tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Levinsonin epäyhtälö

Matematiikassa Levinsonin epäyhtälö on positiivisia reaalilukuja koskeva epäyhtälö. Epäyhtälö kuuluu näin: Olkoon formula_1 ja funktiolla formula_2 on olemassa kolmas derivaatta välillä formula_3, jolle formula_4 kaikilla formula_5. Jos formula_6 kaikilla formula_7 ja formula_8
Ky Fanin epäyhtälö on erikoistapaus Levinsonin epäyhtälöstä kun formula_9 ja formula_10.
Aiheesta muualla.
Scott Lawrence ja Daniel Segalman: A generalization of two inequalities involving means, Proceedings of the American mathematical society. Vol 35 No. 1, syyskuu 1972
PGM-19 Jupiter

PGM-19 Jupiter (alkujaan SM-78) oli yhdysvaltalainen ydinkärjellä varustettu keskimatkan ballistinen ohjus, joka kehitettiin lisäämällä Redstone-rakettiin jatkorakettivaiheita. Se oli kolmas Yhdysvaltojen keskimatkan ohjuksista, ensimmäinen oli Thor, jos ei SM-65 Atlas I: ta poislueta. Jupiterin kantomatka oli 2 400 km, siinä oli usean megatonnin taistelukärki ja sen CEP-osumatarkkuus oli 1 800 metriä.
Jupiterin käyttö.
Jupiter-raketin polttoaineena käytettiin happea ja RP-1:tä (eräs kerosiinijaloste). Yhdysvalloilla oli Jupiter-ohjuksia 30 Italiassa ja 15 Turkissa. Vuosina 1961 ja 1962 sattui kaksi onnettomuutta, joissa salama iski italialaiseen tukikohtaan sijoitettuun Jupiter-ohjukseen. Molemmissa tapauksissa ydinkärjet aktivoituivat osittain. Muutaman salamaniskun jälkeen amerikkalaiset rakensivat Jupiter-laukaisualustojen ympärille ukkosenjohdattimia.
Jupiter-rakettia käytettiin laukaisemaan monia Yhdysvaltojen ensimmäisiä Explorer-sarjan satelliitteja ja epäonnistuneita kuuluotaimia. Sillä laukaistiin myös apinoita koelennoille. Tunnetuimmat Jupiterit lienivät Jupiter A ja C. Satelliitin laukaisuun käytetty Juno/Juno I oli Jupiter C, jossa oli yksi lisävaihe. Juno II oli Jupiter-ohjuksesta kehitety kantoraketti.
Jupiterin polttoainetankkia ja moottoreita käytettiin Saturnus 1 -rakettien osina.
Rektio

Rektio ( ’ohjaus’) on lauseopillinen ilmiö, jossa pääsana vaatii täydennyksensä tiettyyn sijamuotoon. Esimerkiksi "tykätä"-verbin täydennyksen pitää olla elatiivissa: "tykkään koulusta (muut sijamuodot, kuten *"tykkään koululta tai *"tykkään kouluun, eivät ole mahdollisia). Ohjaavana pääsanana voi verbin sijasta olla myös adpositio (esim. "lähellä koulua tai "koulun lähellä") tai joissain tapauksissa substantiivi (esim. "näkökulma kouluun), adjektiivi (esim. "koulun näköinen") tai adverbi (esim. "sidoksissa kouluun).
Rektion asettamat vaatimukset ovat usein sanakohtaisia ja mielivaltaisia. Ne ovat historiallisen kehityksen tulosta, joka ei ole pääteltävissä ilmauksen merkityksestä käsin. Tämän vuoksi vieraita kieliä opiskeltaessa rektio usein vaatii runsasta ulkoa opettelua.
Rektio ei vaihtele merkityksen mukaan.
Kun täydennyksen muoto ohjautuu pääsanan rektion mukaan, sillä ei tarvitse olla yhteyttä sijamuodon tyypilliseen merkitykseen (esimerkiksi lauseessa "tykkään koulusta elatiivimuoto ei ilmaise samanlaista ulos tai pois suuntautuvaa liikettä kuin lauseessa "tulen koulusta). Jos sijamuoto on vaihdettavissa ja tämä muuttaa lauseen merkitystä (esimerkiksi "menen kouluun tai "menen koululle), kyse ei ole rektiosta, vaan tällöin sijamuoto määräytyy merkitysopillisin perustein. Rektiosta ei myöskään ole tapana puhua silloin, kun täydennyksenä on objekti, jonka muoto riippuu verbin aspektimerkityksestä (esim. "heilutin lippua"; vrt. "heilutin lipun riekaleiksi").
Joskus rektio voi sallia vaihtoehtoisiakin muotoja, mutta ne eivät muuta ilmauksen merkitystä. Merkitykseltään yhtäläisiä rektioverbirakenteita ovat "maistua hyvältä ja "maistua hyvälle. Tällainen vaihtelu voi johtua murre-eroista. Suomen kirjakielessä on esimerkiksi vanhastaan suositeltu käytettäväksi itämurteille ominaista verbirakennetta "alkaa tehdä (jossa "alkaa"-verbi vaatii täydennyksekseen A-infinitiivin perusmuodon), kun taas länsimurteille ominaisempaa rakennetta "alkaa tekemään (jossa "alkaa"-verbin täydennyksenä on MA-infinitiivin illatiivimuoto) on pidetty puhekielisenä ja suorastaan virheellisenä. Tammikuussa 2014 suomen kielen lautakunta kuitenkin päätti hyväksyä yleiskielessä käytettäväksi myös tämän länsimurteisen rakennetyypin (vaihtoehtoinen länsimurteiden rakenne "rupeaa tekemään" on esiintynyt kirjakielessäkin jo Mikael Agricolan ajoista asti).
Rektio muissa kielissä.
Saksan kielessä useimpien transitiiviverbien objekti on akkusatiivissa: "Ich sehe einen Mann" ’näen erään miehen’. Voitaisiin siis sanoa, että yleisesti saksan transitiiviverbien rektio vaatii objektilta akkusatiivia. Tavallisesti kuitenkin rektioverbeiksi nimitetään vain verbejä, jotka vaativat objektinsa sijaksi jonkin muun sijamuodon kuin akkusatiivin tai mahdollisesti objektin eteen jonkin tietyn preposition. Sellainen on muiden muassa "warten"-verbi, joka vaatii objektinsa eteen "auf"-preposition: "Ich warte auf einen Mann" ’odotan erästä miestä’.
Musō Gonnosuke Katsuyoshi

Musō Gonnosuke Katsuyoshi (, tunnettiin aiemmin myös nimellä Hirano Gonbei) oli 1600-luvulla elänyt samurai ja japanilaisen koryū-koulukunnan Shindō Musō-ryūn perustaja.
Gonnosuken elämä ja jōjutsun synty.
Musō Gonnosuke Katsuyoshin elämästä tiedetään varmuudella hyvin vähän. Ensimmäisen kohtaamisen Gonnosuken ja Musashin välillä epäillään sattuneen 1605, mutta ensimmäinen kirjallinen kuvaus kohtaamisesta on vasta 1629 " Kaijo Monogatari"n kirjoittamana. Gonnosuke oli menkyo sekä Tenshin shōden Katori shintō-ryūssa että Kashima Shin ryūssa (joissakin lähteissä Kashima Jikishinkage ryūssa). Shindō Musō-ryū jōjutsun Gonnosuke kehitti hävittyään ottelun kuuluisalle japanilaiselle miekkamiehelle Miyamoto Musashille. Yhden kirjallisen lähteen mukaan Gonnosuke oli musha shūgyōlla oppilaidensa kanssa kiertäen Japania. Gonnosuke oli jo aiemmin vaelluksellaan kohdannut Musashin isän, joka oli kuuluisa jutte-taidoistaan, otellut tätä vastaan ja voittanut. Gonnosuke halusi siksi koetella myös poikaa, Miyamoto Musashia.
Musashi säästi hävinneen Gonnosuken hengen. Häviönsä jälkeen Musō jatkoi vaelteluaan saapuen vihdoin Homan-vuorelle Chikuzenissa (nykyisessä Fukuokan prefektuurissa), jonne hän pysähtyi 37 päiväksi. Temppelivuori oli tunnettu buddhalaisen kilvoittelun ("shugendo") harjoituksistaan. Rukoustensa viimeisenä päivänä Musō Gonnosuke sai unessa viestin "”maruki wo motte, suigetsu wo shire”" ("pyöreä keppi aseena löydä sisuspunos"). Tämän "jumalaisen näyn" innoittamana Gonnosuke lyhensi bōn 128 cm:n pituiseksi jōksi ja kehitti lyhyen kepin eli jōn tekniikat, alkujaan 5 kappaletta, nimeltään "hiden gyo i".
Sittemmin Gonnosuke siirtyi Chikuzenin provinssiin daimio Kuroda Nagamasan palvelukseen ja pysyi toimessaan kuolemaansa asti. Pascal Kriegerin mukaan Muso antoi menkyon kymmenelle oppilaalle, mutta kirjallista todistusaineistoa ei ole käytettävissä. Myöskään Kurodan klaanin dokumenteista ei löydy mainintaa Musō Gonnosuken palkkaamisesta, syntymä- tai kuolinvuodesta tai virka-asemasta. Ainoa dokumentti, joka liittää Musōn Kuroda-haniin on hänen lahjoittamakseen merkityn kunniamiekan kirjaus Tsukuban pyhätössä. Gonnosuken kehittämä Shindō Musō-ryū jōjutsu säilyi Kuroda-klaanin yksityisenä taistelutaitona 1930-luvulle.
PGM-17 Thor

PGM-17 Thor oli Yhdysvaltojen keskimatkan ballistinen ohjus, joita oli sijoitettuna ydinkärjillä varustettuina Isoon-Britanniaan vuosina 1958-1963. Ohjustyypin valmistaja on Douglas Aircraft Company. Ydinkärki painoi noin 1 000 kg. Corona-ohjelman vakoilusatelliitteja laukaistiin Thorilla. Thorin pohjalta kehitettiin 1970-luvulla Delta-raketti.
A Night at the Opera (Blind Guardianin albumi)

A Night at the Opera on Blind Guardianin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2002. Edellisestä levystä "Nightfall in Middle-Earthista" oli kulunut jo neljä vuotta, koska etenkin laulaja Hansi Kürschillä oli ollut kiireitä Demons &amp; Wizards -projektinsa kanssa.
Levy on samanniminen kuin Queenin klassikkoalbumi "A Night at the Opera" (1975), ja osa Blind Guardianin jäsenistä onkin tunnustautunut vankoiksi Queen-faneiksi.
Albumilta julkaistiin singlenä sen 14-minuuttinen päätöskappale ”And Then There Was Silence”, joka kertoo Troijan sodasta. Ennen albumin äänityksiä yhtyeen nettisivuilla oli äänestys, jossa fanit saivat äänestää mistä tulevan levyn yksi kappale kertoo. Voittajaksi selviytyi Dragonlance-kirjasarja pohjoisen mytologian tullessa toiseksi (yhtyeen kotisivu, 02.02.2001). Albumin seitsemäs kappale The Soulforged” on selkeästi tämä voittajakappale, koska se ”kertoo Dragonlance-kirjasarjan Raistlin Majeresta. Kappaleen lyriikoissa viitataan muun muassa hänen kultaisiin silmiinsä ja tiimalasin muotoisiin pupilleihinsa sekä hänen tulevaan tuhoonsa.
Kevolan observatorio

Kevolan observatorio sijaitsee Varsinais-Suomessa Paimion Ilttulan kylässä, vanhan ja uuden ykköstien välissä pienellä mäellä. Observatorion omistaa tähtitieteen harrastusyhdistys Turun Ursa r.y. Rakennuksiin kuuluvat tähtitorni, zeniittitorni ja lämmitettävä mökki. Kevolan observatorio on IAU:n observatorioluettelossa numero 64.
Valaistusolosuhteet ovat Ilttulassa tähtitieteellisten havaintojen kannalta paljon paremmat kuin kaupungissa, mutta vanhan ykköstien ja läheisen radiomaston valot häiritsevät havaitsemista jonkin verran.
Havaintovälineet.
Kevolan tähtitornissa on nykyään 50 senttimetrin anastigmaattinen Schmidt-Väisälä-kaukoputki, joka oli aikoinaan maailmankuulu sen laajan, mutta vääristymättömän, kuvakenttänsä ansiosta. Valokuvauskaukoputken korjauslinssin halkaisija on 50 ja pääpeilin 60 senttimetriä. Filmitasosta kolmen millimetrin etäisyydellä on lisäksi 12 senttimetrin kaksoiskonveksi korjauslasi. Optiikka mahdollistaa 6,7 asteen kuvakentän 12 × 12 senttimetrin laakafilmille. Kaukoputken polttoväli on 103,1 senttimetriä.
Kaukoputki sijaitsi aiemmin Iso-Heikkilän tähtitornissa Turussa, jossa sen avulla löydettiin 807 pikkuplaneettaa. Kaukoputken etsinkaukoputkena toimii 18 senttimetrin linssikaukoputki, jonka polttoväli on 230 senttimetriä, ja jota on usein käytetty muun muassa Pluton havainnointiin. Näiden kanssa yhdessä on myös pienempi 8 senttimetrin etsinputki, jonka polttoväli on 120 senttimetriä.
Zeniittitornissa sijaitsi 1980-luvulle asti zeniittikaukoputki, joka oli suunnattu suoraan ylöspäin kohti taivaanlakea eli zeniittiä. Zeniittikaukoputkella tutkittiin muun muassa tutkimuksia maapallon navan siirtymistä. Kaukoputki siirettiin Turun yliopistolle kuuluvaan Tuorlan observatorioon Kaarinassa.
Historia.
Kevolan observatorio on alun perin "Tähtitieteellis-optillisen seuran" rakentama, mutta seuran lakkautettua toimintansa rakennukset siirrettiin Turun Ursan omistukseen. Tähtitorni rakennettiin Tuorlan observaattorin Hilkka Rantaseppä-Heleniuksen kotitilalle. Tontti oli pitkään vuokralla, kunnes Turun Ursa osti sen vuonna 2002 "Vilho, Yrjö ja Kalle Väisälän rahaston" myöntämän apurahan turvin.
Keväällä 2015 havaintokeskuksessa valmistui viisivuotinen perusparannustyö, jonka tekivät Turun Ursa yhdessä Salolaisen tähtiharrastajayhdistyksen UrSalon kanssa. Hanke sai vuonna 2010 Varsin Hyvä ry:n kautta rahaa Euroopan Unionin Maaseuturahastolta. Zeniittitorniin asennettiin uusi alumiininen suojakupu ja sisälle hankittiin Planeware-teleskooppi.
Lateraalifrikatiivi

Lateraalifrikatiivi on konsonanttiäänne (kontoidi), joka tuotetaan muodostamalla kielen laitojen (tai yhden laidan) ja suunseinämän väliin sellainen puristuma, että ilma pääsee siitä vain vaivoin läpi tuottaen näin kuuluvaa friktiota eli hälyä. Lateraalifrikatiivit ovat frikatiivien alaluokka, eli ne ovat obstruentteja. Äänteellisiltä ominaisuuksiltaan lateraalifrikatiiveilla ei ole juurikaan yhteistä lateraalien kanssa, vaikka ne osittain samaan tapaan tuotetaankin.
Lateraalifrikatiivit maailman kielissä.
Lateraalifrikatiivit ovat kokonaisuudessaan suhteellisen harvinaisia maailman kielissä, ja useissa kielissä niitä ei ole lainkaan. Eurooppalaisista kielistä kymrissä esiintyy soinniton lateraalifrikatiivi //, joka merkitään kymrin oikeinkirjoituksessa "ll" (esimerkiksi "llaeth" // ’maito’).
Lateraalifrikatiiveja esiintyy myös eteläisessä Afrikassa puhutuissa kielissä, esimerkiksi sothossa (soinniton //) ja xhosassa (soinnillinen //). Myös monissa Väli-Amerikan alkuperäiskielissä esiintyy lateraalifrikatiiveja ja niitä sisältäviä affrikaattoja. Keinotekoisista kielistä lateraalifrikatiivin sisältävä affrikaatta // esiintyy klingonissa (esimerkiksi "tlhIngan" // ’klingoni’).
Merkintä.
Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa, IPA:ssa, lateraalifrikatiivien merkkejä on kaksi: soinniton dentaalinen, alveolaarinen tai postalveolaarinen [] ja soinnillinen dentaalinen, alveolaarinen tai postalveolaarinen []. Visuaalisesti symbolit muistuttavat velarisoidun alveolaarilateraalin merkkiä [] (l jonka poikki menee lenkin sijaan aaltoviiva) ja alveolaarilateraalin sekä soinnillisen postalveolaarifrikatiivin jonoa []. Näitä ei kuitenkaan tule sekoittaa toisiinsa.
Heinäpaali

Heinäpaali on heinästä kuljetusta ja varastointia varten tiiviiksi puristettu ja naruilla tai muulla sidosmateriaalilla yhteen sidottu paali. Paalin tekemistä kutsutaan paalaamiseksi ja tähän käytettyä konetta paalaimeksi. Heinä paalataan, jotta se voitaisiin säilyttää rehuksi ja siirtää ja varastoida helpommin. 
Aikaisemmin paalit tavallisesti olivat neliskanttisia pienkanttipaaleja, joita oli mahdollista koota kärryihin ja siirrellä käsin tai hangolla. Nykyisin ovat yleistyneet suurikokoiset, muodoltaan rullamaiset pyöröpaalit ja suurikokoiset, neliskanttiset suurkanttipaalit, joiden kumpienkin siirtely onnistuu vain traktorikuormaajalla. Pyöröpaaleja on alettu myös kääriä muoviin säilyvyyden parantamiseksi. Säilörehua tehtäessä heinään lisätään myös rehunsäilöntäliuosta.
Olkipaali.
Heinän ohella voidaan paalata pien- tai suurkanttipaaleiksi tai pyöröpaaleiksi myös olkea, jota voidaan käyttää esim. karjan tai hevosten kuivikkeena tai energianlähteenä. Tämän lisäksi olkipaaleja voidaan käyttää myös rakennusaineena olkipaalirakentamisessa ja esteinä esim. auto- ja hevoskilpailuissa tai laskettelurinteissä. Hyvälaatuisesta oljesta paalattuja olkipaaleja voidaan käyttää myös hevosten tai ponien ravinnoksi.
Säilörehupaali.
Käärityiksi pyörö- ja suurkanttipaaleiksi voidaan paalata myös tuoreemmasta ruohosta tehtävää säilörehua, johon säilyvyyden parantamiseksi lisätään happopitoista rehunsäilöntäliuosta.
RT-2

RT-2 (SS-13 Savage tai venäläisittäin "8K98") oli Neuvostoliiton ensimmäinen kiinteäpolttoaineinen ohjus. Näitä ohjuksia oli siiloissa 1969–1996. Ohjus muistutti jossain määrin Minuteman III-ohjusta, ja siinä oli yksi 750 kilotonnin ydinkärki, joka painoi 500 kg. Se oli ns. kolmannen sukupolven venäläinen mannertenvälinen ohjus. Tämä ohjus kehitettiin aikaisemmasta RT-2-sarjasta. Vain noin 60 ohjusta valmistui.
Kahdesta RT-15:n ylemmästä vaiheesta kehitettiin RT-15-tyypin liikkuva IRBM.
Memphis Mafia

Memphis Mafia on kutsumanimi Elvis Presleyn ystävä- ja henkivartijajoukolle, joka kulki hänen mukanaan konserttikiertueilla ja Hollywoodissa. Lehdistö antoi ryhmän leikkimielisen nimen 1960-luvulla sillä perusteella, että Presleyn koti Graceland sijaitsi Memphisissä ja henkivartijat käyttivät tummia pukuja, aurinkolaseja sekä kantoivat käsiaseita. 
Jäsenet.
Memphis Mafiaan kuului vuosien saatossa kymmeniä vakiojäseniä ja todennäköisesti jopa lähemmäs sata henkilöä, sillä Elviksellä oli tapana jaella "kunniajäsenyyksiä" ystävilleen. Varsinainen Memphis Mafia koostui noin kolmestakymmenestä miespuolisesta Elviksen ystävästä ja sukulaisesta. Elviksellä oli enemmän henkivartijoita kuin Yhdysvaltain presidentillä. Memphis Mafiaan kuuluivat myös Elviksen henkilääkäri George Nichopoulos ja isä Vernon Presley. Tappouhkausten aikana 1970-luvulla Elvistä turvasi konserteissa jopa kymmenet poliisit sekä FBI ja Memphis Mafian henkivartijat.
Tunnetuimmat Memphis Mafian jäsenet olivat osittain eri aikoina ryhmässä esiintyneet henkilöt; serkut Billy Smith, Gene Smith ja Junior Smith sekä Charlie Hodge, Joe Esposito, Lamar Fike, Marty Lacker, Cliff Gleaves, Alan Fortas, Larry Geller, Richard Davis, David Hebler, Jerry Schilling, Al Strada, Red West, Sonny West, Ricky Stanley, David Stanley, Billy Stanley, ja Sam Thompson, joka oli poliisi. Myös Memphisin sheriffit Roy Nixon ja Bill Morris sekä CIA:ssa ja FBI:ssa työskennellyt sekä useampaa presidenttiä turvannut Dick Grob kuuluivat ryhmään. Lisäksi Elviksen sedät olivat Gracelandissa turvamiehinä, kuten Travis Smith ja Vester Presley, mutta yleensä heitä ei lasketa suoranaisesti Memphis Mafiaan. Memphis Mafian ainoa virallisesti hyväksytty nainen oli Elviksen parturiystävä Patti Parry.
Elviksen poliisiharrastusten myötä suurimmalla osalla Memphis Mafian jäsenistä aina hänen isäänsä Vernon Presleytä myöten oli myös täydet poliisin aseenkanto-oikeudet.
Elviksen kuoleman jälkeen 16. elokuuta 1977 käytännössä kaikki ryhmän kärkinimet ovat ansainneet rahaa Elvis-aiheisilla kirjoilla, joita he ovat kirjoittaneet lähinnä ammattikirjailijoiden kanssa.
Octave Mirbeau

Octave Mirbeau (16. helmikuuta 1848 – 16. helmikuuta 1917) oli ranskalainen journalisti, taidekriitikko, pamfletisti, kirjailija ja näytelmäkirjailija, joka saavutti mainetta Euroopassa ja menestystä yleisön keskuudessa, mutta vetosi samalla kuitenkin kirjalliseen ja taiteelliseen avantgardeen.
Mirbeaun ensimmäinen romaani "Jean Marcellin" (1885) ei herättänyt huomiota. Tunnetuksi teki hänet novellikokoelma "Lettres de ma chaumière" (1886), jonka aiheet olivat tekijän kotiseudulta Normandiasta. Mirbeaun merkittävimmät romaanit ovat "Le Calvaire" (1887), "L’Abbé Jules" (1888), "Sébastien Roche" (1890), "Les mémoires d’une femme de chambre" (1901) merkittävimmät näytelmät "Les mauvais bergers" (1897) ja varsinkin "Les affaires sont les affaires" (1903).
Elämä.
Mirbeau osallistui vapaaehtoisena 1870 syttyneeseen Saksan–Ranskan sotaan. Sodan päätyttyä hän muutti vuonna 1872 Pariisiin. Hän aloitti uransa toimittajana ja kirjoitti useisiin lehtiin, kuten L’Ordre de Paris (1872-1877), Le Gaulois, Le Figaro, La France, Gil Blas, L’Écho de Paris, Le Journal (1892-1902), L'Aurore (1898-1899), L'Humanité (1904).
Mirbeau oli anarkisti, ateisti ja uskonnonvastainen, hän kannatti vapaakauppaa, ihmisoikeuksia ja sananvapautta. Mirbeau oli koko ikänsä aktiivinen pasifisti.
Mirbeaun kirjalliseen tuotantoon kuuluu romaaneja ja novellikokoelmia. Mirbeaun tunnetuin romaani on vuonna 1900 ilmestynyt "Le Journal d'une femme de chambre", jonka pohjalta on tehty kaksi elokuvaa, Jean Renoirin "Kotiapulaisen päiväkirja" (1946) ja Luis Buñuelin "Kamarineidon päiväkirja" (1964). Tunnetuimpia näytelmiä ovat "Les affaires sont les affaires" (1903) ja "Le Foyer" (1908).
Mirbeauta pidetään myös merkittävänä taidearvostelijana. Hän kirjoitti taidearvosteluja vuodesta 1884.
Pseudoskeptismi

Pseudoskeptismi on nimitys asenteelle, joka on vain näennäisesti skeptistä. Filosofian professori Frederick L. Will käytti ensimmäisen kerran termiä pseudoskeptismi vuonna 1942. Termin teki tunnetuksi Itä-Michiganin yliopiston sosiologian professori, entinen skeptikko Marcello Truzzi vuonna 1987 vastatessaan skeptikkoryhmille, jotka kutsuivat näennäistieteeksi aloja, joita Truzzi mieluummin nimitti esitieteeksi. Truzzi kirjoitti vuonna 1987:
Pseudoskeptismin tunnusmerkkejä.
Truzzi on määritellyt muun muassa seuraavat pseudoskeptisyyden tunnusmerkit:
Pseudoskeptismi denialismin synonyyminä.
Jotkut määrittelevät pseudoskeptismin läheiseksi käsitteeksi denialismille. Siinä tieteellisesti vakuuttavasti perusteltua käsitystä vastaan hyökätään näennäisen skeptisillä mutta puolueellisesti vain oman näkökulman tueksi valikoiduilla argumenteilla, jotka ovat usein heikkotasoisia. Esimerkkejä tällaiseksi pseudoskeptismiksi väitetystä ovat muun muassa:
Tykkivene Turunmaa (1916)

Tykkivene Turunmaa oli Suomen merivoimien tykkivene vuosina 1918–1953.
Valmistus.
Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi 1916 Crichton Osakeyhtiön Turun telakalta Filin-luokan vartioristeilijän nimellä "Tširok" (, 'Tavi').
Palvelus.
Alusta ei suunniteltu avoimella merellä käytävää taistelua silmällä pitäen, vaan enemmänkin monitoriksi. Aluksen ominaisuudet olivat niin huonot, että sitä käytettiin kauan kadettien kouluttamiseen.
Talvisodassa "Turunmaa" partioi Haapasaaren ja Koiviston alueella ja varmisti miinanlaskua. Jatkosodan alkaessa alus suojasi Ahvenanmaan miehitystä, jonka jälkeen se osallistui Somerin taisteluun upottaen kaksi Neuvostoliiton laivaston alusta. Tässä taistelussa alus kuitenkin kärsi itsekin vaurioita ja menetti kaksi miestä kaatuneina ja kahdeksan haavoittuneina. Alus upposi 2. toukokuuta 1943, mutta pelastusalus "Mursu" nosti hylyn. Korjaustyöt kestivät kuusi kuukautta. Se vaurioitui pahoin Il-2-koneiden hyökkäyksessä tukiessaan Teikarin puolustusta 4. heinäkuuta 1944. Aluksen alla räjähtäneet kaksi pommia aiheuttivat vuotoa ja takatornin jumittumisen, minkä jälkeen alus ei enää voinut osallistua Viipurinlahden taisteluihin. "Turunmaata" käytettiin miinanraivaukseen jatkosodan jälkeen. Se poistettiin laivastosta 1952 ja romutettiin 1953.
Konsta Häkkälä

Konsta Häkkälä (alun perin Konstantin, 3. kesäkuuta 1926 Viipuri – 27. lokakuuta 2021) oli suomalainen kvartetti- ja kuorolaulaja. Hän oli Skandinavian matalaäänisin laulaja, jonka ääni ulottui kontraoktaavin G-säveleen (mainittu Guinnessin ennätysten kirjassa) . 
Suomalais-venäläiseen perheeseen syntynyt Häkkälä lauloi Kimarakvartetin toisena bassona vuodet 1952–1975. Hän lauloi Helsingin Venäläisessä Sekakuorossa (1947–1952), Uspenskin Katedraalin Sekakuorossa (1947–1989), Pyhän Kolminaisuuden Kirkon Sekakuorossa (1949–1962), Alkon Mieslaulajissa (1954–1966), Uspenskin Katedraalin Mieskuorossa (1983–) ja Helena-Kodin Sekakuorossa (1989–). Häkkälä lauloi myös ajoittain Kansallisoopperan kuorossa.
Varsinaisen ammattiuransa Häkkälä teki Alkon palveluksessa teollisuusvartijana ja vahtimestarina.
Zipper Catches Skin

Zipper Catches Skin on Alice Cooperin 14. studioalbumi vuodelta 1982. Levyn musiikki on kahta aiempaa levyä kitaravoittoisempi ja on saanut vaikutteita punkista.
Albumi ei myynyt kovinkaan paljoa eikä päässyt listoille.
DaDa

DaDa on Alice Cooperin albumi vuodelta 1983. DaDa jäi Cooperin viimeiseksi new wave-tyylin albumiksi. DaDa on konseptialbumi.
Raise Your Fist and Yell

Raise Your Fist and Yell on Alice Cooperin albumi vuodelta 1987. Levyn kansikuvan on maalannut Jim Warren.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Alice Cooper ja Kane Roberts ellei toisin mainita.
Pohjois-Karjalan Vihreät

Pohjois-Karjalan Vihreät oli Vihreän liiton Pohjois-Karjalan vaalipiirissä toiminut piirijärjestö. Vuoden 2013 alussa piiri yhdistyi Pohjois-Savon Vihreiden kanssa muodostaen Savo-Karjalan vihreät. Piirin ainoa kansanedustaja oli Tarja Cronberg vaalikaudella 2003–2007. Cronberg toimi myös Vihreän liiton puheenjohtajana 2005–2009 ja työministerinä 2007–2009. 
Pohjois-Karjalassa Vihreillä on kolme paikallisyhdistystä ja kaksi muuta yhdistystä: Joensuun Vihreät, Kontiolahden Vihreät ja Vihreä Pohjois-Karjala (paikallisyhdistys muissa kunnissa) sekä Pohjois-Karjalan Vihreät nuoret ja opiskelijat ja Pohjois-Karjalan Vihreät naiset. 
Pohjois-Karjalan Vihreät on julkaissut "Vihreä pallo" -lehteä.
Vaalit.
Eduskuntavaalit.
Vuoden 1999 vaaleissa Vihreät oli pienpuolueiden vaaliliitossa ja puolue asetti 4 ehdokasta. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Vihreät oli vaaliliitossa Suomen Keskustan kanssa (2 ehdokasta). Tarja Cronberg nousi eduskuntaan.
Vuonna 2007 puolue lähti vaaleihin yksin ja täydellä 14 ehdokkaan listalla. Vihreiden kannatus nousi 11,7 prosenttiin (+5,1), mutta puolue ei saanut edustajaa. Tarja Cronbergin paikka jäi alle 200 äänen päähän. Cronberg keräsi vaalipiirin toiseksi suurimman äänisaaliin, 7 804 ääntä. 
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Vihreillä oli täysi 14 ehdokkaan lista eikä vaaliliittoja. Vihreät jäivät ilman paikkaa.
Kunnallisvaalit.
Kunnallisvaaleissa 2008 Vihreät sai valtuutettuja Joensuuhun, Kiteelle, Kontiolahdelle, Nurmekseen, Outokumpuun, Polvijärvelle ja Rääkkylään.
Europarlamenttivaalit.
Europarlamenttivaaleissa 2009 ehdokkaana oli puolueen puheenjohtajan tehtävät juuri ennen vaaleja jättänyt Tarja Cronberg. Vihreät sai 18,5 prosenttia Pohjois-Karjalan äänistä. Joensuussa vihreät oli suurin puolue 24,4 prosentin kannatuksella. Cronberg jäi ensimmäiselle varasijalle, mutta nousi parlamenttiin kesäkuussa 2011, kun Heidi Hautala luopui paikasta noustuaan ministeriksi.
Uusi Lahti Cup

Uusi Lahti Cup oli Lahden suurhallissa vuodesta 1981 pelattu vuosittainen jalkapallon harjoitusturnaus. Se järjestettiin perinteisesti tammikuun ja helmikuun vaihteessa. Turnauksen alkuperäinen nimi oli Lahti Cup. Vuonna 1999 nimi muuttui lahtelaisen kaupunkilehden mukaan Uusi Lahti Cupiksi. Turnauksessa kohtasivat lähinnä Suomen pääsarjan joukkueet, mutta myös alempien sarjatasojen joukkueita sekä kansainvälistä edustusta oli läpi historian. Vuoden 2012 turnaus jäi historian viimeiseksi.
Turnausmuoto, säännöt ja palkinnot.
Uusi Lahti Cup pelataan 8 joukkueen cup-muotoisena turnauksena. Lisäksi perjantaina hävinneet joukkueet pelaavat lauantaina sijoitusottelut sijoista 5-8. Tästä poikkeavilla järjestelmillä on pelattu kahdesti. Ensimmäinen Lahti Cup pelattiin 4 joukkueen Cup-kilpailuna ja vuoden 2012 turnaus pelataan 4 joukkueen sarjamuotoisena kilpailuna.
Ottelut käydään normaaleilla jalkapallosäännöillä, mutta seuraavin poikkeuksin.
Turnauksessa on jaettu joka vuosi suomalaisittain merkittävät rahapalkinnot. Vuonna 2009 palkintopotti oli 24 000 euroa, josta voittaja vei valtaosan eli 15 000 euroa. 
Historia.
Historian ensimmäisessä turnauksessa uudessa Lahden Suurhallissa mukana olivat Suomen, Ruotsin ja Norjan maajoukkueet sekä yhdistetty Lahden kaupungin joukkue, joka kovassa seurassa ylsi kolmanneksi. Myöhemmin mukana on ollut vain seurajoukkueita. Menestyksekkäimmät joukkueet ovat olleet Kuusysi (7 voittoa) ja Haka (5 voittoa) sekä HJK (4 voittoa). Kolmikon takana vahvinta nousua on viime vuosina tehnyt FC Lahti. Kaikkiaan kolmetoista eri seuraa on selviytynyt cupin voittajaksi. Ensimmäisen kerran ulkomaisia seurajoukkueita turnaukseen osallistui vuonna 2007, kun Viron pääsarjan joukkueet TVMK ja Levadia olivat mukana. 
Uusi Lahti Cup 2012.
Järjestyksessään 32. Uusi Lahti Cup järjestetään 27.–29. tammikuuta 2012. Mukana ovat isäntäjoukkue FC Lahden lisäksi HJK, FC Haka, ja KuPS.
Ottelut.
Pe 27.1
La 28.1
Su 29.1
3 Juno

3 Juno (symboli: ) on yksi asteroidivyöhykkeen suurimmista asteroideista. Saksalainen astronomi Karl L. Harding löysi asteroidin 1. syyskuuta 1804 ja nimesi sen Juno-jumalattaren mukaan. Junoa pidettiin aluksi Cereksen, Pallaksen ja Vestan tavoin planeettana, kunnes ne lopulta menettivät asemansa uusien asteroidien löytymisen myötä.
Juno, kolmas löydetty asteroidi, on massaltaan toiseksi suurin S-tyypin asteroidi ja käsittää noin 1,0 % asteroidivyöhykkeen massasta. Kaikista tunnetuista asteroideista Juno on kymmenenneksi suurin.
Ominaisuudet.
Juno kiertää Aurinkoa hieman lähempää kuin Ceres ja Pallas. Sen inklinaatio on 13°, mutta sen eksentrisyys on melko suuri. Juno oli tunnetuista pikkuplaneetoista eksentrisin, kunnes 33 Polyhymnia löydettiin vuonna 1854.
Junon pyörähdysakseli on kallistunut 50° kulmaan. Tämä voi johtua asteroidin varhaisessa historiassa tapahtuneesta törmäyksestä, sillä Junon pinnalla on noin sata kilometriä leveä törmäyskraatteri.
Junon maksimilämpötilaksi on arvioitu 301 K eli 28 °C. Juno oli myös ensimmäinen asteroidi, jonka havaittiin tekevän tähdenpeitto.
Gerard Way

Gerard Arthur Way (s. 9. huhtikuuta 1977 Summit, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän perusti My Chemical Romance -yhtyeen, joka hajosi maaliskuussa 2013. Hän on myös "The Umbrella Academy" -sarjakuvan käsikirjoittaja, ja oli sarjakuvapiirtäjä jo ennen musiikkiuransa alkua. Hän on saavuttanut useita palkintoja ja kunnianosoituksia niin musiikki- kuin sarjakuvapiirtäjäuransa kautta.
Nuoruus.
Gerard Arthur Way syntyi New Jerseyn Newarkissa 9. huhtikuuta 1977. My Chemical Romancen basisti Mikey Way on hänen pikkuveljensä. Wayn perhe asui New Jerseyn ”hämärällä” rikollisuuden varjostamalla alueella, eikä Gerard saanut nuorena juurikaan leikkiä kodin ulkopuolella. Niinpä hän uppoutui sarjakuvien, musiikin ja väkivaltaisten elokuvien maailmaan pikkuveljensä Mikeyn kanssa. Gerard on puoliksi italialainen (äidin, eli Donna Lee Rushin puolelta) ja puoliksi skotlantilainen (isän, eli Donald Wayn puolelta). Gerard esiintyi nuoresta asti useissa koulunsa bändeissä, sillä hän oli hyvä laulamaan ja esiintymään.
Vuonna 1999 Gerard valmistui New Yorkin School of Visual Arts -taidekoulusta.
Inspiraatiot.
Gerardin ja Mikeyn isoäiti Elena Lee Rush opetti Gerardin piirtämään, laulamaan ja esiintymään. My Chemical Romancen kappale ”Helena” on nimetty Wayn veljesten isoäidin mukaan, koska nämä kutsuivat tätä usein Helenaksi. 11-vuotiaana Gerard tajusi ensimmäisen kerran, että kaikki hänen läheisensä kuolevat lopulta, ja silloin hän jää kokonaan yksin. Siitä syntyi hänen pakkomielteensä kuolemaan. Vuoden 2001 New Yorkin terrori-iskut saivat hänet tajuamaan, miten lyhyt elämä on ja miten hänen pitäisi käyttää se jotenkin merkittävästi. Niinpä Gerard perusti My Chemical Romancen yhtyeen entisen rumpalin Mattin kanssa. 
My Chemical Romance ilmoitti hajoavansa 22. maaliskuuta 2013.
Way kärsi aiemmin lääke- ja alkoholiriippuvuudesta, ja hän on myös ollut vakavasti masentunut kahdesti. Way käytti musiikkia terapianaan, ja siksi useimmat yhtyeen alkuvuosien kappaleista ovat synkkiä. Suurimmiksi musiikillisiksi vaikuttajikseen Way on maininnut muun muassa Iron Maidenin, Queenin ja Misfitsin. Ulkomusiikillisia esikuvia Gerard Waylle ovat olleen esimerkiksi Alice Cooper ja David Bowie. 
Yksityiselämä.
Gerard on kärsinyt vahvasta lääke- ja alkoholiriippuvuudesta, mutta pääsi siitä eroon vuonna 2004. Vuoden 2004 lopusta lähtien Way on pysytellyt pääosin raittiina, mutta voi omien sanojensa mukaan ottaa satunnaisen drinkin tai pari. 
Way meni naimisiin 3. syyskuuta 2007 Lindsey Ann Ballaton kanssa. Heidän hääseremoniansa pidettiin My Chemical Romancen backstagella keikan jälkeen.
Parin ensimmäinen lapsi syntyi Kaliforniassa 27. toukokuuta 2009. Pieni tyttövauva sai nimekseen Bandit Lee Way.
Fat Joe

Fat Joe (oikealta nimeltään Jose Antonio Cartagena, s. 19. elokuuta 1970 Bronx, New York, New York) on yhdysvaltalainen rap-artisti.
Elämä ja ura.
Cartagena varttui vähävaraisessa perheessä New Yorkin etelä-Bronxissa. Hänen sukujuurensa ovat Kuubasta ja Puerto Ricosta. Cartagena kiinnoistui hip hopista 6-vuotiaana isoveljensä kautta. Latinotaustansa vuoksi hänellä oli aluksi vaikeuksia saada levysopimusta alalla, jossa enemmistö oli mustia. Hän sai lopulta levytyssopimuksen voitettuaan amatöörikilpailuja ja DJ:n soitettua hänen demoaan radiossa.
Fat Joe oli suosittu New Yorkin rapin underground-piireissä 1990-luvulla. Hän kuului myös Diggin' in the Crates Crew -nimiseen hip hop -kollektiiviin. Vuonna 2001 julkaistu "Jealous Ones Still Envy (J.O.S.E.)" nosti Fat Joen kuuluisuuteen. Single "What's Luv?""", jossa oli mukana Ashanti, oli yksi vuoden 2002 menestyneimpiä hittejä Yhdysvalloissa ja johti Grammy-ehdokkuuteen. Myös Fat Joen ja Remy Man vuoden 2016 single "All the Way Up" sai Grammy-ehdokkuuksia. 
Fat Joe esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa 2. heinäkuuta 2008, Helsingin Nosturissa. 
Fat Joe oli vuonna 2000 menehtyneen rap-artisti Big Punin läheinen ystävä ja teki yhteistyötä tämän kanssa.
Jodie Henry

Jodie Clare Henry (s. 17. joulukuuta 1983) on entinen australialainen uimari. Hän on kolminkertainen olympiakultamitalisti, kolminkertainen Kansainyhteisön kisojen kultamitalisti, maailmanmestari 100 metrin vapaauinnissa. Hän piti hallussaan 100 metrin vapaauinnin maailmanennätystä, ennen kuin toinen australialainen, Lisbeth Lenton rikkoi Henryn ennätyksen. 
Uinti-uran alku.
Henry syntyi Brisbanessa, Queenslandissa. Hän alkoi harrastaa uintia kilpailumielessä varsin myöhään, 14-vuotiaana. Vielä samana vuonna hän ui Kansainyhteisön nuorten kisoissa Edinburghissa viisi kultamitalia. 
Vuonna 2002 Manchesterin Kansainyhteisön kisoissa Henry voitti naisten 100 metrin vapaauinnin. Lisäksi hän oli voittamassa 4 × 100 metrin vapaauintiviestiä sekä 4 × 100 sekauintiviestiä. 
Vuonna 2003 Barcelonan MM-uinneissa Henry voitti hopeaa 100 metrin vapaauinnissa ja nappasi vielä itselleen 4 × 100 metrin vapaauinti- ja sekauintiviesteissä pronssia.
Ateenan olympialaiset 2004.
Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Henry ankkuroi Australian naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestiä voittaen kultaa ja tehden samalla maailmanennätyksen. Lisäksi Henry ui samoissa kisoissa 100 metrin vapaauinnin maailmanennätyksen 53,52 (jonka myöhemmin rikkoi Lisbeth Lenton) semifinaaleissa. Loppukilpailussa hän voitti matkan olympiakultaa, ensimmäisenä australialaisena naisena sitten Dawn Fraserin, 40 vuotta aikaisemmin. Viimeisessä lajissa Ateenassa hän ui vapaauintiosuuden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jälleen auttaen Australiaa voittamaan mestaruuden ja rikkomaan edellisen maailmanennätyksen. Henry lähti kisoista kolme kultamitalia kaulassa ja kolme maailmanennätystä rikottuna. 
Myöhemmät vaiheet.
29. marraskuuta 2004 Henry valittiin vuoden australialaiseksi uimariksi. Hän sai täten kolmantena naisena 15 vuoden sisällä kyseisen palkinnon liittyen Susie O'Neillin ja Hayley Lewisin seuraan. Samalla Henry rikkoi Ian Thorpen viisivuotisen putken kyseisen palkintojen saannissa (vaikkakin 2003 Ian Thorpe ja Grant Hackett jakoivat palkinnon). 
Henry osoitti uudelleen olevansa maailman johtava 100 metrin vapaauimari ottamalla kyseisen matkan mestaruuden vuoden 2005 maailmanmestaruuskisoissa Montrealissa ajalla 54,18.
Hän oli hyvä ystävä ja treenikaveri Alice Millsin kanssa, Shannon Rollasonin valmennettavana. Yhdeksän vuoden jälkeen Henry kuitenkin ilmoitti siirtyvänsä John Fowlien valmennettavaksi.
Lisbeth Lenton rikkoi Henryn maailmanennätyksen Kansainyhteisön kisoissa ajallaan 53,42. Henry saavutti hopeamitalin vuoden 2006 Kansainyhteisön kisoissa häviten Lentonille sekä 50 metrin että 100 metrin vapaauinnissa. Lisäksi Henry ui 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä auttaen jälleen Australiaa viemään mestaruuden.
Henry lopetti uransa vuonna 2009.
Surveyor 2

Surveyor 2 oli toinen avaruusluotain, joka kuului NASAn Surveyor-luokan kuulaskeutujiin. Luotain laukaistiin 20. syyskuuta 1966 Cape Canaveralin avaruuskeskuksesta. Kurssinohjauksen epäonnistumisesta seurasi, että luotaimen lasku epäonnistui ja se iskeytyi 23. syyskuuta 1966 lähelle Kopernikuksen kraatteria. Luotaimen massa oli laskeuduttaessa 292 kg.
Waluigi

Waluigi on Nintendon peleissä esiintyvä kuvitteellinen pelihahmo. Waluigi esiintyi ensimmäisen kerran Nintendo 64:n pelissä "Mario Tennis" vuonna 2000. Waluigi ei ole tähän mennessä ollut pääosassa yhdessäkään pelissä, vaan hän on toiminut pelattavana hahmona Marion urheilupeleissä ja muissa "Mario Party" -peleissä. 
Ulkonäöltään Waluigi on kuin eräänlainen liioiteltu versio Marion veljestä Luigista. Luigi on hoikka ja pitkä, Waluigi taas häntäkin laihempi ja pidempi. Luigilla on pitkät viikset, jotka Waluigilla ovat vielä pidemmät ja piikikkäämmät. Waluigi pukeutuu tumman violetteihin housuihin, hieman vaaleampaan paitaan, violettiin lakkiin sekä oransseihin "tonttumaisiin" kenkiin. Lakissaan ja hanskoissaan Waluigilla on ylösalaisin käännetty L-kirjain eli Γ. Waluigi esiintyy myös "Mario Kart" -peleissä, paitsi kolmessa ensimmäisessä.
Waluigi esiintyy Mario Kart Wiissä yhtenä valmiista hahmoista. Mario Kart DS:ssä Waluigi on lukittu hahmo. Waluigi esiintyy yleensä ystävänsä Warion kanssa urheilupeleissä.Yleisesti ottaen Waluigi esiintyy spin- off peleissä.
Konrad I

Konrad I (n. 890 – 23. joulukuuta 918 Anderdach, nyk. Saksa) oli Itä-Frankian kuningas vuosina 911–918.
Konrad oli frankkien herttuan Konradin ja Glismutin, keisari Arnulfin tyttären, poika. Frankenin herttua Konrad valittiin vaalilla Itä-Frankian kuninkaaksi Forchheimissa 10. marraskuuta 911 setänsä Ludvigin kuoleman jälkeen. Vuonna 913 Konrad meni naimisiin Svaabiasta kotoisin olleen ja Alaholfingin perheeseen kuuluneen Kunigunden kanssa. Konradin valtakausi oli katkeraa ja veristä kamppailua Saksin, Baijerin ja Svaabian herttuoita vastaan, eikä hän pystynyt kunnolla vakiinnuttamaan asemaansa.
Kuolinvuoteellaan Konrad suostutteli veljensä Eberhardin tarjoamaan kuninkuutta Saksin herttualle Henrik I Linnustajalle, joka oli hänen vastustajistaan kyvykkäin.
Teknis-luonnontieteellinen osasto (TTY)

Teknis-luonnontieteellinen osasto oli Tampereen teknillisen yliopiston osasto, joka toteutti samannimistä diplomi-insinöörikoulutusohjelmaa. Osasto perustettiin Tampereen teknilliseen yliopistoon vuonna 2002 keskittämään diplomi-insinöörien ja sittemmin tekniikan kandidaattien perusopetus, joka aikaisemmin oli hajotettuna useammalle osastolle. Samalla perustettiin teknis-luonnontieteellinen koulutusohjelma, jonka tavoitteena oli tuottaa syvällisesti perusluonnontieteet hallitsevia tekniikan asiantuntijoita ja tutkijoita. Lisäksi osasto vastasi matemaattisten aineiden opettajien koulutuksesta. Vuoden 2008 alussa TTY:n hallintorakennetta muutettiin. Aiemmat 12 osastoa lakkautettiin ja korvattiin viidellä tiedekunnalla. Tällöin myös teknisluonnontieteellinen osasto lakkautettiin ja sen laitokset siirtyivät osaksi Luonnontieteiden ja ympäristötekniikan tiedekuntaa. Teknisluonnontieteellinen koulutusohjelma siirtyi uuden tiedekunnan alaiseksi.
Osastoon kuuluivat
Osaston johtajana toimi osaston koko olemassaoloajan fysiikan laitoksen esimies, professori Rolf Hernberg.
Pääsyvaatimukset.
Osaston hallinnoimassa teknis-luonnontieteellisessä koulutusohjelmassa voi suorittaa tekniikan kandidaatin ja diplomi-insinöörin tutkinnot. Opiskelijat valittiin suorittamaan joko molempia tutkintoja tai, mikäli heillä oli jo soveltuva alempi korkeakoulututkinto tai ammattikorkeakoulututkinto, vain DI-tutkintoa. Lisäksi osastolla voi suorittaa jatko-opintoina tekniikan lisensiaatin ja tohtorin tutkinnot.
Diplomi-insinöörin tutkintoon johtavaan ylioppilaspohjaiseen koulutukseen haettiin teknisten tieteiden yhteisvalinnassa. Suoraan ylempään korkeakoulututkintoon voitiin hyväksyä opiskelija, jonka aiempi tutkinto täytti tietyt ehdot.
Matemaattisten aineiden opettajan opintosuunnalle voitiin valita alemman korkeakoulututkinnon tai AMK-tutkinnon suorittaneiden lisäksi opiskelijoita, joilla on jo tekniikan alan ylempi korkeakoulututkinto opintosuunnan pääaineen alalta. Opettajankoulutuksen pedagogiset opinnot suoritettiin muissa yliopistoissa tai yksiköissä ja niihin opiskelijan tuli hakeutua erikseen.
Surveyor 3

Surveyor 3 oli kolmas Surveyor-luokan laskeutuja, jonka tarkoitus oli tutkia Kuuta. Se laukaistiin 17. huhtikuuta 1967 Cape Canaveralin avaruuskeskuksesta, ja se laskeutui 20. huhtikuuta 1967 Oceanus Procellarumiin. Se lähetti yhteensä 6 326 kuvaa Maahan. Laskeutuessa hyvin heijastavat kivet sekoittivat Surveyor 3:n tutkalukemia ja laskeutumismoottori pysähtyi liian nopeasti. Seurauksena laskeutuja pomppasi kaksi kertaa osuttuaan pintaan ennen kuin asettui aloilleen.
Luotain oli ensimmäinen, jolla oli pinnantutkimukseen tarkoitettu robottikäsivarsi. Se ulottui 1,5 metrin päähän ja pystyi kaivamaan 18 senttimetriä syvälle. 19. marraskuuta 1969 Apollo 12 laskeutui lähelle Surveyor 3:a. Astronautit ottivat useita komponentteja tutkittavaksi Maahan, jotta komponenttien pitkäaikaista altistumista avaruuden olosuhteille voitaisiin tutkia. Kenties suurin Surveyor 3:n löydöistä on täysin vahinko, tavallinen bakteeri "Streptococcus mitis". Tämä bakteeri oli vahingossa päätynyt luotaimen mukana Kuuhun ja selvinnyt kaksi ja puoli vuotta vihamielisessä ympäristössä. Surveyorin kamera on nykyisin nähtävillä National Air and Space Museumissa Washingtonissa.
Lunar Reconnaissance Orbiter -luotain kuvasi Surveyor 3:n ja Apollo 12:n laskeutumisalueen vuonna 2009, erottaen jopa luotaimen ympärillä kävelleiden astronauttien jalanjäljet. Luotain kuvasi alueen uudelleen vuonna 2011 matalammalta kiertoradalta ja suuremmalla tarkkuudella.
Vasile Tarlev

Vasile Petru Tarlev (; , s. 6. lokakuuta 1963) on moldovalainen kommunistipoliitikko ja maan entinen pääministeri. Hänestä tuli Moldovan pääministeri 19. huhtikuuta 2001 ja hän jätti aseman maaliskuussa 2008.
Tarlev on syntyperältään bessarabianbulgarialainen.
Pääministerikautensa jälkeen Tarlev on edustanut kahta pienpuoluetta jotka eivät ylittäneet parlamenttiin vaadittavaa äänikynnystä. Hän yritti 2016 presidenttiehdokkaaksi mutta ei päässyt rekisteröitymään tarvittavien dokumenttien puutteellisuuden vuoksi.
Pulla-Pirtti

Pulla-Pirtti on perinteinen oululainen leipomoalan perheyritys. Leipomo valmistaa lähes kaikkia mahdollisia leipomotuotteita leivästä pullaan ja konditoriatuotteisiin. Sen toimialaan kuuluvat monipuolisten leipomo-, konditoria- ja einestuotteiden valmistus sekä myynti.
Pulla-Pirtin leipomo on sijainnut Oulussa jo vuodesta 1958 ja on yksi Oulun vanhimmista yhä toiminnassa olevista leipomoista. Pullapirtillä on kaksi leipomoa ja se on osakas leipomo Primula Oy:ssa.
Historia.
Leipomo-konditoria Pulla-Pirtti aloitti toimintansa vuonna 1958, kun Lumijoelta kotoisin oleva Antero Räinä osti Oulun Aleksanterikatu 10:ssä 1900-luvun alusta toimineen leipomon. Myös Anteron puoliso Tuulikki Räinä tuli toimintaan mukaan, ja 1980-luvulla perheen pojat Hannu ja Heikki aloittivat työt yrityksessä.
Pulla-Pirtti on ollut edelläkävijä uuden leipomoteknologian käyttöönotossa. Antero Räinän ensimmäinen suuri sijoitus nuorena yrittäjänä oli uudenlaisen monsuuniuunin osto. Sijoitus antoi yritykselle kasvua seuraavina vuosikymmeninä. Pulla-Pirtti oli vuonna 1958 yksi lukuisista Oulussa toimivista pienistä kivijalkaleipomoista, mutta jo 1970-luvulle tultaessa Oulun suurimpien leipomoyritysten joukossa. Toiminta laajeni 1970-luvulla ja leipomo siirtyi Perävainion Lepolaan, jossa se on ollut nykyisellä paikallaan siitä asti.
Pulla-Pirtti kasvoi vuosikymmenten myötä yhdeksi koko Pohjois-Suomen tunnetuimmista ja isoimmista leipomoista. Pulla-Pirtillä työskenteli vuonna 1958 kuusi leipomoalan ammattilaista. Kasvun myötä leipomo työllistää nykyisin noin 120 henkilöä. Perheyrityksessä työskentelee omistajia jo kolmannessa sukupolvessa.
Nykyään Pulla-Pirtillä on kaksi leipomoa, Oulussa ja Raahessa. Niiden lisäksi löytyvät leipomomyymälä-kahvilat Raahesta, Oulusta ja Kempeleestä. Vuonna 2018 avattiin Oulun keskustaan uusi Konditoria-kahvila Sofia. 
Pulla-Pirtti on kuulunut aiemmin Perheleipurit-yhteistyöketjuun. Vuonna 2015 se jatkoi toimintaansa omana alueellisena leipomona.
Tuotteet.
Pulla-Pirtti on tunnettu rieskoistaan. Maineeltaan Pulla-Pirtti onkin rieskatalo. Leipomo on koko Pohjois-Suomen suurin rieskan leipoja. Leipomossa leivotaan myös vaaleita leipiä, tummaa leipää, pullia ja konditoriatuotteita eli leivoksia ja kakkuja. Pulla-Pirtin munkit, laskiaispullat ja Runebergintortut ovat erityisen suosittuja tuotteita alueellaan.
Pulla-Pirtin tuotteita on saatavilla koko Pohjois-Suomen alueelta Utsjoelta Kokkolaan ja Vaasaan asti.
Leipomo on saanut hyvin vaativan FSSC 22000 -tuoteturvallisuussertifikaatin. Se todistaa leipomon täyttävän maailmanlaajuiset turvallisuusstandardit ja kertoo, että toiminta on valvottua ja pyritään kehittämään sekä parantamaan elintarviketurvallisuusjärjestelmää jatkuvasti paremmaksi. 
Pulla-Pirtti kierrättää kaiken ylimääräisen leipänsä paikalliselle Viskaalin tilalle. Leivät syötetään tilan naudoille osana niiden ravintoa. Samalla leipomo pystyy vähentämään paljon leipomisesta syntyvää jätettä ja ympäristövaikutuksia.
Rio Grande

Rio Grande (Meksikossa "Río Bravo" tai virallisemmin "Río Bravo del Norte") on 2 830 kilometriä pitkä joki Pohjois-Amerikassa. Joki on alajuoksullaan Meksikon ja Yhdysvaltain rajajoki. Se on Pohjois-Amerikan viidenneksi ja koko maailman 24. pisin joki.
Joen kulku.
Rio Granden lähteet ovat 3 700 metrin korkeudessa San Juanin vuorilla Etelä-Coloradossa Yhdysvalloissa. Joki saa alkunsa vuorilähteistä ja sulamisvesistä. New Mexicossa joki virtaa alkumatkan aikana 113 kilometriä pitkässä ja 250 metriä syvässä kanjonissa. Kanjonien jälkeen se virtaa Albuquerquen lähellä sijaitsevaan Cochitin patoaltaaseen ja siitä Elephant Butten altaaseen. 32 kilometriä ennen El Pasoa joesta tulee Texasin ja Meksikon rajajoki, ja se virtaa loppumatkan enimmäkseen kaakkoon. Joki tekee Texasissa ison mutkan pohjoiseen ja virtaa Big Bendin kansallispuiston läpi sekä kolmen 457–518 metriä syvän kanjonin läpi. Texasin-osuuden suurimpia patoja ovat Amistadin pato ja Falconin pato, jotka on rakennettu kastelun ja tulvasäätelyn avuksi. Joki laskee Meksikonlahteen Brownsvillen lähellä.
Rio Grande virtaa monenlaisten kasvillisuusalueiden halki, kuten vuoristometsien, chaparralin, vuoristoaavikon ja alavan pensaikon.
Valuma-alue.
Rio Granden valuma-alue on kokonaisuudessaan 870 000 neliökilometriä. Siitä vain noin puolet eli 450 000 neliökilometriä virtaa Rio Grandeen, sillä kuivuuden vuoksi valuma-alueella on paljon sisäisiä valuma-alueita, joista vesi ei virtaa pois.
Pisimmät sivujoet ovat Rio Conchos ja Pecos.
Historia.
Rio Grande on historiansa aikana tarjonnut ennustettavaa kasteluvettä, sedimenttiä ja ravinteita maanviljelykselle. Joen seudulla vaikutti aikoinaan muinainen Clovis-kulttuuri. Vuosien 300–1400 välillä seudulla New Mexicon alueella asui anasazeja. Kun espanjalaiset valloittajat saapuivat joelle Alonso Alvarez de Pinedan johdolla vuonna 1519, jokea käyttivät kasteluvetenään pueblointiaanit. Espanjalaiset perustivat joen rannalle useita siirtokuntia, jotka menestyivät. Joki siirtyi Meksikolle vuonna 1821 maan itsenäistyttyä. Texasin tasavalta vaati jokea lounais- ja länsirajakseen vuonna 1836. Joesta tuli virallisesti Meksikon ja Texasin välinen raja vuonna 1848 Guadalupe Hidalgon rauhassa.
Ihmisen vaikutus Rio Grandeen on nykyisin erittäin suuri, ja veden riittävyys ja laatu ovat herättäneet huolta. Toisinaan kaikki vesi on käytetty jo ennen kuin joki saavuttaa Meksikonlahden.
Eläimistö.
Rio Grandessa elää noin 166 kalalajia, joista 86 on makean veden kaloja ja 80 murtoveden kaloja. Yleisimpiä ovat särkikalat. Joessa elää myös vesilintuja, matelijoita, majava, minkki ja nutria. Jokisuistossa tavataan mississippinalligaattoria.
Marcelo Zalayeta

Marcelo Danubio Zalayeta (s. 5. joulukuuta 1978 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi vuonna 2016 päättyneellä urallaan kotimaansa lisäksi pitkään Italiassa sekä jonkin aikaa Espanjassa ja Turkissa. Uruguayn maajoukkueessa hän pelasi 33 maaottelua ja teki niissä kymmenen maalia vuosina 1997–2005. Hän pelasi täydet minuutit Copa Américassa 1999 Uruguayn saavuttaessa hopeaa ja teki kaksi maalia alkulohko-ottelussa Ecuadoria sekä yhden maalin puolivälieräottelussa Paraguayta vastaan. Puolivälierä sekä Chileä vastaan pelattu välierä ratkesivat rangaistuspotkukilpailussa, ja Zalayeta teki molemmissa niissä maalin.
Zalayeta siirtyi italialaisseura Juventukseen marraskuussa 1997, jota ennen hän ehti pelata kotimaansa liigassa Danubion ja Peñarolin joukkueissa ja voittaa Uruguayn-mestaruuden. Zalayeta lainattiin Juventuksesta pois vuoden 1998 lokakuussa toiseen italialaisseuraan Empoliin. Seuraavat kaksi kautta Zalayeta pelasi Espanjassa Sevillan joukkueessa. Espanjasta palattuaan Zalayeta pelasi yhden kauden ajan Juventuksessa ja sitten hänet laitettiin takaisin lainalle, tällä kertaa Perugian joukkueeseen. Tämä oli Zalayetan viimeinen lainapesti Juventuksesta. Kesällä 2007 hän siirtyi Napolin omistukseen. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi lainasopimuksella Bolognaan. Pelattuaan kauden 2010–2011 turkkilaisseura Kayserisporissa hän palasi Peñaroliin.
Kultainen ruusu

Kultainen Ruusu (joskus myös Montreux’n Kultainen ruusu, ) on televisio-ohjelmille ja radio-ohjelmille myönnettävä arvostettu kansainvälinen palkinto. Palkintoa on jaettu vuodesta 1961 lähtien. Kultainen Ruusu -palkinto jaetaan samannimisillä festivaaleilla (Rose d’Or Festival), jotka pidetään nykyään Sveitsin Luzernissa. Vuoteen 2003 asti festivaalit järjestettiin Montreux’ssä. Vuonna 2014 kilpailuun tuli mukaan myös radio. 
Kultainen Ruusu -palkinnot jaetaan vuosittain kahdeksalle eri televisio-ohjelmatyypille:
Palkittuja ohjelmia.
Ruotsi on voittanut Kultaisen Ruusun muun muassa vuonna 1962 ohjelmalla Kaskad, ja Britannia ohjelmilla Mr. Bean (1990) ja Pop Idol (2002).