tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jukka Suutari

Jukka Suutari (s. 2. syyskuuta 1981 Helsinki) on suomalainen jääkiekko- ja urheiluvaikuttaja.
Ura.
Jatkoaika.com.
Suutari työskenteli 2000-luvun alussa Jatkoaika.com -sivuston toimittajana. Suutari toimi myös kykyjenetsijänä ja pelaaja-agenttina. 
Syksyllä 2004 julkaistiin Suutarin kirjoittama kirja Sami Heleniuksesta, "Seitsemäs puolustaja" (Johnny Kniga). Kirjassa Helenius kertoi kokemuksiaan pohjoisamerikkalaisesta kiekkoilusta. 
Ilmianto kaukaloväkivallasta ja "Ice Warriors".
Lokakuussa 2006 SM-liigassa tapahtunut tappelu HIFK:n Pasi Nielikäisen ja Jokerien Ryan VandenBusschen välillä päätyi poliisin tutkittavaksi. Suutari teki rikosilmoitukset SM-liigan historian muista tappeluista edellisen kymmenen vuoden ajalta. Lokakuun 6. päivä Suutari kävi MTV3-kanavan kameroiden todistaessa jättämässä tutkintapyynnön peräti 175 tappelusta. SM-liigan tuolloinen toimitusjohtaja Urpo Helkovaara totesi, että "luku kuulostaa suurelta ja olen hämmästynyt, tietenkin." Suutari itse perusteli tekemäänsä sillä, että "mikäli kaksi pelaajaa ottavat yhdessä tuumin reilun matsin ja siitä tulee tutkinta, olisi vain reilua, että kaikki muutkin tappelut joutuisivat samanlaisen tarkastelun alle." Poliisitutkinnat eivät lopulta johtaneet minkäänlaisiin sanktioihin, tosin Pasi Nielikäistä ja Ryan Vandenbusschea kuulusteltiin. 
Talvella 2010 Espoossa järjestettiin Ice Warriors -jäätappeluturnaus. Suutarin roolina tapahtumassa oli järjestää kamppailijat turnaukseen. Tapahtuman pelättiin pilaavan jääkiekon maineen Suomessa ja kohua Suutari kommentoi kohua näin:
"Tapahtumassa ei ole mailoja eikä jääkiekkoa. Ei siellä pelata sekuntiakaan jääkiekkoa. Jos joku järjestäisi Yyterin hiekkarannoilla kamppailulajitapahtuman, kukaan tuskin nostaisi siitä meteliä. Nyt tapahtuma oli jäällä, niin meni puurot ja vellit täysin sekaisin." .
KooKoo ja Jäähyaitio.
Kaudella 2008–2009 Suutari toimi toisen Mestiksessä pelaavan joukkueen, KooKoon, pelaaja- ja mediakoordinaattorina. Suutarin siirtyminen Vaasan Sportin palvelukseen uutisoitiin 23.4.2009. 
Suutari on myös työskennellyt Urheilukanavalla juontajana sekä ylläpitänyt Jäähyaitio -nimistä internetsivustoa, jossa julkaisi haastatteluja jääkiekkoilijoiden kanssa. 
Kykyjenetsijänä.
Ennen työtään KooKoossa Suutari työskenteli suomalaisen jääkiekkoagentuuri Good Sport Finlandin alaisuudessa. Hän työskenteli kanadalaisen WHL-liigassa pelaavan juniorijoukkue Saskatoon Bladesin kykyjenetsijänä. Puolustaja Jyri Niemi siirtyi HPK:n A-junioreista Saskatoonin joukkueeseen Suutarin suositusten perusteella syksyllä 2007 . Ennen muuttamistaan Kanadaan kesällä 2012 Suutari työskenteli kykyjenetsijänä kaudella 2010-2011 HIFK:lle sekä toiminnanjohtajana kaudella 2011-2012 Porvoo Huntersille. . Porvoossa asuessaan hän toimi myös Porvoon Nyrkkeilyseurassa ollen mukana Robert Heleniuksen isän Karl Heleniuksen valmennuksen alaisuudessa olevan ammattilaisnyrkkeilijä Fitim Latifin taustajoukoissa. Tällä haavaa Suutari vaikuttaa Kanadassa paitsi jääkiekkoilun, myös MMA:n parissa.
Classic Motorshow (Lahti)

Classic Motorshow on Lahden messukeskuksessa vuosittain järjestettävä vanhojen henkilöautojen, kuorma-autojen, moottoripyörien ja muiden vanhojen laitteiden näyttely. Näyttelyhallien lisäksi museoautojen näyttelyn muodostavat myös näyttelyssä kävijöiden omat museorekisteröidyt tai muuten vähintään 30 vuotta vanhat ajoneuvot, jotka saa pysäköidä maksutta näyttelyhallien edessä olevalle pysäköintialueelle.
Bernard de Dryver

Bernard de Dryver (19. syyskuuta 1952 Bryssel) on entinen belgialainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausilla 1977–1978. Hän karsiutui molemmista, eikä päässyt ajamaan kilpailuissa.
Dryver kilpaili Aurora UK F1 -mestaruussarjassa vuonna 1979. Hän saavutti useita palkintosijoja ollen neljäs MM-sarjassa. Dryver ajaa nykyään GT Racing -kilpailuissa.
Yrjö Länsipuro

Yrjö Juhani Länsipuro (s. 18. huhtikuuta 1940 Lapua) on suomalainen diplomaatti, joka on toiminut Suomen ulkoasiainministeriössä osastopäällikkönä ja ulkoasiainneuvoksena. Vuoteen 1991 hän oli Yleisradion toimittajana, ja toimi muun muassa uutistoimituksen toimituspäällikkönä ja ulkomaankirjeenvaihtajana muun muassa Moskovassa (1981–1987) ja Kaukoidän kirjeenvaihtajana asemapaikkanaan Hongkong (1988–1991). Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden kandidaatti.
Vuosina 1992–1997 Länsipuro oli lehdistöneuvos Suomen Washingtonin-suurlähetystössä, josta siirtyi ulkoasiainministeriön lehdistö- ja kulttuuriosastolle (nykyinen viestintä- ja kulttuuriosasto) osastopäälliköksi vuosiksi 1997–2005. Hän on seurannut ulkoministeriössä tietoyhteiskuntaan liittyviä kansainvälisen hallinnon kysymyksiä ja oli vuosina 2007–2009 internetin nimi- ja osoitejärjestelmää ylläpitävässä ICANN-järjestössä sen presidentin strategiakomitean jäsenenä. Euroopan Kulttuurisäätiön Suomen osaston (EKSO) valtuuskunnassa hän oli 2006–2009.
Yrjö Länsipuron poika on suomalainen vihreä poliitikko ja puutarhayrittäjä Janne Länsipuro.
Masinistit

Masinistit ry (entinen Fordson club Finland ry) on veteraanitraktori- ja konekerho, joka on erikoistunut on Fordin tytäryhtiön, Ford &amp; Sonin valmistamiin Fordson-traktoreihin. Yhdistys on perustettu 1997. Yhdistyksellä oli elokuussa 2008 noin 440 jäsentä kuudessa maassa.
Kunnostaminen ja entisöinti.
Yhdistyksen jäsenet ovat sen olemassaolon aikana kunnostaneet ja entisöineet kymmeniä traktoreita.
Julkaisutoiminta.
Yhdistyksen julkaisutoimintaan kuuluu tiedotteen lisäksi erikoislehti Fordson-Farming, jossa on käsitelty Fordson-Major E27N:ää, Fordson N:ää, Fordson F:stä sekä Fordson-Majoreista sekä Fordson-Major Dextasta kertova painokset.
Näyttelyt ja tapahtumat.
Yhdistys järjestää vuosittain Uudenmaan maaseutuopistolla Rauta ja Petrooli -tapahtuman syyskuussa, jossa esitellään vanhoja traktoreita, moottorisahoja, maamoottoreita ja vanhoja maatalouskoneita näytöksissä.
Big Buck Bunny

Big Buck Bunny on 30. toukokuuta 2008 julkaistu lyhytanimaatio, joka kertoo isosta kiltistä jäniksestä. Se on niin kutsuttu avoin elokuva. Elokuva ja sen nettisivut on julkaistu Creative Commons Nimeä 3.0 -lisenssillä. Vapaan levittämisen lisäksi kaikki sen tekemiseen tarvittavat Blender-3D-mallit ja pintakuvioinnit sekä musiikit ja äänitehosteet ovat kaikkien saatavilla ja käytettävissä. Elokuussa 2008 julkaistu samoihin hahmoihin perustuva avoimen lähdekoodin peli "Yo Frankie!" tuotettiin ja julkaistiin samoin periaattein.
Elokuvan ja pelin tuotannon takana on Blender-animointiohjelman kehitystä koordinoiva Blender Foundation -säätiö ja Blender-yhteisö. Saman tuotantoryhmän aiempi elokuva on vuonna 2006 julkaistu "Elephants Dream".
Kalju-uakari

Kalju-uakari ("Cacajao calvus") on Brasiliassa elävä kädellislaji.
Taksonomia.
Uakarien suvun ("Cacajao") taksonomiaa on selvitetty 2000-luvulla, ja monet taksonit, joita aiemmin pidettiin kalju-uakarin alalajeina, on erotettu omiksi lajeikseen. Kalju-uakarin kaltaisia lajeja on nykyään viisi, jotka varsinaisen kalju-uakarin ("Cacajao calvus") lisäksi ovat "Cacajao amuna", "Cacajao novaesi", "Cacajao rubicundus" ja "Cacajao ucayalii".
Ulkonäkö ja koko.
Kalju-uakari painaa 2,3–3,5 kiloa. Sen pään ja vartalon yhteispituus on 36–57 senttimetriä; häntä on vain 14–19 senttimetriä pitkä. Kalju-uakarin naama on karvaton, punainen ja litteä, sieraimet selvästi erossa toisistaan. Vartaloa peittää takkuinen karva.
Elintavat.
Kalju-uakari on erikoistunut várzea-tyypin joenvarsimetsiin, mistä se löytää ravinnokseen siemeniä ja hedelmiä.
Lyydia (nimi)

Lyydia, monissa kielissä Lydia, on naisen etunimi, joka johtuu Vähässä-Aasiassa vanhalla ajalla sijainneen Lyydian valtakunnan nimestä ja tarkoittaa alkujaan tämän maan asukasta. Raamatussa mainitaan Lyydia-niminen makedonialainen purppurakauppias, jota pidetään Euroopan ensimmäisenä kristittynä. Hän kääntyi kristinuskoon ja Paavali kastoi hänet.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa nimi Lyydia oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 15 835:lle ja Lydia 13 609 naiselle. Suurin osa heistä on syntynyt 1900-luvun alkupuolella, joskin 1980-luvulta lähtien nimi on jälleen alkanut yleistyä. Nimestä on Suomessa käytössä myös muunnokset Lyyli ja Lyyti. Lyydian nimipäivä on 23. toukokuuta.
Timo-oja

Timo-oja on Kiiminkijoen vesistöön kuuluva pieni joki Utajärven Juorkunassa. Se lähtee Iso-Timosesta ja laskee Marttisjärveen. Joen pituus on viitisen kilometriä ja putouskorkeus 2,1 metriä. Joki ylittää Olvasjärventien Ojalan talon kohdalla.
Hiromu Nonaka

Hiromu Nonaka (20. lokakuuta 1925 – 26. tammikuuta 2018) 
oli japanilainen LDP-puolueen poliitikko. Hän oli hallituksen kakkosmiehenä 1990-luvulla. Nonaka on taustaltaan burakulainen, mitä hän ei ole salannut, mutta siitä on ollut hänelle uralla haittaa, sillä hänen asemansa olisi antanut normaalisti mahdollisuuden nousta pääministeriksi.
Hän toimi vuosina 1994–1995 Tomiichi Murayaman hallituskaudella sisäministerinä ja kansallisen turvallisuuskomission johtajana. Hallituksen pääsihteeri hän oli 1998–1999 Keizo Obuchiin hallituskaudella, ja vuonna 1999 Okinawan kehitysviraston johtaja.
Tony Bill

Gerard Anthony "Tony" Bill (s. 23. elokuuta 1940) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvasta "Puhallus" (1973), jonka hän tuotti yhteistyössä Michael Phillipsin ja Julia Phillipsin kanssa. Kyseinen elokuva toi kolmikolle Oscar-palkinnon.
Elokuvanäyttelijän uransa Bill aloitti vuonna 1963, ja ensimmäisen ohjauksensa ("My Bodyguard") hän teki vuonna 1980. 
Bill valmistui vuonna 1962 Notre Damen yliopistosta humanististen tieteiden kandidaattina. Hän on pitänyt elokuvatyönsä ohella ravintolaa Kaliforniassa.
Apajilla

Apajilla on Jukka Poika ja Jenkkarekka -nimisen reggae-yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 5. huhtikuuta 2006. 
Albumin kappale "Massii" oli ladattavissa yhtyeen kotisivuilta. Mitään valvontaa maksun suhteen ei ollut, ja sivuilla olleen rehellisyysindeksin mukaan noin 20 prosenttia lataajista maksoi singlestä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 21.
Vapautunut viihdyttäjä

Vapautunut viihdyttäjä on Jukka Poika ja Jenkkarekka -nimisen reggae-yhtyeen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 22. lokakuuta 2004.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 34.
Brenda Helser

Brenda Mersereau Helser de Morelos () oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Helser voitti Lontoon kesäolympialaisissa 1948 kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä, yhdessä Marie Corridonin, Thelma Kalaman ja Ann Curtisin kanssa. 
Uintiuransa jälkeen Helser meni naimisiin ranskalaisen de Morelos’n kreivin kanssa. Helser edusti uintiurallaan "Los Angeles Athletic Clubia".
Gerald Feinberg

Gerald Feinberg (27. toukokuuta 1933 – 21. huhtikuuta 1992) oli Columbian yliopistossa toiminut yhdysvaltalainen fyysikko ja futuristi.
Feinbergiltä on peräisin termi takioni, teoreettinen valoa nopeammin kulkeva hiukkanen, jonka hän esitteli julkaisussaan "On the possibility of faster-than-light particles". Feinberg analysoi takioneiden kvanttikenttäominaisuuksia, ennusti myonin neutriinon olemassaolon sekä kannatti kryoniikkaa julkisena palveluna.
Jukka Poika ja Kompostikopla (albumi)

Jukka Poika ja Kompostikopla on samannimisen reggaeyhtyeen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 19. syyskuuta 2003 Wolframin kautta.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 23.
Ann Curtis

Ann Elisabeth Curtis-Cuneo (6. maaliskuuta 1926 San Francisco, Kalifornia – 26. kesäkuuta 2012 San Rafael, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Curtis voitti Lontoon kesäolympialaisissa 1948 kultaa 400 metrin vapaauinnista ajalla 5.17,8 sekä 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä, jälkimmäisen yhdessä Marie Corridonin, Thelma Kalaman ja Brenda Helserin kanssa. Lisäksi hän sijoittui hopealle 100 metrin vapaauinnissa ajalla 1.06,5 hävittyään matkan voittaneelle Tanskan Greta Andersenille vain kaksi sekunnin kymmenystä.
Uintiuransa jälkeen Curtis toimi uintivalmentajana omaa nimeään kantaneessa uintikoulussa. Hän asui Kaliforniassa yhdessä miehensä Gordon Cuneon kanssa. Curtis kuoli 26. kesäkuuta 2012, 86-vuotiaana.
Teeline

Teeline on englantilaisen James Hillin kehittämä pikakirjoitusjärjestelmä, jota käytetään erityisesti Britanniassa.
James Hill toimi Pitmanin pikakirjoitusjärjestelmän opettajana ja kehitti samalla helpommin opittavaa järjestelmää. Järjestelmän oppikirja "Teeline: a method of fast writing" julkaistiin vuonna 1968.
Teelinessa sanat pikakirjoitetaan pääsääntöisesti niiden kirjoitusasun eikä ääntämisen mukaan. Järjestelmän nopeus perustuu kahteen pääperiaatteeseen: ymmärtämisen kannalta tarpeettomat kirjaimet voidaan jättää pois, ja kirjoitusmerkit ovat yksinkertaisempia kuin tavallisessa kirjoituksessa.
Parhaat (Kapteeni Ä-ni)

Parhaat on reggaeyhtye Kapteeni Ä-nen ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin maaliskuussa 2002 Wolfgang Recordsin kautta. Nimestään huolimatta albumi ei ole kokoelma-albumi.
Kappaleet.
Kappale "Tiettyä tunnelmaa" sisältää samplen Tuomari Nurmion kappaleesta "Ota minut mukaan".
Elemér Szathmáry

Elemér Szathmáry () oli unkarilainen uimari ja olympiamitalisti. Szathmáry voitti Lontoon kesäolympialaisissa 1948 hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestistä, yhdessä Imre Nyékin, György Mitrón ja Géza Kádasin kanssa. Unkarin joukkue hävisi voittaneelle Yhdysvaltain joukkueelle 2,4 sekuntia.
Szathmáry voitti uintiurallaan lisäksi kaksi pronssia pitkän radan EM-kilpailuista; Monacossa vuonna 1947 hän sijoittui kolmanneksi 100 metrin vapaauinnissa sekä 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä.
Szathmáry edusti uintiurallaan seuratasolla "Újpesti Torna Egylet"iä. Hän kuoli Sydneyssä 45-vuotiaana vuonna 1971.
Khaled Abdul-Wahab

Khaled Abdul-Wahab (1911–1997) oli ensimmäinen arabi, joka asetettiin ehdolle Israelin holokaustin muistosäätiön Yad Vashemin nimittämäksi vanhurskaaksi kansakuntien joukossa. Hänet nimitti ehdokkaaksi Washingtonin Lähi-idän politiikan instituutin johtaja Robert Satloff tammikuussa 2007.
Khaled Abdul-Wahab syntyi tunisialaisen historioitsijan perheeseen. Saksalaisten saapuessa Tunisiaan Abdul-Wahab oli 32-vuotias tilanomistaja, joka asui Mahdian pikkukaupungissa Välimeren rannikolla.
Akselivaltojen joukot miehittivät Tunisian marraskuussa 1942. Noihin aikoihin maassa asui noin 
100 000 juutalaista. Saksalaiset ulottivat juutalaisia koskevan vainonsa, holokaustin, myös Pohjois-Afrikkaan. Juutalaisten tuli kantaa vaatteissaan keltaista Daavidin tähteä, heitä sakotettiin ja heidän omaisuuttaan takavarikoitiin. Yli 5 000 juutalaista lähetettiin pakkotyöleireille, joissa heistä kuoli tiettävästi ainakin 46. Lisäksi 160 Ranskassa ollutta tunisianjuutalaista lähetettiin kuolemanleireille eri puolille Eurooppaa.
Abdul-Wahab toimi kielitaitonsa vuoksi välittäjänä mahdialaisten ja saksalaisten välillä. Hän kuuli, että samassa kaupungissa asuva juutalaisperhe oli hädässä. Yön turvin Abdul-Wahab etsi perheen ja vei heidät piiloon tilallaan olevaan oliiviöljytehtaaseen. Kaiken kaikkiaan Abdul-Wahab piilotti ja pelasti 24 juutalaista natsien vainolta. Eräs heistä oli juutalaisnainen Odette Boukhris. Kontaktiensa ansiosta Abdul-Wahab oli saanut tietää saksalaisupseerien suunnittelevan Boukhrisin raiskaamista ja esti tämän piilottamalla Odeten perheineen tilalleen. Britit vapauttivat Mahdian neljän kuukauden miehityksen jälkeen. Abdul-Wahab ja Odette Boukhris pysyivät ystävinä sodan jälkeen. Anette Boukhris, Odeten tytär nauhoitti selontekonsa tapahtumista ennen kuolemaansa, 71-vuotiaana. Hän oli 11-vuotias tapahtumien aikoihin.
Abdul-Wahabin nimitys vanhurskaaksi kansakuntien joukossa odottaa Yad Vashemin hyväksyntää. Vaikka 70 muslimia on saanut kunnian, yhtään arabia ei ole aiemmin nimitetty edes ehdolle. Suurin osa palkituista muslimeista on albanialaisia.
Luettelo suomalaisista kansanmusiikkiyhtyeistä ja -artisteista

Tämä on aakkosellinen luettelo suomalaisista kansanmusiikkiyhtyeistä ja kansanmuusikoista.
Luettelo nimen mukaan.
S.
Seppo Lammi
Bertil Roos

Bertil Roos (12. lokakuuta 1943 Göteborg – 31. maaliskuuta 2016 Wilkes-Barre, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli ruotsalainen Shadow-tallin F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1974. Hän keskeytti kilpailussa, eikä saavuttanut pisteitä.
Roos voitti vuoden 1973 US Formula Super Vee -luokan mestaruuden. Hän kilpaili myös F2- ja Formula Atlantic -luokassa Kanadassa.
Roos perusti autokilpailukoulun Pennsylvaniaan lähelle Poconoa vuonna 1975. Vuonna 2007 koulu muuttui SCCA:n kilvanajokouluksi.
Josephine McKim

Josephine Eveline McKim-Chalmers () oli yhdysvaltalainen uimari, olympiavoittaja ja näyttelijä. McKim voitti Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä, yhdessä Helen Johnsin, Eleanor Garattin ja Helene Madisonin kanssa. Neljä vuotta aikaisemmin Amsterdamissa McKim oli jo uinut pronssille 400 metrin vapaauinnissa. McKim edusti uintiurallaan seuratasolla "Carnegie Library Athletic Club"ia.
Uintiuransa jälkeen McKim meni naimisiin ja aloitti näyttelijän uransa. Hän esiintyi 1930-luvulla useissa elokuvissa, esimerkiksi yhdessä Tarzan-elokuvassa sekä tunnetussa kauhuelokuvassa Frankensteinin morsian. McKim kuoli 82-vuotiaana joulukuussa 1992.
Albert Brommels

Johan Albert Brommels (7. helmikuuta 1891 Ylimarkku – 15. kesäkuuta 1962 Närpiö) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Elämä.
Brommels syntyi maanviljelijäperheeseen, ja hän oli vuodesta 1915 naimisissa Anna Olivia Stenforsin kanssa. Heidän lapsiaan olivat toimitusjohtaja Krister Brommels ja sosiaalineuvos Jarl Brommels.
Brommels toimi kansanedustajana kahden kauden ajan, huhtikuusta 1945 heinäkuuhun 1951. Hän oli eduskunnassa toimiessaan sivistysvaliokunnan ja talousvaliokunnan jäsen. Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä edustanut Brommels oli poliittisella urallaan myös Bergön ja Närpiön kunnanvaltuustojen jäsen sekä presidentin valitsijamies vaaleissa 1950 ja 1956.
Brommels oli varsinaisilta ammateiltaan kansakoulunopettaja ja toimittaja. Brommels opiskeli Uudenkaarlepyyn seminaarisa, jossa hänen opiskelutoverinaan oli muun muassa Axel Åhlström. Brommels työskenteli opettajana Vöyrissä vuosina 1914–1915, Bergössä vuosina 1915–1922 ja Närpiössä vuosina 1922–1955. Vuosina 1915–1921 hän toimi myös lukkarina ja 1915–1920 postinhoitajana. Toimittajana hän työskenteli Vasa-Postenissa vuonna 1920 ja 1956–1960 "Kaskö Tidningissä" ja "Syd-Österbottenissa". Hän kirjoitti myös pakinoita nimellä Post-Janne.
Vuonna 1975 ilmestyi Brommelsin elämäkertakirja "Albert Brommels: En österbottnisk idékämpe" Börje Sidbäckin toimittamana.
Friitala

Friitala ( tai "Friby") on osa Satakunnan maakunnassa sijaitsevan Ulvilan kaupungin keskustaajamaa. Friitalaa vastaavalla postinumeroalueella (28400 Ulvila) oli vuoden 2015 lopussa 5 705 asukasta. Friitala sijaitsee Kokemäenjoen eteläpuolella ja sieltä on matkaa Porin keskustaan noin seitsemän kilometriä. Friitala on osa Porin keskustaajamaa.
Palvelut.
Friitala on Ulvilan kaupallinen keskus. Hallinnolliset ja sosiaaliset palvelut kouluja lukuun ottamatta puolestaan sijaitsevat pääosin Kokemäenjoen pohjoispuolella Vanhassakylässä. Friitalassa ovat muun muassa Kauppakeskus Hansa, Ulvilan kirjasto ja Ulvilan lukio.
Friitala-talo puolestaan on entisen Friitala Oy:n nahkatehtaan tiloihin saneerattu kauppa-, toimisto- ja vapaa-ajankeskus. Rakennuksessa toimii myös Friitalan nahkamuseo. Nykyisin Friitala-talo Oy on kiinteistöosakeyhtiö, joka vuokraa tiloja moninaisiin käyttötarkoituksiin.
Friitalassa ovat lisäksi Ulvilan yhteiskoulu, Friitalan koulu ja Ulvilan lukio sekä päiväkoti Tuulenpesä.
Liikenneyhteydet.
Porin keskustaan pääsee Friitalasta Porin Linjojen paikallisliikenteen busseilla 70, 80, 81, 82, 83, 90 ja 91. Valtatie 2:n varrella on pikavuoropysäkki, jossa pysähtyy yli 20 päivittäistä Helsingin ja Porin väliä kulkevaa pikavuoroa.
Porin lento- ja rautatieasemille on Friitalasta vajaan kymmenen minuutin ajomatka. Poriin johtavat myös pyörätiet, joita kulkee sekä taajama-alueella että valtatie 2:n rinnalla.
Rautatieasema.
Friitalan rautatieasema toimi vuosina 1895–1970, vuodesta 1932 nimellä Ulvilan rautatieasema. Asema sijaitsi Tampere–Pori-radalla. Asema aloitti toimintansa seisakkeena, mutta se laajennettiin vuonna 1932 rautatieasemaksi. Asemalta rakennettiin 1920-luvulla raide Friitala Oy:n tehtaalle. Teollisuusraide purettiin tehtaan toiminnan supistuttua 1980-luvulla. Matkustajaliikenne päättyi vuonna 1983, mutta satunnaisia tilausjunia pysähtyi vielä 1990-luvulla. Asema paloi vuonna 2003. Asemasta on jäljellä asemapäällikön talo ja laiturin jäännökset.
Historiaa.
Friitala mainitaan asiakirjoissa vuodelta 1446, jolloin eräs Friitalan tila lahjoitettiin Naantalin luostarille. Friitalaan kuuluvat varhaiset tilat esiintyvät nimillä Mattila, Uotila, Suurpää, Spinkkilä ja Hannula. Mattila jakaantui sittemmin tiloihin Kylä-Mattila, Uusi-Mattila, Fredrik-Mattila ja Vainio-Mattila. Uotilasta erotettiin Ketola ja Tommila eli Kuitti, ja Tommilasta Renfors. Suurpään tilasta muodostuivat Suurpää-Åkervall, Suurpää-Åkergård, Suurpää-Lääkäri, Suurpää-Bjong ja Suurpää-Frigrén-Koivisto. Rantalasta tuli Ali-Rantala ja Yli-Rantala.
Aiheesta muualla.
Maanmittari Olof Mörtin tekemä Friitalan kartta vuodelta 1698
Manuel Rosales

Manuel Antonio Rosales Guerrero (s. 12. joulukuuta 1952) on venezuelalainen oppositiopoliitikko. Hän toimi Maracaibon pormestarina vuosina 1996–2000 ja Zulian kuvernöörinä 2000–2008. Vuonna 2008 hän aloitti jälleen Maracaibon pormestarina, mutta kausi jäi kesken keväällä 2009. Rosales joutui pakenemaan maasta korruptiosyytösten johdosta. 
Ennen Un Nuevo Tiempo -puolueen perustamista vuosituhannen vaihteessa Rosales vaikutti Acción Democráticassa. Vuonna 2006 hän oli Un Nuevo Tiempon presidenttiehdokkaana ja sai toiseksi eniten ääniä Hugo Chávezin jälkeen. Vuonna 2009 Rosales joutui kotimaassaan syytetyksi korruptiosta. Hän piti syytteitä poliittisina ja haki turvapaikkaa Perusta. Chávez oli jo aiemmin uhkaillut häntä, ja 27. huhtikuuta Peru ilmoittikin myöntäneensä Rosalesille turvapaikan. Al Jazeera julkaisi syyskuussa 2009 Kolumbian syyttäjänvirastosta saadun videonauhan, jossa kolumbialainen palkkasoturi kertoo Rosalesin tarjonneen 25 miljoonan dollarin palkkiota Chavezin murhaamisesta vuonna 1999.
Vanhakylä (Ulvila)

Vanhakylä eli Vanha-Ulvila (ruots. "Gammelby") on taajama Ulvilassa. Se sijaitsee Kokemäenjoen pohjoispuolella, ja muodostaa Ulvilan keskustaajaman itäisen osan. Ulvilan kirkon ympäristö, johon Ulvilan kirkon ohella kuuluvat Ulvilan Pappilat, Saaren ja Isonkartanon kartanot, Trumetarin tila ja Liikistön muinaismuistoalue, on kulttuuriympäristönä merkittävä ja kuuluu Museoviraston vuonna 2009 määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. 
Ulvilan kirkon tienoosta käytetään nimitystä Kirkonseutu. Kirkonseutu on pääasiassa maaseutumaista aluetta, mutta siellä sijaitsee Mynsterin asuinalue, jossa on muun muassa jalkapalloseura FC Ulvilan kotikenttä.
Kirkon lisäksi Vanhassakylässä sijaitsee Ulvilan kaupungintalo, Ulvilan uusi hautausmaa sekä muita kaupungin palveluja, kuten Vanhankylän koulu, jossa on noin 400 oppilasta. Vanhankylän liepeillä Krapiston alueella on Ulvilan vesitorni, jonka huipulla on Porin Karhunvartijoiden tähtitorni. Saarenluodossa, Kirkkojuovan takana on kaupungin virkistysalue. 
Historia.
Ulvilan keskiaikainen kaupunki sijaitsi Vanhassakylässä, mistä alueen nykyinen nimikin juontaa juurensa. Muistona keskiaikaisesta Ulvilasta ovat Vanhassakylässä sijaitseva Liikistön muinaismuistoalue sekä Ulvilan keskiaikainen kirkko. Kirkko sijaitsee varsinaisen Vanhankylän taajaman ulkopuolella, paikalla jossa keskiaikainen Ulvila sijaitsi.
Miehen malli (Posteljoonan &amp; Ystävien albumi)

Miehen malli on muusikko, koomikko ja televisio-/radiotoimittaja Joona Kortesmäen "Posteljoona &amp; Ystävät" -nimellä julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 2. heinäkuuta 2008. Albumin tunnetuin kappale on radiosoittojakin saanut "Nakuna", jolla vierailee Summeri-ohjelmasta tuttu Nuutti Takkinen nimellä Paha-Nuutti.
Manuela Stellmach

Manuela Stellmach-Schubert () on saksalainen entinen uimari ja olympiavoittaja, joka edusti urallaan myös Itä-Saksaa. Stellmach voitti Soulin kesäolympialaisissa 1988 kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä, yhdessä Kristin Otton, Katrin Meißnerin ja Daniela Hungerin kanssa. Samoissa kilpailuissa hän voitti lisäksi pronssia 200 metrin vapaauinnissa. Kolmannen olympiamitalinsa Stellmach saavutti neljä vuotta myöhemmin Saksojen jo yhdistyttyä; Barcelonan olympialaisissa hän oli 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä kolmas.
Stellmach menestyi uransa aikana myös pitkän radan MM-kisoissa; hän voitti kilpailuista yhteensä kolme kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Menestystä tuli myös pitkän radan EM-kilpailuissa; kahdeksan vuoden aikana hän voitti hämmästyttävät yhdeksän Euroopan mestaruutta sekä kuusi hopeaa. Kaikki hänen arvokisavoittonsa ovat viesteistä, paitsi 200 metrin vapaauinnin EM-kulta Bonnista 1989.
Uintiuransa jälkeen Stellmach on mennyt naimisiin. Hän edusti uintiurallaan seuratasolla "Sportclub Dynamo Berlin"iä sekä "Sportverein Preußen Berlin"iä.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut on vuosittain järjestettävä kaksipäiväinen yleisurheilukilpailu, johon osallistuvat seurojen viestijoukkueet. Ohjelmassa on miesten ja naisten yleisten sarjojen lisäksi 19-, 17- ja 15-vuotiaiden sarjat. Ensimmäistä kertaa viestijuoksun Suomen-mestaruuksista kilpailtiin Porissa vuonna 1910. Vuonna 2012 Porissa järjestettiin sadannet viestijuoksun SM-kilpailut.
Vuosina 1987–1991 järjestettiin erillinen maantieviestin SM-kilpailu.
Sarjat ja matkat.
4 000 metrin viestissä (DMR-viesti, ) osuudet olivat järjestyksessään 1 200 m, 400 m, 800 m ja 1 600 m.
The Human Abstract

The Human Abstract on yhdysvaltalainen metalcore-vaikutteista progressiivista metallia soittava yhtye. 
Historia.
Yhtyeen perustivat vuonna 2004 Los Angelesissa Kaliforniassa kitaristit AJ Minette ja Dean Herrera. Yhtyeen nimi on peräisin William Blaken samannimisestä runosta ("Songs of Innocence and of Experience", 1794)
Yhtyeen laulajan Nathan Ellisin korvaajaksi on tullut Travis Richter. Yhtyeen vanha kitaristi AJ Minette on kolmen vuoden tauon jälkeen yhtyeen kokoonpanossa mukana.
Lycia (yhtye)

Lycia on yhdysvaltalainen darkwave-yhtye, joka perustettiin vuonna 1988 Arizonassa. Yhtyeen perustajat Mike VanPortfleet ja Tara Vanflower ovat edelleen aktiivisia Lycian pääjäseniä. Suppeasta suosiostaan huolimatta yhtye oli yksi tärkeimpiä darkwave ja ethereal wave -musiikkityylien aloittajia. 
Allmusicin mukaan Lycian vuonna 1995 julkaistu albumi "The Burning Circle and then Dust" "on säilyttänyt asemansa yhdysvaltalaisen pimeän rockin eräänä kohokohtana." Tuolta albumilta julkaistu, power pop -henkinen single "Pray" on yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Yhtye teki kiertueen Type O Negativen kanssa samana vuonna. Lycian musiikin tunnistettavia aineksia ovat rikkaat, monikerroksiset äänimaisemat, kaikuvat kitarat, tunnelmalliset koskettimet, hidastempoiset konerummut, VanPortfleetin melankolinen kuiskattu laulu sekä Vanflowerin heleä ääni. Yhtye kuului ethereal waveen erikoistuneen Projekt Recordsin tunnetuimpiin yhtyeisiin.
Hans Reimann

Hans-Georg Reimann (s. 24. elokuuta 1941 Stariškė/Starrischken, Saksan 1939–1945 miehittämä Klaipėdan alue, Liettua) on itäsaksalainen kilpakävelijä ja olympiamitalisti. Päälajissaan 20 kilometrin kävelyssä hän edusti maataan kahdeksan kertaa arvokilpailuissa.
Reimann saavutti 20 kilometrin kävelyssä hopeaa Belgradin EM-kilpailuissa 1962 ajalla 1.36.14,2. Hän hävisi kultamitalisti Kenneth Matthewsille vajaan 20 sekunnin erolla. Tokion 1964 olympialaisissa hän sijoittui 12:nneksi ajalla 1.34.51,0. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hänet hylättiin. Méxicon 1968 olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 1.36.31,4. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän oli viides ajalla 1.33.04,0 ja Helsingin EM-kilpailuissa 1971 samoin viides ajalla 1.28.56,8.
Kesäkuussa 1972 Reimann käveli Erfurtissa maanmiehensä Peter Frenkelin kanssa 20 000 metrin ratakävelyn maailmanennätyksen 1.25.19,4. Münchenin 1972 olympialaisissa hän saavutti Frenkelin ja Neuvostoliiton Vladimir Golubnitšin takana pronssia ajalla 1.27.16,6. Uransa viimeisiksi jääneissä arvokilpailuissa, Montréalin 1976 olympialaisissa Reimann saavutti hopeaa ajalla 1.25.13,8. Hän hävisi Meksikon Daniel Bautistalle runsaan puolen minuutin erolla.
Reimann voitti 20 kilometrin kävelyn maailmancupin Eschbornissa 1970 ajalla 1.26.55 ja Luganossa 1973 ajalla 1.29.31.
Savonlinnan vaakuna

Savonlinnan vaakuna on saanut aiheensa Savon maakuntavaakunan jousesta ja Olavinlinnasta. Jousi ja nuoli esiintyivät aikanaan jo kaupungin sinetissä 1600-luvulla, ja aaltokoron symboloiman Kyrönsalmen saarelle rakennettu linnakin jo kaupungin vuonna 1788 vahvistetussa vaakunassa. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kultainen kolmitorninen linna, sen alapuolella hopeinen, alainen, aaltokoroinen hirsi, jonka alapuolelle jää musta tyviö, jossa pystyssä viritetty kultainen jousi; jousen jänne, nuolen kärki ja sulitettu pyrstö hopeaa.”
Vaakunan historiaa.
Savonlinna perustettiin Olavinlinnan ympärille kasvaneelle kauppapaikalle vuonna 1639 ja sen alkuperäisessä sinetissä kuvattiin Savon maakunnan vaakunasta peräisin oleva viritetty jousi. Savonlinna tuhoutui pahoin 1650-luvulla, jonka johdosta kuihtunut kaupunki menetti kaupunginoikeutensa vuonna 1683. Turun rauhassa vuonna 1743 Ruotsi joutui luovuttamaan Olavinlinnan Venäjälle ja keisarinna Katariina II:n hallitusreformin myötä Savonlinnan kaupunginoikeudet palautettiin vuonna 1784. Kaupungille vahvistettiin alun perin Käkisalmelle laadittu vaakuna vuonna 1788, jossa kuvattiin kaksi tornia ja portti. Portin yläpuolelle oli sijoitettu keisari Pietari I:n monogrammilla varustettu kilpi, viitaten vuoteen 1714, jolloin Pietari I valloitti Olavinlinnan ensimmäistä kertaa venäläisten haltuun. Vaakunan yläosaan sijoitettiin venäläisen heraldiikan tapaan Viipurin kuvernementtiä kuvaava muunnelma Karjalan vaakunasta. Kyseisestä vaakunasta oli käytössä useita muunnelmia, joissa muun muassa Pietari I:n monogrammi korvattiin Savon jousella, ja yläkentän Karjalan vaakuna oli poistettu. Myös vaakunan väritys vaihteli usein. 
Vuonna 1861 venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne laati vaakunasta oman ehdotuksensa Suomen muiden kaupunkien tapaan. Ehdotuksessa vanhan vaakunan linna oli kuvattuna punaisena kultaisella pohjalla, vihreän alakentän päällä. Vaakunan kolkkaan oli sijoitettu silloinen Mikkelin läänin vaakuna, ja kilven sivuja koristivat tähkät. Von Köhnen ehdotusta ei kuitenkaan koskaan otettu käyttöön. 
1800-luvun lopulta alkaen vaakunan linna alettiin kuvaamaan kahden tornin sijaan kolmitornisena muun muassa heraldikko George Granfeltin toimesta. Suomen itsenäistyessä useita kaupunginvaakunoita alettiin uusimaan ja myös Savonlinnan sai uudistetun vaakunan. Vuonna 1938 vahvistetussa vaakunassa Olavinlinna kuvattiin totuudenmukaisempana ja Savon jousi päätyi vaakunan alakenttään. Vaakuna perustuu A. W. Ranckenin ehdotukseen, jonka pohjalta sen on suunnitellut Carolus Lindberg.
Uusi vaakuna havaittiin kuitenkin heraldisesti vajavaiseksi, jolloin vaakuna sen selityksen ohella uusittiin Savonlinnan 350-vuotisjuhliin Savonlinnan kaupungin Taideteollisen Korkeakoulun toimesta 4. huhtikuuta 1989. Uusitussa vaakunassa edellisen vaakunan aaltokoroinen hirsi nostettiin tyviön ja muun kentän väliin.
Aapo Kyrölä

Aapo Kyrölä (s. 1979) on toinen multimediayhtiö Sulakkeen perustajista. Kyrölä oli Hotelli Kultakalan tekninen suunnittelija. Hän myös oli Sulakkeen toimitusjohtajana vuosina 2000-2001. Kyrölän viimeisin työnimike Sulakkeessa oli Chief Creative Officer, ja hänen vastuulleen kuului koko Sulakkeen visuaalisen ja konseptisuunnittelun laadunvalvonta sekä R&amp;D-tiimin (Research and Development) vetäminen. 
Kyrölä ja Sampo Karjalainen saivat Suomi-palkinnon vuonna 2005 ja Suomalaisen insinöörityöpalkinnon 2006.
Pian sen jälkeen Kyrölä siirtyi tekemään väitöskirjaa Yhdysvaltoihin Carnegie Mellon -yliopistoon.
Vaja

Vaja on erillinen pieni ulkorakennus, jota käytetään yleensä varastona käyttötavaroille, varusteille tai muille tarvikkeille. Vajat ovat yleensä lämmittämättömiä. Varastotilan ohella niitä voidaan käyttää esimerkiksi leikkimökkinä tai liiterinä, samoin taukotupana. 
Vajallekin voi tarvita rakennusluvan. Vaja voidaan rakentaa kiinteästi pilarien varaan tai siirrettävänä nurkkakivien tai lankkujen päälle. Jos vajassa on lattia, se tehdään normaalisti kannatinpalkkien päälle. Vajan runkorakenteessa on otettava huomioon erityisesti ovi ja mahdollisten ikkunoiden paikat, koot ja muodot. 
Vajassa on usein viisto katto. Ulkoverhous on lautaa tai levyä, sisäpuolella ei yleensä ole verhousta lainkaan. Vajat kuitenkin maalataan usein. Syrjäisessä paikassa olevan varastovajan lukitustapa on suunniteltava jo rakentamisvaiheessa. 
Venevaja eli talas on ainakin osittain veden päälle rakennettu vaja, jossa säilytetään veneitä ja venetarvikkeita.
Leonid Lytvynenko

Leonid Dmytrovytš Lytvynenko (; , s. 28. tammikuuta 1949 Smila, Tšerkasy, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen, Neuvostoliittoa edustanut kymmenottelija ja olympiamitalisti vuodelta 1972.
Lytvynenko sijoittui Ateenan EM-kilpailuissa 1969 kymmenottelussa yhdeksänneksi 7 410 pisteellä. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän oli seitsemäs 7 707 pisteellä. Münchenin 1972 olympialaisissa hän saavutti hopeaa 8 035 pisteellä (7 970 pistettä vuoden 1985 taulukon mukaan). Hän hävisi maailmanennätyksen tehneelle maanmiehelleen Nikolai Aviloville yli 400 pisteellä. Ennen viimeistä lajia Lytvynenko oli vasta kahdeksantena mutta hän paransi 1 500 metrin juoksussa omaa ennätystään 4.19,6:sta 4.05,9:ään ja nousi yhteistuloksissa toiseksi.
Lytvynenko sijoittui Rooman EM-kilpailuissa 1974 neljänneksi 8 122 pisteellä. Montréalin 1976 olympialaisissa hän oli seitsemäs 8 025 pisteellä (7 963 pistettä vuoden 1985 taulukon mukaan).
August Tåg

Josef August Tåg (16. elokuuta 1871 Närpiö – 1. helmikuuta 1959 Närpiö) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Tåg toimi kansanedustajana kymmenen vuoden ajan, helmikuusta 1911 maaliskuuhun 1919 ja syyskuusta 1927 heinäkuuhun 1929. Hänet valittiin eduskuntaan viisissä vaaleissa Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän vaikutti kansanedustajavuosinaan maatalousvaliokunnassa, rautatievaliokunnassa, sivistysvaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. 
Tåg toimi poliittisella urallaan myös Närpiön kunnanvaltuuston jäsenenä ja sen puheenjohtajana sekä valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1943. Vuonna 1937 hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.
Kansakoulun käynyt Tåg syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä. Hän viljeli maata Närpiössä vuodesta 1899. Tåg oli naimisissa Anna Henrika Siggin kanssa, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1897.
Tåg kuoli helmikuussa 1959 kotikunnassaan Närpiössä. Hän oli kuollessaan 87-vuotias.
STS-41-B

STS-41-B oli Nasan avaruussukkulaohjelman kymmenes ja Challenger-sukkulan neljäs lento. Laukaisu tapahtui 3. helmikuuta 1984 kello 13.00 UTC-aikaa Kennedyn avaruuskeskuksesta. Lento päättyi laskeutumiseen 11. helmikuuta kello 12.15. Lento oli ensimmäinen, jolla käytettiin uutta tehtävänumerointia: ensimmäinen numero ilmaisi vuoden sukkulaohjelman alusta lukien, toinen numero laukaisupaikan (1 Kennedyn avaruuskeskukselle, 2 Vandenbergin lentotukikohdalle) ja kirjain lennon järjestysnumeron kyseisenä vuonna.
Lennon komentajana toimi kolmannella avaruuslennollaan Apollo-Sojuz- ja sukkula-astronautti Vance D. Brand. Ensimmäisellä lennollaan olivat lentäjä Robert L. Gibson sekä tehtäväspesialistit Bruce McCandless II, Ronald E. McNair ja Robert L. Stewart. Hyötykuormana lennolla oli kaksi kaupallista tietoliikennesatelliittia, yhdysvaltalainen WESTAR-VI ja indonesialainen Palapa B-2. Irrottamisen jälkeen satelliittien PAM-moottorit eivät toimineet odotetusti ja satelliitit jouduttiin noutamaan STS-51-A-lennolla. Lisäksi rahtitilassa oli länsisaksalainen SPAS-I-laitteisto sekä viisi GAS-tutkimuslaitekanisteria. Sukkulan keskikannella suoritettiin kemiallisia, fysikaalisia ja biologisia tutkimuksia.
Astronautit McCandless ja Stewart suorittivat avaruuskävelyn, jolla McCandless kokeili ensimmäistä kertaa MMU-rakettireppua. Repun paineistettua typpeä käyttävillä rakettimoottoreilla McCandless kykeni liikehtimään vapaasti ilman turvaköysiä aina sadan metrin päähän sukkulasta.
Challenger laskeutui lennon päätteeksi ensimmäistä kertaa takaisin Kennedyn avaruuskeskuksen 4,5 kilometrin mittaiselle kiitotielle.
Uudenkaarlepyyn vaakuna

Uudenkaarlepyyn vaakuna on saanut aiheensa tervakaupasta, jolla oli suuri merkitys Pohjanmaan satamakaupungeille 1600-luvulta alkaen. Vaakunan heraldinen selitys on ”sinisessä kilvessä pystyyn asetettu kultainen tervatynnyri, jonka kannesta ja molemmista sivuista kultaiset, punakielekkeiset tulenlieskat lähtevät.”
Vaakunan historiaa.
7. syyskuuta 1620 kuninkaallisella privilegiolla perustettu Uusikaarlepyy sai perustamisasiakirjassa määritellyksi tunnuksekseen palavan tervatynnyrin, joka kuvasi tervakaupan tärkeää asemaa Pohjanmaan jokivarsien asukkaille. Samanlainen tunnus, erotuksena ainoastaan tervatynnyrien asento, oli laadittu myös samana vuonna perustetulle Kokkolan kaupungille (ruots. "Gamlakarleby", "Vanhakaarlepyy"). Tervatynnyriä käytettiin vaihtelevin muodoin Uudenkaarlepyyn hallinnollisissa sineteissä.
Vuonna 1861 venäjänsaksalainen heraldikko Bernhard von Köhne laati oman ehdotuksensa Uudenkaarlepyyn vaakunaksi muiden Suomen suuriruhtinaskunnan kaupunkien ohella. Ehdotuksessa tervatynnyri on korvattu hopeakenttään asetetulla mustalla masuunilla, josta iskevät punaiset tulenlieskat. Ehdotusta ei kuitenkaan otettu käyttöön. Vuonna 1892 Valtionarkiston heraldikko George Granfelt kuvasi kirjassaan "Finlands städers vapenbok" Uudenkaarlepyyn vaakunan Kokkolan vaakunan tapaan kultataustaisena ja tervatynnyrin luonnonvärisen ruskeana. Toisinaan vaakuna kuvattiin kullan sijaan sinitaustaisena. Muun muassa vuonna 1884 perustettu uusikaarlepyyläinen pursiseura Segelsällskapet Ägir sai lippunsa tunnukseksi kotikaupunkinsa vaakunan sinitaustaisena.
Erojen luomiseksi Uudenkaarlepyyn ja Kokkolan vaakunoiden välille alkoivat uusikaarlepyyläiset suosia sini-kultaista mallia kaupunkinsa vaakunasta. Kyseiset värit virallistettiinkin tasavallan presidentin Risto Rytin päätöksellä 19. marraskuuta 1943. Uusitun vaakunan piirsi tällöin uudelleen heraldikko Gunnar Clément.
Stormälö

Stormälö on kylä ja saari Paraisilla. Saarella sijaitsevat muun muassa Stormälön mökkikylä, Mälö bygdegårds (kylätalo), pienvenesatama, motocross-rata sekä 1940-luvulla perustettu Airiston lomakeskus. Lomakeskuksessa on ympärivuotinen hotelli, vierasvenesatama ja pitseria sekä kesäisin auki oleva kioski. Saaren asutus on harvaa ja maaseutumaista.
Stormälö kuuluu Airisto–Seilin valtakunnallisesti arvokkaaseen maisema-alueeseen.
Ryszard Katus

Ryszard Katus (s. 29. maaliskuuta 1947 Boska Wola, Mazowieckie, Puola) on entinen puolalainen kymmenottelija ja olympiamitalisti.
Katus sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 1971 kymmenottelussa 14:nneksi 7 417 pisteellä. Münchenin 1972 olympialaisissa hän saavutti pronssia 7 984 pisteellä (7 936 pistettä vuoden 1985 taulukon mukaan). Hän voitti neljänneksi sijoittuneen yhdysvaltalaisen Jefferson Bennettin vain kymmenellä pisteellä. Rooman EM-kilpailuissa 1974 Katus sijoittui viidenneksi 7 920 pisteellä. Montréalin 1976 olympialaisissa hän oli kahdestoista 7 616 pisteellä.
Kirkaslampi (Utajärvi)

Kirkaslampi on pieni järvi tai lampi Utajärven kunnan Marttisjärven kylässä. Se sijaitsee Olvassuon luonnonpuiston etelälaidalla ja sinne johtaa metsäautotietä myöten yhteys Olvasjärventieltä Juorkunasta. Järven pohjoisrannalla on Olvassuon luontopolun alku- ja paluupiste opastetauluineen, laituri sekä laavupaikka ja huoltorakennus. Järvestä puolisen kilometriä lounaaseen on erittäin pienikokoinen Pieni Kirkaslampi, etelään taas ovat korkeat Kirkkaanlamminharju ja Kälväsvaara. Järveen tulee pohjoisesta hyvin pieni suo-oja, siinä ei ole laskuojaa. Järvi on karu, kivi- ja hiekkapohjainen, vesi on järven nimen veroista.
Stefan Schreyer

Stefan Schreyer (s. 23. lokakuuta 1946 Gotha, Thüringen, Saksa) on itäsaksalainen kymmenottelija.
Schreyer sijoittui Münchenin 1972 olympialaisissa kymmenottelussa viidenneksi 7 950 pisteellä (7 907 pistettä vuoden 1985 taulukon mukaan). Hän hävisi pronssimitalisti Ryszard Katusille 34 pisteellä. Ottelun osalajeista hän oli pituushypyssä kolmanneksi paras tuloksella 744 cm ja kuulantyönnössä neljänneksi paras tuloksella 15,02 m. Ottelun päättäneessä 1 500 metrin juoksussa hän hävisi hopeamitalille nousseelle Leonid Litvinenkolle 42,3 sekuntia ja pronssimitalisti Ryszard Katusillekin 16,3 sekuntia.
Kestävän palmuöljyn yhdistys

Kestävän palmuöljyn yhdistys eli "Roundtable on Sustainable Palm Oil" (RSPO) palmuöljyalan kansainvälinen yhdistys, joka kehittää periaatteita kestävälle palmuöljytuotannolle. Kahdeksan periaatetta ja 39 kriteeriä pyrkivät lisäämään öljypalmutuotannon ekologista, sosiaalista ja taloudellista vastuullisuutta. RSPO:n organisaatio perustettiin Sveitsissä vuonna 2004. WWF:n mukaan RSPO on voittoa tavoittelematon yhdistys, jonka päämaja sijaitsee Kuala Lumpurissa. 
Jäsenet.
Jäseniin sisältyy öljypalmun kasvattajia, jalostajia, välittäjiä, lopputuotteiden valmistajia, myyjiä, rahoittajia sekä ympäristö- ja kansalaisjärjestöjä. RSPO:lla kattaa noin 40 % palmuöljyn maailmantuotannosta. Vastuullisesti tuotettua palmuöljyä alettiin tuottaa vuoden 2007
lopussa.
Kokoukset.
Järjestö perustettiin WWF:n aloitteesta Kuala Lumpurissa elokuussa 2003. Yli 40 yritystä ja organisaatiota allekirjoitti ensimmäisessä kokouksessa julkilausuman. RSPO:n kokouksissa Jakartassa 2004 ja Singaporessa 2005 hyväksyttiin kestävän öljypalmutuotannon periaatteet ja kriteerit.
Saavutukset.
Indonesian hallitus luopui 1,8 milj. ha plantaasin perustamisen Borneon, Indonesian ja Malesian rajalle. Viljelyalue olisi tuhonnut 3 kansallispuistoa ja niiden ympäristön Borneon laajimpien luonnonmetsien luona. Käyttöoikeus peruttiin WWF:n esittämän Heart of Borneo –suojelualoitteesta.
Euroliiga-kausi 2001–2002

Euroliiga-kausi 2001-2002 oli toinen ULEB-liiton järjestämä kansainvälinen koripalloturnaus. Edellisvuoden mestarina kauteen lähti Kinder Bologna. Kausi alkoi 10. lokakuuta 2001 ja päättyi 5. toukokuuta 2002 Bolognassa pelattuun finaaliin. Kauden voitti Panathinaikos BC, jolle mestaruus oli jo kolmas.
Runkosarja.
Joukkueet jaettiin neljään kahdeksan joukkueen lohkoon. Joukkueet pelasivat kahdesti toisiaan vastaan ja lohkojen neljä parasta joukkuetta pääsivät seuraavalle kierrokselle. 
TOP 16.
Jäljellä olleet 16 joukkuetta jaettiin neljän joukkueen lohkoihin. Joukkueet pelasivat toisiaan vastaan kerran kotona ja kerran vieraissa. Lohkojen ensimmäisiksi sijoittuneet pääsivät Final Fouriin.
Välierät ja finaali.
Sarjan päätös pidettiin Bolognassa sijaitsevassa Futurshow Stationissa. Semifinaalit pelattiin 3. toukokuuta. Semifinaalisen voittajat etenivät 5. toukokuuta pelattuun finaaliin.
Talk Dirty to Me

Talk Dirty to Me on glam rock-yhtye Poisonin ensimmäinen hittikappale. Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1986 yhtyeen esikoisalbumilla "Look What the Cat Dragged In", ja on edelleen yhtyeen tunnetuin ja menestynein kappale heviballadi "Every Rose Has Its Thorn"in jälkeen. Talk Dirty To Me nousi sijalle #9, ja aiempi single "Cry Tough" ei sijoittunut ikinä yhdellekkään listalle. 
1987 julkaistiin seuraava single, "I Want Action" josta muodostui myös hitti. 2007 "Talk Dirty To Me" julkaistiin myöhemmin myös "" -videopelissä. Erona alkuperäiseen versioon oli vain se, että laulaja Bret Michaels äänitti vokaalit uudelleen peliä varten työskennellessään itse pelin parissa. 2009 VH1-äänestyksessä "Best Hard Rock Songs of All Time" (suom. "Kaikkien aikojen parhaat hardrock-kappaleet") kappale sijoittui listasijalle #40.
Muun muassa Children of Bodom on tehnyt kappaleesta cover-version, joka on albumilla "Skeletons in the Closet".
Odiah Sidibé

Odiah Khomiakoff (o.s. Sidibé, s. 13. tammikuuta 1970 Fréjus, Var, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija.
Odiah Sidibé voitti sekä 100 metrin juoksussa että 4 × 100 metrin viestijuoksussa juniorien EM-pronssia vuonna 1987 ja juniorien Euroopan-mestaruuden vuonna 1989. Seuraavana vuonna Splitin EM-kilpailuissa hän sijoittui 100 metrillä viidenneksi ajalla 11,40 s ja 4 × 100 metrillä neljänneksi ajalla 43,43 s. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän sijoittui viestissä neljänneksi ajalla 42,85 s; alkuerissä hän oli juoksemassa Ranskan ennätystä 42,58 s. Sadan metrin juoksussa Sidibé karsiutui puolivälierissä.
Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 Sidibé sijoittui 4 × 100 metrillä neljänneksi ajalla 42,67 s ja karsiutui 100 metrin alkuerissä. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän karsiutui 100 metrin puolivälierissä. Pikaviestin alkuerissä Ranskan joukkue hylättiin. Atlantan 1996 olympialaisissa Sidibé saavutti viestissä kuudennen sijan ajalla 42,76 s ja karsiutui 100 metrin välierissä ajalla 11,35 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän karsiutui 100 metrin välierissä ajalla 11,33 s eikä osallistunut viestiin.
Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 Sidibé saavutti 4 × 100 metrin viestijuoksussa hopeaa ajalla 42,39 s. Alun perin Ranska sijoittui kolmanneksi mutta nousi jälkeen päin toiseksi Kelli Whiten dopingtapauksen seurauksena. Henkilökohtaisille matkoille Sidibé ei Edmontonissa osallistunut. Münchenin EM-kilpailuissa 2002 hän voitti viestijuoksussa kultaa ajalla 42,46 s. Henkilökohtaisella 100 metrillä hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 11,57 s; alkuerissä hän oli juossut ajan 11,40 s.
Sisäratojen arvokilpailuissa Sidibé saavutti kaksi mitalia. Genovan EM-hallikilpailuissa 1992 hän sijoittui 60 metrin juoksussa viidenneksi ajalla 7,34 s. Tukholman EM-hallikilpailuissa 1996 hän saavutti hopeaa ajalla 7,25 s. Pariisin MM-hallikilpailuissa 1997 hän karsiutui välierissä. Valencian EM-hallikilpailuissa 1998 hän saavutti pronssia ajalla 7,22 s. Lissabonin MM-hallikilpailuissa 2001 hän karsiutui välierissä. EM-hallikilpailuissa hän karsiutui välierissä vuosina 1990, 1994 ja 2002.
Odiah Sidibé voitti 100 metrin juoksun Ranskan mestaruuden ulkoradoilla vuosina 1990, 1994 ja 1996. Sisäradoilla hän voitti 60 metrin Ranskan mestaruuden vuosina 1994, 1996, 1999, 2001 ja 2002. Hän on pituudeltaan 176-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 64 kiloa.
Viviane Dorsile

Viviane El Haddad (o.s. Dorsile, s. 1. kesäkuuta 1967 Sainte-Anne, Guadeloupe) on entinen ranskalainen juoksija, jonka päämatkat olivat 400 ja 800 metriä.
Viviane Dorsile sijoittui Splitin EM-kilpailuissa 1990 400 metrin juoksussa kahdeksanneksi ajalla 52,11 s ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa viidenneksi ajalla 3.25,16. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän karsiutui 800 metrin juoksun alkuerissä. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän voitti kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa Ranskan-ennätysajalla 3.22,34. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän karsiutui viestin välierissä ajalla 3.27,11. Atlantan 1996 olympialaisissa hän saavutti viestissä kahdeksannen sijan ajalla 3.28,46 ja karsiutui 800 metrin välierissä ajalla 2.00,68. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 Dorsile sijoittui 4 × 400 metrin viestissä kuudenneksi ajalla 3.27,61 ja karsiutui 800 metrin välierissä ajalla 2.00,26.
Sevillan MM-hallikilpailuissa 1991 Dorsile sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa viidenneksi ajalla 3.34,05. Pariisin EM-hallikilpailuissa 1994 hän saavutti 400 metrillä pronssia sisäratojen Ranskan-ennätyksellä 51,92 s.
Viviane Dorsile voitti Ranskan mestaruuden ulkoradoilla 400 metrillä vuonna 1991 sekä 800 metrillä vuosina 1992, 1996 ja 1998. Sisäradoilla hän voitti 400 metrillä Ranskan mestaruuden vuosina 1991 ja 1994. Kesäkuussa 1992 hän juoksi Narbonnessa 800 metrillä Ranskan ennätyksen 1.59,29. Ennätys pysyi hänen nimissään elokuuhun 1994 kunnes Patricia Djaté alitti sen. Dorsile on pituudeltaan 170-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 60 kiloa.