Enn Põldroos

Enn Põldroos (21. toukokuuta 1933, Tallinna – 5. syyskuuta 2025) oli virolainen taiteilija ja kirjailija, jonka vaikutus virolaiseen taiteeseen ja kulttuuriin yleensäkin kesti puolen vuosisadan ajan. Lisäksi hän osallistui Viron uuden itsenäistymisvaiheen Laulavaan vallankumoukseen Kansanrintaman aktiivina toimijana.
Taiteilija, myöhemmin kirjailija - Neuvosto-Viron taiteilijaliiton johtaja.
Vuonna 1952 valmistuttuaan lukiosta hän opiskeli maalaustaidetta Neuvosto-Viron valtion taideinstituutissa (ERKI) vuosina 1952–1958. Hänet hyväksyttiin sen jälkeen Viron taiteilijaliittoon vuonna 1959. Hän opetti Tallinnan pedagogisessa instituutissa vuosina 1961–1966 ja myöhemmin myös ERKI:ssä, myöhemmin nimellä taideyliopisto EKA (1973–1985 ja 1994–1995) ja johti Viron taiteilijaliittoa vuosina 1985-1989 ja uudelleen 1995-1998. Vuodesta 1998 lähtien hän on työskennellyt vapaana taiteilijana.
Kirjailijana Põldroos tuli tunnetuksi yleisölle 2000-luvulla, ja hän oli aiemmin julkaissut vuonna 1981 vain yhden kirjan virolaisesta kuvataitelija Olev Subbista. Vuonna 2002 hän voitti kolmannen sijan Viron romaanikilpailussa romaanillaan "Joonik kivi". 
Mukana Laulavassa vallankumouksessa.
Enn Põldroos oli Viron kommunistisen puolueen jäsen vuodesta 1965. Hän oli Neuvosto-Viron vuonna 1988 täytevaaleilla valitussa korkeimmassa neuvostossa jäsenenä. Hän oli mukana myös politiikassa ja oli Vaino Väljasin johtaman Viron kommunistipuolueen keskuskomitean jäsenenä vuosina 1988–1989 juuri ennen puolueen lopettaessa toimintansa Neuvosto-Viron johtavana poliittisena liikkeenä. Põldroos nousi keskeiseen rooliin johtaessaan kielilakiesitystä valmistelevaa työryhmää. Korkein neuvosto päätti tammikuussa 1989 työryhmän valmistelevan lakiesityksen pohjalta uudesta kielilaista, joka nosti viron kielen maan viralliseksi kieleksi.
Põldroos kuului kansanrintaman perustajiin ja valittiin korkeimman neuvoston jäseneksi maaliskuussa 1990. Korkeimmassa neuvostossa hänet valittiin suurimman ryhmän eli kansarintaman parlamenttiryhmän johtajaksi. Hän oli perustamassa maaliskuussa 1990 uutta puoluetta, liberaalidemokraatteja, vaikka toimikin osana kansanrintaman parlamenttiryhmää. Itsenäistymisen tapahtuessa 20. elokuuta 1991 hän oli Viron itsenäisyyden palauttamisen puolesta äänestäneitä. Põldroos luopui kuitenkin politiikasta korkeimman neuvoston edustajakauden päättyessä syksyllä 1992.
Itsenäistyneessä Virossa Põldroos kuului Viron Pankin työryhmään, joka päätti Viron tasavallan uusista seteleistä, jotka otettiin käyttöön 20. kesäkuussa 1992.
Põldroosin taiteelliset tulokset.
Maalaukset.
Põldroos loi satoja maalauksia ja monumentaalisia teoksia. Näistä tärkeimpiä ovat ""Raadiolille" ( (vuodelta 1978, Radiotalo Tallinnassa), "Eestimaad" ( (vuodelta 1983, Viron suurlähetystö Moskovassa), "Inimeste elu" ( (vuodelta 1985, Linnahall Tallinnassa) ja "Varju ja valguse piiril"" ( (vuodelta 1993, Viron kansalliskirjasto Tallinnassa). Lisäksi useita hänen monumentaalisia teoksiaan on myös koulujen seinillä.
Temaattisesti Põldroos sivusi sosialistista realismia, kansallisromanttisuutta ja surrealismia, joista surrealismi oli hänelle läheisintä. Hänen teoksissaan ei juuri koskaan ollut suoraa ideologista viestiä. 2000-luvulla Pildroos käytti työssään myös tietokoneita luoden digitaalisia taideteoksia.
Kumun retrospektiiviinen näyttely ja poismeno.
Kumu-taidemuseo isännöi 6.12.2024–13.4.2025 museon suuressa salissa Enn Põldroosin laajaa retrospektiivistä näyttelyä "Enn Põldroos. Pakkomielteiden museo". Näyttely tiivisti hänen tuotantonsa 1950-luvun lopulta nykypäivään.
Enn Põldroos kuoli syyskuussa 2025 92-vuoden iässä.