tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaljuvarsipoimulehti

Kaljuvarsipoimulehti ("Alchemilla glabricaulis") on poimulehtiin kuuluva monivuotinen ruusukasvilaji. Sen kuvasi ensimmäisenä suomalainen Harald Lindberg.
Se kasvaa 15–40 senttimetriä korkeaksi. Laji muistuttaa eniten lähteikköpoimulehteä, johon verrattuna se on jonkin verran pienempi ja lähes täysin kalju. Ruusukelehtien lapa on viidestä yhdeksään senttimetriä leveä ja pyöreähkö. Lavan yläpinnalla voi olla yksittäisiä karvoja ja alapinnalla karvoja kasvaa lehtisuonten kärkipäässä. Lehti on piparkakkulaitaisesti jakaantunut seitsemään–yhdeksään liuskaan, jossa on keskimäärin 15 laitahammasta. Kukinto on ruusukelehtien yläpuolelle ulottuva viuhkosto, kukat ovat poimulehdille tyypillisiä, pieniä.
Kaljuvarsipoimulehteä esiintyy Keski- ja Itä-Euroopassa Saksasta, Puolasta, Baltiasta ja Ukrainasta Venäjälle. Suomessa se on vakiintunut tulokaslaji, joka on levinnyt toisen maailmansodan aikaan. Suomessa sitä esiintyy Kainuun ja Koillismaan seudulla, eniten Kuhmossa ja Suomussalmella. Se kasvaa niityillä ja pientareilla asutuksen lähellä.
Vjatkanpoimulehti

Vjatkanpoimulehti ("Alchemilla leiophylla") on poimulehtiin kuuluva monivuotinen ruusukasvilaji, joka kasvaa alkuperäisenä Venäjällä. Suomessa se on harvinainen sotatulokas Kainuussa.
Se kasvaa 30–60 senttimetriä korkeaksi. Laji muistuttaa pyökkipoimulehteä. Vjatkanpoimulehden varret ovat tanakoita ja niiden tyviosa on usein punainen. Tyveltä ruusukkeena kasvavien lehtien lapa on vaaleanvihreä tai kellanvihreä, kymmenen senttimetriä leveä, päältä kalju ja alapinnan suonista pitkäkarvainen. Lehti on piparkakkulaitaisesti jakaantunut yhdeksään liuskaan, jotka ovat melko matalia ja niistä keskimmäinen on suhteellisesti pienempi kuin pyökkipoimulehdellä. Kukinto on runsas, harsomaisen harva latvaviuhkosto. Kukat ovat poimulehdille tyypillisiä: pieniä, kellanvihreitä, hedelmöityksettä siemeniä tuottavia.
Charles Dancla

Charles Dancla (19. joulukuuta 1817 Bagnères-de-Bigorre – 10. lokakuuta 1907) oli ranskalainen viulisti, säveltäjä ja musiikkipedagogi.
Dancla opiskeli Pariisin konservatoriossa viulunsoittoa Pierre Baillot'n ja sävellystä Fromental Halévyn johdolla. Hän työskenteli vuosikymmenten ajan Pariisin oopperan orkesterin konserttimestarina. Hän myös opetti yli 35 vuoden ajan Pariisin konservatorion professorina. Dancla omaksui vaikutteita Henri Vieuxtemps'lta ja Niccolò Paganinilta. Hän julkaisi useita pedagogisia kirjoja. Danclan johdolla opiskeli muiden muassa Maud Powell.
Dancla oli tuottelias säveltäjä, jonka kiinnostus kohdistui erityisesti kamarimusiikkiin. Hänen tuotantoonsa kuuluu vähintään 16 jousikvartettoa, useita pianotrioja ja monia muita kamariteoksia.
Juho Järvelä

Juho Järvelä (s. 14. heinäkuuta 2003 Mikkeli) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Järvelä on Mikkelin Jukurien kasvatti. Hän oli kaudella 2018–2019 B-nuorten SM-sarjassa kuudella osumallaan joukkueensa paras maalintekijä Leevi Kukkasniemen kanssa. Kaudella 2019–2020 Järvelä nousi Jukurien varakapteeniksi. Hän oli B-nuorten SM-sarjassa joukkueen paras syöttäjä 15 syöttöpisteellään.
Kaudeksi 2021–2022 Järvelä nostettiin Jukurien SM-liigarinkiin. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan toisella kierroksella 11. syyskuuta 2021 vieraissa KalPaa vastaan. Järvelä merkittiin Jukurien kolmossentteriksi laidoilleen Joachim Rohdin ja Jesper Piitulainen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.45 minuuttia. Järvelä sai myös syöttöpisteen Rohdinin tekemään maaliin ja se jäi hänen ainoaksi tehopisteekseen Järvelän 12 pelaamassa liigaottelussa. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös yhdeksän ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa tehden niissä tehot 1+1=2.
Järvelä pelasi kaudella 2022–2023 SM-liigassa kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan Jukurien U20-joukkueessa. Järvelä oli 15 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Tuomas Hynnisen jälkeen.
Kaudeksi 2023–2024 Järvelä siirtyi 2+1-vuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hän teki SM-liigauransa avausmaalin 27. lokakuuta 2023 ylivoimalla vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Kaikkiaan Järvelä pelasi varsinaisen tulokaskautensa aikana 47 runkosarjaottelua tehopistein 4+3=7.
Lokakuussa 2024 HPK vuokrasi Järvelän toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon, jota valmensi vielä alkukaudella HPK:n apuvalmentajana toiminut Mikko Sirento-Manninen. Järvelä pelasi siellä tammikuulle 2025 saakka kaikkiaan 17 ottelua. Hän pelasi HPK:ssa kauden 2024–2025 aikana yhdeksän SM-liigaottelua sekä yli-ikäisenä 17 ottelua seuran U20-joukkueessa.
Kaudeksi 2025–2026 Järvelä palasi vuoden mittaisella sopimuksella RoKin Mestis-joukkueeseen.
Maajoukkueura.
Järvelä pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2019. Yhteensä Järvelä on pelannut kaksi nuorten ja 21 poikien maaottelua.
Thomas Baltzar

Thomas Baltzar (n. 1630 Lyypekki – 24. heinäkuuta 1663 Lontoo) oli saksalainen viulisti ja säveltäjä.
Baltzar syntyi pitkään Lyypekissä vaikuttaneeseen muusikkosukuun. Hänen opettajiinsa kuului Johann Schop. Baltzar palveli viulistina kuningatar Kristiinan hovissa Ruotsissa viimeisinä kuukausina ennen tämän kruunusta luopumista. Tämän jälkeen hän palasi Lyypekkiin, jossa sai uuden työn vuonna 1655. Myöhemmin samana vuonna Baltzar lähti Englantiin, jossa vietti loppuikänsä palaamatta enää mantereelle. Syyskuussa 1656 hän oli yksi muusikoista, jotka laativat ensimmäiseksi uskotun englantilaisen oopperan, "The Siege of Rhodesin". William Davenantin librettoon tehdyn oopperan säveltämiseen osallistuivat useat henkilöt, joihin kuuluivat myös Matthew Locke ja Henry Lawes.
Baltzar saavutti mainetta esiintymisillään viulistina Englannissa ja pääsi lopulta työhön soittajana Kaarle II:n palveluksessa. Hänen kirjoitettiin kuolleen hieman yli 30-vuotiaana sairastettuaan kuppaa ja kärsittyään alkoholiriippuvuudesta. Baltzar haudattiin Westminster Abbeyyn 27. heinäkuuta 1663. Hänen työnsä viulistina saavutti sellaisten kirjoittajien kuin John Evelynin ja Anthony Woodin suosion osakseen.
Baltzarin 1600-luvulla painettu sävellystuotanto kattaa 17 kappaletta, jotka ilmestyivät vuonna 1684 John Playfordin julkaisussa "The Division Violin". Myös kuuden muun teoksen (mm. Sonaatti kolmelle viululle C-duurissa) käsikirjoitukset säilyivät.
Raaseporin rovastikunta

Raaseporin rovastikunta (ruots. "Raseborgs prosteri") on Uudellamaalla sijaitseva Porvoon hiippakunnan ruotsinkielinen rovastikunta. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon hiippakunnat ovat jaettu edelleen rovastikuntiin. Rovastikunnissa hiippakunnan piispan ja tuomiokapitulin apuna toimii lääninrovasti.
Raaseporin rovastikunnan lääninrovastina toimii kirkkoherra Anders Lindström.
Rovastikunnan seurakunnat.
Lista Raaseporin rovastikuntaan kuuluvista seurakunnista:
Karis-Pojo svenska församling

Karis-Pojo svenska församling on ruotsinkielinen, evankelis-luterilainen seurakunta Raaseporissa Karjaan ja Pohjan alueella. Seurakunta kuuluu Raaseporin seurakuntayhtymään, Raaseporin rovastikuntaan, sekä Porvoon hiippakuntaan. Pentti Raunio toimii Karis-Pojo svenska församlingin kirkkoherrana.
Vuoden 2021 heinäkuussa seurakuntaan kuuluin noin 5 200 jäsentä. Seurakunnan merkittävimpiä kirkkoja ovat Pohjan keskiaikainen Pyhän Marian kirkko, Karjaan keskiaikainen Pyhän Katariinan kirkko, sekä Mustion kirkko.
Kirkkojen lisäksi seurakunnan rakennuskantaan kuuluu Karjaan iso pappila ja Karjaan pikku pappila.
Ekenäsnejdens svenska församling

Ekenäsnejdens svenska församling on ruotsinkielinen, evankelis-luterilainen seurakunta Raaseporissa, Uudellamaalla. Seurakunnan toimialueita ovat Tammisaari, Tenhola, Bromarv ja Snappertuna. Ekenäsnejdens svenska församlingiin kuului noin 9 400 jäsentä vuonna 2020 tehden siitä Raaseporin suurimman seurakunnan. Seurakunta perustettiin 1. tammikuuta 2015, kun alueen entiset kaksikieliset, pienemmät seurakunnat yhdistettiin yhdeksi ruotsinkieliseksi, isommaksi seurakunnaksi.
Ekenäsnejdens svenska församling kuuluu Raaseporin seurakuntayhtymään, Raaseporin rovastikuntaan ja Porvoon hiippakuntaan. Seurakuntaa johtaa kirkkoherra ja lääninrovasti Anders Lindström.
Seurakunnan kirkot.
Lista seurakunnan kirkoista:
Huvimaja

Huvimaja tai gazebo on yleensä kahdeksankulmainen tai torninmuotoinen, usein puistoon, puutarhaan tai tilavalle julkiselle alueelle rakennettu eräänlainen paviljonki.
Huvimajat ovat vapaasti seisovia tai seinään kiinnitettyjä, katettuja ja kaikilta sivuilta avoimia. Ne tarjoavat varjoa, suojaa sateelta, paikan levätä ja toimivat samalla koristeena. Jotkin julkisissa puistoissa olevat huvimajat ovat niin suuria, että niitä voidaan käyttää myös konserttien järjestämiseen.
Sergei Tetjuhin

Sergei Tetjuhin (s. 23. syyskuuta 1975 Fergana, Uzbekistanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen lentopalloilija, pelipaikaltaan yleispelaaja. Hän on voittanut olympiakultaa ja saavuttanut useita muita arvokisamitaleja. Hän edusti Venäjän maajoukkuetta jo vuoden 1996 maailmanliigassa ja lopetti pelaajauransa vuonna 2018.
Tetjuhin muutti vanhempiensa mukana Uzbekistanista Venäjälle Belgorodin kaupunkiin 1990-luvun alussa. Vuonna 1999 hän siirtyi Belgorodin joukkueesta italialaisseura Parmaan. Lokakuussa 2000 hän joutui Italiassa pahaan auto-onnettomuuteen yritettyään uhkarohkeaa ohitusta ja oli poissa pelikentiltä yli puoli vuotta.
Tetjuhin voitti olympiakultaa Lontoossa 2012 ja saavutti kolme muuta olympiamitalia. Argentiinan MM-kilpailuissa 2002 hän saavutti hopeaa ja EM-kilpailuista hänellä on viisi mitalia. Seuratasolla hän on voittanut neljä kertaa Mestareiden liigan ja kymmenen kertaa Venäjän liigan. Tokion olympialaissa 2020 hän toimi Venäjän lentopallojoukkueen General Managerina.
Tetjuhin edustaa politiikassa Yhtenäistä Venäjää. Hänen poikansa Pavel Tetjuhin on myös maajoukkuelentopalloilija.
Annie Ernaux

Annie Ernaux (s. Duchesne, s. 1. syyskuuta 1940) on ranskalainen kirjailija. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2022.
Lapsuus ja koulutus.
Ernaux varttui Normandiassa Yvetot’ssa työväenluokkaisessa perheessä. Myöhemmin hänen vanhempansa omistivat kahvilan ja ruokakaupan. Ernaux opiskeli Rouenin ja Bordeaux’n yliopistoissa kasvatustieteitä ja nykykirjallisuutta ja jatkoi opintoja jonkin aikaa Marivaux’ssa.
Opintojen jälkeen 1970-luvulla Ernaux opetti Bonnevillen lukiossa, Éviren yliopistossa Annecy-le-Vieux’ssä ja Pontoisessa ja työskenteli myöhemmin Kansallisen etäopetuksen keskuksessa (Centre national d’enseignement à distance CNED).
Kirjailijan ura.
Ernaux'n ensimmäinen teos oli omaelämäkerrallinen romaani "Les Armoires vides" (1974). Toisesta omaelämäkerrallisesta teoksestaan "La Place" (’Miehen paikka’, 1984) hän sai Renaudot-palkinnon. "La Place" kertoo Ernaux'n isäsuhteesta, hänen lapsuuskokemuksistaan pienessä ranskalaiskaupungissa ja aikuistumisesta.
Ernaux valitsi teoksissaan jo varhain omaelämäkerrallisen tyylin, jossa hän yhdistää yksilöllisiä kokemuksia yhteiskunnallisiin ja historiallisiin tapahtumiin. Hän on todennut saaneensa vaikutteita sosiologi Pierre Bourdieu’lta ja puhuu kirjoittamisensa yhteydessä sosiologisesta katseesta. Kirjailija on sanonut tyylinsä sijoittuvan kirjallisuuden, historian ja sosiologian väliin (’in-between’).
Teoksissaan Ernaux on kartoittanut muun muassa vanhempiensa sosiaalista etenemistä, nuoruuttaan, avioliittoaan, intohimoista ihmissuhdettaan, aborttiaan, Alzheimerin tautia, äitinsä kuolemaa ja rintasyöpää.
Ernaux'n teokset ovat usein hyvin lyhyitä: ne voi lukea vajaassa tunnissa, niin myös uutena suomennoksena 2024 ilmestyneen "Puhdas intohimo" -romaanin, jossa on vain runsaat 70 väljästi taitettua sivua.
Ernaux'n vuonna 2008 ilmestynyt muistelmateos "Les Années" ("Vuodet", 2021) oli arvostelumenestys, ja sitä pidetään hänen pääteoksenaan. Kirja kertoo Ranskan yhteiskunnasta toisen maailmansodan lopusta 2000-luvun alkuun. "Vuodet"-teoksessa Ernaux etääntyy aiemmin tunnusomaisesta autofiktiivisestä tyylistään, jota hän kutsuu autososiobiografiaksi, kohti sosiologista näkökulmaa. Ville Hänninen kirjoittaa kritiikissään "Parnassossa", että vaikka Ernaux käyttää vaarallista me-muotoa, painotus on silti subjektiivinen ja muistot esimerkiksi 1960-luvusta ovat hyvin erilaisia kuin suomalaisilla. "Vuodet" sai vuonna 2008 Académie françaisen François Mauriac -palkinnon, 2008 Marguerite Duras -palkinnon.
Ernaux on inspiroinut tyylillään uudemman polven ranskalaiskirjailija Édouard Louis’ta. ”Minulle se oli kuin räjähdys”, Louis kertoi ensimmäisestä kohtaamisestaan Ernaux'n teosten kanssa. Ernaux oli saanut Louis’n ”ymmärtämään, kuinka kumouksellinen omaelämäkerta voi olla”.
Aleksiina

Aleksiina on suomalainen naisen etunimi. Se on johdettu miehennimestä Aleksi tai Aleksis.
Aleksiina-nimeä on käytetty Suomessa jo 1800-luvulla. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on joulukuun 2024 loppuun mennessä kirjattu noin 540–550 tämännimistä naista.
Aleksiinalla ei ole nimipäivää almanakassa.
Cuesta

Cuesta (espanjan sanasta "cuesta", suom. "rinne") on mäki tai vuori, jonka toisella sivulla on jyrkkä rinne ja vastakkaisella sivulla loiva ja melko tasainen rinne. Cuestamuodostumia on tavallisesti vuoristoisella alueella, jolla on runsaasti erilaisia jokilaaksoja, sillä lyhyet ja nopeasti rinteitä alas virtaavat joet kuluttavat rinnettä tehokkaasti. Cuestoja on runsaasti Yhdysvalloissa, etenkin Arizonassa ja Uudessa Meksikossa sekä pitkin Atlantin rannikkoa. Suomessa cuestamuodostumia on Saana.
Daniil Medvedev

Daniil Sergejevitš Medvedev (; s. 11. helmikuuta 1996 Moskova, Venäjä) on venäläinen tennispelaaja ja grand slam -voittaja. Medvedev on pelannut urallaan viidesti grand slam -finaalissa: hän on hävinnyt kerran Yhdysvaltain avoimissa ja kolmesti Australian avoimissa, mutta voitti Yhdysvaltain avointen 2021 loppuottelussa Novak Đokovićin erin 3–0. Medvedevistä tuli tennishistorian kolmas venäläinen mies, joka on voittanut grand slam -turnauksen.
Pelityyli ja luonne.
Pelityyliltään Medvedev on puolustava takarajan pelaaja. Hänen menestyksensä perustuu virheiden välttämiseen.
Medvedev tunnetaan paitsi saavutuksistaan myös kuumaverisestä käytöksestään. Wimbledonissa 2017 hän heitti tuomaria kolikoilla. Yhdysvaltain avoimissa 2019 Medvedev repi pyyhkeen pallopojan kädestä, heitti mailansa tuomarin penkkiä vasten ja näytti keskisormea. Yleisön buuauksen jälkeen Medvedev toivoi, että mennessään kyseisenä iltana nukkumaan katsojat muistavat, että hän voitti heidän reaktioidensa tähden.
Yksityiselämä.
Medvedev syntyi keskosena, mistä aiheutuneiden terveysongelmien vuoksi häntä ei kelpuutettu Venäjän armeijaan. Medvedev avioitui vuonna 2018 pitkäaikaisen tyttöystävänsä, Darian, kanssa.
Sudra (päähine)

Sudra (hepr. סוּדָר‎) on perinteinen juutalainen huivi, jota käytetään usein päähineenä. Sudra muistuttaa turbaania tai keffiyehia. Tällaista päähinettä on käytetty juutalaisten keskuudessa muinaisista ajoista lähtien, ja sitä on käytetty sekä suojaamaan auringolta että uskonnollisiin tarkoituksiin.
Jewish Institute for National Security of America

Jewish Institute for National Security of America (JINSA) on vuonna 1976 perustettu yhdysvaltalainen Israel-myönteinen ajatushautomo, jonka päämaja on Washington DC:ssä.
Nashville SC

Nashville SC on yhdysvaltalainen ammattilaistason jalkapallojoukkue, jonka kotikaupunki on Nashville Tennesseen osavaltiossa. Joukkue pelaa Major League Soccer (MLS) -liigassa osana Itäistä konferenssia.
Nashville SC perustettiin vuonna 2017, ja aloitti ensimmäisen kautensa 2020. Joukkue pelasi kaksi ensimmäistä MLS-kauttaan Nissan Stadiumilla (kapasiteetti 69 143). Nashville SC avaa uuden kotistadionin, Geodis Parkin (kapasiteetti 30 000), 1. toukokuuta 2022. Joukkue pelasi kauden 2022 kaksi ensimmäistä kuukautta vieraissa ennen uuden stadionin avajaisia.
Joukkue.
Kokoonpano.
"Päivitetty: 20. joulukuuta 2023."
Nuoliankerias

Nuoliankerias ("Cyema atrum") on nuoliankeriaisiin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä.
Koko ja ulkonäkö.
Nuoliankerias voi kasvaa suurimmillaan noin 15 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja sen leuat ovat pidentyneet nokkamaiseksi kuonoksi. Kalan selkä- ja peräevät alkavat peräaukon takaa ja ulottuvat muutamasta ruodosta koostuvan pyrstöevän taakse. Nuoliankeriaalla ei ole vatsaeviä. Väriltään nuoliankerias on hyvin tumman ruskea tai musta.
Levinneisyys ja elintavat.
Nuoliankeriasta tavataan kaikista valtameristä. Atlantin itäosissa sitä tavataan Islannista Etelä-Afrikkaan ja länsiosisa Grönlannista Argentiinaan. Intian valtameressä lajia esiintyy laikuttaisesti ja Tyynessämeressä Japanin, Australian ja Uuden-Seelannin lähistöllä sekä Yhdysvalloista Nuoliankeriasta tavataan kaikista valtameristä. Atlantin itäosissa sitä tavataan Islannista Etelä-Afrikkaan ja länsiosisa Grönlannista Argentiinaan. Intian valtameressä lajia esiintyy laikuttaisesti ja Tyynessämeressä Japanin, Australian ja Uuden-Seelannin lähistöllä sekä Yhdysvalloista Chileen. Nuoliankerias on syvän veden kala ja elää 610–5 100 metrin syvyydessä. Nuoliankerias on peto ja syö todennäköisesti äyriäisiä.
Pentti Seppänen

Pentti Jaakko Pietari Seppänen (s. 6. joulukuuta 1910 Kivijärvi – 3. heinäkuuta 1962 Rovaniemi) oli Rovaniemen kirkkoherra ja Kemin rovastikunnan lääninrovasti.
Perhe.
-Vanhemmat: Jaakko Leonard Seppänen, Rovaniemen kirkkoherra ja maalaisliiton kansanedustaja, kansakoulunopettaja Laina Maria Seppänen os. Krank, säveltäjä -kirkkoherra Frans Petter Krankin ja Maria Elisabet Krankin (os. Durchmanin) tytär.
-Puoliso: Maila Enne Räty (1915 -1995), Antti Rädyn ja Iida Rädyn os. Karppisen tytär
-Lapset: Hely Marjatta (s. ja k. 1938), Taimi Lilja (s. ja k. 1938), Terttu Maila Tellervo, Viena Sinikka (1941 – 1949), Pertti Jaakko Kullervo, Jarmo Pentti Albert, Pirjo Sorja Soilikki, Markku Pentti Antero, Sirpa Ulla Anneli, Arto ja Kaarlo (s. ja k. 1954), Harri Pentti Pietari.
Virkaura ja elämä.
Pentti Seppänen syntyi Kivijärvellä 6. joulukuuta 1910 ja eli lapsuuden Haapajärvellä. Hän kävi koulua Haapajärvellä ja Oulun lyseossa. Ylioppilaaksi hän kirjoitti Rovaniemellä. Papiksi hänet vihittiin Oulussa vuonna 1935.
Pentti Seppäsen papin ura alkoi Ranualta 1935, jossa hän toimi yhden vuoden. Koko lopun elämänsä ajan hän palveli pappina Rovaniemellä eri tehtävissä, kappalaisena vuodesta 1936 alkaen ja kirkkoherrana vuodesta 1953 alkaen. Kemin rovastikunnan lääninrovastiksi hänet kutsuttiin vuonna 1956, jossa tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka. Papin työn ohessa Pentti Seppänen toimi Lapin rajavartioston sotilaspappina ja oli sotilasarvoltaan luutnantti. Talvi- ja jatkosodassa hän oli sotilaspappina Sallan suunnalla ja Viipurinlahdella, Rovaniemellä papin tehtäviä hoitamassa ja evakkotalvena Ruotsissa n. 5000 evakkolaisen pappina. Pentti ja Maila Seppäsen elämästä on kirjoitettu Perintö- niminen romaani v.2010.
Viime sodissa Rovaniemi tuhoutui lähes kokonaan, myös kirkko, pappilat ja kaikki seurakunnalliset rakennukset. Pentti Seppänen toimi Rovaniemen seurakunnan jälleenrakennustoimikunnan puheenjohtajana. Tänä aikana rakennettiin väliaikaiset pappilat, kanttorila, väliaikainen parakkikirkko ja 1950 uusi kirkko ja alttarifresko 1951, myöhemmin myös uusi seurakuntatalo pappiloineen ja virastotalo. Pentti Seppänen edisti tehtävässään Rovaniemen kirkon Elämän Lähde - freskon syntyä. Taiteilijan ja Seppäsen freskoa koskeva kirjeenvaihto, niin kuin muukin kirjeenvaihto, on tallennettu Oulun Maakunta-arkiston Lestadiana -kokoelmaan. Seurakunnassa käynnistettiin myös uusia toimintamuotoja mm. partiotoiminta ja torvisoittokunta sai alkunsa ja seurakunta sai leirikeskukset Paaniemelle ja Norvajärvelle sekä rukoushuoneet Viirinkylään ja Auttiin.
Pentti Seppänen muistetaan etenkin sananjulistajana ja lukuisien hengellisten ym. tekstien kirjoittajana. Lestadiolaisuudessa hän kuului ensin Rauhan Sana -liikkeeseen, mutta irtautui siitä ns. Antinpäivän kokouksessa ja siirtyi vanhoillislestadiolaisiin.
Lloque Yupanqui

Lloque Yupanqui oli kolmas Sapa Inca eli Inkavaltion hallitsija noin vuosina 1258–1288 tai 1260–1290. Hän kuului Hurinin dynastiaan ja oli isänsä Sapa Inca Sinchi Rocan nuorempi poika. Kuten isänsä, ei Lloque Yupanqukaan ollut erityisen sotaisa, eikä hän valloittanut inkoille uusia alueita.
El Grande’s Saloon

El Grande's Saloon on Los Bastardos Finlandeses -yhtyeen kolmas albumi, joka julkaistiin 2009.
Afrikan tiedeakatemia

Afrikan tiedeakatemia (, lyhennys AAS) on vuonna 1985 perustettu yleisafrikkalainen tiedeakatemia. Se on riippumaton, poliittisesti sitoutumaton, voittoa tuottamaton yleisafrikkalainen organisaatio, joka pyrkii muuttamaan afrikkalaisten elämää tieteen keinoin. Tiedeakatemian kotipaikka on Kenian pääkaupunki Nairobi. 
Tiedeakatemiaan kuului vuonna 2019 yhteensä 462 jäsentä, joista 72 oli naisia. AAS:n jäseniin kuului varsinaisten jäsenten ohella perustajajäseniä (alkujaan 34, osa edesmenneitä), 12 kunniajäsentä (2021: 17) ja 32 ulkomaista jäsentä (2021: 37). Varsinaiseksi jäseniksi voivat päästä vaativan valintamenettelyn kautta afrikkalaiset henkilöt; tohtoritutkinnon suorittaneista hakijoista arvioidaan hakumenettelyssä heidän julkaisunsa, keksintönsä, johtajuutensa ja yhteiskunnallinen toimintansa. Ulkomaisiksi jäseniksi voidaan valita tohtoritutkinnon suorittaneita muiden kuin afrikkalaisten valtioiden kansalaisia, jotka ovat edistäneet Afrikan tutkijoiden, tieteen, teknologian ja keksintöjen kehitystä. 
AAS on valinnut vuodesta 2016 lähtien vuosittain 30-40 uransa alku- tai keskivaiheella olevia afrikkalaista tieteentekijää viiden vuoden ajanjaksoksi omaan tutkijoiden kehittämisohjelmaansa (Affiliates).
Afrikan tiedeakatemia jakaa kahden vuoden välein Obasanjo-palkinnon maanosansa kehityksen puolesta toimineelle erinomaiselle tieteentekijälle.
Saved By Rock'n'Roll

Saved by Rock’n‘Roll on Los Bastardos Finlandeses -yhtyeen neljäs albumi, joka julkaistiin 2011.
Luettelo Marlon Brandon saamista palkinnoista, ehdokkuuksista ja tunnustuksista

Tämä on luettelo Marlon Brandon saamista palkinnoista, ehdokkuuksista ja tunnustuksista.
Muut tunnustukset
BAC Jet Provost

BAC Jet Provost, alkujaan Hunting Percival Jet Provost on brittiläinen suihkumoottorinen sotilaskoulukone. Sen P.84 (XD674) prototyyppi lensi ensilentonsa 24. kesäkuuta 1954. Konetta valmistettiin 734 kappaletta ja se oli muun muassa Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien käytössä, joka käytti mallia vuoteen 1993 asti.
Hunting Percival Aircraft Ltd kehitti Jet Provostin yksityishankkeenaan toimitiloissaan Lutonin lentokentällä. Koneen lähtökohtana oli yhtiön aiempi mäntämoottorinen Percival P.56 Provost–koulukone, josta käytettiin muun muassa siipirakenne yhdistettynä Armstrong Siddeley Viper–suihkumoottorilla varustettuun uuteen runkoon.
Konetta kehitettiin yhteistyössä RAF:n kanssa. 10 esituotantokonetta lensivät helmikuussa 1955 ja kolmen kuukauden kuluttua kolme niistä siirrettiin ilmavoimien lentokoulun käyttöön arvioitaviksi. Jet Provost omasi kuitenkin varsin kevyen asekapasiteetin, siksi siitä kehitettiinkin rynnäkköhävittäjä BAC Strikemaster.
Lydia Davis

Lydia Davis (s. 15. heinäkuuta 1947 Northampton, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoittaa lyhyitä kertomuksia, jotka ajoittain lähenevät runoa. MacArthur -säätiön palkinnon luovutuksen yhteydessä hänen tuotantoaan luonnehdittiin "kirjallisiksi miniatyyreiksi" ja palkitsijoita ihastutti se, ”miten niissä yksi sanaa sanoo ja jättää sanomatta, pitää lukijan kiinnostuksen vireillä”.
Davisin isä opetti englantia Northamptonissa Smith Collegessa ja myöhemmin Columbian yliopistossa ja oli nuorempana myös itse julkaissut. Davisin äitikin oli kirjailija, ja kodin ilmapiiri oli hyvin kielen kyllästämä. Isä tarkkaili Davisin puhetta, ja se aiheutti tässä epävarmuutta. Lapsena hän asui perheen kanssa vuoden verran Itävallassa, jossa hän oppi saksaa. Davisiin teki nuorena vaikutuksen John Dos Passos ja Samuel Beckettin teos "Malone Dies".
Davisin ensimmäinen puoliso oli Paul Auster, jonka kanssa hän teki yhdessä käännöksiä heidän asuessaan Ranskassa. Heidän poikansa, Daniel Auster, kuoli 44-vuotiaana huumeiden yliannostukseen keväällä 2022 puoli vuotta sen jälkeen, kun Danielin oma alle yksivuotias tytär oli kuollut saatuaan jotenkin huumeita kehoonsa. Nykyään Davis on naimisissa taiteilija Alan Coten kanssa, ja heillä on yksi poika.
Suomennettu tuotanto.
Suomennettuja runoja.
Davisin runoja on suomentanut Markku Into, ja ne on julkaistu antologiassa: "Lännen kieli: valikoima uudempaa amerikkalaista runoutta", toim. Markku Into, Helsinki: Tammi 1993
Veneráto

Veneráto () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 836 (vuonna 2011).
Veneráton kylä sijaitsee noin 22 kilometriä etelälounaaseen Iraklionista. Sen nimi viittaa venetsialaisiin, joilla oli kylässä kartanoita. Kylän lähellä sijaitsee siitä nimensä saanut Veneráton rotko. Veneráto muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βενεράτου, "Topikí Koinótita Venerátou"), johon kuuluvat varsinaisen Veneráton kylän lisäksi kylät Pýrgos ja Sinápi sekä Palianín luostari ("Moní Palianís"). Koko yhdyskunnan väkiluku on 869.
Aiemmin kylä kuului Palianín kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Iraklionin kunnan Palianín kunnallisyksikköön.
Arniika Kuusisto

Arniika Kuusisto (s. 27. kesäkuuta 1976 Helsinki) on Helsingin yliopiston varhaiskasvatuksen professori (2022-) ja Karlstadin yliopiston vieraileva professori (2023-2027) sekä Oxfordin yliopiston kasvatustieteen laitoksen kunniatutkija. Hän on koulutukseltaan filosofian tohtori ja kasvatustieteen dosentti. Vuosina 2018-2023 Kuusisto toimi Tukholman yliopistolla lapsuuden- ja nuorisotutkimuksen, erityisesti varhaiskasvatuksen professorina. 
Kuusiston tutkimus tarkastelee arvojen ja maailmankuvan rakentumista lapsuus- ja nuoruusiällä sekä yksilön toimijuuden ja kasvuympäristön merkityksiä kasvuprosessissa. Hän johtaa Helsingin yliopistolla Suomen Akatemian rahoittamaa (2023-2027) "Lapsi ajassa - eksistentiaalinen resilienssi varhaislapsuudessa" -tutkimushanketta. Hänen aiemmin (2018-2023 / Suomen Akatemia) johtamansa, Helsingin, Oxfordin ja Tukholman sekä Drexelin (USA) yliopistoilla ja Åbo Akademissa toteutettu tutkimushanke 'Radikaaliksi kasvamassa? Koulun merkitys nuorten maailmankatsomusten rakentumisessa' on tuottanut tutkimustietoa erityisesti liittyen suomalaisten nuorten arvoihin sekä ääriajattelun ennaltaehkäisemiseen koulussa. Hän on tutkinut myös varhaiskasvatus- ja alkuopetusikäisten lasten arvoja ja maailmankuvan ja katsomuksen rakentumista, esimerkiksi teknologia-avusteisen autobiografian keinoin, niin ikään Suomen Akatemian rahoituksella ('Teknologia-avusteinen monimenetelmätutkimus lasten arvojen oppimisesta koulusiirtymässä omaelämäkerrallisella tutkimusotteella', 2016-2018). Kuusisto on myös tutkinut kulttuurista ja katsomuksellista moninaisuutta suomalaisessa varhaiskasvatuksessa sekä koulussa (Encountering Diversity in Education EDEN) sekä näihin kytkeytyviä opettajan ammatillisuuteen ja opettajankoulutukseen liittyviä kysymyksiä.
Kuusisto on väitellyt vuonna 2011 Helsingin yliopistossa. Väitöstutkimuksessaan hän tarkastelee nuorten kokemuksia uskonnollisen vähemmistöyhteisön yhteydessä kasvamisesta, identiteettiä ja sosiaalista pääomaa sekä jäsenyys- ja arvoneuvotteluja enemmistön ja vähemmistön rajapinnoilla. Hän on julkaissut tutkimusteemoistaan laajasti sekä kotimaisissa ja kansainvälisissä tieteellisissä julkaisusarjoissa. Kuusisto on myös toimittanut useita alan keskeisiä kansainvälisiä kokoomateoksia, kuten "The Routledge International Handbook of the Place of Religion in Early Childhood Education and Care" (2022) ja yhdessä Liam Gearonin kanssa toimitettu "The Oxford Handbook of Religion and Education" (2025).
Havaiji (täsmennyssivu)

Havaiji voi viitata ainakin seuraaviin asioihin:
Vóni

Vóni () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Minóa Pediádan kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 483 (vuonna 2011).
Vónin kylä sijaitsee noin 24 kilometriä eteläkaakkoon Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 330 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisaikaisissa lähteissä vuonna 1583 nimellä "Vogni". Osmanivallan aikana 1800-luvulla kylän väki oli pääosin turkkilaisia, ja se tunnettiin nimellä "Dedeler Küyü". Kylän pääkirkko on omistettu Kristuksen kirkastumiselle ("Metamórfosi tou Sotíros"). Kylän lähellä sijaitsee Pyhän Marinan eli Margareetan luostari ("Moní Agías Marínas").
Vóni muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βόνης, "Topikí Koinótita Vónis"), johon kuuluu varsinaisen Vónin kylän lisäksi Galatáksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 568.
Aiemmin kylä kuului Thrapsanón kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Minóa Pediádan kunnan Thrapsanón kunnallisyksikköön.
Vorízia

Vorízia () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 484 (vuonna 2011).
Vorízian kylä sijaitsee Ída- eli Psiloreítis-vuoren etelärinteessä noin 53 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisessa väestönlaskennassa vuonna 1583. Saksalaiset tuhosivat kylän toisen maailmansodan aikaan.
Vorízia muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βοριζίων, "Topikí Koinótita Vorizíon"), johon kuuluvat varsinaisen Vorízian kylän lisäksi kylät Laloumás ja Mesískli. Koko yhdyskunnan väkiluku on 491. Kylän lähellä sijaitsee Varsamóneron luostari ("Moní Varsamónerou").
Aiemmin kylä kuului Zaróksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Faistóksen kunnan Zaróksen kunnallisyksikköön.
Vóroi

Vóroi (; transl. myös "Vóri") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 726 (vuonna 2011).
Vóroin kylä sijaitsee Mesarán tasangolla noin 62 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 60 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Vóroi muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Βώρων, "Topikí Koinótita Vóron"). Se jakautuu vanhempaan alakylään nimeltä Katochóri sekä uudempaan osaan. Varhaisin maininta kylästä on venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuodelta 1394.
Kylän pääkirkko on omistettu Neitsyt Marian temppeliintuomiselle ("Eisódia tis Theotókou"). Lähellä kylää sijaitsee Panagía (Neitsyt Maria) Kardiótissan luostari ("Moní Panagías Kardiótissas"). Kylän lähellä sijaitsee myös kaksi merkittävää minolaisaikaista kohdetta, eteläpuolella Faistoksen arkeologinen alue ja lounaispuolella Agía Triádan arkeologinen alue.
Aiemmin kylä kuului Tympákin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Faistóksen kunnan Tympákin kunnallisyksikköön.
Nisonen

Nisonen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Voútes

Voútes () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 682 (vuonna 2011).
Voútesin kylä sijaitsee noin 12 kilometriä lounaaseen Iraklionin keskustasta. Sen nimi tulee paimenta tarkoittavasta sanasta "voútis" (βούτης). Varhaisin maininta kylästä on venetsialaisvallan aikaisissa väestönlaskennoissa nimellä "Vuttes". Kylä tuhoutui vuoden 1856 maanjäristyksessä.
Voútes muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βουτών, "Topikí Koinótita Voutón"), johon kuuluu varsinaisen Voútesin kylän lisäksi Giofyrákian kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 300.
Ágios Geórgios (Lasíthi)

Ágios Geórgios () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Oropédio Lasithíoun kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 490 (vuonna 2011).
Ágios Geórgioksen kylä sijaitsee Lasíthin ylätasangon eteläosassa noin 47 kilometriä länteen Ágios Nikólaoksesta ja noin 60 kilometriä kaakkoon Iraklionista. Kylä on saanut nimensä sen Pyhälle Georgiokselle omistetusta kirkosta.
Ágios Geórgios muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αγίου Γεωργίου Λασιθίου, "Topikí Koinótita Agíou Georgíou Lasithíou"). Se on koostunut alun perin kahdesta erillisestä kylästä, alakylästä nimeltä "Ágios Geórgios" eli "Káto Chorió" (Κάτω Χωριό) ja yläkylästä nimeltä "Plathianós" (Πλαθιανός) eli "Ágios Dimítrios" (Άγιος Δημήτριος) eli "Páno Chorió" (Πάνω Χωριό). Kylät mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisaikaisessa väestönlaskennassa vuodelta 1630, jolloin niissä oli yhteensä 18 asukasta. Vuoden 1951 väestönlaskennassa kylä oli ylätasangon suurin, ja siellä oli asukasta.
Handley Page Heyford

Handley Page Heyford oli Handley Pagen valmistama brittiläinen kaksimoottorinen ja kaksitasoinen raskas pommikone, jossa oli neljän hengen miehistö. 
Konetta valmistettiin vuosien 1933–1936 välillä 125 kappaletta.
Heyford suunniteltiin Britannian ilmailuministeriön raskaan yöpommittajan suunnittelukilpailua varten. Koneen suunnittelusta vastasi suurelta osin Handley Pagen pääsuunnittelija George Rudolph Volkert.
Kiinteälaskutelineisen Heyfordin rungon etuosa oli alumiinirakenteinen, rungon takaosa ja siivet oli verhoiltu kankaalla. Prototyypissä siipisalot olivat teräsputkea, tuotantomalleissa duralumiinia, samoin kuin rungon takaosan rakenne. Myös siipikaaret olivat duralumiinia. Siivistä ylätaso kiinnittyi runkoon tavanomaisen alatason sijasta. Tämän vuoksi lentäjillä ja yläampujilla oli esteetön näköala joka suuntaan.
Koneesta rakennettiin H.P.38–prototyyppi, joka lensi ensilentonsa 12. kesäkuuta 1930. Sitä seurasi edelleenkehitelty H.P.50–prototyyppi.
Ágios Ioánnis (Lasíthi)

Ágios Ioánnis () eli "Ái-Giánnis" (Άη-Γιάννης) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 8 (vuonna 2011).
Ágios Ioánniksen kylä sijaitsee noin 18 kilometriä koilliseen Ierápetran kaupungista ja linnuntietä noin neljä kilometriä pohjoiseen saaren etelärannikosta eli Libyanmeren rannasta. Se on rakennettu noin 500 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.
Kylä on saanut nimensä sen Pyhälle Johannekselle ("Ágios Ioánnis") omistetusta kirkosta. Kylä on vanha ja perinteinen, mutta nykyisin siellä on enää vain vähän pysyviä asukkaita väestön muutettua rannikolle. Ágios Ioánnis mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisessa väestönlaskennassa vuonna 1583, jolloin siellä oli 157 asukasta. Suurimmillaan kylässä oli 752 asukasta vuonna 1940.
Ágios Ioánnis muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αγίου Ιωάννου, "Topikí Koinótita Agíou Ioánnou"), johon kuuluvat varsinaisen Ágios Ioánniksen kylän lisäksi kylät Agía Fotiá, Férma, Koutsounári ja Xirokamára. Ne sijaitsevat rannikolla pääkylän eteläpuolella. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 168.
Ágios Ioánnis

Ágios Ioánnis (, ”Pyhä Johannes”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Ágios Stéfanos (Lasíthi)

Ágios Stéfanos () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 131 (vuonna 2011).
Ágios Stéfanoksen kylä sijaitsee noin 30 kilometriä itään Ierápetran kaupungista. Se on rakennettu noin 453 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on saanut nimensä sen Pyhälle Stefanokselle ("Ágios Stéfanos") omistetusta kirkosta. Kylä on tunnettu aiemmin myös nimellä "Gras" (Γρας). Kylän vieressä olevalla kukkulalla on venetsialaisvallan aikaisen, 1500-luvulla rakennetun linnan rauniot. Kukkula tunnetaan tästä nimillä Kástello ja Fortétza. Samaa paikkaa on arveltu varhaisemmaksi, jo antiikin aikaiseksi akropoliiksi.
Ágios Stéfanos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αγίου Στεφάνου, "Topikí Koinótita Agíou Stefánou"), johon kuuluu varsinaisen Ágios Stéfanoksen kylän lisäksi rannikolla sijaitseva Makrý Gialóksen eli Makrygialóksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 891. Aiemmin Ágios Stéfanoksen kylä kuului Makrý Gialóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ierápetran kunnan Makrý Gialóksen kunnallisyksikköön.
Taliesin

Taliesin oli 500-luvulla elänyt walesilainen bardi ja runoilija. Historia Brittonum mainitsee hänet muiden maineikkaiden runoilijoiden joukossa. Taliesinin uskotaan eläneen noin 534–599. Hän oli ainakin kolmen eri kuninkaan hovin pääbardi.
Hänen oletettu tuotantonsa koottiin 1300-luvulla teokseksi "Llyfr Taliesin" ("Taliesinin kirja"). Tässä kokoomateoksessa on uskonnollisia säkeitä sekä mystisiä ja vaikeasti tulkittavia kelttiläiseen mytologiaan liittyviä runoja. Osa runoista taas viittaa tunnettuihin historiallisiin henkilöihin. Kokoelmassa on yhteensä noin 60 runoa eri aiheista. Alun perin kaikkien uskottiin olevan itsensä Taliesinin laatimia, mutta sittemmin on tultu siihen tulokseen, että suurin osa on muiden 800–1200-luvun kirjoittajien tekemiä. Historiallisiin henkilöihin viittaavien runojen ryhmästä 12 on varmuudella tunnistettu aidoiksi 500-luvun runoilijan teoksiksi. Näiden joukossa on runoja, joissa ylistetään muinaisen walesilaisen kuningaskunnan Rhegedin kuningasta Urienia ja valitetaan Urienin pojan Owainin kuolemaa. Mukana on myös ylistyslaulu Powysin kuninkaalle Cynan Garwyn ap Brochfaelille, mikä saattaa viitata siihen, että runoilija saattoi olla kotoisin Powysista. Taliesinin uskotaan olleen ainakin Urienin hovirunoilija.
Taliesinin tarina.
Taliesin esiintyy myöhemmin kansantarun "Hanes Taliesin" ("Taliesinin tarina") myyttisenä sankarina. Se on kuitenkin sepitetty myöhemmin keskiajalla, eikä sen päähenkilö ole sama kuin runoilija Taliesin. Tämän tarinan kirjoitti muistiin Elis Gruffydd 1500-luvun puolivälissä. Hänen kertomuksensa perustui kelttiläiseen kansanperinteeseen ja vanhaan suulliseen traditioon. Tämän taruversion mukaan bardi Taliesin aloitti elämänsä Gwion Bachina, palvelijana Bala-järven rannalla, jossa asuvat jättiläinen Tegid Foel ja hänen vaimonsa, noita Ceridwen. Hanes Taliesin -kansantarun mukaan Taliesin on ensimmäinen ihminen, joka sai kyvyn ennustaa.
Tarun mukaan Ceridwen valmisti taikajuomaa, jonka piti kiehua vuoden verran, jonka jälkeen jäljellä olisi kolme tippaa viisautta. Se joka nielaisisi nämä tipat, tietäisi kaikki menneisyyden, tämän hetken ja tulevaisuuden salaisuudet. Kun Gwion Bach kohenteli tulta keitoksen kiehuessa padassa, tipahti kuumaa nestettä hänen sormelleen. Gwion työnsi vaistomaisesti sormen suuhunsa helpottaakseen kipua. Raivostunut Ceridwen huomasi tämän ja käytti kaikki taikavoimansa saadakseen pojan kiinni. Takaa-ajon aikana Gwion muutti itsensä jänikseksi, kalaksi, linnuksi ja lopulta vehnänjyväksi, jonka noita ahmaisi suuhunsa. Myöhemmin Gwion Bach sylkäistiin mereen. Hän jäi kiinni pyydykseen, nostettiin ylös vedestä ja sai nimen Taliesin (”Hohtava otsa”) kirkkaana hohtavan otsansa vuoksi.
Análipsi (Lasíthi)

Análipsi (, ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 584 (vuonna 2011).
Análipsin kylä sijaitsee Kreetan etelärannikolla eli Libyanmeren rannalla vajaan kilometrin itään Makrý Gialóksesta, noin 27 kilometriä itään Ierápetran kaupungista ja noin 60 kilometriä kaakkoon Ágios Nikólaoksesta. Se on osa Péfkoin kyläyhdyskuntaa. Aiemmin kylä kuului Makrý Gialóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ierápetran kunnan Makrý Gialóksen kunnallisyksikköön.
Férma

Férma () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Férma on osa Ágios Ioánniksen kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 532 (vuonna 2011).
Férman kylä sijaitsee Kreetan etelärannikolla eli Libyanmeren rannalla noin kymmenen kilometriä itään Ierápetran kaupungista, noin 45 kilometriä kaakkoon Ágios Nikólaoksesta ja neljä kilometriä etelään Ágios Ioánniksen kylästä. Kylän lähellä sijaitsevat Livádin, Pigádin ja Giorgákisin rannat.
Taliesin (täsmennyssivu)

Taliesin voi viitata seuraaviin:
Káto Chorió

Káto Chorió () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 946 (vuonna 2011).
Káto Chorión kylä, suomeksi ”Alakylä”, sijaitsee noin seitsemän kilometriä koilliseen Ierápetran kaupungista, Kreetan pohjois- ja etelärannikon saaren kapeimmalla kohdalla yhdistävän tien varrella. Káto Chorió muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κάτω Χωρίου, "Topikí Koinótita Káto Choríou"), johon kuuluvat varsinaisen Káto Chorión kylän lisäksi kylät Psarí ja Thryptí. Koko yhdyskunnan väkiluku on 946.
Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Kristuksen kirkastumiselle ("Metamórfosi tou Sotíros"), Pyhälle kolminaisuudelle ("Agía Triáda") ja Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ("Koímisi tis Theotókou").
Koutsounári

Koutsounári (, ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Koutsounári on osa Ágios Ioánniksen kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 566 (vuonna 2011).
Koutsounárin kylä sijaitsee Kreetan etelärannikolla eli Libyanmeren rannalla noin kuusi kilometriä itään Ierápetran kaupungista ja noin 48 kilometriä kaakkoon Ágios Nikólaoksesta. Kylän lähellä sijaitsee noin viisi kilometriä pitkä Koutsounárin ranta eli Megáli Paralía (”Suuri ranta”).
Koutsourás

Koutsourás () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Koutsourás on osa Stavrochórin kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 775 (vuonna 2011).
Koutsourásin kylä sijaitsee Kreetan etelärannikolla eli Libyanmeren rannalla noin 20 kilometriä itään Ierápetran kaupungista ja noin 55 kilometriä kaakkoon Ágios Nikólaoksesta. Kylä on suhteellisen nuori asutus ja syntynyt 1950-luvulla monien Stavrochórin asukkaiden muutettua rannikolle. Sen nimi viittaa alueella tuotettuihin mäntytukkeihin. Kylän lähellä on useita rantoja.
Aiemmin kylä kuului Makrý Gialóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ierápetran kunnan Makrý Gialóksen kunnallisyksikköön.
Péfkoi (Lasíthi)

Péfkoi (; transl. myös "Péfki") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 85 (vuonna 2011).
Péfkoin kylä, suomeksi ”Männyt”, sijaitsee Kreetan kaakkoisosissa noin 35 kilometriä itään Ierápetran kaupungista ja noin 68 kilometriä kaakkoon Ágios Nikólaoksesta. Kylän nimi viittaa seudun mäntypuihin. Kylän eteläpuolelta alkaa siitä nimensä saanut Péfkoin rotko eli Anegyroúksen rotko, jonka pituus on noin 4,5 kilometriä.
Péfkoi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Πεύκων, "Topikí Koinótita Péfkon"), johon kuuluvat varsinaisen Péfkoin kylän lisäksi kylät Análipsi, Áspros Potamós ja Pilalímata. Koko yhdyskunnan väkiluku on 763. Aiemmin Péfkoin kylä kuului Makrý Gialóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ierápetran kunnan Makrý Gialóksen kunnallisyksikköön.
Perivolákia

Perivolákia () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 21 (vuonna 2011).
Perivolákian kylä sijaitsee noin 14 kilometriä itään Ierápetran kaupungista. Kylä tunnetaan myös nimillä "Káto Perivolákia" (Κάτω Περιβολάκια, ”Ala-Perivolákia”) ja "Pervolákia" (Περβολάκια). Kylän eteläpuolelta saa alkunsa Kapsáksen rotko eli Per(i)volákian rotko, jonka toinen pää on saaren etelärannikolla eli Libyanmeren rannalla. Sen pituus on noin 4,5 kilometriä.
Perivolákia muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Περιβολακίων, "Topikí Koinótita Perivolakíon"), johon kuuluvat varsinaisen Perivolákian kylän lisäksi kylät Epáno Perivolákia (”Ylä-Perivolákia”), Kaló Neró ja Pezoúlas sekä Kapsáksen luostari ("Moní Kapsá"). Koko yhdyskunnan väkiluku on 103. Aiemmin Perivolákian kylä kuului Makrý Gialóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ierápetran kunnan Makrý Gialóksen kunnallisyksikköön.
Skopí

Skopí () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 553 (vuonna 2011).
Skopín kylä sijaitsee noin kahdeksan kilometriä lounaaseen Siteían kaupungista ja noin viisi kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta eli Kreetanmeren rannasta. Kylän pääelinkeino on oliiviöljyn tuotanto. Skopí muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Σκοπής, "Topikí Koinótita Skopís"), johon kuuluvat varsinaisen Skopín kylän lisäksi kylät Panagía Faneroméni, Papadiókampos, Sarantápichos ja Xerókampos. Koko yhdyskunnan väkiluku on 774.
Panagía Faneroménin kylässä sijaitsee sille nimen antanut Panagía (Neitsyt Maria) Faneroménin luostari ("Moní Panagías Faneroménis"). Xerókampoksen lähellä sijaitsevat venetsialaisvallan aikana 1500-luvun lopulla rakennetun Liópetron eli Leone di Petran linnoituksen rauniot.
Vaïniá

Vaïniá () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 609 (vuonna 2011).
Vaïnián kylä sijaitsee noin neljä kilometriä koilliseen Ierápetran kaupungista, jonka kaupunkiyhdyskuntaan se kuuluu. Vuoteen 1932 saakka kylän nimi oli "Gianíntsi" (Γιανίντσι) tai "Giannítsi" (Γιαννίτσι), mikä on venetsialaisvallan aikaista alkuperää (&lt; "Gianizzi", "Giagnizzi"). Kylän lähellä on venetsialaisen, 1200-luvulla rakennetun tornin rauniot. ​Lähellä sijaitsee myös Panagía (Neitsyt Maria) Paplianóksen luostari ("Moní Panagías Paplianoú").
Xirókampos (Lasíthi)

Xirókampos () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ágios Nikólaoksen kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 505 (vuonna 2011).
Xirókampoksen kylä, suomeksi ”Kuiva tasanko”, sijaitsee heti Ágios Nikólaoksen luoteispuolella ja on osa sen kaupunkiyhdyskuntaa ja käytännössä sen esikaupunki. Kylän pohjoispuolella sijaitsee Katsíkian kylä ja kaakkoispuolella Píssidoksen kylä.
Cooper Kupp

Cooper Douglas Kupp (15. kesäkuuta 1993, Yakima, Washington) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Kupp edustaa Seattle Seahawksia.
Ura.
Kupp edusti Itä-Washingtonin yliopistoa yliopistourallaan. Hän pelasi Washingtonissa vuodet 2013–2016. Kupp pelasi yliopistossa 52 ottelua, joissa eteni syöttöjä vastaanottaen 6464 jaardia ja teki 73 touchdownia.
Los Angeles Rams varasi Kuppin kolmannella kierroksella varaustilaisuuden 69. pelaajana. Hän on pelannut vuodesta 2017 lähtien (tilanne 13. syyskuuta 2021) Ramsissa 55 ottelua, joissa on vastaanottanut 3678 syöttöjaardia ja tehnyt 25 touchdownia. Syyskuussa 2020 Rams ja Kupp solmivat kolmivuotisen jatkosopimuksen, jonka kokonaisarvo oli noin 47 miljoonaa dollaria.
Maaliskuussa 2025 Rams vapautti Kuppin sopimuksestaan. Tämän jälkeen hän teki Seattle Seahawksin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 45 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Hangon ruotsalainen seurakunta

Hangö svenska församling on ruotsinkielinen, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Hangossa, Uudellamaalla. Seurakunta kuuluu Hangon seurakuntayhtymään, Raaseporin rovastikuntaan ja Porvoon hiippakuntaan. Vuoden 2021 heinäkuussa seurakuntaan kuului noin 2 770 jäsentä. Hangö svenska församlingin pääkirkko on Hangon kirkko.
Seurakunnan kirkkoherrana toimii Monica Cleve.
Kenian kansallinen tiedeakatemia

Kenian kansallinen tiedeakatemia (, lyhennys KNAS) on Keniassa toimiva kansallinen tiedeakatemia. Se on tieteellinen, epäpoliittinen, heimoista riippumaton ja voittoa tuottamaton organisaatio. Tiedeakatemian kotipaikka on maan pääkaupunki Nairobi.
KNAS on perustettu perustettu 2. marraskuuta 1983. Sitä edelsi vuonna 1963 perustettu Itä-Afrikan tiedeakatemia (). Tiedeakatemian tarkoituksena on Kenian tiedeyhteisön aktivointi kansallisen kehityksen hyväksi, tiedettä ja tekniikkaa soveltamalla. Tämän toteuttamiseksi KNAS toimii yhteistyössä Kenian hallituksen, muiden tieteellisten organisaatioiden ja yleisön kanssa. 
Tiedeakatemian asemaa määrittelee Kenian tiedettä ja tekniikkaa koskeva laki (Cap 250). Hallinnollisesti KNAS on valtiollisen, hallituksen neuvonantajana toimivan Kenian tiede-, teknologia- ja keksintökomission (, NACOSTI) alaisuudessa, ja Kenian presidentin suojeluksessa oleva organisaatio. 
Jäsenkunta jakautuu kolmeen jäsenluokkaan: Fellows (kunniajäsenet, sis. perustajajäsenet, FKNAS), Honorary Fellows (kunniajäsenet, eivät varsinaisia jäseniä) ja Members (jäsenet, MKNAS).