Airspeed Ambassador

Airspeed AS.57 Ambassador on Airspeedin valmistama brittiläinen kaksimoottorinen potkurikone, jonka ensilento oli 10. heinäkuuta 1947.
Suunnittelu.
Ambassadorin suunnittelun pohjana oli Brabazonin komitean vuoden 1943 tutkimus Brittiläisen imperiumin siviililentokonetarpeista, jossa ehdotettiin viittä eri peruslentokonetyyppiä sodan jälkeiselle ajalle. Ambassadorin tehtävänä oli toimia DC-3:n ja H.P. 42:n korvaajana syöttöliikennereiteillä. Airspeed pyydettiin suunnittelemaan 14,5 tonnin luokkaan kuuluva paineistamaton lentokone, jonka voimanlähteenä toimisi kaksi Bristol Hercules -tähtimoottoria.
Lopulta lentokonetuotantoministeriön tilattua kaksi prototyyppiä Airspeediltä heti toisen maailmansodan jälkeen, oli suunnitelma kasvanutkin huomattavasti isommaksi. Nyt Ambassadorin tuli olla paineistettu lentokone, jonka moottoreina toimisivat Bristol Centaurus-tähtimoottorit, ja jonka maksimilentoonlähtöpaino olisi jo melkein 24 tonnia. Päivitetyssä suunnitelmassa oli 47 matkustajapaikkaa ja nokkalaskuteline, joka sai koneen näyttämään nykyaikaisemmalta kuin vastaavat, ja Euroopan lyhyemmillä lentoreiteillä yleiset, Douglas DC-3, Curtiss Commando, Avro Lancastrian ja Vickers Viking-konetyypit.
Tuotanto ja käyttö.
Prototyyppejä valmistettiin kaiken kaikkiaan kolme kappaletta, joista ensimmäinen lensi ensilentonsa 10. heinäkuuta 1947. British European Airways (BEA) tilasi syyskuussa 1948 20 lentokonetta 3 miljoonan punnan hintaan ja liikennöi niillä vuosien 1952 ja 1958 välillä. Ensimmäinen Ambassadorin lento BEA:n väreissä tapahtui 13. maaliskuuta 1952 Heathrow'n ja Pariisin Le Bourget'n välillä. Vuoden 1955 joulukuuhun mennessä Ambassadorit olivat lentäneet 2 230 lentotuntia per kone per vuosi; eniten BEA:n laivastossa. BEA kuitenkin hylkäsi Ambassadorit melko pian, ja viimeinen aikataulun mukainen lento oli elokuussa 1958. Tämän jälkeen tyypin korvasi Vickers Viscount.
Ambassadoreja oli BEA:n lisäksi Autairin, BKS Air Transportin ja Dan-Airin laivastoissa. Dan-Air oli viimeinen lentoyhtiö, joka käytti Ambadassoreja. Viimeinen liikennöinti Dan-Airin väreissä oli syyskuussa 1971. Lisäksi Butler Air Transport Australiassa, Globe Air Sveitsissä ja Norronafly Norjassa liikennöivät käytettyjä Ambassadoreja jonkin aikaa.
Ambassador oli suosittu lentokone paineistetun matkustamon ja hyvän äänieristyksen ansiosta. Markkinoille tulleet uudet potkuriturbiini- ja suihkumoottorikoneet, joissa oli luotettavammat moottorit ja suurempi huippunopeus koituivat kuitenkin Ambassadorin kohtaloksi. Kohtaloon vaikutti lisäksi Ambassadorien kaksi vakavaa onnettomuutta.
Onnettomuudet.
Ambassadorille sattui kaksi vakavaa onnettomuutta:
Suunniteltu malli Bristol Hercules -moottoreilla.
C.25/43-spesifikaation pohjalta suunniteltu malli kahdella Bristol Centaurus 631 -moottorilla. Ensilento vuonna 1947.
C.25/43-spesifikaation pohjalta suunniteltu tuotantomalli, kaksi Bristol Centaurus 661 -moottoria. Ensilento vuonna 1950.
Suunniteltu malli, jonka voimalaitteena olisi ollut kaksi Bristol Proteus tai Theseus -moottoria, tai neljä Napier Naiad tai Rolls-Royce Dart -moottoria.
Ambassadorin pohjalta suunniteltu C.13/45-spesifaakaation mukainen sotilaskuljetuskone kahdella Bristol Centaurus 130 -moottorilla.
Ambassadorin pohjalta RAF:lle suunniteltu C.26/43-spesifikaation mukainen sotilaskuljetuskone.
Ambassadorin pohjalta kehitetty siviilikuljetuskone.
Ambassadorin pohjalta kehitetty siviilikuljetuskone.