tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Cherrapunji

Cherrapunji tai Sohra on kylä Meghalayan osavaltiossa Intiassa. Cherrapunji on ollut tunnettu hyvin runsaista sateistaan ja joskus siihen onkin viitattu maailman sateisimpana paikkakuntana. Sen sademäärät ovat kuitenkin jääneet viime aikoina jälkeen muista paikkakunnista. Cherrapunjin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 11 722.
Maantiede.
Cherrapunji sijaitsee Meghalayan osavaltiossa 1 357 metriä merenpinnan yläpuolella Khasivuorten etelärinteellä Brahmaputran varrella. Cherrapunjin vuosittainen sademäärä on keskimäärin 10 870 millimetriä. Se onkin yksi maapallon sateisimmista asutuista alueista. Vuosina 1860–1861 mitattiin 12 kuukauden mittaisena ajanjaksona peräti 22 987 millimetrin sademäärä.
Alue on kuitenkin ollut viime aikoina kuivumassa. Koko vuoden 2001 aikana satoi vähemmän kuin pelkästään heinäkuussa 1861. Sekä Shillongissa toimivan meteorologilaitoksen varajohtajan SC Sahun että Cherrapunjin maaperätutkimusyhdistyksen edustaja Mark Westin mukaan syynä ovat laajat metsien hakkuut. Talvisin lähteiden kuivuttua jotkut tankkerit ovat jopa muodostaneet kannattavaa liiketoimintaa lastaamalla ja myymällä paikallisille asukkaille vettä. Vaikka sateiden määrä on tästä huolimatta sinänsä runsas, sateet keskittyvät vain monsuunikauteen. Talvisin sateita ei juuri tule. Alueella ei ole myöskään juurikaan pintamaata, johon tulevat sateet voisivat imeytyä.
Historia.
Nykyisen Cherrapunjin alkuperäisasukkaita ovat khasit. Alun perin paikalla oli pieni khasien kylä. Suuremman paikkakunnan perustaminen liittyy brittivallan leviämiseen alueelle. Varhaisimman tunnetun viittauksen alueen runsaisiin sateisiin teki brittiläinen David Scott. Scott oli paikalla etsimässä mahdollisia uusia tukikohtia briteille. Intian trooppiseen säähän tottumattomat britit pyrkivät usein perustamaan tukikohtiaan viileämpinä pidetyille paikoille, kuten Cherrapunjin eli Sohran kaltaisille ylänköalueille. Sohran brittiläinen tukikohta perustettiin Scottin suosituksen johdosta vuonna 1831.
Alueen runsaat sateet osoittautuivat pian hyvin hankaliksi. Esimerkiksi ruokatarvikkeet oli säilöttävä tiiviissä rasioissa. Vesi pilasi helposti myös lääkkeitä. Liimalla kiinnitetyt huonekalut hajosivat ja rautaiset pultit ruostuivat rikki. Britit päätyivätkin luopumaan tukikohdastaan Sohrassa. Brittisotilaat lähtivät paikalta vuonna 1834. Alueen hallintokeskus siirrettiin Shillongiin vuonna 1864.
Osa paikallisista on myöhemmin elättänyt itseään matkailulla. Matkailua Cherrapunjiin tuo lähinnä sen maine maailman kosteimpana paikkakuntana, vaikka sademäärissä mitattuna se on viime aikoina jäänyt jälkeen läheisestä Mawsynramin kylästä.
Väestö.
Cherrapunjin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 11 722. Alueen asukkaat ovat etniseltä taustaltaan khaseja. Uskonnoltaan paikallisten valtaosa on kristittyjä (71,36 %). Hinduja oli 3,97 %. Muita kuin Intian suurimpia uskontoja harjoitti 24,40 % paikallisista. Lukutaitoisuus oli 92,59 %, eli Intian keskimääräistä (74,43 %) huomattavasti suurempi.
The Erasure Show

The Erasure Show on brittiläisen synthpop-yhtye Erasuren, Live Here Now -palvelun kautta julkaisema, yhdeksäntoista CD-levyä sisältävä äänitekokonaisuus. Jokainen levy sisältää yhden The Erasure Show -kiertueeseen sisältyneen konsertin äänitettynä kokonaisuudessaan. Kustakin äänitetystä konsertista valmistettiin 1 000 kappaletta levyjä, joista puolet myytiin välittömästi konsertin jälkeen yleisölle ja puolet myöhemmin postimyynnin kautta. 
Konsertit on äänitetty Irlannissa, Isossa-Britanniassa ja Saksassa.
Kappalelistat.
Levyjen kappalelistat ovat lähes identtisiä, suurimpien erojen muodostuessa kolmen eri intron vaihtelevasta käytöstä, mutta myös muutama kappale vaihtuu kiertueen edetessä:
Kaikki kappaleet (Clarke/Bell), paitsi "Rapture" (D. Harry/C. Stein), "Ave Maria" (F. Schubert) ja "Three Blind Mice" (trad.)
Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä

Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä () on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Chris Columbuksen ohjaama komediaelokuva. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 18. helmikuuta 1994.
Juoni.
Elokuva kertoo näyttelijä Daniel Hillardista, joka pääsee tapaamaan lapsiaan vain kerran viikossa avioeron takia. Hillardin mielestä tämä on liian harvoin. Hänen kuullessaan, että hänen ex-vaimonsa hakee lapsille kodinhoitajaa ja sisäkköä, Daniel päättää ryhtyä hommaan. Hillardin veli ja tämän apuri maskeeraavat Danielin vanhaksi herttaiseksi Mrs. Doubtfireksi, joka valloittaa niin lasten kuin ex-vaimonkin sydämen. Mutta kaikki ei kuitenkaan suju ihan suunnitelmien mukaan.
Vastaanotto.
Palkinnot.
Elokuva sai Oscar-palkinnon parhaasta maskeerauksesta. Elokuva palkittiin myös parhaan musikaali- tai komediaelokuvan Golden Globe -palkinnolla, ja Williams palkittiin parhaana komedianäyttelijänä.
Jatko-osa.
Näyttelijä Bonnie Hunt aloitti "Mrs. Doubtfire 2" -elokuvan käsikirjoituksen tekemisen vuonna 2001, ja elokuvan oli tarkoitus ilmestyä loppuvuodesta 2007. Robin Williams ei kuitenkaan ollut tyytyväinen käsikirjoitukseen, joten jatko-osaa ei koskaan tehty useista uudelleenkirjoituksista huolimatta.
Huhtikuussa 2014 jatko-osan suunnittelu aloitettiin uudelleen. Käsikirjoittajaksi valittiin David Berenbaum. Pääosan näyttelijäksi valittiin jälleen Robin Williams ja ohjaajaksi Chris Columbus. Hanke kuitenkin kaatui jo sen alkuvaiheissa, kun Robin Williams kuoli saman vuoden elokuussa.
Alfonso Pecoraro Scanio

Alfonso Pecoraro Scanio (s. 13. maaliskuuta 1959) on italialainen poliitikko. 
Scanio syntyi Salernossa. Hän on istunut Italian edustajainhuoneessa vuodesta 1992. Hän on Italian vihreän puolueen nykyinen puheenjohtaja ja 17. toukokuuta 2006 lähtien ympäristöministeri Romano Prodin hallituksessa. Hän on aiemmin toiminut vuosina 2000–2001 maatalousministerinä Massimo D'Aleman toisessa hallituksessa.
Scanio on ollut vuodesta 2000 avoimesti biseksuaalinen. Hänellä on nuorempi veli Marco Pecoraro Scanio, joka on tullut tunnetuksi jalkapalloilijana ja poliitikkona.
Ekin Deligöz

Ekin Deligöz (s. 21. huhtikuuta 1971 Tokat) on turkkilaissyntyinen saksalainen poliitikko. Hän kuuluu Saksan vihreisiin ja on istunut vuodesta 1998 lähtien Saksan liittopäivillä.
Deligözin perhe muutti Saksan liittotasavaltaan vuonna 1979. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Deligöz on opiskellut hallintotieteitä Konstanzin ja Wienin yliopistoissa.
Ilda Figueiredo

Maria Ilda da Costa Figueiredo (s. 30. lokakuuta 1948) on Portugalin kommunistisen puolueen poliitikko. Hän oli GUE/NGL-ryhmän jäsen Euroopan parlamentissa vuosina 1999–2012.
Figueiredo syntyi Troviscalissa, Oliveira do Bairron kunnassa. Hän on toiminut Vila Nova de Gaian ja Porton kaupunginvaltuustoissa ja istunut vuosina 1979–1991 Portugalin parlamentissa.
Željka Antunović

Željka Antunović (s. 15. syyskuuta 1955 Virovitica) on kroatialainen poliitikko. Hän on toiminut maan sosiaalidemokraattisen puolueen tilapäisenä puoluejohtajana sen jälkeen, kun Ivica Račan erosi 11. huhtikuuta 2007. Račan kuoli munuaissyöpään 29. huhtikuuta. 
Antunović on toiminut Kroatian parlamentin jäsenenä vuosina 1995–1999 ja jälleen vuodesta 2003. Hän toimi vuosina 2002–2003 maansa puolustusministerinä.
Live Chronicles

Live Chronicles on Hawkwindin 4. joulukuuta 1985 Hammersmith Odeonilla nauhoitettu livealbumi. Albumi julkaistiin marraskuussa 1986. Samasta konsertista on tehty myös live-video "The Chronicle Of The Black Sword".
Kiertue perustui edellisen studioalbumin, "Chronicle of the Black Swordin" konseptiin, joka pohjautui Michael Moorcockin "Elric"-novelleihin. Konserteissa albumi soitettiin kokonaan ja tarinaa johdateltiin kappaleiden välillä aiheeseen liittyvillä puheosuuksilla. Myös vanhempaa materiaalia on mukana muutaman kappaleen verran. Lavakokoonpanossa olivat soittajien lisäksi mukana tanssijat Tony Crerar, Kris Tait ja Tim Pollard ja myös Michael Moorcock on mukana lausujana. 
Griffinin ja Atomhengen CD-versioissa olevat Michael Moorcockin puheosuudet ja kappaleet "Assault And Battery" ja "Sleep Of A Thousand Tears" jäivät pois alkuperäisestä GWR:n versiosta. Kyseiset kaksi kappaletta julkaisi Flicknife-yhtiö "Zarozinia"-singlen b-puolella. Moorcock ei antanut käyttää osuuksiaan, koska oli tuolloin riidoissa yhtyeen managerin Doug Smithin kanssa. 
Castle Communicationsin vuonna 1998 julkaisema CD-versio sisälsi alkuperäisen version yhdellä cd:llä sekä lisäksi toisen CD:n joka oli kokoelma Castlen julkaisemien Hawkwind-albumeiden kappaleista eikä liittynyt millään tavalla "Chronicles"-konseptiin. Griffinin versio sisälsi lisäksi Michael Moorcockin kirjoittaman Elric-novellin "The Dreaming City".
Kappaleet.
Alkuperäinen versio.
A-puoli
B-puoli
C-puoli
D-puoli
Griffinin ja Atomhengen cd-versiot.
CD 1
CD 2
Muusikot.
sekä:
Out &amp; Intake

Out &amp; Intake on Hawkwindin 1987 julkaisema albumi joka koostuu live- ja studionauhoituksista vuosilta 1982–1986. 
Albumi julkaistiin Dave Brockin sanoin ”vain pitämään nimeä yllä uutta materiaalia odotellessa”. Sen julkaisi Flicknife, joka oli aiemminkin julkaissut yhtyeen arkistomateriaalista koostuvia albumikokonaisuuksia. 
Albumin avaava "Turner Point" perustuu nimensä mukaisesti Nik Turnerin saksofoni-jammailuun ja se on nauhoitettu "Choose Your Masques"-albumin sessioissa vuonna 1982 kuten myös Huw Lloyd Langtonin "Five To Four" joka tunnetaan myös nimellä "5/4". Kyseistä albumia promotoivalla kiertueella marraskuussa 1982 on nauhoitettu kappaleet "Waiting For Tomorrow", "Solitary Mind Games", Turnerin ja Harvey Bainbridgen improvisaatio "Ghost Dance" sekä CD-version bonuksina tulevat Michael Moorcockin "Coded Languages" ja "Warrior On The Edge Of Time". 
Vuoden 1986 studiosessioista ovat peräisin instrumentaalit "Cajun Jinx", "Starflight", "Flight To Maputo" ja "Confrontation" sekä uudelleennauhoitetut versiot ex-vokalisti Robert Calvertin soolokappaleesta "Ejection" sekä vuoden 1977 "Hassan-I-Sahba"-kappaleesta nimellä "Assassins Of Allah". 
Kappaleet.
CD-version bonuskappaleet:
The Xenon Codex

The Xenon Codex on Hawkwindin studioalbumi vuodelta 1988. 
Albumi nauhoitettiin Loco-studioilla Caerleonissa ja Rockfield-studioilla Monmouthissa vuoden 1988 helmi- ja maaliskuussa ja sen tuottivat yhtye yhdessä Guy Bidmeadin kanssa. Sen tunnetuimmat kappaleet ovat avauskappale "The War I Survived" ja "Heads", jotka molemmat sanoitti Hawkwind-fani Roger Neville-Neil, jolta kitaristi-laulaja Dave Brock tilasi sanoituksia, sekä basisti Alan Daveyn säveltämä "Sword Of The East". Musiikillisesti albumi edustaa enemmän yhtyeen hard rock-painotteista puolta soolokitaristi Huw Lloyd Langtonin ollessa hyvin esillä kappaleissa. Hawkwind-tyylin myös syntetisaattoreita ja elektronisia soittimia käytetään runsaasti, etenkin Harvey Bainbridgen säveltämissä kappaleissa.
Albumi nousi Britannian albumilistalla sijalle 79. pysyen listalla vain kaksi viikkoa ja sitä on kritisoitu huonosta tuotannosta ja heikosta kappalemateriaalista. Allmusic-sivuston arvostelija toteaa albumilla olevan "vahvoja kappaleita, vaikkakin albumi ei kuulu yhtyeen vahvimpiin".
"The Xenon Codex" jäi yhtyeen pitkäaikaisen kokoonpanon viimeiseksi rumpali Danny Thompsonin ja kitaristi Lloyd Langtonin erottua yhtyeestä albumin julkaisun jälkeen. Albumista on julkaistu remasteroitu versio vuonna 1999 (Essential) ja vuonna 2010 (Atomhenge).
Space Bandits

Space Bandits on Hawkwindin studioalbumi vuodelta 1990. 
Pitkäaikainen kokoonpano oli hajonnut vuonna 1989 Huw Lloyd Langtonin ja Danny Thompsonin lähdettyä yhtyeestä. Thompsonin tilalle rumpuihin tuli Richard Chadwick, joka tälläkin hetkellä (2011) on yhtyeen rumpalina. Langtonin tilalle ei otettu uutta kitaristia, vaan sen sijaan yhtyeeseen palasi 1970-luvun kokoonpanoista tuttu viulisti-kosketinsoittaja Simon House, tosin enemmän vierailijan statuksella. Lisäksi yhtyeeseen liittyi naissolisti Bridget Wishart. 
Albumilla yhtyeen musiikki suuntautuu enemmän elektroniseen musiikkiin (ambient) päin verrattuna edellisen kokoonpanon enemmän valtavirran hard rockia olleeseen materiaaliin. Ainoat hard rock-kappaleet albumilla ovat avauskappale "Images", joka myös julkaistiin singlenä sekä promovideona ja "Out Of The Shadows". Loput kappaleet ovat enemmän tai vähemmän ambient-henkisiä, syntetisaattori-voittoisia kappaleita. Kappale "Black Elk Speaks" perustuu historioitsija John G. Neihardtin intiaanitutkimuksiin.
"Space Bandits" nousi Britannian albumilistalla sijalle 70. Albumi menestyi paria aiempaa albumia paremmin ja
yhtye oli tehnyt myös Yhdysvaltain kiertueen, ensimmäisen vuosikausiin vuoden 1989 lopulla. Näihin aikoihin uudet nousussa olleet alternative-yhtyeet olivat nimenneet Hawkwindin esikuvakseen ja tämä myös vaikutti positiivisesti yhtyeen suosioon.
Essential on julkaissut albumista remasteroidun version vuonna 1999, ja vuonna 2010 Atomhenge julkaisi bonuskappaleita sisältävän remasteroidun version.
Palace Springs

Palace Springs on Hawkwindin parilla studiokappaleella lisätty livealbumi vuodelta 1991.
Kappaleet 3-7 on nauhoitettu livenä yhtyeen Pohjois-Amerikan kiertueella Los Angelesin Palace-teatterissa 10. lokakuuta 1989. Kyseessä oli yhtyeen ensimmäinen kiertue uudella mantereella sitten 1970-luvun lopun. Albumi jäi yhtyeessä pitkään mukana olleen kosketinsoittaja-basisti Harvey Bainbridgen viimeiseksi Hawkwindissa. 
"Assault And Battery (Part I)" ("Lives of the Great Man") ja "The Golden Void (Part II)" ("Void of the Golden Light") on nimetty uudelleen tekijänoikeudellisista syistä. Nimet ovat menneet kuitenkin väärinpäin uudelleennimeämisessä. 
"Heads"-kappale muodostaa "Time We Left This World Today"n väliosan, mutta on kuitenkin merkitty omaksi kappaleekseen albumin listauksessa. 
Harvey Bainbridgen ambient / elektro-kokeilu "Acid Test" tunnetaan myös nimellä "Dream Worker". "Damnation Alley"n väliosassa kuullaan reggae-vaikutteinen improvisaatio, josta myöhemmin (1993) muodostui "The Camera That Could Lie"-kappale. 
Studio-kappaleet "Back in the Box" ja "Treadmill" nauhoitettiin "Space Bandits"-albumin teon aikoihin ja mukana olivat vielä laulaja Bridget Wishart ja viulisti Simon House. 
Hawkwindin vuosien 1976-1997 uudelleenjulkaisuihin keskittynyt Atomhenge Records julkaisi albumista remasteroidun, bonus-kappaleita sisältävän version lokakuussa 2012. 
Muusikot.
sekä:
Aiheesta muualla.
Arvostelu Starfarer.net-sivustolla
Red 5

Red 5 on 1990-luvulla toiminut saksalainen elektronista musiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen keulahahmona toimi Thomas Kukula. Yhtyeen kappaleita ovat muun muassa ""Lift Me Up" ja "I Love You/Stop"".
Vanilliini

Vanilliini on herkästi palava orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan valkokeltaista kiteistä jauhetta, jolla on tunnusomainen haju. Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Se on vaniljan tärkein komponentti. Vanilliinin isomeeri on isovanilliini (CAS 621-59-0).
Vanilliini on haitallista vesieliöille. Vanilliinia voidaan valmistaa guajakolista (C7H8O2) ja ligniinistä. Ligniini on selluloosateollisuuden sivutuote.
Käyttö.
Vanilliinia, kuten myös sen johdannaista etyylivanilliinia, käytetään ruokateollisuudessa, kosmetiikassa ja tupakan lisäaineena. Etyylivanilliini on kalliimpaa, mutta sillä on voimakkaampi maku. Se eroaa tavallisesta vanilliinista sisältämällä etoksiryhmän (–O–CH2CH3) metoksiryhmän (–O–CH3) sijaan.
Valdis Zatlers

Valdis Zatlers (s. 22. maaliskuuta 1955 Riika) toimi Latvian presidenttinä 8. heinäkuuta 2007 – 7. heinäkuuta 2011.
Zatlers on siviiliammatiltaan lääkäri. Hän valmistui vuonna 1979 Riian lääketieteen instituutista ja on työskennellyt vuodesta 1994 traumatologisen ja ortopedisen sairaalan johdossa.
Zatlers ei ollut minkään puolueen jäsen, mutta allekirjoitti Andris Šķēlen kansanpuolueen (Tautas Partija) manifestin sitä perustettaessa 1998. Zatlers oli hallitsevan koalition (Tautas partija, ZZS, LPP/LC ja TB/LNNK) ehdokas. Hän sai 31. toukokuuta 2007 presidentin valinnassa saeimassa 58 ääntä vastaehdokkaansa Aivars Endziņšin 39 ääntä vastaan.
Ennen vaalia Zatlers tunnusti ottaneensa vastaan yksityisiä lahjoituksia potilailta. Korruptiota seuraava Transparency International Latvia piti käytäntöä kyseenalaisena ja pyysi korruption vastaista virastoa tutkimaan syyllistyikö presidenttiehdokas Zatlers johonkin. 
Häntä sakotettiin 250 latia hänen jätettyään lahjoituksista verot maksamatta.
28. toukokuuta 2011 Zatlers määräsi kansan­äänestyksen parlamentin ("saeima") hajotuksesta. Hän syytti parlamenttia valehtelusta ja oligarkkien etujen ajamisesta. Aiemmin parlamentti oli estänyt korruption vastaista virastoa tutkimasta edustaja Ainārs Šlesersin taloa. Kansanäänestyksen päivämääräksi määrättiin 23. heinäkuuta. Hävitessään äänestyksen presidentti joutuu eroamaan.
Presidentin uudelleenvalinnasta äänestettiin parlamentissa 2. kesäkuuta. Toiselle kaudelle pyrkivän Zatlersin voitti pankkiiri Andris Bērziņš.
Zatlers perusti heinäkuussa 2011 Reformipuolueen (Zatlera reformu partija), josta tuli vuoden 2011 parlamenttivaaleissa toiseksi suurin.
Tommy Suharto

Hutomo Mandala Putra eli Tommy Suharto (s. 15. heinäkuuta 1962) on Indonesian entisen presidentin Suharton poika. 
Tommy Suharto sai vuonna 2002 viidentoista vuoden vankeustuomion murhaajan palkkaamisesta korkeimman oikeuden tuomari Syafiuddin Kartasasmitan perään, aseiden luvattomasta hallussapidosta sekä oikeuden pakoilemisesta. Hänen tuomiotansa kuitenkin lyhennettiin useaan otteeseen, ja mies vapautettiin vuoden kestävään ehdonalaiseen lokakuussa 2006.
Suharto oli vuosina 1997–2006 naimisissa Ardhia Pramesti Reita Cahyanin eli "Tatan" kanssa. He saivat kaksi lasta ennen avioeroaan.
Monsters of Rock

Monsters of Rock on hard rock- ja heavy metal -festivaali. Tunnetuimpia esiintyjiä festivaaleilla ovat olleet muun muassa Scorpions, Metallica, Kiss, AC/DC, Whitesnake, Iron Maiden, Bon Jovi, Guns N' Roses ja Ozzy Osbourne.
Vuonna 1988 festivaaleissa Guns N' Roses -yhtyeen esityksen aikana kaksi ihmistä jäi yleisön tallomaksi mutavellissä.
Esiintyjät.
1989.
Festivaalia ei järjestetty
1993.
Festivaalia ei järjestetty.
John Esposito


John Esposito on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Esposito on urallaan voittanut yhden World Series of Pokerin (WSOP) turnauksen: 2 500 dollarin limiitti hold'em -turnauksen vuonna 1999. Turnauksen ykköspalkinto oli 219 225 dollaria. WSOP:n pääturnauksesta hänellä on useita hyviä sijoituksia: yhdestoista vuonna 1989, kahdestoista vuonna 1995, yhdeksästoista vuonna 1996 ja 26. vuonna 2001.
Vuonna 1993 Esposito voitti L.A. Poker Classicin 5 000 dollarin no limit hold'em -turnuksen ja vuonna 2002 saman tapahtuman 1 000 dollarin pot limit hold'emin sekä vuonna 2003 1 500 dollarin omaha hi/lon. Marraskuussa 2004 Esposito ansaitsi 235 711 dollaria oltuaan ykkönen Five-Diamond World Poker Classicin 2 000 dollarin no limit hold'em -turnauksessa.
Elokuussa 2007 Espositon pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.
Kaasua...

Kaasua... on suomalaisen Popeda-yhtyeen 15. elokuuta 1983 julkaistu viides studioalbumi. Kyseessä on Popedan läpimurtolevy, ja etenkin sen kappaleesta ”Kaasua, komisaario Peppone” tuli yksi yhtyeen suurimmista klassikoista.
Albumi on Popedan viimeinen, jolla soittaa sen alkuperäinen rumpali Kai Holm, ja ensimmäinen, jolla on mukana kosketinsoittaja Eero ”Safka” Pekkonen. Muut jäsenet albumilla ovat Pate Mustajärvi (laulu), Arwo Mikkonen (kitara), Jyrki K. Melartin (basso) ja Costello Hautamäki (kitara).
Albumin myynti ylitti kultalevyrajan tammikuussa 1997.
Työstö.
Albumille tavoiteltiin yhtyeen keikkojen tunnelmaa. Uutta materiaalia harjoiteltiin basisti Jyrki K. Melartinin mökillä Hämeenkyrön Vesajärven kylässä. Valmiita omia kappaleita oli kuusi: ”Kaasua, komisaario Peppone”, ”Kaikki tiet vievät koomaan”, ”Armahdus”, ”Liian myöhään” ja ”Silirimpsis hei”. Sen sijaan esimerkiksi ”Kiinni jäin” ja ”Painajainen” työstettiin vasta studiossa. Oman materiaalin puutteen vuoksi mukaan otettiin kappale ”Soittomatkalla”, joka on cover Lynyrd Skynyrdin kappaleesta ”The Needle and the Spoon”. Suomenkieliset sanat kirjoitti solisti Pate Mustajärvi.
Albumin äänitti kesäkuussa 1983 MSL-studiolla Mika Sundqvist, joka oli tehnyt yhtyeen kanssa yhteistyötä huhtikuusta 1978 lähtien. Tuotannosta vastasi Sundqvist yhdessä Popedan kanssa. Äänityssessiot alkoivat kuudelta aamulla, mitä ennen oli käytetty runsaasti alkoholia ja nukuttu huonosti.&lt;ref name="Kontiainen/101"&gt;Kontiainen 2009: s. 101.&lt;/ref&gt;
Tuottaja Sundqvist soitti bassoa ainakin kappaleissa ”Kiinni jäin” ja ”Viimeinen mohikaani”. Jälkimmäiseen hän teki myös kertosäkeen sekä demolaulun Pate Mustajärvelle, kun tämä ei meinannut oppia kappaletta.
Musiikki.
Levyn sävellyksistä vastasivat Popedan kitaristit Arwo Mikkonen ja Costello Hautamäki. Kappaleista viisi oli Mikkosen ja neljä Hautamäen sävellyksiä, minkä lisäksi mukana oli yksi lainakappale. Mikkonen kunnostautui poikkeuksellisen voimakkaasti myös sanoittajana, sillä hän teki yksin tekstit kaikkiaan neljään kappaleeseen sekä yhteen yhdessä Pate Mustajärven kanssa.
Musiikillisesti albumia on kuvattu ”raa’aksi rock ’n’ rolliksi”. Basisti Jyrki K. Melartinin mukaan albumilla oli vielä mukana ”sitä hulluutta, jota oli keikoillakin”.
Kappale ”Kaasua, komisaario Peppone” oli peräisin Costello Hautamäen lyhyestä visiitistä Sleepy Sleepers -yhtyeessä. Kappale oli jäänyt yli levytysmatkalta Englannista, sillä se oli tuolloin keskeneräinen, eikä siten ehtinyt valmistua Sleepy Sleepersin äänitettäväksi. Popedan kanssa kappaleeseen kehitettiin vielä The Rolling Stonesille tyypillinen kitaraviritys. Nimi Peppone on väännös yhtyeen kosketinsoittaja Eero ”Safka” Pekkosen sukunimestä.
Kokoonpano.
 Muusikot 
 Tuotanto
Unbreakable – särkymätön

Unbreakable – särkymätön on M. Night Shyamalanin käsikirjoittama ja ohjaama jännityselokuva vuodelta 2000. Elokuva kertoo miehestä, joka selviää junaonnettomuudesta ja huomaa omaavansa yliluonnollisia kykyjä. "Unbreakablen" pääosissa esiintyvät Bruce Willis ja Samuel L. Jackson.
Vuonna 2016 ensi-iltansa saanut, James McAvoyn tähdittämä "Split"-elokuva sijoittuu samaan maailmaan kuin "Unbreakable". Vuoden 2019 "Glass"-elokuvassa sekä McAvoyn hahmo Kevin Wendell Crumb että Willisin David Dunn kohtaavat toisensa. Kolmea elokuvaa on alettu pitää elokuvasarjana, jota kutsutaan nimillä "Unbreakable"-trilogia ja Eastrail 177 -trilogia, joista jälkimmäinen on saanut nimensä kaikkia elokuvia yhdistävästä junaonnettomuudesta.
Juoni.
David Dunn selviytyy tuhoisasta junaonnettomuudesta ainoana henkiinjääneenä täysin naarmuitta. Häneen ottaa yhteyttä sarjakuvagallerian pitäjä Elijah Price, joka kärsii synnynnäisestä sairaudesta: hänen luunsa murtuvat äärimmäisen helposti. Pricella on hämmästyttävä teoria, johon Dunn ei aluksi usko. Hän nimittäin väittää Dunnin olevan supersankari. Ja kuten supersankareilla yleensä hänellä on erikoiskykyjä: hän on voimakas ja kykenee vaistoamaan toisten ajatukset kosketettuaan heitä eikä hän sairastu koskaan; sekä heikkous: vesi; ja särkymättömän vastavoimana arkkivihollinen joka on erittäin herkkä särkymään: Elijah Price.
Oulun uimahalli

Oulun uimahalli (tunnettiin myös nimellä Raksilan uimahalli) on pysyvästi suljettu uimahalli Oulussa, Raksilan kaupunginosassa. Oulun uimahalli oli Suomen suurimpia ja suosituimpia uimahalleja. Vesipinta-alaa oli 1 853 neliömetriä ja käyntikertoja vuosittain noin 600 000, joka oli Suomen uimahalleista toiseksi eniten Helsingin Mäkelänrinteen jälkeen.
Historia.
Arkkitehti Risto Harjun suunnittelema uimahalli avattiin syksyllä 1974, ja sen rakentamiskustannukset olivat 12,6 miljoonaa markkaa (vuoden 2025 rahassa 14,8 miljoonaa euroa). Kyseessä se oli Suomen ensimmäinen täysimittainen (8-ratainen) 50 metrin uimahalli. Alun perin hallin sisäänkäynti sijaitsi toisessa kerroksessa. Hallia laajennettiin 1980-luvulla kuntoaltaalla. Mittava peruskorjaus ja laajennus tehtiin 2000-luvun alussa, jolloin uimahalliin rakennettiin liukumäki ja monitoimiallas, aulatilat järjesteltiin uudelleen, ja sisäänkäynti siirrettiin ensimmäiseen kerrokseen.
Huonokuntoinen uimahalli oli viimeisen kerran avoinna yleisölle 28. helmikuuta 2025, ja se puretaan vuoden 2025 loppuun mennessä. Halli on määrä korvata uudella, vuonna 2029 valmistuvalla Oulun vesiliikuntakeskuksella. Vuosina 1974–2025 hallissa oli yhteensä noin 24 miljoonaa kävijää.
Palvelut.
Oulun uimahallin palveluihin kuuluivat allasosaston lisäksi kunto- ja liikuntasali, sekä judo- ja nyrkkeilysalit. Toisessa kerroksessa toimi kahvio, kokoustilat sekä liikuntaneuvontapiste. Allasosastossa oli kahdeksanratainen 50 metrin allas, jonka voi jakaa välisillalla, jolloin saadaan kuusitoista 25 metrin rataa, kuusiratainen 25 metrin kuntoallas, lasten opetusaltaat, 35 metriä pitkä liukumäki altaineen, sekä monitoimiallas, jossa on erilaisia vesihierontapisteitä. Hallista löytyy myös kaksi kappaletta yhden ja kolmen metrin ponnahduslautoja, sekä kolmen, viiden, seitsemän ja kymmenen metrin hyppytasot.
Uimahyppyjen lisäksi halli on varusteltu hyvin myös uintikilpailuiden järjestämiseen. Uimahallissa on katsomotilat 578 hengelle, videonäyttötaulu ja sähköisen ajanoton vaatimat laitteistot. 
Liikuntarajoitteisetkin pääsevät uimaan Oulun uimahalliin, esimerkiksi monitoimiallas on varustettu henkilönostimella ja kuntoallas veteen laskeutuvalla pyörätuoliluiskalla.
Vladimír Machulda

Vladimír Machulda (s. 13. tammikuuta 1971) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija. Kaudella 1990–1991 Tšekkoslovakiassa ammattilaisuransa aloittanut Machulda pelasi useissa eri seuroissa ja maissa uransa aikana. Hän pelasi pitkään myös Suomessa. Machulda erikoistui urallaan mestariehdokasjoukkueiden täydennyspelaajaksi ja voittikin kesken kauden joukkuetta vaihtamalla neljä mestaruutta; kaksi Suomessa, yhden Norjassa ja yhden Tanskassa.
Mars hyökkää!

Mars hyökkää! ("Mars Attacks!") on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut Tim Burtonin ohjaama tieteisfiktioelokuva. Elokuva käyttää tyylilajeinaan mustaakomediaa ja poliittista satiiria sekä on parodiaa b-luokan tieteisfiktioelokuvista.
Rotten Tomatoes -sivustolla arvosteluista 54 prosenttia oli positiivisia, perustuen 82 arvosteluun. 
Juoni.
Elokuvassa avaruusteleskoopilla havaitaan tuntemattomia lentävien lautasten mallisia aluksia, jotka lähestyvät maata. Professori Donald Kessler (Pierce Brosnan) vakuuttelee ihmisille ja Yhdysvaltain presidentille (Jack Nicholson), että nämä olennot ovat tulossa hyväntahtoisina eivätkä suinkaan sotaisina. Humanoidien saapuessa maahan rauhan eleenä vapautettu kyyhky aiheuttaa väärinymmärryksen, joka suututtaa marsilaiset. Ihmiset saavat karvaasti todeta sen, että olennot eivät halua rauhaa, vaan aloittavat säälimättömän tappoaallon. Marsilaiset hyökkäävät aluksi Yhdysvaltain korkeinta johtoa vastaan, mutta aloittavat sitten maailmanlaajuisen hyökkäyksen tehden samalla pilkkaa monista maailman tunnetuimmista nähtävyyksistä (mm. Taj Mahal ja Pääsiäissaarten moai-patsaat). Myöhemmin avaruusolennot onnistutaan tuhoamaan country-kappaleen avulla, sillä ne eivät kestä laulajan falsettiääniä, joka saa marsilaisten päät räjähtämään.
Näyttelijät.
Marsilaisten ääninäyttelijänä toimii Frank Welker.
Pohjolan Peruna

Pohjolan Peruna (aikaisemmin Profood) on suomalainen perunanjalostaja, jonka toiminta käynnistyi Pohjois-Pohjanmaalla vuonna 1962. Tehdas käsittelee ja jalostaa pääasiassa perunaa lähemmäs 35–40 miljoonaa kiloa vuodessa. Yrityksen suurimpia omistajia ovat JTEL OY, Pekka Sarlund Oy ja GrowPotato Oy.
Pohjolan Perunan tuotemerkkejä ovat ROOTY ja Mummon sekä hotelli- ja ravintola-alan käyttöön tarkoitetut Mestari-tuotteet. Tuotevalikoimaan kuuluvat kuivatuotteet, pakasteet, tuoretuotteet ja valmisateriat. 
Yritys lanseerasi maaliskuussa 2021 uuden Rooty-elintarvikebrändin, johon kuuluvat pakastetuotteet pannunuudeli ja perunahippu. Rooty Perunahippu valittiin vuoden innovaatioksi marraskuussa 2021 Iltalehden Kultainen Pippuri -kilpailussa.
Pohjolan Perunan pääkonttori sijaitsee Raahen Vihannissa ja myyntikonttori Vantaalla.
Yritys on Elintarviketeollisuusliiton ja Ruokatietoyhdistys ry:n jäsen.
Eric J. Serlachius

Eric Johan Serlachius (17. toukokuuta 1884 Viipuri – 22. syyskuuta 1936) oli suomalainen lakimies, joka toimi oikeusministerinä Kivimäen hallituksessa vuosina 1933–1936. Hallituksessa Serlachius edusti Ruotsalaista kansanpuoluetta. Serlachius erosi Kivimäen hallituksesta Helsingin yliopiston opetuskieltä koskeneiden kiistojen vuoksi ja hänen seuraajakseen oikeusministerinä tuli Emil Jatkola. Hän kuului Serlachiuksen sukuun. Hänen isänsä oli oikeusneuvos Julian Serlachius, äitinsä Paulina Emilia Söderhjelm ja sisarensa presidentin puoliso Gerda Ryti (o.s. Serlachius).
Erik Serlachius pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseota vuonna 1903. Hän opiskeli oikeustiedettä Helsingin ja Münchenin yliopistoissa ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1910. Serlachius sai varatuomarin arvon 1913. Hän opiskeli vielä merioikeutta Lontoossa 1914.
Serlachius toimi asianajajana Helsingissä ja hän oli asianajotoimisto Serlachius &amp; Rydin toinen osakas. Serlachius perusti tämän toimiston vuonna 1914 yhdessä lankonsa Risto Rytin kanssa. Serlachius oli merioikeuslainsäädännön asiantuntija ja hän toimi Suomen Merenkulkuliiton sihteerinä ja oli jäsenenä ja sihteerinä merenkulkukomiteassa vuonna 1919. Serlachius oli myös sotasaalistuomioistuimen jäsenenä vuonna 1919. Hän oli Helsingin Asianajajayhdistyksen johtokunnan jäsen ja Suomen Vakuutus Osakeyhtiön johtokunnan puheenjohtaja.
Erik Serlachius kuoli Helsingissä Diakonissalaitoksella syyskuussa 1936 pitkällisen sairauden jälkeen. Hän oli naimisissa vuodesta 1916 Martha Burmeisterin kanssa ja heillä oli yksi lapsi.
Hugo Malmberg

Hugo Albert Malmberg (23. joulukuuta 1864 Vaasa – 3. maaliskuuta 1956 Vaasa) oli suomalainen lakimies. Ruotsalaista kansanpuoluetta edustanut Malmberg oli oikeusministerinä Kivimäen hallituksessa 1932–1933. Ministerikautensa jälkeen Malmberg toimi lyhyen ajan Vaasan hovioikeuden presidenttinä.
Malmbergin vanhemmat olivat puuseppä Mathias Malmberg ja Fredrika Hoffström. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan ruotsalaisesta lyseosta 1882 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1886. Malmberg sai varatuomarin arvon 1889. 
Malmberg toimi Kaskisten pormestarina sekä Vaasan hovioikeudessa kanslistina, asessorina ja hovioikeudenneuvoksena. Hän oli Korsholman tuomiokunnan tuomarina 1916–1933 ja Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1933–1934. 
Malmberg oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1914 ja puheenjohtajana 1920–1922 ja 1924–1933 sekä Vaasan rahatoimikunnan varapuheenjohtajana 1898–1903. Vaasan Säästöpankin hallituksen puheenjohtajana Malmberg oli 1925–1933 ja Pohjoismaiden Yhdyspankin hallintoneuvoston jäsenenä hän oli vuodesta 1931. Hän oli lisäksi Lainopillisen Yhdistyksen Vaasan osaston ja Kihlakunnantuomarien Yhdistyksen puheenjohtajana sekä oikeudenkäyntilaitoksen uudistamiskomitean jäsenenä.
Malmberg osallistui porvarissäädyssä Kaskisten edustajana valtiopäiville 1891.
Anger Management

Anger Management on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva. Sen on ohjannut Peter Segal.
Elokuva kertoo Dave Buznikista (Adam Sandler), joka on hyvin rauhallinen ja aina ystävällinen kaikille. Pieni väärinkäsitys lentokoneessa johtaa suureen välikohtaukseen, jonka seurauksena Dave määrätään kiukunhallintaterapiaan oikeuden päätöksellä. Lääkärikseen hän saa Buddy Rydellin (Jack Nicholson), joka vaikuttaisi tarvitsevan itse hoitoa.
Elokuvan monissa cameorooleissa nähdään muun muassa Harry Dean Stanton, John C. Reilly, Woody Harrelson, Heather Graham, entinen tennistähti John McEnroe ja New Yorkin entinen pormestari Rudolph Giuliani.
Vastaanotto.
"Anger Management" sai varsin penseitä arvosteluja sekä Yhdysvalloissa että muuallakin. Roger Ebert kirjoitti, että hyvän perusidean pohjalta elokuvasta olisi voinut tulla yksi Adam Sandlerin parhaista, mutta siitä tulikin yksi Jack Nicholsonin surkeimmista. Ebertistä kaikki mikä elokuvassa on pielessä viittaa ”Adam Sandlerin liukuhihnan” suuntaan: tyhmennetyt juonenkäänteet, päähahmon yksi-ilmeinen surkeus, julkkiscameot ja vaivaannuttava sentimentaalisuus."Helsingin Sanomien" Veli-Pekka Lehtonen kirjoitti elokuvan yrittävän kommentoida vuoden 2001 terrori-iskujen jälkeistä henkistä tilaa Yhdysvalloissa, mutta todellisuudessa vain toistavan Adam Sandlerin vakioroolia henkisesti keskenkasvuisena jokamiehenä ilman syvyyttä. Jack Nicholsonin Lehtonen arvelee olevan mukana pelkästä rahasta ja tekevän mitä lystää Peter Segalin heiveröisessä ohjauksessa. Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Juha Rosenqvist oli samoilla linjoilla: ”Komedian tarkoitus on ensisijaisesti naurattaa ja viihdyttää. Sivussa voi sanoa pari sanaa asiaakin. "Anger Management" ei onnistu kummassakaan. Se on tylsä, mikä lienee nauruviihteelle pahin synti.”
Ilmari Killinen

Ilmari Killinen (28. heinäkuuta 1876 Kokemäki – 22. lokakuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen insinööri, poliitikko, virkamies ja laulaja.
Killisen vanhemmat olivat kuuromykkien koulun johtaja Kustaa Killinen ja Matilda Josefina Lagus. Hän valmistui koneinsinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1900 ja seuraavana vuonna Saksasta sähköinsinööriksi. Killinen toimi ensin luotsilaitoksen apulaisinsinöörinä 1902–1912 ja sitten G. W. Sohlberg Oy:n insinöörinä 1912–1917, sosiaalihallituksen työnvälitysosaston johtajana 1917–1918, Konekauppa-Osakeyhtiö Aatran teknillisenä johtajana 1918–1923, Helsingin teollisuuskoulun sähkötekniikan lehtorina 1923–1926 ja kauppa- ja teollisuusministeriön toimistopäällikkönä 1926–1936. Tullihallituksen pääjohtajaksi hänet nimitettiin 1936, missä tehtävässä hän toimi kuolemaansa asti.
Edistyspuoluetta edustanut Killinen oli kauppa- ja teollisuusministeri Kivimäen hallituksessa 1932–1936. Hän oli lisäksi muun muassa Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen sekä Valtion Patruunatehtaan, Outokummun kaivoksen ja Outokumpu Oy:n johtokunnan puheenjohtaja, otti osaa mieskuorojen toimintaan, julkaisi teoksen "Voiman saanti ja siirto" (1916) ja laati G. W. Sohlberg Oy:n, Suomen Metalliteollisuuden työnantajaliiton ja Helsingin puhelinlaitoksen juhlajulkaisut.
Laulajana Killinen teki neljä levytyksiä vuonna 1928 ja kaikki tehtiin pianon säestyksellä.
Killisen puoliso vuodesta 1900 oli Lilli Karolina Hallman.
Dominique Voynet

Dominique Voynet (s. 4. marraskuuta 1958 Montbéliard) on ranskalainen vihreän Europe Écologie – Les Verts -puolueen poliitikko. Vuosina 2008–2014 hän toimi Montreuilin pormestarina voitettuaan vaalissa vuodesta 1984 pormestarina toimineen Jean Pierre Brardin.
Voynet valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi vuonna 1989, mutta hän erosi tehtävästä vuonna 1991. Vuosina 1992–1994 hän oli Franche-Comtén alueneuvoston jäsen. Vuonna 1995 Voynet oli ehdolla Ranskan presidentiksi saaden 3,32% äänistä vaalin ensimmäisellä kierroksella. Hän oli myöhemmin ehdokkaana myös Ranskan presidentinvaaleissa 2007, mutta sai vain 1,57 % äänistä. 
Voynet toimi vuodesta 1997 Ranskan ympäristö- ja aluesuunnitteluministerinä Lionel Jospinin hallituksessa, kunnes erosi 9. heinäkuuta 2001. Hän edusti Ranskan senaatissa Seine-Saint-Denis'n departementtia vuosina 2004–2011.
Koulutukseltaan Voynet on lääkäri. Hän aktivoitui ympäristöasioissa opiskeluvuosinaan 1970-luvulla. Hän oli yksi vihreän liikkeen ("Les Verts") perustajista Ranskassa.
A. E. Rautavaara

Albin Ewald Rautavaara (vuoteen 1895 Jernberg, 21. joulukuuta 1873 Ilmajoki – 11. syyskuuta 1941) oli suomalainen juristi ja hallintomies, joka toimi Suomen oikeusministerinä Cajanderin III hallituksessa 1938–1939. Hän oli hallituksessa ammattiministerinä.
Rautavaara suoritti oikeustutkinnon vuonna 1901 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1904. Hän toimi senaatin talousosaston kanslistina vuosina 1909–1917, senaatin oikeustoimituskunnan, myöhemmin oikeusministeriön, esittelijäsihteerinä vuosina 1917–1927, oikeusministeriön esittelijäneuvoksena ja kansliapäällikkönä vuosina 1927–1931 ja tasavallan presidentin kanslian kansliapäällikkönä vuosina 1931–1941. Lisäksi hän työskenteli eduskunnan talousvaliokunnan sihteerinä vuosina 1924–1926 ja suuren valiokunnan sihteerinä vuosina 1929–1937.
Rautavaara oli vuonna 1917 yksi Suomen itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista, sillä senaatin oikeustoimituskunnan esittelijäsihteerinä hänen tehtävänään oli asiakirjan varmentaminen.
A. E. Rautavaaran veljiä olivat oopperalaulaja Eino Rautavaara ja laulaja ja kuoronjohtaja Wäinö Rautawaara.
Konkordiaplatz

Konkordiaplatz on jäävirtojen yhtymäkohta Bernin Alpeilla Sveitsissä Wallisin kantonissa. Konkordiassa kolme jäätikköä, Aletschfirn, Jungfraufirn ja Ewigschneefeld, yhdistyvät etelään virtaavaksi Isoksi Aletschjäätiköksi. Jäätikkö kuuluu Jungfraun–Aletschin alppialueeseen, joka on maailmanperintökohde.
Alueen lähellä on monia korkeita vuorenhuippuja, muun muassa:
Alueella sijaitsee alun perin vuonna 1877 rakennettu "Konkordiahütte", nykyisin useamman rakennuksen ryhmä, joka tarjoaa majoitusta matkailijoille ja vuorikiipeilijöille.
Pakistanissa Karakorum-vuoristossa sijaitseva vastaavanlainen jäävirtojen yhtymäkohta Concordia on nimetty tämän alueen mukaan.
Haifan yliopisto

Haifan yliopisto () on vuonna 1972 (1963) perustettu, Israelin Haifassa toimiva yliopisto.
Yliopistossa opiskelee noin 15 000 (18 000) opiskelijaa. Yliopistossa voi opiskella muun muassa yhteiskuntatieteitä, humanistisia tieteitä, oikeustiedettä ja kasvatustiedettä. Yliopisto jakautuu kuuteen tiedekuntaan: humanistinen, yhteiskuntatieteellinen, oikeustieteellinen, luonnontieteellinen ja luonnontieteiden opetus, sosiaalipolitiikka ja terveystieteet sekä kasvatustieteellinen. 
Haifan yliopistossa toimii arkeologinen ja taidemuseo Hechtin museo, useita tutkimuskeskuksia ja laitoksia, kuten Evoluution tutkimuslaitos, Informaatioyhteiskunnan tutkimuslaitos, Kansallisen turvallisuuden tutkimuskeskus, Matkailun tutkimuskeskus ja IBM:n tutkimuskeskus.
Historia.
Haifan yliopiston on perustanut 1963 Haifan kaupungin pormestari Abba Hushi Jerusalemin heprealaisen yliopiston akateemisella tuella.
Ensimmäisenä vuonna yliopistossa opiskeli 472 opiskelijaa. Humanistisia ja yhteiskuntatieteellisiä aineita saattoi opiskella seuraavilla osastoilla: raamatuntutkimus, heprealainen kirjallisuus ja kielitiede, juutalaisten historia, yleinen historia, ranskan kieli ja kirjallisuus, englannin kieli ja kirjallisuus, arabian kieli ja kirjallisuus, maantiede, sosiologia ja yhteiskuntatiede. Opetushenkilökuntaa oli 180, joista 50 oli Haifassa vakituisesti.
Yliopisto antoi todistukset ensimmäisille sieltä valmistuneille vuonna 1967. Heitä oli 75, ja kolme neljästä aikoi alkaa opettajaksi.
Oppilaitos sijaitsi alkuun Erdstein Housessa Haifan Hadar Hacarmel -alueella, mutta se kävi pian ahtaaksi. Yliopisto siirtyi Merkaz Hakarmeliin ja sijoittui rakennukseen, jossa on nyt Viides kunnallinen lukio. Vuonna 1966 yliopisto muutti Carmelvuorelle, jossa sen pääkampus sijaitsee nykyisin.
Laitoksen ensimmäinen rakennus, pystytettiin 1966. Siinä oli luokkahuoneita, laboratorioita, 110 000 teoksen kirjasto ja kahvio. Brasilialainen arkkitehti Oscar Niemeyer suunnitteli kampuksen, jolla sijaitsisivat kaikki yliopiston toiminnot yhdessä kokonaisuudessa.
Sijoitus yliopistorankingeissa.
Vuonna 2017 kansainvälinen Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistoranking luokitteli Haifan yliopisto sijalle 601.–700. maailmassa. THE-yliopistoranking arvioi yliopiston vuoden 2018 listallaan 100. sijalle Aasiassa ja sijaluokkaan 601–800 maailmassa.
Jäävirta

Jäävirta on mereen virtaava jäätikkö, jollaisia on muun muassa Grönlannissa ja Antarktiksella. Jäävirrat liikkuvat jäätiköiksi suhteellisen nopeasti, jopa 1 000 metriä vuodessa.
Ne tuovat monestikin mieleen vuoristoissa virtaavat laaksojäätiköt.
Etelämantereen kuuluisin jäävirta on mantereen itäosissa sijaitseva Lambertin jäävirta, joka on
jopa 100 km leveä, yli 400 km pitkä ja noin 2 500 m syvä. Euroopan pisin virtamainen jäätikkö Aletschgletscher on 27 kilometriä pitkä ja se sijaitsee Sveitsissä, Bernin Alpeilla.
Jadranka Kosor

Jadranka Kosor (s. 1. heinäkuuta 1953 Pakrac) on kroatialainen poliitikko ja journalisti. Hän toimi Kroatian pääministerinä 2009–2011. Kosorista tuli heinäkuussa 2009 Kroatian ensimmäinen naispääministeri, kun hänet nimitettiin eronneen Ivo Sanaderin tilalle.
Kosor on istunut Kroatian parlamentissa vuodesta 1995 ja toiminut sen varapuheenjohtajana vuosina 1995–1997 sekä jälleen vuodesta 2002. 
Kosor oli Kroatian demokraattisen liiton presidenttiehdokas vuoden 2005 vaaleissa. Hän sai 20,31 % äänistä häviten Stjepan Mesićille (s. 1934). Voittaessaan hänestä olisi tullut Kroatian ensimmäinen naispresidentti.
Kosor nousi pääministeriksi edeltäjänsä Ivo Sanaderin erottua. Hänet valittiin myös HDZ-puolueen johtoon.
Zmago Jelinčič Plemeniti

Zmago Jelinčič Plemeniti (s. 7. tammikuuta 1948 Maribor) on slovenialainen poliitikko. Hän toimii nationalistisen "Slovenian kansallispuolueen" nykyisenä puheenjohtajana. 
Jelinčič oli ehdolla Slovenian presidentinvaaleissa 2002 ja sai kolmanneksi eniten ääniä (8,5 %).
Ravintoraisio

Ravintoraisio Oy on Raisio Yhtymän päätoimiala. Sen pääliiketoiminta-alueet liittyvät mylly-, rehu-, viljatärkkelys- ja mallasteollisuuteen.
Ravintoraisio myi 2007 perunaliiketoimintansa Profood Oy:lle.
Jay Heimowitz

Jay B. Heimowitz (s. 26. joulukuuta 1937) on yhdysvaltalainen liikemies ja pokerinpelaaja. Heimowitz on kautta aikojen menestynein amatööripelaaja World Series of Poker (WSOP) -turnauksissa.
Heimowitz aloitti pokerin pelaamisen yhdeksänvuotiaana. Armeijassa hän voitti 10 000 dollaria pelaamalla ja kotiin palattuaan hän käytti rahan pienen olut- ja virvoitusjuomayrityksen ostamiseen. 23-vuotiaana hänestä tuli nuorin Budweiserin toimittaja Yhdysvalloissa. WSOP:ssa Heimowitz pelasi ensi kertaa vuonna 1975..
Elokuussa 2007 Heimowitzin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,7 miljoonaa dollaria
World Series of Poker.
Heimowitz on voittanut kuusi WSOP-turnausta. Hänellä on voittoja neljällä eri vuosikymmenellä. Pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut kolmas vuonna 1980.
Pure Instinct

Pure Instinct on saksalaisen hard rock-yhtye Scorpionsin kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1996. Albumilla on havaittavaissa hieman poprock-vaikutteita. Tämä on ainoa yhtyeen albumi, jolla rumpuja soittaa sessiomuusikko Curt Cress. Albumi julkaistiin myös vaihtoehtoisella kannella alkuperäisen kannen alastomuuden vuoksi. 
Suomessa albumi myi kultaa
Yamaha TZR 125

Yamaha TZR 125 on Yamahan vuosina 1987–1992 valmistama ”kyykkymallinen” eli supersport-tyylin kevytmoottoripyörä. Kyykky viittaa sport-pyörien ajoasennon kyykkymäiseen olemukseen. Nykyään Yamaha TZR:ää valmistetaan mopoversiona ja ne ovat yleisimpiä kyykkymallisia mopoja. Yamaha valmisti myös TZR 125 RR -mallia vuosina 1994–1995. RR-malli on hieman leveämpi ja suurempi ja muistuttaa enemmän isompaa moottoripyörää. Nykyään RR:t ovat harvinaisia.
Tehokkuus.
Täysitehoisen Yamaha TZR:n tehoksi on ilmoitettu noin 26 hv (19,4 kW). Maksimivääntö on noin 1.8 kg/m @ 10000 rpm, joka on kaksinkertainen verrattuna esimerkiksi nelitahtiseen Yamaha YBR:ään. TZR:t olivat aikansa suosituimpia piikkejä yhdessä Hondan vastaavanlaisen NSR 125 -kevytmoottoripyörän kanssa. Vanhoissa TZR:issä onkin paljon tehoa, koska kevytmoottoripyörien 11 kilowatin tehorajoitus tuli vasta pyörien valmistuksen loppumisen jälkeen. Vanhoja TZR:iä piti kuristaa ainakin pakoputkiston kuristuksilla. Yamaha TZR:t on varustettu Y.P.V.S-pakoaukonsäätimellä (Yamaha power valve system), joka tuo etenkin ennen tehopiikkiä (kierrokset alle 7000 rpm) paljon vääntöä, ja oikein toimiessaan säädin vähentääkin kulutusta ja helpottaa matka-ajoa. Y.P.V.S täytyi lukita kiinni-asentoon tehorajoituksen mukaan, yleensä 5 mm ruuvilla. Koska pyörällä on jo ikää, kuristettuja ”tetsareita” on vähemmän. Usea omistaja on jo laittanut pyörän tt:ksi (täysitehoiseksi) juuri sen tuoman teholisän takia. Lisäksi kuristaminen pienentää kaksitahtimoottorin käyttöikää.
Nykypäivän TZR.
Yamaha TZR:t ovat edelleenkin suosittuja Honda NSR:n kanssa. Pyörät ovatkin hyvin kestäviä ikäänsä nähden. 50-kuutioiset mopoversiot ovat erittäin suosittuja, ja osa malleista on Valentino Rossin Yamaha YZR M1-pyörän replikaversioita.
Yamaha esitteli uuden kyykky-mallisen kevytmoottoripyörän 2008, Yamaha YZF R-125:n, kilpailemaan huippusuositun Honda CBR 125R -pyörän kanssa. Pyörä kuuluu Yamahan YZF R-sarjaan, ja siitä on muodostunut CBR:n kaltainen myyntimenestys menevän ulkonäkönsä ja luotettavan tekniikkansa vuoksi.
Biber

Biber () oli Saksan laivaston yhden hengen pienoissukellusvenetyyppi toisessa maailmansodassa. Korvettikapteeni Hans Bartelsin suunnittelema Biber perustui Bergenissä vallattuun Kuninkaallisen laivaston "Welman W46" -pienoissukellusveneeseen. Biberin prototyyppi, kutsumanimiltään "Bunte-Boot" tai "Adam", valmistui 15. maaliskuuta 1944. Saksan laivasto hyväksyi 29. maaliskuuta aluksen. Sodan loppuun mennessä lyypekkiläinen Flenderwerke-telakka valmisti yhteensä 324 Biberiä.
käyttö.
Palveluskäytössä kahdella rungon ulkopuolelle kiinnitetyllä torpedolla varustettu Biber ei ollut lainkaan niin menestyksekäs kuin saksalaiset olivat toivoneet. Biberit operoivat vuosien 1944-1945 taitteessa pääasiassa brittien laivoja vastaan kärsien itse erittäin raskaita tappioita. Biberien tekemät upotukset olivat etupäässä raskaasti kuormattuja maihinnousualuksia ja säiliöproomuja. Upotusten kokonaismäärä nousi noin 93 000 tonniin, mihin moni tavallinen sukellusvene ylti yksin.
Biber oli vaikea ohjata, lisäksi kuljettajaa uhkasi häkämyrkytys. Britit kaappasivat vuonna 1945 yksinäisen Biberin, josta löytyi häkämyrkytykseen kuollut kuljettaja. Yleensä Biberien ohjaajat olivat vapaaehtoisia. Ohjaajalla oli sukellusvarusteet: kuivapuku sekä Dräger-hapenkierrätin.
Saksalaiset ehtivät suunnitella mielikuvituksellisia erikoistehtäviä Bibereille. Yksi suunnitelma oli pienoissukelluveneiden pudottaminen Suezin kanavaan lentoveneestä. Tehtävänä olisi ollut tukkia kanava upottamalla suuri rahtilaiva.
Bibereillä toteutettujen operatioiden suurin menestys oli Antwerpenin Kreuzzschanz-sulun sulkuporttien tuhoaminen kahdella torpedolla. Tehtävän suoritti aliluutnantti Langsdorff, joka menetti itse henkensä tehtävässä. Aluksilla kuljetettiin myös tarvikkeita piiritettyihin satamakaupunkeihin: torpedojen tilalle kiinnitettiin vesitiiviit säiliöt, joihin pakattiin muonaa ja muuta tarpeellista. Pienoissukellusveneet pääsivät muita aluksia helpommin pujahtamaan muun muassa IJmuidenin satamaan. Yleensä kuitenkin kuljetuksiin käytettiin Biberiä suurempia kahden miehen "Seehund"-sukellusveneitä.
Pronssinen Pokaali (albumi)

Pronssinen Pokaali on Pronssisen Pokaalin vuonna 1996 julkaistu debyyttialbumi. Albumin viimeinen varsinainen kappale ’’Keidas’’ kestää 3 minuuttia ja 32 sekuntia. Tämän jälkeen raidan lopussa on 16 minuuttia ja 3 sekuntia hiljaisuutta. Myös levyn lopussa oleva nimeämätön piiloraita on hiljainen.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Pronssinen Pokaali ja sanoittanut Tomi Sivenius ja Jouni Hynynen, ellei toisin mainita.
Sevettijärvi–Pulmanki-vaellusreitti

Sevettijärvi–Pulmanki-vaellusreitti kulkee halki Kaldoaivin erämaan Suomen Lapissa. Kesäreitti on 60–70 kilometriä ja hiihtoreitti noin 60 kilometriä pitkä.
Reittiselostus.
Sevettijärvi–Pulmanki-vaellusreitin päätepisteet ovat Sevettijärvi ja Nuorgamin lähellä olevan Pulmankijärven eteläpää. Luonto on pääosin karua, koivua kasvavaa tunturiylänköä, mutta etelämmässä Sevettijärven lähellä maasto on metsäisempää.
Vaellusreitillä on autiotupia noin kymmenen kilometrin välein. Autiotuvilla on vedenottopaikat, ja reitin varrella on paljon pieniä järviä, joiden vesi on yleensä juomakelpoista.