tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
A. V. Perälä

Aate Vireini Perälä, kirjailijanimi A. V. Haarnoja (6. elokuuta 1912 Karijoki – 6. tammikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
A. V. Perälä oli naimisissa vuodesta 1937 opettaja ja runoilija Aune Perälän kanssa. He käyttivät taiteilijanimeä "Haarnoja" ja julkaisivat vuonna 1942 yhteisen runokokoelman "Sumukehrät".
Teoksia.
Nimellä "A. V. Perälä":
Nimimerkillä "A. V. Haarnoja":
Toivo V. Lipponen

Toivo Vilhelm Lipponen (16. marraskuuta 1902 Salla – 21. heinäkuuta 1970 Turku) oli suomalainen sotakirjailija.
Lipposen romaani "Kersanttina Kannaksen kamppailussa" perustui hänen omiin sotakokemuksiinsa talvisodan Summan rintamalla.
Lipponen julkaisi 1950- ja 1960–luvuilla sekä vielä 1970–luvun alussa useita kirjoituksia sanomalehdissä ja aikakauslehdissä, joissa hän arvosteli vasemmistolaisuuden ja tiedotusvälineiden näkemyksiä aseistariisunnasta, pasifismista ja Suomen joutumisesta sotaan. Lipponen arvosteli myös Väinö Linnan kirjojen johtoajatusta sodan vastustamisesta. Lipposen mielestä kustantajat eivät julkaisseet hänen myöhemmin kirjoittamiaan käsikirjoituksia sensuurin takia. 
Lipponen asui sodan jälkeen Turussa.
Andrei Bubnov

Andrei Sergejevitš Bubnov (, puoluenimiä "Himik", Химик ja "Jakov", Яков; kirjallisia salanimiä "A. Glotov", А. Глотов, "S. Jaglov", С. Яглов ym; 4. huhtikuuta 1883 Ivanovo-Voznesensk – 1. elokuuta 1938) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko.
Andrei Bubnov syntyi tehtaan isännöitsijän perheeseen. Hän opiskeli Moskovan maatalousinstituutissa, josta hänet erotettiin vallankumouksellisen toiminnan takia. Vuonna 1903 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen. Vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumien aikana Bubnov toimi puolueen Ivanovo-Voznesenskin ja Moskovan komiteoissa, joutui pidätetyksi ja karkotetuksi. Vuonna 1912 hänet valittiin puolueen keskuskomitean ehdokasjäseneksi. Vuodesta 1913 lähtien hän työskenteli "Pravdan" toimituksessa.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Bubnov toimi bolševikkipuolueen Moskovan aluebyroon jäsenenä, tuli valituksi puolueen keskuskomiteaan ja politbyroohoon. Hän osallistui lokakuun vallankumoukseen Pietarissa ja työskenteli kansalaissodan aikana Ukrainan neuvostohallituksen ja kommunistipuolueen johdossa. Vuonna 1921 Bubnov oli tukahduttamassa Kronstadtin kapinaa. Vuosina 1921–1922 hän toimi Pohjois-Kaukasian sotilaspiirin vallankumousneuvoston jäsenenä ja vuosina 1922–1923 VKP(b):n keskuskomitean agitproposaston johtajana.
Vuoden 1918 alussa Bubnov kuului Brest-Litovskin rauhaa vastustaneisiin vasemmistokommunisteihin. Vuosina 1920–1921 hän oli mukana hallinnon hajauttamista vaatineessa ”demokraattisten sentralistien” ja vuonna 1923 trotskilaisten ryhmässä. Vuosina 1924–1929 Bubnov toimi puna-armeijan poliittisen hallinnon päällikkönä sekä Neuvostoliiton vallankumousneuvoston ja puolueen keskuskomitean organisaatiobyroon jäsenenä. Vuonna 1925 hän oli keskuskomitean sihteeri. Vuosina 1929–1937 hän työskenteli Venäjän SFNT:n valistusasiain kansankomissaarina. Vuodesta 1924 lähtien Bubnov kuului NKP(b):n keskuskomiteaan. Hän toimi myös Venäjän ja Neuvostoliiton toimeenpanevien keskuskomiteoiden jäsenenä. Hän on kirjoittanut joukon kommunistisen puolueen historiaa käsitteleviä teoksia.
Bubnov pidätettiin lokakuussa 1937 ja ammuttiin Moskovan lähellä Kommunarkan teloituspaikalla syytettynä neuvostovastaiseen terroristijärjestöön osallistumisesta. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1956.
Allan Mäkelä

Allan Mäkelä (s. 27. huhtikuuta 1931) on suomalainen sotakirjailija. Mäkelä on ammatiltaana IBM systeemioperaattori ja kustannustarkkailija. Hän on opiskellut Helsingin ja Tampereen yliopistoissa kieliä ja kirjallisuutta ja lisäksi hän on suorittanut tietotekniikan opintoja. Hän on opiskellut Ruotsissa pakkausalaa ja kirjoittanut aiheesta ammattijulkaisuihin.
Mäkelän esikoisromaani "Lentue tulessa" ilmestyi 1991. Se kertoo hävittäjälentueen tulikasteesta Pohjois-Suomessa.
Mäkelä on Kymenlaakson kirjailijoiden jäsen.
Kirsi Heikkinen

Kirsi Heikkinen (o.s. Savolainen, s. 26. syyskuuta 1978 Espoo) on suomalainen kansainvälisen tason jalkapalloerotuomari. Siviiliammatiltaan hän on luokanopettaja.
Heikkinen ryhtyi erotuomariksi 1998 pelattuaan ensin jalkapalloa aktiivisesti 11 vuotta. Kansainväliseksi tuomariksi hän pääsi 2005. Heikkinen on tuominnut Suomessa Naisten Liigaa ja ensimmäisenä naisena miesten Ykköstä. Kansainvälisillä kentillä Heikkinen on toiminut erotuomarina muun muassa 2009 EM-kisoissa ja 2011 MM-kisoissa, joissa molemmissa hän tuomitsi välieräottelun. Lisäksi Heikkinen on tuominnut kauden 2009–2010 naisten mestarien liigan finaalin, Algarve Cupin finaalin 2009 ja alle 17-vuotiaiden MM-kisojen finaalin 2010. Hänet valittiin myös mukaan 2012 olympialaisten jalkapalloturnaukseen.
Heikkinen valittiin Suomessa vuoden naiserotuomariksi ennätyksellisesti 11 kertaa peräkkäin vuosina 2004–2014. Vuonna 2010 Palloliitto palkitsi hänet myös vuoden maineteosta yhdessä Anu Jokelan ja Tonja Paavolan kanssa, jotka toimivat hänen avustavina erotuomareina mestarien liigan ja alle 17-vuotiaiden MM-kisojen finaalissa.
Ship to Gaza

Ship to Gaza on ruotsalainen järjestö, joka on varustanut "MS Sofia" -nimisen laivan, hankkinut siihen miehistön ja pyrkinyt viemään meritse avustusta Skandinaviasta Gazaan yhtenä Freedom Flotilla -hankkeen järjestöistä.
Järjestö.
Ship to Gaza on poliittisesti ja uskonnollisesti riippumaton ja koostuu henkilöistä ja organisaatioista, jotka pyrkivät lisäämään kunnioitusta ihmisoikeuksia ja yleisiä kansalaisoikeuksia kohtaan. Järjestön johdossa on muun muassa taiteilija, muusikko Dror Feiler ja uskontohistorioitsija Mattias Gardell.. Kyproksella toukokuussa 2010 kokoontuneen ja sieltä matkaa jatkaneen Freedom Flotillan saattueen kuudessa aluksessa oli mukana noin 700 matkustajaa, muun muassa kirjailija Henning Mankell ja ruotsalainen kansanedustaja Mehmet Kaplan.
Tehtävä.
Järjestön lähtökohta on näkemys, jonka mukaan Gazassa on poliittisesti synnytetty humanitaarinen hätätila, ja tilanteen auttamiseksi laivalla viedään tarvikkeita Skandinaviasta Gazaan. Alkuvuonna 2010 järjestettiin tapahtumia pysähdyssatamissa yhteistyössä paikallisten järjestöjen kanssa. Matkan varrella seitsemän muuta eurooppalaista järjestöä lähetti matkaan aluksia, jotka muodostivat saattueen. Yksi järjestäjistä on ollut turkkilainen avustusjärjestö IHH.
Ship to Gaza ilmaisi edellyttävänsä, että valtiot kunnioittavat vapaan merenkulun kansalaisoikeuksien periaatteita kansainvälisillä vesillä, ja että kaikki valtiot takaavat vapaan kulun ja suojan niissä satamissa, joihin saattue pysähtyy matkalla. Gazassa lastin vastaanottajana olisivat riippumattoman järjestöt.
Ship to Gaza on saanut viestimissä huomiota, ja se on kerännyt rahaa tukikonsertein ja muin tapahtumin.
Gazan avustussaattueen välikohtaus.
Israelin laivaston joukot nousivat saattueen aluksiin 30. toukokuuta 2010, ja valtauksessa kuoli 9 turkkilaista aktivistia ja haavoittui 48 aktivistia sekä kahdeksan israelilaista sotilasta, joista kaksi vakavasti. Israelin mukaan sotilaat avasivat tulen, kun heidän kimppuunsa oli käyty keppien, puukkojen ja kirveiden kanssa. Aktivistien mukaan sotilaat avasivat tulen noustessaan laivaan. YK, EU ja Kiina, Yhdysvallat sekä monet Euroopan ja Lähi-idän valtiot ovat tuominneet välikohtauksen. Yhdeksän turkkilaisen kuoleman myötä turkin pääministeri kuvaili valtausta "valtionterrorismiksi."
Risto Pajari

Risto Pajari (17. kesäkuuta 1909 Oulu – 26. marraskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen eversti, virkamies, vakuutusalan toimihenkilö ja sotakirjailija.
Henkilöhistoria.
Risto Pajarin vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Olli Pajari ja Selma Elisabet Heikel ja puoliso vuodesta 1932 sairaanhoitaja Irja Elina Saukkonen. Suurlähettiläs Erkki Pajari (1933–1993) oli heidän poikansa.
Ylioppilaaksi Pajari tuli Oulun lyseosta. Hän suoritti Kadettikoulun 1930 ja Sotakorkeakoulun 1938. Pajari toimi Lentosotakoulun opetusupseerina ja adjutanttina, merilentolaivueen tähystäjänä, adjutanttina ja lentueen varapäällikkönä ja päällikkönä 1930-luvulla, 1940-luvulla taas Ilmavoimien esikunnassa toimistoupseerina, toimistopäällikkönä ja esikuntapäällikkönä. "Ilmasota"-lehden päätoimittaja hän oli 1941. Eduskunnan puolustusasiain valiokunnan sihteeri Pajarista tuli 1947. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1930, luutnantiksi 1932, kapteeniksi 1936, majuriksi 1940, everstiluutnantiksi 1942 ja everstiksi 1944. Vuonna 1949 Pajari palasi Lentosotakouluun, toimien sen johtajana vuoteen 1954, jolloin hän erosi puolustusvoimien palveluksesta. Pajari työskenteli Henkivakuutusyhtiö Salaman prokuristina ja hankintapäällikkönä vuoteen 1970, jolloin hän jäi eläkkeelle. 
Pajarin teokset "Talvisota ilmassa" ja "Jatkosota ilmassa" kuvaavat laajaan lähdeaineistoon perustuen talvi- ja jatkosodan tapahtumia ilmarintamalla. Kolmen teoksen lisäksi hän kirjoitti runsaasti artikkeleita sotilaallisiin aikakauslehtiin.
The Diary

The Diary on rap-artisti Scarfacen kolmas studioalbumi, joka ilmestyi 18. elokuuta 1994. The Soucre Magazine ja XXL antoivat täydet viisitähteä albumin arvostelussa. Albumi saavutti Yhdysvalloissa 5. joulukuuta 1994 RIAAn hyväksymän kultalevyn rajan. Screwed &amp; Chopped versio ilmestyi 17. lokakuuta 2007.
Kosti Raitio

Konstantin (Kosti) Raitio (sukunimi aik. "Kåhlman"; 24. elokuuta 1855 Urjala – 12. helmikuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen seminaarinjohtaja ja kansakoulun oppikirjojen tekijä.
Raition vanhemmat olivat varanimismies, siltavouti Juho Kåhlman ja Maria Margareta Berggren. Hän pääsi ylioppilaaksi 1873 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1881. Raitio teki opintomatkat Saksaan 1886 sekä Tanskaan, Saksaan ja Sveitsiin 1904.
Raitio oli Sortavalan seminaarin suomen ja ruotsin kielen lehtorina 1881–1889, "Laatokka"-lehden päätoimittajana 1885–1887, Viipurin läänin kansakouluntarkastajana 1889–1894 ja Jyväskylän seminaarin lehtorina 1895–1896. Hän toimi Raahen seminaarin johtajana 1896–1899 ja Jyväskylän seminaarin johtajana 1900–1912. Näistä tehtävistä täysin palvelleena erottuaan hän toimi myös jonkin aikaa K. J. Gummerus -yhtiön palveluksessa.
Raitio oli jäsenenä Sortavalan, Raahen ja Jyväskylän kaupunginvaltuustoissa. Hän oli kirkolliskokouksen jäsen 1893 ja 1908 sekä kansakouluoppikirjakomitean jäsen ja sihteeri 1895–1896.
Konstantin Raitio oli naimisissa vuodesta 1881 Elli Josefina Erikssonin (k. 1954) kanssa, joka oli pianisti ja pianonsoitonopettaja. Heidän poikiaan olivat kustannusjohtaja, suomentaja Martti Raitio ja säveltäjä Väinö Raitio. Heidän tyttärensä Sylvi Raitio Orola oli myös säveltäjä sekä pianonsoitonopettaja.
José Morais

José Manuel Ferreira de Morais (s. 27. heinäkuuta 1965) on portugalilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Valmennusura.
Morais siirtyi valmentajaksi pelaajauransa jälkeen ja toimi aluksi muun muassa Benfican junioreiden valmentajana, josta hän siirtyi myöhemmin tammikuussa 2003 saksalaisen Dresdnerin päävalmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi ja Morais palasi takaisin kotimaahansa. Hän toimi kaudella 2003–2004 Porton apuvalmentajana ja oli voittamassa José Mourinhon kanssa Mestarien liigan lisäksi Portugalin mestaruutta. Samaan aikaan Morais toimi Académico Viseun ja Santa Claran alle 19-vuotiaiden päävalmentajana.
Tammikuussa 2005 Morais sai päävalmennus pestin Ruotsista Assyriskasta. Hän kuitenkin jätti tehtävän kesäkuussa 2005 ja siirtyi kuukausi myöhemmin saudiarabialaiseen Al Hazmin valmentajaksi. Kauden jälkeen Morais palkattiin tunisialaisen Stade Tunisienin päävalmentajaksi kaudeksi 2008–2009. Hän kuitenkin sai potkut kesken kauden ja siirtyi syyskuussa 2008 Jemenin maajoukkueen valmentajaksi. Hän ehti kuitenkin valmentaa vain kaksi kuukautta, kunnes hän palasi takaisin Tunisiaan tällä kertaa Espérancen päävalmentajaksi. Morais kuitenkin erotettiin tehtävästään joukkueen huonojen esitysten vuoksi vaikka se oli sarjassa toisena. Lisäksi hän koki paineet liian suuriksi ja sopi erostaan joukkueen johdon kanssa.
Lokakuussa 2009 Morais nimitettiin italialaisen Interin tekniseksi avustajaksi André Villas Boasin tilalle. Morais jätti tehtävänsä kauden 2009-2010 jälkeen samaan aikaan kun José Mourinhon sopimus päättyi Interin päävalmentajana.
Vladimir Antonov-Ovsejenko

Vladimir Aleksandrovitš Antonov-Ovsejenko (, oikea sukunimi "Ovsejenko", puoluenimi "Štyk", Штык, kirjallinen salanimi "A. Galski", А. Гальский; 21. maaliskuuta 1883 Tšernigov – 10. helmikuuta 1939) oli ukrainalaissyntyinen bolševikki, sotilas, neuvostoliittolainen poliitikko ja diplomaatti.
Vladimir Antonov-Ovsejenko syntyi upseerin perheeseen. Hän valmistui Voronežin kadettikoulusta vuonna 1901 ja Vladimirin jalkaväkikoulusta Pietarissa vuonna 1904. Hän osallistui vallankumousliikkeeseen vuodesta 1901 lähtien ja liittyi vuonna 1903 Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen.
Vuosina 1905–1906 Antonov-Ovsejenko osallistui sotilaskapinoiden järjestämiseen Puolassa ja Sevastopolissa. Vuonna 1906 hän sai kuolemantuomion, joka muutettiin 20 vuoden vankeudeksi. Hän pakeni vankilasta ja asui vuodesta 1910 lähtien ulkomailla, missä hän aluksi liittyi menševikkeihin.
Toukokuussa 1917 Antonov-Ovsejenko palasi Venäjälle, liittyi bolševikkeihin ja työskenteli jonkin aikaa Helsingissä. Lokakuun vallankumouksen aikana hän johti Talvipalatsin valtausta ja väliaikaisen hallituksen pidätystä. Hän kuului kansankomissaarien neuvostoon ja johti Pietarin puolustusta. Venäjän kansalaissodan aikana Antonov-Ovsejenko komensi puna-armeijan joukkoja Etelä-Venäjällä ja Ukrainassa, toimi puolueen keskuskomitean valtuutettuna Vitebskin ja Tambovin lääneissä sekä työskenteli eri kansankomissariaateissa. Vuonna 1921 hän johti talonpoikaiskapinoiden tukahduttamista Tambovin läänissä ja oli puna-armeijan poliittisen hallinnon päällikkönä vuosina 1922–1924.
Vuonna 1924 Antonov-Ovsejenko erotettiin kaikista viroistaan trotskilaisena. Sen jälkeen hän työskenteli Neuvostoliiton lähettiläänä Kiinassa, Tšekkoslovakiassa, Liettuassa ja Puolassa. Vuosina 1934–1936 hän toimi Venäjän SFNT:n prokuraattorina, vuosina 1936–1937 Neuvostoliiton pääkonsulina Barcelonassa ja Venäjän SFNT:n oikeusasiain kansankomissaarina. Antonov-Ovsejenko pidätettiin lokakuussa 1937 ja ammuttiin Moskovan lähellä Kommunarkan teloituspaikalla syytettynä vastavallankumoukselliseen terroristijärjestöön kuulumisesta. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1956.
Antonov-Ovsejenko on kirjoittanut joukon Venäjän vallankumousta ja kansalaissotaa käsitteleviä muistelmateoksia: "Pod vympelom Oktjabrja" (”Lokakuun viirin alla”, 1923), "Zapiski o graždanskoi voine" (”Muistiinpanoja kansalaissodasta”, 1924–1933, "V semnadtsatom godu" (”Vuonna 1917”, 1933), "V revoljutsii" (”Vallankumouksen aikana”, 1957).
Anki (ohjelma)

Anki on vapaa ja aikavälikertaukseen perustuva kääntökorttiohjelma. Se auttaa käyttäjiä oppimaan ja muistamaan flash-korttiin tallennettua tietoa. Ohjelman aikatauluttamisalgoritmi aikatauluttaa korttien kertausta siten, että sisältö muistettaisiin mahdollisimman vähällä kertaamisella. Anki on japanilainen sana, joka tarkoittaa 'ulkoa opetteleminen'.
Samankaltaisia ohjelmia ovat kaupallinen SuperMemo ja ilmainen Mnemosyne.
Perusidea.
Ensin käyttäjä lisää flash-kortteja ohjelmaan. Käyttäjä voi lisätä esimerkiksi kortin, jossa toisella puolella lukee 'koira' ja toisella puolella englanninkielinen käännös 'dog'. Ensimmäisen korttien kertauksen aikana ohjelma näyttää käyttäjälle kortin suomenkielisen puolen. Käyttäjä yrittää muistaa, mikä englanninkielinen sana vastaa suomenkielistä sanaa. Kortin toinen puoli näytetään käyttäjälle ja käyttäjä arvioi, kuinka hyvin hän muisti vastauksen ja antaa itselleen arvosanan. Ohjelma päättää vastauksen ja aikatauluttamisalgoritmin perusteella, milloin kortti näytetään käyttäjälle seuraavan kerran.
Algoritmin perusidea on, että paras aika kerrata opittua materiaalia on juuri ennen kuin se muuten unohdettaisiin. Kun kortit ovat vielä uusia, niiden kertaamisen jälkeen niitä näytetään käyttäjälle melko pian esimerkiksi parin päivän tai viikon kuluttua. Kun käyttäjä kertaa kortteja enemmän ja antaa omille vastauksilleen parempia arvosanoja, korttien kertausaikavälit kasvavat.
Obstetriikka

Obstetriikka eli synnytysoppi on lääketieteen osa-alue, joka käsittää raskauteen, synnytykseen ja lapsivuoteuteen kuuluvaa lääketiedettä.
Puhveligammaheinä

Puhveligammaheinä eli puhveliheinä ("Bouteloua dactyloides", syn. "Buchloe dactyloides") on matala röyhykukintoinen, heinäkasvien heimoon kuuluva laji. Lajia esiintyy Pohjois-Amerikassa Meksikon pohjoisosassa, Yhdysvaltojen ja Kanadan keskiosissa. Se on varsin tavanomainen läntisillä preerioilla Yhdysvalloissa.
StreetDance 3D

StreetDance 3D on brittiläinen vuonna 2010 ensi-iltansa saanut tanssielokuva. Elokuva on lajityyppinsä ensimmäinen 3D-elokuva sekä ensimmäinen eurooppalainen 3D-tekniikalla kuvattu näytelmäelokuva.
Juoni.
Elokuvan juoni sijoittuu street dance -kilpailuun. Elokuvan päähenkilön Carlyn poikaystävä Jay jättää tanssiryhmänsä Carlylle. Carly on sitten ryhmän johtaja, mutta kaikki ovat vähällä luovuttaa. Tanssiporukka ei suostu jatkamaan ilman Jayta, eikä Carly oikein osaa johtaa ryhmää. Jayn lähdön myötä ryhmältä menee myös tanssitila, eikä uutta meinaa löytyä. Lopulta, Carlyn tuodessa noutoruokaa balettiohjaaja Helenalle, he saavat balettiopistolta tilan. Tila on kuitenkin jo balettitanssijoiden käytössä. Tanssityylien erot ovat aivan liian suuret, eivätkä tanssijat aluksi tule edes toimeen. Streetdance-ryhmän villi ja energinen harjoittelu aiheuttaa myös närää balettitanssijoiden ja -opettajien keskuudessa. Ensimmäisellä kerralla he rikkovat erään balettiopiston seinän, ja Helena ehdottaa, että jos street-tanssijat alkavat harjoitella balettitanssijoiden kanssa, heidän ei tarvitse maksaa. Huonon rahatilanteen takia heidän on pakko suostua, vaikka eivät haluaisi. Myöhemmin Helena vie Carlyn kanssaan katsomaan balettia, josta Carly inspiroituu.
Hetken aikaa tanssittuaan uusi baletti-street-ryhmä lähtee klubille, jossa paikallinen mestaritanssiryhmä The Surge on haastettavana. He päättävät haastaa ryhmän ja järkyttyvät huomatessaan, että Jay on lähtenyt liityäkseen The Surgeen. Tämän takia klubille puhkeaa tappelu. Samalla Carly tajuaa, ettei heidän ryhmästään koskaan tule yhtä hyvä kuin The Surgesta. Viettäessään aikaa balettitanssija Tomasin kanssa, Tomas ehdottaa jotain erilaista, että he yhdistäisivät baletin ja streetin. Aluksi Carly on sitä mieltä, että se ei toimi. Carly kuitenkin kuuntelee Tomasia, ja heidän ryhmänsä, Breaking Point, yhdistää streetin ja baletin.
Koittaa pääsykoepäivä. Baletin ja streetin pääsykoe on samana päivänä, ja Breaking Point meinaa jo luopua toivosta, koska balettitanssijat ovat omassa pääsykokeessaan ja alkaa jo vaikuttaa siltä, että he eivät ehdi. Silloin Carlyn innokas työkaveri Eddie hyppää lavalle viivyttääkseen Breaking Pointin esityksen alkamista, ja juuri kun Eddie kannetaan pois lavalta, balettitanssijat saapuvat paikalle. Breaking Point aloittaa esityksensä ja yleisö naureskelee heidän balettiesitykselleen. Sitten kun esityksestä tulee moderni streetin ja baletin yhdistelmä ja se käy yleisöllekin selväksi, alkaa yleisö hurrata. Lopulta esitys päättyy raikuviin suosionosoituksiin.
Pääosissa.
Lähde:
Kyle Okposo

Kyle Henry Erovre Okposo (s. 16. huhtikuuta 1988 St. Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. New York Islanders varasi hänet ensimmäisellä kierroksella varausnumerolla seitsemän vuonna 2006.
Maaliskuussa 2024 siirtorajan viimeisenä päivänä Sabres kauppasi Okposon Florida Panthersiin vaihdossa Calle Själiniin ja seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa. Syyskuussa 2024 Okposo lopetti pelaajauransa.
National Society for the Prevention of Cruelty to Children

National Society for the Prevention of Cruelty to Children (NSPCC) on brittiläinen järjestö, joka toimii lastensuojelun hyväksi.
Liverpoolilainen liikemies Thomas Agnew vieraili New York Society for the Prevention of Cruelty to Childrenin luona New Yorkin -matkallaan vuonna 1881. Hän vakuuttui järjestön työstä ja halusi luoda samanlaisen avun liverpoolilaislapsille. Agnew perusti vuonna 1883 Liverpool Society for the Prevention of Cruelty to Children -järjestön. Monet muut kaupungit seurasivat Liverpoolin mallia, ja vuonna 1884 Shaftesburyn jaarli Anthony Ashley-Cooper ja pastorit Edward Rudolph sekä Benjamin Waugh perustivat London Society for the Prevention of Cruelty to Children -järjestön (Lontoon SPCC). Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti hyväksyi maan ensimmäisen lain lasten suojelemiseksi pahoinpitelyiltä ja laiminlyönneiltä Lontoon SPCC viiden vuoden kampanjan jälkeen. Lontoon SPCC muutti nimensä National Society for the Prevention of Cruelty to Childreniksi (NSPCC) vuonna 1899, sillä sillä oli jo haaratoimistoja ympäri Isoa-Britanniaa ja Irlantia. 
NSPCC sai kuninkaallisen oikeuden (Royal Charter) vuonna 1895, kun kuningatar Viktoriasta tuli järjestön ensimmäinen kuninkaallinen suojelija. Se ei kuitenkaan lisännyt nimensä eteen Royal-määritettä, sillä NSPCC oli nimenä tuossa vaiheessa jo tunnettu. Lisäksi se ei halunnut sekoittua Royal Society for the Prevention of Cruelty to Animals -järjestöön, joka oli ollut toiminnassa jo yli 50 vuotta.
Eljero Elia

Eljero George Rinaldo Elia (s. 13. helmikuuta 1987 Voorburg, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa İstanbul Başakşehiria.
Elia aloitti ammattilaisuransa Alankomaiden pääsarjan Eredivisien ADO Den Haagissa kaudella 2004–2005. Hän pelasi ensimmäisenä kautenaan neljä liigaottelua, mutta kahtena seuraavana kuului jo joukkueen runkopelaajiin pelaten yhteensä 55 liigaottelua. Twente sijoittui sarjassa toiseksi kumpanakin kautena. Heinäkuussa 2007 Elia siirtyi toiseen Eredivisie-seuraan FC Twenteen 200 000 euron siirtosummalla. Hän kuului Twenten vakioavauskokoonpanoon kahden kauden ajan, kunnes siirtyi heinäkuussa 2009 yhdeksällä miljoonalla eurolla Saksan Bundesliigan Hamburger SV:n joukkueeseen. Elia sai runsaasti vastuuta myös HSV:ssä pelaten ensimmäisten kahden kautensa aikana 48 liigaottelua. Hän ehti aloittaa seurassa myös kauden 2011–2012, mutta siirtyi elokuussa 2012 Italian Serie A:n Juventukseen. Eliasta maksettiin jälleen yhdeksän miljoonaa euroa. Kausi päättyi Juventuksen mestaruuteen, mutta Elian sarjaottelut jäivät neljään, ja hän jätti seuran jo ensimmäisen kauden jälkeen. Heinäkuussa 2012 Werder Bremen hankki Elian 5,5 miljoonalla eurolla. Bremenissä hän on päässyt taas pelaamaan säännöllisesti pelaten ensimmäisten kahden kautensa aikana yhteensä 57 liigaottelua.
Alankomaiden maajoukkueessa Elia on pelannut 28 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia vuosina 2009–2012. Hän oli mukana MM-kisoissa 2010, joissa Alankomaat tuli toiseksi.
Saavutukset.
Twente:
Juventus:
Feyenoord
Alankomaiden maajoukkue:
Michel Vorm

Michel Armand Vorm (s. 20. lokakuuta 1983 IJsselstein, Utrechtin provinssi, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi vuonna 2020 päättyneellä ammattilaisurallaan kotimaansa lisäksi Englannin sarjoissa Swansea Cityn ja Tottenham Hotspurin joukkueissa. 
Seurajoukkueura.
Vorm nousi FC Utrechtin edustusjoukkueeseen 2005. Ensimmäisen kauden Vorm vietti lainasopimuksella FC Den Boschissa. Seuraavalla kaudella hän vakiinnutti paikkansa Utrechtin ykkösmaalivahtina ja seuran kannattajat valitsivat hänet vuoden pelaajaksi. Elokuussa 2011 Swansea osti Vormin Utrechtista 1,5 miljoonan punnan siirtosummalla. Hän pelasi Swanseassa kolmen kauden aikana 89 ottelua Englannin Valioliigassa ja viisi ottelua Eurooppa-liigassa. Hän siirtyi Tottenhamiin kesällä 2014. Vuonna 2019 hän oli muutaman kuukauden ilman seuraa, mutta palasi lokakuussa Tottenhamiin. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 13 valioliigaottelua. Mestarien liigassa hän pelasi kolme ottelua, näistä kaksi Tottenhamin finaalitappioon päättyneellä kaudella 2018–2019.
Lokakuussa 2020 Vorm ilmoitti lopettavansa uransa.
Maajoukkueura.
Vorm oli mukana alle 21-vuotiaiden EM-kisat 2006 voittaneessa joukkueessa, mutta hän ei päässyt lopputurnauksessa kentälle. Ensimmäisen ottelunsa Alankomaiden maajoukkueessa hän pelasi maaottelussa Ruotsia vastaan marraskuussa 2008. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsinnassa Skotlantia vastaan syyskuussa 2009. Hän kuului Alankomaiden hopeajoukkueeseen MM-kilpailuissa 2010, joissa hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua. Hän istui kaikki ottelut vaihtopenkillä myös EM-kilpailuissa 2012. MM-kilpailuissa 2014 hän pääsi kentälle voittoisan pronssiottelun viimeiseksi minuutiksi.
Muuta.
Vormin isä on surinamelainen ja äiti alankomaalainen.
Garrett Raboin

Garrett Raboin (s. 27. maaliskuuta 1985 Detroit Lakes Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja.
Raboinin isä oli jääkiekkovalmentaja, joka auttoi hänet harrastuksen pariin. Garrett menestyi yliopistossa opillisesti, mutta myös kiekollisesti hänen ollessa St. Cloudin osavaltionyliopiston joukkueen kapteenina vuosina 2008–2010. Raboin vei joukkueensa myös NCAA:n finaaliotteluihin ensi kertaa oppilaitoksen historiassa ja oli itse liigan parhaita kiekollisia puolustajia. Raboin on valittu yliopistosarja NCAA:n tähdistöön kahdesti.
Kaudella hän lähti Eurooppaan pelaamaan ammittilaiseksi valmistuttuaan erityisopettajaksi. Hän pelasi jääkiekon SM-liigassa Turun Palloseurassa. Hänet palkattiin Lee Sweattin lähdön takia, mutta hän loukkaantui heti European Trophy -kisoissa eikä pelannut harvinaisen telaluun murtuman takia kuin vasta 15. marraskuuta. Kaudelle Raboin teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Raboin ja TPS purkivat kuitenkin sopimuksensa 6. lokakuuta 2011, koska Raboin ei mielestään saanut tarpeeksi peliaikaa. Myöhemmin lokakuussa hän siirtyi Norjan pääsarjan Lørenskogiin.
The Untouchable

The Untouchable on rap-artisti Scarfacen neljäs studioalbumi, joka ilmestyi 11. marraskuuta 1997. Albumi oli Scarface ensimmäinen, joka ylsi Billboard 200 albumi listan ykköseksi. Albumi saavutti Yhdysvalloissa 16. toukokuuta 1997 RIAAn hyväksymän kultalevyn rajan. Screwed &amp; Chopped versio ilmestyi 8. kesäkuuta 2004
Cabralzinho

Carlos Roberto Ferreira Cabral pelaajanimeltään Cabralzinho (s. 2. marraskuuta 1945 Santos, Brasilia) on brasilialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Valmennusura.
Cabralzinho aloitti valmentamisen vuonna 1979. Sittemmin hän toimi muun muassa Qatarin maajoukkueen päävalmentajana vuonna 1989 ja Saudi-Arabian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen valmentajana 1993. Koko 1990-luvun hän valmensi kotimaassaan Brasiliassa.
2000-luvun alussa Cabralzinho oli kuwaitilaisseura Al Qadsian peräsimessä yhden kauden ennen palaamistaan kotimaahan. Kaudella 2002–2003 hänet palkattiin egyptiläisen Zamalekin päävalmentajaksi, jonka avulla seura voitti Egyptin supercupin, Afrikan Mestarien liigan ja Egyptin mestaruuden. Kauden päätyttyä Cabralzinho ei suostunut tekemään jatkosopimusta ja jätti seuran toukokuussa 2003. Marraskuussa 2004 Cabralzinho palasi takaisin Zamalekin valmentajaksi allekirjoitettuaan puolentoista vuoden sopimuksen. Viisi kuukautta myöhemmin hän sai potkut joukkueen heikkojen tulosten vuoksi.
Elokuussa 2007 tunisialainen Espérance allekirjoitti loppukauden kestävän sopimuksen Cabralzinhon kanssa, joka oli kaudella 2007–2008 Espérancen neljäs valmentaja. Joukkueen esitykset eivät kuitenkaan parantuneet joukkueen jäätyä ilman voittoa neljässä ottelussa, ja hän sai potkut joulukuussa 2007. Toukokuussa 2008 Cabralzinho palasi takaisin Espérancen valmentajaksi kaudella 2008–2009. Hän kuitenkin erosi tehtävästään marraskuussa 2008 vastalauseena joukkueen fyysisen valmentajan erottamiseen.
Syyskuussa 2009 Cabralzinho siirtyi valmentamaan egyptiläistä Al-Ittihadia.
Will H. Hays

William Harrison Hays, Sr. (5. marraskuuta 1879 Sullivan, Indiana, Yhdysvallat – 7. maaliskuuta 1954 Sullivan, Indiana, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka oli republikaanien kansallisen komitean puheenjohtajana 1918–1921 ja Yhdysvaltain ylipostimestarina 1921–1922. Lisäksi Hays oli Motion Picture Producers and Distributors of American ensimmäinen johtaja 1922–1945. Hän tuli tunnetuksi luomastaan Haysin ohjeistosta, jonka elokuvatuottajien liitto omaksui ja joka määritti pitkään yhdysvaltalaisen elokuvatuotannon itsesensuurin.
William Hays syntyi Sullivanissa, Indianan osavaltiossa 5. marraskuuta 1879. Hänen vanhempansa olivat John T. ja Mary Cain Hays. Hän teki uraa poliitikkona 1910-luvulla. Hays kohosi nopeasti Indianan republikaanisessa puolueessa, ja hänet nimitettiin helmikuussa 1918 republikaanien kansalliskomitean puheenjohtajaksi. Hays oli paikaltaan auttamassa Warren G. Hardingia nousemaan Yhdysvaltain presidentiksi presidentinvaalissa 1920. Harding nimitti Haysin Yhdysvaltain postilaitoksen johtoon maaliskuussa 1921.
Haysin ohjeisto.
Yhdysvaltain elokuvatuotanto taisteli 1920-luvun alussa huonoa julkisuuskuvaansa vastaan. Monissa kaupungeissa ja osavaltioissa oli säädetty lakeja, joiden tavoitteena oli elokuvien ennakkosensurointi. Kongressissakin suunniteltiin liittovaltion lakia, joka säätelisi elokuvien sisältöä. Elokuvatuottajat perustivat Motion Picture Producers and Distributors of American -järjestön (MPDDA) ja lupasivat tuoda moraalin elokuviin. Hays palkattiin järjestön ensimmäiseksi johtajaksi. Absolutistina ja presbyteeriseurakunnan vanhimpana tunnettu Hays nähtiin sopivana ulkopuolisena, joka pystyisi tuomaan yhteiskunnan luottamuksen elokuvateollisuuden moraaliin.
Haysin toimisto julkaisi pian mustan listan näyttelijöistä ja muista elokuva-alan työntekijöistä, joita ei tulisi palkata, lisäsi näyttelijöiden sopimuksiin moraalisia lisäehtoja ja julkaisi tuottajille epävirallisen ohjeistuksen elokuvien sisällöstä. Tämän seurauksena monen kovasti juhlivan näyttelijän ura hiipui, mutta elokuvien moraalittomuudet keräsivät edelleen valituksia. Vuonna 1930 Haysin toimisto kehitti tuotantosäännöstön, joka tunnettiin Haysin koodina. Sillä ei kuitenkaan edelleen ollut minkäänlaista pakottamismekanismia, vaan se perustui elokuva-alan itsesäätelyyn. National Legion of Decency -järjestö uhkasi vuonna 1934 elokuvatuottajia maanlaajuisella boikotilla, jos elokuvien moraali ei kehittyisi. Hays määräsi samana vuonna uuden säädöstön, johon tuli sakkorangaistuksia ja jonka mukaan jokainen elokuva olisi tarkistettava Haysin toimistolla. Lisäksi yksikään elokuva ei pääsisi laajaan teatterilevitykseen, jos siltä puuttuisi Haysin toimiston hyväksyntä. Haysin koodi määräsi noin kolmenkymmenen vuoden ajan elokuvien sisällöstä etenkin seksin ja väkivallan suhteen.
Hays oli MPDDA:n johdossa vuoteen 1945, ja hän kuoli vuonna 1954.
Jarno Levonen

Jarno Levonen (s. 5. elokuuta 1972 Pori) on suomalainen jääkiekkotuomari ja entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 115 ottelua tehoin 9+16=25 keräten myös 44 jäähyminuuttia.
Pelaajaura.
Pienikokoinen Levonen on Porin Ässien kasvatti. Hän pelasi yhdessä I-divisioonan ottelussa kaudella 1989–1990. Sittemmin Levonen palasi miesten peleihin kaudella 1991–1992, kun Ässät pelasivat SM-liigassa ja Levonen debytoi siellä myös. Hän pelasi kauden lähinnä vielä A-nuorissa ja pelasi runkosarjassa kolme ottelua tehoin 0+2=2. Levonen pelasi myös viisi playoff-ottelua. Tulokaskaudella 1992–1993 hän pelasi 22 runkosarjan ottelua tehoin 2+2=4. Levonen voitti sekä kaudella 1991–1992 että 1992–1993 A-nuorten SM-liigan pistepörssin. Hän voitti molempina kausina myös A-nuorten pronssia.
Kausi 1993–1994 oli Levoselle ensimmäinen kokonainen SM-liigassa. Hän teki 43 ottelussa tehot 5+7=12. Levonen piipahti kauden aikana myös kahden ottelun lainalla Kokkolan Hermeksessä, I-divisioonassa. Kaudella 1994–1995 hän pelasi Ässissä vain neljä ottelua, kunnes siirtyi Hermekseen pitemmäksi aikaa. Levonen siirtyi kesken kauden II-divisioonassa pelanneisiin Kotkan Titaaneihin, joita hän oli nostamassa I-divisioonaan.
Levonen palasi kaudeksi 1995–1996 SM-liigaan ja siirtyi Kalevan Pallon riveihin. 43 ottelussa syntyi tehot 2+4=6. Levosen paluu SM-liigaan jäi yhden kauden mittaiseksi ja hän palasi kaudeksi 1996–1997 Titaaneihin. Levonen oli tehoilla 20+29=49 Titaanien paras pistemies ja I-divisioonan 11. paras pistemies. Titaanit kuitenkin putosivat takaisin II-divisioonaan keväällä 1997. Levonen pelasi Titaaneissa vielä kolme seuraavaa kautta. Vuodet 1997–1999 kuluivat II-divisioonassa ja kaudeksi 1999–2000 Titaanit nousivat I-divisioonan (vuodesta 2000 Mestis) ja II-divisioonan välille perustettuun Suomi-sarjaan. II-divisioonakaudella 1997–1998 Levonen oli kovilla tehoilla 35+46=81 Titaanien toiseksi paras pistemies. Hänen edellään oli vain peräti 88 pistettä iskenyt Jari Multanen. Seuraavalla kaudella Levonen oli Titaanien paras pistemies.
Hän oli joukkueensa pistekunkku myös Suomi-sarjakaudella 1999–2000.
Kaudeksi 2000–2001 Levonen vaihtoi joukkuetta Suomi-sarjassa ja hän siirtyi Kajaanin Hokkiin. Levonen oli 53 pisteellään Hokin paras pistemies. Hän oli sitä myös seuraavalla kaudella Levosen tehdessä 79 pistettä. Hokki voitti Suomi-sarjan mestaruuden keväällä 2002 ja nousi seuraavaksi kaudeksi Mestikseen. Levosen pelaajaura kuitenkin loppui nousukevääseen.
Pelaajauran jälkeen.
Nykyään Levonen toimii ohjaajana Harjavallan vastaanottokeskuksessa. Vuonna 2006 hän toimi myös Ässien A-nuorten päävalmentajana.
Muuta.
Jarno Levonen oli toisen polven Ässä-pelaaja, kun hänen isänsä Rauli Levonen edusti joukkuetta 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa. Rauli kuoli sydänkohtaukseen joulukuussa 1981 Jarnon ollessa 9-vuotias.
Levosen isän serkku Jari toimii SM-liigatuomarina. Jari pelasi urallaan 459 SM-liigaottelua. Myös Jarin veljet Jarkko ja Jyrki ovat pelanneet SM-liigassa.
Jarnon veli Toni pelasi Ässien A-junioreissa ja sen jälkeen kolme kautta II divisioonassa KiSan joukkueessa.
Ingvar Stadheim

Ingvar Stadheim (s. 9. helmikuuta 1951) on norjalainen entinen jalkapallovalmentaja ja pelaaja. Nykyään hän työskentelee BIS Production Partnerin palveluksessa.
Ura.
Stadheim pelasi omalla pelaajaurallaan Sogndal Fotballissa ja oli mukana seuran hävitessä historiansa ainoan Norjan cupin finaalin SK Brannille 1976. Hän siirtyi seuran valmentajaksi 1979 ja valmensi joukkuetta kaksi kautta. Hän palasi seuraan 1983 kahden kauden ajaksi. Kaudella 1986 hän luotsasi Kongsvingerin Norjan liigassa pronssille. Samana vuonna hän siirtyi Norjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajaksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän nousi Tord Gripin seuraajaksi A-maajoukkueen peräsimeen, muttei onnistunut viemään Norjaa MM-kisoihin 1990. Hän jätti maajoukkueen lokakuussa 1990 kehnosti alkaneiden EM1992-karsintojen takia.
Maajoukkuepestinsä jälkeen Stadheim jätti valmennustehtävät. Nykyään hän työskentelee BIS Production Partnersin palveluksessa. Hänen poikansa Anders on myös tehnyt uraa jalkapalloilijana.
Kongsvinger IL

Kongsvinger IL Toppfotball on norjalainen vuonna 1892 perustettu jalkapalloseura Kongsvingeristä Hedmarkista. Seura pelaa kotiottelunsa Gjemlesund Stadionilla ja on "Kongsvinger Idrettslag"in jalkapallojaos. Seura pelaa Norjan miesten toiseksi korkeimmalla sarjatasolla OBOS-liigassa.
Seura pelasi Norjan korkeimmalla sarjatasolla yhtäjaksoisesti vuosina 1983–1999, vaikka sen taloudelliset resurssit olivat niukat. Joukkue menestyi hyvin ja oli parhaimmillaan liigassa toinen kaudella 1992 sekä kahdesti kolmas. Seura esiintyi myös eurokentillä ja kaudella 1993/94 se pelasi UEFA Cupissa historiallisen 1–1 tasapelin Juventusta vastaan. Seura putosi kauden 1999 jälkeen pääsarjasta ja taloudellisten vaikeuksien syventyessä 2001 myös ykkösdivsioonasta kolmannelle sarjatasolle. 
Vuonna 2003 KIL aloitti paluun takaisin kohti Norjan huippua Vegard Skogheimin opein voittamalla sarjansa ja nousemalla Adecco-liigaan. Seuraavalla kaudella nuori joukkue taisteli jopa noususta Tippeligaeniin, mutta hävisi nousukarsinnoissa FK Bodø/Glimtille yhteismaalein 4–1. Lopulta kaudella 2009 paluu pääsarjaan toteutui, kun KIL sijoittui Adeccoligaenissa kolmanneksi ja pudotti ratkaisevassa nousukarsintaotteluparissa Sparta Sarsborgin yhteismaalein 5–4.
KIL:n visiitti Tippeligaenissä jäi kuitenkin kauden 2010 mittaiseksi, sillä kauden päätteeksi seura oli sarjassa toiseksi viimeisenä ja putosi suoraan takaisin Adeccoligaeniin. Kauden jälkeen seuran menestysvuosien päävalmentaja Per Brogeland palasi takaisin joukkueen peräsimeen. Hän ei kuitenkaan saanut KIL:n peliä kulkemaan ja vanhoista saavutuksista huolimatta Brogelandin kolmas pesti päättyi potkuihin jo elokuun lopussa. Valmentajan tehtäviin palasi seuralle jo tutuksi tullut Tom Nordlie.
Aleksandras Stulginskis

Aleksandras Stulginskis (26. helmikuuta 1885 Kutaliai, Tauragė – 22. syyskuuta 1969 Kaunas) oli Liettuan toinen presidentti vuosina 1920–1926. Hän toimi myös muutaman tunnin ajan virkaatekevänä presidenttinä vuoden 1926 vallankaappauksessa.
Stulginskis opiskeli teologiaa Kaunasissa ja myöhemmin Innsbruckissa. Hän kuitenkin luopui papiksi opiskelemisesta ja alkoi lukea agronomiaa Hallen yliopistossa. Hän valmistui vuonna 1913 ja palasi takaisin Liettuaan. Kotimaahansa palattuaan hän alkoi toimia maanviljelijänä. Lisäksi hän kirjoitti lukuisia agronomiaa käsitteleviä artikkeleita liettualaisiin sanomalehtiin. Vuonna 1918 hän alkoi julkaista kahta eri maanviljelystä käsittelevää lehteä, "Ūkininkasia" ja "Ūkininko kalendoriusta".
Ensimmäisen maailmansodan aikana hän muutti Vilnaan ja oli yksi Liettuan kristillisdemokraattien perustajista. Stulginskis oli yksi Liettuan neuvoston jäsenistä ja yksi maan itsenäisyysjulistuksen allekirjoittaneista. Hän oli tasavaltalainen ja vastusti hetken ajan olemassa ollutta Liettuan kuningaskuntaa. Hän oli myös yksi Liettuan armeijan organisoijista.
Stulginskis toimi lukuisia kertoja ministerinä ja vuosina 1926–1927 hän toimi Seimasin puhemiehenä. Vuonna 1927 hän vetäytyi politiikasta työskentelemään maatilalleen. Vuonna 1941 Neuvostoliiton NKVD pidätti Stulginskisin ja hänen vaimonsa, jonka jälkeen heidät karkotettiin gulageihin; Stulginskis Krasnojarskin alueelle ja vaimo Komiin. Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1952 Stulginskis tuomittiin 25 vuoden vankeuteen "antisosialistisesta toiminnasta ennen sotaa".
Josif Stalinin kuoleman jälkeen vuonna 1956 Stulginskille annettiin lupa lähteä Neuvostoliitosta, mutta tämä kieltäytyi palaten takaisin Liettuan neuvostotasavaltaan. Elämänsä viimeiset vuodet hän eli Kaunasissa, missä hän kuoli 22. syyskuuta 1969 84-vuotiaana.
Keljonkeskus

Keljonkeskus on Jyväskylän eteläosassa, Keljossa sijaitseva 1990-luvulla perustettu kaupallinen keskittymä. Keskuksessa toimivat muun muassa K-Citymarketin talossa toimiva "Keljon kauppakeskus", Prisma, ja Lidl, joka rakensi oman kauppansa alueelle 2000-luvun alkupuolella. Motonet avasi myymälän alueelle 2.11.2009.
Keljonkeskus (muodossa "Keljon keskus") on myös tilastollinen pienalue Keljon suuralueella, johon kuuluu kauppa-alueen lisäksi myös muutama Länsi-Päijänteentien itäpuolinen kerrostalo.
Keljon kauppakeskus.
Keljon kauppakeskus valmistui laajennettuun K-citymarketin rakennukseen vuonna 2010.
Jan-Erik Kaisla

Jan-Erik Kaisla (s. 21. tammikuuta 1986 Vantaa) on suomalainen jääkiekkomaalivahti. Kaisla on Kiekko-Vantaan kasvatti, joka on edustanut juniorina myös kahden kauden ajan Lappeenrannan SaiPaa, minä aikana hän pääsi kerran pelaamaan SaiPan edustusjoukkueessa SM-liigassa, kun hänet vaihdettiin maalille kesken ottelun. Mestiksessä Kaisla oli Heinolan Kiekon maalivahti kahden kauden ajan, kunnes palasi takaisin kasvattajaseuraansa. Kaisla pelasi ensimmäisen kerran miesten sarjoissa kaudella 2005–2006 pelaten kaksi ottelua Kiekko-Vantaan paidassa.
Kaislan isä oli jääkiekkotuomari Karl-Gustav Kaisla.
Hyperkorrekti muoto

Hyperkorrekti muoto on kieliasultaan virheellinen ilmaus, joka on saattanut syntyä liiallisesta virheiden pelosta tai yleiskielen (standardikielen) tiettämättömyydestä. Suomen kielessä hyperkorrekteja muotoja esiintyy varsinkin yrityksistä välttää oman murteen muotoja mutta myös lainasanojen ääntämisessä ja kirjoittamisessa, joissa luullaan olevan enemmän suomelle vieraita konsonantteja kuin niissä oikeasti on. Jos virheellinen muoto on laajassa käytössä, siitä tulee hyväksytty vaihtoehtoinen tai jopa ainoa käytössä oleva muoto. Esimerkiksi "suuret" ja "pyyhe" voivat tulla "suudet" ja "pyyhde" tai "pedagogiikasta" ja "probleemasta" voivat tulla "bedagogiikka" ja "brobleema" ja englanninkielestä sanasta "piece" on tullut ilmaisu "biisi", kun vieraiden konsonanttien unohtamista pelkäävä puhuja käyttää niitä liikaa. Kotimaisten kielten keskus on myös itse viitannut aiheeseen.
Victory Vegas Jackpot Ness

Victory Vegas Jackpot Ness on Victory Motorcycles moottoripyörävalmistajan pyörämalli.
Tunnetun pyöränrakentajan Arlen Nessin yhdessä poikansa Cory Nessin kanssa suunnittelemassa erikoismallissa on yksilöllinen maalaus ja vanteet, custom-ommeltu istuin. Siinä on signeeraukset peileissä, kahvoissa ja jalkatapeissa.
Kevät (Botticelli)

Kevät eli La Primavera on italialaisen renessanssimaalarin Sandro Botticellin maalaus noin vuodelta 1478. Maalaus esittää Venus-jumalatarta kevätpuutarhassa muiden Rooman mytologian hahmojen keskellä.
"Kevät" ja "Venuksen syntymä" ovat Botticellin tunnetuimmat antiikin tarustoon perustuvista teoksista. "Kevät" on kooltaan varsin suuri, noin kaksi metriä korkea ja runsaat kolme metriä leveä. Yhtä kookkaina oli aiemmin maalautettu lähinnä uskonnollisia aiheita. Botticelli maalasi teoksen Lorenzo de’ Medicin nuorten sukulaisten kaupunkiasuntoon kiinnitettäväksi leposohvan yläpuolelle, sillä varhaisimmat maalliset maalaukset tehtiin joko huonekalujen tai seinien oheen. 
Aihe.
Kauneuden jumalattaren Venuksen yläpuolella on rakkauden sanansaattaja Cupido, jolla on ampuessaan silmät kiinni. Vasemmalla puolella on puutarhan suojelija Mercurius, ja kolme sulotarta eli taiteen muusaa tanssii käsi kädessä. Kuvan reunassa siivekäs tuulen jumala Zefyros eli länsituuli ahdistelee kukkia suustaan syöksevää maan nymfiä Khlorista. Heidän edessään on kevään ja kukkien jumalatar Flora, joksi Zefyros muutti Khloriksen, koska katui käytöstään. Kukka-asuinen Flora kylvää kukkia helmastaan.
Vaikka hahmot ovat antiikin mytologiasta, tilanne ei ole peräisin tietystä mytologian kohtauksesta. "Kevään" merkitys ei aiheen suhteen ole muutenkaan täysin selvä. Arvoituksellinen kuva voi olla allegoria kevään saapumisesta, jota muun muassa Ovidius on kuvannut. Botticelli myös yhdisti maalauksiinsa antiikin ohella aineksia kristinuskon perinteestä. Kevään lempeä ja unelmoiva Venus muistuttaa Madonnaa ruusutarhassa.
Maalauksen henkilöhahmoilla lienee antiikin ohella muita, esimerkiksi uusplatonilaisuuteen ja astrologiaan liittyviä, merkityksiä. Uusplatonismin ansiosta pakanalliset antiikin aiheet saivat usein kristillisen merkityksen. Tilaajan toiveet ovat todennäköisesti vaikuttaneet aiheeseen, ehkä myös renessanssitaiteen tapa esittää kuvallisia arvoituksia.
Gobeliinia muistuttava sommittelu.
Antiikin kertomuksiin viittaava aihe on renessanssille tyypillinen, mutta kuva on toteutettu vältellen ajalle ominaista perspektiivistä esitystapaa. Tausta on pikemminkin koristeellinen kuvapinta kuin tilallinen perspektiivikuvaus, ja hienostuneet hahmot tuntuvat leijuvan sen edessä. "Millefiori" eli tuhansilla kukilla siroteltu pinta ja sommittelun litteys yhdistävät Botticellin maalauksen gobeliineihin, joissa mille fiori -teemaa tosin sovellettiin hieman myöhemmin. Kalleimpia suurista seinällä pidettävistä taideteoksista eli gobeliineja kudottiin 1400-luvulta alkaen Ranskassa ja Flanderissa. Kevät on saatettu teettää seinävaatteen sijaan huokeampana maalauksena. Maalauksissa oli muutenkin tapana mukailla arvokkaampien gobeliinien ja muiden kuvakudosten ominaisuuksia.
Vastaavan kokoiset yksityisasuntoihin tehdyt ei-uskonnolliset teokset olivatkin näihin aikoihin asti olleet ritariaiheisia gobeliineja.
Ovo je Balkan

Ovo je Balkan (, ) on serbialaisen Milan Stankovićin Eurovision laulukilpailussa 2010 laulama kappale. Se päätyi 13. sijalle 72 pisteellä. Sen pituus on 3:05 minuuttia.
Kappaleesta on tehty myös kokonaan espanjankielinen versio nimeltä "Balkañeros" ()
Robert Koren

Robert Koren (s. 20. syyskuuta 1980 Radlje ob Dravi, Jugoslavia) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Hull Cityä ja on Slovenian maajoukkueen kapteeni.
Ura.
Koren pelasi kotimaassaan Dravogradissa ja Celjessä ennen siirtymistä norjalaiseen Lillestrømiin vuonna 2004. Korenista tuli Norjan liigan arvostetuimpia pelaajia ja monet pitivät häntä sarjan parhaana ulkomaalaisena. Hän oli puolustava pelintekijä Lillestrømissä ja hänestä oli kiinnostunut englantilaiset Leeds United ja Manchester City.
Tammikuussa 2007 Koren siirtyi Mestaruussarjassa pelaavaan West Bromwich Albioniin kolmen vuoden sopimuksella, jossa oli optio neljännestä vuodesta. Koren vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa nopeati. Heinäkuussa 2007 Koren loukkaantui joukkueen harjoituksissa ja missasi kauden alun. Hän kirjoitti syyskuussa kahden vuoden jatkosopimuksen, josta jälkimmäinen oli optio.
Joukkue nousi Valioliigaan kaudeksi 2008–2009. Koren teki avausmaalinsa Valioliigassa Middlesbroughia vastaan, kun hän viimeisteli kaksi maalia tammikuussa 2009. Hän pelasi kaudella kenttäpelaajista eniten, mutta joukkue putosi Mestaruussarjaan. Seuraavalla kaudella Koren oli joukkueensa avainpelaajia sen noustessa takaisin Valioliigaan. Tästä huolimatta West Bromwich ei käyttänyt optiotaan jatkaa Korenin sopimusta.
Maajoukkueura.
Koren on pelannut 45 A-maaottelua Slovenian paidassa, joissa hän on tehnyt viisi maalia. Koren on pelannut myös maan nuorisomaajoukkueissa. Koren on ollut Slovenian kapteeni vuoden 2010 MM-karsinnoista lähtien. Slovenia pääsi lopulta MM-kilpailuihin, kun se voitti Venäjän 2–1. Turnauksessa joukkueen kapteenina toimiva Koren teki Slovenian voittomaalin alkusarjan ottelussa Algeriaa vastaan. Voitto oli maan historian ensimmäinen MM-tasolla.
Muu elämä.
Koren on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa, Nal ja Tian.
John Ralston Saul

John Ralston Saul (s. 19. kesäkuuta 1947 Ottawa, Kanada) on kanadalainen kirjailija, joka toimi kansainvälisen sananvapausjärjestön PEN:n puheenjohtajana 2009–2015. Saulin alkujaan ranskaksi ilmestynyt esikoisteos "The Birds of Prey" on ollut kansainvälinen menestysteos.
Saul syntyi vuonna 1947 ja hänen isänsä oli kanadalainen armeijan upseeri ja hänen äitinsä oli kotoisin Isosta-Britanniasta. Hän valmistui maisteriksi ("BA") McGill-yliopistosta ja suoritti filosofian tohtorin ("PhD") tutkinnon politiikasta Lontoossa King's Collegessa. Palattuaan Lontoosta takaisin Kanadaan hän viimeisteli ensimmäisen kirjansa, "The Birds of Prey" vuonna 1975. Hän Julkaisi sen ensin ranskankielisenä vuonna 1977, ja siitä tuli kansainvälinen bestseller ja jota myytiin yli kaksi miljoonaa kappaletta.
Saul vieraili Suomessa toukokuussa 2010.
Diego Pozo

Diego Raúl Pozo (s. 16. helmikuuta 1978 Mendoza, Argentiina) on argentiinalainen jalkapallomaalivahti. 
Ura.
Seurajoukkue.
Pozo aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995 Godoy Cruzista, jonka jälkeen hän on edustanut Huracánia, Talleresia ja Institutoa ennen siirtymistään vuonna 2008 Colóniin.
Maajoukkue.
Pozo teki ensiesiintymisensä Argentiinan maajoukkueessa 20. toukokuuta 2009 ystävyysottelussa Panamaa vastaan. Joukkue otteluun oli koottu kotimaan pääsarjasta. Maajoukkueenpäävalmentaja Diego Maradona valitsi hänet 23-henkiseen miehistöön vuoden 2010 MM-kilpailuihin.