tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elatusaine

Elatusaineella, ravinneliuoksella tai kasvatusalustalla tarkoitetaan nestemäistä tai hyytelömäistä kasvualustaa, jota käytetään pieneliöiden tai solujen kasvatukseen laboratorio-olosuhteissa. Elatusaine sisältää ihanteellisen määrän kaikkia solun kasvuun tarvittavia ravinteita ja hivenaineita. Liuoksesta löytyvät kaikki solun kasvuun tarvittavat alkuaineet, joita ovat hiili, vety, happi, typpi, fosfori ja rikki. Liuos sisältää tyypillisesti myös suoloja, jonkin verran metalleja ja vitamiineja, joita tarvitaan solurakenteiden ylläpitoon ja erilaisiin aineenvaihdunnan toimintoihin.
Erilaisia liuoksia on useita, ja liuosten koostumus määräytyy aina tutkittavan eliön ravinnevaatimusten mukaan. Liuosten koostumusta säätelemällä voidaan valita halutut eliöt tai solut, joita halutaan kasvattaa. Tällaisia alustoja kutsutaan "selektiivisiksi kasvualustoiksi".
Erilaiset kasvualustat.
Ravinneliuokset jaetaan pääasiassa kahteen luokkaan: synteettinen kasvualusta () ja kompleksinen kasvualusta (). Synteettinen kasvualusta sisältää tunnetun määrän tarkkaan määritettyjä ja puhdistettuja ravinteita. Tällainen ravinneliuos sopii parhaiten tietyn eliön kasvattamiseen, jonka ravintovaatimukset tunnetaan. Kompleksinen alusta taas valmistetaan ravintoaineesta, jonka täyttä kemiallista koostumusta eikä aineiden määrää tunneta. Tällainen ravintoaine voi olla esimerkiksi kaseiini (maitoproteiini), liha-, soija- tai hiivauute.
Ravinneliuos voi olla nestemäisessä tai hyytelömäisessä muodossa: ravintoliemi tai ravintoagar. Ravintolientä käytetään muun muassa solumäärän lisäämisen. Jos ravintoliemessä kasvatettava eliö vaatii happea, on lientä ravisteltava koko kasvatuksen ajan. Ravintoliemi soveltuu hyvin myös anaerobisten mikrobien kasvattamiseen, kun liuoksen päälle lisätään kerros öljyä, jonka läpi happi ei kulje. Ravintoagar tai ravintomalja tehdään nestemäisestä ravinneliuoksesta lisäämällä seokseen agar-agaria. Ravintoagarilla mikrobit kasvavat ravintoalustan päällä, jolloin ne saavat runsaasti happea. Ravintoagarilla yksi solu voi muodostaa pesäkkeen.
Tragikomix

Tragikomix on Mimosan sulhanen Asterix ja Obelix -tarinoissa ja hän oli myös mukana animaatioelokuvassa Asterix – gallialaisten sankari ja aidoilla näyttelijöillä tehdyssä elokuvassa Asterix ja Obelix vastaan Caesar.
Esiintymiset Asterixin seikkailuissa.
Asterix legioonalaisena -tarinassa hänet pakotettiin liittymään roomalaiseen legioonaan. Hänet vietiin kaleerilla Afrikkaan, jossa oli käynnissä roomalaisten sisällissota. Asterix ja Obelix joutuivat lähtemään Condateen, jossa pystyi liittymään legioonaan, jonka joukot tultaisiin viemään samaiselle alueelle, jonne Tragikomixkin joutui. Asterix ja Obelix murtautuivat leiriin, ja ottivat Tragikomixin mukaansa.
Sarjakuva-albumissa "Asterix ja Latraviata" Tragikomix esiintyy pienessä roolissa, kun hän ja Mimosa kohtaavat maantiellä roomalaispäällikkö Pompeiuksen ja prefekti Bonusmaluksen juonessa mukana olevan Mimosaksi naamioituneen roomalaisnäyttelijä Latraviatan, jonka tehtävänä on hankkia varastettu kypärä ja miekka takaisin Asterixilta ja Obelixilta.
Elokuvassa "Asterix – gallialaisten sankari" Mimosa ja Tragikomix joutuvat roomalaisten vangeiksi ja Julius Caesarin orjiksi, minkä seurauksena Asterix ja Obelix lähtevät pelastamaan heitä ensin Afrikasta ja lopulta Roomasta.
Elokuvassa "Asterix ja Obelix vastaan Caesar" Tragikomix näkyi hetken aikaa kuvassa, kun Obelix ihastui Mimosaan mutta sai tietää Tragikomixin olevan tämän sulhanen.
Mimosa (sarjakuvahahmo)

Mimosa () on Asterix-sarjakuvissa esiintyvä hahmo ja Obelixin ihastuksenkohde. Mimosa on naimisissa Tragikomixin kanssa. Elokuvassa "Asterix – gallialaisten sankari" Mimosa ja Tragikomix joutuvat roomalaisten vangeiksi ja Julius Caesarin orjiksi, minkä seurauksena Asterix ja Obelix lähtevät pelastamaan heitä ensin Afrikasta ja lopulta Roomasta. Hahmo esiintyy myös elokuvassa "Asterix ja Obelix vastaan Caesar" (1999), jossa häntä näyttelee Laetitia Casta.
Esiintymiset sarjakuvissa.
Mimosan sulhanen, Tragikomix, pakotettiin liittymään roomalaiseen legioonaan tarinassa "Asterix legioonalaisena", mutta Asterix ja Obelix menivät pelastamaan hänet. Tarinassa "Obelixin kaleeri" Mimosa esiintyy pienessä roolissa, kun hän on vierailulla kylässä ja yrittää auttaa kiveksi muuttunutta Obelixia suutelemalla tätä, mutta loukkaantuu nöyryyttävästä tilanteesta.
Sarjakuva-albumissa "Asterix ja Latraviata" roomalaispäällikkö Pompeius ja prefekti Bonusmalus käyttävät apunaan Mimosaksi naamioitunutta roomalaisnäyttelijää saadakseen varastetun kypärän ja miekan takaisin Asterixilta ja Obelixilta (myös oikea Mimosa esiintyy albumissa).
Simeon (piispa)

Simeon (alun perin Semjon Semjonovitš Kružkov, "Семён Семёнович Кружков", 2. helmikuuta 1929 Tallinna − 21. syyskuuta 1998 Tartto) toimi Viron apostolisen ortodoksisen kirkon apulaispiispana tittelillä Avidosin piispa 16. toukokuuta − 21. syyskuuta 1998.
Simeon syntyi Tallinnassa vironvenäläiseen perheeseen ja opiskeli Pietarin hengellisessä akatemiassa. Hän meni naimisiin Tamara Aleksandrovna Tihomirovan kanssa vuonna 1948 ja vihittiin diakoniksi samana vuonna. Hänet vihittiin papiksi Leningradissa 28. elokuuta 1949. Hän valmistui akatemiasta vuonna 1953.
Toimittuaan vuosina 1953–1961 papintehtävissä eri puolilla Neuvostoliittoa hänet nimitettiin vuonna 1961 Tarton venäjänkielisen Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen kirkon kirkkoherraksi, jossa hän palveli piispaksivihkimiseensä asti. Simeon jäi leskeksi vuonna 1977.
Vuonna 1990 lähes koko Tallinnan hiippakunnan papisto anoi Kružkovin piispaksivihkimistä sen jälkeen kun Tallinnan edellinen piispa Aleksei II oli valittu Moskovan patriarkaksi, mutta piispaksi nimitettiin rovasti Kornelius Jakobsin.
Kun autonominen Konstantinopolin alainen Viron ortodoksinen kirkko perustettiin uudelleen vuonna 1996 Simeon Kružkov valittiin kirkkokunnan apulaispiispaksi ja vihittiin 10. toukokuuta 1998. Piispa Simeon ehti hoitaa virkaansa ennen kuolemaansa vain reilut kolme kuukautta.
Vuorikärppä

Vuorikärppä ("Mustela altaica") on kärppien sukuun kuuluva näätäeläin, joka muistuttaa sukulaistaan siperiankärppää mutta on pienempi ja sen karva ja häntä ovat lyhyemmät.
Levinneisyys.
Vuorikärppää on tavattu Kiinassa, Kashmirissa ja ympäri Himalajaa. Eläintä on tavattu myös Siperiassa, ja havainto Pohjois-Koreasta tarvitsee vahvistuksen. Lajia on tavattu Himalajalla jopa yli viiden kilometrin korkeudessa. Bhutanissa lajia on havaittu 1 500 ja 5 200 metrin välillä. Vuorikärpälle on tavattu kuusi alalajia, joilla kullakin on tietty, suppea alue.
Henrik Calonius

Adolf Henrik Matias Calonius (19. kesäkuuta 1873 Hamina – 7. joulukuuta 1914 Petrokov, Puola) oli suomalainen ratsumestari, jota pidetään Suomen poliisikoiratoiminnan alkuunpanijana.
Henrik Caloniuksen vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Emil Wilhelm Matias Calonius (1840–1906) ja vapaaherratar Eva Hildur Ulrika Falkenberg af Trystorp.
Helsingin poliisilaitoksen palveluksessa ollut Calonius johti Laukon torpparihäätöjen aikana tammikuussa 1907 Helsingistä tullutta ratsupoliisikomennuskuntaa, joka vastasi häätöjen toimeenpanemisesta. Häätöjen yhteydessä tapahtui useita yhteenottoja, ja erityisen pahaa vertaa herätti se, että poliisit järjestivät Laukossa ollessaan tanssiaiset joka ilta. 
Elokuussa 1909 Caloniuksen johtama 12-miehinen ratsupoliisiosasto oli Terijoella turvaamassa Venäjän duuman jäsenen professori Mihail Herzensteinin murhaoikeudenkäyntiä. Murhasta syytettynä oli venäläisen Musta sotnja -järjestön jäseniä, jotka Pietarissa junalla tullut 300 mustasotnjalaisen joukko aikoi väkivalloin vapauttaa. Tiukat turvatoimet estivät kuitenkin tämän yrityksen.
Calonius toi keväällä 1909 Saksasta Suomen ensimmäiset poliisikoirat saksanpaimenkoirat Hektor von der Volmeburgin ja Benno von Volmenthalin sekä dobermanni-nartun Zilly von Thüringenin. Saksa oli näihin aikoihin edelläkävijämaa poliisikoirien käytössä.
Calonius osallistui ensimmäisen maailmansodan taisteluihin venäläisten joukoissa. Hän kaatui Petrovin lähellä Puolassa 7. joulukuuta 1914. Caloniuksen ruumis tuotiin Suomeen, ja hänet hautajaisensa pidettiin Helsingissä 16. joulukuuta 1914.
Amaryllix

Amaryllix () on hahmo Asterix-sarjakuvissa, gallialaisen kylän kalakauppias. Kaikkien mielestä Amaryllixin myymät kalat haisevat pilaantuneilta. Kylätappelut saavat lähes aina alkunsa kylän sepän Caravellixin mainitessa jotain Amaryllixin kalojen laadusta, mikä provosoi Amaryllixia aloittamaan tappelun. Amaryllixillä on oma kalastusvene, mutta hän ei itse kalasta kalojaan, vaan ne tuodaan hänelle kärryillä Parisiumista asti, mikä selittää niiden pilaantumisen.
Amaryllix esiintyi ensimmäisen kerran albumissa "Asterix Hispaniassa". Sarjan tekijät René Goscinny ja Albert Uderzo kehittivät hahmon saadakseen huvittavan aiheen kyläläisten tappelulle.
Nimi Amaryllix on yksi sarjan luontoperäisistä nimistä, ja se tulee kukan nimestä amaryllis. Amaryllixin vaimo on nimeltään Jelousubmarine ("Iélosubmarine"), mikä viittaa The Beatles -yhtyeen kappaleeseen ”Yellow Submarine”. Albumeissa "Asterix Korsikassa" ja "Ruusu ja miekka" heillä on myös nuori poika.
I Threes

I Threes oli Rita Marleyn, Judy Mowattin ja Marcia Griffithsin muodostama reggaeyhtye. Yhtye oli toiminnassa ainoastaan vuonna 1974. Yhtyettä tukivat muun muassa Bob Marley &amp; The Wailers (ent. The Wailers), Peter Tosh sekä Bunny Wailer. I-Threesin jäsenet toimivat pääasiassa The Wailersin albumeilla taustataulajina.
Joplin

Joplin on kaupunki Missourin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Asutus alueelle syntyi 1840-luvulla, ja virallisesti kaupunki perustettiin 1873. Vuoden 2019 arvion mukaan Joplinissa asui 50 925 asukasta. Väkiluku pysyi lähes samana verrattuna vuoteen 2010, jolloin kaupungissa asui 50 150 asukasta. Kaupunki on nimetty metodistipappi Harris Joplinin mukaan.
Toukokuussa 2011 tornado tuhosi Joplinissa muun muassa St. Johnin sairaalan ja surmasi 116 henkeä.
Goldsworthy Gurney

Goldsworthy Gurney (1793 Englanti – 1875) oli lääkäri, kemisti, luennoitsija, konsultti, arkkitehti, rakentaja sekä keksijä. Hän kehitti muun muassa höyrykäyttöisen auton ja Bude-lampun.
Monica Abbott

Monica Cecilia Abbott (s. 28. heinäkuuta 1985, Santa Cruz, Kalifornia) on yhdysvaltalainen softballpelaaja ja olympiamitalisti. Abbott on pelipaikaltaan syöttäjä ("pitcher"). Hän pelasi Tennesseen yliopiston Lady Volunteersissa 2004–2007. Vuonna 2007 hän siirtyi Washington Glory -joukkueeseen, josta siirtyi Japaniin Toyotan joukkueeseen vuonna 2009.
Abbott voitti Yhdysvaltain joukkueessa hopeaa Pekingin olympialaisissa 2008 ja Tokion olympialaisissa 2021.
Saavutuksia.
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2021
Oiraatin kieli

Oiraatin kieli on Luoteis-Kiinassa ja Länsi-Mongoliassa asuvien oiraattien puhumista länsimongolilaisista murteista sekä aiemmin myös kalmukin kielestä käytetty nimitys. Puhuttua oiraattia, johon kalmukin ei katsota kuuluvan, pidetään usein itsenäisenä kielenä. Nimitystä käytetään myös todo bitšig -kirjoituksella laaditun kirjallisuuden kielestä.
Puhujamäärältään suurin oiraattimurre on torgut, jota puhutaan Mongolian lisäksi lähinnä Kiinan Xinjiangin alueen luoteisosissa. Samaa nimitystä käytetään kalmukin toisesta päämurteesta. Mongoliassa on seitsemän historiallista oiraattiheimoa ja murretta: bajat, dörbet, hoton, torgut, urjanhai, zahin ja ööld. Lisäksi on murteita, joiden luokittelu oiraatin, mongolin tai burjaatin välillä on kiistanalaista.
Mongoliassa oiraatit käyttävät sivistyskielenään halhamongolia. Kiinassa oiraattia kirjoitetaan perinteisellä todo bitšig -kirjaimistolla.
Petsamonvuono

Petsamonvuono () on Barentsinmeren vuono Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Vuono on 18 kilometriä pitkä ja pääasiassa 1,5–2 kilometriä leveä, mutta kapeimmalta kohdaltaan alle puoli kilometriä leveä. Vuono on lähellä suutaan noin 150 metriä syvä ja vuonon erottaa valtamerestä "kynnys", joka on noin 80 metriä syvä. Petsamonvuono sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella entisen Petsamon kunnan pohjoisosassa. Vuonon suu on noin 25 km Norjan rajasta itään. Petsamonvuonon pohjukkaan laskee 110 kilometriä pitkä Petsamonjoki. Vuonon rantoja ympäröivät tunturit, kuten Parkkinatunturit, Isovuori, Trifonavaara ja Siebruoaivi. 
Vuonon perukassa sijaitsee Petsamon kaupunkityyppinen taajama (entinen Petsamon kirkonkylä "Parkkina"). Petsamonvuonon länsirannalla sijaitsee Liinahamarin kylä, jossa on Petsamon satama. Aikanaan Liinahamari oli Suomen ainoa valtamerisatama ja ympäri vuoden sulana oleva satama. Vuoden keskilämpötila Petsamonvuonon pohjukassa on -0,7 °C; heinäkuun keskilämpötila on +11 °C ja tammi-helmikuun -11 °C. Vuonon perukka on jäässä noin puoli vuotta mutta suuosa on sulana ympäri vuoden.
Oklahoma City Thunder

Oklahoma City Thunder on NBA-sarjassa pelaava, Oklahoma Citystä kotoisin oleva koripallojoukkue. Joukkue pelaa läntisen konferenssin luoteisessa divisioonassa. Thunderin farmijoukkue on myös sen omistama Oklahoma City Blue. Aiemmin Seattle SuperSonics -nimellä tunnettu Oklahoma City Thunder perustettiin vuonna 2008 Washingtonin Seattlen lainsäätäjien ja seuran omistajan Clay Bennettin riidan tuloksena.
Seattlen-vuosinaan joukkue pelasi NBA:n pudotuspeleissä 22 kertaa ja voitti divisioonansa kuusi kertaa. Vuonna 1979 SuperSonics vei NBA:n mestaruuden Washington Bulletsia vastaan käydyssä loppuottelusarjassa. Mestarijoukkueeseen kuuluivat muun muassa Jack Sikma, Dennis Johnson, Gus Williams, John Johnson, Lonnie Shelton, Paul Silas ja Fred Brown. Myöhempiä Seattlen maineikkaita pelaajia olivat muun muassa Shawn Kemp ja Gary Payton. 
Ensimmäisellä Oklahoman-kaudellaan joukkue sijoittui läntisen konferenssin kolmanneksitoista. Joukkueen sijoitus koko liigassa oli 26:s. Joukkueen päävalmentajana on vuodesta on vuodesta 2020 toiminut Mark Daigneault. Häntä edelsi vuonna 2015 tehtävään nimetty Billy Donovan. 
Kaudella 2009–2010 Oklahoma City Thunder pääsi pudotuspelien ensimmäiselle kierrokselle mutta hävisi voitoin 2–4 Los Angeles Lakersille. Thunderin valmentaja Scott Brooks valittiin vuoden valmentajaksi ja joukkueen tähtipelaaja Kevin Durant voitti pistekuninkuuden ottelukohtaisella keskiarvolla 30,1 pistettä. Tämän jälkeen joukkue on pelannut pudotuspeleissä jokaisella kaudella lukuun ottamatta kautta 2014–2015. Thunder ylsi NBA:n loppuotteluihin kaudella 2011–2012 mutta hävisi Miami Heatille otteluvoitoin 1–4. Joukkueen tähtipelaajiin kuuluivat tuolloin Kevin Durantin lisäksi Russell Westbrook ja James Harden.
Joukkueen kotiareenana toimii Paycom Center.
Biohajoava muovi

Biohajoavat muovit ovat joko synteettisiä tai luonnon raaka-aineista eli biomassasta saatuja polymeerejä.Muovi on biohajoavaa, kun se muuttuu sille suotuisissa olosuhteissa hiilidioksidiksi tai metaaniksi sekä biomassaksi ja vedeksi. Muovin biohajoavuudessa pitää aina huomioida hajoamisaika- ja olosuhteet, koska esimerkiksi maassa hajoavaksi tarkoitettu muovi ei välttämättä hajoa riittävän nopeasti meressä. 
Biohajoavaa muovia voidaan valmistaa mm. tärkkelyksestä ja selluloosasta. Suomessa raaka-aineena käytetään lähinnä perunaa ja viljatuotteitta. Muualla tyypillisiä raaka-aineita ovat maissi, riisi sekä soija. Kaikki biohajoavat muovit eivät kuitenkaan ole valmistettuja uusiutuvista raaka-aineista.  
Biohajoavista polymeereista on 1980-luvulta alkaen valmistettu lääketieteen käyttöön esimerkiksi luunmurtumien tai muissa kudosvaurioiden hoidossa tarvittavia ruuveja ja muita kiinnittimiä, jotka hajoavat elimistössä vähitellen tehtävänsä täytettyään.
Biohajoavien muovien yleisyys.
0,04 % vuodessa tuotetusta muovista on biomuovia. Se vastaa noin 1,1 miljoonaa tonnia. Tästä osuudesta 58 % on biopohjaisia ja 42 % on biohajoavia.
Biohajoavien muovien haitat.
EU-standardi EN 13432:n mukaan biohajoavien tuotteiden on hajottava teollisissa olosuhteissa kolmen kuukauden aikana alle 2 mm:n kokoisiksi hiukkasiksi. Tästä syntyy ongelmia, koska biojätteen mädätysprosessi on yleensä alle kolme kuukautta. Joillakin jätteenkäsittelylaitoksilla joudutaan erottelemaan biohajoavat muovipussit biojätteestä polttoon.Verrattuna tavalliseen muoviin biohajoava muovi on venyvämpää, joten se takertuu herkemmin jätteenkäsittelylaitteiden osiin. Biohajoavien muovipussien erottelu biojätteestä on vaikeampaa kuin tavallisen.
Biohajoava muovi luonnossa.
Pisan yliopiston tekemän tutkimuksen mukaan mater-bi - polymeereistä valmistetuista tuotteista voi liueta maaperään kasvien kasvua hidastavia kemikaaleja.Suomen ympäristökeskuksen SYKE:n tekemässä vuoden kestäneessä kokeessa PLA ei hajonnut kunnolla Itämeren olosuhteissa. Samassa kokeessa puolestaan biohajoava selluloosa-asetaatti hajosi lähes täysin.
Tuff Gong

Tuff Gong reggae -levy-yhtiö, jonka perusti The Wailers -yhtyeen keulakuva Bob Marley vuonna 1970. Yhtiö on myös nimetty Bob Marleyn lempinimen mukaan.
Tuff Gongin pääkonttori sijaitsi 56 Hope Roadilla, Bob Marleyn kotona. Tällä paikalla on nykyään Bob Marley museo.
Lippauistin

Lippauistin on virveliin tarkoitettu viehe, jonka rakenteeseen kuuluu veden virtauksen voimasta pyörivä lippa. Lippa on tyypillisesti metallinen, kolikon kokoinen ja puun lehden tai pienen lusikan muotoinen. Lipan pyöriminen aiheuttaa vedessä värähdyksiä, joihin kalat reagoivat kylkiviiva-aistinsa avulla. Kiiltävä tai värikäs lippa toimii myös näköaistin ärsykkeenä. Hyönteistä tai pientä kalaa jäljittelevillä lippauistimilla voi saada petokalojen lisäksi myös särkikaloja.
Yksinkertaisen rakenteensa vuoksi lippauistimet voivat olla erittäin kevyitä. Niiden massa on yleensä parista grammasta muutamaan kymmeneen grammaan.
Lippauistimia käytetään pääasiassa heittouistelussa. Vetouistelussa ongelmaksi voi muodostua se, että lippauistin pyörii jatkuvasti samaan suuntaan ja saattaa pyörittää siiman kierteelle. Kiertymistä vähentää laadukas leikari.
Historia.
Ensimmäiset lippauistimet valmistettiin nykytiedon mukaan Yhdysvalloissa 1800-luvun alkupuolella. Viehetyyppi esiintyi patenttipiirroksissa ja kirjojen kuvituksessa ensi kerran 1860-luvulla. Samoihin aikoihin alkoi myös kaupallinen tuotanto. Varhaisia valmistajia olivat mm. Julio T. Buel, W. D. Chapman sekä G.M. Skinner. Suomessa kalastusvälinetehtailija Herman Renfors valmisti ensimmäiset lippansa vuonna 1870. Renforsin ensimmäisen lippauistimen nimi oli "Kajaanin lippa ("Kajana")". Lippauistinten nykyinen muoto on kuitenkin tullut ranskalaisesta Meppsin Agliasta.
Night at the Museum 2

Night at the Museum 2 ("Night at the Museum: Battle of the Smithsonian") on 22. toukokuuta 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintakomedia, jonka pääosissa ovat Ben Stiller, Amy Adams, Owen Wilson ja Hank Azaria. Se on jatkoa elokuvalle "Night at the Museum – yö museossa" (2006) ja oli edeltäjänsä tavoin menestys tuottaen kansainvälisesti yli 413 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Elokuvan ohjasi edellisenkin osan ohjannut Shawn Levy ja yhtenä tuottajista työskenteli esimerkiksi Harry Potter -elokuvia ohjannut Chris Columbus.
Jonas Brothers -yhtye antoi elokuvassa äänet kolmelle poikaenkelille, jotka laulavat Larrylle ja Amelialle kappaleita ”My Heart Will Go On” ja ”Lovebug”.
Juoni.
Entinen museon yövartija Larry Daley (Ben Stiller) omistaa nyt oman yhtiön jolla menee hyvin. Hän poikkeaa museoon katsomaan olentoja, jotka heräävät öisin henkiin laatan avulla. Hän saa tietää, että osa museon tavaroista menee pitkäaikaisvarastoon Smithsonian museoon, ja yrittää pysäyttää nämä aikeet.
Ahkmenrahin ilkeä veli, Kahmunrah (Hank Azaria) yrittää tuhota Larryn museoystävineen ja saada haltuunsa laatan, joka herättää museon tavarat öisin eloon. Larry kuitenkin huijaa Kahmunrahia kertomalla, että Rubikin kuutio on vielä voimakkaampi kuin laatta. Kahmunrah uskoo asian, mutta saadessaan selville, että Larry on valehdellut hän vangitsee Larryn pienoismalli-ystävän Jedediahin tiimalasiin.
Larryn täytyy selvittää koodi laattaan, jos haluaa Jedediahin selviävän hengissä. Seikkailussa ovat mukana esimerkiksi Abraham Lincoln, Albert Einsteinin pienoismallit sekä Ajattelija-patsas ja Amelia Earhart.
David Krejčí

David Krejčí (s. 28. huhtikuuta 1986 Šternberk, Tšekkoslovakia) on uransa päättänyt tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edusti viimeisimpänä NHL-liigassa pelaavaa Boston Bruinsia. Hän siirtyi jo juniori-ikäisenä QMJHL-joukkue Gatineau Olympiquesiin vuonna 2004. Samana vuonna ennen QMJHL:ää Boston Bruins varasi Krejčín toisella kierroksella.
Krejčí siirtyi Boston Bruinsin organisaatioon kaudella . Hän pelasi lähes koko kautensa farmijoukkue Providence Bruinsissa, mutta pääsi kuuteen NHL-peliin. Seuraavalla kaudella Krejčí pelasi suurimman osan kaudestaan NHL:ssä. Hän teki 56 ottelussa tehot 6+21=27. Krejčí pelasi myös MM-kisoissa keväällä 2008. Kaudella Krejčí löi itsensä läpi tehdessään 82 ottelussa tehot 22+51=73. Hän voitti myös NHL Plus/Minus Awardin.
Krejčí voitti alle 20-vuotiaiden MM-pronssia 2005 sekä alle 18-vuotiaiden MM-pronssia 2004.
Debet ja kredit

Debet ja kredit ovat kahdenkertaiseen kirjanpitoon liittyviä termejä. Debet merkitsee veloitusta ja kredit hyvitystä. 
Jokaiseen tiliin liittyy debet- ja kredit-puolet, ja jokainen tilitapahtuma kirjataan jonkin tilin debet-puolelle ja jonkin toisen tilin kredit-puolelle. Tulot kirjataan jonkin tulotilin kredit-puolelle ja kassatilin tai muun siihen verrattavan tilin debet-puolelle, menot taas kassatilin tai muun vastaavan tilin kredit-puolelle ja jonkin menotilin debet-puolelle.
Sana "debet" on latinalainen verbimuoto, joka tarkoittaa "on velkaa". Se on "debere"-verbin aktiivin indikatiivin preesensin yksikön kolmas persoona. Sana "kredit" tulee latinan "credere"-verbin vastaavasta muodosta "credit", joka tarkoittaa "uskoo, luottaa". Suomessa ja muissa pohjoismaisissa kielissä se on muuntunut muotoon "kredit". Englannissa sana credit on käytössä alkuperäisessä latinalaisessa muodossaan, mutta sana "debet" on muuntunut muotoon "debit".
Termit "debit" ja "credit" näissä englantilaisissa muodoissaan esiintyvät myös pankki- ja luottokorteissa. Näissä debit tarkoittaa pankkikorttia ja credit luottokorttia. Termien yleistymisen taustalla on SEPA, jonka myötä korteissa siirryttiin Suomessakin kansainvälisiin nimityksiin.
Sven Elof Kristiansson

Sven Elof Kristiansson (29. marraskuuta 1880 Saarijärvi – 21. marraskuuta 1938 Venäjä) oli suomalainen toimittaja ja uskontokriitikko. Hän oli "Vapaa Ajatus" -lehden julkaisija ja päätoimittaja 1909–1917. Hän julkaisi ja suomensi myös kirjallisuutta. Hän oli sisällissodan aikana punaisella puolella ja toimi vallankumouksellisen ylioikeuden sihteerinä.
Elämä.
Kristianssonin vanhemmat olivat kauppias Nils Petter Kristiansson ja Rosa Sandström. Hän suoritti ylioppilastutkintonsa Savonlinnan reaalilyseossa vuonna 1901 ja aloitti opiskelun Helsingin yliopistossa. Hän asui Yhdysvalloissa 1903–1910 ja toimi siellä sanomalehdentoimittajana, mutta palasi Suomeen vuonna 1910. Kristiansson perusti Helsingissä 1910 Vapaa Ajatus -nimisen lehden ja oli sen toimittajana 1911–1917. Hän oli anarkistiksi leimattu itsenäinen ajattelija, joka sai syytteitä ja tuomioita jumalankieltämisestä. Hän kielsi olevansa ateisti, mutta vastusti nimimerkillä ”Saukko” julkaisemassaan pamfletissa "Alas kirkko ja valtio" kirkon ja valtion harjoittamaa sananvapauden ja vapauden rajoittamista.
Suomen sisällissodan aikana Kristiansson oli Kansanvaltuuskunnan virkailijana. Hän pakeni nähtävästi sodan loppuvaiheessa Venäjälle, mutta hänen kuolemastaan on ristiriitaista tietoa. On oletettu, että hänet tapettiin sisällissodassa tai sen jälkeen. Toisen käsityksen mukaan hän kuoli hukkumalla Norjassa 1920–1923. Kristianssonien sukuseuran mukaan hän siirtyi Venäjälle, jossa joutui Stalinin vainojen uhriksi vuonna 1938.
Hänen kerrotaan palvelleen 1920-luvulla Edvard Gyllingin aikana toimihenkilönä Karjalan tasavallassa.
Kristianssonien sukua oli muuttanut 1800-luvulla Suomeen ja asettunut Saarijärvelle. Sven Elofin isä Peter Kristiansson oli nahkuri ja varakas mies. Sven Elofin poika oli tietokilpailuissa menestynyt Esko Kivikoski.
Kerilon

Oy Kerilon Ltd oli Torniossa vuodesta 1965 vuoteen 1977 saakka toiminut tekstiiliteollisuusyritys. Kerilon valmisti nailonlangasta kreppilankaa eli polyamidia. Tehdas sijaitsi Rantatiellä Miukin kaupunginosassa. Parhaimpana aikana se työllisti useita satoja työntekijöitä.
Kerilonin tausta.
Nailonlankatehtaan juuret ulottuvat vuoteen 1956, jolloin presidentti Urho Kekkonen kävi vihkimässä käyttöön paikalle perustetun Tornion ensimmäisen suurteollisuuslaitoksen Ke-Ri Oy:n - myöhemmin Keri Oy, joka valmisti nailonlangasta Amar-merkkisiä sukkahousuja. Vuonna 1965 Keri Oy organisoitiin uudelleen siten, että nailonlangasta tapahtunutta kreppilangan tuotantoa varten perustettiin Kerilon Oy, sukkatuotantoa ja myyntiä varten Amar Oy. Tässä vaiheessa kaikkien yhtiöiden toimitusjohtajana toimi Keri Oy:n toimitusjohtaja, maisteri Eero Häkli. Vuonna 1966 Keri Oy myytiin tuotemerkkeineen Suomen Trikoolle, joka siirsi sukkatuotannon Tampereelle. Mittavien laajennusten jälkeen tehdas keskittyi ainoastaan nailonlangan krepppaukseen, ja siitä muodostui Oy Kerilon Ltd. Työntekijämäärä Kerilonin alkuvaiheessa oli noin 200. Vuonna 1975 työntekijöitä oli 360. Häklin jälkeen toimitusjohtajana toimi Paavo Siurua vuosina 1966-1974.
Keriloniin liittyviä muita torniolaisia alan tuottajia.
Tehtaan omistajina on ollut mm. tunnettuja nimiä kuten Herlinien suku sekä Säteri Oy, jonka omistuksessa Kerilon kehräsi nailonlangasta kreppilankaa myös Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Sukkatehtaan toimihenkilöt perustivat vuonna 1966 Tornioon sukkahousutehdas Norlynin tytäryhtiöineen, joka 1970-luvun alkupuolella työllisti jopa yli tuhat ihmistä Tornion lisäksi Simossa, Haaparannalla ja Nurmeksessa, kunnes sekin ajautui huonosti kannattavana Suomen Trikoon omistukseen vuonna 1976.
Kerilonin toiminnan päättyminen.
Kemira Oy:n omistaman Kerilon-tehtaan toiminta loppui keväällä 1977. Tehtaan koneiden purku alkoi 8. syyskuuta 1977, mutta tehtaan myymisestä käytyjä neuvotteluja jatkettiin samaan aikaan. Tehtaan koneet myytiin Lappfiberille 7. marraskuuta 1977. Tehdas jatkoi toimintaa vuoden 1977 jälkeen nimellä Lappfiber Oy, ja se jatkui vuoteen 1987 saakka, kunnes se meni konkurssiin ja lopetettiin kokonaan. Alun perin Aarne Ervin piirtämä suuri tehdasrakennus Tornionjoen rannalla jäi vuosiksi tyhjilleen ja ajautui ilkivallan vuoksi surkeaan tilaan. Tehdasrakennus purettiin vuonna 1995.
Alan toiminta Torniossa Kerilonin jälkeen.
Sukkahousujen valmistusta Torniossa jatkoi Nanso, kunnes se vuonna 2016 sulki tehtaan ja myi tuotemerkit norjalaisen Orklan omistamalle Pierre Robert Groupille.
Tornion kaupunki on nimennyt sukkateollisuuden mukaan Miukin kaupunginosassa kadut nimeltä Kerikatu ja Amarinkatu.
Pioneering Spirit

Pioneering Spirit, entinen nimi Pieter Schelte on hollantilaisen Allseas Engineering -yhtiön omistama laiva, jota liikennöi sveitsiläinen Allseas Marine Contractors. Sen päätehtävä on öljynporaustornien asentaminen ja purkaminen sekä öljy- ja kaasuputkien laskeminen mereen. Alus oli valmistuttuaan 2015 luokkansa suurin. Vuonna 2013 julkaistiin suunnitelma vieläkin suuremman aluksen rakentamisesta, jonka luovutus tapahtuisi 2022.
Aluksen aiempi nimi "Pieter Schelte" aiheutti laajaa vastustusta julkistamisestaan lähtien. Laiva nimettiin Allseas-varustamon johtajan Edwin Heereman isän, sotarikoksista tuomitun Waffen SS:n upseerin Pieter Schelte Heereman mukaan. Laajojen reaktioiden vuoksi laivan nimi muutettiin helmikuussa 2015.
Tekniset tiedot.
Jättimäisen, kahdesta rungosta koostuvan aluksen pituus on 382 metriä ja leveys 117 metriä. Laivan pääkoneina on kahdeksan 11,2 MW MAN dieselmoottoria kokonaisteholtaan 85 MW. Rolls-Royce toimittaa 12 potkurilaitetta työntövoimaltaan 5,5 MW. Aluksen on suunnitellut suomalainen Deltamarin.
Jens Skålberg

Jens Skålberg (s. , Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja.
Hän pelasi vuosina 2007–2009 Elitserieniä Färjestadissa. Yhteensä hän on pelannut 92 ottelua Elitserienissä tehopistein 2+8. Skålberg siirtyy kaudeksi 2009–2010 TPS:ään vuoden mittaisella vuokrasopimuksella. Keväällä 2010 hän voitti TPS:ssä Suomenmestaruuden. Skålberg palasi seuraavaksikin kaudeksi TPS:aan. Kesällä 2011 hän siirtyi Allsvenskanin Örebrohon.
Kent Henry

Kent Henry (5. huhtikuuta 1948 Hollywood, Kalifornia – 18. maaliskuuta 2009 Portland, Oregon), syntymänimeltään Henry Plischke, oli yhdysvaltalainen kitaristi, joka parhaiten muistetaan Blues Imagen ja Steppenwolfin kitaristina.
The Den

The Den on jalkapallostadion Lontoossa, Englannissa ja se toimii Millwall FC:n kotistadionina.
Vuonna 1993 valmistuneen stadionin kapasiteetti on 20 146.
Aasian kisat 2002

14. Aasian kisat järjestettiin Etelä-Korean Busanissa 29. syyskuuta–14. lokakuuta 2002. Kilpailuihin osallistui 7 556 urheilijaa 44 maasta, ja ensimmäistä kertaa Aasian kisojen historiassa kaikki Aasian olympiakomitean jäsenvaltiot lähettivät paikalle edustajiaan. Kilpailtuja urheilumuotoja oli 38, joista kehonrakennuksessa kilpailtiin ensimmäistä kertaa.
Lajit.
Vuoden 2002 Aasian kisoissa kilpailtiin yhteensä 38 eri urheilumuodossa:
Major League Gaming

Major League Gaming (MLG) on vuonna 2002 Sundance DiGiovannin ja Mike Sepson perustama pohjoisamerikkalainen kilpapelaamiseen erikoistunut järjestö jonka kotipaikka on New York. He järjestävät videopeliturnauksia ympäri Yhdysvaltoja sekä Kanadaa. MLG:n turnauksia on televisioitu ESPN:n ja muiden urheilutahojen verkkosivustoilla.
MLG on myös kehittämässä sisältöä televisioon ja tietokoneille. Vuonna 2009 "MLG" sai Agora Gamesin omistukseensa ja vuonna 2013 "MLG" julkaisi mlg.tv streaming-palvelun.
Activision Blizzard osti MLG:n tammikuussa 2016.
Ammattipelaaminen.
PC
PlayStation 3
Nintendo Gamecube
Starcraft II kommentaattoreina toimivat DJ Wheat, Day 9, Rob Simpson, Tasteless, Artosis, JP, dApollo sekä TotalBiscuit. Taistelupelien kommentaattoriena ovat Juicebox Abel, Tom Brady ja Bibulus.
Vuonna 2006 MLG:stä tuli ensimmäinen televisiossa Yhdysvalloissa näytetty ammattiepelitapahtuma. Halo 2 Pro sarjaa näytettiin USA Network kanavalla.
Vuonna 2011 League of Legends lisättiin kesken kauden pelien Halo: Reach, Starcraft 2 ja Call of Duty: Black Ops ammattipelien joukkoon.
Vuoden 2012 aikana MLG solmi monivuotisen yhteistyösopimuksen KeSPA:n (Korean eSports Association) kanssa koskien Starcraft: Brood War pelaajia. Sopimus mahdollistaa KeSPA:n pelaajien osallistumisen Yhdysvalloissa käytäviin MLG-turnauksiin. Sopimus myös kieltää pelaajia ottamasta osaa muihin ulkomaalaisiin kilpailuihin ilman MLG:n lupaa.
Kesäkuussa käyty MLG Anaheim oli ensimmäinen Yhdysvalloissa käyty turnaus jossa oli mukana Korean Brood War-ammattipelaajia.
Tammikuussa 2013 MLG lisäsi pelin Call of Duty: Black Ops 2 listoilleen. Elokuussa sama tapahtui Call of Duty: Ghosts pelille.
Vekkula

Vekkula oli hupitalo Linnanmäen huvipuistossa Helsingissä. Talo avattiin vuonna 1961, ja se sisälsi useita erilaisia hupielementtejä, kuten peilisalin, liikkuvia lattioita, riippusillan, liikkuvat portaat sekä mattoliukumäen. Vekkula suljettiin ja purettiin kauden 2017 lopuksi.
Vuosien varrella Vekkulaa uudistettiin muutamaan kertaan poistamalla joitakin kohteita ja lisäämällä uusia.
Vekkulassa soi musiikkia kahdessa kohdassa. Jonotustilassa ja peilihuoneessa kuului pätkä Jean-Michel Jarren "Équinoxe Part 3:sta", ja sukellusveneen kohdalla soi The Beatlesin "Yellow Submarine".
Purkaminen ja uusi Vekkula.
Vekkula suljettiin ja purettiin kauden 2017 lopuksi. Se oli huvipuiston toiseksi suosituin laite Vuoristoradan jälkeen. Linnanmäelle aiotaan rakentaa uusi Vekkulan tyylinen laite, ja siihen on kerätty ideoita Linnanmäen kävijöiltä. Uuden Vekkulan avajaisvuodeksi suunniteltiin vuotta 2021, mutta se kuitenkin viivästyy koronapandemian vuoksi. Keväällä 2023 kerrottiin, että uuden Vekkulan suunnittelua jatketaan sen jälkeen, kun Linnanmäen uusi Swingi-laite on saatu valmiiksi. Swingi avattiin keväällä 2024.
Keväällä 2024 Linnanmäeltä kerrottiin, että uudelle Vekkulalle pyritään saamaan rakennuslupa loppuvuodesta. Silloinen toimitusjohtaja Pia Adlivankin arvioi, että laite saataisiin mahdollisesti käyttöön vuonna 2026 tai 2027.
Linnanmäki huutokauppasi 12 vanhan Vekkulan osaa, ja ne osti Vihdin PuuhaPark yhteensä 25 000 eurolla. 
Ennen uuden Vekkulan rakentamista Linnanmäellä Vekkulan korvikkeena toimii Pellen talo. Se on kolmikerroksinen siirrettävä hupitalo, jossa on monia Vekkulan tyylisiä elementtejä. Se sisältää esimerkiksi pyörivän tynnyrin, liikkuvat portaat ja liukuhihnoja. Uuden Vekkulan avautumisen jälkeen Pellen talo siirtyy Tivoli Seiterälle.
David Leggio

David Leggio (s. 31. heinäkuuta 1984 Buffalo, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti. Leggio lopetti ammattilaisuransa vuonna 2019.
Vuosina 2004–2008 Leggio pelasi NCAA-yliopistosarjaa Clarksonin yliopiston joukkueessa. Hänet valittiin vuonna 2007 sarjaan parhaaksi maalivahdiksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Vuonna 2008 hänet valittiin sarjan toisen tähdistökentällisen maalivahdiksi. Kaudella 2008–2009 hän pelasi ECHL:n Florida Everbladesissa. Leggio pelasi myös kaksi AHL-ottelua Albany River Ratsissa ja Binghamton Senatorsissa.
Kaudeksi 2009–2010 Leggio teki sopimuksen SM-liigassa pelaavan Turun Palloseuran kanssa, jossa hän korvasi NHL:ään siirtyneen Alexander Salákin joukkueen ykkösmaalivahtina. Kauden päätteeksi joukkue voitti Suomen mestaruuden. 
Kaudeksi 2010–2011 Leggio teki yksivuotisen sopimuksen NHL-seura Buffalo Sabresin kanssa. Hän kuitenkin pelasi Sabresin farmiseura Portland Piratesissa AHL-liigassa.
Maajoukkueura.
Leggio valittiin Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueen kolmanneksi maalivahdiksi vuoden 2010 maailmanmestaruuskilpailuihin, mutta hän ei pelannut yhdessäkään ottelussa.
Robert Radler

Robert Radler on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvaohjaaja, sekä elokuvatuottaja, joka tunnetaan erityisesti Power Rangers -sarjojen "Mighty Morphin Power Rangersin" ja "Power Rangers Zeon" jaksojen ohjaamisesta. 
Ura.
Hän aloitti työskentelynsä television parissa 1980-luvulla ohjaten muun muassa muutaman jakson "New Monkees", sekä elokuvan "Voittamaton isku", jossa näyttelivät muun muassa Eric Roberts, Phillip Rhee ja James Earl Jones.
Chinatown II

Chinatown II () on Jack Nicholsonin ohjaama film noir -elokuva vuodelta 1990. Se on jatkoa Roman Polańskin vuoden 1974 menestyselokuvalle "Chinatown". Ohjauksen lisäksi Nicholson myös näyttelee elokuvan pääosaa.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 elokuvaa moititaan sekavaksi, ja se saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Asfalttilampaat

Asfalttilampaat on Mikko Niskasen ohjaama elokuva vuodelta 1968. Se perustuu Sakari Haaran samannimiseen romaaniin vuodelta 1959. 
Elokuvan tunnuskappale oli Kaj Chydeniuksen Aulikki Oksasen runoon säveltämä "Sinua, sinua rakastan".
Tuotanto.
Elokuvaa kuvattiin Naantalissa kesällä 1968. Kuvauspaikaksi kaavailtiin aluksi Porvoota, mutta apulaisohjaaja Jarmo Laine ehdotti Naantalia. Värielokuvaksi laajakankaalle kaavailtu teos päätettiin tuotannollisista syistä kuvata mustavalkoisena. Ohjaaja ei siitä pitänyt. Elokuvan menestys jäi odotettua heikommaksi, siitä kertyi tappiota 125 700 markkaa ja Mikko Niskasen ohjaajan uralle siitä seurasi usean vuoden tauko.
Elokuvan jälkityöt johtivat ohjaaja Niskasen ja tuottaja Jörn Donnerin välirikkoon. Donner päätti leikata elokuvan itse ja lisäsi siihen jälkikäteen seksikohtauksia, jotka Niskasen mielestä turmelivat hänen herkän nuorisokuvauksensa. Mikko Niskanen sanoutui irti elokuvasta eikä sanomansa mukaan koskaan katsonut sen "donnerilaista" versiota. Suomen elokuva-arkistossa on tallella vain Mikko Niskasen ja Kari Kyrönsepän alkuperäinen käsikirjoitusluonnos.
Juoni.
Pikkukaupungin kirjastossa työskentelevä maisteri Ville Herman rakastuu veljensä häissä talonmies Kannisen tyttäreen, Liisaan. Nuorten rakkautta kuitenkin vaikeuttavat pahansuovat kaupunkilaiset juoruineen. Kun kauppias Törhö saattaa raskaaksi myyjätär Rebeckan ja antaa tälle potkut, kaupunkilaiset alkavat väittää Ville Hermannin raiskanneen Rebeckan. Liisan isää uhataan työpaikan menettämiselle, jos Liisa jatkaa seurustelua Ville Hermannin kanssa.
Arvioita.
"Kansan Uutisten" kriitikko Martti Savo ilmaisi kritiikin yleislinjan: "Mikko Niskasen eräiltä osin jopa ansiokas uutuus jättää jälkeensä sekavan vaikutelman." Savo sanoi uutuuden olevan kerronnallisesti "Käpy selän alla" -elokuvaa rauhallisempi ja "Lapualaisoopperaa" johdonmukaisempi. "Aamulehden" Erkka Lehtolan mukaan "Niskasen uusimmasta filmistä jäävät päällimmäisinä mieleen sen kömpelyydet" ja "kenties tarkoituksena on ollut luonnostella syvällinen välähdys ihmiselon irvokkuudesta, mutta lopputulos on vain mauton".
Ohjaaja Mikko Niskanen luonnehti itse elokuvansa sanomaa "Uudessa Suomessa" 23. elokuuta 1968: "Minä en tällä elokuvalla pyri sanomaan mitään suuren suuria. Sen pienen mutta tärkeän asian vain, että meidän olisi päästävä ennakkoluuloistamme toistemme suhteen."
Tuhnaja

Tuhnaja on kylä Rovaniemen kaupungissa Lapissa. Kylä sijaitsee Tapionkylän länsipuolella Tuhnajanjärven ympärillä noin 30 kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen. Tuhnaja on tunnettu taitavasta puukontekijästä, jonka valmistamat puukot ovat suosittuja yritysten liikelahjoja ja turistien matkamuistoja. Tuhnajassa toimi kauppa 1900-luvun alussa.
Etymologia ja historia.
Tuhnajan kylä on saanut nimensä Tuhnajanjärvestä. Tuhnaja-nimen merkitys ei ole tiedossa, mutta sen läheisyydessä on paljon saamelaisperäisiä nimiä, joten Tuhnajan nimikin saattaa olla saamelaisperäinen. 
Tuhnajan ensimmäinen talo perustettiin 1790-luvun alkupuolella Tuhnajanjärven etelärannalle. Sen nimi oli Luusuanniemen uudistalo. Tilan nimeksi vakiintui sittemmin läheisen Tuhnajanjärven mukaan Tuhnaja, josta sittemmin tuli koko kylän nimi.
Maantiede.
Tuhnaja sijaitsee Ounasjoen ja Rovaniemeltä Kittilään vievän kantatie 79:n itäpuolella. Kylä sijaitsee noin 30 kilometriä Rovaniemen keskustasta pohjoiseen ja noin yhdeksän kilometriä Tapionkylästä itään. Kylän keskellä on Tuhnajanjärvi (89,4 m mpy.), joka laskee Tuhnajanjokea pitkin Luonuanjokeen, joka puolestaan laskee Ounasjokeen. Tuhnajanjärveen laskee pohjoisesta Antinoja ja idästä Iso-Paavolammesta tuleva Paavonoja. Kylän ympärillä kohoavia vaaroja ovat muun muassa Paloselkä, Kertunvaara ja Saarivaara.
Koulu.
Tuhnajassa toimi kiertokoulu 1900-luvun alussa. Varsinainen Tuhnajan koulu aloitti toimintansa vuonna 1949. Tuhnajaan perustettiin oma koulu, koska Tapionkylän koulu oli käynyt ahtaaksi ja Tuhnajassa oli riittävästi lapsia oman koulun perustamiseen. Oppilaita koulussa oli parhaimmillaan 40. Koulu ehti toimia kahdessa talossa, jotka molemmat omisti Matti Poikajärvi. Rovaniemen maalaiskunta osti Poikajärveltä kahden hehtaarin suuruisen tontin koulurakennusta varten. Laskevan oppilasennusteen vuoksi tontille ei kuitenkaan ehditty rakentaa kuin kaivo. Tuhnajan koulu lakkautettiin vuonna 1966, ja oppilaat alkoivat käydä koulua Tapionkylän koulussa.
Timo Kuusisto

Timo Pekka Kuusisto (s. 28. kesäkuuta 1959 Jalasjärvi) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti Jalasjärven Jalasta ja Yleisurheilu 2000 Laukaa -seuraa.
Kuusisto jäi Ateenan EM-kilpailuissa 1982 loppukilpailuissa ilman tulosta. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui loppukilpailussa 18:nneksi tuloksella 525 cm. Pariisin sisäratojen MM-kilpailuissa 1985 hän oli yhdestoista hypättyään 520. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän karsiutui loppukilpailusta. Hän edusti Suomea kahdessa aikuisten maaottelussa, vuosina 1982 ja 1987, sijoittuen parhaimmillaan kolmanneksi ulkoratamaaottelussa Helsingissä 1982. 
Kuusisto saavutti Kalevan kisoissa hopeaa 1982 ja pronssia 1981. Ennätyksensä 561 cm hän hyppäsi Somerolla 12. heinäkuuta 1987. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 552 Jalasjärvellä 15. joulukuuta 1984.
Kenny Sansom

Kenneth Graham Sansom (s. 26. syyskuuta 1958 Camberwell, Lontoo) on englantilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen pakki. 
Ura.
Sansom aloitti uransa Crystal Palacessa, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi ollessaan 16-vuotias. Hän oli seuran historian kolmanneksi nuorin joukkueessa pelannut. Vuonna 1977 Sansom johti Palacen juniorit FA Youth Cupin voittoon. Sansom valittiin seuran vuoden pelaajaksi samana vuonna. Kovana taklaajana tunnettu Sansom kuului joukkueensa ehdottomiin avainpelaajiin kun seura nousi alasarjoista ylöspäin ja lopulta Englannin 1. divisioonaan saakka vuonna 1979.
Kesällä 1979 Sansom debytoi Englannin maajoukkueessa ottelussa Walesia vastaan.
Kesällä 1980 Arsenal osti Sansomin miljoonalla punnalla ja antoi Clive Allenin vaihtokaupassa. Debyyttinsä hän teki 16. elokuuta 1980 ottelussa West Bromwichia vastaan. Sansom kuului kahdeksan Arsenal-vuoden aikana joukkueen kirkkaimpiin tähtiin ja hänet valittiin vuonna 1981 vuoden Arsenal-pelaajaksi. Yhteensä Sansomille kertyi Arsenal-paidassa kaikki pelit mukaan lukien 394 ottelua, joissa hän onnistui 6 kertaa maalinteossa. 
Highbury-vuosien jälkeenkin Sansom jatkoi vielä pitkään uraansa, edustaen vielä Newcastle Unitedia, Queens Park Rangersia, Coventry Citya, Evertonia, Brentfordia ja Watfordia.
Englannin maajoukkuetta Sansom edusti vuosien 1979 ja 1988 välillä 86 kertaa ja teki yhden maalin (Suomea vastaan MM-karsinnoissa vuonna 1984). Hän oli maajoukkueen luottomiehiä ja oli eniten pelejä maajoukkueessa pelannut laitapakki kunnes Ashley Cole ohitti hänet maaottelumäärässä vuonna 2011. Sansom edusti Englantia vuosien 1982 ja 1986 MM-kisoissa sekä vuosien 1980 ja 1988 EM-kisoissa.
Peliuransa lopettamisen jälkeen Sansom on julkisesti tunnustanut kärsivänsä alkoholismista ja uhkapelaamisesta.
Seija Kuha

Seija-Liisa Tellervo Kuha (myöh. Sippola, s. 27. toukokuuta 1944 Kuortane) on entinen suomalainen yleisurheilija. Hän edusti Kuortaneen Kuntoa. 
Kuha voitti viisiottelun Suomen mestaruuden Valkeakoskella 1961 pistemäärällä 2805 ja sai samassa lajissa hopeaa Varkaudessa 1962 ennätyksellään 3016 pistettä. Pituushypyssä hän sai Kalevan kisoissa hopeaa Lappeenrannassa 1962 tuloksella 573 cm ja pronssia Turussa 1963 tuloksella 553. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa neljä kertaa sijoittuen 400 metrin juoksussa kolmanneksi Tampereella 1962 ja pituushypyssä parhaimmillaan niin ikään kolmanneksi Värnamossa 1962. Hänen ennätyksensä 400 metrillä on 58,6 s vuodelta 1962, korkeushypyssä 150 cm (1961) ja pituushypyssä 582 cm (1962).
Rumpler Tropfenwagen

Rumpler Tropfenwagen ("Rumpler Pisara-auto") oli itävaltalaisen insinööri Edmund Rumplerin suunnittelema automalli. Vuonna 1921 Berliinin autonäyttelyssä esiteltyä autoa pidetään maailman ensimmäisenä sarjavalmisteisena virtaviivaisena automallina.
Kuljettajan istuin oli asetettu keskelle ja sen takana olevassa istuinrivissä oli kaksi paikkaa. Vuodesta 1923 autossa oli näiden lisäksi vielä kaksi lisäistuinta.
Tropfenwagenissa oli sen elinkaaren aikana kolme eri moottorimallia. Alun perin autossa oli W6-moottori. Koska moottorin käynti oli epävakaata, se korvattiin myöhemmin 4-sylinterisellä rivimoottorilla.
Voimansiirrossa oli hyödynnetty Rumplerin aikaisempia keksintöjä, kuten heiluriakselia ja vaihteistoon integroitua vetopyörästöä (transakseli).
Vaikka auto oli aikanaan edistyksellinen, se ei myynyt erityisen hyvin, tuotantomäärä jäi noin 100 yksilöön. Autossa oli alkuvaiheessa ohjaukseen ja jäähdytykseen liittyviä lastentauteja, jotka haittasivat sen mainetta. Lisäksi autossa ei ollut lainkaan tavaratilaa. Lähes kaikki autot myytiin taksikäyttöön, sillä siihen oli helppo nousta sisään ja sen korkeasta sisätilasta oli hyötyä.
Auton tuotanto päättyi vuonna 1925. Vuonna 1979 Tropfenwagenia testattiin Volkswagenin tuulitunnelissa. Sen ilmanvastuskertoimeksi mitattiin kunnioitettavat 0,28. Volkswagen pääsi itse samalle tasolle vasta vuonna 1988 esitellyn Passatin myötä.
Rumpler Tropfenwagen on jäänyt suuren yleisön mieleen erityisesti Metropolis-elokuvasta.
Tiettävästi vain kaksi Tropfenwagenia on säilynyt jälkipolville. Toinen on museoitu Müncheniin Deutsches Museumiin, toinen taas Berliiniin Deutsches Technikmuseumiin.
Lampaan maksamato

Lampaan maksamato tai lampaanmaksamato ("Fasciola hepatica") on eri nisäkkäiden (myös ihmisen) maksaan infektoituva loinen. Sitä esiintyy kaikkialla maailmassa, ja se aiheuttaa suuria taloudellisia tappioita lampaissa ja karjassa. Matoa esiintyy myös melko yleisesti ihmisissä lampaankasvatusalueilla, mutta Suomessa mato on ihmisessä erittäin harvinainen.
Lampaan maksamato voi joutua ihmiseen lähinnä valmistamattomien kasvien, esimerkiksi vesikrassin, syömisen takia.
Isossa-Britanniassa loinen aiheuttaa säännöllisesti etenkin maalis–joulukuussa märehtijöiden sairastumista. Karja ja lampaat voivat saada tartunnan syödessään loisen sen tarttuvassa muodossa kasvien mukana.
Elämänkierto.
Lampaan maksamadolla on epäsuora elämänkierto, eli se tarvitsee väli-isännän suvuttomaan lisääntymiseensä. Suvullinen lisääntyminen tapahtuu isäntäeläimen sappitiehyissä maksassa. Aikuinen lampaan maksamato munii munansa sappitiehyisiin, josta munat kulkeutuvat suolistoon ja edelleen ulosteiden mukana ympäristöön. Munan on päästävä veteen, jotta siitä voi kuoriutua 2–4 viikossa värekarvatoukka ("miracidium"). Värekarvatoukalla on vuorokausi aikaa löytää väli-isäntänä toimiva kotilo ja tunkeutua sen sisälle. Kotilossa värekarvatoukka tiputtaa karvansa ja hakeutuu joko kotilon sukupuolirauhasiin tai ruoansulatusrauhaseen ja muodostaa sinne sporokystan.
Sporokystassa värekarvatoukan germinaalisolut alkavat kasvaa ja jakaantua siten, että jokaisesta germinaalisolusta muodostuu uusi lampaan maksamadon vaihe, redia. Redioiden kasvaessa riittävän suureksi sporokysta hajoaa, ja redioista muodostuu cercarioita, jotka vaeltavat ulos kotilon elimistöstä ympäristöön. Ne hakeutuvat vesikasvien läheisyyteen ja kapseloituvat niihin kiinni. Tätä kapselimuotoa kutsutaan metacercariaksi, ja isäntäeläin saa maksamatotartunnan syömällä laidunruohoa, johon on kapseloituneena metacercarioita. Metacercariat hajoavat isäntäeläimen ruoansulatuskanavassa, ja niistä vapautuu nuoria maksamatoja, jotka tunkeutuvat suoliston seinämän läpi vatsaonteloon ja sieltä edelleen maksan kapselin läpi maksakudokseen hakeutuen sappitiehyisiin. Sappitiehyissä niistä tulee aikuisia lampaan maksamatoja, ja elämänkierto voi alkaa uudelleen.
Sinfonia nro 3 (Kokkonen)

Joonas Kokkosen 3. sinfonia on vuonna 1967 valmistunut orkesteriteos. Teosta pidetään yhtenä huomattavimmista suomalaissinfonioista ja se sai Pohjoismaiden Neuvoston musiikkipalkinnon valmistumistaan seuraavana vuonna. 
Kokkosen kolmas sinfonia on säveltäjänsä useiden teosten tavoin kestoltaan suppea ja materiaaliltaan keskitetty. Sen kesto on kapellimestarin tempovalinnoista riippuen vain noin 15-20 minuuttia. Kolmas sinfonia on kuitenkin orkestraatioltaan värikkäämpi verrattuna Kokkosen siihenastisiin sinfonioihin. Tyyliltään sinfonia on vapaatonaalinen. Teoksessa on neljä osaa. Avausosa "Andante sostenuto" alkaa harpun hiljaisella näppäilyllä ja jousien salaperäisillä tremoloilla, joista vähitellen kehittyy värikkäästi soitinnettuja sointikenttiä. Avausosassa esitellään suurin osa koko sinfoniassa käytettävisstä temaattisista iduista, jotka toistuvat aidon sinfoniseen tyyliin eri tavoin varioituina ja valaistuina muissa osissa. Vain muutaman minuutin mittainen nopea toinen osa "Allegro" alkaa soitinryhmältä toiselle kulkevilla nopeilla repliikeillä, mutta kasvaa loppua kohden täyden orksterin tehokkaaseen marssimaiseen huipennukseen. Kolmas osa "Allegretto moderato" on kepeässä tempossa kulkeva ulkoisesti vaatimaton intermezzo. Sinfonia huipentuu hitaan osan ja finaalin aineksia yhdistelevään neljänteen osaan "Adagio", joka lyhyestä kestostaan huolimatta onnistuu säilyttämään monumentaalisen ja salaperäisen tunnelmansa loppuun asti.
Eemeli Harja

Matti Eemil (Eemeli, M. E.) Harja () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus. 
Harja valittiin eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1936 Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä ja hän toimi kansanedustajana kolmen vuoden ajan, syyskuusta 1936 elokuuhun 1939. Hän oli eduskunnan maatalousvaliokunnan jäsen. Hän vaikutti poliittisella urallaan myös Kauhajoen kunnallispolitiikassa ja oli neljissä vaaleissa presidentin valitsijamies, 1925, 1937, 1940 ja 1943.
Kansakoulun ja kansanopiston käynyt Harja syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä, jona hän työskenteli kotikunnassaan Kauhajoella. Hän oli perustamassa Etelä-Pohjanmaan maataloustuottajain liittoa, jonka ensimmäisenä puheenjohtajana hän toimi, ja hän oli myös muun muassa Etelä-Pohjanmaan maanviljelysseuran johtokunnan ja MTK:n valtuuskunnan jäsen. 
Harjan puoliso oli Maria Aurora ”Maiju” Harja (o.s. Yli-Knuuttila), jonka kanssa hän avioitui marraskuussa 1909. He saivat yhdeksän lasta, kolme poikaa ja kuusi tytärtä. 
Harja sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1939. Hän kuoli toukokuussa 1949, 69-vuotiaana.