tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ilmalukko

Ilmalukko on kahdella painetiiviillä ovella tai luukulla varustettu tila, jota käytetään eripaineisten tilojen yhdistäjänä. 
Useimmat ilmalukot liittyvät painekammioihin; tällaisen avulla voidaan esimerkiksi toimittaa ruokaa, lääkkeitä tai asiakirjoja – tarpeen mukaan – käytössä olevaan painekammioon tai esimerkiksi kammiossa hoidettavan potilaan verinäytteitä analysoitavaksi ulkopuoliseen laboratorioon. 
Ilmalukkoon kuuluu kaksi venttiiliä; kun luukut tai ovet ovat kiinni, kammion puoleisesta venttiilistä päästetään lukkoon paine sisään ja kun tarve on päinvastainen, ulommasta ulos. Kulkuaukot on varmistettu niin, etteivät ne aukea yhtaikaisesti jos joko lukossa tai kammiossa on paine päällä. Samoin venttiileissä on varmistus, etteivät ne voi olla yhtaikaisesti auki. 
Tämän sovellutuksen lisäksi ilmalukkoja esiintyy mm. avaruuskalustossa ja sukellusveneissä.
Laajempi käyttötarkoitus on mm. lääketeollisuudessa, joissa erityissteriilit tuotantotilat on eristetty mm. ilmalukkoa käyttäen. Samoin ns. turvalaboratorioissa, joissa käsitellään vaarallisimpia taudinaiheuttajia, saattaa olla vastaava järjestely. Puhdastilajärjestelyissä on usein käytössä ilmalukkoja, joiden kautta edetään asteittain puhtaampiin tiloihin.
Kuormasulku.
Vastaavasti kuin ilmalukko toimii kuormasulku (), jota käytetään muun muassa siirrettäessä tavaroita tyhjiökammioon. Tyhjiökammioita käytetään paljon puolijohdeteollisuudessa, ohutkalvon kasvatuksessa ja pinnoitustekniikoissa. Tarkoituksena on pitää varsinaisen reaktorikammion tyhjiö vakiona ja estää epäpuhtauksien pääsy vakuumikammioon, kun pumppaus tyhjiöön tai paineistus tapahtuu kuormasulussa.
Melanie Griffith

Melanie Richards Griffith (s. 9. elokuuta 1957 New York City, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hän aloitti uransa mallina 15-vuotiaana. Ensimmäiset elokuvat olivat lupaavia Arthur Pennin ohjaama "Yön siirrot" (Night Moves, 1975) ja Paul Newmanin elokuvana tunnettu "Kasvot vedessä" (The Drowning Pool, 1975). Yksityiselämän murheiden takia hän piti taukoa kymmenkunta vuotta, mutta palasi valkokankaille 1980-luvulla. Elokuvasta "Working Girl – tieni huipulle" ("Working Girl", 1988) Griffith oli Oscar-ehdokkaana.
Yksityiselämä.
Griffith on ollut neljästi naimisissa. Griffithin ensimmäinen avioliitto oli näyttelijä Don Johnsonin kanssa vuonna 1976. Eron jälkeen Griffithillä oli ongelmia huumeiden ja päihteiden kanssa, ja hän joutui auto-onnettomuuteen vuonna 1980. Toinen avioliitto oli näyttelijä Steven Bauerin kanssa vuosina 1981–1987. Kolmas avioliitto oli uudelleen Don Johnsonin kanssa vuosina 1989–1996. Neljännen kerran Griffith oli naimisissa näyttelijä Antonio Banderasin kanssa vuodet 1996–2015.
Griffithilla on kolme lasta: Alexander (s. 1985, isä Steven Bauer), Dakota (s. 1989, isä Don Johnson) ja Stella (s. 1996, isä Antonio Banderas).
Griffithin äiti on itsekin tunnettu näyttelijä Tippi Hedren ja isä tämän ensimmäinen aviomies, näyttelijä Peter Griffith.
Kate Hudson

Kate Garry Hudson (s. 19. huhtikuuta 1979 Los Angeles, Kalifornia) on yhdys­valtalainen näyttelijä. Hudson nousi julkisuuteen saatuaan Oscar-ehdokkuuden vuonna 2000 elo­kuvasta "Melkein julkkis". Hän esiintyi nuorten musikaali­sarja "Gleen" neljännellä tuotanto­kaudella, jossa hänen roolinsa on Cassandra July.
Varhainen elämä.
Hudsonin äiti on Oscar-palkittu näyttelijä Goldie Hawn ja isä muusikko ja näyttelijä Bill Hudson. Hudsonin vanhemmat erosivat hänen syntymänsä jälkeen. Hawnin poika­ystävä näyttelijä Kurt Russell osallistui hänen kasvattamiseensa.
Ura.
"InStyle"-verkko­sivusto valitsi vuonna 2010 Kate Hudsonin Versacen iltapuvun vuoden 2003 Oscar-gaalassa vuosi­kymmenen parhaaksi naisten juhla­puvuksi.
Yksityiselämä.
Hudson avioitui muusikko Chris Robinsonin kanssa vuonna 2000. Heillä on vuonna 2004 syntynyt lapsi. Parin asumu­sero alkoi elo­kuussa 2006 ja Robinson haki avio­eroa saman vuoden marras­kuussa. Keväästä 2010 Hudson seurusteli Muse-yhtyeen laulajan Matthew Bellamyn kanssa. Hudson ja Bellamy kihlautuivat 24. huhti­kuuta 2010 New Yorkissa ja heille syntyi poika vuonna 2011. Pari erosi joulu­kuussa 2014. Vuonna 2016 Hudson alkoi seurustella Danny Fujikawan kanssa. Heidän tyttärensä syntyi 2019.
Kasipallo

Kasipallo on biljardipeli ja poolin alalaji. 
Säännöt.
8-palloa pelataan valkoisella lyöntipallolla, josta käytetään myös nimitystä "kivi", ja 15 numeroidulla kohdepallolla. Pallot nro 1-7 ovat yksivärisiä, numerot 9-15 raidallisia. Pallo nro 8 (musta kasi) on musta, ja se pussitetaan viimeiseksi. Aloituksessa pallot asetetaan kiinni toisiinsa. Kasi on pakan keskellä. Muiden pallojen järjestys on muutoin sattumanvarainen, mutta pakan alalaidan reunoilla on oltava eri palloryhmiin kuuluvat numeropallot.
Aloituslyönnin lyö aina edellisen erän voittaja, paitsi ensimmäisessä useimmiten teikkauksen voittanut pelaaja.
Jos aloituksesta menee kivi pussiin tai se lentää pois pöydältä, on vuoroon tulevalla pelaajalla käsipallo viivan takaa ja se pitää lyödä eteenpäin. Tosin joissain pelimuodoissa kiven pussiin tai pois pöydältä lyömisestä saattaa seurata muutakin kuten häviö. Pussiin menneet pallot jäävät sinne.
Jos aloituksessa menee jokin numeropalloista pussiin, saa aloittaja jatkaa.
Pelin kulku.
Aloituslyönnin jälkeen on maalattava sekä pallo että pussi. Ensimmäinen laillisesti pussitettu maalattu pallo määrää, minkä ryhmän pallot ovat pelaajan kohdepalloja kyseisessä erässä. Pelaaja jatkaa niin kauan kuin hän pystyy hyväksytysti pussittamaan oman ryhmänsä palloja. Pelin voittaa pelaaja joka on ensin pussittanut kaikki omat pallonsa ja sen jälkeen pussittanut pallon nro 8 maalattuun pussiin eri lyönnillä. Pallon 8 saa maalata mihin tahansa pussiin, eikä maalaus ole pysyvä, eli tässä toimitaan aivan kuin muidenkin pallojen kohdalla. 
Peli hävitään: 
Virheistä seuraa vastustajalle "Käsipallo", eli pelaaja saa ottaa valkoisen pallon eli "kiven" käteensä ja sijoittaa sen haluamaansa kohtaan pöydällä. Virhe eli foul syntyy, jos pelaaja:
Mikäli joku numeropalloista laillisella lyönnillä (paitsi 8) lentää pöydältä/menee pussiin tarkoituksettomasti, ei tämä johda mihinkään toimenpiteisiin. Peli jatkuu normaalisti, palloa ei palauteta pöydälle.
Poikkeuksena käsipallon sijoittamisesta on aloituslyönnin jälkeinen tilanne. Jos aloituksessa tapahtuu virhe, käsipallo on lyötävä aloitusviivan takaa.
Tuomarin tai vastapelaajan on ilmoitettava tästä lyöntivuoroon tulevalle, mikäli hän on aikeissa asettaa käsipallon muualle kuin aloitusviivan taakse.
Ellei ilmoitusta tehdä ja lyöntivuoroon tullut lyö käsipallon muualta kuin aloitusviivan takaa, on lyönti hyväksyttävä.
Myöhemmissä pelitilanteissa käsipallon sijoitus on vapaa. Kun jäljellä on enää 8-pallo, ei käsipalloa enää tuomita vaan mahdollisen virheen tehnyt pelaaja häviää pelin.
Potero

Potero on maahan tai lumeen kaivettu kuoppa, joka antaa suojaa ja toimii yhden tai useamman henkilön tai raskaamman aseistuksen, kuten kranaatinheittimen, tuliasemana. Pikalinnoitettu potero on yleensä avoin, mutta se pyritään peittämään puurakenteen varaan sijoitetulla 20–30 cm maakerroksella jo linnoittautumisen ensimmäisessä vaiheessa. Kattaminen voidaan tehdä myös erityisillä katelevyillä, jotka ovat joko metalli-, komposiitti- tai betonirakenteisia.
Avopotero antaa suojan suora-ammuntaa ja epäsuorien aseiden kranaattien maaräjähdyksiä vastaan. Kevyestikin katettu potero antaa suojan ilmassa tai puuston latvuksessa tapahtuvilta räjähdyksiltä. Suomalainen yksikkö kykenee linnoittautumaan avopoteroihin kesällä neljässä, talvella kuudessa tunnissa. Mikäli linnoittamista jatketaan, seuraavana vaiheena rakennetaan miehistökorsut ja poteroita aletaan yhdistää juoksuhaudoilla yhtenäiseksi ampuma-asemaketjuksi. Korsurakennelmat sijoitetaan oletetun uhan suunnasta katsoen poteroiden takamaastoon. 
Poteroiden alkeellisen majoituskyvyn vuoksi pikalinnoittautunut joukko majoittuukin yleensä teltoissa. Jos paikallaanolo pitkittyy, kaivetaan ensimmäiseksi myös teltat maakuoppiin sirpale- ja näkösuojaan.
Jo ennen poteroiden raivausta puolustukseen ryhmittyvä joukko raivaa puolustusasemansa edestä ampuma-alan, mikä tarkoittaa pensaskerroksen kasvillisuuden poistamista häiritsemästä suoran tulen käyttöä. Korsu, joka on katettu, antaa myös hyvän suojan ilmapommituksia vastaan.
Poteron vaatimukset taistelijan opasta siteeraten ovat: Hyvä ampuma-ala, hyvä tuki aseelle, suoja tulta ja tähystystä vastaan ja suojaisa poistumistie.
Academy of St. Martin in the Fields

Academy of St. Martin in the Fields on brittiläinen kamariorkesteri.
Historia.
Orkesterin perusti Sir Neville Marriner Lontoossa vuonna 1958. Orkesteri soitti ensimmäisen konserttinsa 13. marraskuuta 1959. Se koostui tässä vaiheessa pelkistä jousisoittimista, ja konserttipaikka oli St. Martin in the Fieldsin kirkko Trafalgar Squarella. Myöhemmin Marriner lisäsi orkesteriin myös puhallinsoittimet ja laajensi sen ohjelmistoa niin, että hän on kyennyt tekemään Academyn kanssa yli 500 äänitystä. 
Orkesterilla on ollut keskeinen rooli barokkimusiikin uudelleentulemisessa 1900-luvun jälkipuoliskon aikana. Orkesteri tarjosi kevyttä ja helppotajuista tulkintaa barokkiohjelmistossaan. Lisäksi orkesteri soitti nykyaikaisin soittimin. Orkesterin toiminta edelsi ja edesauttoi barokkimusiikissa tapahtunutta vallankumousta, johon myöhemmin vaikuttivat muun muassa Nikolaus Harnoncourt ja Gustav Leonhardt. Tällöin alkuperäisten soittimien käyttö barokkimusiikin esittämisessä lisääntyi, mihin Marriner ei ole koskaan kuitenkaan suostunut.
Elinajakseen orkesterin puheenjohtajaksi valittu Neville Marriner luovutti taiteellisen johdon vuonna 1970 ensiksi Iona Brownille ja sittemmin Kenneth Sillitolle 1980-luvulla. Pianisti Murray Perahia on ollut orkesterin pääasiallinen vieraileva kapellimestari vuodesta 2000. Joshua Bell valittiin vuonna 2011 orkesterin taiteelliseksi johtajaksi.
Academy of St. Martin in the Fields -orkesterin yhteyteen perustettiin vuonna 1975 kuoro.
Ohjelmisto.
Orkesterin ensimmäinen levytys oli Händelin "Messias". Orkesteri on valinnut ja muokannut musiikin myös elokuviin "Amadeus" ja "Titanic" sekä toteuttanut kuorosovituksena jalkapallon Mestarien liigan hymnin.
Anu Wartiovaara

Anu Elina Suomalainen-Wartiovaara (s. 1966) on suomalainen lääkäri, Helsingin yliopiston kliinisen molekyylilääketieteen professori ja molekyylineurologian tutkimusryhmän johtaja Helsingin yliopistossa. Hän on toiminut Suomen Akatemian akatemiaprofessorina vuodesta 2016 (kaudet 2016–2021 ja 2021–2026). Hän tutkii työryhmineen erityisesti mitokondrioita ja niiden toimintaa sekä mitokondriosairauksia. Hän työskenteli kliinisen molekyylilääketieteen Sigrid Juséliuksen säätiön lahjoittamassa professorin virassa 2007–2016. 
Wartiovaara valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1991 ja väitteli Helsingin yliopistossa lääketieteen tohtoriksi 1993. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa oli otsikoitu "Mutations of mitochondrial DNA in human disease". Hänestä tuli Helsingin yliopiston lääketieteellisen molekyyligenetiikan dosentti 1997. 
Vuonna 2003 Wartiovaaralle myönnettiin nuorten tutkijoiden Anders Jahren lääketieteen palkinto, ja seuraavana vuonna hän sai ranskalaisen Institut national de la santé et de la recherche médicalen Europe &amp; Medécine Junior -palkinnon. Hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2007 ja Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2019. Euroopan biotieteitä edustavan EMBO-tutkijaorganisaation jäseneksi hänet valittiin 2013. Kesäkuun 2017 alussa Euroopan molekyylibiologian järjestössä (EMBO) oli 22 jäsentä Suomesta (järjestössä kaikkiaan noin 1 700 tieteilijää).
Vuonna 2021 Wartiovaaralle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto.
Joni Lappalainen

Joni Lappalainen (s. 21. maaliskuuta 1984 Savonlinna) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi SM-liigassa.
Ura.
Ennen HPK:hon tuloaan Lappalainen on ehtinyt kiekkoilla Espoon Bluesin juniorijoukkueissa, josta hän siirtyi HPK:hon kaudella 2003–2004. Lappalainen pääsi pelaamaan Hämeenlinnassa 30 SM-liiga-ottelua. Välillä hän kuitenkin kävi hakemassa peliaikaa Mestis-joukkue FPS:stä .
Vielä seuraavalla kaudella Lappalainen joutui hakemaan kertaalleen vauhtia Mestiksestä, kun hänet lähetettiin neljäksi otteluksi Järvenpään Haukkoihin . Seuraavat kaksi kautta Lappalainen pysyi HPK:n edustusjoukkueen mukana ja oli mukana voittamassa Suomen mestaruutta kauden 2005–2006 päätteeksi. Samalla kaudella hän teki myös 15 pistettä, joka oli hänen piste-ennätyksensä liigassa. Tätä Lappalainen onnistui sivuamaan myös seuraavalla kaudella.
Keväällä 2007 Lappalainen teki kahden vuoden sopimuksen SaiPaan, jossa hän ehti pelata vain seitsemän peliä, ennen kuin joutui jättämään kauden 2007–2008 kesken polvivamman takia. Kauden 2008-2009 kynnyksellä Joni ilmoitti uran päättyvän, koska polvi ei kestä jääkiekon peluuta. Toimii nykyisin Bluesin B-junioreiden 2. valmentajana
Borstö

Borstö on saari ja kylä Saaristomerellä Nauvossa, Paraisten kaupungissa. Se on Vänön ja Jurmon välissä ja Nötöstä kaakkoon. Saareen liikennöi yhteysalus M/S Nordep. Saaren pinta-ala on noin 48 hehtaaria: se on noin kilometrin pitkä ja puoli kilometriä leveä. Nykyisin vakituisia asukkaita saarella on kaksi. Kesäasukkaita on 32.
Saarella on luontopolku, tuulimylly ja puinen naishahmo "Borstögumman", joka lienee ollut vanhan ruotsalaisen laivan keulakuva.
Ensimmäisen talonpojan tiedetään asettuneen Borstölle 1740-luvulla. Pietariin matkalla ollut venäläinen kaljuutti Sankt Mikael upposi saaren eteläpuolella vuonna 1747. Kaljuutin hyväkuntoinen hylky makaa edelleen noin 40 metrin syvyydessä ja hylystä on nostettu suuri määrä arvotavaraa.
Stewart SF-3

Stewart SF-3 oli Gary Andersonin suunnittelema auto, jolla Stewart-talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1999. Autoa ajoivat kolmatta vuotta tallissa ollut Rubens Barrichello ja Sauberilta siirtnyt Johnny Herbert.
Kahden epäonnistuneen kauden jälkeen kausi 1999 näytti lupaavalta. Kausi olikin tallin paras, sillä kauden aikana saavutettiin peräti yksi voitto ja muutamia palkintosijoja. Kauden kohokohta oli sateinen Euroopan Grand Prix, jossa Herbert voitti ja Barrichello sijoittui kolmanneksi. Talli saavutti myös ensimmäisen paalupaikkansa kauden aikana.
Kauden päätteeksi tallista tuli Jaguar Racing, joten kausi jäi Stewartin viimeiseksi.
Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa neljänneksi ja saavutti 36 MM-pistettä.
Kiiltomato.net

Kiiltomato.net (ruots. "Lysmasken)" on kirjallisuuskritiikin verkkolehti, joka on perustettu vuonna 2000. Kiiltomatoa ylläpitää Lukukeskus. Sivustolla on julkaistu vuoden 2020 loppuun mennessä runsaat 4 000 kirja-arvostelua. Kaksikielisessä Kiiltomadossa ilmestyy kritiikkejä sekä suomeksi että ruotsiksi. Kerran kuukaudessa julkaistavat pääkirjoitukset ilmestyvät kummallakin kotimaisella kielellä.
Kiiltomadon päätoimittajina aloittivat huhtikuussa 2023 Anniina Meronen ja Juha-Pekka Kilpiö (s. 1988). Aiemmin päätoimittajina ovat toimineet muun muassa Ville Hämäläinen, Aleksis Salusjärvi, Karo Hämäläinen (2007–2014), Kari Levola ja Saara Kesävuori. Verkkolehteä on sen toiminnan aikana avustanut lähes kaksisataa kirjallisuuskriitikkoa.
Kiiltomato sai vuonna 2010 joka neljäs vuosi jaettavan Vaaskivi-plaketiksi kutsutun kriitikkopalkinnon.
Prada

Prada S.p.A. on italialainen muotitalo, jonka liikkeitä on ympäri maailmaa. Milanossa kotipaikkaansa pitävän Pradan osake noteerataan Hongkongin pörssissä. Tammikuussa 2016 muotitalolla oli 618 omaa myymälää noin 70 eri maassa maailmanlaajuisesti. Lisäksi yhtiön tuotteita myyvät franchise-myymälät, usean muotibrändin liikkeet ja luksustavaratalot sekä itsenäiset jälleenmyyjät. Prada S.p.A.:n brändejä ovat Prada, Miu Miu, Church’s ja Car Shoe.
Vuonna 2016 muotitalo sijoittui talousjulkaisu "Forbesin" maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla sijalle 1 889. Markkina-arvoltaan 8,6 miljardin dollariin arvostettu Prada oli tällä listalla Italian 26:nneksi suurin julkisesti noteerattu yritys. Yhtiön henkilökuntaan kuului noin 13 779 henkeä (2019).
Mario Prada perusti yhtiön vuonna 1913 nimellä "Fratelli Prada" (Pradan veljekset). Vuonna 1978 Miuccia Prada peri yhtiön ja laajensi yhtiön tuotevalikoimaa käsittämään nahka-asusteiden ohella myös vaatteita. Vuonna 1992 Prada esitteli Miu Miu -kokoelman, joka oli suunnattu nuorille ja hinnoiltaan muita Pradan tuotteita halvempi.
Huhtikuussa 2025 Prada ilmoitti ostavansa muotitalo Versacen 1,25 miljardilla eurolla.
Elliptinen integraali

Elliptiset integraalit on ovat joukko erikoisfunktioita, jotka tulivat alun perin vastaan laskettaessa ellipsiviivan pituutta. Yleinen elliptinen integraali on muotoa
formula_1,
missä formula_2 on rationaalifunktio ja formula_3 polynomi, joka on muuttujan formula_4 suhteen kolmatta tai neljättä astetta, ja jonka kaikki juuret ovat erisuuria. Integraalin alaraja formula_5 on vakio, tavallisesti nolla. Integraalin yläraja voi olla myös kiinnitetty, jolloin elliptisen integraalin sanotaan olevan täydellinen. Elliptisiä integraaleja ei voida lausua alkeisfunktioiden avulla, mutta niiden arvoja on taulukoitu.
Elliptiset integraalit voidaan kirjoittaa useammalla yhtäpitävällä tavalla. Tässä käytetyistä muodoista ensimmäinen on tavallisin tapa, ns. Legendren muoto. Sitä seuraa yllä olevaa yleistä määritelmää vastaava polynomimuoto. Elliptisten integraalien käänteisfunktioita ovat trigonometrisiä funktioita muistuttavat Jacobin elliptiset funktiot.
Ensimmäisen lajin elliptinen integraali.
Epätäydellinen ensimmäisen lajin elliptinen integraali on muotoa
formula_6
Tässä esiintyvän muuttujan formula_7 sanotaan olevan elliptisen integraalin amplitudi ja merkitään
formula_8.
Vakiokerroin formula_9 on puolestaan elliptinen moduuli ja se saa arvoja avoimelta väliltä formula_10. Täydellinen ensimmäisen lajin elliptinen integraali on 
formula_11
Toisen lajin elliptinen integraali.
Epätäydellinen toisen lajin elliptinen integraali on
formula_12
ja vastaavasti täydellinen muoto on 
formula_13
Toisen lajin integraali saadaan tuloksena, jos ellipsin reunaviivan pituutta yritetään laskea.
Kolmannen lajin elliptinen integraali.
Epätäydellinen kolmannen lajin elliptinen integraali on
formula_14
ja täydellinen 
formula_15
Tässä integraalissa esiintyvä vakio formula_16 on elliptinen karakteristika.
Legendren relaatio.
Täydellisiä ensimmäisen ja toisen lajin elliptisiä integraaleja formula_17 ja formula_18 yhdistää nk. Legendren relaatio
formula_19.
King of the Ring

King of the Ring on World Wrestling Entertainmentin järjestämä turnaus, jossa voittaja saa ykköshaastajan paikan mestaruusotteluun. Turnausta on järjestetty vuodesta 1985 vuoteen 2002 (paitsi vuosina 1990 ja 1992), joista vuosina 1993 - 2002 käytiin myös samanniminen pay-per-view tapahtuma, jossa ratkaistiin turnauksen voittaja, sekä usein myös käytiin muitakin otteluita. Vuoden 2002 jälkeen seuraava King of the Ring -turnaus järjestettiin vuonna 2006, pelkästään Smackdown!-brändin kesken. Sen jälkeen oli taas vuoden tauko, kunnes taas vuonna 2008 käytiin seuraava ja tähän mennessä viimeisin turnaus, tosin vuoden 2008 turnaus oli kaikkien brändien (RAW, Smackdown!, ECW) kesken käytävä.
Turnaus.
King of the Ring -turnaus käydään yleensä niin, että aluksi painijat (usein 16) "arvotaan" järjestykseen, josta kaksi seuraavaa painivat vastakkain. Tällöin käydään alkusarja, joiden häviäjät putoavat ja voittajat pääsevät jatkoon. Tämän jälkeen tulevat puolivälierät, joissa voittajat painivat järjestyksessä taas seuraavaa vastaan. Vuosien 1997, 2006 ja 2008 turnaukset alkoivat puolivälieristä suoraan. Puolivälien jälkeen semifinaaleissa kohtaavat jälleen järjestyksen mukaan tulevat painijat, joissa ratkaistaan finaalipaikka. Finaalin voittaja kruunataan King of the Ringiksi.
King of the Ring -turnaukset ja voittajat.
Vuosien 1993 ja 2002 välillä King of the Ringiä tuotettiin pay-per-viewinä.
Esi PPV tapahtumien tulokset.
1985.
Turnaus pidettiin 8. heinäkuuta, 1985, Sullivan Stadiumilla Foxboroughissa, Massachusettsissa.
1986.
Turnaus pidettiin 14. heinäkuuta, 1986, Sullivan Stadiumilla Foxboroughissa, Massachusettsissa
1987.
Turnaus pidettiin 4. syyskuuta, 1987, Providence Civic Centerillä Providencessä, Rhode Islandissa.
1988.
Turnaus pidettiin 16. lokakuuta, 1988, Providence Civic Centerillä Providencessa, Rhode Islandissa.
1989.
Turnaus pidettiin 14. lokakuuta, 1989 Providence Civic Centerillä Providencessa, Rhode Islandissa.
1991.
Turnaus järjestettiin 7. syyskuuta, 1991 Providence Civic Centerillä Providencessa, Rhode Islandissa.
Gaziantep

Gaziantep (lyhyesti Antep) on kaupunki Turkin eteläosassa ja samannimisen Gaziantepin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2021 siellä oli arviolta 1 714 775 asukasta. Gaziantep on Kaakkois-Anatolian suurin kaupunki ja sen entiseen nimeen lisättiin etuliite "Gazi" vuonna 1921 – Gazi on turkkia ja tarkoittaa voitokasta soturia.
Gaziantep on yksi maailman vanhimmista yhtäjaksoisesti asutuista kaupungeista ja se sijaitsee lähellä Syyrian vastaista rajaa.
Exploratorium

Exploratorium on tiedekeskus, joka sijaitsee San Franciscossa Yhdysvalloissa. Tiedekeskuksen perusti fysiikan professori Frank Oppenheimer vuonna 1965 Palace of Fine Artsiin. Oppenheimer myös johti tiedekeskusta kuolemaansa eli vuoteen 1985 asti.
Faktoja:
Jani Hassinen

Jani Hassinen (s. 11. toukokuuta 1975) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi SM-liigaa laitahyökkääjän tontilta mm. Hämeenlinnan Pallokerhossa ja Tapparassa. Hän voitti Suomen mestaruuden HPK:ssa kaudella 2005–2006. Hassinen pelasi myös Ruotsin Elitserienin HV71:ssä, jossa voitti myös Ruotsin mestaruuden.
Hassisen pitkä pelaajaura alkoi toden teolla kaudella 1992–1993, kun mies siirtyi Kuopiosta Hämeenlinnaan ja HPK:n riveihin. Samaisella kaudella 17-vuotias Hassinen pelasi myös uransa ensimmäisen liigaottelun. Vakiopaikkaa kokoonpanosta Hassinen ei kuitenkaan vielä saanut. Seuraavalla kaudella kuitenkin sai, ja 40 ottelussa mies paukutti tehot 4+5.
Todellisen läpimurron hän rysäytti kaudella 1996–1997 tehden HPK:ssa pelaamissaan 48 ottelussa 49 tehopistettä. Kausi oli Hassiselta niin hyvä, että myös isommat liigaseurat kiinnostuivat kiitävästä laitahyökkääjästä. Niinpä Helsingin Jokerit nappasivatkin miehen riveihinsä kaudeksi 1997–1998. Kausi oli kuitenkin pettymys, niin Hassiselle, kuin Jokereillekin, eikä kumpikaan osapuoli ollut halukas jatkamaan sopimusta. Helsingistä Hassisen matka jatkui Tampereen Tapparan riveihin.
Pelit eivät kuitenkaan lähteneet sen paremmin käyntiin Tampereellakaan ja hätäisimmät olivat valmiita tuomitsemaan Hassisen vain tähdenlennoksi. Kesän ja syksyn 1999 aikana Hassinen kuitenkin muutti pelityyliään selvästi aggressiivisempaan suuntaan ja alkoi käyttää räjähtävää nopeuttaan hyväksi taklaustilanteissa. Se auttoi, sillä samalla, kun laidat ryskyivät, niin myös pistepussi alkoi karttua samaiseen tahtiin, kuin Pallokerho-aikana ja hän pelasikin Tapparassa kolme seuraavaa kautta ja jokainen niistä oli yli 29 tehopisteen kausi.
Loistokkaan Tappara-visiitin jälkeen Hassista houkuttelivat myös Elitserienin jääkiekkojoukkueet ja hän saikin värvättyä sopimuksen jönköpingläisen HV71:n kanssa. Hassinen olikin voittamassa seuralle Ruotsin mestaruutta kaudella 2003–2004.
Ruotsin mestaruuden voitettuaan Hassinen halusi pelata joukkueeseen, josta hänen kiekkouransa oli lähtöisin. Hän palasi siis HPK:n joukkueeseen, mutta kahtena kautena peräkkäin loukkaantumiset sotkivat hänen kauttaan ja otteluita kertyi 2004–2005 ja 2005–2006 vain 35 kappaletta kautta kohti. Hassinen joutui katselemaan katsomosta, kun HPK voitti seurahistorian ensimmäisen Suomen mestaruutensa kaudella 2005–2006. Samaisena keväänä Hassinen teki myös seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen, jonka oli määrä pitää hyökkääjä HPK:ssa kevääseen 2008 asti. Kuitenkin, kesän 2007 lopulla kävi ilmi ettei hän ollut vieläkään toipunut kauden 2006–2007 pudotuspelien HIFK-sarjan viimeisessä ottelussa saamastaan aivotärähdyksestä eikä pystynyt kunnolla harjoittelemaan. Hassinen teki päätöksen lopettaa uransa 32-vuotiaana.
Jääkiekkoilu-uransa päätyttyä Hassinen on työskennellyt Hämeenlinnassa hierojana. Hänellä on myös osteopaatin koulutus.
Jacobin elliptiset funktiot

Jacobin elliptiset funktiot ovat kahdentoista erikoisfunktion joukko. Ne tulevat vastaan etsittäessä käänteisfunktiota ensimmäisen lajin elliptiselle integraalille. Jacobin elliptiset funktiot muistuttavat monilta ominaisuuksiltaan trigonometrisia funktioita ja niiden nimeämisessä on tiettyjä yhtäläisyyksiä. Funktiot otti käyttöön Carl Gustav Jakob Jacobi noin vuonna 1830.
sn, cn ja dn.
Olkoon ensimmäisen lajin elliptinen integraali määritelty Legendren muodossa
formula_1,
missä formula_2 on elliptisen integraalin amplitudi. Määritellään uusi funktio siten, että
formula_3.
Vastaavasti toinen funktio saadaan kosinin avulla
formula_4.
Kolmas funktio on
formula_5.
Nämä ovat kolme ensimmäistä Jacobin elliptistä funktiota. Viimeistä funktiota kutsutaan joskus myös delta amplitudiksi. Trigonometristen funktioiden tapaan näille on voimassa
formula_6
ja funktion formula_7 määritelmästä nähdään, että
formula_8.
Muita Jacobin elliptisiä funktioita.
Lisää Jacobin elliptisiä funktioita saadaan edellisten osamäärinä. Huomaa kuinka uusien funktioiden nimet muodostuvat:
formula_9
formula_10
formula_11
Kaikille funktioille voidaan kirjoittaa käänteisfunktio periaatteella
formula_12
Yhteys trigonometrisiin ja hyperbolisiin funktioihin.
Jacobin elliptisillä funktioilla on yhteys sekä trigonometrisiin funktioihin että hyperbolisiin funktioihin elliptisen modulin formula_13 kautta ja elliptisiä funktioita voidaan pitää näiden alkeisfunktioiden kaksijaksoisina yleistyksinä. Trigonometrisiin funktioihin ovat voimassa relaatiot
formula_14
formula_15
formula_16
ja hyperbolisiin funktioihin
formula_17
formula_18
Esiintyminen differentiaaliyhtälöiden ratkaisuna.
Jacobin elliptiset funktiot ratkaisevat eräitä epälineaarisia differentiaaliyhtälöitä. Näiden yhtälöiden yleinen muoto on
formula_19,
missä "A", "B", "C" ja "D" ovat vakioita. Esimerkiksi funktio formula_20 toteuttaa yhtälöt
formula_21 sekä
formula_22.
Funktio formula_23 toteuttaa yhtälöt
formula_24 sekä
formula_25
ja funktio formula_26 toteuttaa yhtälöt
formula_27 sekä
formula_28
Mika Niemi (jääkiekkoilija, 1981)

Mika Niemi (s. 26. huhtikuuta 1981 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija.
Ura.
Niemi aloitti jääkiekon pelaamisen Tapparassa, josta siirtyi B-juniori-ikäisenä ensin KOO-VEEn ja myöhemmin Ilveksen junioreiden kautta Ilveksen liigajoukkueeseen. Ilveksessä hän pelasi SM-liigaa kaksi kautta (2002–2004) ja siirtyi sieltä Ässiin. Niemi pelasi Ässissä yhden kauden ja siirtyi sieltä Mestikseen, Mikkelin Jukureihin kaudeksi 2005–2006. Jukureissa Niemi oli sarjan tehokkaimpia pelaajia saldolla 8+29 ja hän olikin ratkaisemassa Mestiksen mestaruutta joukkueelleen. Loistavan kauden jälkeen Niemi siirtyi Jyväskylään JYPin SM-liigajoukkueeseen kaudeksi 2006–2007, Niemi pelasi tällä kaudella liigan lisäksi 2 lainaottelua Jukureissa. Kaudella 2007–2008 Niemi jatkoi JYP:ssä mutta pelasi kauden aikana myös SM-liigaa HPK:ssa sekä Mestistä SaPKo:ssa ja Sportissa. Kaudeksi 2008–2009 Niemi siirtyi Mestisseura Lempäälän Kisaan, josta siirtyi 19 ottelun jälkeen loppukaudeksi Tapparaan.
Tapparasta Niemi siirtyi Ruotsin I-divisioonan Nynäshamniin, jossa pelasi kaksi kautta (2009–2011). Kummallakin kaudella hän iski yli 40 pistettä. Niemi ei pelannut kaudella 2011–2012 missään joukkueessa, kesällä 2012 hän teki sopimuksen Mestis-joukkue LeKin kanssa. Pelattuaan LeKissä kaksi kautta Niemi siirtyi kesällä 2014 Suomi-sarjajoukkue Nokian Pyryyn. Pyryssä Niemi pelasi kolme kautta yli 1 pisteen keskiarvolla ja siirtyi sieltä KOOVEE:n joukkueeseen. Kaudelle 2018–2019 Niemi siirtyi pelaamaan II divisioonaan ensin Ikurin Vireen joukkueeseen ja sitten KOOVEE:n II joukkueeseen.
Valmistustekniikka

Valmistustekniikka käsittää menetelmät, joiden avulla metalleista, puusta, muoveista ja muistakin raaka-aineista, kuten keraameista, tekstiileistä ja luusta valmistetaan esineitä työstämällä, muovaamalla tai yhdistämällä muihin materiaaleihin, kokoamalla, hitsaamalla, kutomalla, ompelemalla, liimalla tai muulla tavalla liittämällä. Valmistusteknisiä apukeinoja ihminen on joutunut käyttämään jo esihistoriassaan esimerkiksi piikirveiden valmistamiseksi. Tieteellisenä alana ja kouluissa opetettavana oppina valmistustekniikka syntyi teollisen vallankumouksen myötä 1800-luvulla, kun kisällilaitos murentui. Sepän pajat muuttuivat samalla konepajoiksi. Konepaja-nimityksen rinnalla on alettu käyttää myös sanaa metallituotetehdas. 
Valmistustekniikan alueeseen kuluvat tuotantolaitokset koostuvat usein monista yksittäisistä, omalla ohjauksella toimivasta tai työntekijän käyttämästä tuotantokoneesta.
Ylä-Tuuloma

Ylä-Tuuloma () on kaupunkikunta ja sen keskustaajama eli kaupunkimainen taajama, joka sijaitsee Kuolan piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Ylä-Tuuloma sijaitsee Tuulomajoen varrella Ylä-Tuuloman tekojärven itäpäässä, Murmanskista noin 60 kilometriä lounaaseen. 
Ylä-Tuuloman asutus syntyi noin vuonna 1961 suuren Ylä-Tuuloman vesivoimalaitoksen ja sen padon rakentamisen yhteydessä. Voimalan rakensi Imatran Voima. Voimalaa oli rakentamassa enimmillään 3 000 suomalaista miestä ja 250 suomalaista naista. Suomalaiset rakensivat myös kylän rakennukset yli 2 000 asukkaalle. He rakensivat asuintaloja, kauppakeskuksen, koulun sekä kulttuurikeskuksen. Kaupunkimainen taajama paikkakunnasta tuli 1966.
Ylä-Tuuloman kuntaan kuuluu kuntakeskuksen lisäksi Svetlyin kylä (). Kunnan kolmas asutus Nivankylä () lakkautettiin vuonna 2008. Kunnan asukasluku vuonna 2010 oli 1 822 henkeä.
Paikkakunnalla asuu etupäässä venäläisiä, mutta myös pieni määrä kuolansuomalaisia sekä itäsaamelaisiin lukeutuvia kolttia, joiden nautinta-alueet jäivät Tarton rauhan solmimisen jälkeen Neuvostoliiton puolelle. Tunnetuimpia Ylä-Tuulomasta lähtöisin olevia henkilöitä oli kuolansuomalainen kirjailija Sven Lokka.
Ristikenttä.
Nykyisen Ylä-Tuuloman lähellä, Tuulomajoen ja Nuorttijärven yhtymäkohdassa sijaitsi aikanaan kuolansuomalainen Ristikentän () kylä. Kylässä oli myös luterilainen kirkko. Kylä tyhjennettiin lopullisesti vuoden 1940 aikana. Kylän paikka on nykyisin jäänyt Tuuloman tekojärven alle.
Ryan White

Ryan Wayne White (6. joulukuuta 1971 – 8. huhtikuuta 1990) oli yhdysvaltalainen AIDS-aktivisti Kokomosta, Indianasta. 
White sai HIV-tartunnan varhaislapsuudessaan saamastaan verenvuototautihoidosta. Hänen HI-viruksensa havaittiin sattumalta 17. joulukuuta 1984, kun hänelle oltiin suorittamassa toimenpidettä keuhkokuumeen parantamiseksi. White erotettiin koulusta, koska hänen pelättiin olevan terveysriski muille oppilaille. Perhe muutti väkivallan pelossa naapurikaupunkiin, ja 1987 White pääsi Hamilton Heights School Corporationiin Cicerossa. 
Ennen kuin White kuoli AIDSin aiheuttamiin komplikaatioihin 1990, hän teki työtä oikean, faktoihin perustuvan AIDS-tietouden levittämiseksi. Yksi syy hänen saamaansa laajaan huomioon oli se, että AIDSin alkuaikoina sairautta kohtaan oli erilaisia ennakkoluuloja ja monet pitivät sitä pelkästään seksuaalivähemmistöjen ongelmana. 
White haudattiin uuteen kotikaupunkiinsa Ciceroon. Vuonna 1990 Yhdysvalloissa perustettiin Ryan White Care Act, joka on siitä lähtien toiminut HIV-positiivisten ihmisten eduksi. 
Michael Jackson tunsi Whiten henkilökohtaisesti ja omisti albuminsa "Dangerousin" (1991) kappaleen "Gone Too Soon" hänelle. Myös popmuusikko Tiffany muisti Whitea laulullaan "Here in My Heart" (1990). Kappale julkaistiin "New Inside" -albumilla, jonka vihkoseen on kirjoitettu teksti "I just hope that God has plans to bless the world with more people like Ryan White" ("toivon, että Jumala aikoo siunata maailmaa useammilla Ryan Whiten kaltaisilla ihmisillä"). 
Whiten tapaukseen perustuen on ohjattu elokuva "The Ryan White Story".
Trigonometriset integraalit

Trigonometriset integraalit ovat joukko trigonometrisia funktioita sisältäviä integraaleja, joita ei voida lausua alkeisfunktioiden avulla ja siksi niitä pidetään omina funktioinaan.
Sini-integraali.
Sini-integraali (engl. "sine integral") määritellään
formula_1.
Tätä funktiota vastaava Taylorin sarjakehitelmä on 
formula_2,
missä formula_3 tarkoittaa kertomaa. Sini-integraali on pariton funktio, sillä 
formula_4.
Kosini-integraali.
Kosini-integraali (engl. "cosine integral") muistuttaa jonkin verran edellistä:
formula_5.
Tämä voidaan kirjoittaa myös integraalina nollasta formula_6:ään
formula_7,
missä formula_8 on Eulerin–Mascheronin vakio ja arvoltaan likimain 0,57721. Kosini-integraalifunktiota ei vastaa varsinainen Taylorin sarja, mutta jälkimmäisen esitysmuodon integraalille voidaan kirjoittaa sarjakehitelmä
formula_9.
José Joaquín de Olmedon kansainvälinen lentoasema

José Joaquín de Olmedon kansainvälinen lentoasema (aiemmin Simón Bolívarin kansainvälinen lentoasema) palvelee Ecuadorin suurinta kaupunkia Guayaquilia. Lentoaseman uusi terminaali otettiin käyttöön kesällä 2006 jolloin lentoaseman nimi muutettiin. 
Lentoasema sijaitsee viisi kilometriä Guayaquilin keskustasta pohjoiseen. Tärkeimpiä asemalle liikennöiviä lentoyhtiöitä ovat American Airlines (Miami), Delta Air Lines (Atlanta) ja KLM (Amsterdam).
Ojakellukka

Ojakellukka ("Geum rivale") on Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa kasvava hyönteispölytteinen, punertavasävyinen ruusukasvi. Ojakellukkaa tavataan koko Suomessa.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen ojakellukka on ruohovartinen kasvi, joka kasvaa 25–50 cm korkeaksi. Sen punertavansävyinen varsi ja verholehdet ovat pehmeän karvan peitossa. Maanrajassa on ruusukelehtiä, joiden lapa on 2–4-parinen. Päättölehdykät ovat sormijakoisia tai -osaisia ja kolmiliuskaisia. Myös varsilehdet ovat kolmiliuskaisia ja sormijakoisia. Lehtien päättölehdykät ovat paljon muita lehdyköitä isompia. Lehtiruodin tyvessä olevat korvakkeet ovat pieniä. Kukat ovat nuokkuvat. Verhiö on punaruskea ja melkein kellomainen. Verholehtiä hieman pidemmät terälehdet ovat tummasuonisia, kellanvalkoisia tai punertavia. Ojakellukka kukkii Suomessa touko-heinäkuussa. Hedelmistö on pysty ja pallomainen. Kasvi leviää uusille paikoille ihmisiin ja eläimiin tarttuvien koukkupäisten pähkylöiden avulla.
Ojakellukka voi risteytyä kyläkellukan ("G. urbanum") kanssa lajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Levinneisyys.
Ojakellukkaa tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa. Etelä-Euroopassa laji on kuitenkin harvinaisempi tai puuttuu paikoin kokonaan. Euroopan ulkopuolella ojakellukkaa tavataan Kaukasuksen alueella, Turkissa, Keski-Aasiassa sekä laajalla alueella Pohjois-Amerikassa, erityisesti itärannikolla ja Suurten järvien alueella. Suomessa ojakellukkaa tavataan lähes koko maassa. Laji on hyvin yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa. Ainoastaan aivan pohjoisimmasta Lapista laji puuttuu.
Elinympäristö.
Ojakellukka kasvaa kosteilla paikoilla: niityillä, lehdoissa, ojanpientareilla, rehevissä korvissa, letoilla ja lähteiköissä.
Käyttö.
Ojakellukka on vanha rohdoskasvi. Sitä kasvatetaan myös koristekasvina ja kerätään kuivakukaksi.
Ylänkökiuru

Ylänkökiuru ("Melanocorypha bimaculata") on aasialainen kiurujen heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin entinen nimi oli isokiuru.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 16–18 cm, siipien kärkiväli 33–41 cm ja paino noin 50 g. Paksunokkainen avomailla asustava kiurulaji, jonka vatsa on valkoinen, rinnassa on kapea musta poikkiraita, selkäpuoli harmaanruskean kirjava ja pään kuviot selkeät. Lennossa näkyy pyrstön valkoinen kärkivyö ja siipien alapinnan ruskehtava sävy. Laulaa lennossa kuten kiuru, mutta laulun tempo on nopeampi ja karkeampi ja sisältää myös hiukan matkintoja. Sukupuolet ovat samannäköiset.
Sekä vanhat että nuoret ylänkökiurut käyvät läpi täydellisen sulkasadon loppukesällä ja alkusyksyllä.
Levinneisyys.
2 tai 3 alalajia tunnetaan. Nimialalaji "bimaculata" pesii Turkissa, Transkaukaasiassa ja Pohjois-Iranissa, "torquata" Turkmeniassa ja Iranin itäisemmissä osissa. Näiden kahden alalajin statuksesta on kiistaa. "Rufescens" esiintyy Lähi-idässä ja Vähän-Aasian keski– ja eteläosissa. Euroopan populaation koko on 2,1–4,3 miljoonaa yksilöä. Muuttolintu, jonka populaatiot talvehtivat Intiassa, Etelä–Iranissa, Arabian niemimaalla ja Koillis–Afrikassa.
Laji on tavattu Suomessa toistaiseksi neljästi: 12.1.–23.01.1960 Porissa, 26.–27.5.1996 Äänekoskella, 31.5.–3.6.1996 Pellossa ja 17.12.2000–17.1.2001 Porvoossa.
Elinympäristö.
Pesii karuilla, kivikkoisilla puoliaavikoilla ja vuoristoseuduilla 2 kilometrin korkeudelle. Muuttoaikoina lajia tavataan erilaisilla avomailla, kuten riisipelloilla ja rannoilla, ja se muodostaa suuria, joskus jopa 3 000 yksilön parvia.
Lisääntyminen.
Pesä on maassa mättään tai pensaan suojassa ja suojassa auringon paisteelta. Munia on tavallisimmin 3 tai 4. Muna painaa 4,04 g. Vain naaras hautoo 12–13 päivää. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka lähtevät pesästä lentokyvyttöminä noin 9 päivää vanhoina. Pesii joskus kahdesti kesässä.
Ravinto.
Syö siemeniä ja selkärangattomia pikkueläimiä.
Damaskoksen kansainvälinen lentoasema

Damaskoksen kansainvälinen lentoasema palvelee Syyrian pääkaupunkia Damaskosta. Se otettiin käyttöön vuonna 1973, kun lähempänä keskustaa sijaitseva Mezzen lentoasema lakkautettiin.
Lentoasema sijaitsee Damaskoksen keskustasta kaakkoon. Sillä on kaksi kiitotietä, joista toinen on varattu sotilaskäyttöön. Lentoasema toimii Syyrian kansallisen lentoyhtiön Syrian Arab Airlinesin solmukohtana.
Tullintori

Tullintori on Tampereen keskustassa Tullin alueella sijaitseva kauppakeskus. Sen suurin omistaja on Agore Kiinteistöt. Tullintorin 0.–2. kerroksissa on yhteensä noin 30 liikettä ja toimijaa, 3.–5. kerroksissa on lähinnä toimistotiloja. Tullintorin vuosittainen kävijämäärä on noin 2,5 miljoonaa.
Tullintori sijaitsee rautatieaseman tuntumassa. Pysäköintipaikkoja löytyy P-Tullintorilta ja Tullintorin kannelta. Kauppakeskuksesta on kulkuyhteys Hotelli Torniin ja Hotelli Villaan. Kauppakeskus salli lemmikit 2018.
Arkkitehtonisesti Tullintori on perinteinen arkadi eli lasikatteinen ”pylväskäytävä”. Se on muodostettu yhdistämällä vuonna 1930 valmistunut SOK:n funktionalistinen rakennus uuteen laajennusosaan. Kauppakeskus Tullintori valmistui vuonna 1990.
Hefty Load

Hefty Load oli suomalainen rockyhtye, jonka levytysura alkoi, kun se voitti bändikilpailun "Halvåttan – tidens melodi" ja pääsi tekemään singlen. 1983 yhtye julkaisi "Hefty Load" -nimisen albumin. Samana vuonna yhtye oli mukana kokoelmalla "The Art of Breeding".
Valkosiipikiuru

Valkosiipikiuru ("Alauda leucoptera") on aasialainen kiurujen heimoon kuuluva varpuslintu. Laji kuuluu joko kiurujen ("Alauda") tai isokiurujen ("Melanocorypha") sukuun.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 17–19 cm. Kiurun kokoinen vahvanokkainen lintu, jonka siipi on huomiota herättävän kolmivärinen: etuosa ruskea, käsisiipi ja kyynärsulkien tyvet mustat ja kyynärsiiven ulko-osa valkoinen. Vatsa on valkoinen, rinnassa on tummaa viirutusta, selkäpuoli on harmaanruskea. Seisovalla linulla näkyy siivellä valkea kuvio. Juhlapukuisella koiraalla on punaruskea päälaki ja poski sekä siiven pienet ja keskimmäiset peitinhöyhenet. Naaraalla värit ovat haileat. Laulu muistuttaa kiurun laulua.
Esiintyminen.
Keski-aasialainen laji, joka pesii Kaukasukselta itään Kazakstaniin. Euroopassa pesii 20 000–65 000 paria Venäjän kaakkoisosissa. Se on muuttolintu pesimäalueensa pohjoisosissa ja talvehtii Mustanmeren ja Kaspianmeren ympäristöissä. Lajin kanta on elinvoimainen.
Valkosiipikiuru on tavattu Suomessa toistaiseksi kolmasti: 9.6.1971 Mustasaaressa, 21.–23.6.1999 Kalajoella ja 11.–13.4.2004 Luumäellä.
Elinympäristö.
Viljelysmaat, arot ja muut kuivat seudut. Suosii elinympäristönään korkea- mutta harvakasvuista kasvillisuutta, kutea pujoa. Talvella voi muodostaa suuria parvia, joissa on noin 200 lintua, joskus jopa noin 4 000 yksilöä.
Lisääntyminen.
Pesä on hyvin piilotettuna maassa kasvien tai mättään suojassa. Munia on 3–8, tavallisimmin 5 tai 6. Muna painaa 3,23 g. Haudonta-aika on 12–13 päivää ja pääasiassa naaras huolehtii haudonnasta. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka lähtevät pesästä ennen kuin ovat lentokykyisiä.
Ravinto.
Valkosiipikiuru syö kesällä siemeniä sekä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, talvella siemeniä.
Jouko Tolonen

Jouko Paavo Kalervo Tolonen (2. marraskuuta 1912 Porvoo – 23. heinäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkitieteilijä.
Paitsi säveltäjänä ja pianistina Tolonen toimi myös Ylen apulaismusiikkipäällikkönä 1941–1946, musiikkipäällikkönä 1946–1955 ja Kansallisoopperan pääjohtajana 1955–1960. Myöhemmin hän työskenteli Sibelius-Akatemiassa lehtorina (1960–1966) ja Turun yliopistossa musiikkitieteen lehtorina ja professorina (1966–1977). Sävellystuotanto jäi näiden tehtävien ohella suppeaksi. Pianistina hän esitti muun muassa Ahti Sonnisen pianokonserttoa.
Tolonen oli valmistunut filosofian kandidaatiksi vuonna 1939 ja jatkoi akateemista uraansa 1960-luvulla: hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1969 väitöskirjalla "Mollisoinnun ongelma ja unitaarinen intervalli- ja sointutulkinta". Tolonen pyrki yhdistämään psykologista ja matemaattispohjaista sointuteoreettista näkökulmaa.
Jouko Tolosen lapset ensimmäisestä avioliitosta Lidia Soldarewin kanssa ovat Timo Tolonen (s. 1936), ja Osmo Tolonen (s. 1943). Lapset toisesta avioliitosta Väinö Kunnaksen tyttären Alila Kunnaksen kanssa ovat Anja Tolonen (1955), toimittaja Pekka Tolonen 1957–2024, Aini Tolonen (1959) ja Jukka Tolonen (1966).
Musiikki.
Jouko Tolosen sävellyksenopettajia olivat Ilmari Krohn, Leevi Madetoja ja Nils-Eric Fougstedt. Tolonen kuului neljän säveltäjän ryhmään, jonka muut jäsenet olivat Taneli Kuusisto, Einari Marvia ja Ahti Sonninen; he pitivät yhteisiä sävellyskonsertteja. Tolonen sai jonkin verran vaikutteita Uuno Klamilta, Béla Bartókilta ja Dmitri Šostakovitšilta.
Suurimman osan tuotannostaan Tolonen sävelsi 1940- ja 1950-luvulla. Hän sävelsi muun muassa uusklassisisia orkesterimusiikkiteoksia, joista mainittakoon "Andante ja Rondo alla burla" (1948) ja sinfonia (1952); viimeiseksi jäi "Kolme arabeskia" (1953).
Tolosen tuotantoon kuuluu myös vokaalimusiikkia, kuten kantaatti "Notku, nuori neitsykäinen" vuodelta 1955 Martti Haavion tekstiin. Kantaatti on aikansa ainoita suomalaissävellyksiä, joista kuuluu Carl Orffin vaikutus ”primitiivisenä” rytmisyytenä.
Bengt von Törne

Bengt Axel von Törne (22. marraskuuta 1891 Helsinki – 4. toukokuuta 1967 Helsinki) oli suomenruotsalainen säveltäjä ja tietokirjailija.
Elämä.
Von Törne opiskeli Helsingin musiikkiopistossa Erik Furuhjelmin johdolla vuosina 1910–1916, ja lisäksi hän oli saanut jonkin verran sävellystunteja Jean Sibeliukselta vuosina 1916–1917. Von Törnen sävellystuotantoon kuuluu muun muassa kuusi sinfoniaa, joista viimeinen valmistui 1966. Säveltäjä kirjoitti myös muuta orkesterimusiikkia, kuten sinfonisia runoja ja pianokonserton, sekä kolme jousikvartettoa. Hänen sävellyksensä ovat tyyliltään perinteisen tonaalisia. Sibeliuksen vaikutus ilmenee von Törnen sävellystuotannossa vahvana. 
Vuonna 1937 von Törne julkaisi kokemuksistaan kirjan "Sibelius: A Close-Up" ("Sibelius: Lähikuvia ja keskusteluja"), jossa hän kehui opettajaansa ja vähätteli Gustav Mahleria ja Claude Debussytä. Tämä sai Theodor W. Adornon tuohtumaan ja laatimaan hyvin kielteisen arvostelun, joka vähensi Sibeliuksen arvostusta Manner-Euroopassa 1950-luvulla.
Von Törne julkaisi lisäksi suuren määrän kulttuurihistoriallisia kirjoituksia, jotka painottuivat renessanssin aikaan.
Perhe.
Bengt von Törnen vanhemmat olivat pankinjohtaja Johan Olof Reinhold von Törne (1849–1910) ja Olga Elisabeth Alexandrine von Knorring (1856–1946). Hänen veljiään olivat historiantutkija Per Olof von Törne ja toimitusjohtaja Carl von Törne. Törnen kaksoisveli oli hovioikeuden auskultantti Nils Lennart von Törne (s. 1891), joka surmattiin sisällissodan aikana Akaassa 12. huhtikuuta 1918.
Rykmenttimotti

Rykmenttimotti kuului alkujaan Kitilän suurmottiin, joka syntyi talvisodassa Suomen IV Armeijakunnan suuren vastahyökkäyksen seurauksena 6.–17. tammikuuta 1940 välisenä aikana.
Motin synty.
Rykmenttimotin alue alkujaan Kitilän suurmotin alueeseen, josta se eräänlaisena ulokkeena tai sarvena työntyi idän kautta lähes suoraan pohjoiseen seuraten Lemettiin johtavaa tieuraa. Jo ennen Rykmenttimotin irrottamista suomalaisjoukot saivat irrotettua ja tuhottua mainitun ulokkeen pohjoisosassa olevan Lemetin tienhaaran motin alueella olevat joukot. Rykmenttimotin alue oli siis ulokkeen keskiosaa.
Rykmenttimotti syntyi 9. helmikuuta 1940 Er.P 8:n katkaistua vihollisjoukkojen yhteydet Vorojenkiven lounaispuolella. Syntynyt motti oli noin 1,5 kilometriä pitkä, mutta vain muutamia satoja metrejä leveä.
Toiminta mottia vastaan ja sen kukistuminen.
10. helmikuuta 1940 aamulla Er.P 8 ja I/JR 37 yrittivät motin tuhoamista, mutta hyökkäys tuli torjuttua etenkin mottiin jääneiden lukuisten panssarivaunujen tulella.
15. helmikuuta 1940 aamuyöllä Taisteluosasto Oinas yritti jälleen hyökätä mottia vastaan, mutta jälleen hyökkäysvaunujen tulen aiheuttamien runsaiden tappioiden vuoksi yritys oli keskeytettävä.
16. helmikuuta 1940 Taisteluosasto Oinas sai vahvistuksekseen Uudenmaan Rakuunarykmentin ja Ratsastavan Patterin Rykmenttimotin tuhoamista varten.
17. helmikuuta 1940 Taisteluosasto Oinas aloitti aamuyöllä hyökkäyksen Rykmenttimottia vastaan, joka johti menestykseen ja motin eteläosan valtaukseen aamupäivän aikana. Hyökkäys aloitettiin uudelleen myöhään iltapäivällä.
18. helmikuuta 1940 aamulla motti vihdoin laukesi. Ilmoitusten mukaan vankeja saatiin noin 250 ja kaatuneita neuvostosotilaita laskettiin olleen 1 000–1 200. Myös suomalaisten tappiot olivat huomattavat muun muassa vihollisen lukuisien panssarivaunujen tulen vuoksi.
Sotasaalis.
Motista saatu sotasaalis käsitti muun muassa seuraavia taisteluvälineitä:
Hyvelä

Hyvelä () on Porin 56. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin keskustaajaman pohjoispuolella ja valtatie 8:n itäpuolella. Hyvelän naapurikaupunginosia ovat Ruosniemi idässä, Tuulikylä kaakossa, Toejoki ja Lotskeri etelässä sekä Hyvelänviiki lounaassa.
Hyvelä on entinen kylätaajama, ja sen läpi kulkeva Kylänraitti-niminen tie on säilynyt miljööltään hyvin maaseutumaisena. Lännessä Kylänraitti liittyy valtatie 8:aan ja idässä Ruosniemeen. Etelässä ja pohjoisessa Hyvelän taajamaa reunustavat tasaiset peltoaukeat.
Lotskeri

Lotskeri () on Porin 55. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin keskustaajaman pohjoisosassa. Viereiset kaupunginosat ovat Hyvelä pohjoisessa, Tuulikylä idässä, Toejoki etelässä sekä Pormestarinluoto ja Hyvelänviiki lännessä.
Alue on osa kaakkois-luode suuntaista laajempaa Sunniemestä Toejoen ja Tuulikylän kautta Toukariin asti ulottuvaa peltoaukeiden sarjaa. Tämä Pohjois-Porille ominainen alava laaja-alainen kulttuurimaisema on muodostunut viimeisen 1000 vuoden aikana muinaismeren alueelle maankohoamisen mahdollistamana ja 1800-luvun maatalouden kuivatus- ja raivaustoimien tuloksena. Maaperä on liejuinen hienorakeinen maalaji, joka omalta osalta viittaa sen syntyhistoriaan. Kallioperä muodostuu syväkivistä tonaliitista ja trondhjemiitista.
Lotskerin kaupunginosa on saanut nimensä Slåttskär-paikannimestä, joka viittaa viimeistään 1600-luvulla maankohoamisen myötä muuhun rannikkoon kiinnittyneeseen pieneen saareen Lotskerinmäen kohdalla.
Lotskerissa on entuudestaan ollut muutamia asuintaloja toisen maailmansodan jälkeiseltä ajalta. Varsinaisena asuinalueena Lotskeri on kuitenkin suhteellisen uusi – vasta 2000-luvun alussa alueelle alettiin rakentaa taajamatyyppistä pientaloasutusta.
Hyvelänviiki

Hyvelänviiki () on Porin 54. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin keskustaajaman pohjoisosassa, valtatie 8:n itäpuolella. Viereiset kaupunginosat ovat Hyvelä koillisessa, Lotskeri ja Toejoki idässä, Pormestarinluoto etelässä sekä Luotsinmäki lännessä.
Miljööltään Hyvelänviiki on pieni, pääosin omakotitaloista koostuva kaupunginosa, joka rakennettiin 1990-luvun alun lama-aikana. Lähimmät palvelut sijaitsevat Toejoella ja Pormestarinluodossa.
Luotsinmäki

Luotsinmäki () on Porin 49. kaupunginosa ja se sijaitsee kaupungin keskustaajaman luoteisosassa valtatie 8:n pohjoispuolella ja Kokemäenjoen itäpuolella. Ympäristöltään se on maaseutumainen, tasaisten peltoaukeiden keskellä sijaitseva harvaan rakennettu pientaloalue. Luotsinmäellä sijaitsee joen rannalle pääosin 1950- ja 1960-luvuilla rakennettu kesähuvilayhdyskunta ja Porin kaupungin keskusjätevedenpuhdistamo. Alueella sijaitsi aiemmin myös kaatopaikka ja tanssilava, joka paloi 90-luvulla.
Luotsinmäelle ollaan myös rakentamassa crossirataa, joka valmistuu vuoden 2008 kesään mennessä. Luotsinmäellä on myös Porin vinttikoirarata.