tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Otto Stenberg

Otto Stenberg (s. 29. toukokuuta 2005 Stenungsund, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä tai vasen laitahyökkääjä. Stenberg pelaa kaudella 2024–2025 lainasopimuksella SHL-joukkue Malmö Redhawksissa.
Stenbergin kasvattajaseuransa on Stenungsunds HF. NHL-joukkue St. Louis Blues varasi Stenbergin ensimmäisellä kierroksella 25. varausvuorolla . Hänellä on tulokassopimus Bluesin kanssa kauden 2026–2027 loppuun saakka. Hän on edustanut SHL:ssä myös Frölunda HC:ta. Stenberg on pelannut 56 SHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt neljä maalia ja kuusi syöttöä eli yhteensä kymmenen tehopistettä. Stenberg on pelannut kolme SHL:n pudotuspelien ottelua ilman tehopisteitä. Uran tilastot päivitetty 27. syyskuuta 2024.
Sudan Airwaysin lento 139

Sudan Airwaysin lento 139 oli Sudan Airwaysin Sudanin sisäinen reittilento Port Sudanin kansainväliseltä lentoasemalta Khartumin kansainväliselle lentoasemalle. Lennolla 8. heinäkuuta 2003 käytetty Boeing 737-2J8C törmäsi maahan yrittäessään tehdä hätälaskua takaisin lentoasemalle, kun se menetti tehon yhdestä moottorista 15 minuuttia nousun jälkeen. Lentäjät eivät nähneet kiitotietä heikkojen sääolosuhteiden vuoksi, ja kone osui siitä noin 4,8 kilometriä itään. Koneessa olleista 117 matkustajasta ja miehistön jäsenestä kaikki kuolivat lukuun ottamatta kaksivuotiasta poikaa, joka lennätettiin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan jatkohoitoa varten.
Team Astromega

Team Astromega oli belgialainen autourheilutalli. Talli on kilpaillut A1 Grand Prix, Belgian Formula Renault 1.6 ja International Formula 3000 -sarjoissa.
Historia.
Team Astromegan perusti vuonna 1995 belgialainen International Formula 3000 -kuljettaja Mikke Van Hool, joka halusi ajaa omassa tallissaan. Vuodesta 1996 lähtien Sam Boyle on toiminut tallin managerina. Vuonna 2003 osaomistajaksi tuli taloushallinnon asiantuntija Werner Gillis. Samana vuonna Robby Arnott liittyi tiimiin pääinsinöörinä työskenneltyään DAMS-tallin kanssa.
Michał Spisak

Michał Spisak (14. syyskuuta 1914 Dąbrowa Górnicza – 28. tammikuuta 1965 Pariisi) oli puolalainen säveltäjä.
Spisak opiskeli Katowicen musiikkiakatemiassa vuosina 1930–1937 viulunsoittoa Józef Cetnerin ja sävellystä Aleksander Brachockin johdolla. Vuosina 1936–1937 hän sai myös yksityistä sävellysopetusta Kazimierz Sikorskilta Varsovassa. Spisak sai vuonna 1937 Sleesialaisen musiikkiseuran stipendin, jonka turvin hän pääsi Pariisiin suorittamaan sävellysopintoja Nadia Boulangerin johdolla. Spisak liittyi Pariisissa Nuorten puolalaisten muusikoiden seuraan ja toimi sen varapuheenjohtajana vuoden 1939 jälkeen. Hän oli toisen maailmansodan aikana Voironissa ja palasi Pariisiin vuonna 1945. Spisak kuului Puolan säveltäjäliittoon vuodesta 1947. Hänen sävellyksiään esitettiin säännöllisesti muun muassa Varsovan syksy -festivaalissa ja Poznańin musiikkikeväässä.
Spisak sai kahdesti Lili Boulanger -palkinnon (1945, 1946). Hänet palkittiin myös Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa kahdesti: vuonna 1953 "Serenadista" orkesterille ja vuonna 1957 "Concerto giocososta" kamariorkesterille. Vuonna 1955 voitti Olympiahymnillään kansainvälisen kilpailun olympialaisten tunnussävelmästä Monacossa. Spisak sai vuonna 1962 kunniamaininnan teoksestaan "Improvisazione" Kansainvälisessä Henryk Wieniawski -viulukilpailussa Poznańissa. Vuonna 1964 Spisakille myönnettiin Puolan säveltäjäliiton vuosipalkinto.
Spisak oli yksi johtavista uusklassisen suuntauksen edustajista puolalaisessa musiikkielämässä. Hänen sävellyksiään julkaistiin Puolassa, Ranskassa, Isossa-Britanniassa ja Itävallassa. Hän oli vuodesta 1955 naimisissa ranskalaisen Andrée Thibaultin kanssa. Spisak kärsi läpi elämänsä terveysongelmista lapsuudessa sairastamansa polion johdosta.
Spjærøyn kirkko

Spjærøyn kirkko () on Hvalerin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1891.
Bøn kirkko (Hyllestad)

Bøn kirkko () on Hyllestadin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1868.
Ønin kirkko

Ønin kirkko () on Hyllestadin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1958.
Eikenin kirkko

Eikenin kirkko () on Hægebostadin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1817.
Duško Gojković

Duško Gojković (14. lokakuuta 1931 Jajce – 5. huhtikuuta 2023 München) oli jugoslavialaissyntyinen jazztrumpetisti, -säveltäjä ja -sovittaja. Hän syntyi Bosniassa, mutta muutti vuonna 1956 Länsi-Saksaan.
Gojković opiskeli Belgradin musiikkiakatemiassa vuosina 1948–1953. Hän soitti dixieland-kokoonpanoissa ja liittyi Belgradin radion big bandiin 18-vuotiaana. Länsi-Saksaan muutettuaan Gojković työskenteli neljän vuoden ajan Kurt Edelhagenin orkesterissa. Hän pääsi soittamaan Chet Bakerin, Stan Getzin ja Oscar Pettifordin kanssa. Hän sai tunnustusta esiintymisestään vuoden 1958 Newport Jazz Festivalissa. Gojković aloitti vuonna 1961 opiskelun Herb Pomeroyn johdolla Berklee College of Musicissa. Hän esiintyi ja levytti myöhemmin Miles Davisin, Dizzy Gillespien, Gerry Mulliganin, Sonny Rollinsin, Lee Konitzin, Sal Nisticon, Gordon Beckin, Pete Kingin, Carl Fontanan ja Tubby Hayesin kanssa. Vuosina 1968–1973 Gojković työskenteli Kenny Clarken ja Francy Bolandin big bandin kanssa.
Gojković aloitti tuotteliaan levytysuransa vuonna 1956. Hän sai Hampurissa marraskuussa 2022 Echo Jazz -palkinnon elinikäisistä saavutuksista. Hänellä oli Pyhien Kyrilloksen ja Methodioksen yliopiston kunniatohtorin arvo.
Høyangerin kirkko

Høyangerin kirkko () on Høyangerin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1960.
Lavikin kirkko

Lavikin kirkko () on Høyangerin kunnassa Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1865.
Kyrkjebøn kirkko

Kyrkjebøn kirkko () on Høyangerin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1869.
Ornäs

Ornäs on taajama Borlängen kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 082 asukasta vuonna 2021.
Monaco Motorsport

Monaco Motorsport oli monacolainen autourheilutalli, joka kilpaili International Formula 3000 ja Italian Formula 3000 -sarjoissa.
Torsång

Torsång on taajama Borlängen kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 833 asukasta vuonna 2021.
Idkerberget

Idkerberget on taajama Borlängen kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 252 asukasta vuonna 2021. Idkerbergetissä oli aiemmin kaivostoimintaa.
Norr Amsberg

Norr Amsberg on taajama Borlängen kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 239 asukasta vuonna 2021.
Repbäcken

Repbäcken on taajama Borlängen kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 234 asukasta vuonna 2021.
Jarek Śmietana

Jarosław “Jarek” Śmietana (29. maaliskuuta 1953 Krakova – 2. syyskuuta 2013) oli puolalainen jazzmusiikin kitaristi, laulaja, säveltäjä ja sovittaja.
Śmietana opiskeli jazzkitaran soittamista. Hänestä tuli 1970-luvun puoleenväliin mennessä kotimaassaan tunnettu jazz rock -yhtye Extra Ballin johtajana. Hän sai myös kansainvälistä mainetta esiintymisillään eri festivaaleilla muun muassa Yhdysvalloissa. Śmietana teki suurimman osan musiikistaan suuremmille kokoonpanoille. Hän käytti esityksissään rockin tyylivaikutteita, mutta hänen painopisteensä siirtyi kohti jazzia hänen myöhemmällä urallaan. Śmietanasta tuli yksi Puolan johtavista jazzmuusikoista. Hänen kokoonpanoissaan soitti esimerkiksi Piotr Baron. Hän levytti monia albumeita yhdessä Wojciech Karolakin kanssa.
Śmietana sairastui aivokasvaimeen ja kuoli sen takia tehdyn leikkauksen komplikaatioihin 2. syyskuuta 2013. Hänen tyttärensä on viulisti Alicja Śmietana.
Piquet Racing

Piquet Racing oli brasilialainen autourheilutalli, joka kilpaili International Formula 3000 -sarjassa. Tallin perustivat Nelson Piquet ja Nigel Stepney.
Uddo Lechard Ullman

Uddo Lechard Ullman (1837–1930) oli ruotsalainen teologi, joka toimi Strängnäsin hiippakunnan piispana vuosina 1889–1927. Ullman osallistui Ruotsin kirkon liturgian uudistamiseen.
Alicja Śmietana

Alicja Śmietana (s. 1983 Krakova) on puolalainen viulisti.
Śmietana on jazzmuusikko Jarek Śmietanan tytär. Hän aloitti viulunsoiton 5-vuotiaana. Hän opiskeli Krakovan musiikkiakatemiassa, Guildhall School of Music and Dramassa ja Christian Tetzlaffin johdolla Kronberg Academyssa. Śmietana teki kansainvälisen debyyttinsä orkesterin solistina Lontoossa Neville Marrinerin johtaman Academy of St. Martin in the Fieldsin kanssa. Hän on tehnyt vuodesta 2003 ajoittaista yhteistyötä Kremerata Baltican kanssa. Śmietanan yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet myös Nigel Kennedy, Ivan Monighetti, Juri Bašmet, Martha Argerich, Simon Rattle, Gustavo Dudamel ja Boris Pergamenštšikov.
Śmietanan ohjelmisto on ulottunut Johann Sebastian Bachista nykymusiikkiin. Hän on esittänyt myös kokeellista musiikkia, jazzia ja improvisaatiota. Śmietana on tehnyt levytyksiä Solo Musica -yhtiölle.
Spantaxin lento 995

Spantaxin lento 995 oli Spantaxin reittilento 13. syyskuuta 1982 Espanjan Adolfo Suárezin Barajasin Madridin kansainväliseltä lentoasemalta Yhdysvaltain John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle. Se teki välilaskun Málagan lentoasemalla.
Lennolla 995 käytetty McDonnell Douglas DC-10-30CF aloitti kello 11.58 lähtökiidon Málagan kiitotieltä 14. Asemalta nousi koneeseen 251 uutta matkustajaa. Hieman ennen V1-ratkaisunopeutta koneen nokkapyörä alkoi tuhoutua, ja kone tärisi. Kapteeni pelkäsi koneen muuttuvan hallitsemattomaksi nousun jälkeen, joten hän päätti keskeyttää lentoonlähdön. Kiitotietä oli jäljellä noin 1 295 metriä, ja kapteeni yritti jarruttaa konetta mahdollisimman tehokkaasti. Hän irrotti otteensa vahingossa kolmannesta kaasuvivusta, jolloin koneen tehosyöttö oli epäsymmetrinen. Kone kääntyi siksi vasemmalle ja törmäsi rakennukseen irroittaen kolmannen moottorin. Kone jatkoi matkaansa valtatien poikki vauroittaen kolmea ajoneuvoa. Lopuksi kone törmäsi maatalousrakennukseen noin 450 metrin päässä kiitotieltä. Rungon takaosassa syttyi tulipalo. Koneessa olleista 394 matkustajasta ja miehistön jäsenestä 50 kuoli.
Aatu Karjalainen

Aatu Karjalainen (s. 18. helmikuuta 2005 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Karjalainen osaa pelata myös keskellä.
Ura.
Karjalainen on Hyvinkään Jää-Ahmojen kasvatti. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Jokereiden ja Vuosaaren Viikinkien C-nuorten yhdistelmäjoukkueessa. Kauden 2020–2021 Karjalainen pelasi Jokereiden U18-joukkueessa. Kaudeksi 2021–2022 hän siirtyi Helsingin IFK:n U18-joukkueeseen, jonka paras syöttäjä Karjalainen oli 23 syöttöpisteellään. Kauden 2022–2023 päätteeksi hän voitti U18 SM-pronssia. Kaudella 2023–2024 Karjalainen oli tehoilla 18+24=42 HIFK:n U20-joukkueen paras pistemies ja syöttäjä. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Jonatan Hirschovitsin kanssa.
Toukokuussa 2024 Karjalainen teki HIFK:n kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2024–2025 seuran U20-joukkueessa. Karjalainen teki liigadebyyttinsä runkosarjan kuudennella kierroksella 28. syyskuuta 2024 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänelle avautui paikka HIFK:n kokoonpanosta, kun Juhani Jasu ja Daniel Mäkiaho olivat loukkaantuneet. Hänet merkittiin joukkueen nelosketjun vasempaan laitaan Santeri Hartikaisen ja Micke-Max Åstenin viereen. Karjalainen sai ottelussa jääaikaa 7.32 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki 19. lokakuuta 2024 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Tuomo Nukari valitsi Karjalaisen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hän pelasi lopulta suurimman osan kaudestaan SM-liigassa, jossa Karjalaisen tulokaskausi toi 42 runkosarjaottelussa tehot 1+3=4.
Luettelo Sharon Stonen saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

Tämä on luettelo Sharon Stonen saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista.
Tom Alter

Thomas Beach Alter (22. kesäkuuta 1950 Mussoorie, Uttar Pradesh, Intia – 29. syyskuuta 2017 Mumbai, Maharashtra, Intia) oli intialainen näyttelijä, joka työskenteli elokuvissa, televisiossa ja teatterissa. Hänet tunnettiin parhaiten työstään sadoissa hindinkielisissä elokuvissa. Intian valtio myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon vuonna 2008.
Alter kuoli ihosyöpään 67-vuotiaana kotonaan Mumbaissa.
Yksityiselämä.
Alterin isovanhemmat saapuivat lähetyssaarnaajina Yhdysvalloista Intiaan yli sata vuotta sitten. Alter meni naimisiin Carol Evansin kanssa vuonna 1977. He saivat kaksi lasta, pojan ja tyttären.
Viron kristillisdemokraattinen liitto

Viron kristillisdemokraattinen liitto (, lyhenne EKDL) on virolainen entinen poliittinen puolue, joka toimi vuosina 1989–1992. EKDL oli kristillisdemokratiaa edistävä puolue. Puolueen tunnetuimmat jäsenet olivat Mart Laar, Trivimi Velliste ja puolueen puheenjohtaja Illar Hallaste.
Joulukuussa 1988 perustettiin Viron kristillinen liitto, joka vuotta myöhemmin kasvoi poliittiseksi puolueeksi Viron kristillisdemokraattinen liitto. EKDL:ään liittyi useita Viron muinaismuistoyhdistyksen hahmoja, kuten korkeimman neuvoston valtuuskunnan puheenjohtaja Mart Laar ja Viron komitean ulkoasiainosaston puheenjohtaja Trivimi Velliste. Puolueella oli 1990-luvun puolessavälissä noin 50–100 jäsentä. EKDL osallistui ensimmäisen miehityksen jälkeisen Riigikogun vaaleihin vuonna 1992 vaaliliitossa Isamaa (josta myöhemmin tuli Kansallinen kokoomuspuolue Isamaa). EKDE:n jäsenistä valittiin Riigikoguun kolme jäsentä eli Illar Hallaste, Mart Laar ja Trivimi Velliste.
Syksyllä 1992 Viron kristillisdemokraattinen liitto sulautui Viron kristillisdemokraattisen puolueen, Viron konservatiivisen kansanpuolueen ja tasavaltalaispuolueen kanssa yhdeksi puolueeksi, jolloin muodostui Kansallinen kokoomuspuolue Isänmaa.
Euroopan vasemmistoliitto

Euroopan vasemmistoliitto planeetan ja ihmisten puolesta (, lyh. ELA) on Euroopan vasemmistopuolueesta eronneiden puolueiden vuonna 2024 perustama europuolue. Euroopan parlamentissa sen jäsenet kuuluvat Euroopan parlamentin vasemmistoryhmä – GUE/NGL-ryhmään.
Suomesta Euroopan vasemmistoliiton jäsenenä on Vasemmistoliitto, joka on puolueen perustajajäsen. Vasemmistoliitto kuului vuodesta 2009 vuoteen 2024 Euroopan vasemmistopuolueeseen.
Jäsenpuolueet.
Euroopan vasemmistoliitolla on seitsemän jäsenpuoluetta, joista kaikki ovat eri maista. Kuusi puolueen jäsenistä kuului ennen puolueen perustamista Nyt on ihmisten vuoro -liittoumaan, johon kuuluu myös Saksan vasemmistopuolue ja Italian vasemmisto.
Piotr Figiel

Piotr Figiel (1940 Varsova – 22. joulukuuta 2011) oli puolalainen säveltäjä, lauluntekijä, laulaja ja urkuri.
Figiel syntyi Varsovassa, mutta saattoi musiikkiopintonsa loppuun Krakovassa. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli urkurina The Clivers -nimisessä yhtyeessä ja sävelsi samalla omaa musiikkiaan. Figiel teki monia lauluja tunnetuille puolalaisille näyttelijöille ja laulajille, joihin kuuluivat Anna Jantar, Ewa Bem, Urszula Sipińska, Maryla Rodowicz ja Andrzej Zaucha. Hän sävelsi myös musiikkia elokuviin, joiden joukossa on Marek Piwowskin "Przepraszam, czy tu biją?".
Figiel perusti vuonna 1974 Piotr Figiel Ensembleksi nimetyn yhtyeen. Hän kuului tekijänoikeusjärjestö ZAiKS:ään ja sai sen myöntämän mitalin vuonna 2009.
Peik Stenberg

Peik Göran Stenberg (s. 13. lokakuuta 1960 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja laulaja.
Stenberg opiskeli Teatterikorkeakoulussa. Hän on esiintynyt Svenska Teaternissa, Lilla Teaternissa ja Unga Teaternissa. Hän on myös toiminut laulajana duossa Sås och Kopp. Stenberg oli ehdolla Parhaan miespääosan Jussin saajaksi roolistaan elokuvassa "Elämää kuoleman jälkeen" (2020). Hän luopui teatterityöstä terveyssyistä vuonna 2013.
Liam Öhgren

Liam Öhgren (s. 28. tammikuuta 2004 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Öhgren edustaa NHL-joukkue Minnesota Wildia. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2026–2027 loppuun saakka. 
Öhgrenin kasvattajaseura on Huddinge IK. Wild varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 19. varausvuorolla . Ennen Wildin organisaatioon siirtymistä Öhgren pelasi SHL:ssä Djurgårdens IF Hockeyn ja Färjestad BK:n joukkueissa. Öhgren on pelannut neljä NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt yhden maalin ja yhden syötön eli yhteensä kaksi tehopistettä. Öhgren on pelannut 56 SHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 13 maalia ja kahdeksan syöttöä eli yhteensä 21 tehopistettä. Hän on pelannut neljä SHL:n pudotuspelien ottelua ilman tehopisteitä. Kaikki uran tilastot päivitetty 28. syyskuuta 2024.
Carl Adam Wachtmeister

Carl Adam Wachtmeister af Björkö (27. toukokuuta 1740 Rotenberg, Ruotsi – 29. kesäkuuta 1820 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi, sotilas ja virkamies, joka toimi Turun akatemian kanslerina.
Wachtmeisterin vanhemmat olivat everstiluutnantti, vapaaherra Axel Gustaf Wachtmeister ja kreivitär Magdalena Sofia Wachtmeister af Johannishus. Wachtmeister oli kadetti Adolf Fredrikin kadettikunnassa vuodesta 1751, vänrikki Skaraborgin rykmentissä vuodesta 1756 ja henkikaartissa vuodesta 1757, luutnantti 1763, Södermanlandin herttuan Karlin kavaljeeri vuodesta 1770, alikapteeni ja eversti 1772, Jämtlandin rykmentin komentaja vuodesta 1776 ja kruununprinssi Gustaf Adolfin kavaljeeri vuodesta 1781.
Kustaa III:n suosikkeihin vuoteen 1789 kuulunut Wachtmeister oli oman Göteborgin garnisonirykmenttinsä komentaja ja Göteborgin komendantti 1785–1789. Kruununprinssin kasvatuksesta vastaava sijainen hän oli 1787–1789, Tukholman kaupungin ylipäällikkö 1788–1789 ja leskikuningatar Sofia Magdalenan ylimarsalkka sekä valtakunnan herra vuodesta 1792. Turun akatemian kanslerina Wachtmeister toimi 1793–1809, Gustaf Mauritz Armfeltin seuraajana. Tehtävää hän hoiti kuitenkin lähinnä kanslerinsihteerien avulla. Turussa hän kävi itse vain yhden kerran, kesällä 1803. Wachtmeister korotettiin kreiviksi 1799.
Cabu

Jean Maurice Jules Cabut (13. tammikuuta 1938 Châlons-en-Champagne – 7. tammikuuta 2015 Pariisi) oli ranskalainen sarjakuva- ja pilapiirtäjä sekä Charlie Hebdon osakkeenomistaja. Hän kuoli tammikuussa 2015 "Charlie Hebdo" -lehden toimitukseen tehdyssä hyökkäyksessä.
Ura.
Cabu aloitti taiteen opinnot Pariisissa taiteeseen suuntautuneessa École Estienne koulussa ja hänen piirustuksensa julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1954 paikallisessa sanomalehdessä. Algerian sota pakotti hänet olemaan armeijan palveluksessa yli kahden vuoden ajan, jolloin hänen lahjakkuuttaan käytettiin armeijan lehdissä Bled ja Paris Matchissa. Hänen aikansa armeijassa sai hänestä jyrkän antimilitaristin ja omaksumaan hieman anarkistisen näkemyksen yhteiskunnasta.
Armeijasta lähdettyään Vuonna 1960 hänestä tuli yksi Hara-Kiri-lehden perustajista ja hänestä tuli 1970- ja 1980-luvuilla suosittu taiteilija. Hän jatkoi työskentelyä poliittisen karikatyyrin parissa Charlie Hebdolle ja Le Canard enchaînélle. Cabun suosittuja hahmoja olivat Le Grand Duduche ja adjutantti Kronenbourg sekä erityisesti Mon Beauf.
7.1.2015 Cabu kuoli seitsemän kollegansa, kahden poliisin ja kahden muun kanssa Charlie Hebdon ammuskelussa, kun al-Qaidan asemiehet hyökkäsivät sanomalehden toimistoihin Pariisissa.
Asteroidi 320880 Cabu on nimetty hänen muistokseen 5. kesäkuuta 2016 sen löytäjä on Jean-Claude Merlin.
Tignous

Bernard Jean-Charles Verlhac (21. elokuuta 1957 Pariisi – 7. tammikuuta 2015 Pariisi) oli ranskalainen sarjakuva- ja pilapiirtäjä ja hänet muistetaan Charlie Hebdon sarjakuvapiirtäjänä. Hän kuoli tammikuussa 2015 "Charlie Hebdo" -lehden toimitukseen tehdyssä hyökkäyksessä. 
Ura.
Tignous opiskeli piirtämistä École Boullessa. Opiskelujen jälkeen Tignous alkoi tehdä sarjakuvia aluksi L'Idiot Internationalille, La Grosse Berthalle ja L'Événement du jeudille. Vuonna 1980 Tignous aloitti työskentelyn Charlie Hebdolla. Hän työskenteli myös viikoittain ilmestyvässä Marianne-uutislehdessä ja kuukausijulkaisussa Fluide Glacial. Lisäksi hän piirsi myös Téléramalle ja L'Echo des Savanesille.
7.1.2015 Tignous kuoli seitsemän kollegansa, kahden poliisin ja kahden muun kanssa Charlie Hebdon ammuskelussa, kun al-Qaidan asemiehet hyökkäsivät sanomalehden toimistoihin Pariisissa.
Les Pilles

Les Pilles on kunta Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Eyguesjoen varrella, noin 85 kilometriä Valencen kaupungista etelään.
Les Pillesin kylä sijaitsee kuusi kilometriä ylävirtaan Nyonsista, ja sen julkisivu on listattu historialliseksi muistomerkiksi. Kylä sijaitsee joen molemmin puolin, joita yhdistää silta. Joen oikealla rannalla on vanha kylä, jossa yhden kadun molemmin puolin on taloja, joista vanhimmat ovat 1600-luvulta. Kadun päässä on uusi romaaninen kirkko vuodelta 1870, jonka lasimaalaukset ovat näyttävät. Joen vasemmalla rannalla talot avautuvat parvekkeiltaan ja terasseiltaan joelle päin. Kylän yläpuolella on 1300-luvulta peräisin olevan linnan rauniot.
Extinction Era

Extinction Era on suomalaisen melodista death metalia esittävän Mors Subita -yhtyeen kolmas albumi. Sen julkaisi 30. lokakuuta 2020 Out of Line Records.
Carpatair

S.C. Carpatair S.A. on romanialainen vuonna 1999 perustettu lentoyhtiö. Sen pääkonttori sijaitsee Timișoarassa.
Yhtiö liikennöi säännöllistä reittiliikennettä erityisesti Romaniassa ja Moldovassa vuosina 1999–2013. Tämän jälkeen yhtiö muutti liiketoimintamalliaan ja nykyisin se operoi wet lease -lentoja muille lentoyhtiöille, kuten Air Balticille ja KLM:lle.
Carpatairin nykyinen kalusto koostuu Airbus A320 -sarjan lentokoneista. Carpatair oli aiemmin Euroopan viimeinen Fokker 100 -lentokoneen kaupallinen käyttäjä, kunnes se myi viimeisen Fokkerinsa vuonna 2023.
Caught a Lite Sneeze

Caught a Lite Sneeze on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin kappale vuodelta 1996. Amos on säveltänyt ja tuottanut kappaleen. Kappale julkaistiin ensimmäisenä singlenä albumilta "Boys for Pele". Kappale nousi listoille useissa maissa, muun muassa Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Taustaa.
”Caught a Lite Sneeze” kertoo erosta. Laulaja haluaa epätoivoisesti pitää suhteen, vaikka se on päättymässä. Amosin mukaan laulu kertoo hänen omista kokemuksistaan. Sanoituksissa on viittaus Nine Inch Nails -yhtyeen albumiin "Pretty Hate Machine" (”Made my own pretty hate machine”). Amos ja Nine Inch Nailsin Trent Reznor olivat ystäviä 1990-luvun alkupuolella ja heidän on huhuttu seurustelleen lyhyen aikaa.
Sanoituksissa viitataan myös sumerilaiseen hedelmällisyyden ja sodan jumalattareen Inannaan. Amosin mukaan Inannan tarina on allegoria sille, että hänen täytyy löytää itsensä ja oma voimansa eikä etsiä sitä miehistä.
Kappale yhdistää elektronista musiikkia barokkivaikutteisiin kuten cembalon käyttöön. Amos soittaa kappaleella sekä pianoa että cembaloa.
Julkaisu ja kaupallinen menestys.
”Caught a Lite Sneeze” laitettiin kuunneltavaksi Amosin verkkosivulle 11. joulukuuta 1995. Se on ensimmäisiä verkkoon laitettuja ison levy-yhtiön julkaisuja. Kappale julkaistiin virallisesti albumin "Boys for Pele" ensimmäisenä singlenä tammikuussa 1996.
Sille kuvattiin myös musiikkivideo.
”Caught a Lite Sneeze” nousi listoille useissa maissa. Se oli Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalla 20. Yhdysvalloissa se oli Adult Alternative Airplay -listan sijalla 3 ja Billboard Hot 100 -listan sijalla 60. Suomessa kappale oli Rumban ylläpitämän 50 hittiä -listan sijalla 33. Kappale nousi listoille myös Australiassa, Irlannissa ja Kanadassa.
Vaihtoehtoinen versio kappaleesta julkaistiin myöhemmin Amosin kokoelmalla "" (2006). Liveversio kappaleesta on mukana konserttivideolla "Live from New York" (1997). Amos esittää kappaleen yhteydessä pätkän Nine Inch Nailsin kappaletta ”Hurt”.
Kappaleen musiikkivideo on julkaistu myöhemmin verkossa ja Amosin videokokoelmilla "Complete Videos 1991–1998" (1998) ja "Fade to Red" (2006) kokoelmilla "Complete Videos 1991–1998" (1998) ja "Fade to Red" (2006).
B-puolet.
Singlestä on olemassa useita eri versiota, joiden B-puolina on eri kappaleita. Kappaleet ”Graveyard”, ”Toodles Mr. Jim”, ”This Old Man”, ”That’s What I Like Mick” ja ”Hungarian Wedding Song” ovat muodostavat huumorikappaleiden sarjan nimeltä ”Silly Songs” (suom. hassut laulut).
”This Old Man” on perinteinen englantilainen lastenlaulu. Sen tekijä on tuntematon, mutta laulun arvellaan olevan 1800-luvulta. ”That’s What I Like Mick” ja ”London Girls” ovat covereita brittiläisen Chas &amp; Dave -duon kappaleista. Britannian singlellä ne on merkitty nimellä ”Tribute to Chas &amp; Dave”. Muut kappaleet ovat Amosin kirjoittamia.
B-puolet on julkaistu myöhemmin "Boys for Pele" -albumin vuoden 2016 Deluxe-painoksella ja suoratoistopalveluissa lukuun ottamatta kappaletta ”Samurai”. Osa niistä on julkaistu myös "A Piano: The Collection" -kokoelmalla.
Timo Elo (poliitikko)

Timo Petteri Elo (s. 10. joulukuuta 1962) on suomalainen Kansallisen Kokoomuksen poliitikko ja puoluesihteeri. Elo valittiin kokoomuksen puoluesihteeriksi puoluevaltuuston kokouksessa 28. syyskuuta 2024. Elo on toiminut kokoomuksessa useissa eri tehtävissä. Viimeksi Elo on toiminut vuodesta vuodesta 2012 lähtien kokoomuksen hallintopäällikkönä. Tätä ennen Elo on toiminut Pohjois-Karjalan kokoomuksen toiminnanjohtajana lähes kahdenkymmenen vuoden ajan. Lisäksi Elo on toiminut Joensuun kaupunginvaltuutettuna sekä Pohjois-Karjalan aluevaltuutettuna ja aluehallituksen varapuheenjohtajana. Elo on toiminut myös "Verkkouutisia" ja "Nykypäivää" julkaisevan Kansalliskustannus Oy:n toimitusjohtajana.
Elo on toiminut vuodesta 2019 lähtien myös Suomen Koripalloliiton puheenjohtajana. Koripallon parissa Elo on pelannut Joensuun Katajassa sekä divisioonassa että SM-sarjassa. Elo on toiminut myös useissa seuratehtävissä sekä Koripalloliiton luottamustehtävissä.
Eugene Grazia

Eugene "Gene" Grazia (29. heinäkuuta 1934 West Springfield, Massachusetts, Yhdysvallat – 9. marraskuuta 2014 Pompano Beach, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalais-italialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän voitti olympiakultaa Squaw Valleyssa 1960.
Grazia edusti Italian maajoukkuetta vuoden 1953 maailmanmestaruuskilpailujen B-sarjassa pelatessaan Italiassa HC Milano Interin joukkueessa. Yliopistourallaan hän pelasi Michiganin osavaltionyliopiston joukkueessa. Hän pelasi IHL:ssä Toledo Mercurysin joukkueessa kaksi ottelua vuonna 1958 mutta muutoin hän pysyi alemmissa liigoissa. Hän edusti Yhdysvaltoja vuoden 1959 MM-kilpailuissa ja teki MM-turnauksen seitsemässä ottelussaan kaksi maalia. Hän voitti olympiakultaa Squaw Valleyn kisoissa 1960 ja pelasi turnauksessa kaksi ottelua ilman tehopisteitä.
Olli Norros

Olli Ilkka Norros (s. 20. joulukuuta 1979 Helsinki) on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimii Helsingin yliopiston vakuutus- ja vahingonkorvausoikeuden professorina.
Ura.
Norros valmistui Helsingin yliopiston oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 2004 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2007.
Norros on työskennellyt Helsingin yliopistossa vakuutus- ja vahingonkorvausoikeuden professorina vuodesta 2020 alkaen ja aiemmin vakuutus- ja vahingonkorvausoikeuden apulaisprofessorina, urheiluoikeuden professorina sekä tutkijana. Hän sai Helsingin yliopiston siviilioikeuden dosentin arvon vuonna 2010.
Norros on myös toiminut arvopaperilautakunnan puheenjohtajana ja jäsenenä, vakuutuslautakunnan jaoston puheenjohtajana, Pykälä ry:n oikeusapuvaliokunnan valvontalautakunnan puheenjohtana, IT 15 -ehtojen johtoryhmän puheenjohtajana sekä Suomen antidopingtoimikunnan valvontalautakunnan jäsenenä. Norroksen artikkeli "Vakuutussopimuksen oikeudeton irtisanominen tai muuttaminen ja vakuutuksenottajan passiivisuus" palkittiin yhtenä parhaista Defensor Legis -aikakauskirjassa vuonna 2024 julkaistuista oikeudellisista kirjoituksista.
Yksityiselämä.
Norroksen vanhemmat ovat tutkimusprofessorit Ilkka Norros ja Leena Norros. Hänen puolisonsa on Elina Norros, ja heillä on kolme lasta.
The Beekeeper (elokuva)

The Beekeeper on yhdysvaltalainen toimintaelokuva vuodelta 2024. Sen on ohjannut David Ayer ja käsikirjoittanut Kurt Wimmer. Pääosissa nähdään Jason Statham, Emmy Raver-Lampman, Josh Hutcherson, Bobby Naderi, Phylicia Rashād ja Jeremy Irons. Elokuva kertoo entisestä erikoisjoukkojen miehestä, joka lähtee kostoretkelle naapurinsa puolesta. Elokuvan ovat tuottaneet Metro-Goldwyn-Mayer ja Miramax. Sen ensi-ilta oli 12. tammikuuta 2024.
Juoni.
Elokuva kertoo Beekeeper-nimisistä erikoisjoukoista eläköityneestä Adamista (Jason Statham). Adam elää rauhallista elämää mehiläishoitajana. kun hänen naapurinsa joutuu huijauksen kohteeksi. Adam alkaa selvittää juttua. Hän saa selville korkealle ulottuvan salaliiton ja päättää ryhtyä toimeen valtaa pitäviä vastaan. Elokuvan teemana on kosto.
Vastaanotto.
Elokuva on ollut menestys kaupallisesti. Se on tuottanut 152 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti syyskuuhun 2024 mennessä. Tästä 66 miljoonaa on Yhdysvalloista. Elokuva sai kriitikoilta pääosin keskinkertaisia arvioita. Arvosteluja keräävällä Metacritic-sivustolla sen pisteet ovat 54/100.
The Beekeeper

The Beekeeper voi viitata esimerkiksi seuraaviin asioihin:
Ortaniilihappo

Ortaniilihappo (C6H7SNO3) on sulfonihappoihin ja aniliinijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden yhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa ortaniilihappo on väritöntä tai punertavaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja vain niukasti kuumaan etanoliin, kylmään etanoli ei liukene. Ortaniilihappo on heikko happo, ja sen happovakio on 3,3·10-3. Yhdisteestä tunnetaan lisäksi kidevedellinen hemihydraatti (C6H7SNO3·½H2O).
Ortaniilihappoa muodostuu sivutuotteena, kun aniliinia sulfonoidaan tai bentseenisulfonihappoa nitrataan ja pelkistetään raudan avulla. Muita tapoja ovat 2-nitrotiofenolin hapetus ja 2-nitrobentseenisulfonyylikloridin hydrolyysi ja pelkistys.
Ortaniilihappoa käytetään atsovärien valmistukseen. Lisäksi siitä voidaan valmistaa metallikompleksien ligandeja ja heterosyklisiä sulfonamideja tai sulfonaattiestereitä.
Allied Command Operations

Allied Command Operations (ACO) on toinen sotilasliitto Naton strategisista johtoportaista, Allied Command Transformationin (ACT) ohella. ACO ja sen alle kuuluvat organisaatiot vastaavat Naton sotilasoperaatioista. ACO:n päämaja on Supreme Headquarters Allied Powers Europe (SHAPE) Belgiassa ja sen johtajana toimii Supreme Allied Commander Europe (SACEUR).
ACO perustettiin vuonna 2002 Allied Command Europen (ACE) tilalle osana Naton organisaatiomuutoksia.
Rakenne.
ACO on kolmitasoinen (strateginen, operatiivinen, taktinen) johtoporras, johon liittyy useita alajohtoportaita ja tukielementtejä. Nämä ovat kuin esikuntia omille tehtävilleen, mutta ovat ennemminkin yhden sijainnin päämajojen sijaan monimutkaisia johtoporrasrakenteita. Nykyinen komentorakenne koostuu toistaiseksi maantieteen sijaan ennemmin toiminnallisuudesta.
Strateginen taso.
Strateginen johtokeskus on SHAPE, joka vastaa koko liittokunnan strategian mukaisista toimista.
Operatiivinen taso.
Nämä johtoportaat/päämajat vastaavat Naton operaatioista. Ne suunnittelevat erilaisia ja -kokoisia sotilasoperaatioita ja huolehtivat niistä. Kyseessä on luonteeltaan laajemmat operaatiot, jotka vaativat yhteistyötä useilta yksiköiltä, kuten eri puolustushaaroilta.
Taktinen taso.
Nämä vastaavat puolustushaara- ja tehtävätyyppikohtaisista asioista. Ne suunnittelevat oman haaransa tehtäviä ja tarjoavat apua operatiivisen tason johtoportaille. Taktiset johtoportaat ovat SHAPEn ja SACEUR:n komennon alaisuudessa.
Muita.
Nämä liittyvät myös ACO:n toimintaan.
Robert Young (juoksija)

Robert Clark "Bob" Young (15. tammikuuta 1916 Bakersfield, Kalifornia – 3. helmikuuta 2011 Bakersfield, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen pika- ja keskimatkojen juoksija. Hän saavutti olympiahopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa Berliinissä 1936. Hän juoksi toisen osuuden kaksi sekuntia Isolle-Britannialle loppukilpailussa hävinneessä Yhdysvaltain joukkueessa. Olympialaisten jälkeen hän juoksi Charles Hornbostelin, Harry Williamsonin ja John Woodruffin kanssa 4 × 880 jaardin viestijuoksussa maailmanennätyksen 7.35,8, joka kirjattiin myös 4 × 800 metrin viestijuoksun maailmanennätykseksi. Epävirallisissa Pan-Amerikan kisoissa 1937 Young saavutti 400 metrin juoksussa hopeaa maanmiehensä Ray Mallotin jäljessä.
Philippe Honoré

Philippe Paul-Louis Juste Honoré (25. marraskuuta 1941 Vichy – 7. tammikuuta 2015 Pariisi) oli ranskalainen sarjakuva- ja pilapiirtäjä ja hänet muistetaan Charlie Hebdon sarjakuvapiirtäjänä. Hän kuoli tammikuussa 2015 "Charlie Hebdo" -lehden toimitukseen tehdyssä hyökkäyksessä.
Ura.
Honoré syntyi Vichyssä ja kasvoi Lounais-Ranskassa Paussa. Honoré oli itseoppinut taiteilija, jonka töitä julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1957 paikallisessa sanomalehdessä Sud-Ouest. Honorélla oli pitkä ura sanoma- ja aikakauslehtien sarjakuvien parissa ja hän työskenteli kymmenien eri julkaisujen kanssa.
Hänestä tuli Charlie Hebdon henkilökunnan sarjakuvapiirtäjä vuonna 1992. Honorén tyyli erottui muista Charlie Hebdon pilapiirtäjistä paksulla viivalla (muistuttaa hieman puupiirroksia). 
7.1.2015 Honoré kuoli seitsemän kollegansa, kahden poliisin ja kahden muun kanssa Charlie Hebdon ammuskelussa, kun al-Qaidan asemiehet hyökkäsivät sanomalehden toimistoihin Pariisissa.
Hamiet Bluiett

Hamiet Ashford Bluiett Jr. (16. syyskuuta 1940 Brooklyn, Illinois – 4. lokakuuta 2018 Brooklyn, Illinois) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hänen pääasiallinen soittimensa oli baritonisaksofoni. Hän tuli tunnetuksi varsinkin vuonna 1976 perustetun World Saxophone Quartetin jäsenenä.
Bluiett aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana ja klarinetinsoiton 9-vuotiaana. Hän sai opetusta jazzmuusikko George Hudsonilta. Bluiett aloitti baritonisaksofonin soittamisen opiskellessaan Southern Illinois Universityssa. Hän omaksui vaikutteita varsinkin Harry Carneylta, joka toimi baritonisaksofonistina Duke Ellingtonin orkesterissa. Bluiett keskeytti yliopisto-opintonsa valmistumatta ja palveli Yhdysvaltain laivastossa ennen muuttamista St. Louisiin vuonna 1966. Hän oli mukana perustamassa Black Artists Groupia vuonna 1968 ja johti sen big bandia. Vuonna 1969 hän muutti New Yorkiin ja liittyi saksofonisti Sam Riversin orkesteriin. Bluiettista tuli vuonna 1974 jäsen yhdessä Charles Mingusin viimeisistä kokoonpanoista.
Bluiett teki ensimmäiset äänityksensä yhtyeenjohtajana vuonna 1976. Näihin levytyksiin kuului livealbumi "Birthright", jossa Bluiett soitti yksin baritonisaksofonia neljänkymmenen minuutin ajan. 1990-luvun loppupuolella Bluiett perusti neljästä baritonisaksofonistista koostuneen yhtyeen, joka julkaisi vuonna 1998 albumin "Libation for the Baritone Saxophone Nation". Bluiett luopui saksofoninsoitosta terveyssyistä vuonna 2016. Hän sai viimeisinä vuosinaan useita sairaskohtauksia.
Bluiett kuoli kotonaan 78-vuotiaana. Hän oli kahdesti naimisissa. Hänellä oli kaksi poikaa ja kaksi tytärtä.
Colonia Villa Alborado

Colonia Villa Alborada oli suomalainen Paraguayssa sijainnut utopiasiirtokunta, joka perustettiin 1920. Se sijaitsi vajaan sadan kilometrin päässä Argentiinan puolella sijainneesta toisesta suomalaissiirtokunnasta Colonia Finlandesasta.
Muista suomalaisista utopiasiirtokunnista poiketen Colonia Villa Alboradalla ei ollut johtajahahmoa vaan siirtokunta syntyi kun alueelle alkoi muuttaa 1920-luvulla pääasiassa vegetaariseen elämäntapaan uskovia suomalaisia perheitä. Osa heistä muutti Suomesta Toivo Uuskallion puheiden innoittamana. Siirtokunnan asukkaat toimivat pienviljelijöinä ja he joutuivat raivaamaan tilansa aarniometsään. Alboradassa viljelysmaa oli kuitenkin parempaa kuin Argentiinassa Colonia Finlandesassa. Kasvissyönnistä luovuttiin pian yksipuolisen ravinnon aiheuttamien puutostautien takia, sairauksien ja tapaturmien hoitoon käytettiin saunaa ja luonnonparantajien omia reseptejä. 
Alboradassa pidettiin yhteisiä kokouksia ja lauluiltoja ja perustettiin Armas Nikkisen johdolla suomalainen yhdistys sekä voimisteluseura. Suomalaislasten opetus hoidettiin aluksi omin voimie, mutta myöhemmin lapset pääsivät paraguaylaiseen kouluun. Enimmillään Colonia Villa Alboradassa asui 59 suomalaista 1940- ja 1950-luvuilla. Siirtokunta pieneni vähitellen, kun osa muutti takaisin Suomeen tai kuoli. Alboradan ikääntyneet suomalaiset alkoivat sittemmin saada pientä avustusta Suomen luterilaiselta kirkolta.
2000-luvun lopulla Colonia Villa Alboradan suomalaisia oli elossa enää kolme: Manuel ”Manu” Holopainen, Jouko Lappi sekä Iikka Laulaja, joista vain vuonna 2008 kuollut Jouko Lappi oli syntynyt Suomessa. Paraguayssa syntynyt Ilkka Laulaja vieraili Suomessa 1980-luvulla. Heidän elämästään kerrottiin Ulkosuomalaisen tarina -ohjelman kahdessa osassa, jotka esitettiin vuosina 2004 ja 2010.
Viron kristillisdemokraattinen puolue (1988)

Viron kristillisdemokraattinen puolue (, lyhenne EKDE) oli virolainen poliittinen puolue vuosina 1988-1992 Laulavan vallankumouksen ja uuden itsenäisyyden alkuvaiheessa.
Viron kristillisdemokraattinen puolue perustettiin 23. heinäkuuta 1988 Kalvissa, Lääne-Virumaalla. Seuraavana päivänä, 24. heinäkuuta, puolueen säännöt hyväksyttiin. EKDE:n puheenjohtajana toimi koko sen olemassaolon ajan 1988–1992 Aivar Kala, jonka talossa puolueen perustamiskokous järjestettiin. 
Puolueen ytimen muodosti sen perustamishetkellä toukokuussa 1988 politiikasta kiinnostuneiden nuorten yhdistys Uusi Viro, johon kuuluivat Taivo-Ahti Adamson, Jaanus Betlem, Toivo Jürgenson, Aivar Kala, Aivar Kunman ja Andrus Villem. EKDE:n perustamisen jälkeen yhdistys organisoitiin uudeksi virolaiseksi perinnönsuojelukerhoksi Tare, jonka puheenjohtajana toimi Toivo Jürgenson. Kerho käynnisti esimerkiksi Virossa painettujen lastenkirjojen keräämisen ja lähettämisen ulkomaille. 
Vähemmän julkisuuden ja vaatimattoman toiminnan vuoksi EKDE:n perustaminen ei saanut yhtä paljon huomiota kuin ERSP:n perustaminen saman vuoden elokuussa. Jaanus Betlem esitteli puolueen suurelle yleisölle 9. maaliskuuta 1989 pitämässään puheessa maaliskuun pommitusten mielenosoituksissa Tallinnassa. 
Vuonna 1990 EKDE:ssä oli 200 jäsentä. EKDE osallistui ensimmäisen miehityksen jälkeisen Riigikogun vaaleihin vuonna 1992 vaaliliitossa Isamaa (josta myöhemmin tuli Kansallinen kokoomuspuolue Isamaa). EKDE:n jäsenistä valittiin Riigikoguun viisi jäsentä eli Jaanus Betlem, Kalle Jürgenson, Toivo Jürgenson, Aivar Kala ja Andrus Villem.
Syksyllä 1992 Viron kristillisdemokraattinen puolue sulautui Viron kristillisdemokraattisen liiton, Viron konservatiivisen kansanpuolueen ja tasavaltalaispuolueen kanssa yhdeksi puolueeksi, jolloin muodostui Kansallinen kokoomuspuolue Isänmaa.
Vuonna 1995 Kansallinen kokoomuspuolue Isänmaa ja ERSP sulautuivat Isänmaaliitto-puolueeksi.
Blaine Lacher

Blaine Lacher (5. syyskuuta 1970 – 29. tammikuuta 2024) oli kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän oli syntyisin Kanadan Albertan provinssista, Medicine Hatin pikkukaupungista. 
Ura.
Vuosina 1992–1994 Lacher pelasi yliopistosarjaa Lake Superior State Universityn joukkueessa. Kaudelle 1994-1995 Lacher sai yllättäen varaamattomana pelaajana sopimuksen Boston Bruinsiin ja valtasi paikan Bruinsin ykkösmaalivahtina. Hän pelasi kauden aikana 35 ottelua kakkosmaalivahti Vincent Riendeaun pelatessa 11 ottelussa. Lacher myös voitti pelaamistaan otteluista 19 ja hävisi 11. Kauden jälkeen pudotuspeleissä Lacher pelasi viisi ottelua, joista voitti vain yhden. Kauteen mahtui myös yksi ottelu AHL-joukkue Providence Bruinsin maalilla.
Kaudella 1995-1996 Lacher pääsi pelaamaan 12 ottelua Bostonin maalilla mutta otteet eivät olleet enää edelliskauden tasolla. 12 ottelun saldoksi muodostui 3 voittoa ja 5 tappiota päästettyjen maalien keskiarvon ollessa 3.94 ja torjuntaprosentin .845. 12 NHL-ottelun lisäksi Lacher pelasi yhdeksän ottelua AHL:n Providencessa ja kahdeksan ottelua IHL:n Cleveland Lumberjacksin maalilla. Bostonissa Lacherin syrjäyttivät edellisvuonna hankittu Craig Billington sekä Bostonin aikoinaan varaama, Edmontonista kotiutettu Bill Ranford. AHL:n Providencessa torjuntavastuun veivät Robbie Tallas ja Scott Bailey. Clevelandissa Lacher sai loppukaudeksi ykkösmaalivahdin roolin ja pääsi pelaamaan myös 3 pudotuspeliottelua.
Kaudelle 1996-1997 Lacher teki sopimuksen IHL:n Grand Rapids Griffinsin kanssa mutta sai vastuuta vain 11 pelissä. Lacher lopetti ammattilaisuransa kauden jälkeen mutta teki vielä paluun amatöörisarja Saskatchewan Westin Oyen Eagĺesin joukkuessa kausilla 2001-02 ja 2002-03.
Lacher kuoli kotonaan Medicine Hatissa tammikuussa 2024.
Dara Singh

Dara Singh Randhawa (, syntyjään Deedar Singh Randhawa, ; 19. marraskuuta 1928 Dharmuchak, Punjab, Brittiläinen Intia – 12. heinäkuuta 2012 Mumbai, Maharashtra, Intia) oli intialainen ammattipainija, näyttelijä, elokuvaohjaaja ja poliitikko. Aloitettuaan uransa painijana hän aloitti näyttelemisen vuonna 1952. Hän työskenteli hindi- ja punjabielokuvatuottajana, -ohjaajana ja -käsikirjoittajana sekä näytteli elokuvissa ja televisiossa. Hänen roolinsa Hanumanina Ramanand Sagarin televisiosarjassa "Ramayan" teki hänestä suositun. Hän kuului Intian kansanpuolueeseen ja istui Intian parlamentin ylähuoneessa Rajya Sabhassa vuodet 2003–2009. Singh valittiin vuoden 2018 WWE Hall of Fame -kunniagallerian Legacy-kategoriaan ensimmäisenä intialaisena.
Singh kuoli sydäninfarktiin 83-vuotiaana kotonaan Mumbaissa.
Yksityiselämä.
Singh oli uskonnoltaan sikhi. Hän oli naimisissa kahdesti ja hänellä oli kuusi lasta, kolme tytärtä ja kolme poikaa.
Viron konservatiivinen kansanpuolue (1990)

Viron konservatiivinen kansanpuolue (, lyhenne EKRE) oli virolainen poliittinen puolue vuosina 1990–1992. EKREen liittyivät Viron muinaismuistoyhdistyksen ja kansalaistoimikuntien kannattajat, jotka pitivät Viron kristillisdemokraattisen liiton kirkkomielisyyttä liian vahvana osan puoluepolitiikkaa. Perustajina olivat Kalle Eller, Peeter Ilus, Kaido Kama ja Enn Tarto.
Viron konservatiivinen kansanpuolue perustettiin 6. tammikuuta 1990 tallinnalaisessa Ergo-kahvilassa. Puolueen ohjelma hyväksyttiin ja valittiin 5-jäseninen tiedotustoimikunta, jonka puheenjohtajana toimi Kalle Eller. Tiedostusryhmän muita jäseniä olivat Tõnu Remma, Ilmar Palias, Peeter Ello ja Andres Heinapuu. Puolueen puheenjohtajaksi valittiin Enn Tarto, ja puolueessa oli vuoden 1990 puoleenväliin mennessä noin 50 jäsentä. Toinen näkyvä hahmo puolueessa oli Kaido Kama, joka oli puoluehallituksessa puolueen olemassaolon ajan. EKRE osallistui ensimmäisen miehityksen jälkeisen Riigikogun vaaleihin vuonna 1992 vaaliliitossa Isamaa (josta myöhemmin tuli Kansallinen kokoomuspuolue Isamaa). EKREn jäsenistä valittiin Riigikoguun kolme jäsentä eli Andres Heinapuu, Kaido Kama ja Enn Tarto.
Syksyllä 1992 Viron konservatiivinen kansanpuolue sulautui Viron kristillisdemokraattisen puolueen, Viron kristillisdemokraattisen liiton ja tasavaltalaispuolueen kanssa yhdeksi puolueeksi, jolloin muodostui Kansallinen kokoomuspuolue Isänmaa.
Atlantic Southeast Airlinesin lento 529

Atlantic Southeast Airlinesin lento 529 oli Atlantic Southeast Airlinesin Yhdysvaltain sisäinen reittilento Georgian Atlantan kansainväliseltä lentoasemalta Mississipin Gulfport–Biloxin kansainväliselle lentoasemalle. Lennolla 21. elokuuta 1995 käytetty Embraer EMB-120ER Brasilia törmäsi peltoon puoli tuntia Atlantasta nousun jälkeen. Lennolla oli 29 matkustajaa ja miehistön jäsentä, joista kahdeksan sai onnettomuudessa surmansa. Onnettomuuden aiheutti todennäköisesti potkurista irronnut lapa väärien huoltotoimenpiteiden vuoksi.
Erich Kleinschuster

Erich Kleinschuster (23. tammikuuta 1930 Graz – 12. syyskuuta 2018) oli saksalainen jazzmuusikko, joka toimi pasunistina ja säveltäjänä.
Kleinschuster suoritti oikeustieteellisen koulutuksen. Hän soitti Wienissä Johannes Fehringin orkesterissa vuosina 1958–1965. Lisäksi hän aloitti yhteistyön Fatty Georgen ja Friedrich Guldan kanssa. Kleinschuster kutsuttiin vuonna 1958 esiintyjäksi Newport Jazz Festivaliin. Vuonna 1966 hän perusti mukaansa nimetyn sekstetin, johon kuuluivat muiden muassa trumpetisti Art Farmer ja pianisti Fritz Pauer. Kleinschusterin sekstetti pysyi yhtenä tunnetuimmista itävaltalaisista jazzkokoonpanoista 1980-luvulle saakka. Kleinschuster soitti lisäksi Kenny Clarken, Francy Bolandin, George Gruntzin, Peter Herbolzheimerin ja Hans Kollerin yhtyeissä. Hän kiersi esiintyjänä Amerikassa, Afrikassa ja Aasiassa. Vuonna 1990 hän perusti uuden kokoonpanon, big bandin nimeltään Austrian Jazz Orchestra. Kleinschusterin sävellystuotantoon kuuluu mun muassa "Oberwarter Messe".
Kleinschuster työskenteli vuodesta 1971 ORF:n kevyen musiikin tuotantopäällikkönä ja perusti ORF:n big bandin. Hänet nimitettiin Wienin kaupunginkonservatorion jazzin laitoksen ensimmäiseksi johtajaksi vuonna 1969. Kleinschuster opetti Grazin musiikki- ja teatteriyliopistossa vuodesta 1976, professorina vuodesta 1985. Hän jäi eläkkeelle 30. syyskuuta 1998. Hänen opiskelijoitaan olivat muiden muassa Wolfgang Muthspiel, Bertl Mütter ja Andreas Mittermayer. Kleinschuster organisoi vuodesta 1998 lähtien Jazz-Sommer Graz -tapahtumaa.
Paris Paloma

Paris Paloma Phillips (s. 17. marraskuuta 1999 Derbyshire, Englanti) on englantilainen laulaja-lauluntekijä. Hänen musiikkinsa ammentaa vaikutteita muun muassa folkista, indie popista ja art popista, ja hänen kappaleissaan käsitellään usein naiseuden, mytologian ja luonnon teemoja. Paloma nousi laajempaan tietoisuuteen kappaleellaan ”Labour”, joka julkaistiin vuonna 2023 ja herätti laajaa huomiota sosiaalisessa mediassa. Hänen muihin tunnettuihin kappaleisiinsa kuuluvat muun muassa ”The Fruits”, ”It’s Called: Freefall” ja ”As Good a Reason”.
Philippine Airlinesin lento 434

Philippine Airlinesin lento 434 oli Philippine Airlinesin 11. joulukuuta 1994 liikennöimä reittilento Filippiinien Ninoy Aquinon kansainväliseltä lentoasemalta Japanin Naritan kansainväliselle lentoasemalle. Se teki välilaskun Filippiineillä Mactan-Cebun kansainvälisellä lentoasemalla.
Koneessa räjähti pommi koneen ollessa matkalla Japaniin. Räjähdyksessä kuoli yksi ihminen ja noin kymmenen loukkaantui. Pommin oli asentanut koneeseen väärennettyä Armaldo Forlani -nimeä käyttänyt Ramzi Yousef koneen ensimmäisellä Filippiinien sisäisellä osuudella. Hän piilotti pommi istuimen 26K alle ja poistui koneesta Mactan-Cebun lentoasemalla. Kone teki onnistuneen hätälaskun Japanin Nahan lentoasemalle. Iskun lisäksi muun muassa World Trade Centerin vuoden 1993 pommi-iskusta epäilty Yousef pidätettiin vuonna 1995.
Peter Herbolzheimer

Peter Herbolzheimer (31. joulukuuta 1935 Bukarest – 27. maaliskuuta 2010 Köln) oli saksalainen jazzmuusikko. Hän soitti varhaisella urallaan kitaraa, mutta keskittyi myöhemmin pitkälti pasuunansoittoon. Hän tuli tunnetuksi myös säveltäjänä ja sovittajana.
Herbolzheimer johti omaa big bandiaan, johon kuuluivat muiden muassa Duško Gojković, Palle Mikkelborg, Niels-Henning Ørsted Pedersen ja Alex Riel. Siinä toimi myös tilapäisinä esiintyjinä yhdysvaltalaismuusikoita, kuten Art Farmer ja Herb Geller. Herbolzheimer teki 1970-luvulla runsaasti televisio- ja radiotyötä. Hän myös soitti esimerkiksi Dizzy Gillespien kanssa. Lisäksi hänet kutsuttiin osallistumaan musiikilla vuoden 1972 kesäolympialaisiin Müncheniin. Herbolzheimer omaksui musiikkiinsa rockvaikutteita.