Jayne County

Jayne County, oikealta nimeltään Wayne Rogers (s. 1. tammikuuta 1947 Dallas, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen, transsukupuolinen punkrock-laulaja, ja lauluntekijä, näyttelijä sekä LGBTQ+ aktivisti. Jayne oli yksi ensimmäisistä avoimesti transsukupuolisista esiintyjistä rock-musiikissa. Hän on esiintynyt urallaan myös Wayne County nimellä. 
County nousi ensimmäisen kerran esiin New Yorkin taiteilijapiireissä, kun hän oli mukana kuvataiteilija Andy Warholin "Factory":ssa ja esiintyi legendaarisessa Max’s Kansas City-klubissa. Hän oli 1970-luvulla keskeinen hahmo New Yorkin punkin alkuvaiheissa ja hän julkaisi räväköitä, provosoivia kappaleita, kuten ”Fuck Off” ja ”Man Enough to Be a Woman”. Hän on vaikuttanut urallaan sellaisiin artisteihin ja yhtyeisiin kuten David Bowieseen ja New York Dollsiin. 
Muusikko uran lisäksi, County on LGBTQ+-oikeuksien puolustava aktivisti. Vuonna 1969 hän osallistui Stonewallin mellakoihin, jotka olivat keskeinen hetki LGBTQ+-oikeusliikkeen historiassa. County on pyrkinyt urallaan rikkomaan rajoja transnäkyvyyden edistämiseksi. 
Elämä ja ura.
Nuoruus.
Wayne Rogers, joka myöhemmin otti käyttöön nimen Jayne County, syntyi Dallasissa, Texasissa vuonna 1947. County on transnainen eli hänet on syntymässään määritelty pojaksi, mutta hän on aina kokenut olevansa nainen. Hän on pukeutunut naiseksi koko elämänsä ajan, muistamansa mukaan jo viisi- ja kuusivuotiaana. Hän muistelee nuoruuttaan sanoen, ”Kukaan ei tiennyt silloin, mikä ”queer” oli. Silloin ajateltiin, että jos joku sanoi: ”Tuo tyyppi on queer”, queer oli vain hirveä vanha mies, joka käytti sadetakkia ja yritti ahdistella lapsia koulun pihalla. Se oli silloin käsitys queeristä. Emme tienneet kulttuurista tai baareista tai mistään sellaisesta. Vasta myöhemmässä teini-iässäni löysin koko alakulttuurin, baarit, dragin ja koko homman.”
County päätti muuttaa New Yorkiin, koska koki tulleensa kotiseudullaan poliisin vainoamaksi. County sanoi: ”Lain mukaan miehen oli pakko käyttää muutamaa miesten vaatetta, jottei häntä erehdyttäisi pitämään ”oikeana naisena”! Sellaista se oli! Poliisit tarkkailivat vaatetustasi, ja vääränlaisiin vaatteisiin pukeutumisesta saattoi joutua vankilaan! Tuohon aikaan kukaan ei käyttänyt sanaa ”trans”. En edes tiedetty, mitä transseksuaali tai transvestiitti tarkoitti! Jos poliisit saivat sinut kiinni, he saattoivat raahata sinut asemalle, pitää väkisin paikoillaan ja ajaa hiuksesi pois. Todennäköisesti sinut hakattiin pahasti tai raiskattiin – tai molempia! Poliisit joko katsoivat vierestä ja nauroivat tai jopa osallistuivat ”juhlaan”. Sellainen oli transihmisten elämä.”
Vuonna 1968 hän muutti New Yorkiin ja alkoi viettää aikaa Stonewall Innissä. Vuonna 1969 hän osallistui Stonewallin mellakoihin, jotka olivat keskeinen hetki LGBTQ+-oikeusliikkeen historiassa. Stonewallin mellakoiksi nimitetään mielenosoituksia poliisin ratsiaa ja poliisiväkivaltaa vastaan varhain aamulla 28. kesäkuuta 1969 Stonewall Inn -ravintolan luona Greenwich Villagen kaupunginosassa. Kun Stonewall oli poliisien piirityksen alla, Jayne oli yksi monista seksuaaliseen vähemmistöön kuuluvista nuorista, jotka kieltäytyivät alistumasta poliisiväkivallan edessä. Seksuaalisen vähemmistön oikeuksia ajava pride-liike sai myöhemmin alkunsa Stonewallin mellakoiden seurauksena. 
Yhteistyö Andy Warholin kanssa.
Andy Warholin ”supertähti” ja näytelmäkirjailija Jackie Curtis rohkaisi Countyä esiintymään näytelmässään "Femme Fatale." Näytelmää esitettiin La MaMa teatterissa, New Yorkissa vuonna 1969. Countyn vastanäyttelijänä oli miestä esittänyt Patti Smith. County’n räväkkä esiintyminen kiinnitti kuvataiteilija Andy Warholin huomion ja pian Warhol tarjosi hänelle töitä mallina ja näyttelijänä. County oli mukana Warholin teatteriproduktiosa "Pork" ja hän ystävystyi myös Andy Warholin supertähtien kanssa ja alkoi viettää aikaa Warholin ateljeessa East 47th Streetillä, Yhdistyneiden kansakuntien rakennuksen lähistöllä. Paikka oli nimeltään "The Factory" eli suomeksi "Tehdas". 
Wayne päätyi jakamaan asunnon Warholin supertähtien Jackie Curtisin, Candy Darlingin ja Holly Woodlawnin kanssa – hahmojen, jotka Lou Reed ikuisti kappaleessaan "Walk on the Wild Side". Elokuussa 1971 "Pork" näytelmää esitettiin Lontoossa ja silloin County tapasi ensimmäistä kertaa David Bowien ja tämän vaimon Angie Bowien, joiden kanssa hän ystävystyi. County näytteli useissa Andy Warholin teatteriproduktioissa ja päätyi lopulta myös DJ:ksi legendaariseen Max’s Kansas City -klubiin, joka oli Warholin kantabaari. Vuodesta 1972 lähtien hän alkoi myös esiintyä siellä drag-asuissa.
Muusikon ura.
Vuodet 1972–1974.
Vuonna 1972 County perusti yhden ensimmäisistä protopunk-yhtyeistä, Wayne County &amp; The Queen Elizabethin. Yhtyeessä soitti rumpuja Jerry Nolan, joka tuli vuosia myöhemmin kuuluisaksi New York Dolls-yhtyeessä. Yhtye solmi levytyssopimuksen David Bowien managerin Tony DeFriesin johtaman MainMan Artistes LTD:n kanssa, mutta heidän äänityksiään ei julkaistu. 
Yhtiö käytti yli 200 000 dollaria vuonna 1974 toteutetun ”Wayne at the Trucks” -esityksen taltiointiin, mutta materiaalille ei löytynyt julkaisijaa. County koki että hänen uransa pysähtyi. Rokkaava transnainen oli liikaa aikaansa edellä musiikkiteollisuudelle. Jayne Countyn lavapersoona ja radikaali pukeutumistyyli inspiroivat kuitenkin David Bowieta ja Bowien kitaristi Mick Ronson tuotti Countyn varhaisen kappaleen ”You Gotta Get Layed to Stay Healthy”. Jaynen mukaan hänen ollessaan MainManissa hänen ideansa ”varastettiin, siistittiin” ja pakattiin uudelleen Bowien omaksi imagoksi. 
Vuodet 1974–1976.
Vuonna 1974 County alkoi käyttää naishormoneja kasvattaakseen itselleen naisen rinnat. Samana vuonna County perusti Wayne County and the Backstreet Boys -yhtyeen. Yhtyeessä soitti hetken aikaa rumpuja Marc Bell, josta tuli vuosia myöhemmin Ramones yhtyeen rumpali Marky Ramone. He esiintyivät varhaisella punk rockin kokoelma-albumilla "Max's Kansas City: New York New Wave" ja soittivat säännöllisesti Max's Kansas City-klubin lisäksi myös CBGB-klubilla. 
Marky Ramone muistelee, "Wayne/Jayne County oli liian äärimmäinen. Nyt hänet hyväksyttäisiin. Mutta tuohon aikaan se oli vain liian yliampuvaa. Ihmiset eivät halunneet nähdä transvestiittiä soittamassa rock 'n' rollia. Se oli vuoden 1974 alkupuolta, mutta ihmiset puhuivat usein siitä, kuinka David Bowie varasti ideoita Jayne Countyltä, ja tämä huhu kiersi usein."
Vuonna 1976 County julkaisi singlen kappaleesta "Max’s Kansas City (1976)," joka oli hänen rakkauslaulunsa vakioklubilleen. Hän esiintyi samana vuonna myös Amos Poen ja Ivan Kralin ohjaamassa dokumenttielokuvassa "The Blank Generation", yhdessä Richard Hellin, Blondien ja Patti Smithin kanssa. Elokuva auttoi määrittelemään mediassa New Yorkin nousevaa punkrock-skeneä 
Kesällä 1976, The Dictators-yhtyeen laulaja ”Handsome” Dick Manitoba alkoi huutaa CBGB–klubin yleisöstä seksuaalista vähemmistöä loukkaavia, ivallisia herjoja lavalla esiintyneelle Countylle. Jayne Countylta meni konsertin aikana hermot huuteluun ja County, peruukki ja mekko yllään, hyppäsi alas lavalta ja pahoinpiteli Manitoban sairaalakuntoon kesken keikan. Tapaus herätti runsaasti julkisuutta New Yorkin seksuaalisen vähemmistön ja rock-piirien keskuudessa, Tapaus jakoi mielipiteitä sekä puolesta, että vastaan liittyen Manitoban huuteluun ja Countyn väkivaltaiseen reaktioon.
Muutto Lontooseen (vuodet 1977–1979).
Vuonna 1977 County muutti Lontooseen, ja nousi keskeiseksi hahmoksi myös Britannian punk-skenessä, missä hän esiintyi Wayne County &amp; the Electric Chairs -yhtyeen kanssa. Elokuussa 1977 julkaistiin EP "Electric Chairs 197"7 ja saman vuoden marraskuussa single ”Fuck Off”. Yhtyeen ensimmäinen albumi "The Electric Chairs" ilmestyi helmikuussa 1978, ja sitä seurasi kuusi kuukautta myöhemmin toinen albumi, "Storm the Gates of Heaven".
Lontoossa ollessaan County tutustui Derek Jarmaniin, joka antoi hänelle -roolin punk-elokuvassaan Jubilee. Hän esiintyi myös elokuvaohjaaja Don Lettsin dokumenttielokuvassa "The Punk Rock Movie," yhdessä Sex Pistolsin, The Clashin ja The Slitsin kanssa. Vuonna 1979 häneltä julkaistiin albumi "Things Your Mother Never Told You". 
Paluu Yhdysvaltoihin (vuodet 1980–).
County palasi Yhdysvaltoihin ja muutti nimensä virallisesti Jayne Countyksi. Ensimmäinen Jayne Countyn nimellä julkaistu albumi oli "Rock 'N' Roll Resurrection (1980)". Se oli taltiointi uudenvuodenaaton 1979 keikasta Torontossa. Vuonna 1983 hän esiintyi teatterituotannossa "Les Girls" yhdessä Holly Woodlawnin kanssa. Sitä seurasi studioalbumi "Private Oyster".(1986). Vuonna 1988, hän lauloi taustoja Johnny Thundersin ja Patti Palladinin albumilla "Copy Cats." ja vuonna 1989 julkaistiin Jayne Countyn minialbumi "Betty Grable’s Legs." Vuonna 1993 julkaistiin albumi "Goddess of Wet Dreams", ja sitä seurasi vuonna 1995 ilmestynyt albumi "Deviation", joka sisältää klassikko-kappaleet ”Transgender Rock 'N' Roll” ja ”Everyone’s An Asshole But Me”.
1990-luvulla Jayne asui pitkään syrjäisessä Georgiassa, syvällä baptistien etelävaltioissa – yhdessä Yhdysvaltojen heteronormatiivisimmista ja konservatiivisimmista alueista. County on arvostellut voimakkaasti Yhdysvaltojen uskonnollista oikeistoa, jonka hän näkee vaarallisena ja fanaattisena. Hän vertaa heidän ajatteluaan Natsi-Saksaan ja pitää heidän näkemyksiään maailman asioista, kuten ilmastonmuutoksesta ja politiikasta, täysin järjettöminä.
Vuonna 1995 julkaistiin hänen omaelämäkertansa "Man Enough to Be a Woman" Kirja tarjoaa suorasukaisen katsauksen hänen elämäänsä, kamppailuihinsa ja hänen jättämäänsä jälkeen rockin historiassa. County ei koskaan saavuttanut listojen kärkisijoja. Musiikin valtavirta suhtautui parhaimmillaankin epäillen avoimesti transsukupuoliseen punk-rokkariin, jonka kappaleiden nimet vilisivät kirosanoja ja seksuaalisia viittauksia. 
Jayne County vaikutus näkyy kuitenkin monissa myöhemmissä artisteissa, jotka rikkovat rajoja sukupuolen ja esiintymisen saralla, kuten Boy George ja Peaches. Hänen teatraaliset esiintymisensä erottivat hänet monista aikalaisistaan. Toisin kuin jotkut varhaiset punk-artistit, jotka leikittelivät sukupuolinormeilla tyylillisesti, County eli totuutensa avoimesti ja haastoi avoimesti normeja niin musiikissa kuin yhteiskunnassa.