tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gail Nattrass

Gail Nattrass (s. 1943 Pohjois-Rhodesia) on historioitsija. Hän asettui miehensä kanssa Etelä-Afrikkaan vuonna 1967.
Nattrass opiskeli Natalin yliopistossa, Rhodesian &amp; Njassamaan yliopistossa sekä Etelä-Afrikan yliopistossa (UNISA). Hän luennoi 20 vuoden ajan Witwatersrandin yliopiston historian laitoksella Johannesburgissa. Hän kirjoitti oppimateriaaleja ja esitteli julkaisuja Etelä-Afrikan ja muiden maiden historian eri aiheista neljässä eteläafrikkalaisessa yliopistossa.
Metal Slug

Metal Slug (koko nimellä Metal Slug - Super Vehicle-001) on Nazca Corporationin kehittämä ja SNK:n julkaisema räiskintäpeli. Peli on julkaistu vuonna kolikkopelinä Neo Geo MVS:lle. Peli on tämän jälkeen julkaistu useille muille alustoille. Peli aloitti myös sarjan pelejä.
Pelaaminen.
Peli on sivuttain vierittävä räiskintäpeli, joka on humoristinen parodia sodasta.
Pelissä on sarjakuvamainen ote sotaan yhdistäen animoitua sprite-grafiikkaa mustan huumorin väkivaltaan.
Pelaaminen on samankaltaista kuin Konamin "Contrassa", mutta peli välttää toistuvien jaksojen muistiinpanemisen. Molemmat on suunniteltu kolikkopeleiksi ja eivät ole varsinaisesti "reiluja" pelaajaa kohtaan ja pelaaja kuolee usein kaaoksessa.
Hahmoilla on taustatarina, jota ei juurikaan selitetä. Ytimessä on sota kahden ryhmän välillä: "Regular Army" ja "Rebellion". Kenraali Morden loikkaa vastarinnan puolelle ja päähenkilöiden on pysäytettävä tämä.
Pelaaja voi juosta useimpiin vastustajiin kuolematta ja tämä mahdollistaa läheltä vaivihkaisen lyönnin, joka on toisinaan ainoa keino päästä ohi kilpeä kantavista vastustajista. Pääaseena on pistooli, mutta pelin aikana voi poimia useita aseiden tehostuksia, jotka toisinaan saa panttivangin pelastamalla.
Pelin aikana löytyy panttivankeja, jotka toisinaan seuraavat pelaajaa ja auttavat vastustajien päihittämisessä.
Pelin nimessä oleva "Metal Slug" on tankki, joita pelaaja löytää harvakseltaan.
Kehitys.
Sarjan alkuperäiset peli kehitti Nazca, joka aiemmin työskenteli Iremin kanssa ja sittemmin otettiin SNK:lle.
Pelisarja pysyi pikselitaiteessa huolimatta kehityskulusta, jonka myötä monet kilpailijat siirtyivät 3D-grafiikkaan.
Varhain pelin kehityksessä siinä piti olla vain tankkeja, mutta tämän ajateltiin olevan tylsää ja ensimmäiset kaksi hahmoa lisättiin. Pelaaja voi hypätä tankkiin ja ampua. Maailman suunittelussa siinä ohjeena oli synkempi sävy ja maailma ei ole siisti, maailman on tarkoitus tuntua likaiselta ja maailmalta, jossa on oikeasti asuttu.
Koneet eivät liiku perinteiseen tapaan vaan enemmän elävän eläimen tapaan: tarkkaan katsoessa tankki taipuu tavoilla, joilla sen ei pitäisi.
Spriteissä ja animoinnissa on rajattu määrä pikseleitä käytössä ja niissä käytettiin värien asteittaisia muutoksia.
Julkaisuversiot.
Alkuperäisen kolikkopeliversion jälkeen peli siirrettiin muun muassa PlayStationille, Neo Geo CD:lle ja Sega Saturnille.
Dingolfing-Landaun piirikunta

Dingolfing-Landaun piirikunta () on piirikunta Ala-Baijerin hallintopiirissä Baijerin osavaltiossa Saksassa. Vuoden 2020 lopussa piirikunnassa oli 97 244 asukasta. Piirikunnan keskus on Dingolfing, joka on alueen suurin kaupunki. Piirikunnan pinta-ala on 878 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 15 kuntaa.
Tuulivaara

Tuulivaara (, Туливары, "Tulivary" ja muita nimimuotoja) on entinen kylä Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Repolan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Tuulijärven rannalla 50 kilometriä Repolasta lounaaseen.
Laatokan ja Vienanmeren välisen kulkureitin varrella sijainnut Tuulijärvi-niminen kylä mainitaan Nousia Venäläisen selvityksessä vuodelta 1555. 1600-luvun lopulla Tuulivaara oli yksi Repolan pogostan suurimmista kylistä, mutta se autioitui 1700-luvun alussa. Vuonna 1905 kylässä oli kymmenen taloa ja 90 asukasta.
Tuulivaara koostui kahdesta osasta, joista toinen sijaitsi Tuulijärven rannalla ja toinen 80 metriä korkean vaaran rinteellä. Alakylää kutsuttiin Samuli Paulaharjun mukaan Tuulijärveksi. Järven rannalla oli Pietarille ja Paavalille pyhitetty tsasouna. Alakylässä oli koulu, jossa kävivät myös läheisen Koropin kylän lapset. Tuulivaaran ohi kulki Repolan ja Lieksan välinen tie.
Neuvostoaikana perustettiin Tuulivaaran kyläneuvosto, johon kuuluivat myös Koroppi ja Lusma. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 297 asukasta, joista karjalaisia oli 289, suomalaisia viisi ja venäläisiä kolme. Tuulivaarassa asukkaita oli 71.
Tuulijärven kylät tuhoutuivat jatkosodan aikana. Alueen metsävaroja alettiin hyödyntää 1950-luvulla, jolloin järven rannoille perustettiin uudet Tuloksen, Lusman ja Vostotšnyin metsätyökylät. 1960-luvulla niissä oli yhteensä yli tuhat asukasta. 1970-luvun alussa metsätyöt lopetettiin ja kylät tyhjennettiin. Nykyään alue on asumatonta rajavyöhykettä. Entisen Tuulivaaran kylän paikalla on kaksi kesähuvilaa.
Cavagnolo

Cavagnolo () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 2 214 asukasta.
Rebecca Breeds

Rebecca Elizabeth Breeds (s. 17. kesäkuuta 1987 Sydney, New South Wales, Australia) on australialainen näyttelijä, joka on tunnettu rooleistaan ​​Cassie Comettina "Blue Water Highin" kolmannella kaudella, Ruby Bucktonina saippuaoopperassa "Home and Away", Aurora de Martelina "The Originalsissa" ja sen spin-off "Legaciesissa" sekä Nicolena sarjassa "Valehtelevat viettelijät". Vuonna 2021 Breeds esitti FBI-agentti Clarice Starlingia CBS-sarjassa "Clarice".
Yksityiselämä.
Vuonna 2009 Breeds alkoi seurustella Home and Away -kollegansa Luke Mitchellin kanssa. Pari ilmoitti kihlautumisestaan ​​toukokuussa 2012, ja he menivät naimisiin tammikuussa 2013.
Nuoruus.
Breeds syntyi Sydneyssä, Australiassa. Hän kävi koulua St Andrew's Cathedral Schoolissa, jossa hän opiskeli draamakapteeniksi.
Kuuden kuukauden ajan hän opiskeli musiikin ja esittävien taiteiden kaksoistutkintoa New South Walesin yliopistossa, mutta hän lykkäsi opintojaan elokuvaroolia varten.
Ura.
Breeds aloitti näyttelijänuransa esiintymällä televisiomainoksissa. Hän sai ensimmäisen pääroolinsa Leah Pointinina vuoden 2008 australialaiselokuvassa "Newcastle".
Breeds näytteli Cassie Comettia "Blue Water Highin" kolmannella kaudella. Sarjan kuvausten aikana hän koe-esiintyi Ruby Bucktonin rooliin sarjassa "Home and Away", ja hänen ensimmäiset kohtauksensa esitettiin kesäkuussa 2008. Rubyn esittämisestä Breeds sai kaksi Logie Award -ehdokkuutta, mukaan lukien suosituin näyttelijä palkinnon vuonna 2010. Kesäkuussa 2012 TV Weekin Erin Miller kertoi, että Breeds oli kuvannut viimeiset kohtauksensa ja jättänyt "Home and Awayn" neljän kauden jälkeen. 
Elokuussa 2012 "Deadlinen" Nellie Andreeva ilmoitti, että Breeds oli valittu Rob Greenbergin luomaan tilannekomediasarjaan "We Are Men". Se oli Breedsin ensimmäinen yhdysvaltalainen televisiorooli, mutta sarja kuitenkin lopetettiin jo kahden jakson jälkeen. Breeds esiintyy myös vuoden 2013 hindinkielisessä Bollywood-elokuvassa "Bhaag Milkha Bhaag". Vuonna 2015 Breeds esiintyi "Valehtelevat viettelijät" -sarjan kuudennella tuotantokaudella, ja hänet valittiin Auroran rooliin yliluonnollisessa sarjassa "The Originals".
Breeds esitti Molly Meldrumin morsiammessa Camillea vuoden 2016 minisarjassa "Molly". Helmikuussa 2016 ilmoitettiin, että Breeds näyttelee "Miranda’s Rights" -saippuasarjassa, joka kertoo ryhmästä lakimiehiä, jotka työskentelevät ja asuvat yhdessä. Breeds valittiin nimihenkilöksi Miranda Coaleksi, mutta sarjan pilottia ei koskaan esitetty. Breeds näyttelee yhtä kahdesta pääosassa Ben Eltonin vuoden 2017 romanttisessa komediaelokuvassa "Three Summers". Hän esiintyy myös vuoden 2018 elokuvassa "Slam".
Helmikuussa 2020 Breeds valittiin Clarice Starlingiksi CBS-sarjaan "Clarice", joka sijoittuu kolme vuotta "Uhrilampaat"-elokuvan tapahtumien jälkeiseen aikaan. Sarjaa esitettiin yksi kausi vuoden 2021 aikana. 
Vuoden 2021 lopulla Breeds uusi roolinsa Aurora de Martelina "The Originalsin" spin-off-sarjan "Legacies" neljännellä kaudella.
Kaarlo Keihäs

Kaarlo Kustaa Keihäs (27. maaliskuuta 1868 Liminka – 15. elokuuta 1930 Liminka) oli suomalainen näyttelijä ja Kansallisteatterin näyttämösuunnittelija ja -järjestäjä.
Pikku-Kankaan torpassa Limingassa syntyneen Kaarlo Keihään isä Johan Spjut oli vanhaa sotilassukua. Johan Spjut kävi Mustialan maanviljelyskoulun ja oli Limingassa ensin maanviljelystöiden johtajana ja sittemmin rättärinä. Isä kuoli pian Kaarlon syntymän jälkeen.
Kaarlo Keihäs kävi kansakoulun jossa jo huomattiin hänen piirustus- ja maalaustaitonsa. Hän ei varojen puutteessa voinut mennä oppikouluun vaan hänet lähetettiin Ouluun oppilaaksi Kauniaisen maalausliikkeeseen. Keihäs valmistui myöhemmin Taideteollisuusyhdistyksen keskuskoulusta käsityöläiskoulujen opettajaksi. Hän sai yksityisopetusta piirustuksessa ja oli opettajana Helsingin räätäliopistossa. Oulussa Keihäs oli mukana raittiusseurassa, torvisoittokunnassa ja toimi myös seuranäyttelijänä. Syksyllä 1892 Keihäs esiintyi Topra-Heikkinä Minna Canthin näytelmässä Kovan onnen lapsia. Hänen suorituksensa herätti laajempaa huomiota ja itse Kaarlo Bergbom tuli esitystä seuraamaan. Bergbom toi sitten Keihään Helsinkiin Arkadia-teatteriin. 
Kaarlo Keihään näyttelijänura jäi vain muutaman vuoden mittaiseksi koska hän sairasti vaikean kurkkutaudin ja menetti äänensä. Hän ehti tätä ennen esiintyä Topra-Heikin osan lisäksi Koukin osassa J. H. Erkon Aino-näytelmässä, voutina Juho Vesainen-näytelmässä ja krouvarina Nummisuutarit-näytelmässä. Näyttelijänuransa päätyttyä Keihäs jatkoi Kansallisteatterissa näyttämösuunnittelijana ja järjestäjänä suunnitellen uusien näytelmäesitysten toteutusta yhdessä Kaarlo Bergbomin kanssa. Keihäs kävi myös ulkomailla tutustumassa miten siellä Kansallisteatteriin tulossa olleiden näytelmien esitys oli toteutettu. Keihäs suunnitteli ja maalasi kulisseja, huolehti näyttämötehosteista ja hankki ja harjoitutti näytelmiin statisteja.
Kaarlo Keihäs kuoli Limingassa elokuussa 1930, ja hänet haudattiin Limingan uudelle hautausmaalle. Keihäs lahjoitti laajan kirjastonsa Limingan kansanopistolle. Kirjastoon kuului useita suomalaisten kirjailijoiden omakätisen nimikirjoituksin varustettuja ja Keihäälle lahjoitettuja teoksia, lahjoittajina olivat muun muassa Minna Canth, Gustaf von Numers, K. A. Tavaststjerna, J. H. Erkko, Juhani Aho, Eino Leino, Kyösti Vilkuna ja Heikki Toppila.
Urbana (Illinois)

Urbana on kaupunki Yhdysvaltain Illinois'n osavaltiossa, Champaignin piirikunnassa. Kaupunki on piirikuntansa hallintokeskus. Vuonna 2021 kaupungissa asui 38 681 asukasta, ja sen pinta-ala on 30,2 neliökilometriä. Kaupungin väestötiheys on 1 281 asukasta neliökilometrillä. Kaupunki perustettiin vuonna 1833.
Väestö.
Vuonna 1990 kaupungissa asui 37 182 asukasta, vuonna 2000 37 847 asukasta ja vuonna 2010 41 250 asukasta. Väkiluku oli suurimmillaan vuonna 2015, jolloin se oli 42 311. Vuonna 2021 väkiluku oli 38 681, ja kaupunki oli 1029. suurin Yhdysvalloissa.
Urbanan väestön keski-ikä on noin 25 vuotta, joka on 13 vuotta matalampi kuin osavaltion keskiarvo. Kaupungin asukkaista noin viidennes on syntynyt ulkomailla, ja 85 prosenttia on maan kansalaisia. Maan kansalaisten osuus väestöstä on pienempi kuin keskimäärin muualla maassa, osavaltiossa tai piirikunnassa, kun taas ulkomaalaisten osuus on korkeampi.
Ilmasto.
Urbanassa on lämpimät kesät ja viileät talvet. Kuumin kuukausi on heinäkuu ja kylmin tammikuu. Sateisin jakso on huhti-marraskuussa, ja sateisin kuukausi on toukokuu. Kaupungin sateisuus on hieman maan keskiarvoa korkeampi, mutta lunta sataa kaupungissa keskimäärin vähemmän kuin muualla maassa.
Hola Prystan

Hola Prystan () on kaupunki Ukrainan Hersonin alueen Skadovskin piirissä. Hola Prystan on satamapaikkakunta (vuodesta 1868) Konkajoen varrella, 20 kilometriä Dneprin estuaarista. Kaupunki sijaitsee maanteitse noin 58 kilometriä piirikeskus Skadovskin keskustasta pohjoisluoteeseen ja linnuntietä noin 18 kilometriä Dneprin estuaarin vastarannalla sijaitsevasta aluekeskus H’ersonista etelälounaaseen.
Ukrainan tilastokeskus arvioi taajaman väkiluvuksi 13 760 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 kaupungin väkiluku oli 15 234. Asukkaista etniseltä taustaltaan ukrainalaisia oli tuolloin 84 prosenttia ja venäläisiä 13 prosenttia.
Hola Prystan on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Skadovskin piiriin; aiemmin se on ollut Hola Prystanin piirin hallintokeskus.
Hola Prystan mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1786, ja sitä linnoitettiin Krimin sodan (1853–1856) aikana. A. Popov perusti Ukrainan ensimmäisen radioaseman paikkakunnalle 1902. Siellä toimii Komunar-yhtiön veneitä ja huonekaluja valmistava tuotantolaitos, Hopryn mutakylpyjä tarjoava parantola ja kylpylä, sekä Mustanmeren biosfäärialueen museo, laboratorioita ja toimistoja. 
Osana hyökkäyssotaansa Venäjä miehitti maaliskuussa 2022 Hola Prystanin. Hyökkääjät kidnappasivat kaupungin pormestarin 28. maaliskuuta, eivätkä kertoneet hänen olinpaikastaan tai tilanteestaan ainakaan kahteen kuukauteen. Kaupungin asukkaat osoittuvat mieltään pormestarinsa vapauttamisen puolesta esimerkiksi maaliskuun lopussa ja lauloivat Ukrainan kansallislaulua. Myös Euroopan unionin edustajat vaativat huhtikuussa ukrainalaisten pormestareiden välitöntä vapauttamista.
Porsche Formula E Team

TAG Heuer Porsche Formula E Team on saksalainen moottoriurheilutalli, joka kilpailee Kansainvälisen autoliiton organisoimassa Formula E -sarjassa. Porsche liittyi sarjaan kaudeksi 2019–2020.
Porsche voitti ensimmäisen Formula E kilpailunsa kaudella 2021–22, kun saksalainen Pascal Wehrlein voitti Meksikon ePrixin. Tallin toinen kuljettaja, André Lotterer, tuli kilpailussa toiseksi. Voitto oli myös Wehrleinin ensimmäinen Formula E:ssä.
Kaudesta 2022–23 alkaen Porsche toimii Andretti Autosportin voimansiirtotoimittajana.
Naton rauhankumppanuus

Naton rauhankumppanuus (, ) on Pohjois-Atlantin puolustusliiton Naton yhteistyöohjelma Natoon kuulumattomien maiden kanssa. Yhteistyön keskeinen tavoite on sotilaallisen suoritus- ja yhteistoimintakyvyn kehittäminen kansallisen puolustuksen ja kansainvälisen kriisinhallinnan tarpeita varten.
Rauhankumppanuusohjelma perustettiin vuonna 1994 mahdollistaakseen osallistujien kehittää individuaalisen suhteen Natoon. Osallistujat saavat valita yhteistyöhön liittyvät prioriteettinsä sekä etenemisen tason ja tahdin.
Suomi on osallistunut rauhankumppanuusyhteistyöhön vuodesta 1994 lähtien. Suomi on osallistunut kahteen Nato-johtoiseen kriisinhallintaoperaatioon: Kosovo Force Kosovossa ja Resolute Support Afganistanissa. 
Kumppanuusmaat.
Naton rauhankumppanuusjäsenmaita ovat:
Nato ja Valko-Venäjä toimivat yhteistyössä marraskuuhun 2021 saakka, jolloin käytännön yhteistyö siviili- ja sotilastasolla jäädytettiin. Valko-Venäjä oli mukana rauhankumppanuusohjelmassa vuodesta 1995 lähtien.
Venäjä oli aiemmin rauhankumppani, mutta Venäjän hyökkäyksestä Ukrainaan johtuen suhde on jäädytetty ja Venäjä on suurin uhka Naton jäsenmaiden turvallisuudelle.
Luettelo valtioista polygamian hyväksymisen mukaan

Tämä on luettelo valtioista polygamian eli moniavioisuuden hyväksymisen mukaan,
Valtiot, jotka tunnustavat moniavioliitot vain muslimeille.
Huomio: "Nämä maat ovat eri luettelossa, koska niillä on erityislainsäädäntö, joka koskee ainoastaan muslimeja."
Niko ja myrskyporojen arvoitus

Niko ja myrskyporojen arvoitus (tuontantovaiheessa "Niko ja myrskyporot") on suomalais-tanskalais-irlantilais-saksalainen animaatioelokuva, joka tuli ensi-iltaan elokuvateattereissa on 11. lokakuuta 2024. Elokuva on itsenäinen jatko-osa aiemmille Niko-porosta kertoville seikkailuille "Niko – Lentäjän poika" (2008) ja "Niko 2 – Lentäjäveljekset" (2012) ja sen ohjasivat Kari Juusonen ja Jørgen Lerdam. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Kari Juusonen, Hannu Tuomainen ja Marteinn Thorisson.
Juoni.
Kolmannessa Niko-elokuvassa poropoika Nikon elämään on tulossa suuri muutos, kun Joulupukin lentojoukkoihin avautuu paikka uudelle lentokokelaalle. Nikon isä Raavas haluaa pojan jatkavan hänen työtään, vaikka äidin mielestä lentäjien elämä ei ole Nikolle sovelias juttu. Niko päättää kuitenkin lähteä pois kotoa, mutta joutuukin yllättäen kilpailemaan kokelaan paikasta.
Tuotanto.
"Niko ja myrskyporojen arvoitus" on neljän maan kansainvälinen yhteistuotanto, jossa suomalainen Animaker Oy toimii päätuottajana ja osatuottajina mukana ovat Ulysses Films (Saksa), Moetion Films (Irlanti) sekä A. Film Production (Tanska). Elokuvan budjetti on 7,2 miljoonaa euroa.
Elokuvan levittää Suomessa Nordisk Film.
Ensimmäinen Niko-elokuva, "Niko – Lentäjän poika", voitti parhaan elokuvan ja parhaan käsikirjoituksen Jussi-palkinnot. Aiemmat kaksi Niko-elokuvaa keräsivät Suomessa lähes 400 000 katsojaa elokuvateattereissa sekä kansainvälisesti elokuvateattereissa molemmat elokuvat ylittivät 3 miljoonaa katsojan rajan.
Líneik Anna Sævarsdóttir

Líneik Anna Sævarsdóttir (s. 3. marraskuuta 1964) on islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2021 lähtien Alltingin 2. varapuhemiehenä.
Líneik syntyi Reykjavíkissä. Hän suoritti Islannin yliopistossa vuonna 1989 biologian kandidaatintutkinnon ja vuonna 1991 pedagogisen tutkinnon. Vuosina 1993–1996 hän toimi Hvanneyrin maatalouskoulun täydennyskoulutusjohtajana. Vuosina 1998–2000 hän toimi Austurlandin lukioiden yhteistyökomitean projektijohtajana. Hän oli vuosina 2004–2006 opettaja Fáskrúðsfjörðurin peruskoulussa ja vuosina 2006–2013 sen rehtori. 
Alltingissä Líneik on istunut vuosina 2013–2016 ja jälleen vuodesta 2017 lähtien Norðausturkjördæmi-vaalipiirin edustajana. Hän on vuodesta 2021 lähtien toiminut hyvinvointivaliokunnan puheenjohtajana sekä Alltingin 2. varapuhemiehenä.
Ásthildur Lóa Þórsdóttir

Ásthildur Lóa Þórsdóttir (s. 20. marraskuuta 1966) on islantilainen kansanpuolueen poliitikko, joka on vuodesta 2021 lähtien istunut kansanedustajana Alltingissä sekä toiminut sen 3. varapuhemiehenä.
Ásthildur syntyni Reykjavíkissä. Hän opiskeli vuosina 1989–1990 englannin kieltä Islannin yliopistossa ja valmistui kasvatustieteen kandidaatiksi Islannin opettajakorkeakoulusta vuonna 1994. Hän on työskennellyt opettajana useissa peruskouluissa. Hänet valittiin Alltingiin vuoden 2021 parlamenttivaaleissa Suðurkjördæmi-vaalipiiristä. Samana vuonna hänet valittiin Alltingin 3. varapuhemieheksi.
Ásthildur oli koulutuksesta ja lasten asioista vastaava ministeri kunnes maaliskuussa 2025 paljastui, että hän on saanut 35 vuotta aiemmin lapsen alaikäisen pojan kanssa, joka suhteen alkaessa oli 15-vuotias.
Ásthildur on naimisissa Hafþór Ólafssonin kanssa. Heillä on vuosina 1990 ja 1996 syntyneet lapset.
Diljá Mist Einarsdóttir

Diljá Mist Einarsdóttir (s. 21. joulukuuta 1987) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka on vuodesta 2021 lähtien istunut kansanedustajana Alltingissä ja toiminut sen 4. varapuhemiehenä.
Diljá syntyi Reykjavíkissä. Hän valmistui Islannin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 2009 ja oikeustieteen maisteriksi vuonna 2011. Asianajajan luvan hän sai vuonna 2012. Vuonna 2017 hän suoritti kansainvälisen ympäristö- ja luonnonvaraoikeuden LLM-tutkinnon. Vuonna 2018 hän sai luvan toimia asianajajana korkeimmassa oikeudessa. Vuosina 2018–2021 hän toimi ulkoministerin avustajana. 
Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa Diljá valittiin Alltingiin Reykjavíkurkjördæmi norður -vaalipiiristä. Samana vuonna hänet valittiin Alltingin 4. varapuhemieheksi.
Amarula

Amarula on eteläafrikkalainen marulapuun hedelmästä valmistettu kermalikööri.
Amarula kehitettiin 1983 Etelä-Afrikassa, ja sitä ruvettiin markkinoimaan ja myymään kotimaassa 1989. Ulkomaan vienti, ensimmäisenä Brasiliaan, alkoi 1994. Amarulaa valmistaa Distell.
Amarulan pohja perustuu marulapuun hedelmistä tehtyyn viiniin. Kahden tislauksen ja kahden vuoden kypsymisen jälkeen likööriin sekoitetaan kerma. Amarulan alkoholipitoisuus on 17 prosenttia.
Björn Leví Gunnarsson

Björn Leví Gunnarsson (s. 1. kesäkuuta 1976) on islantilainen piraattipuolueen poliitikko, joka on istunut kansanedustajana Alltingissä vuodesta 2016 lähtien ja toiminut sen 5. varapuhemiehenä vuosina 2020–2021 ja uudelleen vuodesta 2021 lähtien.
Björn syntyi Reykjavíkissä. Hän suoritti vuonna 2008 tietotekniikan kandidaatintutkinnon Islannin yliopistossa ja vuonna 2010 maisterintutkinnon Brandeisin yliopistossa Yhdysvalloissa. Vuosina 1996–1999 hän työskenteli päiväkodissa. Vuosina 2000–2003 hän työskenteli Hugvit-ohjelmistoyrityksessä. Vuosina 2003–2005 hän toimi opettajan peruskoulussa. Vuosina 2006–2008 hän työskenteli laadunvalvonnassa CCP Games -peliyrityksessä. Vuosina 2013–2014 hän toimi ohjelmistospesialistina Meniga-ohjelmistoyhtiössä ja vuosina 2014–2016 opetuslaitoksella. 
Björn valittiin Alltingiin vuoden 2016 vaaleissa Reykjavíkurkjördæmi norður -vaalipiiristä ja seuraavan vuoden vaaleissa Reykjavíkurkjördæmi suður -vaalipiiristä. Vuosina 2018–2019 hän toimi piraattipuolueen puheenjohtajana. Vuosina 2020–2021 hän toimi Alltingin 5. varapuhemiehenä, johon virkaan hänet valittiin uudelleen vuonna 2021.
Jódís Skúladóttir

Jódís Skúladóttir (s. 6. marraskuuta 1977) on islantilainen vihreän vasemmiston poliitikko, joka on vuodesta 2021 lähtien istunut kansanedustajana Alltingissä ja toiminut sen 6. varapuhemiehenä.
Jódís syntyi Reykjavíkissä. Hän suoritti vuonna 2011 kauppaoikeuden kandidaatintutkinnon Bifröstin yliopistossa ja vuonna 2013 oikeustieteen maisterintutkinnon Reykjavíkin yliopistossa. Vuosina 2013–2014 hän toimi lakimiehenä Islannin ympäristövirastossa. Vuosina 2020–2021 hän istui tarkkailijajäsenenä Múlaþingin kunnanvaltuustossa. 
Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa Jódís valittiin Alltingiin Norðausturkjördæmi-vaalipiiristä. Samana vuonna hänet valittiin Alltingin 6. varapuhemieheksi.
Saint-Julien-d'Ance

Saint-Julien-d'Ance on kunta Ranskassa Haute-Loiren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Ancejoen varrella, noin 42 kilometriä Le Puy-en-Velayn kaupungista pohjoiseen.
Kunnan luonnonnähtävyys on basalttikasauma. Kaksi miljoonaa vuotta sitten alueella oli vulkaanista toimintaa. Basaltti on kovempaa ainesta kuin muu laavavirran mukana kulkenut aine, jotka eroosio on kuluttanut pois. 
Kunnan alueella on 1300-luvulta peräisin oleva viljan jauhamiseen käytetty Anceten mylly. Se ei ole enää käytössä, mutta se on edelleen toimintakunnossa.
Sjaivo

Sjaivo () oli ukrainalainen kuukausijulkaisu, jonka aihepiiriä olivat kirjallisuus ja taiteet. Lehti ilmestyi Kiovassa tammikuusta 1913 syyskuuhun 1914, yhteensä 21 numerona. Sen aloitteentekijänä oli kuvittaja Pavlo Kovžun. Virallinen päätoimittaja ja julkaisija oli näyttelijä Oleksander Koroltšuk, mutta käytännössä päätoimittajan tehtäviä hoiti Ivan M. Stešenko. "Sjaivossa" julkaistiin nimekkäiden kulttuurihenkilöiden artikkeleita ja myös alkuperäistä kirjallisuutta ja kirjallisuuskritiikkiä. Myös aiemmin julkaistuja ukrainalaisten kirjailijoiden tekstejä julkaistiin uudelleen. Venäjän viranomaiset lakkauttivat lehden, kun ensimmäinen maailmansota syttyi.
Kjósarhreppur

Kjósarhreppur on kunta Islannissa Höfuðborgarsvæðiðin alueella lähellä pääkaupunki Reykjavíkiä.
Dan Ticktum

Daniel Charles Anthony Ticktum (s. 8. kesäkuuta 1999 Lontoo, Englanti) on brittiläinen moottoriurheilija, joka on kilpaillut Formula E -sarjassa kaudesta 2021–2022.
Tikctum on kaksinkertainen Macaon Grand Prixin voittaja vuosilta 2018 ja 2017. Hän on voittanut myös lupaavalle nuorelle brittiläiselle autourheilijalle annetun McLaren Autosport BRDC Award -palkinnon. Tikctum on urallaan kuulunut kahden F1-tallin junioriohjelmiin. Hän sai kuitenkin potkut sekä Red Bull Racingin että Williamsin ohjelmista.
Gangubai Kathiawadi

Gangubai Kathiawadi on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen elämäkerrallinen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut Sanjay Leela Bhansali ja tuottanut Jayantilal Gada ja Bhansali. Elokuvan pääosassa on Alia Bhatt, kun taas Shantanu Maheshwari, Vijay Raaz, Indira Tiwari ja Seema Pahwa näyttelevät muita keskeisiä rooleja Ajay Devgnin kanssa, joka tekee laajennetun vierasesiintymisen.
Elokuva perustuu löyhästi tositarinaan Ganga Harjivandas Kathiawadista, joka tunnettiin yleisesti nimellä Gangubai Kothewali, jonka elämä dokumentoitiin S. Hussain Zaidin kirjoittamassa kirjassa "Mafia Queens of Mumbai". Elokuva kuvaa yksinkertaisen tytön nousua Kathiawadista, jolla ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin omaksua kohtalonsa ja kääntää se edukseen.
"Gangubai Kathiawadi" sai ensi-iltansa 72. Berliinin elokuvajuhlilla 16. helmikuuta 2022, ja se sai ensi-iltansa teattereissa 25. helmikuuta 2022.
Juoni.
Elokuva kertoo prostituutioon myydyn Gangan noususta Bombayn alamaailman johtohahmoksi.
Karmiinihappo

Karmiinihappo (C22H20O13) on antrakinoni- ja glykosidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineena muun muassa elintarvikkeissa ja kosmetiikassa. Karmiinihappoa tuottavat kirvat.
Ominaisuudet ja biosynteesi.
Huoneenlämpötilassa karmiinihappo on punaista tai ruskehtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee lisäksi emäksiin, happoihin ja hieman dietyylieetteriin. Aine on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky vesiliuoksessa on +51,6. Karmiinihapon vesiliuos muuttaa väriään oranssista violetiksi pH-alueella 5–7. Karmiinihappo muodostaa komplekseja metalli-ionien kuten alumiinin ja tinan kanssa.
Karmiinihappoa tuottavat kokenillikirva ("Dactylopius coccus") ja kirvalajit "Porphyrophora hamelii" ja "P. polonica". Yhdisteen biosynteesin ensimmäiset vaiheet muistuttavat rasvahappojen ja polyketidien synteesejä. Asetyylikoentsyymi-A:sta ja malonyylikoentsyymi-A:sta muodostuu oktaketidi, jonka syklaasientyymi muuntaa flavokermesiinihappoantroniksi. Tämä välivaihe hapettuu mono-oksigenaasientsyymin vaikutuksesta flavokermesiinihapoksi ja edelleen toisen mono-oksigenaasientsyymin vaikutuksesta kermesiinihapoksi. Glukosyylitransferaasiensyymi liittää kermesiinihappoon UDP-glukoosin glukoosiosan muodostaen karmiinihappoa.
Valmistus ja käyttö.
Karmiinihappoa valmistetaan kuivaamalla kirvat ja uuttamalla niitä vedellä. Yhdistettä käytetään muun muassa juomien, hedelmäsäilykkeiden, makeisten, sulatejuustojen ja makkaroiden värjäämiseen. Karmiinihapon E-koodi on E120. Kosmetiikassa sitä käytetään esimerkiksi huulipunissa. Yhdistettä on käytetty myös tekstiilien värjäykseen ja taidemaaleissa.
Rauno Hakkila

Rauno Antero Hakkila (20. marraskuuta 1935 Angelniemi – 8. kesäkuuta 2005 Vaasa) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai energianeuvoksen arvonimen.
Hakkilan vanhemmat olivat maanviljelijä Felix Hakkila ja Saara Maria Katajisto ja puoliso vuodedsta 1958 Marja-Liisa Alén. Porin lyseosta vuonna 1954 ylioppilaaksi tullut Hakkila valmistui diplomi-insinööri Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1960. Hän oli Kymin Osakeyhtiön suunnitteluinsinööri Karkkilan tehtaalla 1960–1961, Heinolan tehtaan piirustuskonttorin päällikkö 1961–1963, Wilh. Schaumanin Pietarsaaren tehtaiden höyryosaston käyttöinsinööri 1963–196 ja osaston päällikkö 1967–1971, kehitys- ja suunnitteluosaston päällikkö 1971–1977 sekä hallinnon ja yhteistoimintojen johtaja 1977–1980, Schauman-yhtymän voimatalouden johtaja 1980–1981, Oulu-yhtiön toimitusjohtaja 1981–1986, Veitsiluodon erityistehtävissä Oulussa 1986–1987, konsultti Itävallassa 1987–1989, Etelä-Pohjanmaan Voiman toimitusjohtaja 1989–2000 ja Vaskiluodon Voiman toimitusjohtaja 1989–2000. Hakkila oli lisäksi Pietarsaaren kauppaoppilaitoksen tuntiopettaja 1971–1973 ja Pietarsaaren kaupunginvaltuuston jäsen 1973–1980. Hänellä oli myös useita alansa ja liike-elämän asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Vuonna 1996 energianeuvoksen arvonimen saanut Hakkila oli sotilasarvoltaan reservin majuri.
Kullerokärpäset

Kullerokärpäset ("Chiastocheta") ovat erikoistunut kärpässuku, joka on symbiootisesti erikoistunut kulleroiden pölyttämiseen ja nauttivat mettä. Kullerokärpäset ovat pienehköjä, yleensä alle puolen senttimetrin mittaisia, joten ne pääsevät helposti kulleron kukkaan munimaan. Vastavuoroisesti kärpäsen toukka syö osan siemenistä.
Niilo W. Tiihonen

Niilo Waldemar Tiihonen (31. joulukuuta 1889 Oulu – 8. syyskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen "Maaseudun Tulevaisuus" -lehden päätoimittaja.
Tiihonen pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1910. Hän opiskeli sitten jonkin aikaa Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa, kunnes siirtyi pian sanomalehtialalle.
Tiihonen oli vuodesta 1910 alkaen tamperelaisessa "Aamulehdessä" aluksi uutistoimittajana, sittemmin hän oli lehdessä ulkomaanosaston hoitajana, toimitussihteerinä, artikkelitoimittajana ja toimituspäällikkönä. Marraskuussa 1919 Tiihonen siirtyi "Maaseudun Tulevaisuus" -lehteen päätoimittajaksi ja taloudenhoitajaksi. Hän toimi lisäksi Maataloustuottajain Keskusliiton lehtiosaston sihteerinä. Tiihonen teki opintomatkoja 1922 Ruotsiin, Norjaan, Tanskaan ja Saksaan, 1924 Hollantiin ja 1929 Espanjaan ja Puolaan.
Tiihonen oli Tampereella asuessaan Suomalaisen Klubin sihteerinä ja Tampereen Jäämien varapuheenjohtajana, Tampereen osuuskaupan hallituksen jäsenenä sekä kuului Kansallisen Nuorisoliiton keskushallintoon ja oli liiton Tampereen toimikunnan puheenjohtajana 1917–1919. Helsingissä asuessaan hän oli Suomen Sanomalehtimiesten liiton jäsenenä, toimi Helsingin Sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtajana tai sihteerinä sekä osuustoiminta- ja maatalouslehtimiesten yhdistyksen sihteerinä.
Niilo Tiihonen kuoli syyskuussa 1932 sydänkohtaukseen 42-vuotiaana.
Hannu Saarinen

Hannu Ilmari Saarinen (13. kesäkuuta 1931 Hamina – 7. joulukuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen juristi, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai energianeuvoksen arvonimen.
Petsamon Liinahamarissa lapsuutensa viettäneen Saarisen vanhemmat olivat tullinhoitaja Eino Hjalmar Saarinen ja konttoristi Irma Tytti Tuulikki Kokko ja puoliso vuodesta 1957 myyntipäällikkö Terttu Orvokki Söderholm. Saarinen tuli ylioppilaaksi vuonna 1951 Torniossa ja valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1958, varatuomarin arvon hän sai vuonna 1961. Hän oli Rovaniemen tuomiokunnan päätoiminen apulainen 1958 ja tuomionotaari 1959–1960, lääkintöhallituksen ensimmäinen kamreeri 1960, Helsingin kaupungin vesilaitoksen lainopillinen sihteeri 1960–1964, teollisuuslaitosten lautakunnan asiamies 1964–1970 ja Helsingin Ympäristön Sähkölaitos -yhtiön, vuodesta 1972 Vantaan Sähkölaitos -yhtiö, hallintojohtaja 1970–1986 ja toimitusjohtaja 1987–1996. Vantaalla otettiin hänen aikanaan maakaasu käyttöön vuonna 1986, ensimmäisenä pääkaupunkiseudulla. Saarisella oli myös useita oman alansa, yhteiskunnallisia ja liike-elämän luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Hän sai energianeuvoksen arvonimen vuonna 1995 ja hänet palkittiin Vantaa-mitalilla vuonna 1996. Sotilasarvoltaan Saarinen oli reservin luutnantti (1961).
Iryna Stešenko

Iryna Stešenko (, 5. heinäkuuta 1898 Kiova, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 30. joulukuuta 1987 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen näyttelijä ja kääntäjä.
Stešenkon vanhemmat olivat Ivan M. Stešenko ja Oksana Stešenko, ja hänen isoisänsä oli Myh’ailo Starytskyi. Hän valmistui 1920 kiovalaisesta Lysenkon musiikki- ja draamainstituutista ja näytteli merkittäviä rooleja "Ukrainan neuvostotasavallan Ševtšenkon ensimmäisessä teatterissa" (1920–1923) ja Berezilin (1923–1933) teatteriseurueissa Les Kurbasin ohjauksessa Kiovassa ja Harkovassa. Hänen näyttelijänuransa päättyi 1949. Stešenko aloitti kääntäjänä 1920 ja käänsi eurooppalaisia ja yhdysvaltalaisia klassikkoja. Muutamia käännöksiä käytettiin Berezilin tuotannoissa.
Simon Crawford-Phillips

Simon Crawford-Phillips on brittiläinen, pääasiallisesti Ruotsissa toimiva pianisti ja kapellimestari.
Ura.
Crawford-Phillips on pianistina esiintynyt solistina, kamarimuusikkona, yksinlaulusäestäjänä ja konserttosolistina. Hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet Alison Balsom, Emily Beynon, Martin Fröst, Andrew Kennedy, Jakob Koranyi, Colin Currie, Daniel Hope, Pekka Kuusisto, Anthony Marwood, Truls Mørk, Anne Sofie von Otter, Lawrence Power, Michael Schade, Roman Simović ja Torleif Thedéen. Hän on esiintynyt myös säännöllisesti pianoduona Philip Mooren kanssa sekä duona kumppaninsa, viulisti, alttoviulisti Malin Bromanin kanssa. Jousikvartetteja, joiden kanssa Crawford-Phillips on esiintynyt, ovat olleet Tanskalainen jousikvartetti ja Elias-jousikvartetti.
Crawford-Phillips on Kungsbacka Piano Trion perustajajäsen. Lisäksi hän on toiminut Stockholm Syndrome Ensemblessa ja esiintynyt säännöllisesti Nash Ensemblen vierailijana.
Crawford-Phillips on tehnyt esiintymisiä Euroopan keskeisissä konserttisaleissa, Australiassa, Etelä- ja Pohjois-Amerikassa, Kiinassa, Japanissa ja Singaporessa. Hän on esiintynyt useasti BBC:n Proms-festivaalilla. Konserttosolistina Crawford-Phillips on soittanut muiden muassa Englantilaisen kamariorkesterin, Skotlantilaisen kamariorkesterin, BBC:n skotlantilaisen sinfoniaorkesterin, Hallé-orkesterin, n ja Academy of St. Martin in the Fieldsin kanssa. Crawford-Phillips on kantaesittänyt Thomas Adèsin, Britta Byströmin, Steve Reichin ja Mark-Anthony Turnagen säveltämiä uusia teoksia. Hän on tehnyt yhteistyötä säveltäjistä myös Sofija Gubaidulinan, Simon Holtin, Colin Matthewsin ja Huw Watkinsin kanssa.
Kapellimestarina Crawford-Phillips on johtanut muiden muassa Sinfonia Varsoviaa, BBC:n Walesin kansallisorkesteria, Nash Ensemblea, Ruotsin radion sinfoniaorkesteria, Aalborgin sinfoniaorkesteria, Puolalaista kamariorkesteria ja Englantilaista kamariorkesteria. Hän on johtanut myös a pääkapellimestari Alan Gilbertin alaisuudessa. Vuonna 2017 hän pääsi Västerås Sinfoniettan taiteelliseksi neuvonantajaksi ja pääkapellimestariksi. Crawford-Phillips on lisäksi toiminut eri musiikkifestivaalien taiteellisena johtajana.
Crawford-Phillipsista tuli vuonna 2010 Royal Academy of Musicin "Fellow". Hän on opettanut myös Göteborgin Högskolan för scen och musikissa.
Giovanni Battista Venturi

Giovanni Battista Venturi (11. syyskuuta 1746 Bibbiano, Reggio Emilia – 10. syyskuuta 1822 Reggio Emilia) oli italialainen fyysikko ja diplomaatti.
Elämä ja ura.
Venturi opiskeli logiikkaa, metafysiikkaa ja geometriaa Bonaventura Cortin johdolla ja vuodesta 1758 alkaen fysiikkaa ja kreikkaa Lazzaro Spallanzanin johdolla. Hän toimi professorina Modenassa ja Paviassa osallistuen aikansa poliittiseen elämään herttuakunnan taloudellisena neuvonantajana ja rakennusinsinöörinä. Hän käsitteli kirjoituksissaan laajasti talous- ja finanssikysymyksiä. Napoleonin miehitettyä Modenan Venturi hoiti uuden tasavaltalaishallinnon diplomaattisia tehtäviä Pariisissa ja Bernissä ja tutustui Jean-Baptiste Delambren, Joseph Jérôme de Lalanden ja Gaspard Mongen kaltaisiin tiedemiehiin. Venturi kirjoitti myös tieteen historiaa käsitteleviä teoksia.
Fyysikkona Venturi käsitteli värien teoriaa ja erilaisia optiikan kysymyksiä. Hänen nimensä on kuitenkin kytkeytynyt erityisesti hydrauliikan tutkimuksiin, joista hän on kehittänyt niin sanotun Venturiputken. Virtausfysiikan Venturi-ilmiö on nimetty sen vuonna 1796 löytäneen Giovanni Battista Venturin mukaan.
Connersville

Connersville on kaupunki Indianan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupunki on Fayetten piirikunnan hallintokeskus ja suurin kaupunki. Kaupungissa asuu 13 310 asukasta, ja sen pinta-ala on 20 neliökilometriä. Kaupungin väestötiheys on 287 asukasta neliökilometrillä. Kaupunki perustettiin vuonna 1841.
Historia.
Connersville on yksi Indianan vanhimmista kaupungeista, sillä se perustettiin jo vuonna 1813. Nimensä kaupunki on saanut John Connerilta. Vuonna 1818 piirikunnan rajat määriteltiin, ja Connersville valittiin piirikunnan hallintokeskukseksi. Samana vuonna postitoimisto perustettiin kaupunkiin. 1857 perustettiin East Connersville, joka liittyi Connersvilleen 1920-luvulla.
Väestö.
Connersvillessä asui vuonna 2021 13 310 asukasta. Vuonna 2020 asukkaita oli muutamia kymmeniä enemmän, ja vuonna 2010 niitä oli 13 481. Vuodesta 2020 väkiluku on laskenut 0,3 prosentilla.
Kaupungin keski-ikä on noin 42 vuotta, joka on noin kolme vuotta korkeampi kuin koko osavaltion keski-ikä. Asukkaiden palkat ja asuntojen arvot ovat osavaltion keskiarvoa alhaisempia. Asukkaista noin 0,75 prosenttia on syntynyt ulkomailla, ja 99,6 prosenttia on maan kansalaisia. Kansalaisten ja ulkomailla syntyneiden osuudet ovat samaa tasoa kuin muualla piirikunnassa, mutta osavaltiossa ja Yhdysvalloissa kansalaisten osuus on keskimäärin alhaisempi ja ulkomaalaisten korkeampi.
Ilmasto.
Kaupungissa vallitsee kostea mannerilmasto, jolle on tyypillisiä suuret lämpötilojen vaihtelut vuodenaikojen välillä. Kaupungissa talvet ovat kylmiä ja kesät kuumia, lämpimin kuukausi on heinäkuu ja kylmin tammikuu. Lumisade on tyypillistä ilmastolle ja myös tälle kaupungille. Lunta sataa marras-huhtikuussa, eniten marraskuun lopulta maaliskuun loppuun saakka. Sateisin jakso on huhti-heinäkuu, ja kaupungin sademäärä on korkeampi kuin maan keskiarvo. Sateisin kuukausi on toukokuu. Lumisateen ja aurinkoisten päivien määrä ovat pienempiä kuin koko maassa.
Rustotapikka

 
Rustotapikka ("Ditiola radicata") on kantasieniin kuuluva ruskolahottaja. Sen itiöemä on alle senttimetrin korkuinen, ja korkeuttansa puolta ohuempi, ruskeankellertävä. Se on havumetsissä ja etenkin hakkuualueilla yleinen. Itiöemät esiintyvät usein suurina ryhminä, jotka muistuttavat toisinaan hieman hyönteisten pesäkennostoja. Laji on sitkeä eikä kelpaa ruokasieneksi. Lajista on todettu eri muotoja.
Armjansk

Armjansk (; , ); vuosina 1736-1921 nimellä Armjanskyi Bazar () on kaupunki Ukrainan Krimin autonomisen tasavallan pohjoisosassa. Armjansk sijaitsee Perekopinkannaksella, joka liittää Krimin niemimaan muuhun Etelä-Ukrainaan. Armjansk sijaitsee Pohjois-Krimin kanavan varrella, 125 kilometriä aluekeskus Simferopolista pohjoiseen. Armjanskissa on rautatieasema. Kaupunki on ollut keväästä 2014 lähtien Venäjän miehittämä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 22 286 asukasta vuoden 2014 alussa. Vuonna 1999 kaupungin väkiluku oli noin 26 700; väestöstä etnisesti ukrainilaisia oli 29 prosenttia, venäläisiä 54 prosenttia ja krimintataareja 4 prosenttia.
Armjansk perustettiin 1600-luvulla kauttakulkuliikenteen markkinapaikaksi, jossa erilaisia tuotteita vaihdettiin suolaan. 1730-luvulla suuri osa asukkaista, lähinnä armenialaisia ja kreikkalaisia, tuli lähiseudun Perekopista. Vuonna 1736 paikkakunta nimettiin Armjanskyi Bazariksi. Sen merkitys kasvoi muun muassa lampaannahkojen ja villan kaupan sekä lähiseudun järvistä kerätyn suolan myynnin vuoksi. kaupunkityyppisen taajaman aseman Armjansk sai 1968, ja kaupungiksi se tuli vuonna 1993. 
Armjansk ja sen rautatieasema on sijainnut läntisemmän Krimille johtavan Ukrainan rautateiden pääradan varrella. Kaupungin kautta kulkee myös valtatieyhteys M17 (osa eurooppatietä E97) Krimille. Armjanskissa on toiminut titaanioksidia, rikkihappoa ja mineraalilannoitteita valmistava tuotantolaitos (Ukrainian Chemical Products, aiemmin Kryminskyi Titan), sekä muuta teollisuutta.
Elkhart (Indiana)

Elkhart on kaupunki Elkhartin piirikunnassa, Indianan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungissa asuu 53 949 asukasta 20 777 taloudessa, ja sen pinta-ala on 61 neliökilometriä. Kaupungin väestötiheys on 884 asukasta neliökilometrillä.
Väestö.
Elkhartin väkiluku oli vuonna 2010 50 949 asukasta, vuonna 2020 54 044 asukasta ja vuoden 2021 arvion mukaan 53 949 asukasta. 
Elkhartin väestön keski-ikä on noin 33 vuotta, joka on osavaltion keskiarvoa neljä vuotta matalampi. Asukkaista 12,3 prosenttia on syntynyt ulkomailla, joka on osavaltion ja piirikunnan tasoa korkeampi, mutta Yhdysvaltain tasoa alempi. Kansalaisten osuus oli 91,5 prosenttia, joka on piirikunnan, osavaltion ja Yhdysvaltain tasoa matalampi. Asukkaista suurin osa kannattaa republikaaneja.
Ilmasto.
Elkhartissa on kuumat kesät ja kylmät talvet, ja lämpötilojen vaihtelu vuodenajasta riippuen on suurta. Lämpimin kuukausi on heinäkuu ja kylmin tammikuu. Sadanta on samaa tasoa Yhdysvaltain kanssa, ja sateisin jakso on huhti-marraskuu. Sateisin kuukausi on kesäkuu. Lumisadetta kaupungissa on noin kaksinkertaisesti verrattuna maan keskiarvoon.
Benedikte Kiær

Benedikte Kiær (s. 10. joulukuuta 1969 Gentofte) on tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko ja Helsingørin pormestari vuodesta 2014. Aiemmin hän on istunut vuosina 2011–2013 kansankäräjillä ja toiminut vuosina 2010–2011 Tanskan sosiaaliministerinä.
Arabi-normannilainen Palermo ja Cefalùn ja Monrealen katedraalikirkot

Arabi-normannilainen Palermo ja Cefalùn ja Monrealen katedraalikirkot on yhdeksän Sisilian pohjoisrannikolla sijaitsevan, Sisilian normannilaisen kuningaskunnan ajalta (1130–1194) peräisin olevan uskonnollisen ja yhteiskunnallisen rakennelman sarja: kaksi palatsia, kolme kirkkoa, katedraali ja silta Palermossa sekä Cefalùn ja Monrealen katedraalit. Ne on yhteisesti nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 2015.
Uudet normannihallitsijat rakensivat erilaisia rakenteita arabi-normannityyliin. He yhdistivät arabien ja bysantin arkkitehtuurin parhaat käytännöt taiteeseensa. On tärkeätä huomata, että rakennukset on liitetty toisiinsa yhteisen arkkitehtuurin ja ajanjakson vuoksi, vaikka kukin niistä on rakennettu erikseen. Ne on niputettu yhdeksi kokonaisuudeksi myös turismin näkökulmia ajatellen.
Tällä hetkellä kaikki rakennuksia restauroidaan ja hoidetaan jatkuvasti. Hoito vaihtelee paikasta toiseen, mutta useimmiten se koostuu ajankohtaisesta restauroinnista (puhdistaminen, seinämaalausten ylläpito jne.), tutkimuksesta (miltä rakennus saattoi näyttää alun perin ja mitä siellä tehtiin) ja rakenteellista entisöinnistä (rakennuksen turvallisuuden ja rakenteellisen terveyden varmistaminen).
Lentotaksi

Lentotaksi on yleensä pienillä lentokoneilla operoitu palvelu, joka kuljettaa ihmisiä lyhyillä matkoilla lentäen. 
On suunniteltu, että lentotaksipalveluita voitaisiin tuottaa sähköisillä eVTOL -koptereilla, jotka pystyvät pystysuoraan nousuun sekä laskuun. Yhdysvalloissa toiminta on suunniteltu aloitettavan vuonna 2024, kun Yhdysvaltain ilmailuhallinto FAA on myöntänyt tyyppihyväksynnän tämän tyyppiselle teknologialle. Suomessakin saatettaisiin käyttää eVTOL -koptereita esimerkiksi lyhyihin lentoihin Suomen sisällä.
Friedemann Friese

Friedemann Friese (s. 5. kesäkuuta 1970 Stadthagen, Ala-Saksi, Saksa) on saksalainen lautapelisuunnittelija. Hänet tunnetaan suositun talouslautapeli "Power Gridin" () suunnittelijana. Friesen tavaramerkkejään ovat vihreäksi värjätyt hiukset ja F-kirjaimella alkavat pelien nimet. Hänen perustamansa 2F-Spiele-kustantamon kautta julkaistuissa peleissä on vihreä graafinen ilme, ja niissä on usein jokin omituinen tai humoristinen aihe.
Friese vieraili Suomessa vuonna 2010 Ropecon-festivaalin kunniavieraana.
Don Films

Don Films Oy on suomalainen elokuva- ja tv-tuotantoyhtiö.
Yhtiön perustivat ohjaaja Taneli Mustonen ja tuottaja Aleksi Hyvärinen 2010.
Don Films -elokuvia ovat muun muassa Taneli Mustosen elokuvat "Bodom" (2016) ja 2020 yhdessä Solar Filmsin kanssa tuottama elokuva "Se mieletön remppa", josta tuli ohjaaja Taneli Mustosen ohjaamista elokuvista kolmas, joka nousi kymmenen kautta aikain eniten lippuja avausviikollaan myyneiden kotimaisten elokuvien joukkoon." Se mieletön remppa" perustui norjalaiseen komediaan, 2022 ilmestynyt Taru Mäkelän ohjaama "Kulkuset kulkuset" perustui ruotsalaiseen joulukomediaan.
Taneli Mustosen ohjaama ja Teresa Palmerin tähdittämä psykologinen kauhuelokuva "The Twin - Paha kaksonen" sai ensi-iltansa elokuvateattereissa Suomessa huhtikuussa 2022 ja toukokuussa 2022 Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Elokuva sai maailman elokuvateattereissa yli miljoona katsojaa.
Don Filmsin on ollut mukana useissa yhteistuotannoissa, kuten lukuisia kansainvälisiä elokuvapalkintoja keränneessä venäläisessä draamaelokuvassa "Arytmia", norjalaisessa kauhukomediassa "There's Something in the Barn" (2023) ja tanskalaisessa kauhutrillerissä "Paranoia (2024)".
Pivo

Pivo oli OP-pankkiryhmän kehittämä ja vuonna 2013 avattu mobiilimaksusovellus, jota pystyi käyttämään kaikkien suomalaisten pankkien asiakkaat. Pivolla pystyi lähettää ja pyytää rahaa puhelinnumerolla. 
Pivo-maksusovellusta käyttivät OP:n, Nordean, S-pankin, Aktian, Danske Bankin, POP Pankin, Säästöpankin, Oma Säästöpankin, Ålandsbankenin sekä Handelsbankenin asiakkaat.
Pivo poistui käytöstä 4. syyskuuta 2024.
Haukkalan lähde

Haukkalan lähde on Jyväskylän Kortepohjan kaupunginosan Haukkalassa sijaitseva yksi Suomen harvoista kunnallisesti tarkkailtavista ja hoidettavista lähteistä. Alkuperäisestä lähdekohdasta rakennettiin vuonna 1982 läheisen Haukkalantien viereen putki, jota pitkin vesi kulkee hanaan. Siitä lähtien on siinä vesi juossut jatkuvasti. Lähdeveden laatua valvotaan säännöllisesti ja se on ajoittain käyttökiellossa laadun heikkenemisen vuoksi. Lähdeveden käyttö on suosittua.
Lähde sijaitsee lehtometsässä, joka ulottuu sen ympäriltä Haukkalantien alkuun Laajavuoren asuinalueen lähelle. Huomattavia metsässä esiintyviä kasveja ovat kevätlinnunherne ja soikkokaksikko.
Toinen Jyväskylän kaupungin ylläpitämä lähde sijaitsee Kaunisharjun kaupunginosassa.
Heikki Rantanen (energianeuvos)

Sulo Heikki Rantanen (20. tammikuuta 1943 Impilahti – 1. helmikuuta 2000 Oulainen) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai energianeuvoksen arvonimen.
Rantasen vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Rantanen ja Nina Leskinen ja puoliso vuodesta 1968 Paula Marjatta Lammentausta. Rantanen tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta vuonna 1961 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1967. Hän oli Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen fysiikan laboratorion laboratoriomestari, Strömbergin suunnitteluinsinööri 1968–1970, Savon Voiman käyttöpäällikkö 1970–1978, käyttöosaston päällikkö 1978–1983 ja kenttäjohtaja 1983–1984 sekä Revon Sähkössä Sakari Sihvolan jälkeen toimitusjohtaja ja hallituksen varapuheenjohtaja 1984–1999. Rantanen toimi myös Pohjanmaan Energian ja Raahen Sähkön toimitusjohtajana ja hänellä oli useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Energianeuvoksen arvonimen Rantanen sai vuonna 1999. Hän oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti.
Donau-Riesin piirikunta

Donau-Riesin piirikunta () on piirikunta Schwabenin hallintopiirissä Baijerin osavaltiossa Saksassa. Vuoden 2020 lopussa piirikunnassa oli 134 324 asukasta. Piirikunnan keskus on Donauwörth. Piirikunnan pinta-ala on 1 275 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 44 kuntaa.