tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Finlands svenska författareförening

Finlands svenska författareförening rf (lyh. FSF; ) on suomalainen vuonna 1919 perustettu ammatti- ja etujärjestö ruotsinkielisille kirjailijoille. 
Yhdistyksen päätehtävänä on valvoa jäsentensä ammatillisia etuja ja oikeuksia. Yhdistys edustaa jäseniään sopimusneuvotteluissa Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön, kustantajien ja muiden osapuolten kanssa, sekä antaa ehdotuksia ja tuottaa lausuntoja koskien kirjailijoiden ammatillisia ehtoja, kulttuuripolitiikkaa ja kirjallisuutta yleensä. 
Yhdistyksen toimisto sijaitsee Annankadulla Helsingissä. 
Historia.
Päätös perustaa erityinen yhdistys suomenruotsalaisille kirjailijoille tehtiin 11. tammikuuta 1919 Taiteilijakillan tiloissa Helsingissä. Neuvotteluja johti Runar Schildt, sihteerinä toimi Hagar Olsson ja ehdotuksen esitteli Werner Söderhjelm.[1]
Alun perin yhdistys oli lähinnä sosiaalinen verkosto Helsingin ja lähialueiden kirjailijoille. Myös pohjoismaista suuntautumista korostettiin vahvasti alusta alkaen, ja erityisesti pidettiin tiivistä yhteyttä ruotsalaisten kirjailijakollegoiden kanssa. Yhdistyksen idealistisena tehtävänä oli valvoa ja edesauttaa kirjailijoiden taloudellisia ja oikeudellisia olosuhteita, mikä on edelleen yhdistyksen ydintehtäviä. 
1960-luvulla Finlands svenska författareförening kehittyi vahvemmin kohti ammattiliittoa, jossa tekijänoikeus- ja sananvapauskysymykset olivat hallitsevia. 2000-luvun alusta kirjallisuuden digitalisointi mm. ääni- ja sähkökirjojen muodossa on haastanut kirjailijoiden taloudellisen ja tekijänoikeustilanteen. Viime vuosina myös tekoälyn tuottama tai sen avulla tuotettu kirjallisuus on vaatinut kirjailijayhdistyksen huomiota. 
Residenssi ja apuraha.
Vuosina 1921–2001 kirjailijayhdistys omisti ja hallinnoi Porvoossa sijaitsevaa Kirjailijakotia (Diktarhemmet), joka toimi kunnia-asuntona erityisen ansioituneille suomenruotsalaisille kirjailijoille. Vuonna 1969 yhdistys sai lahjoituksena Loviisassa sijaitsevan Villa Biaudetin ruotsalaiskirjailija Ulla Bjerne-Biaudetilta ja hänen aviomieheltään, kaupunginlääkäri Léon Biaudetilta. Villa toimii yhä yhdistyksen jäsenten residenssinä. 
FSF myöntää myös jäsenapurahoja omista lahjoitusvaroistaan.[1]
Jäsenyys.
Finlands svenska författareförening jäsenmäärä on noin 200 jäsentä (2025).[2] 
Hallitus hyväksyy tai hylkää jäsenhakemukset yhdistyksen sääntöjen ja hakijan kirjallisten ansioiden perusteella. 
Johto.
Finlands svenska författareföreningiä johtavat puheenjohtaja ja hallitus, sekä vuodesta 1926 lähtien ”vahvistettu hallitus”. Yhdistyksen johto valitaan jäsenten toimesta vuosikokouksessa. Ensimmäinen nainen yhdistyksen hallituksessa oli Hagar Olsson, joka valittiin varajäseneksi vuonna 1921. Ensimmäinen naispuolinen puheenjohtaja oli Agneta Ara vuonna 1995.[1] 
Kirjallisuutta.
Nygård, Stefan &amp; Tandefelt, Henrika; toim. (2019). "Skrivandets villkor och gemenskap: Finlands svenska författareförening 1919–2019". (Kustantaja: Svenska Litteratursällskapet i Finland) ISBN 978-951-583-460-7
Fenatsiini

Fenatsiini eli dibentsopyratsiini tai atsofenyleeni (C12H8N2) on aromaattinen heterosyklinen yhdiste, jossa kaksi bentseenirengasta on liittynyt pyratsiiniin. 
Se muodostaa kellanpunaisia neulasmaisia kiteitä, jotka ovat niukkaliukoisia veteen ja eetteriin, mutta liukenevat mm. bentseeniin ja kuumaan etanoliin.
Valmistus.
Fenatsiinia voidaan valmistaa o-kloorinitrobentseenistä ja aniliinista käyttäen katalyyttinä lyijymonoksidia.
Käyttö.
Fenatsiini on monien varhaisten väriaineiden valmistuksen lähtöaine. Näitä ovat neutraalipunainen, induliini ja nigrosiini, sekä safraniini.
Viktória Ferenc

Viktória Ferenc (s. 12. kesäkuuta 1984 Užhorod (Ungvár), Ukraina) on syntyjään Transkarpatian unkarilainen kielitieteilijä ja europarlamentaarikko. Kaudella 2024–2029 hän edustaa Euroopan parlamentissa Unkarin oikeistolaista Fidesz-puoluetta ja kuuluu Euroopan patriootit -ryhmään.
Viktória Ferenc syntyi Transkarpatiassa Ungvárin (Užhorod) lähistöllä sijaitsevassa Palló-nimisessä kylässä ja kävi kaksikielistä koulua naapurikylässä Sislócissa. Hän opiskeli 2001–2006 Ukrainan Beregszászissa (Berehove) Transkarpatian Ferenc Rákóczi II -korkeakoulun unkarilaisessa opettajankoulutuslaitoksessa englannin ja historian maisteriksi. Tämän jälkeen hän suoritti tohtoriopinnot Pécsin yliopistossa Unkarissa ja väitteli tohtoriksi soveltavasta kielitieteestä 2014. Hän on työskennellyt tutkijana ja tutkimusjohtajana vuosina 2013–2024 Kansallisuuspolitiikan tutkimuslaitoksessa "(Nemzetpolitikai Kutatointézet," pääministerin kanslian kansallisuuspoliittisen valtiosihteeristön yhteydessä toimiva laitos) sekä vuosina 2020–2024 lehtorina entisessä opinahjossaan, Beregszászin opettajakorkeakoulussa.
Euroopan parlamentissa Ferenc on jäsenenä Ympäristön, ilmaston ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa (ENVI), Kansanterveyden valiokunnassa (SANT), Naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnassa (FEMM), EU:n ja Ukrainan parlamentaarisen assosiaatiovaliokunnan valtuuskunnassa (D-UA) sekä Euronestin parlamentaarisen edustajakokouksen valtuuskunnassa (DEPA).
Christian Churches Together

Christian Churches Together (lyh. CCT) on yhdysvaltalainen ekumeeninen järjestö. Se perustettiin vuonna 2006 tuomaan yhteen kristillisiä kirkkokuntia ja järjestöjä, mukaan lukien katoliset, ortodoksiset, historiallisesti mustat, evankeliset, helluntailaiset ja karismaattiset kirkot. Sen tarkoituksena on luoda foorumi vuoropuhelulle, yhteistyölle ja yhteisen todistuksen jakamiselle eri kristillisten yhteisöjen välillä.
CCT toimii laajana foorumina, joka edustaa yli 40 jäsenkirkkoa ja -järjestöä. Järjestö tunnetaan siitä, että se käsittää tärkeimmät kristilliset perinteet ja kirkon ulkopuoliset järjestöt, edustaen siten laajaa kirjoa amerikkalaisesta kristinuskosta. Organisaatio korostaa yhtenäisyyttä moninaisuudessa ja kehottaa kaikkia uskovia olemaan yhtä Jumalan ja toistensa kanssa.
Gauss-sumennus

Gauss-sumennus on matemaattinen operaatio, jossa funktion arvo tietyssä pisteessä lasketaan painotettuna keskiarvona pisteen läheisistä funktion arvoista. Arvojen painot lasketaan Gaussin jakauman mukaisesti . Operaatio vastaa konvoluutiota ja sillä on sovelluksia muun muassa digitaalisessa kuvankäsittelyssä
Matemaattinen muotoilu.
Gauss-sumennoksessa funktiota formula_1 konvoluoidaan Gaussin jakauman mukaisen ytimen kanssa. Tällöin yhdessä ulottuvuudessa jatkuva konvoluutio on muotoa
formula_2
jossa formula_3 on funktion arvo pisteessä formula_4 ja formula_5 on gaussisen ytimen arvo pisteessä formula_6. Gaussin ydin on muotoa
formula_7 
Parametri formula_8 on ytimen kaistanleveys tai varianssi, joka kuvaa kuinka nopeasti funktion formula_9 painotus putoaa kohti nollaa pisteen formula_10 ympärillä. 
Kuvankäsittelyssä Gauss-sumennus lasketaan kaksiulotteisesti ja diskreetisti käyttäen pikselien intensiteettiarvoja funktion formula_1 arvoina. Tällöin konvoluutio on muotoa
formula_12
Koordinaatit formula_13 ovat sen pikselin koordinaatit, jonka arvoa halutaan muuttaa laskemalla painotettu keskiarvo viereisistä pikseleistä formula_14. Koska kuvan koko ei voi olla ääretön, toisin sanoen formula_15, indeksit formula_16 saavat yleensä arvoja joltain pieneltä väliltä siten, että formula_17, jossa formula_18 ovat kuvan dimensiot. Usein formula_19 on parametri, jota käyttäjä voi itse säätää (katso Eri ohjelmistojen toteutuksia). 
Vaikutus kuvaan.
Kuvankäsittelyssä Gauss-sumennuksen vaikutus voidaan havaita vähentyneenä kohinana . Toisaalta, Gauss-sumennus levittää tarkkarajaiset yksityiskohdat moneen pikseliin, jolloin kuvan yksityiskohtien terävyys kärsii.
Eri ohjelmistojen toteutuksia.
Gauss-sumennus on toteutettu monessa eri numeeriseen laskentaan soveltuvassa ohjelmassa. Esimerkiksi
Nalanda

Nalanda mahavihara () on raunioitunut rakennusryhmä Intian Biharin osavaltion koillisosassa.
Se on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2016. Nalanda oli arvostettu mahavihara eli suuri buddhalainen luostari muinaisessa Magadhan kuningaskunnassa. Paikka sijaitsee noin 95 kilometriä Patnasta kaakkoon lähellä Bihar Sharifin kaupunkia.
Suojellun alueen laajuus on 23 hehtaaria. Siellä on jäänteitä noin 3. vuosisadalta eaa. alkaen, ja se on yksi Intian niemimaan varhaisimmista, aikansa suurimmista ja pisimpään toimineista luostari- ja koululaitoksista. Tuoreimmat jäänteet ovat 1200-luvulta, jonka jälkeen Nalanda ryöstettiin ja hylättiin. Alueella on stupoja, rukoushalleja (chaitya), munkkien majoitustiloja (vihāra), pyhäkköjä, paikkoja votiivilahjoille ja muita stukko-, kivi- ja metallitaideteoksia. Alueen historiallinen kehitys kertoo buddhalaisuuden kehittymisestä uskonnoksi ja luostari- ja koulutusperinteiden kukoistuksesta.
Vedalaiseen kulttuuriin kuulunut opiskelun perinne jatkui suurissa oppimisen keskuksissa, kuten Nalanda, Taxilan ja Vikramashila, joita usein kuvataan Intian varhaisiksi yliopistoiksi. Nalanda kukoisti Gupta-imperiumin suojeluksessa 400- ja 600-luvuilla ja myöhemmin Kannaujin keisarin Harshan alaisuudessa. Gupta-ajalta perityt liberaalit kulttuuriperinteet johtivat kasvun ja vaurauden kauteen 800-luvulle asti. Seuraavat vuosisadat olivat asteittaisen taantumisen aikaa, jolloin buddhalaisuuden tantrisen kehityksen painopiste siirtyi Itä-Intiassa Palan valtakuntaan.
Suomen Tehdas- ja Sekatyöväen Liitto

Suomen Tehdas- ja Sekatyöväen Liitto (STSL) oli vuosina 1909–1921 toiminut ammattiliitto. STSL kuului Suomen Ammattijärjestöön ja oli SAJ:n suurin jäsenliitto vuosina 1912 ja 1917–1920. Parhaimmillaan liittoon kuului yli 45 000 työläistä vuonna 1917. Vuonna 1921 STSL yhdistyi Suomen Saha-, Kuljetus- ja Sekatyöväen Liittoon. STSL:n edeltäjä oli 1907–1909 toiminut Suomen Sekatyöntekijäin Liitto
Seka- ja tehdastyöläisten ohella liittoon kuului muun muassa ajureita, asfaltti- ja sementtityöntekijöitä, elintarviketyöläisiä, kaivostyöntekijöitä, kipsityöntekijöitä, koneasettajia, kylvettäjiä, nuohoojia, pesijättäriä, rullatyöntekijöitä, silittäjiä, talonmiehiä, tiilenkantajia ja yövahteja.
Suomen Tehdas- ja Sekatyöväen Liitto perustettiin vuonna 1909 Lahdessa. Suomen Kaakeli-, Fajanssi- ja Uunityöntekijäin Liitto hajosi vuonna 1915, jolloin kaakeli- ja fajanssityöntekijät liittyivät STSL:ään. Ruotsin tehdas- ja sekatyöväen liitto tuki STSL:n toimintaa heinäkuussa 1919 myönnetyllä 10 000 kruunun lainalla, joka vuotta myöhemmin muutettiin lahjoitukseksi.
Vuonna 1921 STSL yhdistyi Suomen Kuljetustyöntekijäin Liiton ja Suomen Sahateollisuustyöväen Liiton kanssa muodostaen Suomen Saha-, Kuljetus- ja Sekatyöväen Liiton.
Suomen Sekatyöntekijäin Liitto.
Ensimmäiset sekatyöntekijäin ammattiosastot perustettiin vuonna 1901 Helsinkiin ja Turkuun. Suomen Sekatyöntekijäin Liitto perustettiin maaliskuussa 1907 sekatyöläisten yleisessä kokouksessa Tampereella. Kokoukseen otti osaa 31 edustajaa. Aloitteentekijöinä olivat helsinkiläiset ulkotyöläisnaiset, tiilenkantajat ja sekatyöntekijät. Syyskuussa 1907 liittoon kuului 26 osastoa ja noin 1 850 jäsentä, joista naisia oli 350.
Liitolla oli heti perustamisvuonna useampia työtaisteluita kuten osittaiseen voittoon päättynyt työsulku Turussa ja tappioksi koitunut lakko Viipurissa. Yhteensä liitto kävi noin 13 työtaistelua. 
Liittoon liittyi yhteensä 57 osastoa ja siihen kuului 500–1000 jäsentä. Vuonna 1909 liitto yhdistyi Suomen Tehdas- ja Sekatyöväen Liittoon, johon siirtyi 47 osastoa.
Liiton puheenjohtajina toimivat August Lehto 1907–1908 ja Juuso Suominen 1908–19xx sekä sihteereinä Ida Hellstedt 1907–1908 ja August Lehto 1908–19xx.
Osastot ja jäsenmäärä.
Perustamisvuonna STSL:ään järjestäytyi 1 297 jäsentä. 1910-luvulla liitto kasvoi lähes joka vuosi ja vuoteen 1916 mennessä järjestöön oli kerääntynyt 4 694 työläistä. Vuoden 1917 poikkeusoloissa jäsenmäärä kymmenkertaistui ollen vuodenvaihteessa 45 111. Vuoden 1917 aikana liittoon perustettiin 436 uutta osastoa.
Vuosina 1919–1921 STSL:ään kuului 6 254–10 466 työntekijää. Vuonna 1920 liitossa oli 221 osastoa, joista suurin oli Helsingin sekatyöväen osasto (n:o 16) 441 jäsenellä. Yli 200 jäsentä oli myös Helsingin tupakkatehtaalaisten (n:o 58), Pietarsaaren tupakkatehtaalaisten (n:o 101) ja Helsingin naisosastossa (n:o 4).
STSL oli SAJ:n suurin jäsenliitto vuosina 1912 ja 1917–1920 ja toiseksi suurin 1916 sekä 1921. STSL:n vuoden 1917 jäsenmäärä säilyi suomalaisten ammattiliittojen ennätyksenä vuosikymmeniä.
Sveio (taajama)

Sveio on taajama Sveion kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on yksi neliökilometri ja asukasluku 1 516 vuonna 2024.
Rophus

Rophus on taajama Sveion kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,28 neliökilometriä ja asukasluku 381 vuonna 2024.
Tveit

Tveit on taajama Kristiansandin kunnassa Agderin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,2 neliökilometriä ja asukasluku 1 605 vuonna 2024.
Alleen

Alleen tai Lyngdal on taajama Lyngdalin kunnassa Agderin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala li 4,8 neliökilometriä ja asukasluku 5 602 vuonna 2024.
Aure (Aure)

Aure on taajama Auren kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala oli 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 636 vuonna 2024.
Roald

Roald on taajama Gisken kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala oli 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 1 071 vuonna 2024.
Franz Bücheler

Franz Bücheler (3. kesäkuuta 1837 Rheinberg, Saksa – 3. toukokuuta 1908 Bonn, Saksa) oli saksalainen kielitieteilijä. Hän toimi klassisen filologian professorina Albert-Ludwigs-Universität Freiburgissa vuodesta 1858, Greifswaldin yliopistossa vuodesta 1866 sekä Bonnin yliopistossa vuodesta 1870 alkaen. Häntä pidetään yhtenä aikansa nerokkaimmista tekstikriitikoista. Hänen erikoisalanansa olivat latinalaiset piirtokirjoitukset ja itaaliset kielet. 
Bücheler kutsuttiin Baijerin tiedeakatemiaan 1876, kirjeenvaihtajajäseneksi 1881 ja varsinaiseksi jäseneksi 1899 Ala-Saksin tiedeakatemiaan sekä Preussin tiedeakatemiaan vuonna 1899. Vuonna 1904 hänet kutsuttiin vierailevaksi jäseneksi Alankomaiden kuninkaalliseen tiedeakatemiaan.
Leitebakk

Leitebakk on taajama Gisken kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala oli 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 994 vuonna 2024.
Thure Gustaf Rudbeck

Thure Gustaf Rudbeck (21. marraskuuta 1714 Rasbo – 8. tammikuuta 1786 Sollentuna) oli ruotsalainen kenraali, vapaaherra, poliitikko ja virkamies. Hän kuului myssyihin ja valittiin vuonna 1765 maamarsalkaksi eli aateliston puhemieheksi säätyvaltiopäivillä. Vuonna 1766 Rudbeck sai kenraalimajurin arvon. Hän vastusti Kustaa III:n vallankaappausta ja joutui pidätetyksi, mutta taipui sitten uuteen järjestykseen ja toimi Uppsalan läänin maaherrana vuodesta 1773.
Gottfrid Larsson

Julius Gottfrid Andreas Larsson (21. marraskuuta 1875 Vallerstad – 24. joulukuuta 1947 Tukholma) oli ruotsalainen kuvanveistäjä. Hän opiskeli Tukholmassa ja Pariisissa.
Free Methodist Church

Free Methodist Church (lyh. FMF) on evankelinen kirkkokunta, joka noudattaa wesleyläista pyhitysliikkeen perinnettä. Kirkkokunta perustettiin vuonna 1860 Pekinissä New Yorkissa Benjamin Titus Robertsin ja hänen kumppaninsa toimesta. Kirkko perustettiin metodistis-episkopaalisen kirkon Genesee-konferenssin hajaannuksen seurauksena.
Kirkkokunnnan nimi ”vapaa” viittaa sitoutumiseen orjuuden poistamiseen, vapaaseen pääsyyn jumalanpalvelukseen kaikille varallisuudesta riippumatta, vapauteen jumalanpalveluksen ilmaisemisessa ja vapautumiseen synnistä pyhien kirjoitusten pyhyyden kautta. John Wesleyn opetuksiin perustuva kirkkokunta vahvistaa arminiolaisia oppeja, kuten ennalta määrätty armo, ehdollinen valinta ja mahdollisuus täydelliseen pyhitykseen, joka mahdollistaa pyhän elämä.
Oppiensa osalta historiallisen metodismin mukainen kirkkokunta painottaa muuttavaa opetuslapseutta, harrasta rukousta, Hengen johtamaa palvontaa ja maailmanlaajuista evankeliointia samalla kun se käsittelee kulttuurikysymyksiä "Raamatun" näkökulmasta korostaen tasa-arvoa, syrjittyjen oikeudenmukaisuutta ja henkilökohtaista hurskautta.
Kirkkokunnan hallinto yhdistää piispan valvonnan ja seurakunnan panoksen. Keskeisessä roolissa on seurakuntien perustaminen ja lähetystyö. Kirkkokuntaan kuuluu yli 10 000 seurakuntaa yli 100 maassa. Kirkkokunnalla on yli 1,5 miljoonaa jäsentä pääasiassa Yhdysvaltojen ulkopuolella. Yhydsvalloissa sillä on noin 830 seurakuntaa ja se korostaa herätyskristillistä pyhyyttä protestanttisen kirkon laajemmissa muutoksissa ja ylläpitää perustamisensa aikaista protestia institutionaalista kompromissia vastaan.
Marie Spångberg

Helga Marie Mathilde Sofie Spångberg Holth (23. marraskuuta 1865 Kristiania – 23. marraskuuta 1942) oli norjalainen lääkäri ja ensimmäinen lääkärintutkinnon suorittanut norjalainen nainen. Hän erikoistui seksitauteihin.
Spångbergin isä oli ruotsalaissyntyinen kelloseppä. Tämä kuoli lapsen ollessa alle vuoden ikäinen, ja teatterikampaajana toiminut äiti toimi yksinhuoltajana kuudelle lapselle. Neljä Spångbergin viidestä veljestä muutti aikanaan Yhdysvaltoihin. Hän itse valmistui 19-vuotiaana kotiopettajattareksi. Vuonna 1886 hän suoritti ylioppilastutkinnon ja pääsi seuraavana vuonna Kristianian yliopistoon. Suurkäräjillä oli vasta kolme vuotta aiemmin hyväksytty laki, joka salli naisille yliopisto-opinnot. Spångberg valmistui lääkäriksi vuonna 1893, mutta ei voinut vielä tuolloin harjoittaa ammattiaan Norjassa ja muutti gynekologisten jatko-opintojen perässä Saksaan. Vuosina 1895–1897 hän työskenteli kirurgin avustajana yksityisellä lääkärin vastaanotolla. Spångberg työskenteli myös kunnallisella puolella veneeristen tautien naistenlääkärinä ja Norjan oikeusministeriön oikeuslääketieteellisenä neuvonantajana.
Spångberg meni naimisiin silmälääkäri Søren Holthin kanssa ja he saivat viisi lasta.
Juliane Koepcke

Juliane Koepcke (s. 1954 Peru) on saksalainen biologi. Hän oli 24. joulukuuta 1971 ainoa onnettomuudesta elossa selviytynyt.
Koepcke syntyi eläintieteilijä Hans-Wilhelm Koepcken ja trooppisten lintujen tutkija Maria Koepcken tyttäreksi Peruun, johon vanhemmat olivat yhdessä perustaneet Panguana-nimisen biologisen tutkimusaseman. Hän kävi ensin kotikoulua Panguanassa vuosien ajan ja siirtyi sitten käymään koulua Limaan. Vuonna 1971 Koepcken oli määrä palata äitinsä kanssa Panguanaan isän luokse joulunviettoon. Lentokone joutui trooppiseen myrskyyn matkalla Limasta Pucallpaan ja hajosi ilmassa. Koepcke putosi kolmen kilometrin matkan sademetsään istuimeen turvavyöllä kiinnitettynä. Hän loukkaantui ja oli jonkin aikaa tajuton, mutta pystyi virkoamisen jälkeen kävelemään. Hän vaelsi lähes yksitoista päivää selviydyttyään turmasta. Koepcke oli oppinut sademetsän oloissa selviytymiseen tarvittavia taitoja vanhemmiltaan. Joessa kulkeneen veneen miehistö löysi hänet. Hänen äitinsä ruumis löydettiin 12. tammikuuta 1972. Äiti oli jäänyt eloon onnettomuuden jälkeen, mutta kuollut päiviä myöhemmin vakavasti loukkaannuttuaan ja liikkumiskykynsä menetettyään. 
Koepcke lähetettiin LANSA:n lennon 508 onnettomuuden jälkeen tätinsä luokse Saksaan. Hän väitteli tohtoriksi biologiassa. Koepcke erikoistui lepakoiden tutkimiseen. Hänet nimitettiin Münchenin Eläintieteellisen osavaltionkokoelman kirjaston johtajaksi. Hän jatkoi myös työskentelyä Perussa Panguanan tutkimusasemalla vuosittaisilla vierailuillaan ja aloitti siellä useita luonnonsuojeluhankkeita. Koepcke julkaisi vuonna 2011 Beate Rygiertin kanssa muistelmateoksen "Als ich vom Himmel fiel – Wie mir der Dschungel mein Leben zurückgab". Hän sai kirjasta Corine-kirjallisuuspalkinnon. Werner Herzog ohjasi Koepcken selviytymistarinasta elokuvan "Julianes Sturz in den Dschungel".
Onnettomuustutkinta

Onnettomuustutkinta on tutkimustyötä, jonka tarkoitus on tunnistaa onnettomuuteen johtaneet juurisyyt ja ennaltaehkäistä tulevia onnettomuuksia. Onnettomuustutkinnassa tehdään asiantuntijoiden välistä monialaista yhteistyötä. Suomessa suuronnettomuudet, ilmailu-, raideliikenne- ja vesiliikenneonnettomuudet sekä näiden vaaratilanteet tutkii Onnettomuustutkintakeskus (Otkes). Yhdysvalloissa onnettomuustutkintaa tekee National Transportation Safety Board.
Onnettomuustutkintaan on merkittävästi vaikuttanut sveitsinjuustomalli. Onnettomuuksiin harvoin johtaa mikään yksittäinen tekijä. Onnettomuustutkinnassa voidaan soveltaa erilaisia systemaattisia mallinnuksia, kuten AcciMap-analyysitekniikkaa, STAMP-mallia, MTO-analyysiä ja FRAM-metodia. Onnettomuuksiin keskittyneiden tieteellisten julkaisujen joukossa on "Accident Analysis &amp; Prevention".
Jarqoʻrgʻonin piiri

Jarqoʻrgʻonin piiri () on paikallishallintoalue Uzbekistanin Surxondaryon alueella. Sen keskus on Jarqoʻrgʻonin kaupunki. Piirin pinta-ala on 1 160 neliökilometriä. Siellä oli 244 000 asukasta vuonna 2025.
Jarqoʻrgʻonin piiri rajoittuu etelässä Termizin ja Angorin, lännessä Qiziriqin, luoteessa Bandixonin ja pohjoisessa ja idässä Qumqoʻrgʻonin piireihin sekä kaakossa Tadžikistaniin. Se on etupäässä Surxondaryon laakson tasankoa.
Seudun ilmasto on kuuma ja kuiva. Vuotuinen sademäärä on 130–140 millimetriä. Maatalouden keinokastelua varten on rakennettu Amu-Zangin ja Bobotogʻin kanavat sekä Oqtepan tekojärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy ja maakaasu.
Vuonna 1926 perustettuun piiriin kuuluu Jarqoʻrgʻonin kaupunki, viisi taajamaa ja 66 kylää. Kaupunkiväestön osuus on 20 prosenttia. Asukkaista 90 prosenttia on uzbekkeja. Lisäksi on muun muassa tadžikkeja.
Piirin maatalous on erikoistunut puuvillan ja viljan viljelyyn, puutarhanhoitoon ja viininviljelyyn. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa. Teollisuutta edustavat puuvillan jalostus ja rakennustarvikkeiden tuotanto. Jarqoʻrgʻonin kautta kulkee Termizin ja Dušanben välinen maantie ja rautatie.
Nähtävyyksiin kuuluu 1100-luvun alussa pystytetty khorasanilaistyylinen Jarqoʻrgʻonin minareetti Minorin kylässä.
Rockchip

Rockchip (Rockchip Electronics Co., Ltd, ) on kiinalainen puolijohdeteollisuuden yritys, jolla ei ole omia tuotantolaitoksia () vaan se suunnittelee järjestelmäpiirejä ja analogisia mikropiirejä, sekä tekee algoritmien tutkimista. Yritys on perustettu vuonna 2001 ja sen päämaja on Fuzhoussa.
5265 Schadow

5265 Schadow (2570 P-L) on suuri päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin .
5266 Rauch

5266 Rauch (4047 T-2) on suuri päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin .
5262 Brucegoldberg

5262 Brucegoldberg (1990 XB1) on suuri päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .
5263 Arrius

5263 Arrius (1991 GY9) on suuri päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .
5260 Philveron

5260 Philveron (1989 RH) on keskikokoinen päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .
5259 Epeigeus

5259 Epeigeus (1989 BB1) on suuri asteroidi, joka luokitellaan Troijalaisiin asteroideihin. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään astronomisen yksikön päässä ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta samalla kiertoradalla Jupiterin kanssa. Asteroidi on läpimitaltaan noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .
Pertti Vakkari

Pertti Kalevi Johannes Vakkari (s. 8. helmikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen informaatiotutkimuksen emeritusprofessori.
Pertti Vakkari syntyi sorvari Heikki Anton Vakkarin ja siivooja Vilma Margareta Leinosen perheeseen. Vakkari tuli ylioppilaaksi Helsingin kaksoisyhteislyseosta 1969 ja valmistui Tampereen yliopistosta yhteiskuntatieteen kandidaatiksi 1975 ja lisensiaatiksi 1982 ja väitteli siellä yhteiskuntatieteen tohtoriksi 1983.
Vakkari oli Ylöjärvellä kirjastoamananuenssi 1976–1980 ja Tampereen yliopistossa assistentti 1980–1987, kirjastotieteen ja informatiikan apulaisprofessori 1988–1994 ja kirjastotieteen ja informaatiotutkimuksen professori vuodesta 1994. Vakkari on sekä julkaissut tutkimuksia että ollut mukana kirjoittamassa ja toimittamassa tietoteoksia. Hänellä on myös ollut useita alansa asiantuntija- ja luottamustehtäviä.
Jarqoʻrgʻon

Jarqoʻrgʻon on kaupunki ja samannimisen piirin hallinnollinen keskus Surxondaryon alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Surxondaryon oikeanpuoleisella rannalla 42 kilometriä alueen pääkaupungista Termizistä pohjoiseen. Kaupungin läpi virtaa Zangin kanava. Siellä oli 22 700 asukasta vuonna 2016.
Kaupunki on saanut nimensä jyrkänteen reunalla sijaitsevasta Jarqoʻrgʻonin linnoituksesta. Se mainitaan usein Sarmanganin nimellä 700–1100-lukujen arabialaisissa ja persialaisissa lähteissä. 1200-luvulle saakka se oli Termizin jälkeen alueen tärkein kaupunki. Nykyisestä Jarqoʻrgʻonista tuli kaupunkimainen taajama vuonna 1951 ja kaupunki vuonna 1973.
Jarqoʻrgʻonin kautta kulkee Termizistä Dušanbehen johtava maantie ja rautatie. Kaupungissa on puuvilla-, rakennustarvike-, elintarvike- ja kevyttä teollisuutta. Sen ympäristössä tuotetaan öljyä.
Alfred Ipsen

Peter Alfred Ipsen (alkuperäinen sukunimi "Buntzen", salanimi Svend Trøst; 1852–1922) oli tanskalainen kirjailija. Tultuaan ylioppilaaksi 1872 hän oleskeli jonkin aikaa kansanopistossa, sai vaikutteita grundtvigilaisuudesta ja opiskeli teologiaa. Myöhemmin hänen uskonnollisuutensa muuttui uskonnon värittämäksi vapaa-ajatteluksi. Kirjailijaluonteeltaan hän oli lyyrinen runoilija. Hän julkaisi runokokoelmat "Ad grønne stier" (1883), "Sonnetter og sange" (1884), "Ekko" (1894). Draamarunoelmassa "Mephistopheles" (1887) hän kuvaa uskonnollista ja siveellistä kehitystään. Romaanissa "Flores og Blanseflor" (1892) ja saturunoelmissa "Fra fantasiens land" (1898) on kerronta lapsenomainen ja kansanomainen.
Arnold Ipolyi

Arnold Ipolyi (1823–1886) unkarilainen taidehistorioitsija ja mytologi sekä katolinen pappi. Hän oli vuodesta 1872 Besztercebányan ja vuodesta 1886 Nagyváradin piispa. Hän julkaisi Unkarin taidehistoriaa käsitteleviä teoksia ja laajan unkarilaisen mytologian "Magyar mithologia" (1854).
Qumqoʻrgʻonin piiri

Qumqoʻrgʻonin piiri () on paikallishallintoalue Uzbekistanin Surxondaryon alueella. Sen keskus on Qumqoʻrgʻonin kaupunki. Piirin pinta-ala on 1 830 neliökilometriä. Siellä oli 261 600 asukasta vuonna 2025.
Qumqoʻrgʻonin piiri rajoittuu etelässä ja lounaassa Jarqoʻrgʻonin, lännessä Bandixonin ja Boysunin, pohjoisessa Sariosiyon ja idässä Denovin, Oltinsoyn, Shoʻrchin ja Uzunin piireihin sekä kaakossa Tadžikistaniin. Se sijaitsee Surxondaryon laaksossa, joka kohoaa lännessä Sherobodin–Sariqamishin kukkuloita ja idässä Bobotogʻvuoria kohti.
Seudulla vallitsee kuiva subtrooppinen ilmasto. Vuotuinen sademäärä on 190–200 millimetriä. Surxondaryon sivujokia ovat Oqqapchigʻay ja Bandixon. Piirissä sijaitsee Etelä-Surxonin tekojärvi, ja sen läpi virtaavat Sherobodin ja Bobotogʻin pääkanavat. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy ja rakennusaineet.
Vuonna 1977 perustettuun piiriin kuuluu Qumqoʻrgʻonin kaupunki, 11 taajamaa ja 76 kylää. Kaupunkiväestön osuus on 32 prosenttia. Asukkaat ovat etupäässä uzbekkeja.
Piirin maatalous on erikoistunut viljan ja ohutkuituisen puuvillan viljelyyn. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, melonien ja vihannesten viljelyä, puutarhanhoitoa, viininviljelyä ja silkkikuidun tuotantoa. Teollisuutta edustavat teräsbetonitehdas, puuvillankäsittelylaitokset, korjauspajat, asfalttiasemat ja leipomot. Qumqoʻrgʻonin kautta kulkee Termizin ja Dušanben välinen maantie ja rautatie, ja sinne johtaa myös uudempi rata Qashqadaryon alueelta.
Nähtävyyksiin kuuluu 1500-luvun lopulla rakennettu Iskandarin silta.
Henry Ireton

Henry Ireton (1611–1651) oli englantilainen sotilas ja valtiomies. Hän oli sisällissodan puhjetessa 1642 tilanomistajana Nottinghamshiressä ja liittyi taistelussa parlamentin armeijaan.
Iretonsta tuli pian Oliver Cromwellin ystävä, ja hän nai 1646 tämän tyttären Bridgetin. Uskonkiihkoisena hän oli merkittävässä asemassa taistelussa kuningasmielisiä vastaan ja osoittautui taitavaksi kenraaliksi. Hän oli jäsenenä tuomioistuimessa, joka tuomitsi kuninkaan kuolemaan, ja vaati jyrkästi tuomion langettamista. Hän seurasi sitten Cromwellia Irlantiin kukistaaksensa siellä syttyneen kapinan, ja kun Cromwell lähti taistelemaan skotlantilaisia vastaan, Ireton otti ylipäällikkyyden haltuunsa ja kukisti lopullisesti kaiken vastarinnan saarella. Hän kuoli ruttoon muutama päivä Limerickin valloituksen jälkeen. Viholliset pelkäsivät hänen ankaruuttaan, mutta toisaalta hänen tunnollisuuttaan ja velvollisuudentuntoaan ylistettiin.
Shoʻrchi

Shoʻrchi on kaupunki ja samannimisen piirin hallinnollinen keskus Surxondaryon alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Surxondaryon laaksossa 122 kilometriä alueen pääkaupungista Termizistä koilliseen. Kaupungin läpi virtaa Qumqoʻrgʻonin kanava. Siellä oli 25 000 asukasta vuonna 2016.
Vuonna 1976 perustetussa kaupungissa toimii rakennustarvike-, kevyttä ja elintarviketeollisuutta. Sen kautta kulkee Termizin ja Dušanben välinen maantie ja rautatie.
Danial Ahmetov

Danial Kenžetajuly Ahmetov (; s. 1954) on kazakstanilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2003–2007. Hän on presidentti Nursultan Nazarbajevin läheinen liittolainen.
Virkakaudellaan Ahmetov pyrki rajoittamaan länsimaisten öljy-yhtiöiden valtaa vaatimalla osan niiden liiketoiminnasta maan kansalliselle öljy-yhtiölle.
Ahmetovilla on ollut myöhemmin useita tehtäviä maansa alueellisessa hallinnossa, kuten Pavlodarin, Pohjois-Kazakstanin ja viimeksi 2014–2023 Itä-Kazakstanin alueen kuvernöörinä.
Finago

Finago on pohjoismainen ohjelmistoyritys, joka syntyi Accountor Softwaren, norjalaisen 24SevenOfficen ja suomalaisen pörssilistatun Heeroksen yhdistyessä. Finago on erikoistunut ohjelmistoratkaisuihin etenkin taloushallinnossa, palkka- ja henkilöstöhallinnossa sekä toiminnanohjauksessa ja se on yksi alan suurimmista toimijoista Pohjoismaissa. Finago-konsernin palveluksessa on n. 800 asiantuntijaa Suomessa, Norjassa ja Ruotsissa. Sen pääkonttori on Espoossa. 
Historia.
Finago oli aiemmin nimeltään Accountor Software. Accountor Software syntyi kun kesäkuussa 2024 Accountor myi ulkoistusliiketoimintansa eli palveluliiketoiminnan ruotsalaiselle Aspialle ja heinäkuussa 2024 Accountorin pääomistaja Vitruvian Partners myi jäljelle jääneen ohjelmistoliiketoiminnan amerikkalaiselle pääomasijoittaja KKR:lle. Tästä ohjelmistoliiketoimintaan keskittyneestä yrityksestä tuli Accountor Software, myöhemmin Finago.
Shoʻrchin piiri

Shoʻrchin piiri () on paikallishallintoalue Uzbekistanin Surxondaryon alueella. Sen keskus on Shoʻrchin kaupunki. Piirin pinta-ala on 720 neliökilometriä. Siellä oli 234 200 asukasta vuonna 2025.
Shoʻrchin piiri rajoittuu pohjoisessa Denovin, idässä Uzunin, etelässä ja lännessä Qumqoʻrgʻonin ja luoteessa Oltinsoyn piireihin. Sen länsiosa on Surxondaryon laaksoa ja itäosa Bobotogʻin reuna-aluetta.
Seudulla vallitsee kuiva subtrooppinen ilmasto. Vuotuinen sademäärä on 240–260 millimetriä. Surxondaryon tärkein sivujoki on Boysuntogʻvuorilta virtaava Halqajar. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy, maakaasu ja fosfaatti.
Vuonna 1935 perustettuun piiriin kuuluu Shoʻrchin kaupunki, kymmenen taajamaa ja 44 kylää. Kaupunkiväestön osuus on 35 prosenttia. Asukkaat ovat etupäässä uzbekkeja.
Seudun maatalous on erikoistunut puuvillan, viljan, hedelmien ja viinirypäleiden viljelyyn. Lisäksi viljellään vihanneksia ja meloneja sekä harjoitetaan karjanhoitoa. Piirissä on rakennustarvike-, elintarvike- ja kevyttä teollisuutta. Shoʻrchin kautta kulkee Termizin ja Dušanben välinen maantie ja rautatie.
Historiallisiin kohteisiin kuuluvat Kušan-valtakunnan ajalta peräisin olevat Dalvarzintepan rauniot.
Söngvakeppnin 2013

Söngvakeppnin 2013 oli Islannissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Islannin edustaja Eurovision laulukilpailuun 2013. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 240 kappaletta. Niistä 12 valittiin kilpailuun. Kilpailukappaleiden nimet ja tekijät julkaistiin 12. marraskuuta 2012, esittäjät taas 10. tammikuuta 2013.
Kilpailu koostui kahdesta semifinaalista ja finaalista. Semifinaalit kilpailtiin 25. ja 26. tammikuuta ja finaali 2. helmikuuta. Kummassakin semifinaalissa kilpaili kuusi kappaletta, joista puhelinäänestäjät äänestivät kolme finaaliin. Semifinaalien jälkeen tuottajat myönsivät finaaliin vielä yhden villin kortin. Finaalissa voittaja valittiin kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät ja raati äänestivät yhdessä kaksi kappaletta superfinaaliin. Superfinaalissa voittaja valittiin puhelinäänestyksellä. Kilpailun voitti Eyþór Ingi Gunnlaugsson kappaleella "Ég á líf".
Kilpailun kulku.
Ensimmäinen semifinaali.
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 25. tammikuuta.
Toinen semifinaali.
Toinen semifinaali kilpailtiin 26. tammikuuta.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 2. helmikuuta. Kilpailijoiden lisäksi finaalin vierallevina tähtinä esiintyivät Gréta Salóme, Selma Björnsdóttir ja Eurobandið.
Kilpailun voittanut Eyþór Ingi Gunnlaugsson sai ensimmäisellä kierroksella noin 1/3 ja superfinaalissa noin 2/3 puhelinäänistä.
Ahtisa Manalo

Ma. Ahtisa Manalo (s. 25. toukokuuta 1997 Candelaria, Quezon) on filippiiniläinen malli ja Miss Universe Philippines 2025. Manalo sijoittui neljänneksi Miss Universum -kisoissa vuonna 2025. Manalon isä on suomalaistaustainen Ahti, jonka mukaan Ahtisa on nimetty.
Puolustusvoimain katsaus

Puolustusvoimain katsaus oli Suomen puolustusvoimien jatkosodan (1941–1944) aikana tuottama uutisfilmisarja, jota esitettiin yleensä elokuvanäytösten edellä. Katsaukset keskittyivät tapahtumiin rintamalla ja kotirintamalla. Puolustusvoimain katsauksia tuotettiin vuosien 1941–1944 välillä yhteensä 88 osaa, joista ainakaan viimeisintä ei esitetty sodan aikana. Katsaus nro. 52 ("Suomen Marsalkan vastavierailu Valtakunnankansleri Hitlerin luona") päätyi nopeasti valmistumisensa jälkeen esityskieltoon. Puolustusvoimain katsauksista koottiin myös dokumenttielokuvat "Pakkorajalta Syvärille" (1941), "Suomenlahdelta Äänisjärvelle" (1942) ja "Hangon motista Vienan kanavalle" (1942). Talvisodan (1939–1940) aikana puolustusvoimat tuotti "puolustusvoimain uutiskatsaus" -nimistä uutisfilmisarjaa, jota julkaistiin yhteensä kymmenen osaa.
Katkelmia puolustusvoimain katsauksista on nähty muun muassa Väinö Linnan "Tuntemattoman sotilaan" filmatisoinneissa.
Kaikki 88 puolustusvoimain katsausta ovat katsottavissa Kansallisen audiovisuaalisen instituutin ylläpitämässä Elonet+ -palvelussa.
Remigraatio

Remigraatio tarkoittaa ulkomaalaistaustaisten, ei-eurooppalaisten ihmisten palauttamista tai karkottamista takaisin lähtömaihinsa. Tavoitteesta puhuvat Euroopassa nykyisin identitaarisen liikkeen ja laitaoikeiston jäsenet. Termiä on käytetty akateemisessa kirjallisuudessa jo kauan, mutta identitaarit ottivat sen omaan käyttöönsä 2010-luvulla.
Identitaarisen liikkeen ideologi, itävaltalainen Martin Sellner pitää remigraatiota vastatoimena oletettamalleen väestönvaihdolle, jossa Euroopan valkoista kantaväestöä ollaan korvaamassa maahanmuuttajilla. Hänen mukaansa remigraatio koskisi turvapaikanhakijoita, ongelmia aiheuttavia ulkomaalaisia, sekä sellaisia kansalaisia, jotka eivät ole assimiloituneet. Vuonna 2024 julkaisemassaan kirjassa Sellner suosittelee karkotusten sijaan vapaaehtoista ja lakiin perustuvaa paluumuuttoa, johon luotaisiin erilaisia kannustimia.
Itävallassa remigraatiosta on vaalikampanjassaan puhunut Vapauspuolue ja Saksassa Vaihtoehto Saksalle. Italiassa remigraatiota ovat kutsuneet tarpeelliseksi jotkut Pohjoisen liiton poliitikot. Amerikassa remigraatiosta ovat puhuneet muun muassa valkoiset nationalistit ja Proud Boys -järjestö. Yhdysvaltain presidentti Donald Trump on käyttänyt termiä kuvaamaan laittomien maahanmuuttajien palautuksia. Myös jotkut valtavirtapoliitikot ovat alkaneet käyttää termiä tai puhua maahanmuuttajien joukkopalautuksista.
Toukokuussa 2025 Italiassa järjestettiin laitaoikeistolainen ”remigraatiokokous”, jossa remigraatiosta keskusteltiin. Potsdamissa Saksassa tammikuussa 2024 järjestettyssä kokouksessa paikalla oli muun muassa Vaihtoehto Saksalle -puolueen ja kristillisdemokraattien taustavaikuttajia. Paljastuneet remigraatiosuunnitelmat ovat aiheuttaneet Saksassa mielenosoituksia, sillä maahanmuuttajien karkotuksia pidetään fasistisina ja natsistisina.
Ambroksidi

Ambroksidi (C16H28O) on terpenoideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään aineosana hajusteissa ja aromiaineena. Yhdistettä muodostuu ambraan ambreiiniterpenoidin hapettuessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa ambroksidi on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta, jolla on ambran- tai havupuidenkaltainen tuoksu ja tuoksussa on kuvattu olevan myös vivahde myskiä ja tupakkaa. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin. Ambroksidi on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky on -29°.
Ambroksidia valmistetaan synteettisesti lähtien sklareolista. Ensimmäisessä vaiheessa sklareoli hapeteaan sklareolidiksi kutsutuksi laktoniksi. Toisessa vaiheessa se pelkistetään litiumalumiinihydridin tai natriumbis(2-metoksietoksi)alumiinihydridin avulla dioliksi. Tämä dioli muodostaa happojen vaikutuksesta rengasrakenteisen eetterin, jolloin tuotteeksi saadaan ambroksidia. Yhdisteelle on kehitetty muitakin vaihtoehtoisia synteesireittejä, ja erityisesti on pyritty kehittämään bioteknillisiä menetelmiä yhdisteen valmistamiseksi.
Ambroksidia käytetään useissa hajuvesissä pohjatuoksuna ja fiksatiivina. Yhdistettä voidaan käyttää lisäksi aromiaineena.
Miriwungin kieli

Miriwing on djeragan kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Länsi-Australian pohjoisosissa lähellä Pohjoisterritorion rajaa. Kielellä ei ole kirjallista muotoa. Miriwungilla ei ole tunnettuja murteita ja sen lähin sukulaiskieli on gajirrabeng.
Puhujamäärä ja elinvoimaisuus.
Kielellä on vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan 168 puhujaa ja se on erittäin uhanalainen. Kieliyhteisön muita käytössä olevia kieliä ovat kriol ja englanti.
Miriwungia osaa sujuvasti vain muutama ihminen, mutta kiinnostus kielen elvyttämiseen on ollut kasvussa. Esimerkkejä tästä ovat muun muassa miriwunginkieliset uutiset ja päiväkotiryhmä. Kielipesätoiminta, johon mallia haettiin Uudesta-Seelannista, aloitettiin 2014. Kielenhuollosta, ja kielen elvyttämisestä, on 1970-luvulta lähtien vastannut Mirima Dawang Woorlab-gerring -niminen järjestö.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Meng Gaosheng

Meng Gaosheng (; 1950 Shaanxi – 8. maaliskuuta 2014 Intian valtameri) oli kiinalainen kalligrafi.
Mengin töitä otettiin näytteille muun muassa Mao Zedongin mausoleumiin ja Kiinan parlamenttitaloon. Meng oli Kiinan kalligrafiliiton varapuheenjohtaja. Hän katosi Malaysia Airlinesin lennon 370 mukana johdettuaan kiinalaisten taiteilijoiden delegaatiota, joka oli osallistunut kalligrafian ja maalausten näyttelyyn Malesiassa. Najib Razak ja Malaysia Airlines totesivat maaliskuussa 2014 turmakoneen pudonneen eteläiseen Intian valtamereen ja kaikkien siinä olleiden kuolleen.
Bandixonin piiri

Bandixonin piiri () on paikallishallintoalue Uzbekistanin Surxondaryon alueella. Sen keskus on Bandixonin taajama. Piirin pinta-ala on 680 neliökilometriä. Siellä oli 85 300 asukasta vuonna 2025.
Bandixonin piiri rajoittuu pohjoisessa Boysunin, idässä Qumqoʻrgʻonin ja Jarqoʻrgʻonin, etelässä Qiziriqin ja lännessä Sherobodin piireihin. Se on etupäässä Surxonin–Sherobodin aroa, jota rajoittavat Sherobodin–Sariqamishin vuoret sekä Bandixonin–Qiziriqin kukkulat.
Seudulla vallitsee kuiva subtrooppinen ilmasto. Vuotuinen sademäärä on 160–200 millimetriä. Vesistöjä ovat Bandixonjoki sekä Oqqopchigʻayn ja Sherobodin kanavat.
Vuonna 1992 perustettuun piiriin kuuluu kolme taajamaa ja 40 kylää. Kaupunkiväestön osuus on 18 prosenttia. Asukkaista 96 prosenttia on uzbekkeja ja 3 prosenttia tadžikkeja.
Piirin maatalous on erikoistunut puuvillan viljelyyn. Lisäksi viljellään viljaa ja viinirypäleitä sekä harjoitetaan puutarhan- ja karjanhoitoa.
Piirissä on useita muinaisten kaupunkien raunioita. Bandixontepa I ja II, Kindiktepa ja Gʻozimullatepa ovat peräisin ajanlaskun alkua edeltäviltä vuosisadoilta. Yalangtoʻshtepan asutus ulottuu varhaiselle keskiajalle. Xonbandin pato on rakennettu 1500–1600-luvuilla.
Esteri Pesola

Alma Esteri Pesola (o.s. Salminen; 29. marraskuuta 1891 Helsinki – 11. toukokuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen voimistelunopettaja, joka osallistui aktiivisti alansa järjestötoimintaan.
Esteri Pesolan vanhemmat olivat leipurimestari Karl Gustaf Salminen ja Alma Henrika Sirén ja puoliso vuodesta 1920 kuoronjohtaja, professori Väinö Pesola. Heillä oli kolme lasta, joista nuorin oli teollisuusneuvos Matti Pesola. Esteri Pesola valmistui ylioppilaaksi vuonna 1909 ja voimistelunopettajaksi Helsingin yliopiston voimistelulaitokselta vuonna 1914. Sen jälkeen hän oli voimistelunopettajana useissa Helsingin oppilaitoksissa; viimeksi tyttönormaalilyseossa vuodesta 1926, jossa hän toimi harjoitustuntien ohjaajana ja opetustuntien arvostelijana. 
Pesola toimi alansa järjestötoiminnassa: hän oli Naisten Liikuntakasvatusliiton (SNLL) hallituksen jäsen 1917–1920 ja varapuheenjohtaja 1923–1933. Hän oli SNLL:n äänenkannattajan "Kisakenttä"-lehden toimituksen jäsen vuosina 1923–1927 ja uudelleen vuodesta 1939.
Pesola teki useita ulkomaanmatkoja naisvoimistelujoukkueiden johtajana ja osallistui mm. vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin suomalaisnaisvoimistelujoukkueen johtajistoon yhdessä Hilma Jalkasen ja Elsa Puolanteen kanssa.
Pál Szekeres

Pál Szekeres (s. 22. syyskuuta 1964 Budapest, Unkari) on unkarilainen miekkailija (olympia- ja paralympiamitalisti), poliitikko ja europarlamentaarikko. Kaudella 2024–2029 hän kuuluu Euroopan parlamentissa oikeistolaisen Fidesz-puolueen edustajana Euroopan patriootit -ryhmään.
Ura.
Szekeres on opiskellut Unkarin liikuntatieteiden yliopistossa (1986–1991) ja Ulkomaankaupan korkeakoulussa (1995–1997) sekä suorittanut julkishallinnon perus- ja ammattitutkinnon (1998–1999). Vuosina 2010–2014 hän opiskeli Péter Pázmány -yliopistossa. 
Vuosina 1999–2004 Szekeres toimi alivaltiosihteerinä urheilu- ja nuorisoministeriössä, vuosina 2010–2014 inhimillisten voimavarojen ministeriössä. Vuosina 2014–2022 hänellä oli inhimillisten voimavarojen ministeriössä varaministerin asema ja erityisenä tehtäväalueenaan vammaisten integraatio. Hän on edustanut Unkaria EU:n vammaisfoorumilla 2014–2023.
Poliittisen uransa alussa 1998 Szekeres oli tuolloisen Unkarin demokraattinen foorumi (MDF) -puolueen parlamenttivaaliehdokkaana. Vuonna 2024 hänet asetettiin Fidesz-puolueen ehdokkaaksi ja valittiin Euroopan parlamenttiin.
Szekeres voitti Unkarin florettimiekkailujoukkueessa pronssia Soulin olympialaisissa 1988. Huhtikuussa 1991 Unkarin miekkailumaajoukkueen pikkubussi joutui Saksassa onnettomuuteen, jossa Szekeres vammautui ja joutui pyörätuoliin. Kuntouduttuaan Szekeres palasi urheilun pariin ja voitti Barcelonan paralympialaisissa 1992 kultaa florettimiekkailussa. Näin hänestä tuli ensimmäinen urheilija, joka on voittanut mitalin sekä olympialaisissa että paralympialaisissa. Kaikkiaan hän on voittanut paralympialaisissa kolmesti kultaa ja kolmesti pronssia. Vuosina 1991–2011 hän voitti kansainvälisissä kilpailuissa yli 25 mitalia, viimeksi Euroopan mestaruuden Sheffieldissä 2011. Vuonna 2013 hän lopetti aktiivisen urheilu-uransa.
Yksityiselämä.
Szekeres on naimisissa Anikó Janicsekin kanssa, joka on entinen maajoukkuetason miekkailija. Heillä on kolme lasta.
Uudenmaan prikaatin valmiusyksikkö

Uudenmaan prikaatin valmiusyksikkö (myös Amphibious Task Unit, VYKS ATU) on toinen Suomen merivoimien valmiusyksiköistä ja vastaa Uudenmaan prikaatin vaativimmasta varusmieskoulutuksesta. Yksikkö on erikoistunut vaativiin taistelutehtäviin rannikko- ja saaristo-olosuhteissa.
Yksikön koulutus pohjautuu Uudenmaan prikaatissa vuonna 2005 aloitettuun Amphibious Task Unit -kriisinhallintakoulutukseen. Merivoimien varusmiesten valmiusyksiköt perustettiin vuonna 2021. Toinen valmiusyksikkö koulutetaan Rannikkoprikaatissa.
Organisaatio ja tehtävä.
Valmiusyksikkö kuuluu Vaasan rannikkojääkäripataljoonaan Uudenmaan prikaatissa. Yksikkö täydentää prikaatin operatiivista kykyä toimintatavallaan, korkealla toimintarytmillään ja erikoistuneilla suorituskyvyillään. Valmiusyksikön tehtävänä on ylläpitää kykyä toteuttaa taistelutehtäviä kaikissa olosuhteissa ympäri vuoden ja vuorokaudenajasta riippumatta.
Haku ja valinta.
Yksikköön hakeudutaan yleensä vapaaehtoisesti, minkä jälkeen valintaprosessi kestää alokaskaudesta erikoiskoulutusjakson loppuun tai aliupseerikurssin ensimmäisen osan loppuun asti.
Koulutus.
Koulutus kestää 12 kuukautta ja jakautuu kahteen päävaiheeseen. Ensimmäiset kuusi kuukautta ovat perus- ja joukkokoulutusta, jossa keskitytään saaristotaisteluun, aseenkäsittelyyn, ryhmätoimintaan ja fyysisen suorituskyvyn kehittämiseen.
Koulutuksen jälkimmäinen osa muodostaa valmiuskauden, jolloin koulutus syventyy yksikön tehtävävaatimusten mukaisesti. Koulutus sisältää muun muassa:
Valmiusyksikössä voi toimia useissa eri tehtävissä.
Harjoitustoiminta.
Yksikkö harjoittelee säännöllisesti taisteluveneiden, helikopterijoukkojen ja muiden Puolustusvoimien yksiköiden kanssa sekä osallistuu säännöllisesti kansainvälisiin harjoituksiin.
Rooli Puolustusvoimissa.
Yksikkö toimii osana Suomen kansallista puolustuskykyä, erityisesti amfibiotaistelun ja nopean toimintavalmiuden tehtävissä.
Edward Irving

Edward Irving (4. elokuuta 1792 Dumfriesin kreivikunta – 7. joulukuuta 1834 Glasgow) oli skotlantilainen lahkonperustaja. Hän opiskeli Edinburghissa teologiaa, siirtyi 1812 rehtoriksi erääseen Kirkcaldyn korkeampaan oppilaitokseen ja ystävystyi siellä Thomas Carlylen kanssa. Hänen sisäisestä kehityksestään ei ole tältä ajalta tietoja.
Ollessaan vuonna 1819 jo aikeissa lähteä lähetyssaarnaajaksi Persiaan Irving kuitenkin siirtyi Thomas Chalmersin apulaissaarnaajaksi Glasgow’hun ja 1822 kaledonilaisen (skotlantilaisen) seurakunnan saarnaajaksi Lontooseen, jossa hän koreilevan kaunopuheisella ja intoilevalla saarnatavallaan sai suuren kuulijakunnan. Hänen tarkoituksenaan oli esittää uskonnon totuudet kirkon laiminlyömälle sivistyneistölle, keksijöille, poliitikoille, laki- ja tiedemiehille.
Lontoossa Irving joutui Henry Drummondin johtamaan, apokalyptisten ajatusten innostamaan uskonnolliseen piiriin, ja pian hänen kiihkeät saarnansa olivat näiden aatteiden läpitunkemia. Vuonna 1825 hänelle oli rakennettava suurempi kirkko. Mutta jo 1827 häntä syytettiin siitä, että hän opetti Kristuksen ottaneen päälleen langenneen ihmisluonnon, ja 1829 Edinburghiin kokoontunut Skotlannin yleissynodi julisti hänet harhaoppiseksi. Hän jatkoi kuitenkin saarnaamista Edinburghissa useita viikkoja julistaen uuden hengenvuodatuksen ja apostolisen ajan armolahjojen eloon heräämisen olevan lähellä. Niinpä saatiinkin pian kuulla kielillä puhumista, johon liittyi kehotuksia varustautua ottamaan vastaan tuomiopäivä. Aluksi hän koetti estää kielillä puhujia esiintymästä kirkossa, mutta innostuksen kasvaessa hän ei enää voinut eikä tahtonutkaan estää uuden hengen ilmauksia tulemasta ilmi myös kirkossa.
Irvingiä ei enää päästetty kirkkoon, ja hänet erotettiin virasta, mutta hän siirtyi seurakuntineen omaan vuokrasaliin. Käyttöön otettiin "apostoliset virat": oli apostoleita, profeettoja, paimenia (enkeleitä), opettajia (evankelistoja), ja Irving itse nimitti itseään enkeliksi. Mutta profeettojen henget eivät alistuneet profeetoille, vaan Irving itse joutui syrjään, ja myöhemmät irvingiläiset kielsivät hänet. Seurakunnan keskeisissä taisteluissa hänen terveytensä oli murtunut.
Thomas Carlyle julkaisi hänen teoksensa "Collected writings" (5 osaa, 1865).