tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kompaktikaupunki

Kompaktikaupunki (tai lyhyiden etäisyyksien kaupunki) viittaa kaupunkisuunnittelun malliin, jota on harjoitettu erityisesti 1980-luvulta lähtien. Tämän mallin mukaan liikenteen tarvetta voidaan vähentää, jalankulkijaystävällisyyttä lisätä ja siten liikennettä välttää luomalla sellaiset olosuhteet, että asumisen, työpaikkojen, palveluiden, vapaa-ajan ja koulutuspaikkojen väliset etäisyydet ovat pienet.
Tavoiteltavana tuloksena on että jalankulkua, pyöräilyä tai julkista liikennettä olisi suhteellisesti enemmän ja moottoroitua yksityisliikennettä vähemmän. Maiseman pirstoutuminen ja kaupunkien hajaantuminen vähenevät.
Kompaktikaupungin käsitteeseen kuuluu asumisen tiivistäminen ja kaupunkialueiden monikäyttöisyys. Empiiriset havainnot osoittavat kuitenkin, että tiheä ja sekoittunut asutusrakenne ei yksin riitä, vaan myös liikenteelliset toimenpiteet ovat välttämättömiä "kompaktikaupungin" luomiseksi.
Johannes Klühspiesin mukaan nimitys "lyhyiden etäisyyksien kaupunki" on viitteellinen, ja sillä on myönteinen merkitys, sillä se merkitsee päivittäisen liikkumisen helpottumista, enemmän aikaa muihin tarkoituksiin, vapauden tunteen kokemista lisääntyvän ajallisen autonomian kautta, myönteisiä kanssakäymismahdollisuuksia ja enemmän aikaa tutussa, turvallisessa ympäristössä. "Lyhyiden etäisyyksien kaupunki" on ihannekuva, joka voi toteutua vain osittain, jopa pitkällä aikavälillä. Käsite tekee kuitenkin selväksi, että kyse ei ole liikkuvuudesta sinänsä vaan pikemminkin nopeasta ja hyvästä saavutettavuudesta.
Toteutustavat.
Monia kaupunkeja esitellään kaupunginhallinnossa, paikallisjärjestöissä, poliittisissa puolueissa, paikallismediassa tai kaupunkioppaissa "lyhyiden etäisyyksien kaupungeina", eli kaupunkina, jossa konsepti on suurelta osin toteutunut ja jossa elämänlaatu on korkea tämän piirteen vuoksi ja perheen ja työn yhteensovittaminen voidaan järjestää paremmin. Prosessissa korostuvat esimerkiksi jalankulkijaystävälliset ostoskadut tai hyvin jäsennelty paikallinen joukkoliikenne.
Saksan lastenliitto vaatii seuraavaa: "Paikallisia viranomaisia kehotetaan osallistumaan pyrkimyksiin luoda perhe- ja lapsiystävällinen joukkoliikennejärjestelmä, "lyhyiden etäisyyksien kaupunki" ja asuinalueiden älykäs parantaminen liikennettä rauhoittavien toimenpiteiden avulla."
Brian O’Conner

Brian O’Conner (alias Brian Earl Spilner) on yksi "Hurjapäät"-elokuvasarjan päähenkilöistä. Hänet loivat Gary Scott Thompson, Erik Bergquist ja David Ayer. Häntä näytteli Paul Walker, joka kuoli "Fast &amp; Furious 7" -elokuvan kuvausten ollessa vielä kesken. Walkerin veljet näyttelivät hahmoa elokuvan loppuun. Walkerin kuoleman jälkeen Brian O’Conner on jäänyt eläkkeelle. "Fast &amp; Furious 9" -elokuvassa hän pitää huolta lapsistaan ja Dominic Toretton pojasta, kun muut ovat suorittamassa tehtävää. Saman elokuvan lopussa tiimi juhlii voittoa, ja juuri kun ollaan lausumassa ruokarukousta, Brian O’Conner saapuu etupihalle autollaan.
Perhe.
Mia Toretto.
Mia Toretto on Brian O’Connerin vaimo.
Jack ja Olivia O’Conner.
Jack ja Olivia O’Conner ovat Brian O’Connerin lapsia.
Nimeämätön isä.
Mia Toreton ollessa ensimmäistä kertaa raskaana, Brian oli huolissaan siitä tuleeko hänestä hyvä isä, sillä hän ei muista omasta isästään juuri mitään, sillä tämä ei ollut koskaan läsnä Brianin lapsuudessa.
Päivölä (kylä)

Päivölä (ruots. "Solberg") on kylä Inkoossa Uudellamaalla. Päivölässä sijaitsee muun muassa Päivölän rautatieasema, joka nykyisin toimii yksityiskotina, sekä Djupträskin uimaranta. Päivölä sijaitsee Tähtelän ja Degerbyn kylien välissä. Vuonna 1944 Päivölä joutui osaksi Neuvostoliiton vuokraamaa Porkkalan aluetta. Päivölä palautui Suomelle yhdessä koko Porkkalan alueen kanssa vuonna 1956.
Karkkilan pappila

Karkkilan pappila on Karkkilan kaupungissa, Uudellamaalla sijaitseva pappila. Nykyinen hirsirakenteinen päärakennus on valmistunut vuonna 1900 Karkkilan kirkkoherran virka-asunnoksi. Rakennuksen on suunnitellut rakennusmestari Odert Laine.
Nykyisin Karkkilan pappila ei toimi enää virka-asuntona. Pappilassa sijaitsee Karkkilan seurakunnan hallintotiloja kuten esimerkiksi seurakuntatoimisto. Pappilan rakennuskantaan kuuluu myös vuonna 1920 valmistunut piharakennus. Karkkilan pappila on suojeltu rakennushistoriallisesti merkittävänä rakennuksena.
Han Lue

Han Lue (alias Han Seoul-Oh) on hahmo "Hurjapäät"-elokuvasarjassa ja Better Luck Tomorrow -elokuvassa. Hänet loivat Justin Lin, Ernesto Foronda, Fabian Marquez ja Chris Morgan. Häntä näyttelee Sung Kang.
Mino da Fiesole

Mino da Fiesole (tai Mino di Giovanni) (1431 Poppi, Toscana – 1484 Firenze) oli italialainen kuvanveistäjä.
Elämä ja ura.
Minolla oli omaisuutta Fiesolessa, mistä johtui hänen taiteilijanimensä. Giorgio Vasarin kuvaus hänestä on hyvin epätarkka. Mino oli Desiderio da Settignanon ja Matteo Civitalen ystävä ja työtoveri, ja he olivat suunnilleen samanikäisiä. Minon veistokset ovat merkittäviä viimeistelynsä ja yksityiskohtien hienovaraisuuden sekä hengellisyytensä ja voimakkaan hartautensa vuoksi. Minon varhaisemmista töistä hienoimmat ovat Fiesolen katedraalissa alttaritaulu ja piispa Leonardo Salutatin hauta, jotka on toteutettu ennen vuotta 1466. Firenzen Badiassa on alttaritaulu Madonnasta ja pyhimyksistä ja Bernardo Giugnin (1466) ja rajakreivi Hugon (1481) haudat, jotka on veistetty valkoisesta marmorista, ja niissä on eläväkokoisia makaavia muotokuvia ja enkeleitä. Praton katedraalin saarnatuoli, jonka hän teki yhteistyössä Antonio Rossellinon kanssa ja joka valmistui vuonna 1473, on taitavasti tehty, ja siinä on hienoja pienikokoisia reliefejä. Pian tämän työn valmistumisen jälkeen Mino lähti Roomaan, jossa hän viipyi ilmeisesti noin kuusi vuotta, ja jossa hän toteutti paavi Paavali II:n haudan, Francesco Tornabuonin haudan Santa Maria sopra Minerva -kirkossa ja kauniin pienen marmorisen tabernaakkelin Santa Maria in Trastevere -kirkossa. Hän veisti luultavasti myös useita Santa Maria del Popolon muistomerkkejä, erityisesti piispa Gomielin ja arkkipiispa Roccan muistomerkit. Firenzen Bargellossa on säilynyt joitakin Minon rintakuvia ja reliefejä, jotka ovat täynnä elämää ja ilmaisua, vaikkei niissä olekaan samaa realismia, kuin Verrocchion ja ajan muiden mestarikuvanveistäjien töissä.
Per Hækkerup

Per Christen Hækkerup (25. joulukuuta 1915 Ringsted – 13. maaliskuuta 1979) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja moninkertainen ministeri.
Ura.
Hækkerup liittyi sosiaalidemokraattien nuorisojärjestöön vuonna 1932 ja toimi 1946–1952 sen puheenjohtajana sekä vuosina 1946–1954 Sosialististen nuorten kansainvälisen liiton pääsihteerinä. Vuonna 1950 hänet valittiin kansankäräjille.
Hækkerup toimi vuodesta 1957 sosiaalidemokraattien poliittisena johtajana kansankäräjillä, kunnes hänet 1962 valittiin ulkoministeriksi. Vuonna 1966 hän palasi poliittiseksi johtajaksi ja toimi samalla ryhmänjohtajana. Vuosina 1971–1973 hän oli talous- ja budjettiministeri ja 1975–1978 uudelleen talousministeri. Vuosina 1976–1977 hän oli myös kauppaministeri, ja elokuusta 1978 kuolemaansa saakka maaliskuussa 1979 hän toimi salkuttomana ministerinä, jonka vastuualueena olivat talousasiat.
Näkemykset.
Hækkerup sijoittui puolueensa oikeistosiipeen ja sai omiltaan arvostelua muun muassa ymmärtäväisestä suhtautumisestaan Vietnamin sotaan ulkoministerinä toimiessaan.
Yksityiselämä.
Myös Per Hækkerupin veli Hans Erling Hækkerup ja poika Hans Hækkerup olivat poliitikkoja.
Spagettikoodi

Spagettikoodi tarkoittaa tietokoneohjelman lähdekoodia ilman johdonmukaista rakennetta. Spagettikoodissa ohjelman logiikka siirtyy rutiinista toiseen palaamatta alkupisteeseen, joka tekee siitä vaikeasti seurattavan. Spagettikoodi viittaa liialliseen GOTO-käskyjen käyttöön, joka ohjaa tietokoneen suorittamaan toista osaa ohjelmassa ilman takeita palaamisesta.
Ruven Brooksin mukaan kehittäjät ymmärtävät ohjelman ylhäältä-alaspäin mallin mukaan muodostaen hypoteeseja toiminta-alueesta, siirtämällä tämän lähdekoodiin ja määrittämällä sen asteittain. Tästä johtuen koodin ymmärtämiseen vaikuttavat asiat ovat olennaisia ohjelman toiminnan ymmärtämiseen ja tämän myötä ohjelman ylläpitoon sekä jatkokehitystoimintaan. Antisuunnittelumallit (), jotka ovat heikkoja ratkaisuja toistuviin suunnitteluongelmiin, kasvattavat merkittävästi työmäärää tutkimisessa ja muokkaamisessa.
Tarkkaa syntyä sanalle ei ole tiedossa, mutta se on ilmestynyt 1970-luvulla kuvaamaan koodia, jossa ei ole varsinaista rakennetta. Muun muassa Guy Steele vuoden 1977 artikkelissa "Macaroni is better than spaghetti" on käyttänyt termiä spagetti.
Puhtaana käteen (televisiosarja)

Puhtaana käteen () on brittiläinen draamasarja, jonka on käsikirjoittanut Mark Marlow. Sarjan pääosaa, siivooja Sam Cookia näyttelee Sheridan Smith. Elämä koettelee yksinhuoltaja Samia, joka yrittää raapia elantoa perheelleen siivoamalla rahoitusalan yrityksessä. Nollatuntisopimuksen varassa olevan naisen ja menestyvän bisnesväen maailmojen välillä on syvä kuilu, jonka Sam joutuu toteamaan joka päivä Lontoon Canary Wharfin liikekeskuksessa. Ainainen rahapula on ajanut Samin peliriippuvuuden ja velkojen kurimukseen. Vaikka hän on aina rahapelannut napeilla, epätoivo on hyvä yllyke ja nälkä on kasvanut syödessä. Sam tekee kaikkensa, jotta hän olisi kahdelle tyttärelleen hyvä äiti ja pieni perhe pysyisi kasassa. Ex-mies Dave (Matthew McNulty) ei ole vakuuttunut Samin elämänhallinnasta. Erään siivoustyökeikan aikana Sam sattuu olemaan oikeassa paikassa oikeaan aikaan. Sam keksii uhkarohkean ajatuksen alkaa salakuunnella sisäpiirikauppojen tekemiseen kiristettyä arvopaperimeklaria, mikä ratkaisisi rahahuolet kertaheitolla ja laittaisi onnettaren palikat uuteen jakoon, kun Sam heittäytyy pelaamaan hämäriä sisäpiirikauppoja ja pistää samalla pantiksi koko elämänsä.
Riku Jääskä

Riku Jääskä (s. 4. helmikuuta 1998) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa.
Carl-Oskar Bohlin

Carl-Oskar Simon Bohlin (s. 8. tammikuuta 1986 Borlänge) on ruotsalainen kokoomuspoliitikko ja Ruotsin nykyinen väestönsuojeluministeri lokakuusta 2022. Hän on istunut valtiopäivillä vuodesta 2010. Hän keskeytti tuolloin oikeustieteen opintonsa Uppsalan yliopistossa.
Alfie Haaland

Alf-Inge Rasdal Håland (s. 23. marraskuuta 1972 Stavanger, Norja) on norjalainen entinen jalkapalloilija. Hän on jalkapalloilija Erling Haalandin isä.
Andrea Sansovino

Andrea Sansovino (oikealta nimeltään Andrea Contucci) (1460 Monte San Savino, Arezzo – 1529) oli italialainen renessanssin ajan kuvanveistäjä.
Elämä ja ura.
Sansovino oli paimenen poika ja syntyi Monte San Savinossa lähellä Arezzoa, mistä hän otti nimensä. Hän oli Antonio Pollaiuolon oppilas. Hän työskenteli ensin kotikaupungissaan ja Firenzessä, sitten noin kahdeksan vuotta Portugalissa ja lopulta Firenzessä ja Roomassa. 
Töitä Firenzessä, Portugalissa ja Volterrassa.
Sansovinon varhaisia töitä ovat Monte San Savinon Santa Chiara -kirkon alttaritaulu ja Firenzen Santo Spirito -kirkon kappelissa olevat marmorireliefit sekä erilaiset patsaat, jotka kaikki on toteutettu vuosien 1488 ja 1492 välisenä aikana. Vuosina 1491–1500 Andrea työskenteli Portugalissa kuninkaalle, ja joitakin hänen veistoksiaan oli Coimbran luostarikirkossa. Näissä varhaisissa töissä näkyy vahvasti Donatellon vaikutus. "Kristuksen kaste", Firenzen Battistero di San Giovanni -kirkossa oleva marmoriteos, sisältää vaikuttavia, hienosti kontrastoituja hahmoja. 
Vuonna 1502 hän toteutti Volterraan marmorisen kastealtaan, jossa on reliefit "Neljä hyvettä" ja "Kristuksen kaste". 
Töitä Roomassa ja Loretossa.
Vuonna 1505 paavi Julius II kutsui Sansovinon Roomaan valmistamaan kardinaali Ascanio Maria Sforzan ja kardinaali Girolamo della Roveren muistomerkit Santa Maria del Popolon kirkkoon. Näiden muistomerkkien arkkitehtoniset osat ja koristeet ovat siroja ja tarkasti toteutettuja, mutta makuuasennossa olevat muotokuvat heikompitasoisia. Vielä Roomassa ollessaan Sansovino toteutti vuonna 1512 kauniin teoksen "Madonna ja Lapsi Pyhän Annan kanssa". Vuosina 1513–1528 hän oli Loretossa, jossa hän laati reliefejä ja patsaita Basilica della Santa Casan ulkoseinään. Sansovinon töitä on myös reliefi Rooman Santa Maria di Loreto -kirkossa, jonka mukaan kirkko on saanut nimensä.
Oppilaat.
Sansovinon oppilas oli Jacopo Tatti, joka omaksui opettajansa nimen Sansovino.
Garnier

Garnier on ranskalaisen L’Oréalin omistama tuotemerkki, joka on keskittynyt hiustenhoito- ja ihonhoitotuotteisiin.
Garnierin perusti Alfred Amour Garnier vuonna 1904. L’Oréalin omistukseen se siirtyi vuonna 1965.
Kino Laika

Kino Laika on Karkkilassa sijaitseva elokuvateatteri. Elokuvateatterin yhteydessä toimii myös kahvila ja baari. Teatterin ja baarin omistavat kirjailija Mika Lätti ja elokuvaohjaaja Aki Kaurismäki. Kino Laika avattiin lokakuussa 2021. Ensimmäinen salissa näytetty elokuva oli Kuosmasen "Hytti nro 6".
Kino Laika on rakennettu Högforsin ruukin tiloihin, jotka olivat aiemmin vuosikymmenten ajan tyhjillään. Elokuvateatteri toimii Ala-Emalissa, joka on ruukkialueella sijaitseva vanha emalointilaitos. Teatteri on kiinteistössä vuokralaisena.
Teatterisalin tekniikka on digitaalista, mutta elokuvia on mahdollista näyttää myös 35-milliseltä filmiltä. Salissa on noin 110 paikkaa.
Teatterin perustaminen.
Ennen Laikaa Karkkilassa ei ollut korotetulla katsomolla varustettua kiinteää elokuvateatteria. Lätti ja Kaurismäki järjestivät Kino Iglu -nimisen elokuvakerhon satunnaisia näytöksiä saleissa, joita ei oltu suunniteltu elokuvia varten, kuten työväentalolla ja Karkkila-salissa. Teatterin rakennushanke alkoi huhtikuussa 2021. Elokuvasäätiö myönsi hankkeelle laitehankinta- ja kunnostustukea 110 000 euroa, mikä oli Kaurismäen mukaan ”täysin ratkaiseva” tekijä. Elokuvasäätiö antoi myös 6 000 euroa toimintatukea. Loput lainasi Kaurismäki.
Teatterin sisustuksen on suunnitellut Aki Kaurismäki. Käytännön rakennustöissä olivat mukana muun muassa Kaurismäki ja elokuvaohjaajat Juho Kuosmanen ja Aleksi Salmenperä. Salmenperä ja Kaurismäki asuvat molemmat Karkkilassa. Kino Laikaan asennettiin Helsingissä aiemmin toimineesta Andorrasta poistetut verhot, äänikalusto, penkit ja valkokangas.
Teatterin nimi on peräisin Peter von Baghilta, joka aikoinaan haaveili samannimisestä teatterista. Kaurismäellä oli ollut kaksi Laika-nimistä koiraa, jotka ovat esiintyneet hänen elokuvissaan, ja vielä samanniminen yrityskin. Siten nimi oli selvä valinta.
Kroatialainen ohjaaja Veljko Vidak, Kaurismäen vanha tuttava, on dokumentoinut teatterihanketta.
Baari.
Baarissa on 60 asiakaspaikkaa, 68 terassipaikkaa ja yksityiskabinetti. Baarin nimi on La Moderne – sama kuin baarilla elokuvassa "Le Havre". Baarin tiskiä käytettiin aiemmin lavasteena elokuvassa "Toivon tuolla puolen".
Erittäin hieno suomalainen

Erittäin hieno suomalainen (merkin oma kirjoitusasu Erittäin Hieno Suomalainen) on suomalainen tuotemerkki, joka on keskittynyt hiustenhoitotuotteisiin. Sen tunnetuin tuote on shampoo, jonka Marttinen Oy toi markkinoille vuonna 1974. Kaikki Erittäin hieno suomalainen -tuotteet valmistetaan Heinävedellä.
Erittäin hieno suomalainen shampoo -nimen keksi ja tuotteen kehittämiseen osallistui yrittäjä Kirsti Paakkanen. Sitä myydään apteekkipullon muotoisessa sinisessä muovipakkauksessa, jonka kyljessä on tuotemerkin logo. Pakkausta ei juurikaan ole muutettu vuosien varrella. Merkin valikoima on sittemmin laajentunut hoitoaineisiin ja eri tuoksuihin. Tuotemerkillä on kokeiluluontoisesti julkaistu myös deodorantteja, käsivoiteita sekä suihkusaippuoita.
Erittäin hieno suomalainen -tuotemerkki on nykyään norjalaisen Orklan omistuksessa. 
Vuonna 2019 vaateyritys Makiaa epäiltiin Erittäin hieno suomalainen -merkin logon plagioinnista.
Anders Åslund

Anders Åslund (s. 1952) on ruotsalainen taloustieteilijä ja diplomaatti. Hän on johtava Venäjän, Ukrainan ja Itä-Euroopan talouspolitiikkojen asiantuntija.
Åslund sai filosofian tohtorin oppiarvon Oxfordin yliopistosta. Hän on muun muassa toiminut "Senior Fellow'n" asemassa Atlantic Councilin Euraasia-keskuksessa ja opettanut Georgetownin yliopistossa. Tukholman kauppakorkeakoulussa Åslund pääsi professoriksi. Hän on ollut myös taloudellisena neuvonantajana eri hallitusten palveluksessa muun muassa Venäjällä ja Ukrainassa. Åslund on sekä kirjoittanut että toimittanut lukuisia kirjoja, joiden joukossa ovat olleet "Ukraine: What Went Wrong and How to Fix It" (2015) ja "Russia's Crony Capitalism: The Path from Market Economy to Kleptocracy" (2019). Kirjoja on käännetty lukuisille vieraille kielille.
Åslund on ollut Ruotsin palveluksessa diplomaattisissa tehtävissä Kuwaitissa, Puolassa, Genevessä ja Moskovassa. Hän on tehnyt yhteistyötä Frivärld-ajatushautomon (Stockholm Free World Forum) kanssa.
Rhode Island's It for Me

Rhode Island's It for Me on Rhode Islandin osavaltiolaulu, joka otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1996.
Laulun on sanoittanut Charlie Hall, joka koomikkona julkaisi vuonna 1992 liudan poliittista satiiria edustavia lauluja osana "Ocean State Follies" -nimistä komediaesitystään. Show teki Hallista suositun ja vuonna 1995 hän kirjoitti "Rhode Island's It for Me" -kappaleen sanat. Sävellyksen ovat tehneet Maria Day ja Kathryn Chester.
Sanat.
I’ve been to every state we have 
and I think that I'm inclined to say
that Rhody stole my heart
You can keep the forty nine
Herring gulls that dot the sky,
blue waves that paint the rocks,
waters rich with Neptune's life,
the boats that line the docks,
I see the lighthouse flickering
to help the sailors see.
There's a place for everyone:
Rhode Island’s it for me.
Rhode Island, oh, Rhode Island
surrounded by the sea.
Some people roam the earth for home;
Rhode Island’s it for me.
I love the fresh October days,
the buzz on College Hill,
art that moves an eye to tear,
a jeweler’s special skill.
Icicles refract the sun,
snow falling gracefully.
Some search for a place that’s warm:
Rhode Island’s it for me.
Rhode Island, oh, Rhode Island
surrounded by the sea.
Some people roam the earth for home;
Rhode Island’s it for me.
The skyline piercing Providence,
the State House dome so rare,
residents who speak their minds;
No longer unaware!
Roger Williams would be proud to see
his “colony”
so don't sell short this precious port:
Rhode Island’s it for me.
Rhode Island, oh, Rhode Island
surrounded by the sea.
Some people roam the earth for home;
Rhode Island’s it for me.
Rhode Island, oh, Rhode Island
surrounded by the sea.
Some people roam the earth for home:
Rhode Island’s it for me!
Lähde:
Renault Express (2021)

Renault Express on Renault’n vuodesta 2021 lähtien valmistama pieni pakettiautomalli. Sitä myydään edullisempana ja yksinkertaisempana mallina Renault Kangoon rinnalla. 
Express on kehitetty Dacia Dokkerin pohjalta, sillä Renault’n omistama Dacia lopettaa pakettiautojen myynnin. Autoa valmistetaan Marokossa samalla tehtaalla kuin edeltänyttä Dokkeria. Moottorina on 1,5-litrainen dieselmoottori, jonka saa 75- tai 95-hevosvoimaisena versiona. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto. Joillain markkinoilla on saatavana myös 1,3-litrainen (102 hv) TCe-bensiinimoottori.
Lucy Simon

Lucy Simon (toukokuu 1940 New York, New Yorkin osavaltio – 20. lokakuuta 2022 Piermont, New Yorkin osavaltio) oli yhdysvaltalainen laulaja, musiikkituottaja ja teatteri- sekä elokuvasäveltäjä.
Simon syntyi Simon &amp; Schuster -kustantamosta tunnetun Richard L. Simonin ja tämän vaimon Andrean perheeseen. Hän oli toinen perheensä neljästä lapsesta. Vuonna 1963 Simon aloitti esiintymisen nuoremman sisarensa Carly Simonin kanssa duona nimellä The Simon Sisters. Duo julkaisi kolme albumia, joista viimeisen vuonna 1969. Lucy Simon jätti joksikin aikaa musiikkiuran ja opiskeli sairaanhoito-opistossa. Siellä hän tapasi David Levinen, jonka kanssa meni naimisiin vuonna 1967. Pariskunnalle syntyivät lapset Julie ja James. Avioliitto jatkui Lucy Simonin kuolemaan saakka.
Simon palasi musiikin pariin ja julkaisi sooloalbumit "Lucy Simon" (1975) sekä "Stolen Time" (1977). Miehensä kanssa hän tuotti lastenalbumit "In Harmony" (1981) ja "In Harmony 2" (1983), joista myönnettiin Grammy-palkinnot. Simon sävelsi musiikin Frances Hodgson Burnettin romaaniin perustuvaan "The Secret Garden" -musikaaliin (1991), jonka sanat ovat Marsha Normanin käsialaa. Tästä työstään Simon pääsi Tony- ja Drama Desk -palkintoehdokkaaksi. Hän sävelsi musiikin myös "Doctor Zhivago" -musikaaliin (2011). Lisäksi Simonin säveltämä oli musiikki HBO:n elokuvaan "The Positively True Adventures of the Alleged Texas Cheerleader-Murdering Mom" (1993).
Simon kuoli 82-vuotiaana sairastettuaan pitkään rintasyöpää. Hänen sisarensa, oopperalaulaja Joanna Simon, kuoli Lucyn kuolemaa edeltäneenä päivänä.
Nolan Gasser

Nolan Gasser (s. 1964) on yhdysvaltalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkitieteilijä.
Gasser sai filosofian tohtorin arvon musiikkitieteessä Stanfordin yliopistosta. Hän on Pandoran vuonna 2000 perustetun Music Genome Projectin alkuperäinen suunnittelija ja päämusikologi. Gasserin sävellyksiä on esitetty muun muassa Carnegie Hallissa, David Geffen Hallissa, John F. Kennedy Center for the Performing Artsissa, Salle Pleyelissa ja Rose Bowlissa. Hänen oopperansa "The Secret Garden" (libretto: Carey Harrison Frances Hodgson Burnettin kirjan pohjalta) kantaesitettiin 1. maaliskuuta 2013. Muiden Gasserin sävellysten joukossa ovat "The World Concerto" (sellolle, erhulle, udille, sarangille ja orkesterille), NASA:n tilauksesta luotu "Cosmic Reflection" (kertojalle ja orkesterille) ja "Repast: A Civil Rights Oratorio" (baritonille, kuorolle ja pianolle).
Macmillan Press julkaisi 30. huhtikuuta 2019 Gasserin kirjan "Why You Like It: The Science and Culture of Musical Taste". Gasser on luennoinut laajalti.
Strategic Advisory Group of Experts

Strategic Advisory Group of Experts (SAGE) ("strateginen neuvoa-antava asiantuntijaryhmä") on Maailman terveysjärjestön (WHO) tärkein rokotteita ja immunisaatiota käsittelevä neuvoa-antava ryhmä. 
Vuonna 2022 THL:n ylilääkäri Hanna Nohynek valittiin SAGE:n puheenjohtajaksi.
SAGE perustettiin vuonna 1999 yhdistämällä kaksi aikaisempaa komiteaa, tieteellinen neuvoa-antava asiantuntijaryhmä (joka palveli rokotekehitysohjelmaa) ja maailmanlaajuinen neuvoa-antava ryhmän (joka palveli EPI-ohjelmaa). 
SAGEn tehtävänä on neuvoa WHO:ta yleisissä maailmanlaajuisissa politiikoissa ja strategioissa rokotuksista ja biotekniikasta, tutkimuksesta ja kehityksestä rokotteiden toimittamiseen ja sen yhteyksiin muihin terveydenhuoltotoimiin. SAGE ei käsittele vain lapsuuden rokotuksia ja immunisaatiota vaan kaikkia rokotteilla ehkäistäviä sairauksia. SAGE antaa maailmanlaajuisia suosituksia rokotuspolitiikasta. Maatason neuvoa-antava komitea kääntää tällaiset suositukset.
Jäsenyys.
SAGE:ssa on 15 jäsentä, tunnustettuja asiantuntijoita, jotka valitaan ympäri maailmaa epidemiologian, kansanterveyden, rokottamisen, pediatrian, sisätautien, tartuntatautien, immunologian, lääkesääntelyn, ohjelmanhallinnan, rokotusten toimittamisen, terveydenhuollon, hoitohallinnon, terveystalouden ja rokoteturvallisuuden aloilta. WHO:n pääjohtaja nimittää jäsenet aluksi kolmeksi vuodeksi. Nimitys voidaan uusia vain kerran.
SalMar

SalMar on norjalainen, Oslon pörssissä noteerattu, vuonna 1991 perustettu kalankasvatus- ja jalostusyritys. Se on eräs maailman suurimmista lohenkasvatusyrityksistä. Yhtiön kotipaikka on Frøyan kunnan Kverva. Yhtiön kalankasvatus keskittyy Norjan rannikolla kahdelle seudulle: Keski-Norjan rannikolle Møren ja Romsdalin läänissä sekä pohjoisessa Tromssan ja Finnmarkin lääneihin. Sen kasvatusluvat sallivat noin 69,53 tonnin (MAB) kasvatuksen läntisellä tuotantoalueella ja 38,3 tonnin (MAB) kasvatuksen Pohjois-Norjassa. 
Norjan ohella SalMar omistaa lisäksi kalankasvattamoja Islannissa ja Skotlannissa. Sillä on enemmistöomistus (51%) Islannin suurimmasta lohenkasvattajasta Icelandic Salmon AS:sta (joka omistaa 100% Arnarlax Ehf:stä), jonka kasvatusalue sijaitsee Islannin luoteisosan Länsivuonojen seudulla (). SalMar omistaa myös puolet (50%) skotlantilaisesta Norskott Havbruk AS:stä (joka omistaa 100% Scottish Sea Farms Ltd:stä). Se on Ison-Britannian toiseksi suurin lohenkasvattaja, joka tuottaa atlanninlohta Skotlannissa, 
Shetlannissa ja Orkneysaarilla.
Yhtiö myy kalaa ja äyriäisiä sekä kalanjalostustuotteita maailmanlaajuisesti. 
Kalankasvatuslautat ulkomerellä.
SalMAr on kehittänyt Akerin kanssa ulkomerellä tapahtuvaan kalankasvatukseen sopivan, tuotantoalueelle hinattavan, hieman öljylauttaa muistuttavan kalankasvatuslautan. Ensimmäinen, Kiinassa rakennettu tuotantolautta on nimetty "Ocean Farm 1":ksi, ja sen tuotanto alkoi vuonna 2017. Lautan korkeus on 68 metriä, halkaisija 110 metriä ja tilavuus alaslaskettuna 250 000 m3. 
Vuonna 2021 tämän pilottilaitoksen raportoitiin käyneen läpi jo kaksi täyttä lohenkasvatuksen tuotantokiertoa ja tuottaneen 10 000 tonnia lohta markkinoille. Ulkomerelle sijoitettavien kalankasvatuslauttojen mahdollisuuksia on pidetty suurina. Toisaalta ratkaisun eettisistä ja ympäristövaikutuksista kiistellään. Vaihtoehdoksi on esitetty esimerkiksi maalle rakennettavia, muusta vesiympäristöstä helpommin erillään pidettäviä kasvatusaltaita.
Yrityksen perustajasta miljardööri.
Lokakuussa 2022 SalMar-yrityskonsernin perustanut ja sen konsernijohtajana toimiva Gustav Witzøe oli talousjulkaisu Kapitalin mukaan omistustensa perusteella miljardööri ja Norjan 6. varakkain ihminen. Hänen varallisuudekseen esitettiin 50,60 miljardia Norjan kruunua (2022). SalMar-yhtiön arvostus on noussut voimakkaasti 2010-luvun ja 2020-luvun alun aikana. Syksyllä 2022 yrityksen osakkeen arvo tosin putosi useita kymmeniä prosentteja. Norjan hallitus kertoi aikovansa verottaa maan yhteisen varallisuuden pohjalta voittoa tekeviä energiantuotannon ja kalankasvatuksen yrityksiä.
Yhdistetyn maailmancup 2022–2023

Yhdistetyn maailmancup 2022–2023 alkoi 25. marraskuuta 2022 Kuusamon Rukalla ja päättyi 27. maaliskuuta 2023 Lahdessa.
"Lähde: FIS"
"Lähde: FIS"
Maailmancupin pisteet.
Miehet.
Kokonaiscup.
"Tilanne 20/22 osakilpailun jälkeen"
Maiden välinen cup.
"Tilanne 21/24 osakilpailun jälkeen"
Paras mäkihyppääjä.
"Tilanne 20/22 osakilpailun jälkeen"
Paras hiihtäjä.
"Tilanne 20/22 osakilpailun jälkeen"
Naiset.
Kokonaiscup.
"Tilanne 5/10 osakilpailun jälkeen"
Maiden välinen cup.
"Tilanne 6/11 osakilpailun jälkeen"
Árni M. Mathiesen

Árni M. Mathiesen (s. 2. lokakuuta 1958) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka toimi Islannin valtiovarainministerinä vuosina 2005–2009 ja kalastusministerinä vuosina 1999–2005 sekä kansanedustajana Alþingissä vuosina 1991–2009.
Árni syntyi Reykjavíkissä. Hän opiskeli Skotlannissa Edinburghin yliopistossa ja valmistui eläinlääkäriksi vuonna 1983, minkä jälkeen hän opiskeli kalapatologiaa Stirlingin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1985. Vuosina 1983–1985 hän toimi yleisenä eläinlääkärinä koillis- ja lounais-Islannissa. Vuosina 1985–1995 hän toimi kalatautien eläinlääkärinä.
Árni istui kansanedustajana Alþingissä vuosina 1991–2009. Vuonna 1999 hänet nimitettiin kalastusministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 2005 asti, jolloin hänet nimitettiin valtiovarainministeriksi, jona hän toimi vuoteen 2009 asti.
Björgvin G. Sigurðsson

Björgvin Guðni Sigurðsson (s. 30. lokakuuta 1970) on islantilainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Alþingissä vuosina 2003–2013 ja Islannin kauppaministerinä vuosina 2007–2009.
Björgvin syntyi Reykjavíkissä. Hän opiskeli historiaa ja filosofiaa Islannin yliopistossa ja valmistui vuonna 1997. Vuosina 1996–1997 hän työskenteli lehtimiehenä "Vikublaðið"-lehdessä ja vuosina 1997–1998 "Stúdentablaðið"-opiskelijalehden päätoimittajana. Vuosina 1999–2002 hän toimi sosiaalidemokraattisen liiton toiminnanjohtajana ja parlamenttiryhmän johtajana.
Björgvin valittiin Alþingiin vuonna 2003. Vuonna 2007 hänet nimitettiin kauppaministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 2009 asti. Vuonna 2009 hän toimi Alþingin talous- ja verovaliokunnan puheenjohtajana ja vuosina 2011–2013 yleis- ja opetusvaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 2009–2013 hän oli Naton parlamentaarisen yleiskokouksen Islannin delegaation puheenjohtaja.
Vuonna 2014 Björgvin valittiin Ásahreppurin kunnanjohtajaksi.
Kalliokosken voimalaitos

Kalliokosken voimalaitos voi tarkoittaa
Einar Kristinn Guðfinnsson

Einar Kristinn Guðfinnsson (s. 2. joulukuuta 1955) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Alþingissä vuosina 1991–2016, kalastus- ja maatalousministerinä vuosina 2007–2009 ja Alþingin puhemiehenä vuosina 2013–2016.
Einar syntyi Bolungarvíkissä. Hän opiskeli politiikkaa Englannissa Essexin yliopistossa ja valmistui vuonna 1981. Vuosina 1983–1991 hän toimi telakanjohtajana Bolungarvíkissä. Hänet valittiin Alþingiin vuonna 1991. Vuosina 1995–1999 hän toimi liikennevaliokunnan puheenjohtajana, vuosina 1999–2000 perustuslakierityisvaliokunnan puheenjohtajana, vuosina 1999–2003 kalastusvaliokunnan puheenjohtajana, vuosina 1999–2005 äänestyslippuvaliokunnan puheenjohtajana ja vuonna 2003 talous- ja kauppavaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 2003–2005 hän oli itsenäisyyspuolueen parlamenttiryhmän puheenjohtaja.
Vuonna 2005 Einar nimitettiin kalastusministeriksi ja vuonna 2007 maatalousministeriksi; vuonna 2008 ministerinsalkut yhdistettiin, ja hän toimi vuoteen 2009 asti kalastus- ja maatalousministerinä. Vuosina 2013–2016 hän toimi Alþingin puhemiehenä.
Kalliokosken voimalaitos (Jämsä)

Kalliokosken voimalaitos on Jämsässä Jämsän reitillä Suolijoessa toimiva pieni vesivoimalaitos.
Rakenne.
Suolijoki tekee alajuoksullaan Sahloisissa kaarevan mutkan ennen laskemistaan Salosveteen. Mutkassa on sijainnut kolme koskea, joita on hyödynnetty käyttämällä niissä vesimyllyjä. Vesivoimalaitos ohittaa kaksi koskea oikaisukanavallaan, joka on yli 200 metriä pitkä. Sekä vanha jokiuoma että kanava on padottu erikseen vedenpinnan nostamiseksi. Yläaltaana toimii Suolijoen jokilaakso, ja allas ulottuu Koskelanlammanteeseen asti, johon Suolijoen Lapinkoski laskee.
Vuonna 1995 uudistetussa voimalaitoksessa toimii kapasiteetiltaan noin 500 kilowatin vesiturbiini, jonka vuosituotanto on noin kaksi gigawattituntia vuodessa. Vesiturbiinin voima on peräisin 5,5 metrin pudotuksesta, jossa joen keskivirtaama on noin 11 kuutiometriä sekunnissa. Toisessa lähteessä Suolijoen keskivirtaamaksi ilmoitetaan 7,6 kuutiometriä sekunnissa ja koskien pudotukseksi 5,4 metriä .
Luontoarvoja.
Jäljellä oleva Kalliokoski on kalastajien suosimaa perhokalastusaluetta. Voimalan yhteyteen on myös rakennettu kalatie.
Historiaa.
Koskialan talo ja sen koskioikeudet myytiin vuonna 1909 Kustaa Vuolle-Apialalle, joka kehitti Suolijoen vesivoimaa 1900-luvun alussa. Ylimmällä Kalliokoskella toimi jo vesimylly, jolla jauhettiin viljaa. Se valjastettiin loppuaikoinaan voimalaksi, joka tuotti sahalle sen tarvitsemaa mekaanista vesivoimaa. Sen korvaavaksi voimanlähteeksi suunniteltiin sähkövoimalaitosta. Kun suunnitelma lopulta hyväksyttiin vuonna 1920, oli voimalalle merkitty 200 metrin päähän uusi paikka kosket ohittavaan vesikanavaan. Voimalaa ei kuitenkaan rakennettu, sillä yksi sähkön pääkäyttäjä Kalliokosken huopatehdas paloi vuonna 1928. Vuonna 1940 suunniteltiin voimala uudestaan. Tekniseksi ratkaisuksi tuli yksiakselinen järjestelmä, jossa generaattoria pyörittivät kaksi Francis-turbiinia. Pyörimisnopeuden tasaajaksi kiinnitettiin akseliin raskas vauhtipyörä, joka on edelleen voimalan vieressä. Voimalaa varten perustettiin Saloksen Sähkö Oy. Voimalaitoksen rakennustöihin päästiin vasta vuonna 1948, jolloin 150 miestä kaivoi kanavan lapioilla. Paikalle ei tullut tietä, jota pitkin olisi voinut kuljettaa kaivureita. Suunnitelmassa määritettiin rakennevirtaamaksi 2,4 kuutiometriä sekunnissa, jolla olisi tuotettu 250–300 kilowatin teholla sähköenergiaa. Voimalaitosta kutsuttiin alussa Koskelan voimalaksi. Aluksi sähköä toimitettiin vain Koskenpään Huopatehtaan ja Koskenpään tervatehtaan käyttöön. Sähköä riitti myös muutamaan lähitaloon valovirraksi. Samaan aikaan Koskenpään kunnan sähköistämistä suunniteltiin toisella tavalla, mutta sen toteutti lopulta Keski-Suomen Valo, joka osti myös Koskelan voimalaitoksen.
Þórunn Sveinbjarnardóttir

Þórunn Sveinbjarnardóttir (s. 22. marraskuuta 1965) on islantilainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka on istunut kansanedustajana Alþingissä vuosina 1999–2011 ja jälleen vuodesta 2021 lähtien. Vuosina 2007–2009 hän toimi ympäristöministerinä.
Þórunn syntyi Reykjavíkissä. Hän opiskeli politiikkaa ja mediaa Islannin yliopistossa ja valmistui vuonna 1989. Vuonna 1991 hän valmistui kansainvälisen politiikan maisteriksi Johns Hopkinsin yliopistosta ja vuonna 2014 sovelletun etiikan maisteriksi Islannin yliopistosta. Hänet valittiin Alþingiin vuonna 1999. Vuosina 2007–2009 hän toimi ympäristöministerinä. Vuosina 2010–2011 hän oli sosiaalidemokraattisen liiton parlamenttiryhmän puheenjohtaja. Vuosina 2009–2010 hän toimi ympäristövaliokunnan puheenjohtajana ja vuonna 2009 sosiaali- ja sosiaaliturvavaliokunnan puheenjohtajana. Vuodesta 2021 hän on ollut perustuslaki- ja ohjausvaliokunnan puheenjohtaja.
Gerknäs Andelshandel

Gerknäs Andelshandel m.b.t. oli 25. marraskuuta 1906 perustettu suomalainen osuuskauppa Lohjalla Uudellamaalla. Osuuskauppa myytiin Karis Andelshandelille vuonna 1926. Osuuskauppa lopetti toimintansa Lohjan Kirkniemessä 1970-luvulla.
Historia.
Gerknäs Andelshandelin säännöt vahvistettiin 22. tammikuuta 1907. Yksi osamaksu maksoi 10 markkaa. Osuuskaupan perustamisessa vaikuttivat suuresti alueen kartanot sekä Lohjan Kalkkitehdas. Kaiken kaikkiaan mukana osuuskaupassa oli 58 maanviljelijää. Osuuskunnan hallituksen puheenjohtajana toimi Johannes Cortez Backman.
Vuonna 1914 Gerknäs Andelshandel tuli osaksi Suomen Osuuskauppojen Keskuskuntaa eli SOK:ta. Samana vuonna ostettiin myös oma kaupparakennus.
1920-luvun taitteessa osuuskaupan hallituksen puheenjohtajaksi tuli Sven Berglund Siuntion Aiskogista. Berglundin aikakaudella Gerknäs Andelshandel myytiin Karis Andelshandelille. Karis Andelshandel järjesti Kirkniemen, Kyrkstadin ja Virkkalan alueen asuikkaille illanviettoja, joissa ohjelmassa oli muun muassa tanssia, laulua, kahvittelua ja Karjaan puhallinorkesterin esiintymisiä.
Karis Andelshandel sulautui myöhemmin muiden osuuskauppojen kanssa, ja lopulta vuonna 2011 sen alueella toimi Ok Varuboden-Osla Handeslag (VBO). Osuuskauppa Lohjan Kirkniemessä lopetettiin tosin jo 1970-luvulla.
Tritoninsarvet

Tritoninsarvet (Tritoniidae) on vapaakiduskotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Tritoninsarvet jaetaan kymmeneen sukuun. Heimon lajit ovat kuorettomia ja ruumiinmuodoltaan pitkänomaisia. Osa lajeista on leveitä ja osa kapeita. Tritoninsarvet voivat kasvaa 0,5–30 cm pitkiksi. Lajien ruumiista lähtee useita haarautuneita ulokkeita. Vatsaa suojaavat levyt.
Elintavat.
Tritoninsarvien ravintoa ovat pehmytkorallit.
Siegel

Siegel on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Einar Steensnæs

Einar Steensnæs (s. 10. maaliskuuta 1942 Haugesund) on norjalainen kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän on istunut suurkäräjillä vuosina 1993–2005 ja toiminut Norjan tutkimus- ja koulutusministerinä 1989–1990 sekä öljy- ja energiaministerinä 2001–2004.
Kicke Bergholm

Christer Gustaf ”Kicke” Bergholm (21. syyskuuta 1946 – 14. helmikuuta 2025) oli suomalainen basisti. Hän soitti muiden muassa yhtyeissä The Scaffolds, Pepe &amp; Paradise, New Strangers, Jormas ja The Strangers sekä Vesa-Matti Loirin taustayhtyeessä.
Bergholm omisti useita menestyneitä ravihevosia 1980-luvun alusta saakka yhdessä Vesa-Matti Loirin kanssa yhtiönsä Ramppivalo Oy:n kautta.
Bergholmin veli oli kitaristi Harry Bergholm. Hänet on haudattu veljensä viereen Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Hannu Malin

Hannu Woldemar Malin (17. kesäkuuta 1944 Helsinki – 2005) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan bassobaritoni.
Malin opiskeli Pekka Salomaan ja Matti Lehtisen johdolla. Hän lauloi Suomen kansallisoopperan kuorossa vuosina 1971–1976 ja pääsi sen solistiksi vuonna 1976. Kaikkiaan Malin esiintyi Kansallisoopperassa vuosina 1971–1998 toistatuhatta kertaa. Hän oli koomisissa rooleissa muiden muassa oopperoissa "Don Pasquale" (Donizetti), "Sevillan parturi" (Rossini), "Figaron häät" (Mozart), "Don Giovanni" (Mozart), "Gianni Schicchi" (Puccini) ja "Nenä" (Šostakovitš).
Malin esiintyi Dalandin roolissa Richard Wagnerin "Lentävässä hollantilaisessa" vuoden 1981 Savonlinnan oopperajuhlilla.
Malin kuoli vuonna 2005 ja hänet on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle samaan hautaan yhdessä puolisonsa Leena Marjatta Malinin ja tämän isän säveltäjä ja harpisti Väinö Hannikaisen kanssa.
Lähteet.
Kuva Hannu Voldemar Malinin hautakivestä Hietaniemen hautausmaalla
Mäntysaaren hautausmaa

Mäntysaaren hautausmaa on Kouvolan seurakuntayhtymän hautausmaa Kouvolassa, entisen Valkealan kunnan alueella. Hautausmaa sijaitsee Vuohijärven Mäntysaaressa. Saareen kuljetaan veneellä tai talvella jäätä pitkin, koska tieyhteyttä ei ole. Hautausmaa ja kappeli ovat rakennusperintökohteita, ja saaressa on myös kaksi muinaisjäännösrekisteriin merkittyä kiinteää muinaisjäännöstä, joista toinen on hautausmaan alueella ja toinen saaren pohjoisosassa. 
Historia.
Mäntysaareen on perimätiedon mukaan haudattu jo ”ylimuistoisista ajoista alkaen”. Hautausmaa virallistui vuonna 1834 isojaossa, jossa sille lohkottiin tontti. Hautausmaa oli tarkoitettu Valkealan pohjoisten kylien käyttöön. Mäntysaaren maaperä on hiekkaa. 
Vuonna 2002 Museoviraston teettämän Valkealan arkeologisten kohteiden inventoinnin yhteydessä käytiin myös Mäntysaarella. Raportissa todetaan saaren maaston puolesta soveltuvan kivikautiseksi asuinpaikaksi. Aikataulu ei sallinut tarkempaa tutkimista. Todettiin myös, että Mäntysaaren ja sen luoteispuolisen Kinansaaren välissä olevilla kareilla on karsikkopuita.
Vuonna 2006 tehtiin Metsähallituksen toimeksiannosta ja Kymin Osakeyhtiön 100-vuotissäätiön rahoituksella arkeologinen inventointi, jonka tavoitteena oli aiemmin tuntemattomien pyyntikulttuurien muinaisjäännösten paikantaminen tutkimuksen tarpeisiin. Tutkimusalue käsitti Repoveden kansallispuiston ja Aarnikotkan metsän luonnonsuojelualueen ja myös näiden lähellä olleita, aiemmin tunnettuja kohteita. Mäntysaaressa tutkittiin kaksi asuinpainannetta saaren pohjoisosasta (kohde 33), menetelminä olivat pintapoiminta ja koekuopat. Toisesta painanteesta löydettiin kvartsia, piitä ja palanutta luuta, ja painanteessa havaittiin myös kulttuurikerros. Toisesta painanteesta ei tehty löytöjä. Saaren eteläpään tutkimuspaikalta (kohde 34) löydettiin vain kvartsi-iskos.
Mäntysaaren hautausmaa-alueella (kohde 39) tehtiin pintapoimintaa, jossa löydettiin pii-iskos ja palaneen luun siru. Esihistoriallisia rakenteita, kuten kulttuurikerrosta, ei voitu havaita, koska hautausmaalla ei voitu tehdä koekuoppia. Löytöjen perusteella paikalla on sijainnut kivikautinen asuinpaikka. Historiallinen hautausmaa on kaivettu sen läpi.
Kappeli.
Hautausmaalla on vuonna 1911 rakennettu kellotornillinen kappeli, joka on suojeltu kirkkolain perusteella. Kappelin alttaritaulu on vuodelta 1980. Teoksen "Jeesus Getsemanessa" on maalannut Arvo Summanen.
Kari Kuoppa

Kari Juhani Kuoppa (s. 25. kesäkuuta 1947 Kauvatsa) on suomalainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan tenori.
Kuoppa opiskeli muun muassa Matti Lehtisen johdolla. Hän esiintyi solistina Suomen kansallisoopperassa vuosina 1975–1988. Siellä hän tulkitsi muun muassa Don Josén roolin Georges Bizet'n "Carmenissa", Jules Massenet'n "Wertherin" nimiroolin ja Ramiron roolin Gioacchino Rossinin "Tuhkimossa". Kuoppa esiintyi myös Savonlinnan oopperajuhlilla vuosina 1977–1980 Taminon roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin "Taikahuilussa". Hänen konserttiohjelmistoonsa kuuluu evankelistan rooli Johann Sebastian Bachin "Matteuspassiossa".
Kuoppa on edustettuna levytyksellä "Suomen Kansallisoopperan ääniä vuosilta 1974-1983" (2003).
Virkkalan VPK

Virkkalan Vapaaehtoinen Palokunta - Virkby Frivilliga Brandkår on vuonna 1921 perustettu vapaaehtoinen palokunta Lohjan Virkkalassa, Uudellamaalla. Palokunta on ollut Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen sopimuspalokuntana vuodesta 2004.
Historia.
Etelä Lohjan Seuratalolla pidettiin 8. heinäkuuta 1921 Virkkalan vapaaehtoisen palokunnan perustamiskokous. Kokouksen alullepanijana oli Lohjan Kalkkitehdas Oy:n toimitusjohtaja Petter Forsström. Perustamiskokouksessa uuden järjestön puheenjohtajaksi valittiin Forsström ja kirjuriksi B. Nordblom.
Palokunta sai nimekseen "Virkbyn Vapaaehtoinen palokunta - Virkby Frivilliga brandkår". Sääntöjen mukaan palokunta oli kaksikielinen. Virkkalan VPK jaettiin viiteen komppaniaan, mikä tosin ei koskaan toteutunut kaluston puutteen vuoksi.
Aluksi palokunta toimi hevosvoimin vedettävän ruiskukärryn voimin, mutta tästä luovuttiin 1930-luvulla palopäällikkö J. Gröndahlin luvattua viemään paloruiskun palopaikalle omalla autollaan. Ensimmäinen moottoriruisku palokunnalle ostettiin kesällä 1934 Kulmala Oy:ltä. Vuonna 1950 Virkkalan VPK:lle ostettiin uusi moottoriruisku, ja vuonna 1952 ostettiin käytetty kuorma-auto Lohjan Sähkö Oy:ltä, joka muutettiin paloautoksi.
VPK:n oma rakennus Palotalo valmistui marraskuussa 1954. Rakennusta laajennettiin vuonna 1983, jolloin saatiin yksi autopaikka lisää sekä luentotila ja keittiö.
Lohjan sankarihautausmaa

Lohjan sankarihautausmaa on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva talvi- ja jatkosodassa kaatuneitten vainajien hautausmaa-alue Lohjan Pyhän Laurin kirkkoa ympäröivällä hautausmaalla. Ensimmäiset sankarihautajaiset Lohjalla pidettiin 17. tammikuuta 1940. Tuolloin seitsemän sodassa kaatunutta miestä siunattiin haudan lepoon. Hautausmaa sijaitsi Lohjan kauppalassa sen perustamishetkellä.
Lohjan sankarihautausmaan hautamuistomerkin on suunnitellut Ilmari Wirkkala. Muistomerkki sekä hautakivet on valmistettu graniitista. Hautojen taustalla on takorautainen aita, jota pitkin kasvaa villiviiniä. Aita ja köynnöskasvit muodostavat ikään kuin siivet hautojen ympärille.
Turkka Manninen

Turkka Tapio Manninen (22. huhtikuuta 1966 Tampere – 4. lokakuuta 2019 Jyväskylä) oli suomalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.
Manninen opiskeli Sibelius-Akatemian solistisella osastolla Jorma Elorinteen ja Matti Tuloiselan johdolla. Hän suoritti laulun A-kurssitutkinnon erinomaisin arvosanoin vuonna 1991, piti ensikonserttinsa Sibelius-Akatemian konserttisarjassa 1992, suoritti oopperalaulajan tutkinnon vuonna 1994 ja valmistui musiikin maisteriksi 1995. Manninen esiintyi Savonlinnan oopperajuhlilla, Ilmajoen Musiikkijuhlilla sekä alueellisissa oopperoissa Tampereella, Porissa, Kotkassa, Jyväskylässä ja Mikkelissä. Kaikkiaan hänen ohjelmistonsa kattoi yli kolmekymmentä roolia yli viidessäkymmenessä ooppera- ja operettiproduktiossa. Manninen esiintyi oopperalaulajana Suomen lisäksi Saksassa, Belgiassa, Tšekissä ja Virossa. Hänen tärkeisiin rooleihinsa kuuluivat Germont ("La traviata"), kreivi Almaviva ("Figaron häät"), "Don Giovannin" nimirooli, Figaro ("Sevillan parturi"), Renato ("Naamiohuvit"), Tonio ("Pajatso"), Jussi ("Pohjalaisia") ja Topi ("Punainen viiva"). Manninen on myös konsertoinut ympäri Suomea ja esiintynyt sekä Suomessa että Keski-Euroopassa solistina konserttiteosten, kuten "Jouluoratorion" ja "Saksalaisen sielunmessun" esityksissä.
Manninen oli laulun lehtorina vuosina 1996–1997 Savonlinnan musiikkiopistossa, syksystä 1997 Keski-Suomen konservatoriossa ja syksystä 1999 Jyväskylän ammattikorkeakoulussa. Vuonna 1997 hänestä tuli Keski-Suomen alueoopperan (entisen Jyväskylän oopperan) taiteellinen johtaja ja tuottaja. Vuonna 2001 hän aloitti Keski-Suomen alueoopperan puheenjohtajana ja taiteellisena johtajana. Vuosina 2010–2012 Manninen oli Keski-Suomen taidetoimikunnan puheenjohtaja. Hän toimi lisäksi Suomen oopperaliiton varapuheenjohtajana. Vuonna 2012 Manninen aloitti työskentelyn Sibelius-Akatemian Kuopion-haaran laulutaiteen lehtorina.
Manninen johti uransa aikana monia kuoroja, kuten Mikkelin ja Jyväskylän oopperakuoroja sekä Savonlinnan taidelukion kuoroa. Hän kuoli 53-vuotiaana kärsittyään pitkään vaikeista sairauksista. Manninen oli asunut perheineen Muuramessa. Hän oli oopperaohjaajana uransa luoneen Raimo Mannisen poika.
Mathilde Marchesi

Mathilde Marchesi (de Castrone, o.s. Graumann; 24. maaliskuuta 1821 Frankfurt am Main – 17. marraskuuta 1913 Lontoo) oli saksalainen ooppera- ja resitaalilaulaja sekä laulupedagogi. Hän oli äänialaltaan mezzosopraano.
Marchesi opiskeli Pariisissa Manuel Garcían johdolla. Lisäksi hän sai opetusta Otto Nicolailta. Marchesi aloitti aluksi 1840-luvulla uran ammattimaisena ooppera- ja resitaalilaulajana. Sittemmin hän keskittyi opetustyöhön. Marchesi työskenteli laulunopettajana Wienissä ja Kölnissä. Hän piti myös omaa laulukouluaan Pariisissa vuosina 1861–1865 ja jälleen vuodesta 1881. Marchesi tunnettiin yhtenä parhaista naislaulajien, erityisesti sopraanojen kouluttajista. Hän oli varsinkin keskeinen bel canto -laulutyylin vaalija. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Nellie Melba, Emma Calvé ja Emma Eames.
Marchesi oli vuodesta 1852 naimisissa baritoni Salvatore Marchesin kanssa. Aviopari esiintyi yhdessä. Marchesi julkaisi laulun metodioppaita ja vuonna 1897 muistelmateoksen. Myös hänen tyttärensä Blanche Marchesi loi uran oopperalaulajana.
Tor Mann

Tor Gustaf Teodor Mann (25. helmikuuta 1894 Tukholma – 29. maaliskuuta 1974 Tukholma) oli ruotsalainen kapellimestari.
Mann opiskeli vuosina 1910–1915 sellonsoittoa sekä vuosina 1914–1919 sävellystä ja soitinnusta Tukholman musiikkikonservatoriossa (vuodesta 1940 Tukholman kuninkaallinen musiikkikorkeakoulu). Hän toimi sellistinä Stockholms konsertföreningissä vuosina 1915–1917 ja 1918–1920 sekä Kungliga Hovkapelletissa 1917–1918. Mann jatkoi opintojaan kontrapunktissa ja sävellyksessä Paul Juonin johdolla Berliinissä vuosina 1920–1922. Lisäksi hän sai musiikin teorian ja orkesterinjohdon opetusta Wienissä ja Prahassa vuonna 1922.
Mann oli Göteborgin sinfoniaorkesterin ensimmäinen pääkapellimestari ja taiteellinen johtaja vuosina 1925–1939. Hänen aikanaan vihittiin käyttöön Göteborgin konserttitalo ja tehtiin orkesterin ensimmäiset levyjulkaisut. Tämän jälkeen Mann työskenteli Radiosinfoniaorkesterin pääkapellimestarina vuoteen 1959. Hän vaali Wilhelm Stenhammarin perintöä ja ansioitui Franz Berwaldin, Jean Sibeliuksen sekä Carl Nielsenin teosten esitysten johtajana. Mann teki kapellimestarina muun muassa 1930–1940-luvulla toistakymmentä vierailua Helsinkiin. Hän johti välillä myös puolisonsa, kapellimestari Ortrud Mannin (o.s. Åkerberg) kanssa.
Mann opetti Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1939–1961, vuodesta 1945 professorina. Hän pääsi Ruotsin kuninkaallisen musiikinakatemian jäseneksi (LMA) vuonna 1935, ja hänelle myönnettiin Litteris et Artibus -mitali vuonna 1939.
Gabriel Idström

Gabriel Idström (26. joulukuuta 1867 – 2. marraskuuta 1946 Karhula) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Helsingin kaupungin liikennelaitoksen edeltäjän Helsingin Raitiotie ja Omnibus Oy:n toimitusjohtaja.
Idström suoritti insinööritutkinnon 1887 Polyteknillisessä opistossa. Hän opiskeli sittemmin satamarakennusta ja kunnallisten laitosten alaa tehden useita opintomatkoja Skandinavian maihin, Saksaan, Englantiin ja Ranskaan. 
Idström oli Helsingin kaupungin palveluksessa apulaisinsinöörinä 1888–1893, rakennuskonttorin työnjohtajana 1893–1898 ja kaupungininsinöörinä sekä rakennuskonttorin johtajana 1898–1919. Hänestä tuli Helsingin Raitiotie ja Omnibus Oy:n toimitusjohtaja vuonna 1919. Tätä tehtävää hän hoiti lähes 20 vuoden ajan vuoteen 1937 saakka.
Idström toimi Helsingin kaupungin yleisten töiden hallituksen puheenjohtajana 1911–1919 sekä hallituksen jäsenenä 1923–1924. Hän oli myös kaupunginvaltuuston jäsenenä 1920–1928 ja rahatoimikamarin jäsenenä 1920–1923 sekä toimi Helsingin kaupungin palokomissionin puheenjohtajana 1924–1932.