tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Brother Ali

Ali Newman (synt. Jason Newman), paremmin tunnettu nimellä Brother Ali, on yhdysvaltalainen rap-artisti ja tuottaja. Hän syntyi Madisonin kaupungissa Wisconsinin osavaltiossa ja muutti 15 vuoden ikäisenä Michiganiin. Hän vaihtoi uskontonsa kristitystä muslimiksi, ja samalla nimensä Ali Newmaniksi. Hän kuuluu nykyään Rhymesayers Entertainment -levy-yhtiöön. Hänellä on poika nimeltä Faheem, josta hän kertoo levyllään "The Undisputed Truth".
Brother Alin ensimmäinen albumi, omakustanteinen kasetti "Rites of Passage" ilmestyi vuonna 2000. Sen jälkeen hänen albuminsa "Shadows on the Sun", "Champion EP" ja "The Undisputed Truth" ovat Ant:in tuottamia CD-levyjä.
Daniele Massaro

Daniele Massaro (s. 23. toukokuuta 1961 Monza, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pystyi pelaamaan myös keskikentällä.
Ura.
Massaro edusti uransa parhaan jakson eli vuodet 1986–1988 ja 1989–1995 Milania. Hän edusti lisäksi vuosina 1978–1986, 1988–1989 ja 1995–1996 Monzaa, Fiorentinaa ja Romaa sekä japanilaista Shimizu S-Pulsea. Massaro saavutti Milanin riveissä muun muassa neljä Italian-mestaruutta sekä kaksi Euroopan cupin/Mestarien liigan ja Intercontinental Cupin voittoa. Hän teki kaksi maalia vuoden 1994 Mestarien liigan loppuottelussa Barcelonaa vastaan.
Italian maajoukkueessa Massaro pelasi vuosina 1982–1994 15 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän saavutti Italian riveissä MM-kilpailuissa kultaa vuonna 1982 ja hopeaa vuonna 1994. Massaro ei kuitenkaan pelannut minuuttiakaan vuoden 1982 kilpailuissa. Vuoden 1994 kilpailuissa hän oli yksi rangaistuspotkukilpailun epäonnistujista loppuottelussa Brasiliaa vastaan.
Vladimir Megre

Vladimir Megre (Влади́мир Никола́евич Мегре́) (23. heinäkuuta 1950 Ukraina) on venäläinen kirjailija, jonka yhdeksänosainen "Anastasia"- ja "Venäjän soivat seetripuut" -kirjasarja on käännetty yli kymmenelle kielelle. Ekofantasiaan lukeutuvat kirjat ovat innoittaneet lukijoita suhtautumaan uudella tavalla luontoon ja edistykseen, ja aktiivisimmat ovat perustaneet kotitiloja.
Abitreenit

Abitreenit on Yleisradion tarjoama verkkopalvelu lukiolaisille ja ylioppilaskirjoituksiin valmistautuville abiturienteille. Abitreenien tavoitteena on valmentaa lukiolaisia yo-kokeisiin tiedollisesti, taidollisesti ja henkisesti.
Ohjelman tarkoitus.
Kevään ja syksyn ylioppilaskirjoitusten aikaan Abitreenit julkaisee ylioppilaskokeet ja niiden vastaukset. Tarjolla on myös Ylioppilastutkintolautakunnan asiantuntijoiden vastauspalvelu. Abitreenit tuottaa suoria yo-koelähetyksiä, joissa käydään läpi päivän yo-kokeita lukion opettajien ja Ylioppilastutkintolautakunnan asiantuntijoiden kanssa, jotka vastaavat abien kysymyksiin kokeesta. Aiemmin lähetyksiä on esitetty Yle Teema -kanavalla. Televisio-ohjelma on tunnettu myös nimillä "Älliä vai ei" ja "Abifarmi". 
Abitreenien yo-koelähetykset lähetetään nykyisin koepäivien iltana Yle Areenassa kello 18:00.
Verkkomateriaalit.
Abitreenit-sivustolla on tarjolla harjoittelumateriaalia lukion eri oppiaineisiin. Materiaalit on jaoteltu lukion kurssien mukaan, vieraissa kielissä kielenhallinnan osa-alueen ja taitotason mukaan. Lisäksi sivustolla on juttuja ja vinkkejä, jotka auttavat lukiolaisia jaksamaan opiskelussa ja menestymään kirjoituksissa, kuten Paineessa-kampanjan sisällöt. Helmikuussa 2019 Abitreenit julkaisi Motivaatiotreenit-nimisen opiskelumotivaatiota käsittelevän artikkelikokonaisuuden sekä siihen liittyvän Paineessa-podcastin. 
Abitreenit-palvelulle myönnettiin Koulutusrahasto Kouran Lapset ja nuoret -sarjan kunniamaininta vuonna 2007.
Tapestry

Tapestry on laulaja-lauluntekijä Carole Kingin popalbumi vuodelta 1971. Sen tuottajana toimi Lou Adler. "Tapestry" oli Yhdysvaltain albumilistan ykkösenä 15 viikkoa ja se pysyi listoilla yli kuusi vuotta. Albumia myytiin maailmanlaajuisesti yli 15 miljoonaa kappaletta. Albumi sai myös neljä Grammy-palkintoa (vuoden albumi, paras naispoplaulajan esitys, vuoden levytys ”It's Too Latesta” ja vuoden laulu ”You've Got a Friendistä”).
Carole King kirjoitti kaikki levyn kappaleet. Useat niistä olivat olleet jo hittejä aiemmin toisten esittäjien laulamina (Aretha Franklinin ”(You Make Me Feel Like) A Natural Woman” ja The Shirellesin ”Will You Love Me Tomorrow”). Kolme albumin kappaleista on kirjoitettu yhdessä Kingin entisen aviomiehen Gerry Goffinin kanssa. James Taylor, joka rohkaisi Kingiä sooloalbumin tekoon ja joka myös soittaa Tapestrylla, sai ykköshitin ja Grammy-palkinnon versioituaan Kingin ”You've Got a Friendiä”.
Vuonna 2003 Tapestry oli sijalla 36 "Rolling Stone" -lehden 500 kaikkien aikojen albumin listalla. Samana vuonna Yhdysvaltain kongressin kirjasto valitsi albumin kansalliseen ääniterekisteriin (National Recording Registry). Heinäkuussa 2017 Yhdysvaltojen julkisen palvelun radioyhtiö NPR nimesi "Tapestryn" kymmenen merkittävimmän naisen tekemän musiikkialbumin joukkoon.
Vuonna 1995 julkaistiin useiden eri esittäjien tribuuttialbumi "Tapestry Revisited", jolla alkuperäisen "Tapestry"-albumin kappaleita esittävät muun muassa Bee Gees, Céline Dion, Aretha Franklin ja Rod Stewart.
Kappaleet.
Ellei toisin mainita sävel ja sanat Carole King. Tämä on alkuperäisen vinyylijulkaisun kappalelistaus.
Tatjana Goldobina

Tatjana Vladimirovna Goldobina (, s. 4. marraskuuta 1975 Biškek) on venäläinen kivääriampuja ja olympiamitalisti.
Goldobina on saavuttanut olympialaisissa hopeaa naisten 50 m pienoiskiväärin asentokilpailusta. MM-kilpailuissa hän on saavuttanut joukkuekilpailuissa tyttöjen sarjassa kullan ja pronssin, sekä naisten sarjassa kaksi kultaa ja kaksi pronssia.
Philo Romayne Hoy

Philo Romayne Hoy (3. marraskuuta 1816 Mansfield, Ohio, Yhdysvallat – 8. joulukuuta 1892 Racine) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja luonnontutkija.
Hoy syntyi uudisasukasperheeseen. Hän valmistui lääketieteen tohtoriksi Ohion lääketieteellisestä koulusta Cincinnatista 1841. Vuosina 1841–1846 hän piti lääkärin praktiikkaa New Havenissa Ohiossa. Sitten hän teki kanoottiretken Michiganjärven länsirantaa seuraten, ja havaitsi Racinen pikkukaupungin viehättäväksi paikaksi asua. Vuonna 1846 hän muutti sinne vaimonsa ja pienen poikansa kanssa, osti palan maata ja rakensi talon, tallin ja vastaanottohuoneen. Käydessään asiakkaidensa luona kaupungin ulkopuolella hän kuljetti aina mukanaan perhoshaavia, suurennuslasia ja kasvikirjaa, ja tutki kaikkea mahdollista luonnosta.
Hoy toimi kolme vuotta Wisconsinin Taide- ja tiedeakatemian puheenjohtajana. Hän keräsi huomattavan määrän lintuja, myös joitakin sellaisia, jotka ovat jo hävinneet. Hän keräsi myös muita eläimiä. Hän kirjoitti suuren määrän tieteellisiä artikkeleita, varsinkin lintujen muutosta, ja etenkin Racinen kautta tapahtuvasta muutosta. Hän tutki ensimmäisenä Michiganjärven syvänteiden eliöstöä. 
Vuonna 1964 perustettiin Racineen "The Hoy Bird Club". 1970 kerhon nimeksi muutettiin "The Hoy Nature Club, Inc.". Vuonna 1999 kerho yhdistettiin Kansalliseen Audubon seuraan, ja sen nimeksi tuli "Hoy Audubon Society, Inc."
Hoy nimesi linnuista amerikanhuuhkajan ("Bubo virginianus") alalajin "subarcticus".
Master P

Master P, oikealta nimeltään Percy Miller, on yhdysvaltalainen hip hop -artisti, viihdetaiteilija ja yrittäjä. Hän on P. Miller Enterprisesin perustaja ja johtaja. Hän on räpännyt jo vuodesta 1991 ja on myynyt maailmanlaajuisesti yli viisi miljoonaa levyä. 
Percy Miller syntyi New Orleansissa 1967, vanhimpana perheensä viidestä lapsesta. Myöhemmin hän muutti Richmondiin ja perusti pienen levykaupan. Hän aloitti räppäämisen TRU-yhtyeessä kahden veljensä, Silkk the Shockerin ja C-Murderin kanssa. Sen jälkeen hän jätti levy-yhtiönsä ja perusti oman No Limit Records -yhtiön. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa "Get Away Clean" ilmestyi vuonna 1991.
Raimo Seppänen

Raimo Kalevi Seppänen (s. 21. lokakuuta 1950 Suomussalmi) on entinen suomalainen ampumahiihtäjä.
Seppänen oli Suomen ampumahiihtojoukkueen varamies Innsbruckin 1976 olympialaisissa. Lillehammerin MM-kilpailuissa 1977 hän saavutti viestissä hopeaa. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 1979 hän saavutti toistamiseen viestihopeaa ja sijoittui 20 kilometrillä viidenneksi. Lake Placidin 1980 olympialaisissa hän sijoittui 20 kilometrin kilpailussa 32:nneksi ja viestissä seitsemänneksi. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti viestissä vuonna 1977.
Raimo Seppänen edusti seuratasolla Suomussalmen Rastia. Hän voitti Suomen mestaruuden 20 kilometrillä vuosina 1975 ja 1977 sekä 10 kilometrillä vuonna 1977. Ammatiltaan hän oli rajavartija.
Slovakian piirit

Piiri () on Slovakian aluehallinnon yksikkö. Piiriä korkeampi yksikkö on alue () ja piirit on edelleen jaettu kuntiin (). Slovakiassa on 79 piiriä. Maan pääkaupunki Bratislava on muodostunut viidestä ja toiseksi suurin kaupunki Košice neljästä piiristä.
Piirit ovat nykyään Slovakiassa enemmän tilastollisia yksiköitä kuin varsinaisia hallinnollisia alueita. Vielä 1900-luvun loppupuolella piireillä oli oma hallinto. Piirienvirastot lakkautettiin kuitenkin 2004 ja ne korvattiin virastoilla, jotka yhtä lukuun ottamatta vastaavat useammasta piiristä.
Konstantin Stoitzner

Konstantin Stoitzner (20. heinäkuuta 1863 Busau, Määri, Itävalta – 6. tammikuuta 1934 Wien) oli itävaltalainen taidemaalari. Hän maalasi asetelmia ja maisemia. Hän on signeerannut töitään myös nimillä Ch. Fournier ja Constantin Stoitzner. Hänen poikansa Josef Stoitzner oli myös taidemaalari.
Hän aloitti uransa matkustelemalla Alpeilla, jossa hän maalasi maisemia ja ihmishahmoja. Hän hyödynsi myöhemmin näillä retkillään tekemiään luonnoksia. Hän teki miniatyyrimaalauksia, joissa hän kuvasi mallia hyvin pikkutarkasti. Hänen teoksiaan on runsaasti Wienin museossa.
Stoitzner opiskeli Wienin Akatemiassa Christian Griepenkerlin ja August Eisenmengerin oppilaana.
Rasvahäntäpussikko

Rasvahäntäpussikko eli rasvahäntäpussihiiri ("Sminthopsis crassicaudata") on pussipetoihin ("Dasyuridae") kuuluva pienikokoinen nisäkäslaji.
Tuntomerkit.
Rasvahäntäpussikko on hyvin siro eläin, jolla on isot silmät ja korvat, leveä pää ja pitkänomainen kuono. Täysikasvuisena sen paino on 15–25 g ja pituus 7,5–8,5 cm. Häntä on ruumista lyhyempi ja tyvestään selvästi paksuuntunut.
Levinneisyys.
Rasvahäntäpussikko elää suurimmassa osassa Itä-Australiaa ja sitä tavataan myös mantereen lounaisosassa. Sitä tavataan kuivilla metsä- ja pensaikkoalueilla, mutta myös niityillä, heinikoilla ja kalliolla.
Lisääntyminen.
Kantoaika on 13–16 päivää, ja naaras saa poikueen kuuden kuukauden aikana monta kertaa noin 80 päivän välein. Pesueessa on noin 10 poikasta, jotka tulevat ulos pussista 40–43 päivän jälkeen ja ovat 61–69 päivässä täysin riippumattomia emostaan. Naaraat ovat lisääntymiskykyisiä jo 4 kuukauden ikäisinä.
Josef Stoitzner

Josef Stoitzner (1884 Wien Itävalta – 1951 Bramberg im Pinzgau) oli itävaltalainen taidemaalari ja opettaja.
Stoitzner aloitti taideopinnot Wiener Kunstgewerbeschulessa, jossa hänen opettajanaan oli Anton Ritter von Kenner, ja sen jälkeen hän opiskeli Wienin taideakatemiassa Franz Rumplerin oppilaana. Hän opetti myös itse maalaamista vuodesta 1905 ja valmistui opettajaksi 1909. Vuodesta 1922 hän toimi piirustuksen opetuksen tarkastajana Itävallan oppilaitoksissa ja vuodesta 1937 Wienin poikakouluissa. 1916–1919 hän opetti Wiener Frauenakademiessa. Wienin taideakatemiassa hän toimi piirustuksen opetuksen metodologian professorina 1932–1934. Sen jälkeen hän muutti Pinzgauhun Salzburgiin. 
Stoitzner kuului moniin taideyhdistyksiin, esimerkiksi Der Kreis, Wiener Secession ja Künstlerhaus. Hänelle myönnettiin kultamitali Bugrassa Leipzigissa 1914 ja Grazin kaupungin mitalin. Toiseen maailmansotaan saakka hän maalasi maisemia, asetelmia ja interiöörejä perinteiseen impressionistiseen tyyliin. Hänen maalauksilleen on luonteenomaista muodon ja värin harmonia.
Graafikkona Joseph Stoitzner suosi värillistä puuleikkausta ja litografiaa ja noudatti ihanteellista realismia.
Stoitznerin isä oli maisemamaalari Konstantin Stoitzner.
Pozsonyn maakunta

Pozsonyn komitaatti eli maakunta oli hallinnollinen alue Unkarin kuningaskunnassa. Se sijaitsi nykyisen Slovakian alueella.
Pozsonyn maakunta rajoittui Ala-Itävaltaan ja Unkarin Nyitran, Komáromin, Győrin ja Mosonin maakuntiin. Morava virtasi Pozsonyn maakunnan länsipuolella, Tonava eteläpuolella ja Váh itäpuolella. Pikku-Karpaattien vuoristo jakoi maakunnan kahteen osaan.
Maakunnan pääkaupunkina toimivat aluksi Bratislavan linna ja Šamorínin kaupunki sekä myöhemmin nykyinen Bratislava.
Pozsonyn maakunnan edeltäjä oli olemassa jo 800-luvulla Suur-Määrin valtakunnassa. Unkarin valtakunnassa maakunta oli ensimmäisiä muodostettuja maakuntia. Se oli Unkarin historian ajan yksi sen vauraimmista alueista. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Poszsonystä tuli osa Tšekkoslovakiaa, jossa se säilyi Bratislavan maakuntana hieman muuttunein rajoin. Osa alueesta jäi Unkariin Győr-Moson-Sopronin lääniin.
Happosadetta

Happosadetta on Verenpisara-yhtyeen elokuussa 2003 julkaistu toinen albumi. 
Kappaleet.
Sävellykset Santeri Kallio ja Rami Raski, sanoitukset Rami Raski, sovitukset Verenpisara.
Eduard Friedrich Eversmann

Alexander Eduard Friedrich Eversmann (23. tammikuuta 1794 Wehringhausen Hagen Westfalen – 14. huhtikuuta 1860 Kazan) oli saksalainen biologi ja tutkimusmatkailija.
Eversmann opiskeli Marburgin, Hallen, Berliinin ja Tarton yliopistoissa. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Tartossa 1817. Seuraavien kolmen vuoden ajan hän matkusteli Etelä-Uralilla keräten eläin- ja kasvinäytteitä, jotka hän lähetti Hinrich Lichtensteinille Berliinin yliopistoon.
Eversmann suunnitteli pitkään luonnonhistoriallisten näytteiden keräysmatkaa Keski-Aasiaan. Hän opiskeli etukäteen alueen kieliä, tapoja ja islamia. Vuonna 1820 hän asettui Buharaan tekeytyen kauppiaaksi. Hän kirjoitti matkastaan kirjan "Reise von Orenburg nach Buchara" (1823), johon luonnonhistoriallisen liitteen laati Lichtenstein. Vuonna 1825 hän matkusti sotilaalliselle tiedusteluretkelle Hivaan.
Vuonna 1828 Eversmann nimitettiin Kazanin yliopiston eläin- ja kasvitieteen professoriksi. Seuraavien 30 vuoden aikana hän kirjoitti useita teoksia. Häntä pidetään Volgan ja Uralin välisten Venäjän kaakkoisten arojen pioneeritutkijana.
Eversmann nimesi suuren joukon uusia eläinlajeja, muun muassa isoviiksisiipan ("Myotis brandtii"), mongolianarosopulin ("Eolagurus luteus") ja huuhkajan alalajin "Bubo bubo turcomanus". Hänen kunniakseen on myös nimetty lukuisia eliöitä, esimerkiksi arohilleri ("Mustela eversmanii").
Lemin vaakuna

Lemin kunnanvaakuna on saanut aiheensa Lemin sijainnista ja maataloudesta. Kilven aaltokoroinen vastalohkoisuus kuvastaa kunnan sijaintia järvitasangolla. Kunta on myös kuuluisa perunaviljelmistään, joihin perunankukka viittaa.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 16. toukokuuta 1962. Vaakunan selitys on ”kilpi aaltokoroisesti vastalohkoinen, puna-hopeinen; punaisessa kentässä hopeinen, kultaemiöinen perunankukka”.
Somjit Jongjohor

Somjit Jongjohor (, s. 19. tammikuuta 1975) on thaimaalainen amatöörinyrkkeilijä, olympiavoittaja ja maailmanmestari. 
Jongjohor voitti kärpässarjan (51 kg) kultamitalin Pekingin kesäolympialaisista 2008. Amatöörinyrkkeilyn maailmanmestaruuden Jongjohor voitti samassa sarjassa Bangkokin kotikisoista 2003. Vuonna 2007 hän voitti MM-hopeaa Chicagosta.
Aasian kisoista Jongjohor voitti mestaruuden jo vuonna 2002 Busanista, ja seuraavissa, vuoden 2006 kisoissa Dohassa hän voitti hopeaa.
Suomenniemen vaakuna

Suomenniemen kunnanvaakuna on saanut aiheensa Suomenniemen alueesta ja sijainnista. Vaakunan kärki kuvastaa entisen kunnan alueen muotoa ja käki viittaa lauluun ”” kertoen samalla sijainnin.
Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar ja se vahvistettiin käyttöön 21. huhtikuuta 1961. Vaakunan selitys on ”hopeakentässä oikealle suunnatussa sinisessä kärjessä kultainen käki”. Vaakuna siirtyi kotiseutuvaakunaksi Suomenniemen liittyessä Ristiinan kanssa Mikkelin kaupunkiin.
SMS Szent István

SMS Szent István oli Itävalta-Unkarin laivaston Tegetthoff-luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Ganz vállalatokin Rijekan telakalta, missä köli laskettiin 29. tammikuuta 1912. Alus laskettiin vesille 17. tammikuuta 1914, minkä jälkeen se hinattiin Polan laivastontelakalle viimeisteltäväksi. Alus otettiin palvelukseen 13. joulukuuta 1915.
Aluksen valmistuskustannukset olivat noin 60 000 000 kruunua. Ennen sen valmistumista kenraali Franz Conrad von Hötzendorf oli yrittänyt vaatia kyseistä summaa lainana maan armeijan käyttöön, mikä oli herättänyt huomattavaa ärtymystä.
Palvelus.
Alus osallistui sisaralustensa "SMS Viribus Unitisin", "SMS Tegetthoffin" ja "SMS Prinz Eugenin" kanssa Otranton sulun murtoyritykseen, jossa alukseen osui kaksi Italian laivaston moottoritorpedovene "MAS 15:n" laukaisemaa torpedoa. Osumien seurauksena alus upposi 10. kesäkuuta 1918 klo 18:05 Premudan saaren edustalle. Alusta kyettiin pitämään noin 3 tuntia pinnalla, jona aikana noin tuhat merimiestä pelastautui ja ainoastaan neljä upseeria ja 85 merisotilasta sai surmansa. Aluksen upottua operaatio keskeytettiin.
Hylky löydettiin 1970-luvulla ylösalaisin kääntyneenä Premudan saaren edustalta. Kroatian kulttuuriministeriö on julistanut sen suojelluksi kohteeksi, jonne sukeltaminen vaatii luvan.
Lauri Viitanen

Lauri Abram Viitanen () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa veljensä kanssa Saksan itärintamalla Misse-joella. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan ja talvi- ja jatkosotaan, missä hän kaatui taistelussa Aunuksen Karjalassa.
Perhetausta.
Viitasen vanhemmat olivat talonomistaja Antti Viitanen ja Maria Tapio. Hänen veljensä oli jääkäriluutnantti Kaarlo Samuli Viitanen.
Opinnot.
Viitanen kävi neljä luokkaa Oulun lyseota ja Suomen sahateollisuuskoulun vuosina 1924–1925 sekä Oulun teollisuuskoulun huonerakennusosaston vuosina 1929–1931. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918 ja taktiikan soveltamiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1928.
Jääkärikausi.
Viitanen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 14. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 11. maaliskuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon ja edelleen 20. heinäkuuta 1916 pataljoonan 4. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota.
Viitanen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa, missä hän haavoittui Kolikkoinmäellä 28. huhtikuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Viitanen palveli sisällissodan edelleen 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin aluksi Savon jääkärirykmentti 3 ja myöhemmin Uudenmaan rykmentti. Hän toimi rykmentissä nuorempana upseerina muun muassa 3. komppaniassa. Armeijasta hän erosi 24. syyskuuta 1919 ja astui suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja sijoitettiin 1. tammikuuta 1920 alkaen paikallispäälliköksi Kiuruveden suojeluskuntaan, missä hän palveli 19. huhtikuuta 1920 saakka. Kiuruvedeltä hän siirtyi 1. joulukuuta 1920 alkaen paikallispäälliköksi Kosken suojeluskuntaan ja palveli koskella 6. kesäkuuta 1921 saakka. Koskelta hän siirtyi 7. kesäkuuta 1921 niin ikään paikallispäälliköksi Auran suojeluskuntaan ja palveli Auralalla 1. joulukuuta 1921 saakka. Pienen tauon jälkeen hän palasi suojeluskuntaan ja otti vastaan 1. helmikuuta 1922 alkaen paikallispäällikön tehtävät Vanajan suojeluskunnassa, missä tehtävässä hän palveli 1. marraskuuta 1922 saakka. Vanajalta hän matkusti Ouluun missä hän toimi komppanianpäällikkönä Oulun suojeluskunnassa vuosina 1923 – 1924. Myöhemmin hän työskenteli vuodesta 1931 alkaen rakennusmestarina Oulussa.
Talvi- ja jatkosota.
Viitanen osallistui talvisotaan aluksi konekiväärikomppaniassa Erillisessä Pataljoona 23:ssa ja myöhemmin tukikohdan päällikkönä Lunkulansaarella. Hän osallistui talvisodassa taisteluihin Laatokan koillisrannikolla. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin komppanianpäälliköksi Jalkaväkirykmentti 53:een ja osallistui taisteluihin Vienan Karjalassa, missä hän kaatui taistelussa Sohjanassa. Hänet haudattiin Ouluun.
Tuhkimotarina (vuoden 2004 elokuva)

Tuhkimotarina ("A Cinderella Story") on romanttinen komediaelokuva vuodelta 2004. Elokuva on nykyaikaistettu versio "Tuhkimo"-kansansadusta. Elokuvan pääosia näyttelevät Hilary Duff, Chad Michael Murray ja Jennifer Coolidge.
Juoni.
Sam Montgomery asuu äitipuolensa Fionan ja tämän kahden kaksostyttären, Briannan ja Gabriellan, kanssa. Hänen isänsä kuoli maanjäristyksessä kahdeksan vuotta sitten ja koska isä ei ollut tehnyt testamenttia, äitipuoli peri kaiken – perheen talon, ravintolan ja Samin huoltajuuden. Nyt Sam joutuu tekemään perheen ravintolassa pitkää päivää ja palvelemaan perhettä.
Sam viestittelee netissä salaisen ystävän kanssa, jota hän ei ole koskaan nähnyt. Lopulta he päättävät tavata koulun Halloween-tanssiaisissa. Sam pukeutuu tanssiaisissa prinsessaksi ja hänen salainen ystävänsä, joka osoittautuu koulun suosituimmaksi oppilaaksi Austiniksi, prinssiksi. Sam joutuu poistumaan juhlista ehtimättä kertoa Austinille todellista henkilöllisyyttään. Austin päättää selvittää, kuka tämä salaperäinen Tuhkimo on.
Lutroforos

Lutroforos ( tai "loutroforos") on antiikin aikainen keraaminen amfora, jota käytettiin veden kantamiseen. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 
Historia ja käyttö.
Lutroforoksella noudettiin hääpäivänä vettä morsiamen kylpyä varten, ja sillä täytettiin lebes gamikos. Sitä käytettiin myös hautajaisrituaaleissa. Varhaisimmat tunnetut esimerkit vaasityypistä ovat 700-luvulta eaa. 400-luvun eaa. lopulta lähtien lutroforokset toimivat myös haudan merkkinä, joko suurikokoisina marmorisina lutroforoksina tai muuhun marmoriseen hautakiveen kaiverrettuna lutroforos-reliefinä.
Nimityksen "lutroforos" käyttäminen vaasityypistä on nykyaikaista alkuperää. Antiikin aikana termi viittasi vettä hääseremoniassa kantaneeseen henkilöön.
Muoto ja tyypit.
Lutroforos on malliltaan erikoislaatuinen amfora, jossa on leveä suuosa, korkea ja kapea kaula ja kaulan molemmin puolin pitkät pystysuuntaiset kädensijat. Jos kädensijoja on kaksi, vaasista käytetään nimitystä "lutroforos-amfora". Joskus kädensijoja oli kolme, ja tällöin käytetään nimitystä "lutroforos-hydria".
Hyvinkään Sveitsin lukio

Hyvinkään Sveitsin lukio oli vuoteen 2020 saakka Hyvinkään Sveitsin kaupunginosassa toiminut lukio. Hyvinkään Sveitsin lukio ja Hyvinkään yhteiskoulun lukio yhdistyivät yhdeksi Hyvinkään lukioksi vuonna 2020 ja siirtyivät uusiin tiloihin uuden lukiorakennuksen, Kipinä-talon, valmistuttua. Uusi lukio sijaitsee Hangonsillan kaupunginosassa.
Hyvinkään Sveitisn lukion noin 430 oppilaista noin puolet oli yleislinjalla ja puolet luonnontiedelinjalla. Koulun viimeinen rehtori oli Jaakko Rainio.
Lukion toimirakennuksen suunnitteli arkkitehti Jorma Järvi. Järvi kuoli vain kuukausi koulun ensimmäisen rakennusvaiheen valmistuttua, ja arkkitehti Raimo Valjakka teki seuraavien rakennusvaiheiden toteutussuunnittelun ja valvonnan Järven suunnitelman perusteella. Rakennus on rakennustaiteellisesti ja historiallisesti arvokas: koulurakennus oli yhdessä arkkitehti Einari Teräsvirran Rajamäen yhteiskoulun kanssa Suomen ensimmäiset kampatypologiaa noudattavat koulut. Hyvinkään kaupunki on uhannut purkaa rakennuksen. 
Koulun aiempi nimi oli Sveitsinrinteen lukio.
Jacques Cloutier

Jacques Cloutier (3. tammikuuta 1960 Royn-Noranda, Quebec, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.
Buffalo Sabres varasi Cloutierin vuoden 1979 NHL:n varaustilaisuudessa. Sabresin lisäksi hän pelasi myös Chicago Blackhawksissa sekä Quebec Nordiquesissa. Cloutier käytti numeroa 31 koko uransa. Pelaajauransa Cloutier päätti vuonna 1994 ja siirtyi Nordiquesin maalivahtivalmentajaksi. Hän on voittanut Coloradossa valmentajana Stanley Cupin vuosina 1996 sekä 2001. Cloutier sai potkut Coloradosta kauden 2008–2009 jälkeen.
Grigol Mgaloblišvili

Grigol Zurabis dze Mgaloblišvili (, s. 7. lokakuuta 1973 Tbilisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen poliitikko ja diplomaatti, suurlähettiläs Turkissa 2006–2008 ja pääministeri 1. marraskuuta 2008 – 30. tammikuuta 2009.
Mgaloblišvili on syntynyt Tbilisissä. Hän valmistui Tbilisin valtionyliopistosta 1995. Mgaloblišvili opiskeli myös vuoden Istanbulin yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Georgian Turkin suurlähetystössä, kunnes palasi 2003 ulkoministeriön palvelukseen.
Presidentti Saakašvili nimitti hänet elokuun 2008 konfliktin jälkimainingeissa 28. lokakuuta 2008 pääministeriksi, jonka parlamentti vahvisti 1. marraskuuta. Mgaloblišvili nimitti Zurab Adeišvilin oikeusministeriksi, Koba Subelianin ympäristöministeriksi ja Grigol Vashadzen hallituksensa kulttuuriministeriksi. 5. joulukuuta 2008 hän vaihtoi ulko-, puolustus- ja opetusministerit. Nimitykset tulivat yllättäen, sillä ulkoministeri Eka Tkešelašvili oli vielä edellisenä päivänä osallistunut ETYJin kokoukseen Helsingissä.
Joulukuun 2008 lopussa tabloidilehti Alia kertoi Saakašvilin lyöneen Mgaloblišvilia kasvoihin ja heittäneen häntä sen jälkeen puhelimella. Lehden mukaan hän pyysi tämän jälkeen eroa, mistä presidentti kieltäytyi.
Mgaloblišvili kertoi 30. tammikuuta 2009 eroavansa tehtävästään terveyssyistä. Hän on ollut Saksassa saamassa hoitoa munuaissairauteensa. Hänen seuraajakseen tuli aiempi talousministeri Nikoloz Gilauri.
Nikoloz Gilauri

Nikoloz "Nika" Zurabis dze Gilauri (, s. 14. helmikuuta 1975 Tbilisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä 6. helmikuuta 2009 lähtien, kunnes puoli vuotta ennen uusia vaaleja hän tilalleen vaihdettiin silloinen sisäministeri Vano Merabišvili. Gilauri on aiemmin ollut energia- ja valtiovarainministerinä.
Gilauri opiskeli kansainvälistä taloutta Tbilisin valtionyliopistolla, sekä Limerick Universitylla Irlannissa ja suoritti korkeamman tutkinnon Temple Universityssä Philadelphiassa Yhdysvalloissa.
Gilauri liittyi Mikheil Saakašvilin hallintoon ns. ruusuvallankumouksen jälkeen helmikuussa 2004 energiaministeriksi.
Bratislavan eläintarha

Bratislavan eläintarha on Slovakian pääkaupungin Bratislavan eläintarha. Se sijaitsee Karlova Vesin osa-alueella Pienten Karpaattien metsässä. Eläintarha on avattu vuonna 1960.
Vuonna 2008 eläintarhassa oli 983 eläintä, jotka kuuluivat 157 lajiin. Niistä tunnetuimpia ovat kissaeläimet, jotka ovat myös lisääntyneet tarhassa: eteläafrikkalaiset leijonat, valkoiset bengalintiikerit, jaguaarit ja Sri Lankasta tuodut leopardit. Tarhassa on myös sarvikuonoja, seeproja, kirahveja ja kenguruita sekä terraarioita ja akvaarioita. Vuonna 2008 eläintarhassa kävi 203 000 vierasta.
Karlova Ves

Karlova Ves on Bratislavan osa-alue, joka kuuluu Bratislava IV -piiriin. Se sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä Bratislavan ydinkeskustasta länteen ja on lähellä Pienten Karpaattien eteläkärkeä. Se oli viininviljelyyn erikoistunut pikkukylä ennen kuin se vuonna 1943 liitettiin Bratislavaan. 1960-luvulla alueelle alettiin rakentaa kerrosaloja, jotka peittivät alleen alkuperäisen kylän keskustan.
Bratislavan eläintarha ja Slovakian television päärakennus sijaitsevat tällä osa-alueella.
Nigerin lippu

Nigerin lippu on Nigerin symboli yhdessä kansallislaulun (La Nigérienne), vaakunan ja moton ("Fraternité, Travail, Progrès (Veljeys, työ, edistys)" kanssa. Lippu on vahvistettu maan tunnukseksi 23. marraskuuta 1959. Lippu on vaakaraitanen trikolori, jonka värit ovat oranssi, valkoinen ja vihreä. Valkoisessa kentässä on keskellä myös oranssi kiekko. Yleisen selityksen mukaan oranssi raita symboloi Saharan autiomaata maan pohjoisosassa tai savannien ruohikkoja, valkoinen puhtautta (joidenkin mukaan Niger-jokea), vihreä sekä toivoa että maan eteläosan metsiä ja oranssi pallo joko aurinkoa tai itsenäisyyttä.
Despite

Despite on ruotsalainen metallia soittava yhtye. Vuonna 1998 perustettu yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa "In Your Despite" maaliskuussa 2009. 
Albumi "In Your Despite" lanseerattiin koko Euroopassa 11 elokuuta 2009.
Konsertit.
Despite teki ensimmäisen ulkomaankeikkansa Suomessa, Loimaan Heimolinnassa 7 marraskuuta 2009 konserttitapahtumassa "Heviä isänpäivää".
Samettiero

Samettieroksi (, ) kutsutaan vuonna 1993 väkivallattomasti tapahtunutta Tšekkoslovakian jakautumista itsenäisiksi Tšekin ja Slovakian valtioiksi. Prosessi oli huomattavasti rauhallisempi kuin Jugoslavian tai Neuvostoliiton hajoaminen.
Kun Václav Havel valittiin Tšekkoslovakian presidentiksi maan ensimmäisissä vapaissa vaaleissa yli 40 vuoteen, yhteiskunnalliset olot maassa eivät enää olleet vakaalla pohjalla samettivallankumouksen jälkeen. Vaikeuksia oli mm. siirtymisessä kommunismista kohti kapitalismia, minkä lisäksi myös maan kahden suurimman etnisen ryhmän väliset suhteet olivat huonontuneet.
Kolme vuotta samettivallankumouksen jälkeen Slovakiassa koettiin, että alue oli jäänyt Tšekin varjoon. Teollistuminen oli tuottanut maahan lähinnä sotilasteollisuutta, joka kärsi poliittisen tilanteen muutoksista. Slovakian puolella oli paljon työttömyyttä, kun taas Tšekin puolella yksityistäminen näytti tuottoisalta. Vuonna 1992 tehtyjen mielipidetiedustelujen perusteella kuitenkin vain 36 prosenttia Tšekin ja 37 prosenttia Slovakian asukkaista kannatti eroa, 80 prosenttia vastaajista piti sitä silti vaikeassa taloudellisessa tilanteessa väistämättömänä.
Samettivallankumouksen jälkeen keskusteltiin kolmesta vaihtoehdosta: tiivis valtioliitto, löyhempi valtioliitto tai täysin itsenäiset valtiot. Heinäkuussa 1992 Slovakian osavaltioparlamentti hyväksyi itsenäisyysjulistuksen. Tšekkoslovakian viimeinen presidentti Havel erosi vapaaehtoisesti. Marraskuussa Tšekkoslovakian kansalliskokous sääti kaksi perustuslakia, joissa sovittiin valtion jakamisesta kahtia vuoden lopussa. Ero tuli voimaan 1. tammikuuta 1993.
Huolimatta siitä, että Tšekkoslovakia hajosi, maiden välit ovat nykyään hyvin läheiset, mikä näkyy myös käytännössä. Joulukuussa 2022 Tšekin pääministeri Petr Fiala edusti slovakialaista virkaveljeään Eduard Hegeria Euroopan unionin neuvoston kokouksessa, koska Hegerin luottamuksesta äänestettiin Slovakian parlamentissa.
Aryballos

Aryballos (, ) on antiikin aikana käytetty pieni, pyöreä keraaminen hajuvoidepullo. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 
Historia ja käyttö.
Aryballoksia käytettiin hajusteiden tai voiteiden säilytykseen. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista. Antiikin aikana kyseisen kaltaisista vaaseista käytettiin aryballoksen lisäksi myös nimitystä "lekythos", joka nykyisin viittaa rajatummin lekyyttiin. Aryballokset olivat yleisiä korinttilaisessa keramiikassa, joka oli mustakuviokeramiikkaa, mutta esiintyvät harvemmin attikalaisessa keramiikassa.
Muoto.
Aryballos on muodoltaan pyöreä tai ovaalinmuotoinen, ja siinä on lyhyt ja kapea kaula sekä leveä kiekonmuotoinen huuliosa, jonka tarkoitus on ollut estää nesteiden läikkymistä. Joissakin aryballoksissa on kädensija. Joskus esiintyy myös kahta kädensijaa. Aryballoksen pyöreä alaosa tehtiin joskus esittämään esimerkiksi ihmisen päätä tai eläintä. Vaasimaalauksissa aryballokset esiintyvät usein urheilijoiden käyttäminä.
Toinen, pitkänomaisempi hajuvoidepullojen tyyppi on alabastron. Aryballoksen lekyyttimäinen muunnelma on lekythos aryballos.
Adam Carolla

Adam Carolla (s. 27. toukokuuta 1964, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen radio- ja televisiopersoona sekä koomikko. Carolla tunnetaan kotimaassaan esimerkiksi radio-ohjelmasta "Loveline" sekä television puolella ohjelmasta "The Man Show", jota hän teki yhdessä Jimmy Kimmelin kanssa.
Vuonna 2006 Carolla työsti independent-elokuvan "The Hammer", jota hän oli mukana kirjoittamassa ja tuottamassa. Hän myös näytteli elokuvan pääosan.
Elämä.
Adam Carolla syntyi Pennsylvanian osavaltiossa italialais-amerikkaiseen perheeseen. Perhe muutti kuitenkin pian North Hollywoodiin Kaliforniaan, missä hän varttui aikuiseksi. Carollan isä on psykologi ja äiti seksiterapeutti. Vanhemmat ovat sittemmin eronneet.
Carolla puhuu ohjelmassaan paljon perheestään ja siitä, kuinka hänen vanhempansa eivät olleet kiinnostuneita hänen kasvattamisestaan tai hänen elämästään ylipäätään. Hän sanookin saavuttaneensa asemansa ”vanhemmistaan huolimatta” eikä heidän avullaan. Hän muutti pois kotoaan 18-vuotiaana.
Carolla nai vaimonsa Lynette Paradisen 28. syyskuuta 2002 ja 7. kesäkuuta 2006 parille syntyi kaksoset. Vapaa ajallaan Carolla on muun muassa innokas autoharrastaja.
Ura.
Radio.
Carollan radio-ura käynnistyi hänen kuultuaan että tuolloin radiossa urheilutoimittajana toiminut Jimmy Kimmel etsi itselleen nyrkkeilyvalmentajaa. Innokkaana radion puheohjelmien kuuntelijana Carolla päätti käyttää tilaisuutta hyväkseen ja yrittää päästä radioon töihin. Hän meni tapaamaan Kimmeliä henkilökohtaisesti ja miehistä tulikin hyvät ystävät. Kimmeliltä saamiensa ohjeiden mukaisesti Carolla suunnitteli itselleen roolihahmon 
ja pääsikin lopulta mukaan radiotyöhön.
Vuonna 1995 Carolla sai paikan nuorille suunnatun päihde- ja seksineuvontaohjelman "Loveline" juontajana Dr. Drew Pinskyn parina. Parivaljakko juonsi ohjelmaa marraskuuhun 2005 saakka, jolloin Carolla jätti ohjelman saatuaan paikan aamuohjelman juontajana. Carollan huumori yhdistettynä Pinskyn asiantuntemukseen keräsi ohjelmalle laajan kuuntelijakunnan. Heistä tuli myös hyviä ystäviä, ja Pinsky onkin vieraillut Carollan aamuohjelmassa useita kertoja.
Carollan juontama aamuohjelma "The Adam Carolla Show" starttasi 3. tammikuuta 2006. Hyvästä menestyksestä huolimatta ohjelman lähetykset keskeytettiin 20. helmikuuta 2009 aseman formaattimuutoksen vuoksi. Carolla jatkaa kuitenkin oman ohjelman tekemistä podcast-muodossa.
Televisio.
Vuodesta 1999 vuoteen 2003 Carolla teki Jimmy Kimmelin kanssa "The Man Show" -ohjelmaa Comedy Centralilla. Hän on ollut mukana myös ohjelmassa "Crank Yankers" ja vuonna 2005 hän juonsi lyhytaikaiseksi jäänyttä omaa talk show -ohjelmaansa "Too Late with Adam Carolla". Vuonna 2008 Carolla oli mukana Yhdysvaltain "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmassa, ja hän karsiutui neljännellä kierroksella.
Kesäkuussa 2008 NBC ilmoitti, että se oli valinnut Carollan juontamaan yhdysvaltalaista versiota BBC:n "Top Gear" -ohjelmasta. NBC ei kuitenkaan lopulta ottanut sarjaa ohjelmistoonsa, ja nyt sitä yritetään markkinoida kaapelikanaville.
Pertti Alaja

Pertti Johannes Alaja (18. helmikuuta 1952 Helsinki – 18. elokuuta 2017 Espoo) oli suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja, joka toimi 2012–2017 Suomen Palloliiton puheenjohtajana.
Ura.
Alaja pelasi maalivahtina SM-sarjassa Valkeakosken Hakassa, Oulun Työväen Palloilijoissa ja Helsingin Jalkapalloklubissa, jossa hän voitti Suomen-mestaruuden 1973. Kaikkiaan hän ehti pelata 110 Mestaruussarjan ottelua vuosina 1971–1977 ennen kuin siirtyi Tanskaan Ikastiin.
Ikastista Alaja siirtyi 23. helmikuuta 1980 ammattilaiseksi Kanadaan Edmonton Drillersin joukkueeseen. Hän kävi neuvotteluja myös Feyenoordin, Tukholman AIK:n ja Hammarbynn kanssa. Hän pelasi myös Ruotsissa Malmössä. Maajoukkuetta Alaja edusti ensimmäisen kerran vuonna 1973 ja pelasi uransa aikana yhteensä 29 maaottelua. Alaja pelasi myös käsipalloa SM-sarjatasolla.
Pelaajauransa jälkeen Alaja siirtyi valmennukseen ja järjestötehtäviin. Hän toimi valmentajana HIFK:ssa ja Pallo-Pojissa ja maalivahtivalmentajana Suomen maajoukkueessa. Alaja toimi Palloliiton pääsihteerinä 1991–2000 sekä varapuheenjohtajana 2004–2006. Vuonna 1998 Alaja tuomittiin sakkoihin opetusministeriön ylijohtajan Harri Syväsalmen lahjonnasta. Palloliitto oli maksanut Syväsalmelle kolme urheilumatkaa. Vuonna 2012 Nelosen uutiset kertoi, että Alajan varapuheenjohtajakaudella hänen luottokorttilaskuissaan oli epäselvyyksiä.
Alaja oli pohjoismaisen EM2008-kisaprojektin johtaja, mutta kisat myönnettiin Sveitsille ja Itävallalle. Vuonna 2008 Alaja valittiin 2010 MM-kisojen turnausjohtajaksi.
Urheilutoiminnan lisäksi Alaja työskenteli SOS-Lapsikylän toiminnanjohtajana ja kirjoitti runoja. Hänen esikoisteoksensa "Hyvää yötä, Kleopatra" ilmestyi vuonna 2007.
Alajalla diagnosoitiin tammikuussa 2017 syöpä, ja hän kuoli sairauteen elokuussa.
Marraskuussa 2017 Alajan nimettiin Captain’s Ballin saajaksi tunnustuksena merkittävästä ja positiivisesta työstä jalkapallon hyväksi. Samassa yhteydessä hänet nimettiin suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen. Vuonna 2017 Jalkapallo-Säätiö perusti Alajan toiveesta hänen muistolleen Pertti Alaja -rahaston, joka tukee vähävaraisten ja syrjäytymisuhan alla olevien lasten ja nuorten jalkapallo- ja futsalharrastamista.
Yksityiselämä.
Alaja oli naimisissa Eija Alajan kanssa. Heillä oli useita lapsia ja lapsenlapsia.
Alajan identtinen kaksoisveli Erkki Alaja oli pääsarjatason jalkapalloilija. Myös hänen isänsä Martti ja veljensä Risto pelasivat SM-sarjatasolla käsipalloa.
Pertti Alajan setä oli piispa Osmo Alaja.
Hjalmar Kelin

Hjalmar Kelin () oli suomalainen jalkapalloilija.
Kelin pelasi Helsingin Jalkapalloklubissa ja Suomen maajoukkueessa vuosina 1919–1928. Hän voitti kolme Suomen mestaruutta 1919, 1923 ja 1925. HJK:ssa Kelin pelasi puolustajana, mutta maajoukkueessa hän oli vasen laitahyökkääjä. Kelin edusti Suomea yhteensä 42 maaottelussa, joissa hän teki 7 maalia. Lopettaessaan uransa Kelin oli eniten maaotteluita pelannut pelaaja. Keliniä pidettiin taitavana harhauttelijana. Tästä juontuukin vanha harhauttelua tarkoittava sana "jallittaminen". 
Jalkapallon ohella Kelin pelasi myös jääpalloa SM-sarjatasolla.
Alive II (Ville Leinosen &amp; Valumon albumi)

Alive II on taltiointi Ville Leinonen &amp; Valumo -yhtyeen viimeisestä konsertista 15. lokakuuta 2005 Jyväskylän Tanssisali Lutakosta. Levy julkaistiin tuplavinyylinä.
Kappaleet.
CD 2.
Pablo Pinillos

Pablo Pinillos Caro (s. 9. heinäkuuta 1974 Murillo de Río Leza, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän päätti pelaajauransa Racing Santanderissa kesällä 2011. 
Ura.
Pinillos edusti ammattilaisuransa aikana useaa eri joukkuetta. Hän edusti muun muassa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneita CD Toledoa, SD Compostelaa ja Levantea.
Vuonna 2005 Pinillos siirtyi Racing Santanderiin. Siitymisestään lähtien hän oli joukkueen luottopelaajia. Kaudella 2008–2009 Pinillos pääsi pelaamaan UEFA Cupin otteluita, kun Racing Santander selviytyi ensimmäistä kertaa historiassaan Euroopan cup-kilpailuun.
Radioharrastus

Radioharrastus on radiovastaanotinten ja radiolähettimien, joskus myös televisiovastaanotinten avulla harjoittavat harrastus, jolla on useita muotoja. Radioamatööritoiminta edellyttää amatööriradioasemalupaa sekä siihen liittyvää tutkintoa, kun taas pelkkä DX-kuuntelu yleisradiolähetysten tai televisiolähetysten vastaanottaminen ei edellytä. Hyötyradioliikennettä vastaanottava kuunteluradioamatööritoimintakaan ei edellytä lupaa, koska siinä ei lähetetä, vaan ainoastaan vastaanotetaan radioaaltoja. Hyötyradioliikenteen kuuntelun sotilaallinen sovellus on radiotiedustelu.
Kuunteluradioamatööritoiminnan ja DX-kuuntelun väliin sijoittuu radioskannerointi, jossa ei lähetetä mitään, minkä vuoksi se ei ole radioamatööritoimintaa. Siinä kuunnellaan hyötyradioliikennettä ja mahdollisesti myös yleisradiolähetyksiä.
Osa radiolähettimistä ei edellytä radioasemalupaa. Näitä ovat mm. CB-radiopuhelin ja PMR446 radiolaitteet. CB-harrastus on luvasta vapaata 27 MHz taajuusalueella tapahtuvaa radiotoimintaa.
ELF (taajuusalue)

ELF-radiotaajuusalue (ELF &lt; , , "äärimmäisen pitkät aallot") on Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) termi radiotaajuusalueelle 0,03–300 Hz:ä (aallonpituus 10 000–10 000 000 km). ELF-taajuusalue sisältää alialueen SLF (30-300 Hz:ä).
ITU:n määritys.
3–3 000 kHz:n alue on Ilmakehän tutkimuksessa saatettu määritellä 'ELF-alueeksi'. Tällöin kyse ei luonnollisestikkaan ole ITU:n määritelmästä, eikä kiinnostus taida kohdistua radiolähetyksiin (radioaallot), vaan kyseisen alueen sähkömagneettiseen säteilyyn yleisesti. Alue kattaisi myös ITU:n määrittelemän 300-3 000 Hz:n ULF-taajuusalueen (aallonpituusalue 100-10 000 km). ITU:n määritelmä ei kuitenkaan ulotu 3 000 kHz:iin asti, vaan ITU:lla juurikin on alueelle 300 – 3 000 Hz itsenäinen määrittely; ULF-taajuusalue.
ELF-radiotaajuusalueen sähkömagneettisia aaltoja syntyy myös luonnostaan; kaikki kappaleet, joiden lämpötila on absoluuttisen nollapisteen yläpuolella, lähettävät sähkömagneettista säteilyä myös ELF-radiotaajuusalueella. Erityisesti ELF-taajuisia sähkömagneettisia aaltoja syntyy salamaniskuista ja maankamaran luonnollisista häiriöistä. Myös sähkölinjat tuottavat ELF-taajuista (50 Hz) sähkömagneettista säteilyä. ELF-aallot voivat edetä pinta-aaltoina kymmeniätuhansia kilometrejä. ELF-radioaaltojen voidaan katsoa olevan aliradiotaajuuksia (), myös silloin milloin niiden katsotaan kattavan taajuudet 3 000 Hz:iin asti. Kuitenkin alle 100 Hz:n radioaaltoja on juurikin käytetty viestimiseen maista sukellusveneille.
Hyödyntäminen.
ELF-taajuusalueen radioaallot on ITU:n luokituksessa varattu sukellusvenekäyttöön; ELF-radioaalloilla on hyvä tunkeutuvuus meriveteen. ELF-lähetysasemia on tiettävästi rakennettu vain Yhdysvalloissa, Venäjällä, Kiinassa ja Intiassa (VLF-taajuusalueella). Yhdysvaltojen kaksi ELF-radioasemaa (antennit; 22 km ja 44 km) on purettu vuonna 2004. Pitkästä aallonpituudesta (10 000–100 000 km;) johtuen tiedonsiirto on erittäin hidasta (1 merkki / 30 s.). Lähettimet vaativat myös paljon tehoa, ja kilometriluokan lähetysantennit. Yhdysvallat käyttikin viestinnässä vain kolmikirjaimisia lyhenteitä. Yksi tapa käyttää taajuusaluetta, on lähettää sukellusveneelle pyyntö nousta pintaan muun viestiyhteyden ottamiseksi. Sukellusveneiden viestintä ei kuitenkaan ole ELF-radioyhteyden varassa, vaan pinnan allakin ne voivat hyödyntää radiopoijuja tai viestiä äänisignaaleiden avulla. ELF-signaalit läpäisevät paksunkun jään, joten ne ovat käyttökelpoisia erityisesti Pohjoisnapa-alueella, jossa radiopoijua ei voida käyttää.
Sotilaskäyttö.
Sotilaallisiin tarkoituksiin ELF-alueen taajuuksilla on kaksi etua: ne tunkeutuvat kohtuullisesti veteen ja toiseksi ydin­räjähdykset ilmakehässä eivät häiritse kyseessä olevia yhteyksiä. Näistä syistä ne sopivat erittäin hyvin strategisten ydinsukellusveneiden yhteysvälineiksi. Ongelmia ovat pieni tiedonsiirtokapasiteetti ja suuret antennit.
LF (taajuusalue)

LF on Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) termi radiotaajuusalueelle, joka kattaa 30 kHz–300 kHz:n radioaallot (aallopituusalue 1–10 km). LF on akronyymi englannin kielen sanoista "'Low frequency'" ().
Aluetta saatetaan kutsua myös 'kilometrialueeksi' aallonpituuksien ollessa 1–10 km. Taajuusalueen radioaallot etenevät pääosin pinta-aaltona 900–1 700 kilometriä ja vain harvoin avaruusaaltona, silloinkin yleensä yöaikaan. Maaperän, tai suolaisen meren, sähkönjohtavuudella onkin suuri merkitys välivaimennukselle; sähkönjohtavuus heikentää etenemistä. Antennit ovat suuria suuresta aallonpituudesta johtuen, mutta antennin korkeudella ei ole suurta merkitystä pinta-aaltoetenemisestä johtuen. Tästä syystä ne soveltuvat muun muassa yhteyksiin kauaksi merialueille, kuten kalastusaluksiin, sekä sotilastarkoituksiin ydinpommittajiin ja alusyksiköihin, sekä yli-horisontin-tutkalle. Tällä alueella on alialue 148,5–283,5 kHz; LW-radiotaajuusalue (LW &lt; , ). LW-alue on tarkoitettu amplitudimoduloiduille (AM) yleiradiolähetyksille.
Sotilaskäyttö.
LF-radiotaajuusalueen lähetyksiin ei voida vaikuttaa ydinräjähteillä. Tästä syystä ne soveltuvat muun muassa yhteyksiin, ydinpommittajiin ja alusyksiköihin, sekä yli-horisontin-tutkalle
Yksi suomalainen vastaa kymmentä ryssää

Yksi suomalainen vastaa kymmentä ryssää on sanonta, jota käytettiin Suomessa toisen maailmansodan aikana ja osittain sitä ennenkin.
Sanonnan alkuperä on joko vuodelta 1889, 1890 tai 1891 Lappeenrannan varuskunnasta, jolloin harjoituksilla oli ollut Suomen kaartin sotilaita ja venäläisiä sotilaita. Vilho Manninen kertoo sanonnan alkuperän olevan lähtöisin siitä, että suomalainen sotilas oli kehunut lyövänsä kymmenen venäläistä (”ryssää”), mistä oli kantautunut tieto venäläiselle kenraalille. Kun suomalaisen eteen oli tullut kymmenen venäläistä, hän oli lyönyt heidät maahan ja huitonut lopuksi ilmaa sekä pyytänyt kymmenen lisää. Lisää venäläisiä ei tullut, mutta venäläinen kenraali oli tarjonnut suomalaiselle suuren tupakka-annoksen palkinnoksi.
Historian dosentti Ali Pylkkäsen mukaan ”Yksi suomalainen vastaa kymmentä ryssää” -asennetta ruokittiin Suojeluskunnissa. Suojeluskuntien opetuksessa käytettiin esimerkkinä Joutselän taistelua vuodelta 1555. Taistelun jälkeen Ruotsin joukkojen päällikkö Henrik Klaunpoika Horn kirjoitti kuningas Kustaa Vaasalle, että taistelussa sata suomalaista vastasi tuhatta venäläistä.
Sanonta laajeni sittemmin nyrkkeilemisestä, painista tai tappelusta tarkoittamaan suomalaisten taistelukykyä sodassa. Se esiintyy myös Väinö Linnan romaanissa "Tuntematon sotilas". Vanhalan todetessa ”Suomen sotilas vastaa kymmentä ryssää” Lahtinen vastaa ”Kyllä kai. Mutta mitäs sitten tehdään, kun tulee se yhdestoista?” 
Sana ”ryssä” on ollut Suomen suuriruhtinaskunnan alkuaikoina myös neutraali ja se on muun muassa Aleksanteri I:n hallitsijanvakuutuksen suomenkielisessä käännöksessä käytössä sanassa Ryssänmaa tarkoittaen Venäjän keisarikuntaa. Sana muuttui kielteiseksi tai erityisen kielteiseksi vasta niin kutsuttuina sortovuosina postimanifestin ja erityisesti helmikuun manifestin jälkeen.
FBC Engelholm

 
Floorball Club Engelholm on vuonna 1989 perustettu ruotsalainen salibandyn erikoisseura Ängelholmista. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa maan korkeinta sarjatasoa Superliigaa.
Fasilitointi (organisaatio)

Fasilitointi tarkoittaa yhteistoiminnan ja ryhmäprosessien suunnittelua ja toteuttamista. Fasilitointi-sanan alkuperä on latinan kielen sanassa 'facilis', joka tarkoittaa helppoa. Fasilitointi tarkoittaa suppeassa merkityksessä kokousten suunnittelua ja johtamista. Laajemmassa merkityksessä fasilitointi tarkoittaa ihmisjärjestelmiin vaikuttamista yleisellä tasolla. Fasilitointi keskittyy rikastavan ja rakentavan yhteistyön edellytysten luomiseen. Fasilitaattori "opettaa kalastamaan", eli hän auttaa ihmisiä tekemään sen itse. Kun fasilitoiva johtaja johtaa ihmisiä, ihmiset toteavat: "me teimme sen itse!" 
Fasilitoinnissa huomion keskipiste ei ole sisällössä, vaan keskeistä on varmistaa ryhmän toimintaedellytykset ja auttaa ryhmää saavuttamaan päämääränsä. Fasilitoinnissa voi erottaa kokouksen prosessi ja sisältö.
Se, miten itse kukin määrittele fasilitoinnin, kertoo enemmän itsestämme ja asiayhteydestä, kuin fasilitoinnista sen moninaisuudessaan. Johtamiskäsitykset, tilanne ja ympäristö vaikuttavat siihen, miten fasilitointia hyödynnetään ja minkälaisena se näyttäytyy.
Fasilitoinnin koulukuntia.
Fasilitointia voi tarkastella eri näkökulmista, jotka vastakkaisuudestaan huolimatta eivät ole toisiaan poissulkevia. Mitä näkökulmaa kannattaa soveltaa riippuu tilanteesta. Monimutkaisten, laajojen ja ennalta arvaamattomien tilanteiden fasilitointiin soveltuu systeeminen fasilitointi. Ennustettavien, rajattavien ja selkeiden kokonaisuuksien fasilitointiin voi systemaattinen fasilitointi vuorostaan olla sopivampi.
Sovellusohjelma

Sovellusohjelma (, usein lyhennetty "app") on tietokoneohjelma, joka on suunniteltu jonkin tietyn tehtävän helpottamiseen tai ongelman ratkaisemiseen. Sovellusohjelma on käyttäjän toiminnoista vastaava ohjelma kuten taulukkolaskentaohjelma tai tekstinkäsittelyohjelma.
"Mobiilisovellus" on sovellusohjelma, joka on suunniteltu käytettäväksi esimerkiksi älypuhelimella tai taulutietokoneella.
Sovellusohjelman vastakohta on tietokonejärjestelmän sisäistä toimintaa ohjaava ohjelmisto eli järjestelmäohjelma kuten käyttöjärjestelmä.
Sovellusohjelmia ovat käytännössä kaikki ne ohjelmat, joita loppukäyttäjä käyttää. 
Joitakin hyötykäyttöön suunnattuja sovellusohjelmia kuten toimisto-ohjelmistoja kutsutaan "tuottavuusohjelmistoiksi". 
Historia.
Sovellusohjelmat tulivat saataville 1960-luvulla taloushallinnon ja palkanlaskennan ohjelmistojen tullessa saataville.
Varhaisia tuotteena saatavia ohjelmistoja oli IBM S/360:lle julkaistu Boole &amp; Babbagen SMS/360. Aiemmin ohjelmistot seurasivat ilmaiseksi tietokoneen mukana tai ne olivat erityisesti käyttötarpeeseen kehitettyjä.