tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ryanodiini

Ryanodiini (C25H35NO9) on terpenoideihin ja alkaloideihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hyönteismyrkkynä. Ryanodiinia esiintyy eteläamerikkalaisessa "Ryania speciosa"-kasvissa.
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa ryanodiini on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja useisiin poolisiin orgaanisiin liuottimiin, mutta ei hiilivetyihin. Ryanodiini on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky metanoliliuoksessa on +26. Ryanodiini on myrkyllistä eläimille. Aine sitoutuu kalsiumkanaviin kuuluviin ryanodiinireseptoreihin ja sitoutuessaan estää kalsiumionien virtaamista niiden lävitse. Seurauksena on lihasten halvautuminen, oksentelu ja hengityksen vaikeutuminen.
Ryanodiinia sisältävää jauhettua "Ryania speciosa"-kasvin juurta ja kuorta käytetään erityisesti tuholaisperhosten torjuntaan.
Saathiya

Saathiya (suomeksi ”Ystävä”) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Shaad Ali. Elokuvan pääosissa ovat Vivek Oberoi ja Rani Mukerji. Shah Rukh Khan ja Tabu tekevät laajennetut erikoisesiintymiset. Soundtrackin on säveltänyt A. R. Rahman ja sanoitukset on kirjoittanut Gulzar.
Juoni.
Aditya Sehgal (Vivek Oberoi) ja hänen ystävänsä etsivät Adityan vaimoa Suhani Sehgalia (Rani Mukerji). Hän on ollut kadoksissa tuntikausia, muutaman päivän kuluttua riidasta Adityan kanssa heidän epäonnistuneesta avioliitostaan. Mutta Aditya tajuaa nyt, että hän rakastaa Suhania enemmän kuin mitään ja on poissa tolaltaan siitä, ettei löydä häntä.
Elokuva siirtyy takaumaan, jossa nähdään, että Aditya ja Suhani tapaavat toisensa häissä. Aditya rakastuu välittömästi häneen ja yrittää hurmata hänet. Suhani uskoo aluksi, että hän vain flirttailee, mutta myöhemmin molemmat ymmärtävät rakastavansa toisiaan. Adityan rikas elämäntapa ja Suhanin keskiluokkainen elämäntapa synnyttävät kuitenkin eroavaisuuksia heidän vanhempiensa välillä. Aditya ja Suhani karkaavat ja menevät naimisiin pienessä seremoniassa. Aluksi he asuvat kodeissaan ja pitävät avioliitonsa salassa. Kun Suhanin vanhemman sisaren avioliittoa järjestetään, totuus tulee kuitenkin esiin. Aditya ja Suhani muuttavat rappeutuneeseen taloon ja aloittavat avioliittonsa yhdessä.
Pian avioliitto-ongelmat uhkaavat ajaa heidät erilleen. Väärinkäsitys saa Suhanin luulemaan, että Adityalla on suhde, ja he joutuvat suureen riitaan. Sitten Suhani joutuu auto-onnettomuuteen. Kun hän ylittää kadun, auto törmää häneen melkein tappaen hänet. Adityalla ei ole aavistustakaan tästä ja hän odottaa Suhanin palaavan kotiin toivoen sovintoa.
Myöhemmin Aditya tajuaa, että Suhani on kadonnut ja alkaa etsiä häntä. Paljastuu, että Savitri (Tabu) osui Suhaniin autollaan. Pelätessään tunnustaa, Savitri soittaa aviomiehelleen, joka on IAS:n upseeri. Hänen aviomiehensä Yeshwant Rao (Shah Rukh Khan) saapuu sairaalaan ja kertoo lääkärille, että Suhani on hänen vaimonsa ja että hän suostuu tämän leikkaukseen. Aditya saa tapahtumat selville ja saapuu sairaalaan. Suhani vajoaa koomaan. Yeshwant selittää tapahtumat Adityalle, ottaa syyt niskoilleen ja kertoo aiheuttaneensa onnettomuuden. Aditya uhkaa Yeshwantia ja lähtee. Savitri tapaa Adityan ja kertoo, että juuri hän aiheutti onnettomuuden ja tuntee syyllisyyttä.
Molemmat vuodattavat kyyneleitä yhdessä, kunnes Yeshwant tulee hakemaan Savitrin. Pian Suhani palaa tajuihinsa. Aditya juoksee sisään ja ilmaisee kipua ja kärsimystä, joita hän koki eroaikana. Suhani ilmaisee myös oman rakkautensa ja tunteensa häntä kohtaan. Elokuva päättyy, kun Aditya ja Suhani lopulta sopivat ja halaavat toisiaan sairaalan sängyllä.
Vastaanotto.
Box Office India julisti "Saathiyan" ”hitiksi”.
Dave Trottier

David "Dave" Thomas Trottier (25. kesäkuuta 1906 Pembroke – 13. marraskuuta 1956 Halifax) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hän pelasi myös urallaan yli 400 ottelua NHL:ssä tehden yli 100 maalia.
Trottier aloitti uransa kaudella 1923–24 Toronto St. Michael's Majorsissa siirtyien 1925 Toronto Varsity Gradsiin. Grads edusti Kanadaa Sankt Moritzin olympialaisissa 1928, kun Kanada voitti olympiakultaa. Trottier pelasi olympialaisissa vain kaksi ottelua, mutta teki niissä 12 maalia. Olympialaisten jälkeen Trottier pelasi kaksi ottelua MCHL-sarjan Montreal Victoriasissa, jonka jälkeen siirtyi NHL-seura Montreal Maroonsiin. Trottier pelasi Maroonsissa aina kauteen 1938–39 saakka, jonka aikana hän voitti Stanley Cupin 1935. Maroonsin jälkeen hän pelasi 11 ottelua Detroit Red Wingsissa ja kymmenen ottelua IAHL-seura Pittsburgh Hornetsissa.
Trottier pelasi NHL:ssä 11 kautta. Hän pelasi 446 ottelua tehden niissä 121 maalia ja antaen 113 syöttöä.
Lakiseuranta

Lakiseuranta tarkoittaa toimintaa, jossa yritys tai muu toimija tunnistaa omaa toimintaansa koskevat säädökset ja seuraa niissä tapahtuvia muutoksia. 
Lakiseuranta mielletään usein vapaaehtoiseksi CSR-toiminnaksi (Corporate Social Responsibility), vaikka useat säädökset itsessään sisältävät yksiselitteisen vaatimuksen tuntea toiminnanharjoittajan toimintaan liittyvät näkökohdat, riskit sekä lain velvoitteet. Laintuntemus onkin keskeinen osa yritysten riskienhallintaa. Lakiseuranta sisältyy myös monen vapaaehtoisen johtamisjärjestelmän työkaluvalikoimaan: esimerkiksi ympäristöstandardi ISO 14001 edellyttää toiminnanharjoittajalta ympäristöä koskevien lakisääteisten vaatimusten tunnistamista, lakimuutosten seurantaa sekä dokumentoitua vaatimusten täyttymisen arviointia.
Keskeisiä lakiseurannan kohteita ovat esimerkiksi ympäristösääntely, , työsuojelu, taloushallinto, työoikeus ja HR-toiminta, verotus, yhtiöoikeudelliset säädökset sekä erilaiset toimialakohtaiset säädökset, kuten finanssi-, vakuutus-, elintarvike-, sosiaali- ja terveysalan säädökset tai tuotekohtaiset lait, asetukset ja standardit.
Badoumbé

Badoumbé (myös "Badumbé") on kylä Kayesin alueen Bafoulabén piirin Oualian kunnassa Malissa. Se sijaitsee Bakoyejoen varrella 19 kilometriä Oualiasta itään. Kylässä on 1 100 asukasta (vuonna 2009).
Aikaisemmin Daramutuksi kutsuttu kylä on perustettu perimätiedon mukaan kaksisataa vuotta sitten. Sen nimi liittyy mandinkojen Sissoko-klaanien kohtauspaikkaan. Nykyään kylässä asuu myös Dakarin–Nigerin rautatien tuomia muita sukuja.
Gustave Borgnis-Desbordesin johtamat ranskalaiset rakensivat vuonna 1882 Badoumbéen linnoituksen osana Médinestä Nigerjoelle suuntautunutta Länsi-Sudanin valloitusta. Linnoitusketjun muut osat olivat Bafoulabé, Kita ja Bamako. Badoumbé oli myös Ylä-Senegalin alueeseen kuuluneen hallintopiirin keskus. Sen varuskunta lakkautettiin Koundianin tukulorilinnoituksen hävittämisen jälkeen vuonna 1889. Kayesista alkanut rautatietyömaa eteni Badoumbéen vuonna 1899.
Rautatien lisäksi Badoumbén kautta kulkee Toukoton ja Bafoulabén välinen maantie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, pienimuotoinen kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, riisi, hirssi ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Naiset harjoittavat puutarhaviljelyä. Nuoriso hakeutuu muualle kausitöihin tai pyrkii muuttamaan ulkomaille.
Kylässä on alakoulu, terveyskeskus, kolme myllyä ja moskeija. Vesihuolto käsittää vesijohdon ja kaksi käsikäyttöistä porakaivoa.
Paikallisia nähtävyyksiä ovat uhripaikkoina toimivat muinaiset asuinpaikat apinanleipäpuineen, ranskalaisen linnoituksen rauniot ja kaksi eurooppalaisten hautausmaata.
Gyula Krúdy

Gyula Krúdy (21. lokakuuta 1878 Nyíregyháza, Unkari – 12. toukokuuta 1933 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija. Hänen teoksissaan ei keskeistä ole juoni vaan tunnelmat, mielialat. Esimerkiksi historiallinen romaani "A magyar jakobinusok" on tyyliltään impressionistinen. "A vörös póstakocsi" (1914, 'Punainen postivaunu') ja sen jatko "Őszi utazások a vörös póstakocsin" (1917) kuvaavat ironisesti nuoruutta ensimmäistä maailmansotaa edeltävänä aikana.
Suomennetut teokset.
Antologiassa: "Unkarin malliin", WSOY 1998 
Näyte Krúdyn tuotannosta on myös antologiassa "Tuoleja Tonavan yllä: unkarilaisia novelleja suomeksi ja unkariksi", toim. Outi Hassi, Finn Lectura 1990
Altmaninbulldoggi

Altmaninbulldoggi ("Altman White English Bulldog") on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Altmaninbulldoggi muistuttaa ulkoisesti paljon englanninbulldoggia, joskin on tätä kookkaampi. Lisäksi sen häntä yleensä typistetään, toisin kuin englanninbulldoggin. Säkäkorkeus vaihtelee 38–54 cm ja paino 23–36 kg välillä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu soveltuu vartiointiin, farmityöskentelyyn ja kenttäkokeisiin. Lisäksi sen tiedetään tapelleen härkiä ja villikoiria vastaan suojellakseen omistajaansa.
Alkuperä.
Rodun esi-isä tunnettiin nimellä "valkoinen englantilainen" ("White English"), ja se edusti kookkaampaa, alkuperäistä työkoirana käytettyä tyyppiä kuin nykyinen matalammaksi jalostettu englanninbulldoggi. Desmond Morriksen mukaan termiä "White English" on käytetty ennen vanhaan amerikanbulldoggista, joten altmaninbulldoggilla on yhteinen historia sen kanssa. "Valkoinen englantilainen" saapui Yhdysvaltoihin 1800-luvulla, ja siitä polveutuu nykyinen altmaninbulldoggi, jonka Georgian Waycrossista kotoisin ollut Ray Altman kehitti.
Desmond Morriksen mukaan altmaninbulldoggi oli 2000-luvun alussa saavuttamaisillaan virallisen rodun aseman Yhdysvalloissa, vaikkakin sillä on hyvin samanlainen tausta amerikanbulldoggin kanssa.
Hytti nro 6 (elokuva)

Hytti nro 6 on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut suomalais-venäläis-virolais-saksalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Juho Kuosmanen. Elokuvan pääosissa ovat Seidi Haarla ja Juri Borisov. Elokuvassa suomalainen naisopiskelija (Haarla) ja venäläinen työmies (Borisov) matkustavat junalla Venäjän halki Murmanskiin. "Hytti nro 6" perustuu Rosa Liksomin samannimiseen romaaniin vuodelta 2011. Elokuvaa varten kirjan tapahtumia on kuitenkin muutettu monin tavoin, sillä esimerkiksi junan reitti, miespäähenkilön nimi ja ikä, tapahtumapaikka sekä aikakausi eroavat kirjasta. 
"Hytti nro 6" sai ensi-iltansa 10. heinäkuuta 2021 Cannesin elokuvajuhlilla, missä se voitti juhlien kakkospalkinnon, Grand Prix’n. Elokuva sai teatteriensi-illan Suomessa 29. lokakuuta 2021.
Elokuva voitti kahdeksan Jussi-palkintoa. Siitä tuli vuoden viidenneksi katsotuin elokuva ja vuoden toiseksi katsotuin kotimainen elokuva.
Palkintoja ja ehdokkuuksia.
Elokuva valittiin vuoden 2021 Cannesin elokuvajuhlien kilpasarjaan, jossa se voitti Grand Prix’n kaikkien aikojen toisena suomalaisena elokuvana yhdessä Asghar Farhadin ohjaaman "Ghahremanin" kanssa. Elokuva voitti pääpalkinnon Jerusalemin kansainvälisellä elokuvafestivaalilla. Göteborgin elokuvajuhlilla Seidi Haarla palkittiin parhaana näyttelijänä ja elokuva voitti kriitikoiden palkinnon.
Elokuva sai parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globe -ehdokkuuden joulukuussa 2021, mutta palkinto meni japanilaiselle "Drive My Car" -elokuvalle. Elokuva oli Suomen Oscar-palkintoehdokkaana parhaan kansainvälisen elokuvan sarjassa ja pääsi kilpailussa 15 ehdokkaan karsintalistalle, mutta ei lopulliseen viiden ehdokkaan joukkoon saakka. Tämänkin palkinnon voitti "Drive My Car." Elokuva oli myös ehdolla Euroopan elokuva-akatemian -palkinnon saajaksi parhaan elokuvan, naisnäyttelijän ja miesnäyttelijän sarjoissa, mutta jäi ilman palkintoja.
"Hytti nro 6" oli vuoden 2022 Jussi-gaalassa ehdolla kahdessatoista kategoriassa: paras elokuva, ohjaus, naispääosa, miespääosa, miessivuosa, käsikirjoitus, kuvaus, äänisuunnittelu, leikkaus, lavastussuunnittelu, pukusuunnittelu ja maskeeraussuunnittelu). Miespää- ja -sivuosan, äänisuunnittelun ja pukusuunnittelun palkintoja lukuun ottamatta elokuva voitti kaikki kategoriansa.
Kansainvälinen levitys.
Yhdysvaltalainen elokuvayhtiö Sony Pictures Classics osti Cannesin elokuvajuhlien aikana elokuvan esitysoikeudet paitsi Pohjois-Amerikassa, myös Latinalaisessa Amerikassa, Itä-Euroopassa, Kaakkois-Aasiassa ja Lähi-idässä. Aiemmin yhtiö on ottanut levitykseen Suomesta vain Aki Kaurismäen "Mies vailla menneisyyttä".
Arkansasinbulldoggi

Arkansasinbulldoggi ("Arkansas Giant Bulldog") on yhdysvaltalainen koirarotu. Vaikka sitä kutsutaankin toisinaan nimellä "Olde Bulldogge", sitä ei tulisi sekoittaa vanhaenglanninbulldoggiin ("Olde English Bulldogge").
Ulkonäkö.
Arkansasinbulldoggilla sallitaan kaikki värit ja väriyhdistelmät. Säkäkorkeus vaihtelee 45–55 cm ja paino 25–30 kg välillä.
Alkuperä.
Rotu kehitettiin 1900-luvun lopulla englanninbulldoggin ja amerikanstaffordshirenterrierin (tai amerikanpitbullterrierin) välisistä risteytyksistä. Se on yksi useista viimeaikaisista projekteista luoda uudelleen alkuperäisen kaltainen englanninbulldoggi, jossa ei esiintyisi modernin näyttelybulldoggin ylijalostettuja piirteitä.
Vladimir Krupin

Vladimir Krupin (1941 Kilmez, Kirovin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija. Hän opiskeli Moskovassa Pedagogisessa instituutissa. Hän on työskennellyt opettajana ja toimittajana. Luontoaktivistina hän edustaa nuorempaa maaseutuproosan kirjoittajakuntaa. Tuotannossaan hän yhdistää uskonnollista perinnettä ja kansanperinnettä luonnon ihailuun.
Sahajärvi (Mäntsälä)

Sahajärvi (myös Hautjärvi) on runsasravinteinen järvi Mäntsälän koillisosassa pohjoisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,9 neliökilometriä. Etäisyys Helsingistä on 67 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Mäntsälän keskustasta 12 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Sahajärvi on muodoltaan kaareva, etäisyys järven etelärannalta luoteisrannalle on 2,5 kilometriä. Järven länsiosassa sijaitsee pieni Lystisaari, koillisosassa sijaitsee vähäinen Pikkusaari. Syvin kohta sijaitsee järven keskiosassa. Rannoilla on runsaasti peltomaata ja pientaloja, itärannalla on Hautjärven kartanon luonnonsuojelualue. Länsirannalla on metsäalue, joka kohoaa 120 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 45 metriä järven pinnan yläpuolelle. Noin puoli kilometriä Sahajärveltä luoteeseen sijaitsee Hunttijärvi, järvien välisellä kannaksella kulkee liikenneväylä, johon kuuluu valtatie 4 ja Lahden oikorata. Sahajärven koillisrannalle virtaa Hanhioja pohjoisesta, Sahajärven etelärannalta virtaa Rapuoja itään kohti Porvoonjokea.
Sahajärven pintaa laskettiin 1950-luvulla puolisen metriä. Järvi on rehevä ja savisamea. Ekologinen tila on tyydyttävä, vesitilavuus on 8 182 000 kuutiometriä. Yleisiä kalalajeja ovat muun muassa ahven, hauki, kuha ja särki. Kasvistoon kuuluu järviruoko, sara ja järvikorte, jotka muodostavat ilmaversoisvyöhykkeen, järvessä kasvaa myös ulpukkaa ja palpakoita.
Sahajärvi (18.071.1.001) kuuluu Savijoen-Rapuojan alueeseen (18.071), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Porvoonjoen vesistössä (18). Toinen jakovaihe on Savijoen valuma-alue (18.07). Savijoen-Rapuojan alueeseen kuuluu Sahajärven ohella Mäkijärvi, Tuhkurinjärvi, Korpijärvi ja Suojärvi.
Hunttijärvi

Hunttijärvi on runsasravinteinen järvi Mäntsälän koillisosassa pohjoisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Helsingistä on 68 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Mäntsälän keskustasta 13 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Hunttijärvi on pitkänomainen ja jonkin verran koilliseen kaartuva, etäisyys järven etelärannalta pohjoisrannalle on 3,5 kilometriä. Järven keskiosa on noin puoli kilometriä leveä. Pohjoisessa järvi levenee selvästi, kunnes aivan pohjoisessa se jälleen kapenee pieneksi lahdeksi. Etelässä on noin kilometrin mittainen kapea lahti, jonka luoteispuolella on pienempi lounaaseen työntyvä lahti. Lahtia erottava Hirviniemi kohoaa noin 85 metriä merenpinnan yläpuolelle. Hunttijärveä reunustaa lännessä kulttuurimaisema, idässä metsämaa. Itärannan Hunttikalliot kohoaa 120 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 50 metriä järven pinnan yläpuolelle.
Hunttijärven pohjoisosa on eteläosaa syvempi, syvin kohta sijaitsee järven koillisosassa.
Noin puoli kilometriä Hunttijärveltä kaakkoon sijaitsee Sahajärvi, järvien välisellä kannaksella kulkee liikenneväylä, johon kuuluu valtatie 4 ja Lahden oikorata. Hunttijärven pohjoisrannalle virtaa Järvisillanoja pohjoisesta, myös järven länsirannalle virtaa laskuoja. Hunttijärven etelärannalta virtaa Mäntsälänjoki etelään kohti Mustijokea.
Hunttijärven pintaa laskettiin 1950-luvulla puolisen metriä. Järven ekologinen tila on tyydyttävä, vesitilavuus on 7 327 000 kuutiometriä. Yleisiä kalalajeja ovat muun muassa ahven, hauki, kuha, lahna, peledsiika ja särki. Kasvistoon kuuluu järviruoko, sara ja järvikorte, jotka muodostavat runsaan ilmaversoisvyöhykkeen, järvessä kasvaa myös ulpukkaa.
Hunttijärvi (19.003.1.014) kuuluu Mäntsälänjoen valuma-alueeseen (19.003), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Mustijoen vesistössä (19). Hunttijärvi on Mäntsälänjoen valuma-alueen laajin vakavesi, se sijaitsee alueen koillisosassa. Alueeseen kuuluu neljätoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, Hunttijärven jälkeen laajimmat ovat Joutsjärvi ja Pitkäjärvi.
Villikkalanjärvi

Villikkalanjärvi on järvi Koskenkylänjoen vesistössä Orimattilan eteläosassa. Sen pinta-ala on 7,2 neliökilometriä.
Maantiede.
Villikkalanjärven pituus lännestä itään on 3,5 kilometriä ja leveys etelästä pohjoiseen 3 kilometriä. Saaria on kolme, ne ovat pinta-alaltaan pieniä. Syvin kohta sijaitsee altaan keskiosassa. Järveä ympäröi viljelysmaisema. Kaakossa sijaitsee Säyhtee, johon Villikkalanjärvi laskee noin 700 metriä pitkän Ratulansalmen kautta. Villikkalanjärven pohjoisrannalle virtaa useita laskuojia.
Villikkalanjärvi on matala, rehevä ja savisamea. Pelloilta valuva vesi kuormittaa järveä, sen ekologinen tila on välttävä. Vesitilavuus on 20 899 000 kuutiometriä.
Villikkalanjärven yleisiä kalalajeja ovat hauki, kuha ja toutain.
Villikkalanjärvi (16.003.1.003) kuuluu Artjärven lähialueeseen (16.003), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koskenkylänjoen vesistössä (16). Artjärven lähialueen muut vakavedet ovat Pyhäjärvi, Säyhtee ja Lammi.
Nereidi (veistos)

Nereidi on Hans-Christian Bergin luoma veistos, joka sijaitsee Helsingin Kalasatamassa. Seitsemän metriä korkea veistos on pystytetty Kalasatamankadun eteläpäähän kauppakeskus Redin eteen. Kaksiosaiseen teoskokonaisuuteen kuuluu betoninen aaltoa muistuttava jalustasta ja hahmo, joka koostuu laserleikatuista ja maalatuista alumiinilevyistä. Nereidit olivat kreikkalaisessa mytologiassa merenneitoja.
Teos näyttää erilaiselta eri suunnista katsottaessa. Kaukaa edestä se näyttää koostuvan viivoista ja sivulta näkee niska kenossa kaukaisuuteen katsovan hahmon. Hans-Christian Berg on hyödyntänyt optista illuusiota useissa teoksissaan ja koostanut teoksiaan yhdistelemällä eri materiaaleja ja eri valmistustekniikoita. Tässä teoksessa on tarvittu lukuisia eri puolilta Suomea tilattuja osia, joita on liitetty hitsaamalla, niittaamalla ja ruuvaamalla. Viimeisenä asennettiin valot. Kokonaisuuden pystytys kesti neljä päivää.
Rakennusyhtiö SRV:n urakoiman kauppakeskuksen läheisyyteen haluttiin taidetta. Vuonna 2016 järjestettiin kansainvälinen kutsukilpailu, jossa teosehdotuksilta edellytettiin riittävää kokoa suhteessa rakennuksiin sekä niiden haluttiin ilmentävän iloa ja oivallusta. Taiteilijoilta tilattiin graffiteja, keramiikkaa, maalauksia, mobiletaidetta, reliefi, valotaidetta ja veistoksia. "Nereidin" paikan päättivät kauppakeskuksen pääsuunnittelijana toimineen arkkitehtitoimisto Helin &amp; Co:n ja Helsingin kaupungin edustajat. Valitusta alueesta haluttiin luoda kohtaamispaikka. Veistos julkistettiin 2. kesäkuuta 2021.
Bonäsbåset

Bonäsbåset on järvi Tenholassa Raaseporin keskiosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 57 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on 11 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Bonäsbåsetin pituus lännestä itään on noin puolitoista kilometriä. Altaan länsiosan rantaviiva on mutkainen, itäosa on sitä vastoin varsin tasaleveä ja rantaviivaltaan melko suora. Saaria ei ole. Länsiosan Bonäsholmen on niemimaata; sen sisällä sijaitsee pieni luonnonsuojelualue. Bonäsbåsetin ympäristö on vanhaa kulttuurimaisemaa useine muinaishautoineen, järven itäosan rannoilla on metsämaata.
Bonäsbåsetin syvin kohta, 11,7 metriä, sijaitsee järven itäosassa. Myös länsiosassa on lähes kymmenen metrin syvänne.
Bonäsbåsetiin virtaa laskuoja luoteesta Ovanmalmträsketistä, Bonäsbåsetista virtaa laskuoja lounaaseen Gennarbyvikeniin. Vajaa kilometri Bonäsbåsetista itään sijaitsee Långträsket ja Sidsbackaträsket.
Bonäsbåsetin ekologinen tila on tyydyttävä, kemiallinen tila on hyvä. Vesitilavuus on 2 596 000 kuutiometriä.
Bonäsbåset (82.010.1.001) kuuluu Bonäsånin valuma-alueeseen (82.01), joka on osa Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöä (82).
Xiaoshengxian

Keisarinna Xiaoshengxian (12. tammikuuta 1692 − 2. maaliskuuta 1777), mantšulaisen reunustetun keltaisen lippukunnan Niohuru-klaanista, oli Yinzhenin, Yongzheng-keisarin puoliso ja Honglin, Qianlong-keisarin äiti. Hänet ylennettiin leskikeisarinna Chongqingiksi Qianlongin valtakaudella ja kuolemansa jälkeen keisarinnaksi. Hänellä ei ollut keisarinnan arvonimeä elämänsä aikana.
Ulanara-klaanin keisarinna Xiaojingxianin kuoleman jälkeen Niohuru johti keisarillista haaremia koska hän oli korkea-arvoisin keisarin puolisoista. Qianlong piti äitiään suuressa arvossa ja usein kääntyi hänen puoleensa saadakseen neuvoja. Hän eli vanhemmaksi kuin monet poikansa jalkavaimoista, ja kuoli vuonna 1777. 
Elämä.
Perhetausta.
Keisarinna Xiaoshengxianin henkilökohtaista nimeä ei ole kirjattu historiaan. Hän syntyi yläluokkaiseen Niohuru-klaaniin Pekingissä.
Kangxin aikakausi.
Tuleva keisarinna Xiaoshengxian syntyi kiinalaisen kuukalenterin 11. kuun 25. päivänä Kangxin 30. hallintovuonna, eli gregoriaanisen kalenterin mukaan 12. tammikuuta 1692.
Vuonna 1704 Niohurusta tuli Yinzhenin, Kangxin neljännen pojan, toissijainen puoliso. 25. syyskuuta 1711 hän synnytti Yinzhenin neljännen pojan, Honglin.
Yongzhengin aikakausi.
Keisari Kangxi kuoli 20. joulukuuta 1722 ja Yinzhenistä tuli hänen seuraajansa, Yongzheng-keisari. 28. maaliskuuta 1723, Niohurulle myönnettiin arvonimi "puoliso Xi". Vuonna 1730, hänet ylennettiin ja hän sai arvonimen "jalosukuinen puoliso Xi". Kun keisarinna Xiaojingxian kuoli 29. lokakuuta 1731, jalosukuinen puoliso Xi alkoi johtaa keisarin haaremia korkea-arvoisimpana jalkavaimona.
Qianlongin aikakausi.
Yongzheng kuoli 8. lokakuuta 1735 ja Honglista tuli hänen seuraajansa, Qianlong-keisari. Keisarin biologisena äitinä, jalosukuinen puoliso Xi sai arvonimen "pyhä äiti leskikeisarinna Chongqing". 
Qianlong piti äitiään suuressa arvossa ja kysyi häneltä usein neuvoja. Jotkut uskovat että hän oli keisarin kohtalokkaan valinnan takana ylentää rouva Nara toiseksi keisarinnaksi. Qianlong vieraili usein äitinsä luona. Leskikeisarinna oli aina mukana keisarin matkoilla Shenyangiin ja Jangtse-joen suistoon. Kun leskikeisarinna oli liian vanha matkustamaan, Qianlong lopetti kaikki matkansa ja jatkoi niitä vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Leskikeisarinna Chongqing kuoli 2. maaliskuuta 1777. Hänet haudattiin erilliseen hautaan Läntisten Qing-hautojen Tai-mausoleumiin.
Dioubéba

Dioubéba on kylä Kayesin alueen Bafoulabén piirin Oualian kunnassa Malissa. Se sijaitsee Bakoyejoen varrella 15 kilometriä Oualiasta luoteeseen. Kylässä on 490 asukasta (vuonna 2009).
Kylän nimi tarkoittaa ’joenylityspaikkaa’. Sen toinen osa Liberté on ranskalaisten siirtomaavalloittajien vapautettuja orjia varten perustama asutus. Kayesin ja Nigerjoen välisen rautatien rakentaminen pysähtyi vuonna 1888 Dioubébaan, ja sinne Bafingjoelta johtanut kapearaiteinen osuus korvattiin leveäraiteisella vasta vuonna 1897.
Dioubéban nähtävyyksiä ovat yksi alueen vanhimmista rautatieasemista sekä kylän keskellä kasvava viikunapuu, jonka alla ranskalaisten vangitsema Samori Touré lepäsi matkalla kohti Dakaria ja karkotuspaikkaansa Gabonia. Toisen suuren puun alla uhrataan suojelushengille maapähkinöitä ja hirssiä.
Neropatin päiväkirja (elokuva)

Neropatin päiväkirja on vuonna 2010 julkaistu elokuva, joka perustuu Jeff Kinneyn samannimisen kirjasarjan ensimmäiseen osaan.
Elokuvan on ohjannut Thor Freudenthal, ja sen pääosissa ovat Zachary Gordon (Greg), Robert Capron (Rowley), Rachel Harris (Gregin äiti) ja Steve Zahn (Gregin isä). Muissa rooleissa nähdään mm. Devon Bostick, Chloë Grace Moretz, Grayson Russell, Laine MacNeil ja Karan Bar.
Elokuvalle on tehty kolme jatko-osaa: "" (2011), (2012) ja (2017).
Erich Römer

Erich Römer (2. kesäkuuta 1894 Berliini – 26. maaliskuuta 1987 Berliini) oli saksalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Römer toimi vuosina 1924–1934 Saksan miesten maajoukkueen päävalmentajana ja pelaajana. Hän kuului Saksan kokoonpanoon sen saavuttaessa olympiapronssia Lake Placidissa 1932, MM-hopeaa vuonna 1930 ja MM-pronssia Italiassa 1934. Koska turnauksilla oli samanaikaisia eritasoisia arvoja, oli Lake Placidin olympiapronssi samalla MM-pronssi ja MM-kilpailujen mitalit myös Euroopan mestaruuksia. EM-pronssia Römer saavutti vuosina 1927 ja 1933. Römer toimi Saksan pelaaja–valmentajana myös Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1928.
Martin Schröttle

Martin Schröttle (1. syyskuuta 1901 München – 17. helmikuuta 1972 München) oli saksalainen jääkiekkoilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Schröttle kuului Saksan miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa olympiapronssia Lake Placidissa 1932 ja MM-hopeaa vuonna 1930. Koska turnauksilla oli samanaikaisia eritasoisia arvoja, oli Lake Placidin olympiapronssi samalla MM-pronssi ja MM-mitali myös Euroopan mestaruus. EM-pronssia Schröttle saavutti vuonna 1933. Schröttle kuului Saksan joukkueeseen myös Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1928.
Alicia Witt

Alicia Roanne Witt (s. 21. elokuuta 1975 Worcester, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja pianisti. Hän tuli tunnetuksi roolistaan Alia Atreidesina David Lynchin elokuvassa "Dyyni" (1984). Hän on myös esiintynyt elokuvissa "Fun" (1994), "Mr. Holland’s Opus – elämän sinfonia" (1995), "Vanilla Sky" (2001), "Kahden viikon iskuaika" (2002), "Last Holiday" (2006), "88 minuuttia" (2007) sekä televisiosarjoissa "Twin Peaks" (1990, 2017), "Cybill" (1995–1998), "Sopranos" (2000), "" (2007), "Mentalist" (2009–2012), "Unelmien kentät" (2009–2011), "C.S.I. Miami" (2011), "The Walking Dead" (2016), "Nashville" (2016), "Supernatural" (2017) ja "Orange Is the New Black" (2019).
Albaniansusikoira

Albaniansusikoira on sukupuuttoon kuollut albanialainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Rotu oli vinttikoira-/hirvikoiratyyppinen, ja se oli karkeamuotoisempi kuin grecian greyhound mutta samalla myös tätä hienokarvaisempi. Se oli mastiffin kokoinen ja sillä oli voimakas runko. Kuono oli kärkeä kohti suippeneva. Raajat olivat voimakkaammat ja lyhyemmät kuin tavallisella vinttikoiralla. Häntä oli pitkä ja tuuhea. Karvapeite oli pitkä, silkkinen ja ihonmyötäinen. Väritys oli keltainen (fawn) ruskealla varjostuksella. Säkäkorkeus oli noin 69–71 cm.
Luonne ja käyttäytyminen.
Albaniansusikoira oli niin hurjaluonteinen, että Albanian maaseudulla vierailevia ihmisiä tuli erikseen varoittaa siitä. Heille kerrottiin, että heidän ei missään nimessä tulisi ampua koiria itsepuolustukseksi. Koirat olivat kuitenkin niin aggressiivisia, että osa vierailijoista saattoi toisinaan paniikissa ottaa esiin aseensa puolustaakseen itseään. Jos koirien omistajat näkivät vieraiden tähtäävät aseella heidän koiriinsa, he ampuivat muukalaiset surutta kuoliaaksi – niin arvokkaina he työkoiriaan pitivät.
Alkuperä.
Plinius vanhempi kuvaili rotua teoksessaan "Naturalis historia", joka ilmestyi vuonna 77. Hänen mukaansa Albanian kuningas antoi Aleksanteri Suurelle yhden albaniansusikoiran, joka oli "valtavan ja epätavallisen kookas". Aleksanteri Suuri päätti testata sen kykyjä karhua, villisikaa ja kuusipeuraa vastaan. Koira ei kuitenkaan kiinnittänyt minkäänlaista huomiota riistaan, vaan istui vain hiljaa maassa. Aleksanteri Suuri tulkitsi asian niin, että koira oli luonteeltaan pelkuri ja päätti lopettaa sen. Kuultuaan asiasta Albanian kuningas lahjoitti Aleksanteri Suurelle toisen albaniansusikoiran, ja väitti että tämän tarjoama riista oli ollut niin pientä ja vähäpätöistä, että ensimmäinen koira ei ollut ottanut tehtävää vakavissaan. Hän kehottikin Aleksanteri Suurta tarjoamaan koiralle tekemistä joka vastaisi enemmän sen raakaa voimaa, kuten leijonien ja elefanttien metsästystä. Tämä suostui ja laittoi uuden koiransa taisteluun leijonaa vastaan – koira särki leijonan selän ja repi sen ruumiin kappaleiksi. Sen jälkeen hän kokeili elefanttia, jota kohti koira syöksyi ja jonka se kaatoi niin pahasti, että eläintä alkoi huimata.
On myös todennäköistä, että koko legenda rodun raivokkuudesta ja pelottomuudesta perustuu yksinomaan tähän Pliniuksen epätarkkaan ja sukupolvelta toiselle kerrottuun tarinaan. Desmond Morriksen mukaan elefanttia koskenut tapaus sattui oikeasti Pohjois-Intiassa 326 eaa. ja Aleksanteri Suuren tuolloin haltuunsa saama koira – napolinmastiffin esi-isä – oli lahja aasialaiselta kuninkaalta. Kaksisataa vuotta myöhemmin roomalaiset kylläkin toivat mukanaan kotimaahansa pelottomia koiria Albaniasta, minkä vuoksi Plinius on saattanut sekoittaa kaksi asiaa keskenään.
Albaniansusikoira jalostettiin lammaslaumojen suojelemiseen susia vastaan. Lisäksi sitä käytettiin toisinaan suden ja villisian metsästykseen. Osa asiantuntijoista pitää rotua jopa saksanpaimenkoiran muinaisena esi-isänä. 1800-luvulla joitain yksilöitä oli esillä Lontoon eläintarhassa.
Marquard Slevogt

Marquard Friedrich Franz Slevogt (22. maaliskuuta 1909 Karlsruhe – 25. toukokuuta 1980 München) oli saksalainen jääkiekkoilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Slevogt kuului Saksan miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa olympiapronssia Lake Placidissa 1932 ja MM-hopeaa vuonna 1930. Koska turnauksilla oli samanaikaisia eritasoisia arvoja, oli Lake Placidin olympiapronssi samalla MM-pronssi ja MM-mitali myös Euroopan mestaruus. Slevogt kuului Saksan joukkueeseen myös Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1928.
Voimahiiri

Voimahiiri (videoesityksessä myös suomeksi Etsivä Danger Mouse, "Danger Mouse") on brittiläinen vuosina 1981–1992 esitetty piirrossarja. Sarjaa tehtiin kymmenen tuotantokautta, jotka sisälsivät yhteensä 89 jaksoa.
Sarjaa on esittänyt Britanniassa televisiokanava ITV.
Karsinkoira

Karsinkoira ("Kars Köpeği") on turkkilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Karsinkoira on Desmond Morriksen mukaan pitkäkarvainen, mutta turkkilaisten tutkijoiden mukaan myös lyhytkarvaisia yksilöitä esiintyy. Karva on pisintä niskassa - muodostaen kauluksen - ja takaraajojen takaosissa. Väritys vaihtelee: mahdollisia ovat mm. valkoinen, punaruskea, agouti (sudenharmaa/ riistanvärinen), harmaa, valkoinen harmain laikuin, mustaruskea, musta ja kirjava (kaksivärinen). Yksivärisillä yksilöillä pienet valkoiset merkit ovat yleisiä, mm. kaulassa, rintakehässä ja eturaajoissa. Pää on yleensä sävyltään tumma. Keskimääräinen säkäkorkeus on 72,4 cm ja paino 44,6 kg. Rotu muistuttaa ulkoisesti kaukasiankoiraa, mutta on sekä kangalinkoiraa että akbashia pienikokoisempi.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on ns. yhden miehen koira, ja siitä saa uskollisen ja pelottoman vahtikoiran. Paikallisten anekdoottien mukaan muutaman yksilön muodostama ryhmä kykenee pärjäämään pienikokoista karhua vastaan tai jopa tappamaan tämän.
Alkuperä.
Karsinkoira on yksi kolmesta turkkilaisesta laumanvartijasta. Se on kotoisin Itä-Turkista, Karsin kaupungin lähettyviltä - Pontisten vuorten alueelta. Karsin maakunnan lisäksi sitä esiintyy eniten Ardahanin maakunnassa, Artvinin maakunnassa ja Erzurumin maakunnassa, mutta myös Iğdırin maakunnassa. Se on turkkilainen vastine kaukasiankoiralle, jonka georgialainen muunnos on myös maantieteellisesti sitä lähellä.
Vuonna 1996 Konyassa järjestetyssä turkkilaisia paimenkoiria koskevassa eläinlääketieteellisen tiedekunnan kansainvälisessä konferenssissa annettiin ensimmäinen rotua koskeva raportti. Marraskuussa 2002 karsinkoira rekisteröitiin turkkilaisessa rotumääritelmäinstituutissa, mutta sitä ei ole toistaiseksi tunnustettu Maanviljelysministeriön roturekisterikomiteassa. 
Etymologia.
Rotu tunnetaan Karsissa, Ardahanissa ja Erzurumissa nimellä "killi" ("pörröinen"), Ardahanissa nimellä "sacakli" ("hapsuinen") sekä Artvinissa nimellä "tuylu" ("karvainen").
Harpymimus

Harpymimus (nimen merkitys: ”harpyijan matkija”) on sukupuuttoon kuollut dinosaurussuku. Se kuului teropodeihin ja strutsisaureihin. Hirmulisko kuvattiin tieteelle vuonna 1984. Se oli mahdollisesti kaikkiruokainen.
"Harpymimus" eli noin 109–99 miljoonaa vuotta sitten varhaisliitukaudella. Se oli kaksi metriä pitkä, ja sen hampaat olivat pienet ja tylpät. Hirmuliskosta on löydetty kallo sekä hajanaisia jäänteitä. Löydöt on tehty Mongoliassa.
Erni Krusten

Erni Krusten, alk. Ernst Krustein (1900 Muraste, Viro – 1984 Tallinna, Viro) oli virolainen kirjailija. Krusten oli vuodesta 1972 Viron sosialistisen neuvostotasavallan kansankirjailija.
Krustenin tytär on kirjallisuudentutkija Reet Krusten.
Hautjärvi

Hautjärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Aleksei Krutšonyh

Aleksei Jelisejevitš Krutšonyh () ; (1886 Olevka, Hersonin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1968 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäjänkielinen ukrainalainen runoilija.
Koulutus ja taiteellinen ura.
Krutšonyh valmistui vuonna 1906 Odessan taideopistosta.
Krutšonyh oli venäläisen futurismin teoreetikkojen kärkinimiä. Hän kehitti asemanttisen runokielen ja antoi sille nimen "zaumnyi jazyk" ('järjentakainen kieli'). Nimityksen ottivat käyttöön formalistit. Vallankumouksen jälkeen Krutšonyh osallistui futurustien toimintaan ja vei kubofuturismia kohti absurdia. Krutšonyhin tuotantoa ei julkaistu Neuvostoliitossa vuoden 1930 jälkeen.
Krutšonyh teki yhdessä säveltäjä Mihail Matjušinin ja taidemaalari Kasimir Malevitšin kanssa oopperan "Pobeda nad Solntsem" (ven. "Победа над Cолнцем", 'Voitto auringosta'). Sen ajatuksena on, että aurinkoa katsovat ihmiset kääntävät sen nurin, jolloin siitä tulee musta aurinko. Malevitšin lavastus oli lähtökohtana hänen maalaukselleen "Musta neliö".
Lammasjärvi (Raasepori)

Lammasjärvi () on metsäjärvi Raaseporin pohjoisosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 76 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on 16 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Lammasjärven pituus on 2,2 kilometriä, järven eteläosan leveys on noin 600 metriä. Järvi kapenee pohjoista kohden. Saaria on yksi, noin puolen hehtaarin laajuinen Fårsjöholmen järven eteläisimmässä osassa. Lammasjärven eteläpuoliskolla on laaja alue, jonka syvyys on 10–12 metriä. Kolmen metrin syvyyskäyrä on lähellä rantaa koko järven alueella, lukuun ottamatta järven eteläisimmän osan pientä lahtea.
Lammasjärveen virtaa vettä pohjoisesta, Lammasjärven eteläkolkasta lähtee laskuoja 400 metrin päähän lounaaseen Torrsjöhön. Pohjanpitäjänlahden pohjukka sijaitsee nelisen kilometriä Lammasjärvestä kaakkoon. Välissä on laajahko peltoalue, joka ei kuitenkaan ulotu aivan Lammasjärven rannalle. Rantarata Helsingistä Turkuun kulkee Lammasjärven eteläpuolitse.
Lammasjärven ekologinen tila on erinomainen, vesitilavuus on 5 273 000 kuutiometriä.
Lammasjärvi (82.004.1.002) kuuluu Dalkarbybäckenin valuma-alueeseen (82.004), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Lammasjärvi on Dalkarbybäckenin alueen laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu Lammasjärven ohella neljä yli hehtaarin laajuista vakavettä: Flacksjö, Torrsjö, Barksjö ja Svarsjö.
Aina matkalla jonnekin

Aina matkalla jonnekin on suomalaisen Egotrippi-yhtyeen studioalbumi, joka julkaistiin 9. lokakuuta 2020. Albumi on tehty yhdessä Turun filharmonisen orkesterin kanssa. Sisäkannen kuva on otettu Hotel St. Georgen talvipuutarhassa.
Dunsu

Keisarillinen jalosukuinen puoliso Dunsu (1. tammikuuta 1690 − 27. joulukuuta 1725), Han-kiinalaisesta reunustetun keltaisen lippukunnan Nian-klaanista oli Yongzheng-keisarin puoliso.
Elämä.
Perhetausta.
Keisarillisen jalosukuisen puoliso Dunsun henkilökohtaista nimeä ei ole kirjattu historiaan.
Kaijasiroahven

Kaijasiroahven ("Callanthias ruber") on siroahveniin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantin itäosista ja Välimerestä.
Koko ja ulkonäkö.
Kaijasiroahven on heimonsa suurin laji ja voi kasvaa suurimmillaan noin 60 cm pitkäksi. Tavanomaisin pituus on kuitenkin noin 15–17 cm. Ruumiinmuodoltaan laji on litteähkö ja hoikka. Silmät ovat suuret. Kalan selkä- ja peräevät ovat etuosastaan piikikkäät ja takaosastaan korkeammat. Kaijasiroahvenen pyrstöevä on sirpinmuotoinen ja ylä- ja alaosistaan rihmamainen. Väritykseltään kaijasiroahven on selästään punainen ja kyljistään keltainen tai valkoinen. Evät ovat punertavia rintaeviä lukuun ottamatta keltaiset. 
Levinneisyys ja elintavat.
Kaijasiroahventa tavataan Atlantista Ranskasta etelään Mauritaniaan, koko Välimeren alueelta sekä Kanariansaarten, Madeiran ja Azorien läheltä. Laji elää lähellä kivi- tai mutapohjaa tai ouolissa 50–500 metrin syvyydessä. Kaijasiroahvenen ravintoa ovat kalat ja äyriäiset. Kala voi mahdollisesti vaihtaa sukupuoltaan naaraasta koiraaksi. Kaijasiroahvenen kutuaika Välimeressä on joulu- tammikuussa.
Kaijasiroahventa kalastetaan pienessä mittakaavassa ja sitä saadaan sivusaaliina kalastettaessa muita lajeja. Sitä syödään erityisesti Marokossa.
Öölanninhanhikki

Öölanninhanhikki ("Potentilla aspegrenii", syn. "Potentilla sordida") on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, sormihanhikkien ("Potentilla") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka lisääntyy apomiktisesti ja on ulkonäöltään muunteleva.
Öölanninhanhikki on matalakasvuinen ja voi kasvaa noin 20 cm korkeaksi. Sen varret ovat kasvutavaltaan kohenevia ja varsien tyvillä on lehtiruusukkeita. Lehdet ovat sormilehdykkäisiä ja niissä on viidestä seitsemään lehdykkää. Lehdykät ovat hammaslaitaisia ja kiilatyvisiä. Lehtien yläpinnat ovat tummanvihreitä sekä kaljuja tai harvakarvaisia ja alapinnoiltaan harvakarvaisia. Korvakkeet ovat lehtiruotien kanssa yhteen kasvaneita. Öölanninhanhikin kukintona on harvakukkainen viuhko. Kukkien terälehdet ovat kirkkaankeltaisia sekä hieman verhiötä pidempiä.
Öölanninhanhikki kasvaa hiekkaisilla, mutta runsasravinteisilla turveniityillä ja -penkereillä.
Angry Birds Evolution

Angry Birds Evolution on Chimera Entertainmentin kehittämä ja Rovion vuonna 2017 julkaisema mobiilipeli.Peli julkaistiin ensimmäisenä Hongkongin iOS-sovelluskaupassa elokuussa 2016, ja maailmanlaajuinen julkaisu tapahtui kesäkuussa 2017.
Eteläkaukasianvuoristokoira

Eteläkaukasianvuoristokoira on venäläinen koirarotu.
Luonne ja käyttäytyminen.
Eteläkaukasianvuoristokoira on voimakas koira, joka puolustaa vartioimaansa laumaa aggressiivisesti ja pelottomasti.
Alkuperä.
Eteläkaukasianvuoristokoira on läheistä sukua kaukasiankoiralle, joskin on rotuna tätä vanhempi. Sitä käytetään Kaukasuksella laumanvartiointiin. Parhaiden yksilöiden sanotaan tulevan Georgiasta, mutta niitä esiintyy myös Armeniassa, Azerbaidžanissa, Astrahanissa, Krasnodarissa, Rostovissa, Stavropolissa, Tšetšenian Groznyissä ja Dagestanin tasavallassa.
Sielunmetsä

Sielunmetsä on Anu Kuivalaisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2017.
Elokuva on luonto- ja henkilödokumentti ja se käsittelee suomalaisten suhdetta metsään kymmenen eri tarinan kautta.
Banjaranmastiffi

Banjaranmastiffi on intialainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Rotu on tiibetinmastiffia tai himalajanmastiffia selvästi pienempi. Kuono on voimakas ja mastiffille tyypillinen. Runko on tiivis ja häntä runsashapsuinen ja selän päälle kiertynyt. Väritys on yleensä musta-ruskea (black &amp; tan), mutta myös vaaleampia yksilöitä esiintyy. Urosten säkäkorkeus on maksimissaan 64 cm.
Luonne ja käyttäytyminen.
Banjaranmastiffi on rohkea ja voimakas, ja se on aina valmis vaarantamaan elämänsä suojellakseen sen vastuulle uskottua laumaa.
Alkuperä.
Banjaranmastiffi on läheistä sukua tiibetinmastiffille. Se on saanut nimensä Tehri Garhwaliin kuuluvalta alueelta. Sitä käytetään jakki- ja lammaslaumojen suojelemiseen petoja vastaan. Päivisin se ohjailee karjaa ja öisin suojelee sitä. Paikallisilla asukkailla ei ollut minkäänlaista nimitystä rodulle, mutta intialainen koira-asiantuntija majuri W. V. Soman antoi sille nimen banjaranmastiffi vuonna 1963. Hän julkaisi yksityiskohtaisen luettelon intialaisista roduista, koska hän oli pettynyt siihen että hänen tuomaroimassaan koiranäyttelyssä Mumbaissa ei näkynyt yhtäkään paikallista rotua.
Koyla

Koyla (suomeksi ”Hiili”) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen toimintatrilleri, jonka on ohjannut ja tuottanut Rakesh Roshan. Pääosia näyttelivät Shah Rukh Khan, Madhuri Dixit ja Amrish Puri.
Juoni.
Kyläläistyttö suostuu avioliittoon kuninkaan kanssa, jota hän ei ole koskaan tavannut, kun tämä on lähettänyt hänelle valokuvan itsestään. Mutta valokuvassa oleva mies ei ole kuningas, vaan hänen uskollisin orjansa, komea mutta mykkä Shankar.
Vastaanotto.
Box Office India julisti "Koylan" ”keskinkertaiseksi”.
Patti (koira)

Patti on intialainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Patti näyttää tavallista vankkarakenteisemmalta dobermannilta. Korvat ovat pystyt "lepakonkorvat". Väritys on S. Theodore Baskaranin mukaan yleensä ruskea, joskin voi vaihdella suuresti; Desmond Morriksen mukaan se on musta-ruskea. Säkäkorkeus on 45–55 cm ja paino 25–28 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on erittäin älykäs ja sitkeä. Valppaus on sille tyypillistä. Se on kestävä ja pärjää hyvin myös vähäisellä ruokinnalla.
Alkuperä.
Maanviljelijät ovat kasvattaneet rotua perinteisesti Tamil Naduun kuuluvalla Kongun alueella. Intian tamili-heimot ovat käyttäneet sitä vartioimaan ja suojelemaan lammaslaumojaan kettuja ja muita petoeläimiä vastaan. Nykyisin se on harvinaistunut, koska se on alkanut risteytyä merkittävästi muiden koirien kanssa. Pattin ominaispiirteet vaihtelevat niin suuresti, että sitä pidetään usein pikemminkin maatiaisena kuin varsinaisena rotuna. 
Etymologia.
Alun perin kyläläiset käyttivät rotua vartioimaan lammasaitausta, joka tunnetaan paikallisessa kielessä sanalla "patti". Termiä "patti nai" käytetään kuitenkin kaikenrotuisista lammasaitausta vartioivista koirista.
BMW Projekt III

BMW Projekt III oli BMW:n tytäryhtiö EZS:ssä kehitetty suunnitteluasteelle jäänyt toisen maailmansodan aikainen suihkuhävittäjälentokone, jonka tarkoituksena oli demonstroida ja toimia mainoskampanjana BMW:n valmistamalle BMW 003 turbojetille.
Suunnittelu ja kehitys.
BMW:n kehitystyöt oman turbojetin kanssa olivat venyneet pitkälle sotavuosiin ja lentokonevalmistajien kiinnostus oli jo alkanut siirtyä muihin moottorivaihtoehtoihin. Vuoden 1944 paikkeilla päätettiin BMW:llä aloittaa pieni mainoskampanja pyrkimyksenä jälleen herättää kiinnostusta BMW:n valmistamille 003- ja 018 mallisille turbojeteille kehittämällä muutamia lentokonemalleja, joihin niiden uskottiin hyvin soveltuvan.
BMW Projekt III kehitettiin osaksi mainoskampanjaa marraskuussa vuonna 1944, ja sen kehitystöistä oli vastuussa diplomi-insinööri Huber, joka työskenteli BMW:n tytäryhtiö EZS:ssä. Koneen keskirunko oli lyhyt ja sen peräosaan oli asennettu yksittäinen BMW 003 turbojetti. Tämän ilmanottoaukko sijaitsi koneen nokassa kulkien ohjaamon alapuolelta. Koneen pyrstö koostui kahdesta erillisestä pyrstöpuomista joiden päädyissä olevat yksittäiset peräsimet olivat sisäänpäin kallistettuna. Kone oli aseistettu kahdella 30 mm MK 103 automaattikanuunalla asennettuna pyrstöpuomien etuosaan, piippujen tullen läpi siipien etureunasta.
Projekti ei edennyt suunnitteluastetta pidemmälle.
Bhutaninpaimenkoira

Bhutaninpaimenkoira on bhutanilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Bhutaninpaimenkoira on kuin himalajanpaimenkoiran kookkaampi versio, ja se muistuttaa myös tiibetinmastiffia. Sen häntä on löysemmin kiertynyt kuin tiibetinmastiffin, ja se voi joskus olla myös alhaalla riippuva. Väritys voi olla joko musta-ruskea (black &amp; tan), punainen tai harmaa (grizzle). Säkäkorkeus on 66–71 cm.
Luonne ja käyttäytyminen.
Eurooppalaisia vierailijoita varoitettiin 1900-luvun alussa bhutaninpaimenkoirasta, koska se hyökkäsi usein ilman minkäänlaista syytä tai ärsykettä turistien kimppuun.
Alkuperä.
Rotu on kotoisin Bhutanista, missä paimenet pitävät yleensä kahta tai kolmea yksilöä jokaisen karjalauman luona. He pitävät koirilla raskaita piikkinahkapantoja, jotka suojelevat niitä petojen puremilta.
Ruusuja

Ruusuja on Ilkka Alangon 30. syyskuuta 2010 julkaistu studioalbumi.
Sepänkatu (Tampere)

Sepänkatu on Tampereen Amurissa kulkeva pohjois-eteläsuuntainen katu, jonka pituus on noin 400 metriä. Se sijoittuu Paasikivenkadun (ent. Paasikiventie) ja Pirkankadun väliin ja risteää myös Satakunnankadun kanssa. Sepänkatu ylittää siltaa pitkin Tampere–Seinäjoki-radan.
Sepänkadulla sijaitsee Särkänniemen raitiovaunupysäkki. Se otettiin käyttöön 7. elokuuta 2023, kun Pyynikintorin ja Santalahden välinen raitioliikenne alkoi.
Rakennuskanta.
Sepänkadun varrella toimii Tampereen kansainvälinen koulu (ent. Amurin koulu). Kadulla on myös kaksi asuinkerrostalojen muodostamaa suurta umpikorttelia. Pirkanmaan maakuntakaavassa koulualue ja asuinkorttelit on määritelty osaksi Pirkankadun länsipään maakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.
Kadun nimi.
Nimi "Sepänkatu" on ollut Tampereen asemakaavassa vuodesta 1897 alkaen. Tarkka nimenantoperuste ei ole tiedossa. Nimi voi viitata yleisesti seppien ammattikuntaan, mutta katu on saatettu nimetä myös jonkun yksittäisen sepän mukaan.
James Krüss

James Krüss, kirjailijanimet Markus Polder, Felix Ritter, (1926 Helgoland, Saksa – 1997 Gran Canaria, Espanja) oli saksalainen kirjailija. Hän joutui 1941 evakuoiduksi kotisaareltaan, ensin Thüringeniin, sitten Saksiin. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1948.
Krüss kirjoitti lapsille ja nuorille kuvakirjoja, runokirjoja ja romaaneja. Hän on kirjoittanut myös radiolle ja televisiolle. Teoksessa "Timm Taler eli Myyty nauru" nimihenkilö tekee kaupat paholaisen kanssa, ja vastakkain ovat rahan valta ja inhimillisyys.
Krüssin nimeä kantaa joka toinen vuosi jaettava kansainvälinen James Krüss -lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinto.
Mädät omenat

Mädät omenat on suomalainen psykologinen draamasarja, joka julkaistiin suoratoistopalvelu Elisa Viihde Viaplayssa 9. kesäkuuta 2021. Sarjan ovat luoneet Mia Ylönen, Roope Lehtinen sekä Mikko Pöllä ja ohjanneet Marja Pyykkö sekä Pamela Tola. Pääosia esittävät Satu Tuuli Karhu, Santeri Kinnunen, Sonja Kuittinen, Armi Toivanen ja Marjaana Maijala. Keväällä 2022 sarja julkaistiin Ruutu+-suoratoistopalvelussa ja saman vuoden lopulla se esitettiin myös Nelosella.
Vuoteen 1973 sijoittuvassa sarjassa nuori sosiologian opiskelija Onerva (Satu Tuuli Karhu) kaapataan selittämättömästi, ja hän herää lautalla kohti kuvitteellista Kotkakallion mielisairaalaa. "Helsingin Sanomien" kriitikko Kaisu Tervonen kehuu sarjaa ja toteaa sen ”lähenevän jopa psykologista kauhua”. Pääkäsikirjoittaja Mia Ylönen on kertonut saaneensa inspiraation sarjaan Seilin saarella toimineesta naisten mielisairaalasta.
Sarja on pääosin kuvattu virolaisessa kartanossa kesällä 2020. Sarjan budjetti oli 3 260 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 100 000 euroa.
Harry Kullman

Harry Kullman (1919 Malmö, Ruotsi – 1982 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kirjoitti nuortenkirjoja ja oli uranuurtaja yhteiskunnallisten nuortenkirjojen kirjoittajana. Hän käsittelee kirjoissaan nuorisorikollisuutta ja väkivaltaa, ja näkökulma on nuorten.
Harmaawalesinlammaskoira

Harmaa walesinlammaskoira (, ) on sukupuuttoon kuollut walesilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Harmaa walesinlammaskoira oli keskikokoinen, epäsiistin näköinen lammaskoira. Clifford Hubbardin mukaan se oli vähemmän kaunis koira, joka muistutti pientä, vanhanaikaista partacollieta. Häntä oli pitkä ja tuuhea. Karvapeite oli karhea, pörröinen ja takkuinen. Väritys oli rodun nimestä huolimatta yleensä keltainen (fawn) tai vaaleanruskea. Säkäkorkeus vaihteli 43–46 cm ja paino 16–18 kg välillä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotua kuvailtiin valppaaksi.
Alkuperä.
Rotu oli alkuperältään muinainen. Sitä esiintyi yleisimmin Snowdonian alueella Luoteis-Walesissa. Joidenkin mielestä se olisi ollut partacollien kantarotu. Todennäköisesti se jäikin tämän uuden rodun suosion varjoon.
Vaikutus muihin rotuihin.
1900-luvun alussa walesilaiset uudisasukkaat saapuivat Etelä-Amerikkaan ja toivat mukanaan harmaita walesinlammaskoiria. Siellä niitä käytettiin lammaslaumojen ohjailuun sekä niiden suojelemiseen petoja ja varkaita vastaan. Uudessa elinympäristössä ja uuden käyttötarkoituksen myötä ne alkoivat vähitellen muuttua ja sopeutua, ja niiden jälkeläisestä muodostui lopulta uusi rotu nimeltä patagonianlammaskoira.