tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tapura Huiraatira

Tapura Huiraatira () on liberaalinen ranskanpolynesialainen puolue.
Historia.
Puolue sai alkunsa vuonna 2016, kun viisi puoluetta ja joukko yksittäisiä poliitikkoja perusti uuden puolueen vastustamaan Ranskan Polynesian itsenäisyyttä.
Vuoden 2018 parlamenttivaaleissa puolue voitti 38 paikkaa ja nousi Ranskan Polynesian parlamentin suurimmaksi puolueeksi. Puolueen puheenjohtaja Éduard Fritch valittiin ensimmäisen kerran Ranskan Polynesian presidentiksi vuonna 2014. Hän uusi paikkansa vuonna 2018. 
Vuoden 2022 vaaleissa puolue hävisi kaikki paikkansa Ranskan kansalliskokouksessa vasemmistolaiselle Tāvini Huira'atira -puolueelle. Vuoden 2023 paikallisvaaleissa puolueen paikkamäärä Ranskan Polynesian parlamentissa laski 15.
Ideologia.
Puolue on ideologialtaan hyvin lähellä Emmanuel Macronin La Renaissance -puoluetta (ent. LREM). Tapura Huiraatiran edustajat Ranskan parlamentissa istuvat samassa parlamenttiryhmässä La Rainaissancen kanssa vuodesta 2017 lähtien.
Hans Peter Clausen

Hans Peter Clausen (31. tammikuuta 1928 – 21. huhtikuuta 1998) oli tanskalainen valtio-opin professori ja konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1987–1997 ja toimi niiden puhemiehenä 1989–1993. Hän oli Tanskan viestintäministeri vuosina 1987–1988, kulttuuriministeri 1986–1988, liikenneministeri 1988–1989 ja oikeusministeri tammikuusta lokakuuhun 1989.
Ranskan Polynesian yliopisto

Ranskan Polynesian yliopisto () on Ranskan Polynesian ainoa yliopisto. Yliopisto sijaitsee Papeetella ja se on perustettu vuonna 1987 nimellä Tyynenmeren yliopisto. Vuonna 1999 se hajotettiin kahdeksi yliopistoksi: Ranskan Polynesian yliopisto ja Uuden-Kaledonian yliopisto. Vuodesta 2017 lähtien yliopiston kanslerina on toiminut Patrick Capolsini.
Yliopisto koostuu kolmesta tiedekunnasta:
Aloha ʻĀina Party

Aloha ‘Āina Party () on havaijilainen paikallispuolue. Se on profiloitunut ennen kaikkea havaijin alkuperäiskansan asioita ajavana puolueena ja Havaijin suvereniteetin palauttajana. Puolue pyrkii myös tuomaan etnisten havaijilaisten perinteisiä arvoja nykypäiväiseen hallintoon.
Puolue on perustettu kesäkuussa 2015, ja se on niin sanottu kolmas puolue yhdysvaltalaisessa politiikassa. Sen perustajia ovat Don Kaulia, Pua Ishibashi ja Desmon Haumea, jotka keräsivät 757 allekirjoitusta rekisteröityneiltä havaijilaisilta äänestäjiltä. vastaava taustajärjestö tuki allekirjoituksien keruuta. Uuden puolueen perustamista motivoi muun muassa yhdysvaltalaisten yleinen tyytymättömyys kaksipuoluejärjestelmään sekä kokemus siitä, että havaijilaisten oma valtio varastettiin heiltä.
Puolueen nykyisenä puheenjohtajana toimii Joyclynn Costa.
Tahitilaiset kielet

Tahitilaiset kielet on polynesialaisiin kieliin kuuluva kieliryhmä. Siihen lasketaan kuuluvan seitsemän kieltä:
Moriorin katsotaan olevan maorin kielen murre.
Rachel Cameron

Rachel Cameron (27. maaliskuuta 1924 Brisbane, Queensland – 6. maaliskuuta 2011) oli australialainen balettitanssija ja balettitanssijoiden sekä -opettajien koulutusta kehittänyt pedagogi.
Muutettuaan perheineen Sydneyyn Cameron opiskeli Muriel Sieversin johdolla. Hän pääsi tanssimaan sekä Edouard Borovanskyn että Hélène Kirsovan balettiseurueisiin. Cameron esitti päärooleja sekä klassikoissa että Kirsovan omissa teoksissa. Hän oli myös Melbournen Australian Ballet Societyn ensitanssija ja esiintyi Ballet Rambertin kanssa sen vierailun yhteydessä. Toisen maailmansodan jälkeen Cameron meni naimisiin Keith Parkerin kanssa, ja vuonna 1948 pariskunta lähti Eurooppaan. Siellä Cameron täydensi opintojaan Olga Preobrajenskan ja Vera Volkovan johdolla. Hän jatkoi tanssiuraansa Isossa-Britanniassa, vaikka ei enää saavuttanut toivomansa kaltaista menestystä. Hän pääsi silti esiintymään West Endiin ja pieniin kiertäviin seurueisiin.
Cameron teki Isossa-Britanniassa läheistä yhteistyötä balettitanssija Tamara Karsavinan kanssa balettitanssijoiden opetussuunnitelman parissa Lontoon Royal Academy of Dancessa. Cameronin seuraaja Royal Academy of Dancessa oli Joahne O'Hara. Cameron myös edisti miehensä Keith Parkerin kanssa Montessoripedagogiikkaa ja sen pohjalta opetusta tarjoavien pedagogien koulutusta. Vuodesta 1957 pariskunta johti Carrollin alakoulua West Kensingtonissa. Cameron jatkoi sen johtamista miehensä kuoleman (1984) jälkeen, kunnes jäi itse eläkkeelle tästä tehtävästä vuonna 1991. Eläkkeellä ollessaankin Cameron toimi vierailevana opettajana muiden muassa The Australian Balletissa, Scottish Balletissa ja israelilaisessa Bat-Dor-tanssiseurueessa. Vuonna 2010 hänelle myönnettiin Queen Elizabeth II Coronation Award.
Lucette Aldous

Lucette Aldous (26. syyskuuta 1938 Auckland, Uusi-Seelanti – 5. kesäkuuta 2021 Perth, Australia) oli uusiseelantilaissyntyinen, neljän kuukauden ikäisestä saakka Australiassa asunut balettitanssija ja pedagogi.
Aldous opiskeli Sydneyssä ja pääsi stipendillä Royal Ballet Schooliin, jossa hän opiskeli vuosina 1955–1957. Häntä opetti Royal Ballet Schoolissa tanssija, koreografi Robert Helpmann, jonka kautta hän tutustui myös Royal Balletin Margot Fonteyniin. Vuonna 1957 Aldous pääsi solistiksi Ballet Rambertiin, jossa hän toimi vuoteen 1963. Siellä hän esiintyi muun muassa "Don Quixotessa", "Gisellessa" ja "La Sylphidessä". Vuosina 1963–1966 hän oli tanssijana London Festival Balletissa ja vuosina 1966–1970 Royal Balletissa, jossa hän oli ajoittain esiintynyt jo 1950-luvulta alkaen muun muassa "Prinsessa Ruususen" esityksessä 1959. Vuonna 1968 Aldous tanssi Michael Tippettin "The Midsummer Marriagessa" The Royal Operassa.
Aldous palasi Australiaan vuonna 1970 ja toimi siellä The Australian Balletin ensiballerinana vuosina 1971–1977. The Australian Balletissa Aldous esimerkiksi tanssi Kitrin roolin Rudolf Nurejevin esiintyessä Basilion roolissa tämän "Don Quixote" -tuotannossa, josta tehtiin myös elokuvaversio vuonna 1973. Vuonna 1977 Aldous tanssi Fernando Bujonesin kanssa elokuvassa "Käännekohta". Ronald Hynd loi häntä varten Valenciennen roolin koreografiassaan "The Merry Widow". Jäätyään 1970-luvulla eläkkeelle tanssijan töistä Aldous toimi opettajana Australian Ballet Schoolissa ja vuodesta 1982 Western Australian Academy of Performing Artsissa. Hän oli lisäksi tuomarina kilpailuissa.
Aldous oli naimisissa tanssija Alan Alderin kanssa. Myös hänen tyttärestään Floeur Alderista tuli tanssija. Aldous sai vuonna 2018 Order of Australian "Companion"-arvon. Muita hänen saamiaan palkintoja ja tunnustuksia olivat Edith Cowan Universityn kunniatohtorin arvo (1999) sekä Australian Dance Awardsin palkinnot "palveluksista tanssin hyväksi" (2001) ja elinikäisistä saavutuksista (2009). Aldous kuoli 82-vuotiaana syöpää sairastettuaan.
Marquesaskielet

Marquesaskielet on polynesialaisiin kieliin kuuluva pieni kieliryhmä. Kieliryhmään lasketaan kuuluvan neljä kieltä:
Pankakosken työväentalo

Pankakosken työväentalo on Lieksan Pankakoskella sijaitseva työväentalo. Sen omistaa Pankakosken sosialidemokraattinen työväenyhdistys.
Historiaa.
Pankakosken työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Vuonna 1924 yhdistys liittyi Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen. Vuonna 1932 sillä arvioitiin olevan noin 90 jäsentä. Työväentalo valmistui yhden lähteen mukaan vuonna 1913, toisen mukaan vuonna 1920 ja kolmannen vuonna 1926. Yle kirjoitti vuonna 2010, että talo oli hankittu lähes sata vuotta sitten, joten 1913 on todennäköisimmin oikea rakennusvuosi. On myös mahdollista, ettei yhdistys rakentanut taloa, vaan osti sen ja laajensi sitä 1920-luvulla.
Vuonna 1959 yhdistys erosi sosialidemokraattisesta puolueesta ja liittyi Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattiseen Liittoon. Yhdistyksen nimi säilytettiin kuitenkin ennallaan. Vähemmistöön jääneet sosialidemokraatit erosivat tuolloin yhdistyksestä ja perustivat Pankakosken sosialidemokraattisen yhdistyksen. Talo jäi Pankakosken työväenyhdistykselle, mutta 1960-luvun alussa yhdistykset sopivat sen omistuksen ja käytön 50/50-jaosta. TPSL lakkautettiin vuonna 1973, ja talo siirtyi kokonaan sosialidemokraattiselle yhdistykselle.
Rakennus.
Rakennus on hirsirunkoinen. Sen yhteyteen rakennettiin vuonna 1929 nimismiehen määräyksestä putka, sillä iltamissa esiintyi ajoittain juopottelua ja järjestyshäiriöitä. Samana vuonna järjestettiin arpajaiset, jotta talon "vanha puoli" saataisiin kunnostettua "uuden puolen" veroiseksi. Ilmeisesti taloa oli siis laajennettu jossain vaiheessa. Taloa laajennettiin vuosina 1995–1997. Tuolloin tehtiin myös mittava lattian korjaus, jonka yhteydessä kastuneet ja homehtuneet alarakenteet vaihdettiin ja lattian alta poistettiin 20 cm maata. Talon pinta-ala on laajennuksen jälkeen 324 neliömetriä.
Toimintaa työväentalolla.
Talolla kokoontui työväenyhdistyksen lisäksi eri ammattiosastoja. Siellä järjestettiin alusta alkaen myös paljon huvitilaisuuksia, joista saadut lipputulot muodostivat suuren osan yhdistyksen varoista. Talolla toimi myös kirjasto ja elokuvateatteri. Alkuun, 1920-luvulla, taloa vuokrattiin Virtasen Elävät Kuvat -yritykselle määräiltoina, ja myöhemmin talossa toimi pysyvästi Kino-Panka. Jälkimmäinen lopetti toimintansa 1950-luvun lopulla.
Nykyinen toiminta.
Nykyään talolla toimii kirpputori, ja sitä vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten. Talossa on liikunta/juhlasali, ruokailusali, keittiö, inva-WC ja suuri eteinen. Kirpputorin tuotoilla rahoitetaan talon toimintaa.
Siperia (täsmennyssivu)

Siperia voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Lauri Knuutila

Toivo Lauri Iisakki Knuutila (3. kesäkuuta 1912 Kauhajoki – 5. elokuuta 2000 Seinäjoki) oli suomalainen kirkkoherra ja lääninrovasti. 
Knuutila tuli ylioppilaaksi Kristiinan yhteislyseosta vuonna 1932. Hän suoritti Sacri Ministerii kandidaatti–tutkinnon teologisessa tiedekunnassa Helsingin yliopistossa vuonna 1938. Knuutila vihittiin papiksi Turussa 1939. Pastoraalitutkinnon hän teki 1944. Knuutila oli ylimääräisenä pappina Kauhavalla 1939, Kurikassa 1939–1940 ja Rovaniemellä 1941–1944 sekä Kuusamon rajaseutupappina 1945. Knuutila toimi Seinäjoen kirkkoherrana vuosina 1952–1975 eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Seinäjoen kirkkoneuvosto valitsi syyskuussa 1945 Knuutilan väliaikaiseen nuorisotyöpapin virkaan. Knuutila hoiti viransijaisena myös kappalaisen tointa elokuusta 1946 lähtien. Tässä toimessaan hän tunsi jo Seinäjoen seurakunnan tapakulttuurin, hengellisen elämän ja kasvavan asukasluvun vaatimat haasteet. Knuutilan kaudella seurakuntatyö oli laajaa ja monipuolista. Seurakunta toimi läheisessä yhteistyössä paikkakunnan yhdistysten ja järjestöjen kanssa.
Knuutilan vanhemmat olivat kauppias Jaakko Knuutila ja Aino (o.s. Vuorinen). Puoliso oli Sisko Kirsti Sofia (o.s. Koivisto). Heillä oli 4 lasta.
USS Samuel B. Roberts (FFG-58)

USS Samuel B. Roberts (runkonumero FFG-58) oli Yhdysvaltain laivaston Oliver Hazard Perry -luokan ohjusfregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Bathista Mainesta Bath Iron Works Corporationilta, missä köli laskettiin 21. toukokuuta 1984. Alus laskettiin vesille 8. joulukuuta 1984 kumminaan Samuel B. Robertsin veljenvaimo Ivonette E. Roberts ja otettiin palvelukseen 12. huhtikuuta 1986 ensimmäisenä päällikkönään Paul X. Rinn.
Palvelus.
Alus saattoi operaatio Earnest Willin Bahrainiin kahden tankkerin muodostaman 25. saattueen, joka oli samalla fregatin 13. suojaama saattue. Alus oli 14. huhtikuuta 55 merimailia Qatarista koilliseen kohdatakseen huoltoaluksen. Tähystäjä havaitsi aluksen joutuneen miinakenttään, jolloin päällikkö teki aluksella hiljaisen hälytyksen. Aluksen alla räjähti kello 16.49 miina, joka teki etrin reiän. Kymmenen miehistönjäsentä loukkaantui pahoin räjähdyksessä ja lisää miehiä loukkaantui seuranneissa tulipaloissa.
Samanaikaisesti kuin miehistö sammutti tulipaloja liittouman alukset raivasivat miinoja, joita löytyi kahdeksan. Kostona miinoituksista Iranin öljyntuotantoon iskettiin operaatio Praying Mantisissa. Hinaaja "Hunter" vei 17. huhtikuuta vaurioituneen aluksen Dubaihin, mistä miehistö kuljetettiin lentokoneella Newportiin. Alus kuljetettiin "Mighty Servant II:lla" Bath Iron Worksille korjattavaksi. Se palautettiin palvelukseen 16. lokakuuta 1989.
Alus poistettiin palveluksesta 22. toukokuuta 2015 Mayportissa ja romutettiin Philadelphiassa.
Ilmajoen helluntaiseurakunta

Ilmajoen helluntaiseurakunta (aik. Ilmajoen Elim-seurakunta) on ilmajokinen vuonna 1929 perustettu helluntaiseurakunta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Ilmajoen keskustassa, Riihitiellä. Seurakunnan vanhimmiston puheenjohtaja on Marko Övermark ja hallituksen puheenjohtaja Juhana Lähdesmäki.
Ilmajoen helluntaiseurakuntaan kuului vuonna 2019 noin 180 jäsentä. Ilmajoen helluntaiseurakunta lähettää tilaisuuksistaan suoria lähetyksiä muun muassa UskoTV-palvelun kautta.
Historia.
Seurakunnan perustaminen.
Ilmajoen helluntaiseurakunta sai alkunsa 1920-luvun puolivälissä kun vapaakirkolliset Esteri Heiskanen ja Aune Nieminen evankelioivat Huissin Majalahdessa. Heidän ensimmäiset kokouksensa järjestettiin vuonna 1926. Ylistarolainen K. A. Ylenius oli ensimmäinen helluntaiherätyksen puhuja Huissilla.
Huissin herätyksen myötä uskoon tulleet kokoontuivat yhteen koteihin. 30. kesäkuuta 1929 järjestettiin Hakala-Rannan talossa hengelliset kesäjuhlat ja samassa yhteydessä järjestettiin kastetilaisuus. Heinäkuun ensimmäisenä päivänä kokoonnuttiin uudelleen yhteen tarkoituksena järjestäytyä seurakunnaksi. Perustavassa kokouksessa seurakunnan johtoon valitiin Iisakki Hakala-Ranta ja diakoniksi Martta Majalahti.
1930-luvun toiminta.
Alkujaan seurakunta kokoontui eri kodeissa. Talvisaikaan seurakunnassa järjestettiin raamattuviikkoja ja järjestettiin yleisiä kokouksia. Kesäisin seurakunta järjesti suurempia juhlia ulkotiloissa. Seurakunta järjesti kastetilaisuuksia Ilmalammilla ja Västinlammilla. 1930-luvulla seurakunnan työhön osallistui myös paluumuuttajia Pohjois-Amerikasta.
Vuoden 1937 vaiheilla seurakunnan työ laajeni myös Koskenkorvalle. Talvisodan puhjettua myös seurakunnan toiminta vaikeutui.
Sodan jälkeen.
Sodan loputtua herätyskokousten pito jälleen lisääntyi, sillä yleinen kiinnostus hengellisiin asioihin heräsi. Väkeä liikkui ympäri pitäjää kokouksissa. 1950-luvun aikana seurakunnan toiminta laajentui Huhtimäeltä Ilmajoen keskustaan, Nikkolankylään ja jälleen Koskenkorvalle.
Vuosikymmenen loppupuolela alkoi Niilo Yli-Vainion vilkkaampi toiminta. Yli-Vainio piti Ilmajoen kunnantalon juhlasalissa kokouksia vuosina 1978–1981 ja runsaimmillaan kokouksiin osallistui 500–600 henkeä.
Toimitilat.
Vuoden 1976 alusta alkaen seurakunta sai vakinaisemman kokoontumispaikan, kun Seppo ja Kaisu Hautala luovuttivat tiloja seurakunnan käyttöön. Ilmajoen helluntaiseurakunta ryhtyi 1970-luvun lopulla oman rukoushuoneen rakentamistyöhön. Yhdistys osti syyskuussa 1979 tontin Riihivainion alueelta. Vuosikokouksessa 1984 yhdistys päätti ryhtyä rakennushankkeen toteuttamiseen. Rukoushuone vihittiin käyttöön marraskuussa 1986.
Helluntaiseurakunnan rukoushuoneen yksityiskohdissa on hyödynnetty ilmajokista osaamista. Esimerkiksi kattokruunut on suunniteltu ja toteutettu talkootyönä. Lisäksi seurakuntalaiset ovat suunnitelleet ja toteuttaneet valaisimia myös muihin rukoushuoneisiin, minkä avulla rahoitettiin seurakunnan omaa rukoushuonetta.
Saarnaajat ja evankelistat.
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Ilmajoen helluntaiseurakunnan saarnaajina ja evankelistoina.
Armas Niemeläinen

Armas Viktor Niemeläinen (27. kesäkuuta 1881 Joensuu – 11. joulukuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Niemeläisen vanhemmat olivat suutari, vahtimestari, saarnaaja Henrik Niemeläinen ja Sofia Steckman ja puoliso vuodesta 1904 Anna Karoliina Saksinen. Jääkrieverstiluutnantti Kaino Niemeläinen oli Armas Niemeläisen veli. Armas Niemeläinen kävi kansakoulun ja oli kauppaharjoittelija Mikko Piiroisen liikkeessä Ilomantsissa, myymälänhoitaja Lundin laivanvarustamoliikkeessä, Wärtsilä Ab:n kaupassa Viipurissa, Kokko, Wilska &amp; Kumpp:lla Sortavalassa 1893–1902, rautakauppias Wilhelm Kammosen kauppa-apulainen Jyväskylässä 1903–1904, rautakauppias Jyväskylässä 1904–1915, kangaskauppias Jyväskylässä 1915–1919 ja Helsingissä 1919–1923 sekä Niemeläinen &amp; Ohtola Oy:n perustajaosakas 1923, vuodesta 1925 A. Niemeläinen Oy:n osakas ja johtaja. Hän oli myös Maailma kuvissa -yhtiön perustajia 1908, Termo Oy:n perustaja 1925 ja Neulomo Ano Oy:n perustaja 1942. Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen Niemeläinen oli 1912–1917. Hänet tunnettiin myös huomattavista lahjoituksistaan vähäosaisille. Niemeläinen sai kauppaneuvoksen arvonimen 1951.
Holger Ekström

Holger Fredrik Ekström (11. helmikuuta 1901 Helsinki – 24. joulukuuta 1979) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Ekströmin vanhemmat olivat metsänhoitaja Johan Emil Ekström ja Bertha Elisabeth Nisén ja puoliso vuodesta 1925 Toini Helmi Haggrén. Ekström tuli ylioppilaaksi ruotsinkielisestä normaalilyseosta 1919 ja valmistui agronomiksi 1924. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin 1920- ja 1930-luvuilla. Ekström oli Uudenmaan ja Hämeen läänin maanviljelyseuran kotieläinkonsulentti 1924, Harjun maanviljelykoulun opettaja Virolahdella 1924–1925, Hackmann &amp; Co:n Lyykylän kartanon apulaistilanhoitaja Viipurin maalaiskunnassa 1925, Suomalainen Oy Alfa-Lavalin osastonhoitaja Viipurissa 1928–1930 ja Helsingissä 1930–1938 sekä Ky Ekson perustaja ja toimitusjohtaja 1938–1961 ja johtokunnan puheenjohtaja 1954–1961. Hän oli myös Oy Meijerikonttorin perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1951–1966. Kauppaneuvoksen arvonimen Ekström sai 1951.
Carl Rothe

Carl Alfred Wilhelm Rothe (1894 Viipuri – 12. maaliskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen juristi, upseeri ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Rothen vanhemmat olivat Wilhelm Julius August Rothe ja Gerda Norring ja puolisot Maria Strömbom ja Helga Cederlöw. Rothe tuli
ylioppilaaksi 1912, suoritti oikeustutkinnon 1917 ja sai varatuomarin arvon 1920. Osallistuttuaan Suomen sisällissotaan Rothe jäi puolustusvoimien palvelukseen ja suoritti aktiiviupseerin tutkinnon 1920. Hän toimi puolustusministeriön kutsuntatoimiston päällikkönä, sotilasasiamiehenä Skandinavian maissa ja Uudenmaan rykmentissä pataljoonankomentajana. Everstiluutnantiksi Rothe yleni 1931, jolloin hän myös jätti sotilasuran ja siirtyi asianajotoimisto Lindqvist &amp; Rothen osakkaaksi. Huberin johtaja Rothesta tuli 1935, varatoimitusjohtaja 1939, toimitusjohtaja 1941 yrityksen johtokunnan puheenjohtaja 1944. Sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistunut Rothe sai kauppaneuvoksen arvonimen 1951. Hänellä oli muun ohella useita liike-elämän ja järjestöjen luottamustehtäviä.
Spede (elokuva)

Spede on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut suomalainen elämäkertaelokuva, jonka on ohjannut Aleksi Delikouras. Se kertoo Pertti ”Spede” Pasasen ja Vesa-Matti Loirin, Simo Salmisen ja Ere Kokkosen vaiheista 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alkupuolella, kun alkunsa on saanut muun muassa Uuno Turhapuro -hahmo. Elokuvan on käsikirjoittanut Delikouras yhdessä Antti Heikkisen kanssa. Käsikirjoituksen pohjana ovat olleet Tuomas Marjamäen elämäkerrat "Spede, nimittäin" (2017) ja "Uuno on numero yksi – Turhapuron koko tarina" (2021).
"Spede"-elokuvan ovat tuottaneet Yellow Film &amp; TV:lle Olli Haikka ja Marko Talli. Elokuvan levittää Nordisk Film. MTV3 ja C More ovat hankkineet elokuvan televisio- ja suoratoisto-oikeudet. Elokuvan budjetti on 2 miljoonaa euroa. Suomen elokuvasäätiö on tukenut elokuvaa 600 000 euron tuotantotuella. Elokuva on kuvattu 35 mm ja 8 mm filmille.
"Spede" sai ensi-iltansa 29. syyskuuta 2023.
Arvostelut.
Pekka Torvinen tiivistää elokuvan ongelmiksi narratiivin heikkouden ja mitäänsanomattomuuden. Yksittäiset kohtaukset ovat kokonaisuutena vähemmän kuin niiden summa. Torvisen myöhemmässä arviossa Aku Sipolan Loiri saa kiitosta: hän tekee ilmiömäisen roolin. Muiden uskottavuus on vähissä. Torvisen mukaan syynä voi olla se, että "alkuperäiset herrat vaikuttivat itsekin usein karikatyyreiltä itsestään". Kokonaisuus sai kaksi tähteä molemmissa arvioissa.
Elokuvavuosi 2023

Elokuvavuosi 2023 jäi historiaan erityisesti Barbenheimeriksi kutsutusta ilmiöstä eli kahden hyvin erilaisen Hollywood-elokuvan samanaikaisesta maailmanmenestyksestä. "Barbie" ja "Oppenheimer" olivat Suomessakin vuoden katsotuimmat elokuvat. Kotimaisista elokuvista eniten katsojia keräsivät Aki Kaurismäen "Kuolleet lehdet", Maria Sidin "Risto Räppääjä ja villi kone", Jalmari Helanderin "Sisu" ja varsinkin Etelä-Pohjanmaalla monien näkemä "Lapua 1976".
"Helsingin Sanomat" nimesi vuoden 2023 parhaiksi suomalaisiksi ensi-illoiksi "Kuolleiden lehtien" ohella kolttasaamenkielisen "Je’vidan" ja Selma Vilhusen "Neljä pientä aikuista". Teatteritarjonnan ulkomaista parhaimmistoa edustivat lehden mukaan "Oppenheimer" ja "Barbie" sekä Martin McDonaghin musta komedia "The Banshees of Inisherin", Charlotte Wellsin esikoispitkä "Aftersun", Colm Bairêadin "Hiljainen tyttö", Martin Scorsesen "Killers of the Flower Moon" ja Hayao Miyazakin animaatio "Poika ja haikara".
Jean de Brébeuf

Jean de Brébeuf (1593 Normandia, Ranska – 1649 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada) oli ranskalainen jesuiitta, pappi ja marttyyri. Hän halusi papiksi varhaisella iällä ja liityttyään jesuiittoihin hänet vihittiin papiksi vuonna 1622. Mies lähti Quebeciin vuonna 1625 ja teki lähetystyötä huronien keskuudessa. Hän lähti lyhyeksi aikaa kun englantilaiset valloittivan Quebecin mutta palasi myöhemmin huronien luokse. Vuonna 1649 huronien viholliset irokeesit kaappasivat hänet ja hänet surmattiin julmasti seuralaisineen. Mies eli seuraavien 6 paavien hallintokausien aikana: Klemens VIII (1592-1605), Leo XI (1605), Paavali V (1605-1621), Gregorius XV (1621-1623), Urbanus VIII (1623-1644) ja Innocentius X (1644-1655). Paavi Pius XI julisti hänet pyhimykseksi 29. kesäkuuta 1930. Hän on Kanadan suojeluspyhimys. Miehen muistopäivää on vietetty 16. maaliskuuta ja yhtenä Pohjois-Amerikan marttyyreistä 19. lokakuuta.
Holden Commodore (2006)

Holden Commodore VE on Holden Commodoren neljännen sukupolven mallin ensimmäinen versio, jota valmistettiin vuosina 2006–2013. Mallisarjaan kuuluivat myös ylellisemmät versiot Berlina ja Calais sekä kaksiovinen avolavamalli Ute. Lähi-idässä ja Etelä-Afrikassa Commodorea myytiin nimellä Chevrolet Lumina, Brasiliassa mallin nimenä oli Chevrolet Omega, Yhdysvalloissa Pontiac G8 ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa Vauxhall VXR8. Vuonna 2013 Commodore sai perusteellisen kasvojenkohotuksen, jonka yhteydessä koritunnukseksi vaihtui VF.
Holden Commodore VE (2006–2013).
Holden Commodore oli koko siihenastisen valmistushistoriansa ajan perustunut tekniikaltaan takavetoisiin Opel-malleihin. Kun Opel Omegan valmistus lopetettiin vuonna 2003, Holdenille ei ollut enää tarjolla sopivaa alustaa uutta Commodorea varten. Emoyhtiö General Motors tarjosi Holdenin käyttöön Sigma-pohjalevyä, joka oli ensimmäisenä tullut käyttöön Cadillac CTS -mallissa vuonna 2002. Holdenilla pohjalevyn ei kuitenkaan katsottu sopivan uuteen Commodoreen, koska tavaratila olisi jäänyt liian pieneksi ja pohjalevyn runsas alumiinin käyttö olisi nostanut auton hintaa. Holden kehitti Commodorea varten täysin uuden perusrakenteen, joka tunnetaan GM Zeta -pohjalevynä. Sille rakennettiin myös muun muassa vuonna 2009 esitelty viidennen sukupolven Chevrolet Camaro.
Ensimmäisenä esitelty korimalli oli neliovinen sedan, sitä seurasivat avolavamalli Ute vuonna 2007 ja farmarimalli Sportwagon vuonna 2008. Ulkonäön ja sisustuksen yksityiskohdissa oli joitain eroavaisuuksia eri malliversioiden välillä. Perusmalli oli nimeltään Omega, jolla haluttiin kunnioittaa Commodoren menneisyyttä Opel Omegaan perustuvana mallina. Berlina ja Calais olivat paremmin varusteltuja ja ylellisempiä versioita, joiden mallinimissä ei ollut viittausta muuhun Commodore-mallistoon. Commodore SV6 ja SS puolestaan edustivat malliston urheilullisempaa päätä.
Jokaiseen vuosimalliin oli tehty pieniä uudistuksia, mutta VE-mallisarja sai suurimmat muutoksensa elokuussa 2010, jolloin esiteltiin mallivuoden 2011 autot. Uudistettuun mallisarjaan viitataan yleensä VE II -nimellä. Ajovalot ja puskurit oli muotoiltu uudelleen ja etusäleiköstä tuli aiempaa suurempi. Sisällä kojelautaa oli uudistettu.
Järjettömän paska idea

Järjettömän paska idea on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Pamela Tola. Elokuvan pääosissa ovat Alina Tomnikov ja Iina Kuustonen. Elokuva kertoo ystävyksistä Ripe (Tomnikov) ja Noora (Kuustonen), jotka työskentelevät pelisuunnittelijoina. Muissa rooleissa näyttelevät Chike Ohanwe, Mikko Kauppila, Joanna Haartti, Lotta Lehtikari, Leea Klemola ja Lauri Maijala.
"Järjettömän paska idea" sai ensi-iltansa 13. tammikuuta 2023. Se sai kriitikoilta lähinnä keskinkertaisia arvosteluita, ja oli avausviikonloppunaan Suomen yhdeksänneksi katsotuin elokuva 4 992 katsojalla. Kaikkiaan elokuva sai elokuvateattereissa 16 969 katsojaa.
Kruunumerililjat

Kruunumerililjat (Cyrtocrinida) on merililjoihin kuuluva lahko. Lahkon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Varhaisimmat kruunumerililjoihin kuuluvat fossiilit on ajoitettu jurakaudelle. Nykyään elossa olevat kahdeksan lajia on jaettu kolmeen heimoon. Kruunumerililjojen keskuskiekkoon liittynyt kalkkilevyvarsi on usein lyhyt tai puuttuu kokonaan. Keskuskiekossa on viisi haaraa, joista lähtee lyhyehköjä ja tukevia lonkeroita. Kruunumerililjat tarttuvat koralleihin tai kiviin ja suodattavat ravintonsa vedestä.
Valkosaumameriahven

Valkosaumameriahven ("Plectropomus areolatus") on meriahventen (Epinephelidae) heimoon kuuluva indopasifisella merialueella tavattava kalalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee sen vaarantuneeksi lajiksi. Valkosaumameriahvenen on raportoitu aiheuttavan ciguatera-myrkytystä.
Koko ja ulkonäkö.
Valkosaumameriahven saavuttaa tavallisesti noin 60 senttimetrin pituuden (TL) ja voi kasvaa enintään 80 senttimetrin mittaiseksi (TL). Pään, ruumiin, selkäevän, peräevän ja pyrstön pohjaväritys vaihtelee vaalean vihertävän harmaasta ruskeaan tai ruskehtavan punaiseen ja niissä on tiheään sinisiä tummareunaisia pupillia pienempiä täpliä. Rintaevien ruotojen välillä on tummanruskea tai musta kalvo. Pyrstön takareuna on valkea ja sen etupuolella on usein musta juova.
Valkosaumameriahvenella on kylkiviivallaan 83–97 suomua. Selkäevässään lajilla on 7⁠–⁠8 piikkiruotoa ja 10–12 pehmeää ruotoa. Peräevässään valkosaumameriahvenella on kolme piikkiruotoa ja kahdeksan pehmeää ruotoa. Rintaevissään sillä on 15⁠–⁠16 pehmeää ruotoa.
Levinneisyys ja elintavat.
Valkosaumameriahventa tavataan Punaisessameressä, Malediiveilla, Kookossaarilla sekä Tyynenmeren länsiosissa, missä sen levinneisyys ulottuu Riukiusaarilta Australian Queenslandiin ja idässä Marshallsaarille, Phoenixsaarille, Samoalle, Fidžille ja Uuteen-Kaledoniaan. Laji elää runsaasti korallia kasvavilla alueilla laguuneissa ja riuttojen merenpuoleisissa osissa.
Valkosaumameriahvenen ravintoa ovat yksinomaan kalat. Naaras tulee sukukypsäksi 32-senttisenä ja koiras 39-senttisenä. Se on mahdollisesti protogyyninen hermafrodiitti (kaikki yksilöt aluksi naaraita ja muuttuvat myöhemmin koiraiksi). Lajin on havaittu voivan elää jopa 13-vuotiaaksi. Valkosaumameriahventa kalastetaan intensiivisesti koko sen levinneisyysalueella. Sen populaatiot pienenivät liikakalastuksen takia 1990-luvun lopulta 2010-luvun lopulle arviolta 30–50 prosentilla ja ovat edelleen laskusuunnassa.
Kino Aurora

Kino Aurora on jyväskyläläinen elokuvateatteri, joka avattiin kulttuuritalo Villa Ranaan 2021. Arkkitehti Yrjö Blomstedtin suunnittelema, vuonna 1905 valmistunut Jyväskylän Seminaarimäellä sijaitseva rakennus on suojeltu.
Kino Auroran elokuvasalissa on 84 kiinteää istuinpaikkaa. Näiden lisäksi on irtotuoli- ja pyörätuolipaikkoja.
Elokuvateatteria operoi Keski-Suomen elokuvakeskus, joka operoi myös Keski-Suomen kunnissa elokuvia esittävää kiertue-elokuvateatteri "Kino Metsoa".
Siemenpankki (kasvitiede)

Siemenpankki on kasvin maan alle muodostama siemenvarasto, jossa siemenet säilyttävät itämiskykynsä sopivia itämisolosuhteita odottaessaan. Siemenpankissa olevat siemenet saattavat säilyä elossa satojakin vuosia, ja kasvi tekee sinne vuosien mittaan lisää siemeniä. Eri vuosien siemenet ovat keskenään geneettisesti erilaisia. Sopivat itämisolosuhteet ovat joka lajilla erilaiset. Siemenpankit ovat ekosysteemin toiminnan kannalta tärkeitä, koska vaikka kasvi ei yhtenä vuonna kehittäisikään uusia siemeniä lainkaan, se ei häviäisi paikalta kokonaan, vaan siemenpankissa olevat siemenet kasvaisivat uusiksi yksilöiksi. Jos kasvi jostain syystä lakkaisi kasvamasta alueella, siemenpankki jäisi silti maaperään odottamaan sopivia kasvuolosuhteita. 
Luonnonkasvien siemenpankki on monimuotoisin alueilla, joita ihminen ei ole muokannut. Sellaisia alueita ovat esimerkiksi reunavyöhykkeet, niityt ja laitumet.
Lempolan kauppapuisto

Lempolan kauppapuisto on Lohjalla, Lempolan kaupunginosassa sijaitseva ostoskeskus, joka koostuu useammasta eri rakennuksesta. Kauppapuisto perustettiin vuonna 2009, ja sitä on laajennettu useaan otteeseen. Alue sijaitsee Valtatie 25:n ja Lohjanharjuntien risteyksessä. 
Liikkeet.
Kauppapuistossa toimivia liikkeitä ovat:
Historia.
Kauppakeskus on rakennettu vaiheittain niin, että ensimmäinen vaihe valmistui maaliskuussa 2009, jolloin siinä aloitti rautakauppa Starkki, joka vaihtui vuonna 2014 Stark-ketjuun. Toinen vaihe valmistui toukokuussa 2009, ja siihen sijoittuivat S-market, Motonet, Musti ja Mirri, Kodintavaratalo sekä R-kioski. Kolmas vaihe valmistui keväällä 2011, ja siihen sijoittui Tarjoustalo, joka brändimuutoksen vuoksi muuttui Tokmanniksi vuonna 2014. Neljäs vaihe valmistui marraskuussa 2012, ja siinä toimivat K-Supermarket, apteekki ja Hesburger. Vuonna 2019 Motonet aloitti alueella uuden, oman liiketalonsa rakentamisen, jonka avajaisia vietettiin toukokuussa 2020. Vanhaan liiketilaan avautui Rustan myymälä syksyllä 2020. Kauppapuiston on rakentanut NCC ja nykyisin kiinteistöt omistaa Serena Properties.Kauppapuiston viereen avautui McDonald's-ravintola 28. joulukuuta 2022. Yrityksen edellinen toimipiste Lohjalla lopetettiin vuonna 2015. Aluetta vastapäätä on myös suunnitteilla uusi saksalaisen Lidl-ketjun myymälä. Yrityksellä on myös nykyinen myymälä Tynninharjun alueella.
Kauppapuiston alue on saanut omat nettisivunsa vuonna 2021.
Lumo (elokuvateatteri)

Lumo on vuonna 2014 Saloon Valurin liikekeskukseen avattu kaksisalinen elokuvateatteri. Se on Bio-Salon ohella toinen Salon elokuvateattereista.
Suuremmassa Lumo 1 -salissa on 135 paikkaa ja pienemmässä Lumo 2 -salissa on 51 paikkaa.
Kaarinalainen Cinemahouse-elokuvateatteriketju osti Lumon sen perustaneelta Minna Matilalta 2023.
Sapatti kristinuskossa

Sapattia viettää pyhäpäivänään juutalaisuuden lisäksi myös osa nykyisistä kristinuskon suuntauksista, kuten seitsemännen päivän baptismi ja seitsemännen päivän adventismi.
Sapatti perustuu Ensimmäisen Mooseksen kirjan luomiskertomukseen, jossa Jumala lepäsi luomisen seitsemäntenä päivänä. Sapatti on asetettu myös neljäntenä käskynä kymmenessä käskyssä (2. Moos. 20:8–12). Juutalaiset ovat noudattaneet sapattia mahdollisesti jo 1000-luvulta eaa. alkaen.
Kristillinen alkuseurakunta vietti sapattia lepopäivänään. 300-luvun alussa Rooman seurakunnasta alkoi muotoutua valtionkirkko, joka sai loppuhuipennuksensa 500-luvun alussa. Näiden muutosten lomassa kirkko muokkautui osittain silloisen yhteiskunnan mukaisesti. Yksi muutos oli se, että kirkko lopetti sapatin vieton ja siirtyi viettämään lepopäivänään ja jumalanpalveluspäivänään Rooman valtakunnan virallista lepopäivää sunnuntaita. Monet kirkkohistorioitsijat kuten myös katolinen kirkko sijoittavat tämän lepopäivämuutoksen vuoteen 364, jolloin katolisessa (ei ekumeenisessa eli yleiskristillisessä) Laodikean konsiilissa paavi Liberiuksen johdolla kehotettiin kirkon jäseniä sapatin sijasta alkamaan kunnioittaa sunnuntaita.
Raamatun mukaan Jeesus itse vietti juutalaisena sapattia, mutta kiisteli rabbiinien kanssa tarkoista sapattisäännöistä. Jeesus koetti palauttaa sapatin sen alkuperäiseen tarkoitukseensa ilon, vapauden ja rauhan päiväksi ja sanoi: ”sapatti on asetettu ihmistä varten eikä ihminen sapattia varten” (Mark. 2:27).
Sapattia viettää lauantaina myös suomalainen Herran Kansa -yhteisö.
Paavali kirjoittaa kirjeessään roomalaisille:
Kolossalaisia Paavali varoittaa:
Lohjantähti

Kauppakeskus Lohjantähti on Lohjalla, Anttilan kaupunginosassa sijaitseva kauppakeskus. Se avattiin vuonna 1991, jolloin se oli Lohjan historian suurin rakennushanke Pyhän Laurin kirkon jälkeen. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Brunow &amp; Maunula.
Avautuessaan sen vastaanotto kaupungissa oli varsin negatiivinen. Vuonna 1996 kauppakeskukseen avattiin McDonald's, joka oli silloin ketjun 50. ravintola ja se toimi kahdessa kerroksessa. McDonald's lakkautti ravintolansa vuonna 2015 vedoten kannattamattomuuteen. Alun perin Lohjantähdessä toimi myös päivittäistavarakauppa, joka kuitenkin lopetti. Muista liikkeistä esimerkiksi Alko ja H&amp;M siirtyivät uusiin tiloihin Kauppakeskus Lohen valmistuttua syksyllä 2019. 
Liikkeet.
Kauppakeskuksessa toimivia liikkeitä ja palveluita ovat:
Arkkitehtuuri ja suunnittelu.
Rakennuksesta järjestettiin suunnittelukilpailu, jonka arkkitehtitoimisto Brunow &amp; Maunula voitti vuonna 1987 ja rakentamisen hinta-arvio oli noin 80 miljoonaa markkaa. Rakennus otettiin käyttöön vuonna 1991.
Rakennus oli aikanaan merkittävä hanke sen suunnitelleelle arkkitehtitoimistolle. Rakennuksen suunnittelun aikana – 1980-luvun lopulla – suunnittelutyöhön osallistui lähes puolet toimiston henkilökunnasta. Hanke oli toimistolle myös siten merkittävä, että se tutustutti suunnittelijat tietotekniikkaan. Projektia varten Brunow &amp; Maunulalle hankittiin viisi isoa tietokonetta, joista maksettiin hankkeessa "tietokonelisää".
Rakennuksen julkisivuarkkitehtuuri on ajankohdalleen ominaista. Rakennus edustaa julkisivuarkkitehtuuriltaan pop-postmodernismia, jossa arkkitehtuurin ilmaisukieli luotiin käyttämällä erilaisia pylväsjärjestelmiä, perinteisiä koristelutapoja ja graafisia elementtejä. Pop-postmodernismiin kuuluvat lisäksi historististen teemojen liioittelu ja muuntelu sekä ylenpalttinen runsaus. Muita pop-postmodernistiselle suuntaukselle leimallisia piirteitä ovat niin ornamentit, eri värien ja muotojen, esimerkiksi erimuotoisten ikkunoiden, yhdistely kuin raidat, ympyrät ja aksentit. Pop-postmodernistisessa arkkitehtuurissa suosittuja värejä ovat pastellisävyt, joista erityisesti vaaleansininen ja vaaleanpunainen. Selkeät muodot aseteltiin epätyypillisesti ja massaa rikottiin mm. vinoilla seinillä, erkkereillä, arkadeilla, kulmatorneilla ja runsasmuotoisilla katoksilla.
Rakennuksen inventoinnissa kuvaillaan rakennusta seuraavasti:"Rakennus on menestyneen ja kuuluisan arkkitehtitoimiston suunnittelema, edustava esimerkki 1980-luvun kauppakeskusrakennuksesta. Rakennuksella on rakennushistoriallisia ja kaupunkikuvallisia arvoja. Rakennusta tulisi korjata ja kehittää sen ominaispiirteitä vaalien. Rakennuksella on kulttuuri- ja rakennushistoriallinen merkitys osana Lohjan keskustan rakennuskantaa ja 1980-luvun kerrostumaa Lohjan kaupungin alueella."Länsi-Uudenmaan maakuntamuseo on arvottanut rakennuksen kaupunkikuvallisesti tai maisemahistoriallisesti arvokkaaksi ja rakennushistoriallisesti arvokkaaksi.
San Joaquin Valley

San Joaquin Valley on pitkä ja laakea laakso Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa. Se sijaitsee Keskuslaakson eteläosassa ja käsittää sen pinta-alasta noin kolme viidesosaa. Laaksoa reunustaa Kalifornian rannikkovuoristo lännessä, San Emigdion vuoret lounaassa, Tehachapivuoret kaakossa ja Sierra Nevadan vuoristo idässä. Sacramento Valleyn vastainen pohjoisraja kulkee Mokelumnejokea pitkin Jacksonista Suisun Bayhyn.
Laakson vedet virtaavat mereen pääosin San Joaquin -jokea pitkin. Sen eteläosissa sijaitseva Tularejärvi oli vielä 1800-luvulla Mississippin länsipuolisten alueiden suurin järvi, joka laski vetensä San Joaquinin vesistöön. Vuoden 1878 jälkeen vettä on ohjattu järvestä peltojen kasteluun niin paljon, että se on kuivunut olemattomiin ja yhteys San Joaquiniin on kadonnut.
Laakso on Yhdysvaltojen tuottoisimpia viljelysalueita; maanviljelyä harjoitetaan osittain keinokastelun varassa. Tärkeitä viljelykasveja ovat muun muassa puuvilla, parsa, mantelit, pistaasit, appelsiinit, persikat, valkosipuli, mandariinit, tomaatit, kiivit, heinä, sinimailanen, rusinat ja viini. Viinitarhoja on 61 000 hehtaarin alalla, minkä ansiosta laakso on Kalifornian ylivoimaisesti suurin viinintuotantoalue.
San Joaquin Valleyssä elää arviolta 4,3 miljoonaa ihmistä (2020) eli noin 11 prosenttia koko Kalifornian väestöstä, ja se ulottuu seuraavien piirikuntien alueelle (pohjoisesta etelään): San Joaquin, Stanislaus, Merced, Madera, Fresno, Tulare, Kings ja Kern. Suurimpia kaupunkeja ovat Fresno, Stockton ja Modesto.
Laakso on yksi keskeisistä tapahtumapaikoista kalifornialaisen John Steinbeckin romaanissa Vihan hedelmät.
Honolulu Star-Advertiser

Honolulu Star-Advetiser on Havaijin osavaltion pääkaupungissa, Honolulussa, ilmestyvä päivittäinen sanomalehti. Se sai alkunsa vuonna 2010, kun kaksi aikaisempaa sanomalehteä, "Honolulu Star-Bulletin" ja "The Honolulu Advertiser", yhdistyivät.
Lehteä kustantaa Oahu Publications, joka kuuluu Black Pressin alaisuuteen. Lehden katsotaan olevan keskusta-vasemmistoon kallellaan.
Ningaloon rannikko

Ningaloon rannikko on luonnonsuojelualue Australian länsirannikolla, Intian valtameren rannalla. Siihen kuuluu pitkä koralliriutta lähellä rantaa, sekä karstialue mantereen puolella. Alue on Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2011.
Ningaloon ranta on valashaiden vuotuinen kokoontumispaikka. Riutalla on tavattu yli 700 kalalajia, 650 nilviäislajia ja 600 äyriäislajia.
Vesi on kaivertanut karstimaahan luolien ja maanalaisten purojen verkoston, jossa elää monia harvinaisia eläinlajeja.
Ningaloon riutta seurailee rantaviivaa 290 km matkan. 
Vuonna 2020 IUCN arvioi, että mailmanperintökohteen tila on hyvä, mutta huolenaiheita on. Korallien vaaleneminen vesien lämmitessä vuonna 2011 vahingoitti riuttaa, mutta jostain syystä se kärsi vuoden 2016 vaalenemisesta vähemmän kuin monet lähiseudun riutat.
Hugh Ramsay

Hugh Ramsay (1877 Skotlanti – 5. maaliskuuta 1906) oli australialainen taidemaalari ja piirtäjä.
Ramsay saapui pienenä lapsena Melbourneen ja pääsi 16-vuotiaana National Gallery of Victorian kouluun. Häntä opetti Lindsay Bernard Hall. Vuonna 1900 Ramsay matkusti Eurooppaan. Hän sai teoksiaan esille Pariisin salonkeihin (Salon de la Société des Artists Français, Société nationale des beaux-arts). Ramsay myös tutustui Nellie Melbaan ja suuntasi Lontooseen maalaamaan tästä muotokuvaa. Loppuvuodesta 1902 hänellä todettiin tuberkuloosi. Seuraavana vuonna Ramsay lähti takaisin Melbourneen, jossa jatkoi maalaamista. Hän kuoli 28-vuotiaana.
Ramsay omaksui tyyliinsä vaikutteita muiden muassa John Singer Sargentilta, mikä näkyy kaksoismuotokuvassa "Two girls in white" (1904), joka esittää taidemaalarin Madge- ja Nell-siskoja. Ramsayn teosten joukossa ovat myös Amy Lambertin muotokuva (1901), "Self-portrait in white jacket" (1901–1902) ja "Four seasons" (n. 1902).
Honolulun eläintarha

Honolulun eläintarha () on havaijilainen eläintarha, joka sijaitsee Honolulun Kapi‘olanin puistossa. Eläintarha sai alkunsa vuonna 1877, kun kuningas Kalākaua osoitti 1,21 km2:n (300 eekkeriä) kokoisen alueen julkiseksi puistoksi, jonka hän nimesi vaimonsa Kapi‘olanin mukaan. Tämän vuoksi eläintarha on vielä nykyäänkin siinä mielessä erikoinen, että se on yhdysvaltain ainoa eläintarha, joka sijaitsee mailla, jotka kyseiseen tarkoitukseen on osoittanut monarkki. Puistossa oli aluksi esillä kuninkaan henkilökohtaisesti omistama kokoelma eksoottisia lintuja sekä ratsastusrata.
Vuonna 1914 Honolulun kaupunki otti eläintarhan hoitaakseen ja alkoi keräämään lisää eläimiä sinne. Ensimmäisten joukossa oli karhu ja elefantti. Vuonna 1947 puistosta irrotettiin hieman yli 17 hehtaaria, jolle perustettiin virallisesti Honolulun eläintarha.
Nykyään erilaisia eläinlajeja on 905 ja yhteensä eläimiä on 1230. Eläinten lisäksi eläintarhassa on esillä useita Havaijille kotoperäisiä kasveja, jotka ovat olleet tärkeitä polynesialaisessa kulttuurissa.
Eläintarha järjestämässä "Snooze in the Zoo" -nimisessä tapahtumassa lapsiperheet pääsevät aukioloaikojen jälkeen eläintarhaan, jossa järjestetään satuhetkiä nuotion ääressä, kävelyitä eläintarhassa sekä mahdollisuuden leiriytyä.
Dave Smith (kävelijä)

David Gregory ”Dave” Smith (s. 24. heinäkuuta 1955) on australialainen kilpakävelijä.
Smith osallistui kaksiin olympialaisiin. Moskovan olympialaisissa 1980 hän keskeytti 50 kilometrin kilpailun ja hänet hylättiin 20 kilometrillä. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän oli 20 kilometrillä kymmenes. Maailmanmestaruuskilpailuissa Smith oli 20 kilometrillä 15:s Helsingissä 1983 ja hylättiin Roomassa 1987.
Sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa Smith sai 5 000 metrillä pronssia vuonna 1985 Pariisissa ja oli viides vuonna 1987 Indianapolisissa.
Myös Smithin poika Dane Alex Bird-Smith on kilpakävelijä. Hän sai olympiapronssia 20 kilometrillä vuonna 2016.
Toyota GR Yaris Rally1

Toyota GR Yaris Rally1 on Toyotan valmistama Rally1-auto, jolla Toyota Gazoo Racing WRT -talli kilpailee rallin maailmanmestaruussarjassa kaudesta 2022 alkaen. Se perustuu Toyota Yaris -henkilöauton GR Yaris -urheiluversioon, jonka suunnittelu puolestaan pohjautuu aiempaan Yaris WRC -autoon. GR Yaris Rally1 on Toyotan ensimmäinen Rally1-sääntöjen mukainen hybridiralliauto, ja se korvasi edeltäjänsä Toyota Yaris WRC:n, kun World Rally Car -säännöt poistuivat MM-sarjassa käytöstä. Toyota Gazoo Racing julkisti auton MM-rallikauden 2022 avajaistapahtumassa Salzburgissa tammikuussa 2022.
Auto osoittautui ensimmäisellä kaudellaan (2022) varsin menestyksekkääksi. Sillä voitettiin yli puolet kauden osakilpailuista (seitsemän voittoa 13 rallista, mukaan lukien Safari-rallin neloisvoitto) ja sitä myöten valmistajien maailmanmestaruus. Lisäksi Kalle Rovanperä ja Jonne Halttunen ajoivat GR Yariksella kuljettajien ja kartanlukijoiden maailmanmestareiksi. Kaikesta kauden aikaisesta menestyksestä huolimatta autolla ei kuitenkaan ylletty palkintokorokkeelle Sardinian rallissa eikä Akropolis-rallissa, minkä vuoksi talli aikoo teknisen johtajansa Tom Fowlerin mukaan panostaa kaudelle 2023 kehitystyössään erityisesti kyseisten kilpailujen kaltaisiin kuumissa olosuhteissa ajettaviin soraralleihin.
Joulukuussa 2022 "Autosport"-lehti nimesi auton vuoden ralliautoksi. Tämä oli neljäs peräkkäinen kerta, kun Toyota voitti lehden palkinnon.
Kaudelle 2023 autossa on teknisiä muutoksia muun muassa moottoriin, mutta näkyvimpänä muutoksena kylkien ilmanoton osat ovat poissa. Ennen Viron ja Suomen ralleja auton moottoria on päivitetty paremman suorituskyvyn vuoksi.
Kaudella 2024 auton moottoriin on tehty päivitys, jonka myötä moottorista saadaan enemmän vääntöä. Tallin teknisen johtajan Tom Fowlerin mukaan auton jousitukseen on tulossa muutoksia, jotka FIA:n on vielä hyväksyttävä homologaatioon. 
Kauden 2024 aikana MM-sarjassa tehtiin päätös luopua hybridiyksiköstä kaudelle 2025, joka jätti tallille kuudesta kahdeksaan viikkoa aikaa reagoida muutoksiin. Lisäksi pienemmän turbon kuristimen myötä moottorin voimananto muuttui, jolloin on hyödynnettävä alempia kierroksia. Moottorin nokka-akseli, pakosarja ja vaihteistovälitykset muuttuivat ilmanoton muuttumisen myötä. Monte Carlon rallissa 2025 kolmessa autossa viidestä olivat uudet osat käytössä.
Rallin MM-sarjan tulokset.
Lähde:
Havaijin kruunu

Havaijin kruunu oli Havaijin kuninkaan Kalākauan käyttämä kuninkaallinen kruunu. Idean eurooppalaistyylisestä kruunajaisista, ja sitä kautta kruunusta, hän sai vuonna 1881 tekemänsä maailmanympärysmatkan aikana. Kuningas tilasi kruunun itselleen ja kuningattarelleen lontoolaiselta korusepältä.
Kruunu on valmistettu kullasta ja sen profiili on ovaalinmuotoinen. Se on koristeltu kultaisilla kalon (taaro) lehdillä, timanteilla sekä muilla jalokivillä. Kruunun huipulla on maltanristi ja sen valmistus maksoi 5000 dollaria.
Alisha Newton

Alisha Newton s. 22. heinäkuuta 2001) on kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan ​​Georgie Fleming Morrisina kanadalaisessa tv-draamasarjassa Sydänmailla. Sen lisäksi hän näytteli pääosaa vuoden 2022 Netflix-sarjassa Devil in Ohio.
Nuoruus ja ura.
Vancouverissa syntynyt Alisha Newton alkoi esiintyä mainoksissa neljävuotiaana ja aloitti näyttelemisen neljä vuotta myöhemmin.
Newton näytteli nuorta Annabeth Chasea vuoden 2013 jälkeisessä julkaisussa Twentieth Century Foxin .
Vuodesta 2012 lähtien Newton on ollut vakiosarja CBC-draamasarjassa Heartland. Hän esittää Georgie Fleming Morrisia, lasta, joka löytää hoitokodin Heartland Ranchista, jonka omistaa Jack Bartlett (Shaun Johnston), joka johtaa maatilaa tyttärentytärtensä Amyn (Amber Marshall) ja sisarensa Loun (Michelle Morgan) kanssa.
Vuonna 2014 Newton näytteli Sofia Dunlapin sivuroolia vuoden 2014 elokuvassa The Tree That Saved Christmas.
Intian perustuslaki

Intian perustuslaki (, ) on Intian korkein laki. Siinä muun muassa määritellään liittovaltion ja osavaltioiden suhde ja eri valtioiden instiuutioiden oikeudet sekä taataan perusoikeudet ja kansalaisten velvollisuudet. Perustuslaki julistaa Intian suvereeniksi, sosialistiseksi, sekulaariksi ja demokraattiseksi tasavallaksi, takaa sen kansalaisille oikeudenmukaisuuden, tasa-arvon ja vapauden sekä pyrkii edistämään veljeyttä. Se on pisin kirjoitettu kansallinen perustuslaki maailmassa ollen 30 kertaa pidempi kuin Yhdysvaltain perustuslaki.
Sam Jaeger

Samuel Heath Jaeger (s. 29. tammikuuta 1977) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän on näytellyt päärooleja televisiosarjoissa The Handmaid’s Tale – Orjattaresi ja Why women kill.
Elämä ja ura.
Jaeger syntyi Perrysburgissa Ohiossa LeAnnen (os Graening) ja Charles Jaegerin pojaksi. Hän on nuorin neljästä lapsesta. Hän valmistui Perrysburg High Schoolista vuonna 1995 ja vuonna 1999 hän sai Bachelor of Fine Arts -tutkinnon Otterbein Collegessa. Valmistuttuaan Jaeger työskenteli näyttelijöitä välittävässä toimistossa New Yorkissa. Hän meni vuonna 2007 naimisiin näyttelijä Amber Marie Mellottin kanssa, jonka hän tapasi Otterbein Collegessa. Hänellä on neljä lasta, August, syntynyt 2010, Redford, syntynyt n. 2014, Calvin, syntynyt 26. kesäkuuta 2016, ja tytärpuoli, Aubrey.
Jaeger aloitti näyttelijänuransa ollessaan vielä yliopistossa pienessä vierasroolissa New Yorkissa toimivassa TV-sarjassa Law &amp; Order (1990). Hän näytteli myös useilla teatterinäyttämöillä New Yorkissa ennen kuin muutti Los Angelesiin ja Hollywoodiin näyttelemään täyspitkissä elokuvissa. Hänen uransa nopeutui, kun hän onnistui saamaan rooleja tunnetuissa elokuvissa Traffic (2000) ja Behind Enemy Lines (2001). Sen jälkeen hän näytteli päähahmoa Bruce Willisiä ja Colin Farrellia vastaan ​​Hart's Warissa (2002) kapteeni R. G. Siskinä. Vuonna 2009 Jaeger sai Joel Grahamin roolin NBC:n televisiosarjassa Parenthood, joka sai ensi-iltansa vuonna 2010. Lisäksi hän kirjoitti, ohjasi ja näytteli vaimonsa kanssa vuoden 2011 elokuvassa Take Me Home.
Jaegerin televisio-esiintymiset sisältävät Richardin roolin ABC:n When We Rise -elokuvassa, Tim Powellin roolin Tell Me a Storyssa ja Rob Stantonin roolin sarjassa Why women kill (Miksi naiset tappavat).
Mahalo

Mahalo on havaijinkielinen ilmaus, joka kääntyy "kiitos!" ja sitä käytetään Havaijilla paikallisten puhumassa englannissa yleisesti. Sitä voidaan käyttää myös substantiivina ("kiitollisuus") tai verbinä ("kiittää").