tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Metla-talo

 
Metla-talo valmistui Metsäntutkimuslaitoksen (Metla) Joensuun toimintayksikön toimitilaksi vuonna 2004. Metla sulautui vuonna 2015 Luonnonvarakeskukseen (Luke) mutta talon nimi kuitenkin säilyi.
Talossa on toiminut vuodesta 2015 Luonnonvarakeskus, Euroopan metsäinstituutti EFI, Itä-Suomen yliopiston hallintohenkilöstöä sekä Evira. Vuodesta 2018 kesäkuussa tiloihin muutti myös Verohallinto.
Metla-talo oli vuonna 2004 valmistuessaan ensimmäinen suuri puusta valmistettu kolmikerroksinen puurunkoinen toimistotalo Suomessa. Joensuun yliopistokampukselle rakennetussa talossa on käytetty sekä uusia että perinteisiä puurakentamisen rakenteita. Talon rakentamista varten järjestetyn arkkitehtikilpailun voitti Arkkitehtitoimisto SARC Oy:n ehdotus, pääarkkitehtina Antti-Matti Siikala.
Modernin puurakentamisen pilottihanke.
Metla-talo oli puurakentamisen pilottihanke, jonka yhtenä tavoitteena oli nostaa puu vaihtoehdoksi muiden materiaalien rinnalle myös suuremman mittakaavan toimistorakentamisessa. Talon rakentamista varten järjestettiin arkkitehtikilpailu vuonna 2002. Kilpailun voitti Arkkitehtitoimisto SARC Oy:n laatima ehdotus "Puumerkki", pääarkkitehtina toimi Antti-Matti Siikala.
Metla-talon malli on ikivanha oppilaitoksen arkkityyppi, jossa tilat kiertyvät yhteisen sisäpihan ympärille. 100 vuotta vanhoista purkuhirsistä verhottujen ulkoseinien rajaama esipiha toimii porttina rakennukseen ja sen sisäpihalle.
Kimppupilarit kannattelevat Metla-talon aulan kattoa. Aulan katseenvangitsijana on ylösalaisin käännetyn veneen muotoon suunniteltu, paanukattoinen luentosali. Työskentelytilat, toimistohuoneet ja laboratoriotilat, kiertyvät sisäpihan ja aulan ympärille.
Metla-talon rakenteissa ja sisustuksessa on käytetty miltei kaikkia 24 Suomessa kasvavaa puulajia. Rakenteissa hallitseva puulaji on kuusi, jota on kaikesta puumateriaalista noin 80 prosenttia. Rakennuksen kaikkien materiaalien massasta puuta on noin 40 prosenttia, yhteensä noin 2 000 kuutiometriä.
Myös kivellä on Metla-talossa merkittävä rooli. Ulkopiha on ladottu noppakivistä, Metla-talon aulan lattia on tehty Pohjois-Karjalan maakunnan ykköskivestä, Nunnanlahden harmaasta vuolukivestä.
Palkittu ja suosittu kohde.
Metla-talosta on tullut merkittävä kansallinen ja kansainvälinen puurakentamisen referenssikohde ja vierailukohde erilaisille puurakentamisesta kiinnostuneita sidosryhmille.
Metla-talo on saanut myös useita palkintoja, kuten Senaatti-kiinteistöjen Vuoden Rakennushanke 2004 -palkinnon, Puuinformaatio ry:n Puupalkinnon 2005, Suomen sähköteknillisen liiton Vuoden valaistuskohde 2005 -palkinnon ja IESNA:n (The Illumination Engineering Society of North America) kansainvälisen valaistuspalkinnon vuonna 2006.
Metla-talo esitellään seikkaperäisesti vuonna 2009 ilmestyneessä kirjassa Metla-talo. Metla-talo on mukana taiteilija Pekka Piipon suunnittelemassa kuuden rakennusaiheisen postimerkin vihkosessa, jolla juhlistetaan valtion rakennustoiminnan 200-vuotisjuhlavuotta. Merkki julkistettiin 1. huhtikuuta 2011.
The Singles Collection (Britney Spearsin albumi)

The Singles Collection on Britney Spearsin toinen kokoelmalevy. Albumilla julkaistaan Spearsin hittikappaleiden lisäksi uusi single ”3”. Albumia on myyty Yhdysvalloissa 124 000 kappaletta ja maailmanlaajuisesti 500 000 kappaletta. Siitä on olemassa dvd-versio, jossa on videoina muut kappaleet paitsi ”Boys” ja ”3”.
Semjonov (kaupunki)

Semjonov () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Sanahta-joen varrella 69 kilometriä Nižni Novgorodista koilliseen. Kaupunki on Semjonovin piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Novgorodin ja Kotelnitšin välinen rautatie. Asukkaita on 25 000 henkeä (vuonna 2005).
Semjonov mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1644. Vuonna 1779 siitä tuli Nižni Novgorodin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa se oli yksi vanhauskoisuuden keskuksista. Kaupunki tunnetaan siellä valmistettavista hohlomalaisista käsityöesineistä. Siellä on myös metalli- ja puunjalostusteollisuutta. Keskustassa on säilynyt paljon koristeellisia puutaloja. Semjonovin itäpuolella sijaitsee Svetlojar-järvi, johon liittyy legenda näkymättömästä Kitežin kaupungista.
Irlannin suuri nälänhätä

Irlannin suuri nälänhätä (, ) oli perunaruton aiheuttama nälänhätä Irlannissa vuosina 1845–1852. Ruton vaikutukset olivat erittäin tuhoisat, sillä Irlannissa perunoita viljeltiin monokulttuurina. Seitsemän nälänhätävuoden aikana Irlannin väkiluku putosi kahdeksasta miljoonasta viiteen miljoonaan. Miljoona ihmistä menehtyi nälkään ja tauteihin ja kaksi miljoonaa muutti siirtolaisiksi Englantiin, Australiaan, Yhdysvaltoihin ja muihin maihin. Irlannin suurta nälänhätää pidetään yhtenä Irlannin historian merkittävimmistä tapahtumista.
Nälänhädän lievittämiseksi Osmanien valtakunnan sulttaani Abd-ul-Mejid ilmoitti aikeistaan tehdä 10 000 punnan lahjoituksen. Brittiläiset diplomaatit taivuttelivat tämän kuitenkin leikkaamaan summasta 90 prosenttia, koska kuningatar Viktoria oli jo lahjoittanut 2 000 puntaa. Abd-ul-Mejid päätyi myöhemmin lahjoittamaan ruokaa, lääkkeitä ja muuta tarvikkeita, ja määräsi sulttaanikunnan laivaston toimittamaan ne Droghedan kaupunkiin.
Nälänhätää on pidetty joskus kansanmurhana (esimerkiksi New Jerseyn osavaltion kouluopetuksessa), sillä nälkävuosina Irlannista vietiin koko ajan ruokaa emämaa Britanniaan ja Eurooppaan. Täysin keinotekoinen nälänhätä ei kuitenkaan ollut: peruna vastasi 60 prosenttia Irlannin ruoantarpeesta, eikä edes kaiken viedyn ruoan jättäminen Irlantiin olisi täyttänyt perunaruton aiheuttamaa aukkoa. Toisaalta viimeistään vuonna 1847 tuontivilja olisi kattanut saaren ruoantarpeen, mikäli ruokaa olisi jaettu tehokkaasti ja tasapuolisesti, joten siitä eteenpäin nälänhätää voidaan pitää keinotekoisena.
Eräänä syynä whig-hallituksen toimettomuuteen oli laissez-faire -ideologia, jonka mukaan markkinoiden toimintaan ei saanut puuttua. Muitakin syitä oli. Protestantit uskoivat jumalalliseen kaitselmukseen. Brittiläinen ylä- ja keskiluokka uskoi että kyseessä oli Jumalan rangaistus tehotonta irlantilaista maanviljelysvaltaista elintapaa kohtaan, joka oli johtanut nälänhätään. Tätä käsitystä ajoi etenkin sir Charles Trevelyan, joka oli virkamiesvastuussa avusta nälänhätään. Kirjassaan "The Irish Crisis" (1848) Trevelyan kuvasi nälkää kaikkitietävän ja armollisen Kaitselmuksen iskuksi, jonka oli tarkoitus kitkeä pahuuden syvä ja vankkumaton juuri yhteiskunnasta. Moralismi-käsityksen mukaan taas irlantilaiset olivat viheliäisen laiskoja, likaisia, väkivaltaisia ja kykenemättömiä itsekuriin ja heidät piti opettaa seisomaan omilla jaloillaan ja kouluttaa pois riippuvuudesta hyväntekeväisyyteen.
Sergatš

Sergatš () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Suran sivujoen Pjanan varrella 150 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Sergatšin piirin keskus. Sen kautta kulkee Arzamasin ja Kanašin välinen rautatie. Asukkaita on 26 400 henkeä (vuonna 2009).
Sergatš mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1674 kylänä, joka oli tunnettu potaskan tuotannosta. Vuonna 1779 siitä tuli kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1900-luvun alkuun saakka kaupunki oli kuuluisa myös seudulla kesytetyistä sirkuskarhuista. Nykyään Sergatšissa on rakennustarviketeollisuutta, sokeritehdas, ompelimo, optisia linssejä valmistava yritys ym.
Transkraniaalinen magneettistimulaatio

Transkraniaalinen magneettistimulaatio (TMS) on aivojen hermosolujen aktivointia pääkallon ulkopuolelta magneettikentän avulla. Tämä tapahtuu käytännössä niin, että potilaan pään päälle asetetaan kuparilangasta valmistettu kela, johon johdetaan sykäyksittäin sähkövirtaa. Näin syntyy sykkivä magneettikenttä, joka vaikuttaa ihon, pääkallon ja aivonesteen läpi aivokuoren hermosoluihin indusoimalla kudokseen heikkoja sähkövirtoja. Solun pinnan sähkövarauksen muutos vaikuttaa naapurisoluihin ja seurausvaikutus ulottuu lopulta aivosolujen aktiivisuuteen sekä niiden keskinäiseen viestintään. Tuottamalla magneettistimulaatiolla hermoimpulsseja eri alueille aivoissa ja seuraamalla niiden etenemistä voidaan kartoittaa eri aivoalueiden tehtäviä ja mahdollisten vaurioiden laajuutta. Aivojen magneettistimulaatio on tehokas hoito masennukseen ja siitä tavoitellaan uutta hoitovaihtoehtoa krooniseen kipuun ja useisiin muihin hermoston sairauksiin.
TMS:ää käytetään myös neurotieteessä perustutkimukseen.
Katyn (elokuva)

Katyn on puolalaisen Andrzej Wajdan vuonna 2007 valmistunut draamaelokuva noin 20 000 puolalaisen upseerin joukkomurhasta Katynin metsässä alkuvuonna 1940. Wajdan isä murhattiin Katynissa, ja hän on omistanut elokuvan vanhemmilleen. Elokuvan keskeisiä hahmoja ovat muun muassa ylpeä kenraalinleski (Stenka) ja lentäjäveljensä muistoa uhmakkaasti vaaliva Agnieszka (Cielecka). Tarina kerrotaan epäkronologisesti ja se kuvaa Puolan poliittista todellisuutta sodan aikana ja sen jälkeen. 
Elokuvan ensi-ilta oli 17. syyskuuta 2007, jolloin oli kulunut 68 vuotta neuvostojoukkojen hyökkäyksestä Puolaan.
"Katyn" oli parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkintoehdokkaana helmikuussa 2008, mutta palkinnon sai Stefan Ruzowitzkyn itävaltalainen elokuva "Väärentäjä".
Arviot ja vastaanotto.
"Katyn" liittyy aiheeltaan Wajdan toisesta maailmansodasta kertoviin töihin kuten "Sukupolvi" (1954), "Kanal – kirottujen tie" (1957), "Tuhkaa ja timanttia" (1958) ja "Lotna – uhrimielen sankaruus" (1959). "Katyn" sulkee yhden ympyrän ohjaajan uralla samalla kun se on voitu tuottaa täysin uudenlaisissa olosuhteissa, länsimielisessä nyky-Puolassa. Tulos on väkevä elokuva ilman haparointia ja kompromisseja. Helsingin Sanomiin kirjoittaneen Petri Immosen mukaan ”Katynia kannattelee moraalinen tarve repiä kitkerät valheet rikki”.
Paul Harrison

Paul Douglas Harrison (s. 11. helmikuuta 1955, Timmins, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekkomaalivahti. Hänet varattiin NHL:ään kolmannella kierroksella varausnumerolla 40 Minnesota North Starseihin. Hän pelasi urallaan Minnesotan lisäksi Toronto Maple Leafsissa, Pittsburgh Penguinsissa Buffalo Sabresissa. 
Paul varattiin myös WHA:han, mutta hän ei koskaan pelannut liigassa. Lopetettuaan uransa hän siirtyi poliisiksi Ontarioon. Nykyisin hän on mukana D.A.R.E -ohjelmassa opettamassa nuoria.
Suomu

Suomu on verinahan luutuma, joka yhdessä orvaskeden kanssa muodostaa kalojen sekä matelijoiden ihon. Suomujen lukumäärä pysyy kaloilla samana koko elämän ajan. Siihen kasvaa vuosirenkaita eli -lustoja, joiden perusteella kalan ikä voidaan määrittää.
Kalojen suomut.
Kalojen suomut jaetaan neljään päätyyppiin:
Joutsen Media

Joutsen Media Oy oli suomalainen Pohjois-Pohjanmaalla ja valtakunnallisesti toiminut media-alan konserni.
Lokakuussa 2018 Kaleva osti valtaosan Joutsen Median toiminnoista. Ka­le­van omis­tuk­seen siir­ty­ivät pai­kal­lis­leh­det Koillissanomat, Iijokiseutu, Pudasjärvi-lehti, Rantalakeus, Siikajokilaakso ja Oulu-lehti sekä Kolmiokirjan noin kuu­si­kym­men­tä ai­ka­kaus­leh­teä. Vuoden 2019 alussa Joutsen Media myi keskustan pää-äänenkannattajaa Suomenmaata julkaisevan Suomenmaan Kustannus Oy:n osakekannan Apollo Group Oy:lle.
Joutsen Media aikoo huhtikuussa 2019 hakeutua vapaaehtoiseen selvitystilaan yhtiön toiminnan lopettamista varten.
Konsernin johtoryhmään 2017 kuuluvat toimitusjohtaja Sauli Huikuri, talousjohtaja Juha-Pekka Jormakka, markkinointi- ja myyntijohtaja Matti Kontio, päätoimittaja Petri Karjalainen, päätoimittaja Juha Määttä ja julkaisujohtaja Miikka Vuontisjärvi.
Joutsen Median hallituksen 2017 muodostavat puheenjohtaja KHT Seppo Laine, varapuheenjohtaja kansanedustaja Markus Lohi, kansanedustaja Mirja Vehkaperä, puoluesihteeri Jouni Ovaska, toimitusjohtaja Jari Laakso ja toimitusjohtaja Juha Haapakoski.
Vuoden 2010 hallituksen vaihto Jarmo Korhosen valtakirjoin.
Konsernin hallitus vaihdettiin yllättäen toukokuussa 2010 kokonaan, ja puheenjohtajaksi nousi suuri omistaja Sakari Hakola. Hallitusvaihdoksen taustavaikuttajaksi on julkisuudessa epäilty puoluesihteeri Jarmo Korhosta. Keskustassa Korhosen katsottiin vaihdattaneen hallituksen omaan väkeensä kostoksi lehden päätoimittaja Timo Laaniselle siitä, että tämä asettui hänen vastaehdokkaakseen puoluesihteerikilvassa. Hallituksen puheenjohtajaksi tuli Korhosen tukija, keskustan hallintopäällikkö Aki Haaro. Keskustan puheenjohtaja, pääministeri Matti Vanhanen erosi hallituksesta vastalauseena Korhosen toimille.
Korhonen väitti ensin, ettei ole ollut missään tekemisissä asian kanssa. Sitten paljastui, että hän oli allekirjoittanut Maaseudun säätiön valtakirjoja vastoin säätiön sääntöjä ja että näiden tuella yhtiökokouksessa vaihdettiin yllättäen hallitus toisenlaiseksi kuin osakkeenomistajien kokouksessa oli sovittu.
Joutsen Media valitsi 13.8.2010 ylimääräisessä yhtiökokouksessa uuden hallituksen. Hallitukseen valittiin Perttu Nousiainen, Markus Lohi, Raili Myllylä, Esko Järvenpää, Pertti Tarvainen ja Timo Laaninen. Kokouksessa oli edustettuna ennätykselliset yli 70 000 osaketta ja paikalla oli 84 osakkeenomistajaa joko henkilökohtaisesti tai valtakirjalla.
Ylttistenjärvi

Ylttistenjärvi on Naantalissa, entisen Rymättylän kunnan alueella, Otavan saarella sijaitseva pieni 38,1 hehtaarin kokoinen rehevöitynyt järvi. Järven syvyys on keskimäärin noin kolme metriä, valuma-alue 156 hehtaaria, arvioitu tilavuus 1 170 000 m³, saapuvan veden määrä 405 600 m³/vuosi ja viipymä 2,9 vuotta. Järvi on kärsinyt runsaista ravinnepitoisuuksista ja happikadoista.
Ylttistenjärvi on itä-länsisuunnassa pitkulainen ja sen lasku-oja virtaa itään, läheiseen Paskaperänjärveen. Järvessä on yksi parikymmentä metriä kanttiinsa oleva saari, Järvikari. Järven ympärillä on peltoja ja asutusta, sekä pohjoispuolella muutamia puutarhalohkoja. Etelärannalla on suuri noin 5 500 omenapuuta käsittävä tila. Järven rannasta yli puolet on metsää, mutta silti laskelmien perusteella huomattavin typpi- ja fosforikuormitus tulee pelloilta. Ylttistenjärvellä on tehty levä- ja sinilevähavaintoja, sekä järven vedenpinnan on huomattu laskevan.
Järvellä on tehty ilmastusta ja hoitokalastusta vuosina 1990–1991.
Pelorus

Pelorus () on maailman neljänneksitoista suurin moottorijahti. Pituutta sillä on 115 metriä ja sen hinnaksi tuli noin 250 miljoonaa euroa. Tim Heywoodin suunnitteleman teräsrunkoisen aluksen rakensi Lürssenin telakka Bremenissä Saksassa. Alus otettiin käyttöön 2003.
Aluksen omisti aikaisemmin saudiarabialainen liikemies joka myi sen venäläiselle miljardööri Roman Abramovitšille. Abramovitš teetti alukseen haluamansa muutostyöt Blohm &amp; Voss -telakalla. Muutostöissä lisättiin yksi helikopterikansi lisää, vakaimia ja muutoksia pakoputkiin, mastoon sekä perään. Runkoa lukuun ottamatta aluksen rakenteet ovat alumiinia.
Peloruksen pääkoneina ovat kaksi Wärtsilän 5 300 hevosvoimaista 12V 26 -dieselmoottoria joilla se saavuttaa 19 solmun (35 km/h) nopeuden, mutta normaaliajossa matkavauhtia on noin 12–14 solmua. Aluksesta sisätiloista on saatavilla rajoitetusti yksityiskohtaista tietoa, sillä Abramovitš haluaa suojata perheensä yksityisyyttä.
Jahdin 46-henkinen miehistö asuu aluksessa ja pitää sen jatkuvassa purjehdusvalmiudessa.
Peloruksen on nähty useimmiten purjehtivan kesäisin läntisellä Välimerellä ja siirtyneen talvikaudella Suezin kanavan kautta etelään.
Salinkallion koulu

Salinkallion koulu oli Lahdessa Launeen kaupunginosassa sijaitseva peruskoulun 7–9 luokkien koulu. Koulussa opiskeli 310 oppilasta ja opettajia siellä oli 33. Koulusta käytetään myös nimitystä "Salin koulu". Koulu on lakkautettu.
Historia.
Koulu aloitti toimintansa vuonna 1942 keskikouluna Lahdenpohjassa Laatokan rannalla. Vuonna 1944 koulu lopetti toimintansa Lahdenpohjassa sotatoimien takia ja muutti Lahteen jatkaen toimintaansa Lahden lyseon rakennuksessa, jolloin nimi muuttui Lahden Keskikouluksi. Vuonna 1953 valtio siirsi Lahden keskikoulun ja Kannaksen lyseon erilliseen koulurakennukseen.
Koulu sai kuitenkin oman rakennuksensa vuonna 1958 Salinkallion puistosta. Nimi muutettiin Launeen yhteislyseoksi. Vuonna 1975 koulu jaettiin kahdeksi kouluksi: Salinkallion yläasteeksi ja lukioksi. Lukio Salinkalliossa lopetettiin vuonna 2007.
Uren

Uren () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Usta-joen varrella 183 kilometriä Nižni Novgorodista koilliseen. Kaupunki on Urenin piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Novgorodin ja Kirovin välinen rautatie. Asukkaita on 12 200 henkeä (vuonna 2005).
Urenin ovat perustaneet 1700-luvun alussa vainoja paenneet vanhauskoiset. Vuonna 1973 siitä tuli kaupunki. Nykyään siellä on mm. puunjalostusteollisuutta, pellavankäsittelylaitos ja ompelimo.
Sumatra PDF

Sumatra PDF on ilmainen avoimen lähdekoodin lukuohjelma Windowsille. Sen ensimmäinen 0.1-versio julkaistiin 1. kesäkuuta 2006. Ohjelma toimii Windows XP:llä ja sitä uudemmilla Windows-käyttöjärjestelmillä. Tuettuja kieliä on yli 50.
Käyttöliittymältään Sumatra PDF on yksinkertainen ja ominaisuuksiltaan pelkistetty, mikä tekee siitä nopean ja kevyen käyttää. Ohjelmasta on myös siirrettävä versio, jolloin sen voi suorittaa esimerkiksi muistitikulta ilman tarvetta asentaa ohjelmaa. Ohjelma tulisi ladata kehittäjän verkkosivulta.
Ohjelmassa on tukea muun muassa PDF-, EPUB-, OpenXPS- ja SyncTeX-tiedostomuodoille.
Tškalovsk

Tškalovsk () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan muodostaman Gorkin tekojärven rannalla 95 kilometriä Nižni Novgorodista luoteeseen. Kaupunki on Tškalovskin piirin keskus. Asukkaita on 13 400 henkeä (vuonna 2005).
Paikalla sijainnut Vasiljova sloboda -niminen kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1405. Myöhemmin siitä kehittyi huomattava kaupan ja käsityöammattien keskus. Vuonna 1883 rakennettiin valtion konepaja. Vuonna 1937 Vasiljovon taajama nimettiin Tškalovskiksi siellä syntyneen lentäjäsankari Valeri Tškalovin mukaan. Kaupunginoikeudet Tškalovsk sai vuonna 1955. Nykyään siellä on mm. telakka, konepaja ja tekstiiliteollisuutta. Kaupungissa toimii Valeri Tškaloville omistettu museo.
Chowlan–Mordellin lause

Matematiikassa syklotominen yksikkö on muotoa (ζ"n"−1)/(ζ−1) olevan algebrallisen lukukunnan yksikkö, missä ζ on ykkösenjuuri tai yleisemmin yksikkö, joka voidaan kirjoittaa näiden ja ykkösenjuuren tulona.
Syklotomiset yksiköt muodostavas syklotomiselle kunnalle aliryhmän, jonka indeksi yksikköryhmässä on äärellinen Dirichlet'n yksikkölauseen perusteella. Alkulukupotenssin tapauksessa tämän indeksin konduktori on yksi.
Valloittaja (elokuva)

Valloittaja on Dick Powellin ohjaama CinemaScope-elokuva vuodelta 1955. Se kertoo Tšingis-kaanin elämästä. Nimiosassa on John Wayne. Elokuva on viimeinen Howard Hughesin tuottama elokuva.
"Valloittaja" oli sekä taloudellinen ja taiteellinen floppi; sitä pidetään yhtenä 1950-luvun huonoimmista elokuvista. Se esiintyy myös monilla kaikkien aikojen huonoimpien elokuvien listoilla huolimatta varsin merkittävästä tekijäkaartista. John Wayne oli tuolloin uransa huipulla, mutta silti roolia pidetään täysin epäonnistuneena hänelle .
Howard Hughesin kerrotaan tunteneen syyllisyyttä elokuvan tuotantopäätöksistä, erityisesti päätöstä kuvata elokuva vaarallisella alueella. Hän ostikin kaikki elokuvan kopiot US$12 miljoonalla ja ei sallinut elokuvan esitystä kuin vasta 1974, jolloin se esitettiin ensi kerran televisiossa. "Valloittajan" sanotaan olleen yhdessä "Jääasema Zebran" kanssa niitä elokuvia, joita Hughes katsoi yhä uudestaan viimeisinä elinvuosinaan.
Juoni.
Mongolipäällikkö Temüdzin (John Wayne) rakastuu taataaripäällikön tyttäreen Börteen (Susan Hayward) varastaen hänet itselleen. Börte torjuu Temüdzinin ja hänet pelastetaan takaisin. Temüdzin joutuu vangiksi, mutta Börte rakastuu häneen auttaen miehen pakoon. Temüdzin epäilee petosta toisten mongolien puolelta ja etsii petturia samalla kun tekee itsetään tataarien päällikön.
Kuvaukset.
Elokuva kuvattiin Utahissa lähellä paikkaa, jossa on tehty ydinkokeita. Paikalta tuotiin myös saastunutta maata Hollywoodiin studiokuvauksia varten. Monet elokuvan tekemiseen osallistuneet henkilöt, mukaan lukien ohjaaja Dick Powell ja päärooleista vastanneet John Wayne, Susan Hayward, Agnes Moorehead ja Pedro Armendáriz, sairastuivat ja kuolivat myöhemmin syöpään. Armendáriz ampui itsensä syövän ehdittyä terminaalivaiheeseen. Kaikkiaan noin 220:sta elokuvan tekoon osallistuneesta henkilöstä vuoteen 1980 mennessä ainakin 91 sairastui ja 46 kuoli, joskin osalla syövän syntyyn saattoivat vaikuttaa myös muut tekijät. Luvuissa eivät ole mukana statisteina mongoliratsastajia esittäneet noin 300 alkuperäisamerikkalaista paiutea jotka saivat ratsastamisesta syntyneen hiekkapölyn mukana hyvin suuren säteilyannoksen.
Vaarallisia suhteita (vuoden 1959 elokuva)


Vaarallisia suhteita ("Les Liaisons dangereuses") on Roger Vadimin ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1959. Se perustuu Choderlos de Laclosin klassiseen kirjeromaaniin "Vaarallisia suhteita" (1782), jonka tapahtumat on siirretty nykyaikaan. Se kertoo pariisilaisesta pariskunnasta 1960-luvulla, Juliettesta ja Valmontista.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Sean Sellers

Sean Richard Sellers (18. toukokuuta 1969 – 4. helmikuuta 1999) oli yhdysvaltalainen, jonka Oklahoma teloitti 16-vuotiaana tehdyistä murhista. Sellers oli yksi niistä 22:sta henkilöstä, jotka Yhdysvalloissa teloitettiin vuoden 1976 jälkeen alaikäisenä tehdyistä rikoksista. Vuonna 2005 tehty korkeimman oikeuden päätös lopulta kielsi alaikäisten rikoksentekijöiden teloittamisen.
Sellers oli ensimmäinen Oklahoman vuoden 1976 jälkeen teloittama alaikäinen rikoksentekijä. Toinen ja viimeinen oli Scott Hain (k. 2003), joka oli samalla koko Yhdysvaltain viimeinen alaikäisenä tehdyistä rikoksista teloitettu henkilö.
Rikos, tuomio ja vankeus.
8. syyskuuta 1985 Sellers surmasi Oklahoma Cityssä Circle K:n myyjän, joka oli kieltäytynyt myymästä hänelle olutta. 5. maaliskuuta 1986 Sellers surmasi äitinsä ja isäpuolensa, kun nämä nukkuivat kotonaan Oklahoma Cityssä. Sellers yritti saada ulkopuolisen tunkeutujan näyttämään kaksoismurhan tekijältä.
Sellers pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan vuonna 1986. Hän väitti olleensa teot tehdessään saatananpalvoja ja demonien vallassa. Vankilassa hän ilmoitti kääntyneensä kristityksi.
Sellers sai vankeusaikanaan medianäkyvyyttä, ja hänen ystävänsä perustivat hänen puolestaan kotisivut nettiin. Hän kirjoitti runoja ja rakkaustarinoita sisältäneen "Shuladore"-kirjan, joka julkaistiin omakustanteisena. Kristillinen kustantamo julkaisi Sellersin omaelämäkerran "Web of Darkness" (1999). 
Tuomiosta valittaessaan Sellers yritti vedota dissosiatiiviseen identiteettihäiriöön.
Teloitus.
Sellers teloitettiin myrkkyruiskeella 4. helmikuuta 1999. Hän oli kuollessaan 29-vuotias. Myrkyn alettua virrata hänen suoniinsa hän lauloi ylistystä: "Set my spirit free that I might praise thee. Set my spirit free that I might worship thee."
Niall Ferguson

Niall Ferguson (s. 1964) on skotlantilainen tietokirjailija ja Harvardin yliopiston historian sekä Harvard Business Schoolin professori. Hän on erikoistunut taloushistoriaan, taloustieteen historiaan ja imperiumien historiaan. Ferguson tekee myös televisioon historiasarjoja, jotka ovat usein kirjojen kanssa rinnakkaisia, kuten "Sivilisaatio". 
Teoksessa "Sivilisaatio" Ferguson etsii länsimaisen sivilisaation menestyksen syitä. Niitä on hänen mukaansa kuusi: kilpailu, tieteellinen vallankumous, laillisuusperiaate, moderni lääketiede, kulutusyhteiskunta ja työetiikka.
Teoksessa "Julma sota" Ferguson arvostelee ensimmäistä maailmansotaa koskevia käsityksiä. "Rahan nousu" kertoo rahan ja pankkitoiminnan pitkästä historiasta.
Berliinin raunioitten keskellä

Berliinin raunioitten keskellä ("A Foreign Affair") on yhdysvaltalainen Billy Wilderin ohjaama elokuva vuodelta 1948. Se sijoittuu sodanjälkeiseen Berliiniin ja käsittelee mustan pörssin kauppaa, natsien sotasyyllisyyttä ja itsemurhayrityksiä. Elokuva ei ollut arvostelumenestys.
Elokuvan keskeisiä hahmoja ovat kahviloissa esiintyvä saksalainen laulajatar (Marlene Dietrich), amerikkalainen upseeri ja tarkastusmatkalla oleva amerikkalainen naispuolinen kongressiedustaja.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Berliinin raunioitten keskellä" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Martin Richter

Martin Richter (s. 6. joulukuuta 1977 Prostějov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari. Hän pelaa Slovakian Extraligan HC 05 Banská Bystricassa. Richter on pelannut neljät maailmanmestaruuskilpailut (2001, 2002, 2003 ja 2006), joista on voittanut MM-kultaa 2001 ja MM-hopeaa 2006. 
Richter on rightin puolelta pelaava puolustava puolustaja.
Richter on pelannut yli 300 ottelua Tšekin Extraligassa ja on pelannut myös AHL:ssä, Ruotsissa, Suomessa, Slovakiassa ja Venäjällä. Richter on New York Rangersin yhdeksännen kierroksen varaus vuodelta 2000. Hän on pelannut Rangersin organisaatiossa kolmena kautena, muttei ole pelannut yhtään NHL -ottelua.
Richter on myös suomalaisittain tuttu SaiPasta kausilta 1999-00 ja 2000-01.
Matias Kettilmundinpoika

Matias Kettilmundinpoika (noin 1280 – 1326) oli valtaneuvos, drotsi ja Suomen käskynhaltija.
Matias Kettilmundinpoika oli Ruotsin päämies ja drotsi vuosina 1318–1319. Hänet nimitettiin Turun linnan päälliköksi vuonna 1324 ja häntä kutsuttiin arvonimellä "capitaneus Finlandensis" eli Suomen päämies. Virassaan hän käytti hyvin suurta valtaa, sillä hänellä oli kuninkaan tuomiovalta sekä korkein hallinnollinen ja sotilaallinen valta Suomessa, tarkkaan ottaen Varsinais-Suomessa, Satakunnassa ja läntisellä Uudellamaalla. Matias toi Turun linnaan ritariajan loiston ja järjesti juhlia sekä sisusti linnan arvokkaasti. Hän ehti toimia virassaan vain pari vuotta, sillä hänen testamenttinsa on vuodelta 1326.
Larry Carriere

Larry Carriere (s. 30. tammikuuta 1952 Montreal, Quebec, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. 
Buffalo Sabres varasi Carrieren toisella kierroksella varausvuorolla 25. 
Carriere edusti NHL-urallaan hänet varanneen Buffalon lisäksi Atlanta Flamesia (nyk. Calgary Flames), Vancouver Canucksia, Los Angeles Kingsia ja Toronto Maple Leafsia. 
Carriere pelasi NHL:ssä yhteensä 367 ottelua tehoilla 16+74=90. Hän lopetti uransa vuonna 1980 27-vuotiaana.
Mikko Kohonen (urheilija)

Mikko Kohonen (s. 11. helmikuuta 1979) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän on lajin kaksinkertainen maailmanmestari ja kolminkertainen Suomen mestari. Kohonen edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Seinäjoen Peliveljiä. Hän on pelannut urallaan myös Jyväskylän Happeessa. Kohonen on pelipaikaltaan laitahyökkääjä ja hänen vahvuuksiaan ovat palloton peli ja viimeistely.
Kohosen veli Mika Kohonen pelaa myös salibandya. Mikko Kohonen esiintyy myös Pojun musiikkivideolla "Alivoimamaali" taiteilijanimellä "Kippari".
Ura.
Kohonen on Jyväskylän Happeen kasvatti. Ura liigatasolla alkoi B-juniori-ikäisenä. Kohonen edusti Happeeta kaudesta 1997–1998 kauteen 2006–2007 asti, yhteensä kymmenen kautta. Edustaessaan Happeeta hän saavutti yhden pronssin (2000) ja yhden hopean (2005).
Kohonen siirtyi Peliveljiin kaudeksi 2007–2008. SPV:n riveissä Kohonen on saavuttanut kolme mestaruutta (2012, 2013, 2015), yhden hopean (2011), neljä pronssia (2009, 2010, 2017, 2019), Suomen Cupin voiton (2011) sekä Champions Cup -hopean (2013).
Kohonen on edustanut Suomen A-maajoukkuetta 83 maaottelussa tehden niissä 51+17=68 tehopistettä. MM-kilpailuissa hän on pelannut neljästi, vuosina 2006, 2008, 2010 ja 2012 voittaen kaksi kultaa ja kaksi hopeaa.
Ennätyksiä.
Salibandyliiga:
Lehmuskiitäjä

Lehmuskiitäjä ("Mimas tiliae") on kiitäjiin kuuluva yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Lehmuskiitäjä on keskikokoinen, helposti tunnistettava kiitäjälaji, jonka siipien kärkiväli vaihtelee 63–78 mm. Etusiivet ovat pohjaväriltään vihertävän ruskeat, mutta värin sävy vaihtelee yksilöittäin huomattavasti. Naaraat ovat paitsi koiraita kookkaampia, myös usein sävyltään ruskeampia kun taas koiraiden yleisväritys painottuu enemmän vihreään. Etusiiven poikki kulkee leveä, tummanvihreä vyö, joka saattaa olla poikki keskeltä tai surkastunut yhdeksi tai kahdeksi täpläksi. Tunnetaan myös värimuoto "f. obsoleta", jolla vyö puuttuu kokonaan. Takasiivet ovat kellanruskeat ja niissä on huonosti erottuva, tumma poikkiraita.
Toukka on kookas, yleisväritykseltään vihreä ja kauttaaltaan vaaleiden nystyjen peittämä. Toukan peräpäässä on selkäpuolelta turkoosinsininen, alta punakeltainen piikki. Ennen koteloitumista toukan väri vaihtuu harmahtavaksi tai punertavaksi, jolloin sen havaitsee kasvillisuuden joukosta hieman helpoimmin. Täysikasvuisena toukka on 65–75 mm pitkä.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lehmuskiitäjä on pääasiassa Euroopassa esiintyvä laji. Levinneisyys ulottuu Iberian niemimaalta Ison-Britannian eteläosiin, Skandinavian eteläosiin ja idässä Pohjois-Turkkiin, Pohjois-Iraniin ja Uralille. Yksittäishavaintoja on Etelä-Siperiastakin. 
Suomessa lehmuskiitäjä on levinneisyydeltään eteläinen ja jo Keski-Suomen korkeudella sitä tavataan enää satunnaisesti. Lentäviä perhosia tavataan kesäkuun alusta heinäkuun puoliväliin. Syys-lokakuussa on tavattu harvinaisen toisen sukupolven yksilöitä.
Elinympäristö ja elintavat.
Lehmuskiitäjä elää lehtomaisissa, rehevissä metsissä ja sellaisissa puistoissa, joissa kasvaa lehmuksia. Sillä ei ole vaellustaipumusta ja perhosta tapaa vain harvoin etäämpänä sen tyypillisestä elinpaikasta. Lehmuskiitäjä liikkuu aktiivisesti vain muutaman tunnin ajan auringonlaskun jälkeen. Muun ajan se lepää puiden rungoilla tai lehvästön suojassa teeskennellen kuivunutta lehteä. Koiraita lentää valolle, naaraita vain harvoin. Aikuisella perhosella ei ole toimivia suuosia eikä se siksi vieraile kukilla. Aikuinen perhonen elääkin vain noin viikon.
Naaras houkuttelee koiraita luokseen erittämillään feromoneilla ja parittelu, jonka ajan koiras roikkuu naaraan takaruumiista, saattaa kestää jopa 20 tuntia. Heti parittelun jälkeen naaras aloittaa munimisen ja munii muutaman yön aikana jopa 130 munaa, yleensä pareittain lehtien alapinnoille, tavallisimmin latvustoon. Toukat kuoriutuvat reilun parin viikon kuluttua ja ovat aktiivisia lähinnä öisin. Toukat ovat täysikasvuisia heinä-elokuun vaihteessa, jolloin ne lähtevät etsimään koteloitumispaikkaa. Laji talvehtii maanalaisena kotelona lähellä ravintokasvina toimineen puun tyveä, harvoin kauempana. Joskus kotelo voi sijaita myös oksilla sammaleen alla tai kaarnan raossa. Kotelo voi talvehtia kaksikin kertaa.
Ravintokasvi.
Lehmuskiitäjän toukka käyttää ravintonaan lehtipuita kuten lehmuksia ("Tilia"), koivuja ("Betula"), leppiä ("Alnus") ja vuorijalavaa ("Ulmus glabra").
Pertti Koskimies

Pertti Koskimies (s. 1956) on suomalainen biologi ja tietokirjailija.
Koskimies on koulutukseltaan filosofian lisensiaatti. Hän on erikoistunut lintuihin ja on toiminut BirdLife Suomen lintutieteellisen julkaisun "Lintumiehen" päätoimittajana. Hänen kaudellaan lehden nimeksi vaihdettiin "Linnut."
Koskimies on julkaissut useita kirjoja ja on myös ollut toimittamassa monia kirjoja. Hän on kirjoittanut ahkerasti lintuihin ja luonnonsuojeluun liittyvistä asioista ja pakinoinut myös radiossa sekä esiintynyt televisiossa. Koskimies kirjoittaa kirja-arvosteluja mm. seuraaviin lehtiin; "Luonnon Tutkija, Opettaja, Tieteessä tapahtuu, Hiidenkivi, Linnut" ja "Suomen Luonto".
Kirjoituksessaan ”On tilaa taivahalla” (teoksessa Linna, Ari 2003: "Rakkaudesta lintuihin, lintuharrastajien antologia". Tammi. ) Koskimies tunnustautuu luontouskovaiseksi.
Arto Sirviö

Arto Tapani Ilmari Sirviö (s. 6. tammikuuta 1962 Sotkamo) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi 413 SM-liigaottelua HIFK:ssa, Jokereissa, KalPassa ja Bluesissa ja teki niissä tehot tehot 150+111=261.
Ura.
Sirviö pelasi ensimmäiset SM-liigaottelunsa kaudella 1979–80 HIFK:ssa. Hän voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 1981 ja MM-pronssia vuonna 1982. Kaudet 1982–83 ja 1983–84 Sirviö pelasi Jokereissa ja voitti keväällä 1983 SM-hopeaa, joka jäi hänen uransa ainoaksi SM-mitaliksi. 
Sirviö pelasi vuonna 1983 MM-kilpailuissa ja vuonna 1984 Sarajevon talviolympialaisissa.
Vuodet 1986–1991 Sirviö pelasi Ruotsissa. Hän edusti siellä ensin kaksi kautta I-divisioonassa pelannutta Mora IK:ta ja sen jälkeen Frölunda HC:ta, jota oli nostamassa Elitserieniin keväällä 1989.
Sirviö palasi vuonna 1992 SM-liigaan ja siirtyi KalPaan, jonka kapteenina hän toimi vuodet 1993–1995. Uransa viimeiset vuodet 1996–1998 Sirviö pelasi Saksan Oberligan EC Bad Nauheimissa ja Ruotsin II-divisioonan Gislaveds SK:ssa.
Pelaajauran jälkeen.
Sirviön lopetettua pelaajauransa hän on ollut toimitusjohtajana muun muassa KalPassa, KooKoossa ja Mora IK:ssa. Nykyään Sirviö toimii Suomen toiseksi korkeimman jääkiekkosarjan Mestiksen kehitysjohtajana.
Krinuola

Krinuola (lyhenne sanoista Kristillinen nuoriso laiva) on Tampereella toimineen Nuorisolaivayhdistys ry:n omistama matkustajalaiva. Alkujaan Krinuola oli "Längelmäki"-niminen matkustajalaiva, joka oli rakennettu vuonna 1917 Sommers af Hällström &amp; Waldensin konepajalla Tampereella. Längelmäki liikennöi Länkipohjan ja Oriveden aseman väliä. Myöhemmin, matkustajaliikenteen vähettyä 1930-luvun alussa, laivan osti Näsijärven Metsä oy. Laiva siirrettiin tällöin Näsijärvelle ja muokattiin "Metsä"-nimiseksi hinaajaksi. Vuonna 1967 nuorisopastori Matti Näykki perusti yhdistyksen ja remontoi nuorison kanssa vanhan Teiskosta ostamansa laivan rungon. Näykin ryhmä asensi vanhan rungon päälle 1,5 vanhaa turistibussia, ja tämän erikoisen näköinen laiva seilasi vajaan parinkymmenen vuoden ajan.
1980- ja 1990-luvulla ryhmä nuoria yritti peruskorjata laivan alkuperäisen kuntoiseksi höyrylaivaksi, mutta varojen puuttuessa ajautui laiva viimein upoksiin Jäminkipohjan telakan rantaan.
Nykyään laivan runko on Sahalahdella kuivalla maalla.
Missä olet, Sara?

Missä olet, Sara? on vuonna 2009 ilmestynyt Tuija Lehtisen nuortenromaani. Se on itsenäinen jatko-osa aiemmille Sarasta kertoville teoksille "Sara@crazymail.com" (1998), "Nottingham kesällä kello 6" (1999) ja "Sara ja levottomat jalat" (2001).
Juoni.
Kirjassa on kulunut kymmenen vuotta edellisestä Sara-kirjasta ("Sara ja levottomat jalat") ja aiempien kirjojen päähenkilö Saran puolipikkusisko Pinja on nyt 15-vuotias. Kun Pinja saa sukujuhlissa sadannen kerran kuulla muistuttavansa kovasti kadonnutta puolisiskoaan, hän päättää selvittää, missä Sara on. Häntä auttavat tehtävässä hänen paras ystävänsä, Nessa, sekä Saran entinen ystävä, Mona Lisa. Myös vanhoja hahmoja menneisyydestä nousee esiin ja selviää, että Mona Lisa tietää Sarasta enemmän kuin kertookaan.
Etsinnöistä huolimatta Pinjan tutkimukset eivät tuota tulosta. Vaikka johtolankoja tulee esiin, kaikki johtavat kuitenkin samaan pisteeseen. Kukaan ei tiedä, missä Sara on. Vasta Nessan isoveli Nico, jonka kanssa Pinjalla on pientä säpinää, paljastaa vahingossa koko jutun. Nicon loikoillessa hänen sängyllään Pinja huomaa mangakirjan, jonka naishahmon turkooseista kovista silmistä ei voi erehtyä.
Pinja etsii mangan kotisivun ja saa selville, että sitä kirjoittava Poison-niminen mies asuu Japanissa koirien eläkeparatiisissa. Siellä on myös Sara ja heidän poikansa. Sivuilla on video huilua soittavasta Sarasta. Pinja lähettää Saralle kuvan itsestään roikottamassa Dianaa, Saran kissavihollista, ilmaisten näin, että on tullut siskoonsa enemmän kuin moni arvasikaan. Vastaisi Sara tai ei, hän pysyisi silti kaikkien mielessä aina. Pitelisi heistä kiinni käppyräkynsillään kasvot tatuoituna heidän muistiinsa.
Paul Hait

Paul William Hait (s. 25. toukokuuta 1940 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt uimari ja olympiavoittaja. Hait voitti Rooman kesäolympialaisissa 1960 kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestistä, yhdessä Frank McKinneyn, Lance Larsonin ja Jeff Farrellin kanssa. Heidän voittoaikansa 4.05,4 oli uusi maailmanennätys.
Hait osallistui samoissa kilpailuissa myös 200 metrin rintauintiin, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi ajalla 2.14,4.
Hait on 194 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 90 kilogrammaa. Hän edusti uintiurallaan seuratasolla Santa Clara Swim Clubia.
Rich Sutter

Richard G. Sutter (s. 2. joulukuuta 1963 Viking, Alberta, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hänen veljensä Brian, Brent, Darryl, Duane ja Ron olivat myös jääkiekkoilijoita, jotka kaikki pelasivat urallaan NHL:ssä.
Ura.
Pittsburgh Penguins varasi Sutterin ensimmäisellä kierroksella varausvuorolla 10. Samassa varaustilaisuudessa Richin kaksoisveli Ron Sutter varattiin neljännellä varausvuorolla Philadelphia Flyersiin.
Ennen NHL-uraansa Rich pelasi yhdessä Ronin kanssa WHL:n Lethbridge Broncosissa, jossa he voittivat Memorial Cupin vuonna 1983.
Rich Sutter pelasi vain yhdeksän NHL-ottelua Pittsburghissa kausina 1982–1984 ennen siirtymistään Philadelphiaan, jossa veljensä Ron jo pelasi. 
Sutter pelasi kolme kautta Philadelphiassa ennen siirtoa Vancouver Canucksiin kaudeksi 1986–1987. Neljän Vancouver-kauden jälkeen Sutter kaupattiin St. Louis Bluesiin, jossa hänen isoveljensä Brian Sutter valmensi. Neljän St. Louis-kauden jälkeen Sutter edusti NHL:ssä vielä Chicago Blackhawksia, Tampa Bay Lightningia ja Toronto Maple Leafsia ennen kuin lopetti uransa vuonna 1995. Chicagossa Rich oli jälleen veljensä valmennettavana, tällä kertaa Darrylin.
Rich Sutter toimii nykyään kykyjenetsijänä Calgary Flamesille yhdessä veljensä Ronin kanssa.
Taistelu Apassisolassa

Taistelu Apassisolassa on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1952. Se kertoo vuoden 1862 taistelusta Apassisolassa, Arizonassa. 
Jeff Chandler esitti jälleen Cochise-nimistä apassipäällikköä, samoin kuin aiemmin elokuvassa Katkaistu nuoli, John Lund esitti ratsuväen majuri Coltonia. Elokuvaa pidettiin varsin tavanomaisena kuvauksena punanahkojen ja ratsuväen kohtaamisesta.
S/S Luna

S/S Luna oli vuonna 1905 Fredrikstadissa Norjassa rakennettu höyrylaiva. Sen omisti Stockholms Ångfartygs Rederi AB, ja kolme vuotta myöhemmin se myytiin Stockholms Rederi Svealle.
Aluksen tuhoutuminen.
Alus tuhoutui Rauman ja Mäntyluodon edustan merialueella 6. joulukuuta 1914 saksalaisen "Deutschland"-aluksen edellisenä yönä laskemaan miinasulkuun. Saksalaislaiva oli laskenut Mäntyluodon sataman ulkopuolelle 80 miinaa ja sen jälkeen lähtenyt alueelta pois.
"Luna" lähti Mäntyluodon satamasta 6. joulukuuta kohti Ruotsia Sundsvallin ja Tukholman kaupunkeja, rahtinaan 600 tonnia venäläisiä munia ja kappaletavaraa. Aluksen ajaessa avomerelle sitä vastaan tuli Tukholmasta saapuva S/S "Everilda". "Lunalla" kuultiin iso pamaus, ja laivalla käsitettiin nopeasti, että "Everilda" oli ajanut miinaan. "Luna" lähti täydellä höyryllä auttamaan "Everildan" meressä olevaa miehistöä, ja kun alus ehti paikalle, oli "Everilda" jo vajonnut pinnan alle. 
"Lunan" pelastusveneet laskettiin mereen, ja ne alkoivat poimia "Everildan" miehistöä aalloista. Vain kuusi henkilöä saatiin pelastettua, sillä suurin osa "Everildan" miehistöstä menehtyi kylmässä meressä nopeasti. Viisi pelastusveneisiin nostetuista vietiin laivan salonkiin lämpiämään. Kuudes pelastetuista näytti kuolleelta, ja hänet jätettiin pelastusveneeseen. Yhtäkkiä kuului kaksi valtaisaa räjähdystä: "Luna" oli osunut miinaan, ja se alkoi upota välittömästi. Pelastusveneet olivat edelleen valmiina, ja "Lunan" miehistö pääsi nopeasti niihin. Alus upposi niin nopeasti, ettei "Lunan" miehistöllä ollut aikaa pelastaa salongissa olevia "Everildan" miehistön jäseniä. Alus upposi alle kahdessa minuutissa "Everildan" viereen. Aikaisemmin "Everildalta" pelastusveneeseen poimittu, kuolleeksi luultu kuudes pelastettu olikin hengissä ja täten ainoa "Everildalta" selvinnyt. Paikalle saapui höyryhinaaja, joka hinasi pelastusveneissä olleet Mäntyluotoon.
Seuraavana päivänä vielä kolmaskin ruotsalaislaiva, S/S "Norra Sverige" ajoi samoihin miinoihin ja tuhoutui miehistöineen.
Rauman merimuseon pihalla on nähtävillä "Lunan" varapotkuri.
Myrskyä Washingtonissa

Myrskyä Washingtonissa ("Advise and Consent") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1962. Se perustuu Allen Druryn Pulitzer-palkinnon voittaneeseen kirjaan ja kertoo kuvitteellista tarinaa, joka sijoittuu Washingtonin politiikan taustakuvioihin. Presidentti nimittää Robert Leffingwellin (Henry Fonda) ulkoministeriksi, mikä aiheuttaa tunnemyrskyn paikkaa kärkkyneissä senaattoreissa, jotka koettavat osoittaa, että Leffingwell on vaarallinen kommunisti.
"Helsingin Sanomien" Eeva Järvenpään mielestä "Myrskyä Washingtonissa" on Premingerin toista tärkeää elokuvaa "Erään murhan anatomiaakin" merkittävämpi ja ”osoittaa selkeästi voimat, joilla asioita todellisuudessa hoidetaan: kiristyksen, lahjonnan, menneisyyden tapahtumia esiin manaavan pelin, jolla ihmisiä syöstään tuhoon tai nostetaan pinnalle”.
Olavi Laakso

Olavi Matias Laakso (23. marraskuuta 1912 – 12. elokuuta 1964) oli suomalainen jalkapalloilija.
Välihyökkääjänä pelannut Laakso edusti koko uransa Vaasan Palloseuraa vuosina 1931–1946. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1945. Kaikkiaan Laakso pelasi 11 kauden aikana 107 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia. 
Laakso pelasi maajoukkueessa vuosina 1935–1938 kaksi A-maaottelua ja kolme B-maaottelua.
Jean Pronovost

Jean Joseph Denis Pronovost (s. 18. joulukuuta 1945 Shawinigan Falls, Quebec, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Pronovost edusti NHL-urallaan Pittsburgh Penguinsia, Atlanta Flamesia ja Washington Capitalsia. Hän pelasi NHL:ssä kausina 1968–1982 998 ottelua, joissa teki tehopisteet 391+383=774. Pudotuspeleissä Pronovost teki 35:ssä ottelussa tehopisteet 11+9=20. 
Pronovost teki neljällä NHL-kaudella vähintään 40 maalia ja hän on Pittsburgh Penguinsin seurahistorian ensimmäinen pelaaja, joka teki runkosarjassa sata tehopistettä (kaudella 1975–1976). Pronovost pelasi NHL:n tähdistöottelussa neljästi vuosina 1975–1978. Kaudella 1979-80 Pronovost toimi Atlanta Flamesin kapteenina.
Jeanin veli Marcel on myös entinen jääkiekkoilija, joka voitti Stanley Cupin viisi kertaa. Toinen veli Claude pelasi muutaman NHL-ottelun maalivahtina Montreal Canadiensin ja Boston Bruinsin joukkueissa.
Howard Koch

Howard Koch (12. joulukuuta 1902 New York, New York – 17. elokuuta 1995 Kingston, New York) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Hän oli yhtenä käsikirjoittajana vuonna 1943 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Casablanca, joka sai Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon. Koch käsikirjoitti myös Orson Wellesin "Maailmojen sota" radiokuunnelman.
Muita Kochin käsikirjoittamia elokuvia ovat muun muassa "Kersantti York", "Kirje tuntemattomalta naiselta" ja "Sotahullu". Koch joutui 1950-luvulla Hollywoodin mustalle listalle. Hän muutti Eurooppaan ja otti salanimekseen Peter Howard, jota hän käytti 1960-luvun alkupuolelle saakka.
Kochin "Casablancasta" saama Oscar-patsas myytiin Christie'sin järjestämässä huutokaupassa 1994, jossa siitä maksettiin 184 000 Yhdysvaltain dollaria. "Maailmojen sodan" alkuperäiskäsikirjoituksesta oli vuonna 1988 maksettu huutokaupassa 143 000 dollaria.
Gustavo Gutiérrez

Gustavo Gutiérrez Merino (8. kesäkuuta 1928 Lima – 22. lokakuuta 2024) oli perulainen dominikaani, jota pidetään vapautuksen teologian isänä.
Elämä.
Gutiérrez sai pappisvihkimyksen vuonna 1959. Hän opiskeli teologian lisäksi filosofiaa, psykologiaa ja lääketiedettä. Lääketieteessä hän oli jo vuonna 1950 saanut oppiarvon Perun kansallisesta yliopistosta. Filosofiaa ja psykologiaa hän opiskeli Leuvenin katolisessa yliopistossa sekä teologiaa Lyonin katolisessa yliopistossa ja Gregoriaanisessa yliopistossa. Teologian tohtoriksi hän valmistui 1985.
Gutiérrez toimi uransa aikana Rímacin Kristus Vapahtajan seurakunnan pappina ja kirjoitti useita kirjoja. Hänen tunnetuin teoksensa lienee vuonna 1971 ilmestynyt "Teología de la liberación", joka on vapautuksen teologian perusteoksia. Gutiérrez esittelee siinä uuden hengellisyydeen, joka pohjautuu solidaarisuuteen köyhiä kohtaan. Hän vaati kirkkoa myös edistämään yhteiskunnallisten ja taloudellisten toimijoiden kehittämistä kohti sosiaalisen oikeudenmukaisuuden arvoja.
Gutiérrezin ajatukset vaikuttivat moniin erityisesti Latinalaisessa Amerikassa, jossa ihmiset olivat vihaisia monien maiden 1960- ja 1970-lukujen diktatuureista. Vapautuksen teologia innosti muun muassa monia pappeja osallistumaan sandinistien vallankumoukseen Nicaraguassa. Sandinistit kaatoivat Anastasio Somoza Debaylen oikeistodiktatuurin.
Vatikaani suhtautui vapautuksen teologiaan kielteisesti sen marxilaisen sävyn takia, ja paavi Johannes Paavali II pyrki 1980-luvulla rajoittamaan sen vaikutusta. Huhujen mukaan uskonopin kongregaation johtaja Joseph Ratzinger eli tuleva paavi Benedictus XVI tutki Gutiérrezia. Kardinaali Ratzinger pelkäsi marxilaisten ideoiden aiheuttavan kapinaa ja hajaannusta sekä olevan perustavaa laatua oleva uhka kirkon uskolle. Vatikaanin ja Gutiérrezin välit paranivat Benedictuksen seuraajan, paavi Franciscuksen aikana, vaikka tämä oli vielä 1970-luvulla Argentiinan jesuiittojen johdossa vastustanut vapautuksen teologiaa.
Gutiérrez kirjoitti "Teología de la liberaciónin" lisäksi uransa aikana useita muitakin kirjoja, ja hän sai myös monia tunnustuksia. Vuonna 1993 hänet nimitettiin Ranskan Kunnialegioonaan, vuonna 1995 Perun kieliakatemiaan ja vuonna 2002 Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemiaan.
Nicholas Meyer

Nicholas Meyer (s. 24. joulukuuta 1945 New York, New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, käsikirjoittaja ja kirjailija.
Meyer oli ehdolla parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi elokuvasta "Arvoitusten juna", joka pohjautui hänen omaan romaaniinsa "Sherlock Holmes Wienissä". Kirja kertoo Reichenbachin vesiputouksilla tapahtuneen Holmesin oletetun kuoleman jälkeisestä ajasta. Meyerin kirjassa Holmes on kokaiinivieroituksessa Wienissä Sigmund Freudin klinikalla.
Meyrin muihin elokuviin kuuluvat muun muassa hänen ohjaamansa ' ja ', jota hän oli mukana käsikirjoittamassa.
Bob Graham

Daniel Robert "Bob" Graham (9. marraskuuta 1936 Coral Gables, Florida – 16. huhtikuuta 2024) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Floridan 38. kuvernöörinä vuosina 1979–1986 ja istui Yhdysvaltain senaatissa 1987–2005. Hän pyrki puolueensa presidenttiehdokkaaksi vuoden 2004 presidentinvaaleissa, mutta ei tullut valituksi.
Yksityiselämä.
Graham syntyi Floridassa. Hänen isänsä oli poliitikko Ernest R. Graham. Grahamin puoliso on Adele Khoury Graham, ja heillä on neljä tytärtä.
Ura.
Graham opiskeli Miami High Schoolin jälkeen politiikan tutkimusta Floridan yliopistossa ja oikeustiedettä Harvardissa. Hän aloitti poliittisen uransa vuonna 1966 tultuaan valituksi Floridan edustajainhuoneeseen. Hänet valittiin sinne jälleen vuonna 1968. Vuonna 1970 ja uudelleen vuonna 1974 hänet valittiin Floridan senaattiin.
Lokakuussa 2003 Graham ilmoitti, ettei pyri Yhdysvaltojen presidentiksi, ja marraskuussa, että ei pyri edes uudelle kaudelle senaattiin. Hän on Floridan yliopiston kunniatohtori. Hänen kirkkokuntansa on United Church of Christ.
Foxit Reader

Foxit Reader on Foxit Corporationin kehittämä PDF-tiedostojen lukuohjelma. Ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 2004.
Foxit Reader on ilmainen, mutta siihen on saatavilla maksullisia lisäosia. Ohjelma on kevyt ja se toimii Windows 2000:ssa ja sitä uudemmissa Windows-käyttöjärjestelmissä, sekä monilla Linux-alustoilla. Ominaisuuksien vuoksi sitä verrataan usein Adobe Readeriin.