tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Frederick Frost Blackman

Frederick Frost Blackman (25. heinäkuuta 1866 Lontoo – 30. tammikuuta 1947 Cambridge) oli brittiläinen kasvitieteilijä. Hän tutki erityisesti fotosynteesiä. Blackman selvitti, että se koostuu kahdesta osaprosessista, fotokemiallisesta ja kemiallisesta. Jälkimmäinen nimettiin Blackman-reaktioksi. Myöhemmin on selvinnyt, ettei kyseessä ole yksittäinen reaktio vaan monimutkainen reaktioiden järjestelmä.
Niemi (Vihti)

Niemi () on Vihdin kylä, joka sijaitsee läntisessä Vihdissä olevan Vanjärven eteläpuolella. Vanha kylätontti sijaitsee järven lounaisnurkassa Vanjärveen työntyvällä niemellä. Järven eteläinen osa kuuluu Niemen kylään samoin kuin osa järven keskellä sijaitseva pienestä Puttisaaresta.
Historia.
Niemen kylän varhaisin tunnettu asutus keskittyy vanhalle kylätontille, joka sijaitsee Vanjärven lounaisrannalla olevan mäen luoteisrinteessä. Vanjärven kylässä oli 1500-luvun puolivälissä kuusi taloa, joista neljä autioitui. Kylän kaksi taloa olivat Finnin ratsutila ja Nalkkarin sotilasvirkatalo.
Niemenkylä (Vihti)

Niemenkylä on Vihdin kylä, joka sijaitsee lounaisessa Vihdissä Hiidenveden rajalla lähellä Lohjan rajaa. Niemenkylän pohjoiskärki on Marjonniemi hIidenveden Kiihkelysselän kohdalla ja eteläkärki ulottuu Turunväylän poikki lähes Myllylammelle saakka.
Historia.
Niemenkylän varhaisin tunnettu asutus sijoittuu Hiidenveden rantaan ja siellä sijaitsevan moreeniselänteen eteläreunalle. Kylän mailta on tehty kivikautinen irtolöytö, joka saattaa viitata kivikautiseen asutukseen. Niemenkylän ratsutila muodostettiin Högkullan ja Bergsuddin taloista noin vuonna 1680. Niemenkylän ratsutilan aputiloina toimi vuodesta 1680 Lintumäki, joka liitettiin siihen vuonna 1840.
Maikkala

Maikkala (aik. Kylmälä) on Vihdin kylä, joka sijaitsee pohjoisessa Vihdissä kirkonkylästä suoraan pohjoiseen Karkkilan suuntaan. Porintie, Heikkiläntie ja Haavistontie halkovat kylän piikkki pohjoiseen. Maikkalan vanha kylätontti sijaitsee lähellä Olkkalan kartanoa, mutta nykisin maa-alue kuuluu Olkkalaan.
Historia.
Maikkalan varhaisin tunnettu asutus sijoittu Averia-järven ja Olkkalan kartanon väliin, josa on Maikkalan vanha kylätontti. Kylän historia liittyy kiinteästi Olkkalan historiaan. Maikkalassa oli 1500-luvun puolivälissä kuusi taloa, joista kolme autioitui vuosisadan lopulla. Kylän talot olivat Heikkilän, Siirin ja Tarran perintötalot.
Lusila

Lusila on Vihdin kylä, joka sijaitsee kunnan eteläosassa Enäjärven etelärannalla. Lusilan kylän naapurikyliä ovat Torhola ja Jättölä. Kylien keskiaikainen asutusrakenne on vielä seleästi havaittavissa niin, että vanhat kylätontit erottuvat maisemassa viljelyaukeain keskellä maastosta kohoavilla kumpareilla.
Historia.
Lusilan varhaisin tunnettu aseutus sijoittuu Enäjärven etelärannalla olevalle kylämäelle, joka on selkeästi maastosta kohoavalla kalliolla. 1500-luvun puolivälissä kylässä oli kolme taloa. Näistä yksi autioitui myöhemmin. Kylän taloja olivat Hannula ja Friimi.
Leppärlä

Leppärlä on Vihdin kylä, joka sijaitsee lounaisessa Vihdissä Kehätien pohjoispuollella. Pohjois-eteläsuunnassa pitkänomainen kylä ulottuu pohjoisessa Hiidenveteen ja etelässä lähelle Myllylampea. Naapurikyliä ovat lännessä Köykkäläja idässä Haapakylä.
Historia.
Leppärlän varhaisin tunnettu asutus ajoittuu 1500-luvun puoliväliin ja Vesikansan laaksossa sijaitsevalle kumpareelle. 1500-luvun puolivälissä kylässä oli neljä taloa, joista yksi myöhemmin autioitui. Kylän taloja olivat Manni, Fästi ja Simola, jotka sijaitsivat vanhalla keskiaikaisella kylätontillaan isojakoon saakka.
Lankila (Vihti)

Lankila on Vihdin kylä, joka sijaitsee Nummelan keskutaajaman okoillisosassa Enäjärven länsirannalla. Kylä ulottuu aina Oinasjoelle saakka pitkänomaisena kaistaleena.
Historia.
Lankilan varhaisin tunnettu asutus ajoittuu 1500-luvun puoliväliin, jolloin kylässä oli kolmesta viiteen taloa. Näistä useimmat autioituivat ja vuosisadan lopussa kylässä oli vain yksi talo. Vuoden 1580 yleisluettelossa mainitaan Lankilan talo.
Lahti (Vihti)

Lahti () on Vihdin kylä, joka sijaitsee Vihdin kunnan keskellä Enäjärven pohjoispäässä Kotkaniemen ja Ojakkalan kylien välissä. Kylä jatkuu Enäjärven rannalta pohjoiseen levenevänä Lohjanharjun suuntaisena maakaistaleena.
Historia.
Lahden kylän varhaisin tunnettu asutus ajoittuu 1500-luvun puoliväliin, jolloin kylässä oli kolme taloa. Näistä kaksi autioitui vuosisadan lopulla Vuoden 1580 yleisluettelossa mainitaan Antilan ja Haitsin talot.
Anna Stubblefield

Marjorie Anna Stubblefield (o.s. McClennen) on yhdysvaltalainen filosofi ja tuomittu seksuaalirikollinen.
Stubblefield sai juutalaisen kasvatuksen Plymouthin kaupungissa Michiganissa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2000. Stubblefieldistä tuli merkittävä tutkija afroamerikkalaisen filosofian alalla. Hän teki laajalti julkaisuja etnisistä aiheista ja etiikasta. Hän toimi American Philosophical Associationin mustien filosofien aseman komitean puheenjohtajana. Stubblefield eteni professoriksi Rutgersin yliopistossa. Hän julkaisi vuonna 2005 teoksen "Ethics Along the Color Line". Stubblefield toimi alun perin lähinnä rasismia ja valkoista ylivaltaa vastaan, mutta keskittyi sittemmin vammaisasioihin. Vuoteen 2007 mennessä hän oli alkanut pitää älykkyyttä ja vammaisuutta samankaltaisina sosiaalisina konstruktioina kuin rotua, sukupuolta ja seksuaalisuutta. Hänen mukaansa valkoinen eliitti kehitti älykkyysmittauksen mustiin kohdistuvan sorron oikeutuksena ja välineenä.
Stubblefield sai tuetun kommunikoinnin harjoittelutekniikan koulutusta Syracusen yliopistossa, jossa Douglas Biklen oli perustanut menetelmälle omistetun Facilitated Communication Instituten (myöhemmin Institute on Communication and Inclusion). Vuonna 2009 Stubblefield alkoi palvella menetelmää soveltaen CP-vammaista miestä, joka ei kyennyt puhumaan eikä huolehtimaan itsestään. Miehen lailliset huoltajat olivat äiti ja veli. Miehen oli aiemmin katsottu olevan henkisiltä kyvyiltään taaperon tasolla. Stubblefield piti tätä arviota virheellisenä ja alkoi uskoa olevansa vastavuoroisessa romanttisessa suhteessa miehen kanssa. Hän kertoi miehen perheelle kokemuksestaan vuonna 2011. Hänen mukaansa mies oli tuetusti kirjoittanut rakastavansa häntä ja haluavansa harrastaa seksiä. Stubblefield väitti vuonna 2011 "Disability Studies Quarterlyssa" skeptikkojen suhtautumisen tuettuun kommunikoinnin harjoittelutekniikkaan ilmentävän sortoa ja vihapuhetta.
Stubblefield todettiin vuonna 2015 syylliseksi kahteen ensimmäisen luokan törkeään seksuaalirikokseen. Hän oli antanut uhrille suuseksiä ja yrittänyt tämän kanssa epäonnistuneesti muutakin seksuaalista toimintaa. Hänet tuomittiin kahteen peräkkäiseen 12 vuoden vankeusrangaistukseen. Stubblefield väitti uhrin antaneen suostumuksen seksuaalisiin tekoihin kun tämän käsiä oli ohjailtu näppäimistöllä. Tuomio kumottiin vuonna 2017 ja Stubblefield sai uuden oikeudenkäynnin. Vuonna 2018 hän teki sopimuksen syyttäjän kanssa ja tunnusti syyllisyytensä kolmannen luokan törkeisiin seksuaalirikoksiin. Hän sai tuomion, mutta oli jo suorittanut vankeusajan ja vapautui. Oikeus piti uhria henkisesti kyvyttömänä antamaan suostumusta seksiin.
Stubblefield oli vuodesta 1989 lähtien naimisissa tuubansoittaja, säveltäjä Roger Stubblefieldin kanssa. Pariskunnalle syntyivät poika ja tytär. Avioliitto päättyi eroon rikosten paljastumisen jälkeen. Netflixissä julkaistiin Stubblefieldin tapausta koskeva dokumentti "Tell Them You Love Me", jossa Stubblefield taas kiisti syyllisyytensä.
Helmut Brandstätter

Helmut Brandstätter (s. 24. huhtikuuta 1955 Wien, Itävalta) on itävaltalainen journalisti, poliitikko ja europarlamentaarikko, joka edustaa liberaalia NEOS-puoluetta. Euroopan parlamentissa hän kuuluu Uudistuva Eurooppa -ryhmään.
Brandstätter opiskeli oikeustiedettä Wienin yliopistossa ja suoritti loppututkinnon (itävaltalaisessa järjestelmässä ”oikeustieteen tohtori”) 1978. Tuomioistuinharjoittelun ja muun muassa Euroopan komissiossa Brysselissä suoritetun harjoittelukauden (1981) jälkeen hän teki pitkän uran median palveluksessa. Vuosina 1982–1997 hän työskenteli yleisradioyhtiö ORF:n ulkomaankirjeenvaihtajana, toimittajana ja juontajana, vuosina 1997–2003 Berliinissä uutiskanava n-tv:n johtajana ja toimittajana. Vuosina 2003–2005 hän työskenteli jälleen Itävallassa uuden alueellisen tv-yhtiön Puls-TV:n johtajana ja toimittajana, tämän jälkeen vapaana toimittajana ja yrittäjänä perustamassaan PR-, konsultointi- ja valmennusyrityksessä. Vuonna 2010 hän siirtyi itävaltalaisen "Kurier"-päivälehden päätoimittajaksi.
Politiikkaan Brandstätter siirtyi vuonna 2019 asettuessaan yllättäen Itävallan parlamenttivaaleissa sitoutumattomana NEOS-puolueen ehdokkaaksi. Hänen kertomansa mukaan ratkaiseva sysäys oli se, miten NEOS suhtautui entisen sisäministerin, oikeistopopulistisen FPÖ:n Herbert Kicklin ehdotukseen ”vaaralliseksi” luokiteltujen turvapaikanhakijoiden vangitsemisesta. Perinteiset valtapuolueet, konservatiivinen ÖVP ja sosiaalidemokraattinen SPÖ eivät olleet heti tuominneet ajatusta, vain NEOS oli heti ilmoittanut, että ehdotus ei sovi oikeusvaltioon. NEOS-puolueen jäseneksi Brandstätter liittyi 2023.
Brandstätter istui NEOSin edustajana Itävallan parlamentissa (kansallisneuvosto) vuosina 2019–2024. Sen jälkeen hänet valittiin vuoden 2024 vaaleissa Euroopan parlamenttiin NEOSin listan ykköspaikalta.
Suzanne Eaton

Suzanne Eaton (1959 – 2. heinäkuuta 2019 Hania) oli yhdysvaltalainen biologi.
Eaton väitteli filosofian tohtoriksi Kalifornian yliopistosta, Los Angelesista vuonna 1988. Hän oli siellä Kathryn Calamen laboratoriossa tutkinut promoottorien roolia transkription säätelyssä immunoglobuliinin raskasketjussa ja antigeenireseptorigeeneissä. Eaton siirtyi Kalifornian yliopistoon (San Francisco), jossa hän tutki Tom Kornbergin laboratoriossa monisoluisten eliöiden, erityisesti banaanikärpästen kehitystä. Eaton oli vuosina 1993–2001 tutkijana Euroopan molekyylibiologian laboratoriossa Heidelbergissä, jossa hän teki yhteistyötä Kai Simonsin kanssa. Vuonna 2000 hän siirtyi Dresdeniin kehittämään uutta Molekulaarisen solubiologian ja genetiikan Max Planck -instituuttia (MPI-CBG). Lisäksi hän oli Technische Universität Dresdenin Bioteknologian keskuksen professori. Dresdenissä Eaton teki yhteistyötä fyysikko Frank Jülicherin kanssa. Hän oli yksi johtohahmoista solubiologian ja kehitysbiologian fuusioimisessa. Hänen keskeisiin tutkimusaiheisiinsa kuului hedgehog-morfogeenin kautta tapahtuva signalointi.
Eaton katosi 2. heinäkuuta 2019 kesken juoksulenkin Kreetalla, johon hän oli lähtenyt konferenssimatkalle. Kuusi päivää myöhemmin hänen ruumiinsa löydettiin Haniasta bunkkerista, jota natsit olivat käyttäneet Kreetan miehityksen aikana toisessa maailmansodassa. Viranomaisten mukaan Eatonin yli ajettiin maaseututiellä, minkä jälkeen hänet vietiin bunkkeriin, jossa hänet raiskattiin ja tukehdutettiin. Ruumiissa oli myös teräaseella tuotettuja vammoja. Lokakuussa 2020 Eatonin tappamisesta tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen 28-vuotias kreikkalainen maanviljelijä Ioannis Paraskakis, joka sai samalla 13 vuoden vankeustuomion raiskauksesta ja neljän kuukauden tuomion tuliaseiden hallussapidosta.
Eaton oli naimisissa tutkija Anthony A. Hymanin kanssa. Hänellä oli kaksi poikaa.
Unitatis redintegratio

Unitatis redintegratio on Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen dekreetti ekumeniasta. Se on päivätty vuonna 1964.
Unitatis redintegratio on annettu samana päivänä kuin dogmaattinen konstituutio kirkosta ja dekreetti idän katolisista kirkoista, sillä nämä kolme asiakirjaa ovat läheisesti yhteydessä toisiinsa. Tekstissä ekumenian käsite liittyy Kristuksen toiveeseen, että kaikki hänen seuraajansa olisivat yhtä, mistä johtuen ekumenia soveltuu varsinaisesti vain kristittyjen keskinäisiin suhteisiin.
Ekumenian teologisena perustana on kaste joka yhdistää Kristuksen ruumiiseen ja kirkkoon, vaikkakaan tämä yhteys ei ole katolisesta näkökulmasta täydellistä. Uskosta kasteessa vanhurskautetuilla on oikeus kristityn nimeen ja katoliset tunnustavat heidät veljiksi Herrassa. On olemassa myös ”totuuksien hierarkia”: jotkut opit ovat toisia tärkeämpiä ”sen mukaan minkälaisessa suhteessa ne ovat kristillisen opin perustaan”. (UR 11). Asiakirja luettelee muut kristityt sen mukaan kuinka lähellä he ovat katolista kirkkoa. Lähimpänä ovat idän kirkot, sitten anglikaanit ja protestantit (UR 13).
Sisällys:
DejaGnu

DejaGnu on ohjelmistokehys muiden ohjelmien testaamiseen. Siinä on pääskripti nimeltä runtest, joka käy läpi hakemiston tarkastelemalla asetustiedostoja ja suorittaa sitten testejä annetuilla kriteereillä. DejaGnu-paketin tarkoituksena on tarjota yksi käyttöliittymä kaikille testeille. Se on osa GNU-projektia ja se on lisensoitu GPL-lisenssillä. Se perustuu Expect-ohjelmointikieleen, joka puolestaan ​​perustuu Tcl:ään. Nykyiset ylläpitäjät ovat Rob Savoye ja Ben Elliston.
Paul Janson

Paul Janson [žãsõ’] (11. huhtikuuta 1840 Herstal, Belgia – 19. huhtikuuta 1913 Saint-Gilles, Belgia) oli belgialainen poliitikko. Hän toimi vuodesta 1862 asianajajana Brysselissä ja oli vuodesta 1877 ajoittain edustajakamarin, ajoittain senaatin jäsenenä. Hän oli pienen radikaalin ryhmän johtaja. Hän kävi kiivasta taistelua sekä klerikaaleja että vapaamielistä puoluetta vastaan varsinkin äänioikeuskysymyksessä. Hän osallistui 1890–1893 toimiin yleisen äänioikeuden aikaansaamiseksi ja 1902 niiden mielenosoitusten toimeenpanemiseen, jotka suuntautuivat Belgiassa vallinnutta lisä-äänijärjestelmää vastaan.
Seelze

Seelze on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Hannoverin länsipuolella ja kuuluu Calenbergerin maahan (Calenberger Land).
Maantiede.
Seelzen etäisyys Hannoverista on kymmenen kilometriä länsiluoteeseen.
Historia.
Varhaisin todistettu maininta ”Selessenistä” on vuodelta 1180 ja vuonna 1241 paikannimi oli Selse eli varsin lähellä nykyistä. Myöhäiskeskiaikana seurakuntaan kuuluivat Almhorst, Döteberg, Gümmer, Harenberg, Letter ja Lohnde. Kylät kärsivät kolmikymmenvuotisen sodan (1618–1648) seurauksista pitkälle 1600-luvulle. Rautatien Seelze sai 15. lokakuuta 1847 ja paikallinen asema oli ainoa välillä Hannover–Wunstorf. Rautatie toi mukanaan kasvua ja eritoten suutarit ja räätälit hyödynsivät uutta liikennemuotoa asiakkaidensa nopeaan tavoitettavuuteen. Vuoden 1900 paikkeilla alueelle saapui Hannoverin suurteollisuutta, kuten Eugen de Haënin kemiantehtaat. Vuonna 1890 Seelzessä asui noin 600 ihmistä ja vuonna 1925 noin 3 350 ihmistä. Paikkakunta kaupungistui vähitellen.
Seelzen seuraava kasvu tapahtui välittömästi toisen maailmansodan jälkeen 1945–1946, kun sinne muutti pakolaisia idästä. Pian alue koki taloudellisen nousun ja asukasluku kasvoi yli 10 000:n syksyyn 1946 mennessä. Ala-Saksin hallintouudistus 1974 aiheutti sen, että yksitoista aiemmin itsenäistä kuntaa yhtyi Seelzen kunnaksi, joka sai oikeuden käyttää kaupungin nimeä 1977. Aiemmin kasvua aiheuttaneet tekijät osoittautuivat pikkuhiljaa rajoitteeksi, esimerkiksi kemiantehdas oli suuri maankuluttaja. Leine-joki pohjoisessa rajoitti Seelzen kasvua 1900-luvun loppua kohti.
Talous ja liikenne.
Honeywell Specialty Chemicals Seelze toimii kemianteollisuudessa. Wahl GmbH on erikoistunut rakennus-, turvallisuus- ja tietoteknisiin aloihin ja Anton Paar valmistaa mittauslaitteita. Seelzen rautatieasemia ovat Dedensen-Gümmer, Seelze ja Letter. Niitä liikennöi Hannoverin S-Bahn. Bundesstraße 441 kulkee Selzen halki ja yhtyy Bundesautobahn 2:een kaupungin länsiosassa.
Maija-Liisa Ahlgren

Maija-Liisa Ahlgren (20. elokuuta 1929 Savonlinna – 15. tammikuuta 1985) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Puckin roolin teoksessa "Kesäyön unelma".
Elämä ja ura.
Maija-Liisa Ahlgrenin vanhemmat olivat osastonhoitaja Uuno K. Ahlgren ja liikkeenharjoittaja Aino M. Airas. Ahlgren suoritti opintoja muun muassa Airi Säilän johdolla 1947–1949 ja Aila Itäkylän oppilaana 1958–1963. Ahlgren aloitti uransa näyttelijänä Porin teatterissa 1949–1950, mistä hän jatkoi Kemin kaupunginteatteriin 1950–1951. Sitä seurasi Jyväskylän Työväen Teatteri 1951–1953 ja Lahden kaupunginteatteri 1953–1955. Sittemmin Ahlgrenin uralla alkoi pidempien kiinnitysten aika: Vaasan Suomalainen Teatteri 1955–1963, Joensuun kaupunginteatteri 1963–1971 ja Porin teatteri 1971–1981.
Ahlgrenin rooleihin kuului muun muassa Irina Arkadina ("Lokki"), Sonja ("Vanja-eno"), Lempi Korkalo ("Ruskie neitsyt"), Läpikäytävän Henna ("Pitkäjärveläiset"), Hurja-Hilja ("Lapualaisooppera"), Puck ("Kesäyön unelma"), Miina ("Miehen kylkiluu"), Kristiina ("Gabriel tule takaisin – musikaali") ja Orvokki Avovirta ("Huhtikuu tulee").
Ahlgren teki näyttämötyönsä ohella muutaman elokuvaroolin. Hän näytteli Sofiaa Ilkka Vanteen ohjaamassa elokuvassa "Hyvästi Mansikki" (1970), Liinunkorven Ainoa Rauni Mollbergin ohjaamassa elokuvassa "Maa on syntinen laulu" (1973) ja Selmaa niin ikään Mollbergin ohjaamassa elokuvassa "Siunattu hulluus" (1975).
Ahlgrenin toinen poika on Ari-Kyösti Seppo.
Lahnus (Vihti)

Lahnus on Vihdin kylä, joka sijaitsee Herrakunnan alueella Vihtijärveä kohti kulkevan Herrakunnantien varressa.
Historia.
Lahnuksen varhaisin tunnettu asutus on sijoittunut Kotojärven länsipuolella olevalle peltoalueelle nykyisen Herrakunnantien laidalle. Lahnuksen kylässä oli 1500-luvun puolivälissä kuusi taloa, jotka kuuluivat Jacob Kaarlenpoika Skoon läänityksiin. Lahnuksen kartano muodostettiin vuonna 1637 kuudesta lahjoitetusta tilasta.
Köykkälä

Köykkälä on Vihdin kylä, joka sijaitsee Hiidenveden etelärannalla olevan Köykänlahden pohjukassa. Kylä jatkuu pitkänä kapeana kaistaleena etelään lähelle Ison Myllylammen pohjoisrantaa.
Historia.
Köykkälän varhaisin tunnettu asutus sijoittuu Köykänlahden länsirannalle, moreeniselänteellä sijaitsevalle niemekkeelle. Kylässä oli 1500-luvun puolivälissä kolme taloa, joista yksi autioitui vuosisadan loppuun mennessä.
Kourla

Kourla on Vihdin kylä, joka sijaitsee Vihdin kirkonkylän pohjoispuolella, Porintien koillipsuolella ja Averian itäpuolella. Kylä jatkuu Etu-Moksiin ja Moksjärveltä itään Haimoon alueen perukoille.
Historia.
Kourlan varhaisin tunnettu asutus sijoittuu Averian lounaispuolelle Olkkalanjoen varrelle nykyisen kartanon paikasta vähän matkaa luoteeseen. Kylässä oli 1500-luvun puolivälistä aina 1700-luvun alkuun saakka neljä taloa.
Atlantinlevykala

Atlantinlevykala ("Chaetodipterus faber") on lepakkokaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantin länsiosista.
Koko ja ulkonäkö.
Atlantinlevykala kasvaa useimmiten noin 50 cm pitkäksi, ja voi suurimmillaan saavuttaa noin 90 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan laji on soikea, hyvin korkearuumiinen ja litteä kiekko. Kalan selkäevä on korkea ja hieman sirppimäinen, myös peräevä on hieman sirppimäinen ja etuosastaan korkea. Atlantinlevykalan rintaevät ovat pitkät ja pyrstöevä on hieman kovera tai lähes tasakärkinen. Väriltään laji on hyvin vaaleanharmaa ja ruumiissa on mustia pystyraitoja, jotka haalenevat kalan ikääntyessä. Nuoret atlantinlevykalat ovat tummanruskeita.
Levinneisyys ja elintavat.
Atlantinlevykalan levinneisyysalue ulottuu Massachusettsista Karibianmerelle ja edelleen Brasiliaan. Lajin elinympäristöä ovat muta- ja hiekkapohjaiset rannikkoalueet, usein koralliriuttojen tai laitureiden läheisyydessä. Laji on parvikala ja parvissa on satoja, jopa 500, yksilöä. Atlantilevykalan ravintoa ovat pienet äyriäiset, nilviäiset, putkimadot, sienieläimet, piikkinahkaiset ja planktoneliöt. Lisääntymisaikana toukokuusta lokakuulle kalat kerääntyvät suuriksi parviksi kutemaan. Naaraat voivat kutea lisääntymisaikana useammankin kerran.
Atlantinlevykalan lihaa pidetään maultaan hyvänä, ja se on kaupallisesti tärkeä ruokakala. Lajin on tosin raportoitu aiheuttaneen Ciguatera-myrkytyksiä. Lisäksi kalaa voidaan pitää merivesiakvaarioissa.
Söngvakeppni Sjónvarpsins 2010

Söngvakeppni Sjónvarpsins 2010 oli Islannissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Islannin edustaja Eurovision laulukilpailuun 2010. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 150 kappaletta. Kappaleista 15 valittiin kilpailuun. Kilpailijat julkaistiin 18. joulukuuta 2009.
Kilpailu koostui kolmesta semifinaalista ja finaalista. Semifinaalit kilpailtiin 9., 16. ja 23. tammikuuta. Jokaisessa semifinaalissa kilpaili viisi kappaletta, joista puhelinäänestäjät äänestivät kaksi finaaliin. Finaali kilpailtiin 6. helmikuuta. Finaalissa voittaja valittiin puhelinäänestyksellä. Kilpailun voitti Hera Björk kappaleella "Je ne sais quoi".
Kilpailun kulku.
Ensimmäinen semifinaali.
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 9. tammikuuta.
Toinen semifinaali.
Toinen semifinaali kilpailtiin 16. tammikuuta.
Kolmas semifinaali.
Kolmas semifinaali kilpailtiin 23. tammikuuta.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 6. helmikuuta. Kilpailijoiden lisäksi finaalin vierailevina tähtinä esiintyivät Haffi Haff ja Yohanna. Vain puhelinäänestyksen kärkikaksikko julkaistiin.
Veronica Österman

Veronica Österman (s. 1. toukokuuta 1965, Helsinki) on suomalainen taiteilija, joka tunnetaan erityisesti maalauksistaan, joissa tutkitaan valon, tilan ja urbaanien ympäristöjen teemaa. Hänen teoksensa erottuvat valokohdilla, vahvalla kompositiolla ja yksinkertaistetuilla, tyylitellyillä kaupunkimaisemilla, joissa valo, väri ja hiljainen liike muodostavat keskeisen osan.
Österman opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1983–1986 ja jatkoi opintojaan Kuvataideakatemiassa vuosina 1988–1990. Hän on myös syventänyt koulutustaan ulkomailla, opiskellen Salzburgin Kesätaideakatemiassa (1985 ja 1986), Münchenin Kuvataideakatemiassa (1986–1988) sekä Barcelonan Escoela Massanassa (1990–1991). Näiden opintojaksojen myötä hän on kehittänyt ainutlaatuisia työskentelytapoja ja visuaalista ilmaisua.
Östermanin taiteellinen ura alkoi debyytillä vuonna 1985, ja sen jälkeen hän on pitänyt säännöllisesti yksityis- ja ryhmänäyttelyitä niin kotimaassa kuin kansainvälisesti. Hänen teoksiaan on esillä useissa julkisissa ja yksityisissä kokoelmissa.
Hänen tuotantonsa keskiössä ovat urbaanit maisemat, jotka esitetään usein yksinkertaistettuina ja tyyliteltyinä. Tässä visuaalisessa ilmaisussa yksityiskohtien vähentäminen tuo esiin kaupungin valot, värit ja tunnelmat, jotka luovat tasapainon konkreettisen ja unenomaisen abstraktion välillä. Östermanin maalaukset vievät katsojan tilaan, jossa valon ja varjon välinen vuoropuhelu luo mielenkiintoisia kontrasteja.
Österman on Suomen Taidemaalariliiton ja Suomen Taiteilijaseuran jäsen. Hänen töitään on esitelty useissa kansainvälisissä näyttelyissä ja niitä on hankittu useisiin arvostettuihin kokoelmiin.
Kotkaniemi (Vihti)

Kotkaniemi on Vihdin kylä, joka sijaitsee Enäjärven luoteisrannalla.
Historia.
Kotkaniemen varhaisin tunnettu asutus 1500-luvun puolivälistä sijoittui todennäköisesti Enäjärven rantaan Lohjanharjun reunaselänteeseen. Kotkaniemen kylässä oli tuolloin yhdeksän taloa, joista osa autioitui. Vuonna 1580 kylässä mainitaan Böhle eli Pyölin talo. Kotkaniemen kartano muodostettiin vuonna 1660 kahdesta kylän talosta.
Korppila

Korppila (myös Verkatakkila tai Immula) on Vihdin kylä, joka sijaitsee Herrakunnan alueella Averian ja Kotojärven välisellä viljelyalueella ja Vihtijoen varren savilaaksossa.
Historia.
Korppilan varhaisin tunnettu asutus sijoittuu Kotojärven lounaisrannalla sijaitsevan selänteen satulakohtaan. Kylässä oli 1500-luvun puolivälistä 1800-luvun alkuun kaksi taloa, jotka olivat Verkatakkilan ratsutila ja Degerbacka.
Koikkala (Vihti)

Koikkala on Vihdin kylä, joka sijaitsee Hiidenveden Koikkalanlahden pohjoisrannalla.
Historia.
Koikkalan kylässä oli 1500-luvun puolivälissä kolme taloa, joista yksi autioitui. Talot olivat Jäppi ja Marttila eli Mardoi. Jäppi oli 1700-luvulla Irjalan kartanon aputila ja Mardoi oli Suontaan säterin aputila.
Etsin sinua Mr. Goodbar

Etsin sinua Mr. Goodbar ("Looking for Mr. Goodbar") on Richard Brooksin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen traaginen draamaelokuva vuodelta 1977. Sen pääosaa, yhden yön kokaiininhuuruisiin seksiseikkailuihin mieltyvää nuorta kuurojenkoulun opettajaa, näyttelee Diane Keaton ja keskeistä miespääosaa Richard Gere. Yhä synkempiin syövereihin ajautuva tarina perustuu Judith Rossnerin romaaniin, joka puolestaan pohjautuu vuonna 1973 tapahtuneeseen naisopettajan murhaan.
Tuotanto.
"Mr. Goodbar" oli Diane Keatonin ensimmäinen suuri päärooli hänen tehtyä siihen mennessä enimmäkseen pienimuotoisia komedioita muun muassa Woody Allenin kanssa sekä sivuroolin "Kummisedässä". Ohjaaja Brooks epäröi aluksi, mahtaako Diane Keatonista löytyä rankkaan rooliin tarvittavia kykyjä, mutta sanoi olevansa lopputulokseen erittäin tyytyväinen ja kehui Keatonia taiteellisesti rohkeimmaksi tuntemistaan näyttelijöistä. Hän yritti valmistella nuorta näyttelijää huolella sietämään pitkää alastomana oloa jo seksikohtauksia valmisteltaessa ja valaistaessa. Elokuvaa tehtiin 76 kuvauspäivää, ja Keaton esiintyy yhtä lukuun ottamatta kaikissa kohtauksissa.
Vastaanotto.
Diane Keaton oli Oscar-ehdokkaana naispääosastaan ja Tuesday Weld sivuosastaan. Keaton sai myös Golden Globe -ehdokkuuden.
Elokuva oli väkivaltaisimpia ja varsinkin naisen seksuaalisuutta suorimmin kuvaavia amerikkalaiselokuvia siihen mennessä. "Helsingin Sanomien" kirjeenvaihtaja Sakari Määttänen kuvaili teattereiden eteen jonoja synnyttänyttä elokuvaa tuoreeltaan Yhdysvalloista käsin: ”Se kertoo yhteiskunnassa vallitsevista ’muotisuuntauksista’, huumepeijaisista, varsinkin kokaiinin käytön yleistymisestä, vaimonvaihtamisleikeistä, joka on sekin yleistynyt. Harrastajia on kaksi miljoonaa. Heillä on lehtensä; niissä ilmoitetaan tarpeet kuvan kera, eikä kuva ole mikään rippikuva.” Määttäsen raportti jatkuu muun muassa lapsipornon yleisyyden kauhistelulla, vaikkei sillä ole mitään tekemistä tämän elokuvan kanssa.
Kymmentä vuotta myöhemmin saman lehden Pertti Avola kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla, ettei pidä Brooksin psykologisointia päähahmon taustasta kovinkaan uskottavana, vaan elokuva on hänestä terävimmillään öisissä baarikohtauksissa Theresan yrittäessä saalistaa kuin mies. ”Theresa voi kuvitella hallitsevansa pelin, mutta todellisuudessa häntä hallitaan koko ajan, elokuvan järkyttävään loppuun saakka.” 
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen luonnehti elokuvaa kieroutuneena ja moralistisenakin pidetyksi, jopa kauhuksi yltyväksi kuvaukseksi naisen seksuaalisen vapautumisen takapotkuista. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä.
Kirvelä

Kirvelä on Vihdin kylä, joka sijaitsee Herrakunnan alueella Averian ja Kotojärven välissä ja Vihtijoen varren savilaaksossa. Kirvelän kyläkeskus sijaitsee noin 6 kilometriä Vihdin kirkonkylästä koilliseen Helsinki–Pori -tien pohjoispuolella.
Historia.
Kirvelän kylässä oli 1500-luvun puolivälissä viisi taloa. Kaksi nimeltä tunnettua taloa olivat Kirvelä ja Kauppila. Kirvelän kartano muodsotettiin 1670-luvulla neljästä Henrik Ekestubben 1640 hankkimasta ostorälssistä.
Kauppila (Vihti)

Kauppila on Vihdin kylä, joka sijaitsee Herrakunnan alueella Averian ja Kotojärven välissä ja Vihtijoen varren savilaaksossa. Kauppilan kyläkeskus sijaitsee noin viisi kilometriä Vihdin kirkonkylästä koilliseen Helsinki–Pori -tien pohjoispuolella ja Averian kaakkoispäässä.
Historia.
Kaupppilan kylässä oli 1500- ja 1600-luvuilla yksi talo. Talo jouti 1600-luvulla Henrik Ekestubben ostorälssien joukkoon.
Kaukoila

Kaukoila on Vihdin kylä, joka sijaitsee Hiidenveden itärannalla. Kylän naapurina on pohjoispuolella Veikkolan kylä. Eteläosiltaan kylä ulottuu Nummelan taajama-alueeseen ja harjualueen laitaan.
Historia.
Kaukoilan kylän varhaisin tunnettu asutus sijoittuu Hiidenveden itärannalla sijaitsevan lahden pohjukkaan. Kylässä oli 1500-luvun puolivälissä neljä taloa, joista kaksi autioitui vuosisadan loppuun mennessä. Vuonna 1580 kylän taloiksi mainitaan Alastalo ja Ylistalo.
Kaharla

Kaharla on Vihdin kylä, joka sijaitsee läntisessä Vihdissä Jokikunnan alueella Vanjärvestä etelään olevien Niemen ja Härtsilän kylien välissä.
Historia.
Kaharlan kylän varhaisin tunnettu asutus sijaitsi Vanjoen eteläpuolella olevalla korkeahkolla mäellä. Kylässä on ollut kaksi taloa jo 1500-luvulta alkaen. Talot olivat Jaakkolan ratsutila ja Killi, joka oli 1700-luvulla Kotkaniemen kartanon aputila.
Jättölä

Jättölä on Vihdin kylä, joka sijaitsee Enäjärven koillispäässä Hulttilan kylän länsipuolella rajoittuen idässä Poikkipuoliaisen järveen.
Historia.
Jättölän kylän varhaisin tunnettu asutus sijoittuu Enäjärven koillisrannalla olevalle kumpareelle, jonka vieressä kohoaa jyrkkä kallio. Kylässä oli 1560-luvulla neljä taloa, joista kaksi autioitui. Kylä kuului tällöin hallinnollisesti Espoon pitäjään. Vuonna 1580 kylässä oli Seppälän ja Kyysärin talot.
Härtsilä

Härtsilä on Vihdin kylä, joka sijaitsee Vihdin kirkonkylästä länteen kunnan Hiidenveteen ulottuvalla rajalla. Härtsilän naapurikyliä ovat Vanjoki, Kaharla ja Koikkala.
Historia.
Härtsilän kylän alueelta on löydetty Kuninkaanlahden kivikautinen asuinpaikka, joka sijaitsee jyrkähköllä järveen viettävällä rinteellä olevalla pellolla. Lisäksi Mannin talon itään viettävän pellonrinteestä on tehty irtolöytöjä. Varhaisin tunnettu asutus on keskiajalta ja se sijoittuu Vanjokilaakson itärinteessä sijaitsevalle tasanteelle. 1500-luvulla kylässä oli seitsemän taloa, joista kaksi autioitui. Talot olivat Manni, Seppä, Hiiri, Markkula ja Viiliä.
Härköilä

Härköilä on Vihdin kylä, joka sijaitsee eteläisessä Vihdissä nykyisen Nummelan alueella. Härköilä on yksi Vihdin vanhimmista kylistä. Vanha kylätontti sijtiasee mäenkumpareella lähellä Enäjärven lounaisrantaa. Kylän maat ulottuvat Nummelan harjulta etelään Siuntion vastaista kunnanrajaa seuraten Palojärven eteläpäähän aina Palakoskelle saakka.
Historia.
Härköilän kylästä on löydetty varhaisia asutuksen merkkejä, jotka ajoittuvat 1300-luvulle. Kylä on muodostunut Enäjärven lounaisrannalla olevalle mäen kumpareelle, jonka ympärillä oli hyvää viljelysmaata. Vanhin Härköilää koskeva asiakirja on vuodelta 1433, jolloin Espoon käräjillä ratkottiin rajariitaa Palojärvi ja Härköilän kylien välillä. Härköilän kylässä tunnetaan 1500-luvun lopulta lähtien viisi taloa: Nissola, Hemmilä, Tuusa, Seppä ja Rosti. Ne sijoittuivat tiiviiksi ryhmälkyläksi. Myös Huhdanmäellä näyttää olleen asutusta jo keskiajalla.
Hynnälä

Hynnälä on Vihdin kylä, joka sijaitsee Hiidenveden itärannalla Vihdin kirkonkylän ja Nummelan puolivälissä lähellä Oinasjokea. Naapurikyliä ovat pohjoisessa Oravala ja etelässä Veikkola.
Historia.
Hynnälän kylässä oli 1500-luvun puolivälissä kolme taloa, joista kaksi autioitui vuosisadan loppuun mennessä. 1700-luvulla kylästä Oravalaan johtavan tien varressa oli sotilastorppa, joka sijaitsi selänteen satulakohdassa.
Hulttila

Hulttila on Vihdin kylä, joka sijaitsee Enäjärven itärannalta itään päin Ojakkalan kaakkoispuolella. Kylä sijoittuu Hullttilanjoen pohjois- ja itäpuolelle ulottuen aina Poikkipuoliaisen järven rantaan saakka.
Historia.
Hulttilan kylässä oli 1500-luvun puolivälissä neljä taloa. Kylä kuului tuolloin hallinnollisesti Espoon pitäjään. Vuonna 1580 kylässä oli kaksi taloa, jotka olivat Häsä ja Värä.
Juhani Pekkala

Juhani Pekkala (s. 1955) filosofian maisteri, on suomalainen journalisti, päätoimittaja ja järjestöjohtaja.
Pekkala aloitti journalistin uran Talouselämä-lehdessä 1981, josta hän siirtyi vuonna 1984 Helsingin Sanomien taloustoimittajaksi ja myöhemmin toimituksen esimieheksi. Vuonna 1993 Pekkala nimitettiin MTV:n uutisten taloustoimituksen toimituspäälliköksi ja 1996 vastaavaksi päätoimittajaksi ja yhtiön johtoryhmän jäseneksi.
2000-luvulla hän toimi TV-Nelosen uutisten vastaavana päätoimittajana sekä Taloussanomien päätoimittajana ja toimitusjohtajana. Vuonna 2007 Pekkala nimitettiin Kaupan liiton toimitusjohtajaksi, jonka jälkeen hän toimi vuodesta 2018 Aalto-yliopiston Kauppakorkeakoulun Executive in Residence -tehtävässä.
Juhani Pekkala on toiminut aktiivisesti media-alan järjestöjen luottamustehtävissä sekä hallituksen jäsenenä Yleisradiossa, Gummerus-konsernissa ja STT:ssa sekä hallituksen puheenjohtajana Pelastakaa Lapset r.y:ssä.
Hänet on palkittu ansioistaan Suomen Leijonan komentajamerkillä.
Jefferies

Jefferies on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Anna Stürgkh

Anna Stürgkh (s. 2. huhtikuuta 1994 Wien, Itävalta) on itävaltalainen poliitikko ja europarlamentaarikko. Euroopan parlamenttiin hänet valittiin vuoden 2024 vaaleissa liberaalin NEOS-puolueen listalta, ja hän kuuluu Uudistuva Eurooppa -ryhmään.
Stürgkh on kasvanut Wienissä vanhaan aatelissukuun kuuluvassa liberaalissa älymystöperheessä, opiskellut historiaa Cambridgen yliopistossa ja valmistunut Wienin Diplomaattisesta akatemiasta. NEOS-puolueessa Anna Stürgkh on ollut mukana alkuvaiheista saakka: hän liittyi puolueen toimintaan jo 19-vuotiaana vuonna 2013. Hän on ollut puolueen nuorisojärjestön liittovaltiotason johtokunnan jäsen vuosina 2016–2019 ja puheenjohtaja vuosina 2019–2022, vuosina 2020–2025 hän edusti NEOS-puoluetta Wienin Wiedenin kaupunginosan valtuustossa. Hänen katsotaan kuuluvan puoluejohtaja Beate Meinl-Reisingerin lähipiiriin, ja "Der Standard" -lehden mukaan häntä pidetään puolueen vahvana tulevaisuudentoivona.
Antalyan ilmastokokous 2026

Antalyan ilmastokokous 2026 (COP31, "Conference of the Parties") järjestetään Turkissa. Kokouksessa allekirjoittajamaat kokoontuvat jälleen tarkastelemaan ilmastopolitiikkaansa. Turkki isännöi kokousta ja toimii senpuheenjohtajuutena, mutta Australia on nimitetty neuvottelujen ja Tyynenmeren alueen järjestämän COP31-esikokouksen puheenjohtajaksi. Australian edustaja toimii varapuheenjohtajana COP31:n ajan. Turkki isännöi myös COP31:ta edeltävää maailman johtajien huippukokousta. Australia oli halunnut kokouksen itselleen, muttta tyytyi kompromissiin.
Nettspend

Nettspend (oik. Gunner Shepardson, s. 18. maaliskuuta 2007, Richmond, Virginia, USA) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan kokeellisesta, internet-lähtöisestä trap/jerk-soundistaan. Hän on yksi 2020-luvun nuorista artisteista, joiden ura on lähtenyt nopeasti nousuun sosiaalisen median ja suoratoistopalveluiden kautta. 
Varhaiselämä.
Nettspend kasvoi Richmondissa, Virginiassa. Hänen perheensä oli musikaalinen: musiikki kuului arkeen, ja se vaikutti nuoren Gunnerin kiinnostukseen musiikkia kohtaan. 
Lapsena hän kuunteli monipuolisesti pop-artisteja ja muita laajasti tunnettuja artisteja, mikä on muovannut hänen musiikillista ilmaisuaan.— mikä on osaltaan muokannut hänen laajaa musiikillista makuaan. 
Ura.
2022–2023: Ensijulkaisut ja viraali nousu.
Nettspend aloitti musiikin julkaisemisen itsenäisesti, käyttäen netti- ja suoratoistoalustoja, kuten SoundCloudia. 
Hänen varhaistuotantonsa kiinnitti huomiota underground-skenessä kokeellisen tyylinsä ja yliohjatun äänimaailmansa ansiosta, mikä loi pohjan myöhemmälle internet-suosiolle. 
2024: Debyyttimiksteippi "Bad Ass F*cking Kid".
6. joulukuuta 2024 Nettspend julkaisi debyyttialbuminsa (mixtape) **"Bad Ass F*cking Kid"** levy-yhtiöiden Grade A ja Interscope kautta. 
Mixtape sai huomiota kokeellisesta tuotannostaan, glitch-vaikutteisesta äänimaailmastaan ja sen tavasta yhdistää trap-estetiikka ja “internet-rapin” keinot — auto-tune, distortoitu basso, nopeatempoiset rytmit. 
Mixtape ei sisällä vierailevia artisteja — kaikki kappaleet ovat Nettspendin omia. 
Julkaisun jälkeen artisti on saanut runsaasti huomiota mediassa ja netissä, mikä on nostanut hänet underground-kentästä laajemman yleisön tietoisuuteen. 
Musiikillinen tyyli ja vaikutteet.
Nettspendin musiikkia leimaa seuraavat piirteet: 
Vaikutteikseen artisti on itse maininnut sekä underground-rapin, nettipohjaisen “emo/ cloud”-skenen että vanhemmat rap- ja pop-vaikutteet. 
Vastaanotto ja kritiikki.
Julkaisu- ja kriittinen vastaanotto on ollut ristiriitaista:
- Joidenkin kriitikoiden ja fanien mielestä Nettspend on uuden gen-Z-ajan rapin edustaja: rohkea, kokeileva ja trendikäs. Hänen “internet-rap” -soundinsa resonoi monien nuorten kanssa. 
- Toiset kritisoivat tuotantoa ja lyhytjänteistä, kaoottista tyyliä – joidenkin mielestä soundi on “sekavaa”, “epäjohdonmukaista” ja liian provosoivaa. 
Media on viitannut Nettspendiin esimerkiksi sanoin “post-rage, post-race, post-everything” kuvaamaan hänen asemaansa moderneissa rap-piireissä. 
Liveesiintyminen, muoti ja kulttuuri.
Nettspend ei ole rajoittunut vain musiikkiin: hänen visuaalinen tyyli ja persoona on saanut huomiota. Hän on esiintynyt muotikuvioissa, ja hänen estetiikkaansa on noteerattu myös muotimaailmassa. 
Hän on aiemmin yhdistetty “underground-kulttisuosiosta” nousevien artistien aaltoon, jossa musiikki, muoti ja somehype tukevat toisiaan.
M. M. Kalburgi

Malleshappa Madivalappa Kalburgi (; 1938 – 30. elokuuta 2015 Dharwad, Karnataka) oli intialainen kannadankielisen kirjallisuuden tutkija ja rationalisti. Hän tutki edustamansa lingayat-yhteisön vachana-kirjoituksia ja haastoi lingayatilaista puhdasoppisuutta moderneilla, liberaaleilla tulkinnoillaan niistä. Kalburgille myönnettiin työstään Sahitya Akademin palkinto.
Kalburgi toimi vararehtorina Hampin Kannada-yliopistossa. Hän julkaisi uransa aikana yli sata kirjaa. Hän sai tappouhkauksia yhteisönsä konservatiivisilta edustajilta. Uhkailu alkoi jo vuonna 1989 Kalburgin julkaistua kannadaksi jumalanpilkasta syytetyn kirjan "Marga 1", joka oli kokoelma hänen tutkimusartikkeleitaan kannadankielisestä kansanperinteestä, uskonnosta ja kulttuurista. Kalburgi veti pakotettuna pois osia kirjastaan. Hän kritisoi julkisesti idolatriaa. Tämä suututti oikeistolaisia hinduryhmiä. Kalburgi sai poliisilta suojelua uskonnollisten ryhmien protestien jälkeen. Vain joitain päiviä poliisisuojelun päättymisen jälkeen kaksi miestä saapui hänen kotiovelleen ja soitti ovikelloa. Kalburgi murhattiin ampumalla häntä otsaan ja rintaan. Osa uskonnollisista ryhmistä juhlisti murhaa sosiaalisessa mediassa. Vishva Hindu Parishad oli tehnyt kanteita Kalburgin kommenteista, mutta niitä ei ehditty kuulla. 
Kalburgin murhan jälkeen tutkittiin syndikaattia, joka yhdistettiin useisiin henkirikoksiin. Myös rationalistit ja aktivistit Narendra Dabholkar, Govind Pansare ja Gauri Lankesh kuolivat henkirikosten uhreina. Lisäksi paljastui suunnitelma K. S. Bhagawanin murhaamiseksi vuonna 2018. Syytteitä nostettiin järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen lain nojalla, mutta ne hylättiin Karnatakan korkeimmassa oikeudessa vuonna 2021. Ketään ei ollut tuomittu Kalburgin murhasta vielä vuonna 2025, jolloin kielitieteilijä G. N. Devy vaati Kalburgin kansallisen muistosäätiön tapahtumassa murhan tutkimista kun rikoksesta tuli kuluneeksi kymmenen vuotta.
Tommy Willberg

Tommy Willberg (s. 16. maaliskuuta 2004 Espoo) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Kiekko-Espoota. Hänellä on juniorisopimus ja hän on pelannut pääasiassa seuran U20-joukkueessa, jonka kapteenina Willberg toimii.
Ura.
Willberg on Espoo Bluesin kasvatti. Kaudella 2020–2021 seuran juniorijoukkueet siirtyivät Kiekko-Espoon alaisuuteen. Kauden 2021–2022 päätteeksi hän voitti U18 Suomen-mestaruuden. Kaudella 2022–2023 Willberg pelasi Kiekko-Espoossa myös yhden Mestis-ottelun. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Mestiksessä yhden runkosarja- ja viisi pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Willberg voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kaudella 2024–2025 Willberg nousi Kiekko-Espoon U20-joukkueen varakapteeniksi. Hän sijoittui 96 minuutillaan koko U20 SM-sarjan jäähypörssissä toiseksi SaiPan Richard Žemličkan jälkeen. Kaudella 2025–2026 Willberg nousi joukkueen kapteeniksi. Hän teki SM-liigadebyyttinsä 25. marraskuuta 2025 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Willberg nousi Kiekko-Espoon kokoonpanoon, kun Kasper Kulonummi ja Miro Keskitalo joutuivat sivuun. Hänet merkittiin joukkueen kakkospuolustajapariin Joni Jurmon viereen. Willberg sai ottelussa jääaikaa 1.11 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema –1.
Immun Fight Club

Immun Fight Club (lyhennettynä IFC) on suomalainen kamppailuorganisaatio. Organisaation promoottorina ja järjestäjänä toimii entinen rikollinen ja nykyinen mediapersoona Mika ”Immu” Ilmén. Ensimmäinen tapahtuma järjestetään 21. maaliskuuta 2026 Helsingin jäähallissa. Tapahtuman lajivalikoimaan kuuluvat vapaaottelu ja nyrkkeily.
Hennakirsikka Halme

Hennakirsikka Halme (s. 1976 Tampere) on tamperelainen katu- ja kaupunkitaiteen suunnittelija ja tuottaja. Hän on koulutukseltaan graafisen suunnittelun medianomi (AMK) ja valmistui 2004 EVTEK Muotoiluinstituutista Vantaalta. Hän työskennellyt graafisena suunnittelijana ja viestinnän tehtävissä sekä suunnitellut, maalannut ja tuottanut muraalitaidetta vuodesta 2016 lähtien eri puolilla Suomea.
Halme on kuulunut katutaidekilta G-REX:iin vuodesta 2016 lähtien sekä maalannut ja osallistunut eri kokoonpanoissa kaupunkitaiteen toteuttamiseen ja tuottamiseen myös Helsinki Urban Art ry:n ja Street Art Vantaan projekteissa. Osa teoksista on toteutettu osallistavasti ja Halmeen muraalitaidetta on myös sisätiloissa. Viimeisin muraalitoteutus on Tampereen kaupungin tilaama ja Next Level Street Art:n tuottama, syyskuussa 2025 Tampereen Näsisillan alle valmistunut teos "Luonnon voimalla" yhdessä Ossi Pirkosen kanssa. Halme on paikan päällä maalatun taiteen lisäksi suunnitellut julkisen taiteen teoksia myös muilla tekniikoilla kuten ladonnalla ja perferointitekniikalla.
Vilho Vanhatalo

Vilho Vanhatalo (s. 18. tammikuuta 2008 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tapparaa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Vanhatalolla on juniorisopimus ja hän on pelannut pääasiassa seuran U20-joukkueessa.
Ura.
Seuraura.
Viisivuotiaana jääkiekkoilun aloittanut Vanhatalo on Tapparan kasvatti. Hän voitti kauden 2022–2023 päätteeksi U16 Suomen-mestaruuden. Kaudella 2023–2024 Vanhatalo toimi Tapparan U16-joukkueen kapteenina. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 22+29=51. Pudotuspeleissä Vanhatalo oli Tapparan paras pistemies tehtyään viidessä ottelussa tehot 4+3=7. Kaudella 2024–2025 hän teki U18 SM-sarjassa 41 ottelussa tehot 37+21=58. Vanhatalo voitti koko sarjan maalipörssin ja hänet palkittiin Raimo Summanen -palkinnolla. Vanhatalo jakoi myös pistepörssin neljännen sijan Kiekko-Espoon Onni Kovalaisen kanssa. Hänet valittiin sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Vanhatalo voitti kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden.
Kaudella 2025–2026 Vanhatalo debytoi Tapparan SM-liigajoukkueessa vain 17-vuotiaana 26. marraskuuta 2025 Mikkelin Jukureita vastaan, kun Emil Sylvegård joutui sivuun. Hänet merkittiin joukkueen nelosketjun vasempaan laitaan Ondřej Pavelin ja Juuso Nykäsen viereen. Vanhatalo sai ottelussa jääaikaa 8.19 minuuttia.
Maajoukkueura.
Vanhatalo pelasi World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2024. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2025. Yhteensä Vanhatalo on pelannut 36 poikien maaottelua.
Yksityiselämä.
Vanhatalon isoveljet Miika ja Lassi ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Miika toimiin nykyään Tapparan U18-joukkueen vastuuvalmentajana. ja Lassi pelaa hyökkääjänä SM-liigajoukkue Porin Ässissä Vilho Vanhatalo on maininnut isoveljet esikuvikseen, mutta kertonut myöhemmin seuranneensa Auston Matthewsin pelaamista.
Isosilmälateesi

Isosilmälateesi ("Lates mariae") on piikkimakrillikalojen lahkoon kuuluva makean veden kalalaji.
Isosilmälateesin vartalo on pitkänomainen ja sivusuunnassa litistynyt. Otsa on kovera. Kuten kalan nimestä voi päätellä, silmät ovat hyvin suuret ja sijaitsevat korkealla päässä. Tummaa pupillia ympäröi kellertävä iiris. Suu on suuri ja alaleuka työntyy esiin. Aikuisten yksilöiden yleisväri on tummanharmaa, vatsapuolelta hieman vaaleampi. Nuorilla kaloilla on vihertävänkeltainen tai hopeansininen pohjaväri, jossa on tummaa marmorikuviointia.
Isosilmälateesia on tavattu 1950-luvun alussa laajoissa osissa Tanganjikajärveä. Se tunnetaan myös Kongon demokraattisessa tasavallassa Lukuga-Niemban yhtymäkohdasta, Malagarasi-joen suistolta ja sen alajuoksuilta sekä Ruzizi-joen suulta.
Isosilmälateesi on peto, joka saalistaa sekä kaloja että selkärangattomia.
Isosilmälateesia on kalastettu ravinnoksi ja myyntiin. Siimakalastuksessa se taistelee vastaan raivokkaasti, mikä on lisännyt sen suosiota urheilukalastajien keskuudessa. Ylikalastus on suurin syy sen uhanalaisuuteen. Kalakanta on pienentynyt dramaattisesti 25 vuoden aikana, ja vuonna 2025 Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi.
Saint-Germain-de-Joux

Saint-Germain-de-Joux on kunta itäisessä Ranskassa Ainin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Seminejoen varrella, noin 17 kilometriä Nantuan kaupungista itään.
Seminejoen runsasvetisen sivujoen Combetin varrella on ollut useita myllyjä. Noin vuonna 1900 yhden myllyn paikalle rakennettiin saha, jonka voimanlähteenä oli 7,5 metrin läpimittainen vesiratas. Saha lopetti toiminansa noin vuonna 1960, ja sen rakennelmat jäivät rapistumaan. Saint-Germain-de-Joux'n kunta osti entisen sahan vuonna 2001, ja sen kunnostustyöt aloitettiin vuonna 2012. Joessa on samoilla kohdilla nähtävissä useita hiidenkirnuja.
Gʻallaorol

Gʻallaorol on kaupunki ja samannimisen piirin hallinnollinen keskus Jizzaxin alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Sangzorjoen varrella 30 kilometriä Jizzaxista lounaaseen. Kaupungissa oli 24 700 asukasta vuonna 2016.
Paikkakunta on perustettu Yangiqoʻrgʻonin kylänä vuonna 1926. Siitä tuli Gʻallaorolin kaupunki vuonnna 1973. Kaupungissa toimii puuvilla- ja elintarviketeollisuutta. Sen kautta kulkee Taškentin ja Samarkandin välinen maantie ja rautatie. Nähtävyyksiä ovat paikalliset moskeijat ja lähistöllä sijaitseva ”Timurin portti”.
Haarapyrstölateesi

Haarapyrstölateesi ("Lates microlepis") on piikkimakrillikalojen lahkoon kuuluva makean veden kalalaji.
Haarapyrstölateesi on aikuisena yli puoli metriä pitkä. Suurimmat kalastajien saamat yksilöt ovat olleet yli metrin mittaisia.
Haarapyrstölateesin vartalo on pitkänomainen ja sivusuunnassa litistynyt. Otsa on kovera. Silmät ovat hyvin suuret ja sijaitsevat korkealla päässä. Tummaa pupillia ympäröi kellertävä iiris. Suu on suuri ja alaleuka työntyy esiin.
Aikuiset yksilöt ovat väriltään on tummanharmaaita, vatsapuoleltta hieman vaaleampia. 
Nuorten väritys on kellertävä ja siinä on ruskeaa marmorikuviota.
Pyrstöevä päättyy lähes suoraan ja on hieman rispaantunut.
Haarapyrstölateesia on tavattu laajoissa osissa Tanganyika-järveä. Se tunnetaan myös Malagarasi-joen suistosta sekä Rusizi-joen suulta.
Haarapyrstölateesia on kalastettu ravinnoksi ja myyntiin. Ylikalastus on suurin syy sen uhanalaisuuteen.
Valtteri Nurmi

Valtteri Aleksi Nurmi (s. 9. lokakuuta 2004 Espoo) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Pelicansia. Hänellä on juniorisopimus ja hän on pelannut pääasiassa seuran U20-joukkueessa.
Ura.
Nurmi on Espoo Bluesin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Kiekko-Espooseen, josta Nurmi siirtyi kaudeksi 2019–2020 Blues Akatemian C-nuoriin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja sekä C-nuorten SM-karsinnoissa 15 syöttöpisteellään että C-nuorten SM-sarjassa tehoilla 1+7=8. Kaudella 2020–2021 Bluesin juniorijoukkueet siirtyivät Kiekko-Espoon alaisuuteen ja Nurmi siirtyi seuran U18-haastajajoukkueeseen. Kaudeksi 2021–2022 hän siirtyi Kiekko-Espoon U18-joukkueeseen, jossa Nurmi voitti Suomen-mestaruuden. Kaudella 2022–2023 hän oli viidellä osumallaan seuran U20-haastajajoukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja viidellä osumallaan.
Kaudella 2023–2024 Nurmi nousi Kiekko-Espoon U20-haastajajoukkueen varakapteeniksi. Hän siirtyi kesken kauden kuitenkin Pelicansin U20-joukkueeseen. Kaudella 2024–2025 Nurmi voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +28 ja hän oli myös Pelicansin eniten maaleja tehnyt puolustaja kuudella osumallaan. Kaudella 2025–2026 Nurmi teki SM-liigadebyyttinsä 26. marraskuuta 2025 JYPiä vastaan, kun Otso Rantakari ja Onni Käyhkö joutuivat sivuun. Hänet merkittiin Pelicansin seitsemänneksi puolustajaksi. Nurmi sai ottelussa jääaikaa 9.49 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema +1.
Yksityiselämä.
Nurmi valmistui ylioppilaaksi Haukilahden lukiosta syksyllä 2023.
Les Bouchoux

Les Bouchoux on kunta Ranskassa Juran departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 14 kilometriä Saint-Clauden kaupungista etelään.
Alkuperäinen Les Bouchoux'n seurakuntakirkko tuhoutui 1400-luvulla, jonka jälkeen se rakennettiin uudelleen nykyiselle paikalleen. Nykyinen kirkko rakennettiin vuonna 1718, mutta siellä nähtävissä koristeita, jotka ovat peräisin 1500- tai 1600-luvulta.