tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Priscilla Lopes-Schliep

Priscilla Lopes-Schliep (s. 26. elokuuta 1982 Scarborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen pika-aitajuoksija.
Lopes-Schliep karsiutui Santiago de Chilen nuorten MM-kilpailuissa 2000 alkuerissä 100 metrin aitajuoksussa ja puolivälierissä 100 metrin juoksussa. Hän voitti NCAA:n hallimestaruuden 60 metrin aitajuoksussa 2004, mutta karsiutui Ateenan olympialaisissa pika-aitojen alkuerissä. Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän selviytyi 100 metrin aitajuoksussa välieriin, Osakassa 2007 hän putosi alkuerissä. 
Lopes-Schliep karsiutui 60 metrin aitajuoksun alkuerissä Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008. Hän voitti samana vuonna Kanadan mestaruuden 100 metrin aidoissa. Pekingin olympialaisissa hän sai Dawn Harperin voittamassa 100 metrin aitajuoksukilpailussa pronssia. Hän juoksi saman ajan – 12,64 – kuin hopeamitalisti Sally McLellan, ja vielä finaalin kuudeskin hävisi hänelle vain kaksi sadasosasekuntia. hän sijoittui kuudenneksi.
Lopes-Schliep saavutti Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hopeaa 100 metrin aitajuoksussa ajalla 12,54. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Brigitte Foster-Hyltonille kolme sadasosasekuntia. hän sijoittui neljänneksi. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän sai pronssia 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,87.
Lopes-Schliep on naimisissa. Hänen puolisonsa on entinen yliopistokoripalloilija Bronsen Schliep, jonka kanssa hän avioitui vuonna 2008.
Lähde: IAAF
Mitchell Watt

Mitchell Watt (s. 25. maaliskuuta 1988 Bendigo) on australialainen pituushyppääjä.
Watt harrasti yleisurheilua nuoruudessaan kunnes piti monen vuoden tauon harrastaessaan muun muassa australialaista jalkapalloa ja rugbya. Vuonna 2008 hän alkoi jälleen harjoitella ja kilpailla pituushypyssä. Tuona vuonna hän hyppäsi parhaimmillaan 797 cm. Seuraavana vuonna heinäkuussa 2009 hän hyppäsi Rethymnonissa Australian kautta aikain toiseksi parhaan tuloksen 843 cm. Hän jäi Jai Tauriman Australian ennätyksestä kuusi senttimetriä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti pronssia tuloksella 837 cm. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän sai niin ikään pronssia hypättyään 805. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui toiseksi tuloksella 833 cm. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui toiseksi tuloksella 816 cm.
Australian-mestaruuskilpailuissa hän voitti mestaruuden vuonna 2011 tuloksella 844 cm ja sijoittui toiseksi vuonna 2009. Heinäkuussa 2011 Watt hyppäsi Timanttiliigan osakilpailussa Tukholmassa Australian ja Oseanian ennätyksen 854 cm.
Suomen arkeologinen seura

Suomen arkeologinen seura on vuonna 1982 perustettu yhdistys, jonka tavoitteena on ylläpitää suomalaisten arkeologien keskinäisiä yhteyksiä, virittää alan keskustelua ja kohottaa tutkimuksen tasoa. Seura julkaisee "Muinaistutkija"-lehteä, tieteellistä aikakauskirjaa "Fennoscandia archaeologica" ja monografiasarjaa "Monographs of the Archaeological Society of Finland".
Seuran puheenjohtajat.
Lähde
Fabrice Lapierre

Fabrice Lapierre (s. 17. lokakuuta 1983 Réduit, Mauritius) on australialainen pituushyppääjä.
Vuonna 2002 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän sijoittui pituushypyssä toiseksi ja karsiutui 100 metrin juoksussa puolivälierissä. Hän on opiskellut Texasissa Yhdysvalloissa ja vuonna 2005 hän voitti pituushypyssä NCAA-mestaruuden. Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän sijoittui pituushypyssä kolmanneksi tuloksella 810 cm. Samana vuonna hän kilpaili yleisurheilun maailmancupissa Oseanian joukkueessa sijoittuen pituushypyssä kahdeksanneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui tuloksella 790 cm. hän voitti pituushypyn tuloksella 814 cm.
Heinäkuussa 2009 Madridissa Lapierre hyppäsi ennätyksekseen 835 cm. Samassa kilpailussa hän hyppäsi 3,6 m/s myötätuulessa 857 cm. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän hyppäsi neljänneksi tuloksella 821 cm. Pronssia vei hänen maanmiehensä Mitchell Watt tuloksella 837 cm. Kauden lopussa hän voitti tuloksella 833 cm. Lapierre voitti Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 pituushypyn MM-kultaa tuloksella 817 cm. Huhtikuussa 2010 hän voitti Australian-mestaruuden hypättyään 3,1 m/s myötätuulessa 878 cm. Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa tuloksella 830. Maanosien cupissa 2010 hän oli seitsemäs. Hän karsiutui loppukilpailusta Daegun MM-kilpailuissa 2011, Moskovan MM-kilpailuissa 2013 ja Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014. Glasgow’n kansainyhteisön kisoissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 800 cm. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui toiseksi tuloksella 824 cm. Portlandin sisäratojen MM-kisoissa 2016 hän sijoittui toiseksi Oseanian halliennätyksellä 825 cm. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli kymmenes, Lontoon MM-kilpailuissa 2017 yhdestoista ja Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 kahdestoista.
Lapierre on voittanut Australian mestaruuden pituushypyssä vuosina 2006, 2009, 2010, 2013 ja 2016.
Vahverot

Vahverot ("Cantharellus") Hydnaceae-heimoon kuuluva sienisuku, jonka lajeista monet ovat hyviä ruokasieniä. Keltavahvero eli kantarelli ja suppilovahvero sekä kosteikkovahvero ovat myös kauppasieniä.
Lajeja.
Muihin taksoneihin kuuluvat vahvero-nimiset sienet.
Valevahvero ("Hygrophoropsis aurantiaca") ei kuulu lainkaan vahveroihin vaan Boletales-lahkoon. Se on saanut nimensä siitä, että se muistuttaa keltavahveroa.
Tahmatatit

Tahmatatit eli voitatit ("Suillus") on Boletales-lahkoon ja Suillaceae-heimoon kuuluva sienisuku. Suvun sienet ovat pehmeitä, limaisia tatteja, joiden pillistö on kellertävä. Ne ovat kaikki samalla havupuiden juurisieniä. 
Lajeja.
Aiemmin sukuun on luettu myös äikätatti ("Chalciporus piperatus").
Hay Riverin lentoasema

Hay Riverin lentoasema ( ) on lentoasema Kanadan Luoteisterritorioissa 2,8 kilometriä pohjoiseen Hay Riverin kylästä. Kenttää ylläpitää Luoteisterritorioiden hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 6 897. Lentoasema on nimetty uudelleen lentäjä Merlyn Carterin kunniaksi, jonka mustakarhu surmasi lentoasemalla.
Lawrence Gordon

Lawrence Gordon (s. 25. maaliskuuta 1936 Yazoo City, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja, joka on erikoistunut toimintaelokuviin. Hänen tuottamiaan elokuvia ovat muun muassa "Predator – saalistaja" (1987), "Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli" (1988), "Tomb Raider" (2001) ja "Hellboy" (2004). 
Gordonilla on kolme lasta, joista George Joseph on työskennellyt elokuvantekijänä ja säveltäjänä.
Samuel (nimi)

Samuel on heprealaisperäinen miehen etunimi, joka tarkoittaa ’Jumalan kuulemaa’. Nimen muunnoksina ovat Suomessa käytössä myös Samuli, Sami, Samu ja Sampsa. Samuelin nimipäivä on suomalaisessa kalenterissa 20. elokuuta.
Elokuuhun 2025 mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu nimi Samuel 26 624 miehelle ja hieman yli 20 naiselle.
Silmäasema

Silmäasema Oy on suomalainen yritys, joka oli vuonna 2017 liikevaihdoltaan Suomen toiseksi suurin optikkoketju ja suurin silmäsairaalaketju. Yhtiön osake noteerattiin Helsingin pörssissä vajaan kolmen vuoden ajan (2017-2020), mutta yhtiö poistui 2020 pörssistä yksityisen Coronaria-konsernin (Cor Group) saatua osakekannan haltuunsa. Coronaria on suomalainen lääkärijohtoinen yritys, joka on konserniin kuuluvien Silmäaseman ja Medilaserin myötä Suomen suurin yksityinen silmäterveyden palveluntarjoaja. 
Ensimmäinen Silmäasema-liike avattiin Kuopioon vuonna 1975 optikko Timo Raaskan ja silmälääkäri Pentti Sihvolan aloitteesta. Vuonna 2020 liikevaihdoksi ilmoitettiin 117,8 milj. euroa, ja tilikauden tulokseksi 2,9 miljoonaa euroa.
Vuonna 2021 Silmäasema ilmoitti yritykseen kuuluvan Suomessa noin 150 optikkomyymälää ja 18 silmäsairaalaa. Lisäksi yrityksellä oli kuusi myymälää Virossa. Yritys työllistää noin 1 000 silmäterveyden asiantuntijaa. 
Silmäasema on S-ryhmän valtakunnallinen partneri. Silmäasemalle on myönnetty avainlipputunnus.
Aito Keravuori

Aito Keravuori (14. toukokuuta 1910 Kajaani – 4. elokuuta 1998 Union, Maine, Yhdysvallat) oli suomalainen upseeri, joka joutui pakenemaan maasta asekätkentäjutun yhteydessä ja loi sitten uuden uran Yhdysvaltain armeijassa.
Kajaanista kotoisin ollut Keravuori pääsi ylioppilaaksi 1931. Suoritettuaan reserviupseerikoulun ja kadettikoulun hän vannoi 1934 upseerinvalan. Hän palveli aluksi Sallan rajakomppanissa ja toimi myös Akateemisen Karjala-Seuran sotilaskouluttajana.
Keravuori haavoittui talvisodassa Kuolajärvellä. jatkosodan aikana hän toimi pataljoonankomentajana muun muassa 1944 Kuuterselän taistelussa. Syksyllä 1944 majuri Keravuori oli mukana everstiluutnantti Usko Sakari Haahden ja eversti Valo Nihtilän johtamassa aseidenkätkentähankkeessa. Hän vastasi aseidenkätkennästä Oulun seudulla, jossa hän toimi Oulun sotilaspiirin 2. ye-upseerina. Oulun seudulla asekätkennässä mukana ollut korpraali Kumpulainen jäi kiinni huhtikuussa 1945 yrittäessään myydä Oulun torilla eräästä kätköstä anastamiaan elintarvikkeita. Hän kertoi edellisenä syksynä tapahtuneesta aseidenkätkennästä Valpolle, ja Keravuori sai esimiehiltään käskyn paeta Ruotsiin. Keravuori siirtyi Ruotsiin 12. toukokuuta 1945 kalastajaveneellä . Tässä vaiheessa uskottiin vielä, että Keravuoren poistumisen avulla jutun paljastuminen saataisiin rajatuksi vain Oulun alueelle. Niin ei kuitenkaan käynyt. 
Ruotsi karkotti 1946 maassa oleskelleet aseidenkätkentäjuttuun sekaantuneet suomalaiset Marttisen miehet, ja Keravuori siirtyi tällöin Yhdysvaltoihin. 17 Marttisen miestä värvättiin 1947 Yhdysvaltain armeijaan, jossa he joutuivat aloittamaan palvelun alokkaina. He ylenivät kuitenkin nopeasti, ja Keravuorestakin tuli jo 1951 majuri. Suomalaiset toimivat etenkin talvi- ja sissisodankäynnin asiantuntijoina. 
Keravuori siirtyi vuonna 1954 armeijan erikoisjoukkohin, niin sanottuihin vihreisiin baretteihin. Hän palveli 1957–1968 kouluttajana Bad Tölzissä Länsi-Saksassa, Kanadassa, Japanissa, Laosissa ja Vietnamissa. Keravuori auttoi muun muassa Lauri Törniä pääsemään erikoisjoukkojen palvelukseen. Keravuori jäi eläkkeelle armeijasta 1968 everstin arvoisena. Suomessa Keravuori kävi ensimmäisen kerran pakonsa jälkeen 1960.
Aito Keravuori on haudattu Washingtoniin Arlingtonin sotilashautausmaalle. Myös hänen poikansa Aito J. Keravuori on haudattu sinne.
C-luokka (hävittäjä)

C-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka. Alusluokka muistuttaa hieman suurennettuja B-luokan hävittäjiä. Alukset siirrettiin 1937 Kanadan laivastolle, joka liitti alukset River-luokkaan.
Suunnittelu.
Portsmouthissa rakennettujen alusten moottorit toimitti Hawthorn Leslie and Company ja alusten valmistumisviive johtui telakoiden kokemattomuudesta tämän kaltaisten alusten valmistamisessa.
Alusten pääaseistuksena olivat neljä 4,7 tuuman 45 kaliiperin QF Mk IX -tykkiä, joiden asennus mahdollisti 30 korkeuskulman. Apuaseina oli yksi kolmen tuuman ja kaksi kahden naulan ilmatorjuntatykkiä sekä puolen tuuman konekivääri. Aluksilla oli kahdeksan 21 tuuman torpedoputkea Mk IX -torpedoiden laukaisemiseksi.
Alukset.
Luokan alusten lukumäärää laskettiin työväenpuolueen hallituksessa ollessa säästäessä puolustusmenoista. Eräänä syynä siirtoon oli luokan alusten pieni määrä, mikä ei istunut kuninkaallisen laivaston järjestelmään muodostaa luokasta hävittäjälaivueita.
Laivueenjohtaja.
C-luokan laivueenjohtajana oli "HMS Kempenfelt", joka laskettiin vesille 29. lokakuuta 1931 J. Samuel Whiten telakalta Cowesissa. Aluksen aseistus oli vastaava kuin luokan muilla aluksilla, mutta uppouma oli hieman suurempi. Alukselle oli asennettu Yarrow-kattilat, joiden avulla se saavutti koeajoissa 36,39 solmun nopeuden.
"Kempenfelt" siirrettiin 18. lokakuuta 1939 Kanadan laivastolle, joka nimesi sen "HMCS Assiniboineksi".
Asia on ananas

Asia on ananas on suomalaisen rock-yhtye Alwari Tuohitorven toinen, vuonna 1975 julkaistu studioalbumi. Albumin tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi Jukka Rautiaisen laulama ”Älä iske Tuijaa”, josta nousi yksi seuraavan vuoden suurimmista hittikappaleista.
Levy äänitettiin Marcus Music -studioilla Ruotsin Tukholmassa syksyllä 1975. EMI julkaisi albumin vinyylilevynä ja C-kasettina.
Kappaleet.
Kaikki sovitukset Alwari Tuohitorvi, ellei toisin mainita.
Mika Lehtinen (ohjaaja)

Mika Juhani Lehtinen (s. 15. huhtikuuta 1966 Lempäälä) valmistui teatteriohjaajajaksi (TeM) Teatterikorkeakoulusta ohjaajantyön laitokselta vuonna 1995.
Hän on työskennellyt Tampereen Työväen Teatterin teknisenä päällikkönä vuodesta 2015 lähtien.
Aiemmin hän toimi Tampereen yliopiston Tutkivan teatterityön keskuksen johtajana 2007–2015. Keskus aloitti toimintansa vuonna 2007. Mika Lehtinen on työskennellyt teatterityön lehtorina Teatterikorkeakoulun valo- ja äänisuunnittelun laitoksella 2002-2007 sekä lasten- ja nuortenteatteri Ahaa Teatterin taiteellisena vastaavana 2000-2003.
Vuonna 2004 Mika Lehtinen ohjasi tv-draaman Arvon veli Yle Draamalle. Käsikirjoitus on Kati Kaartisen, pääosissa ovat Minna Suuronen, Timo Tuominen ja Hannu-Pekka Björkman. Arvon veli sai Venla-gaalassa 2004 kolme Venlaa: paras draamakäsikirjoitus (Kati Kaartinen), paras naisnäyttelijä (Minna Suuronen) ja paras miesnäyttelijä (Hannu-Pekka Björkman). Vuonna 2005 Arvon veli palkittiin Tampereen kansainvälisillä filmifestivaaleilla 2005 yleisöpalkinnolla ja Koura-palkinnolla, joka myönnetään parhaille Yleisradion ja MTV3:n kanavilla lähetetyille kotimaisille televisio-ohjelmille (KOURA on koulutusrahasto, jonka jäseniä ovat: Suomen Journalistiliitto, Suomen Muusikkojen Liitto, Suomen Näyttelijäliitto, Suomen Lavastustaiteilijain Liitto, Yleisradio ja MTV). Arvon Veli on esitetty myös useilla ulkomaisilla tv-kanavilla sekä festivaaleilla.
Mika Lehtinen on työskennellyt myös kouluttajana useilla eri koulutusjaksoilla YLEllä.
Mika Lehtinen on ohjannut lyhytelokuvan Numero- elämää mitta-asteikolla 0-10 (Ses ja Avek 100v suomalaista lyhytelokuvaa kilpailun rahoituksella) ja työskennellyt Jarmo Lampelan apulaisohjaajana mm. Lashelmi Filmi Oy:n useilla Jussi-palkinnoilla palkituissa elokuvissa "Joki" ja "Sairaan kaunis maailma".
Hänen ohjaustöitään on nähty teattereissa mm. Oulussa, Lappeenrannassa ja Tampereella. 
Vuonna 2008 Ihana meri -monologiesitys (Kira Poutasen kirjan pohjalta) voitti Pieksämäen monologimaratonin (sovitus työryhmän kanssa, ohjaus). Työryhmän muut jäsenet olivat Teemu Määttänen (videosuunnittelu), Henna Tanskanen (sovitus työryhmän kanssa, näyttelijä) ja Antti Mäkelä (äänisuunnittelu).
Sotades Maroneialainen

Sotades Maroneialainen (; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija, jota pidetään yhtenä ensimmäisistä palindromien kirjoittajista.
Sotades syntyi Maroneiassa, minkä katsotaan yleensä viittaavan Traakian Maroneiaan, tosin joskus hänet mainitaan kreetalaisena. Hän eli Aleksandriassa Ptolemaios II Filadelfoksen aikana (285–246 eaa.). Eräs hänen runoistaan arvosteli sitä, että Ptolemaios oli nainut oman sisarensa Arsinoën. Tämän vuoksi hänet vangittiin. Hän onnistui pakenemaan Kaunoksen saarelle, mutta Ptolemaioksen upseereihin kuulunut Patroklos sai hänet kiinni. Sotades surmattiin ja heitettiin mereen.
Sotades kirjoitti joonian murteella satiirisia runoja, joista käytettiin nimitystä "flyakes" tai "kinaidoi". Hän käytti omaa runomittaansa, joka on nimetty hänen mukaansa "sotadiseksi" runomitaksi. Siinä runosäe oli etu- ja takaperin sama. Siksi säkeitä on pidetty varhaisimpina tunnettuina palindromeina, ja Sotadesta muodon kehittäjänä.
Sotadeelta on säilynyt vain muutama aitoja katkelmia. Hänen runojensa nimiä olivat muun muassa "Adonis", "Amazon", "Ilias" ja "Priepos". Stobaioksen kautta säilyneitä katkelmia pidetään yleisesti epäperäisinä. Ennius käänsi eräitä sotadisen tyylin mukaisia runoja latinaksi ja sisälsi ne osaksi satiireitaan sisältänyttä kirjaa nimellä ”Sola”.
Kloorietikkahappo

&lt;/ref&gt;
Kloorietikkahappo eli kloorietaanihappo (C2H3ClO2) on etaanihapon monokloorijohdannainen. Kloorietikkahappoa käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kloorietikkahappo on kiteistä kellertävää ainetta. Yhdiste esiintyy neljänä eri kidemuotona α-, β-, γ- ja δ-kloorietikkahappokiteinä. Näistä α-kiteiden sulamislämpötila on korkein ja δ-kiteiden matalin. Aine on keskivahva happo ja liuottaa monia epäjaloja metalleja ja myös hopeaa ja kuparia. Yhdiste reagoi hyvin helposti emäksisten aineiden kanssa. Kloorietikkahappo on tavallista etikkahappoa vahvempi, koska klooriatomi vetää puoleensa elektroneja ja tekee karboksyyliryhmästä happamamman.
Valmistus.
Kloorietikkahappoa valmistetaan teollisesti kolmella eri tavalla. Yhdistettä valmistetaan klooraamalla etikkahappoa. Katalyyttinä käytetään jodia, rikkiä tai punaista fosforia. Kloorauksen tuotteina syntyy lisäksi dikloorietikkahappoa, trikloorietikkahappoa ja suolahappoa. Reaktion saanto on noin 92 %.
CH3CO2H + Cl2 → ClCH2CO2H + HCl
Kloorietikkahappoa valmistetaan myös trikloorietyleenin hydrolyysillä käyttäen katalyyttinä rikkihappoa ja etanolia hapettamalla typpihapolla kloorin läsnä ollessa.
Käyttö.
Kloorietikkahappoa käytetään herbisidinä, desinfiointiaineena ja bakteerien kasvua hillitsevänä aineena. Sekä puhdistusaineiden ja lääkkeiden valmistamisessa.
Kloorietikkahappoa käytetään useiden eri orgaanisten kemikaalien valmistuksessa. Kloorietikkahappoa käytetään muun muassa karboksimetyyliselluloosan, etyyliklooriasetaatin, glysiinin, kofeiinin, sarkosiinin, merkaptoetikkahapon, herbisidien kuten alakloorin, asetokloorin ja butakloorin sekä indigoväriaineen valmistuksessa.
Turvallisuus.
Kloorietikkahappo on myrkyllistä. Aineen joutumisesta hengitykseen aiheutuu yskää, hengityksen vaikeutumista, kouristuksia ja jopa tajuttomuus. Nieltynä aine aiheuttaa huonovaointisuutta ja jopa tajuttomuuden. Aine syövyttää voimakkaasti ihoa. Iholle kaatunut tai nielty kloorietikkahappo voi aiheuttaa jopa kuoleman. Aine on myös erittäin haitallista vesistöissä.
Alwari Tuohitorvi (vuoden 2000 albumi)

Alwari Tuoritorvi on saman nimisen rockyhtyeen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Poptori.
Kappaleet 1 ja 2 äänitettiin Tampereen Tullikamarilla 8. lokakuuta 1999. Muut kappaleet äänitettiin Ylen Liisankadun Pop-Studio -ohjelmassa 13. maaliskuuta 1974.
Juha Kirvesmies

Juha Olavi Kirvesmies (s. 30. heinäkuuta 1962 Loppi) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Pielaveden Sampoa.
Kuopion MM-kilpailuissa 1988 Kirvesmies voitti viestikultaa ja sijoittui lyhyellä matkalla 11:nneksi. Hannu Koponen aloitti viestin, Kirvesmies hiihtosuunnisti toisen osuuden, Mikko Kosonen kolmannen osuuden ja Anssi Juutilainen viimeisen osuuden. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Kirvesmies on voittanut viestikultaa 1985 ja hopeaa 1989. Suomen-mestaruuskilpailuista hän on voittanut kaksi hopeaa ja kolme pronssia.
Hidden &amp; Dangerous

Hidden &amp; Dangerous on Illusion Softworksin kehittämä ja Take-Two Interactiven vuonna 1999 julkaisema taktinen ammuntapeli. Peli on julkaistu Microsoft Windowsille, Sega Dreamcastille ja PlayStationille.
Peli sijoittuu toiseen maailmansotaan. Pelattavana on Special Air Servicen sotilaita jotka suorittavat tehtäviä eri puolella Eurooppaa.
Pelissä suoritetaan tehtäviä Italiassa, Jugoslaviassa, Saksassa, Norjassa, Pohjanmerellä ja Tšekkoslovakiassa. Myöhemmin julkaistussa lisäosassa on tehtäviä Puolassa, Belgiassa ja sodanjälkeisessä Kreikassa. 
Vuonna 2003 pelistä julkaistiin jatko-osa "Hidden &amp; Dangerous 2". Jatko-osan julkaisun yhteydessä "Hidden &amp; Dangerous : Deluxe" annettiin ilmaiseksi ladattavaksi.
Vastaanotto.
Pelillä on 74/100 pistettä Metacritic-kerääjäsivustolla.
Hoosianna (virsi)

Hoosianna on Georg Joseph Voglerin vuonna 1795 säveltämä alkujaan kuorolle tarkoitettu laulu, jonka sanat ovat peräisin Matteuksen evankeliumin jakeesta 21:8. Sävelmä on tullut erittäin tunnetuksi Suomessa ja Ruotsissa, ja se esiintyy nykyisin myös Norjan virsikirjassa. Sävelmä oli rytmisesti alkujaan marssi, ja sen ensiesitys tapahtui Tukholmassa vuonna 1795.
Hoosiannan ensiesitys tapahtui vuonna 1795 Tukholmassa toukokuun 3. päivä pidetyssä Hovikapellin, oopperaorkesterin leskikassan hyväntekeväisyyskonsertissa. Aluksi teoksen nimi oli ”Marche” (marssi), ja esitysnopeus oli larghetto. Seuraavana vuonna se liitettiin osaksi kärsimysajan musiikkia ”Flera händelser, utdrgne ur vår Herres och Frälsares lidandes Historia” nimellä ”Chorus af Isarels barn”, jolloin se esitettiin Sta Claran kirkossa palmusunnuntaina 20. maaliskuuta.
Uppsalan tuomiokirkon urkuri J. A. Josephson oli musiikkilehdessään Zion 1867 julkaissut Voglerin "Hoosianna"-hymnin, ja siitä tuli Ruotsissa vähitellen yksi kirkkokuorojen suosituimmista numeroista. Suomessa Hoosianna-hymni esitettiin todennäköisesti ensimmäisen kerran Turussa vuonna 1797. Suomenkielisenä sen julkaisi ensimmäisenä Jyväskylän seminaarin musiikinopettaja Erik August Hagfors vuonna 1871 toimittamassaan kokoelmassa "Suomalainen lauluseppele". Richard Faltin sävelsi hymniin juhlavan alkusoiton 1800-luvun lopulla. Hoosianna-hymniä on 1800-luvulta lähtien laulettu kirkoissa ensimmäisen adventtisunnuntain jumalanpalveluksessa, alkujaan kuorolauluna. 1900-luvun jälkipuoliskolla yleistyi tapa, että seurakunta yhtyy tähän riemulauluun. Sitä on yleisesti laulettu myös Suomen kouluissa päivänavauksessa ensimmäistä adventtisunnuntaita edeltävänä perjantaina (1970-luvun alkuun saakka lauantaina). Vuodesta 1986 lähtien se on myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virtenä numero 1. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 105.
Silver Ball

Silver Ball on Alwari T:n neljäs studioalbumi. Sn julkaisi vuonna 1978 EMI.
Deira (fiktio)

Deira on valtio David Eddingsin romaanisarjoissa "Eleniumin taru" ja "Tamulin taru".
Deira on vauras valtio, jota hallitsee iäkäs kuningas Obler. Eräs hänen tyttäristään oli Elenian kuningas Aldreasin puoliso ja myöhemmän kuningatar Ehlanan äiti, joka tosin menehtyi synnytysvaivoihinsa.
Deiralaiset ovat erikoistuneet metallityöhön, joten siellä valmistetaan parhaat jos kohta myös ulkoisesti loistokkaimmat haarniskat ja sotavarusteet.
Deirassa toimii myös Alcionen ritarikunta, yksi neljästä sotilaallisesta veljeskunnasta. Tarinankuljetuksen kannalta olennaisessa osassa esiintyy veljeskunnan ritari Tynian, hilpeä mies ja mahtava soturi.
Scottish Borders

Scottish Borders (, ) on yksi Skotlannin 32:sta hallintoalueesta ("council area"). Sen rajanaapureita ovat Dumfries ja Galloway, Etelä-Lanarkshire, Itä-Lothian ja Midlothian Skotlannissa sekä Northumberland Englannin puolella. Sen keskustaajama on Newtown St Boswells.
Hallintoalueella on arviolta 114 030 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 4 732 neliökilometriä. Se kattaa historialliset Berwickshiren, Peeblesshiren, Roxburghshiren ja Selkirkshiren kreivikunnat sekä osia Midlothianin kreivikunnasta. Scottish Bordersista tuli hallintoalue 1975 nimellä Borders, ja se oli silloin jakautunut neljään piirikuntaan. Nimenmuutos ja piirikuntien yhdistäminen tapahtui vuoden 1996 hallintouudistuksen myötä.
Mikko Kosonen (hiihtosuunnistaja)

Mikko Juhani Kosonen (s. 16. joulukuuta 1960 Savonlinna) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Juvan Urheilijoita.
Batakin MM-kilpailuissa 1986 Kosonen voitti pronssia viestistä ja sijoittui henkilökohtaisella matkalla kuudenneksi. Viestissä hänen kanssaan hiihtosuunnistivat Hannu Koponen, Veli-Matti Pellinen ja Anssi Juutilainen. Kuopion MM-kilpailuissa 1988 Kosonen voitti viestikultaa ja sijoittui normaalimatkalla kahdeksanneksi. Hannu Koponen aloitti viestin, Juha Kirvesmies hiihtosuunnisti toisen osuuden, Kosonen kolmannen osuuden ja Anssi Juutilainen viimeisen osuuden. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Kosonen on voittanut yhden kullan, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.
Kosonen lopetti hiihtosuunnistusuransa hiljalleen mentyään naimisiin vuonna 1991. Hänellä on yksi vuonna 1994 syntynyt tyttö.
Malakka

Malakka () on malesialainen kaupunki ja Malakan osavaltion pääkaupunki. Kaupungissa on noin 600 000 asukasta. Kaupunki sijaitsee Malakansalmen rannikolla.
Malakka kuuluu yhdessä George Townin kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 2008. Ne ovat parhaiten säilyneitä esimerkkejä Malakansalmen historiallisista siirtomaa-ajan kaupungeista, joiden historia liittyy niiden aiempaan toimintaan idän ja lännen yhdistävinä kauppasatamina. Niiden monikulttuurinen elävä perintö on peräisin kauppareiteiltä, jotka kulkivat Isosta-Britanniasta ja Euroopasta Lähi-idän, Intian niemimaan ja Malaijan saariston kautta Kiinaan.
Historia.
Malakan kuningaskunta ja Malakan kaupunki perustettiin joko 1300-luvun lopussa tai 1400-luvun alussa. Pienestä kalastajakylästä kasvoi nopeasti merkittävä kaupunki. Islaminusko tuli myös alueelle pian tämän jälkeen ja Malakasta tuli sulttaanikunta. Samalla Malakan kaupunki nousi islamilaisuuden keskus.
Portugalilaiset valloittivat Malakan 1511. He rakensivat kaupunkiin useita julkisia rakennuksia, mutta tuhosivat myös monia islamilaisia rakennuksia. Muutkin eurooppalaiset kiinnostuivat alueesta, kun Malakansalmen merkitys kasvoi. Hollantilaiset kaappasivat Malakan portugalilaisilta 1641. Malakka kohosi hollantilaishallinnassa jälleen niemimaan keskukseksi.
Napoleonin sotien aikana Malakka päätyi brittiläisten käsiin. Britit olivat perustaneet vuonna 1786 George Townin, joka kilpaili Malakan kanssa niemimaan hallinnasta. Ranska oli vallannut Euroopassa Alankomaat, joten brittiläiset valtasivat Malakan, ettei se päätyisi Ranskalle. Malakka palautettiin Alankomaille Wienin kongressissa, mutta se palautui briteille myöhemmin vaihdossa Sumatralla sijaitsevaan Bengkuluun.
Malesian ensimmäinen pääministeri Tunku Abdul Rahman julisti maan itsenäiseksi Malakassa 20. helmikuuta 1956.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet.
Malakan arkkitehtuurin on saanut vaikutteita sekä Euroopasta että Aasiasta. Portugalilaiset, hollantilaiset ja englantilaiset ovat jättäneet kaikki jälkensä Malakan kaupunkikuvaan. Tyypillisen kadun varressa on kapeita, yleensä kaksikerroksisia, kauppa- tai asuinrakennuksia sekä eri uskontojen rakennelmia.
Merkittäviä nähtävyyksiä Malakassa ovat mm. portugalilaisten rakentaman A Famosan linnoituksen jäänteet. Hollantilaisten vallattua kaupungin linnoituksesta jäi jäljelle vain portti. Stadthuys oli hollantilaisten rakennuttama kuvernöörinrakennus. Nykyään se toimii museona.
Malakassa on monia historiallisia kirkkorakennuksia. Pyhän Paavalin kirkko oli portugalilaisten katolisten rakennuttama, mutta myöhemmin se muutettiin hollantilaisten ylimysten hautapaikaksi. Francisco Xavier haudattiin kirkkoon väliaikaisesti, kunnes hänen ruumiinsa siirrettiin myöhemmin Goaan, Intiaan. Pyhän Pietarin kirkko rakennettiin 1710 ja Pyhän Francisco Xavierin kirkko 1849. Kampung Klingin moskeija, 1600-luvulta, on Malesian vanhimpia. Bukit China on suurimpia kiinalaisia hautausmaita Kiinan ulkopuolella. Se rakennettiin Malakan sulttaanikunnan huippuvuosina, kun Kiina lahjoitti sulttaanille prinsessa Hang Li Pon. Chen Hoon Teng rakennettiin 1645, ja se on Malesian vanhin buddhalainen temppeli.
Unkarinajokoira

Unkarinajokoira (, ) eli transilvanianajokoira on unkarilainen koirarotu. Se on melko harvinainen, mutta Suomeen tuotiin 1980-1990-lukujen aikana kolme yksilöä ja niitä on viety jonkin verran myös Yhdysvaltoihin. Latinankielinen nimitys rodulle on "canis familiaris sagax braco transylvanicus".
Ulkomuoto.
Unkarinajokoira on keskikokoinen, lyhytkarvainen ajokoira. Rakenteeltaan se on atleettinen ja virtaviivainen. Sillä on ovaalinmuotoiset tummat silmät ja riippuvat korvat. Häntä on sapelimainen ja joko hieman ylöspäin kaartuva tai riippuva. Sallitut värit ovat musta ruskein merkein ja ruskea tan-merkein. Rodusta on kaksi eri kokomuunnosta, yleisempi pitkäraajainen ja harvinaisempi lyhytraajainen. 
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on rakastava, tottelevainen, utelias, sopeutuvainen ja älykäs, ja sillä on erittäin hyvä suuntavaisto. Se on perheeseensä kiintyvä ja lempeä, mutta kuitenkin myös suojeleva, minkä vuoksi siitä saa hyvän vahtikoiran. Tarkkavaistoisena se ymmärtää milloin on kyse oikeasta vaarasta ja toimii tilanteen mukaisesti. Pihallinen asunto on unkarinajokoiralle paras ratkaisu, mutta se sopeutuu myös kerrostaloon kunhan sillä on mahdollisuus päästä myös tarpeeksi usein ulos purkamaan energiaansa. Korkean riistavietin vuoksi se tulisi pitää aitaamattomalla alueella aina kytkettynä.
Alkuperä.
Unkarinajokoira jalostettiin Transilvaniassa aikana jolloin se oli vielä osa Unkaria. Alkujaan se toimi lähinnä kuninkaallisten ja muun aateliston apuna hirven, karhun, suden, villisian ja ilveksen metsästyksessä vuoristo-olosuhteissa. Vuosisatojen aikana se oppi kestämään kotimaansa vaihtelevaa ilmastoa. Suomen ensimmäinen unkarinajokoira, uros Difali Ekes Jako, tuotiin Suomeen vuoden 1981 lopulla. Vuonna 1989 tuotiin nartut Ecs-Laki Ada ja Szt.Anna To-Menti Csöre.
Hoito.
Karvapeite pestään vain tarvittaessa ja tarvitsee harjaustakin ainoastaan satunnaisesti. Karvanlähtöaika on kaksi kertaa vuodessa.
Luettelo vuoden 1997 miehittämättömistä avaruuslennoista

Vuonna 1997 laukaistiin yli sata satelliittia, vuonna toteutettiin monia yhteislaukaisuja, joilla pyrittiin rakentamaan yhdysvaltalaisia matalan kiertoradan tietoliikennekonstellaatioita.
Onnistuneet laukaisut.
Risto Linnainmaa

Risto Vilhelmi Linnainmaa (s. 13. kesäkuuta 1964) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen MM-hopeamitalisti.
Skellefteån MM-kilpailuissa 1990 Linnainmaa voitti hopeaa viestistä ja sijoittui lyhyellä matkalla 18:nneksi. Viestissä hänen kanssaan hiihtosuunnistivat Hannu Koponen, Vesa Mäkipää ja Anssi Juutilainen.
Linnainmaan nuorempi sisar Mirja on hiihtosuunnistuksen maailmanmestari ja isoveli Pertti on edustanut Suomea hiihtosuunnistuksen MM-kilpailuissa. Poika Tero Linnainmaa on myös hiihtosuunnistuksen arvokisamitalisti.
Villemarkus Elorinne

Villemarkus Elorinne (s. 1967) on "Vuoden mies 1993" -kilpailun voittaja.
Elorinne on valmistunut erityisopettajaksi. Hänen isänsä on oopperalaulaja Jorma Elorinne ja siskonsa laulaja Jippu eli Meri-Tuuli Elorinne.
Puu-Myllypuro

Myllykylä (toiselta nimeltään "Puu-Myllypuro") on puutaloalue Myllypuron eteläosassa Itä-Helsingissä. 
Suunnittelu ja rakentaminen.
Alueen ideoimiseksi pidettiin vuonna 2003 Puinen kaupunkikylä -arkkitehtikilpailu, jonka voitti arkkitehtityöhuone Artto-Palo-Rossi-Tikka. Alue kaavoitettiin voittaneen ehdotuksen pohjalta arkkitehti Aaro Arton ja Helsingin kaupunkisuunnitteluviraston yhteistyönä. Kaava vahvistettiin vuonna 2007, ja rakentaminen aloitettiin vuoden 2010 alussa. Asukasluvun ilmoitettiin olevan vuoteen 2017 mennessä noin 2 000.
Ensimmäisten talojen rakentamisesta vastasi pientalovalmistaja Finndomo, jonka rakentamiin asuntoihin sovellettiin Hitas-menettelyä. Energiataloudellisuus on huomioitu erityisen tarkasti rakennusten suunnittelussa. Alueelle rakennettiin myös työ- ja liikehuoneistoja sekä asukkaiden yhteistiloja.
Raili Sallinen

Raili Annikki Sallinen (o.s. Hyvärinen, s. 30. heinäkuuta 1938) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari.
Hyvinkään MM-kilpailuissa 1975 Sallinen voitti viestikultaa ja sijoittui henkilökohtaisella matkalla viidenneksi. Viestissä hänen kanssaan hiihtosuunnistivat Aila Flöjt ja Sinikka Kukkonen.
Hänen poikansa Kari on suunnistuksen maailmanmestari.
Renny Quow

Renny Quow (s. 25. elokuuta 1987) on trinidadtobagolainen pikajuoksija, joka on erikoistunut 400 metrin juoksuun.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän selviytyi välieriin vuonna 2004 ja vuonna 2006 hän voitti kultaa ajalla 45,74 s.
Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän juoksi Trinidad ja Tobagon 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka selviytyi loppukilpailuun. Loppukilpailussa joukkue hylättiin. Osakan MM-kilpailussa 2007 hän karsiutui 400 metrillä alkuerissä, kuten myös 4 × 400 metrin viestissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi seitsemänneksi ajalla 45,22 s.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Quow saavutti pronssia 400 metrin juoksussa tuloksella 45,02 s. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja pitkän viestin alkuerissä. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän voitti pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli Trinidad ja Tobagon viestijoukkuueessa kuudes.
Quow saavutti 2014 pronssia 4 × 400 metrin viestissä sekä IAAF World Relays -kilpailuissa että Glasgow'n Kansainyhteisän kisoissa. Hän voitti Pan-Amerikan kisoissa 2015 kultaa pitkässä viestissä. Hän saavutti Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ja karsiutui 400 metrin välierissä. 
Quow juoksi 2017 Lontoon MM-kilpailuissa 4 × 400 metrin viestin alkuerissä. Loppukilpailussa Trinidad ja Tobago voitti toisella kokoonpanolla maailmanmestaruuden. 400 metrillä hän karsiutui alkuerissä.
Roman Ljašenko

Roman Jurievitš Ljašenko (; 2. toukokuuta 1979 Murmansk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto - 5. heinäkuuta 2003 Antalya, Turkki) oli venäläinen jääkiekkoilija. Hän oli rightilta pelaava keskushyökkääjä, joka pelasi NHL:ssä yhteensä 139 ottelua tehoin 14+9=23 ja keräsi 55 rangaistusminuuttia.
Ura.
Murmanskissa syntynyt, mutta Jaroslavlissa kasvanut Ljašenko aloitti uransa Venäjän superliigan Lokomotiv Jaroslavlissa, jossa pelasi ensimmäisen pääsarjakautensa 1996-97. Hän voitti mestaruuden ja hänet varattiin seuraavana kesänä Dallas Starsiin, jonne siirtyi vuonna 1999.
Ensimmäisellä NHL-kaudellaan Ljašenko teki 58 ottelussa tehot 6+6=12. Hänet kaupattiin kauden 2001-02 siirtorajan kynnyksellä New York Rangersiin. Kaudella 2002-03 Ljašenko pelasi vain kaksi peliä Rangersissa ja pelasi enimmät pelinsä AHL:n Hartford Wolf Packissa.
Maajoukkueura.
Ljašenko pelasi MM-kisoissa vuonna 2002, kun Venäjä voitti hopeaa. Ljašenko on pelannut myös kolmet nuorten MM-kilpailut, joista on voittanut kultaa 1999, hopeaa 1998 ja pronssia 1997. Vuonna 1999 hän toimi joukkueensa kapteenina, kun Venäjä voitti kultaa.
Kuolema.
Ljašenko lomaili Antalyassa, Turkissa äitinsä ja sisarensa kanssa. Hänet löydettiin hotellihuoneestaan hirttäytyneenä vyöhönsä aamulla 6. heinäkuuta. Turkin poliisin mukaan huoneesta löytyi itsemurhaviesti, jossa Ljašenko pyysi anteeksi tekoaan.
Ljašenko on haudattu kotikaupunkiinsa Jaroslavliin.
Tiilitehdas

Tiilitehdas on tiilten valmistukseen erikoistunut tehdas, jossa on tarvittava laitteisto tiilten muokkaukseen, tilat kuivatukseen ja tiilten polttoon tarvittava uuni, nykyisin yleensä tunneliuuni. Tehtaaseen kuuluviksi lasketaan myös varastointialueet ja savenottoalueet, jotka yleensä menneinä aikoina sijaitsivat tehtaan välittömässä läheisyydessä. Suomeen ensimmäinen tiilitehdas perustettiin 1860-luvulla, joka sijaitsee edelleenkin Keravalla.
Tiilen valmistusprosessi.
Tiiliä on osattu valmistaa jo tuhansien vuosien ajan ja valmistusmenetelmä ei ole suuresti muuttunut, joskin tuotanto on koneellistumisen myötä tehostunut ja muuttunut mittatarkemmaksi 1900-luvulla. 
Perinteinen poltettu tiili valmistetaan savesta, sahanpurusta ja hiekasta. Savimassasta puristetaan savikanki, josta tehdään tiiliaihioita. Nämä aihiot poltetaan tunneliuunissa yli 1 000 °C lämpötilassa 2–3 vuorokauden ajan, jolloin savi kuivuu kovaksi tiileksi. Suomalaisissa savissa on paljon rautaa ja siitä aiheutuu kotimaisille tiilille tunnusomainen punainen väri. Vaaleisiin tiiliin käytetään ulkomaisia kaoliinisavia.
Tiiliä valmistetaan myös kalkkihiekasta, mutta näitä ei polteta, vaan tiili karkaistaan höyryllä.
Tiiliteollisuus Suomessa.
Suomessa on toiminut aikojen saatossa satoja tiilitehtaita, joista suurimmat ovat nykyään toiminnassa olevat laitokset ja pienimmät ovat olleet esimerkiksi kartanoiden omaan käyttöön tiiliä tuottaneita, vain kesäaikoina toimineita tiilitehtaita. Tiiliteollisuuden huippuaika oli 1900-luvun alussa. Vielä 1960-luvulla tiilitehtaita oli Suomessa yli 250. Nykyään ala on voimakkaasti keskittynyt muutamalle yritykselle suurten investointien ja energiaintensiivisen prosessin johdosta.
Nykyään toiminnassa olevat tiilitehtaat Suomessa.
Poltetut tiilet.
Potilantiili Veikko Isoviita
Tiileri-tehtaat
Wienerberger Oy Ab
Raikkonen Oy
Kalkkihiekkatiilet.
Saint-Gobain Weber Oy Ab
Limbourgin veljekset

Limbourgin veljekset eli de Limbourg olivat kolme alankomaalais-ranskalaista taiteilijaa, Paul, Johan ja Herman. He syntyivät noin 1385–1387 ja kuolivat ilmeisesti ruttoon 1416. He ovat erityisen kuuluisia "Les Très Riches Heures du Duc de Berry" -rukouskirjan miniatyyrimaalauksista (1413–1416).
Maalaukset edustavat hienostunutta gotiikan maalaustaidetta, mutta ne olivat myös osa realistisen maalaustyylin läpimurtoa. Limbourgin veljekset työskentelivät 1400-luvun alussa Berryn herttuan hovissa. Siellä maalatuissa rukouskirjan kuukausia esittävissä kalenterikuvissa esiintyy ensimmäistä kertaa taidehistoriassa ihmisiä arkisissa askareissa. Aiheet kuvaavat vuodenaikoihin liittyviä talonpoikaistöitä ja hovielämää. Kirjan maisemakuvauksia pidetään erityisen merkittävinä. Mukana on muun muassa Euroopan taiteen ensimmäinen lumimaisema helmikuun kohdalla.
Unelmien poikaystävä

"Unelmien poikaystävä" on rap-artisti Asteen toinen singlejulkaisu kesäkuussa julkaistulta studioalbumilta Surullisiilauluja. Sen on tuottanut MGI, joka laulaa myös kappaleen kertosäkeen.
Single nousi YleX Himotuimmat -listan neljänneksi.
Scott Brower

Scott Brower (26. syyskuuta 1964 Viking, Alberta, Kanada – 21. lokakuuta 1998 Corpus Christi, Teksas, Yhdysvallat) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti.
Brower pelasi vuodet 1984–1988 NCAA-yliopistosarjaa. Enimmäkseen IHL:ssä torjunut Brower siirtyi Kiekko-Espooseen kaudeksi 1992–1993. Hän pelasi myös kauden 1993–1994 Espoossa. Kiekko-Espoon jälkeen hän pelasi vielä kaksi kautta CHL:ssä ja kauden 1996-97 Saksan Oberligassa, jonka jälkeen lopetti.
Brower työskenteli CHL-joukkue Corpus Christi Iceraysissä, kun kuoli Corpus Christissa auto-onnettomuudessa 21. lokakuuta 1998. Kolarin aiheutti rattijuoppo, joka törmäsi Browerin autoon.
Nykyään CHL:ssä jaetaan vuosittain Scott Brower Memorial Trophy kauden parhaalle maalivahdille.
Pieniä eroja

Pieniä eroja () on Mari Rantasilan ohjaama ja Selja Ahavan käsikirjoittama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2002. Elokuvan pääosissa esiintyvät Vilma Vuorio ja Jari Nissinen.
Juoni.
Elokuva kertoo yläasteelle siirtyneestä 13-vuotiaasta Sallasta (Vilma Vuorio), joka on ikäisiään kypsempi ja alkaa kaivata kavereitaan varttuneempaa seuraa. Hän alkaa pikku hiljaa tapailla opettajaansa Tarsalaa (Jari Nissinen), joka on 35-vuotias avio-ongelmissa elävä mies. Kaksikon välille muodostuu erikoinen ystävyyssuhde, mutta nuoren tytön ja aikuisen miehen maailmat ovat kuitenkin lopulta kovin erilaiset.
Hannu Koponen (hiihtosuunnistaja)

Hannu Olavi Koponen (s. 8. marraskuuta 1959 Kaavi) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Kaavin Kaikua.
Batakin MM-kilpailuissa 1986 Koponen voitti pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa ja viestissä. Kuopion MM-kilpailuissa 1988 hän voitti kultaa lyhyeltä matkalta ja viestistä sekä hopeaa normaalimatkalta. Koponen aloitti viestin, Juha Kirvesmies hiihtosuunnisti toisen osuuden, Mikko Kosonen kolmannen osuuden ja Anssi Juutilainen viimeisen osuuden. Skellefteån MM-kilpailuissa 1990 Koponen voitti viestihopeaa ja sijoittui normaalimatkalla 11:nneksi. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän on voittanut kolme kultaa ja yhden pronssin.
NBA-kausi 1992–1993

NBA-kausi 1992–1993 oli NBA-liigan 47. kausi. Runkosarja alkoi 6. marraskuuta 1992 ja päättyi 25. huhtikuuta 1993. Chicago Bulls voitti kolmannen peräkkäisen mestaruutensa kaadettuaan Phoenix Sunsin 20. kesäkuuta päättyneessä finaalisarjassa otteluvoitoin 4–2.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
NBA-kausi 1991–1992

NBA-kausi 1991–1992 oli NBA-liigan 46. kausi. Runkosarja alkoi 1. marraskuuta 1991 ja loppui 19. huhtikuuta 1992. Chicago Bulls uusi 14. kesäkuuta edelliskauden mestaruutensa voitettuaan Portland Trail Blazersin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–2.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
NBA-kausi 1990–1991

NBA-kausi 1990–1991 oli NBA-liigan 45. kausi. Runkosarja käynnistyi 2. marraskuuta 1990 ja päättyi 21. huhtikuuta 1991. Chicago Bulls juhli seurahistoriansa ensimmäistä mestaruutta kaadettuaan 12. kesäkuuta päättyneessä finaalisarjassa Los Angeles Lakersin otteluvoitoin 4–1.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
Varputädyke

Varputädyke ("Veronica fruticans") on monivuotinen vuoristoissa ja tuntureilla tavattava kasvi. Suomessa laji on rauhoitettu ja sitä tavataan harvinaisena vain Käsivarren Lapissa.
Ulkonäkö ja koko.
Varputädykkeen kohenevat varret kasvavat 5–10 senttimetriä pitkiksi. Varren tyvi on puutunut. Lehdet ovat lähes ruodittomia. Lehden lapa on kapean vastapuikea, sahalaitainen ja kalju tai lähes kalju. Kukinnon terttu on lyhyt. Tummansinisiä, 1–1,5 cm leveitä kukkia on yleensä 4–7, joskus jopa kymmenen kappaletta. Kukkaperä on tukilehteä pidempi. Varputädyke kukkii heinä-elokuussa.
Levinneisyys.
Varputädyke kasvaa vuoristo- ja tunturialuilla Euroopassa ja Grönlannissa. Euroopassa laji kasvaa muun muassa Pyreneillä, Alpeilla, Balkanin niemimaalla, Karpaateilla, Skotlannissa, Skandeilla, Färsaarilla ja Islannissa. Suomen lähialueilla sitä tavataan yleisenä Norjassa sekä harvinaisena Ruotsissa ja Venäjällä Kuolan niemimaalla. Suomessa varputädykettä tavataan ainoastaan Enontekiön pohjoisosassa Kilpisjärven suurtuntureilla.
Elinympäristö.
Varputädyke kasvaa tuntureiden kuivilla, aurinkoisilla somerikoilla ja kallioilla. Laji on kalkinsuosija.
Käyttö.
Varputädykettä käytetään puutarhakasvina kivikkopuutarhoissa.
Dušan Pašek

Dušan Pašek (7. syyskuuta 1960 Bratislava, Slovakia – 15. maaliskuuta 1998 Bratislava, Slovakia) oli jääkiekkoilija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Slovakialainen keskushyökkääjä edusti kansainvälisellä urallaan Tšekkoslovakiaa. Hän pelasi viidet MM-kilpailut, kahdet olympiakisat ja kolme Kanada-cupia.
Ura.
Pašek oli bratislavalaisen HC Slovan Bratislavan kasvatti. Hän pelasi kaikki Tšekkoslovakian pääsarjan kautensa siellä, paitsi kauden 1985–1986 Dukla Jihlavan riveissä. Tšekkoslovakian liigassa hän teki yhteensä 329 ottelussa tehot 164+120=284. Kaudella 1986–1987 hän voitti sekä syöttöpörssin että jäähypörssin. Vuonna 1988 hänet valittiin tähdistökentälliseen.
Kauden 1988–1989 Pašek pelasi NHL:ssä, Minnesota North Starsin joukkueessa, joka varasi Pašekin . Hän pelasi 48 ottelua ja teki tehot 4+10=14. Kaudella 1989–90 Pašek pelasi IHL-joukkue Kalamazoo Wingsissä, mutta siirtyi loppukaudesta sveitsiläiseen HC Luganoon, jossa hän voitti mestaruuden.
Pašek palasi kasvattajaseuraansa Slovan Bratislavaan kaudeksi 1990–1991, mutta siirtyi Italiaan 11 ottelun jälkeen. Hän palasi Sveitsiin keväällä 1991 HC Ambrì-Piottaan, missä pelasi vain yhden runkosarjaottelun ennen pudotuspelejä. Pašek siirtyi Italiaan kaudeksi 1991–1992 pelaamaan SHC Fassan riveihin. Pašekin viimeiseksi seuraksi jäi jääkiekon SM-liigajoukkue Kalevan Pallo, missä hän pelasi kymmenen peliä kaudella 1992–1993. Kovin odotuksin KalPaan siirtynyt Pašek osoittautui Kuopiossa pettymykseksi.
Pelaajauran jälkeen Pašek toimi Slovakian jääkiekkoliiton ja HC Slovan Bratislavan puheenjohtajana. Pašek ampui itsensä 15. maaliskuuta 1998 Slovan Bratislavan toimistossa.
Mirja Ojanen

Mirja Annikki Ojanen (o.s. Linnainmaa, s. 27. marraskuuta 1967 Hämeenkyrö) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Kyrös-Rastia.
Kuopion MM-kilpailuissa 1988 Ojanen – tuolloin vielä Linnainmaa – sijoittui normaalimatkalla kymmenenneksi. Skellefteån MM-kilpailuissa 1990 hän voitti viestikultaa ja sijoittui lyhyellä matkalla kuudenneksi ja normaalimatkalla kymmenenneksi. Viestissä hän hiihtosuunnisti keskimmäisen osuuden Riitta Karjalaisen aloittaessa ja Virpi Juutilaisen lopettaessa viestin. Pontilierin MM-kilpailuissa Ojanen voitti hopeaa sekä normaalimatkalta että viestistä. Viestissä he hiihtosuunnistivat samalla joukkueella kuin kaksi vuotta aikaisemmin Skellefteåssa.
Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Ojanen on voittanut yhden kullan, yhden hopean ja kaksi pronssia. 
Hänen veljensä Risto Linnainmaa on hiihtosuunnistuksen MM-mitalisti ja hänen toinen veljensä Pertti Linnainmaa on myös edustanut Suomea hiihtosuunnistuksen MM-kilpailuissa.
Tutkivan teatterityön keskus

Tutkivan teatterityön keskus on Tampereen yliopiston informaatioteknologian ja viestinnän tiedekunnan tutkimus- ja asiantuntijayksikkö. Keskus on perustettu vuonna 2007. Sen johtajana toimii Mika Lehtinen (TeM). Keskuksen toimintaan osallistuvat myös Tampereen yliopiston teatterin ja draaman tutkimus sekä Tampereen ammattikorkeakoulu.
Toiminta ja hankkeet.
Tutkivan teatterityön keskuksen tarkoituksena on kehittää teattereiden taiteelliseen, tuotannolliseen ja tekniseen toimintakulttuuriin liittyviä käytäntöjä. Samalla tuotetaan yliopistotason tutkimusta sekä julkaisuja osana perus- ja jatkotutkintoja. Opetusministeriö myönsi Tampereen yliopistolle rakenteellisen kehittämisen hankerahoitusta vuosille 2007–2009. Myös Tampereen kaupunki rahoittaa Tutkivan teatterityön keskuksen toimintaa.
Tutkivan teatterityön keskus oli mukana kansainvälisessä Prospero-hankkeessa vuosina 2009–2011. Prospero oli eurooppalainen teatterihanke, jossa olivat Tutkivan teatterityön keskuksen lisäksi mukana Théâtre National de Bretagne (Rennes), Emilia Romagna Teatro Fondazione (Modena), Théâtre de la Place ( Liège), Fundacão Centro Cultural de Belém (Lissabon) sekä (Schaubühne am Lehniner Platz Berlin) (Berliini). Prospero-hankkeen tuotannot kiersivät osanottajakaupungeissa. Suomessa tuotannot nähtiin Tampereen Teatterikesän ohjelmistossa vuosina 2009–2012.
Muita Tutkivan teatterityön keskuksen hankkeita ovat olleet muun muassa VIMMA (2013–2014), Vaikuttava sirkus (2011–2014), TEKIJÄ – Teattereiden kiertuejärjestelmä – Turnénätverk for teater (2011–2013), Voimaa taiteesta (2010–2013), Sosiaalinen sirkus (2009–2011) sekä YLÖS – ammattiteattereiden yleisötyön kehittäminen (2009–2010).
Linnea Gustafsson

Linnea Gustafsson (s. 20. helmikuuta 1986) on ruotsalainen suunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa Visborgs OK:ta.
Ventspilsin EM-kilpailuissa 2008 Gustafsson sijoittui seitsemänneksi sprintissä. Olomoucin MM-kilpailuissa 2008 hän sijoittui sprintissä 15:nneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa 2008 hän sijoittui 25:nneksi.
Avoimissa Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa 2009 Gustafsson voitti viestikultaa ja sijoittui seitsemänneksi sprintissä. World Gamesissa 2009 hän voitti keskimatkalta pronssia ja sijoittui viidenneksi sprintissä ja kahdeksanneksi viestissä. Miskolcin MM-kilpailuissa 2009 Gustafsson voitti sprintissä hopeaa. Savoien MM-kilpailuissa 2011 hän voitti kultaa sprintistä.
Them Crooked Vultures

Them Crooked Vultures on vuonna 2009 perustettu superyhtye. Yhtyeen ydin ovat kitaristi ja päälaulaja Josh Homme (Queens of the Stone Age ja Kyuss), rumpali ja taustalaulaja Dave Grohl, (Foo Fighters ja Nirvana) sekä basisti ja kosketinsoittaja John Paul Jones (Led Zeppelin). Heidän lisäkseen keikoilla on esiintynyt kitaristi Alain Johannes (Eleven ja Queens of the Stone Age).
Pitkään jatkuneiden huhujen jälkeen yhtye soitti ensimmäisen keikkansa 9. elokuuta 2009 Chicagon Metrossa. Tämän jälkeen yhtye on ollut lämmittelijänä Arctic Monkeysille ja keikkaillut ympäri Eurooppaa sekä Yhdysvaltoja.
Them Crooked Vultures -albumi sai ylistäviä arvioita, mutta myynti jäi odotettua vaisummaksi: se nousi Billboardin listalla sijalle 12 muttei saavuttanut kulta- tai platinalevyrajaa. Yhtyeen kappale ”New Fang” on kuitenkin voittanut Grammyn parhaasta hard rock -kappaleesta 2010. 
Them Crooked Vultures -albumi.
Yhtyeen nimeä kantava debyyttialbumi julkaistiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa 16. marraskuuta ja Yhdysvalloissa 17. marraskuuta 2009.
Juhani Holopainen

Juhani Holopainen (s. 15. lokakuuta 1956 Vehmersalmi) on yleisurheilun SM-mitalisti. Hän kilpaili sekä keskipitkillä että pitkillä juoksumatkoilla. Holopaisen aktiiviura kesti 1973–1987. SM-pronssia Holopainen saavutti vuonna 1984 sekä 5 000 että 10 000 metrin juoksussa Kajaanissa. Vuotta myöhemmin hän saavutti SM-pronssia 4 × 1 500 metrin viestissä.
Juhani Holopainen on saavuttanut SM-mitalin myös salibandyssä. Hän toimi FC Vaajakosken B-poikien päävalmentajana kaudella 2007–2008, kun joukkue voitti Suomen mestaruuden. Kausilla 2009–2011 Holopainen valmensin FCV:n miesten joukkuetta ensin salibandyn II-divisioonassa ja sitten I-divisioonassa. Salibandyn huippuvalmentajatutkinnon Holopainen suoritti vuonna 2009.
Ammatiltaan Holopainen on entinen Toivakan sivistysjohtaja ja koulukeskuksen rehtori.