tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Konverbi

Konverbi on verbin ei-finiittinen eli nominaalimuoto, joka toimii lauseessa vapaana adverbiaalina.
Konverbi-termin historiasta.
Konverbi-termiä käytti ensimmäisenä Gustaf John Ramstedt väitöskirjassaan halhamongolin verbintaivutuksesta (1902). Kielitypologiassa sen toivat kansainväliseen käyttöön Haspelmath ja König (1995); aiemmassa kirjallisuudessa konverbeja oli nimitetty esimerkiksi gerundeiksi, gerundiiveiksi, verbiadverbeiksi tai adverbiaalisiksi partisiipeiksi. Suomalaisessa kielioppiperinteessä monet suomen kielen konverbit on luokiteltu infinitiiveiksi tai niiden taivutusmuodoiksi.
Konverbien tehtävät ja suhde muihin muotoryhmiin.
Konverbien, partisiippien ja infinitiivien eron voi karkeasti kuvata siten, että partisiipit ovat adjektiivin kaltaisia substantiivin määritteitä, infinitiivit ovat tietynlaisten (tyypillisesti esimerkiksi tahtomista, aikomista, pystymistä, käskemistä, alkamista jne. ilmaisevien) verbien pakollisia määritteitä (argumentteja), konverbit taas vapaita adverbiaaleja. 
Konverbit, etenkin monet eurooppalaisissa kieliopeissa ”gerundeiksi” nimetyt, voivat kuvata meneillään olevaa, samanaikaista toimintaa (unk. "a lány sírva lépett be a szobába," suom. "tyttö tuli huoneeseen itkien). Lisäksi konverbeilla voidaan ilmaista muitakin päälauseen ja alisteisen lausekkeen aika- tai syysuhteita (komipermj. "petuk kytsaśödz kuimiś te me dyniś suśkiśan" ‘kukon kiekumiseen asti [= ennen kuin kukko kiekuu] sinä kolmesti minut kiellät’; suom. "Pekka teki rikoksen juotuaan [= sen jälkeen, kun oli juonut] "olutta; Pekka teki rikoksen juodakseen [= jotta voisi juoda] "olutta)". Suomessa ja monissa sukukielissä esiintyy myös kieltoa ilmaisevia konverbejä: "Pekka teki rikoksen juomatta (= siten, että ei juonut) "olutta."
Konverbeilla siis ilmaistaan syntaktista alistusta, eli konverbilauseke voi vastata finiittiverbillistä sivulausetta. Monet suomen kielen konverbilauseketyypit on suomen kieliopeissa ollut tapana lukea lauseenvastikkeisiin.
Konverbit saattavat kehittyä verbikantaisista substantiiveista. Esimerkiksi suomen "-mA" on vanha substantiivinjohdin ("juoma, elämä"), mutta "-mA"-teonnimien taivutusmuodot ovat voineet kieliopillistua konverbeiksi (esim. "juomatta"). Konverbeista puolestaan voi kehittyä infinitiivejä "(pystyy juomaan, rupeaa juomaan, lakkaa juomasta)," tai ne kiteytyvät adverbeiksi (esim. suomen "tietenkin, verraten," unkarin "fordítva" ’kääntäen, toisinpäin’).
GNU MPFR

GNU MPFR on GNU-projektin kirjasto. Kirjasto on tarkoitettu liukulukulaskentaan oikealla pyöristyksellä. Projektia tukeva INRIA, sekä ranskalaiset Loria ("Lorraine Research Laboratory in Computer Science and its Applications") ja Lip ("Laboratoire de l'Informatique du Parallélisme"). MPFR on toteutettu C-kielellä ja se perustuu GNU GMP -kirjastolle. MPFR on julkaistu GNU LGPL -lisenssillä.
MPFR on suunnattu tilanteisiin, joissa yhdistetään eri tarkkuuksien liukulukuja, joissa tarkkuus on säilytettävä. 32-bittinen (yksinkertainen tarkkuus) muoto on houkutteleva, koska se vähentää tiedon tallennuksen ja siirron kustannuksia sekä laskenta on nopeampaa verrattuna 64-bittiseen (kaksinkertainen tarkkuus) muotoon. Vuonna 2008 IEEE-standardiin lisättiin nelinkertainen tarkkuus. Lisäksi käytetään puolitarkkuutta (16-bittinen), jota IEEE ei ole standardoinut laskentaan (vain tallennukseen).
IEEE-standardin eräitä rajoitteita on operaatioiden määrittely vain tietylle tarkkuudelle eikä usealla tarkkuudella. Eräät työkalut käsittelevät liukulukuja useilla tarkkuuksilla, mutta eivät välttämättä pyöristä oikein.
MPFR on aloitettu 1990-luvun lopulla INRIAssa ja tekijänoikeudet siirrettiin Free Software Foundationille kesäkuussa 2000.
Esimerkiksi kompleksilukujen laskentaan käytetty GNU MPC -kirjasto käyttää MPFR-kirjastoa. GCC-kääntäjä käyttää käyttää MPFR-kirjastoa C- ja Fortran-kielille vakioarvojen käsittelyyn käännösaikana.
Kova ja pehmeä tiede

Kova tiede ja pehmeä tiede ovat puhekielisiä termejä, joita käytetään vertailtaessa tieteenaloja metodologisen tarkkuuden, täsmällisyyden ja objektiivisuuden perusteella. Yleisesti ottaen formaaliset tieteet ja luonnontieteet katsotaan koviksi tieteiksi, kun taas yhteiskuntatieteet sekä muut tieteet katsotaan olevan pehmeitä tieteitä.
Tarkat määritelmät vaihtelevat, mutta usein kovalle tieteelle tyypillisiksi ominaisuuksiksi mainitaan muun muassa testattavien ennusteiden tuottaminen, kontrolloitujen kokeiden tekeminen, määrällisesti mitattavissa oleviin tietoihin ja matemaattisiin malleihin tukeutuminen, suuri tarkkuus ja objektiivisuus, korkeampi yksimielisyys, tiedealan nopeampi kehitys, suurempi selitettävä menestys, kasautuvuus, toistettavuus ja yleisesti ottaen tieteellisen menetelmän puhtaamman muodon soveltaminen.
Himon’ya

Himon’ya () on Tokion kaupunginosa Meguron erillisalueella. Se sijaitsee Musashinon ylängöllä Meguron eteläosassa. Himon’ya on kehittynyt asuinalueena ja Tokion esikaupunkina 1930-luvulta lähtien. Kaupunginosan nähtävyyksiin kuuluu Himon’yan puisto lampineen.
Himon’yan kaupunginosan pinta-ala on 1,03 neliökilometriä, ja se jakautuu kuuteen osa-alueeseen, jotka on numeroitu Himon’ya 1-chōme–Himon’ya 6-chōme. Niissä on yhteensä 17 550 asukasta (helmikuussa 2025). Kaupunginosan väestötiheys on siten noin 17 000 asukasta neliökilometrillä.
Historia.
Historiallisesti Himon’ya muodosti oman kyläasutuksensa Kami-Meguron ja Naka-Meguron kylien lähistöllä. Se kuului Ebaran piirikuntaan. Paikannimi Himon’ya saattaa viitata alueelta löytyneisiin kivisteeloihin ("himonseki"), jotka ovat peräisin esimerkiksi Muromachi-kaudelta. Nimi tunnetaan jo vuonna 1425 laaditusta teoksesta. Kaupunginosassa sijaitsee muinainen En’yū-jin buddhalainen temppeli, vanhastaan Hokke-ji, joka lienee perustettu vuonna 853.
Vielä 1900-luvun alussa Himon’ya oli maatalousvaltaista aluetta, joka tunnettiin erityisesti bambun viljelystä. Himon’ya alkoi kaupungistua 1930-luvun puolivälissä osana kasvavaa Tokion suurkaupunkialuetta, kun alueen läpi rakennettiin rautatielinja. Nykyinen Gakugei-daigakun rautatieasema tunnettiin alun perin nimellä Himon’yan rautatieasema.
Kaupunkikuva ja rakennukset.
Himon’ya sijaitsee Meguron erillisalueen eteläosassa Musashinon ylängöllä. Naapurikaupunginosia ovat pohjoisessa Setagayan erillisalueen Shimouma ja Meguron Takaban, idässä Meguro-honchō, etelässä Haramachi ja Minami sekä lännessä Tairamachi ja Kakinokizaka. Himon’ya on pääosin vaurasta asuinaluetta. Kaupunginosassa on paljon omakotitaloja, joissa asuu esimerkiksi tunnettuja liike-elämän ja viihdemaailman henkilöitä.
Kaupunginosan nähtävyyksiin kuuluu Himon’yan puisto, joka on perustettu vuonna 1933. Puisto on rakennettu Bentenike-nimisen lammen ympärille. Sen vettä käytettiin alun perin Edo-kaudella keinokasteluun. Uskonnollisia rakennuksia ovat En’yū-jin temppelin lisäksi Himon’ya Hachiman-gūn šintolainen pyhäkkö, jossa säilytetään alueelta löytynyttä "himonseki"-kivisteelaa, ja Himon’yan katolinen kirkko eli Salesion kirkko, joka tunnetaan hääpaikkana.
Liikenne.
Himon’yan läpi kulkee Tōkyū-rautatieyhtiön Tōyoko-linja, joka johtaa koillisessa Shibuyaan, mutta linjalla ei ole Himon’yan alueella asemaa. Lähimmät asemat ovat Gakugei-daigaku kaupunginosan pohjoispuolella ja Toritsu-daigaku kaupunginosan lounaispuolella.
Himon’yan länsirajalla kulkee kehätie Kannana-dōri eli Tokion prefektuurintie 318. Itä–länsisuunnassa kaupunginosan läpi johtaa valtakatu Meguro-dōri eli Tokion prefektuurintie 312.
Sävja

Sävja on taajama Uppsalan kunnassa Uppsalan läänissä Upplannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 9 614 asukasta.
Storvreta

Storvreta on taajama Uppsalan kunnassa Uppsalan läänissä Upplannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 6 211 asukasta.
Björklinge

Björklinge on taajama Uppsalan kunnassa Uppsalan läänissä Upplannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 3 418 asukasta.
Bälinge (Uppsala)

Bälinge on taajama Uppsalan kunnassa Uppsalan läänissä Upplannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 2 449 asukasta.
Vattholma

Vattholma on taajama Uppsalan kunnassa Uppsalan läänissä Upplannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 1 058 asukasta.
Vänge

Vänge (aiemmin "Brunna") on taajama Uppsalan kunnassa Uppsalan läänissä Upplannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 1 259 asukasta.
Lövstalöt

Lövstalöt on taajama Uppsalan kunnassa Uppsalan läänissä Upplannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 1 424 asukasta.
Almunge

Almunge on taajama Uppsalan kunnassa Uppsalan läänissä Upplannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 946 asukasta.
Länna

Länna on taajama Uppsalan kunnassa Uppsalan läänissä Upplannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 683 asukasta.
Kåre Bergstrøm

Kåre Bergstrøm (3. helmikuuta 1911 Värmlanti – 24. kesäkuuta 1976 Oslo) oli ruotsalaissyntyinen norjalainen elokuvaohjaaja. Hän esikoisohjauksensa oli "Andrine og Kjell" vuonna 1951. Bergstrøm tunnetaan erityisesti elokuvastaan "De dødes tjern" (1958), jota pidetään ensimmäisenä norjalaisena kauhuelokuvana.
Erling Lindahl

Erling Lindahl (23. kesäkuuta 1903 Bergen – 8. elokuuta 1973) oli norjalainen näyttelijä. Hän teki ensiesiintymisensä Den Nationale Scenessä vuonna 1933 ja näytteli teattereissa eri puolilla Norjaa vuoteen 1973. Lisäksi hän esiintyi televisiossa ja radion kuunnelmissa.
Georg Richter

Georg Richter (27. joulukuuta 1915 Berliini – 10. toukokuuta 1972 Oslo) oli norjalainen näyttelijä. Hän teki ensiesiintymisensä oslolaisessa Søilen Teaterissa vuonna 1938.
Søilen Teater

Søilen Teater oli Oslossa vuosina 1930–1942 toiminut teatteri. Se sijaitsi osoitteessa Keysers gate 1. Vuoden 1942 jälkeen paikalla toimi vielä kaksi muuta teatteria vuoteen 1946.
Keysers gate

Keysers gate on Oslossa St. Hanshaugenin kaupunginosassa sijaitseva lyhyt katu, joka ulottuu Akersgatalta Pilestredetille. Se on saanut nimensä historian professori Jakob Rudolf Keyserin (1803–1864) mukaan.
Kevät (EP)

Kevät on Sielun Veljien maxi-single vuodelta 1986. Sillä on nimikkokappaleen lisäksi studioversiot kahdesta yhtyeen ensimmäisen albumin kappaleesta. Sen on tuottanut T. T. Oksala. ”Kevät” -kappale julkaistiin kolmea vuotta myöhemmin Myytävänä!-kokoelma-albumilla ja B-puolen raidatkin albumin kasetti- ja cd-versioilla.
József Debreczeni

József Debreczeni (syntymänimeltään József Brunner, 13. lokakuuta 1905 – 26. huhtikuuta 1978 Belgrad) oli unkarinjuutalainen toimittaja, kirjailija ja holokaustiselviytyjä. Hänet vietiin Auschwitzin keskitysleirille toukokuussa 1944. Puna-armeijan vapautettua leirin Debreczeni päätyi työskentelemään Jugoslaviaan, jossa hän julkaisi vuonna 1950 unkarinkielisen muistelmateoksensa "Kylmä krematorio". Teos jäi pitkäksi aikaa huomiotta lännessä, koska kylmän sodan aikana sitä pidettiin liian kommunistisena. Englanninkielinen käännös julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 2023. Sittemmin Kylmä krematorio on julkaistu 15 kielellä. "New York Times" valitsi sen yhdeksi vuoden 2024 kymmenestä parhaasta kirjasta.
Cupra maritima

Cupra maritima (lat.; ) tai vain Cupra () oli antiikin aikainen kaupunki Picenumissa Italiassa. Se sijaitsi lähellä nykyistä Cupra Marittiman kaupunkia.
Maantiede.
Cupra maritima, ”rannikon Cupra”, sijaitsi nimensä mukaisesti Picenumin rannikolla Adrianmeren rannalla Castellum Firmanorumin ja Castrum Truentinumin välillä. Sisämaassa sijaitsi toinen Cupra, Cupra montana eli ”vuoriston Cupra”. Kaupungin kautta kulki Adrianmeren rannikkoa pitkin kulkenut roomalainen tie. Cupra maritiman arkeologinen alue sijaitsee noin kilometrin pohjoisluoteeseen nykyisestä Cupra Marittimasta. Paikka tunnetaan nimillä La Civita ja Civita di Marano.
Historia.
Cupra maritima oli alun perin pikeenien ("Piceni") heimon asutus. Roomalaisella kaudella se oli linnoitus ja satamapaikka.
Strabon ei kuvaile Cupra maritimaa kaupunkina, vaan mainitsee ainoastaan Cupran temppelin (), jonka hän sanoo tyrrheenien eli etruskien perustaneen. Hän myös kertoo, että ”Cupra” oli tyrrheeniläinen nimi Junolle. Cupran temppelin mainitsee myös Silius Italicus.
On kuitenkin selvää, että temppelin ympärille oli kasvanut kaupunki, sillä kaikki muut maantieteilijät mainitsevat sen kaupunkina, ja siitä näyttää tulleen kahdesta Cuprasta merkittävämpi, niin että sitä kutsuttiin usein pelkästään Cupraksi ilman tarkentavaa lisämäärettä (Pomponius Melalla "Cupra urbs", Plinius vanhemmalla "Cupra oppidum"). Cupra maritima kuului Velinan "tribukseen". Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä "Cuprensis". Keisari Hadrianus vieraili Cuprassa vuonna 127.
Nykyinen Cupra Marittima on ottanut nimensä antiikin aikaisesta kaupungista. Kaupungin paikalla on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuonna 2022.
Rakennukset ja löydökset.
Kaupungin kaivauksissa on löydetty muun muassa roomalainen forum sekä Cupran temppeli. Temppeli rakennettiin keisari Augustuksen aikana. Se uusittiin lähes kokonaan 100-luvulla, erään piirtokirjoituksen mukaan Hadrianuksen aikana liittyen hänen vierailuunsa paikalla. Temppeli edusti korinttilaista tyyliä ja oli heksastyyli, eli sen julkisivussa oli kuusi pylvästä. Temppeli oli rakennettu korkealle podiumille ja siinä oli syvä cella.
Cupra montana

Cupra montana (lat.; ) oli antiikin aikainen kaupunki Picenumissa Italiassa. Se sijaitsi nykyisen Cupramontanan kaupungin paikalla.
Cupra montana, ”vuoriston Cupra”, oli rakennettu kukkulalle ja sijaitsi Picenumin sisämaassa. Sen mainitsevat sekä Plinius vanhempi että Klaudios Ptolemaios, ja se oli selvästi erillinen paremmmin tunnetusta Cupra maritimasta eli ”rannikon Cuprasta”, joka sijaitsi Adrianmeren rannalla. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä "Cuprensis".
Nykyinen Cupramontana on ottanut nimensä antiikin aikaisesta kaupungista. Sen aiempi nimi oli Massaccio.
Forum Alieni

Forum Alieni (myös "Forum Allieni") oli antiikin aikainen kaupunki Gallia cisalpinassa Italiassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Forum Alienin mainitsee ainoastaan Tacitus Vitelliuksen ja Vespasianuksen välisen vuonna 69 käydyn sisällissodan yhteydessä. Maininta ei kuitenkaan anna paljonkaan vinkkejä kaupungin sijainnista, lukuun ottamatta sitä, että se sijaitsi jonkun joen varrella, ja kyseisen joen ylityskohtaa oli tärkeä puolustaa. Joskus kaupunki on sijoitettu Padus (nyk. Po) -joen varrelle nykyiseen Ferraraan, joskus taas Athesis (nyk. Adige) -joen varrelle Mantuan (nyk. Mantova) ja Pataviumin (nyk. Padova) välille koilliseen Hostiliasta, nykyiseen Legnagoon. Viimeksi mainittu on ehkä todennäköisempi paikka ja sopii paremmin kuvauksiin sotajoukkojen liikkeistä.
Forum Brentani

Forum Brentani (myös "Forum Brentanorum") oli antiikin aikainen kaupunki Umbriassa Italiassa. Sen tarkempaa sijaintipaikkaa ei tiedetä.
Ainoa lähde kaupungin olemassaoloon on Plinius vanhempi, joka mainitsee Umbrian "municipiumeiden" joukossa etnonyymin ”"Forobrentani"”. Se, samoin kuin heti sen edellä mainittu Forum Julii (Pliniuksella etnonyymi ”"Forojulienses cognomine Concubienses"”), on muutoin tuntematon.
Bulgarian pörssi

Bulgarian pörssi () on Sofiassa toimiva Bulgarian ainoa pörssi.
Bulgarian ensimmäinen pörssi oli vuonna 1914 perustettu Sofian pörssi, joka aloitti toimintansa tammikuussa 1918. Poliittisista syistä toiminnassa oli katkos marraskuun 1925 ja syyskuun 1928 välillä. Maassa ei ollut pörssitoimintaa neuvostovuosina 1947–1991. Pörssitoiminta kävi jälleen mahdolliseksi vuonna 1991 säädetyn lain perusteella. Pian maahan perustettiin monia alueellisia pörssejä. Bulgarian pörssi muodostettiin joulukuussa 1995 yhdistämällä viisi alueellista pörssiä. Nykyään pörssin toiminnasta vastaa julkinen osakeyhtiö, joka sai toimiluvan 9. lokakuuta 1997. Sitä sääntelee Bulgarian finanssivalvontakomissio. 
Bulgarian pörssin liikkeitä seuraavat indeksit SOFIX (15 osaketta), BG40 (40 osaketta), BGTR30 ja BGREIT.
Oʻzbekneftgaz

Oʻzbekneftgaz on vuonna 1992 perustettu uzbekistanilainen öljy- ja kaasuyhtiö. Se on Uzbekistanin valtion omistama.
Oʻzbekneftgaz on kärsinyt taloudellisista vaikeuksista 2020-luvulla. Sen nettovoitot supistuivat vuosina 2021–2024 viisinkertaisesti.
Uzbekistanin keskuspankki

Uzbekistanin keskuspankki () on Uzbekistanin rahapolitiikkaa säätelevä ja pankkitoimintaa valvova keskuspankki.
Uzbekistanin keskuspankki perustettiin vuonna 1991, jolloin pankkeja koskeva lainsäädäntö otettiin maassa käyttöön. Myöhemmin laadittiin keskuspankista erillinen laki, jolla vahvistettiin sen asema ja tehtävät. Vuonna 1994 otettiin käyttöön Uzbekistanin kansallinen valuutta som.
Leigh Ann Brown

Leigh Ann Brown (s. 17. elokuuta 1986 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen ja edusti uransa viimeiset kolme vuotta 2013–2015 NWSL-liigassa pelaavaa Kansas Cityä. Brown pelasi Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa vuonna 2013 kaksi ottelua.
Amber Brooks

Amber Jean Brooks (s. 23. tammikuuta 1991 Evansville) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen ja edustaa USLS-liigassa pelaavaa Dallas Trinityä.
Brooks on pelannut kotimaassaan useille joukkueille, minkä lisäksi hän on edustanut Saksassa Bayern Müncheniä ja Australiassa Adelaide Unitedia. Hän pelasi Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa vuonna 2013 yhdessä ottelussa lähes täydet minuutit.
Sania Nishtar

Sania Nishtar (; 16. helmikuuta 1963) on pakistanilainen lääkäri, senaatori (12.3.2021 – 30.10.2024), kirjailija ja aktivisti, joka on toiminut rokoteliittouma GAVIn (Gavi, the Vaccine Alliance) toimitusjohtajana (2024-). Hän toimi Pakistanin pääministerin erityisavustajana ministerin asemassa sosiaaliturvaa ja köyhyyden lieventämisen asioissa (15.5.2019–10.4.2022).
Nishtar valmistui lääketieteen ja kirurgian kandidaatiksi (B. Med.) Khyber Pakhtunkhwan provinssin Peshawarssa sijaitsevasta Khyberin lääketieteellisestä yliopistosta (1986). Lääketieteen tohtoriksi (Ph.D.) hän valmistui brittiläisestä King’s College Londonista (2002). Hänelle on myönnetty myös saman yliopiston kunniatohtorin arvo (2019).
Outi Lyytikäinen

Outi Lyytikäinen (s. 1957) on suomalainen lääkäri (LT), joka työskentelee Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella (THL) tutkimusprofessorina. Hän tutkii erityisesti hoitoon liittyviä infektioita ja niiden esiintymistä Suomessa. Tästä syystä hän on yhteistyössä erikoissairaanhoidon ja pitkäaikaishoidon toimijoiden kanssa tehnyt kartoituksia tartuntatautien esiintymisestä, ja ollut yhdessä muiden infektioasiantuntijoiden kanssa etsimässä hyviä käytäntöjä tämän maailmanlaajuisen haasteen hillitsemiseksi. Hän on kirjoittanut aiheesta laajasti alan ammattilehtiin, pitänyt esitelmiä ja ollut tiedotusvälineissä esimerkiksi tartuntatauteihin, sairaalabakteereihin ja antibiottiresistentteihin bakteereihin, legionelloihin, listeriaan ja koronavirustartuntaa liittyen.
Hän väitteli lääketieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjatutkimuksensa (1997) tarkasteli sairaalainfektioita aiheuttavien Staphylococcus epidermidis-bakteerien epidemiologiaa sairaaloissa. Työ oli otsikoitu "Studies on hospital epidemiology of staphylococcus epidermidis".
Asko Riitahuhta

Asko Olavi Riitahuhta (s. 2. elokuuta 1947 Kankaanpää) on suomalainen yritysjohtaja ja koneensuunnittelun emeritusprofessori.
Asko Riitahuhta syntyi maanviljelijä Martti Artturi Riitahuhdan ja Rauha Koiviston perheeseen. Hän avioitui 1967 sairaanhoitaja Sirkka Tyyne Kristiina Kampin kanssa. Riitahuhta tuli ylioppilaaksi Kankaanpään yhteislyseosta 1967 ja valmistui Tampereen teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1973 ja tekniikan lisensiaatiksi 1987. Tekniikan tohtoriksi hän väitteli siellä 1988.
Riitahuhta oli Tampellassa kattilateollisuuden projekti-insinööri 1974–1980, apulaisprojektipäällikkö 1980–1982, suunnittelupäällikkö 1982–1987, voimateollisuusryhmän kehitysjohtaja 1988–1989 ja Tampella Power Oy:n kehitysjohtaja 1990–1991. Tampereen teknillisen korkeakoulun, sittemmin teknillinen yliopisto, erikoisopettaja hän oli 1982–1988 ja koneensuunnittelun professori vuodesta 1990. Hän toimi myös yliopiston koneosaston johtajana 1996–1998. Riitahuhta oli vieraileva tutkija Stanfordin yliopistossa 1989–1990 ja vieraileva professori Tanskan teknillisessä yliopistossa 1997–1998. Hänellä on ollut myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä.
Anna Colbjørnsdatter

Anna Colbjørnsdatter Arneberg (n. 1665 Sørum – 23. heinäkuuta 1736 Norderhov) oli norjalainen papin rouva, joka nousi Suuren Pohjan sodan aikana kansallissankariksi. Noin viidensadan miehen vahvuinen ruotsalainen sotajoukko yöpyi 29. maaliskuuta 1716 hänen emännöimässään Norderhovin pappilassa. Colbjørnsdatter onnistui vakuuttamaan vieraat ystävällismielisyydestään, kun hän samaan aikaan teki hälytyksen lähistöllä olleille norjalaiselle osastolle. Ruotsalaiset joutuivat yllätyshyökkäyksen kohteeksi, 42 heistä kaatui ja noin 140 jäi vangiksi, heidän joukossaan joukkoja johtanut eversti Axel Löwen. Välikohtaus heikensi huomattavasti ruotsalaisten mahdollisuuksia päästä Gjellebekkiin sijoittuneen norjalaisten pääjoukon ohi, ja he joutuivat lopulta perääntymään. Tapahtuma tuli tunnetuksi Ove Mallingin vuonna 1777 ilmestyneestä kirjasta "Store og Gode Handlinger af Danske, Norske og Holstenere". Sen jälkeen sitä kerrottiin näytelmissä, runoissa ja koulukirjoissa. Colbjørnsdatter itse kuoli noin 70-vuotiaana 1736. Hänet on haudattu Norderhovin kirkkoon, jossa palsamoitu ruumis oli näytillä 1960-luvulle saakka. Pappila toimii nykyisin museona.
Gustave Zédé (Q2)

Gustave Zédé ("ex-Sirène") oli Ranskan laivaston yksirunkoinen sukellusvene ().
Valmistus.
Aluksen suunnitteli Gaston Romazzotti, jonka suunnitelma perustui Gustave Alexander Zédén luonnokseen. Se tilattiin 4. lokakuuta 1890 nimellä "Sirène" Toulonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin seuraavana vuonna. Se nimettiin 1. toukokuuta 1891 uudelleen "Gustave Zédéksi". Pariisilainen Sautter-Harlé aloitti 1. helmikuuta 1893 sähkömoottorin asentamisen. Alus laskettiin vesille 1. kesäkuuta 1893, minkä jälkeen tehtiin 12. marraskuuta 1894 ensimmäiset moottoreiden koekäytöt aluksella. Joulukuussa 1898 aluksella tehtiin Salins d’Hyèresissä hyökkäyskoe taistelulaiva "Magentaa" vastaan. Koeajot saatiin päätökseen () joulukuussa 1899. Alus otettiin palvelukseen 1. toukokuuta 1900.
Palvelus.
Ranskan presidentti Loubet osallistui 1901 Cherbourgissa sukellusharjoitukseen, minkä jälkeen aluksella tehtiin Ajacciossa onnistunut hyökkäysesitys taistelulaiva "Charles Martelia" vastaan. Ajaccioon aluksen avusti hinaaja "Utile". Alus poistettiin laivastoluettelosta 9. elokuuta 1909, minkä jälkeen se oli Toulonissa odottamassa romuttamista. Se asetettiin myyntiin 1. elokuuta 1911 Toulonissa ja myytiin 2. elokuuta 1911 M. Bénédicille romutettavaksi.
Fernanda Melchor

Fernanda Melchor (s. 1982) on meksikolainen kirjailija ja toimittaja, joka asuu Berliinissä. Hänen esikoisromaaninsa "Falsa liebre" ilmestyi vuonna 2013. Se kertoo Meksikon itärannikon köyhien asukkaiden ahdingosta, kuten väkivallasta ja poikaprostituutiosta. Melchorin kansainvälinen läpimurtoteos "Temporada de huracenes" (2017) sijoittuu pieneen kylään Meksikon maaseudulla ja käsittelee siellä tapahtunutta murhaa. Melchorin kolmas romaani "Páradais" (2021) kuvaa kahden teinipojan ajautumista väkivaltarikollisuuden piiriin.
Morse (Q3)

Morse oli Ranskan laivaston yksirunkoinen sukellusvene ().
Valmistus.
Aluksen suunnitteli Gaston Romazzotti, jonka mielestä hyppäys "Gymnotesta" "Gustave Zédéen" oli liian suuri. Hän esitteli "Morsen" väliversiona. Se tilattiin 9. heinäkuuta 1892 ja uudelleen 19. kesäkuuta 1897 Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 22. helmikuuta 1898. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta 1899 ja otettiin palvelukseen 3. maaliskuuta 1900.
Palvelus.
Aluksen pronssisessa rungossa havaittiin lokakuussa 1908 korroosion aiheuttamia vaurioita, joten käytöstä poistoa ehdotettiin 14. syyskuuta 1909. Alus poistettiin laivastoluettelosta 9. maaliskuuta 1910 ja myytiin 8. heinäkuuta 1911 Cherbourgissa.
Narval (Q4)

Narval oli Ranskan laivaston kaksoisrunkoinen sukellusvene ().
Valmistus.
Aluksen suunnitteli Alfred Maxime Laubeuf. Se tilattiin 1. kesäkuuta 1898 Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 23. marraskuuta 1898. Alus laskettiin vesille 21. lokakuuta 1899 ja otettiin palvelukseen 26. kesäkuuta 1900.
Palvelus.
Aluksella esiteltiin 23.–24. toukokuuta 1901 iskua Cherbourgista Brestiin, kun alus oli ollut jo 48 tuntia pinnan alla. Alus oli 12 tuntia sukelluksissa 13. kesäkuuta 1901, jolloin se toteutti yöllisen iskun Cherbourgissa ankkurissa ollutta taistelulaiva "Henri IV:tä" vastaan. Alukselle asennettuja uusia Du Temple -kattiloita kokeiltiin 26. helmikuuta 1903.
Alusta esitettiin 11. tammikuuta 1909 käyttökelvottomaksi ja poistettiin alusluettelon ensimmäisestä osasta 27. tammikuuta 1909. Alus poistettiin alusluettelosta ja hylättiin 9. maaliskuuta. Se oli 1909–1914 öljysäiliönä (), minkä jälkeen se oli 25. lokakuuta 1910 öljykäyttöisten kattiloiden koealuksena. Alus laitettiin myyntiin 27. huhtikuuta 1914 ja myytiin 2. kesäkuuta 1920 Cherbourgissa M. Lagrangelle romutettavaksi.
Alexandra Scheweleff

Alexandra Scheweleff (s. 7. toukokuuta 2005 Vaasa) on suomalainen pesäpalloilija. Scheweleff edustaa Superpesiksessä pelaavaa Mailattaria.
Ura.
Scheweleff on Malattarien kasvatti. Hän aloitti pesäpallon pelaamisen seitsemänvuotiaana . Scheweleff pelasi ensimmäisen ammattiottelunsa Mailattarille 14-vuotiaana, ja vuonna 2020 liittyi joukkueen pääkokoonpanoon . Scheweleff oli tärkeänä osana nostamassa Mailattaria Superpesikseen vuonna 2021. Scheweleff valittiin tuona kautena Tyttöjen Superpesiksen Itä-Länsi otteluun, jossa hänet palkittiin kakkospalkinnolla. Kauden 2023 jälkeen Scheweleff piti taon pesäpallosta viitaten tulevien ylioppilaskijroituksien olevan pääsyynä taukoon. Scheweleff palasi pesäpallon pariin kauden 2024 jälkeen, jolloin hän allekirjoitti Mailattarien kanssa sopimuksen joka kattoi vuoden 2025. Sopimukseen sisältyi optio vuodesta 2026. Scheweleff siirtyi kaksoisedustuksella Lappajärven Veikkoihin kaudeksi 2025.
Yksityiselämä.
Alexandra Scheweleffin isä on uransan päättänyt jalkapalloilija John Scheweleff. Hänen setä on uransa päättänyt jalkapalloilija Henri Scheweleff. Myös Alexandra Scheweleffin nuorempi sisko Matilda Scheweleff on pesäpalloilija. 
Scheweleff on käynyt koulunsa Vasa övningsskolanissa.
Anu Bask

Anu Bask (s. 1962) on suomalainen professori. Hän on ollut Vaasan yliopiston liiketoiminnan kehittämisen professori soveltamisalanaan puurakentaminen vuodesta 2024. Kyseessä on Seinäjoen yliopistokeskukseen sijoittuva professuuri.
Baskilla on dosentin arvo Turun yliopiston kauppakorkeakoulussa erityisalaan vastuullinen toimitusketjujen johtaminen. Aiemmin, eli vuosina 2018-2020 Bask on toiminut eri tehtävissä Turun yliopiston kauppakorkeakoulussa, esimerkiksi vanhempana tutkijana ja yliopiston lehtorina. Tätä ennen hän oli Aalto-yliopistossa logistiikan tutkijana, yliassistenttina, erikoistutkijana sekä määräaikaisena professorina. Hän toimi Aalto-yliopistossa myös tohtoriohjelman koordinaattorina. Bask on lisäksi ollut vuodesta 2011 alkaen logistiikan ja toimitusketjujen johtamisen tutkijakoulun KATAJA:n johtaja. Hän on väitellyt vuonna 2007 kauppatieteiden tohtoriksi alanaan logistiikka Helsingin kauppakorkeakoulussa.
Nopyyliasetaatti

Nopyyliasetaatti (C13H20O2) on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää ainesosana hajusteissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa nopyyliasetaatti on väritöntä tai kellertävää nestettä, jolla on makea ja hedelmäinen sitruksia tai havupuita muistuttava tuoksu. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin. Nopyyliasetaatti on kiraalinen yhdiste ja sen kiertokyky on -30,9 °.
Nopyyliasetaattia valmistetaan β-pineenistä lähtien. Ensimmäinen vaihe on Prins-reaktio paraformaldehydin kanssa, ja tuotteena muodostuu nopolia. Nopoli reagoi etikkahappoanhydridin kanssa nopyyliasetaatiksi.
Nopyyliasetaattia käytetään hajusteissa tuomaan niihin kukkaismaista tai sitrusten tuoksua. Käyttökohteita ovat muun muassa hajuvedet, ilmanraikastimet, saippuat ja puhdistusaineet.
Christoph Demmke

Christoph Demmke on Vaasan yliopiston julkisjohtamisen professori. Hän on toiminut Vaasan yliopiston professorina vuodesta 2019.
Demmke on väitellyt hallintotieteiden tohtoriksi vuonna 1994 saksalaisesta Speyerin hallintotieteiden yliopistosta. Hän on toiminut urallaan muun muassa OECD:n palveluksessa yksikön päällikkönä sekä neuvonantajana Saksan hallitukselle. Hän on työskennellyt vertailevan hallintotieteen professorina European Institute of Public Administrationissa sekä julkisjohtamisen ja yhteiskuntapolitiikan professorina Friedricshafenin yliopistossa. Demmke on myös useamman kerran toiminut vierailevana professorina, esimerkiksi Potsdamin yliopistossa, Maastrichtin yliopistossa sekä College of Europessa. Lisäksi hän on toiminut vierailevana tutkijana Harvardissa ja Oxfordissa.
Professori Demmke on useasti toiminut neuvonantajana Euroopan unionin komissiolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan neuvostolle. Lisäksi hän on ollut useiden EU:n puheenjohtajamaiden neuvonantajana, kuten Suomen ja viimeisimpänä Puolan.
Tutkimuksessaan Demmke on keskittynyt etenkin julkisjohtamiseen, hyvään hallintoon ja eettisiin kysymyksiin.
Farfadet-luokka

Farfadet-luokka oli Ranskan laivaston neljän yksirunkoisen sukellusveneen () muodostama alusluokka.
Haminan veturitalli

Haminan veturitalli oli Haminan keskustan tuntumassa ollut veturitallirakennus. Se rakennettiin vuonna 1927 Haminan radan tarpeisiin Ludviginkadun ja Mannerheimintien kulmaukseen. Alun perin veturitallissa oli kaksi pilttuuta eli talliin mahtui kaksi höyryveturia. Veturitallissa höyryveturit huollettiin ja lämmitettiin valmiiksi ajoon. 1950-luvun alussa veturitalli laajennettiin nelipaikkaiseksi dieselvetureiden korvatessa höyryveturit. Laajennusosaa käytettiin henkilömoottorivaunujen kuten Dm7-vaunujen yösäilytykseen. Veturitallin edustalla oli 22 metriä pitkä kääntöpöytä.
Veturitalli työllisti veturimestarin, tallimiehiä, huoltomiehiä, siivoojia sekä vaihdemiehen. Vaihdemies hoiti vaihdetöiden ja tulo-opastimen asettamisen lisäksi myös Mannerheimintien tasoristeyksen puomien laskun ja noston.
Veturitallin jäätyä tyhjäksi liikenteen loputtua veturitalleja käytettiin esimerkiksi 1980-luvun alussa Haminan kotiteollisuuskoulun puu- ja metallityötiloina ja myöhemmin varastona. Vuonna 1994 veturitallista laadittiin diplomityönä käyttö- ja kehittämissuunnitelma. Lopulta veturitalli jäi tyhjilleen ja altistui ilkivallalle. Rakennus purettiin vuoden 2009 syksynä. Nykyisin sen paikalla on kaksi kerrostaloa. Veturitallin purku jakoi mielipiteitä muun muassa rautatiehistorian tuhoamisesta sekä alueella havaittujen erittäin uhanalaisten perhosten eli marunakätkökääräisten takia.
Danesha Adams

Danesha Adams (s. 6. kesäkuuta 1986 Bellflower) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Adams on pituudeltaan 168-senttimetrinen.
Adams valmistui Kalifornian yliopistosta sosiologian kandidaatiksi. Hän edusti urallaan kotimaansa lisäksi Ruotsissa ja Norjassa. Pelaajauransa jälkeen Adams on toiminut valmennustehtävissä.
Ocean Infinity

Ocean Infinity on merirobotiikkaan erikoistunut teknologiayhtiö, joka perustettiin vuonna 2017. Se tekee merenpohjan tutkimuksia ja kartoituksia, ja tunnetaan etenkin useiden kadonneiden ja uponneiden alusten etsinnöistä.
Laivasto ja kalusto.
Ocean Infinity tunnetaan miehittämättömien robottialusten laivastostaan. Armada-laivastoon tulee kuulumaan 15 vähäpäästöistä miehittämätöntä robottialusta, jotka eivät tarvitse tuekseen edes miehitettyä tukialusta, vaan niitä kauko-ohjataan maalta. Alukset kuljettavat ROV-laitteita eli kauko-ohjattuja sukellusrobotteja, AUV-laitteita eli autonomisia sukellusrobotteja, sensoreita sekä muuta tutkimuskalustoa, jolla voidaan suorittaa tehtäviä meressä. ROVit kykenevät toimimaan 6 000 metrin syvyydessä.
The Best Fifa Women’s Player

The Best Fifa Women’s Player on Fifan vuodesta 2016 myöntämä jalkapallopalkinto edeltävän kauden parhaalle naispelaajalle. Se jaetaan osana laajempaa The Best Fifa Football Awards -palkintogaalaa.
Whitney Engen

Whitney Elizabeth Engen (s. 28. marraskuuta 1987 Torrance) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeisimpänä kaudella 2016 NWSL-liigassa pelaavaa Boston Breakersia ja Yhdysvaltain naisten maajoukkuetta.
Kendall Fletcher

Kendall Lorraine Fletcher (s. 6. marraskuuta 1984) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti viimeisimpänä kaudella 2021 NWSL-sarjassa pelaavaa North Carolina Couragea. Fletcher edusti vuonna 2009 Yhdysvaltain naisten maajoukkuetta yhdessä ottelussa täydet minuutit.
Grand Colombier

Grand Colombier on pieni asumaton saari Ranskalle kuuluvassa Saint-Pierre ja Miquelonin saariryhmässä. Saari sijaitsee Saint-Pierren pohjoisrannikolla. Grand Colombier on luonnonsuojelualue. Siellä on tiettyyn vuodenaikaan esimerkiksi lunneja ja ruokkeja. Saaren ympärillä voi nähdä valaita ja delffiinejä.
Grand Colombier on noin 1 300 metriä pitkä ja noin 500 m leveä. Saaren korkein piste on 149 m, ja sen pinta-ala on 50 ha.
Utah Royals

Utah Royals on yhdysvaltalainen naisten jalkapalloseura, joka kilpailee kaudella 2024–2025 NWSL-sarjassa. Seura perustettiin vuonna 2017, ja sen kotikenttä on Sandyssä Utahissa sijaitseva America First Field, jonka kapasiteetti on 21 810 katsojaa.
Steinheim an der Murr

Steinheim an der Murr on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa lounaisessa Saksassa. Se sijaitsee Ludwigsburgin piirikunnan koillisosassa Stuttgartin suurkaupunkialueella.
Maantiede.
Steinheim an der Murr sijaitsee noin 22 kilometriä Stuttgartista pohjoiskoilliseen. Murr-joki virtaa Steinheimin eteläpuolitse.
Historia.
Steinheim mainitaan ensimmäisen kerran asiakirjassa vuonna 832 (Lorschin koodeksi). Marientalin luostarin (Kloster Mariental) vaikutus paikkakunnan elämänmenoon oli keskiaikana huomattava. Kolmikymmenvuotinen sota oli Steinheimille tuhoisa, muun muassa raatihuone poltettiin ja paikkakunnan asukasluku laski noin kymmenesosaan sotaa edeltäneestä 900:sta. 1800-luvun puolenvälin jälkeen perustettiin firma Michael Storz. Sen mukana Steinheimiin kehittyi pienimuotoista puuteollisuutta, joka johti huonekaluteollisuuden syntyyn, josta Steinheim tuli tunnetuksi myös Saksan rajojen ulkopuolella. Vuonna 1955 Steinheim sai kaupunkioikeudet ja vuonna 1962 sen asukasluku oli noin 3 600. Steinheimiin liitettiin Kleinbottwar ja Höpfigheim 1970-luvun alkupuolella. Edellisen myötä asukasluku kasvoi noin 6 900:aan ja jälkimmäisen myötä yli 8 000:n.
Steinheimin vanhaa arkkitehtuuria edustaa muun muassa Schlössle vuodelta 1624.
Talous ja liikenne.
Steinheimin yrityksistä mainittakoon työstökoneita valmistava FLEX-Elektrowerkzeuge GmbH. Steinheim on myös viininviljelyaluetta. Moottoritie Bundesautobahn 81 kulkee kaupungin länsipuolitse.
Kongasjärvi (Puolanka)

Kongasjärvi on järvi Puolangalla Kainuussa. Kainuun länsiosassa sijaitsevan järven pinta-ala on noin 6,7 neliökilometriä. Etäisyys Puolangan kuntakeskuksesta on 32 kilometriä etelään ja Kajaanista 37 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Kongasjärven pituusakseli on kaakosta luoteeseen ja sen mitta on noin 7,5 kilometriä. Tarkka pinta-ala on 669,869 hehtaaria. Järvi on suhteellisen tasalevyinen Metelin ja Tuliniemen kohdalle, josta luoteeseen se kapenee voimakkaasti. Kongasjärvellä on runsaasti niemi-päätteisiä paikannimiä, kuten Ahoniemi, Peuraniemi ja Kariniemi. Niemet ovat kuitenkin melko pieniä ja ne eivät jaa allasta osiin. Kongasjärvi on luodattu, mutta sen tietoja ei ole ilmoitettu. Kartan perusteella noin kolmasosa järvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Alue on yhtenäinen ja sen pituus on noin neljä kilometriä. Syvin kohta, noin 12 metriä, sijaitsee järven pohjoispuoliskolla.
Kongasjärven rannat ovat varsin suovaltaisia (Kongassuo, Alankosuo, Niittysuo, Ketunsuo). Myös pientaloja on melko paljon. Maantie 19035 päättyy järven länsirannan tuntumaan. Maantie 19093 kiertää järven pohjoispuolitse.
Kongasjärveen laskee usea suo-oja, joista nimetty on pohjoisesta virtaava Vääräpuro. Se laskee järven pohjoisrannan Vääräpuronniemen kohdalle. Toinen nimetty tulouoma on Paakanajoki, joka saa alkunsa idästä Paakanajärveltä (177,4 metriä mpy). Kongasjärven ja Paakanajärven välinen etäisyys on vajaat kolme kilometriä. Kongasjärven luusua sijaitsee järven eteläisimmässä kolkassa. Siitä alkaa noin puolen kilometrin mittainen Salmenjoki, joka laskee Osmankajärven (167,3 metriä mpy) koillisosaan.
Kongasjärvi (59.355.1.001) kuuluu Kongasjärven valuma-alueeseen (59.355), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Kivesjärven valuma-alue (59.35) ja ensimmäinen jakovaihe on Oulujärven alue (59.3). Kongasjärvi on laajin Kongasjärven valuma-alueen 11:stä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.
Alexandra Mateičková

Alexandra Mateičková (s. 5. lokakuuta 2006) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Oulun Kärppien naisten joukkueessa Auroraliigassa.
Ura.
Mateičková on ennen Suomeen siirtymistä pelannut EWHL:ssä Slovakialaisessa SKP Bratislavassa sekä Slovakian naisten liigassa Vlci Žilinan paidassa. Mateičková siirtyi Suomeen ja Rovaniemen Kiekkoon kaudeksi 2023–24. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 29 otelussa 16 pistettä. Kaudella 2024–25, Mateičková pelasi RoKissa 25 ottelua tehden neljä pistettä, kunnes alkuvuodesta 2025 Mateičková siirtyi Oulun Kärppiin.
Maajoukkueura.
Mateičková on edustanut Slovakian alle-18 vuotiaiden naisten maajoukkuetta MM-kisoissa kolmesti sekä naisten maajoukkuetta olympiakarsinnoissa.
Vicky López

Victoria López Serrano Felix (s. 26. heinäkuuta 2006 Madrid) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Barcelonaa ja Espanjan naisten maajoukkuetta. Hän on pelannut maajoukkueessa huhtikuulle 2025 mennessä seitsemän ottelua ja tehnyt kaksi maalia.
López on voittanut Barcelonan kanssa kahdesti Naisten Mestarien liigan kausina 2022–2023 ja 2023–2024.
Joose Inhala

Joose Inhala (s. 23. huhtikuuta 2005 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue KooKoota.
Ura.
Seuraura.
Inhala on Espoo Bluesin kasvatti. Seuran juniorijoukkueet siirtyivät Kiekko-Espoon alaisuuteen vuonna 2019 hänen ollessa 14-vuotias. Inhala voitti kaudella 2022–2023 koko U18 SM-sarjan puolustajien piste- ja maalipörssin tehoilla 15+26=41. Kaudella 2023–2024 hän oli seuran U20-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 7+16=23.
Elokuussa 2024 Inhala teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen KooKoon kanssa. Seurassa pelasi myös hänen isoveljensä Justus, joka kiinnitettiin myös liigasopimukseen. Joose Inhala pelasi kauden 2024–2025 lähes kokonaan KooKoon U20-joukkueessa. Hän oli tehoilla 10+14=24 joukkueenneljänneksi paras pistemies ja eniten maaleja tehnyt puolustaja. Inhala sai tililleen ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa pudotuspelien ensimmäisen kierroksen kolmannessa ottelussa 21. maaliskuuta 2025 Vaasan Sportia vastaan. Hänet merkittiin KooKoon seitsemänneksi puolustajaksi. Inhala jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa.
Maajoukkueura.
Inhala on pelannut kymmenen nuorten maaottelua.
Pelityyli.
Inhala on kuvaillut olevansa kiekollinen puolustaja, joka lähtee mielellään mukaan hyökkäyksiin. Hänellä on omien sanojensa mukaan aika hyvä peliäly ja hän pystyy tekemään kiekon kanssa yksinkertaisia ratkaisuja tiukassa tilanteessa.
Muuta.
Inhalan isoveli Justus on myös KooKoon SM-liigajoukkueen sopimuspuolustaja.
Gemma Font

Gemma Font Oliveras (s. 23. lokakuuta 1999 Tagamanent) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, pituudeltaan 165-senttimetrinen. Hän on edustanut koko peliuransa ajan Barcelonaa.
Font on voittanut Barcelonan kanssa kolmesti Naisten Mestarien liigan kausina 2020–2021, 2022–2023 ja 2023–2024.
OX2

OX2 on ruotsalainen muun muassa tuulivoimaan keskittynyt yhtiö. OX2:n toiminta koostuu yhtiön itse käynnistämistä sekä muilta toimijoilta hankituista, eri vaiheissa olevista maa- ja merituulivoimahankkeista, aurinkovoimahankkeista sekä energian varastointihankkeista.
Vuonna 2023 OX2 toimi Euroopassa kymmenessä maassa: Ruotsissa, Suomessa, Virossa, Liettuassa, Puolassa, Romaniassa, Ranskassa, Espanjassa, Italiassa ja Kreikassa. Vuodesta 2023 yhtiö on toiminut myös Australiassa. 
Vuonna 2023 liikevaihto oli noin 7,8 miljardia Ruotsin kruunua. Yhtiöllä on noin 500 työntekijää. Sen pääkonttori on Tukholmassa, Ruotsissa. OX2 on noteerattu Nasdaq Tukholmassa vuodesta 2022 lähtien.
Clàudia Pina

Clàudia Pina Medina (s. 12. elokuuta 2001 Montcada i Reixac) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Barcelonaa ja Espanjan naisten maajoukkuetta.
Pina on voittanut Barcelonan joukkueessa Naisten Mestarien liigan kausina 2022–2023 ja 2023–2024. Kaudella 2024–2025 Pina oli Mestarien liigan paras maalintekijä kymmenellä maalillaan, mutta loppuottelun hän oli häviämässä Arsenalille.
Aasianrasterilude

Aasianrasterilude ("Halyomorpha halys") on typpyluteisiin (Pentatomidae) kuuluva ludelaji, joka on kotoisin alun perin Kiinasta, Koreasta, Japanista ja muualta Aasiasta. Se levisi Yhdysvaltoihin 1990-luvun lopulla ja 2010-luvulla aiheuttanut laajoja tuhoja maataloudessa. Sittemmin se on levinnyt myös laajasti ja Etelä-Amerikkaan. Georgiassa ja Turkissa se on aiheuttanut tuhoja pähkinäviljelmillä.
Lude on levinnyt myös Suomeen vieraslajina 2010-luvun loppupuoliskolla. Se sai suomenkielisen nimensä vasta vuonna 2022 ja lasketaan haitalliseksi vieraslajiksi. Englanniksi laji tunnetaan "ruskeana marmoroituna haisuötökkänä" (brown marmorated stink bug), koska se erittää puolustuskeinonaan haisevaa eritettä etujalkojen välistä rintakehän alapuolelta.
Aikuinen aasianrasterilude on non 1,5 cm pitkä ja perusväritykseltään ruskea tai harmaanruskea. Vaaleat pisteet kirjaavat sen kauttaaltaan, mikä antaa marmoroituneen vaikutelman. Tuntosarvien kärkipuoliskossa näkyy vaaleampia raitoja. Pää on neliskulmainen. Pikkukilven etuosassa on 3–5 vaaleaa pistettä. Takaruumiin sivuilla on mustia ja valkoisia laikkuja, joista jälkimmäiset ovat muodoltaan kolmiomaisia. Munat ovat vaaleita ja läpimitaltaan noin 1,3 mm. Ne esiintyvät yleensä 20-30 munan ryhminä. Nymfit ovat 1. vaiheessa kirkasvärisiä (musta-punaisia). Nuoruusvaiheita on viisi.
Iisa Rintamäki

Iisa Rintamäki (s. 16. elokuuta 2000 Vaasa) on suomalainen pesäpalloilija. Rintamäki edustaa Superpesiksessä pelaavaa Mailattaria.
Ura.
Rintamäki aloitti pesäpallon pelaamisen kahdeksanvuotiaana. Hänen kasvattiseuransa on Mailattaret. Rintamäki pelasi ensimmäisen ammattiottelunsa vuonna 2015 Suomensarjassa. Rintamäki pelasi juniorurallaan myös Vähäkyrön Viestissä vuosina 2017 ja 2018, samalla pelaten seuran edustuksessa edustusjoukkueessa kaksoisedustuksella.
Rintamäki jatkoi Mailattarien edustuksessa pelaamista Ykköspesiksessä käyden pelaamassa Ylistaron Kilpa-Veljissä ja Lappajärven Veikoissa kaksoisedustuksella. 
Rintamäki sai ensimmäisen kokemuksen Superpesiksestä vuonna 2022 Mailattarien noustua sinne. Hän kuitenkin pelasi vain yhden ottelun Superissa, kun hänet siirrettiin kaudeksi 2023 Suomensarjan joukueeseen. Rintamäki palasi Superi joukkueen kokoonpanoon vuonna 2024 pelaten kolme ottelua. Hänelle allekirjoitettiin uusi sopimus tämän jälkeen.
Yksityiselämä.
Iisa Rintamäki on arkkitehti Sami Rintamäen tytär.
Siri Derkert

Siri Karin Derkert (30. elokuuta 1888 Tukholma – 28. huhtikuuta 1973 Tukholma) oli ruotsalainen modernistinen kuvataiteilija. Hän opiskeli Kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1911–1913, minkä jälkeen hän muutti Pariisiin. Siellä hän vuokrasi ateljeeta ystäviensä Ninnan Santessonin ja Lisa Bergstrandin kanssa. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Derkert palasi Ruotsiin, missä hän alkoi tapailla suomenruotsalaista taiteilijaa Valle Rosenbergia. Pari salasi Derkertin syksyllä 1914 alkaneen raskauden ja he muuttivat keväällä 1915 Sisiliaan, missä Derkert synnytti pojan. Italiassa hänen taiteensa kehittyi kubistiseen suuntaan. Rahapulan vuoksi Derkert palasi yksin Ruotsiin 1916, missä hänen tarkoituksensa oli ansaita rahaa taidenäyttelyillä. Sen sijaan hän alkoikin suunnitella vaatteita tanssiesityksiin. Vuonna 1917 Derkert tapasi taiteilija Bertil Lybeckin ja tuli jälleen raskaaksi. Tyttären syntymä Kööpenhaminassa salattiin ja hänet sijoitettiin kasvattajaperheeseen, samoin kuin vuonna 1920 syntynyt pikkusisko. Vuodesta 1924 Derkert asui kolmen lapsensa kanssa. Hän maalasi muun muassa miniatyyreja. Vuonna 1938 tapahtunut keskimmäisen lapsen kuolema tuberkuloosiin oli Derkertille kova isku. Vuosina 1943–1954 hän osallistui usein Fogelstadin kansalaisopiston kursseille, ja samalla hän aktivoitui poliittisesti naisasialiikkeen puolustajana ja militarismin vastustajana. Huomiota taiteilijana Derkert alkoi saada 1940-luvulla, ja 1953 hän järjesti näyttelyn Pariisissa. Myöhemmin hänellä oli näyttelyitä myös Tanskassa ja Alankomaissa. Derkert tunnetaan nykyisin muun muassa Tukholman metron Östermalmstorgin ja T-Centralenin asemien koristeluista.
L’Orient-Le Jour

L’Orient-Le Jour on libanonilainen ranskankielinen sanomalehti. Se syntyi vuonna 1971 kahden edeltäjänsä, "L’Orientin" ja "Le Jourin" yhdistyessä.
Al-Akhbar

Al-Akhbar () on libanonilainen vuonna 2006 perustettu arabiankielinen sanomalehti. Se on antiamerikkalainen ja kannattaa Hizbollahia.
Al-Nahar

Al-Nahar (, ’päivä’) on libanonilainen vuonna 1933 perustettu maansa johtava sanomalehti. Se on ollut kriittinen Syyriaa ja sen libanonilaisia liittolaisia kohtaan, minkä vuoksi lehden päätoimittaja murhattiin vuonna 2005. Viime vuosina "Al-Naharin" levikki on ollut laskussa ja se on ajautunut talousvaikeuksiin.
Sarah Paine

Sarah Paine (s. 1957) on yhdysvaltalainen sotahistorioitsija, professori ja kirjailija. Hän suoritti kandidaatintutkinnon Harvardissa pääaineenaan Latinalaisen Amerikan opinnot vuonna 1979. Väitöskirjansa Paine on kirjoittanut Venäjän ja Kiinan historiasta. Väitöskirjan työstämiseen meni 10 vuotta, joista viisi Paine vietti kieliopintojen parissa. Naval War Collegessa Paine aloitti vuonna 2000 ensin apulaisprofessorina ja vuodesta 2006 lähtien professorina. Hänen tutkimusintresseihinsä kuuluvat muun muassa toinen maailmansota ja Kiinan sisällissota sekä laivastostrategia ja laivaston käyttäminen muussa kuin sodankäynnissä.
Paine on naimisissa Bruce A. Ellemanin kanssa, joka on myös toiminut professorina Naval War Collegessa.
Ewa Pajor

Ewa Barbara Pajor (s. 3. joulukuuta 1996 Uniejów) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 167-senttimetrinen ja edustaa Barcelonaa sekä Puolan naisten maajoukkuetta.
Marion Brunet

Marion Brunet (s. 1976) on ranskalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän on kotoisin Vauclusen departementista ja asuu Marseillessa. Brunetin esikoisromaani "Frangine" ilmestyi vuonna 2013, ja hän on julkaissut yhteensä viitisentoista teosta. Toistuvia teemoja Brunetin romaaneissa ovat aikuistuminen, ulkopuolisuus ja ilmastoahdistus. Hänelle myönnettiin Astrid Lindgrenin muistopalkinto vuonna 2025.
Forum Flaminii

Forum Flaminii (lat.; , ) oli antiikin aikainen kaupunki Umbriassa Italiassa. Se sijaitsi lähellä nykyisen Folignon kunnan San Giovanni Profiammaa.
Maantiede.
Forum Flaminii, suomeksi ”Flaminiuksen markkinapaikka", sijaitsi Via Flaminian varrella kohdassa, jossa se alkoi Roomasta päin tultuaan päästä Apenniineille. Antiikin aikaisten "itinerariumeiden" mukaan se sijaitsi kolme roomalaista mailia eli noin 4,5 kilometriä Fulginiaesta (nyk. Foligno) ja 12 mailia eli noin 18 kilometriä Nuceriasta (nyk. Nocera).
Historia.
Kaupungin nimen perusteella sen perustaja oli Via Flaminian rakennuttaja kensori Gaius Flaminius, ja kaupunki perustettiin samaan aikaan tien rakentamisen yhteydessä noin vuonna 220 eaa. Strabonin mukaan Forum Flaminii sai merkityksensä lähinnä sijainnistaan tien varrella. Plinius vanhemman ja löydettyjen piirtokirjoitusten perusteella se oli kuitenkin asemaltaan "municipium", joka vaikuttaa olleen suhteellisen merkittävä. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä "Foroflaminiensis".
Aemilianus voitti keisarit Galluksen ja Volusianuksen Forum Flaminiissa vuonna 256. Forum Flaminii esiintyy edelleen nimityksellä "civitas" "Itinerarium Burdigalensessa" eli "Itinerarium Hierosolymitanumissa", ja säilyi piispanistuimen paikkana aina 700-luvulle saakka, jolloin langobardit tuhosivat sen. Jäljelle jääneet asukkaat siirtyivät Folignoon.