Vanhemmuuden katuminen

Vanhemmuuden katuminen tarkoittaa, että vanhempi katuu lapsen hankkimista ja saattaa toivoa, että voisi elää ilman lasta. Sekä äidit että isät voivat katua lapsen hankkimista. Katumus voi olla tilapäistä tai pitkäaikaista.
Tutkimuskohteena.
Vanhemmuuden katumisen tutkimus sijoittuu sosiaali- ja yhteiskuntatieteisiin. Vanhemmuuden katumista voidaan tutkia esimerkiksi sosiologiassa.
Vanhemmuuden katumista pidetään tabuna. Katumukseen liittyvää tutkimusta on vaikeaa tehdä, koska ihmisiä on vaikeaa saada puhumaan katumuksestaan. Esimerkiksi äitiyden katumus on tutkimuksissa harvoin käsitelty aihe, joka on vasta viime aikoina saanut tilaa äitiyden tutkimuksessa. Vallitseva normi on, että lapsien hankkimatta jättämistä saattaa katua, mutta ei sitä, että lapsia on hankkinut ("lisääntymisnormi"). Kulttuuriset normit eivät salli äitiyden emotionaalisen tyydyttävyyden kyseenalaistamista.
Yleisyys.
Vanhempien katumusta lastenhankinnasta on tutkittu useissa maissa. Yleisesti 5-14 % vanhemmista raportoi katuvansa lasten hankkimista.
Saksassa tehdyssä laajassa tutkimuksessa noin viidesosa vanhemmista (19 % äideistä ja 20 % isistä) kertoi katuvansa lastenhankintaa. Katuminen ei ollut riippuvaista siitä, oliko lapsi "unelmalapsi" tai kuinka paljon vanhemmat rakastivat lastaan. Samassa tutkimuksessa 77 % vanhemmista koki vanhemmuuden tuovan tyytyväisyyttä elämäänsä.
Ruotsalaisessa SRHR2017-tutkimuksessa havaittiin, että 7 % ruotsalaisista miehistä ja naisista koki, että heillä on lapsi vastoin heidän tahtoaan.
Muissa maissa tehdyissä tutkimuksissa katumuksen määrä vaihteli: Puolassa 13,6 %, Yhdistyneessä kuningaskunnassa 8 % ja Suomessa verkkokeskustelussa noin 8 % vanhemmista raportoi katuvansa lastenhankintaa.
Selkeän katumisen ja katumiseen viittaavien mielipiteiden yleisyydessä voi olla merkittäviä eroja; Vaikka Espanjassa isyyttä katuu 5,6 % isistä, kaikista vastaajista 41,6 % oli sitä mieltä, että lapsista on enemmän haittaa kuin hyötyä, ja 40,1 % vastaajista oli sitä mieltä, että vanhemmuus ei tuota nautintoa.
Vuonna 1975 tunnettu yhdysvaltaiskolumnisti "Ann Landers" (oikealta nimeltään Eppie Lederer) kysyi lehden lukijoilta, kuinka moni hankkisi lapsia, jos voisi aloittaa avioliittonsa alusta. Yli 10 000 vastaajasta 70 % vastasi, ettei haluaisi hankkia lapsia, jos voisi aloittaa avioliittonsa alusta.
Etiikka.
Vanhemmuus on vapaaehtoinen valinta, mikä tuo vanhemmuuden valitsemiseen eettisen ulottuvuuden. Eräs etiikkaan liittyvä argumentti on, että on parempi katua lapsettomuutta kuin vanhemmuutta, koska vanhemmuuden katumisessa kärsijänä on lisäksi lapsi, mikä ei ole oikein lasta kohtaan. Vanhemmuuden katumisen etiikkaa voidaan lähestyä myös päätösteorian ja peliteorian kautta, jossa paras keino minimoida ikävin lopputulos on olla "pelaamatta peliä".
Katuminen kokemuksena.
Katumuksen on todettu olevan yhteydessä masennukseen, uupumukseen ja tyytymättömyyteen omaa elämää kohtaan.
Katuvat vanhemmat saattavat kuvailla lapsen hankkimista esimerkiksi "elämän hukkaan heittämisenä". Vanhempi saattaa kokea itsensä tyhmäksi, koska on tehnyt peruuttamattomia elämänvalintoja ilman riittävää harkintaa. Katumus ei välttämättä kohdistu henkilökohtaisesti lapsiin, vaan äitien päätökseen ryhtyä äidiksi ylipäätään. 
Katumukseen saattaa liittyä esimerkiksi pelkoa ja turvattomuutta koskien lapsen tulevaisuutta. Kokemus lapsen hankkimisen katumisesta saatetaan myös yhdistää käsitykseen, että vanhempi olisi roolissaan huono. Katuva vanhempi saattaa kantaa syyllisyyden tunnetta, ettei pysty vastamaan odotuksiin, joita liitetään esimerkiksi hyvänä äitinä olemiseen.
Katumisen syitä.
Vanhempien katumisen taustalla voi olla useita syitä: sosiaalinen paine, vapauden menettäminen ja stressin lisääntyminen, sekä huoli kyvystä tarjota lapselle riittävää elintasoa ja turvallisuutta. Katumusta aiheuttavat myös kasvatustaitoihin liittyvät huolet, lasten kasvattamisen odottamattomat kustannukset ja vaikutukset parisuhteeseen. Joissakin tapauksissa lapsi on hankittu yrityksenä pelastaa huono avioliitto tai puolison painostuksesta.
Katumuksen yleisyyden kriittinen tarkastelu.
Yhdysvaltalaistutkimuksen mukaan 94 % vanhemmista koki lasten hankkimisen olleen kaiken vaivan arvoista, ja monet vanhemmat raportoivat lasten saamisen olevan elämänsä positiivisin tapahtuma. Ikääntyneillä tehdyssä pitkittäistutkimuksessa kukaan vanhemmista ei ilmaissut katumusta lasten hankkimisesta. Vaikka katumuksen kokemukset ovat todellisia, ne eivät välttämättä edusta pysyvää kokemusta vanhemmuudesta.