Olavi Aittola

Veikko "Olavi" Aittola (22. maaliskuuta 1911 Helsinki – 23. joulukuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen meriupseeri, toimitusjohtaja ja elokuva-alan vaikuttaja. Aittola toimi talvi- ja jatkosotien aikana yhteensä kolmen eri sukellusveneen päällikkönä, ja on kahdella vihollisaluksen upotuksellaan menestyneimpiä suomalaisia sukellusveneen päällikköitä. Sotien jälkeen hän toimi eri tehtävissä elokuva-alalla.
Varhaiset vuodet ja palvelus ennen sotia.
Aittola syntyi Helsingissä ajuri, liikemies Tuure Aittolan ja hänen vaimonsa Maria os. Höglundin poikana. Hän liittyi Helsingin suojeluskuntaan 1929 ja valmistui ylioppilaaksi Helsingin koelyseosta vuonna 1931. Varusmiespalveluksen Aittola suoritti Rannikkolaivastossa ja koululaiva Suomen Joutsenella 1931-1932. Aittola osallistui Suomen Joutsenen ensimmäiseen valtameripurjehdukseen. Varusmiespalveluksen aikana hän suoritti reserviupseeritutkinnon ja ylennettiin reservialiluutnantiksi vuonna 1932.
Varusmiespalveluksen jälkeen Aittola suoritti Merisotakoulun kadettiosaston 9. kurssin 1932-1934 ja nimitettiin sen jälkeen puolustuslaitoksen vakituiseen aliluutnantin virkaan. Aittola palveli nuorempana upseerina Merivoimien koululaiva Suomen Joutsenella 1934-1935 ja eri tehtävissä Sukellusvenelaivueessa talvisodan puhkeamiseen asti. Vuonna 1936 hänet ylennettiin luutnantiksi. 
Talvi- ja jatkosota.
Talvisodan aikana Aittola toimi sukellusvene Saukon päällikkönä. Saukko lähetettiin Helsingistä Viipurinlahdelle Koivistoon joulukuun alussa 1939. Kun neuvostoliittolainen taistelulaiva Oktjabrskaja Revoljutsija tulitti Saarenpään linnaketta 10.12.1939, lähetettiin Saukko taistelulaivaa vastaan. Vaikeiden talvi- ja jääolosuhteiden vuoksi sukellusvene ei kuitenkaan päässyt perille. Aittola antoi käskyn palata Kotkan kautta Helsinkiin. Saukon sotavarustus riisuttiin ja se siirrettiin loppusodan ajaksi telakalle.
Aittola ylennettiin kapteeniluutnantiksi hieman ennen jatkosodan alkua 1941. Vuonna 1940 hänet oli myös määrätty sukellusvene Vesikon päälliköksi. Aittolan komennossa Vesikko upotti jatkosodan alussa 3. heinäkuuta Suursaaren itäpuolella neuvostoliittolaisen rahtilaiva Vyborgin torpedoimalla sen 700 metrin etäisyydeltä. Kolme Suursaaresta saapunutta neuvostoliittolaista vartiomoottorivenettä aloitti torpedoinnin jälkeen Vesikon takaa-ajon, mutta Vesikko pääsi vahingoittumattomana takaisin tukikohtaansa Vahterpäähän. Vyborg oli ensimmäinen suomalaisen sukellusveneen torpedolla upottama vihollisalus.
Vuonna 1942 Aittola määrättiin sukellusvene Vesihiiden päälliköksi. Vesihiisi upotti Aittolan komennossa 21.10.1942 Ahvenanmerellä torpedolla neuvostoliittolaisen Stalinets-luokan sukellusveneen S-7. Aluksen upotessa sen tornissa olleet miehistön jäsenet, mm. sen päällikkö, jäivät pelastusliiveissä veden pinnalle, josta Vesihiiden miehistö otti heidät sotavangeiksi. 
Vuonna 1943 Aittola määrättiin toimistoupseeriksi Merivoimien esikunnan operatiiviselle osastolle, ja tässä tehtävässä hän toimi sodan loppuun saakka. Maaliskuussa 1944 Aittola ylennettiin komentajakapteeniksi. 
Sotien jälkeen.
Vuodesta 1945 Aittola oli toimistoupseerina Pääesikunnan operatiivisella osastolla, ja suoritti samalla kapteenikurssin 1946. Hän erosi puolustusvoimien palveluksesta komentajakapteenina 1947.
Siirryttyään reserviin Aittola loi uran elokuva-alalla, toimien "Suomen elokuvateatteri"- ja "Suomi-Filmikamera"-nimisten yritysten omistajana ja toimitusjohtajana. Hän toimi myös Suomen elokuvateatterinomistajain liitossa (SEOL) ja Suomen Filmikamarin toimitusjohtajana 1950-1976. Aittolalle myönnettiin ansioistaan suomalaisen elokuva-alan hyväksi Elokuva-alan hopeinen ansiomerkki nro 40 ja Elokuva-alan kultainen ansiomerkki nro 24, jälkimmäinen vuonna 1971. 
Hänet ylennettiin komentajaksi vuonna 1968.
Yksityiselämä.
Aittola oli kahdesti naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta.
Olavi Aittola on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.