tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Denys Zubrytskyi

Denys Zubrytskyi, salanimi: Denis Venava iz Zubritsyi, (1777 Batjatytši, Žovkvan piiri, Galitsia – 16. tammikuuta 1862 Lviv) oli Galitsian ensimmäinen ammattimainen ukrainalainen historioitsija ja arkistonhoitaja. Hän oli Pyhän Pietarin arkeografisen komission kirjeenvaihtajajäsen vuodesta 1842 ja Venäjän tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäsen vuodesta 1855. Hän oli Kiovan arkeografisen komission kunniajäsen vuodesta 1844 ja Moskovan Venäjän historian ja muinaisaikojen seuran kunniajäsen vuodesta 1846.
Zubrytskyi valmistui Lvivin kimnaasista 1795 ja työskenteli virkamiehenä Brzezowassa (Sjanikin piirikunta) ja muualla Galitsiassa. Hän oli 1829–1847 luottamustehtävissä Stauropegiaalisessa instituutissa. Vuosina 1843–1854 hänellä oli tehtävänä järjestää kuntoon Lvivin kaupunginarkisto ja kirjoittaa siitä selostus.
Zubrytskyihin vaikutti voimakkaasti venäläisen historioitsija Mihail Pogodinin teoria venäläis-ukrainalaisesta kansasta. Hän itse puolestaan antoi vaikutteita Galitsian venäläismielisille tutkijoille. Zubrytskyi vastusti puolalaista ylimystöä ja Puolan valtaa Galitsiassa ja ihannoi Venäjän keisarin yksinvaltaisuutta mutta pysyi uskollisena Itävallan kruunulle. Habsburgien monarkian vallankumousvuosina 1848–1849 hän tuki ruteenien korkeinta neuvostoa mutta vastusti maaorjuuden lopettamista.
Zubrytskyi teki runsaasti arkistotutkimuksia ja julkaisi artikkeleita ja katsauksia sekä Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnasta kolmiosaisen venäjänkielisen magnum opuksen (1852, 1855), joka vaikutti merkittävästi hänen galitsialaisiin aikalaisiinsa.
Leitha

Leitha (unk. "Lajta" tai "Lajtha") on joki eteläisessä Keski-Euroopassa. Se on Tonavan sivujoki ja pituudeltaan 121 kilometriä (168,5 km jos mukaan lasketaan sen lähdejoki Schwarza). Sen valuma-alue on 2138 km2.
Maantiede.
Leitha saa alkunsa Ala-Itävallassa Lanzenkirchenin kaupungin luona, missä pohjoisilta Kalkki-Alpeilta virtaavat purot ja pikkujoet, tärkeimpinä Schwarza ja Pitten, yhtyvät. Se on osan matkaa Ala-Itävallan ja Burgenlandin rajajokena. Joenvarren kaupungeista tärkeimpiä ovat Wiener Neustadt, Bruck an der Leitha ja Mosonmagyaróvár.
Suuri osa Leithan vedestä ohjataan Wiener Neustadtin kanavaan, Wienin juomavedenottamoihin ja lukuisiin pienempiin kastelukanaviin ja vesivoimaloihin. Tämän takia pitkät osuudet Leithan uomasta ovat kuivia tai lähes kuivia, paitsi milloin virtaama yläjuoksulla on poikkeuksellisen suuri.
Historia.
Ensimmäinen maininta Leithasta on "Lithaha"n nimellä Itä-Frankian hallitsijan Ludvig Saksalaisen vuonna 833 antamassa lainhuudossa. Muinaisyläsaksalainen nimi "lît" tarkoittaa luultavasti "mutaa".
Unkarilaisten valloitettua Karpaattien altaan 800-luvun lopulla, he jatkoivat hyökkäilyä frankkien maille, kunnes Otto Suuri kukisti heidät Lechfeldin taistelussa. Leithasta tuli Itävallan markin ja unkarilaisten asuttaman Pannonian rajajoki, ja se jäi lähes tuhanneksi vuodeksi Unkarin ja Itävallan rajaksi. Itävalta-Unkarin kompromississa 1867, joka korvasi Habsburgien keisarikunnan Itävalta-Unkarilla, valtakunta jaettiin epävirallisesti "Cisleithaniaan" ("Leithan tämänpuoliset maat") ja "Transleithaniaan" ("Leithan takaiset maat"). Leitha ei kuitenkaan muodostanut koko rajaa Itävallan ja Unkarin välillä.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Trianonin rauha v. 1920 määräsi Lajtabánságin (Leithan baanaati) alueen Itävallalle, jolloin siitä muodostettiin Burgenlandin osavaltio, ja joesta tuli Itävallan sisäinen osavaltioraja.
Rauta(III)fosfaatti

Rauta(III)fosfaatti (FePO4) eli ferrifosfaatti on rauta- ja fosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä ja etanamyrkkynä maataloudessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa rauta(III)fosfaatti on keltaista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan useita kidemuotoja esimerkiksi alkeiskopiltaan monokliiniset ja ortorombiset muodot. Kidevedettömän rauta(III)fosfaatin lisäksi tunnetaan myös kidevedellisiä muotoja kuten di- ja tetra-hydraatit (FePO4·2H2O ja FePO4·4H2O). Aine ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee happoihin.
Rauta(III)fosfaattia valmistetaan saostamalla rauta(III)kloridin vesiliuoksesta natriumvetyfosfaatin avulla.
Rauta(III)fosfaattia käytetään katalyyttinä hapetuksissa. Sitä käytetään myös litiumioniakuissa. Maataloudessa yhdistettä käytetään etanamyrkkynä, koska se on myrkyllistä nilviäisille.
Yrityssalaisuuden rikkominen

Yrityssalaisuuden rikkomiseen syyllistyy henkilö, joka pyrkii hankkimaan itselleen taloudellista hyötyä tai toista vahingoittaakseen oikeudettomasti paljastaa liikesalaisuuden tai käyttää sellaista hyväkseen. Henkilö on saanut edellä tarkoitetun liikesalaisuuden tietoon ollessa toisen palveluksessa, toimiessaan yhtiön hallinossa esimerkiksi tilintarkastajana tai merkittävässä luottamustoimessa esimerkiksi konsultina tai yrityssaneerausmenettelyn yhteydessä. Yrityssalaisuuden rikkomisesta voidaan Suomen rikoslain luvun 40 5§:n mukaan tuomita sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi. Myös yritys on rangaistava.
Lisäksi on olemassa rikosnimike yrityssalaisuuden väärinkäyttö, joka edellyttää ensin yrityssalaisuuden rikkomista. Esimerkiksi yrityssalaisuuden myyminen tai muu hyödyntäminen voi täyttää yrityssalaisuuden väärinkäytön tunnusmerkit.
Länsi-Porin koulu

Länsi-Porin koulu on Porin Vähäraumalla sijaitseva noin 500 oppilaan yläkoulu. Se aloitti toimintansa vuonna 1965.
Historia.
Koulu aloitti toimintansa "Vähärauman yhteislyseo" -nimisenä vuonna 1965. Koulu oli oppikoulu ja sen ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat vuonna 1973. Peruskoulu-uudistuksessa vuonna 1974 koulu jakautui Länsi-Porin yläasteeksi ja Länsi-Porin lukioksi. Lukio kuitenkin lakkautettiin vuonna 2016, ja se liitettiin Porin suomalaiseen yhteislyseoon.
Itse koulurakennus valmistui vasta vuonna 1973 ja sen lukion lakkautuksen myötä tehty saneeraus valmistui vuonna 2018.
Vuosina 2018-2022 koulun tiloissa toimi osia Vähärauman koulusta.
Nykyinen toiminta.
Länsi-Porin koulussa toimii 23 perusopetuksen luokkaa, sekä pienryhmiä ja joustavan perusopetuksen ryhmä. Koulussa on myös liikunta-, kuvataide- ja luonnontiedepainotteiset luokat.
Fiji Water

Fiji Water on fidžiläinen pullovesimerkki. Sitä on tuotettu vuodesta 1996. Fiji Water on Fidžin johtava vientituote; se nousi Yhdysvaltain myydyimmäksi maahantuoduksi pullovesimerkiksi, ja sitä on saatavilla kymmenissä muissakin maissa eri puolilla maailmaa. Vuonna 2010 pullovesi muodosti 20 % Fidžin viennistä ja 3 % maan BKT:sta. Yrityksellä ja Fidžin valtiolla on sopimus, jonka nojalla Fiji Water ei maksa yhtään veroja Fidžille, mitä on puolustettu mm. sillä, että sopimus luo ympäristön, joka kannustaa myös muunlaisia yrityksiä toimimaan Fidžillä.
Fiji Water -tuotemerkin perusti vuonna 1996 kanadalainen liikemies David Gilmour, ja vuonna 2004 sitä tuottavan Fiji Water -yhtiön ostivat kalifornialaiset Lynda ja Stewart Resnick.
Vuonna 2007 Fiji Waterin yhteyteen perustettiin hyväntekeväisyyssäätiö Fiji Water Foundation.
Christian Bruun

Christian Bruun (1. marraskuuta 1789 Hamina – 28. tammikuuta 1864 Hamina) oli suomalainen kauppias ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Bruunin vanhemmat olivat kauppias Carl Bruun ja Elisabeth Fabritia ja puolisot 1812–1816 Maria Elisabet Pasko ja vuodesta 1816 Anna Sophia von Daehn. Jean Bruun oli Christian Bruunin poika toisesta avioliitosta. Bruunin veli oli puolestaan kauppaneuvos Anthon Bruun. Christian Bruun toimi kauppiaana Haminassa, mutta oli myös laivanvarustaja ja tilanomistaja ja omisti useita sahoja Kaakkois-Suomessa. Hän oli Haminan kaupunginvanhimpien puheenjohtaja vuodesta 1824 ja samasta vuodesta Alankomaiden konsuli. Kauppaneuvoksen arvonimen Bruun sai 1819, 30-vuotiaana.
Vieraita toisillemme

Vieraita toisillemme on punk-yhtye Puhelinseksin 10. kesäkuuta 2022 julkaistu studioalbumi.
Survival of the Sickest

Survival of the Sickest on ruotsalaisen death metal -yhtye Bloodbathin kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 9. syyskuuta 2022. Albumin ensimmäinen single on "Zombie Inferno".
Andreas Jaenisch

Andreas Jaenisch (1763 Viipuri – 1. helmikuuta 1833 Viipuri) oli suomalainen pormestari, kauppias, laivanvarustaja ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Andreas Jaenisch kuului viipurinsaksalaiseen Jaenischin sukuun. Hänen vanhempansa olivat samanniminen kauppiasisä (k. 1792) ja Catharina Margareta Sutthoff ja puoliso vuodesta 1797 Helena Elisabeth Jaenisch. Andreas Jaenisch oli isänsä kauppaliikkeen palveluksessa Viipurissa, kunnes ryhtyi itse kauppiaaksi. Hän oli myös laivanvarustaja, pikiruukin johtaja, Perojoen sahan omistaja Viipurin pitäjässä ja Miettulan sahan osakas Puumalassa ja omistaja vuodesta 1826. Viipurin raatimies Jaenisch oli 1793–1795, Viipurin pormestari 1793–1797, Viipurin kaupunginraadin jäsen 1796–1797, Viipurin kaupunginvanhin 1816–1832 ja Viipurin läänin työ- ja ojennuslaitoksen johtokunnan jäsen vuodesta 1830. Hän oli myös Tanskan varakonsuli Viipurissa vuoteen 1831. Kauppaneuvoksen arvonimen Jaenisch sai 1819.
Never Too Loud

Never Too Loud on Danko Jonesin studioalbumi, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2008.
Nicolò Martinenghi

Nicolò Martinenghi (s. 1. elokuuta 1999 Varese) on italialainen uimari. Hän on olympiavoittaja ja nelinkertainen maailmanmestari. Hän on erikoistunut rintauintiin.
Martinenghi voitti seitsemän nuorten Euroopan-mestaruutta vuosina 2016–2017 ja kaksi nuorten maailmanmestaruutta vuonna 2017. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, hopeaa, hän saavutti 4 × 50 metrin sekauintiviestissä lyhyen radan EM-kilpailuissa 2017. Vuonna 2021 hän ylsi mitaleille neljissä arvokilpailuissa. Toukokuussa pitkän radan EM-kilpailuissa hän saavutti kolme pronssia, joista yksi tuli henkilökohtaisesta 50 metrin rintauinnista. Heinä-elokuussa Tokion olympialaisissa hän saavutti pronssia 100 metrin rintauinnissa ja miesten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä sijoittui neljänneksi sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Marraskuussa lyhyen radan EM-kilpailuissa Martinenghi voitti kaksi kultaa, joista toisen 100 metrin rintauinnissa ja toisen miesten sekauintiviestissä, sekä saavutti yhden hopean ja yhden pronssin. Joulukuussa lyhyen radan MM-kilpailuissa hän voitti yhden viestikultamitalin sekä saavutti kaksi henkilökohtaista hopeaa ja kaksi viestipronssia.
Pitkän radan MM-kilpailuissa 2022 Martinenghi voitti kultaa 100 metrin rintauinnissa ja miesten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä saavutti hopeaa 50 metrin rintauinnissa 0,03 sekuntia yhdysvaltalaiselle Nic Finkille hävinneenä. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 50 ja 100 metrin rintauinneissa ja miesten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä hopeaa sekajoukkueiden sekauintiviestissä.
Martinenghi saavutti Melbournen lyhyen radan MM-kilpailuissa 2022 hopeaa 50 ja 100 metrin rintauinneissa sekä kultaisen, hopeisen ja pronssisen sekauintiviestimitalin. Fukuokan pitkän radan MM-kilpailuissa 2023 hän sai 100 metrin rintauinnissa hopeaa. Otopenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2023 hän saavutti kultaa 50 metrin rintauinnissa ja kahdessa sekauintiviestissä sekä hopeaa 100 metrin rintauinnissa.
Martinenghi saavutti Dohan pitkän radan MM-kilpailuissa 2024 hopeaa 50 ja 100 metrin rintauinneissa sekä pronssia miesten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 hän voitti kultaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 59,03, millä hän voitti Adam Peatyn ja Nic Finkin 0,02 sekunnilla. Hän ui myös miesten ja sekajoukkueiden sekauintiviesteissä, joissa Italia ei selviytynyt loppukilpailuun. Hän saavutti Singaporen pitkän radan MM-kilpailuissa 2025 hopeaa 100 metrin rintauinnissa.
Ljudmyla Denisova

Ljudmyla Leontijivna Denisova (; s. 6. heinäkuuta 1960 Arkangeli, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen poliitikko ja maan entinen ihmisoikeusvaltuutettu. Hänet irtisanottiin toukokuussa 2022, kun hän ei voinut osoittaa todeksi väitteitään venäläisten tekemistä ukrainalaisten raiskauksista. Ukrainalainen verkkolehti "Ukrajinska pravda" on tutkinut väitettyjä tapauksia. Verkkolehti tutki myös Denisovan tyttären Oleksandra Kvitkon toimia. Kvitko toimi hätäapupuhelinlinjan psykologina, ja tietoja raiskauksista Denisovalle tuli häneltä. Puhelinlinjan toiminnassa oli epäselvyyksiä, ja se on lakkautettu.
Denisova syntyi Venäjällä Arkangelissa. Hän valmistui vuonna 1978 Arkangelin pedagogisesta oppilaitoksesta lastentarhanopettajaksi. Vuosina 1979–1989 hän työskenteli lastentarhanopettajana sekä Arkangelin alueoikeudessa oikeussihteerinä, kanslistina ja konsulttina. Vuosina 1982–1989 hän opiskeli Leningradin valtionyliopistossa oikeustiedettä ja vuosina 1993–1995 Tavrijan yrittäjyys- ja oikeustieteellisessä instituutissa laskentatoimea. Vuosina 1990–1991 hän toimi Ukrainan Komsomolin Krimin aluekomitean oikeudellisena konsulttina. Vuosina 1993–1998 hän toimi Ukrainan eläkerahaston Krimin aluejohtajana.
Vuonna 1998 Denisova nimitettiin Krimin autonomisen tasavallan talousministeriksi, ja vuosina 1998–2001 hän toimi tasavallan valtiovarainministerinä. Vuonna 2001 hänet nimitettiin Ukrainan valtiovarainministeriön Krimin aluejohtajaksi. Vuosina 2000–2006 hän istui Krimin autonomisen tasavallan korkeimmassa neuvostossa. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa Denisova pyrki Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan Krimin 8. vaalipiiristä riippumattomana ehdokkaana, muttei tullut valituksi. Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan Julija Tymošenkon ryhmittymän listan 115. ehdokkaana. Seuraavan vuoden vaaleissa hänet valittiin saman ryhmittymän listan 71. ehdokkaana. Vaalien jälkeen hänet nimitettiin Julija Tymošenkon hallitukseen työ- ja sosiaaliministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 2010 asti.
Vuonna 2010 Denisova pyrki uudelleen Krimin alueparlamenttiin Batkivštšyna-puolueen listan kärkiehdokkaana, mutta puolue ei saavuttanut äänikynnystä. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa Denisova valittiin Verh’ovna Radaan Batkivštšynan listan 38. ehdokkaana. Helmikuussa 2014 hänet nimitettiin Arseni Jatsenjukin hallitukseen sosiaaliministeriksi. Saman vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan kansanrintaman listan 15. ehdokkaana.
Maaliskuussa 2018 Verh’ovna Rada valitsi Denisovan Verh’ovna Radan ihmisoikeusvaltuutetuksi, minkä myötä hän erosi kansanedustajan toimesta. Toukokuussa 2022 parlamentti erotti 234 äänellä Denisovan ihmisoikeusvaltuutetun virasta. Syynä erottamiselle oli Denisovan huono suoriutuminen tehtävässään: hän ei esimerkiksi osallistunut humanitääristen käytävien tai vankienvaihtojen organisointiin. Denisova itse pitää erottamistaan aiheettomana ja lainvastaisena. Huhtikuussa 2022 Iryna Venediktova kertoi, ettei Denisova ollut välittänyt syyttäjänvirastolle tietoja raiskauksista, joista tämä oli kirjoittanut sosiaalisessa mediassa.
Mervi Kantokorpi

Mervi Susanna Kantokorpi (21. syyskuuta 1958 Espoo – 21. joulukuuta 2023 Raasepori) oli suomalainen kirjallisuuskriitikko, vapaa kirjoittaja ja opettaja, koulutukseltaan filosofian lisensiaatti.
Kantokorpi kirjoitti kritiikkejä 1980-luvulta alkaen ja toimi pitkään kirjallisuudentutkijana. 2000-luvun alusta lähtien hän kirjoitti "Helsingin Sanomiin". Vuosina 1998–2009 hän oli Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon raadissa. Kantokorpi toimi myös taidehallinnossa kirjallisuustoimikunnassa vaikuttaen uudistuksiin kirjallisuusapurahojen kohdentumisessa. Kantokorpi oli myös Kalevi Jäntin palkintoraadin ja Runeberg-palkintoraadin jäsenenä. Hän valitsi vuonna 2003 kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajan. Vuonna 2010 "Helsingin Sanomien" toimittaja Esa Mäkisen tekemän verkostoanalyysin perusteella Kantokorpi oli tuolloin kirja-alan merkittävin vaikuttaja.
Kantokorvelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2020. Vuonna 2022 hän sai Nuori Voima -palkinnon.
Kantokorven puoliso oli taidemaalari Jaakko Pakkala. Kantokorpi kuoli joulukuussa 2023 Raaseporin sairaalassa pitkäaikaiseen sairauteen.
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2023

Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2023 pelattiin 16.–23. huhtikuuta 2023. A-lohko pelattiin Espanjassa, Madridissa ja B-lohko Turkissa, Istanbulissa.
A-lohkon voitti Espanja, B-lohkon Yhdistyneet arabiermiraatit.
A-lohkon turnaus.
(I) isäntä
B-lohkon turnaus.
(I) isäntä
Primitive and Aboriginal Dogs Society

Primitive and Aboriginal Dogs Society (PADS) on kansainvälinen koirajärjestö, joka on keskittynyt alkukantaisiin koiriin ja muihin alkuperäisrotuihin eri puolilta maailmaa. Sen tehtävänä on edistää niiden suojelemista ja säilyttämistä.
Rodut.
PADS jakaa rodut eri ryhmiin seuraavanlaisesti.
Alkukantaiset/Dingot/Paariakoirat.
Ryhmä A: Alkukantaiset ilman ihmistä elävät koirat
Ryhmä B: Alkuperäiset kyläkoirat
B1: Alkuperäiskoirat joita ihminen ei ole tarkoituksella muokannut
B2: Alkuperäiskoirat joita ihminen on jonkin verran tarkoituksella muokannut
Pohjoiset ja aasialaiset pystykorvat.
Ryhmä A: Aasialaiset pystykorvat
Ryhmä B: Pohjoiset pystykorvat
Venäläiset koirat.
Ryhmä A: Laikat ja pohjoisvenäläiset rodut
Ryhmä B: Vinttikoirat
Bouvines

Bouvines on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 13 kilometriä Lillen kaupungista kaakkoon.
Kunnan nähtävyyksiä on uusgoottilainen Pyhän Pietarin kirkko. Se rakennettiin vuosina 1880-1886, ja se on listattu historialliseksi muistomerkiksi vuonna 2010. Kirkossa on 21 Bouvinesin taistelua kuvaavaa suurikokoista (8 m x 3 m) lasimaalausta. Bouvinesin taistelu käytiin sunnuntaina 27. heinäkuuta 1214, ja se oli yksi ratkaisevimmista ja symbolisimmista taisteluista Ranskan historiassa. Taistelussa Kapeting-dynastian kuningas Filip II Augustus löi Englannin ja sen liittolaisten Flanderin ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan joukot.
Suorien vatsalihasten erkauma

Suorien vatsalihasten erkauma (myös diastasis recti) tarkoittaa m. rectus abdominiksen valkean jännesauman venyttymistä ja ohentumista niin, että lihasten välinen matka keskilinjassa kasvaa. Yleensä vasta yli 2 cm:n rakoa lihaspuoliskojen välillä navan kohdalla on pidetty varsinaisena erkaumana.
Erkaumaa saattavat lisätä esim. mekaaninen rasitus ja paine, raskaus (erit. viimeinen kolmannes ja monikkoraskaus), hormonaaliset muutokset, synnytys, korkea ikä, huono fyysinen kunto, lantionpohjan toimintahäiriö, raskaat nostot, painonnousu ja lannelordoosi – suurimmalla osalla synnyttäneistä erkauma palautuu viimeistään kuukausien kuluessa. Erkauma voi vaikuttaa haitallisesti keskivartalon vakauttamiseen, voimansiirtoon ja muuhun toimintaan sekä hengitykseen – erkaumaan liittyykin esim. selän tai lantionalueen kipuja.
Erkauma voidaan mitata palpoiden levossa ja lihasrutistuksessa potilaan ollessa selinmakuulla polvet koukussa. Hoitoon kuuluu fysioterapia ja leikkaushoito. Fysioterapiaan voi kuulua esim. poikittaisten vatsalihasten ja lantionpohjan lihasten harjoittaminen, tuetut vatsalihasrutistukset, keskivartalolihasten harjoittaminen, pilates, palleahengitys, monihalkoisen lihaksen harjoittaminen, kevyt aerobinen liikunta, selkärangan neutraaliasennon harjoittaminen ja asentoaistin harjoitteet sekä manuaalinen terapia. Toisaalta voimakkaita vartalon kiertoja, venytyksiä ja vatsalihasrutistuksia voidaan pyrkiä välttämään aikaisessa vaiheessa. Kirurgista kiinnitystä saatetaan harkita esimerkiksi, kun synnytyksestä on yli vuosi ja fysioterapialla ei olla saatu riittävää hoitovastetta.
Pavlo Tutšapskyi

Pavlo Tutšapskyi, , (15. tammikuuta 1869 Besidka, Taraštšan piiri, Kiovan kuvernementti – 4. heinäkuuta 1922 Kiova) oli ukrainalainen poliitikko.
Tutšapskyi kävi Galaganin kimnaasin ja korkeampia oppilaitoksia Kiovassa. Hän oli Myh'ailo Drahomanovin kannattaja ja keskeisiä Venäjän sosialidemokraattisen työväenpuolueen perustajia. Hän oli sen ensimmäisessä kongressissa 1898 delegaattina ja edusti Kiovan työväenluokan vapautuksen puolesta taistelevaa liittoa. Hän oli 1904 Spilkan (Ukrainan sosialidemokraattinen liitto) aktivisti ja ideologi ja ajoi Ukrainan autonomiaa. Hän oli 1905 Lvivissä ilmestyneen kuukausijulkaisun "Pravdan" päätoimittaja. Hän erosi bolsevikeista 1910, alkoi työskennellä venäläisten mensevikkien kanssa ja jatkoi Ukrainan itsenäisyystaistelun (1917–1920) aikana. Hän työskenteli 1921–1922 kirjastonhoitajana Kiovassa Ukrainan tiedeakatemian kirjastossa. Hän kirjoitti Drahomanovista artikkeleita "Ukrajinaan" (1926, no. 2–3) ja nimimerkillä E. S. Taras Ševtšenkon ihanteista ja Ukrainan todellisuudesta kirjasen, joka alun perin ilmestyi "Narod"-nimisessä julkaisussa. Hänen muistelmansa ilmestyivät 1923.
Anders Fogh Rasmussenin I hallitus

Anders Fogh Rasmussenin I hallitus oli Tanskan hallitus vuosina 2001–2005. Siihen kuuluivat Venstre ja Konservatiivinen kansanpuolue.
Ministerit.
Pääministeri
Talousministeri
Ulkoministeri
Valtiovarainministeri
Sisä- ja terveysministeri
Oikeusministeri
Puolustusministeri
Kulttuuriministeri
Veroministeri
Ympäristöministeri
Liikenneministeri
Perhe- ja kuluttajaministeri
Elinkeino-, maatalous- ja kalastusministeri
Työministeri
Tiede-, teknologia- ja innovaatioministeri
Opetusministeri
Kirkkoministeri
Sosiaali- ja tasa-arvoministeri
Pakolais-, maahanmuutto- ja integraatioministeri
Pohjoismaaministeri
Svend Aage Jensby

Svend Aage Jensby (s. 10. syyskuuta 1940 Aarhus) on tanskalainen Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1990–2005 ja toiminut Tanskan puolustusministerinä vuosina 2001–2004.
SkiRun Challenge Vuokatti

SkiRun Challenge Vuokatti (vuoteen 2024 asti nimellä Vuokatin Aateli Race) on vuosittain Vuokatissa, Sotkamossa järjestettävä rullahiihtoa ja maastojuoksua sisältävä hiihtäjien kesäkilpailu. Kilpailun järjestää Vuokatti Ski Team. 
Kilpailu on kolmiosainen ja kaksipäiväinen. Kilpailun ensimmäinen osuus on ylämäkeen hiihdettävä ”Vaaran maili” -prologi. Toisena kilpailupäivänä käydään maastojuoksukilpailu ja kilpailun päättävään rullahiihto-osuuteen lähdetään takaa-ajona kahden ensimmäisen osuuden yhteisaikojen perusteella. 
Kilpailu on järjestetty vuodesta 2005 alkaen. Kilpailun alkuperäinen nimi oli peräisin matkailuyritys Vuokatin Aatelilta. Kilpailun historian menestyneimmät urheilijat ovat Iivo Niskanen ja Aino-Kaisa Saarinen.
Tonavan–Mustanmeren kanava

Tonavan-Mustanmeren kanava () on kanava Romaniassa, joka yhdistää Tonavan Mustaanmereen. Se lähteen Cernavodăsta Tonavan varrelta ja kulkee kahtena haarana Constanțaan ja Năvodariin Mustanmeren rannikolle. Kanava on osa yhtenäistä vesireittiä, joka yhdistää Mustanmeren Pohjanmereen Reinin-Mainin-Tonavan kanavan kautta.
Historiaa.
Ajatus kanavayhteydestä Tonavan ja Mustanmeren välillä on vanha. Ensimmäiset suunnitelmat sen rakentamiseksi tehtiin 1830-luvulla, ja pitkin 1800-lukua ja 1900-luvun alussa kanavaprojektia yritettiin saada käyntiin useita kertoja, mutta sodat ja poliittiset muutokset estivät alkuun pääsemisen. Ensimmäinen todellinen yritys sen rakentamiseksi tehtiin vasta 1949–53. Maata hallinnut kommunistinen Romanian työväenpuolue käytti rakennusprojektia poliittisten vastustajiensa eliminointiin ja kanavatyömaalla työskenteli viidestä kahteenkymmeneen tuhatta, enimmäkseen poliittista vankia. Heidän kokonaismääräänsä ei tiedetä; kuolleita uskotaan olleen useita tuhansia. Projekti ei koskaan valmistunut, koska se ylitti käytettävissä olevat resurssit; syy epäonnistumisesta vieritettiin "sabotöörien ja salaliittolaisten" niskaan näytösoikeudenkäynneissä.
Kommunistidiktaattori Nicolae Ceaușescun käskystä kanavan rakentaminen aloitettiin uudelleen kesällä 1973. Virallisessa propagandassa, jossa 1950-luvun epäonnistunutta kanavaprojektia ei enää mainittu, kanavaa kutsuttiin "siniseksi valtatieksi". Kanavan eteläinen haara Constanțan satamaan valmistui toukokuussa 1984 ja pohjoinen haara avattiin lokakuussa 1987.
Kanava.
Koska Tonavan suiston kolmesta päähaarasta yksikään ei ole kovin purjehduskelpoinen ja Tonavan loppuosan pohjoispuoli kuului Neuvostoliittoon, olivat nämä matkan Mustallemerelle lyhentämisen ohella kanavan rakentamisen kannustimina.
Kanavan päähaara lyhentää purjehdusmatkaa Constanțasta Cernavodăan noin 400 km. Se on 64,4 km pitkä, sen leveys on 90-150 m ja syvyys 7 m. Pohjoisen haaran pituus on 31,2 km, leveys 50-75 m ja syvyys 5,5 km. Kanava kulkee Medigian ja Murfatlarin kaupunkien läpi, joista on kehittynyt satamia. Kanavassa on neljät sulut, Cernavodassa, Agigeassa, Ovidiussa ja Navodarissa. 
Rakennustöissä käytettiin 5 milj. m3 betonia, ja siirrettiin 381 milj. m3 maata. Rakennustyöt kestivät yli yhdeksän vuotta.
Gydanlahti

Gydanlahti ( tai ) on Karanmeren lahti Venäjän Jamalin Nenetsiassa Gydan niemimaan pohjoisrannalla. Lahti on noin 200 kilometriä pitkä ja sen suurin leveys on 62 kilometriä. Vuorovesivaihtelun suuruus noin 1 metri. Lahti on suurimman osan vuodesta jään peitossa. 
Lahti on melko matala, tyypillinen syvyys 5-8 metriä. Lahti on muodostunut tasangosta joka jäi meren alle merenpinnan noustua. 
Gydalahteen laskevia jokia ovat muun muassa Juribeijoki ja Gydajoki. Gydan kylä sijaitsee lahden pohjukassa Gydajoen suulla.
Lahden rannat ovat matalia, sammalen, jäkälän ja tundrapensaikon peittämää.
Belyi (saari)

Belyi () on Karanmeren saari Venäjän Jamalin Nenetsian pohjoisosassa, Jamalin niemimaan pohjoispuolella. Malyginin salmi erottaa saaren Jamalin niemimaasta. Saaren pinta-ala on noin 1 900 neliökilometriä. Maasto on tasaista, tundrakasvillisuuden peittämää, korkeus enimmillään 24 metriä merenpinnan yläpuolelle, laskeutuu loivasti etelään. Monia järviä.
Saarella toimii arktinen säähavaintoasema.
&lt;br clear=left&gt;
Jeniseinlahti

Jeniseinlahti () on Karanmeren lahti Venäjän Krasnojarskin aluepiirin luoteisosassa, Jenisein suun edustalla, Gydanin niemimaan ja Taimyrin niemimaan välissä. Lahti on noin 225 kilometriä pitkä ja suuosastaan noin 150 kilometriä leveä. Syvyys 6-20 metriä. Suurimman osan vuodesta lahti on jään peitossa, jäästä vapaana noin 3 kuukautta. Vuorovesi suurimmillaan 0,4 metriä. 
Perinteisiä elinkeinoja ovat kalastus (mm. nelma, omulsiika), valaan- (maitovalas) ja hylkeenpyynti. 
Jeniseinlahden suulla, itärannalla sijaitsee Diksonin taajama satamineen, sen länsipuolella samannimisellä saarella toimii hydrometeorologinen asema. Lahden kautta kulkevilla Koillisväylän laivakuljetuksilla huolletaan Jenisein alajuoksun paikkakuntia kuten Dudinkaa ja Igarkaa. 
Jeniseinlahden itärannalle on 2020-luvulla alettu rakentaa kahta raaka-aineiden vientisatamaa (Vostok Oil -hankkeen Buhta Severin öljysatamaa ja lähistölle hiilisatamaa).
Hatanganlahti

Hatanganlahti () on Laptevinmeren lahti Venäjän Krasnojarskin aluepiirin koillisosassa, Taimyrin niemimaan kaakkoispuolella.
Lahti on noin 220 kilometriä pitkä ja leveimmillään 54 kilometriä leveä, suurin syvyys 29 metriä. Vuorovesi vaihtelee puolen vuorokauden rytmissä, enimmillään sen suuruus on 1,4 metriä. Jää peittää lahtea suurimman osan vuodesta.
Lahden suulla sijaitseva Bolšoi Begitšev -saari () muodostaa kaksi salmea: noin 13 kilometriä leveään pohjoisen ja 8 kilometriä leveään itäisen salmen. Hatangajoki laskee lahden pohjukkaan (etelälounaassa).
Lahden rannat ovat jyrkkiä, korkeita, lämpötilavaihtelujen rapauttamia.
Lahden kautta kulkee Koillisväylän huoltoyhteys ja laivareitti Hatangan taajamaan.
&lt;br clear=left&gt;
Tiksinlahti

Tiksinlahti () on Laptevinmeren lahti Venäjän Sahan tasavallan pohjoisrannalla sijaitsevan Buor-Hajan lahden luoteisosassa, Lenajoen suun itäpuolella. Lahden pituus on 21 kilometriä ja leveys suuaukolla 17 kilometriä. Vuoroveden vaihtelu puolen vuorokauden rytmissä, suuruudeltaan 0,3 m. Voimakas tuuli voi aiheuttaa lahden vedenkorkeuteen 1,2 metrin vaihtelun: voimakas pohjois- tai itätuuli nostaa ja etelä- tai länsituuli laskee merenpintaa. 
Lahden pohjoisrannikolla on irtonaista kiveä ja ikijäätä.
Tiksinlahden länsirannalla, Tiksin kaupunkimaisen taajaman rannalla on Tiksin satama. Se on tärkeä Lenajoen jokiliikennettä ja Koillisväylä valtameriliikennettä yhdistävä rahdin kauttakulkusatama. Lahti on jäässä pääosan vuodesta – lokakuusta heinäkuulle. Laivaliikenne pääsee satamaan ilman jäänmurtajien avustusta noin 60 päivän ajan heinäkuun lopun ja syyskuun lopun välillä. Jäänmurtajien avustuksella navigointi on mahdollista 2–3 kuukautta sulaa kautta aiemmin ja sen jälkeen pidempään.
Vermontin yleiskokous

 
Vermontin yleiskokous () on Vermontin osavaltion kaksikamarinen lainsäädäntöelin. Se muodostuu edustajainhuoneesta ja senaatista. Edustajainhuoneessa on 150 edustajaa ja senaatissa 30 senaattoria. Edustajien ja senaattorien toimikauden pituus on kaksi vuotta kerrallaan. Toimikausien määrää ei ole rajoitettu.
Yleiskokous kokoontuu Vermont State Housessa, Montpelierissä. Yhdysvaltain demokraattisella puolueella on enemmistö sen molemmissa kamareissa.
Tuuli Anikari

Tuuli Anikari (s. 3. lokakuuta 1973, Helsinki) on suomalainen näyttelijä (FIA), ääninäyttelijä ja laulaja. Hän on työskennellyt kiinnityksellä Mikkelin Teatterissa sekä freelancerina. Koulutukseltaan Anikari on Teatteri-ilmaisun ohjaaja. Lisäksi hänellä on Media-assistentin ammattitutkinto.
Teatteri.
Tärkeimpiä teatterirooleja:
Muissa teatteriproduktioissa:
Sup-lautailu

Sup-lautailu (lyhenne sanoista "standup paddleboarding") eli suppailu on Havaijilta peräisin oleva melontalaji, jota harrastetaan laudan päällä seisten; aloittelija voi tosin meloa myös polvillaan. Laudan liike muodostetaan yhdellä airolla melomalla.
Ghazipur

Ghazipur on kaupunki Intian Uttar Pradeshin osavaltion kaakkoisosassa Gangesin varrella. Sen asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 110 587.
Maantiede.
Ghazipur sijaitsee Intian Uttar Pradeshin osavaltion kaakkoisosassa Gangesin varrella lähellä Biharin osavaltion rajaa. Hindujen pyhä kaupunki Varanasi sijaitsee Ghazipurista noin 65 kilometriä lounaaseen. Ympäröivä seutu on gangesin alluviaalitasankoa, jolla tulvat ovat yleisiä.
Historia.
Ghazipurin alueella on kaupunkia pidempi historia, mutta varsinaisesti se perustettiin vasta 1300-luvulla. Hindulaisessa perinteessä perustaminen liitetään "radža" Gadhiin, mutta tämä tarina on hyvin suurella toddennäköisyydellä väärin. Ghazipur on tiettävästi islamilainen nimi. Aikalaislähteiden tulkintojen perusteella Delhin sulttaani Muhammad bin Tughluqin sotapäällikkö Masud voitti paikalla kapinoineen hindupäällikön vuonna 1330 ja sai lahjaksi maata sulttaanilta. Hän sai myös arvonimen ghazi, josta kaupungin nimi johdettiin.
Delhin sulttaanikunta romahti Panipatin taistelun jälkeen vuonna 1526 ja alkoi Suurmogulien valtakausi. Babur valtasi Ghazipurin sotaretkellään Pohjois- ja Itä-Intiaan. Hänen poikansa Humayun menetti sen kuitenkin Šer Šah Surille. Mogulit valtasivat kaupungin takaisin vasta vuonna 1569. Myöhemmin kaupunki oli mogulien alaisen Awadhin "nawabin" alaisuudessa. Hänen alaiseenaan toimi puolestaan paikallinen Abd
Allah Khan, joka rakennutti useita nykypäiviin saakka säilyneitä rakennuksia, kuten niin sanotun 40. pylvään salin, jonne hänet haudattiin.
Britit valtasivat Ghazipourin vuonna 1781. Brittikauden maamerkki on esimerkiksi kenraali Charles Cornwallisin hauta. Cornwallis kuoli Ghazipurissa vuonna 1805. Brittikausi oli pitkään hyvin rauhallista aikaa, mutta tämä päättyi aluetta hävittäneeseen sepoy-kapinaan vuonna 1857. Muuten 1800-luvulla Ghazipur tunnettiin oopiumin tuotannon keskuksena.
Väestö.
Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Ghazipurin asukasluku oli 110 587. Suuremman metropolialueen asukasluku oli 121 020. Kaupungin asukkaista 72,33 % oli hinduja ja 26,77 % muslimeja.
Johan Turdin

Johan Turdin (6. tammikuuta 1778 Uusikaarlepyy – 26. lokakuuta 1834 Uusikaarlepyy) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja laivanvarustaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Turdinin vanhemmat olivat kauppias, raatimies Johan Turdin vanhempi ja Katarina Juthe ja puoliso 1800–1830 kauppiaan leski Anna Sofia Backman, Catharina Sofia Topeliuksen äiti. Turdinin ja Backmanin tytär Augusta Johanna (1809–1871) oli vapaaherra, kenraalimajuri Carl Rosenkampffin puoliso. Turdin oli ensin kirjanpitäjä kauppias Samuel Calamniuksen liikkeessä Uudessakaarlepyyssä ja vuodesta 1800 siellä kaupungin huomattavimpiin kuuluneen kauppahuoneen omistaja ja menestynyt laivanvarustaja. Hän oli myös pikitehtaan osakas ja laivatelakan omistaja ja toimi Uudenkaarlepyyn raatimiehenä. Kauppaneuvoksen arvonimen Turdin sai 1825.
Serhi Pylypenko

Serhi Pylypenko (22. heinäkuuta 1891 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 3. maaliskuuta 1934) oli ukrainalainen kirjailija ja toimittaja ja 1920-luvulla ukrainalaisen kulttuurin renessanssin johtohahmoja.
Pylypenko toimi Ukrainan sosialistivallankumouksellisessa puolueessa 1917–18 ja liittyi sitten Ukrainan kommunistiseen puolueeseen. 1920-luvun alussa hän toimitti joitakin sanomalehtiä esimerkiksi "Seljanska pravdaa". Hän julkaisi muutamia novellikokoelmia. Kirjoittaminen oli toissijaista sen työn rinnalla, jota hän teki kirjallisissa ja tieteellisissä järjestöissä. Hän perusti Pluhin ja toimitti sen julkaisuja. Hän osallistui Ukrainan 1925–1928 käytyyn kirjalliseen keskusteluun, jossa hänen vastapuolenaan oli Mykola H’vylovyi. Hän oli Harkovan Taras Ševtšenkon tieteellisen tutkimuslaitoksen johtaja 1926–1933 ja oli Knyhospilka-kustantamon johtokunnan jäsen ja Ukrainan valtion kustannusliikkeen johtokunnan jäsen.
Pylypenko pidätettiin 1933 syytettynä kuulumisesta vastavallankumoukselliseen ukrainalaiseen järjestöön, ja NKVD:n tribunaali tuomitsi hänet ammuttavaksi. Sotilastribunaali ei vuonna 1957 löytänyt perusteita pidätykselle, ja hänen maineensa puhdistettiin suojasään aikana.
Pylypenkon muistoksi perustettiin 1996 Harkovaan Valtion kaupunkisuunnittelun akatemiaan museo. Museo on omistettu myös hänen puolisolleen Tetjana Kardynalovskalle ja hänen tyttärilleen Assya Humeskylle ja runoilija, kuvanveistäjä Mirtala Pylypenkolle. Museon avajaisissa kirjallisuusmuseon edustaja käsitteli puheessaan Pylypenkon ja Mykola H’vylovyin erimielisyyksiä, joiden hän ei katsonut johtuvan niinkään erilaisista näkemyksistä kirjallisuuden tehtävästä vaan näkemyksestä siitä, millä tavoin kirjallisuuden tulisi toteuttaa tehtäväänsä.
Pylypenko puoliso oli tulkki, kielenopettaja ja kirjailija Tetjana Kardynalovska (1899–1993), jonka isä oli venäläinen tykistökenraali Myhailo Kardynalovski. Hän asui ”kansanvihollisen” puolisona Ukrainassa kunnes hänet 1943 karkotettiin Itävaltaan. Hän pakeni pakkotyöleiriltä, asui Italiassa ja Britanniassa ja sodan päätyttyä muutti Yhdysvaltoihin. Hän kirjoitti muistelmat "Nevidstupne mynule".
Timofei Tichanoff

Timofei Tichanoff (1787 – 18. tammikuuta 1833) oli Viipuriin asettautunut venäläissyntyinen kauppias, yrittäjä ja laivanvarustaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Timofei Tichanoffin puoliso oli Paraskovia Tichanoff. Kauppaneuvos Michail Tichanoff oli heidän poikansa. Timofei Tichanoff liittyi Viipurin venäläiseen kauppiaskuntaan 1818 ja toimi aluksi rihkamakauppiaana Neitsytniemellä. Hän oli sitten kauppias Peter Tschusoff &amp; Nikiforoff -yhtiössä vuoteen 1825, kauppahuone Timofei Tichanoff ja Kumppanin johtaja, lukuisten sahojen osakas ja omistaja sekä laivanvarustaja. Kyhjönkosken rautaruukin omistaja Vieremällä Tichanoff oli vuoteen 1828. Hän oli Viipurin läänin työ- ja ojennuslaitoksen johtokunnan jäsen vuodesta1830. Kauppaneuvoksen arvonimen Tichanoff sai 1826 ja kultamitalin hyödyllisyydestä 1825.
Juovakiekkorausku

Juovakiekkorausku ("Trygonoptera ovalis") on kiekkorauskuihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Intian valtamerestä.
Koko ja ulkonäkö.
Juovakiekkorausku voi kasvaa suurimmillaan 60–61cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on soikea, litteä ja pitkäpyrstöinen. Pyrstöevä on keihäsmäinen ja pyrstönvarressa on myrkkypiikki. Kala on väriltään selästään tumman harmaa tai ruskehtava ja silmien ympärillä ja keskellä ruumista on mustia juovia. Vatsa on vaalea mustin kuvioin.
Levinneisyys ja elintavat.
Juovakiekkorauskua tavataan vain Länsi-Australian rannikolta. Laji liikkuu riuttojen läheisyydessä hiekkapohjaisilla alueilla, joilla voi kasvaa meriheinää. Se kaivautuu usein pohjaan. Juovakiekkorausku on vivipaarinen ja kerrallaan syntyy yksi tai kaksi poikasta.
Tufanjärvi

Tufanjärvi () on Azerbaidžanin korkeimmalla sijaitseva vuoristojärvi. Järvi sijaitsee 3 277 metrin korkeudella merenpinnasta. Sen pinta-ala on vain 0,01 neliökilometriä ja vesitilavuus 0,11 miljoonaa kuutiometriä. Järvi sijaitsee Qəbələn piirikunnan pohjoisosissa.
Zbigniew Rau

Zbigniew Włodzimierz Rau (s. 3. helmikuuta 1955 Łódź, Puola) on Puolan ulkoministeri. Hän edustaa Laki ja oikeus -puoluetta. Hän on suorittanut Łódźin yliopistossa oikeustieteen ja hallinnon tutkinnon.
Zau vieraili Suomessa 1. heinäkuuta 2022.
Pont-à-Marcq

Pont-à-Marcq on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 16 kilometriä Lillen kaupungista kaakkoon.
Kunta sijaitsee Lillen ja Douain kaupunkien välisen tien puolivälissä, ja on ollut täten strategisesti tärkeällä paikalla. Vuonna 1304 se konkretisoitui Lilleen johtavalla tiellä Mons-en-Pévèlen taistelun aikana. Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuosina 1792–1793 Lilleä piirittäneet itävaltalaisjoukot leiriytyivät Pont-à-Marcqiin ja tekivät siellä lukuisia teloituksia. Tuolloin kirkko toimi varuskuntana ja se kärsi suuria vahinkoja. Uusi kirkko rakennettiin vuonna 1842. Toisen maailmansodan aikana syyskuussa 1944 vetäytyvät saksalaisjoukot asettivat kaupunkiin puolustuslinjan jossa oli panssarivaunuja ja 135 tykkiä, ja jotka antautuivat vasta kovien taistelujen jälkeen.
Bakans

Bakans tai Bakānu ezers on Latviassa Madonan kunnassa lähellä Dzelzavan ja Janunbakanin kyliä sijaitseva järvi.
Menetelmällinen kirjallisuus

Menetelmällinen kirjallisuus eli proseduraalinen kirjallisuus on kirjallisuutta, jonka tuottamisessa noudatetaan ennalta asetettua proseduuria eli toiminnan tapaa, ohjetta tai menetelmää.
Kirjoitusprosessin kannalta proseduraalisuus jakaantuu menetelmiin, jotka koskevat tekijän ja tekstin suhdetta (lähdetekstien kokoaminen ja käsittely; uuden tekstin kirjoittaminen), menetelmiin, jotka koskevat tekstin toimintaperiaatteita ja mediaalisuutta, ja menetelmiin, jotka koskevat tekstin ja lukijan suhdetta. Oulipo, "Mahdollisen kirjallisuuden työpaja", on kansainvälinen kirjoittajien ja tutkijoiden ryhmä, joka on koonnut tietoa kirjoittamisen proseduureista ja kehittänyt niitä vuodesta 1960.
Menetelmällistä kirjallisuutta on esimerkiksi Laura Lindstedin ja Sinikka Vuolan teos "101 tapaa tappaa aviomies" (Siltala, 2022).
Alalaji on menetelmällinen runous eli proseduraalinen runous, joka on runouden laji, jossa runon luomisen lähtökohtana on jokin menetelmä. Menetelmää noudattamalla pyritään ohjaamaan runon muotoa, sisältöä tai muita piirteitä.
Menetelmällisen runouden lähtökohtana on esimerkiksi Oulipon parissa kehiteltyjä periaatteita, joissa runoa edeltää aina jokin pakote tai rajoite, ehto tai ehtojen joukko, jonka noudattaminen kirjoitusprosessin aikana ohjaa runon piirteitä. Menetelmällisessä runoudessa lopputulos painottuu enemmän kuin käsitteellisessä runoudessa. Menetelmät vaihtelevat ankarasti noudatettavista vapaammin sovellettavissa oleviin, monimutkaisista yksinkertaisiin. Menetelmiä voidaan hyödyntää kokoelman laajuisesti, runokohtaisesti tai runojen sisällä olevina yksittäisinä kohtina.
Herľany

Herľany (, ) on Slovakiassa Košicen alueella sijaitseva kunta ja kunnan keskustaajamana toimiva kylä. Kylä on tunnettu Herľanyn geysiriksi kutsutusta kylmän veden geysiristä, joka on alueen keskeinen nähtävyys.
Herľanyn geysir on ainoa Slovakiassa sijaitseva kylmän veden luonnonsuihkulähde. Se purkautuu jaksottain 24-32 tunnin välein. Purkaus kestää noin 25 minuuttia kerrallaan. Korkeimmillaan vesi nousee 10-15 metrin korkeuteen.
Palmutjärvi

Palmutjärvi on 19 hehtaarin kokoinen järvi Varsinais-Suomen maakunnassa Salon kaupungin Kiikalassa. Järvi sijaitsee Omenojärven pohjoispuolella Peltolan kylässä.
Palmutjärvi on linnustollisesti ja maisemallisesti arvokas järvi. Sen rannat ovat pusikoituneet ja ruovittuneet ja järven luoteisranta on miltei umpeenkasvanut puustoinen tulva-alue. Palmutjärven ympärille on jätetty suojavyöhyke, jota ei viljellä, jotta ravinteet eivät rehevöittäisi järveä.
Njonoksa

Njonoksa () on kylä Venäjän Arkangelin alueella. Kylä sijaitsee noin 40 kilometriä Severodvinskistä länteen. Noin kaksi kilometriä Vienanmeren eteläpuolella sijaitsevaan kylään on maantieyhteys. Rautatieasema sijaitsee noin 2 kilometriä koilliseen. Perinteisellä pomorialueella sijaitsevassa kylässä kylämuseo ja suolamuseo. Kylä kuuluu Severodvinskin kaupunkipiirin alaisuuteen. Njonoksan kylässä asuu noin 500 ihmistä. 
Venäjän laivaston koeampuma-alue ja sen uutisoituja onnettomuuksia.
Njonoksan kylä on tullut tunnetuksi sen pohjoispuolella ja Sopkan sotilaskylän () naapurina toimivan Venäjän laivaston koeampuma-alueen vuoksi. Ampuma-alueella tapahtui esimerkiksi joulukuussa 2015 onnettomuus, jossa risteilyohjuksen laukaisun epäonnistuttua ohjus iskeytyi asuinkäytössä olleeseen kerrostaloon rikkoen sen katon ja vaurioittaen neljää huoneistoa. Samalla radioaktiivista ainesta pääsi leviämään. Myös elokuussa 2019 uutisoitiin vakavasta onnettomuudesta koeampuma-alueella. Tuolloin viisi ihmistä kuoli ja kolme loukkaantui. Njonoksan kylän asukkaille annettiin evakuointikehoitus. Tällä kertaa ilmavirtaus kuljetti radioaktiivista säteilyä myös Severodvinskiin, jossa säteilytasot nousivat hetkellisesti noin 20-kertaiseksi normaalitasoon nähden. Onnettomuuden syyksi kerrottiin ydinisotooppia hyödyntävän risteilyohjuksen (arvioiden mukaan 9M730 Burevestnik, NATO-koodi SSC-X-9 Skyfall) moottorin räjähdys.
Estynyt persoonallisuus

Estynyt persoonallisuushäiriö on mielenterveyshäiriö, joka kuuluu persoonallisuushäiriöiden C-ryhmään. Kyseiselle persoonallisuushäiriölle on ominaista liiallinen sosiaalinen ahdistuneisuus ja estyneisyys, läheisyyden muodostamisen pelko, vakavat riittämättömyyden ja alemmuuden tunteet sekä pelättyjen ärsykkeiden välttäminen sopeutumattomana selviytymismenetelmänä.
Trident Wolf Eclipse

Trident Wolf Eclipse on Watainin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 5. tammikuuta 2018.
Saapunki (järvi)

Saapunki (myös Saapunkijärvi) on osin kulttuurimaiseman reunustama ylänköjärvi Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 205 kilometriä koilliseen. Saapunki sijaitsee aivan Kuusamon lentoaseman pohjoispuolella.
Maantiede.
Saapungin pituus lännestä itään on 5,6 kilometriä. Järven keskiosan leveys on noin kilometrin, järvi kapenee kohti luodetta, jossa sijaitsee Aksolahti. Keskiosasta työntyy itään noin kolme kilometriä pitkä, itää kohden kaventuva Pitkäperä, jota erottaa muusta järvestä Päiväniemi ja Tuhkaniemi. Valtaosin matalan Saapungin syvimmät alueet, noin 10–12 metriä, sijaitsevat Pitkäperässä.
Saapungin saariluku on kaksi. Saaret ovat yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Kuusamon keskustaajama sijaitsee Saapungin eteläpuolella. Saapungin pohjoisrannalla sijaitsee Saapungin kylä. Saapunkiin on läheisessä yhteydessä Likolampi (74.083.1.006), jota erottaa Saapungista Päiväniemi ja noin puoli kilometriä pitkä Likoniemi. Saapungin länsipuolitse kulkee yhdystie 8690.
Saapunkiin virtaa vettä läheisiltä suoalueilta (Pöppösuo, Koserosuo, Järvenpäänsuo). Aksolahden rannalta alkaa länteen virtaava Saapunginjoki, joka laskee runsaan kilometrin päässä sijaitsevaan Tatangin (256,8 metriä mpy) Syvälampeen. Virran kulkusuunta vaihtuu. Se jatkuu Syvälammelta erittäinen mutkaisena Tatanginjokena kaakkoon ja päätyy Kolvangin (256,2 metriä mpy) pohjoisrannalle. Kolvanki sijaitsee Saapungin eteläpuolella. Kuusamon lentoasema on rakennettu järvien väliselle noin kilometrin leveälle kannakselle.
Saapungin vesitilavuus on 9 223 000 kuutiometriä.
Saapunki (74.083.1.001) kuuluu Saapungin valuma-alueeseen (74.083), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vienan Kemin päävesistössä (74). Toinen jakovaihe on Kolvangin valuma-alue (74.08). Saapungin valuma-alueella on yhdeksän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Saapunki on laajin. Toiseksi laajin on Iso Korppilampi, jota seuraa Soilu.
Before and After Science

Before and After Science on Brian Enon joulukuussa 1977 julkaisema studioalbumi. Se on Enon viimeinen albumi 70-luvulla, joka sisältä laulua.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Kokoonpano.
Lähde
Kolvanki

Kolvanki on suurelta osin kulttuurimaiseman reunustama ylänköjärvi Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 204 kilometriä koilliseen. Kolvanki sijaitsee välittömästi Kuusamon lentoaseman eteläpuolella.
Maantiede.
Kolvanki muodostuu noin 2,1 kilometriä pitkästä ja noin kilometrin levyisestä matalasta ja saarettomasta järvenselästä. Noin kaksi kolmasosaa Kolvangista on vähintään kaksi metriä ja enintään neljä metriä syvä. Vain puolisen hehtaaria järvestä on vähintään kuusi metriä syvä.
Kuusamon lentoaseman alue hallitsee Kolvangin pohjoista ja itäistä ranta-aluetta. Etelärannalla on peltomaata. Kolvanki sijaitsee Kuusamon keskustaajaman koilliskulmalla, ja taajama-asutus ulottuu järven rantojen tuntumaan.
Kolvankiin laskee Tatanginjoki luoteesta. Kolvanki laskee järven länsikolkasta alkavaa Kolvanginjokea etelään Kuusamojärveen (253,0 metriä mpy).
Kolvangin vesitilavuus on 3 819 000 kuutiometriä.
Kolvanki (74.081.1.001) kuuluu Kolvangin lähialueeseen (74.081), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vienan Kemin päävesistössä (74). Toinen jakovaihe on Kolvangin valuma-alue (74.08). Kolvangin lähialueella on yhdeksäntoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kolvanki on laajin. Toiseksi laajin on Tatanki-Nissinlampi, jota seuraa Petäjälampi.
Vaasan kaupunkiseurakunta

Vaasan kaupunkiseurakunta oli vuosina 1867–1927 toiminut Vaasan evankelis-luterilainen seurakunta. Alkujaan seurakunta oli osa Mustasaaren seurakuntaa, jonka kirkkoherra oli myös Vaasan kaupunkiseurakunnan kirkkoherra. Kaupunkiseurakunta jaettiin vuonna 1927 kielellisin perustein suomalaiseen ja ruotsalaiseen seurakuntaan.
Historia.
Vaasan kaupunki muodostettiin Mustasaaren seurakunnan alueelle vuonna 1606. Kaupunki sekä emäseurakunta muodostivat yhden kirkkoherrakunnan, jota kutsuttiin Vaasa ja Mustasaari-nimellä. Vuonna 1651 Vaasaan yhdistettiin useita maatiloja sekä Mustasaaren että Isonkyrön ja Vähänkyrön seurakunnista.
Vaasa päätettin siirtää nykyiselle paikalleen vuonna 1855 ja emäseurakunta siitä tuli vuonna 1867. Kaupunkiseurakunta toimi aina vuoteen 1927 asti, jolloin se päätettiin jakaa kielellisellä perusteella suomalaiseen ja ruotsalaiseen seurakuntaan. Seurakunnat säilyttivät kuitenkin yhteiset kirkot, taloudenhoidon sekä arkiston.
Papisto.
Vaasan ja Mustasaaren seurakunta.
Seuraavat henkilöt toimivat Vaasan ja Mustasaaren yhteisen seurakunnan kirkkoherroina:
Vaasan kaupunkiseurakunta.
Seuraavat henkilöt toimivat Vaasan kaupunkiseurakunnan kirkkoherroina:
Federico Axat

Federico Axat (s. 1975 Buenos Aires) on argentiinalainen jännityskirjailija. Hänen tuotantoonsa kuuluu psykologisia trillereitä. Hän on ammatiltaan myös insinööri.
Axatin kolmas romaani, "Viimeinen mahdollisuus" ("La última salida", 2016) nousi kansainväliseksi menestysteokseksi, ja sen käännösoikeudet myyntiin kymmeniin maihin. Kirjan tapahtumat sijoittuvat Yhdysvaltoihin, jossa Axat asui jonkin aikaa ennen palaamistaan Argentiinaan.
(No Pussyfooting)

(No Pussyfooting) on Robert Frippin ja Brian Enon marraskuussa 1973 julkaisema albumi. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat kirjoittaneet Brian Eno ja Robert Fripp
A-puoli
B-puoli
Kokoonpano.
Lähde
Top51

Top51 on Bauer Media Oy:n omistama suomalainen kaupallinen radiokanava, joka aloitti lähetykset 1. heinäkuuta 2022 korvaten Ysärin, joka siirtyi nettiradioksi RadioPlay-suoratoistopalveluun.
Buor-Hajan lahti

Buor-Hajan lahti () on Laptevinmeren lahti Venäjän Sahan tasavallan pohjoisrannalla, Lenajoen deltan kaakkoispuolella. Merialue on 120 kilometriä pitkä ja pohjoisosastaan 110 kilometriä leveä. Sen suurin syvyys on 18 metriä. Suolapitoisuus noin 5 %. Enimmän osan vuodesta jään peitossa, kesällä pintavesi lämpenee 7–9 °C:een. Vuorovesi vaihtee puolen vuorokauden rytmissä, suuruus 0,3 metriä. 
Buor-Hajan lahden luoteisosassa sijaitsevan Tiksinlahden rannalla on Koillisväylän satamapaikkakuntiin kuuluva Tiksin taajama (Tiksin satama).
Merialue on nimetty sitä itäpuolelta rajaavan Buor-Hajan niemen () mukaan. Buor-Haja tarkoittaa jakuutin kielessä 'maatunutta vuorta'. Niemenkärki antoi nimen koko niemelle ja edelleen lahdelle. Merenlahtea on kutsuttu 1600-1900-luvuilla useilla muillakin nimillä, esimerkiksi Lenanlahdeksi ().