tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suomi maksaa

Suomi maksaa on Topo Leistelän ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1951.
Elokuvan aiheena Suomen Neuvostoliitolle toisen maailmansodan jälkeen maksamat sotakorvaukset.
Tukkijoella tapahtuu

Tukkijoella tapahtuu on Brita Wreden ja Felix Forsmanin ohjaama suomalainen puolipitkä tukkilaiselokuva vuodelta 1949. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 1949 Cannesin elokuvajuhlilla ja se oli ensimmäinen kyseisillä festivaaleilla esitetty suomalainen elokuva.
Elokuvassa sodan takia orvoksi jäänyt Paavo lähtee töihin pohjoiseen tukkityömaalle. Samalle työmaalle päätyvät myös monet hänen tuttavansa.
Jesse Liuksiala

Jesse Liuksiala (s. 17. elokuuta 1999 Järvenpää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Jokereissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Liuksiala on Järvenpään Haukkojen kasvatti. Kaudella 2014–2015 hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa KJT-Haukkojen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 11+5=16. C-nuorten Mestiksessä Liuksiala oli joukkueen paras maalintekijä 20 osumallaan. Kaudeksi 2015–2016 Liuksiala siirtyi Pelicansin organisaatioon. Hän oli kaudella 2016–2017 seuran B-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 12+22=34. Kaudella 2019–2020 Liuksiala oli tehoilla 12+33=45 Pelicansin A-nuorten paras syöttäjä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin toisen sijan Elias Vilénin kanssa edellään Juuso Jämsen. Liuksiala debytoi kauden aikana myös miesten peleissä, kun hän pelasi Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa lainalla 13 runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5.
Kaudeksi 2020–2021 Liuksiala siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään. Hän pelasi varsinaisella tulokaskaudellaan 30 runkosarjaottelua tehopistein 3+8=11 ja yhdeksän pudotuspeliottelua tehopistein 1+5=6. Liuksiala voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Toukokuussa 2021 hän teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Liuksiala voitti Ketterässä kaudella 2021–2022 sekä Mestiksen mestaruuden että Suomen Cupin. Hänen kauteensa mahtui myös kuuden ottelun mittainen pelikielto, kun Liuksiala taklasi 18. joulukuuta 2021 pelatussa ottelussa Hokin Oskari Siikiä selkäpuolelta laitaan, kun Siiki oli luopunut kiekosta. Liuksialalle tuomittiin tilanteesta 5+20-minuutin ottelurangaistus laitataklauksesta. Mestiksen kurinpitoryhmä katsoi hänen tekonsa viiden ottelun pelikiellon arvoiseksi, mutta Liuksialan rangaistusta pidennettiin yhdellä ottelulla, koska hänellä oli aiemmin kurinpitohistoriassaan määrättynä kolmen ottelun pelikielto taklausrikkeestä edelliseltä kaudelta. Ketterä lainasi Liuksialan Saimaan Pallon SM-liigajoukkueeseen 19. helmikuuta 2022 pelattuun vierasotteluun Tapparaa vastaan, kun hän paikkasi Ville Petmanin poissaoloa. Liuksiala merkittiin SaiPan kakkossentteriksi laidoilleen Ville Vainikainen ja Valtteri Ojantakanen. Hän sai ottelussa jääaikaa 16.39 minuuttia. Liuksialla merkittiin SaiPan 6–2-tappioon päättyneessä ottelussa teholukema –2. Toukokuussa 2022 hän teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Liuksiala voitti kauden 2022–2023 päätteeksi Mestis-hopeaa.
Kaudeksi 2023–2024 Liuksiala siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Jokereihin. Helmikuussa 2024 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2024–2025 Liuksiala oli Jokereiden paras maalintekijä 16 osumallaan. Hän voitti Mestiksen mestaruuden. Liuksiala pelasi myös viisi liigakarsintaottelua tehopistein 2+1=3. Toukokuussa 2025 hän solmi Jokereiden kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Liuksiala on pelannut kolme nuorten maaottelua.
Pelityyli.
Liuksialaa Ketterässä valmentaneen Maso Lehtosen mukaan hän on työteliäs sentteri, joka pelaa erinomaisesti kahteen suuntaan.
Carl Reinhold Sundell

Carl Reinhold Sundell (21. tammikuuta 1857 Norrköping – 26. huhtikuuta 1947 Norrköping) oli ruotsalainen luterilainen pappi, kansakouluntarkastaja ja virsirunoilija.
Elämä.
Sundell kävi koulua Norrköpingissä, aloitti teologian opinnot 1876 Uppsalassa, ja suoritti teologian kandidaatin tutkinnon 1887. Hän toimi lukion opettajana Norrköpingissä 1887–1889 sekä seurakuntapappina vuosina 1889–1893. Vuosina 1893–1914 hän toimi koulutarkastajana samalla kun hän oli vuosina 1908–1941 kirkkoherrana Östra Enebyn seurakunnassa Norrköpingissä, josta hän jäi eläkkeelle 84-vuotiaana.
Koulutarkastajana hän toimi useiden kansakoulutyötä kehittävien johtokuntien ja työryhmisen jäsenenä. Hän oli myös kirkolliskokouksen edustajana vuosina 1925 ja 1926. Sundell kirjoitti myös muutamia virsiä, joissa hän pyrki ottamaan huomioon alkaneen teollistumisen ja erilaiset ammattiryhmät, kuten kalastajat ja merimiehet. Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen virtensä, joka keskittyy kuvaamaan maaseutua ja maanviljelijöiden työtä. Virsi ”Du gav mig, o Herre, en teg av din jord” on vuodelta 1934 ja se on julkaistu otsikolla ”För jordbrukare” (”Maanviljelijöille”). Se on vuoden 1986 virsikirjassa virsi 596. Suomenkielisessä virsikirjassa sen teksti ”Soit haltuuni, Herrani, viljelysmaan” on Anna-Maija Raittilan käännös vuodela 1999.
Voulaines-les-Templiers

Voulaines-les-Templiers on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Ourcejoen varrella, noin 52 kilometriä Montbardin kaupungista koilliseen.
Kunta oli 1100-luvulta lähtien tempeliritareiden asuinpaikka. 1300-luvulla sinne asettui Johanniittain ritarikunta, ja he rakensivat sinne linnan. Linnasta tuli Champagnen provinssin suurmestarin asuinpaikka. Ritarikunta asutti linnaa aina 1700-luvun lopun Ranskan suureen vallankumoukseen saakka. Tuolloin linna purettiin ja tilalle rakennettiin uusi asuinlinna "Château de Voulaines". Alkuperäisestä linnasta on jäljellä yksi pyöreä torni, Kunnan keskustassa oleva uusklassinen Neitsyt Marian syntymän kirkko on rakennettu 1800-luvulla.
Vokzalnan metroasema (Kiova)

Vokzalna () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 6. marraskuuta 1960.
Kristin Clemet

Kristin Clemet (s. 20. huhtikuuta 1957 Harstad) on norjalainen Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan työ- ja hallintoministerinä vuosina 1989–1990 sekä opetus- ja tutkimusministerinä vuosina 2001–2005 ja istui suurkäräjillä vuosina 1989–1993. Vuodesta 2006 hän on johtanut norjalaista oikeistoliberaalia Civita-ajatuspajaa. 
Vuonna 2004 Clemetille myönnettiin Pyhän Olavin ritarikunnan ansiomerkki.
Walter Andreas Schwarz

Walter Andreas Schwarz (2. kesäkuuta 1913 Aschersleben, Saksan keisarikunta – 1. huhtikuuta 1992 Heidelberg, Saksa) oli saksalainen laulaja, säveltäjä, sanoittaja, kabareetaiteilija, kirjailija, käsikirjoittaja ja kääntäjä. Schwarz ja hänen perheensä joutuivat juutalaistaustansa vuoksi Holzenin keskitysleirille, jossa Schwarz oli toisen maailmansodan päättymiseen asti. Schwarz sanoi selvinneensä leiriltä, koska leirin komentaja oli hänen vanha lapsuudenystävänsä.
Schwarz valittiin edustamaan Saksaa kaikkien aikojen ensimmäiseen Eurovision laulukilpailuun 1956. Tuona vuonna jokainen maa esitti kilpailussa kaksi laulua, joista Schwarz esitti kappaleen "Im Wartesaal zum großen Glück", jonka Schwarz oli myös säveltänyt ja sanoittanut. Tuona vuonna vain voittaja julkaistiin, eikä kappaleen sijoitusta tiedetä. Schwarz jatkoi uraansa kirjailijana ja radiokuunnelmien käsikirjoittajana. Vuonna 1985 Schwarz esiintyi Saksan euroviisukarsinnan väliaikanumerossa useiden muiden Saksan entisten euroviisuedustajien kanssa. Schwarz asui vuosia Lontoossa, mutta muutti takaisin Saksaan ennen kuolemaansa.
Heinz Forster

 
Heinz Forster on sveitsiläinen karateka. Hän voitti Kyokushinin raskaansarjan EM-pronssia vuonna 1982.
Juri Nikitin

Juri Viktorovytš Nikitin (, s. 15. heinäkuuta 1978 H’erson, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt trampoliinivoimistelija ja olympiavoittaja.
Nikitin voitti yksilökilpailun olympiakultaa Ateenassa 2004. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän sijoittui viidenneksi ja Lontoon kesäolympialaisissa 2012 14:nneksi.
Kannusruohokärsäkäs

Kannusruohokärsäkäs ("Rhinusa antirrhini") on kärsäkkäiden heimoon kuuluva laji. Se on kooltaan 2,5–3,0 mm ja väriltään musta sekä metallinkiiltoinen. Lajin karvat ovat pitkiä ja hyvin vaaleita. Kannusruohokärsäkäs elää nimensä mukaisesti kannusruoholla. Toukat aiheuttavat isäntäkasvin siemenkotiin äkämiä. Laji on vakiintunut ja yleinen Suomessa esiintyen aina Oulun korkeudelle saakka. Kannusruohokärsäkäs luokitellaan Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy Euroopassa ja Pohjois-Amerikan pohjoisosissa.
Helge Vänttilä

Helge Nikodemus Vänttilä (25. lokakuuta 1911 Oulu – 19. toukokuuta 1970 Espoo) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti urallaan Oulun Pyrintöä (OP), Myllykosken Kilpa-Veikkoja, oululaista Nuottasaaren Voimaa ja tamperelaista TU-38:aa.
Helge Vänttilä kilpaili 1930-luvulla yleisurheilussa ensin 400 ja 800 myöhemmin myös 1 500 metrillä. Vänttilän seura Oulun Pyrintö nousi 1930-luvun puolivälissä kansalliselle huipulle niin 4 × 800:lla kuin 4 × 1 500 metrillä nimekkäimpänä juoksijanaan Niilo Hartikka. Ensimmäisen kerran OP nousi SM-viestikisoissa mitaleille vuonna 1934, jolloin Vänttilä sai OP-nelikossa Hartikan, Onni Pyörälän, Esa Kivekkään kanssa pronssia. Seuraavana vuonna sama nelikko oli hopealla. Syksyllä 1935 Oulun keskuskentällä OP:n nelikko Vänttilä–Pyörälä–Kivekäs–Hartikka teki Suomen ennätyksen 4 × 800 metrillä ajan ollessa 7.53,4. Vuoden 1935 SM-kisoissa Vänttilä otti 800 metrillä pronssia Ossi Teilerin ja Paavo Mikkelin jäljessä. Samana vuonna hän edusti Suomea kolmessa maaottelussa eli kesäkuussa 1935 Englantia vastaan Glasgowissa 880 yardilla ja 4 x 880 yardin viestissä sekä elokuussa 1935 Viroa vastaan Porissa 800 metrillä. Myöhemmin Vänttilä oli vielä syyskuussa 1937 Helsingissä mukana Englantia vastaan käydyn maaottelun 4 x 800 metrin viestijoukkueessa.
Oulun Pyrinnön joukkueen menestyksekäs kausi 1935 enteilikin menestystä seuraavan vuoden SM-viesteissä. Vuoden 1936 SM-viesteissä OP-nelikolle tuli sitten Suomen mestaruus voitettuaan Helsingin Poliisi-Voimailijoiden vahvan nelikon. Vänttilälle kausi 1936 ei ollut kuitenkaan toiveiden mukainen hänen jäädessään olympiakarsinnoissa seitsemänneksi Teilerin voittaessa ja päästessä ainoana suomalaisena olympiakisoihin.
Vänttilä muutti kaudeksi 1937 Etelä-Suomeen ja edusti Myllykosken Kilpa-Veikkoja. Parhaana saavutuksena vuodelta 1937 oli 4 minuutin alitus. Seuraavaksi vuodeksi hän palasi Ouluun ja edusti oululaista Nuottasaaren Voimaa. Kaudesta 1939 lähtien hän edusti uutta tamperelaisseuraa TU-38:aa, jonka riveissä hän saavutti kesällä 1939 SM-kultaa 4 x 800 metrillä ja SM-pronssia 4 x 1 500 metrillä joukkueella, jossa olivat Vänttilän lisäksi Eino ja Manne Salminen sekä Hannes Piispanen. 
Käynnistyneiden sotavuosien myötä lähes 30-vuotiaana Helge Vänttilä päättikin uransa kesään 1939.
Michèle Arnaud

Michèle Arnaud (oik. Micheline Caré 18. maaliskuuta 1919 – 30. maaliskuuta 1998) oli ranskalainen laulaja. Arnaud opiskeli Pariisissa valtiotiedettä ja esiintyi samoihin aikoihin kabareeravintoloissa, kuten Le Taboussa ja La Rose Rougessa.
Vuonna 1956 Arnaud edusti Luxemburgia kaikkien aikojen ensimmäisessä Eurovision laulukilpailussa. Tuona vuonna jokainen maa lähetti kilpailuun kaksi kappaletta, ja Arnaud esitti molemmat Luxemburgin edustuskappaleet, "Ne crois pas""" ja "Les amants de minuit""". Tuona vuonna vain voittaja julkaistiin, eikä Arnaudin esittämien kappaleiden sijoituksia tiedetä.
11. heinäkuuta 1962 Arnaud esiintyi kaikkien aikojen ensimmäisessä suorassa satelliittilähetyksessä Ranskasta Yhdysvaltoihin. Arnaudille myönnettiin kunnialegioonan kunniamerkki ja Ordre des Arts et des Lettresin kunniamerkki.
Michèle Arnaudin lapsia olivat laulaja Dominique Walter ja valokuvaaja Florence Gruere.
Labergement-lès-Seurre

Labergement-lès-Seurre on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Saônejoen varrella, noin 21 kilometriä Beaunen kaupungista itään.
Labergement-lès-Seurren tärkeimmät elinkeinot ovat maa- ja metsätalous. Kunnan keskustassa sijaitseva uusgoottilainen Neitsyt Marian taivaaseenastumisen kirkko on valmistunut 1800-luvulla.
Ukrainan parlamenttivaalit 2019

Ukrainan parlamenttivaalit 2019 pidettiin 21. heinäkuuta 2019. Vaaleissa valittiin kaikki 450 Verh’ovna Radan edustajaa.
Vaalit oli alun perin tarkoitus pitää lokakuun lopussa, mutta aiemmin samana vuonna pidetyssä presidentinvaalissa presidentiksi valittu Volodymyr Zelenskyi hajotti Verh’ovna Radan ennenaikaisesti. 
Zelenskyin puolue Kansan palvelija voitti vaalit 43 prosentin ääniosuudella saaden Verh’ovna Radaan 254 edustajaa. Väistyvän presidentin Petro Porošenkon Euroopan solidaarisuus -puolueen tulos romahti 8 prosenttiin ja paikkamäärä väheni yli sadalla.
Vaaleja ei toimitettu Venäjän miehittämällä Krimin niemimaalla tai Donetskin ja Luhanskin alueiden separatistien hallinnoimilla alueilla.
Tausta.
Vuoden 2019 presidentinvaaleissa Ukrainan presidentiksi valittiin Volodymyr Zelenskyi, joka hajotti Verh’ovna Radan virkaanastumistaan seuraavana päivänään. Hajottamisesta nostettiin kanne Ukrainan perustuslakituomioistuimessa, joka kesäkuussa antamassaan tuomiossa totesi, että Zelenskyillä oli oikeus hajottaa Verh’ovna Rada. Zelenskyin mukaan hän hajotti Verh’ovna Radan hallituskoalition puutteen takia.
Edellisissä, vuoden 2014 parlamenttivaaleissa, suurimmaksi puolueeksi oli noussut Petro Porošenkon blokki, joka sittemmin vaihtoi nimekseen Euroopan solidaarisuus. Vaalien jälkeen blokki muodosti hallituskoalition kansanrintaman, Oman avun, Batkivštšynan ja Oleh Ljaškon radikaalipuolueen kanssa, ja pääministeriksi nousi Arseni Jatsenjuk. Radikaalipuolue lähti koalitiosta syyskuussa 2015, ja Batkivštšyna ja Oma apu helmikuussa 2016, minkä jälkeen koalitiolla ei enää ollut enemmistöä Verh’ovna Radassa. Huhtikuussa 2016 pääministeriksi Jatsenjukin tilalle tuli Volodymyr Hroisman. Hroismanin hallitus joutui nojaamaan pienempien puolueiden tukeen.
Vaalitapa.
Verh’ovna Radan 450 edustajasta 225 valitaan enemmistövaalitavalla yhden edustajan vaalipiireistä, ja 225 valitaan suhteellisella suljetulla listavaalilla puolueiden maanlaajuisen ääniosuuden perusteella. 26 vaalipiiristä, jotka sijaitsivat Venäjän miehittämällä Krimillä tai separatistien miehittämillä alueilla Donetskin tai Luhanskin alueilla, ei valittu edustajaa.
Robin Relander

Robin Relander (–2019) oli suomalainen näyttelijä, joka toimi 1980-luvun taitteessa helsinkiläisissä teatteriproduktioissa ja tuli valtakunnallisesti tunnetuksi television "Velipuolikuu"-viihdesarjasta (1983–1984). Sen jälkeen hän muutti Kööpenhaminaan, jossa toimi kauppiaana muun muassa Christianian vapaakaupungissa.
Relander oli 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa mukana monissa Ylioppilasteatterin näytelmissä sekä vuonna 1978 Kirjan näyttämön tuotannossa Max Frischin näytelmästä "Tuhopolttajat" ja vuonna 1981 Suomen Lasten Teatterin esityksessä "Kuikka Koponen". 
1980-luvun lopulla Relander toimi vuoden verran kyläkauppiaana Karkkilan Haavistossa yhdessä tanskalaisen naisystävänsä kanssa.
Robin Relander näyttelee kreditoimatonta sivuosaa uskonnollisessa elämäkertaelokuvassa "Rundi" (1990).
Franca Raimondi

Franca Raimondi (8. heinäkuuta 1932 – 28. elokuuta 1988) oli italialainen laulaja. Raimondi opiskeli oopperalaulua ja vieraita kieliä. Vuonna 1956 Raimondi voitti San Remon musiikkifestivaalin kappaleella "Aprite le finestre" ja tuli näin valituksi Italian edustajaksi samalla kappaleella samana vuonna pidettyyn kaikkien aikojen ensimmäiseen Eurovision laulukilpailuun. Tuona vuonna vain Eurovision laulukilpailun voittaja julkaistiin, eikä Raimondin sijoitusta kilpailussa tiedetä.
Vuosina 1956–1956 Raimondi toimi Gian Stellarin orkesterin pääsolistina. Vuonna 1960 Raimondi osallistui Festival di Napoli -laulukilpailuun kappaleella "Canzone all'antica""".
Skadovsk

Skadovsk (; ) on kaupunki Hersonin alueella Ukrainan eteläosassa, Mustanmeren rannalla. Kaupunki on Skadovskin piirin (124 508 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 17 344 (2021).
Skadovsk sijaitsee maanteitse 82 kilometriä aluekeskus H’ersonista eteläkaakkoon. Skadovskissa on pienehkö, ympärivuotisesti toimiva satama. Satama on toiminut vuodesta 1894. Syväykseltään matalaa satamaa käytetään muun muassa vehnän vientisatamana; satamasta on ollut myös rahti- ja matkustajalauttaliikennettä Turkkiin.
Osana Venäjän hyökkäystä Ukrainaan, Venäjän armeijan sotilasosastot tunkeutuivat kaupunkiin 9. maaliskuuta 2022. Sotilaat veivät tässä vaiheessa esimerkiksi kaupungintalon tietokoneet mukanaan.
Mony Marc

Mony Marc on belgialainen laulaja. Marc edusti Belgiaa vuonna 1956 kaikkien aikojen ensimmäisessä Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Le plus beau jour de ma vie". Tuona vuonna vain Eurovision laulukilpailun voittaja julkaistiin, eikä Marcin sijoitusta kilpailussa tiedetä. Vuonna 1959 Marc levytti lastenlaulusta "This Old Man" ranskankielisen version "La marche des gosses".
Lähteet.
Tonina Torrielli

Tonina Torrielli (s. 22. maaliskuuta 1934) on italialainen laulaja. Torrielli sijoittui vuonna 1956 toiseksi San Remon musiikkifestivaaleilla kappaleella "Amami se vuoi". Kyseisessä kilpailussa etsittiin myös Italian edustajaa samana vuonna pidettyyn kaikkien aikojen ensimmäiseen Eurovision laulukilpailuun, ja koska tuona vuonna kukin maa sai lähettää kilpailuun kaksi kappaletta, Torrielli valikoitui Italian edustajaksi kilpailuun kyseisellä kappaleella. Tuona vuonna vain Eurovision laulukilpailun voittaja julkistettiin, eikä Torriellin sijoitusta kilpailussa tiedetä. Torrielli osallistui San Remon musiikkifestivaaliin yhteensä 18 eri kappaleella vuosina 1956-1963.
Torrielli meni vuonna 1960 naimisiin perkussionisti Mario Maschion kanssa. Torrielli vetäytyi julkisuudesta vuonna 1963 ja muutti Torinoon, jossa piti levy- ja soitinkauppaa vuoteen 2003. Julkisuudesta vetäytymisen jälkeenkin hän on kuitenkin tehnyt esiintymisiä silloin tällöin.
Berezivka

Berezivka (; ) on kaupunki Odessan alueella Etelä-Ukrainassa, 83 kilometriä aluekeskus Odessasta pohjoiseen. Berezivka on maaseutuvaltaisen Berezivkan piirin (106 490 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 9 527 (2021).
Masha Gessen

Masha Gessen (synt. Marija Aleksandrovna Gessen ; s. 13. tammikuuta 1967 Moskova) on taustaltaan venäjänjuutalainen yhdysvaltalainen toimittaja, kirjailija, kielenkääntäjä ja aktivisti. Hän työskentelee "The New Yorker" -lehdelle.
Saksan vihreää puoluetta lähellä Heinrich Böll -säätiö myönsi 2023 Gessenille Hannah Arendt -palkinnon. Palkintoseremonia kuitenkin peruttiin, koska Gessen julkaisi New Yorker -lehdessä mielipidekirjoituksen, jossa hän arvosteli Saksan ehdotonta tukea Israelille Gazan sodassa ja vertasi Gazaa juutalaisvainojen aikaisiin gettoihin.
Kisatyttö

Kisatyttö on urheilutapahtumassa toimiva nuori nainen, jonka tehtävät voivat liittyä tapahtuman tiedotus- ja suhdetoimintaan ("PR-emäntä"), vieraanvaraisuuteen sekä kilpailijoiden ja yleisön opastamiseen, viihdyttämiseen ja kannustamiseen. Kisatyttöjä on käytetty laajasti muun muassa moottoriurheilutapahtumissa (varikkotyttö, ) sekä hiihdon ja jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa. Kisatyttöjen rooli voi vaihdella pelkästä poseerauksesta vaativaan lehdistöavustajan tai kisaoppaan työhön. Työ huipentuu usein palkintojenjakoon liittyviin seremonioihin, mutta tehtävät voivat alkaa jo kisoja edeltävistä tiedotus- ja markkinointitilaisuuksista. Tehtävästä ei välttämättä makseta lainkaan palkkaa, vaan tehtävä voi olla vapaaehtoistyötä tai korvaus voidaan antaa esimerkiksi kisaa sponsoroivien yritysten lahjakortteina. 
Valintaperusteita.
Perinteisen sukupuolivaatimuksen lisäksi kisatytöiltä on edellytetty muun muassa reippautta, urheilullisuutta, rohkeutta, edustavuutta, esiintymiskykyä, kielitaitoa, ryhmädynamiikkaa ja rytmitajua. Kisatyttöjen valintaa on toteutettu kuvallisten hakemusten lisäksi myös julkisten kauneuskilpailujen tai yleisöäänestysten muodossa.
Kritiikkiä.
Viime vuosikymmeninä kisatyttöjen käyttöä on alettu kritisoida sukupuolten tasa-arvonäkemysten muututtua. Formula 1 -kilpailuissa luovuttiin varikkotyttöjen käytöstä vuonna 2018, koska sen katsottiin olevan ”selkeästi ristiriidassa nykypäivän yhteiskuntanormien kanssa”. Nuorten naisten sijaan kilpailujen eräänlaisiksi maskoteiksi otettiin kartingia harrastavia lapsia, "grid kids", joskin tämä herätti jonkin verran keskustelua lasten turvallisuudesta varikko-oloissa.
Salpausselän kisoissa päädyttiin vuonna 1987 tasa-arvovaltuutetun huomautuksesta hakemaan tehtävään myös kisapoikia, joita seuraavan vuoden 400 hakijan joukossa oli kuitenkin vain kaksi. Kolme vuosikymmentä myöhemmin Salpausselän kisatyttökoordinaattori Tanja Arvila olikin perinteisellä kannalla: ”Kisatyttö on kisatyttö. Ei ole olemassa kisapoikia. Tiettyjä perinteitä on syytä kunnioittaa.” Molempia sukupuolia ainakin teoriassa suosivan ratkaisun teki myös Lahden MM-hiihtojen 2017 kisaorganisaatio sen jälkeen, kun Opiskelijoiden liikuntaliiton varapuheenjohtaja Teemu Palkki oli ironisoinut hakuilmoituksen sukupuolioletusta blogikirjoituksessaan ilmoittamalla hakevansa itse tehtävään. Ratkaisua kritisoi muun muassa Juha Mieto: ”[O]len kasvanut kulttuurissa, jossa naisille luontaisesti sopivista asioista on pidettävä kiinni. Kisatyttö on kisatyttö, sillä selvä.”
Morley Callaghan

Morley Callaghan (22. helmikuuta 1903 Toronto, Kanada – 25. elokuuta 1990) oli kanadalainen toimittaja ja sittemmin kirjailija. Hän oli koulutukseltaan juristi. Callaghan oli taustaltaan irlantilaisia katolisia.
Esikoisromaaninsa "Strange Fugitive" ilmestyttyä 1928 Callaghan oleskeli Pariisissa, jossa hän tapasi ajan merkittäviä kirjailijoita, kuten F. Scott Fitzgeraldin ja Ernest Hemingwayn, johon hän tosin oli tutustunut jo Torontossa. Hänen tuotannossaan ilmenee vaikutteita heiltä. Hän oli ensimmäisiä selvästi amerikkalaisia kanadalaiskirjailijoita, kun häntä aiemmat identifioituivat emämaan kirjallisuuteen. Teosten kaikentietävä kertoja kuvaa laitapuolen ihmisiä kaupunkielämässä. Teosten nimissä ja aiheissa on usein viittauksia Raamattuun. Kaunokirjallisen proosan lisäksi hän julkaisi muistelmat "That Summer in Paris" (1963). Kriitikko Edmund Wilsonin mukaan hän on liian vähän huomiolle jääneitä merkittäviä kirjailijoita.
F5 (yritys)

F5, Inc. on yhdysvaltalainen teknologiayritys, joka tarjoaa ohjelmistoja, laitteistoja, SaaS-tuotteita ja managed services -palveluja. Se on erikoistunut sovellusturvallisuuteen, monipilven hallintaan, petostorjuntaan, sovellusten toimittamiseen (ADN), sovellusten saatavuuteen ja suorituskykyyn, verkkoturvallisuuteen sekä pääsynhallintaan.
Vuonna 1996 F5 Labs -nimellä perustettu ja sittemmin F5 Networks -nimellä tunnettu yritys tarjosi aluksi application delivery controller (ADC) -tuotetta. Myöhemmin tarjonta laajeni sovelluskerroksen ratkaisuihin, automaatioon, monipilvi- ja tietoturvaratkaisuihin.
F5:n asiakkaisiin lukeutuu 48 kappaletta Fortune 50 -yrityksiä, mukaan lukien Microsoft, Oracle, Tesla ja Facebook.
Tuotteet.
F5 BIG-IP.
F5's BIG-IP -tuoteperheeseen kuuluu laitteistoja, modulaarisia ohjelmistoja sekä virtuaalilaitteita. Laitteisiin voi lisätä yhden tai useamman BIG-IP -moduulin.
Moduuleja ovat esimerkiksi:
F5 NGINX.
Vuoden 2019 yritysoston jälkeen Nginx liittyi osaksi F5:n tarjontaa. F5 NGINX -ohjelmistoratkaisuja käytetään pilvipalveluissa ja datakeskuksissa esimerkiksi kuormanjakajana, API gatewaynä, WAFina, Kubernetes ingress controllerina ja reverse proxyna.
F5 Distributed Cloud Services.
F5 Distributed Cloud Services -tuoteperhe muodostuu SaaS-muotoisista sovellusturva-, verkko- ja sovellushallintaratkaisuista, jotka toimivat datakeskus-, pilvipalvelu- ja edge-ympäristöissä.
F5 (täsmennyssivu)

F5 voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sinkkinitraatti

Sinkkinitraatti (Zn(NO3)2) on sinkki- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa muiden sinkkiyhdisteiden valmistamiseen, peittana värjäyksessä ja analyyttisenä reagenssina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa sinkkinitraatti on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteestä tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja, kuten esimerkiksi di-, tri-, tetra-, heksa- ja nonahydraatit. Sinkkinitraatti liukenee erittäin hyvin veteen, ja liuos on hieman hapan. Aine liukenee myös etanoliin.
Sinkkinitraattia valmistetaan sinkin, sinkkioksidin tai sinkkihydroksidin ja typpihapon välisellä reaktiolla. 
Zn + 2 HNO3 → Zn(NO3)2 + H2
ZnO + 2 HNO3 → Zn(NO3)2 + H2O
Zn(OH)2 + 2 HNO3 → Zn(NO3)2 + 2 H2O
Sinkkinitraattia voidaan käyttää peittana tekstiilien värjäyksessä, analyyttisen kemian reagenssina ja happamana katalyyttinä. Sinkkinitraattia voidaan käyttää myös lähtöaineena valmistettaessa sinkkioksidiohutkalvoja.
Fresh (vuoden 2022 elokuva)

Fresh on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen mustan komedian säväyttämä jännityselokuva, jonka on ohjannut Mimi Cave. Sen pääosia esittävät Daisy Edgar-Jones ja Sebastian Stan.
Piiskapillitorvi

Piiskapillitorvi ("Oxyanthus speciosus") on matarakasvien (Rubiaceae) heimoon, pillitorvien ("Oxyanthus") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on hidaskasvuinen ainavihanta pensas tai puu, joka voi kasvaa korkeimmillaan 16 metriä korkeaksi.
Piiskapillitorvea tavataan erilaisissa metsissä ja tiheiköissä. Metsissä se on tavallinen alempien kasvillisuuskerrosten laji. Piiskapillitorvea tavataan luonnossa trooppisessa Afrikassa Sierra Leonesta itään Etiopiaan ja etelään Etelä-Afrikkaan ulottuvalla alueella.
Piiskapillitorven lehtiä ja juuria on käytetty vastamyrkkynä käärmeiden puremiin sekä nuolimyrkkynä. Puuainesta on käytetty muun muassa puutolppiin, piiskojen ja työkalujen kahvoihin sekä polttopuuna.
Andrei Kolesnikov (kenraali)

Andrei Borisovitš Kolesnikov (; 6. helmikuuta 1977 Oktjabrskoje, Voronežin alue) on venäläinen kenraalimajuri.
Vuonna 2023 hän on Venäjän Syyrian joukkojen varakomentaja.
Kolesnikov valmistui vuonna 1999 Tšeljabinskin panssarivaunuinstituutin Kazanin oppilaitoksesta, vuonna 2008 Venäjän asevoimien aselajijoukkojen akatemiasta ja vuonna 2020 Venäjän asevoimien pääesikunnan sotilasakatemiasta.
Hän toimi Kantemirovskaja-panssaridivisioonan komentajana vuosina 2015–2018 ja sai vuonna 2021 ylennyksen kenraalimajuriksi. Kolesnikov oli itäisen sotilaspiirin 29. armeijakunnan komentaja.
Maaliskuussa Ukrainan sisäministerin avustaja Anton Geraštšenko väitti Kolesnikovin kaatuneen Ukrainassa. Ukrainalaisen propagandan mukaan hän oli jo kolmas hyökkäyksessä Ukrainaan kuollut venäläiskenraali Andrei Suhovetskin ja Vitali Gerasimovin jälkeen.
Tosiasiassa myös Gerasimov nähtiin elävänä jo toukokuussa 2022, kun hänet palkittiin Aleksanteri Nevskin ristillä.
Venäjällä väitteisiin ei kiinnitetty huomiota. Kolesnikov nähtiin elossa maaliskuussa 2023, kun Vladimir Solovjov haastatteli häntä Syyriassa Venäjän televisioon.
Horror Vacui

Horror Vacui on melodista doom metallia soittavan Marianas Restin debyyttialbumi. Se julkaistiin 22. lokakuuta 2016
Puma (täsmennyssivu)

Puma voi tarkoittaa seuraavia:
Andrei Kolesnikov

Andrei Kolesnikov voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Ruins (Marianas Restin albumi)

Ruins on melodista doom metallia soittavan Marianas Restin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 26. huhtikuuta 2019
Fata Morgana (Marianas Restin albumi)

 Fata Morgana on melodista doom metallia soittavan Marianas Restin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 12. maaliskuuta 2021.
Oksana Ekk

Oksana Vladimirovna Ekk (, o.s. Djatšenko, ; s. 26. marraskuuta 1974 Vladikavkaz) on venäläinen pikajuoksija, joka kilpaili pääasiassa 100 metrillä ja 200 metrillä.
Ekk saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1993 pronssia 100 metrillä ajalla 11,66. Kesäuniversiadeissa 1995 hän ylsi hopealle sekä 200 metrillä ajalla 22,89 että 4 × 100 metrin viestissä. Vuonna 1998 Ekk voitti Venäjän 4 × 100 metrin viestijoukkueessa EM-pronssia. Seuraavana vuonna hän kilpaili 100 metrillä MM-kilpailuissa sekä ylsi sisäratojen MM-kilpailuissa finaaliin. Vuonna 2000 Ekk kilpaili 200 metrillä Sydneyn kesäolympialaisissa, muttei selviytynyt välieriin.
Ekk voitti Venäjän mestaruuden ulkoratojen 100 metrillä vuonna 1998 sekä sisäratojen 60 metrillä vuonna 1999.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde:
Koskelin

Koskelin on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Pihkovan lentoasema

Pihkovan lentoasema (, Pihkovan kansainvälinen lentoasema; myös nimellä ) (IATA: PKV, ICAO: ULOO) on Pihkovan alueella, Pihkovan kaupungissa sijaitseva, sekä sotilas- että siviililentotoiminnan käyttämä, 2,5 kilometrin kiitotiellä varustettu lentopaikka.
Lentoasema sijaitsee kaupungin kyljessä, 4-7 kilometriä Pihkovan keskustasta kaakkoon. Siviililiikenteen terminaali ja lennonjohdon rakennus sijaitsevat kiitotien pohjoispään lähellä. Lentokenttäalue sotilaallisine alueineen jää kaupungin ja sen itäpuolitse ohittavan eurooppatie :n väliin. 
Venäjän hyökättyä Ukrainaan 24. helmikuuta 2022 sotilaallisesti, lentoaseman toiminnan viestittiin jatkuvan "normaalisti". Päinvastainen tilanne oli 12:lla Venäjän eteläisemmällä lentoasemalla (Rostov-na-Donu (Platov), ​​Krasnodar (Paškovski), Anapa (Vityazevo), Gelendžik, Elista, Stavropol, Belgorod, Brjansk, Orel, Kursk, Voronež ja Simferopol), joiden normaali lentotoiminta katkaistiin samana päivänä, aluksi 2. maaliskuuta asti. 
Pihkovan lentoaseman lentotukikohdassa on 2020-luvulla toiminut 334. sotilaskuljetuslentorykmentti (334 VTAP). Lentorykmentin lentokalustoon kuuluu strategisia Iljušin Il-76MD -kuljetuskoneita, Iljušin Il-76MD-90A ja Iljušin Il-78 -ilmatankkauslentokoneita. Sotilaskuljatuskoneilla on kuljetettu esimerkiksi Pihkovan maahanlaskujoukkoja, jotka ovat osallistuneet sotatoimiin Ukrainassa jo 2014 sekä helmikuussa 2022 alkaneen Venäjän hyökkäyssodan aikana. 
Ainakin neljä Pihkovan lentotukikohdassa sijainneista Venäjän Iljušin IL-76 -sotilaskuljetuskoneista tai Iljušin IL-78 -ilmatankkauskoneista tuhoutui tai vaurioitui 30. elokuuta 2023 Pihkovan lentoasemalle tehtyjen drooni-iskujen johdosta. Venäjän mediassa oli esitetty jopa kuuden, yhdysvaltalaisessa mediassa jopa seitsemän lentokoneen tuhoutuneen tai vaurioituneen, näiden joukossa strateginen Tupolev Tu-22 -pommituslentokone.
Kairo (täsmennyssivu)

Kairo tarkoittaa ainakin seuraavia:
Mathi

Mathi () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 3 795 asukasta.
Kairo (ravintola)

Kairo on ravintola Kotkan kantasatamassa. Ravintolan nykyisellä paikalla oli ravintola jo vuonna 1879. Ravintola Kairon nykyinen, vuonna 1938 valmistunut, rakennus edustaa tyylisuunnaltaan puufunktionalismia. 
Historiaa.
Ravintola Kairossa on järjestetty musiikki- ja teatteriesityksiä vuosikymmenten ajan. Kotkan kaupunginteatteri on järjestänyt ravintolassa teatteriesityksiä vuodesta 1986 alkaen. Kotkalainen laulaja-lauluntekijä Juha Vainio oli elinaikanaan ravintola Kairon suosituimpia esiintyjiä. Kotkalainen jazz-yhdistys Kotka Jazz on järjestänyt 1980-luvulta lähtien viikkottaisia jazz klubi-iltoja ravintola Kairossa. Ravintolan rakennuksen ja tontin omistava Kotkan kaupunki remontoi ravintolan tiloja vuonna 2018, jolloin entisöitiin muun muassa seinämaalauksia.
Ravintola Kairon yrittäjänä on toiminut vuodesta 1991 saakka Kalevi Koponen. Toukokuussa 2022 Koponen ilmoitti lopettavansa yritystoiminnan ikääntymisen vuoksi. Koposen mukaan koronaviruspandemia aiheutti ravintola Kairolle taloudellisia tappioita, joiden korjaamiseksi ravintolan asiakaskuntaa tulisi uudistaa. Kotkan kaupungin kulttuurijohtajan Tomi Purovaaran mukaan ravintola Kairolla on, sen pitkän historian vuoksi, merkittävä rooli Kotkan historiallisen kantasataman kulttuurin säilyttämisessä. Tästä johtuen Kotkan kaupunki etsi ravintolatoiminnalle jatkajaa. Joulukuussa 2022 uutisoitiin Kairon saaneen uudet omistajat Miika Porkan ja Sami Haurun. Ravintola avasi ovensa uudelleen kesäkuun alussa 2023.
Koiranelämää (romaani)

Koiranelämää ("Roughing It") on Mark Twainin puoliomaelämäkerrallinen romaani, joka julkaistiin 1872. Kirja on humoristiseen sävyyn kirjoitettu matkakertomus, jossa kuvaillaan Yhdysvaltain länsiosia ja Tyynenmeren saaria.
Romaanin kertoja on kokematon itärannikon asukki, joka matkustelee postivaunujen kyydissä ja tutustuu Yhdysvaltain rajaseutuun ja sen elämäntapaan. Matkojensa aikana kertoja elättää itsensä lehtimiehenä, malminetsijänä ja luennoitsijana. Paikalliset kuvataan eksentrisinä karikatyyreinä ja rajaseudun yhteiskunta rajuna ja arvaamattomana.
Marek Helinurm

Marek Helinurm (s. 6. toukokuuta 1963 Tallinna) on entinen virolainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 400 metrin aitajuoksu. Hän kilpailee myös 400 metrin juoksussa.
Helinurm valmistui ylioppilaaksi keväällä 1981, jonka jälkeen hän opiskeli Tallinnan pedagogisessa yliopistossa ja sen jälkeen Tarton yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa, josta hän valmistui 1999. Lapsuudessaan urheilun ykköslaji oli tennis, jossa hän saavutti koululaismestaruuden. Yliopisto-opiskelun aikaan hän keskittyi yleisurheiluun ja siinä erityisesti 400 metrin aitajuoksuun. Helinurm teki uuden Viron ennätyksen 49,86 kaudella 1985, ja siitä tulikin hänen paras tuloksensa aidatulla matkalla. Hän ei kuitenkaan päässyt edustamaan vielä kansainvälisiin mestaruuskilpailuihin Neuvostoliiton edustajana, sillä häntä nopeampia olivat Aleksandr Harlov, Aleksandr Vasiljev ja Vladimir Budko. Vuoden 1986 Neuvostoliiton Spartakiadeissa hän sijoittui loppukilpailussa seitsemänneksi. Hän osallistui Suomessa kesäkaudella 1989 ja 1990 Eliittikisoihin. Helinurm oli vuonna 1987 virolaisjoukkueessa, joka teki Viron 4 × 400 metrin viestin ennätyksen ajalla 3.08,4.
Viron itsenäistyttyä Marek Helinurm edusti Viroa kansainvälisissä kisoissa. Hän kilpaili Suomessa kaudet 1991 ja 1992 Viipurin Urheilijoiden edustajana. Vuoden 1993 MM-kisoissa Stuttgartissa olivat Helinurmelle ensimmäiset suurkisat Viron edustajana. Niissä hän jäi alkueräänsä ajalla 50,73. Seuraavan vuoden EM-kisoissa Helsingissä menestys ei ollut parempi, vaan hän jäi alkueräänsä ajalla 51,87. Kaudesta 1994 tulikin hänen uransa viimeinen. Siihen mennessä hän oli voittanut Viron 400 metrin aitojen mestaruuden viisi kertaa eli vuosina 1986, 1987, 1989, 1992 ja 1993 ja oli mukana viestijoukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin mestaruuden.
Urheilu-uransa jälkeen hän toimi poliisina vuosina 1994-2000, josta vuodet 1998-2000 Tallinnan poliisilaitoksen talouspuolen poliisina. Vuosina 2000-2002 Helinurm toimi Tallinnan ratsastuskeskuksen johtajana ennen paluutaan poliisivoimiin, jossa hän jatkoi Tallinnan rikostutkintaosastolla autovarkausosaston ylitarkastajana. Vuosina 2004–2005 hän toimi Viron yleisurheiluliiton pääsihteerinä.
Marek Helinurm on naimisissa entisen Neuvostoliittoa edustaneen virolaisen ampumahiihtäjän Kaija Parven kanssa, ja heillä on kolme tytärtä.
Syksyn 2010 kunnallisvaaleissa hän oli Tallinnan Nõmmessa Keskustapuolueen ehdokkaana tulematta kuitenkaan valituksi.
Andrei Kolesnikov (toimittaja)

Andrei Vladimirovitš Kolesnikov (; s. 1965) on venäläinen toimittaja ja politiikan tutkija.
Kolesnikov sai maisterinarvon Moskovan valtionyliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1987. Hän on Moskovan Carnegie-keskuksen tutkija ja sen Venäjän sisäpolitiikan ja poliittisten instituutioiden ohjelman johtaja. Kolesnikov on kirjoittanut muun muassa "Novaja gazetaan", "Vedomostiin" ja "The New Timesiin" sekä Gazeta.ru- ja Forbes.ru-sivustoille. Hän on julkaissut myös useita kirjoja, kuten Anatoli Tšubaisin elämäkertateoksen. Tammikuussa 2015 ilmoitettiin hänen liittymisestään Moskovan Carnegie-keskuksen kokoonpanoon Lilija Ševtsovan seuraajana.
Kolesnikov on saanut työstään toimittajana useita palkintoja, kuten Golden Quill - ja Adam Smith -palkinnot.
Rozdilna

Rozdilna (; ) on kaupunki Odessan alueella Etelä-Ukrainassa, 72 kilometriä aluekeskus Odessasta luoteeseen. Rozdilna on Rozdilnan piirin (102 584 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 17 593 (2021).
Gottfried Wilhelm Sacer

Gottfried Wilhelm Sacer, (11. kesäkuuta 1635, Naumburg an der Saale, Saksa - 8. syyskuuta 1699 Wolfenbüttel, Saksa) oli saksalainen juristi ja luterilainen virsirunoilija.
Sacer opiskeli Jenan yliopistossa vuodesta 1653 ja sieltä valmistuttuaan hoiti useita tehtäviä. Hän oli mm Berliinissä ruotsalaisen valtaneuvoksen von Pohlenin pojan sekä Saksin maaherran von Bünaun lapsien opettajana. Vuodesta 1655 hän oli armeijan palveluksessa jonkin aikaa ja jatkoi opintojaan 1677 Kielissä, jossa valmistui oikeustieteen tohtoriksi. Vuodesta 1670 alkaen hän toimi lakimiehenä eri tuomioistuimissa Brunswickissä ja vuodesta 1683 lakimiehenä Wlfenbüttelissä jossa hän sai Kamarikonsulentin arvonimen. Hän oli oman aikansa tunnettuja runoilijoita. 
Sacer alkoi jo varhain kirjoittaa runoja. Kirjassaan "Nützliche Erinnerungen wegen der teutschen Poeterey" vuodelta 1661 kuvaili itseään nimellä "Kayserlicher Poët" (Itävallan keisarin runoilijaksi kruunaama. Hänen kirjoittamia virsiä on pidetty lähes Paul Gerhardtin virsien tasoisina ja niitä on julkaistu 1665 ilmestyneessä "Stralsund Gesang-Buch (Ander Theil des erneuerten Gesang-Buchs)" -kirjassa ja muissa aikakauden virsikirjoissa. Hänen vävynsä keräsi ja julkaisi ne nimellä "Geistliche, liebliche Lieder" 1714.
Johann Sebastian Bach on käyttänyt Sacerin kirjoittamaa koraalia "Gott fähret auf gen Himmel" helatorstain kantaatissaan BWV 11 ""Lobet Gott in seinen Reichen" ".
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on yksi Sacerin kirjoittama virsi, 136 "Sinua enkeleistä". Sen Sacer on kirjoittanut Philipp Melanchthonin kirjoittaman hymnin "Dicimus grates tibi, summe rerum" pohjalta. Hymnin on kääntänyt saksaksi Paul Eber (Herr Gott, dich loben alle dir). Se on käännetty ruotsiksi vuoden 1694 virsikirjaan. Suomeksi sen on kääntänyt Maria Joutsen Hengellisiä lauluja ja virsiä -kirjaan. Virsikirjan teksti on Lauri Pohjanpään uusi käännös vuodelta 1923. Sama käännös virrestä on myös Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi 718.
Dnipron metroasema

Dnipro () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 6. marraskuuta 1960.
Holovanivsk

Holovanivsk () on kaupunkityyppinen taajama Kirovohradin alueella Keski-Ukrainassa, 180 kilometriä aluekeskus Kropyvnytskyistä länteen. Holovanivsk on Holovanivskin piirin (121 150 as., 2021) hallinnollinen keskus. Taajaman asukasluvuksi arvioitiin 5 759 (2021).
Irpin (joki)

Irpin (; ) on joki Ukrainassa. Se on Dneprin oikeanpuoleinen sivujoki. Se on 162 km pitkä, ja sen valuma-alue on 3 340 km². Joki virtaa Irpinin kaupungin halki.
Irpin yhtyy Dnepriin Kiovan tekojärven kohdalla. Koska Kiovan vesivoimalan pato on nostanut vedenpintaa 6,5–7 metriä luonnollista korkeammalle, Irpinin vesi pumpataan sähkökäyttöisillä pumpuilla tekojärveen. Irpin virtaa siis kirjaimellisesti ylämäkeen viime metreillään.
Irpinin ympäristö oli Kiovan Rusin ydinaluetta, ja se mainitaan kronikoissa useiden tärkeiden historian tapahtumien yhtedessä, kuten Irpinjoen taistelun, jossa Liettuan suuriruhtinas Gediminasin sanotaan saaneen Keski-Ukrainan valtaansa.
Vuonna 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan Ukrainan joukot tuhosivat joen yli kulkevan sillan pysäyttääkseen venäläisten etenemisen kohti Kiovaa.
Hans Emanuel Öberg

Hans Emanuel Öberg (1. maaliskuuta 1893 Nora, Ångermanland, Ruotsi – 29. tammikuuta 1969 Örnsköldsvik, Ruotsi) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.
Öberg valmistui ylioppilaaksi Uppsalassa Fjellstedin koulusta (Fjellstedska skolan) ja opiskeli sen jälkeen Göteborgin korkeakoulussa. Hän valmistui teologian kandidaatiksi 1918 ja vihittiin papiksi samana vuonna. Hän toimi komministerina Junselen seurakunnassa ja kirkkoherrana Sidensjön seurakunnassa Härnösandin hiippakunnassa. Hänet nimitettiin ylimääräiseksi hovisaarnaajaksi 1944.
Vuonna 1934 Öberg kirjoitti virren ”Herre, jag vill bida stilla vid din port”. Se julkaistiin otsikolla ”Vid Herrens port” (Herran portilla) Härnösandin hiippakunnan kuukausilehdessä 1935. Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa se on virsi 206. Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa sen teksti ”Portillesi, Herra, odottamaan jään” on Anna-Maija Raittilan 1996 tekemä käännös.
Satumaa – Unto Monosen elämä ja tangot

Satumaa – Unto Monosen elämä ja tangot on Claes Olssonin ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1999.
Elokuva on dramatisoitu henkilö- ja musiikkidokumentti suomalaisesta säveltäjästä ja sanoittajasta Unto Monosesta. Elokuva sisältää sekä dokumentaarisia, että näyteltyjä kohtauksia.
Novoukrajinka

Novoukrajinka (; ) on kaupunki Kirovohradin alueella Keski-Ukrainassa, 71 kilometriä aluekeskus Kropyvnytskyistä länsilounaaseen. Novoukrajinka on Novoukrajinkan piirin (138 509 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 16 338 (2021).
Rautjärvi (Savitaipale)

Rautjärvi on rantaviivaltaan mutkitteleva, niemien jakama järvi Savitaipaleen lounaisosassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 4,3 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannasta on 47 kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede.
Rautjärven suurin ulottuvuus lännestä itään on 4,9 kilometriä. Järvi koostuu suurelta osin lahdista. Sen eteläosan muodostaa laaja Salolahti, keskinen ja pohjoinen järvenosa jakautuu Soukkalahteen, Piolahteen, Aitalahteen ja useisiin pienempiin lahtiin. Laajin niemimaa on eteläisen rannan Sopenniemi, josta haarautuu koilliseen Tihvoniemi. Rautjärven pohja kumpuilee. Noin viidesosa järvestä on korkeintaan kaksi metriä syvä ja runsas neljäsosa yli kymmenen metriä syvä. Syvin kohta, 23 metriä, sijaitsee järven itäosassa.
Rautjärven saariluku on 12. Saarten yhteispinta-ala on noin 17 hehtaaria. Laajin saarin on järven länsiosassa sijaitseva noin seitsenhehtaarinen Isosaari, jonka itäpuolella sijaitsee Pilkkasaari ja Korpisaari. Järven keskivaiheilla sijaitsee Palosaaret, joista itäisempi on mökitetty. Salolahden laajin saari on Myyräsaari, joka on niin ikään mökitetty.
Rautjärven eteläkolkkaan virtaa Salo-oja etelästä Salajärveltä (99,7 metriä mpy). Rautjärven ympäristön pieniltä järviltä virtaa laskuojia, järvien korkeustaso on alle sata metriä merenpinnasta lukuun ottamatta luoteessa sijaitsevaa Ahonalaislampea (106,6 metriä mpy). Rautjärvi kääntyy alavirtaan koillisrannalla, jos virtaa Välijoki Rautlampeen, jonka korkeustaso on vain 0,2 metriä Rautjärveä alempi. Rautlampi laskee Rautakoskea pohjoiseen Sopes-järveen (86,9 metriä mpy).
Rautjärven rannat ovat pääosin metsämaata, peltoalueita on siellä täällä. Järvi sijaitsee maakuntansa läntisessä kolkassa. Etelä-Savon maakuntaraja kulkee sen pohjoispuolitse ja Kymenlaakson raja länsipuolitse.
Rautjärven vesitilavuus on 28 954 000 kuutiometriä eli noin 29 kuutiohehtometriä.
Rautjärvi (04.146.1.021) kuuluu Virmajoen valuma-alueeseen (04.146), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kuolimon valuma-alue (04.14) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Virmajoen valuma-alueeseen kuuluu 86 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Virmajärvi, Rautjärvi, Vanosenjärvi, Vieruvanjärvi ja Kaukheimonen.
Dneprin ylänkö

Dneprin ylänkö () on ylänköalue Keski-Ukrainassa Dneprin ja Etelä-Bugin välissä. Se ulottuu Žytomyrin, Kiovan, Vinnytsjan, Tšerkasyn, Kirovohradin ja Dnipropetrovskin alueen alueille. 
Ylängöstä pohjoiseen on Polesian alanko, ja sen eteläpuolella on Mustanmeren alanko. Dneprin ylängön länsipuolella ovat Volynia ja Podolia. Idässä se ulottuu Dneprille, mistä ylänkö on saanut nimensä; täällä sijaitsee Dneprin alangoksi kutsuttu luonnonmaantieteellinen alue. Dneprin ylängön pohjoisosassa keskikorkeus merenpinnasta on 220-240 metriä ja etelässä 150-170 metriä. Korkein kohta (323 m) sijaitsee ylängön luoteisosassa. Dneprin ylänkö on kumpuilevaa tasankoa, jota halkovat lukuisat, usein jyrkkäreunaiset jokilaaksot ja kurut. Ylängön pohjois- ja luoteisosat ovat metsäisiä, mutta etelässä ja kaakossa se muuttuu aroksi.
Kryvyi Rihin kaupunki ja sitä ympäröivä Kryvbasin alue ylängön kaakkoislaidalla on rauta- ja terästeollisuuden keskus. Lisäksi Dneprin ylängöltä louhitaan mangaania ja muita mineraaleja. Suuri osa ylängöstä on viljelyksessä, ja se on tärkeää maatalousaluetta.
Muita ylängöllä tai sen reunalla sijaitsevia kaupunkeja ovat Berdytšiv, Bila Tserkva, Kropyvnytskyi, Žytomyr, Uman ja Vinnytsja.
Atalan koulu

Atalan koulu on peruskoulu, joka sijaitsee Koillis-Tampereen Atalassa, osoitteessa Pulkkakatu 3. Siellä järjestetään perusopetusta vuosiluokille 1.–6. sekä esiopetusta ("ns. eskari"). Atala kuuluu Sammon koulupolkuun, eli sieltä 7. vuosiluokalle siirtyvät oppilaat jatkavat Sammon koulussa.
Koulun rakennus valmistui alun perin vuonna 1989 ja sitä laajennettiin kerran 1990-luvulla. Rakennuksen yhteydessä oli myös Atalan terveysasema, mutta se siirrettiin Linnainmaan hyvinvointikeskuksen yhteyteen vuonna 2017. Koulun piha-alue on laaja sekä vehreä. Se on jaettu epävirallisesti ylä- ja alapihaan; kahden puoliskon suurehkon korkeus eron vuoksi. Heinäkuussa 2019, koulun pihassa yli 10 vuotta ollut kiipeilyteline poltettiin ilkivallan teossa käyttökelvottomaksi.
Atalan koulussa toimii oppilaskunta, jonka hallitukseen valitaan vuosittain äänestyksellä koulun 1.–6. luokilta kaksi jäsentä. Oppilaskunnan hallitus kokoontuu noin kerran kuukaudessa puheenjohtajansa tai ohjaavan opettajan Emmi Immosen kutsumana. Se keskustelee erilaisista kouluun liittyvistä asioista ja antaa tarvittaessa lausuntoja tai ottaa kantaa koulun päätöksiin. Atalan koulu osallistui Erasmus-projektiin nimeltä "Travelling Europe by Art" vuosina 2019–2022. Vuoden tauon jälkeen myös vuonna 2024.
Koulun entinen rehtori on Kaisa Järvinen ja entinen apulaisrehtori on Teppo Mattila. Mattila palkittiin Tampereen kaupungin Vuoden Aikuinen -palkinnolla 2019, lasten ja nuorten hyväksi tehdystä merkittävästä työstä. Koululla on myös lokakuussa 2019 perustettu virallinen Instagram-tili. Vuonna 2022, koulussa opiskelee reilu 350 oppilasta sekä työskentelee noin 100 henkilökunnan jäsentä.
Nykyinen rehtori on Tero Kuusisto ja apulaisrehtori Tero Suutari.
Johan Gustav Thorsell

Johan Gustav Thorsell (14. lokakuuta 1887 Marma, Alunda, Uplanti, Ruotsi - 6. tammikuuta 1935, Tukholma) oli ruotsalainen eläinlääkäri ja virsirunoilija.
Thorsell tuli ylioppilaaksi 1905 ja valmistui eläinlääkäriksi 1909. Hän työskenteli tarkastuseläinlääkärinä Enskedessä,Tukholmassa. Hän käytti vapaa-aikaansa mm. kirjallisiin töihin ja julkaisi runokokoelmia ("Tempelkällan" 1917, "Hemkomsten" 1920, "Livets bägare" 1925.) 
Hän on myös kääntänyt virsiä ruotsiksi. Thorsell oli kiinnostunut kirkollisesta työstä ja toimi Ruotsin kirkon diakoniahallituksen julkaisujaostossa. Hänen tehtävänään oli tarkastaa julkaistavia käsikirjoituksia, runoja ja proosaa. Hän sai luettavakseen pari Anders Frostensonin runokokoelmaa ja rohkaisi sekä kehotti Frostensonia kirjoittamaan virsiä. Siten Thorsell vaikutti 1900-luvun hymnologian kehitykseen ja uusien virsien kirjoittamiseen merkittävällä tavalla. Hän lukeutui Oxford-liikkeeseen ja sen vaikutus tuntuu hänen runoissaan. Liikkeen keskeisiä ajatuksia oli moraalinen uudistuminen ja moraalisesti hyvän yhteiskunnan tavoittelu. 
Yksi Thorsellin kirjoittama virsi on Ruotsin kirkon virsikirjansa, virsi 581, "Kristus, hjälten, han allena" vuodelta 1919. Se julkaistiin Samuel Gabrielsonin kirjassa ”Unga psalmer”. Virsi tuli lyhennettynä ja muokattuna vuoden 1939 virsikirjaan. Virren on suomentanut ns. Luulajan virsikirjaan Per Boreman 1944 "Kristus, sankari hän suuri". Suomenkielisessä virsikirjassa se on Niilo Rauhalan suomentamana "Kristus sankari on suuri". Sama teksti on myös Siionin laulut - kirjassa numerolla 355.