tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Top Thrill 2

Top Thrill 2, aikaisemmin Top Thrill Dragster, on vuoristorata, joka sijaitsee Cedar Point -huvipuistossa Sanduskyssä Yhdysvalloissa. Vuoristoradan alkuperäisen version on valmistanut Intamin, ja se otettiin käyttöön 4. toukokuuta 2003 nimellä Top Thrill Dragster. Vuonna 2021 vuoristorata suljettiin onnettomuuden takia. Laite on tarkoitus avata uudistettuna vuonna 2024 nimellä Top Thrill 2. Uudistustyöt tekee Zamperla.
Alun perin laitteen korkeus oli 128 metriä, pituus 850 metriä ja huippunopeus 193 km/h. Vuoristoradan juna kiihtyi huippunopeuteen neljässä sekunnissa. Top Thrill Dragsterin kapasiteetti oli 1 000 matkustajaa tunnissa. Laitteen rakensi Intamin, ja sen rakentaminen maksoi 25 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Elokuussa 2021 vuoristoradassa tapahtui onnettomuus, jossa laitteeseen jonottanut henkilö loukkaantui vakavasti, kun vuoristoradan junasta irronnut osa osui häneen. Onnettomuuden takia laite suljettiin loppukaudeksi, ja se pysyi suljettuna myös seuraavana vuonna. Elokuussa 2023 Cedar Point ilmoitti, että vuoristorata avataan uudelleen vuonna 2024 nimellä Top Thrill 2. Vuoristoradasta tulee kolmesti kiihtyvä ja siihen rakennetaan toinen 128 metriä korkea torni. Uudistustyöt toteuttaa Zamperla.
Top Thrill Dragster oli valmistuessaan maailman korkein ja nopein vuoristorata. Se kuitenkin hävisi molemmat sijoitukset toukokuussa 2005, kun Kingda Ka avattiin. Vuonna 2021 Top Thrill Dragster oli maailman toiseksi korkein ja kolmanneksi nopein vuoristorata.
Marie (Tanskan prinsessa)

Prinsessa Marie (syntymänimeltään "Marie Agathe Odile Cavallier", s. 6. helmikuuta 1976 Pariisi, Ranska) on Tanskan prinssi Joachimin aviopuoliso.
Tausta.
Marie Cavallier syntyi Françoise Grassiotin ja Alain Cavallierin ainoana yhteisenä lapsena. Vanhempiensa avioeron jälkeen Cavallier muutti sisäoppilaitokseen Geneveen, Sveitsiin, missä hän kävi koulua vuodet 1989–1993. 
Cavallier opiskeli Bostonissa, Yhdysvalloissa ekonomiaa ja kansainvälistä kauppaa. Hän on myös opiskellut taiteita New Yorkissa. Opiskelujensa jälkeen Cavallier työskenteli New Yorkissa vuoteen 2002 saakka, jolloin hän muutti takaisin Pariisiin. Pariisissa hän työskenteli Media Marketing -nimisessä mainostoimistossa. 
Prinssi Joachim.
Prinssi Joachim ja Marie Cavallier kuvattiin ensimmäisen kerran yhdessä vuonna 2005. Tanskan hovi ilmoitti parin kihlauksesta 3. lokakuuta 2007, ja he avioituivat 24. toukokuuta 2008. Cavallier sai tuolloin prinsessan arvonimen. Prinsessa Marie sai avioliiton myötä myös Tanskan kansalaisuuden ja liittyi evankelisluterilaiseen seurakuntaan. Ennen avioliittoaan hän oli kuulunut katoliseen kirkkoon.
Prinsessa Mariella ja prinssi Joachimilla on kaksi yhteistä lasta, prinssi Henrik (s. 4. toukokuuta 2009) sekä prinsessa Athena (s. 2012). Prinssi Joachimilla on ensimmäisestä avioliitostaan kaksi lasta.
Prinsessan ryöstö

Prinsessan ryöstö () on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut Rob Reinerin ohjaama elokuva. Se perustuu William Goldmanin vuonna 1973 kirjoittamaan samannimiseen romaaniin, joka sisältää komediaa, seikkailua, romanssia ja fantasiaa.
Juoni.
Tarinan kehyksissä on isoisä (Peter Falk), joka lukee ääneen suosikkikirjaansa lapsenlapselleen (Fred Savage). Kirjassa on kuvitteellinen Florinin kuningaskunta, jossa prinsessa Buttercup (Robin Wright) joutuu eroon rakastamastaan rengistä Westleystä (Cary Elwes) ja joutuu kihloihin pahan prinssi Humperdinckin (Chris Sarandon) kanssa. Ilkeä Vizzini (Wallace Shawn) kuitenkin kidnappaa hänet.
Angelika Hellmann

Angelika Keilig (o.s. Hellmann, s. 10. huhtikuuta 1954 Halle) on entinen itäsaksalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Hellmann saavutti Münchenin 1972 olympialaisissa hopeaa telinevoimistelun joukkuekilpailussa. Hän keräsi kuudesta itäsaksalaisesta kolmanneksi parhaat pisteet. Henkilökohtaisessa moniottelussa hän sijoittui kuudenneksi 75,550 pisteellä jääden 1,3 pisteen päähän mitalisijasta. Permannolla hän sijoittui viidenneksi 19,100 pisteellä ja nojapuilla kuudenneksi 19,200 pisteellä.
Montréalin 1976 olympialaisissa Hellmann saavutti pronssia joukkuekilpailussa. Hän keräsi 13:nneksi parhaat pisteet 76,90 mutta oli itäsaksalaisista vasta neljänneksi paras eikä siten päässyt henkilökohtaisen moniottelun finaaliin. Puomilla hän sijoittui viidenneksi 19,450 pisteellä.
Hellmann saavutti Minskin EM-kilpailuissa 1971 pronssia nojapuilla. Hän voitti Lontoon EM-kilpailuissa 1973 kultaa hypyssä tasapistein neuvostoliittolaisen Ljudmila Turištševan kanssa. Nojapuilla hän saavutti hopeaa. Varnan MM-kilpailuissa 1974 hän saavutti pronssia moniottelussa.
Hellmann toimi aktiiviuransa jälkeen voimistelu- ja fitnessvalmentajana. Hänen isänsä oli Itä-Saksan Olympiakomitean varapuheenjohtaja Rudi Hellmann.
Sun huudit ei oo seiffit

Sun huudit ei oo seiffit on rap-duo Hannibalin &amp; Sopan toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin tammikuussa 2006 omakustanteena.
Driver 3

Driver 3 (tyyliteltynä Driv3r) on Reflections Interactiven kehittämä ja Atarin julkaisema toiminta- ja kolmannen persoonan ammuntapeli, joka on kolmas osa "Driver"-pelisarjassa. Peli julkaistiin vuonna 2004 PlayStation 2:lle ja Xboxille vuonna 2004 ja seuraavana vuonna Microsoft Windowsille ja Game Boy Advancelle.
"Driver 3":ssa on mahdollista ammuskella, kaahata autoilla ja ajaa myös veneillä, laivoilla ja moottoripyörillä. Pelaajan on myös mahdollista mennä asuntoihin, saada poliisit perään ja varastaa autoja. "Driver 3" sisältää kolme eri kaupunkia: aurinkoinen Miami, vuoristoinen Nizza ja vanhanaikainen Istanbul. Jokaisessa kaupungissa on noin kymmenen tehtävää. 
Pelissä on myös kätketty jokaiseen kaupunkiin Timmy Vermicelli -nimisiä hahmoja. Niitä on kymmenen kaupunkia kohti ja niiden etsiminen on eräänlaista ajan vietettä kaahailemisen ja räiskimisen ohella Take A Ride -pelimuodossa. Kun tapat jokaisesta kolmesta kaupungista kymmenen Timmyä, saat erilaisia modeja esim: jokaisella vastaan tulijalla on ase, Timmyt jahtaavat rekalla sinua ja ajoneuvot eivät mene rikki. Timmy Vermicellillä on molemissa käsissään kellukkeet. Tämä tekee pilkkaa "" pelin päähahmosta Tommy Vercettistä, joka ei osaa uida.
Gitta Escher

Gitta Escher (s. 18. maaliskuuta 1957 Nordhausen, Thüringen) on entinen itäsaksalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Escher saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa pronssia telinevoimistelun joukkuekilpailussa. Hän keräsi kuudenneksi parhaat henkilökohtaiset pisteet 77,60 ja oli itäsaksalaisista paras. Henkilökohtaisessa moniottelussa hän sijoittui kuudenneksi 77,750 pisteellä. Hypyssä hän sijoittui viidenneksi 19,550 pisteellä. Puomilla hän oli kuudes (19,275 p) kuten myös permannolla (19,450 p).
Escher ei saavuttanut urallaan henkilökohtaisia MM-mitaleja eikä EM-mitaleja.
Marion Kische

Marion Kische (s. 30. maaliskuuta 1958 Dresden, Saksi) on entinen itäsaksalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Kische saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa pronssia telinevoimistelun joukkuekilpailussa. Hän keräsi kahdeksanneksi parhaat henkilökohtaiset pisteet 77,20 ja oli itäsaksalaisista toiseksi paras. Henkilökohtaisessa moniottelussa hän sijoittui kahdeksanneksi 76,950 pisteellä. Nojapuilla hän sijoittui neljänneksi 19,750 pisteellä ja permannolla viidenneksi 19,475 pisteellä.
Kische ei saavuttanut urallaan henkilökohtaisia MM-mitaleja eikä EM-mitaleja.
Meiän asia

Meiän asia on rap-duo Hannibalin &amp; Sopan kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 2007 Joku Roti Recordsin kautta. Kappaleesta "Met' ollaan vaan lappalaisia" on julkaistu musiikkivideo.
Turun Paikallisradio

Turun Paikallisradio Oy oli turkulainen toimilupayhtiö, jolla oli Suomen valtioneuvoston myöntämä lupa radiotoiminnan harjoittamiseen. Toimilupayhtiö perustettiin 27. kesäkuuta 1985. 
Vuonna 2016 TS-Yhtymä myi Turun Paikallisradio Oy:stä 66 % osuuden Mediatakojat Oy:lle.
Brian Hart

Brian Hart (7. syyskuuta 1936 Enfield Town, Middlesex – 5. tammikuuta 2014) oli brittiläinen F1-kuljettaja ja insinööri. Hän osallistui F2-sarjan autolla yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1967, Saksan GP:hen, joka tosin toimi F1- ja F2-sarjan yhteiskilpailuna ja jossa hän jäi kolme kierrosta voittajasta.
Hart kilpaili Formula Junior- ja F3-sarjoissa vuonna 1958 ennen siirtymistään F2-sarjaan. Lopetettuaan kilpailemisen vuonna 1971 hän ryhtyi Tolemanin pääsuunnittelijaksi. Hän suunnitteli moottoreita myös talleille RAM, Haas Lola, Tyrrell, Jordan ja Arrows. Vuonna 1992 Hart suunnitteli V10-moottorin, jolla Rubens Barrichello ajoi kolmanneksi Tyynenmeren GP:ssä 1994. Hart siirtyi Minardin palvelukseen vuonna 1998, mutta ei saanut täyttä rahoitusta projektistaan. Hart siirtyi Arrowsin palvelukseen, kunnes talli meni konkurssiin vuonna 2002.
Boy Hayje

Johan Gerard "Boy Hayje" Haijje (s. 3. toukokuuta 1949 Amsterdam) on entinen hollantilainen F1-kuljettaja. Hän osallistui seitsemään F1-osakilpailuun kausilla –. Hän karsiutui neljästi, keskeytti kahdesti ja Belgian GP:ssä 1977 hän jäi voittajasta seitsemän kierroksen verran eikä siten saanut tulosta. Hän ei saavuttanut pisteitä.
Hayje kilpaili myös Formula Ford, F5000 ja F3-sarjoissa. Hän siirtyi Renault 5 Turbo Euroopan sarjaan F1-uran jälkeen. Vuoden 1984 Le Mansin kilpailussa Hayje ajoi Jim Busbyn ja Rick Knoopin kanssa Lola T616 -autolla 12:neksi ja he olivat omassa ajoluokassaan kolmansia.
Henri Boërio

Henri Boërio (s. 13. kesäkuuta 1952) on entinen ranskalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Boërio osallistui kolmiin olympialaisiin. Münchenissä 1972 hän jäi joukkuekilpailussa viimeiseksi eli 13:nneksi. Henkilökohtaisissa pisteissä hän oli kuudesta ranskalaisvoimistelijasta neljänneksi paras. Montréalin 1976 olympialaisissa hän saavutti rekillä jaetun pronssimitalin pistein 19,475. Joukkuekilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi ja keräsi ranskalaisista parhaat pisteet. Henkilökohtaisessa moniottelussa hän sijoittui 23:nneksi 110,500 pisteellä. Moskovan 1980 olympialaisissa hän sijoittui joukkuekilpailussa kahdeksanneksi ja pääsi kolmanneksi parhaana ranskalaisena mukaan henkilökohtaisen moniottelun finaaliin, jossa hän sijoittui 24:nneksi 113,275 pisteellä.
Boërio saavutti Essenin EM-kilpailuissa 1979 jaetun pronssimitalin nojapuilla.
Peter Kormann

Peter Martin Kormann (s. 21. kesäkuuta 1955 Braintree, Massachusetts) on entinen yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Kormann saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa pronssia permannolla pistein 19,300. Joukkuekilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi keräten yhdysvaltalaisista kolmanneksi parhaat henkilökohtaiset pisteet sekä henkilökohtaisessa moniottelussa 15:nneksi 112,475 pisteellä. Moniottelussa hän oli maansa edustajista toiseksi paras.
Bart Conner

Barthold Wayne (Bart) Conner (s. 28. maaliskuuta 1958 Chicago, Illinois) on entinen yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Eri telineistä hän hallitsi parhaiten nojapuut. 
Conner kilpaili 18-vuotiaana Montréalin 1976 olympialaisissa ja sijoittui telinevoimistelun joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Henkilökohtaisissa pisteissä hän oli 46:s. Fort Worthin MM-kilpailuissa 1979 hän voitti kultaa nojapuilla sekä saavutti pronssia joukkuekilpailussa ja hypyssä. Moskovan 1980 olympialaisiin hän ei voinut osallistua Yhdysvaltain boikotin vuoksi. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä pistein 19,950 nojapuilla. Permannolla hän sijoittui viidenneksi 19,675 pisteellä ja moniottelussa kuudenneksi 118,350 pisteellä. 
Bart Conner avioitui romanialaisen voimistelun olympiavoittajan Nadia Comănecin kanssa.
Baijerin evankelisluterilainen kirkko

Baijerin evankelisluterilainen kirkko (saks. Evangelisch-Lutherische Kirche in Bayern, ELKB) on yksi Saksan Saksan yhdistyneen evankelis-luterilaisen kirkon seitsemästä jäsenkirkosta. Se kuuluu myös Saksan evankeliseen kirkkoon (saks. Evangelische Kirche in Deutschland, EKD). Kirkon pääpaikka on Münchenissä.
Baijerin evankelisluterilaisessa kirkossa on 2 297 528 jäsentä (2019) 1.531 seurakunnassa. ELKB on näin ollen maailman 11:nneksi suurin luterilainen kirkko ja yksi Saksan suurimmista luterilaisista maakirkoista.
Kirkkokunnan tuomiokirkko on Matteuksenkirkko Münchenissä. Huomattavia muita luterilaisia kirkkorakennuksia Baijerissa ovat Nürnbergin pääkirkot St. Sebald ja St. Lorenz (Pyhän Laurentiuksen kirkko). ELKB:n omistuksessa on kaikkiaan 7 000 kiinteistöä, joista 2 000 on kirkkoja ja kappeleita. Tutzingissa toimii maakirkon Evankelinen akatemia.
Historiaa.
Baijeri jäi uskonpuhdistuksessa pääosin katoliseksi. Vuosina 1806 ja 1810 Baijerin kuningaskunnan aluemuutosten ohessa kuningaskuntaan liitettiin monia evankelisia alueita: Franken, kreivikunnat Brandenburg-Ansbach ja Brandenburg-Bayreuth sekä kaupungit Nürnberg, Memmingen, Kempten, Weißenburg ja Windsheim. Evankelisille ja reformoiduille kirkoille luotiin tuolloin Baijeriin oma synodi. Tämän kirkkokuntaan kuului evankelisia, reformoituja ja luterilaisia seurakuntia. Siitä muodostettiin vuonna 1921 Baijerin evankelisluterilainen kirkko, johon samana vuonna liittyi Coburgin maakirkko. Kirkon nykyinen nimi vakiintui vuonna 1948, jolloin Pfalzin alue ja seurakunnat erotettiin siitä.
Kirkkopiirit ja seurakunnat.
Vuonna 1921 kirkko jaettiin kirkkopiireihin, joita oli alun perin kolme (Ansbach, München, Bayreuth). Sodan jälkeen perustettiin uusia kirkkopiirejä evankelisen väestön lisääntyessä.
Nykyiset kirkkopiirit ovat:
Kirkossa toimii 1 531 seurakuntaa. Seurakuntien määrä on lisääntynyt, kun kaupunkeihin on syntynyt uusia seurakuntia ja aikaisemmin täysin katolisille alueille on luterilaisten muuton myötä perustettu uusia seurakuntia.
Virsikirjat.
Saksan maakirkoilla on kullakin oma virsikirja, joka koostuu Saksan yhteisestä kansallisesta osastosta ja maakirkon omasta liitteestä. Baijerissa protestanteilla ja lutelaisilla on ollut useita omia virsikirjoja (saks. Gesangbuch), joita on julkaistu vuosina 1810, 1854, 1928, ja 1957. Uusi virsikirja on "Evankelinen virsikirja" (Evangelisches Gesangbuch) vuodelta 1994.
Peter Vidmar

Peter Glen Vidmar (s. 3. kesäkuuta 1961 Los Angeles, Kalifornia) on entinen yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen yhdysvaltalainen telinevoimistelun moniottelun olympiamitalisti – seuraavana päivänä Mary Lou Retton voitti kultaa naisten moniottelussa. 
Vidmar saavutti Fort Worthin MM-kilpailuissa 1979 pronssia joukkuekilpailussa mutta ei voinut osallistua Moskovan 1980 olympialaisiin Yhdysvaltain boikotin vuoksi. Hän voitti 23-vuotissyntymäpäivänään kesällä 1984 Yhdysvaltain olympiakarsinnat. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, jossa Yhdysvallat oli 0,6 pistettä Kiinaa parempi. Vidmar keräsi joukkuekilpailussa parhaat henkilökohtaiset pisteet mutta epäonnistui moniottelun finaalissa permannolla ja sai moniottelussa hopeaa 0,025 pistettä Japanin Kōji Gushikenille hävinneenä. Vidmarin yhteispisteet olivat 118,675. Hevosella Vidmar voitti kultaa tasapistein 19,950 kiinalaisen Li Ningin kanssa. Renkailla hän sijoittui neljänneksi (19,750 p) kuten myös rekillä (19,850 p). Permannolla hän oli seitsemäs pistein 19,550.
Marja Engman

Marja Kyllikki Engman (o.s. Lounassalo; 10. syyskuuta 1945 Pori – 26. lokakuuta 2023 Vantaa) oli suomalainen filosofian tohtori, historiantutkija ja Turun yliopiston kirjaston ylikirjastonhoitaja.
Engman valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1969 ja aloitti samana vuonna työt Helsingin yliopiston kirjastossa. Työn ohella hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon pääaineenaan historia ja teki Yrjö Blomstedtin johdolla Alma Söderhjelmistä lisensiaatintutkielman "Suomen ensimmäinen naisprofessori: Alma Söderhjelmin yliopistoura ja tieteellinen tuotanto" (1990).
Vuonna 1991 Engman nimitettiin Turun yliopiston kirjaston ylikirjastonhoitajaksi, ja hän toimi tehtävässä vuoteen 1999 asti. Työn ohella hän teki väitöskirjan "Det främmande ögat: Alma Söderhjelm i vetenskapen och offentligheten" (1996). Engman perehtyi tutkimuksessaan erityisesti suomalaisten naisten alkuvaiheisiin akateemisessa maailmassa. Vuonna 2015 ilmestyi Engmanin ja Riitta Mäkisen toimittamana teos "Naisten aika: Valkoinen varis ja muita oppineita naisia".
Marja Engmanin puoliso oli Åbo Akademin professori Max Engman.
Timothy Daggett

Timothy Patrick Daggett (s. 22. toukokuuta 1962 Springfield, Massachusetts) on entinen yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Daggett voitti Los Angelesin 1984 olympialaisissa kultaa telinevoimistelun joukkuekilpailussa. Hän oli yhdysvaltalaisista neljänneksi paras, joten hän ei päässyt mukaan henkilökohtaisen moniottelun finaaliin. Hevosella hän saavutti pronssia 19,825 pisteellä ja rekillä hän sijoittui neljänneksi 19,850 pisteellä.
MM-kilpailuissa Daggett ei urallaan yltänyt mitaleille.
World Outgames

The World Outgames on toistuva kansainvälinen kulttuuri- ja urheilutapahtuma. Tapahtumassa esiintyy enimmäkseen seksuaalivähemmistöihin kuuluvia ja transsukupuolisia ihmisiä, mutta se on myös muille avoin.
2006.
Ensimmäistä kertaa World Outgames järjestettiin vuonna 2006 Kanadan Montréalissa. Varsinaista tapahtumaa edeltäneessä konferenssissa puhuivat muiden muassa Tšekin entinen pääministeri Vladimír Špidla ja brittiläinen Waheed Alli. Outgamesin avausseremoniassa tennistähti Martina Navrátilová luki konferenssin tuloksena syntyneen julistuksen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksista. Myös Montréalin pormestari Gérald Tremblay puhui tapahtumassa. Vaikutusvaltainen kanadalainen poliitikko, nykyinen pääministeri Stephen Harper sen sijaan kieltäytyi kutsusta World Outgamesiin.
World Outgamesissa esiintyi tunnettuja muusikkoja, kuten Martha Wash, ja myös Cirque du Soleil esitti akrobatianäytöksen.
Urheilijat kilpailivat lukuisissa eri lajeissa. Varsinaisten urheilulajien lisäksi he kilpailivat myös muunlaisissa peleissä, kuten bridgessä ja biljardissa sekä kulttuuriin liittyvissä kilpailulajeissa, kuten tanssissa. Harperista huolimatta monet kanadalaiset poliitikot suhtautuivat kilpailuihin myönteisesti, ja muiden muassa parlamentin jäsen Réal Ménard nähtiin kilpailemassakin. 
2009.
Vuonna 2009 World Outgames järjestetään Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa. Kööpenhaminan kaupunginvaltuuston jäsen Manu Sareen on ilmaissut huolensa turvallisuudesta niiden urheilijoiden kohdalla, jotka saapuvat kisoihin homoseksuaalisuuden yhä kriminalisoivista maista. Jotkut urheilijat ovatkin pyytäneet, että heidän todelliset henkilöllisyytensä salattaisiin.
Bobby Vinton Sings the Newest Hits

Bobby Vinton Sings the Newest Hits on Bobby Vintonin viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 1967. Albumilla on cover-versiot "Call Me" ja "The End of the World". Elokuvasävelmiä edustavat "Born Free", "The Shadow of Your Smile", "This Is My Song", "Georgy Girl" 
ja "All." 
Listat.
Singlet - Billboard (North America)
Please Love Me Forever

Please Love Me Forever on Bobby Vintonin kuudestoista studio albumi, joka julkaistiin 1967.
Albumista julkaistiin kaksi singleä "Please Love Me Forever" ja "Just as Much as Ever".
Albumilla on seuraavat cover versiot "Young Love", "It's All in the Game", "P.S. I Love You", "Who's Sorry Now" ja "After Loving You".
Listat.
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Take Good Care of My Baby

Take Good Care of My Baby on Bobby Vintonin seitsemästoista studio albumi, joka julkaistiin 1968. 
Albumin cover versiot ovat "I Apologize" ja "Serenade of the Bells."
Listat.
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Marita Lange

Marita Lange (s. 22. kesäkuuta 1943 Halle) on itäsaksalainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti. Hän saavutti urallaan olympiamitalin lisäksi kolme EM-mitalia.
Lange hävisi vuosien 1966–1971 arvokilpailuissa ainoastaan Neuvostoliiton Nadežda Tšižovalle ja maannaiselleen Margitta Gummelille. Hän saavutti Budapestin EM-kilpailuissa 1966 pronssia tuloksella 16,96 m. Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti Gummelin takana mutta Tšižovan voittaen hopeaa tuloksella 18,78 m. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän saavutti pronssia tuloksella 18,56 m. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti hopeaa tuloksella 19,25 m. Münchenin 1972 olympialaisissa Lange sijoittui kuudenneksi tuloksella 18,85 m. Myös Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 18,60 m.
Margitta Pufe

Margitta Pufe (o.s. Ludewig, ent. Droese, s. 10. syyskuuta 1952 Gera, Thüringen) on itäsaksalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hän saavutti arvokisamitaleja kuulantyönnössä ja kiekonheitossa.
Margitta Droese sijoittui Montréalin 1976 olympialaisissa kuulantyönnössä kuudenneksi tuloksella 19,79 m. Milanon EM-hallikisoissa 1978 hän saavutti kuulantyönnössä hopeaa tuloksella 19,77 m. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän saavutti hopeaa kiekonheitossa tuloksella 64,04 m ja pronssia kuulantyönnössä tuloksella 20,58 m. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti Pufe-nimisenä kuulantyönnössä pronssia tuloksella 21,20 m ja sijoittui kiekonheitossa viidenneksi tuloksella 66,12 m.
Pufen uran parhaat tulokset olivat kuulantyönnössä 21,58 m (1978) ja kiekonheitossa 68,64 m (1979). Hänen ensimmäinen aviomiehensä oli viestijuoksun EM-mitalisti Michael Droese.
Autobianchi A112

Autobianchi A112 on italialaisen Autobianchin vuosina 1969–1986 valmistama kolmiovinen pikkuauto. 
A112-malli on etuvetoinen, ja moottori sijaitsee poikittain edessä. Auton mekaniikka on etupäässä peräisin Fiat 127 -pikkuautosta. Moottorina on 903 kuutiosenttimetrin nelisylinterinen rivimoottori, joka kehittää 42 hevosvoimaa kierrosnopeudella 6000. Manuaalinen vaihdelaatikko oli nelivaihteinen. Vuodesta 1978 oli tarjolla myös perusmoottorista suuremmaksi porattu 965 kuutiosenttimetrin kone, jonka vaihdelaatikko muutettiin myöhemmin viisivaihteiseksi.
A112-mallia tehtiin myös urheilullisena Abarth-versiona, ensin 58 ja sitten 70 hevosvoiman moottoreilla. Alle 700 kilogrammaa painava auto ylsi näin yli 150 kilometrin tuntinopeuksiin.
Autobianchi A112 -mallia valmistettiin kuutena eri mallisukupolvena yhteensä 1,25 miljoonaa kappaletta ennen kuin se korvattiin Autobianchi Y10 -mallilla, joka tunnetaan myös nimellä Lancia Y10.
I Love How You Love Me

I Love How You Love Me on Bobby Vintonin kahdeksastoista studioalbumi, joka julkaistiin 1968. 
Albumilta julkaistiin kaksi singleä: "I Love How You Love Me" ja "Halfway to Paradise".
Cover-versiot ovat "Those Were the Days", "Till" ja "Save the Last Dance for Me".
Listat.
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Marianne Adam

Marianne Adam (s. 19. syyskuuta 1951 Luckenwalde, Brandenburg) on entinen itäsaksalainen kuulantyöntäjä.
Adam sijoittui Münchenin 1972 olympialaisissa viidenneksi tuloksella 18,94 m. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän saavutti hopeaa neljännen mestaruutensa voittaneen Nadežda Tšižovan takana tuloksella 20,43 m. Montréalin 1976 olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 20,55 m; Helena Fibingerová nousi viidennellä kierroksella hänen ohitseen pronssille työntämällä 12 senttimetriä pidemmälle.
Adam paransi kahdesti kuulantyönnön maailmanennätystä: elokuussa 1975 hän teki Itä-Berliinissä tuloksen 21,60 m ja toukokuussa 1976 Karl-Marx-Stadtissa tuloksen 21,67 m. Heinäkuussa 1976 hän menetti ennätyksen Bulgarian Ivanka Hristovalle.
Adam voitti sisäratojen EM-kilpailuissa kultaa Katowicessa 1975 tuloksella 20,05 m, hopeaa Wienissä 1979 tuloksella 20,11 m sekä pronssia Grenoblessa 1972 tuloksella 18,30 m ja Göteborgissa 1974 tuloksella 19,70 m.
Liesel Westermann

Elisabeth (Liesel) Westermann (s. 2. marraskuuta 1944 Sulingen, Ala-Saksi) on saksalainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti. Hän paransi neljästi kiekonheiton maailmanennätystä vuosina 1967–1969.
Westermann saavutti Budapestin EM-kilpailuissa 1966 itäsaksalaiselle Christine Spielbergille 38 senttimetrin erolla hävinneenä hopeaa tuloksella 57,38 m. Méxicon 1968 olympialaisissa hän kilpaili maailmanennätyksen haltijana (62,54 m) ja saavutti hopeaa romanialaisen Lia Manoliun takana tuloksella 57,76 m. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän ei voinut kilpailla Länsi-Saksan boikotoidessa henkilökohtaisia lajeja. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti jälleen hopeaa tuloksella 61,68 m; kisan voitti maailmanennätyksen Westermannilta tuloksella 64,22 m vienyt neuvostoliittolainen Faina Melnik. Münchenin 1972 olympialaisissa Westermann sijoittui viidenneksi tuloksella 61,18 m. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 57,40 m.
São Paulossa 5. marraskuuta 1967 Westermann heitti ensimmäisenä naisena kiekkoa yli 60 metriä; tuloksellaan 61,26 m hän paransi yli 1,5 metrillä Tamara Pressin nimissä ollutta maailmanennätystä. Hän menetti toukokuussa 1968 ennätyksen Christine Spielbergille mutta otti sen jälleen nimiinsä heinäkuussa 1968 tuloksella 62,54 m. Hän paransi maailmanennätystä vielä kesäkuussa 1969 tulokseen 62,70 m ja syyskuussa 1969 tulokseen 63,96 m.
Tokion universiadeissa 1967 Westermann voitti kiekonheiton tuloksella 59,22 m ja kuulantyönnön vaatimattomalla tuloksella 15,30 m.
New Yorkin maraton

New Yorkin maraton on New Yorkissa vuosittain järjestettävä maratonjuoksukilpailu. Se on osanottajamäärällä mitattuna yksi maailman suurimmista maratonkilpailuista. Vuonna 2006 kilpailussa oli 37 850 maaliintulijaa. New Yorkin maraton kuuluu World Marathon Majors -sarjaan.
New York Road Runners -seura vastaa kilpailun järjestämisestä. Ensimmäisen kerran New Yorkin maraton järjestettiin vuonna 1970 ja se juostaan marraskuun ensimmäisenä sunnuntaina. Kilpailu houkuttelee vuosittain useita ammattilaisia ympäri maailmaa ja se on myös suosittu harrastajien keskuudessa. Suuren suosion vuoksi osallistujat valitaan pääosin arpomalla. 
Vuoden 2012 maraton peruttiin Hurrikaani Sandyn vuoksi.
Reitti.
Kilpailun alkuperäinen, vuonna 1970, juostu reitti kulki Central Parkissa. Nykyään reitti kulkee halki New Yorkin. Vuodesta 1976 sen lähtö on tapahtunut Verrazano-Narrows Bridgeltä. Sillalla kulkee normaalisti vain moottoriajoneuvoliikennettä, mutta se suljetaan maratonia varten. Sillan jälkeen reitti kulkee Brooklynin halki. Puolivälin kohdalla kilpailijat ylittävät Pulaski Bridgen ja siirtyvät Queensiin, josta kilpailijat ylittävät Queensboro Bridgen ja saapuvat Manhattanille. Queensboro Bridgen ylitystä pidetään yhtenä reitin vaativimmista kohdista. Manhattanilla reitti kulkee pitkin First Avenueta, josta se poikkeaa Bronxiin Willis Avenue Bridgeä pitkin palatakseen Manhattanille Madison Avenue Bridgeä pitkin. Tämän jälkeen reitti kulkee Fifth Avenueta etelään Harlemin ja Central Parkin läpi. Kilpailun maali on Central Parkissa "Tavern on the Greenin" edessä.
Reitin aikaraja on 8,5 tuntia.
Vuodesta 2008 lähtien kilpailun lähtö on ruuhkien välttämiseksi tapahtunut erissä. Jokaisella kilpailijalla on kengässään tallennin, joka rekisteröi kilpailijan käyttämän ”nettoajan” siitä, kun hän ylittää lähtöviivan ja saavuttaa maalin. Reitille on sijoitettu mattoja, jotka tallentavat jokaisen juoksijan väliajat. Väliajat voidaan myös lähettää sähköpostissa.
Hollyoaks

Hollyoaks on brittiläinen television saippuasarja, jota on esitetty vuodesta 1995 lähtien. Sarjan esityskanava on Channel 4. Sarjaa ovat Suomessa esittäneet MTV3, Sub ja Yle Areena.
Jolán Kleiber

Jolán Kleiber (o.s. Kontsek, 29. elokuuta 1939 Budapest – 20. heinäkuuta 2022) oli unkarilainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hänen päälajinsa oli kiekonheitto.
Kleiber, silloiselta nimeltään Kontsek, saavutti Belgradin EM-kilpailuissa 1962 kiekonheitossa pronssia tuloksella 52,82 m. Tokion 1964 olympialaisissa hän sijoittui kiekonheitossa kuudenneksi tuloksella 54,87 m ja karsiutui kuulantyönnön loppukilpailusta. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 56,24 m. Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti pronssia tuloksella 54,90 m. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 55,06 m.
Budapestin universiadeissa 1965 Kleiber voitti kiekonheiton tuloksella 55,66 m.
Kontsek kuoli 82-vuotiaana 20. heinäkuuta 2022.
Bodo Tümmler

Bodo Tümmler (s. 8. joulukuuta 1943 Toruń, Puola) on saksalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.
Tümmler voitti Budapestin EM-kilpailuissa 1966 kultaa 1 500 metrin juoksussa ajalla 3.41,9 ja saavutti 800 metrin juoksussa pronssia ajalla 1.46,3. Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti 1 500 metrillä parhaana eurooppalaisena pronssia ajalla 3.39.0. Hän osallistui vielä Münchenin 1972 olympialaisiin mutta jäi 1 500 metrin juoksun välierässään viimeiseksi.
Tümmler voitti universiadeissa 1 500 metrin juoksun Budapestissa 1965 ajalla 3.46,2 sekä Tokiossa 1967 ajalla 3.43,4.
Vinton (albumi)

Vinton on Bobby Vintonin yhdeksästoista studio albumi, joka julkaistiin 1969. 
Albumilta julkaistiin kolme singleä: "To Know You Is to Love You", "The Days of Sand and Shovels" ja "No Arms Can Ever Hold You".
Albumilla on seuraavat cover versiot "This Guy's in Love with You", "When I Fall in Love", "Stand by Your Man", "It's a Sin to Tell a Lie", "Try a Little Tenderness" ja "May You Always".
Listat.
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Gerhard Hennige

Gerhard Hennige (s. 23. syyskuuta 1940 Karlsruhe, Baden-Württemberg) on saksalainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiamitalisti.
Hennige saavutti Méxicon 1968 olympialaisissa hopeaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 49,0 s – kisan voitti David Hemery maailmanennätysajalla 48,1 s – ja pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.00,5. Hän saavutti Ateenan EM-kilpailuissa 1969 pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.03,1. Päämatkalleen hän ei tuolloin osallistunut, koska Länsi-Saksa boikotoi kisojen henkilökohtaisia lajeja.
Ty Olsson

Tyler Victor "Ty" Olsson (s. 28. tammikuuta 1974 Halifax, Nova Scotia) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa vierailevista rooleistaan televisiosarjoissa "Teoria miehistä" ja "Taisteluplaneetta Galactica", sekä ääniroolistaan Herryna animaatiosarjassa "Class of the Titans". 
Olsson opiskeli näyttelemistä Ottawassa Canterbury High Schoolissa.
Hans-Joachim Walde

Hans-Joachim Walde (28. kesäkuuta 1942 Ober Gläsersdorf – 18. huhtikuuta 2013 Jever) oli saksalainen kymmenottelija ja olympiamitalisti.
Walde saavutti pronssia Tokion 1964 olympialaisten kymmenottelussa tuloksella 7 809 pistettä. Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti hopeaa 8 111 pisteellä. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti pronssia 7 951 pisteellä. Münchenin 1972 olympialaisissa hän keskeytti.
Walde voitti kymmenottelun Tokion universiadeissa 1967 tuloksella 7 819 pistettä.
Elämäntyönsä Walde teki Frisian Sanden sairaalan urheilulääkärinä.
Kurt Bendlin

Kurt Bendlin (22. toukokuuta 1943 Massort, Puola, Saksan miehitysalue – 29. elokuuta 2024 Paderborn, Nordrhein-Westfalen, Saksa) oli saksalainen kymmenottelija ja olympiamitalisti.
Bendlin teki toukokuussa 1967 Heidelbergissä kymmenottelun maailmanennätyksen 8 319 pistettä (nykyisellä taulukolla 8 235 pistettä). Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti pronssia 8 064 pisteellä. Maailmanennätyksen hän menetti joulukuussa 1969 olympiavoittaja William Toomeylle. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 Bendlin keskeytti ottelunsa.
My Elusive Dreams

My Elusive Dreams on Bobby Vintonin kahdeskymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 1970.
Albumilla on seuraavat cover-versiot "Raindrops Keep Fallin' on My Head", "Something", "Leaving on a Jet Plane", "I'll Never Fall in Love Again", "I Will Follow You" ja "Baby I'm Yours".
Listat.
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Klaus Beer

Klaus Beer (14. marraskuuta 1942 Liegnitz – 8. kesäkuuta 2023) oli itäsaksalainen pituushyppääjä ja olympiamitalisti.
Beer saavutti uransa ainoan ulkoratojen arvokisamitalin Méxicon kesäolympialaisissa 1968 maansa ennätystuloksella 819 cm, jonka hän hyppäsi loppukilpailun toisella kierroksella. Kilpailun voitti Bob Beamon parannettuaan maailmanennätystä 55 senttimetrillä lukemiin 890 cm. EM-kilpailuissa Beer sijoittui seitsemänneksi Belgradissa 1962 tuloksella 752 cm ja neljänneksi Ateenassa 1969 tuloksella 803 cm. Hän kilpaili myös Tokion kesäolympialaisissa 1964. Sisäratojen EM-kilpailuissa Beer voitti kultaa Belgradissa 1969 ja hopeaa Wienissä 1970.
Beer avioitui pikajuoksija Sigrid Albertin kanssa. Hän valmensi muun muassa lapsiaan Ron Beeriä, joka hyppäsi pituutta neljä senttimetriä isäänsä pidemmälle, ja seitsenottelija Peggy Beeriä. Beer kuoli 80-vuotiaana 8. kesäkuuta 2023.
Living in a Box

Living in a Box oli brittiläinen pop-yhtye, joka toimi vuosina 1985–1990. Yhtye tunnetaan erityisesti sen nimikkokappaleesta. 
Yhtyeen levy-yhtiönä toimi Chrysalis Records.
Digimon World 4

Digimon World 4 (, "Dejimon Wārudo X") on BEC:n kehittämä ja Bandain vuonna 2005 julkaisema "Digital Monster X-Evolution" -elokuvaan pohjautuva toimintaroolipeli. Peli on julkaistu GameCubelle, PlayStation 2:lle ja Xboxille. Japanissa julkaisu tapahtui tammikuussa 2005. Pohjois-Amerikassa peli julkaistiin saman vuoden kesäkuussa ja Euroopassa syyskuussa. Peli on "Digimon Rumble Arena 2":n ohella viimeinen Euroopassa julkaistu Digimon-peli ennen "Digimon All-Star Rumble" -pelin julkistamista.
Pelaaminen.
Pelissä on mahdollista kehittää omaa hahmoaan ja hankkia parempia varusteita, jotka on lajiteltu kreikkalaisin aakkosin tehokkuuden ja paremmuuden mukaan. Yksinpelin rinnalla pelissä on myös moninpeli, joka tukee neljää pelaajaa.
Ev’ry Day of My Life

Ev'ry Day of My Life on Bobby Vintonin kahdeskymmenestoinen studioalbumi, joka julkaistiin 1972. 
Albumilla on cover-versiot kappaleista "Misty Blue", "I Won't Cry Anymore," "Just a Little Lovin' (Early in the Mornin')", "I'll Make You My Baby", ja "And I Love You So".
Listat.
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Rolf E. A. Nordström

Rolf Erik August Nordström (s. 7. syyskuuta 1947 Helsinki) on suomalainen kirurgian ja plastiikkakirurgian erikoislääkäri. Hän johtaa Helsinkiin perustamaansa ”Professori Nordströmin plastiikkakirurgista sairaalaa”. Aiemmin hän on toiminyt plastiikkakirurgian professorina norjalaisessa yliopistossa.
Nordstöm on kehittänyt hoitomuotoja hiussiirtoihin.
Harrastukset.
Rolf Nordström harrastaa metsästystä. Hänellä on maatila Pernajassa.
Populaarikulttuurissa.
Keväällä 2009 Nordstöm esiintyi MTV3:n "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmassa.
Julkaisut.
Artikkelit.
Nordström on julkaissut satoja plastiikkakirurgian alan artikkeleja.
Kuningatar Elisabetin saaret

Kuningatar Elisabetin saaret () on pohjoisessa Kanadassa Nunavutin ja Luoteisterritorioiden alueella sijaitseva saariryhmä. Se on pohjoisin osa suuremmassa Kanadan arktisten saarien saariryhmässä. Saariryhmä tunnettiin aikaisemmin myös nimillä "Parry Islands" ja "Parry Archipelago". Saarten yhteinen pinta-ala on noin 418 961 km².
Monet saariryhmän saarista ovat maailman suurimpia. Saariryhmän suurin saari on Ellesmerensaari. Muita merkittäviä saaria ovat Amund Ringnesin saari, Axel Heibergin saari, Bathurstinsaari, Bordensaari, Cornwallinsaari, Cornwallisinsaari, Devoninsaari, Eglintonsaari, Ellef Ringnesin saari, Mackenzie Kingin saari, Melvillensaari ja Prinssi Patrickin saari. Ne muodostuvat pääasiassa siluurikauden ja kivihiilikauden kivestä, jota peittää tundra.
Saarten olemassaolo tiedettiin eurooppalaisten tutkimusmatkojen ansiosta jo vuonna 1616. Saarien tutkimus sai odottaa, kunnes brittiläiset tutkimusmatkailijat yrittivät navigoida niiden lomitse etsiessään Luoteisväylää 1800-luvulla. Norjalaiset tutkivat aluetta ja nimesivät Sverdrupinsaaret Norjan omaisuudeksi.
Saariryhmän nimesi "Parry Archipelago"ksi brittiläinen tutkimusmatkailija William Edward Parry, joka löysi saaret vuonna 1820 purjehtiessaan "Hecla"-laivalla. Ne tunnettiin tällä nimellä yli 130 vuoden ajan. Saaret nimettiin uudelleen kuningatar Elisabet II:n kruunajaisten jälkeen vuonna 1953.
Suurin osa saarista on asumattomia. Suurimmat kylät ovat Resolute Cornwallisinsaarella ja Grise Fiord Ellesmerensaarella. Alueen tärkein teollisuudenala on öljynporaus.
Vincent Tong

Vincent Tong (s. 3. toukokuuta 1979 Vancouver) on kanadalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi ääniroolistaan Mandariinina tietokoneanimaatiosarjassa "". Hän on myös tehnyt dubbauksia animeen ja erityisesti Death Note sarjaan ja elokuviin, joissa Tong on toiminut Touta Matsudan äänenä.
Tong on tehnyt myös cameorooleja televisioon ja elokuviin "Bollywood/Hollywood" (2002), "Intelligence" (2006) ja "They Wait" (2007).
Kirk Cameron

Kirk Thomas Cameron (s. 12. lokakuuta 1970) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja kristillinen evankelista. Hän tuli tunnetuksi Mike Seaverin roolista televisiosarjassa "Growing Pains" (1985–1992). Nyttemmin hän on esiintynyt esimerkiksi "Kadotettu maailma" ("Left Behind") -elokuvissa sekä draamassa "Fireproof" (2008).
Cameron sai "Growing Pains" -sarjasta vuosina 1986–1988 kolme Young Artist -palkintoa. Hän oli myös ehdolla Golden Globen saajaksi vuosina 1988 ja 1989.
Cameron kuuluu The Way of the Master -evankeliointijärjestön johtoon yhdessä tunnetun kreationistin Ray Comfortin kanssa. Järjestön toimintaan kuuluu Cameronin ja Comfortin juontama "The Way of the Master" -televisioshow. Cameron on Comfortin kanssa lupaillut, että Jumalan olemassaolo on ehdottomasti todistettavissa perusteilla, jotka eivät liity uskoon. Hän pitää ihmisten epäuskoon suurimpana syynä teoriaa (evoluutio), jota hänen mukaansa monet tiedemiehet nykyisin pitävät ”aikuisten satuna”. Cameron on omien sanojensa mukaan entinen ateisti ja evolutionisti.
Cameron on julkaissut omaelämäkertateoksen "Still Growing" (2008). 
"Newsmax" nimesi Cameronin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Todiste (elokuva)

Todiste ("Proof") on John Maddenin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2005. Se pohjautuu David Auburnin Pulitzer- ja Tony-palkittuun näytelmään. Elokuvan aiheena on kahden tyttären (Gwyneth Paltrow ja Hope Davis) suhde huippulahjakkaaseen mutta mielisairaaseen matemaatikkoisäänsä (Anthony Hopkins).
Juoni.
Eläkeikään ehtinyt huippumatemaatikko Robert (Hopkins) on luonut parhaat saavutuksensa jo vähän yli 20 vuoden iässä, mutta jatkoi opettamista Chicagon yliopistossa, vaikka hänen mielisairautensa oli edennyt jo pitkälle. Hänen tyttäristään huippulahjakas Catherine (Paltrow) on myös opiskellut matematiikkaa, muttei isänsä yliopistossa vaan läheisessä Northwesternissä ja pelkää mielenterveytensä puolesta. Hän on keskeyttänyt opintonsa hoitaakseen isäänsä tämän viimeisinä vuosina. Isän opiskelija (Gyllenhaal) on rakastunt Catherineen, mutta tyttö on vastahakoinen. Sisar Claire (Davis) on tavallisempi ja asuu New Yorkissa. Isän kuollessa käytännöllinen Claire haluaisi heti myydä heidän kotitalonsa yliopistolle, joka on sitä jo kysellyt, mutta talossa yhä asuvalle Catherinelle nopeat muutokset ovat henkisesti vaikeampia. Sitten isän sekavien muistiinpanojen joukosta löytyy julkaisematon, kauan ratkaisematta olleen matemaattisen ongelman ratkaisu, ja Catherine alkaakin väittää sitä omaksi työkseen.
Valtaosa elokuvasta tapahtuu isän kuoleman jälkeen, mutta elokuva sisältää paljon takaumia ja Catherinen kuvittelemia kohtauksia, joissa matemaatikkoisä esiintyy.
Näyttelijät.
Lähde: 
Vastaanotto.
Chicagolainen elokuvakriitikko Roger Ebert antoi "Todisteelle" täydet neljä tähteä ja piti sen akateemisen yliopistoelämän kuvausta ”täsmälleen oikeana”. Suomalaisen Film-O-Holic-sivuston Juha Rosenqvist antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, kehui Paltrow’n roolityötä mutta valitteli, etteivät Paltrow, Hopkins ja Gyllenhaal yllä matemaatikkojen rooleissaan "Kauniin mielen" Russell Crowen tasolle.
Huttalan linnavuori

Huttalan linnavuori on Kaarinan Piikkiössä sijaitseva linnavuori, josta tunnetaan lähellä sijaitseva Moision kylän rajalle asti ulottuva asuinpaikka ja sen yhteydestä sekä kalmisto että kuppikallio. Linnavuoren eteläpuolella on myös Hiidenmäki. Ympäristön floora on monipuolinen ja se onkin laajalta alueelta luonnonsuojelualuetta. Paikalle on viitoitus ja se onkin retkeilijöiden suosiossa. 
Muinaislinna.
Linnamäki sijaitsee Piikkiön kirkosta noin 1,9 kilometriä itäkaakkoon. Mäki kohoaa 50–60 metriä ympäristöäaan ylemmäksi ja mäen laki ulottuu 74 metriä merenpinnan yläpuolelle. Sen rinteet ovat melko jyrkät eikä puuston kasvu haittaa näkymiä mäen päältä Piikkiönlahdelle tai Piikkiön taajamaan. Jyrkänteet kiertävät lähes koko mäen ja ne ovat antaneet luontaisen suojan vihollisia vastaan. Vain kaakkoon viettävässä rinteessä ei ole jyrkänteitä. Siellä sijaitsee tasanne, jonka kohdalla on rinnettä seuraava kivivalli.
Käyttöhistoriaa.
Linna on ollut käytössä kahteen otteeseen. Varhaisin käyttöhavainto vie sen esiroomalaiselle ajalle noin 500–0 eaa. ja toisen rautakauden loppuun noin 1000–1100-luvuille jaa. Tehdyt löydöt viittaavat siihen, että linnavuori on ollut tavallista aktiivisemmassa käytössä. 
Mäen kaakkoisrinteestä on löydetty merkkejä rautakautisesta asutuksesta ja lounaisrinteestä kaksi 8 senttimetrin suuruista uhrikuoppaa.
Tutkimukset.
Vuonna 1954 A-K. Koskimies ja V. Haapanen kävivät paikalla inventoinnin yhteydessä. Alueella suoritettiin arkeologisia tutkimuksia vuosina 1983–1987, mutta ne koskivat asuinpaikkaa ja kalmistoa. Vuonna 1993 teki Heljä Brusila kohteessa tarkastuksen ja vielä vuonna 1995 Heljä Brusila ja Esa Saari kävivät uudelleen inventoinnin yhteydessä.
Hoitoalue.
Linnamäki on kuulunut Museoviraston hoito-ohjelmaan vuodesta 1991 asti. Hoitoalue on rajattu seuraamaan mäkilinnan rakenteita. Etelärinteessä hoitoalue jatkuu maantielle saakka, mistä on järjestetty kulkureitin viitoitus mäen laelle.
Hoitoalueen ja ympäristön luonnonsuojelualueen tarkoituksena on avata maasto puistomaiseksi ja luoda otolliset olostuhteet arkeofyyttien kannalta. Linnan ja asuinpaikan ympäristössä elää edelleen rautakaudella sinne levinneitä Suomessa aiemmin tuntemattomia kasvilajeja. Näitä ovat muun muassa sikoangervoa, nurmilaukkaa, ketomarunaa, pölkkyruohoa, mäkikuismaa, jänönapilaa ja harvinaista maustekasvina käytettyä mäkimeiramia.
Sverdrupinsaaret

Sverdrupinsaaret on saariryhmä pohjoisessa Kanadassa, Nunavutin territoriossa. Saaret ovat osa Kuningatar Elisabethin saariryhmää pohjoisella jäämerellä. saariryhmä sijaitsee länteen Ellesmersaarelta.
Ryhmän suurimmat saaret ovat Ellef Ringnesin saari, Amund Ringnesin saari ja Axel Heibergin saari, lisäksi alueeseen kuuluu lukuisia pienempiä saaria ja vesistöalueita. Alue on asumatonta, mutta Ellef Ringnesin saarella toimi vuosien 1948–1978 aikana miehitetty Isachsen-sääasema. Vuonna 1989 paikalle pystytettiin satelliittilinkillä varustettu automatisoitu sääasema.
Saaret kartoitti ja nimesi norjalainen tutkimusmatkailija Otto Sverdrup matkallaan "Fram"-laivallaan vuosina 1898–1902. Huolimatta saarilla olleista Inuiteista hän valloitti saaret nimesi ne Norjan omaisuudeksi. Norjan valtio ei osoittanut kiinnostusta aluevaltauksesta ennen vuotta 1928, jolloin se käytti saaria pelinappulana neuvotteluissa Britannian kanssa omistusoikeudesta muihin arktisen alueen saariin, kuten Jan Mayen ja Bouvet’nsaari. 11. marraskuuta 1930 Norja tunnusti Sverdrupinsaaret Kanadan omaisuudeksi. Vastaavasti 19. marraskuuta 1930 Britannia tunnusti Jan Mayen saaren Norjan omaisuudeksi.
Cainen kapina

Cainen kapina () on Edward Dmytrykin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1954, jonka tapahtumat sijoittuvat toiseen maailmansotaan fiktiiviselle "Caine"-alukselle. 
Elokuvan pääosia näyttelevät Humphrey Bogart, Jose Ferrer, Van Johnson ja Fred MacMurray. Elokuva perustuu Herman Woukin vuonna 1951 kirjoittamaan Pulitzer-palkittuun kirjaan "The Caine Mutiny," jonka suomennoksen teki vuonna 1954 kustannusyhtiö Otava.
"Cainen kapina" oli vuoden 1954 toiseksi tuottavin elokuva 8,7 miljoonan dollarin lipputuloillaan. Tuottavin, Bing Crosbyn tähdittämä "Valkea joulu" () keräsi 12 miljoonaa dollaria.
Elokuva oli Oscar-ehdokkaana kategorioissa (7) paras elokuva, paras miespääosa (palkinnon sai Marlon Brando roolistaan "Alastomassa satamassa"), paras sivuosanäyttelijä (Tom Tully), paras käsikirjoitus, paras äänitys, paras leikkaus ja paras musiikki (Max Steiner).
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Cainen kapinan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni.
Cainen kapina kuvaa toisessa maailmansodassa, fiktiivisellä Yhdysvaltain laivaston "Caine"-nimisellä hävittäjä-miinanraivaajalla puhkeavaa kapinaa. Tätä seuraa kahden upseerin joutuminen sotaoikeuteen.
Maggie Blue O’Hara

Maggie Blue O'Hara (s. Victoria, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan useiden animesarjojen dubbausroolien lisäksi Varjokissan äänenä Daytime Emmy palkitussa "issa".
Ura.
Ennen ääninäyttelemistä O'Hara teki näytelmärooleja televisiosarjoihin "Wiseguy" ja "Neon Rider", kunnes sai ensimmäisen ääniroolinsa animaatiosarjasta "My Little Pony Tales". Sittemmin hän on tehnyt enimmäkseen dubbausrooleja animeen, kuten "Dragon Ball Z", "Ranma ½", "Inuyasha" ja "MegaMan NT Warrior". Ääniroolien ohella O'Hara tekee edelleen pieniä näytelmärooleja televisiosarjoihin ja elokuviin.
Peter Coke

Peter Coke (3. huhtikuuta 1913 Southsea, Hampshire – 30. heinäkuuta 2008 Holt, Norfolk) oli brittiläinen näyttelijä, antiikkikauppias ja taiteilija, joka muistetaan parhaiten Paul Templen esittäjänä BBC:n radiokuunnelmissa 1954–1968.
Ennen toista maailmansotaa Coke näytteli teatterissa. Sodan aikana hän oli tykistössä, ja palveli Pohjois-Afrikassa ja Italiassa, ennen lyhytaikaista komennustaan viihdytysjoukkoihin. Coke kotiutettiin majurina, ja hän palasi teatterinäyttelijäksi. Vuonna 1951 hän sai kiinnityksen Old Viciin. 1950-luvulla Coke esiintyi useissa Saturday Night Theater -kuunnelmissa. Ensimmäisen kerran hän esitti Paul Templeä maaliskuussa 1954 kuunnelmasarjassa "Paul Temple and the Gilbert Case". Kaikkiaan Coke esiintyi kymmenessä Paul Temple -sarjassa, joista viimeiseksi jäi "The Alex Affair" vuonna 1968. Tässä vaiheessa Coke oli jo alkanut keskittyä antiikkikauppansa pitoon. Jäätyään eläkkeelle 1970-luvun puolessa välissä, Coke aloitti uuden uran taiteilijana, tehden pienoisesineitä simpukankuorista. Hänen töitään on nähtävillä muun muassa Sheringhamissa, Norfolkissa, sijaitsevassa Peter Coke Shell Galleryssa.
Meghan Black

Meghan Carey Black (s. 2. joulukuuta 1978 West Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjoista "" ja "Edgemont".
Ennen näyttelijäuraansa Black elätti itseään myymällä veitsiä.
Lähteet.
TV.com
Ghost Dog – samuraiden tapaan

Ghost Dog – samuraiden tapaan () on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut kansainvälisesti tuotettu rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Jim Jarmusch. Forest Whitaker esittää pääosan mysteeristä, afrikkalais-amerikkalaista mafian palkkamurhaajaa, Ghost Dogia. Ghost Dog noudattaa ikivanhaa samurai-koodia, mikä perustuu 1600-luvun Japanissa eläneen samurain Yamamoto Tsunetomon kertomuksiin, jotka on tallennettu "Hagakure"-kirjaan. Sivurooleissa ovat muun muassa Cliff Gorman, Henry Silva, Isaach de Bankolé, Victor Argo ja Camille Winbush. Elokuvan musiikit on säveltänyt RZA, yksi hip hop -ryhmä Wu-Tang Clanin jäsenistä.
"Ghost dog – samuraiden tapaan" sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 1999, missä se kilpaili Kultaisesta palmusta. Elokuva sai erittäin positiivisen vastaanoton kriitikoilta. Se oli myös ehdolla parhaan ulkomaalaisen elokuvan César-palkintoon vuonna 2000.
Mackenzie Kingin saari

Mackenzie Kingin saari () on saari pohjoisessa Kanadassa.
Mackenzie Kingin saaren eteläpuolella on Melvillensaari ja pohjoispuolella Bordensaari, kuten nämä saaret, Mackenzie Kingin saari on suurimmalta osaltaan Luoteisterritorioiden puolella, saaren itäisimmät osat ovat Nunavutin puolella. Saari kuuluu Kuningatar Elisabetin saariryhmään.
Saaren pinta-ala on 5 048 km². Saari on 115. suurin maailmassa ja 26. suurin Kanadassa.
Tutkimusmatkailija Vilhjalmur Stefansson saapui saarelle vuonna 1915, myöhemmin saari nimettiin Kanadan pääministeri William Lyon Mackenzie King mukaan.
Richard Newman

Richard James Edward Newman (s. 14. lokakuuta 1949 Chicago, Illinois) on kanadassa asuva yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten useista rooleista "Transformers"-animaatiosarjoissa. Hän on toiminut myös muun muassa M. Bisonin äänenä animaatiosarjassa "Street Fighter", sekä Punaomegana "issa".
Ennen ääninäyttelijäksi siirtymistä Newman teki pieniä rooleja sarjoihin ja elokuviin, kuten "Kuutamokeikka" (1984), "Ihmemies MacGyver" (1988) ja "Emme ole enkeleitä" (1989).
Keikkakuski

Keikkakuski () on Walter Hillin 1978 ohjaama ja kirjoittama toiminnallinen rikoselokuva joka kertoo pakkomielteisen poliisin (Bruce Dern) ja ryöstökeikkoihin erikoistuneen autokuskin (Ryan O'Neal) kaksintaistelusta.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen kehui "Keikkakuskin" ranskalaisjännärien kaltaista kiehtovaa ilmapiiriä ja antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.