tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anton Škaplerov

Anton Škaplerov (s. 20. helmikuuta 1972 Sevastopol, Ukrainan neuvostotasavalta) on venäläinen kosmonautti. 
Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 2003 sen jälkeen, kun hän oli käynyt useita lentokursseja alkaen peruskoulutuksesta Sevastopolin ilmailukerhossa. Hän on naimisissa ja perheessä on yksi lapsi. Hänen ensimmäinen avaruuslentonsa tapahtui 14. marraskuuta 2011, jolloin hänet laukaistiin lennolla Sojuz TMA-22 Kansainväliselle avaruusasemalle Retkikunta 29:n lentoinsinööriksi.
Aficionado

Aficionado (esp.) tarkoittaa jonkin asian innokasta harrastajaa, alkujaan espanjan kielessä erityisesti härkätaisteluharrastajaa ja -tuntijaa. Termi on tullut käyttöön noin vuonna 1845.Termi on sitten laajentunut tarkoittamaan minkä tahansa aiheen innokasta harrastamista.
Alkuperäinen aficionado ihailee matadoreja ja on kiinnostunut taisteluhärkien kasvatuksesta. Aficionadot jaetaan yleensä kahteen ryhmään, joista "toreristat" ovat kiinnostuneita matadoreista ja "toristat" härkätaisteluista.
Termiä käytetään myös sikarien harrastajista. Vuonna 1992 perustetun alan julkaisun nimi on "Cigar Aficionado", joka on laajentunut yleisesti lifestyle-lehdeksi. Samantapainen on "Guitar Aficionado", jossa esitellään kitaroita keräilykohteina, ja sitä luonnehditaan lehdeksi, jonka aihe on ylellinen elämäntapa.
Punajäkälä

Punajäkälä (lat. "Lichen ruber planus") on kohtalaisen yleinen, krooninen tulehduksellinen iho- tai limakalvotauti. Sitä sairastaa noin 2 % Suomen väestöstä.
Taudin tyypillisimmät oireet ovat yleensä kohtalaisesti kutiavat, etenkin ranteisiin tai nilkkoihin ilmestyvät iholäiskät sekä mahdolliset suun limakalvomuutokset. Joskus muutoksia on myös ruokatorvessa tai terskassa. Se voi aiheuttaa kipua, polttelua sekä arkuutta suun limakalvoilla. Väriltään iholäiskät ovat yleensä sini- tai violetinpunaiset. Niiden päällä on usein valkoisia nauhoja, jotka muodostavat verkkomaisen rakenteen ("Wichamin striat"). Ihon tummumista eli hyperpigmentaatiota voidaan tavata. Tauti parantuu itsestään yleensä 1–2 vuodessa, mutta suun tautimuutokset voivat pysyä useitakin vuosia.
Patogeneesi.
Punajäkälän patogeneesi on huonosti tunnettu. Patogeneesissä ajatellaan olevan kyse CD8+ T-soluvälitteisestä sytotoksisesta immuunireaktiosta ja ihon basaalisessa solukerroksessa voidaan havaita myös muuntuneita antigeenejä. Antigeenit voivat olla seurausta lääkehoidosta tai virusinfektiosta.
Histologia.
Punajäkälän histologisessa kuvassa nähdään lymfosyytti-infiltraattia dermoepidermaalisessa junktiossa. Basaaliset keratinosyytit ovat degeneroituneita ja nekrotisoituneita. Dermoepidermaalinen junktio muuttuu sahalaitaiseksi. Histologiassa nähdään tyypilliset kroonisen ihotulehduksen muutokset: epidermaalista hyperplasiaa, hypergranuloosia ja hyperkeratoosia.
Luettelo Gagarin Cupin voittaneista suomalaisista jääkiekkoilijoista

Tämä on luettelo Gagarin Cupin voittaneista suomalaisista jääkiekkoilijoista. Gagarin Cup on jaettu KHL:n mestarille vuodesta 2009 alkaen. 
Luettelossa pelaajat on lueteltu ensin voitettujen cuppien lukumäärällä, sen jälkeen mestaruusvuosien perusteella ja sitten sukunimen aakkosjärjestyksessä.
Kaurajuuri

Kaurajuuri ("Tragopogon porrifolius") on ruohovartinen kasvi, jota viljellään koriste-, ravinto- ja rohdoskasvina. Sillä on violetinsävyiset, tähtimäiset kukat. Lehdet kasvavat 60 cm pitkiksi. Mehevä juuri muistuttaa palsternakkaa, ja sitä on käytetty juurikkaana 1700-luvun alussa. Myös nuoria, meheviä lehtiä voi syödä. Kaurajuuren hiilihydraateista huomattava osa on inuliinia. Kaurajuurta voidaan käyttää esimerkiksi keitoissa ja muhennoksissa.
Kaurajuuri kasvaa luonnonvaraisena Välimeren alueella, mutta se on levinnyt monin paikoin viljelykarkulaisena.
Gràcia

Gràcia (esp. Gracia) on yksi Barcelonan kaupungin kymmenestä hallintoalueesta. Sitä ympäröivät Eixample etelässä, Sarrià-Sant Gervasi lännessä ja Horta-Guinardó idässä. Vuoden 2005 väestönlaskennassa alueella oli 120 087 asukasta.
Historia.
Gràcian perustivat karmeliitat vuonna 1626. Se säilyi omana kuntanaan aina vuoteen 1897 asti, jolloin useita ympäröiviä kyliä liitettiin Barcelonan kaupunkiin. Eixamplen alueen rakentaminen 1800-luvulla yhdisti Gràcian lopullisesti Barcelonan kasvavaan metropolialueeseen.
Nähtävyydet.
Gràcian alueen ylivoimaisesti tunnetuin maamerkki on El Carmel -kukkulalle rakennettu Antoni Gaudín suunnittelema Güellin puisto. Myös Gaudín ensimmäinen merkittävä työ, Casa Vicens, sijaitsee Gràcian alueella. Sekä Güellin puisto että Casa Vicens kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
Ossip Gabrilowitsch

Ossip Gabrilowitsch (, Osip Solomonovitš Gabrilovitš; ) oli venäläis-yhdysvaltalainen pianisti ja kapellimestari. Gabrilowitsch opiskeli Anton Rubinsteinin oppilaana Pietarissa ja sai Rubinstein-palkinnon 1894. Hän jatkoi opintojaan Theodor Leschetizkyn johdolla ja debytoi Berliinissä 1896. Hän teki ensimmäisen Amerikan-kiertueensa vuonna 1900 ja toimi 1904–1918 Münchenissä kapellimestarina. Gabrilowitsch muutti Yhdysvaltoihin, jonka kansalaisuuden hän sai 1921. Hän konsertoi pianistina sekä johti Detroitin sinfoniaorkesteria kuolemaansa 1936 saakka.
Pianistina Gabrilowitschia kiitettiin ennen kaikkea hänen laulavasta soinnistaan ja pianissimoistaan. Hänen soitolleen oli tunnusomaista nyanssien suuri vaihtelu ja musiikillinen eleganssi. Hänen ohjelmistonsa keskittyi romanttiseen pianomusiikkiin, jonka lisäksi hän myös soitti myös W. A. Mozartin konserttoja. Hänellä oli tapana esittää 19 konserttoa peräkkäin neljän konsertin sarjassa. Gabrilowitsch oli myös ensimmäisiä pianisteja, jotka levyttivät kamarimusiikkia.
Braid

Braid on Jonathan Blowin kehittämä tasohyppelyä ja ongelmanratkontaa yhdistävä videopeli, joka julkaistiin 6. elokuuta 2008 Xbox 360:n Live Arcade -verkkopalvelussa. Microsoft Windows -versio julkaistiin 10. huhtikuuta 2009. Hothead Gamesin toteuttamat Mac OS X - ja PlayStation 3 -versiot julkaistiin 20. toukokuuta 2009 ja 12. marraskuuta 2009. Ryan C. Gordonin toteuttama Linux-versio julkaistiin 14. joulukuuta 2010 osana toista Humble Indie Bundlea.
"Braidin" tarina kertoo Tim-nimisestä protagonistista, joka pyrkii pelastamaan prinsessan mystisen hirviön kynsistä. Pelattavuus nojaa pitkälti tasohyppelyille tavanomaisiin piirteisiin, kuten yksinkertaiseen mekanikkaan. Hahmo juoksee, hyppii ja kiipeää läpi lineaaristen kenttien, joiden varrella päihitetään vihollisia ja ratkotaan ongelmia. Yksi pelaamisen kannalta olennaisimmista tekijöistä on myös ajan manipuloiminen. Hahmo kykenee esimerkiksi "kelaamaan" aikaa taaksepäin ja palaamaan takaisin kuolleista. Pelaaja etenee tarinassa löytämällä ja kokoamalla kentistä löytyviä palapelin palasia.
Blow suunnitteli "Braidin" kantaa ottavaksi kritiikiksi nykyajan pelinkehityksen tyylisuntauksia kohtaan ja rahoitti kolmivuotisen projektinsa omilla rahoillaan. Taiteilija David Hellman suunnitteli pelin graafisen puolen, mutta hänen työnjälkensä eivät aluksi kelvanneet Blowin visiolle. "Braid" otettiin kuitenkin kriitikoiden keskuudessa hyvin vastaan ja siitä tuli korkeiten arvosteltu peli Xbox Live Arcadessa. Se saavutti myös useita eri palkintoja, kuten GameSpotin valinnan "vuoden parhaaksi tasohyppelyksi".
Rubén Pagnanini

Rubén Oscar Pagnanini (s. 31. tammikuuta 1949 San Nicolás de los Arroyos, Buenos Airesin maakunta) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edusti Argentiinan jalkapallomaajoukkuetta.
Hän edusti seurajoukkueita Estudiantes de La Plata, Club Atlético Independiente ja Argentinos Juniors. Independienten riveissä hän voitti kansallisen mestaruuden 1977 ja 1978. 
Oikea puolustaja Pagnanini lukeutui maailmanmestaruuden saavuttaneeseen vuoden 1978 Argentiinan joukkueeseen, vaikkei hän itse pelannutkaan yhtään ottelua.
Hänen kutsumanimensä oli "El gato" (’kissa’).
Ricardo Villa

Ricardo Julio "Ricky" Villa (s. 18. elokuuta 1952 Roque Pérez, Buenos Aires) on argentiinalainen, keskikentällä pelannut jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Villa edusti Quilmesia, Club Atlético Tucumánia ja Racing Clubia. Yhdessä Osvaldo Ardilesin kanssa hänet ostettiin englantilaisseura Tottenhamiin sen jälkeen, kun kaksikko oli voittanut maailmanmestaruuden Argentiinalle vuonna 1978. Villa pelasi Tottenhamissa viisi vuotta.
Arthur Phillip

Arthur Phillip (11. lokakuuta 1738 – 31. elokuuta 1814) oli brittiläinen amiraali ja Australian ensimmäisen osavaltion Uuden Etelä-Walesin ensimmäinen kuvernööri.
Phillipin nimitti Uuden Etelä-Walesin kuvernööriksi vuonna 1786 lordi Sydney, oikealta nimeltään Thomas Townshend, Sydneyn 1. varakreivi. Uudella Etelä-Walesilla tarkoitettiin nykyisen Australian itäistä puoliskoa ja lähistöllä olevia Tyynenmeren saaria.
Kapteeni Arthur Phillip (josta tuli myöhemmin amiraali) johti ensimmäistä laivastoa, joka lähti Portsmouthista Englannista 13. toukokuuta 1787 ja johon kuului yhdeksän kuljetusalusta ja kaksi sotalaivaa. Ensimmäisen laivaston tehtävä oli perustaa ensimmäinen eurooppalaisten siirtokunta Uuteen Etelä-Walesiin. Laivaston lähtiessä matkustajia ja miehistöä oli noin 1 487. Ensimmäinen alus saapui Botany Bayhin 18. tammikuuta 1788. James Cookin retkikunta oli käynyt Botany Bayssä huhtikuussa 1770 ja suositellut paikkaa uuden rangaistusvankikolonian sijaintipaikaksi. Phillip päätti kuitenkin etsiä parempaa rantautumispaikkaa hieman pohjoisempaa Port Jacksonista, jonka eteläiselle rannalle laivasto teki 26. tammikuuta 1788 maihinnousun paikassa, jonka Phillip nimesi Sydney Coveksi lordi Sydneyn mukaan. Phillip valitsi kolonian paikaksi Sydney Coven makean veden saatavuuden ja paikan suojaisuuden vuoksi. Koloniasta kasvoi myöhemmin Sydneyn miljoonakaupunki. Tammikuun 26. päivää on myöhemmin vietetty Australian kansallispäivänä.
Phillip lähti Uudesta Etelä-Walesista joulukuussa 1792 heikon terveydentilansa vuoksi. Hän kuoli Bathin kaupungissa 1814 ja hänet haudattiin Bathamptonin Pyhän Nikolauksen kirkkoon, jossa on nykyään Australia-kappeli. Phillipin seuraaja Uuden Etelä-Walesin kuvernöörinä oli John Hunter.
Arthur Phillipin mukaan on nimetty muun muassa Melbournen edustalla oleva merenlahti Port Phillip, Victorian osavaltion saari Phillip Island sekä Canberran kaupunginosa Phillip.
Nakhon Ratchasima

Nakhon Ratchasima () on Nakhon Ratchasiman provinssin pääkaupunki Koillis-Thaimaassa. Kaupunki tunnetaan myös nimellä "Khorat" (). 
Khorat on tärkeä silkkiteollisuuden keskus ja rautateiden solmukohta Isanin Bangkokiin yhdistävän koillisen radan varrella. Bangkokiin on matkaa 260 kilometriä. Kaupungin asukasluku on 144 407 henkeä (2009), mikä sijoittaa sen Thaimaan kuuden suurimman kaupungin joukkoon Bangkokin, Nonthaburin, Samutprakanin, Udon Thanin ja Chonburin jälkeen.
Albulasola

Albulasola (, retoromaaniksi "Pass da l'Alvra") on alppisola kaakkoisessa Sveitsissä Graubündenin kantonissa. Tämä 2 312 metriä korkea sola yhdistää pohjoisen Albulajoen laakson eteläiseen, Innjoen varrella sijaitsevaan Engadinin laaksoon.
Solassa kulkee maantie, joka on suljettu talvikuukaudet lokakuulta kesäkuulle. Solan molemmissa päissä sijaitsee hotelli.
Robb Report

Robb Report on ylellistä elämäntapaa esittelevä lifestyle-lehti, joka kertoo varakkaille connoisseureille ylellisyystuotteista, kuten autoista, kelloista ja asunnoista, yleensä tuotteista joihin esimerkiksi keskivertosuomalaisen kuukausipalkalla ei ole mahdollisuuksia. Lehden perusti Robert White 1976 Rolls-Royce-ostoksen kylkiäiseksi.
Robb Report ehdottaa matkasuunnitelmia, joiden yhteydessä kerrotaan varakkuutta vaativista tutustumiskohteista, joita Yhdysvalloissa ovat esimerkiksi Mission Viejo, Beverly Hills, La Jolla, Scottsdale, Palm Beach ja Greenwich.
Robb Reportin sisarlehtinä ilmestyy muutamia muita, kuten Robb Report Collection, Robb Report Vacation Homes, Luxury Home ja Robb Report MotorCycling. Lehdellä on kansainvälisiä painoksia: Robb Report Russia, Robb Report Turkey ja Robb Report China.
Robb Report -brandi myytiin 2002 Curtco Medialle, jonka nimi muuttui muotoon Curtco Robb Media. Sen omistukseen tulivat myös brandit Homes, Motorcycles ja Worth.
Muita CurtCo Median omistamia lehtiä ovat San Diego Magazine, Sarasota, Art &amp; Antiques, and Gulfshore Life.
Punaparsaherne

Punaparsaherne eli parsaherne ("Lotus tetragonolobus") on hernekasvien heimoon kuuluva palkokasvi, jota viljellään sekä ravinnoksi että koristeeksi. Se kasvaa noin 45 cm korkeaksi. Sillä on punaiset kukat ja nelikulmaiset, siivekkäät palot. Kasvista käytetään myös nimeä punaparsamaite.
Parsaherne kasvaa villinä Välimeren seudulla, ja sitä viljellään Länsi-Euroopassa. Välimerellä se kasvaa avoimilla joutomailla ja peltojen rikkaruohona ja on sieltä levinnyt viljansiemenen mukana.
Moshood Bola

 
Moshood Bola (s. 22. heinäkuuta 1968 Nigeria) on entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Tällä hetkellä Bola toimii jalkapalloseura Atlantis FC:n päävalmentajana.
Glacier Express

Glacier Express on sveitsiläinen junareitti, joka kulkee Alpeilla St. Moritzista Churin, Brigin ja Vispin kautta Zermattiin. Yhteyden toteuttavat yhteistyössä paikalliset rautatieyhtiöt Rhätische Bahn (RhB) ja Matterhorn Gotthard Bahn (MGB), joiden liikennöintialueet yhdistyvät Disentiksessä. 
Reitti.
Glacier Expressin reitti on 275 kilometriä pitkä. "Pikajuna" kulkee reitin noin kahdeksassa tunnissa. Reitti on kapearaiteinen (1 000 mm). Reitin korkein kohta on MGI:n rataverkossa, Oberalpissa (2 033 metriä). Reitin jyrkimmissä kohdissa, MGI:n rataosalla, on hammasraide. Reitillä on 91 tunnelia, joista pisin on Furkan pohjatunneli. 
Nähtävyyksiä.
Reitin varrella on useita talviurheilukeskuksia ja muita matkailukohteita: 
Liikenne.
Glacier Express aloitti liikenteensä vuonna 1930. Reitti on nykyään ympärivuotinen, tosin liikenteessä on ollut viime vuosina kannattavuussyistä loka-joulukuussa 6-8 viikon tauko. Aikataulukaudella 2014–15 juna kulkee talvisin (joulu-toukokuussa) kerran päivässä ja kesäisin (touko-lokakuussa) 1-3 kertaa päivässä suuntaansa.
Natriumfosfiitti

Natriumfosfiitti eli natriumfosfonaatti (Na2PHO3) on fosforihapokkeen natriumsuola. Yhdiste esiintyy usein kidevedellisenä muotona Na2PHO3·5H2O.
Ominaisuudet.
Natriumfosfiitti on huoneenlämpötilassa kiintää hygroskooppista ainetta. Yhdiste on pelkistin. Kuumennettaessa se hajoaa, jolloin syntyy myrkyllistä fosfiinikaasua ja osa fosfiitti-ioneista hapettuu fosfaatti-ioneiksi.
Valmistus ja käyttö.
Natriumfosfiittia voidaan valmistaa fosforitrioksidin ja natriumhydroksidin välisellä reaktiolla.
4 NaOH + P2O3 → 2 Na2PHO3 + H2O
Yhdistettä käytetään elohopea(II)kloridin aiheuttaman myrkytyksen hoitoon vastamyrkkynä.
Ajan platinaa

Ajan platinaa on Aarne Tenkasen viides studioalbumi. Se julkaistiin 26. toukokuuta 2010 levymerkillä AXR Music.
Kappale "Kyllä sitä vielä yhdet kestää" julkaistiin 7. toukokuuta albumin ensimmäisenä singlenä.
Murattisyklaami

Murattisyklaami ("Cyclamen hederifolium") on syklaamilaji, jota tavataan Välimeren pohjoisosissa Ranskasta Turkin länsiosiin asti. Lisäksi laji on levinnyt vieraslajina Pohjois-Amerikkaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Se elää metsissä, pensaikoissa ja kivikkoisilla kukkulanrinteillä aina 1 300 metrin korkeudelle asti. Sen kukat ovat vaaleanpunaiset, jokaisen terälehden alareunassa on tummempi V-kirjaimen muotoinen kuvio. Valkokukkaisia muotoja esiintyy varsinkin viljeltyinä, harvemmin luonnossa. Poimulliset, hopeajuovaiset lehdet muistuttavat usein muratinlehtiä, mistä kasvi on saanut tieteellisen nimensäkin. Lehden muoto vaihtelee suuresti, melko soikeitakin lehtiä tavataan.
Lajia viljellään Keski- ja Pohjois-Euroopan puutarhoissa etenkin puiden aluskasvina. Se kestää kylmää paremmin kuin muut syklaamilajit, ja menestyy Suomessakin vyöhykkeillä II ja III.
Simo Zitting (puheenjohtaja)

Simo Pekka Zitting (s. 7. maaliskuuta 1957 Tohmajärvi) on suomalainen lakimies ja ammattiyhdistysjohtaja. Hän on toiminut Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK:hon kuuluvan Suomen Merimies-Unionin puheenjohtajana vuodesta 2000 lähtien.
Zitting valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1988. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli SAK:n juristina ja lakimiehenä lakiasiaintoimistossa. Vuonna 1993 Zitting siirtyi työskentelemään Suomen Merimies-Unionin lakimiehenä ja vuonna 2000 hänet valittiin liiton puheenjohtajaksi.
"Suomen Kuvalehden" toimittaja Tuomo Lappalainen arvosteli keväällä 2012 Zittingin toimintatapoja farssiksi "jopa ay-liikkeen demokratia-asteikolla", kun Astrid Geisor-Goman, Zittingin vastaehdokas puheenjohtajaksi, suljettiin ulos edustajiston kokouksesta. Zitting ei myöskään antanut toimittamassaan unionin "Merimies"-lehdessä palstatilaa haastajalleen, vaikka tämän oli asettanut ehdokkaaksi unionin suurin ammattiosasto. Puheenjohtajavaalissa Zitting voitti Geisor-Gomanin äänin 33–8.
Lokakuussa 2013 Merimies-Unionin entiset aktiivit vihjasivat käynnistäneensä ministeri Heidi Hautalan eroon johtaneen kohun. Hautala valitti joutuneensa ay-liikkeen sylkykupiksi teollisuuden rakennemuutoksen vuoksi. Zitting kutsui Hautalan linjaa "totaalifanaattiseksi".
Työtaisteluita.
Elokuussa 2000 Merimies-Unioni asetti Finnlinesin Finnmerchant-aluksen saartoon ja uhkasi samalla toista laivaa. Finnlines, Suomen laivanpäällystöliitto ja Suomen konepäällystöliitto tuomitsivat toimet laittomina. Yhtiö oli palkannut 28 puolalaista merimiestä mielestään työehtosopimuksen mukaisesti, mutta Zitting oli eri mieltä. Konepäällystöliiton mukaan kyseessä on keino säilyttää suomalainen kauppalaivasto ja työntekijät.
Finnlinesin pääluottamusmiehen mukaan 90 % työntekijöistä tuki Finnlinesin ratkaisua, koska ketään ei irtisanottu. Simo Zittingin sanotaan käynnistävän näyttävästi ay-sotia ja uhraavan rahtilaivastojen miehistöjä suosiakseen häntä puheenjohtajavaalissa äänestänyttä matkustajalaivojen henkilöstöä, jolla on valitsijoiden enemmistö. Kokoomuksen Verkkouutiset kirjoitti vuonna 2000, että Zittingillä on hermostuvan ja räväkän miehen maine.
Pietniemi

Pietniemi () on Porin 29. kaupunginosa. Sen naapurikaupunginosia ovat idässä Viikinäinen sekä etelässä Tuorsniemi ja Leppäkorpi. Muita läheisiä kaupunginosia ovat Vähärauma, Preiviiki, Ulasoori ja Paarnoori. Pietniemi kuuluu Vähärauman koulupiiriin, ja sen postinumero on 28660. Kaupunginosaa halkovat etelästä pohjoiseen kulkeva Vanhakartanontie sekä idästä länteen kulkeva Pietniementie, joka jatkuu pohjoiseen, Mäntyluodontielle asti. Pietniemen eteläpuolella kulkee Kirkkokankaantie, jonka varrella sijaitsee vanha rälssi- ja säteritila, nimeltään Vanhakartano.
Panafrikkalaisuus

Panafrikkalaisuus on yhteiskuntapoliittinen ajattelutapa ja liike, joka pyrkii yhdistämään syntyperäiset afrikkalaiset ja afrikkalaisen perinnön ”maailmanlaajuiseen afrikkalaiseen yhteisöön”. Panafrikkalaisuus pyrkii poliittisesti yhtenäiseen Afrikkaan.
Aate.
Panafrikkalaisuus pyrkii vaalimaan afrikkalaisten historiallista, kulttuurista, henkistä, taiteellista, tieteellistä ja filosofista perintöä. Panafrikkalaisuus eettisenä järjestelmänä etsii arvojaan Afrikan historiasta ja afrikkalaisten yhteisistä kokemuksista orjuutta, rasismia, kolonialismia ja uuskolonialismia vastaan. Moderni panafrikkalaisuus alkoi 1900-luvun vaihteessa. Vaikka panafrikkalaisuus alun perin pyrki maanosan yhtenäisyyteen, se alkoi myöhemmin kattaa myös afrikkalaisen diasporan muun muassa Karibialla, Yhdysvalloissa ja Brasiliassa. Panafrikkalaisuus myös vastustaa eurooppakeskeistä historiakäsitystä ja -näkökohtia ja pyrkii luomaan afrikkalaisia näkökulmia niin historiankirjoitukseen kuin yhteiskuntaankin. Yksi panafrikkalaisuuden merkittävistä saavutuksista on vuonna 2002 perustettu Afrikan unioni, jolla on kunnianhimoisia tavoitteita maanosan poliittisesta yhdentymisestä.
Panafrikkalaiset värit.
Panafrikkalaisuus näkyy nykyään monen afrikkalaisen maan lipussa, perinteiset panafrikkalaiset värit eli vihreä, keltainen ja punainen on johdettu alun perin Etiopian lipusta, joka ainoana afrikkalaisena maana pystyi torjumaan länsimaisen siirtomaavallan. Nykyään parissakymmenessä Afrikan maan lipussa on käytössä panafrikkalaiset värit, jonka lisäksi panafrikkalaiset värit ovat käytössä myös joidenkin Afrikan ulkopuolisten maiden lipuissa, joissa on huomattava afrikkalainen diaspora (esimerkiksi Jamaika).
Rieskala

Rieskala () on Porin 37. kaupunginosa. Sen pohjoispuolella sijaitsee Pihlava, ja läheisiä kaupunginosia ovat Huvilaranta, Metsämaa ja Enäjärvi. Rieskala kuuluu Pihlavan koulupiiriin, ja sen postinumero on 28800. Sitä halkoo Harry Gullichsenintie, ja sen eteläpuolella kulkee Mäntyluodontie. Rieskalassa sijaitsevat Meri-Porin uimahalli, yhtenäiskoulu sekä Pihlavan kirjasto. Meri-Porin lukio lakkautettiin vuonna 2015, ja Meri-Porin, Pihlavan ja Mäntyluodon kouluista muodostettiin Meri-Porin yhtenäiskoulu.
Reckless Love (albumi)

Reckless Love on Reckless Loven esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. helmikuuta 2010. Se ylsi ensimmäisellä viikolla Suomen virallisen listan sijalle 13.
Kappaleista ”One More Time”, ”Beautiful Bomb”, ”Badass”, ”Romance” ja ”Back to Paradise” kuvattiin musiikkivideot.
Blood Feast

Blood Feast on yhdysvaltalainen vuonna 1963 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka ohjasi Herschell Gordon Lewis.
Elokuvasta.
Lewis tunnettiin lähinnä nudismielokuvistaan, ennen kuin siirtyi kauhuelokuviin. Kaikki kriitikot haukkuivat hänet ohjaamansa "Blood Feastin", ja Yhdysvalloissa monet osavaltiot kielsivät elokuvan esityksen. Silti se oli tuottoisa elokuva, sillä aina kun pienet elokuvateatterit ottivat "Blood Feastin" ohjelmistoonsa, yleisöä kävi runsaasti. Elokuvan budjetti oli 24 500 dollaria ja sen arvioidaan tuottaneen 7–30 miljoonaa dollaria. Se kuvattiin kuudessa päivssä Miami Beachin Suez-motellin ympäristössä.
"Blood Feastia" pidetään kauhuelokuvan lajityypin splatterin edeltäjänä. Lewis teki elokuvansa menestyksen innoittamana muitakin samanlaisia elokuvia. "Blood Feast" oli Lewisin veritrilogian ensimmäinen osa. Trilogiaan kuuluivat lisäksi "Two Thousand Maniacs!" ja "Color Me Blood Red".
Yves Racine

Yves Racine (s. 7. helmikuuta 1969 Matane, Québec, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi urallaan 508 NHL-ottelua Detroit Red Wingsin, Philadelphia Flyersin, Montreal Canadiensin, San Jose Sharksin, Calgary Flamesin ja Tampa Bay Lightningin riveissä. Racine teki urallaan puolustajaksi huomattavan paljon pisteitä, esimerkkinä NHL-kausi 1990–1991, jolloin hänen tehonsa Detroitin riveissä olivat 62 ottelussa 7+40=47. 
Racine vieraili SM-liigan Jokereissa kaudella 1998–1999. Hän lopetti uransa Saksan DEL-liigan Adler Mannheimissa kauden 2005–2006 jälkeen.
Maajoukkuetasolla Racine edusti Kanadan maajoukkuetta MM-kilpailuissa 1991 ja 1994, jolloin hän oli mukana voittamassa maailmanmestaruutta.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2010 kokoonpanot

A-lohko.
Kenttäpelaajat
Maalivahdit

Kenttäpelaajat
Maalivahdit
Kenttäpelaajat
Maalivahdit
Kenttäpelaajat
Maalivahdit
B-lohko.
Kenttäpelaajat
Maalivahdit
Kenttäpelaajat
Maalivahdit
Kenttäpelaajat
Maalivahdit
Kenttäpelaajat
Maalivahdit
C-lohko.
Kenttäpelaajat
Maalivahdit

Kenttäpelaajat
Maalivahdit

Kenttäpelaajat
Maalivahdit

Kenttäpelaajat
Maalivahdit
D-lohko.
Kenttäpelaajat
Maalivahdit

Kenttäpelaajat
Maalivahdit

Kenttäpelaajat
Maalivahdit

Kenttäpelaajat
Maalivahdit
Eclipse (soundtrack)

The Twilight Saga – Eclipse: Original Motion Picture Soundtrack on soundtrack vuoden 2010 yhdysvaltalaiseen elokuvaan "Twilight – Epäilys". Soundtrackin julkaisi Chop Shop Records yhdessä Atlantic Recordsin kanssa 8. kesäkuuta 2010.
Soundtrack.
Tausta.
Albumia edeltää kaksi soundtrack-levyä: Twilight: Original Motion Picture Soundtrack (2008) ja The Twilight Saga – New Moon: Original Motion Picture Soundtrack (2009). Kummatkin ovat vastaavasti soundtrack-levyjä "Twilight – Epäilyksen" edeltäville elokuville "Twilight – Houkutus" (2008) ja "Twilight – Uusikuu" (2009). 
"Twilight – Houkutuksen" soundtrackin sävellyksistä vastasi Carter Burwell. Chop Shop Records julkaisi soundtrackin yhdessä Atlantic Recordsin kanssa 4. marraskuuta 2008. "Twilight – Uudenkuun" soundtrackin, jonka kappaleet on valinnut musiikkisuunnittelija Alexandra Patsavas, julkaisi Chop Shop Records yhdessä Atlantic Recordsin kanssa 16. lokakuuta 2009. Molemmat soundtrack-levyt ovat parhaimmillaan sijoittunut sijalle 1 Billboard 200 - listalla.
Tuotanto.
Lokakuussa 2009 Muse kertoi MTV:n haastattelussa, että yhtye saattaisi olla valmis tekemään kappaleita myös "Twilight – Epäilys" -elokuvaa varten. Muse on luovuttanut kappaleitaan kahteen edelliseen sarjan elokuvaan. Toukokuun alussa Stephenie Meyer kertoi virallisilla kotisivuillaan, että Muse tekee elokuvan soundtrack-levylle kappaleen, josta tulee myös heidän singlensä. Kappale on nimeltään "Neutron Star Collision (Love is Forever)". Kyseinen single julkaistiin 17. toukokuuta 2010. Toukokuussa 2010 ilmoitettiin, että latinalaisamerikkalainen bändi Jesse &amp; Joy kuullaan myös soundtrack-levyllä.
Markkinointi.
Toukokuun puolivälissä julkaistiin pätkä Musen singlestä "Neutron Star Collision (Love is Forever)". Single julkaistiin kokonaisuudessaan 17. toukokuuta 2010. Sen musiikkivideo julkaistiin 20. toukokuuta 2010 ja se sisältää kohtauksia elokuvasta. 2. kesäkuuta 2010 ilmoitettiin Twitterin kautta, että soundtrack on kuunneltavissa seuraavan 24 tunnin ajan.
Vastaanotto ja listasijoitukset.
Kesäkuuhun mennessä soundtrack on saanut hyvän vastaanoton: "Entertainment Weekly" antoi soundtrackille arvosanan B+. Billboard 200 -listalla soundtrack sijoittui sijalle 2. "Allmusic" antoi soundtrackille neljä tähteä viidestä. Metacriticin antoi soundtrackille painotetuksi keskiarvokseen 76, ilmaisten "yleisesti myönteisiä palautteita". Vastaanotto on suurimmaksi osakseen ollut parempi kuin "New Moonin", uutamia poikkeuksia lukuun ottamatta.
Score.
Eclipse – The Score sisältää Howard Shoren elokuvaan tekemät sävellykset. Shore korvasi säveltäjä Alexandre Desplatin, joka sävelsi musiikin elokuvasarjan toiseen osaan "Twilight – Uusikuu". Shore on säveltänyt musiikkia esimerkiksi elokuvaan "Taru sormusten herrasta". Toukokuussa 2010 score-levyn ilmoitettiin ilmestyvän 29. kesäkuuta 2010.
Sphincterochila insularis

Sphincterochila insularis on "Sphincterochilidae"-heimoon ja "Sphincterochila"-sukuun kuuluva kotilolaji. Laji kasvaa 10–11 × 14–16 mm:n kokoiseksi. Lajin kuori on väriltään valkoinen. "Sphincterochila insularis" on termofiilinen laji, ja se kesähorrostaa erittäin kuumilla ja auringonpaisteisilla kalkkikivialueilla.
"Sphincterochila insularis" on Välimeressä sijaitsevan ja Kreikalle kuuluvan Antikytheran saaren kotoperäinen laji.
Luettelo televisiosarjan Castle jaksoista

Seuraava lista on luettelo ABC:n televisiosarjan "Castle" jaksoista. Sitä esitetään Suomessa Nelosen ja Heron kanavilla.
"Castlessa" näyttelevät Nathan Fillion, joka esittää kuuluisaa rikoskirjailijaa Richard Castlea, sekä Stana Katic, joka esittää NYPD:n murhaetsivää Kate Beckettia.
Yhteenveto.
&lt;onlyinclude&gt;&lt;/onlyinclude&gt;
Jaksot.
Ensimmäinen tuotantokausi.
Castlen ensimmäinen tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 9. maaliskuuta 2009.
Toinen tuotantokausi.
Castlen toinen tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 21. syyskuuta 2009.
Kolmas tuotantokausi.
Castlen kolmas tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 20. syyskuuta 2010.
Tatra T13

Tatra T13 oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama kevyt kuorma-auto. Sen rakenne perustui vuonna 1923 esiteltyyn T11-henkilöautoon. T13:n valmistus alkoi 1924 ja jatkui virallisesti vuoteen 1933 asti, mutta viimeinen yksilö valmistui vuonna 1935.
Kaksiakselisen, takavetoisen T13:n omamassa oli 1 000 kg ja se kykeni versiosta riippuen kuljettamaan 800–1 200 kg hyötykuorman. Sen huippunopeus oli 45 km/h. Auton alustalle valmistettiin myös muutamia linja-autoja.
Teknisiä tietoja.
Moottori.
Ensimmäisissä autoissa käytettiin T11:n moottoria, mutta vuodesta 1926 autossa oli hieman tehokkaampi T12:n voimanlähde.
Moottori oli tyypiltään kaksisylinterinen, ilmajäähdytteinen bokserimoottori. Sen takana olleessa vauhtipyörässä oli tuuletin, jonka ympärillä oli ilmavirtaa ohjaava kokoojapelti. Moottorin lohko oli valmistettu kevytmetallista. Polttoaineensyötöstä vastasi Zenith 26 ABC -kaasutin.
Autossa oli Boschin magneettosytytys ja sytytysennakkoa voi säätää käsin. Moottori oli varustettu sähköisellä käynnistysmoottorilla. Sähköjärjestelmä oli 6-volttinen.
Voimansiirto ja alusta.
Myös alustan rakenne muuttui samalla hieman kun T12 korvasi T11:n.
Moottorin takana oli kuiva nelilevyinen kytkin, joka välitti voiman neliportaiseen vaihteistoon. Vaihteisto oli kiinnitetty takapäästään keskusputkirunkoon, jonka sisällä kulki voimansiirtoakseli. Runkoputken takapäässä oli tasauspyörästö, johon oli rakennettu heilurityyppinen erillisjousitus. Taka-akseli oli jousitettu poikittain asennetun, puolielliptisen lehtijousen avulla, joka oli kiinnitetty keskeltä tasauspyörästön runkoon ja päistään jarrukilpiin. Auton moottori makasi jäykällä etuakselilla olleen poikittaisen lehtijousen päällä. Näin ollen myös moottori ja vaihteisto toimivat osana kantavaa rakennetta. Rakenne oli erittäin jäykkä ja toimi erinomaisesti hankalissa maasto-olosuhteissa.
Ensimmäisissä yksilöissä oli takana mekaanisella välityksellä toimivat rumpujarrut eikä etujarruja ollut. Kummassakin jarrurummussa oli kaksi paria jarrukenkiä, joista toinen pari oli seisontajarrua varten. Kun autossa alettiin käyttää T12:n komponentteja, myös etuakselille asennettiin jarrut ja takapyörillä oli enää yhdet parit jarrukenkiä, jotka toimivat sekä käyttö- että seisontajarruina.
Sotilaskäyttö.
Tšekkoslovakian asevoimat ei ollut kiinnostunut käyttämään T13-mallia motorisoinnissaan. Huomio kiinnittyi maastokelpoisemman, kolmiakselisen ja kantavuudeltaan 1,5-tonnisen T26-mallin kehittämiseen.
Armeijalle kuitenkin toimitettiin kolme T13:aa. Ensimmäinen, kantavuudeltaan yhden tonnin kuorma-auto myytiin 1926. Vuotta myöhemmin myytiin yksi T13:n alustalle rakennettu linja-automuunnelma. Vuonna 1931 myytiin vielä vankienkuljetusautoksi rakennettu muunnelma.
Aiheesta muualla.
Teknisiä tietoja ja kuvia
Tripolin kansainvälinen lentoasema

Tripolin kansainvälinen lentoasema () on 34 kilometrin päässä Libyan pääkaupunki Tripolin keskustasta sijaitseva kansainvälinen lentoasema. Lentoasema toimii kansallisen yhtiön Libyan Airlinesin sekä Afriqiyah Airwaysin ja Buraq Airin solmukohtana. Lentoasemalla on kaksi kiitotietä, yksi 3,6 kilometrin mittainen ja ILS-lähestymislaitteilla varustettu kiitotie ja yksi 2,6 kilometrin mittainen kiitotie.
Lentoaseman kautta kulki yli kolme miljoonaa matkustajaa 2008. Lentoasemalle on rakenteilla kaksi uutta terminaalia.
Lowell Weicker

Lowell Palmer Weicker, Jr. (16. toukokuuta 1931 Pariisi, Ranska – 28. kesäkuuta 2023 Middletown, Connecticut) oli yhdysvaltalainen poliitikko.
Weicker edusti alun perin republikaanista puoluetta. Hän oli vuosina 1969–1971 jäsenenä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa, Connecticutin osavaltion 4. vaalipiirin edustajana. Ennen valintaa Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen hän oli toiminut Connecticutin edustajainhuoneen jäsenenä
ja Greenwichin kaupungin First Selectmanina. Vuonna 1970 hän pyrki ja tuli valituksi Yhdysvaltain senaattiin. Liberaalina republikaanina tunnettu Weicker oli senaattorina kolme kuusivuotista kautta, vuodet 1971–1989, ja oli ehdolla myös vuonna 1988, jolloin hän hävisi niukasti demokraattiehdokas Joe Liebermanille. Lieberman esiintyi kampanjan aikana Weickeria konservatiivisempana ehdokkaana ja muun muassa "National Review" -lehden perustaja, konservatiivi William F. Buckley, Jr. osoitti tukensa Liebermanille.
Weicker jätti republikaanisen puolueen ja pyrki vuonna 1990 Connecticutin kuvernööriksi perustamansa A Connecticut Partyn ehdokkaana. Hän voitti vastaehdokkaansa, demokraatti Bruce Morrisonin ja republikaani John G. Rowlandin, ja toimi kuvernöörinä vuosina 1991–1995. Hän ei pyrkinyt jatkokaudelle vuonna 1994, jolloin hänen seuraajakseen valittiin John G. Rowland. Kuvernööriaikansa jälkeen Weicker on profiloitunut muun muassa Irakin sodan vastustajana. Yhdysvaltain presidentinvaalissa 2008 hän tuki demokraatti Barack Obamaa.
Weicker suoritti tutkintonsa Yalen yliopistossa (1953), jossa hän opiskeli politiikan tutkimusta, ja University of Virginia School of Lawissa (1958). Vuosina 1953–1955 hän palveli Yhdysvaltain maavoimissa Korean sodassa. 
Weicker oli kolmesti naimisissa. Hän oli naimisissa ensimmäisen vaimonsa Marie Louisen kanssa 24 vuotta, vuoteen 1977, ja he saivat kolme lasta, kaikki poikia. Toisen vaimonsa Camillen kanssa Weicker meni naimisiin vuonna 1977 ja he saivat kaksi poikaa. Vuodesta 1984 hän oli naimisissa Claudian kanssa.
Tulikruunukerttuli

Tulikruunukerttuli ("Myiothlypis coronata") on luoteisessa Etelä-Amerikassa elävä kerttuleihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan tulikruunukerttuli on noin 15 cm. Tulikruunukerttulin selkä, siivet ja pyrstö ovat väriltään oliivinvihreät. Päälaella on leveä oranssi raita, jota reunustavat kapeammat mustat raidat. Päässä on lisäksi mustat silmäkulmajuovat. Pää, rinta ja kaula ovat harmaat. Kaula ja rinta ovat hieman päätä vaaleammat. Tulikruunukerttulin vatsa on keltainen. Laji eroaa muista alueen kerttuleista harmaan värin runsauden perusteella.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Tulikruunukerttulia tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia tavataan metsistä ja metsien reunamilta 1 400–3 100 metrin korkeudessa.
Elintavat ja pesiminen.
Tulikruunukerttulit parit ja parvet liikkuvat hyppien kasvuston kuten köynnösten ja puiden oksien seassa. Laji seuraa usein muiden kerttulilajien muodostamia parvia.
Pesimäkausi kestää toukokuusta kesäkuuhun. Pesään naaras munii valkoisia ruskeapilkullisia munia.
Andrei Zubov

Andrei Nikiforovitš Zubov (), kirjailijanimeltään Pit’u Öńö (komipermjakiksi Питю Öньö; 25. marraskuuta 1899 – 8. syyskuuta 1937) oli komipermjakkilainen kirjailija ja kulttuurityöntekijä.
Zubov syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Permin Komin Kudymkarin piirin Verh-Invan kylässä. Koulunkäynnin jälkeen hän työskenteli lennätinlaitoksessa ja palveli Puna-armeijassa. Vuodesta 1922 lähtien Zubov opetti komipermjakin kieltä ja opiskeli Permin yliopistossa. Sieltä valmistuttuaan hän laati oppikirjoja, kehitti komipermjakin ortografiaa ja terminologiaa.
Zubovia pidetään yhtenä komipermjakkien kirjallisuuden perustajista. Vuonna 1923 ensimmäisessä komipermjakinkielisessä kaunokirjallisessa julkaisussa "Goradźuĺ" julkaistiin hänen runonsa "Kökö gorttöm" (”Kukkuu koditon”), joka nykyään tunnetaan lauluna. Vuonna 1929 Zubovilta ilmestyi runokokoelma "Öndža" ja vuonna 1933 runoelma "Vyĺ tui vylöt" (”Uutta tietä pitkin”). Näytelmää "Pemyt oi pyrjöt" (”Läpi pimeän yön”) esitettiin Kudymkarin teatterissa.
Vuonna 1937 Zubov pidätettiin syytettynä kuulumisesta vastavallankumoukselliseen kapinallisjärjestöön ja Natsi-Saksan tiedustelupalvelun avustamisesta. Hänet teloitettiin saman vuoden syyskuussa. Zubovin maine puhdistettiin vuonna 1956. Kirjailijan valitut teokset ilmestyivät Kudymkarissa vuonna 1963.
Mihail Lihatšov

Mihail Pavlovitš Lihatšov (; 4. marraskuuta 1901 – 4. marraskuuta 1937) oli komipermjakkilainen kirjailija ja kulttuurityöntekijä.
Lihatšov syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Permin Komin Kudymkarin piirin Jogvan kylässä. Koulunkäynnin jälkeen hän opiskeli Jusvan opettajaseminaarissa ja toimi opettajana. Vuosina 1926–1930 Lihatšov työskenteli kudymkarilaisen Göriś-lehden toimituksessa, opiskeli sittemmin Moskovassa ja vuodesta 1933 lähtien laati komipermjakinkielisiä oppikirjoja. Vuonna 1934 Lihatšov osallistui Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäiseen edustajakokoukseen ja tutustui Maksim Gorkiin.
Lihatšovia pidetään yhtenä komipermjakkien kirjallisuuden perustajista. Hän aloitti kirjailijanuransa 1920-luvulla lastenrunoilijana. 1920–1930-lukujen vaihteessa Lihatšovilta ilmestyi ajankohtaisille yhteiskunnallisille aiheille omistettuja teoksia: kertomukset "Delegatka" (”Naisedustaja”), "Viĺ tujöt" (”Uutta tietä pitkin”), "Ikota" (”Hurmahenkinen”), runoelma "Koźintög" (”Ilman myötäjäisiä”) ym. Vuonna 1936 julkaistiin Lihatšovin kirjoittama ensimmäinen komipermjakinkielinen romaani "Menam zon" (”Poikani”), joka kuvaa maaseudun elämää ennen vallankumousta ja Venäjän kansalaissodan aikana. Romaania pidetään komipermjakkien 1930-luvun proosakirjallisuuden parhaana teoksena.
Vuonna 1937 Lihatšov pidätettiin syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Hänet teloitettiin syntymäpäivänään saman vuoden syyskuussa. Kirjailijan maine puhdistettiin vuonna 1956. Hänen valitut teoksensa julkaistiin Kudymkarissa vuonna 1959.
Muistojen polku

Muistojen polku ("A Walk to Remember") on yhdysvaltalainen romanttinen elokuva vuodelta 2002. Elokuvan ohjasi Adam Shankman ja sen pääosissa olivat Shane West ja Mandy Moore. Elokuva perustuu Nicholas Sparksin saman nimiseen romaaniin. 
Juoni lyhyesti.
Landon Carter (Shane West) on kapinallinen nuori ja on koulunsa suosituimpia oppilaita. Jamie Sullivan (Mandy Moore) on taas kiltti, tunnollinen uskovainen tyttö joka ei kuulu koulunsa suosikkeihin. Landon ja Jamie ovat tunteneet toisensa lapsesta saakka, mutteivät koskaan ole olleet ystäviä erilaisuutensa takia. 
Landon joutuu kuitenkin koulun asettaman rangaistuksen vuoksi osallistumaan koulun näytelmään ja antamaan oppilaille tukiopetusta. Näissä merkeissä pari rakastuu toisiinsa. Parin onni on kuitenkin loppumassa lyhyeen sillä Jamie on kuolemansairas. Onneton Landon päättää toteuttaa Jamien unelmia ennen tämän kuolemaa...
Tarja Siimes

Tarja Johanna Siimes (s. 12. tammikuuta 1957 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Teatterin lisäksi hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Uuno Epsanjassa" (1985), "Uuno Turhapuro muuttaa maalle" (1986), "Akallinen mies" (1986), "Jäähyväiset presidentille" (1987), "Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät" (1992), "Vieraalla maalla" (2003) ja "Blackout" (2008). 
Siimes on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti vuodelta 1980, minkä lisäksi hän on suorittanut monia lyhytkursseja muun muassa Teatterikorkeakoulussa ja Taideteollisessa korkeakoulussa.
Siimes näytteli 1970-luvun lopulla Kellariteatterissa sekä avustajana Intimiteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa. Kouvolan Teatterissa hän työskenteli 1981–1984. Hän on näytellyt myös Raivoisissa Ruusuissa, Espoon Teatterissa ja Teatteri Imatrassa. Vuodesta 1984 hän on toiminut freelancerinä.
Siimes on ohjannut Opistoteatterissa Kiljanderin "Sanny Kortmanin koulun" ja Maria Jotunin "Savu-uhrin" sekä Lohjan Teatterissa Agatha Christien "Murhan maalaispappilassa". Hänen roolejaan ovat muun muassa Marguerite Eugène Ionescon näytelmässä "Kuningas kuolee" ja Irma Tampereen Teatterin musikaalissa "Ruma Elsa" (1993).
Tarja Siimes on näyttelijä Pentti Siimeksen ja näyttelijä Elina Pohjanpään tytär.
Eetteri

Eetteri (&lt; ) on sanana peräisin kreikkalaisen mytologian Aitherista, joka oli ”ylemmän taivaan” tai avaruuden henkilöitymä. Sana 'eetteri' voi viitata seuraaviin:
Paula Siimes

Paula Susanna Siimes (s. 20. toukokuuta 1963 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt Suomen Kansallisteatterissa vuodesta 1981.
Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Niskavuori" (1984), "Lumikit – eli kohtauksia naisen elämästä" (1986) ja "Ponterosa". Hän on näytellyt myös sarjoissa "Tulta päin!", "Vihreän kullan maa", "Mustapartainen mies", "Konttori" ja "Sänky". Siimes on esiintynyt myös ohjelmassa "Kymppitonni" ja televisiosarjassa "Salatut elämät" Riitta Sievisen roolissa vuonna 2009. 
Paula Siimes on näyttelijä Pentti Siimeksen ja näyttelijä Elina Pohjanpään tytär. Hänen vanhempi sisarensa on Tarja Siimes. Hän on naimisissa muusikko Juha Lanun kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
ISMN

ISMN () on nuottijulkaisujen standarditunnus (ISO 10957). ISMN on yksilöllinen tunniste painetuille musiikkijulkaisuille sisältäen partituurit ja muut osat. Se on tarkoitettu apuvälineeksi nuottien kustantamiseen ja myyntiin sekä musiikkikirjastotoimintaan. Tunnus helpottaa julkaisun löytymistä ja käsittelyä. Nuottijulkaisujen ISMN vastaa kirjojen ISBN-tunnusta.
ISMN esiteltiin vuonna 1993. Vuodesta 2008 lähtien ISMN määriteltiin numerosarjalla 979-0 alkavaksi 13 numeroa käsittäväksi tunnukseksi kuten EAN-13-viivakoodi. Aiemmin käytössä ollut 'M'-kirjain tunnisteen alussa korvattiin numerolla nolla.
Halosenniemen saha

Halosenniemen saha oli sahalaitos, joka toimi Haukiputaan Halosenniemellä vuosina 1921–1950.
Sahaustoiminta alkoi Halosenniemellä vuonna 1899, jolloin Pirttikariin perustettiin pieni höyrysaha. Sahayhtiön omisti norjalainen liikemies Joakim Andreas Fleischer. Saha joutui lopettamaan toimintansa huonon kannattavuuden takia vuonna 1902. Halosenniemen maa-alueet Fleischer oli vuokrannut Jaakko ja Kalle Haloselta. 
Simossa toimiva Halonen Ångsågs Aktiebolaget, jonka omisti K. A. Fellman, osti lopettaneen Pirttikarin sahan laitteet ja siirsi ne Simoon vuonna 1901 palaneen sahan tilalle. Halonen Ångsågs Aktiebolaget oli ostanut Vasankarin sahan 1898. Yhtiö hankki Halosenniemestä Fleischerin maiden vuokraoikeudet 10.12.1910. Metsänhoitaja K. A. Fellman siirsi sitten vuokraoikeutensa Uleå Oy:lle 7.2.1913.
Sahaustoiminta alkoi uudelleen 1921, kun Rauma Wood Ltd päätti rakentaa uuden sahansa Halosenniemeen Halosenlahden perukkaan. Sahan valmistumista viivästyttivät useat tulipalot, ja se pääsi aloittamaan toimintansa vasta 1923.
1930-luvun alussa Halosenniemen sahan omistanut Rauma Wood Ltd joutui talousongelmiensa takia Kansallis-Osake-Pankin hallintaan. Pankki oli omistajana myös Raahe Osakeyhtiössä, joka omisti läheisen Martinniemen sahan. Yhtiöillä oli jo aiemminkin ollut yhteistoimintaa puunhankinnassa ja uudessa tilanteessa yhteistyö vielä lisääntyi. Vuonna 1936 Halosenniemen saha siirtyi Raahe Osakeyhtiölle ja sahan toiminta jatkui vuoteen 1950 saakka. Viimeiseksi sen omisti "Rauma-Raahe Osakeyhtiö", joka oli muodostettu vuonna 1942 yhdistämällä Rauma Osakeyhtiö (entinen Rauma Wood Ltd) ja Raahe Osakeyhtiö.
Sahan toiminta loppui 13.5.1950, rakennukset myytiin purettaviksi ja poissiirrettäviksi 1951–1952.
Saharakennuksista oli pitkään jäljellä vain voimalan punatiilinen savupiippu. Piippukin on sittemmin purettu. Sen sijaan 1920-luvulta peräisin oleva sahan työntekijöiden asuntoalue on säilynyt mansardikattoisine taloineen. Asuntoalue sijaitsee nauhamaisesti Halosenniemen tien varrella.
Jacques Lacarrière

Jacques Lacarrière (12. syyskuuta 1906 – 28. heinäkuuta 2005) oli ranskalainen jääkiekkoilija, joka osallistui vuosien 1928 ja 1936 talviolympialaisiin.
Hän osallistui viidesti (1930, 1932, 1934, 1935 ja 1937) jääkiekon EM-kisoihin.
Maansa pääsarjassa Jacques Lacarriere pelasi 1928–1931 Club Sportive d'Hiver de Paris -seuran riveissä, kunnes vaihtoi 1931 Français Volants de Paris -joukkueeseen.
Jacques Lacarrière oli yksi Ranskan jääurheiluliiton perustajista 1941.
Hänen kunniakseen pelataan "Trophée Jacques Lacarrière" -palkinnosta Ranskan kiekkomestarin ja maan jääkiekkocupin voittajan välillä.
Lacarrière valittiin IIHF Hall of Fameen vuonna 1998.
Gorizont

Gorizont ( eli horisontti) oli neuvostoliittolainen ja nyt venäläinen geosynkroonisen kiertoradan tietoliikennesatelliittien sarja.
Sen valtioyhtiöiden tuontantoon liittyvä nk. GRAU-koodi on 11F662. Satelliitit painavat 2 110 kg. Niiden suunniteltu elinikä on kolme vuotta. Ne on laukaistu Baikonurista Proton-kantoraketeilla. Satelliitit valmistaa NPO PM.
Satelliitteja on toteutettu 35 kappaletta. Eräs motivaatio satelliittiperheen toteuttamiselle oli vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisten televisioinnin välitys.
Vesikauris

Vesikauris eli kiinanvesikauris ("Hydropotes inermis") on pienikokoinen hirvieläinlaji, joka esiintyy alkuperäisenä itäisessä Aasiassa - Kiinassa ja Korean niemimaalla. Se on vesikauriiden alaheimon (Hydropotinae) ainoa laji, ja jaetaan kahteen alalajiin.
Ulkonäkö.
Vesikauriilla ei ole sarvia ja se on siten ainoa hirvieläinlaji, jonka uroksilla ei ole sarvia aseinaan. Niiden sijasta uroksen yläkulmahampaat ovat kehittyneet noin seitsemän senttimetrin pituisiksi torahampaiksi, joita se käyttää tappeluissa muita uroksia vastaan. Hirvieläimistä vesikauriin lisäksi vain muntjakeilla ja tupsumuntjakilla on vastaavanlaiset torahampaat. Vesikauriin turkki on väriltään kesällä punaruskea ja talvella himmeän ruskea. Vasoilla on kyljissään vaaleita täpliä. Vahvat takaraajat ovat eturaajoja pidemmät. Korvat ovat lyhyet ja pyöreähköt.
Vesikauriin säkäkorkeus on täysikasvuisella uroksella 52 cm ja naaraalla 48 cm. Uros voi painaa 14 kg, naaras on sitä pari kiloa kevyempi.
Elintavat.
Vesikauriin elinympäristöä ovat suot, ruovikot ja matalaa ruohoa kasvavat alueet. Vesikauris elää pääosan elämästään yksin. Jokaisella uroksella on oma reviirinsä. Lajin tiineysaika kestää keskimäärin 176 vuorokautta, ja vasoja syntyy usein kolme kerrallaan.
Erityistä.
Vesikauriin ternimaitoa käytetään kiinalaisessa lääketieteessä ja sen vuoksi lajia metsästetään Kiinassa. Vesikauriita on istutettu Isoon-Britanniaan ja Ranskaan. 
Vesikauris ei nimestään huolimatta ole sukua kääpiövesikauriille eli afrikankääpiökauriille ("Hyemoschus aquaticus"), joka kuuluu kääpiökauriiden (Tragulidae) heimoon.
Partahaikalat

Partahaikalat (Orectolobiformes) on haihin kuuluva rustokalalahko. Lahko käsittään noin 32 lajia jotka jaetaan seitsemään heimoon ja 14 sukuun. 
Partahaikaloilla on kaksi piikitöntä selkäevää ja peräevä, jonka ylälohko yleensä on taakse suuntautunut ja alalohko pieni. Suu on pieni ja kokonaan silmien etupuolella. Silmät ovat pään yläosassa eikä niissä ole vilkkuluonta. Kidusrakoja on viisi. Sieraimet kuonon kärjessä ovat uramaiset ja niissä on yleensä viiksisäikeitä. 
Useimmat lahkon lajit ovat pienikokoisia, mutta poikkeuksen tekee siihen kuuluva maailman suurin kala valashai.
Martin Johansson (suunnistaja)

Martin Johansson (26. syyskuuta 1984) on ruotsalainen suunnistuksen MM-mitalisti ja maastohiihtäjä. Hän edustaa suunnistuksessa ruotsalaista IFK Moras OK:ta.
Johansson voitti kaksi mitalia vuoden 2004 nuorten MM-kisoissa Puolassa: hopeaa pitkällä matkalla ja kultaa viestissä. Aikuisten MM-kisoissa hän oli ensimmäistä kertaa mukana vuonna 2006 Tanskassa sijoittuen sprintissä seitsemänneksi. Tämän jälkeen hän voitti MM-sprintissä pronssia peräkkäisinä vuosina 2007 ja 2008.
Hiihdon maailmancupissa Johansson on sijoittunut parhaimmillaan 12:nneksi Lillehammerin 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa joulukuussa 2015.
Lautta-Pojat

Lautta-Pojat oli helsinkiläinen lentopalloseura. Se pelasi lentopallon miesten pääsarjassa vuosina 1964–69, 1974 ja 1976–1981, minkä jälkeen se yhdistyi Johanneksen Pojat -nimiseen joukkueeseen ja otti nimekseen Hesa. Sen parhaat saavutukset miesten lentopallossa olivat Suomen cupin voitto ja SM-hopea vuonna 1977 sekä SM-pronssi 1976. Myös naisten SM-sarjassa Lautta-Pojat ylsi mitaleille.
Holger Hott

Holger Hott, aikaisemmin Holger Hott Johansen, (8. huhtikuuta 1974) on norjalainen suunnistuksen maailmanmestari. Hän asuu Kristiansandissa ja edustaa Kristiansand OK:ta.
Hott on voittanut urallaan yhteensä neljä MM-mitalia, joista kaksi on kultaista ja kaksi pronssista mitalia. Hän on kuulunut maailman suunnistuseliittiin jo pitkän aikaa, mutta voitti ensimmäisen henkilökohtaisen MM-kultansa vasta vuoden 2006 Tanskan MM-kisojen keskimatkalla. Hän löi hopeaa voittaneen Jarkko Huovilan ainoastaan yhdeksällä sekunnilla. Toinen kulta tuli Japanin MM-kisoista 2005 viestissä, jossa hän juoksi avausosuuden.
Hott on myös voittanut maailmancupin kokonaiskilpailun 2004 ja vuoden 1999 Jukolan viestissä hän juoksi kuudennen osuuden silloisen seuransa Bækkelagets SK:n joukkueessa, joka lopulta ylsi viestin voittoon.
Hottin tavoite on jatkaa uraansa vielä vuoden 2010 Norjassa järjestettäviin MM-kisoihin.
Nanohiukkanen

Nanohiukkanen eli nanopartikkeli tarkoittaa nanometriluokan (10−9 m) hiukkasta. Nanotiede on tieteenala, joka tutkii tämän mittakaavan hiukkasia ja sovellutuksia.
RPD

RPD (, "Rutšnoi pulemjot Degtjarjova") on neuvostoliittolainen Vasili Degtjarjovin suunnittelema 7,62×39 mm kaliiperinen kevyt konekivääri. Sen suunnittelu alkoi vuonna 1943, mutta sarjatuotanto vasta vuonna 1953. 
Neuvostoliitto toimitti asetta liittolaisilleen ja Egypti, Pohjois-Korea, Kiina ja Puola ovat valmistaneet sen kopioita. RPD oli myös Suomen puolustusvoimien käytössä. 
Ensimmäiset Suomeen vuonna 1954 kokeiluaseiksi hankitut neljä RPD:tä oli valmistettu Puolan Radomissa. Vuosina 1960 ja 1961 Puolustusvoimat osti 1 000 asetta lisää Neuvostoliitosta, ja asemallin suomalaiseksi nimikkeeksi vahvistettiin 7,62 KVKK 54. RPD oli Suomessa koulutuskäytössä 1970-luvulle asti, jolloin kotimaisten 7,62 KvKK 62-konekiväärien määrä oli noussut riittäväksi varusmieskoulutuksen tarpeisiin.