tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Meren katedraali

Meren katedraali () on espanjalaisen kirjailijan Ildefonso Falconesin historiallinen romaani. 
Romaanin juonen keskeinen tekijä on Barcelonassa sijaitsevan Santa Maria del Marin kirkon 50-vuotiset rakennustyöt, joihin sen päähenkilön Arnaun elämä kietoutuu.
Femke Heemskerk

Frederike ”Femke” Heemskerk (s. ) on alankomaalainen uimari ja olympiavoittaja.
Heemskerk voitti olympiakultaa Pekingin olympialaisissa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, yhdessä Inge Dekkerin, Ranomi Kromowidjojon sekä Marleen Veldhuisin kanssa. Sama joukkue oli jo uinut Eindhovenissa maaliskuussa 2008 järjestetyissä EM-uinneissa Euroopan mestaruuteen silloisella ME-ajalla 3.33,62. Olympiafinaalissa he jäivät tästä ajasta 14 sadasosaa. Heemskerk oli uimassa myös maailmanennätysaikaa 3.31,72 Rooman MM-kilpailuissa 2009. Hän on kuulunut maailmanennätysjoukkueisiin lisäksi lyhyen radan 4 × 100 metrin ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä.
Heemskerk on voittanut pitkän radan MM-kilpailuissa kaksi kultaa, kolme hopeaa ja kolme pronssimitalia sekä lyhyen radan MM-kilpailuissa seitsemän kultaa, kahdeksan hopeaa ja kolme pronssia. Hän edustaa seuratasolla amsterdamilaista "De Dolfijn"-uimaseuraa.
Mysterious Times

Mysterious Times on saksalaisen Sash!-tuottajakolmikon (Alisson, Kappmeier, Lappessen) yhteistyössä brittilaulaja Tina Cousinsin kanssa tekemä dance-kappale, joka julkaistiin vuonna 1998. Se ylsi muun muassa Britannian singlelistan toiselle sijalle saman vuoden elokuussa. Samalla se siivitti Cousinsin uraa huomattavasti, ja kappale on myöhemmin kuulunut myös laulajan omaan keikkaohjelmistoon. 
Uudelleenmiksaukset.
Kappaleesta on tehty muun muassa seuraavia uudelleenmiksauksia:
Finlandia Hotels

Finlandia Hotels on vuonna 1986 perustettu suomalaisista yksityisistä hotelleista muodostuva hotelliketju. Ketju oli aiemmin Suomen suurin hotellien yhteenliittymä, johon kuului yli sata hotellia. 
Finlandia Hotels syntyi edeltäjänsä Point Hotels ry:n tilalle pelkästään yksityisomisteisten hotellien yhteistä varauspalvelua toteuttamaan. Samalla sen rinnalle perustettiin kansainvälisen tason yksityishotelleja (mm. Palace ja Rivoli Jardin) edustava Best Western Finland osaksi 3 200 hotellia eri maissa käsittävää Best Western -ketjua.
1990-luvun alkupuolella Finlandia Hotels luokitteli ketjuunsa kuuluvia hotelleja tähtiluokituksen sijasta tyynysymboleilla, ja luokitus perustui säännöllisiin tarkastuskierroksiin, joilla käytiin läpi 40 arvioitavaa asiaa.
Finlandia-hotelliketjuun kuuluu vuonna 2025 yhdeksän hotellia ympäri Suomen. Hotellit ovat keskustahotelleja, kylpylöitä, kokoushotelleja tai lomahotelleja. 
Finlandia-hotellit 2025.
Lähde: 
Entisiä Finlandia-hotelleja.
Lähteet:
Hurjat Hoganit

Hurjat Hoganit ("Hogan Knows Best") on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja showpainija-näyttelijä Hulk Hoganista, ja hänen perheestään. Sarjassa seurataan Hoganeiden perhe-elämää. Hulk yrittää suojella vaimonsa Lindan kanssa lapsiaan Brookea ja Nickiä nykymaailman paheilta ja houkutuksilta varsin omalaatuisin keinoin.
"Hurjat Hoganit" -sarja sai spin-off-sarjan nimeltä "Brooke Knows Best" Hulk Hoganin ja Linda Hoganin erottua. Sarjan pääosassa on pariskunnan tytär Brooke Hogan.
Kappale (fysiikka)

Kappale tarkoittaa fysiikassa fysikaalisesti mitattavissa olevaa aineellista oliota, jolla on esimerkiksi tilavuus ja massa.
Fysiikassa.
Fysikaalinen kappale on olio, jota voidaan kuvata klassisen tai kvanttimekaniikan teorioilla ja jolla voidaan tehdä kokeita ja jota voidaan mitata fysikaalisia mittalaitteita käyttäen.
Klassisessa fysiikassa kappaleella on massa, kolme avaruudellista ulottuvuutta, avaruudellinen sijainti ja jonkinlainen ajallinen kesto. Kappale on fysikaalisten lakien tai fysikaalisten teorioiden kohde. Kappale voidaan käsittää kokonaisuutena, mutta se voidaan mahdollisesti jakaa osiinsa pienemmiksi fysikaalisiksi kappaleiksi.
Kvanttimekaniikassa keskustellaan siitä, ovatko jotkut alkeishiukkaset sellaisia, etteivät ne ole kappaleita vaan pelkkiä pisteitä ilman aika-avaruudellista ulottuvuutta, vai ovatko ne sellaisia, että niillä on aina vähintään yksi avaruudellinen ulottuvuus (kuten säieteoriassa ja M-teoriassa).
Filosofiassa.
Fysikaalinen kappale tai fysikaalinen olio tarkoittaa ontologiassa konkreettista oliota, joka on olemassa ja jolla on fysikaalinen aika-avaruudellinen ulottuvaisuus. Esimerkkejä kappaleista ovat ihmisruumis, pilvi, biljardipallo ja protoni.
Suurimmassa osassa filosofisia oppeja kappaleet eivät ole mielen olioita, matemaattisia olioita tai muita abstrakteja olioita; eivätkä esimerkiksi aistinsisältöjä, ideoita, käsitteitä tai joukkoja. Siksi fysikaalisia kappaleita eivät ole muun muassa tunteet, näkökentän oliot ja luku ”3”. Muun muassa subjektiivisessa idealismissa kappaleet kuitenkin ovat mielen olioita, mutta niillä on silti avaruudellinen ulottuvuus näkökentässä.
John Paintsil

John Paintsil (s. 15. kesäkuuta 1981, Berekum) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa lontoolaista Fulhamia ja lukeutuu myös Ghanan maajoukkueen pelaajiin. Paintsil on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Taustaa.
Paintsil pystyy pelaamaan sekä puolustajana että keskikentällä. Hän aloitti uransa Ghanassa Berekum Arsenalissa, josta siirtyi Liberty Professionalsiin ja sieltä lainalle puolalaiseen Widzew Łódźin joukkueeseen. Seuraavaksi Paintsil siirtyi Israeliin ja Maccabi Tel Aviviin vuonna 2002. Siirryttyään kaudeksi 2006–2007 Englannin valioliigaan ja West Hamiin hänen nimensä kirjoitettiin virheellisesti John Pantsil papereihin. 
Seurajoukkueet.
Maccabi Tel Aviv.
Paintsil siirtyi Israeliin ja Maccabi Tel Aviviin vuonna 2002. Hän voitti Maccabissa Israelin mestaruuden ja selviytyi semifinaaleihin Cupissa. Hän pelasi 46 ottelua sarjassa ja viisi Mestarien liigassa.
Hapoel Tel Aviv.
Joulukuussa 2004 hän siirtyi paikalliseen kilpailijaan Hapoel Tel Aviviin auttaen joukkueen toiseen sijaan liigassa 2006 ja voittamaan Israelin Cupin 2006. Hän pelasi joukkueessa 42 ottelua tehden niissä kolme maalia.
West Ham United.
Vuoden 2006 MM-kilpailuiden jälkkeen Israelin jalkapallomaajoukkueen Yossi Benayoun suosittelu Paintsilia West Hamin managerille Alan Pardewille, kun joukkue tarvitsi oikeaa puolustajaa. Pardew otti Paintsilin joukkueen mukaan Ruotsiin kiertueelle, jossa hän antoi vakuuttavia näyttöjä. Elokuussa 2006 siirto West Hamiin varmistui, kun Paintsil sai peliluvat. Paintsil sai joukkueessa numeron 14 ja kilpaili paikastaan Tyrone Mearsin ja Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueen Jonathan Spectorin kanssa.
Siirron jälkeen Paintsil valitti, että hänen nimensä oli kirjoitettu väärin niin sopimukseen, kuin pelipaitaankin. Paintsil kertoi, että hänen nimensä kirjoitetaan 'Paintsil', eikä 'Pantsil'. Asia ihmetytti lisää, kun West Ham väitti, että kaikissa pelaajan virallisissa asiakirjoissa oli käytetty nimeä 'Pantsil'. Seuran ottaman kannan seurauksena Paintsilin protestoinneista huolimatta nimi 'Pantsil' jäi pelaajan pelipaitaan sääntöjen mukaan.
Hän pelasi vain viisi ottelua West Hamille kaudella 2006–2007 ja hän alkoi tutkailemaan kesällä 2007 muita vaihtoehtoja, jotta säilyttäisi paikkansa Ghanan maajoukkueessa tuleviin vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskilpailuihin. Paintsil kuitenkin jäi West Hamiin. Heinäkuussa 2008 pelattuaan pääosan 24 ottelustaan vaihtopelaajana hän sai luvan neuvotella Fulhamin kanssa siirrosta.
Fulham.
15. heinäkuuta 2008 Paintsil ja joukkuekaveri Bobby Zamora siirtyivät Fulhamiin 6,3 miljoonaan punnan yhteissummalla.
Vaikka vaikutti siltä, että Paintsil ei olisi muuta kuin vaihtoehto juuri Fulhamiin hankitulle Fredrik Stoorille, Paintsil on onnistunut näytöillään vakuuttamaan valmennuksen niin, että on noussut joukkueen aloituskokoonpanon vakiopelaajaksi kauden alussa. Hänen debyyttinsä oli 13. elokuuta Valioliigaottelussa Hull Cityä vastaan. Hän pelasi myös historiallisessa kotivoitossa Arsenalia vastaan viikkoa myöhemmin. Ensimmäisellä kaudella Fulhamissa Paintsil pelasi 37:ssä Valioliigan ottelussa.
Tiedon tyttäret

Tiedon tyttäret. Oppineita eurooppalaisia naisia antiikista valistukseen on Marjo T. Nurmisen tietoteos unohduksiin jääneistä tieteen parissa työskennelleistä naisista. Teos sai Tieto-Finlandia-palkinnon 2008. 
Teoksessa kerrotaan yksityiskohtaisemmin 25 eurooppalaisesta naistieteilijästä. 
Lisäksi teoksessa käsitellään lyhyemmin lähes sata muuta tuntemattomaksi jäänyttä tieteen parissa työskennellyttä naista.
Alumiinikloridi

Alumiinikloridi on syövyttävä, palamaton yhdiste, jonka kemiallinen kaava on AlCl3. Se on hygroskooppinen aine ja reagoi voimakkaasti joutuessaan kosketuksiin veden, vesihöyryn ja ilman kosteuden kanssa muodostaen syövyttävää suolahappoa. Tässä reaktiossa vapautuu myös runsaasti lämpöä. Alumiinikloridi voi reagoida räjähtäen happidifluoridin (hajoaa), natriumboorihydroksidin, fenolin, fenyyliatsidin tai perklooribentseenin kanssa.
Yhdisteestä käytetään myös nimiä "alumiinitrikloridi" ja "alumiini(III)kloridi". Alumiini reagoi kloorikaasun kanssa muodostaen alumiinikloridia. 
Yhdistettä voidaan valmistaa myös kloorin ja alumiinioksidin välisellä reaktiolla hiilen läsnä ollessa. Yhdistettä käytetään katalyyttinä useissa orgaanisen kemian reaktioissa muun muassa Friedel–Crafts-alkyloinneissa ja Friedel–Crafts-asyloinneissa. Sitä voidaan käyttää myös tekstiilien käsittelyyn.
Alumiinikloridilla on olemassa myös kidevedellisiä hydraatteja, kuten alumiinikloridimonohydraatti AlCl3·H2O (CAS 10124-27-3) ja alumiinikloridiheksahydraatti AlCl3·6H2O (CAS 7784-13-6).
Kidevedellistä alumiinikloridia käytetään usein antiperspiranttien hikoilua estävänä ainesosana.
Petrus Nordmann

Gottfrid Petrus Bernhard Nordmann (30. tammikuuta 1858 Helsinki – 27. lokakuuta 1923 Porvoo) oli suomenruotsalainen kirjailija, lehtori ja kansanvalistaja. Hän käytti nimimerkkejä "Peder Nord" ja "Ptr".
Nordmannin vanhemmat olivat kollegineuvos Petter Niklas Nordmann ja tämän 2. vaimo Sigrid Virginia Hoffrèn. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 1879 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1882, lisensiaatiksi 1888 ja tohtoriksi 1890. Nordmann vieraili Värmlannin suomalaisalueilla 1885 ja 1887 sekä teki arkistotutkimuksia Tukholmassa, Karlstadissa ja Uppsalassa. Näiden pohjalta hän laati tohtorinväitöskirjansa joka käsitteli Keski-Skandinavian suomalaisasutusta.
Nordmann toimi Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun (Svenska fruntimmersskolan i Helsingfors) historian kollegana 1883–1909 ja Malmin ruotsalaisen kansanopiston (Svenska folkakademin) johtajana 1908–1913. Nordmann sai 1912 sydänkohtauksen ja joutui sen vuoksi eroamaan virastaan.
Nordmann oli Svenska Folkskolans Vänner -yhdistyksen sihteerinä 1884–1917 ja yhdistyksen kunniajäsen vuodesta 1918. Hän oli Svenska Litteratursällskapet -seuran johtokunnan jäsen 1893–1913 ja Helsingin kaupungin kansakoulujohtokunnan jäsen 1895–1902. Hän toimitti Land och stad -lehteä 1890–1892 ja Tidskrift för folkskolan och folkhögskolan -lehteä 1894–1897.
Nordmannin laajaan kirjalliseen tuotantoon kuului kaunokirjallisten tekstien ohella muun muassa maantieteen ja historian oppikirjoja ja elämäkertoja.
Nordmannin setä oli eläintieteilijä Alexander von Nordmann.
Korkeasta tyylistä

Korkeasta tyylistä (, ”Korkeasta”) on antiikin ajalta peräisin oleva kirjallisuuden tyylitutkielma, jonka kirjoittajasta tai kirjoitusajankohdasta ei ole varmaa tietoa.
Teoksen nimi kääntyy kirjaimellisesti ”korkeasta” ja se käsittelee tyyliä jota voisi sanoa korkealentoiseksi. Toisinaan sen merkitys vivahtaa voimakkaaseen, intensiivisen suureen tai valtavaan.”Korkea” on käännetty latinankielessä subliimiksi, jota on käytetty myös muiden kielten käännöksissä. Se ei vastaa kuitenkaan nykyaikaista subliimi-käsitettä. Tutkielmasta on hävinnyt sen loppu sekä jokaisen arkin sisimmät lehdet.
Tutkielma kirjoitettiin todennäköisesti 1. vuosisadalla jaa. Kirjoittajasta ei ole päästy yksimielisyyteen, mutta hänestä käytetään nimeä Longinus tai Pseudo-Longinus. Tutkielman tekijäksi mainitaan useissa käsikirjoituksissa Dionysios Longinos, jota on pidetty samana kuin Kassios Longinosta. Hänen teoksissaan ei kuitenkaan esiinny yhtäläisyyksiä "Peri hypsouksen" kanssa. Teoksessa titteli esiintyy myös nimellä "Dionysioksen tai Longinoksen Peri hypsous". Ilmeisesti tekijästä ei ollut varmaa tietoa, kun säästynyt Codex P. käsikirjoitus kirjoitettiin. Dionysios saattaa viitata reetori ja historioitsija Dionysios Halikarnassoslaiseen.
Tutkielma löydettiin uudelleen 1500-luvulla ja ensimmäinen editio siitä ilmestyi 1554, sekä myöhemmin vuonna 1555 ja 1569. Teoksen teki tunnetuksi Nicolas Boileau-Despréaux, joka käänsi sen ranskaksi 1674. Myöhemmin tutkielma käännettiin englanniksi; John Pultney vuonna 1680, Leonard Welsted vuonna 1712 (käännös Boileau'n ranskannoksesta) ja William Smith vuonna 1739 (jonka viides editio ilmestyi vuonna 1800). Tutkielman vaikutus myöhempien aikojen taideteorioihin on ollut huomattava jo 1500-luvulta alkaen ja 1800-lukuun saakka se painoi leimansa kaikkeen esteettiseen keskusteluun. 
Suomeksi teoksen on kääntänyt O. E. Tudeer vuonna 1918 nimellä "Korkeasta tyylistä". Käännös kuitenkin vanhentui nopeasti oppisanaston kannalta.
Kyrenaika

Kyrenaika (, , , Barqah) on maakunta Libyan rannikolla. Alue sai nimensä noin vuonna 631 eaa. perustetusta kreikkalaisesta Kyrenen siirtokunnasta.
Historia.
Kreikkalaisten siirtokuntien perustaminen.
Kyrenaika oli antiikin aikana kreikkalaisten siirtokuntien aluetta. Se sai nimensä Kyrenestä, joka perustettiin seudun kreikkalaiskaupungeista ensimmäisenä noin vuonna 631 eaa. Kyrenaikaa kutsuttiin myös Pentapoliiksi koska siellä oli viisi tärkeää kaupunkia. Kyrenen lisäksi tärkeitä kaupunkeja olivat Barke, Euesperides ja Taukheira sekä Kyrenen satamakaupunki Apollonia. Akhaimenidit valtasivat Kyrenaikan noin vuonna 513 eaa. Kyrenaikasta tuli kuitenkin myöhemmin itsenäinen.
Egyptin Ptolemaiosten aika.
Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen spartalainen palkkasotilas Thibron saapui Kyrenaikaan noin palkkasotilaan kanssa. Kyrenestä ja Barkesta karkotetut pyysivät häntä apuun. Thibron valtasi aluksi Kyrenen sataman, ja pakotti kyreneläiset maksamaan lunnaita. Pian kyreneläiset pyysivät Egyptin satraapin Ptolemaios I:n apua. Tämä lähetti sotapäällikkö Ofellaan Kyrenaikaan. Thibronin kuoleman jälkeen vuonna 322 eaa. Kyrenaika liitettiin Ptolemaiosten Egyptiin. Ofellas hallitsi kuitenkin Kyrenaikaa itsenäisesti. Ofellas kuoli noin vuonna 208 eaa. Ptolemaiosten aikana Kyrenaikaan perustettiin kuudes kaupunki Ptolemais. Euesperides sai uuden nimen Berenike ja Taukheira nimen Arsinoe.
Roomalainen aika.
Kyrenaika liitettiin Rooman valtakuntaan vuonna 96 eaa. Vuonna 74 eaa. siitä tehtiin Cyrenaican provinssi. Viimeistään vuoteen 27 eaa. mennessä se oli liitetty Kreetan saaren kanssa yhteen Creta et Cyrenen provinssiksi. Provinssi purettiin noin vuonna 293, ja tämän jälkeen myöhäisroomalaisella kaudella Kyrenaikan alue oli jaettuna Libya superiorin ja Libya inferiorin provinsseiksi.
Näin provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Kristillinen aika.
Pentapoliin alue mainitaan apostoli Markuksen synnyinpaikkana ja seurakuntana "Raamatussa" Paavalin kirjeissä.. Kristinusko levisi Pentapolikseen Egyptistä. Aleksandrian Koptinen ortodoksikirkko liitti alueen vaikutuspiiriinsä.
Islamilainen aika.
Islamilaiset arabit valtasivat Kyrenaikan, ja alueen nimi muutettiin Barkaksi vuosina 643–644 jaa.
Nykyaika.
Tripolitania, Kyrenaika ja Fezzan liitettiin Italian Libyan alueisiin vuonna 1934. Libyan valtion perustamisen jälkeen vuonna 1947, Kyrenaikasta tuli osa Libyan valtiota.
Tekninen tasatulos

Tekninen tasatulos (TD) on nyrkkeilyssä käytettävä termi ottelusta joka lopetetaan ennenaikaisesti ottelijan ollessa ottelukyvytön esimerkiksi haavojen tai vyön alle suuntautuneiden lyöntien vuoksi. 
Tasatulos tuomitaan silloin kun ottelua edellä mainitussa tilanteessa on käyty alle neljä erää, eli niin että pistekortteja ei ole ehditty ottaa käyttöön. Jos pistekortit on ehditty ottaa käyttöön, ottelun voittaja ratkaistaan niiden perusteella ja tuloksesta käytetään nimitystä tekninen tulos.
Yön painajainen

Yön painajainen ("Play Misty for Me") on Clint Eastwoodin esikoisohjaus vuodelta 1971. Se kuvattiin 21 päivässä Eastwoodin kotikaupungissa Kalifornian Carmelissa. Eastwoodin ei alun perin pitänyt ohjata elokuvaa. Universalin vastaavan johtajan Lew Wassermanin ehto olikin se, että Eastwoodin hahmon pitäisi poiketa huomattavasti hänen aiemmista rooleistaan, mikä tapahtuikin.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Yön painajaisen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni.
Eastwood on radiojuontaja Dave Garver, joka pitää suosittua toivekappaleohjelmaa. Studioon soittaa usein Evelyn Draper -niminen nainen, joka sanoo eroottisella äänellä aina: "soita minulle Misty." Evelyn on pakkomielteisesti ihastunut Daveen ja hän haluaa tavata tämän. Hän järjestää tapaamisen, mutta Dave ei ole kiinnostunut suhteen aloittamisesta. Silloin Evelyn saa hermoromahduksen ja aikoo olla Daven kanssa vaikka väkisin. Pian hänen lähiomaistensa henget ovat uhattuna.
Musiikki.
Laulaja Roberta Flack nousi kuuluisuuteen, kun hänen kappalettaan ”The First Time Ever I Saw Your Face” käytettiin tässä elokuvassa.
Kate Greenaway

Kate Greenaway (17. maaliskuuta 1846 – 6. marraskuuta 1901) oli englantilainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Greenawayn kuvitusten idylliset lapsihahmot saavuttivat omana aikanaan suuren suosion. Hahmojen kuvitteellinen, 1700-luvun tyylistä ideoita ammentava vaatetus sai 1800-luvun lopulla aikaan uuden lastenvaatemuodin. Vuonna 1955 Greenawayn kunniaksi perustettiin englanninkielisten lasten- ja nuortenkirjojen kuvittajille suunnattu kuvittajapalkinto Kate Greenaway -mitali.
Kate Greenaway syntyi Hoxtonissa, Lontoossa, ristimänimenään Catherine. Tätä nimeä hänestä ei kuitenkaan koskaan käytetty. Hänen isänsä John Greenaway oli painokuvien kaivertaja. Pian tyttärensä syntymän jälkeen hän sai tehtäväkseen kaivertaa Dickensin tarinoiden uuden laitoksen kuvitukset. Saadakseen työrauhan John Greenaway lähetti perheensä Lontoosta maaseudulle – joskin turhaan, sillä lopulta tilauksen tehnyt yritys päätyi konkurssiin ja hänen työnsä meni hukkaan. Joka tapauksessa Kate Greenaway vietti äitinsä ja sisarustensa kanssa kaksi vuotta lapsuudestaan sukulaisten luona Rollestonin kylässä Nottinghamshiressä. Rollestonin kylä maatöineen, hivenen vanhanaikaisine pukuineen ja vehreine luontoineen teki tyttöön suuren vaikutuksen ja vaikutti merkittävästi hänen myöhempään taiteeseensa.
12-vuotiaana Greenaway aloitti ensimmäiset taideopintonsa National Course of Art Instructionissa. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan South Kensingtonin Female School of Artissa sekä Slade Schoolissa. Greenawayn töitä oli ensimmäisen kerran näytteillä hänen ollessa 22-vuotias. Ensimmäiset maksetut työt olivat joulu- ja ystävänpäiväkortteja sekä kirjankuvituksia. Joitakin mustavalkoisia kuvituksia kaiversi painettavaksi hänen isänsä. Jo varhaisissa töissään Greenaway alkoi kehitellä omia vaatemallejaan. Hän piirsi yleensä elävästä mallista ja ompeli itse mallien vaatteet.
Carole Caldwell Graebner

Carole Caldwell Graebner (24. kesäkuuta 1943 – 19. marraskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän kuului naisten nelinpelin voittajapariin Yhdysvaltain (1965) ja Australian (1966) avoimissa. Vuonna 1964 hän pääsi Yhdysvaltain avoimissa myös kaksinpelin finaaliin, jossa kuitenkin hävisi Maria Buenolle. 
Caldwell Graebner kuului myös Yhdysvaltain Fed Cup -joukkueeseen. Hän kuoli 65-vuotiaana syöpää sairastettuaan.
Chocolate Factory

Chocolate Factory on R&amp;B-artisti R. Kellyn seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Albumin tuotti Jive Records.
Kappaleet.
CD 2 - Loveland.
Hyvän myynnin ansiosta albumista julkaistiin "Loveland" special edition, jossa on alkuperäisen CD-levyn lisäksi bonus CD.
Kiitos-teksti.
Albumi sisälsi seuraavan kiitos-tekstin faneille:
Dear Fans of Mine
Thank you for all the love and support that you have show’n me not only during these trying times, but also throughout my career. I want you to know that I am forever grateful for you all.
You guys are the reason I am who I am today and the reason why I will continue to write songs into tomorrow. God Bless you all for inspiring me the way that you have done.
Lately it has been hard for me to find someone I trust, someone to talk to, someone who is loyal, understanding, and most of all, a true friend. But, during the course of my success, God has led me to see that you guys have been all of those things and more. And that’s love!
I hope you guys enjoy this album because I truly made it for you.
Love,
R. Kelly
PS: When you see me, hug a thug!
Erwin Dreger

Erwin Dreger (14. kesäkuuta 1915 Hannover – 20. maaliskuuta 1942 Martinewka) oli saksalainen sotilas, arvoltaan vääpeli.
Paul Carell kertoo Dregeristä seuraavasti:
Saksan 3. panssaridivisioona taisteli Neuvostoliiton talven 1941–1942 vastahyökkäyksen aikana Izjumin murtokohdan eteläreunassa. Dreger kuului divisioonaan 3. jalkaväkirykmentin 1. komppaniaan.
Vääpeli Dreger vastasi 15 miehen kanssa kaksi kilometriä pitkästä rintamasta Nepokrytajan kaistalla. Tämän pitkän kaistan puolustaminen onnistui vain harvinaisella taktiikalla, jonka Dreger oli itse kehittänyt. Jokainen mies oli aseistautunut konekiväärillä, joka oli mahdollista, koska aseet olivat sotasaalista. Lisäksi kolme ylimääräistä konekivääriä oli varastossa. Maastoon ja tukikohtana olleeseen kylään varastoitiin paljon sotasaaliina saatuja panosvöitä. Näin jokainen mies toimi yksin ilman normaalia apumiestä, jonka tehtävänä oli hakea ammuksia. Miehet oli ryhmitetty laajaan puolikaareen, jossa oli lisäksi syviä porrastuksia. Taktiikka vaati miehiltä rautaisia hermoja.
Rintamasuunta oli metsikköön, josta venäläiset hyökkäsivät joka kerta uudestaan. Juuri tässä kohtaa kaistaa venäläiset yrittivät läpimurtoa 17. maaliskuuta 1942. Tätä ei kuitenkaan 3. panssaridivisioona tiennyt. Venäläiset aloittivat hyökkäyksen klo 10.30 pataljoonan voimalla. Dregerin miehet odottivat kunnes venäläiset olivat 50 metrin päässä, jolloin Dreger antoi tulikomennon ampumalla itse. Hän oli oman konekiväärinsä kanssa puolikaaren syvimmässä pisteessä.
Sattumalta vihollisen hyökkäys oli suuntautunut tarkalleen puolikaaren keskelle, joten sitä vastaan saatettiin keskittää monen konekiväärin tuli, ja puolustautuminen oli helppoa. 20 minuutissa venäläiset oli lyöty ristitulessa. Tappiot olivat valtavat, kun samaan aikaan Dreger ei menettänyt yhtäkään miestä.
Tunnin päästä vihollinen yritti tuhota suunnatulla tykistötulella Dregerin miesten asemat, mutta he olivat taktiikan mukaisesti siirtyneet jo uusiin asemiin ja tykistökeskitys oli tehoton. 14 tunnin aikana venäläiset hyökkäsivät viisi kertaa, mutta joka kerta tulos oli sama. Vihollispataljoonien hyökkäys pysäytettiin. Dregerin miehet kestivät vaikka vihollisella oli satakertainen ylivoima.
Kolme päivää myöhemmin Dreger kuoli. Aikaisemmin hän oli joutunut vetäytymään tukikohtana olleesta kylästä. Dreger yritti löytää miehilleen suojan ja lämpimän paikan 30 asteen pakkasessa. Hän yritti vallata läheisen kolhoosin, mutta häneen osui luotisuihku vihollisen konekivääristä. Miehet saivat haavoittuneen Dregerin turvaan, mutta hän kuoli. Hänen viimeiset sanansa olivat: ”Kuunnelkaa miehet, kohta koputetaan!”
Karl Robert Malmström

Karl Robert Malmström (16. maaliskuuta 1830 Turku – 21. toukokuuta 1900 Antrea) oli suomalainen, ruotsinkielinen pappi ja runoilija.
Henkilöhistoria.
Malmströmin vanhemmat olivat kauppias Gustaf Malmström ja Maria Lindgren. Hän oli naimisissa vuodesta 1857 Lucina Konstantia Ingeborg Walleniuksen (1832–1919) kanssa. Heidän lapsiaan olivat Teknillisen korkeakoulun mekaniikan professori Paul Rurik Bruno Malmström (1872–1919) ja taidemaalari Tyra Malmström (1875–1928). Malmström kävi Turun triviaalikoulua ja lukiota, pääsi ylioppilaaksi 1851 ja hänet vihittiin papiksi 1854. Malmström oli Turun kaupungin sairashuoneen saarnaajana 1858–1874 ja kehruuhuoneen saarnaajana 1861–1876. Tämän jälkeen hän oli Turun 2. kappalaisena 1874–1883 sekä Antrean kirkkoherrana 1883–1900. Hän pakinoi Åbo Underrättelser-lehdessä nimimerkillä "Ali" vuosina 1876–1883. Malmström sai rovastin arvon 1885.
Malmström kirjoitti runoja juhlatilaisuuksiin, ja hänen runonsa saivat vaikutteita Zacharias Topeliuksen runoista.
Jalutorovsk

Jalutorovsk () on kaupunki Tjumenin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Irtyšiin laskevan Toboljoen rannalla 75 kilometriä Tjumenista kaakkoon. Kaupungin läpi kulkee Tjumenin ja Omskin välinen rautatie (Jalutorovskin asema). Asukkaita on 37 700 henkeä (vuonna 2010).
Entisen tataarilinnakkeen Javlu-Turin paikalle perustettiin vuonna 1639 venäläinen linnoitus. Siitä tuli 1782 Tobolskin lääniin kuuluneen Jalutorovskin kihlakunnan keskus. Kaupungin taloudellinen merkitys jäi kuitenkin vähäiseksi. 1800-luvulla sinne karkotettiin tunnettuja dekabristeja.
Nykyään Jalutorovskissa on lähinnä elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii karkotetuille dekabristeille omistettu museo. Jalutorovskissa on syntynyt kuuluisa liikemies ja mesenaatti Savva Mamontov.
Juhnov

Juhnov () on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan sivujoen Ugran rannalla 85 kilometriä Kalugasta luoteeseen. Kaupunki on Juhnovin piirin keskus. Asukkaita on 7 000 henkeä (vuonna 2008).
Juhnov tunnetaan 1500-luvulta lähtien. Vuonna 1796 siitä tuli Smolenskin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Nykyisin se on maatalousalueen keskus, jossa on lähinnä elintarviketeollisuutta.
TP-2.com

TP-2.com ("Twelve Play-2") on R&amp;B -artisti R. Kellyn neljäs studioalbumi ja 12-Play albumi sarjan toinen osa. Albumi julkaistiin vuonna 2000.
Liljakasvit

Liljakasvit (Liliaceae) on yksisirkkaisten kasvien Liliales-lahkoon kuuluva kasviheimo.
Liljakasveilla on ehytlaitaiset, useimmiten silposuoniset lehdet, ja niiden kukissa on yleensä kolmella jaollinen määrä terälehtiä. Monilla heimon kasveilla on maavarsi tai sipuli. Jotkin heimon kasvit ovat tyypillisiä varjokasveja, ja niillä on leveät lehdet, mehevät hedelmät, selvä maavarsi ja pienet vaatimattomat kukat. Toiset taas kasvavat aurinkoisilla paikoilla, ja niillä on kapeat lehdet, suuret kirkasväriset kukat ja usein maan pinnassa sipuli.
Liljakasvien heimoon kuuluu monia näyttävien kukkiensa vuoksi suosittuja koristekasveja, kuten liljat ja tulppaanit. Lilja ("Fleur de lis") on vanhastaan myös heraldiikassa tärkeä symboli.
Monet heimon kasvit ovat myrkyllisiä ja voivat syötyinä aiheuttaa vakavia komplikaatioita. Erityisesti kissat sairastuvat niistä herkästi.
Liljakasvien taksonomia.
Liljakasvien heimo käsitettiin aikaisemmin huomattavasti nykyistä laajemmaksi ja siihen luettiin myös suuri joukko kasveja, jotka nykyään luetaan jopa toisiin lahkoihin. Kasvien geneettinen tutkimus on kuitenkin johtanut siihen, että niiden tieteellistä luokitusta on ollut muutettava. Omiksi heimoikseen katsotaan nykyisin mm. seuraavat, joihin kaikkiin kuuluvat kasvit on aikaisemmin luettu liljakasveihin:
Näistä heimoista sarsaparillakasvit (Smilaceaeae) ovat nykyisten tutkimusten mukaan läheisintä sukua liljakasveille. Joidenkin tutkijoiden mukaan myös mariposaliljat ("Calochortus") ja muutamat muut sille läheiset suvut olisi luokiteltava omaksi heimokseen Calochortaceae (seuraavassa alaheimo Calochortoideae).
Liljakasvien heimon oletetaan kehittyneen 58 miljoonaa vuotta sitten paleoseenikauden alkuvaiheessa.
Alaheimot.
Liljakasvien heimoon kuuluvat 19 sukua ja 610 lajia jaetaan kolmeksi alaheimoksi:
1. Lilioideae Eaton. Alaheimo käsittää 11 sukua ja 595 lajia lauhkeassa vyöhykkeessä, erityisesti Pohjois-Amerikassa ja Itä-Aasiassa. Alaheimossa on kaksi tribusta:
2. Calochortoideae Dumort. Joillakin lajeilla on putkiloita varressa, joillakin lehdet tupellisia, joillakin on silposuonitus verkkosuonituksen sijaan, eräillä kehän ulkokiehkura on verhiömäinen ja eräillä on sikiäimessään laitaistukat. Kehälehdet ovat tavallisesti vaihtelevassa määrässä hapsuisia; mesiäiset enemmän tai vähemmän pussimaisia; kota liiteluomainen, siemenet vaihtelevasti litistyneitä. Alaheimossa on kaksi sukua ja 85 lajia Itä-Aasian ja Pohjois-Amerikan itäosan lauhkeilla alueilla. Mariposaliljat ("Calochortus", 65 lajia) ovat sipulikasveja; konnanliljoilla ("Tricyrtis", 20 lajia) on kaksi kukan esilehteä.
3. Streptopoideae Reveal. Lehtikanta tuppimainen; siemenet vaihtelevissa määrin pyöreitä, juovaisia. Kolme sukua, 15 lajia pohjoisessa lauhkeassa vyöhykkeessä, erityisesti Itä-Aasiassa ja Pohjois-Amerikan itä- ja länsiosassa. Suvussa "Scoliopus" kukan kehäkiehkurat ovat hyvin erilaiset ja heteitä on kolme.
Suvut.
Liljakasveihin luetaan nykyisin seuraavat suvut:
Jurjuzan

Jurjuzan () on kaupunki Tšeljabinskin alueen Katav-Ivanovskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Uralin länsirinteellä, Kaman vesistöön kuuluvan Jurjuzan-joen varrella 294 kilometriä Tšeljabinskista länteen. Kaupungin läpi kulkee Vjazovajan ja Katav-Ivanovskin välinen rautatie (Jurjuzanin asema). Asukkaita on 12 600 henkeä (vuonna 2010).
Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1758 perustetusta rautatehtaasta, joka toimi vuoteen 1908 saakka. Vuonna 1829 paikkakunnalla tapahtui yksi 1800-luvun alun suurimmista talonpoikaiskapinoista. Kaupunki Jurjuzanista tuli vuonna 1943. Se on tunnettu lähinnä neuvostoaikana valmistetuista samannimisistä jääkaapeista.
Hanna Rönnberg

Johanna (Hanna) Sofia Rönnberg (16. huhtikuuta 1862 Hämeenlinna – 9. lokakuuta 1946 Helsinki) oli suomenruotsalainen taidemaalari ja kirjailija.
Elämäkerta.
Rönnbergin äiti oli Emilia Sofia Stenvall ja isä ilmeisesti faktori Johan Rönnberg. Rönnberg kävi tyttökoulun ja opiskeli sitten Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1875–1881 sekä Tukholman taideakatemiassa 1881–1885. Hän opiskeli vielä myöhemmin Pariisissa Académie Julianissa 1887–1889 sekä Académie Colarossissa useaan otteeseen 1890- ja 1920-luvuilla. 
Rönnberg julkaisi lyhyitä artikkeleita päivälehdissä jo 1880-luvulla ja julkaisi ensimmäisen kirjansa "Från Ålands skär" vuonna 1899. Hän toimi Hemma och Ute -lehden toimittajana 1910–1917.
Rönnberg maalasi impressionistisia maisemamaalauksia viettäessään kesiään 1880-luvulla Ahvenanmaan Jomalassa Önningebyn taiteilijasiirtokunnassa. Tämä ulkoilmamaalausta harrastanut suomalais-ruotsalainen taiteilijayhteisö syntyi 1886 Victor Westerholmin kesäasunnon ympärille. Yhteisöön kuuluivat Rönnbergin ja Westerholmin ohella muun muassa Elin Danielson-Gambogi, Eva Topelius, Dora Wahlroos, J. A. G. Acke ja Edvard Westman.
Hänet on haudattu Kulosaaren hautausmaalle.
Ferdinand Bie

Ferdinand Reinhardt Bie (16. helmikuuta 1888 – 9. marraskuuta 1961) oli norjalainen yleisurheilija, viisiottelun olympiahopeamitalisti Tukholmassa 1912.
Tukholman olympialaisten viisiottelussa voittaja Jim Thorpe oli täysin ylivoimainen voitettuaan neljä lajia viidestä ja oltuaan keihäänheitossa toinen. Bie hyppäsi kilpailuissa pituutta 685, heitti keihästä 46,45, juoksi 200 metriä aikaan 23,5, heitti kiekkoa 31,79 ja juoksi 1 500 metriä aikaan 5.07,8. Sijapistejärjestelmä antoi Thorpelle kuusi pistettä ja toiseksi tulleelle Bielle 16. Pronssimitalisti James Donahue sai 24 pistettä, joten Bie sai hopeaa varsin selvällä erolla.
Seuraavana vuonna Jim Thorpen todettiin kuitenkin pelanneen baseballia ammattilaisena ennen voittojaan ja hänet diskvalifioitiin. Bie julistettiin olympiavoittajaksi. Hän oli kuitenkin haluton hyväksymään hänelle myönnettyä kultamitalia ja piti Thorpea edelleen kisan voittajana. Thorpen mitalit palautettiin 1982 ja hänet julistettiin olympiavoittajaksi yhdessä Bien kanssa. Vuonna 2022 kansainvälinen olympiakomitea kuitenkin päätti nimetä pelkästään Thorpen olympiavoittajaksi. Tämän jälkeen sekä Bie että James Donahue on merkitty hopeamitalistiksi.
Bie kilpaili olympialaisissa myös kymmenottelussa, mutta keskeytti, sekä pituushypyssä, jossa sijoittui yhdenneksitoista. Bie oli n. 176 cm pitkä ja painoi n. 75 kg.
Bie voitti Norjan mestaruuden pituushypyssä 1910 ja 1917 sekä 110 metrin aitajuoksussa 1910.
Manuel Castro Ruiz

Manuel Castro Ruiz (9. marraskuuta 1918 – 18. marraskuuta 2008) oli katolisen kirkon meksikolainen pappi. 
Castro Ruiz syntyi Moreliassa, Michoacánissa. Hän sai vihkimyksensä papiksi 19. kesäkuuta 1943 ja piispaksi 27. joulukuuta 1965. Hän oli ensin vuodesta 1965 Cincarin titulaaripiispa ja Yucatánin apulaispiispa. 20. syyskuuta 1969 hänet nimitettiin Yucatánin arkkipiispaksi, jona hän toimi vuoteen 1995. Seuraajaksi astui hänen vetäydyttyään Emilio Carlos Berlie Belaunzarán.
Castro Ruiz kuoli hieman 90-vuotispäivänsä jälkeen marraskuussa 2008.
R.

R. on R&amp;B -artistin R. Kellyn kolmas studioalbumi. Albumin julkaisi Jive Records ja se julkaistiin 29. syyskuuta 1998.
Hypoksantiini

Hypoksantiini on puriinin johdannainen, jota syntyy muun muassa adenosiinin aineenvaihduntatuotteena.Se muodostaa yhdessä riboosisokerin inosiiniksi kutsutun nukleosidin.
Ksantiinioksidaasi on entsyymi, joka hapettaa hypoksantiinin ksantiiniksi ja edelleen virtsahapoksi. Tämän vuoksi kihdin hoitoon käytetään ksantiinioksidaasin toimintaa estäviä lääkkeitä . Hypoksantiini-guaniinifosforibosyylitransferaasientsyymi muuttaa hypoksantiinin inosiinimonofosfaatiksi.
Konstantínos Tsiklitíras

Konstantínos Tsiklitíras ( 30. lokakuuta 1888 Pýlos – 10. helmikuuta 1913) oli kreikkalainen vauhdittomien hyppyjen hyppääjä ja olympiavoittaja Tukholmassa 1912.
Tsiklitíras muutti kotikaupungistaan Ateenaan opiskelemaan kauppatieteitä ja aloitti urheilun. Hän pelasi jalkapalloa Panathinaikosissa ja vesipalloa, mutta teki parhaat suorituksensa vauhdittomissa hypyissä. Hän voitti kaikkiaan 19 Kreikan mestaruutta.
Lontoon olympialaisissa 1908 Tsiklitíras voitti olympiahopeaa sekä vauhdittomassa korkeushypyssä, jossa hän jakoi hopeamitalin John Billerin kanssa tuloksella 155 sekä vauhdittomassa pituushypyssä tuloksella 323. Tukholman olympialaisissa hän voitti olympiakultaa vauhdittomassa pituushypyssä tuloksella 337 ja olympiapronssia vauhdittomassa korkeushypyssä tuloksella 155.
Tsiklitiraksen ura sai äkillisen lopun 1913 hänen ilmoittauduttuaan vapaaehtoiseksi Balkanin sotiin. Hän sairastui aivokalvontulehdukseen ja kuoli vain 24-vuotiaana.
R. Kelly (albumi)

R. Kelly on R&amp;B -artisti R. Kellyn toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumin julkaisi Jive Records.
Keltasiimajuoksiainen

Keltasiimajuoksiainen ("Geophilus proximus") on tuhatjalkaisiin kuuluva laji. Ne saalistavat öisin, ja niillä on myrkylliset pistimet hampaina. Keltasiimajuoksiaisen purema ei aiheuta ihmiselle hengenvaaraa, ja niitä voi huoletta pitää kädessä, vaikka puremisen vaara on aina olemassa. Keltasiimajuoksiainen on hyvin vikkelä ja notkea eläin. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Keltasiimajuoksiainen asustaa koko Suomessa, myös napapiirin pohjoisella puolella. Parhaiten se viihtyy rehevissä, kivisissä metsissä tai avoimilla, heinäisillä mailla. Keltasiimajuoksiainen viettää suurimman osan elämästään mullan, hiekan tai humuksen alla. Sitä tavataan myös kivien, tai kivien sammalmättäiden alta.
Ravinto.
Ravintona ne käyttävät muita selkärangattomia ja lieroja, yleensä niitä pienempiä ja saattavat jopa syödä lajitovereitaan kannibaalien tavoin.
Krešimir Račić

Krešimir ”Krešo” Račić (15. elokuuta 1932 Karlovac – 19. kesäkuuta 1994 Zagreb) oli jugoslavialainen moukarinheittäjä.
Račićin paras arvokilpailusaavutus oli kuudes sija Melbournen 1956 olympialaisissa. Hänen tuloksensa oli 60,36 m ja hän jäi mitalisijasta runsaat kaksi metriä. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän sijoittui 18:nneksi tuloksella 51,87 m ja Tukholman EM-kilpailuissa 1958 kymmenenneksi tuloksella 59,28 m.
12 Play

12 Play on R&amp;B -artisti R. Kellyn ensimmäinen virallinen studioalbumi ja samalla 12 Play -albumisarjan ensimmäinen osa. Albumi sisältää R.Kellyn ensimmäisen hitin "Bump N' Grind". Albumi julkaistiin vuonna 1993.
Ralph Edwards

Ralph Edwards (13. kesäkuuta 1913 Merino, Colorado – 16. marraskuuta 2005 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen radio- ja televisiotuottaja ja ohjelmajuontaja.
Edwards aloitti uransa radiossa 15-vuotiaana toimimalla kirjoittajana, näyttelijänä ja kuuluttajana oaklandilaisella KROW-asemalla. Opiskeluaikanaan Kalifornian yliopistossa hän työskenteli eri tehtävissä myös oaklandilaisella KTAB-asemalla. Valmistuttuaan Edwards matkusti peukalokyydillä New Yorkiin, jossa hänet palkattiin CBS:lle kuuluttajaksi. CBS:llä ja myöhemmin NBC:llä ollessaan Edwards loi muun muassa ohjelmat "This Is Your Life" ja "Truth or Consequences".
Ralh Edwards sai kolme Emmy-palkintoa. Lisäksi hän on saanut kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, ja vuonna 1995 hänet nimettiin Radio Hall of Fameen.
Zvonko Bezjak

Zvonko ”Antun” Bezjak (29. kesäkuuta 1935 Varaždin – 21. heinäkuuta 2022) oli jugoslavialainen moukarinheittäjä.
Bezjak sijoittui moukarinheitossa Tukholman EM-kilpailuissa 1958 viidenneksi tuloksella 62,39 m. Rooman 1960 olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 64,21 m ja jäi mitalisijasta 1,43 metriä.
Akvaviitti

Akvaviitti on pohjoismainen maustettu viina, joka on valmistettu yleensä perunasta tai viljasta. Sen alkoholipitoisuus on tyypillisesti 40–45 prosenttia, ja se voi olla väriltään kullankeltaista tai kirkasta. Akvaviitin pääasiallinen mauste on kumina, mutta sen lisäksi siinä voi olla muun muassa anista, fenkolia, kardemummaa, vaniljaa, korianteria, sitruunan kuorta ja lakritsia. EU:n päätöksellä akvaviitin päämausteena voi olla myös tilli.
Juoman nimi juontaa juurensa latinan sanoihin "aqua vitae", elämän vesi.
Käyttö.
Tislaus levisi Pohjolaan 1400-luvulla, ja akvaviittia käytettiin lääkkeenä esimerkiksi ruton ja reuman hoidossa.
Marskin ryypyn merkittävä aineosa oli Rajamäen Akvaviitti.
Muun muassa Norjassa ja Tanskassa akvaviittia nautitaan etenkin joulun aikaan. Tyypillisimmin akvaviitti nautitaan jääkaappikylmänä snapsina laimentamattomana jäähdytetyistä laseista.
Klaus Bodenmüller

Klaus Bodenmüller (s. 6. syyskuuta 1962) on entinen itävaltalainen kuulantyöntäjä. Hän sijoittui kahdesti pistesijoille ulkoratojen arvokilpailuissa ja saavutti arvokisamitaleja sisäradoilla.
Bodenmüller sijoittui Rooman MM-kilpailuissa 1987 seitsemänneksi tuloksella 20,41 m. Seuraavana vuonna Soulin olympialaisissa hän jäi karsintaan. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän sijoittui 11:nneksi tuloksella 19,62 m. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 20,48 m. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän työnsi karsinnassa tuloksen 18,07 m eikä selviytynyt loppukilpailuun.
Sisäradoilla Bodenmüller saavutti kolme arvokisamitalia. Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 1990 hän voitti kultaa tuloksella 21,03 m. Sevillassa sisäratojen MM-kilpailuissa 1991 saaliina oli hopeaa tuloksella 20,42 m ja Genovassa sisäratojen EM-kilpailuissa 1992 pronssia tuloksella 19,99 m.
Merikorvat

Merikorvat eli abalonit (Haliotidae) on suurikokoisten merissä elävien kotiloiden heimo, johon kuuluu yksi suku ("Haliotis") ja satakunta lajia.
Merikorvan kuori on periaatteessa spiraalimainen, mutta sen suu on laaja, ja se muistuttaakin näin jossain määrin simpukan kuorta. Kuoren sisäpinnassa on paksu helmiäiskerros, josta valmistetaan mm. koruja ja koriste-esineitä. Kuoren ulkoreunassa on rivissä lajista riippuen 4–10 hengitysaukkoa, joiden kautta vesi poistuu kiduksista.
Merikorvia esiintyy lähes kaikissa suolaisissa merissä, ei kuitenkaan Amerikan Atlantin-rannikoilla. Suurin osa lajeista elää eteläisen pallonpuoliskon lauhkeissa vesissä (Uusi-Seelanti, Australia, Etelä-Afrikka) ja pohjoisella pallonpuoliskolla Tyynenmeren molemmin puolin (Pohjois-Amerikka, Japani).
Merikorvan liha on arvostettua ruokaa, ja liikapyynnin takia monet lajit ovat uhanalaisia.
James Gathers

James Gathers (17. kesäkuuta 1930 – 1. kesäkuuta 2002) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Gathers saavutti 200 metrin juoksussa olympiapronssia Helsingissä 1952. Hänen virallinen loppuaikansa oli 20,8 s. Epävirallisella sähköajanotolla hänelle saatiin loppuaika 21,08 s, jolla hän hävisi kilpailun voittaneelle Andy Stanfieldille 0,27 sekunnilla ja voitti neljänneksi sijoittuneen Emmanuel McDonald Baileyn 0,06 sekunnilla. Yhdysvallat saavutti juoksussa kolmoisvoiton.
Jumala on kauneus

Jumala on kauneus on Paavo Rintalan romaani, joka ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 1959.
Taiteilijaromaani.
Romaani käsittelee taiteilijaa ja sen esikuvana oli liminkalainen taidemaalari Vilho Lampi (1898–1936), vaikka häntä ei romaanissa mainitakaan nimeltä. Pekka Tarkan mukaan romaanin päähenkilö elää vieraantuneessa tilassa ja on samoin kuin muutkin Rintalan päähenkilöt irronnut alkuperäisistä siteistään. Tarkan mukaan maalari elää vailla ammatillisen perinteen tukea, joutuu levottomaan auktoriteetin etsintään ja lopulta tuhoon. Vaikuttimikseen romaanin kirjoittamiseen Rintala on kertonut sen, että Lammen arvostus oli Limingassa sitä luokkaa, että liminkalaiset käyttivät Lammen maalauksia jopa tikkatauluina ja että hän halusi näyttää oululaisille ja varsinkin tasankoviljelijöille, kuinka upeita maisemia heillä on.
Romaanin vaikutuksesta Lammen hahmon ympärille kasvoi myytti yksinäisyyden valinneesta omalaatuisesta taiteilijasta, jonka uskottiin eläneen eristäytyneenä ympäristössä, jossa häntä ei ymmärretty. Yleisen käsityksen mukaan Lampi "löydettiin" 1950-luvulla järjestettyjen muistonäyttelyjen ja Rintalan romaanin ansiosta, ja hänet nostettiin Suomen 1930-luvun taiteen tärkeimpien tekijöiden joukkoon.
Näkemystä romaanin päähenkilön esikuvana olleen Lammen eristäytyneisyydestä on kuitenkin arvosteltu. Rintala kirjoitti kuitenkin romaanin alussa, ettei kirjaa ole tarkoitettu elämäkerraksi eikä edes elämäkertaromaaniksi, vaan se on romaani kauneuden kokemisesta.
Elokuva ja näytelmiä.
Hannu Heikinheimo on ohjannut vuonna 1985 romaanin pohjalta Yleisradion Yle TV1:lle saman nimisen televisioelokuvan. Televisioelokuvassa Lampea näyttelee Paavo Pentikäinen, Penjamia Oiva Lohtander, Lammen veljeä Aulis Rosendahl, kälyn roolissa on Leena Pesonen, Oulun maisterina Sulevi Peltola ja maisterin vaimona Eeva-Maija Haukinen. Sähisevän miehen roolin näyttelee Hannu Kahakorpi.
Heikinheimon ohjauksen lisäksi romaanin pohjalta on tehty samanniminen dramatisointi, joka sai ensi-illan Kajaanin kaupunginteatterissa 1981 Kaija Viinikaisen ohjaamana, sekä Kristian Smedsin käsikirjoittama ja ohjaama näytelmä, joka sai ensi-iltansa Teatteri Takomossa Helsingissä 2000 ja Kansallisteatterin suurella näyttämöllä 2008. Smedsin näytelmä vieraili myös Tampereen Teatterissa maaliskuussa 2011. Smedsin sovitus näytelmäksi on käännetty englanniksi, ranskaksi, saksaksi ja viroksi. Taisto Reimaluodon Rintalan romaaniin perustuva monologi "Tässä on elämä" nähtiin Kajaanin Runoviikolla vuonna 2001.
Arthur Barnard

Arthur Barnard (10. maaliskuuta 1929 – 1. toukokuuta 2018) oli yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija ja olympiamitalisti.
Barnard saavutti 110 metrin aitajuoksussa olympiapronssia Helsingissä 1952 varmistaen Yhdysvalloille kolmoisvoiton. Hänen loppuaikansa oli 14,1 sekuntia ja hän hävisi kahdelle maanmiehelleen 0,4 sekuntia mutta oli saman verran edellä Neuvostoliiton Jevgeni Bulantšikia.
Erilaisruokaiset

Erilaisruokaiset (Polyphaga) on kovakuoriaisten (Coleoptera) alalahko.
Alalahko kattaa suurimman osan kovakuoriaisista, ja sen jäsenet ovat omaksuneet hyvinkin erilaisia elintapoja. Sopeutuminen on vaikuttanut positiivisesti niiden suureen monimuotoisuuteen. Myös samaan alalahkoon kuuluvien eri heimojen toukat voivat olla hyvin erinäköisiä, mutta niille kaikille tunnusomainen piirre on enintään nelijaokkeiset raajat, joissa on vain yksi kynsi. Harvoissa tapauksissa raajat saattavat puuttua kokonaan.
Alalahkon kuoriaiset on aikaisemmin ryhmitelty lähinnä tuntosarvien rakenteen perusteella. Tuoreemmassa erottelussa huomiota kiinnitetään myös moniin muihin tuntomerkkeihin, minkä vuoksi lajien todellisista sukulaisuussuhteista tiedetään tarkemmin.
Alfredo Battisti

Alfredo Battisti (17. tammikuuta 1925 – 1. tammikuuta 2012) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 20. syyskuuta 1947 ja nimitettiin Udinen arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 13. joulukuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. helmikuuta 1973. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Bartolomeo Bortignon, jota avustivat Emilio Pizzoni ja Giovanni Mocellini.
Battisti jäi eläkkeelle 28. lokakuuta 2000. Hän kuoli 86 vuoden iässä.
Jack Davis

Jack Wells Davis (11. syyskuuta 1930 Amarillo, Texas – 20. heinäkuuta 2012 San Diego, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija, olympiamitalisti ja Pan-Amerikan kisojen kultamitalisti.
Davis saavutti 110 metrin aitajuoksussa olympiahopeaa Helsingissä 1952 samalla ajalla (13,7 s) kilpailun voittaneen Harrison Dillardin kanssa. Hän voitti kultaa vuoden 1955 Pan-Amerikan kisoissa ja juoksi Bakersfieldissä 22. kesäkuuta 1956 maailmanennätyksen 13,4 s. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 hän saavutti hopeaa jälleen samalla ajalla (13,5 s) kilpailun voittajan, Lee Calhounin kanssa.
Davis kuoli Kaliforniassa, sandiegolaisessa sairaalassa 20. heinäkuuta 2012 81-vuotiaana.
Sonny Chiba

Shin’ichi Chiba (; alk. Sadaho Maeda, ; 22. tammikuuta 1939 Fukuoka, Japani – 19. elokuuta 2021), taiteilijanimeltään Sonny Chiba, oli japanilainen näyttelijä. Chiban ura käsitti elokuvia ja tv-sarjoja, alkaen 1960-luvulta. Japanilaisten tuotantojen lisäksi hän esiintyi myös amerikkalaisissa elokuvissa, kuten Quentin Tarantinon kaksiosaisessa "Kill Bill" -elokuvassa (2003/2004), sekä (2006). Elokuva-alalla arvostettiin etenkin Chiban itsepuolustuslaji-taitoja.
Ura.
Sonny Chiba syntyi Fukuokassa vuonna 1939. Hän alkoi harrastaa itsepuolustuslajeja vuonna 1957 opiskellessaan Japanin liikuntatieteiden yliopistossa. Hän opiskeli karatemestari Masutatsu Ōyaman alaisuudessa. Ensimmäisen asteen mustan vyön Chiba sai 1965.
Viihdealalle Chiba päätyi vuonna 1959, kun hänet oltiin huomattu kykyjenetsintäkilpailussa. Tuolloin hän otti myös käyttöön nimen Shinichi Chiba. Hän alkoi työskennellä Toei Companylle. Chiba teki 1960-luvulla sekä televisio- että elokuvatöitä, ja hänet tunnettiin erityisesti television vakoojajännityssarjasta.
Chiban ensimmäinen taisteluelokuva oli vuonna 1973 ensi-iltansa saanut "Karate Kiba". Kansainvälistä mainetta hän sai vuonna 1974 ilmestyneestä "Street Fighterista". Tämän jälkeen Chiba näytteli 1970-, 1980- ja 1990-luvuilla useissa taisteluelokuvissa. Hän toimi myös stuntkoordinaattorina sekä ohjasi muutaman elokuvan. Chiba tunnettiin erityisesti näyttävistä tappelukohtauksista, ja häntä on kutsuttu toisinaan ”Japanin Bruce Leeksi”. Chiba oli vuonna 1970 ollut perustamassa Japan Action Clubia, jonka tavoitteena on kouluttaa itsepuolustuslajien harrastajia elokuvanäyttelijöiksi.
Quentin Tarantino teki Yhdysvalloissa Chibaa tunnetuksi. Hänen kirjoittamassaan elokuvassa "True Romance" (1993) Christian Slaterin esittämä henkilö katselee Chiban elokuvatrilogian. Tarantino otti Chiban mukaan elokuvaansa "" (2003), jossa tämä näytteli sushikokiksi ryhtynyttä miekantekijää nimeltään "Hattori Hanzo".
Chiba sairastui heinäkuussa 2021 COVID-19-tautiin. Hän sai keuhkokuumeen, jota hoidettiin alkujaan kotona. Keuhkokuume kuitenkin paheni, ja hänet otettiin elokuun aikana sairaalaan. Chiba kuoli elokuussa taudin aiheuttamiin komplikaatioihin.
Chiban viimeiseksi elokuvaksi jäi "Bond of Justice: Kizuna", joka julkaistiin postuumisti.
Yksityiselämä.
Chiba oli kahdesti naimisissa: ensin näyttelijä Yoko Nogiwan kanssa vuosina 1972/1973–1994, ja vuodesta 1996 vuoteen 2015 Tamami Chiban kanssa. Ensimmäisestä liitosta Chiballa oli näyttelijä-tytär Juri Manase. Toisesta liitosta hänellä oli kaksi poikaa, Mackenyu Arata ja Gordon Maeda, jotka ovat myöskin näyttelijöitä.
Mustat vyöt.
Sonny Chiballa oli musta vyö seuraavissa itsepuolustuslajeissa:
Porasiira

Porasiira ("Limnoria lignorum") on siiroihin kuuluva tuhoäyriäinen. Se tekee käytäviä mm. merenrannoilla oleviin puisiin rakennelmiin kuten laitureiden paalutuksiin. Niiden tuottama vahinko voi olla hyvinkin tuhoisaa.
Porasiirat ovat harmaanvalkeita ja muodoltaan muita siiroja putkilomaisempia. Ne ovat noin 12 mm pitkiä ja 5 mm leveitä. Niillä on ruumiin molemmilla puolilla seitsemän raajaa. Edessä on neljä lyhyttä tuntosarvea, takana kaksi uloketta. Ravintona porasiira käyttää kuolleita lehtiä, puuta tai muuta vastaavaa.
Porasiiran luontaisia saalistajia ovat ainakin monisukasmatoihin kuuluvat "Halosydna johnsoni" ja "Nereis vexillosa".
Bob McMillen

Robert ”Bob” McMillen (5. maaliskuuta 1928 – 1. huhtikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.
McMillen saavutti 1 500 metrin juoksussa olympiahopeaa Helsingissä 1952 ajalla 3.45,2. Hänen entinen ennätyksensä oli 3.49,3. Hän hävisi olympiafinaalissa 0,1 sekunnilla toiselle yllättäjälle, Luxemburgin Joseph Barthelille, mutta voitti 0,2 sekunnilla vielä loppusuoran alussa johtaneen maailmanennätysmiehen Werner Luegin.