tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Itzhak Shum

Itzhak Shum (hepreaksi: יצחק שום, s. 1. syyskuuta 1948) on moldovalaissyntyinen israelilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. 
Ura pelaajana.
Shum pelasi koko uransa ajan Hapoel Kfar Sabassa. Hänelle kertyi seuran paidassa vuosina 1966–1983 kaikkiaan 455 liigaottelua, joissa hän teki 71 maalia. Hän voitti seuran kanssa Israelin mestaruuden 1981–1982 ja State Cupin 1975 ja 1980. Israelin maajoukkueessa Shum esiintyi 78 maaottelussa ja oli mukana Emmanuel Schefferin luotsaamassa joukkueessa MM-kisoissa 1970. Hän edusti Israelia myös olympialaisissa 1968 ja 1976. 
Ura valmentajana.
Valmennusuransa Shum aloitti 1993 Shlomo Scharfin apulaisvalmentajana Israelin maajoukkueessa. Kaksikko luotsasi Israelia kaikkiaan kuusi vuotta yhdessä hyvin tuloksin, vaikkei arvokisapaikkaa irronnutkaan. Kaksikko jätti tehtävänsä 1999 ja Shum palasi valmennustehtäviin pari vuotta myöhemmin debytoiden Hapoel Kfar Saban päävalmentajana 2001. Hänen johdollaan seura voitti Israelin kakkosdivisioonan, Liga Leumitin, ja nousi pääsarjaan.
Menestyskauden jälkeen Shum siirtyi suurempiin saappaisiin Maccabi Haifan päävalmentajana. Shum teki itsensä lopullisesti tunnetuksi Israelissa luotsaamalla Maccabi Haifan ensimmäisenä israelilaisseurana Mestarien liigan lohkovaiheeseen, jossa seura taisteli itsensä lohkonsa kolmanneksi ja jatkoi eurotaivaltaan UEFA Cupissa. Kotimaassa Haifa taisteli mestaruudesta tiukasti häviten sen lopulta viimeisellä kierroksella.
Menestyksekkään vuoden jälkeen Shum jatkoi uraansa kreikkalaisen Panathinaikosin päävalmentajana. Hän johdatti seuran kaudella 2003–2004 Kreikan tuplamestariksi. Näin päättyi seuran seitsemänvuotinen kuiva kausi. Myös kausi 2004–2005 alkoi hyvin ja Panathinaikos voitti ensimmäiset ottelunsa liigassa. Shum sai kuitenkin yllättäen potkut lokakuussa 2004. 
Marraskuussa 2004 Shum palasi valmennustehtäviin siirtyen bulgarialaisen PFK Litex Lovechin päävalmentajaksi. Odotukset olivat korkealla, mutta seura putosi keväällä 2005 mestaruustaistelusta ja Shum sai toukokuussa potkut tehtävistä. Litex-potkujensa jälkeen Shum siirtyi venäläisseura FK Alania Vladikavkazin valmentajaksi kesäkuussa 2005, muttei onnistunut katkaisemaan tappiokierrettä ja sai potkut jo syyskuussa. 
Kaudeksi 2006–2007 Shum palasi kotimaahansa ja siirtyi Hapoel Tel Avivin päävalmentajaksi. Pesti päättyi kuitenkin ennen aikojaan Shumin saatua potkut helmikuussa 2007. 
Kesällä 2007 Shum jatkoi valmennusuraansa Beitar Jerusalemin päävalmentajana. Menestystä tuli ja seura voitti Shumin johdolla seurahistoriansa ensimmäisen Israelin tuplamestaruuden kauden päätteeksi. Shum sai potkut kehnosti alkaneen kauden vuoksi syyskuussa 2008. Kesällä 2009 Shum palasi jälleen Beitarin päävalmentajaksi. Menestys kaudella 2009–2010 jäi kuitenkin odotuksia vaisummaksi ja Shum sai lopulta potkut helmikuussa 2010 Beitarin ollessa liigassa vasta seitsemäntenä. 
Lokakuussa 2010 Shumista tuli kyproslaisseura Alki Larnakan päävalmentaja. Hän jätti seuran kauden jälkeen kesäkuussa 2011.
Kulin piiri

Kulin piiri (, lakin kielellä Ккуллал район, "Kkullal raion") on kunnallinen itsehallintoalue Venäjällä Dagestanissa. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 649 neliökilometriä. Asukkaita on 10 400 henkeä (vuonna 2009).
Kulin piiri sijaitsee Dagestanin eteläosan vuoristoseudulla. Pinta-alasta 90 prosenttia on 2 000–2 500 metriä merenpinnan yläpuolella. Kaukasukseen liittyvät vuoret muodostavat Dagestanin pohjois- ja eteläosan välisen vedenjakajan. Kulin piiri rajoittuu koillisessa Akušan, idässä Dahadajevin, lounaassa Agulin, lännessä Rutulin ja luoteessa Lakin piireihin.
Piiriin kuuluu 12 kuntaa ja 14 kylää: Haihi, Haimi, Hosreh, Kaja, Kani, Kuli, Sukijah, Sumbatl, Tsovkra-1, Tsovkra-2, Tsušar, Tsyiša, Vatši ja Vihli. Hallinnollinen keskus on Vatšin kylä. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 99,2 prosenttia piirin asukkaista on lakeja. Vuonna 1944 osa väestöstä siirrettiin nykyiseen Novolakin piiriin, josta tšetšeenit oli sitä ennen karkotettu.
Vatšista on maantieyhteys Mahatškalaan, jonne on matkaa 190 kilometriä. Piirin kautta kulkee Dagestanin pohjois- ja eteläosien vuoristoseudut yhdistävä tie. Seudun pääelinkeino on karjanhoitoon keskittynyt maatalous. Markkinatalouteen siirtymisen seurauksena karjatalous on suurissa vaikeuksissa, ja piirin väestö on vähentynyt voimakkaasti.
Paikallislehtenä ilmestyy lakinkielinen "Tšannatsuku" (”Tähti”).
Ivan Kolev (painija)

Ivan Kolev (, s. 17. huhtikuuta 1951 Tširpan) on bulgarialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti ja maailman- sekä Euroopan mestari.
Kolev saavutti painiurallaan yhden olympiamitalin, kun hänet palkittiin Montréalissa 1976 pronssimitalilla. Münchenin kesäolympialaisissa 1972 Kolev oli sarjan 74 kg neljäs.
MM-kilpailuissa Kolev voitti sarjan 74 kg mestaruuden vuonna 1973. Euroopan mestariksi hän paini Helsingissä 1973 ja Madridissa 1974. Lisäksi Kolev saavutti EM-pronssia vuonna 1976.
Kolev oli naimisissa yleisurheilija Svetla Zlatevan kanssa, mutta pari erosi.
Rodney Wilkes

Rodney Adolphus Wilkes (11. maaliskuuta 1925 San Fernando, Trinidad ja Tobagon kruununsiirtomaa, Brittiläinen imperiumi – 24. maaliskuuta 2014 San Fernando) oli trinidadtobagolainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Wilkes osallistui urheilu-urallaan kolmiin olympiakisoihin varsin hyvällä menestyksellä. Lontoossa 1948 hänestä tuli maansa ensimmäinen olympiamitalisti, kun 60 kilogramman sarjasta irtosi hopeinen mitali tuloksella 317,5 kg. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 Wilkes saavutti pronssia tuloksella 322,5 kg. Melbournessa 1956 hän oli samassa painoluokassa neljäs tuloksella 330 kg häviten pronssimitalin viidellä kilogrammalla.
Kansainyhteisön kisoissa Wilkes voitti kultaa Vancouverissa 1954 sekä saavutti pronssia Cardiffissa 1958. Pan-Amerikan kisoissa hän voitti kultaa Buenos Airesissa 1951.
Hamartooma

Hamartooma on oikealla paikallaan epätavallisen runsaina esiintyvistä soluista koostuva kasvaimen kaltainen muodostuma, joka saattaa esiintyä esimerkiksi keuhkoissa. Keuhkohamartoomia on 75 % hyvänlaatuisista keuhkokasvaimista. Hypotalamuksen hamartooma on harvinainen hyvänlaatuinen mutta yleensä vaikeasti poistettava aivokasvain, joka mahdollisesti voi kehittyä raskauden kuudennella tai seitsemännellä viikolla. Hypotalamuksen hamartooma voi liittyä Pallister–Hallin oireyhtymään.
Pahanlaatuisen kasvaimen kehittyminen hamartoomasta on harvinaista. Perinnölliseen Cowdenin oireyhtymään liittyvät useat hamartoomat ja kohonnut syöpäriski. Hamartoomia liittyy myös tuberoosiskleroosiin.
Huuto yössä

Huuto yössä () on Gordon Hesslerin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1970.
"Huuto yössä" -elokuvan käsikirjoitti Christopher Wicking Peter Saxonin romaanin "Scream and Scream Again" (1969) pohjalta.
Pääosia esittävät Christopher Lee, Vincent Price ja Peter Cushing. Sivuosissa nähdään muun muassa Alfred Marks, Christopher Matthews ja Judy Huxtable.
"Huuto yössä" on värillinen (Eastmancolor) ja on 95 minuutin pituinen. "Huuto yössä" sai ensi-iltansa kotimaassaan tammikuussa vuonna 1970 ja Yhdysvaltoihin elokuva ilmestyi teattereihin 2. helmikuuta Hollywoodissa. American International Pictures tuotti elokuvan.
Juoni.
Lontoossa veret uhreistaan valuttavan sarjamurhaajan jäljille pääsee poliisi. Tämä seuraa häntä taloon, jonka omistaa eriskummallinen tiedemies...
Tuotanto ja julkaisu.
Vincent Price kieltäytyi kohtauksesta, jossa hän upottautuu poreilevaan keltaiseen "liisteriin".
Vincent Price kertoi haastattelussa vuosia elokuvan tekemisen jälkeen, ettei hän koskaan ymmärtänyt käsikirjoitusta.
Vuonna 1971 American International Pictures teatterilevitti tämän elokuvan kaksoismainosjulisteessa "Uskomaton kudossiirto" -elokuvan (1971) kanssa.
Arvioita.
"VideoHound’s Golden Movie Retriever" sanoo elokuvan sisältävän ”kolme kuulua kauhutähteä, psykedeelisen diskoteekin ja upeaa 1960-luvun muotia” ja antaa sille kaksi ja puoli tähteä neljästä.
Doka

Doka GmbH (Doka Group) on rakentamiseen tarkoitettuja valumuotteja sekä niihin liittyviä oheistuotteita valmistava ja vuokraava yritys. Lisäksi palveluihin kuuluvat alan projektinhallinta. Dokalla on toimintaa yli 58 maassa.
Doka Finland Oy.
Suomessa yritys toimii Vihdin Selkissä nimellä Doka Finland Oy, työllistäen noin 45 henkilöä. Suomen Dokan merkittävimpiä asiakkaita ovat suuret rakennusalan toimijat, esim. Skanska. Nykyisenä toimitusjohtana toimii Jarkko Pekkala.
Sokkotanssi

Sokkotanssi on Matti Ijäksen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen näytelmäelokuva vuodelta 1999. Ijäs sai elokuvasta käsikirjoitus-Jussin.
Juoni.
Eletään 60-luvun alkua pienessä merenrantakaupungissa. Elokuvan päähenkilön Jontin (Walter Gröhn) pää on täynnä kysymyksiä. Jontti elää uteliaana kysymysten virrassa. Kaikki muuttuu, kun Jontti saa selville, että hänen isällään (Martti Suosalo) on toinen nainen. Kaupunki on pieni, kaikki tuntevat toisensa ja isän uuden rakkauden. Se nöyryyttää Jonttia joka haluaisi isänsä uuden rakkauden kuolevan. Taistellessaan näkymättömiä voimia vastaan Jontti kohtaa itsekin ensimmäisen hennon rakkauden. Jontin paras ystävä Länki (Mikko Vanhala) yrittää myös toteuttaa omaa unelmaansa. Viattomat kepposet muuttuvat veriseksi todellisuudeksi, kun Länki menettää toisen jalkansa yrittäessään kostaa opettajalleen (Sulevi Peltola). Mutta sekään ei lannista Länkiä, joka haluaa merille, lähemmäksi kadotettua isäänsä. Elokuvassa esiintyvät myös muiden muassa Pirkka-Pekka Petelius parturina ja Vesa-Matti Loiri juoppona renttuna.
Joint Test Action Group

Joint Test Action Group (JTAG) on teollisuusstandardi, joka määrittelee ohjelmiston ja laitteiston testaukseen käytettävän JTAG-portin. JTAG on julkaistu vuonna 1990 ja se on standardoitu IEEE:n standardissa IEEE 1149.1.
JTAG-porttia käytetään yleisesti mikropiirien testaus- ja kehitysapuvälineenä. Lähes kaikki modernit mikroprosessorit ja -kontrollerit tukevat JTAGia. Porttia voidaan käyttää esimerkiksi ohjelman ajoon askel kerrallaan tai pysäytyspisteiden () asetukseen. Monet nykyaikaiset laitteet, kuten matkapuhelimet, eivät sisällä mitään muuta testaus- ja debuggausliittymää.
Annie-gaala 2010

Annie-gaala 2010 oli 37. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuisat Annie-palkinnot vuoden 2010 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 6. helmikuuta UCLA Royce Hallissa Los Angelesissa Kaliforniassa. Tilaisuuden juonsi William Shatner.
Kansainvälinen animaatioelokuvayhdistys julkisti palkintogaalan ehdokkaat 2. joulukuuta 2009. Laika Studiosin ensimmäinen elokuva "Coraline ja toinen todellisuus" sai yhteensä kymmenen ehdokkuutta. Myös Disneyn tuottamat elokuvat olivat eniten ehdokkaina. Ne myös voittivat eniten palkintoja; toiseksi eniten palkintoja saivat DreamWorks Animationin tuottamat elokuvat.
Ehdokkaat ja voittajat.
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Nykyaikojen kampanjat

Nykyaikojen kampanjat – Ars-näyttelyt ja niiden vastaanotto 1961–2006 on vuonna 2009 ilmestynyt teos, joka valottaa Ars-näyttelyiden historiaa taidekritiikin näkökulmasta. Teoksen on kirjoittanut taidekriitikko Heikki Kastemaa. Teos julkaistiin ennen vuotta 2011 avattavaa Ars-näyttelyä. Vuosien mittaan näyttelyiden tehtävä on muuttunut, mikä ilmenee Kastemaan tekstistä.
Suomessa Ars-näyttelyt ovat muuttaneet yleisön taidekäsityksiä ja suhdetta tiedotusvälineisiin on leimannut aina kohu. Kastemaan mukaan vuoden 1983 Ars oli merkittävä käännekohta, jolloin Suomeen vakiintuivat monet käsitteet, kuten videotaide, installaatio ja performanssi.
2000-luvun puolella lehtikirjoittelu nykytaiteesta on ollut hillitympää, sillä Kastemaan mukaan nykytaidetta on alettu sietää. Julkista hyväksyntää ilmentää näyttelyiden käyttäminen haastattelutilanteiden taustana. Rahan ja Arsin liitto on herättänyt arvostelua, sanoo Kastemaa.
Kun kriitikko kysyy, vieläkö Arsia tarvitaan, Kastemaa vastaa: "Kun kuulin Arsin [Ars 11] teemasta, melkein hyppäsin kattoon innostuksesta. – – On aika avata ikkunoita ulos."
Pallister–Hallin oireyhtymä

Pallister–Hallin oireyhtymä on hyvin harvinainen synnynnäinen oireisto. Siihen liittyy lukuisia mahdollisia poikkeavuuksia eri puolilla kehoa. Esimerkiksi hypotalamuksen hamartooma, polydaktylia, munuaisvaurio ja kasvun hidastuminen ovat oireistolle tyypillisiä piirteitä. On mahdollista, että oireisto aiheuttaa sormien tai varpaiden kasvamista yhteen. Osa vammautuneista on kehitysvammaisia. 
Oireisto johtuu GLI3-geenin mutaatiosta 7. kromosomin lyhyessä varressa. Se voi periytyä autosomissa dominantisti tai aiheutua satunnaisesta mutaatiosta. Oireiston periytyminen on kuitenkin harvinaista. Oireiden vaikeusasteessa on vaihtelua. Monet vammautuneet kuolevat jo varhaislapsuudessaan. Saman geenin virhe aiheuttaa Greigin kallo-liikayhdyssormisuusoireyhtymän.
Pallisterin ja Hallin vuonna 1980 kuvaamaa oireistoa oli vuoteen 2003 mennessä raportoitu noin sata tapausta.
Strike!

Strike! on saksalaisen The Baseballs -yhtyeen esikoisalbumi. Se julkaistiin toukokuussa 2009 Saksassa, Sveitsissä ja Itävallassa sekä lokakuussa 2009 Suomessa. Kaikki albumin kappaleet ovat coverversioita.
Suomessa "Strike!" oli 73 626 myydyllä albumilla vuoden 2009 myydyin ulkomainen levy ja samalla koko vuoden myydyin levy. 15. tammikuuta 2010 mennessä albumi oli ollut Suomen virallisen albumilistan kärjessä jo 11 perättäistä viikkoa Edellisen kerran samaan on yltänyt Ari Koivusen albumi "Fuel For The Fire", joka pysytteli listan ykkösenä 12 viikkoa putkeen kesällä 2007.
Kappaleet.
Suluissa alkuperäinen esittäjä.
Joaquim Dos Santos

Joaquim Dos Santos on yhdysvaltalainen Annie-palkittu animaatio-ohjaaja ja animaattori, joka tunnetaan ohjauksistaan "Justice League Unlimitedin" ja "Avatarin" parissa.
Ura.
Dos Santos pääsi animaation pariin Michael Changin kautta ja myöhemmin nousi ohjaamisen pariin työskennellessään "Justice Leaguen" parissa storyboardien tekijänä. Hän ohjasi spin-offsarjan Justice League Unlimitedin puoliksi yhdessä Dan Riban kanssa, jonka aikana hän tuli tunnetuksi näyttävien toimintakohtien myötä. Sarjan päätyttyä Dos Santos pääsi työskentelemään "Avatarin" pariin toistamiseen Changin ja erään toisen henkilön kautta, joka työskenteli toisessa Nickelodeonin animaatiosarjassa "Timmy ja haltijakummit". Aluksi Dos Santosille tarjottiin erään kokeen myötä storyboardaajan roolia, jonka hän otti vastaan. Sittemmin hän nousi sarjan kolmannen totantokauden aikana sarjan ohjaajaksi. Siirron myötä Dos Santos palkittiin parhaasta ohjauksesta vuoden 2009 Annie-gaalassa "Avatarin" jaksosta "Sozinin komeetta, osa 3: Kohti tuhoa". Vuonna 2009 hän otti vastuun alun perin internetissä ja sittemmin Adult Swimilla esitetyn "" -lyhytsarjan ohjaamisesta.
Yksityiselämä.
Dos Santos on naimisissa ja harrastaa vapaa-ajallaan brasilialaista jujutsua.
Mauno Uusivirta

Mauno Antero Uusivirta (s. 27. syyskuuta 1948 Toholampi) on suomalainen kilpapyöräilijä.
Uusivirta edusti Suomea kolmissa olympialaisissa. Méxicossa 1968 hän sijoittui 100 kilometrin joukkueajossa 19:nneksi yhdessä Raimo Honkasen, Raimo Suikkasen ja Ole Wackströmin kanssa sekä henkilökohtaisessa maantieajossa 46:nneksi. Münchenissä 1972 hän sijoittui 100 kilometrin joukkueajossa 18:nneksi Kalevi Eskelisen, Harry Hannuksen ja Ole Wackströmin kanssa sekä keskeytti henkilökohtaisessa maantieajossa. Moskovassa 1980 hän oli henkilökohtaisessa maantieajossa 38:s.
Uusivirta edusti Suomea useissa MM-kilpailuissa mutta ei saavuttanut merkittävää menestystä. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden maantieajossa vuonna 1975. Lisäksi hän sijoittui PM-kilpailuissa yhdeksänneksi vuonna 1967, seitsemänneksi vuonna 1972, kahdeksanneksi vuonna 1973, kuudenneksi vuonna 1974 ja 15:nneksi vuonna 1980.
Seuratasolla "Manu" Uusivirta edusti Kälviän Tarmoa ja Turun Urheiluliittoa. Hän voitti Suomen mestaruuden maantieajossa vuonna 1970, 75 kilometrin joukkueajossa vuonna 1975 sekä radalla neljän kilometrin joukkuetakaa-ajossa vuosina 1971 ja 1975.
Kilpauransa jälkeen Uusivirta on toiminut Turun Urheiluliiton valmentajana. Hänen henkilökohtaisiin valmennettaviinsa on kuulunut muun muassa Jari Lähde.
Päivätyönään Uusivirta oli palomies, eläkkeelle jäätyään hän on toiminut aktiivisesti urheiluseuratoiminnassa.
Uusivirta antoi kesällä 1972 efedriiniä sisältäneen dopingnäytteen. Aine oli peräisin yskänlääkkeestä eikä häntä rangaistu.
Suomen Maallikkotuomarit

Suomen Maallikkotuomarit ry (, kevääseen 2013 saakka Suomen lautamiehet ry, "Finlands nämndemän rf.") on vuonna 1971 perustettu, Espoossa kotipaikkaansa pitävä lautamiesten valtakunnallinen edunvalvontajärjestö.
Yhdistys perustettiin 22.3.1971 Annankadun käräjätalossa Helsingissä. Perustamiskokouksessa paikalla oli 13 Espoon ja Helsingin maalaiskunnan eli nykyisen Vantaan kihlakunnan oikeuksien lautamiestä. Yhdistyksen ensimmäinen hallituksen puheenjohtaja oli herastuomari Ragnar Kanerva (Espoo). Yhdistykseen kuuluu kunniajäseniä, henkilöjäseniä, paikallisia lautamiesyhdistyksiä ja -toimikuntia kuten mm. Helsingin Lautamiesyhdistys ry.
Suomen lautamiehet järjesti Helsingissä 24.–25.10.2009 ensimmäisen Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välisen maallikkotuomariforumin Lay Judge Forum 2009.
Maallikkotuomariyhteistyö EU:n alueella on vuosien saatossa tiivistynyt. Yhteistyön tuloksena eri maiden maallikkotuomarijärjestöjen edustajat allekirjoittivat 11. päivänä toukokuuta 2012 Brysselissä yhteisesti hyväksytyn EU-Maallikkotuomari-perusasiakirjan. Allekirjoituspäivä nimettiin European Day of Lay Judges. Eurooppalainen maallikkotuomareiden yhdistysten verkosto, ENALJ perustettiin vuonna 2012 Berliiniin (Saksa) voittoa tavoittelemattomaksi järjestöksi, joka toi yhteen kansallisten maallikko- ja kunniatuomareiden järjestöt. Yhdistyksen päätavoitteena on turvata ja vahvistaa kansalaisten osallistumista lainkäyttövaltaan "perusperiaatteena missä tahansa demokraattisessa yhteiskunnassa" (Euroopan peruskirja), joka on riippumaton eri oikeusjärjestelmistä. Yhdistyksessä on tällä hetkellä 20 yhdistystä 14 Euroopan maasta.
Yhdistys muutti nimeään vuosikokouksessaan 17.3.2013. Uusi nimi on Suomen Maallikkotuomarit ry.
Yhdistys julkaisee "Maallikkotuomari"-lehteä, joka ilmestyy kaksi kertaa vuodessa.
Ahmed Best

Ahmed Best (s. 19. elokuuta 1973 New York, New York) on yhdysvaltalainen teatterinäyttelijä ja Annie-palkittu ääninäyttelijä, joka tunnetaan Jar Jar Binksin roolista "Tähtien sota" -aiheisissa elokuvissa ja videopeleissä.
Best päätyi Jar Jar Binksin rooliin esiintyessään STOMP-nimisessä jazzmusikaaliryhmässä, josta roolittaja Robin Gurland löysi hänet. Best on näytellyt myös jedimestari Kelleran Beqia, joka toimi juontajana "Tähtien sota" -aiheisessa peliohjelmassa "Star Wars: Jedi Temple Challenge". Hahmo esiintyi myös yhden Disney+-sarjan "The Mandalorian" jakson takaumakohtauksissa.
The Adicts

The Adicts on brittiläinen punk rock -yhtye, joka on toiminut jo vuodesta 1975. Heidät tunnetaan erityisesti Stanley Kubrickin Kellopeliappelsiini-elokuvan "droogeja" (elokuvan keskeisen kaveriporukan) tyyliä jäljittelevästä ulkonäöstä.
Utahin yliopisto

Utahin yliopisto (, myös ”the U of U”) on Yhdysvalloissa Utahin osavaltiossa Salt Lake Cityssä toimiva yliopisto. Se on perustettu vuonna 1850. Vuonna 2008 yliopistossa opiskeli perustutkintoa 22 149 ja jatko-opintoja 7 135 opiskelijaa, joista 85 % oli kotoisin samasta osavaltiosta, ja vain 6 % ulkomailta.
Utahin yliopistolla on pitkät perinteet tietojenkäsittelyssä, se oli 1960-luvun lopulla yksi neljästä ensimmäisestä solmusta internetin edeltäjässä ARPANETissä. Yliopistosta tuli merkittävä vaikuttaja tietokonegrafiikan kehityksessä. Myös yliopiston tekemä lääketieteellinen tutkimus on arvostettua. Mormonikirkon arkistojen avulla yliopistossa on tehty merkittävää perinnöllisystutkimusta.
Yliopistolla on useita menestyviä urheilujoukkueita etenkin miesten koripallossa ja jalkapallossa ja naisten voimistelussa, jotka pelaavat NCAA:ssa Utah Utesin nimellä. Utahin yliopisto on myös kautta aikojen ainoa, jonka pelaaja on varattu ensimmäisenä sekä että NFL:ssä samana vuonna. Tämä tapahtui vuonna 2005, kun San Francisco 49ers varasi pelinrakentaja Alex Smithin, ja Milwaukee Bucks varasi sentteri Andrew Bogutin.
Suomen LAU-alueet

LAU:FI on Euroopan tilastotoimiston Eurostatin Suomen alueesta käyttämä tilastollinen jako. Suomi jaetaan kolmeen NUTS-tasoon, jotka jaetaan edelleen kahteen LAU-tasoon. Ensimmäinen LAU-taso jakaa seutukuntiin ja toinen taso kuntiin.
LAU-1: Seutukunnat.
Itä-Suomen suuralueen seutukunnat maakunnittain.
Itä-Suomen suuralueella (NUTS 2) on 4 maakuntaa, joissa on 14 seutukuntaa.
Etelä-Suomen suuralueen seutukunnat maakunnittain.
Etelä-Suomen suuralueella (NUTS 2) on 6 maakuntaa, joissa on 20 seutukuntaa.
Länsi-Suomen suuralueen seutukunnat maakunnittain.
Länsi-Suomen suuralueella (NUTS 2) on 5 maakuntaa, joissa on 25 seutukuntaa.
Pohjois-Suomen suuralueen seutukunnat maakunnittain.
Pohjois-Suomen suuralueella (NUTS 2) on 3 maakuntaa, joissa on 15 seutukuntaa.
Ahvenanmaan seutukunnat.
Ahvenanmaan suuralueella (NUTS 2) on 1 maakunta, jossa on 3 seutukuntaa.
Kalifornian yliopisto (Irvine)

Kalifornian yliopisto, Irvine (, lyhennettynä "UCI" tai "UC Irvine") on vuonna 1965 perustettu yliopisto Irvinen kaupungissa Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Yliopisto kuuluu yhtenä kampuksena Kalifornian yliopistojärjestelmään. Irvinen kaupunki on saanut nimensä yliopistosta, joka puolestaan sai nimensä maata yliopiston rakennuksille lahjoittaneelta Irvine-yritykseltä.
Yliopistossa on yli 27 000 opiskelijaa. Kolme sen tutkijoista on voittanut Nobelin – kaksi kemiasta, yksi fysiikasta.
Ole Wackström

Ole Rafael Wackström (20. syyskuuta 1932 Porvoon maalaiskunta – 8. huhtikuuta 2015 Porvoo) oli suomalainen kilpapyöräilijä.
Wackström edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Méxicossa 1968 hän sijoittui neljän kilometrin takaa-ajossa 16:nneksi Suomen ennätyksellä 4.50,76, joukkueajossa 19:nneksi yhdessä Raimo Suikkasen, Raimo Honkasen ja Mauno Uusivirran kanssa sekä henkilökohtaisessa maantieajossa 57:nneksi. Münchenissä 1972 hän sijoittui 100 kilometrin joukkueajossa 18:nneksi yhdessä Kalevi Eskelisen, Harry Hannuksen ja Mauno Uusivirran kanssa sekä keskeytti henkilökohtaisessa maantieajossa.
Ole Wackström edusti Suomea vuosien 1959, 1960, 1967 ja 1971 MM-kilpailuissa; vuonna 1971 hän sijoittui joukkueajossa kymmenenneksi. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia joukkueajossa vuosina 1964, 1968 ja 1971. Hän voitti Porvoon ajon vuonna 1968 ja Turun Sanomien kortteliajot vuonna 1969. Vuonna 1955 hän sijoittui Berliinin neljän päivän ajossa neljänneksi.
Seuratasolla Ole Wackström edusti Porvoon Akillesta, jonka kunniajäsen hän on. Hän voitti maantie- ja ratalajeissa vuosina 1955–1974 yhteensä 29 Suomen-mestaruutta, joista kolmetoista tuli henkilökohtaisista lajeista. Hän teki Suomen ennätyksiä muun muassa 5 kilometrillä (6.32,5), 10 kilometrillä (13.20,8), 20 kilometrillä (27.11,6), 30 kilometrillä (41.12,0), 40 kilometrillä (55.13,0) sekä tunnin ajossa (43 415 m).
Ole Wackström toimi Suomen pyöräilyjoukkueen valmentajana muun muassa Moskovan olympialaisissa 1980 ja neljä vuotta myöhemmin Los Angelesin kisoissa. Hänen poikansa Patrick ja Sixten Wackström kuten myös veljensä Erik ja Bror Wackström ovat menestyneet pyöräilijöinä.
Alexander Kartveli

Alexander Kartveli (, 1896–1974) oli georgialaissyntyinen insinööri, joka oli eräs Yhdysvaltain ilmailun pioneeriaikojen insinööreistä. 
Kartveli syntyi Tbilisissä, jossa hän päätti koulunsa vuonna 1914. Hän valmistui Pariisin ilmailukoulusta vuonna 1922. Hän työskenteli vuodet 1922–1927 Louis Bleriot'n lentokonetehtaalla. Tällöin hän suunnitteli "Bernard"- ja "Ferbois"-lentokoneet. Vuonna 1924 eräs hänen suunnittelemistaan koneista saavutti lentonopeuden maailmanennätyksen.
Vuonna 1927 yhdysvaltalainen liikemies Charles Levine palkkasi Kartvelin, joka muutti New Yorkiin. Vuonna 1928 hän meni töihin hollantilaisen Fokkerin tytäryritykseen, Fokker American Companyyn. Vuonna 1931 Kartveli tapasi venäläisen emigrantin, Alexander de Severskyn, joka oli myös kotoisin Georgiasta. Hänestä tuli Seversky Aircraft Corporation -tehtaan tekninen päällikkö. Vuonna 1939 yhtiö amerikkalaisti nimensä muotoon Republic Aviation Company.
Kartveli ja de Seversky suunnitelivat useita sotilaslentokoneita II maailmansodan aikana. Niistä kuuluisin oli Republic P-47. 1950- ja 1960-luvuilla Kartveli suunnitteli muun muassa Republic F-84 Thunderjet ja Republic F-105 Thunderchief -hävittäjälentokoneet.
Kartveli kuoli New Yorkissa vuonna 1974.
Paul Nyman

Paul Mauritz Nyman (3. heinäkuuta 1929 Viipuri – 25. marraskuuta 2020 Tampere) oli suomalainen kilpapyöräilijä.
Nyman edusti Suomea kolmissa olympialaisissa. Helsingissä 1952 hän keskeytti 190 kilometrin maantieajossa sekä sijoittui neljän kilometrin joukkuetakaa-ajon karsinnassa 15:nneksi yhdessä Urho Sirénin, Aimo Jokisen ja Nils Henrikssonin kanssa. Melbournessa 1956 hän sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa 11:nneksi, mikä on edelleenkin paras suomalaissaavutus olympialaisten maantieajossa toisen maailmansodan jälkeen. Yhden kilometrin aika-ajossa hän sijoittui 16:nneksi ja eräajossa hän karsiutui. Roomassa 1960 hän sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa 17:nneksi sekä 100 kilometrin joukkueajossa 20:nneksi yhdessä Unto Hautalahden, Raimo Honkasen ja Matti Herrosen kanssa. Yhden kilometrin aika-ajossa hän oli 21:s ja eräajossa hän karsiutui.
Nyman edusti Suomea kahdeksan kertaa MM-kilpailuissa vuosina 1950–1959. Hän sijoittui maastoajossa 20:nneksi ja maantieajossa 29:nneksi vuonna 1953. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän sijoittui maantieajossa neljänneksi vuonna 1957.
Seuratasolla ”Poli” Nyman edusti tamperelaisseuroja Pyörä-Unionia ja Pyörä-Poikia. Hän voitti vuosina 1950–1960 yhteensä 33 Suomen-mestaruutta, joista 23 tuli henkilökohtaisista lajeista. Hän teki Suomen ennätyksiä 4 000 metrillä (5.14,2), 5 000 metrillä (6.45,8), 10 kilometrillä (13.52,2), 20 kilometrillä (28.22,4), 30 kilometrillä (43.01,8), 40 kilometrillä (57.42,4) ja tunninajossa (41 607 m).
Aktiiviuransa jälkeen Paul Nyman toimi Suomen Pyöräilyliiton johtokunnassa ja pyöräilymaajoukkueen johtajana.
Paul Nyman kuoli Tampereella pitkäaikaissairauteen 25.11.2020.
Sito Pons

Alfonso "Sito" Pons (s. 9. marraskuuta 1959 Barcelona) on espanjalainen entinen ratamoottoripyöräilijä ja tallipäällikkö. Hän on kaksinkertainen 250cc-luokan maailmanmestari vuosilta 1988 ja 1989. Pons oli ensimmäinen espanjalainen 250-kuutioisten maailmanmestari.
Sito Pons aloitti kilpailemisen juniorisarjoissa vuonna 1977. Hän ei ollut alkuvuosina kovinkaan menestyksekäs, mutta vuonna 1980 tullut nuorille kuljettajille tarkoitetun "Streaker Cupin" voitto oli edistysaskel uralla. Seuraavana vuonna hän pääsi osallistumaan 250cc-luokan MM-sarjan Belgian osakilpailuun villillä kortilla. Tallipaikan 250-kuutioisiin Pons sai kaudeksi 1983, mutta ensimmäinen kausi jäi kesken loukkaantumisen vuoksi. Kaudella 1984 tuli uran ensimmäinen osakilpailuvoitto. Sito Ponsin uran parhaat kaudet olivat 1986-1989. Hän oli neljä kautta peräkkäin MM-sarjan kokonaispisteissä kolmen parhaan joukossa. 500-kuutioisissa Pons kilpaili kolmena kautena, mutta ei päässyt kertaakaan palkintopallille ja oli kokonaispisteissä parhaimmillaan kymmenes.
Sito Pons lopetti kilpauransa kauden 1991 jälkeen ja perusti kaudeksi 1992 "Team Honda Pons" -kilpatallin. Talli kilpaili 500-kuutioissa ja sen kuljettajina oli muun muassa Àlex Crivillé, Carlos Checa, John Kocinski ja Loris Capirossi. Capirossi oli kaudella 2001 MM-sarjan kolmas. Kaudella 2003 talli muutti nimensä "Camel Pramac Pons:ksi". Sen kuljettajista Max Biaggi oli MM-sarjan kolmas kahdesti. Kaudella 2010 Pons siirtyy tallipäällikköksi uuteen Moto2-sarjaan. "Pons Kalex Team" -tallin kuljettavat tulevat kilpailemaan saksalaisilla Kalexin pyörillä.
Pons on saanut Asturian ruhtinaan säätiön myöntämän Asturian ruhtinaan palkinnon urheilu-urastaan. Säätiön kunniapresidenttinä on Espanjan kruununprinssi Felipe.
Kilpauransa aikana Pons toimi espanjalaisten kuljettajien edustajana kansainvälisissä organisaatioissa.
Bardi (sävellys)

Bardi, op. 64, on Jean Sibeliuksen vuonna 1913 säveltämä sinfoninen runo.
Keväällä 1913 Sibelius alkoi suunnitella pienelle orkesterille karaktäärikappaletta, jonka nimeksi olisi tullut "Der Ritter und die Najade". Hänen luonnoksistaan kehittyi kuitenkin lopulta sävelruno "Bardi", jonka ensiversion säveltäjä johti Filharmonisen orkesterin konsertissa maaliskuun lopussa. Vastaanotto oli orkesterin keskinkertaisuudenkin vuoksi pidättyvä, ja Sibelius muokkasi teosta edelleen. Teoksesta piti tulla kaksiosainen fantasia tai jopa triptyykki, mutta Sibelius päätyi lopulta tekemään alkuperäisversiosta vielä suljetumman kokonaisuuden. 
Sibeliuksen mukaan teoksen otsikko viittaa runonlaulajaan muinaisskandinaavisessa hengessä, ei erityisesti Kalevalan hahmoon. Erik Tawaststjerna arvelee kuitenkin, että Runebergin samanniminen runo on innoittanut säveltäjää. Teoksessa on hyvin vähän teema-aineistoa. Sen orkestraatio on kamarimusiikillista ja harmonia täynnä jännitteitä. Harpulla on teoksessa solistinen osuus. Kappaleen yhtä aikaa juhlalliseen ja pelottavaan huipennukseen Sibeliusta innoitti muinaisskandinaavisen lurin sointi.
Tontut toverukset

Tontut toverukset on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1949. Elokuvan pohjana oli radiokuunnelmasarja "My Friend Irma", ja sen päähenkilöinä olivat Irma Peterson ja Jane Stacy, joita esittivät Marie Wilson ja Diana Lynn, joka korvasi radiossa samaa roolia esittäneen Cathy Lewisin. Yleisön päähuomion saivat kuitenkin sivuosissa esiintyneet uudet näyttelijät Dean Martin ja Jerry Lewis, jotka esittivät laulaja Steve Lairdia ja yksinkertaista ravintolatarjoilija Seymouria. Elokuvan jatko-osassa "Tontut toverukset lännessä" elokuvan juoni keskittyikin enemmän heidän roolihahmojensa ympärille.
Elokuvassa Irma Petersonin poikaystävä Al, jota esittää John Lund, yrittää auttaa Steve Lairdia laulajanurallaan.
Satakielipeukaloinen

Satakielipeukaloinen ("Microcerculus marginatus") on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava peukaloisiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan satakielipeukaloinen on noin 11 cm. Laji on päälaeltaan ja selästään yksivärisen tummanruskea. Siivissä ja lyhyehkössä pyrstössä ei ole raidoitusta. Vatsa on väriltään valkoinen ja alavatsa ja kyljet ovat ruskehtavat. Andeilla elävillä alalajeilla vatsassa on selkeitä tuhkanharmaita suomukuvioita. Satakielipeukaloinen muistuttaa ulkonäöltään marmoripeukaloista ("Microcerculus bambla"), joka eroaa kuitenkin leveän valkoisen siipijuovansa perusteella.
Levinneisyys, elinympäristö ja elintavat.
Keski-Amerikassa satakielipeukaloista tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Etelä-Amerikassa laji elää Andeilla Venezuelan, Kolumbia, Ecuadorin, itäisen Perun ja Pohjois-Bolivian alueella. Lisäksi lintua tavataan Amazonasin alueella Brasiliassa Amazonjoen eteläpuolella. Satakielipeukaloisen elinympäristöä ovat kosteiden metsien pohjakerrokset. Usein laji elää purojen ja jokien läheisyydessä.
Satakielipeukaloiset elävät yleensä yksinään eivätkä koskaan parvissa. Laji viettää piileskelevää elämää lähellä maata ja se kuullaan useammin kuin nähdään. Eri alueilla elävät linnut laulavat hyvin eri tavoin. Tämä on johtanut arveluihin, että kyseessä ei olisi ainoastaan yksi laji.
Diddley bow

Diddley bow on afrikkalainen kielisoitin. Soitin on tavallisesti kotitekoinen ja yksikielinen, ja sitä soitetaan pullonkaulalla tai muilla vastaavilla slide-soittoon soveltuvilla apuvälineillä kuten esimerkiksi voiveitsellä. Diddley bow tunnetaan lähinnä bluesmusiikista ja monet bluesartistit ovat aloittaneet lapsena juuri halvalla ja helposti rakennettavalla diddley bow'lla. Monien tunnettujen blueskappaleiden melodia soitetaan kitarallakin yhdellä kielellä, nimenomaan sen takia, että ne ovat saaneet alkunsa diddley bow'lla soitettuna. 
Tunnettu diddley bow'ta pääinstumenttinaan käyttänyt muusikko on mississippiläinen bluesmuusikko Lonnie Pitchford. 
Nykyajan muusikoista diddley bow'ta soittavat esimerkiksi Seasick Steve, One String Willie, One String Sam ja Velcro Lewis. Jack White rakentaa diddley bow'n elokuvan It Might Get Loud alussa. Seasick Steve äänitti tribuuttikappaleen nimeltä "Diddley Bow" omalla diddley bow'llaan vuoden 2009 albumille Man from Another Time.
Geoff Muldaur

Geoffrey Muldaur (s. 1945 Pelham, New York) on yhdysvaltalainen folk-, blues- ja folk rock -kitaristi sekä laulaja. Geoff Muldaur on yksi useista Cambridgen ja Woodstockin bluesmusiikkipiireistä nousseista artisteista.
Vuonna 1963 vanhan folkmusiikin esittäjä Jim Kweskin kutsui Muldaurin yhtyeeseensä Jim Kweskin Jug Band. Muldaur levytti yhteen kanssa neljässä vuodessa viisi albumia ja meni naimisiin yhtyeen viulistin Maria D'Amaton kanssa. Yhtyeen hajottua pari muutti Woodstockiin, jonne oli kerääntynyt joukko merkittäviä folkmuusikoita mukaan lukien Bob Dylan, The Band ja Paul Butterfield. Parin avioliitto päättyi vuonna 1972.
1970-luvulta alkaen Muldaur on tehnyt ja tuottanut lukuisia blueslevyjä ja säveltänyt musiikkia lukuisiin elokuviin ja televisio-ohjelmiin. Tunnetuin hänen elokuvatöistään on Terry Gilliamin "Brazil"-elokuvan (1985) soundtrack. Muldaur on myös voittanut elokuvamusiikistaan Emmy-palkinnon.
Muldaur on konsertoinut Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa ja Irlannissa ja esiintynyt muun muassa Carnegie Hallissa ja Kennedy Centerissä sekä useilla blues- ja folk-festivaaleilla.
Karin Hackl

Karin Hackl (s. 14. kesäkuuta 1989 Admont) on itävaltalainen alppihiihtäjä.
28. joulukuuta 2008 hän kisasi ensimmäistä kertaa Alppihiihdon maailmancupissa. Hackl on voittanut 3 Eurooppa-cupin suurpujottelukisaa. Nuorten MM-kisoissa Garmisch-Partenkirchenissä vuonna 2009 Hackl otti hopeaa superyhdistetyssä, pronssia suurpujottelussa, sekä oli 12. pujottelussa, 20. super-g:ssä ja 25. syöksylaskussa.
Mitja Mežnar

Mitja Mežnar (s. 30. kesäkuuta 1988 Kranj, Jugoslavia) on slovenialainen mäkihyppääjä.
Mežnar hyppäsi vuosina 2005 ja 2007 kultaa voittaneessa Slovenian joukkueessa nuorten MM-kisoissa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli neljäs 2007.
Mäkihypyn maailmancupissa Mežnar kilpaili ensimmäisen kerran Engelbergissä vuonna 2007. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on tammikuulta 2011, kun hän oli Sapporon kisassa 16:s. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui suurmäen kilpailussa 29:nneksi ja oli mukana joukkuekilpailussa kahdeksanneksi sijoittuneessa Slovenian joukkueessa. MM-kilpailuihin hän on osallistunut Liberecissä 2009 ja Oslossa 2011. Joukkuekilpailussa hän on sijoittunut Liberecissä seitsemänneksi ja Oslossa kuudenneksi. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hänen paras MM-sijoituksensa on Liberecistä normaalimäen 31. sija.
Lukáš Hlava

Lukáš Hlava (s. 10. syyskuuta 1984 Turnov) on tšekkiläinen mäkihyppääjä, joka edustaa Dukla Libereciä.
Mäkihypyn maailmancupissa Hlava kilpaili ensimmäisen kerran 11. tammikuuta 2003 Liberecissä sijoittuen 47:nneksi. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Vikersundin lentomäessä tammikuussa 2007 oltuaan 27:s. Hlavan paras sijoitus maailmancupissa on kolmas sija Lahdesta 4. maaliskuuta 2012. 
Hlava sijoittui Liberecin MM-kilpailuissa 2009 normaalimäessä 20:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli normaalimäessä 38:s ja joukkuekilpailussa seitsemäs. Lentomäen MM-kilpailuissa Vikersundissa 2012 hän sijoittui 16:nneksi.
Andreas Wank

Andreas Wank (s. 18. helmikuuta 1988 Halle) on saksalainen mäkihyppääjä.
Wank kilpaili Continental Cupissa ensimmäisen kerran elokuussa 2002. Hän on saavuttanut kuusi voittoa Continental Cupissa. Nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2008 Wank voitti kultaa normaalimäessä ja joukkuekilpailussa.
Mäkihypyn maailmancupissa Wank kilpaili ensimmäisen kerran Oberstdorfissa joulukuussa 2004. Hänellä on maailmancupissa kaksi palkintosijaa: hän oli Sapporon suurmäessä toinen 16. tammikuuta 2010 ja kolmas 2013.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Wank oli mukana Saksan hopealle sijoittuneessa joukkueessa. Suurmäen kilpailussa hän oli 28:s. Wank oli mukana Saksan hopeajoukkueessa myös Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2012. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän kuului Saksan hopeajoukkueeseen joukkuemäessä sekä sijoittui normaalimäessä yhdeksänneksi ja suurmäessä 11:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa ja sijoittui normaalimäessä kymmenenneksi.
Wank lopetti uransa mäkihyppääjänä keväällä 2019.
Elävä kirjasto

Elävä kirjasto on tanskalaisen nuorisojärjestö Stop the Violencen vuonna 2000 Roskilde-festivaaleille luoma toiminnallinen menetelmä erilaisten ihmisten väliseen kohtaamiseen ja vuoropuheluun. 
Elävä kirjasto pyrkii edistämään erilaisten ihmisten välisen kohtaamisen ja vuoropuhelun kautta moninaisuutta, ihmisoikeuksia ja ihmisarvon kunnioittamista. Elävä kirjasto toimii kuten tavallinenkin kirjasto, paitsi että paperisten kirjojen sijaan elävästä kirjastosta lainataan oikeita ihmisiä keskustelua varten. Elävän kirjaston kirjat edustavat erilaisia vähemmistöjä ja muita ryhmiä, jotka kohtaavat syrjintää, ennakkoluuloja, stereotypioita ja rasismia.
Menetelmää on käytetty yhdenvertaisuus- ja monikulttuurisuustyössä esimerkiksi nuorisotyössä, järjestöissä, seurakunnissa, kirjastoissa ja kouluilla.
Suomessa elävän kirjaston järjestämiseen liittyviä tarpeita, kuten koulutuksia koordinoi Suomen Nuorisoyhteistyö – Allianssin Elävä kirjasto -erillishanke.
Ylityökielto

Ylityökielto on ammatillisesti järjestäytyneiden työntekijöiden käyttämä työtaistelumuoto, jossa noudatetaan pelkästään säännöllistä työaikaa eikä yli- ja/tai lisätyötä tehdä. Ylityökiellolla pyritään vauhdittamaan neuvotteluja. Kielto annetaan usein keskitetysti koko toimialalle. Se on voimassa toistaiseksi ja koskee kiellon asettaneen liiton jäseniä.
Ylityö on aina vapaaehtoista, joten työnantajalla on velvollisuus pyytää työntekijöiltä suostumus ylityön tekemiseen. Jokaisella työntekijällä on lain mukaan oikeus kieltäytyä ylityön tekemisestä. Tässä suhteessa työsuhteen ehtoja ei rikota ja näin ollen myös muut kuin liiton jäsenet voivat halutessaan kieltäytyä ylitöistä ja tukea sopimuksen syntymistä.
Yleensä työtekijöiden ammattiliitto suosittaa ylityökiellollaan, että sen jäsenet eivät matkustaisi työasioissa säännöllisen työajan ulkopuolella. Tällä tavoitellaan painostustoimien tehokkuutta.
Ylityökiellosta tiedottaminen.
Ylityökiellon antamista eivät sido aika- tai ilmoittamismääräykset, joten se voidaan toimeenpanna nopealla aikataululla. On tavallista, että ammattiliitot ohjeistavat osastojaan, yhdistyksiään ja jäseniään, että työpaikoilla ei tule tehdä erillisiä paikallisia sopimuksia ylityökiellosta ilman liittojen suostumusta.
Toiminta työpaikalla ylityökiellon aikana.
Ylityökiellon aikana työskennellään normaalin työajan puitteissa - ainoastaan ylityöstä kieltäydytään. Henkilöstön edustajien rooli ylityökiellon aikana on esim.:
Työnantajan painostustoimenpiteet ylityöstä kieltäytymisen aikana.
Toisinaan erityisesti toimihenkilöitä tai heidän luottamusmiehiään yritetään painostaa ylityökiellon rikkomiseen työtaistelutilanteessa tai eroamaan ammattiliitosta. Menettely on kuitenkin tuomittavaa rikoslain 47 luvun 3 §:n mukaan, sillä työntekijää ei saa asettaa epäedulliseen asemaan ammatillisen toiminnan takia. Työsuhteen aikana epäedulliseen asemaan asettaminen voi ilmetä esimerkiksi töiden tai työmenetelmien järjestelyissä, loma-ajankohtien määräämisessä tai uralla etenemiskehityksessä. Siten työntekijöitä ei ole esimerkiksi sallittua siirtää työtaistelutoimenpiteeseen osallistumisen perusteella huonompiin tehtäviin. Rangaistukseksi em. lain rikkomisesta on määrätty sakkoa tai vankeutta enintään kuusi kuukautta.
On mahdollista, että työtaistelutilanteessa työnantaja tai tämän edustaja estää toimillaan, esimerkiksi uhkaamalla irtisanomisella, toimihenkilöiden osallistumisen ja toiminnan paikallisyhdistyksessä. Tällainen tilanne voi tulla rangaistavaksi rikoslain 47 luvun 4 §:n työntekijöiden järjestäytymisvapauden loukkaamisena. Myös tällaisen teon yritys on rangaistava. Rangaistukseksi on säädetty sakkoa.
Lugoj

Lugoj on Länsi-Romaniassa Timișjoen rannalla, Timișin piirikunnassa Baanaatin alueella sijaitseva kaupunki.
Historiaa.
Lugoj oli aikoinaan vahvasti linnoitettu ja nykyistä vaikutusvaltaisempi kaupunki. Elokuussa 1849 kaupungissa oli Unkarin vallankumoushallituksen viimeinen istuin, ja se toimi viimeisenä turvapaikkana Lajos Kossuthille ja useille muille vallankumousjohtajille ennen heidän pakoaan Ottomaanien valtakuntaan.
Nykyisin Lugoj on kuuluisa Dracula-näyttelijä Bela Lugosin kotikaupunkina. Lugosin oikea sukunimi oli Blasko, taiteilijanimi "Lugosi" on adjektiivi sanasta Lugos, joka on kaupungin unkarilainen nimi.
Akseli Kanerva

Juho Axel (Akseli) Kanerva (sukunimi aik. "Stolt"; 1. helmikuuta 1882 Orimattila – 4. joulukuuta 1961 Hämeenlinna) oli suomalainen toimittaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Kanerva kirjoitti myös muutamia huvinäytelmiä nimimerkillä "Juha Satakoski".
Kanervan vanhemmat olivat muonamies Willehad Stolt ja Wilhelmina Siljander. Kanerva teki kansakoulun käytyään erilaisia sekatöitä ja toimi suutarina sekä kiertokoulunopettajana Orimattilassa vuoteen 1910 saakka. Kanerva tuli 1910 Lahdessa ilmestyneen Raivaaja-lehden toimitusharjoittelijaksi ja hän oli lehden toimitussihteerinä 1910–1912 sekä vastaavana toimittajana 1912–1914. Hän oli sitten Kansanvalta-lehden vastaavana toimittajana Lahdessa ja Vapaan Sanan toimittajana Vaasassa mutta joutui 1914 vankilaan majesteettirikoksesta. Vapauduttuaan Kanerva oli Hämeen Voiman toimittajana Hämeenlinnassa 1915, Päivän Tiedot -lehden toimitussihteerinä Sortavalassa 1916–1917 sekä Sosialisti-lehden toimitussihteerinä Turussa 1917–1918. 
Suomen sisällissodan jälkeen Kanerva oli vankilassa poliittisista syistä 1918–1920. Hän toimi sitten Työn Voiman toimitussihteerinä Jyväskylässä 1920–1924 ja sen jälkeen 1924–1927 Hämeen Kansan Lahden toimiston hoitajana sekä Hämeen läänin eteläisen vaalipiirin sos.dem. piirijärjestön luennoitsijana. Kanerva oli Hämeenlinnassa ilmestyneen Hämeen Kansa-lehden toimitussihteerinä 1927–1929 ja päätoimittajana 1929–1931. 
Kanerva oli SDP:n kansanedustajana 1931–1933 ja 1933–1936 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän tuli ensimmäiselle edustajakaudelleen lokakuussa 1931 Helsingin apulaiskaupunginjohtajaksi siirtyneen SDP:n Jaakko Kedon tilalle ja toiselle kaudelleen lokakuussa 1933 kesken edustajakautensa kuolleen SDP:n Kalle Myllymäen paikalle. Kanerva oli myös Jyväskylän ja Hämeenlinnan kaupunginvaltuustojen jäsenenä ja kuului Hämeen läänin eteläisen vaalipiirin sos.dem. piiritoimikuntaan.
Kansanedustajakautensa jälkeen Kanerva toimi Kullervo-lehden toimittajana 1936–1941 sekä Uusmaan kunnallislehden toimitussihteerinä Hämeenlinnassa 1936–1944. Hän oli myös uudelleen Hämeen Kansan toimittajana 1941–1946.
Akseli Kanerva oli naimisissa vuodesta 1906 Selma Maria Wikströmin kanssa. Kansakoulunopettaja Helvi Tast, o. s. Kanerva (24.9.1907–15.6.1984) oli heidän tyttärensä ja filosofian tohtori Johan Tast heidän tyttärenpoikansa.
Teoksia.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Jonni Joutava":
Nimimerkillä "Juha Satakoski":
The Way You Look Tonight

”The Way You Look Tonight” on Jerome Kernin säveltämä ja Dorothy Fieldsin sanoittama laulu vuoden 1936 Hollywood-musikaalista "Hääkarkuri" (). Elokuvassa sen lauloi Fred Astaire Ginger Rogersille. Kappale voitti vuoden 1936 parhaan laulun Oscar-palkinnon.
Astaire otti kaiken hyödyn irti "Hääkarkurin" suosiosta ja levytti suurimman osan elokuvan kappaleista sen ilmestyttyä. Laulajan taustaorkesterina toimi säveltäjä ja kapellimestari Johnny Greenin orkesteri. ”The Way You Look Tonight” pysyi listaykkösenä kuusi viikkoa, ja myöhemmin sekä ”Pick Yourself Up” että ”A Fine Romance” samasta musikaalista nousivat vuorollaan listojen kärkeen.
Laulusta on tullut pop- ja jazzstandardi. Jazzartisteista kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Billie Holiday Teddy Wilsonin orkesterin kanssa vuonna 1936, Benny Goodmanin orkesteri laulaja Peggy Leen kanssa vuonna 1942 sekä Art Blakeyn Jazz Messengers -yhtye vuonna 1954.
Kern kirjoitti ”The Way You Look Tonightin” ja ”A Fine Romancen” melodiat kontrapunktiin. Ne kuullaan yhtä aikaa elokuvan loppukohtauksessa, Astairen laulaessa jälkimmäistä kappaletta ja Rogersin edellistä. Tämä on ainoa kerta kun Astaire ja Rogers, jotka tekivät kymmenen elokuvaa yhdessä, laulavat kontrapunktissa. Elokuvan musiikki oli kokonaisuudessaan Kernin ja Fieldsin kirjoittama, ja kappaleet sisälsivät useita ristiviittauksia toisiinsa niin melodiassa kuin sanoissakin.
Werowocomoco

Werowocomoco oli Virginiassa sijainnut powhatan-intiaanien kylä ja heidän poliitinen keskuksensa 1500–1600-luvuilla. Ensimmäiset kirjalliset lähteet kylästä ovat vuodelta 1608 peräisin olevia tekstejä, jotka kirjoittivat alueelle tulleet englantilaiset siirtolaiset. Näiden tekstien mukaan kylä sijaitsi Yorkjoen rannalla melko lähellä englantilaisten Jamestownin siirtokuntaa.
Historia.
Werowocomocon historiasta ennen siirtolaisten tuloa ei tiedetä paljoa. Sen mahdollisesta sijaintipaikasta Gloucesterin piirikunnasta on merkkejä asutuksesta jo 1200-luvulta ja sinne ilmestyi selviä merkkejä tiheämmästä asutuksesta 1400-luvulla. Werowocomoco toimi powhatanien liittouman perustajan Wahunsunacockin keskuksena jo ennen siirtolaisten tuloa. Powhatanit kutsuivat hallitsemiaan alueitaan nimellä Tsenacommacah. Werowocomocon nimi tulee luultavasti powhatanin kielen sanasta "werowans", joka tarkoittaa päällikköä, ja sanasta "komakah", joka tarkoittaa asutusta.
Englantilaiset siirtolaiset rakennuttivat Werowocomocoon saksalaistyylisen talon osana vaihtokauppaa, jossa powhatanit antoivat ruokaa ankaran talven aiheuttamasta nälänhädästä kärsivälle Jamestownin siirtokunnalle. Kun englantilaisten oli tarkoitus lähteä hakemaan ruoka Werowocomocosta 29. joulukuuta 1608, he päättivät John Smithin johtamina varastaa ne. Smith saapui paikalle 12. tammikuuta, ja hänen onnistui yllättää powhatanit ja varastaa ruoka. Pian tapahtuman jälkeen päällikkö Wahunsunacock siirsi keskuksensa Werowocomocosta kylään nimeltä "Orapakes" ja sieltä myöhemmin edelleen "Matchutiin". Wahunsunacockin kuoltua 1618 hänen seuraajansa Opechancanough piti omana keskuksenaan Matchutin lähellä ollutta "Youghtanundia".
Sijainti.
Powhatanien hylättyä Werowocomocon tieto sen sijainnista unohtui. Werowocomocon uskottiin pitkään sijainneen paikalla, jolta oli löydetty savupiipun raunio, jonka uskottiin olleen peräisin englantilaisten Werowocomocoon rakennuttamasta talosta. Raunion läheltä ei kuitenkaan löydetty merkkejä muusta asutuksesta. Vuonna 2002 löydettiin Gloucesterin piirikunnasta merkkejä intiaanien asutuksesta ja englantilaisperäisiä tavaroita. Tämän paikan uskotaan olleen historiallinen Werowocomoco.
Mannerten pallonpuolisko

Mannerten pallonpuolisko on maapallolla se pallonpuolisko eli isoympyrän rajoittama alue, jossa mannerten osuus pallonpuoliskon kokonaispinta-alasta on suurin. Mannerten pallonpuoliskon keskipiste sijaitsee Ranskassa lähellä Nantesin kaupunkia Loiren suulla, kohdassa 47° 13′ pohjoista leveyttä ja 1° 32′ läntistä pituutta Greenwichistä. Toista puolta maapallon pinnasta kutsutaan merten pallonpuoliskoksi.
Mannerten pallonpuoliskolla on seitsemän kahdeksasosaa maapallon maapinta-alasta. Siellä sijaitsevat Eurooppa, Afrikka ja Pohjois-Amerikka kokonaisuudessaan sekä suurin osa Aasiaa ja Etelä-Amerikkaa. Silti mannerten pallonpuoliskollakin merta on enemmän kuin puolet eli 53 %. Siellä olevat merialueet käsittävät Pohjoisen jäämeren kokonaisuudessaan, suurimman osan Atlantin valtamerestä sivumerineen sekä osia Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä.
Thousand Islands

Thousand Islands on matkailijoiden suosima, luonnonkaunis saariryhmä, joka sijaitsee Ontariojärven ja Saint Lawrencen joen yhtymäkohdassa Yhdysvaltojen ja Kanadan rajalla. Saaret muodostavat joen alkupäähän 80 kilometrin mittaisen ketjun, joka ulottuu Yhdysvaltojen puolella Cape Vincentistä Ogdensburgiin ja Kanadan puolella Kingstonista Cornwalliin. Saint Lawrence on Ontariojärven reunalla vielä 25 kilometriä leveä mutta kapenee 8 kilometrin levyiseksi Thousand Islandsin päätepisteessä koillisessa. Toisin kuin saariryhmän nimestä voisi päätellä, siihen kuuluu kaikkiaan yli 1 800 saarta – lukema sisältää kaikki joen pinnan yläpuolelle pysyvästi jäävät maa-alueet, joilla kasvaa vähintään kaksi puuta.
Thousand Islandsin ensimmäisiä asukkaita olivat irokeesit, jotka kutsuivat sitä "Manatoanaksi" eli 'Suuren Hengen puutarhaksi'. Nykyinen nimi esiintyi ensimmäisen kerran Jean Desbayes’n piirtämässä kartassa vuodelta 1687, jossa saarille oli annettu ranskankielinen nimi "Les Milles Iles" eli ’tuhat saarta’.
Thousand Islandsissa käytiin useita vuoden 1812 sodan ratkaisevista taisteluista. 1870-luvulla joella alkoi risteillä höyrylaivoja ja saarille rakennettiin suuria, ylellisiä hotelleja ja varakkaiden ihmisten kesäasuntoja. Seutu on edelleen suosittu matkailukohde, joka houkuttelee etenkin veneilijöitä ja urheilukalastajia.