tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Naatti (juurikasvin lehti)

Naatti on eräiden kaksivuotisten juurikasvien eli ihmis- ja eläinravinnoksi viljeltyjen, turvonneen pääjuuren kasvattavien kasvien ensimmäisenä kesänä kasvavien lehtien nimitys. Toisena kesänä kasviin kehittyy kukkaversot. Naatit soveltuvat joidenkin kotieläinten, lähinnä nautojen rehuksi. Lehmien rehuna niiden suurin päiväannos on 30–40 kg ja naatteja voi korjuun jälkeen säilyttää 3–4 viikkoa tai tehdä niistä pidempään säilyvää AIV-rehua.
Eri juureksien mukana saatavien naattien keskimääräinen paino on seuraava: Sadasta kilosta turnipseja saadaan naatteja 15 kg, lantuista 25 kg, rehujuurikkaista 45 kg, porkkanoista 60 kg ja sokerijuurikkaista 100 kg.
Sokerijuurikkaan naatissa on kuiva-ainetta vain 11–14 % ja loppu on vettä. Kuiva-aineesta 22–30 % on sokeria ja koko naatin painosta sokeria on 1,5–4 %. Naattien määrään vaikuttaa päivän pituus, juurikaslajike, maalaji ja kosteusolot. Suomessa sokerijuurikaspelto voi tuottaa naatteja 40–50 tonnia hehtaarilta, mutta Lounais-Suomen kuivilta savimailta niitä saadaan vain 20–30 tonnia hehtaarilta. Koska naattien korjuussa niittosilppurilla ei saa tulla multaa rehun sekaan, ei naattia voi katkaista kannan läheltä vaan se on tehtävä korkeammalta, jolloin sadosta jää peltoon noin kymmenen tonnia hehtaarilta. Naattisadon lisääminen ylimääräisellä typpilannoituksella ei ole suositeltavaa, sillä se vähentää rehun maittavuutta ja löysentää ulostetta sekä heikentää juurisadon laatua ja vähentää siitä saatavaa hintaa. Koska monella sokerijuurikasta viljelevällä maatilalla ei ole nautakarjaa, korjataan Suomessa naateista rehuksi vain runsaat 10 %. Naattien kuitupitoisuus on pieni, joten naudoille on tarjottava ruoaksi myös karkeampaakin rehua.
John Crowe Ransom

John Crowe Ransom (1888 Pulaski, Tennessee, Yhdysvallat – 1974 Gambier, Ohio, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kriitikko. Hänen esseekokoelmastaan "The New Criticism" on saanut nimensä uuskritiikki.
Ransom toimi 1914–1937 englannin kielen opettajana Vanderbilt-yliopistossa Nashvillessa. Samaan aikaan hän toimi Fugitives-runoilijaryhmän ja samannimisen lehden johdossa. Sen jälkeen hän opetti vuosina 1937–1958 Kenyon Collegessa Ohiossa. Hän perusti siellä kirjallisen aikakauslehden "The Kenyon Review", jonka toimittaja hän oli 1939–1959. Hän kirjoitti muodoltaan perinteistä runoa, joka tyyliltään oli älyllistä ja ironista.
Urushi-e

Termillä Urushi-e (, kirjaimellisesti ’lakatut kuvat’) tarkoitetaan kolmea eri käsitettä japanilaisessa kuvataiteessa. Yleisimmin käsitteellä tarkoitetaan Edo-kauden puupiirrospainotekniikkaa, jossa yksivärisinä painetut ukiyo-e-kuvat väritettiin käsin. Käsitteellä tarkoitetaan kuitenkin myös erilaisten esineiden pintaan lakattuja kuvia tai värillisellä lakalla maalattuja maalauksia.
Puupiirrospainotekniikka.
Painotekniikka yleistyi 1600-luvun Japanissa. Varhaiset kuvat painettiin mustavalkoisina ääriviivapiirroksina. Pian yleistyi kuitenkin myös tapa maalata tai värjätä kuvat käsin. Käsitteellä "urushi-e" viitattiin aluksi kaikkiin käsin maalattuihin kuviin, mutta myöhemmin sillä tarkoitettiin erityistä tekniikkaa, jossa musteeseen lisättiin eläinperäistä kollageenia. Siihen tuli erityinen kiilto, joka muistutti lakkaa. Väriä käytettiin erityisesti hiuksien ja syvien mustien alueiden maalamiseen 1710-luvulta 1760-luvulle. Esimerkiksi Okumura Masanobu (1686-1764) ja Torii Kiyonobu (1664-1729) käyttivät tekniikkaa. Väritekniikat yleistyivät painamisessa 1700-luvun puolivälissä, ensin yleensä kahdella värillä painettu "benizuri-e" 1740-luvulla ja lopulta moniväripainotekniikka "nishiki-e" 1760-luvulla. 
Maalaustekniikka.
Urushi-e tarkoitti myös esineiden tai maalausten maalaamista värillisellä "iro-urushi-"lakalla. Ennen Edo-kautta käytettiin vain viittä väriä. Nara-kaudelta lähtien aristokratia suosi esineitä, jotka oli koristeltu punaisella värillä mustalle pohjalle. Momoyama-kaudelta lähtien lakkaamalla maalatut arki- ja seremoniaesineet olivat hyvin suosittuja. Ne oli koristeltu usein kukkien, lintujen tai historiallisten tapahtumien kuvilla.
Riku Brander

Riku Brander (s. 11. maaliskuuta 1992 Turku) on suomalainen jääkiekkoerotuomari. Hän aloitti SM-liigan päätuomarina kaudella 2019-2020. Brander vihelsi ensimmäisen ottelunsa Liigassa 18.9.2019, kun KooKoo ja Sport kohtasivat. Tuomariuransa Brander aloitti syksyllä 2016. 
Ennen tuomariuraansa Brander pelasi jääkiekkoa junorivuodet Ilveksessä ja tämän jälkeen kauden 2013-2014 Mestistä Lempäälän Kisassa
Brander tuomitsi keväällä 2021 alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa. Hänet valittiin elokuussa 2021 pelattavaan Olympiakarsintojen finaali-turnaukseen Bratislavaan ja hän tuomitsee kaudella 2021-2022 myös Mestarien liigassa. Brander valittiin vuoden 2022 Kanadassa pelattaviin alle 20-vuotiaiden MM-kisoihin. 
Brander on Tampereen Jääkiekkotuomarit Ry:n jäsen.
Jaguar E-Pace

Jaguar E-Pace on Jaguarin vuodesta 2017 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli.
E-Pace sai vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2020 esiteltiin päivitetty malli, joka on saatavilla myös ladattavana hybridinä.
Justin Roiland

Mark Justin Roiland (s. 21 helmikuuta 1980 Manteca, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja animaattori joka on tunnettu animaatiosarjasta "Rick and Morty". Hän ääninäytteli sekä Rickiä että Mortya vuosina 2013-2022 ja toimi ääninäyttelijänä myös useissa muissa Adult Swim -kanavan ohjelmissa. Vuonna 2023 Roiland joutui jättämään useimmat työprojektinsa saadessaan syytteet seksuaalisesta ahdistelusta ja viestittelemisestä alaikäisten tyttöjen kanssa.
Anthocoris

Anthocoris on nokkaluteiden (Anthocoridae) heimoon kuuluva ludesuku.
Suomesta suvun edustajia on tavattu kahdeksan lajia. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu yli 30 lajia. Suvun lajimäärät vaihtelevat eri lähteissä.
Tyrninokkaludetta ("Anthocoris nemoralis") voidaan käyttää kemppien (Psylloidea), kirvojen (Aphididae), kehrääjäpunkkien (Tetranychidae) ja ripsiäisten (Thysanoptera) biologiseen torjuntaan. 
Aiheesta muualla.
Bearsden

Bearsden (, ) on kaupunki Skotlannin Itä-Dunbartonshiressa. Bearsden sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Glasgow’n keskustasta. Bearsden on käytännössä esikaupunki, ja on nimetty Bearsdenin rautatieaseman mukaan.
Kaupungin arvoitiin olevan Ison-Britannian seitsemänneksi varakkain alue vuonna 2005 suoritetussa kyselyssä.
Malla (albumi)

Malla on suomalaisen laulaja-näyttelijä Malla Malmivaaran albumi, joka julkaistiin 16. huhtikuuta 2021. Malmivaara on säveltänyt, sanoittanut ja tuottanut albumin yhdessä Jarkko Kumpulaisen kanssa. Kappaleet ”Irti” ja ”Ootko valmis” on sävelletty ja tuotettu yhdessä DJ ja tuottaja Roberto Rodriguezin kanssa. Kappaleessa ”Ootko valmis” huilua soittaa Jimi Tenor.
Vinyylilevynä albumi ilmestyi 6. elokuuta 2021. Ensimmäinen painos myytiin loppuun alle kuukaudessa. Toinen vinyylipainos julkaistiin 24. joulukuuta 2021.
August Lundelin

August Fredrik Lundelin (17. elokuuta 1871 Tampere – 16. kesäkuuta 1950 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Tampereen verkatehtaan toimitusjohtajana. Hän aloitti uransa yrityksen juoksupoikana.
August Lundelinin vanhemmat olivat työmies Fredrik Lundelin ja Eeva Frisk. Lundelinin isä oli työssä vanuttajana Tampereen verkatehtaalla. Hän kävi kansakoulun ja tuli sitten 10-vuotiaana vuonna 1881 Tampereen verkatehtaan palvelukseen juoksupojaksi. Lundelin opiskeli sittemmin kaupallisia aineita ja kieliä iltakoulussa ja kartutti tietojaan itseopiskelulla.
Lundelin pääsi iän ja kokemuksen karttuessa juoksupojasta aluksi tilausten lähettäjäksi ja varastonhoitajaksi sekä sen jälkeen kirjanpitäjäksi ja kirjeenvaihtajaksi. Hän oli kassanhoitajana ja konttoripäällikkönä 1897–1904 ja sen jälkeen isännöitsijänä ja johtokunnan jäsenenä 1904–1918 sen jälkeen kun isännöitsijänä aiemmin toiminut Erik Nilsson yllättäen erosi. Viimeksi Lundelin toimi vielä eläkkeelle jäätyään yhtiön johtokunnan puheenjohtajana 1919–1938. Lundelin oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä. Lundelin harrasti musiikkia ja hän kuului Tampereen amatööriorkesterin perustajiin ja toimihenkilöihin. Hän omisti maatilan ensin Lempäälässä ja sittemmin hän omisti Mustoon tilan Kangasalan Suinulan kylässä.
August Lundelin oli naimisissa vuodesta 1900 Martta Bauerin kanssa, jonka isä oli Tampereella hotellin omistanut Nikolai Bauer. Lundelin on haudattu Tampereella Kalevankankaan hautausmaalle vanhempiensa hautaan.
Roll with Me

Roll with Me on Natasha Bedingfieldin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. elokuuta 2019.
Ulla Kauppinen

Ulla Kauppinen (os. Mäkinen) (s. 1980) on uransa lopettanut pesäpalloilija, joka pelasi naisten Superpesiksessä 1997–2003 saavuttaen yhden SM-kullan, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Nämä hän saavutti Kirittärien väreissä. Kovalyöntisen mailataiturin kasvattajaseura oli Manse PP.
Hän oli lyöjäkuningatar vuosina 2000 ja 2003, kärkilyöntitilaston voittaja 2000 ja 2003 sekä tehotilaston (lyödyt+tuodut) voittaja 1999, 2002 ja 2003. Itä-Länsi -ottelussa hän pelasi 6 kertaa.
Jätkänluteet

Jätkänluteet ("Acompocoris") on nokkaluteiden (Anthocoridae) heimoon kuuluva ludesuku.
Suomesta suvun edustajia on tavattu kaksi lajia. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu ainakin neljä lajia. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Suvun lajeja tavataan lähinnä Pohjois- ja Keski-Euroopassa sekä Britanniassa.
Aiheesta muualla.
Camberin linna

Camberin linna on Henrik VIII:n rakennuttama raunioituneessa tilassa oleva linna, jonka tarkoitus oli suojata Sussexin rannikkoa hyökkäykseltä. Linna sijaitsee noin 1,5 kilometriä Ryen kaupungista etelään.
Keskustorni on rakennettu vuosina 1511-1514 ja ulommat bastionit 1538–1544. Se jäi pois käytöstä vuonna 1626 rantaviivan muututtua.
Toisen maailmansodan aikana linnaa ympäröivää aluetta käytettiin saksalaisten pommikoneiden harhauttamiseen Ryestä, joka oli varsinainen kohde.
Jorma Pietilä

Jorma Kullervo Pietilä (21. maaliskuuta 1913 Helsinki – 11. joulukuuta 1974 Kairo, Egypti) oli suomalainen juristi ja professori. 
Henkilöhistoria.
Jorma Pietilän vanhemmat olivat leipuri Jalmari Pietilä ja Hilma Helena Jokivirta ja puoliso vuodesta 1940 Maire Orvokki Elo. Pietilä tuli ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1932 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1937, varatuomarin arvon hän sai 1940. Lakitieteen kandidaatiksi hän valmistui 1948 ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi 1969. Pietilä työskenteli 1930-luvun lopulta asianajajana Helsingissä ja Jyväskylässä, mutta toimi pitkään myös yritysjuristina, oli välillä virkamies ja sitten maanjako-oikeuden puheenjohtaja Turussa. Yhteiskunnallisen korkeakoulun yksityis- ja talousoikeuden lehtori Pietilä oli 1960–1964 ja Helsingin yliopiston maa- ja vesioikeuden dosentti vuodesta 1970. Teknillisen korkeakoulun talousoikeuden vt. professori hän oli vuodesta 1967 ja vakinainen professori helmikuun alusta 1970. 
Tiedotusopin professori Veikko Pietilä (1941–2009) oli Jorma Pietlilän poika.
Benita Heiskanen

Benita Heiskanen on suomalainen Yhdysvaltain tutkija. Hän on Turun yliopiston Pohjois-Amerikan tutkimuksen professori.
Elämä ja ura.
Heiskasen kasvatti merikapteenina työskennellyt yksinhuoltajaisä. Heiskanen piti suomalaista peruskoulua tasapäistävänä ja oli jättää lukion käymättä, mutta kirjoitti loppujen lopuksi Turun iltalukiosta laudaturin paperit. Välivuoden jälkeen hän aloitti englantilaisen filologian opinnot Tampereen yliopistossa, sivuaineenaan Yhdysvaltain tutkimus. Heiskanen valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 2004 Texasin yliopistosta oppiaineenaan Yhdysvaltain tutkimus.
Heiskanen on Pohjois-Amerikan tutkimuksen dosentti Helsingin yliopistossa ja Yhdysvaltain tutkimuksen dosentti Turun yliopistossa. Vuosina 2014–2019 Heiskanen oli Turun yliopiston John Morton -keskuksen johtaja. Vuonna 2019 hän aloitti Turun yliopistossa Pohjois-Amerikan tutkimuksen professorina.
Myös urheilu on Heiskasen mielenkiinnon kohteita. Erityisesti hän on tutkinut nyrkkeilyn kulttuurisia ja poliittisia vaikutuksia. Lisäksi Heiskanen on toimittanut kirjan Matti Nykäsestä.
Uuraisten kirkonkylä

Uuraisten kirkonkylä on Uuraisten kunnan keskustaajama Keski-Suomen keskivaiheilla, Pikku-Kuukka -järven itärannalla. Kirkonkylältä on maanteitse noin 38 kilometriä eteläkaakkossa sijaitsevaan maakuntakeskukseen, yliopistokaupunki Jyväskylään.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Uuraisten kirkonkylän pinta-ala oli 3,93 neliökilometriä ja väkiluku 1 062. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.
Uurainen kehittyi 1540-luvulta lähtien hämäläisten eränkäyntialueesta pysyvämmän asutuksen seuduksi. Uuraisten alueen ensimmäinen tunnettu asukas oli Savosta tullut Paavo Minkkinen, joka Salmela-nimisestä talosta Kyynämöisten rannalla on tieto vuodelta 1548. Vuoteen 1560 mennessä nousivat nykyisen kirkonkylän tienoille Lanneveden eteläpäähän Pirkkala, Akonpelto, Vanhala ja Keskinen. Asutus sijoittui järvien läheisyyteen ja mäkien laille. 
Aluksi Uurainen kuului 1561 perustettuun Rautalammin suurpitäjään. Koska matka kirkkoon oli pitkä ja tieyhteyksiä ei ollut, kesäisin vainajat oli haudattava järvien saariin. Uurainen liitettiin Saarijärven seurakuntaan 1639. 
Uurainen mainitaan vanhoissa asiakirjoissa kylän ruotsinkielisellä nimellä ( muodossa "Uhrais" (1741). Siitä tuli asutuksen lisääntyessä Saarijärven rukoushuonekunta 1801. Pappila sijaitsi tällöin Uuraisten kylässä, mutta ensimmäinen kirkko nousi 1803 Kuukkajärven kylän Minkkilän talon maille Ison Kuukkajärven lounaispäähän. Siksi seudusta käytettiin Uuraisten ohella nimiä Kuukkajärvi ("Kuukkajärvi eller Uurais Bönehus" (1839)), Kuukka ja Minkkilä ("Uurais eller Minkilä Bönehus gäll" (1848)). Nimien runsautta selittävät osaltaan kuukkajärveläisten anomukset, joissa puhuttiin kirkon tai rukoushuoneen perustamisesta nimillä Kuukkajärven kirkko (1787) ja Minkkilän rukoushuone (1800). Kappeliseurakunnaksi Uurainen tuli 1856. Uuraisten kunta perustettiin 1868. Itsenäisen seurakunnan aseman kappeliseurakunta sai 1886 tai 1887. 
Kylännimi Uurainen perustuu järven nimeen. Kirkonkylän eteläpuolella sijaitsee kaksi järveä: Iso-Uurainen ja Pieni-Uurainen. Järvien välisen Takapuron kohdalla on aiemmin ollut salmi ja järvet ovat voineet olla yhtä Uurainen-nimistä järveä. Järvi on saanut nimensä salmesta, jonka itäpuolella on Uuraisenmäki. Sanalla uuro on merkitys ’(puron) uoma’.
Uuraisten kirkonkylällä toimivia julkisia palveluja tarjoavat muun muassa Uuraisten yhtenäiskoulu (Uuraisten koulukeskus), Uuraisten terveysasema, Uuraisten kunnantalo,
 Uuraisten paloasema ja Uuraisten kirjasto. Kirkonkylän kaupallisia palveluja ovat esimerkiksi Osuusliike Keskimaan Sale-kauppa. 
Uuraisten kirkko sijaitsee Uuraisten kirkonkylän taajama-alueen ulkopuolella luoteessa. Hautausmaa sijaitsee lähellä kirkkoa tien toisella puolella.
Oijusluoma

Oijusluoma on rannoiltaan epäsäännöllinen järvi Kuusamossa noin kymmenen kilometriä Kuusamon kuntakeskuksesta lounaaseen. Sen pinta-ala on 6,6 neliökilometriä.
Maantiede.
Oijusluoman pituus kaakosta luoteeseen on noin 6,5 kilometriä, järven keskiosan leveys lounaasta koilliseen on yli kaksi kilometriä. Järvi koostuu kolmesta selästä: Säkkisenselkä, Juusolanselkä ja Myllyselkä. Niemiä on paljon, kuten myös lahtia. Järven pohjoisimman osan muodostaa pitkä ja kapea Sarviperä, jonka keskivaiheilla sijaitsee järven syvin kohta, 26 metriä. Juusolanselällä on 18 metriä syvä kohta ja Säkkisenselällä 16 metriä syvä kohta. Oijusluoman itäosa on matalaa ja aivan itäisin kolkka jakautuu useiksi lahdiksi.
Oijusluoman keskiosassa sijaitsee noin viidentoista hehtaarin laajuinen Isosaari. Sen kaakkoispuolella sijaitsee useita saaria, joista laajin on Iso Kumpusaari.
Oijusluoman vesitilavuus on 34 963 000 kuutiometriä.
Oijusluoman rannoilla on haja-asutusta. Syvän Sarviperän eteläpuolella sijaitsee Sarvivaara, joka kohoaa 360 metriä merenpinnan yläpuolelle, eli noin 60 metriä järven pintaa korkeammalle.
Oijusluoman luusua sijaitsee järven itäosan Myllylahdessa, josta vedet virtaavat Niskakosken kautta Ylimmäiseen Jokilampeen (292,6 metriä mpy) ja edelleen Alimmaisen Jokilammen (291,3 metriä mpy) kautta Oijusjokea Petäjälampeen (268,1 metriä mpy), josta ne virtaavat koskien kautta Iijärven (254,2 metriä mpy) Oijuslahteen. Iijärvi sijaitsee seitsemisen kilometriä Oijusluomalta kaakkoon, järvien korkeusero on noin 47 metriä.
Aivan Oijusluoman itäpuolella sijaitsee Kutulampi (301,3 metriä mpy), joka laskee noin 200 metrin pituista Kutupuroa Oijusluoman matalaan Kutulahteen. Oijusluoman eteläpuolinen Naapurilampi (306,3 metriä mpy) laskee Oijusluomaan, kuten myös länsipuolinen Pieni Sarvilampi (307,3 metriä mpy). Oijusluoman länsipuoliset järvet, kuten Kurkijärvi ja Soilu, kuuluvat Kostonjoen valuma-alueeseen.
Oijusluoma (61.342.1.006) kuuluu Oijusluoman valuma-alueeseen (61.342), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Iijärven valuma-alue (61.34) ja ensimmäinen jakovaihe Iijoen yläosan valuma-alue (61.3). Oijusluoma on Oijusluoman valuma-alueen laajin järvi. Valuma-alueeseen kuuluu yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista neljä on vailla virallista nimeä.
Saippualinimentti

Saippualinimentti () oli kamferintuoksuista keltaista hyytelömäistä nestettä, jota ennen käytettiin iholle siveltynä lievittämään paikalliskipuja ja reumaa. Sitä valmistettiin sekoittamalla yhtä paljon kamferispriitä ja kalisaippuaspriitä. Seokseen lisättiin ammoniakkia sekä hajusteeksi timjamiöljyä ja rosmariiniöljyä.
Harjas

Harjas on pitkä ja jäykkä eläimen karva. Nimitystä käytetään erityisesti sian ja villisian kankeista karvoista. Sianharjaksia on etenkin sian selässä ja niskassa. Niitä on ennen käytetty erilaisten harjojen ja siveltimien valmistukseen, ja siksi ne olivat tärkeä raaka-aine ja kauppatavara. Harjasten laatu vaihteli paljon eläinten rodun, ruokinnan ja elinolojen mukaan. Eniten arvostettiin villisiasta saatuja harjaksia.
Käyttöluokkiin lajiteltaessa pidettiin toisistaan erillään kesyistä ja villeistä sioista saadut harjakset. Kesysioista saadut ryhmiteltiin vielä teurastusajankohdan perusteella luokkiin kesäteurastetut ja talviteurastetut sekä omaan luokkaansa itsestään kuolleista eläimistä hankitut harjakset. Talvella teurastettujen eläinten harjaksia pidettiin parempina, ja kylmänä irti nyhdettyjä parempina kuin leikkaamalla tai hautomalla irrotettuja.
Lopullisesti harjakset lajiteltiin niitä käyttävissä tehtaissa. Villan erottelun jälkeen ne lajiteltiin pituuden, jäykkyyden ja värin mukaan eri luokkiin. Kalliimpia olivat puhtaanvalkoiset ja toiseksi arvokkaampia luonnonmustat. Edellisiä vähempiarvoisia olivat muihin väreihin vivahtavat ja värjätyt.
Domestiikki

Domestiikki (, kotoinen &lt; ) on melko tiheiden ja aika karkeiden palttinasidoksisten puuvillakankaiden vanha yleisnimitys. Domestiikkia on käytetty muun muassa alusvaatteiden ja paitojen valmistamiseen.
Madapolaami

Madapolaami eli madapolami on tiheä palttinasidoksinen puuvillakangas, joka on nimetty Intian Andhra Pradeshin osavaltion Narasapuramin kaupungin lähellä sijaitsevan Madapollam-nimisen paikkakunnan mukaan. Englannin Itä-Intian kauppakomppanialla, joka toimi 1600-luvulta 1800-luvulle, oli paikkakunnalla kangastehdas. Madapolaamia on useita vahvuuksia, mutta se on ohuempaa kuin domestiikki. Madapolaamia käytettiin aikoinaan alusvaatekankaana ja sittemmin liinavaatteiden kuten tyynyliinojen valmistukseen.
Iso Polvijärvi

Iso Polvijärvi on järvi Liperin ja Kontiolahden rajalla Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee Höytiäisen valuma-alueen eteläkolkassa. Ison Polvijärven pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja vesitilavuus 14 kuutiohehtometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on kymmenisen kilometriä luoteeseen. Joensuun lentoasema sijaitsee aivan Ison Polvijärven kaakkoispuolella.
Maantiede.
Iso Polvijärvi sijaitsee valtaosin Liperissä, kaakkoinen osa sijaitsee Kontiolahden alueella. Runsaan hehtaarin laajuinen Lievosensaari erottaa järven itäisimmän osan pääaltaasta. Kalmoniemi puolestaan jakaa pääaltaan pohjoisosan kahteen lahteen. Ison Polvijärven syvin kohta, 47 metriä, sijaitsee altaan itäosassa Burmaninniemen länsipuolella. Syvintä kohtaa ympäröivän vähintään 40 metriä syvän alueen pinta-ala on 57 aaria. Ison Polvijärven länsiosa on itäosaa matalampi, mutta aivan järven luoteiskolkassa on 20-metrinen syvänne.
Keskimmäinen eli Pitkä Polvijärvi sijaitsee Ison Polvijärven itäpuolella, ja se on samantasoinen Ison Polvijärven kanssa. Järviä yhdistää Lievosensaaren itäpuolinen kapea vesiväylä, joka on Ison Polvijärven luusua. Vedet virtaavat Keskimmäisen Polvijärven kautta itään Höytiäisen kanavaan. Pieni Polvijärvi (101,5 metriä mpy) sijaitsee Ison Polvijärven pohjoispuolella. Järvien välisen kannaksen halki virtaa laskuoja.
Ison Polvijärven rannoilla on pientaloja varsin taajaan. Järven ekologinen tila on erinomainen; vesitilavuus on 13 999 000 kuutiometriä. Ison Polvijärven ja Keskimmäisen Polvijärven välissä on kilometrin pituinen niemimaa, jonka korkein kohta on noin 25 metriä järvien pintaa ylempänä.
Iso Polvijärvi (04.810.1.007) kuuluu Höytiäisen kanavan alueeseen (04.81), joka on toisen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Ensimmäinen jakovaihe on Höytiäisen valuma-alue (04.8). Iso Polvijärvi on Höytiäisen kanavan alueen laajin vakavesi; Höytiäisen ja Pyhäselän välissä sijaitsevaan Höytiäisen kanavan alueeseen kuuluu yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Volvo EC40

Volvo EC40 (vuosina 2021–2024 C40) on Volvon vuodesta 2021 lähtien valmistama crossover-tyyppinen sähköautomalli. Se on valmistajan ensimmäinen malli, jota myydään ainoastaan sähkökäyttöisenä. Perusrakenne ja voimalinja ovat samat kuin XC40 Rechargessa, sillä EC40 on viistoperäisempi malliversio Volvo XC40:stä. Siihen verrattuna EC40 on seitsemän senttimetriä matalampi.
Vuoden 2022 Euro NCAP -kolaritestistä C40 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 
Auton kummallakin akselilla on oma sähkömoottorinsa, joiden yhteisteho on 402 hevosvoimaa.
Auran Rautateollisuus

Auran Rautateollisuus Oy oli vuonna 1912 perustettu suomalainen tehdas, joka perustettiin alun perin nimellä "Auran Rautasänkytehdas Oy".
Yhtiö valmisti muun muassa rautasänkyjä, viljankuivureita, jääkaappeja, kenttäahjoja, televisioiden puukuoria, traktoriteloja, potkukelkkoja, kaivinkoneita ja kaivoskuormaajia.
Historia.
Yritys syntyi kun Juho Merivaara osti Turun Rautasänkytehdas Oy:n konkurssipesältä tehtaan. Tehtaan koneet siirrettiin Turun Tikkumäkeen, jossa toiminta alkoi.
Yhtiön nimeksi muutettiin vuonna 1921 Auran Rautateollisuus Oy ("ARA"), koska sen valmistustoiminta laajeni muun muassa maatalouskoneisiin ja metalliteollisuustuotteisiin. 
Vuonna 1964 yhtiön silloinen omistaja, Instrumentarium, myi sen Pellonraivaus Oy:lle. Perusyhtymä Oy:ksi muuttunut yhtiö myi sen edelleen Tamrockille vuonna 1977, ja Tamrock puolestaan liitettiin Sandvik-konserniin vuonna 1997.
Keskimmäinen Polvijärvi

Keskimmäinen Polvijärvi eli Pitkä Polvijärvi on järvi Liperin ja Kontiolahden rajalla Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee Höytiäisen valuma-alueen eteläkolkassa. Keskimmäisen Polvijärven pinta-ala on 63 hehtaaria. Etäisyys Joensuun keskustasta on kymmenisen kilometriä luoteeseen. Joensuun lentoasema sijaitsee aivan Keskimmäisen Polvijärven eteläpuolella.
Maantiede.
Keskimmäinen Polvijärvi sijaitsee valtaosin Liperissä, itäinen osa sijaitsee Kontiolahden alueella. Noin seitsemän hehtaarin laajuinen Hupenevan vesialue on kuroutunut lähes erilleen pääaltaasta. Hupenevan edustalla sijaitsee vähäinen saari. Keskimmäisen Polvijärven syvin kohta, 23 metriä, sijaitsee pääaltaan eteläosassa. Pääaltaan keskiosassa on 21 metriä syvä kohta ja Hupenevan kaakkoisosassa on 18 metriä syvä kohta.
Keskimmäisen Polvijärven länsipuolella sijaitsee Iso Polvijärvi, joka on samantasoinen Keskimmäisen Polvijärven kanssa. Järviä yhdistää kapea vesiväylä, josta Ison Polvijärven vedet virtaavat Keskimmäiseen Polvijärveen ja edelleen itään Höytiäisen kanavaan. Pieni Polvijärvi (101,5 metriä mpy) sijaitsee Hupenevan lahden luoteispuolella.
Keskimmäisen Polvijärven rannoilla on pientaloja varsin taajaan. Partalanvaara järven itärannalla kohoaa noin 50 metriä järven pintaa korkeammalle. Keskimmäisen Polvijärven ekologinen tila on erinomainen; vesitilavuus on 4 884 000 kuutiometriä.
Keskimmäinen Polvijärvi (04.810.1.005) kuuluu Höytiäisen kanavan alueeseen (04.81), joka on toisen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Ensimmäinen jakovaihe on Höytiäisen valuma-alue (04.8). Keskimmäinen Polvijärvi on Höytiäisen kanavan alueen laajin vakavesi Ison Polvijärven jälkeen; Höytiäisen ja Pyhäselän välissä sijaitsevaan Höytiäisen kanavan alueeseen kuuluu yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Teerijärvi (Petäjävesi)

Teerijärvi on metsäjärvi Petäjäveden lounaiskolkassa Keski-Suomen maakunnan länsiosassa. Sen pinta-ala on 28,2 hehtaaria. Etäisyys Jyväskylästä on 37 kilometriä länteen.Teerijärvi. Järviwiki. Viitattu 12.8.2021.
Maantiede.
Teerijärven pituus kaakosta luoteeseen on 1,1 kilometriä, leveys lounaasta koilliseen on noin 700 metriä. Järvi muodostuu neljästä lahdesta, sitä ympäröi metsämaa ja suo, saaria ei ole. Välittömästi Teerijärven itäpuolella levittäytyy Teerijärvensuo, joka on luonnonsuojelualue. Teerijärveen virtaa Välijoki pohjoisesta Oratista (163,0 metriä mpy), ja myös ympäröiviltä soilta virtaa ojia Teerijärveen. Teerijärven lounaispuolella sijaitsee Kotanen (167,8 metriä mpy).
Teerijärvi (14.527.1.009) kuuluu Pirttijoen valuma-alueeseen (14.527), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä (14). Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue (14.52) ja ensimmäinen jakovaihe on Jämsän reitin valuma-alue (14.5). Teerijärvi on viidenneksi laajin Pirttijoen alueen 17:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Pirttijoen alueesta valtaosa sijaitsee Petäjävedellä, luoteisosa sijaitsee Keuruulla ja lounaisosa Jämsässä.
Pedro Geromel

Pedro Tonon Geromel (s. 21. syyskuuta 1985 Sao Paolo) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Geromel edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Grêmiota. Hän on edustanut Brasilian jalkapallomaajoukkuetta vuosina 2016-2018 jona aikana hän pelasi kaksi ottelua.
Aappo Savikoski

Aappo Savikoski (s. 12. heinäkuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Savikoski edustaa Superpesiksessä pelaavaa Imatran Pallo-veikkoja. Savikosken kasvattajaseura on Ylivieskan Kuula. Hän pelaa ulkokentällä siepparina tai ykkösvahtina. Sisäpelissä Savukoski on parhaimmillaan numero 4:lla. Savikoski tunnetaan joukkueen ilopillerinä. 
Myös Savikosken veli Heikki Savikoski pelasi Superpesistä Kirin joukkueessa, mutta nykyään on lopettanut. Savikoski pelasi KeKissä etenijäjokerina.
Erdeven

 
Erdeven () on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Biskajanlahden rannalla, noin 27 kilometriä Lorientin kaupungista kaakkoon.
Erdeven on suosittu merenrantakohde. Sen rannoilta löytyy 8 kilometriä hiekkarantoja sekä dyynejä. Rannoilla on jäänteitä saksalaisten toisen maailmansodan aikana rakentamasta Atlantin vallista. 
Kunnan alueella on runsaasti esihistoriallisia megaliitteja. Huomattavin niistä on 190 menhirin Kerzerhon linjaus, joka on Carnacin menhirien jälkeen Bretagnen toiseksi huomattavin.
Monmouthin piirikunta

Monmouthin piirikunta () on Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 643 615 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Freehold Borough ja suurin kunta on Middletown Township. Piirikunta on perustettu 1683.
ChristenUnie

ChristenUnie (CU) on vuonna 2000 perustettu hollantilainen puolue. ChristenUnie perustettiin Reformoitujen Poliittisen Allianssin ja Reformoidun Poliittisen Liiton yhdistyessä. ChristenUniella on viisi paikkaa Alankomaiden 150-paikkaisessa alahuoneessa ja neljä paikkaa senaatissa.
Politiikka.
ChristenUnie on maltillisesti eurokriittinen. Puolueen europarlamentaarikko Peter van Dalen on kuulunut Euroopan parlamentissa ECR-ryhmään.
Historia.
CU nousi Balkendeen neljänteen hallitukseen vuoden 2006 vaalien jälkeen, kun puolue tuplasi paikkansa. Hallituskaudella 2007–2010 puolueen ministereinä toimivat puheenjohtaja André Rouvoet, Elmert van Middelkoop ja Tineke Huizinga. Vuoden 2015 senaatinvaalien jälkeen CU sai kolme senaattoria: Roel Kuiper, Mirjam Bikker ja Peter Ester. Kuiper on julkaissut vuonna 2009 pääteoksensa "Moraalinen pääoma". Vuoden 2017 vaaliessa CU sai 3,4 prosenttia äänistä ja viisi kanssanedustajaa. CU osallistui vuoden 2017 vaalien jälkeen Rutten kolmanteen hallitukseen. Puolueen ministereitä vaalikaudella 2017–2021 olivat Carola Schouten ja Arie Slob.
Vaaliliitot.
Joissain vaaleissa CU on solminut vaaliliiton reformoidun puolueen (SGP) kanssa.
Tunnettuja poliitikkoja.
Johtaja Edustajainhuoneessa
Johtaja senaatissa
Kasino (vuoden 2020 elokuva)

Kasino on elokuussa 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen joukkorahoitettu elokuva, jonka on ohjannut Mikko Jokipii.
Elokuva sijoittuu vuoteen 1998, jolloin kännykät olivat juuri löytäneet tiensä nuorten käsiin. Leffan pääosissa olevat nuoret ja heidän kaveriporukkansa saapuvat Kauhajoelle eri paikkakunnilta ja kohtaavat syksyisessä yössä, europopin pauhatessa.
Elokuva keräsi elokuvateattereissa 11 617 katsojaa vuonna 2020.
"Kasino" sai vuoden 2021 Jussi-gaalan yleisöäänestyksessä kolmanneksi eniten ääniä.
Orotšenin kieli

Orotšen, tai oroqen, on tunguusikielten pohjoiseen ryhmään kuuluva kieli, jota puhutaan Kiinan pohjoisosissa, Sisä-Mongoliassa. Kielellä on arviolta 1200 puhujaa ja se luokitellaan kuolevaksi kieleksi..
Kielellä ei ole kirjallista muotoa. Suurin osa puhujista on oppinut lukemaan ja kirjoittamaan ainoastaan kiinaksi.
Orotšen jakautuu neljään päämurteeseen.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Kaikki vokaalit voivat esiintyä sekä pitkänä että lyhyenä.
Lähde:
Sanasto.
Lukusanat 1–10 orotšeniksi:
William Foley

William Auguste Foley (s. 1949, Providence, Rhode Island, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kielitieteilijä, joka on erikoistunut papuakieliin ja austronesialaisiin kieliin. Hän toimii professorina Sydneyn yliopistossa. Foley on myös Australian humanistisen tiedeakatemian jäsen.
Foley aloitti opintonsa Brownin yliopistossa, jonka jälkeen hän vaihtoi Kalifornian Berkeleyn yliopistoon, josta hän väitteli tohtoriksi.
Limbun kieli

Limbu, omakielinen nimi ᤕᤠᤰᤌᤢᤱ ᤐᤠᤴ "yakthuṅ pan", on sinotiibetiläinen kieli, jota puhutaan Nepalissa ja Intiassa, Sikkimin osavaltiossa. Puhujia kielellä on noin 300 000 ja se lasketaan uhanalaiseksi.
Nepalissa kielellä on perustuslain mukaan kansallisen kielen asema, siinä missä millä tahansa muullakin paikallisella luonnollisella kielellä. Maassa merkittävä osa limbun puhujista osaa myös nepalia. Sikkimin osavaltion nimi tulee limbun kielen sanoista "su khim" ("uusi palatsi"). Kielellä ei ole virallista asemaa koko osavaltion tasolla, mutta se kuuluu ns. lisäkieliin, mikä takaa sille lailla turvatun aseman myös Intian puolella. Sitä voi opiskella myös osavaltion julkisissa kouluissa vieraana kielenä.
Kieltä kirjoitetaan sekä devanagarilla sekä omalla, limbulaisella kirjaimistolla.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Nikon D6

Nikon D6 on Nikonin valmistama digitaalinen järjestelmäkamera, joka julkistettiin 11. helmikuuta 2020 Nikon D5:n seuraajaksi. Kamera tuli Suomessa myyntiin noin 7 500 euron suositushinnalla.
Nikon D6:ssa on 21 megapikselin täysikokoinen CMOS-kenno ja se on yhteensopiva Nikon F -objektiivien kanssa. Kameralla pystyy ottamaan 14 kuvaa sekunnissa ja videoimaan Ultra HD -laadulla 30 kuvaa sekunnissa ja FullHD-laadulla 60 kuvaa sekunnissa. Kamerassa on 3,2 tuuman kosketusnäyttö ja tuki Bluetoothille, GPS:lle ja Wi-Fi:lle. Kameran runko on valmistettu magnesiumista ja se painaa akun kanssa 1 270 grammaa.
Justin Herbert

Justin Patrick Herbert (10. maaliskuuta 1998 Eugene, Oregon) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on pelinrakentaja. Hän edustaa Los Angeles Chargersia. Chargers varasi Herbertin vuoden 2020 varaustilaisuuden kuudentena pelaajana. Yliopistourallaan Herbert edusti Oregonin yliopistoa vuodet 2016–2019. Hän pelasi Oregonissa 43 ottelua, joissa heitti 10541 jaardia ja syötti 95 touchdownia.
Ensimmäisellä kaudellaan Chargersissa Herbert pelasi 15 ottelua, joissa heitti 4336 jaardia ja 31 touchdownia. Hänet valittiin kauden päätteeksi vuoden hyökkääjätulokkaaksi.
Heinäkuussa 2023 Herbert teki Chargersin kanssa viisivuotisen ja yhteensä 262,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Štš-305

Štš-305 () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Martin telakalta, missä köli laskettiin marraskuussa 1932. Alus laskettiin vesille 31. joulukuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 3. joulukuuta 1934.
Palvelus.
Saksan aloittaessa hyökkäyksensä Neuvostoliittoon sukellusvene oli Oranienbaumissa erillisessä koulutusdivisioonassa, jonka komentajana oli N. E. Eihbaum. Kapteeniluutnantti A. M. Seredan komentama sukellusvene lähti 25. kesäkuuta 1941 Oranienbaumista ensimmäiselle sotaretkelleen Orrengrundin edustalle, jonne se saapui vielä samana päivänä. Alus hyökkäsi 28. kesäkuuta havaitsemaansa sukellusvenettä vastaan tuloksetta. Alukselta havaittiin 30. kesäkuuta toistamiseen sukellusvene, jota väistettiin sukeltamalla. Veneen päällikkö vastaanotti 5. heinäkuuta paluukäskyn. Paluumatkalla vene joutui Saksan laivaston sukellusveneen tuloksettoman hyökkäyksen maaliksi ennen saapumistaan Oranienbaumiin 7. heinäkuuta.
Uuden päällikkönsä komentajakapteeni D. M. Sazonovin alaisuudessa alus lähti 16. syyskuuta Oranienbaumista Kronstadtiin, missä se vaurioitui 23. syyskuuta lievästi ilmahyökkäyksessä. Alus lähti 28. syyskuuta Kronstadtista toiselle sotaretkelleen Lavansaaren edustalle, jonne se saapui seuraavana päivänä. Alus oli vartiotehtävässä ja palasi 28. lokakuuta Kronstadtiin, missä se siirrettiin 30. lokakuuta Leningradiin huollettavaksi telakalle.
Alus upotettiin 5. marraskuuta 1942.
Arthur Ransome

Arthur Ransome (1884 Leeds, Britannia – 1967 Manchester, Britannia) oli brittiläinen kirjailija. Hän toimi kustannusliikkeessä ja oli kirjallisuuskriitikko. Ensimmäisen maailmansodan vuosina hän oli "The Daily Newsin" ja "The Observerin" sotakirjeenvaihtajana Venäjällä, Egyptissä ja Kiinassa.
Ransome keräsi Venäjällä ollessaan kansantarinoita, joita hän julkaisi kokoelman "Old Peter's Russian Tales". Hän kirjoitti nuortenkirjoja sekä kirjailijatutkielmia Edgar Allan Poesta, Oscar Wildesta ja Robert Louis Stevensonista ("Arthur Ransome's Long-Lost Study of Robert Louis Stevenson", Boydell &amp; Brewer, Boydell Press, 2011). Stevenson-tutkielmaa hän kirjoitti muun muassa Suomessa. Tutkielma painui kuitenkin unohduksiin, kun hänelle kotiin paluun jälkeen tuli muita tehtäviä, mutta löytyi 1990 ja julkaistiin.
Hibatullah Akhundzada

Hibatullah Akhundzada (; s. 1961) on afganistanilaisen Taliban-liikkeen ylin poliittinen, uskonnollinen ja sotilaallinen johtaja. Hän on mullah, jonka kunnianimi on ”uskollisten emiiri”. Hänet tunnetaan uskonnollisena johtajana pikemminkin kuin sotilaskomentajana, eikä hän ole juuri esiintynyt julkisuudessa.
Akhundzada osallistui islamistien riveissä Afganistanin sotaan 1980-luvulla. Seuraavalla vuosikymmenellä hän työskenteli šariatuomioistuimissa, kun Taliban nousi Afganistanissa valtaan. Talibanin ylin johtaja Akhundzadasta tuli toukokuussa 2016.
Vuonna 2019 Akhundzada vältti täpärästi pommi-iskun, jossa hänen veljensä kuoli.
Talibanin valtaanpaluun jälkeen Akhundzadaa ei näkynyt julkisuudessa. Länsimaiden lehdistössä arveltiin hänen kuolleen mahdollisesti jo vuonna 2020. Taliban kuitenkin kertoi hänen puhuneen kandaharilaisessa koraanikoulussa 30. lokakuuta 2021.
Kansainvälinen rikostuomioistuin antoi heinäkuussa 2025 Akhundzadasta ja korkeimman oikeuden puheenjohtaja Abdul Hakim Haqqanista pidätysmääräykset. Heidän epäillään syyllistyneen rikoksiin ihmisyyttä vastaan naisiin ja tyttöihin kohdistuvan vainon vuoksi Talibanin palattua valtaan vuonna 2021.
Teerijärvi (täsmennyssivu)

Teerijärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Štš-306

Štš-306 () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Martin telakalta, missä köli laskettiin 6. marraskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 4. elokuuta 1935.
Palvelus.
Saksan aloittaessa hyökkäyksensä Neuvostoliittoon sukellusvene oli Oranienbaumissa erillisessä koulutusdivisioonassa, jonka komentajana oli N. E. Eihbaum. Kapteeniluutnantti N. I. Smoljarin komentama alus lähti 25. kesäkuuta 1941 Oranienbaumista ensimmäiselle sotaretkelleen Kalbådagrundin alueelle, jonne se saapui vielä samana päivänä. Kolme Suomen laivaston vartiovenettä hyökkäsi 27. kesäkuuta sukellusveneen kimppuun Käsmunlahdella, jossa vene oli lataamassa akkujaan. Paetessaan vene ajoi matalikolle, mistä se kuitenkin pääsi omin voimin irti. Aluksen päällikkö sai 5. heinäkuuta paluukäskyn. Alus saapui 7. heinäkuuta Oranienbaumiin, mistä se siirrettiin 16. syyskuuta Leningradin kautta Kronstadtiin. Aluksen lähellä räjähti 21. syyskuuta ilmahyökkäyksessä pommi, joka vaurioitti venettä ja haavoitti 11 miehistönjäsentä. Alus siirrettiin 26. syyskuuta huollettavaksi Leningradiin tehtaalle No. 189.
Alus tuhoutui marraskuussa 1942.
Štš-307

Štš-307 () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Martin telakalta, missä köli laskettiin 6. marraskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 4. elokuuta 1935.
Palvelus.
Saksan aloittaessa hyökkäyksensä Neuvostoliittoon sukellusvene oli Oranienbaumissa erillisessä koulutusdivisioonassa, jonka komentajana oli N. E. Eihbaum. Alus siirrettiin 21.–22. heinäkuuta 1941 Kronstadtin ja Kundan kautta Tallinnaan, mistä se lähti 24. heinäkuuta ensimmäiselle sotaretkelleen päällikkönään kapteeniluutnantti N. I. Petrov. Alus siirtyi toiminta-alueelleen Liepājan edustalle, jonne se saapui 26. heinäkuuta. Alus lähti 8. elokuuta paluumatkalle havaitsematta vihollista. Matkalla aluksen tähystäjä havaitsi 10. elokuuta pinnalla kulkeneen Saksan laivaston sukellusveneen "U-144", jota vastaan hyökättiin. Kaksi laukaistua torpedoa tuhosivat saksalaisaluksen miehistöineen. Sukellusvene jatkoi Paldiskiin, jonne se saapui 11. elokuuta. Alus jatkoi seuraavana päivänä Tallinnaan, missä päällikköä syytettiin sukellusveneen "S-11" upottamisesta. Syytökset todettiin kuitenkin perättömiksi.
Alus osallistui 28.–29. elokuuta Tallinnan evakuointiin, jossa se torjui kansitykillään ilmahyökkäyksiä. Aluksen miehistö pelasti kahdeksan eloonjäänyttä uponneilta aluksilta. Vene saapui 30. elokuuta Kronstadtiin, mistä se jatkoi vielä samana päivänä Leningradiin. Aluksen kokemuksistaan järkyttynyt päällikkö tuomittiin 22. lokakuuta kymmeneksi vuodeksi työleirille, jossa hän kuoli maaliskuussa 1942.
Alus upotettiin 17. elokuuta 1942.
Ilari Rantasalo

Viljo Ilari Rantasalo (2. kesäkuuta 1916 Laukaa – 13. tammikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Henkilöhistoria.
Rantasalon vanhemmat olivat professori Viljo Rantasalo ja Leila Wallenius ja puoliso vuodesta 1943 Anna-Liisa Salomaa. Rantasalo tuli ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1936 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1946. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1949. Rantasalo oli lastentautien erikoislääkäri 1951, sai epidemiologian erikoispätevyyden 1955 ja oli mikrobiolääketieteen erikoislääkäri 1963 ja terveydenhoidon erikoislääkäri 1964. Hän oli Helsingin yliopiston vt. assistentti 1945–1948, Helsingin kaupungin lastenneuvolalääkäri 1947–1975, Helsingin yleisen sairaalan lastentautiosaston apulaislääkäri 1949–1951, Valtion seerumilaitoksen osastonjohtaja 1948–1963, Pelastakaa Lapset -yhdistyksen vastaanottokodin lääkäri 1953–1983 ja Helsingin yliopistossa lastentautiopin dosentti vuodesta 1959, hygienian dosentti vuodesta 1971 ja kansanterveystieteen professori 1963–1983. Rantasalo aloitti nykyaikaisen kansanterveystieteen yliopisto-opetuksen Suomessa ja hänet tunnettiin myös kaksosten tutkimuksista. Sotilasarvoltaan hän oli lääkintämajuri (1976), oltuaan talvisodassa joukkueenjohtaja ja komppanianpäällikkö ja jatkosodassa pataljoonan lääkäri.
Štš-308

Štš-308 () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Ordžonikidzen telakalta, missä köli laskettiin marraskuussa 1932. Alus laskettiin vesille joulukuussa 1933 ja otettiin palvelukseen 14. marraskuuta 1935.
Palvelus.
Saksan aloittaessa hyökkäyksensä Neuvostoliittoon sukellusvene oli Oranienbaumissa erillisessä koulutusdivisioonassa, jonka komentajana oli N. E. Eihbaum. Aluksen päällikkö A. F. Markelov siirsi 19.-21. heinäkuuta 1941 veneensä Tallinnan kautta Triigiin, mistä alus lähti 21. heinäkuuta ensimmäiselle sotaretkelleen. Lähdön jälkeisenä päivänä alus joutui Gotlannin itäpuolella tuloksettoman hyökkäyksen kohteeksi ja saapui 23. heinäkuuta toiminta-alueelleen Norrköpingistä Itämereen johtavan Bråvikenin suuhun. Aluksen tähystäjä havaitsi aluksia, mutta päällikkö ei hyökännyt eri syihin vedoten. Aluksen päällikkö sai määräyksen 5. elokuuta hyökätä Ruotsin mantereen ja Öölannin välisen Kalmarsundin pohjoispäässä liikkuvaa rahtialusta vastaan. Sukellusvene siirtyi käskyn mukaiseen paikkaan, missä tähystäjä havaitsi saattueen vielä samana päivänä. Sukellusvene ei hyökännyt tultuaan havaituksi, minkä seurauksena Ruotsin merivoimien hävittäjä hyökkäsi syvyyspommein. Aluksen päällikkö sai 7. elokuuta käskyn palata tukikohtaan. Alus saapui 8. elokuuta Tallinnaan, missä aluksen päällikkö ja komissaari joutuivat sotaretkellä esiintyneen toimettomuuden vuoksi sotaoikeuteen.
Alus osallistui 28.-29. elokuuta Tallinnan evakuointiin ja saapui 30. elokuuta Kronstadtiin, mistä se siirrettiin samana päivänä Leningradiin. Alus palasi 16. syyskuuta Kronstadtiin, mistä se palasi Leningradiin 27. syyskuuta. Siirron aikana alus ajoi Merikanavassa matalikolle, jolloin päällikkö miehistöineen siirtyi maihin ja alus hinattiin perille. Päällikkö ja komissaari joutuivat sotaoikeuteen aluksen hylkäämisestä ja tuomittiin kuolemaan, mitä ei kuitenkaan pantu täytäntöön.
Alus upotettiin 31. elokuuta 1942.
Štš-309

Štš-309 () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Ordžonikidzen telakalta, missä köli laskettiin 6. marraskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 14. marraskuuta.
Palvelus.
Lokakuussa 1939 alus oli sijoitettuna Tallinnaan 1. sukellusveneprikaatin 21. divisioonaan, jonka muut alukset olivat "Štš-310" ja "Štš-311".
Alus poistettiin 1956 alusluettelosta.
Vikram Batra

Vikram Batra (; 9. syyskuuta 1974 Palampur, Himachal Pradesh, Intia – 7. heinäkuuta 1999 Kargil, Jammu ja Kashmir, Intia) oli Intian armeijan upseeri, sotilasarvoltaan kapteeni. Hänelle myönnettiin Param Vir Chakra, Intian korkein ja arvostetuin palkinto rohkeudesta, hänen teoistaan vuoden 1999 Kargilin sodan aikana, jolloin hän johti yhtä Intian historian vaikeimmista vuoristosotaoperaatioista. Intian sieppaamat Pakistanin armeijan sisäiset viestit kutsuivat häntä usein nimellä Sher Shah (”Leijonakuningas”).
Batran elämästä on tehty elokuva "Shershaah", joka sai ensi-iltansa vuonna 2021. Batraa näytteli Sidharth Malhotra.
Štš-310

Štš-310 () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Ordžonikidzen telakalta, missä köli laskettiin 6. marraskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 17. syyskuuta 1936.
Palvelus.
Lokakuussa 1939 alus oli sijoitettuna Tallinnaan 1. sukellusveneprikaatin 21. divisioonaan, jonka muut alukset olivat "Štš-309" ja "Štš-311". Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon vene muodosti samojen alusten kanssa M. V. Fedotovin komentaman Tallinnaan sijoitetun 2. sukellusveneprikaatin 6. divisioonan. Sotatoimien alkaessa alus oli päällikkönsä kapteeniluutnantti D. K. Jarosevitskin johdolla paluumatkalla Riianlahdella järjestetyistä harjoituksista. Alus saapui 22. kesäkuuta kello 05.00 Tallinnaan.
Alus lähti 23. kesäkuuta Tallinnasta ensimmäiselle sotaretkelleen Gotska Sandön ja Fårön väliselle alueelle. Sen päällikkö sai 10. heinäkuuta paluukäskyn, mikä päätti tuloksettoman partioinnin. Seuraavana päivänä alus saapui Kihelkonnan lahdelle, mistä se siirtyi 12.-15. heinäkuuta Tallinnan kautta Kronstadtiin. Alus lähti 21. syyskuuta Kronstadtista toiselle sotaretkelleen toiminta-alueenaan Gotlannin länsipuoliset merialueet, mutta tehtävästä luovuttiin Saksan laivaston siirryttyä Ahvenanmaalle. Sukellusvene jäi etuvartioksi Suursaaren edustalle, mistä se palasi 21. lokakuuta Kronstadtiin. Alus siirrettiin vielä samana päivänä Leningradiin, missä se siirrettiin huollettavaksi telakalle.
Alus nimettiin lokakuussa 1949 "S-310:ksi" ja romutettiin 1958-1959.
Barbu (korttipeli)

Barbu (ransk. "partasuu") on tikkipeleihin kuuluva neljän hengen korttipeli. Se on herttamisääriin perustuva ranskalainen kokoelmapeli, jossa yhdistyy useita erilaisia pelimuotoja. Pelin nimi tulee herttakuninkaasta, joka on ainoa parrakas kuvakortti maassaan.
Historiaa.
Barbu sai alkunsa 1900-luvun alun Ranskasta, missä se oli ylioppilaiden suosiossa. Alkuperäisessä ranskalaisessa versiossa käytettiin 32 kortin pakkaa (kuutoset ja pienemmät kortit poistettu), mutta nykyään käytetään normaalia 52 kortin pakkaa. Nykymuotoinen versio sai alkunsa ranskalaisten bridgenpelaajien parissa 1960–1970-luvuilla. Barbu saattaa olla aikaisempien, opiskelijoiden suosimien kokoelmapelien kuten "Lorum"in ja "Quodlibet"in jälkeläinen.
Säännöt.
Barbu on neljän hengen peli, joka käyttää normaalia 52 kortin pakkaa. Korttien järjestys on ässästä (korkein) kakkoseen (pienin). Pelissä on 28 jakoa, ja jokainen pelaaja toimii jakajana seitsemän kertaa peräkkäin, minkä jälkeen jakovuoro siirtyy vasemmalle. Jakaja katsotaan kääntämällä kortteja pakasta, jolloin korkeimman saanut on jakaja, ja myös pelinviejä. Pakka jaetaan tasan eli 13 korttia kullekin pelaajalle. Sen jälkeen jakaja nimeää pelattavan "tarjouksen". Pelinviejä voi valita kunkin tarjouksen vain kerran, joten kaikki seitsemän erilaista tarjousta pelataan, mutta niiden järjestys vaihtelee.
Tarjoukset.
Tarjouksia on viisi negatiivista (tuottavat miinuspisteitä) ja kaksi positiivista (pluspisteitä). Kaikki paitsi domino ovat tikkipelejä. Jakaja avaa ensimmäisen tikin, ja peli kulkee myötäpäivään. Pelissä on maapakko. Kaikki tarjoukset, paitsi valtti ovat valtittomia pelejä. Kaikkien seitsemän tarjouksen kokonaispisteet ovat yhteensä nolla, mikä helpottaa kirjanpitoa. Tarjoukset ovat seuraavat:
Kahdentaminen.
Kun jakaja on ilmoittanut pelattavan tarjouksen, mutta ennen kuin hän on avannut ensimmäisen tikin, pelaajat voivat kahdentaa seuraavien sääntöjen mukaan.
Kun kierros on pelattu, verrataan kahdentaneen ja kahdennetun pelaajan saamia pisteitä. Se, joka sai enemmän pisteitä, saa piste-eron verran lisää, ja vähemmän pisteitä saanut menettää saman verran. Vastakahdennuksessa piste-ero katsotaan kaksinkertaiseksi.
Muunnoksia.
Eräs yleinen muunnos on, että jakovuoro kiertää pelaajalta toiselle kunnes kaikki ovat jakaneet (ja tarjonneet) seitsemän kertaa. Tämä tekee pelistä vaihtelevampaa ja jännittävämpää, mutta monimutkaistaa kahdennusten seuraamista.
Entä tähtein tällä puolen

Entä tähtein tällä puolen? on vuonna 2011 ilmestynyt Juhani Suomen kirjoittama muistelmateos. Kirjassa Suomi kuvaa lapsuutensa Helsinkiä, nuoruusaikaansa ja virkamiesvuosiaan Suomen ulkoministeriössä. "Entä tähtein tällä puolen?" sisältää kriittisiä arvioita muun muassa Mauno Koivistosta, Martti Ahtisaaresta ja Tarja Halosesta.
Domenico Rea

Domenico Rea (1921 Nocera Inferiore, Salerno, Italia – 1994) oli italialainen kirjailija ja journalisti. Hän teki kesken jääneen koulun jälkeen satunnaistöitä ja julkaisi 1947 ensimmäisen novellikokoelmansa "Spaccanapoli". Siinä on viitteitä ajankohdan kirjallisesta valtavirtauksesta neorealismista, ja siksi se sai huomiota. Kirjan tarinoiden tapahtumaympäristö on Rean syntymäseutu Campania ja Napoli, kuten yleensäkin hänen kirjoissaan. Hän käytti alkuun paikallista murretta, josta hän lopullisesti luopui 1959 ilmestyneessä romaanissa "Una vampata di rossore". Hän on kirjoittanut myös näytelmiä.
Realle myönnettiin Premio Strega -palkinto vuonna 1993.