonna 1887 Nikkilässä perustetussa Sipoon baptistiseurakunnassa. Baptistiseurakunnalla oli oma vuonna 1910 käyttöön vihitty rukoushuone. Ruotsalainen saarnaaja J. A. Lindqivst toimi aktiivisesti seurakunnassa vuodesta 1906 lähtien. Nouseva helluntaiherätys vaikutti Lindqvistiin voimakkaasti.
Baptistiseurakunta lakkasi vuonna 1920 olemasta, ja seurakunta organisoitui seuraavana vuonna uudelleen helluntaiseurakunnaksi nimeltä Betania. Kaikki baptisitiseurakunnan jäsenet liittyivät lopulta uuteen seurakuntaan. Alussa Betanialla oli 28 jäsentä ja Lindqvist toimi heidän johtajanaan.
Vuonna 1933 uusimaalaiset helluntaiseurakunnat aloittivat vuosittain kesäkonferenssin järjestämisen Nikkilässä. Konferenssi on tunnettu eri nimillä, kuten "Nickbykonferesen", "Nylandskonferensen" ja viimeisimpänä "Den kristna sommarfesten".
Seurakunnan uusi Betania-kirkko Nikkilän keskustassa vihittiin käyttöön vuonna 1997.
Seurakunnan johtajat.
Vuosien varrella seurakunnassa ovat palvelleet muun muassa seuraavat johtajat:
Sigvar Forsström

Sigvar Karl Fredrik Forsström (30. maaliskuuta 1914 Särkisalo – 27. lokakuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Forsströmin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Fredrik Forsström ja Eina Maria Fager ja puoliso Margit Alice Blomberg. Vuorineuvos Börje Forsström oli hänen veljensä. Ylioppilaaksi Sigvar Forsström tuli 1934 Viipurissa ja työskenteli sitten harjoittelijana Englannissa ja Saksassa. Kotimaahan palattuaan hän toimi isänsä omistaman Karl Forsström -yrityksen prokuristina vuoteen 1951, siirtyen sitten yrityksen teknilliseksi johtajaksi ja vuonna 1953 toimitusjohtajaksi. Hän hoiti tätä tehtävää aina 1980-luvun puoliväliin asti. Forsströmin johdolla kalkkialalla toiminutta yritystä modernisoitiin sekä tuotannon että tuotteiden puolesta, keskittyen erikoiskalkkeihin kuten maatalouskalkkiin ja puunjalostus- ja kaapeliteollisuuden käyttämään mikrokalkkiin. Teollisuusneuvoksen arvonimen Forsström sai vuonna 1972. Myös harrastuksistaan tunnettu Forsström oli Suomen Kennelliiton aktiivinen jäsen ja innokas dreevereiden kasvattaja.
Mankin raamatullinen seurakunta

Mankin raamatullinen seurakunta () on Espoossa toimiva kaksikielinen helluntaiseurakunta. Seurakunta perustettiin 15 henkilön voimin 2. lokakuuta 1971. Vuoteen 1995 mennessä seurakunta oli kasvanut noin 100 jäseneen. Seurakunnan perustajana ja pitkäaikaisena johtajana toimi Drott Edberg.
Kissamerimonni

Kissamerimonni ("Galeichthys feliceps") on merimonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Eteläisen Afrikan rannikolta. 
Koko ja ulkonäkö.
Kissamerimonni voi kasvaa suurimmillaan noin 55 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on noin 35 cm. Lajin ruumis on pitkänomainen ja pää on pitkä. Yläleuassa on kaksi ja alaleuassa neljä viiksisäiettä. Kalan selkä- ja rintaevissä on myrkyllinen piikki ja pyrstöevä on haarautunut. Kissamerimonnilla on rasvaevä. Väriltään laji on selästään ruskea tai vihertävä ja vatsa on vaalea.
Levinneisyys ja elintavat.
Kissamerimonnia tavataan Namibian ja Etelä-Afrikan rannikolta. Laji elää parvina murtovesissä ja joissa lähellä mutapohjaa. Kalan ravintoa ovat äyriäiset, pienet kalat ja monisukasmadot. Kissamerimonnin lisääntymisaika on syys-joulukuussa ja koiraat hautovat munia suussaan.
Kissamerimonni on hyvä ruokakala ja sitä kalastetaan kaupallisesti.
Paraisten Filadelfia-seurakunta

Paraisten Filadelfia-seurakunta () on vuonna 1933 perustettu, alkujaan turkulainen ja nykyään Paraisissa toimiva ruotsinkielinen helluntaiseurakunta. Seurakunnan juuret ovat vuonna 1921 perustetussa kaksikielisessä Smyrna-seurakunnassa. Seurakunta jakautui vuonna 1933 kielellisistä syistä. Ruotsinkielisen Turun Filadelfia-seurakunnan perustivat 20 jäsentä, joiden johtajana toimi ruotsalainen Simon Olsson.
Filadelfia-seurakunnalla on vuosien varrella ollut useita tilapäisiä kokoontumispaikkoja Turussa. Vuonna 1973 seurakunta siirtyi Paraisiin, jolloin vihittiin käyttöön uusi rukoushuone. Seurakunta järjesti vuodesta 1956 lähtien "Pargaskonferensen"-nimistä tapahtumaa useiden vuosikymmenten ajan.
Vaasan Sion-seurakunta

Vaasan Sion-seurakunta () on vaasalainen vuonna 1926 perustettu helluntaiseurakunta. Seurakunnan Sion-kirkko sijaitsee Vöyrinkaupungilla osoitteessa Laivakatu 11. Seurakunnan johtajana toimii Anders Olin.
Vaasan Sion-seurakunta on tunnettu Pohjanmaan helluntailiikkeen keskuspaikkana. Seurakunta on järjestänyt aktiivisesti ulkomaan lähetystyötä, suurkokouksia sekä evankelioimisviikkoja ja sen työntekijät ovat vierailleet aktiivisesti maakunnassa. Seurakunta on rakentanut asuntoja vanhuksille Sion-kirkon viereen kahteen kolmekerroksiseen taloon. Se järjestää lisäksi päiväkotitoimintaa kirkon alakerrassa.
Historia.
Vaasan Sion-seurakunnan historia ulottuu vuoteen 1912, jolloin Thomas Ball Barratt vieraili Vaasassa ja saarnasi baptisteille. Helluntaiherätyksen julkinen toiminta alkoi Vaasassa heinäkuussa 1923, kun ensimmäinen tilaisuus järjestettiin "Arbetets Vännerin" tiloissa. Syksystä 1924 lähtien toimintaa järjestettiin eri vuokratiloissa. Helluntailiikkeen johtaja Vaasassa oli C. M. Söderman, joka kuului baptistiseurakuntaan. Söderman erotettiin baptistiseurakunnasta vuonna 1925.
Söderman perusti Sion-seurakunnan 2. toukokuuta 1926 yhdessä kahdeksan muun baptistin kanssa. Söderman toimi seurakunnan johtajana vuoteen 1930 asti, jolloin hänen seuraajakseen tuli Hilding Söderholm. Sion-seurakunnan ja muiden vapaakirkkojen välit olivat alkuaikoina kireät. Baptistiseurakunta kieltäytyi antamasta kirkkoaan kastekäyttöön, jolloin Sion-seurakunta rakensi kastealtaan Sepänkylään yhdessä paikallisen helluntaiseurakunnan kanssa.
Sion-seurakunta oli toimintansa ensimmäisten vuosikymmenten ajan keskuspaikka Pohjanmaan helluntailiikkeelle. Seurakunta järjesti vilkasta ulkomaanlähetystyötä, suuria kokouksia sekä evankelioimisviikkoja. Lisäksi seurakunnan pastorit vierailivat aktiivisesti maaseudulla. Sion-seurakunta järjesti helluntaiherätyksen kesäkonferensseja 37 vuoden ajan, ennen kuin tapahtuma muutti Närpiöön 1986.
Omat tilat seurakunnalle.
Sion-seurakunta sai käyttöönsä ensimmäisen oman rukoushuoneen vuonna 1936. Silloin Klemetinkadulla, nykyisin osoitteessa Vöyrinkatu 13, sijainnut tila oli vanha tehdasrakennus, joka muutettiin rukoushuonekäyttöön. Seurakunta toimi tiloissa aina vuoteen 1981 asti. Uusi Sion-kirkkona tunnettu helluntaikirkko rakennettiin osoitteeseen Laivakatu 11.
City upon a Hill

City upon a Hill () on Jeesuksen Vuorisaarnaan perustuva englanninkielinen ilmaus, johon sisältyy ajatus Yhdysvalloista moraalisena esikuvana ja ”toivon majakkana” muulle maailmalle. Vuorisaarnassa Jeesus sanoo: ”Ei kaupunki voi pysyä kätkössä, jos se on ylhäällä vuorella.” (Matt. 5:14)
Massachusetts Bayn siirtokunnan kuvernööri John Winthrop käytti "City upon a Hill" -vertausta saarnassaan vuonna 1630, kun joukko englantilaisia puritaaneja oli lähdössä "Arbella"-laivalla Southamptonista Salemiin ja Bostoniin. Kylmän sodan aikana siitä puhuivat muun muassa presidentit John F. Kennedy ja Ronald Reagan, ja sillä alettiin perustella yhdysvaltalaista ekseptionalismia.
Punainen (elokuva)

Punainen () on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimoitu komediaelokuva, jonka tuottavat Walt Disney Pictures ja Pixar. Sen on ohjannut Domee Shi, kirjoittanut Shi ja Julia Cho ja tuottanut Lindsey Collins. Elokuva kertoo Mei Leestä, itsevarmasta 13-vuotiaasta kiinalaiskanadalaisesta tytöstä, joka on murrosiän kaaoksessa. Aina kun hän innostuu, stressaantuu tai kokee valtavan voimakkaita tunteita, hän muuttuu valtavaksi kultapandaksi.
"Punainen" julkaistiin koronaviruspandemian vuoksi suoratoistopalvelu Disney+:ssa, ja elokuvateattereissa niissä maissa, joissa Disney+ ei ole saatavilla, 11. maaliskuuta 2022.
Ääninäyttelijät.
Suomenkielisen version sivuäänissä Amy Burgess, Elina Lanerva, Elisa Espinosa, Kuura Rossi, Jeremy Kiberu, Jukka Nylund, Lumo Levy, Saara Lehtonen, Sanni Paatso sekä Seera Alexander.
Suomenkielisen version on kääntänyt Aki Heinlahti ja ohjannut Joonathan Kettunen.
Porisontti

Porisontti on taidekollektiivi SWartin ja muusikko Tapani Rinteen toteuttama ääni- ja valotaideteos. Se sijaitsee Porin rautatieaseman viereisessä Porttaali-nimisessä alikulkutunnelissa. Porisontti avattiin yleisölle 23.9.2022.
Teoksen toteutus.
Porisontti sijoittuu 90 metriä pitkän alikulkutunnelin lasivitriineihin. Vitriinien lasipinnat on käsitelty ja niiden takana on vaihtuva valaistus, joka koostuu noin 70 valaisimesta. Visuaalisesti tunnelin läpi kulkee silmän korkeudessa piirtyvä tyylitelty horisonttilinja. Tapani Rinne on luonut teosta varten äänimaiseman, joka on voimakkaimmillaan tunnelin keskiosassa. 
Teokseen on luotu neljä erilaista sävellystä, jotka vaihtuvat vuodenaikojen mukaan. Rinne on kertonut muistelleensa, millaisia ääniä hän kuuli lapsuutensa ja nuoruutensa Porissa. Lisäksi hän mietti, millaista äänimaisema on nykyajan kaupungissa eri vuodenaikoina. Hänen päässään lähti soimaan Pori-soundtrack, jonka hän on kertonut toteuttaneensa puhaltimilla ja elektroniikalla. Myös valaistuksen värimaailma muuttuu sävellysten tahtiin neljä kertaa vuodessa. Teoksen toteuttamisen mahdollisti Taiteen edistämiskeskuksen myöntämä erityisavustus.
Taiteilijat.
SWart on Sitowise Oy:n sisällä toimiva taidekollektiivi. Siihen kuuluvat ympäristötaiteilija ja maisema-arkkitehti Suvi Saastamoinen, valotaiteilija Anssi Mäkinen sekä maisema-arkkitehti Teo Rinne. Tapani Rinne on Porista kotoisin oleva muusikko ja säveltäjä, joka tunnetaan mm elektronista musiikkia soittavan RinneRadion jäsenenä.
Teoksen sijoituspaikka.
Porttaalitunneli on Arkkitehti Esa Piirosen suunnittelema, ja se avattiin käyttöön vuonna 1998. Tunnelin näyttelyvitriinit olivat ennen Porisontti-teoksen toteutusta vajaakäytöllä useita vuosia. Porttaalitunneli on osa vuonna 2002 perustettua Porin kansallista kaupunkipuistoa, joka ulottuu Kirjurinluodosta keskustan kautta Isomäen urheilukeskuksen alueelle. Valotaideteoksen toteutuksella haluttiin parantaa tunnelin yleisilmettä ja elävöittää kaupunkikuvaa. Tunnelin välittömään läheisyyteen sijoittuu Laura Lehenkarin julkinen teos Poritiisi.
Evesham Township

Evesham Township on kunta ("township") New Jerseyn osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 46 826 vuonna 2020, ja se oli Burlingtonin piirikunnan suurin kunta.
Väestö.
Vuonna 2020 Evesham Townshipin 46 826 asukkaasta valkoisia oli 84,5 %, aasialaisia 6,0 % ja mustia 5,9 %. Vuonna 2019 11,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 9,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Anton Hahl

Anton Hahl (29. huhtikuuta 1865 Padasjoki − 27. joulukuuta 1931 Tampere) oli suomalainen kauppaneuvos ja rautakauppa-alalla toimineen Oy Tampereen Rakennuskonttori Ab:n (myöhemmin Otra Oy) toimitusjohtaja.
Anton Hahlin vanhemmat olivat lääninkanslisti, asianajaja Carl Anton Hahl ja Maria Cristina Walenius. Hän meni jo 15-vuotiaana harjoittelijaksi kauppa-alalle ja toimi vuodesta 1875 alkaen liikemiehenä siirtomaatavara-alalla Tampereella. Hahl oli 1887−1892 tamperelaisen W. Sandbergin rautakaupan palveluksessa ja piti tämän jälkeen lyhyen aikaa omaa tukkuliikettään Tampereella.
Vuonna 1893 Hahl tuli "Tampereen Rakennuskonttori- ja Kalustokaupan" ("Tammerfors Byggnadskontor &amp; Redskapshandel") johtajaksi, tämän liikkeen olivat perustaneet 1889 arkkitehti Georg Schreck, insinööri L. E. Kjäldman ja konttoristi Fr. Tukiainen. Vuonna 1907 Hahl osti puolet liikkeestä L. E. Kjäldmanilta ja liike toimi tämän jälkeen nimellä "Tampereen Rakennuskonttori, Schreck &amp; Hahl". Liike muutettiin vuonna 1917 osakeyhtiöksi nimellä Oy Tampereen Rakennuskonttori Ab. Vuonna 1914 liikkeelle valmistui arkkitehti Georg Schreckin suunnittelma uusi toimitalo Otran talo Hämeenkadun ja Kuninkaankadun kulmaan. Vähittäis- ja tukkukauppaa harjoittaneen Tampereen Rakennuskonttorin myynti koostui pääasiassa rakennus- ja rautatarvikkeista, talous- ja työkaluista, erilaisista koneista ja ampuma-aseista. Tampereen Rakennuskonttori perusti 1903 Jyväskylään haarakonttorin nimellä "Keski-Suomen Rautakauppa Anton Hahl &amp; Co". Se siirtyi muiden omistukseen 1908 mutta Anton Hahl oli tämän liikkeen yhtenä omistajana ja johtokunnan puheenjohtajana vielä vuoteen 1918 saakka. Anton Hahl sai kauppaneuvoksen arvon 1930.
Anton Hahl oli Tampereen kauppa-apulaisyhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana vuodesta 1889, tästä hdistyksestä kehittyi sittemmin koko maassa toimnut Suomen kauppa-apulaisyhdistysten liitto. Hahl oli mukana perustamassa Kotimaisen Työn Liittoa ja osallistui Suomen Rauta- ja Koneliikkeiden Yhdistyksen toimintaan. Hahl kuului myös useaan otteeseen Tampereen kaupunginvaltuustoon.
Anton Hahl oli naimisissa vuodesta 1894 Gerda Maria Heleniuksen kanssa.
Shane Wright

Shane Wright (s. 5. tammikuuta 2004 Burlington, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Seattle Krakenin farmiseura Coachella Valley Firebirdsissä AHL:ssä. Wright on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Wrightia pidetään yhtenä ikäluokkansa lupaavimmista pelaajista, ja monet asiantuntijat uumoilivat häntä jopa ykkösvaraukseksi . Lopulta Seattle Kraken varasi hänet ensimmäisen kierroksen neljäntenä pelaajana.
Ura.
Seurajoukkueissa.
Wrightille myönnettiin poikkeuksellisen pelaajan asema OHL-kaudeksi 2019–2020, ja hän rikkoi sillä kaudella Connor McDavidin tekemän tulokkaiden ottelukohtaisen pistekeskiarvoennätyksen. Wright teki 39 maalia 58 pelissä, ja hänet valittiin OHL-liigan vuoden tulokkaaksi.
Wright pelasi OHL:n Kingston Frontenacsissa, ja NHL:n varaustilaisuudessa 2022 hänet varasi Seattle Kraken ensimmäisen kierroksen neljäntenä pelaajana. Hän aloitti kauden Krakenin farmijoukkueessa, mutta nousi lokakuussa Krakenin kokoonpanoon. Voitettuaan tammikuussa 2023 nuorten MM-turnauksessa kultaa, Wright lähetettiin takaisin juniorijoukkueeseensa Kingston Frontenacsiin. Frontenacs tosin kauppasi hänen pelaajaoikeudet Windsor Spitfiresiin.
Maajoukkueessa.
Wright oli kultaa voittaneen Kanadan kapteeni alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2021. Hän sijoittui turnauksen pistepörssissä toiseksi ja teki loppuottelussa kaksi maalia Venäjää vastaan. Hän oli myös kultaa voittaneen Kanadan kapteeni alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2022 ja 2023.
Middletown Township (New Jersey)

Middletown Township on kunta ("township") New Jerseyn osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 67 106 vuonna 2020, ja se oli Monmouthin piirikunnan suurin kunta.
Väestö.
Vuonna 2020 Middletown Townshipin 67 106 asukkaasta valkoisia oli 93,1 %, aasialaisia 3,4 % ja mustia 1,0 %. Vuonna 2019 9,1 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 7,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Poznań–Ławican lentoasema

Poznań–Ławican lentoasema () on lentoasema Poznańissa Puolassa. Se sijaitsee Ławican kaupunginosassa noin 6 kilometriä Poznańin keskustasta länteen. Poznań–Ławican lentoasema on Puolan seitsemänneksi vilkkain lentoasema. Sen kautta kulki 2 379 635 matkustajaa vuonna 2019.
Lentoasema perustettiin 26. elokuuta 1913. Se on nimetty puolalaisen säveltäjän ja viulistin Henryk Wieniawskin mukaan vuodesta 2006 lähtien.
David Ayer

David Ayer (s. 18. tammikuuta 1968 Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on tunnettu muun muassa monista Los Angelesiin sijoittuvista rikoselokuvista.
Franklin Township (Somersetin piirikunta)

Franklin Township on kunta ("township") New Jerseyn osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 68 364 vuonna 2020, ja se oli Somersetin piirikunnan suurin kunta.
Väestö.
Vuonna 2020 Franklin Townshipin 68 364 asukkaasta valkoisia oli 43,2 %, mustia 29,5 % ja aasialaisia 20,9 %. Vuonna 2019 33,9 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 28,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Vernon Township (New Jersey)

Vernon Township on kunta ("township") New Jerseyn osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 22 358 vuonna 2020, ja se oli Sussexin piirikunnan suurin kunta.
Väestö.
Vuonna 2020 Vernon Townshipin 22 358 asukkaasta valkoisia oli 92,8 %, mustia 3,6 % ja aasialaisia 0,2 %. Vuonna 2019 8,2 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 6,6 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Anttilan renkitupa

Anttilan renkitupa on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva kotiseututalo. Rakennus on rakennettu 1800-luvun puolivälissä ja se on alun perin toiminut Anttilan kantatilan renkitupana. Anttilan renkitupa sijaitsee samassa korttelissa Puu-Anttilan eli entisen Lohjan yhteiskoulun kanssa. Renkitupa toimikin koulun rehtorin asuntona vuosina 1914–1958.
Anttilan renkitupa on toiminut myös Lohjan museon näyttelytilana. Nykyisin rakennuksessa toimii myymälä ja kahvila.
Arkkitehtuuri.
Anttilan renkitupa on hirsirakenteinen ja yksikerroksinen. Sen itäisellä julkisivulla on umpikuisti, jonka päällä on loiva satulakatto. Rakennuksen ikkunoiden päällä on koristeelliset puiset listat. Pohjoispuolen päätykolmion yläpuolella on puolikaaren muotoinen ikkuna.
Washington Township (Gloucesterin piirikunta)

Washington Township on kunta ("township") New Jerseyn osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 48 677 vuonna 2020, ja se oli Gloucesterin piirikunnan suurin kunta.
Väestö.
Vuonna 2020 Washington Townshipin 48 677 asukkaasta valkoisia oli 85,0 %, mustia 5,9 % ja aasialaisia 4,9 %. Vuonna 2019 8,9 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 6,1 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Phillipsburg (New Jersey)

Phillipsburg on kunta ("town") New Jerseyn osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 15 249 vuonna 2020, ja se oli Warrenin piirikunnan suurin kunta.
Väestö.
Vuonna 2020 Phillipsburgin 15 249 asukkaasta valkoisia oli 78,0 %, mustia 10,3 % ja aasialaisia 2,0 %. Vuonna 2019 13,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 10,2 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Candolinin huvila

Candolinin huvila (ruots. "Villa Candolin") on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva vuonna 1915 valmistunut huvila, jonka rakennutti Lohjan entinen kirkkoherra ja tuomiorovasti Einar Candolin. Huvilan on piirtänyt ja suunnitellut Einar Candolinin puoliso Aino Candolin. Candolinit muuttivat huvilaan asumaan eläkkeelle jäätyään 1950.
Rakennus on yksityisomistuksessa. Candolinin huvila on listattuna Lohjan kaupungin rakennetun kulttuuriympäristön inventointiluetteloon, sillä se on henkilöhistoriallisesti arvokas ja tyyliltään hyvin säilynyt.
Historia ja arkkitehtuuri.
Candolinin huvila valmistui alun perin kesähuvilaksi vuonna 1915. Sen rungossa on käytetty entisen Lohjan panimon hirsiä, jotka on liitetty kulmistaan takoraudoilla. Hirsiseinät koostuvat pystyhirsisistä elementeistä. Rakennuksen pohjoispuolella sijaitsee umpikuisti. Alun perin kuisti oli pienempi porstua. Tyylisuunnaltaan rakennus edustaa yksinkertaista jugendia.
Vuonna 1947 rakennusta remontoitiin, jotta siellä voitaisiin asua talvisinkin. Samassa remontissa huvilan päätyyn rakennettiin siipi kotiapulaiselle, keittiön paikkaa siirrettiin länsisivulta koilliskulmaan ja itäjulkisivun sisäänkäynnin yhteyteen tehtiin tuulikaappi. Myös alun perin kattoon asti avoimeen eteiseen rakennettiin välikatto. 1990-luvulla huvilaa remontoitiin jälleen. Tuolloin huvilan ullakkotilat otettiin asuinkäyttöön. Pohjoispäätyyn avattiin kolme keskenään yhtä suurta ikkunaa ja kaikki ikkunat koristeellisine vuorilautoineen entisöitiin vanhan mallisiksi. Itäpuolen kuisti, joka oli 1980-luvulla purettu rakennettiin uudelleen. Myös eristystä lisättiin, sähköistykset uusittiin ja huvilan alapohja oikaistiin. Huvilassa on yhä säilynyt jäljellä alkuperäisiä pönttöuuneja.
Huvilan pihapiiriin kuuluu lisäksi myös puuvaja ja käymälä vuodelta 1915. Koillispuolella huvilaa sijaitsee entinen navetta ja asuinrakennus 1940-luvulta.
Harjula (Lohja)

Harjula on vuonna 1929 rakennettu entinen seurojentalo Lohjalla, Uudellamaalla. Rakennusmestari Heikki Siikosen suunnittelema Harjula edustaa 1920-luvun klassismia. Harjula sijaitsee Lohjan keskustassa Lohjanharjun kupeessa.
Nykyisin rakennus on Lohjan kaupungin nuorisotoimen käytössä.
Historia ja arkkitehtuuri.
Alun perin rakennuksen piti tulla Lohjannummen suomenkielisten seurojen seurojentaloksi ja juhlarakennukseksi. Varojen puutteen vuoksi rakennus jouduttiin kuitenkin myymään pian lohjalaisille teollisuuslaitoksille seuraintaloksi.
1930-luvulla Harjulaa laajennettiin ja siihen lisättiin näyttämöosa. 2000-luvun alussa rakennusta peruskorjattiin ja rakennuksen saleihin, aulaan, portaikkoihin ja salin parveen palautettiin klassismin piirteitä. Rakennuksessa on myös säilynyt vanhoja alkuperäisiä sisäovia, mosaiikkibetonilattioita ja portaikkojen koristeellisia kaiteita.
Fish River (Namibia)

Fish River (afrikaansiksi Visrivier, saksaksi Fischfluss) on joki Namibiassa. Joen pituus on 650 kilometriä ja se saa alkunsa Naukluft-vuorilta ja virtaa 150 km Hardapin padolle lähellä Marientalia, missä sen virtaus on padon vuoksi estynyt. Siitä alaspäin kaikki joen virtaama tulee sivujoista. Joessa on vettä vain ajoittain ja talvisin joki kuivuu kokonaan. Tästä huolimatta joki muodostaa näyttävän Fish Riverin kanjonin, joka on 160 km pitkä ja syvimmillään 550 m syvä.
Fish River laskee Oranjeen Namibian ja Etelä-Afrikan rajalla n. 100 km ennen kuin Oranje laskee Atlanttiin.
Herkkäsupukki

Herkkäsupukki ("Biophytum sensitivum") on käenkaalikasvien (Oxalidaceae) heimoon ja supukkien ("Biophytum") sukuun kuuluva kasvilaji.
Herkkäsupukki on yksivuotinen kasvilaji, joka kasvaa noin 25 cm korkeaksi. Varsi on haaraton, tyvestä puutunut ja kärjestään karvainen. Lehtiä on enintään 13 kappaletta ja niissä on 6–14 paria lehdykkämäisiä liuskoja, jotka ovat 0,3–1,5 cm pitkiä ja 0,2–0,7 cm leveitä. Kukintona on sarja, joka sijaitsee 2–7 cm pitkän kukintoperän päässä. Kukkien terälehdet ovat verholehtiä pidempiä ja väriltään keltaisia. Hedelmänä oleva kota on 4–5 mm pitkä, halkaisijaltaan 3–4 mm ja pinnoiltaan karvainen.
Herkkäsupukki kasvaa luonnossa varjoisilla paikoilla jokien varsilla, joutomailla, tiheiköissä sekä muilla vastaavanlaisilla paikoilla aina 250 metrin korkeuteen asti. Luonnossa lajia tavataan itäisessä Aasiassa Intian niemimaalla, Kiinassa, Myanmarissa, Thaimaassa, Vietnamissa, Malesiassa, Indonesiassa ja Filippiineillä.
Herkkäsupukkia on kerätty luonnosta paikallisesti ravinnoksi sekä perinteiseen lääkintään.
Herkkäsupukkia voi kasvattaa myös ruukussa huonekasvina.
Sata parasta brittiläistä elokuvaa

Vuonna 1999 British Film Institute pyysi tuhatta elokuva- ja televisioalan ammattilaista listaamaan ne 1900-luvun elokuvat, jotka parhaiten edustivat brittiläistä kulttuuria.
Emily in Paris

Emily in Paris on Darren Starin luoma draamakomediasarja, joka sai ensi-iltansa Netflix-suoratoistopalvelussa 2. lokakuuta 2020. Sarja seuraa yhdysvaltalaisen Emily Cooperin siirtymistä "Savoir"-nimisen markkinointiyhtiön palvelukseen Pariisin. Emily yrittää sarjassa selviytyä työn ja rakkauselämän haasteista sekä käy kulttuurikamppailua ”tylsän” amerikkalaisen elämäntyylinsä ja ranskalaisen elämäntavan välillä. Sarjaa tähdittävät Lily Collins, Ashley Park, Philippine Leroy-Beaulieu, Lucas Bravo, Samuel Arnold, Camille Razat, Bruno Gouery ja Lucien Laviscount. Sarjan toinen tuotantokausi julkaistiin 22. joulukuuta 2021, kolmas 21. joulukuuta 2022 ja neljäs 12. syyskuuta 2024.
Matti Sarvilahti

Matti Sarvilahti (18. toukokuuta 1864 Luumäki − 26. joulukuuta 1936 Helsinki) oli ensimmäinen sukeltajan ammatissa toiminut suomalainen.
Sarvilahti ryhtyi sukeltajaksi 19-vuotiaana, näihin aikoihin Suomessa ei ollut yhtään suomalaista sukeltajaa. Hän suoritti välillä asevelvollisuutensa Suomen kaartissa ja oli sitten sukeltajan ammatissa yli 50 vuoden ajan aina 1930-luvulle saakka jolloin hän joutui korkean iän ja vaikean sairauden takia lopettamaan työt. 
Sarvilahti oli mukana nostamassa useita uponneita laivoja. Suomen sisällissodan jälkeen hän otti tehtäväkseen nostaa Laatokkaan uponneen miinanlaskija Ahmolan ja sen 125 ladatun merimiinan lastin. Sarvilahti toi miinat yksi kerrallaan ylös ja sen jälkeen myös itse laiva voitiin nostaa. Sarvilahti työskenteli useiden vuosien ajan myös Helsingin satamarakennuksilla. Hänelle myönnettiin 70-vuotiaana Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan mitali pitkäaikaisesta ansiokkaasta työstään.
Matti Sarvilahti kuoli 72-vuotiaana joulukuussa 1936. Hänet on haudattu Suomen kaartin hautausmaalle Helsinkiin.
Crone

Crone on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Liettuan naisten jääkiekkomaajoukkue

Liettuan naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Liettuaa kansainvälisissä naisten jääkiekko-otteluissa, muun muassa maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 2021 maassa oli 40 rekisteröityä naisjääkiekkoilijaa. Joukkue oli tuolloin Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n hallinnoimalla maailmanranking-listalla 40. sijalla eli kolmanneksi viimeinen. Joukkue sijoitettiin listalle ensi kerran vuonna 2020, jolloin se oli myös 40. sijalla eli viimeinen.
Vuonna 2022 maassa oli 90 naisjääkiekkoilijaa, ja joukkue nousi alkuvuonna rankingissa 36. sijalle. Vuoden 2025 alussa naispelaajia oli 150.
Étang-sur-Arroux

Étang-sur-Arroux on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Arrouxjoen varrella, noin 16 kilometriä Autunin kaupungista lounaaseen.
Kunta on kehittynyt vanhan roomalaisen tien varrelle, joka kulki Autunin ja Toulon-sur-Arroux’n välillä. Se oli pitkään pieni kalastajakylä. Teollisen vallankumouksen aikana 1800-luvulla teitä ja rautateitä rakennettiin Ranskassa, ja Étang-sur-Arroux’sta muodostui näiden risteysasema. Tämä taas antoi vauhtia kunnan kehitykselle. Kehityksen symboli on vuonna 1851 valmistunut joen ylittävä graniittinen viisiaukkoinen holvisilta, joka on kuvattuna kunnan vaakunassa.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Hoya cinnamomifolia

Hoya cinnamomifolia on posliinikukkiin ja oleanterikasveihin kuuluva kasvilaji, jonka on kuvannut William Jackson Hooker 1848. Se on köynnös, jonka kukat ovat keltapunaisia ja jonka lehdet muistuttavat kanelipuiden ("Cinnamomum") lehtiä. Laji esiintyy Indonesian Jaavalla.
Silkkisarvet

Silkkisarvet ("Periploca") on kasvisuku oleanterikasvien heimossa. Siihen kuuluu 17 lajia, joita esiintyy alkuperäisinä Etelä-Euroopassa, -Aasiassa ja osassa Afrikkaa. Ne ovat maitiaisnesteellisiä köynnöksiä tai pensaita.
Euroopassa kasvaa kolme silkkisarvilajia: 
kreikansilkkisarvi ("Periploca graeca") itäisellä Välimerenalueella, kanariansilkkisarvi ("Periploca laevigata") Kanariansaarilla ja "Periploca angustifolia" Espanjassa, Sisiliassa ja Kreetalla.
La Celle-en-Morvan

La Celle-en-Morvan on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Autunin kaupungista luoteeseen.
Kunnan keskustan liepeillä on linna "Château de la Vesvre". Se on rakennettu alun perin 1200-luvulla. Linna kuitenkin tuhottiin vuonna 1365 Burgundin herttuan Filip II:n määräyksestä. 1500-luvulla linna rakennettiin uudelleen, mutta se tuhoutui jälleen. Nykyinen linna rakennettiin vuonna 1627, mutta sitä muutettiin paljon vuonna 1926, eikä keskiaikaisesta linnasta jäänyt paljoa jäljelle. 
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Hietaliljat

Hietaliljat ("Anthericum") on parsakasveihin kuuluva kasvisuku. Aiemmin se on luokiteltu muun muassa entiseen agaavekasvien heimoon. Hietaliljoja on kahdeksan lajia, joita esiintyy Euroopassa, Afrikassa ja Lounais-Aasiassa. Kaksi hietaliljaa, tähkähietalilja eli isohietalilja ("Anthericum liliago") ja haarahietalilja eli pikkuhietalilja ("Anthericum ramosum"), kasvaa luonnonvaraisena Pohjoismaissa, Etelä-Ruotsissa asti. Lajit ovat monivuotisia, paksujuurisia ruohoja, joiden tyvellä kasvaa lehtiruusuke. Kukat ovat valkoiset, kuusilukuiset ja avoimina tähtimäiset.
Cēsu alus

Cēsu alus on latvialainen Cēsisin kaupungista lähtöisin oleva panimoalan yritys. Panimo on Latvian vanhin ja suurin. Panimon historia yltää aina vuoteen 1590 saakka. Nykyisin yrityksen omistaa suomalainen Olvi.
Ensimmäinen maininta oluen tuottamiseen liittyvästä toiminnasta löytyy Cēsisin linnan merkinnöistä vuodelta 1590. Tätä vuotta pidetään panimon perustamisvuotena. Vuonna 1878 panimo oli Graf Emanuel Sieversin omistuksessa, ja panimolle rakennettiin omat tilat. Vuonna 1922 cēsisiläiset yrittäjät ostivat panimon ja toimintaa jatkettiin Augļu dārzs nimisen yrityksen alla. Vuonna 1922 yhtiö kansallistettiin, kunnes se vuonna 1995 jälleen yksityistettiin Cēsu alus -nimisenä. Vuonna 1999 yhtiö siirtyi Olvin alaisuuteen, kun Olvin tytäryhtiö A. Le Coq osti sen.
Vuoden 2021 maaliskuussa Cēsu alus ilmoitti ostavansa latvialaisen panimon Piebalgas alusin.
Signe Riisalo

Signe Riisalo (s. 8. lokakuuta 1968 Tallinna) on virolainen reformipuolueen poliitikko ja Viron nykyinen sosiaaliturvaministeri vuodesta 2021. Vuosina 2019–2021 hän istui riigikogussa.
Kesäkuusta heinäkuuhun 2022 Riisalo toimi myös Viron terveys- ja työministerinä sen jälkeen kun pääministeri Kaja Kallas oli erottanut hallituksesta keskustapuolueen ministerit. Keväällä 2023 nimitetyssä Kallaksen III hallituksessa hän jatkaa taas sosiaaliturvaministerinä.
Yksityiselämä.
Riisalolla on tytär ja poika. Hänen aviomiehensä Tiit Riisalo on myös ministerinä Kallaksen III hallituksessa.
Mainz-Bingenin piirikunta

Mainz-Bingenin piirikunta () on piirikunta Saksan Rheinland-Pfalzin osavaltiossa Reinin varrella. Sen keskus ja suurin kunta on Ingelheim am Rheinin kaupunki. Piirikunnalle nimensä antanut Mainzin kaupunki ei kuulu piirikuntaan vaan on piiritön kaupunki.
Mainz-Bingenin piirikunta luotiin vuonna 1969 pääosin aiemmista Bingenin ja Mainzin piirikunnista sekä osista aiempia Bad Kreuznachin ja St. Goarin piirikuntia. Piirikunnan pinta-ala on 605,4 neliökilometriä, ja vuonna 2020 piirikunnan väkiluku oli 211 525 asukasta.
Mainz-Bingenin piirikunta koostuu yhdeksästä alueyhteisöstä, joissa on yhteensä 64 kuntaa.
Tiina Santonen

Tiina Santonen (s. 1972) on suomalainen lääkäri ja toksikologi, joka on vuodesta 2021 työskennellyt Työterveyslaitoksen (TTL) työtoksikologian tutkimusprofessorina. Hän on suomalaisen työympäristön kemiallisen altistumisen johtavia asiantuntjoita.
Santonen valmistui Turun yliopistosta lääkäriksi (LL) ja edelleen lääketieteen tohtoriksi (LT). Hänen englanninkielinen genotoksikologian alaan kuuluva väitöskirjansa (1997) oli otsikoitu "Genotoxicity in male germ cells : effects of mutagens on spermatid micronuclei, DNA synthesis, p53 expression and apoptosis in rat testis". Santonen on lisäksi suorittanut soveltavan toksikologian maisteritutkinnon brittiläisessä Surreyn yliopistossa (Guildford).
Santonen tuli Työterveyslaitoksen palvelukseen vuonna 2001 ja on sittemmin keskittynyt työtoksikologiaan. Hän tekee tutkimusta tällä alalla ja toimii työtoksikologian, biomonitoroinnin ja kemikaalien riskiarvioinnin asiantuntijana. Hän osallistuu myös kemikaalien terveysperusteisten raja-arvojen asettamiseen. Hän on ollut EU:n Työympäristön altistumisrajojen tieteellisen komitean (SCOEL) jäsen (2010-2019) ja on Euroopan kemikaaliviraston Riskinarviointikomitean (RAC) jäsen vuodesta 2014.
Oppenheim (Rheinland-Pfalz)

Oppenheim on kaupunki Saksan Rheinland-Pfalzin osavaltion Mainz-Bingenin piirikunnassa. Kaupungin pinta-ala on 7,1 neliökilometriä, ja vuonna 2020 siellä oli 7 582 asukasta.
Historia.
Nykyisen Oppenheimin alueella asui roomalaisia 500-luvulle asti, ja 1950-luvulla tehdyissä rakennustöissä löydettiin roomalaisaikaisia seinien jäänteitä, tiiliä, vesiallas ja muurattu kanava vuonna 1837 puretun Pyhän Sebastianin kirkon paikalta. Mahdollisesti vanhan roomalaisen asutuksen paikalle perustettu Oppenheim syntyi 600-luvun alussa; perustajan kerrotaan olleen frankkiaatelinen nimeltä Obbo, jonka mukaan paikkaa alettiin kutsua nimellä "Obbenheim". Ensimmäinen kirjallinen maininta Oppenheimista on vuodelta 765. Kaupunki sai markkinaoikeudet vuonna 1008 ja vuonna 1225 se sai vapaan valtakunnankaupungin arvonimen. Vuosina 1315–1353 kaupunki kuului Mainzin arkkipiispalle ja vuodesta 1375 eteenpäin Reinin pfalzkreiveille, jotka hallitsivat sitä 1700-luvun lopulle saakka osana Pfalzin vaaliruhtinaskuntaa.
1500-luvulla uskonpuhdistus vaikutti kaupungissa. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana kaupunkiin hyökättiin lukuisia kertoja, ja espanjalaiset miehittivät sitä 11 vuoden ajan. Espanjalaismiehityksen aikana luterilaiset, kalvinistit ja muut protestantit pakotettiin lähtemään kaupungista. Kustaa II Aadolfin johtamat ruotsalaiset kukistivat espanjalaiset 19. joulukuuta 1631, minkä jälkeen kaupunkia hallitsivat vuorollaan niin keisarilliset, baijerilaiset kuin ranskalaisetkin. Pitkään kestänyt sota käytännössä tyhjensi kaupungin, sillä kun Westfalenin rauha solmittiin vuonna 1648, kaupungissa oli vain 20 asukasta. 1600-luvun lopulla kaupunki joutui keskelle Pfalzin perimyssotaa, ja ranskalaiset polttivat sen 31. toukokuuta 1689. Kaupungista tuolloin paenneet asukkaat perustivat Reinin vastakkaiselle rannalle Neu-Oppenheimin kaupungin vuonna 1696. Myös 1700-luvulla kaupungissa sodittiin useita kertoja.
Ranskan joukot valloittivat Oppenheimin 18. lokakuuta 1792 osana Ranskan vallankumoussotia, ja 9. joulukuuta 1797 kaupungista tuli virallisesti osa Ranskan ensimmäistä tasavaltaa. Oppenheimista tuli nyt rajakaupunki, mutta se säilytti asemansa hallinnollisena keskuksena. Tammikuun alussa 1814 kenraali Langeronin johtamat venäläiset joukot ottivat kaupungin hallintaansa.
Wienin kongressissa vuonna 1816 Oppenheimista tehtiin osa Hessenin suurherttuakuntaa. Vuonna 1853 kaupunki liitettiin rautatieverkkoon ja vesilaitos rakennettiin vuonna 1888. Sähkövalaistus otettiin käyttöön vuonna 1899 ja puhelinliikenne vuotta myöhemmin. Vuonna 1925 myös kaupungin kaupunkioikeudet uusittiin. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunki tuli osaksi uutta Rheinland-Pfalzin osavaltiota muiden Reinin vasemmalla rannalla sijainneiden entisten Hessenin alueiden tavoin.
Richard Sackler

Richard Stephen Sackler (s. 10. maaliskuuta 1945) on yhdysvaltalainen lääkäri ja liikemies, joka on toiminut OxyContin-kipulääkkeen kehittäneen Purdue Pharman toimitusjohtajana.
Sacklerien nimi on poistettu opioidikriisin vuoksi useiden museoiden tiloista. Näin ovat ilmoittaneet muun muassa British Museum, Tate, jonka Sackler Octagon -galleria nimetään uudelleen, samoin New Yorkin Metropolitan-museo ja Pariisin Louvre.
Villa Haikari

Villa Haikari, joka tunnetaan myös nimellä Villa Harbonäs on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva vuonna 1905 rakennettu huvila. Huvila sijaitsee aivan Lohjanjärven rannalla ja nykyisin siellä toimii kesäravintola.
Villa Haikari on inventoitu osaksi Lohjan kaupungin rakennetun kulttuuriperinnön luetteloa. Huvilan omistaneen Laguksen suvun kesken huvilaa on kuitenkin kutsuttu nimellä Lilla Ojamo.
Historia ja arkkitehtuuri.
1870-luvulla Ojamon kartanosta erotettiin Haikarinniemi ja sen pohjoispuolinen alue Vähä-Ojamon huvilatilaksi. Tilan omistajiksi tuli Laguksen suku. Valtioneuvos Wilhelm Laguksen poika filosofian tohtori Hugo Lagus rakennutti tilalle uuden puurakenteisen ja jugend-tyylisen huvilan vuonna 1905. Tilalla sijaitsi jo ennestään vanhempi päärakennus. Vuonna 1938 Hugo Lagus myi Villa Haikarin Lohjan kauppalalle ja siitä asti huvila on toiminut muun muassa retkeilymajana ja kesäkahvilana.
Villa Haikarissa tehtiin väliseinämuutoksia vuonna 1981. Rakennuksen perustuksia nostettiin 1990- ja 2000-lukujen vaihteessa, jolloin myös rakennetiin kuisti. Pohjoispuolella Villa Haikaria on puinen terassi. Rakennus sijaitsee Haikarinniemen kärjessä puistomaisessa ympäristössä. Villa Haikarin tunnusomaisia piirteitä ovat ullakkokerroksen suuret ovaalin muotoiset ikkunat.
1990-luvun taitteessa Lohjan kaupunki ja Penttilän rakennusyhtiö kaavailivat Haikarin alueelle rantahotellia, mutta hanke kariutui asukkaiden vastustukseen ja Suomen 1990-luvun alun lamaan.
Villa Luther

Villa Luther on 1880-luvulla rakennettu huvila Lohjalla, Uudellamaalla. Huvilan rakennutti Lohjan silloisen kirkkoherran poika, hovineuvos Gustaf Adolf Helsingius. Alkuperäiseltä nimeltään huvila on Helsingtorp. Huvilaa on kuitenkin myös kutsuttu nimellä Villa Linnainen. Tyylisuunnaltaan huvila on uusrenessanssityylinen säätyläishuvila.
Nykyisin rakennuksessa toimii Lohjan Työterveys ry.
Historia ja arkkitehtuuri.
Villa Lutherin eli Helsingtorpin rakennutti 1880-luvulla hovineuvos Gustaf Adolf Helsingius. Tontti, jonka nimi on Solbacka, oli erotettu Kiviniemen tilasta. Helsinkiläinen, saksalaissyntyinen kauppiaan leski Marie Pauline Henriette Luther muutti Lohjalle lapsiensa ja palveluskuntansa kanssa vuonna 1892 ja osti Villa Lutherin itselleen. Luther teki rakennukseen peruskorjauksen samana vuonna ja laajensi huvilan nykyiseen muotoonsa. Lutherit muuttivat takaisin Helsinkiin vuonna 1903. Vuodelta 1905 on säilynyt ilmoituksia, joissa kerrotaan leskirouva Lutherin vuokraavan huoneita huvilasta matkailijoille.
Kamarijunkkari Hjalmar Linder, joka omisti Lohjan selluloosatehtaan osti Villa Lutherin 17. huhtikuuta 1907. Linder käytti huvilaa työläisten kulttuuritalona ja huvilaan sisustettiin muun muassa lukusali. Linder muutti ulkomaille 1918 ja tehdas siirtyi osakeyhtiölle, joka muutti Villa Lutherin asunnoiksi.
Villa Luther oli kolmen perheen asuinkäytössä vuonna 1979. Tuona vuonna rakennus peruskorjattiin ja maalattiin. Peruskorjauksen yhteydessä remontoitiin putkistot, ikkunat uusittiin ja palautettiin alkuperäiseen asuunsa ja yläkertaan tehtiin majoitustilat vieraille. Alakerran sisätilat remontoitiin vuonna 1981 Lohjan Työterveys ry:n käyttöä varten. Seitsemän vuoden päästä myös yläkerran tilat muutettiin Lohjan Työterveys ry:n käyttöön soveltuviksi.
Osa Villa Lutherin hirsirungosta on remonttien yhteydessä vaihdettu. Nykyinen ruskea ulkomaalaus kerman värisine yksityiskohtineen on ollut lähes samanlainen koko sotien jälkeisen ajan. Myös Villa Lutherin kuistit ja parvekkeet on paikoin uusittu. Viimeinen vakituinen asukas huvilasta muutti pois vuonna 2000 jättäen rakennuksen ainoastaan työterveysaseman käyttöön.
Villa Luther sijaitsee pienellä kukkulalla, jolle oli vuonna 1892 istutettu laaja puutarha. Puutarhasta ei ole enää nykyisin jäljellä paljoakaan sillä tontin ympärille on kasvanut paljon kerrostalo- ja omakotitaloasutusta.
Kiviniemi (Lohja)

Kiviniemi (joskus myös: "Skräddars") on yksi Lohjankylän kantatiloista. Tila on Lohjan kaupungin keskustan vanhoista kantatiloista ainoa, joka on säilyttänyt talonpoikaisen maatalouskeskuksen luonteen. Kiviniemi on aiemmin tunnettu nimellä Skräddars.
Tilan päärakennus on 1800-luvun puolivälistä.
Historia ja arkkitehtuuri.
Kiviniemen kantatila koostuu entisistä Kiviniemen, Rajakorven, Rauhan ja Raatteen tiloista. Vanha kantatila on yksi ainoista, joka on säilynyt jäljellä Lohjan kaupungin keskustassa säilyttäen myös maatalouskeskuksensa. Kiviniemi eli entinen Skräddars siirsi tilakeskuksensa ryhmäkylän ulkopuolelle jo ennen isojakoa, joka tapahtui Lohjalla 1765.
Päärakennus.
Kiviniemen tilan päärakennus on järjestyksessä tilan kolmas. Se on rakennettu 1800-luvun puolivälin jälkeen ja uusittu vuonna 1911, jolloin se sai klassistisia piirteitä. Päärakennus käsittää kahdeksan huonetta, hallin ja kaksi keittiötä. Rakennuksen pohjoispuolella on sijainnut portaat yläkertaan palvelusväen huoneeseen. Vuoden 1965 remontissa Kiviniemen tilan päärakennuksen uunit purettiin ja niiden tilalle asennettiin keskuslämmitys. Saman remontin yhteydessä myös tuvasta erotettiin wc ja keittiö. Myös länsipäädyn kuistia on muutettu 1960-luvulla. Rakennuksen ikkunat entisöitiin vanhojen kaltaisiksi vuonna 1985. Päärakennus sijaitsee puiston ympäröimänä pienellä mäellä lehmuskujan päässä. Tilalla sijaitsi myös vanha, 1700-luvun loppupuolella rakennettu kaksikerroksinen päärakennus, mutta se purettiin 1900-luvun alussa.
Talousrakennukset.
Talouskeskus sijaitsee rakennuksen lounaispuolella ja tilan talousrakennukset ovat sijoitettu tiiviisti toisiinsa nähden muodostaen suljetun pihan. Tilan tiilirakenteinen navetta ja talli ovat valmistuneet vuonna 1904, kun taas sikala on vuodelta 1908. Yksi tilan vanhimpia rakennuksia on päärakennuksen länsipuolella sijaitseva riihi vuodelta 1862.
Sundmanin liiketalo

Sundmanin liiketalo on vuonna 1926 rakennettu kivinen liiketalo Lohjalla, Uudellamaalla. Rakennus, joka sijaitsee osoitteessa Laurinkatu 46 oli aikanaan Lohjan kolmas kivitalo. Rakennus edustaa tyylisuunnaltaan myöhäistä jugendia.
Historia.
Kauppias Gustaf Walfrid Sundman syntyi Siuntiossa Ollaksen tilalla vuonna 1867. Hän opiskeli leipuriksi Helsingissä Ekbergillä. Vuonna 1891 Sundman matkusti Pietariin opiskelemaan leipomo- ja konditittorialaa. Palattuaan Pietarista muutti Sundman Lohjalle vuonna 1906, josta hän oli ostanut entisen Åströmin leipomon Laurinkatu 44:ssä. Leipomo sijaitsi kaksikerroksisessa puutalossa, joka purettiin uuden liiketalon tieltä 1972.
Vuonna 1926 Sundman rakennutti Lohjalle Laurinkatu 46:n uuden kivisen liike- ja asuintalon. Vuonna 1912 Sundman oli siirtänyt alun perin Helsingissä sijainneen elintarvikeliikkeensä Lohjalle. Liike muutti uuteen Sundmanin liiketaloon heti sen valmistuttua. 1930-luvulla Sundmanilla oli Lohjalla yhteensä viisi myymälää. Sundmanin liike toimi tässä Laurinkadun jugendrakennuksessa aina 1970-luvun alkuun saakka, jolloin Lohjan I apteekki siirtyi liiketilaan.
Lohjan kauppatori

Lohjan kauppatori (ruots. "Lojo salutorg") on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva kauppatori. Tori on siirretty nykyiselle paikalleen Kauppakadun, Sepänkadun ja Torikadun rajaamalle aukiolle 1900-luvun alussa nykyisen Nahkurinkadun varrelta. 1960-luvulla toria laajennettiin purkamalla sillä sijainnut vanha paloasema. Tori kivettiin 1930-luvun alussa Liessaaren punaisesta graniitista tehdyillä nupukivillä.
Luoman talo

Luoman talo on vuonna 1932 rakennettu varhais-funktionalistinen asuinrakennus Lohjalla, Uudellamaalla. Rakennuksen on rakennuttanut Lohjan Kivenhakkaamon johtaja Unto Luoma ja sen on suunnitellut arkkitehti Oiva Kallio.
Luoman talo on suojeltu rakennussuojelulailla.
Historia ja arkkitehtuuri.
Luoman talo valmistui 1932 ja se edustaa varhaista funktionalismia. Samalla tontilla talon kanssa sijaitsi Lohjan Kivenhakkaamo, joka lopetti toimintansa 1970-luvulla. Vuonna 1983 rakennus vaurioitui pahasti sen osittaisessa purkutyössä. Talo kuitenkin korjattiin entiselleen. Vuonna 2002 tontin ympärille rakennettiin valkea muuri.
Luoman talon naapureina on Lohjan pääkirjasto ja Laurentiussali. Taloa vastapäätä sijaitsee Lohjan kaupungintalo Monkola.
Nahkurinkatu 10

Nahkurinkatu 10 on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva asuinkerrostalo. Rakennus on ensimmäisiä vuonna 1931 vahvistetun Birger Brunilan asemakaavan mukaan toteutettuja asuinkerrostaloja, jonka perusidea oli rakentaa kaupunkimaisia kerrostaloja umpikortteleihin. Lohjan oloissa rakennus edustaa harvinaisen puhdastyylistä 1920-luvun klassismia ja on siten paikallisesti hyvin arvokas.