tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Haruna Matsuo

Haruna Matsuo (s. 1925 - 14. syyskuuta 2002) oli Japanissa sijaitsevan harjoitussalin ("Musashi Dōjō") iaidon pääopettaja ja harjoitussalin johtaja. Kyseinen dōjō on nimetty keskiaikaisen japanilaisen miekkapyhimyksen Miyamoto Musashin mukaan. Haruna Matsuo on kilpaillut vuodesta 1978 yli 250 japanilaisessa (kansallisessa tai piirikunnallisessa) iaidokilpailussa, joista hän voitti yli kaksisataa kilpailua ja sijoittui mitaleille yli 35 kertaa. Fighting Spirit-palkinnon hän voitti 60 kertaa.
Haruna Matsuon kilpailu-uran tekee poikkeukselliseksi se, että hän aloitti iaidon harjoittelun vasta vuonna 1972 jolloin hän oli jo 46-vuotias. Siitä huolimatta hän saavutti iaidossa 8. danin ("hachidan") arvon ja mestariopettaja eli "hanshi"n arvon Musō Jikiden Eishin-ryū iaidossa. Haruna Matsuo opetti usein iaidoa Euroopassa.
Christine Nesbitt

 
Christine Nesbitt (s. 17. toukokuuta 1985 Melbourne, Australia) on kanadalainen pikaluistelija.
Nesbitt kuului Kanadan joukkueeseen, joka sai hopeaa Torinon 2006 olympialaisten joukkuetakaa-ajossa. Lisäksi hän sijoittui seitsemänneksi 1 500 metrillä. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Salt Lake Cityssä 2007 hän saavutti joukkuetakaa-ajossa kultaa ja 1 000 metrillä pronssia. Vuonna 2008 hän sijoittui neljänneksi yleisluistelun MM-kilpailuissa Berliinissä ja sai Naganossa MM-hopeaa joukkuetakaa-ajossa.
Nesbitt sijoittui kuudenneksi yleisluistelun MM-kilpailuissa Hamarissa 2009. Matkakohtaisissa MM-kisoissa Kanadan Richmondissa hän voitti kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.16,28 ja joukkuetakaa-ajossa. Lisäksi hän sai pronssia 1 500 metrillä. Vancouverin olympialaisissa 2010 Nesbitt voitti kultaa 1 000 metrillä ja oli kuudes 1 500 metrillä. Vuonna 2011 hän voitti sprinttereiden maailmanmestaruuden ja sai hopeaa yleisluistelun MM-kilpailuissa. Matkakohtaisissa MM-kisoissa hän saavutti kultaa 1 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa. Vuonna 2012 hän saavutti hopeaa sprinttereiden MM-kilpailuissa Calgaryssa. Hän luisteli kilpailuissa 1 000 metrin maailmanennätyksen 1.12,68. Yleisluistelun MM-kilpailuissa Moskovassa hän sijoittui kolmanneksi. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Heerenveenissä hän sai kultaa 1 000 ja 1 500 metrillä sekä hopeaa joukkuetakaa-ajossa. Vuonna 2013 hän oli sprinttereiden MM-kilpailussa viides ja sai matkakohtaisissa kisoissa pronssia 1 500 metrillä.
Nesbitt voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2011–2012 ja sijoittui toiseksi kaudella 2012–2013. 1 000 metrin maailmancupin hän voitti kausilla 2008–2009, 2009–2010 ja 2011–2012 sekä sijoittui toiseksi 2010–2011. 1 500 metrin maailmancupin hän voitti kausilla 2010–2011 ja 2011–2012, ja on sijoittunut toiseksi kausilla 2007–2008, 2009–2010 ja 2012–2013 sekä kolmanneksi kaudella 2008–2009.
Sojuz T-14

Sojuz T-14 oli Neuvostoliiton yhdeksäs avaruuslento Saljut 7 -avaruusasemalle. Sojuz-avaruusalus laukaistiin Baikonurista 27. syyskuuta 1985 ja se laskeutui maahan 21. marraskuuta 1985.
Lennon päällikkö sairastui avaruusasemalla ja miehistö palasi siksi kuusi kuukautta aiemmin maahan kuin oli suunniteltu. Kosmonautit purkivat Kosmos 1686 -rahtialuksen tuoman lastin avaruusasemalle.
Miehistö.
Laukaisu
Lasku
Sweatsuit

Sweatsuit on rap-artisti Nellyn vuonna 2005 vain Yhdysvalloissa julkaistu kokoelma-albumi. Albumin sisältämät kappaleet on poimittu Nellyn kahdelta aikaisemmalta vuonna 2004 julkaistulta albumilta ("Sweat" ja "Suit"), joista kokoelman nimi tuleekin. Albumi sisältää myös kolme uutta kappaletta: uuden singlen "Grillz", singlen "Nasty Girl" Notorious B.I.G.:n albumilta "Duets: The Final Chapter" ja kappaleen "Tired".
Salomoninsaarten futsalmaajoukkue

Salomonsaarten futsalmaajoukkue on futsaljoukkue, joka edustaa Salomonsaaria lajin kansainvälisissä otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Salomonsaarten jalkapalloliitto ja valmentaa Victor Wai'ia. Salomonsaaret on yksi Oseanian parhaista joukkueista, mutta pärjää heikosti muista maanosista tulevia joukkueita vastaan. Joukkue on päässyt MM-kisoihin kolmesti. Vuonna 2008 Salomonsaaret hävisi kaikki ottelut vähintään viiden maalin erolla. 2012 Salomonsaaret jäi jälleen alkulohkonsa viimeiseksi, mutta voitti kuitenkin Guatemalan 4–3. Kolumbiassa 2016 se hävisi kaikki kolme alkulohkon otteluaan. Oseanian-mestaruuden Salomonsaaret on voittanut vuosina 2008, 2009, 2010, 2011 ja 2016.
Knut Wicksell

Johan Gustaf "Knut" Wicksell (1851–1926) oli ruotsalainen taloustieteilijä ja Lundin yliopiston professori. Hänen sanotaan tehneen pohjatyön, jolle monetarismi ja keynesiläinen taloustiede nojautuivat. Knut Wicksell oli rahateorian uranuurtaja, ja hän tutki paljon epätäydellisen kilpailun markkinamuotoja. Huomioiden hänen suuren vaikutuksensa taloustieteeseen, hän jäi varsin tuntemattomaksi ajattelijaksi. Syynä on pidetty sitä, että hän kirjoitti väärällä kielellä.
Wicksellin avopuoliso oli naisasianainen Anna Bugge-Wicksell.
Dioscoro S. Rabor

Dioscoro S. Rabor (18. toukokuuta 1911 Cebu City Filippiinit – 25. maaliskuuta 1996 College, Laguna Luzon) oli filippiiniläinen eläintieteilijä ja lintutieteilijä.
Rabor, lempinimeltään Joe, valmistui Filippiinien yliopistosta 1934. Hän valmisteli väitöstyötään Yalen yliopistossa 1957–1958 Sidney Dillon Ripleyn ohjauksessa ja hänelle myönnettiin filippiiniläisen Sillimanin yliopiston kunniatohtorin arvo 1974.
Vaikka Rabor tunnetaan lintututkijana, perehtyi hän myös kaloihin ja käärmeisiin. Hänen työuransa muodostui noin 30 virasta, hän muun muassa oli Sillimanin yliopiston professori 1947–1967, Mindanaon valtionyliopiston professori 1967–1975 ja Filippiinien yliopiston metsäopiston professori Los Bañosissa 1975–1976. Hän toimi Yhdysvaltain armeijan SEATO Medical Projectin Migratory Animal Pathological Survey -projektin johtajana Filippiinien keski- ja eteläosissa 1964–1970. Jäätyään eläkkeelle hän toimi Los Bañosin Wildlife
Biology and Managementin konsulttina, kunnes sairastui 1992.
Rabor johti kaikkiaan yli 50 tutkimusretkeä Filippiinien saariston 25 saaren metsiin vuosina 1935–1977. Hänen vaimonsa Lina N. Florendo Rabor seurasi häntä lähes kaikilla retkillä, ja mukana kulkivat myös heidän kuusi lastaan. Kaikista neljästä tyttärestä tuli lääkäreitä ja heidän nimensä olivat lintujen (Iole Irena, Nectarinia Juliae, Ardea Ardeola) tai kalan nimisiä (Alectis Cyrene). Raborin 60 000 näytteen lintukokoelma on sijoitettu useisiin yhdysvaltalaisiin museoihin. Hän teki mittavan työn erään maailman suurimman petolinnun,filippiinienkotkan ("Pithecophaga jefferyi"), suojelemiseksi.
Rabor nimesi useita uusia eläinlajeja ja -alalajeja, linnuista muun muassa mindanaonparatiisipeipon ("Erythrura coloria") yhdessä Ripleyn kanssa 1961, ja negrosintimalin ("Stachyris nigrorum") yhdessä Austin L. Randin kanssa 1952.
Psi1 Aquarii

Psi1 Aquarii (myös 91 Aquarii tai ψ1 Aquarii) on viiden tähden järjestelmä Vesimiehen tähdistössä 148 valovuoden päässä Maasta. Päätähti 91 Aquarii A on oranssi jättiläinen, jota kiertää eksoplaneetta.
Eksoplaneetta.
Vuonna 2003 löydettiin eksoplaneetta, jonka massa 2,9 kertaa Jupiterin massa
Ruskeahiuksisuus

Ruskeahiuksisuus tarkoittaa ruskeaa hiustensävyä, joka voi vaihdella vaaleasta ruskeasta lähes mustaan. Ruskeat hiukset saavat värinsä suuremmasta melaniinipitoisuudesta verrattuna vaaleisiin tai punaisiin hiuksiin. Suurin melaniinipitoisuus on mustissa hiuksissa. Ruskeat hiukset ovat tavallisia indoeurooppalaisilla ja euraasialaisilla, etenkin Keski- ja Etelä-Euroopassa.
Brunetti-sanan alkuperä.
Ruskeahiuksisista käytetään myös nimitystä "brunetti". Brunetti tarkoittaa sananmukaisesti "pientä ruskeahiuksista tyttöä" tai "nuorta ruskeahiuksista naista", mutta nykykielessä sitä käytetään kenestä tahansa ruskeahiuksista ihmisestä. Yleensä sitä käytetään kuitenkin vain naispuolisista henkilöistä. Brunetti tulee alun perin indoeurooppalaisen kantakielen sanajuuresta bhrun, joka tarkoittaa ruskeaa.
Ruskeahiuksisten biokemia.
Eumaliini (toinen melaniinin päätyypeistä) antaa ruskeille hiuksille sen yksilöllisen värin. Ruskeissa hiuksissa on enemmän eumaliinia kuin vaaleissa mutta kuitenkin paljon vähemmän kuin mustissa. Eumaliini jakaantuu kahteen ryhmään, mustaan ja ruskeaan eumaliiniin. Mustaa eumaliinia tavataan eniten Euroopan ulkopuolella ja vanhoilla eurooppalaisilla, kun taas ruskeita usein nuorilla eurooppalaisilla, ja eri väristen ihmisten lapsilla. Mustan eumaliinin vähäinen määrä aiheuttaa hiusten harmautta, kun taas pieni määrä ruskeaa eumaliinia vaaleat hiukset.
Ruskeahiuksisilla on usein suhteellisen tuuheat hiukset. Heidän ihonsa erittää usein enemmän UV-säteilyltä suojaavaa melaniinia, ja ruskea sävy liittyy usein tummahkoon ihonväriin. Ruskeita hiuksia tavataan kuitenkin aina vaaleimmista ihon väreistä tummaan ihoon.
Käsitys ruskeahiuksisista naisista.
Länsieurooppalaisessa kulttuurissa brunetteja pidetään stabiileina, vakavina ja sivistyneinä.
Eräs brittiläinen teki hiustenvärejä ja niiden viehättävyksiä koskevan testin. 62% testiin osallistuneista miehistä liitti ruskeahiuksisuuteen vakauden ja pätevyyden. 67% miehistä kuvasi brunetteja itsenäisiksi ja omahyväisiksi, ja 87% älykkäiksi. Erään Allure-lehden kyselyn mukaan 76% amerikkalaisista naisista uskoo ensimmäisen naispresidentin olevan ruskeahiuksinen.
Taru 12 eläimestä

Taru 12 eläimestä on japanilainen satu, jossa esiintyvät samat eläimet kuin kiinalaisessa horoskoopissa.
Tarina.
Jumala päätti pitää seuraavana päivänä juhlat taivaassa ja kutsui kaikki eläimet mukaan juhlimaan. Hän kertoi sen yhdelle eläimelle, jonka piti kertoa asia seuraavalle eläimelle ja sen taas seuraavalle. Mutta kun tuli rotan vuoro kertoa naapurin kissalle juhlista, rotta valehteli ja sanoi, että juhlat olivat vasta ylihuomenna. Kissa uskoi ja vietti seuraavan päivän yksin, kun kaikki muut eläimet juhlivat taivaassa. Kun eläimet saapuivat taivaanporteille, rotta ratsasti härän selässä ja pääsi näin ensimmäisenä juhliin. Rotan ja härän jälkeen tulivat tiikeri, jänis, lohikäärme, käärme, hevonen, vuohi, apina, kukko, koira ja sika. Kissa ei päässyt juhliin.
Ammunnan maailmancup

Ammunnan maailmancup on Kansainvälisen Ampumaurheiluliiton (ISSF) vuonna 1986 aloittama kansainvälinen kilpailukiertue. Se perustettiin alun perin olympialaisten karsintajärjestelmäksi, mutta nykyisin sillä kilpaillaan olympialajeissa, mutta olympiapaikkoja ei enää jaeta kuin muutamille. Kiertueen parhaimmat ampujat pääsevät vuoden päätteeksi kilpailemaan maailmancupin finaaleissa.
Maailmancupin finaali.
Maailmancupin finaalit ovat järjestetty vuodesta 1988 alkaen jokaisessa ohjelmaan kuuluvassa lajissa. Osallistumisoikeus on aina edellisen vuoden voittajalla ja lisäksi MM-kilpailuiden tai olympialaisten mitalisteilla tietyin rajaehdoin. Maailmancupin osakilpailuissa jaetaan paikkoja yhteensä kahdeksalle urheilijalle jokaisessa lajissa tulokseen ja sijoitukseen perustavan pistemäärän mukaan. Myös järjestävällä maalla on mahdollisuus saada edustajiaan mukaan.
Maailmancupin kaudet.
Yleensä maailmancupissa ammutaan vuosittain pistooli- ja kiväärilajeissa Milanossa ja Münchenissä. Muut kaksi on pidetty Euroopan ulkopuolella. Olympiavuonna pidetään nykyisin niin sanotut esi-olympialaiset olympialaisten kilpailupaikalla.
Heinrich Agathon Bernstein

Heinrich Agathon Bernstein (22. syyskuuta 1828 Breslau, Preussi – huhtikuussa 1865 Batanta, Papua) oli saksalainen tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä.
Bernstein saavutti lääketieteen tohtorin arvon marraskuussa 1853. Hän toimi Jaavalla lääkärinä ja tutki alueen lintuja kirjoittaen useita artikkeleita "Journal für Ornithologie" -lehteen vuosina 1859–1865. Hermann Schlegel lähetti hänet tutkimaan ja keräämään Uuden-Guinean lintuja 1859.
Vuonna 1883 julkaistiin Bernsteinin päiväkirja "Dagboek van H.A. Bernstein's laatste reis van Ternate naar Nieuw Guinea, Salawati en Batanta".
Bernstein nimesi joitakin lintujen alalajeja, muun muassa ruskopäävariksen ("Corvus fuscicapillus") alalajin "megarhynchus" ja pitkänokkamesikon ("Melilestes megarhynchus") alalajin "vagans" 1864. Hänen kunniakseen on nimetty ainakin filippiinientiira ("Sterna bernsteini") ja variskukaali ("Centropus bernsteini").
Ismo Haavisto

Ismo Haavisto (s. 21. toukokuuta 1973) on suomalainen bluesmuusikko, joka tunnetaan laulajana, kitaristina, harpistina, säveltäjänä ja sanoittajana.
Ismo Haavisto vaikuttaa useissa eri yhtyeissä. Haaviston oma yhtye on Ismo Haavisto Band. Hän on tehnyt yhteistyötä suomalaisista artisteista mm. Marko Haaviston, Baby Boy Varhaman, Pepe Ahlqvistin, Laura Voutilaisen, Francinen ja Honky Tonk Men -yhtyeen kanssa, ja ulkomaisista artisteista mm. Andres Rootsin, Kim Wilsonin, Otis Grandin ja Lurrie Bellin kanssa. Haavisto tekee myös soolokeikkoja.
Haavisto näyttelee katusoittajaa yhdessä kohtauksessa Aki Kaurismäen elokuvassa "Toivon tuolla puolen". Hän esittää elokuvassa oman sävellyksensä ”Midnight Man”.
Marko Haaviston kanssa Ismo tekee lastenkonsertteja Bluesmies Jönsson -duona.
Ismo Haavisto Band.
Ohjelmisto koostuu pääasiassa Haaviston omista kappaleista, mutta mukana on myös bluescovereita. Yhtyeen esikuvia ovat mm. The Fabulous Thunderbirds, Albert Collins, Robert Cray ja Lazy Lester.
Ismo Haavisto Band on julkaissut kolme albumia, joiden sisältämät kappaleet ovat Ismo Haaviston sävellyksiä ja sanoituksia. Yhtye on perustettu vuonna 2000, mutta kokoonpano on osittain vaihtunut vuosien varrella. Yhtyeestä pois jääneet muusikot Pekka Haukijärvi (kitara), Kari Mouhu (koskettimet) ja Sampo Mäkelä (rummut) vaikuttivat levyllä "Too Wild For Me" (2003). Kyseisellä levyllä toimi vierailevana muusikkona Masa Orpana (saksofoni), jonka kanssa Haavisto on tehnyt yhteistyötä Honky Tonk Men -yhtyeessä.
Olimpia Milano

Olimpia Milano (tunnetaan sponsorointisyistä myös nimellä Armani Jeans tai pelkkä AJ Milano) on milanolainen koripalloseura. Seuraa kutsutaan myös nimellä "Scarpette Rosse" (pienet punaiset kengät), koska seuran toimihenkilöt toivat maahan Converse All Star -kenkiä.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1936. Heti samana vuonna seura voitti ensimmäisen Italian mestaruutensa. Vuonna 1966 seuraan liittyi Bill Bradley, jonka johdolla seura voitti Euroliigan mestaruuden. Seura kunnostautui myös Saporta Cupin voitoissa ja voitti kisan vuosina 1971, 1972 ja 1976. Olimpia Milano voitti historiansa aikana myös kaksi Korać Cupia. Vuonna 1985 Mike D'Antoni, ja Dino Meneghin olivat johtamassa seuraa ensimmäisen Korać Cup-mestaruuteen. Kahdeksan vuotta myöhemmin Aleksandar Đorđević ja Riccardo Pittis johtivat Milanon toiseen Korać Cup-mestaruuteen. Vuonna 2014 Milano voitti Italian mestaruuden kahdeksantoista kuivan kauden jälkeen kaataen finaalisarjassa Montepaschi Sienan voitoin 4-3.
The Baby Boy Varhama Blues Band

The Baby Boy Varhama Blues Band on suomalainen bluesyhtye, joka on perustettu vuonna 1998. Yhtyeen keulahahmo on muusikko Baby Boy Varhama. The Baby Boy Varhama Blues Band esittää bluesrock-covereita sekä Baby Boy Varhaman omia kappaleita.
Yhtye on julkaissut kolme albumia: "Lahti Blue" (2005), "The Year Of The Blues" (2007) ja "Work And Love, Love And Work" (2012). Levyillä vierailevina muusikkoina ovat toimineet Ismo Haavisto (kitara, huuliharppu), Olli Haavisto (pedal steel, lap steel), Miikka Kallio (piano, Rhodes-piano), Atte Härkönen (kitara), Tommi Lievemaa (kitara), Pekka Haukijärvi (kitara), Kimmo Parviainen (Hammond-urut), Marko Haavisto (laulu), Marle Mikkola (laulu), Jarkko Kiiski (vibrafoni), Panu Savolainen (vibrafoni), Mikko Saira (koskettimet), Matti Hussi (koskettimet), Conor MacCarthy (basso), Petri Juutilainen (pasuuna), Martti Peippo (tenorisaksofoni), Timo Hiipakka (trumpetti), Johanna Boedecker (taustalaulu), Aapo Halonen (taustalaulu), Marjaana Turunen (taustalaulu), Maria Byman (taustalaulu), Erika Heikkilä (taustalaulu) ja Ida Ilmola (taustalaulu).
The Baby Boy Varhama Blues Bandin kotipaikka on Lahti.
Garamantit

Garamantit olivat Saharan autiomaassa, Fezzanin alueella Libyassa asunut berbereistä ja paimentolaisista polveutunut heimokansa. Garamantit saapuivat alueelle ennen vuotta 1000 eaa ja heidän valtakuntansa oli vaikutusvaltaisimmillaan vuosien 500 eaa. ja 500 jaa. välillä. Asuinpaikkoja on paikannettu satelliittikuvista, ja brittiläiset tutkijat toivovat, että Gaddafin vallan kaaduttua seutuja päästään toden teolla tutkimaan.
Garamantit jättivät jälkeensä lukuisia tifinagh-kaiverruksia, mutta näiden ja Herodotoksen sekä muiden klassisten kirjailijoiden havaintojen lisäksi tästä merkillisestä kansasta tiedettiin vain vähän ennen modernien arkeologisten metodien kehittymistä. Garamantien jälkeensä jättämistä laajoista raunioista vain pieni osa on kaivettu esiin, mikä osaltaan rajoittaa tämän päivän tietämystä.
Garamantien valtakunta.
Garamantien poliittinen valta rajoittui enimmäkseen noin 400 kilometriä pitkään keitaiden ketjuun Wadi al-Ajalissa, mutta kauppareitit läntisestä Sudanista Välimerelle kulkivat garamantien valtakunnan lävitse, ja he hallitsivat aavikoiden karavaaneja aina Ghadamiksesta Nigerjoelle ja Egyptistä Mauretaniaan. Karthagolaiset palkkasivat heitä kuljettamaan muun muassa kultaa ja norsunluuta Sudanista varastoihinsa Välimerellä.
Garamantit rakensivat laajoja foggaroiksi kutsuttuja maanalaisia kastelutunneleita, joiden avulla he saattoivat viljellä muuten kuivaa maata. Foggarat saivat aavikon kukoistamaan, ja samalla väestö kasvoi ja urbanisoitui. Tunneleiden yhteispituus saattoi suurimmillaan olla jopa 20 000 kilometriä. Laajan tunneliverkoston ylläpito ja väestönkasvun aiheuttama laajennuksen tarve tarkoittivat suurta työvoiman tarvetta, jonka garamantit ratkaisivat tekemällä ryöstöretkiä ja ottamalla orjia naapurikansojen piiristä.
Garamantien vauraudesta ja teknisestä taitavuudesta todistavat myös heidän kivestä rakennetut kaupunkinsa, sekä yli 50 000 pyramidin muotoista hautakammiota. Joidenkin arvioiden mukaan hautakammioita saattaa olla jopa 120 000.
The Jinx

The Jinx eli Baby Boy Varhama &amp; The Jinx on suomalainen country blues -yhtye, joka on perustettu vuonna 2003. Yhtyeen keulahahmo on muusikko Baby Boy Varhama. Alkuvaiheessa yhtyeessä soittivat Baby Boy Varhaman, Ismo Haaviston ja Jarmo Poutiaisen lisäksi Heikki Ansa (kitara), Kuja Salmi (rummut) ja Pekka Partanen (rummut), mutta kokoonpano sai pian nykyisen muotonsa. Baby Boy Varhama &amp; The Jinx esittää mm. Charley Pattonin, Robert Johnsonin, Sleepy John Estesin ja Big Bill Broonzyn musiikkia sovitettuna pienyhtyeelle. Yhtyeen kotipaikka on Lahti.
Lehtokattara

Lehtokattara ("Bromus benekenii", syn. "Bromopsis benekenii" ja "Bromopsis ramosa" ssp. "benekenii") on Euroopassa tavattava heinäkasvi. Suomessa se on erittäin harvinainen, rauhoitettu ja erityisesti suojeltu.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen, löyhästi mätästävä lehtokattara kasvaa 60 senttimetristä jopa kahden metrin korkuiseksi. Sen lehdet ovat 8–15 mm leveitä ja karvaisia. Lehtikannan korvakkeet ovat selviä. Lehtokattaran röyhy on noin 20 cm pitkä, vihneellinen, pysty tai toispuolisesti nuokkuva. Tähkylät ovat kapeita ja 15–30 mm pitkiä, vihne on suora ja 5–8 mm pitkä. Lehtokattara kukkii Suomessa heinäkuussa. Laji muistuttaa jossain määrin muita leveälehtisiä heiniä kuten varjolustetta ("Brachypodium sylvaticum"), lehtonataa ("Festuca gigantea") ja tesmaa ("Milium effusum").
Levinneisyys.
Lehtokattaran päälevinneisyysalue ulottuu Ranskasta ja Pohjois-Italiasta Keski-Venäjälle ja pohjoisessa Isoon-Britanniaan, Skandinavian eteläosiin ja Baltiaan. Lajia tavataan myös satunnaisesti Keski-Aasiasta. Suomesta lehtokattaraa on tavattu vain Ahvenanmaalta sekä Pohjois-Karjalan Liperistä. Liperin vuonna 1959 löytynyttä esiintymää pidetään jääkauden lämpökauden jälkeisenä reliktinä.
Elinympäristö.
Päälevinneisyysalueellaan lehtokattara on varjoisten pyökkimetsien kasvi. Ahvenanmaalla sitä puolestaan tavataan lehdoissa, tammimetsissä ja lehdesniityillä. Liperissä lehtokattara kasvaa lähteikössä.
Miikka Kallio

Miikka Kallio (s. 13. helmikuuta 1980 Lahti) on suomalainen muusikko. Hän toimii populaarimusiikin, hengellisen musiikin ja taidemusiikin eri osa-alueilla. Hänet tunnetaan lahtelaisena pianistina, urkurina ja säveltäjänä. Miikka Kallion ja hänen yhtyeidensä (The Miikka Kallio Trio ja Miikka Kallio Band) kanssa ovat tehneet yhteistyötä monet muusikot Lahden ja Helsingin seuduilta. Yhtyeiden peruskokoonpano on vaihteleva. 
The Miikka Kallio Trio.
The Miikka Kallio Trion ohjelmistoon sisältyy mm. jazzia, bluesia, soulia ja gospelia. Yhtye tekee yhteistyötä lahtelaisen bluesmuusikon Baby Boy Varhaman kanssa. Baby Boy Varhama ja Miikka Kallio aloittivat yhteistyönsä 2000-luvun alussa. Aluksi oli vain kaksi miestä - laulaja ja pianisti. Ohjelmisto koostui harkitusti valituista jazzstandardeista, spirituaaleista ja gospelkappaleista. Myöhemmin kokoonpanoon liittyivät basisti ja rumpali, ja ohjelmisto eriytyi kahteen suuntaan: toisaalta akustinen pianotrio (piano, kontrabasso, rummut) säestämässä Baby Boy Varhaman laulamaa jazzillisesti sovitettua afrikkalais-amerikkalaista hengellistä musiikkia ja toisaalta Baby Boy Varhama ja sama trio, mutta Miikka Kallion soittimena sähköiset koskettimet. Yhtyeen ohjelmisto sisältää groovepohjaista souljazzia tämän genren bluesia unohtamatta. The Miikka Kallio Trion kokoonpano on bändiliideri-pianistin lisäksi basisti Esa Korja tai irlantilainen bassotaituri Conor MacCarthy, sekä rumpali Lari Hermanni Lius.
Miikka Kallio Band.
Miikka Kallio Band on tyylivalikoimaltaan hyvin vaihteleva bilebändi, jonka keikoilla kuullaan joskus tunnettuja jazzstandardeja, joskus Suomi-iskelmää, yhtyeen omia sävellyksiä ja ylipäänsä eri keikoilla monentyyppistä ohjelmistoa. Yhtye perustettiin vuonna 1999, ja se esiintyi ensimmäisen kerran Bellman-ravintolassa Lahdessa.
Adarnase II

Adarnase II () oli Iberian (eli Georgian itäosan Kartlin) ruhtinas Khosroiani-dynastiasta vuosina n. 650–684/5. Hän oli ilmeisesti iberialainen patriisi, joka mainitaan Anastasius Apocrisariuksen vuonna 660 kirjoittamassa Maksimos Tunnustajan marttyyriutta käsittelevässä kirjeessä, ja ruhtinas Nerses, jonka kapinasta arabeja vastaan armenialainen kronikoitsija Hovannes Draskhanakertsi kertoo. 
Adarnase seurasi valtaistuimelle isäänsä Stepanoz II:ta ja hallitsi kalifaatin vasallina. Vuosina 681/2 hän kuitenkin liittyi Armenian ja Albanian ruhtinaiden kansannousuun arabeja vastaan. Hän onnistui puolustautumaan arabien hyökkäyksiltä kolmen vuoden ajan, kunnes kasaarit liittyivät taisteluun häntä vastaan. Adarnase/Nerses sai surmansa ja arabit asettivat Iberian valtaistuimelle Guaram II:n kilpailevasta guaramidi-dynastiasta.
Kivilaatassa Džvarin luostarissa Mtskhetassa mainitaan kirkon tärkeimmät rakentajat: Stepanoz "patricius", Demetre "hypatos" ja Adarnase "hypatos". Georgialaiset tutkijat ovat perinteisesti pitäneet heitä samoina henkilöinä kuin Guaramin poika Stepanoz I, Stepanoz I:n veli Demetre ja Adarnase I. Professori Cyril Toumanoff on tästä kuitenkin eri mieltä: hänen mielestään kyse on Stepanoz II:sta, Stepanoz I:n veljestä Demetrestä ja Stepanoz II:n pojasta Adarnase II:sta.
Meksikondoggilepakko

Meksikondoggilepakko ("Tadarida brasiliensis") on keskikokoinen lepakkolaji. Lajin yksilöt ovat tavallisesti noin yhdeksän senttiä pitkiä ja painavat noin 12–30 grammaa. Väriltään meksikondoggilepakot ovat tumman ruskeita tai harmaita.
Sen lennon nopeudeksi on mitattu 160 kilometriä tunnissa, enemmän kuin millään muulla eläimellä linnut mukaan lukien. Mittaus tapahtui Texasissa lepakkoon kiinnitetyllä puolen gramman radiolähettimellä. Tuulen nopeutta ei mitattu, joten paikallinen ilmavirta on voinut auttaa tuloksessa ja "ilmanopeus" on voinut olla alempi kuin mitattu "maanopeus".
Levinneisyys.
Meksikondoggilepakkojen levinneisyys ulottuu Etelä-Oregonista, Etelä-Nebraskasta, 
Louisianasta, Alabamasta ja Etelä-Carolinasta Keski-Chileen, Keski-Argentiinaan ja Etelä-Brasiliaan asti. Suurin osa meksikondoggilepakoista elää Yhdysvaltojen etelä-osissa kesäisin ja talveksi ne muuttavat 1300:km:n päähän 
Lisääntyminen.
Jokainen emo saa vain yhden poikasen ja pystyy valtavasta yksilötiheydestä huolimatta tarkasti merkitsemään paikkansa luolassa. Yksilöllinen haju ja yhteysäänet auttavat emoa ja poikasta tunnistamaan toisensa.
Raimo Saviomaa

Raimo Saviomaa (s. 15. huhtikuuta 1946 Riihimäki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Saviomaa pelasi urallaan SM-sarjassa Upon Pallossa, Lahden Reippaassa, Lahti-69:ssä ja Helsingin Jalkapalloklubissa. Maajoukkueessa Saviomaa pelasi kaikkiaan 32 maaottelua vuosina 1968–1974.
Reima Nummila

Reima Nummila (16. marraskuuta 1942 – 7. maaliskuuta 2015) oli suomalainen jalkapalloilija.
Nummila edusti urallaan SM-sarjassa Turun Palloseuraa, jossa hän voitti Suomen mestaruuden kaudella 1968. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 22 maaottelua vuosina 1964–1968.
Géraud Duroc

Géraud Christophe Michel Duroc (25. lokakuuta 1772 Pont-à-Mousson, Ranska – 23. toukokuuta 1813 Saksi) oli ranskalainen kenraali ja herttua, joka tuli tunnetuksi läheisistä suhteistaan Napoleoniin.
Duroc oli upseerin poika, joka sai koulutuksensa synnyinpaikkakunnallaan ja Châlons'ssa. Hänet ylennettiin tykistön vänrikiksi neljännessä rykmentissä 1793, minkä jälkeen hän eteni vakaaseen tahtiin. Hänestä tuli Napoleonin adjutantti ("aide-de-camp") 1796 ja hän kunnostautui Isonzon, Brentan ja Gradiscan taisteluissa Italiassa 1796–1797. Hän haavoittui vakavasti Abukirin taistelussa palvellessaan Egyptissä. Kapteeni Duroc nimitettiin Napoleonin ensimmäiseksi adjutantiksi 1798, prikaatikenraaliksi 1800 sekä Tuileries’n palatsin kuvernööriksi (Gouverneur du Palais impérial, Grand Officier de la Maison de l'Empereur, Grand Maréchal du Palais) Marengon taistelun jälkeen hänet lähetettiin erikoistehtäviin Wieniin, Pietariin, Tukholmaan ja Kööpenhaminaan.
Tuileries’n palatsin kuvernöörinä ollessaan hän vastasi Napoleonin turvallisuudesta sekä sotaretkillä että Ranskassa. Austerlitzin taistelun jälkeen hän osallistui tärkeisiin neuvotteluihin Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III:n kanssa, Saksissa (joulukuussa 1806), eräiden osavaltioiden liittymiseksi Reinin liittoon sekä Znojmon rauhassa heinäkuussa 1809.
Vuonna 1808 hänet nimitettiin Friulin herttuaksi. Napoleonin Venäjän-sotaretken jälkeen hänet nimitettiin senaattoriksi 1813. Duroc haavoittui kuolettavasti Bautzenin taistelussa Saksissa toukokuun 20.–21. päivänä 1813 ja hän kuoli taistelukentän läheisessä maatalossa 23. toukokuuta Napoleon osti maatilan ja pystytti sinne muistomerkin hänen kunniakseen. Hänet haudattiin sittemmin Hôtel des Invalidesiin Pariisissa vuonna 1847.
Durocin metroasema Pariisissa on saanut nimensä Géraud Durocin mukaan.
Mikropenis

Mikropenis eli mikrofallos tarkoittaa lääketieteessä epänormaalin pientä siitintä, jonka muodossa ei kuitenkaan ole poikkeavuuksia. Eräs käytetty kriteeri on peniksen pituus, joka poikkeaa yli 2,5 standardipoikkeaman verran iänmukaisesta peniksen keskipituudesta. Tämä tarkoittaa esimerkiksi alle 1,9 cm mittaista penistä alle viisikuukautisella lapsella ja alle 7 cm mittaista penistä aikuisella miehellä. Mikropeniksen omistavia miehiä on alle 0,6 % kaikista maailman miehistä. Mikropenis havaitaan yleensä heti syntymän jälkeen.
Aiheuttajat.
Mikropeniksen syynä voi olla hypogonadotrooppinen hypogonadismi, primaarinen hypogonadismi tai androgeeniresistenssi. On olemassa useita edellisiin ryhmiin luokiteltavia oireyhtymiä, joihin saattaa liittyä mikropenis. Tällaisia ovat esimerkiksi Klinefelterin oireyhtymä ja 5-alfa-reduktaasin puutos. Mikropenikselle ei tutkimuksista huolimatta kuitenkaan aina löydy selittävää syytä.
Hoito.
Peniksen kokoon vaikuttaa kasvuikäisenä oleellisesti testosteroni ja jossain määrin myös kasvuhormoni. Jos siis peniksen koon pienuus johtuu hormoneista, testosteronia voidaan yrittää käyttää hoitona mutta korkeintaan kolmen kuukauden ajan. Pidempi testosteronin hoitojakso saattaisi aiheuttaa epähaluttua viriiliyttä ja luuston kasvua. Jos potilaalla on hypogonadismi, voidaan testosteronihoitoa jatkaa myös aikuisena. Täysikasvuisena peniksen kasvuun hormonaalisesti voidaan kuitenkin vaikuttaa vain hyvin vähän.
Mikropeniksen suurennusta voidaan harkita myös leikkauksella.
Ennen mikropenistä hoidettiin pienten lasten kohdalla poistamalla kirurgisesti penis ja kivekset ja muotoilemalla tilalle vagina. Tällöin potilas kasvatettiin tytöksi. Nykyään toimenpide on kyseenalaistettu.
Tsitsamuri

Tsitsamuri () on pieni kylä Mtskhetan kaupungin lähellä Georgiassa. Se tunnetaan paikkana, jossa maan kuuluisimpiin lukeutuva kirjailija Ilia Tšavtšavadze salamurhattiin vuonna 1907.
Paikkaa pidetään samana kuin Strabonin mainitsema "Seusamora". Tsitsamurin lähellä on muinaisen Iberian aikana rakennettu, raunioitunut akropolis, jonka arkeologi Andria Apakidze kaivoi esiin vuonna 1953. Sitä on pidettävä samana kuin keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden "Zaden-tsikhe" () eli "Zadenin linnoitus". Linnoituksen ja mahdollisesti esikristillisen temppelin yläpuolella kohosi Zedazeni-vuori ("ylempi Zaden"), jonne rakennettiin myöhemmin kristitty Zedazenin luostari. 1980-luvulla paikalta löydettiin ensimmäisellä vuosisadalla eaa.–100-luvulla jaa. rakennettu nekropoli. Löytöihin kuuluivat pronssinen batillum ja itaalinen oinokhoe.
Michaela Gigon

Michaela Gigon (s. 21. maaliskuuta 1977) on itävaltalainen pyöräsuunnistaja ja maailmanmestari. Hän edustaa itävaltalaista OLT Transdanubienia.
Gigon on voittanut kuusi pyöräsuunnistuksen MM-kultaa, joista neljä hän on voittanut keskimatkalta, yhden pitkältä matkalta ja yhden viestistä. Lisäksi hän on voittanut viisi MM-hopeaa ja kolme MM-pronssia.
Gigon on myös osallistunut suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa hän on parhaimmillaan sijoittunut 12. viestissä.
Vilant Systems

Turck Vilant Systems Oy (aiemmin Vilant Systems Oy) on yksityinen teknologiavetoinen kasvuyritys, jonka kotipaikka on Espoo. Vilant Systemsin perustivat vuonna 2002 Antti Virkkunen ja Ville Kauppinen. Yritys toimittaa RFID-tekniikkaan perustuvia tietojärjestelmiä valmistavan teollisuuden logistiikkaan ja asiakkaita sillä on 38 maassa ympäri maailman. Vuonna 2017 saksalainen perheyritys osti määräenemmistön Vilant Systemsin osakkeista ja uuden yrityksen nimeksi annettiin Turck Vilant Systems. 
Kasvu.
Vuonna 2004 Vilant oli mukana perustamassa nykyistä RFID-alan yritystä RFID Lab Finlandia yhdessä Vantaan kaupungin, Technopoliksen ja muiden RFID-alan yritysten kanssa.
Vilant valittiin vuonna 2006 Suomen kolmanneksi nopeiten kasvaneeksi nuoreksi teknologiayritykseksi Deloitte Consultingin Fast 50 -kilpailussa Rising Stars -kategoriassa. Vuonna 2008 Vilant oli Fast 50 -kilpailun yleisessä sarjassa sijalla 7. Vuonna 2011 Vilant listattiin samassa kilpailussa sijalle 18, kun 5 vuoden kasvuprosentti oli 444%.
Vuonna 2006 Vilant voitti Motorolan EMEA Mobility Innovations Award -palkinnon.
Vuonna 2011 Vilant valittiin Red Herring teknologiayritysten kilpailussa Euroopan 100 kiinnostavimman yrityksen joukkoon. 
Yrityksellä on toimistot neljässä maassa: Suomi (Espoo), Ruotsi (Göteborg), Saksa (Frankfurt am Main) sekä Sveitsi (Bern). Vuonna 2011 Vilant osti Swisscom Auto-ID Services AG -yrityksen Sveitsistä. 
Vuonna 2017 Vilant Systems Oy siirtyi osaksi Turck-konsernia ja tunnetaan vuodesta 2018 nimellä Turck Vilant Systems. 
Aiheesta muualla.
RFID-alan yhteisöjä joissa Vilant Systems Oy on jäsenenä:
Tadeusz Strumiłło

Tadeusz Strumiłło (13. huhtikuuta 1884 – 7. lokakuuta 1958) oli puolalainen pedagogi ja filosofian tohtori, partioliikkeen vaikuttaja ja psykologi. Hän opetti Jagiellonian yliopistossa sekä Lublinin katolisessa yliopistossa. Toisen maailmansodan aikana hän luennoi maanalaisissa yliopistoissa ja toimi Puolan partiolaisten vastarintaliikkeessä.
Andria Apakidze

Andria Apakidze (, 3. syyskuuta 1914 – 25. marraskuuta 2005) oli georgialainen arkeologi ja historioitsija, joka erikoistui muinaisen Georgian tutkimukseen. Hänet tunnettiin useiden laajalti luettujen arkeologiaa käsittelevien teosten kirjoittajana.
Apakidze johti Armazin, Tsitsamurin ja Sarkinen (1936) sekä Pitsundan (1952–1974) ja Mtskhetan (vuodesta 1975) laajamittaisia kaivauksia. Hän johti Simon Džanašian Georgian museota vuosina 1943–1952, kunnes hänestä tuli Georgian tiedeakatemian historiainstituutin arkeologisen osaston päällikkö. 1. huhtikuuta 1994 lähtien hän johti Mtskhetan arkeologista instituuttia.
Demetre Vipatosi

Demetre Vipatosi (, latinisoitu joskus "Demetrius") oli georgialainen aatelinen Iberiasta ja kunniakonsuli eli "hypatos". Hän saattaa olla sama henkilö kuin ruhtinas Stepanoz I:n veli, joka tunnetaan keskiaikaisen historioitsijan Džuanšerin kirjoituksista kirkonrakentajaksi veljensä hallituskaudella (n. 590–627). Professori Cyril Toumanoff Georgetownin yliopistosta on ehdottanut, että hypatos-arvonimi saatettiin myöntää hänelle Stepanozin kuoleman jälkeen: Stepanoz joutui vangiksi ja Bysantin keisari Herakleios teloitutti hänet Tbilisin piirityksen aikana vuonna 627.
Kivilaatassa Džvarin luostarissa Mtskhetassa mainitaan kirkon tärkeimmät rakentajat: Stepanoz "patricius", Demetre "hypatos" ja Adarnase "hypatos". Georgialaiset tutkijat ovat perinteisesti pitäneet heitä samoina henkilöinä kuin Guaramin poika Stepanoz I, Stepanoz I:n veli Demetre ja Adarnase I. Professori Cyril Toumanoff on tästä kuitenkin eri mieltä: hänen mielestään kyse on Stepanoz II:sta, Stepanoz I:n veljestä Demetrestä ja Stepanoz II:n pojasta Adarnase II:sta.
Bejeweled 2

Bejeweled 2 (myös Bejeweled 2 Deluxe) on PopCap Gamesn kehittämä jatko-osa pulmapeli Bejeweledille. Se julkaistiin alun perin vuonna 2004 tietokoneelle ladattavana ja selaimessa pelattavana versiona. Myöhemmin peli on käännetty muun muassa useille mobiililaitteille. Pelin voi ladata myös Xbox Live Arcade- ja PlayStation Network -latauspalveluista. Pelin jakelussa on käytetty PopCapin muiden pelien tapaan "kokeile ennen käyttöä" -periaatetta. Pelin rajoitetun version saa siis ladattua ilmaiseksi, mutta täydet ominaisuudet saa käyttöön vasta, kun pelistä on maksanut.
Pelaaminen.
Pelin perusidea on pohjimmiltaan täysin sama kuin sarjan ensimmäisessä osassa. Pelaajan on tarkoitus siirrellä pelilaudalla olevia jalokiviä siten, että ne muodostavat kolmen tai useamman samanvärisen kiven sarjoja. Yhdistetyt jalokivet katoavat ja pelilaudan yläosasta tulee tilalle uusia. Peliin on kuitenkin lisätty uusia pelimuotoja, kuten pulmanratkontaan keskittyvä "Puzzle" ja loputon "Endless".
Marian Kukiel

Marian Włodzimierz Kukiel (tunnettu myös pseudonyymeillä "Marek Kąkol" ja "Stach Zawierucha", 15. toukokuuta 1885 Dąbrowa Tarnowska – 15. elokuuta 1972 Lontoo, Iso-Britannia) oli puolalainen kenraali, sotahistorioitsija ja poliittinen aktivisti.
Kukiel taisteli puolalaisissa legioonissa ensimmäisessä maailmansodassa. Hän oli Puolan yleisesikunnan kenraalikunnan osasto III:n apulaisjohtaja vuosina 1919-1920 ja osallistui Puolan-Venäjän sotaan 1919-1921. Hänestä tuli 51. rykmentin 20. prikaatin komentaja 1920 ja samalla kenraalikunnan historiallisen toimiston johtaja. Hän komensi 13. divisioonaa 1923-25 mutta erosi Józef Piłsudskin toukokuun vallankumouksen jälkeen. Vuodesta 1927 hän toimi sotahistorian professorina Jagiellonian yliopistossa ja hänestä tuli Puolan akatemian jäsen 1932. Hän toimi Czartoryskin museon johtajana Krakovassa 1930-1939.
Vuonna 1939 hän otti osaa Lvovin puolustukseen. Hän toimi Puolan pakolaishallituksen varasotaministerinä 1939-40 Lontoossa ja Puolan 1. joukkojen komentajana 1940-42. Vuodesta 1943 hän oli pakolaishallituksen sotaministeri ja sodan jälkeen hän toimi Puolan pakolaisyliopiston professorina 1945-1973 sekä Puolan historiainstituutin johtajana Lontoossa. Hän oli Sikorski-instituutin jäsen Lontoossa 1951-1966.
Lokki Joonatan

Lokki Joonatan () on yhdysvaltalaisen Richard Bachin kirjoittama, pienoisromaanin muodossa vuonna 1970 julkaistu faabeli.
Kirjan päähenkilö on taitolentoa opetteleva lokki nimeltä Joonatan, jonka itsensäkehittämispyrkimyksiä parven muut lokit eivät hyväksy. Kirjan teemoja ovat elämisen riemu, vapaus ja itsensä toteuttaminen. Kirja on myynyt miljoonia kappaleita, ja se nousi "New York Timesin" bestseller-listan ykköseksi vuonna 1972. Kirjasta tehtiin elokuva vuonna 1973. Vuoden 2014 painoksessa on mukana Bachin kirjoittama "osa 4", jota ei aikaisemmin ollut julkaistu. Bach kirjoitti osan jo vuonna 1972.
Juoni.
Kirjan alussa päähenkilö lokki Joonatan harjoittelee taitolentoa. Muut lokit pitävät tätä luonnonvastaisena; lokki lentää syödäkseen. Pian Joonatan karkotetaankin lauman parista uloimmille luodoille. Siellä hän tulee yhä paremmaksi lentäjäksi.
Eräänä päivänä Joonatanin luokse saapuu kaksi hohtavaa lokkia, jotka pystyvät samoihin taitolentoliikkeisiin kuin Joonatan vaivattomasti ja virheettömästi. Joonatan seuraa lokkeja uuteen maailmaan, ja hänen ruumiinsa muuttuu myös hohtavaksi. Joonatan huomaa kykenevänsä paljon parempiin suorituksiin kuin edellisessä elämässään. Hän uskoo tulleensa taivaaseen.
Pian Joonatanille selviää, että paikka ei olekaan taivas. Taivas ei ole paikka eikä sitä ole olemassa ajassa. Taivas on täydellisyyttä. Näin hänelle opettaa lokkivanhin Tšiang. Pian Joonatan ymmärtää tämän, ja hän pystyy liikkumaan silmänräpäyksessä kaikkialle.
Toisessa maailmassa lokki Fletcher Lynd kokee saman kohtalon kuin Joonatan. Pian Joonatan ilmestyy hänen luokseen ja rupeaa opettamaan häntä. Tähän kouluun liittyy uusia oppilaita, kuten lokki Kirk Maynard. Joonatan yrittää opettaa heille, mitä on täydellisyys. Pian Joonatan lähtee, ja Fletcher, joka nyt ymmärtää, mitä Joonatan on opettanut, jatkaa oppilaitten parissa.
Tony Mårtensson

Tony Mårtensson (s. 23. kesäkuuta 1980 Märsta, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Hän oli voittamassa jääkiekon maailmanmestaruutta Ruotsin joukkueessa vuoden 2006 MM-kilpailuissa. Seurajoukkuetasolla Mårtensson on voittanut KHL:n mestaruuden ja Elitserienissä ollut kertaalleen sarjan eniten pisteitä tehnyt pelaaja.
Ura.
Seurajoukkueissa.
Mårtenssonin ura alkoi Arlanda Wingsissä, josta hän siirtyi Ruotsin Elitserieniin Brynäs IF:ään kaudeksi 2000–2001. Mighty Ducks of Anaheim varasi hänet NHL:ään . Mårtensson pelasi Brynäsissä varauksensa jälkeen vielä kauden 2001–2002.
Kesällä 2002 Mårtensson teki kahden vuoden sopimuksen Anaheimin kanssa. Mårtensson pelasi kahden Anaheim-kautensa aikana pääasiassa AHL:n Cincinnati Mighty Ducksissa, jossa oli joukkueensa paras pistemies kahden kauden aikana. Hän teki 103 pistettä 146 ottelussa. NHL-debyyttinsä Mårtensson teki kauden 2003–2004 aikana. Kuudessa NHL-pelissään hän sai pisteet 1+1.
Mårtensson Palasi Ruotsiin kaudeksi 2004–2005, kun hän teki kahden vuoden sopimuksen Linköpingin kanssa. Mårtensson pelasi Linköpingissä kaudet 2004–2008. Kausilla 2006–2007 ja 2007–2008 Linköping sijoittui Elitserienissä toiseksi. Mårtenssonin henkilökohtaiset pistemäärät kasvoivat jokaisella neljällä kaudella. Hän voitti Elitserienin piste- ja maalisyöttötilastot 2007–2008, jolloin hän teki kauden aikana pisteet 17+50. Mårtensson valittiin kauden päätteeksi myös Ruotsin tähdistökentälliseen.
Maaliskuussa 2008 Mårtensson teki Linköpingin kanssa sopimuksen kevääseen 2012 saakka. Ensimmäisen sopimuskautensa hän pelasi kuitenkin Venäjällä KHL-seura Ak Bars Kazanissa. Kazan vuokrasi Mårtenssonin Linköpingiltä kaudeksi. Kausi 2008–2009 päättyi Kazanilla ja Mårtenssonilla KHL:n mestaruusjuhliin. Mårtensson oli KHL:n pistepörssin 14:s, kun hän sai 47 tehopistettä. Mårtensson palasi kaudeksi 2009–2010 sopimuksen mukaisesti Linköpingiin.
Maajoukkueessa.
Mårtensson edusti Ruotsia kaksissa nuorten arvoturnauksessa. 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1998 Mårtensson oli voittamassa Euroopan-mestaruutta. Mårtensson pelasi myös nuorten MM-kilpailuissa 2000.
Ensimmäisen aikuisten arvoturnauksensa Mårtensson pelasi MM-kilpailuissa 2006, jolloin Ruotsi voitti maailmanmestaruuden. Mårtensson oli Ruotsin kokoonpanossa myös MM-kilpailuissa 2007, 2008 ja 2009. Sveitsistä 2009 Mårtensson sai toisen MM-mitalinsa, kun Ruotsi sijoittui pronssille.
Muuta.
Tony Mårtensson on innokas raviurheilun harrastaja. Hänen 49-prosenttisesti omistamansa Caballion kuuluu maailman ravurieliittiin. Ori voitti vuoden 2014 Kööpenhamina Cupin ja osallistuu Solvallan Elitloppetiin.
DREAM

DREAM oli japanilainen vapaaottelun ammattilaisorganisaatio, joka keskittyi erityisesti kevyisiin painoluokkiin. Sen järjestämisestä vastaa myös K-1-potkunyrkkeilytapahtumien taustalla oleva "Fighting and Entertainment Group". DREAM perustettiin K-1:n kyljessä järjestettyjen HERO'S-vapaaottelutapahtumien tilalle, ja Hero'sin ottelijat siirtyivät suoraan uuteen promootioon. Ensimmäinen DREAM-tapahtuma järjestettiin maaliskuussa 2008. Suurin osa tapahtumista järjestettiin Saitaman Super-areenalla.
Säännöt.
Dreamissa otellaan kuudessa painoluokassa: 63 kg, 70 kg, 76 kg, 84 kg, 93 kg ja yli 93 kg. Ottelut koostuvat kahdesta erästä, joista ensimmäinen on ajaltaan kymmenen ja toinen viiden minuutin mittainen. Arvostelutuomareita on kolme, ja ottelu arvostellaan kokonaisuutena. Ottelu ei voi päättyä ratkaisemattomaan. Kiellettyjä tekniikoita ovat kyynärpäälyönnit päähän sekä pystyssä ollessa maassa olevan ottelijan päähän potkaiseminen ja polkeminen. Lisäksi jos ottelijoiden painoero on yli 15 kilogrammaa, ovat polvipotkut maassa olevan päähän kiellettyjä.
Attilio Bettega

Attilio Bettega (19. helmikuuta 1953 Molveno, Trenton maakunta – 2. toukokuuta 1985 Zerubia, Korsika) oli italialainen rallikuljettaja, joka kilpaili rallin maailmanmestaruussarjassa.
Bettegan poika Alessandro Bettega on isänsä jalanjälkiä seuraten ryhtynyt myös rallikuljettajaksi.
Ura.
Bettegan ensimmäinen kilpailu oli Rally San Martino di Castrozza vuonna 1972. Vuonna 1981 hän ajoi Fiatilla ja tuli maaliin kolmantena Akropolis-rallissa.
Kaudelle 1982 Bettega liittyi Lancian tehdastalliin Martini Lancialle. Toukokuussa 1982 hän ajoi kolmantena Korsikan rallissa kun hän menetti hallinnan ja osui seinään. Järjestäjät eivät pysäyttäneet kilpailua vaan odottivat 40 minuuttia jotta viimeinen kuljettaja oli ajanut ohi. Bettegalta murtuivat molemmat jalat.
Bettega jatkoi kilpailemista toukokuussa 1983 ja hän tuli kolmanneksi Uuden-Seelannin ja Sanremon ralleissa. Vuonna 1984 hän ajoi kolmanneksi Portugalissa ja toiseksi Sanremossa. Hän voitti MM-sarjan ulkopuolisen Monzan rallin.
Vuonna 1985 hän osallistui rallin EM-sarjaan kartanlukijanaan Sergio Cresto. He sijoittuivat toiseksi Costa Smeraldan rallissa. Hän osallistui kaudella muun muassa Safari-ralliin ja Korsikan ralliin, jossa hän kuoli.
Kuolema.
Korsikan rallin 1985 neljännellä erikoiskokeella Bettegan auto suistui tieltä nopeassa mutkassa, osui pylvääseen ja putosi 2,5 metriä rotkoon sekä törmäsi puuhun. Bettega kuoli välittömästi. Kakkoskuljettajana toiminut Maurizio Perissinot selvisi vammoitta.
Bettegan turman jälkeen alettiin vaatia parannuksia B-ryhmän autojen turvallisuuteen. Tasan vuotta myöhemmin Bettegan tallitoveri, suomalainen Henri Toivonen suistui Korsikan rallissa kakkoskuljettajansa, aikaisemmin Bettegan kartanlukijana toimineen Sergio Creston kanssa rotkoon Lanciallaan, ja seuranneessa räjähdysmäisessä tulipalossa kumpikin menetti henkensä. Tämän jälkeen B-ryhmä lopulta kiellettiin kokonaan.
Kalle Fält

Pertti Antero ”Kalle” Fält (s. 1. lokakuuta 1949 Oulu) on suomalainen muusikko, jonka ensisijainen soitin on saksofoni. Hän syntyi Oulussa, mutta muutti 1970-luvun alussa Helsinkiin. Fält on soittanut muun muassa kuusi vuotta Pepe &amp; Paradise -yhtyeessä sekä Dannyn, Tapani Kansan ja Jukka Kuoppamäen taustaorkestereissa. Omalla nimellään Fält on julkaissut kaksi albumia. Hänellä oli myös oma yhtye Kalle Fält Band, joka julkaisi vuonna 1977 albumin "Tehtiinpä lauluja uusia". Lisäksi Fält oli popbändien suomenmestaruuden vuonna 1970 voittaneen Express-yhtyeen solisti.
Kesällä 1987 Pohjantahti-yhtye (Ilpo Saastamoinen, Pekka Nylund, Kalle Fält) Isännöi Joensuun Suvipäiviä. Kaikukeihäs-niminen esitys sisälsi Pohjantahdin musiikkia ja kaikkialta Suomesta kutsutut noin tuhat nuorisoseuralaista esiintyjää, jotka lauloivat, taistelivat keskenään ja palelivat kesäkuun koleassa säässä. Esityksen ohjasi Satu Jokunen.
1993 kesällä Fält oli mukana Sumute RY:n musiikkiteatterikurssilla, jonka Pirkkoliisa Tikka oli suunnitellut yhteistyössä Michael Bawtreen kanssa.
Fält on ollut mukana Iisalmessa ja Ylä-Savossa toimivissa harrastelijateatteri- ja musiikkiyhdistyksissä.
Ei-rakenteellinen virusproteiini

Ei-rakenteellinen virusproteiini on virusopissa proteiini, jota voi tuottaa vain rotaviruksen infektoima solu. Se ei ole virionin osa.
Lähteet.
Lumikotinga

Lumikotinga ("Carpodectes nitidus") on Keski-Amerikassa elävä kotingoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan lumikotinga on noin 22 cm. Koiras on väritykseltään harmahtavan valkoinen. Naaraslumikotinga on vaaleanharmaa ja rinta on valkeahko. Siivissä on naaralla myös hieman mustaa. Lumikotingan nokka on musta. Keltanokkakotinga ("Carpodectes antoniae") muistuttaa lumikotingaa. mutta eroaa keltaisen nokkansa perusteella.
Elinympäristö ja pesiminen.
Lumikotingaa tavataan Costa Ricassa, Hondurasissa, Nicaraguassa ja Panamassa. Lajin elinympäristöä ovat alankometsät ja metsien reunamat. Laji elää myös istutetuissa metsissä. Lumikotingat elävät yleensä alle 750 metrin korkeudella merenpinnasta.
Pesänsä lumikotingat tekevät puuhun, yleensä oksanhankaan. Pesä on yksinkertainen alusta, joka on tehty kärhistä ja jäkälistä. Naaras munii yhden ison munan, jonka hautominen kestää 27 vuorokautta.
HMS Carlisle (D67)

HMS Carlisle oli Britannian kuninkaallisen laivaston Carlisle-luokan (osa C-luokkaa) kevyt risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa ilmatorjuntaristeilijänä. Alus valmistui liian myöhään osallistuakseen ensimmäiseen maailmansotaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 2. lokakuuta 1917. Alus laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 11. marraskuuta.
Aluksella oli valmistuessa lentokonehangaari sillan alla, mutta se poistettiin 1920.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Harwichiin sijoitettuun 5. kevyt risteilijäviirikköön tehtävänään Englannin Kanaalin itäpään meriliikenteen valvonta. Alus siirrettiin 1. maaliskuuta 1919 Kiinan asemalle, mistä se palasi 1928 Britteinsaarille huollettavaksi. Palvelukseen palattuaan alus siirrettiin Afrikan asemalle 6. risteilijäviirikköön, kunnes "HMS Neptune" vapautti aluksen 16. maaliskuuta 1937. Aluksen palattua Englantiin se sijoitettiin reserviin.
Kesällä 1939 alus muutettiin ilmatorjuntaristeilijäksi, jolloin aluksen aseistukseksi vaihdettiin neljä kaksiputkista 4 tuuman Mk XIX -tykkiä, yksi neliputkinen QF 2 naulan Mk VII -ilmatorjuntatykki ja kaksi moniputkista 0.50" konekivääriä. Muutostyöt olivat toisen maailmansodan alkaessa edelleen kesken. 
Alus osallistui taisteluihin Norjan rannikolla, jolloin se upotti saksalaisen joukkojenkuljetusaluksen "Nord Norgen". Elokuussa 1940 alus oli Punaisella merellä osallistuen Britannian Somalimaan puolustukseen. Alus oli mukana muun muassa Berberan evakuointiin, minkä jälkeen alus siirrettiin Välimerelle.
Vuonna 1941 alukselle asennettiin kaksi yksiputkista 2 naulan ilmatorjuntatykkiä sekä tyypin 281 tutka. Vuotta myöhemmin alukselle asennettiin seitsemän yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä, jotka korvattiin marraskuussa viidellä kaksiputkisella 20 millimetrin tykillä. Samalla tutkavarustusta lisättiin tyyppien 271, 282 ja 285 tutkilla.
Välimerellä alus osallistui Kreikan ja Kreetan taisteluihin, Maltan saattueisiin, Suezin suojaukseen ja Sisilian maihinnousuun. Lokakuussa 1943 se oli Adrianmerellä kahden hävittäjän kanssa. Osasto joutui Pireuksesta etelään Scarpanton kanavassa ilmahyökkäykseen, jossa "Carlisle" vaurioitui pahoin. 
"HMS Rockwood" hinasi vaurioituneen aluksen Aleksandriaan, missä vauriot tutkittiin. Aluksen korjausta pidettiin kannattamattomana ja se sijoitettiin satama-alukseksi sodan loppuun. Sodan loputtua alus luokiteltiin hylyksi.
Huhtikuussa 1944 aluksen kaksiputkiset 20 millimetrin tykit modernisoitiin.
Alus siirrettiin 5. huhtikuuta 1946 BISCOlle romutettavaksi ja romutettiin Aleksandriassa.