tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paluu kotiin (vuoden 1948 elokuva)

Paluu kotiin () on vuonna 1948 ensi-iltansa saanut Mervyn LeRoyn ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Clark Gable, Lana Turner, Anne Baxter ja John Hodiak. Sidney Kingsleyn tarinaan pohjautuvan elokuvan sovituksesta vastasi Jan Lustig ja käsikirjoituksesta Paul Osborn.
"Paluu kotiin" oli Gablen ja Turnerin kolmas neljästä yhteisestä elokuvasta.
Juoni.
Toisen maailmansodan päätyttyä eversti Ulysses Delby ”Lee” Johnsonilta (Clark Gable) kysytään hänen kokemuksistaan sodassa. Johnson alkaa kertoa tarinaa, joka alkaa vuodesta 1941. Vuonna 1941 tohtori Robert Sunday (John Hodiak) kritisoi lääkäriystäväänsä, menestyvää kirurgia Johnsonia, tekopyhästä asenteesta sodan uhreja kohtaan samalla kun laiminlyö hoitoa tarvitsevia köyhiä potilaita. Kun Johnson värväytyy armeijaan, hänen vaimonsa Penny (Anne Baxter) on huolissaan sodan vaikutuksista häneen ja heidän avioliittoonsa. Sittemmin Johnson tapaa kovaksikeitetyn sairaanhoitajan ja lesken, luutnantti Jane ”Snapshot” McCallin (Lana Turner), jonka idealismi, sisu ja taito saavat hänet arvioimaan periaatteensa uudelleen.
Tuotanto.
Työnimellä "The Homecoming of Ulysses" kulkeneen "Paluu kotiin" -elokuvan tuotanto alkoi elokuun lopulla 1947. Elokuvaa varten Hollywoodista lähes viidenkymmenen kilometrin päähän sijaitsevalle Lasky Mesan tilalle rakennettiin lavasteet, jossa kuvattiin Anzion maihinnousu. Lavasteet käsittivät viisi noin kymmenen metrin korkuista tornia, evakuointisairaalan ja yli sata armeijan kenttätelttaa. Maihinnousukohtauksen valmistelemiseen kului kolme viikkoa, ja sitä varten kuvauksiin osallistuivat sadat avustajat, viisi kameramiestä ja kuusi apulaisohjaajaa. Elokuvan tuotanto saatiin päätökseen marraskuun alussa 1947.
Ensi-ilta ja vastaanotto.
"Paluu kotiin" sai ensi-iltansa New Yorkissa 29. huhtikuuta 1948, ja se julkaistiin Yhdysvalloissa maanlaajuisesti elokuvateattereissa toukokuussa 1948. Elokuvan Suomen teatteriensi-ilta oli 19. elokuuta 1949. Suomessa se sai uusintaesityksen 25. marraskuuta 1960.
Ilmestyttyään "Paluu kotiin" oli katsotuin elokuva neljän peräkkäisen viikon ajan Yhdysvalloissa ja lopulta yksi vuoden 1948 tuottoisimmista elokuvista Pohjois-Amerikassa. Vaikka elokuva oli lipputulomenestys, newyorkilaiset elokuvakriitikot valitsivat sen vuoden 1948 kymmenen huonoimman elokuvan joukkoon.
Madlib

Otis Jackson Jr. (s. 24. lokakuuta 1973 Oxnard, Kalifornia), taiteilijanimeltään Madlib (Mind Altering Demented Lessons In Beats), on yhdysvaltalainen DJ, musiikkituottaja, multi-instrumentalisti ja hip hop -artisti. Hän on tehnyt yhteistyötä MF Doomin (nimellä Madvillain), J Dillan (nimellä Jaylibs) ja Freddie Gibbsin (nimellä MadGibbs) kanssa.
Madlib on tuottanut kappaleita myös muun muassa De La Soulille, Ghostface Killahille (”Block Rock”), Mos Defille (mm. ”Auditorium”), Talib Kwelille, Vinnie Pazille (”Aristotle’s Dilemma”), Kanye Westille (”No More Parties in LA”) ja Anderson .Paakille (”The Waters”).
Trollope

Trollope on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
RAF Lakenheath

RAF Lakenheath on Britanniassa, Etelä-Englannin Suffolkissa sijaitseva vuonna 1940 perustettu Yhdysvaltain ilmavoimien lentotukikohta, jossa on Boeing F-15E Strike Eagle sekä Lockheed Martin F-35 hävittäjiä.
Unkarin kansalaisuus

Unkаrіn kаnѕаlаіѕuuѕ on lаіllіnеn ѕuhdе Unkаrіn jа ykѕіttäіѕеn hеnkіlön välіllä. Maassa noudatetaan yleensä ius sanguinis -periaatetta, eli unkarilaisten vanhempien lapsista tulee Unkarin kansalaisia.
Unkari hyväksyy kaksoiskansalaisuuden. Unkarin kansalaiset ovat myös Euroopan unionin kansalaisia.
Unkari menetti isoja osia alueistaan ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Siksi monia etnisiä unkarilaisia asuu naapurimaissa. Vuonna 2010 hyväksytyn lain mukaan heidän on helppo hakea Unkarin kansalaisuutta.
Ahti Virkkala

Ahti Virkkala, sukunimi aik. "Manner" (23. marraskuuta 1888 Säräisniemi – 15. toukokuuta 1946) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja Vammalan kauppalanjohtaja.
Ahti Virkkala vietti lapsuutensa ja nuoruusvuotensa Mouhijärvellä, jossa hänen isänsä Matti Manner (s. 1862) toimi Häijään kansakoululla opettajana vuodesta 1898 alkaen. Ahti Virkkala sai päästötodistuksen Jyväskylän seminaarista vuonna 1911. Hän oli johtajaopettajana Tyrvään kirkonkylän koululla 1911–1913, opettajana Sammaljoen koululla 1913–1924 ja johtajaopettajana Vammalan kauppalan kansakoululla vuodesta 1924. Virkkala oli Vammalan kauppalan sihteerinä ja rahastonhoitajana vuoteen 1929 saakka ja sen jälkeen hän toimi Vammalan kauppalanjohtajana. Virkkala hoiti myös Tyrvään Sammaljoen Osuuskassan kirjanpitäjän ja rahastonhoitajan tehtäviä ja oli Tyrvään Sanomat-lehden toisena toimittajana vuodesta 1926. 
Virkkala oli Tyrvään kunnanvaltuuston jäsenenä 1921–1924, Tyrvään seurakunnan kirkkovaltuuston jäsenenä vuodesta 1923 ja Tyrvään kotiteollisuuskoulun johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1931. Hän oli lisäksi Satakunnan Nuorisoseurain Liiton johtokunnan jäsenenä vuodesta 1926 lähtien.
Virkkala harrasti musiikkia ja hän oli jo Jyväskylän seminaarissa luokkakuoron ja torvisoittokunnan johtajana. Myöhemmin hän toimi muun muassa Tyrvään suojeluskunnan torvisoittokunnan johtajana 1924–1933 ja hoiti ajoittain Tyrvään seurakunnan kanttorin tehtäviä.
Piikkipyrstötanssija

Piikkipyrstötanssija ("Ilicura militaris") on tanssijoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Brasiliassa.
Koko ja ulkonäkö.
Piikkipyrstötanssija kasvaa 11–13 cm pitkäksi, ja koiras on naarasta kookkaampi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Piikkipyrstötanssijakoiraan päälaki, yläselkä, siipen olat ja pyrstö ovat mustat. Pyrstön keskimmäiset sulat ovat muita pidemmät. Koiraslinnun otsa ja alaselkä ovat punaiset ja siipien lenninsulat vihreät. Rinta ja vatsa ovat valkoiset. Naaraspiikkipyrstötanssija on päälaeltaan, selästään ja siivistään vihreä. Naama on harmaa ja rinta ja vatsa ovat harmahtavan valkoiset.
Levinneisyys ja elintavat.
Piikkipyrstötanssija elää Kaakkois-Brasiliassa. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja niiden reunamaat. Lintu liikkuu usein yksin tai liittyneenä sekaparviin ja sen ravinto ovat hedelmät. Soidinaikaan koiraat perustavat lähelle toisiaan reviirinsä, joissa ne esiintyvät naaraille.
Shu Qi

Lin Li-hui (, s. 16. huhtikuuta 1974 Xindian Uusi-Taipei, Taiwan), taiteilijanimeltään Shu Qi (), on honkongilais–taiwanilainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvasta "The Transporter". 
Ura.
Köyhissä olosuhteissa kasvanut Li-hui aloitti uransa esiintymällä aikuisviihdenäyttelijänä ja mallina nimellä Shu Qi. Hänen alkuaikojen maanista esiintymistään kritisoitiin, mutta siitä huolimatta hän nousi muutaman merkittävän elokuvaroolin ja palkinnon jälkeen isompiin hongkongilaisiin elokuvaprojekteihin kuten Jackie Chanin tuottamaan "Gorgeous" -elokuvaan. 2000-luvun alussa Qi oli alun perin ehdolla sivurooliin elokuvassa "Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme", mutta hän joutui luopumaan roolistaan managerinsa päätöksellä ja hänet korvattiin Zhang Ziyilla. 
Merkittävien taide- ja pan-aasialaisten elokuvien projektit kuitenkin jatkuivat, kun Qi työskenteli ohjaaja Hou Hsiao-Hsienin elokuvissa kuten "Millenium Mambo" ja "The Assassin". Qi esiintyi länsimaisissa elokuvissa vain kerran, kun hän näytteli Jason Stathamin kanssa elokuvassa "The Transporter". Esiintyminen kyseisessä elokuvassa ei tuonut uusia rooleja Hollywoodin elokuvaprojekteissa, mutta hänen arvostuksensa kasvoi kotimaassaan, Hongkongissa ja Manner-Kiinassa. Vuoden 2013 elokuva "Journey to the West: Conquering the Demons" oli taloudellinen menestys ja hänet palkittiin suorituksestaan Fantastic Fest -elokuvapalkinnolla. 
Näyttelijän työnsä ohella Qi on tehnyt hyväntekeväisyyttä ja toiminut mainosmallina. Vuonna 2009 hän osallistui kellovalmistaja Frédérique Constantin lähettiläänä hyväntekeväisyyskampanjaan, jonka tarkoituksena oli kunnostaa Pekingin lastensairaalan sydänosaston seiniä taidemaalauksilla. Syksy-talvikaudella 2010 hän toimi Emporio Armanin Aasian hyvän tahdon lähettiläänä. Qi on työskennellyt myös Kenzolle, Bulgarille, Tom Ford Beautylle ja Michael Korsille.
Yksityiselämä.
Qi on ollut naimisissa hongkongilaisen näyttelijä-ohjaajan Stephen Fungin kanssa vuodesta 2016 lähtien, mitä ennen he olivat pitkäaikaisia ystäviä ja seurustelivat muutaman vuoden ennen avioliittoa.
Moldova Suverană

Moldova Suverană (”Suvereeni Moldova”) on Moldovan pääkaupungissa Chișinăussa ilmestyvä romaniankielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin Odessassa vuonna 1924 nimellä "Plugarul Roșu" (”Punainen kyntäjä”). Se siirtyi seuraavana vuonna Baltaan, jossa siitä tuli Ukrainan kommunistipuolueen Moldavian aluekomitean ja Moldavian autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan toimeenpanevan keskuskomitean äänenkannattaja. Vuonna 1929 lehti muutti Tiraspoliin, ja vuonna 1930 se sai nimen "Moldova Socialistă" (”Sosialistinen Moldavia”).
Moldavian SNT:n perustamisen yhteydessä vuonna 1940 lehti siirtyi Chișinăuhun. Saksalaisten hyökättyä Neuvostoliittoon se ilmestyi aluksi etelän rintamalla ja vuodesta 1942 lähtien Moskovassa. Lehteä levitettiin lentokoneista miehitetyn alueen asukkaille ja partisaaneille. Se palasi Chișinăuhun vuonna 1944.
"Moldova Socialistă" oli Moldavian kommunistisen puolueen, korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 265 000 kappaletta vuonna 1973. Sen rinnalla julkaistiin venäjänkielistä "Sovetskaja Moldavijaa".
Moldovan itsenäistyessä vuonna 1991 lehdestä tuli maan hallituksen äänenkannattaja ja se sai nimen "Moldova Suverană". Se ilmestyi aluksi viidesti ja vuodesta 1994 lähtien neljä kertaa viikossa. Lehti yksityistettiin vuonna 2005, jolloin se sai nimen "Moldova Suverană – Serie Nouă" (”Suvereeni Moldova – Uusi Jakso”). Vuodesta 2012 lehden on omistanut päätoimittaja Ion Berlinski.
Keski-Intia

Keski-Intia eli Keskiprovinssit () oli Brittiläisen imperiumin hallintoalue Etu-Intian keskellä. Se sijaitsi Narmada-joen pohjoispuolella ja sen alue vuonna 1931 oli 133 460 neliökilometriä ja asukasluku 6 615 120.
Hallinnollisesti alue oli jaettu 90 pikkuvaltioon ("agency"). Suoraan kenraalikuvernöörin alainen asiamies Indoressa ja hänen alaiseneen toimineet poliittiset asiamiehet eri paikkakunnilla edustivat Intian hallitusta. Pikkuvaltioiden alueet olivat hyvin rikkonaisia ja niiden suhtautuminen Intian hallitukseen ja toisiinsa vaihtelevaa. Alue kuuluu nykyisin Intian liittovaltioon.
Wilhelm Trübner

Wilhelm Trübner (1851–1917) oli saksalainen taidemaalari.
Trübner opiskeli ensin Karlsruhessa, sittemmin Stuttgartissa ja Münchenissä. Hän kertoi saaneensa vaikutteita varsinkin "vuosisadan neljältä suurimmalta taitajalta": Anselm Feuerbachilta, Hans Canonilta, Wilhelm Leibliltä ja Hans Thomalta. Myöhemmin ovat hänen oppi-isiään olleet myös ranskalaiset impressionistit ja pleinairistit. Hän kehittyi teknisesti hyvin taitavaksi ja sen varassa hän saattoi liikkua taiteen eri aloilla ja maalata maisemia, muotokuvia, alastonta ihmisruumista ja kuollutta luontoa. Tärkeintä hänelle oli värien käsittely. Varsinkin hänen ratsastajamuotokuvansa ovat tunnettuja, ja erikoisesti hevosen kuvaajana häntä arvostettiin aikanaan. Hän arvioi maalaustaidetta ainoastaan tekotavan ansioiden perusteella, eikä hänen maalauksissaan siten ole erityistä sisältöä.
Trübner toimi vuodesta 1903 Karlsruhen taideakatemian professorina. Omia taidekäsityksiään Trübner on esittänyt kirjasissa: "Das Kunstverständnis von Heute" (1892), "Die Verivirrung der Kunstbegriffe" (1900) ja "PersonaIien und Prinzipien" (1908).
Slim

Slim on japanilainen kuuluotain. Se laskeutui Kuuhun Mare Nectarisin tasangolle, Shiolin kraatterin laidalle 19. tammikuuta 2024.
Virallinen nimi Slim on lyhenne sanoista "Smart Lander for Investigating Moon" eli ”älykäs laskeutuja Kuun tutkimiseksi”, mutta lempinimi, ”Kuun tarkka-ampuja”, kuvaa sen tehtävää.
Slimiä kuljettava raketti laukaistiin kohti Kuuta syyskuussa 2023. Se kiersi ensin Maan kiertorataa ja pääsi joulupäivänä Kuun kiertoradalle. Se laskeutui hyvin lähelle suunniteltua paikkaa, mutta toinen moottori oli vikaantunut. Luotain asettui väärin päin, jolloin sen aurinkopaneelit eivät onnistuneet lataamaan akkuja.
Majesteettikirja

Majesteettikirja () oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin antama asiakirja, jonka nojalla alamainen sai etuja tai oikeuksia.
Historiallisesti merkittävä oli keisari Rudolf II:n Böömin protestanteille 1609 antama majesteettikirja, joka lupasi heille uskonnonvapauden sekä oikeuden rakentaa kouluja ja kirkkoja. Kirkkoihin liittyvän kohdan tulkitseminen aiheutti erimielisyyksiä. Kun myöhempi keisari Matias tulkitsi majesteettikirjaa katolilaisten eduksi, johti se tapahtumasarjaan, joka sytytti kolmikymmenvuotisen sodan.
Elina Räsänen

Elina Räsänen (s. 1966) on esinetutkimukseen erikoistunut taidehistorioitsija, Helsingin yliopiston taidehistorian yliopistolehtori ja Helsingin yliopiston sekä Åbo Akademin dosentti. Räsäsen vuonna 2009 valmistunut väitöskirja "Ruumiillinen esine, materiaalinen suku" käsittelee Pyhä Anna itse kolmantena -aiheisia puuveistoksia ja niiden merkityksiä keskittyen Suomessa säilyneisiin teoksiin. Räsänen on toiminut Suomen muinaismuistoyhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 2019 alkaen.
Kultainen Venla 2023

Kultainen Venla 2023 oli järjestyksessään neljästoista Kultainen Venla -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2023 parhaille suomalaisille televisio-ohjelmille ja niiden tekijöille. Gaala järjestettiin 26. tammikuuta 2024 Kansallisoopperassa ja lähetettiin suorana MTV3:lla. Gaalan juonsivat Marja Hintikka ja Ile Uusivuori.
Eniten ehdokkuuksia sai C More -suoratoistopalvelun draamasarja "Poromafia" (5 ehdokkuutta). Eniten palkintoja saivat kahdella palkinnolla palkitut "Elämäni biisi", "Kirjolla", "Kovan viikon ilta", "Piiritys" ja "Poromafia".
Gaalalla oli MTV3:lla katsojia keskimäärin 720 000.
Ehdokkaat.
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja merkitty kaksoisristillä ().
Dong Biwu

Dong Biwu (; 5. maaliskuuta 1886–2. huhtikuuta 1975) oli Kiinan kansantasavallan virkaatekevä puhemies 31. lokakuuta 1968 – 17. tammikuuta 1975.
Hän osallistui vuonna 1911 Wuchangin kansannousuun, joka aloitti Kiinan Qing-dynastian kaataneen Xinhai-vallankumouksen ja johti Kiinan tasavallan perustamiseen. Hän opiskeli lakia Japanissa ja liittyi siellä vallankumouspuolueeseen. Palattuaan Kiinaan hän joutui vankilaan, vapautui 1916 ja palasi Japaniin viimeistelemään opintonsa. Hän opiskeli myös Venäjällä 1928–1932. Hän osallistui Pitkään marssiin 1934.
Dong Biwu oli politbyron jäsen 1945–1975, ja toimi korkeimman oikeuden presidenttinä, varapresidenttinä ja vt. puhemiehenä.
Shanghain eläintarha

Shanghain eläintarha () on eläintarha, joka sijaitsee Shanghain Changningissa Kiinassa Shanghai Hongqiaon kansainvälisen lentoaseman läheisyydessä.
Shanghain eläintarha perustettiin vuonna 1954. Sitä ennen samalla paikalla oli golfkenttä. Shanghain eläintarhan pinta-ala on noin 743 000 neliömetriä. Edustettuina on yli 400 eri eläinlajia. Eläinyksilöitä Shanghain eläintarhassa asuu yli 6 000. Lisäksi eläintarhan alueella on noin 100 000 puuta. Perustamisestaan lähtien Shanghain eläintarhassa on vieraillut yli 150 000 000 kävijää.
Vihtiälä (Laukaa)

Vihtiälä on kylä Leppäveden taajama-alueella Laukaassa, Leppäveden luoteisrannalla ja Jyväskylän rajalla, Vaajakosken pohjoispuolella. Vihtiälän asutus sijaitsee lähinnä seututeiden 637 ja 638 (Jyväskyläntien ja Vaajakoskentien) välillä kulkevan Vihtiäläntien lähistöllä. Matkaa Laukaan kirkonkylään on noin 14 km.
Vihtiälä kuului myös virallisesti Leppäveden rekisterikylään, mutta oli kuitenkin yksi virallisen kylän jakokunnista. Vihtiälän jakokuntaan kuului Nojosniemi sekä koko Autiolahden ympäristö, mukaan lukien suurin osa niemestä, jolla sijaitsee nykyinen Jyväskylän Kaunisharjun asuinalue.
Historiaa.
Ennen nykyisen asutuksen syntymistä Leppäveden Ankeriaslahden eli nykyisen Autiolahden ympäristö oli hauholaisten erämaata, ja kuului joko Ajorannan tai Kalailan kylälle. Omistuksesta ei ole varmaa tietoa, sillä kummankin eräkappaleen nimi viittasi vain Leppäveteen. Vuonna 1564 erämaalla oli uudisasukkaana Hauhon Vitsiälän kylästä saapunut Yrjänä Mikonpoika, joka perusti alueelle Vihtiälän talon. Vihtiälän kantatalo jakautui vuonna 1621 Seppälän ja Kovalan (Kovasen) taloiksi. Vihtiälän kantatalon perustanut hauholainen suku asui Seppälän talossa 1690-luvulle asti. Seppälästä erotettiin vuonna 1768 Lähteelä ja vuonna 1772 Luhtala. Nämä neljä taloa sijaitsivat tuolloin lähellä toisiaan ja muodostivat Vihtiälän asutuskylän.
Vihtiälän jakokuntaan perustettiin vielä kaksi taloa ennen isonjaon suorittamista. Ensimmäinen näistä oli Saanijärven talo, joka syntyi vuonna 1786 Parkkosen suvun ostaessa maata Seppälän talolta. Toinen talo oli Riitaoja, joka oli Kovasen torppa vuoteen 1790 asti. Isojako Vihtiälässä suoritettiin vuonna 1804, jolloin talot siirrettiin myöhemmille paikoilleen. Vuonna 1835 Kovasesta erotettiin vielä Niemelän talo.
Luhtalan ja Saanijärven talot siirrettiin vuonna 1925 Laukaasta Jyväskylän maalaiskuntaan. Tieyhteydet Vihtiälään olivat heikot vielä 1960-luvulle asti, jolloin Leppäveden ja Vaajakosken välinen seututie 638 rakennettiin.
Palvelut.
Jyväskylän Liikenteen linja 42 kulkee Vaajakoskentien kautta.
Entiset palvelut.
Ennen Seppälän kansakoulun (myöhemmän Leppäveden koulun) perustamista vuonna 1903 Lähteelän talon mailla toimi vuonna 1897 perustettu Vihtiälän lainakirjasto. Kirjastossa oli sieltä säilyneiden luetteloiden mukaan 69 kirjaa. Kirjaston toiminta loppui vuonna 1918.
Kiinan tasavallan laivasto

Kiinan tasavallan laivasto () on Kiinan tasavallan, eli Taiwanin, asevoimien alainen puolustushaara. Sen vastuulla ovat maan merioperaatiot ja mm. kansainvälisen kaupan turvaaminen Taiwanin alueella.
Laivaston nykyisenä komentajan toimii Tang Hua.
Ennen kuomintangin vetäytymistä Taiwaniin Kiinan sisällissodan päätteeksi, laivastosta käytettiin nimitystä Kiinan laivasto. Vetäytymisen aikana laivaston kalusto koki kovia, ja tätä alettiin korjaamaan Taiwanissa.
Merisodankäyntiin erikoistunut korkeakoulu sijaitsee Kaohsiungissa.
Syyskuussa 2023 laivasto vihki käyttöönsä ensimmäisen kotimaisen sukellusveneen. Taiwan on pyrkinyt ostamaan sukellusveneitä mm. Yhdysvalloista, mutta huonoin tuloksin, koska Kiinan reaktio aiheuttaa potentiaalisissa myyjissä huolta. Sen sijaan Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat toimineet salaa neuvonantajina Taiwanille, jotta maa kykenisi rakentamaan oman sukellusveneensä. Alkuvuodesta 2024 laivaston kerrottiin aloittavan sukellusveneiden torjumiseen tarkoitettuja fregatteja.
Jekaterina Duntsova

Jekaterina Duntsova (; s. 24. huhtikuuta 1983 Krasnojarsk) on venäläinen poliitikko ja televisiojournalisti.
Duntsova muutti lapsena perheineen Rževiin. Hän opiskeli oikeustiedettä ja televisiojournalismia. Vuonna 2003 Duntsova aloitti uransa toimittajana Rževin kunnallisessa televisioyhtiössä. Hän johti myös itsenäistä RiT-televisioyhtiötä, joka suljettiin vuonna 2022. Vuosina 2019–2022 Duntsova istui valtuutettuna Rževin kaupunginduumassa. Hän ilmoitti marraskuussa 2023 pyrkivänsä ehdokkaaksi Venäjän presidentinvaalissa 2024. Marraskuun 27. päivän iltaan mennessä Duntsova ilmoitti saaneensa noin 30 000 ilmoitusta valmiudesta tukea hänen ehdokkuuttaan. Vaalikomissio hylkäsi joulukuussa 2023 Duntsovan ehdokkuuden yksimielisesti ja vetosi "virheisiin" hakemuksessa. Duntsova piti ratkaisua lainvastaisena. Hän olisi osallistunut vaaleihin ohjelmalla, johon kuuluivat Ukrainan sodan lopettaminen ja poliittisten vankien vapauttaminen.
Duntsova katsoi marraskuussa 2023 Venäjän kehittyneen väärään suuntaan jo vähintään edeltäneiden kymmenen vuoden ajan. Hänen mukaansa hänen presidenttiehdokkuutensa evättiin poliittisin perustein. 14. tammikuuta 2024 Duntsova osallistui Tverissä uuden Rossvet-puolueen perustamiskokoukseen, minkä jälkeen hänet pidätettiin. Poliisi pysäytti Duntsovan ajaman auton ja vei hänet huumetesteihin, joiden jälkeen hänet vapautettiin. Duntsova on kannustanut ihmisiä keräämään allekirjoituksia presidenttiehdokas Boris Nadeždinin tueksi. Venäjän hallinnon mukaan Duntsovan toimintaa rahoittaa Mihail Hodorkovski. Todisteita väitteen tueksi ei ole esitetty. Duntsovalle ovat ilmaisseet tukensa muiden muassa korruptionvastaisen järjestön johtaja Ivan Ždanov ja ihmisoikeusaktivisti Lev Ponomarjov. 
Duntsovalla on kolme lasta.
Pinja Ratilainen

Pinja Ratilainen (s. 2007 Espoo) on suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan Siiri Jääskeläisen roolista Yellow Film &amp; TV:n tuottamasta draamasarjasta Kotka 10 (2023).
Demokratytšna Ukrajina

Demokratytšna Ukrajina (, ”Demokraattinen Ukraina”) oli Kiovassa vuoteen 2020 saakka ilmestynyt ukrainalainen sanomalehti.
Lehti perustettiin Moskovassa vuonna 1918 Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean äänenkannattajaksi nimellä "Kommunist". Se siirtyi Harkovaan vuonna 1919 ja vaihtoi kielensä venäjästä ukrainaksi ja nimensä muotoon "Komunist" vuonna 1926. Lehti muutti Kiovaan vuonna 1934.
Saksalaisten hyökättyä Neuvostoliittoon lehti ilmestyi Saratovissa ja erillisinä numeroina partisaanijoukoissa vihollisen selustassa. Vuonna 1943 se sai nimen "Radjanska Ukrajina" (”Neuvosto-Ukraina”) ja seuraavana vuonna se palasi Kiovaan. Vuonna 1938 perustettu venäjänkielinen painos "Sovetskaja Ukraina" muuttui itsenäiseksi lehdeksi vuonna 1943 ja sai seuraavana vuonna nimen "Pravda Ukrainy".
"Radjanska Ukrajina" oli Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä Ukrainan SNT:n korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 550 000 kappaletta vuonna 1974.
Lehti sai nimen "Demokratytšna Ukrajina" vuonna 1991. Sen levikki laski ja ilmestymistiheys harveni, ja vuonna 2008 se muuttui viikkolehdeksi. Lehden ilmestyminen lakkasi vuonna 2020.
Boris Nadeždin

Boris Borisovitš Nadeždin (; s. 26. huhtikuuta 1963 Taškent, Uzbekistanin sosialistinen neuvostotasavalta) on venäläinen poliitikko.
Elämäkerta.
Nadeždin muutti perheineen Venäjälle vuonna 1969. Hän valmistui Moskovan fysiikan ja teknologian instituutista vuonna 1985. Hän työskenteli insinöörinä ja tutkijana ennen poliittista uraansa. Nadeždin valittiin Dolgoprudnyin kaupunginvaltuutetuksi vuonna 1990. Hänet valittiin Venäjän valtioduumaan 19. joulukuuta 1999, ja hän istui siellä yhden kauden. Kautensa aikana Nadeždin toimi Oikeistovoimien liiton parlamenttiryhmän varapuhemiehenä.
Nadeždin toimi Boris Nemtsovin neuvonantajana ennen kuin tämä joutui murhatuksi vuonna 2015.
Pyrkimys presidentinvaaliehdokkaaksi.
Marraskuussa 2023 Nadeždin ilmoitti tavoittelevansa presidenttiehdokkuutta Venäjän presidentinvaalissa 2024. Joulukuussa 2023 hän liittyi Graždanskaja initsiativa -puolueeseen (GRANI). 26. tammikuuta 2024 Nadeždin oli saanut kerättyä jo lähes 200 000 allekirjoitusta ehdokkuutensa tueksi, vaikka vaadittu määrä oli vain 100 000. Venäjän vaaliviranomaiset hylkäsivät Nadeždinin ehdokkuuden 8. helmikuuta 2024, koska heidän mukaansa osassa allekirjoituksista oli virheitä tai rikkomuksia. Hyväksyttyjen allekirjoitusten määrä oli näin noin 95 000, eli hieman alle 100 000:n vaaditun rajan.
Mielipiteet.
Nadeždinia on luonnehdittu liberaaliksi. Hän on aiemmin esiintynyt osana Venäjän hallinnon ohjaamaa näennäistä oppositiota, jonka tarkoitus on luoda mielikuva demokratiasta. Presidentinvaaliehdokkaaksi pyrkimisestä ilmoitettuaan Nadeždin on kuitenkin profiloitunut Vladimir Putinin ja Ukrainan sodan voimakkaana vastustajana. Hän on saanut runsaasti huomiota länsimaisissa tiedotusvälineissä. Kriitikoiden mukaan taustalla voi olla Venäjän hallinnon hanke, jolla pyrittäisiin saavuttamaan parin prosentin kannatus Nadeždinille. Näin syntyisi vaikutelma poliittisesta vapaudesta ja Nadeždinin ajatusten poikkeuksellisuudesta venäläisen väestön keskuudessa. Spekulaatioiden mukaan Nadeždinin allekirjoitusten keruun sallittiin jatkuvan, jotta Putin voisi voittaa sodanvastaisen ehdokkaan ja saada näennäisen mandaatin sodan jatkamiselle. Lisäksi on spekuloitu, että sodanvastaisten tuntemusten saatetaan sallia mieluummin purkautuvan Nadeždinin kannatuksen kuin suurmielenosoitusten kautta. Omien sanojensa mukaan Nadeždin tunsi Putinin hyvin 1990-luvulla, minkä hän arveli vaikuttaneen siihen, ettei häntä ollut pidätetty kielletystä mielipiteenilmauksesta.
Nadeždinin mukaan Putinin kannatus on perustunut pääasiassa hänen aikanaan luotuun vakauteen ja turvallisuuteen, joiden kasvava määrä ihmisiä on ymmärtänyt päättyneen. Nadeždin on todennut Putinin tuhonneen nykyaikaisen valtion merkittävimmät instituutiot. Nadeždinin vaalilupauksiin kuuluu Ukrainan sodan päättämisen lisäksi kaikkien poliittisten vankien vapauttaminen. Nadeždin on myös kannattanut vuoropuhelua länsimaiden kanssa sekä seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksien kannattajien julkisen toiminnan sallimista.
Aleksei Navalni ja Jekaterina Duntsova ovat olleet Nadeždinin tukijoiden joukossa.
Fredrik Wilhelm Baeckman

Fredrik Wilhelm Baeckman (16. kesäkuuta 1788 Vehkalahti – 22. helmikuuta 1853 Harjun kartano) oli suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan everstiluutnantti ja tilanomistaja.
Vehkalahden Onkamaalla syntyneen Fredrik Wilhelm Baeckmanin vanhemmat olivat maanmittari Peter Johan Beckman ja Helena Charlotta Bökman. Hänen kasvatti-isänsä ja appensa oli Ruotsinpyhtäällä Stockforsin kartanon omistanut kapteeni Gustaf Schatelowitz.
Baeckman pääsi erään venäläisen kenraalin avulla kouluttautumaan upseeriksi ja hän osallistui Napoleonia vastaan käytyihin taisteluihin venäläisessä husaarirykmentissä. Baeckman oli mukana 68 taistelussa, niiden joukossa oli vuonna 1813 käyty Leipzigin Kansojen taistelu. Hän oli mukana sodan voittajien marssissa Pariisiin ja sai mitaleja ja ylennyksiä.
Baeckman meni naimisiin Elisabeth Stockforsin kanssa ja asettui vaimoonsa kanssa aluksi Venäjälle lähelle Puolan rajaa. Varakkaalta englantilaiselta Banksien perheeltä oli 1700-luvulla jäänyt suuri omaisuus ja tämän omaisuuden perijöihin kuului myös suomalaisen Beckmanin suvun jäseniä, heidän osuutensa oli noin 2 000 puntaa. Riita tämän englantilaisen perinnön jakamisesta kesti lähes sadan vuoden ajan mutta lopulta Baeckman sai osuutensa ja hänestä tuli varakas mies. Myöhemmin on selvinnyt että Baeckman ei kuitenkaan olisi ollut sukua Bankseille ja hän sai perinnön harhaanjohtaneiden ja puutteellisten henkilötietojen avulla. 
Baeckman osti sotapalveluksesta erottuaan ja perinnön saatuaan Harjun kartanon Virolahdelta Haminan läheltä ja asettui sinne asumaan. Harjun kartanossa vieraili usein läheisen Haminan kadettikoulun oppilaita, heidän joukossaan muun muassa Emil von Qvanten. Qvanten kirjoitti Suomen laulu-runonsa 15-vuotiaana pääsiäisenä 1842 ollessaan vierailulla Harjun kartanossa. Everstiluutnantti Baeckmanin musikaalinen poika V. Baeckman sävelsi sen ja Haminan kadetit esittivät sen vielä samana päivänä. Tämä sävellys väistyi kuitenkin Fredrik Paciuksen myöhemmän sävellyksen tieltä eikä se ole säilynyt.
Otto Ehrström laati vuonna 1938 Fredrik Wilhelm Baeckmanista ruotsinkielisen henkilötutkielman "Fredrik Wilhelm Baeckman. En landsman och krigare från Napoleons tid jämte en framställning av historien om det "engelska arvet"".
TUSAŞ T-129 Atak

TUSAŞ T-129 Atak on turkkilainen taisteluhelikopteri, joka perustuu italialaiseen Agusta A129 Mangustaan. Sen kehittivät yhteistyössä Turkin asevoimille AgustaWestland ja Turkish Aerospace Industries.
Käyttäjät.
Sotilasarvot Kiinan tasavallan asevoimissa

Kiinan tasavallan, eli Taiwanin, asevoimien sotilasarvot jakautuvat upseereihin ja muihin, jotka toimivat näiden alaisina. 
Upseerit.
Lähde:
Muut.
Lähde:
Zhou Long

Zhou Long (; s. 8. heinäkuuta 1953 Peking) on kiinalais-yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän on asunut Yhdysvalloissa vuodesta 1985 ja sai maan kansalaisuuden vuonna 1999. 
Zhou opiskeli lapsena pianonsoittoa. Kulttuurivallankumouksen aikana hänet lähetettiin maatilalle. Vuosina 1977–1983 hän opiskeli Pekingin keskusmusiikkikonservatoriossa sävellystä Wu Zuqiangin johdolla. Valmistuttuaan Zhou sai nimityksen Kiinan radion kansallisen sinfoniaorkesterin residenssisäveltäjäksi. Vuonna 1985 hän pääsi stipendin turvin opiskelemaan Columbian yliopistoon. Hän sai musiikin tohtorin arvon vuonna 1993 opiskeltuaan Chou Wen-chungin, Mario Davidovskyn ja George Edwardsin johdolla.
Zhou on yhdistellyt tuotannossaan kiinalaisia ja länsimaisia vaikutteita. Hän sai musiikin Pulitzer-palkinnon vuonna 2011 oopperasta "Madame White Snake" (2010). Ooppera perustuu kiinalaiseen kansantaruun ja on yksi säveltäjän tunnetuimmista teoksista. Suureen osaan teoksistaan Zhou on saanut vaikutteita kokemuksistaan Kiinan maaseudulta ja muinaisesta kiinalaisesta runoudesta. Hänen merkittäviin teoksiinsa kuuluvat myös "Soul" pipalle ja jousikvartetille (1992), "The Ineffable" (1994), "Rites of Chimes" (2000), "Nine Odes" (2013), "Tales from the Nine Bells" (2014) ja "Postures" (pianokonsertto, 2014). Vuonna 2001 Zhoulle myönnettiin Alpert Awards in the Arts. Hän sai myös Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian musiikkipalkinnon elinikäisistä saavutuksista vuonna 2003 sekä vuosien 2012–2013 Stoeger-palkinnon. Zhoun sävellys "Words of the Sun" äänitettiin Chanticleerin Grammy-palkitulla albumille "Colors of Love" (1999).
Zhou on toiminut sävellysprofessorina University of Missouri–Kansas Cityssa. Hän on vieraillut opettamassa myös muissa oppilaitoksissa ja pitänyt mestarikursseja sekä luennoinut Kiinassa ja Yhdysvalloissa. Zhou on toiminut Music from China -kokoonpanon taiteellisena johtajana New Yorkissa. Hän on naimisissa säveltäjä Chen Yin kanssa. Pariskunta sävelsi yhdessä sinfonian "Humen 1839".
Jussi Tiainen (valokuvaaja)

Jussi Tiainen (s. 1954) on suomalainen valokuvaaja, joka on erikoistunut arkkitehtuurin valokuvaukseen. Tiainen on toiminut itsenäisenä valokuvaaja vuodesta 1976 lähtien ja on opettanut valokuvausta. Hänet tunnetaan myös taideteosten kuvaajana sekä arkkitehtuurikirjojen kustantajana.
Tiainen on julkaissut useita kirjoita, joita ovat "New Finnish Architecture" (1996), "Finnish Architecture" (1994-1999), "Contemporary Finnish Architecture" (2002), "Finnish New Architecture" (2002), "Helsinki Contemporary Urban Architecture" (2004), "Finnish New Architecture Volume II" (2005), "Wood Architecture in Finland" (2007), "Taiteilijatiloja" (2006), "Concrete Architecture in Finland" (2008), "Helsinkitiloja" (2009) ja "Human Scale in Finnish Architecture" (2011).
Malvikin kirkko

Malvikin kirkko () on Malvikin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1846.
Hommelvik

Hommelvik on taajama Malvikin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 3,1 neliökilometriä ja asukasluku 5 824 vuonna 2023.
Hommelvikin kirkko

Hommelvikin kirkko () on Malvikin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1886.
Muruvik

Muruvik on taajama Malvikin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 449 vuonna 2023.
Rut Tellefsen

Rut Tellefsen (o.s. Fredriksen; s. 23. elokuuta 1930 Malvik) on norjalainen näyttelijä, joka aloitti uransa Norjan kansallisteatterissa vuonna 1956. Sittemmin hän on esiintynyt muun muassa Oslo Nye Teaterissa, NRK:n televisioteatterissa sekä freelancerina. Teatterin lisäksi Tellefsen on näytellyt televisiosarjoissa ja elokuvissa. Vuonna 1996 hän voitti parhaan naispääosan Amanda-palkinnon.
Tapani Mönkkönen

Veli Tapani Mönkkönen (s. 4. huhtikuuta 1946 Kuopio) on suomalainen insinööri, yrittäjä ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Mönkkönen kävi keskikoulun Kuopiossa ja suoritti Poliisiopiston 1967–1968. Koneenrakennusinsinööriksi hän valmistui Porin teknillisestä opistosta 1972. Mönkkönen oli nuorempi konstaapeli Uudenmaan Liikkuvassa poliisissa 1968 ja sitten Insinööritoimisto Tapani Mönkkösen, vuodesta 1975 Laitesuunnittelu Ky Tapani Mönkkönen &amp; Co ja vuodesta 1982 Laitesuunnittelu Oy LTM Ab, toimitusjohtaja 1972–1989. 
Ette-Yhtiöiden markkinointijohtaja Mönkkönen oli 1988–1991, Etteplan Oy:n, vuodesta 2000 Etteplan Oyj, perustajaosakas 1983 ja enemmistöosakas vuodesta 1991 sekä yhtiön toimitusjohtaja 1991–1997, pääosakas ja hallituksen puheenjohtaja 1997–2008 ja varapuheenjohtaja 2008–2010. Hän on ollut myös Satateräs Oy:n toimitusjohtaja 1975–1977, Satalaite Oy:n toimitusjohtaja 1980–1987, Satanosto Oy:n toimitusjohtaja, Ette-Engineering Oy:n toimitusjohtaja 1993–1998 ja Ette-Ins Oy:n toimitusjohtaja 1996–1998. Mönkkönen on lisäksi ollut perustamassa ja osakkaana useissa muissa yrityksissä ja hänellä on ollut liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2007.
Mönkkönen

Mönkkönen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
QBZ-191

QBZ-191 (lyh. sanoista "qīngwǔqì bùqiāng zìdòng" – kevyt, kivääri, automaattinen, ) tai Type 191 on kiinalaisen Norincon valmistama rynnäkkökivääri. Se on Kansan vapautusarmeijan ja Kansan aseistetun poliisin uusi palveluskivääri, joka korvaa QBZ-95:n.
QBZ-191 esiteltiin ja nähtiin Kiinan kansantasavallan 70-vuotisjuhlaparaatissa 2019.
Suunnittelu.
QBZ-191 ei ole bullpup-tyyppinen, kuten korvattava QBZ-95, vaan laukaisukoneisto on perinteisesti kahvan ja liipaisimen edessä. Ase muistuttaakin paljolti 2000-luvun alussa suunniteltua QBZ-03:a, joka meni armeijan sijasta viranomaiskäyttöön. QBZ-191 tulee käyttöön luultavasti kaikkialla Kansan vapautusarmeijassa. Armeijan suuren koon takia vanhojen aseiden korvaaminen kokonaan voi kestää pitkään.
QBZ-191 on saatavissa varustettuna eri piipunpituuksilla, joita on valittavissa useita aiotun tarkoituksen mukaisesti. Ase on varustettu kiinnityskiskoilla lisävarusteita varten. Standardivarusteena on optinen tähtäin. Aseen ergonomiaan on kiinnitetty huomiota, jotta sitä olisi helpompi käyttää kuin edeltäjiään. Toiminnaltaan ase on lyhytiskuinen, valinnaisesti auto- tai puoliautomaattinen kaasumäntä-ase, jossa mäntään osaksi ohjattu ruutikaasun paine liikuttaa luistia ja lukkoa varren välityksellä ladaten aseen uudelleen. 
Mallit.
Aseesta on kolme pohjamallia:
Pravda Ukrainy

Pravda Ukrainy (Правда Украины, ”Ukrainan totuus”) oli Ukrainan pääkaupungissa Kiovassa ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin vuonna 1938 nimellä "Sovetskaja Ukraina" (”Neuvosto-Ukraina”). Se irtautui ukrainankielisestä sisarlehdestään "Radjanska Ukrajinasta" vuonna 1943 ja sai seuraavana vuonna nimen "Pravda Ukrainy". Toisen maailmansodan aikana vuosina 1941–1944 lehti ilmestyi Harkovassa, Saratovissa, Moskovassa ja Vorošilovgradissa.
"Pravda Ukrainy" oli Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä Ukrainan SNT:n korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 530 000 vuonna 1974.
Lehti lakkautettiin väliaikaisesti elokuun 1991 vallankaappausyrityksen jälkeen. Siitä tuli myöhemmin riippumaton ja Ukrainan hallitukseen hyvin kriittisesti suhtautunut julkaisu, jolla oli suuri levikki. "Pravda Ukrainy" lakkasi talousvaikeuksien takia vuonna 2014.
Tschudi

Tschudi on muun muassa seuraavien vvhenkilöiden sukunimi:
Ye Jianying

Ye Jianying (; 28. huhtikuuta 1897 – 22. lokakuuta 1986) oli kiinalainen vallankumouksellinen ja poliitikko, joka oli korkeissa asemissa Kiinan valtionhallinnossa 1970- ja 1980-luvuilla. Hän oli Kiinan kansankongressin viimeinen puheenjohtaja 5. maaliskuuta 1978 – 18. kesäkuuta 1983.
Yu kasvoi keskiluokkalaisessa perheessä, valmistui sotilasakatemiasta 1919 ja liittyi Sun Yat-senin kansallismieliseen liikkeeseen pian sen jälkeen. Hänestä tuli kommunistisen puolueen jäsen 1927, ja hän opiskeli Moskovassa 1929–1930. Toisesa maailmansoassa hän komensi kommunistien kahdeksatta armeijakuntaa, liittyi keskuskomiteaan 1945 ja johti sisällissodassa kommunistien joukkoja.
Maon kuoleman jälkeen Yu vastusti Neljän koplaa ja tuki Hua Guofengiä. Hän oli puolustusministerinä 1975–1978, mutta korkean iän takia hänet siirrettiin 1978 kansankongressin puhemieheksi eli nimellisen valtionpäämiehen virkaan. Yu vastusti useimpia Deng Xiaopingin uudistuksia.
Kiinan kansantasavallan marsalkat

Kiinan kansantasavallan marsalkat olivat Kansan vapautusarmeijan entisiä komentajia, jotka saivat marsalkan arvonimen vuonna 1955. Alkujaan heitä oli kymmenen, mutta vuosina 1971–1997 viralliset lähteet puhuivat yhdeksästä marsalkasta: Lin Biao oli epäsuosiossa.
Kymmenen marsalkan keskinäinen järjestys on kiinalaisille tärkeä asia. Siihen on vaikuttanut kunkin marsalkan asema nimityshetkellä sekä asema Kiinan kommunistisessa puolueessa ja Kansan vapautusarmeijassa, sotilaalliset saavutukset ja tasapuolisuus puolueen ja armeijan eri osien välillä.
Naemi Friberg

Naemi Friberg (29. tammikuuta 1869 – 17. huhtikuuta 1958 ) oli suomalainen Turussa asunut oopperalaulaja ja laulunopettaja.
Naemi Friberg kävi Helsingin musiikkiopiston ja opiskeli sen jälkeen kolmen vuoden ajan valtion stipendiaattina Italiassa ja Saksassa. Hänet kiinnitettiin muun muassa Detmoldin hovioopperaan Saksassa ja hän esiintyi myös Düsseldorfin, Danzigin ja Hannoverin oopperoissa sekä Sveitsissä. Friberg oli ensimmäisen kerran mukana suomalaisessa oopperaesityksessä vuonna 1905 Helsingissä Richard Wagnerin Lohengrin-oopperassa Ortrudin osassa Robert Kajanuksen johtaessa esitystä ja Aino Acktén ollessa Elsan osassa.
Friberg oli ensimmäisen maailmansodan alkaessa 1914 vierailukäynnillä Suomessa ja hän jäi sitten laulunopettajaksi Turkuun. Hän toimi opettajana useita vuosikymmeniä ja vieraili myös kesäisin professori Arminin luona Berliinissä täydentämässä musiikkisivistystään.
Pohjoisen sotaretki

Pohjoisen sotaretki oli Kiinan historiaa muokannut sotilasoperaatio joka alkoi vuonna 1926. Sitä johti Tšiang Kai-šek.
Sotaherrojen aikakaudella Kiinan keskushallinto oli hajalla. Kuomintang-puolueen Kansallinen vallankumousarmeija liittoutui kommunistien kanssa ja käynnisti sotaretken Kantonista Jangtse-joelle asti tuodakseen maan taas yhden hallinnon alaisuuteen. Kuomintang sai sotaretkellä apua Neuvostoliitolta. 
Vuonna 1927 Kuomintang alkoi jakaantua kahteen osaan: oikeistolaisempi Nankingin osa oli Tšiang Kai-šekin takana, vasemmistolaisempaa Wuhanin osaa johti Wang Jingwei. Yhtenäisyyden säilyttämiseksi Tšiang luopui vallasta ja muutti Japaniin elokuussa 1927.
Tammikuussa 1928 Tšiang palasi johtoon ja sotaretken toinen osa alkoi. Joukot etenivät Keltaiselle joelle asti. Sotaherrojen Yan Xishanin ja Feng Yuxiangin tukemina kansallismieliset pääsivät Pekingiin. Zhang Zuolinin johtama Mantšuria antautui joulukuussa 1928, ja niin Kiina oli kokonaan yhden vallan alla.
Sotaherrojen kukistamisen jälkeen Kuomintang kääntyi siirtomaavalta Britanniaa vastaan. Britit luopuivat alueistaan Hankoussa ja Jiujiangissa mutta valmistautuivat puolustamaan Shangaita. Tässä vaiheessa Kuomingtanin ja kommunistien liitto hajosi, mikä pohjusti Kiinan sisällissotaa.
Atlas Air

Atlas Air on yhdysvaltalainen rahtilentoyhtiö, joka tarjoaa lentopalveluita ympäri maailmaa. Rahtilentojen lisäksi Atlas Air vuokraa koneitaan ja palveluitaan muille yhtiöille ja on vuodesta 2010 lentänyt tilauslentoja myös matkustajakoneilla. Se on perustettu vuonna 1992.
Laivasto.
Heinäkuussa 2024 Atlas Airin laivastoon kuului kaikkiaan 98 lentokonetta, joista kymmenen matkustajakoneita.
John Hj. Kunnas

John Hjalmar Kunnas (31. tammikuuta 1879 Jyväskylä – 31. maaliskuuta 1943 Lohja) oli suomalainen toimitusjohtaja ja päätoimittaja.
Kunnas kävi Jyväskylän seminaarin mallikoulun ja kävi sitten tutustumassa kirjapainoihin Tukholmassa, Pietarissa ja Virossa. Kunnas toimi faktorina ja vuosina 1905–1916 hän avusti sivutoimisesti Syd-Österbotten-lehteä teatteri- ja taidearvosteluin ja kirjoituksin samalla kun hän toimi Kristinestads Tryckeri &amp; Tidningsbolagen kirjapainon johtajana 1905–1916.
Kunnas omisti vuosina 1915–1918 Hemmet-viikkolehden. Hän oli Hangon Suomalaisen Kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana 1919–1938 ja vuodesta 1929 Lohjan Sanomalehti- ja Kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana ja johtokunnan jäsenenä. Kunnas oli Lohjan Sanomalehti- ja Kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana vuoteen 1943 saakka ja hän omisti 13 prosenttia yhtiön osakkeista. Yhtiö osti vuonna 1929 sanomalehti Länsi-Uusimaan, joka oli aloittanut ilmestymisen Hangossa 1914. Kunnas oli Länsi-Uusimaa-lehdessä toimitussihteerinä 1919–1928 ja vuodesta 1928 lehden päätoimittajana.
Kunnas oli Hangon Suomalaisen Yhteiskoulun kannatusyhdistyksen johtokunnan jäsenenä 1926—1928 ja Hangon suomalaisen sekakuoron sihteerinä 1919—1928.
The Beano

The Beano on brittiläinen sarjakuvalehti, jonka ensimmäinen numero julkaistiin heinäkuussa 1938. Lehteä julkaisee dundeelainen DC Thomson -mediayhtiö. Sana "beano" tarkoittaa juhlia tai hyviä aikoja.
Lehdessä on esiintynyt yli 400 hahmoa. Niistä suosituin on 10-vuotias ilkikurinen poika Dennis the Menace (eri kuin samanniminen yhdysvaltalainen hahmo).
Lehden 4 000:s numero ilmestyi vuonna 2019.
He Long

He Long (; 22. maaliskuuta 1896– 9. kesäkuuta 1969) oli Kiinan kommunistisen puolueen jäsen, upseeri ja yksi kymmenestä Kiinan kansantasavallan marsalkasta. 
He johti kommunistijoukkoja Nanchangin kapinassa, joka oli kosto Shanghain verilöylyn jälkeen ja osa Kiinan sisällissotaan johtaneita tapahtumia.
Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen He johti kansallista urheiluliittoa. Myöhemmin vuonna 1966 kulttuurivallankumouksen aikana hän joutui epäsuosioon ja hänet todettiin puolueen vastaiseksi. He kuoli vankilasssa vuonna 1969.
Qızıl tañ

Qızıl tañ (Кызыл таң, ”Punainen aamunkoitto”) on Venäjällä Baškirian pääkaupungissa Ufassa ilmestyvä tataarinkielinen sanomalehti.
"Qızıl tañin" edeltäjä oli Orenburgissa vuonna 1918 perustettu Baškirian vallankumouskomitean lehti "Başqortostan" (”Baškiria”), joka vuonna 1924 jaettiin tataarin- ja baškiirinkielisiksi lehdiksi. Tataarinkielinen lehti sai nimen "Yaña awıl" (”Uusi kylä”) ja vuonna 1930 nimen "Qommuna" (”Kommuuni”). Se lakkasi vuonna 1941 ja alkoi ilmestyä uudelleen vuonna 1944 nimellä "Qızıl tañ".
"Qızıl tañ" oli neuvostoaikana NKP:n Baškirian aluekomitean sekä Baškirian ASNT:n korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 106 000 kappaletta vuonna 1972.
Lehti on nykyään Baškortostanin tasavallan parlamentin ja hallituksen äänenkannattaja. Sen ilmestymistiheys on harventunut viidestä kolmeen kertaan viikossa. Painosmäärä laski 12 500:sta vuonna 2012 4 800 kappaleeseen vuonna 2019. Toimitus julkaisee myös lasten viikkolehteä "Oçqın" (”Kipinä”) ja aikakauslehteä "Ällüki".
Luo Ronghuan

Luo Ronghuan (1902-1963) oli kiinalainen juristi, upseeri ja yksi kymmenestä Kiinan kansantasavallan marsalkasta. 
Vuoden 1949 jälkeen hän toimi oikeuslaitoksessa.
Luo osallistui Mao Zedongin ja Zhu Den johtamiin yhteenottoihin pohjoisen sotaretken yhteydessä ja myöhemmin Pitkään marssiin. Toiosessa maailmansodassa hän oli kahdeksannen armeijakunnan poliitinen komissaari. Huolimatta pitkistä sairaalajaksoista Neuvostoliitossa hän ehti osallistumaan Kiinan sisällissodan ratkaiseviin vaiheisiin.
Jäteautonkuljettaja

Jäteautonkuljettaja on henkilö, joka kuljettaa jäteautoa. Jäteautonkuljettajilla on tärkeä rooli jätehuollon sujuvuuden varmistamisessa.
Jäteautonkuljettajan tehtävänä on kerätä kaupunkien, kuntien, kiinteistöjen ja laitoksien jätteet ja kuljettaa ne jäteasemalle tai jätekeskukseen. Työssä vaaditaan hyvää fyysistä kuntoa ja kykyä kuljettaa painavia kuormia vakaasti. Jäteautonkuljettajan on myös oltava huolellinen ja tarkka, jotta vaaratilanteiden syntymiseen on pienempi riski. Yleensä jäteautonkuljettajat työskentelevät ryhmissä. Työnkuvaan kuuluu myös jäteauton kunnossapidosta huolehtiminen.
Työ vaatii erityistä kokemusta ja koulutusta jätehuollon alalta. Tähän työhön valmistuneiden on noudatettava erittäin tiukkoja ympäristö- ja turvallisuussääntöjä ja osattava käsitellä erilaisia jätteitä.
The Bash Street Kids

The Bash Street Kids on brittiläisessä "The Beano" -lehdessä julkaistava sarjakuva. 
Bash Street Kids on joukko vaikeasti hallittavia lapsia. Heistä yhdeksän tekee kepposia opettajalleen: Spotty, Danny, Smiffy, Wilfrid, Plug, Toots, Sidney, Fatty ja ’Erbert. Sen sijaan porukan kymmenes hahmo, Cuthbert Cringeworthy, on opettajan lellikki, jota muut yhdeksän lasta kiusaavat.
Piirtäjä Leo Baxendale sai idean Bash Street Kidsiin vilkaistuaan Dundeessa sijaitsevan työhuoneensa ikkunasta viereisen koulun pihalle. Jengi esiintyi "The Beano" -lehdessä ensimmäisen kerran vuonna 1954. 
Hahmojen kunniaksi Dundeessa nimettiin vuonna 2014 Bash Street -niminen katu.
Nie Rongzhen

Nie Rongzhen (1899–1992) oli Kiinan kommunistisen puolueen jäsen, upseeri ja yksi kymmenestä Kiinan kansantasavallan marsalkasta.
Nie Rongzhen syntyi varakkaaseen perheeseen, joka lähetti hänet opiskelemaan Ranskaan ja Belgiaan. Hän tutustui Zhou Enlaihin, liittyi kommunisteihin ja jatkoi sotilasopintoja Moskovassa. Kiinaan palattuaan hön opetti Zhoun johtamassa Whampoan sotilasakatemiassa.
Kiinan–Japanin sodassa Nie johti Kiinan panssarijoukkoja. Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen hän osallistui sotateollisuuden kehittämiseen. Hän johti tutkimusryhmää, joka kehitti Kiinan ydinasetta. Nie oli yksi Hua Guofengin sotilaallisista tukijoista tämän noustessa Neljän koplaa vastaan.
David Brody

David Brody (s. 13. helmikuuta 1965 New Jersey) on yhdysvaltalainen toimittaja ja poliittinen analyytikko. Brody on tullut tunnetuksi Christian Broadcasting Networkin poliittisena kirjeenvaihtajana ja hän kommentoi usein politiikan ja uskonnon risteyskohtia yhteiskunnassa. 
"Newsmax" nimesi Brodyn 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Ura.
Toimittaja.
Brody on aikaisemmin työskennellyt uutisjohtajana ABC:n tytäryhtiösssä KRDO-TV:ssä Colorado Springissä. Hän on tuottanut erikoisprojekteja, juttuja ja ohjelmia Washingtonissa ja Denverissä. Vuonna 2003 Brody siirtyi CBN:n palvelukseen.
Politiikan kommentaattori.
David Brody on toiminut yli 35 televisioalalla ja pääosin CBN:n palveluksessa. Lisäksi Brody on tehnyt poliittisia analyyseja CNN:lle ja Fox Newsille. Brody on ollut vuodesta 2007 lähtien säännöllinen panelisti NBC:n Meet The Press -ohjelmassa. Brody on kirjoittanut kaksi kirjaa, joista toinen käsittelee Donald Trumpin hengellisyyttä. Newsweek Magazine mainitsi Brodyn yhdeksi Amerikan sadan vaikutusvaltaisimman evankelisen joukosta. Adweek Magazine mainitsi Brodyn yhdeksi 15:stä suurimmasta poliittisesta vaikuttajasta mediassa.
Xu Xiangqian

Xu Xiangqian (1901-1990) oli Kiinan kommunistisen puolueen jäsen, upseeri ja yksi kymmenestä Kiinan kansantasavallan marsalkasta. 
Xu kuului ensimmäisiin Whampoan sotilasakatemiasta valmistuneisiin. Hän sai merkittäviä johtotehtäviä kommunistien Kansan vapautusarmeijassa, ja niissä toimimisestaan kunnioitusta myös Kuomintang-puolueen Kansallisen vallankumousarmeijan johdolta. 
Kun Deng Xiaoping joutui puhdistusten kohteeksi vuonna 1976, Xu nousi hänen tuekseen. Xu oli myös yksi Hua Guofengin sotilaallisista tukijoista tämän noustessa Neljän koplaa vastaan.
Margit von Bonsdorff-Edgren

Margit von Bonsdorff-Edgren (10. kesäkuuta 1891 Tampere – 1. helmikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, opettaja ja Suomen ruotsalaisen naisliiton Svenska Kvinnoförbundetin puheenjohtaja.
Margit von Bonsdorff-Edgrenin isä oli professori Carl von Bonsdorff. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1913.
Margit von Bonsdorff oli opettajana eri kouluissa Turussa ja sitten Helsingissä. Hänestä tuli vuonna 1919 uuden ruotsalaisen tyttökoulun johtaja mutta hän luopui tästä toimesta mennessään 1923 naimisiin Anders Egrenin kanssa.
Margit von Bonsdorff-Edgren oli pohjoismaisten naisyhdistysten yhteisjärjestön suomalaisen komitean sihteerinä 1916–1937 ja vuodesta 1937 alkaen hän toimi komitean puheenjohtajana. Hän oli Suomen ruotsalaisen naisliiton keskushallituksen jäsen vuodesta 1929 ja liiton puheenjohtaja 1937–1939. 
Margit von Bonsdorff-Edgren kuoli pitkällisen sairauden jälkeen 47-vuotiaana helmikuun alussa 1939.