tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Annina Rajahuhta

Annina Rajahuhta (s. 8. maaliskuuta 1989 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Rajahuhta edusti Suomea Vancouverin 2010 talviolympialaisissa, jossa Suomi voitti pronssia. Ennen olympialaisia hän oli pelannut 20 maaottelua eikä ollut osallistunut arvoturnauksiin. Hän sai pronssia myös Sveitsin MM-kilpailuissa 2011 sekä Pyeongchangin olympialaisissa 2018. Hän oli Suomen joukkueessa neljäs 2012 ja 2013 sekä viides olympialaisissa 2014. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa. Hän pelasi urallaan 168 maaottelua ja teki niissä tehopisteet 20+22=42. MM-kilpailujen 25 ottelussa hän teki neljä maalia ja syötti yhden, olympialaisten 17 ottelussa hän antoi yhden maalisyötön.
Rajahuhta edusti SM-sarjassa nuorempana Itä-Helsingin Kiekkoa, Espoo Bluesia ja Tampereen Ilvestä sekä 1. divisioonassa Huntersia ja Salo HT:tä. Hän voitti Bluesin joukkueessa Suomen mestaruuden kaudella 2008–2009. Kesällä 2009 hän siirtyi Tampereen Ilvekseen ja voitti kaudella 2009–2010 jälleen Suomen-mestaruuden. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hän voitti taas SM-kultaa ja hänet valittiin lisäksi pudotuspelien parhaaksi pelaajaksi. Seuraavalla kaudella hän edusti sekä HPK:ta että kanadalaista Burlington Barracudas -joukkuetta. Vuosina 2012–2017 hän on edusti Bluesia, joka voitti Suomen-mestaruudet 2013, 2014 ja 2015. Lokakuussa 2017 hän siirtyi pelaamaan Kiinaan Kunlun Red Star -joukkueeseen, jossa pelasi yhden kauden. Kaudeksi 2018–2019 hän palasi Espoon Bluesiin, ja voitti samalla kaudella Suomen-mestaruuden. Elokuussa 2020 Rajajuhta teki jatkosopimuksen Kiekko-Espoon kanssa, ja voitti Suomen-mestaruuden jälleen 2021.
Rajahuhta päätti pelaajauransa kevääseen 2021. 
Rajahuhta pelasi SM-sarjassa/liigassa 325 runkosarjaottelua, joissa hän teki 239 maalia ja antoi 298 maalisyöttöä. Pudotuspelien 92 ottelussa hän viimeisteli 57 ja alusti 48 maalia. Hänet valittiin SM-sarjan/liigan ykköstähdistöön kausilla 2010–2011, 2012–2013, 2013–2014, 2016–2017 ja 2018–2019. Kanadan CWHL-liigan 18 ottelussa hän teki kuusi ja syötti seitsemän maalia.
Syksyllä 2014 Rajahuhdan todettiin sairastavan MS-tautia.
Pelaajauransa jälkeen Rajahuhta on toiminut jääkiekkoasiantuntijana Discoveryllä ja TV5:llä. Keväällä 2022 hän toimi Yle Puheen asiantuntijana naisten liigan finaaleissa.
Rosa Lindstedt

Rosa Lindstedt (s. 24. tammikuuta 1988 Ylöjärvi) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hänen seurajoukkueensa on kaudesta 2020–2021 lähtien ollut Ruotsin pääsarjassa pelaava Brynäs IF, jonka kapteenina hän on toiminut kaudesta 2021–2022. SM-sarjassa hän on edustanut Ylöjärven Ilvestä 2002–2003, Tampereen Tapparaa 2003–2007, Tampereen Ilvestä 2007–2012 ja JYPiä 2012–2016 sekä Ruotsin pääsarjassa HV71-seuraa 2016–2020. Hänen kasvattajaseuransa on Ylöjärven Tappara. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden 2010 ja 2016 sekä saanut Ruotsin sarjassa neljä kertaa hopeaa (2017, 2021–2023).
Lindstedt on pelannut SM-sarjassa 314 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 81 ja syöttänyt 160 maalia, Pudotuspelien 101 ottelussa hän on viimeistellyt 23 ja alustanut 26 maalia. Ruotsin pääsarjassa hän on tehnyt 231 runkosarjaottelussa 32 maalia ja syöttänyt 43. Pudotuspelien 47 ottelussa hän on viimeistellyt seitsemän ja syöttänyt kahdeksan maalia.
Lindstedt edusti Suomea Vancouverin 2010, Sotšin 2014 ja Pyeongchangin 2018 talviolympialaisissa. Vancouverissa ja Pyeongchangissa Suomen joukkue voitti pronssia. Hän pelasi kaikissa MM-turnauksissa vuosina 2011–2021 ja jälleen 2023. Hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen Sveitsin 2011, Ruotsin 2015 ja Yhdysvaltojen 2017 MM-kilpailuissa. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa ja Kanadassa 2021 pronssia. Hän on pelannut 22.2.2022 mennessä 266 naisten maaottelua ja kerännyt niissä tehopisteet 36+42=78. MM-kilpailujen 57 ottelussa hän on tehnyt kahdeksan ja syöttänyt seitsemän maalia (tilanne 2023 kisojen jälkeen). Olympialaisten 16 ottelussa hän on antanut kaksi maalisyöttöä
Lindstedt on 186 senttimetriä pitkä ja hän on pisin talviolympialaisissa Suomea edustanut naisurheilija. Lindstedtin äidin serkku on painin olympiamitalisti Marko Asell.
Sudenoja

Sudenoja ( (Suomessa) Развоз, "Razvoz", v:sta 1948 (Venäjällä) Среднегорье, "Srednegorje") on entinen Suomen kylä Karjalankannaksella Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Suomelle kuuluessaan Sudenoja kuului Kyyrölän kuntaan vuoteen 1934 asti ja tämän jälkeen Muolaan kuntaan. Nykyisin kylässä ei ole asutusta.
Kyläkuva.
Sudenoja sijaitsi Muolaan kunnan keskiosassa. Kylästä oli matkaa Kyyrölän kirkonkylään noin neljä kilometriä ja Muolaan kirkonkylään noin kahdeksan kilometriä. Sudenojan naapurikyliä olivat pohjoisessa Kangaspelto ja Ylä-Kuusaa, idässä Paakeli, etelässä Kyyrölä ja lännessä Tervola. Sudenojan halki kulki Viipurista Kivennavalle johtanut kantatie 63, josta kylän keskustassa erkani maantie Valkjärven suuntaan. Kyläkeskustan itäpuolella virtasi Yskjoki. Vuonna 1936 Sudenojan pinta-ala oli 3,29 neliökilometriä, josta oli peltoa 108 hehtaaria, niittyä kolme hehtaaria ja metsää 218 hehtaaria.
Sudenojan väestö koostui lähes kokonaan venäläisistä, joiden esi-isät oli siirretty alueelle 1700-luvulla. Kylässä oli vain yksi suomalaistalo, sekin kyläkeskustan ulkopuolella Kyyrölään päin mentäessä. Kylä oli rakennettu perinteisen venäläisen maalaiskylän tavoin: talot sijaitsivat vieri vieressä maantien molemmin puolin, päädyt tielle päin. Kylän maataloutta olivat elvyttäneet Yskjoen rehevään laaksoon raivatut uudispellot. Kangaspellon venäläiset asukkaat olivat ortodokseja ja kuuluivat Kyyrölän seurakuntaan. Kylässä oli kauppa.
Sudenojalla ei ollut omaa koulua, vaan suurin osa kylästä kuului Kangaspellon koulupiiriin ja pienempi osa Kyyrölän koulupiiriin.
Sota-aika.
Sudenojan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennuksen lisäksi päätettiin Kyyrölän jakokunnan kylissä, joihin Sudenoja kuului, aloittaa tilusjärjestely, jonka avulla useisiin osiin ja palstoihin jakautuneet tilat saataisiin toimivimmiksi kokonaisuuksiksi. Tilusjärjestelyn yhteydessä Kangaspellon, Sudenojan ja Parkkilan kylät lakkautettiin ja liitettiin Kyyrölän kylään. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen, Etelä-Pirkanmaalle ja Hämeenlinnan seudulle, jossa Kyyrölän alueen kylien asukkaat asutettiin Hämeenlinnan kaupunkiin, Hämeenlinnan maalaiskuntaan ja Vanajan kuntaan.
Ruslan ja Ljudmila

Ruslan ja Ljudmila () on Mihail Glinkan viisinäytöksinen ooppera. Sen ensiesitys oli 9. joulukuuta 1842 Pietarissa. Teoksen Libretto perustuu Aleksandr Puškinin saman nimiseen runoon. "Ruslanissa ja Ljudmilassa" roolien jako eri äänialoille poikkeaa italialaisesta ja ranskalaisesta oopperasta. Esimerkiksi Ruslan – nuori ritari – ei suinkaan ole tenori, vaan baritoni tai basso.
Samuel Schmid

Samuel Schmid (s. 8. tammikuuta 1947 Rüti bei Büren, Bern) on sveitsiläinen poliitikko, joka toimi maansa puolustusministerinä vuosina 2001-2008 ja liittopresidenttinä vuonna 2005.
Schmid edustaa nykyisin Sveitsin porvallis-demokraattista puoluetta aiemman Sveitsin kansanpuolueen sijasta. Sieltä hän lähti poliittisen valtapelin seurauksena. Muut puolueet eivät hyväksyneet vaalit voittaneen kansanpuolueen maahanmuuttokriittistä linjaa ja valitsivat sen vuoksi puolueen liittoneuvoston jäseniksi maltilliset Schmidin ja Eveline Widmer-Schlumpfin. Vastalauseena tälle kansanpuolue "jättäytyi" hallituksen ulkopuolelle erottamalla Schmidin ja Widmer-Schlumpfin parlamenttiryhmästään. 1. tammikuuta 2009 Ueli Maurer seurasi Schmidiä tämän jättäydyttyä liittoneuvoston ulkopuolelle.
Schmid asuu nykyisin syntymäkaupungissaan, on naimisissa ja hänellä on kolme poikaa. Hänen veljensä Peter Schmid oli Bernin kantonin hallintoneuvostossa vuosina 1979-1998.
Patagonianaratti

Patagonianaratti ("Cyanoliseus patagonus") on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää Argentiinan, jossa tavataan kolme alalajia, sekä Keski-Chilen, jossa elää alalaji "bloxami". Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Buenos Airesista 1818. Sitä on joskus myös kutsuttu nimillä kaivajapapukaija ja patagonianpapukaija.
Fabián Canobbio

Ernesto Fabián Canobbio Bentaberry (s. 8. maaliskuuta 1980, Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän pelasi kotimaansa lisäksi seitsemän kautta Espanjassa ja yhden kauden Kreikassa. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Canobbio aloitti ammattilaisuransa uruguaylaisesta Progresosta vuonna 1997. Pelattuaan kolme kautta joukkueessa hän siirtyi Uruguayn suurseura Peñaroliin. Siellä hän pelasi seuraavat kaksi kautta, jonka aikana kertyi 73 ottelussa 26 maalia. Joukkue voitti myös kaudella 2003 pääsarjamestaruuden.
Vuonna 2003 hän siirtyi Rafael Benítezin valmentamaan Valenciaan, jossa hänen peliaikansa jäi kuitenkin hyvin vähälle. Hän teki kauden aikana yhden maalin kotiottelussa Celta Vigoa vastaan.
Kaudeksi 2004–2005 Canobbio siirtyi juuri pääsarjasta pudonneeseen Celta Vigoon vuoden lainasopimuksella. Celtalla oli mahdollisuus osto-optioon kauden jälkeen. Hän oli joukkueensa paras maalintekijä 12 osumallaan yhdessä Jandron kanssa. Celta käytti osto-optionsa Canobbioon ja niin hän siirtyi pysyvällä siirrolla joukkueeseen.
Kolmen seuraavan kauden aikana Celtassa Canobbio oli joukkueen tärkeimpiä hyökkäyspään pelaajia. Viimeisellä Celta-kaudellaan 2007–2008 hän teki seitsemän maalia. Joukkue ei kuitenkaan onnistunut nousemaan takaisin maan pääsarjaan ja niin hänet vapautettiin sopimuksestaan heinäkuussa 2008. Myöhemmin samana kesänä hän siirtyi pääsarjaseura Valladolidiin.
Marraskuussa 2008 hän ratkaisi maaleillaan pelit Sevillaa sekä Real Madridia vastaan.
Maajoukkueura.
Canobbio teki ensiesiintymisensä Uruguayn maajoukkueessa 7. lokakuuta 2001 vuoden 2002 MM-karsintaottelussa Kolumbiaa vastaan. Hänet valittiin mukaan kokoonpanoon vuoden 2007 Copa Américaan, jossa hän pelasi kaksi ottelua Uruguayn saavuttaessa pronssia. Hän pelasi kaikkiaan yhdeksän maaottelua.
Parhaat – 20 suosikkisävelmää (Kikan albumi)

Parhaat – 20 suosikkisävelmää on Kikan kokoelma-albumi vuodelta 1997. Levy on koottu Kikan neljältä ensimmäiseltä levyltä sekä niiden singleiltä.
Käännösversiot.
Kappale "Anna kulta anna" on käännösversio ranskalaisen "Ottawan"-yhtyeen kappaleesta "Hands Up" vuodelta 1981. Kappale "Apinamies" on käännösversio kappaleesta "Big Fat Oranguman", jonka alkuperäisenä säveltäjinä ovat Tony Cole, Graeme Hall, ja Steve Wolfe, johon Pertti Reponen on tehnyt suomenkieliset sanat. Kappale "Vastarakastunut" taas on käännösversio "Dollar"-yhtyeen vuonna 1979 julkaissusta kappaleesta "Love's Gotta Hold On Me", ja kappale "Näinkö Aina Meille Käy" on käännösversio Barbi Bentonin vuonna 1978 julkaistusta kappaleesta "Ain't That Just The Way That Life Goes Down".
Pseudonymit.
Levyn kappaleiden todelliset säveltäjät ja sanoittajat ovat piiloutuneet taiteilijanimien taakse; "Kirsi Sunila" on Ilkka Vainion taiteilijanimi, "Inari Katramo" on Veikko Samulin taiteilijanimi, ja "Kristiina Sydänmaa" on vuorostaan Risto Asikaisen taiteilijanimi.
Henrik Karlsson (pilapiirtäjä)

Henrik Karlsson (taiteilijanimeltään Karlsson, s. 1956 Loviisa) on suomalainen pilapiirtäjä, joka toimi vuodesta 2005 Helsingin Sanomien pääkirjoitussivun pilapiirtäjänä. Karlsson jäi eläkkeelle vuonna 2020. Pilapiirtäjänä Karlssonin tyyliä on kuvailtu rauhalliseksi.
Elämä.
Karlsson kasvoi Loviisassa suomenruotsalaisessa perheessä. Ensimmäiset piirroksensa hän julkaisi Östra Nyland -lehdessä. Helsingin Sanomissa Karlsson työskenteli vuodesta 1986 alkaen. Hän siirtyi Helsingin Sanomien pääkirjoitussivun pilapiirtäjäksi maaliskuussa 2005 Terho Ovaskan jäädessä eläkkeelle. Karlssonin jäätyä eläkkeelle häntä seurasi pestissä Pertti Jarla.
Kohtaamiset ja erot

Kohtaamiset ja erot on 21-osainen suomalainen televisiosarja, joka esitettiin Yle TV2-kanavalla 1994–1995. Sarja on esitetty uusintana 1998.
Sarja sai vuonna 1995 Telvis-kunniakirjan..
Teuvan vaakuna

Teuvan vaakuna on Teuvan kunnan tunnus, joka viittaa maatalouteen.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kaksi hopeista varstaa ristikkäin.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Teuvan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 30. joulukuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 20. huhtikuuta 1953.
Klintti

Klintti () on sedimenttikiveen eroosion vaikutuksesta syöpynyt laaja törmä eli kliffi. Klinttejä tavataan kallioisilla rannikoilla ja ne voivat olla osittain taluksen peittämiä tai terassimaisia. Klintti tarkoitti alkuaan Viron Suomenlahden puoleisen rannikon abraasiotörmää, mutta nimitys sai myöhemmin yleisemmän merkityksen. Ruotsissa klintti () merkitsee paitsi rantajyrkännettä myös muunlaisessa maastossa sijaitsevaa jyrkännettä.
Kliffi () tarkoittaa klintin tavoin rannan geologisiin kerrostumiin (sedimentteihin) muodostunutta äkkijyrkkää törmää. Nimitystä käytetään varsinkin Englannin kanaalin kalkkikivitörmistä.
Monotrysia

Monotrysia on erilaissuonisten perhosten toinen ryhmä (toisen muodostavat aitoperhoset). Monotrysiaan kuuluvien lajien naarailla on vain yksi genitaaliaukko, kun aitoperhosilla niitä on kaksi. Kaikki lajit ovat pienikokoisia ja yleensä suhteellisen vaatimattoman näköisiä. Ryhmällä ei katsota olevan varsinaista taksonomista asemaa eikä esimerkiksi ITIS käytä sitä luokituksessaan.
Cristina D’Avena

Cristina D’Avena (s. 6. heinäkuuta 1964 Bologna, Italia) on italialainen laulaja ja näyttelijä, joka esiintyy myös televisiossa.
Hieman yli kolmivuotiaana D’Avena osallistui italialaiseen Kultaisen šekiinin laulukilpailuun ("Zecchino d’Oro") kappaleella ”Il valzer del moscerino”, joka sijoittui kolmanneksi. Tämän jälkeen hän oli Kultaisen šekiilin laulukilpailun kuoron, Piccolo Coro dell’Antonianon, jäsenenä vuoteen 1976 asti, mutta jatkoi vielä nuoremman sisarensa kanssa kuorossa käymistä viiden vuoden ajan.
Vielä 1980-luvun alussa D’Avena näki laulamisen lähinnä harrastuksena. Samoihin aikoihin Canale 5 -televisiokanavan lastenohjelmien vastaava Alessandra Valeri Manera etsi naisääntä esittämään japanilaisen "Pinokkio"-animaation tunnuslaulun. Tämän jälkeen D’Avena on esiintynyt 1980-luvun loppupuolella useissa lasten televisio-ohjelmissa. Vuonna 1998 hän esiintyi myös elokuvassa ja 2007 hän julkaisi televisio-ohjelmien tunnuskappaleita sisältävän levyn. Ulkomailla, ja etenkin Euroopassa, D’Avena tunnetaan animaatioiden, etenkin japanilaisen animaatoiden alkutunnuskappaleiden (engl. "opening theme" tai "intro", ital. "sigla") laulajana. Hän lauloi sarjoihin liittyvät alun tunnusmusiikit, jotka Italian televisioyhtiöt ja muusikot tuottivat sarjoille.
D’Avena on julkaissut 169 albumia ja 72 singleä. Hän on esiintynyt myös useilla videoilla ja yhdellä DVD:llä. Televisio-ohjelmissa hän on ollut mukana 1960-luvun lopusta tähän päivään. Vielä nykyäänkin D’Avena toimii Kultaisen šekiilin laulukilpailun parissa muun muassa esiintymällä vierailevana artistina kilpailun televisio-ohjelmissa sekä laulamalla joskus yhdessä kilpailussa olevien lasten kanssa.
Ilmavalokuvaus

Ilmavalokuvaus on maanpinnalla olevien kohteiden valokuvausta ilmasta. Kamera ei ole tuettu maahan asti. Ilmavalokuvia voidaan ottaa esimerkiksi lentokoneesta, helikopterista, kuumailmapallosta, miehittämättömistä radio-ohjattavista lennokeista sekä leijojen tai laskuvarjojen avulla.
Maanmittauslaitoksella on noin 700 000 ilmavalokuvan tietokanta. Kuvia voi tarkastella Kansalaisen Karttapaikka -sivuston avulla. Kuvat ovat ortoilmakuvia. Ortoilmakuva on ilmakuva, joka kuvaa maanpinnan kohtisuoraan ilmasta katsottuna ja korjattuna tasokarttaa varten.
Suomen Ilmakuva Oy:n arkistossa on yli 2,4 miljoonaa kuvaa 1950-luvulta alkaen. Lentokuva Vallas Oy:n arkistossa on neljältä vuosikymmeneltä yli 330 000 ilmakuvaa, joita voi selata Internetissä.
Lela Star

Lela Star (s. 13. kesäkuuta 1985 Florida) on yhdysvaltalainen aikusviihdenäyttelijä. Hän muutti Los Angelesiin vuonna 2006 ja oli vuonna 2010 ehdolla AVN-palkinnon saajaksi.
Hän on näytellyt yli 80 aikuisviihde-elokuvassa. Lisäksi hän on toiminut "Penthousen" mallina ja oli kuukauden Penthouse Pet heinäkuussa 2010.
Country Joe and the Fish

Country Joe and the Fish on yhdysvaltalainen psykedeelistä rockia soittava yhtye, joka toimi aktiivisesti länsirannikon ja San Franciscon lahden alueella 1965–1971. 
Yhtyeen perustivat vokalisti Country Joe McDonald ja kitaristi Barry Melton. Country Joe and the Fish esitti kappaleissaan suoraa kritiikkiä Vietnamin sotaa vastaan. Folk- ja psykedeelissävytteisen yhtyeen tunnetuin kappale on "The Fish Cheer/I-Feel-Like-I'm-Fixin'-To-Die Rag", jonka sävelsi ja sanoitti McDonald vuonna 1965, mutta joka julkaistiin vasta yhtyeen toisella albumilla 1967. McDonald esitti kappaleen Woodstockissa vuonna 1969.
Yhtyeen nimi viittaa Staliniin ("Country Joe") ja Maon vertaukseen "kaloista, jotka uivat kansojen meressä".
Elegia (kappale)

Elegia on Timo Rautiainen &amp; Trio Niskalaukauksen toinen single albumilta "Rajaportti". Kappaleen B-puolena julkaistu ”Mustamaalaan” on lainakappale Sielun Veljiltä.
Kappale debytoi Suomen virallisen singlelistan toisella sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä 7 viikkoa.
Mihail Hrunitšev

Mihail Vasiljevitš Hrunitšev (; 22. maaliskuuta 1901 – 2. kesäkuuta 1961) oli Neuvostoliiton lentokoneteollisuusministeri 1950-luvulla.
Mihail Hrunitšev liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1921. Hän yleni vuonna 1944 kenraaliluutnantiksi Neuvostoliiton asevoimien teknisissä joukoissa ja sai Neuvostoliiton sankarin kunnianimen vuonna 1945. Hrunitševista tuli lentokoneteollisuusministeri vuonna 1946. Hän oli Neuvostoliiton ministerineuvoston varapuheenjohtaja vuosina 1955–1957 ja vuonna 1961.
Espanjan edustajainhuone

Espanjan edustajainhuone () on Espanjan parlamentin alahuone. Edustajainhuoneeseen valitaan joka neljäs vuosi 350 edustajaa. Edustajat valitaan D'Hondtin menetelmällä. Puhemies on Meritxell Batet. 
Perustuslain mukaan edustajainhuoneen velvollisuus on huolehtia hallituksen muodostamisesta ja vahvistaa senaatin tekemät muutosehdotukset kaikkiin ehdotettuihin lakeihin. Edustajainhuone myös valmistelee valtion budjetin.. 
Viimeisimmät vaalit pidettiin heinäkuussa 2023, ja niissä työväenpuolue menetti suurimman puolueen asemansa kansanpuolueelle. Tämän vaalivoitto oli kuitenkin niin niukka, että maassa joudutaan mahdollisesti pitämään uudet vaalit. 
Yksi edustajainhuoneen toiminnasta raportoiva media on "Canal Parlamento", jonka omistaa edustajainhuone. Sen ohjelmistoon kuuluvat muun muassa live-lähetykset edustajainhuoneen istunnoista.. 
Edustajainhuoneessa toimii myös lahjapuoti.
Mjasištšev M-55

Mjasištšev M-55 (Nato-koodi Mystic) on korkealla lentävä neuvostoliittolainen tiedustelulentokone, joka kehitettiin Mjasištšev M-17-koneesta.
M-17.
M-17-koneen suunnittelu alkoi vuonna 1978, jolloin Yhdysvallat edelleen – satelliittitekniikan käytöstä huolimatta – lähetti tiedustelupalloja Neuvostoliiton yli. Tarkoitus oli, että M-17-kone voisi ampua pallot alas. Koneen ensilento tapahtui 26. toukokuuta 1982. 28. maaliskuuta 1990 M-17 ohjaajanaan Vladimir Arkhipenko teki edelleen voimassa olevan 16–20-tonnisten lentokoneiden lakikorkeusennätyksen: 21 830 metriä. M-17-kone on saavuttanut 12 Fédération Aéronautique Internationalen maailmanennätystä, joita viisi on edelleen voimassa.
M-55.
M-17:n rooli tiedustelupallojen metsästäjänä Neuvostoliiton ilmavoimissa päättyi vuonna 1987. Raskaampi kaksimoottorinen M-55 Geophysica sai tämän roolin, ensimmäinen M-55 lensi vuonna 1988. Vuonna 1994 tiedustelukoneen valmistus päättyi, koneita oli valmistettu vain viisi kappaletta.
21. syyskuuta 1993 M-55 ohjaajanaan Viktor Vasenkov lensi 21 360 metrin korkeuteen ja tämä on painoluokan ennätys edelleen. M-55 saavutti 15 FAI:n ennätystä, joista yhtään ei ole ylitetty.
Osa M-55 Geophysica-koneista on edelleen tutkimuskäytössä. Niillä on muun muassa tutkittu vuosina 1996–1997 Arktiksen stratosfääriä.
Irlantilaisen Qucomhaps-yhtiö on pohtinut M-55-koneenkäyttöä tietoliikennelinkkinä Kaakkois-Aasiassa.
Kuunkuiskaajat

Kuunkuiskaajat on vuosina 2008–2016 ja uudestaan vuodesta 2025 lähtien toiminut suomalainen folkduo, jonka muodostavat Värttinä-yhtyeen Johanna Hytti (o.s. Virtanen) ja Susan Aho. Kuunkuiskaajat edusti Suomea vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Työlki ellää”, mutta putosi semifinaalissa ja menetti finaalipaikan kolmella pisteellä.
Susan Aho on kuulunut Värttinä-yhtyeeseen vuodesta 1997 ja Johanna Hytti vuodesta 2001. Kuunkuiskaajat perustettiin, kun Saksa–Suomi-seura etsi yksitoista tilaisuutta kestävälle Saksan-kiertueelle yhtyettä, joka esittäisi myös tangoa. Virtanen ja Aho totesivat pystyvänsä tähän ja lähtivät duona kiertueelle. Yhdistelmä toimi, ja Kuunkuiskaajat teki ensilevynsä, jonka oli tarkoitus ilmestyä elokuussa 2009. Pääsy euroviisukarsintoihin lykkäsi levyn ilmestymisen joulukuulle. Levyltä valittiin euroviisuehdokkaaksi Timo Kiiskisen kirjoittama kappale ”Työlki ellää”. Kuunkuiskaajat julkaisivat vuonna 2016 toisen albuminsa "Revitty rakkaus". Sen myötä duo myös lopetti toimintansa juhannuksena 2016.
Toukokuussa 2023 Kuunkuiskaajat julkaisi oman ”boomer-versioksi” luonnehditun parodian Käärijän ”Cha cha cha” -kappaleesta.
Musiikillisiksi esikuvikseen Kuunkuiskajien naiset ovat nimenneet Laila Kinnusen ja Harmony Sistersin.
Tammikuussa 2025 yhtye ilmoitti paluustaan 9 vuoden tauon jälkeen julkaisten samalla uuden singlen ”Äänekäs sydän"”".
Arabella

Arabella on Richard Straussin säveltämä ooppera, kolminäytöksinen lyyrinen komedia, johon libreton on kirjoittanut Hugo von Hofmannsthal. Teoksen ensiesitys oli 1. heinäkuuta 1933 Staatsoperissa Dresdenissä. Oopperan tapahtumat sijoittuvat vuoden 1860 Wieniin. 
"Arabellan" ensiesityksessä kapellimestarina oli Clemens Krauss, ja Arabellan roolin tulkitsi Viorica Ursuleac. Yhdysvalloissa teos esitettiin ensimmäistä kertaa 10. helmikuuta 1955 Metropolitan-oopperassa. Metropolitan-oopperan ensimmäinen Arabella oli Eleanor Steber.
Vedenalainen valokuvaus

Vedenalainen valokuvaus on tavallisesti sukeltamisen, pintasukeltamisen tai uinnin yhteydessä tapahtuvaa valokuvaamista siten, että kamera tai vähintäänkin objektiivin etulinssi on veden alla. Etulinssi voi olla myös osittain veden alla ja osittain pinnan yläpuolella, jolloin kuvaan saadaan vedenalaisia ja -päällisiä kohteita yhtä aikaa.
Vedenalaisen valokuvauksen välineet ja kuvaustekniikka poikkeavat normaalista kuvauksesta. Kamera voi olla vedenpitävä tai se on suljettu vedenpitävään, läpinäkyvään suojaan. Syvälle mentäessä auringonvalon pitkät aallonpituudet (kuten punainen ja oranssi) suodattuvat aiheuttaen värien ja kontrastin vähenemisen sini-vihreisiin aallonpituuksiin. Värien vaimeneminen tapahtuu myös vaakasuorassa suunnassa veden alla. Tämän vuoksi kamera pyritään saamaan lähelle kohdetta. Laajakulma- ja makro-objektiivit ovat sopivia vedenalaiseen kuvaukseen. Salamalaitetta käytetään usein lähellä olevien vedenalaisten kohteiden värien esiintuomiseen.
Vedenalainen maisema on vaativa maisemavalokuvauksen kohde.
Calibri

Calibri on sans-serif-luokkaan kuuluva kirjaintyyppi, joka kuuluu Microsoftin ClearType -fonttikokoelmaan.
Calibri korvasi Microsoft Office 2007 -ohjelmistopaketissa Times New Romanin oletusfonttina Wordissa ja Arialin oletusfonttina PowerPoint-, Excel- ja Outlook-ohjelmissa. Se on oletusfonttina myös Microsoft Office 2010 -ohjelmistopaketissa.
Calibrin suunnitteli Lucas de Groot Microsoftille hyödyntämään ClearType-renderöintitekniikkaa.
Kesäkuussa 2023 Microsoft ilmoitti Microsoft 365 -toimistopaketin ottavan oletuksena käyttöön uuden Aptos-fontin (aiemmin Bierstadt). Fontin on suunnitellut Steve Matteson, joka myös suunnitteli Windowsin käyttöliittymän Segoe-fontin.
Muotoilu.
Calibri-fonttiin kuuluvat pehmeät, pyöristetyt kulmat ja käännökset, jotka erottuvat parhaiten isommilla fonttikooilla. Calibri kattaa latinalaisten aakkosten lisäksi kreikkalaisen ja kyrillisen kirjaimiston. OpenType-ominaisuuksiin kuuluvat muun muassa kapiteelit, ylä- ja alaindeksit sekä ligatuurit.
Saatavuus.
Fontti toimitetaan Windows Vistan, Windows 7:n, Microsoft Office 2007:n ja Microsoft Office 2008 for Macin mukana. 
Calibri, kuten myös Cambria, Candara, Consolas, Constantia ja Corbel, tulee myös ilmaisen Powerpoint 2007 Viewerin sekä Microsoft Office Compatibility -ohjelmistopaketin mukana.
Fontin kaupallista versioita myyvät Ascender Corporation sekä Monotype Imaging MicroType-formaatissa osana Vista 8 Font Set package -ohjelmistolaajennusta.
Vuonna 2013 Google julkaisi ilmaisena SIL Open Font Licensellä Carlito-fontit, joka on metriikaltaan sama kuin Calibri. Täten ChromeOS:n tai LibreOfficen käyttäjät voivat katsella ja tulostaa Calibria käyttäviä dokumentteja ilman sivun taiton muuttumista.
Palkinnot.
Calibri voitti vuoden 2005 TDC2-palkinnon kategoriassa "Type System" (kirjoitusjärjestelmä).
Honolulu (albumi)

Honolulu on suomalaislaulaja Kai Hyttisen kolmas, loppuvuodesta 1973 julkaistu studioalbumi. Albumin tunnetuin kappale on ”Nosta lippu salkoon”, joka on käännös Tony Orlando and Dawn -yhtyeen kappaleesta ”Tie a Yellow Ribbon Round the Ole Oak Tree”. Kappaleesta tuli yksi vuoden 1974 suurimmista hittikappaleista.
Albumi ei saavuttanut heti menestystä, mutta singlenä julkaistu ”Nosta lippu salkoon” nousi kansan tietoisuuteen ja ylsi singlemyyntilistan neljänneksi. Itse albumi ylsi korkeimmillaan albumilistan sijalle 23. Albumi ylitti kuitenkin kultalevyrajan vuonna 1974 ja sitä on myyty noin 27 000 kappaletta.
Finnlevy julkaisi albumin vinyylilevynä ja C-kasettina. Albumia ei ole toistaiseksi julkaistu CD-levynä.
Kappaleet.
Lähteet:
Tekijät.
Muusikoita.
Lähteet:
Tuotanto.
Kappaleet ”Nuo päivät taakse jäivät” ja ”Vie vain” äänitettiin 6. kesäkuuta, ”Nosta lippu salkoon” 26. syyskuuta.
Lähteet:
Mohamed Lamine Zemmamouche

Mohamed Lamine Zemmamouche (, s. 2. tammikuuta 1985 Mila) on algerialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Algerian pääsarjassa pelaavaa USM Algeria.
Ura.
Zemmamouche edusti USM Algeria vuosina 2004–2006, jossa hän voitti Algerian mestaruuden vuonna 2005. Sittemmin hän siirtyi MC Algeriin vuonna 2009, jossa Zemmamouche on toiminut ykkösvahtina.
Kesällä 2011 Zemmamouche siirtyi takaisin USM Algeriin. Kaudella 2012–2013 hän nousi tärkeään rooliin, kun joukkue saavutti Algerian cupin ja Algerian supercupin voittojen lisäksi Arabian Mestarien liigan. Zemmamouche palkittiin kauden päätteeksi Kultaisella hanskalla. Hän auttoi joukkuettaan myös kaudella 2013–2014, kun USM Alger juhli Algerian mestaruutta.
Maajoukkueura.
Zemmamouche pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian maajoukkueessa tultuaan valituksi vuoden 2010 Afrikan-kisoihin. Hän tuli Egypti-ottelun loppuhetkillä maan ykkösvahdin Chaouchin tilalle, joka ajettiin ottelussa ulos saatuaan toisen keltaisen kortin. Zemmamouche pelasi kisoissa myös toisen ottelunsa pronssiottelussa Nigeriaa vastaan 30. tammikuuta 2010.
Tilly Soldan

Mathilda ”Tilly” Soldan (1873–1931) oli Juhani Ahon avopuoliso samaan aikaan, kun Aho oli avioliitossa Tillyn sisaren Venny Soldan-Brofeldtin kanssa. 
Tilly oli ruotsinkielisen insinöörin ja Suomen Rahapajan johtajan August Fredrik Soldanin ja hänen saksalaissyntyisen vaimonsa Marien kuudesta lapsesta nuorin, kymmenen vuotta siskoaan Vennyä nuorempi. Tässä ruotsinkielisessä perheessä oli viisi tyttöä ja yksi poika Gutten.
Vain Venny ja Gutten avioituivat, Tilly, Alma, Elin ja Helmi jäivät naimattomiksi. Tilly tosin eli kolmiodraamassa Ahon avopuolisona. Asia, joka oli hyvin kipeä Vennylle ja josta ei kerrottu ulkopuolisille ja pysyikin salassa julkisuudelta aina vuoteen 1951 asti, jolloin Juhani Ahon poika Antti Aho kirjoitti kirjailijaisänsä elämäkerran Juhani Aho – Elämä ja teokset I–II, WSOY 1951.
Venny ei ollut kovin innostunut kodinhoidosta ja pyysi sisartaan Tilly Soldania auttamaan, sillä Juhani Ahon taiteellinen ja vilkas tuttavapiiri vieraili usein ja viipyi monesti päiväkausia tai jopa viikkoja Ahojen vieraana kaikkialla, missä he asuivat. Vennyn ollessa stipendimatkalla Berliinissä Tilly jäi hoitamaan Ahojen taloutta ja Juhanin ja Vennyn vuoden ikäistä poikaa Heikkiä. Tuona aikana Juhani Ahon ja Tillyn suhde kehittyi ystävyyttä pitemmälle. Venny ei katkaissut ystävyyttään sisareensa, vaikka tilanne oli vaikea, eikä halunnut erota miehestään. Lopulta Juhani Aho eli kahden naisen kanssa. Toinen oli vihitty vaimo Venny ja toinen avovaimo Tilly.
”Venny oli voimakas, luova nainen, jonka selviytymiskykyä on ihailtu. Tilly taas oli lapsellinen ja alistuva. Hänelle ei ole annettu mitään arvoa, koska hän ei ollut taiteilija”, kertoo Tuula Levo, joka on kirjoittanut kolmiodraamasta kirjan nimeltä "Neiti Soldan" (Otava). 
Kun Tilly alkoi odottaa Juhani Ahon lasta, Venny lähetti hänet Göteborgiin synnyttämään, jottei totuus paljastuisi. Tillyn ja Jussin yhteinen poika Nils Björn eli ”Nisse” syntyi vuonna 1902. Tilly esitteli hänet ottolapsenaan. 
Juhani Aho osti Tillylle ja pojalleen maapaikan Ristinummelta läheltä Aholaa ja kävi säännöllisesti viljelemässä sen peltomaita. Tilly perusti sinne lastenhoitokodin nimeltä Kakarasaari taloudellisista syistä. Vuonna 1914 Tilly luopui paikasta ja lähti Tukholmaan opiskelemaan sairaanhoitajaksi. Valmistuttuaan Tilly muutti poikansa kanssa Helsinkiin Töölöön saatuaan viran lastenhoito-opiston johtajattarena.
Tilly kuoli syöpään 58-vuotiaana kymmenen vuotta Juhani Ahon kuoleman jälkeen vuonna 1931.
Leikki riittää

Leikki riittää on Paula Koivuniemen ensimmäinen albumi vuodelta 1975. Musiikkitoimittaja Erkki Pälli luonnehti sitä ”jenkkihenkiseksi kokoelmaksi”, jonka taustavoimina toimivat kaikista sovituksista ja parista sävellyksestäkin vastaavat Matti ja Pirjo Bergström.
Višegradin joukkomurha

Višegradin joukkomurha oli Bosnian sodan tapahtuma Višegradin kaupungissa Bosnia ja Hertsegovinassa. Serbipoliisit ja -sotilaat murhasivat kaupungissa bosniakkisiviilejä. Kansainvälisen Jugoslavia-tuomioistuimen mukaan serbit tappoivat Višegradissa ja sen ympäristössä noin 3 000 bosniakkia.
Ennen sotaa Višegradissa oli noin 14 000 bosniakkia. Sodan alkuvaiheissa serbialaiset ryhmät systemaattisesti hyökkäsivät bosniakkien kimppuun tavoitteenaan heidän poistaminen kaupungista. Merkittävin serbialainen ryhmittymä, joka syyllistyi Višegradin joukkomurhaan oli Valkoiset kotkat, jota johti Milan Lukić. Valkoiset kotkat hyökkäsivät useasti Višegradin bosniakkeja kohtaan. Ryhmä syyllistyi raiskauksiin, kidutukseen, silpomisiin, sekä bosniakkien pakottamiseen työhön ja muuttoon. Se oli ensimmäisiä esimerkkijä serbien bosnikkiväestön etnisistä puhdistuksista.
Serbit tappoivat useita bosniakkeja historiallisella Mehmed Paša Sokolovićin sillalla ja Drinajoen rannoilla. Kuolleet ja puolikuolleet uhrit heitettiin sillalta jokeen. Lisäksi monia bosniakkeja sullottiin Višegradin taloihin ja poltettiin elävältä. Kaupungin lähistöllä oli myös Vilina Vlasin kylpylä, joka oli yksi Bosnian sodan pahamaineisimpia leirejä, jossa bosniakkinaisia ja -tyttöjä raiskattiin ja pahoinpideltiin.
Višegradin tapahtumat pysyivät pitkään salassa. Serbit sulkivat kaupungin, minkä takia uutisten kerääminen sieltä oli hyvin vaikeaa. Vasta vuonna 1996 "The Guardian" -lehden toimittaja Ed Vulliamy pystyi paljastamaan Višegradin tapahtumat muulle maailmalle.
Bolen kansainvälinen lentoasema

Bolen kansainvälinen lentoasema () on Etiopian pääkaupungista Addis Abebasta kahdeksan kilometrin päässä sijaitseva kansainvälinen lentoasema ja maan kansallisen lentoyhtiön Ethiopian Airlinesin solmukohta. Lentoasemalla on kaksi 3,8 kilometrin mittaista kiitotietä.
Lentoaseman kautta kulki vuonna 2008 6 295 713 matkustajaa. Bolen kansainvälinen lentoasema on Afrikan mantereen kuudenneksi vilkkain lentoasema. Kahdessa terminaalirakennuksessa on yhteensä 11 porttia eri kokoisia koneita varten.
Suomen Elokuvaajien Yhdistys

Suomen Elokuvaajien Yhdistys F.S.C. r.y. (, ) on suomalainen elokuvauksen ammattilaisten yhdistys. Yhdistys kutsuu jäsenikseen sellaisia elokuvaajia, jotka ovat toimineet aktiivisesti pääkuvaajana ja osoittaneet työssään "korkealaatuista taiteellista ammattitaitoa". Yhdistys perustettiin 11. tammikuuta 1983.
Yhdistyksen jäsenyys edellyttää kahden jäsenen suositusta ja hallituksen yksimielistä hyväksyntää. Yhdistyksen hallitus voi myös nimittää kunniajäseniä. Jäseneksi kutsutut saavat käyttää nimensä yhteydessä lyhennettä F.S.C., joka on merkki taideyhteisön arvostuksesta ja kunnioituksesta.
Suomen Elokuvaajien Yhdistys ei ole ammattiyhdistys eikä kilta vaan kulttuuri-, jatkokoulutus- ja ammatillinen yhteenliittymä, jonka tarkoitus on toimia jäsentensä ammattitaidon kehittämiseksi. Se pyrkii parantamaan elokuvaajien ammattikunnan asemaa. Yhdistys myös takaa jäsentensä ammattitaidon. Se pyrkii edistämään jäsenten yhteistyötä ja järjestämään yhteyksiä ulkomaisiin kollegoihin.
Puheenjohtajat.
Lähde
IF Länken

IF Länken (suom. "Urheiluseura Lenkit") on vuonna 1945 perustettu Kristiinankaupungin alueella toimiva urheiluseura. Länkenissä toimivat itsenäisinä seuroina IF Länken Yleisurheilu, IF Länken Ski ja TWD-Länken sekä jaostoina voimanosto ja sulkapallo. 
Seuran tunnetuimpia urheilijoita ovat hiihtäjä Arto Koivisto (olympiakultaa ja pronssia 1976), korkeushyppääjä Oskari Frösén (olympiaedustaja), yhdeksänkertainen voimanoston maailmanmestari Jarmo Virtanen sekä kestävyysjuoksija Leena Puotiniemi. Länken on Suomen menestynein pyöräilyseura, ja sen tunnetuimpia ajajia ovat Kjell Carlström ja Jussi Veikkanen.
Semjon Kotko

Semjon Kotko (, op. 81) on Sergei Prokofjevin vuonna 1939 säveltämä ooppera. Siihen kirjoittivat libreton Prokofjev ja Valentin Katajev Katajevin romaanin pohjalta. Teos kantaesitettiin Moskovassa Stanislavskin oopperateatterissa 23. kesäkuuta 1940 Mihail Žukovin johdolla. Viisinäytöksisen oopperan tapahtumat sijoittuvat vuoden 1918 Ukrainaan.
Prokofjev teki oopperan pohjalta myös kahdeksanosaisen orkesterisarjan. Se sävellettiin vuonna 1941 ja esitettiin ensimmäistä kertaa Moskovassa 27. joulukuuta 1943.
"Semjon Kotko" oli jo unohdettu teos, kun sen esitys kuultiin Moskovan radiossa 20. tammikuuta 1959 jälleen Žukovin johtamana. Teoksesta tehtiin levytys vuonna 1960. Lisäksi Philipsillä on siitä levytys, jolla Valeri Gergijev johtaa Kirovin orkesteria ja Semjon Kotkon roolin tulkitsee Viktor Lutsjuk.
Gomelavia

Gomelavia (, ) oli valtio-omisteinen valkovenäläinen lentoyhtiö, joka oli perustettu vuonna 1996. Yhtiö lopetti toimintansa vuonna 2011, jolloin se operoi Homelin lentoasemalta Kaliningradiin, Minskiin ja Moskovaan kolmella Antonov An-24 -koneella.
Kohteet.
Alasajon aikoihin yhtiö lensi kolmeen kohteeseen Homelista.
Laivasto.
Helmikuussa 2011 yhtiön laivasto käsitti kolme Antonov An-24 -matkustajakonetta.
Minardi PS01

Minardi PS01 oli Minardi -tallin käyttämä auto Formula 1 -kaudella 2001. Nimessä esiintyvä lyhenne juontuu Minardilla alkaneesta uudesta vaiheesta: australialainen miljonääri Paul Stoddart oli ostanut tallin vain muutama kuukausi aikaisemmin. Siksi myös tallin käyttämät Ford Cosworth -moottorit nimettiin Stoddartin omistaman lentoyhtiö Europeanin mukaan, kuten samat moottorit oli edelliskaudella nimetty silloisen osaomistaja Gabriele Rumin omistaman Fondmetalin mukaan.
Omistajanvaihdoksen takia auto jouduttiin suunnittelemaan hätäisesti, joten testaaminen jäi vähäiseksi. Vanhentunut moottorikaan ei enää tuottanut kilpailijoittensa veroisesti hevosvoimia, mutta kaikesta huolimatta tulokset autolla olivat silti yllättävän hyvät, joskin pistesijat jäivät saavuttamatta. Auton parhaimmiksi tuloksiksi jäivät yhdeksännet sijat Tarso Marquesin Brasilian ja Kanadan GP:issä, mutta toisaalta sama kuljettaja myös karsiutui Britannian GP:stä 107 %:n säännön takia. Vastaavasti tulokaskauttaan ajanut Fernando Alonso pystyi haastamaan vain alemman keskikastin tallit ja kuljettajat. Auton suunnittelija Gustav Brunner puolestaan lähti tallista kesken kauden suunnittelemaan Toyotan F1-projektia.
Belgian GP:hen Minardi tuotti PS01B -nimisen päivitysversion autosta, jossa oli keskitytty parantamaan vaihdelaatikkoa ja auton takapäätä. Merkittävää muutosta suorituskykyyn se ei kuitenkaan tuottanut, ja Marques erosi tallista Belgian GP:n jälkeen. Hänen tilalleen tuli runsaasti sponsorirahaa mukanaan tuonut Alex Yoong, josta samalla tuli Malesian ensimmäinen Formula 1 -kuski.
Luis Prieto

Luis Prieto Zalbidegoitia (s. 19. helmikuuta 1979 Bilbao, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Valladolidia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
Prieto edusti vuoteen 1997 asti piskuista Arratiaa, jonka riveissä hän debytoi miesten otteluissa kaudella 1995–1996 Vizcayan aluesarjassa. Arratiasta hän siirtyi Athletic Bilbaon organisaatioon ja pelasi seuran kolmosjoukkueessa Basconiassa, kakkosjoukkueessa Bilbao Athleticissa sekä lainalla Barakaldossa ja Eibarissa ennen nousemistaan seuran edustusjoukkueeseen kaudeksi 2002–2003. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa kauden avauskierroksella Baskimaan paikallisottelussa Real Sociedadia vastaan.
Kaudella 2003–2004 Prieto pelasi 29 sarjaottelussa, kun Athletic sijoittui viidenneksi ja saavutti paikan UEFA Cupiin seuraavaksi kaudeksi. UEFA Cupissa hän pelasi joukkueensa kaikissa kahdeksassa ottelussa. Kaudella 2005–2006 Prieto pelasi 36 sarjaottelussa ja teki henkilökohtaisen maaliennätyksensä, neljä maalia. Kaudella 2007–2008 hänen peliaikansa väheni huomattavasti uuden valmentajan Joaquín Caparrósin alaisuudessa ja otteluita kertyi vain kolme.
10. heinäkuuta 2008 Prieto siirtyi Valladolidiin, jota valmensi Arratiasta ja Athleticin eri joukkueista tuttu José Luis Mendilibar. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi sekä keskuspuolustajana että oikeana laitapuolustajana.
Felix Forsman

Felix Forsman (6. toukokuuta 1917 Baku, Venäjä – 24. lokakuuta 2005 Helsinki) oli lähinnä kuvaajana tunnetuksi tullut suomalaisen elokuvan monitoimimies. Hän voitti kolmesti elokuva-alan Jussi-palkinnon.
Forsman palveli TK-kuvaajana talvi- ja jatkosodassa. Hän kuvasi puolustusvoimien palveluksessa filmille muun muassa Adolf Hitlerin vierailun C. G. E. Mannerheimin 75-vuotispäiville kesäkuussa 1942 sekä Mannerheimin hieman myöhemmin Saksaan tekemän vastavierailun.
Forsman on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Ami (albumi)

Ami on Ami Aspelundin studioalbumi vuodelta 1974.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Tangorilla

Tangorilla on suomalaisen Seitsemän seinähullua veljestä -huumoriyhtyeen neljäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi vuodelta 1979. Albumi sisältää aikansa diskohenkisiä kappaleita, jotka esitetään humoristisin sanoituksin yhtyeen hengen mukaisesti. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Kelpaisiko seksi?” ja ”Kaikki laivaan”, jotka julkaistiin myös samalla singlellä. Single ylsi parhaimmillaan singlemyyntilistan kymmenenneksi. Finndisc julkaisi Delta-levymerkillään albumin vinyylilevynä ja C-kasettina.
Kappaleet.
Kaikki sovitukset Hannu Keinänen.
(*) Äänitearkiston mukaan kappaleen ”Cuba” sanoittanut Jorma Toiviainen.
Saukki &amp; Oravat

Saukki &amp; Oravat on Saukin &amp; Oravien ensimmäinen ja ainoa kokoelma-albumi, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1965. Albumi sisältää Saukin eli Sauvo Puhtilan ja Pikkuoravien (äänenä Eino Virtanen) kappaleita vuosilta 1960-1964.
Albumi julkaistiin vuonna 1965 vinyylilevynä Scandia-levymerkillä. 1970- ja 1980-luvuilla albumista julkaistiin ainakin kolme eri painosta vinyylilevynä, joiden tarkat julkaisuvuodet eivät ole tiedossa. Vuonna 1982 Scandia julkaisi C-kasetin albumista. Albumi julkaistiin CD-levynä ensimmäistä kertaa vuonna 1989 Finnlevyn toimesta. Vuonna 1999 albumi julkaistiin uutena CD-painoksena, joka sisälsi myös kaksi bonuskappaletta. Kyseinen painos julkaistiin uudelleen vuonna 2004.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet suomentanut/sanoittanut Sauvo Puhtila nimellä "Saukki" ja sovittanut Jaakko Salo, ellei toisin mainita.
Se olla voi toisinkin päin

Se olla voi toisinkin päin on Dannyn studioalbumi vuodelta 1966. Se on hänen ensimmäinen albumijulkaisunsa. Siitä otettiin uusintapainos vuonna 1970.
Tähtien rannalla

Tähtien rannalla on Ankin studioalbumi vuodelta 1987. Se on samana vuonna Ruotsissa Mill Recordsille levytetyn "Visa i Vind" -levyn suomenkielinen versio. Sävellykset ovat suurimmaksi osaksi Ankin omia, useimmista sanoituksista vastaa Marita Lindqvist. Laulut "Meren voima" ja "Marie" ilmestyivät alunperin singlenä vuonna 1974; jälkimmäisellä Anki osallistui Syksyn Sävel -laulukilpailuun.
Lasse Paakkonen

Lasse Paakkonen (s. 8. heinäkuuta 1986 Raahe) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti urallaan Oulun Hiihtoseuraa ja Pyhäjärven Pohtia ja häntä valmensi Toni Roponen ja Risto Kittilä.
Paakkonen osallistui ensimmäisiin hiihtokilpailuihinsa seitsenvuotiaana. Hän ei menestynyt hopeasompasarjoissa kovinkaan hyvin, mutta alkoi 17–18-vuotiaana sijoittua kansallisella tasolla kymmenen parhaan joukkoon. Vuonna 2006 hän sai SM-pronssia 20-vuotiaiden sprinttihiihdossa. Hän ei kuitenkaan kuulunut maajoukkueen valmennusryhmiin tullessaan valituksi ensimmäiseen maailmancup-kilpailuunsa Rukalle marraskuussa 2008. Sprintin lisäksi hän kilpaili muillakin matkoilla 50 kilometriä myöten. 
Paakkonen sai ensimmäiset maailmancup-pisteensä oltuaan 20:s Rybinskin vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa tammikuussa 2009. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Oslon vapaan sprintissä maaliskuussa 2010. Se jäi hänen parhaaksi maailmancupsijoituksekseen. Aikuisten SM-kilpailuissa hän sai hopeaa sprintissä 2009 ja 2010 sekä 50 kilometrin perinteiseltä 2010. Pronssia hän sai sprintissä 2011.
Paakkonen oli mukana aikuisten arvokisoissa kerran, Vancouverin olympialaisissa 2010. Hänen ainoa kisamatkansa oli parisprintti vapaalla hiihtotavalla, jossa hän sijoittui kymmenenneksi parinaan Ville Nousiainen. 
Hän harjoitteli itsensä kaudella 2011 ylikuntoon, josta ei omien sanojensa mukaan päässyt lopullisesti yli koko uransa aikana.
Paakkonen lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.
Paakkonen on harrastanut myös keskipitkien matkojen (800 ja 1500 m) juoksuja. Vuonna 2017 hän osallistui viestijuoksun SM-kilpailuihin 4 × 800 metrin ja 4 × 1 500 metrin viesteihin Limingan Niittomiehien joukkueessa.
Paakkonen on opiskellut Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulussa, josta hänen oli määrä valmistua kauppatieteiden maisteriksi keväällä 2018.
Parkkila (Muolaa)

Parkkila ( (Suomessa) Паркино, "Parkino", v:sta 1948 (Venäjällä) Подгоре, "Podgorje") on entinen Suomen kylä Karjalankannaksella Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Suomelle kuuluessaan Parkkila kuului Kyyrölän kuntaan vuoteen 1934 asti ja tämän jälkeen Muolaan kuntaan. Nykyisin kylässä ei ole asutusta.
Kyläkuva.
Parkkila sijaitsi Muolaan kunnan keskiosassa Yskjärven länsipuolella ja se oli eteläisin entisen Kyyrölän kunnan kylistä. Kylästä oli matkaa Kyyrölän kirkonkylään noin neljä kilometriä ja Muolaan kirkonkylään noin seitsemän kilometriä. Parkkilan naapurikyliä olivat pohjoisessa Kyyrölä, idässä ja etelässä Sormula sekä lännessä Lavola ja Vihola. Parkkilan halki kulki Viipurista Kivennavalle johtanut kantatie 63, josta kylän keskustan pohjoispuolella erkani kylätie itään Yskjärven etelärannan kyliin: Sormulaan ja Harvolaan. Lisäksi kylän keskustan eteläpuolelta erkani maantie länteen Perkjärven asemalle ja edelleen Kuolemajärven puolelle. Kyläkeskustan itäpuolella virtasi Yskjoki. Vuonna 1936 Sudenojan pinta-ala oli 3,29 neliökilometriä, josta oli peltoa 108 hehtaaria, niittyä kolme hehtaaria ja metsää 218 hehtaaria. Kylä rajoittui idässä Yskjärveen ja kylän länsiosassa oli pieni Parkkilanlampi, joka laski Muolaanjärveen.
Parkkilan väestö oli lähes kokonaan venäläisiä, joiden esi-isät oli siirretty alueelle 1700-luvulla. Kyläkeskus sijaitsi mäellä kantatie 63 varrella ja sen talot olivat perinteisen venäläisen maalaiskylän tavoin vieri vieressä maantien molemmin puolin, päädyt tielle päin. Talojen takana olevat pellot laskeutuivat luoteeseen Parkkilanlampea kohti. Kylän mäeltä oli avara näköala läheiselle Yskjärvelle ja Parkkilanlammen yli aina Muolaanjärvelle asti. Osa kylän taloista sijaitsi myös Sormulaan vievän kylätien varressa. Kylässä oli koulu, Kannaksen Osuusliikkeen myymälä ja Lukianoffin kauppa. Kylän venäläiset asukkaat olivat ortodokseja ja kuuluivat Kyyrölän seurakuntaan.
Parkkilan kylä muodosti oman koulupiirinsä, jossa toimi supistettu kansakoulu. Kylän koulu tuhoutui talvisodassa. Jatkosodan aikana kylän koulua ei rakennettu uudelleen, vaan koulupiiri lakkautettiin ja liitettiin Kyyrölään.
Sota-aika.
Parkkilan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennuksen lisäksi päätettiin Kyyrölän jakokunnan kylissä, joihin Parkkila kuului, aloittaa tilusjärjestely, jonka avulla useisiin osiin ja palstoihin jakautuneet tilat saataisiin toimivimmiksi kokonaisuuksiksi. Tilusjärjestelyn yhteydessä Kangaspellon, Sudenojan ja Parkkilan kylät lakkautettiin ja liitettiin Kyyrölän kylään. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen, Etelä-Pirkanmaalle ja Hämeenlinnan seudulle, jossa Kyyrölän alueen kylien asukkaat asutettiin Hämeenlinnan kaupunkiin, Hämeenlinnan maalaiskuntaan ja Vanajan kuntaan.
Kanada talviolympialaisissa 2010

Kanada nimesi isäntämaana Vancouverin talviolympialaisiin 2010 206 urheilijaa kaikkiin 15 lajiin. Kaikkiaan kanadalaiset saavuttivat kisoista 26 mitalia, joista 14 oli kultaisia, seitsemän hopeisia ja viisi pronssisia. Näiden mitalien turvin Kanada oli omien kotikisojensa menestynein maa.
Joukkue.
Freestylehiihto.
Kanadalla oli freestylessä 18 hengen joukkue.
Jääkiekko.
Naisten joukkue pelasi A-lohkossa Ruotsin, Sveitsin ja Slovakian kanssa.
Miehet.
Jääkiekossa Kanadan miesten joukkue pelasi A-lohkossa Yhdysvaltojen, Sveitsin ja Norjan kanssa.
Naiset.
Naisten joukkue pelasi A-lohkossa Ruotsin, Sveitsin ja Slovakian kanssa.
Lumilautailu.
Kanadalla oli lumilautailussa täysi 18 hengen joukkue.
Pohjoismaiset hiihtolajit.
Mäkihyppy.
Kanadan mäkihyppyjoukkueesa kilpailivat Stefan Read, MacKenzie Boyd-Clowes, Trevor Morrice ja Eric Mitchell.
Yhdistetty.
Kanadan ainoa edustaja yhdistetyssä oli Jason Myslicki.
Thorolf Rafton muistopalkinto

Thorolf Rafton muistopalkinto on ihmisoikeuspalkinto, joka on perustettu norjalaisen ihmisoikeusaktivistin Thorolf Rafton muistoksi. Palkinnon myöntää vuosittain Thorolf Rafton ihmisoikeussäätiö. Palkinto perustettiin Helsingin sopimuksen hengessä edistämään henkisiä ja poliittisia vapauksia. Säätiön kotipaikka on Bergen.
Norja talviolympialaisissa 2010

Norjan joukkue Vancouverin talviolympialaisissa 2010 oli 99 urheilijaa 11 eri lajissa. Norja oli kisojen neljänneksi menestynein maa keräten kaikkiaan 23 mitalia (yhdeksän kultaa, kahdeksan hopeaa, kuusi pronssia). Norjan lippua avajaisseremoniassa kantoi jääkiekkoilija Tommy Jakobsen.
Joukkue.
Jääkiekko.
Norjan miesten joukkue pelasi A-lohkossa häviten kaikki pelinsä, joukkueen lopullinen sijoitus oli 10. 
Lumilautailu.
Norjalla on kymmenen hengen lumilautailujoukkue. 
Pohjoismaiset hiihtolajit.
Yhdistetty.
Punaisenjoen suisto

Punaisenjoen suisto () on yksi Vietnamin kahdeksasta epävirallisesta suuralueesta. Alue muodostuu kahdeksasta maakunnasta ("tỉnh") ja kahdesta maakuntatason kaupungista, jotka ovat pääkaupunki Hanoi ja maan kolmanneksi suurin kaupunki Hải Phòng. Huhtikuussa 2009 alueella oli 18 miljoonaa asukasta. 
Suistoalue on noin 120 km pitkä ja 140 km leveä. Punainenjoki ("sông Hồng") tulvii säännöllisesti alueelle, jonka korkeus on tyypillisesti alle kolme metriä, monin paikoin vain noin metrin merenpinnan yläpuolelle. Tulvia on hillitty monilla kanavilla ja penkereilä.
Alue on tiheään asuttua viljavaa riisinviljelyseutua. Siellä tuotetaan puolet koko Vietnamin riisisadosta. Hallitsematon väestönkasvu, maaperän köyhtyminen ja ajoittaiset tulvat sekä niitä pahentava metsien tuhoaminen läheisiltä kukkuloilta uhkaavat alueen ympäristöä ja elinkeinoja.
Alueella on neljä kansallispuistoa: Ba Vìn kansallispuisto vuoristossa 50 km Hanoista, Cát Bàn kansallispuisto Halonginlahdella, maan vanhin suojelualue Cúc Phươngin kansallispuisto sekä Ramsar-kohde Xuân Thủyin kansallispuisto.