tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Audi 100

Audi 100 oli Audin vuosina 1968–1994 valmistama edustusluokan henkilöautomalli. Viimeisen sukupolven edustaja nimettiin kesällä 1994 uuden nimeämiskäytännön (AX) mukaan A6:ksi, jonka nimisenä auton valmistus on jatkunut.
Audi 100 C1 (1968–1976).
Audi 100:n ensimmäinen sukupolvi esiteltiin marraskuussa 1968 ja markkinoille se ehti seuraavana vuonna. Kyseessä oli tällöin suurin Audi-merkin alla myyty henkilöauto. C1-pohjalevylle valmistettua autoa myytiin kaksi- ja neliovisina sedaneina sekä coupé-mallina.
Audi 100 C2 (1976–1984).
Toinen sukupolvi (Typ43 C2) tuli markkinoille vuonna 1977. Tällöin Audi esitteli myös ensimmäisenä maailmassa viisisylinterisen bensiinimoottorin. Hieman myöhemmin saataville tuli myös viisisylinterinen dieselmoottori. Coupé-mallin valmistus lopetettiin ja sen tilalle tuli Avant-nimellä markkinoitu viisiovinen hatchback-malli. Yhdysvalloissa autoa myytiin Audi 5000 -nimeillä. Vuonna 1977 valmistettiin myös miljoonas Audi 100 -malli. Vuonna 1980 esiteltiin Audi 200, joka oli 100-mallin turboahdetulla moottorilla varustettu huippumalli.
Audi 100 C3 (1983–1992).
Kolmas sukupolvi (Typ44 C3) tuli markkinoille 1982. Muotoilultaan auto oli selvästi aikaisempaa pyöreämpi ja korin ilmanvastuskertoimeksi ilmoitettiin perusvarusteisena ainoastaan 0,30. Sedan-mallia ei valmistettu enää kaksiovisena versiona, mutta uusi korivaihtoehto oli Avant-farmarimalli. Vuonna 1988 esiteltiin C3:n facelift-versio ja seuraavana vuonna 1989 ensimmäinen suoraruiskutteinen turbodieselmoottori: 2,5-litrainen 120-hevosvoimainen (261 Nm) voimanlähde. Audi 100 valittiin Vuoden Autoksi Euroopassa 1983.
Audi 100 C4 (1991–1994).
Neljäs sukupolvi tuli markkinoille vuonna 1990 ja seuraavana vuonna esiteltiin uusi Avant-malli. Audi 100 C4:stä on valmistettu myös S4-versiota, jota oli saatavana 2,2 litran turbomoottorilla sekä 4,2-litraisella V8-moottorilla. Vuoden 1994 kesällä Audi muutti mallisarjojensa nimiä, ja myös Audi 100 sai uuden Audi A6 -nimen. C4-koriin Audi tarjosi ensimmäistä kertaa nelivedon yhteyteen dieselmoottoria vuodesta 1994 alkaen.
Audi 100 Sport (1989–1990).
Vuonna 1989 esiteltiin Audi 100 Sport, joka erosi muista malleista sporttisemman sisustan (urheiluistuimet, lisämittarit, sähköikkunat ja suksiluukku vakiona) sekä ulkoisesti lokasuojan kaarien osalta (samat kuin Audi 200 Quattro 20V -mallissa). Myös kattoluukku oli vakiovarusteena. Mallia valmistettiin sedanina sekä Avantina yhteensä noin 3 500 kappaletta
Audi 100 Sportia tarjottiin kahdella eri moottoriversiolla tehoiltaan 136 hevosvoimaa (2 309 cm³) ja turbolla varustettuna 165 hevosvoimaa (2 226 cm³).
Vetotapana oli joko etuveto tai quattro-neliveto. Alusta oli 15 milliä normaalia Audi 100:aa matalampi.
Nihon-shiki

Nihon-shiki tai Nippon-shiki () on romanisaatiojärjestelmä, jota käytetään japanin translitteroinissa latinalaisille aakkosille. ISO on tehnyt Nihon-shikistä ISO 3602 strict -standardin.
Nihon-shikin kehitti Aikitsu Tanakadate vuonna 1885, ja se on Hepburniä vanhempi romanisaatiojärjestelmä. Tanakadaten aikomus oli täysin korvata Japanin kanji- ja kanakirjoitus romanisoidulla kirjoituksella, koska hän uskoi tämän auttavan japanilaisia kilpailussa länsimaisia kulttuureita vastaan. Koska järjestelmä kehitettiin japanilaisten omaan käyttöön heidän oman kielensä romanisaatiossa, se on paljon säännönmukaisempi kuin Hepburn ja toisin kuin Hepburn, se ei yritä helpottaa englannin puhujien japanin kielen ääntämistä. 
Nihon-shikiä seurasi samantapainen järjestelmä, Kunrei-shiki. Nihon-shikin ja Kunrei-shikin ero on niiden tavutus ja moderni ääntämys. Modernissa standardoidussa japanissa tavuparien di/zi ぢ/じ, du/zu づ/ず, dya/zya ぢゃ/じゃ, dyu/zyu ぢゅ/じゅ, dyo/zyo ぢょ/じょ, wi/i ゐ/い, we/e ゑ/え, kwa/ka くゎ/か, gwa/ga ぐゎ/が ääntäminen on muuttunut identtiseksi. Esimerkiksi "kanadukai" (Nippon-shiki) かなづかい äännetään modernissa japanissa "kanazukai".
Nihon-shikiä pidetään Japanin romanisaatiojärjestelmistä kaikkein säännönmukaisimpana, koska se säilyttää tiukan muodon: "yksi kana, kaksi kirjainta" vokaalikanoja lukuun ottamatta.
EC Comics

Entertaining Comics, yleisesti tunnettu nimellä EC Comics, oli yhdysvaltalainen sarjakuvakustantamo. Se julkaisi 1950-luvulla sarjakuvamuotoista kauhua, rikosviihdettä, satiiria, sotafiktiota ja scifiä, kunnes sensuuri pakotti sen keskittymään huumorilehti Madiin. Kustantamon omisti alun perin Maxwell Gaines ja myöhemmin hänen poikansa William Gaines.
Vuonna 1944 perustetun kustantamon nimi oli aluksi Educational Comics. Sen oli tarkoitus julkaista sarjakuvamuotoista valistusmateriaalia tieteestä, historiasta ja Raamatusta kouluille ja kirkoille. Kun perustaja Max Gaines kuoli 1947, hänen poikansa William peri kustantamon. Kustantamon nimi muutettiin Entertaining Comicsiksi ja samalla sen linja muuttui: se julkaisi vuodesta 1949 alkaen kauhu-, sota-, scifi- ja dekkarisarjoja. Sarjoista tuli erittäin suosittuja. 
1940-luvun loppupuolella julkinen mielipide oli alkanut kääntyä sarjakuvia vastaan, koska niiden epäiltiin antavan lapsille huonoja vaikutteita. Suuret kustantamot perustivat Comics Code Authority-nimisen liiton valvomaan sarjakuvien sisältöä. EC joutui vaikeuksiin, sillä sen oli vaikea saada Comics Coden määrittelemää säännöstöä rikkovia sarjakuviaan levitettyä monien jälleenmyyjienkin liityttyä CCA:han. Vuoteen 1956 mennessä EC oli joutunut luopumaan kaikista lehdistään huumorilehti Madiä lukuun ottamatta. Nykyisin Madin jälkeen ehkä tunnetuin kustantamon julkaisemista lehdistä on Tales from the Crypt -kauhusarjakuva, josta on tehty tv-sarjoja ja elokuvia.
Majakanvartija (albumi)

Majakanvartija on Marko Haavisto &amp; Poutahaukat -yhtyeen seitsemäs pitkäsoitto, joka julkaistiin 17. maaliskuuta 2010.
Tropojë

Tropojë on kaupunki Koillis-Albaniassa noin viisi kilometriä Kosovon rajalta. Tropojë sijaitsee Kukësin maakunnassa. Kaupungissa on joitain rakennuksia ottomaanien ajalta. Kuuluisin tropojëlainen on Albanian pitkäaikainen pääministeri Sali Berisha.
Pogradec

Pogradec eli Pogradeci on kaupunki Itä-Albaniassa Ohridjärven rannalla. Se on suosittu rantalomakohde. Vuonna 2004 väestönlaskennassa kaupungissa oli 23 700 asukasta.
Kaupungin historia alkaa illyrialaisheimojen ajoilta. Läheisellä kukkulalla on Kalaja e Podgradecit -niminen illyrialaisten linnoitus 500-luvulta eaa. Sitä ovat miehittäneet vuosisatojen varrella lukemattomat armeijat. Albanialle se on kuulunut vuodesta 1912. Kommunistihallinnon aikana kaupunki oli korkeiden virkamiesten ja Enver Hoxhan suosima lomapaikka.
Järvi- ja vuorimaisemien lisäksi Podgarecin nähtävyyksiin kuuluvat illyrialaisten linnoituskukkula, roomalaisajoilta peräisin oleva Golikin kaarisilta ja sen yli kulkeva Via Egnatia (Rooman ja Konstantinapolin yhdistäneen tien jäänne) sekä varhaiskristillinen Linin basilika, jonka mosaikkiilattia on erityisen hieno.
Milan Panić

Milan Panić (, s. 20. joulukuuta 1929 Belgrad, Serbia) on alkujaan yhdysvaltainserbialainen liikemies, monimiljonääri, erään farmasiayhtiön johtaja Amerikassa. Yhtiö toimi Kaliforniassa ja sen nimi oli ICN. Serbian äärinationalistisella politiikalla ratsastava kovan linjan poliitikko Slobodan Milošević kutsui Panićin maan presidentiksi hoitamaan maan taloutta ja kiillottamaan maan kuvaa länteen päin. Panić alkoi toimia pian maassa Miloševićin kaatamiseksi asettuen ehdokkaaksi Miloševićia vastaan, mutta Milošević esti Panićin vaalimainonnan. Tämän jälkeen Panić erosi Jugoslavian pääministerin virasta ja palasi Yhdysvaltoihin.
Jay Kay

Jay Kay (oik. Jason Luís Cheetham, s. 30. joulukuuta 1969 Stretford, Manchester) on brittiläinen funk-muusikko. Cheetam tunnetaan parhaiten Jamiroquai-yhtyeen laulajana, perustajajäsenenä sekä pääasiallisena laulunkirjoittajana.
Nuoruus.
Cheetham kasvoi juutalaisen äitinsä Karen Kayn ja isäpuolensa James Royalin kanssa. Hän ei tavannut biologista, portugalilaista isäänsä ennen vuotta 2003. Cheetham vietti 13-vuotiaana kuusi kuukautta Thaimaassa isäpuolensa kanssa. Cheetham sai tietää kouluikäisenä, että hänellä oli ollut kaksoisveli, joka oli kuollut kuuden viikon ikäisenä. 
Cheetham joutui säännöllisesti vaikeuksiin koulussa, ja täytettyään 15 vuotta hän lähti kotoaan. Cheetham kouluttautui Oakhamin itsenäisessä koulussa Rutlandissa.
Asuessaan kaduilla ja elättääkseen itsensä Cheetham turvautui näpistelyyn ja tekemään pimeitä töitä. Vuonna 1989 hän löysi itselleen käyttämättömän taksivarikon, jossa hän kuvaili olevan reikiä katossa eikä lainkaan sähköä. Siellä asuessaan Kay päätyi nujakkaan, jossa häntä kaasutettiin kasvoille ja miltei puukotettiin, minkä jälkeen Kay pidätettiin ja häntä syytettiin ryöstöstä, jonka hän kielsi tehneensä.
Kotiin palatessaan Kay päätti muuttaa elämänsä alkaen nauhoittaa demoja (käyttäen rumpukonetta ja vapaata studioaikaa) ja kirjoittaa sanoituksia. Samoihin aikoihin hän päätti tulevan yhtyeensä nimen Jamiroquai sekä suunnitteli sen logon, "Buffalo Man"in. Nimi perustuu Amerikan alkuperäiskansan, irokeesien nimeen, ja 'jam' -osa tulee jammailusta.
Ura.
Vuonna 1992 Kay perusti Jamiroquain, jonka alkuperäisjäseninä olivat Toby Smith (kosketinsoittimet), Stuart Zender (sähköbasso), Nick Van Gelder (rummut) ja Wallis Buchanan (didgeridoo).
Jamiroquai on myynyt yli 26 miljoonaa albumia ja on viettänyt yhteensä 162 viikkoa Ison-Britannian singlelistalla viimeisen 14 vuoden aikana. Kayn henkilökohtaisen varallisuuden on sanottu olevan n. 40 000 000 puntaa. Jay Kay oli "Sunday Times" -lehden kokoomalla vuonna 2004 julkaistulla rikkaimpien listan sijalla 950.
Ensimmäisen singlen, "When You Gonna Learn", valtavan suosion jälkeen solmittiin 1,9 miljoonan dollarin ja kahdeksan albumin sopimus Sony Recordsin kanssa. Yhtyeen ensimmäinen albumi, "Emergency on Planet Earth" (1993), meni nopeasti kaupaksi ja Jamiroquain uniikki tyyli oli pian ilmeistä. Monia Jamiroquain edustama erilainen musiikkityyli ei kuitenkaan viehättänyt.
Yhtyeen kolmas albumi "Travelling without Moving" (1996) sai pian osakseen kansainvälistä huomiota mullistavalla videollaan kappaleelle "Virtual Insanity'", joka toi Jamiroquaille neljä MTV-palkintoa. Heidän neljäs albuminsa "Synkronized" (1999) menestyi aivan yhtä hyvin, ja se nauhoitettiin Kayn kotistudiossa hänen 500 vuotta vanhan, 11 makuuhuoneen Buckinghamshiressä sijaitsevan kartanonsa puutarhassa. Vaikkakin lehdistö useimmiten keskittyy hänen intohimoonsa autoja kohtaan, hänen kartanoonsa tai rakkauselämäänsä, niin Jason Kay on muun muassa ympäristöasioissa hyvin valveutunut ja on lahjoittanut suuren määrän rahojaan Greenpeace ja Friends of the Earth -järjestöille sekä kodittomille.
Corey Beaulieu

Corey King Beaulieu (s. 22. marraskuuta 1983 Brunswick, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi, joka soittaa metalliyhtyeessä Trivium. Beaulieu aloitti kitaransoiton 14-vuotiaana, ja hänen suurimpia musikaalisia vaikutteitaan ovat olleet Metallica, Megadeth, Pantera ja Iron Maiden. Yksi ensimmäisistä häneen vaikuttaneista rock-yhtyeistä oli Guns N’ Roses. Triviumin lisäksi Beaulieu on esiintynyt Roadrunner Recordsin (Triviumin levy-yhtiö) kokoamalla "" -albumilla, jolla hän soittaa toista kitaraa King Diamondin laulamassa kappaleessa "In the Fire". Hänen esikuviinsa kuuluu muun muassa Megadethissä soittanut Marty Friedman.
Trivium.
Beaulieu liittyi Triviumiin vuonna 2003 ja soitti yhtyeen toisella albumilla "Ascendancy". Ensimmäinen kappale, jonka säveltämisessä hän oli mukana, on albumin 7. raita "Like Light to the Flies". Beaulieun bändiin liittymisen jälkeen Triviumin suosio on kasvanut tasaisesti, joka näkyy muun muassa yhtyeen tyylisuunnalta hieman uudenlaisen Trivium-albumin "The Crusaden" (2006) hyvässä menestyksessä.
Beaulieu toimii yhtyeen toisena kitaristina soittaen sooloja, kuten myös kitaristiparinsa Matt Heafy, joka on yhtyeen laulaja ja huomattavin laulujen kirjoittaja. Beaulieu hoitaa konserteissa myös taustalaulusta lähinnä karjumisosuudet.
Välineet.
Kitarat.
Beaulieu on uransa aikana käyttänyt Jacksonin, Ibanezin, B.C. Richin ja edesmenneen Pantera-kitaristi Dimebag Darrellin puolison Rita Haneyn hänelle lahjoittamaa Deanin "Razorback"-kitaraa. Tällä hetkellä Beaulieullä on käytössään Jackson Guitarsin hänelle valmistama Signature-kitara.
Muut.
Beaulieu käyttää Marshallin "JCM2000 DSL" -kitaranuppeja, sekä Marshallin "JCM900BV"-kaiutinkaappeja. Lisäksi Beaulieu suosii Marshallin etuvahvistinta "JMP-1", BOSSin sekä Ibanezin säröpedaaleita, Jim Dunlopin plektroja, sekä DR:n Dimebag Darrellin signature-kieliä (paksuuksilla 9–46 ja 10–46).
Janne Parviainen

Janne Olavi Parviainen (s. 1973) eli Pannu Hanhi on suomalainen rumpali. Hän soittaa yhtyeissä Satanic north, Ensiferum ja Liekehtivät Torsionit, joka on Notkean Rotan taustayhtye. Hän on uransa aikana soittanut myös Waltarissa, Sinergyssä, Barathrumissa, Jimsonweedissä ja Zwanzigerissä.
Parviainen soitti Waltarissa 1990–2002, Barathrumissa 2000–2007 ja Sinergyssä 2002–2006. Hän liittyi Ensiferumiin vuonna 2005. Parviaisen Ensiferumin kanssa tekemä ensimmäinen albumi oli vuoden 2006 EP "Dragonheads", jolla hän korvasi yhtyeen edellisen rumpalin Oliver Fokinin. Sinergyyn Parviainen liittyi heidän tuoreimman albuminsa, "Suicide by My Siden", julkaisun jälkeen.
Dobrica Ćosić

Dobrica Ćosić (, 29. joulukuuta 1921 Velika Drenova, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 18. toukokuuta 2014 Belgrad, Serbia) oli jugoslavialainen kirjailija, poliittinen teoreetikko ja Jugoslavian liittotasavallan ensimmäinen presidentti 1992–1993.
1960-luvulla Ćosić alkoi vastustaa Jugoslavian hallituksen politiikkaa, koska hänen mielestään se tuki yhä enemmän muita kansoja kuin serbejä. Näin Ćosićista tuli toisinajattelija. Ćosić osallistui keskeisesti serbinationalistisen liikkeen luomiseen 1980-luvun lopussa, minkä takia ihailijat kutsuvatkin häntä ”serbikansan isäksi”. 
Ćosićia on väitetty julkisuuteen vuotaneen ”Serbian tiede- ja taideakatemian muistion” kirjoittajaksi. Hän ei sitä laatinut, vaikka osallistuikin muistion luoneeseen kokoukseen. Ćosić tuki Slobodan Miloševićia vuonna 1989 ja Radovan Karadžićia vuonna 1991 Bosniassa, mutta kääntyi pääministerinä presidentti Slobodan Miloševićia vastaan 1993, ja joutui erotetuksi. Ćosić liittyi Miloševićia vastustaneeseen Otpor-järjestöön vuonna 2000.
Colchester United FC

Colchester United Football Club on englantilainen jalkapalloseura. Se pelaa kaudella 2025–2026 Englannin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosliigassa. Se putosi kaudeksi 2008–2009 Ykkösliigaan pelattuaan kahden kauden ajan ensimmäistä kertaa historiassaan Englannin toiseksi ylimmällä liigatasolla mestaruussarjassa.
Colchester United pelaa kotiottelunsa 10 000 katsojaa vetävällä Colchester Community Stadiumilla kaudesta 2008–2009 lähtien. Joukkueen managerina toimii John Ward.
Pasi Saarinen

Pasi Saarinen (s. 17. huhtikuuta 1977 Hyvinkää) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja.
Hyvinkään Ahmoissa kiekkoilun aloittanut Saarinen siirtyi juniori-ikäisenä Tampereen Ilvekseen pelaamaan. Saarinen pelasi neljä kautta Tampereen Ilveksen liigajoukkueessa vuosina 1996-2000. Kaudella 1999–2000 Saarinen saavutti tehot 9+19=28, mikä on hänen piste-ennätyksensä. Kaudeksi 2000-2001 Saarinen siirtyi Helsingin Jokereihin ja pelasi siellä kaksi kautta. Jälkimmäisenä kautena Saarinen oli voittamassa Suomen mestaruutta.
Kaudesta 2002-2003 uransa loppuun Saarinen kuului HIFK:n miehistöön. Saarinen oli myös HIFK:n kapteenistossa. Hän joutui lopettamaan uransa kauden 2006-2007 jälkeen, sillä hänen toinen jalkansa on lähes pelikyvytön .
San Jose Sharks varasi Saarisen vuoden 2000 NHL:n varaustilaisuudessa kahdeksannella kierroksella numerolla 256. 
Saarinen aloitti Nokian Pyryn päävalmentajana kesken kauden 2013-14 ja jatkoi tehtävässä kauden 2014-15, jonka jälkeen siirtyi Ilveksen A-junioreihin.
Johanna Pakonen

Satu Johanna Desiree Pakonen (s. 2. toukokuuta 1976 Oulu) on vuoden 2002 tangokuningatar. Pakonen oli mukana Suomen euroviisukarsinnoissa vuonna 2006. Pakonen keikkailee aktiivisesti sekä omalla bändillään että vierailee mm. Lauantain Toivotut -bändin toisena solistina. Hän on opiskellut klassista laulua ja kitaran- ja klarinetinsoittoa konservatoriossa.
Pakonen juonsi vuoden 2009 Tangomarkkinat yhdessä Mikko ”Peltsi” Peltolan kanssa. Pakosella oli naispääosa Rauman Kaupunginteatterissa esitetyssä Vexi Salmen elämästä kertovassa musikaalissa "Villit vuodet". Pakonen on työskennellyt myös juontajana Iskelmäradiossa ja Radio Pookissa Oulussa.
Yksityiselämä.
Pakonen oli naimisissa kuljetusalan yrittäjän Juha Laihoniemen kanssa vuosina 2010–2015.
Pakosella on vuonna 2012 syntynyt tytär Nelli. Hän menetti jo 23. raskausviikolla syntyneet kaksospoikansa vuonna 2010, kun toinen heistä syntyi kuolleena ja toinen menehtyi elettyään vain puoli tuntia.
Pakonen seurusteli vuosina 2016–2019 Hunks-tanssija Antti Lehdon kanssa. Pakonen on opiskellut puutarhurin perustutkintoa syksystä 2021 lähtien ja on valmistunut pihasuunnittelijaksi keväällä 2023.
Preston North End FC

Preston North End Football Club on jalkapallojoukkue Prestonista, Lancashiren kreivikunnasta, Englannista. Joukkue pelaa Englannin toiseksi korkeimmalla liigatasolla, mestaruussarjassa, jonne se nousi takaisin keväällä 2015 pelattuaan neljä kautta ykkösliigassa. Preston voitti vuonna 1888 perustetun Englannin 1. divisioonan mestaruuden ensimmäisenä joukkueena. Preston voitti liigan myös seuraavalla kaudella. Preston oli ensimmäinen englantilainen joukkue, joka voitti "tuplan" eli sekä liiga- että cupmestaruuden saman kauden aikana. FA Cupin Preston on voittanut "tuplakaudellaan" 1888–1889 sekä 1937–1938.
Preston pelaa kotiottelunsa 19 500 katsojaa vetävällä Deepdalella.
Historia.
Preston North End pääsi vuonna 1888 FA Cupin loppuotteluun, mutta hävisi sen maalein 1–2 West Bromwich Albionille. Seuraavana vuonna joukkue voitti ensimmäisenä 1. divisioonan mestaruuden. Se keräsi kaudella 40 pistettä ja jätti toiseksi sijoittuneen Aston Villan 11 pisteen päähän. Preston North End voitti samana vuonna FA Cupin. Loppuottelussa se päihitti Wolverhampton Wanderersin lukemin 3–0. Seuraavalla kaudella joukkue uusi 1. divisioonan mestaruutensa. Se keräsi sarjassa 33 pistettä, kun toiseksi tullut Everton saalisti 31 pistettä. Kolmella seuraavalla kaudella Preston North End sijoittui 1. divisioonan toiseksi. Kaudella 1890–1891 Everton voitti saavutti 29 pistettä ja jätti Preston North Endin kahden pisteen päähän. Seuraavalla kaudella Preston North End keräsi 37 pistettä ja jäi mestaruuden voittaneesta Sunderland AFC:stä viiden pisteen päähän. Kaudella 1892–1893 joukkue keräsi jälleen 37 pistettä, kun mestaruuden uusinut Sunderland sai 48.
Preston North End putosi kaudella 1900–1901 1. divisioonasta, kun se keräsi vain 25 pistettä ja jäi sarjan toiseksi viimeiseksi. Joukkue nousi takaisin 1. divisioonaan keväällä 1904. Kaksi vuotta myöhemmin, kaudella 1905–1906, Preston North End sijoittui 1. divisioonan toiseksi. Liverpool FC voitti mestaruuden 51 pisteellä, Preston North End oli toinen 47 pisteellä. Joukkue putosi 1. divisioonasta kauden 1911–1912 päätteeksi. Se kuitenkin nousi takaisin heti seuraavalla kaudella. Joukkue vietti kaksi seuraavaa kautta hissiliikkeessä pudoten jälleen 1914 ja nousten takaisin seuraavan kauden lopuksi.
"Lista Preston North Endia valmentaneista managereista:"
Agamat

Agamat (Agamidae) on liskoheimo, jonka edustajia elää lähes kaikkialla Afrikassa, Aasiassa ja Australiassa. Ne ovat levinneet myös Euroopan kaakkoisrajoille. Agamia ei esiinny Amerikan mantereella eikä Madagaskarilla tai Tyynenmeren saarilla. 
Heimoon kuuluu noin 300 lajia. Lajit ovat keskikokoisia tai pieniä, lähinnä selkärangattomia syöviä päiväeläimiä. Ne ovat melko vankkarakenteisia liskoja, joilla on melko pitkä häntä, hoikat raajat, pitkiin kynsiin päättyvät varpaat sekä erottuva pää. Ruumista peittävät suomut muodostavat säännöllisen kuvioinnin, mutta pään suomut sijoittuvat epäsymmetrisesti. Agamilla on yleensä raskas ja pyöreä pää, hieman sivuilta litistynyt ruumis ja pitkät, hennot raajat. Useilla lajeilla on helttoja ja muita ihopoimuja, joita ne käyttävät soidinmenoissa. Agamien ihossa ei ole luutumia, eikä niiden häntä uusiudu kuten sisiliskoilla. Useimpien lajien naaraiden ja koiraiden väritys poikkeaa huomattavasti toisistaan. Naaraat ovat usein ruskeita, kun taas koiraat ovat kirkasvärisempiä etenkin lisääntymisaikaan. Hampaisto on monipuolinen. Siitä voidaan erottaa etu-, kulma- ja poskihampaat. Tällainen hampaisto soveltuu hyvin hyönteisten pyydystämiseen ja pilkkomiseen. Agamoihin kuuluu myös kasvinsyöjiä ja kaikkiruokaisia lajeja. Useimmat lajit liikkuvat öisin. Heimon kaikki lajit munivat munia. 
Laji- ja yksilömäärä ovat suurimpia kuivilla alueilla, ja lajeja elää jopa aavikoilla. Jotkut lajit viihtyvät myös kosteissa sademetsissä ja rantametsissä. 
Kuumilla alueilla agamat välttävät suuria ja äkillisiä lämpötilan vaihteluja aloittamalla päivänsä lämmitellen itseään auringossa yön jälkeen asettumalla auringon paisteeseen niin, että mahdollisimman iso osa ruumiin pinnasta sijaitsee kohtisuorassa auringon paistetta vasten. Päivän kuumimpaan aikaan ne puolestaan välttelevät ylikuumentumista kävelemällä jalat ojennettuina pitääkseen ruumiinsa mahdollisimman kaukana polttavasta maasta. Ne hakeutuvat myös kivien alle suojaan. Agamat pystyvät kameleonttien tapaan muuttamaan väriään nopeasti ympäristön mukaan.
Suopunki

Suopunki (, mongoliaksi ja venäjäksi "arkan", nenetsiksi "tynzei") on poronhoidossa porojen kiinniottoon käytetty heittopaula.
Suopunki on noin 12–20 metriä pitkä ja yleensä noin 6–8 mm paksu naru, joka on punottu huomattavasti tavallista narua tiukemmaksi. Yleisimmin naru on tehty hampusta, puuvillasta tms. luonnonkuidusta, mutta niitä tehdään myös nahkasta palmikoimalla. Pituudessa ja paksuudessa on alueellista ja käyttömieltymyksistä johtuvaa vaihtelua. Naru yleensä tervataan ja tervaus tekee siitä jäykemmän ja estää narua sykertymästä sekä suojaa kastumiselta. Narun jäykkyyteen vaikuttaa punonnan kireys, naruun imeytetyn tervan määrä ja lisäaineet kuten vahat tai rasvat. Terva jäykistyy kylmällä ilmalla ja narun jäykkyys saa silmukan aukeamaan heiton aikana. Nykyisin käytetään yleisesti myös kumista tehtyä suopunkia. Hyvin tavallista on, että yhdellä poromiehellä on erilaisia suopunkeja, joista toiset toimivat hyvin pakkasella, toiset taas paremmin lämpimällä säällä. Suopungin heittopäässä on kaksireikäinen sarviluusta tai nykyisin myös muovista tehty köyden juoksusilmukkaa vastaava reikälevy, "kiela", jonka suuremman reiän kautta suopungin kiristyvä silmukka kulkee. Naru lukittuu kielan pienemmän reiän taakse solmulla ja naru voi vapaasti pyöriä reiässä, jolloin narussa oleva kierre pääsee purkautumaan. Suopunki vyyhdetään ja heitetään poron sarviin tai kaulaan. Joskus suopunki tarttuu myös poron koparaan.
Suopunkia käytetään yleisimmin poroerotuksessa aitaukseen ajettujen porojen joukosta halutun yksilön kiinniotossa. Suopunkia tosin korvaa nykyisin helpompi tapa, ohuen riu'un kärkeen kiinnitetty nuorasilmukka, "vimpa" eli "vimpain", jolla haluttu poro silmustetaan kiinni. Tapa on helppo ja tarkka. Vältytään suopungin harhaheitoilta. Myös vimman käyttö on vähentynyt nykyisin, koska poroaidat pyritään nykyisin rakentamaan niin että emäaidasta on helppo ajaa poroja pienempään aitaan, jossa porot voidaan ottaa helposti kiinni suoraan sarvesta tai sorkasta.
Eteläisellä poronhoitoalueella käytetään yleisesti hyvin pitkää (n. 25–30 m) ja melko ohutta, vain noin 5–6 mm paksua käsittelemätöntä puuvillasta punottua suopunkia, jolla "ripataan" poroja metsästä siten, että kelkkajäljelle asetetaan "poljin" eli ansasilmukka ja toinen pää suopungista sidotaan keppiin ja mies jää kepin kanssa vahtiin. Toinen mies ajaa poroa niin että se kulkee polkimen kautta ja vahtiin jäänyt mies nykäisee keppiä heilauttamalla suopungin poron jalkaan.
Jiirisaha

Jiirisaha on saha, jolla nimensä mukaan sahataan kappaleita jiiriin eli tässä tapauksessa haluttuihin vinokulmiin. 
Käsivoimaisissa jiirisahoissa sahaa ohjaa sahauspöytään kiinnitetty liukukoneisto. Yksinkertaisempi konstruktio on selkäsaha, jonka ohjurina toimii metallista, puusta tai muovista tehty jiirilaatikko. 
Konevoimainen jiirisaha on tyypillisesti sirkkeli. Niistä käytetään nimitystä katkaisu- ja jiirisirkkeli tai pelkästään jiirisirkkeli tai jiirisaha. Sahaosa voi olla pelkän saranan varassa tai siinä voi olla myös ulottuvuutta lisäävä liukukoneisto. Laite on yksi tärkeimpiä kirvesmiehen ja puusepän työkaluja. Laitteen halpuus, käytännöllisyys, mittatarkkuus ja siirreltävyys on vaikuttanut suuresti rakentamisen mittatarkkuuksien ja laadun parantumiseen. Katkaisu- ja jiirisirkkeleiden tunnettuja valmistajia ovat muun muassa Makita, DeWalt ja Bosch.
Bajram Curri

Bajram Curri on pieni kaupunki Pohjois-Albaniassa, lähellä Kosovon rajaa. Vuonna 2004 siellä oli 7 500 asukasta. Se sijaitsee syrjäisellä vuoristoisella alueella, joka tunnetaan kirkkaista jokivesistään. Kaupunki on nimetty vuosina 1862–1925 eläneen kansallissankari Bajram Currin mukaan.
Jugoslavian hajoamissotien aikana 1990-luvun lopussa alue kärsi pahoin, ja sinne oli vaikea saada kansainvälistä apua.
The Blueprint Dives

The Blueprint Dives (lyhennetään usein Blueprint) on norjalaisen Extol-yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 21. helmikuuta 2005.
Yleiskatsaus.
Ennen äänitystä yhtyeen riveistä poistuivat kitaristit Ole Børud ja Christer Espevoll. Tilalle tulivat rockyhtye Gangliónissa vaikuttaneet Tor Magne S. Glidje ja Ole Halvard Sveen.
Albumilla yhtyeen tyyli vaihtui enemmän progressiiviseen metalliin ja post-hardcoreen. "The Blueprint Divesin" tunnelmaa on luonnehdittu "rauhalliseksi ja seesteiseksi", ja Imperiumi.net kuvaili tyyliä "fuusioksi yhtyeiden kuten Cult of Luna, Muse ja Porcupine Tree musiikkia".
Kappaleesta Pearl kuvattiin musiikkivideo,jonka ohjasivat Helmet Productionsin Øystein Moe ja Alexander Somma. "The Death Sedative" oli alun perin kirjoitettu Lengsel-yhtyeen kappaleeksi mutta se päätettiin kuitenkin äänittää Extolin albumille. "The Blueprint Divesilla" on myös kaksi Ganglión-yhtyeen materiaaliksi kirjoitettua kappaletta.
Vastaanotto.
"The Blueprint Dives" oli ehdolla Norjan Grammy-palkinnon, "Spellemannsprisenin" saajaksi vuoden 2005 parhaan norjalaisen metallialbumin kategoriassa. Albumi ylsi lisäksi sijalle viisi Norjan suurimman sanomalehden "Dagbladetin" järjestämässä äänestyksessä, jossa valittiin vuoden metallialbumit.
Esa Seppänen

Esa Ilkka Seppänen (2. maaliskuuta 1933 Helsinki – 12. toukokuuta 2022 Espoo) oli suomalainen tietokirjailija ja everstiluutnantti, koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Sotilasuransa aikana hän toimi muun muassa presidentti Urho Kekkosen adjutanttina.
Elämä.
Seppänen valmistui Helsingin yliopistosta pääaineenaan venäjän kieli ja kirjallisuus ja poliittinen historia. 
Vuonna 1980 Seppänen siirtyi liike-elämän palvelukseen ja toimi Wärtsilässä ja Rauma-Repolassa. Noina aikoina hän hoiti suhteita neuvostoliittolaisiin kauppakumppaneihin. Tämän jälkeen hän siirtyi Finnstroin Moskovan edustuston johtoon. Hän asui Moskovassa kaikkiaan 11 vuotta.
Myöhemmin Seppänen toimi tietokirjailijana. Hänen teoksiaan ovat muun muassa "Sissisota – aikamme sota" (1971), "Adjutanttina Kekkosen linjalla" (1980) ja Venäjää käsittelevät "Kuuma elokuu 1991, musta lokakuu 1993 Moskovassa" (2000) ja "Avaran sielun anarkia" (2002). Vuonna 2004 julkaistiin Seppäsen "Miekkailija vastaan tulivuori", joka käsittelee Urho Kekkosen ja Nikita Hruštšovin suhdetta. Kevättalvella 2009 Seppänen julkaisi kirjan "UKK:n syvä jälki: perintö vai painolasti?".
Vuonna 2007 Seppänen väitteli tohtoriksi aiheenaan Urho Kekkosen, Leonid Brežnevin ja Aleksei Kosyginin suhteet. Saman vuoden syksyllä väitöskirjasta ilmestyi popularisoitu versio otsikolla "Itäsuhteiden kolmiodraama: Kekkonen – Brežnev – Kosygin 1960–1980". 
Esa Seppäsen isä oli kirjailija Unto Seppänen.
Ghost in the Shell

Ghost in the Shell () on Masamune Shirow'n luoma manga. Se ilmestyi vuosina 1989–1991 ja sai jatko-osan "Man/Machine Interface" vuodesta 1997 alkaen.
Sarjakuvan pohjalta on tehty myös elokuvia ja televisiosarjoja:
Vuonna 2017 sai ensi-iltansa näytelty elokuva, jonka pääosaa esittää Scarlett Johansson.
Mangan pohjalta on myös tehty useita videopelejä.
Vanhin (mormonismi)

Vanhin (engl. "elder") on Myöhempien aikojen pyhien liikkeessä eräs pappeuden viroista. Kyseessä on Melkisedekin pappeuden alin aste. Yleensä nuoret miehet, mikäli he osoittautuvat kelvollisiksi, saavat vanhimman viran täytettyään 18 vuotta tai lähtiessään lähetystyöhön. Kirkkoon aikuisiällä liittynyt mies voi saada vanhimman arvon oltuaan kirkon jäsen vuoden ajan ja osoittauduttuaan pappeuden arvon mukaiseksi. Vanhimmalta odotetaan muiden kirkon pappeuden haltijoiden tapaan uskoa Jumalaan ja evankeliumiin, uskollisuutta kirkon toiminnassa, siveyden lain noudattamista sekä alkoholista, huumausaineista, tupakasta, kahvista ja teestä pidättäytymistä.
Opin ja liittojen mukaan vanhimman kutsumuksena on ”kastaa ja asettaa muita vanhimmiksi, papeiksi, opettajiksi ja diakoneiksi ja palvella leivän ja viinin, Kristuksen ruumiin ja veren vertauskuvien, siunaamisessa 
ja konfirmoida kirkkoon kasteessa otetut kätten päällepanon kautta tulen ja Pyhän Hengen kasteen saamiseksi, kirjoitusten mukaan ja opettaa, selittää, kehottaa, kastaa sekä valvoa kirkkoa ja vahvistaa kirkkoa kätten päällepanemisella ja Pyhän Hengen antamisella.” (20:39-43) Lisäksi vanhinten tulee johtaa kokouksia, sen mukaan kuin Pyhä Henki heitä ohjaa Jumalan käskyjen ja ilmoitusten mukaisesti (20:45). Käytännössä vanhimmat hoitavat siis seurakunnassa pyhien toimitusten toimittamista, se kastavat ja toimittavat sakramentin sekä johtavat tarvittaessa sakramenttikokouksia. Vanhimmilla on myös valtuus konfirmoida kirkon kastetut jäsenet kätten päälle panemisella. Konfirmaatiossa kastettu tulee Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon täysivaltaiseksi jäseneksi ja hänelle annetaan Pyhän Hengen lahja. Vanhimmat johtavat Aaronin pappeuden eri koorumeita niiden johtajina ja neuvonantajina. He toimivat myös kotiopettajina yhdessä ylipappien kanssa, pappien ja opettajien kanssa. Vanhimmat voivat myös siunata sairaita kätten päälle panemisella. Mormonismin käsityksen mukaan tällainen siunaus ja rukous sairaan puolesta voi parantaa sairaan.
Muiden pappeuden haltijoiden tavoin vanhimmat on järjestetty koorumeiksi. Vanhimpien koorumiin voi kuulua peräti 96 jäsentä, joten seurakunnassa on vain yksi vanhimpien koorumi. Koorumilla on johtaja ja tällä kaksi neuvonantajaa sekä sihteeri. Käytännössä kaikki seurakuntien täysi-ikäiset miespuoliset jäsenet saavat osallistua vanhinten koorumin kokoukseen pappeuskokouksen aikana, vaikkei heillä olisikaan Melkisedekin pappeutta. Myös miespuoliset vierailijat saavat ottaa osaa vanhinten koorumin kokoukseen. 
Vaikka suurimmalla osalla MAP-kirkon täysi-ikäisistä miespuolisista jäsenistä on vanhimman arvo, tätä ei yleensä käytetä puhuttelussa ja muutenkaan sukunimen yhteydessä arvonimenä. Vain lähetystyötään tekeviä miehiä kutsutaan vanhimmiksi (esimerkiksi ”vanhin Smith”), samoin kirkon kahtatoista apostolia ja kirkon yleisauktoriteetteja.
Eugene Shoemaker

Eugene Merle Shoemaker (28. huhtikuuta 1928 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat – 18. heinäkuuta 1997) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän on planeettatutkimuksen uranuurtajia. Shoemaker on Shoemaker-Levy 9 -komeetan löytäjä yhdessä vaimonsa Carolyn Shoemakerin ja kollegansa David Levyn kanssa.
Shoemaker halusi aikanaan päästä astronautiksi Apollo-ohjelmaan mutta terveyssyistä ei onnistunut. Myöhemmin hän muun muassa etsi meteoriittikraattereita maapallolta. Eräällä tällaisella matkalla Australiassa hän kuoli auto-onnettomuudessa. Hänen ruumiinsa tuhkattiin ja laitettiin pieneen koteloon avaruusluotain Lunar Prospectorin sisään. Kun luotain iskeytyi Kuuhun, Shoemakerin tuhka levisi Kuun etelänavalle. Hän on toistaiseksi ainoa henkilö, joka on haudattu Kuuhun.
Asteroidi 2074 Shoemaker on nimetty hänen kunniakseen.
Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopisto

Lännen vähemmistökansallisuuksien kommunistinen yliopisto oli Leningradissa 1922–1936 toiminut kommunistinen koulutuslaitos. Koulun tarkoituksena oli kouluttaa ei-venäläisiä puoluekaadereita Neuvostoliiton omaan käyttöön sekä ulkomaille kommunistijohtajia, jotka osaisivat koordinoida mahdollista vallankumousta ja sisällissotaa ja johtaa maata sen jälkeen. Alkuun koulu oli suunnattu lähinnä balteille ja suomalaisille, mutta sinne ruvettiin myöhemmin ottamaan opiskelijoita muistakin Euroopan maista. Koulu ei nimestään huolimatta ollut yliopistotasoa, vaikka kurssit kestivätkin pisimmillään neljä vuotta. Monet oppilaat saivatkin poliittista jatkokoulutusta Lenin-koulussa Moskovassa. 1930-luvun puolivälissä Neuvostoliitossa kiristynyt suhtautuminen vähemmistökansallisuuksiin johti laitoksen lakkauttamiseen.
Yliopiston olemassaolon aikana siellä opiskeli useita satoja suomalaisia, ja he muodostivat yli puolet kaikista oppilaista. Suomalaisista 314 ehti suorittaa täydet opinnot ja valmistua. Koulussa opiskelivat muun muassa Suomen Kommunistisen Puolueen kansanedustajat Aimo Aaltonen, Ville Pessi ja Elli Stenberg. Yrjö Sirola johti koulua kahteen otteeseen 1920-luvulla, ja Aura Kiiskinen toimi siellä opettajana.
Oppilaitoksen edeltäjinä olivat kurssit, joita järjesti Neuvostoliiton kommunistipuolueen suomalaisen järjestön keskustoimiston alainen sivistysjaos. Sitä johti aluksi Ebba Aholainen ja vuodesta 1921 Väinö Rautio. Kursseilla opettajina oli merkittäviä suomalaiskommunisteja, kuten Leo Laukki, Jussi Lumivuokko, Kullervo Manner ja Yrjö Sirola. Vuonna 1921 Suomen Kommunistinen Puolue ehdotti suomalaisen puoluekoulun perustamista, ja se aloitti toimintansa seuraavan vuoden puolella. Siihen yhdistettiin saman vuoden aikana vastaavat virolainen ja latvialainen puoluekoulu, ja näin syntyi Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopisto.
Lännen vähemmistökansallisuuksien kommunistisen yliopiston lisäksi Moskovassa toimi myös Idän työläisten kommunistinen yliopisto, joka tosin vastasi ennemminkin Lenin-koulua Aasian ja siirtomaiden kommunistijohtajille suunnattuna.
Ikaalisten vapaakirkko

Ikaalisten Vapaakirkon talon rakennutti 1800-luvun lopussa tyttärelleen Hällfors-niminen Vatulan reservikomppanian upseeri. Talo on alusta alkaen palvellut Vapaakirkon rukoushuoneena. Talon piirustukset on laatinut tamperelainen Karl Sandelin vuonna 1892. Talo sijaitsee niin kutsutun Vanhan Kauppalan tontilla numero 26 ja on eräs parhaiten säilyneistä Vanhan Kauppalan alkuperäisistä rakennuksista.
Pohjaratkaisultaan L-kirjaimen muotoinen rakennus sijaitsee tonttinsa koillisnurkassa. Rakennuksessa on kolmiopääty kaikkiin suuntiin. Rakennuksen seinät ovat vaakalaudoitetut ja ullakkovyöhykkeet pystylautdoitetut. Ikkunoiden puitejako on kuusiruutuinen ja kussakin ullakkopäädyssä on pyöröikkuna. Räystästä kannattelevat koristeelliset tukipalkit. Talon kivijalka on tehty säännöllisiksi louhituista harmaakivistä.
Rakennuksen sisäosien keskeinen tila on kirkkosali. Salin sisäkatto on taitteinen. Salin seinäpinnat on jäsennelty pilasterein. Salissa on piirustusten mukaan ollut alun perin myös lehterit, mutta nämä on purettu jossain vaiheessa pois. Samoin vanha erillinen saarnatuoli on siirretty pois. Salin eteisen katto on telttamainen. Kirkkosalin sisustus vastaa pitkälti alkuperäistä, sen sijaan sen ohessa oleva asunto-osa on modernisoitu ja seinät levytetty.
Vapaakirkon rakennus sijaitsee Ikaalisten vanhan kauppalan alueella alueen tärkeimpiin kuuluvan puistokadun, Poppelikadun varrella.
Comayagua

Comayagua on kaupunki Hondurasissa noin 80 kilometriä pääkaupunki Tegucigalpasta San Pedro Sulan suuntaan menevän moottoritien varrella. Sen asukasluku on noin 156 000 ja se on Comayaguan departementin pääkaupunki. 
Comayagua sijaitsee vuoristossa, joten sen ilmasto on miellyttävän viileä trooppisesta sijainnista huolimatta. Päivän ylin lämpötila on alle 30 astetta lokakuusta helmikuuhun, muulloin vähän yli 30 astetta. Yön alin on 15-20 astetta. Eniten sataa syys- ja lokakuussa.
Kaupungin perusti nimellä Santa María de la Nueva Valladolid konvistadori Alonso de Cáceres Yucatánin kuvernööri Francisco de Montejon käskystä 8. joulukuuta 1537. Vuodesta 1540 se oli Uuden Espanjan Hondurasin piirin pääkaupunki. Siirtomaiden itsenäistyessä kaupunki oli Hondurasin pääkaupunki Keski-Amerikan liittovaltion aikana. Kun maa julistautui itsenäiseksi, pääkaupungin asema vaihteli kulloinkin vallassa olleen ryhmittymän mukaan Tegucigalpan kanssa, josta tuli virallisesti pääkaupunki 1880.
Comayagua on yksi Hondurasin merkittävimmistä turistikohteista. Se tunnetaan siirtomaa-aikaisesta arkkitehtuuristaan, varsinkin vanhoista kirkoistaan. Kaupungin katedraalissa on Amerikkojen vanhin kello. Kaupungissa on sekä arkeologinen museo että siirtomaa-ajan uskonnollisen taiteen museo.
Noin 16 km kaupungin eteläpuolella on Soto Canon lentotukikohta, jossa on Hondurasin ilmavoimien akatemia ja jossa Yhdysvaltain USSOUTHCOMin Joint Task Force Bravo (JTF-B) on sijoitettuna.
Klindamysiini

Klindamysiini on linkosamidiryhmään kuuluva antibiootti. Sitä valmistetaan puolisynteettisesti sen esiasteesta linkomysiinistä, jota eristetään "Streptomyces lincolnensis" -sädesienestä.
Klindamysiinin kemiallinen nimi on 7-deoksi-7-kloorilinkomysiini, kemiallinen kaava C18H33ClN2O5S, moolimassa 424,98 g/mol ja CAS-numero 18323-44-9.
Toiminta.
Klindamysiinin toimintamekanismina on bakteerien proteiinisynteesin esto, joka aiheutuu lääkkeen sitoutumisesta bakteerin ribosomin 50S-alayksikköön erytromysiinin tapaan. Klindamysiini tehoaa hyvin anaerobisiin bakteereihin, kuten "Bacteroides"- ja "Fusobacterium"-sukujen jäseniin. Lääke on tehokas myös monia grampositiivisia kokkibakteereja vastaan. Klindamysiini imeytyy hyvin suun kautta otettaessa, ja sen puoliintumisaika seerumissa on noin 2–3 tuntia.
Käyttö.
Klindamysiiniä, Suomessa nimellä "Dalacin" käytetään anaerobisten bakteerien aiheuttamiin infektioihin, kuten hengitystieinfektioihin, sepsikseen ja peritoniittiin. Toinen käyttöaihe on "Staphylococcus aureus" -bakteerin aiheuttamien luuinfektioiden hoito. Klindamysiinivoiteella voidaan hoitaa paikallisesti vaikeaa aknea.
Haittavaikutukset.
Yleinen haittavaikutus on ripuli, jota esiintyy noin 10 prosentilla klindamysiinillä hoidetuista henkilöistä. Muita mahdollisia sivuvaikutuksia ovat pahoinvointi, vatsakipu, ihottumat ja pseudomembranoottinen koliitti.
San Pedro Sula

San Pedro Sula on Hondurasin toiseksi suurin kaupunki ja teollisuuskeskus. Sen asukasluku on noin 754 000. Se sijaitsee maan luoteisosassa Cortésin departementissa Sulan laaksossa noin 60 km etelään Karibian rannikolta sijaitsevasta Puerto Cortésista.
Kaupungin perusti vuonna 1536 konkvistadori Pedro de Alvarado nimellä Villa de San Pedro de Puerto Caballos. Ympäröivien kylien alkuperäisväestö määrättiin työvelvollisiksi. Aluksi kaupunkia ympäröivät suot ja trooppiset metsät, eikä maanviljelyyn ollut paljon mahdollisuuksia. Kaupungissa oli kuitenkin rahapaja, jossa lyötiin kolikoita muualta tuodusta kullasta, kunnes se siirrettiin Comayaguaniin ja San Pedrosta tuli pieni kylä aina 1800-luvulle ja rautatien valmistumiseen ja banaaninviljelyn aloittamiseen saakka. Villa oli espanjalaisessa järjestelmässä yhden pykälän kaupungin alapuolella, ja Hondurasin kongressi tunnusti San Pedro Sulan kaupungiksi vasta 1902, jolloin se oli jo maan toiseksi suurin. Vuonna 1888 kaupungissa oli 1714 asukasta ja 1950-luvun alussa jo 20 000.
San Pedro Sula on keskeinen teollisuuskaupunki. Sitä ympäröivällä maaseudulla tuotetaan elintarvikkeita sekä vientiin että kotimaiseen käyttöön, ja kaupungissa on elintarvike-, rehu- ja tekstiiliteollisuutta.
Kaupungissa on kaksi kansallisessa liigassa pelaava jalkapallojoukkuetta, Real C.D. España ja Club Deportivo Marathón, joka pelaa omalla stadionillaan.
San Pedro Sula ei ole varsinainen matkailukohde, mutta hyvien kulkuyhteyksien varrella ja sen Ramón Villeda Moralesin kansainvälinen lentokenttä on yksi maan vilkkaimmista.
Suomen ulkoministeriö varoittaa turisteihin kohdistuvasta väkivaltaisesta rikollisuudesta San Pedro Sulassa, pääkaupungissa Tegucigalpassa ja Karibian rannikon saarilla. Aseellisia ryöstöjä, varkauksia, murtoja, autonkaappauksia ja raiskauksia esiintyy. Jo vuosikymmen aiemmin uutisoitiin San Pedro Sulan olleen yksi maailman vaarallisimmista kaupungeista. Siellä on jengien lisäksi paljon huumepiirejä. Vuonna 2012 kaupungissa tehtiin 173 murhaa sataatuhatta asukasta kohti - luku on maailman suurin sotaakäyvien alueiden ulkopuolella.
Eurooppatie E45

Eurooppatie E45 (E45) on Norjan Alattion ja Italiassa Sisilian saarella sijaitsevan Gelan välinen eurooppatie. Tien pituus on 5 190 kilometriä.
Reitti.
Alattio – Koutokeino – Hetta – Palojoensuu – Kaaresuvanto – Jällivaara – Storuman – Östersund – Mora – Säffle – Trollhättan – Göteborg … Frederikshavn – Flensburg – Hampuri – Hannover – Nürnberg – München – Innsbruck – Brennersola – Bolzano – Verona – Bologna – Napoli – Salerno – Villa San Giovanni … Messina – Catania – Syrakusa – Gela
Lähde: 
Historia.
Aiemmin tie päättyi pohjoisessa Göteborgiin, käytännössä jo Frederikshavniin Tanskaan. Marraskuussa 2006 tietä kuitenkin jatkettiin Ruotsin Kaaresuvantoon muuttamalla Ruotsin valtatie 45 eurooppatieksi. Eurooppatiet määrittelevässä sopimuksessa E45:n pohjoiseksi päätepisteeksi oli määritelty "Karesuando" eli nimenomaan Ruotsin Kaaresuvanto. Karesuandosta on silta Muonionjoen yli Suomen Kaaresuvantoon, jossa lyhyt seututie 959 vie E8-tielle.
Tietä esitettiin myöhemmin jatkettavaksi Alattioon (Alta) reittiä Kaaresuvanto – Palojoensuu – Hetta – Kautokeino – Alattio. Vuonna 2016 Suomen ja Norjan hallitukset tekivät Euroopan talouskomissiolle virallisen anomuksen tien jatkamisesta edellä mainittua reittiä Alattioon ja anomus hyväksyttiin samana syksynä.Tien numeroinnin jatke Kaaresuvannosta Alattioon toteutettiin 9. helmikuuta 2018.
Jena Malone

Jena Laine Malone (s. 21. marraskuuta 1984 Sparks, Nevada) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi lapsinäyttelijänä elokuvasta "Viattomuuden loppu" ("Bastard out of Carolina", 1996), josta hän voitti Young Artist -palkinnon ja oli myös aikanaan siihen mennessä nuorin ehdokas Screen Actors Guild -palkinnon saajaksi.
Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Aina vierelläsi" (1998), "Donnie Darko" (2001) ja "Saved!" (2004). Hän näyttelee Johanna Masonia "Nälkäpeli"-elokuvasarjan kolmessa viimeisessä osassa.
Al-Sahab

Al-Sahab (myös As-Sahab, arabiaksi: السحاب) on mediatoimisto, joka tuottaa pääasiassa videoita sekä al-Qaidasta että Afganistanissa käytävistä taisteluista. Al-Sahab on myös julkaissut jonkin verran kirjoja ja ääninauhoja sekä haastatellut eri henkilöitä. Videot käsittelevät usein ajankohtaisia aiheita, kuten esimerkiksi Palestiinan tilannetta ja Yhdysvaltain presidentinvaaleja.
Historia.
Al-Sahab ilmeisesti tuotti videon, jolla kerrottiin muslimien kokemista vääryyksistä eri maissa. Videota levitettiin muslimimaissa vuoden 2001 alkupuolella ja se sai huomiota myös länsimaisessa mediassa. Sen jälkeen Al-Sahab on julkaissut säännöllisesti erilaista materiaalia. Al-Sahab toimii nykyisin tärkeänä julkaisijana al-Qaidalle, mutta se ei kuitenkaan vastaa kaikista järjestön julkaisuista.
Tuotanto.
Videot tulevat eri lähteistä ja kulkevat useiden välikäsien kautta, minkä jälkeen ne käsitellään lopulliseen muotoon ennen niiden julkaisemista. Samoin myös kirjoitettu tai äänitetty materiaali. Materiaali on yleensä korkealaatuista ja usein myös käännettynä eri kielille.
Joulukuussa 2007 Al-Sahab ilmoitti vastaanottavansa Ayman al-Zawahirille osoitettuja kysymyksiä yksityishenkilöiltä, organisaatioilta ja journalisteilta. Zawahiri sai satoja kysymyksiä. Osaan näistä kysymyksistä vastattiin huhtikuussa 2008 julkaistuilla ääninauhoilla.
Julkaisutavat.
Mediatoimiston alkuvuosina materiaali saatettiin uutiskanavien julkaistavaksi. Tällä hetkellä materiaali levitetään pääasiassa Internetin välityksellä.
Mediatoimisto.
Al-Sahabin takana olevasta mediatoimistosta ei tiedetä kovinkaan paljoa. Todennäköisesti sillä on käytössä ammattimainen editointistudio. Eräiden arvioiden mukaan yhdysvaltalaisella Adam Gadahnilla olisi merkittävä rooli mediatoimiston toiminnassa.
Pakistanin tiedustelupalvelu on kertonut, että kyseinen toimisto saattaa sijaita Pakistanissa, vaikkakaan siitä ei ole esitetty päteviä todisteita. Pakistanin tiedustelupalvelusta on myös kerrottu, että sillä olisi merkittävää tietoa al-Sahabista, mutta se ei kuitenkaan ole vielä täysin perillä kyseisen mediatoimiston toiminnasta.
Mikko Hyppönen

Mikko Hermanni Hyppönen (s. 13. lokakuuta 1969) on suomalainen tietoturva-asiantuntija. Hänet tunnetaan tietoturvan kansantajuistajana lukuisista julkisista esiintymisistään ympäri maailmaa.
Ura.
Hyppönen asui lapsuutensa Tuusulassa ja hänen äitinsä oli töissä Valtion tietokonekeskuksessa. Hyppösen ensimmäinen julkaistu tietokoneohjelma oli Ari-veljen kanssa vuonna 1987 tehty ja seuraavana vuonna julkaistu "Paha Juttu" -tekstiseikkailupeli. 
Hyppönen aloitti F-Securessa vuonna 1991, kun yritys toimi nimellä Data Fellows. Vuonna 2011 hän oli 61. sijalla "Foreign Policy" -lehden sadan merkittävimmän kansainvälisen ajattelijan listalla. Hyppönen on ollut Computer Antivirus Researcher's Organisationin jäsen vuodesta 1995 alkaen. 
Hyppönen on myös ensimmäinen suomalainen, joka on pitänyt puheen TED-konferenssissa. Heinäkuussa 2011 Hyppönen piti puheen tietokoneviruksista ja lokakuussa 2013 NSA:n harjoittamasta maailmanlaajuisesta joukkovalvonnasta.
Hyppönen on koulutukseltaan datanomi ATK-instituutista. Hän on myös opiskellut tietojenkäsittelytiedettä Helsingin yliopistossa.
Hyppösen esikoiskirja "Internet" ilmestyi 5. lokakuuta 2021. WSOY julkaisi sen suomessa ja Wiley maailmanlaajuisesti.
Kesäkuussa 2025 Hyppönen ilmoitti vaihtavansa työpaikkaa ensimmäistä kertaa urallaan. Hän siirtyy Vantaalla toimivan Sensofusion Oy:n palvelukseen, joka valmistaa droonintorjuntajärjestelmiä viranomais- ja sotilaskäyttöön. Hyppönen aloittaa uudessa tehtävässään elokuussa 2025 ja jatkaa tutkimusjohtajana. Hänen aiemmat tehtävänsä WithSecurella siirtyvät Christine Bejerascolle.
Hilkka Rantaseppä-Helenius

 Hilkka Talvikki Rantaseppä-Helenius (25. joulukuuta 1925 Paimio – 6. toukokuuta 1975 Paimio) oli suomalainen tähtitieteilijä. Rantaseppä-Helenius opiskeli alkuun matematiikan opettajaksi, mutta Yrjö Väisälä rohkaisi häntä ryhtymään tähtien tutkijaksi. Hän keskittyi havainnoimaan pikkuplaneettoja ja asteroidi 1530 Rantaseppä on nimetty hänen mukaansa. 
Rantaseppä-Helenius työskenteli Tuorlan observatoriossa 1956–1962 assistenttina ja sitten observaattorina, kun se paikka vapautui. Observaattorina hän jatkoi kuolemaansa saakka. Tähtitieteellis-optillinen seura rakensi Kevolan tähtitornin hänen kotitilalleen vuonna 1963.
Rantaseppä-Helenius kuoli tapaturmaisesti 50-vuotiaana jäädessään kotipihallaan luisumaan lähteneen oman pakettiautonsa alle. Hänen 5-vuotias poikansa pelastui autosta vahingoittumattomana.
Viritystila

Viritystila on kvanttimekaniikassa systeemin eli atomin, molekyylin tai esimerkiksi atomiytimen kvanttimekaaninen tila, joka on energialtaan korkeammalla kuin sen perustila. Perustila on siis systeemin alin energiatila ja muut tilat ovat viritystiloja.
Atomi voi virittyä elektronin noustessa perustilaansa korkeammalle energiatilalle esimerkiksi säteilyn antaessa sille tarvittavan energian. Viritystila on epästabiili ja pyrkii purkautumaan takaisin perustilaan, jossa energia on minimissään. Yleensä atomin viritystilan purkautuessa syntyy karakteristista säteilyä eli luminesenssia, mutta viritystila voi purkautua myös esimerkiksi fononina.
Archibald Butt

Majuri Archibald Willingham Butt (26. syyskuuta 1865 Augusta, Georgia – 15. huhtikuuta 1912) oli vaikutusvaltainen sotilasavustaja Yhdysvaltain presidenteille Theodore Rooseveltille ja William Howard Taftille.
Ennen Rooseveltin sotilasavustajaksi pääsemistään Butt työskenteli toimittajana ja palveli Espanjan ja Yhdysvaltojen sodassa luutnanttina. Vuonna 1912 Butt oli kuuden viikon lomalla Euroopassa ja astui "RMS Titanic" -alukseen palatakseen Pohjois-Amerikkaan. Butt oli yksi niistä 1500 ihmisestä, jotka hukkuivat Titanicin törmättyä jäävuoreen.
Anita Wachter

Anita Wachter (s. 12. helmikuuta 1967 Bartholomäberg, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Wachter voitti olympiakultaa alppiyhdistetyssä 1988. Albertvillen kisoissa neljä vuotta myöhemmin hän saavutti hopeaa alppiyhdistetyssä sekä suurpujottelussa. MM-kisoista hänellä on kaksi hopeaa ja kolme pronssia. Maailmancupin kokonaiskilpailun voiton Wachter saavutti kaudella 1992–1993, lisäksi hänellä on suurpujottelucupin voitot kausilta 1989–1990 ja 1993–1994. Hän voitti 19 osakilpailua, joista 14 suurpujottelussa.
Hän on naimisissa toisen alppihiihtäjän Rainer Salzgeberin kanssa.