tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Esa Katajavuori

Esa Katajavuori (27. huhtikuuta 1940 Helsinki – 20. tammikuuta 2023 Porvoo) oli suomalainen kosketinsoittaja sekä jazzpianisti.
Ura.
Katajavuoren lapsuuskodissa piano oli ainoa esillä ollut soitin, ja se säilyi hänen pääasiallisena instrumenttinaan koko hänen uransa ajan. Pojan soittotaito karttui pianotunneilla ja opinnoilla Sibelius-Akatemiassa. Musiikinlajeista jazz kiinnosti Katajavuorta eniten, joten hän perusti 1950-luvun puolivälissä kvintetin. Silloisissa Helsingin koulutansseissa ahkerasti keikkailleen yhtyeen rumpaliksi tuli Christian Schwindt, joka kuului myöhemmin Love Records -levy-yhtiön perustajiin. Katajavuoren musiikillisina esikuvina olivat Bill Evans, Red Garland ja Art Tatum.
1960-luvun alussa Katajavuori siirtyi ammattimaiseksi pianistiksi tanssi- ja ravintolakeikoille. Eri yhteyksissä hän säesti muiden muassa Vesa-Matti Loiria, Lasse Mårtensonia, Carolaa, Viktor Klimenkoa ja Kivikasvoja. Vuonna 1970 hän pääsi säestämään Kalastajatorpalla esiintynyttä Eartha Kittiä. 1960-luvun lopusta lähtien Katajavuori soitti pianosäestyksiä levytyksissä. Hän soitti esimerkiksi Vesa-Matti Loirin ensimmäisen Eino Leino -albumin piano-osuudet. Kaikkiaan Katajavuori oli pianon tai sähköurkujen soittajana mukana 1 783 levytyksessä.
Musiikin koneellistumisen myötä Katajavuoren studiotyöskentely väheni 1980-luvulla, ja vuonna 1988 hän siirtyi teatterikapellimestariksi Hämeenlinnan kaupunginteatteriin, jossa hän oli työuransa viimeiset 15 vuotta. Eläkevuosinaan Katajavuori asui Porvoossa.
Katajavuori on haudattu isänsä ja tätinsä viereen sukuhautaan Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Suku ja perhe.
Katajavuoren isä oli ksylofonisti Eino Katajavuori ja täti kanteleensoittaja Ulla Katajavuori.
Eläimen kuva

Eläimen kuva on Perttu Saksan ohjaama suomalainen dokumentti- ja lyhytelokuva vuodelta 2018.
Elokuva on luontodokumentti, joka käsittelee ihmisen ja eläimen välistä suhdetta.
Oi Suomi

Oi Suomi on Mikko Mattilan ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2016.
Elokuva on urheiludokumentti, jossa seurataan Suomen jalkapallomaajoukkueen käymiä karsintaotteluita kohti vuoden 2016 jalkapallon Euroopanmestaruuskilpailuja.
Maksym Rylskyi

Maksym Tadejovytš Rylskyi (; 19. maaliskuuta 1895 Kiova, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 24. heinäkuuta 1964 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen runoilija, kääntäjä ja aktivisti. Hän oli vuodesta 1943 Ukrainan neuvostotasavallan tiedeakatemian täysjäsen ja vuodesta 1958 Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen.
Rylskyin isä oli etnografi ja kulttuurivaikuttaja Tadei Rylskyi. Rylskyi opiskeli Kiovan yliopistossa, ensin lääketieteellisessä, myöhemmin historiallis-filosofisessa tiedekunnassa. Hän julkaisi ensimmäisen runonsa 1907 ja esikoiskokoelmansa 1910 ja sen jälkeen säännöllisesti useita kokoelmia. Hän oli lyyrinen runoilija. Hän oli perehtynyt maailman ja etenkin ranskalaiseen runouteen ja sen piirissä parnassolaisten runoilijoiden tuotantoon. Hänen epäpoliittinen runoutensa sai osakseen virallisten kriitikoiden voimakasta arvostelua, ja hänet pidätettiin 1931 joksikin aikaa, minkä jälkeen hän seuraavassa kokoelmassaan ilmaisi hyväksyvänsä virallisen neuvostolaisen todellisuuskäsityksen. Hän kuului ukrainalaisiin uusklassisteihin ja ainoana heistä selviytyi hengissä Stalinin vainoista ja nousi virallisen runoilijan asemaan. Hän oli puolueen jäsen vuodesta 1943 mutta ilmaisi itseään hämärästi puhuessaan puolueesta ja etenkin Stalinista.
Virallisessa runoilijanasemassa hän julkaisi 30 kokoelmaa. Lisäksi hän käänsi Adam Mickiewicziä, ranskalaista kirjallisuutta ja William Shakespearea. Hän seurasi käännöstutkimusta ja kirjoitti aiheesta. Stalinin jälkeisenä aikana hän ei enää omassa tuotannossaan päässyt vapautumaan mutta vaikutti 1960-luvun kirjalliseen elpymiseen ja puolusti ukrainalaista kulttuuria venäläistymistä vastaan.
Mennyt mies

Mennyt mies on J. Karjalaisen kappale, joka julkaistiin singlenä albumilta "Et ole yksin". Kappaleen virallinen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 31. joulukuuta 2012.
"Helsingin Sanomien" lukijat äänestivät kappaleen kuudennelle sijalle kyselyssä, jossa etsittiin 2000-luvun parasta sanoitusta.
Sanat.
J. Karjalainen laulaa popkulttuurin arkkityypeistä, kuten "hopeinen discomies" ja "kieltänsä lipova liskomies". Kappaleen sanoissa hän mainitsee myös "uuden Englannin nahkamiehen" eli Leathermanin, kulkurin, joka 1800-luvun lopulla käveli 10-12 mailia päivässä läntisen Connecticutin ja itäisen New Yorkin osavaltion läpi. J. Karjalainen on selittänyt, että hahmo "Markku", jonka sanoituksissa kerrotaan olevan kappaleen päähenkilön entinen nimi, on kunnianosoitus lääkäri Reima Kampmanille. Hypnoosin ja itsesuggestion opinnot ovat auttaneet J. Karjalaista musiikin luomisessa.
Laulun kertosäe on lyhyt: "Mennyt mies. Oon historiaa." Lauseen "Oon historiaa" voi ymmärtää kahdella tavalla: "Olen historiaa ja kokonaan unohdettu" tai "Olen jäänyt historiaan ja minut muistetaan".
Kirjallinen piiri perunankuoripaistoksen ystäville

Kirjallinen piiri perunankuoripaistoksen ystäville ("The Guernsey Literary and Potato Peel Pie Society") on Mike Newellin ohjaama vuonna 2018 ensi-iltansa saanut romanttinen elokuva, joka perustuu Mary Ann Shafferin samannimiseen kirjaan. Elokuvan pääosia esittävät Lily James ja Michiel Huisman.
Elokuva kertoo toisen maailmansodan jälkeisestä Britanniasta jossa kirjailija Juliet Ashton (Lily James) tekee kirjaesittelyä kirjastaan joka on julkaistu nimimerkillä. Sattumalta hän aloittaa kirjeenvaihdon Guernseyn saarella olevan kirjallisen piirin jäsenen kanssa ja lähtee saarelle vierailulle tutustumaan kirjakerhoon.
Näyttelijät.
Lähde:
HCSS

HCSS on ruotsalaisen Hardcore Superstarin kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 24. huhtikuuta 2015.
You Can’t Kill My Rock ’N’ Roll

You Can’t Kill My Rock ’N’ Roll on ruotsalaisen Hardcore Superstarin yhdestoista studioalbumi. Se julkaistiin 28. syyskuuta 2018.
Dymer

Dymer () on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Kiovan alueella. Dymer on osa Vyšhorodin piiriä. Vuoden 2021 alussa Dymerin taajamassa arvioitiin asuvan 5 624 henkeä.
Abrakadabra (Hardcore Superstarin albumi)

Abrakadabra on ruotsalaisen Hardcore Superstarin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2022.
Babyntsi

Babyntsi () on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Kiovan alueella. Babyntsi on osa Butšan piiriä. Vuoden 2021 alussa Babyntsin taajamassa arvioitiin asuvan 2 789 henkeä. Nimi Babyntsi mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1552. Kylän myöhempi historia on sidoksissa 1800-luvulla läheiseen Babyna Budan kylään perustettuun lasitehtaaseen. Tehdas toimi eri muodoissaan 1990-luvulle saakka, kunnes ajautui konkurssiin.
Kaarlo Rautakorpi

Kaarlo Johan Oskar Rautakorpi, sukunimi vuoteen 1906 "Grönblad" (26. kesäkuuta 1884 Lapua – 29. huhtikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja ja tulitikkutehtailija.
Rautakorven vanhemmat olivat kappalainen Johan Oskar Grönblad (Rautakorpi, 1855–1918) ja Vivi Gustava Törnudd. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 Tampereen reaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1908 ja filosofian maisteriksi 1919.
Rautakorpi oli Kansallis-Osake-Pankin palveluksessa 1908–1918, Tampereen Osake-Pankin johtajana 1918 sekä Kansallis-Osake-Pankin Kuopion konttorin johtajana 1918–1923. Hän oli sen jälkeen Kuopiossa tulitikkuja ja myöhemmin vaneria valmistaneen Osakeyhtiö Savon toimitusjohtajana 1923–1940 sekä yhtiön johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1941 alkaen. Rautakorpi oli myös Porin Tulitikkutehdas Oy:n toimitusjohtaja 1933–1950.
Rautakorpi oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä 1920–1922 ja Kuopion kauppakamarin puheenjohtajana 1921–1923. Hän oli Ruotsin varakonsulina Kuopiossa 1932–1937.
Kaarlo Rautakorpi oli naimisissa 1914–1940 Eine Maria Granrothin (k. 1941) ja vuodesta 1943 Laura Huttusen kanssa.
Jean Galmot

Jean Antoine Galmot (2. kesäkuuta 1879 Monpazier – 6. elokuuta 1928 Cayenne) oli Ranskan Guayanassa toiminut ranskalainen liikemies ja poliitikko.
Jean Galmot syntyi opettajan perheeseen. Hän kävi katolisen yksityiskoulun ja lähetyssaarnaajakoulun sekä työskenteli opettajana ja toimittajana. Galmotilla oli tärkeä rooli Alfred Dreyfusin maineen palauttamisessa.
Galmot lähti vuonna 1906 Ranskan Guayanaan yhdysvaltalaisen appensa kultavaltaukselle. Hän tutki aluetta siirtomaaviranomaisten toimeksiannosta ja perusti yrityksen, joka tuotti ruusupuuesanssia ja rommia sekä harjoitti laajaa siirtomaatavaroiden kauppaa. Galmot arvosteli kolonialismia ja pyrki parantamaan työntekijöidensä elinoloja. Vuonna 1919 hänet valittiin Guayanan edustajaksi Ranskan kansalliskokoukseen.
Galmot sotkeutui vuonna 1921 rommin kauppaa koskeneeseen skandaaliin, jonka johdosta hän sai vuonna 1923 ehdollisen vankeusrangaistuksen ja 10 000 frangin sakon. Galmotin tilannetta pahensi hänen yhteytensä finanssihuijari Alexandre Staviskyyn. Hän palasi Guayanaan vuonna 1924. Galmot esitti radikaaleja näkemyksiä alueen tulevaisuudesta, mutta hävisi kahdet seuraavat kansalliskokousvaalit Eugène Lautierille.
Galmot kuoli arsenikkimyrkytykseen pian vuoden 1928 vaalituloksen julkistamisen jälkeen. Kuolemaa epäiltiin murhaksi, ja se johti Cayennessa mellakointiin ja viiteen murhaan. ”Kapinasta” syytettiin 14 henkilöä, mutta heidät vapautettiin oikeudenkäynnissä vuonna 1931. Syytettyjä puolustanut Gaston Monnerville valittiin Guayanan edustajaksi kansalliskokoukseen seuraavan vuoden vaaleissa.
Galmot on kirjoittanut kaksi romaania, "Quelle étrange histoire" (1918) ja "Un mort vivait parmi nous" (1922). Hänen elämästään kertovat Blaise Cendrarsin romaani "Rommi" ("Rhum", 1930) ja Alain Malinen elokuva "Jean Galmot, aventurier" (1990). Cayenneen pystytettiin vuonna 2004 Galmotin patsas.
Myh’ailo Kotsjubynskyi

Myh’ailo Myh’ailovytš Kotsjubynskyi (, salanimeltään Zah’ar Kozub, ; 17. syyskuuta 1864 Vinnytsja, Podolian kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 25. huhtikuuta 1913 Kiova, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta) oli ukrainalainen kirjailija.
Kotsjubynskyi opiskeli teologisessa seminaarissa, mutta hänet erotettiin 1882 populistisen toiminnan vuoksi, ja hän oli sen jälkeen loppuelämänsä poliisin tarkkailussa. Luettuaan Ludwig Feuerbachin ja Charles Fourierin teoksia hän kääntyi ateistiksi ja sosialistiksi. Hän ryhtyi työskentelemään jo nuorena Ukrainan kansan hyväksi. Hän oli vuosina 1892–1897 salaisen Taras-veljeskunnan jäsen. Hän matkusteli Euroopassa ja sydänvaivojen vuoksi oleskeli Caprilla 1909–1911. Huonon terveytensä vuoksi hän ei työnteon ohella jaksanut kirjoittaa, ja vaikka hän eläkkeen saatuaan saattoi omistautua kirjoittamiselle, hän kuitenkin kuoli jo kahden vuoden kuluttua.
Kotsjubynskyin tuotantoa julkaistiin hänen elinaikanaan parikymmentä teosta, joita myös käännettiin jo tuolloin venäjäksi ja eurooppalaisille kielille. 1890-luvun jälkipuolella hänestä kehittyi lahjakkaimpia ukrainalaisia modernisteja. Hänen taiteellisimpiin teoksiinsa kuuluu "Intermezzo" (1908), jossa hän kuvaa luonnon parantavien voimien vaikutusta herkkähermoiseen kirjailijaan. Monet 1900-luvun alun ukrainalaiset kirjailijat saivat vaikutteita hänen teoksistaan.
Neuvostoliitossa tehtiin elokuvia hänen teostensa pohjalta. Hänen syntymäkodissaan Vinnytsjassa avattiin 1927 museo ja myöhemmin 1934 myös Tšernihivissä hänen asuintalossaan.
Stefania (kappale)

Stefania on ukrainalaisen yhtyeen Kalush Orchestran kappale. Yhtye edusti kappaleella Ukrainaa Eurovision laulukilpailussa 2022 Torinossa. Kappale voitti koko kilpailun kerättyään finaalissa 631 pistettä, joka on toiseksi korkein pistemäärä Euroviisujen historiassa. Kappale oli Euroviisuhistorian ensimmäinen rap-kappale, joka voitti kilpailun.
Partakala

Partakala ("Polymixia lowei") on partakaloihin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan syvistä vesistä Atlantin länsiosista.
Koko ja ulkonäkö.
Partakala voi kasvaa suurimmillaan 20–25 cm pitkäksi. Laji on ruumiinmuodoltaan pitkäomainen, soikea ja tylppäpäinen. Silmät ovat suuret ja alaleuassa on kaksi viiksisäiettä. Kalan pyrstöevä on haarautunut. Väriltään partakala on selästään sininen tai vihreä ja kyljistään hopeanharmaa. Selkä-, perä- ja pyrstöevien kärjet ovat tummat.
Levinneisyys ja elintavat.
Partakalan levinneisyysalue ulottuu Mainesta Ranskan Guayanaan. Se elää lähellä muta- tai hiekkapohjaa koralliriutoilla 50–940 metrin syvyydessä. Laji muodostaa parvia ja erityisesti se liikkuu parvissa lisääntymisaikaan.
Maultaan kala on hyvä, mutta kuivahko ja ruotoinen. Sitä saadaan kalastuksen sivusaaliina.
Herman Hellén (insinööri)

Herman Hellén (6. kesäkuuta 1854 Ulvila – 25. kesäkuuta 1914 Hämeenlinna) oli suomalainen filosofian maisteri, joka suunnitteli ja johti Suomen ensimmäisen sulfaattiselluloosatehtaan rakentamista Valkeakoskelle 1879–1880.
Herman Hellénin vanhemmat olivat Turun Bell-Lancaster-koulun opettaja, filosofian maisteri Herman Henrik Hellén ja Pauline Gustava Sacklén. Hellénin isä kuoli hänen ollessaan kolmevuotias ja hänen äitinsä meni uusiin naimisiin tamperelaisen apteekkari Edvard Julius Granbergin kanssa. Hellén kävi koulua Porissa ja Hämeenlinnassa ja pääsi ylioppilaaksi 1873 Hämeenlinnan alkeisoppilaitoksesta. Hän valmistui opiskeltuaan kemiaa ja fysiikkaa Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1876 ja filosofian maisteriksi 1877. Hellén oli myös oppilaana Polyteknillisessä koulussa hankkiakseen teknillisen alan tietoja. 
Hellénin ollessa 17-vuotias hänen isäpuolensa oli mukana perustamassa Walkiakoski Aktiebolagetin puuhiomoa ja paperitehdasta Valkeakoskelle ja hän tutustui tätä kautta puunjalostusteollisuuteen. Valmistuttuaan Hellén lähti tutustumaan selluloosanvalmistukseen. Hän työskenteli ensin tehtailla Ruotsissa ja sitten saksalaisen Max Dreselin vuonna 1871 perustetulla selluloosatehtaalla Dalbkessa Westfalenissa. Dalbken tehtaan valmistama selluloosa on tunnettu korkeasta laadustaan. Walkiakoski-yhtiö osti Dreseliltä oikeudet hänen selluloosanvalmistusmenetelmäänsä 1877 ja selluloosatehtaan rakennustyöt alkoivat Valkeakoskella 1879. Hellén oli vielä työssä parilla muulla saksalaistehtaalla ja hän opiskeli myös Dresdenin Polyteknikumissa ennenkuin Walkiakoski-yhtiö palkkasi hänet 1879 insinööriksi johtamaan selluloosatehtaan rakentamista Max Dreselin piirustusten mukaan. Suurimman osan tehtaan koneista valmisti westfalenilainen Holster Eisenhütte. Tervasaaressa sijainnut tehdas aloitti toimintansa loppuvuodesta 1880. Tehtaan käynnistämisessä ilmeni alkuvaikeuksia ja Hellén erosi jo kolmen vuoden kuluttua Walkiakoski-yhtiön palveluksesta ja piti sitten parin vuoden ajan siirtomaatavarakauppaa Valkeakoskella. Hän toimi viimeksi Hausjärven nimismiehenä 1887–1908. Viimeiset vuotensa hän asui Hämeenlinnassa.
Herman Hellén oli naimisissa 1882–1892 Fanny Olivia Axeenin kanssa, liitto päättyi avioeroon. Vuonna 1892 hän meni uusiin naimisiin Ida Sofia Kokkosen kanssa.
Miesten Divari-kausi 2021–2022

Miesten Divari-kausi 2021–2022 on järjestyksessään 34. miesten Divarin kausi. Divarin runkosarja alkoi 12.9.2021. Uusia joukkueita sarjassa ovat F-liigasta pudonnut Welhot sekä Suomisarjasta nousseet SalBa ja Soittorasia Tampereelta. Kauden päätteeksi divarista putosi Welhot, Pirkat ja Soittorasia suomisarjan
F-Liiga Karsinta.
F-liigassa sijalle 12 sijoittunut joukkue eli Karhut ja Divarin seitsemän parasta pelaavat kolmivaiheiset karsinnat, joiden voittaja pelaa F-liigassa kaudella 2022-2023. Jatkopaikka aukeaa kullakin kierroksella kolmella voitolla.
Alatsoja

Alatsoja () on Venäjällä karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä virtaava 14 kilometriä pitkä joki, joka yhtyy Jänisjokeen.
Joen kulku.
Alatsoja katsotaan alkavan Alatunlammesta, joka sijaitsee Harlun Alatussa noin 96 metriä mpy. Puro alkaa järven eteläpäästä ja virtaa heti Mustalammen läpi. Sen vesireitin varrella on vanhoissa suomalaiskartoissa ollut haja-asutusta, mutta seutu on purolle nykyään autiota metsätaivalta. Puron alkutaival on jyrkkä, jolloin se putoaa noin 10–15 metriä kilometrillä, mutta kaltevuus pienenee keskijuoksulla 10 metriin kolmella kilometrillä. Matalan veden aikana kivet paistavat puron pohjasta esiin vedestä. Vanhoissa kartoissa merkityn Sokkisen mäen ohitettuaan puro kääntyy lyhyeksi matkaa virtaamaan luoteeseen päin. Ojaksi muuttunut puro tekee seuraavaksi käännöksen kohti länttä ja se saapuu samalla Paussun (Пауссу) kylän pelloille. Alatsoja yhtyy Jänisjokeen Harlun (Харлу, "Harlu") ja Läskelän (Ляскеля, "Ljaskelja") puolimatkassa.
Alatsojan valuma-alue.
Alatsoja kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jossa Alatsojan valuma-alue sijaitsee myös aivan Laatokan lähialueella. Jänisjoki laskee 12 kilometriä Alatsojan jälkeen Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Lyhyellä Alatsojalla on viisi sivuojaa, joista kaksi juoksuttaa vanhoissa suomalaiskartoissa Ilvessuona tunnetun suon vesiä. Pohjoisempi oja on Törisevänoja, joka virtaa myös Kurkisuon halki. Samaan kohtaan yhtyy kaakosta tuleva Hämeenlamminoja eli Lammenoja, joka alkaa Lammensuolla sijaitsevasta Hämeenlammesta. Alatsoja alkaa Alatunlamesta ja virtaa heti pienen Mustalammen kautta. Alatunlampeen laskee Hotonlampi lyhyttä kuivatusojaa myöten.
Alatsojan valuma-alueen pohjoisraja on ilmeisesti Suuri Särkkä, pitkä harjujakso, jonka takana on Suistamonjärven valuma-alue ja jonka luoteispuolella sijaitsee Jänisjärven lähialueen vedenjakaja. Alatsojan valuma-alueen länsipuolen vedenjakajan takana on pieniä Jänisjokeen laskevia puroja ja ojia. Tällainen on esimerkiksi Savioja. Kaakkois- ja itäpuolen vedenjakajalla on sama tilanne. Sieltä voidaan mainita Retuoja ja Sumerianjoki.
Nicholas Farrell

Nicholas Farrell (s. 1955 Essex, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä.
Farrell on opiskellut Bristol Old Vic Theatre Schoolissa. Valmistumisensa jälkeen hän teki ammatillisen läpimurron näyttelemällä "Tulivaunuissa" (1981), joka voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon. Hänen myöhempiä elokuviaan ovat muun muassa "Bloody Sunday – verinen sunnuntai", "Charlotte Gray", "Grace of Monaco", "Hamlet", "Ihminen ihmiselle", "Kolmas aalto", "Legioonalainen" ja "Rautarouva".
Farrell on esiintynyt aktiivisesti myös teatterissa ja televisiossa. Hänellä on ollut rooleja esimerkiksi sarjoissa "The Crown", "Kasvattitytön tarina", "Kuningattaren jalokivi", "Murhat maalaistalossa", "Thirteen" ja "Torchwood".
Novoukrajinkan piiri

Novoukrajinkan piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan keskiosassa Kirovohradin alueella. Piiri perustettiin alkujaan vuonna 1923. Nykyään – vuoden 2020 aluelaajennusten jälkeen – Novoukrajinkan piiri rajoittuu idässä Kropyvnytskyin piiriin, etelässä Mykolajivin alueeseen, lännessä Holovanivskin piiriin ja pohjoisessa Tšerkasyn alueeseen. Piirin hallinnollinen keskus on Novoukrajinkan kaupunki (16 338 as., 2021).
Novoukrajinkan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Kirovohradin alueen piirien lukumäärän neljään. Huomattavasti laajentuneen Novoukrajinkan piirin pinta-alaksi tuli 5 202,9 neliökilometriä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi Novoukrajinkan piirin väkiluvuksi 138 509 (1.1.2021). Piiri on väestöltään maaseutuvaltainen. Kaupungistumisaste oli prosenttia. Kaupunkilaisiksi (63 459 as.) tilastoitiin piirin neljän kaupungin (Mala Vyska, Novomyrhorod, Novoukrajinka ja Pomitšna) sekä kolmen kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on huomattavasti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi.
Tournus

Tournus on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Saônejoen varrella, noin 31 kilometriä Mâconin kaupungista pohjoiseen.
Vuonna 175 kunnan nykyisellä paikalla oli roomalaisten linnoitettu leiri nimeltä "Trenorchium". Kristitty Valerianus saapui leiriin vuonna 177 levittämään kristinuskoa. Pyhä Valerianus mestattiin leirillä vuonna 178 tai 179, ja hänestä tuli yksi ensimmäisistä Burgundin marttyyreista. Mestauspaikalle tehtiin hauta, ja kun paikalle kehittyi 500-luvulta lähtien luostari, niin luostarikirkon krypta tehtiin haudan paikalle. Luostarin elpyminen alkoi noin vuonna 875, kun Noirmoutierin munkit saapuivat mukanaan Pyhän Philibert Jumiegeslaisen pyhäinjäännökset. Näin kirkossa oli kahden pyhimyksen pyhäinjäännökset. 900-luvulla unkarilaiset hyökkäsivät kaupunkiin ja tuhosivat luostarin ja sen kirkon. Uusi romaaninen Saint-Philibert de Tournus’n luostarin kirkko rakennettiin 1000- ja 1100-luvuilla, ja se on Ranskan merkittävimpiä romaanisia rakennuksia.
Manuela Ramin-Osmundsen

Manuela Myriam Henri Ramin-Osmundsen (s. 15. heinäkuuta 1963 Martinique) on ranskalais-norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan lapsi- ja tasa-arvoministerinä vuosina 2007–2008. Sitä ennen hän oli johtanut Norjan maahanmuuttovirastoa ("Utlendingsdirektoratet", UDI) lyhyen aikaa vuonna 2006, ennen kuin joutui eroamaan sen jälkeen kun oli käynyt ilmi, että hän aiemmin viraston apulaisjohtajana oli ollut tietoinen viraston lainvastaisista päätöksistä. Lapsi- ja tasa-arvoministerin virasta hän puolestaan joutui eroamaan lapsiasiainvaltuutetun nimittämiseen liittyneiden epäselvyyksien vuoksi.
Ramin-Osmundsen on syntynyt Ranskalle kuuluvalla Martiniquen saarella ja oli virassaan ensimmäinen Norjan ministeri, joka on kotoisin muualta kuin Pohjoismaista. Hän on asunut Norjassa vuodesta 1991 ja sai Norjan kansalaisuuden vuonna 2007.
Holovanivskin piiri

Holovanivskin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan keskiosassa Kirovohradin alueella. Piiri perustettiin alkujaan vuonna 1923. Vuoden 2020 aluelaajennusten jälkeen Holovanivskin piiri on rajoittunut idässä Novoukrajinkan piiriin. Lisäksi naapureina ovat etelässä Mykolajivin alueen Pervomaiskin piiri, lounaassa Odessan alueen Podilskin piiri, lännessä Vinnytsjan alue ja pohjoisessa Tšerkasyn alue. Piirin hallinnollinen keskus on Holovanivskin kaupunkityyppinen taajama (5 759 as., 2021).
Holovanivskin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Kirovohradin alueen piirien lukumäärän neljään. Huomattavasti laajentuneen Holovanivskin piirin pinta-alaksi tuli 4 244,0 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Holovanivskin piirin väkiluvuksi 121 150 (1.1.2021). Piirin väestö on maaseutuvaltaista; kaupungistumisaste oli 39,9 prosenttia. Kaupunkilaisiksi (48 382 as.) tilastoitiin piirin kahden kaupungin (Blahovištšenske 5 943 as. ja Haivoron 14 214 as.) sekä kuuden kaupunkityyppisen taajaman väestö. Taajamista väkirikkaimpia olivat Novoarh’anhelsk (6 040 as.), Holovanivsk (5 759 as.) ja Pobuzke (5 746 as.). Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on huomattavasti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi.
Corytophanidae

Corytophanidae on leguaanimaisten liskojen heimo, joka sisältää 11 elävää lajia kolmessa suvussa. Niiden levinneisyysalue ulottuu Meksikon eteläosista Etelä-Amerikan pohjoisosiin.
Corytophanidae-lajit ovat keskikokoisia ja suuria liskoja. Lajeilla on päässään ja niskassaan koristeellisia ulokkeita. Basiliskien suvussa vain koiraiden päässä on suuri uloke, mutta muissa suvuissa ulokkeet ovat samanlaiset sukupuolesta riippumatta. Rakenteeltaan heimon liskot ovat yleensä pitkiä ja litistyneitä, ja niillä on pitkät ja laihat raajat. Myös häntä on pitkä, ja se voi olla kolme kertaa ruumiin pituinen.
Nykyiset Corytophanidae-lajit elävät metsissä ja joenvarsissa Meksikosta Ecuadoriin ja Venezuelaan. Wyomingista ja Keski-Euroopasta on kuitenkin löydetty noin 50 miljoonaa vuotta vanhoja fossiileja.
Kaikki Corytophanidae-lajit ovat hyviä kiipeilijöitä, ja niitä tavataan usein puissa ja pensaissa. Ne ovat päiväeläimiä. Basiliskit tunnetaan kyvystään juosta veden päällä. Kypärä- ja hattuleguaanit turvautuvat enemmän suojaväriin kuin pakenemiseen. "Corytophanes percarinatus" synnyttää eläviä poikasia, mutta kaikki muut lajit munivat.
Suvut.
Heimo sisältää kolme elossa olevaa ja kaksi sukupuuttoon kuollutta sukua:
Miesten Suomisarjan kausi 2021–2022

Miesten Suomisarjan kausi 2021–2022 oli järjestyksessään 2. Suomisarjan kausi. Sarja alkoi 14. syyskuuta 2021.
Uusia joukkueita sarjassa olivat Divarista pudonneet EV Akatemia, SB Vantaa ja Salibandyn 2. divisioonasta nousseet Konnat, HIFK, O2-Jyväskylä Akatemia ja Hatsina.
Joukkueet ja lohkojako.
Lohko A
Lohko B
Lohko C
Krystian Ochman

Krystian Jan Ochman (s. 19. heinäkuuta 1999 Melrose, Yhdysvallat), tunnettu myös nimellä Ochman, on amerikanpuolalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän nousi kuuluisuuteen vuonna 2020 voitettuaan "The Voice of Polandin" yhdennentoista tuotantokauden.
Vuonna 2022 hän osallistui Puolan "Tu bije serce Europy! Wybieramy hit na Eurowizję" -euroviisukarsintaan ja voitti kilpailun. Täten hän edusti Puolaa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa kappaleella ”River”. Ochman kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 12. toukokuuta, sijoittui semifinaalin kuudenneksi ja pääsi finaaliin. 14. toukokuuta pidetyssä finaalissa Ochman sijoittui 12:nneksi.
Donata Pennanen

Irja Jarmila Donata Pennanen (s.1964 Helsinki) on suomalainen liikuntapedagogi ja tanssinopettaja, joka tuli 1970-luvulla tunnetuksi Aira Samulinin Rytmikkäät-tanssiryhmän jäsenenä ja seuraavalla vuosikymmenellä television kotijumppaohjelmien suunnittelijana ja vetäjänä sekä liikuntatapahtumien juontajana ja esiintyjänä.
Donata Pennanen syntyi afroamerikkalaisen isän ja suomalaisen äidin Jarmila Pennasen tyttäreksi, mutta isäänsä hän ei ole koskaan tavannut. Hän varttui Helsingin Laajasalossa ja sai tuolloisessa Suomessa jopa mediahuomiota suomalaisen yksinhuoltajaäidin ”mustana” lapsena. Hän innostui tanssista ja liikunnasta jo nelivuotiaana, kun äiti vei hänet Aira Samulinin oppiin. Vuosia myöhemmin Samulin koulutti Pennasesta opettajan diskotansseille ja Yhdysvalloista tuomalleen "aerobics dance" -liikuntamuodolle. Donata Pennanen opiskeli 1980-luvun loppupuolella Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa ja toimi hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Lahdessa vuonna 1989 kisatyttöjen päällikkönä. Vuonna 1987 Pennanen antoi liikuntavinkkejä Kolmoskanavan "Tänään, tässä ja nyt" -päivittäismakasiinissa, pari vuotta myöhemmin Yle TV2:ssa ja 1990-luvun lopussa hänellä oli oma aamujumppatuokio MTV:n aamuohjelmassa. 2000-luvulla hän toimi Plan International -lastenapujärjestön Suomen-toimistossa eri tehtävissä. Nykyisin hän on liikuntavastaavana Urheiluhallit Oy:n Vuosaaren toimipisteessä Helsingissä.
Donata Pennasen äidinisä oli kirjailija Jarno Pennanen.
Magnien

Magnien on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Arrouxjoen varrella, noin 39 kilometriä Beaunen kaupungista länteen.
Kunnan keskustassa on 1100-luvulta peräisin oleva romaaninen Saint-Aignanin kirkko, jossa on goottilainen kellotorni.
Salibandyn naisten Suomen Cup 2021–2022

Naisten TEHO Sport Suomen Cupin kausi 2021–2022 in järjestyksessään 29. Suomen Cupin kausi. Cupiin osallistuu 16 F-liigajoukkueesta 13. TEHO Sport Suomen Cup 2022 huipentuu uudella tyylillä. Välierät ja loppuottelut pelataan Final Four -tyylisenä järjestettävässä finaalitapahtumassa pelataan miesten välierät ja finaali. Naisten finaalijoukkueet ratkotaan lauantain välierissä ja mestaruus ratkaistaan sunnuntaina. 
1. kierros.
SieSi ja HaHe jatkoon 
SBS Wirmo Akatemia ja SBT PaPo jatkoon
O2-Jyväskylä II ja LASB jatkoon.
2. kierros.
Lohko E 
&lt;br&gt;12.9.2021 Stars Arena , Espoo
Lohko F
&lt;br&gt;12.9.2021 Iittala-halli , Hämeenlinna
Lohko G
&lt;br&gt;12.9.2021 Uuraisten koulukeskus , Uurainen
Piskivka

Piskivka () on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Kiovan alueella. Piskivka oli osa Borodjankan piiriä. Vuoden 2021 alussa Piskivkan taajamassa arvioitiin asuvan 6 773 henkeä.
Nemišajeve

Nemišajeve () on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Kiovan alueella. Nemišajeve on osa Borodjankan piiriä. Vuoden 2021 alussa Nemišajeven taajamassa arvioitiin asuvan 7 841 henkeä.
Kunnia Ukrainalle!

”Kunnia Ukrainalle!” () on ukrainalainen kansallinen huudahdus, jota käytetään myös tervehdyksenä. Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 huudahdus on levinnyt myös ympäri maailmaa. 
Historia.
Tervehdys otettiin käyttöön 1900-luvun alussa, jolloin sitä käytettiin runsaasti Ukrainan itsenäisyyssodan vuosina 1917–1921. Huudahduksen alkuperäksi mainitaan usein Harkovan opiskelijoiden yhteisö 1800-luvun lopulla, jolloin siihen vastattiin "Kunnia ympäri maailmaa! ()". Vuoden 1917 vallankumouksen yhteydessä Ukrainan itsenäisyyden puolesta taistelevat alkoivat huutaa "Eläköön demokraattinen tasavalta, kunnia Ukrainalle! ()"
Ukrainan jouduttua neuvostovallan alle jatkoivat ukrainalaiset kansallismieliset huudahduksen käyttö. Stepan Banderan johtaman Ukrainalaisten nationalistien järjestön siiven OUN-B:n tunnuslauseeksi se otettiin huhtikuussa 1941.
Toisen maailmansodan jälkeen huudahdus säilyi yleisessä käytössä Ukrainasta Länsi-Eurooppaan paenneiden ukrainalaisten keskuudessa. Neuvostoliitossa huudahdus oli kielletty Ukrainan kansan itsenäisyystaistelun symbolina.
1980- ja 1990 -luvuilla lausahduksesta tuli Ukrainan itsenäisyyttä kannattavien mielenosoittajien tunnuslause. Tähän vaikutti osaltaan Mihail Gorbatšovin uudistukset, joihin kuului muun muassa laajempi sananvapaus. Tässä vaiheessa Ukrainassa alettiin myös kuulla huudahdusta "Kunnia kansalle! ()", johon vastattiin "Kuolema vihollisille! ()".
Ukrainan itsenäistymisen jälkeen huudahduksesta kehittyi yleinen isänmaallinen huudahdus. Vuonna 1995 Ukrainaan tekemänsä valtiovierailun yhteydessä Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton käytti puheessaan Kunnia Ukrainalle! -huudahdusta.
Vuonna 2018 presidentti Petro Porošenkon ehdotuksesta huudahduksesta tuli Ukrainan asevoimien virallinen tervehdys. Siihen vastataan ”Kunnia sankareille!” (). Aikaisemmin sotilaat tervehtivät toisiaan tovereina.
Venäjän hyökkäyksen jälkeen.
Kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan 2022, termi levisi yleiseen käyttöön maailmalla Ukrainan ja ukrainalaisten tukemisen osoittamiseksi. Tunnettuja ulkomaalaisia poliitikkoja, jotka ovat sisällyttäneet huudahdukseen puheisiinsa, ovat muiden muassa Boris Johnson, Nancy Pelosi, Jacinda Ardern, Ursula von der Leyen, Mark Rutte ja Andrej Plenković. Myös Yhdistyneen kuningaskunnan YK-suurlähettiläs, Barbara Woodward, käytti huudahdusta pitäessään puhetta YK:ssa.
Toukokuussa 2022 Viro ilmoitti lyövänsä kahden euron erikoiskolikon, johon tervehdys sisällytettiin. Muistorahan suunnitteli ukrainalainen pakolainen, Darja Titova.
Klavdijevo-Tarasove

Klavdijevo-Tarasove () on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Kiovan alueella. Klavdijevo-Tarasove on osa Butšan piiriä. Vuoden 2021 alussa Klavdijevo-Tarasoven taajamassa arvioitiin asuvan 5 019 henkeä.
James Murray (englantilainen näyttelijä)

James Richard Murray (s. 1975 Manchester) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan myös epävirallisella nimellä Jim Murray.
Murray on noussut kuuluisuuteen "Raitoja rakkaudessa" -televisiosarjasta, jossa hän näytteli entistä poikabändin jäsentä, kampaamoyrittäjä Liam Carneya. Muita televisiorooleja hänellä on ollut muun muassa sarjoissa "Being Human", "Defiance", "Laakson kuningas", "McDonald &amp; Dodds", "Murha paratiisissa", "Neiti Marple", "Ryhmä Pullman" ja "Uhka menneisyydestä".
Netflix-sarja "The Crownin" viidennellä ja kuudennella tuotantokaudella Murray esittää prinssi Andrew’ta.
Panzerfaust 3

Panzerfaust 3 on saksalainen sinko. Aseen nimi on sama, kuin toisen maailmansodan aikana käytetyllä "Panssarinyrkillä". Sinko on osittain kertakäyttöinen, eli laukaisu- ja tähtäinyksikkö otetaan talteen ampumisen jälkeen, mutta jokaista laukausta varten tarvitaan uusi kertakäyttöinen putki sisällä olevine kranaatteineen. Laukaisuyksikköön kuuluvat runko, tähtäin sekä aukitaitettavat kahvat ja olkatuki.
Aseessa on vastamassaan perustuva heittopanos ja raketin varsinainen ajopanos syttyy turvallisen matkan päässä ampujasta.
Ase tuli Bundeswehrin käyttöön vuonna 1992 ja sitä valmistaa Dynamit Nobel Defence GmbH.
Juliet Stevensonin filmografia ja esiintymiset

Tämä on Juliet Stevensonin filmografia ja esiintymiset.
Desna (taajama)

Desna () on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Tšernihivin alueella. Desna on osa Tšernihivin piiriä. Vuoden 2025 alussa Desnan taajamassa arvioitiin asuvan 6 910 henkeä.
Zolotonošan piiri

Zolotonošan piiri () on maaseutuvaltainen piiri Ukrainan keskiosissa Tšerkasyn alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923, ja sitä laajennettiin merkittävästi heinäkuussa 2020. Zolotonošan piiri rajautuu etelässä Krementšukin tekojärveen ja lännessä Tšerkasyn piiriin. Muina naapureina ovat luoteessa Kiovan alueen Boryspilin piiri ja idässä Pultavan alue (Lubnyn ja Krementšukin piirit). Piirin hallinnollinen keskus on Zolotonoša (27 458 as., 2021).
Zolotonošan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Volynian alueen piirien määrää supistettiin heinäkuussa 2020 neljään. Aiempaa laajemman Zolotonošan piirin pinta-alaksi tuli 4 246,1 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Zolotonošan piirin väkiluvuksi 138 036 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 29,4 prosenttia piirin asukkaista (40 634 as.) eli Zolotonošan kaupungin ja kahden kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Savonlinnan seurakunta

Savonlinnan seurakunta on Savonlinnan kaupungin sekä Enonkosken, Rantasalmen ja Sulkavan kuntien alueella toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Mikkelin hiippakuntaan ja Etelä-Savon tuomiorovastikuntaan. Seurakunta on perustettu vuonna 1932. Seurakunnan kirkkoherra on Sammeli Juntunen.
Savonlinnaan seurakuntaan on liitetty vuosien varrella lukuisia seurakuntia. Vuonna 1995 Savonlinnan ja Säämingin seurakunnat yhdistyivät Savonlinna-Säämingin seurakunnaksi. Vuonna 2009 siihen liitettiin Kerimäen seurakuntaan kuulunut Savonrannan kirkkopiiri. Seurakunnan nimeksi tuli jälleen Savonlinnan seurakunta vuonna 2013, kun Enonkosken, Kerimäen ja Punkaharjun seurakunnat lakkautettiin ja liitettiin siihen kappeliseurakuntina. Vuonna 2016 myös Rantasalmen seurakunnasta tuli Savonlinnan seurakunnan kappeliseurakunta. Sulkavan seurakunta liitettiin Savonlinnan seurakuntaan vuoden 2023 alussa. 
Seurakunnalla on käytössään useita kirkkoja ja muita toimitiloja.
Vuoden 2025 syyskuussa Savonlinnan seurakuntaan kuului 26 551 jäsentä, mikä oli noin 69,9 prosenttia sen toimialueen asukkaista. Seurakunnan jäsenmäärä on ollut 2000-luvulla selvässä laskussa.
Kuninkuusravit 1999

Kuninkuusravit 1999 järjestettiin Porin raviradalla 31. heinäkuuta – 1. elokuuta 1999. Kyseessä olivat järjestyksessään 68. Kuninkuusravit ja viidennet Porissa pidetyt. Aikaisemmin Porissa oli kilpailtu vuosina 1950, 1966, 1972 ja 1980. Ravikuninkuuden voitti Kaarlo Ahokkaan ohjastama Viesker ja kuningatartittelin Heikki Parviaisen ohjastama I.P. Sukkula. Vieskerille kuninkuus oli jo neljäs perättäinen ja I.P. Sukkula puolestaan oli voittanut kuningatarkisan aikaisemmin vuonna 1996.
Vuoden 1999 Kuninkuusravit myönnettiin Porille marraskuussa 1996. Yleisöä oli noin 47 000 katsojaa, joka oli Kuninkuusravien uusi ennätys.
Kuninkuuskilpailu.
Kolme edellistä ravinkuninkuutta voittanut Viesker hallitsi lauantaina juostua avustamatkaa helposti keulapaikalta. Toiseksi sijoittui Matukka ja kolmanneksi lähes koko matkan ulkoratoja kiertänyt El Vihuri. Mailin kilpailussa Viesker juoksi jälleen johtopaikalla Matukan kestäessä toiseksi sen rinnalta. Kolmanneksi kiri Rick, kun El Vihuri pudotti yhden kengistään ja kadotti samalla ravinsa. 
Viesker koki ainoan tappionsa päätösmatkalla, josta muodostui El Vihurin näytös. El Vihuri juoksi koko matkan Vieskerin rinnalla ja painui ohitse loppukaarteessa. Viesker kuitenkin johti El Vihuria ennen päätösmatkaa 5,4 sekunnilla, joten kokonaiskilpailun voitto ei ollut uhattuna. El Vihuri teki voittojuoksussaan 3 100 metrin uuden Suomen ennätyksen 25,4 rikkomalla Vekselin vuonna 1984 Joensuun kuninkuusraveissa ravaaman ennätyksen. Vieskerin tappio puolestaan katkaisi oriin 16 kilpailun voittoputken.
Kuningatarkilpailu.
Lauantain avausmatkan voitti I.P. Sukkula, vaikka juoksi lähes koko matkan kärjen rinnalla kolmannella radalla. Johtavan rinnalla ravannut Venta ohitti keulapaikalla juosseen Voimariinan, mutta joutui I.P. Sukkulan lisäksi viime metreillä päästämään ohitseen myös takaa kirineet Palma II:n, Messin ja V.H. Suvittaren.
Maililla takarivin uloimmalta radalta lähtenyt I.P. Sukkula joutui jälleen kiertämään ulkoratoja ja sijoittui neljänneksi V.H. Suvittaren, Messin ja Ujan jälkeen. Päätösmatkalla I.P Sukkula siirtyi kärkeen kilpailun puolivälissä ja sai rinnalleen kokonaiskilpailun toisena olleen Messin. Varsinaista taistelua kuningatartittelistä ei kuitenkaan nähty, sillä I.P. Sukkula karkasi loppukaarteessa ja voitti noin 30 metrillä. Kokonaiskilpailun toinen oli Messi ja kolmas Palma II.
Muut suurkilpailut.
Kuninkuusraviviikonlopun muissa suurkilpailuissa 4-vuotiaiden Pikkuprinssin voitti Lauri Turusen ohjastama M.A. Viki ja 5-vuotiaiden Pikkukunkun Ari Moilasen ohjastama Liising.
Tammisaaren Säästöpankki

Tammisaaren Säästöpankki (virallisesti: "Ekenäs Sparbank Ab") on vuonna 1859 perustettu itsenäinen säästöpankki. Pankki on Suomen vanhin yhä toiminnassa oleva pankki. Tammisaaren Säästöpankin kotipaikkakunta on Raasepori, ja sillä on konttorit Tammisaaressa, Karjaalla, Kirkkonummella, Inkoossa ja Hangossa. Pankin Tammisaaressa sijaitsevan pääkonttorin on suunnitellut arkkitehti Alvar Aalto.
Tšerkasyn piiri

Tšerkasyn piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan keskiosissa Tšerkasyn alueella. Piiriä laajennettiin merkittävästi heinäkuussa 2020. Tšerkasyn piiri rajautuu idässä Zolotonošan piiriin ja Krementšukin tekojärveen, etelässä Kirovohradin alueeseen, lännessä Zvenyhorodkan piiriin ja pohjoisessa Kiovan alueeseen. Piirin hallinnollinen keskus on Tšerkasy (272 651 as., 2021).
Tšerkasyn piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Volynian alueen piirien lukumäärän neljään. Aiempaa laajemman Tšerkasyn piirin pinta-alaksi tuli 6 870,8 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Tšerkasyn piirin väkiluvuksi 591 313 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 70,2 prosenttia piirin asukkaista (415 124 as.) eli seitsemän kaupungin (Horodyštše, Kamjanka, Kaniv, Korsun-Ševtšenkivskyi, Smila, Tšerkasy ja Tšyhyryn) ja kahden kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Spirit – Kesyttämätön

Spirit – Kesyttämätön () on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen 3D-tietokoneanimaatioelokuva, jonka ohjasivat Elaine Bogan ja Ennio Torresan.
Perhe Addams 2

Perhe Addams 2 ("The Addams Family 2") on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimaatiolla tehty komediaelokuva. Se on jatko-osa vuoden 2019 elokuvalle "Perhe Addams".
Sing 2

Sing 2 on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimaatiolla tehty komediaelokuva. Se on jatko-osa vuoden 2016 elokuvalle "Sing".
Hurja jengi

Hurja jengi () on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintakomedia, jonka ohjasi Pierre Perifel. Elokuva on 3D-elokuva, joka käyttää tietokoneanimaatiota.
Elokuva perustuu Aaron Blabelyn kirjasarjaan. Elokuvasovituksen käsikirjoituksen tekoon valittiin Etan Cohen.
Elokuvan animaatio yhdistää kaksiulotteista ja kolmiulotteista tyyliä, joka muistuttaa piirroselokuvaa, mutta on terävämpi ja loisteliaampi. Visuaalisesti elokuva ei ole fotorealistinen vaan enemmän tyylitelty.
Ääninäyttelijät.
Elokuvan ääninäyttelijät:
Frogwares

Frogwares on vuonna perustettu pelitalo, joka on perustettu Kiovassa Ukrainassa. Yhtiöllä on toimipiste myös Dublinissa Irlannissa ja sillä on ollut toimipiste myös Pariisissa Ranskassa.
Historia.
Marraskuussa 2021 studio julkaisi "" -pelin PlayStation 5, Windows ja Xbox Series X/S -alustoille.
Joulukuussa 2021 studio kertoi viivästyksestä "Sherlock Holmes: Chapter One" -pelin julkaisussa PlayStation 4 ja Xbox One alustoille ja se on lykätty vuoden 2022 ensimmäiselle neljännekselle. Myöhemmin kerrottiin, että Xbox One -versio pelistä on peruutettu.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 studio on pysynyt osittain toiminnassa kumppaneiden ja etätyössä olevien työntekijöiden ansiosta. Osa työntekijöistä on siirtynyt vapaaehtoisiksi humanitaarisiin tehtäviin ja osa on liittynyt puolustusvoimiin loppujen työskennellessä turvallisista paikoista ympäri maata. Studio jatkaa palkkojen maksuja ja on julkaissut ensimmäisen lisäsisällön nimeltä "M For Mystery" peliin "Sherlock Holmes: Chapter One" maaliskuussa 2022.
"The Sinking City 2" on vuonna 2026 julkaistava selviytymiskauhupeli.
Kiistat.
Yhtiö ajautui lakikiistaan Naconin kanssa "The Sinking City" -pelistä: Frogwaresin mukaan Nacon rikkoi pelin lisensointisopimusta ja oli velkaa Frogwaresille noin miljoona euroa.
Frogwares oli "The Sinking City" PlayStation 5 -version kehittäjä ja julkaisija, mutta ei PlayStation 4 -version.
Kiistan päätteeksi Frogwaresista tuli pelin ainoa julkaisija ja aikoo julkaista pelistä uuden version, jossa on korjauksia ja muita parannuksia.
Uno Pikarla

Uno Valdemar Pikarla, vuoteen 1935 Pikander (21. maaliskuuta 1899 Turku – 4. tammikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Pikarlan vanhemmat olivat työnjohtaja Frans Oskari Pikarla ja Laura Maria Rinne ja puoliso vuodesta 1932 Martta Sorsa. Pikarla valmistui rakennusmestariksi Turun teollisuuskoulusta vuonna 1931 ja toimi sitten lyhyen aikaa toisen palveluksessa työmaamestarina. Myös ensimmäiset omat rakennusurakkansa hän toteutti Turun läänissä, kuten Kosken kirkon. Vuonna 1936 hän perusti Helsinkiin Rakennus Oy -nimisen yhtiön. Talvisotaan Pikarla osallistui linnoitustehtävissä ja oli sen jälkeen työpäällikkö useissa eri sotataloudellisesti tärkeissä tuotantolaitoksissa.
Sotien jälkeen Pikarlan yhtiö urakoi varsinkin asuinkerrostaloja Turussa ja Helsingissä, mutta myös teollisuuskiinteistöjä ympäri Suomea. Pikarla oli yhtiönsä toimitusjohtaja vuoteen 1966 asti ja toimi sitten vielä yhtiön hallituksessa. Hänen kehittämänsä rakennusten ulkoseinäratkaisu osoittautui merkittäväksi sekä teknisesti että taloudellisesti. Sitä varten oli perustettu oma tehdas Turkuun jo vuonna 1953. Hän osallistui eri tavoin Turun kultuurielämään ja teki huomattavia lahjoituksia myös koulutuksen, terveydenhoidon ja urheilu- ja nuorisotyön hyväksi. Teollisuusneuvoksen arvonimen Pikarla sai vuonna 1964. Hänen yrityksensä myynti Rakennus-Ruolalle vuonna 1975 oli aikanaan merkittävä rakennusalan fuusio.
4A Games

4A Games on videopelien kehittäjä, joka on perustettu vuonna Kiovassa Ukrainassa.
Studion perustivat useat GSC Game Worldista lähteneet henkilöt "" pelin jälkeen.
Studio on tunnettu "Metro 2033" -sarjan peleistä.
Vuonna 2020 Embracer Group hankki yhtiön omistamansa Saber Interactiven kautta. 4A:lla on yli 150 henkilöä Maltalla ja Ukrainassa.
Helmikuussa 2025 kerrottiin, että Kiovassa sijaitseva 4A Games Ukraine alkaa käyttää nimeä Reburn seuraavan pelin kehittämiseen. 4A Games jatkaa edelleen ja säilyttää oikeudet "Metro"-sarjaan.
Borys Hrintšenko

Borys Dmitrovytš Hrintšenko (; 9. joulukuuta 1863 Vilh’ovyi Jar, Harkovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 6. toukokuuta 1910 Ospedaletti, Italia) oli ukrainalainen kirjailija, folkloristi ja kielitieteilijä. Hän käytti kirjoittaessaan vaihdellen eri salanimiä P. Vartovyi, V. Tšaitšenko, B. Vilh’ivskyi ja L. Javorenko. Hrintšenkon aktiivisuus osui aikaan, jolloin yhteiskunta alkoi 1900-luvun alussa vapautua ja kehittyä.
Hrintšenko toimi alkuun opettajana kouluissa ja pyrki käyttämään opetuksessa ukrainan kieltä. Hän kirjoitti ukrainankielisiä oppikirjoja. Hrintšenko kuului 1891 Taras-veljeskunnan perustajiin. Hän asettui Tšernihiviin ja perusti sinne kustannusliikkeen, jonka onnistui ankarasta sensuurista huolimatta julkaista 50 tietokirjaa. Muutettuaan 1902 Kiovaan hän sai tehtäväksi ukrainan kielen sanakirjan laatimisen. Vuonna 1906 hän aloitti kahden lehden, sanomalehden "Hromadska dumka" ja kuukausilehden "Nova hromada" toimittajana. Hän perusti Kyiv Prosvita -seuran ja oli 1906–1909 sen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän osallistui 1904 kahden puolueen, Ukrainan radikaalipuolueen (Kiova) ja Ukrainan demokraattisen puolueen perustamiseen, jotka 1905 yhdistyivät uudeksi puolueeksi Ukrainan demokraattinen radikaalipuolue. Hän kirjoitti puolueen ohjelman omien ajatustensa pohjalta.
Hrintšenkon lehtityöhön liittyi kiinteästi hänen kirjailijantyönsä. Novelleissaan ja pienoisromaaneissaan hän kuvaa ukrainalaista talonpoikaiselämää ja nostaa esiin yhteiskunnallisia kysymyksiä. Hän kirjoitti myös runoja ja näytelmiä. Näytelmien aiheina on historia ja myös arkielämän käytännön kysymykset. Teokset olivat aikanaan suosittuja. Hän käänsi länsieurooppalaisten kirjailijoiden teoksia ukrainaksi.
Hrintšenko oli myös merkittävä etnografi. Hän julkaisi kokoelman etnografista aineistoa ja kokoelman ukrainalaisia kansantarinoita. Hän kokosi aineistoa ukrainan kielen sanakirjaan, joka ilmestyi 1907–1909. Siihen sisältyy myös muiden aiemmin kokoamaa aineistoa. Hän vaikutti näkemyksillään myös ukrainan kirjakielen kehitykseen.
Hrintšenko kuoli tuberkuloosiin, ja hänet on haudattu Kiovaan.
Hiekan ja sumun talo

Hiekan ja sumun talo () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Vadim Perelman. Elokuva perustuu Andre Dubus III:n romaaniin "House of Sand and Fog", jonka ovat sovittaneet käsikirjoitukseksi Perelman ja Shawn Lawrence Otto.
Elokuva sai kolme Oscar-ehdokkuutta vuoden 2004 gaalassa: paras miespääosa (Ben Kingsley), paras naissivuosa (Shohreh Aghdashloo) ja paras musiikki (James Horner).
James Murray

James Murray voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:
Keskinen maakunta (Sambia)

Keskinen maakunta (Central Province) on yksi Sambian kymmenestä maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 110 450 km2 ja maakunnalla on yhteistä rajaa kahdeksan muun maakunnan kanssa. Keskisen maakunnan pääkaupunki on Kabwe ja maakunta jakautuu 12 piiriin. Vuonna 2017 maakunnassa asui 1 695 572 ihmistä, mikä on hieman yli 10 % Sambian koko väkiluvusta. Maakunnan suurin väestöryhmä ovat lalat, joita on noin viidennes maakunnan väestöstä. Maakunnan puhutuin kieli on puolestaan bemba, jota puhuu 31,8 % maakunnan väestöstä.
Keskisen maakunnan alueella on noin viidennes Sambian viljellystä maapinta-alasta ja alue tuottaa lähes neljänneksen (23,85 %) koko Sambian maatalouden tuotannosta. Eniten alueella tuotetaan vehnää. Maakunnan pinta-alasta 90 956 km2 on metsiä ja tuo alue käsittää yhden kansallispuiston sekä kolme riistanhoitoaluetta. Maakunnan alueella sijaitsee myös 1 850 km2:n laajuinen Lukangan suoalue, jolta virtaavat myös Lukanga- ja Kafue-joet. Kaivannaisista maakunnan alueelta on löydetty arvometalleja Mkushin alueelta, kultaa Mumbwasta ja hiiltä Kapiri Mposhista. Kapiri Mposhista kulkee rautatie Sambian läpi Tansaniaan.
Keskistä maakuntaa voidaan pitää Sambian valtion synnyn syntypaikkana, sillä Kabwessa perustettiin Yhtenäinen Itsenäisyyspuolue (UNIP). Puolue kokoontui ensimmäisen kerran vuonna 1960 eristyneellä tasalakisella mäellä siirtomaahallinnon valvonnan ulkopuolella. Puolueen perustajasta Kenneth Kaundasta tuli sittemmin Sambian ensimmäinen presidentti toimien virassaan 1964–1991. Puolueen historialliselle ensimmäiselle kokoontumispaikalle on sittemmin rakennettu Mulungushin yliopiston konferenssikeskus.
Maakunnan alueella asuvat eri kansat viettävät erilaisia juhlia, joista suurimmat ovat sala-kansan Mumbwan piirissä heinäkuussa viettämä Ikubi Lya Loongo sekä bisa-, swaka- ja lala-kansojen Mkushin piirissä syyskuussa viettämä Ichibwela Mushi. Muita juhlia ovat kaonde-kansan Mumbwan piirissä syyskuussa viettämä Musaka Jikubi ja kaonde-ila-kansan lokakuussa viettämä Ikubi Lya Malumbe-Munyama sekä lenje-kansan Chibombon piirissä lokakuussa viettämä Kulamba Kubwalo.
Sahanpuru

Sahanpuru on mekaanisen metsäteollisuuden eräs sivutuote. Varsinainen sahanpuru syntyy sahauksen sivutuotteena, kutterinpuru höyläyksen sivutuotteena. Suurin osa sahanpurusta päätyy energiakäyttöön. Muutoin sahanpurua käytetään lämpöeristeenä rakentamisessa ja kuivikkeena eläintaloudessa. On myös tutkittu hemiselluloosan uuttamista sahanpurusta ennen energiakäyttöä ja sahanpurun käyttöä vedenpuhdistusmateriaalina jätevedenpuhdistuksessa.
Lypsykarjataloudessa sahanpurun kuivikekäytön ongelmana on kasvualustana toimiminen utaretulehdusta aiheuttaville Klebsiella-suvun bakteereille.
Montanaro

Montanaro () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 5 135 asukasta.