tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Iso-Kaarni

Iso-Kaarni on järvi Rovaniemen kaakkoisosassa Lapin maakunnan eteläosassa. Sen pinta-ala on 7,1 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemen keskustasta on 50 kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede.
Iso-Kaarnin pituus etelästä pohjoiseen on 4,3 kilometriä. Järvi jakautuu eteläiseen ja pohjoiseen altaaseen, joita erottavat länsirannan Koiraniemi ja itärannan Niemivaara. Järven keskiosa on kapeimmillaan noin 400 metriä. Iso-Kaarnin eteläosa on pohjoisosaa huomattavasti syvempi. Syvin alue, 20–25 metriä, sijaitsee järven eteläpuoliskolla Niemivaaran lounaispuolella. Järven pohjoisosassa Niemivaaran pohjoisrannan lähellä on 15 metrin syvänne.
Iso-Kaarnin pohjoisosassa sijaitsee kuusi pientä saarta, eteläosa on saareton. Niemivaara kohoaa noin 240 metriä merenpinnan yläpuolelle, eli noin 80 metriä järven pintaa korkeammalle. Iso-Kaarnin rannat ovat metsää ja suota, pientaloja on muutamia. Järven koillisosan rantaviiva on epämääräinen.
Iso-Kaarnin luusua sijaitsee altaan eteläkolkassa, josta lähtee laskujoki etelään Iso-Kaihuaan (145,4 metriä mpy), jonne etäisyys on noin 1,5 kilometriä. Iso-Kaihua puolestaan laskee Kemijokeen. Iso-Kaarnin pohjoispuolella sijaitsee Pikku-Kaarni (176,4 metriä mpy), josta virtaa laskuoja Mäntylammen (169,9 metriä mpy) kautta Iso-Kaarniin.
Iso-Kaarnin vesitilavuus on 51 250 000 kuutiometriä.
Iso-Kaarni (65.242.1.001) kuuluu Iso-Kaarnin alueeseen (65.242), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Kaihuan vl:n valuma-alue (65.24) ja ensimmäinen jakovaihe Keski-Kemijoen alue (65.2). Iso-Kaarni on laajin Iso-Kaarnin alueen 37:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat Pikku-Kaarni, Saarijärvi ja Iso-Kulmunki. Suuri osa alueen alle kymmenhehtaarisista järvistä on vailla virallista nimeä.
Boris Gromov

Boris Vsevolodovitš Gromov (; s. 7. marraskuuta 1943 Saratov, Neuvostoliitto) on venäläinen poliitikko ja entinen neuvostoliittolainen kenraali. Hän oli Afganistanin sotaan osallistuneiden neuvostojoukkojen viimeinen komentaja 1980-luvun lopulla. Vuosina 2000–2012 Gromov oli Moskovan alueen kuvernööri.
Ura.
Gromov on valmistunut Kalininin Suvorov-sotakoulusta vuonna 1962, Leningradin upseerikoulusta vuonna 1965, Frunzen sotilasakatemiasta vuonna 1972 ja Vorošilovin yleisesikunta-akatemiasta vuonna 1984. Hän palveli Afganistanissa kolmeen eri otteeseen yhteensä viisi ja puoli vuotta. Ensin hän oli siellä vuosina 1980–1982 moottoroidun divisioonan komentajana. Vuosina 1987–1989 Gromov komensi Neuvostoliiton 40. armeijaa, joka muodosti Afganistaniin sijoitettujen neuvostojoukkojen ”rajoitetun osan”. Hän johti Neuvostoliiton viimeistä suurta operaatiota sodassa vapauttaessaan Khostin tammikuussa 1988 tilapäisesti mujahedinien piirityksestä tuomalla Gardizista 10 000 sotilasta. Vuotta myöhemmin hän komensi neuvostojoukkojen vetäytymistä. Kenraali Gromov poistui itse Afganistanista kulkemalla Amudarjajoen ylittävän Ystävyyden sillan yli 15. helmikuuta 1989 viimeisen jälkijoukon viimeisessä ajoneuvossa, kävellen loppumatkan.
Afganistanista palattuaan Gromov oli Kiovan sotilaspiirin komentajana marraskuuhun 1990, jolloin hänet nimitettiin Neuvostoliiton apulaissisäministeriksi ja kotijoukkojen komentajaksi. Venäjän neuvostotasavallan vuoden 1991 presidentinvaalissa hän oli ehdokkaan Nikolai Ryžkovin varapresidenttiehdokkaana. Elokuun 1991 vallankaappausyrityksen jälkeen hänet nimitettiin Neuvostoliiton maavoimien apulaiskomentajaksi. Vuosina 1992–1994 Gromov oli Venäjän apulaispuolustusministerinä. Hän ja joukko muita kenraaleita varoittivat julkisesti puolustusministeri Pavel Gratšovia lähtemästä ensimmäiseen Tšetšenian sotaan, sillä Venäjän armeija oli valmistautumaton. Sotaa ”barbaariseksi” arvostellut Gromov siirrettiin Venäjän ulkoministeriön sotilaalliseksi asiantuntijaksi.
Gromov valittiin vuoden 1995 vaaleissa Venäjän duumaan ”Isänmaani”-nimiseltä ehdokaslistalta. Hänet nimitettiin Moskovan alueen kuvernööriksi tammikuussa 2000. Hän jatkoi virassa, kunnes erosi toukokuussa 2012. Gromovin kuvernöörikaudella ulkomaisten suuryritysten investoinnit Moskovan alueelle moninkertaistuivat, mutta hän menetti suosiotaan hallintoonsa kohdistuneiden korruptiosyytösten vuoksi. Venäjän johdon arveltiin painostaneen hänet eroamaan.
Gromov on sotilasarvoltaan kenraalieversti. Hänelle on myönnetty Neuvostoliiton sankarin arvonimi. Hän on julkaissut vuonna 1994 muistelmakirjan Afganistanin sodasta.
Jürgen Kissner

Jürgen Kissner (18. elokuuta 1942 Luckau – 18. toukokuuta 2019 Köln) oli saksalainen ratapyöräilijä ja olympiamitalisti.
Kissner edusti Itä-Saksaa kunnes loikkasi Länsi-Saksaan vuonna 1964. Hän saavutti Länsi-Saksaa edustaen joukkuetakaa-ajon olympiahopeaa Méxicossa 1968. Kissner kuoli Kölnissä 76-vuotiaana 18. toukokuuta 2019.
Mercerin piirikunta (New Jersey)

Mercerin piirikunta () on Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 387 340 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Trentonin kaupunki ja suurin kunta on Hamilton Township. Piirikunta on perustettu 1838.
Jenkins (ohjelmisto)

Jenkins on käännösautomaation palvelinohjelmisto, jota käytetään jatkuvan integraation ja jatkuvan toimituksen palvelimissa. Jenkins tukee useita eri versiohallintajärjestelmiä sekä ohjelmointikieliä. Jenkins ei poista tarvetta tehdä skriptejä yksittäisille vaiheille.
Historia.
Jenkinsin edeltäjä oli Hudson, jonka Kohsuke Kawaguchi kehitti Sun Microsystemsillä vuonna 2004.
Vuonna 2011 syntyi keskustelua miten toiminta jatkuu Oraclen kanssa.
Lopulta lähdekoodi forkattiin Jenkins-projektiksi.
Kawaguchi julkaisi Hudsonin avoimena lähdekoodina kun Sunilla oli lisääntynyt kiinnostus avoimeen lähdekoodiin. Kun Oracle osti Sunin Oracle otti tavaramerkin Hudsoniin vuonna 2010. Hudsonin lähdekoodi forkattiin ja projekti jatkui vuonna 2011. Myöhemmin Hudson luovutettiin Eclipse Foundationille.
John Copley

John Copley (25. kesäkuuta 1875 Manchester – 17. heinäkuuta 1950 Lontoo) oli brittiläinen kuvataiteilija ja olympiamitalisti. 
Copley osallistui vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopeamitalilla piirroksissa ja radeerauksissa teoksestaan "Polo Players". 
Copley oli naimisissa taiteilija Ethel Gabainin kanssa. Heidän poikansa Peter Copley oli menestyksekäs näyttelijä.
Gerhard Dietrich

Gerhard Dietrich (12. toukokuuta 1942 Brandenburg an der Havel – 9. maaliskuuta 2024) oli Itä-Saksaa edustanut telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Dietrich voitti urallaan joukkuekilpailusta olympiapronssia Méxicossa 1968, missä hän sijoittui ottelussa 34:nneksi, sekä MM-pronssia Dortmundissa 1966 ja Ljubljanassa 1970. Tampereen EM-kilpailuista 1967 Dietrich voitti pronssia hypyssä ja hevosella.
Rode

Rode on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hapanpaisti

Hapanpaisti on alkuaan saksalainen ruokalaji (, hapanpaisti), joka on valmistettu pitämällä lihaa marinoitumassa ja mureutumassa happamassa liemessä. Naudan tai hirven ruhosta leikattu sisä-, ulko- tai kulmapaisti marinoidaan 4–6 vuorokautta siten, että lihapala on kokonaan liemen peitossa. Liemi eli marinadi on hyvin maustettua olut- tai viinipohjaista nestettä tai lihaliemen ja valkoviinietikan seosta. Riittävästi marinoitunut liha ruskistetaan eli paistetaan kuumassa pannussa pinnaltaan ruskeaksi ja haudutetaan hitaasti kypsäksi liedellä tai uunissa olevassa padassa. Padassa olevaan marinointiliemeen on lisätty kermaa ja lihalientä. Lihan kypsyttyä se poistetaan liemestä, josta nestettä haihduttamalla ja vehnäjauhoilla suurustamalla saadaan paistille kastike, kun sitä viipaloituna tarjotaan ruokailijoille.
Muriel

Muriel on naisen etunimi. Se on englantilainen muunnelma kelttiläisestä nimestä "Muirgel", joka merkitsee ’kilottavaa merta’.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 60–80 Muriel-nimistä naista.
William Hamilton (taidemaalari)

William Hamilton (1751 Lontoo − 2. joulukuuta 1801) oli englantilainen taidemaalari ja kuvittaja. Hänet valittiin kuninkaallisen taideakatemian kokelasjäseneksi vuonna 1784 ja täysjäseneksi vuonna 1789. 
Hamilton pääsi italialaisen Antonio Zucchin oppilaaksi. Palattuaan kotimaahansa hän alkoi kuvittaa William Shakespearen teoksia. Hänen teoksistaan otettiin paljon painokuvia joista tuli kansan parissa suosittuja.
Pieni Jukajärvi (Ruokolahti)

Pieni Jukajärvi on saareton järvi Etelä-Karjalan ja Etelä-Savon maakuntarajalla. Järven eteläinen puolisko kuuluu Ruokolahteen ja pohjoinen puolisko Sulkavaan. Sen pinta-ala on 96 hehtaaria.
Maantiede.
Pienen Jukajärven pituus kaakosta luoteeseen on kaksi kilometriä, suurin leveys on noin 600 metriä. Järven syvin kohta, noin 29 metriä, sijaitsee altaan kaakkoisosassa. Järven keskiosassa on matalikko. Luoteisosan syvimmät kohdat ovat 20–24 metriä. Järven läntisin osa on matalaa.
Pienen Jukajärven rannat ovat enimmäkseen metsämaata, ja eteläranta on osin melko jyrkkä. Järven kaakkoispuolella sijaitsee samantasoinen Suuri Jukajärvi, järvien välisen kapean kannaksen halkaisee järviä yhdistävä vesireitti. Kannaksella on pieni maatalousmaisema. Pienen Jukajärven luoteispuolella sijaitsee Hympyrä (81,2 metriä mpy)
Pienen Jukajärven luusua sijaitsee järven länsikolkassa Päähiekan kohdalla. Siitä lähtee noin 350-metrinen joki Suulammien (80,5 metriä mpy) ja Pyylammen (80,4 metriä mpy) kautta Lieviskänjokeen, joka laskee Lieviskänjärveen (80,1 metriä mpy).
Pienen Jukajärven vesitilavuus on 9 238 000 kuutiometriä.
Pieni Jukajärvi (04.127.1.039) kuuluu Lieviskänjärven valuma-alueeseen (04.127), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden-Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Pieni Jukajärvi on kuudenneksi laajin Lieviskänjärven alueen 73:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Chew Bahir -järvi

Chew Bahir -järvi () eli vanhalta nimeltään Stefanienjärvi on järvi Etiopian eteläosassa. Järven eteläisin kärki ulottuu myös Kenian puolelle. Chew Bahir on suolajärvi, eikä sillä ole laskujokea.
Maantiede.
Chew Bahir -järvi sijaitsee Etiopian Ison hautavajoaman eteläosassa Gelana Dulei -joen tulvatasangolla. Järvestä länteen levittäytyy Eteläisten kansojen alueen osavaltio ja idässä Oromian osavaltio. Järven eteläkärki ulottuu Kenian puolelle. Järvellä ei ole lainkaan laskujokea, vaan kaikki sen vesi poistuu vain haihtumalla. Järven vesi onkin hyvin suolaista. Järven ympäristössä on tosin makeavetisiä lähteitä. Järvi on hyvin tunnettu sen vedenpinnan korkeuden muutoksista. Suurimmillaan järven syvyys on ollut 7,5 metriä ja sen pinta-ala 2 000 km². Vedenpinnan laskiessa suuri osa alueesta muuttuu suoksi. Järveä ympäröivä alue on luonnonsuojelualuetta.
Luonto.
Järven ympäristössä kasvaa etenkin suolaa hyvin sietäviä kasveja, kuten karisteheiniä ("Sporobolus consimilis" ja "Sporobolus spicatus"), sekä useita sädekaisloja. Makeamman veden alueilla ympäröivillä soilla kasvavia lajeja ovat esimerkiksi kananhirssit ja lumpeet. Alueella on myös akaasia- ja tyräkkipensaikkoja.
Järven ympäristössä esiintyy useita sammakkoeläimiä ja nisäkkäitä, kuten grevynseeproja. Alueen lintulajeja ovat esimerkiksi pikkuflamingo, afrikanrakonokka ja kurnuliejukana.
Historia ja ihminen.
1800-luvulla järven alueella vieraili useita eurooppalaisia tutkimusmatkailijoita. Vuosina 1887–1888 seudulla matkaillut unkarilainen Samuel Teleki von Szek antoi järvelle nimen Stefanienjärvi Itävalta-Unkarin kruununprinssi Rudolfin Stephanien mukaan. Järvelle on myöhemmin annettu uusi etiopialaisempi nimi Chew Bahir.
Järven ympäristön kansoja ovat arboret, tsemayt ja hamerit. Kansat harjoittavat pääasiassa paimentolaisuutta, joskin he harjoittavat satunnaisemmin myös maanviljelyä. Järven lähistön lähteiden vedenkäyttö on aiheuttanut yhteisöjen välisiä kiistoja. Järven vesi on itsessään liian suolaista maatalouskäyttöön.
Giovanni Bramucci

Giovanni Bramucci (15. marraskuuta 1946 Civitavecchia – 26. syyskuuta 2019 Civitavecchia) oli italialainen maantiepyöräilijä ja olympiamitalisti.
Bramucci voitti joukkueaika-ajon olympiapronssia Méxicossa 1968. Maantieajossa hän oli kahdeksas. Samana vuonna Bramucci voitti joukkueaika-ajosta myös MM-pronssia ja sijoittui maantieajon MM-kilpailuissa kymmenenneksi. Hän kilpaili myös ammattilaisena. Bramucci kuoli synnyinkaupungissaan Civitavecchiassa 72-vuotiaana 26. syyskuuta 2019.
Soilu (Kuusamo)

Soilu on pitkänomainen ja kapea järvi Kuusamossa noin 18 kilometriä Kuusamon kuntakeskuksesta länsilounaaseen. Sen pinta-ala on 2,1 neliökilometriä.
Maantiede.
Soilun pituus kaakosta luoteeseen on noin 7,7 kilometriä, leveys on 100–400 metriä. Soilun länsiosasta etelään suuntaa matala Konkelonlahti. Soilun pääaltaan länsiosassa on matalikko, mutta aivan altaan läntisimmässä kolkassa on 10-metrinen syvänne. Soilun syvin kohta, 29 metriä, sijaitsee järven länsiosassa jonkin verran Konkelonlahden suulta koilliseen. Vähintään 15 metriä syviä kohtia on melko tasaisesti, järven pinta-ala on 15 metrin kohdalla 47 hehtaaria ja vesimassasta yli kymmenesosa on 15:tä metriä syvempänä.
Soilussa on kuusitoista saarta ja luotoa, suurin osa niistä sijaitsee järven länsiosan matalikoilla.
Saunavaara Soilun etelärannalla kohoaa 325 metriä merenpinnan yläpuolelle, eli noin 60 metriä järven pinnan yläpuolelle ja noin 90 metriä Soilun syvimpien kohtien yläpuolelle. Soilun rannat ovat metsämaata ja suota, rantojen läheisyydessä sijaitsee joitakin maataloudellisia yksiköitä.
Soiluun virtaa noin 250-metrinen Välijoki kaakosta Hanhonen-nimisestä järvestä (266,3 metriä mpy). Soilun koillispuolella sijaitsee Kurkijärvi (301,4 metriä mpy), jonka valuma-alueen järvet laskevat Soilun luoteisrannalle. Soilun lounaispuolella sijaitsee Saunalampi (265,5 metriä mpy), josta virtaa lyhyt Konkelonjoki Konkelonlahteen. Soilun luusua sijaitsee altaan länsikolkassa, josta lähtee Soilunjoki länteen.
Soilun vesitilavuus on 17 500 000 kuutiometriä.
Soilu (61.662.1.001) kuuluu Soilun valuma-alueeseen (61.662), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Kurkijoen valuma-alue (61.66) ja ensimmäinen jakovaihe Kostonjoen valuma-alue (61.6). Soilu on Soilun valuma-alueen laajin järvi, sitä seuraavat Saunalampi ja Yli-Kuivanen. Valuma-alueeseen kuuluu 37 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Kuusamossa on toinenkin Soilu (74.083.1.005). Se sijaitsee kuntakeskuksen koillispuolella noin 25 kilometriä Iijoen vesistön Soilusta koilliseen.
Michel Corrette

Michel Corrette (10. huhtikuuta 1707 Rouen – 21. tammikuuta 1795 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja urkuri.
Corrette oli urkuri Gaspard Corretten poika. Hän sai vuonna 1725 nimityksen kirkon urkuriksi Rouenissa. Pian tämän jälkeen hän kuitenkin muutti Pariisiin, jossa meni 8. tammikuuta 1733 naimisiin Marie-Catherine Morizen kanssa. Parille syntyi kaksi lasta. Corrette työskenteli elämänsä aikana lukuisissa urkurinviroissa ja saavutti suosiota opettajana. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu soitinkonserttoja, motetteja, messuja, sekulaareja vokaaliteoksia, oopperoita ja baletteja. Hän teki myös suuren määrän sovituksia.
Corrette julkaisi sävellystensä ja sovitustensa lisäksi monia metodioppaita eri soittimille.
Kärinki

Kärinki on järvi Ruokolahden keskustaajaman itäpuolella Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on viisi neliökilometriä. Noin 16 hehtaaria Käringin kaakkoisosasta sijaitsee Imatran alueella.
Maantiede.
Käringin pituus kaakosta luoteeseen on 4,2 kilometriä. Otrasaari, Selkäsaari ja Vihtniemi erottavat järven koillisosaa pääaltaasta. Järven syvin kohta, 26 metriä, sijaitsee pääaltaan kaakkoisosassa, myös järven keskivaiheilla on laaja 20–25 metriä syvä alue. Kärinki madaltuu luodetta kohden. Järven koillisosa on myös melko matalaa, koillisimmassa osassa sijaitsee Haudanlahti, jonka syvin kohta on 8,6 metriä.
Käringissä sijaitsee 23 saarta, joista 4 on alle aarin laajuisia ja 4 yli hehtaarin laajuisia. Järven pohjoisosassa sijaitsee usean hehtaarin laajuinen Viramosaari, myös Otrasaari, Selkäsaari ja Heinärikkilänsaari ovat verraten laajoja. Pääaltaan luoteisosassa on lukuisia pieniä saaria ja luotoja.
Käringin länsirannalla on taajama-asutusta, pohjoisrannalla on pieniä peltoaukeita. Itäiset ja eteläiset rannat ovat pientalojen täplittämää metsämaata. Vihtniemen korkeustaso on enimmillään noin 130 metriä merenpinnan yläpuolella, eli noin 45 metriä Käringin pinnan yläpuolella.
Kärinkiin virtaa useita laskuojia. Pieni-Kärinki (86,1 metriä mpy) sijaitsee Käringin koillispuolella, järviä yhdistää noin 250 metriä pitkä vesiväylä. Käringin itäpuolella sijaitsee Koholanlampi (98,0 metriä mpy) ja pohjoispuolella Särkijärvi (87,1 metriä mpy) sekä Jouhtjärvi (88,4 metriä mpy). Käringin länsikolkasta lähtee laskuoja Haapaveden Pappilanlahteen (75,7 metriä mpy).
Käringin vesitilavuus on 39 040 000 kuutiometriä.
Kärinki (04.119.1.001) kuuluu Käringin valuma-alueeseen (04.119), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Kärinki on laajin Käringin valuma-alueen 16:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat Jouhtjärvi, Pieni-Kärinki, Kivijärvi ja Narsakkalampi.
Giancarlo Primo

Giancarlo Primo (4. marraskuuta 1924 Rooma – 27. joulukuuta 2005 Civita Castellana) oli italialainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Vuonna 2007 Primo nimettiin valmentajana FIBA Hall of Fameen.
Urheilu-ura.
Pelaajana Primo ylsi kahdesti Italian pääsarjassa hopealle ja kuului Italian miesten maajoukkueen kokoonpanoon Lontoon kesäolympialaisissa 1948 sekä vuosien 1947 ja 1951 EM-kilpailuissa. Valmentajana Primo valmensi Italian naisten maajoukkuetta muun muassa vuoden 1967 MM-kilpailuissa ja vuosien 1960, 1962 ja 1968 EM-kilpailuissa. Italian miesten maajoukkuetta Primo valmensi aluksi apuvalmentajana kolmissa olympia- ja neljissä EM-kilpailuissa ja päävalmentajana vuosina 1969–1979 johtaen maan EM-pronssille Länsi-Saksassa 1971 ja Jugoslaviassa 1975. Hän toimi Italian miesten päävalmentajana lisäksi muun muassa kesäolympialaisissa Münchenissä 1972 (Italia neljäs) ja Montréalissa 1976 (viides), vuosien 1970 ja 1978 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1969, 1973, 1977 ja 1979 EM-kilpailuissa. Seurajoukkuevalmentajana Primo johdatti Pallacanestro Cantùn Cup-mestareiden cupin voittoon vuonna 1982 ja Intercontinental Cupin voittoon vuonna 1983. Vuonna 2007 Primo nimettiin valmentajana FIBA Hall of Fameen, ja hänet on nimetty myös Italian koripallon kunniagalleriaan.
Koutou

Koutou (), tai kowtow, on kiinalaisessa kulttuuripiirissä esiintyvä kumarrus. Nimi "koutou" muodostuu kirjoitusmerkeistä 叩 [kòu] "kopauttaa" ja 頭 [tóu] "pää". Koutou suoritetaan siten, että kumartaja polvistuu ja kumartaa sen jälkeen siten, että otsa koskettaa maata.
Koutoussa kumartaja ilmaisee eleellä alistuneisuutta ja kunnioitusta ylempiään kohtaan. Koutou on myös käytössä uskonnollisissa yhteyksissä.. Sitä, milloin ja mistä koutou alkoi, ei tiedetä tarkkaan, mutta perimätiedon mukaan koutoun aloitti legendaarinen Keltainen keisari. Joka tapauksessa koutou on ollut osa kiinalaista etikettiä jo muinaisista ajoista alkaen.
Brittien ja Qing-dynastian välisten konfliktien takia sanalla "koutou" on melko negatiivinen konnotaatio englannin kielessä. Verbiä to kowtow käytetään merkityksessä 'nuolla persettä' tai 'hännystellä'.
Eteläandamaaniensupiainen

Eteläandamaaniensupiainen ("Crocidura jenkinsi") on Andamaaneilla elävä päästäislaji. Se liikkuu öisin tai hämärän aikaan trooppisen lehtimetsän lehtikarikkeen joukossa. Se on äärimmäisen uhanalainen ihmisen toimien, kuten metsänhakkuiden takia.
Alfred Thomson

Alfred Reginald Thomson (10. joulukuuta 1894 Bangalore Brittiläinen Intia – 27. lokakuuta 1979 Lontoo Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen taiteilija. 
Thomson oli itseoppinut ja kuuromykkä, minkä vuoksi häntä nimitettiin yhteiskunnassa halveksuvasti "kuuroksi ja tyhmäksi". Toisen maailmansodan aikana hän toimi sotataiteilijana ja hänet valittiin Royal Academy of Artsiin vuonna 1945. 
Thomson osallistui vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa hän voitti kultaa öljy- ja vesivärimaalauksissa teoksellaan "London Amateur Championships".
Auburn-Cord-Duesenberg -museo

Auburn-Cord-Duesenberg -museo sijaitsee Auburnissa Indianassa Yhdysvalloissa Wayne Street -kadulla entisessä Auburn-Cord-Duesenberg -yhtiöiden automyymälä- ja hallintorakennuksessa. Museossa on esillä yli 120 autoa.
Museossa on yhtymän omien merkkien lisäksi esillä muitakin niiden aikalaisia, muun muassa eräs harvalukuisista enää tallella olevista, etuvetoisista Ruxton-autoista. Auburn- ja myöhemmin Cord-automalleja valmistanut tehdas Connersvillessä sijaitsee Indianapolisin itäpuolella, noin 200 kilometriä Auburnista etelään.
Museo jakautuu kolmeen kerrokseen, ja se on tunnettu paitsi esillä olevista upeista ja harvinaisista Duesenberg-autoistaan, myös art deco -tyylisestä rakennuksestaan.
Museo avattiin 6. heinäkuuta 1974. Museo on historiallisten kohteiden kansallisessa rekisterissä, ja vuonna 2005 siitä tuli historiallinen maamerkki.
Mouni Roy

Mouni Roy (, ; s. 28. syyskuuta 1985 Cooch Behar, Länsi-Bengali, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa ja televisiossa. Bengalitaustainen Roy debytoi televisiossa vuonna 2007 Krishna Tulsin roolissa saippuaoopperassa "Kyunki Saas Bhi Kabhi Bahu Thi". Esiinnyttyään useassa muussa ohjelmassa hän saavutti läpimurtonsa sarjassa "Devon Ke Dev… Mahadev" vuonna 2011, jossa hän näytteli jumalatar Satia. Hän näytteli myös Meeraa saippuasarjassa "Junoon – Aisi Nafrat Toh Kaisa Ishq" ja kilpaili ohjelmissa "Zara Nachke Dikha" (2008), "Pati Patni Aur Woh" (2009), "Jhalak Dikhhla Jaa 7" (2014), "Box Cricket League 2" (2016) ja "Lip Sing Battle" (2017).
Roy vakiinnutti itsensä yhdeksi korkeimmin palkatuista hinditelevisionäyttelijöistä näyttelemällä Shivanyaa, muotoaan muuttavaa käärmettä yliluonnollisen trillerisarjan "Naagin" ensimmäisellä tuotantokaudella (2015–2016). Sarjan toisella tuotantokaudella (2016–2017) hän toisti Shivanyan roolin cameoroolissa ja näytteli uutta pääroolia Shivanyan tyttärenä Shivangina, toisena muotoaan muuttavana käärmeenä. "Naaginin" jälkeen hän sai tarjouksia Bollywoodista ja teki hindielokuvadebyyttinsä Reema Kagtin urheiludraamassa "Gold" (2018), joka oli kriittinen ja kaupallinen menestys ja toi hänelle myös parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -ehdokkuuden. Vuonna 2019 hän lauloi singlen ”Bheegi Bheegi Raaton Mein”.
Yksityiselämä.
Roy avioitui liikemies Suraj Nambiarin kanssa malajali- ja bengaliseremonioissa Goassa 27. tammikuuta 2022.
Molossos (mytologia)

Molossos (, ) oli Neoptolemoksen eli Pyrrhoksen ja Andromakhen poika kreikkalaisessa mytologiassa. Molossoksella oli kaksi täysveljeä, Pielos ja Pergamos, joista jälkimmäinen oli nimetty troijalaisen linnoituksen mukaan. Legendojen mukaan molossit, kansa luoteisessa Kreikassa Epeiroksen Molossiassa, olivat saaneet alkunsa hänestä.
IJsselstein

IJsselstein on kaupunki ja kunta Alankomaissa Utrechtin provinssissa Utrechtin kupeessa. Sen nimi tulee sen lävitse virtaavasta Hollandse IJssel -joesta.
Giovanni Stradone

Giovanni Stradone (10. marraskuuta 1911 Nola – 6. helmikuuta 1981 Rooma) oli italialainen taidemaalari. Hän oli tyylisuunnaltaan hahmotteleva ja ekspressionistinen. Hänen teostensa kohteet käsittelivät muun muassa pyöräilijöitä, yötilanteita, harlekiineja sekä karikatyyrejä. 
Stradone osallistui vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopeamitalilla öljy- ja vesivärimaalauksissa teoksestaan "Le Pistard".
M-1 (1933)

M-1 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus rakennettiin Nikolajevissa tehtaalla numero 198, missä köli laskettiin 3. lokakuuta 1932. Alus laskettiin vesille 8. huhtikuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 26. huhtikuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin joulukuussa 1933 Tyynenmeren laivastoon.
M-2 (1933)

M-2 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 3. lokakuuta 1932. Alus laskettiin vesille 8. huhtikuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 28. huhtikuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin joulukuussa 1933 Tyynenmeren laivastoon.
M-3 (1933)

M-3 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 2. lokakuuta 1932. Alus laskettiin vesille 8. kesäkuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 22. toukokuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin joulukuussa 1933 Tyynenmeren laivastoon.
M-4 (1933)

M-4 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 1. huhtikuuta 1933. Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta ja otettiin palvelukseen 2. kesäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-5 (1933)

M-5 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 1933. Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 6. kesäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-6 (1933)

M-6 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 1932. Alus laskettiin vesille 24. huhtikuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 13. kesäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-7 (1933)

M-7 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 19. huhtikuuta 1933. Alus laskettiin vesille 5. elokuuta ja otettiin palvelukseen 6. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-8 (1933)

M-8 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 31. lokakuuta 1932. Alus laskettiin vesille 11. elokuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 5. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
Zbigniew Turski

Zbigniew Turski (21. heinäkuuta 1908 Konstancin – 6. tammikuuta 1979 Varsova) oli puolalainen säveltäjä. 
Turski osallistui vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa hän voitti kultaa orkesti- ja kuoromusiikissa teoksellaan "Symfonia Olimpijska" ("Olympic Symphony").
Turski sävelsi myös musiikin elokuvaan "Pähkinänsärkijä".
M-9 (1933)

M-9 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 20. tammikuuta 1933. Alus laskettiin vesille 27. elokuuta ja otettiin palvelukseen 5. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-10 (1933)

M-10 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 1933. Alus laskettiin vesille 24. elokuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 5. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-11 (1933)

M-11 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 16. toukokuuta 1933. Alus laskettiin vesille 29. marraskuuta ja otettiin palvelukseen 5. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-12 (1933)

M-12 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 26. toukokuuta 1933. Alus laskettiin vesille 2. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 5. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-13 (1933)

M-13 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 7. kesäkuuta 1933. Alus laskettiin vesille 3. lokakuuta ja otettiin palvelukseen 14. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-14 (1933)

M-14 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 1933. Alus laskettiin vesille 26. joulukuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 10. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-15 (1933)

M-15 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 1933. Alus laskettiin vesille 26. joulukuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 14. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-16 (1933)

M-16 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 5. elokuuta 1933. Alus laskettiin vesille 28. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 22. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-17 (1933)

M-17 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 16. heinäkuuta 1933. Alus laskettiin vesille 27. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 21. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-18 (1933)

M-18 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 18. heinäkuuta 1933. Alus laskettiin vesille 24. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 22. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-19 (1934)

M-19 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 22. heinäkuuta 1933. Alus laskettiin vesille 14. toukokuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 29. elokuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-20 (1934)

M-20 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 25. elokuuta 1933. Alus laskettiin vesille 17. maaliskuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 23. syyskuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
Joseph Wu

Jaushieh Joseph Wu (, s. 31. lokakuuta 1954) on taiwanilainen politiikan tutkija ja poliitikko, joka toimii maansa ulkoministerinä. Hän edustaa demokraattista edistyspuoluetta.
Tausta ja yksityiselämä.
Wu aloitti opintonsa Taiwanissa, Chengchin kansallisessa yliopistossa, josta hän valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi. Tämän jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli aluksi Missourin yliopistossa St. Louisissa maisteriksi ja väitteli tohtoriksi Ohion osavaltionyliopistossa. Wu palasi Taiwaniin vuonna 1989 ja aloitti uransa politiikan tutkijana Chengchin yliopistossa.
Politiikan tutkijana Wu on erikoistunut Taiwanin poliittiseen kehitykseen, Pekingin ja Taipein välisiin suhteisiin sekä Lähi-idän kysymyksiin.
Poliittinen ura.
Vuosina 2012–2016 Wu toimi Taipein Yhdysvaltain edustajiston (de facto suurlähetystö) päällikkönä. Wu oli ensimmäinen DPP:tä edustanut Taiwanin edustaja Yhdysvalloissa. Wu on myös toiminut DPP:n puoluesihteerinä ja presidentin kansliapäällikkönä.
Wu nimitettiin Taiwanin ulkoministeriksi helmikuussa 2018. Nimitystä on pidettynä vetona luoda painetta Pekingiä vastaan ja vahvistaa Taiwanin suhteita Yhdysvaltoihin. Kesäkuussa 2021 Wu sanoi CNN:lle Taiwanin tulee valmistautua sotilaalliseen konfliktiin Kiinan kanssa.
Kesäkuussa 2023 Wu oli kiertueella Euroopassa saadakseen euroopalaisilta mailta diplomaattista tukea maalleen, vaikka esim. EU ei kohdellut häntä virallisesti diplomaattina. Saman vuoden joulukuussa Wu ilmoitti, että aikoo erota ministerin virastaan riippumatta siitä, miten tammikuun 2024 parlamenttivaaleissa käy. Wu ei täsmentänyt, milloin tarkalleen aikoo erota.
M-21 (1934)

M-21 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 27. syyskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 11. toukokuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 23. syyskuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-22 (1934)

M-22 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 6. lokakuuta 1933. Alus laskettiin vesille 15. toukokuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 10. lokakuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon.
M-23 (1934)

M-23 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 1933. Alus laskettiin vesille 15. toukokuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 10. lokakuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon, mistä se palautettiin myöhemmin Mustanmeren laivastoon.
M-24 (1934)

M-24 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 21. lokakuuta 1933. Alus laskettiin vesille 1. kesäkuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 10. lokakuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon, mistä se palautettiin myöhemmin Mustanmeren laivastoon.
M-25 (1934)

M-25 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 1933. Alus laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 18. marraskuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon, mistä se palautettiin myöhemmin Mustanmeren laivastoon.
M-26 (1934)

M-26 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 1933. Alus laskettiin vesille 14. huhtikuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 18. marraskuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon, mistä se palautettiin myöhemmin Mustanmeren laivastoon.
Gabriele Bianchi

Gabriele Bianchi (27. elokuuta 1901 Verona – 8. lokakuuta 1974 Mirano) oli italialainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikin opettaja. 
Bianchi osallistui vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa hän voitti pronssimitalin musiikissa teoksellaan "Inno Olimpionico".
M-27 (1934)

M-27 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 14. kesäkuuta 1933. Alus laskettiin vesille 23. heinäkuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 31. joulukuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon, mistä se palautettiin myöhemmin Mustanmeren laivastoon.
M-28 (1934)

M-28 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 12. heinäkuuta 1933. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 16. heinäkuuta 1935.
Palvelus.
Alus siirrettiin joulukuussa 1934 Tyynenmeren laivastoon, mistä se palautettiin myöhemmin Mustanmeren laivastoon.
M-51 (1933)

M-51 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 17. marraskuuta 1932. Alus laskettiin vesille 8. syyskuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 9. syyskuuta 1934.
Palvelus.
Alus siirrettiin elokuussa 1932 Tyynenmeren laivastoon, missä se upposi 23. syyskuuta 1943 Otšamtširan edustalla onnettomuudessa. Hylky nostettiin 1. lokakuuta, minkä jälkeen alus palautettiin Mustallemerelle vielä samana vuonna.
M-52 (1934)

M-52 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 17. marraskuuta 1932. Alus laskettiin vesille 18. tammikuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 9. syyskuuta.
Palvelus.
Alus siirrettiin elokuussa 1932 Tyynenmeren laivastoon, mistä se palautettiin 1943 Mustallemerelle.
Pääjärven reunamuodostuma

Pääjärven reunamuodostuma on Venäjän puolella sijaitseva reunamuodostuma, joka kerrostui Fennoskandian jäätikön Kuusamon–Vienanmeren virtauskielekkeen eteen noin 11 000 vuotta sitten.
Maantietoa.
Pääjärven reunamuodostuma sijaitsee Suomen rajan suuntaisena kaarena, jonka alkaa Uhtuan (Kalevala) luoteispuolelta, kulkee Ohdanjärven itäpuolelta, Pääjärven kylän läheltä, pujahtaa Pääjärven ja Tuoppajärven välistä, ja kiertää Pääjärven pohjoispuolelle. Reunamuodostuma on melko tarkkaan kartoitettu ja se on noin 130 kilometrin pituinen. Reunamuodostuma sijaitsee Karjalan harvaan asutulla alueella, mutta sen lähellä sijaitsee Pääjärven taajama.
Muodostumisteoria.
Pääjärven reunamuodostuma on kerrostunut lännestä itään päin virranneen Kuusamon–Vienanmeren virtauskielekkeen eteen. Reunamuodostuman ajoitus on edelleen kiistelyn kohteena, sillä aiemmat ajoitukset ovat jo vanhoja ja sisältävät jonkin verran epätarkkuutta. Niiden mukaan muodostumalla on ikää 11 800–11 600 vuotta. Uudet ajoitukset ovat epäsuoria. Reunamuodostuman itäpuolelta on radiohiiliajoitus Tuoppajärvestä, jonka mukaan mannerjäätikkö oli poistunut sen päältä 9 500 vuotta sitten. Noin 10 kilometrin päästä muodostumaa on saatu toinen ajoitus 10 800 vuotta sitten. Kun huomioidaan jäätikön reunan perääntymisvauhti Kalevalan reunamuodostuman kohdalla, on päädytty ajoitukseen 10 900 vuotta sitten. Jos lisäksi huomioidaan, että Pääjärven muodostuma sijaitsee 80 kilometriä luoteeseen Kalevalan muodostumasta, voidaan ajoitukseen lisästä noin 100 vuotta. Pääjärvelle on tämän mukaisesti esitetty ajoituksena 11 000 vuotta sitten.
Aikaisemmat radiohiiliajoitukset liittävät reunamuodostuman Toisen Salpausselän muodostumisaikaan, ja jälkimmäiset ajoitukset liittävät sen Sisä-Suomen reunamuodostuman aikaan.
MCM/70

MCM/70 oli Microcomputer Computer Machinesin (MCM) mikrotietokone, joka oli ensimmäisiä mikrotietokoneita sekä ensimmäisiä kannettavia tietokoneita. 
MCM-yhtiön perustaja ja yksi tietokoneen kehittäjistä oli kanadalainen Mers Kutt.
Tietokone suunniteltiin vuosien 1972 ja 1973 välillä ja on luultavasti varhaisin nimenomaan henkilökohtaiseen käyttöön suunniteltu mikrotietokone.
Virallinen ilmoitus MCM/70-tietokoneesta julkaistiin 25. syyskuuta 1973 Torontossa ja toimitukset alkoivat loppuvuodesta 1974. Varhaisempaa prototyyppiä oli esitelty toukokuussa 1973.
Tietokone suunniteltiin APL-ohjelmointiin. Tietokoneessa oli QWERTY-näppäimistö. Tietokoneessa oli yksi tai kaksi digitaalista nauha-asemaa yhdessä yksikössä, jossa oli myös punainen plasmanäyttö ja näppäimistö. Tietokoneessa oli Intel 8008 -mikroprosessori, kaksi kilotavua RAM-muistia (laajennettavissa kahdeksaan) ja 14 kilotavua ROM-muistia. Koska muistin kokonaismäärä oli suurempi kuin mitä suoritin pystyi suoraan osoittamaan, ROM-muisti jaettiin ydinosaan ja joukkoon muistipankkeja, joiden välillä pystyi vaihtamaan. ROM-muisti sisälsi APL-tulkin, sekä EASY- ja AVS-nimiset ohjelmistot.
MCM-tietokoneita julkaistiin eri malleja. MCM/70 julkaistiin vuonna 1973 ja sen seuraaja MCM/700 julkaistiin vuonna 1975. MCM/800 julkaistiin vuonna 1976 ja se käytti AMD 2900 bit-slice -prosessoria. MCM/900 julkaistiin vuonna 1978.
MCM/70 oli ensimmäinen mikrotietokone, jonka mukana tuli käyttöjärjestelmä. AVS-käyttöjärjestelmä hallitsi tallennustilaa käyttäjälle läpinäkyvästi ja toimi rajapintana APL:n ja laitteiston välillä.
Tietokoneen ohjelmisto ja laitteisto oli tiukasti suunniteltu yhteen ja laitteen myynti pysyi pienenä, jolloin myös kustannukset olivat korkeita. Vuonna 1985 MCM-yhtiö lopetti toimintansa.
Kategoria (matematiikka)

Matematiikassa, kategoria on rakenne, joka koostuu "objekteista" sekä objektien välisistä "morfismeista". Keskeistä on kahden "peräkkäisen" morfismin "yhdisteen" olemassaolo: jos formula_1 on morfismi objektista formula_2 objektiin formula_3 ja formula_4 morfismi objektista formula_5 objektiin formula_6 niin silloin on olemassa yhdistetty morfismi formula_7 objektista formula_2 objektiin formula_9.
Suuri osa matematiikassa tutkittavista rakenteista voidaan nähdä kategorioina, mistä tunnetuin esimerkki lienee joukkojen ja funktioiden muodostama kategoria. Esimerkit eivät kuitenkaan rajoitu tähän, vaan kategorioita voidaan tutkia myös abstraktimmalla tasolla, ilman että oletetaan taustalla olevaa muuta matemaattista rakennetta. Matematiikan osa-alue, joka tutkii kategorioita, on kategoriateoria.
Määritelmä.
Kategoria formula_10 koostuu seuraavista: 
siten että kaksi ehtoa pätevät:
formula_34,
 formula_36 ja formula_37.
Liitäntälain perusteella sulkeet voidaan jättää merkitsemättä useiden peräkkäisten yhdisteiden sarjassa. Yhdisteen symboli formula_38 jätetään usein merkitsemättä, ja yhdiste merkitään tällöin formula_39. Identiteettilain seurauksena jokaisen objektin identiteettimorfismi on yksikäsitteinen: jokaiselle objektille on olemassa täsmälleen yksi morfismi, jolle identiteettilaki pätee.
Peruskäsitteitä.
Kategoria formula_10 on
Erityisiä objekteja.
Jonkin kategorian objekti formula_45 on
Erityisiä morfismeja.
Jonkin kategorian morfismi formula_18 on
Jokainen isomorfismi on sekä mono- että epimorfismi, muttei käänteisesti: on olemassa kategorioita, joissa morfismi voi olla mono- ja epimorfismi muttei isomorfismi (esimerkiksi topologiset avaruudet).
Jokainen identiteettimorfismi on isomorfismi, joka on itse oma käänteismorfisminsa. Isomorfismia, jonka lähtöobjekti on sama kuin maaliobjekti kutsutaan joskus "automorfismiksi".
Esimerkkejä.
Kategoria on hyvin perustavanlaatuinen käsite, joten esimerkkejä kategorioista löytyy lähes jokaiselta matematiikan osa-alueelta. Näin ollen seuraava esimerkkilista on väistämättä puutteellinen, mutta se kuvaa hyvin kuinka yleisestä käsitteestä on kyse. Kussakin esimerkissä on ensiksi annettu objektien luokka ja toiseksi morfismien luokka:
Kaikissa yllä listatuissa esimerkeissä kategorian rakenne muodostuu joukoista, joilla on määritelty jokin rakenne, kuten ryhmä tai topologia (objektit) ja tämän rakenteen säilyttävistä funktioista (morfismit). Alla on joitakin esimerkkejä, jossa näin ei ole.
Kategorioita voidaan myös käyttää muiden matemaattisten käsitteiden määrittelyyn, esimerkiksi:
Kaivopuiston lentonäytös 2017

Kaivopuiston ilmailunäytös 2017 oli Suomen ilmailumuseon 9.6.2017 järjestämä lentonäytös Helsingin Kaivopuistossa. Näytöksessä oli 17 esitystä. Se oli osa Suomen itsenäisyyden 100-vuotisjuhlia.
Ohjelma.
Ilmailunäytöksen ohjelma oli seuraava:
Scelbi-8H

Scelbi-8H oli ensimmäinen mikroprosessoriin perustuva rakennussarjana myytävä mikrotietokone, joka ilmestyi myyntiin maaliskuussa 1974. Tietokone perustui Intel 8008 -suorittimeen ja siinä oli minimissään yksi kilotavu RAM-muistia.
Outjo

Outjo (hereron kielellä: "pienet mäet") on kaupunki Kunenen alueella Namibiassa. Se on Outjon vaalipiirin keskus. Se tunnetaan parhaiten siitä, että sen kautta pääsee Etoshan kansallispuistoon.
Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan Outjossa oli 15 063 asukasta.
Yleistä.
Kaupungin perustivat saksalaiset joukot eversti Theodor von Leutweinin johdolla vuonna 1897. Sinne tuli pieni sotilastukikohta, josta käsin saksalaiset kävivät tutkimassa Saksan Lounais-Afrikan pohjoisosia. Paikallisessa Franke Haus Museum -nimisessä historiallisessa museossa kerrotaan majuri Viktor Franken retkestä Ambomaalle.
Naulila-muistomerkki on pystytetty majuri Viktor Franken Ambomaan retken muistomerkiksi. Franke teki retken vuonna 1914, kun alueelle lähetetty saksalainen retkikunta oli tapettu.
Outjon eteläpuolella on Ugab-joki, joka on merkittävimpiä ajoittaisia jokia Namibiassa. Kaupungin lähellä sijaitsee Gamkarabin luolat, jotka ovat tunnettuja stalaktiiteistaan ja stalagmiiteistaan sekä pietersiitti-mineraalista. Luolat ovat yksityisalueella, eivätkä ne ole avoimia yleisölle.
Politiikka.
Outjoa hallitsee kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
Namibian itsenäisyyden ajalla Outjo on ainoa Kunenen alueen kaupunki, jota SWAPO on hallinnut. Vuoden 2015 vaalitulokset olivat seuraavat:
Vuoden 2020 vaalitulokset olivat seuraavat:
Liikenneyhteydet.
Ennen 1960-lukua liikenne pohjoisesta Ambomaalta etelään tapahtui Okakweyon ja Outjon kautta, joka oli paljon lyhyempi reitti kuin Tsumebin kautta. Outjon reitti jäi syrjään vuodesta 1957 alkaen, kun soratie Ondangwasta Namutonin kautta Tsumebiin valmistui.
Nykyisin Outjo sijaitsee Namibian C38-tien varrella, noin 90 km etelään Anderson Gatesta, joka on yksi Etoshan luonnonpuiston porteista. Kaupungista pääsee Damaramaalle tie nro C39:ää pitkin, jolloin ajetaan ensin Khorixasiin ja sitten C40-tietä Kamanjabiin. Tie johtaa edelleen Kaokoveldiin. 
Outjon lentokenttä on 10 km kaupungin ulkopuolella, ja sinne voivat lentää pienkoneet. Outjo on myös Namibian rautateiden yksi pääteasema, mutta sinne ei nykyään liikennöidä.
Koulut.
Outjossa on kolme alakoulua ja kaksi yläkoulua sekä molemmat tasot omaava yksityiskoulu. Näissä kouluissa on yhteensä 2 634 oppilasta ja 96 opettajaa (vuoden 2009 tieto). Koulut ovat seuraavat.
Seuraavat koulut sijaitsevat kaupungin läheisyydessä:
Nähtävyyksiä.
Outjossa on vähän nähtävää, mutta se on tärkeä kauttakulkupaikkana ja tarvikkeiden ostopaikkana. Vuonna 2006 kaupungin kautta kulki 22 000 turistia joka kuukausi.
Kaupungin lähellä on Vingerklip-niminen kivimuodostelma, joka tunnetaan sen afrikaansinkielisellä nimellä
Manuel Rojas

Manuel Rojas (1896 Buenos Aires, Argentiina – 1973 Santiago de Chile, Chile) oli chileläinen kirjailija.
Argentiinassa syntynyt Rojas muutti 16-vuotiaana Chileen ja teki sekalaisia töitä. Hän alkoi kirjoittaa liityttyään teatteriseurueeseen. Hänen parhaat romaaninsa perustuvat omaelämäkerrallisiin aineksiin.
Bagré

Bagré on maalaiskunta ja sen keskuskylä Centre-Estin alueen Boulgoun provinssissa Burkina Fasossa. Se sijaitsee Nakambén eli Valkoisen-Voltan varrella 45 kilometriä Tenkodogosta kaakkoon. Kunnassa on 37 800 asukasta (vuonna 2019, väestönlaskenta).
Bagréssa sijaitsee 1990-luvun alussa rakennettu säännöstelypato, joka muodostaa enimmillään 255 neliökilometrin laajuisen tekojärven. Sen keskisyvyys on seitsemän metriä ja vesimäärä 1 700 miljoonaa kuutiometriä. Pato turvaa vesimäärältään voimakkaasti vaihtelevan Valkoisen-Voltan jatkuvan virtauksen alajuoksulla, mutta sen ylivirtaus on aiheuttanut myös tulvia.
Bagrén pato mahdollistaa enimmillään 30 000 hehtaarin laajuisen alueen keinokastelun, josta 9 000 hehtaaria sijaitsee tekojärven rannalla ja loput padon alapuolella. Keinokastelualuetta hallinnoi valtionyhtiö Maîtrise d’ouvrage de Bagré. Siellä viljellään riisiä, joka antaa kaksi satoa vuodessa. Tekojärvellä harjoitetaan kalastusta ja kalanviljelyä. Padossa olevan vesivoimalaitoksen kapasiteetti on 16 megawattia ja vuosituotanto 65 gigawattituntia.
Tekojärven hiekkarannoilla on joitakin matkailupalveluja.
Rojas

Rojas on espanjankielinen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Gunnar Zilliacus

Gunnar Zilliacus (19. elokuuta 1908 Helsinki – 25. lokakuuta 1994 Malta) oli suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos.
Zilliacuksen vanhemmat olivat liikemies Arvid Ivar Zilliacus ja Ida Wilhelmina Hinnerichsen ja puolisot 1930–1946 Brita Julia Tallqvist ja vuodesta 1947 Gurli Lindholm. Tultuaan ylioppilaaksi Zilliacus meni 1929 töihin Nobel-Standard yhtiöön (vuodesta 1952 Oy Esso Ab). Sota-aikana hän oli pääesikunnan sotatalousosaston poltto- ja voiteluainejaoston toimistopäällikkö, mutta palveli myös rintamalla. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri (1975). Sotien jälkeen Zilliacus oli kansanhuoltoministeriön palveluksessa vuoteen 1948 ja samaan aikaan Tervaöljy-yhtiön toimitusjohtaja 1946–1948. Palattuaan takaisin Nobel-Standardiin hän toimi useissa päällikkötehtävissä, Esson toimitusjohtaja hänestä tuli 1956 ja hallituksen jäsen jo vuotta aiemmin. Esson hallituksen puheenjohtaja Zilliacus oli 1966–1971 ja yhtiön toimitusjohtaja vuoteen 1970 asti. Zilliacuksella oli useita teollisuuden ja liike-elämän luottamustehtäviä ja hänet tunnettiin myös korkea-arvoisena vapaamuurarina. Vuorineuvoksen arvon hän sai 1966.
Animaattori ja lastenkirjailija Camilla Mickwitz oli Gunnar Zilliacuksen tytär.
Rakennamme sinut

 Rakennamme sinut on Philip K. Dickin kirjoittama tieteisromaani. Teos julkaistiin alun perin englanniksi vuonna 1972. Romaanissa soittimia valmistava tehdas vaihtaa alaa heikon myynnin vuoksi ja alkaa tehdä historiallisia henkilöitä muistuttavia androideja.
Kalevi Mykkänen

Vilho Kalevi Mykkänen (12. tammikuuta 1914 Kuopio – 10. maaliskuuta 1951) oli suomalainen elokuvanäyttelijä, joka esiintyi muun muassa elokuvissa "Elinan surma" (1938) ja "Isoviha" (1939).
Kalevi Mykkäsen puoliso oli Salme Saara Sylvia Vesanto. Mykkänen osallistui reservin vänrikkinä talvisotaan ja jatkosotaan.