tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaunis rietas onnellinen (elokuva)

Kaunis rietas onnellinen on Selma Vilhusen ohjaama suomalainen draamaelokuva, joka saa ensi-iltansa helmikuussa 2026.
Elokuva kertoo laulaja Kaija Koon elämästä ja urasta. Elokuvassa käydään läpi Kaija Koon musiikintekemistä, henkilökohtaisia vaiheita ja erityisesti hänen nousuaan suomalaisen popmusiikin huipulle "Kuka keksi rakkauden" -hitin siivittämänä. Elokuva käsittelee myös hänen elämänsä vaikeita vaiheita, kuten äitisuhteen haasteita, isän kuolemaa, talousvaikeuksia, puolison alkoholismia, avioeroa sekä kamppailua ahdistuksen ja pelkojen kanssa.
Pääosan Kaija Koona näyttelee Oona Airola, tunnettu ja palkittu näyttelijä-laulaja.
Kaija Koon mukaan elokuva on selviytymistarina ja toivon kipinä, joka rohkaisee kulkemaan kohti unelmia.
Elokuvan ohjaa Selma Vilhunen, ja käsikirjoituksesta vastaa Ilona Ahti. Dramaturgina toimii Paula Vesala. Elokuvan tuottavat Rimbo Salomaa, Anna Nuru, Markus Selin ja Jukka Helle Solar Filmsiltä.
Elokuvan tuottaa Solar Films ja sen levityksestä vastaa Nordisk Film. Kuvaukset alkoivat pääkaupunkiseudulla elokuussa 2025.
Borderland

Borderland on Amorphiksen viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 26. syyskuuta 2025. Albumi on yhtyeen ensimmäinen albumi, joka on tuotettu yhteistyössä tanskalaisen tuottajan Jacob Hansenin kanssa. Albumin sanoituksista on vastannut aiempien albumien tapaan Pekka Kainulainen. Albumin julkaisee Reigning Phoenix Music.
Albumin ensimmäinen single "Light and Shadow" julkaistiin 6. kesäkuuta 2025.
Singleinä julkaistiin myös kappaleet "Bones" ja "Dancing Shadow", joille julkaistiin myös Patric Ullaeusin ohjaamat musiikkivideot.
Vastaanotto.
Tuonela Magazinen arvostelussa albumin kappaleita kutsuttiin melodiavetoisiksi ja että tämä on Amorphiksen uudistumista, mutta albumilla ovat mukana myös yhtyeen tunnusomaiset elementit ja tuttu raskaus melodian kanssa.
Albumi nousi lokakuussa Suomen albumilistan ensimmäiseksi sekä fyysisen albumilistan ykköseksi.
Fabiola (romaani)

Fabiola eli katakombien kirkko () on englantilaisen kardinaali Nicholas Wisemanin (1802–1865) historiallinen romaani.
Romaani sijoittuu muinaiseen Roomaan keisari Diocletianuksen aikaisiin kristittyjen vainoihin. Fabiola on nuori ja kaunis pakanallinen ylhäissukuinen roomalainen nainen, joka tutustuu kristittyihin ja kääntyy itse kristityksi. Romaanin henkilöhahmoihin kuuluvat muun muassa marttyyrit kuten pyhä Agnes, pyhä Tarcisius ja pyhä Sebastianus. Wiseman kirjoitti romaanin osittain vastauksena Charles Kingsleyn romaanille "Hypatia".
Romaanin pohjalta on tehty elokuva Orjien kapina (1960).
Fante-Anne

Fante-Anne (kansainvälisessä levityksessä "Gypsy-Anne") on norjalainen mykkäelokuva vuodelta 1920. Sen ohjasi, käsikirjoitti ja tuotti Kristofer Jansonin keksimän tarinan pohjalta Rasmus Breistein, jolle kyseessä oli esikoiselokuva. Kiertolaistytöstä kertova "Fante-Anne" oli ensimmäinen norjalainen elokuva, jossa pääosia esittivät ammattinäyttelijät. Myös muu tuotanto oli ammattimaista. Elokuvan näytöksissä Breistein säesti itse tarinaa hardangerviululla.
Juoni.
Anne (Aasta Nielsen) on kiertolaistyttö, joka varttuu Storlien-nimisellä suurtilalla. Perheen poika Haldor (Lars Tvinde) on lupautunut hänen sulhasekseen, mutta rakastuu toiseen naiseen ja pettää lupauksensa, mistä Anne suuttuu ja polttaa heitä varten rakennetun asuintalon. Torppari Jon (Einar Tveito) on rakastunut Anneen ja ottaa syyn niskoilleen. Suoritettuaan vankilatuomion hän muuttaa Annen kanssa Yhdysvaltoihin.
Maria SS. Assuntan vapaa yliopisto

Maria SS. Assuntan vapaa yliopisto (, lyh. LUMSA) on vuonna 1939 perustettu voittoa tavoittelematon yksityinen korkeakoulu Roomassa. Yliopistolla on myös sivukampus Palermossa.
LUMSA on Italian yliopisto- ja tutkimusministeriön virallisesti tunnustama pienikokoinen yliopisto, jossa opiskelee n. 5 000–6 000 opiskelijaa. Se noudattaa sekakoulutusjärjestelmää ja on virallisesti sidoksissa katoliseen kirkkoon.
Yliopisto tarjoaa kursseja ja ohjelmia, jotka johtavat kandidaatin, maisterin ja tohtorin tutkintoihin useilla aloilla. Hakuprosessi on avoin myös ulkomaisille hakijoille.
Paavillinen akatemia Regina Apostolorum

Paavillinen akatemia Regina Apostolorum () lyh. UPRA) on vuonna 1993 perustettu katolinen korkeakoulu Roomassa, Italiassa. Paavillista akatemiaa johtaa Kristuksen legioonalaisten kongregaatio.
Akatemia perustettiin kanonisesti katolisen koulutuksen kongregaation toimesta 15. syyskuuta 1993. 11. heinäkuuta 1998 paavi Johannes Paavali II antoi laitokselle luvan käyttää nimeä paavillinen yliopisto. Paavillinen akatemia Regina Apostolorum kouluttaa pappeja ja seminaarilaisia, uskonnollisia ja maallikkoja ympäri maailmaa.
Sedlice (Strakonicen piirikunta)

Sedlice on kaupunki Etelä-Böömin läänissä Tšekissä. Se sijaitsee Strakonicen piirikunnan pohjoisosassa. Vuonna 2017 kaupungissa asui 1 251 henkilöä.
Maantiede.
Sedlice on jaettu viiteen kaupunginosaan: Důl, Holušice, Mužetice, Němčice ja Sedlice. Kaupungin keskustasta kolme kilometriä kaakkoon sijaitsee 20 hehtaarin suuruinen luonnonsuojelualue, jossa kasvaa muun muassa satoja vuosia vanhoja tammia ja lehmuksia.
Hallinto.
Kaupungin pormestarina toimii Julkisesti aktiivisten kansalaisten yhdistyksen Vladimír Klíma. Vuoden 2022 kunnallisvaalien jälkeen Sedlicen 11 jäsenisen kaupunginvaltuuston paikkajako on seuraava:
Historia.
Sedlicen alueelta on löydetty jälkiä ihmistoiminnasta jo neoliittinen kaudelta. Myöhemmin vaikuttaneen Hallstattin kulttuurin koruja, aseita ja työkaluja on löydetty monelta eri paikalta.
Kesiajalla jo aikaisemmin perustettu asutuskeskus kasvoi Böömin kuningaskunnan sisäisen muuttoliikkeen aikana 1200- ja 1300-luvuilla. Sedlice ja sen maat olivat vuosisatojen ajan eri aatelisperheiden omaisuutta. 1400-luvulta lähtien Sedlice ja sen ympäri tunnettiin pitsinvalmistuksestaan. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1539, jolloin sille myönnettiin myös markkinaoikeudet sekä oikeus omaan vaakunaan ja sinettiin. Vuonna 1752 valmistunut Pyhän Jaakon kirkko rakennettiin 1300-luvulla rakennetun goottiaiskirkon paikalle.
Ensimmäisessä maailmansodassa lähes kaikki taistelukykyiset sedliceläismiehet taistelivat rintamalla. Heistä 53 kaatui sodan aikana. Rauhan solmimisen jälkeen Sedlice liittyi vastaperustettuun Tšekkoslovakian tasavaltaan. Sedlice sähköistettiin vuonna 1923.
Amerikkalainen joukkoyksikkö vapautti Sedlicen 7. toukokuuta 1945. Muutama päivä myöhemmin myös puna-armeijan joukot etenivät alueelle. Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton välinen demarkaatiolinja kulki kaupungin alueen lävitse.
Presbyterian Church in the United States

Presbyterian Church in the United States () eli pohjoiset presbyteerit oli vuosina 1861–1983 toiminut yhdysvaltalainen presbyteerinen kirkkokunta. Presbyteerinen kirkko syntyi samoista kiistoista, jotka olivat jakaneet metodistit ja baptistit ennen Yhdysvaltain sisällissotaa. Sen perustivat etelän presbyteerit, jotka erosivat Yhdysvaltain presbyteerisen kirkon yleiskokouksesta ja muodostivat "Konfederaation presbyteerisen kirkon", joka myöhemmin nimettiin uudelleen Yhdysvaltain presbyteeriseksi kirkoksi.
Vuonna 1983 tämä kirkko sulautui Yhdysvaltain yhdistyneeseen presbyteeriseen kirkkoon muodostaen Presbyterian Church (USA) -kirkkokunnan.
Pohjoisten presbyteerien piirissä koetttiin 1900-luvun alussa modernistien ja fundamentalistien suurimmat yhteenotot.
Reformed Episcopal Church

Reformed Episcopal Church () on vuonna 1873 perustettu yhdysvaltalainen itsenäinen anglikaaninen kirkkokunta. Kirkon perustivat piispa George David Cummins sekä entiset episkopaalisen kirkon evankelisen siiven jäsenet.
Kirkkokunnan muodostumisen taustalla vaikutti dispensationalismin omaksuneet herätyskristityt. Britanniassa alkanut Keswick-liike ja sitä seurannut evankelikalismin nousu aiheutti episkopaalikirkon sisällä skisman, jonka seurauksena reformoidut episkopaalit erosivat kirkosta.
Perustaminen ja alkuvaiheet.
Reformed Episcopal Church perustettiin 2. joulukuuta 1873 New Yorkissa matalakirkollisten protestanttisten episkopaalien toimesta. Perustamisen taustalla ollut alue muodostui myöhemmin Koillis- ja Keski-Atlantin hiippakunnaksi. Kirkon perustamiseen osallistui kahdeksan pappia ja kaksikymmentä maallikkoa. Ensimmäiseksi piispaksi valittiin George David Cummins, joka oli aiemmin toiminut Kentuckyn apulaispiispana. Hän erosi tehtävästään perustaakseen kirkon, joka säilyttäisi varhaisen episkopaalisen perinteen ja raamatullisen liturgian sekä korostaisi uskon kautta tapahtuvaa vanhurskauttamista.
Teologinen perusta ja perinne.
Kirkko pitäytyy uskoon, joka on alun perin annettu pyhille ja välitetty Englannin kirkon kautta, erityisesti reformaation perinnön ja anglikaanisten teologien opetusten hengessä. Se tunnustaa Raamatun Jumalan innoittamaksi sanaksi sekä hyväksyy kolme vanhaa uskontunnustusta – Nikean, Apostolien ja Athanasioksen tunnustukset – sekä neljä ensimmäistä ekumeenista kirkolliskokousta. Lisäksi se tunnustaa vuoden 1801 muotoisen 39 uskonartiklan.
Kasvu ja alueellinen organisaatio.
Vaikka kirkko sai alkunsa pienestä joukosta, se on sittemmin kasvanut ja laajentunut Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Se on jaettu neljään maantieteelliseen alueeseen eli hiippakuntaan, joita kukin hallinnoi piispa yhdessä hiippakuntaneuvoston kanssa. Lisäksi kirkolla on hiippakuntia myös Kroatiassa, Kuubassa ja Saksassa, mikä korostaa sen kansainvälistä ulottuvuutta.
Teologinen koulutus.
Kirkko pitää tärkeänä tehtävänään kouluttaa uusia sukupolvia kirkolliseen palvelukseen. Lähes koko historiansa ajan se on ylläpitänyt teologisia seminaareja tätä tarkoitusta varten. Nykyään kirkolla on viisi teologista oppilaitosta, kolme Yhdysvalloissa ja kaksi Euroopassa, jotka jatkavat tätä koulutustyötä.
Yhteys anglikaaniseen maailmaan.
Reformed Episcopal Church on yksi Pohjois-Amerikan anglikaanisen kirkon (ACNA) perustajajäsenistä ja kuuluu sen alaisuuteen. ACNA kokoaa yhteen anglikaanisia seurakuntia Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Meksikossa, ja se tunnustettiin vuonna 2009 osaksi maailmanlaajuista anglikaanista yhteisöä GAFCON-verkoston toimesta. Lisäksi Reformed Episcopal Church jakaa piispallisen yhteyden Englannin vapaakirkon kanssa.
Nykyinen toiminta ja tulevaisuus.
Kirkko on pysynyt uskollisena Raamatun ilmoitukselle ja julistaa muuttumatonta evankeliumia Jeesuksesta Kristuksesta. Jumalanpalveluksissa se käyttää perinteistä "Common Prayer" -rukouskirjaa. Tulevaisuuden tavoitteisiin kuuluu muun muassa REC100-aloite, jonka tarkoituksena on perustaa sata uutta seurakuntaa seuraavan kymmenen vuoden aikana.
Niagaran raamattukonferenssi

Niagaran raamattukonferenssi oli vuosina 1878–1900 Kanadassa järjestetty herätyskristillinen herätys- ja profetiakokousten sarja. Tapahtumassa puhujat saarnasivat voittoisasta kristillisestä elämästä sekä raamatun profetioista. Konferenssi oli kasvualusta premillenialistiselle dispensationalismille. Tämä teologinen suuntaus oli saanut alkunsa vuosisadan alkupuolelta transatlanttisista yhteyksistä, mutta alkoi saada yhä enemmän kannattajia raamatunkonferenssien välityksellä.
Niagaran julistus.
Niagaran raamattukonferenssi laati ensimmäiset luovuttamattomien perusoppien listat. Vuonna 1878 Niagaran konferenssi antoi jullistuksen, joka reagoi modernismin nousuun korostamalla Raamatun täydellistä luotettavuutta ja suoraa taivasta tullutta ilmoitusta.
Hyväksytyn julkilausuman mukaan säännön koski sekä Raamatun pelastusoppillisia että historiallisia ja maantieteellisiä lausumia. Siitä seurasivat autentisen kristinuskon luovuttamattomat dogmit – kolminaisuusoppi, oppi perisynnistä ja käsitys pelastumisesta uskon kautta ("sola fide" -oppi).
Viimeistä, Jeesuksen premillennialistista paluuta korostanutta osaa lukuun ottamatta Niagaran luettelo oli suurin piirtein sama kuin se, jonka fundamentalisti-sanan ensimmäisenä käyttöön ottaneet konservatiiviteologit laativat. Se julkaistiin yhteensä 64 pohjoisamerikkalaisen ja brittiläisen teoloogin toimesta.
Katukeittiö

Katukeittiö on koju tai muu ulkona sijaitseva myyntipiste, jossa myydään ja valmistetaan ruokaa. katukeittiöistä saa usein noutoruokaa matkaan mukaan otettavaksi. Katukeittiöissä tarjotaan usein pikaruokaa, kuten hampurilaisia tai lihapiirakoita. Monet katukeittiöt tarjoavat etnistä ruokaa. Ruokaa on myyty katukeittiöissä muutaman sadan vuoden ajan. Nykyisin katukeittiöitä on monissa paikoissa ympäri maailmaa. Katukeittiöissä myydään usein myös nuudeliruokia ja pikkupurtavaa.
Kaanaan moottoriurheilukeskus

Kaanaan moottoriurheilukeskus eli Kaanaa Center on Tampereella Kaanaan kylässä, entisen Teiskon kunnan alueella sijaitseva harrastus- ja monitoimikeskus, joka tunnettiin aiemmin nimellä Teiskon ilmailu- ja moottoriurheilukeskus. Keskusta ylläpitää Tampereen Vauhtipuisto ry.
Keskus perustettiin 1980-luvun alussa, jolloin siinä yhdistettiin ilmailu ja moottoripyöräurheilu. Myöhemmin siellä on järjestetty myös autourheilu- ja suunnistuskilpailuja. Teiskon lentokenttä sijaitsee keskuksen yhteydessä.
Giacomo dalla Torre del Tempio di Sanguinetto

Giacamo dalla Torre del Tempio di Sanguinetto (9. joulukuuta 1944 – 29. huhtikuuta 2020) oli Maltan ritarikunnan suurmestari vuosina 2018–2020.
Varhainen elämä.
Dalla Torre syntyi 9. joulukuuta 1944 Roomassa Italian vielä ollessa kuningaskunta. Perheellä oli tiiviit suhteet katoliseen kirkkoon. Hänen isänsä oli taidehistorioitsija ja Vatikaanin museoiden johtaja Sanguinetton 3. kreivi Paolo dalla Torre ja äitinsä Antonietta Pulvirenti De Grazia. Hänen isoisänsä Giuseppe dalla Torre oli toiminut "L'Osservatore Romanon" päätoimittajana vuosina 1920–1960. Paavi Benedictus XVI:n ollessa vielä kardinaali hän jätti kissansa dalla Torren hoitoon, kun hän matkusti Vatikaanin ulkopuolelle. 
Dalla Torre on opiskellut raamatullista arkeologiaa ja taidehistoriaa Rooman Sapienza-yliopistossa. Tämän jälkeen hän on toiminut Paavillisen kaupunkiyliopiston erilaisissa viroissa muun muassa opettaen klassista kreikkaa ja toimimalla yliopiston kirjaston johtajana. Yksi hänen erikoisaloistaan oli italialainen keskiaikainen taide, ja hän kirjoitti paljon aiheesta.
Toiminta ritarikunnassa.
Dalla Torre liittyi Maltan ritarikuntaan vuonna 1985 ja antoi täyden lupauksensa kahdeksan vuotta myöhemmin. Hän sai nopeasti paljon merkittäviä vastuutehtäviä ritarikunnassa.
Dalla Torre toimi ritarikunnan varasuurmestarina sen jälkeen kun paavi Franciscus taivutteli Matthew Festingin eroamaan. Syynä eroon oli kohu, joka oli saanut alkunsa, kun ritarikunta oli jakanut kondomeja, huolimatta kirkon ehkäisykiellosta, Myanmarissa. Varasuurmestarina dalla Torre ehdotti paaville, että vaatimus Maltan ritarikunnan suurmestarin aatelistaustasta poistettaisiin, jotta uusia suurmestareita olisi tulevaisuudessa helpompi löytää, mutta paavi Franciscus ei kannattanut tätä.
Suurmestarina.
Ritarikunnan suurmestariksi dalla Torre valittiin 2. toukokuuta 2018 ja virkaanastujaiset pidettiin seuraavana päivänä Santa Maria del Prioraton kirkossa.
Suurmestariksi noustuaan dalla Torre alkoi nopeasti toimiin parantaakseen kirkon ja ritarikunnan välejä edeltäjänsä aikana sattuneen kondomikohun jäljiltä. Hän myös teki valtiovierailuita ritarikunnan pyörittämiin terveyskeskuksiin Beninissä, Kamerunissa, Saksassa, Sloveniassa ja Bulgariassa.
Huhtikuun 2020 alussa dalla Torre ehti vielä ennen kuolemaansa kutsua koolle ritarikunnan hallitusneuvoston, jonka oli tarkoitus päivittää ritarikunnan perustuslaki. Itse kokouksen ajankohdaksi ilmoitettiin kuitenkin marraskuu 2020, jolloin dalla Torre oli jo kuollut.
Kuolema.
Dalla Torre kuoli 29. huhtikuuta 2020 pitkäaikaisen sairauden uuvuttamana ollessaan 75-vuotias. Hänen seuraajansa valinta viivästyi koronapandemian takia. Hänet on haudattu Santa Maria del Prioraton kirkon yhteydessä sijaitsevaan kryptaan, jonne on haudattu myös suurmestarit Angelo de Mojana di Cologna ja Andrew Bertie.
Jokijärvi (Joroinen)

Jokijärvi on osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Joroisissa Pohjois-Savon eteläosassa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 76 kilometriä etelään ja Joroisten keskusta sijaitsee muutaman kilometrin Jokijärveltä kaakkoon.
Maantiede.
Jokijärven pohjoisosaa jakaa Koivuniemi ja sen kaakkoispuolinen Jokisaari. Niiden eteläpuolella, järven itäosassa, sijaitsevat järven syvimmät alueet. Jokijärven lounaisosan muodostaa matala Kattilalahti. Pohjoisosaa erottaa eteläosasta länsirannan Marjoniemi. Noin 15 prosenttia Jokijärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin piste, noin 14 metriä, sijaitsee järven eteläpuoliskolla. Yhdeksisen hehtaaria järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä.
Jokijärven saariluku on kolme. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin 7,2 hehtaaria. Laajin saari on Jokisaari. Kaksi muuta saarta ovat yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Jokijärven yli on rakennettu rautatie, joka kulkee Jokisaaren ja Koivuniemen yli. Järven pohjoispuolella levittäytyy Pasalankylän kulttuurimaisema. Järven itäpuolisen Lapinmäen laki on lähes 150 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 65 metriä järvenpintaa ylempänä.
Jokijärven tulouoma on lännestä laskeva Huutokoski. Se alkaa Sysmästä (88,2 metriä merenpinnan yläpuolella). Jokijärven lasku-uoma on kaakkoon virtaava Mikonkoski.
Jokijärven vesitilavuus on 4 223 000 kuutiometriä.
Jokijärvi (04.251.1.004) kuuluu Välijoen–Sysmäjärven alueeseen (04.251), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Sysmäjärven valuma-alue (04.25) ja ensimmäinen jakovaihe on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Jokijärvi on kolmanneksi laajin Välijoen–Sysmäjärven alueen 24:stä vakavedestä.
Laklajärvi

Laklajärvi on Laklavaaran itäpuolella sijaitseva saareton järvi Lieksassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 72 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 109 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Laklajärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on noin 2,2 kilometriä. Järvi kapenee kohti pohjoista. Etelässä sijaitsee Lintulahti, jonka pohjoispuolella sijaitsee Lintuniemi. Laklajärvi on matala, noin kahdeksan prosenttia siitä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin piste on noin kahdeksan metriä.
Laklajärven itärannalla on joitakin pientaloja. Järvi on laajalti soiden ympäröimä, mutta järven länsipuolisen Laklavaaran laki on ylänköä yli 200 metriä merenpinnan yläpuolella. Itäpuolella sijaitsee Laklavaaran kämppä. Noin puolitoista kilometriä kämpältä luoteeseen sijaitsee Lakla-aho.
Laklajärven tulouoma on Ohtajoki, joka alkaa noin kahden kilometrin päästä Ohtalammelta (155,0 metriä merenpinnan yläpuolella). Ohtalampeen virtaa Saarijoki, joka alkaa pohjoisesta Saarijärveltä (173,6 metriä mpy), joka on valuma-alueen laajin järvi. Laklajärven luusua sijaitsee järven luoteiskolkassa, josta alkaa Laklajoki, joka virtaa Laklavaaran pohjoispuolitse.
Laklajärven vesitilavuus on 1 970 000 kuutiometriä.
Laklajärvi (04.436.1.004) kuuluu Laklajoen valuma-alueeseen (04.436), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijärven alue (04.43) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Laklajärvi on toiseksi laajin Laklajoen valuma-alueen kahdeksastatoista vakavedestä. Sitä seuraa noin 38-hehtaarinen Kaksinkantaja.
Pellegrinistraßen metroasema

Pellegrinistraße on Münchenin metron U4-linjan suunniteltu pääteasema, jonka avaamista on suunniteltu vuodelle 2040. Se rakennetaan Bogenhausenin kaupunginosaan.
Mikel Vesga

Mikel Vesga Arruti (s. 8. huhtikuuta 1993 Vitoria-Gasteiz) on espanjalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustavan keskikenttäpelaajan pelipaikalla. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Athletic Bilbaota.
Vesga on voittanut nykyisen seuransa kanssa kaudella 2023–2024 Copa del Reyn ja 2020–2021 Espanjan supercupin.
Trimetylaminuria

Trimetylaminuria on harvinainen aineenvaihduntasairaus, joka aiheuttaa trimetyyliamiinin kertymistä ja siihen liittyvää, mätänevän kalan kaltaista hajua. Sairauteen liittyy yleensä maksan FMO3-entsyymin (flaviiniin liittyvä mono-oksygenaasi 3) puutos tai toimintahäiriö. Yleensä trimetylaminuria on autosomissa peittyvästi periytyvä.
Trimetylaminuria ei ole hengenvaarallinen sairaus, mutta voi aiheuttaa suuria psykologisia ja sosiaalisia haasteita. Masennusta on esiintynyt monilla sairastuneilla. Hajun erittyminen kehosta, hengityksestä ja virtsasta voi olla synnynnäistä tai alkaa lähempänä murrosikää. Trimetylaminuria on kuvattu lääketieteellisessä kirjallisuudessa ensimmäisen kerran vuonna 1970. Sairauteen ei ole parantavaa hoitoa vaan hoidolla tähdätään oireiden minimointiin ja elämänlaadun parantamiseen. Maailmanlaajuisesti trimetylaminurian esiintyvyydeksi on arvioitu 1/200 000 – 1/1 000 000. Joissain väestöissä, kuten aškenazijuutalaista tai uusiguinealaista alkuperää olevilla henkilöillä on havaittu taudin olevan yleisempi.
Primaaria trimetylaminuriaa vastaavat oireet eli sekundaarisen trimetylaminurian voivat aiheuttaa myös esimerkiksi liiallinen koliinin ja karnitiinin saanti, maksan vajaatoiminta, portosysteeminen shuntti, kuukautiset, virusperäinen maksatulehdus tai testosteronihoito.
Ailianos Taktikos

Ailianos Taktikos (, ; 100-luku) oli antiikin aikainen kirjailija, joka toimi Roomassa.
Elämä.
Ailianos Taktikoksesta tiedetään henkilönä vain vähän. Hän eli keisari Hadrianuksen aikana. Hänen arvellaan olleen kreikkalainen, ja siksi hänestä käytetään kreikkalaista nimimuotoa, mutta hän asui ja toimi Roomassa. Hän ei varmuudella ole sama henkilö kuin Claudius Aelianus, joka oli myöhemmin elänyt roomalainen sofisti ja retoriikan opettaja.
Teokset.
Ailianos kirjoitti teoksen "Kreikkalaisten sotilasjärjestyksestä" (), jonka hän omisti Hadrianukselle. Se koostuu 53 luvusta. Hän kuvaa siinä kreikkalaisten armeijoiden toimintaa. Erityisesti se on ollut tärkeä lähde tiedoille makedonialaisten falangien toiminnasta. Ailianos esittää teoksessaan myös lyhyen kuvauksen Rooman armeijan kokoonpanosta hänen aikanaan. Teos syntyi, kuten Ailianos kertoo omistuskirjoituksessa, keskustelusta, jonka hän oli käynyt keisari Nervan kanssa Frontinuksen talossa Formiaessa. Ailianos lupaa teoksessaan kirjoittaa myös teoksen merisodankäynnistä, mutta jos sellainen todella kirjoitettiin, se on kadonnut.
Teoksen "Kreikkalaisten sotilasjärjestyksestä" "editio princepsin" eli ensimmäisen painetun laitoksen, joskin huonolaatuisen sellaisen, julkaisi Michel de Vasconsan vuonna 1532. Seuraava, huomattavasti parempi, oli Francesco Robortellon (Franciscus Robortellus) toimittama ja ilmestyi Venetsiassa 1552 (4to.). Siihen sisältyi uusi latinankielinen käännös ja runsaasti kuvitusta. Myöhempiin laitoksiin lukeutuu Elzevirin Leidenissä vuonna 1613 painattama. Se on tavallisesti sidottu yhteen Leo VI:n "Taktikan" kanssa.
Ensimmäisen latinankielisen käännöksen teki Theodoros Thessalonikelainen. Se julkaistiin Roomassa vuonna 1487 yhdessä Frontinuksen, Modestuksen ja Vegetiuksen teosten kanssa. Tämä käännös on myös mukana Robortellon laitoksessa, jossa on siis kaksi latinankielistä versiota. Englanniksi teoksen käänsi ensimmäisenä John Bingham (Lontoo, 1616, folio). Uusin kreikan- ja englanninkielisen tekstin painos on Christopher Matthew'n toimittama ja vuodelta 2012 (tarkistettu 2013).
Asklepiades Myrleialainen

Asklepiades Myrleialainen (, ; 100-luku/1. vuosisata eaa.?) oli antiikin kreikkalainen historioitsija ja grammaatikko, joka oli kotoisin Bithynian Myrleiasta tai Nikaiasta.
Elämä.
Asklepiades oli Diotimoksen poika ja Apollonios Rhodoslaisen oppilas, ja eli suurin piirtein samaan aikaan kuin Pompeius Suuri. "Suda" sijoittaa hänet lähes vuosisataa aiemmaksi, mistä jotkut modernit tutkijat ovat päätelleet, että Myrleiassa olisi ollut kaksi Asklepiadesta, joista toinen olisi ehkä ollut toisen poika tai pojanpoika. Nuorempi toimi kieliopin opettajana Roomassa ja on oletettavasti sama henkilö, joka asui jonkin aikaa Hispaniassa toimien kieliopin opettajana.
Teokset.
Jomman kumman myrleialaisen Asklepiadeen nimiin on laitettu seuraavat teokset; niistä on säilynyt nykyaikaan vain joitakin katkelmia:
Nuorempi Asklepiades kirjoitti ainakin seuraavan teoksen:
Asklepiades Tragiloslainen

Asklepiades Tragiloslainen (, ; 400/300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko, joka oli kotoisin Trailoksesta eli Tragiloksesta Traakiasta.
Asklepiades oli Isokrateen aikalainen ja oppilas. Häntä on kutsuttu tragediakirjailijaksi, mutta todennäköisemmin hän oli grammaatikko ja sofisti. Asklepiades kirjoitti kuusiosaisen teoksen nimeltä "Traagilliset kirjoitukset" (), jossa käsiteltiin kreikkalaisten tragediakirjailijoiden käyttämiä aiheita ja sitä, miten he olivat kukin käsitelleet myyttejä näytelmissään. Se toimi esikuvana Herodikos Babylonlaisen teokselle "Koomilliset kirjoitukset" ().
Deinias Argoslainen

Deinias Argoslainen (, ; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka oli kotoisin Argoksesta ja kirjoitti Argoliin historiaa käsitelleen teoksen. Siihen viittaavat Plutarkhos sekä skoliastit.
Deiniaan ajoitus on epävarma. On kyseenalaista, pitäisikö tämä Deinias samaistaa Athenaioksen mainitsemaan keksintöjen historiaa käsitelleen teoksen kirjoittajaan. Kyseessä on mahdollisesti sama Deinias, joka Plutarkhoksen mukaan murhasi Sikyonin tyranni Abantidaan yhdessä dialektikko Aristoteleen kanssa.
Deinias

Deinias (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Zaglossus bartoni

Zaglossus bartoni on Uudessa-Guineassa elävä nokkaeläin. Se elää pääosin saaren vuoristometsissä noin 2 000 – 3 000 metrin korkeudessa. Kolmen muun nokkasiililajin ja vesinokkaeläimen ohella "Zaglossus bartoni" on yksi viidestä nokkaeläimiin kuuluvasta nisäkäslajista, jotka eivät synnytä eläviä poikasia vaan munivat.
"Zaglossus bartoni" on suurin elävistä nokkaeläimistä, ja se painaa 5–10 kg. Nokka on keskimäärin noin 12 cm pitkä. Mustasta tummanruskeaan vaihteleva turkki on pitkä ja tiheä. "Zaglossus bartonilla" ei ole hampaita, mutta ruoan jauhamisessa helpottaa suun takaosassa oleva sarveiskerros. 
Muiden Zaglossus-suvun nokkaeläinten tavoin se on yöeläin. Se kaivaa maanalaisia käytäviä sekä reittejä tiheän kasviston läpi. "Zaglossus bartoni" pääosin välttää muiden nokkasiilien kohtaamista ja liikkuu yksin, mikä on vaikeuttanut lajin tutkimista.
Herodikos Babylonlainen

Herodikos Babylonlainen (, ; 100-luku eaa.?) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko, joka oli kotoisin Babylonista.
Elämä.
Herodikoksesta henkilönä ei tiedetä juuri mitään. Eräs hänen epigramminsa Aristarkhoksen koulukunnan grammaatikkoja vastaan on säilynyt Athenaioksella ja sisältyy myös "Kreikkalaiseen antologiaan". Epigrammin sisällöstä voidaan päätellä, että kyseessä on sama henkilö kuin grammaatikko Herodieus, jota Athenaios kutsuu ”krateslaiseksi” (), mikä viittaa grammaatikko Krates Malloslaiseen, ja jonka näkemykset Homeroksen skoliasti mainitsee Aristarkhoksen näkemyksistä poikkeavana. Hänen elinaikansa ei ole varmuudella tiedossa, mutta todennäköisesti hän oli Krateen välittömiä seuraajia ja yksi tämän kriittisen koulukunnan johtavia hahmoja Aristarkhoksen seuraajia vastaan.
Teokset.
Herodikoksen teoksia olivat jo mainitun epigrammin lisäksi ainakin seuraavat:
Munka-Ljungby

Munka-Ljungby on taajama Ängelholmin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 3 687 asukasta.
Vejbystrand

Vejbystrand on asuinalue Ängelholmin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Se muodosti oman taajamansa vuoteen 2015, jolloin se kasvoi yhteen Ängelholmin keskustaajaman kanssa.
Hjärnarp

Hjärnarp on taajama Ängelholmin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 1 218 asukasta.
Skepparkroken

Skepparkroken on entinen taajama Ängelholmin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Siellä oli 743 asukasta vuonna 2011.
Svenstorp

Svenstorp on taajama Ängelholmin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 295 asukasta.
Margretetorp

Margretetorp on taajama Ängelholmin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 216 asukasta.
Lerbäckshult och Tullstorp

Lerbäckshult och Tullstorp on taajama Ängelholmin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 667 asukasta.
Toarp och Tåstarp

Toarp och Tåstarp on taajama Ängelholmin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 332 asukasta.
Gazeta Sporturilor

Gazeta Sporturilor (lyh. GSP) on Romanian luetuin urheilulehti. Se perustettiin vuonna 1924, mutta toisen maailmansodan aikana ja kommunismin kaudella se oli lakkautettuna. Lehti alkoi ilmestyä uudelleen vuonna 1989. Vuodesta 2018 se on kuulunut sveitsiläiseen Ringier-konserniin. "Gazeta Sporturilor" on paljastanut useita korruptiotapauksia romanialaisessa jalkapallossa.
România liberă

România liberă (rom. ’vapaa Romania’) oli romanialainen vuosina 1877–2017 ilmestynyt sanomalehti. Se oli kommunismin kaudella hallituksen pää-äänenkannattaja, ja vuoden 1989 vallankumouksen jälkeen siitä tuli oppositiolehti. Lehden tilaajamäärät tippuivat kuitenkin rajusti, ja vuonna 2010 saksalainen WAZ Media Group myi osuutensa lehdestä romanialaiselle liikemiehelle Dan Grigore Adamesculle, joka joutui myöhemmin vankilaan korruptiorikoksista. Adamescun kuoltua 2017 lehti siirtyi hänen pojalleen, mutta puolet toimittajista siirtyi samana vuonna uuteen "Newsweek România" -lehteen ja "România liberă" haettiin konkurssiin.
Revista 22

Revista 22 on romanialainen aikakauslehti. Se on nimetty Nicolae Ceaușescun diktatuurin päättäneen joulukuun 22. päivän vallankumouksen kunniaksi. Lehden perustivat kommunistivallan ajan toisinajattelijat. "Revista 22" käsittelee yhteiskunnallisia aiheita ja ilmestyy nykyisin paperisena kahden viikon välein.
Ziarul Financiar

Ziarul Financiar on romanialainen talouteen ja liike-elämään keskittyvä sanomalehti. Se on perustettu vuonna 1998 ja on linjaltaan liberaali.
Turzańsk

Turzańsk on kylä Puolan kaakkoisosassa, Ala-Karpatian voivodikunnan Sanokin piirikunnan Komańczan maalaiskunnassa. Kylä sijaitsee linnuntietä noin 22 kilometriä piirikuntakeskus Sanokista etelälounaaseen ja 75 kilometriä maakuntakeskus Rzeszówista etelään.
Vuonna 2024 kylässä asui 311 ihmistä.
Kylä on tunnettu erityisesti puisesta, Ukrainan kreikkalaiskatoliseen kirkkoon kuuluneesta, vuodesta 1963 lähtien Puolan ortodoksisen kirkon käytössä olevasta arkkienkeli Mikaelin kirkostaan (1801). Kokonaisuuteen kuuluu myös kellotorni (1817). Kirkko lisättiin vuonna 2013 Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta Puolan ja Ukrainan Karpaattien puiset tserkvat.
Aiheesta muualla.
Coolcation

Coolcation (engl. "cool", 'viileä' ja "vacation", 'loma') on englanninkielinen käsite, jolla viitataan ilmaston lämpenemisen vuoksi pohjoisemmassa ja viileämmässä paikassa vietettyyn lomaan. Sanaa ovat 2020-luvulla käyttäneet markkinoinnissaan erityisesti pohjoismaiset matkailuyrittäjät ja matkailun edistämiskeskukset.
Coolcation-trendi perustuu siihen, että yhä useammat matkailijat etsivät viileämpiä ja rauhallisempia kohteita paetakseen äärimmäistä kuumuutta, helleaaltoja ja metsäpaloja, joita erityisesti Etelä-Euroopan maissa kuten Espanjassa, Italiassa, Kreikassa ja Portugalissa on koettu yhä useammin 2020-luvulla. Euroopan komission laatiman selvityksen mukaan ilmastonmuutos tulee todennäköisesti merkittävästi muuttamaan turismin painottumista Euroopan sisällä kuluvan vuosisadan aikana, kun eteläiset alueet muuttuvat entistä kuumemmiksi ja tukalammiksi, ja matkailu siirtyy yhä enemmän pohjoiseen, erityisesti Pohjoismaihin ja Britteinsaarille.
Arja Kaitala

Arja Leena Kaitala o.s. Häkkinen (s. 21. kesäkuuta 1954 Helsinki) on suomalainen eläintieteilijä ja eläinkologian emeritaprofessori.
Arja Kaitala syntyi professori Sauli Häkkisen ja sairaanhoitaja Helvi Inkeri Keinosen perheeseen. Hänen puolisonsa 1978–1989 oli professori Veijo Kaitala. Arja Kaitala tuli ylioppilaaksi Helsingin yhtenäiskoulusta 1973 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1982 ja lisensiaatiksi 1987 ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1989. 
Kaitala oli tuntiopettaja Helsingin yliopistossa 1983–1987, tutkija Kalifornian yliopistossa Davisissa 1987–1989 ja Tukholman yliopistossa 1990–1998 ja sitten eläinekologian, erityisesti evoluutioekololgian, professori Oulun yliopistossa. Hän on ollut myös Helsingin yliopiston ja Jyväskylän yliopiston dosentti ja hänellä on ollut useita asintuntijatehtäviä. Kaitala on tutkinut muun muassa hirvikärpäsiä ja aloitti ensimmäisenä Suomessa kiiltomatojen tutkimukset.
Voltigeur-luokka

Voltigeur-luokka oli Ranskan laivaston kahden vuosina 1908–1909 vesille lasketun hävittäjän muodostama alusluokka ensimmäisessä maailmansodassa.
Uzenice

Uzenice on kunta Etelä-Böömin läänissä Tšekissä. Se sijaitsee Strakonicen piirikunnan pohjoisosassa. Vuonna 2017 kunnassa asui 118 henkilöä.
Maantiede.
Uzenice sijaitsee Etelä-Böömin läänissä aivan Keski-Böömin läänin rajalla. Matkaa Příbramin, Strakonicen ja Písekin kaupunkeihin on kuhunkin noin 30 kilometriä.
Historia.
Uzenice mainitaan ensimmäistä kertaa kirjallisissa lähteissä vuonna 1227. Sen kartano ja maat kuuluivat vuosisatojen aikana usealle eri aatelisperheille. Chobotia kohti kulkevan tien varrelle pystytettiin barokkityylinen risti vuonna 1711 ja Uzenicen keskustan kappeli rakennettiin 1800-luvun lopulla. Kylän keskustassa vuonna 1938 paljastettu Tomáš Garrigue Masarykin muistomerkki on siitä harvinainen, että se pysyi paikallansa sekä Tšekkoslovakian natsimiehityksen, että sitä seuranneen kommunistiajan.
Palvelut.
Uzenicen keskustassa sijaitsee olutravintola sekä kunnanvirasto.
Saltykovin palatsi

Saltykovin palatsi (, kutsutaan myös Grottenin taloksi) on uusklassinen palatsi, joka sijaitsee Palatsirantakadun ja Millionnaja-kadun välissä Pietarissa. Se rakennettiin arkkitehti Giacomo Quarenghin suunnitelmien mukaan 1780-luvulla. Muutama kuukausi ennen kuolemaansa Katariina II Suuri lahjoitti rakennuksen pojanpoikiensa Aleksandrin ja Konstantinin opettajalle, kenttämarsalkka, ruhtinas Nikolai Saltykoville (1736–1816).
Historia.
Katariina II Suuri lahjoitti tontin aluksi henkilökohtaiselle sihteerilleen Pjotr Soimonoville, joka myi sen pian kauppias Philipp Groottenille (1748–1815). Jälkimmäinen pyysi arkkitehti Giacomo Quarenghia rakentamaan hänelle palatsin jonka uusklassinen julkisivu näkyy edelleen Nevan toiselta puolelta.
Vuonna 1793 Grootten myi palatsin toiselle kauppiaalle, Thomas Sieversille, joka myi sen edelleen ruhtinatar Jekaterina Petrovna Bariatinskajalle.
Vuonna 1796 kartano siirtyi Maltan ritarikunnan väliaikaisen päällikön kreivi Nikolai Saltykovin omaisuudeksi. Yli vuosisadan ajan vuosina 1796–1918 kartano pysyi Saltykov-suvun omaisuutena.
Vuonna 1828 Saltykovit vuokrasivat kartanon täysin kalustettuna. Itävallan keisarikunnan hallitus vuokrasi sen Pietarin suurlähetystökseen. Syyskuusta 1831 lähtien Saltykovin kartano oli yhdentoista vuoden ajan Itävallan suurlähettiläs Charles-Louis de Ficquelmontin (1777–1857) asuinpaikka.
Saltykovin kartanosta tuli kahden aikakautensa kuuluisimman salongin pitopaikka: iltaisin Ficquelmontin vaimo Dolly Ficquelmontin (1804–1863) emännöimä salonki ja aamupäivisin toisen, jota isännöi hänen äitinsä Jelizaveta Hitrovo, marsalkka Mihail Kutuzovin tytär. Kreivi kutsuttiin takaisin Wieniin vuonna 1840, mutta Itävallan hallitus jatkoi Saltykovin kartanon vuokraamista vuoteen 1855 asti.
Toisen ja kolmannen kerroksen vuokrasi tanskalainen diplomaatti Otten Plessen. Vuonna 1863 Britannian hallitus vuokrasi Saltykovin kartanon ja siitä tuli Britannian suurlähetystö vuoteen 1918 asti.
Arkkitehtuuri.
Saltykovin palatsi sijaitsee Pietarin keskustassa. Se sijaitsee Suvorovin aukiolla Kolminaisuuden sillan vieressä Nevan etelärannan ja Mars-kentän välissä. Sen virallinen osoite on Palatsirantakatu 4. Rakennuksen julkisivu on Palatsirantakadulle päin ja rakennuksen takana on Millionnaja-katu. Venäläinen aristokratia arvosti palatseissa Nevan puoleista julkisivua, ja Millionnaja-katua pidettiin yhtenä Venäjän keisarikunnan mahtavimmista osoitteista.
Julkisivu on tärkeä esimerkki palladiolaisesta arkkitehtuurista Venäjällä. Tämä ulkomaisten arkkitehtien tuoma tyyli, erityisesti keisarinna Katariina II:n aikana, oli tullut erittäin muodikkaaksi venäläisten aatelisten keskuudessa 1780-luvulla, kun palatsi rakennettiin.
Julkisivu on muotoiltu erittäin yksinkertaisella tavalla, jossa yhdistyvät harmoniset mittasuhteet ja maltillinen ornamentikka eli koristelu, kuten Nevan puoleinen juhlakerroksen parveke ja palatsin päätykolmiot.
Super Drift 3D

Super Drift 3D on Adobe Flashiin perustuva tietokonevideopeli, joka julkaistiin 22.heinäkuuta 2011. Pelin kehitti RumbleSushi 3D vuosina 2010-2011, ja sen julkaisijoita ovat peliportaali PlayHub, Newgrounds ja Armor Games. Peliä sponsoroivat myös suuret verkkosivustot.
Peli on yleistynyt ja siitä on tullut kultti racing Flash-peli. Peliä on pelannut vuodessa yli 100 miljoonaa ihmistä. Peli sai yleisesti positiivisia arvosteluja, ja sai pian jatko-osan "Super Drift 2" - pelin muodossa.
Pelaaminen.
Super Drift 3D on ajopeli painottaen drift. Pelissä on valittavana kolme rataa ja viisi autoa (yksi auto on lukittu ja avataan, kun pelaaja voittaa Neon Good Times-radan), valittavana on myös kaksi pelitilaa: arcade ja time trials. Auton ja radan valinnan jälkeen pelaaja voi valita vaikeustyypin: Easy mode tai expert mode. Konetta ohjataan nuolinäppäimillä ja joissakin versioissa WASD-näppäimillä.
Milla Granlund

Milla Granlund (s. 7. tammikuuta 2005) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on aiemmin pelannut myös jääkiekkoa liigatasolla.
Granlund pelasi jääkiekon Naisten Liigassa Turun Palloseuran joukkueessa kausina 2020–2022. Hän teki 35 runkosarjaottelussa kolme maalia ja sai neljä syöttöpistettä sekä pelasi yhdeksän pudotuspeliä ilman tehopisteitä.
Granlund on edustanut salibandyn F-liigassa turkulaista FBC Loistoa vuoden 2022 pudotuspeleistä vuoteen 2024 saakka ja Turun Palloseuraa kaudesta 2024–2025 alkaen. Hän on pelannut liigassa kauden 2024–2025 loppuun mennessä 59 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 58 maalia ja antanut 27 maalisyöttöä, sekä 26 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 12 maalia ja saanut 14 syöttöpistettä. Hän saavutti SM-pronssia vuonna 2024 ja SM-hopeaa vuonna 2025. Jälkimmäisellä kaudella hän oli pudotuspelien pistepörssissä toinen joukkuetoverinsa Meri-Helmi Höynälän jälkeen. Granlundin kasvattajaseura on Salon Palloilijat.
Granlund saavutti hopeaa alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2024. Hän oli joukkueen kapteeni ja teki jatkoaikamaalin välieräottelussa Tšekkiä vastaan. Granlund on pelannut naisten maajoukkueessa marraskuusta 2024 alkaen kuusi ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin ja antanut neljä maalisyöttöä.
Suomen Salibandyliitto palkitsi Granlundin vuoden 2024 tyttöpelaajana.
Lentopisteet

Lentopisteet ovat lentoyhtiöiden kanta-asiakkailleen tarjoamia henkilökohtaisia bonuksia. Niitä kertyy lennoista, ja asiakkaat voivat käyttää niitä lentomatkoihinsa liittyviin kuluihin.
Kun asiakas on liittynyt lentoyhtiön maksuttomaan kanta-asiakasohjelmaan ja käyttänyt jäsennumeroaan lentoja varatessaan, hänelle kertyy lentopisteitä sen mukaan, mitä kauemmas hän lentää, tai maksun suuruuden mukaan. Lentopisteitä voi saada myös käyttämällä lentoyhtiön luottokorttia muihin ostoksiin.
Lentopisteitä voi käyttää esimerkiksi lentojen maksamiseen, turistiluokan vaihtamiseen business-luokkaan, hotelli- ja ravintolakortteihin, autonvuokraukseen tai tavarapalkintoihin.
Jotkin lentoyhtiöt ovat muodostaneet suuria alliansseja, joilla on yhteinen lentopistejärjestelmä. Kolme suurinta allianssia ovat Oneworld, Star Alliance ja Sky Team.
Ensimmäisinä lentoyhtiöinä nykymuotoiset lentopistejärjestelmät ottivat käyttöön yhdysvaltalaiset American Airlines ja United Airlines toukokuussa 1981. Pieni Texas International Airlines oli käyttänyt omaa matkustuskilometreihin perustuvaa bonusjärjestelmäänsä jo vuodesta 1979. Yhdysvalloista järjestelmä levisi 1980-luvulla ja 1990-luvulla muualle maailmaan.
Bouclier-luokka

Bouclier-luokka oli Ranskan laivaston kahdentoista hävittäjän muodostama alusluokka ensimmäisessä maailmansodassa.
Tetrametyylilyijy

Tetrametyylilyijy (C4H12Pb) on organolyijy-yhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty bensiinin lisäaineena estämään nakutusta.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa tetrametyylilyijy on väritöntä nestettä. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee muun muassa etanoliin sekä alifaattisiin ja aromaattisiin hiilivetyihin. Tetrametyylilyijy on hyvin myrkyllistä ja altistumisesta voi seurata oireina huonovointisuutta, päänsärkyä ja kouristuksia. Yhdiste voi useiden altistumiskertojen seurauksena vaurioittaa keskushermostoa.
Tetrametyylilyijyä valmistetaan lyijyn ja natriumin metalliseoksen ja metyylikloridin reaktiolla. Muita tapoja ovat lyijyn ja metyylilitiumin tai metyylimagnesiumbromidin reaktio.
Tetrametyylilyijy lisää bensiinin oktaanilukua ja sen vuoksi se estää nakutusta. Yhdistettä onkin käytetty tetraetyylilyijyn tavoin polttomoottorien nakutuksenestoaineena, usein myös tetraetyylilyijyn kanssa seoksena.
Jafar Hassan

Jafar Hassan (; s. 1968) on jordanialainen poliitikko, joka nimitettiin Jordanian pääministeriksi syyskuussa 2024, kun Muslimiveljeskuntaa lähellä oleva islamistipuolue IAF oli menestynyt ennätyksellisen hyvin parlamenttivaaleissa. Kuningas Abdullah II toivoi Hassanin aloittavan avustusohjelman Palestiinan tueksi. Ennen pääministeriksi nimittämistä Hassan oli toiminut suunnitteluministerinä ja kansliapäällikkönä.
John Watson McCrindle

John Watson McCrindle (16. helmikuuta 1825 – 16. heinäkuuta 1913 Westcliff-on-Sea) oli skotlantilainen antiikintutkija, joka käänsi englanniksi useita Intiaa käsitteleviä antiikin kirjoituksia. Hän suoritti tutkintonsa Edinburghin yliopistossa valmistuen kandidaatiksi vuonna 1854 ja maisteriksi seuraavana vuonna. Hän työskenteli opettajana Edinburghin kouluissa vuoteen 1859, jolloin siirtyi Intiaan.
Intiassa McCrindle meni Kalkuttaan, jossa hän seurasi George Smithiä Doveton Collegen rehtoriksi vuonna 1859. Sittemmin hän työskenteli valtiolle saaden vuonna 1866 nimityksen Krishnagar Collegen logiikan ja filosofian professoriksi. Seuraavana vuonna hän aloitti Patna Collegen ensimmäisenä rehtorina vuoteen 1880, jolloin siirtyi eläkkeelle. Patnassa hän perusti vaimonsa kanssa alkuperäisväestön tytöille high schoolin.
McCrindle käänsi useita Intiaa käsitteleviä teoksia kreikasta ja latinasta englanniksi. Näihin lukeutuu Arrianoksen "Indica" (1876), Megastheneen katkelmat (1877), "Punaisenmeren periplus" (1879), Ktesiaan "Indica" (1881/1882), Klaudios Ptolemaioksen "Geografian" Intiaa ja Arianaa käsittelevä osuus (1888) ja Kosmas Indikopleusteen "Kristillinen topografia" (1897). Niiden lisäksi hän teki teokset Aleksanteri Suuren Intian valloituksesta (1893) ja muinaisesta Intiasta klassisissa lähteissä (1901). Hän sai Edinburghin yliopistolta LL.D.-kunniatohtorin arvon vuonna 1898 tunnustuksena teoksistaan.
McCrindle osallistui useiden tieteellisten seurojen toimintaan. Hän oli Royal Asiatic Societyn ja Royal Scottish Geographical Societyn jäsen. Niiden lisäksi hän osallistui Hellenic Societyn toimintaan.
Iso-Valkeinen (Rautavaara)

Iso-Valkeinen on saareton järvi Rautavaaralla Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 62 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Etäisyys Iso-Valkeisen etelärannalta pohjoisrantaan on noin kaksi kilometriä. Järven keskiosassa sijaitsee länsirannalta pistävä Puolivälinniemi ja pohjoisosan muodostaa Pohjoispää, joka on hyvin leveäsuinen lahti. Lähes viidesosa Iso-Valkeisesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, noin neljätoista metriä, sijaitsee järven eteläosassa.
Iso-Valkeisen rannoilla on pientaloja. Järven eteläpuolitse kulkee maantie 5702.
Iso-Valkeisen lasku-uoma on Valkeisenpuro, joka virtaa etelään Ala-Luostaan (105,8 metriä merenpinnan yläpuolella). Järvien välinen kannas on kapeimmalta kohdaltaan noin 700 metriä leveä.
Iso-Valkeisen vesitilavuus on 6 375 000 kuutiometriä.
Iso-Valkeinen (04.681.1.004) kuuluu Ala-Luostan alueeseen (04.681), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Luostanjoen valuma-alue (04.68) ja ensimmäinen jakovaihe on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Iso-Valkeinen on toiseksi laajin Ala-Luostan alueen kahdeksasta vakavedestä. Laajin on Ala-Luosta ja kolmanneksi laajin on 22-hehtaarinen Lehtolampi.
Sirkka-Liisa Heiskanen

Sirkka-Liisa Heiskanen (o.s. Oksanen, 1. maaliskuuta 1926 – 11. syyskuuta 1990) oli suomalainen näyttelijä ja puheopettaja. Hän näytteli Tampereen Teatterissa 1950-luvulla ja toimi Suomen teatterikoulun puheopettajana vuodesta 1958. Hänellä oli myös sivuosia muutamissa suomalaisissa elokuvatuotannoissa.
Ura.
Sirkka-Liisa Heiskasen vanhemmat olivat toimitusjohtaja Janne Oksanen ja Martta Lehtinen. Hänen puolisonsa oli Suomen Kansallisteatterin lavastaja Pekka Heiskanen vuodesta 1953. Sirkka-Liisa Heiskanen kirjoitti ylioppilaaksi 1945, minkä jälkeen hän suoritti opintoja Helsingin yliopistossa 1945–1950. Hän suoritti logonomin tutkinnon Suomen Puheopistossa 1951. Suomen teatterikoulun Heiskanen kävi 1950–1953. Myöhemmin 1950-luvulla ja 1960-luvulla hän oli tohtori Kaarlo Marjasen yksityisoppilaana. 1960-luvun puolivälissä hän otti koti- ja ulkomaisia äänenkäytön ja puheilmaisun opintoja. Heiskanen aloitti Suomen teatterikoulun vakituisena puheopettajana vuonna 1958. Hän toimi niin ikään Taideteollisen oppilaitoksen kamerataiteen osaston puheilmaisun opettajana 1963–1966.
Heiskanen työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Tampereen Teatterissa 1953–1956. Hänen roolejaan olivat muun muassa Liisa ("Yö vai päivä"), Anu ("Anu ja Mikko"), Perdita ("Talvinen tarina"), Cordelia ("Kuningas Lear") ja Marie ("Tyrskyissä"). Heiskanen osallistui myös Suomen Lausujain liiton yhteisiltoihin ja piti oman lausuntamatineansa vuonna 1967.
Heiskanen näytteli Kyllikin roolin Matti Kassilan ohjaamassa musiikkielokuvassa "Maija löytää sävelen" (1950). Ville Salmisen ohjaamassa kulkurielokuvassa "Tytön huivi" (1951) hän oli tyttö sikalassa. Ritva Nuutisen ohjaamassa maaseutuelokuvassa "Amalia" (1973) Heiskasella oli Kertun rooli.
Hannibal-direktiivi

Hannibal-direktiivi (), myös Hannibal-protokolla, on Israelin puolustusvoimien käyttämä kiistanalainen menettely, jolla pyritään estämään Israelin puolustusvoimien sotilaiden joutuminen vihollisen vangitsemiksi. Erään version mukaan ”kidnappaaminen on lopetettava millä keinoin tahansa, jopa omien joukkojemme iskemisen ja vahingoittamisen uhalla”. 
Direktiivi otettiin käyttöön vuonna 1986, kun useita Israelin puolustusvoimien sotilaita siepattiin Libanonissa, mitä seurasi kiistanalainen vankienvaihto. Direktiiviä ei koskaan julkaistu, ja Israelin sotasensuuri kielsi aiheesta keskustelun lehdistössä ennen vuotta 2003.
Hantili I

Hantili I oli Heettilläisten kuningas Vanhan Valtakunnan aikana vuosina 1590 eaa.- 1560 eaa. Hantili I nousi valtaan murhattuaan edeltäjänsä ja lankonsa Mursili I:n. Häntä kuninkaana seurannut Zidanta I oli hänen vävynsä.
Ukrainan Jaroslav Viisaan kansalliskirjasto

Ukrainan Jaroslav Viisaan kansalliskirjasto () on Kiovassa sijaitseva erityiskirjasto, jolla on kansalliskirjaston asema. Aiempi Ukrainan parlamentin kirjasto nimettiin vuonna 2016 Kiovan suurruhtinas Jaroslav Viisaan mukaan.
Vuonna 1866 alkujaan Kiovan venäläisenä kaupunginkirjastona avatun kirjaston kokoelmat sisälsivät vuonna 2015 yhteensä 4,7 miljoonaa nimikettä. Kirjaston päärakennus sijaitsee Kiovan Petšerskin piirissä, kaupungin ydinkeskustassa Eurooppa-aukion (Європейська площа) laidalla osoitteessa vul. Myh’aila Hruševskoho 1. Kirjastolla on myös muita toimipisteitä.
Jaroslav Viisaan kansalliskirjaston eräänä erityistehtävänä on ylläpitää Ukrainan kulttuuria käsittelevää sähköistä aineistoa (Ukrainan kulttuurin e-kirjastoa).