tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Murtosenmutka

Murtosenmutka () on Porin 50. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin keskustaajaman pohjoisosassa, Kokemäenjoen pohjoispuolella. Sen viereisiä kaupunginosia ovat Tuulikylä pohjoisessa, Ruosniemi koillisessa, Isojoenranta idässä sekä Toejoki lännessä. Pohjoisessa alue rajautuu puistoalueeseen ja ojaan, joka on melko mutainen. Ojan varressa sijaitsee pumppuasema, joka pumppaa alueen hulevedet kyseiseen ojaan.
Murtosenmutka on 1970- ja 1980-luvuilla rakennettu pientaloalue, jonka rakennuskanta on pääasiassa omakotitaloja. Alueen kadut on nimetty eri lintulajien mukaan, esimerkkeinä Kotkantie, Peltopyyntie ja Keltasirkuntie. Alue on laajenemassa etelässä oleville pelloille, joille rakennetaan uusia omakotitaloja.
Murtosenmutkan ainoat palvelut ovat nykyisin K-Market ja SEO-kylmäasema. K-Marketin rakennuksessa on alun perin toiminut K-kauppa Kujansuu. 1980-luvulla alueella oli kaupan lisäksi kioski, joka sijaitsi juuri "mutkassa". Myöhemmin samassa rakennuksessa oli vaihtuvien yrittäjien pitämä baari. Niiden toiminta loppui kuitenkin jo 1990-luvulla. Muuta mainitsemisen arvoista alueella on alun perin 1980-luvun alussa rakennettu leikkipuisto, jota nykyaikaistettiin 2000-luvun vaihteessa. Talvisin on leikkipuiston viereisellä kentällä voinut harrastaa luistelua, mutta nykyään kentän hoito on kaupungin säästötoimien vuoksi melko vähäistä.
Tuulikylä

Tuulikylä on Porin 78. kaupunginosa ja se sijaitsee kaupungin keskustaajaman koillisosassa. Viereiset kaupunginosat ovat Ruosniemi koillisessa ja idässä, Murtosenmutka etelässä, Toejoki lounaassa, Lotskeri lännessä ja Hyvelä luoteessa.
Tuulikylässä on sijainnut pieni maaseutumainen rintamamiestaloyhdyskunta 1950-luvulta lähtien, ja alueen välittömään läheisyyteen Ruosniemen kaupunginosan puolelle rakennettiin 1980-luvulla laaja pientaloalue. Varsinainen kaupunginosa Tuulikylästä tuli vasta 2000-luvun alussa, jolloin sinne laadittiin asemakaava.
Art director

Art director eli AD on yleisesti käytössä oleva ammattinimike visuaalisen suunnittelun alalla. Nimikettä käytetään esimerkiksi mainos-, lehti-, elokuva- ja televisioaloilla, graafisen suunnittelun toimistoissa ja internet- ja tietokonepelialoilla. Art directorin tehtävä on toimia visuaalisuuden auktoriteettina työryhmässä. Tyypillisesti AD voi työskennellä suunnittelutoimistossa luovassa ryhmässä, mainostoimistossa copywriterin kanssa työparina tai lehdessä ulkoasusta vastaavana tahona. Lähtökohtaisesti AD:n tehtävänkuvaan kuuluu muiden suunnittelijoiden ja avustajien ohjaaminen.
Art director vastaa projektien visuaalisesta ideoinnista, toimistosta ja projektista riippuen luovan johtajan alaisuudessa tai itsenäisesti. Hän suunnittelee kokonaisratkaisut ja yleisilmeen kampanjoihin, yritysilmeisiin, mainosmateriaaleihin, tuotepakkauksiin, painotuotteisiin kuten esitteet ja julisteet ja muihin graafisiin sovelluksiin. AD:n rooliin kuuluu kaikkien projektin liittyvien osa-alueiden suunnittelu – esimerkiksi mahdollisten kuvausten ideointi valitun valokuvajaan kanssa, kuvittajien valitseminen ja ohjaaminen, joskus myös kirjasintyyppien työstäminen typograafikon kanssa. Tehtävänkuvaan kuuluu työvaiheiden valvominen suunnittelusta toteutukseen asti. Art directorin alaisena työskentelee usein avustavia graafisia suunnittelijoita (ammattinimikkeenään esimerkiksi graafinen suunnittelija, AD-assistentti tai tuotanto-AD), joiden tehtävänä on tyypillisesti lopullisen ulkoasun toteuttaminen AD:n luoman suunnitelman tai idean pohjalta.
Art directorin tärkeimpiä ominaisuuksia ovat luovuus, visuaalisen suunnittelun periaatteiden hallinta sekä yhteistyökyky. Nykyisin art directorilta vaaditaan usein lisäksi tärkeimpien graafisen alan tietokoneohjelmien tuntemusta (esimerkiksi InDesign, Photoshop, Freehand, Illustrator). Tietokone, mutta myös tussit, kynät, paperit ja erilaiset kuva-aineistot ovat AD:lle tavanomaisia työvälineitä.
Art directorin ammattinimikkeenä käyttämistä ei ole rajoitettu. Perinteisesti sitä ovat käyttäneet vastuutehtävissä toimivat graafiset suunnittelijat, joilla on vuosien työkokemus alalta. Nykyisin nimikkeen käyttäminen on yleistynyt ja art director -nimikkeellä saatetaan kutsua lähes ketä tahansa visuaalisen suunnittelun ammattilaista tehtävänkuvasta tai työkokemuksesta riippumatta.
Turun ammattikorkeakoulun mainonnan suunnittelun linjalla voi opiskella art directoriksi tutkintonimikkeellä "medianomi (AMK)". Ammatissa toimitaan soveltuvalla koulutuksella yleensä riittävän työkokemuksen hankkimisen jälkeen. Usein art directoreilla on graafisen suunnittelun koulutus, mutta koulutustaustat voivat olla hyvin moninaisia.
Napanöyhtä

Napanöyhtä on karvapallo, joita löytyy ihmisten navoista. Napanöyhtää esiintyy hieman useammin miehillä kuin naisilla. Sen koostumus on pääasiassa ihmisen kuolleita ihosoluja, pölypunkkeja ja vaatekuituja.
Karl Kruszelnicki on tutkinut napanöyhtää ja sen perusteella päätellyt, että napanöyhtä koostuu vaatekuiduista ja ihosoluista, joita ihokarvat kuljettavat napaan. Kruszelnickin arvion mukaan tyypillinen napanöyhdän tuottaja on hieman ylipainoinen, keski-ikäinen mies, jolla on karvainen vatsa.
Ihmisen ihonvärillä tai ihon tyypillä ei näytä olevan merkitystä napanöyhdän syntyyn.
Tutkimuksessa ei saatu selville, miten "ulospäin" suuntautuneet navat keräsivät nöyhtää, sillä 96 prosentilla tutkimukseen osallistuneista oli sisäänpäin kääntynyt napa.
Psycroptic

Psycroptic on teknistä death metalia soittava yhtye Tasmanian pääkaupungista, Hobartista, Australiasta. Yhtyeen perustivat Joe Haley, Dave Haley, Matthew Chalk ja Cameron Grant vuonna 1999.
Kaksi ensimmäistä levyä julkaistiin Unique Cameron Recordin nimissä. Yhteistyö päättyi kuitenkin vuonna 2003 ennen kolmatta albumia, jolloin levy-yhtiöksi vaihtui Neurotic Records. Kokoonpano pysyi alkuperäisenä aina vuoteen 2004, jolloin laulaja Matthew Chalk joutui jättämään yhtyeen kesken Euroopan kiertueen. Syyksi on ilmoitettu, ettei Chalkin ääni kestänyt monia keikkoja käsittäviä kiertueita. Jason Peppiattin oli tarkoitus paikata Chalkia loppukiertueen ajan, mutta Chalkin katastrofaalinen paluu johti kuitenkin Peppiatin nimittämiseen vakituiseksi jäseneksi.
Lokakuussa 2014 yhtye solmi levytyssopimuksen Prosthetic Recordsin kanssa. Yhtyeen nimeä kantava kuudes studioalbumi julkaistaan keväällä 2015.
Kolmen illan varietee

Kolmen illan varietee on marraskuussa 2006 ilmestynyt Yön livealbumi, joka on äänitetty edellisenä kesänä kolmessa Raumanmeren juhannuksen konsertissa Rauman Otanlahdessa. Konserteista julkaistiin samanaikaisesti myös DVD-taltiointi. Yö juhlisti Raumalla 25-vuotista uraansa esiintymällä kolmena perättäisenä iltana ja soittamalla kolme eri settiä, joista kukin sisälsi eri vuosikymmenen kappaleita. Yleisöä paikalla oli jokaisena iltana noin 30 000.
Konserteissa olivat vierailijoina Yön entisistä jäsenistä Jussi Hakulinen sekä rumpali Frogley, joka levyllä laulaa yhden kappaleen. Albumi nousi Suomen viralliselle listalle kymmenen viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan sijalla kahdeksan.
Frits Zernike

Frederik (Frits) Zernike (16. heinäkuuta 1888 Amsterdam – 10. maaliskuuta 1966) oli alankomaalainen fyysikko. Hänet palkittiin vuonna 1953 Nobelin fysiikanpalkinnolla vaihekontrastimikroskoopin keksimisestä. Vaihekontrastimikroskooppi mahdollistaa solujen sisärakenteen tutkimisen ilman väriaineita.
Zernike opiskeli pääaineena kemiaa ja sivuaineina fysiikkaa ja matematiikkaa Amsterdamin yliopistossa vuodesta 1905. Väitöskirjassaan hän sovelsi Gibbsin statistista mekaniikkaa, mikä oli L. S. Ornsteinin erikoisalaa. Ornsteinin ja Zerniken yhteistyön tuloksena syntyi muun muassa Ornsteinin–Zerniken yhtälö, joka kuvaa korrelaatioita monen kappaleen systeemissä integraaliyhtälön muodossa.
Vuonna 1915 Zernike siirtyi matemaattisen fysiikan luennoitsijaksi Groningenin yliopistoon Ornsteinin seuraajaksi. Viisi vuotta myöhemmin hän sai täyden professuurin.
Vuodesta 1930 Zernike keskittyi optiikan alan ongelmiin ja keksi muun muassa vaihekontrastimikroskoopin. Keksintö ei tosin saanut ansaitsemaansa huomiota kuin vasta 1941 Saksassa toisen maailmansodan aikana, kun Wehrmacht alkoi valmistaa sitä teollisesti.
Rätvänä

Rätvänä ("Potentilla erecta") on sormihanhikkien sukuun ja ruusukasvien heimoon kuuluva laji. Se on yleinen pienin keltaisin kukin kukkiva monivuotinen hyönteispölytteinen kasvi. Sen erottaa muista sormihanhikeista kukkien neljän terälehden avulla.
Ulkonäkö ja koko.
Rätvänä on ruohovartinen 10–30 senttimetriä korkea kasvi. Sen varsi on haarainen ja sormilehdykkäiset lehdet kasvavat ruusukkeina. Kukka on keltainen, neliterälehtinen ja halkaisijaltaan 5–10 mm. Maavarsi on paksu ja sisäosistaan punainen, mikä on antanut kasville ruotsinkielisen nimen "blodrot", verijuuri; myös Suomen murteissa rätvänää on kutsuttu verijuureksi, punajuureksi tai veriruohoksi. Lehtilapa on kolmesta viiteen sorminen. Aluslehdissä lehtiruodit ovat pitkiä, mutta varsilehdistä ruodit puuttuvat kokonaan. Kukinto on aivan latvan ylimmässä päässä. Kasvi kukkii kesäkuulta elokuulle.
Levinneisyys.
Rätvänä kasvaa Aasiassa ja Pohjois-Euroopassa. Se on yleinen koko Suomessa.
Elinympäristö.
Rätvänä viihtyy kosteilla valoisilla paikoilla, kuten suolla tai metsän reunassa.
Käyttö.
Rätvänää on käytetty rohdoskasvina ja värjäykseen. Juurakon karvailla yhdisteillä on verenvuotoa hillitsevä taipumus. Juurakko sisältää parkkihappoa ja on siksi sopinut nahkojen parkitsemiseen. Samalla nahat saivat punaväriä.
Krakatau (yhtye)

Krakatau on Edward Vesalan, Raoul Björkenheimin ja Jari Hongiston vuonna 1985 perustama yhtye. Krakataussa ovat soittaneet rumpuja myös Tom Nekljudow, Ippe Kätkä, Affe Forsman; kokoonpanot ovat muutenkin vaihdelleet levyjen välillä. Multipuhaltajana (saksofonit, krakafoni, toppofoni, huilut) Krakataussa toimi monen vuoden ajan Jone Takamäki. Uffe Krokfors on soittanut kontrabassoa. Vuodesta 2015 yhtyeessä on soittanut rumpuja Ilmari Heikinheimo.
Yhtye tuli alun perin tunnetuksi energisistä konserteistaan, joissa näkyivät selvästi kitaristi ja yhtyeenjohtaja Björkenheimin vaikutteet niin jazzin kuin rockinkin puolelta.
Kurjenjalka

Kurjenjalka eli suokurjenjalka ("Comarum palustre") on punakukkainen kurjenjalkojen sukuun kuuluva hyönteispölytteinen ruohovartinen kasvi. Aiemmin kurjenjalka on luokiteltu hanhikkeihin ("Potentilla").
Ulkonäkö ja koko.
Kurjenjalka on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Sen maavarsi voi olla metrin pituinen. Lehdet ovat sormiliuskaiset, hammaslaitaiset. Kukka on punaruskea, heteet purppuranväriset. Verholehtiä ei pidä luulla terälehdiksi niiden ulkonäöstä huolimatta. Varsi on koheneva ja väriltään punertava. Verholehdet ovat purppuranpunaisia ja ne ovat kaksi kertaa terälehtien pituisia.
Levinneisyys.
Kurjenjalka kasvaa Euroopassa, Siperiassa, Grönlannissa ja Pohjois-Amerikassa.
Elinympäristö.
Kurjenjalka viihtyy märissä paikoissa kuten suolla tai rannalla.
Käyttö.
Kurjenjalkaa on käytetty väriaineena.
Their Greatest Hits

Their Greatest Hits on The Carpenters -duon vuonna 1990 julkaistu kokoelmalevy.
Lähteet.
CD-levy 397049-2 (A&amp;M Records, 1990)
Muistipeli

Muistipeli on yhden tai useamman pelaajan peli missä on tarkoitus löytää korttiparit nurin päin käännetyistä korteista mahdollisimman pienellä määrällä yrityksiä.
Pelin pelaamiseen tarvitaan korttipakka jossa kutakin erilaista korttia (kuvaa) on kaksi kappaletta. Korttien selkäpuoli on kuitenkin kaikissa korteissa samanlainen. Kortit sekoitetaan ja asetetaan pöydällä nurin päin niin ettei pelaaja tiedä missä mikäkin kuva on. Peli alkaa ja jokaisella vuorolla käännetään kaksi mitä tahansa pöydällä olevaa korttia oikein päin. Jos käännettyjen korttien kuvat eivät ole samat, ne käännetään uudestaan nurin. Jos kuvat ovat samat, käännetyt kortit poistetaan pelistä.
Jos pelaajia on yksi, tarkoitus on vain löytää kaikki korttiparit mahdollisimman pienellä määrällä yrityksiä. Tällaisia yksinkertaisia yhden pelaajan muistipelejä löytyy esimerkiksi monista kännyköistä.
Jos pelaajia on kaksi tai useampia, pelaajat kääntävät kortteja vuorollaan. Se pelaaja voittaa joka on löytänyt eniten korttipareja kun pelipöytä on tyhjä. Säännöistä on muunnoksia mutta yleensä omalla vuorollaan parin löytänyt pelaaja saa myös jatkaa omaa vuoroaan.
Union Pacific Railroad

Union Pacific Railroad on Yhdysvaltojen laajin rautatieyhtiö. UP:n rataverkko kattaa keskisen ja läntisen osan Yhdysvalloista Tyynenvaltameren rannikolta Chicagoon ja New Orleansiin. Yhtiö on saavuttanut laajuutensa ostamalla muita rautatieyhtiötä kuten Southern Pacific, Missouri Pacific, Chicago and North Western, Western Pacific, Missouri-Kansas-Texas ja Denver and Rio Grande Western.
BNSF Railway on UP:n merkittävin kilpailija.
Historia.
Union Pacific Railroad perustettiin 1. heinäkuuta 1862.
Id al-Adha

Id al-Adha eli uhrijuhla on (; myösʿĪd al-Kabīr; ʿĪd al-Qurbān; ; , Cejna Qurban) on toinen islamilaisen kulttuurin pääjuhlista Id al-Fitrin lisäksi. Muslimit juhlivat sitä periaatteessa Mekkan lähellä Minān laaksossa pyhiinvaelluksen eli "hajjin" käännepisteen juhlana, kun pyhiinvaeltajat ovat laskeutuneet Arafat-vuorelta, mutta siitä on tullut yleinen juhlapäivä kaikkialla muslimien keskuudessa. Juhla alkaa rukouksella auringon noustua 10. päivänä islamilaisen kalenterin viimeistä kuukautta eli "dhu-l-hiddžaa", ja juhla jatkuu kolme seuraavaa päivää. Useissa maissa se on myös virallinen vapaapäivä. Juhlan alkamispäivä ja kesto vaihtelee hieman maasta toiseen.
Juhlan syy.
Juhlaa vietetään sen kunniaksi, että profeetta Ibrahim oli valmis Jumalan pyynnöstä uhraamaan teuraaksi poikansa. Pojan henkilöllisyys ei käy ilmi Koraanista, mutta islamilainen perimätieto tietää kertoa, että kyseessä oli Ibrahimin ja Hagarin poika Ismael. Kristillisessä ja juutalaisessa Raamatussa samankaltaisen kertomuksen yhteydessä taas mainitaan Iisak (1. Moos 16). Muslimit pitävät sitä kiitoksen, ilon ja anteeksiannon juhlana Jumalan peruutettua vaatimuksensa.
Juhlan viettäminen.
Vauraimmissa perheissä juhlan aikana teurastetaan usein rituaaliin hyväksyttävä eläin, esimerkiksi: lammas, vuohi, kameli tai lehmä. Lihasta kolmasosa jaetaan perheenjäsenten kesken ja loput annetaan köyhille, ystäville ja naapureille. Kotiteurastus ja teurastus liittyen uskonnolliseen riittiin on kielletty Suomessa ja Ruotsissa. Juhlan aikana on tavallista vierailla ystävien ja sukulaisten luona sekä vaihtaa ja antaa lahjoja sekä antaa almuja.
Muslimeilla on kaksi yleistä juhlapäivää: Id al-Fitr ja Id al-Adha. Profeetta Muhammedin sanat ”Jokaisella kansalla on juhlansa, ja tämä on teidän juhlanne” osoittavat, että kaksi Id-juhlaa (Id al-Adha ja Id al-Fitr) ovat vain muslimeja varten.
Ajankohta.
Id al-Adhan alkupäivä osuu gregoriaanisessa kalenterissa laskennallisesti seuraaville päiville. Paikallisen valtiollisen tai uskonnollisen yhteisön ohjeen mukaan päivämäärä voi poiketa hieman tässä esitetyistä:
Lähde:
AK-101

AK-101 on venäläisen AK-47/AK-74 "Kalašnikov" -sarjan rynnäkkökiväärien vientiin tarkoitettu 5,56×45 mm NATO -patruunaa ampuva versio. Aseen tukit on valmistettu muovista ja komposiittimateriaaleista puuosien sijaan painon vähentämiseksi. AK-103 on aseen 7,62×39 mm -kaliiperinen versio.
AK-102, AK-104 ja AK-105 ovat aseen 5,56×45 mm, 7,62×39 mm ja 5,45×39 mm -kaliiperisia karbiinimalleja. Aiemmasta 5,45mm AKS-74U -karabiinista ne eroavat pidemmällä piipulla ja täysimittaisella kaasumännällä.
AK-107 ja AK-108 eivät käytä Kalašnikovin mekanismia, vaan perustuvat Juri K. Aleksandrovin rekyyliä vähentävään mekanismiin. Kaliiperit ovat 5,45×39 mm ja 5,56×45 mm NATO.
Venezuela osti kesällä 2006 100 000 AK-103-rynnäkkökivääriä sekä tehtaan joka valmistaa lisenssillä 50 000 kivääriä vuodessa vuodesta 2010 alkaen jouduttuaan Yhdysvaltain asevientikieltoon.
United 93

United 93 on Paul Greengrassin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2006. Elokuva kertoo syyskuun 11. päivän iskujen yhteydessä maahan pudonneen United Airlinesin lennon 93 tapahtumista kronologisesti mahdollisimman tarkassa aikajärjestyksessä ja alun lyhyttä osuutta lukuun ottamatta reaaliajassa. Elokuva tehtiin yhteistyössä uhrien omaisten ja ystävien kanssa.
"United 93:n" maailmanensi-ilta oli 26. huhtikuuta 2006 Tribecan elokuvajuhlilla New Yorkissa.
"United 93" toi tekijöilleen Oscar-palkintoehdokkuudet ohjauksesta ja leikkauksesta, mutta voitto meni "The Departed" -elokuvalle molemmissa kategorioissa.
Phpsysinfo

Phpsysinfo (PHP System Information) on avoimen lähdekoodin GNU GPL-lisensioitu PHP-komentosarja, joka näyttää laajan skaalan tietoa web-palvelimena toimivasta tietokoneesta. Viimeisin vakaa versio on 2.5.3.
Phpsysinfo tukee monia alustoja. Niihin kuuluvat UNIX-pohjaiset FreeBSD, NetBSD, OpenBSD, Apple Mac OS X ja Linux. Se tukee myös 32-bittisiä Windows-pohjaisia järjestelmiä, Windows NT/2000/XP/Server 2003.
Näkymä.
Perustiedot.
Perustiedoissa näkyvät tietokoneen nimi, IP-osoite, ytimen versio, käyttöjärjestelmä, käynnissäoloaika, käyttäjien määrä ja keskikuormat.
Laitteisto.
Osiosta käyvät ilmi suorittimen merkki, malli, välimuistin koko ja muut tiedot. Lisäksi se kertoo tietokoneessa kiinniolevat PCI-laitteet, IDE-laitteet, SCSI-laitteet ja USB-laitteet. 
Verkon käyttö.
Osio kertoo verkkolaitteiden nimet ja ilmoittaa lähetetyn ja vastaanotetun datan määrän sekä mahdolliset siirtovirheet.
Muistin kuormitus.
Osio ilmoittaa muistin tyypin, prosentuaalisen käytön, vapausasteen, kuormituksen ja muistin kokonaismäärän, joka ilmoitetaan viideltä osa-alueelta: fyysinen muisti, ydin ja ohjelmat, puskurit, välimuisti sekä virtuaalimuisti.
Liitetyt tiedostojärjestelmät.
Osiossa on listattu omien kiintolevyjen ja muiden laitteiden liitospisteet sekä verkossa olevien laitteiden liitospisteet. Siinä näkyy myös tiedostojärjestelmän tyyppi, käytetty ja vapaa tila.
Lämpötilat, jännitteet sekä tuulettimien nopeudet.
Kyseisten antureiden tiedot voidaan lukea emolevyn monitorointiohjelmalla. Phpsysinfo tukee viittä erilaista: lmsensors, healthd, hwsensors, mbmon ja mbm5.
Struma

Struma () eli Strymónas (, ) on joki, joka virtaa Balkanin niemimaalla Bulgarian ja Kreikan alueella. Sen kokonaispituus on noin 400 kilometriä. Pituus Bulgarian puolella on noin 290 kilometriä ja Kreikan puolella lähteestä riippuen noin 110–118 kilometriä. Tämä tekee siitä Bulgarian viidenneksi ja Kreikan kuudenneksi pisimmän joen.
Struma saa alkunsa Vitosha-vuorilta Bulgarian itäosista Sofian lounaispuolelta, noin 2 180 metrin korkeudelta merenpinnasta. Joki ylittää Bulgarian ja Kreikan rajan Promachónaksen kylän kohdalla ja kulkee tämän jälkeen linnoitetun Roúpelin solan läpi. Toiselle puolella jäävät Belasitsavuoret (myös Bélles tai Kerkíni) ja toiselle Slavjanka eli Órvilos. Strumajoen laakso on merkittävin reitti Bulgarian ja Kreikan välillä, ja sitä kautta kulkee myös Thessaloniki–Sofia-valtatie. Kreikan puolella joki kulkee koko ajan Sérresin alueyksikön alueella. Joki laskee Egeanmeren pohjoisosassa olevaan Strymonikóslahteen eli Orfanóksenlahteen Amfípolin kunnassa.
Strumajoen varrella on 56 tekojärveä ja patoa sähköntuotannon, vesihuollon, tulvasuojelun ja kastelun tarpeisiin. Suurimmat padot ovat Studena, Pchelina ja Djakovo Bulgariassa. Kreikassa joen varrella on Kerkíni-tekojärvi. Strumajoen sivujokiin kuuluvat Stroumitsa Bulgarian puolella sekä Angítis, Boútkovas, Exávis, Krousovítis ja Xiropótamos Kreikan puolella. Joen valuma-alue on yhteensä 18 078 neliökilometriä, joista 10 797 neliökilometriä sijaitsee lounaisessa Bulgariassa ja 7 281 neliökilometriä pohjoisessa Kreikassa. Joen virtaama Bulgarian ja Kreikan rajalla on noin 2 500 miljoonaa kuutiometriä vuodessa. Joki virtaa keskimäärin 900 metrin korkeudella merenpinnasta.
Kreikassa Emmanouíl Pappáksen kunnan osa Strymónaksen kunnallisyksikkö sekä Irákleian kunnan osa Strymonikón kunnallisyksikkö ovat saaneet nimensä joesta.
Jääluokitus

Jääluokitus on laivakohtainen määre, joka kuvaa pääasiassa aluksen jäävahvistuksen tasoa. Lisäksi jääluokille on määritetty minimikoneteho.
Suomalais-ruotsalaiset jääluokat.
Suomen ja Ruotsin viranomaiset ovat julkaisseet ja kehittäneet suomalais-ruotsalaisia jääluokkasääntöjä (FSICR; Finnish-Swedish Ice Class Rules) vuodesta 1971.
Suomalais-ruotsalainen jääluokitus vaaditaan kaikilta Suomen tai Ruotsin satamiin talvella saapuvilta tai lähteviltä aluksilta. Jäänmurtajat avustavat ensisijaisesti korkean luokituksen aluksia. Jos aluksella ei ole suomalais-ruotsalaista jääluokkaa ja sillä on hyväksytyn luokituslaitoksen antama luokitusmerkintä jääluokasta, alus saa vastaavan suomalais-ruotsalaisen jääluokan.
Korkeimpien luokkien, 1A Super ja 1A, alukset ovat vahvarunkoisia, ja niissä on suuri koneteho. Niitä avustetaan tarvittaessa kaikissa olosuhteissa, mutta ne pystyvät useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan myös yksin. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että erityisen ankarana talvena merialueille on taattu pääsy vain vähintään 1A-luokan aluksilla. Lähes kaikki Suomen ja Ruotsin sekä Suomen ja Viron välillä liikennöivät autolautat ovat jääluokitukseltaan 1A Super -luokkaa. Jääluokka 1A Super vastaa tietyin edellytyksin Polar class -luokitusta PC 6 sekä jääluokka 1A luokitusta PC 7.
Jääluokkien 1B, 1C ja 2 aluksia avustetaan jäätilanteen mukaan yleensä avaamalla niiden edellä väylää. Jos jääolosuhteet ovat vaikeat, niitä voidaan ottaa hinaukseen.
Jääluokkien numerot kirjoitetaan joskus myös roomalaisin numeroin I ja II.
On myös ehdotettu otettavaksi käyttöön uusi jääluokka 1A Super+. Sen luokan alukset eivät muista jääluokista poiketen tarvitsisi avukseen jäänmurtajaa.
IACS Polar class.
Polar class on IACS:n vuonna 2006 julkaisema jääluokitusstandardi. Se on suunniteltu teräksisille aluksille, jotka pääsääntöisesti liikkuvat vesistöissä, joissa tavataan monivuotista jäätä. Jääluokkia on yhteensä seitsemän.
Stemnitsan tapaus.
Vuonna 2003 uutisoitiin Kreikan lipun alla purjehtineen tankkialus "Stemnitsan" liikkeitä Suomenlahdella. Tapaus herätti kohua, sillä aluksen jääluokitus ei arktisen laiva- ja meritekniikan professori Kaj Riskan mukaan vastaa edes Suomen alinta jääluokkaa, eikä se siis olisi vaikeassa jäätilanteessa ollut avustettavien listalla ja monien mielestä olisi aiheuttanut vaaratilanteen ahtojäissä. "Stemnitsa" vieraili venäläisessä satamassa, ja Venäjä oli antanut sille oman jääluokituksensa.
1999 – Tuntematon tulevaisuus

1999 – Tuntematon tulevaisuus oli suomalainen science fiction -sarjakuvalehti. Sitä kustansi Kustannus Oy Semic vuosina 1980–1981 päätoimittajanaan Allan Tokoi.
Lehden tarinat olivat suurimmaksi osaksi vuosikymmeniä vanhoja sarjakuvaversioita yhdysvaltalaisista scifi-novelleista, ja ne oli aikaisemmin julkaistu "Starstream"-lehdessä vuonna 1976. Lehdessä julkaistiin myös osittain samaa materiaalia kuin saman kustantajan lehdissä "Markos – Robottiajan sankari" ja "UFO".
"1999"-lehdessä julkaistuista tarinoista tunnetuin lienee numerossa 1/1980 julkaistu ”Kuka siellä?” (”Who Goes There?”), joka on sarjakuvaversio "’Se’ toisesta maailmasta" -elokuvasta.
2010 (vuoden 1984 elokuva)

2010 (, Suomessa televisiossa myös nimellä Avaruusseikkailu 2010) on Peter Hyamsin ohjaama yhdysvaltalainen tieteiselokuva vuodelta 1984. Se perustuu Arthur C. Clarken romaaniin ', joka kirjan tapaan on jatko-osa elokuvalle '.
Elokuvan päärooleissa ovat Roy Scheider avaruushallinnon entisenä johtajana Heywood Floydina ja Helen Mirren neuvostoliittolaisen avaruusaluksen "Aleksei Leonovin" komentajana Tanja Kirbukina. 
Ohjaaja Peter Hyams on kertonut, ettei olisi tehnyt elokuvaa ilman ensimmäisen elokuvan ohjanneen Stanley Kubrickin lupaa. Kertoman mukaan kun Hyams oli kertonut Kubrickille halustaan tehdä jatko-osa ja kysynyt tältä lupaa, Kubrick oli vain nauranut kysymykselle ja vastannut: ”Siitä vain, tee se. En minä välitä.”
Elokuva sai vuonna 1984 sai viisi Oscar-ehdokkuutta, muun muassa parhaista erikoistehosteista, sekä Hugo-palkinnon elokuvien sarjassa.
Tarina.
Lähtökohtana elokuvassa on kahden suurvallan kiire selvittää avaruusalus "Discoveryn" mysteeri vuodelta 2001 - yhdysvaltalaisten "Discovery II" on rakenteilla, mutta ei valmistu ajoissa ehtiäkseen Jupiterin luokse, sillä Discoveryn huomataan lähestyvän oudosti Jupiterin kuuta Ioa.
Neuvostoliitto on kuitenkin lähettämässä omaa alustaan kohti Jupiteria, ja Floydin, Discoveryn suunnittelijan Walter Curnowin sekä HAL 9000 -tietokoneen suunnittelijan R. Chandran on ydinsodan uhan alla neuvoteltava itselleen paikka neuvostoliittolaisten aluksessa.
Monet elokuvan julisteista kuvaavat mustaa monoliittia Jupiterin lähellä. "Leonov" löytääkin tällaisen Discoveryn läheltä. Discoveryn ja HAL 9000:n uudelleenkäynnistys onnistuu hyvin, mutta Neuvostoliiton ja Yhdysvaltojen välinen uhkaava sotatila Maan päällä eristää miehistöt toisistaan samalla kun Floyd saa salaperäisiä viestejä, jotka kehottavat lähtemään Jupiterin läheisyydestä.
Miehistön jäsenet eivät ole varmoja HALin yhteistyöhalukkuudesta, mutta HAL on luottamuksen veroinen ja "Leonov" pääsee pakenemaan juuri ennen kuin monoliitti muuttaa Jupiterin pieneksi tähdeksi.
Vastaanotto.
"2010" sai kriitikoilta jakaantuneen vastaanoton; Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 64 % kriitikoista arvioi sen myönteisesti. Kaikki olivat kuitenkin yhtä mieltä siitä, ettei elokuva ollut läheskään ensimmäisen tasolla. Metacritic arviointisivustolla elokuva sai 53/100 pisteen metascoren ja 7,5/10 käyttäjäpisteet.
Matosammakot

Matosammakot (Gymnophiona tai Apoda) on yksi sammakkoeläinten lahkoista. Lahkoon kuuluu kymmenen heimoa ja 222 lajia. Lahkon lajeilta puuttuvat raajat, minkä vuoksi niitä pidettiin aluksi käärmeinä. Matosammakkojen etu- ja takaruumiit ovat yleensä suunnilleen samannäköiset ja niiden ruumis on tasapaksu. Iho on paljas tai siinä on pyöreitä sarveissuomuja.
Matosammakot elävät Keski- ja Etelä-Amerikassa, Afrikassa ja osassa Aasiaa.
Eräät lajit elävät vedessä, mutta suurin osa tropiikin seutujen kuohkeassa mullassa. Naaras munii yleensä kuoppaan, josta se myös kaivaa käytävän lähimpään lammikkoon. Joidenkin lajien naaraat myös vartioivat pesäänsä, mutta läheskään kaikki eivät tee niin. Toukkien kuoriutuessa ne siirtyvät käytävää pitkin lammikkoon.
Heimot.
Matosammakot jaetaan kymmeneen heimoon:
Yksittäisten matosammakkolajien lukumäärä on epävarma, sillä monet lajit on kuvattu yhden ainoan yksilön perusteella. Tiedon karttuessa nyt erillisinä pidettyjä lajeja jouduttaneen yhdistämään. Koska matosammakot elävät piilottelevaa elämää, kokonaan uusia lajeja kuitenkin löytynee vielä.
Alexander von Zemlinsky

Alexander von Zemlinsky (14. lokakuuta 1871 Wien – 15. maaliskuuta 1942 Larchmont, New York) oli itävaltalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi. Zemlinsky aloitti piano-opinnot nuorena ja soitti kouluaikoinaan urkuja synagogassaan. Vuonna 1884 hän aloitti opintonsa Wienin konservatoriossa. Hän opiskeli pianon soittoa ja säveltämistä ja voitti koulun pianokilpailun vuonna 1890. Zemlinsky tutustui Arnold Schönbergiin tämän liityttyä "Polyhymnia"-orkesteriin, johon Zemlinsky kuului. Heistä tuli pian läheiset ystävät. Schoenberg meni myöhemmin naimisiin Zemlinskyn Mathilde-siskon kanssa. Zemlinsky opetti Schönbergille myös kontrapunktia. Zemlinsky toimi lukuisten ooppera- ja konserttitalojen kapellimestarina Saksassa ja Itävallassa. Vuonna 1938 hän muutti Yhdysvaltoihin.
Säveltäjän varhaisissa teoksissa on huomattavissa vaikutteita Johannes Brahmsin musiikista ja myöhäisemmissä teoksissaan hän käytti wagnerimaisia harmonioita. Toisin kuin Schönberg Zemlinsky ei kirjoittanut atonaalista tai dodekafonista musiikkia. Zemlinskyn teoksista tunnetuimpia on hänen "Lyyrinen sinfoniansa" (1923): seitsenosainen teos orkesterille, sopraanolle ja baritonille.
Helen Mirren

Helen Lydia Mirren (s. 26. heinäkuuta 1945 Chiswick) on englantilainen teatteri-, televisio- ja elokuvanäyttelijä. Hän on voittanut kolme Emmy-palkintoa ja vuoden 2006 parhaan naispääosan Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa "The Queen". Tämä oli hänen kolmas Oscar-ehdokkuutensa.
Perhe.
Helen Mirren syntyi Chiswickissä Lontoon länsipuolella, ja hän oli vanhempiensa kolmesta lapsesta toinen. Hänen ristimänimensä oli Yelena Vasilievna Mironova. Hänen isänsä Vasili Petrovitš Mironov oli lapsena muuttanut Venäjältä Englantiin diplomaatti-isänsä mukana ja jäänyt maahan Venäjän vallankumouksen jälkeen. Mirrenin äiti Kathleen Alexandrina Eva Matilda, o.s. Rogers, oli englantilainen. Isä muutti perheen sukunimen Mirreniksi 50-luvulla.
Ura.
Helen Mirrenin merkittävimpien teatteritöiden joukossa ovat roolisuoritukset Kleopatrana ja lady Macbethina. Hän on myös tehnyt pitkän elokuvauran, johon kuuluvat muiden muassa "Caligula", "Gosford Park", "Excalibur – sankarin miekka", "Linnunradan käsikirja liftareille" (äänirooli) ja "The Queen". Mirren on myös näytellyt televisiosarjoissa, joista tunnetuin rooli on poliisi Jane Tennison rikossarjassa "Epäilyksen polttopiste" (1991–2006). Televisioelokuvista merkittävin lienee historiallinen draama "Elisabet I". Mirren esiintyi myös vuoden 2007 elokuvassa ".
Mirren on ainoa näyttelijä, joka on esittänyt valkokankaalla sekä Elisabet I:tä että Elisabet II:ta ja lisäksi voittanut molemmista samana vuonna (2007) Golden Globe -palkinnot.
Yksityiselämä.
Helen Mirren on ollut naimisissa yhdysvaltalaisen ohjaaja-tuottajan Taylor Hackfordin kanssa vuodesta 1997 lähtien; hänellä ei ole lapsia.
Hermann Abendroth

Hermann Paul Maximilian Abendroth (19. tammikuuta 1883 Frankfurt am Main – 29. toukokuuta 1956 Jena) oli saksalainen kapellimestari.
Lyhyen Essenissä työskentelyn jälkeen Abendroth nimitettiin kapellimestariksi Kölniin, jossa hän johti vuosina 1915–1934 johti Gürzenich-orkesteria sekä kaupungin konservatoriota vuosina 1925–1943. Tämän orkesterin kanssa hän sai arvostusta kaikkialla Euroopassa ja hänet kutsuttiin useita kertoja johtamaan Neuvostoliiton Valtion sinfoniaorkesteria sekä Lontoon sinfoniaorkesteria.
Vuonna 1934 Abendroth joutui eroamaan tehtävistään Kölnissä, koska häntä epäiltiin liian läheisistä suhteista neuvostoliittolaisiin. Hänet kuitenkin nimitettiin erittain arvostetun Leipzigin Gewandhaus-orkesterin johtoon. Hänen edeltäjänsä Bruno Walter oli joutunut eroamaan tehtävästä juutalaisen syntyperänsä tähden, vaikka samaan aikaan Kölnin kamariorkesteri levytti hänen johdollaan muun muassa Vivaldin, Händelin ja Mozartin musiikkia. Leipzigin orkesterin johdossa Abendroth toimi aina vuoteen 1945 saakka. Samaan aikaan hän jätti myös tehtävänsä Leipzigin konservatoriossa, johon hänen oli nimetty vuonna 1941.
Abendroth oli natsipuolueen jäsen, mutta hän vakuutti aina, ettei ollut koskaan osallistunut yhteenkään poliittiseen kokoukseen tai mihinkään vastaavaan toimintaan.
Sodan jälkeen hänestä tuli Weimarin kaupungin musiikillinen johtaja vuosiksi 1945–1956 ja samalla hän myös palasi Leipzigiin johtamaan Leipzigin radion sinfoniaorkesteria vuosina 1949–1956. Viimeiseksi hän johti vuosina 1953–1956 Berliinin radion sinfoniaorkesteria Itä-Berliinissä.
Ohjelmisto.
Orkesterinjohtajana Abendrot oli kuin kotonaan saksalaisen ohjelmiston kanssa, hän levyttikin Anton Brucknerin sinfoniat erittäin onnistuneesti ja niitä levyttäessään hän pääsi valloilleen tarkkavaistoisuutensa, jota nämä sinfoniat vaikeutensa vuoksi vaativat.
Ebon Hawk

Ebon Hawk on -pelissä päähahmo Revanin ja hänen kumppaniensa alus. -pelissä se päätyy pakolaisjedin haltuun. Alus on valmistettu Transel-planeetalla. Se on alkuperältään Galaktisen tasavallan laivaston alus, joka on sittemmin vaihtanut omistajaa useaan kertaan päätyen lopulta Taris-planeetalle Davik Kangin omistukseen.
Perustietoa.
Alus on 24 metriä pitkä, tyypiltään kevyen luokan avaruusrahtialus. Lentämiseen se tarvitsee yhden pilotin, jonka lisäksi kaksi tykkimiestä ovat myös hyödyksi. Aseistuksena aluksella on kaksi turbolasertykkiä ja kaksi raskasta sädekanuunaa. Aluksella on erittäin tehokkaat, mutta helposti vahingoittuvat moottorit, joilla pääsee hyperavaruuteen. Aluksen runko muistuttaa jonkin verran Millennium Falconia.
Kapteenit.
Kapteenina toimi jediritari Revan, jonka nimeksi tuli myöhemmin pimeälle puolelle jouduttuaan Darth Revan. Myöhemmin aluksen omisti eräs tuntematon jedi (niin sanottu pakolaisjedi).
Miehistö.
Ensimmäisessä "KotOR"-pelissä "Ebon Hawk"in miehistöön kuuluivat:
"KotOR II" -pelissä miehistönä puolestaan toimi:
Suomen Kristillinen Ylioppilasliitto

Suomen Kristillinen Ylioppilasliitto SKY on ekumeenisesti suuntautunut ja kansainvälisesti toimiva kristillinen opiskelijajärjestö. Järjestö on sitoutunut evankelisluterilaisen kirkon tunnustukseen. Liittohallituksen puheenjohtaja on Saara Alamäki vuodesta 2024 ja pääsihteeri on Katri Malmi vuodesta 2023 alkaen.
SKY on ollut uranuurtaja ekumenian, diakonian, rippileiritoiminnan ja ympäristökysymysten kohdalla. Järjestö tekee kriittistä, keskustelevaa ja ennakkoluulotonta työtä 2000-luvun kirkollisessa elämässä sekä kristillisessä opiskelijamaailmassa.
Globaali näkökulma on leimallista SKY:n toiminnassa. 1970-luvulta alkaen vapautuksen teologiaan tutustuminen sai SKY:n jäsenet kiinnostumaan kolmannen maailman asemasta. Erilaisilla projekteilla on pyritty paitsi auttamaan hädänalaisia myös herättämään keskustelua siitä, mitä voi tai pitäisi tehdä.
SKY on perustettu keväällä 1897. Liitto vietti 110-vuotisjuhlaansa 6. toukokuuta 2007 Helsingissä. 
Paikallisyhdistykset.
SKY:n toiminnan kulmakivenä ovat paikallisyhdistysten järjestämät teemaillat, joissa pureudutaan asiantuntijoiden alustusten kautta ajattomiin ja ajankohtaisiin uskonnollisiin, kirkollisiin sekä yhteiskunnallisiin kysymyksiin. 
SKY:n paikallisyhdistyksistä vuonna 2024 aktiivisimmin toimivat Helsingin, Turun, Tampereen ja Joensuun järjestöt.
Paikallisyhdistyksiä ovat: 
Lehdet: Etsijä ja Ad Lucem.
SKY julkaisee kahta lehteä:
Muita julkaisuja.
SKY on julkaissut vinyyli- ja cd-levyjä. Yhdistys julkaisi vuonna 1968 "Nostokurki"-levyn. Se oli ensimmäinen nuorten hengellisen musiikin levy. Levyllä soitti Sataset ja Heikki Laitinen. Nostokurki-kappaleen sanat ovat Mikko Heikan. Nostokurki-levyn parhaita paloja on julkaistu cd-levynä vuonna 2007. Vuonna 2012 julkaistiin "Salvadorilainen kansanmessu" cd-levy. 
Kansainvälinen toiminta.
SKY toimii kansainvälisissä järjestöissä. Yhdistys on yhdessä Ortodoksisen Opiskelijaliiton (OOL) kanssa osa maailmanlaajuista ekumeenista kristillistä opiskelijaliikettä, World Student Christian Federationia (WSCF).
Vuonna 1895 perustettu WSCF on maailman vanhin kansainvälinen opiskelijaliike ja maailman vanhin ekumeeninen järjestö. WSCF:llä on jäsenjärjestöjä yli sadassa maassa. WSCF:n keskustoimisto sijaitsee Le Grand-Saconnex’ssa, Sveitsissä. 
WSCF:n Euroopan alueen pohjoismais-baltialaiseen yhteistyöneuvostoon NBCC:ään kuuluvat Suomen, Ruotsin, Norjan, Tanskan ja Liettuan jäsenjärjestöt. NBCC:n jäsenjärjestöt pitävät tiiviisti yhteyttä ja järjestävät vuosittain kaksi pohjoismaista tapahtumaa.
SKY on Suomen ekumeenisen neuvoston (SEN) kumppanuusjärjestö ja nimeää edustajiaan SEN:n jaostoihin.
Muuta yhteistyötä.
Kotimaassa läheisiä yhteistyökumppaneita ovat muun muassa Ortodoksinen Opiskelijaliitto ja Kirkon Ulkomaanavun Changemaker-verkosto.
Merkittäviä henkilöitä.
Pääsihteerit.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet SKY:n pääsihteereinä:
Pääsihteerit
Puheenjohtajat.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet SKY:n puheenjohtajina:
Anne Nurmi

Anne Nurmi, oik. Anne Marjaana Wolff (s. 22. elokuuta 1968 Tampere) on suomalainen laulaja, säveltäjä ja kosketinsoittaja, joka soittaa Lacrimosa-nimisessä goottimetalliyhtyeessä.
Nuorempana Nurmi lauloi kirkkokuoroissa ja oppi soittamaan kosketinsoittimia.
Vuonna 1987 Nurmi perusti yhdessä toisen laulajan Jyrkin kanssa "Noidat"-nimisen goottirock-yhtyeen. Nimi vaihtui muotoon Two Witches myöhemmin samana vuonna, kun yhtyeen laulukieleksi vakiintui englanti. Yhtyeeseen liittyivät 1989 Nauku ja Toby.
Two Witchesin esiinnyttyä Euroopan kiertueellaan 1993 Lacrimosa-yhtyeen kanssa, Lacrimosan saksalaissyntyinen laulaja Tilo Wolff pyysi Nurmea soittamaan kosketinsoittimia kolmannella levyllään "Satura". Wolff pyysi tämän jälkeen Nurmea mukaan yhtyeeseen pysyvästi. "Lichtgestalt" (2005) on pariskunnan yhdeksäs levy.
Karhupuisto

Karhupuisto () on noin 3 000 neliömetrin suuruinen kolmion muotoinen puisto Helsingissä. Se sijaitsee Torkkelinmäen osa-alueella Kallion kaupunginosassa. Sitä rajoittavat lounaassa Viides linja, pohjoisessa Agricolankatu ja idässä Fleminginkatu.
Puiston kesäinen kohokohta on suuri ja värikäs kukkaistutus. Karhupuiston kummit huolehtivat kaupungin puisto-osaston kanssa puiston kukkaistutuksista, nurmesta sekä lehmuksista. Puistossa on suurehko hiekkakenttä, jossa voi pelata muun muassa petankkia. Karhupuisto tunnetaankin muun muassa Valtio-opillisen petankkiklubin kotikenttänä. Puistossa järjestetään myös tapahtumia, kuten vuosittainen Karhupuisto Film Festival.
Karhupuistossa sijaitsee kaksi tyyppikioskia. Puisessa lippakioskissa toimii nykyisin kesäkahvila. Toinen rakennus on moderni teräsrakenteinen grillikioski.
Karhupuiston länsilaidalla Viidennellä Linjalla on raitiolinjojen 3 ja 9 pysäkki ja taksiasema. Puiston vieressä Fleminginkadulla on bussilinjojen 73 ja 74 pysäkki. Fleminginkadun toisella puolella sijaitsee Kallion kirjasto. Helsingin keskuspelastusasema on Karhupuiston vieressä.
Nimi.
Karhupuisto on saanut nimensä siellä sijaitsevan, kuvanveistäjä Jussi Mäntysen veistoksen "Mesikämmen muurahaispesällä" mukaan. Punagraniittinen teos paljastettiin vuonna 1931. 
Puiston aiemmat, vuonna 1901 käyttöön otetut ja vuonna 1928 virallistetut nimet olivat "Agricolan puistikko – Agricolaskvären." Nimiksi vaihdettiin "Karhupuisto – Björnparken" vuonna 1956. Nimenmuutoksella pyrittiin välttämään sekaantumista Punavuoressa sijaitsevaan Agricolan kirkkoon ja sen vieressä olevaan puistoon (nykyisin Tehtaanpuisto).
Populaarikulttuurissa.
Karhupuisto mainitaan useissa Sir Elwoodin hiljaisten värien lauluissa. Puisto esiintyi myös useasti televisiossa Ylen draamasarjassa "Kotikatu". Laulaja Aarne Tenkanen levytti vuonna 1996 kappaleen ”Karhupuiston boogie woogie”.
Puisto mainitaan Maustetytön vuoden 2023 laulussa "Ei niin kovin suuri city."
Syyskuussa 2025 puistossa järjestettiin Karhupuisto Film Festival. Tapahtumassa esitettiin kaksi iltaa avoimia ulkoilmaelokuvanäytöksiä Karhupuistossa ja elokuvia mm. Kallion kirkossa, Kallion kirjastossa ja viereisessä Alli Tryggin puistossa Teatteri Sirkus Suosalon telttassa.
Etsijä

Etsijä on vuonna 1908 perustettu kristillinen mielipide- ja kulttuurilehti. Sitä julkaisee Suomen Kristillinen Ylioppilasliitto (SKY), joka on itsenäinen opiskelijajärjestö. Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Etsijä ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1908. Sille myönnettiin kirkon tiedonvälityspalkinto vuonna 1995. Vuodesta 2019 alkaen lehti on ilmestynyt vain verkossa.
Etsijän toimituskunta koostuu pääosin opiskelijoista ja nuorista aikuisista. Lehti käsittelee monenlaisia aihepiirejä kuten uskontoa, politiikkaa, filosofiaa ja kirjallisuutta. Julkaistujen artikkelien tyyli on usein pohdiskeleva ja esseemäinen. Lisäksi Etsijä on julkaissut ajankohtaisten ja tunnettujen henkilöitten haastatteluja. Etsijä on Kulttuuri-, mielipide-, tiedelehtien liitto Kultti ry:n jäsen.
Lehden linja.
Etsijän tavoitteena on ollut muuttaa linjaansa yhä dialogisemmaksi. Se haluaa olla keskustelun välittäjänä kristittyjen ja muita katsomusta edustavien välillä. Omaa linjaansa Etsijä kuvaa seuraavasti: 
""Pelkän kliseisen kriittisyyden sijaan lehden päämääräänä on löytää jotain mihin uskoa ja sitoutua ilman älyllistä itsepetosta, olivat kyseessä sitten uskonnolliset, taiteelliset tai poliittiset ihanteet. Leimoilla ja identiteeteillä ei ole merkitystä, sillä Etsijä haluaa olla keskustelun väline uskoville ja uskonnottomille. Keskustelun hyveinä se pitää 
"1) ymmärtämistä, aitoa pyrkimystä tavoittaa ne syyt ja kokemukset joiden perusteella toista mieltä olevat ovat päätyneet kantaansa ja 
"2) avoimuutta, uskallusta ilmaista rohkeasti omat kantansa ja perusteensa ilman turhaa sovittelevuutta ja miellyttämisen halua.""
Etsijän ruotsinkielinen sisarlehti on Ad Lucem.
Elektra (sarjakuvahahmo)

Elektra on Marvel-kustantamon sarjakuvahahmo, jonka ensiesiintyminen tapahtui Daredevil-lehden numerossa 168 (tammikuu 1981). Hahmon loi Frank Miller.
Elektra on ninja ja salamurhaaja. Hänellä oli lyhyt rakkaussuhde supersankari Daredevilin kanssa, mutta Elektran väkivaltainen luonne ja palkkasoturimainen elämäntyyli erottivat parin.
Elektra on nimetty kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvän Elektran, Agamemnonin ja Klytaimestran tyttären, mukaan.
Voimat ja varusteet.
Elektra käyttää yleensä aseenaan kahta saita. Hänellä ei ole yliluonnollisia voimia, mutta hän on perehtynyt erittäin syvällisesti itämaisiin taistelulajeihin. Kunnoltaan hän vastaa olympiavoittajan tasoista moniottelijaa.
Elektra muissa medioissa.
Elokuvat.
Elektra esiintyi sivuhahmona vuoden 2003 "Daredevil"-elokuvassa. Kaksi vuotta myöhemmin ilmestyi spin-off-elokuva "Elektra", jossa hän on pääosassa. Vuoden 2024 Deadpool &amp; Wolverine -elokuvassa Elektralla oli sivurooli yhdessä muiden vähemmän tunnettujen Marvel-hahmojen kanssa. Kaikissa kolmessa elokuvassa Elektraa näytteli Jennifer Garner.
Televisiosarjat.
Elektra esiintyi Marvel Cinematic Universeen kuuluvan Netflix-sarjan "Daredevil" toisella tuotantokaudella vuonna 2016. Häntä esitti ranskalainen näyttelijä Élodie Yung.
Videopelit.
Elektra on pelattava hahmo Activisionin "" -pelissä. Hahmoa dubbasi näyttelijä Gabrielle Carteris.
Vartija (lehti)

Vartija on aatteellisiin ja taloudellisiin organisaatioihin sitoutumaton mielipidelehti. Lehti ilmestyy kuusi kertaa vuodessa. Lehden tunnus oli pitkään "Ihminen, uskonto, yhteiskunta". Tunnuslausetta muutettiin vuoden 2011 alusta muotoon "Ihminen – usko – kulttuuri". Vuodesta 2017 lehti on ilmestynyt ainoastaan e-lehtenä, sillä sitä julkaisevan yhdistyksen voimavarat eivät ole riittäneet paperilehden julkaisuun.
"Vartijan" alkuperäinen ohjelmanjulistus kuului, että se on "kirkollinen lehti, yleistajuisesti esittävä niitä kysymyksiä, jotka koskevat kirkkoa, sen sisällistä elämää ja sen suhdetta valtiollisiin sekä yhteiskunnallisiin oloihin". Tuolloin se myös selvästi ilmaisi, että "kaikki muut puolueet ovat kirkolle enemmän tai vähemmän vastenmielisiä paitsi ”vanhain” johtama kansallinen puolue". Nykyisen ohjelman mukaan siinä kirjoittavat asiantuntijat teologiasta, uskontotieteestä, filosofiasta, psykologiasta, maailmankuvista, kulttuurista ja yhteiskunnasta. Kirjoitusten pääpaino on ollut teologiassa, mutta näkyvästi ovat olleet esillä myös filosofia, uskontotiede sekä ihmis- ja yhteiskuntatieteet. "Vartijan" yhteiskunnallinen painoarvo on ollut merkittävä erityisesti 1960-luvulla, jolloin se oli yksi nuorisoradikalismin äänitorvista. 
"Vartijan" päätoimittajia ovat Matti Myllykoski (1998–) ja Mikko Ketola. Lehdellä on toimitusneuvosto. Lehteä julkaisee Vartijan kannatusyhdistys ry. 
Vartija on perustettu 1888.
Vartijan päätoimittajia.
Lehden aloittaessa 1888 sen vastaava toimittaja oli Elis Bergroth, ja hän jatkoi tehtävässä 1906 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka.
Annemarie Verstappen

Anna Maria ”Annemarie” Theodora Petra Verstappen () on entinen alankomaalainen uimari, joka voitti uransa aikana kolme olympiamitalia, kaikki Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984. 
Vuonna 1982 hän voitti maailmanmestaruuden 200 metrin vapaauinnissa Ecuadorissa. Myöhemmin samana vuonna, hänet nimettiin Alankomaiden vuoden naisurheilijaksi. Vuonna 1983 hän rikkoi 50 metrin vapaauinnin maailmanennätyksen. Lisäksi hän voitti uransa aikana kaksi EM-hopeaa, ja kolme EM-pronssia.
Stockmannin Pietarin tavaratalo

Stockmannilla () oli 31. tammikuuta 2015 asti Venäjän toiseksi suurimmassa kaupungissa Pietarissa yksi tavaratalo. Lisäksi Stockmann omistaa Pietarissa sijaitsevan Nevsky Centre -kauppakeskuksen kiinteistön.
Tavaratalo siirtyi pois Stockmannin omistuksesta Reviva Holdings Limited -yhtiölle 1. helmikuuta 2016 alkaen. Uusi omistaja aikoo siirtää Venäjän tavaratalot omistamansa Debenhams-brändin alle vuoden 2018 alkuun mennessä.
Tavarataloryhmä.
Stockmann avasi 11. marraskuuta 2010 Pietarin keskustassa Nevsky Centre -kauppakeskuksen, jossa on 20 000 neliömetrin Stockmann-tavaratalo sekä 30 000 neliömetriä muuta liiketoimintaa, 565 auton paikoitushalli, ravintolapalveluita ja toimistotiloja. Kauppakeskuksen rakentaminen maksoi noin 185 miljoonaa euroa.
Muu liiketoiminta kaupungissa.
Stockmann on harjoittanut liiketoimintaa Pietarissa myös Lindex-, Seppälä- ja Bestseller-ketjujen kautta. Tammikuussa 2011 Lindexin myymälöitä oli kaupungissa kaksi, Seppälän myymälöitä 13 ja franchise-periaatteella toimivia Bestsellereitä seitsemän kappaletta.
Seppälän Stockmann myi pois vuonna 2015. Lisäksi Lindex on ilmoittanut vetäytyvänsä Venäjältä kokonaan.
Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut

Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut on Aarne Tarkaksen ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1960. Pääosissa näyttelee aikansa tunnettuja elokuvanäyttelijöitä. 
Elokuva perustuu toimittaja Erkki-Mikaelin "Avussa" julkaistuihin pakinoihin. Elokuva kertoo myyntimies Isaskar Keturin ja aputoimittaja Mikaelin vaiheista. He kauppaavat imuria, maalaavat hotellia, hoitavat kauhukakaraa, esiintyvät mannekiineina ja suojelevat vuorineuvos Tömstenin tytärtä katalalta johtaja Lööperiltä. Yhdessä kohtauksessa Hannes Häyrinen ja Leo Jokela nähdään naiseksi pukeutuneena. Elokuvassa on mukana myös ajan suosikkilaulajia, esimerkiksi Umberto Marcato ja Seija Karpiomaa.
Arviot.
Aikalaisarvioijat antoivat elokuvalle jokseenkin tylyn tuomion, tosin Hannes Häyrisen koomikonkyvyt saivat kiitosta. Myöhemmin televisioesityksen yhteydessä arvioijien linja on ollut sama: farssiksi luonnehdittu elokuva on kiireessä tehty ja epäonnistunut. DVD:ltä elokuvan katsonut Elokuvauutiset.fi:n arvioija näkee elokuvassa paljon hyvää, ja se piti hänellä suupielet hymyssä alusta loppuun asti.
Javier Chevantón

Ernesto Javier Chevantón Espinosa (s. 12. elokuuta 1980 Juan Lacaze, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2014–2015 Uruguayn toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Liverpool Montevideota. 178 senttimetriä pitkän Chevantónin pelipaikka on hyökkääjä.
Chevantón on pelannut pääsarjatasolla uruguaylaisissa Danúbiossa ja Liverpool Montevideossa, Italian Serie A:n Leccessä ja Atalantassa, Ranskan Ligue 1:n Monacossa, Espanjan Primera Divisiónin Sevillassa sekä Argentiinan Primera Divisiónin Colónissa.
Uruguayn maajoukkueessa Chevantón pelasi 22 ottelua ja teki seitsemän maalia vuosina 2001–2008.
Saavutukset.
Sevilla: