Toralf Tollefsen

Toralf Louis Tollefsen (26. elokuuta 1914 Glemmen, Norja − 27. marraskuuta 1994 Oslo) oli norjalainen harmonikkataiteilija, säveltäjä ja pedagogi. Tollefsen oli maansa tunnetuimpia harmonikkataiteilijoita ja on tehnyt myös menestyksekkään kansainvälisen uran. Hän oli yksi harmonikan statusta taidemusiikin instrumenttina kohottaneista uranuurtajista, joka solistiuransa ohella tuotti harmonikalle myös monia sävellyksiä ja sovituksia.
Tausta.
Toralf Tollefsen syntyi Glemmenin kunnassa Østfoldissa, joka on nykyisin osa Fredrikstadin kaupunkia. Hänen vanhempansa olivat tullimies Thoralf Vilhelm Tollefsen (1890−1963) ja Ludvikke ("Lully") Josefine Bye (1891−1970). Hänen lapsuusympäristössään musiikilla oli tärkeä osa, ja monet hänen vanhempiensa sisaruksista soittivat muun muassa sitraa, kitaraa ja harmonikkaa. Toralf kiinnostui erityisesti harmonikasta jo lapsena, ja hän sai ensimmäisen kaksirivisen harmonikkansa jo viisivuotiaana. Hyvin pian hän alkoi pitää "kesäkonsertteja" isoäitinsä pihamaalla.
Toralfin ollessa seitsenvuotias perhe muutti Kristianiaan. Vanhemmat ilmoittivat Toralfin viulutunneille, koska heidän mielestään kaksirivisellä harmonikalla ei voinut oppia musiikkia. Toralfin kiinnostus suuntautui kuitenkin vain harmonikkaan, ja viulutunnit saivat jäädä. Sen sijaan Toralf soitti naapurustossaan yksityistilaisuuksissa ja voitti piakkoin Hans Erichsenin harmonikkakilpailun Cirkus Verdensteaterissa. Eräs tuttava otti yhteyttä radioon, ja sen jälkeen hän esitti radion lastentunneilla korvakuulolta oppimiaan lauluja.
Kaksirivinen vaihtui kromaattiseen harmonikkaan, ja Tollefsen alkoi 15-vuotiaana ottaa soittotunteja Ottar E. Akrelta. Hän kävi myös Christian Liebakin tunneilla. Teoriatunteja Tollefsen otti Hans Stensethilta ja laulutunteja Sigurd Hoffilta. Opiskelujensa ohella hän toimi iltaisin ravintolamuusikkona.
Ura.
Tollefsen työskenteli 1930-luvun alussa päivisin musiikkiliikkeessä ja jatkoi iltaisin ravintolamuusikkona, muun muassa "Gullfisken" ja "Nürnberger Hof" -ravintoloissa. Hänen ensimmäinen Norjan kiertueensa oli vuonna 1934 Ottar E. Akren kanssa ja kiertue uusittiin vuotta myöhemmin. Tollefsen teki myös ensilevytyksensä vuonna 1934.
Vuonna 1935 Tollefsenille tarjoutui tilaisuus esiintyä Englannissa, ja hän soitti elokuvateattereissa ja teattereissa. Esiintyminen BBC:n lähetyksessä johti esiintymisiin suosituissa variety shows -ohjelmissa, ja hän sai Britanniassa lempinimen "Tolly". Hän vietti aikaansa eniten Lontoossa, josta käsin hänen uransa oli hyvässä vauhdissa säännöllisine esiintymisineen BBC:ssä. Hän teki myös konserttikiertueita, muun muassa Australiaan, Ranskaan, Saksaan, Irlantiin, Islantiin, Uuteen-Seelantiin, Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Tollefsen muutti Lontooseen asumaan vuonna 1938, mutta vietti sotavuodet Norjassa.
Tollefsen palasi Britanniaan toisen maailmansodan jälkeen vuosiksi 1945–1960 ja keskittyi erityisesti taidemusiikkiin. Hän esiintyi loppuunmyydyssä Wigmore Hallissa Lontoossa 1. tammikuuta 1947. Saman vuoden maaliskuussa hän oli London International Orchestran solistina Albert Hallissa, kapellimestarina Anatoli Fistoulari. Norsk pop og rockleksikonin mukaan tämä oli ensimmäinen kerta, kun harmonikkaa käytettiin sooloinstrumenttina sinfoniaorkesterin kanssa, ja Tollefsenia pidettiin harmonikkamusiikin alalla maailman huippuna.
Seurasi lukuisi konserttikiertueita Pohjois-Amerikkaan, Afrikkaan ja Länsi-Eurooppaan. Tollefsenin ohjelmisto koostui enimmäkseen klassisista harmonikkasovituksista, mutta myös Pietro Deiron ja Pietro Frosinin kevyemmistä numeroista. Hänen suosionsa oli huipussaan erityisesti Skandinaviassa ja Britanniassa. Hän oli perustamassa Britannian harmonikkaliittoa 1949, ja hämet valittiin sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi, minkä jälkeen hän oli useita vuosia liiton kunniapuheenjohtajana.
Tollefsen palasi Norjaan vuonna 1962. Hän ryhtyi Veitvetin musiikkikoulun harmonikansoiton opettajaksi Oslossa. Kymmenen vuotta myöhemmin tapahtuneen organisaatiomuutoksen yhteydessä hänestä tuli Østlandetin konservatorion ja Manglerudin lukion opettaja. Hän kirjoitti myös suositun harmonikansoiton oppikirjan "Trekkspill for skolen". Hän jatkoi konsertointia sekä esiintyi Norjan radiossa ja televisiossa.
Levytykset.
Toralf Tollefsenin levytysura jakautuu yli neljänkymmenen vuoden ajalle, ja hänen nimissään on noin 250 kappaletta. Niistä useimmat ovat harmonikkasooloja, mutta hän levytti myös rytmiryhmien ja muiden kokoonpanojen kanssa. Ensilevytys vuonna 1934 oli Pietro Deiron valssi "Elvira". Tollefsenin levytykset olivat suosittuja ja olivat monien harrastajasoittajien esikuvia. Hänen levytysuransa jatkui myös Norjassa, muun muassa Rolf Syversenin, Finn Westbyen, Håkon Nilsenin ja Per Nyhaugin kanssa, ja hän julkaisi kuusi albumia vuosina 1966–1977. Mainittavia levytyksiä ovat muun muassa "Med lokk og lur" (1965), "Dans på Son" (1966) sekä "Klonken" ja "Sunlight On The Fjord" (1968).
LP-levyjä.
Kustannusyhtiö Norild julkaisi 1994 Tollefsenin kootut levytykset 1934-1960 cd-levyllä samaan aikaan Jon Faukstadin toimittaman elämäkertateoksen kanssa hänen 80-vuotispäivänään. Jo tätä ennen Norild Musikk oli julkaissut kasetillisen hänen 1930-luvun levytyksiään nimellä "Klassiske innspillinger fra 30-tallet". Vuonna 2001 julkaistiin vielä kokoelma nimellä "Over bølgen".
Sävellykset.
Tollefsen tuotti useita sävellyksiä, sekä taidemusiikkia että iskelmämusiikkia. Harmonikkateokset "Ski Jump", "Tømmerhuggerdans" ja "Stop! Red Light!" ovat tyylillisesti sukua Leroy Andersonin ja Robert Farnonin musiikille. Iskelmän alueella kappale "Med lokk og lur" sijoittui toiseksi Norjan Euroviisukarsinnoissa 1965. Muita hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat "Konsertvalsen" (1934), "Promenade " (1942), "Skandinavian Suite" (1959), "Tollheim Polka" (1972) ja "Consert Etyde" (1987).
Yksityiselämä.
Tollefsenia on kuvattu luonteeltaan vaatimattomaksi ja kohtuulliseksi mieheksi, jolla oli syvä uskonnollinen vakaumus. Hän avioitui tanssija Nona Marion Thompsonin (1914–2002) kanssa vuonna 1938. Henkilökohtainen kriisi 1950-luvun alussa Yhdysvaltojen kiertueen yhteydessä tutustutti hänet Kristillinen tiede -yhteisöön, ja hänestä tuli yhteisön innokas jäsen loppuiäkseen.