Arkkiasemointi

Arkkiasemointi on yksi prepress-työnkulun perusvaiheista. Se tarkoittaa painotuotteen sivujen asettamista painettavalle arkille siten, että painaminen sujuisi mahdollisimman nopeasti, sidonta olisi mahdollisimman yksinkertaista, ja paperihävikki mahdollisimmman vähäistä. Oikein tehty asemointi minimoi painoajan maksimoimalla sivujen määrän konekierrosta kohti. Tavoitteena ovat mahdollisimman alhaiset painatus- ja materiaalikustannukset. Tämän saavuttamiseksi painettava arkki pyritään täyttämään mahdollisimman täyteen.
Tehtävä.
Viisi eri tekijää vaikuttaa sivujen järjestykseen painoarkilla:
Sivujen toistensa suhteen sijoittumisen hahmottamiseksi voidaan tehdä asemointimalli. Tämä tehdään taittelemalla paperiarkit käsin siten kuin ne kulkisivat painon ja taiton läpi. Tavoitteena on pienoismalli, joka helpottaa sivujen sijoittelun suunnittelua painoarkille.
Yllä olevassa esimerkissä on tarkoitus valmistella 16-sivuinen kirja painettavaksi. Arkin etupuolella (front) on kahdeksan sivua ja takana (back) vastaavat kahdeksan sivua. Painon jälkeen paperi taitetaan puoliksi pystysuunnassa (sivu kaksi kääntyy sivua kolmea vasten). Sitten arkki taitetaan uudelleen vaakasuoraan (sivut neljä ja viisi kääntyvät vastakkain). Kolmas taitto suorittaa tämän prosessin loppuun (sivut yhdeksän ja kahdeksan kääntyvät vastakkain). Alla oleva esimerkki näyttää lopputuloksen ennen sidontaa ja leikkaamista.
Perinteiset tekniikat.
Arkkiasemointi on ollut oleellinen osa työnkulkua kirjapainotekniikan varhaisista ajoista lähtien. Kun sivut asemoitiin irtokirjakkeilla, sivuaiheet koottiin metallikehykseen, jota kutsutaan "kehilöksi" , mikä lukittiin paikoilleen kiiloilla.
1900-luvun lopulla ladonta tehtiin valoherkälle filmille käyttämällä valoladontaa. Ladotut pienet arkit yhdistettiin saksitaiton keinoin – leikkaamalla ja liimaamalla – painettavan sivun aihioon eli peistiin (engl. "paste up"). Digitaaliset tekniikat syrjäyttivät valoladonnan 1990-luvulla.
Digitaaliset tekniikat.
Manuaaliset asemointiprosessit aiheuttavat yleensä pullonkauloja koko painotuotannolle. Ensimmäinen digitaalinen asemointiohjelmisto, Impostrip, julkaistiin vuonna 1989. Asemoinnin digitalisoituminen ei ainoastaan varmistanut että taitto ja arkkiasemointi ovat oikein ja paremmalla kohdistustarkkuudella, vaan myös vähensi merkittävästi tavanomaisia asemointivirheitä (esim. asemoijan tarkastelukulmasta asemoitavaan aineistoon syntyneitä pieniä kohdistusvirheitä). Kokonainen kirja voidaan asemoida, ja monimutkaisia ominaisuuksia määrittää hetkessä. Sidontavaihtoehtoja voidaan muuttaa lennossa, ja asetukset voidaan tuottaa useille laitteille kerralla, usein ilman ylimääräistä manuaalista työtä. Digitaaliset työnkulut auttavat vähentämään materiaalikustannuksia, säästämään aikaa ja poistamaan tuotannon pullonkauloja. Digitaaliseen asemointiin on olemassa useita erilaisia lähestymistapoja.
Kun valmista asemointia tarkastellaan näytöllä, sitä voidaan kutsua painajan näkymäksi. Tätä käytetään vastakohtana lukijan näkymälle, joka näyttää valmiin painotuotteen näytöllä sellaisena kuin se näkyy lukijalle. Tyypillisessä lukijan näkymässä vastakkaiset sivut näytetään vierekkäin (eli sivut 2 ja 3 yhdessä).
Asemointivedos.
Asemointivedos on viimeinen testi, joka tehdään ennen painatuksen aloittamista.
Testi tehdään muodostamalla prototyyppi, jotta varmistutaan että asemointi on onnistunut. Tyypillisiä tarkistuksia ovat, että sivut ovat oikeilla paikoilla ja aukeaman yli jatkuvat kuvat kohdistuvat oikein. Tarkoituksena ei ole kuvien, värien tai taiton, eli visuaalisen sommittelun arviointi, koska vedos tulostetaan matalalla resoluutiolla suurkuvamustesuihkutulostimella.
Koska mustesuihkutulostin tulostaa vain paperin yhdelle puolelle, vedos (etu- ja takapuoli) tulostetaan kahdelle erilliselle arkille. Vedokset leikataan ensin aukeaman yli jatkuvien kuvien leikkausvarojen rajan suuntaisesti kohdistuksen tarkastamiseksi. Sitten kaksi arkkia liitetään yhteen muodostamaan yksi arkki, joka on painettu molemmin puolin. Tämä arkki taitetaan sidottavan lehden prototyypiksi. Tätä vedosta saatetaan kutsua yhä sinikopioksi eli sinariksi.