tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Samsung Galaxy Mini 2

Samsung Galaxy Mini 2 on Samsung Electronicsin maaliskuussa 2012 julkaisema älypuhelin, jossa on 3,27 tuuman näyttö. Tallennustilaa on neljä gigatavua ja keskusmuistia 512 megatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään 32 gigatavun microSD-kortilla. Takakameran tarkkuus on 3,15 megapikseliä ja akun kapasiteetti 1 300 milliampeerituntia. Käyttöjärjestelmänä on Android 2.3.6 Gingerbread.
Csongor Vargha

Csongor Vargha (s. 13. helmikuuta 1946 Cham, Baijeri, Saksa) on unkarilainen ratameloja ja maailmanmestari.
Vargha saavutti kaksi maailmanmestaruutta 1 000 metrin ja 10 000 metrin kajakkinelosissa Tampereella 1973. Belgradissa 1971 hän voitti hopeaa 10 000 metrin kajakkinelosessa. Méxicossa 1974 Vargha sai hopeaa 10 000 metrin kajakkinelosessa ja pronssia 1 000 metrin kajakkinelosessa. Vargha kuului Münchenin kesäolympialaisissa 1972 Unkarin kuudenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen 1 000 metrin kajakkinelosessa.
Vargha edusti seuratasolla Ferencvárosi TC:tä. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen ja painaa 78 kilogrammaa.
Axel Waldemar af Björksten

Axel Waldemar (Valdemar) af Björksten (2. joulukuuta 1863 Porvoo – 8. syyskuuta 1936 Parikkala) oli suomalainen agronomi ja liike- ja valtiopäivämies. 
Af Björkstenin vanhemmat olivat Johan Alfred af Björksten and Vivika Lovisa Fransiska af Björksten ja puoliso Ida Amanda Erika Haggrén. Robert Severin af Björksten oli hänen veljensä. Axel Waldemar af Björksten opiskeli ensin teknistä alaa Ruotsissa, mutta valmistui sitten agronomiksi Mustialasta 1886. Hän oli tilanomistaja ja liikemies, joka työskenteli maanviljelijöiden yhteisen maitoyhtiön palveluksessa Helsingissä 1923–1935.
Af Björksten oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Yallankoro-Soloba

Yallankoro-Soloba on maalaiskunta Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Soloba sijaitsee Sankaranijoen varrella 40 kilometriä Yanfolilasta länteen. Kunnassa on 11 300 ja keskuskylässä 2 600 asukasta (vuonna 2009).
Yallankoro-Soloban kunta rajoittuu koillisessa Séré Moussa Ani Samou De Siékorolén, idässä Wassoulou-Ballén ja lounaassa Djallon-Foulan kuntiin sekä luoteessa ja etelässä Guineaan. Maisemaa leimaavat jokilaaksot, tasangot ja kukkulat. Tärkeimmät vesistöt ovat Sankarani ja sen sivujoki Diaban. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensas- ja heinäsavannia.
Kuntaan kuuluu 8 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on mandinkoja ja bozoja. Puhutuimmat kielet ovat fulani ja bambara.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, kullankaivu, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, riisi, durra, hirssi ja puuvilla. Naiset harjoittavat puutarhaviljelyä. Heldelmätarhat tuottavat appelsiineja, cashewpähkinöitä ja mangoja. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Palveluihin kuuluu 9 alakoulua, kolme yläkoulua ja terveyskeskus.
Kunnan alueella toimii vuonna 2017 avattu Yanfolilan kultakaivos.
Halszka Osmólska

Halszka Osmólska (15. syyskuuta 1930 Poznań, Puola – 31. maaliskuuta 2008) oli puolalainen paleontologi, joka tunnettiin erityisesti Gobista löydettyjen myöhäisliitukautisten dinosaurusten kuvaajana. Hän johti Puolan tiedeakatemian paleobiologian instituuttia ja oli toimittamassa laajaa dinosaurusten yleiskatsausteosta "The Dinosauria".
Nuoruus ja opiskelu.
Osmólska opiskeli vuonna 1949–1952 Poznańin yliopistossa, ja maisterin tutkintonsa hän suoritti vuonna 1955 paleontologiasta Varsovan yliopistossa. Osmólska valmistui tohtoriksi Varsovan yliopistosta vuonna 1962 ja väitteli toistamiseen vuonna 1971.
Ura.
Trilobiiteista dinosauruksiin.
Osmólskan akateeminen ura alkoi vuonna 1953, kun hän sai paikan Roman Kozłowskin tutkimusryhmän avustajana. Osmólska keskittyi noin 15 vuoden ajan Puolasta löytyneisiin devoni- ja kivihiilikauden trilobiitteihin. Osmólskasta sai vuonna 1964 vakituisen paikan Varsovan yliopiston paleozoologian laitokselta, ja vuonna 1983 hänestä tuli paleontologian professori.
Osmólskan uran suunta kääntyi 1960-luvulla puolalais-mongolialaisten paleontologian tutkimusretkien ansiosta. Niiden myötä Puolaan saatiin Gobista dinosaurusten fossiileja. Osmólska keskittyi erityisesti myöhäisliitukauteen. Hänen ensimmäiset tutkimuskohteet olivat "Deinocheirus mirificus" ja "Gallimimus". Osmólska tutki tämän jälkeen monia pieniä ja keskikokoisia Maniraptora-jäänteitä, kuten dromaesaurien sukua "Hulsanpes", Troodontidae-heimoon kuuluneita sukuja "Borogovia" ja "Tochisaurus" sekä oviraptoreiden sukua "Oviraptor".
Osmólska oli mukana monien muidenkin linnunlantioisten dinosaurusten tutkimustyössä. Pachycephalosauria tunnistettiin omaksi osalahkokseen Osmólskan ja Teresa Maryańskan tulosten perusteella. Osmólska oli mukana määrittämässä monien dinosaurusten paleomaantieteellistä ja stratigrafista levinneisyyttä. Osmólskan tutkimuksiin kuuluu myös dinosaurusten biomekaniikka ja fysiologia sekä kehityshistoria. Teropodien ja linnunlantioisten kehityshistorian tutkimukset olivat uraauurtavia.
Julkaisut ja hallintotyöt.
Osmólska tunnettiin kansainvälisestikin dinosaurusten asiantuntijana, ja hän oli mukana tekemässä laajinta siihen mennessä tehtyä yleiskatsausta dinosaurusten paleontologiasta. "The Dinosauria" julkaistiin vuonna 1992 ja sen toinen kokonaan tarkistettu laitos vuonna 2004. Vuosina 1975–1992 Osmólska puolestaan toimitti puolalaista tiedejulkaisua "Acta Palaeontologica Polonicaa".
Osmólska ei varsinaisestin pitänyt hallintotehtävistä, mutta hän suostui niihin yleisen hyvän vuoksi. Hän toimi Puolan tiedeakatemian paleobiologian instituutin varajohtajana 1974–1981, johtajana 1983–1989 ja uudestaan varajohtajana 1992–1995.
Adrian Dantley

Adrian Delano Dantley (s. 28. helmikuuta 1955 Washington) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi pienenä laitahyökkääjänä NBA:ssa kausina 1976–1991. Hän voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiakultaa Montrealissa 1976. Hänet nimettiin Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen vuonna 2008.
Dantley edusti yliopistosarjoissa Notre Damen yliopiston Fighting Irish -joukkuetta. Buffalo Braves varasi hänet NBA:han 6. varauksena . Hän edusti Bravesia vain yhden kauden ja pelasi sen jälkeen Indiana Pacersissa, Los Angeles Lakersissa, seitsemän kautta Utah Jazzissa, Detroit Pistonsissa, Dallas Mavericksissa ja Milwaukee Bucksissa. Hän lopetti pelaajauransa Italiassa kaudella 1991–1992.
Dantley pelasi NBA-urallaan 955 runkosarjaottelua, joissa hän teki keskimäärin 24,3 pistettä, otti 5,7 levypalloa ja antoi 3,0 koriin johtanutta syöttöä. Pudotuspelejä hänelle kertyi 73, ja niissä hän teki keskimäärin 21,3 pistettä, otti 5,4 levypalloa ja antoi 2,3 koriin johtanutta syöttöä. Hän pelasi ssa vuosina 1980–1982 ja 1984–1986. Hän oli runkosarjan paras pistemies kausina 1980–1981 ja 1983–1984, ja samoina kausina hänet valittiin . Avauskaudellaan hänet valittiin .
Dantley voitti olympiakultaa Montrealissa 1976. Hän oli Jugoslaviaa vastaan pelatun loppuottelun paras pistemies 30 pisteellään.
Utah Jazz jäädytti Dantleyn pelinumeron 4 vuonna 2007.
Jan Wils

Jan Wils (22. helmikuuta 1891 Alkmaar – 11. helmikuuta 1972 Voorburg) oli alankomaalainen arkkitehti ja olympiavoittaja.
Wils suunnitteli Amsterdamin Olympiastadionin, jossa järjestettiin vuoden 1928 kesäolympialaiset. Hän laati rakennustöitä varten yli 1 200 yksityiskohtaista piirrosta, joista haasteellisimmat olivat sisäänkäynnille alun perin suunnitellut kaksoistornit, jotka hän lopulta korvasi yhdellä olympiatulelle tarkoitetulla Maraton-tornilla. Wils osallistui myös Amsterdamin olympialaisiin, joissa hän voitti olympiastadionin rakennussuunnitelmillaan kultaa arkkitehtuurissa.
Muita Wilsin suunnittelemia rakennuksia olivat Haagissa sijaitsevat Papaverhof-asuntokiinteistöt ().
Eden (etunimi)

Eden on heprealaisperäinen etunimi, joka voi olla naisen tai miehen nimi. Se merkitsee ’ihanuutta’ ja ’iloa’.
Nimi Suomessa.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Eden oli huhtikuuhun 2024 mennessä ollut virallisena etunimenä noin 710–730 naisella ja noin 50–70 miehellä. Suurin osa Suomen Eden-nimisistä henkilöistä on syntynyt 2010- tai 2020-luvulla.
Edenillä ei ole suomalaista, suomenruotsalaista eikä ortodoksista nimipäivää.
Tunnettuja Edenejä.
Taiteilijanimenä
John Waldemar von Bonsdorff

John Waldemar von Bonsdorff (13. marraskuuta 1878 Tampere – 27. kesäkuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja liike- ja valtiopäivämies. 
Von Bonsdorffin vanhemmat olivat piirilääkäri Carl Edvard von Bonsdorff ja Sofia Johanna Ahonius ja puoliso vuodesta 1908 Lea Moliis (k. 1934). Von Bonsdorff tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1897, suoritti oikeustutkinnon 1902 ja sai varatuomarin arvon 1905. Hän toimi pankkialalla Helsingissä vuodesta 1908 ja oli omistamansa pankkiiriliikkeen toimitusjohtaja. Von Bonsdorff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Von Bonsdorff toimi opintonsa päätettyään jonkin aikaa asianajajana Tampereella. Hän oli vuosina 1909–1913 osakkaana "Tawaststjerna &amp; von Bonsdorff"-pankkiiriliikkeessä. Hän perusti sitten "Waldemar von Bonsdorff &amp; Co"-nimisen pankkiirikommandiittiyhtiön ja johti sitä vuoteen 1917 saakka. Von Bonsdorff omisti vuodesta 1925 alkaen "Waldemar von Bonsdorff Pankkiirikommandiittiyhtiön" ja vuodesta 1932 alkaen hän oli "Suomen Pankkiirilaitos Oy":n johtokunnan puheenjohtajana ja "Suomalaisia Arvopapereita Oy":n toimitusjohtajana. Von Bonsdorff oli pörssikomitean jäsen ja Suomen sisällissodan aikana hän kuului Tukholmassa toimineeseen Suomen finanssikomiteaan. Hän harjoitti lisäksi merkittävää kauppapuutarhaliikettä Espoossa sijainneella Toppelund-nimisellä maatilallaan.
Toimitusjohtaja Einar von Bonsdorff ja professori Per Adolf von Bonsdorff olivat John Waldemar von Bonsdorffin veljiä. Hänen velipuoliaan olivat puolestaan professori Carl von Bonsdorff ja lääkäri Axel Robert von Bonsdorff.
Einar Mindedal Rasmussen

Einar (Ejnar) Mindedal Rasmussen (19. kesäkuuta 1892 Ollerup Fyn – 23. joulukuuta 1975) oli tanskalainen arkkitehti. 
Rasmussen osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopeamitalilla arkkitehtuurissa teoksellaan "Ollerupin uima-allas".
Demokraattinen puolue (Mongolia)

Demokraattinen Puolue () on keskusta-oikeistolainen puolue Mongoliassa.
Gustaf Filip Creutz (tilanomistaja)

Gustaf Filip Creutz (27. joulukuuta 1855 Pernaja – 25. marraskuuta 1914 Tukholma) oli suomalainen kreivi, tilanomistaja ja valtiopäivämies. 
Creutzin vanhemmat olivat kreivi Carl Magnus Creutz ja Hortensia Eugenia Morsing ja puoliso vuodesta 1882 Hortense Maria Jenny Morsing (k. 1954). Hän palveli vapaaehtoisena armeijassa ja opiskeli Helsingin junkkarikoulussa, mutta ryhtyi sitten hoitamaan isänsä kuoltua Malmgårdin kartanoa. Creutz joutui ensimmäisen sortokauden aikana 1903 lähtemään maanpakoon Ruotsiin, mutta pääsi palaamaan sieltä takaisin Suomeen. 
Greutz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1899, 1900 ja 1905–1906.
Alfred Hensel

Alfred (Adolf) Hensel (8. maaliskuuta 1880 – 15. syyskuuta 1969) oli saksalainen arkkitehti ja olympiavoittaja. Hän toimi myös Nürnbergin puistoalueen osastonjohtajana.
Hensel osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa hän voitti kultaa kaupunkisuunnittelussa teoksellaan "Nürnbergin stadion".
Wen Yiduo

Wen Yiduo (; alun perin Wen Jiahua, ; 24. marraskuuta 1899 Xishuin piirikunta, Hubei – 15. heinäkuuta 1946) oli kiinalainen runoilija.
Wen opiskeli Tsinghuan yliopistossa. Vuonna 1922 hän matkusti Yhdysvaltoihin, jossa lisäksi suoritti taide- ja kirjallisuusopinnot Art Institute of Chicagossa. Tänä aikana hän julkaisi ensimmäisenä runokokoelmanaan teoksen "Hongzhu". Vuonna 1925 Wen palasi Kiinaan, jossa pääsi opetustehtäviin yliopistoon. Vuodelta 1928 on hänen toinen runokokoelmansa, "Sishui". Wenin runouteen vaikuttivat länsimaiset mallit. Hän julkaisi runojen ohella esseitä ja tutkimuksia klassisesta kiinalaiskirjallisuudesta. 
Toisen Kiinan–Japanin sodan sytyttyä Wen lähti Kunmingiin, jossa jatkoi opettamista. Hän aktivoitui poliittisesti Kiinan demokraattisessa liitossa vuonna 1944 ja kuoli vuonna 1946 Kuomintangin toimijoiden toteuttaman salamurhan uhrina. Wen on haudattu vaimonsa tavoin Babaoshanin vallankumoukselliselle hautausmaalle Pekingiin.
John Chase

John Pierce Chase (12. kesäkuuta 1906 Milton, Massachusetts – 1. huhtikuuta 1994 Salem, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti.
Harvardin yliopistossa opiskellut Chase oli Yhdysvaltain miesten maajoukkueen kapteeni sen saavuttaessa olympiahopeaa Lake Placidissa 1932. Hän kilpaili myös baseballissa ja rodeossa.
United States Hockey Hall of Fameen Chase nimettiin vuonna 1973.
John Cookman

John Emory Cookman (2. syyskuuta 1909 Englewood, New Jersey – 19. elokuuta 1982 Plattsburgh, New York) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti.
Yalen yliopistossa opiskellut Cookman kuului Yhdysvaltain miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa olympiahopeaa Lake Placidissa 1932. Hän työskenteli Philip Morrisilla johtotehtävissä.
Douglas Everett

Douglas Newton ”Doug” Everett (3. huhtikuuta 1905 Cambridge, Massachusetts – 14. syyskuuta 1996 Concord, New Hampshire) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti.
Everett kuului Yhdysvaltain miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa olympiahopeaa Lake Placidissa 1932. Hän työskenteli pankkiirina.
Edwin Frazier

Edwin Hartwell ”Ted” Frazier (21. tammikuuta 1907 Stoneham, Massachusetts – 2. marraskuuta 1971 Wilmington, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti ja olympiamitalisti.
Frazier kuului Yhdysvaltain miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa olympiahopeaa Lake Placidissa 1932 ja MM-hopeaa Puolassa 1931.
Kazimierz Wierzyński

Kazimierz Wierzyński (syntymänimeltään Kazimierz Wirstlein, 27. elokuuta 1894 Drohobytš, Galitsian ja Lodomerian kuningaskunta – 13. helmikuuta 1969 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli puolalainen runoilija, toimittaja ja olympiavoittaja.
Wierzyńskin teokset käsittelivät hänen oman elämänsä aikakausista riippuen monipuolisesti ihmisten elämäniloa, urheilullisuutta ja yhteiskunnan traagisia tapahtumia.
Wierzyński osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa hän voitti kultaa lyriikassa teoksellaan "Olympian laakeri" (). Teoksen tunnetuin osio käsittelee Paavo Nurmen suorituksia. 
Wierzyński toimi myös Puolan kirjallisuusakatemian jäsenenä Puolan toisessa tasavallassa ja perusti runoilija Julian Tuwimin kanssa runoilijoille tarkoitetun Skamander-seuran. Puolan–Neuvosto-Venäjän sodan aikana hän toimitti propagandalehtiä ja toimi Puolan valtion vapauttamisen puolestapuhujana toisen maailmansodan aikana.
Kongoli

Kongoli ("Pseudaphritis urvillii") on ahvenkaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Australian eteläosista. 
Taksonomia.
Kongolin luokittelu heimoihin on vaihdellut ja se on luokiteltu esimerkiksi kongoleihin (Bovichtidae) tai jääahveniin (Nototheniidae). Molekyylifylogeneettisten tutkimusten perusteella se on sittemmin erotettu kuuluvaksi omaan heimoonsa Pseudaphritidae.
Koko ja ulkonäkö.
Kongoli kasvaa yleensä 15–20 cm pitkäksi, mutta suurimmat yksilöt voivat saavuttaa 35 cm:n pituuden. Ruumiinmuodoltaan kala on pitkänomainen ja sukkulamainen. Pää on litteä ja kuono pitkä. Kongolilla on kaksi selkäevää, joista etumainen on lyhyempi. Rintaevät ovat suuret ja muodoltaan pyöreät ja peräevä on pitkä. Kongoli on pohjaväriltään ruskea ja selässä on vihreää ja vatsassa harmaata laikutusta. Kylkiivan alla kulkee tumma juova.
Levinneisyys ja elintavat.
Kongolin levinneisyysalue ulottuu Etelä-Australiasta Uuteen Etelä-Walesiin ja Tasmaniaan. Lajin elinympäristöä ovat makeat ja murtovedet. Naaraat elävät joissa, kun taas koiraat viettävät koko elämänsä murtovesissä esimerkiksi jokien suistoissa. Kongolit elävät pohjaan tai lehtiin kaivautuneena. Kalan ravintoa ovat kalat ja selkärangattomat eläimet kuten hyönteiset ja äyriäiset. Lajin naaraat vaeltavat lisääntymisaikaan mereen, missä kutu tapahtuu ja kuolevat sen jälkeen. Poikaset kehittyvät murtovesissä ja naaraat vaeltavat jokiin kasvamaan täysikasvuisiksi.
Kongoli on erinomainen ruokakala, mutta pienehkön kokonsa vuoksi sitä ei juurikaan kalasteta.
Oulun oikeustalo

Oulun oikeustalo on Torikadulle vuonna 2023 valmistunut uusi oikeustalo. Uudessa oikeustalossa toimivat käräjäoikeuden lisäksi myös Pohjois-Suomen hallinto-oikeus, Ulosottolaitoksen Oulun seudun ulosottovirasto, Syyttäjälaitoksen Oulun toimipiste sekä Rovaniemen hovioikeuden Oulussa toimitettavat pääkäsittelyt. Lisäksi tiloja ovat saaneet Oikeusapu- ja edunvalvontatoimisto sekä Maahanmuuttovirasto Migri.
Rakennuspaikalla on aiemmin sijainnut Pohjois-Pohjanmaan TE-toimisto ja verotoimisto.
Vanha oikeustalo.
Vuoteen 2018 asti oikeustalo ja poliisilaitos sijaitsivat Raksilassa. Vanha oikeustalo valmistui vuonna 1988 ja oli kooltaan 19 500 m2.
Rakennusvalvonta keskeytti Senaatti-kiinteistöjen vuosina 2016-2017 aloittaman poliisilaitoksen remontin. Epäonnistuneen remontin aikana sisäilmaongelmat yltyivät rajusti poliisilaitoksella ja kymmenet sairastuivat, moni pitkäkestoisesti tai pysyvästi. Poliisilaitos muutti vuonna 2017 pikaisesti pois talosta, aluksi väliaikaisiin tiloihin. Myös suuri osa oikeushallinnon henkilöstöstä muutti väistötiloihin esimerkiksi Viestikadulle.
Władysław Skoczylas

Władysław Skoczylas (4. huhtikuuta 1883 Wieliczka – 8. huhtikuuta 1934 Varsova) oli puolalainen taidemaalari ja kuvataiteiden opettaja. Hän keskittyi urallaan vesivärimaalauksiin ja puuveistoksiin, koska öljyvärit ja perinteinen kuvanveisto aiheuttivat hänen käsilleen allergisia reaktioita, ja hän myös opetti näitä taideaineita Zakopanessa.
Skoczylas osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin pronssilla piirroksissa ja vesiväritöissä teoksellaan "Posters".
Ivan Katajev

Ivan Ivanovitš Katajev (, 27. toukokuuta 1902 Moskova – 19. elokuuta 1937 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Katajev liittyi vuonna 1919 vapaaehtoisena puna-armeijaan. Hän työskenteli sisällissodan jälkeen toimittajana ja työläiskirjailijoiden liiton johtotehtävissä ja oli perustamassa Neuvostoliiton kirjailijaliittoa vuonna 1934. Hänet teloitettiin neuvostovastaisen terroristijärjestön jäsenenä ja rehabilitoitiin vuonna 1956. 
Katajev sai kirjoihinsa aiheita Neuvostoliiton arjesta. Osa teoksista pääsi julkisuuteen vasta 1950-luvulla.
India Today

India Today on viikoittainen intialainen englanninkielinen uutislehti, jota julkaisee Living Media India Limited. Se on Intian laajimmin levitettävä lehti, jonka lukijakunta on lähes 8 miljoonaa. Vuonna 2014 "India Today" julkisti uuden mielipidekeskeisen sivuston nimeltä "DailyO".
Historia.
"India Todayn" perusti vuonna 1975 Vidya Vilas Purie (Thompson Pressin omistaja), tyttärensä Madhu Trehanin toimittajana ja poikansa Aroon Purie julkaisijana. Tällä hetkellä "India Todayta" julkaistaan myös hindiksi, tamiliksi, malajalamiksi ja teluguksi. "India Today" -uutiskanava perustettiin 22. toukokuuta 2015.
Lokakuussa 2017 Aroon Purie siirsi India Today Groupin määräysvallan tyttärelleen Kallie Purielle.
Bolo-Fouta

Bolo-Fouta on maalaiskunta Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Doussoudiana sijaitsee 45 kilometriä Yanfolilasta itään. Kunnassa on 4 400 ja keskuskylässä 1 800 asukasta (vuonna 2009).
Bolo-Foutan kunnan pinta-ala on 185 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä ja etelässä Yanfolilan piirin Djiguiya De Kolonin, lännessä Wassoulou-Ballén sekä pohjoisessa Bougounin piirin Faragouaranin ja Kouroulaminin kuntiin. Maisemaa leimaavat laaksot ja tasangot. Vesistöt virtaavat kohti Baouléjokea. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on metsä- ja pensassavannia.
Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on bambaroita, dogoneja, bozoja ja mandinkoja. Puhutuin kieli on bambara. Vallitsevat uskonnot ovat islam ja animismi.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, metsästys, kalastus, keräily ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, riisi ja fonio. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, perunaa, jamssia, maapähkinää ja lehmänpapua. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Doussoudianassa ja Lamininassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Palveluihin kuuluvat alakoulut, yläkoulu ja terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.
Alexander Kasimir Ehrnrooth

Alexander Kasimir (Casimir) ”Sascha” Ehrnrooth (10. maaliskuuta 1869 Helsinki – 28. kesäkuuta 1950 Pernaja) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja valtiopäivämies.
Ehrnroothin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Gustaf Robert Ehrnrooth ja kreivitär Wilhelmina Ottiliana Lovisa (Mimmi) De Geer af Tervik ja puolisot 1893–1920 Ellen Etholén ja vuodesta 1922 Kajsa-Lisa Carlson. Ehrnrooth valmistui agronomiksi Mustialasta 1891 ja oli maanviljelijä tiluksilla Lammilla ja Pernajassa. Gammelgårdin tilalla hän viljeli muun muassa palkittua siemenviljaa ja puna-apilaa sekä harjoitti karjan- ja hevosten jalostusta ja metsätaloutta ja piti kauppapuutarhaa. Isänsä jälkeen hän peri Gammelgårdin 1911, jonka hän luovutti pojalleen 1920, koska äitinsä kuoltua hänestä hänestä oli tullut myös Pernajan Tervikin kartanon omistaja 1916. Maanviljelysneuvoksen arvon Ehrnrooth sai 1949.
Ehrnrooth oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Kuopion oikeus- ja poliisitalo

Kuopion oikeus- ja poliisitalo on Kuopion Hatsalan kaupunginosassa sijaitseva, Suomen oikeus- ja poliisiviranomaisten käyttämä, vuonna 1992 valmistunut julkinen rakennus. Rakennuksen omistaja on Senaatti-kiinteistöt. Rakennusta kritisoitiin heti tuoreeltaan, koska alkujaan 300 viranhaltijan käyttöön valmistuneen rakennuksen ruokalaan mahtui vain 50 henkeä ja autohalliin vain osa poliisin autokalustosta.
Uudet toimitilat 2020-luvulla.
Alkuvuodesta 2020 uutisoitiin, että Pohjois-Savon käräjäoikeus ja Senaatti-kiinteistöt etsivät käräjäoikeudelle uuden oikeustalon paikkaa. Keväällä 2021 uutisoitiin, että Itä-Suomen poliisilaitoskin olisi muuttamassa pois Kuopion oikeus- ja poliisitalosta, jossa sen pääpoliisiasema on sijainnut. Poliisilaitos suunnittelee yhdessä Senaatti-kiinteistöjen kanssa uutta ajanmukaiset tarpeet täyttävää pääpoliisiasemaa Kuopioon; muutto tapahtuisi sinne aikaisintaan vuonna 2027.
Loppuvuodesta 2021 uutisoitiin, että Pohjois-Savon käräjäoikeutta varten muokataan Palokärjen talona tunnetusta, Puistokadun ja Tulliportinkadun kulmassa sijaitsevasta rakennuksesta uusi oikeustalo. Alustavan arvion mukaan talo olisi remontoitu ja tarvittava laajennusosa rakennettu vuoden 2023 aikana.
Hiilivapaa Suomi

Hiilivapaa Suomi on ilmastokampanja, jonka tavoitteena on kansalaisaktivismin avulla sitouttaa suuripäästöisimpiä suomalaisyrityksiä Pariisin ilmastosopimuksen mukaiselle polulle, jossa maapallon lämpötilan nousu rajataan 1,5 asteeseen. Hiilivapaa Suomi on perustettu Maan ystävien ja Greenpeacen Hiilivapaa Helsinki -kampanjan jatkeeksi vuonna 2016. Hiilivapaa Helsinki -kampanja myötävaikutti Hanasaaren hiilivoimalan sulkemispäätökseen vuonna 2015.
Tavoite.
Vuonna 2021 Hiilivapaan Suomen kohdeyrityksenä on valtionyhtiö Fortum, joka omistaa saksalaisen tytäryhtiönsä Uniperin kautta fossiilisia voimalaitoksia Euroopassa ja Venäjällä. Kampanjan tavoitteena on, että Fortum ja Uniper tekevät kivihiilen ja maakaasun alasajolle tiekartan, joka sisältää oikeudenmukaisen siirtymän työntekijöille.
Energiayhtiö Fortum asetti vuoden 2020 strategiassaan tavoitteeksi, että yhtiö on toiminnassaan hiilineutraali vuoteen 2050 mennessä. Fortumin uusi strategia on Hiilivapaa Suomi -kampanjan mielestä riittämätön. Kampanja ja muut ympäristöjärjestöt vaativat, että valtio puuttuu Fortumin ja muiden valtionyhtiöiden toimintaan omistajaohjauksen kautta ja varmistaa, että ne laativat suunnitelman fossiilisten energialähteiden alasajosta.
Hiilivapaa Suomi on lisäksi vastustanut turpeen käyttöä energiantuotannossa.
Kampanja kannustaa Euroopan maita ja EU:ta irtautumaan ECT-sopimuksesta.
Toiminta.
Kampanja tuottaa tietoa ja valmiita muutosesityksiä päättäjille päätöksenteon tueksi. Kampanjan edustajat ovat tavanneet poliitikkoja ja käyneet puhumassa valtuustoryhmien kokouksissa.
Vuonna 2020 Hiilivapaa Suomi lähestyi yhdessä muiden järjestöjen kanssa Fortumin uutta toimitusjohtajaa Markus Rauramoa kirjeitse. Järjestöt vaativat, että Fortum ja Uniper luopuvat hiilivoimasta viipymättä, sulkien viimeisenkin voimalaitoksen vuoteen 2030 mennessä, ja sopeuttavat liiketoimintansa Pariisin ilmastosopimuksen mukaiseksi.
Vuonna 2021 kampanja pyysi Fortumin osakkeenomistajia kuten suomalaisia eläkeyhtiöitä äänestämään Fortumin yhtiökokouksessa hallituksen vastuuvapauden myöntämistä vastaan.
Hiilivapaa Suomi on osallistunut mielenilmauksiin muun muassa Uniperin omistaman, saksalaisen Datteln 4 -kivihiilivoimalan avaamisen vastustamiseksi.
Vuosina 2017-2019 Hiilivapaa Suomi kampanjoi kunta- ja eduskuntavaaleissa tavoitteenaan saada mahdollisimman monta ilmastomyönteistä ehdokasta kunnanvaltuutetuiksi ja kansanedustajiksi, jotta kivihiilestä ja turpeesta luovuttaisiin kuntien energiantuotannossa.
Organisaatio.
Hiilivapaa Suomi on Maan ystävien ilmastokampanja, ja sillä on vuonna 2021 kaksi palkattua työntekijää. Ilmastokampanjan hallintoa hoitaa ilmastokampanjan ohjausryhmä. Päätökset ilmastokampanjan isoista linjoista ja budjetista sekä ohjausryhmän kokoonpanosta ja ilmastokampanjavastaavista tehdään vuosittain Maan ystävien ilmastokampanjatapaamisessa. Äänivaltaa päätöksenteossa voivat käyttää Maan ystävien jäsenet.
Maan ystävät saa rahoituksensa ministeriöiltä saaduista yleis- ja toiminta-avustuksista, säätiöiltä ja muilta yhdistyksiltä, jäsenmaksuista ja järjestön omasta varainkeruusta.
Chennain kansainvälinen lentoasema

Chennain kansainvälinen lentoasema (; IATA: MAA, ICAO: VOMM) on kansainvälinen lentoasema, joka palvelee Intian Tamil Nadun Chennain kaupunkia ja sen metropolialuetta. Se sijaitsee Tirusulamissa 21 kilometrin päässä keskustasta. Chennain kansainvälinen lentoasema on Intian kolmanneksi vilkkain lentoasema kansainvälisessä liikenteessä ja rahtikapasiteetissa New Delhin ja Mumbain jälkeen, ja neljänneksi vilkkain maan sisäisessä liikenteessä New Delhin, Mumbain ja Bangaloren jälkeen. Se on myös Aasian 49. vilkkain lentoasema, joten se on yksi Intian neljästä tärkeimmästä lentoasemasta 50 joukossa. Tilikaudella 2020 lentoaseman kautta kulki 22,27 miljoonaa matkustajaa.
Raimond Kaugver

Raimond Kaugver (1926 Rakvere, Viro – 1992) oli virolainen kirjailija.
Romaanissa "Neljäkymmentä kynttilää" Kaugverin aiheena ovat opportunismi ja vieraantuminen. Romaanien lisäksi hän on kirjoittanut novellikokoelmia, näytelmiä ja kuunnelmia.
Tomas Eneroth

Karl "Tomas" Eneroth (s. 4. joulukuuta 1966 Eskilstuna) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi Ruotsin nykyinen infrastruktuuriministerinä 2017–2022. Hän on istunut valtiopäivillä vuodesta 1994.
Elämä ja ura.
Eneroth syntyi vuonna 1966. Hänen isänsä Bengt Eneroth oli kanttori ja äitinsä Anna-Lisa Abelsson opettaja. Hän valmistui ylioppilaaksi 1985 ja opiskeli Växjön korkeakoulussa sosiologiaa sekä valtio-oppia vuosina 1988–93. Vuonna 1994 hänet valittiin valtiopäiväedustajaksi, missä tehtävässä hän on toiminut siitä lähtien. Valtiopäivillä hän on toiminut muun muassa sosiaaliturvavaliokunnan puheenjohtajana 2002–06 sekä sosiaalidemokraattien ryhmänjohtajana 2014–17. Vuonna 2017 hänet valittiin infrastruktuuriministeriksi Stefan Löfvenin johtamaan hallitukseen.
Yksityiselämä.
Eneroth on naimisissa ja hänellä on poika Jesper, joka on myös poliitikko.
Liederbach am Taunus

Liederbach am Taunus on kunta Main-Taunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota, ja kuuluu Frankfurt am Mainin läntiseen esikaupunkialueeseen.
Maantiede.
Liederbach am Taunus rajoittuu etelässä Frankfurt am Mainiin, muissa ilmansuunnissa on Liederbachin kaltaisia pienehköjä, tiheäänasuttuja esikaupunkikuntia. Etäisyys Frankfurtin keskustan Hauptwachelta on neljätoista kilometriä länteen.
Liederbach muodostuu osa-alueista Niederhofheim ja Oberliederbach. Ne olivat aiemmin itsenäisiä kuntia, jotka liitettiin toisiinsa 1971. Osa-alueet ovat kasvaneet yhteen, rakennetun alueen sisällä on niin kutsuttu Grüne Mitte. Se on laajahko viheralue, jonka halki virtaa Liederbachjoki, joka on Mainin 16-kilometrinen sivujoki.
Historia.
Niederhofheim, Oberliederbach ja Unterliederbach perustettiin todennäköisesti vuoden 550 tienoilla. Ensimmäinen alueeseen liittyvä asiakirjamaininta on vuodelta 791 muodossa Leoderbach. Oberliederbach ja Niederhofheim päätyivät 1800-luvun alussa osaksi Nassaun herttuakuntaa, ja sitä myöten osaksi Preussia vuonna 1866.
Liederbachissa on useita historiallisia ristikkotaloja.
Talous ja liikenne.
Liederbachin talousmaantieteellinen sijainti on suotuisa. Paikkakunta sijaitsee 1902 avatun Königsteiner Bahn -rautatien varrella. Asemia on kaksi: Liederbach Süd paikkakunnan eteläosan liiketoiminta-alueella ja Liederbach Bahhhof paikkakunnan keskustan eteläreunalla. Moottoritie BAB 66 kulkee Liederbachin eteläpuolitse.
Djiguiya de Koloni

Djiguiya de Koloni on maalaiskunta Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Koloni sijaitsee 50 kilometriä Yanfolilasta itään. Kunnassa on 6 900 ja keskuskylässä 1 400 asukasta (vuonna 2009).
Djiguiya de Kolonin kunnan pinta-ala on 770 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Yanfolilan piirin Gouananin, lännessä Wassoulou-Ballén, luoteessa Bolo-Foutan, pohjoisessa Bougounin piirin Kouroulaminin sekä idässä Tiémala-Banimonotién ja Garalon kuntiin. Kunta sijaitsee historiallisella Wasulun alueella. Itärajalla virtaa Baouléjoki.
Kuntaan kuuluu 11 kylää ja kaksi pikkukylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Liäksi on bambaroita, miniankoja ja bozoja.
Liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadekaudella. Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, lehmänpapu, riisi, maapähkinä, puuvilla ja vihannekset. Hedelmätarhat tuottavat mangoja ja cashewpähkinöitä. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Palveluihin kuuluvat alakoulut, yläkoulu ja terveyskeskus.
Eha Lättemäe

Eha Lättemäe (2. lokakuuta 1922 Viljandi, Viro – 14. marraskuuta 2012) oli virolainen runoilija. Hänen esikoiskokoelmansa "Oma sammude varjust" ilmestyi 1968. Lättemäe on kääntänyt kirjallisuutta virosta suomeen ja suomesta viroon.
Lättemäen vanhemmat olivat opettajia. Hän kirjoitti ensimmäisen – vapaamittaisen – runonsa kahdeksanvuotiaana. Hän valmistui Tarton yliopistosta 1948 historia pääaineena. Isä oli määritelty "kansan viholliseksi", joten Lättemäe ei saanut työtä historioitsijana, ja hän joutui elämään kulttuurisessa eristyksessä. Hän oppi suomea kuuntelemalla Suomen Yleisradion ohjelmia ja alkoi kirjoittaa suomeksi.
Lättemäe sai vuonna 2008 Juhan Liivin runopalkinnon.
Kriftel

Kriftel on kunta Main-Taunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota, ja kuuluu Frankfurt am Mainin läntiseen esikaupunkialueeseen.
Maantiede.
Kriftel rajoittuu koillisessa Frankfurt am Mainiin, muissa ilmansuunnissa on Kriftelin kaltaisia pieniä ja keskisuuria, melko tiheäänasuttuja esikaupunkikuntia. Etäisyys Frankfurtin keskustan Hauptwachelta on viisitoista kilometriä länsilounaaseen ja Wiesbadenin keskustasta saman verran itään. Kriftelin alueella virtaa Mainin 32-kilometrinen sivujoki Schwarzbach. Paikkakunta on niin sanottu Kerngemeinde, ydinkunta, eikä siten jakaudu osa-alueisiin.
Historia.
Roomalaiset asuttivat nykyisen Kriftelin aluetta ajanlaskun ensimmäisellä vuosisadalla. Noin vuonna 260 he jättivät alueen käytyään useita sotia alemanneja ja frankkeja vastaan. Varhaisimmat kirjalliset maininnat Kriftelistä ovat 700-luvun lopulta. Paikkakunta siirtyi Mainzin vaaliruhtinaskunnan vaikutuspiiriin noin vuonna 1400. Kolmikymmenvuotinen sota oli Kriftelille tuhoisa, ruotsalaiset hirttivät paikkakunnan pastorin Johann Wagnerin 1635. Vuonna 1649 Kriftelissä oli enää kolmetoista kotitaloutta. Kriftel siirtyi maallisen vallan alle 1803, ja siitä tuli osa Nassaun herttuakuntaa ja edelleen Preussia vuonna 1866. Kriftel yritettiin liittää Hofheimiin 1970-luvulla, mutta hanke raukesi. Paikkakunnan väkiluku ylitti 10 000:n rajan 1980-luvun lopulla.
Kriftelin arkkitehtuuria edustavat muun muassa Bonifatiuskapelle (1958), katolinen kirkko St. Vitus (1868) ja monitoimitalo Schwarzbachhallen. Huomattava viihdekeidas on kahdeksan tuhannen neliömetrin laajuinen Parkbad. Alte Kriftel, Vanha Kriftel, restauroituine ristikkotaloineen muistuttaa menneiden aikojen talonpoikaisesta elämäntyylistä.
Talous ja liikenne.
Kriftelin talousmaantieteellinen sijainti on suotuisa. Paikkakunta ei ole pelkästään palvelualojen varassa, vaan myös teollisuutta on monipuolisesti. Kriftelin maaperä ja paikallisilmasto on maatalouden kannalta edullinen, paikkakunta tunnetaan nimellä "Obstgarten des Vordertaunus", "Etu-Taunuksen hedelmätarha". Kriftelin rautatieasema sijaitsee Main-Lahn-radan varrella. Moottoritie BAB 66 kulkee paikkakunnan itäpuolitse.
Grabbskog Storträsket

Grabbskog Storträsket on metsäjärvi Raaseporissa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Tammisaaresta on kuusi kilometriä luoteeseen.
Maantiede.
Grabbskog Storträsketin mutkittelevan rantaviivan pituus on 19 239 metriä. Etäisyys järven etelärannalta pohjoisrannalle on 3,7 kilometriä. Järveen kuuluu pitkä ja kapea etelälounaaseen työntyvä lahti, josta lähtee laskuoja 250 metrin päässä sijaitsevaan Långträsketiin. Grabbskog Storträsketissä on 21 saarta, joista kaksi on yli hehtaarin laajuisia ja viisi alle aarin laajuisia. Suurimmat saaret ovat Tallholmen järven länsiosassa ja Råholmen itäosassa. Järven rannat ovat suurimmaksi osaksi metsämaata, pientaloja on useita. Grabbskog Storsträsketin länsipuolella sijaitsee tekojärvi Gennarbyviken, järvien välissä on luonnonsuojelualue.
Grabbskog Storträsketin ekologinen tila on hyvä, vesitilavuus on 5 270 000 kuutiometriä.
Grabbskog Storträsket (82.008.1.005) kuuluu Storträsketin valuma-alueeseen (82.008), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Grabbskog Storträsket on Storträsketin alueen laajin vakavesi, seuraavaksi laajimmat ovat Västerby Storträsket ja Långträsket.
Renée Sintenis

Renée Sintenis (syntymänimeltään Renate Alice Sintenis; 20. maaliskuuta 1888 Glatz – 22. huhtikuuta 1965 Berliini) oli saksalainen kuvanveistäjä.
Vuonna 1917 Sintenis avioitui saksalaisen taidemaalarin ja kirjailijan Emil Rudolf Weissin kanssa.
Sintenis menestyi vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisissa, joissa hänet palkittiin pronssimitalilla patsaissa teoksellaan "Footballeur" (). Olympiateoksensa lisäksi Sintenis on veistänyt moottoritien välialueella olevan "Berliinin karhu" -veistoksen (1932), jonka jäljennös on Berliinin elokuvajuhlilla jaettava Kultainen karhu" -palkintopatsas.
Colusa

Colusa on kaupunki Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 6 411. Kaupunki on Colusan piirikunnan hallintokeskus.
Chowchillan pormestarina toimii Josh Hill.
Väestö.
Kaupungin asukkaista 87,34 prosenttia on valkoisia, 2,70 prosenttia afroamerikkalaisia, 1,49 prosenttia aasialaisia ja 0,64 prosenttia intiaaneja. 13,90 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 36,4 vuotta.
Jeep Compass

Jeep Compass on Jeepin vuodesta 2006 lähtien valmistama keskikokoinen crossover-tyyppinen automalli.
Jeep Compass MK49 (2006–2016).
Ensimmäisen sukupolven Compass esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2006. Sen muotoilu perustuu samannimiseen konseptiautoon, joka oli esillä samassa näyttelyssä vuonna 2002. Konseptimalli oli kaksiovinen, kun taas tuotantoversiossa sen sijaan on myös takaovet. Takaovien kahvat on kuitenkin piilotettu C-pilareihin, mikä luo vaikutelmaa kaksiovisuudesta. Compass perustuu Mitsubishin ja Chryslerin yhteistyössä kehittämälle pohjalevylle.
Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Compass sai tulokseksi kaksi tähteä viidestä. Pistemenetykset tulivat suurilta osin puutteellisesta jalankulkijaturvallisuudesta sekä aktiivisten turvajärjestelmien puuttumisesta.
Vuonna 2011 Compassin ulkonäköä muokattiin vastaamaan uutta Grand Cherokee -mallia. 
Jeep Compass MP (2016–).
Toisen sukupolven Compass esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2016. Ensimmäisen sukupolven Compassin lisäksi se korvasi myös Jeep Patriotin. Auto perustuu samalle Fiat Chrysler Automobilesin pohjalevylle kuin esimerkiksi Jeep Renegade ja Fiat 500X.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Compass sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Kantonin autonäyttelyssä marraskuussa 2020 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut malli. Ulkoiset muutokset olivat vähäisiä, mutta sisällä auto sai täysin uuden kojelaudan ja ohjauspyörän.
Långträsket (Raasepori, Hylta)

Långträsket on metsäjärvi Raaseporissa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 30,3 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on kuusi kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede.
Långträsketin mutkittelevan rantaviivan pituus on 6 587 metriä. Saaria ei ole. Rikkonaisen rantaviivan seurauksena Långträsketin ulottuvuudet ovat järven pinta-alaan nähden suuria, etäisyys lounaiskolkasta koilliskolkkaan on 1,3 kilometriä. Rannat ovat suurimmaksi osaksi metsämaata, etelärannan Brännmossabergenillä on joitakin pientaloja. Långträsketiin virtaa laskuoja pohjoisesta Grabbskog Storträsketistä. Länsipuolella sijaitsee tekojärvi Gennarbyviken, kaakossa on Västerby Storträsket. Långträsketin kaakkoisrannalta virtaa laskuoja Långträsketin ja Västerby Storträsketin välissä sijaitsevalle Hjortronmossenin suolle.
Långträsket (82.008.1.004) kuuluu Storträsketin valuma-alueeseen (82.008), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Långträsket on Storträsketin alueen kolmanneksi laajin vakavesi.
Geishakuulat

Geishakuulat ovat pieniä kuulia, joita käytetään seksuaalisen mielihyvän tuottamiseen sekä lantionpohjalihasten treenaamiseen.
Geishakuulia käytetään asettamalla ne emättimen sisälle ja jännittämällä lantionpohjalihaksia niin, että kuulat pysyvät sisällä. Niiden käytöllä on lukuisia terveysvaikutuksia. Ne parantavat ryhtiä, ehkäisevät virtsankarkailua, parantavat suolen toimintaa ja auttavat kehoa palautumaan synnytyksestä. Lihastreenin yhteydessä kuulat stimuloivat ja kiihottavat seksuaalisesti. Lantionpohjalihasten ollessa paremmassa kunnossa on myös helpompi sekä saada että hallita orgasmeja. Ne voivat myös lievittää kipuja yhdynnän aikana, vähentää emättimen kuivuutta ja lisätä seksuaalista viettiä sekä mielihyvää.
Kuulia on eri painoisia, kokoisia ja ne voivat olla materialtaan esimerkiksi silikonisia, muovisia, metallisia tai marmorisia. Kuulien sisällä on pienet metallikuulat, jotka liikkuessaan aiheuttavat tärinää. Motorisoiduissa geishakuulissa on metallikuulan sijasta sisällä vibraattori, jonka voimakkuutta voi itse säädellä. Geishakuulia on monenlaisia ja se voi olla esimerkiksi joko yksi kuula tai monta kuulaa yhdistettynä narulla toisiinsa. Modernissa muotoilussa kuula ei välttämättä muistuta ollenkaan kuulaa, vaan voi olla ulkoiselta olemukseltaan ennemminkin sauvamainen.
Carl August Gabriel von Haartman

Carl August Gabriel von Haartman (29. elokuuta 1844 Helsinki – 13. tammikuuta 1927 Lemu) oli suomalainen vapaaherra, tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Von Haartmanin vanhemmat olivat Lars Gabriel von Haartman ja tämän toinen puoliso Eva Vilhelmina Charlotta Mannerheim (1808–1851), jonka vanhemmat olivat kreivi Carl Erik Mannerheim ja Vendla Sofia von Willebrand. Hänen vanhempi sisarensa oli Alexandrina Sofie Lovisa von Haartman (1840–1863), joka avioitui Frans Egenolf Eugen von Knorringin kanssa. 
Hänen puolisonsa oli Lovisa Elisabeth Hedenberg. Von Haartman oli tilanomistaja ja maanviljelijä Lempisaaressa.
Von Haartman oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872, 1891, 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.
Päivi Riipinen

Päivi Riipinen (o.s. Uitto, s. 1957 Oulu) on suomalainen entinen Miss Suomi. Hänet kruunattiin Miss Suomeksi vuonna 1979. Pian missivuotensa jälkeen Päivi avioitui Pekka Riipisen (1955–2025) kanssa. He toimivat yrittäjinä Kuusamossa, jossa heillä on liha- ja kalanjalostus tehdas nimeltään Riipisen Riistaherkut. Vuodesta 2009 yrityksen toiminnasta ovat kantaneet vastuun heidän poikansa Mikael ja Markus Riipinen. Kaikkiaan heillä on viisi lasta ja kuusi lastenlasta. Tyttäristä yksi toimii juristina, toinen pyörittää luontaistuotemyymälää ja nuorin tytär Riipisten riista- ja matkamuistomyymälää Helsingissä kauppakeskus Triplassa.
Kirkon tuhopoltto

Kirkon tuhopoltto on tulipalo, jossa kirkko on sytytetty tahallaan tuleen. Kirkon tuhopoltoille voi olla lukuisia eri motiiveja, esimerkiksi rasismi, uskonnonvastaisuus tai viha ja ennakkoluulot tiettyä uskontoa kohtaan. Usein polttaja sairastaa skitsofreniaa. Toisinaan humalatila on vaikuttanut tekoon. Suomessa on noin kuusi kirkkopaloa vuodessa, joista noin 60 % uskotaan olevan tuhopolttoja. Kirkkojen palaminen maantasalle asti on kuitenkin harvinaista. 
Tunnetuimpiin eurooppalaisiin kirkkojen tuhopolttotapauksiin lukeutuu 1990-luvun Norjan lukuisat kirkkopalot ja niiden black metal -musiikin kytkökset. Vuosina 1992–1996 Norjassa paloi 50 evankelis-luterilaista kirkkoa black metallin nimissä. Muun muassa muusikko Varg Vikernes sekä lukuisat black metal -genren fanit tuomittiin vankilaan kirkkojen polttamisesta. Kirkkoja palaa edelleen samaisen musiikkigenren motivoimana.
Yhdysvalloissa aktiivisten tuhopolttojen kohteena ovat olleet afroamerikkalaiset kirkot, varsinkin 1960- sekä 1990-luvulla. Mustien kirkkoja tuhopoltetaan edelleen aktiivisesti rasismin vuoksi.
Esimerkkejä.
Lisäksi on poltettu muun muassa Rautavaaran puukirkko, Seinäjoen Lakeuden Ristin sakaristo, Isojoen kirkon sakasti, Haapaveden kirkko ja Lapuan Kauhajärven kirkko.
Walter Kempowski

Walter Kempowski (29. huhtikuuta 1929 Rostock, Saksa – 5. lokakuuta 2007 ) oli saksalainen kirjailija. Hän sai 1948 tekaistun vakoilusyytteen perusteella pitkän vankeustuomion, mutta vapautui 1956. Vapauduttuaan Kempowski opiskeli Göttingenissä opettajaksi.
Esikoisteoksessaan "Im Block" (1969) Kempowski kuvaa vankilakokemuksiaan. 1971–1984 ilmestyneessä moniosaisessa perheensä kronikassa hän kuvaa saksalaisen porvariston elämää 1900-luvulla. "Echolot" on kollaasimainen kokoelma kirjeitä, päiväkirjoja, uutisleikkeitä, ja siinä hän kuvaa Saksaa toisen maailmansodan aikana.
Porin oikeustalo

Porin oikeustalo on Porin keskustassa, Itätullin kaupunginosassa sijaitseva, Suomen oikeusviranomaisten käyttämä julkinen rakennus. Rakennuksen pääkäyttäjä on Satakunnan käräjäoikeus. 
Senaatti-kiinteistöjen omistamaa oikeustaloa on kunnostettu esimerkiksi 2010-luvun puolivälissä.
Kentän laidalla

Kentän laidalla on Yle TV1 -kanavalla alkukesästä 2021 ensiesitetty, turkulaisista jalkapallojunioreista ja heidän vanhemmistaan kertova 8-osainen aikuisten draamasarja. Annina Holmbergin käsikirjoittama ja Lauri Nurksen ohjaama minisarja perustuu tuottaja Mats Långbackan alkuperäisideaan.
Juoni.
Kunnianhimoinen fysioterapeutti Erika Jalava valitaan appiukkonsa Esko-Juhanin perustaman jalkapalloseuran 12-vuotiaiden poikien edustusjoukkueen uudeksi joukkueenjohtajaksi kaavoihin kangistuneen Artsi Kovasen tilalle. Valmentajiksi Esko-Juhani hankkii ensin leppoisan savolaisen Villen ja sitten tiukan ruotsalaisammattilaisen Nallen. Erika ei ymmärrä poikansa Marlonin olevan lahjakas jalkapallon lisäksi myös musiikissa, mutta onneksi isä Tuomas, kaverit ja YouTube-seuraajat ymmärtävät. Ruotsista muuttanut turkkilainen ravintoloitsijaperhe kipuilee kulttuurien yhteentörmäyksessä. Ravintolan osakkaaksi tulee jalkapalloseuran rahoittaja Helge Cadenius, jonka vaimo Vanessa vaarantaa ideoineen ravintolan kannattavuuden. Joukkueen kiltti huoltaja Lasse Heiskanen miettii valintaa uravaimonsa Kristiinan ja herttaisen mutta epävakaan kuvataiteilijan Lumikin välillä, jonka kummityttö Julia pelaa poikien joukkueessa.
Tuotanto.
Sarja kuvattiin lokakuusta 2019 kesään 2020 saakka. Keskeisiä tapahtumapaikkoja ovat Turun Port Arthurin puutalomiljöö, Vanha Suurtori, Turun keskuspaloasema ja Turun Urheilupuisto.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Laura Kytölä piti uutuussarjaa henkilökaartiltaan keskiluokkaisena ja heteronormatiivisena, mutta kirjoitti tarinan silti sisältävän monia ”haasteita ja kuolemansyntejä ylpeydestä himoon ja ahneuteen, perheen salaisuuksista mielenterveys- ja rahaongelmiin”. Hänestä tekijöiden kokemusasiantuntijuus jalkapallovanhempina näkyy lopputuloksessa, ja Lauri Nurksen vetävä ohjaus tuo sarjaan huumoria ja trillerimäisiäkin juonteita. "Seura"-lehden Pekka Erosen mielestä sarjan tekijät ja näyttelijät ovat päteviä, mutta kerronnan tempo liian ”kävelyvauhtista”.
Mézin

Mézin on kunta Lounais-Ranskassa Lot-et-Garonnen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 14 kilometriä Néracin kaupungista lounaaseen.
Historia.
Mézin on tunnettu korkinvalmistuksesta, joka alkoi 1700-luvun alussa. Lot-et-Garonnessa oli tuolloin 5 600 hehtaaria korkkitammimetsiä. Vuonna 1906 kaupungissa oli 2 700 asukasta, ja heistä 1 500 työskenteli pienissä tehtaissa, joissa valmistettiin 4-5 miljoonaa korkkia viikossa. Korkkitammet kuitenkin vähenivät, koska ne eivät kestäneet ankaria talvia sen jälkeen kun niistä oli kerätty korkki. Näin kävi erityisesti talvina vuonna 1709 ja 1830. Vuonna 1854 Napoléon III määräsi istutettavaksi rannikkomäntyjä korkkitammimetsien tilalle. Tämän jälkeen kaupungissa valmistettavien korkkien raaka-aine tuotiin Pohjois-Afrikasta ja Portugalista. 1900-luvulla korkin valmistus loppui kaupungissa kokonaan. Vuonna 1983 kaupunkiin perustettiin korkkimuseo, "Le musée du liège et du bouchon". Museossa kerrotaan korkinvalmistuksen historiasta, ja siellä on esillä korkinvalmistuksessa käytettyjä koneita.
Joensuun oikeus- ja poliisitalo

Joensuun oikeus- ja poliisitalo on Joensuun Sirkkalan kaupunginosassa sijaitseva, Suomen oikeus- ja poliisiviranomaisten käyttämä, vuonna 2017 valmistunut julkinen rakennus. Rakennuksen rakennuttaja ja omistaja on Senaatti-kiinteistöt. Talon pääsuunnittelija on Kaj Rajakaltio Arkkitehtitoimisto Hannu Jaakkolasta.
Rakennuksen suurimmat käyttäjät ovat Itä-Suomen poliisilaitos, Pohjois-Karjalan käräjäoikeus ja Syyttäjälaitos (aiempi Itä-Suomen syyttäjänvirasto).
John Wood (vanhempi)

John Wood vanhempi, lisänimeltään Wood of Bath (26. elokuuta 1704 Bath – 23. toukokuuta 1754 Bath) oli englantilainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija, joka loi Bathin kylpyläkaupungin tunnusomaisen ilmeen. John Wood vanhempi muutti Bathin kaupunkikuvan perusteellisesti mukauttamalla sen julkisivut noudattamaan roomalaistyylistä kaupunkisuunnittelua, joka heijasti sosiaalista elämää. Woodia arvostettiin ennen kaikkea yhtenäisten katunäkymien ja rakennuskokonaisuuksien suunnittelijana, vaikka jotkut hänen piirtämistään yksittäisistä rakennuksista ovatkin merkittäviä esimerkkejä palladiolaisesta arkkitehtuurista.
Uransa alkuvaiheessa Wood osallistui Cavendish-Harleyn kiinteistön suunnitteluun Lontoossa. Se jälkeen hän suunnitteli vuonna 1728 ensimmäiset kaupunkinäkymät Bathiin, North ja South Parades -rakennusryhmät. Niitä seurasivat Queen Square vuonna 1735, Pior Park (1735–1748), Royal Mineral Water Hospital (1738) ja Circus (1767–1775), jonka viimeisteli Woodin poika John Wood nuorempi. John Wood suunnitteli lisäksi Bristolin ja Liverpoolin pörssirakennukset, joista jälkimmäisen hän suunnitteli yhdessä poikansa kanssa. Hän suunnitteli myös Bath-Bristolin kanavan sekä Llandaffin tuomiokirkon restauroinnin.
Wood kehitti 1730–1740-luvuilla omintakeisen arkkitehtuuriteorian. Hänen myöhemmät rakennushankkeensa perustuivat uskomukseen, että druidit olivat muinoin perustaneet Bathiin mahtavan sivilisaation, ja heidän arkkitehtuurinsa heijasti jumalaisia suhteita ja symbolismia. Woodin suunnitelmat Circusia varten perustuivat tälle erikoiselle teorialle. Hänen kirjoituksensa "The Origin of Building; or, The Plagiarism of the Heathens Detected" (1741) ja "An Essay Towards a Description of the City of Bath" (1742–1743) kuvastavat Woodin ajatusmaailmaa.
Ngwenyama

Ngwenyama (suomeksi "leijona") on Swazimaan kuninkaan virallinen titteli. Hän toimii maan kanssahallitsijana yhdessä kuningataräidin kanssa.
Swazimaan vaakunassa oleva leijona kuvaa Ngwenyamaa.