Psykologinen manipulointi

Psykologinen manipulointi on kohteen ennalta-arvattavien reaktioiden käyttämistä manipuloijan hyödyksi. Toiseen ihmiseen pyritään vaikuttamaan huijaamis- tai pettämistarkoituksessa, omaa etua tavoitellaan toisen kustannuksella ja toisen heikkouksia käytetään hyväksi. Keskeinen taktiikka on tunteiden herättäminen. Häpäiseminen ja arvostelu, syyllistäminen, pelottelu tai uhriutuminen saavat toisen toimimaan toivotulla tavalla. Myönteisiin tunteisiin vetoavia manipulointitaktiikoita ovat imartelu, kaveeraaminen, ystävän esittäminen tai palveluksien tekeminen.
Manipulointia voi tapahtua kaikissa tilanteessa, jossa ihmiset ovat vuorovaikutuksessa. Manipuloinnin kohteeksi joutuneesta tuntuu siltä, että hän joutuu tekemään jotain vastoin tahtoaan tai omia etujaan toisen ihmisen hyväksi.
Manipuloija usein tunnistaa uhrin heikkoudet ja epävarmuudet ja osaa hyödyntää niitä. Itseään ja omaa kantaansa jämäkästi puolustavaa ihmistä on vaikeampi manipuloida. Manipulointiyritysten tunnistamisessa auttavat esimerkiksi medialukutaito, vaikuttajien toiminnan lukutaito, lähdekriittisyys ja kyky tunnistaa manipuloitu materiaali.
Manipuloinnin yhteys persoonallisuushäiriöihin.
Kirjallisuuskatsauksessa, jossa tutkittiin poliisin työssään kohtaamia manipulointitaktiikoita, havaittiin machiavellismilla, psykopatialla sekä epävakaalla ja narsistisella persoonallisuushäiriöllä olevan merkittävä yhteys manipuloivaan käyttäytymiseen.
Manipulaatio ilmeni eri persoonallisuushäiriöissä seuraavin tavoin:
Machiavellismi: Kylmän laskelmoivaa, tarkoitushakuista manipulointia. Käytetään joustavasti sekä pehmeitä (imartelu, viettely) että kovia (harhaanjohtaminen eli gaslighting, uhkailu, pakottaminen) taktiikoita. Motiivina hyöty, valta ja kontrolli.
Psykopatia: Suoraa, aggressiivista manipulointia: pelottelu, pakottaminen, lahjominen, fyysiset uhkaukset, mutta myös pinnallinen viettely. Heikko empatia. Motiivina välitön hyöty ja toisten alistaminen ilman syyllisyyttä.
Epävakaa persoonallisuushäiriö: Tunteisiin perustuvaa, usein tiedostamatonta ja reaktiivista manipulointia: syyllistäminen, valeuhriutuminen, anelu, uhkaukset hylkäämisestä, itsensä vahingoittaminen. Motiivina hylkäämisen pelko ja tarve pitää suhde yllä.
Narsistinen persoonallisuushäiriö: Viettelyä ja imartelua, mutta tarvittaessa kovia keinoja kuten alistamista ja rankaisemista. Käytetään kognitiivista empatiaa ilman affektiivista empatiaa. Motiivina ihailun tarve ja oman minäkuvan suojaaminen sekä halu syrjäyttää kilpailijat.
Manipulointi ja sen torjuminen Andreas Edmüllerin ja Thomas Wilhelmin mukaan.
Andreas Edmüller ja Thomas Wilhelm kirjoittavat teoksessaan "Manipulointitekniikat" (1999), että tehoton keino vastata manipulointiin on vaistonvarainen reagointi, kuten alistuminen tai pakeneminen tilanteesta. Manipuloinnin torjuminen jakautuu heidän mukaansa kolmeen vaiheeseen: manipulointitekniikan tunnistaminen ja torjuminen (suojautuminen), manipuloinnin tavoitteen tunnistaminen sekä vastatoimien toteuttaminen. Vastatoimien tarkoituksena on valvoa omia etujaan rehellisin keinoin. Manipulointi pyritään poistamaan keskustelusta rakentamalla mahdollisuuksia toimia yhteistyössä keskustelun aikana. Maltillisuus ja asiallisuus heikentää manipuloinnin tehoa. Manipulointia sisältävässä keskustelutilanteessa on keskityttävä omien tavoitteiden eteenpäinviemiseen ja manipuloivan henkilön toimintatapojen havainnointiin.
Poissulkeva ja läpivievä manipulointi.
"Poissulkemisstrategiassa" manipuloijalla ei ole varsinaista henkilökohtaista tavoitetta, ja hän keskustelee vain estääkseen muita saavuttamasta tavoitteitaan. Passiivisen poissulkemisen keinoja ovat muun muassa tietojen pimittäminen, selvityksistä kieltäytyminen ja väistäminen. Kysymykset voidaan jättää vastaamatta, ollaan haluttomia ymmärtämään ja pidetään kiinni omasta kannasta. Aktiivisen poissulkemisen keinoja ovat muun muassa harhaanjohtaminen, merkityksetön monisanaisuus ja paisutteleminen. Keskustelukumppanin huomio voidaan kiinnittää vääriin asioihin, asiat voidaan ”ymmärtää” tahallisesti väärin tai keskustelussa voidaan esittää näennäisiä perusteluja. Puheenaihe voidaan ”vaihtaa” sopivammaksi.
Manipuloivan poissulkemisen käsittely tapahtuu edeten neuvottelevasta keskustelusta johtamisvaltuuksia sisältäviin keskusteluihin. Manipuloija pyritään saamaan kertomaan näkökannoistaan ja häntä rohkaistaan yhteistyöhön. Tämän jälkeen manipulointi otetaan esille keskustelussa, ja mikäli tämäkään ei riitä, viimeisenä vaiheena on rehellinen ja perusteltu vallankäyttö.
"Läpiviemisstrategiassa" manipuloijan tavoitteena on saavuttaa henkilökohtaiset tavoitteet. Vakuuttamaan pyrkiviä tekniikoita ovat muun muassa omalla arvovallalla pelottelu, imarteleminen ja tunnetason hyväksikäyttö. Keskustelussa voidaan luoda epävarmuutta oman ratkaisun edullisuuden keinotekoiseksi perustaksi. Perusteina voidaan käyttää sepitettyjä perusteita. Vakuuttamaan pyrkimättömiä menetelmiä ovat uhkailun, valehtelun ja painostuksen lisäksi muun muassa aikapaineiden luominen, ehdottoman vaihtoehdon esittäminen ja tietojen valikoiva jakelu. Vastaneuvottelijan tunteita voidaan pyrkiä horjuttamaan, häneen voidaan kohdistaa henkilökohtaisia hyökkäyksiä tai hänessä pyritään herättämään huonoa omaatuntoa. Vastaneuvottelijan kanta voidaan leimata neuvottelukelvottomaksi tai keskustelua voidaan johdatella suostumalla näennäisiin myönnytyksiin tunnetasolla.
Keskustelun sabotointi.
"Keskustelun aikana tapahtuvan sabotoinnin" tarkoituksena on saada keskustelu loppumaan muun kuin manipuloijan aloitteesta. Keinoja tähän ovat muun muassa valehtelu ja vihjailu ja liioitellut tunteenpurkaukset. Käyttäytyminen voidaan pitää yhteistyöhaluttomana ja asiat voidaan ”ymmärtää” tahallisesti väärin. Voidaan provosoida keskustelun lopettamista tai vastapuolen loukkaantumista. Muita keinoja ovat keskustelun liian nopea läpivienti ja päättäminen, aikapaineiden luominen, ehdottoman vaihtoehdon esittäminen ja tietojen valikoiva jakelu. Vastaneuvottelijan kanta voidaan leimata neuvottelukelvottomaksi ja hänessä pyritään herättämään huonoa omaatuntoa. Voidaan kieltäytyä vastaamasta kysymyksiin, antamasta selityksiä ja pimittää asiaan liittyviä tietoja sekä olla tekemättä myönnytyksiä omaan kantaan.
"Keskustelun jälkeen tapahtuvan sabotoinnin" tarkoituksena on tuhota tai mitätöidä keskustelussa aikaansaadut tulokset. Keinoja tähän ovat muun muassa sopimusten rikkominen tai uudelleentulkinta, esteiden luominen tai henkilösuhteiden manipulointi.
Harhaanjohtavat perusteet ja niihin vastaaminen.
Harhaanjohtavien perusteiden käsittely alkaa niiden tunnistamisesta. Tämän jälkeen niihin vastataan rehellisellä vastatoimenpiteellä. Manipuloijalle voidaan esimerkiksi kertoa, että hänen tekniikkansa on tunnistettu, esitetyistä perusteista voidaan tehdä kriittisiä kysymyksiä tai voidaan vaatia totta olevia perusteluja. Erilaisia harhaanjohtavia perusteita voivat olla esimerkiksi: