tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hinalugien kulttuurimaisema

Hinalugien kulttuurimaisema on Unescon maailmanperintökohde Azerbaidžanissa. Se koostuu korkealla vuoristossa sijaitsevasta Xınalıqin kylästä Pohjois-Azerbaidžanissa, korkealla sijaitsevista kesälaitumista ja maatalousterasseista Suur-Kaukasuksen vuoristossa, talvilaitumista Keski-Azerbaidžanin tasangoilla ja niitä yhdistävästä 200 kilometriä pitkästä kausiluonteisesta siirtoreitistä nimeltä Köç Yolu ("muuttoreitti"). Hinalugin kylässä asuu puolipaimentolaisia hinalugeja, joiden kulttuuria ja elämäntapaa määrittelee kesä- ja talvilaitumien välinen kausiluonteinen muuttoliike. He ovat säilyttäneet vanhan tavan siirtyä alavilta mailta ylängöille kesäksi. Luonnollisesti kehittynyt verkosto, johon kuuluu muinaisia kulkureittejä, väliaikaisia laitumia ja leiripaikkoja, muistomerkkejä ja moskeijoita, on syntynyt osana kestävää ekososiaalista järjestelmää, joka on mukautunut äärimmäisiin ympäristöolosuhteisiin.
Vålerengan kirkko

Vålerengan kirkko () on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1902.
Østre Akerin kirkko

Østre Akerin kirkko () on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1860.
Bruvikin kirkko

Bruvikin kirkko () on Osterøyn kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1867.
Ryssämarkan kirkko

Ryssämarkan kirkko () on Porsangin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1856.
Lemmijoen kirkko

Lemmijoen kirkko () on Porsangin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1963.
Pyssyjoen kappeli

Pyssyjoen kappeli () on Porsangin kunnassa Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1958.
Trönninge

Trönninge on taajama Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 645 asukasta vuonna 2021.
Harplinge

Harplinge on taajama Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 597 asukasta vuonna 2021.
Albert Olsson

Albert Olsson (30. elokuuta 1904 – 9. toukokuuta 1994) oli ruotsalainen kirjailija. Hänen romaaninsa sijoittuivat sekä aikalais- että historialliseen Hallantiin. Trilogia "Sand" (1940), "Gränsland" (1942) ja "Tore Gudmarsson" (1945) kertoi Ruotsin suurvalta-ajasta. Olsson työskenteli pitkään opettajana Harplingessa ja kirjoitti myös kirja-arvosteluja "Ny Tid" -lehteen.
Aféntis Christós (saari)

Aféntis Christós () eli Tríglia (Τρίγλια) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja sijaitsee Kreetan pohjoisrannikolla Málian kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on 0,0044 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Aféntis Christós kuuluu Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Aféntis Christóksen saari oli alun perin niemi, ja muuttui saareksi Santorínilla vuonna 1650 tapahtuneen tulivuorenpurkauksen seurauksena. Saari on saanut nimensä siellä olevasta Kristuksen kirkastumiselle ("Metamórfosi tou Sotíra") omistetusta kirkosta. Saarella on myös minolaisaikaisia hautoja sekä venetsialaisaikaisen tukikohdan jäänteitä.
Aféntis Christós

Aféntis Christós (, ”Herra Kristus”; transl. myös "Aféndis Christós") voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Ágios Nikólaos (Chaniá)

Ágios Nikólaos () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja sijaitsee Almyróksenlahdessa Georgioúpolin kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,0008 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Ágios Nikólaos kuuluu Apokóronaksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Saari on saanut nimensä siellä olevasta pienestä Pyhälle Nikolaokselle ("Ágios Nikólaos") omistetusta kirkosta. Saari on yhdistetty Kreetan pääsaareen noin 630 metriä pitkällä pengertiellä kävelijöitä varten.
Kymó

Kymó (, myös "Kýmo", Κύμο, "Kými", Κύμη) eli Koúmeli (Κούμελη, myös "Kounéli", Κουνέλι) eli Chamilí (Χαμηλή) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja sijaitsee Kreetan kaakkoisrannikolla Zíroksen Agía Eirínin kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,028 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Kymó kuuluu Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Léon (saari)

Léon () eli Kounelonísi (Κουνελονήσι) eli Nisí (Νησί) eli Strongyló (Στρογγυλό) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja sijaitsee Soúdanlahdessa suuremman Soúdan saaren luoteispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,018 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Léon kuuluu Chanián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Venetsialaiset, joilla oli linnoitus viereisellä Soúdan saarella, kutsuivat Léonia nimellä "Scoglio dei Conigli", ”Jänisten saari”. Tästä on peräisin saaren nykynimiin kuuluva "Kounelonísi", ”Jänissaari”. Nimi "Nisí" tarkoittaa yksinkertaisesti ”Saarta”, kun taas nimi "Strongyló" (”Pyöreä”) viittaa saaren muotoon.
Kounelonísi

Kounelonísi (, ”Jänissaari”) voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Megálo Paximádi

Megálo Paximádi (, ”Suuri Paximádi”) eli Paximádia éna (Παξιμάδια ένα, ”Paximádia yksi”) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja tarkemmin Paximádian saariin, ja sijaitsee Messaránlahden suulla Kreetan etelärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,712 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Megálo Paximádi kuuluu Ágios Vasíleioksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Megálo Paximádi on Paximádian saarista lännenpuoleinen ja nimensä mukaisesti suurempi. Sen itäpuolella sijaitsee pienempi Mikró Paximádin saari eli Paximádia dýo. Megálo Paximádin etelärannalla on ranta nimeltä Varkáki (Βαρκάκι).
Vanha suomalaisten poikain vitutuslaulu

Vanha suomalaisten poikain vitutuslaulu on Lapinlahden Lintujen kansanmusiikkia parodioiva kappale vuodelta 1992.
Lapinlahden Lintujen kitaristi Veli-Pekka ”Puka” Oinonen sävelsi kappaleen Helsingin työväentalon takahuoneessa. Yhtyeellä oli työväentalolla konsertti, ja takahuoneessa jäsenet saivat idean Värttinä-yhtyettä parodioivasta miehisestä kappaleesta. Kappaleen valmiiksi säveltämiseen ja harjoitteluun meni noin tunti. Päämelodian Oinonen lainasi ”jostain vanhasta kansanlaulusta, joka juolahti ensimmäisenä mieleeni”. Kappale muistuttaa Värttinän menestyskappaletta ”Marilaulu”.
Kappaleen ensiesitys oli television sketsisarjassa "Kuudesti laukeava" (1992), jossa Lapinlahden Lintujen jäsenet esittivät Kärttynä-nimistä kansanmusiikkiyhtyettä ja itse kappale esiteltiin nimellä ”Vanha kivennapalainen vitutuslaulu”. Sketsi oli samalla parodia Mikko Kuustosen juontamasta "Q-klubista". Sketsi sai myönteistä palautetta sekä yleisöltä että Värttinän jäseniltä. Palautteen innostamina Lapinlahden Linnut päätti levyttää kappaleen albumilleen "Grrr!", joka ilmestyi marraskuussa 1992. Se ilmestyi samana vuonna myös singlenä, joka sisälsi kappaleesta albumiversion, remixin ja dub mixin. Kappaleen paras sijoitus singlelistalla oli 2 ja "Rumban" listalla 17.
”Vanha suomalaisten poikain vitutuslaulu” on suoratoistopalvelujen aikakaudella kohonnut Lapinlahden Lintujen kuunnelluimmaksi kappaleeksi. Spotifysta sitä oli vuoden 2024 marraskuuhun mennessä kuunneltu noin 2,7 miljoonaa kertaa. Keväällä 2022 Petri Nygård julkaisi kappaleesta mukaelman ”Vituttaa”.
Mikró Paximádi

Mikró Paximádi (, ”Pieni Paximádi”) eli Paximádia dýo (Παξιμάδια δύο, ”Paximádia kaksi”) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja tarkemmin Paximádian saariin, ja sijaitsee Messaránlahden suulla Kreetan etelärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,605 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Mikró Paximádi kuuluu Ágios Vasíleioksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Mikró Paximádi on Paximádian saarista idänpuoleinen ja nimensä mukaisesti pienempi. Sen länsipuolella sijaitsee suurempi Megálo Paximádin saari eli Paximádia éna.
John Bramhall

John Bramhall (1594–1663), oli anglikaaninen Armaghin arkkipiispa Irlannissa.
Bramhall kannatti anglikaanista oppia kristuksen todellisesta läsnäolosta ehtoollisessa, kiisti syytteen Englannin kirkon skismaattisuudesta ja julkaisi vastauksena katoliselle piispalle Richard Smithille teoksensa "Replication" (1656), rukouksensa, jotta hän voisi elää nähdäkseen kristikunnan jälleenyhdistymisen.
Jaunpur

Jaunpur on kaupunki Intian Uttar Pradeshin osavaltiossa. Nykyisen kaupungin perusti Delhin sulttaani Firuz Šah Tughluq vuonna 1394 Gomatijoen varrelle. Aikanaan huomattava kaupunki jäi lopulta Allahabadin varjoon. Vuoden 2011 väöestönlaskennan mukaan Jaunpurin asukasluku oli 180 362.
Maantiede.
Jaunpur sijaitsee Intian Uttar Pradeshin osavaltiossa Jaunpurin piirkunnassa noin 55 kilometriä Varanasin kaupungista luoteeseen. Kaupungin läpi virtaa Gomatijoki. Kaupunkia ympäröi pääasiallisesti maatalouskäytössä oleva alluviaalitasanko. Tulvat ja kuivuudet ovat olleet suhteellisen yleisiä.
Historia.
Nykyisen Jaunpurin kaupungin paikalla on sijainnut kaupunki jo 1000-luvulla, mutta vanhempi kaupunki hävisi Gomatijoen tulvien yhteydessä. Nykyinen kaupunki sai alkunsa Delhin sulttaani Firuz Šah Tughluqin jälleenrakennuttaessa paikan vuonna 1359. Kaupungissa on edelleen Firuz Šahin rakennuttama linnoitus. Muita kauden rakennuksia ovat Atalan moskeija, Jama Masjid-perjantaimoskeija ja Gomatin ylittävä silta. Uusi kaupunki sai nimen Zafarabad kuvernööri Zafar Khanin mukaan. Nimen nykyisen muodon Jaunpur alkuperä ei ole selvä. Jotkin muslimihistorioitijat ehdottivat sen viittaavan sulttaani Muhammad bin Tughluqin valtaannousua edeltäneeseen titteliin "Jawna Šah". Toisaalta sen on ehdotettu johdetun vanhemmasta nimestä, kuten mahdollisesta sanskritilaisesta muodosta "Yamunendrapura".
Delhin sulttaanien asema valtakuntansa itäosissa oli heikko ja paikalliset hindut kapinoivat heitä vastaan. Nasir al-Din Mahmud Tughluq lähetti Malik Sarwarin kukistamaan alueella syttynyttä kapinaa vuonna 1394 ja höän otti arvonimen Sultan al-Šark perustaen alueita Awadhissa hallinnen šarkidien dynastian. Sulttaani Bahlol Lodi kukisti šarkidit vuonna 1479 ja asetti valtaan oman poikansa. Vuonna 1489 Jaunupur liitettiin jälleen suoraan Delhiin. Vuonna 1526–1527 Baburin alaisuudessa joukkoja johtanut Humayun valtasi Jaunpurin joukkoineen. Baburin suurmoguleja uhkasi myöhemmin Šer Šah Surin nousu. Šer Šah oli vallannut Jaunpurin ennen vuotta 1530 ja asettanut sen varakuninkaaksi oman poikansa Adil Khanin. Myöhemmin kaupunki mainitaan vatsa kuvernööri Ali Kuli Khanin kapinan yhteydessä vuonna 1558. Ali kärsi tappion Akbarille vuonna 1567, joka piti kaupunkia väliaikaisena tukikohtanaan. Kaupungin merkitys väheni humattavasti Allahabadin perustamisen jälkeen. 1700-luvulla kaupunkia hallitsivat Awadhin nawabit ja vuonna 1775 se päätyi britelle.
Väestö.
Jaunpurin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 180 362 ja vuoden 2024 arvion mukaan 255 000. Vuonna 2011 asukkaista 63,48 % oli hinduja ja 33,28 % muslimeja. Lukutaitoisuus oli 81,22 %, eli yli osavaltion keskirajan (67,68 %).
Kap Guardafui

Kap Guardafui on niemimaa Afrikan sarven koilliskärjessä Somalian Puntmaan alueella.
Antiikin kreikkalainen "Periplus Maris Erythraei" ja Klaudios Ptolemaios mainitsevat Kap Guardafuin nimellä "Aromaton Akrotērion" (Ἀρωμάτων ἀκρωτήριον) ja Strabon nimellä "Notion Keras" (νότιον κέρας). Arabiassa on käytetty nimeä "Ras Asir" ja Seydi Ali Reis mainitsee nimen "Ras al-ahmar". Nykyisen nimen tausta ei ole täysin selvä, mutta se on yksi portugalilaisten merenkävijöiden käyttämistä nimen useista muodoista.
Kap Guardafuin seutua on joskus pidetty ensimmäisten somalien asuinalueena. Alkujaan seudulla asui Dir-klaanin somaleja ja myöhemmin Darod-klaanin somaleja. Alueelle muutti myöhemmin myös pieni määrä Mahri-heimon arabeja, jotka sulautuivat paikallisiin ja puhuvat nykyisin somaliaa.
Bruno Holmström

Johannes Bruno Holmström (6. lokakuuta 1881 Föglö – 14. lokakuuta 1944) oli suomalainen opettaja, virkamies ja kuoronjohtaja.
Holmströmin vanhemmat olivat luotsivanhin Matts August Holmström ja Katharina Elisabeth Fogelström ja puoliso vuodesta 1911 Dagny Maria Brunberg. Holmström valmistui kansakoulunopettajaksi 1903. Hän oli Helsingin ruotsalaisen kansakoulun opettaja 1905–1938 ja Helsingin työväenopiston kirjanpidon opettaja 1914–1921. Holmström oli myös Helsingin kaupungin vuositilintarkastaja 1918–1928 ja Helsingin kaupungin yleisen paloapuyhdistyksen virkailija 1918 ja kamreeri vuodesta 1923. Useiden laulukuorojen johtajana toiminut Holmström oli Helsingin ruotsalaisen laulajainliiton varapuheenjohtaja vuodesta 1926 ja Suomen ruotsalaisen laulu- ja musiikkiliiton puheenjohtaja liiton perustamisesta alkaen, vuodesta 1929. Hän toimi myös Brage-yhdistyksen puheenjohtajana 1930–1937.
Aika uskaltaa

Aika uskaltaa ("Coming Out") on Heiner Carowin ohjaama itäsaksalainen draamaelokuva vuodelta 1989. Elokuva oli ainoa homoseksuaalisuutta Itä-Saksassa avoimesti käsitellyt elokuva, ja se jäi viimeiseksi valtiollisen DEFA-elokuvayhtiön julkaisuksi ennen valtion hajoamista. Se sai ensi-iltansa 9. marraskuuta 1989, samana iltana jolloin Berliinin muurin murtui ja itäblokin hajoamisen vyöry alkoi. Elokuvan esitys keskeytettiin ja yleisölle kerrottiin rajan avautumisesta. Valtaosa yleisöstä kuitenkin katsoi elokuvan loppuun ja liittyi vasta sen jälkeen kadulla juhlivan kansan joukkoon.
Juoni.
Nuoresta miesopettajasta Philippistä tulee itäberliiniläisen lukion luokanvalvoja. Hän yrittää rakastua opettajakollegaansa Tanjaan, mutta nuoruudenystävä Jacobin tapaaminen tuo homoseksuaaliset tunteet jälleen esiin. Philipp kohtaa huumeongelmista kärsivän Matthiasin. He rakastuvat ja Philipp alkaa huolehtia nuorukaisesta.
Vastaanotto.
"Coming Out" kilpaili vuoden 1990 Berliinin elokuvajuhlilla Kultaisesta karhusta, ja ohjaaja Carow palkittiin samassa gaalassa Hopeisella karhulla ja seksuaalivähemmistöjen Teddy-palkinnolla.
Elokuva esitettiin Yle TV1 -kanavan ohjelmistossa toukokuussa 1991 nimellä "Aika uskaltaa". "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti luonnehti sitä ilmaisun tuoreudessa ja temaattisessa kiinnostavuudessa DDR:n viimeisten vuosien tärkeimpiin kuuluvaksi. Se on hänestä järkevän asiallinen mutta myös inhimillinen ja jännittävä elokuva ilman ilkeämielistä homofobiaa tai liioittelevaa sensationalismia. Brittikriitikko Derek Winnertin mielestä elokuva on paitsi dokumentinomainen ”aikakapseli” aitoine kuvauspaikkoineen ja arjen esineineen, myös kerronnaltaan ja kuvaukseltaan sujuva elokuvateos.
Maantieteellinen käytävä

Maantieteellinen käytävä tai kapea maasuikale on pitkänomainen ulkonema geopoliittisessa kokonaisuudessa. Se voi olla hallinnollinen kokonaisuus tai suvereenivaltio.
Maantieteellinen käytävä on muodoltaan samanlainen kuin niemimaa mutta se ei ole veden ympäröimä kolmelta puolelta. Sen sijaan maantieteellisellä käytävällä on maaraja vähintään kahdelta puolelta ja se ulottuu laajempaan maantieteelliseen osaan.
Maantieteellinen käytävä on yleensä seurausta mielivaltaisesta piirretyistä kansainvälisistä tai alueellisista rajoista, vaikka hallinnollisten rajojen sijainnissa voidaan ottaa huomioon myös muita näkökohtia, kuten taloudellisia tai topografisia.
Alueellisella tasolla.
[[File:Lebanon districts Nabatiye.png|thumb|right|200px|Nabatiehin alueen sijainti Nabatiehin kuvernöörissä, Libanonissa.]]
[[File:Gorno-Badakhshan Autonomous Province in Tajikistan.svg|thumb|right|200px|Vuoristo-Badakhshanin kartta Tadzikistanissa, jossa näkyy Darvozin alueen länsiosassa.]]
[[File:South Sulawesi in Indonesia.svg|thumb|Etelä-Sulawesi Indonesiassa, ja Itä-Luwu idässä]]
Afrikka.
[[File:Niari in Congo.svg|thumb|right|200px|Niarin sijainti Kongon tasavallassa. Kaakkoinen haara on [[Kimongo]] .]]
[[File:Fatick in Senegal.svg|thumb|right|200px|Fatickin alueen sijainti Senegal. Gossas on koillisosa.]]
Etelä-Amerikka.
[[Tiedosto:Guayas in Ecuador (+Galapagos).svg|thumb|200px|right|Guayasin maakunta, Ecuador. Balzarin ja El Empalmen kantonit muodostavat maakunnan pohjoisen haaran.]]
[[Tiedosto:Barinas in Venezuela.svg|thumb|200px|right|Venezuelan Barinasin osavaltio. Andrés Eloy Blanco on osavaltion pieni läntinen jatke, Arismendi on suurempi itäpää. Páez, Apuressa, sijaitsee välittömästi Barinasin länsiosan eteläpuolella.]]
[[File:PanhandleMap-USA-states.svg|thumb|300px|Maantieteellisiä käytäviä Yhdysvalloissa]]
Eurooppa.
[[File:Viken in Norway 2020.svg|alt=|thumb|219x219px|[[Vikenin lääni|Viken]]in sijainti, Norja. [[Jevnaker]]in ja [[Lunner]]in kunnat yhdistävät entiset [[Akershusin lääni|Akershus]]in ja [[Buskerudin lääni|Buskerud]]in maakunnat]]
[[File:Newmarket, Suffolk location.png|thumb|right|200px|Newmarketin sijainti (näkyy punaisena pisteenä) Suffolkissa, Englannissa]]
[[File:Manche-Position.svg|thumb|right|200px|Manchen sijainti Normandiassa, Ranskassa]]
Oseania.
[[Tiedosto:Anetan in Nauru.svg|thumb|right|200px|Anetanin piirin sijainti Naurussa]]
[[Tiedosto:Timaru_DC.PNG|thumb|right|200px|Timarun alueen sijainti Uuden-Seelannin eteläsaarella. Waitakin piiri on samansuuntainen sen kanssa, hieman etelämpänä.]]
Pohjois-ja Keski-Amerikka.
[[Luokka:Poliittinen maantiede]]
Trebišov

Trebišov on kaupunki Košicen alueella Slovakiassa. Vuonna 2023 kaupungissa asui 22 812 ihmistä.
Maantiede.
Trebišov on yksi Ala-Zemplínin keskuksista.
Hallinto.
Trebišovin pormestarina on toiminut sitoutumaton Marek Čižmár vuodesta 2014.
Talous.
Trebišovin alueen pääelinkeino on maatalous, mutta se on kuuluisa myös Tokajin viinialueeseen kuuluvasta viiniviljelmistään.
Historia.
Ensimmäinen kirjallinen maininta nykyisestä Trebišovin kaupungista on peräisin vuodelta vuodelta 1254. Sille myönnettiin rajoitetut kaupunkioikeudet 1439. 1800-luvun lopulla sen väkiluku pieneni voimakkaan maastamuuton seurauksena, mutta parani seuraavalla vuosisadalla kun kaupunkiin perustettiin useita maatalousteollisuuteen keskittyneitä yrityksiä. 
Trebišovin alueen maat kuuluivat pitkään eri aatelissuvuille. Csákin suku purki vuonna 1566 Krimin tataareja vastaan rakennetun Paričin linnan vuonna 1786. Siitä vapautuneita kiviä käytettiin rakennusmateriaalina läheisessä kartanossa. Andrássyn suku peri kartanon 1838, ja he omistivat tuolloin noin 61 prosenttia koko Trebišovin pinta-alasta. Trebišov oli yksi vuonna 1831 puhjenneen Itä-Slovakian talonpoikaiskapinan keskuksista.
Trebišov liittyi Tšekkoslovakiaan vuonna 1918. Toisen maailmansodan aikana sen alueella toimi monta partisaaniryhmää. Neuvostoarmeija vapautti kaupungin 1. joulukuuta 1944, minkä jälkeen Trebišov toimi hetken aikaa Slovakian kansallisneuvoston kokoontumispaikkana.
Kulttuuri.
Trebišovissa järjestetään vuosittain muun muassa Trebišovin kaupunkipäivät ("Dni mesta Trebišov") sekä Tokajin avointen viinikellarien päivät ("Dni otvorených tokajských pivníc"). Kaupungin ja sen lähiympäristön historiaa esittelee Trebišovissa sijaitseva kotiseutumuseo.
Kaupungissa sijaitsee kolme kirkkoa, joista vanhin on rakennettu 1200-luvun alkupuolella. Goottilaista arkkitehtuuria edustava roomalaiskatolinen Neitsyt Marian ilmestyksen kirkko on vuodelta 1404.
Urheilu.
Vuonna 1992 perustettu jääkiekkojoukkue HK Trebišov pelaa Slovakian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kaudella 2024/25.
Maneesiaukio

Maneesiaukio (, "Manežnaja ploštšad") on Moskovassa sijaitseva aukio. Se yhdistää Punaisen torin kaupungin pääkatuihin kuuluvaan Tverskajaan. Maneesiaukion laidoilla sijaitsevat muun muassa Hotelli Moskova, Valtion historiallinen museo, Aleksanterin puisto, Moskovan maneesi ja Moskovan valtionyliopiston päärakennus. Aukiolla ovat myös Ohotnyi rjadin, Vallankumousaukion ja Teatralnajan metroasemat.
Maneesiaukio on suosittu mielenosoituspaikka, jossa muun muassa Venäjän oppositio on vastustanut Ukrainan sotaa. Se on myös yleinen kokoontumispaikka esimerkiksi uudenvuodenvastaanottajaisissa.
Moynaqin piiri

Moynaqin piiri (karakalpakiksi "Moynaq rayonı", ) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 37 880 neliökilometriä ja asukasmäärä 33 600 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Moynaqin kaupunki.
Moynaqinin piiri rajoittuu kaakossa Taxtakópirin, etelässä Qaraózekin, Shımbayn ja Bozatawin ja lännessä Qońıratin piireihin sekä pohjoisessa Kazakstaniin. Piiri käsittää Amudarjan suiston järvialueen sekä pääosin kuivuneen Araljärven eteläosan, joka muodostaa nykyään Aralkumin aavikon.
Vuonna 1931 perustettuun piiriin kuuluu yksi kaupunki, 7 maaseudun itsehallintoaluetta ja 23 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 44 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä karakalpakkeja, uzbekkeja ja kazakkeja.
Piirin maatalous tuottaa riisiä, vehnää, vihanneksia, meloneja, hedelmiä, kalaa ja äyriäisiä. Alueella porataan maakaasua ja kaasukondensaattia. Lisäksi on pyritty kehittämään matkailua.
Carbonaide

Carbonaide on suomalainen teknologiayritys, joka tarjoaa hiilidioksidin hyötykäyttöön ja varastointiin pohjautuvaa teknologiaan betonituotteiden valmistukseen. Menetelmä pohjautuu Teknologian tutkimuskeskus VTT:llä vuonna 2018 alkaneeseen tutkimukseen ja sen ensimmäinen kaupallinen hyödyntäjä on hollolalainen betonituotevalmistaja Rakennusbetoni- ja Elementti Oy. Carbonaiden teknologia on palkittu teknologisen tutkimuksen organisaatioiden etujärjestö EARTO:n Impact Expected-palkinnolla vuoden 2022 lopussa, jolloin Carbonaide on myös perustettu.
Carbonaiden hiilidioksidikovetukseen ("eng. carbon curing") perustuva menetelmä hyödyntää sementin ja muiden sideaineiden kemiallista potentiaalia hiilidioksidin varastointiin erilaisina karbonaattimineraaleina. Menetelmä mahdollistaa näinollen teknisten hiilinielujen tuottamisen betonin esivalmisteissa, kun käytössä on biogeenistä alkuperää oleva hiilidioksidi. Yhtiö julkaisi lokakuussa 2024 ensimmäisen hiilensidontaan liittyvän kauppansa, jossa 90 tonnin hiilensidonnan ostajana oli sveitsiläinen urheiluvaate- ja välinevalmistaja Mammut.
Yhtiön sijoittajiin ja omistajiin lukeutuvat Lakan Betoni, Vantaan Energia ja VTT.
Kenneth Ross MacKenzie

Kenneth Ross MacKenzie (1912–2002) oli yhdysvaltalainen ydin- ja plasmafyysikko sekä fysiikan ja tähtitieteen emeritusprofessori.
MacKenzie syntyi Portlandissa Oregonissa. Kun hän oli 10-vuotias, hänen perheensä muutti Victoriaan Brittiläiseen Kolumbiaan. MacKenzie suoritti alemman ja ylemmän korkeakoulututkinnon Brittiläisen Kolumbian yliopistossa ja lähti jatkamaan opintojaan Kalifornian yliopistoon Berkeleyhyn vuonna 1937.
Vuonna 1940 MacKenzie onnistui yhdessä Corsonin ja Segrèn kanssa muodostamaan ensimmäisinä alkuainetta numero 85, jonka he nimesivät vuonna 1947 "Nature"-lehdessä julkaistussa artikkelissaan astatiiniksi. MacKenzie, Carson ja Segre muodostivat astatiinia pommittamalla vismutin isotooppia 209Bi alfahiukkasilla, jolloin syntyi astatiinin isotooppia 211At.
MacKenzie aloitti työt säteilylaboratoriossa, kun 60-tuumainen syklotroni oli valmistumassa. Sittemmin hän osallistui merkittävästi uuden, 184-tuumaisen syklotronin suunnitteluun, ja se valmistui vuonna 1947. Se oli ensimmäinen laite, joka pystyi tuottamaan mesoneja. Syklotronien kehittämisen lisäksi MacKenzie osallistui aktiivisesti erilaisiin ydinfysiikan ja radiokemian tutkimuksiin.
Toisen maailmansodan jälkeen Kalifornian yliopisto Los Angelesissa halusi perustaa ydinfysiikan tutkimusohjelman ja tuota uutta tutkimusohjelmaa varten 37 tuuman taajuusmoduloitu syklotroni siirrettiin sinne. Vietettyään vuoden Brittiläisen Kolumbian yliopistossa MacKenzie siirtyi Los Angelesiin vuonna 1947. Seuraavien kymmenen vuoden ajan hän teki oppilaittensa kanssa siellä erilaisia mittauksia ja tutkimuksia. Vuoden 1960 tienoilla MacKenzie aloitti yliopiston Fysiikan laitoksella kokeellisen plasmafysiikan tutkimusohjelman ja seuraavien 15 vuoden aikana hän julkaisi yhdessä kollegojensa kanssa noin 20 tieteellistä artikkelia tästä aihepiiristä. MacKenzie alkoi myös pitää opiskelijoille plasmafysiikan peruskurssia, jota varten hän kehitti monia yksinkertaisia kuvauksia plasman aaltoilmiöille, joita yleensä kuvataan hankalin matemaattisin termein. Kaiken kaikkiaankin MacKenzie osallistui laajasti Kalifornian yliopiston Fysiikan laitoksen toimintaan. Hän muun muassa piti huolta siitä, että sähkö- ja magnetismilaboratoriot pidettiin ajan tasalla, hän loi plasmafysiikan tutkinto-ohjelman sekä pyrki havainnollistamaan fysiikan asioita ja tekemään niistä ymmärrettäviä kaikille opiskelijoille. Erityisesti hän pyrki tekemään erityisestä suhteellisuusteoriasta ymmärrettävämpää.
Pari vuotta MacLenzie oli myös pienen syklotroneja valmistaneen yrityksen, Meva Corpin toimitusjohtajana. Yrityksen valmistettua syklotroni Pomona Collegen yliopistolaboratorioon yritys myytiin Hughes Aircraftille.
Eläkkeelle jäätyään MacKenzie jatkoi pitkäaikaisen mielenkiinnon kohteensa erityisen ja yleisen suhteellisuusteorian tutkimista. MacKenzie pohti muun muassa "pimeään aineeseen" liittyviä asioita.
Vuonna 1981 MacKenzie meni naimisiin toisen kerran ja hänellä on kolme lasta. MacKenzie kuoli kotonaan Los Angelesissa 90-vuotiaana kesällä 2002 pienten aivoinfarktien sarjan myötä.
Cryptomator

Cryptomator on avoimen lähdekoodin salausohjelma jolla voi luoda ja hallita salattuja holveja käyttäjän laitteella tai pilvipalvelussa. Cryptomatoria kehittää saksalainen Skymatic GmbH. Ohjelma on saatavilla Windows-, MacOS- ja Linux -käyttöjärjestelmille, sekä Android- ja iOS -puhelimille GPL-3.0 lisenssillä.
Ominaisuudet.
Cryptomatorilla voi luoda salattuja holveja käyttäjän tallennusvälineille tai laiteille. Ensisijaisesti ohjelmalla salataan hakemistoja jotka synkronoituvat laitteen ja pilvipalvelun välillä, jotta tiedot pilvipalveluissa olisi suojattu palvelun tarjoajalta, väliintulohyökkäyksiltä tai tieotvuodoilta. 
Tietojen salaukseen käytetään AES -salausmenetelmää 256-bittisellä avaimella. Salauksessa myös tiedostojen nimet ja hakemiston rakenne piilotetaan, jolla estetään levyllä olevan salatun tiedon sisällön päättelemistä. Salatun tiedon metatietoja, kuten aikaleimaa ei salata. 
Yksittäiskäyttäjät voivat käyttää ohjelmaa sellaisenaan ilmaiseksi. Tiimityöskentelyyn on tarjolla maksullinen Cryptomator Hub -palvelu, jolloin käyttäjäryhmä voi päästä käsiksi samaan holviin ja jäsenten käyttöoikeuksia voidaan erikseen hallinoida.
Vastaanotto.
Yksityisyyttä kunnioittaviin ohjelmistosuosituksiin keskittyneellä Privacy Guides -verkkosivulla suositellaan muiden muassa Cryptomatoria pilvipalvelussa olevien tietojen salaukseen.
Suomalaisen Mikrobitti -lehden arvostelussa Cryptomatoria pidetään helppokäyttöisenä ja edullisena salausvaihtoehtona. 
Useat suomalaiset korkeakoulut suosittelevat Cryptomatoria muiden ohjelmien ohella opiskelijoiden, tutkijoiden ja henkilökunnan salaustarpeisiin. 
Cryptomatorille on myönnetty saksalaisilla vuoden 2016 CeBIT -messuilla käyttäjäystävällisen tietoturva- ja yksityisyysohjelman innovaatiopalkinto.
Punahaukiankerias

 
Punahaukiankerias ("Cynoponticus coniceps") on käärmeankeriaisiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan lämpimistä vesistä Tyynenmeren itärannikolta.
Koko ja ulkonäkö.
Punahaukiankerias voi kasvaa suurimmillaan noin 200 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkä, tukevahko ja pää on suippo. Kalan pitkät selkä- ja peräevät ovat yhtyneet pyrstöevän kanssa. Punahaukiankerias on väriltään selästään harmaa tai ruskea ja vatsastaan vaalea.
Levinneisyys ja elintavat.
Punahaukiankeriaan levinneisyysalue ulottuu Kalifornianlahdelta Peruun. Laji liikkuu muta- tai hiekkapohjaisilla alueilla ja mangrokasvillisuuden joukossa. Sen ravintoa ovat kalat ja äyriäiset.
Punahaukiankeriaan liha on erinomaista, mutta se on lähinnä muun kalastuksen sivusaalis.
David Webb Peoples

David Webb Peoples (s. 9. helmikuuta 1940 Middletown, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, toimittaja ja leikkaaja. Peoples on käsikirjoittanut elokuvat "Blade Runner", "Armoton" ja "12 apinaa".
CaixaBank

CaixaBank on kansainvälisesti toimiva, pörssissä noteerattu espanjalainen pankki, joka perustettiin La Caixan pankkitoimintoja varten vuonna 2011.
CaixaBank perustettiin vuoden 2008 finanssikriisin jälkeen, jolloin Euroopan unioni asetti uusia säädöksiä ja Espanjan pankit joutuivat uudistumaan rakenteellisesti. CaixaBank kasvoi voimakkaasti, kun siihen liitettiin vuonna 2012 Banca Cívica, joka itsessään oli muodostettu useiden säästöpankkien yhdistyttyä. CaixaBankiin liitettiin myös vaikeuksissa ollut Banco de Valencia vuonna 2013. CaixaBank laajensi sitten toimintojaan kansainvälisesti ja sai vahvan aseman Portugalin markkinoilla. Vuonna 2021 CaixaBankiin liitettiin Bankia.
CaixaBank tarjoaa pankki- ja vakuutuspalveluja. Yritys harjoittaa pankkitoimintaa, vakuutuksia, eläke- ja sijoitusrahastoja sekä omistuksia kansainvälisissä pankeissa. Pankki- ja vakuutussegmentin ydintoimintaan kuuluu koko pankkitoiminta, mukaan lukien vähittäispankki, yrityspankki, käteinen ja markkinat sekä vakuutustoiminta, jota hoidetaan pääasiassa Espanjassa konttoriverkoston ja muiden täydentävien kanavien kautta.
CaixaBank loi vuonna 2011 ensimmäisenä espanjalaisena pankkina erillisen mobiilisovelluksen asiakkaidensa käyttöön. Vuonna 2020 lehti "Global Finance" valitsi CaixaBankin toisen kerran Länsi-Euroopan parhaaksi pankiksi. Samalla se valittiin kuudetta kertaa peräkkäin Espanjan parhaaksi pankiksi. CaixaBankin päämaja on Barcelonassa sijaitseva CaixaBankin torni, joka on Toyoo Itōn suunnittelema 85-metrinen ja 26-kerroksinen pilvenpiirtäjä.
Elmi Tsokkinen

Elmi Tsokkinen ( Aittokoski, Suojärvi – 12. huhtikuuta 1979 Helsinki, Uusimaa) oli Suojärveltä kotoisin oleva runonlaulaja. Uskonnoltaan Tsokkinen oli ortodoksi. Hänen kotinsa toimi myös majatalona, joten hänen täytyi hoitaa 11 lasta ja matkailijoita. Tsokkisen kotiin majoittui viikoittain Vornaset ja Shemeikat, jotka olivat paikallista runonlaulajasukua, myös kala-, riista- ja puutavaramiehet majoittuivat hänen kotiinsa, ja heiltä Elmi oppi monia runoja ja tarinoita, sillä hän oli osana Vornasten runonlaulajasukua. Hän myös peri runoja mummoltaan, Pagala Hapolta.
Elämänvaiheet.
Koulutus.
Tsokkinen oli yksi ensimmäisistä Suojärven ensimmäisen suomenkielisen, Varpakylään perustetun koulun käynneistä. Hän oppi siellä lukemaan ja kirjoittamaan.
Avioliitto ja Perhe.
Tsokkinen meni naimisiin Tšokin kylässä vuonna 1907 noin 28-vuotiaana, jossa hän nai Sergei Tsokkisen, joka oli myös ortodoksi. Sergein kanssa he saivat suuren perheen, jossa oli yhteensä yksitoista lasta, joista neljä kuoli lapsena ja kaksi kuoli sodassa. Tsokkisen isä oli nimeltään Matti Juhonpoika Kokko ja äiti Matrona Feodorintytär Happo.
Evakko.
Tsokkinen joutui luovutetun Karjalan evakuoinnin aikana muuttamaan perheineen Pohjanmaalle, josta he muuttivat Helsinkiin. Siellä Tsokkinen lauloi kalevalaismittaisia runoja ja vanhoja kehtolauluja, ja alkoi tehdä Karjalaista kulttuurityötä Sanna Jokisen ja Ahti Talvilinnan kanssa, jotka muistivat Tsokkisen taidot. Tsokkinen liittyi myös mukaan Suojärveläisten seuran toimintaan neuvojana ja ohjelman suorittajana.
Kintsugi

Kintsugi (, ) eli kintsukuroi () on vuosisatoja vanha japanilainen taidemuoto, jossa keramiikkaa korjataan urushi-lakan avulla. Korjaussaumat ja paikat viimeistellään perinteisesti aidolla kullalla. Työvaiheita on lukuisia, ja huolella tehdyillä pohjatöillä on iso merkitys lopputuloksessa. Esineen korjaus saattaa viedä jopa kuukausia. Aasiassa kintsugi on korkealle arvostettu taidemuoto. 
Tausta.
Kintsugi kehitettiin 1400-luvulla. Se edustaa japanilaista wabi-sabi-estetiikkaa, jonka mukaan myös keskeneräiset ja yksinkertaiset asiat ovat kauniita ja tärkeitä. Kintsugi symboloi mennyttä ja jäljellä olevaa sekä epätäydellisyyden kauneutta. Sen sijaan, että esineen rikkoutuminen pyrittäisiin kätkemään, kintsugissa esine korjataan hajoamisen jäljet hyväksyen ja niitä korostaen, jolloin korjaussaumoista tulee osa esineen estetiikkaa. Japanilaisessa teeseremoniassa käytettäviä astioita rikotaan joskus jopa tarkoituksella, jotta halkeamiin voisi maalata luontokuvan. Halkeama voi muodostaa esimerkiksi salaman tai puun oksan näköisen kuvion. 
Menetelmä.
Kintsugin tekeminen on orgaanisen lakan hitaan kuivumisen sekä lukuisten työvaiheiden vuoksi hidasta sekä teknisesti todella vaativaa. Urushi-lakkojen lisäksi kintsugissa käytetään vehnä- tai riisijauhoa, tonoko-savea ja loppuvaiheessa märän lakan päälle pudotettavia metallipölyjä. Jos prosessin tekee huolella ja käyttää aitoa kultaa, lopputulos on elintarvikekelpoinen. Urushipuu kuuluu samaan kasviheimoon kuin Pohjois-Amerikassa yleinen myrkkymuratti eli se on työstövaiheessa voimakkaan allergisoivaa. Kintsugia tehtäessä käytetäänkin suojahanskoja ja pitkähihaista paitaa.
Tekniikkaa käytetään kolmella eri tavalla. Särkyneen esineen palasia voidaan ensinnäkin liimata toisiinsa. Toisaalta jos esineestä puuttuu pala, tyhjä kohta voidaan täyttää lakalla. Kintsugia hyödyntää myös tekniikka, joka yhdistelee useammasta eri keramiikkatyöstä yhden korjatun työn. Eri töistä otetaan siis palasia vähän kuin tilkkutäkkiä tehdessä. Kintsugi-korjaus liitetään usein nopeaan superliimaa ja kullanväristä askartelumaalia käyttävään tekniikkaan, jolla matkitaan kintsugia.
Banco Comercial Português

Banco Comercial Português on portugalilainen pankki, joka perustettiin kesäkuussa 1985. Sen päämaja sijaitsee Portossa. Sen alaisuudessa harjoitetaan yksityistä pankkitoimintaa nimellä Millennium BCP (Portugali), Millennium Banque Privée (Sveitsi) ja Millennium BCP Bank &amp; Trust (Caymansaaret).
Vuonna 2024 Banco Comercial Portuguêsin suurin osakkeenomistaja oli kiinalainen Fosun International 20 %:n osuudellaan. Toiseksi suurin osakkeenomistaja oli angolalainen öljy-yhtiö Sonangol 19,5 %:n osuudellaan. Vuonna 2024 Banco Comercial Português oli Forbes Global 2000 -listalla sijalla 1 178. Sillä oli tuolloin 15 745 työntekijää.
Vuonna 2023 pankin liikevaihto oli 5,58 miljardia euroa ja nettotulos 821,9 miljoonaa euroa, mikä tarkoittaa 14,74 %:n voittomarginaalia.
Banco Comercial Português tarjoaa muun muassa finanssipalveluita myös Mosambikissa, Angolassa ja Bank Millenniumin kautta Puolassa.
Tekoälykiihdytin

Tekoälykiihdytin tai neuroprosessori (NPU, viitaten neuroverkkoihin) on erikoistunut laitteistokiihdytys tai tietokonejärjestelmä, joka pyrkii nopeuttamaan tekoälyn kouluttamista. Useilla yrityksillä on valmiina tai kehitettävänä omia laitteistoratkaisujaan.
Tekoälykäyttöön suunnatut NPU-suorittimet eroavat yleiskäyttöisistä suorittimista ja grafiikkaprosessoreista erikoistumisella tekoälytehtävien suorittamiseen. Tämä tarkoittaa neuroverkkokerroksia, joissa on skaalari-, vektori- ja tensorimatematiikkaa. Tekoälykiihdyttimiä käytetään muiden suorittimien rinnalla. Tekoälykiihdyttimen piirteitä ovat suuri rinnakkaisuus, alhaisen tarkkuuden aritmetiikka ja suuren kaistanleveyden muistikäsittely.
Eräät tekoälykäyttöön suunnatut suorittimet ovat suunnattu 8- tai 16-bittiseen liukulukulaskentaan (FP8, BF16). 
Useat pilvipalveluita tarjoavat suuryritykset kehittävät omia suorittimia tekoälykäyttöön. Tavoitteina on laskea kustannuksia, suuremmat voittomarginaalit ja lisätä omaa kontrollia.
Dera Ghazi Khan

Dera Ghazi Khan (, ) on kaupunki Pakistanin Punjabin provinssissa Derajatin historiallisella alueella. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennassa 397 362.
Maantiede.
Dera Ghazi Khan sijaitsee Pakistanin Punjabin provinssissa Dera Ghazi Khanin piirikunnassa Indusjoen tulvatasangolla.
Historia.
Dera Ghazi Khan sijaitsee Derajatin historiallisella alueella. Nimi "dera" viittaa telttaan tai leiriin. Dera Ghazi Khan oli yksi Multanista hallinneiden Langah-sulttaanien alaisten baluchipäällikköjen 1500-luvulla perustamista "dera-kaupungeista", kaksi muuta olivat Dera Ismail Khan ja Dera Fath Khan. Dera Ghazi Khanin perusti nimensä mukaisesti Ghazi Khan. Dorrani-valtakunnan kaudella kaupungissa sijaitsi rahapaja. Historiansa aikana kaupunkia on rakennettu jatkuvasti uudelleen Indusjoen eroosion aiheuttamien tuhojen takia. Kaupunki tuhoutui joen tulviessa vuosina 1908–1909. Nykyinen uusikaupunki on perustettu vuonna 1911.
Väestö.
Dera Ghazi Khanin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 397 362. Vuonna 1998 vastaava lukema oli 188 149 ja vuonna 1981 102 007.
Metodismi Yhdysvalloissa

Yhdysvaltalainen metodismi käsittää monet kirkot ja kirkkokunnat, joiden opit ja käytännöt liittyvät liikkeen perustajaan John Wesleyhyn. Yhdysvaltalaisen metodismin suurin kirkkokunta on Yhdistynyt metodistikirkko, johon kuului 2000-luvun alussa noin 7 miljoonaa amerikkalaista. Yhdysvaltain väestöstä metodisteihin kuuluu arviolta noin 4,7 prosenttia väestöstä.
Historia.
Metodismin historia kattaa useita protestanttisia kirkkokuntia, jotka syntyivät 1700- ja 1800-luvuilla, mukaan lukien useat afroamerikkalaiseen kristinuskon perinteeseen liittyvät kirkot. Metodismilla oli merkittävä rooli laajan protestanttisen pyhitysliikkeen syntymisessä 1800-luvun puolivälissä ja lopulla.
Metodistikirkko kasvoi voimakkaasti Charles Finneyn herätyksen aikana. Vuonna 1830 metodistikirkolla oli noin 470 000 jäsentä. Herätysmielessä kirkko eli tuolloin aallonharjalla. Jatkuvat siirtolaisvirrat lisäsivät herätystyötä.
Historiallisesti kaksi merkittävintä tämän perinteen pohjalta syntyneet kirkkokunnat olivat Metodistinen episkopaalinen kirkko sekä Eteläinen metodistinen episkopaalinen kirkko, jotka jakoivat samanlaiset teologiset ja kirkolliset rakenteet. Samalla nämä kaksi kirkko kuvastivat laajoja protestanttien erimielisyyksiä orjuudesta, jota esiintyi ennen sisällissotaa. Yhdessä nämä alueelliset kirkot tekivät metodismista suurimman protestanttisen liikkeen Yhdysvalloissa 1800-luvulla sekä 1900-luvun alkupuolella.
Kannatus.
Seurakuntien määrällisesti merkittävimmät osavaltiot metodismin kannalta ovat Pohjois-Carolina, Pennsylvania ja Texas. Suhteellisesti metodismin vahvimmat osavaltiot sijaitsevat maan eteläosan ns. raamattuvyöhykkeellä ja keskilännessä Etelä-Carolinassa, Mississippissä, Alabamassa ja Oklahomassa. Merkittävin metodistinen kirkkokunta on Yhdistynyt metodistikirkko.
Ilkka Malmberg -palkinto

Ilkka Malmberg -palkinto on Helsingin Sanomain Säätiön vuonna 2021 perustama journalistipalkinto, joka on perustettu toimittaja Ilkka Malmbergin (1954–2016) muistoksi. Sillä on tarkoitus kannustaa hyvään ja asioihin perehtyvään kirjoittamiseen journalistisessa työssä ja osoittaa, millaista on parhaimmillaan hyvä journalistinen kirjoittaminen. Palkinto on suuruudeltaan 15 000 euroa.
Dera Ismail Khan

Dera Ismail Khan (, ) on kaupunki Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssissa Derajatin historiallisella alueella. Sen asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 212 324.
Maantiede.
Dera Ismail Khan sijaitsee Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssissa Dera Ismail Khanin piirikunnassa hieman Indusjoesta länteen.
Historia.
Dera Ismail Khan sijaitsee Derajatin historiallisella alueella. Nimi "dera" viittaa telttaan tai leiriin. Dera Ghazi Khan oli yksi Multanista hallinneiden Langah-sulttaanien alaisten baluchipäällikköjen 1500-luvulla perustamista "dera-kaupungeista", kaksi muuta olivat Dera Ghazi Khan ja Dera Fath Khan. Ismail Khan oli kaupungin perustaneen päällikön poika. Dera Ismail Khanin vanhakaupunki tuhoutui Indusjoen tulvassa vuonna 1823. Dorrani-valtakunnan hallitsijat perustivat sen uudelleen noin 6 kilometriä alkuperäisestä länteen. Heidän kaudellaan kaupungissa oli rahapaja.
Väestö.
Dera Ismail Khanin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 212 324. Vuonna 1998 vastaava lukema oli 90 357 ja vuonna 1981 68 145.
Luterilaisuus Yhdysvalloissa

Yhdysvaltalainen luterilaisuus on ollut ominainen kirkkokunta ensisijaisesti saksalaisia, pohjoismaalaisia ja muutamille muille mannereurooppalaisia juuria omaaville ryhmille. Luterilaisuus ei ole juurikaan vetänyt puoleensa muita amerikkalaisia.
Luterilaisten ryhmittymät jakautuivat 1900-luvun loppuun mennessä kolmeksi suureksi ja useiksi pieniksi ryhmittymiksi. Luterilaisten suurimmassa ryhmässä yhdistyvät monet kielitaustat, se on tunnustuksellisesti suvaitsevampi ja osallistuu ekumeeniseen liikkeeseen. Toiseksi suurimmalla ryhmällä on saksalaiset juuret ja se on vahvasti tunnustuksellinen ja vain jossain määrin yhteistyöhaluinen muiden evankelisten tai konservatiivisten protestanttien kanssa. Kolmanneksi suurin ryhmä pidättäytyy selkeästi omassa toiminnasssaan. Yhdysvaltain väestöstä luterilaisiin kuuluu arviolta noin 3,6 prosenttia väestöstä.
Luterilaisuuden vaikutus Yhdysvaltain kristilliseen elämään ei ole ollut suhteessa sen kokoon. Luterilaisuuden kehityksen kannnalta todennäköisenä pidetään, että monet saman kulttuuri- ja kielitaustan omaavat maahanmuuttajat siirtyivät herätysliikkeisiin, baptistisiin ja pietistisiin kirkkokuntiin eikä luterilaisuuteen ole juurikaan liittynyt ei-eurooppalaistaustaisia.
Historia.
Luterilaisten toimintaa Yhdysvalloissa ovat luonnehtineet jännitteet identiteetin ja sitoutumisen, etnisen solidaarisuuden ja monikulttuurisen toiminnan, kulttuurisen erillisyyden sekä kansalaisosallistumisen välillä. Jännite juontanee juurensa luterilaisen ajattelun ytimeen, jossa Martti Luther itse korosti kahden regimentin oppia. H. Richard Niebuhr on luonnehtinut luterilaista näkökulmaa "Kristuksen ja kulttuurin paradoksina", joka erottaa sen reformoidusta ja kalvinistisesta perinteestä.
Koska molemmat eroavat "Kristus kulttuurin yläpuolella"-periaatteesta, joka oli mahdollinen vain keskiajan Euroopan kristikunnassa, on havaittavissa jännitettä monien varhaispuritaanisten siirtolaisten omaksuman reformoidun näkökulman ja amerikkalaisten luterilaisten ajoittaisen hiljaisuuden ja julkisuudesta vetäytymisen välillä.
Luterilaisuuden historiassa tyypillistä on ollut yhteisöjen kamppaileminen teologisen ja etnisen identiteetin kanssa. Monille luterilaisille yhteisöille on ollut yhteistä opin ja tunnustuksellisen liittymisen merkitys, mikä on johtanut monien luterilaisten kamppailuun unionismia vastaan sekä toisaalta ylikirkkokunnallisten yhteyksien harjoittamiseen sekä uusien yhteisöjen muodostamiseen muiden protestanttien kanssa.
Kannatusalueet.
Luterilaisuus on tunnetumpaa Yhdysvaltojen keskilännessä, erityisesti saksalaista ja pohjoismaista syntyperää olevien keskuudessa. Seurakuntien määrällisesti merkittävimmät osavaltiot luterilaisuuden kannalta ovat Minnesota ja Wisconsin. Luterilaisuuden suhteellisesti vahvoja kannatusalueita ovat myös Pohjois-Dakota, Etelä-Dakota ja Nebraska. Merkittäviä luterilaisia kirkkokuntia ovat Amerikan evankelisluterilainen kirkko ja Missouri-synodi.
Qońıratin piiri

Qońıratin piiri (karakalpakiksi "Qońırat rayonı", ) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan länsiosassa. Sen pinta-ala on 76 000 neliökilometriä ja asukasmäärä 136 000 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Qońıratin kaupunki.
Qońıratin piiri rajoittuu idässä Moynaqin, Bozatawin, Qanlıkólin ja Shomanayn piireihin, etelässä Turkmenistanin Daşoguzin maakuntaan sekä lännessä Kazakstanin Mañğıstawin ja pohjoisessa Aqtöben alueisiin. Siitä suurin osa on Ustjurtin laakiota, jolla sijaitsevat Barsakelmesin ja Qarawımbetin suolasuot. Kaakkoisrajalla virtaa Amudarjajoki ja etelässä ovat Asaka-awdanin vajoama sekä Sarygamyşjärven pohjoisosa.
Vuonna 1927 perustettuun piiriin kuuluu yksi kaupunki, 5 taajamaa, 13 maaseudun itsehallintoaluetta ja 43 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 63 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä karakalpakkeja, uzbekkeja ja kazakkeja.
Piirin maatalous tuottaa vehnää, riisiä, puuvillaa, vihanneksia, meloneja, lihaa, maitoa ja vuotia. Alueella porataan maakaasua ja kaasukondensaattia. Lisäksi on kemian, puuvilla-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Qońırat on tärkeä liikennekeskus.
Chris Stapleton

Chris Stapleton (s. 15. huhtikuuta 1978) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi.
Stapleton syntyi Lexingtonissa ja varttui Staffordsvillessa Kentuckyssa. Hänen isänsä oli kaivosmies, ja äiti oli töissä terveydenhuoltoalalla. Hän opetteli kitaransoiton itsenäisesti ja aloitti biolääketieteen tekniikan opinnot Vanderbiltin yliopistossa Nashvillessa, mutta keskeytti opinnot keskittyäkseen enemmän musiikkiin.
Stapleton alkoi tehdä yhteistyötä lauluntekijä Steve Leslien kanssa Nashvillessa ja teki sopimuksen Sea Gayle Music -musiikkikustantamon kanssa. Hän kirjoitti Josh Turnerin hittikappaleen ”Your Man” (2006). Seuraavan vuosikymmenen aikana Stapleton ansaitsi mainetta tuotteliaana ja monipuolisena lauluntekijänä vanhojen (Tim McGraw, Kenny Chesney, George Strait, Darius Rucker) ja uusien (Luke Bryan, Blake Shelton, Dierks Bentley, Thomas Rhett) countrymuusikoiden keskuudessa. 
Ennen soolouraa hän soitti perustamassaan bluegrassyhtyeessä nimeltä SteelDrivers, jota seurasi southern rock -yhtye Jompson Brothers. Hän julkaisi SteelDriversin kanssa kaksi studioalbumia ja Jompson Brothersin kanssa yhden.
Mercury Nashville julkaisi Stapletonin esikoissooloalbumin "Traveller" toukokuussa 2015. Albumi saavutti kärkipaikan Billboard 200 -listalla ja myi kuusinkertaisesti platinaa Yhdysvalloissa ja kultaa Kanadassa. "Traveller" oli Billboardin valinta 2010-luvun parhaaksi countryalbumiksi. Kappale ”Tennessee Whiskey”, jonka David Allan Coe alun perin levytti vuonna 1981, saavutti 10 miljoonan myyntirajan vuonna 2021. Hän esitti kappaleen myös duettona Justin Timberlaken kanssa marraskuussa 2015.
Stapleton on voittanut kymmenen Grammy-palkintoa.
"The Guardianin" artikkelissa Yhdysvaltain presidentivaalien alla lokakuussa 2024 hän kertoi oikeudestaan pitää politiikka yksityisasiana ja että hän ei ole kiinnostunut kulttuurisodista tai nettikeskusteluista. Stapletonin puoliso on laulaja-lauluntekijä Morgane Stapleton.
Finnhits 9

Finnhits 9 on suomalaista iskelmämusiikkia sisältävän "Finnhits"-kokoelmalevysarjan yhdeksäs osa vuodelta 1979. Albumi julkaistiin Finnlevyn toimesta vinyylilevynä ja C-kasettina vuonna 1979. CD-levynä albumi julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 2004 samoissa kansissa sarjan kymmenennen osan kanssa.
Kappaleet.
B-puoli.
Lähde:
Brevikin kirkko

Brevikin kirkko () on Porsgrunnin kunnassa Norjassa sijaitseva betoninen pitkäkirkko vuodelta 1963.
Eidangerin kirkko

Eidangerin kirkko () on Porsgrunnin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen ja puinen pitkäkirkko, jonka vanhimmat osat ovat peräisin 1100-luvulta.
Herøyan kirkko

Herøyan kirkko () on Porsgrunnin kunnassa Norjassa sijaitseva betoninen pitkäkirkko vuodelta 1957.
Stridsklevin kirkko

Stridsklevin kirkko () on Porsgrunnin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 2000.
Ytterenin kirkko

Ytterenin kirkko () on Ranan kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1977.
Haverdal

Haverdal on taajama Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 812 asukasta vuonna 2021.
Kvibille

Kvibille on taajama Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 974 asukasta vuonna 2021.
Kvibillessä on Arlan omistama juustoa valmistava meijeri, joka on perustettu vuonna 1916. Se työllistää noin sata henkilöä.
Steninge (Halmstad)

Steninge on taajama Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 186 asukasta vuonna 2021.
Alf Hambe

Alf Hambe (24. tammikuuta 1931 – 6. toukokuuta 2022) oli ruotsalainen laulaja-lauluntekijä, runoilija ja trubaduuri, joka oli kotoisin Steningestä. Hänen uransa alkoi 1960-luvulla. Läpimurto oli Alice Babsin esittämä ”Vis i Molom”. Lisäksi hän teki kappaleita muun muassa Fred Åkerströmille ja Hootenanny Singersille. Hambelta itseltään ilmestyi kolmisenkymmentä levyä ja parikymmentä runo- ja sanoituskokoelmateosta. Hänet palkittiin muun muassa Litteris et Artibus -ansiomitalilla.
Puyallup

Puyallup on 42 260 asukkaan kaupunki Washingtonin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsee Piercen piirikunnassa. 
Historia.
Puyallupin alue oli alun perin Puyallup-heimon asuttama. Eurooppalais-amerikkalaiset asettuivat alueelle 1850-luvulla, ja kaupunki perustettiin virallisesti vuonna 1890. Alueen viljava maaperä ja Puyallup-joki tekivät siitä suositun maatalousalueen, erityisesti hedelmien ja marjojen viljelyssä.
Maatalous ja Puyallup Fair.
Puyallup tunnetaan erityisesti vuosittaisesta "Washington State Fair" -tapahtumasta, joka on yksi Yhdysvaltain suurimmista messuista. Alun perin nimellä "Puyallup Fair" tunnettu tapahtuma houkuttelee vuosittain satojatuhansia kävijöitä ja tarjoaa huvituksia, konsertteja, näyttelyitä ja maatalouteen liittyviä kilpailuja.
Kaupunki on säilyttänyt yhteytensä maatalousperinteisiin, ja sen ympärillä on edelleen viljelysmaita. Erityisen tunnettuja ovat alueen marjat, kuten mansikat ja vadelmat.
Maantiede ja ilmasto.
Puyallup sijaitsee Kaskadien vuoriston ja Tyynenmeren rannikon välissä. Kaupungin läpi virtaava Puyallup-joki saa alkunsa Mount Rainierilta, joka on selvästi näkyvissä Puyallupista. Alueen ilmasto on lauhkea ja merellinen.