John F. Kennedyn salamurhan teoriat

Yhdysvaltain presidentin John F. Kennedyn salamurha 22. marraskuuta 1963 on tuottanut vuosikymmenten mittaan lukuisia salaliittoteorioita. Virallisen murhatutkinnan tehneen Warrenin komission mukaan Lee Harvey Oswald ampui yksin Kennedyn surmanneet laukaukset. Salaliittoteorioissa esitetään tyypillisesti, ettei Oswald ollut ainoa ampuja tai ainakaan murhan ainoa suunnittelija tai että hän oli mahdollisesti täysin syytön. Murhan järjestäjäksi salaliittoteoreetikot epäilevät yleensä joko vierasta valtaa tai vaikutusvaltaisten Yhdysvaltain kansalaisten muodostamaa salaliittoa. 
Kennedyn murhaan liittyvät salaliittoteoriat ovat jatkuvan väittelyn aihe. Teorioilla on paljon kannatusta, mutta niitä on myös kritisoitu ja syytetty tärkeiden murhatutkimuksissa selvinneiden tosiasioiden sivuuttamisesta.
Syitä salaliittoteorioiden syntyyn.
Murhan suhteen on spekuloitu ennen muuta siitä, oliko tekijöitä yksi vai enemmän. Viranomaisten ja hallituksen järjestämien tutkimusten perusteella Warrenin komissio päätyi vuonna 1964 "yhden ampujan teoriaan", kun taas Yhdysvaltain edustajainhuoneen salamurhakomitea House Select Committee on Assassinations (HSCA) päätyi tutkimuksissaan 1976–1979 esittämään, että ampujia oli suurella todennäköisyydellä kaksi. Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian vuonna 1982 julkaiseman raportin mukaan HSCA:n akustiikkaan perustuva johtopäätös on virheellinen, eikä akustinen aineisto raportin mukaan tue oletusta toisen ampujan olemassaolosta.
Epäilyksiä Warrenin komission ”yhden ampujan teoriaa" kohtaan on herättänyt muun muassa se, että Oswaldin käyttämä ase oli postimyynnistä ostettu Mannlicher-Carcano-kivääri. Sen on todettu kuitenkin olevan murha-aseeksi yhtä hyvä kuin Yhdysvaltain armeijan tuolloin käyttämä M-14-kivääri. Warrenin komission mukaan Oswald oli pystynyt ampumaan Mannlicher-Carcanolla alle viidessä sekunnissa kolme tähdättyä laukausta liikkuvaan maaliin.
Salaliittoteoreetikoiden mukaan Abraham Zapruderin kaitaelokuvassa näkyy, kuinka Kennedy kaatui taaksepäin eli ”väärään suuntaan” luodin osuessa, sillä Kennedy olisi kaatunut eteenpäin, jos luoti olisi ollut Oswaldin ampuma ja tullut Kennedyn takaa koulukirjavarastolta. Salaliittoteorioiden kriitikoiden mukaan tämä käsitys kuitenkin perustuu tietämättömyyteen luodin osumisen aiheuttamista fyysisistä vaikutuksista.
Salaliitoista on kirjoitettu satoja kirjoja ja tehty elokuvia, kuuluisimpana Oliver Stonen kiistelty "JFK – avoin tapaus". Elokuvan kriitikoiden mukaan Stonen elokuva vääristelee lähes kaikkia historiallisia faktoja JFK:n salamurhasta.
Salaliittolaiset.
Salaliittoteorioissa on mainittu ainakin 44 ryhmää tai maata, joiden on väitetty olleen Kennedyn murhan takana. Salaliittoteoreetikot ovat syyttäneet muun muassa seuraavia maita ja ryhmiä osallisuudesta Kennedyn murhaan: CIA, Yhdysvaltain mafia, FBI, Yhdysvaltain salainen palvelu, KGB, Kuuba, Fidel Castron vastustajat, Saksa, Yhdysvaltain armeija, sotateollinen kompleksi, Dallasin poliisi, Dallas Morning News -sanomalehti, MJ-12 (Yhdysvaltojen salainen varjohallitus), Mossad, Pohjois-Vietnam, Puola, ryhmä Adolf Hitlerin upseereita, Omahan republikaaninen puolue, katolinen kirkko, Yhdysvaltain maatalousministeriö ja NASA.
Murhaajat.
Salaliittoteorioissa on nimetty ainakin 82 ihmistä, joiden on väitetty ampuneen Kennedyä. Salaliittoteoreetikoiden nimeämiä murhaajia ovat muun muassa Lyndon B. Johnson, David Ferrie, Franklin Folley (Frank Sinatran rumpali), William Greer (presidentin limusiinin kuljettaja), George Hickey (Salaisen palvelun agentti, joka väitetään ampuneen Kennedyn vahingossa), E. Howard Hunt, Roy Kellerman (Salaisen palvelun agentti, joka oli kyydissä presidentin limusiinissa), Jack Ruby, Frank Sturgis ja J. D. Tippit (poliisi, jonka Lee Harvey Oswald ampui).
Salaliittoteorioita.
Enemmän kuin yksi ampuja.
John F. Kennedyn salamurha tapahtui 22. marraskuuta 1963 Dallasissa, jossa presidentti oli vierailulla. Salamurhaajan ampuessa kuolettavat laukauksensa kulki presidentin autosaattue Dealey Plaza -nimisen aukion läheisyydessä. Lee Harvey Oswaldin – tai jonkun muun – on väitetty ampuneen laukauksensa osavaltion koulukirjavarastosta, jonka ohitse presidentin autosaattue kulki. Warren komissio vahvisti luotien tulleen koulukirjavarastosta.
Luotien määrä.
Yhdysvaltain salaisen palvelun agentti Roy Kellerman – joka matkusti samassa autossa – sanoi oikeudessa: "”Nyt, niiden sekuntien aikana jotka minulta kestävät tämän sanomiseen, autoon tuli iso kasa luoteja”".
Texasin kuvernöörin John Connallyn puoliso Nellie istui miehensä vieressä samassa autossa presidentti Kennedyn ja hänen vaimonsa Jacquelinen kanssa. Kirjassaan "From Love Field: Our Final Hours" Nellie Connally kertoo olevansa ehdottoman varma, ettei hänen mieheensä osunutta luotia ampunut sama henkilö, joka ampui presidentti Kennedyyn osuneet kaksi luotia. Myöskään kuvernööri John Connaly ei uskonut Warrenin komission "viralliseen versioon" tapahtuneesta, vaan sanoi, että hänen osui aivan eri luoti kuin presidenttiin. 
Salamurhan todistanut Mary Moorman kertoi, että hän kuuli ensin kolme tai neljä laukausta, joista yksi osui presidentti Kennedyn päähän, jonka jälkeen laukaukset jatkuivat. Hän kertoi Kennedyn tappaneen laukauksen jälkeen kuulleensa ainakin 3 laukausta. Moorman kertoi olleensa tulilinjalla, jonka seurauksena hän heittäytyi maahan makaamaan suojaan luodeilta.
Luotien alkuperä.
Salamurhan tapahtuessa Lee Bowers istui työpaikallaan Dealey Plazan läheisyydessä olleessa rautatieyhtiön raideohjaustornissa. Hän on kertonut katsoneensa suoraan kohti reilun sadan metrin päässä tornista ollutta aidattua nurmikumparetta, kun presidentin saattue ajoi sen ohi. Hänellä oli selkeä näköyhteys koko alueelle, jonka kautta aidan takana mahdollisesti ollut murhaaja olisi voinut paeta paikalta. 
Salaliittoteoreetikot väittävät hänen nähneen kaksi miestä aidan takana samaan aikaan, kun Kennedyä ammuttiin. Bowers on sanonut myös nähneensä, että nurmikumpareelta oli noussut hieman savua ampumahetkellä. Warrenin komissiolle Lee Bowers kertoi kuitenkin, ettei hän ollut nähnyt yhdenkään ihmisen kävelevän tai juoksevan aidan takana ampumisen aikana tai sen jälkeen. Lisäksi Bowers kertoi, että aidan ja hänen sijaintipaikkanaan olleen tornin välinen alue oli ollut poliisin vartioima jo noin kahden tunnin ajan ennen presidentin autosaattueen tuloa sen läheisyyteen.
Silminnäkijöiden havainnot.
Kennedyn salamurhan silminnäkijöistä 35 on kertonut laukausten osuneen presidenttiin edestäpäin. Tämä tarkoittaa sitä, että laukausten on täytynyt tulla nurmikumpareen ja Triple Underpass -alikulkusillan suunnalta. Kuitenkaan yksikään silminäkijä, joka oli tapahtumahetkellä nurmikumpareella, ei ole sanonut uskovansa, että laukaukset tulivat sieltä. Lisäksi yksikään silminnäkijä, joka oli alikulkusillalla ei ole sanonut uskovansa laukauksen tulleen sieltä. Silminnäkijöistä 56 puolestaan on kertonut laukausten osuneen presidenttiin takaapäin, mikä tarkoittaa, että ne olisivat tulleet kirjavaraston suunnalta. Kahdeksan silminäkijän mukaan laukaukset tulivat muualta, kuin koulukirjavaraston, nurmikumpareen tai alikulkusillan suunnilta. Esimerkiksi kaksi silminäkijää on kertonut laukausten ampumapaikaksi presidentin limusiinin. Viiden silminnäkijän mukaan laukaukset osuivat presidenttiin kahdelta suunnalta.
Lääketieteelliset todisteet.
Roy Kellerman kertoi nähneensä viiden tuuman (12.70cm) kokoisen reiän presidentti Kennedyn takaraivon oikealla puolella. Yhdysvaltain salaisen palvelun agentti Clint Hill, joka suojasi presidentti Kennedyä omalla ruumiillaan matkalla sairaalaan, on kertonut, että Kennedyn päästä puuttui pala oikeasta takaraivosta; se oli levinnyt auton takaistuimelle. Syyttäjä ja rikoskirjailija Vincent Bugliosin mukaan Roy Kellermanin ja Clint Hillin näkemykset luodin aiheuttamista vahingoista ovat ristiriidassa ruumisavausdokumenttien sekä Kennedyn ruumiista otettujen valokuvien ja röntgenkuvien kanssa. 
Parklandin sairaalan ensihoitolääkäri Robert McClelland, joka myös huomasi pään vamman, sanoi todistajanlausunnossaan, että osa oikeanpuoleisesta takaraivosta oli irronnut yhdessä pikkuaivojen kudoksen kanssa ja että osa pikkuaivoista oli kateissa. Takaraivon haavan koon ja muiden tekijöiden perusteella McClelland sanoi lausunnossaan haavan syntyneen sisältä ulospäin purkautuen, ja että sen oli aiheuttanut toinen ampuja, jonka edestäpäin ammuttu luoti aiheutti vamman ja Kennedyn kuoleman. Hän kuitenkin kirjoitti pian murhan jälkeen, että "”kuolinsyy oli ampumahaavan aiheuttama massiivinen pää- ja aivovamma pään oikealla puolella.”" Myöhemmin hän on muuttanut tarinaansa. Vincent Bugliosin mukaan McClellandin väitteelle pikkuaivojen osan puuttumisesta ei kuitenkaan löydy todisteita ruumiinavausraporteista, sillä niissä ei mainita pikkuaivojen puuttumista tai niiden repeytymistä. HSCA:n lääkäri Michael Baden on sanonut ruumiinavauskuvien ja röntgenkuvien osoittavan, että pikkuaivot olivat ehjät.
Israel ja Israelin ydinase.
Eräs Kennedyn salamurhaa selittävistä teorioista liittyy Israeliin ja Israelin ydinaseohjelmaan. Astuttuaan virkaan Kennedy ajautui riitaan Israelin pääministerin David Ben Gurionin kanssa Israelin ydinaseohjelmasta, joka oli tuolloin salainen. Kennedy vaati Israelia luopumaan tai keskeyttämään ydinaseohjelman, mutta Israel kieltäytyi. On väitetty, että Israelin tiedustelupalvelu Mossad olisi yhteistyössä amerikkalaisten ryhmittymien kanssa salamurhannut Kennedyn, jotta Israel saisi ydinaseensa valmiiksi.
Mafia ja CIA.
Mafian ja Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA:n epäilty osuus salamurhassa on usein kytketty yhteen lähinnä näiden Kuuban suhteen tekemän yhteistyön takia. CIA hyödynsi Fidel Castron syrjäyttämisyrityksissään muun muassa Kuubassa ennen vallankumousta toimineen mafiapomon Santos Trafficanten yhteyksiä. CIA:n järjestämän Sikojenlahden maihinnousun epäonnistumisen osasyynä on pidetty Kennedyn päätöstä olla antamatta aseellista tukea kuubalaisista pakolaisista kootulle maihinnousujoukolle. Teoreetikot ovat katsoneet tämän motiiviksi CIA:n mahdolliselle sekaantumiselle Kennedyn murhaan.
Mafiateoriaa on kannattanut etenkin David E. Scheim, joka on julkaissut kaksi kirjaa, jotka pyrkivät todistamaan mafian osallisuuden. Hän uskoo, että murhan järjestivät mafiosot Carlos Marcello ja Santos Trafficante sekä järjestäytyneeseen rikollisuuteen sekaantunut ammattiyhdistysjohtaja Jimmy Hoffa. Teorian mukaan taustalla oli mafian suuttuminen presidentti John F. Kennedyn ja hänen veljensä, oikeusministeri Robert Kennedyn järjestäytyneen rikollisuuden vastaisiin toimiin. Scheimin teoriaa on tukenut Trafficanten asianajaja, joka väittää Trafficanten tunnustaneen hänelle Kennedyn salamurhan. Teoriaa tukee myös tunnettu tutkiva journalisti Jack Anderson. Kennedyn salamurhaa vuosina 1977–1979 tutkineen HSCA-komission päällikkö G. Robert Blakey uskoo Carlos Marcellon järjestäneen murhan. 
"The Kennedy Conspiracy" -kirjan kirjoittanut Anthony Summers uskoo, että Kennedyn murhasi ryhmä Castron vastaisia kuubalaispakolaisia, jotka olivat CIA:n kouluttamia ja mafian palkkaamia. Summersin mukaan muutamia CIA:n agentteja oli mukana juonessa mafiosojen Marcellon ja Trafficanten ohella.
Mafiateorioita ovat pönkittäneet Oswaldin surmaajan, Jack Rubyn, väitetyt mafiakontaktit. Toisaalta on huomautettu Rubya koskevien teorioiden epämielekkyydestä eli ei ole nähty kunnollista syytä siihen, miksi olisi pitänyt vaientaa mahdollinen todistaja ja antaa poliisille uusi tilalle. Lisäksi Jack Rubya on kuvattu ihmiseksi, joka ei pystynyt pitämään minkäänlaisia salaisuuksia. Oswaldin taustalta ei juuri ole löytynyt todistettuja mafiakontakeja, vaikka niiden olemassaolosta on esitetty väitteitä. James Ellroyn romaani "Amerikan tabloidi" hyödyntää peruskuviossaan yhdistettyä Mafia-CIA-teoriaa.
Neuvostoliitto ja Kuuba.
Erään yleisen teorialinjan mukaan Kennedyn murhan takana olivat Neuvostoliitto ja/tai Fidel Castron johtama Kuuba. Teorian eräänä lähtökohtana oli Santos Trafficantelle työskennelleen Johan Martinon artikkeli tammikuulta 1964. Siinä hän kertoi tietävänsä, että Castro oli saanut selville Yhdysvaltain suunnitelmat hänen syrjäyttämisekseen ja että hän oli palkannut Oswaldin ampumaan Kennedyn. Neuvostoteorioita on pönkittänyt Oswaldin oleskelu Neuvostoliitossa.
Northwood-salaliittoteoria.
Yhdysvaltain hallitus oli suunnitellut salaista operaatiota nimeltään Northwood, jonka oli määrä toteutua vuonna 1962. Suunnitelmana oli upottaa yhdysvaltalainen matkustaja-alus Kuuban aluevesillä, syyttää uppoamisesta kuubalaisia ja hyökätä sen jälkeen Kuubaan. Presidentti Kennedy vastusti ajatusta. 
Northwood-salaliittoteorian mukaan Kennedy nähtiin liian pehmeänä, joten hänestä piti päästä eroon. Näin eräät tahot Yhdysvaltain hallinnossa päättivät, että presidentti ammuttaisiin Dallasissa autosaattueessa. Murhan suunnittelijoiden tehtävänä oli löytää lavastettu henkilö, joka voitaisiin lavastaa ampujaksi. Tähän rooliin valikoituikin Lee Harvey Oswald. Varsinaisten kuolemaan johtaneiden laukausten on teorian mukaan sanottu tulleen aivan muualta, kuin Oswaldin työpaikalta.
Presidentti Kennedyn poika John F. Kennedy Jr. kuoli vuonna 1999 pienlentokoneonnettomuudessa. Salaliittoteorian mukaan hänen koneensa moottoria oli peukaloitu. Monet uskovat, että hänellä sekä Marilyn Monroella oli tietoa tästä Northwood-salaliitosta. Heidän on väitetty tämän vuoksi kuolleen "selittämättömissä" olosuhteissa. Teoria ei ole saanut laajaa kannatusta.
Väitetyt rahapoliittiset erimielisyydet.
Kesäkuussa 1963 Kennedy antoi asetuksen Executive Order 11110, jossa määriteltiin uudelleen joitakin niitä valtuuksia, joita Yhdysvaltain valtiovarainministerillä oli itsenäisenä toimijana ilman presidentin erillistä hyväksyntää. Asetus myös pyrki alentamaan kierrossa olevien hopeaan sidottujen ns. "silver certificate" -setelien määrää ja korvaamaan niitä keskuspankin "Federal Reserve note" -seteleillä, koska hopean hinta alkoi 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa olla korkeampi kuin siihen sidottujen setelien nimellisarvo. Asetus on esitetty muun muassa Jim Marrsin vuoden 1989 kirjassa "Crossfire: The Plot that Killed Kennedy" virheellisessä muodossa, jonka mukaan se olisi antanut presidentille oikeuden pyytää laskemaan kiertoon "silver certificate" -seteleitä 4 292 893 815 dollarin arvosta. Kennedy Marrsin mukaan olisi myös muuttanut samanaikaisesti setelit hopeasta kultaan sidotuiksi. Tämä ei Marrsin mukaan olisi ollut keskuspankin intressien mukaista, minkä vuoksi se olisi salamurhannut Kennedyn.
Marrsin esittämät väitteet Executive Order 11110:stä tai Kennedyn rahapolitiikasta ovat kuitenkin lähtökohtaisesti mahdottomia, sillä Agricultural Adjustment Act -laki vuodelta 1933 esti presidenttiä laskemasta kiertoon yli 3 miljardin arvosta hopeaan sidottua rahaa, eikä Yhdysvaltain dollaria oltu sidottu kultaan vuoden 1934 jälkeen. Marrs myös väittää kirjassaan, että Executive Order 11110 olisi jäänyt ottamatta käyttöön Kennedyn salamurhan johdosta, mikä myöskään ei pidä paikkaansa, tosin se kumottiin Ronald Reaganin aikana osana erinäisten muiden vanhentuneiden asetusten joukkoa heinäkuussa 1987.
Kennedyn salamurhan ja Executive Order 11110 -asetuksen yhdisti toisiinsa myös L. Fletcher Prouty, jonka mukaan asetusta puolestaan ei koskaan olisi kumottu.
Salainen varjohallitus.
Salaliittoteoreetikko Milton William Cooperin mukaan Yhdysvaltoja ja maailmaa hallitsevat yhdysvaltalainen “Council of Foreign Relations” ja kansainvälinen ”Trilateral Commision”. Cooperin mukaan nämä ryhmät saivat tietää avaruusolioiden valloittavan Yhdysvallat ja alkoivat toimia yhdessä avaruusolioiden kanssa. Ryhmät perustivat yhdessä Neuvostoliiton ja avaruusolioiden kanssa yhteisen kuuaseman. Yksi ryhmän jäsenistä, George H. G. Bush, aloitti huumekaupan yhdessä maailman huumekauppaa hallitsevan CIA:n kanssa. 
Kun John F. Kennedy sai tietää avaruusolioista ja huumekaupasta, hän vaati Yhdysvaltain salaista varjohallitusta (MJ-12) lopettamaan huumekaupan. Kennedy uhkasi paljastaa avaruusolioiden ja kuuaseman olemassaolon, jollei huumekauppaa lopetettaisi. MJ-12 ei suostunut tähän, vaan päätti murhata Kennedyn. Murhan toteutti presidentin limusiinin kuljettaja William Greer. Cooper väittää, että hänellä on hallussa Zapruder-nauhan kopio, jossa näkyy kuinka kuljettaja ampuu Kennedyn.
Kennedyyn osuneet luodit olivat kuitenkin peräisin kivääristä, eikä auton kuljettaja olisi pystynyt ampumaan presidenttiä ilman, että se olisi huomattu. Kyseistä salaliittoteoriaa ei pidetä uskottavana.
Sotateollinen kompleksi.
On myös spekuloitu, että Kennedy halusi vetää Yhdysvaltain joukot pois Vietnamista toisella presidenttikaudellaan. Tämä ei sopinut Pentagonille eikä Yhdysvaltain sotateollisuudelle, jolle Vietnamin sota merkitsi valtavia tilauksia. Tästä syystä korkeiden sotilas- ja tiedusteluhenkilöiden sekä suursijoittajien salaliitto, ”sotateollinen kompleksi”, olisi järjestänyt Kennedyn salamurhan. Ei ole kuitenkaan todisteita, että Kennedy olisi ollut aikeissa vetää yhdysvaltalaiset pois Vietnamista.
Salaliittoteorioiden vastustus.
Salaliittoteorioiden arvostelijoihin lukeutuu muun muassa yhdysvaltalaisen lakimies ja kirjailija Vincent Bugliosi. Hänen mielestään salaliittoteorioiden kannattajat eivät ole pystyneet tuomaan esiin yhtään uskottavaa todistetta, joka puhuisi salaliiton puolesta.