tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Konstantin Mihailov

Konstantin Mihailov (bulg. Константин Михайлов; s. 22. toukokuuta 1964 Sofia, Bulgaria) on entinen bulgarialainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi Bulgarian pääsarjassa 31 kaudella, joista 20:llä hän pelasi HK Levski Sofiassa. Mihailov kävi myös Turkin ja Jugoslavian pääsarjoissa sekä Ranskan toiseksi korkeimmalla tasolla. Mihailov edusti Bulgariaa 28 MM-kisoissa.
Ura.
Mihailov pelasi enimmäkseen Bulgarian jääkiekkoliigassa ja kolme yksittäistä kautta Jugoslaviassa, Turkissa ja Ranskassa. Hän pelasi HK Levski Sofiassa kaksikymmentä kautta vuosina 1984–2004, johon sisältyi lyhyet visiitit jugoslavialaisessa HK Partizanissa sekä turkkilaisessa Istanbul Paten Kulübüssa. Hän pelasi kaudella 2004–2005 Galaxians d'Amnevillessä Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Hän pelasi Akademika Sofiassa vuosina 2005–2007, HK Slavija Sofiassa vuosina 2007–2012, HK TsSKA Sofiassa vuosina 2012–2014 ja Irbis-Skate Sofiassa vuosina 2015–2019. Hänet nimettiin parhaaksi maalivahtiksi Bulgarian jääkiekkoliigassa kaudella 1991–1992, 2011–2012 ja 2012–2013. ja hänet nimettiin myös kauden 2013–2014 IIHF Continental Cupin A-lohkon parhaaksi maalivahtiksi.
Kansainvälinen Jääkiekkoliitto IIHF myönsi Mihailoville Torriani-palkinnon vuonna 2019 tunnustuksena hänen kansainvälisestä jääkiekkourastaan. Virallinen seremonia pidettiin vuoden 2019 miesten jääkiekon MM-kisoissa Bratislavassa 26. toukokuuta 2019. Torriani-palkinnon saamisen myötä Mihailov valittiin myös IIHF:n Hall of Fameen.
Trianglenin metroasema

Trianglenin metroasema on Kööpenhaminan metron M3-linjan asema, joka sijaitsee Trianglenilla, Blegdamsvej’n ja Øster Allén kulmassa, Østerbron alueella, Kööpenhaminassa. Asema sijaitsee Østerportin ja Poul Henningsens Pladsin asemien välissä. Asema avattiin 29. syyskuuta 2019 ja sijaitsee noin 400 metrin päässä Parken-stadionilta.
Derbi Senda DRD X-Treme

Derbi DRD Xtreme on Rabasan D50B0 moottorilla varustettu 50cc mopo.
Tämä malli julkaistiin vuonna 2011. Sitä on tehty supermoto ja enduromallisena.
Tässä mallissa oli uudenlainen penkin ja katteiden muotoilu.
Vakiona siinä on Dellorton laadukas 17.5 PHVA kaasutin.
Vakiona melko pirteä vähäisten kuristusten takia.
Kuristukset.
Kuristuksina hukkaputki, reikälevy kaasuttimessa ja rajoitettu cdi.
Hukkaputki.
Sijaitsee alkukäyrässä ja sen voi poistaa esimerkiksi rälläköimällä tai sahaamalla rautasahalla sen poikki. Sen poisto ei lisää paljoa huippunopeutta, mutta vähentää tukkoisuutta. Poiston yhteydessä pääsuutinta kannattaa vaihtaa isommaksi.
Reikälevy.
Messinkinen reikälevy sijaitsee kaasuttimessa imupuolella. Se rajoittaa ilman saantia, mutta poisto ei juurikaan lisää nopeutta. Poiston jälkeen täytyy isontaa pääsuutinta.
Cdi.
Rajoittaa kierrokset 9400 rpm. 
Sen vaihtaminen rajoittamattomaan voi lisätä huippunopeutta n.2-5kmh.
Lähteet.
http://www.motot.net/wiki/Derbi_Senda_DRD_Xtreme
Charles Brun (Q89)

Charles Brun (Q89) oli Ranskan laivaston yksirunkoinen sukellusvene ( ja tammikuusta 1909 ).
Valmistus.
Aluksen suunnitteli Maurice. Se tilattiin 31. joulukuuta 1906 Toulonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 4. huhtikuuta 1908. Alus nimettiin 17. heinäkuuta 1909 ja laskettiin vesille 14. syyskuuta 1910. Aluksella tehtiin lokakuusta 1910 elokuuhun 1913 Toulonissa koeajoja, joiden seurauksena palvelukseenotto peruutettiin. Koeajoissa todettiin merkittäviä puutteita suorituskyvyssä.
Palvelus.
Aluksen aseistuksesta riisuttua runkoa käytettiin 1914 Toulonin uivan telakan koeajoissa. Aluksen propulsiojärjestelmä siirrettiin tykkivene "Espiègleen", joka tilattiin joulukuussa 1915. Aluksen muutostyöt uivaksi vesitankiksi hyväksyttiin 1. heinäkuuta 1916. Se poistettiin laivastoluettelosta 7. kesäkuuta 1920 merkittynä sukellusveneen rungoksi. Alus myytiin 30. joulukuuta 1920 Toulonissa M. Saglialle romutettavaksi.
Clorinde-luokka

Clorinde-luokka oli Ranskan laivaston kahden kaksoisrunkoisen sukellusveneen ().
Vibenshus Runddelin metroasema

Vibenshus Runddelin metroasema on Kööpenhaminan metron M3-linjan asema, joka sijaitsee Vibenshus Runddelilla, Jagtvej’n ja Nørre Allén kulmassa, Kööpenhaminan Østerbron kaupunginosassa, Kööpenhaminassa. Asema sijaitsee Poul Henningsens Pladsin ja Skjolds Pladsin asemien välissä. Asema avattiin 29. syyskuuta 2019 ja sijaitsee maksuvyöhykkeellä 2.
Arno Tiefensee

Arno Tiefensee (s. 1. toukokuuta 2002 Weißwasser, Saksa) on saksalainen jääkiekkomaalivahti. Tiefensee edustaa edustaa NHL-joukkue Dallas Starsia. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2026–2027 loppuun saakka.
Tiefelseen kasvattajaseura on ES Weiswasser. Ennen NHL-uraansa hän edusti Saksan DEL-liigassa pelaavaa Adler Mannheimia. Dallas Stars varasi hänet viidennellä kierroksella 157. varausvuorolla . Tiefelsee on pelannut 75 DEL:in runkosarjan ottelua. Näistä otteluista hän on torjunut 51 voittoa ja seitsemän nollapeliä. Tiefensee on pelannut 29 DEL:in pudotuspelien ottelua. Näistä otteluista hän on torjunut 13 voittoa. Tiefelsee on pelannut kuusi ottelua Saksan A-maajoukkueessa. Kaikki uran tilastot päivitetty 14. huhtikuuta 2025.
Poul Henningsens Pladsin metroasema

Poul Henningsens Pladsin metroasema on Kööpenhaminan metron M3-linjan asema, joka sijaitsee Poul Henningsens Pladsilla, Tåsingegaden ja Reersøgaden kulmassa, ja sen pääsisäänkäynti on Jagtvej’lle päin. Asema sijaitsee Trianglenin ja Vibenshus Runddelin asemien välissä. Asema avattiin 29. syyskuuta 2019 ja sijaitsee maksuvyöhykkeellä 2.
Nørrebron asema

Nørrebron asema on rautatie- ja metroasema Kööpenhaminassa Nørrebron kaupunginosassa. Sitä palvelevat S-tog-lähijunalinjat C, F ja H sekä Kööpenhaminan metron linja M3. Kaksitasoisen aseman ylemmällä tasolla pysähtyvät C, F ja H-lähijunat ja alemmalla tasolla metrojunat.
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2025

Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2025 järjestettiin 9.–20. huhtikuuta 2025 České Budějovicessa, Tšekissä. Loppuottelussa kohtasivat Yhdysvallat ja Kanada, ja mestaruuden voitti Yhdysvallat jatkoaikamaalilla lopputuloksen ollessa 4–3. 
Suomi voitti pronssia voittamalla isäntämaa Tšekin pronssiottelussa jatkoajalla maalein 4–3 oltuaan ensin 3–0 tappiolla.
Kisoissa rikottiin naisten maailmanmestaruuskilpailujen yleisöennätys katsojien kokonaismäärässä. Loppuottelussa oli paikalla 5 369 henkeä, ja näin ollen kisoja oli katsomassa kaikkiaan 122 331 henkeä. Edellinen ennätys katsojien kokonaismäärästä oli vuodelta 2007, jolloin Winnipegissä oli paikalla kaikkiaan 119 231 henkeä.
Østerportin asema

Østerportin asema on rautatie- ja metroasema Kööpenhaminassa, joka sijaitsee Indre Byn ja Østerbron kaupunginosien välissä. Sitä palvelevat S-tog-lähijunalinjat A, B, Bx, C, E ja H sekä Kööpenhaminan metron linjat M3 ja M4. Kaksitasoisen aseman ylemmällä tasolla pysähtyvät lähijunat ja alemmalla tasolla metrojunat. S-tog asema avattiin 15. toukokuuta 1934, ja metroasema 29. syyskuuta 2019. 
Tulevaisuus.
Suunnitteilla olevan M5-linjan on tarkoitus kulkea Kööpenhaminan päärautatieasemalta Lynetteholmenin tekosaareen. Suunnitteilla on kuitenkin myös linjan muuttaminen kehälinjaksi rakentamalla osuus Lynetteholmista Østerportin ja Forumin asemien kautta takaisin päärautatieasemalle. Osana hanketta asemalle rakennettaisiin uusi laituritaso linjaa varten.
Nordhavnin asema

Nordhavnin asema on rautatie- ja metroasema Kööpenhaminassa, joka palvelee Østerbron kaupunginosan itäosaa sekä Nordhavnin satama-aluetta. Sitä palvelevat S-tog-lähijunalinjat A, B, Bx, C, ja E sekä Kööpenhaminan metron linja M4. Kaksitasoisen aseman ylemmällä tasolla pysähtyvät lähijunat ja alemmalla tasolla metrojunat. S-tog asema avattiin 15. toukokuuta 1934, ja metroasema 28. maaliskuuta 2020.
Gustave Zédé (Q92)

Gustave Zédé (Q92) oli Ranskan laivaston kaksoisrunkoinen sukellusvene ).
Valmistus.
Aluksen suunnitteli Simonot. Se tilattiin 14. helmikuuta 1911 Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 7. elokuuta. Alus nimettiin tammikuussa 1911 ja laskettiin vesille 20. toukokuuta 1913. Alus oli 28. toukokuuta - 25. elokuuta 1913 sähkömoottorien testeissä. Alukselle asennettiin 30. lokakuuta 1912 höyrykattilat. Ensimmäiset testit höyrykonein tehtiin kesäkuusta syyskuuhun 1914.
Palvelus.
Alus määrättiin 30. syyskuuta 1914 Cherbourgiin sijoitettuun 2e Escadre légèreen, mistä se siirrettiin 1. huhtikuuta 1915 Välimerelle. Alus osallistui yhteen operaatioon Adrianmerellä toukokuussa, minkä jälkeen se partioi Joonianmeren saarilla. Alus palasi joulukuussa 1915 Cherbourgiin, missä se siirrettiin telakalle muutotöitä varten. Tammikuussa 1918 alus oli Marokkoon sijoitetussa laivueessa.
Marraskuussa 1918 alus poistettiin palveluksesta Toulonissa. Alus siirrettiin 1922 Cherbourgiin, missä se oli telakalla. Aluksen höyrykoneet vaihdettiin dieselmoottoreihin. Alus oli joulukuusta 1924 huhtikuuhun 1925 Cherbourgissa koeajoissa. Alus siirrettiin 30. heinäkuuta 1930 akkujen heikon kunnon vuoksi huollettavaksi. Alus todettiin 27. kesäkuuta 1936 käyttökelvottomaksi. Se poistettiin 27. tammikuuta 1937 alusluettelosta. Alus myytiin 21. huhtikuuta 1938 Brestissä L'Hermitte Frèresille.
Agatha (Edvard Maanpakolaisen vaimo)

Agatha (ennen vuotta 1030 – vuoden 1070 jälkeen) oli Englannin kruununperillisen Edvard Maanpakolaisen vaimo, kuningas Edgar Æthelingin ja Skotlannin Pyhän Margaretin äiti.
Agatha avioitui Edvard Maanpakolaisen kanssa luultavasti 1040-luvulla, Edvardin oleskellessa Unkarissa, ja heidän lapsensa syntyivät ennen paluuta Englantiin 1057. Agathan syntyperästä ja taustasta on eri lähteissä ristiriitaisia tietoja. Joissakin kronikoissa hänen kerrotaan olleen Saksan keisari Henrikin (joko Henrik II:n tai Henrik III:n) veljentytär; ajallisesti hänen isäkseen sopisi Henrik III:n velipuoli Liudolf von Braunschweig. Toiset lähteet mainitsevat hänet Kiovan suuriruhtinaan Jaroslavin sukulaisena, kenties tyttärenä. William Malmesburylaisen mukaan Agatha oli Unkarin kuningattaren sisar, ja ajallisesti tällä kuningattarella on voitu tarkoittaa vain Unkarin Andreas I:n puolisoa Anastasia Jaroslavnaa, Kiovan Jaroslavin tytärtä. Unkarilaisessa perinteessä Agathaa ("Árpád-házi Ágota)" on pidetty myös, niin kuin joissakin keskiaikaisissa lähteissä väitetään, Unkarin Tapani Pyhän sisarena tai tyttärenä, ja tämän perusteella myös Agathan tytär, Skotlannin Pyhä Margaret on joskus luettu Unkarissa Árpád-suvun pyhimysten joukkoon. Gyula Kristón mukaan oletusta Agathan unkarilaisesta syntyperästä ei kuitenkaan ole pystytty todistamaan.
Agatha, Edvard ja heidän kolme lastaan saapuivat Englantiin 1057, mutta pian tämän jälkeen Edvard kuoli. Agatha lähti lapsineen Skotlantiin, ja vanhoilla päivillään, kenties tyttärensä Margaretin kuoleman jälkeen, hänen kerrotaan menneen nunnaksi Newcastle upon Tynen luostariin.
Vivian Wilson

Vivian Jenna Wilson (s. 15. huhtikuuta 2004 Los Angeles) on yhdysvaltalainen somevaikuttaja ja Elon Muskin tytär. Wilson nousi julkisuuteen vuonna 2022 haettuaan oikeudelta lupaa nimensä ja sukupuolimerkintänsä muuttamiseen sekä pyytäessään saada katkaista kaikki siteet isäänsä. Wilson on sittemmin tullut tunnetuksi aktiivisena somevaikuttajana, jolla on lähes miljoona seuraajaa eri alustoilla.
Elämä.
Wilson syntyi Kaliforniassa vuonna 2004 Elon Muskin ja kirjailija Justine Muskin (o.s. Wilson) ensimmäisenä kaksosena. Hän on yksi kuudesta parille syntyneestä lapsesta, joista yksi menehtyi kätkytkuolemaan vain kymmenen viikon ikäisenä. Kaikki lapset syntyivät keinohedelmöityksen avulla, ja heidät määriteltiin syntymässä pojiksi.
Wilson tuli julkisesti ulos transsukupuolisena naisena vuonna 2020. Hän haki vuonna 2022 kalifornialaiselta oikeusistuimelta lupaa nimensä muuttamiseen, jotta se vastaisi hänen sukupuoltaan, sekä sukunimensä vaihtamiseen äitinsä mukaan katkaistakseen loputkin siteet isäänsä. Hakemuksessa Wilson kirjoitti, ettei ”halua olla biologisen isänsä kanssa missään tekemisissä millään tasolla”.
Wilson asuu Tokiossa, missä hän opiskelee japania. Hän on aiemmin opiskellut myös ranskaa ja espanjaa. Ennen julkisuuteen nousemistaan hän toivoi työskentelevänsä kääntäjänä.
Julkisuus ja aktivismi.
Wilson pysyi pitkään poissa julkisuudesta, mutta nousi otsikoihin vuonna 2023 Walter Isaacsonin Elon Muskista kirjoittaman elämäkerran ilmestyttyä. Kirjassa Wilsonia kuvataan hänen mukaansa vääristyneellä tavalla, minkä vuoksi hän päätti alkaa puhua julkisesti. Kesällä 2023 Musk antoi oikeistovaikuttaja Jordan Petersonin haastattelussa lausuntoja, joissa hän viittasi Wilsoniin ”woke-viruksen tappamana” lapsena ja käytti hänestä tämän syntymänimeä. Tämän jälkeen Wilson antoi ensimmäisen haastattelunsa televisiokanavalle ja ryhtyi aktiivisemmaksi sosiaalisessa mediassa.
Wilson on erityisen suosittu Threads- ja Tiktok-alustoilla, joilla hänen julkaisunsa ovat saaneet miljoonia katselukertoja. Hän on tunnettu teräväkielisistä ja itseironisista julkaisuistaan, joissa hän usein kommentoi Yhdysvaltojen politiikkaa ja transihmisten oikeuksia. Wilson on kertonut löytäneensä uusista sisaruksistaan tietoa usein Reddit-sivuston kautta. Wilson on puhunut julkisuudessa translasten oikeuksista sukupuolta vahvistaviin hoitoihin ja kritisoinut Donald Trumpin hallinnon transoikeuksia rajoittavaa politiikkaa. Hän on kertonut, että sukupuolta vahvistavat hoidot pelastivat hänet itsetuhoisuudelta.
Wilsonin mukaan hänen isänsä oli hänen lapsuudessaan etäinen, kylmä ja eikä ollut läsnä hänen elämässään. Wilson kertoo Muskin piinanneen häntä härnäämällä naisellisista piirteistä ja painostamalla häntä madaltamaan ääntään. Maaliskuussa 2024 Wilson vihjasi sosiaalisessa mediassa, että hänen isänsä olisi keinohedelmöityksen avulla pyrkinyt valitsemaan syntyvien lastensa sukupuoleksi pojan.
Justine Musk

Justine Musk ("os. Wilson", s. 2. syyskuuta 1972, Peterborough, Ontario, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti teoksestaan "BloodAngel" sekä avioliitostaan liikemies Elon Muskin kanssa.
Elämä ja ura.
Musk opiskeli Queen's Universityssa Ontariossa, jossa hän tapasi tulevan aviomiehensä Elon Muskin 1990-luvun alussa. Valmistumisensa jälkeen hän opetti englantia toisena kielenä Japanissa vuoden ajan. Palattuaan Kanadaan hän työskenteli baarimikkona ja kirjoitti romaaniaan.
Justine avioitui Elon Muskin kanssa tammikuussa 2000. Parille syntyi ensimmäinen lapsi, Nevada Alexander Musk, vuonna 2002, mutta poika menehtyi kymmenen viikon ikäisenä kätkytkuolemaan. Seuraavien viiden vuoden aikana Justine synnytti koeputkihedelmöityksen avulla ensin kaksoset ja sitten kolmoset. Pari erosi vuonna 2008, ja heillä on yhteishuoltajuus lapsistaan.
Justine Musk on julkaissut useita romaaneja, joista tunnetuin on yliluonnollinen trilleri "BloodAngel" (2005). Hän on myös kirjoittanut muun muassa teokset "Uninvited" (2007) ja "Lord of Bones" (2008). Hänen työnsä yhdistävät urbaania fantasiaa ja kauhua.
Vuonna 2010 Musk kirjoitti Marie Claire -lehdessä julkaistun artikkelin "I Was a Starter Wife: Inside America's Messiest Divorce", jossa hän kertoi avioliitostaan ja avioerosta Elon Muskin kanssa. Artikkeli sai laajaa huomiota.
Musk on tukenut tytärtään Vivian Wilsonia, joka tuli julki transsukupuolisena naisena vuonna 2020 ja muutti virallisesti nimensä ja sukupuolimerkintänsä vuonna 2022. Wilson on kuvaillut äitiään tukevaksi ja ymmärtäväiseksi.
Elsie Fisher

Elsie Kate Fisher (syntynyt 3. huhtikuuta 2003) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tunnettu pääroolistaan Bo Burnhamin komedia-draamaelokuvassa "Eighth Grade" (2018), josta hän sai ehdokkuuden Golden Globe -palkinnon kategoriassa paras näyttelijätär – komedia tai musikaali. Fisher tunnetaan myös animaatiohahmojen ääninäyttelijänä, kuten Agnes elokuvassa "Itse ilkimys" (2010) ja "Itse ilkimys 2" (2013), Masha sarjassa "Masha ja karhu" (2009–2012) sekä Parker Needler elokuvassa "Addams Family" (2019).
Elämä ja ura.
Fisher syntyi Kaliforniassa, 3. huhtikuuta 2003.
Fisher aloitti uransa kuusivuotiaana esiintymällä NBC:n yliluonnollisen draamasarjan "Medium" jaksossa vuonna 2009. Vuosina 2009–2012 hän toimi Mashan äänenä venäläisen animaatiolasten­sarjan "Masha ja karhu" englanninkielisessä versiossa. Fisher sai lisää tunnustusta ääninäytellessään Agnesia animaatiokomediaelokuvassa "Itse ilkimys" (2010) ja sen jatko-osassa "Itse ilkimys 2" (2013). Hän ei kuitenkaan osallistunut sarjan kolmanteen elokuvaan. Fisher esiintyi sivuroolissa urheiludraamaelokuvassa "McFarland, USA", joka julkaistiin helmikuussa 2015. Maaliskuuhun 2016 mennessä Fisher oli esiintynyt yli kuudessatoista kansallisessa mainoksessa.
Vuonna 2018 Fisher sai kriitikkojen kiitosta roolistaan sosiaalisesti kamppailevana teini-ikäisenä tyttönä Kayla Dayna komedia-draamaelokuvassa "Eighth Grade", joka oli koomikko Bo Burnhamin ensimmäinen elokuva. Roolisuorituksestaan Fisher sai lukuisia tunnustuksia, mukaan lukien Golden Globe -ehdokkuuden kategoriassa paras näyttelijätär – komedia tai musikaali. "Eighth Grade" -elokuvan kuvausten jälkeen hän aloitti lukion eikä saanut roolia koulunsa näytelmässä. Hän jatkoi ääninäyttelemällä Parker Needleriä animoidussa mustan komedian elokuvassa "Addams Family" vuonna 2019. Samana vuonna hän esiintyi pääroolissa Joy Wilkesina, Annie Wilkesin tyttärenä, Hulun antologisen kauhusarjan "Castle Rock" toisella kaudella.
Vuonna 2022 Fisher liittyi HBO:n mustan komedian sarjan "Barry" näyttelijäkaartiin sen kolmannella kaudella.
Henkilökohtaisessa elämässään Fisher käyttää he-pronominia.
Andri Denyskin

Andri Denyskin (; s. 14. heinäkuuta 1998 Kiova, Ukraina) on ukrainalainen jääkiekkoilija, joka edustaa kaudella 2025–2026 Polska Hokej Ligassa pelaavaa KH Energa Toruńia. Denyskin on voittanut Ukrainan mestaruuden kolmesti ja Puolan mestaruuden kerran.
Ura.
Denyskin teki debyyttinsä Ukrainan pääsarjassa Bilyi Barsin paidassa kaudella 2015–2016. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi Amerikan juniorisarjoissa, kunnes hän palasi Ukrainaan kesken kauden 2017–2018 H’K Donbasiin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Romanian liigaa Steaua Bukarestissa, jossa hän teki 29 ottelussa 64 tehopistettä. Seuraavalle kaudelle hän palasi Ukrainaan H’K Krementšukiin, jossa hän pelasi kolmella kaudella. Kansainvälinen Jääkiekkoliitto IIHF asetti Denyskinin vuoden kilpailukieltoon helmikuussa 2022 rasistisen eleen takia.
Kaudeksi 2022–2023 Denyskin siirtyi Polska Hokej Ligaan ja TH Unia Oświęcimiin. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 39 pistettä 40 ottelussa. Seuraavalla kaudella hän teki 40 otteluun 44 pistettä ja voitti Puolan mestaruuden. Kaudella 2024–2025 Denyskin pelasi Podhale Nowy Targissa viisi peliä, mutta siirtyi KH Energa Toruńiin kesken kauden.
Béatrice La Palme

Marie Alice Béatrice La Palme (27. heinäkuuta 1878 Beloeil – 8. tammikuuta 1921 Montreal) oli kanadalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
La Palme opiskeli alun perin viulunsoittoa Frantz Jehin-Prumen johdolla. Hän lähti vuonna 1895 Lontooseen ja opiskeli stipendin turvin Royal College of Musicissa Enrique Fernández Arbósin johdolla. Pian hän alkoi saada lauluopetusta Gustave Garcíalta. La Palme esiintyi aluksi sekä laulajana että viulistina. Emma Albanin suosituksesta hän kuitenkin päätti omistautua kokonaan uralle laulajana. Hän teki Pariisissa vaikutuksen Jules Massenetiin tämän musiikkia laulamalla. La Palme esiintyi ensimmäisen kerran Covent Gardenissa 18. heinäkuuta 1903 Fritzi Scheffin viime hetken tuuraajana Musettan roolissa Giacomo Puccinin oopperan "La bohème" tuotannossa.
La Palme teki Opéra-Comique-debyyttinsä 10. syyskuuta 1905 Charles Gounod’n oopperassa "Mireille". Hän loi Madelonin roolin André Messagerin "Fortunion" kantaesityksessä 5. kesäkuuta 1907. Hänen yhteistyökumppaneihinsa kuului tenori Salvator Issaurel, jonka kanssa hän meni naimisiin Pariisissa vuonna 1908. La Palme lauloi vuonna 1909 Moody–Manners Companyn jäsenenä Lontoossa ja sai seuraavana vuonna kiinnityksen Thomas Beechamilta. Hän esiintyi paitsi oopperarooleissa, myös yksinlaulujen tulkitsijana. La Palme palasi heinäkuussa 1911 miehensä kanssa Kanadaan ja teki ensiesiintymisensä Montreal Opera Companyssa marraskuussa 1911 Micaëlan roolissa Georges Bizet’n oopperassa "Carmen". Century Opera House -debyyttinsä New Yorkissa hän teki marraskuussa 1913 esiintymällä Massenetin "Thaïsin" nimiroolissa. Hän teki esiintymisiä myös Chicagossa.
La Palmen kokemat fyysinen rasitus ja kuulon ongelmat sekä ensimmäisen maailmansodan luoma epävarmuus päättivät hänen oopperauransa ennenaikaisesti. Hän asettui pysyvästi Montrealiin ja omistautui opetustyölle. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Camille Bernard ja Graziella Dumaine. La Palme esiintyi viimeisen kerran julkisesti miehensä kanssa resitaalissa 14. marraskuuta 1919 Montrealin Ritz-Carlton Hotelissa. Häneltä ei tiettävästi ole säilynyt äänitteitä.
Hanna Laine-Nousimaa

Hanna Katariina Laine-Nousimaa (s. 30. maaliskuuta 1972 Tampere) on suomalainen SDP:n poliitikko, joka nousi ensimmäistä kertaa eduskuntaan kesäkuussa 2025 vuoden 2023 eduskuntavaalien toiselta varasijalta.
Laine-Nousimaa nousi kansanedustaja Ilmari Nurmisen tilalle Nurmisen voitettua Tampereen pormestarivaalit kuntavaaleissa 2025.
Laine-Nousimaa oli vuoden 2019 eduskuntavaaleissa ensimmäisellä varasijalla. Laine-Nousimaa on ollut ehdolla eduskuntavaaleissa viidesti. 
Tausta.
Laine-Nousimaa syntyi Tampereen Messukylässä, missä hän asui viisivuotiaaksi asti. Hän muutti vanhempiensa kanssa Kangasalan Liuksialaan, isovanhempiensa kotitilan maille, minne hän palasi asuttuaan toistamiseen Messukylässä, sekä Kangasalan Mäyrävuoressa.
Poliittinen ura.
Ollessaan 28-vuotias kahden pienen pojan yksinhuoltaja ja lähijoitaja, Laine-Nousimaan aktiivisuus liikunnallisten leikkikoulujen järjestämisessä sai SDP:n kannustamaan häntä kunnallispolitiikkaan. Laine-Nousimaa tuli valituksi Kangasalan kunnanvaltuustoon heti ensimmäisissä kunnallisvaaleissaan vuonna 2000.
Laine-Nousimaa on toiminut Kangasalan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana kahdeksan vuotta, ja kansanedustajakaudellaan kapunginhallituksen puheenjohtajana. Laine-Nousimaa on toiminut myös Pirkanmaan hyvinvointialueen aluehallituksen ensimmäisenä varapuheenjohtajana.
Näkemykset.
Arvot.
Laine-Nousimaa sijoittuu vaalikonevastausten perusteella keskusta-vasemmistoon. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Laine-Nousimaan näkemykset ovat kallellaan liberaalivihreyteen (GAL). HS:n vaalikoneeseen Laine-Nousimaan antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin vasemmistolaiset mielipiteet.
Kaja Kunnas

Kaja Kunnas (syntyjään Grünthal; s. 1968) on Tallinnassa asuva suomalainen toimittaja ja tietokirjailija, joka on toiminut Suomen ja Viron välisten suhteiden asiantuntijana ja raportoijana. Hän on työskennellyt myös Helsingin Sanomien Baltian-avustajana vuosina 2002–2019 ja vuoden 2024 alusta lähtien lehden Suomi-Viro-kirjeenvaihtajana. Kunnas palkittiin tammikuussa 2025 Suomen Leijonan ritarimerkillä tunnustuksena merkittävästä työstään laadukkaan tiedonvälityksen edistämisessä.
Tausta ja koulutus.
Kaja Kunnaksen isoisä oli virolainen kielitieteilijä Villem Grünthal-Ridala, joka muutti Suomeen 1920-luvulla. Kunnaksen isä puhui lapsilleen viroa, minkä ansiosta Kunnaksesta tuli jo lapsena kaksikielinen. Hänen varhaiset yhteytensä Viroon alkoivat 1970-luvun alussa perhevierailujen muodossa.
Kunnaksen veli on Helsingin yliopiston itämerensuomalaisten kielten professori Riho Grünthal.
Kunnas opiskeli sosiologiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui sieltä valtiotieteiden maisteriksi. Vuonna 1990 hän lähti vaihto-opiskelijaksi Tarttoon, mikä merkitsi hänelle kulttuurishokkia neuvostoajan lopun Virossa.
Ura.
Kunnaksen ura Viron ja Suomen välisen tiedonvälityksen parissa alkoi varsinaisesti vuonna 2002, kun hän aloitti Helsingin Sanomien avustajana Tallinnassa. Tästä alkoi pitkäaikainen työskentely Baltian maiden asioiden parissa. Hän on kirjoittanut artikkeleita Helsingin Sanomien lisäksi myös Suomen Kuvalehteen ja Ulkopolitiikka-lehteen.
Kunnas on kirjoittanut yhdessä Marjo Näkin kanssa kaksi tietoteosta: "Suomenlahden suhdekirjan" (2016), joka käsittelee Viron ja Suomen suhteita, sekä "Itämeren turvatarkastuksen" (2023), joka käsittelee Itämeren turvallisuustilannetta.
Vuoden 2024 alussa Kunnas aloitti Helsingin Sanomien Suomi-Viro-kirjeenvaihtajana, missä tehtävässä hän on keskittynyt erityisesti maiden välisiin suhteisiin NATO-jäsenyyden myötä sekä "Talsingin" eli Helsingin ja Tallinnan kaksoiskaupungin ilmiöiden kuvaamiseen.
Tunnustukset.
Tammikuussa 2025 Kunnakselle myönnettiin Suomen Leijonan ritarimerkki tunnustuksena hänen vaikuttavasta panoksestaan laadukkaan tiedonvälityksen edistämisessä. Kunniamerkki luovutettiin Suomen suurlähetystön juhlatilaisuudessa Tallinnassa 22. tammikuuta 2025.
Suomen suurlähettiläs Vesa Vasara perusteli kunniamerkin myöntämistä Kunnaksen perehtyneisyydellä ja hänen työnsä merkityksellä Suomen ja Viron välisessä tiedonvälityksessä. Vasaran mukaan Kunnaksen työn ansiosta Suomessa on voitu todella seurata Viron ajankohtaisia ilmiöitä.
Yksityiselämä.
Kunnas asuu Tallinnassa ja on naimisissa virolaisen kansanedustajan, eversti-evp Leo Kunnaksen kanssa. Perheessä jatkuu kaksikielisyyden perinne: Kaja puhuu lapsilleen suomea ja hänen miehensä viroa. Perhe liikkuu säännöllisesti Suomen ja Viron välillä.
GKS Katowice

Górniczy Klub Sportowy Katowice, lyhyemmin GKS Katowice, on puolalainen urheiluseura Katowicen kaupungista. GKS Katowice perustettiin vuonna 1964. Seuran jalkapallojaosto pelaa puolan pääsarjassa Ekstraklasassa. GKS Katowice on voittanut Puolan cupin kolmesti. Se nousi Puolan pääsarjaan kaudeksi 2024–2025 ensimmäistä kertaa 19 vuoteen. Sillä on myös jääkiekko- ja lentopallojoukkueet.
Maddie Pokorny

Madalyn Ann Pokorny (s. 24. marraskuuta 1996) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 160-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2023 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä.
Pokorny edusti vuonna 2019 yhdysvaltalaista Chicago Red Starsia ja 2020–2023 tanskalaista Køgeä. Hän voitti jälkimmäisessä kolmesti Tanskan naisten pääsarjamestaruuden. Nykyisessä joukkueessaan hän on pelannut huhtikuulle 2025 mennessä 20 sarjaottelua.
Jordan Baggett

Jordan Elisabeth Baggett (s. 28. lokakuuta 1996 Highlands Ranch, Douglasin piirikunta, Colorado) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 167-senttimetrinen ja on edustanut seuratasolla vuodesta 2023 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä.
Baggett edusti seuratasolla aiemmin saman sarjan Washington Spiritiä vuodet 2019–2023. Hän oli joukkueen mukana voittamassa vuoden 2021 pääsarjamestaruutta. Baggett edusti vuonna 2019 Yhdysvaltain alle 23-vuotiaiden naisten maajoukkuetta yhdessä ottelussa.
Katie O’Kane

Katie O’Kane (s. 18. tammikuuta 2002) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut vuodesta 2025 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä. Hän on pelannut joukkueessa huhtikuulle 2025 mennessä neljä sarjaottelua.
Jasmin Ngo

Jasmin Ngo (s. 1993) on suomalainen sosiaalisen median vaikuttaja ja sisällöntuottaja. Hän tuottaa sisältöä erityisesti matkailuun, ruokaan ja käsitöihin liittyen. Ngolla on TikTokissa yli 160 000 seuraajaa ja Instagramissa lähes 70 000 seuraajaa (2025).
Ura.
Ngon ura sosiaalisen median parissa alkoi jo teini-ikäisenä IRC-Galleriassa. Hän loi Instagram-tilin saadakseen enemmän yleisöä matkailuaiheiselle sisällölleen. Seuraajamäärien merkittävä kasvu alkoi noin vuonna 2019 hänen ollessaan opiskelijavaihdossa Yhdysvalloissa.
Ngo opiskeli matkailualaa Haaga-Helia ammattikorkeakoulussa. Hän työskenteli uransa aikana muun muassa Kelalla toimeentulotukihakemusten käsittelijänä, lehtien jakajana, puhelinmyyjänä ja tehtaassa ennen siirtymistään päätoimiseksi sisällöntuottajaksi vuonna 2022. Hänen viimeinen palkkatyönsä oli mediatoimistossa, jossa hän tuotti yritysten somesisältöjä.
TikTok-tilinsä Ngo perusti koronapandemian alkaessa, ja kanava lähti nopeasti kasvuun. Hän on määrätietoisesti kasvattanut seuraajakuntaansa ja kaupallistanut toimintansa. Vuonna 2024 hänet palkittiin vuoden matkailuvaikuttajana.
Liiketoiminta.
Ngo elättää itsensä sosiaalisen median vaikuttajana yrityksensä Jasmedia Oy kautta. Vuonna 2024 hän laskutti asiakkailtaan lähes 176 000 euroa. Suurin osa hänen tuloistaan tulee TikTok-sisällöistä, vaikka hän päivittää aktiivisemmin Instagram-tiliään.
Ngo on kertonut pohtineensa jo tilin perustamisvaiheessa, millaista sisältöä olisi helppo kaupallistaa. Hän on tuottanut sisältöä muun muassa ravintoloista, hotelleista ja matkakohteiden aktiviteeteista sekä ruokareseptejä, joissa on käytetty eri yritysten tuotteita.
Ibolya Dávid

Ibolya Márta Dávid (12. elokuuta 1954, Baja, Unkari) on unkarilainen juristi, joka on toiminut kansanedustajana, oikeusministerinä ja Unkarin demokraattinen foorumi -puolueen puheenjohtajana.
Ura.
Ibolya Dávid kävi koulunsa syntymäkaupungissaan Bajassa, oli ylioppilastutkinnon jälkeen kolme vuotta työelämässä ja opiskeli vuodesta 1975 lähtien oikeustiedettä Pécsin yliopistossa, mistä valmistui 1981. Suoritettuaan asianajajatutkinnon hän toimi Tolnan läänin Tamásissa asianajajana, kunnes siirtyi päätoimiseksi poliitikoksi.
Vuonna 1989 Dávid liittyi Unkarin demokraattinen foorumi (MDF) -puolueeseen, ja ensimmäisissä järjestelmänvaihdoksen jälkeisissä vapaissa vaaleissa 1990 hänet valittiin kansanedustajaksi. Hän edusti MDF-puoluetta Unkarin parlamentissa vuoteen 2010 saakka; tuolloin puolue putosi parlamentista ja pian sen jälkeen käytännössä lakkasi olemasta.
Viktor Orbánin ensimmäisessä hallituksessa vuosina 1998–2002 Dávid sai oikeusministerin salkun. Hän oli hallituksen ainoa nainen ja ainoa MDF:n edustaja sekä Unkarin historian ensimmäinen naispuolinen oikeusministeri. Ystävällisen ja miellyttävän esiintymisensä takia häntä pidettiin hallituksen suosituimpana ministerinä, mikä ei kuitenkaan heijastunut hänen puolueensa kannatukseen. Vuonna 1999 Dávid valittiin myös MDF:n puheenjohtajaksi. Oikeusministerinä ja puoluejohtajana hän veti tiukkaa laillisuuslinjaa ja joutui puolustamaan myös puolueensa itsenäisyyttä Viktor Orbánin ja Fidesz-puolueen valtapyrkimyksiä vastaan. Vanhan työtoverinsa Szabolcs Kerék-Bárczyn mukaan Dávid viime kädessä esti Orbánin ensimmäistä hallitusta luisumasta pois länsimaisen demokratian linjoilta. Vuonna 1998 Dávid kieltäytyi oikeusministerinä vahvistamasta tuolloisen presidentin Árpád Gönczin armahdusta pankkiirille, joka oli tuomittu kahdeksi vuodeksi vankeuteen; tämä oli ensimmäinen kerta, kun Unkarin presidentti ei pystynyt käyttämään armahdusoikeuttaan.
Vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa Dávid oli MDF:n listan kärkiehdokkaana mutta luovutti mandaattinsa puoluetoverilleen Péter Olajosille. Samana vuonna MDF-puolue joutui sisäiseen kriisiin, kun Dávidin linjaa arvostelevat, Fidesz-puoluetta lähempänä olevat ns. Lakitelek-työryhmäläiset perustivat oman sisäisen ryhmänsä, joka lopulta suljettiin ulos puolueesta. Puolueen nähtiin olevan siirtymässä vasemmalle, ja sen kannattajakunta paljolti vaihtui. Dávid valittiin vuonna 2007 vielä viidennen kerran MDF:n puheenjohtajaksi, mutta puoluetta repivät sisäiset riidat ja epäluottamus, yhä useammat keskeiset toimijat jättivät MDF:n, ja vuoden 2010 parlamenttivaaleissa koetun tappion jälkeen Dávid erosi puoluejohtajan tehtävästä. Ns. salakuuntelujutusta, jossa Dávidin syytettiin vuonna 2008 salaa äänitetyllä keskustelulla kiristäneen tuolloista puoluetoveriaan Kornél Almássya luopumaan puheenjohtajakisasta, käytiin oikeusjuttuja pitkälle 2010-luvulle, ja Dávid pysytteli pitkään poissa julkisuudesta.
Yksityiselämä.
Vuonna 1982 Dávid avioitui Miklós Barbalicsin kanssa. Liitosta syntyi kaksi lasta.
Kirsten Wright

Kirsten Mackenzie Wright (s. 8. syyskuuta 1998 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen ja on edustanut koko peliuransa vuodesta 2022 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä. Wright on pelannut seurassa huhtikuulle 2025 mennessä 39 sarjaottelua, joissa hän on iskenyt kuusi maalia.
Jordyn Bloomer

Jordyn Rebecca Bloomer (s. 14. lokakuuta 1997 Hartland, Wisconsin) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti, joka on pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän on edustanut vuodesta 2022 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä. Hän vieraili kaudella 2022–2023 lainasiirrolla Australian Western Sydney Wanderersissa.
Taylor Flint

Taylor Jacklyn Flint (s. 22. marraskuuta 1998) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen ja on edustanut seuratasolla vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä. Maajoukkuetasolla hän on edustanut vuodesta 2022 Yhdysvaltain naisten A-maajoukkuetta.
Flint on pelannut urallaan suurimmaksi osaksi Yhdysvalloissa ja vieraili alkuaikoina myös hetken Saksassa. Nykyisessä seurassaan hän on pelannut huhtikuulle 2025 mennessä 28 sarjaottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia. Flint on edustanut Yhdysvaltain naisten A-maajoukkueen lisäksi myös alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta. Hän oli mukana voittamassa vuoden 2023 SheBelieves Cupia.
Katie Lund

Katherine Ann Lund (s. 27. marraskuuta 1996 Plano, Texas) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti, joka on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän on edustanut vuodesta 2021 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä.
Lund edusti aiemmin vuodet 2020–2021 saman sarjan Washington Spiritiä. Hän on pelannut nykyisessä seurassaan huhtikuulle 2025 mennessä 78 sarjaottelua.
Kozatši Laheri

Kozatši Laheri () on kylä Ukrainan H’ersonin alueen samannimisessä piirissä.
Historia.
Kozatši Laheri perustettiin vuonna 1785. Nimensä se sai vuonna 1783 alueella toimineesta kasakoiden tilapäisestä leiristä. Arkeologiset löydöt osoittavat asutusta jo myöhäisellä pronssikaudella. Alkuasukkaita olivat oikeanpuoleisen (Dneprjoen itäpuolen) Ukrainan pakolaiset ja entiset kasakat. 1800-luvulla kylä kehittyi Krimin-reitin varrella merkittäväksi keskukseksi, ja pääelinkeinoja olivat kalastus, maanviljely sekä suolankuljetus. Väestö kasvoi 334 asukkaasta vuonna 1799 yli 4 000:een vuoteen 1897 mennessä. Vuosien 1918–1920 sisällissodan aikana valta vaihtui useasti, ja neuvostoaikana asukkaat kokivat poliittisia vainoja. Natsi-Saksan miehitys kesti syyskuusta 1941 marraskuuhun 1943, jolloin kylä oli Dneprin ylitystaisteluiden etulinjalla.
Nykyään kylässä on koulu, päiväkoti, kulttuuritalo, kirjasto, lääkäriasema ja pankkikonttori. Kylässä toimii myös Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksisen kirkon seurakunta. Kylään on pystytetty muistomerkki toisen maailmansodan uhreille.
Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022–.
Venäläismiehittäjien räjäytettyä Kah’ovkan padon kesäkuussa 2023 kylä joutui osittain veden valtaan. Vuoden 2023 vastahyökkäyksessä ukrainalaisjoukot suorittivat useita operaatioita venäläisten miehittämän kylän vapauttamiseksi.
Clara Butt

Clara Ellen Butt (1. helmikuuta 1872 Southwick, West Sussex – 23. tammikuuta 1936 North Stoke, Oxfordshire) oli brittiläinen alttolaulaja, joka tulkitsi enimmäkseen konserttiohjelmistoa.
Butt opiskeli Royal College of Musicissa Lontoossa. Hän teki debyyttinsä vuonna 1892 laulamalla Ursulan osan Arthur Sullivanin kantaatissa "The Golden Legend". Butt sai arvostusta erityisesti Georg Friedrich Händelin ja Felix Mendelssohnin oratorioiden tulkinnoistaan ja tuli lisäksi suosituksi balladilaulajana. Edward Elgar sävelsi laulusarjan "Sea Pictures" (1899) häntä varten. Butt meni vuonna 1900 naimisiin baritoni Kennerley Rumfordin kanssa ja esiintyi tämän kanssa yhteisissä resitaaleissa. Yhden harvoista oopperaesiintymisistään hän teki Christoph Willibald Gluckin teoksen "Orfeus ja Eurydike" tuotannossa. Butt sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan Dame-arvon vuonna 1920.
Jukka Juolahti

Jukka Olavi Juolahti (s. 17. tammikuuta 1950 Pusula) on suomalainen näyttelijä. 
Ura.
Jukka Juolahti syntyi ylikonstaapeli Keijo Juolahden ja peruskoulun opettaja Ida Lumikki Digertin perheeseen. Juolahti näytteli Helsingin ylioppilasteatterissa 1971–1982. Ensimmäinen kiinnitys hänellä oli Joensuun kaupunginteatteriin 1982–1985, mitä seurasi Kotkan kaupunginteatteri 1985–1989, Oulun kaupunginteatteri 1989–1995 ja Lahden kaupunginteatteri 1995–1998. Vuodesta 2009 vuoteen 2015 Juolahti näytteli Porin Teatterissa sekä kiinnitettynä että vierailevana näyttelijänä. 1990-luvun lopulla ja 2000-vuosikymmenellä hän vieraili muun muassa Suomen Kansallisteatterissa ja Komediateatteri Arenassa. Juolahti on lahtelaisen Teatteri Vanha Jukon perustajajäsen.
Juolahden teatterirooleja ovat Lazar Wolf ("Viulunsoittaja katolla", 2009), Roope Maanoja ("Niskavuoren Heta", 2012), Heroja ("Särkelä itte", 2013) ja monet muut.
Teatterielokuvissa Juolahti on näytellyt sivurooleja, kuten johtajaa Janne Kuusen ohjaamassa komediassa "Älä itke Iines" (1987) ja tuomaria Ere Kokkosen ohjaamassa komediassa "Uuno Turhapuro – This Is My Life" (2004). Kokkosen komediassa "Kymmenen riivinrautaa" (2002) Juolahden roolitehtävä on Ossi Hukkanen, ja se mainitaan elokuvan julisteessa.
Arin Wright

Arin Hadley Wright (s. 25. joulukuuta 1992) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä.
Wright edusti aiemmin vuodet 2015–2023 saman sarjan Chicago Red Starsia. Hän pelasi kaudet 2016–2019 lainalla Australian Newcastle United Jetsissä. Hän on pelannut nykyisessä seurassaan huhtikuulle 2025 mennessä 26 sarjaottelua.
Steaua Bukarest (jääkiekko)

Steaua Bukarest on romanialainen jääkiekkoseura, joka pelaa Romanian pääsarjassa. Seura on perustettu vuonna 1951 ja se pelaa ottelunsa Berceni Arenalla Bukarestissa. Se on Romanian menestynein jääkiekkoseura 40 Romanian mestaruudella sekä 33 Romanian Cupilla.
Lucas Perri

Lucas Estella Perri (s. 10. joulukuuta 1997 Campinas) on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Leeds Unitedia.
Seurajoukkueura.
Perri on kotikaupunkinsa seuran Ponte Pretan kasvatti. Hän siirtyi Ponte Pretasta vuonna 2013 São Paulon junioreihin.
Tammikuussa 2019 Perri siirtyi loppukauden mittaisella lainasopimuksella Englannin Valioliigan Crystal Palaceen. Hän ei pelannut seurassa yhtäkään ottelua ja palasi kesäkuun lopussa 2019 São Pauloon. Perri debytoi São Paulon edustusjoukkueessa Brasilian Série A:n kauden 2019 päätösottelussa CSA:ta vastaan, jonka São Paulo voitti lukemin 2–1. Perri pelasi São Paulon maalilla seuraavan kahden vuoden aikana kolme Copa Libertadoresin ottelua sekä yhden Brasilian cupin ottelun. Campeonato Paulistassa hän pelasi neljä ottelua. Perri siirtyi kaudeksi 2022 lainalle Náuticoon, jossa hän pelasi 22 Série B:n ottelua.
Elokuussa 2022 Perri siirtyi Botafogoon. Hän pelasi seurassa syyskaudella 2022 neljä ottelua. Kaudella 2023 hän pelasi Botafogossa 38 pääsarjaottelua ja seitsemän Copa Sudamericanan ottelua.
Tammikuussa 2024 Perri siirtyi Botafogosta ranskalaisseura Olympique Lyoniin 4,5-vuotisella sopimuksella. Lyon maksoi hänestä 3,25 miljoonan euron siirtokorvauksen. Kevätkaudella 2024 Perri pelasi neljä Ranskan cupin ottelua, joista nollapelejä oli kaksi. Kaudella 2024–2025 Perri syrjäytti Anthony Lopesin Lyonin ykkösmaalivahtina ja pelasi kolmea ottelua lukuun ottamatta kauden kaikki ottelut Lyonin maalilla. Yhteensä hän pelasi 45 ottelua, joista 33 Ligue 1:ssä, 11 Eurooppa-liigassa ja yksi Ranskan cupissa. Nollapelejä hänelle kertyi Ligue 1:ssä 10 ja Eurooppa-liigassa kolme.
Heinäkuussa 2025 Perri siirtyi Englannin Valioliigaan kaudeksi 2025–2026 takaisin nousseeseen Leeds Unitediin 16 miljoonan euron siirtosummalla. Hän allekirjoitti Leeds Unitedin kanssa nelivuotisen sopimuksen.
Maajoukkueura.
Perri edusti Brasiliaa vuosina 2016–2019 alle 20- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän on ollut vuosina 2023–2025 kahdeksassa MM-karsintaottelussa Brasilian A-maajoukkueen vaihtopenkillä, mutta ei ole toistaiseksi pelannut yhtäkään A-maaottelua.
Muuta.
Perrillä on Brasilian lisäksi myös Italian kansalaisuus.
Rukajärvi (Kuusamo)

Rukajärvi on Rukatunturin matkailualueen tuntumassa sijaitseva ylänköjärvi Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaalla. Koillismaalla eli Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa sijaitsevan Rukajärven pinta-ala on noin 2,9 neliökilometriä. Etäisyys Kuusamon kuntakeskuksesta on noin 18 kilometriä pohjoiseen ja Oulusta 213 kilometriä itäkoilliseen. Järven rannoilla on loma-asutusta.
Maantiede.
Rukajärven 22 755 metriä pitkä rantaviiva on itäosaltaan rikkonainen. Itäosassa sijaitsevat myös suhteellisen tiheä saaristo ja allasta jakavat niemet, kuten Onkerniemi ja Mommonniemi. Niiden länsipuolella sijaitsee järven pohjoisrannan Rukaniemi, jonka länsipuolella sijaitsee luoteisrannan Ihanteenniemi. Lahtia on useita, kuten Autiolahti, Myllylahti ja Kaartolahti. Niiden suut ovat melko kapeita. Rukajärvi on keskimäärin matala, noin 3,8 metriä. Noin yhdeksän prosenttia järven pinta-alasta on vähintään kymmenen metriä syvä. Alue sijaitsee yhtenäisenä järven keskiosassa ja ulottuu Rukaniemen kohdalla noin 50–100 metrin päähän rantaviivasta. Syvin piste, noin neljätoista metriä, sijaitsee syvänteen itäosassa.
Rukajärven saariluku on 23. Saarista 19 on yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia ja 4 saarta on pinta-alaltaan yli hehtaarin. Rukajärven rannoilla on pääosin loma-asutusta, Aikkilassa on myös vakituista asutusta. Järven luoteispuolella sijaitsevan Rukatunturin korkeustaso on puolisen kilometriä merenpinnan yläpuolella.
Rukajärveen on istutettu muun muassa järvilohta.
Rukajärven luusua sijaitsee aivan etelässä Myllylahden pohjukassa. Siitä alkaa mutkainen Soukkelojoki, joka päätyy lounaaseen Pyhäjärveen (286,6 metriä mpy). Rukajärven ja Pyhäjärven välinen etäisyys on runsaan kilometrin.
Rukajärven vesitilavuus on 12 106 000 kuutiometriä.
Rukajärvi (73.053.1.002) kuuluu Pyhäjärven valuma-alueeseen (73.053), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Naatikkajoen valuma-alue (73.05). Rukajärvi on laajin Pyhäjärven valuma-alueen 15:stä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä. Pyhäjärvi on vesitilavuudeltaan suurin.
Uurajärvi (Paltamo)

Uurajärvi on saareton järvi Paltamossa Kainuussa. Kainuun länsiosassa sijaitsevan järven pinta-ala on noin 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Paltamon kuntakeskuksesta on noin yhdeksän kilometriä pohjoiseen ja Kajaanista 30 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Uurajärven korkeustasoa ei ole ilmoitettu, sen rantaviivan lähellä kulkee 135 metrin korkeuskäyrä. Kiehimänjoki virtaa järven halki pohjoisesta etelään. Lännestä järveen virtaa Väljänjoki. Järven luoteisosan muodostaa Uuranperä, etelässä on Revonlahti. Noin kuudesosa Uurajärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Järven keskiosa on hyvin matala. Uuranperässä on noin seitsemänmetrinen syvänne ja etenkin järven itäosa on syvää vesialuetta. Siellä on myös järven syvin piste, noin 18 metriä.
Uurajärven itärannalla on rantaan ulottuvia peltoja. Muut rannat ovat pääosin metsämaata, kivikautisia asuinpaikkoja on useita. Uurajärven luoteispuolella sijaitsevan Heiluanmäen laki on noin 220 metriä merenpinnan yläpuolella.
Uurajärven merkittävin tulouoma ja lasku-uoma on Kiehimänjoki, joka alkaa Iijärven (134,3 metriä mpy) läntisimmästä osasta. Joki virtaa Uurajärven itärantaa myöten. Järven länsipuolitse kulkee maantie 19205 ja itäpuolitse 19077.
Uurajärven vesitilavuus on 4 798 000 kuutiometriä.
Uurajärvi (59.412.1.003) kuuluu Uurajärven - Iijärven alueeseen (59.412), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Kiehimäjoen alue (59.41) ja ensimmäinen jakovaihe on Oulujärven alue (59.3). Uurajärvi on Iijärven jälkeen laajin Uurajärven - Iijärven alueen 15:stä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.
Hertta-Maija Häkkinen

Hertta-Maija Häkkinen (27. helmikuuta 1921 Viipuri – 29. lokakuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen biokemisti, joka teki työuransa alkoholitutkijana Alkon palveluksessa.
Häkkinen tuli ylioppilaaksi Lappeenrannan lyseosta vuonna 1939 ja opiskeli kemiaa Helsingin yliopistossa samalla kun työskenteli sotavuosina bakteerilaboratoriossa ja sairaalalottana. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1951. Hän sai vuonna 1954 ASLA-Fulbright-stipendin Texasin yliopistoon Austinissa ja väitteli siellä tohtoriksi vuonna 1957.
Suomeen palattuaan Häkkinen aloitti pitkän uransa Alkoholiliikkeen, sittemmin Alkon palveluksessa. Vuonna 1982 hän jäi eläkkeelle yhtiön laboratoriopalveluiden esihenkilön tehtävistä. Hän julkaisi useita kansainvälisiä tutkimuksia alkoholin vaikutuksesta ihmisessä.
Velveeta

Velveeta on Yhdysvalainen pitkälle prosessoitu juustovalmiste ja brändi. Velveeta kehitettiin vuonna 1918 ja vuonna 1927 sen osti Kraft Foods (nyk. Kraft Heinz). Velveeta on hyvin tunnettu kotimaassaan Yhdysvalloissa, jossa siitä on tullut osa popkulttuuria.
Juusto.
Velveeta on pitkälle prosessoitu juustovalmiste. Sitä valmistetaan pastöroidusta maidosta, herasta, maitoproteiinikonsentraatista ja suolasta useita eri stabilointiaineita ja säilöntäaineita käyttäen. Sitä ei myydä "juustotuotteena" vaan "juustovalmisteena", koska "ruokatuotteissa" ei saa Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkeviraston (FDA) sääntöjen mukaan käyttää maitoproteiinikonsentraattia.
Velveetan kehitti sveitsiläisamerikkalainen juustonvalmistaja Emil Frey vuonna 1918 Monroe Cheese Companyllä Monroessa New Yorkin osavaltiossa. Alkuperäisenä ideana oli jälleenkäyttää juustokiekkoja sekoittamalla niitä juustonvalmistuksen sivutuotteena syntyvään heraan. Frey kehitti tuotettaan kaksi vuotta, kunnes hän oli saanut aikaan helposti sulavan ja uudelleenlämmitettävän samettisen ("velvety") lopputuloksen, jolle hän antoi nimen "Velveeta". Tuotteesta tuli hyvin menestynyt ja sen ympärille luotiin oma yhtiönsä Velveeta Cheese Company.
Kraft Foods osti Velveeta Cheese Companyn ja Velveetan tuotenimen vuonna 1927. Sen kehittäjä Emil Frey palasi töihin Monroe Cheese Companylle. Kraft kehitti Velveetaa edelleen ja vuodesta 1928 se alkoi myydä tätä itse kehittämäänsä tuotetta Velveetan nimellä. Kraft oli keskittynyt tuotekehittelyssään tutkimaan heran ravintoarvoja ja Velveetan markkinoinnissa painotettiin heran lisäävän juuston vitamiini- ja hivennäisainepitoisuuksia. Markkinoinnissa apuna oli tällä saralla esimerkiksi American Medical Association, joka vuonna 1931 sanoi Velveetan sisältävän tarvittavat raaka-aineet lihasten kasvulle.
Brändi.
Kraftin markkinointi teki tuotetta entistä tunnetummaksi ja siitä tuli lopulta osa yhdysvaltalaista popkulttuuria. Tunnetuksi tulivat markkinointisloganit kuten "It’s all in this little yellow box" ja "I’m just a hunka, hunka, melting love". Velveetaa alettiin pitämään uudenaikaisena, helposti saatavilla olevana ja hyvin säilyvänä tuotteena. Sen suosion myötävaikuttajia ovat ominaisuudet, kuten helppo sulattaminen, mieto maku ja monet käyttötavat. Myöhemmin tosin väitellyksi piirteksi on noussut sen pitkälle prosessoitu valmistustapa. 
Velveetan tuotemerkki esiintyy juustovalmsiteen ohella myös muissa valmsiteissa, kuten Velveeta Shells &amp; Cheese -makaronilaatikoissa. Velveetaa myydään nykyisin kansainvälisesti, mutta Yhdysvallat on edelleen sen tärkein myyntialue. "Newsweek" luetteloi sen vuonna 2025 Amerikan "rakastetuimpien" brändien joukossa.