Armenian jesidit

Jesidit ovat yksi Armenian merkittävistä vähemmistöistä. Armeniasta on tullut turvapaikka jesideille, jotka saavat maan uskonvapauden nojalla harjottaa uskontoaan rauhassa ilman vainoja. Muiden jesidien tavoin myös Armenian jesidit puhuvat kurmandžia.
Asuinalue ja lukumäärä.
Vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan Armeniassa oli 31 079 jesidiä. Jesidiyhteisöjen johtajien mukaan luku on kuitenkin lähempänä 50 000. Armenian jesidit asuvat pääasiassa Aragatsvuoren ympäristössä ja Araratin tasangolla. Kokonaan jesidien asuttamia kyliä on Aragatsotnin maakunnan Aštarakin, Aparanin, Aragatsin ja Talinin kuntien alueella, sekä Armavirin maakunnan Armavirin ja Hoktemberin kuntien alueella. Maassa on parikymmentä maalaiskylää, joissa jesidit muodostavat enemmistön. Suurin näistä on Verin Artašat, jonka asukasluku on 4270. Myös maan pääkaupunki Jerevanissa on pieni jesidiyhteisö.
Historia.
Armenian jesidit saapuivat Osmanien valtakunnasta nykyiseen Armeniaan 1800-luvun alkupuoliskolla lähtien ja he käsittävät itsensä joko kurdeiksi tai kokonaan erilliseksi omaksi ryhmäkseen. Syynä Osmanien valtakunnasta lähtöön oli jesideihin kohdistuva vaino ja paine kääntyä islamiin. Venäjän keisarikunnan kaudella jesidejä pidettiin mahdollisina liittolaisina osmaneja vastaan. Vuosien 1828–1829 Venäjän–Turkin sodan aikana Venäjän viranomaiset asuttivat Hasanli-heimon jesidipäällikön seuraajineen Jerevanin kuvernementtiin ja vuosisadan puoliväliin mennessä jesidejä asui useissa kylissä Aragatsotnin ja Armavirin alueilla. Muuttoliike jatkui vuosisadan toisella puoliskolla, jolloin jesidejä ajoi alueelle Osmanien armeijan ja islamilaisten kurdien vainot. Kun Armenian ensimmäinen tasavalta soti turkkilaisia vastaan jsidejä taisteli armenialaisten puolella, mikä vaikutti myöhemmin yhteisöjen väliseen hyvään suhteeseen. Ensimmäisen tasavallan aikana maan parlamentissa toimi jesiditaustainen Usub Bek Temurjan.
Armeniasta tuli ensimmäisen tasavallan jälkeen osa Neuvostoliittoa. Neuvostoliitto ja Turkki sopivat väleistään Moskovan sopimuksella vuonna 1921. Nykyisestä Iğdıristä tuli osa Turkkia ja sen alueelta siirrettiin joitakin jesidejä Armenian puolelle. Armeniassa maan kommunistiviranomaiset perustivat ensimmäiset jesidikoulut 1920-luvulla. Samalla vuosikymmenellä perustettiin myös jesidien kolhooseja. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennassa eroteltiin vielä erikseen jesidit ja kurdit, mutta jesidit liitettiin tilastoissa kurdeihin 1930-luvulla. Suuri osa Armenian jesideistä vältti Josif Stalinin eri etnisten ryhmien pakkosiirrot. Toisen maailmansodan jälkeen monia Armenian jesidejä muutti kuitenkin Neuvostoliiton muihin osiin. Georgiassa heitä asettui Tbilisiin ja Telaviin ja monilal nykyisillä Georgian jesideillä on sukulaisia Armeniassa. Novosibirskiin muodostui jesidiyhteisö ja muita asui esimerkiksi Pietarissa ja Ukrainassa. Vuoristo-Karabahin sota johti Armenian muslimikurdien muuttoon muualle. Jesidit jäivät kuitenkin Armeniaan. Neuvostoliiton romahdettua itsenäisessä Armeniassa jesidit tunnustettiin omana kurdeista erillisenä etnisenä ryhmänään.
Isis-järjestön iskut jesidejä vastaan Irakissa herättivät sympatioita Armeniassa, jossa iskut julistettiin kansanmurhaksi vuonna 2018. Armenialaiset itse kokivat kansanmurhan vuonna 1915.
Nykyään.
Armenian vuoden 2022 väestönlaskennassa jesidiläistä uskoa sanoi harjoittavansa 13 256 henkilöä. 9 939 etniseksi jesidiksi ilmoittautunutta sanoi kuuluvansa Armenian apostoliseen kirkkoon. Armeniassa jesidiläisen uskonnon harjoittamiseen on liittynyt usein synkretismi kristinuskon kanssa. Virallisia jesidiläisiä temppeleitä ei aikanaan ollut lainkaan ja jezidit saattoivat käydä rukoilemassa kirkoissa. Kotona saatettiin pitää Jeesuksen ja Neitsyt Marian kuvia. Nykyisin maailman suurin jesiditemppeli Quba Mere Diwane sijaitsee armenialaisessa Aknalitšin kylässä. Armeniassa valtaan noussut Nikol Pašinjanin reformistihallitus korosti jesidien ja muiden vähemmistöjen asemaa. Kun temppelin rakennustyöt alkoivat, valtio asetti esimerkiksi verovapautuksia sen rakennusmaterien ostamiselle. Temppelin tärkeä rahoittaja oli armenialainen jesidiliikemies Mirza Slojan. Temppeli valmistui vuonna 2019.
Armenian kansalliskokouksessa, jossa on perustuslain mukaan vähintään 101 paikkaa, on yksi jesideille varattu kiintiöpaikka.
Vaikka Armenian jesidit eivät ole erityisen uskonnollisia, heidän etninen identiteetti on muodostunut etenkin uskonnon kautta. Siinä missä jesidit muualla mieltävät itsensä valtaosin kurdeiksi, jesideillä Armeniassa ei aina ole vastaavaa etnistä identiteettiä, tai sitä on pidetty hyvin toissijaisena. Maassa asuu myös pieni määrä islaminuskoisia kurdeja, joihin Armenian jesidit ovat tehneet usein pesäeron. Poliittisesti jesidit esitetään joskus ilman minkäänlaista yhteyttä kurdeihin. Esimerkiksi vaikka he puhuvat kurmandžia, kieltä on Armeniassa kutsuttu erikseen nimellä "yezidiki".