tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lewyn kappale -tauti

Lewyn kappale -tauti on dementoiva aivosairaus. Sen tunnusmerkkinä ovat aivoista löytyvät solunsisäiset Lewyn kappaleet, jotka ovat alfasynukleiinista ja muista proteiineista koostuvia poikkeavia kertymiä. Tauti on kolmanneksi yleisin muistisairaus, ja sitä on arvioitu Suomessa esiintyvän viidellä prosentilla yli 75-vuotiaista.
Lewyn kappale -tauti on nimetty saksalaissyntyisen neurologin Frederic Lewyn mukaan. Hän kuvaili vuonna 1912 aivoista löytämänsä inkluusiokappaleet, jotka myöhemmin nimettiin hänen mukaansa. 
Oireet.
Lewyn kappale -taudin keskeisin oire on etenevä kognitiivisten toimintojen heikentyminen, joka voi näkyä esimerkiksi tarkkaavaisuuden, muistin, toimintakyvyn tai näköhäiriöinä. 
Taudissa vireystila ja toimintakyky vaihtelevat ajankohdasta toiseen. Lisäksi tyypillinen oire ovat yksityiskohtaiset, toistuvat ja selväpiirteiset näköharhat. Kolmas keskeinen oire on parkinsonismi eli Parkinsonin taudin kaltainen jäykkyys, vapina, kävelyvaikeudet ja liikkeiden hidastuminen. Lewyn kappale -tautiin voi liittyä myös REM-unen häiriöitä, tajuttomuuskohtauksia, kaatumisia, lukemisen, laskemisen, hahmotuskyvyn ja kätevyyden heikentymistä, virtsankarkailua ja masentuneisuutta. Tautia sairastavat henkilöt ovat tyypillisesti herkkiä psykoosilääkkeiden sivuvaikutuksille.
Aivojen kuvantamistutkimuksissa voidaan nähdä alentunut dopamiinipitoisuus tyvitumakkeissa ja heikentynyt verenvirtaus erityisesti aivojen takalohkossa. Toisaalta aivojen magneettikuvauksessa sisemmän ohimolohkon rakenteet ovat suhteellisen hyvin säilyneitä, toisin kuin esimerkiksi Alzheimerin taudissa.
Hoito.
Lewyn kappale -tautiin ei ole parantavaa hoitoa, ainoastaan oireita voidaan helpottaa. Alzheimerin tautiin kehitettyjen kolinergisten lääkkeiden on todettu auttavan myös Lewyn kappale -taudissa. Kyseessä on etenevä sairaus, joka johtaa yleensä kuolemaan vajaassa kymmenessä vuodessa.
Papukaijakalat

Papukaijakalat (Scarini) on huulikalojen tribus. Aiemmin sitä pidettiin omana heimonaan Scaridae. Tribukseen kuuluu 9 sukua ja noin 83 lajia, joita tavataan trooppisilla koralliriutoilla Atlantilla, Intian valtamerellä ja Tyynellämerellä.
Papukaijakalat on nimetty värikkään ulkoasun ja linnun nokkaa muistuttavan suun takia, jota se käyttää päästäkseen käsiksi syömänsä korallin sisäosaan. Jotkut lajit hakkaavat päätään riuttaan, kunnes siitä irtoaa suuria kimpaleita. Kalat murskaavat sitten korallinkappaleet levymäisillä hampaillaan syöden korallin pehmeän sisuksen. Jäte kulkeutuu ruoansulatuskanavan läpi ja erittyy hienona valkoisena korallihiekkana, joka liukenee veteen ja osa siitä päätyy uudelleen korallien käyttöön. Papukaijakalat vaurioittavat koralleja, mutta se ei ole riutalle kohtalokasta. On myös arveltu, että ne estävät koralliyhdyskuntia tukahtumasta kasvuunsa. Ne pitävät myös riutoilla kasvavat levät kurissa.
Wayan Limbak

Wayan Limbak (1897 – 5. syyskuuta 2003) oli indonesialainen tanssija. Hän oli kotoisin Balilta.
Limbak muistetaan varsinkin balilaisesta kecakista eli ns. "apinatanssista", jonka hän kehitti yhteistyössä saksalaisen Walter Spiesin kanssa 1930-luvulla. Tyypillisesti miesten esittämä kecak saavutti nopeasti varsinkin Balilla vierailleiden turistien suosion. 
Limbakin oma kecak-ryhmä teki myös lukuisia kansainvälisiä esiintymisiä. Limbak kuoli Gianyarissa, Balin saarella 106-vuotiaana. Hän oli naimisissa kolmesti ja eli kaikkien vaimojensa ohitse.
Vainottu (vuoden 1996 elokuva)

Vainottu () on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut Tom Holland. Elokuva perustuu Stephen Kingin romaaniin "Kirous" ("Thinner"). King esiintyy elokuvassa cameoroolissa kauppiaana.
Juoni.
Elokuva kertoo ylipainoisesta Billystä, joka ajaa mustalaisnaisen yli ja nainen kuolee. Oikeudessa tämä todetaan onnettomuudeksi ja Billy saa lähteä syyttömänä. Pian tämän jälkeen kuolleen mustalaisnaisen isä tulee tapaamaan Billyä, koskettaa häntä poskelle ja sanoo hänelle: ”laihempi”. Sitten mies katoaa paikalta. Seuraavana aamuna Billy huomaa, että hän on laihtunut oudosti. Ja laihtuminen vain jatkuu...
Vrångö

Vrångö on saari ja taajama Göteborgin eteläisessä saaristossa, Länsi-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Se on saariston eteläisin asuttu saari noin 380 asukkaallaan, ja kuuluu Göteborgin kunnan Styrsön hallinnolliseen alueeseen. Vrångön pinta-ala on 0,36 neliökilometriä.
Hevia

Hevia (oik. José Ángel Hevia Velasco, s. 1967) on espanjalainen Asturiasta kotoisin oleva gaita-säkkipillin soittaja. Hän esiintyy usein yhdessä rumpuja soittavan siskonsa Maria Josén kanssa. Vuonna 1992 hän voitti säkkipillisolistin ensimmäisen palkinnon Festival Interceltique de Lorient -festivaaleilla.
Hevian kenties tunnetuin kappale on "Busindre Reel" (1999) levyltä "Tierra de Nadie" (No Man's Land).
Frederic Lewy

Frederic Henry Lewey (alk. Friedrich Heinrich Lewy, 1885 Berliini, Saksa – 5. lokakuuta 1950 Haverford, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli merkittävä neurologi. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten löytämiensä Lewyn kappaleiden ansiosta, jotka ovat aivoista löytyviä poikkeavia proteiinikertymiä. Niitä havaitaan tyypillisesti Lewyn kappale -taudissa ja Parkinsonin taudin dementiassa. 
Lewy syntyi Berliinissä vuonna 1885, ja eli siellä vuoteen 1933 asti, jolloin hänet erotettiin virasta juutalaisuuden vuoksi. Hän muutti ensin vuonna 1933 Englantiin ja sieltä 1934 Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli kuolemaansa asti. Lewy kuvasi ensimmäisen kerran vuonna 1912 paralysis agitans -sairautta (nyk. Parkinsonin tautia) sairastavien potilaiden aivoista löytämänsä inkluusiokappaleet, jotka myöhemmin nimettiin hänen mukaansa Lewyn kappaleiksi.
Leweyyn viitataan yleensä nimellä "Lewy", vaikka hän Yhdysvaltoihin muutettuaan muutti nimensä muotoon "Frederic Henry Lewey".
Markku Paasonen

Markku Paasonen (s. 14. marraskuuta 1967 Oulu) on suomalainen runoilija. Hän on julkaissut kaksi runokokoelmaa, kolme proosarunoteosta, romaanin "Pienet kalat syövät suuria kaloja" (2014) sekä proosateoksen "Suurenmoinen huviretki" (2019). Proosarunoteos "Voittokulku" toi Paasoselle kirjallisuuden valtionpalkinnon vuonna 2002, ja "Lauluja mereen uponneista kaupungeista" oli vuoden 2007 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon ehdokkaana. Paasosta on luonnehdittu proosarunon mestariksi ja vanhan runomuodon uudistajaksi.
Paasonen on opiskellut filosofiaa ja teologiaa. Hän on opettanut kirjoittamista Oriveden Opistossa ja Kriittisessä korkeakoulussa.
Utah Saints

Utah Saints on tanssimusiikkiyhtye Leedsistä. Yhtyeen muodostavat Jez Willis ja Tim Garbutt, joiden lisäksi live-esiintymisiin osallistuu vaihtelevia muusikoita. Utah Saints oli yhtenä pioneerina tuomassa samplausta pop-musiikin ja tanssimusiikin valtavirtaan.
Yhtyeen ensimmäisiä hittejä olivat singlet "What Can You Do For Me", "Something Good" ja "Believe In Me", joissa samplattiin Gwen Guthrieta, Kate Bushia ja Human Leaguea. Yhtye siirtyi poispäin laulun samplauksesta singleillä "I Want You" ja "I Still Think Of You".
Debyyttialbuminsa "Utah Saints"in (1992) ja singlen "Ohio" jälkeen yhtye katosi julkisuudesta useaksi vuodeksi, mutta jatkoi remixien tekemistä muun muassa Blondielle, Human Leaguelle ja Simple Mindsille. Se teki myös teemamusiikin Mortal Kombat-elokuvaan ja tuotti musiikkia muille artisteille. Samaan aikaa yhtye valmisteli omaa musiikkia ja kokonaisen levyn, mutta näitä ei kunnolla edes julkaistu.
Utah Saints nousi listoille taas vuonna 1999 singleillä ”"Love Song"”, ”"Funky Music"”, ”"Power To The Beats"” ja ”"Lost Vagueness"”, jotka julkaistiin levyllä ”"Two"”. Vuonna 2000 yhtye teki soundtrackin Carmageddon TDR2000 -videopeliin. Vuoden 2002 jälkeen duo on taas vetäytynyt taka-alalle ja tehnyt vain DJ-keikkoja.
Lockheed-Martin TPS-117

Lockheed-Martin TPS-117 on Lockheed-Martinin valmistama siirrettävä, mutta jatkuvaan käyttöön tarkoitettu kaukovalvontatutka. Tutka voidaan saada kahdeksan henkilön ryhmän avulla toimintakuntoon tunnin kuluessa alueelle saapumisesta. Tutkan antenni ja laitetila voidaan kuljettaa paikalle kahdella rekalla tai kahdella Hercules C-130-sotilaskuljetuskoneella. TPS-117 kykenee suorittamaan 90%:ia niistä tehtävistä, jotka voidaan suorittaa kiinteästi paikalleen asennettavalla sitä laajemmalla Lockheed-Martin FPS-117-kaukovalvontatutkalla. AN/FPS-117-tutkia käytetään 20 maassa, mikä tekee siitä maailman laajimmin käytetyn kaukovalvontatutkatyypin. 
TPS-117-kaukovalvontatutkia käyttävät Yhdysvaltain lisäksi Australia , Brasilia, Korean tasavalta, Latvia, Pakistan, Tanska Taiwan ja Viro.
Marstrand

Marstrand on taajama ja entinen kaupunki Kungälvin kunnassa Länsi-Ruotsin rannikolla. Se sijaitsee Bohuslänin maakunnassa ja Länsi-Götanmaan läänissä. Marstrand on sijoittunut kahdelle saarelle, Marstrandsönille ja Koönille. Se on pinta-alaltaan 0,88 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukasluku on noin 1 300. Monet saaren asukkaista käyvät työssä Göteborgissa. Marstrandin suuriin nähtävyyksiin kuuluu 1600-luvulla rakennettu Carlstenin linnoitus. Marstrand on väkiluvultaan Ruotsin pienin taajama, joka on entinen kaupunki.
Marstrandin perusti 1200-luvulla kuningas Haakon IV Haakoninpoika. Vuonna 1449 kaupungissa kruunattiin Kristian I Norjan kuninkaaksi, ja vuonna 1658 Marstrand muun Bohuslänin ohella liitettiin osaksi Ruotsia. Vuonna 1775 kaupunki sai kuningas Kustaa III:lta vapaasatamaoikeudet. Osana Ruotsin vuoden 1971 kuntauudistusta Marstradin kaupunki liitettiin osaksi Kungälvin kuntaa.
Turun ylioppilasteatteri

Turun ylioppilasteatteri on Turussa toimiva harrastajateatteri, joka perustettiin vuonna 1959. Teatteri tuottaa vuosittain 4–5 näytelmää sekä kabaree-esityksen vapunaattona. Teatterilla on noin 100 jäsentä ja se järjestää esitysten lisäksi myös teatterialan koulutusta. Teatterin riveistä on vuosien varrella noussut monia teatterialan ammattilaisia ja suunnannäyttäjiä.
Turun ylioppilasteatterin näyttämö on toiminut nykyisissä tiloissaan osoitteessa Linnankatu 23 Aurajoen rannassa vuodesta 1979 alkaen. Teatterin toimisto muutti viereiseen rakennukseen vuonna 2008.
Teatterin ylintä päätäntävaltaa pitää hallussaan vähintään kaksi kertaa vuodessa kokoontuva jäsenkokous. Kokouksissa jäsenistö valitsee sekä ohjelmiston että päätöksiä toimeenpanevan johtokunnan.
Historia.
Turun ylioppilasteatteria edelsi vuonna 1952 perustettu kerho Turun Ylioppilasnäyttelijät. Vasta kahta vuotta myöhemmin se teki ensimmäisen julkisen esityksensä Jean Anouilh’n näytelmästä "Jeanette ja Romeo". "Turun ylioppilaslehden" kriitikon mukaan puutteita oli jopa vuorosanojen osaamisessa.
Kerho toimi epäsäännöllisesti ja ajoittain toiminta taukosi kokonaankin. Vuonna 1958 ohjaajaksi saatiin Turun Vapaanäyttämön Pentti Siivonen, minkä jälkeen toiminta muuttui pian säännölliseksi ja teatteri perustettiin. Siivosen ensimmäinen ohjaus oli "Kerjäläisooppera". Vuonna 1965 teatteri vieraili Saksan ylioppilasteatterifestivaaleilla ja sai kiitosta Kyösti Kelhän ohjaamilla näytelmillä "Kihlaus" ja "Münchhausen".
Teatteri toimi alkuun monissa eri paikoissa, kuten luentosaleissa ja urheilutiloissa. Vuonna 1967 teatteri sai omat tilat Lounais-Suomen Maalaistentalosta, jossa se toimi vuoteen 1979 saakka. Tällöin toiminta siirtyi nykyiseen tilaan, jonka teatterin jäsenistö remontoi yhdessä Turun kaupungin kanssa. Kesäteatteria Turun ylioppilasteatteri on tehnyt vuodesta 1967 alkaen.
1980-luvulla Turun ylioppilasteatterin tulkinta Per Olov Enquistin näytelmästä "Tribadien yö" sai menestystä Monacossa harrastajateatterien maailmantapahtumassa. Eeva-Liisa Mannerin "Toukokuun lumi" esitettiin vierailuilla Tartossa ja Bratislavassa. Peräkkäisinä vuosina 1986 ja 1987 teatteri toimi kansainvälisen ylioppilasteatterifestivaalin isäntänä, ja kotimainen Ylioppilasteatterifestivaali on järjestetty Turussa vuonna 2002 sekä Turun kulttuuripääkaupunkivuonna 2011.
Vuonna 1999 teatterin toiminta oli vaakalaudalla, kun kaupunki lopetti teatterirakennuksen vuokratuen. Turun ylioppilasteatteri selvisi kuitenkin kassakriisistä ja sai järjestettyä taloutensa niin, että tila säilyi sen käytössä. Uusi tilakriisi syntyi vuonna 2007, kun kaupunki laittoi rakennuksen myyntiin. Joulukuussa 2007 Turun Yliopistosäätiö osti tilan ja teatterin toiminta saattoi jatkua. Vuonna 2009 teatteri vietti 50-vuotisjuhliaan.
Turun ylioppilasteatteri joutui perumaan Samuel Beckettin näytelmän "Godota odottaessa" esitykset juuri ennen ensi-iltaa maaliskuussa 2018, sillä oikeuksien omistaja Beckettin perikunta ei hyväksy näyttelijävalintaan tehtyä muutosta, että miesrooleja näyttelisivät naiset.
Styrsö

Styrsö on taajama, entinen kunta ja saari Göteborgin eteläisessä saaristossa, Länsi-Götanmaan läänissä, Ruotsissa. Se kuuluu nykyään Göteborgin kuntaan, ja on Styrsön hallinnollisen alueen keskuspaikka. Taajama on pinta-alaltaan 1,58 neliökilometrin suuruinen, ja siellä on asukkaita noin 1 400.
Aurajoki virtaa

Aurajoki virtaa on Turussa vuosina 2004 ja 2006 järjestetty iskelmämusiikkifestivaali. Tapahtumapaikkana oli Aurajoen varrella sijaitseva Teatteriaukio.
Vuoden 2004 ensimmäisenä päivänä esiintyjinä olivat Rami Rafael, Johanna Debreczeni ja Danny. Toisena päivänä esiintyi tangokuningas Tommi Soidinmäki, muita tangokuninkaallisia sekä Seitsemän seinähullua veljestä. Vuonna 2004 iskelmäfestivaali keräsi 4 000 kävijää.
Vuonna 2006 tapahtumassa esiintyivät Tarja Lunnas, Kirka, Markku Aro, Annika Eklund, Tony Montana, Lauri Tähkä &amp; Elonkerjuu, Vaakku &amp; Vilen ja Lumipallo Band. Tapahtuman yhteydessä nauhoitettiin jakso TV 2:n "Kesäillan valssi" -ohjelmaa juontajinaan Sari Tamminen ja Kyösti Mäkimattila.
Shampoo (yhtye)

Shampoo oli brittiläinen kahden naisen pop-duo, joka levytti vuosina 1993–2000. Yhtyeen jäsenet olivat Jacqui Blake ja Caroline "Carrie" Askew. 
Jacqui Blake ja Carrie Askew tapasivat teini-ikäisinä koulussa Plumsteadissa. 1990-luvun alussa he alkoivat kirjoittaa Manic Street Preachersin ensimmäistä fanilehteä, jonka nimi oli Last Exit. Molemmat esiintyivät sittemmin Manic Street Preachersin ”Little Baby Nothing”-singlen videolla. Shampoon ensimmäinen single ”Blisters and Bruises” julkaistiin vuonna 1993. Tämä ja seuraava single ”Bouffant Headbutt” saivat hyvät arvostelut lehdissä kuten NME ja Melody Maker, mutta jäivät huomaamatta laajalta yleisöltä.
Kaksi ensimmäistä singleä olivat puhdasta tyttö-punkia, mutta seuraavana vuonna he julkaisivat menestyksekkäimmän kappaleensa ”Trouble” ja levyn ”We Are Shampoo”, jotka olivat enemmän pop-henkisiä. Asenteellinen musiikki toi faneja sekä pop- että rock-musiikin ystävien joukosta. Shampoon seuraava levy ”Girl Power” julkaistiin vuonna 1995, mutta siihen mennessä yhtye oli lähes tyystin unohdettu. Käsite ”"Girl Power"” oli Helen Loven singleltä Formula One Racing Girls ja sen teki tunnetuksi paria vuotta myöhemmin Spice Girls.
Vaikka Shampoo ei enää kerännyt menestystä kotimaassaan, se oli hyvin suosittu Japanissa ja yhtyeen jäsenet nousivat Britannian rikkaimpien naisten listaan vuonna 1995. Yhtyeen suosio Japanissa saattaa selittyä sen viehtymyksellä kaikkea pinkkiä, muovista ja kitschiä kohtaan. Yhtyeen kolmas levy ”Absolute Shampoo” julkaistiin vain Internetissä ja yhtye lopetti toimintansa pian tämän jälkeen.
Turun elokuvakerho

Turun elokuvakerho on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminnassa ollut elokuvakerho. Se perustettiin vuonna 1952. Yhdistys on määritellyt tehtäväkseen epäkaupallisen elokuvakulttuurin ja -sivistyksen vaalimisen Turussa.
Kerho järjestää kaksi kertaa vuodessa laadukkaiden elokuvien näytössarjan ja muuta elokuvaan liittyvää toimintaa.
Historiaa.
Elokuvahistorioitsija Kari Uusitalo sanoo Turun Elokuvakerhon olleen helsinkiläisten Studion ja Akateemisen Filmikerhon ohella yksi kolmesta uranuurtajakerhosta ja syntyneen Aito Mäkisen aloitteesta. Perustajiksi hän nimeää Jukka Martinkarin ja Heimo Kallion. Vuonna 1952 perustetun elokuvakerhon tarkoituksena oli pyrkiä ”kehittämään elokuvayleisön makua väläyttämällä muutamin valikoiduin esimerkein elokuvahistorian kehitystä ja suurimpia nimiä”. Kerhon perustajat olivat lähinnä toimittajia ja teatteri-ihmisiä, ja jäseniä oli ensimmäisenä toimikautena noin sata. Kerho toimi syksystä 1953 kevääseen 1956 Turun Taiteilijaseuran alajaostona.
Ennen Turun elokuvakerhon perustamista Turussa toimi 1950-luvun alussa ranskalaisen elokuvan kerho. Samana vuonna 1952 ensimmäisten helsinkiläisten elokuvakerhojen kanssa perustettu Turun elokuvakerho aloitti Turun taiteilijaseuran alajaostona syyskuuhun 1955 asti, jolloin toiminta keskeytettiin talousvaikeuksien takia. Jo samassa kokouksessa päätettiin kuitenkin. perustaa uusi elokuvakerho, jonka perustamiskokous pidettiin 1956 helmikuussa. Henkilöt olivat suunnilleen samoja kuin vuoden 1952 puuhamiehet, millä perusteella Turun elokuvakerhon historian voi katsoa ulottuvaksi vuoteen 1952 ja kerhon voi sanoa olevan Suomen vanhin yhä toimiva elokuvakerho.
Vuonna 1956 uuden yhdistyksen tarkoitukseksi määriteltiin ”olla yhdistävänä elimenä elokuvataiteesta kiinnostuneiden ihmisten välillä ja kehittää jäsenten elokuvatietoutta”. Tätä yhdistys toteutti järjestämällä selostus-, kurssi- ja elokuvatilaisuuksia. Turkulaisten ylioppilaskuntien jäsenille myönnettiin jäsenmaksusta alennusta, ja elokuvakerholaisista noin puolet olikin korkeakouluopiskelijoita.
Suurimmillaan Turun elokuvakerhossa oli jäseniä 530 vuonna 1962.
Irving Brecher

Irving Brecher (17. tammikuuta 1914 New York, New York – 17. marraskuuta 2008 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvien käsikirjoittaja ja ohjaaja. 
Brecher teki käsikirjoitukset muun muassa Marxin veljesten elokuviin "Päivä sirkuksessa" (1939) ja "Päivä lännessä" (1940). 
Brecher oli vuonna 1944 ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi käsikirjoituksestaan elokuvaan "Tyttö ja kosija".
Elisabeth Eybers

Elisabeth Françoise Eybers (16. helmikuuta 1915 – 1. joulukuuta 2007) oli eteläafrikkalainen runoilija. Hänen tuotantonsa on kirjoitettu alun perin afrikaansiksi, mutta sitä on käännetty myös muille kielille. 
Eybers opiskeli Witwatersrandin yliopistossa. Valmistuttuaan hän ryhtyi journalistiksi. Eybers meni vuonna 1937 naimisiin liikemies Albert Wesselsin kanssa ja sai kolme tytärtä ja yhden pojan. 
Eybers voitti Hertzog-palkinnon vuosina 1934 ja 1971. Hänelle myönnettiin myös muita kunnianosoituksia sekä Alankomaissa että Etelä-Afrikassa. 
Avioeronsa jälkeen vuodesta 1961 Eybers asui Amsterdamissa, jossa hän kuoli 92 vuoden ikäisenä.
Joahas (Juuda)

Joahas (; "Iōakhaz"; ) oli Juudan kuningas vuosina 609–609 eaa. Hän tuli kuninkaaksi 23-vuotiaana isänsä Josian kuoleman jälkeen ja hallitsi kolme kuukautta. Hänen aikanaan Juuda joutui Egyptin vasalliksi, sillä Egypti oli voittanut Megiddon tasangolla Josian sotavoimat. Faarao Neko pelasti viimeisen assyrialaisen varustuksen häviöltä Karkemiissa ja vangitutti sen jälkeen Joahasin. Neko erotti tämän ja asetti Juudan uudeksi kuninkaaksi Joahasin veljen Eljakimin muuttaen tämän nimen Joojakimiksi. Joahas vietiin Egyptiin, jossa hän kuoli.
Pyhän Henrikin ekumeeninen taidekappeli

Pyhän Henrikin Ekumeeninen Taidekappeli on Turun Hirvensalossa sijaitseva liimapuurakenteinen kappeli. Se vihittiin käyttöön helluntaina 15. toukokuuta 2005. Kappelin suunnittelukilpailun voitti tammikuussa 1996 Matti Sanaksenahon työ "Ikthys" (). Lasimaalaukset ovat taiteilija Hannu Konolan käsialaa.
Rakennus on päällystetty ulkopuolelta kuparilla. Kappelin kannatusyhdistys oli toivonut löytävänsä suunnitelman, jossa taiteen keinoin toteutuu näky toivosta ja kirkkojen ykseydestä. Kappelissa on noin 120–200 istumapaikkaa.
Rakennusta on esitelty laajasti kansainvälisissä arkkitehtuurijulkaisuissa. Matti Sanaksenaholle myönnettiin kansainvälinen Barbara Cappochin -arkkitehtuuripalkinto syksyllä 2007 kappelin suunnittelusta.
Lockheed-Martin FPS-117

Lockheed-Martin FPS-117 on kahdessakymmenessä maassa käydettävä kolmiulotteinen kiinteä kaukovalvontatutkajärjestelmä. Myöhemmin siitä on kehitetty siirrettävä malli, Lockheed-Martin TPS-117, joka kykenee suorittamaan 90 % FPS-117:n tehtävistä.
Valdez

Valdez on satamakaupunki Alaskassa. Trans-Alaskan öljyputken toinen pää päättyy Valdeziin, minkä vuoksi se on tärkeä öljysatama. Kaupungissa on 4 036 asukasta (). Valdez on antanut nimensä myös Alaskan edustalla karille ajaneelle Exxon Valdez -öljytankkerille.
Historia.
Valdezin satama sai nimensä 1790, kun espanjalainen tutkimusmatkailija Don Salvador Figaldo nimesi sen Espanjan laivaston komentajan, Antonio Valdés y Basánin mukaan. Koska Valdezin satama ei jäädy, sinne kehittyi kaupunki 1898. Eräiden höyrylaivayhtiöiden mukaan Valdezin jäätikköreitti oli parempi reitti Klondiken kultakentille, kuin reitti Skagwayn kautta. 
Richardson Highway rakennettiin 1899, ja 1900-luvun alussa se yhdisti Valdezin Alaskan sisäosiin. Kuitenkin vasta 1950-luvulla sitä pystyi kulkemaan ympäri vuoden.
Kaupunki tuhoutui 1964 pitkäperjantain maanjäristyksessä. Osa kaupungista upposi mereen maanvyöryssä, ja tsunami pyyhkäisi rannikon. Valdezissa menehtyi 32 ihmistä, joista suurin osa oli satamassa. Alkuperäinen kaupungin paikka hylättiin ja armeija kuljetti 60 hätävarataloa paikalle, johon syntyi nykyinen Valdez.
Vuosina 1975–1977 Trans-Alaskan öljyputki rakennettiin tuomaan öljyä Valdeziin rakennettuun öljysatamaan. Tämä piristi kaupungin taloutta huomattavasti.
1989 Exxon Valdez -öljytankkeri ajoi karille lähellä Valdezia. Vaikka öljyä ei koskaan tullutkaan satamaan, se tappoi lähialueen merenelävät miltei tyystin.
Maantiede.
Valdez sijaitsee syvän vuonon suussa, Prince William Soundin lähellä Alaskassa. Sitä ympäröivät Chugachvuoret. Valdez on pohjoisin satama Pohjois-Amerikassa, joka ei jäädy.
Kaupungin pinta-ala on 717,6 km². 574,9 km² siitä on maata, ja 142,7 km² (19,88 %) on vettä.
Media.
Vaikka kaupunki on pieni, siellä ilmestyy kaksi sanomalehteä: "Valdez Star" ja "Valdez Vanguard". Kaupungissa toimii myös kaksi radioasemaa, KCHU ja KVAK.
Maarian kirkko

Maarian kirkko (ruots. "S:t Marie kyrka") on keskiaikainen kivikirkko, joka sijaitsee Turun Räntämäessä, joka aikaisemmin oli osa Maarian pitäjää. Tässä pitäjässä oli ollut useita puukirkkoja, joista varhaisin rakennettiin jo 1200-luvun alkuvuosikymmenillä. Markus Hiekkasen mukaan nykyinen kivikirkko rakennettiin 1400-luvun puolivälissä, todennäköisesti 1440-luvulla. Sen päädyt on komerokoristeltujen tyylipiirteidensä perusteella rakennettu noin viisikymmentä vuotta myöhemmin. Kirkon seinillä ja holveissa on keskiaikaisia kalkkimaalauksia, jotka Hiekkasen mukaan ovat kirkon rakentajien maalaamia. Vaikka rakentajat ovat maalanneet myös useiden muiden keskiaikaisten kirkkojen kuva-aiheita, on Maarian kirkon kuvasto erikoisuudessaan omaa luokkaansa. Holveihin on maalattu muun muassa viisi hansalaivaa, Maarialle tyypillisiä ristejä, jatulintarhoja ja pyhimysten kuvia. Maarian kirkon esineistä arvokkaimmat ovat puinen alttarikaappi ja ristiinnaulitun kuva.
Museovirasto on määritellyt Maarian kirkon ja pappilan yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Kirkon sankarihautausmaan muistomerkin on suunnitellut Wolde Kuurna ja se on paljastettu vuonna 1948.
Hautalöytö.
Arkeologit löysivät kirkon remontin yhteydessä lähes 200 hyvin säilynyttä puuarkkua. Arkut sijaitsevat kolmessa tai neljässä kerroksessa noin 1,5 metrin syvyydessä kirkon lattian alla. Löydöt ovat harvinaisia, sillä historiallisella alueella näin koskemattomia hautoja ei yleensä esiinny. Löydön ainutlaatuisuus korostuu, koska viime vuosisadalla suurin osa Lounais-Suomen kirkoista on tyhjennetty vainajista ja arkuista, eikä aiemmat arkeologisukupolvet ole havainneet vastaavia kerrostumia, koska kaivaukset eivät ole ulottuneet yhtä syvälle.
Arkkujen hyvä kunto ja koristeellisuus viittaavat pääosin 1800-luvun alkuun, jolloin kirkon lattian alle hautaaminen oli sallittua ennen sen kieltämistä vuonna 1822. Arkkujen sisällä olevat vaatteet, asusteet, korut ja kolikot tarjoavat tietoa vainajien yhteiskuntaluokasta ja elintavoista. Arkeologit uskovat, että syvemmistä kerroksista saattaa löytyä myös keskiaikaisia vainajia. Tutkimukset valottavat hautauskulttuuria, pukeutumista ja arkielämää 1800-luvulla ja aiemmin sekä voivat paljastaa tietoa mahdollisesta puukirkosta, joka on saattanut edeltää nykyistä kirkkoa.
Jojakin

Jojakin oli yksi Juudan kuninkaista. Hän tuli kuninkaaksi isänsä kuoltua 18-vuotiaana ja hallitsi kolmen kuukauden ajan. Hallituskautensa alussa babylonialaiset piirittivät Jerusalemin. Jojakin halusi pelastaa kaupungin hävitykseltä ja antautui. Nebukabnessar vangitutti hänet, otti mukaansa Babyloniin hänet ja Jerusalemin temppelin kullan ja monia Juudan kansalaisia. Joojakinin tilalle Nebukadnessar II valitsi kuninkaaksi tämän sedän Mattanjan, jonka risti Sidkiaksi.
Hän oli vankilassa Nebukadnessarin kuolemaan asti. Tämän seuraaja Evil-Merodak vapautti Joojakinin asettaen hänet juutalaisten kansanjohtajaksi. Hän oli käytännössä nukkehallitsija.
Dragutin Tadijanović

Dragutin Tadijanović (4. marraskuuta 1905 – 27. kesäkuuta 2007) oli kroatialainen runoilija.
Tadijanović syntyi Rastušjen kylässä lähellä Slavonski Brodia, silloisessa Itävalta-Unkarissa. Hän aloitti runojen kirjoittamisen 13-vuotiaana ja opiskeli alun perin Zagrebissa metsänhoitoa. 
Tadijanović julkaisi yli kaksikymmentä runokokoelmaa, joista ensimmäisen vuonna 1931. Tadijanovićin kirjoituskieli oli kroatia, ja hän toimi myös kääntäjänä ja kriitikkona.
Tadijanovićia pidetään yhtenä 1900-luvun suosituimmista ja merkittävimmistä kroatialaisrunoilijoista, ja hänen runoaan "Balada o zaklanim ovcama" ('Teurastetun lampaan balladi') on yksi Kroatian kirjallisuuden voimakkaimmista teoksista. Tadijanovićin runoja on käännetty 20 kielelle. Hän julkaisi yli 500 runoa yli 20 kokoelmassa.
Tadijanović kuoli vuonna 2007 101-vuotiaana.
Playmobil

Playmobil on saksalaisen Brandstätter Groupin valmistama leikkikalusarja. Playmobilin kehitti keksijä Hans Beck 1970-luvun puolivälissä. 
Playmobil-leikkikalut sisältävät noin 7,5-senttimetrisiä muovisia ihmishahmoja, joiden ohella saatavilla on runsaasti erilaisia esineitä, eläinhahmoja ja rakennuksia. Tuotesarjoissa on ollut monenlaisia teemoja, kuten merirosvot, villi länsi ja nykyaikainen kaupunki poliiseineen ja sairaaloineen. Vuoden 1974 lanseerauksen jälkeen maailmalla oli vuoteen 2009 mennessä myyty noin 2,2 miljardia Playmobil-hahmoa. 
Brandstätter Group valmistaa myös Playmobil-värityskirjoja, paitoja, palapelejä ja sarjakuvalehtiä.
Neuvostoliiton 13. kaartin kivääridivisioona

Neuvostoliiton 13. kaartin kivääridivisioona oli Neuvostoliiton puna-armeijan jalkaväkidivisioona. 
87. kivääridivisioonan ensimmäiset joukko-yksiköt saapuivat Stalindgradiin 14. syyskuuta 1942 ja se osallistui Vasili Tšuikovin komentaman 62. armeijan alaisuudessa Stalingradin taisteluihin tammikuusta 1943, jolloin divisioonankomentajana oli Aleksander Rodimtsev. Divisioona korotettiin 19. tammikuuta 1943 kaartindivisioonaksi nimellä 13. kaartindivisioona. Saman vuoden syyskuussa se sai kunnianimen "Pultava".
Vuodesta 1943 jälkeen 13. kaartindivisioona taisteli Voronežin rintamalla 5. kaartinarmeijan osana. Divisioona otti osaa Operaatio Polkovodets Rumjantseviin, jonka tavoitteena oli vallata Belgorod ja Harkova ja edetä Dneprille. Silloin se toimi osana 32. kaartinkivääriarmeijakuntaa. Sodan lopulla se liitettiin 1. Ukrainan rintamaan puna-armeijan edetessä Saksaan.
Sodan jälkeen divisioonasta tuli 13. kaartinmekanisoiduksidivisioonaksi organisoituna osa Eteläistä armeijanryhmää. Se lakkautettiin 1950.
Riitta Tynjä

Riitta Helena Tynjä (o.s. Mustakallio, s. 25. elokuuta 1952 Tyrnävä) on suomalainen sosiaalityöntekijä ja poliitikko. Tynjä oli Jyväskylän kaupunginvaltuutettu vuosina 1989−1996 ja 2001−2017. Tynjä kuului Suomen kommunistisen puolueen keskuskomiteaan vuosina 1996–2016 ja sen poliittiseen toimikuntaan 1996–2007 sekä 2013–2016. Tynjä oli myös puolueensa varapuheenjohtaja vuosina 1996–2004. Hän on toiminut Demokraattisen Sivistysliiton puheenjohtajana vuodesta 2018 alkaen. Tynjä on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri.
Elämä.
Tynjä oli 1990-luvun puolivälissä Vasemmistoliiton kaupunginvaltuutettu ja puolueen Jyväskylän kunnallisjärjestön puheenjohtaja.
Tynjä on vastustanut aktiivisesti Jyväskylän siihenastiselle kaupunginjohtajalle Pekka Kettuselle vuonna 2004 maksettua 200 000 euron erorahaa. Hän valitti asiasta oikeuteen ja vuonna 2007 KHO totesi järjestelyn laittomaksi. Kaupunki päätti kuitenkin olla perimättä rahoja takaisin. Uusien valitusten jälkeen KHO päätti elokuussa 2009 pitää aiemmat päätökset laittomuudesta voimassa. Marraskuussa 2009 kaupunginvaltuusto päätti jälleen olla noudattamatta oikeuden päätöstä.
Kunnallisvaaleissa 2008 Tynjä sai 953 ääntä ja 2012 vaaleissa 627 ääntä. Vuoden 2017 kuntavaaleissa hän sai 441 ääntä eikä tullut valituksi. Samalla SKP menetti ainoan paikkansa Jyväskylän kaupunginvaltuustossa.
Sidkia

Sidkia oli Juudan viimeinen kuningas ennen Babylonin pakko­siirtolaisuutta. Hänen alkuperäinen nimensä oli Mattanja kunnes Nebukadnessar II risti hänet Sidkiaksi ja asetti Juudan valtaistuimelle. Hän oli Josian poika. Hän oli kuninkaaksi tullessaan 21-vuotias ja hallitsi 11 vuoden ajan. "Sidkia teki sitä, mikä on väärää Herran silmissä." Sidkia ryhtyi kapinaan Babyloniaa vastaan Egyptin ja Tyyron tukeen luottaen 589 eaa. paikkeilla. Babylonialaiset valloittivat jälleen kerran koko Juudan ja aloittivat Jerusalemin piirityksen. Jeremia yritti neuvoa kuningasta antautumaan, mutta tämä pysyi kovana. Lopulta kaupungin puolustus murtui erittäin kovan nälänhädän takia. Sidkia perheineen yritti paeta, mutta he jäivät kiinni. Sidkian pojat surmattiin hänen nähtensä ja hänen silmänsä sokaistiin. Sitten Nebukadnessar kiinnitti hänet hevosensa häntään. Sidkia vietiin Babyloniin, jossa hän kuoli. Jerusalem vallattiin ja tuhottiin maan tasalle. Sitten pääosa juutalaisista vietiin pakkosiirtolaisuuteen Babyloniin. Juuda menetti itsenäisyytensä ja sen johtoon asetettiin käskynhaltija.
Vanhan Jerusalemin alla on Sidkian luola, jossa Liiton arkin on arveltu olleen.
Nasir al-Din Tusi

Nasir al-Din Tusi (; 1201 – 1274) oli persialainen filosofi. Hänen alaansa olivat filosofia, poliittinen teoria, teologia, matematiikka, tähtitiede ja fysiikka. Tusi kirjoitti lukuisia tieteellisiä teoksia.
Nuoruus ja opinnot.
Nasir al-Din Tusi syntyi 1201 Tusin kaupungissa Persiassa (nykyisen Iranin alueella). Hänen äidinkielensä oli persia. Hänen isänsä oli islamilaisen tuomioistuimen tuomari. Hän aloitti kotikaupungissaan opintonsa islamilaisten tieteiden ja niihin liittyvän arabian kielen parissa. Myöhemmin hän kirjoitti tuotantonsa sekä arabiaksi että persiaksi. Hän kuului islamin šiialaiseen suuntaukseen ja sen valtavirtaan, 12-šiialaiseen haaraan. Elämänsä aikana hän kuitenkin oleskeli paljon ismaliittisen suuntauksen parissa. 12-vuotiaana hän siirtyi opiskelemaan Nišapuriin. Siellä hän keskittyi matematiikkaan ja luonnontieteisiin. Lakitiedon ja tähtitieteen opintoja varten hän siirtyi uusiin koulukaupunkeihin.
Tähtitieteilijänä.
Nasir al-Din Tusi tarvitsi elämässään diplomaatin taitoja. Islamilainen imperiumi mureni hänen silmiensä edessä, kun mongolivalloittajat tuhosivat Bagdadin ja murhasivat viimeisen abbasideihin kuuluneen kalifin vuonna 1258. Tusi hankkiutui läheisiin väleihin valloittajien kanssa. Tusi toimi ensimmäisenä tähtitieteilijänä Lähi-idän valloittaneen Hülegü-kaanin rakentamassa observatoriossa Maraghassa. Hän teki tarkkoja taulukkoja taivaankappaleiden liikkeistä. Nasir al-Din Tusia pidetään yhtenä merkittävimmistä tähtitieteilijöistä ennen Nikolaus Kopernikusta.
Planeettojen tutkimusta.
Tusi havaitsi observatoriossaan, että taivaankappaleiden liikkeet eivät noudata tarkkaa ympyrää. Hän loi nimellä "Tusi-pari" tunnetun teoreeman, että kahden sisäkkäisen pallon pyörimisliike voi tuottaa lineaariselta vaikuttavaa liikettä. Sillä voitiin selittää planeettajärjestelmässä havaitut ilmiöt. Tusin luoma koulukunta pysyi silti Aristoteleen esittämässä maakeskisessä näkemyksessä, mutta koulukunnan matemaattiset laskelmat kehitettiin uudenaikaisiksi.
Tusi esitti myös alkeellisia ajatuksia evoluutiosta 600 vuotta ennen Charles Darwinia.
Nasir al-Din Tusi kuoli Bagdadissa 25. kesäkuuta 1274 muutettuaan sinne vain muutamaa kuukautta aikaisemmin.
Mekhi Phifer

Mekhi Phifer (s. 29. joulukuuta 1974 Harlem, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli Gregory Prattiä "Teho-osasto"-televisiosarjassa. Hän on voittanut "Celebrity Poker Showdownin" neljännen kauden. Phifer on näytellyt myös muun muassa elokuvissa "8 Mile", "Honey" ja "".
Phifer asuu Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hänellä on poika entisen vaimonsa näyttelijä Malinda Williamsin kanssa.
Mamajevin kurgaani

Mamajevin kurgaani () on korkea kukkula Volgogradissa (entinen Stalingrad) Etelä-Venäjällä. Mamajevin kurgaani on entinen tataarien hautakumpu, ja sen nimi tulee tataaripäällikkö Mamaista. Nykyään kukkula tunnetaan lähinnä sen merkityksestä Stalingradin taistelun tapahtumissa ja valtavasta toisen maailmansodan muistomerkkien kompleksista. Merkittävin muistomerkki on kukkulan laelle pystytetty suunnaton Äiti synnyinmaa -patsas, joka on 87 metriä korkea.
Stalingradin taistelu ja kurgaani.
Kun Friedrich Pauluksen johtama Saksan 6. armeija aloitti hyökkäyksensä Stalingradin keskustaan kesällä 1942, Mamajevin kurgaani oli yksi hyökkäyksen pääkohteista. Kukkulasta (joka sotilaskartoissa tunnetaan sen metrikorkeuden perusteella myös nimellä "kukkula 102,0") käytiin heti alussa rajuja taisteluja. Kukkulan hallinta oli taistelun kannalta tärkeää, sillä sen laelta pystyi hallitsemaan koko Stalingradin keskustaa. Saksalaisten lopulta vallattua kukkulan he käyttivät sitä sillanpäänä itse kaupungin valtaamiseen. Saksalaiset valtasivat kurgaanin kupeella sijaitsevan rautatieaseman 14. syyskuuta 1942.
Samana päivänä Aleksander Rodimtsevin komentama Neuvostoliiton 13. kaartin kivääridivisioona ylitti Volgan raskaassa tykistötulessa. 13. divisioonan joukot hyökkäsivät kurgaanille ja joutuivat veriseen taisteluun. 16. syyskuuta 1942 mennessä Rodimtsevin joukot valtasivat Mamajevin kurgaanin takaisin. Seurasi raskaita taisteluja, ja seuraavina päivinä lähes kaikki 13. divisioonan kurgaanille lähetetyt joukot oli tuhottu. Seuraavina päivinä saksalaiset tekivät vastahyökkäyksiä.
27. syyskuuta 1942 saksalaiset hallitsivat jälleen Mamajevin kurgaania. Neuvostojoukot kuitenkin pitivät asemansa kukkulan rinteillä, ja 284. kivääridivisioonan vahvistettua neuvostojoukkojen puolustusta taistelut kurgaanilla pysähtyivät. Saksalaiset pysyivät kukkulalla asemissa 26. tammikuuta 1943 asti, jolloin Stalingradin piiritys oli käytännössä päättynyt.
Neuvostoliiton marsalkka ja Stalingradin taistelun sankari Vasili Tšuikov on haudattu Mamajevin kurgaaniin, samoin kuin tarkka-ampuja Vasili Zaitsev.
Shlomo Ben-Ami

Shlomo Ben-Ami (, 17. heinäkuuta 1943, Marokko) on israelilainen diplomaatti, poliitikko ja historioitsija, joka toimi Ehud Barakin hallituksen turvallisuus- ja ulkoministerinä sekä Israelin pääneuvottelijana Camp Davidissa.
Ben-Ami opiskeli Tel Avivin ja Oxfordin yliopistoissa ja suoritti tohtorintutkinnon historiassa. Ben-Ami on toiminut Tel Avivin yliopiston historian laitoksen johtajana, Israelin Espanjan suurlähettiläänä ja julkaissut lukuisia kirjoja englanniksi, espanjaksi ja hepreaksi. Vuonna 1996 hänet valittiin Knessetiin ja vuonna 1999 kansallisen turvallisuuden ministeriksi. Elokuussa 2000 David Levyn erottua, Ehud Barak nimitti hänet myös ulkoministeriksi. Ben-Ami toimi näissä tehtävissä Barakin hallituksen kauden loppuun maaliskuuhun 2001 asti. Hän oli myös Israelin pääneuvottelija Camp Davidin neuvotteluissa.
Toisen intifadan alettua Ben-Ami oli vastuussa sekä levottomuuksien tukahduttamisesta, että neuvotteluiden jatkamisesta palestiinalaisjohdon kanssa. The Nation-lehden mukaan Ben-Ami järjesti neuvotteluiden kariuduttua myös Israelin propagandakampanjan, jolla syy Camp Davidin neuvotteluiden epäonnistumisesta ja toisen intifadan syttymisestä pyritiin laittamaan yksinomaan Jasser Arafatin syyksi.
Lyijyhohde

Lyijyhohde eli galeniitti on yleinen lyijysulfidimineraali (kemiallinen kaava: PbS, lyijysulfidi). Se on jo antiikin roomalaisten ajoista lähtien ollut tärkeimpiä lyijymalmeja sen suuren lyijypitoisuuden, helpon jalostettavuuden ja esiintyvyyden ansiosta. Lyijyhohdetta löytyy kaikkialta maailmasta.
Lyijyhohde on muodostunut magmalähteiden liuoksista niiden jäähtyessä.
Lyijyhohde ja muut lyijymalmit ovat tärkeitä hopean lähteitä, koska ne sisältävät hivenaineena paljon hopeaa. Lyijyhohde saattaa myös sisältää sinkkiä, rautaa, kuparia, antimonia, vismuttia ja jopa kultaa hivenaineena. Seleeni voi korvata rikin. Satunnaisesti lyijyhohde esiintyy sinkkivälkkeen kanssa.
Esiintyminen.
Lyijyhohde esiintyy aggregaatteina (geol. termi) kalsiitin ja kvartsin kanssa, usein myös sinkkivälkkeen sekä kupari- ja rikkikiisun kanssa. Kupari kuitenkin helppo rikastaa louheesta.
Vihannin sinkkikaivos oli yksi Suomen lyijyhohdelouhoksista.
Ominaisuudet.
Lyijyhohteen tunnistaa siitä, että se lohkeaa kuutiopintoja myöten. Lyijyhohde ei ole magneettinen.
Lyijyhohteen ensimmäisiä käyttökohteita oli kosmetiikka, jo muinaiset egyptiläiset käyttivät sitä kajaalina silmien rajaukseen. Sitä on käytetty väriaineissa myöhemminkin, mutta lyijyn myrkyllisyys on rajoittanut sen käyttöä kosmetiikassa. 
Lyijyhohdetta käytettiin myös kidekoneiden kiteen eli diodin osana, jossa lyijyhohteen ja ohuen metallikärjen rajapinta toimi schottky-diodin tapaan.
Galaliitti

Galaliitti eli kaseiinimuovi eli sarviliitti on selluloidin jälkeen varhaisin muovilaji. Sitä tehtiin maidon kaseiinista, ja se muistuttaa norsunluuta. Sitä on käytetty aluksi koruissa, koriste-esineissä sekä muun muassa pianon koskettimien ja lautapelinappuloiden valmistamiseen. Ensimmäinen galaliittitehdas perustettiin Saksan Hampuriin vuonna 1904. 
Suomessa galaliittia valmisti sarviliitin nimellä Sarvis Oy Tampereella. Yhtiö ja materiaalin kauppanimi saivat nimensä siitä, että aine muistutti värjäämättömänä aitoa sarveisainetta. Se oli helposti värjättävää ja kiillotettavaa ja pinnaltaan usein marmorikuvioisia. Päinvastoin kuin räjähdysherkkä selluloidimuovi, kaseiinimuovi paloi huonosti. Kosteutta se ei kuitenkaan kestänyt, joten se soveltui ennen kaikkea koriste-esineiden raaka-aineeksi.
Bandhagen

Bandhagen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella, ja kuuluu Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Högdalenin, Sturebyn ja Örbyn kaupunginosat. Se muodostettiin vuonna 1952, ja siellä asuu nykyisin noin 5 200 ihmistä. Maa-alaltaan kaupunginosa on 0,82 neliökilometrin suuruinen.
Kaupunginosassa sijaitsee Bandhagenin metroasema.
Fair Warning

Fair Warning on hard rock -yhtye Van Halenin vuonna 1981 julkaistu neljäs albumi. Sen musiikki on tyyliltään Van Halenin muihin levyihin verrattuna raskassointista, ja sen takia ei ehkä menestynyt hyvin, vaan on Van Halenin toiseksi vähiten myynyt albumi. Albumilla ei ollut yhtään suurhittiä, mutta "Mean Street" ja "Unchained" ovat albumin tunnetuimpia kappaleita. Albumi on myynyt 2-kertaista platinaa eli yli 2 miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa.
Albumi.
Billboard (Pohjois-Amerikka)
Singlet.
Billboard (Pohjois-Amerikka)
Yrjö Tähtelä

Yrjö Juhani Tähtelä (9. maaliskuuta 1936 Helsinki – 9. tammikuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja toimittaja. Hän esiintyi Helsingissä eri teattereissa ja kuului myös Kellariteatterin nuoriin näyttelijöihin 1950-luvulla.
Ura.
Romanitaustainen Tähtelä suoritti Teatterikorkeakoulun vuosina 1960–1963 ja näytteli 1960-luvulla muun muassa Maunu Kurkvaaran ja Eino Ruutsalon kokoillan- ja lyhytelokuvissa. Tähtelä näytteli miespääosat Ruutsalon elokuvissa "Hetkiä yössä" (1961) ja "Tuulinen päivä" (1962) sekä Kurkvaaran elokuvassa "Raportti eli balladi laivatytöistä" (1964). Hän näytteli myös useissa muissa Kurkvaaran 1960-luvun elokuvissa. Alun perin näyttelijäuransa alkuaikoina hän tuli tunnetuksi television sarjanäytelmässä "Naapurilähiö" ja myöhemmin televisiosarjassa "Tavataan Karppisilla". Tähtelä esiintyi monissa Televisioteatterin näytelmissä ja muutamissa Spede Pasasen elokuvissa.
Tähtelä perusti rekisteröimättömän tuotantoyhtiön, Tähtelä-Filmi Oy:n, vuonna 1962, joka tuotti vain kaksi pitkää elokuvaa. Tähtelä tuotti ja näytteli pääosat lääkärielokuvassa "Varjostettua valoa" (1962) ja musiikkiaiheisessa elokuvassa "Topralli" (1966), jonka Tähtelä myös ohjasi. "Topralli" sai murska-arvostelut, mutta viime vuosina sitä on pyydetty elokuvafestivaaleille muun muassa Ouluun, Turkuun, Imatralle ja Joensuuhun. Sittemmin kriitikkoarviot ovat ryhtyneet jopa ylistämään elokuvaa. "Topralli" sai kesällä 2008 televisioensi-iltansa ja samana vuonna se julkaistiin DVD-levynä.
Vuonna 1976 Tähtelä näytteli ulkoasiainministeri Carl Enckelliä suomalais-neuvostoliittolaisessa elokuvassa "Luottamus" ja neljä vuotta myöhemmin elokuvassa "Tulitikkuja lainaamassa". "Luottamus" oli Fennada-Filmin ja neuvostoliittolaisen Lenfilmin yhteistuotanto, ja "Tulitikkuja lainaamassa" oli Suomi-Filmin ja Mosfilmin yhteistuotanto. 1970-luvulla Tähtelä näytteli yhdessä Anneli Saulin kanssa ruotsalaisen Johan Bergenstråhlen elokuvassa "Baltutlämningen" (eng. "A Baltic Tragedy", 1970). Vuonna 1986 Tähtelä näytteli diakonia suomalais-saksalaisessa yhteistuotannossa "Eläköön itsemurhaaja".
Tähtelä toimi vuosina 1985–1990 Yleisradion vapaana toimittajana aluksi kolmen ja puolen vuoden ajan Kiinassa ja tämän jälkeen jatkoi itsenäistä raportointiaan Ylelle noin kahden vuoden ajan Vietnamista. Persianlahden sodan aikana Tähtelä raportoi usean vuoden ajan Kairosta Lähi-idän tapahtumista Ylelle ja myöhemmin MTV:lle.
Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Vårberg

Vårberg on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella, ja kuuluu hallinnollisesti Skärholmenin kaupunginosa-alueeseen. Sitä rajaa Tukholman Skärholmenin kaupunginosa, Huddingen Vårbyn ja Estbröten kaupunginosat sekä Ekerön Kungshattin kaupunginosa. Vårberg on maa-alaltaan 1,94 neliökilometrin suuruinen, ja vesialaltaan 0,65 neliökilometrin suuruinen. Siellä asuu noin 9 600 ihmistä. Lisäksi siellä sijaitsee Tukholman korkein kohta, "Vikingaberget", joka yltää 77,24 metrin korkeuteen merenpinnasta. Lähettyvillä on kuitenkin myös keinotekoinen "Vårbergstoppen", jonka korkeus on 90 metriä.
Kaupunginosaa alettiin rakentaa 1960-luvulla. Aikaisemmin alueella oli etupäässä kesämökkejä. Vårbergin keskustassa ("Vårberg Centrum") sijaitsee pieni ostoskeskus ja tunnelbanan asema "Vårberg". Keskustassa sijaitsee myös kirpputori joka aikaisemmin sijaitsi Skärholmenin keskustassa.
Waterlines

Waterlines on Excalionin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 2. maaliskuuta 2007.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Jarmo Myllyvirta ja sanoittanut Tero Vaaja, ellei toisin mainittu.
Primal Exhale

Primal Exhale on Excalionin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 17. heinäkuuta 2005.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Jarmo Myllyvirta, ellei toisin mainittu.
Alessandro Farnese

Alessandro Farnese (1545–1592) oli Parman herttua vuosina 1586–1592, ja Espanjan Alankomaiden käskynhaltija vuosina 1578–1592. Hän oli paavi Paavali III:n pojanpojanpoika, ja sukua monille muillekin Euroopan mahtimiehille. Alessandron vanhemmat olivat Parman herttua Ottavio Farnese ja Margareeta Parmalainen, joka oli keisari Kaarle V:n avioton tytär. Espanjan Filip II oli Alessandron eno ja kasvatti tätä Espanjan hovissa serkkujensa seurana. Vartuttuaan Alessandro teki merkittävän uran Espanjan armeijan palveluksessa, ja Filip nimitti hänet Alankomaiden kuvernööriksi kahdeksankymmenvuotisen sodan aikana. 
Vuonna 1586 isänsä kuoltua Alessandro nousi Parman herttuaksi. Hän pyysi virkavapaata enoltaan käydäkseen isänsä maalla, mutta Filip sanoi että Alessandroa tarvittiin Alankomaissa, missä Espanja kävi sotaa liki kaikkia naapureitaan vastaan vuorotellen. Niinpä Alessandro nimitti poikansa Ranuccion sijaishallitsijaksi Parmaan. 
Farnese osallistui myös Lepanton taisteluun eurooppalaisissa joukoissa.
Hässelby villastad

Hässelby villastad on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee Länsi-Tukholman (ruots. "Västerort") alueella aivan Tukholman läntisimmällä laidalla ja kuuluu Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueeseen. Sitä rajaavat Hässelby strandin, Hässelby gårdin, Vinstan ja Kälvestan kaupunginosat sekä Järfällan kunta. Lisäksi sillä on vesirajaa Ekerön kunnan kanssa. Hässelby villastad on Tukholman läntisin ja pinta-alaltaan suurin kaupunginosa. Vuonna 2005 siellä oli 17 136 asukasta.
Hässelby villastad on myös entinen kauppala. Spångan maalaiskuntaan perustettiin vuonna 1913 Hässelby villastadin taajaväkinen yhdyskunta, joka erotettiin omaksi kauppalakseen vuonna 1926. Vuonna 1949 kauppala liitettiin Tukholman kaupunkiin, ja vuodesta 1971 lähtien se on ollut osa kaupunkia nykyään vastaavaa Tukholman kuntaa.
Lawrence Ferlinghetti

Lawrence Monsanto Ferlinghetti (24. maaliskuuta 1919 Yonkers, New York, Yhdysvallat – 22. helmikuuta 2021 San Francisco, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija ja beat-sukupolven edustaja.
Ferlinghettin isä kuoli ennen hänen syntymäänsä ja äiti joutui mielisairaalaan Ferlinghettin ollessa lapsi, minkä vuoksi Ferlinghetti vietti suuren osan lapsuudestaan sukulaisensa luona Ranskassa. Myöhemmin hän muutti Long Islandille New Yorkiin. Toisessa maailmansodassa hän palveli laivastossa. Ferlinghetti suoritti kandidaatin tutkinnon Pohjois-Carolinan yliopistossa ja valmistui maisteriksi Columbian yliopistosta. Vuonna 1951 hän väitteli Sorbonnessa.
Ferlinghetti asettui 1951 San Franciscoon. Hän perusti 1953 City Lights -kirjakaupan ja -kustantamon. Vuonna 1956 City Lights julkaisi Allen Ginsbergin teoksen "Howl and Other Poems" ja joutui oikeuteen syytettynä säädyttömyydestä. Ferlinghetti ja Ginsberg kuitenkin voittivat jutun, mitä pidetään yhdysvaltalaisen sananvapauden kannalta merkittävänä ratkaisuna. Kustantamo julkaisi myös Jack Kerouacia, Gregory Corsoa, Denise Levertovia, William S. Burroughsia, William Carlos Williamsia ja ulkomaisia kirjailijoita.
Yleisölle avoin Ferlinghettin satavuotisjuhla järjestettiin City Lights -kirjakaupassa 24. maaliskuuta 2019.
Golden Voice

Golden Voice Oy oli vuonna 1989 perustettu suomalainen yhtiö, joka dubbasi lukuisia piirrossarjoja pääasiassa VHS-kaseteilla, mutta myös muutamassa televisiotuotannossa. 
Yhtiön tunnetuimpiin käännöstöihin lukeutuvat "Hopeanuoli", joka kuitenkin sai kritiikkiä dubbauksen laadusta, ja samoin myös "Tiny Toons", jota esitettiin MTV3-kanavalla vuosina 1993–1996. Osa yhtiön näyttelijöistä on näytellyt myös Pekka Lehtosaaren ja Pauli Virran ohjaamissa Disney-elokuvien ja -sarjojen jälkiäänitetyissä versiossa, kuten "Ankronikassa" ja "Nalle Puhin uusissa seikkailuissa", "Viidakkokirja", "Batman ja Pakkasherra" ja "" -elokuvissa, näytellyissä elokuvissa sekä teatteriesityksissä. Yhtiön yleisimmin käyttämän kokoonpanon (Pertti Nieminen, Erkki Murto, Päivi Sorsa ja Ulla Ollikainen) Nieminen kuoli elokuussa 2007 kesken teatteriesityksen Vihdin teatterissa 68-vuotiaana. Niemisen kuoltua yrityksen omistajuus ja toimiala vaihtuivat.
Näyttelijät.
Seuraavat näyttelijät olivat mukana suurimmassa osassa Golden Voicen käännöksistä. Osa näyttelijöistä on esiintynyt myös näytellyissä elokuvissa.
Shirley Booth

Shirley Booth (oik. Thelma Ford 30. elokuuta 1898 New York, New York Yhdysvallat – 16. lokakuuta 1992 North Chatham, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Pitkällä urallaan hän ehti näytellä niin teatterissa, elokuvissa kuin televisiossakin.
Shirley Booth sai urallaan Tony Awardin, Oscarin, Emmy Awardin ja Golden Globen. Parhaan naispääosan Oscar tuli elokuvasta "Tule takaisin, pikku Sheba" (1952), ja samasta osastaan hän sai myös Tonyn ja Golden Globen. 1960-luvun sarjassa Hazel hän esitti nimiosaa ja sai kaksi Emmyä.
Shirley Boothilla on tähti Hollywood Walk of Famella elokuvaurastaan.
Ymer Xhaferi

Ymer Xhaferi (s. 6. marraskuuta 1985 Mitrovica, Kosovo, Jugoslavia) on kosovolainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa PK-35 Vantaata. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Xhaferi aloitti uransa Trepça'89:ssä. Maaliskuussa 2007 hän siirtyi Suomeen, jossa hän pelasi seuraavan kahden kauden aikana Veikkausliigaa AC Oulussa sekä Ykköstä PP-70:ssä ja PK-35:ssä. Vuoden 2009 Xhaferi edusti kosovolaista KEK:ta, josta hän siirtyi kaudeksi 2010 takaisin Suomeen Jaron joukkueeseen. Jarossa hän kuului runkopelaajiin ja pelasi kauden aikana 25 ottelussa, joissa hän teki neljä maalia.
Alkuvuoden 2011 Xhaferi pelasi makedonialaisessa Renovassa ennen uutta paluuta Suomeen heinäkuussa, tällä kertaa Myllykosken Pallon riveihin.
Xhaferi on esiintynyt myös Kosovon maajoukkueessa.