Fredrik IV

Fredrik IV (tansk. Frederik 4.); (11. lokakuuta 1671 Kööpenhaminan linna, Kööpenhamina – 12. lokakuuta 1730 Odense, Tanskan kuningaskunta) oli Tanskan ja Norjan kuningas vuosina 1699–1730.
Suku ja koulutus.
Frederikin vanhemmat olivat Kristian V ja Charlotte Amalie af Hesse-Kassel (1650–1714). Hän oli vanhin kahdeksasta lapsesta, joista aikuisikään eläneet neljä veljeä ja sisar pysyivät naimattomina eikä heillä ollut jälkeläisiä. Hänellä oli lisäksi kuusi aviotonta sisaruspuolta, joista kaksi velipuolta etenivät korkeisiin valtion- ja armeijan virkoihin. Kruunprinssi Frederikin koulutus oli puutteellinen.
Kruununprinssi.
Frederikille annettiin 18-vuotiaana valtaistuimen perillisenä paikka valtaneuvostossa. Kruununprinssinä Frederik laajensi koulutustaan ​​matkustamalla kamariherra Ditlev Wiben johdolla vuosina 1692-1693 Saksan kautta Italiaan, josta palattiin Ranskan ja Alankomaiden kautta kotiin. Matkalla hän ei kokenut henkistä valaistumista tai kehittymistä, tiede ja akateemiset opinnot eivät häntä kiinnostaneet, ainoastaan taide ja aistinautinnot.
Häneen teki erityisen vaikutuksen Italian arkkitehtuuri, ja palattuaan Tanskaan hän pyysi isältään lupaa rakentaa kesäpalatsi Solbjergiin, kuten Valbyn kukkula silloin tunnettiin, Frederiksbergin palatsin tuleva paikka. Yksikerroksinen Ernst Brandenburgerin suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1703.
Frederik sai valita tulevan vaimonsa useiden Pohjois-Saksan protestanttisten kuningassukujen tyttärien joukosta. Vuonna 1695 hän vieraili Mecklenburg-Güstrowin herttua Gustav Adolfin hovissa Güstrowissa. Hänen vierailunsa kuitenkin keskeytti viesti veljen, 20-vuotiaan prinssi Christianin sairastumisesta isorokkoon, joka oli itse asiassa jo kuollut 27. kesäkuuta Ulmissa. Frederik palasi Güstrowiin, jossa hänen oli pakko valita vanhin naimattomista prinsessoista. Hän avioitui 5. joulukuuta 1695 Kööpenhaminan linnassa herttuatar Louise von Mecklenburg-Güstrowin (1667–1721) kanssa, joka oli Fredrik II:n lastenlapsenlapsentytär.
Kuningas.
Fredrik IV pystyi vaikuttamaan hallintoonsa. Hän nimitti neuvonantajansa henkilökohtaisesti ja piti audiensseja, joissa kuka tahansa saattoi puhua kuninkaalle toiveistaan ​​ja valituksistaan.
Fredrikin hallintokausi alkoi sodalla Ruotsia vastaan. Tanskan liittolaisina olivat Puola ja Venäjä, ja tämä suureksi Pohjan sodaksi nimetty sota kesti yli 20 vuotta. Tanskan tavoitteena oli vallata Ruotsilta Skåne, ja Ruotsin liittolaiselta Holstein-Gottorpin herttuakunnalta oli tarkoitus ottaa Schleswigin herttuakunta. Tanskan sotaretki loppui kuitenkin lyhyeen, sillä Fredrikin serkku, Ruotsin kuningas Kaarle XII, pakotti tanskalaiset rauhaan jo vuonna 1700, sodan ensimmäisenä vuonna. 
Fredrik ei lannistunut vuoden 1700 tappiosta, vaan odotti sopivaa hetkeä liittyäkseen sotaan uudelleen. Tällainen hetki tuli vuonna 1709, kun Ruotsi kärsi Pultavan taistelussa suuren tappion Venäjää vastaan. Tanskan joukot tekivät maihinnousun Skåneen, mutta heidän armeijansa suoritukset olivat jälleen kehnonlaisia. Tanskan liittolainen Venäjä ajoi kuitenkin Ruotsin niin ahtaalle, että lopulta Tanskakin saattoi esiintyä sodan voittajana. Frederiksborgin rauhassa vuonna 1720 Tanska sai Ruotsilta sotakorvauksia. Holstein-Gottorpin herttuakunnalta se sai Englannin ja Ranskan takaamana Schleswigin yksinomaisen omistuksen, vaikka se jäi hallinnollisesti erilleen. Saalis jäi melko pieneksi, kun ottaa huomioon, että suuri Pohjan sota oli Tanskalle erittäin raskas koettelemus.
Sotimisen ohella Fredrik ehti tehdä kaikenlaista muutakin, sillä hän oli älykäs ja aikaansaava kuningas. Maaorjuus lakkautettiin osittain Itä-Tanskan Sjællandissa vuodesta 1702 alkaen, alakouluja rakennettiin 240 kappaletta ja gregoriaaninen kalenteri otettiin käyttöön. Fredrik oli myös innokas kristinuskon levittäjä. Hän sai vaikutteita pietismistä ja aloitti Hans Egeden lähetystyön Grönlannissa. Hänen aloitteestaan lähetyssaarnaajia lähetettiin myös Intiaan. Omassa valtakunnassaan kuningas toteutti uudistuksia. Paikallispoliisilaitos perustettiin vuonna 1701 ja kruununtiloille rakennnettiin puolustusjärjestelmä.Fredrik IV oli erittäin kiinnostunut italialaisesta arkkitehtuurista ja puutarhoista, ja hän teki kaksi pitkää matkaa Italiaan. Hän rakennutti Frederiksbergin ja Fredensborgin palatsit ja rakennutti useita puutarhoja ja puistoja kuninkaallisiin palatseihin ympäri maata.
Matka Venetsiaan.
Fredrik IV:llä on paikka Venetsian kaupungin seurapiirien historiassa talvella 1708–1709 tekemänsä vierailun ansiosta. Kuningas asui kaupungissa vähintään 70 hengen seurueen kanssa, muodollisesti "incognito" Oldenburgin kreivinä, ei ollakseen tuntematon, mutta välttääkseen kuninkaallisen vierailun hankalan ja kalliin etiketin. 
Yhdeksän viikon oleskelunsa aikana kuningas oli kävi usein oopperassa ja teatterissa sekä hankki runsaasti venetsialaista lasia. Vierailun aikana valtion asevarastossa hän sai tasavallan lahjan: kaksi suurta tykkiä ja kranaatin. Hänen kunniakseen pidettiin regatta Canal Grandella, joka on ikuistettu Luca Carlevarijsin maalaukseen. Sinä vuonna talvi oli erityisen kylmä, niin kylmä, että Venetsian laguuni jäätyi ja venetsialaiset pystyivät kävelemään jäätä pitkin kaupungista mantereelle. Vitsailtiin, että Tanskan kuningas oli tuonut kylmän sään mukanaan. Hän vieraili myös suurherttuatar Violante Beatrixin (1673–1731) luona suurherttua Ferdinand de' Medicin hovissa.
Avioliitot ja lapset.
Fredrik IV.n yksityiselämä herätti närkästystä. Avioiduttuaan vuonna 1695 herttuatar Louise von Mecklenburg-Güstrowin (1667–1721) kanssa, joka oli Gustavus Adolf von Mecklenburg-Güstrowin ja herttuatar Magdalena Sibylla von Holstein-Gottorpin tytär, hän solmi kaksi morganaattista avioliittoa vielä aviopuolisonsa elinaikana vuosina 1703 ja 1712 eli syyllistyi kaksi kertaa kaksinnaimiseen. 
Toinen näistä, vuonna 1712, oli Anna Sophien, liittokansleri, kreivi Conrad Reventlow'n tyttären kanssa, ja kaksi kuukautta Louisen kuoleman jälkeen vuonna 1721 hän nosti Anna Sophien kuningasperheen vastustuksesta huolimatta kuningattareksi. Kuningatar Luisan kanssa hänellä oli viisi lasta, ja kolmen muun naisen kanssa yhteensä kahdeksan lasta.
Ensimmäisen kuningattarensa, herttuatar Louise von Mecklenburg-Güstrowin (1667–1721) kanssa:
Toisen vuonna 1703 naidun vaimonsa Elisabeth Helene von Viereggin (1679–1704) kanssa:
Kreivitär Charlotte Helene von Schindelin (n. 1690–1752) kanssa:
Toisen kuningattarensa, kreivitär Anna Sophie von Reventlowin (1693–1743) kanssa:
Viimeiset vuodet.
Vanhetessaan Fredrik alkoi katua syntejään. Hän koki pietistisen herätyksen.Fredrik kuoli 59-vuotiaana tuberkuloosiin lokakuussa 1730 Odensen linnassa, ja hänet haudattiin Roskilden katedraaliin.