tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pyhä Miniato

Pyhä Miniato (Minas, Miniatus) (italiaksi Miniato, armenia: Մինաս) oli varhainen kristitty sotilas,jota pidetään Firenzen ensimmäisenä marttyyrina. Pyhän Miniato al Monten kirkko on omistettu hänelle. Legendan mukaan hän oli armenialainen kuningas tai prinssi, joka palveli Rooman armeijassa - tai teki pyhiinvaellusmatkan Roomaan - jonka johdosta hän oli päättänyt tulla erakoksi ja muuttaa lähelle Firenzeä.
Keisari Decius vainosi kristittyjä ja Miniato tuotiin hänen eteen kristittynä tuomittavaksi vuonna 250 jKr. Miniato kieltäytyi uhraamasta roomalaisille jumalille ja häntä kidutettiin sen vuoksi monia kertoja: hänet heitettiin uuniin, kivitettiin ja heitettiin leijonalle tai pantterille amfiteatterissa, josta hän poistui kuitenkin vahingoittumattomana. Lopulta hänet mestattiin lähellä nykyistä Piazza della Signoriaa. Legendan mukaan Miniato otti mestauksen jälkeen päänsä maasta, ylitti Arno joen ja palasi kukkulalle missä oli asunut erakkona. Kukkula tunnetaan nimellä Mons Florentinus (Monte di Firenze).
Miniaton pyhäinjäännökset lepäävät hänelle omistetun kirkon kryptassa. Kirkon rakentamisen aloitti Firenzen piispa Alibrando (Hildebrand) vuonna 1018 ja siunauksen rakentamiselle antoi Pyhä Rooman keisari Henrik II (Enrico II il Santo). Kirkko valmistui noin vuonna 1208.
Miniaton historiallisuus on kuitenkin epävarmaa. On mahdollista, että Arnon lähellä oli saman nimisen henkilön marttyyrikuolema tai hän saattoi yksinkertaisesti olla sotilas, joka teloitettiin kristinuskon levittämisestä armeijassa.
Hänen kulttinsa on saattanut syntyä myös siitä, että kirkkoon tuotiin pyhäinjäännös idästä esim. Egyptistä, jonka nimi Menna muuttui muotoon San Miniato.
Perinne, jonka mukaan hän nosti maasta oman irti leikatun päänsä on hagiografinen kielikuva, jota käytti ensimmäisenä Giovanni Villani.
Birgit Th. Sparre

Birgit Th. Sparre (1903 Älvsholm, Ruotsi – 1984 Ulricehamn, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kirjoitti viihderomaaneja, joiden tapahtumaympäristö on entisaikojen herraskartano.
Spanish Town

Spanish Town on kaupunki Jamaikalla St. Catharinen piirikunnassa. Spanish Town on Jamaikan vanhin edelleen asuttu kaupunki ja se oli Jamaikan hallinnollinen keskus aina vuoteen 1872 saakka, jolloin pääkaupunki siirtyi nykyiseen Kingstoniin. Spanish Townin asukasluku vuonna 2011 oli 147 152.
Maantiede.
Spanish Town sijaitsee Jamaikan keskiosan eteläosassa Rio Cobre-joen varrella St. Catharinen piirikunnassa. Matkaa Jamaikan pääkaupunki Kingstoniin idässä on 16 kilometriä.
Historia.
Spanish Townin alkuperäinen nimi oli Villa de la Vega. Kaupunki perustettiin joko vuonna 1523 tai vuonna 1534. Aikaisemman vuoden perusteella kaupungin perusti mahdollisesti Diego Columbus. Perustaminen tapahtui aikaisemman espanjaalisen siirtokunta Sevilla Nuevan hylkäämisen yhteydessä. Spanish Town on joka tapauksessa Jamaikan vanhin edelleen asuttu kaupunki. Se oli myös Espanjan Jamaikan hallinnollinen keskus vuodesta 1534 vuoteen 1655. Espanjalainen pikkukaupunki kärsi ajoittain merirosvojen hyökkäyksistä. Sen ryösti esimerkiksi William Jackson vuonna 1643.
Englantilaiset valtasivat Jamaikan vuonna 1655. Myöhemmin se toimi englantilaisen Jamaikan pääkaupunkina vuodesta 1655 vuoteen 1872 saakka, jolloin pääkaupunki siirtyi nykyiseen pääkaupunki Kingstoniin. Nimen Spanish Town kaupunki sai sitä aikaisemmin hallinneiden espanjalaisten mukaan. Vuonna 1762 rakennettiin Jamaikan kuvernöörin asunto, eli niin sanottu King's House. Vanha edustajakokouksen rakennus valmistui samoin vuonna 1762. Amiraali George Rodneyn voitettua Jamaikan valloittamista kaavailleet ranskalaiset pyhimysten taistelussa huhtikuussa 1782 hänelle pystytettiin patsas Spanish Townissa.
Pääkaupungin siirryttyä Kingstoniin suuri osa Spanish Townista ja sen historiallisesta keskuksesta jäi heitteille. 2000-luvulla tosin aloitettiin hankkeita kaupungin ehostamiseksi. Hurrikaani Ivan aiheutti mittavia vahinkoja kaupungissa vuonna 2004.
Väestö.
Spanish Townin asukasluku oli vuonna 2011 147 152.
Risto Vasara

Risto Antero Vasara (27. marraskuuta 1908 Lavia – 14. lokakuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen maanviljelysneuvos, virkamies ja Valtion viljavaraston pitkäaikainen toimitusjohtaja.
Henkilöhistoria.
Vasaran vanhemmat olivat kansakoulunopettajat Oskari Malakias Vasara ja Aino Johanna Ollari ja puoliso vuodesta 1936 filosofian maisteri, suomentaja Helvi Jaakkola. Risto Vasara tuli ylioppilaaksi 1927 Kokemäellä ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1935. Vasara toimi jo ennen valmistumistaan MTK:n apulaissihteerinä. Talvisodan jälkeen hän siirtyi MTK:sta kansanhuoltoministeriöön, jatkosodan jälkeen 1945 Vasarasta tuli ministeriön elintarvikeosaston toimistopäällikkö ja 1946 koko elintarvikeosaston päällikkö. Vuonna 1949 hänet nimitettiin Valtion viljavaraston toimitusjohtajaksi. Vasaran aloittaessa tehtävässä viljavaraston kapasiteetti oli noin 56 tuhatta tonnia, 1960-luvun loppuun mennessä se oli kasvanut yli neljäänsataan tuhanteen tonniin. Vasarasta tuli 1952 myös viljavaraston johtokunnan puheenjohtaja. Hän oli lisäksi muun muassa Suomen ja Neuvostoliiton kauppavaltuuskunnan pitkäaikainen jäsen. Vasara sai maanviljelysneuvoksen arvon 1968. Hän jäi eläkkeelle 1973, Valtion viljavaraston johtajana häntä seurasi Urpo Hoikkala.
People-first

People-first- tai person-first-kielenkäyttö (ihminen tai henkilö ensin) tarkoittaa Yhdysvalloissa amerikanenglannin APA Style -ohjeistuksen ohjetta kirjoittaa vammaisista henkilöistä tavalla, joka ei absolutisoi heille annettua vammaan liittyvää ominaisuutta vaan suhteellistaa sen yhdeksi ominaisuudeksi muiden joukossa. Ohjeen mukaan aikaisemmin voitiin kirjoittaa esimerkiksi "person with a disability" (’henkilö, jolla on vamma’) eikä "disabled" (’vammainen’). Ohjeen noudattamista voitiin jopa vaatia APA Style -kirjoitusohjeita käyttävissä tieteellisissä aikakauslehdissä ehtona käsikirjoitusten julkaisemiselle. 
Identity-first.
"People-first"-kielenkäyttöä suositeltiin APA:n ohjekirjan kuudennessa painoksessa vuodelta 2010 etenkin vammaisista henkilöistä puhuttaessa. Samalla todettiin, että tulisi käyttää sellaisia nimityksiä, jotka henkilöt itse hyväksyvät. Kirjan seitsemännessä painoksessa vuodelta 2020 hyväksytään sekä "people-first"- että aiemmin ei-suositeltavana pidetty kirjoitustapa "identity-first". Jälkimmäinen tarkoittaa esimerkiksi ilmaisua "disabled" tai "disabled person". 
Muutoksen syynä oli useiden yhdysvaltalaisten vammaisjärjestöjen muuttunut kanta kielenkäyttöön. Ne ovat nähneet "people-first"-kielenkäytön alentavana puhetapana, jossa ihmisen identiteetti nimenomaan vammaisena on haluttu syrjäyttää. Helen Pluckrose ja James A. Lindsay katsovat kirjassa "Cynical Theories", että vammaisliikkeestä käytetty "identity-first"-kielenkäyttö rinnastui vastaavan ilmiöön kriittisen rotuteorian piirissä ja edusti postmodernin sosiaalisen oikeudenmukaisuusteorian kehitystä Yhdysvalloissa.
Xavien Howard

Xavien Howard (4. heinäkuuta 1993 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on kulmapuolustaja. Howard edustaa Miami Dolphinsia.
Howard pelasi yliopistotasolla vuodet 2013–2015. Howard pelasi Baylorin yliopistossa kaikki kolme vuotta. Hän pelasi Baylorissa 29 ottelua, joissa teki 98 taklausta sekä aiheutti kymmenen syötönkatkoa. Miami Dolphins varasi Howardin toisella kierroksella 38. pelaajana. Howard ja Dolphins solmivat toukokuussa 2016 nelivuotisen tulokassopimuksen. Kauden 2018 jälkeen Howard valittiin Pro Bowliin. Syyskuussa 2019 Howard teki Dolphinsin kanssa viisivuotisen sopimuksen, jonka kokonaisarvo oli noin 75 miljoonaa dollaria. Kauden 2020 jälkeen Howard valittiin Pro Bowlin lisäksi All-Pro-joukkueeseen. 
Howard on pelannut (tilanne 26. syyskuuta 2021) NFL:ssä yhteensä 58 ottelua, joissa on tehnyt 198 taklausta ja 23 syötönkatkoa.
Arthur Franck

Arthur Franck (s. 1980) on suomalainen dokumenttielokuvien ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen tunnettuja töitään ovat "Olliver Hawk" (2019) ja "Tamminiemen pesänjakajat" -kirjasta kertova "Pesänlikaajat – erään kirjakohun anatomia" (2021).
Arthur Franckin isä on dokumentaristi ja toimittaja Michael Franck.
Naisten Superpesiksen kausi 2016

Naisten Superpesiksen kausi 2016 oli Suomen pesäpallon naisten pääsarjan Superpesiksen 27. kausi. 
Sarjakarsinta.
Mynämäen Vesa – Lappajärven Veikot 1–3
Lappajärven Veikot nousi Superpesikseen, josta putosi Vihdin Pallo.
Korppinen (Rautalampi)

Korppinen on Pohjois-Savossa Rautalammella Myhinpään lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Jyväskylästä on 56 kilometriä itäkoilliseen ja Kuopiosta 67 kilometriä lounaaseen.
Maantietoa.
Korppinen on 2,3 kilometriä pitkä, 1,5 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 133 hehtaaria eli 1,3 neliökilometriä. Korppinen on etelä–pohjoissuuntainen. Järven eteläosan muodostaa Mutalahti, josta pohjoiseen allas levenee. Mutalahden koillispuolella Varpuniemen erottamana on Varpulahti. Järven luoteisosassa on pitkänomainen ja kapea Syvälahti. Lähes kolmasosa järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvä alue sijaitsee yhtenäisenä vyöhykkeenä järven keski- ja itäosassa. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta, joista suurempi on kalliosaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Korppisen syvän alueen keskellä on matalikko ja kaksi nimetöntä luotoa. Luotojen länsipuolelta kiertää Savilahdelta Varpulahteen ulottuva syvännejakso, joka on yli 15 metriä syvä. Saarien ja Varpulahden edustalla on yli 20 metriä syvää. Suurin syvyys 23 metriä on mitattu Varpulahden edustalta . Järven tilavuudeksi on määritetty 9,43 miljoonaa kuutiometriä, jolloin keskisyvyydeksi tulee 7,1 metriä.
Järven rantaviivan pituus on 8,7 kilometriä. Korppisen rannoilla on sekä kulttuurimaisemaa että metsämaata. Koillisrannan Pääniemen korkein kohta on noin 120 metriä merenpinnan yläpuolella, itärannan Kaakkovuoren korkein kohta on yli 150 metriä mpy, eli noin 50 metriä järven pintaa korkeammalla. Järven rannoilla sijaitsee neljä Myhinpään kylään kuuluvaa maatilaa ja alle 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Myhinpäässä kohtaavilta maanteiltä yhdystie 5300 ja yhdystie 15280.
Luontoarvoja.
Kokkovuoren länsirinteet muodostavat luonnonsuojelualueen, joka jatkuu Kivilahteen asti.
Vesistösuhteet.
Korppinen sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Myhinjärven valuma-alueeseen (14.718) järvi kuuluu. Korppisen valuma-alueen pinta-ala on 57,0 neliökilometriä . Siihen kuuluu Vihtasen (434 ha) kautta järven eteläpäähän laskevat vesistöt, jotka muodostavat 48,6 neliökilometrin valuma-alueen . Vihtasen laskuoja on Kaivanto, joka tulee Korppisen eteläpäähän. Muita tulo-ojia ovat Syvälahteen laskeva Välilammesta (7 ha) tuleva puro, Naurisniemen laskeva metsäoja, Kivilahteen tuleva puro, jonka alueella sijaitsevat Kaakkolammit, sekä Savilahteen tuleva oja, jonka valuma-alueella ovat Lonkarinlampi (1 ha), Särkijärvi (17 ha), Mustalampi ja Pitkä Särkijärvi (3 ha). Korppisen koillisrannalta lähtee noin puoli kilometriä pitkä laskuoja koilliseen Myhinjärveen (428 ha, 97,2 metriä mpy). Järven vedenpinnan korkeus on 104,9 metriä mpy, joten laskuojaan tulee pudotusta 7,7 metriä.
Historiaa.
Vuoden 1973 peruskartassa on kaksi maatilaa enemmän kuin nykyään: Varpulahti ja Rajala. Niiden peltomaat vähenivät 1980-luvulle tultaessa. Vapaa-ajan asuntoja on rakennetta rannoille vasta 1970-luvun jälkeen ja niitä on ollut 1988 kartoissa vasta viisi.
Urkki (lehti)

Urkki oli suomenkielinen miestenlehti, jota julkaistiin vuodesta 1974 vuoteen 1983. Lehti aloitti alaotsikolla ”maailman lehti” tanskalaisen "Ugens Rapport" -lehden suomalaisena painoksena. Lehden nimi "Urkki" viittasi Suomen silloiseen presidenttiin Urho Kekkoseen.
"Urkki" sisälsi miesten maailmaan liittyviä aiheita, kuten sotakertomuksia ja uutisia muualta maailmasta, eikä lehti keskittynyt alastonmalleihin tai seksuaalisuuteen. Toisen maailmansodan jälkeen perustettujen suomalaislehtien perinteen mukaan lehti käsitteli sisäpolitiikkaa sarkastisella tavalla.
Vuonna 1979 lehdellä oli 238 000 lukijaa, joista 38 000 oli naisia. 1980-luvun alussa se oli yksi neljästä myydyimmästä miestenlehdestä Suomessa, "Jallun", "Kallen" ja "Raton" rinnalla.
Ruotsin Ällmoraberget-vuorella Gritstoneberget-kalliolla sijaitseva kiipeilyreitti on nimetty lehden mukaan.
Tino Chrupalla

Tino Chrupalla (s. 14. huhtikuuta 1975 Weißwasser) on saksalainen AfD-puolueen poliitikko.
Chrupalla on ammatilliselta taustaltaan maalari ja lakkaaja, joka suoritti vuonna 2003 Handwerkskammer Dresdenin tutkinnon. Hän perusti alalle oman yrityksensä. Hän on myös toiminut vapaaehtoisena nuoriso- ja urheilutyössä. Vuonna 2015 Chrupalla liittyi AfD-puolueeseen, jonka riveistä hänet valittiin suorana edustajana Saksan liittopäiville Görlitzin piiristä. Hän pääsi AfD:n parlamenttiryhmän varapuhemieheksi. Vuonna 2019 Chrupalla valittiin Alexander Gaulandin seuraajaksi puolueensa johdossa.
6. lokakuuta 2023 Chrupalla kiidätettiin sairaalaan tehohoitoon Ingolstadtissa kesken kampanjatilaisuutensa. Häntä väitettiin pistetyn injektioneulalla käsivarteen. Usea henkilö oli ottanut selfieitä Chrupallan kanssa ennen tapausta. Myöhemmin hän valitti kipua käsivarressaan ja hänet vietiin sairaalaan ennenkuin hänen puheensa piti alkaa. Verikokeessa ei löytynyt myrkyllisiä aineita. Jotkut lehdet eivät uskoneet juttua vaan väittivät Chrupallan kärsineen sydänvaivoista.
Kaksi Antifa-piireihin kuulunutta nuorta, jotka olivat tönäisseet Chrupallaa pidättiin väliaikaisesti. Chrupalla tokeni vietettyään yön sairaalassa.
Tiedustelupiireissä epäiltiin Ukrainan turvallisuuspalvelu SBU:n osuutta, koska Chrupalla vastustaa aseiden toimitusta Ukrainalle, vaatii Nord Streamin sabotaasin selvittämistä ja vaatii Venäjän vastaisten pakotteiden purkamista. Chrupalla on listattu ukrainalaisella Myrotvorets-sivuston "tappolistalla". Sivusto on liitetty Ukrainan sisäministeriöön ja turvallisuuspalveluun.
Giacomo Simoncini

Giacomo Simoncini (s. 30. marraskuuta 1994 Borgo Maggiore) on sanmarinolainen urheiluvaikuttaja ja poliitikko, joka aloitti maansa kapteenivaltionhoitajana 1. lokakuuta 2021 yhdessä Francesco Mussonin kanssa. Hän edustaa Me tasavallan puolesta -nimistä ryhmää, johon kuuluu muun muassa San Marinon sosialistinen puolue. 
Simoncini on valmistunut Bolognan yliopistosta pääaineenaan farmasia ja on myös pätevöitynyt kemianopettajaksi. Ollessaan 18-vuotias Simoncini liittyi sosialistiseen puolueeseen. 
Urheiluvaikuttajana Simoncini on toiminut SS Muratan johtokunnan jäsenenä vuodesta 2017 lähtien sekä San Marinon kansallisen futsal-joukkueen managerina. Lisäksi hän toimii San Marinon Rotaractin puheenjohtajana.
Francesco Mussoni

Francesco Mussoni (s. 15. toukokuuta 1971 Città di San Marino) on sanmarinolainen kristillisdemokraatteja edustava poliitikko. Hän aloitti maan kapteenivaltionhoitajana 1. lokakuuta 2021 yhdessä Giacomo Simoncinin kanssa. Aikaisemmin hän toimi virassa lokakuusta 2009 seuraavan vuoden huhtikuuhun yhdessä Stefano Palmierin kanssa. 
Siviiliammatiltaan Mussoni on asianajaja. Mussoni on naimissa ja hänellä on kolme lasta.
Noyal-sur-Vilaine

Noyal-sur-Vilaine () on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Vilainejoen varrella, noin 13 kilometriä Rennesin kaupungista itään.
Kaupungissa valmistettiin 1600-luvulta 1800-luvulle hamppupohjaisia purjekankaita. Kankaita alettiin kutsua nimellä "Noyales" kaupungin nimen mukaan.
Kunnan nähtävyyksiä on keskiaikainen linna "Château du Bois Orcan". Sen rakennutti Anna Bretagnelaisen rahastonhoitaja Julien Thierry 1400-luvun lopulla. Linnan huoneissa on kokoelma 1400-luvun huonekaluja ja taide-esineitä. Lisäksi linnan puutarha on rakennettu keskiaikaisen tyylin mukaiseksi. Nykyään linnassa on kuvanveistäjä Étienne-Martinin (1913-1995) museonäyttely.
Aleksandr Bulygin

Aleksandr Grigorjevitš Bulygin (; 18. elokuuta 1851 – 5. syyskuuta 1919 Rjazan, Neuvosto-Venäjä) oli Venäjän keisarikunnan sisäministeri vuoden 1905 vallankumouksen aikana helmikuusta marraskuuhun 1905. Venäjälle vuonna 1905 suunniteltua neuvoa-antavaa kansanedustuslaitosta kutsutaan hänen mukaansa Bulyginin duumaksi.
Bulygin syntyi vanhaan aatelissukuun. Hän valmistui keisarillisesta lainopillisesta koulusta vuonna 1871 ja toimi sen jälkeen virkamiehenä Venäjän oikeusministeriön, sisäministeriön ja oikeuslaitoksen palveluksessa muun muassa Kiovassa, Saratovissa ja Riiassa. Bulygin nimitettiin vuonna 1879 vankeinhoitohallinnon tarkastajaksi, ja hänet valittiin vuonna 1881 Zaraiskin kihlakunnan aateliston johtajaksi. Hän oli Tambovin varakuvernöörinä vuosina 1886–1887, Kalugan kuvernöörinä 1887–1893, Moskovan kuvernöörinä 1893–1902 ja Moskovan kenraalikuvernöörin, suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitšin apulaisena 1902–1905. Hän auttoi Moskovan poliisijohtajaa Sergei Zubatovia poliisin ohjailemien työväenjärjestöjen perustamisessa.
Bulygin nimitettiin sisäministeriksi Pjotr Svjatopolk-Mirskin tilalle Pietarin verisunnuntain jälkeen helmikuussa 1905. Kun keisari Nikolai II maaliskuussa 1905 antoi määräyksen neuvoa-antavan kansanedustuslaitoksen perustamisesta, hanke annettiin Bulyginin johtaman kokouksen valmisteltavaksi. Tämä valtakunnanduuman alkuperäinen suunnitelma, jossa äänioikeus olisi ollut rajoitettu, tunnetaan Bulyginin duumana. Nikolai vahvisti sen perustamisen elokuussa 1905, mutta lokakuussa puhjennut yleislakko pakotti keisarin antamaan lokakuun manifestin, joka laajensi äänioikeutta ja antoi duumalle lainsäädäntövallan. Bulygin erosi Sergei Witten hallituksen nimittämisen yhteydessä 4. marraskuuta 1905. Hänet nimitettiin samana vuonna Venäjän valtakunnanneuvostoon.
Bulygin johti komiteaa, joka valmisteli Romanovin dynastian 300-vuotisjuhlia vuonna 1913. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän vetäytyi tilalleen Rjazanin kuvernementtiin. Hänet pidätettiin ja teloitettiin Tšekan paikallisosaston määräyksellä syyskuussa 1919.
Victor Massé

Victor Felix Marie Massé (7. maaliskuuta 1822 Lorient – 5. heinäkuuta 1884 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.
Massé pääsi Pariisin konservatorioon 12-vuotiaana ja opiskeli aluksi Pierre-Joseph-Guillaume Zimmermanin, sitten Fromental Halévyn johdolla. Hän sai opiskeluaikanaan useita palkintoja ja vuonna 1844 Prix de Romen kantaatillaan "Le renégat de Tanger". Massé pääsi vuonna 1860 Opéra-Comiquen kuoromestariksi ja vuonna 1866 Pariisin konservatorion kontrapunktin professoriksi. Vuonna 1873 hänet valittiin Institut de Francen jäseneksi, ja hänelle myönnettiin vuonna 1877 Kunnialegioonan upseerin arvo. Massé sairastui keskushermostoon vaikuttaneeseen sairauteen, jonka takia joutui vetäytymään työstään konservatoriossa vuonna 1876. Hän jatkoi kuitenkin säveltämistä kuolemaansa saakka.
Massé sai vaihtelevan vastaanoton lukuisilla monimutkaisilla oopperoillaan, joita esitettiin sellaisissa oopperataloissa kuin Covent Gardenissa, Théâtre Lyriquessa ja Opéra-Comiquessa. Parhaiten hän on tullut muistetuksi vähemmän monimutkaisista teoksistaan. Hänen oopperoidensa levytyksiä on kuitenkin julkaistu muun muassa Decca-levymerkillä.
Simon Sechter

Simon Sechter (11. lokakuuta 1788 Böömi – 10. syyskuuta 1867) oli itävaltalainen musiikkiteoreetikko, musiikkipedagogi ja säveltäjä.
Sechter opiskeli Wienissä Leopold Koželuhin johdolla. Hän pääsi musiikin opettajaksi Gumpendorfin Sokeain instituuttiin ja sai vuonna 1824 nimityksen hovikapellin urkuriksi. Vuonna 1851 Sechter nimitettiin henkilökunnan jäseneksi Wienin konservatorioon, jossa hän opetti kontrapunktia ja musiikin teoriaa. Hänen tärkeimpään perintöönsä kuuluvatkin hänen teoreettiset kirjoituksensa, joiden joukossa on kolmiosainen "Die Grunsatz der musikalischen Komposition". Omien näkemystensä lähtökohdaksi hän omaksui Jean-Philippe Rameaun bassoteorian.
Sechterin johdolla opiskelivat muiden muassa Henri Vieuxtemps, Gustav Nottebohm, Sigismond Thalberg ja Anton Bruckner. Bruckner seurasi Sechteriä tämän jäätyä eläkkeelle työstään konservatoriossa. Hän omaksui Sechterin opit oman teoreettisen opetuksensa pohjaksi. Myös Franz Schubert otti 4. marraskuuta 1828 – pari viikkoa ennen kuolemaansa – Sechteriltä oppitunnin fuugassa.
Säveltäjänä Sechter kuului historian tuotteliaimpiin. Hänen kerrotaan säveltäneen vähintään fuugan päivittäin. Säilyneiden teosten joukossa ovat ooppera "Ali Hitsch-Hatsch" ja Friedrich Schillerin "Messinan morsiameen" sävelletty kuorokohtaus.
Stephen Spender

Stephen Spender (1909 Lontoo, Britannia – 1995) oli brittiläinen runoilija, novellisti ja kriitikko. Hän oli 1970–1977 Lontoon yliopistossa englannin kielen professori. Hänen ystäväpiiriinsä kuului nuoruudessa 1930-luvulla vasemmistolaisia kirjailijoita W. H. Auden, Christopher Isherwood, MacNeuce ja Daniel Day-Lewis. Poliittinen asenne näkyy selvästi hänen runoissaan. Hän osallistui Espanjan sisällissotaan tasavaltalaisten puolella. Spender kääntyi kehityksessään myöhemmin porvarillisempaan suuntaan, ja hän siirtyi kirjoittamaan proosaa. Hän kirjoitti 1929 omaelämäkerrallisen teoksen "The Temple", joka kuitenkin ilmestyi vasta 1988.
Suomennettuja runoja.
Tuomas Anhavan suomentamat kaksi runoa 
molemmat julkaisuissa:
USS H-5

USS H-5 (runkonumero SS-148) oli Yhdysvaltain laivaston H-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Puget Soundin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 24. syyskuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 30. syyskuuta ensimmäisenä päällikkönään luutnantti Gordon Hutchins. 
Palvelus.
Alus osallistui 6. j 7. sukellusvenedivisioonien mukana San Pedron edustalla erilaisiin taisteluharjoituksiin ja koulutuspurjehduksiin ollen toistuvasti huollettavana Mare Islandilla.
Alus lähti 25. heinäkuuta 1922 San Franciscosta sukellusvenedivisioonien kanssa San Pedrosta ja saapui 14. syyskuuta Norfolkiin, missä se poistettiin 20. lokakuuta palveluksesta. Alus poistettiin alusluettelosta 26. helmikuuta 1931. Se myytiin romutettavaksi 28. marraskuuta 1933.
USS H-6

USS H-6 (runkonumero SS-149) oli Yhdysvaltain laivaston H-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Puget Soundin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 26. elokuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 9. syyskuuta ensimmäisenä päällikkönään luutnantti Robert P. Lucker. 
Palvelus.
Aluksen tukikohtana oli San Pedro Kaliforniassa, jossa se kuului ensin 6. sukellusvenedivisioonaan ja siten 7. sukellusvenedivisioonaan. Alus osallistui Yhdysvaltain länsirannikolla sisaralustensa kanssa erilaisiin taisteluharjoituksiin ja koulutuspurjehduksiin, joiden välillä se teki partiomatkat Santa Catalinan edustalla sekä huollot Mare Islandilla.
Alus lähti 25. heinäkuuta 1922 San Pedrosta sukellusvenedivisioonien kanssa Norfolkiin, jonne se saapui 14. syyskuuta. Alus poistettiin 23. lokakuuta 1922 Norfolkissa palveluksesta ja poistettiin alusluettelosta 26. helmikuuta 1931. Se myytiin romutettavaksi 28. marraskuuta 1933.
USS H-7

USS H-7 (runkonumero SS-150) oli Yhdysvaltain laivaston H-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Puget Soundin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 17. lokakuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 24. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään luutnantti Edmund A. Crenshaw. 
Palvelus.
Aluksen tukikohtana oli San Pedro Kaliforniassa, jossa se kuului ensin 6. sukellusvenedivisioonaan ja siten 7. sukellusvenedivisioonaan. Alus osallistui Yhdysvaltain länsirannikolla sisaralustensa kanssa erilaisiin taisteluharjoituksiin ja koulutuspurjehduksiin, joiden välillä se teki partiomatkoja San Pedron edustalla sekä oli huollettavana Mare Islandilla.
Alus lähti 25. heinäkuuta 1922 San Pedrosta ja saapui 14. syyskuuta Norfolkin laivastotukikohtaan, missä se poistettiin 23. lokakuuta 1922 palveluksesta. Alus poistettiin alusluettelosta 26. helmikuuta 1931 ja myytiin romutettavaksi 28. marraskuuta 1933.
Abeyadanan temppeli

Abeyadanan temppeli on buddhalainen temppeli Paganin kaupungissa Myanmarissa. Se on saanut nimensä Paganin kuningas Kyanzitthan vaimo Abeyadanan mukaan.
Temppeli.
Abeyadanan temppeli sijaitsee Paganin (nyk. "Bagan") kaupungissa Myanmarissa eli Burmassa. Vastapäätä temppeliä on Nagayonin pagoda. Temppeli muistuttaa pääosiltaan Nagayonia. Toisin kuin Nagayonilla, Abeyadanan temppeliin kuuluu kuitenkin stupa. Nagayonilla on stupan sijaan sikhara. Temppelin huomattavin patsas esittää Buddhaa "bhumisparsa mudra" -asennossa. Patsaan molemmilla puolilla on pienemmät Buddhan seuraajien patsaat, jotka saattavat esittää Mogallanaa ja Sariputtaa. Temppelin salin seiniä on koristeltu Jataka-kertomuksen aiheilla. Muita sisäseinien aiheita ovat mahajana-buddhalaiset aiheet, kuten esimerkiksi bodhisattvat, Buddhaa palvova Brahma, Garuda ja Nandi. Salin ulkoseinä on sen sijaan koristeltu konservatiivisempaan theravada-buddhalaiseen tyyliin, jonka aiheita ovat tarat ja bodhisattvat.
Historia.
Abeyadanan temppelin rakennuttajaksi on usein esitetty Paganin kuningas Kyanzitthaa. 1100-luvulla hallinnut Kyanzittha tunnetaan myös esimerkiksi kuuluisamman Ananda-temppeli rakennuttajana. Temppelin viereinen Nagayon on rakennettu vuosina 1102–1103 ja Abeyadanan temppeli lienee rakennettu samoihin aikoihin.
Abeyadanan temppelissä on rakennuttamista myöhemmin tehty kaiverrus, jossa sen rakennuttajana mainitaan Abeyadana, jonka mukaan temppeliä on myöhemmin kutsuttu. Abeyadana oli Kyanzitthan päävaimo. Tarinan mukaan temppeli rakennettiin paikalle, jolla Abeyadana odotti Kyanzitthaa tämän paettua kuningas Sawlua.
Gladys

Gladys on englantilaisella kielialueella käytetty naisen etunimi. Se on lähtöisin Walesista.
Gladys pohjautuu kymrinkieliseen nimeen "Gwladus", jonka merkityksestä ja taustasta ei ole varmaa tietoa. Nimi on saatettu johtaa ’prinsessaa’ tarkoittavasta sanasta "gwledig", mutta kyseessä voi olla myös muunnelma latinalaisesta nimestä Claudia.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2025 mennessä tilastoitu noin 170–180 Gladys-nimistä naista.
Johan van Scheepen

Johan van Scheepen on alankomaalainen kasvitieteilijä. Leidenin yliopistossa koulutuksensa saanut van Scheepen on työskennellyt muun muassa Readingin yliopistossa ja International Cultivar Registration Authorityssä. Hän on ollut mukana nimeämässä muun muassa "Hippeastrum papilio" -kasvilajia.
Abadainin palatsi

Abadainin palatsi () on palatsi Egyptin pääkaupungissa Kairossa. Sen rakennutti vuonna 1863 Egyptin kediivi Ismail valtionpäämiehen uudeksi asunnoksi. Myöhemmin se on ollut monien historiallisten tapahtumien keskiössä. Nykyisin palatsi on yksi Egyptin presidentin virka-asunnoista.
Palatsi.
Abadainin palatsi sijaitsee Kairossa. Palatsi on rakennettu eurooppalaiseen tyyliin. Se on kaksikerroksinen ja käsittää useita pihoja ja sisäänkäyntejä. Pääsisäänkäynti sijaitsee rakennuksen pohjoisosassa. Palatsi käsitti alkujaan 500 huonetta tai salia. Ensimmäisessä kerroksessa on kaksi salonkia. Palatsissa on myös alun perin valtionpäämiehen asuntona valtaistuinsali ja kuninkaan huoneisto. Sisustus käsittää esimerkiksi marmorilattioita, seinien kohokuvia ja ikkunoiden värillisiä laseja.
Historia.
Egyptin valtionpäämiesten virallinen asuinpaikka oli ollut pitkään Saladinin linnoitus. Uuden virka-asunnon rakennutti valtaan noussut Egyptin kediivi Ismail. Rakennuksen suunnitteli ranskalainen arkkitehti. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1863 ja ne kestivät 10 vuotta. Rakennuspaikalla oli aikaisemmin vain viljelymaata, mutta palatsin rakentamisen yhteydessä sen ympärille rakennettiin uusi kaupunginosa eurooppalaisen ruutukaavan mukaisesti perinteisten mutkittelevien katujen sijaan. Palatsi käsitti myös ylellisen koristelun. Sen rakennuttaminen loi huomattavan loven valtion kassaan.
Palatsi oli myöhemmin monen Egyptiä koskeneen historiallisen tapahtuman ytimessä. Niin sanotun Urabi-kapinan aikana Ahmad Urabi kohtasi kediivi Tawfiqin pakottaen tämän taipumaan vaatimuksiinsa, mutta kukistui myöhemmin itse brittien väliintulossa. 4. helmikuuta 1942 britit piirittivät palatsin sotilailla ja panssarivaunuilla pakottaen kuningas Faruqin nimittämään Mustafa al-Nahhasin Egyptin pääministeriksi ja korvaamaan brittien liian saksalaismyönteisenä pitämä aikaisempi hallitus. Palatsi on toiminut presidentti Anwar Sadatin kaudelta lähtien presidentin virka-asuntona. Presidentinpalatseja on kaikkiaan kahdeksan. Palatsissa toimii myös kolme museota.
USS H-8

USS H-8 (runkonumero SS-151) oli Yhdysvaltain laivaston H-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Puget Soundin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 14. marraskuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 18. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään Ralph W. Holt. 
Palvelus.
Aluksen tukikohtana oli San Pedro Kaliforniassa, jossa se kuului ensin 6. sukellusvenedivisioonaan ja siten 7. sukellusvenedivisioonaan. Alus osallistui Yhdysvaltain länsirannikolla sisaralustensa kanssa erilaisiin taisteluharjoituksiin ja koulutuspurjehduksiin, joiden välillä se teki partiomatkat Santa Catalinan edustalla.
Alus lähti 25. heinäkuuta 1922 San Pedrosta sukellusvenedivisioonien ja emälaiva "USS Beaverin" kanssa. Osasto saapui 14. syyskuuta Norfolkiin, missä alus poistettiin 17. marraskuuta 1922 palveluksesta. Se poistettiin alusluettelosta 26. helmikuuta 1931 ja myytiin romutettavaksi 28. marraskuuta 1933.
Pasi Patokallio

Pasi Patokallio (s. 1949, Kangasala) on suomalainen diplomaatti. Hän on ollut Suomen suurlähettiläs Israelissa, Kanadassa ja Australiassa ja johti Suomen kampanjaa paikasta Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostossa vuonna 2012. Asevalvonnan asiantuntijana tunnettu Patokallio toimi muun muassa usean NPT-ydinsulkusopimuksen valmistelukomitean istunnon puheenjohtajana ja oli ehdolla Irakin joukkotuhoaseita tutkineen UNMOVIC-komission johtoon.
Vuonna 2018 Patokallio kirjoitti "Suomen Kuvalehdessä" ja "Kanava"-lehdessä julkaistussa esseessään, että Suomen turvallisuuspoliittinen linja muuttui Tarja Halosen tullessa ulkoministeriksi vuonna 1995. Patokallion mukaan turvallisuuden ydinsisältö on perinteisesti ollut valtakunnan suojeleminen ulkoisilta uhkilta, joista pahimmat ovat sotilaallisia. Halosen aikakaudella Suomen turvallisuusuhkia ei pidetty enää sotilaallisina, vaan turvallisuusuhkiksi nimettiin kansainvälisiä ilmiöitä, kuten ilmastonmuutos. Patokallion mukaan asevaraisesta turvallisuudesta tuli haukkumasana ja aseidenriisunnasta itseisarvo. Huolta kannettiin lähinnä Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin toimista, mutta Halosen ulkopoliittisessa ajattelussa ”ei ollut missään vaiheessa sijaa Venäjän toiminnan kriittiselle arvioinnille saati julkiselle arvostelemiselle”. Lisäksi jalkaväkimiinoista luopuminen heikensi merkittävästi Suomen puolustusta.
Ankannokka-ankerias

Ankannokka-ankerias ("Nessorhamphus ingolfianus") eli pitkäkaula-ankerias on serpentiiniankeriaisiin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä.
Koko ja ulkonäkö.
Ankannokka-ankerias voi kasvaa suurimmillaan noin 60 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen. Kalan kuono on pitkä. Yläleuka on alaleukaa pidempi ja sen pää on litteä. Ankannokka-ankeriaan selkä- ja peräevät ovat pitkät ja yhtyneet pyrstöevään. Väriltään laji on ruskea ja sävy vaihtelee.
Levinneisyys ja elintavat.
Ankannokka-ankeriasta tavataan lauhkeista ja subtrooppisista vesistä Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Se on syvän veden kala ja liikkuu syvimmillään 1 800 metrin syvyydessä. Lajin ravintoa ovat äyriäiset, erityisesti krillit. Ankannokka-ankerias kutee Sargassomerellä.
Torrechiara

Torrechiara tai Torrechiaran linna () on Italian Parman laaksossa sijaitseva 1400-luvulla rakennettu linna. Torrechiara on yksi parhaiten säilyneistä keskiaikaisista linnoista Parman maakunnassa.
Linnan rakennutti Pier Maria Rossi vuosina 1448–1460. Torrechiarassa on kolminkertaiset muurit ja sen sisemmässä linnassa on neljä kulmatornia, jotka on yhdistetty toisiinsa suojakäytävillä. Linnan keskimmäiset korkeat muurit on viistottu. Linnan keskellä on upea neliönmuotoinen päärakennus, joka on koristeltu taidokkailla lombardialaistyylisillä terrakottalistoilla. Linnan sisätilat on koristeltu 1500-luvulla freskoin.
Torrechiara on toiminut muun muassa Ladyhawke – Legenda haukasta -elokuvan ja Borgiat-televisiosarjan kuvauspaikkana.
Young Royals

Young Royals on ruotsalainen Netflix-alkuperäissarja, jonka ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin 1. heinäkuuta 2021. Sarja sijoittuu kuvitteelliseen Hillerskan sisäoppilaitokseen, johon Ruotsin prinssi Wilhelm joutuu. Prinssi rakastuu työväenluokkaisista oloista tulevaan Simoniin, ja suhdetta on kutsuttu kielletyksi rakkaudeksi. Sarjan ovat luoneet Lisa Ambjörn, Lars Beckung ja Camilla Holter. 
Sarjan toinen tuotantokausi julkaistiin marraskuussa 2022. Kolmas ja samalla viimeinen kausi julkaistiin maaliskuussa 2024.
Juoni.
Ruotsin prinssi Wilhelm lähetetään Hillerskan sisäoppilaitokseen, kun tämä joutuu skandaalin keskelle. Wilhelm yrittää sopeutua maineikkaaseen sisäoppilaitokseen, mutta se osoittautuu haastavaksi, kun hän joutuu salaamaan seksuaalisuutensa ja ihastuksensa samaa sukupuolta olevaan opiskelijaan. Wilhelmistä tulee perillinen, kun hänen veljensä menehtyy yllättäen liikenneonnettomuudessa. Hän yrittää sopeutua uuteen rooliinsa, mutta pian hänen salaisuutensa vuotaa kaikkien tietoon.
Michael Sandel

Michael Sandel (s. 1953) on yhdysvaltalainen politiikan tutkija ja filosofi.
Sandel on Harvardin yliopistossa poliittisen filosofian professori. Hänen luentosarjansa "Justice" oli ensimmäinen Harvardin yliopistossa pidetty, joka on ollut vapaasti kaikkien seurattavissa televisiossa ja internetissä.
Kirjassaan "The Tyranny of Merit" Sandel on esittänyt ajatuksia tietotyöläisten vääristyneestä ylilyöntiasemasta länsimaissa. Hallitseva tavoite on yksilön ja varsinkin asiantuntijaluokan omat saavutukset ja syrjäytetty yhteinen hyvä. Teos on saksalaisen sosialidemokraattisen poliitikon Olaf Scholzin lempikirjoja.
USS H-9

USS H-9 (runkonumero SS-152) oli Yhdysvaltain laivaston H-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Puget Soundin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 23. marraskuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 25. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään luutnantti Clarke Withers. 
Palvelus.
Aluksen tukikohtana oli San Pedro Kaliforniassa, jossa se kuului ensin 6. sukellusvenedivisioonaan ja siten 7. sukellusvenedivisioonaan. Alus osallistui Yhdysvaltain länsirannikolla sisaralustensa kanssa erilaisiin taisteluharjoituksiin ja koulutuspurjehduksiin, joiden välillä se teki partiomatkat Santa Catalinan edustalla sekä huollot Mare Islandilla.
Alus lähti 25. heinäkuuta 1922 San Pedrosta sukellusvenedivisioonien kanssa. Osasto saapui 14. syyskuuta Norfolkiin, jossa alus poistettiin 3. marraskuuta palveluksesta. Se poistettiin alusluettelosta 26. helmikuuta 1931 ja myytiin romutettavaksi 28. marraskuuta 1933.
Sanpeten piirikunta

Sanpeten piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 28 437 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Mantin kaupunki. Piirikunta perustettiin 31. tammikuuta 1850.
Sevierin piirikunta (Utah)

Sevierin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 21 522 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Richfieldin kaupunki. Piirikunta perustettiin 16. tammikuuta 1865.
Manès Sperber

Manès Sperber (1905 Zabłotów, Galitsia (sill. Itävaltaa, nyk. Ukrainaa) – 1984 Pariisi, Ranska) oli galitsialainen juutalainen kirjailija. Hän asui 1927–1933 Berliinissä ja toimi siellä psykologina. Sittemmin hän asui Pariisissa, jossa hän kuoli.
Sperber käsittelee esseissään muun muassa juutalaista identiteettiä, väkivaltaa ja diktatuuria. Hänen omaelämäkertansa "All das Vergangene" ilmestyi 1974–1977.
Zoran Džorlev

Zoran Džorlev (; 10. tammikuuta 1967 Strumica – 1. tammikuuta 2021 Skopje) oli pohjoismakedonialainen viulisti, laulaja ja sovittaja.
Džorlev syntyi musikaaliseen perheeseen. Hänen isänsä oli orkesteria johtanut kansanmusiikin tekijä. Džorlev soitti alun perin trumpettia, harmonikkaa ja kitaraa. 10-vuotiaana hän aloitti viulunsoiton. Hän valmistui Pyhien Kyrilloksen ja Methodioksen yliopistosta viulunsoitossa vuonna 1990; hänellä oli myös maisterin arvo folkloristiikassa.
Džorlev soitti Pohjois-Makedonian oopperan ja baletin orkesterissa 14 vuoden ajan, josta kolme vuotta varakonserttimestarina. Hän soitti myös muun muassa Makedonian kamariorkesterissa, Pohjois-Makedonian filharmonikoissa ja Makedonian radiotelevision kansanorkesterissa. Džorlev juonsi Makedonian radiotelevision eri musiikkiohjelmia. Vuosina 2011–2017 hän johti Tanec-kansantanssi- ja lauluyhtyettä. Džorlev tuli tunnetuksi kansanmusiikkisovituksistaan ja -esityksistään sekä elokuvamusiikin ja jazzin sovituksistaan. Hän piti runsaasti resitaaleja kotimaassaan ja esiintyi myös kansainvälisesti. Džorlev sai useita palkintoja valtiollisissa viulu- ja kamarimusiikkikilpailuissa. Hän toimi lisäksi itse kilpailujen tuomaristoissa.
Džorlev johti skopjelaista DMBUC Ilija Nikolovski-Luj -oppilaitosta, jossa oli toiminut viuluprofessorina vuodesta 2000. Hän kuoli 53-vuotiaana COVID-19-komplikaatioihin.
Helsinki Vampire

Helsinki Vampire on Jyrki 69:n debyyttialbumi, joka julkaistiin 23. kesäkuuta 2017. Albumin on tuottanut, miksannut ja masteroinut Johnny Lee Michaels.
Islamic Cultural Center of New York

Islamic Cultural Center of New York on moskeija ja kulttuurikeskus Yhdysvaltain New Yorkissa Manhattanilla. Moskeija oli kaupungin ensimmäinen varta vasten moskeijaksi rakennettu rakennus. Moskeija valmistui vuonna 1990 ja sen viralliset avajaiset pidettiin vuonna 1991.
Kohde.
Nykyinen Islamic Cultural Center of New York. sijaitsee Yhdysvaltojen New Yorkin Manhattanilla osoitteessa 1711 Third Avenue. Sen moskeija rakennettiin perinteiseen islamilaiseen tyyliin, mutta New Yorkin nykyaikaisempaan maisemaan sovitettuna. Koska moskeija on rakennettu kohti Mekkaa, se on noin 29 asteen kulmassa Manhattanin ruutukaavaan nähden.
Historia.
Alkuperäinen Islamic Cultural Center of New York perustettiin vuonna 1963 osoitteessa 1 Riverside Drive. Paikalle kaavailtiin moskeijaa, museota, kirjastoa ja koulua. Vain kolme vuotta myöhemmin hankittiin kuitenkin toinen tontti osoitteessa 1711 Third Avenue. Paikalla oli viisikerroksinen rakennus, jonka tilalle haluttiin rakentaa maamerkkimäinen moskeija. Moskeijan rakentamiseen saatiin lahjoituksia Saudi-Arabiasta, Kuwaitista, Libyasta ja Malesiasta. Rakennuksen suunnittelu annettiin arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrillille vuonna 1987. Minareetin suunnitteli Swanke Hayden Connell. Rakennustyöt saatiin päätökseen joidenkin myöhästymisien jälkeen vuonna 1990. Viralliset avajaiset pidettiin 25. syyskuuta 1991. Rakennushankkeen hinnaksi tuli lopulta noin 17 miljoonaa dollaria. Moskeija oli New Yorkin ensimmäinen varta vasten moskeijaksi rakennettu rakennus. Sen perjantairukouksissa käy viikoittain noin 4 000 rukoilijaa.
Hard Skool

Hard Skool on Guns N’ Rosesin EP, joka julkaistiin vuoden 2022 alussa. Kappaleet ”Hard Skool” ja ”Absurd” ovat peräisin Chinese Democracy-albumin sessioista.
Summitin piirikunta (Utah)

Summitin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 42 357 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Coalvillen kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1854.
Tooelen piirikunta

Tooelen piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 72 698 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Tooelen kaupunki. Piirikunta perustettiin 31. tammikuuta 1850.
The First Purge

The First Purge on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen dystooppinen toimintatrilleri, jonka on ohjannut Gerard McMurray sekä tähdittänyt Y’lan Noel, Lex Scott Davis, Joivan Wade ja Steve Harris. Elokuva on "The Purge" -elokuvasarjan neljäs sovitus, ja esiosa sen aiemmille elokuville "Puhdistuksen yö" (2013), ' (2014) ja ' (2016).
"The First Purge" julkaistiin 4. heinäkuuta 2018. Se tuotti maailmanlaajuisesti yli 137 miljoonaa dollaria, ollen elokuvasarjan tuottoisin osa. Se sai kuitenkin ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta edeltäjiensä tapaan.
Uintahin piirikunta

Uintahin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 35 620 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Vernalin kaupunki. Piirikunta perustettiin 18. helmikuuta 1880.
Utahin piirikunta

Utahin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 659 399 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Provon kaupunki. Piirikunta perustettiin 31. tammikuuta 1850.
Verkosto (jumalanpalvelusyhteisö)

Verkosto on pääkaupunkiseudulla toimiva evankelis-luterilainen jumalanpalvelusyhteisö, joka on perustettu vuonna 1999. Yhteisö tekee yhteistyötä Malmin, Munkkiniemen ja Espoonlahden sekä vuodesta 2024 lähtien myös Roihuvuoren seurakuntien kanssa. Verkoston jumalanpalveluksiin on mahdollista osallistua myös etänä internetin kautta. Yhteisön piirissä toimii useita pienryhmiä, ja lisäksi se järjestää alfa-kursseja sekä avioliitto- ja vanhemmuuskursseja. Verkosto kertoo visiokseen "rakastamme jokaista, palvelemme yhteiskuntaa ja elävöitämme kirkkoa". Verkoston entinen työntekijä Petri Patronen luonnehtii yhteisön palveluksia "tavallisiksi luterilaisiksi palveluksiksi, joissa on kevyttä musiikkia".
Yhdessä Malmin ja Espoonlahden seurakuntien kanssa Verkosto järjestää koko perheen "Messy Church" -toimintaa sunnuntaisin muutamia kertoja vuodessa. Messy Church on toiminnallinen, kaiken ikäisille suunnattu jumalanpalveluksen muoto.
Wasatchin piirikunta

Wasatchin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 34 788 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Heber Cityn kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1862.
Washingtonin piirikunta (Utah)

Washingtonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 180 279 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on St. Georgen kaupunki. Piirikunta perustettiin 3. maaliskuuta 1852.
Waynen piirikunta (Utah)

Waynen piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 2 486 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Loan kaupunki. Piirikunta perustettiin 10. maaliskuuta 1892.
Weberin piirikunta

Weberin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 262 223 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Ogdenin kaupunki. Piirikunta perustettiin 31. tammikuuta 1850.
Luettelo Utahin piirikunnista

Tämä on luettelo Utahin osavaltion piirikunnista. Utahissa on 29 piirikuntaa.
Pelle Hermanni (elokuva)

Pelle Hermanni on suomalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa 9. syyskuuta 2022.
Elokuvan on ohjannut Timo Koivusalo, joka on myös käsikirjoittanut elokuvan yhdessä Pelle Hermanni -hahmon luoneen Simo Ojasen kanssa. Pääroolissa Pelle Hermannina nähdään Vesa Vierikko. Muissa rooleissa näyttelevät muun muassa Martti Suosalo, Hannu-Pekka Björkman, Iina Kuustonen, Minttu Mustakallio ja Helena Vierikko. Elokuvan pääkuvauspaikka oli Porin Kirjurinluoto.
Elokuvaa rahoitti kotimaisten elokuvien tuotantoa tukeva rahasto Finnish Impact Film Fund.
Elokuvan tuotti Artista Filmi ja sen levittää Aurora Studios. 
Elokuvan kakkososan ("Pelle Hermanni ja hypnotisoija") kuvaaminen aloitettiin jo ennen ensimmäisen osan ensi-iltaa kesäkuussa 2022.
Vastaanotto.
Elokuva sai arvostelijoilta heikot arviot. Veli-Pekka Lehtonen kuvaili elokuvaa halvaksi kopioksi Risto Räppääjä -elokuvista, joita Koivusalo oli aiemmin tehnyt. Hän piti käsikirjoitusta, ohjausta ja kameratyötä laiskana. Juho Rissasen mielestä elokuva oli ankea, iloton ja sekava. Hänestä Koivusalon ensimmäisistä Pekko-elokuvista tutut tunnusmerkit kuten innoton tarinankerronta ja tönkkö näytteleminen ovat vahvasti läsnä. Surkeinta hänestä oli, että nimihahmo oli sysätty sivurooliin. Hannu Lieksosta Koivusalon elokuva on tutun kankea.
Cimarronin piirikunta

Cimarronin piirikunta () on Yhdysvaltojen Oklahoman osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 2 296 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Boise Cityn kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1907.
Texasin piirikunta (Oklahoma)

Texasin piirikunta () on Yhdysvaltojen Oklahoman osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 21 384 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Guymonin kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1907.
Südschleswigscher Wählerverband

Südschleswigscher Wählerverband (SSW) (tanskaksi "Sydslesvigsk Vælgerforening", pohjoisfriisiksi: "Söödschlaswiksche Wäälerferbånd") eli Etelä-Schleswigin äänestäjäyhdistys on alueellinen poliittinen puolue Schleswig-Holsteinissa Pohjois-Saksassa. Puolue edustaa osavaltion tanskalaisia ​​ja friisiläisiä vähemmistöjä. 
Lokakuussa 2021 puolueen puheenjohtajaksi valittiin Christian Dirschauer. 
Historia.
Puolue perustettiin vuonna 1948 edustamaan Saksan tanskalaista vähemmistöä. Perustamisen yhteydessä siihen liittyi myös aiemmin perustettu friisiläisiä edustanut puolue. Perustamisvuonnaan puolue osallistui myös ensimmäisiin vaaleihinsa, kunnallisvaaleihin, ja voitti 26 % äänistä. 
SSW on edustettuna Schleswig-Holsteinin maapäivillä sekä osavaltion useissa piirikunta- ja kunnanvaltuutoissa. Osavaltion maapäivillä puolueella on kolme edustajaa. SSW ei ole yleensä osallistunut liittopäivävaaleihin. Vuoden 2021 liittopäivävaaleihin puolue osallistui ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1961. Vuoden 2021 liittopäivävaaleissa puolue onnistui voittamaan yhden paikan Saksan liittopäivillä. Koska SSW edustaa Saksan liittovaltion tunnustamia vähemmistöjä, siihen ei sovelleta normaalia 5 % äänikynnystä.
Ideologia ja näkemyksiä.
Kansallista vähemmistöä edustavana puolueena SSW kieltäytyy asettamasta itseään perinteiselle oikeisto-vasemmistoakselille. Mutta se kuitenkin ajaa pohjoismaista yhteiskuntamallia, johon kuuluu vahvan hyvinvointiyhteiskunnan suosiminen ja vapaampi työvoimapolitiikka. 
SSW on Euroopan vapaan allianssin jäsen.
Ladyhawke – Legenda haukasta

Ladyhawke – Legenda haukasta on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Richard Donnerin ohjaama yhdysvaltalainen fantasiaelokuva. Elokuvan pääosissa ovat Matthew Broderick, Rutger Hauer ja Michelle Pfeiffer.
Varas Philippe Gaston pakenee Aquilan tyrmästä käymälän kautta. Sotilaat ajavat häntä takaa ja ovat tappaa hänet, mutta kapteeni Navarre pelastaa Gastonin. Navarre vaeltaa mukanaan lumottu haukka. Aquilan piispa on aikoinaan kironnut Navarren ja hänen rakastettunsa Lady Isabeaun. Navarre aikoo tappaa piispan, ja siihen hän tarvitsee Gastonin apua.
Kalevi Väyrynen

Kalevi Päivö Pietari Väyrynen (3. syyskuuta 1914 Sortavala – 13. tammikuuta 1980) oli suomalainen arkkitehti, joka työskenteli Varkauden ja Riihimäen kauppalanarkkitehtinä.
Väyrynen kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta 1932 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1937. Lisäoppia hän hankki opintomatkoilla Ruotsiin, Tanskaan, Saksaan, Ranskaan, Portugaliin ja Yhdysvaltoihin. Työuransa Väyrynen aloitti Arkkitehtitoimisto M. Paalasen palveluksessa 1936–1937 ja siirtyi sieltä SOK:n rakennusosaston arkkitehdiksi vuosiksi 1937–1938. Lääkintöhallituksen ylimääräisenä arkkitehtinä hän työskenteli 1939–1940 ja Arkkitehtitoimisto Alvar Aallon toimistopäällikkönä 1941.
Varkauteen Väyrynen muutti saatuaan toimen A. Ahlström Oy:n Varkauden talotehtaalta tehtaanarkkitehtinä 1944–1948. Siellä hän vastasi teollisesti tuotettujen talojen suunnittelusta, jota hän oli tehnyt ja Aallon toimistossa. Sitä seurasi kymmenvuotinen ura Varkauden kauppalan ensimmäisenä kauppalanarkkitehtinä 1948–1958, jona aikana hän suunnitteli kauppalaan useita rakennuksia ja asemakaavoja. Riihimäen kauppalanarkkitehtinä hän aloitti 1958 ja Riihimäen muuttuessa kaupungiksi 1960 hänestä tuli sen ensimmäinen kaupunginarkkitehti. Riihimäellä Väyrysellä oli myös luottamustehtävänä julkisivulautakunnan puheenjohtajuus.
Jukka Laurila

Jukka Pekka Laurila (16. tammikuuta 1949 Helsinki – 7. syyskuuta 2017 Oulu) oli suomalainen arkkitehti, joka edisti puun käyttöä arkkitehtuurissa ja rakentamisessa.
Laurila tutustui lukion jälkeen arkkitehdin työhön Kari Järvisen arkkitehtitoimistossa ja opiskeli alaa Oulun yliopiston arkkitehtuurin osastolla, jossa aloitti 1973 ja valmistui 1992. Laurila työskenteli 1980-luvulla useiden arkkitehtien kumppanina ja itsenäistyi 1990-luvun alussa perustaen Arkkitehtitoimisto Jukka Laurilan. Päätyönsä ohessa hän työskenteli Oulun yliopiston arkkitehtiosastolla tuntiopettajana. Laurilan toimisto oli monen nuoren, uransa alussa olleen arkkitehdin työpaikka. Arkkitehtina Laurila oli parhaimmillaan silloin, kun asiakkaan kanssa syntyi hyvä vuoropuhelu, joka usein johti pitkään ystävyyteen.
École nationale supérieure des mines de Paris

 
École nationale supérieure des mines de Paris (Mines ParisTech) on ranskalainen "grande école" ja erottamaton osa PSL Research Universityä. Kuningas Ludvig XVI perusti sen vuonna 1783.