tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
AutoCAD

AutoCAD on yleiskäyttöinen tietokoneavusteisen suunnittelun ohjelmisto (CAD), jota kehittää ja julkaisee yhdysvaltalainen Autodesk. 
Historia.
Autodesk on perustettu vuonna 1982 ja sen ohjelmistoa esiteltiin messuilla vuonna 1982. Yrityksen perustajiin kuuluva Mike Riddle kehitti 1970-luvun lopulla ohjelmaa nimeltä Interact, jota käytettiin arkkitehtuurisuunnitteluun. Ohjelmistoon viitattiin myös nimellä MicroCAD, mutta se muutettiin koska muulla yrityksellä oli nimi jo käytössä. COMDEX-messuilla ohjelmaa esiteltiin nimellä AutoCAD-80 koska sitä voitiin käyttää Zilog Z80 ja Intel 8080 -mikroprosessoria käyttävillä tietokoneilla. Ohjelmistoa esiteltiin muun muassa Victor 9000 -tietokoneella. Myöhemmin julkaistu AutoCAD-86 toimi Intel 8086:lla. IBM PC -tietokoneelle julkaisun jälkeen ohjelmistosta tuli menestys: huhtikuussa 1983 kerrottiin ohjelman myyneen 400 kappaletta ja vuoden 1983 aikana ohjelmaa myytiin tuhat kappaletta tuottaen miljoona dollaria.
1990-luvun alussa AutoCAD nousi merkittäväksi CAD-ohjelmistoksi henkilökohtaisille tietokoneille kautta maailman, koska se toi CAD-ohjelmistot pienyritysten ulottuville. Ohjelmiston "dwg"-tiedostotyypistä ja DXF-siirtoformaatista tuli suunnittelualalla de facto -standardeja, jotka ovat 2D-suunnittelussa yhä valta-asemassa. 2000-luvulla suunnitteluohjelmistojen kehityksen siirtyessä kohti 3D-solidimallinnusta, Autodesk lisäsi ohjelmiston 3D-ominaisuuksia ja niiden käytettävyyttä. Yhtiö kehitti ohjelmasta myös laajempia, määrätyille suunnittelualoille suunnattuja Desktop-ohjelmistoja, joita se vuosikymmenen lopussa siirtyi jälleen markkinoimaan Autocad-tuotteina (esim. Autocad Architecture, Autocad Mechanical).
Ohjelmiston toiminnallisuus.
AutoCADin tiedon käsittely perustuu graafisiin objekteihin, kuten viivoihin, murtoviivoihin, ympyröihin, kaariin ja teksteihin. Uusimpiin Autocad-versioihin on lisätty myös muun muassa pintatyökaluja, solidimallinnuksen perusmuodot ja korkealaatuinen renderöintimoottori. Autocad on kuitenkin omimmillaan viivapiirtoon perustuvassa 2D- tai 3D-suunnittelussa, eikä siitä löydy esimerkiksi nykyaikaisten 3D-mallinnusohjelmien piirrepohjaisuutta. Autodesk onkin liittänyt Autocadin useisiin Suite-ohjelmistopaketteihinsa piirtotyökaluksi mallintavan ohjemiston rinnalle. Ohjelmasta on kymmeniä kieliversioita.
Ohjelmiston rakenne.
AutoCAD on yleissuunnitteluohjelma, joka on laajennettavissa erilaisilla AutoDesk Inc:n tai muiden yritysten valmistamilla sovelluosalakohtaisilla laajennuksilla. Ohjelmistolla on useita rajapintoja, joiden avulla voidaan luoda lisätoimintoja useita eri ohjelmointikieliä käyttäen. Autocad onkin erittäin suosittu ohjelmistoalusta, jonka varaan on tehty tuhansia laajennussovelluksia eri sunnittelualoille ja eri tehtäviin.
Useita versioita.
AutoCAD LT on ominaisuuksiltaan rajoitetumpi ja edullisemmaksi hinnoiteltu versio samasta ohjelmasta. Suurin ero on vaatimattomampi 3D-toiminnallisuus ja ohjelmistorajapinnan puute. AutoCAD LT esiteltiin 1990-luvun alkupuolella.
Infineon Technologies

Infineon Technologies AG on suuri eurooppalainen puolijohdevalmistaja. Yrityksen perusti Siemens AG huhtikuussa 1999 erottamalla puolijohteiden valmistuksen omaksi yhtiökseen. 
Yhtiö listattiin pörssiin seuraavana vuonna. 
Vuonna 2004 yhtiö myönsi syyllisyytensä DRAM-muistipiirien hintakartelliin vuosien 1999 ja 2002 välillä ja tuomittiin 160 miljoonan dollarin sakkoihin.
Kesäkuun lopussa 2006 yhtiön palveluksessa oli 41 000 henkilöä, joista 7 400 oli tutkimus- ja kehitystehtävissä. Kannattavuus oli vuonna 2006 huono ja tappiot olivat noin 250 miljoonaa euroa. Yrityksellä on tuotantolaitoksia ympäri maailman. 
Vuoden 2006 ensimmäisellä puoliskolla Infineon oli neljän suurimman puolijohdeteollisuusyrityksen joukossa.
Toukokuussa 2006 yrityksestä erotettiin muistipiiridivisioona omaksi yrityksekseen nimellä Qimonda. Myöhemmin yritys ilmoitti myyvänsä osuutensa Qimondasta.
Vuonna 2011 yritys osti Qimondan tuotantolaitokset.
Vuonna 2019 yritys oli mukana kymmenen suurimman puolijohdevalmistajan joukossa. Vuonna 2019 yritys osti Cypress Semiconductorin 9,4 miljardilla dollarilla.
Infineon investoi 1,6 miljardia euroa puolijohdetehtaan rakentamiseen Itävallan Villachiin kesällä 2018. Tehdas avattiin syyskuussa 2021.
Yritys aloitti uuden tehtaan rakentamisen Dresdeniin toukokuussa 2023. Viiden miljardin euron investointi tehtaaseen on Infineonin historian suurin yksittäinen investointi.
Tuotteet.
Yritys valmistaa useita mikrokontrollereita:
Happy Feet

Happy Feet on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-australialainen animaatioelokuva, jonka on ohjannut George Miller. Elokuvan keskeisiä ääninäyttelijöitä ovat Elijah Wood, Brittany Murphy, Hugh Jackman, Robin Williams, Nicole Kidman ja Hugo Weaving. Suomalaisina ääninä on muun muassa Niilo Syväoja, Petri Liski, Sari Ann Moilanen, Annituuli Kasurinen, Pertti Koivula, Kari Hietalahti, Juha Veijonen, Heikki Nousiainen, Eija Vilpas, Puntti Valtonen ja Ilkka Merivaara.
Elokuvan keskushahmo on keisaripingviini Mumble, joka ei osaa laulaa, mutta tanssii sitäkin paremmin. Koska keisaripingviinien yhteisössä kuitenkin vaaditaan hyvää laulutaitoa, Mumble jää syrjään tästä yhteisöstä. Myöhemmin hän tutustuu latinoa laulaviin jääpingviineihin. Kun Mumble yrittää palata kotiyhteisöönsä, häntä syytetään kalakantojen vähenemisestä. Mumble kiistää syytökset, mutta hänet karkotetaan. Lopulta hän lähtee suurelle seikkailulle selvittämään syytä kalojen määrän vähentymiseen.
Elokuva sai parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon vuonna 2007. Vuonna 2011 sai ensi-iltansa elokuvan jatko-osa "Happy Feet 2".
Arvioita.
"Turun Sanomien" Päivi Valotielle mainiosti tyyliteltyjen keisaripingviinien ja lähes fotorealististen maisemakuvien ohella "Happy Feetin" parasta antia olivat ikivihreistä viihdekappaleista koostuvat musiikkinumerot, musikaalispektaakkelien perinteitä noudattavat koreografiat ja tärkeä sanoma: ”Kepeän musikaalin muodon saanut faabeli ottaa lopussaan kauniisti kantaa ekologisiin kysymyksiin, muistuttaa ihmisen vastuusta maapallon pitämisenä elinkelpoisena.” Film-O-Holic.com-sivuston Aino Harvolan mielestä taas tärkeästä viestistä on tehty ällöttävän alleviivaava ja yksinkertaistettu. Hänestä elokuvassa on myös ”kauhean paljon kaikkea, ja hyvin vähän uutta”, ja sen kerronta on välillä rasittavan mahtipontista, välillä taas yltiöpirteää.
Punainen turvamies

Punainen turvamies () on humoristinen yleisnimitys kuolevalle, vähämerkitykselliselle perushahmolle elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hahmon alkuperä juontaa 1960-luvun "Star Trek" -televisiosarjaan, jossa aluksen punapaitaiset turvamiehet joutuvat usein uhraamaan henkensä tärkeämpien henkilöhahmojen puolesta. Yleisen käsityksen vastaisesti turvamiehet eivät kuitenkaan olleet sarjassa yleisimmin kuolevia sivuhahmoja.
Madagaskarinmangustit

Madagaskarinmangustit eli linnustajanäädät (Galidiinae) on Madagaskarilla kotoperäisenä elävään "Eupleridae"-petoeläinheimoon kuuluva alaheimo. Siihen kuuluu kuusi lajia, jotka edustavat neljää sukua. Aiemmin madagaskarinmangustit luokiteltiin mangustien heimoon, josta ne 2000-luvun alussa erotettiin ja yhdistettiin ennen sivettieläimiin luettujen kolmen Euplerinae-alaheimon lajin kanssa uudeksi Eupleridae-heimoksi.
Madagaskarinmangustit ovat hoikkia, lyhytjalkaisia ja pitkänomaisia eläimiä, jotka liikkuvat ryhminä etsien pieniä selkärankaisia ja hyönteisiä. Ne painavat 600–900 grammaa ja ovat 25–38 sentin pituisia. Ne elävät etupäässä metsissä ja ovat päiväaktiivisia. Kaikki lajit ovat harvinaistuneet elinalueiden vähenemisen ja vieraslajien aiheuttaman kilpailun takia. Kolme alaheimon lajeista on vaarantunut ja kaksi on luokiteltu uhanalaisiksi.
Matt Busby

Matt Busby (26. toukokuuta 1909 Orbiston (nyk. osa Bellshilliä), Yhdistynyt kuningaskunta – 20. tammikuuta 1994) oli skotlantilainen jalkapalloilija, manageri ja Manchester Unitedin puheenjohtaja.
Elämä.
Matt Busby edusti pelaajana pääasiassa Manchester Cityä (1929–36) ja Liverpool FC:ta (1936–39). Manchester Cityssä hän voitti FA Cupin vuonna 1934. Skotlannin jalkapallomaajoukkueessa Busby pelasi yhden maaottelun vuonna 1933. Toisen maailmansodan aikana hän pelaili ajoittain jalkapalloa esiintyen muun muassa kolme kertaa Chelsea FC:n paidassa. Lisäksi hän pelasi sota-aikana seitsemän epävirallista maaottelua Skotlannin maajoukkueessa.
Busby siirtyi Manchester Unitedin pelaajavalmentajaksi vuonna 1945. Hänelle tarjottiin myös Liverpoolin valmentajanpestiä, mutta hän oli jo ehtinyt lupautua Manchester Unitedille. Jo lokakuussa samana vuonna hän lopetti pelaajana ja keskittyi managerin tehtävään. Manchester United oli tuolloin köyhä seura ja peliesityksetkin olivat vaatimattomia. Matt Busbyn onnistui kuitenkin valmentaa seura FA Cupin voittoon vuonna 1948. Kehitys jatkui ja vuonna 1952 seura voitti pitkästä aikaa liigamestaruuden. Mestaruusvuoden jälkeen jo kokeneista pelaajista koostunut joukkue hajosi ja Busby aloitti uuden joukkueen rakentamisen seuran kasvateista. Silloinen Manchester Unitedin joukkue saikin lempinimen "Busby babes" (Busbyn pienokaiset").
Kehitystyö toi tulosta ja Manchester United voitti kaksi liigamestaruutta peräkkäin vuosina 1956–57. Joukkue lähti suosikkina voittamaan vuoden 1958 Euroopan Cupia. Kohtalo puuttui kuitenkin peliin ja 8 pelaajaa kuoli Münchenin lento-onnettomuudessa 6. helmikuuta 1958, kun joukkue oli palaamassa Belgradista. Manchester United oli juuri selvittänyt tiensä Euroopan Cupin välieriin.
Matt Busby loukkaantui vakavasti, mutta selvisi hengissä. Hän ehti jo ajatella lopettavansa jalkapallon parissa, mutta päätti sitten rakentaa joukkueen uudelleen. Tammikuussa Busby oli nimetty Skotlannin maajoukkueen manageriksi vuoden 1958 MM-kisohin, mutta loukkaantumisen vuoksi kisat jäivät väliin. Loppuvuodesta hän valmensi Skotlantia kahdessa maaottelussa ja lopetti tehtävässä joulukuussa 1958.
Ensimmäiset merkit uudesta menestyksestä tuli vuonna 1963, kun Manchester United voitti FA Cupin. Vuonna 1965 seura voitti liigamestaruuden kahdeksan vuoden tauon jälkeen. Seuraava mestaruus tuli vuonna 1967 ja seura pääsi Euroopan Cupiin. Matt Busby valmensi Manchester Unitedin ensimmäisenä englantilaisjoukkueena Euroopan Cupin voittoon vuonna 1968 kymmenen vuotta Münchenin tragedian jälkeen.
Matt Busbyn unelma täyttyi Manchester Unitedin voittaessa Euroopan Cupin, joten hän lopetti managerin tehtävät vuonna 1969 ja siirtyi seuran johtotehtäviin. Joukkue menestyi huonosti uuden managerin alaisuudessa, joten Busby palasi joulukuussa 1970 vielä puoleksi vuodeksi managerin tehtäviin, mutta lopetti lopullisesti vuonna 1971 ja jatkoi seuran johtoportaassa. Vuonna 1980 Matt Busby aloitti Manchester Unitedin puheenjohtajana. Hän toimi tehtävässä aina kuolemaansa asti. Matt Busby on englantilaisen jalkapallon Hall of famessa. Hänet mainitaan The Beatlesin kappaleessa ”Dig it”.
Giovanni Maria Nanino

Giovanni Maria Nanino (1543/44 – 11. maaliskuuta 1607) oli italialainen myöhäisrenessanssin säveltäjä, laulaja ja musiikinopettaja. Hänen nuorempi veljensä Giovanni Bernardino Nanino oli myös muusikko.
Nanino syntyi Tivolin kaupungissa ja toimi poikasopraanona tuomiokirkossa Viterbossa. 1560-luvulla hänen arvellaan opiskelleen Giovanni Pierluigi da Palestrinan johdolla Roomassa. Hän myös seurasi Palestrinaa "maestro di cappellana". 
Vuodesta 1577 Nanino lauloi tenorina paavillisessa kuorossa. Hänen johdollaan opiskelivat muun muassa Felice Anerio, Antonio Cifra ja Gregorio Allegri. Nanino kuoli Roomassa. 
Nanino tunnetaan lähinnä madrigaaleistaan, joiden lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu esimerkiksi motetteja, valitusvirsiä, kaanoneita sekä hengellistä laulumusiikkia.
Epperly

Salih-Epperly oli yhdysvaltalainen kilpa-autovalmistaja, joka kilpaili Indianapolis 500 -kisoissa vuosina 1955 sekä 1957–60. Talli voitti kyseisen kisan kahdesti vuosina 1957–1958.
Formula 1 -saavutukset.
Palkintosijat
Paalupaikat
Nopeimmat kierrokset
Pasadena (televisiosarja)

Pasadena on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka esitettiin ensimmäisen kerran FOXilla syyskuusta marraskuuhun 2001. Sarjaa kuvattiin yhteensä 13 jaksoa, mutta vähäisten katsojalukujen vuoksi niistä esitettiin alun perin vain neljä. Sarja sai kuitenkin ylistystä kriitikoilta. Vuonna 2005 kaapelikanava SOAPnet esitti kaikki "Pasadenan" jaksot. Suomessa sarja esitettiin kokonaisuudessaan MTV3:lla kevään ja alkukesän 2002 aikana, jolloin se oli yksi kanavan katsotuimpia ulkomaisia ohjelmia. Sarjan loi Mike White. Diane Keaton oli yksi tuottajista.
"Pasadenan" päähenkilö on Alison Lohmanin näyttelemä teini-ikäinen Lily McAllister, joka näkee tuntemattoman henkilön itsemurhan ja alkaa tutkia varakkaan perheensä salaisuuksia. Sarjan tapahtumat sijoittuvat Kaliforniaan.
Miguel Muñoz

Miguel Muñoz Monzún (19. tammikuuta 1922 Madrid, Espanja – 16. heinäkuuta 1990 Madrid, Espanja) oli espanjalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Muñoz vietti suurimman osan pelaaja- ja valmentajaurastaan Real Madridissa, ja oli joulukuuhun 2024 asti seuran pitkäaikaisin ja menestynein valmentaja.
Pelaajaura.
Keskikenttäpelaajana pelannut Muñoz aloitti jalkapalloilun erinäisissä juniorijoukkueissa Madridin ympäristössä, mutta ei onnistunut herättämään Realin mielenkiintoa. Myöhemmin hän pelasi Logroñésissa (1943–1944), Racing Santanderissa (1944–1946) ja Celta Vigossa (1946–1948). Vuonna 1948 Muñoz auttoi omalta osaltaan Celtan neljänneksi liigassa ja cup-kilpailu Copa del Generalísimon loppuotteluun. Hän teki Celtan ainoan maalin 4–1-tappioon päättyneessä cupin loppuottelussa Sevillaa vastaan. Ennen seuraavan kauden alkua Real Madrid hankki sekä Muñozin että tämän maalikuninkuuden voittaneen joukkuetoverin Pahiñon riveihinsä. 
Ensimmäinen Euroopan cup pelattiin kaudella 1955–1956 ja Muñoz sai kunnian olla seuransa ensimmäinen maalintekijä kilpailussa Real Madridin kohdatessa sveitsiläisen Servetten syyskuussa 1955. Kauden päätteeksi Real juhli kilpailun voittoa ja toisti saman vuotta myöhemmin. Espanjan-mestaruuden Muñoz voitti Realissa vuosina 1954, 1955, 1957 ja 1958. Vuosina 1948–1958 Muñoz pelasi kaikkiaan 347 ottelua Realissa. Hän pelasi myös seitsemän ottelua Espanjan maajoukkueessa.
Valmentajaura.
Pelaajauransa jälkeen Muñoz toimi lyhyen aikaa Real Madridin reservijoukkueen Plus Ultran valmentaja ennen nimitystään edustusjoukkueen valmentajaksi vuonna 1959. Muñozin valmennuksessa Real Madridin hallitsi Primera Divisiónia. Seura voitti mestaruuden yhdeksän kertaa, joista viisi peräkkäin vuosina 1961–1965 ja kolme peräkkäin vuosina 1967–1969. Real voitti myös Euroopan cupin vuosina 1960 ja 1966, ja Muñozista tuli ensimmäinen henkilö, joka on voittanut kilpailun sekä pelaajana että valmentajana. Sittemmin samaan ovat pystyneet Giovanni Trapattoni, Johan Cruijff, Carlo Ancelotti, Frank Rijkaard, Josep Guardiola ja Zinedine Zidane.
Muñoz lähti Real Madridista kesken kauden 1973–1974. Myöhemmin hän valmensi Granadaa (1975–1976), Las Palmasta (1977–1979) ja Sevillaa (1979–1982). Hän valmensi myös Espanjan maajoukkuetta kahteen otteeseen, ensin viransijaisena neljän ottelun ajan vuonna 1969 ja myöhemmin vuosina 1982–1988. Hänen alaisuudessaan Espanja ylsi vuoden 1984 EM-kilpailuiden loppuotteluun ja vuoden 1986 MM-kilpailuiden puolivälieriin.
Saavutukset.
Pelaajana
Valmentajana
Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut 2006

 
Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut 2006 olivat historian 11. maailmanmestaruuskilpailut ja kuudennet miesten MM-kisat. Ne pelattiin Ruotsissa. Mukana oli yhteensä 26 maata kolmessa eri sarjassa. Edellisten maailmanmestaruuskilpailujen tapaan C-sarja pelattiin Espanjassa. Mestaruuden vei kuudennen kerran peräkkäin Ruotsi, toiseksi tuli Suomi ja kolmanneksi Sveitsi.
Turnaus oli sinänsä historiallinen, koska ensimmäistä kertaa salibandyn maailmanmestaruuskisojen historiassa Ruotsi menetti pisteen pelatessaan Sveitsiä vastaan tasan. Myös loppuottelun ratkaisu jouduttiin historiallisesti hakemaan jatkoajalla.
C-sarja.
Puola nousi B-sarjaan.
B-sarja.
Sijoitusottelut.
B-sarjan loppuottelu (sijat 11-12).
Viro nousi A-sarjaan.
STMicroelectronics

STMicroelectronics N.V. on ranskalais-italialainen puolijohdevalmistaja, jonka kotipaikka on Hollannissa, Schipholissa ja pääkonttori Sveitsissä, Geneven eteläpuolella Plan-les-Ouates’ssa.
ST-ryhmä perustettiin kesäkuussa 1987 kahden puolijohdeyrityksen, Società Generale Semiconduttori (SGS) Microelettronica of Italy ja Thomson Semiconducteurs, ranskalaisen Thomsonin puolijohdehaaran yhdistyessä. 
Toukokuussa 1998 yritys muutti nimensä SGS-Thomson Microelectronics NV:stä muotoon STMicroelectronics. Samalla Thomson SA vetäytyi yrityksestä.
SGS Microelettronica ja Thomson Semiconducteurs ovat puolijohdeteollisuusyrityksiksi pitkäikäisiä:
Puolijohdeteollisuudeen yhdistymisprosessiin STMicroelectronics on vaikuttanut ostamalla useita alan yrityksiä, kuten:
Vuonna 2023 kerrottiin, että STMicroelectronics ja GlobalFoundries saavat 7,4 miljardia euroa EU:n rahoitusta Crollesiin Ranskaan rakennettavalle tehtaalle. Uusi laitos rakennetaan ST:n olemassa olevien läheisyyteen ja sen odotetaan olevan täysin käyttövalmis vuonna 2027.
Pierre Turgeon

Pierre Turgeon (s. 28. elokuuta 1969 Rouynd Noranda, Kanada) on ammattilaisuransa lopettanut kanadanranskalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Turgeon pelasi Buffalo Sabresissa, New York Islandersissa, Montreal Canadiensissa, St. Louis Bluesissa, Dallas Starsissa ja Colorado Avalanchessa. Pierren isoveli Sylvain oli myös NHL-pelaaja. Turgeon oli nuorempana myös lahjakas baseball-pelaaja, mutta teini-iässä hän valitsi jääkiekkouran. 
Turgeon lopetti 1 294 NHL-runkosarjaottelua käsittäneen uransa syyskuussa 2007. Hän piti uransa kohokohtina tilaisuutta, jossa Montreal Forum suljettiin vuonna 1996 ja sitä, kun hän saavutti urallaan 500 maalia. Vuonna 2023 Turgeon valittiin Hockey Hall of Fameen.
Vanhanmaailmankillit

Vanhanmaailmankillit on hammaskarppikalojen ryhmä, joka sisältää monia akvaariokaloina pidettäviä lajeja. Nimensä mukaisesti vanhanmaailmankillien esiintymisalue on Aasiassa ja Afrikassa. Ryhmä käsittää nykyluokituksen mukaan kaksi heimoa, Aplocheilidae, joka esiintyy Kaakkois- ja Etelä-Aasiassa sekä Madagaskarilla, ja Nothobranchiidae, joka elää Afrikan mantereen sisävesissä. Aiemmin kaikkia vanhanmaailmankillejä pidettiin yhtenä heimona tai alaheimona ("Aplocheilinae"), mutta nykyään "Aplocheilidae", "Nothobranchidae" ja "Rivulidae" (uudenmaailmankillit) ovat samantasoisia yksiköitä, eikä termi vanhanmaailmankillit vastaa yhtä taksonomista ryhmää.
Jotkut viuhkapyrstölajit ("Nothobranchius") elävät Itä-Afrikassa hyvin pienellä alueella lammikoissa, jotka kuivuvat kuivan kauden aikana lähes kokonaan. Heimoon kuuluu kaksitoista sukua. Lajeja on noin sata, joista monet ovat kohtalaisen suosittuja akvaariokaloja, koska ne ovat värikkäitä, pienikokoisia ja kestäviä.
Afrikkalaiset viiripyrstöt taas on aiemmin luokiteltu yhteen sukuun "Aphyosemion", mutta nyttemmin siitä on erotettu omiksi suvuikseen "Fundulopanchax ", "Chromaphyosemion", "Diapteron", "Scriptapyhsosemion", "Callopanchax" ja "Archiaphyosemion".
Samettivälskäri

Samettivälskäri ("Acanthurus nigricans") on välskärikaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Samettivälskäri kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Se muistuttaa ulkonäöltään paljon pastellivälskäriä "Acanthurus japonicus". Ruumis on luumunvärinen, kiekkomainen, ja peräosaa kiertää keltainen kapea raita. Pyrstö on vaaleansininen, ja siinä on keltainen poikkiraita. Silmän alla on valkoinen läikkä, pienempi kuin pastellivälskärillä.
Alkuperä.
Samettivälskäri on kotoisin Havaijilta ja Tyynenmeren keskiosista.
Käyttäytyminen.
Samettivälskäri on usein aggressiivinen lajitovereitaan ja muita välskäreitä kohtaan, mutta ei kiusaa pienempiään.
Ravinto.
Samettivälskäri on levänsyöjä.
Ishtar Terra

Ishtar Terra (Ishtarin maa) on toinen planeetta Venuksen suurista vuoristoisista ylänköalueista, eräänlainen "manner" Venuksessa, jossa ei ole varsinaisia mannerlaattoja. Pohjoisella pallonpuoliskolla sijaitsevan Ishtar Terran ala on Maan Australian ja Yhdysvaltain alan välillä. Alueen koordinaatit ovat pituus 300-60°, leveys 45-80°. Ishtar Terra nousee noin 3,5 kilometriä planeetan keskikorkeutta ylemmäs.
Ylänkö on nimetty mesopotamialaisen hedelmällisyyden ja sodan jumalattaren Ištarin mukaan. Siellä on Maxwell Montes, Venuksen korkeimmalle ulottuva laaja vuorijono, jonka vuoret nousevat jopa 10,7 kilometriä planeetan keskikorkeuden yläpuolelle ja 14 kilometriä planeetan alimman kohdan yläpuolelle.
Maxwell Montesin alueella näkyy suuri meteoriittikraatteri. Ishtar Terra on suurelta osin vuorten ympäröimä. Maxwell Montes on Ishtarin maan "itärannikolla", Akna Montes länsipuolella ja Freyja Montes pohjoisessa, ja Danu Montes osassa eteläpuolta. Akna Montes jatkuu länteen tessera-alueena, jossa on harjanteita ja laaksoja.
Ishtar Terran Maxwell Montesiin kuulumaton alue on soikea Lakshmi Planum, Lakshmin tasanko. Lakshmin tasangolla on kaksi valtavaa pyöreää entistä tulivuoren purkausaukkoa, josta alueen pinta on peräisin. Toinen on 420 km leveä Sacajawea Patera paikassa 64.5 P 337 I. Sen purkausaukon läpimitta on 120×215 km, ja syvyys 1,2 km.. Toinen on lännempänä sijaitseva pienempi Colette Patera.
Maihinnousualus

Maihinnousualus on sota-alus, jonka päätehtävä on kuljettaa taistelujoukkoja rannikolle. Niitä on useiden maiden laivastoilla. Koko vaihtelee alle 10 000 tonnin aluksista lentotukialusta muistuttaviin noin 40 000 tonnin helikopteritukialuksiin. Aluksilla voi olla suoraan veteen laskettavaa kalustoa esimerkiksi ilmatyynyaluksia tai amfibiajoneuvoja.
Historia.
Ensimmäisessä maailmansodassa tehtiin vain kolme maihinnousua, joista Tanga 1914 ja Gallipoli 1915 epäonnistuivat. Kolmas Zeebrügge ei saavuttanut sille asetettuja tavoitteita, vaikka onnistuikin periaatteessa. Tangan maihinnousussa käytettiin sotalaivojen pursia, hinaajia sekä kaupallisia proomuja eli varsinaisia maihinnousualuksia ei ollut käytettävissä.
Toisessa maailmansodassa Dunkerquen evakuoinnin jälkeen liittoutuneiden ainoa mahdollisuus siirtää taistelut Manner-Eurooppaan oli maihinnousu. Kun Winston Churchill oli 6. kesäkuuta 1940 tehnyt esityksen maihinnousualuksesta, joka kykenisi kuljettamaan yhden tai useamman panssarivaunun, brittiläinen varusteluteollisuus kokoontui kesällä 1940 käsittelemään asiaa. Kokouksessa Hawthorn Leslie and Company esitti suunnitelman, jonka perusteella valmistui lokakuussa 1940 ensimmäinen LCT-tyyppinen () maihinnousualus "LCT Mk I" eli LCT(1). Näiden alusten syväys oli kuormattunakin vain parisen metriä, joten ne pääsivät niin lähelle rantaa, että ajoneuvokalustolla pystyttiin ajamaan aluksesta maihin.
Kuuden sotavuoden aikana valmistettiin tai muutettiin olemassa olevasta kalustosta kaikkiaan yli 74 000 maihinnousualusta tai maihinnousukykyistä ajoneuvoa.
Ruusupapu

Ruusupapu ("Phaseolus coccineus") on ravinto- ja koristekasvina kasvatettava köynnöspapu.
Ulkonäkö ja koko.
Ruusupapu kasvaa 2–4 m korkeaksi. Sen lehdet ovat halkaisijaltaan noin 10 cm ja muodostuvat kolmesta lehdykästä. Kukat ovat valkoiset, punaiset tai oranssinsävyiset. Palot ovat keitettyinä syötäviä, kun ne ovat vielä litteitä ja korkeintaan n. 16 cm pitkiä. Sitä isommista, jo pullistuneista paloista otetaan talteen ja keitetään pelkät pavut.
Alkuperä.
Ruusupapu on kotoisin Keski-Amerikasta, missä se on monivuotinen kasvi. Intiaanit ovat käyttäneet sen tärkkelyspitoisia juuria ravinnoksi. 
Viljely.
Ruusupapu kasvatetaan yleensä siemenistä taimiksi sisätiloissa ja istutetaan kasvupaikalle pieninä taimina hallojen mentyä tai kylvetään suoraan lämpimään maahan. Se kasvaa vehreäksi seinämäksi varsin nopeasti. Se pitää tukea säleikköön tai muuhun vastaavaan. Se kukkii heinäkuulta syyskuulle. Jos köynnöksestä haluaa siemeniä talteen seuraavaksi vuodeksi, siemenpalon täytyy antaa tuleentua aivan ruskeaksi ja kuivaksi, ennen kuin se poimitaan. Musta-violetinkirjavat pavut otetaan sisältä talteen siemeniksi. Siemenet säilytetään kuivassa, ilmavassa ja pimeässä paikassa, missä ne saavat jatkaa kuivumistaan, kunnes ne kylvetään keväällä.
Keijunmekko

Keijunmekko ("Rhodochiton atrosanguineum") on kukkiva köynnöskasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Keijunmekko kasvaa 2–3 metriä korkeaksi. Sen kukassa verholehdet muodostavat vaaleanpunaiset kellot, teriö on tummemman punainen tötterö, joka roikkuu kellon sisällä. Lehdet ovat sydämenmuotoisia.
Alkuperä.
Keijunmekko on kotoisin Meksikosta. Siellä se on monivuotinen, mutta koska se ei kestä alle +5 °C lämpötiloja, sitä kasvatetaan Suomessa yleensä yksivuotisena.
Kasvatus.
Keijunmekon siemenet itävät valossa, joten niitä ei peitetä. Esikasvatuksen voi aloittaa jo helmikuussa. Kasvi jaksaa silti kukkia koko kesän – tummat teriöt karisevat, mutta verholehtikellot säilyvät pitkään.
Tärkkelysperuna

Tärkkelysperuna kuuluu perunalajikkeisiin, jotka ovat erittäin tärkkelyspitoisia ja siksi sopivia elintarvike- ja kemianteollisuuden raaka-aineiksi. Euroopan unionin yhteinen maatalouspolitiikka määrittelee Euroopan unionin jäsenvaltioille suurimmat tuotantomäärät perunantärkkelyksen osalta.
Euroopan unionin säädösten mukaan ei perunoita, joiden tärkkelyspitoisuus on alle 13 prosenttia, voida pitää tärkkelysperunoina. 
Tärkeimmät tärkkelysperunalajikkeet Suomessa ovat Hankkijan Tanu, Kardal, Posmo ja Saturna. Jonkin verran viljellään myös merkittävässä määrin Serestraa ja Van Goghia.
Hankkijan Tanu on sopiva tärkkelysperunoiden kauden aloitusperunaksi elokuussa. Vasta syyskuussa Suomessa korjattuna muut Suomessa käytettävät tärkkelysperunat ovat satoisampia.
EU-maille on jaettu tärkkelysperunan osalta markkinointivuoden 2006–2007 loppuun saakka enimmäiskiintiöt tärkkelysperunantuotantoa varten:
Tärkkelysperunaa viljellään Suomessa noin 8 000 hehtaarin pinta-alalla. Sitä tuottaa noin 850 perunanviljelijää pääasiassa Etelä-Pohjanmaalla ja Satakunnassa. Tärkkelysperunanviljely on noin 4-6 kertaa niin työllistävää kuin viljanviljely.
Teollisuuden käyttöön tärkkelysperunaksi menevät Kardal 1994- (Raisio Yhtymä) tärkkelysteollisuus, Posmo 1986- (S. G. Nieminen), Saturna 1977- (Raisio Yhtymä tärkkelysteollisuus) ja Hankkijan Tanu 1990- (Boreal Kasvinjalostus) sekä sitä korvaamaan Hankkijan Tomppa (Boreal Kasvinjalostus), Ute 1993- (S. G. Nieminen). 
Tärkkelysperunan hinta on ollut 2006 noin 0,22 € / kg tärkkelykselle laskettuna.
Muuta.
Kemira GrowHow on kehittänyt LORIS Expert-menetelmän, jolla tärkkelysperunan viljelyä voidaan seurata peltolohkoittain. Kerättävän tiedon analysoinnilla uskotaan voitavan parantaan tärkkelysperunan tärkkelyspitoisuutta viljelyssä.
Perunantutkimuslaitos koeviljelee BASF:n Amfloraa ja toista geenimanipuloitua tärkkelysperunaa Suomessa 2010.
Euroopan unionin yhteinen maatalouspolitiikka

Euroopan unionin yhteinen maatalouspolitiikka (lyh. YMP tai CAP, ) on Euroopan unionin maataloustukijärjestelmä. CAP:n vuosittainen budjetti on noin 50 miljardia euroa, mikä on lähes puolet Euroopan unionin budjetista.
Historia.
Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena oli alun perin toisen maailmansodan jälkeisen Euroopan omavaraisuuden takaaminen ja maatalouden tuottavuuden nostaminen. Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteet kirjattiin Rooman sopimukseen 1957 (artikla 39). Nämä tavoitteet olivat
1) Maatalouden tuottavuuden parantaminen, ja sen kautta
2) maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaaminen,
3) yhteisön jäsenmaiden elintarvikemarkkinoiden vakauttaminen,
4) elintarvikehuollon turvaaminen, sekä
5) kohtuullisten elintarvikehintojen varmistaminen kuluttajille.
Tavoitteiden saavuttamiseksi tuille taattiin viljelijöille tietty perustulo, sekä maksettiin tukea tuotetun sadon mukaan.
1980-luvulle tullessa Länsi-Euroopassa lähes kaikilla maatalouden aloilla pysyvää ylituotantoa, josta osa vietiin vientitukien avulla ulkopuolelle, osa varastoitiin tai tuhottiin EU:ssa. Ylituotanto tuli maksamaan paljon ja sen katsottiin rasittavan ympäristöä ja olevan epäreilu kehittyville maille. Muutosta alettiin hakea Rion ympäristökokouksen (UNCED, Rio de Janeiro, 3–14.6.1992) jälkeen.
1990-luvulla CAP:issa asetettiin tuotantorajoituksia ja ympäristöystävälliseen maanviljelyyn kiinnitettiin enemmän huomiota. Maatalouden lisäksi alettiin tukea elinkeinojen monipuolistamista ja CAP:ille asetettiin budjettikatto, jotta kustannukset eivät nousisi rajatta. Vuonna 2003 yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistuksen yhteydessä tuet irrotettiin tuotannosta ja otettiin käyttöön tilatukijärjestelmä. Tuet maksetaan tuottajille täysin riippumatta siitä, mitä he tuottavat.
Toiminta.
Tuotantoa hallitaan kiintiöin. Kiintiöt asetetaan viljelijöille ja niiden ylittämisestä seuraa sakkomaksu. Maakohtaisesti asetetaan kansallinen taattu määrä kullekin jäsenvaltiolle. Sen ylittämisestä rangaistaan tuottajia yhteisvastuullisesti.
Tuotteille määritellään kolme hintaa: tavoitehinta, kynnyshinta ja interventiohinta:
Tuontia vastaan on määrätty tuontimaksujärjestelmä, jolla varmistetaan, että tuontihinnat eivät ole alhaisemmat kuin yhteisön hinnat. Tuotteita maailmanmarkkinoille vietäessä puolestaan Euroopan unioni maksaa vientitukea, jolla vientihinnat pystytään pitämään maailmanmarkkinahintojen tasolla.
Nimisuojajärjestelmä.
CAP:iin kuuluu myös EU:n nimisuojajärjestelmä, jossa on kolme kategoriaa:
Piidioksidi

Piidioksidi eli silika (SiO2) on piin ja hapen yhdiste. Mineraalina se tunnetaan nimellä kvartsi. 
Piidioksidi esiintyy luonnossa kolmessa kidemuodossa: heksagonaalinen kvartsi, kuutiollinen kristobaliitti ja heksagonaalinen tridymiitti. Lisäksi tunnetaan kolme muuta muotoa: keatiitti, koesiitti ja stishoviitti. Kvartsikide voi olla oikea- tai vasenkätinen, ja eri muodot kääntävät valon polarisaatiosuuntaa eri tavalla. Piidioksidi on varsin kovaa ainetta, ja sitä voi käyttää hionnassa. Mohsin kovuusasteikossa sen kovuus on 7.
Piidioksidia käytetään elintarviketeollisuudessa paakkuuntumisenestoaineena. Sen E-koodi on E551.
Jos piidioksidikide kuumennetaan sulamispisteeseen (noin 1 600 °C) ja sulan annetaan jäähtyä, syntyy amorfista piidioksidia eli silikalasia (engl. "fused quartz"). Silikalasilla on hyvin pieni lämpölaajenemiskerroin ja siksi sitä käytetään kuumennusta kestävien lasiesineiden valmistukseen. Piidioksidi on silikaattien ohella tavallisen lasin pääasiallinen materiaali. 
Silikageeli on vesilasista eli natriumsilikaatista valmistettua huokoista piidioksidin ja piihappojen seosta, jota käytetään kosteutta sitovana aineena. Sitä käytetään myös elintarvikelisäaineena vähentämään vaahtoamista. Mikropiireissä hapetettu pii on tehokas eriste.
Mikrosilika on erittäin hienojakoista amorfista piidioksidia, jota käytetään betonin täyte- ja lujiteaineena. Se koostuu noin 0,1 mikronin kokoisista hiukkasista, joiden hienous on 50-kertainen normaalin sementin ominaispinta-alaan verrattuna.
Kidemuodot.
Kemiallisesti yksinkertainen piidioksidi esiintyy useana polymorfina, joilla on sama kemiallinen koostumus, mutta erilainen kiderakenne ja erilaiset fysikaaliset ominaisuudet. Polymorfit on esitelty seuraavassa taulukossa.
Kevin Michael Richardson

Kevin Michael Richardson III (s. 25. lokakuuta 1964 Bronx, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on saanut kaksi Daytime Emmy -ehdokkuutta Jokerin ääniroolista vuosina 2005 ja 2008.
Ura.
Richardson aloitti uransa näyttelijänä opiskeltuaan näyttelemistä Syracusen yliopistossa. Hän esiintyi valmistumisensa jälkeen teatterissa ja muutaman kerran televisiossa, kuten televisiosarjassa "Teho-osasto". Richardson kokeili hetken aikaa stand up -koomikon työtä, mutta ei kiinnostunut tekemään sitä työkseen menestyksestä huolimatta.
Richardson esiintyi myös lyhytkestoisessa komediasarjassa "The Knights of Prosperity" vuonna 2007.
Ääninäyttelijänä.
Richardson päätyi uransa alkuvaiheessa vuonna 1992 tekemään enemmän äänityötä animaatioihin ja televisiomainoksiin sekä elokuvien trailereihin. Hän on siitä lähtien tehnyt rooleja piirrettyihin, kuten "Batman of the Futureen", "Buzz Lightyear of Star Commandiin", "Samurai Jackiin", "Villit Marjaset – elokuvaan", "iin", "Teen Titansiin", "Kim Possibleen", "The Batmaniin", "Jake Long – amerikkalainen lohikäärmeeseen" ja "Class of 3000:n". Richardson teki myös pitkään useita sivurooleja "Family Guyhin" vuosina 1999–2010. Sittemmin hän sai isomman roolin "The Cleveland Show" -animaatiosarjasta, joka oli myös Seth MacFarlanen luoma "Family Guyn" tapaan.
Matalan äänensä myötä hän on usein saanut konnien rooleja, kuten Gantu ("Lilo ja Stitch"), Tartarus ("Halo 2"), Jokeri ("Batman"), Sarevok ("Baldur's Gate") ja Goro ("Mortal Kombat"). Jokerin roolissa Richardson oli vuosina 2004–2008 ja kertoi luoneensa hahmolle Jiminy Glick ja Hannibal Lecter hahmojen pohjalta äänen. Richardson on ollut Silppurin äänenä vuodesta 2012 lähtien "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat" -sarjassa.
Richardson on myös ääninäytellyt noin 70 konsolipelissä, kuten "Kingdom Hearts II", "Metal Gear Solid 2" ja "".
Yksityiselämä.
Richardson harrastaa vapaa-ajallaan videopelien pelaamista, kuten Halo 2. Hän omistaa Xbox ja PlayStation 3 pelikonsolit.
Saturna

Saturna on alankomaalainen myöhäinen tärkkelysperunalajike, jota viljellään myös Suomessa.
Lajikkeen jalostaja Agrico Holland mm. vie perunaa myös Ukrainaan. Saturna on yksi Ukrainassa viljeltävistä 43 perunalajikkeesta.
Pavol Paška

Pavol Paška (23. helmikuuta 1958 Košice, Tšekkoslovakia – 6. huhtikuuta 2018 Košice, Slovakia) oli slovakialainen poliitikko. Hän oli parlamentin puhemies 2006–2010 ja 2012–2014. Hän edusti SMER – sociálna demokracia -puoluetta. Paška tuki vahvasti Kroatian EU-jäsenyyttä.
Pavol Paška kuoli 6. huhtikuuta 2018 saamaansa infarktiin synnyinkaupungissaan Košicessa.
Pax Americana

Pax Americana (latinaa, suom. ’Amerikan rauha’ tai ’amerikkalainen rauha’) on termi, joka kuvaa toisen maailmansodan jälkeen vuodesta 1945 saakka länsimaissa vallinnutta verrattain rauhallista aikaa, jota kuvastaa myös Yhdysvaltojen hallitseva sotilaallinen ja taloudellinen asema. 
Pax Americana asettaa Yhdysvallat Rooman valtakuntaa vastaavaan sotilaalliseen ja diplomaattiseen rooliin (katso "Pax Romana"), brittiläisen imperiumin seuraajaksi. Pax Americanan aikana tärkeimpien länsimaiden kesken ei ole puhjennut aseellisia konflikteja, eikä ydinaseita ole käytetty, vaikka Yhdysvallat ja sen liittolaiset ovatkin osallistuneet erinäisiin paikallisiin sotiin kuten Korean, Vietnamin, Falklandin, Persianlahden, Afganistanin ja Irakin sotiin.
Termiä "Pax Americana" käyttävät niin Yhdysvaltain ulkopolitiikan kannattajat kuin vastustajatkin, joten siihen liittyy erilaisia painotuksia riippuen asiayhteydestä. Esimerkiksi uuskonservatiivinen ajatushautomo Project for the New American Century käyttää termiä raportissaan "", mutta sitä ovat käyttäneet myös ne, jotka syyttävät Yhdysvaltain toimintaa supervaltana imperialistiseksi ja hyökkääväksi.
"Pax Americana" on verrattavissa Rooman valtakunnassa vallinneeseen rauhan aikaan ("Pax Romana"). Molemmissa tapauksissa rauha tarkoittaa "suhteellista rauhaa", jolloin sotia kyllä käydään, mutta ne ovat verrattain pienimuotoisia eivätkä vaaranna hallitsevan valtion olemassaoloa tai asemaa teollisuuden, kaupankäynnin, maatalouden tai sotilaallisen voiman alueilla.
Pax Americanan alkuperä.
Termi juontuu osittain Yhdysvaltain suorasta vaikutusvallasta, mutta myös amerikkalaisen taloudellisella ja diplomaattisella tuella toimivista kansainvälisistä instituutioista. 
Kun toinen maailmansota päättyi vuonna 1945, Yhdysvalloilla oli etulyöntiasema kaikkiin muihin teollisuusmaihin verrattuna. Se oli maailman ainoa ydinasevaltio, hallitsi puolta maailman teollisuustuotannosta, 80 prosenttia maailman kultavarannoista, maan infrastruktuuri oli säilynyt sodassa vahingoittumattomana ja sen asevoimat olivat ennennäkemättömän voimakkaat. Euroopan suurvaltojen kokemat infrastruktuurin, pääoman ja ihmishenkien menetykset olivat kova isku niin voittajien kuin häviäjienkin imperialismille.
Sodan jälkeen Yhdysvallat investoi voimakkaasti Länsi-Euroopan ja Japanin jälleenrakennukseen esimerkiksi Marshall-avun kautta, mikä vahvisti sen taloudellista vaikutusvaltaa alueilla, joita se jo hallitsi sotilaallisesti. Tämä edesauttoi rautaesiripun laskeutumista ja kylmän sodan kehittymistä, kun länsiliittoutuneet ja Neuvostoliitto ryhtyivät kehittämään sodassa miehittämiään alueita omien taloudellisten näkemystensä mukaisesti. Yhdysvallat luopui perinteisestä isolationismistaan ja ryhtyi kehittämään kansainvälisiä instituutioita, jotka ylläpitäisivät sille suotuisaa maailmanjärjestystä. Näihin instituutioihin kuuluvat muun muassa Maailmanpankki, Nato, Maailman kauppajärjestön (WTO) edeltäjä GATT sekä YK, jonka turvallisuusneuvostossa pysyvillä jäsenvaltioilla on veto-oikeus.
Vuorela (Siilinjärvi)

Vuorela on Siilinjärven eteläisin osa, joka sijaitsee aivan Kuopion rajan tuntumassa. Kuopion pohjoisista kaupunginosista Vuorelan erottavat vain Kallansillat. Vuorela kasvaa jatkuvasti sinne rakennettavien uusien kerrostaloalueiden myötä. Vuorelassa on noin 2 800 asukasta (31.12.2004). Vuorelan kautta kulkevat valtatie 5 ja valtatie 9.
Vuorelasta on kotoisin muiden muassa poliitikko Jyrki Katainen ja jääkiekkoilijat Tuomas Kiiskinen, Tommi Jokinen ja Eetu Luostarinen.
Palvelut.
Vuorelassa on kaksi päivittäistavarakauppaa: S-market ja K-Market. Vuorelassa on myös apteekki ja Teboil. Vuorelassa sijaitsevat Kylpylähotelli Kunnonpaikka, Vuorelan kirkko, ja Vuorelan koulu, jossa opetetaan luokka-asteita 1–6. Koulussa on noin 300 oppilasta. Koulu purettiin sisäilmaongelmien takia, ja uuden koulun on tarkoitus valmistua vuoden 2020 loppuun mennessä.
Vesijärvi (Siilinjärvi)

Vesijärvi on Siilijärven asuinlähiö, joka sijaitsee noin kahden kilometrin päässä keskustasta länteen. Vesijärvellä sijaitsevat muun muassa Siilinjärven ortodoksinen kirkko, kioski ja Lujabetonin tehdas. Vesijärven asuinrakentaminen koostuu omakoti- ja rivitaloista.
Vesijärvi rajoittuu pohjoisessa Kevättömään, idässä Kirkonmäkeen, lännessä Harjamäkeen ja etelässä kantatiehen 77.
Vesijärvellä on jääkiekkokaukalo, jonka paikalliset nuoret omatoimisesti jäädyttävät ja jota kunta hoitaa jäädytyksen jälkeen. Suomalainen elektronista musiikkia esittävä yhtye Aavikko on kotoisin Vesijärveltä.
Suomen Siemenperunakeskus

Suomen siemenperunakeskus Oy (SPK) on entinen valtion liikelaitos, joka muuttui syyskuussa 2002 osakeyhtiöksi. Suomessa säädettiin laki sertifioidusta eli virallisesti tarkastetusta siemenperunasta vuonna 1975, ja vuonna 1976 perustettiin siemenperunakeskus.
Yhtiön toimialana on Suomessa yleisesti viljeltävien perunalajikkeiden terveen siemenaineiston ylläpito sekä tällaisten lajikkeiden perus- ja sertifioidun siemenen tuotanto ja markkinointi. Yhtiön kotipaikka on Tyrnävän kunta Pohjois-Pohjanmaalla, joka sijaitsee korkealaatuisen siemenperunan tuotantoalueella.
Yhtiön tuotanto-ohjelmassa ovat tällä hetkellä seuraavat lajikkeet: Acoustic, Blue Congo, Duna Star, Jazzy, Jussi, Lady Alicia, Lady Amarilla, Lady Anna, Lady Britta, Lady Claire, Lady Felicia, Lady Jane, Lapin Puikula, Melody, Musica, Nicola, Rock, Rosamunda
Omistus.
Yhtiön omistivat valtion osakkeiden myynnin jälkeen vuonna 2002: HG Vilper Oy (4 900 osaketta), Lapuan Peruna Oy (1 100 osaketta), Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto (900 osaketta), Ravintoraisio Oy (300 osaketta), Evijärven Peruna Oy (300 kpl), Järviseudun Peruna Oy (300 kpl) ja Suomen valtio (2 200 kpl).
Kiinteämaltoiset perunat

Kiinteämaltoiset perunalajikkeet sisältävät verrattain vähän tärkkelystä ja kestävät keitettäessä hyvin koossa. Näin ollen ne ovat tyypillisiä salaattiperunoita, koska keitettynäkin niitä on helppo pilkkoa tavalla, mitä yleisperunat tai ainakaan jauhoiset perunat eivät kestäisi.
Kiinteämaltoisia perunalajikkeita Suomessa ovat Adora, Appell, Bintje, Fambo, Nicola, Ostara, Rocket, Siikli, Sini, Hankkijan Timo, Ukama, Velox ja Venla. Kiinteämaltoisten perunoiden pakkausten väri vähittäiskaupassa on vihreä. Kiinteämaltoisia lajikkeita käytetään yleensä keittoperunoina, koska ne eivät helposti hajoa keitettäessä, ja perunasalaattien tai muiden leikkuukestävyyttä vaativien perunaruokien tekoon.
Jauhoiset kiinteämaltoiset perunat

Jauhoiset kiinteämaltoiset perunat ovat kiinteämaltoisten ja jauhoisten perunoiden väliin jäävä perunaluokka, joiden tärkkelyspitoisuus on yleensä suurempi kuin kiinteämaltoisten mutta vähäisempi kuin yleisperunoiden.
Suomessa jauhoisia kiinteämaltoisia perunoita ovat:
Yleisperunat

Yleisperunat ovat perunoita, joiden tärkkelyspitoisuus on keskinkertainen verrattuna kiinteämaltoisiin ja jauhoisiin perunoihin. Ne pysyvät kohtalaisen hyvin koossa keitettäessä, paremmin kuin jauhoiset perunat.
Yleisperunoita Suomessa ovat Asterix (Pohjoisen Kantaperuna), Bellona (Ravintoraisio), Idole (Kesko/Agrico), Matilda (Kesko/Svalöf Weibull ja Sabina (Kesko/Svalöf Weibull). Yleisperunoiden pakkauksissa olevan täplän väri vähittäiskaupassa on keltainen. Muita yleisperunoita ovat aikainen talviperuna Sabina.
Jauhoiset yleisperunat

Jauhoiset yleisperunat kuuluvat yleisperunoiden ja jauhoisten perunoiden väliin. Ne ovat tyypillisiä paistosperunoita, jotka pysyvät koossa paremmin kuin jauhoiset perunat.
Yleis- ja jauhoperunoihin kuuluvat Amazone (Kesko/Agrico), Fontane (Kesko), Lady Claire (Siemenperunakeskus), Melody (Siemenperunakeskus), Van Gogh (Pohjoisen Kantaperuna) ja Rosamunda.
Jauhoiset perunat

Jauhoiset perunat sisältävät runsaasti tärkkelystä eivätkä siksi pysy hyvin koossa keitettäessä. Tämän vuoksi niitä ei käytetä salaattiperunoina kiinteämaltoisten perunoiden tapaan eikä keittoperunoina yleisperunoiden tapaan. Jauhoiset perunat soveltuvat hyvin soseperunoiksi ja lusikalla syötäviksi uuniperunoiksi, koska ovat pehmeitä kypsyttyään uunissa. Ne sopivat myös muussiin ja leivontaan. Jauhoisia perunoita tärkkelyspitoisempia ovat tärkkelysperunat, joita viljellään teollisiin tarkoituksiin.
Suomessa jauhoisia perunoita ovat Pito (Boreal Kasvinjalostus/Siemenperunakeskus), Puikula (Siemenperunakeskus), Rosamunda (Kesko), Suvi (Boreal Kasvinjalostus) ja Blue Congo (Siemenperunakeskus). Jauhoisten perunoiden pakkauksissa olevan täplän väri vähittäiskaupassa on punainen. Jauhoisia perunoita käytetään perunasoseena ja uuniperunoina sekä lisukkeena ja osana kasvisruokia.
Lance Henriksen

Lance James Henriksen (s. 5. toukokuuta 1940 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnetuimpiin rooleihin kuuluvat androidi Bishop kahdessa "Alien"-elokuvassa ja Frank Black televisiosarjassa "Millennium".
Varhaiselämä.
Henriksen syntyi köyhään perheeseen Manhattanilla. Hänen isänsä oli norjalainen merimies, joka vietti suurimman osansa elämästään merillä. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan kahden vanha. Henriksenin nuoruus oli vaikea, hän jätti koulunsa kesken ja lähti kotoaan 12-vuotiaana. Hän opetteli lukemaan vasta 30-vuotiaana opiskelemalla elokuvakäsikirjoituksia. Hän valmistui The Actors Studiosta 1970-luvulla.
Ura.
Henriksen alkoi näytellä Off Broadwayn teattereissa ja hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli filmissä "It Ain't Easy" vuonna 1972. Hänellä oli sivurooleja merkittävissä elokuvissa kuten Sidney Lumetin "Hikinen iltapäivä" (1975), Steven Spielbergin "Kolmannen asteen yhteys" (1977) ja Don Taylorin "Kirous" (1978). Elokuvassa "Valiojoukko" (1983) hän näytteli astronautti Walter Schirraa. 
Kun James Cameron käsikirjoitti elokuvaansa "Terminator – tuhoaja" (1984), hän oli alun perin ajatellut Henriksenia nimirooliin. Lopulta kuuluisa rooli meni kuitenkin Arnold Schwarzeneggerille. Henriksen kylläkin näytteli elokuvassa, mutta vain etsivä Hal Vukovichin sivuroolissa. Lance Henriksen tunnetaan ehkä parhaiten androidi Bishopin roolista elokuvissa "Aliens – paluu" (1986) ja "Alien 3" (1992). Tähän hahmoon perustuvaa Charles Bishop Weylandin roolia Henriksen näytteli elokuvassa "Alien vs. Predator" (2004).
Vuosina 1996–1999 Henriksen esitti pääosaa "Salaisten kansioiden" luojan Chris Carterin tuottamassa televisiosarjassa "Millennium". Hänen esittämällään entisellä FBI-etsivällä Frank Blackillä oli kyky nähdä tappajien mieleen. Sarjaa tehtiin kaikkiaan 67 jaksoa ja toi Henriksenille kolme peräkkäistä parhaan televisiosarjanäyttelijän Golden Globe -ehdokkuutta. Kuten "Millenniumissa" ja "Terminator – tuhoajassa", Victor Salva käsikirjoitti kauhuelokuva "Jeepers Creepersin" (2001) pääroolin Henriksenille, mutta hän ei kuitenkaan lopulta näytellyt siinä. Henriksenin viimeisimmät televisioroolit ovat minisarjassa "Into the West" (2005) ja brasilialaisessa saippuasarjassa "Caminhos do Coração" (2007).
Viime vuosina Henriksen on tehnyt useita ääninäyttelijän rooleja piirroselokuviin ja tietokonepeleihin. Disneyn "Tarzanissa" (1999) hän esittää Kerchakin roolin. "issa" (2006) hänellä on androidi Brainiacin rooli. Videopeli "Red Faction II:ssa" hän on Molovin hahmon ääni, "Mass Effect" -roolipelissä amiraali Hackettin ääni ja ' -pelissä hän on kenraali Shepherdin ääninäyttelijä. Henriksenin ääni oli käytössä myös PlayStation 3:n internetmainoksissa. Hän ääninäytteli myös animaatiosarjassa ' Lockdownin roolia.
Puikula

Puikula on Lapissa ja myös Pohjois-Pohjanmaalla viljeltävä erittäin jauhoinen perunalajike. Sen tärkkelyspitoisuus on 18,5 prosenttia. Ruotsissa sama lajike tunnetaan nimellä "mandelpotatis".
Euroopan unionin myöntämän suojatun alkuperänimityksen vuoksi vain Lapissa tuotettua ja pakattua puikulaperunaa voi markkinoida Lapin puikula -nimellä. Puikulaa on viljelty lajikkeena Lapissa 1700-luvulta alkaen. Lajikkeella on kiinteä yhteys maantieteelliseen alueeseen, ja sen laatu tai ominaisuudet johtuvat olennaisesti tai yksinomaisesti maantieteellisestä alueesta. Myös perunan tuotanto tapahtuu alueella, johon nimi viittaa. Pohjoisessa viljeltynä se menestyy paremmin kuin etelässä, jossa kasvitaudit uhkaavat sitä. 
Erittäin tärkkelyspitoisena puikula hajoaa helposti keitettäessä. Tätä varten sitä on joskus suositeltu kypsennettäväksi höyryttämällä.
Bintje

Bintje on alankomaalainen kiinteämaltoinen perunalajike. Bintjen tärkkelyspitoisuus on 15,2 prosenttia. Se luokitellaan ominaisuuksiltaan kiinteämaltoiseksi perunaksi. Perunan risteytti 1904 KL de Vries ja viljelyyn se tuli 1910.
Bintjeä on käytetty Matildan risteyttämiseen.
Märkinä kesinä Bintje on altis yleisimmille perunan taudeille.
Lajiketta viljellään myös muun muassa Ruotsissa.
Ostara (peruna)

Ostara on varhainen kiinteämaltoinen perunalajike, joka on alun perin jalostettu Alankomaissa. Ostaran tärkkelyspitoisuus on 14,0 prosenttia. Vähäisen tärkkelyspitoisuuden vuoksi Ostara sopii käytettäväksi muun muassa laatikoissa ja salaateissa. Ostaran mukulat kasvavat suuriksi, litteiksi ja pitkänsoikeiksi. Kuori on vaaleaa ja verkkomaista, itukuopat ja mukuloiden silmät matalia. 
Ostaran suosio on kasvussa, sillä se tekee satoa jo elokuussa ja runsaasti. Sillä on kuitenkin vähäisen kuiva-ainepitoisuuden vuoksi huono keittolaatu, mikä vähentää sen suosiota ja minkä takia sitä suositellaan käytettäväksi vain varhaisperunalajikkeena. Ostaran viljeleminen talviperunalajikkeena on kuitenkin lisääntynyt.
Siikli

Siikli, alun perin "Sieglinde", on saksalainen varhainen kiinteämaltoinen perunalajike vuodelta 1935. Se on risteytys 'Böhm 155/06' × 'Juli'. 
Siiklin tärkkelyspitoisuus on 15,2 prosenttia. 
Sitä arvostetaan esim perunasalaatissa ja varhaisperunana.
Sen maku on herkän mausteinen ja hieman rasvainen. Kukat ovat valkoisia.
Siikli on resistentti perunasyöpää vastaan ​​ja erittäin resistentti perunaviruksille A ja Y.
Se on herkkä mukulataudille, perunaruvelle, Fusarium-rutolle, lehtikäärevirukselle, perunavirukselle M, perunavirukselle X ja lehtirutolle sekä mukularutolle, joita voidaan torjua varhaisella korjaamisella.
Sini (peruna)

Sini on kiinteämaltoinen syysperunalajike. Sinin mukulat ovat keskikokoisia ja pyöreänsoikeita ja niiden silmät ovat matalat. Mukuloiden kuori on sileä ja keltainen. 
Sinin mukulat sisältävät suhteellisen paljon myrkyllistä glykoalkaloidia (keskimäärin 149 mg/1 kg) sallitun raja-arvon ollessa 200 mg. Tärkkelystä ne sisältävät keskimäärin 15,7 prosenttia.. Mukulat kestävät hyvin tummumista ja rikkikiehuminen on vähäistä. Sinin rutonkestävyys on suhteellisen hyvä.
Velox (peruna)

Velox on jauhoinen kiinteämaltoinen perunalajike. Veloxin tärkkelyspitoisuus on 14,0 prosenttia.
Suomessa viljelty Velox on myös vientiperuna. Sen siemeniä viedään Venäjälle.
Veloxia viljellään myös Ukrainassa yhtenä maan 43 lajikkeesta.
Venla (peruna)

Venla on kiinteämaltoinen perunalajike, jonka tärkkelyspitoisuus on 14,5 prosenttia. Venlan alkuperämaa on Ruotsi ja Suomessa sitä ylläpitää Suomen Siemenperunakeskus.
Luettelo Suomen perunalajikkeista

Tämä on luettelo Suomessa käytetyistä perunalajikkeista.
Suomessa oli viljelyssä 2024 mennessä noin 70 perunalajiketta teollisuuden tärkkelysperunat mukaan lukien.