tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Wilfried Martensin Eurooppa-opintojen keskus

Wilfried Martensin Eurooppa-opintojen keskus (lyhyemmin Martens-keskus, ) on Euroopan kansanpuolueen virallinen ajatushautomo. Keskus tarjoaa työnsä kautta ajatuksia puolueen toimintaan ja vastauksia eurooppalaisiin poliittisiin haasteisiin. Martens-keskuksen toimitusjohtajana on toiminut vuodesta 2015 lähtien Tomi Huhtanen. 
Verkosto.
Martens-keskus toimii yleiseurooppalaisena foorumina jäsenjärjestöilleen, ajatushautomoille ja asiantuntijoille. Martens-keskuksella on yli 40 kumppaniorganisaatiota ja keskus järjestää vuosittain yli 100 tapahtumaa eri puolilla Eurooppaa.
Latinalainen korttipakka

Latinalainen korttipakka on yleisnimitys Espanjassa, Italiassa ja aiemmin Portugalissa käytetyille korttipakoille.
Maat.
Latinalaisten korttipakkojen maat muistuttavat Tarot-korttien maita. Ne ovat miekat, maljat, kolikot ja sauvat. Miekat vastaavat pataa, maljat herttaa, kolikot ruutua ja sauvat ristiä.
Espanjalainen korttipakka.
Espanjalaisissa korttipakoissa on joko 40 tai 48 korttia: 2, 3, 4, 5, 6, 7, sotamies ("sota"), ritari ("caballo") ja kuningas ("rey"). 40 kortin pakan suosio perustuu Ombreen, joka oli 1600-luvulla äärimmäisen suosittua koko Euroopassa, ja jossa sellaista käytettiin. 48 kortin pakassa lisätään numerokortteja kahdeksikko ja yhdeksikkö.
Maiden kuvituksessa on useita alueellisia tyylejä; tässä esitetään Espanjassa nykyään yleisin kastilialainen tyyli:
Etelä-Italiassa käytetään pitkän espanjalaisvaikutuksen takia myös espanjalaistyylisiä korttipakkoja; tässä esitetään siellä yleisin napolilainen tyyli:
Portugalissa käytetään nykyään 52 kortin pakkaa ranskalaisilla mailla, mutta maiden nimet pohjautuvat vanhaan latinalaiseen korttipakkaan: hertat ovat "Copas" ("maljat"), padat ovat "Espadas" ("miekat"), ruudut ovat "Ouros" ("kultarahat"), ja ristit ovat "Paus" ("kepit" tai "nuijat").
Italialainen korttipakka.
Italialaiset korttipakat ovat käytössä vain Pohjois-Italiassa; etelässä käytetään espanjalaistyylisiä pakkoja.
Nykyään italialaisissa korttipakoissa on yleensä 40 korttia: 2, 3, 4, 5, 6, 7, sotamies ("fante"), ritari ("cavallo") ja kuningas ("re"). Myös 52 kortin pakkoja italialaisilla mailla valmistetaan.
Toisin kuin espanjalaisissa pakoissa, miekat ovat aina käyriä, ja sauvat ovat virkasauvoja, ei puisia kurikoita. Maiden kuvituksessa on useita alueellisia tyylejä; tässä esitetään bolognalainen tyyli:
Adolf Hoch

Adolf Hoch (17. kesäkuuta 1910 Winterberg Itävalta-Unkari – 24. toukokuuta 1992 Wien Itävalta) oli itävaltalainen arkkitehti.
Hoch osallistui vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa hän voitti kultaa arkkitehtuurissa teoksellaan "Skisprungschanze auf dem Kobenzl" ("Kobenzlin mäkihyppymäki").
Hoch suunnitteli jalankulkijoille alikulkukäytävän Wienin valtionoopperan läheisiä tieristeyksiä varten. Rakennustyöt päättyivät vuonna 1955 ja käytävä avattiin saman vuoden lopussa. Wienin aluehallinto ja -suojeluvirasto entisöi suojelukohteeksi asetetun käytävän ja avasi sen uudelleen käyttöön syyskuussa 2013.
Hoch suunnitteli Wienin kaupungille myös kolme kulkureittiä kaupungin Ringstraßea varten, jotka olivat Bellariapassage, Babenbergerpassage ja Albertinapassage. Bellariapassage on kulkuyhteydessä Wienin metron kanssa, mutta kahta muuta käytävää käytetään juhlapaikkoina.
Siân Gwenllian

Siân Gwenllian (s. 19. kesäkuuta 1956) on walesiläinen Plaid Cymruä edustava poliitikko, joka on toiminut Plaid Cymrun varapuheenjohtajana Rhun ap Iorwerthin ohella vuodesta 2018 lähtien ja Walesin parlamentin eli Seneddin jäsenenä vuodesta 2016 lähtien.
Gwenllian kasvoi Y Felinhelissä Gwyneddissä. Hän kävi koulua Bangorissa ja opiskeli Aberystwythin yliopistossa ja Cardiffin yliopistossa ja työskenteli journalistina BBC:llä ja HTV:llä. Vuonna 2008 hänet valittiin Gwyneddin kreivikunnanvaltuustoon Y Felinhelin vaalipiiristä. Vuonna 2016 Gwenllian valittiin Walesin parlamenttiin Arfonin vaalipiiristä.
Luettelo lähimmistä mustista aukoista

Tämä on luettelo mustista aukoista, jotka ovat lähellä Aurinkokuntaa.
Pohjolan joulu

Pohjolan joulu on Teemu Roivaisen joulualbumi, joka julkaistiin 11. marraskuuta 2016.
Michel Pignolet de Montéclair

Michel Pignolet de Montéclair (4. joulukuuta 1667 Andelot – 22. syyskuuta 1737) oli ranskalainen säveltäjä, musiikkiteoreetikko ja musiikkipedagogi.
Montéclair liittyi Langresin tuomiokirkon kuorokouluun 9-vuotiaana ja saapui Pariisiin vuonna 1687. Hän soitti Pariisin oopperan orkesterissa bassoviulua, kunnes jäi kuninkaalliselle eläkkeelle vuonna 1737. Montéclair työskenteli myös hovin palveluksessa Italiassa ja opetti kahta François Couperinin tytärtä. 
Montéclair lisäsi näyttämöteoksiinsa hyvin selkeät ohjeistukset soittajille ja laulajille. Vaikka hänen tuotantonsa ei ole laaja Couperinin kaltaisten aikalaisten rinnalla, se sisältää teoksia lähes kaikissa 1700-luvun tyylilajeissa kosketinsoitinmusiikkia lukuun ottamatta. Tuotannon joukossa on balettiooppera, kolme kantaattikirjaa, lauluja ja instrumentaalimusiikkia. Montéclair vaikutti merkittävästi säveltäjä Jean-Philippe Rameaun kehitykseen. Hänen kirjansa "Principes de musique" (1736) sisältää tietoa muun muassa 1700-luvun ranskalaisesta vokaaliornamentaatiosta.
Montéclair oli mukana perustamassa Pariisiin aikansa menestyksekkäintä musiikkikauppaa.
Alfred Rinesch

Alfred L. Rinesch (14. toukokuuta 1911 Wien − 1. tammikuuta 2005 Pörtschach am Wörthersee) oli itävaltalainen arkkitehti ja olympiamitalisti.
Rinesch osallistui vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopeamitalilla arkkitehtuurissa teoksellaan "Wassersportzentrum in Kärnten" ("Kärntenin vesiurheilukeskus").
Vanha liekki

Vanha liekki on Teemu Roivaisen studioalbumi, joka julkaistiin 10. marraskuuta 2017.
Unionin piirikunta (New Jersey)

Unionin piirikunta () on Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 575 345 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Elizabethin kaupunki. Piirikunta on perustettu 1857.
Ankober

Ankober () on pikkukaupunki ja piirikunta ("woreda") Etiopian Amharan osavaltiossa. Aikanaan se tunnettiin Shewan kuninkaiden keskuksena. Menelik II siirsi kuitenkin oman pääkaupunkinsa myöhemmin Addis Abebaan. Historiallinen Ankober käsittää lähinnä maaseutuasutusta ja joitakin historiallisia rakennuksia.
Maantiede.
Ankober sijaitsee Amharan osavaltiossa noin 175 kilometriä Etiopian pääkaupunki Addis Abebasta koilliseen lähellä Isoa hautavajoamaa.
Historia.
Ankoberila oli ollut pitkään strategista merkitystä sen sijainnin takia. Ankober hallitsi kauppareittejä kohti Punaisellamerelläsijaitsevaa Zeilan satamaa. 1200-luvulta lähtien sen omistuksesta olivat kamppailleet Etiopian ylängön ja alangon eri hallitsijat. Ankober tuli tunnetuksi myös nykyisen Etiopian alueella sijainneen Shewan kuningaskunnan viiden hallitsijan pääkaupunkina. Shewan kuningas Amha Iyasou valtasi alueen 1700-luvulla ja teki siitä pääasiallisen tukikohtansa. Huipussaan Ankoberissa asui ehkä noin 25 000 asukasta. Hämnen jälkeläisensä Menelik II siirsi kuitenkin oman pääkaupunkinsa vuonna 1886 ensin Entotoon ja lopulta Etiopian nykyiseen pääkaupunkiin Addis Abebaan. Ankoberin merkitys väheni paitsi hallinnollisen keskuksen siirtymisen takia, mutta myös kauppareittien muuttumisen takia. Ankoberia käytettiin myöhemmin vielä aseiden varastointiin, sekä poliittisten vankien pitopaikkana. Nykyisin historiallisen Ankoberin paikalla on vain maaseutuasutusta.
Paikalla on edelleen joitakin historiallisia rakennuksia, kuten Asfa Wossenin rakennuttama Maryamin kirkko, sekä Sahle Selassien rakennuttama Mikaelin kirkko. Sahle Selassien rakennuttamasta palatsista on jäljellä enää sen kivisten seinien rauniot.
Väestö.
Etiopian vuoden 2007 väerstönlaskun mukaan Ankoberin "woredan" eli suuremman piirikunnan kokonaisasukasluku oli 66 753.
Nils Olsson

Nils Edvin Olsson (10. maaliskuuta 1891 Halmstad Halland – 21. syyskuuta 1951 Göteborg) oli ruotsalainen arkkitehti.
Olsson osallistui vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa hän voitti pronssia arkkitehtuurissa teoksellaan "Valhallan uimahalli".
Love for Sale (Tony Bennettin &amp; Lady Gagan albumi)

Love for Sale on kahden yhdysvaltalaislaulajan, Tony Bennettin ja Lady Gagan yhteisalbumi, jonka he julkaisivat Interscope Recordsin ja Columbia Recordsin kautta 1. lokakuuta 2021.
Luca Fazzini

Luca Fazzini (s. 17. maaliskuuta 1995 Lugano) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Sveitsin pääsarjassa National Leaguessa pelaavaa HC Luganoa.
Ura.
Seuraura.
Fazzini debytoi Sveitsin pääsarjassa National Leaguessa kaudella 2012–2013 HC Luganon joukkueessa. Hän pelasi debyyttikaudellaan 21 ottelua tehopistein 2+1=3 keräten kaksi rangaistusminuuttia. Kolmella seuraavalla kaudella Fazzini teki 8, 5 ja 9 tehopistettä, kunnes hän kaudella 2016–2017 merkkautti tehot 16+10=26 pelaamassaan 45 ottelussa. Seuraavalla kaudella syntyi lukema 19+23=42, jolla Fazzini voitti Luganon sisäisen pistepörssin.
Kaudella 2020–2021 Fazzini teki 52 ottelussa tehopisteet 22+20=42, joilla hän oli Luganon sisäisessä pistepörssissä toinen Mark Arcobellon jälkeen. Fazzinin nykyinen sopimus HC Luganossa päättyy kauden 2021–2022 jälkeen.
Maajoukkueura.
Fazzini on pelannut 25 A-maaottelua, joista kahdeksan Spengler Cupissa ja kolme Deutschland Cupissa. Hän oli nuorten MM-kilpailuissa 2015 Kanadassa Sveitsin paras pistemies tehopisteillä 2+5=7. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 Venäjällä Fazzini oli myös Sveitsin sisäisen pistepörssin kärjessä tehoilla 0+5=5.
Angst (vuoden 1983 elokuva)

Angst on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut itävaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Gerald Kargl sekä tähdittänyt Erwin Leder. Elokuva seuraa juuri vankilasta vapautunutta psykopaattia ja se perustuu löyhästi oikeaan sarjamurhaajaan, Werner Kniesekiin. Elokuva kiellettiin useassa Euroopan maassa ilmestymisvuonnaan väkivaltaisuuden takia.
Elokuvaohjaaja Gaspar Noé on ylistänyt elokuvaa ja sanoo sen vaikuttaneen hänen omaan elokuvantekotyyliinsä paljon.
Uusia muistoi

Uusia muistoi on suomalaisen rap-artisti Elastisen seitsemäs studioalbumi, jonka julkaisi 13. marraskuuta 2020 Rähinä Records.
Helsingin Sanomien toimittaja Arttu Seppänen antoi albumille arvosanan 2/5.
Werner Schindler

Werner Schindler (13. helmikuuta 1905 – 10. tammikuuta 1986 Biel/Bienne) oli sveitsiläinen arkkitehti. 
Schindler osallistui yhdessä arkkitehti Edy Knupferin kanssa vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa he jakoivat hopeamitalin kaupunkisuunnittelussa teoksellaan "Projekt ETS Magglingen, Eidgenössische Turn- und Sportschule" ("Sveitsin valtion urheilu- ja voimistelukeskus").
Edy Knupfer

Eduard "Edy" Rudolf Knupfer (11. heinäkuuta 1912 – 28. marraskuuta 1979) oli sveitsiläinen arkkitehti. 
Knupfer osallistui yhdessä arkkitehti Werner Schindlerin kanssa vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa he jakoivat hopeamitalin kaupunkisuunnittelussa teoksellaan "Projekt ETS Magglingen, Eidgenössische Turn- und Sportschule" ("Sveitsin valtion urheilu- ja voimistelukeskus").
Elefantin paino

Elefantin paino on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Ellinooran kappale hänen esikoisalbumiltaan "Villi lapsi". Se julkaistiin singlenä 9. syyskuuta 2016, viikko ennen albumin julkaisua. Kappale nousi korkeimmillaan Suomen virallisen singlelistan toiselle sijalle ja pysyi listalla yhteensä 78 viikkoa. Suomen Musiikkikustantajat valitsi kappaleen vuoden biisiksi vuonna 2017.
Kappaleen ovat sanoittaneet ja säveltäneet Ellinoora ja Samuli Sirviö. Ellinoora on kuvaillut sitä erityisen merkitykselliseksi itselleen. Kertomansa mukaan hänen isänsä ”elämä meinasi loppua” vuonna 2002 ja kokemus vaikutti tuolloin 8-vuotiaaseen Ellinooraan syvästi. Vuosia myöhemmin julkaistulla ”Elefantin paino” -kappaleella hän käsittelee tapahtuman aikaista tunnelmaa.
Lauri Ylönen ja The Rasmus esittivät englanninkielisen version kappaleesta "Vain elämää" -televisiosarjan 9. tuotantokaudella Ellinooran päivänä.
Iranin keisarikunta

Iranin keisarikunta (), tunnettiin myös nimellä Persia, oli vuodesta 1925 vuoteen 1979 olemassa ollut valtio Etu-Aasiassa. Se rajautui pohjoisessa Neuvostoliittoon, idässä Afganistaniin, sekä Pakistaniin, ja lännessä Irakiin ja Turkkiin. Sillä oli myös meriraja Omanin kanssa. Valtion väkiluku oli vuonna 1979 noin 37 miljoonaa ja sen pääkaupunki oli Teheran.
Pahlavin hallitsijasuku johti Irania vuodesta 1925 vuoteen 1979, jolloin monarkia lakkautettiin Iranin islamilaisen vallankumouksen seurauksena. Reza Pahlavi perusti dynastian vuonna 1925. Han hallitsi maata šaahina vuoteen 1941 asti, jolloin liittoutuneet pakottivat hänet luopumaan kruunusta. Reza Pahlavin seuraajaksi tuli hänen poikansa Mohammad Reza Pahlavi, joka hallitsi maata vallankumoukseen saakka.
Nimi.
Vuonna 1935 šaahi pyysi kansainvälistä yhteisöä kutsumaan valtiota Iraniksi Persian sijaan. Hänen seuraajansa Mohammed Reza Pahlavi ilmoitti 1959 molempien nimien olevan hyväksyttyjä.
Historia.
Pahlavit nousi valtaan sen jälkeen, kun Qajarin hallitsijasukuun kuulunut šaahi Ahmad Shah Qajar oli osoittautunut kykenemättömäksi estämään brittien ja neuvostoliittolaisten vaikutusvallan kasvamisen. Iranin parlamentti kokoontui perustuslakikokouksessa 12. joulukuuta 1925, erotti Qajarin ja julisti hänen seuraajakseen prikaattikenraali Reza Khanin, joka otti hallitsijanimekseen Reza Pahlavi. 
Reza Pahlavi hallitsi Irania vuoteen 1941 asti, jolloin britit ja neuvostoliittolaiset pakottivat hänet luopumaan kruunusta epäiltyjen natsisympatioiden takia. Entinen šaahi lähti maanpakoon Etelä-Afrikaan. Hänen seuraajakseen valittiin hänen poikansa Mohammed Reza Pahlavi.
Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen tukeman, vuonna 1953 tapahtuneen vallankaappauksen jälkeen Mohammad Reza Pahlavin valta kasvoi merkittävästi. Kylmässä sodassa šaahi oli liittoutunut länsivaltojen kanssa. Hallintokautensa aikana Mohammed Reza Pahlavi toteutti useita suuria sosiaalisia ja taloudellisia uudistuksia, joita kutsuttiin ”valkoiseksi vallankumoukseksi”. Iranin keskiluokka kasvoi ja suurien infrastruktuurihankkeiden suunnittelu aloitettiin. Naiset saivat äänioikeuden 1963 ja ensimmäinen naisministeri nimitettiin 1968.
Yhteiskunnallisista edistyksistä huolimatta Pahlavin hallinto oli korruptoitunut ja syyllistyi ihmisoikeusloukkauksiin.
Tyytymättömyys šaahin hallintoa kohtaan kasvoi 1970-luvun lopulla. Opposition johtavaksi hahmoksi nousi šiiapappi Ruhollah Khomeini. Vuonna 1978 alkaneet protestit yltyivät vallankumoukseksi. Mohammed Reza Pahlavi lähti maanpakoon perheensä kanssa tammikuussa 1979. Iranin 2 500 vuotta kestänyt monarkia lakkautettiin ja Iranin islamilaisen tasavalta perustettiin 11. helmikuuta 1979. Šaahi kuoli syöpään Kairossa 1980. Pahlavin hallitsijasuvun päämiehenä on tämän jälkeen toiminut Yhdysvalloissa asuva kruunuprinssi Reza Kuruš Pahlavi.
S-31 (1939)

S-31 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 5. lokakuuta 1937. Alus laskettiin vesille 22. helmikuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 19. kesäkuuta 1940.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1958.
S-32 (1939)

S-32 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1937. Alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 19. kesäkuuta 1940.
Palvelus.
Alus upotettiin 26. kesäkuuta 1942.
Magnus Linder (1792–1863)

Magnus Linder (15. heinäkuuta 1792 Mustio – 16. maaliskuuta 1863 Mustio) oli suomalainen vapaaherra, vuorineuvos ja ruukinpatruuna. 
Magnus Linderin vanhemmat olivat samanniminen Mustion ruukin patruuna Magnus Linder (k. 1801) ja Fredrika Sofia Baër ja puoliso vuodesta 1819 Johanna Lovisa Hisinger (k. 1887), vapaaherra Michael Hisingerin tytär. Vapaaherra, juristi, ruukinpatruuna ja valtiopäivämies Fridolf Linder oli heidän poikansa. Linder oli ylioppilas Uppsalassa 1806 ja Svean hovioikeuden auskultantti 1809. Hänet aateloitiin 1833 veljensä adoptoimana, vuorineuvoksen arvon hän sai 1856 ja vapaaherraksi hän tuli 1859. Mustion ruukin Linder sai hoitaakseen 1812. Linderin ja hänen nuoremman veljensä Carl Antonin omistukseen ruukki siirtyi 1814 ja kokonaan Magnus Linderin omistukseen 1823. Linderin kuoltua 1863 Mustion ruukki siirtyi hänen puolisonsa luovuttamana heidän pojalleen Fridolf Linderille.
S-33 (1939)

S-33 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 16. marraskuuta 1937. Alus laskettiin vesille 30. toukokuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 18. marraskuuta 1940.
Palvelus.
Alus muutettiin 1961 koululaivaksi, missä tehtävässä se oli vielä 1970-luvun puolivälissä.
S-34 (1939)

S-34 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 28. marraskuuta 1937. Alus laskettiin vesille 31. syyskuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 29. maaliskuuta 1941.
Palvelus.
Alus upposi osuttuaan miinaan 14. marraskuuta 1941.
Edwin Arlington Robinson

Edwin Arlington Robinson (1869 Head Tide, Maine, Yhdysvallat – 1935 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Robinson oli aikansa keskeisiä runoilijoita. Hänen esikoiskokoelmansa "The Torrent and the Night Before" ilmestyi vuonna 1896 ja muokattuna nimellä "The Children of the Night" vuonna 1897. Hän hankki elantonsa raitiovaununkuljettajana, kunnes kokoelma "The Town Down the River" (1919) tuotti niin hyvin, että hän jäi päätoimiseksi kirjailijaksi. Hän kirjoitti myös näytelmiä.
Runotuotanto nojautui aluksi vanhempaan anglosaksiseen lyriikkaan, mutta myöhemmin hän irtautui siitä ja haki aiheet keskiaikaisista taruista.
S-35 (1940)

S-35 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 1938. Alus laskettiin vesille 1940 ja otettiin palvelukseen 1948.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1959.
S-51 (1940)

S-51 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 24. maaliskuuta 1937. Alus laskettiin vesille 30. elokuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 30. marraskuuta 1941.
Palvelus.
Alus luovutettiin 1954 Kiinalle, joka liitti sen laivastoonsa.
Vanadiinipentafluoridi

Vanadiinipentafluoridi (VF5) eli vanadiini(V)fluoridi on vanadiinin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Sitä voidaan käyttää fluoraavana reagenssina orgaanisen ja epäorgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa vanadiinipentafluoridi on väritöntä nestettä. Kiinteänä sen rakenne on polymeeri. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta ja liukenee esimerkiksi etanoliin, asetoniin ja kloroformiin. Se reagoi useiden aineiden kanssa esimerkiksi huoneenlämpötilassa hitaasti lasinkin kanssa. Vanadiinipentafluoridi on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa kompleksiseksi heksafluorovanadaatti(V)ioniksi ([VF6]-). Useita muitakin komplekseja tunnetaan.
Vanadiinipentafluoridia voidaan valmistaa kuumentamalla vanadiinia ja fluoria tai bromitrifluoridia 300 °C:n lämpötilaan. Muita vaihtoehtoja ovat vanadiinitetrafluoridin kuumentaminen tai vanadiinitrifluoridin tai divanadiinipentoksidin ja fluorin reaktio.
2 V + 5 F2 → 2 VF5
Vanadiinipentafluoridia käytetään fluoraavana reagenssina. Se liittää fluoriatomeja tyydyttymättömiin yhdisteisiin kuten alkeeneihin. Fluorattujen aromaattisten yhdisteiden kanssa se reagoi muodostaen fluorattuja syklohekseenejä tai sykloheksadieenejä.
S-52 (1940)

S-52 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 26. huhtikuuta 1937. Alus laskettiin vesille 30. elokuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 9. kesäkuuta 1943.
Palvelus.
Alus luovutettiin 1954 Kiinalle, joka liitti sen laivastoonsa.
Masala chai

Masala chai (suomeksi ’maustettu tee’) on intialainen teejuoma, joka valmistetaan mustasta teestä, maidosta, jaggery-sokerista ja tuoreista mausteista, tavallisimmin kanelista, inkivääristä, kardemummasta, mausteneilikasta ja pippurista. Käytetyt ainekset vaihtelevat jonkin verran alueittain, esimerkiksi Kashmirissa mustan teen tilalla käytetään vihreää ruutiteetä. Maito voi olla peräisin naudasta tai vesipuhvelista, Rajasthanissa myös dromedaarista.
Masala chai nautitaan usein iltapäivällä kello neljän aikoihin pienen välipalan, kuten samosan, kera. Sitä tarjoillaan myös kodeissa otettaessa vastaan vieraita. Kaduilla ja junissa työskenteleviä teekauppaita kutsutaan nimellä "chai wallah".
Masala chai sai alkunsa tuhansia vuosia sitten muinaisen kuninkaan hovissa ayurvedisenä juomana, jolla puhdistettiin ja virkistettiin kehoa. Hovin kerrotaan sijainneen vaihtelevasti joko nykyisen Intian tai Thaimaan alueella. Alkuperäinen juoma ei sisältänyt lainkaan mustaa teetä ennen kuin britit toivat teenviljelyn Intiaan 1800-luvulla. Tavallisten intialaisten keskuudessa chaista tuli suosittua vasta 1900-luvulla teen halpenemisen myötä.
Länsimaisissa kahviloissa tarjottava chai latte poikkeaa alkuperäisestä masala chaista monellakin tapaa. Tee on yleensä mustaa irtoteetä tai rooibosta eikä CTC-teetä kuten Intiassa. Maito voidaan korvata kasvivalmisteella ja raakasokeri ruokosokerilla tai hunajalla. Tuoreiden mausteiden tilalla käytetään tavallisesti kuivattuja mausteita tai makusiirappia. Jos chai latteen sekoitetaan annos espressoa, siitä käytetään nimitystä dirty chai.
S-53 (1941)

S-53 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 28. syyskuuta 1938. Alus laskettiin vesille 30. elokuuta 1941 ja otettiin palvelukseen 30. joulukuuta 1943.
Palvelus.
Alus luovutettiin heinäkuussa 1955 Kiinalle, joka liitti sen laivastoonsa.
Heinolan keskustaajama

Heinolan keskustaajama on Heinolan kaupungin keskustaajama Päijät-Hämeen maakunnan itäosassa, Ruotsalaisen laskuväylän, Kymijokeen kuuluvan Jyrängönvirran rannalla. Heinolan keskustaajamasta on maakuntakeskuksen eli Lahden kaupungin keskustaan maanteitse runsas 37 kilometriä.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Heinolan keskustaajaman pinta-ala oli 16,58 neliökilometriä ja väkiluku 14 231. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.
Heinolan kylä on esiintynyt muodoissa "Heinola" (1501) ja Hämeen ensimmäisessä maakirjassa "Heinoijla" (1539). Heinolan kylännimi on alkujaan talonnimi, joka sisältää sukunimen Heino. Se on muunnos germaanisesta henkilönnimestä Heinrich. Heinolan varhaisia asukkaita ovat olleet muun muassa Magnus Heinå, Olle Heinon (1470) ja Hannus Heinon (1487). Heinolan pitäjän alueella on Saulo Kepsun mukaan ollut asutusta jo 1200-luvulla. Hollolan emäseurakunnan alainen kappelikirkko rakennettiin Heinolan kylään vuonna 1630. Kappeliseurakunta Heinolan kylästä tuli 1687 ja itsenäisen seurakunta vuonna 1848. 
Heinolan kirkonkylän nimi otettiin myös nykyisen kaupungin lähtökohtana toimineelle, 1776 Kymenkartanon läänin hallintokeskukseksi perustetulle asutukselle Jyrängönvirran äärellä. Taustalla oli Kustaa III:n vuonna 1775 tekemä Suomen uusi läänijako (kuuteen lääniin) ja tähän liittyvä päätös siirtää läänin maaherran asuinpaikka eli residenssi Loviisasta Heinolaan. Näin läänin hallintokeskus olisi keskempänä lääniä. Tarkistuskäynnin seurauksena maaherra Riddercreutz esitti, että alkuun kaavaillun Heinolan kirkonkylän tienoon sijaan residenssi sijoitettaisiin Jyrängönvirran varrelle. Vuonna 1776 kruunu ostikin Tommolan ja Jyrängön perintöratsutilat maaherran ja lääninhallituksen virkamiesten käyttöön. Lääninhallitus muutti Heinolaan vuonna 1778. Jyrängön silta rakennettiin vuonna 1790. Vuonna 1784 maaherra de Geer sai kotikappalaisen, joka piti oman toimensa ohella myös yleisiä jumalanpalveuksia. Oma pappi residenssiin saatiin vuonna 1806. Suomen sodan vuoksi Heinolan puukirkko valmistui vasta 1811. Kaupunginoikeudet tälle residenssille myönnettiin vuonna 1839.
Heinolan kirkonkylä (2 201 as. vuoden 2019 lopussa) on tilastollisessa taajamajaottelussa yhä eri taajama kuin Heinolan keskustaajama (14 231 as. 2019 lopussa). Kirkonkylä on silti ollut osa Heinolan kaupunkia vuodesta 1997, jolloin Heinolan maalaiskuntaa liitettiin osaksi Heinolan kaupunkia.
S-54 (1938)

S-54 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 24. marraskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 31. joulukuuta 1940.
Palvelus.
Alus katosi toukokuussa 1944.
S-55 (1939)

S-55 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 24. marraskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 27. marraskuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 25. heinäkuuta 1941.
Palvelus.
Alus katosi marraskuussa 1943.
Madeirakastike

Madeirakastike () on kastiketta, jossa on mausteena madeira-viiniä. Kastikkeen pohjana on vahvaa lihalientä ja saostusaineena arrowjuurijauhoa tai maissijauhoa. Madeirakastikkeen väri saadaan tummemmaksi lisäämällä mukaan tomaattisosetta tai soijakastiketta. Ennen tarjolle asettamista kastikkeeseen lisätään kaksi ruokalusikallista voita nokareina tai sekaan vatkattuna. Madeirakastiketta käytetään muun muassa paistetun tai grillatun lihan, riistan ja kananlihan kanssa.
S-56 (1939)

S-56 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 24. marraskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 25. joulukuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 20. lokakuuta 1941.
Palvelus.
Alus poistettiina palveluksesta 1959 ja museoitiin.
Kateleipä

Kateleipä eli kuverttileipä ( &lt; "couvrir", kattaa) on jokaiselle ruokailijalle valmiiksi pöytään tarjolle asetettu pieni leipä. Kateleipänä voi olla rinkeli, sarvi, sämpylä tai teeleipä, jotka usein on muotoiltu tavallista erikoisemmiksi kuten kierukoiksi, solmuiksi tai vastaaviksi leivonnaisiksi. Kateleipänä ei kuitenkaan käytetä suuresta leivästä paloiteltua viipaletta. Monesti kateleipien halutaan näyttävän juhlavilta.
Magnus Linder (1751–1801)

Magnus Linder (3. maaliskuuta 1751 Vihti – 23. toukokuuta 1801 Mustio) oli suomalainen juristi ja ruukinpatruuna, joka omisti Mustion ruukin. 
Linderin vanhemmat olivat Suomen vuorimestari Magnus Linder (k. 1799) ja Anna Kristina Kreij. Hänen äitinsä isä oli Mustion ruukin omistaja Henric Johan Kreij, joka luovutti ruukin vuonna 1756 kahdelle tyttärelleen ja näiden puolisoille, Magnus Linder vanhemmalle ja Joachim von Glanille. Nuorempi Linder valmistui ylioppilaaksi Turussa vuonna 1764, suoritti tuomarintutkinnon ja tuli vuonna 1769 Turun hovioikeuden auskultantiksi ja ylimääräiseksi kanslistiksi. Hänen vanhempiensa puoliksi omistama Mustion ruukki vuokrattiin vuonna 1774 hänelle, ja hän uudisti sitä isänsä valvonnassa. Isä luovutti osuutensa ruukista Linderille vuonna 1782, ja neljä vuotta myöhemmin Linder osti myös von Glanin osuuden ja sai siten ruukin kokonaan omistukseensa.
Linder rakennutti vuosina 1783–1792 ruukin yhteydessä olleen Mustion kartanon uuden päärakennuksen eli niin sanotun Mustion linnan. Sen suunnitteli tunnettu ruotsalainen arkkitehti Erik Palmstedt, sillä Linder ei ollut tyytyväinen turkulaisen muurarimestari Christian Friedrich Schröderin laatimiin ensimmäisiin piirustuksiin.
Linderin puolisona oli vuodesta 1785 Fredrika Sofia Baër. Heidän poikiaan olivat Mustion ruukinpatruuna, vuorineuvos, vapaaherra Magnus Linder (1792–1863) ja vuonna 1830 aateloitu everstiluutnantti Carl Anton Linder.
S-46 (1947)

S-46 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovon telakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1941. Alus laskettiin vesille 1947 ja otettiin palvelukseen 1948.
Palvelus.
Sotatoimet hidastivat aluksen valmistumista. Valmistuttuaan se siirrettiin Tyynenmeren laivastoon, missä alus poistettiin palveluksesta 1950-luvun alussa.
Kasvisliemi

Kasvisliemi on liemijuureksista ja mausteista vedessä keitetty keittojen ja kastikkeiden pohja. Se voidaan keittää ruoanlaiton yhteydessä tai käyttää valmiita liemikuutioita tai jauheita, jotka liukenevat kuumaan veteen. Käyttökelpoisia liemijuureksia ovat palsternakka, porkkana, purjosipuli, ruokasipuli ja selleri. Mausteina käytetään laakerinlehtiä, pippuria, ruokasuolaa ja joskus persiljaa. Kasvisliemessä on paljon hivenaineita ja vitamiineja. Kasvislientä käytetään ruoanvalmistuksessa sieniliemen kalaliemen, rapuliemen kanaliemen ja lihaliemen tapaan.
Kasvisliemivalmisteet.
Kasvislientä varten on saatavana kasvisliemikuutioita, joita löytyy myös luomuna. Lisäksi saatavana on kasvisfondueta, jota myydään joskus annosteltuina pakkauksina.
S-47 (1947)

S-47 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovon telakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1941. Alus laskettiin vesille 1947 ja otettiin palvelukseen 1948.
Palvelus.
Sotatoimet hidastivat aluksen valmistumista.
Hualienin piirikunta

Hualienin piirikunta (; Pha̍k-fa-sṳ: "Fâ-lièn-yen"; amisiksi "Kalingko") on Taiwanin piirikunta saaren itäosassa. Sen pääkaupunki on Hualien.
Piirikunnan pinta-ala on 4 628 km2, mikä tekee siitä Taiwanin suurimman piirikunnan. Piirikunta on kärsinyt muuttotappiosta, ja väkiluvun huippu saavutettiin 1986, jolloin se oli 361 549. Vuonna 2014 piirikunnan väkiluku oli 323 897, ja väestöstä 28 % kuului Taiwanin alkuperäisväestöön.
Historia ja kulttuuri.
Portugalilaisten kerrotaan seilanneen Taiwanin rannikon ohi Hualienin kohdalla vuonna 1590, ja alueen kauniit maisemat tekivät merimiehiin niin ison vaikutuksen, että saari sai nimekseen Formosa. Aikaisemmin itse piirikunta tunnettiin nimellä "Qilai". Nykyinen nimi tulee Hualien-nimisestä joesta..
Paikallisen ruokakulttuurin erikoisuuksia ovat mm. sianlihaa sisältävät wontonit, bambun varressa kypsytetty riisi ja haiseva tofu.
Hallinto.
Piirikunnan hallinnollinen johtaja, piirikunnanjohtaja, on Hsu Chen-wei, joka edustaa Kuomintangia. Hänet valittiin virkaan vuonna 2018..
S-48 (1947)

S-48 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovon telakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1941. Alus laskettiin vesille 1947 ja otettiin palvelukseen 1948.
Palvelus.
Sotatoimet hidastivat aluksen valmistumista. Valmistuttuaan se siirrettiin Itämeren laivastoon, missä alus poistettiin palveluksesta 1950-luvun alussa.
S-59 (1946)

S-59 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Molotovskista Molotovskin telakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1941. Alus laskettiin vesille 1946 ja otettiin palvelukseen 1948.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1957.
Nahanluonti

Nahanluonti on eläimen ulkokerrosten aika ajoin tapahtuva uusiutuminen niin, että entinen peite irtaantuu ja uusi peite muodostuu sen sijalle. Ilmiö esiintyy yleensä kasvun yhteydessä siten, että uusi nahka on edellistä suurempi. Nahanluontia esiintyy usein sellaisilla eläimillä, joilla on lujatekoinen ulkoinen tukiranka. Tapahtuman ajoitusta ja samanaikaisuutta eläimen eri osissa säätelevät hormonit. Esimerkiksi hyönteisillä on nahanluontihormonina ekdysoni ja selkärankaisilla kilpirauhashormoni tyroksiini.
Niveljalkaisten ihopanssarissa tapahtuu nahan uusiutuessa useita muutoksia, esimerkiksi lähes koko kutikulan sisäkerros hajoaa ja imeytyy kudoksiin. Niveljalkaisten ulkoisen tukirangan muodostavaa kuorta kutsutaan kitiinikutikulaksi. Äyriäisten nahanluontia kutsutaan yleensä kuorenvaihdoksi. Selkärankaisista nahanluontia esiintyy vain sammakkoeläimillä ja matelijoilla. Sammakkoeläimet irrottavat vanhan nahkansa raajoilla repien ja syövät sen yleensä välittömästi, matelijoista liskot vaihtavat nahkansa paloina ja käärmeet yhtenä kappaleena. Krokotiilien nahanluonti tapahtuu pieninä kappaleina ja kilpikonnilla vanha nahka irtoaa yksittäisinä kilpinä.
S-58 (1945)

S-58 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Molotovskista Molotovskin telakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1941. Alus laskettiin vesille 1945 ja otettiin palvelukseen 1947.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1962.
S-60 (1946)

S-60 () oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Molotovskista Molotovskin telakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1941. Alus laskettiin vesille 1946 ja otettiin palvelukseen 1948.
Palvelus.
Valmistuttuaan alus nimettiin uudelleen "S-27:ksi".
M-53 (1935)

M-53 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 18. lokakuuta 1934. Alus laskettiin vesille 10. helmikuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 11. kesäkuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1939 Tyynenmeren laivastoon, missä se nimettiin 27. lokakuuta uudelleen "M-47:ksi".
M-54 (1935)

M-54 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 20. joulukuuta 1934. Alus laskettiin vesille 15. syyskuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 14. lokakuuta 1936.
M-55 (1935)

M-55 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 25. maaliskuuta 1935. Alus laskettiin vesille 20. marraskuuta ja otettiin palvelukseen 17. lokakuuta 1936.
M-56 (1935)

M-56 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 25. maaliskuuta 1935. Alus laskettiin vesille 20. marraskuuta ja otettiin palvelukseen 21. lokakuuta 1936.
Palvelus.
Alus nimettiin 27. lokakuuta 1941 uudelleen "M-48:ksi".
Sallux

Sallux on europuolue ECPM:n ajatushautomo. Sallux on perustettu vuonna 2010 nimellä "Christian Political Foundation for Europe, CPFE". Euroopan parlamentti tunnusti ajatuspajan vuonna 2011. Sallux koostuu eri Euroopan maissa toimivista kristillistä ajatushautomoista.
Salluxin tutkimustoiminta keskittyy kristinuskon, yhteiskunnan ja politiikan tutkimukseen. Suomalaisista järjestöisä Ajatushautomo Kompassi on ollut Salluxin jäsen vuodesta 2016 lähtien. Sallux on järjestänyt Kompassin kanssa yhteisiä seminaareja Suomessa. Kristillisdemokraattien kansanedustaja Antero Laukkanen on toiminut Salluxin johtokunnassa vuodesta 2013 lähtien.
Giani Stuparich

Giovanni "Giani" Domenico Stuparich (4. huhtikuuta 1891 Trieste Itävalta-Unkari – 7. huhtikuuta 1961 Rooma Italia) oli italialainen kirjailija. 
Stuparich osallistui vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa hän voitti kultaa epiikassa teoksellaan "La Grotta" ("The Cave").
M-84 (1935)

M-84 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Sudomehilta, missä köli laskettiin 10. maaliskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 27. marraskuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1939 Tyynenmeren laivastoon, missä se nimettiin uudelleen 27. lokakuuta "M-44:ksi".
M-85 (1935)

M-85 (ex- "M-77") oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Sudomehilta, missä köli laskettiin 29. toukokuuta 1934. Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 4. marraskuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1939 Tyynenmeren laivastoon, missä se nimettiin uudelleen 27. lokakuuta "M-45:ksi".
Raimo Louhes

Raimo Rauni Oskar Louhes, entinen Lindfors (16. marraskuuta 1912 Uusikaupunki – 22. tammikuuta 2002 Kotka) oli suomalainen merikapteeni, merenkulkuneuvos ja merenkulkuopetuksen kehittäjä Suomessa lähes 30 vuoden ajan.
Henkilöhistoria.
Louheksen vanhemmat olivat kauppalaivuri Frans Oskar Lindfors ja Helmi Maria Lundén ja puoliso vuodesta 1940 Brita Widnäs. Merelle Louhes lähti vuonna 1929, valmistui yliperämieheksi Viipurissa 1939 ja suoritti merikapteenin tutkinnon Raumalla 1945. Hän purjehti perämiehenä, mutta suoritti vielä merenkulunopettajan tutkinnon Tukholmassa 1946–1947. Kotkan merenkulkukoulun lehtori hänestä tuli 1948 ja samanaikaisesti merenkulkuopetuksen tarkastaja kauppa- ja teollisuusministeriössä. Vuonna 1961 hänestä tuli Kotkan merenkulkukoulun yliopettaja ja rehtori ja koulun muuttaessa nimeään vuonna 1969 Kotkan merenkulkuopiston rehtori. Merenkulkuneuvoksen arvonimen Louhes sai 1973. Louhes myös julkaisi merenkulkua koskevia tutkielmia ja oli merenkulun oppikirjan laatijoita, samoin kuin kehitti merenkulun menetelmiä ja toimi meriasiantuntijana. Eläkkeelle rehtorin työstään hän jäi 1977.
M-86 (1935)

M-86 (ex- "M-78") oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Sudomehilta, missä köli laskettiin 29. toukokuuta 1934. Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 4. marraskuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1939 Tyynenmeren laivastoon, missä se nimettiin uudelleen 27. lokakuuta "M-46:ksi".
V Live

V Live, myös V App, on eteläkorealainen reaaliaikainen suoratoistopalvelu, joka mahdollistaa kuuluisuuden henkilöiden esittää videota livenä tai pitää chattikeskusteluita faniensa kanssa. 
Suoratoisto on mahdollista Android- ja iOS-alustoilla ja videoiden toisto jälkeenpäin on mahdollista tietokoneella.
Palvelun omistaa Naver-yhtiö, joka perusti sen vuonna 2015 K-pop-artisteille. Pääasiallisena kohteena ovat Aasian maat, joissa K-pop on suosittua kuten Japani, Kiina, Taiwan, Thaimaa ja Vietnam.
Alusta on suosittu "hallyu"-aallon myötä: Korealaiset artistit voivat olla vuorovaikutuksessa globaalin yleisön kanssa. Palvelussa on fanien tekemiä tekstityksiä, joita voi lisätä Naverin kehittämillä työkaluilla. V Fansubs -ryhmä katselmoi tekstitykset ennen niiden jakelua.
Vuonna 2021 Naver ja Big Hit Entertainment ilmoittivat Weversen ja V Liven yhdistämisestä. Lokakuussa 2022 kerrottiin, että alkuperäinen V Live lopettaa 31. joulukuuta 2022.
Alustalla pidetään vuosittain V Live Awards -palkinto suosituimmille henkilöille ja sisällölle.
Taipei Times

Taipei Times () on taiwanilainen englanninkielinen sanomalehti. Peruspainos on 16-sivuinen ja suurin osa jutuista on englanniksi, mutta myös kaksikileisiä juttuja julkaistaan..
Taipei Timesin perustaja on Rong San Lin, joka on perustanut myös "Liberty Times" -nimisen lehden. Ensimmäinen numero julkaistiin 15. kesäkuuta 1999. Lehden internetsivut avautuivat kaksi kuukautta myöhemmin..
Lehti on saanut kiitosta mm. laadukkaasta toimituksestaan ja sen tuottamasta mielipidesisällöstä. Lehti on kallellaan ns. pan-vihreää liittoa päin, johon kuuluu mm. maan nykyinen hallitseva puolue Demokraattinen edistyspuolue.
M-87 (1937)

M-87 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Sudomehilta, missä köli laskettiin 10. syyskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 10. heinäkuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 11. joulukuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin toukokuussa 1937 Pohjoiseen laivastoon, missä se nimettiin uudelleen "M-171:ksi". Alus palautettiin 1947 Itämeren laivastoon, missä se poistettiin alusluettelosta 1958.
M-88 (1937)

M-88 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Sudomehilta, missä köli laskettiin 17. kesäkuuta 1936. Alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 11. joulukuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin toukokuussa 1937 Pohjoiseen laivastoon, missä se nimettiin uudelleen "M-172:ksi". Alus tuhoutui 1943 Norjan rannikolla.
M-89 (1937)

M-89 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Sudomehilta, missä köli laskettiin 27. kesäkuuta 1936. Alus laskettiin vesille 9. lokakuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 22. kesäkuuta 1938.
Palvelus.
Alus siirrettiin toukokuussa 1937 Pohjoiseen laivastoon, missä se nimettiin uudelleen "M-173:ksi". Alus upotettiin 24. elokuuta 1942.
M-90 (1937)

M-90 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Sudomehilta, missä köli laskettiin 27. kesäkuuta 1936. Alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 21. kesäkuuta 1938.
Jantsu Puumalainen

Jantsu Puumalainen (s. 14. huhtikuuta 1990) on suomalainen käsikirjoittaja, ohjaaja, näyttelijäntyön valmentaja/kouluttaja ja näyttelijä. Puumalainen työskenteli pitkään casting directorina (roolittaja), mutta ilmoitti vuoden 2024 keväällä keskittyvänsä jatkossa ohjaamiseen, käsikirjoittamiseen sekä muihin asioihin hänen tuoreen oman roolitusyrityksensä ajauduttua konkurssiin. Puumalainen oli Suomen suurimman casting-toimiston Helsinki Casting Oy:n toinen perustaja, entinen pääroolittaja ja osakas. Tammikuussa 2023 Puumalainen ilmoitti jättävän pestinsä Helsinki Castingilla. 
Puumalainen on ohjannut mm. Love Island Suomi ohjelmaa sekä lyhytelokuvia. Hän on myös roolittanut tv-sarjoja ja elokuvia kuten Estonia, Hamsterit, Made in Finland, What Remains, "Pahan Väri", "Jälkeläiset", "Kaikki synnit", "" ja Hollywood-elokuva "Dual". 
Puumalainen on näytellyt rooleja sarjoissa ja elokuvissa kuten "Harjunpää", "Kontio &amp; Parmas", "Syke, Tytöt Tytöt Tytöt" ja "Salatut elämät". Hän myös juonsi "Karonkkapuheita"-podcastia yhdessä ystävänsä näyttelijä/kirjoittaja/somevaikuttaja Tero Tiittasen kanssa vuosina 2020-2021. 
Puumalainen on puhunut julkisesti diversiteetin edistämisestä elokuvissa ja televisiossa roolituksen kautta muun muassa Suomen elokuvasäätiön haastattelussa. Puumalainen sai tunnustuksen "Muutoksen roolittaja" Red Carpet -festareiden yhteydessä järjestetyssä gaalassa 28. elokuuta 2022.
Gianni Rodari

Gianni Rodari (1920 Omegna, Italia – 1980 Rooma, Italia) oli italialainen kirjailija. Hän oli koulutukseltaan opettaja mutta työskenteli toimittajana. Hän kirjoitti etupäässä lapsille ja nuorille. Hän sai 1970 H. C. Andersenin palkinnon.
Pan-vihreä liitto

Pan-vihreä liitto () on taiwanilainen poliittinen liitto, jonka suurin jäsen on maata hallitseva Demokraattinen edistyspuolue.
Liitto profiloituu Kuomintang-johtoisen pan-sininen liiton vastustajana ja on nostanut tasaisesti kannatustaan 2000-luvulta alkaen. Pan-vihreä liitto on myös pyrkinyt edistämään taiwanilaisen identiteetin eriyttämistä kiinalaisesta ja sen jäsenet vastustavat yhdistymistä Manner-Kiinan kanssa.
Liiton jäsenpuolueet ovat:
Aiemmin myös Taiwanin itsenäisyyspuolue kuului koalitioon.
Chintamoni Kar

Chintamoni Kar (; 19. huhtikuuta 1915 Kharagpur Länsi-Bengali, Brittiläinen Intia – 3. lokakuuta 2005 Kalkutta Länsi-Bengali, Intia) oli brittiläis-intialainen kuvanveistäjä. 
Kar kouluttautui Abanindranath Tagoren johtamassa Intian itämaisen taiteen yhteisössä, missä häntä opettivat veistämään Giridhari Mahapatra ja Victor Giovanelli. Kar käytti veistotyössään monipuolisesti erilaisia materiaaleja sekä veistotyylejä. Hän sai työstään siviilipalkinnot Intian ja Ranskan hallituksilta. Hän oli kuvanveistäjille tarkoitetun Royal Society of British Sculptorsin jäsen.
Kar osallistui vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopeamitalilla patsaissa teoksestaan "The Stag". 
Chintamoni Kar oli naimisissa abstraktitaiteilija Amina Ahmed Karin kanssa ja heillä oli yhteinen lapsi, mutta molemmat kuolivat ennen Chintamonia.
Newtownards

Newtownards (, ulsterinskotiksi ) on kaupunki Pohjois-Irlannin itäosassa Strangford Lough -järven pohjoiskärjessä Downin kreivikunnassa.
Historia.
Pyhä Finian perusti vuonna 540 luostarin noin 1,5 kilometriä koilliseen nykyisen Newtownardsin keskustasta. Vuonna 1226 normannit perustivat sen ympärille kaupungin nimeltä Nove Ville de Blathewyc. Vuonna 1244 paikalle perustettiin dominikaaninen luostari; molemmat luostarit lakkautettiin vuonna 1542 samaan aikaan kuin muutkin luostarit muualla Englannissa, Skotlannissa ja Irlannissa. 1600-luvun alkupuolella maat päätyivät skotlantilainen Hugh Montgomeryn haltuun, joka laajensi kaupunkia, jonne saapui skotlantilaisia uudisasukkaita etenkin Ayristä ja Irvinestä. Irlannin kapinassa 1798 kapinalliset miehittivät Newtownardsia ja lähialueita lyhyen aikaa. 1800-luvulla Newtownards kasvoi: kaupungin eteläpuolisia soita raivattiin, ja rautatie yhdisti kaupungin Belfastiin, josta sen talous tuli yhä riippuvaisemmaksi. 
Pohjois-Irlannin levottomuuksien aikaan 5. heinäkuuta 1993 Newtownardsin keskustassa räjähti Väliaikaisen IRA:n autopommi. Räjähdyksessä loukkaantui seitsemäntoista ihmistä, mukaan lukien viisi poliisia, ja se tuhosi viereisen pubin kokonaan. 
17. heinäkuuta 2021 Newtownardsin lähellä Ballywatticockin townlandissa mitattiin Pohjois-Irlannin korkein koskaan mitattu lämpötila, 31,2 celsiusastetta. Aiempi lämpöennätys 30,8 astetta oli mitattu kahdesti, vuosina 1976 ja 1983. 
Väestö.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa Newtownardsissa oli 28 050 asukasta. Heistä 79,35 prosenttia oli protestantteja ja 8,32 prosenttia katolisia. 76,37 prosenttia identifioitui briteiksi, 31,39 prosenttia pohjoisirlantilaisiksi ja 4,86 prosenttia irlantilaisiksi. Ulsterinskottia osasi puhua 11,05 prosenttia, iiriä puolestaan 2,26 prosenttia.
Rakennukset.
Newtownardsin viereisellä Scrabo Hill -mäellä sijaitsee Scrabo Tower -niminen 41 metriä korkea skotlantilaistyylinen torni, joka rakennettiin vuosina 1857–1859 ratsuväkikomentaja Charles Vanen, Londonderryn 3:nnen markiisin muistoksi.
Pan-sininen liitto

Pan-sininen liitto () on taiwanilainen poliittinen liitto, joka keskittyy lähinnä Kuomintangin ympärille.
Liiton jäseniä ovat:
Atanasie Sciotnic

Atanasie Sciotnic (1. maaliskuuta 1942 Mila 23 – 5. huhtikuuta 2017) oli romanialainen ratameloja, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
Scoitnic voitti urallaan kaksi olympiamitalia miesten 1000 metrin kajakkinelikoissa: hopeaa Münchenistä 1972 ja pronssia Tokiosta 1964. Hän kilpaili myös Méxicon kesäolympialaisissa 1968. MM-kilpailuista Sciotnic voitti yhdeksän mitalia joista neljä kultaista. EM-kilpailuista hän voitti kolme mestaruutta ja useita muita mitaleita. Sciotnic kuoli 75-vuotiaana 5. huhtikuuta 2017.
Burlingtonin piirikunta

Burlingtonin piirikunta () on Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 461 860 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Mount Hollyn kunta ja suurin kunta on Evesham Township. Piirikunta on perustettu 1694.
Helge Rode

Helge Rode (16. lokakuuta 1870 Kööpenhamina, Tanska – 23. maaliskuuta 1937 Frederiksberg, Tanska) oli tanskalainen kirjailija. Hän oli alkuun runoilijana naturalisti mutta läheni 1890-luvulla symbolismia. Hän kirjoitti myös näytelmiä, joissa hän irtisanoutui uskonnottomuudesta ja radikaaleista näkemyksistä. Esseekokoelmillaan hän osallistui 1920-luvun elämänkatsomuskeskusteluun sen keskeisenä hahmona.
Roden veli oli poliitikko Ove Rode.