tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
George Nader

George Nader (19. lokakuuta 1921 − 4. helmikuuta 2002) oli yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä. Hänet tunnettiin elokuvista, joissa hän sai esitellä lihaksikasta vartaloaan usein rintakehä paljaana. Hän pysyi esiintymiskunnossa painonnoston ja uimisen avulla. 
Naderin ensimmäinen pääosa oli vuonna 1953 valmistuneessa elokuvassa "Robot Monster" jota on usein mainittu yhdeksi maailman huonoimmista elokuvista. Hän on näytellyt myös Jerry Cottonia saksalaisissa elokuvissa.
Nader kuoli keuhkokuumeeseen 80-vuotiaana vuonna 2002.
Vaarjoki

Vaarjoki on peltojen ympäröimä pieni joki Naantalin kaupungin ja Maskun kunnan rajalla. Se laskee Saaristomereen Luikkionlahden kohdalla. Itse Vaarjoki on 2,5 kilometriä pitkä, mutta yläjuoksulla se muodostuu kahdesta haarasta. Naantaliin suuntautuva haara on nimeltään Orjanoja ja myöhemmin Murikonoja, mutta Maskuun suuntautuvalla haaralla ei ole nimeä. Vaarjoki muodostaa Vaarjoen valuma-alueen, joka on 3. jakovaiheen vesistöalue. Valuma-alueen suuruus on 16,03 km² ja vesistöalueen tunnus 82.051.
Vaarjoen laakso on yksi kolmesta Maskun keskeisistä avoimista maisemakokonaisuuksista. Fortumin Härkäsuon läjitysalueen sekä entisen Isosuon kaatopaikan luontaiset valumavedet ohjataan Orjanojaan josta ne edelleen kulkeutuvat Vaarjokeen. Joen alajuoksua on ehdotettu melontakäyttöön ja rakennettavaksi sinne laituri ja levähdyspaikkoja.
Eliölajisto.
Vaarjoessa kutee runsaasti lahnoja ja sen kasvillisuus sekä linnusto selvitettiin vuonna 2008. Joessa on runsas vesikasvisto, muun muassa lummetta ja ulpukkaa. Joen kavetessa ojaksi alkaa niittykasvillisuus, pensaikot, sekä runsas kurjenmiekkakasvusto.
Joen alajuoksulla on tiheä ruovikko ja se jatkuu myös joen reunoilla kapeampana ylös mentäessä. Aikoinaan joki on perattu ja sen rantavalilla alajuoksulla kasvaa vankka koivu- ja rantalepikkokuja.
Huaraz

Huaraz on noin sadantuhannen asukkaan kaupunki Perussa, Huarazin maakunnan ja Ancashin alueen pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee 420 km pohjoiseen Limasta, sisämaassa noin 3 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
31. toukokuuta 1970 Ancashin maanjäristys tuhosi suurimman osan vanhaa kaupunkia ja surmasi 10 000 kaupungin asukasta.
Turun taideakatemia

Turun AMK:n Taideakatemia on Turun ammattikorkeakouluun kuuluva suomalainen taideoppilaitos. Se perustettiin vuonna 1996, kun kulttuurialan koulutus tuli osaksi Turun ammattikorkeakoulun koulutustarjontaa. Taideakatemian muodostivat Turun piirustuskoulu ja Turun taiteen ja viestinnän oppilaitos (TUTVO), joiden lisäksi oppilaitoksessa alkoi musiikin koulutus vuonna 2000. 
Taideakatemian opetuksen perustoimintoihin sisältyy osallistuminen kansainvälisiin tapahtumiin ja yhteistyöprojektit ulkomaisten partnerien kanssa. Opiskelijoita on noin 650 ja opetus- ja tukihenkilökuntaa yhteensä noin 80.
Taideakatemian päätoimipiste sijaitsee Turun ammattikorkeakoulun Linnankadun kampuksella (Linnankatu 54–60), Varvintorin laidalla.[2]Taideopetukselle suunnitellut toimitilat ovat LPR-arkkitehtien käsialaa. Rakennuskompleksissa yhdistyvät mm. vanha köysitehdas, entiset laivatelakkahallit sekä Wärtsilän henkilöstötilana toiminut rakennus. Yleisölle avoimia ovat Taideakatemian Köysiteatteri ja kuvataiteen opiskelijoiden käytössä oleva Köysiratagalleria. 
Koulutukset ja tutkinnot.
Taideakatemia on yksi Turun ammattikorkeakoulun neljästä tulosalueesta. Koulutukset alkavat joka vuosi. Lisäksi Taideakatemiassa voi ylläpitää ja kehittää ammattitaitoa erilaisissa kulttuurialan täydennyskoulutuksissa.
Yhteistyöprojektit ja tapahtumat.
Turun Taideakatemian toiminnan yksi tärkeä osa on tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoiminta yhteisöjen ja yritysten kanssa. TKI-projekteissa opiskelijat tutustuvat sekä omaan, tulevaan ammattikenttäänsä että toimivat monialaisessa yhteistyössä hankekumppanien kanssa.
Jättimerisipuli

Jättimerisipuli eli merisipuli ("Urginea maritima", syn. "Drimia maritima", "Scilla maritima") on parsakasvien ("Asparagaceae") heimoon ja "Urginea"-sukuun kuuluva sipulikasvi. Kasvia tavataan Välimeren alueella.
Ulkonäkö.
Merisipulista tavataan sekä valkoista, Välimeren itäosissa pääasiassa kasvavaa, että punaista, Välimeren länsiosissa kasvavaa, muotoa.
Merisipuli kukkii elokuusta lokakuuhun.
Käyttö.
Merisipuli on lääkekasvi, jota tiedetään käytetyn jo 1 000 vuotta eaa. Kasvia ovat käyttäneet esimerkiksi roomalaiset, sillä merisipuli aiheuttaa oksentelua ja poistaa turvotusta. Myös Johan Bergmanin kirjoituksessa "”Neuwo – kuinga tawalliset kulku- ja tarttuwaiset taudit – taitawat estetyxi ja paratuxi tulla”" vuodelta 1775 kerrotaan merisipulia käytetyn vesipöhön eli turvotuksen hoitoon.
Merisipulissa on varsinkin sydämen toimintaan vaikuttavia aineita, tarkemmin sydänaktiivisia glykosideja kuten proskillaridiinia. Esimerkiksi Suomessakin on myyty lääkettä, joka sisälsi merisipulista saatavaa skillaridiiniglykosidia. Se vaikuttaa sydänlihanksen supistumiseen, joten se vähentää sydämen vajaatoimintaa ja siten turvotuksia. Aine on kuitenkin varsin toksista ja saattaa väärin annosteltuna aiheuttaa vakavia sivuvaikutuksia.
Seututie 189

Seututie 189 eli Rymättyläntie on Varsinais-Suomessa, Naantalissa sijaitseva seututie. Tie alkaa Naantalin mantereelta, Kuparivuoren tunnelista ja kulkee läpi Merimaskun päättyen Rymättylän keskustaan. Seututie 189 on osa Turun saariston kiertävää Saariston rengastie -nimistä matkailutietä. Tie alkaa kohdasta, jossa kantatie 40 (Armonlaaksontie) päättyy Naantaliin, ja loppuu kohtaan, jossa tie jatkuu yhdystienä 1890 (Rööläntie). 
Tiellä on yksi tunneli ja kolme siltaa: 320-metrinen Kuparivuoren tunneli, Naantalinsalmen silta, sen rinnalla jalankulun ja pyöräilyn käytössä 211-metrinen Ukko-Pekan silta sekä 240-metrinen Särkänsalmen silta. Särkänsalmessa liikennöi Luonnonmaan ja Otavan välillä moottorilossi vuodesta 1935 vuoteen 1970, kunnes otettiin käyttöön Särkänsalmen silta.
Tien varrella kulkee osan matkasta jalankulun ja pyöräilyn väylä.
Liikenne.
Seututie 189 on Rymättylän ja Merimaskun päätie.
Naantalinsalmen sillan keskivuorokausiliikennemäärä on noin 10 000 ajoneuvoa vuorokaudessa ja kesäkuukausina 12 500 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Särkänsalmen sillalla keskivuorokausiliikennemäärä oli vuonna 2005 noin 5 600 ajoneuvoa vuorokaudessa ja kesällä noin 7 100 ajoneuvoa vuorokaudessa.
The Haunting in Connecticut

The Haunting in Connecticut (Yhdysvallat, 2009) on väitettyihin tositapahtumiin perustuva kauhuelokuva. Sen ohjasi Peter Cornwell. 
Vastaanotto.
"Ilta-Sanomien" Tarmo Possu piti kiinnostavimpana elokuvassa tapaa, jolla se kuvaa esikoislapsen sairauteen totuttelevan perheen arkea. Kauhutehosteita paisutellaan hänestä yli äyräiden, mutta hyvät näyttelijät, etenkin Virginia Madsen, pitävät elokuvaa pinnalla tavallista mietitymmän vuoropuhelun ohella.
SB Naantali

SB Naantali (Salibandy Naantali ry) on naantalilainen salibandyn erikoisseura, joka syntyi vuonna 2004, kun Naantalin Salibandyseura (NaSSe) ja VG-62 Salibandy yhdistyivät. 
Seuralla on suuri ja koko ajan kasvava nuorisotyö. Vuonna 2013 SB Naantali oli lisenssimäärällä (359 kpl) mitattuna Suomen 28. suurin salibandyseura.
Miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2015–2016 maan kolmanneksi korkeinta sarjatasoa II-divisioonaa. Naisten edustus pelasi I-divisioonaa kaudesta 2009–2010 lähtien, mutta tällä hetkellä naisten joukkue ei ole toiminnassa. Naisten joukkue sijoittui kauden 2009–2010 Suomen Cupissa neljänneksi. Kaudella 2015-2016 seurassa on aikuisjoukkueina lisäksi 5-divisioonaa pelaava M2 ja 4-divisioonaa pelaava M3. Seuran juniorijoukkueet ovat menestyneet sekä kansallisissa että kansainvälisissä sarjoissa ja turnauksissa. Kaudella 2015-2016 seuralla on juniorijoukkueet pojissa B-junioreissa ja siitä nuoremmissa sekä tytöissä C- ja D-junioreissa. 
Seura on tehnyt aiemmin yhteistyötä FBC Turun kanssa, jonka kanssa sillä on yhteiset joukkueet A- ja B-poikien ikäluokissa. Joukkueet käyttivät sarjoissa nimeä SBC.
Ellef Ringnesin saari

Ellef Ringnesin saari () on yksi kolmesta suurimmasta Sverdrupinsaaresta, jotka sijaitsevat pituuspiirien 78 ja 79 välillä Nunavutin territoriossa Kanadassa. Saari sijaitsee sen länsipuolella olevan Bordensaaren ja itäpuolen Amund Ringnesin saaren välissä. Saaren pinta-ala on 11 295 km², se on 69. suurin saari maailmassa ja 16. suurin Kanadassa. Saaren korkein kohta on nimeämätön huippu, joka kohoaa 260 metriä merenpinnasta.
Norjalaisen Otto Sverdrupin retkikunta löysi Sverdrupin saaret ja nimesi Ellef Ringnesin saaren Oslossa toimineen Ringnesin panimon toisen perustajan Ellef Ringnesin mukaan. Ringnes toimi Svedrupin tutkimusmatkan yhtenä rahoittajana. Saari oli Norjan valtion omaisuutta vuodesta 1902–1930, minkä jälkeen se siirtyi Kanadalle.
Ellef Ringnesin saari on asumaton, mutta sen länsirannikolla toimi vuosien 1948–1978 aikana miehitetty Yhdysvaltain ja Kanadan yhteistyönä perustettu arktinen Isachsenin sääasema (H.A.W.S.) (). Vuonna 1989 miehitetyn aseman tilalle pystytettiin automatisoitu, satelliittilinkillä varustettu sääasema.
Maijamäen liikuntahalli

Maijamäen liikuntahalli on Naantalissa, Maijamäessä sijaitseva vuonna 1984 valmistunut liikuntahalli. Koko hallin pinta-ala on 2 337 m² ja tilavuus 15 660 m³. Liikuntasalin pinta-ala on 1 254 m², pohjamitat 38 x 33 m ja vapaakorkeus 8-10 metriä. 
Tila on kiinteästi yhteydessä Naantalin lukioon ja Maijamäen kouluun.
Hallissa on kokoontyönnettävä 378-paikkainen katsomo. Lisäksi yli sata katsojaa mahtuu sisääntuloparvelle ja irtotuoleja on 500 kappaletta. Tilat on hyväksytty 1 020 katsojalle. Hallissa on 200 m² kuntosali ja koulutustilat.
Hallin vihkiäistapahtumassa vuonna 1984 pelasi muun muassa NBA-pelaaja Nikos Galis. Myöhemmin muun muassa Cheryl Miller ja Olympiakultaa voittanut Yhdysvaltain naisten koripallomaajoukkue vieraili hallissa. Myös useita SM-tason kilpailuja on järjestetty Maijamäessä, kuten taekwondon SM-kisat syksyllä 2007.
Liikuntahallissa on esitetty Naantalin Musiikkijuhlien ohjelmistoa, kuten Jaakko Kuusiston johtama ooppera "Koirien Kalevala" viidesti vuoden 2010 kesällä.
Naltreksoni

Naltreksoni on opioidireseptorien toimintaa heikentävä opioidiantagonisti, jota käytetään esimerkiksi alkoholismin hoidossa. Naltreksonia käytettiin 1980-luvulla myös AIDS:in hoitoon. 
Naltreksoni voimistaa elimistön luontaisten opioidien tuotantoa silloin, kun sitä käytetään hyvin pienellä hoitoannoksella. Pieniannoksinen naltreksoni toimii myös puolustusjärjestelmää vahvistavana immunostimulanttina, joka esimerkiksi nopeuttaa haavojen paranemista. 
Pieniannoksista naltreksonia voidaan käyttää Chronin taudin ja eräiden muiden autoimmuunisairauksien kuten MS-taudin, virusinfektion jälkeisen väsymysoireyhtymän (ME-tauti), autismin, syövän ja gynekologisten sairauksien hoitoon.
Naltreksonin ja bupropionin yhdistelmävalmistetta käytetään apuna painon hallinnassa valmistenimellä Mysimba.
Naltreksonia myydään Suomessa valmistenimillä Naldix, Naltrexon, Naltrexone ja Revia.
Alkon laboratoriossa työskennellyt tutkija David Sinclair huomasi naltreksonin vaikutuksen alkoholinkäytön hillitsijänä 1990-luvun alussa. Suomalaistutkimuksessa havaittiin, että naltreksoni on tehokas ja turvallinen alkoholismin lääkehoito. Naltreksoni vaikuttaa aivojen toimintaan vähentämällä juomisen palkitsevuutta.
Naltreksonia on tutkittu myös amfetamiiniriippuvuuden hoidossa. 
Haittavaikutukset.
Suuriannoksisen naltreksonihoidon vaikutus ajokykyyn ja koneiden käyttökykyyn on vähäinen tai kohtalainen.
Mauste-Sallinen

Mauste-Sallinen Oy on suomalainen, vuonna 1961 perustettu perheyritys, joka toimii elintarvikealalla. Yrityksen päätoimipaikka sijaitsee Naantalissa, ja sen omistajina ja johdossa toimii Kauppilan perhe. Mauste-Sallinen tarjoaa laajan valikoiman mausteita, siemeniä, pähkinöitä, kuivattuja hedelmiä ja marjoja sekä leivontatuotteita ja -koristeita. Yritys palvelee sekä vähittäiskauppaa että teollisuuden asiakkaita.
Yrityksen toiminta perustuu vahvoihin arvoihin, kuten kotimaisuuden arvostamiseen, kestävään kehitykseen ja korkeaan laatuun. Kaikki tuotantovaiheet tapahtuvat Naantalin toimitiloissa, joissa sijaitsevat myös varastot ja toimistot. Mauste-Sallinen työllistää noin 60 henkilöä ja kuuluu Perheyritysten liittoon.
Yrityksellä on käytössään ISO 9001 ja ISO 14001 -sertifioidut laatu- ja ympäristöjärjestelmät sekä FSSC 22000 -elintarviketurvallisuusjärjestelmä. Mauste-Sallinen on laajentanut varastotilojaan useaan otteeseen, ja nykyisin käytössä on noin 13 000 m² varastotilaa.
Brändin yhteydessä käytetään myös nimeä "Salliselta", joka kattaa monipuolisen tuotevalikoiman paremmin kuin alkuperäinen nimi. Yrityksen arvot korostavat yhteistyötä, aloitteellisuutta, laatua, tulevaisuuteen suuntautumista ja rohkeutta menestyä.
Roger Laurent

Roger Laurent (21. helmikuuta 1913 Liège, Vallonia, Belgia – 6. helmikuuta 1997 Uccle, Bryssel, Belgia) oli belgialainen F1-kuljettaja.
Viisinkertainen moottoripyöräsarjan mestari Laurent tutustui nelipyöräisillä kilpa-autoilla ajamiseen Formula 2-sarjassa, jossa ajoi Veritaksen autoilla vuonna 1949. Vuonna 1950 hän ajoi Chimayn kilpailussa kolmanneksi ja seuraavana vuonna samassa kilpailussa johti kilpailun alkupuolella, kunnes pyörähti ja sijoittui lopulta seitsemänneksi.
Laurent osallistui F1-sarjan ulkopuoliseen Albin -osakilpailuun vuonna 1951 Talbot-Lagon autolla, jossa sijoittui seitsemänneksi. Varsinaisesti F1-sarjaan Laurent osallistui kaudella 1952 kahden osakilpailun verran. Hän oli parhaimmillaan Ferrarin autolla kuudes vuoden 1952 Saksan GP:ssä eikä kerännyt urallaan yhtään pistettä. Samana vuonna Laurent voitti Eläintarhan ajot ja oli seuraavana vuonna toinen samassa kilpailussa.
Laurent ajoi myös Le Mansin 24 tunnin ajoissa vuosina 1953-54, joissa sijoittui yhdeksänneksi ja neljänneksi. Hänen jalkansa murtui vuoden 1955 Barin osakilpailun harjoituksissa ja vetäytyi kilparadoilta vuotta myöhemmin.
Sammalmesikko

Sammalmesikko ("Gymnomyza viridis") on kolmella saarella Fidžillä tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan sammalmesikko on noin 27 cm. Laji on väritykseltään kauttaaltaan oliivinvihreä. Nuorten yksilöiden vatsa on viiruinen tai täplikäs. Sammalmesikon nokka on kapea ja hieman alaspäin kaartunut. Lajin kaksi alalajia "G. v. brunneirostris" ja "G. v. viridis" eroavat toisistaan nokkansa ja jalkojensa värityksen perusteella. "G. v. brunneirostris"- alalajin nokka on ruskea ja jalat oliivinväriset, kun "G. v. viridis"-alalajin nokka ja jalat ovat keltaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Sammalmesikkoa tavataan Fidžistä kolmelta saarelta. "G. v. brunneirostris" elää Viti Levulla ja "G. v. viridis" Vanua Levulla sekä Taveunilla. Sammalmesikot elävät saaren alkuperäisten metsien latvuskerroksissa. Laji sietää jonkin verran metsien hakkuita, mutta ei pysty elämään metsissä, joissa hakkuut ovat hyvin laajamittaisia. Sammalmesikkokannan kooksi arvellaan 50 000–200 000 yksilöä.
Elintavat ja ravinto.
Sammalmesikko on suhteellisen kovaääninen lintu, joskin lajin äänekkyys riippuu sen asuinpaikasta. Viti Levulla laji esittää kutsuäänensä usein kuorona, jonka yksi lintu aloittaa ja johon muut yhtyvät. Vanua Levulla ja Taveunilla laji on huomattavasti hiljaisempi.
Sammalmesikon lisääntymisaika kestää kesäkuusta lokakuulle. Lajilta on kuvattu vain yksi pesä. Se oli tukevarakenteinen korimainen pesä, jonka laji oli todennäköisesti tehnyt päällyskasvien juurista. Se sijaitsi suuren puun latvuston uloimmissa osissa. Vain yksi vanhemmistaan riippuva poikanen on tavattu. Sammalmesikon poikasten uskotaan olevan emoistaan riippuvaisia hyvin pitkän ajan noin kahdesta kolmeen kuukautta.
Sammalmesikot ruokailevat pääosin latvustoissa, mutta saattaa etsiä ravintoaan myös maasta. Sammalmesikon ravinto koostuu pääasiassa medestä, mutta se syö myös hedelmiä sekä hyönteisiä.
Adlwang

Adlwang on kunta Steyr-Landin piirissä, Ylä-Itävallan osavaltiossa Itävallassa. Kunnan asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 1 876. Pinta-ala on 17,18 neliökilometriä ja asukastiheys on noin 109 asukasta neliökilometriä kohden. Kunnan pormestari on tällä hetkellä Franz Hiesimayr. Kunta sijaitsee 422 metrin korkeudella merenpinnasta.
AC Bellinzona

 
AC Bellinzona on sveitsiläinen jalkapalloseura Bellinzonasta Ticinon kantonista. Seura on perustettu vuonna 1904 ja se on italiankielisen alueen ylpeys. Seura tekee runsaasti yhteistyötä Serie A -joukkueiden kanssa ja eritoten nuoret pelaajat ovat saaneet Bellinzonassa pelikokemusta. AS Romalla on Bellinzonan yhteistyöseura.
Vuonna 1948 Sveitsin mestaruuden voittanut Bellinzona nousi kauden 2007/08 päätteeksi pääsarjaan 18 vuoden tauon jälkeen. Samalla kaudella se eteni Vladimir Petkovićin opein Sveitsin cupin finaaliin, jossa kärsi tappion FC Baselille.
FC Aarau

FC Aarau on sveitsiläinen jalkapalloseura Aarausta. Seura pelaa kaudella 2024–25 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Challenge-liigassa. Seuran kotikenttä on Stadion Brügglifeld.
Historia.
FC Aarau on historiansa aikana voittanut Sveitsin mestaruuden kolmesti. Ensimmäinen menestyksen jakso ajoittuu 1910-luvulle, jolloin sveitsiläinen jalkapallo otti ensiaskeliaan. Seura pelasi pääsarjatasolla vuosina 1907-1933 kaikkiaan 25 vuotta, kunnes putosi divisioonaan useiksi vuosikymmeniksi. Lopulta kaudella 1980/81 Paul Stehrenbergerin luotsaamana Aarau palasi pääsarjatasolle. 1980-luvun jälkipuoliskolla Aarau nautti menestyksestä Ottmar Hitzfeldin johdolla ja juhli 1985 Sveitsin cupin voittoa.
1992/93 itävaltalainen Rolf Fringer luotsasi Aaraun seurahistorian toistaiseksi viimeiseen mestaruuteen. Seura on pelannut pääsarjatasolla enemmän ja vähemmän menestyksekkäästi lähes 30 vuoden ajan. Vuonna 2002 taloudelliset vaikeudet olivat tuhota seuran, mutta seura onnistui selättämään pahimmat ongelmat ja vältti konkurssin. Seura onkin saanut sitkeästä pääsarjassa pysyttelystään lempinimen "Die Unabsteigbaren", "Putoamattomat". Lopulta Aarau putosi kauden 2009/10 jälkeen sarjajumbona liigasta.
Eduard Eckardt

Eduard Eckardt (29. tammikuuta 1875 Kolberg, Saksa – 15. kesäkuuta 1959 Berliini, Saksa) oli Saksan maavoimien kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana. 
Eckardt värväytyi 2. kenttätykistörykmenttiin kadetiksi 1894. Vuonna 1912 hänestä tuli patterinkomentaja ja ensimmäisen maailmansodan alkaessa elokuussa 1914 hän oli saavuttanut kapteenin arvon. Sodan aikana hänestä tuli pataljoonankomentaja samassa yksikössä ja myöhemmin armeijaryhmä Linsingenin 1. adjutantti. Sodan jälkeen hän osallistui spartakistikapinan tukahduttamiseen "Division von Lettow-Vorbeck"issa. Hän jäi eläkkeelle 1927, mutta palasi saman tien armeijaan palkkaupseeriksi toimien mm. alueellisena upseerina ja täydennysupseerina. Lokakuussa 1938 Eckardt toimi huolto- ja hyvinvointitoimiston päällikkönä III. sotilaspiirin esikunnassa. Hän pysyi tehtävässä III armeijakunnassa toisen maailmansodan alettua. Hän jäi eläkkeelle 31. heinäkuuta 1942. Eckardt kuoli Berliinissä 1959.
An Evening with John Petrucci and Jordan Rudess

An Evening with John Petrucci and Jordan Rudess on Dream Theater -yhtyeessä soittavien kitaristi John Petruccin ja kosketinsoittaja Jordan Rudessin puoliakustisesta esiintymisestä nauhoitettu livealbumi. Se nauhoitettiin Helen Hayes Performing Arts Centerissä New Yorkissa 10. kesäkuuta 2000. Levyllä soittavat ainoastaan Petrucci ja Rudess.
Albumi julkaistiin alun perin itsenäisesti 11. joulukuuta 2000. Albumi julkaistiin kuitenkin uudelleen Favored Nationsin kautta 18. toukokuuta 2004 kolmen uuden kappaleen sekä uuden kansikuvan kera.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt John Petrucci ja Jordan Rudess.
Kappaleet 4, 7, ja 10 vain uudelleenjulkaisussa.
Nigel Marven

Nigel Marven (s. 27. marraskuuta 1960 Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen luontodokumenttien juontaja, tuottaja, tietokirjailija ja ornitologi. Marven on juontanut kymmeniä luontodokumentteja kuten "Esihistoriallinen puisto" -dokumenttisarjan.
Ura.
Marven opiskeli kasvitiedettä Bristolin yliopistossa 22-vuotiaaksi saakka, kunnes siirtyi luomaan uraa BBC:n luonnonhistorialliseen yksikköön. Aluksi hän työskenteli tutkijana luonto-ohjelmissa, myöhemmin myös tuottajana. Marven työskenteli suuresti arvostamansa David Attenboroughin kanssa 12 vuotta, kunnes vuonna 1998 siirtyi ITV-televisiokanavalle juontamaan ja tuottamaan luontodokumentteja.
Espanjan naisten koripallomaajoukkue

Espanjan naisten koripallomaajoukkue edustaa Espanjaa koripallon naisten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Espanjan koripalloliitto.
Espanja voitti Euroopan-mestaruuden Italiassa 1993. Sijoituttuaan alkulohkossaan toiseksi se kukisti välieräottelussa Slovakian 73–55 ja Perugiassa pelatussa loppuottelussa Ranskan 63–53. Ranskan kisoissa 2001 Espanja sai pronssia: hävittyään välierässä Venäjälle se kukisti pronssiottelussa Liettuan 89–74. Kreikan EM-kilpailuissa 2003 Espanja kärsi jälleen välierässä tappion Venäjälle, mutta voitti pronssiottelussa Puolan 87–81. Turkissa 2005 Espanja hävisi välierässä Tšekille ennen kuin kukisti pronssiottelussa Liettuan 83–65. 
Espanja selviytyi toisen kerran EM-loppuotteluun Italian kisoissa 2007. Voitettuaan välieräottelussa Valko-Venäjän 70–54 se hävisi Chietissä pelatussa loppuottelussa Venäjälle 68–74. Latviassa 2009 Espanja kärsi välierässä tappion Venäjälle ennen kuin kukisti pronssiottelussa Valko-Venäjän 63–56.
EM-kisoissa 2011 Espanja jäi yhdeksänneksi mutta tämän jälkeen se on voittanut mestaruuden vuonna 2013, saanut pronssia vuonna 2015 sekä voittanut kolmannen Euroopan-mestaruutensa vuonna 2017 ja neljännen vuonna 2019.
Olympialaisissa Espanja on saavuttanut hopeaa Rio de Janeirossa 2016. Sen aiemmat parhaat olympiasaavutukset olivat viidennet sijat vuosina 1992 ja 2008. MM-kilpailuissa se oli samalla sijalla 1998. Tšekin MM-kilpailuissa 2010 joukkue sai pronssia. Hävittyään välieräottelussa Yhdysvalloille se kukisti pronssiottelussa Valko-Venäjän 77–68. Vuoden 2014 MM-kilpailuissa Espanja saavutti MM-hopeaa ja vuonna 2018 se sai toisen MM-pronssinsa.
Lasse Brun Pedersen

Lasse Brun Pedersen (s. 23. toukokuuta 1974) on tanskalainen pyöräsuunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa FIF Hillerødiä. Aikaisemmin hän edusti Ballerup OK:ta.
Ensimmäisen arvokilpailumitalinsa Pedersen voitti Castelfiorentinon EM-kilpailujen sprintistä vuonna 2007. Samana vuonna Nové Město na Moravěn MM-kilpailuista hän voitti hopeaa pitkältä matkalta ja pronssia viestistä.
Ostródan MM-kilpailuista 2008 Pedersen voitti kultaa sprintissä ja viestissä. Viestissä hänen kanssaan pyöräsuunnistivat Torbjørn Gasbjerg ja Søren Strunge. Nidan EM-kilpailuissa samana vuonna hän voitti kultaa keskimatkalta, pitkältä matkalta ja viestistä.
Kesäkuussa 2009 Farumin ja Kööpenhaminan EM-kilpailuissa Pedersen voitti pitkältä matkalta kultaa ja keskimatkalta pronssia. Samana vuonna Ben Shemenin MM-kilpailuissa hän voitti hopeaa sprintistä ja pronssia keskimatkalta.
Hänen nuorempi siskonsa Line on pyöräsuunnistuksen MM-mitalisti.
Rauhalahden voimalaitos

Rauhalahden voimalaitos on Jyväskylässä, Jyväsjärven itärannalla sijaitseva vuonna 1986 valmistunut vastapainevoimalaitos. Voimalan rakensi Imatran Voima. Se tuottaa kaukolämpöä, sähköä ja teollisuushöyryä. Voimala tuottaa yhdessä 2010 valmistuneen Keljonlahden voimalaitoksen kanssa pääosan Jyväskylän seudun kaukolämmöstä. Aiemmin Rauhalahti huolehti Kankaan paperitehtaan tarvitsemasta teollisuushöyrystä. Vuonna 2009 voimalaitoksen käyttö laski alle puoleen, kun Kankaan paperitehdas suljettiin. Kankaan paperitehdas oli voimalaitoksen tuottaman teollisuushöyryn pääasiakas.
Voimalaitoksen pääkattilan toimitti Tampella Power. Tyypiltään kattila on leijukerroskattila. Voimala maksoi 84 miljoonaa euroa. Laitoksessa työskentelee 50 työntekijää. Kankaan tehtaan lopettamisen takia voimalan käyttömäärä laskee alle puoleen. Jyväskylän Energian mukaan voimalaa käytetään kuitenkin vielä vuosikymmeniä. Keväällä 2013 JE:n toimitusjohtaja Tuomo Kantola esikuntineen suunnittelee vaihtoehtoja Rauhalahden voimalaitoksen sopeuttamisesta IE-direktiivin vuodelle 2016 tuomiin kiristyviin päästörajoihin.
Voimalaa pyörittää Jyväskylän Energiantuotanto Oy, jonka omistaa Jyväskylän Energia Oy. Aiemmin Fortum Oyj omisti yhtiöstä 60 prosenttia, mutta Jyväskylän Energia osti Fortumin osuuden itselleen noin 40 miljoonalle eurolla. Samalla Jyväskylän Energia osti voimalan maa-alueen Fortumilta. Yhtiöt käsittelivät voimalaan liittyviä riitoja oikeudessa.
Voimalan pääpolttoaineet ovat puu ja turve, ja kivihiiltä on tarvittu vain nimeksi. Turpeen toimittaa pääasiassa Vapo ja puu saadaan Keski-Suomen sahoilta ja lähiseudun puunkäsittelyteollisuudelta.
Laitoksessa on kolme kattilaa:
Apukattilaa käytetään prosessihöyryn tuottamiseen pääkattilan häiriö- ja huoltotilanteissa. Kaukolämpökattilaa käytetään huippukuormien ja pääkattilan häiriöiden aikana.
Voimala tuottaa kaukolämpöä 740 GWh, sähköä 410 GWh ja höyryä 310 GWh vuodessa.
Voimalan uusi 130 metriä korkea piippu valmistui 2015. Voimalaitoksen käyttämistä polttoaineista alle yksi prosentti on kivihiiltä.
Pororo

Pororo (, engl. Pororo The Little Penguin) on korealainen lasten animaatiosarja. Sitä esitettiin 2000-vuosikymmenellä useiden maiden televisiossa, mm. Suomessa, Koreassa, Australiassa, Espanjassa, Italiassa, Indonesiassa. 
Juoni.
Ohjelma kertoo lumisella ja aurinkoisella saarella asustavista eläimistä, jotka joutuvat erilaisiin kommelluksiin, usein leikkiensä ja keppostensa seurauksena.
Eläinhahmot ovat seuraavat.
Kullakin eläinhahmoista on oma talo, lukuun ottamatta Crongia, joka asuu Pororon luona. Crongilla on Pororon sängyn vieressä oma pienempi sänky.
Sarjan ensimmäisellä kaudella eläimet ovat Pororon päähinettä ja laseja lukuun ottamatta pääasiassa vaatettamattomia, mutta myöhemmin heillä on kattava vaatetus.
Sarjan toisella tuotantokaudella seuraan liittyy kaksi uutta hahmoa, ja Crong alkaa puhumaan.
Kolmannella tuotantokaudella uusia hahmoja ovat lohikäärme, keltainen robotti, kaksi UFO-miestä.
Neljännellä tuotantokaudella uusia hahmoja ovat punainen auto.
Suomenkieliset DVD-julkaisut.
Pororo - Olemme ystäviä
Pororo - Lennätetään leijaa
Pororo - Kummallinen auto
Pororo - Päivä Pororon kylässä
Jaksot.
Sarjaa on toistaiseksi tuotettu 3 kautta, joista kukin koostuu 52:sta 5 minuutin jaksosta. Lisäksi on tuotettu muutamia lyhyitä jaksoja, joissa eläimet laulavat ja tanssivat.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1934

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1934 pelattiin Milanossa, Italiassa. Kilpailussa oli aikaisempien vuosien tapaan 12 joukkuetta. Kanada voitti maailmanmestaruuden ja Yhdysvallat saavutti hopeaa. Pronssille yltänyt Saksa voitti myös Euroopan-mestaruuden, joka ratkaistiin samassa yhteydessä.
Alkulohkot.
Karsintaryhmä C.
Kolmannesta ryhmästä kelpuutettiin kaikki joukkueet jatkokierrokselle. Kanada ja Yhdysvallat saivat suoran jatkopaikan ilman karsintoja.
Jatkosarja.
Lohkojen kakkosten karsinta.
Lohkojen A ja C toisiksi sijoittuneet joukkueet karsivat neljännestä paikasta pudotuspeleihin ennalta laaditun säännön mukaisesti. B-lohkossa toiseksi sijoittunut Unkari sijoittui kuudenneksi. 
Alempi loppusarja.
Ranska luopui alemman loppusarjan paikastaan.
Mitaliottelut.
Pronssiottelu.
Ottelussa ratkaistiin myös Euroopan-mestaruus.
Marko Pelkonen

Marko Pelkonen (s. 8. lokakuuta 1984) on Muhokselta kotoisin oleva suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä Koskenkorvan Urheilijoita. Hän on Muhoksen Pallo-Salamoiden kasvatti. Pelkonen tuli tunnetuksi hyvillä peliesityksillään kauden 2009 Superpesiksessä. Vuoden 2009 Itä–Länsi-ottelussa hän löi Lännen seitsemästä juoksusta viisi; yksi lyönneistä oli läpilyönti.
Vuonna 1999 14-vuotias Pelkonen pelasi Superpesiksessä Oulun Lipon joukkueessa yhden ottelun ja oli kaikkien aikojen nuorin superpesispelaaja.
Pelkonen on edustanut vuosina 2003–2010 Oulun Lippoa, vuosina 2011–2012 Koskenkorvan Urheilijoita, vuosina 2013–2014 Pattijoen Urheilijoita, vuonna 2015 Hyvinkään Tahkoa ja jälleen vuodesta 2016 lähtien Lippoa. Pelkonen siirtyi kesken kauden heinäkuussa 2018 Kempeleen Kiriin. Kauden 2022 hän pelasi jälleen Oulun Lipossa, mutta palasi kaudeksi 2023 taas Koskenkorvan Urheilijoihin.
Muuan mies

Muuan mies on rhythm and blues- ja reggaevaikutteista rytmimusiikkia ja iskelmällistä retrosointia yhdistelevä yhtye, jossa kuuluu vaikutteita Massive Attackista rillumarei-perinteeseen. 
Kappaleiden aiheet vaihtelevat ruoanlaitosta ja liikakalastuksesta rakkauselämän tragikoomisiin kuvauksiin. Yhtyeen musiikissa on myös viittauksia zen-buddhalaisuuteen. Yhtyeen laulusolisti Ismo Puhakka on lastenkirjailija ja historian tohtori sekä työskentelee betonimiehenä.
Vacon

Vacon (aikaisemmin myös Vaasa Control) on vuonna 1993 perustettu yritys, joka kehittää, valmistaa ja markkinoi taajuusmuuttajia eli sähkömoottorin toimintaa ohjaavia tehoelektroniikkalaitteita. Joulukuun 2014 alussa Vacon siirtyi osaksi Danfoss-konsernia.
Historia.
Vacon Oyj listautui Helsingin pörssiin 14.12.2000 yhtiötunnuksella VAC1V.
Vuonna 2014 tanskalainen Danfoss teki ostotarjouksen 34 eurolla osakkeelta. Yrityksen arvoksi muodostui lähes 1,04 miljardia euroa. Vacon siirtyi osaksi Danfossia.
Vacon on poistumassa pörssistä. Keväällä 2015 Danfoss omisti yhtiöstä lähes 99 % ja on käynnistänyt lunastusmenettelyn lopuista osakkeista.
Liiketoiminta.
Taajuusmuuttajia käytetään muun muassa uusiutuvan energian tuotannossa, erilaisissa puhallin- ja pumppusovelluksissa, nostureissa, hisseissä ja paperikoneissa. Vaconin valikoimasta löytyy taajuusmuuttajia tehoalueelle 0,25 kW – 5 MW.
Vaconin tuotekehitys- ja tuotantoyksiköt ovat Suomessa, Yhdysvalloissa, Kiinassa ja Italiassa. Myyntitoimistoja on 30 maassa. Konsernin pääkonttori sijaitsee Vaasassa.
Henry Ossian Flipper

Henry Ossian Flipper (21. maaliskuuta 1856 – 3. toukokuuta 1940) oli yhdysvaltalainen sotilas ja insinööri. Hänestä tuli ensimmäinen West Pointin sotakorkeakoulusta valmistunut mustaihoinen kadetti ja ensimmäinen mustaihoinen vakinaisen sotaväen upseeri. Hänet erotettiin maavoimista vuonna 1882 upseerille sopimattoman käytöksen vuoksi, mihin hän haki muutosta koko loppuelämänsä ajan. Hänen erotuspäätöksensä muutettiin hänen kuolemansa jälkeen, ja hän sai presidentin anteeksipyynnön vuonna 1999.
Elämäkerta.
Flipper syntyi orjaksi Thomasvillessa Georgiassa. Hänen vanhempansa olivat Festus ja Isabella Flipper, joista ensimmäinen oli rikkaan orjakauppiaan Ephraim G. Ponderin orja ja jälkimmäinen metodistipappi Reuben H. Luckyn orja. Perheessä oli hänen lisäkseen neljä nuorempaa poikaa.
Flipper pääsi opiskelemaan Atlantan yliopistoon Yhdysvaltain sisällissodan jälkeisen uudelleenrakentamiskauden aikana. Hän pääsi vuonna 1873 viidentenä mustana amerikkalaisena Yhdysvaltain maavoimien upseerikouluun West Pointiin. Hän oli mustista ainoa, joka sieti koulun vihamielistä ilmapiiriä, ja valmistui sieltä ensimmäisenä mustana upseerina vuonna 1877. Hänet sijoitettiin mustista ”buffalo soldiers” -sotilaista koottuun 10. ratsuväkirykmenttiin. Hän osallistui rykmentin mukana Victorio-sotaan New Mexicossa vuosina 1879–1880, jolloin hänestä tuli ensimmäinen yhdysvaltalainen musta upseeri, joka johti joukko-osastoa taistelussa.
Vuonna 1881 Flipper tuotiin sotaoikeuteen kuultavaksi epäiltynä 2 000 dollarin kavaltamisesta valtiolta Fort Davisin vääpelinä toimiessaan. Flipper oli syytön, mutta hänen todettiin osoittaneen upseerille sopimatonta käytöstä tapauksen tutkimuksen aikana, ja hänet erotettiin maavoimien palveluksesta 30. kesäkuuta 1882.
Flipper yritti tuloksetta kumota sotaoikeuden tuomiota koko loppuelämänsä ajan. Armeijauransa jälkeen hän asui suurimman osan ajasta El Pasossa, missä työskenteli muun muassa kaivosinsinöörinä, kääntäjänä, sanomalehden päätoimittajana ja historioitsijana. 1920-luvulla hän toimi sisäministeri Albert Fallin erityisavustajana ja öljymiljonääri William F. Buckleyn palveluksessa insinöörinä Venezuelassa.
Flipper vetäytyi eläkkeelle Atlantaan 1931. Hän kuoli sydänkohtaukseen 3. toukokuuta 1940 84-vuotiaana.
Kuoleman jälkeen.
Flipperin perhe vetosi tämän kuoleman jälkeen viranomaisiin, jotta tämän sotaoikeustuomio korjattaisiin. Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carter muutti hänen saamansa erotuspäätöksen luokkaan ”kunniallinen”, ja myöhemmin vuonna 1999 presidentti Bill Clinton antoi Flipperille postuumin anteeksipyynnön.
Yhdysvaltain sotilasakatemiaan asetettiin Flipperiä esittävä rintakuva vuonna 1978. Hänen syntymäpaikalleen puolestaan on asetettu muistomerkki.
Decyfer Down

Decyfer Down on yhdysvaltalainen kristillistä rockia soittava yhtye, joka perustettiin Pohjois-Carolinan Morehead Cityssä vuonna 1999. Decyfer Downin tyylilajeiksi voidaan luokitella muun muassa alternative metal, hard rock ja post-grunge. Yhtye on julkaissut kaksi albumia.
Jäsenet.
Nykyiset jäsenet
Entiset jäsenet
Ricardo Martinelli

Ricardo Alberto Martinelli Berrocal (s. 11. maaliskuuta 1952 Panama, Panama) on panamalainen poliitikko ja liikemies, joka toimi maan presidenttinä 2009–2014.
Elämäkerta.
Martinellin sukujuuret ovat italialais-espanjalaiset. Hän vietti lapsuutensa pääosin Sonássa. Hän valmistui merkonomiksi Colegio de La Salle de Ciudad de Panamásta. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon Staunton Military Academyssa Virginiassa Yhdysvalloissa. Vuonna 1973 hän sai BBA:n University of Arkansasista. Ylemmän kaupallisen alan tutkinnon hän suoritti INCAE:ssa San Joséssa Costa Ricassa. 
Martinelli aloitti uransa Citibankissa ja meni 1981 hallintotehtäviin Almacén 99 -tavarataloon, jonka hän myöhemmin osti omistaja Wong Changin perheeltä. Martinellin johtama Super 99 -markettiketju kasvoi vähitellen Panaman suurimmaksi ja hän toimii edelleen sen johtokunnan puheenjohtajana. Martinellilla on liiketoimia myös muovialalla, pankkitoiminnassa ja mediassa.
Martinelli lähti alun perin mukaan Partido Solidaridadin toimintaan, mutta lähestyi myös sosiaalidemokraattista Partido Revolucionario Democrático -puolueetta ja tuki sitä vaalirahalla.
Martinelli nimitettiin 1994 sosiaaliturvakassan johtoon PRD:n Ernesto Pérez Balladaresin virkakauden aikana. Hän johti maan sairaalauudistusta. Hän ehdotti myös julkisen palvelun osien yksityistämistä, mikä kohtasi vastarintaa. Martinellin välit PRD:hen katkesivat 1996, kun Pérez Balladares erotti hänet sosiaaliturvakassan johtajan paikalta.
Vuonna 1998 hän perusti Cambio Democrático -puolueen ja liittoutui oikeistolaisen Partido Panameñistastan ja Movimiento Liberal Republicano Nacionalistan kanssa. Martinelli kampanjoi korruptiota ja rikollisuutta vastaan, sosiaaliturvan parannuksen ja infrastruktuurin kehityksen puolesta.
Hän oli tukemassa Mireya Elisa Moscoson valintaa presidentiksi ja vuosina 1999–2003 hän oli Panaman kanavan johtokunnan puheenjohtajana ja kanavasta vastaavana ministerinä. Martinelli pyrki presidentiksi vuoden 2004 vaaleissa, jolloin hän sai noin 5 % äänistä.
Vuoden 2009 vaaleihin hän lähti ennakkosuosikkina. Suurin konservatiivipuolue Panameñista ei halunnut tukea häntä, vaan halusi asettaa ehdokkaakseen puolueen uuden johtajan Juan Carlos Varelan, jota Martinelli syytti Moscoson sätkynukeksi. Varelan kannatus jäi kuitenkin kyselyissä alle 15 %:n ja Varelasta tuli Martinellin varapresidenttiehdokas. Martinelli-Varela-lista sai yli 60 % äänistä voittaen selvästi päävastustajansa, hallitsevan PRD:n Balbina Herreran. Martinellin voitto päätti demokratian palaamisesta, vuodesta 1989 vuorotellen lähtien vuorotellen hallinneiden arnulfista-panameñista-konservatiivien ja PRD:n sosiaalidemokraattien vallan.
Martinelli sopi syksyllä 2009 Yhdysvaltain kanssa kahden sotilastukikohdan avaamisesta maahan. Yhdysvaltalaisjoukot olivat poistuneet maasta 1999, kun Panaman kanavan vuokrasopimus päättyi.
Hawk Nelson

Hawk Nelson on kristillistä rockia soittava kanadalainen yhtye, joka perustettiin Ontarion Peterboroughissa vuonna 2003. Yhtyeen tyylilajeja ovat muun muassa pop-punk ja punk.
Historia.
Alussa yhtye soitti itsenäisesti nimellä SWISH, mutta he muuttivat nimensä, kun Tooth &amp; Nail Records teki sopimuksen heidän kanssaan suurimmaksi osaksi Trevor McNevanin (Thousand Foot Krutchin laulaja) kehotuksesta. Kesällä 2004 he julkaisivat ensimmäisen albuminsa, jonka nimi oli "Letters to the President". Vuonna 2005 yhtye julkaisi samaisen levyn uudelleen uudella sisällöllä, mukaan lukien coverin The Whon kappaleesta ”My Generation”.
Huhtikuussa 2006 yhtye julkaisi toisen albuminsa "Smile, It's The End Of The World". Albumi voitti GMA Canada Covenant Awardissa ”Modernin rockin vuoden albumin” palkinnon. Hawk Nelsonin albumi, "Hawk Nelson Is My Friend", ilmestyi huhtikuussa 2008. 
Vuonna 2015 Hawk Nelson julkaisi albumin Diamonds. Yhtye on esiintynyt Maata Näkyvissä -gospelfestivaaleilla vuosina 2013 ja 2016.
Michel Leclère

Michel Leclère (s. 18. maaliskuuta 1946) on entinen ranskalainen Formula 1-kuljettaja. Hän osallistui kahdeksaan F1-osakilpailuun kausina –. Hän oli parhaimmillaan kymmenes Espanjan GP:ssä 1976. MM-pisteitä Leclére ei saavuttanut.
Leclère voitti Ranskan F3-mestaruuden vuonna 1972 Alphine-tallissa. Hän kilpaili F2-luokassa vuosina 1973–1974 ja uudestaan 1977–1978. Hän kilpaili myös Le Mansin 24 tunnin ajossa vuosina 1974 ja 1977–1979 Ligierillä, mutta keskeytti joka kerta. Nykyään hän ajaa näytösajoja historiallisilla F1-autoilla ympäri Eurooppaa.
Emil Theodor Kocher

Emil Theodor Kocher (25. elokuuta 1841 Bern – 27. heinäkuuta 1917) oli sveitsiläinen kirurgi ja tutkija, joka sai vuoden 1909 Nobelin lääketieteenpalkinnon kilpirauhastutkimuksistaan. Hän toimi yliopiston kirurgisen klinikan professorina ja johtajana Bernin yliopistollisessa sairaalassa vuosina 1872–1911.
Asteroidi 2087 Kochera on nimetty hänen muistokseen.
Todžalaiset

Todžalaiset ovat Venäjällä Tuvan tasavallassa asuva tuvalaisryhmä, joka puhuu tuvan kielen koillismurteisiin kuuluvaa todžaa. Nykyään heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Todžalaiset asuvat tasavallan koillisosassa sijaitsevassa Sajanvuorten muodostamassa Todžan laaksossa. 1990-luvulla heitä arvioitiin olevan noin 6 000 henkeä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa todžalaisia rekisteröitiin 4 400 henkeä, heistä lähes kaikki Tuvan tasavallassa. Kotitasavallassaan asuvista todžalaisista 99,3 % puhuu tuvaa, 80,1 % venäjää ja 5,1 % mongolia.
Ryhmän ovat muodostaneet turkkilaisheimoihin 1800-luvulle tultaessa sulautuneet samojedit, ketit ja mongolit. Todžalaisten aineellinen kulttuuri poikkeaa muista tuvalaisista. Osa heistä harjoittaa poronhoitoa, osa karjanhoitoa. Muita elinkeinoja ovat metsästys ja kalastus. Kulttuurierot heijastuvat paikallisessa murteessa. Siinä on havaittavissa myös aikaisempien kielten jättämää substraattivaikutusta. Perinteiset elinkeinot, kulttuuri ja kieli ovat säilyneet poikkeuksellisen hyvin.
Neville Lederle

Neville Lederle (25. syyskuuta 1938 – 17. toukokuuta 2019) oli eteläafrikkalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausina ja . Hän ajoi kuudenneksi vuoden 1962 Etelä-Afrikan GP:ssä saavuttaen yhden pisteen. Hän osallistui myös MM-sarjaan kuulumattomiin kilpailuihin ollen parhaimmillaan neljäs Natalin GP:ssä.
Lederle mursi jalkansa vuoden 1963 Randin 9 tunnin urheiluautokilpailussa. Hän pääsi kaudella 1964 vain Randin GP:hen ollen kymmenes. Karsiuduttuaan vuoden 1965 Etelä-Afrikan GP:stä Lederle lopetti kilpailu-uransa ja keskittyi omaan yrittelijäisyyteensä, mihin sisältyi Volkswagenin osaomistajuus.
Aurora Järnefelt

Aurora Fredrika Järnefelt (o.s. Molander, 8. elokuuta 1800 Maaninka – 25. kesäkuuta 1868 Kuopio) oli teologi Johan Molanderin tytär ja kenraali, kuvernööri ja senaattori Alexander Järnefeltin äiti.
Aurora Järnefelt oli Suomen kulttuurielämässä näkyvästi vaikuttaneiden sisarusten Eero, Arvid, Armas ja Aino Järnefeltin (myöh. Sibelius) isänäiti. Hän oli pojanpoikansa Arvid Järnefeltin vanhemmistaan Alexander ja Elisabeth Järnefeltistä kirjoittamassa "Vanhempieni romaanissa" toisen päähenkilön eli Alexander Järnefeltin äiti.
Aurora Fredrika syntyi tuolloin Ilomantsin kirkkoherrana toimineen Johan Molanderin (25. toukokuuta 1762 – 28. tammikuuta 1837) ja Fredrika Lovisa Tavastin (k. 1827) perheeseen.
Aurora Molander meni naimisiin Karjalan kihlakunnan kruununvouti Gustav Adolf Järnefeltin (26. heinäkuuta 1791 – 17. toukokuuta 1838) kanssa. Perheeseen syntyi yhdeksän lasta, viisi tyttöä ja neljä poikaa. Heidän pojistaan nuorin, August Alexander Järnefelt syntyi vuonna 1833 Tohmajärvellä. Alexanderin ollessa viisivuotias Gustav Järnefelt kuoli ja pian tämän jälkeen perheen omaisuus myytiin pakkohuutokaupalla. Aurora muutti lastensa kanssa vuonna 1845 Kuopioon.
Aurora Järnefelt peri mieheltään suuren omaisuuden, mutta tuohon aikaan nainen ei saanut itse hallita sitä. Hänelle määrättiin holhooja, joka tuhlasi rahat viimeistä penniä myöten. Järnefelt joutui tämän johdosta asumaan kahdentoista Kuopion vuotensa aikana yhdessätoista eri osoitteessa. Lopulta aatelisnainen päätyi hellahuoneeseen ja kuoli vuonna 1868. Häneltä jäi näkemättä poikansa Alexander Järnefeltin Kuopion kuvernöörinä toteuttama asiakirjojen suomeksi kirjoituttaminen ja taiteista tunnetut lapsenlapsensa.
Languedoc

Languedoc (ransk.: ; oksitaaniksi: "Lengadòc" ) Etelä-Ranskassa sijainnut Ranskan entinen maakunta, jonka alue kuuluu nyt Languedoc-Roussilloniin ja Midi-Pyrénéesiin. Sen pääkaupunki oli aikoinaan Toulouse, joka nykyisin kuuluu Midi-Pyrénéesiin. 
Maakunta sijaitsee Välimeren rannikolla Rhônesta länteen. Seutu tunnetaan trubaduurikulttuurin syntysijana.
Nimi Languedoc johtuu siellä puhutun oksitaanin kielen vanhasta nimestä "langue d'oc", "oc'in kieli". Kieli taas sai nimensä siinä käytetystä myöntöpartikkelista "oc" (kyllä); vastaavasti Pohjois-Ranskassa käytetystä kielestä käytettiin sikäläisestä myöntöpartikkelista "oïl" (nykyään "oui") johtuvaa nimitystä "langue d'oïl".
De la Gardien suku juontuu Languedocissa toimineesta kauppiaasta Jacques Scorperierista, jonka poika omaksui Ruotsissa nimen Pontus De la Gardie.
Laihian Mallas

Laihian Mallas Oy on suomalainen vuonna 1910 perustettu yritys, joka valmistaa mallastuotteita. Yritysryhmään kuuluu useita elintarvikeyrityksiä.
Laihian Mallas tunnetaan erityisesti Tuoppi-tuotemerkillä myytävistä kaljamaltaasta ja kotikaljauutteesta, joita käytetään ensisijaisesti kaljan valmistukseen. Yrityksen yksi tuotemerkki on Vita Nova, joka oli Suomen ensimmäinen hiilihapoton energiajuoma. Laihian Mallas -yhtiöillä on lisäksi kurkku- ja salaattitarha sekä herkkusienten kasvattamo Honkajoella ja kurkkujen- ja ruukkuvihanneksien myyntiä Virossa. Herkkusienet tunnetaan Champ-tuotemerkistä.
Yrityskauppoja.
Laihian Mallas osti vuonna 1999 Kymppi-Maukkaat Oy:n (entinen "Foodie Oy"). Keväällä 2009 Laihian Mallas Oy osti kaksi elintarvikkeiden pakkaamiseen erikoistunutta yritystä, Pack Company Oy:n Mustasaaresta ja Novelpack Oy:n Kirkkonummelta. 
Vuonna 2013 Laihian Mallas osti salaattien, kurkkujen ja herkkusienten kasvattamoyritys Honka Holding Oy:n, jonka omistajayritykseksi perustettiin LM Green Holding Oy. Siinä 15 prosentin vähemmistöosuus on Honka Holdingin perustajalla Timo Rapilalla. Rapila ja Laihian Mallas olivat tätä ennenkin tehneet yhteistyötä virolaisen Grüne Fee -yhtiön omistajina. Myös tämä yhtiö siirtyi LM Green Holdingin omistukseen. Yritysjärjestelyn myötä Laihian Mallas -konsernin liikevaihto kaksinkertaistui noin 60 miljoonaksi euroksi ja henkilöstömäärä kasvoi noin kolmeensataan.
Atrebaatit

Atrebaatit () olivat kelttiheimo, joka asui alun perin Galliassa ja sittemmin Britanniassa. Galliassa heidän naaapureinaan olivat menapit, ambianit ja morinit. Atrebaattien pääkaupunki oli Nemetacum (Atrebatum), nykyinen Arras. Osa atrebaateista muutti siirtolaisina Britanniaan jo kauan ennen Julius Caesarin aikoja.
Atrebaattien päällikkö Commius toimi Julius Caesarin neuvonantajana noin 56 eaa. ja oli Caesarin mukana tämän Britannian-retkillä. Vuonna 54 eaa. Commius auttoi suostuttelemaan Britannian kuninkaan Cassivellaunuksen suostumaan sopimukseen roomalaisten kanssa. Commius liittoutui kuitenkin myöhemmin muiden gallialaisten päälliköiden kanssa yrittäessään vapauttaa Vercingetorixin Alesian piirityksen aikana. Atrebaatit lähettivät Vercingetorixin tueksi 15 000 miestä. Vercingetorixin kukistuttua atrebaatit muuttivat Britanniaan, koska eivät halunneet jäädä Rooman vallan alle. He asettuivat Britannian eteläisiin osiin, nykyisen Länsi-Sussexin, Hampshiren ja Berkshiren alueelle. Atrebaatit lyöttivät Britanniassa omia kolikoita ja säilyttivät tiiviit yhteydet Galliaan. Myöhemmin catuvellaunit valloittivat suurimman osan atrebaattien alueista.
53 (luku)

53 (viisikymmentäkolme) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 52 ja seuraa luku 54.
Viiruvatsaorneero

Viiruvatsaorneero ("Syndactyla subalaris") on Etelä-Amerikassa tavattava orneeroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan viiruvatsaorneero on noin 18&amp;ndash19 cm. Yläruumiistaan laji on väriltään tumman ruskea. Päässä ja selässä on kapeita vaaleampia viiruja. Viiruvatsaorneeron pyrstö ja perä ovat väriltään tumman punaruskeat. Kurkku on linnulla vaalean kellertävä. Vatsa on vaaleamman ruskea ja siinä on kapeita vaaleita viiruja. Nuorten viiruvatsaorneerojen väritys on huomattavasti aikuisia kirkkaampi.
Elinympäristö ja elintavat.
Viiruvatsaorneeroa tavataan vuoristo seuduilta Costa Ricasta ja Panamasta sekä Andeilla alueella, joka ulottuu Venezuelasta Peruun. Lajin elinympäristöä ovat vuoristometsät yleensä yli 1 500 metrin korkeudella merenpinnasta ja vuoristojen reunamaat. Laji liikkuu puiden latvustoissa hyppimällä ja elää yleensä yksin tai pareittain.
Pyreneiden rauha

Pyreneiden rauha solmittiin Ranskan ja Espanjan välillä vuonna 1659. Rauhansopimuksella päättyi maiden välillä vuodesta 1635 jatkunut sotatila, joka oli alkanut kolmikymmenvuotisessa sodassa ja jatkunut sen jälkeenkin. Sopimuksen perusteella Roussillon ja suurin osa Artoista sekä Flanderin Gravelines liitettiin Ranskaan. Lisäksi Espanjan Filip IV:n oli tunnustettava Ranskan Westfalenin rauhassa saamat aluevoitot. Sopimus solmittiin Bidasoajoen Konpantzia-nimisessä saaressa.
Pyreneiden rauha merkitsi yhtä askelta Espanjan suuruuden murenemisessa. Sen kansantalous taantui, valtiontalous joutui sekasortoon ja sotilaspoliittinen heikkous kävi ilmeiseksi. Tämä negatiivinen kehitys jatkui vuosisatoja. Espanjan sortuminen toisen luokan valtioksi sinetöityi 1700-luvulla Espanjan perimyssodassa, jolloin sen alue oli enää pieni osa 1500-luvun suurvaltaan verrattuna.
Syömälakko

Syömälakko eli nälkälakko on väkivallaton vastarinta- ja painostuskeino. Lakkolainen paastoaa eli lopettaa kaiken kiinteän ruoan syömisen, mutta juo yleensä vettä tai muita nesteitä.
Poliittiset vangit pyrkivät saamaan huomiota asialleen. Vangitseminen ja sen kiistanalaisuus halutaan saattaa laajemman yhteisön tietoisuuteen. Syömälakolla voidaan tavoitella myös poliittisia muutoksia, kuten Mohandas Gandhi teki vastustaessaan Intian brittiläistä hallintoa.
Suomessa.
Suomessa tunnettuja nälkälakkoja on muun muassa Tammisaaren pakkotyölaitoksen nälkälakko vuonna 1933. Suurta julkisuutta sai myös hallitussihteeri Emil Pekkasen syömälakko kesällä 1951. Hän joutui lakkautuspalkalle vastustettuaan vanhemman hallitussihteerin virkansa muuttamista nuoremman hallitussihteerin viraksi ja protestoi pitämällä 29. kesäkuuta alkaen syömälakkoa kaikkiaan 32 vuorokautta, kunnes asiaa tutkimaan asetettiin toimikunta. Vielä viikkoa aiemmin oikeusministeri Teuvo Aura ilmoitti tiedotustilaisuudessa, ettei hallitus muuta päätöksiään, koska rikollisetkin voisivat painostaa vaatimuksiaan syömälakolla. Toimikunnan Pekkaselle myönteisestä lausumasta huolimatta valtio ei korjannut Pekkasen kärsimää vääryyttä ennen kuin vasta Pekkasen uuden, keväällä 1952 pitämän viiden viikon syömälakon jälkeen, jolloin hänelle myönnettiin entistä tointa vastaava eläke.
Vesilahden vaakuna

Vesilahden vaakuna on Vesilahden kunnan tunnus, joka saanut aiheensa kunnan historiasta. Vaakunan avain, joka on Pyhän Pietarin tunnus, oli esiintynyt jo isonvihan ajoilta peräisin olevassa pitäjän nostoväestä muodostetun Porin jalkaväkirykmentin Vesilahden komppanian lipussa. Pietari oli puolestaan toinen Vesilahden katolisen seurakunnan suojeluspyhimyksistä. Kurki on peräisin vanhimman Kurjen aatelissuvun vaakunasta; suvun kanta-isät asuivat Laukon kartanossa Vesilahdella.
Vaakunan selitys kuuluu ”hopea-punahalkoisen kilven oikeassa kentässä punainen avain,sen vasemmassa kentässä hopeinen kultavaruksinen kurki, jonka päälaki on punainen ja pyrstön sulat mustapäiset”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 29. maaliskuuta 1951.