tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Faith and Order

Faith and Order () on ekumeenisen liikkeen haara. Liike on saanut alkunsa vuonna 1910. Kirkkojen maailmanneuvoston perustamisen jälkeen Faith and Order on muodostanut KMN:n erityiskomission. Komissioon kuuluu 120 jäsentä, jotka jäsenkirkot nimeävät.
Liikkeen piirissä kirkot ovat tutkineet apostolista uskoa, sakramentteja, virkaa, kirkko-oppia, kirkkojärjestystä, moraalikysymyksiä kirkoissa ja Kirkkojen maailmanneuvoston ohjelmatyön teologiseen perustaan liittyviä kysymyksiä. Faith and Order pyrkii edistämään kirkkojen ykseyttä kokouksissa tapahtuvan dialogin ja kokouksia varten tehtyjen asiakirjojen avulla.
Ensimmäiset kokoukset pidettiin Lausannessa 1927, Edinburghissa 1937, Lundissa 1952, Montrealissa 1963 ja viimeksi Santiago de Compostelassa 1993.
Ruotsin evankelinen allianssi

Ruotsin evankelinen allianssi (, lyh. SEA) on ruotsalainen evankelisten järjestöjen ja kristittyjen verkosto. Ruotsin evankelinen allianssi toimii teologisesti Lausannen julistuksen pohjalta. Järjestö on Euroopan evankelisen allianssin kansallinen liitto Ruotsissa.
Verkosto.
Seuraavat järjestöt kuuluvat Ruotsin evankeliseen allianssiin:
Lähetysallianssi.
Seuraavat järjestöt kuuluvat Ruotsin evankeliseen lähetysallianssiin:
Pjotr Vasiljevitš Zavadovski

Pjotr Vasiljevitš Zavadovski () (21. tammikuuta 1739 (J: 10. tammikuuta) Krasnovišersk, Belgorodin kuvermentissa, Venäjän keisarikunta – 21. tammikuuta 1812 (J: 9. tammikuuta), Pietari, Venäjän keisarikunta), oli venäläinen kreivi, valtiomies ja kabinettisihteeri, sekä ensimmäinen Venäjän keisarikunnan opetusministeri vuosina 1802–1810.
Elämä.
Zavadovski toimi Venäjän keisarikunnassa opetusministerinä Aleksanteri I:n aikana 8. syyskuuta 1802 – 11. huhtikuuta 1810. Hän oli julkisen koulutuksen ministeriön ensimmäinen johtaja. 
Perhe.
Zavadovski meni naimisiin kreivitär Vera Nikolaevna Apraksina kanssa 30. huhtikuuta 1787. Avioliitosta syntyi 9 tytärtä ja 4 poikaa, mutta kahdeksan heistä kuoli lapsena. Aikuisiksi elivät:
Zavadovskin lapsenlapsen tytär Sofia Andrejevna Bers meni naimisiin kreivi Leo Tolstoin kanssa.
Hauta.
Zavadovski on haudattu Aleksanteri Nevskin Lavran Lazarevin hautausmaalle.
Nuseiratin pakolaisleiri

Nuseiratin pakolaisleiri on palestiinalaisten pakolaisleiri Gazan kaistalla Palestiinassa. UNRWA:n arvion mukaan leirillä oli vuonna 2023 yhteensä 85 409 pakolaista.
Maantiede.
Nuseiratin pakolaisleiri sijaitsee Palestiinan Gazan kaistan keskiosassa Deir al-Balahin kuvernoraatin hallinnollisella alueella. Lähellä sijaitsevat myös Bureijin ja Maghazin pakolaisleirit. Pinta-alaa leirillä on 0,68 km².
Historia.
Nykyisen pakolaisleirin vieressä sijaitsee Gazan alueella vaikuttaneen pyhimys Hilarionin (s. 291– k. 371) hauta Umm al-Amrin luostarissa. Nuseiratin nykyinen nimi on johdettu paikallisen beduiiniheimon nimestä. Ennen nykyistä pakolaisleiriä paikalla oli brittiläinen tukikohta. Itse pakolaisleiri perustettiin palestiinalaisille pakolaisille Israelin itsenäisyyssodan tuloksena vuonna 1948.
Israel on tehnyt ilmaiskuja leiriin vuonna 2023 alkaneen sodan yhteydessä.
Väestö.
Yhdistyneiden kansakuntien UNRWA:n vuoden 2023 laskelman mukaan leirillä oli 85 409 virallisesti rekisteröityä pakolaista.
Alfons Jokinen (animaatiosarja)

Alfons Jokinen (animaatiosarjan alkuperäinen suomennosnimi Yleisradion 1980- ja 1990-luvun televisioesityksissä, DVD- ja VHS-julkaisuissa ja myöhemmissä televisioesityksissä nimellä Mikko Mallikas, ) on ruotsalaisen PennFilm Studio AB:n tuottama vuosina 1979–1994 valmistunut 16-osainen animaatiosarja. Sarja tehtiin yhteistyössä Svenska Filminstitutetin ja pohjoismaalaisten televisioyhtiöiden SVT:n, NRK:n, Yleisradion ja Danmarks Radion kanssa. 
Animaatiosarja perustuu Gunilla Bergströmin kirjoittamiin Mikko Mallikas -lastenkirjoihin. Vuonna 2012 valmistui norjalais-tanskalaisena yhteistyönä tehty uusi 13-osainen animaatiosarja.
Sarja Suomessa.
Sarja ensiesitettiin "Alfons Jokinen" -nimellä Suomen televisiossa Yle TV1-kanavalla vuonna 1982. "Alfons Jokinen" -nimellä sarja on esitetty uusintana vuosina 1984, 1985, 1988, 1995 ja 1997. Alkuperäisessä Yleisradion tekemässä suomenkielisessä jälkiäänityksessä kertojan äänenä toimi Lars Svedberg. Myöhemmin sarjan jaksoja on julkaistu "Mikko Mallikas" -nimellä VHS-kaseteilla ja DVD:illä, joihin on tehty uusi suomenkielinen jälkiäänitys, jossa kertojan äänenä Heikki Määttänen. Suomen televisiossa on esitetty myös sarjan alkuperäistä ruotsinkielisellä jälkiäänityksellä (kertojana Björn Gustafson) tehtyä sarjaa.
Timo Parmasuo

Timo Arvo Parmasuo (s. 18. joulukuuta 1950) on suomalainen insinööri ja metallialan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Timo Parmasuo syntyi Arvo ja Maire Parmasuon perheeseen. Hänen puolisonsa on sairaanhoitaja Arja Parmasuo. Timo Parmasuo kävi keskikoulun Munkkiniemen yhteiskoulussa 1970 ja valmistui koneinsinööriksi Tekniska läroverket i Helsingforsista 1976. Hän oli isänsä perustaman Oy Teräsjousen harjoittelija 1963–1968 ja 1971–1976, Halmstadt Ståhl Ab:n harjoittelijana Ruotsissa 1968–1971 ja Oy Teräsjousen myyntipäällikkö 1977–1980, toimitusjohtaja 1981–1999 ja hallituksen puheenjohtaja 1994–2000. Kun Teräsjousi Oy ja neljä muuta suomalaista metallialan yritystä yhdistyivät kierrejousiin ja meisto- ja syvävetotuotteisiin erikoistuneeksi Meconet Oy:ksi, Parmasuosta tuli yrityksen hallituksen puheenjohtaja 2001. Parmasuolla on ollut myös useita oman toimialansa, liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2012.
Dominika Włodarczyk

Dominika Włodarczyk (27. tammikuuta 2001) on puolalainen maantiepyöräilijä ja cyclocrossajaja. Hän edusti puolalaista Mat Atom Deweloper -joukkuetta vuosina 2021–2023 ja on vuodesta 2024 kilpaillut UCI Women’s WorldTeam -tason UAE Team ADQ -joukkueessa. Hän voitti maantieajon Puolan-mestaruuden 2024.
Saavutuksia.
Cyclocross.
Lähteet: Pro Cyclig Stats, Cycling Archives
Alle 23-v. Puolan-mestaruus
Naisten ja alle 23-v. Puolan-mestaruus
Naisten Puolan-mestaruus
Maantiepyöräily.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Belgrade GP, nuorten kilpailun ja 2. etapin voitto
Princess Anna Vasa Tour, mäkikirikilpailun ja nuorten kilpailun voitto
Giro della Toscana Int. Femminile – Memorial Michela Fanini, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
Watersley Womens Challenge, kokonaiskilpailun sekä 1. ja 3. etapin voitto
Gracia–Orlová, pistekilpailun sekä 1. ja 5. etapin voitto
Tour de Feminin, pistekilpailun ja nuorten kilpailun sekä 1. (aika-ajo) ja 3. etapin voitto
Princess Anna Vasa Tour, piste- ja mäkikirikilpailun sekä nuorten kilpailun voitto
Watersley Womens Challenge, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
Tour Down Under, kokonaiskilpailussa viides
Cadel Evans Great Ocean Road Race, toinen
Maantieajon Puolan-mestaruus
Tour Down Under, kokonaiskilpailussa neljäs
Tour of Britain Women, mäkikirikilpailun voitto
La Picto - Charentaise, voitto
Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa neljäs
Rosita Reijnhout

Rosita Reijnhout (s. 8. huhtikuuta 2004) on alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Jumbo-Visma -joukkueessa vuonna 2023 ja edustaa edelleen samaa tallia, nykyiseltä nimeltään Team Visma–Lease a Bike. Hän on kilpaillut myös cyclocrossissa.
Reijnhout voitti UCI Women’s World Touriin kuuluneen Cadel Evans Great Ocean Road Race -kilpailun vuonna 2024.
Neve Bradbury

Neve Bradbury (s. 11. huhtikuuta 2002 Melbourne) on australialainen maantiepyöräilijä. Hän on edustanut Canyon SRAM Racing / Canyon–SRAM zondacrypto -tallia koko ammattilaisuransa, vuodesta 2021 lähtien. Hän on menestynyt etenkin etappikilpailuissa ja mäkisessä maastossa ajettaessa.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Stats
Oseanian-mestaruuskilpailut, nuorten maantieajossa pronssia
Giro Donne, kokonaiskilpailussa kymmenes, nuorten kilpailussa toinen
Tour of Scandinavia, kokonaiskilpailussa viides, nuorten kilpailun voitto
Internationale LOTTO Thüringen Ladies Tour, nuorten kilpailun voitto
Tour Down Under, kokonaiskilpailussa kolmas
UAE Tour, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
Giro d'Italia Women, kokonaiskilpailussa kolmas, nuorten kilpailun voitto, mäkikirikilpailussa kolmas, 7. etapin voitto
MM-kilpailut, maantieajossa 15:s
Benoît Potier

Benoît Potier (s. 3. syyskuuta 1957 Mulhouse, Ranska) on ranskalainen liikemies, joka toimi ranskalaisen teollisuuskaasun monikansallisen Air Liquiden toimitusjohtajana vuosina 2006–2022. Hän on tällä hetkellä Air Liquiden hallituksen puheenjohtaja.
Koulutus.
Benoit Potier valmistui insinööriksi École centrale de Parisista vuonna 1979. Potier osallistui myös Wharton International Forumin johtajien koulutusohjelmaan ja INSEAD Advanced Management -ohjelmaan.
Ura.
Benoît Potier tuli Air Liquiden palvelukseen vuonna 1981 tutkimus- ja kehitysinsinöörinä. Toimittuaan projektipäällikkönä Engineering and Construction -divisioonassa hänet nimitettiin Energiakehitysjohtajaksi Suurteollisuudessa. Vuonna 1993 hänestä tuli strategia- ja organisaatiojohtaja, ja vuonna 1994 hän vastasi kemikaalien, metallien ja teräksen, öljyn ja energian markkinoista. Hänet nimitettiin Air Liquiden varatoimitusjohtajaksi vuonna 1995 lisävastuulla Engineering and Construction -divisioonasta ja Large Industries -toiminnoista Euroopassa. Benoît Potier nimitettiin varatoimitusjohtajaksi vuonna 1997. Hänet nimitettiin hallitukseen vuonna 2000 ja puheenjohtajaksi marraskuussa 2001. Benoît Potier oli Air Liquiden toimitusjohtaja 2006–2022. Air Liquiden puheenjohtajana 1. kesäkuuta 2022.
Dajabónjoki

Dajabónjoki (, , ), toiselta nimeltään Massacrejoki, on vajaan sadan kilometrin mittainen joki Hispaniolan saarella. Se virtaa keskellä saarta pohjoiseen päätyen Karibianmereen. Joki muodostaa luonnollisen rajan Haitin ja Dominikaanisen tasavallan välille. Joesta on käyty suuria kiistoja ja sen toinen nimi Massacre viitannee diktaattori Trujillon lokakuun 2. päivän 1937 Parsleyn verilöylyyn Dominikaanisessa tasavallassa. Toisaalta espanjalaiset ja ranskalaiset ovat taistelleet joella jo 1700-luvulla.
Nykyiset kiistat koskevat veden käyttöä. Haitilaiset viljelijät kaivavat kanaalia joesta kuivuudesta muiden luonnontuhojen ohella kärsivään maahansa, mistä naapuri ei ole mielissään. Dominikaanilaiset toteavat, että haitilaiset ovat kaataneet metsänsä ja maanviljelijät ovat siitäkin syystä vesipulassa, kun taas Dominikaanisessa tasavallassa metsien talouskäyttö on kielletty. He toteavat, että joen kanaali vaarantaa viljelyksen ja karjanhoidon heidänkin maassaan eikä ympäristövaikutuksia ole arvioitu herkässä suistossa. Kuitenkin myös dominikaanilaisilla on ennestään yksitoista kastelukanaalia joen lähistöllä, mutta kysymys on itse rajajoen vedestä. Vuoden 1929 rauhansopimus maiden välillä kieltää rajavesiin puuttumisen.
Preussin maapäivät

Preussin maapäivien (saksaksi "Preußischer Landtag"), eli parlamentin, toiminta perustui Preussin kuninkaan helmikuussa 1850 antamaan perustuslakiin, mutta se kokoontui kuningas Fredrik Vilhelm IV:n koollekutsumana ensimmäisen kerran jo huhtikuussa vuonna 1847. Maapäivillä oli kaksi kamaria, ylähuone ja alahuone. Ylähuoneen jäsenet joko edustivat suurmaanomistajia ja suuria kaupunkeja tai olivat kuninkaan nimittämiä. Vuonna 1854 ylähuone nimettiin virallisesti herrainhuoneeksi. Alahuoneen jäsenten valitsijamiehet valittiin vaaleilla, joissa äänioikeus oli kolmeen eri luokkaan jaetuilla miespuolisilla veronmaksajilla. Kukin äänioikeutettujen luokka valitsi kolmanneksen valitsijamiehistä. Valitsijamiehet valitsivat edustajat alahuoneeseen.
Angelina Mango

Angelina Mango (s. 10. huhtikuuta 2001 Maratea, Italia) on italialainen laulaja-lauluntekijä. Vuonna 2023 hän osallistui "Amici di Maria De Filippi" -kykykilpailun ja sijoittui toiseksi. Vuonna 2024 hän osallistui San Remon musiikkifestivaaleihin kappaleella "La noia" ja voitti kilpailun. Täten hän edusti Italiaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Hänen isänsä oli laulaja-lauluntekijä Giuseppe Mango ja äitinsä on laulaja Laura Valente.
21 Guns

21 Guns on yhdysvaltalaisen Green Day -yhtyeen kappale ja single albumilta "21st Century Breakdown". Single julkaistiin 25. toukokuuta 2009 ladattavaan muotoon ja 14. heinäkuuta CD-muotoon.
Kappaleen sanoittanut Billie Joe Armstrong kertoi kappaleen syntyneen aikana, jolloin hän oli hyvin uupunut aiemman albumin jäljiltä, jolloin sanoitukset muuttuivat synkempään suuntaan. Hänen mukaansa kappale on niitä, jotka kiteyttävät hänen koko elämänsä.
"21 Guns" pääsi "Billboard Hot 100" -listan 22. sijalle. Kappaleesta on julkaistu myös musiikkivideo.
La noia

La noia () on italialaisen laulajan Angelina Mangon kappale, joka julkaistiin 7. helmikuuta 2024. Mango osallistui kappaleella vuoden 2024 Sanremon musiikkifestivaaleille ja voitti kilpailun. Täten hän edusti kappaleella Italiaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Mango tuli kilpailun finaalissa seitsemänneksi saaden yhteensä 268 pistettä, joista 104 yleisöltä ja 164 raadeilta.
Seccomp

seccomp () on Linux-ytimen mekanismi rajoittaa prosessille saatavilla olevia järjestelmäkutsuja. Menetelmä asettaa ytimeen suodattimen ytimeen tuleville kutsuille. Suodatin voidaan määrittää Berkeley Packet Filter (BPF) -ominaisuuden avulla. Säiliöinti eli käyttöjärjestelmätason virtualisointi voi käyttää seccomp-ominaisuutta muiden menetelmien ohella.
Ensimmäinen versio seccompista lisättiin Linuxin ytimeen vuonna 2005 versiossa 2.6.12.
Paulat

Paulat (, , ), myös kenkäpaulat, ovat saamenpukuihin ja ainakin Koillismaan kansallispukuihin kuuluvat nauhat, jotka kierretään nutukkaiden ja paulakenkien varsien ympärille. Nauhat kiristävät kenkien varret niin, että niiden sisään ei pääse menemään lunta. Saamelaispiireissä osa nauhoista on tarkoitettu arki- ja osa vain juhlakäyttöä varten. Juhlavampia nauhoja saatetaan kutsua myös hervapauloiksi, ja ne erottuvat arkipauloista koristeellisemmalla kuvioinnilla ja näyttävyydellä. Kenkäpaulat ovat villaa ja ne kudotaan nauhapirralla. 
Saamelaisten paulat.
Eri saamelaisryhmät ovat perinteisesti tehneet keskenään erilaisia pauloja. Lasten paulat ovat kapeammat kuin aikuisten paulat, ja miesten ja naisten pauloissa on tavallisesti eroja värityksen ja kuvioinnin suhteen.
Paulat ovat kiinni kengän syrjän alaosassa olevassa nahkaraksissa eli eräänlaisessa henkselissä. Ne pauloitetaan eli kierretään paikoilleen alhaalta lähtien niin, että käärimätön osa on aina taiteltuna kourassa. Muuten nauha sotkeentuisi pukemisen aikana. Kiertämisen aikana paulanauha peittää aina osittain alemmaksi jo kierretyn nauhan. Perinteisesti saamelaiset ovat pitäneet tärkeänä, että paulat peittävät koko kengänvarren, kenkäheinät ja etteivät nauhojen päät roiku vapaina. Nauhojen huolellinen sitominen saa kantajan ja asukokonaisuuden näyttämään siistiltä.
Pauloihin on liitetty myös uskomuksia. Jos nauhan kiertämisen aikana siihen tulee itsestään solmu, tarkoittaa se sitä, että kantajalle on tulossa vieras. Umpisolmu merkitsee köyhää ja vetosolmu rikasta vierasta, kun taas solmun sijainti kauempana tai lähempänä nyörin päätä kertoo, onko vieras pitkä vai lyhyt.
Tanskan evankelinen allianssi

Tanskan evankelinen allianssi (, lyh. EA) on tanskalainen evankelisten järjestöjen ja kristittyjen verkosto. Tanskan evankelinen allianssi toimii teologisesti Lausannen julistuksen pohjalta. Järjestö on Euroopan evankelisen allianssin kansallinen liitto Tanskassa.
Verkosto.
Seuraavat järjestöt kuuluvat Tanskan evankeliseen allianssiin:
Victor Dixen

Victor Dixen on ranskalainen fantasiakirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa romantasiaa edustavan "Vampyria"-kirjasarjan, joka kertoo vampyyreistä ja sijoittuu Versailles’n palatsiin. Dixen on voittanut kahdesti ranskalaisen Grand prix de l'Imaginaire -kirjallisuuspalkinnon ja hänen teoksiaan on käännetty kymmenelle kielelle.
Dixen on syntynyt Ranskassa, mutta hän on asunut myös Irlannissa, Singaporessa ja Yhdysvalloissa.
Kurkiaura

Kurkiaura on Jukka Kuoppamäen vuonna 2020 julkaistu albumi. Sanoitusten aihepiirinä on Suomi, isänmaa ja äidinkieli. Mukana on myös kreikkalaista mytologiaa. Kuoppamäki teki albumia kaikkiaan kymmenisen vuotta. Albumin vanhimman laulun hän on sanoittanut vuonna 2002, nimikkokappale on vuodelta 2016.
Emile Claus

Emile Claus (1849–1924) oli belgialainen impressionistisen taidesuunnan taidemaalari. Hän on kotimaansa parhaiten tunnettuja maisemaalareita. Maisemaalausten ohella hän maalasi myös laatu- ja muotokuvia. 
Elämänvaiheita.
Emile Claus syntyi köyhään suurperheeseen. Perheessä oli kolmetoista lasta, joista Emile oli kahdestoista. Claus osoitti kiinnostusta taiteeseen jo lapsena ja käveli kolme kilomertiä kaupunkiin saadakseen opetusta piirtämiseen. Vaikka isä salli pojalleen piirtämisharrastuksen, hän halusi pojastaan työmiehen, ei taiteilijaa. 
Ensiksi perhe lähetti Emilen leipurin oppipojaksi Lilleen, mitä seurasivat lyhyet urat rautateillä ja myyjänä. Löydettyään mesenaatin ja saatuaan isänsä mielen muuttumaan, Claus aloitti taideopinnot Antwerpenissa. 
Antwerpenin taideakatemiassa Clausin opettajia olivat maisemamaalauksen professori Jacob Jacobs ja koulun johtaja Nicaise de Keyser. Keyser oli erikoistunut historiamaalaukseen ja muotokuviin. Claus halusi maalata realistisesti, mikä oli kokonaan toisenlaista kuin hänen opettajiensa suosima akateeminen taide. Tämä vei hänet tyylillisesti lähelle aikansa sosiaalista elämää tarkasti maalanneita, kuten Jules Bastien-Lepagea. 
Avioliiton Claus solmi vuonna 1886 Charlotte Dufauxin kanssa. Merkittäväksi ihmissuhteeksi muodostui taiteilija Jenny Montigny, joka oli aluksi Clausin oppilas. Montigny oli Clausia 26 vuotta nuorempi ja oli Clausin ystävänä tämän elämän loppuun asti. 
Vuonna 1893 Claus muutti Asterneen, missä asui loppuelämänsä. Hänen työnsä menivät hyvin kaupaksi ja niitä osti myös Belgian hallitsijaperhe. Vähitellen hän alkoi kiinnostua pointillismista. Muuten hän maalasi noudattaen impressionistista tyylisuuntaa, josta hän käytti nimitystä "luminismi". Maalauksissaan Claus onnistui vangitsemaan kankaalle tunteen, sumun ja auringon ensi säteet niityllä. 
Vaikka viihtyikin hyvin kotitilallaan, Claus matkaili Alankomaissa, Marokossa, Algeriassa ja Italiassa. Pariisin matkallaan hän ystävystyi Claude Monet´n kanssa. 
1880- luvulla Claus piti useita näyttelyitä kotimaansa ulkopuolella. Hänen töitään oli Edinburgissa, Liverpoolissa, Buenos Airesissa ja tietenkin ajan taiteen keskuksessa Pariisissa. Näyttelyt olivat arvostelumenestyksiä. Vuonna 1904 Claus perusti yhdistyksen "Vie et Lumière" johon otti jäseniksi muita impressionistia tai kuten Claus halusi sanoa, luministisia, taiteilijoita. 
Ensimmäinen maailmansota syttyi vuonna 1914. Saksa valtasi Belgian. Claus pakeni miehitys Isoon-Britanniaan, missä asettui suurimmaksi osaksi ajasta Lontooseen. Siellä hän ei ollut suinkaan toimeton, vaan maalasi useita näkymiä Lontoosta. Maalauksissa on selviä vaikutteita Monetilta. Sodan jälkeen hän palasi kotimaahansa ja piti näyttelyn vuonna 1921. Hän ei enää saanut töistään kriitikoiden ylistystä, sillä uusi taidemuoti oli vallannut alaa. Erityisesti ekspressionismi oli noussut taideyleisön suosikiksi. 
Clausin töitä on muun muassa Adelaiden, Antwerpenin, Brysselin ja Pariisin eri museoiden kokoelmissa.
Joni Virolainen

Joni Virolainen (s. 27. joulukuuta 2003 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. 
Ura.
Virolainen on Tapparan kasvatti. Hän voitti kauden 2018–2019 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudeksi 2021–2022 Virolainen siirtyi Mikkelin Jukurien U20-joukkueeseen. Kesken kauden 2022–2023, marraskuussa 2022 hän siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhon U20-joukkueeseen.
Kaudella 2023–2024 Virolainen oli tehoilla 24+30=54 HPK:n U20-joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Vili Alitalon jälkeen. Hän sijoittui U20 SM-sarjan maalipörssissä viidenneksi sekä jakoi pistepörssin kymmenennen sijan Kärppien Markus Loposen kanssa. Virolainen debytoi HPK:n SM-liigajoukkueessa 9. helmikuuta 2024 Helsingin IFK:ta vastaan. Hänet merkittiin joukkueen nelosketjun oikeaan laitaan hänen kanssaan myös U20-joukkueessa pelanneiden Vili Alitalon ja Vili Toivosen viereen. Virolainen sai ottelussa jääaikaa 11.16 minuuttia. Hän teki myös liigauransa avausmaalin ja sai yhden kahden minuutin jäähyn koukkaamisesta. Petri Autio valitsi Virolaisen ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Kaikkiaan hän pelasi SM-liigassa loppukauden aikana 13 runkosarjaottelua tehden kaksi maalia.
Virolainen siirtyi kaudeksi 2024–2025 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin. Hän pelasi siellä tulokaskautensa aikana 41 runkosarjaottelua tehopistein 5+12=17 ja 13 pudotuspeliottelua tehopistein 3+1=4. Virolainen voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Kaudeksi 2025–2026 hän siirtyi jatkamaan Mestis-pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Kokkolan Hermekseen.
Frans Bernhard Knifsund

Frans Bernhard Knifsund (19. helmikuuta 1869 Pori – 8. heinäkuuta 1941 Oulu) oli suomalainen apteekkari ja Oy Tehdas Farman toimitusjohtaja.
Knifsund valmistui farmaseutiksi 1888 ja proviisoriksi 1893. Hän teki lukuisia opinto- ja liikematkoja ulkomaille.
Knifsund osti vuonna 1895 Savonlinnan kanta-apteekin ja sen yhteydessä olleen kivennäis- ja virvoitusjuomatehtaan. Hän perusti Savonlinnaan vuonna 1906 Knifsund Oy:n teknokemiallisen tehtaan ja siirsi sen 1912 Turkuun ostaessaan Eerikinkadun ja Brahenkadun kulmassa sijainneen Turun toisen kanta-apteekin. Knifsund myi Turun apteekin parin vuoden kuluttua ja alkoi laajentaa teknokemiallista tehdastaan. Tehdas muutettiin vuonna 1924 osakeyhtiöksi nimellä Oy Tehdas Farma, ja Knifsund oli yhtiön toimitusjohtajana. Makeistehtaaksi vuodesta 1923 lähtien muuttunut Farma toimi Turussa Brahenkatu 6:ssa vuosina 1912–1945. Vuonna 1938 Knifsund osti Oulun vanhan apteekin ja toimi sitten apteekkarina Oulussa. Savonlinnassa asuessaan Knifsund oli muun muassa useiden laivayhtiöiden johdossa. Turussa hän oli mukana perustamassa eräitä liikelaitoksia ja oli jäsenenä niiden johtokunnissa.
Knifsund oli mukana lukuisissa yrityksissä, niiden joukossa muun muassa Affärscentrum, Etelä-Savon Kirjapaino Oy, Fasta, F. B. Knifsund Oy, Herkkula Elite, Kemikaliehandel, Höyryvenhe-Osakeyhtiö Kerttu, Olavin kylpylaitos ja rantahotelli Kylpyläsaaressa Savonlinnassa, turkulainen Liikepankki Oy, Oulun Liiketalo, Saimaan Höyrylaiva Osakeyhtiö, Savolan Oy, Savon Höyryvenhe, Savonlinnan Kaupungin Anniskelu, Savonlinnan Keilarata, Savonlinnan Telefooni, Savonlinnan–Mikkelin Telefoonilinja, Huvila Sulosaari, Suomen Apteekkarien Osuusliike, Suomen Vakuus Oy, Turunmaan Pankki, Wegelius &amp; Co, Westra Linjegatan 38, Väkijuomain Vähittäismyynti Savonlinnassa ja Åbo Nya Utminuterings- och Utskänknings.
Trunnagården

Trunnagården on vuonna 1997 perustettu kristillinen yhteenliittymä, joka jatkoi Betel-raamattuinsituutin toimintaa. Keskuksen hostelli- ja keittiötoiminnasta vastaa Fyrbåken Dalarna AB. Trunnagårdeniin kuuluu neljä suurempaa rakennusta, keramiiikkatalo ja Trunnan kirkko.
Historia.
Betel-instituutti (1959–1997).
Vuonna 1959 Ruotsin lähetysliiton pastori Ebbe Bolin perusti maallikoille suunnatun raamattukoulun, Betel-insituutin, Ruotsiin. Orsassa sijainnut koulu käsitti kolme luokka-astetta. Betel-instituutissa korostettiin raamatullistua uskoa, hengellistä ravintoa ja yksinkertaista elämää. Pääteemana on ollut uskosta eläminen ja riippuvuus Jumalasta. Koululle on ollut ominaista myös uskon julistaminen ja avoimuus karismaattisuudelle.
Ei kenenkään maa

Ei kenenkään maa viittaa muun muassa seuraaviin:
Vampyria

Vampyria on ranskalaiskirjailija Victor Dixenin kirjoittama fantasiakirjasarja. Sarjan kolme osaa julkaistiin ranskaksi vuosina 2020–2022.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat Versailles’n palatsiin, jossa valtaa pitävät julmat vampyyrit. Tarinassa keskeinen henkilö on Pimeyden kuningas Ludvig Muuttumaton, jonka esikuvana Dixen on käyttänyt Aurinkokuninkaana tunnettua Ludvig XIV:tä. Dixenin vaihtoehtohistoriassa Ludvig XIV on muutettu kuolemattomaksi vampyyriksi 1700-luvulla ja hän hallitsee diktaattorina vielä nykyaikana.
"Vampyria" on lajityypiltään romantasiaa, joka on ollut suuressa suosiossa etenkin nuorten aikuislukijoiden keskuudessa 2020-luvun alussa. Romantasia-ilmiöön liittyy voimakas fanikulttuuri, joka on kohdistunut myös Dixenin teoksiin.
Otava julkaisi sarjan ensimmäisen osan suomeksi vuonna 2023 ja toisen vuonna 2024. Teokset käänsi Taina Helkamo.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomissa" kummasteltiin sarjan ensimmäisen osan markkinointia ”romantasian puhdasverisenä edustajana”. Lehdessä romaania kuvailtiin pikemminkin ”gotiikalla ja kauhulla maustetuksi Ranskan vallankumoukseksi”, jossa romantiikkaa esiintyy varsin vähän. Sen sijaan teoksen kuvaamaa poliittista asetelmaa työväenluokan ja yläluokan välillä pidettiin aina ajankohtaisena.
Skolkovon tiede- ja teknologiainsituutti

Skolkovon tiede- ja teknologiainstituutti () eli Skoltech () on yksityinen instituutti, joka sijaitsee Moskovassa, Venäjällä. Skoltech perustettiin vuonna 2011 osana usean vuoden kumppanuutta Massachusetts Institute of Technologyn (MIT) kanssa.. 
Vuonna 2023 yliopisto oli maailmanlaajuisesti sijoittunut sijalle 702 US News &amp; World Reportin mukaan. Se oli sijalla 65 nuorten yliopistojen joukossa maailmassa Nature Indexin mukaan vuonna 2021. 
Helmikuussa 2022 MIT päätti lopettaa kumppanuutensa Skoltechin kanssa protestina Venäjän hyökkäykselle Ukrainaan.
Kati Ylä-Hokkala

Kati Ylä-Hokkala on brittiläis-suomalainen sirkustaiteilija ja rytmisen voimistelun Suomen-mestari 1980-luvun puolivälistä.
Ylä-Hokkala on opiskellut tanssia ja tutkinut jongleerauksen ja tanssin suhdetta erilaisissa performansseissa ja teoksissa. 1990-luvun alussa hän perusti Sean Gandinin kanssa Gandini Juggling -esiintyjäryhmän, joka on esiintynyt ja opettanut eri puolilla Eurooppaa. Heillä on takanaan tuhansia esityksiä yli 50 maassa, ulottuen taidemuseoista oopperataloihin ja teattereista ulkoilmatilaisuuksiin. Kotimaassaan Britanniassa ryhmän esiintymispaikkoja ovat olleet muun muassa Lontoon Royal Opera House, Englannin kansallisooppera, The Royal National Theatre ja Sadler’s Wells.
2010-luvun lopussa Kati Ylä-Hokkala esiintyi Gandini-ryhmän mukana Philip Glassin oopperan "Akhnaten" tuotannoissa ensin Lontoossa ja sitten New Yorkin Metropolitan-oopperassa. Yle Teema näytti Metropolitanin yli kolmituntisen esityksen helmikuussa 2024.
WTSUP (Women Tech Startup) - koulutushanke

WTSUP, lyhennys sanoista "Women Tech Start Up", on arvoperusteinen koulutus- sekä tutkimusalusta, joka tukee naisten johtamia startupeja Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa (MENA-alue) suomalaisen yrittäjyyskoulutuksen avulla. Yhteisölähtöinen koulutusalusta pyrkii yhdistämään Pohjois-Euroopan ja MENA-alueen startup-ekosysteemeja tukemaan paikallista kasvua, ratkaisemaan sosioekonomisia haasteita ja edistämään tasa-arvoa. Hankkeesta uutisoitiin Ylenn uutisissa. ja Libanonin kansallisella uutiskanavalla, sekä siitä on julkaisu vertaisarvioitu tutkimusartikkeli. Menestyksekkään vuoden 2019 toiminnan jälkeen tavoitteena oli vuonna 2020 laajentaa toimintaa Libanonin ulkopuolelle sekä vahvistaa WTSUP:n hankkeen vaikutusta suomalaista tasa-arvoa Lähi-itään vievänä alustana. Hanke kuitenkin loppui Libanonin talouskriisin, Beirutin 2020 räjähdyksen ja pandemian myötä. Vuonna 2024 hanke ei ole käynnissä Lähi-idässä.
Yrittäjyyskoulutustapahtuma WTSUP! Beirut 2019.
Konseptin pilottitapahtuma lanseerattiin perustajiensa KTT Jukka-Pekka Heikkilän ja Fouad Philippe Saaden toimesta vuonna 2019 Beirutissa, Libanonissa. Tapahtumaa varten Pohjois-Euroopasta saapui joukko korkeastikoulutettuja, "pro bono" -vapaaehtoisia toimimaan yhdessä paikallisten startup-tiimien ja asiantuntijoiden kanssa kolmen päivän mittaiseen yrittäjyyskoulutukseen. Koulutusteemat sisälsivät liiketoimintamallien kehittämistä, markkinointia sekä paikallisten tiimien mentorointia, keskittyen tasa-arvopohjan laajentamiseen paikallisten yrittäjien liiketoiminnassa. Vuoden 2019 tapahtuman kumppaneina ja tukijoina toimivat:
Hankkeen tukijoiden toimesta vuoden 2019 tapahtuman voittajat saapuivat Helsinkiin Slush startup-tapahtumaan. 
Hankkeesta julkaistu akateeminen tutkimus.
Hankkeessa toteutettu "Research in the Sociology of Organisations" - kirjasarjassa julkaistu tutkimus lisää ymmärrystä siitä, millä tavoin yrittäjät voivat käyttää arvojaan mahdollistaakseen erilaisten sidosryhmien yhteistoiminnan YK:n kestävän kehityksen toimintaohjelman tukemiseen. Tutkimus havaitsi, että hankkeen keskeisten toimijoiden arvot ja niistä kommunikointi olivat ratkaisevia aloitteen menestykselle, koska ne aktivoivat sidosryhmien latentteja arvoja kontekstualisointi- ja toteuttamisprosesseissa. Näitä prosesseja kutsutaan artikkelissa nimellä "arvopohjainen merkityksenluonti" (sensegiving). Arvopohjaisen merkityksenluonnin seurauksena hankkeen sidosryhmät pystyivät ymmärtämään uusia mahdollisuuksia kestävän kehityksen teemaan.
Toinen hankkeeseen liittyvä vertaisarvioitu tutkimus syventyi yrittäjyyden koulutusmallin kehittämiseen. Tutkimus pyrki täydentämään Business Model Canvas - yrittäjyyskoulutustyökalua ja edistämään teoreettista ymmärrystä kokemusperäisestä oppimisesta yrittäjyyskoulutusympäristöissä. Tutkimus pyrki auttamaan yrittäjyyskasvatuksen ammattilaisia kehittämään opetussuunnitelmia parantamaan yksilö- ja ryhmäpohjaista oppimista koko uuden yrityksen perustamisenprosessin ajaksi.
Kärkjärvi (Lappeenranta)

Kärkjärvi on osin kulttuurimaiseman leimaama, saareton järvi Lappeenrannassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannan keskustasta on 16 kilometriä kaakkoon.
Maantiede.
Kärkjärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 3,9 kilometriä. Järven kaakkoisosan muodostaa pitkä, kapea ja matala Järvenpäänlahti, jota yhdistää pääaltaaseen Hiidensalmi. Järvenpäänlahden länsipuolella sijaitsee matala Jouslahti ja järven luoteisosassa sijaitsee Kipunalahti. Noin viidesosa Kärkjärvestä on enintään metrin syvyinen. Syvin piste, noin yhdeksän metriä, sijaitsee järven keskivaiheilla.
Kärkjärven pohjoispuolella sijaitsee Rapattilan kylä. Jouslahden itäpuolella kohoavan Jouslahdenmäen laki on noin 35 metriä järvenpinnan yläpuolella. Järven luoteisrannalla sijaitsee jyrkkä Kiiskikallio, jonka kohdalla maasto kohoaa noin 25 metriä järvenpinnan yläpuolelle. Kärkjärven itäpuolitse kulkee yhdystie 3902.
Kärkjärveen virtaa tulouomia läheisiltä soilta (Rantasuo, Tönttösuo). Ainoa nimetty tulouoma on Rapattilan peltoalueiden halki virtaava Vesikallionoja. Kärkjärven luusua sijaitsee Järvenpäänlahden pohjukassa, josta alkaa kaakkoon virtaava Kärksillanoja.
Kärkjärven vesitilavuus on 5 639 000 kuutiometriä.
Kärkjärvi (05.002.1.001) kuuluu Kärkjärven valuma-alueeseen (05.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Juustilanjoen vesistössä (05). Kärkjärvi on valuma-alueensa ainoa Suomen puolella sijaitseva yli hehtaarin laajuinen vakavesi.
Karhusjärvi (järvi)

Karhusjärvi on suurelta osin kulttuurimaiseman leimaama, rehevä ja mutapohjainen järvi Lappeenrannassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,25 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannan keskustasta on yhdeksän kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede.
Karhusjärvi muodostaa melko selkeäpiirteisen altaan vailla mainittavia niemiä. Saaria ei ole. Rantaviiva on osin epämääräinen. Kaakkoisrannan nimetyt lahdet (Savistonlahti, Korvenlahti, Sotkalahti) ovat suiltaan avoimia. Karhusjärvi on matala ja suhteellisen tasasyvä. Syvin kohta, 2,2 metriä, sijaitsee järven pohjoispuoliskolla.
Karhusjärven itärannalla sijaitsee Karhusjärven kylä. Länsirannan Järventauskallioiden laki on noin 40 metriä järvenpintaa korkeammalla. Luoteisrannalla sijaitsee Kiissuo ja etelärannalla Rantasuo.
Karhusjärven lasku-uoma alkaa järven eteläisimmästä kohdasta ja virtaa etelään. Se yhtyy Mustanjärvenojaan.
Karhusjärven vesitilavuus on 1 675 000 kuutiometriä.
Karhusjärvi (05.001.1.005) kuuluu Mustajoen alueeseen (05.001), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Juustilanjoen vesistössä (05). Karhusjärvi on Mustajoen alueen laajin vakavesi. Sen ohella alueeseen kuuluu Vihtosenjärvi, Säinjärvi, Kuijärvi ja Housulampi.
Suuri-Sarkanen

Suuri-Sarkanen on järvi Lappeenrannassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannan keskustasta on 24 kilometriä etelään.
Maantiede.
Suuri-Sarkasen muodokkaan rantaviivan pituus on 10 835 metriä. Pitkänkapea järvi on lounais–koillissuuntainen. Vain kuutisen prosenttia järvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin piste, noin kahdeksan metriä, sijaitsee eteläisen pääaltaan keskivaiheilla. Suuri-Sarkasen pohjoisosan muodostaa runsaan 20 hehtaarin laajuinen vesialue, jonne kuljetaan noin 40 metriä leveän Ahdassalmen kautta.
Suuri-Sarkasen saariluku on kolme. Saaret sijaitsevat järven eteläosassa ja niiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin 78 aaria. Järven vaikutuspiirissä on asutusta ja peltomaata. Aivan etelärantaa viistää paikallistie 14789.
Suuri-Sarkasen vesitilavuus on 3 016 000 kuutiometriä.
Suuri-Sarkanen (07.003.1.003) kuuluu Luhdanojan valuma-alueeseen (07.003), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tervajoen vesistössä (07). Suuri-Sarkanen on Luhdanojan valuma-alueen laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu myös kuusi pienempää vakavettä, joista Ylimmäinen (noin 28 hehtaaria) on laajin.
Ampumahiihdon nuorten Euroopan-mestaruuskilpailut

Ampumahiihdon nuorten Euroopan-mestaruuskilpailut () ovat vuosittain alle 22-vuotiaille urheilijoille järjestettävät arvokilpailut. Kilpailut järjestää Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU) ja ne ovat avoimet myös Euroopan ulkopuolisille joukkueille.
Meänkielen päivä

Meänkielen päivä on juhlapäivä, jota meänkielen puhujat viettävät sen muistoksi, että meänkieli julistettiin omaksi kielekseen 27. helmikuuta 1988. Vuodesta 2007 päivää on järjestänyt Meänmaa-seura, joka vahvisti vuonna 2016 päiväksi 27. helmikuuta. 
Vuoden 1988 kokoontuminen Pajalassa.
Meänkielen puhujat kokoontuivat Pajalaan 27. helmikuuta 1988. Paikalla oli noin sata henkilöä, ja tapahtumassa oli ensin esityksiä Palajan työväentalolla, minkä jälkeen kokoonnuttiin Pajalan kirkkoon, jossa kirkkoherra Hans Stiglund piti hartaushetken, Henning Johansson piti juhlapuheen, Bengt Pohjanen luki Markuksen evankeliumin käännöksestään "Tule Leevi fölhjyyn" ja lauluryhmä Sisaret esitti musiikkia. Tapahtumassa oli ilotulitus. Sveriges Television kuvasi tapahtuman ja näytti sen ohjelmassa "Café Luleå". Tapahtumassa jaettiin viestikapula, jonka saaja sitoutuu edistämään meänkieltä ja meänkielistä kulttuuria. Ensimäinen viestikapulan vastaanottaja oli Pajalan kunnanjohtaja Sture Fredriksson.
Valkeisten voiman tuulivoimalaitos

Valkeisten voiman tuulivoimalaitos eli myös Peräseinäjoen tuulivoimalaitos on Etelä-Pohjanmaalla Seinäjoen Valkiamäellä sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 1,5 megawattia. Voimalan on rakentanut, sen omistaa ja sitä operoi Minna ja Mika Manni.
Yleistä.
Tuulivoimalaitos sijaitsee Haasjärven eteläpuoella kohoavan Niemenvuoren kalliomäen laella Valkiamäen ja Luomanloukon välissä. Mäen alla sijaitsee pitkät maatalousrakennukset, joiden piha-alueiden kautta kulkee voimalalle huoltotie. Voimala sijaitsee 105 metrin korkeudella mpy.
Tuulivoimalaitos on kiinalainen Dongfangin valmistama. Voimalan tyyppiä ei ole tiedossa, mutta se voi olla jokin seuraavista vielä tuotannossa olevista malleista: DF70, DF77, DF82, DF87, DF89 tai DF93. Näillä malleilla on tuuliturbiinin halkaisija 70–93 metriä ja kapasiteetti on 1,5 megawattia. Napakorkeudesta ei ole tässä tietoa. Voimalan sähköntuotanto ohjataan ensin omaan käyttöön ja ylijäämä myydään sähkömarkkinoilla eteenpäin.
Havøysundin kirkko

Havøysundin kirkko () on Moseijan kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1961. Se rakennettiin saksalaisten sodassa tuhoaman kirkon tilalle.
Tunneli paratiisiin

Tunneli paratiisiin (elokuvan suomenkielinen nimi Yleisradion vuoden 1993 televisioesityksessä, ) on vuonna 1987 valmistunut tanskalainen Jannik Hastrupin ohjaama piirroselokuva. 
Juoni.
Elokuvan tarina kertoo tulevaisuudesta, jossa saastuminen on tehnyt maapallon pinnalla asumisen asumiskelvottomaksi. Ihmiset asuvat luolissa syvällä maan sisällä, ja vallan ottaneet jättiläisrotat tyrannisoivat heitä. Kuitenkin muisto elämästä maan pinnalla auringonpaisteessa elää ihmisten kanssa paratiisimyyttien muodossa. Ihmislapset Strit ja Dumb päättävät kapinoida rottia vastaan, ja heillä on myös unelma päästä tutkimaan maan pintaa.
Vastaanotto.
Elokuva vastaanotettiin Tanskassa ristiriitaisesti, mutta jotkut arvostelijat kehuivat elokuvan omaperäisyyttä, kun taas toiset kaipasivat ohjaaja Hastrupin aiempien piirroselokuvien viehätystä.
Elokuva Suomessa.
Elokuva on esitetty Suomen televisiossa yhden kerran: 16. toukokuuta 1993 Yle TV1-kanavalla.
Fruholmenin majakka

Fruholmenin majakka () on Moseijan kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa sijaitseva maansa pohjoisin majakka. Se perustettiin vuonna 1866, automatisoitiin 1986 ja jätettiin miehittämättömäksi 2006.
Sarah Bonnici

Sarah Bonnici (s. 30. toukokuuta 1998 Gozo, Malta) on maltalainen laulaja. Hän edusti Maltaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan "Loop".
Varhais- ja yksityiselämä.
Bonnici syntyi Maltan Gozon saarella. Hänen isänsä Marcel Bonnici on Mercury Towersin sekä Ħamrun Spartans FC -jalkapalloseuran toimitusjohtaja. Bonnici on suorittanut laskentatoimen maisterin tutkinnon.
Ura.
Maltalainen laulaja Miriam Christine on toiminut mentorina Bonnicille nuoresta iästä lähtien. Vuonna 2009 Bonnici osallitui "Malta Junior Eurovision Song Contest" -kilpailuun, joka toimi Maltan karsintakilpailuna vuoden 2009 lasten Eurovision laulukilpailulle. Kilpailussa Bonnici sijoittui kolmanneksi kappaleellaan "The Mambo Song". Seuraavana vuonna Bonnici voitti "L-Għanja Tal-Maltin Song Festival" -laulufestivaalin 4. tuotantokauden sijoittuen ensimmäiseksi ikäryhmässään Miriam Christinen säveltämällä kappaleella sekä voittaen myös "Best Voice" -kategorian palkinnon samassa kilpailussa. Vuonna 2010 Bonnici osallistui jälleen "Malta Junior Eurovision Song Contest" -kilpailuun, sijoittuen tällä kertaa seitsemänneksi kappaleellaan "Kitty Kitty Cat". Kilpailuun osallistuminen antoi Bonnicille kuitenkin mahdollisuuden toimia taustatanssijana kilpailun voittaneelle Nicole Azzopardille vuoden 2010 lasten Eurovision laulukilpailussa Minskissä.
Teinivuosinaan Bonnici osallistui useisiin kansainvälisiin laulukilpailuihin, kuten muun muassa Bulgarian "Trixie Festival", Romanian "the Carpathians Star Festival" sekä Unkarin "the Star to Born Festival" -laulukilpailuihin. Bonnici sijoittui ensimmäiseksi omassa kategoriassaan "Ti Amo" -festivaaleilla Romaniassa ja voitti myös alkuperäisen kappaleen kategorian kappaleella "Vivrà ancora". Hän voitti "Uusi lahjakkuus" -osion Maltan "Festival Kanzunetta Indipendenza" -musiikkikilpailussa vuonna 2012 ja vuonna 2018 hän voitti kilpailun pääkategorian kappaleella "Il-Pinna". Tämän jälkeen hän osallistui "X Factor Malta" -kilpailun (Maltan versio X Factor -ohjelmaformaatista) ensimmäiselle tuotantokaudelle. 
Vuonna 2022 Bonnici osallistui Maltan vuoden 2022 euroviisukarsintana toimivaan "Malta Eurovision Song Contest 2022" -kilpailuun Aidan Cassarin säveltämällä kappaleella "Heaven". Kilpailun finaalissa Bonnici sijoittui kahdenneksitoista. 18. lokakuuta 2023 ilmoitettiin, että Bonnici olisi yksi kilpailijoista Maltan vuoden 2024 euroviisukarsintana toimivassa "Malta Eurovision Song Contest 2024" -kilpailussa. Hänen kilpailukappaleensa on nimeltään "Loop". Bonnici kilpaili kilpailun 1. semifinaalissa, josta hän eteni finaaliin asti. 3. helmikuuta 2024 pidetyssä finaalissa Bonnici voitti kilpailun 104 pisteellä, saaden eniten pisteitä raadeilta, ja edusti näin Maltaa vuoden 2024 Euroviisuissa Ruotsin Malmössä.
Meänmaan lipun päivä

Meänmaan lipun päivä () tai Meänmaan päivä tai Tornionjokilaakson päivä on Tornionjokilaaksossa 15. heinäkuuta vietettävä juhlapäivä. Perinteen aloitti vuonna 2007 perustettu Meänmaan Tinkerit -yhdistys, joka julkisti tuolloin Meänmaan lipun. Päivä on ollut Ruotsissa almanakkaan merkitty juhlapäivä vuodesta 2015. 
Päivän tausta.
15. heinäkuuta 2017 rajan molemmilta puolilta kokoontui noin 70 ihmisen joukko Ylitornion ja Aavasaksan sillalle. Tapahtuma alkoi sillä, että kello puoli kaksitoista alettiin kantamaan lippuja sekä Ylitorniosta Ruotsin puolelta että Aavasaksasta Suomen puolelta. Ryhmät kohtasivat sillan keskellä, jossa kaadettiin symbolinen rajakivi sillalta jokeen merkiksi maiden rajan ylittävästä yhteistyöstä. Tämän jälkeen laulettiin meänkiellä laulu "Väylä on aina ollu". 
20. heinäkuuta Ylitorniossa järjestettiin myös lipunpäivästä ja seremoniasta seminaari, jossa pystyi myös liittymään Meänmaan Tinkerit -yhdistykseen, jonka jäsenkortti oli suunniteltu näyttämään Meänmaan passilta. Lipunnostopäivästä tuli yhdistyksen järjestämä vuosittainen kansallispäivä. 
Lipulla ja passilla oli myös vastustajansa. Kirjailija Mikael Niemestä lippu, passi ja suomen kielen korostus ovat nationalistisia, eikä hän kaivannut kansallispäivää, jona ihmiset seisovat vartioimassa joen rantaa laulaen kansallismielisiä tornionlaaksolaisia lauluja. Niemen mukaan olisi parempi muistaa lippupäivää nostamalla kauniit räsymatot lipputankoon ja juhlimalla kukin tavallaan.
Päivän vakiinnuttua Meänmaan Tinkerit -yhdistys ehdotti Ruotsin akatemialle päivää kalenteriin, jolloin tornionjokilaaksolaisia edustanut STR-T-yhdistys teki valituksen siitä, että kaikkia alueella asuvia ei ollut kuultu. Asiasta keskusteltiin, ja vuonna 2013 päästiin yhteisymmärrykseen siitä, että heinäkuun 15. päivää juhlitaan tornionlaaksolaisten ja kveenien päivänä. Kun kaikki yhdistykset olivat sopineet yhteisestä lippupäivästä, se tarkoitti, että se oli muidenkin kuin vain meänkielen osaajien päivä. Samalla haettiin mallisuojaa lipulle.
Siivenisku

Siivenisku () on yhdysvaltalaiskirjailija Rebecca Yarrosin kirjoittama fantasiaromaani. Se on "Empyreum"-kirjasarjan ensimmäinen osa, jota seuraa "Rautaliekki". Englanninkielinen alkuteos julkaistiin vuonna 2023 ja suomennos seuraavana vuonna.
Romaani sijoittuu kuvitteelliseen Navarren kuningaskuntaan ja kertoo Violet Sorrengailista, joka aloittaa lohikäärmelentäjän koulutuksen Basgiathin sotakorkeakoulussa komentajana työskentelevän äitinsä pakottamana. Koulutus on hengenvaarallinen ja kilpailu paikasta lentäjien eliittijoukossa kovaa. Ongelmia aiheuttaa myös tarinan antagonisti, siivenkomentaja Xaden Riorson, jonka isän Violetin äiti on aikoinaan mestauttanut.
Julkaisu.
Englanninkielinen romaani julkaistiin 2. toukokuuta 2023. Tammikuussa 2024 Yarros julkaisi kotisivuillaan kaksi bonuslukua, joissa kuvataan joitain romaanin tapahtumia Xaden Riorsonin näkökulmasta.
Suomeksi romaanin julkaisi WSOY 3. kesäkuuta 2024. Sen käänsi Laura Haavisto. Suomekielinen teos on julkaistu kovakantisen kirjan lisäksi myös sähkökirjana ja Ronja Keiramon lukemana äänikirjana. Xadenin näkökulmasta kirjoitetut bonusluvut sisältävä pokkarilaitos ilmestyi suomeksi 24. lokakuuta 2024.
Vastaanotto.
"Siivenisku" on yksi someilmiöksi muodostuneen romantasia-lajityypin edustajista ja saanut huomattavaa suosiota Tiktokissa. Vuoden 2023 aikana kirjaa myytiin maailmanlaajuisesti yli kaksi miljoonaa kappaletta. Lokakuuhun 2024 mennessä sen myynti oli ylittänyt kolme miljoonaa. Romaani nousi "The New York Timesin" julkaisemalla bestseller-listalla myydyimmäksi kaunokirjaksi ja oli marraskuuhun 2024 mennessä ollut listalla yhteensä 68 viikkoa.
Risingshadow-sivuston arvostelussa romaania kuvailtiin ennalta-arvattavaksi, mutta silti koukuttavaksi. Kehuja se sai muun muassa fantasiamaailmalle kehitetystä historiasta, sivuhahmoista ja jännittävyydestä. Heikkoutena pidettiin romaanin ”kuumia kohtauksia”, joita sen mainonnassa on puolestaan ylistetty. "Kirkus Reviewsin" arvostelussa tarinaa luonnehdittiin toiminnantäyteiseksi ja nopeatempoiseksi, mutta kokonaisuutta tarkastellessa juonta ei pidetty toimivana, eivätkä hahmokehitys tai maailmanrakennus vakuuttaneet arvostelijaa. Päähenkilö Violetia kuvailtiin ”kummalliseksi sekoitukseksi silkkaa pätevyyttä ja täyttä passiivisuutta”.
Vuoden 2023 lopussa romaani voitti ensimmäisen jaetun parhaan romantasiakirjan Goodreads Choice -palkinnon. Vuoden 2024 Tiktok Book Awards -palkintoseremoniassa "Siivenisku" palkittiin vuoden parhaana kansainvälisenä kirjana.
Televisiosovitus.
Viikko ennen kirjasarjan toisen osan julkaisua tiedotettiin, että "Siivenisku" sovitetaan televisiosarjaksi ja Yarros ottaa osaa tulevan sarjan tuotantoon. Romaanin oikeudet omistaa Amazon MGM Studios ja sarjan showrunneriksi on nimetty Moira Walley-Beckett. Sarja oli aikaisessa kehitysvaiheessa heinäkuussa 2024.
Tarinanjakokuutio

Tarinanjakokuutio () on laadullinen tutkimusmenetelmä, joka keskittyy henkilökohtaisten narratiivien keräykseen haastavissa toimintaympäristöissä. Filosofialtaan menetelmä olettaa, että ihmiset antavat usein merkitystä kokemuksilleen tarinoiden kautta. Festivaaliympäristöissä pilotoitua laitteistoa on käytetty vuodesta 2019 narratiiivien keräykseen transformatiivisilla festivaaleilla, kuten Burning Man - tapahtumissa Nevadan aavikolla, missä festivaalin osallistujat kokevat "Nature Communications" - lehdessä vuonna 2022 julkaistun tutkimuksen mukaan usein elämää pysyvästi muuttavia kokemuksia. 
Metodologia.
Menetelmällisesti "in situ" narratiivit viittaavat tarinoihin, jotka kerätään suoraan siinä ympäristössä, missä ne luonnollisesti tapahtuvat. Pääasiallinen ero "in situ" - metodologian ja teemahaastattelumetologian välillä on niiden keräämismenetelmissä ja kontekstissa. "In situ" -metodologiassa tietoja kerätään passiivisesti niiden luonnollisessa ympäristössä, tallentaen spontaanit ilmaisut ja vuorovaikutukset, kun taas haastattelutiedot kerätään aktiivisesti suorien kysymysten ja vuorovaikutuksen kautta haastattelijan ja haastateltavan välillä. "In situ" narratiivit tarjoavat suodattamattomamman ja kontekstualisoidumman näkökulman, koska ne tallennetaan reaaliajassa luonnollisessa ympäristössä, kun taas haastattelutiedot voivat olla ulkoisten vaikutusten alaisia haastattelukysymysten rakenteesta johtuen . 
Pohjoismaalaisen The Borderland - yhteisön vuonna 2019 rahoittama tutkimuslaitteisto pohjautuu suomalaiseen Space on Fire - yhteisötaideprojektiin syventyneen "Hallinnon Tutkimus" - lehdessä julkaistun tutkimuksen löydöksiin haastateltavien kokemusten transformatiivisesta luonteesta . Menetelmän kehittäjänä on toiminut tutkija-aktivisti KTT Jukka-Pekka Heikkilä yhdessä virolaisen, Neuvostoliiton hippiliikettä tutkineen antropologi dokumentaristi FT Terje Toomistun kanssa. Menetelmän soveltuvuutta pakolaisleireille ja korkean toimintariskin konfliktialueille on tutkittu vuodesta 2023 lähtien. 
Tarinanjakokuutiolla kerättyjen tarinoiden käyttökohteita (2019-).
Menetelmällä kerätyt tarinat jaetaan takaisin yhteisöille. Anonymisoituja tarinoita voi kuka tahansa käyttää niin taiteissa, yhteisön kehittämisessä tai tulevaisuuden hankkeiden suunnittelussa. Aineistoa on käytetty esimerkiksi seuraavasti:
Rasmus Vuorinen

Rasmus Mikael Vuorinen (s. 27. maaliskuuta 2004 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Mestis-joukkue Kokkolan Hermestä.
Ura.
Seuraura.
Vuorinen on Helsingin IFK:n kasvatti. Hän oli kaudella 2019–2020 C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa eniten maaleja tehnyt puolustaja kymmenellä osumallaan. C-nuorten SM-sarjassa Vuorinen oli HIFK:n tehokkain puolustaja tehoilla 7+4=11. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2023–2024 Vuorinen teki 2+1-vuotisen juniorisopimuksen Saimaan Pallon SM-liigajoukkueen kanssa. Hän aloitti kauden seuran U20-joukkueessa. Vuorinen teki liigadebyyttinsä 9. helmikuuta 2024 Tapparaa vastaan. Hänet merkittiin SaiPan seitsemänneksi puolustajaksi. Vuorinen sai ottelussa jääaikaa 7.34 minuuttia. Hän sai myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Vuorinen pelasi SM-liigassa loppukauden aikana 11 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Vuorinen pelasi myös kauden 2024–2025 suurimmaksi osaksi SaiPan U20-joukkueessa, jonka varakapteenina hän toimi. Vuorinen pelasi kauden aikana yhden SM-liigaottelun.
Kaudeksi 2025–2026 Vuorinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen.
Maajoukkueura.
Vuorinen pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2021. Hän edusti Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta samana vuonna myös Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla, jolloin Vuorinen voitti kultaa. Hän jakoi turnauksen tehotilaston voiton Tšekin Filip Krajčíkin ja Adam Dvořákin sekä Venäjän Ilja Kvotškon kanssa. Yhteensä Vuorinen on pelannut kymmenen nuorten ja 13 poikien maaottelua.
Muuta.
Vuorinen valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta keväällä 2024.