tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jokilaiva

Jokilaiva on vesikulkuneuvo, joka kulkee joilla ja sisävesillä. 
Jokilaivat kuljettavat matkustajia tai rahtia joen virtauksen suuntaisesti (myötä- ja vastavirtaan), kun taas lauttoja ja losseja käytetään joen ylittämiseen poikkisuuntaan.
Aina 1700–1800-luvuille asti joet ovat olleet useiden valtioiden tärkeimpiä tavarankuljetusreittejä.
Nykyisin jokilaivoja käytetään esimerkiksi turistien kuljettamiseen ja ravintolatoimintaan. Jokilaivojen koko ja ulkonäkö voivat vaihdella suuresti.
Historia.
Jo noin vuonna 20000 eaa. ihmiset aloittivat kalastamaan joissa ja järvissä lautoilla. Niistä kehittyivät ensimmäiset ”jokiveneet”. 1800-luvulla yleistyivät höyrylaivat ja nykymuotoiset jokilaivat.
Euroopassa sovittiin toisen maailmansodan jälkeen standardista, että sisävesiliikenteen väylät mitoitetaan 1 350 tonnin aluksille sopiviksi. Luonnollisia jokia on täydennetty kanavilla, ja näin on luotu vesiväylät esimerkiksi Pohjanmereltä Välimerelle Rein- ja Rhône-jokia pitkin.
Myös Neuvostoliitossa suuria jokia (Dnepr, Väinäjoki, Don, Veiksel ja Volga) yhdisteltiin kanavilla reitiksi Itämereltä Kaspianmerelle ja Mustallemerelle.
Pohjois-Amerikassa tuhansien kilometrien mittaiset suuret joet ovat olleet merkittäviä kuljetus- ja kulkureittejä mantereen sisäosien ja rannikoiden välillä. Alkuperäiskansat käyttivät erilaisia kanootteja, eurooppalaiset aloittivat joilla liikkumisen ruuhilla ja purjealuksilla ja siirtyivät sitten proomuihin, tukkilauttoihin ja höyrylaivoihin, joiden valtakausi jatkui 1880-luvulle rautatieverkon kehittymiseeen asti.
Joilla kulkevat tykkiveneet ja maihinnousualukset ovat olleet tärkeässä roolissa Yhdysvaltojen sodissa Yhdysvaltain vapaussodasta (1775–1783) Vietnamin sotaan.
Australiassa jokiveneillä on pitkä perinne.
Nykyään jokilaivoilla järjestetään risteilyitä joilla ja järvillä. Jokiristeilyillä satamapysähdykset ja matkan varrella nähtävät maisemat ovat paljon suuremmassa roolissa kuin valtameriristeilyillä. Vastaavasti alukset ovat pienempiä ja niillä on vähemmän viihdepalveluita.
Stefan Ahnhem

Stefan Ahnhem (s. 1966 Tukholma) on ruotsalainen rikoskirjailija, jonka ensimmäinen romaani "Pimeään jäänyt" ansaitsi Crimetime Specsavers Award 2015 -palkinnon. Ahnhem toimi ennen kirjailijan uraansa 20 vuotta televisiosarjojen käsikirjoittajana, ja saavutti suosiota "Wallander"- ja "Irene Huss" -televisiosarjojssa.
Ahnhem syntyi Tukholmassa, varttui Helsingborgissa ja asuu nykyään Kööpenhaminassa Tanskassa. Hänen kuusiosaisen Fabian Risk -teossarjansa julkaiseminen aloitettiin vuonna 2014, ja sarjaa on myyty yli kaksi miljoonaa kappaletta.
Minna Sarantola-Weiss

Minna Sarantola-Weiss (s. 1963) on suomalainen tietokirjailija ja Helsingin kaupunginmuseon tutkimuspäällikkö. Hän teki väitöskirjan sohvaryhmän läpimurrosta, ja on kirjoittanut teoksia muun muuassa suomalaisesta huonekaluteollisuudesta ja Stockmann-tavaratalon historiasta. Lisäksi hän on käsitellyt 1970- ja 1980-lukujen arkea.
Sarantola-Weiss ansaitsi tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 2023 teoksellaan "Me halusimme kaiken. 1980-luvun historiaa."
Hilton Kramer

Hilton Kramer (25. maaliskuuta 1928 Gloucester, Massachusetts, Yhdysvallat – 27. maaliskuuta 2012 Harpswell, Maine, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taidekriitikko. Hän perusti vuonna 1982 taidekritiikkiä käsittelevän "The New Criterion" -lehden.
Kramer toimi "The New York Timesin" johtavana taidekriitikkona lähes vuosikymmenen ajan ennen "The New Criterionin" perustamista. Hän oli lehden ensimmäinen taidekriitikko ja kirjoitti "The New York Timesille" yli tuhat arvostelua.
Bola Tinubu

Bola Tinubu (s. 29. maaliskuuta 1952) on nigerialainen poliitikko, joka valittiin maansa presidentiksi vuonna 2023.
Tinubu on opiskellut Yhdysvalloissa, missä hän suoritti kauppa- ja oikeustieteiden kandidaatin tutkinnon Chicagon yliopistossa vuonna 1979.
Tinubu valittiin sosiaalidemokraattien edustajana senaattiin vuonna 1992. Sani Abachan vallankaappauksen jälkeen hän tuki demokraattien NADECO-koalitiota, joutui vankilaan ja maanpakoon ja palasi Nigeriaan Abachan kuoleman jälkeen vuonna 1998. Tinubusta tuli Lagosin osavaltion kuvernööri, ja hän oli muodostamassa uutta All Progressives Congress (APC) -puouetta, jonka ehdokkaasta Muhammadu Buharista tuli presidentti 2015. Buharin kahden kauden jälkeen Tinubusta tuli APC:n ehdokas, ja hän voitti vaalit maaliskuussa 2023.
Presidenttikautensa alkajaisiksi Tinubu lopetti valtion tuen polttoaineille ja avasi polttoaineiden maahantuonnin ja jakelun yksityisille yrityksille. Nigeria tuottaa raakaöljyä vientiin, mutta jalostetut öljytuotteet ovat tuontitavaraa. Polttoainetukea oli maksettu 1970-luvulta asti, ja se oli suuri menoerä valtion budjetissa.
Tinubu on Nigerian varakkaimpia poliitikkoja. Hänen on huhuttu rikastuneen ainakin osittain korruption ja huumekaupan kautta kuvernöörinä ollessaan, mutta häntä vastaan ei ole koskaan nostettu syytteitä.
Yksityiselämä.
Tinubu kuuluu joruboiden etniseen ryhmään ja on uskonnoltaan muslimi. Hän on naimisissa ja kuuden lapsen isä.
Anyone But You

Anyone But You on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Will Gluck. Se perustuu William Shakespearen komedianäytelmään "Paljon melua tyhjästä". Päärooleja esittävät Sydney Sweeney ja Glen Powell. Muita rooleja esittävät muun muassa Alexandra Shipp, GaTa, Hadley Robinson, Michelle Hurd, Dermot Mulroney, Darren Barnet, Bryan Brown ja Rachel Griffiths.
"Anyone But You" sai Yhdysvaltain-ensi-iltansa 22. joulukuuta 2023 sekä Suomen-ensi-iltansa 27. joulukuuta 2023. Elokuva sai ristiriitaisen vastaanoton ja se on tuottanut yli 19 miljoonaa dollaria.
Nämä ajat

Nämä ajat on Pojat-yhtyeen yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 15. syyskuuta 2023 Hiljaiset Levyt ja Torpedo-tuotanto yhteistuotantona. Albumi sisältää 15 uutta kappaletta.
AeroPress

AeroPress on kahvin valmistukseen tarkoitettu yksinkertainen, muovista valmistettu laite, joka koostuu sylinteristä, sylinterin sisään työntyvästä männästä ja sylinterin pohjalla olevasta suodattimesta. Laite muistuttaa kookasta injektioruiskua ilman neulaa. 
Laitteen käyttäjä kaataa kahvijauhetta ja vettä sylinterin sisään ja asettaa männän sylinterin suulle. Kun kahvijauhe on lionnut hetken, käyttäjä painaa männän alas, jolloin neste työntyy kahvijauheen ja suodattimen läpi alla odottavaan mukiin. 
CNETin toimittajien mukaan menetelmällä on kaksi etua: nopeus ja tehokkuus. Tavallisessa kahvinkeittimessä kahvijauhe likoaa kuumassa vedessä useita minuutteja, minkä vuoksi kahvijauheesta ehtii liueta kitkeriä ja happamia ainesosia, jotka heikentävät juoman makua. Espressokeittimessä samoin kuin AeroPressissä nämä kemikaalit jäävät kahvijauheeseen, koska vesi ja kahvi ovat toistensa kanssa tekemisissä vain lyhyen hetken. 
CNETin toimittajien mukaan tavallista kahvinkeitintä korkeamman paineen ansiosta AeroPressillä saadaan kahvijauheesta irti enemmän makua tuottavia ainesosia, jolloin laitteella valmistettu juoma on joko maukkaampaa tai vaihtoehtoisesti sen valmistamiseen kuluu vähemmän kahvijauhetta kuin ennen. 
Paperisuodattimen ansiosta laitteessa voidaan käyttää hienojakoisempaa kahvijauhetta, jonka ansiosta veden lämpötila voi olla matalampi. 
Tietokirjailija Harold McGeen mukaan kahvin keitossa lämpötilalla on suuri vaikutus juoman happamuuteen. AeroPress-kahvin alhainen happamuus johtuu pääasiassa siitä, että keitinveden lämpötila on matala. Valmistuva juoma ei kuitenkaan ole espressoa, muun muassa siksi, että menetelmä suodattaa pois öljyt ja muut ainesosat,  jotka tuottavat espressolle ominaisen maun. 
Espressokeittimeen verrattuna laite on yksinkertaisempi ja halvempi. 
Laitetta täytettäessä vesi vuotaa suodattimen läpi, minkä vuoksi jotkut täyttävät laitteen ylösalaisin käännettynä, mutta tämä ei alunperin ollut suunnittelijan tarkoitus. 
AeroPressin kehitti insinööri ja professori Alan Adler. Adler oli aiemmin kehittänyt suositun frisbee-mallin, Aerobien. AeroPress julkistettiin vuoden 2005 CoffeeFest-messuilla Seattlessa.
Charles Burnett

Charles Burnett (s. 13. huhtikuuta 1944 Vicksburg, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka on saavuttanut suosiota realistisista afroamerikkalaisten elämää kuvaavista elokuvista. Monet kriitikot ovat arvostaneet useita hänen elokuviaan, mutta ne ovat silti saavuttaneet harvoin merkittävää kaupallista menestystä.
Burnett syntyi Mississipissä ja varttui Wattsin kaupunginosassa Los Angelesissa. Ensimmäinen elokuva, jonka hän kirjoitti, ohjasi, tuotti, kuvasi ja leikkasi itse, julkaistiin vuonna 1977. Burnett on tehnyt myös useita dokumenttielokuvia ja lyhytelokuvia.
Antti Prusi

Antti Kaarle Johannes Prusi (30. marraskuuta 1923 – 13. tammikuuta 1995) oli suomalainen päätoimittaja ja kotiseutuneuvos. Prusi oli "Tyrvään Sanomat" -lehden päätoimittajana 1950–1986. Prusi sai kotiseutuneuvoksen arvon 1987. Hän käytti myös nimimerkkejä Aapo ja Tuurake.
Hasse Walli (albumi)

Hasse Walli on suomalaismuusikko Hasse Wallin soolouran debyyttialbumi, joka ilmestyi vuonna 1981. Albumilla laulavat muun muassa Tuomari Nurmio ja Jim Pembroke. Kompass Records -levymerkki julkaisi sen LP-levynä ja C-kasettina. Albumia ei ole toistaiseksi julkaistu CD-levynä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Hasse Walli.
Matti Pulli (kaupunginjohtaja)

Eino Matti Pulli (11. kesäkuuta 1932 Kirvu - 19. joulukuuta 2020) oli suomalainen lainopin kandidaatti ja Vammalan pitkäaikainen kaupunginjohtaja.
Pulli valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan yhteiskoulusta vuonna 1953, lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1959 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1962.
Matti Pulli aloitti uransa Hämeenlinnan kaupunginviskaalina ja oli sen jälkeen eri tehtävissä Iisalmessa ja Rovaniemellä. Vammalan kaupunginjohtajaksi Pulli tuli 1968 ja hän hoiti tehtävää vuoteen 1995 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle. Puoluekannaltaan Pulli oli sosialidemokraatti.
Pullin aikana rakennettiin valtaosa Vammalan kunnallistekniikasta ja katuverkosta sekä rakennettiin kaupungin vuokra-asuntoja eri puolille kaupunkia. Vuonna 1969 valmistui uusi aluesairaala ja 1973 Sylvään koulu, joka aloitti toimintansa Suomen ensimmäisenä peruskoulurakennuksena. Uusi pääkirjasto valmistui 1988.
Matti Pullille myönnettiin Vammalan venäläisen ystävyyskaupungin Kašinin kunniakansalaisen arvonimi.
Hannes Prusi

Hannes Prusi (21. joulukuuta 1893 – 31. tammikuuta 1950) oli suomalainen päätoimittaja ja talousneuvos. Hän oli "Tyrvään Sanomat" -lehden päätoimittajana 1925–1950.
Niko Jokela

Niko Jokela (s. 29. maaliskuuta 1974) on suomalainen ravivalmentaja ja -ohjastaja.
Ohjastajana Jokelalle vuosi 2023 oli tähän astisen uran menestyksekkäin, kun hänen ohjastamansa hevoset voittivat yli puoli miljoonaa euroa palkintorahoja ja voittoja tuli 133.
Vuoden 2023 lopussa Jokelalla oli 12 hevosta valmennuksessa. Jokela valmentaa hevosia Seinäjoen ravikeskuksen ratatallilla, jonka hän hankki itsensä ja puolisonsa Riikka Seppäsen omistukseen vuonna 2021. Jokelan ja Seppäsen lisäksi tallin toiminnassa on mukana myös muita henkilöitä, muun muassa heidän tyttärensä. Ohjastamisen ja valmentamisen lisäksi Jokela toimii kengittäjänä.
Jämsästä lähtöisin oleva Jokela ohjasti ensimmäisen kerran kilpaa vuonna 1991 ja voitti ensimmäisen kerran 1993. Tuhannennen voittonsa hän ohjasti Watson Capewishilla 13. toukokuuta 2013 ja 2000. voittonsa hän ohjasti Evartin pikkuveljellä Kenaariolla 25. tammikuuta 2024. Molemmat tasaluvut ovat tulleet täyteen Oulussa.
Owen Sheers

Owen Sheers (s. 20. syyskuuta 1974 Suva, Fidži) on walesilainen runoilija ja novellisti. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa "The Blue Book" valittiin Walesin vuoden kirjaksi. Sheers on saanut lisäksi muun muuassa Eric Gregory- ja Vogue Young Writer’s Award -palkinnot.
Sheers oli marraskuussa 2011 mukana tekemässä elokuvasovitusta esikoisromaanistaan "Vastarinta" ("Resistance"). Hän valmistui luovan kirjoittamisen maisteriksi East Anglian yliopistosta.
Borkenes

Borkenes on taajama Kvæfjordin kunnassa Tromssan läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja asukasluku 1 513 vuonna 2023.
Kvæfjordin kirkko

Kvæfjordin kirkko () on Kvæfjordin kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1867. Sen suunnitteli arkkitehti Jacob Wilhelm Nordan.
Kvæfjordin kakku

Kvæfjordin kakku () on norjalainen kakku, jonka täyte koostuu marengista, vaniljakastikkeesta ja mantelilastuista. Reseptin kehitti harstadilaisessa kahvilassa työskennellyt kvæfjordilainen Hulda Ottestad 1930-luvulla tanskalaisen "kuningaskakun" pohjalta.
NRK:n kuuntelijat valitsivat Kvæfjordin kakun vuonna 2002 Norjan kansalliskakuksi, ja se tunnetaan Norjassa lempinimellä "verdens beste" ("maailman paras").
Britakakku on Suomessakin suosittu marjoilla koristeltu versio Kvæfjordin kakusta.
Trygve Eriksson

Axel Trygve Eriksson (s. 22. toukokuuta 1947 Finström) on ahvenanmaalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Trygve Eriksson kävi Ahvenanmaan kansankorkeakoulun 1965. Hän on ollut kuorma-autoyrittäjä, Vägbyggnadsbolaget Axel &amp; Trygve Erikssonin osakas 1975–1984, Eriksson Schakt Ab:n, vuodesta 1988 Eriksson Capital Ab, toimitusjohtaja vuodesta 1984 ja hallituksen puheenjohtaja, Oy Visko Ab:n hallituksen jäsen 1987–2007, puheenjohtaja vuodesta 1991 ja toimitusjohtaja 1994 sekä ViskoTeepak Holding Ab Ltd:n hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2006. 
Eriksson on ollut myös Viking Line Abp:n osakas ja hallituksen jäsen ja Baltic Trading Ab:n sekä Oy United Shipping Ltd, myöhemmin Eckerö Shipping Ab Ltd, perustajia 1982. Hänellä on lisäksi ollut lukuisia liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Eriksson sai 2001. 
Perhe.
Trygve Erikssonin isä oli yrittäjä Axel Eriksson. Erikssonin perheeseen kuuluvat vaimo Birgitta ”Pia”, lapset Anncatrin, Ben ja Rebecka sekä useita lapsenlapsia.
Per Myrberg

Per Nils Myrberg (11. heinäkuuta 1933 Tukholma – 28. joulukuuta 2023) oli ruotsalainen näyttelijä. Myrberg teki uransa pääosin Dramatenissa ja Tukholman kaupunginteatterissa, mutta näytteli myös televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten "Varustamo" ja "The Girl with the Dragon Tattoo".
Jism

Jism (, ) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen eroottinen jännityselokuva, jonka on ohjannut Amit Saxena. Päärooleja näyttelevät Bipasha Basu ja John Abraham.
Juoni.
Työtön mies rakastuu varakkaaseen naiseen ja on valmis tekemään kaikkensa saadakseen hänet eroon väkivaltaisesta miehestään.
Vastaanotto.
Box Office India julisti "Jismin" 134 miljoonan rupian tuotollaan ”hitiksi”.
Air Alert

Air Alert () on matkapuhelimiin asennettava, väestöä ilmahälytyksistä varoittava sovellusohjelma. Se kehitettiin nopeasti Venäjän hyökkäyssodan alkamisen jälkeen ja otettiin käyttöön Ukrainassa maaliskuussa 2022. Sovelluksen kehittivät Ajax Systems ja Stfalcon yhteistyössä Ukrainan digitaalisen muutoksen ministeriön kanssa. 
Matkapuhelinsovelluksen välityksellä kiireelliset, ajantasaiset väestönsuojeluilmoitukset saadaan leviämään yleensä samanaikaisesti tai joskus nopeammin kuin perinteistä väestöhälytinsignaalia käyttäen. Käyttäjä voi aktivoida sovelluksesta alueen tai alueet (tai hallinnollisen piirin tai piirit), joiden hälytyksiä hän haluaa seurata. Tämä mobiilisovellus välittää hälytykset myös maaseudulle, joissa ei usein ole väestöhälyttimiä. Myös vaara ohi -signaalit lähetetään matkapuhelinsovelluksen käyttäjille viipymättä. Sovellusohjelmaa suunniteltiin laajennettavan kattamaan myös kemiallisten ja ydinaseiden käyttöön liityviä vaaratilanteita.
Työssäkäyvä köyhä

Työssäkäyvä köyhä on (korkean elintason maassa elävä) henkilö, jonka tulot jäävät köyhyysrajan alle. Henkilö ei ole työtön mutta hänen palkkansa ei riitä elättämään häntä. Kansainvälinen työjärjestö (ILO) tilastoi työllisten köyhyyttä koko maailmassa ja tilastointia varten laadituilla alueilla, ja ILOSTAT:n mukaan Afrikassa työssäkäyvien köyhien osuus on työllisistä kaikkein korkein. Bonolin ja Natalin (2013) mukaan työssäkäyvien köyhyyteen monet maat ovat omaksuneet ansiotulovähennysten tyyppisiä ratkaisuja.
Työssäkäyvät köyhät Suomessa.
Suomessa elää noin 200 000 henkilöä (2021), joiden pelkät työtulot eivät riitä köyhyysrajan ylittämiseen. Vuonna 2015 tosin arvio määrästä oli yli puoli miljoonaa henkilöä. Ilmiön syiksi on esitetty muiden muassa pätkätöiden ja vuokratöiden yleistymistä. Työssäkäyvien köyhien määrästä ei ole tarkkaa tietoa, koska työllisyyttä tilastoidaan karkeasti vain työllisiin ja työttömiin. Työssäkäyviin köyhiin luetaan nollatuntisopimuslaisia ja harjoittelijoita. Työssäkäyvät köyhät nostavat soviteltua ansiopäivärahaa, asumistukea ja toimeentulotukea. Yhteiskuntapolitiikan professorin Mikko Jakosen mukaan suomalaiset työssäkäyvät köyhät valitsevat epäsäännöllisen työn työttömyyden sijasta.
Eino Johannes Helle

Eino Johannes Helle (1. tammikuuta 1884 Loppi – 9. marraskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen tohtori-insinööri ja Teknillisen korkeakoulun laivanrakennusopin vt. professori.
Helle kävi Hämeenlinnan lyseon ja valmistui kone- ja laivanrakennusinsinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1908. Hän opiskeli laivanrakennusta Berliinin teknillisessä korkeakoulussa 1930–1931 ja väitteli siellä tohtori-insinööriksi 1933.
Helle oli Lahden Rautateollisuus Oy:n kone- ja laivakonstruktörinä ja laivatyönjohtajana 1908–1911. Hän toimi laivanrakennuksen v.t. opettajana Teknillisessä korkeakoulussa 1911-1912 ja koneosaston johtajana Maamiesten Kauppa Oy:ssä Turussa 1912–1915. Ensimmäisen maailmansodan syttyminen elvytti laivanrakennuksen ja Helle oli sitten työnjohtajana Vulcan Oy:ssä Turussa vuoteen 1917 saakka ja pääkonstruktörinä ja piirustuskonttorin päällikkönä Uusi Telakka Oy:ssä Helsingissä vuoteen 1923 saakka. Vuodesta 1922 lähtien Helle hoiti laivanrakennusopin professorin opetusvelvollisuutta Teknillisessä korkeakoulussa Helsingissä. Helle työskenteli puolustuslaitoksen palveluksessa vuodesta 1925 alkaen ja teki muun muassa kokeita Berliinin koetuslaitoksella suurten tykkilaivojen parhaan muodon selville saamiseksi. Vuonna 1925 hän aloitti myös nippulauttatutkimuksensa Teknillisen korkeakoulun stipendillä reitillä Joensuu—Lappeenranta sekä Berliinin koetuslaitoksella. Näihin tutkimuksiin perustui Helteen virtaustutkimuksiin liittynyt väitöskirja "Untersuchungen zur Verkleinerung des Schlepp widerstandes langsam fahrender Flösse" (1933). Helle oli kesällä 1927 ja 1929 laivakonstruktörinä Ab Götaverkenin telakalla Göteborgissa tutustuakseen uusimpaan laivanrakennukseen. Hän teki lisäksi useita tutustumis- ja opintomatkoja pääasiassa Saksan laivanrakennusyrityksiin.
Helle asui 1918–1928 Haagan kauppalassa ja toimi siellä verotuslautakunnan puheenjohtajana, valtuuston ja rakennuslautakunnan jäsenenä sekä hallituksen varajäsenenä. Hän oli mukana Haagan suojeluskunnan toiminnassa ja osallistui etenkin ampumakilpailuihin.
Vuonna 1961 kuollut Eino Johannes Helle on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Julkaisuja.
Nimellä "E. J. Helle":
Edvin Sederholm

Klas Anton Edvin Sederholm (31. joulukuuta 1873 Helsinki – 1951) oli suomalainen tilintarkastaja.
Edvin Sederholmin vanhemmat olivat kirjakauppias, kustantaja ja kirjapainon omistaja Claes Theodor Sederholm ja Maria Sofia Christina Blomqvist. Hän kävi kuusi luokkaa ruotsalaista normaalilyseota ja suoritti 1893 Raahen Porvari- ja Kauppakoulun kurssin. Hän matkusti koulunkäynnin päätettyään Yhdysvaltoihin ja asui Chicagossa 1893–1895. Suomeen palattuaan hän oli 1897 kauppalaskennon ja englannin kielen opettajana Porin kauppakoulussa ja sitten konttoristina Tampereen Verkatehdas Oy:ssä vuoteen 1898 saakka. Hän oli prokuristina Finlayson &amp; Co:n palveluksessa 1898–1900, John Dahlberg &amp; C:o Oy:n konttoripäällikkönä 1900–1903 ja vuodesta 1903 Hämekoski Oy:n isännöitsijänä Ruskealassa. Sederholm oli sen jälkeen jonkin aikaa ulkomailla ja palattuaan Suomeen hän perusti vuonna 1905 Tampereella Suomen Luotonantajain Yhdistyksen ja oli johtajana vuoteen 1912 saakka järjestäen tänä aikana luottotietotoiminnan Suomessa. Sederholm teki opintomatkoja Leipzigiin ja Lontooseen 1899 ja Berliiniin, Lontooseen ja Yhdysvaltoihin 1905. Hän opiskeli Berliinin kauppakorkeakoulussa 1914. Vuonna 1912 Sederholm siirtyi kirjanpidon opettajaksi Ruotsalaiseen kauppakorkeakouluun ja hän hoiti tätä tehtävää muutamia välivuosia lukuunottamatta vuoteen 1922 saakka. Vuosina 1919–1921 Sederholm oli Agros Oy:n osastopäällikkönä ja johtokunnan jäsenenä. Vuonna 1926 Sederholm oli mukana perustamassa Widenius, Sederholm &amp; Someri tilintarkastustoimistoa (nykyinen KPMG) Juho Somerin ja K. A. Wideniuksen kanssa ja oli sitten toimiston osakkaana.
Tampereella asuessaan Sederholm järjesti yhden Suomen ensimmäisistä osuuskaupoista Finlayson &amp; Kumpp. Työväen Osuuskaupan ulkomaisten esikuvien mukaan. Sederholm oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1905–1912 siellä asuessaan. Sederholm oli useiden yhtiöiden johtokuntien tai hallintoneuvostejen jäsenenä tai tilintarkastajana. Sederholm oli mukana perustamassa Suomen Tilintarkastajayhdistystä ja oli yhdistyksen johtokunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana. Hän otti osaa moniin kansainvälisiin tilintarkastajain kongresseihin ja avusti kirjoituksillaan liiketeknillisiä aikakauslehtiä Suomessa ja Skandinavian maissa.
Edvin Sederholm oli naimisissa vuodesta 1901 Gerda Mathilda Brotheruksen (s. 1881) kanssa, jonka isä oli professori Viktor Ferdinand Brotherus. Sederholmin veli oli professori ja geologi Jakob Johannes Sederholm. Vuonna 1951 kuollut Edvin Sederholm on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Martres-Tolosane

Martres-Tolosane (oksitaaniksi: "Martras Tolosana") on kunta Ranskan eteläosassa Haute-Garonnen departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Garonnejoen varrella, noin 62 kilometriä Toulousen kaupungista lounaaseen.
Historia.
Kylä on säilyttänyt alkuperäisen pyöreän muodon, jota kutsutaan circladeksi. Keskiaikainen kylä on linnoitettu 1200-luvun alussa. Osa valleista on näkyvissä sekä yksi puolustustorni, jossa on nykyään arkeologinen museo. Kylän keskipisteenä on Saint-Vidianin kirkko. Martres-Tolosanessa asui merkittävä paikallinen aatelisto. Kaupungin poikki kulkeva tie on osa vanhaa Toulousen ja Bayonnen välistä tietä, joka oli yksi Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelaan. Tämä oli tärkeä Martres-Tolosanen kaupalle ja liikenteelle. Siellä oli lukuisia yrityksiä ja käsityöläisiä. 1700-luvulta sinne perustettiin keramiikkapajoja. Vallihaudat ja keskiaikaiset muurit tuhottiin, ja nykyiseen muotonsa kaupunki sai toisen maailmansodan lopussa.
Chiraganin roomalainen huvila.
1800-luvulla Martres-Tolosanesta löydettiin Chiraganin roomalaisen huvilan jäännökset. Huvila kattaa 16 hehtaarin alueen. Siellä tehtyjen arkeologisten kaivauksien aikana löydettiin toiseksi suurin tähän mennessä löydettyjen roomalaisten patsaiden kokoelma. Ainoastaan Rooman lähistöltä Tivolin kaupungista olevasta Rooman keisari Hadrianuksen Villa Adrianasta on löydetty enemmän patsaita. Löydetyt patsaat ovat nähtävillä Toulousessa olevassa museossa Musée Saint-Raymondissa.
Martres-Tolosanen keramiikka.
Martres-Tolosane on tunnettu keramiikkatuotannostaan 1700-luvulta lähtien. Keskiajalta lähtien savenvalajat asettuivat sinne sekä läheisiin kyliin. Yksi syy tälle on, että läheisestä Marignac-Laspeyresin kunnassa on savilouhoksia, joiden savi on ihanteellista fajanssin valmistukseen. Käsityöläiset jatkavat edelleen Martres-Tolosanessa tätä perinnettä.
Hopeakloraatti

Hopeakloraatti (AgClO3) on hopean, kloorin ja hapen muodostama kloraattiyhdiste, jonka moolimassa on 191,32 g/mol. Sen sulamispiste on 230 °C ja kiehumispiste 250 °C, jolloin aine hajoaa. Hopeakloraattia käytetään esimerkiksi orgaanisessa kemiassa hapettimena.
Hurmaava noita

Hurmaava noita ("Bell, Book and Candle") on Richard Quinen ohjaama romanttinen fantasiakomedia vuodelta 1958. Se perustuu John Van Drutenin Broadway-näytelmään vuodelta 1950. Elokuvan pääosia näyttelevät James Stewart ja Kim Novak, ja muissa keskeisissä osissa ovat Jack Lemmon, Elsa Lanchester, Ernie Kovacs, Hermione Gingold ja Janice Rule.
Juoni.
Eksoottisia veistoksia Greenwich Villagen galleriassaan myyvä taidekauppias ja sivutoiminen noita Gillian Holroyd (Novak) kiinnostuu uudesta yläkerran naapuristaan, kirjankustantaja Hendersonista (Stewart), joka on juuri menossa naimisiin kihlattunsa kanssa. Siamilaiskissansa avulla Gillian lumoaa miehen pauloihinsa niin, että tämä jättää avioaikeensa ja rakastuu häneen. Noitapiiriin kuuluvat myös Gillianin veli, muusikko Nicky (Lemmon) ja Hendersonin yläkerran naapuri Queenie (Lanchester).
Tuotanto.
Jim Stewart ja Kim Novak kuvasivat samoihin aikoihin Alfred Hitchcockin elokuvaa "Vertigo – punainen kyynel" (1958). Tarinan mukaan Novak saatiin mukaan Paramount Picturesin "Vertigoon" sillä ehdolla, että James Stewart puolestaan lupautui näyttelemään miespääosaa Columbia-yhtiön "Hurmaavassa noidassa".
Vastaanotto.
Elokuva sai Oscar-ehdokkuudet lavastuksesta ja puvustuksesta ja oli ehdolla parhaan musikaali- tai komediaelokuvan Golden Globe -palkintoon. Siamilaiskissa ”Pyewacket” palkittiin roolisuorituksestaan Yhdysvaltojen eläinsuojelujärjestön leikkimielisellä Patsy-palkinnolla eli ”eläinten Oscarilla”.
Axel Sandin Pellikka

Axel Sandin Pellikka (s. 11. maaliskuuta 2005 Jällivaara) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa NHL-seura Detroit Red Wingsissä.
Maajoukkueura.
Sandin Pellikka saavutti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2023 hopeaa, ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen turnauksen parhaana puolustajana. Sandin Pellikka edusti myös Ruotsin alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta nuorten MM-kilpailuissa vuosina 2023, 2024 ja 2025. Vuoden 2024 turnaus päättyi hopeaan. Seuraavan vuoden turnauksessa Sandin Pellikka valittiin turnauksen tähdistökentälliseen ja koko turnauksen parhaaksi puolustajaksi.
Yksityiselämä.
Sandin Pellikan isän puolen suku on suomalainen. Sandin Pellikan isä on syntynyt Ruotsissa, mutta on suomalainen. Heidän perheensä sukunimi Pellikka on tullut Karjalan alueelta.
Maamiesten Kauppa

Maamiesten Kauppa Osakeyhtiö (MKO) oli suomalainen vuosina 1892–1977 toiminut tukkuliike. Maamiesten Kauppa harjoitti aluksi myös vähittäiskauppaa mutta keskittyi sitten tukkukauppaan. Maamiesten Kauppa harjoitti siirtomaatavarain, viljan, rehujen ja lannoitteiden sekä aikaisemmin lisäksi kankaiden ja lyhyttavaroiden tukkukauppaa. Alkuaikoina Maamiesten Kauppa harjoitti lisäksi maataloustarpeiden- ja koneiden kauppaa. Maamiesten Kauppa oli 689 maanviljelijän perustama.
Maamiesten Kauppa sai alkunsa kun kustavilainen lyseolehtori A. W. Jahnsson kutsui 1891 Turkuun syysmarkkinoille saapuneita maanviljelijöitä yhteiseen neuvonpitoon maataloustuotteiden myynnin edistämiseksi. Kokouksen tuloksena perustettiin Varsinais-Suomen Pienten Maanviljelijäin Seura ja sen yhteyteen 1892 Maamiesten Kauppa Osakeyhtiö, joka oli Suomen ensimmäinen osakeyhtiönä perustettu kauppaliike. Liikkeen yhtiöjärjestys ja toimintaperiaatteet kirjattiin sekä ruotsiksi että suomeksi. Vuonna 1898 Maamiesten Kauppa osti Turun toimitalokseen Kauppiaskadun ja Venäjän Kirkkokadun (nykyinen Yliopistonkatu) kulmassa sijainneen kauppias Strandellin talon.
Maamiesten Kauppa aloitti toimintansa Uudessakaupungissa, jossa sillä oli liike Alinenkatu 30:ssä. Maamiesten Kauppa muutti 1903 Uudessakaupungista Turkuun. Uusi viisikerroksinen kauppatalo valmistui vuosina 1927–1928. 1920-luvun klassisismia edustaneen talon suunnitteli arkkitehti Väinö Toivio. Talossa sijaitsi myös elokuvateatteri Kinola, yleinen sauna ja kellarikerroksessa torikauppiaiden varastotila.
Maamiesten Kaupalla oli vuosina 1928–1967 oma kahvipaahtimo (kahvin tuotemerkki "Maku"), vuodesta 1936 sulatejuustotehdas (Sisu-sulatejuusto), maustepakkaamo (MKO-mausteet), kovasinhiomo (valmisti MKO-kovasimia vientiä varten) ja myyntivarasto Tampereella. Vuonna 1932 Maamiesten Kauppa osti turkulaisen tukkuliikkeen Oy A. E. Himberg Ab:n. 1940-luvulla Maamiesten Kaupalla oli myyntikonttorit Tampereella, Hämeenlinnassa, Porissa ja Salossa. Vuonna 1957 Maamiesten Kaupan palveluksessa oli 135 henkilöä ja liikevaihto oli 2 619 miljoonaa markkaa. Naantalilainen motelli Kultainen Aurinko Oy oli Maamiesten Kauppa Oy:n tytäryhtiö.
Viimeksi 1970-luvulla Maamiesten Kauppa Osakeyhtiö toimi Spar-elintarviketukkurina Turussa, Hämeenlinnassa, Salossa, Loimaalla ja Valkeakoskella. Wihuri Oy Aarnio osti Maamiesten Kauppa Osakeyhtiön 1970 ja fuusioi sen 1976. Turun toimitalo siirtyi 1993 Veritaksen haltuun.
Košicen hallitusohjelma

Košicen hallitusohjelma (, ) oli itäslovakialaisessa Košicen kaupungissa 5. huhtikuuta 1945 julkaistu hallitusohjelma, jonka pohjalta Tšekkoslovakia järjestettiin uudelleen toisen maailmansodan ja natsi-Saksan miehityksen jälkeen. 
Ohjelma oli sovittu edellisen kuun aikana Neuvostoliittossa maata ennen maailmansotaa hallinneen Tšekkoslovakian pakolaishallituksen sekä Tšekkoslovakian kommunistinen puolueen kesken.
Tausta.
Tšekkoslovakia oli hajonnut ennen toista maailmansotaa Münchenin sopimuksen sekä Wienin välitystuomion jälkeen. Sen Tšekin puoleiset osat oli liitetty suoraan natsi-Saksaan, kun itsenäinen Slovakian tasavalta oli Saksan nukkevaltio. Tämän lisäksi Unkari oli valloittanut laajoja alueita Slovakian etelä-osissa.
Edvard Benešin johtama Tšekkoslovakian pakolaishallitus toimi Lontoosta käsin koko sodan ajan. Muita tärkeitä vastarintaorganisaatiota olivat erityisesti Klement Gottwaldin johtama Tšekkoslovakian kommunistinen puolue Moskovassa sekä Slovakian kansallisneuvosto, joka oli hallinnut laajoja alueita Slovakiassa sen kansannousun aikana loppuvuodesta 1944.
Hallitusneuvottelut Moskovassa.
Saksan vetäytyessä Itä-Euroopasta kysymys alueen sodanjälkeisestä järjestyksestä tuli ajankohtaiseksi. Lontoon pakolaishallitus suostui neuvotteluihin Neuvostoliiton luottamusta nauttineiden kommunistien kanssa maaliskuun 1945 lopulla. Neuvottelut käytiin Moskovassa, mikä auttoi kommunistien asiaa.
Pakolaishallituksen muodostamat demokraattiset puolueet suhtautuivat kuitenkin myönteisesti Tšekkoslovakian läheiseen yhteistyöhön Neuvostoliiton kanssa. 1930-luvun lopun katastrofien jälkeen maassa yleisesti ajateltiin länsiliittoutuneiden hylänneen Tšekkoslovakian Saksan armoille, minkä lisäksi se oli vapautettu suurimmaksi osaksi puna-armeijan johdolla. Monet merkittävät demokraattipoliitikot myös uskoivat Neuvostoliiton ja lännen yhteistyön jatkuvan sodan loputtua.
Myös kommunistien eteenäpäin ajamat sisäpoliittiset uudistukset nauttivat kannatusta muiden puolueiden keskuudessa. Huolimatta tästä paikoin laajasta yhteisymmärryksestä, kommunistit olivat muita puolueita paremmin neuvotteluihin valmistautuneita ja siksi onnistuivat saamaan monia itselleen tärkeitä asioita ja poliittisia nimityksi läpi. 
Seuraukset.
Tšekkoslovakian hallitusmuodosta käytiin yhä kovempaa kamppailua Košicen ohjelman allekirjoittamista seuranneina kahtena vuotena. Demokraattinen puolue voitti vuoden 1946 parlamenttivaalit 62%:n äänisaalilla, kun kommunistit jäivät 30%:iin. Pitkään jatkuneen kommunistien organisoiman painostuksen kaduilla, turvallisuuspalvelussa sekä kabineteista sai lopulta 12 ei-kommunistista ministeriä eroamaan tehtävistään 20. helmikuuta 1948. Viisi päivää myöhemmin kommunistien järjestämä yleislakko sai presidentti Benešin hyväksymään hallituksen eron ja nimittämään sen tilalle uuden. Vaikka sen ministereissä oli mukana muutama ei-kommunisti, oli se kuitenkin täysin kommunistisen puolueen dominoima. Vallankaappauksen juuret olivat monilta osin saaneet alkunsa Košicen ohjelmassa sovituista työnjaoista.
Anton Heikkinen

Anton Heikkinen on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa seuratasolla Skellefteå AIK -joukkuetta.
Yksityiselämä.
Heikkinen on sukutaustaltaan ruotsinsuomalainen. Hänen isänsä isä ja isänsä äiti ovat lähtöisin Suomesta.
The Iron Claw

The Iron Claw on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Sean Durkin. Elokuva perustuu Von Erichin showpainiperheen, sekä erityisesti perheen vanhimman pojan, Kevin Von Erichin, elämään. Päärooleja esittävät Zac Efron, Jeremy Allen White, Harris Dickinson, Maura Tierney, Holt McCallany ja Lily James.
"The Iron Claw" sai maailmanensi-iltansa Dallasissa, Texasissa 8. marraskuuta 2023. Yhdysvaltain-ensi-iltansa se sai 22. joulukuuta 2023. Elokuva sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta, ja National Board of Review listasi sen vuoden 2023 kymmenen parhaan elokuvan joukkoon.
Erik Jöransson Tegel

Erik Jöransson Tegel (n. 1560 – 12. helmikuuta 1636) oli ruotsalainen historioitsija, Eerik XIV:n suosikin Yrjänä Pietarinpojan poika.
Tegel opiskeli yliopistoissa ulkomailla, ja sen jälkeen hänestä tuli 1598 Kaarle-herttuan sihteeri. Hän oli tehtävässä taitava, mutta toistaalta hänet tunnettiin isänsä tavoin vehkeilijänä. Kuninkaan kansliassa palvellessaan hänellä oli mahdollisuus käyttää parhaita lähteitä, ja niiden perusteella hän kirjoitti merkittävät ja monessa suhteessa ansiokkaat historiateoksensa "Konung Gustaff then Förstes Historia" (1622) ja "Konung Erik XIV:s Historia" (painettu vasta 1751). Hän sai 1614 nimityksen valtakunnan historiografiksi, 1617 kamarineuvokseksi, 1626 kihlakunnantuomariksi.
Ranskan europarlamenttivaalit 2024

Vuoden 2024 europarlamenttivaalit järjestettiin Ranskan osalta 9. kesäkuuta. Vaaleissa valittiin kaikki Ranskan 81 europarlamentaarikkoa seuraavaksi viisivuotiskaudeksi.
Syyskuussa 2023 hyväksytyn ehdotuksen mukaan jäsenmaille jaettiin 15 lisäpaikkaa, kun parlamentin paikkojen määrä nostettiin 720 (aiemmin 705). Tämän seurauksena Ranska sai kaksi lisäpaikkaa, eli sen paikkamäärä nousi 81.
Äänioikeus ja ehdokasasettelu.
Äänioikeus vaaleissa on kaikilla Ranskan kansalaisilla, jotka ovat vaalipäivään mennessä täyttäneet 18. Myös sellaiset toisen EU-jäsenmaan kansalaiset, jotka ovat vähintään 18-vuotiaita ja jotka ovat rekisteröityneet asuinpaikakseen jonkin kunnan Ranskassa, ovat äänioikeutettuja.
Entinen presidenttivaalien ehdokas Éric Zemmour ilmoitti, että hänen Reconquête-puolueensa osallistuu vaaleihin ja puolueen listalla on ehdolla mm. Marion Maréchal, joka on Marine Le Penin sisarentytär.
Sosialistinen puolue osallistui vaaleihin nimellä "Herää Eurooppa ()". Renessanssi ja sen liittolaispuolueet ("Yhdessä-koalitio") sen sijaan osallistuivat nimellä "Tarve Euroopalle ()".
Tulokset ja seurauksia.
Taulukossa vain ne puolueet ja vaaliliitot, jotka saivat edustajiaan läpi.
Vaali-iltana presidentti Emmanuel Macron ilmoitti, että hajottaa parlamentin. Ennenaikaisten vaalien ensimmäinen kierros on tarkoitus järjestää jo 30. kesäkuuta. Macronin puolue ja tämän liittolaiset olivat menettäneet enemmistönsä Ranskan kansalliskokouksessa jo vuoden 2022 vaaleissa.
Heti EU-vaalien jälkeen alkaneen parlamenttivaalien kampanjan alettua Marion Maréchal ehdotti yhteistyötä Reconquête'n ja kansallisen liittouman kanssa. Hänet, ja kolme muuta puolueen listoilta valittua Maréchalia tukenutta meppiä, erotettiin puolueesta 12. kesäkuuta. Puolueen meppien määräksi jäi tapauksen jälkeen vain yksi.
Maria Amalia (Ranskan kuningatar)

Maria Amalia (; 26. huhtikuuta 1782 Caserta, Molempain Sisiliain kuningaskunta – 24. maaliskuuta 1866 Esher, Surrey, Iso-Britannia) oli Ranskan kuninkaan Ludvig Filip I:n puoliso ja Ranskan viimeinen kuningatar.
Elämä.
Maria Amalia oli syntyjään Molempain Sisiliain kuningaskunnan prinsessa. Hänen vanhempansa olivat kuningas Ferdinand I ja itävaltalaissyntyinen kuningatar Maria Karoliina. Vallankumouksen aikana teloitettu Ranskan kuningatar Maria Antoinette oli Maria Amalian täti.
Maria Amalia sai uskonnollisen kasvatuksen eikä osoittanut kiinnostusta politiikkaan. Molempain Sisiliain kuningasperhe joutui pakenemaan Napoleonin sotien aikana kahdesti Napolista Palermoon Sisilian saarelle, minkä lisäksi Maria Amalia asui vuosina 1800–1802 äitinsä kanssa Itävallan hovissa. Sisiliassa hän tutustui niinikään maanpaossa eläneeseen Orléansin herttua Louis Philippeen (Ludvig Filip), ja he menivät naimisiin Palermossa 25. marraskuuta 1809. He asettuivat Ranskaan Napoleonin kukistuttua vuonna 1814, pakenivat Englantiin satapäiväisen keisarikunnan aikana vuonna 1815 ja palasivat Ranskaan vuonna 1817.
Ludvig Filipistä tuli Ranskan kuningas ja Maria Amaliasta kuningatar vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksen seurauksena. Maria Amalia pelkäsi uutta vallankumousta ja vältteli julkista elämää. Kun Ludvig Filip syöstiin vallasta vuoden 1848 helmikuun vallankumouksessa, syrjäytetty kuningaspari pakeni jälleen Englantiin. Maria Amalia asui loppuikänsä Englannin Claremontissa.
Maria Amalia on haudattu miehensä kanssa Dreux’n kuninkaalliseen kappeliin Ranskaan. Maria Amalian päiväkirjat julkaistiin kahdessa osassa vuosina 1938–1943.
Lapset.
Maria Amalialle ja Ludvig Filipille syntyi kymmenen lasta: nuorena kuollut kruununprinssi Ferdinand-Philippe (1810–1842), prinsessa Louise d’Orléans (1812–1850), josta tuli Leopold I:n puolisona Belgian kuningatar, kuvanveistäjä Marie d’Orléans (1813–1839), Nemoursin herttua Louis d’Orléans (1814–1896), prinsessa Clémentine d’Orléans (1817–1907), Joinvillen prinssi François d’Orléans (1818–1900), Aumalen herttua Henri d’Orléans (1822–1897), Montpensier’n herttua Antoine d’Orléans (1824–1900) sekä lapsina kuolleet prinsessa Françoise (1816–1818) ja prinssi Charles (1820–1828).
Viipurin Karjala

Viipurin Karjala eli Ruotsin Karjala oli Käkisalmen Karjalan länsipuolella sijainnut osa Karjalaa. Siihen kuuluivat Viipurin lisäksi Äyräpään ja Jääsken kihlakunnat. Paikannimi Länsi-Karjala on tavallisimmin tarkoittanut Viipurin Karjalaa, mutta joskus jopa Suomen Karjalaa. 
Viipurin Karjala oli Ruotsille tärkeä alue, ja sinne sijoitettiin jo keskiajan lopulla läntisiä uudisasukkaita. Viipurin kaupungista tuli tärkeä itäisen Suomen hallinnollinen, taloudellinen ja uskonnollinen keskus. Tämä kaikki lisäsi suomen kielen länsimurteiden vaikutusta Viipurin Karjalassa. Viipurin seuduilla ei enää keskiajan ja uuden ajan taitteessa puhuttu karjalan kieltä, vaan siellä oli jo syntynyt suomen kaakkoismurteiden esimuoto. Toisaalla Savon alueen vaikutus laajeni vähitellen kaikkiin suuntiin erityisesti kaskiviljelyn ja väkiluvun lisääntymisen vuoksi. Vuoden 1617 Stolbovan rauhan jälkeen Laatokan Karjalaan muutti uudisasukkaita Savosta ja Viipurin Karjalasta.
Jesper Karlsson

Karl Jesper Karlsson (s. 25. heinäkuuta 1998 Falkenberg) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa Bolognaa.
Karlsson edusti Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa Falkenbergiä kaudella 2016 ja Elfsborgia kausilla 2017–2020. Hän pelasi Allsvenskanissa kaikkiaan 109 ottelua ja teki niissä 26 maalia, joista 11 maalia kaudella 2020. Karlsson siirtyi syyskuussa 2020 alankomaalaisseura AZ Alkmaariin, jossa hän pelasi kolme kautta. Hän pelasi Eredivisiessä 89 ottelua ja teki niissä 35 maalia. Hän teki kaudella 2021–2022 Eredivisiessä 15 maalia, millä hän oli koko liigan maalintekijätilastossa jaetulla viidennellä sijalla yhden maalin seuratoveriaan Vangélis Pavlídisia vähemmän tehneenä. Lisäksi hän teki kaksi maalia Konferenssiliigapaikan karsintoina toimineiden pudotuspelien toisessa loppuottelussa Vitesseä vastaan. Karlsson siirtyi elokuussa 2023 italialaisseura Bolognaan.
Karlsson pelasi Ruotsin nuorisomaajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi Ruotsin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran tammikuussa 2020 ystävyysotteluissa Moldovaa ja Kosovoa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 14 A-maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia: yhden maaliskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan, kaksi kesäkuussa 2023 ystävyysottelussa Uutta-Seelantia vastaan ja kaksi lokakuussa 2023 ystävyysottelussa Moldovaa vastaan.
Alexis Saelemaekers

Alexis Jesse Saelemaekers (s. 27. kesäkuuta 1999 Berchem-Sainte-Agathe) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa AC Milania.
Saelemaekers nousi Anderlechtin junioreista edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran helmikuussa 2018. Hän pelasi Belgian liigassa 57 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän siirtyi italialaisseura AC Milaniin tammikuussa 2020, aluksi lainasopimuksella. Kauden 2023–2024 hän pelasi lainalla Bolognassa ja seuraavan kauden AS Romassa. Hän on pelannut kauden 2024–2025 loppuun mennessä Serie A:ssa 164 ottelua, joissa hän on tehnyt 17 maalia. Hän voitti kaudella 2021–2022 Italian liigamestaruuden. Hän on pelannut Mestarien liigassa 14 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia, ja Eurooppa-liigassa 14 ottelua.
Saelemaekers on pelannut Belgian alle 16-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Hän pelasi Belgian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Norsunluurannikkoa vastaan. Hän on pelannut elokuun 2025 loppuun mennessä 16 A-maaottelua, joista seitsemän on kuulunut MM-karsintaan, kaksi EM-karsintaan ja kolme Kansojen liigaan. Hän on tehnyt ainoan maaottelumaalinsa syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Tšekkiä vastaan.
Tieteen ja taiteen ansiomerkki

Tieteen ja taiteen ansiomerkki () on itävaltalainen kunniamerkki. Se perustettiin vuonna 1935, ja lakkautettiin jo kolme vuotta myöhemmin, kun Itävalta liitettiin Natsi-Saksaan. Kunniamerkki perustettiin uudelleen 25. maaliskuuta 1955 kansallisneuvoston päätöksellä tunnustuksena esimerkillisestä luovuudesta tai palveluksesta tieteen tai taiteen alalla.
Kunniamerkkiä jaetaan kolmessa luokassa:
Ylimpään luokkaan voidaan nimetä enintään 72 henkilöä, joista puolet tutkijoille ja puolet taiteilijoille. Molemmissa alaluokissa enintään puolet, eli 18, on myös varattu Itävallan kansalaisille. Alemmissa luokissa vastaavia rajoitteita ei ole.
Berylliumkarbonaatti

Berylliumkarbonaatti on berylliumyhdisteisiin kuuluva kiinteä valkoinen jauhe, jonka kemiallinen kaava on BeCO3. Berylliumkarbonaatti liukenee happoihin tai emäksiin, mutta ei veteen. Berylliumkarbonaattia käytetään malmirikasteiden jalostamiseen kemiallisissa tai ydinvoimaan liittyvissä prosesseissa.
Berylliumkarbonaattia valmistetaan esimerkiksi berylliumionien reagoidessa ammoniumkarbonaatin kanssa. Berylliumkarbonaatista on olemassa myös erilaisia kompleksiyhdisteitä, jotka muodostuvat berylliumionien reagoidessa vetykarbonaatti-ionien kanssa. 
Berylliumkarbonaatti on muiden berylliumyhdisteiden tavoin ihmisen terveydelle vaarallista ja mahdollinen karsinogeeni. Hapoissa berylliumkarbonaatti hajoaa hiilidioksidiksi (CO2) ja berylliumsuoloiksi. Berylliumkarbonaatin kuumentaminen vapauttaa myrkyllistä berylliumoksidia (BeO).
Lähteet.
Joshua Zirkzee

Joshua Orobosa Zirkzee (s. 22. toukokuuta 2001 Schiedam) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa Manchester Unitedia, johon hän siirtyi heinäkuussa 2024. Hän on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa, Italiassa ja Belgiassa.
Zirkzee siirtyi kotimaastaan Feyenoordin junioreista Saksaan Bayern Müncheniin vuonna 2017. Hän pelasi Bayernin edustusjoukkueessa yhdeksän bundesliigaottelua kaudella 2019–2020 ja teki niissä neljä maalia. Mestarien liigassa hän pääsi kentälle yhdessä ottelussa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi kolme bundesliigaottelua ja muutaman minuutin yhdessä Mestarien liigan ottelussa. Helmikuusta kesäkuuhun 2021 hän oli lainalla italialaisseura Parmassa ja pelasi neljä Serie A -ottelua. Kauden 2021–2022 Zirkzee oli lainalla belgialaisseura Anderlechtissä, jossa hän teki 38 liigaottelussa 16 maalia. Elokuussa 2022 hän siirtyi Bolognaan, jossa hän pelasi kaudella 2022–2023 Serie A:ssa 19 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 34 Serie A -ottelua, joista 32 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä 11 maalia.
Zirkzee siirtyi heinäkuussa 2024 englantilaisseura Manchester Unitediin. Hän teki elokuussa maalin ensimmäisessä valioliigaottelussaan Fulhamia vastaan. Kauden kaksi muuta liigamaaliaan hän teki joulukuussa Evertonia vastaan. Hän pelasi kauden aikana 32 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 14 peliä. Eurooppa-liigassa pelaamissaan 11 ottelussa hän teki kaksi maalia.Tappiollisessa loppuottelussa hän tuli vaihdosta kentälle.
Zirkzee on pelannut Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023. Hän pelasi ensimmäisen kerran Alankomaiden A-maajoukkueessa EM-kilpailuissa 2024 tullessaan hetkeksi vaihdosta kentälle puolivälierässä Turkkia ja välierässä Englantia vastaan. Hän on pelannut elokuun 2025 puoliväliin mennessä kuusi A-maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, syyskuussa 2024 Kansojen liigan ottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan.
Viktor Lindkvist

Johan Viktor Lindkvist (12. maaliskuuta 1882 Helsinki – 4. elokuuta 1928 Kyrö) oli suomalainen toimittaja.
Viktor Lindkvist pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1903, opiskeli sitten lakitiedettä Helsingin yliopistossa ja kävi Suomen Liikemiesten Kauppaopiston.
Lindkvist oli aluksi vuodesta 1905 lähtien "Helsingin Sanomien" urheiluosaston hoitajana. Hän työskenteli sitten jonkin aikaa Suomen Tietotoimistossa, kunnes hän muutti 1908 Turkuun ja aloitti toimittajana "Turun Sanomissa", jossa hän työskenteli parikymmentä vuotta 1920-luvun puoliväliin saakka.
"Turun Sanomista" lähdettyään Lindkvist muutti maaseudulle ja toimi vuodesta 1926 "Suomen Poliisilehden" toimitussihteerinä ja julkaisi perustamaansa "Kunnallista Viikkolehteä". Hän osallistui 1926 pohjoismaisiin sanomalehtimieskursseihin Oslossa.
Lindkvist harrasti uintia, ja hän toimi Helsingin Uimaseuran uimakoulun opettajana 1903–1906. Hän jatkoi uintiharrastustaan myös Turussa ja Turun seudulla asuessaan ja toimi vuodesta 1912 alkaen Turun Uimaseuran puheenjohtajana. Lindkvist kuului Suomen Uimaliiton perustajiin ja oli liiton hallituksen jäsen. Turun kaupunginvaltuustossa Lindkvist oli notaarina 1919–1920 ja tulkkina useita vuosia vuodesta 1919 lähtien. 
Viktor Lindkvist kuoli 47-vuotiaana elokuussa 1928 sairastamaansa keuhkotautiin.
Maria Amalia

Maria Amalia on ainakin seuraavien kuninkaallisten nimi:
Luettelo kemiallisista yhdisteistä CAS-numeron mukaan

Tämä on luettelo kemiallisista yhdisteistä niiden CAS-numeron mukaan. CAS-numero on Chemical Abstracts Servicen (CAS) laatima kemikaalinumerointijärjestelmä, jonka avulla kemikaalit ja yhdisteet voidaan helpommin tunnistaa ja etsiä tietokannoista. Tässä luettelossa aineet on ilmoitettu niiden kemiallisen kaavan, nimen ja CAS-numeron avulla.
Burfjord

Burfjord (pohjoissaameksi "Buvrovuotna") on taajama Naavuonon kunnassa Tromssan läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 390 vuonna 2023.
Frank Kjosås

Frank Kjosås (s. 28. heinäkuuta 1981 Kvam) on norjalainen näyttelijä. Hän valmistui Norjan taidekorkeakoulusta vuonna 2006 ja on siitä lähtien ollut kiinnitettynä Det Norske Teatretiin. Kjosås on esiintynyt myös elokuvissa ja televisiosarjoissa. Vuonna 2013 hän sai parhaan miesnäyttelijän Gullruten-palkinnon. Kjosås oli vuosina 2011–2016 naimisissa näyttelijä Marie Blokhusin kanssa.