Francesco Venezze -konservatorio

Francesco Venezze -niminen valtion musiikkikonservatorio on Rovigossa sijaitseva italialainen musiikkialan korkeakoulu.
Historia.
Alkuperä.
Oppilaitos perustettiin vuonna 1970, kun silloinen opetusministeri Riccardo Misasi lähetti sähkeen Rovigon pormestarille ja järjesti Veronan konservatorion erillisen osan rakentamisen Polesinen alueen pääkaupunkiin. Làszlò Spezzaferrille (1912–1989) annettiin tehtäväksi arvioida tontin sopivuutta kaupungin keskustassa, 1700-luvun Palazzo Venezzessä. Lopullisen asetuksen, jolla Rovigon konservatorio virallisesti tunnustettiin, antoi toukokuussa 1975 Italian tasavallan presidentti Giovanni Leone. Ennen tätä päivämäärää 1900-luvun musiikinopetusta Rovigossa suoritti filharmoninen seura, joka myöhemmin muutettiin kaupungin musiikkilukioksi (1922), jota johti noina alkuvuosina Marino Cremesini (1890–1973). Vuosisatoja aiemmin kaupungissa oli jo toiminut yksityinen laulukoulu (1595), katedraalin musiikkikappeli (1664), muiden kirkkojen ja synagogan musiikkikappeli sekä Campagnella-teatteri (1694), Manfredini-teatteri (1698) ja Sociale-teatteri (1819).
Joitakin musiikillisia muistoja Rovigosta.
Rovigon kaupunki mainitaan Antonio Vivaldin kantaattissa "Le gare del dovere" (RV 688, 1708), jossa sen persoonallisuus jää elävästi mieleen. Se toimii myös taustana Adriano Banchierin teoksessa "La pazzia senile" (1598). Legendan mukaan Claudio Monteverdin oletetaan säveltäneen kantaattinsa "Il rosaio fiorito" (1629) Rovigon pormestarin ja kapteenin Vito Morosinin pojan syntymän kunniaksi.
Rovigosta ovat kotoisin useat merkittävät muusikot ja säveltäjät, kuten polyfonisti Antonio Burlini (1577–1623), Carlo Filago (1589–1644), viulisti ja säveltäjä Domenico Brasolini (aktiivinen 1689–1707), Domenico Tosarini (1794–1884), säveltäjät Lorenzo Barbirolli, Francesco Malipiero (1824–1887) ja Leandro Campanari.
Myös Innocentio Vivarino (n. 1575–1626), Antonio Buzzolla ja Nello Santi olivat kotoisin lähikaupungista Adriasta. Rovigon seudulla syntyneitä olivat lisäksi kustantaja Attilio Barion, joka uskalsi haastaa Ricordin oopperalibrettojen hallitsevan aseman, säveltäjä Stefano Gobatti sekä pianisti ja säveltäjä Nicolò Celega (1846–1906).
Polesinen tunnettu antifasistinen marttyyri Giacomo Matteotti oli myös herkkä aikansa musiikkielämälle. Hänen musiikillista kiinnostustaan todistavat Fratta Polesinessa sijaitsevat historialliset pianot, hänen vaimolleen Velia Tittalle lähettämissään kirjeissä esiintyvät viittaukset musiikkiin sekä läheinen ystävyys hänen lankonsa, kuuluisan baritonin Titta Ruffon, kanssa.
Lisäksi viulisti Giuseppe Torelli (1658–1709) oli peräisin rovigolaisesta perheestä.
Historialliset paikat ja konserttisalit.
Palazzo Venezzen lisäksi konservatoriolla on kolme muuta hajautettua toimipistettä kaupungissa. Ensimmäinen sijaitsee lähellä Sant'Agostinon kirkkoa (1588), joka on esimerkki Ferrarese-arkkitehtuurista Rovigossa. Toinen, Palazzo ex Vescovadossa (1608), on Venezzen lukion koti, jolla on sopimus konservatorion kanssa ja joka isännöi lukuisia teoreettis-analyyttisiä ja sävellysopetustoimia sekä puhallin-, jazz- ja pop-rock-osastoja. Lopuksi vuonna 2009 vihittiin käyttöön " Marco Tamburini " -auditorio, jossa järjestetään lukuisia oppitunteja, konferensseja ja konsertteja sekä joka toimii konservatorion pääsalina. Palazzo Venezzen konserttisalissa on Mascionin kolmikäsikirjaiset mekaaniset urut. Konservatoriossa on neljä konserttiflyygeliä (kaksi Steinway &amp; Sons, yksi Yamaha ja yksi Bösendorfer).
Ilmoittautuneet opiskelijat.
Lokakuun 31. päivänä 2024 opinnoissa oli 745 opiskelijaa. Opiskelijat tulevat paikallisista, alueiden välisistä ja kansainvälisistä taustoista. Jälkimmäisistä hyvä prosenttiosuus tulee Kiinan kansantasavallasta. Opetuksen, tuotannon ja tutkimuksen lisäksi opiskelijoille tarjotaan mahdollisuus osallistua konsertti-, kamarimusiikki-, kuoro- ja teatterituotantoihin koko maakunnassa ja Veneton alueella. Vuoteen 2019 mennessä Rovigon konservatoriosta on valmistunut 1726 opiskelijaa.
Yliopiston infrastruktuurit.
Kirjasto.
Rovigon konservatorion kirjasto on tutkimusinfrastruktuuri, jossa on yli 30 000 bibliografista yksikköä, jotka ovat saatavilla kansallisessa OPAC SBN: ssä. Vuonna 2024 käyttöön otettu digitaalinen kirjasto on toiminnassa, ja sillä on oma digitointilaboratorio kirjaston yhteydessä. Kirjastossa on tällä hetkellä jo yli kaksi tuhatta vapaasti käytettävissä olevaa digitaalista kohdetta (käsikirjoituksia ja painettuja nuotteja, nimikirjoitettuja kirjeitä, antiikin ja historiallista musiikkikirjallisuutta). Kirjasto säilyttää musiikillisesti historiallisia kokoelmia, kuten Polesinen kapellimestarin Fernando Previtalin (1907–1985) arkiston, itävaltalaisen juutalaisen säveltäjän Kurt Sonnenfeldin (1921–1997) henkilökohtaisen kirjaston, joka oli internoituna Italian fasistileireille toisen maailmansodan aikana, ja Mario Zarganin (1895–1951) henkilökohtaisen arkiston, joka erotettiin vuonna 1938 fasististen rotulakien voimaantulon jälkeen. Kirjastossa on merkittävä määrä pianorullia, joista osan on levyttänyt vuosina 1920–1929 kuuluisat pianistit, kuten Lev Pyšnov, Józef Hofmann, Ignaz Friedman ja Arthur Rubinstein . Vuonna 2024 kirjastoon avattiin kaksi erityisosastoa: ensimmäinen nimeltä "Porta orientalis", joka sisältää satoja kiinankielisiä musiikkitieteellisen kirjallisuuden tekstejä ja toinen nimeltä "Musica perseguitata", joka sisältää yhtä monta nidettä kansainvälistä musiikkitieteellistä erikoiskirjallisuutta musiikista ja hallinnon politiikan vainoamista muusikoista.
Elektronisen musiikin laitos.
Monte Ortonen ( Abano Terme ) kongregaation Pyhän Augustinuksen ritarikunnan isien vuonna 1588 rakentama Sant'Agostinon kirkko on toimiva esimerkki hylättyjen kirkollisten omaisuuksien uudelleenkäytöstä. Siellä järjestetään elektronisen musiikin ja kuvasävellyksen kursseja. Siellä on merkittävä digitaalisten ja elektronisten instrumenttien kokoelma, jota päivitetään ja säilytetään jatkuvasti, joten se on myös paikka audio- ja videotallennukselle.
Tutkimus ja tuotanto.
Tohtorit.
Yliopisto- ja tutkimusministeriön 21. helmikuuta 2024 antamalla asetuksella nro 470 myös musiikkikonservatorioilla oli ensimmäistä kertaa mahdollisuus tohtorikurssien akkreditointiin. Rovigon konservatoriossa perustettiin kaksi tohtoriohjelmaa (XL-sykli) otsikoilla "Italialainen pianomusiikki" ja "Vainottu musiikki ja musiikkiperintö". Lisäksi aktivoitiin kolmas tohtoriohjelma yhteistyössä Vicenzan konservatorion kanssa otsikolla "Taide ja kulttuuriperintö käytännön tutkimusvälineinä kansainvälisissä tutkimushankkeissa".
Konservatorio johtaa myös kahden tutkijan neurotieteellistä tutkimusprojektia yhteistyössä Padovan yliopiston kanssa.
Tuotanto.
Venezzen konservatoriolle ovat ominaisia erityisesti tapahtumat, festivaalit ja eri osastojen arvioinnit. "Musiikki ja maalaus-musiikki ja runous" -konserttilaboratorio on toiminut vuodesta 1996 lähtien, ja se järjestää Rovigon kaupungille avoimia julkisia tapahtumia, joita opiskelijat tällä hetkellä tuottavat Ensemble Musicin opettajien koordinoimana. Vuosina 1996–2024 järjestettyihin konsertteihin osallistui 515 konservatorion opiskelijaa ja 181 opettajaa.
Vuodesta 2016 lähtien jazzosaston konserttitoiminnan vuosittainen täydennys on järjestänyt Marco Tamburinin kansallisen kilpailun ja vuodesta 2022 lähtien Paolo Ambroson kansallisen kitarakilpailun. COVID-19-pandemian aikana konservatorio järjesti sarjan oppitunteja käyttäen tuolloin ennennäkemätöntä etäopetusmuotoa, minkä seurauksena julkaistiin opettajien ja opiskelijoiden toimittama teos.
Pop Rock Festival, Dialoghi-sävellysfestivaali, Rovigon pianofestivaali, Progetto Orchestra Fiati Venezze ja Venezze Music Associationin järjestämä Rovigo Cello City ovat aktiivisia. Konservatorio tekee yhteistyötä Teatro Socialen kanssa: erityisesti Giovanni Alberto Ristorin ooppera Pigmalione (johtajana Federico Guglielmo ja barokkiviulukurssin opiskelijoiden osallistumisen myötä) voitti vuoden 2024 Abbiati-palkinnon parhaana italialaisena musiikkialoitteena.
Erasmus+ -ohjelman tasolla mainittakoon kansainvälinen Soundtrack Europe -projekti, joka tuotti soundtrackin suomalaisohjaaja Teemu Nikin elokuvaan "Snot &amp; Splash" (2023).
Urut.
Konservatorion lukuurut rakennutti vuonna 1981 Azzion (Varese) Mascioni -yhtiö, ja ne sijoitettiin Palazzo Venezzen saliin. Urut ovat laajennuksessa, ja niiden jalustassa on 73 burdonipilliä (alkaen 8') ja 61 primaaripilliä (alkaen 4'). Vuonna 1983 Mascioni-yhtiön rakentamat konserttiurut (op. 1064) sijaitsevat Palazzo Venezzen monumentaalisessa saliin. Soittimessa on mekaaninen voimansiirto, kolme kosketinta ja 32-ääninen kovera-säteittäinen pedaalilauta. 
Organisaatio.
Osastot.
Konservatorio on organisoitu seuraaviin osastoihin: