tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bruhat Bengaluru Mahanagara Palike

Bruhat Bengaluru Mahanagara Palike (BBMP) on Intian Bangaloren kaupunkia johtava hallinnollinen elin. Se vastaa Bangaloren kehittämisestä, kaavoituksesta, koulutus-, terveys- ja hygienia-, kauppa- ja lupa-asioista sekä vesistöistä, puistoista ja viheralueista. Vuonna 2020 kaupunginosien määrää päätettiin nostaa 198:sta 243 paikkaan osana Karnatakan kunnallislainsäädäntöön tehtyjä muutoksia. Noston tavoitteena on pitää jokaisen kaupunginosan väkiluku 35 000 asukkaassa. Uuteen kaupunginosien lukumäärään vaikuttivat myös numerologiset syyt, koska numeroa yhdeksän (2+4+3) pidetään onnekkaana. Kaupunginvaltuuston kausi kestää viisi vuotta. Vuonna 2015 aloittaneen valtuuston tehtäviä hoitaa virkamies Gaurav Gupta, kunnes uusi valtuusto on nimitetty. Vuonna 2020 vaalien järjestyminen on viivästynyt johtuen koronaviruspandemiasta ja muutoksista kaupunginhallintoon. Vaalit on nykyisellään tarkoitus järjestää joulukuussa 2020.
Karnatakan korkein oikeus ilmoitti vuonna 2018, että BBMP:n korruptio on saavuttanut hirvittävät mittasuhteet, jonka vuoksi Karnatakan osavaltiohallituksen ja BBMP:n kunnalliskomissaarin tulee suojella ihmisiä siltä. Intian tiedeinstituutin tutkimuksen mukaan sen 2010-luvulla kunnostamista järvistä 87 prosenttia oli joko erittäin huonossa tai huonossa kunnossa. Kaupungin teiden kuoppaisuus on aiheuttanut lukuisia valituksia, joiden vuoksi BBMP on lupautunut täyttämään ilmoitetut kuopat 15 päivässä. Koronaviruspandemian aikana heinäkuussa 2020 BBMP sai osakseen moitteita kotikaranteenin varmistamisesta telkeämällä karanteeniin määrättyjä henkilöitä koteihinsa. BBMP vastasi moitteisiin poistamalla ovien eteen asetetut peltilevyt ja pahoittelemalla tapahtunutta.
János Varga

János Varga (21. lokakuuta 1939 Abony, Pest, Unkari – 29. joulukuuta 2022) oli unkarilainen kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari sekä vapaapainin MM-mitalisti. Hän edusti Budapest Honvédia, ja oli pituudeltaan 170 cm..
Varga voitti olympiakultaa kreikkalais-roomalaisen painin 57 kg:n painoluokassa Méxicossa 1968. Hänen ottelunsa hopeamitalisti Ion Baciuta vastaan päättyi tasapeliin. Münchenin olympialaisissa 1972 hän sijoittui samassa sarjassa neljänneksi. Tokiossa 1964 hän paini 57-kiloisissa sekä kreikkalais-roomalaista että vapaapainia, muttei sijoittunut kummassakaan kuuden parhaan joukkoon.
Varga voitti kreikkalais-roomalaisen painin maailmanmestaruuden 57 kg:n sarjassa Helsingborgissa 1963 ja Edmontonissa 1970, sai MM-hopeaa Bukarestissa 1967 ja pronssia Sofiassa 1971 sekä sijoittui kuudenneksi Toledossa 1962. Vapaapainissa hän saavutti 57-kiloisissa MM-hopeaa Jokohamassa 1961 ja pronssia Toledossa 1962.
Varga voitti Euroopan-mestaruuden kreikkalais-roomalaisen painin 57 kg:n painoluokassa Minskissä 1967 ja Itä-Berliinissä 1970 sekä sai hopeaa Västeråsissa 1968. Hän sijoittui EM-kilpailuissa kuudenneksi vapaapainin 48 kg:n sarjassa 1969.
Puolan vuoden 1978 väestönlaskenta

Puolan vuoden 1978 väestönlaskenta () oli Puolan tilastoviraston Puolassa 7.–13. joulukuuta 1978 välisenä aikana suorittama väestönlaskenta.
Väestönlaskennan tuloksena Puolan väkiluvuksi saatiin 35 061 450, mikä oli yli 2 419 000 enemmän kuin edellisessä väestönlaskennassa. Väestönlaskennassa puolalaisista kaupungeissa asui 20 150 415 ja maaseudulla 14 911 035. Edellisestä väestönlaskennasta kaupunkien väestö oli kasvanut ja maaseutujen väestö pienentynyt.
Pere Aragonès

Pere Aragonès i Garcia (s. 16. marraskuuta 1982 Pineda de Mar, Espanja) on katalonialainen poliitikko, joka toimii Katalonian itsehallintoalueen aluejohtajana.
Aragonèsin isänisä toimi Pineda de Marin pormestarina ja perusti Taurus Parkin, josta tuli Espanjan suurin hotelli. Aragonèsin veli peri hotellitoiminnan. 
Aragonès oli Pineda de Marin kunnanvaltuutettu vuosina 2011–2018. Hänet nimitettiin aluehallituksen talousjohtajaksi ja aluehallituksen varajohtajaksi kesäkuussa 2018. Aragonès on Katalonian aluehallituksen vt. johtaja syyskuusta 2020 lähtien sen jälkeen kun Espanjan vaaliviranomainen sekä Katalonian ja Espanjan korkeimmat oikeudet epäsivät aluejohtaja Quim Torralta oikeuden toimia julkisissa tehtävissä. Espanjan korkein oikeus vahvisti Torran 18 kuukauden viranhoitokiellon. Toukokuussa 2021 Aragonès valittiin Katalonian aluejohtajaksi.
Aragonès suoritti oikeustieteen tutkinnon Katalonian avoimessa yliopistossa ja taloushistorian maisteritutkinnon Barcelonan yliopistossa.
Ympyräkirkko (Balatonfüred)

Ympyräkirkko (unkariksi "Kerek templom") on pohjapiirrokseltaan ympyränmuotoinen kirkko Balatonfüredissä, Unkarissa. Sen on suunnitellut Antal Fruhmann Roomassa sijaitsevan Pantheonin temppelin mukaan. Ympyräkirkko rakennettiin eräiden tietojen mukaan vuosina 1841–1846, toisten tietojen mukaan kirkko valmistui vasta vuonna 1850.
Fawad Khan

Fawad Afzal Khan (; ; s. 29. marraskuuta 1981 Lahore, Punjab, Pakistan) on pakistanilainen näyttelijä, malli ja laulaja. Kotimaansa lisäksi hän on työskennellyt myös Intian hindinkielisessä elokuvateollisuudessa.
McLaren 720S

McLaren 720S on McLarenin valmistama superauto. Se esiteltiin Geneven autonäyttelyssä vuonna 2017, ja se sai viidessä kuukaudessa yli 1500 tilausta. Autosta esiteltiin avoversio vuonna 2018.
Tjaša Oder

Tjaša Oder (s. 22. kesäkuuta 1994 Slovenj Gradec, Slovenia) on slovenialainen uinnin EM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 180 cm. 
Oder saavutti nuorten EM-kilpailuissa 800 metrin vapaauinnissa kultaa 2010 ja hopeaa 2009 sekä 1 500 metrillä kultaa 2009 ja hopeaa 2010. Hän sijoittui 2010 Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa 1 500 metrillä seitsemänneksi ja Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 800 metrillä viidenneksi. Hän voitti 2011 nuorten maailmanmestaruuden 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 16.18,63 ja sijoittui Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa 800 metrillä kahdeksanneksi. 
Oder karsiutui 800 metrin alkuerissä Lontoon olympialaisissa 2012. Hän sijoittui 2013 Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa 800 metrillä kahdeksanneksi. Berliinin pitkän radan EM-kilpailuissa 2014 hän oli 1 500 metrillä neljäs ja 800 metrillä kahdeksas. Seuraavana vuonna hän sijoittui Kazanin MM-kilpailuissa 1 500 metrillä 15:nneksi ja Netanyan lyhyen radan EM-kilpailuissa 800 metrillä seitsemänneksi.
Oder saavutti Lontoon pitkän radan EM-kilpailuissa 2016 pronssia 800 metrillä ajalla 8.25,68 ja sijoittui neljänneksi 1 500 metrillä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli 800 metrin vapaauinnissa kolmastoista. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 15:nneksi sekä 800 että 1 500 metrin vapaauinnissa. Saman vuoden Kööpenhaminan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän oli 800 metrillä kuudes.
Oder saavutti 2018 Tarragonan Välimeren kilpailuissa pronssia 800 metrin vapaauinnissa ajalla 8.28,91. Saman vuoden Glasgow'n pitkän radan EM-kilpailuissa hän sijoittui 1 500 metrin vapaauinnissa neljänneksi ja 800 metrillä kuudenneksi. Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 hän oli 800 metrillä yhdeksäs ja 1 500 metrillä kymmenes. Saman vuoden Glasgow'n lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sijoittui 800 metrillä viidenneksi.
Lamborghini Sián FKP 37

Lamborghini Sián FKP 37 on Lamborghinin vuodesta 2020 lähtien valmistama superautomalli, joka on valmistajansa ensimmäinen hybridiauto. Se esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019. Kirjaimet FKP tulevat muutamaa viikkoa ennen auton esittelyä kuolleen Ferdinand K. Piëchin nimestä, joka liitti Lamborghinin osaksi Volkswagen Groupia vuonna 1998. Numero 37 viittaa hänen syntymävuoteensä 1937. Autoa valmistetaan 63 kappaletta, joka kunnioittaa merkin perustamisvuotta 1963.
Auton voimanlähteenä on 6,5-litrainen V12-moottori teholtaan 785 hevosvoimaa, jonka parina on 34 hevosvoiman tehoinen sähkömoottori. Pelkän sähkömoottorin voimin auto kykenee ainoastaan lähinnä pysäköinnin kaltaisiin pieniin ajosuorituksiin, ja se kytkeytyy kokonaan pois käytöstä nopeuden ohittaessa 130 km/h.
Heinäkuussa 2020 esiteltiin avomalli Roadster, jota valmistetaan 19 kappaleen verran.
Stranka Alenke Bratušek

Stranka Alenke Bratušek (suom. "Alenka Bratušekin puolue") oli slovenialainen sosiaaliliberaalinen puolue. Se sai nimensä maan entisen pääministerin Alenka Bratušekin mukaan. Viimeisimmissä vaaleissa SAB sai viisi edustajaa maan parlamenttiin.
Puolue sai alkunsa vuonna 2014 kun Alenka Bratušek erosi pääministerin virastaan ja Positiivinen Slovenia -puolueesta yhdessä muutaman muun edustajan kanssa.
Puolue kuului vuodesta 2014 alkaen Euroopan liberaalidemokraattiseen puolueeseen.
Aleksandr Vedernikov

Aleksandr Aleksandrovitš Vedernikov (; 11. tammikuuta 1964 – 29. lokakuuta 2020) oli venäläinen kapellimestari.
Vedernikov opiskeli Moskovan konservatoriossa. Hän työskenteli vuosina 1988–1990 Stanislavskin ja Nemirovitš-Dantšenkon teatterissa ja vuosina 1988–1995 Tšaikovski-sinfoniaorkesterin avustavana kapellimestarina. Vuonna 1995 Vedernikov perusti Venäjän filharmonisen orkesterin, jonka taiteellisena johtajana ja pääkapellimestarina toimi vuoteen 2004. Vuosina 2001–2009 hän johti Bolšoi-teatteria, ja vuosina 2009–2018 hän toimi Odensen sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina Tanskassa. Vedernikov kuoli lokakuussa 2020 koronaviruspandemiassa tartunnan saatuaan. Tähän saakka hän oli toiminut Tanskan kuninkaallisen oopperan pääkapellimestarina ja Mihailovski-teatterin musiikillisena johtajana. 
Vierailevana kapellimestarina Vedernikov johti esimerkiksi Joby Talbotin "Ink Dark Moon" -kitarakonserton kantaesityksessä BBC:n sinfoniaorkesteria vuonna 2018. Hänen levytystensä joukossa on tulkintoja Sergei Rahmaninovin ja Pjotr Tšaikovskin teoksista. Hänen isänsä oli basso Aleksandr Vedernikov ja äitinsä Moskovan konservatorion urkujensoiton professori Natalia Gurejeva.
Kimm Carrière

Kimberly Carrière (s. 1992) on kanadalainen karateka. Hän on saavuttanut menestystä enimmäkseen kotimaassaan ja on muun muassa kolminkertainen Dagéki turnauksen kevytsarjan mestari. Carrière on osallistunut kolmesti WKO-liiton maailmanmestaruuskisoihin.
Alkuvuodet.
Carrière aloitti Kyokushinin harjoittelemisen 7-vuotiaana ja kilpailemisen 8-9-vuotiaana. Hän asui tuolloin vain kahden minuutin päässä Kyokushin salilta. Aluksi hän piti sitä vain harrastuksena, kunnes epäonnistui ylenemään ensimmäistä kertaa vihreälle vyölle, Carrière otti harrastuksen totisemmin. Hän harrasti 16-vuotiaana samaan aikaan myös jalkapalloa ja rugbya.
Kilpaura.
Carrière otteli ensimmäisen kerran täyskontaktissa 17-vuotiaana, kun hänellä oli yksittäisottelu Rochesterissa nyrkkeilykehässä joulukuussa 2009. Hän kävi ottelun raskaassasarjassa, jonka Carrière hävisi tuomariäänin. Carrière osallistui lokakuussa 2010 ensimmäisiin Montrealissa pidettäviin Dagékin mestaruuskisoihin, mutta ei saavuttanut menestystä. Hän voitti kesäkuussa 2012 Dagékin mestaruuden.
Sittemmin maaliskuussa 2014 Carrière otteli Fighting Spirit turnauksessa, joka hänen osaltaan päättyi ensimmäiselle kierrokselle hävittyään tuomariäänin. Carrière osallistui ensimmäistä kertaa Kanadan ulkopuoliseen turnaukseen, Belgiassa Diamond Cupiin, jossa Carrière hävisi ensimmäisen ottelunsa kahden jatkoerän jälkeen. 
Carrière saavutti hopeaa Fighting Spirit turnauksessa Kanadassa hävittyään loppuottelussa hajaäänin ja voitti myöhemmin toukokuussa Gold cupin. Hän edusti ensi kerran Kanadaa WKO-liiton maailmanmestaruuskisoissa lokakuussa 2015, jossa hän jäi ensimmäiselle kierrokselle hävittyään tuomariäänin Djefini Rumie De Carvalholle. Hän voitti samana vuonna toisen kerran Dagékin turnauksen.
Hän kilpaili helmikuussa 2016 Diamond Cupissa uudelleen, jolloin Carrière saavutti pronssia. Hän oli valmentamassa huhtikuussa Pohjois-Amerikan cupissa nuorten joukkuetta ja lokakuussa Carrière otteli Britannian Openissa, jossa hän eteni välieriin saakka. Marraskuussa hän saavutti myös Quebecin mestaruuden, kun hän eteni loppuotteluun vastustajansa luovutettua ottelunsa loukkaantumisen vuoksi.
Carrière edusti toista kertaa Kanadaa tällä kertaa ensimmäistä kertaa WKO-liiton painoluokallisissa maailmanmestaruuskisoissa 2017, jossa hän jäi toistamiseen ensimmäiselle kierrokselle. 
Maaliskuussa 2018 hän putosi jatkosta Diamond cupin välierissä mestaruuden voittaneelle Emma Markwellille ja voitti lopulta pronssia.
Carrière edusti kolmatta kertaa Kanadaa WKO-liiton maailmanmestaruuskisoissa 2019, jossa hän jäi ensimmäiselle kierrokselle.
Yksityiselämä.
Carrièren molemmat vanhemmat harjoittelivat Kyokushinia, kunnes he saivat kaksoset. Carrière opiskeli kliiniseksi psykologiksi.
Suviruusu

Suviruusu ("Rosa" ’Poppius’) on tarhapimpinellaruusuihin ("Rosa" Spinosissima-ryhmä) kuuluva ruusulajike, jolle on tunnusomaista voimakas kasvu ja runsas kukinta vaaleanpunaisen ja valkoisen sävyisillä kukilla. Ruusu kuuluu Suomen historiallisiin ruusuihin. Sen menestymisalue yltää Suomessa Lapin porteille saakka (vyöhyke VI).
Alkuperä.
Ruusu on peräisin Ruotsin maanviljelysakatemian koeaseman johtajana toimineen Carl Stenbergin (1785–1872) viljelmistä noin vuodelta 1850. Sen arvellaan olevan jonkin pimpinellaruusujen lajikkeen ja vuoriruusun ("Rosa pendulina") risteymä. Ruusun alkuperää ei varmuudella tunneta. On mahdollista, että se on syntynyt tuolla koeasemalla tai se tuotiin Pietarista, jossa sitä kasvatettiin 1800-luvulla. Nimensä ruusu on saanut Stenbergin esimiehen, Ruotsin maanviljelysakatemian johtajan, valtioneuvos Gabriel Poppiuksen mukaan. Ruotsissa ruususta on käytetty myös nimeä 'Rosa Stenbergii'.
Suviruusu on etupäässä suomalais-ruotsalainen ruusu. Suomeen suviruusu tuli Haapaveden Kasvitarha- ja talouskoulun perustajan Nora Pöyhösen mukana vuoden 1895 Tukholman puutarhanäyttelystä. Ruusu on koulun alueella yhä tavallinen. Oulussa suviruusua on kasvanut ainakin 1920-luvulta lähtien. Pohjois-Suomen suviruusut ovat mitä ilmeisimmin peräisin Nora Pöyhösen tuomista taimista.
Kuvaus.
Suviruusu kasvaa tiheäksi, noin kaksi metriä korkeaksi, leveäksi pensaaksi. Uudet versot ovat punertavat ja lähes piikittömät. Vanhempien varsien tyvet ovat piikkiset. Oksat ovat ruskeat. Lehdet ovat nystylaitaiset, kiiltävät ja muistuttavat juhannusruusun lehtiä. Ruusu kukkii runsaasti kesä-heinäkuun vaihteesta alkaen. Kukat ovat puolikerrannaiset, maljamaiset, avautuessaan roosan väriset, muuttuen valkosävyisiksi vanhemmiten. Nuput ovat punavioletit. Kukkien halkaisija on 5–7 cm. Terälehtiä niissä on noin 30. Vasta-auenneen kukan tuoksu on mieto, miellyttävä ja raikas, pohjatuoksuna ruusun tuoksu. Kiulukat ovat päärynänmuotoiset, tumman punaruskeat ja kooltaan 1,5–2 cm. Ruusu on nopeakasvuinen ja leviää juurivesojensa ansiosta, joita se tekee runsaasti. Ruusu viihtyy aurinkoisella tai puolivarjoisella paikalla, runsasravinteisessa, hyvin vettä läpäisevässä maassa. Lajike sietää myös kuivuutta. Lisäksi se on talvenkestävä. Suviruusu menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–VI.
Étienne Vacherot

Étienne Vacherot (1809–1897) oli ranskalainen filosofi. Hän oli 1839–1852 professorina Sorbonnessa, mutta hänet erotettiin virasta katolismielisten vaatimuksesta sekä Napoleonin vallananastuksen vastustamisesta. Hän oli 1871–1876 kansanedustajana mutta erosi edustajatoimensa aikana tasavaltalaisesta puolueesta ja liittyi vanhoillisempiin, monarkisteihin. Hän julkaisi muun muassa teokset "Histoire critique de l’école d’Alexandrie" (3 os., 1846–1851), "La métaphysique et la science" (1858), "La démocratie" (1859), jonka johdosta hänet tuomittiin vankeuteen, "La démocratie libérale" (1892). Vacherot kannatti itsenäisesti kehitettyä ja perusteltua spiritualismia, jonka luonnetta hän ilmaisee nimityksellä "positiivinen metafysiikka". Uskonnonfilosofisissa teoksissaan hän tunnustaa Jumalan vain ideaaliaatteeksi.
Sydämet saata hehkumaan

Sydämet saata hehkumaan on suomalainen televisio-ohjelma, joka esittelee työväenmusiikin syntyvaiheita ja historiaa 1800-luvulta 1970-luvulle. Historiasta kerrotaan lauluin, juonnoin ja valokuvin. tuotti ohjelman vappuaatoksi 1975. Ohjelman toimitti ja ohjasi Erkki Pohjanheimo ja juontajina toimivat Marja-Liisa Kuuranne sekä Jarmo Heikkinen.
"Sydämet saata hehkumaan" taltioitiin huhtikuussa 1975 värillisenä Yleisradion TV1:n studiossa 3, Pasilassa. Siellä kuvattiin myös amerikkalaisen Joe Glazerin osuus. Ohjelma uusittiin TV1:ssä 30.4.1983. Kesto on 50 minuuttia.
Ohjelman laulut.
Ohjelmasta lainattu Agit Propin "Oppimisen ylistys" oli mukana Jouko Aaltosen elokuvassa "Kenen joukoissa seisot" (2006). Elokuva sai Jussi-palkinnon parhaana dokumenttielokuvana 2007.
Viitteet.
Mauro Severino

Mauro Severino (s. 5. kesäkuuta 1999 Buco-Zau, Angola) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on laitalinkki tai hyökkääjä. Severinon seura on Kakkosessa pelaava helsinkiläinen Atlantis.
Severino pelasi ensimmäisen ottelunsa Veikkausliigassa 2. syyskuuta 2018, kun hänen edustamansa Ilves voitti IFK Mariehamnin vierasottelussa 6–3. Hän pelasi syksyn aikana neljä veikkausliigaottelua, joista yhden avauskokoonpanossa.
Severino on suunnitellut vaatteita, muun muassa Marimekolle ja vuonna 2022 urheiluvälinevalmistaja Puman seiväshyppääjä Wilma Murrolle Euroopan-mestaruuden kunniaksi tilaaman takin.
Severino on syntynyt Angolassa. Hän muutti 9-vuotiaana perheensä mukana Suomeen.
Tilastot.
Päivitetty 2. marraskuuta 2020.
Johann Peter Uz

Johann Peter Uz (1720 Ansbach – 1796 Ansbach) oli saksalainen runoilija. Hän oli salainen oikeusneuvos ja Landgerichtin päällikkö. Hän ystävystyi opiskeluaikana Johann Wilhelm Ludwig Gleimin ja Johann Nikolaus Götzin kanssa. Hän teki yhdessä Götzin kanssa Anakreon-käännöksen ja 1746 meni alkuun omassa runoudessaan leikilliseen anakreonttiseen suuntaukseen. Teoksessa "Sieg des Liebesgottes" (neljä laulua aleksandriinimitassa, 1753), jonka esikuvana oli Alexander Pope, hän sivalsi satiirisesti Friedrich Gottlieb Klopstockin jäljittelijöitä.
Uzin innostus sai vähitellen vakavamman suunnan. Hän kirjoitti sointuvia ja hillittyjä oodeja, jotka ovat yleviä ja etupäässä ylistävät kaitselmusta, vapautta ja isänmaata. Runossa "Theodicee" (1755), joka esittää Gottfried Leibnizin maailmankatsomuksen, hän onnistuu nostamaan opettavaisen aiheen tunteen ja mielikuvitukseen maailmaan. Sama koskee vähemmän hänen epikurolaista opetusrunoaan "Versuch über die Kunst stets fröhlich zu seyn" (1760). Vanhaa muotoa käyttäessään Uz tavoitteli runoon selkeyttä ja ytimekkyyttä. Virkatehtävien kertyessä hän lopetti runoilun julkaistuaan kootut runonsa nimellä "Poetische werke".
Björn Rautakylki

Björn Rautakylki () oli norjalainen viikinkipäällikkö ja legendaarinen Ruotsin kuningas. Hän oli pahamaineisen viikinkikuningas Ragnar Lodbrokin poika. Hän eli 800-luvulla.
János Vajda

János Vajda (1827–1897) oli unkarilainen runoilija. Hän osallistui Unkarin vapaussotaan ja joutui siitä rangaistukseksi 1849 tavallisena sotamiehenä Itävallan armeijaan, josta vapautui 1853. Vajda oli intohimoinen runoilijaluonne, joka käytti usein liioittelua ja mauttomuuksia. Hänen kootut runonsa ilmestyivät 1882, ja sen ilmestyttyä hän julkaisi vielä kaksi kokoelmaa, 1892 ja 1895. Vajda kirjoitti myös kertovia runoelmia, murhenäytelmän sekä muistelmia sotilasajoiltaan.
Runojen suomennoksia.
Lähde:
Sirkjärv

Sirkjärv (myös "Tsirkjärv, Sirgjärv, Umbjärv, Väike-Umbjärv") on Virossa Tartumaalla Luunjan kunnan Pajukurmun kylän alueella sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi on 400 metriä pitkä, 260 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,1 hehtaaria. Se sijaitsee Emajõe-Suursoon luoteislaidalla, joka on Peipsijärven alangolla Emajoen suistoalueen ympäröivä 181 neliökilometrin kokoinen suojeltu kosteikkoalue . Sen koillispuolella sijaitsee sitä paljon suurempi Koosa järv. Sirkjärv on autio eikä sinne tule tietä. Pajukurmun kylä sijaitsee yli neljän kilometrin päässä Kavastun lähellä.
Luontoarvoja.
Järveä ympäröi suoalue, joka on ilmakuvien perusteella tyypiltään rämettä. Se kasvaa tiheää ja matalaa männikköä. Järvessä ei esiinny samalla tavalla vesikasvillisuutta kuin viereisessä Koosa järvessä. Sirkjärvessä esiintyy ainakin ahven, särki, hauki, suutari, säyne ja pasuri, mutta harvemmin myös kiiski, ankerias, lahna ja made. Koska pienessä järvessä on kaloja useita eri lajeja ja Koosa järven tapaan se voi talvella jäätyä pohjaa myöten umpeen, tuovat ilmeisesti suolla esiintyvät tulvat uusia kaloja entisten lisäksi. Sen linnusto voi saada Koosa järvestä täydennystä, vaikkei se ole yhtä rehevä kuin se.
Vesistösuhteita.
Sirkjärv kuuluu Koosa jõen valuma-alueeseen, jossa sen vieressä virtaava ja Koosa järveen laskeva Piiri peakraav on Kargaja jõen sivuhaara. Sirkjärv on umpijärvi, koska järveen tai järvestä ei virtaa vettä ojia myöten. Koosa jõgi laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 30,5 metriä mpy. Peipsijärvi sijaitsee seitsemän kilometriä itäänpäin . Kun sen vedenpinta kohoaa tai laskee, vaikuttaa suuret vedenpinnanvaihtelut Koosa- ja Kargaja jõgien kautta myös Sirkjärveen. Kevättulvan aikana Peipsijärven vedenpinta kohoaa joskus metrinkin, jolloin myös Sirkjärven vesi nousee yhtä paljon. Ylimmän- ja alimman vedenpinnan korkeuksissa voi saman vuoden aikana olla kaksi metriä eroa.
Péter Vajda

Péter Vajda (1808–1846) oli unkarilainen kirjailija, joka suorasanaisissa kertomuksissaan kirjoitti luonnosta, esimerkiksi kokoelmissa "Nap szakaszai", "Természet bajai" ja sensuurin vuoksi itämaille sijoitetuissa kertomuksissaan taisteli yhteiskunnallisia epäkohtia vastaan asettuen ihmisarvon ja vapauden puolustajaksi. Taideproosan kehittäjänä Vajdalla on merkittävä asema unkarilaisessa kirjallisuudessa.
Feliks Nowowiejski

Feliks Nowowiejski (7. helmikuuta 1877 Wartembork – 18. tammikuuta 1946 Poznań) oli puolalainen säveltäjä, urkuri ja kapellimestari.
Nowowiejski aloitti musiikkioppilaitoksessa käymisen Święta Lipkassa ja jatkoi musiikillista toimintaa Olsztynissä, johon muutti perheineen vuonna 1893. Hän sai vuonna 1898 ensipalkinnon sävellyskilpailussa Lontoossa ja aloitti samana vuonna kuusikuukautiset opinnot Sternin konservatoriossa. Palattuaan Olsztyniin Nowowiejski toimi kirkon urkurina. Vuonna 1900 hän suoritti kolme kuukautta kestäneet opinnot gregoriaanisessa laulussa ja polyfoniassa Regensburgissa. Samana vuonna hän aloitti Berliinissä Max Bruchin johdolla suorittamansa opinnot, jotka jatkuivat ensin vuoteen 1902 ja sitten vuosina 1904–1906. Samanaikaisesti näiden opintojen kanssa Nowowiejski opiskeli musiikkitiedettä ja estetiikkaa. Vuonna 1902 Nowowiejski sai Meyerbeer-palkinnon säveltämistään oratoriosta ja alkusoitosta. Saamillaan varoilla hän vietti kaksi vuotta matkustellen ja tapasi tänä aikana Antonín Dvořákin, Gustav Mahlerin, Camille Saint-Saënsin, Pietro Mascagnin sekä Ruggero Leoncavallon. Nowowiejski sai vuonna 1903 Ignacy Jan Paderewskin rahoittaman Beethoven-palkinnon Bonnissa ja vuonna 1904 toisen Meyerbeer-palkinnon. Vuosina 1909, 1910 ja 1914 hänelle myönnettiin ensipalkinnot Lvivissä järjestetyissä sävellyskilpailuissa. 
Nowowiejski asettui Puolaan ulkomailta palattuaan Krakovaan, jossa johti musiikkiseuraa ja esiintyi kapellimestarina sekä urkurina. Hän meni vuonna 1911 naimisiin Elżbieta Mironow-Mirockan kanssa; pariskunnalle syntyi viisi lasta. Ensimmäisen maailmansodan ajan hän vietti Berliinissä. Sen jälkeen hän asettui Poznańiin, jossa hän osallistui kulttuurielämän elvyttämiseen järjestämällä orkesteri- ja kuorokonsertteja sekä pitämällä urkuresitaaleja. Resitaaleissaan hän esitti barokkimusiikkia, aikansa ranskalaissäveltäjien teoksia ja omia improvisaatioitaan. Vuodesta 1920 Nowowiejski luennoi Poznańin valtionkonservatoriossa, jossa johti urkuluokkaa ja toimi orkesterin kapellimestarina. Vuonna 1927 hän luopui opettamisesta ja omistautui kokonaan sävellys- ja konserttityöhönsä. Vuonna 1931 hänestä tuli Lontoon urkumusiikkiseuran kunniajäsen, ja vuonna 1935 hän sai varsovalaisten muusikoiden ryhmän myöntämän musiikkipalkinnon. Johtaessaan vuosina 1935–1939 Poznańin kaupunginorkesteria Nowowiejski tuki uuden musiikin asiaa. Hän johti muiden muassa Maurice Ravelin, Albert Rousselin, Florent Schmittin, Igor Stravinskyn, Tadeusz Kassernin ja Tadeusz Szeligowskin teosten esityksiä. Syyskuussa 1939 Nowowiejski kätkeytyi Pyhän Elisabetin sisarten sairaalaan, josta lähti Krakovaan ja lopulta palasi elokuussa 1945 Poznańiin.
Nowowiejskin tuotantoon kuuluu muun muassa kuoroteoksia, pianomusiikkia ja oopperoita, kuten "Legenda Bałtyku" (op. 28).
Wohls gård

Wohls gård eli Volsin kartano on 1600-luvulla perustettu kartanotila Kirkkonummella. Tila sijaitsee Volsin kylässä Humaljärven länsipuolella.
Historia.
Volsin kartanon juuret juontavat vuoteen 1624, jolloin osana ns. Överbyn lahjoitusta alue läänitettiin riikalaiselle Ludvig Hintelmanille. Ylimetsänhoitaja Erik Bure osti vuonna suuren osan tilasta, jolloin kokonaisuuden päätilaksi tuli Wohls gård. Kartanon nykyinen kustavilaistyylinen päärakennus on rakennettu noin vuonna 1800 ja rakennusta pidennettiin 1918. Vuoden 1847 karttoihin ympäristöön oli piirretty muotopuutarha, siihen aikaan ensimmäinen kartanopuutarha Kirkkonummella.
Kirkkonummen kunta osti tilan 1892 ja se toimi kunnalliskotina vuoteen 1929 asti, jolloin uusi kunnalliskoti valmistui Volsintien toiselle puolelle. 1900-luvun alussa päärakennusta vastapäätä rakennettiin Akkatalo jossa vanhainkodin naispuoliset asukkaat asuivat. Pihapiirissä oli myös nyt jo purettu Ukkotalo miespuolisille asukkaille. Kunnalliskodin tunnetuimpia asukkaita oli suomalainen monarkisti Matti Klemettilä. Sisällissodan aikana 1918 Volsin kartanon vanhassa päärakennuksessa Sigurdsin tilan tuntumassa toimi sotasairaala jonka johtajasta Teddy Biaudetista tuli myöhemmin Kirkkonummen kunnanlääkäri. 
Toisen maailmansodan jälkeen tila toimi kouluna. Koulun muutettua uusiin tiloihin maat vuokrattiin vuokraviljelijälle. Vuodesta 1977-2008 päärakennus seisoi käyttämättömänä ja rakennus pääsi huonoon kuntoon. 
Vuonna 2008 Kirkkonummen Säästöpankkisäätiö osti päärakennuksen ja vuokrasi ympäröiviä maa-alueita sillä ehdolla, että kartanoalue kunnostetaan. Säätiö perusti Wohls Gård Ab:n hoitamaan kunnostustöitä ja tulevaa toimintaa. Nykyään kartano toimii vuokrattavana kokous- ja juhlatilana, joka laajentui marraskuussa 2020 vanhaan kivinavettaan rakennetulla tapahtumatilalla. Lokakuussa 2020 lähes kaikki rakennukset ja alue oltiin saatu kunnostettua.
Kartanoa ympäröivä Volsin kartanometsikkö ja puisto muodostaa 1975 perustetun luonnonsuojelualueen YSA011710. Rakennuksen lähiympäristössä on Kirkkonummen kunnan ylläpitämä luontopolku.
Volsin kartano populaarikulttuurissa.
Vuonna 2016-2017 kartanon historiasta tehtiin dokumen­taa­ris­fik­tii­vinen näy­telmä "Vaellusnäytelmä Wohls Gård". Näytelmä esitti Volsin kartanon keskeiset tapahtumat 1600-luvun lopulta Porkkalan palautukseen asti.
Amerikkalaistuminen

Amerikkalaistuminen tarkoittaa yhdysvaltalaisen dominanssin lisääntymistä maailmalla ja asioiden muuttumista Yhdysvaltain tyyliä muistuttavaksi, ”amerikkalaiseksi”.
Yhdysvaltalainen kulttuuri on noussut maailmalla hyvin hallitsevaan rooliin. Yhdysvaltojen sisäisiä asioita, kuten politiikkaa, viihdettä ja urheilua, seurataan maan ulkopuolella tarkasti, ja suuri osa maailmalla kulutettavasta mediasisällöstä ja viihteestä on amerikkalaista. Myös eniten käytetyt sosiaalisen median palvelut ovat amerikkalaisia, kuten Google, Facebook, Netflix ja YouTube.
Suomalaiset väittävät usein, että Suomi on erityisen amerikkalaistunut maa, jopa ”Euroopan amerikkalaistunein”. Mediatutkija Veijo Hietalan mukaan amerikkalaistumisesta alettiin Suomessa puhua jo 1960-luvulla. Aluksi amerikkalaistumisesta oltiin huolissaan, ja jotkut pyrkivät rajoittamaan sitä esimerkiksi yhdysvaltalaisia televisio-ohjelmia säännöstelemällä Suomen televisiokanavilla. Amerikkalaistumisen aiheuttama huoli alkoi laantua 1990-luvun alkuun mennessä, kun amerikkalaisesta arvomaailmasta ja kaupallisuudesta tuli hyväksyttyä. Sen jälkeen huolta on enemmän herättänyt amerikkalaistumiseen liittyvä englannin kielen aiheuttama uhka Suomen kansalliskielille.
Luc Ferrari

Luc Ferrari (5. helmikuuta 1929 Pariisi – 22. elokuuta 2005 Arezzo) oli ranskalainen säveltäjä, joka teki konkreettista musiikkia.
Ferrari opiskeli sävellystä Arthur Honeggerin ja pianonsoittoa Alfred Cortot'n johdolla. Hän sai myös oppia modaalisuudesta ja musiikkianalyysistä Olivier Messiaenilta. Ferrari aloitti 1950-luvun loppupuolella yhteistyön Groupe de Musique Concrèten kanssa ja jatkoi sitä vuoteen 1966. Hän avusti Pierre Schaefferia Groupe de Recherches Musicales'n perustamisessa. Hän toimi sävellysprofessorina Kölnissä 1960-luvulla ja lähti sitten Tukholmaan opettamaan kokeellista musiikkia. Tämän jälkeen Ferrari vietti vuoden Berliinissä ja sitten toimi Amiensin kulttuurikeskuksen johtajana.
Ferrari perusti vuonna 1972 elektroniikkastudio Billigin ja vuonna 1982 La Muse en Circuit -studion. 1970-luvun loppupuolella hän opetti sävellystä Pantinin konservatoriossa. Ferrari sai vuonna 1987 Prix Italian teoksesta "Et si tout entière maintenant". Lisäksi hänelle myönnettiin Karl Sczuka -palkinto ja Ranskan kulttuuriministeriön suuri kansallispalkinto. Vuonna 1990 hän sai Koussevitzkyn kansainvälisen levytyspalkinnon kolmiosaisen sinfoniansa "Histoire du plaisir et de la désolation" levytyksestä.
4-hydroksifenyyliglysiini

4-hydroksifenyyliglysiini (C8H9NO3) on aromaattisiin aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Se on keskeinen rakenneosa useissa antibiooteissa ja sitä käytetään eräiden antibioottien valmistukseen.
Biosynteesi ja esiintyminen luonnossa.
4-hydroksifenyyliglysiiniä tuottavat aktinobakteerit ja eräät muut bakteerit. Se on keskeinen rakenneosa eräitä glykopeptidejä kuten vankomysiiniä ja ramoplaniinia sekä eräitä muita antibiootteja kuten nokardisiini A:ta. Yhdisteen biosynteesi koostuu neljästä vaiheesta. Prefeenihappo hapetetaan kolmeen kertaan ja välivaiheina muodostuu 4-fenyylipalorypälehappoa, 4-hydroksimantelihappoa ja 4-hydroksibentsoyylimetaanihappoa. 4-hydroksibentsoyylimetaanihappo reagoi tyrosiinin kanssa erään transaminaasientsyymin katalysoimana, jolloin muodostuu 4-hydroksifenyyliglysiiniä.
Valmistus ja käyttö.
4-hydroksifenyyliglysiiniä voidaan valmistaa synteettisesti p-hydroksibentsaldehydin, natriumsyanidin ja ammoniumkloridin välisellä Streckerin aminohapposynteesillä tai glyoksyylihapon, fenolin ja ammoniakin välisellä reaktiolla. Useimmiten sitä kuitenkin valmistetaan entsymaattisesti hydantoiinijohdannaisesta.
4-hydroksifenyyliglysiiniä käytetään muun muassa amoksisilliinin ja kefoperatsonin valmistuksessa.
Dreidel

Dreidel () tai sevivon () on perinteinen hyrrä, jota juutalaiset pyörittelevät hanukkajuhlan aikaan.
Sivujen kirjaimet.
Dreidelissä on neljä sivua, joista kullakin on yksi heprealainen kirjain: נ‎ (nun), ג‎ (gimel), ה‎ (he) tai ש‎ (šin) / פ‎ (pe). Kirjaimet ovat alkukirjaimia hepreankielisessä lauseessa "neis gadol hayah sham", joka tarkoittaa ”suuri ihme tapahtui siellä”. Se viittaa hanukan juhlimisen taustalla oleviin tapahtumiin, joissa Syyrian armeija kukistettiin ja temppeli vihittiin uudelleen. Israelissa sana ”siellä” on korvattu sanalla "po", ”täällä”, jonka alkukirjain on pe.
Pelin kulku.
Pelin perusversion alussa jokaisella pelaajalla on sama määrä pelimerkkejä. Ne voivat olla mitä tahansa kolikoista pikkuesineisiin tai pähkinöihin.
Pelin aluksi jokainen pelaaja laittaa pottiin yhden pelimerkin. Jos potissa on pelin aikana jäljellä korkeintaan yksi pelimerkki, jokainen pelaaja täydentää sitä jälleen yhdellä pelimerkillä.
Kukin pelaaja pyöräyttää dreideliä vuorollaan ja toimii tuloksen mukaisesti. "Nun" ei aiheuta toimenpiteitä. "He" antaa pelaajalle puolet potista ja "gimel" antaa koko potin. "Šin" (tai "pe") määrää pelaajan lisäämään pottiin yhden pelimerkin.
Pelaaja putoaa pelistä, kun hän on menettänyt kaikki pelimerkkinsä. Pelin voittaa pelaaja, joka saa kerättyä kaikki pelimerkit.
Tubal-Kain

Tubal-Kain (tai Tuubal-Kain, Tubalkain) () on Raamatun Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa esiintyvä henkilö. Raamatun mukaan hän oli Kainin jälkeläisen Lemekin ja Sillan poika. Tubal-Kain oli Naaman veli ja Jabalin ja Jubalin velipuoli. Hänen sanotaan olleen seppä, ”joka aloitti pronssin ja raudan takomisen”.
Tubal-Kainiin viitataan vapaamuurareiden rituaaleissa.
P. P. Waldenström

Paul Petter (Peter, P. P.) Waldenström (1838–1917) oli ruotsalainen uskonnollinen johtaja ja kirjailija. Hän oli alun perin pappi ja toimi lyseonopettajana Vexiössä, Uumajassa sekä Gevlessä, mistä hän jäi eläkkeelle 1904. Varsinaisen merkityksensä Waldenström saavutti Svenska missionsförbundetin lähetysliiton johtajana. Waldenström julkaisi oman Uuden testamentin ruotsinnoksen sekä useita uskonnollisia kirjasia. Sovinto-opissa Waldenström poikkesi jonkin verran vanhaluterilaisesta opista, mutta raamatunkritiikkiä koskevissa kysymyksissä hän oli hyvin vanhoillinen. Hän oli C. O. Roseniuksen jälkeen vuodesta 1868 "Pietesten"-lehden päätoimittaja.
Vertti Kiukas

Vertti Kiukas on SOSTE Suomen sosiaali- ja terveys ry:n pääsihteeri. Kiukas on toiminut SOSTEn pääsihteerinä vuodesta 2011 lähtien. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa SDP:n puoluetoimistolla ja Elämäntapaliiton toiminnanjohtajana 2003–2010. Vertti Kiukas on SDP:n puoluehallituksen jäsen ja puolueen Demokraattinen osallistuminen, kolmannen sektorin toimintaedellytykset ja tasa-arvo -työryhmän puheenjohtajana kaudella 2020–2023.
Ura.
Joulukuussa 2019 Kiukas nimitettiin Kelan hallitukseen toimikaudelle 1.1.2020–31.12.2022. Hänet valittiin myös Kelan hallituksen puheenjohtajaksi. Valtioneuvosto nimesi kesäkuussa 2020 Kiukkaan yhdeksi yhdeksästä Suomen Euroopan talous- ja sosiaalikomitean jäsenestä toimikaudelle 21.9.2020–20.9.2025. Talous ja sosiaalikomiteassa Kiukas työskentelee komitean sosiaali-, talous- ja ulkoasioiden valiokunnissa sekä jäsenmaiden taloutta seuraavassa ja koordinoivassa European Semester -seurantaryhmässä.
Kiukas kuuluu Veikkauksen hallintoneuvostoon ja toimii EuroHealthNet -verkoston varapuheenjohtajana. EuroHealthNet kokoaa yhteen eurooppalaisia julkisyhteisöjä, järjestöjä ja tutkimuslaitoksia.
Nolwenn Leroy

Nolwenn Le Magueresse (s. 28. syyskuuta 1982 Saint-Renan, Bretagne, Ranska), taiteilijanimeltään Nolwenn Leroy, on ranskalainen laulaja-lauluntekijä.
Leroy oli alun perin klassisesti koulutettu viulisti ja oopperalaulaja, ja nousi kuuluisuuteen voitettuaan ranskalaisen televisiomusiikkikilpailun Star Academy toisen kauden vuonna 2002. 
Leroy on saanut lukuisia palkintoja ja nimityksiä. Tammikuussa 2015 hän sijoittui Le Journal du Dimanchen 50 suosituimman julkkiksen joukkoon Ranskassa 17. sijalle, joten hän oli listan paras naislaulaja joulukuusta 2012 lähtien. 
Lapsuus ja nuoruus.
Leroy syntyi Saint-Renanissa, Bretagnessa.
Leroyn vanhemmat muuttivat Saint-Renanista (Finistère), kun hän oli neljävuotias. Asuessaan Pariisissa, Lillessä ja Guingampissa hänen äitinsä Muriel Leroy ja hänen pikkusiskonsa Kay asettuivat Leroyn isovanhempien luokse Saint-Yorreen.
Heinäkuussa 1998 Leroy sai apurahan Vichyn Rotary-klubilta ja matkusti vaihto-oppilaaksi Hamiltoniin, Ohioon, Yhdysvaltoihin.
Hän valmistui vuonna 1999 ja palasi Ranskaan puhuen sujuvasti englantia. Hän aloitti klassisen laulun oppitunnit Vichyssä ja jatkoi vuonna 2001 oikeustieteen opintojaan Clermont-Ferrandin yliopistossa.
Musiikki ja tähtiakatemia.
Leroy puhuu sujuvasti englantia vietettyään vuoden Yhdysvalloissa vaihto-opiskelijana. Hän laulaa monilla kielillä, mukaan lukien ranska, bretoni, englanti ja iiri. Hän on esiintynyt myös italiaksi ja espanjaksi.
Vuonna 2012 hänen albuminsa Bretonne sai kaksi kertaa timanttilevyn yli miljoonan kappaleen myynnistä.
Leroyn katsottua ranskalaisen musiikkiohjelman Star Academy ensimmäisen kauden vuonna 2001 yksi tuomariston jäsenistä teki häneen vaikutuksen ja hän päätti opiskella klassista laulua hänen johdollaan Pariisissa. Vuonna 2002 hän päätti hakea ohjelman toiselle kaudelle, jonka hän voitti joulukuussa 2002.
Juno (savuke)

Juno oli saksalaisvalmisteinen savukemerkki, jota valmisti Imperial Tobaccon tytäryhtiö Reemtsma. Junon valmistaminen aloitettiin vuonna 1896 ja lopetettiin vuonna 2016.
Käyttö maailmalla.
Juno oli Saksan suurin tupakkamerkki, ja se oli myös erittäin suosittua muualla Euroopassa. Tupakan käyttö yleistyi toisen maailmansodan aikana, ja esimerkiksi Suomen armeijassa jaettiin muonatupakoita, vaikka Suomen armeijassa suosituimmat tupakkamerkit olivat Työmies ja Saimaa. Sodan jälkeen Junon oli jakauduttava Saksassa kahdeksi, Itä-Saksan ja Länsi-Saksan Junoksi, vaikka kyseessä olikin pääosin sama tuote.
The Wailing

The Wailing () on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut eteläkorealainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Na Hong-jin sekä tähdittänyt Kwak Do-won, Hwang Jung-min ja Chun Woo-hee.
"The Wailing" sai ensi-iltansa Etelä-Koreassa 12. toukokuuta 2016. Elokuva esitettiin myös Cannesin elokuvajuhlilla 18. toukokuuta 2016 sekä Night Visions -festivaaleilla 9. marraskuuta 2016. Elokuva oli taloudellinen menestys ja se sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta.
Tylochromis aristoma

Tylochromis aristoma on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.
"Tylochromis aristoma" voi kasvaa korkeintaan 19,3 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on selkäevässään 13–16 piikkiruotoa ja 12–14 pehmeää ruotoa. Peräevässä on seitsemän pehmeää ruotoa.
"Tylochromis aristoma" -lajia tavataan ainoastaan Kongon demokraattisesta tasavallasta. Laji käyttää ravinnokseen kasveja ja hyönteisten toukkia. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sen elinvoimaiseksi lajiksi.
Pajęcznon piirikunta

Pajęcznon piirikunta () on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 51 220. Piirikunta on jaettu kahdeksaan maalaiskuntaan, jotka ovat Działoszyn, Kiełczygłów, Nowa Brzeźnica, Pajęczno, Rząśnia, Siemkowice, Strzelce Wielkie sekä Sulmierzyce ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; Działoszyn ja hallintokeskus Pajęczno.
Pajęcznon piirikunnan pinta-alasta 26,4 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Pajęcznon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa seitsemän prosenttia.
Vuoden 2019 lopussa Pajęcznon piirikunnassa oli 51 220 asukasta, joista 50,6 prosenttia naispuolisia ja 49,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 52 933 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 40 459 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2019 lopussa 16,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61 prosenttia ja eläkeikäiset 22,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,3 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 463 lasta.
Ojantakanen

Ojantakanen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Madridin kuninkaallinen konservatorio

Madridin kuninkaallinen konservatorio on Espanjan vanhin konservatorio. Konservatorio tarjoaa useiden eri soitinten soitonopetusta, ja oppilaitoksessa opiskelee noin 600 opiskelijaa.
Conner

Conner on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Zedura

Zedura on talvisääskien (Trichoceridae) heimoon kuuluva hyönteissuku, joka sisältää 17 lajia. Sitä pidettiin aiemmin osana sukua "Paracladura". Yhdeksää lajia tavataan Uudesta-Seelannista, yhtä Australiasta, kahta Campbellsaarilta ja kuutta Etelä-Amerikasta.
Lajit.
Suku sisältää 17 lajia:
Asdura

Asdura on talvisääskien (Trichoceridae) heimoon kuuluva hyönteissuku. Se sisältää neljä lajia, jotka aiemmin luokiteltiin sukuun "Paracladura". Ne elävät vain Uudessa-Seelannissa.
Lajit.
Suku sisältää neljä lajia:
Aatu Nykänen

Adam (Aatu) Nykänen (25. joulukuuta 1898 – 3. tammikuuta 1974 Jyväskylä) oli suomalainen matematiikan yliopettaja ja matematiikan opetuksen tutkija.
Aatu Nykänen pääsi ylioppilaaksi 1917 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1922. Nykänen väitteli tohtoriksi 1945, väitöskirja "Alkeisgeometrian opetuksesta Suomessa erityisesti oppikirjojen kehitystä silmällä pitäen" oli ensimmäinen matematiikan opetusta käsitellyt väitöskirja Suomessa.
Nykänen toimi matematiikan opettajana Rovaniemellä ja Raumalla 1924–1936. Hän oli matematiikan opettajana Jyväskylän yhteislyseossa 1936–1955 ja matematiikan yliopettajana Jyväskylän normaalilyseossa 1955–1965. Nykänen julkaisi matematiikan ja erityisesti geometrian opetusta ja oppikirjoja käsitelleitä artikkeleita. Hän laati yhdessä professori Ensio Kivikosken kanssa geometrian oppikirjat keskikouluun ja lukioon. Kirjoissa korvattiin perinteinen Eukleideen geometrinen järjestelmä kuvauksiin perustuvalla geometrialla ja painotettiin oppilaiden omatoimisuutta. Oppikirjojen käyttö jäi kuitenkin vähäiseksi.
Aatu Nykänen oli mukana myös raittiusliikkeessä ja seurakuntatyössä.
Paracladura

Paracladura on talvisääskien (Trichoceridae) heimoon kuuluva hyönteissuku, joka sisältää 11 elossa olevaa lajia. Lajeista kymmenen elää Aasiassa alueella, joka ulottuu Siperiasta Intian ja Burman pohjoisosiin. Lisäksi Pohjois-Amerikan länsirannikolla elää yksi laji, "Paracladura trichoptera". Suvun ainoat tunnetut fossiilijäänteet kuuluvat sukupuuttoon kuolleelle lajille "Paracladura caucasiana".
Haluun olla yksin

Haluun olla yksin on suomalaislaulaja Irinan 12. helmikuuta 2021 julkaistu kahdeksas studioalbumi.
Albumin nimikkokappale pysyi Suomen virallisella radiosoittolistalla 115 viikkoa, joista yhdeksän viikkoa ykkösenä.
Aimo Lahti (opettaja)

Aimo Lahti (12. maaliskuuta 1902 Helsinki – 25. elokuuta 1953 Hanko) oli suomalainen matematiikan opettaja, rehtori ja matematiikan opetuksen tutkija.
Aimo Lahti osallistui koulupoikana Suomen sisällissotaan valkoisten puolella ja sen jälkeen hän oli vielä vapaaehtoisena mukana Viron vapaussodassa ja Aunuksen retkellä. Lahti vammautui näiden sotaretkien aikana ja jäi osittain invalidiksi. Sotien jälkeen hän pääsi ylioppilaaksi 1922 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Turun yliopistosta 1926 opiskeltuaan matemaattisia aineita, pedagogiikkaa ja filosofiaa. Lahti väitteli tohtoriksi Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa vuonna 1949, väitöskirja "Virheet opetusopillisena ongelmana" käsitteli oppilaiden matemaattisissa suorituksissa tekemiä virheitä Lahden 20 vuoden aikana keräämän aineiston pohjalta.
Lahti oli matematiikan opettajana vuosina 1926–1953 useissa eri kouluissa ja lisäksi Sortavalan ja Kajaanin opettajaseminaareissa. Vuosina 1932–1939 hän oli opettajana ja rehtorina Heinolan keskikoulun jatkoluokilla. Lahti julkaisi artikkeleita matematiikan opetuksesta ja kouluopetuksen kehittämisestä. Hän julkaisi myös laajan artikkelin opettajien suhtautumisesta vammautuneisiin oppilaisiin.
Aimo Lahden Heinolassa Virtakatu 4:ssä sijainnut asuinrakennus tuhoutui tulipalossa 20. tammikuuta 1938. Tulipalo sai alkunsa Lahden työhuoneesta. Lahti menetti tulipalossa suuren osan irtaimistostaan, muun muassa ison kirjastonsa ja työnalla olleen väitöskirjansa tutkimusaineiston.
Andrejeva Zemlja

Andrejeva Zemlja oli saari, joka mahdollisesti sijaitsi Itä-Siperian merellä noin 580 kilometriä Medvežeisaarista koilliseen. Suureksi kuvailtu saari mainitaan Stepan Andrejevin tutkimusretkikunnan selvityksessä vuonna 1764, mutta sittemmät saarta etsineet eivät ole pystyneet paikallistamaan sitä. Myöhemmin esitetyn teorian mukaan saari on mahdollisesti vajonnut mereen ikiroudan sulamisen takia.
Historia.
Andrejeva Zemlja sijaitsi oletettavasti noin 580 kilometriä Medvežeisaarista koilliseen. Medvežeisaaret mainitsi historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran Mihailo Nasedkin vuonna 1702 ja Afanasijem Šestakov-nimisen jakuutti-kasakan tekemään karttaan vuodelta 1726 niiden pohjoispuolelle piirrettiin suuri maa-alue.
22. huhtikuuta 1763 Medvežeisaarille saapui Stepan Andrejevin johtama tutkimuskunta. Andrejev palasi 5. toukokuuta kierreltyään saarilla ja teki matkastaan selvityksen. Selvityksessään Andrejev mainitsee epämääräisesti nähneensä jotakin Medvežeisaarilta käsin. Hän palasi toisen tutkimusretkikunnan johdossa 10. huhtikuuta 1764 ja 16. huhtikuuta hän lähti koirareellä Tšetyrëhstolbovojin saarelta koilliseen. Noin 580 kilometrin matkan jälkeen 22. huhtikuuta havaittiin suuri, noin 100 kilometrin levyisen saari. Saarta lähestyttäessä havaittiin myös tuoreiksi arvioituja reen jälkiä. Yhden tutkimuskunnan jäsenen sairastuttua tutkimusretkikunta kääntyi takaisin nousematta saarelle 8. toukokuuta. Andrejev esitti selvityksen matkasta ja päiväkirjansa Ohotskin ja Kamtšatkan alueiden komentajalle eversti Fedor Plenisnerille. Selvitystä ja päiväkirjaa toisesta matkasta ei julkaistu.
Andrejeva Zemljan eli Andrejevinmaan olemassaolosta syntyi Andrejevin retkien perusteella legenda. Saarta yritettiin löytää sittemmin usempaan otteeseen. I. Leontjev, I. Lysov ja A. Puškarjov tekivät oman tutkimusmatkansa vuosina 1769–1771, mutta he eivät nähneet Andrejeva Zemljaa. M. M. Hedenströmin matkan esti suuri aukko merijäässä noin 170 kilometrin matkan jälkeen. Ferdinand von Wrangel purjehti alueella vuonna 1820 ja mainitsi tšuktšien kertoneen maasta Mys Šelagskijsta pohjoiseen. Wrangel purjehti Medvežeisaarista noin 150 kilometriä pohjoiseen ja 270 kilometriä kaakkoon. Wrangelkaan ei havainnut maata ja kyseenalaisti Andrejevin havainnot. Tutkimusmatkat eivät olleet edenneet yhtä pitkälle, kuin Andrejev toisella matkallaan, koska Wrangel ja muut suunnistivat Andrejevin ensimmäisen tutkimusmatkan tietojen perusteella.
Andrejeva Zemljaa yritettiin löytää vielä Neuvostoliiton aikana. Useat tieteilijät tekivät epäonnistuneita yrityksiä löytää saari. Lopulta syntyi teoria, jonka mukaan Andrejeva Zemlja oli ollut tosiaan olemassa, mutta se oli sittemmin vajonnut mereen ikirouden sulaessa. Esimerkiksi jotkin Uuden-Siperian saariston saaret Laptevinmerellä ovat vajonneet tai kadonneet samaan tapaan.
Juan Valera y Alcalá-Galiano

Juan Valera y Alcalá-Galiano (18. lokakuuta 1824 Cabra, Córdoba, Espanja – 18. huhtikuuta 1905 Madrid, Espanja) oli espanjalainen poliitikko ja kirjailija. Hänen äidinisänsä oli Dionisio Alcalá Galiano ja enonsa Antonio Alcalá Galiano.
Valera aloitti juridiikan alalla, mutta siirtyi diplomaatin uralle. Diplomaattina hän kävi useissa Euroopan ja Amerikan pääkaupungeissa, ja siten hän saattoi hankkia siihen aikaan espanjalaisilla harvinaisen kosmopoliittisen sivistyksen. Hän oli lähettiläs, senaattori, alivaltiosihteeri ynnä muuta. Hänen poliittinen uransa ei kuitenkaan ollut yhtä merkittävä kuin kirjallinen, sillä hän omistautui menestyksekkäästi lyriikalle, novellistiikalle ja kirjallisuuskritiikille ja oli 1800-luvun jälkipuolella merkittävässä asemassa Espanjan kirjallisuudessa. Hänet valittiin jo 1862 Espanjan akatemian jäseneksi.
Valera julkaisi 1858 runokirjan "Canciones, romances y poemas", muodoltaan täydellisen, oppineen, ja 1874 ensimmäisen ja parhaan romaaninsa "Pepita Jiménez" (suom. "Kiusaus"), joka on hieno ja omaperäinen psykologinen tutkielma. Viljo Tarkiainen kiitti "Valvojassa" (1909. s. 520) Vihtori Lehtosen "Kiusaus"-romaanin suomennosta sujuvaksi ja tyylikkääksi. Muita hänen romaanejaan ovat "Las ilusiones del doctor Faustino" (1875), "El comendador Mendoza" (1877), "Doña Luz" (1879), "Juanita la Larga" (1896, suom. "Juanita", myös nimellä "Kaunis Juanita"). Näissä proosateoksissa Valera on parhaimmillaan: kieli on klassista, ilman liioiteltua arkaisointia, tyyli omaperäisen persoonallista ja sitä maustaa lempeä ironia, ja kerronnassa näkyy sivistyneen maailmanmiehen skeptisyys kansallista mystifiointia ja naiiviutta kohtaan.
Kriitikkona Valera kirjoitti lehtiartikkeleita ja vihkosia, joita leimaa oppineisuus, hienostuneisuus ja henkevyys, mutta ne ovat hivenen pinnallisia ja häilyviä. Hän kokeili myös historioitsijana. Vuosina 1887–1891 julkaisi uudestaan Lafuenten kuuluisan "Historia general de España" ja kirjoitti sille jatkoa. Valeran kaikki teokset julkaistiin Madridissa 1906–1917.
Juan Valera

Juan Valera tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Nothotrichocera

Nothotrichocera on talvisääskien (Trichoceridae) heimoon kuuluva hyönteissuku, joka sisältää 12 lajia. Niitä tavataan Australiassa, Tasmaniassa, Uudessa-Seelannissa, Aucklandsaarilla ja Campbellsaarilla sekä Chiloén saarella Chilessä.
Lajit.
Suku sisältää 12 lajia: