August Schauman

Josef August Schauman (7. heinäkuuta 1826 Helsinki – 28. elokuuta 1896 Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen lehtimies, poliitikko ja muistelmakirjailija. Hän oli ruotsinkielisen päivälehden "Hufvudstadsbladetin" perustaja. Schauman kiinnostui opiskeluaikoinaan fennomaniasta, ja kielikysymys olikin hänen uransa keskeinen teema. Hän kannatti suomen kielen aseman parantamista ja puolusti ruotsin kielen historiallista asemaa. Schauman kannatti Liberaalista puoluetta ja osallistui kaikille valtiopäiville 1863–1894.
Nuoruus ja opiskelu.
August Schauman kuului Schaumanien aatelissukuun. Hänen isänsä oli entinen ruotsin armeijan upseeri Carl Schauman, joka jäi Viaporin antautuessa venäläisten vangiksi ja toimi myöhemmin autonomisessa Suomessa senaatin kamreerina ja sai kamarineuvoksen arvonimen. Äiti oli Johanna Lovisa Hoeckert. August Schaumanin isoveljiä olivat teologi ja Porvoon piispa Frans Ludvig Schauman sekä taideasiantuntijana tunnettu B. O. Schauman.
Schauman kirjoitti ylioppilaaksi 1842 ja kiinnostui opiskeluaikanaan nousussa olleesta fennomaniasta. Hän opiskeli suomen kieltä Savoon kesällä 1845 tekemänsä matkan aikana, jolloin myös tapasi johtavia fennomaaniajattelijoita sekä karjalaisia runonlaulajia. Schauman valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1850. Hän työskenteli vuosina 1851–1856 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran varainhoitajana sekä 1853–1855 "Helsingfors Morgonbladin" toimittajana. Hän teki vuonna 1851 matkan Tanskaan ja 1856–1858 Keski- ja Länsi-Euroopan johtaviin kulttuurimaihin.
Ura.
Kielikysymys muodostui Schaumanin uran hallitsevimmaksi teemaksi. Hän koki tärkeäksi myös ruotsin kielen historiallisen aseman puolustamisen vaikka kannatti suomen kielen aseman parantamista. Vuonna 1858 hän perusti ensimmäisen oman lehtensä, "Papperslyktanin", joka oli kevyttä ajanvietelukemistoa tarjonnut viikkolehti. Schauman onnistui taitavasti kiertämään vaikeuksia aiheuttaneen sensuurin, ja lehti menestyi. Tässä vaiheessa hän alkoi etääntyä radikaalimman kannan kielikysymyksessä omaksuneista fennomaaneista ja ajautui riitoihin J. V. Snellmanin kanssa, joka ryhtyi "Morgonbladetissaan" vaatimaan ruotsalaisuuden hylkäämistä Suomessa. Schauman ja Snellman kävivät 1859 pitkän kiistan kieliasiasta lehtiensä palstoilla. Pari vuotta myöhemmin he riitaantuivat myös Suomen ja Venäjän suhteisiin liittyneissä kysymyksissä.
Schauman jätti "Papperslyktanin" vuonna 1860 ja työskenteli 1861–1863 "Helsingfors Tidningar" -lehden toimittajana Zachris Topeliuksen jälkeen. Uusien Snellmanin kanssa syntyneiden kiistojen myötä Schauman erosi jo kertaalleen lehdestä vuoden sisällä tulostaan, mutta palasi pian lukijoiden pyynnöstä. Vuonna 1864 hän perusti "Hufvudstadsbladetin", jonka julkaisijana ja toimittajana toimi vuoteen 1885. Schauman myös omisti lehteä varten perustamansa Centraltryckeriet-kirjapainon. "Hufvudstadsbladetin" pyrkimyksenä oli kaupallinen menestys ja pääkaupungin ykköslehdeksi nousu. Siitä tulikin poliittisten lehtien hallitsemalla aikakaudella Suomen ensimmäinen taloudellisesti kannattava sanomalehti. Vaikka "Hufvudstadsbladet" oli periaatteessa puolueeton, se tuki liberaalista aatetta. Nykyisin se on Suomen suurin ruotsinkielinen sanomalehti.
Schauman oli politiikassa Liberaalisen puolueen kannattaja. Hän osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1894. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1875–1888. Lisäksi Schauman toimi 1875–1893 Suomen taiteilijoiden ja kirjailijoiden eläkeyhdistyksen sekä 1887–1890 Suomen Matkailijayhdistyksen puheenjohtajana ja oli 1885 yksi Suomalais-ugrilaisen seuran perustajajäsenistä.
Schauman julkaisi 1892–1893 kahdessa osassa päiväkirjoihinsa perustuneet laajat kulttuurihistorialliset muistelmansa nimellä "Från sex årtionden i Finland: upptecknade lefnadsminnen". Tässä pääteoksessaan hän kuvasi henkevästi havaintojaan muun muassa ihmisistä, tapahtumista sekä taiteiden, aatteiden ja elämäntavan kehityksestä 1830-luvulta 1860-luvulle. Muistelmista julkaistiin uusi, kommentoitu laitos vuonna 1922. Teos on suomennettu kahdesti, vuosina 1901 ja 1924. Schaumanin toinen mainittava teos on vuonna 1886 ilmestynyt kuusiosainen vihkosarja "Nu och förr", joka kuvasi helsinkiläisten elämäntavassa tapahtunutta muutosta ja kaupungin kehitystä. Schauman ehdotti myös H. G. Porthanin koottujen teosten julkaisemista ja osallistui niiden toimitustyöhön yhdessä Sven G. Elmgrenin kanssa 1859–1862.
Yksityiselämä.
August Schauman oli vuodesta 1867 naimisissa Maria Amalia Kuhlmanin kanssa. Heillä oli viisi lasta, joista tunnetuin lienee poliitikko, historioitsija ja ylikirjastonhoitaja Georg Schauman. August Schaumanin lapsenlapsia ovat muun muassa ylikirjastonhoitaja Henrik Schauman ja tähtitieteilijä Gustaf Järnefelt.