Marozia

Marozia (myös Marotia, Mariuccia tai Marusia, oik. Maria) oli italialainen ylhäisönainen ja senaattori, jolla oli suuri vaikutusvalta paavinistuimeen ”pornokratiaksi” kutsuttuna aikana 900-luvun alussa, erityisesti vuosina 928–932. Marozia järjesti usean paavin valinnan, viimeisimpänä oman poikansa Johannes XI:n. Marozian syöksi vallasta hänen nuorempi poikansa Alberik II vuonna 932. Kaikkiaan kuusi Marozian jälkeläistä kohosi paaviksi.
Elämä.
Marozia syntyi Roomassa mahdollisesti vuoden 892 aikoihin. "Marozia" on deminutiivimuoto nimestä Maria. Marozian vanhemmat olivat senaattori ja korkea virkamies Theophylactes sekä tämän puoliso Theodora, jotka olivat paavi Sergius III:n lähimpiä liittolaisia. Marozia oli väitetysti Sergius III:n rakastajatar ja synnytti tälle vuoden 908 aikoihin vain 15-vuotiaana pojan, josta myöhemmin tuli paavi Johannes XI. Tiedot Sergiuksen isyydestä perustuvat historioitsija Liutprand Cremonalaisen merkintöihin ja paavien elämäkertoja sisältävään "Liber Pontificalis" -teokseen, joiden luotettavuus on epävarma. Marozian ensimmäisenä aviomiehenä oli vuodesta 909 Spoleton herttua ja Camerinon rajakreivi Alberik I. Liitosta syntyi ainakin yksi poika, Alberik II. Isänsä kuoltua vuoden 920 aikoihin Marozia otti käyttöön naispuolista senaattoria ja patriisia tarkoittaneet arvonimet "senatrix" ja "patricia".
Ensimmäisen puolisonsa Alberikin kuoltua vuonna 928 Marozia nai Toscanan rajakreivi Guidon. Paavina oli tuolloin Marozian äidin entinen rakastaja Johannes X, joka yritti irtautua Marozian vaikutusvallasta. Uuden aviomiehensä sekä poikapuolensa avulla Marozia syöksi samana vuonna Johannes X:n vallasta ja vangitutti tämän. Johannes X kuoli hieman myöhemmin vankeudessa tuntemattomalla tavalla. Marozia käytännössä hallitsi Roomaa ja kontrolloi paavinistuinta seuraavat neljä vuotta. Hän järjesti lyhytaikaiseksi paaviksi ensin Leo VI:n ja sitten Stefanus VII:n, sillä hänen vanhin poikansa oli vielä liian nuori virkaan. Vuonna 931 Marozian pojasta tuli viimein paavi Johannes XI. Johanneksen vuonna 932 tekemää päätöstä lähettää kaksi piispaa legaatteinaan osallistumaan Konstantinopolin patriarkka Theofylaktoksen vihkiäisseremoniaan on pidetty merkkinä siitä, että Marozia pyrki parantamaan paavin suhteita Bysantin valtakuntaan voidakseen naittaa tyttärensä Berthan yhdelle keisari Romanos I:n pojista.
Toistamiseen leskeksi jäänyt Marozia nai kesällä 932 edellisen puolisonsa Guidon velipuolen, Italian kuningas Hugon. Tämä avioliitto oli kuitenkin hyvin epäsuosittu Rooman asukkaiden keskuudessa, sillä se näytti merkitsevän kaupungin ajautumista vieraaseen valtaan ja lisäksi oman lankonsa naimista pidettiin sopimattomana. Joulukuussa 932 Marozian nuorempi poika Alberik II kääntyi äitiään vastaan ja kaappasi tältä vallan nostattamalla Roomassa kansannousun. Aseistautunut väkijoukko tunkeutui Castel Sant’Angelon linnaan ja vangitsi Marozian sekä Johannes XI:n. Kuningas Hugo onnistui pakenemaan ja asettui maanpakoon. Johannes XI vapautettiin myöhemmin, mutta Marozia vietti loppuelämänsä vankeudessa. Hän lienee kuollut vuoden 938 aikoihin.
Marozian sisko Theodora nuorempi oli paavi Johannes XIII:n äiti ja myös merkittävä vallankäyttäjä.