tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
MZD2 (tytärammus)

MZD-2 eli Type-90 (Norinco Type-90) on kiinalainen Norincon valmistama tytärammus (tytärpommi), jota voidaan kuljettaa esimerkiksi 122 mm:n "Type-81"-raketeilla kohteeseensa. Type-81-rakettiin (kuorma-ammukseen) sopii 39 Type-90 tytärammusta.
Varmaa tietoa kaikista käyttäjämaista tai varastojen suuruudesta ei ole. Landmine Actionin lokakuun 2006 raportin mukaan MZD2-pommeja ja muita rypälepommeja on löydetty syyskuussa 2006 erittäin runsaasti Etelä-Libanonista. UNIFILin tarkkailijan raportti esittää, että 90 prosenttia Etelä-Libanoniin osuneista rypäleammuksista laukaistiin Israelin–Libanonin välisten kesän 2006 sotatoimien viimeisen 72 tunnin aikana ennen tulitaukoa. Israelilaisten lähteiden mukaan Israel ampui kolmen päivän aikana Etelä-Libanoniin pelkästään rakettien kuorma-ammuksissa yhteensä 1,2 miljoonaa tytärpommia. Lukumäärä oli ilmeisesti vain osa tykistön ja ilmasta pudotettujen rypäleammusten tytärpommeista. Etelä-Libanonista syyskuussa 2006 löydetyt MZD2-tytärpommit löytyivät alueilta ja osumakuvioista, johon Israel oli kohdistanut rypäleammustulitusta. Kymmeniä tuhansia erityyppisiä räjähtämättömiä rypäleammuksia on löytynyt Etelä-Libanonista sotatoimien jälkeen, ja ne ovat aiheuttaneet hyvin huomattavaa humanitaarista kärsimystä siviileille. MZD-2:ia ammuttiin myös Pohjois-Israeliin kesällä Israelin ja Hizbollahin keskenään käymien 34 päivää kestäneiden sotatoimien kuluessa. Human Rights Watchin mukaan MZD-2:ia käytti Israeliin osuneissa raketeissa Hizbollah. 
Lisäksi MZD-2 -tytärpommeja on raportoitu käytetyn Syyrian sisällissodassa, jossa niitä on israelilaislähteen mukaan pudotettu edullisista droneista.
Leena Vanamo

Ritva-Leena Vanamo (17. maaliskuuta 1964 Helsinki – 7. syyskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen iskelmälaulaja, joka lauloi jo kahdeksanvuotiaana Radion lapsikuorossa. Hän keikkaili ahkerasti ja oli mukana muun muassa Marion Rung show’ssa. Yhdessä Frederikin kanssa Vanamo levytti italoiskelmän ”Haluan vain sun”, joka nähtiin televisio-ohjelmassa "Hittimittari" vuonna 1984. Samana vuonna julkaistiin Vanamon uran ainoa pitkäsoitto, diskoiskelmää sisältänyt "Sua kaipaan". Levyn hitti oli ”Viet itsekontrollin” (Laura Braniganin ”Self Control”). Vanamo nähtiin myös kolmesti Kevään Sävel -kilpailussa kappaleilla "Tykkään susta" (1984), ”On kaikki juuri tässä” (1985) ja ”Viini viimeinen” (1986).
Vanamo menehtyi 56-vuotiaana syyskuussa 2020. Hänet on haudattu Pyhän Laurin kirkon hautausmaalle Vantaalle.
M42 (tytärammus)

M42 on yhdysvaltalainen tytärammus (tytärpommi), joka toimitetaan kohteeseensa käyttämällä kuorma-ammusta (rypälepommia). M42:ssa ei ole itsetuhojärjestelmää kuoressa, mutta Israel Military Industries voi toimittaa uuden itsetuhomekanismin sisältävän kuoren vanhoihin varastoituihin M42:iin, jolloin niitä voi käyttää kuorma-ammuksissa (rypälepommeissa).
Gerhard Grimmer

Gerhard Grimmer (6. huhtikuuta 1943 Sankt Katharinaberg – 9. lokakuuta 2023) oli itäsaksalainen maastohiihdon maailmanmestari, joka oli parhaimmillaan 1970-luvun alussa.
Grimmer syntyi toisen maailmansodan aikaan nykyisen Tšekin tasavallan alueella Hora Svaté Kateřinyssä, joka oli silloiselta saksankieliseltään nimeltään Sankt Katharinaberg. Hän kuului siis sudeettisaksalaisiin. Grimmer kävi koulunsa sodanjälkeisessä Itä-Saksassa Seligenthalin kaupungissa. 
Grimmer siirtyi vuonna 1961 Oberhofiin Horst Wagnerin hiihtovalmennukseen. Hän voitti maansa nuorten hiihtomestaruuden vuonna 1963 ja teki ensiesiintymisensä aikuisten kansainvälisissä arvokilpailuissa Oslon MM-kilpailuissa 1966 sijoittumalla 50 kilometrillä yhdeksänneksi. Lopullisesti hän nousi hiihtomaailman huipulle Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1970 saavuttamalla hopeaa 30 kilometrillä ja viestissä sekä pronssia 50 kilometrillä ja sijoittumalla 15:nneksi 15 kilometrillä. Falunin MM-kilpailuissa 1974 hän voitti maailmanmestaruuden 50 kilometrillä ja viestissä sekä saavutti hopeaa 15 kilometrillä, jossa hän hävisi Norjan Magne Myrmolle vain 0,9 sekuntia kaaduttuaan matkalla. Lisäksi hän sijoittui 30 kilometrillä kuudenneksi.
Grimmer osallistui talviolympialaisiin kolme kertaa eli vuosina 1968–1976. Vuoden 1968 Grenoblen kisoissa 15 kilometrillä hän oli 29:s, 30 kilometrillä 15:s. ja hiihti seitsemänneksi tulleessa Itä-Saksan viestijoukkueessa. Sapporon olympialaisissa 1972 hän pystyi sairastumisen vuoksi hiihtämään vain viestin, jossa Itä-Saksa sijoittui kuudenneksi. Innsbruckin vuoden 1976 talviolympialaisissa Grimmer saavutti parhaan henkilökohtaisen sijoituksen, kun hän oli 50 kilometrillä viides. Hän sijoittui 30 kilometrillä 15:nneksi, viestin Itä-Saksan joukkue joutui keskeyttämään. 
Grimmer voitti Holmenkollenin kisojen 50 kilometriä vuosina 1970 ja 1971. Hän sijoittui 85 kilometrin pituisessa Vaasahiihdossa toiseksi vuonna 1970. Grimmer vastaanotti Holmenkollen-mitalin vuonna 1975. Itä-Saksan hiihtomestaruuksia Grimmer voitti kaikkiaan 20 vuosina 1965–1975; niistä 16 henkilökohtaisia ja neljä tuli ASK Vorwärts Oberhofin viestijoukkueen jäsenenä.
Urheilu-uransa jälkeen Grimmer opiskeli sotilaspoliittisessa korkeakoulussa vuosina 1977–1980. Hän oli liittynyt jo vuonna 1966 maata johtaneen Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolueen (SED) jäseneksi. Sen jälkeen hän toimi ASK Vorwärts Oberhofin johtotehtävissä ja erosi everstin arvoisena Saksan jälleenyhdistymisen aikoihin. Tällöin hän toimi vuoden 1985 Seelfedin MM-hiihtojen teknisenä delegaattina. Yhdistyneessä Saksassa hän toimi vuosina 1990–1995 itäisen Saksan osavaltion Thüringenin hiihtoliiton puheenjohtajana. Vuosina 1991–2003 Grimmer toimi Thüringenin osavaltiossa laajemminkin osavaltion urheilutoiminnan aktivoijana. Asuinpaikkana hänellä oli nuoruuden kotiseutu Seligenthal.
Japaninhappomarja

Japaninhappomarja ("Berberis thunbergii") on happomarjakasveihin kuuluva, Japanista kotoisin oleva pensas. Lajia käytetään puutarhoissa aitakasvina tai vapaasti kasvaviin istutuksiin.
Ulkonäkö ja koko.
Japaninhappomarja on piikikäs, pysty ja kasvaa 0,5–1 metriä korkeaksi. Edellisen kesän kasvaimen kuori on punaruskea, kuluvan kesän kasvainranka on kalju. Lehdet ovat oksissa kierteisesti. Lehtilapa on 1–3 cm pitkä, vastapuikea, suippotyvinen ja ehytlaitainen. Haaroissa sijaitsevat oralehdet ovat yksipiikkisiä. Kukinto on 2–4-kukkainen sarjamainen terttu, tai kukat ovat yksittäin. Keltaiset kukat ovat kaksineuvoisia. Kehälehtiä on yhdeksän kappaletta, joista sisimmät kuusi ovat terälehtimäisiä. Mesilehtiä ja heteitä on tavallisesti kuusi kappaletta, emejä yksi. Japaninhappomarja kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Kukinnan jälkeen kypsyvät punaiset ja pitkulaiset, kaksisiemeniset marjat. Kasvin raa’at marjat ovat myrkyllisiä, mutta kypsinä ne ovat syötäviä.
Levinneisyys.
Japaninhappomarja kasvaa alkuperäisenä luonnonkasvina Japanin etelä- ja keskiosissa. Suomessa japaninhappomarjaa kasvaa paikoitellen luonnonvaraisena Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa, Uudellamaalla, Hämeessä ja Etelä-Karjalassa.
Elinympäristö.
Alkuperäisellä levinneisyysalueella Japanissa japaninhappomarja kasvaa laidunniityillä ja erilaisissa pensaikoissa. Suomen luonnossa sitä esiintyy viljelykarkulaisena.
Käyttö.
Japaninhappomarjaa käytetään puistoissa ja puutarhoissa vapaasti kasvavana koristepensaana tai aitakasvina. Suomessa se menestyy Ilmatieteen laitoksen määrittämillä kasvuvyöhykkeillä I–V, mutta vaurioituu helposti pahoin poikkeuksellisen kylminä pakkastalvina.
Kasvista on jalostettu useita viljelylajikkeita, joista Suomessa tavataan muun muassa lajikkeita 'Atropurpurea' eli purppurahappomarja, 'Atropurpurea Nana', 'Aurea', 'Erecta' ja 'Red Chief'. Lajikkeet eroavat toisistaan koon ja lehtilavan värin puolesta, joka vaihtelee punertavasta kellertävään.
Falko Götz

Falko Götz (s. 26. maaliskuuta 1962) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 
Ura pelaajana.
Götz aloitti peliuransa itäberliiniläisessä FC Vorwärtsissä, josta siirtyi BFC Dynamoon pelaten siellä vuoteen 1983 saakka. Hän jatkoi uraansa Bayer 04 Leverkusenissa, jonka riveissä juhli UEFA Cupin voittoa 1988. Hän siirtyi samaisen kauden päätteeksi 1. FC Kölniin, jonka paidassa oli lähellä Saksan mestaruutta kahteen otteeseen, mutta joukkue jäi toiseksi sekä kausilla 1988–89 että 1989–90. 
Götz jätti Saksan kentät 1992 ja jatkoi uraansa Turkissa Galatasarayn riveissä. Götzin edustama Galatasaray juhli Turkin mestaruutta kahdesti peräkkäin ennen Götzin paluuta Saksaan. Hän pelasi 1. FC Saarbrückenin riveissä kauden 1994–95 ja siirtyi sitten Hertha BSC Berliniin. Götz lopetti peliuransa 1997 kun Hertha nousi 1. Bundesliigaan.
Meriitit pelaajana
Ura valmentajana.
Götz jäi peliuransa jälkeen Hertha BSC Berlinin organisaatioon valmentaen vuosina 1997–2000 seuran amatööri- ja nuorisojoukkueita. Kaudella 2001–02 Götz toimi ykkösjoukkueen päävalmentajana helmikuusta kesäkuuhun Jürgen Röberin lähdön myötä. Maaliskuussa 2003 hänestä tuli TSV 1860 Münchenin päävalmentaja. Hän toimi tehtävässä vuoden verran. Heinäkuussa 2004 Götz palasi Hertha BSC Berlinin päävalmentajaksi. Hänen johdollaan seura sijoittui parhaimmillaan 1. Bundesliigassa neljänneksi kausina 2001–02 ja 2004–05. 
Huhtikuussa 2007 Hertha antoi potkut Götzille ja hänen apuvalmentajansa Karsten Heine nostettiin seuran päävalmentajaksi kauden loppuun. Sittemmin Götzia on povattu turkkilaisseura Galatasarayn päävalmentajaksi.
Joulukuussa 2008 saksalainen Kicker kertoi verkkosivuillaan, että Götz palaa takaisin valmennustehtäviin aloittaen tammikuussa Regionalligassa pelaavan Holstein Kielin päävalmentajana. Pesti Kielissä ei kuitenkaan ollut pitkäaikainen ja menestyksekäs, sillä Götz sai potkut tehtävistään syyskuussa 2009. 
Kesäkuussa 2011 Götz palasi valmennustehtäviin Vietnamin maajoukkueen uutena päävalmentajana. Götzin vastuulle tulivat A- ja U23-maajoukkueiden valmennus. Tulokset U23-joukkueen kanssa eivät tyydyttäneet maan jalkapalloliiton johtoa ja Götz sai potkut jo joulukuun lopulla 2011. 
Huhtikuun lopussa 2013 Götz allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen 2. Bundesliigassa pelaavan Erzgebirge Auen kanssa. Götzin johdolla Aue sijoittui kaudella 2013/14 sarjassa sijalle 14. Toinen kausi alkoi heikosti ja neljän tappion myötä putoamisviivan alapuolelle pudonnut Aue erotti Götzin syyskuun alussa 2014. 
Heinäkuussa 2015 Götz palasi valmennustehtäviin Regionalligaseura 1. FC Saarbrückenin päävalmentajaksi. Götzin johdolla Saarbrücken pelasi kohtuullisesti Regionalligan keskikastissa, mutta silti seurajohto erotti hänet maaliskuussa 2016. 
Huhtikuussa 2016 Götzistä tuli 2. Bundesliigassa pelaavan FSV Frankfurtin päävalmentaja. Götzin tavoitteena oli pelastaa FSV putoamiselta, mutta viimeisen kierroksen voitokkaasta ottelusta huolimatta seuran kohtalona oli pudota 3. Ligaan. Kauden jälkeen Götz jätti tehtävänsä ja hänet korvasi Roland Vrabec.
360 asteen palaute

360 asteen palaute on yleisnimi menetelmille, joiden avulla yksittäinen henkilö tai ryhmä saa palautetta oman työnsä ja toimintansa kannalta tärkeiltä yhteistyökumppaneilta tai sidosryhmiltä. Termi 360 asteen palaute on syntynyt ajatuksesta, että palautteen antajia tunnistettaessa ja valittaessa katsotaan kaikkiin suuntiin – katse kiertää ympyrän kehää täydet 360 astetta. 
360 asteen palautteiden yleisin sovellus on johtamispalaute, jota esiintyy käytännössä, kun esimiehen välittömät alaiset arvioivat kysymyslomakkeen avulla hänen johtamistapaansa. Omakuvansa realistisuuden selvittämiseksi palautetta saava esimies tekee samalla kysymyssarjalla myös oman itsearvioinnin. Tavanomaiseen käytäntöön kuuluu lisäksi palautteen pyytäminen omalta välittömältä esimieheltä. Projekteissa, prosesseissa, matriisiorganisaatioissa tai tiimeissä johtamispalaute voidaan välittömien alaisten lisäksi pyytää henkilöiltä, joita johdetaan ilman varsinaista muodollista esimiesasemaa.
Palautteen antajina voivat olla myös kollegat, saman ryhmän jäsenet, sisäiset asiakkaat ja jopa asiakkaat. Johtamisen laadun arviointia ja kehittämistä varten tehdyissä palautemenetelmissä on kuitenkin yleensä kysymyksiä asioista ja toimintatavoista, joita näiden muiden tahojen on vaikeaa tai jopa mahdotontakin arvioida. Heiltä palaute kannattaakin yleensä hakea kyseiseen yhteistyösuhteeseen paremmin sopivilla menetelmillä, kuten yhteistyöpalautteella tai henkilökohtaisella asiakaspalautteella.
Taalainkoivu

Taalainkoivu ("Betula pendula" f. "dalecarlica") on rauduskoivun liuskalehtinen muoto. Taalainkoivu on löydetty Taalainmaalta Ruotsista vuonna 1767. Sen lehti muodostuu kahdesta toisiaan allekkaisesta liuskasta. Näin ollen lehdessä on kärkiä yhteensä viisi. Eräs toinen rauduskoivun liuskalehtinen versio on loimaankoivu (f. "crispa"), jossa on yksi liuskapari, joten kärkiä on kolme. Kummatkin liuskalehtiset rauduskoivut ovat riippaoksaisia, ja niitä käytetään koristepuina. Loimaankoivun taimia myydään taimitarhoissa usein tunnetumman taalainkoivun nimellä.
Hannu Salmi

Hannu Juhani Salmi (s. 14. toukokuuta 1961 Turku) on suomalainen filosofian tohtori, yleisen historian dosentti ja kulttuurihistorian professori Turun yliopistossa. Hänet tunnetaan laaja-alaisena historioitsijana, joka on erikoistunut 1800-luvun kulttuurihistoriaan sekä audiovisuaalisen kulttuurin historiaan.
Elämä ja ura.
Salmi valmistui Turun yliopistosta yleisestä historiasta filosofian maisteriksi 1987 ja lisensiaatiksi 1990. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1993 saksankielisellä väitöskirjalla "”Die Herrlichkeit des deutschen Namens...” Die schriftstellerische und politische Tätigkeit Richard Wagners als Gestalter nationaler Identität während der staatlichen Vereinigung Deutschlands". Samana vuonna ilmestyi teos "Elokuva ja historia", joka oli pioneerityö elokuvan haasteesta historiantutkimukselle.
Salmi on toiminut Turun yliopistossa kulttuurihistorian apulaisprofessorina vuodesta 1997, määräaikaisena professorina vuodesta 1999 ja vakituisena professorina vuodesta 2012. Akatemiaprofessuuri (Suomen Akatemia) hänelle on myönnetty kaudeksi 2017-2021.
Salmi on kirjoittanut laajasti wagnerilaisuuden historiasta, populaari- ja mediakulttuurista, suudelman kulttuurihistoriasta sekä suomalaisen mykkäelokuvan historiasta. Elokuvahistorian dosentti Veijo Hietala on pitänyt tutkimusta "Kadonnut perintö. Näytelmäelokuvan synty Suomessa 1907–1916" (2002) ”suomalaisen elokuvakulttuurin kannalta Suomen kansallisfilmografiaan vertautuvana kulttuuritekona”.
Salmi oli International Institute for Popular Culturen johtaja vuosina 2006–2012.
Lokakuussa 2013 Salmi palkittiin Tietokirjailijapalkinnolla. Salmen, Marjo Kaartisen ja Marja Tuomisen toimittama teos "Maamme – itsenäisen Suomen kulttuurihistoria" (2016) valittiin ilmestymisvuonnaan Tieto-Finlandia-palkintoehdokkaaksi. Vuonna 2018 Salmi sai Suomen tiedeseuran myöntämän Theodor Homénin isänmaan historian palkinnon. Samana vuonna hänelle myönnettiin  Alfred Kordelinin palkinto. Vuonna 2022 Salmi oli toistamiseen tietokirjallisuuden Finlandia-ehdokkaana, tällä kertaa teoksella "Tunteiden palo. Turku liekeissä 1827." Sittemmin kirja voitti Historian Ystäväin Liiton myöntämän Vuoden 2022 historiateos -palkinnon. Kolmannen kerran Salmi oli tietokirjallisuuden Finlandia ehdokkaana 2025 teoksellaan "Frans Leijon — Kuurosokean ihmeellinen elämä" 2025. 
Salmi johtaa yhdessä puolisonsa Heli Paalumäen kanssa kustannusyhtiö Faros-kustannusta.
Dutasteridi

Dutasteridi (tuoteniminä Avodart, Avidart, Avolve, Duagen, Dutas, Dutagen, Duprost, Duodart) on 5-alfa-reduktaasin inhibiittori, lääkeaine joka estää testosteronin muuttumisen dihydrotestosteroniksi (DHT). Sitä käytetään hoitona DHT:n aiheuttamiin sairauksiin, kuten eturauhasen hyvälaatuiseen liikakasvuun.
Luokitus ja toimintatavat.
Dutasteridi kuuluu 5-alfa-reduktaasia ehkäisevien lääkkeiden luokkaan, jotka estävät entsyymejä muuttamasta testosteronia dihydrotestosteroniksi. Myös lääkeaine nimeltä finasteridi kuuluu samaan ryhmään. Kliiniset tutkimukset ovat osoittaneet dutasteridin toimivan tehokkaammin kuin finasteridin, sillä se estää 5-alfa-reduktaasin molempia isoformi-tyyppejä, kun finasteridi ehkäisee vain yhtä.
Käyttötarkoitukset.
Vaikka dutasteridi on virallisesti hyväksytty ainoastaan eturauhasen liikakasvun hoitoon, mikä onkin sen yleisin käyttö, sitä voidaan käyttää myös hoitomuotona miestyyppisessä hiustenlähdössä. Lääkkeen kehitellyt yhtiö suoritti hiustenlähdön hoitoon liittyviä FDA-testejä aina vuoteen 2002 asti, jolloin ne kuitenkin lopetettiin. Vaikka dutasteridia ei koskaan hyväksyttykään viralliseksi hiustenlähtölääkkeeksi, lääkäreillä on silti oikeus määrätä sitä myös tähän tarkoitukseen. Englanniksi tällaista käytäntöä nimitetään "off-label" -lääkemääräykseksi, mikä tarkoittaa, että lääkettä käytetään toiseen tarkoitukseen kuin mihin valmistaja on sen sertifioinut.
Syyt hiustenlähdön hoitoon liittyvien tutkimusten päättymiseksi eivät ole julkista tietoa. On kuitenkin spekuloitu, että Avodart ei olisi ollut tarpeeksi hyvä erottuakseen Propeciasta (finasteridi-valmiste), jonka myynnin väitetään olevan alhaisempaa kuin mitä lääkettä lanseeratessa odotettiin. Näin ollen dutasteridin tuotto-odotukset hiustenlähtölääkkeenä eivät olisi olleet tarpeeksi hyvät kattamaan tuotekehityksen ja markkinoinnin kustannuksia.
Internetin keskustelupalstoilla on myös liikkunut vahvistamattomia tietoja, joiden mukaan dutasteridin sivuvaikutukset, jotka ovat pääsääntöisesti samat kuin finasteridilla (erektiohäiriöt, gynekomastia) olisivat yleisempiä ja voimakkaampia kuin finasteridia käytettäessä. Myös migreenikohtauksia ja päänsärkyä on epävirallisesti kerrottu esiintyvän dutasteridin käyttäjien keskuudessa.
Taru Stenvall

Taru Stenvall (15. kesäkuuta 1909 Kiukainen – 5. joulukuuta 1999 Helsinki) toimi talvi- ja jatkosodan aikana Mikkelissä Päämajan upseerien käytössä olleiden ravintoloiden tarjoilijana ja myöhemmin Kulosaaren Casinolla hovimestarina. Stenvall on kirjoittanut useita teoksia, joissa hän tarkastelee päämajan upseereita ja erityisesti marsalkka Mannerheimia tarjoilijan näkökulmasta. Hänen myöhemmässäkin tuotannossaan on omaelämäkerran ja ajankuvan piirteitä.
Lottiin liittynyt Stenvall kutsuttiin tarjoilijaksi Mikkelin Seurahuoneelle Päämajan siirryttyä Mikkeliin talvisodan alettua. Jatkosodan aikana Stenvall tarjoili hotelli Kalevassa (Seurahuone oli tuhoutunut pommituksissa 3. maaliskuuta 1940 aamuyöllä). Hän toimi tarjoilijana myös Mannerheimin junassa marsalkan 75-vuotispäivien aikana.
Stenvall kuoli Helsingissä Kivelän sairaalassa joulukuussa 1999.
MGM Resorts International

MGM Resorts International () on yhdysvaltalainen yhtiö, joka kehittää, omistaa ja ylläpitää kasinoja sekä hotelleja pääasiallisesti Las Vegasissa. Yhtiö aloitti toimintansa 31. toukokuuta 2000 MGM Grand Inc.:n ja Mirage Resorts, Inc.:n yhdistyttyä. MGM Resorts International on tällä hetkellä maailman toiseksi suurin peliyhtiö.
Miljardööri Kirk Kerkorian ja hänen Tracinda Corporation ovat suurimmat MGM Resorts Internationalin omistajat. Kerkorian omisti aikaisemmin myös Metro-Goldwyn-Mayer-elokuvastudion, josta aiempi nimi MGM Grand, Inc. juonsi juurensa.
Vuonna 2005 yhtiö omisti 3,4 km² maata Las Vegas Stripillä. Yhtiön vuotuinen liikevaihto on noin 7,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria
MGM Resorts Internationalin omaisuus.
Kaikki kiinteistöt ovat MGM Resorts Internationalin täysin omistamia, ellei toisin mainita.
Benu-lintu

Benu-lintu (käytetään myös nimiä Bennu ja Benhu) on egyptiläisen mytologian pyhä lintu. Kreikkalaiset yhdistivät sen feeniks-lintuun. Benu on harmaahaikara, joka tunnettiin auringonjumala Ran ruumiillistumana tai sieluna. Benun palvontapaikka oli Heliopoliin kaupunki. Linnun uskottiin palaavan sinne joka viidessadas vuosi. Herodotos kertoo Benun kiertelevän eksoottisissa maissa keräämässä yrttejä. Yrtit lintu toi mukanaan Heliopoliin alttarille rakentaakseen niistä nuotion, jossa sitten poltti itsensä tuhkaksi herätäkseen jälleen uuteen elämään. Linnun sanottiin nousevan tuhkasta kolmen päivän kuluttua. Benu liittyi läheisesti egyptiläiseen ajanlaskuun, ja sen temppelit oli varustettu lukuisilla aikaa mittaavilla laitteila. 
Benu-lintu symboloi tulvivaa Niiliä, uudelleensyntymää ja Aurinkoa.
Benu-lintua hyödynsivät myöhemmin myös katoliset kirkkoisät, jotka näkivät Benussa kuolemattoman sielun symbolin sekä vertauskuvan Kristuksen ylösnousemuksesta kolmantena päivänä tuonelaan astumisensa jälkeen. Benua ja Kristusta yhdistivät myös neitseellinen syntymä.
Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiö

Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiö (KKES) on yleishyödyllinen suomalainen apurahasäätiö. Säätiön kotipaikka on Joensuu ja toiminta-alue Pohjois-Karjala ja Etelä-Karjala. Säätiö toteuttaa tarkoitustaan myöntämällä apurahoja ja avustuksia Karjalaa käsittelevään tieteelliseen tutkimustoimintaan, muuhun karjalaiseen kulttuuritoimintaan ja pohjoiskarjalaisten nuorten opiskeluun sekä järjestämällä kulttuuritilaisuuksia ja ylläpitämällä perinnelaitoksia ja -kokoelmia. Vuosittain apurahoja myönnetään noin 600 000 euroa.
Hallinto.
Säätiön toimisto sijaitsee Joensuussa, osoitteessa Siltakatu 18. Säätiöllä on toimitusjohtaja, joka on KTM Arttu Taponen. Hallintoneuvoston puheenjohtaja on FM Liisa Ryyppö ja hallituksen puheenjohtaja professori Marjatta Palander. Hallituksen muut jäsenet ovat CEO Ari Mononen, kulttuurijohtaja Anu Talka, professori Matti Tolvanen, hallintojohtaja Tiina Tolvanen, varatuomari Tuomo Vatanen ja hallinto-ja talousjohtaja Outi Örn.
Säätiön kunniajäseniä ovat kauppaneuvos Väinö H. Broman, kanslianeuvos Matti Halonen, Diplomi-insinööri Pentti Immonen ja asessori Timo Nevalainen.
Apurahat ja palkinnot.
Tieteen, taiteen ja muun karjalaisen kulttuuritoiminnan apurahat ovat haettavina sähköisesti kerran vuodessa, marraskuussa. Apurahoja myönnetään Karjalaa käsittelevään tieteelliseen tutkimukseen, ammatillisesti harjoitettavaan taiteelliseen työskentelyyn ja muuhun kulttuuritoimintaan Etelä- ja Pohjois-Karjalassa sekä siirtokarjalaisperinteitä vaalivaan toimintaan Suomessa.
Opiskeluapurahat pohjoiskarjalaisille, tutkintoaan yliopistossa, ammattikorkeakoulussa tai ammattiopistossa suorittaville nuorille ja lahjakkaille opiskelijoille ovat sähköisesti haettavina kerran vuodessa, toukokuussa.
Säätiö on perustanut Karelia-kirjallisuuspalkinnon, jonka saaja julkistetaan ensimmäisen kerran tammikuussa 2026.
Omistuksia.
KKES:n taloutta hoidetaan konsernina, johon kuuluu säätiön lisäksi yhdeksän tytäryhtiötä. Konsernitaseen loppusumma oli vuoden 2023 tilinpäätöksessä 31 miljoonaa euroa. Pitkäaikaisia velkoja konsernilla oli 3,3 miljoonaa euroa.
Säätiön varallisuus koostuu kiinteistö- ja asunto-osakeyhtiöiden osakkeista, finanssisijoituksista sekä maa- ja metsäalueista.
2.4 mR

2.4 mR on purjeveneluokka ja se on pienin metrimittasäännön mukaisista konstruktioluokista. Kansainvälinen Paralympiakomitea hyväksyi vuoden 2000 paralympialaisissa kilpailtavan yhden hengen köliveneen tyypiksi "Norlin Mark III":n, joka on 2.4mR-purjeveneluokan mukainen venetyyppi. Muita malleja ovat "Stradivari 2.4 mR" ja "Eide 2.4 mR".
Luokan veneet ovat melko pieniä, joten niillä purjehtiminen on fyysisesti suhteellisen kevyttä.
Turkulainen Niko Salomaa kilpaili 2.4 mR-luokassa Lontoon Paralympialaisissa 2012.
Override

Override on fiktiivinen hahmo Transformers-universumissa.
Generation 1.
Override esiintyy vain alkuperäisessä "The Transformers" -sarjakuvassa. Override esiintyy lyhyesti Alikantta -saagassa, kun Decepticonit Starscream ja Ratbat tutkivat maan Autoboteille lähetettyjä, vanhoja videotiedostoja. Override toimii nuoren Optimus Primen johtaman Autobot-partion soturina, joka ei vielä kunnioita Primea.
Seuraavaksi Override tulee mukaan Matrixin etsinnän yhteydessä, kun hänen partionsa joutuu aavikkoplaneetalle etsimään sitä. Override vilahtaa tosin pienessä, muutaman kuvan sivuroolissa vuotta aikaisemmin ilmestyneessä Tarinassa, missä ihmisjoukko, Roadjammerit yrittävät pysäyttää Transformereita.
Generation 2 / G.I.JOE.
Sarjojen Generation 1 ja Generation 2 väliin sijoittuvassa Action Force -sarjakuvassa Override kuuluu pieneen, Hot Spotin johtamaan Autobot ryhmään, minkä tarkoitus on pysäyttää Megatron. Cobran tiedemiesten korjaama ja valvatasti voimistunut Megatron repii Overriden paljain käsin palasiksi, Overriden ostaessa aikaa muille ryhmäläisilleen, salamatkustaessaan Arkkiin.
Override muuntautuu sivuvaunuiseksi moottoripyöräksi.
Transformers: Cybertron.
Cybertronin Override on planeetta Velocitronin johtaja ja hän isännöi myös planeetalla pidettäviä kilpa-ajoja. Override muuntautuu huippunopeaksi kilpa-autoksi.
Override liittoutuu Aubottien kanssa, estääkseen Decepticoneja saamasta Cyber-planeetta avaimia. Hänestä tulee Autobot Hot Shotin ystävä.
Override on miespuolinen transformeri, mutta amerikkalaisessa duppauksessa hänet on kuitenkin muutettu naiseksi ja hänen dialogiaan on muutettu naisemmalliseksi.
Annie

Annie (oik. Anne Lilia Berge Strand, s. 21. marraskuuta 1977 Trondheim, Norja) on norjalainen popmuusikko ja DJ. Annien debyyttialbumi "Anniemal" julkaistiin vuonna 2005. Kappaleen ”Heartbeat” musiikkivideo on kuvattu Helsingissä.
Island Records julkaisi Annien toisen albumin "Don't Stop" syyskuussa 2008; albumin ensimmäinen single ”I Know UR Girlfriend Hates Me” julkaistiin muun muassa Isossa-Britanniassa.
Ura.
Nuoruus.
Anne Lilia Berge syntyi 21. marraskuuta 1977.
Anniemal.
Annie julkaisi vuonna 1999 singlen "The Greatest Hit". Hittikappaleesta julkaistiin useita versioita, joista kuuluisimmat ovat 2010 remixed ja The Greatest Numb.
Vuonna 2002 julkaistiin single, joka ei päätynyt Annien esikoisalbumille. Tämän jälkeen hän on julkaissut muutamia singlejä, joista yksi on "Heartbeat", josta julkaistiin Helsingissä kuvattu musiikkivideo.
2005–2007.
Annie ryhtyi DJ:ksi. Hän julkaisi DJ-albumin vuonna 2005, jonka jälkeen hän teki pari live EP:tä.
Don't stop.
Albumilta "Don't stop" julkaistiin singlejä. Albumin teema oli iloinen ja rauhallinen.
2015–.
Vuonna 2015 Annie julkaisi EP:n.
Christopher Egan

Christopher Andrew Egan (s. 29. kesäkuuta 1984 Sydney) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Nick Smithin roolista australialaisessa saippuasarjassa "Home and Away".
Egan muutti Los Angelesiin vuonna 2003. Hän on harjoitellut näyttelemisen ohella myös tanssia ja laulamista.
Muhammad ibn Rašid Al Maktum

Šeikki Muhammad ibn Rašid Al Maktoum () (s. 1949) on nykyinen Arabiemiirikuntien pääministeri, varapresidentti, puolustusministeri sekä Dubain hallitsija.
Hänen omaisuutensa arvon on sanottu olevan 16 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 2007. Muhammad ibn Rašid Al Maktum olisi näin maailman neljänneksi rikkain kuninkaallinen.
The Hockey News

The Hockey News on pohjoisamerikkalainen jääkiekkolehti. Pääosa sen sisällöstä käsittelee NHL-liigaa. 
Lehteä on julkaistu vuodesta 1947 lähtien. Sitä lukee viikoittain yli 225 000 ihmistä. The Hockey News on ostetuin jääkiekkolehti Pohjois-Amerikassa. 
Lehti ilmestyy 34 kertaa vuodessa (pelikauden aikana lähes viikoittain ja kesällä kuukausittain). Numeroista kuusi on erikoispainoksia:
Kreikankilpikonna

Kreikankilpikonna ("Testudo hermanni") on yksi kolmesta Välimeren Euroopan puoleisilla rannoilla elävistä kilpikonnalajista. Sitä ei pidä sekoittaa espanjankilpikonnaan ("Testudo graeca"), jonka englanninkielinen nimi on Greek tortoise. Myös nimitystä "Eurotestudo hermanni" näkyy kirjallisuudessa. Kaiken kaikkiaan Välimeren seudun kilpikonnien taksonomiaa tutkitaan ja muutoksia lienee tulossa.
Ulkonäkö ja koko.
Kreikankilpikonnan kilpi on 12–20 senttiä pitkä, ja siinä on keltaisella pohjalla tummia kuvioita. Naaras on hiukan suurempi kuin koiras. Kreikankilpikonna on myös isompi kuin nelivarvaskilpikonna. Kilpi on matala ja leveä, vatsakilpi on kiinteä ja jäykkä. Hännän päässä on sarveispiikki, eikä reisissä ole tuberkkeleita. Etujaloissa on yleensä viisi kynttä ja takajaloissa neljä. Voi kasvaa jopa reikäleivän kokoiseksi. Uroksella on yleensä vaaleampi kilpi kuin naaraalla.
Levinneisyys.
Kreikankilpikonnaa tavataan Etelä-Euroopassa ja Balkanilla.
Ravinto.
Kreikankilpikonna on kasvinsyöjä. Lemmikkinä se lihoo helposti, ja sille on varottava antamasta liian energiapitoista ruokaa. Se syö melkein kaikkea vihreää.
Muuta.
Kreikankilpikonnan maahantuontiin on oltava CITES-lupa.
Albatros D.III

Albatros D III oli saksalaisen Albatros Flugzeugwerke -lentokonetehtaan valmistama yksipaikkainen tiedusteluhävittäjä, jonka suunnittelun Robert Thelen aloitti jo ennen kuin edeltäneet Albatros D.I ja D.II oli kunnolla saatu tuotantoon. Konetyypin valmistamiseen vaikuttivat ranskalaisesta Nieuport Scoutista saadut testitulokset. Saksan keisarillisten ilmavoimien "Luftstreitkräften" ja Itävalta-Unkarin "Luftfahrtruppen" ensimmäisessä maailmansodassa koneita valmistivat Albatrosin tehtaan lisäksi Ostdeutsche Albatros Werke ja itävaltalainen Oesterreichische Flugzeugfabrik. Vuonna 1917 valmistukseen saatua konemallia käyttivät miltei kaikki Saksan hävittäjäyksiköt ja -lentäjät, muun muassa hävittäjä-ässät Manfred von Richthofen, Ernst Udet, Erich Löwenhardt, Kurt Wolff ja Karl Emil Schäfer.
Suorituskyvyltään useimpiin liittoutuneiden koneisiin nähden ylivoimaisella Albatrosilla oli tärkeä osa Saksan niin sanotun "verisen huhtikuun" () aikana saavuttamassa ilmaherruudessa. Koneessa oli kuitenkin rakenteellisia vikoja, joista pahin oli alatasojen heikko rakenne.
Ne korvattiin kesästä 1917 alkaen Albatros D V -koneilla ja hieman myöhemmin Fokker D.VII -koneella.
"Albatros D III" -koneita kuljetettiin myös Zeppelin LZ 80/L 35 -ilmalaivassa vuonna 1918 – pyrkimys oli saada ilmalaivalle oma hävittäjäsuoja.
Alexander

Alexander (myös Alexandre ja lukuisia muita muotoja) on useissa kielissä etenkin etunimenä mutta myös sukunimenä esiintyvä erisnimi, jonka suomenkielinen muoto on Aleksanteri. Suomessa nimi Alexander on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 23 600 henkilölle, joista noin 70 on naisia.
Alexanderin nimipäivä on suomenruotsalaisessa kalenterissa 11. syyskuuta.
Alexander sukunimenä.
Alexander on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Lännenkaulustrappi

Lännenkaulustrappi eli vanhalta nimeltään kaulustrappi ("Chlamydotis undulata") on trappien heimoon kuuluva kurkilintu. Lajin kuvaili ja nimesi Nikolaus Joseph von Jacquin vuonna 1784.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 55–65 cm, siipien kärkiväli 125–151 cm ja paino 1,2–3,2 kg. Lännenkaulustrappi on kookas, pystyssä kulkeva, melko pitkäkaulainen lintu. Se on yläpuolelta hiekanruskea tummin raidoin ja alapuolelta valkoinen. Kaulan sivulla vanhalla linnulla on musta pitkittäisraita, joka puuttuu nuorilta linnuilta. Jalat ovat pitkät ja vahvat, harmaat. Soidintanssissa se pörhistää kaulan ja päälaen valkoiset höyhenet ikään kuin kaulukseksi ja tepastelee ympäriinsä. Lentää pöllömäisesti hieman nykivin, hitain siiveniskuin. Siipisulat ovat päältä mustat, käsisiivessä on suuri valkea laikku. Lännenkaulustrappi on lähes mykkä, vain poikaset pitävät piipittävää kutsuääntä.
Sukupuolet ovat lähes saman näköisiä, naaraan ollessa hieman pienempi ja harmaampi.
Esiintyminen.
Pesimäalue ulottuu Kanariansaarilta Pohjois-Afrikan kautta Egyptiin. Lajista tunnetaan 2 alalajia, "fuertaventurae" Kanariansaarilla ja nimialalaji "undulata" Pohjois-Afrikassa ja Egyptissä. Kanariansaarilla pesii noin 400 paria. Kolmas, Lähi-idästä itään esiintyvä lännenkaulustrapin alalajina aiemmin pidetty "macquenii" on nykyään erotettu omaksi lajikseen idänkaulustrappi. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi liiallisen metsästyksen takia. Lännenkaulustrappi on paikkalintu. Suomessa on tavattu idänkaulustrappi ("C. macqueenii") 19. syyskuuta 1861, jolloin se ammuttiin Helsingissä.
Elinympäristö.
Kuivat avomaat, arot ja tasangot, paikoin myös matalaa pensaikkoa kasvavilla alueilla.
Lisääntyminen.
Pesä on kuoppa maassa. Munia on 2 tai 3, joskus 4. Haudonta-aika on noin 24 päivää.
Ravinto.
Kaikkiruokainen. Syö kasvinosia, hedelmiä ja siemeniä, sekä hyönteisiä ja muita selkärangattomia sekä matelijoita.
Heikki Heikinpoika Vaanila

Heikki Heikinpoika Vaanila () (1630–1709) oli Lohjalta Vaanilan kylästä kotoisin ollut talonpoika, rusthollari ja talonpoikaissäädyn valtiopäivämies.
Hän oli talonpoikaissäädyn puhemies Ruotsin valtiopäivillä 1689. Näillä valtiopäivillä tehtiin valtakunnasta lopullisesti itsevaltaisesti hallittu monarkia, ja samalla supistettiin voimakkaasti Ruotsin valtakunnan aateliston etuoikeuksia. Vaanila toimi myös puhemiehenä talonpoikaissäädyssä Turussa vuonna 1676 pidetyillä maapäivillä eli herrainpäivillä. 
Hän oli myös sijaishallituksen jäsen Kaarle XI:n alaikäisyyden aikana.
Viikonloppu Kaliforniassa

Viikonloppu Kaliforniassa ("California Suite") on yhdysvaltalainen vuoden 1978 komediaelokuva, joka perustuu Neil Simonin samannimiseen näytelmään. Elokuvan on ohjannut Herbert Ross ja käsikirjoittanut oman näytelmänsa pohjalta Simon. Pääosissa ovat Alan Alda, Jane Fonda, Walter Matthau, Bill Cosby, Richard Pryor, Elaine May, Maggie Smith ja Michael Caine.
Maggie Smith voitti roolistaan parhaan sivuosan Oscar-palkinnon ja parhaan naispääosan komediaelokuvassa Golden Globe -palkinnon. Elokuva oli yhteensä ehdolla kolmeen Oscariin, kahteen Golden Globeen ja yhteen BAFTAan. 
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Viikonlopun Kaliforniassa" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Palkintoja.
Lähde:
Stephensonin Rocket-veturi

Stephensonin Rocket-veturi tai The Rocket ("Raketti") oli 1829 rakennettu höyryveturi, joka voitti veturien Rainhill-kilpailussa. Kilpailun tarkoitus oli valita veturi ensimmäiselle kaupunkien väliselle rautatielle, joka rakennettiin Manchesterin ja Liverpoolin välille 1830 niin henkilö- kuin tavaraliikennettä varten. Tästä kilpailusta alkoi rautateiden valtava kasvu 1800-luvulla. 
Isä George Stephenson ja poika Robert Stephenson tekivät elämässään useita vetureita ja rautateitä. Aikaisemmin 1825 he olivat rakentaneet maailman ensimmäisen julkisen rautatien Stocktonin ja Darlingtonin välille (Stockton and Darlington Railway) paikallisen sijoittajan rahoittamana. Ensimmäisen höyrykonevetoisen tavararadan oli rakentanut Richard Trevithick 1804 (kts. "Pen-y-Darren (veturi)").
Rainhill-kilpailun taustalla oli kaupungin johtajien epäluulo silloin tarjolla olleita vetureita kohtaan, koska nämä olivat hitaita ja kuluttivat paljon puuta. Kilpailu herätti paljon julkisuutta. Palkintona oli 500 puntaa ja sopimus veturien toimituksesta. Kilpailun säännöissä oli määritelty veturin enimmäispaino ja pääominaisuudet. Veturit ajoivat 56 kilometrin matkan kuormattuna ja ilman kuormaa. Samalla mitattiin käytetty aika ja polttoaineen kulutus. Rocket ei ollut kilpailun nopein veturi, mutta selvisi ehjänä perille. Rocketin keskinopeus kolme kertaa veturia suuremman painon kanssa oli 20 km/h ja yhdellä matkustajavaunulla matkustajineen 38,5 km/h.
Rocket oli teknisiltä ominaisuuksiltaan paljon edellä aikaisempia vetureita ja muodosti höyryveturin perusmallin. Sen kattila oli moniputkinen, jolloin lämmönsiirron pinta-ala oli suurempi. Painoa säästävä ratkaisu oli suoraan vetävään pyörään kytketty sylinteri. Veturiin oli liitetty erillinen tenderi eli vaunu vedelle ja polttoaineelle. Lisäksi siinä oli käytössä putki, joka puhalsi höyryä savupiipun juuresta, jolloin venturi-ilmiön avulla saatiin aikaan alipaine ja parempi veto tulipesään. Veturien koko ja teho kasvoivat ajan mittaan, mutta perusratkaisut pysyivät liki samoina koko höyryveturikauden ajan.
Jack Hensley

Jack Hensley (22. syyskuuta 1955 – 21. syyskuuta 2004) oli yhdysvaltalainen siviilityöntekijä, jonka Abu Musab al-Zarqawin johtama Irakin al-Qaida sieppasi ja teloitti Irakissa. Hänet siepattiin yhdessä amerikkalaisen Eugene Armstrongin ja brittiläisen Kenneth Bigleyn kanssa 16. syyskuuta 2004 Bagdadissa. Sieppaajat vaativat irakilaisten naisvankien vapauttamista. 
Hensley teloitettiin mestaamalla päivää myöhemmin kuin Armstrong. Mestaajat videoivat surmatyön ja julkaisivat sen internetissä. Irakin poliisi löysi Hensleyn ruumiin pian mestauksen jälkeen.
M114 (haupitsi)

 
M114 on yhdysvaltalainen 155 mm:n kenttähaupitsi. Se otettiin käyttöön vuonna 1942 nimellä 155 mm Howitzer M1. Yhdysvaltain armeija käytti niitä toisen maailmansodan jälkeen Korean ja Vietnamin sodissa. M114:n korvasi M198-haupitsi. 
M114:ää ovat Yhdysvaltojen lisäksi käyttäneet tai käyttävät edelleen muun muassa Argentiina, Brasilia, Chile, Ecuador, Korean tasavalta, Filippiinit, Iran, Irak, Israel, Itävalta, Jordania, Jugoslavia, Kanada, Kreikka, Libanon, Libya, Norja, Saudi Arabia, Singapore, Taiwan, Tanska, Thaimaa, Turkki, Venezuela ja Vietnam. 
155mm Howitzer Motor Carriage M41 -telahaupitsi on M114 -haupitsilla varustettu M24 Chaffee -panssarivaunu.
Kunihiko Kodaira

Kunihiko Kodaira (, 16. maaliskuuta 1915 – 26. heinäkuuta 1997 Tokiossa) oli Tokion yliopiston matematiikan professori 1944–1949, minkä jälkeen hän jätti Japanin ja muutti Yhdysvaltoihin. Vuodesta 1950 vuoteen 1961 hän työskenteli Princetonin yliopistossa. Sen jälkeen hän työskenteli kuuden vuoden ajan eri yliopistoissa Yhdysvalloissa. Vuonna 1967 hän palasi Japaniin ja Tokion yliopistoon. 
Kodaira tutki algebrallista geometriaa ja sai siitä monia palkintoja.
Vuonna 1954 hän jakoi Fieldsin mitalin Jean-Pierre Serren kanssa ja vuonna 1984–85 hän voitti Wolfin palkinnon.
Adolphson-Falk

Adolphson-Falk on ruotsalainen syntikkamusiikkia soittava orkesteri, jonka perustajajäsenet ovat Tomas Adolphson ja Anders Falk.
Yhtyeen "Med rymden i blodet" -albumi sai suosiota vuonna 1982. Vuonna 2018 yhtye teki 50-vuotisjuhlakiertueen.
Adolphson ja Falk osallistuivat myös Ruotsin euroviisukarsintaan Melodifestivaleniin vuonna 1979.
Demokraattinen Lehdistöpalvelu

Demokraattinen Lehdistöpalvelu (aiemmin Demokraattinen Lehtipalvelu, DLP) oli Suomen kansan demokraattisen liiton ja Suomen kommunistisen puolueen vuonna 1946 perustama uutistoimisto, joka palveli välittämällä sille materiaalia ja valmiita artikkeleita. DLP teki yhteistyötä muun muassa Neuvostoliiton TASS:n ja Saksan demokraattisen tasavallan ADN:n kanssa. SKDL:n ja SKP:n lakkauttamisen jälkeen DLP siirtyi palvelemaan Vasemmistoliiton lehtiä, mutta se lakkautettiin vuoden 1997 lopussa.
DLP palveli parhaimmillaan 17:ää kansandemokraattisen liikkeen päivälehteä. Se julkaisi vuosina 1946–1954 myös omaa tiedotuslehteä/pamflettisarjaa nimeltä "Päivän aiheita". DLP välitti lehdille kommunistien poliittisen linjan mukaista tietoa tapahtumista. Toimiston korkein elin oli DLP:n jaosto, johon kuuluivat DLP:n vastaavan toimittajan lisäksi kansandemokraattisten lehtien päätoimittajat (tai muut edustajat) sekä SKDL:n, SKP:n, SNDL:n, SDNL:n nimeämät edustajat.
Armas Äikiän johtaman DLP:n tyyli ei aina miellyttänyt muita toimittajia. Vuonna 1952 Vapaan Sanan päätoimittaja Raoul Palmgren ajautui konfliktiin Äikiän kanssa. Palmgren piti DLP:n toimittamaa materiaalia julkaisukelvottomana. Hän kritisoi myös Äikiän kirjallista tuotantoa. Äikiä voitti kiistan ja Palmgren joutui eroamaan. Ajan myötä DLP:n journalismi alkoi suhtautua vapaammin puolueen ohjeisiin, vaikka suhde säilyi läheisenä. 1980-luvun lopussa DLP oli ensimmäinen uutistoimisto, joka toi julkisuuteen SKP:n kohtalokkaat talousseikkailut.
DLP päätettiin lakkauttaa vuonna 1997 ja Vasemmistoliiton kolme lehteä tekivät sopimuksen SDP-johtoisen UP-uutispalvelun asiakkuudesta. DLP:n toimittajista kaksi siirtyi Kansan Uutisten ja yksi UP:n palvelukseen. Toiminnan lakkauttamisen taustalla oli taloudellisen tilanteen heikkeneminen, jonka aiheuttivat puoluelehtien kuolemat, valtion uutistoimistotuen lakkauttaminen ja ay-liikkeen halu siirtyä yhden uutistoimiston käyttöön. DLP:n viimeinen päätoimittaja oli Jouko Joentausta.
Maria Judite de Carvalho

Maria Judite de Carvalho (18. syyskuuta 1921 Lissabon, Portugali – 1998 Lissabon, Portugali) oli portugalilainen kirjailija. Hän opiskeli Lissabonin yliopistossa germaanista filologiaa. Hän avioitui vuonna 1949 yliopistossa opettaneen kirjailijan Urbano Tavares Rodriguesin kanssa ja muutti jälkeen hän Ranskaan Montpellier’hen ja myöhemmin Pariisiin. Vuonna 1959 Carvalholta julkaistiin kirja "Tanta Gente Mariana". Vuodesta 1968 hän työskenteli toimittajana sanomalehdissä "Diário de Lisboa" (1968–1975), "Revista Eva" (1975) ja "O Jornal" (1976–1983) ja kirjoitti satunnaisesti artikkeleita "República e o Século" -sanomalehteen.
Patrick Leahy

Patrick Joseph Leahy (s. 31. maaliskuuta 1940 Montpelier, Vermont) on yhdysvaltalainen entinen demokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi toisena Vermontin osavaltion senaattoreista lähes 50 vuoden ajan vuosina 1975–2023. Leahy oli myös Yhdysvaltain senaatin president pro tempore eli de facto senaatin varapresidentti vuosina 2012–2015 ja 2021–2023. Leahy on toiminut myös senaatin oikeusvaliokunnan puheenjohtajana. 
Tausta ja yksityiselämä.
Leahy suoritti perustutkintonsa vuonna 1961 Saint Michael’s Collegessa Vermontissa. Vuonna 1964 hän valmistui juristiksi Georgetownin yliopistosta. Leahy työskenteli asianajajana kunnes hänet valittiin Chittendenin piirikunnan syyttäjäksi vuosiksi 1966–1974.
Leahy on ollut vuodesta 1962 naimisissa Marcelle Pomerleaun kanssa. Heillä on kolme lasta.
Ura.
Senaattiin Leahy valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1974. Hän oli 34-vuotias ja siten kaikkien aikojen nuorin senaattori Vermontista. Hänet on valittu jatkokaudelle seitsemän kertaa (1980, 1986, 1992, 1998, 2004, 2010 ja 2016). Leahy oli Vermontin ensimmäinen sisällissodan jälkeen kongressiin valittu demokraatti, ja hän edustaa Vermontia yhdessä demokraattipuoluetta tukevan Bernie Sandersin kanssa.
Marraskuussa 2021 Leahy ilmoitti, että ei asetu enää ehdolle vuoden 2022 vaaleissa. Hänen virkakautensa päättyi 3. tammikuuta 2023.
Kunnianosoituksia.
Huhtikuussa 2023 Burlingtonin pormestari Miro Weinberger ilmoitti valmistelevansa kaupungin kansainvälisen lentokentän uudelleennimeämistä Leahyn mukaan tunnustuksena tämän elinikäisestä työstä Vermontin hyväksi sekä Leahyn erityisestä suhteesta Burlingtonin kaupunkiin. Burlingtonin kaupunginvaltuusto vahvisti uudelleennimeämisen toukokuussa, ja lentokentän uusi nimi otettiin käyttöön lokakuussa.
Dianne Feinstein

Dianne Goldman Berman Feinstein (synt. Dianne Emiel Goldman, 22. kesäkuuta 1933 San Francisco, Kalifornia – 29. syyskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja demokraattisen puolueen senaattori Kaliforniasta vuodesta 1992. Hän oli myös San Franciscon pormestari.
Näkemyksiä.
Feinsteiniä pidetään keskustalaisena poliitikkona. Hän on äänestänyt Obamacareksi kutsutun Yhdysvaltain terveydenhuoltouudistuksen puolesta. Feinstein on uransa aikana kannattanut kuolemanrangaistusta, mutta kertoi vuonna 2018 vastustavansa sitä. Hän on myös äänestänyt Patriot Act -tiedustelulain voimassapitämisen puolesta. Syyskuussa 2016 Feinstein tuki Barack Obaman hallinnon ajamaa 1,15 miljardin dollarin arvoista asekauppaa Saudi-Arabian kanssa. Hän äänesti Donald Trumpin hallinnon 675 miljardin dollarin puolustusbudjetin puolesta vuonna 2018.
Yksityiselämä.
Sukujuuriltaan Feinstein oli amerikanjuutalainen. Hän oli naimisissa kolme kertaa. Feinstein nai Jack Bermanin 1956 ja heidän tyttärensä Katherine syntyi 1957. Pariskunta erosi kolme vuotta naimisiinmenonsa jälkeen. Feinstein meni naimisiin 1962 aivokirurgi Bertram Feinsteinin kanssa. Mies kuoli kuitenkin syöpään 1978. Vuodesta 1980 lähtien Feinstein on ollut avioliitossa Richard C. Blumin kanssa.
Skunk Anansie

Skunk Anansie on brittiläinen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1994 Lontoossa, Englannissa. Yhtyeen muodostavat Skin (laulu), Cass (basso), Ace (kitara) ja Mark Richardson (rummut ja lyömäsoittimet). Skunk Anansie hajosi vuonna 2001, mutta palasi vuonna 2009. Yhtyeen nimi juontaa juurensa haisunäädästä sekä jamaikalaisissa kansansaduissa esiintyvästä Anansi-ihmishämähäkistä.
Historia.
Skunk Anansie soitti ensimmäisen keikkansa Lontoon Splash-klubilla maaliskuussa 1994. Ensimmäinen single "Little Baby Swastikkka" julkaistiin vuonna 1995. Samana vuonna kappaleet "Feed" ja "Selling Jesus" päätyivät "Strange Days" -elokuvan soundtrackille, joista tunteita herättänyt "Selling Jesus" pääsi toisena Skunk Anansien kappaleena radiosoittoon. Kyseisen kappaleen kuultuaan radiopersoona Howard Stern ennusti yhtyeelle valtavaa menestystä.
Vuonna 1995 Kerrang!-lehden lukijat äänestivät Skunk Anansien parhaaksi brittiläiseksi tulokasyhtyeeksi, ja vuonna 1996 parhaaksi brittiläiseksi live-esiintyjäksi. 1997 yhtye oli ehdolla MTV Europe Music Awards-gaalassa vuoden parhaaksi yhtyeeksi ja liveaktiksi.
Skunk Anansien debyyttilevy "Paranoid and Sunburnt" ilmestyi vuonna 1995 ja nousi Englannissa albumilistalla sijalle 8. Toinen pitkäsoitto "Stoosh" ilmestyi 1996 yltäen brittilistalla sijalle 9. Suomen virallisella listalla Stoosh sijoittui 
parhaimmillaan 11:nneksi. Kolmas ja viimeinen albumi "Post Orgasmic Chill" saapui kauppojen hyllyille keväällä 1999. Sekä Englannissa että Suomessa levy saavutti albumilistalla sijan 12. 1990-luvulla yhtye teki maailmankiertueita mm. U2:n, 
Aerosmithin, Motörheadin, Feederin ja Lenny Kravitzin kanssa.
Skunk Anansieta on yritetty leimata ”poliittiseksi” yhtyeeksi, mutta yhtyeen jäsenet ovat painottaneet että he käyttäisivät mieluummin vain termiä ”rockbändi”. Skin on tosin kuvaillut Skunk Anansieta ”clit-rock”-yhtyeeksi, jonka "All Music Guide" on määritellyt ”heavy metalin ja vihaisen mustan feminismin sekoitukseksi”. Skinin ja Acen mukaan yhtyeen musiikki on saanut vaikutteita mm. Sex Pistolsilta, Blondielta, dubista, reggaesta, elektronisesta musiikista, hip-hopista sekä maailmanmusiikista.
Yhtyeen hajoamisen jälkeen Skin on jatkanut soolouralla julkaisten debyyttilevynsä "Fleshwounds" vuonna 2003 ja toisen albuminsa "Fake Chemical State" maaliskuussa 2006. Ace julkaisi soololevyn "Still Hungry" 2003 ja on työskennellyt 'Inner Mantra' -nimisen yhtyeen kanssa. Mark Richardson toimii nykyään Feeder-yhtyeen rumpalina, ja on soittanut rumpuja myös joissakin Skinin "Fake Chemical State" -albumin kappaleissa. Cassin arvellaan keskittyneen valokuvaukseen. Vuonna 2002 hän levytti Gary Mooren ja Darrin Mooneyn kanssa albumin "Scars" samannimisellä kokoonpanolla. Hän on myös soittanut eri instrumentteja Skinin "Fleshwounds"-soololevyllä.
Comeback.
Yhtye teki comebackin esiintymislavoille vuonna 2009. Yhtye on kierrellyt maailmalla jo kauan ja esiintyy suomessa 5. kesäkuuta Helsinki Live One Day Rock Festivalilla mm. Guns N’ Rosesin kanssa. Yhtye on ilmoittanut julkaisevansa uuden studioalbumin vuonna 2010.
Israel Military Industries

IMI Systems (), entinen Israel Military Industries (IMI, ) on israelilainen puolustusvälineteollisuusyritys, joka on perustettu 1933 käsiaseiden kuten Uzin valmistajana. 
Yrityksellä on 5 000 työntekijää ja sen liikevaihdosta 60 prosenttia suuntautuu vientiin. Yhtiö on jaettu maajärjestelmien, rakettijärjestelmien, edistyneiden järjestelmien, pienen kaliiperin ammusten ja raskaiden ammusten osastoihin. Yhtiö on perustettu 1947, mutta sen juuret yltävät vuoteen 1933, jolloin se alkoi valmistaa brittihallintoa ja palestiinalaisia vastaan taistelleelle Haganah’lle aseita.
Vuonna 2005 IMI:n käsiaseosasto yksityistettiin Israel Weapon Industries -yhtiöksi.
Elbit Systems osti IMI Systemsin vuonna 2018.