tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Knuut Maununpoika

Knuut Maununpoika tai Knuut V Maununpoika (tansk. "Knud 5 Magnussen") ; (1128 – 9. elokuuta 1157) oli Tanskan kuningas vuosina 1146–1157.
Suku.
Hän oli Ruotsin kuningas Maunu Niilonpoika Vahvan ja Rikissa Puolalaisen poika. Hänen sisarpuolensa Sofia Minskiläinen oli Tanskan kuningas Valdemar I:n puoliso. Hänellä oli myös velipuoli Burislev, joka tavoitteli Ruotsin kuninkuutta vuosina 1167-1173.
Taistelu valtaistuimesta.
Kun kuningas Eerik III Lam luopui kruunusta vuonna 1146, puhkesi Knuut Maununpojan ja Sven Grathen välille kiista vallasta. Sven Grathe valittiin Sjællannin ja Skånen kuninkaaksi, mutta Jyllannin asukkaat valitsivat kuninkaaksi Knuutin. Tästä käynnistyi kymmenen vuotta kestänyt sisällissota, jonka aikana kumpikin osapuoli haki tukea Saksasta.
Prinssi Knud Lavardin poika Valdemar liittyi vielä kiistaan kolmantena osapuolena, ja vuonna 1152 Knuut Maununpoika, Sven Grathe ja Valdemar jakoivat maan keskenään. Sven pyrki kuitenkin vahvistamaan valtaansa aatelisten ja talonpoikien kustannuksella, mikä teki hänestä epäsuositun. Valdemar päätti tämän jälkeen liittoutua Knuutin kanssa. Liitto sinetöitiin Valdemarin ja Knuutin sisarpuoli Sofian välisellä avioliitolla. Pian tämän jälkeen Knuut V ja Valdemar I kruunattiin kuninkaiksi Viborgissa, ja he asettuivat yhdessä vastustamaan Sveniä, joka joutui pakenemaan Saksaan.
Roskilden verikilta.
Sven Grathe palasi Tanskaan vasta vuonna 1157. Knuut ja Valdemar olivat valmiita tekemään rauhan ja jakamaan valtakunnan hänen kanssaan. Valdemar saisi Jyllannin, Knuut Funenin, Sjellannin ja ympäröivät saaret, kun taas Sven saisi Skånen maat hallintaansa. Neuvottelujen jälkeen Knuut ja Valdemar kutsuivat Svenin juhliin Roskildeen.
Tämä 9. elokuuta 1157 pidetty juhla tuli sittemmin tunnetuksi Roskilden verikiltana, sillä historioitsija Saxo Grammaticuksen mukaan petollinen Sven yritti murhata kilpailijansa ja nousta yksin kuninkaaksi. Knuut sai surmansa, mutta haavoittunut Valdemar onnistui pakenemaan Jyllantiin. Lokakuussa Valdemar voitti Svenin Grathe Heden taistelussa Viborgin eteläpuolella. Sven surmattiin taistelun jälkeen.
Knuut Maununpoika haudattiin todennäköisesti Roskilden tuomiokirkkoon.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Knuut avioitui vuonna 1156 Ruotsin prinsessa Helenan tai Ingegerdin (n. 1130–1157?) kanssa, joka oli kuningas Sverker I Vanhemman ja kuningatar Ulvhildin tytär. Avioliitto oli lapseton.
Knuutille syntyi useita lapsia avioliiton ulkopuolella eri naisten kanssa:
África-luokka

África-luokka oli Espanjan laivaston kolmen kaksikantisen 70-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Luokan kolmen aluksen tilaukset vahvistettiin 1745 Real Compañia de La Habanalle. Niiden vaatimukset määritteli Ciprián Autrán, joka myös suunnitteli ja valmisti alukset yhdessä Pedro de Torresin kanssa Havannassa. Alukset olivat paranneltuja versioita edeltäneistä Reina-luokan aluksista.
San Felipe (1743)

San Felipe oli Espanjan laivaston vuonna 1743 vesille laskettu kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus oli ainoa vuosina 1732-1750 Espanjassa valmistettu linjalaiva. Sen suunnitteli ja valmisti Juan Antonio de Gaztañeta y Iturribalzagan järjestelmän mukaisesti Agustín Salomón, joka otti rakentamisessa huomioon Ciprián Autránin ehdottamat muutokset.
Palvelus.
Elokuussa 1745 alus saapui Guarnizosta Ferroliin päällikkönään Isidro de Antayo. Vuosina 1746-1751 aluksen päällikkönä oli Francisco Latarria. Se oli 1747 Ferrolissa partioaluksena "Castillan", "Europan" ja "Glorioson" kanssa, kun aluksen miehistö valtasi brittiläisen 18-tykkisen kaapparin. Aluksen päälliköksi tuli 23. syyskuuta 1751 Francisco Javier Everardo Tilly y Pardes, joka jätti aluksen 13. tammikuuta 1752.
Toukokuusta 1750 alus etsi algerialaisia merirosvoja Cádizin ja Cartagenan väliltä "Nueva Españan" ja neljän šebekin kanssa, kunnes se 11. toukokuuta 1753 irrotettiin tehtävästä. Alus siirrettiin 3. lokakuuta Ferroliin. Se palasi 16. maaliskuuta 1759 Välimerelle Pascual Borrásin lippulaivana päällikkönään Francisco Garganta. Alus palasi Ferroliin, missä se poistettiin palveluksesta 1761. Alus romutettiin 14. joulukuuta 1762 Ferrolissa.
Balmuir

Balmuir Oy (vuoteen 2019 Wheslyn Group Oy) on vuonna 2007 Oulussa perustettu yritys, joka myy vaatteita, asusteita ja sisustustuotteita.
Vuonna 2022 yrityksen liikevaihto oli noin seitsemän miljoonaa euroa.
Balmuirin perustajat Heidi ja Juha Jaara myivät yrityksen vuonna 2019 Luhta-konsernin emoyhtiö Polap-Team Oy:lle. Aiemmin keväällä 2019 Finnwatch oli kritisoinut yritystä liioiteltujen vastuullisuusväittämien esittämisestä. Yritys oli teettänyt sisutusnahkatuotteita intialaisella alihankkijalla H.S. Exportsilla, joka puolestaan oli ulkoistanut tuotantoaan erillisiin työpajoihin, joissa työntekijöille oli voitu maksaa jopa alle kolmen euron päiväpalkkoja ja joita monet työlainsäädännön määräykset eivät koske. Luhdan haltuun siirryttyään yritys ilmoitti etsivänsä tilalle uuden tavarantoimittajan.
Balmuirilla on neljä kivijalkamyymälää sekä vuonna 2015 avattu verkkokauppa.
Dansk Melodi Grand Prix 1965

Dansk Melodi Grand Prix 1965 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 1965. Kahdeksan kappaleen välinen kilpailu pidettiin 18. helmikuuta suljettujen ovien takana eikä sitä lähetetty televisiossa. Voittajan valitsi asiantuntijaraati, ja vain kilpailun voittaja julkaistiin. Kilpailun voitti Birgit Brüel kappaleella "For din skyld".
Reina-luokka

Reina-luokka oli Espanjan laivaston kahden kaksikantisen 70-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Alusluokka perustui Gaztañetan 70-tykkisen linjalaivan suunnitelmiin, mutta niiden mittasuhteita oli kasvatettu. Ne suunnitteli Ciprián Autrán ja Pedro Boyer. Alukset valmisti Pedro de Torres Havannassa korvaamaan kaksi aiempaa saman nimistä alusta.
Dansk Melodi Grand Prix 1964

Dansk Melodi Grand Prix 1964 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 1064. Kilpailu pidettiin kutsukilpailuna tanskalaisille säveltäjille, jotka saivat valita kappaleidensa sanoittajat. Esittäjät säveltäjät valitsivat yhteistyössä Tanskan yleisradioyhtiö DR:n kanssa. Yhdeksän kappaleen välinen kilpailu pidettiin 15. helmikuuta Tivolin konserttisalissa. Voittajan valitsivat katsojat postikorttiäänestyksellä, jonka tulokset julkaistiin 20. helmikuuta. Postikorttiääniä lähetettiin yhteensä 233 465. Kilpailun voitti Bjørn Tidmand kappaleella "Sangen om dig".
Tahkoluodon tuulivoimalaitos

Tahkoluodon tuulivoimalaitos eli ”Tahkoluodon tuulipuisto” on Satakunnassa Porin Mäntyluodon Tahkoluodossa sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 3,0 megawattia. Voimalan on rakentanut St1, sen omistaa Exilion Tuulen Tahkoluoto Tuuli Ky, ja sitä operoi Operointi St1 Oy.
Yleistä.
Tuulivoimalaitos sijaitsee Porin satamassa Tahkoluodon keskellä. Samalla alueella toimii myös Reposaaren tuulivoimapuisto ja länsipuolisella merialueella Tahkoluodon merituulipuisto, jotka omistaa Suomen Hyötytuuli. Tuulivoimalaitokset ovat suomalaisen WinWinDin valmistamaa WWD-3-90-mallia, jonka napakorkeus on 100 metriä , tuuliturbiinin halkaisija 100 metriä , ja jonka kapasiteetti on 3,0 megawattia.
Historiaa.
Tahkoluodon voimalaitos oli Tuuliwatin ensimmäinen tuulivoimalaitos. Tuulivoimalan valmistumisen aikoina sitä uutisoitiin Suomen suurimpana tuulivoimalaitoksena Suomessa. Tuulivoimala kytkettiin sähköverkkoon vuonna 2009. Tuulivoimalaitoksen tilastoinnissa on siitä käytetty Valtion tieteellisen tutkimuskeskuksen raporteissa ja samoin myös The Wind Power- sivustolla sen tunnus on "Meri-Pori 11". 
Voimalaitos putosi ensimmäisenä voimalaitoksena pois tuulitukijärjestelmästä lokakuussa 2023.
San Francisco (1695)

San Francisco oli vuonna 1695 vesille laskettu Espanjan laivaston kaksikantinen 68-tykkinen linjalaiva.
Taustaa.
1690-luvulla Habsburgien hallitessa Espanjaa laivastolla oli 70-tykkisiä linjalaivoja kuten Pedro Corbeton vuoden 1692 Italian retken "Nuestra Señora de la Esperanza", "San Diego de Alcalá", "Tres Reyes" ja "Carlos II". Vuoteen 1697 mennessä pääosa kaksikantisista 70-tykkisistä aluksista oli joko tuhoutunut tai poistettu palveluksesta, kunnes vuonna 1700 jäljellä oli vain "San Francisco".
Garroten vuonna 1691 esitelty luokitusjärjestelmä esitteli 70-tykkisen aluksen, jossa oli alemmalla tykkikannella 13 paria 18 naulan tykkejä ja ylemmällä 14 paria 10 naulan tykkejä. Alusten hankkimiseksi ei kuitenkaan tehty mitään.
Valmistus.
Alus, jonka valmisti José Lopez de Iriarte, tilattiin 1675 Colindresilta Cantabriasta. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1695 ja otettiin palvelukseen 9. syyskuuta 1699.
Palvelus.
Alus lähti 9. syyskuuta 1699 Santoñasta Cádiziin päällikkönään Sebastián Jijon liittyäkseen Pedro Fernández Navarreten laivastoon, jonka piti lähteä Darieniin. Matkaa ei kuitenkaan toteutettu. Alus oli oletettavasti Cádizissa amiraali Navarreten Armada del Mar Océanossa "Nuestre Señora de la Concepciónin" kanssa.
Dansk Melodi Grand Prix 1963

Dansk Melodi Grand Prix 1963 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 1963. Avoimeen sävellyskilpailuun lähetettiin 404 kappaletta, joista kahdeksan valittiin finaaliin. Finaali pidettiin 24. helmikuuta Tivolin konserttisalissa. Voittajan valitsi kymmenhenkinen raati, jonka jäsenistä kukin sai jakaa 15 pistettä haluamallaan tavalla. Kilpailun voitti duo Grethe &amp; Jørgen Ingmann kappaleella "Dansevise", joka voitti myös kansainvälisen Eurovision laulukilpailun.
1,5-dihydroksinaftaleeni

1,5-dihydroksinaftaleeni (C10H8O2) eli 1,5-naftaleenidioli on aromaattisiin fenolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää esimerkiksi muiden yhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa 1,5-dihydroksinaftaleeni on väritöntä kiteistä ainetta. Valon ja ilman vaikutuksesta sen väri kuitenkin muuttuu oranssiksi tai ruskeaksi. Yhdiste liukenee hyvin niukasti veteen ja hiilivetyihin ja paremmin muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Kuumennettaessa aine alkaa sublimoitua ja hajota. 1,5-dihydroksinaftaleeni on ärsyttävä yhdiste.
Valmistus ja käyttö.
1,5-dihydroksinaftaleenia valmistetaan sulfonomalla naftaleenia 1,5-naftaleenidisulfonihapoksi, jota kuumennetaan natriumhydroksidin kanssa 275–320 °C:n lämpötilaan.
1,5-dihydroksinaftaleeni reagoi ammoniakin kanssa 1,5-naftaaleenidiamiiniksi. Yhdisteestä valmistetaan myös atsovärejä ja juglonia.
Herkuleen superjoukko

Herkuleen superjoukko (SCl 160) viittaa kahden galaksin joukkoon lähellä superjoukkoa.
Muihin paikallisiin superklusteriin verrattuna Hercules pidetään erityisen suurena, sillä sen halkaisija on noin 330 milj. valovuotta.
Pohjoinen supertyhjiö sijaitsee superklusterien edessä ja on yhtä suuri kuin superklusterit itse. Jäsengalaksien punasiirtymät ovat välillä 0,0304 ja 0,0414.
Alue sisältää Abell 2147, Abell 2151 (Herculeen klusteri), ja Abell 2152 galaksiklusteri. Äärimmäisen pitkä galaksifilamentti on löydetty, joka yhdistää tämän klusterin ryhmän galaksiin Abell 2197 ja Abell 2199 pariksi.
Abell 2162 läheisessä tähdistössä Corona Borealis on myös jäsen.
Herkuleen superjoukko on lähellä Koman superjoukkoa, auttaa muodostamaan osan CfA2 Suuri seinä.
1930-luvulla, Harlow Shapley tutki galaksien jakautumisen rakennetta alueella Herkuleen tähdistö, ja oli luultavasti ensimmäinen, joka havaitsi superklusterin olemassaolon tällä alueella. Tämä vahvistettiin kuitenkin vasta 1970-luvulla. Vuonna 1976 Massimo Tarenghi ehdotti, että A2151-klusteri oli osa yhtä superklusteria, ja Viroan konferenssissa vuonna 1977, hän yhdessä useiden muiden tähtitieteilijöiden kanssa esitti todisteita siitä, että se todellakin oli superklusteri, joka ilmestyi alueelle.
Stephen Girard

Stephen Girard (20. toukokuuta 1750 Bordeaux, Ranskan kuningaskunta – 26. joulukuuta 1831 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli ranskalaissyntyinen yhdysvaltalainen laivanvarustaja, pankkiiri ja filantrooppi, joka rahoitti Yhdysvaltain sotatoimet vuoden 1812 sodassa.
CNN Money -julkaisun mukaan inflaatio huomioiden Girard oli Yhdysvaltain historian neljänneksi rikkain mies John D. Rockefellerin, Cornelius Vanderbiltin ja John Jacob Astorin jälkeen.
Elämä ja ura.
Girard menetti näön oikeasta silmästään kahdeksanvuotiaana, ja hänen koulunkäyntinsä oli vähäistä. Hänen isänsä oli merikapteeni. Poika purjehti Länsi-Intiaan ja takaisin vuosina 1764–1773, sai kapteenin luvan vuonna 1773, vieraili New Yorkissa vuonna 1774 ja aloitti sieltä newyorkilaisen kauppiaan avustuksella kaupankäynnin New Orleansiin ja Port-au-Princeen. Toukokuussa 1776 Yhdysvaltain vapaussodan aikana brittien laivasto ajoi hänet Philadelphian satamaan, jonne hän asettui kauppiaaksi. Seuraavan vuoden kesäkuussa hän meni naimisiin Mary (Polly) Lumin kanssa, joka oli laivanrakentajan tytär. Girardista tuli Pennsylvanian kansalainen vuonna 1778. Samana vuonna hänen appensa rakensi hänelle "Water Witch" -aluksen, joka ensimmäisenä kävi kauppaa New Orleansin ja Länsi-Intian kanssa. Girard kehitti maailmanlaajuisen kauppalaivaston ja liiketoimintamenetelmät, jotka loivat perustan hänen omaisuudelleen. Useimmat Girardin aluksista oli nimetty hänen suosikkikirjailijoittensa, kuten Rousseaun, Voltairen, Helvétiuksen ja Montesquieun mukaan. Hänen vaimonsa oli vuodesta 1790 kuolemaansa vuonna 1815 Pennsylvanian sairaalassa mielenterveyspotilaana.
Vuonna 1810 Girard osti noin miljoonalla dollarilla, jotka hän oli tallettanut lontoolaiseen Barings-pankkiin, Yhdysvaltain ensimmäisen pankin (First Bank of the United States) arvoltaan heikentyneen osakekannan. Ostos auttoi suuresti Yhdysvaltain hallitusta vahvistamaan Euroopan luottamusta sen arvopapereihin. Girard osti Philadelphiassa pankin rakennuksen ja kassanhoitajan talon kolmanneksella alkuperäisestä hinnasta ja perusti toukokuussa 1812 Bank of Stephen Girard -pankin. Hän osti vuoden 1812 sodan aikana lähes kaikki valtion joukkovelkakirjalainat, joilla tuettiin taloudellisesti Yhdysvaltain sotatoimia. Hän loukkaantui vakavasti 12. helmikuuta 1830 jäätyään kadulla vankkurien alle ja kuoli vammoihinsa 26. joulukuuta 1831.
Perheetön Girard testamenttasi lähes koko omaisuutensa, joka oli epäilemättä suurin, jonka kukaan yksittäinen amerikkalainen siihen mennessä oli kerännyt, Philadelphian eri hyväntekeväisyysjärjestöille, Delawarejoen ranta-alueen parantamiseen, koulun tai korkeakoulun perustamiseen, poliisille, kunnallisiin parannuksiin ja verotuksen keventämiseen. Testamentissa Girard vaati, että koulu olisi "köyhille valkoihoisille orpolapsille" ja että "kukaan kirkonmies, lähetyssaarnaaja tai minkään lahkon pappi ei saa koskaan harjoittaa siellä mitään tehtävää". Girardin perilliset kiistivät testamentin vuonna 1836 erityisesti sen kristinuskon vastaisuuden vuoksi, mutta Yhdysvaltain korkein oikeus antoi perillisille kielteisen päätöksen vuonna 1844.
Jouluvanukas

Jouluvanukas on makea kuivattua hedelmää sisältävä vanukas, jota tarjoillaan perinteisesti osana jouluillallista Isossa-Britanniassa ja muissa maissa, joihin perinnettä on viety. 
Historia.
Jouluvanukas on saanut alkunsa keskiaikaisesta Englannista. Jouluvanukkaan yksinkertainen resepti monipuolistui 1500-luvulla, kun englantilaiset kauppiaat toivat mukanaan luumuja, herukoita ja rusinoita Intiasta, Etelä-Aasiasta ja Afrikasta. 1600-luvulla jouluvanukkaaseen lisättiin omenaa ja jouluvanukkaasta tehtiin kiinteä. Sokerin käyttö lisääntyi jouluvanukkaassa 1700-luvulla, koska Brittiläisen imperiumin siirtomaat Karibialla tuottivat runsaasti sokeria, mikä alensi raaka-aineen hintaa. Jouluvanukas muodostui perinteeksi Viktoriaanisen aikakauden Britanniassa, koska kirjailija Charles Dickens mainitsi jouluvanukkaan vuonna 1843 ilmestyneessä "Joulukertomuksessa", joka saavutti laajan lukijakunnan.
Resepti.
Varhaisissa resepteissä on käytetty kuivattuja hedelmiä, suetta, korppujauhoja, jauhoja, munia ja mausteita sekä nestettä, kuten maitoa tai väkevää viiniä. Myöhemmin resepteistä tuli entistä monimutkaisempia. Vuonna 1845 ruokakirjailija Eliza Acton kirjoitti ensimmäisen reseptin ruoalle, jota todella kutsuttiin nimellä "jouluvanukas". Ruokalaji tunnetaan joskus nimellä luumuvanukas (vaikka tämä voi viitata myös muunlaisiin keitettyihin vanukkaisiin, joissa on kuivattuja hedelmiä). Englannin kielessä sanalla "plum", joka nykyisin tarkoittaa luumua, on aiemmin kutsuttu rusinaa, eikä vanukas sisällä luumuja sanan nykyisessä merkityksessä. Plum-sanalla kutsuttiin yleisesti kaikkia kuivattuja tummia hedelmiä.
Kuningas Yrjö V:n pääkokki Henri Cédardin "An Empire Christmas Pudding" sisälsi herukoita, sulttaanirusinoita, kuivattuja rusinoita, omenaa, leivänmuruja, ihraa, kuivattuja hedelmäkuoria, jauhoa, sokeria, kananmunia, kanelia, neilikkaa, muskottipähkinää, mausteita, brandya, rommia ja olutta. Jouluvanukkaan raaka-aineet olivat Australiasta, Etelä-Afrikasta, Kanadasta, Britanniasta, Länsi-Intiasta, Irlannista, Ceylonista, Sansibarista, Intiasta, Salmisiirtokunnista, Kyprokselta ja Jamaikalta. Kuningashuoneen jouluvanukkaan tarkoituksena oli suosia Brittiläisen imperiumin siirtomaiden tuotteita.
Bell AH-1Z Viper

Bell AH-1Z Viper on yhdysvaltalaisen Bell Textronin valmistama rynnäkköhelikopteri, joka perustuu Bell AH-1W SuperCobraan. 
Kehitys.
AH-1Z Viper on modernisoitu versio AH-1W -kopterista. Se kehitettiin 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa Yhdysvaltain merijalkaväelle korvaamaan vanhat saman tyypin helikopterit. Uudistuksiin lukeutuu esimerkiksi vahvempi runko, uudet roottorit, uudet sensorijärjestelmät, tietokoneet ja päivitetyt asejärjestelmät. Vanhoihin koptereihin verrattuna se on yksinkertaisempi huoltaa. 
AH-1Z teki ensilentonsa joulukuussa 2000. Merijalkaväki tilasi 189 kopteria, ilmoitti taisteluvalmiudesta vuonna 2010, ja vuoden 2022 loppuun mennessä kaikki AH-1W:t oli korvattu.
Pohjoinen supertyhjiö

Pohjoinen paikallinen supertyhjiö on avaruuden alue, jossa ei ole merkittävästi galaksijoukkoja ja se tunnetaan tyhjiönä. Se on lähin sypertyhjiö ja taivaalla se sijaitsee paikallisen Neitsyeen, Koman ja Herkuleen superklustereiden välissä. Taivaalla se sijaitsee Karhunvartijan, Neitsyen, ja Käärmeen tähtikuvioiden v. Se sisältää harvoja pieniä galakseja (pääasiassa spiraaligalakseja) ja galaksiklustereita, mutta on enimmäkseen tyhjiä. Tämän tyhjiön haaleat galaksit jakavat alueen pienempiin tyhjiin onteloihin, jotka ovat 3-10 kertaa pienempiä kuin supertyhjyys. Keskusta sijaitsee arviolta päässä (, ) ja se on halkaisijaltaan sen kapeimman leveyden poikki.
Se sisältää muutamia pieniä galakseja (pääasiassa spiraaleja ) ja galaksijoukkoja, mutta on enimmäkseen tyhjiö. Tämän tyhjiön sisällä olevat haaleat galaksit jakavat alueen pienempiin osiin, jotka ovat 3-10 kertaa pienempiä kuin supertyhjiö. Keskus sijaitsee 61 milj. parsekkia (199 milj. valovuoden) päässä noin (15h, +15°) ja sen halkaisija on 104 milj. parsekkia (339 milj. valovuotta) kapeimmalla leveydellä.
Todd Lasance

Todd James Lasance (s. 18. helmikuuta 1985) on australialainen näyttelijä.
Ura.
Lasance on näytellyt muun muassa televisiosarjarooleis, Aden Jefferies'n roolissa australialaisessa saippuasarjassa "Home and Away" ja rooleissa amerikkalaisissa televisiosarjoissa "Spartacus" (rooli Julius Caesar), "Vampyyripäiväkirjat" (rooli Julian) ja "Flash" (rooli Edward Clariss). Hän on luonut Spartacus-kollegansa Liam McIntyren kanssa Youtubeen pelisarjan "Good for the CouchSoup".
Yksityiselämä.
Lasance on naimisissa Jordan Wilcoxin kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta.
Wahlström &amp; Widstrand

Wahlström &amp; Widstrand on ruotsalainen kirjankustantamo. Sen perustivat 1884 Per Karl Wahlström ja Wilhelm Widstrand. Kustantamo päätyi vuonna 1938 Carl Björkmanin haltuun, joka oli ollut yrityksessä jo 1920-luvulta alkaen. Kustantamo on julkaissut paljon suomalaista ja suomenruotsalaista kirjallisuutta. Niiden julkaisu sai alkunsa, kun Holger Schildt työskenteli yrityksessä. Yhtiön osakkeista oli päätynyt puolet Bonnierin haltuun. Per Gedin hankki Björkmanin kuoleman jälkeen osakkeista 33 1/3 prosenttia ja nosti myöhemmin osuutensa 40 prosenttiin. Gedin perusti uuden kustantamon ja myi 1986 osuutensa Bonnierille. Hänen seuraajakseen yhtiöön tuli Jonas Modig, hänen jälkeensä Unn Palm ja vuodesta 2005 Kerstin Angelin.
Microcebus marohita

Microcebus marohita on hiirimakien sukuun kuuluva pikkumakilaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
"Microcebus marohita" painaa aikuisena 65–90 grammaa. Se on päästä hännäntyveen 13–14 cm pitkä, ja sen häntä on saman pituinen. 
Se elää Madagaskarilla. Sitä on tavattu vain Marohiton metsässä saaren itäosassa. Suurin uhka on elinympäristön hävitys.
Lars Fagerström

Lars Fjalar Fagerström (24.7.1914 Porvoon maalaiskunta – 27.5.2001 Hamina) oli suomalainen kasvitieteilijä. Hän valmistui maisteriksi vuonna 1937 ja väitteli tohtoriksi 1954. Lars Fagerström teki uransa Helsingin yliopiston kasvimuseon palveluksessa vuosina 1946–1979. Hän toimi ensin amanuenssina, myöhemmin pitkään museonhoitajana.
Fagerströmin taksonominen tutkimus käsitteli kevätleinikkien ("Ranunculus auricomus" -ryhmä) ja ukonkeltanoiden ("Hieracium") apomiktisia lajeja. Hän julkaisi Societas pro Fauna et Flora Fennican julkaisusarjoissa esimerkiksi monien Gunnar Marklundin (1892–1964) aiemmin löytämien kevätleinikkipikkulajien kuvauksia. Fagerströmin virallinen auktorilyhenne on Fagerstr.
Ensi opetus

Ensi opetus on Akseli Gallen-Kallelan öljyvärimaalaus, jonka koko on 117 × 98 cm. Hän maalasi sen vuosina 1887–1889. Teos esittää Keuruulla sijainneen Ekolan torpan sauna-Juonasta ja lettipäistä tyttöä. Maalauksen idea perustuu "Vänrikki Stoolin tarinoihin," ja aluksi tytön tilalla mallina istui nuori ylioppilas. Taiteilija ei kuitenkaan ollut tyytyväinen, vaan korvasi ylioppilaan pikkutytöllä. Mallityttö löytyi Pariisista. "Ensi opetus" päätyi Pariisista Suomeen Englannin kautta.
Anomaluromorpha

Anomaluromorpha on jyrsijöihin kuuluva alalahko. Siihen kuuluvia heimoja ovat leijurit (Anomaluridae) ja hyppyjänikset eli savannihyppijät (Pedetidae). Tästä alalahkosta on merkkejä ainakin mioseenin alkuajalta, mahdollisesti myöhäiseltä Eoseenin ajalta.
Francis Edgar Williams

Francis Edgar Williams (9. helmikuuta 1893 Malvern, Adelaide – 12. toukokuuta 1943 Owen Stanley -vuoristo, Papua) oli australialainen antropologi ja etnologi.
Elämäkerta.
Williamsin vanhemmat olivat arkkitehti David Williams ja tämän vaimo Annie o.s. Good. Williams opiskeli Kyre Collegessa ja sai vuonna 1914 humanististen tieteiden kandidaatin oppiarvon antiikin tutkimuksessa Adelaiden yliopistosta. Hänet valittiin Rhodes Scholariksi vuonna 1915, mutta ensimmäisen maailmansodan syttyminen esti stipendityön aloittamisen. Williams liittyi First Australian Imperial Forcen palvelukseen. Hän palveli kahden vuoden ajan luutnanttina Ranskassa ja sitten Dunsterforcen kapteenina Persiassa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Williams pääsi stipendin turvin Oxfordin yliopiston Balliol Collegeen. Häntä opetti Robert Ranulph Marett, ja hän sai vuonna 1921 antropologian diplomin. Williams sai myöhemmin humanististen tieteiden maisterin arvon Adelaiden yliopistosta (1928), luonnontieteiden kandidaatin arvon Oxfordin yliopistosta (1934) ja luonnontieteiden tohtorin arvon Oxfordin yliopistosta (1941). Vuodesta 1922 Williams työskenteli hallituksen avustavana antropologina Papuan territoriossa. Vuonna 1928 hän yleni hallituksen antropologiksi, jona toimi kuolemaansa saakka. Williams omisti vuotensa Papualla paikallisten yhteisöjen perinteiden yksityiskohtaiselle tutkimukselle. Hän teki laajaa kenttätyötä. Osana sitä hän eli yli viiden vuoden ajan heimojen luona papualaisissa kylissä ja keräsi laajan valokuvien kokoelman. Williams teki laajat tutkimukset seitsemästä eri kulttuurista ja suppeampia tutkimuksia monista muistakin yhteisöistä. Oxford University Press julkaisi neljä hänen raporttiaan: "Orokaiva Magic" (1928), "Orokaiva Society" (1930), "Papuans of the Trans-Fly" (1936) ja "Drama of Orokolo" (1940).
Williams kannatti kulttuurien sekoittamista ja muun muassa perinteisten taiteiden sekä seremonioiden säilyttämistä, mutta niiden yhdistämistä eurooppalaisen kulttuurin aineksiin. Hän perusti "Papuan Villager" -lehden (1929–1942), jonka tarkoitus oli edistää alkuperäiskansojen koulutusta, mutta jota käytettiin myös kolonialistisen propagandan työkaluna. Williamsille myönnettiin Wellcome-kultamitali antropologisesta tutkimuksesta (1933), Cilento-mitali (1935) ja Rockefeller-stipendi (1933–1934). Vuonna 1939 hänet valittiin puheenjohtajaksi Australian and New Zealand Association for the Advancement of Sciencen (ANZAAS) antropologian jaokseen.
Toisen maailmansodan aikana Williams toimi jälleen asevoimien palveluksessa. Toukokuussa 1941 hän sai vastuun ilmahyökkäysten torjunnasta Port Moresbyssa. Hän astui pian sotilastiedustelun palveluun ja laati Papuaan liittyneitä ohjekirjoja liittoutuneiden käyttöön. Alkuvuodesta 1943 Williams palasi yhteysupseerina Papualle ja palveli kapteenin arvolla Australian Uuden-Guinean hallintoyksikössä. Hän kuoli lento-onnettomuudessa Owen Stanley -vuoristossa ja tuli haudatuksi sotilashautausmaalle Bomanaan. Williams oli joulukuusta 1926 naimisissa kanadalaisen Constance Laura Dennessin kanssa ja sai yhden pojan.
Castorimorpha

Castorimorpha on jyrsijöihin kuuluva alalahko. Siihen kuuluvia heimoja ovat taskurotat (Geomyidae) ja taskuhyppyrotat (Heteromyidae). Alalahkoon kuuluu myös majavien (Castoridae) heimo. Majavat elävät ranta- ja vesiympäristössä kun taas taskurotat ja hyppyrotat elävät enimmäkseen maanalaisissa käytävissä.
Golden Globe 2024

Golden Globe 2024 on 81. Golden Globe -palkintogaala. Se pidettiin paikallista aikaa 7. tammikuuta 2024. Elokuvista "Oppenheimer" sai viisi ja televisiosarjoista "Successionin" neljä palkintoa. "Barbie" oli saanut eniten ehdokkuuksia, kymmenen.
Golden Globe -palkintoja jaettiin vuonna 2024 yhteensä 27 elokuva- ja televisiokategoriassa. Palkintoihin tuli joitakin muutoksia aiempaan verrattuna. Jokaisessa kategoriassa oli nyt viiden sijaan kuusi ehdokasta, ja mukana oli lisäksi kaksi uutta kategoriaa. Toinen uusista palkinnoista annettiin elokuvalle, joka on kerännyt erinomaisen myyntituloksen mutta on samaan aikaan taiteellisesti korkea-tasoinen, ja toinen parhaalle television stand up -koomikolle.
Elokuvista eniten ehdokkuuksia sai "Barbie", joka nousi kymmenellä ehdokkuudella jakamaan Golden Globe -historian kärkipaikkaa "Cabaretin" kanssa. "Oppenheimer" sai kahdeksan ehdokkuutta. Draamasarja "Successionin" viimeinen tuotantokausi sai yhdeksän ehdokkuutta. Viisi televisioehdokkuutta saivat "The Bear" ja "Only Murders in the Building". Aki Kaurismäen ohjaama "Kuolleet lehdet" on ehdolla parhaasta vieraskielisestä elokuvasta ja sen näyttelijä Alma Pöysti musikaali- tai komediaelokuvan parhaasta naispääosasta.
Ashure

Ashure on itäiseltä Välimereltä peräisin oleva makea vanukas, joka on valmistettu erilaisista viljoista, tuoreista ja kuivatuista hedelmistä sekä pähkinöistä.
Armenialaiset valmistavat sitä jouluksi ja uudenvuoden juhliin, ja Balkanilla ja Turkissa suufilaiset valmistavat ruuan Muharram -kuukauden aikana Ashure-juhlaan. Sefardijuutalaiset valmistavat ruuan juhlistaakseen juutalaista Tu BiShvatin juhlapäivää. Joissakin juutalaisissa, kristityissä ja muslimiperinteissä samanlainen ruokalaji valmistetaan lapsen ensimmäisen hampaan tai perheenjäsenen muistopäivänä.
Ashurea valmistettiin ja syötiin perinteisesti vuoden kylminä kuukausina sen raskaan ja kaloririkkaan luonteensa vuoksi, mutta nyt siitä nautitaan ympäri vuoden. Ruokaa valmistetaan perinteisesti suuria määriä ja se jaetaan perheen, ystävien ja läheisten kesken.
Tsintsillarotat

Tsintsillarotat eli tsintsillonit (Abrocomidae) on piikkisikamaisiin jyrsijöihin kuuluva heimo. Siihen kuuluu suku Abrocoma ja siihen kuuluvia lajeja ovat aconcaguantsintsilloni ("Abrocoma bennettii"), boliviantsintsilloni ("Abrocoma boliviensis") ja andientsintsilloni ("Abrocoma cinerea").
Blaire White

Blaire White (s. 14. syyskuuta 1993) on yhdysvaltalainen tubettaja ja poliittinen kommentaattori, joka määrittelee poliittisen kantansa keskusta-oikeistolaiseksi. Whiten videot ovat usein kriittisiä feminismiä, transsukupuolisia ja yhdysvaltalaista liberalismia kohtaan. White on noussut ainoaksi avoimesti transsukupuoliseksi sisällöntuottajaksi, joka tuottaa tämänkaltaista sisältöä. Useat Whiten videot ovat sisältäneet puolitotuuksia ja misinformaatiota sekä kohdistaneet häirintää muita transihmisiä kohtaan.
White aloitti YouTube-videoiden tekemisen vuonna 2015, jolloin hänen videonsa käsittelivät antifeminististä sisältöä. Myöhemmin hänen videonsa alkoivat keskittyä muun muassa transaktivistien ja Black Lives Matter -liikkeen kritisointiin. White on väitellyt useiden tunnettujen tubettajien ja poliittisten kommentaattorien kuten ContraPointsin ja Ben Shapiron kanssa YouTube-kanavallaan
Yksityiselämä.
White on avoimesti transsukupuolinen. Hän aloitti sukupuolitransition ja hormonihoidot vuonna 2015 opiskellessaan tietojenkäsittelytiedettä Kalifornian valtionyliopistossa ja kuvaa kokeneensa sukupuolidysforiaa varhaislapsuudestaan lähtien. White on syntyjään kalifornialainen, mutta muutti Texasiin miehensä kanssa vuonna 2021.
Stefanie Sun

Stefanie Sun Yan Zi (kiin.: 孙燕姿; s. 23. heinäkuuta 1978) on singaporelainen laulaja ja lauluntekijä. Sun on myynyt yli 30 miljoonaa levyä ja saavuttanut suosiota kiinankielisessä maailmassa. Sun on yksi Singaporen suosituimmista laulajista. Sun on voittanut lukuisia palkintoja Singaporessa, Kiinassa ja Taiwanissa.
Lepilemur ahmansoni

Lepilemur ahmansoni on kärppämakien heimoon kuuluva puoliapinalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Aikuinen yksilö painaa 460–760 grammaa. Sen pituus päästä hännäntyveen on noin 24–30 cm ja hännän pituus 23–34. Turkki on tummanharmaa, jossa on paikoin häivähdys punaruskeaa.
Laji elää Madagaskarin länsiosassa, Tsiombikibon alueella. Suurin uhka on elinympäristön hävitys.
Natasha Low

Tasha Low (s. 11. lokakuuta 1993) on singaporelainen näyttelijä ja laulaja. Hän oli eteläkorealaisen Skarf-k-pop-ryhmän johtohenkilö vuodesta 2012 vuoteen 2014. Low asuu nykyään Singaporessa. Low puhuu sujuvasti englantia, mandariinikiinaa ja koreaa.
Daniel Ludwig

Daniel Keith Ludwig (24. kesäkuuta 1897 South Haven, Michigan, Yhdysvallat – 27. elokuuta 1992 New York City, New York, Yhdysvallat) yhdysvaltalainen laivanvarustaja, joka oli vuosia maailman rikkaimpia miehiä ja aikanaan Yhdysvaltojen harvoja miljardöörejä. Ludwig rakensi rahtilaivabisneksen pääasiassa luotolla, minkä jälkeen hän ryhtyi erilaisiin laajamittaisiin ja pitkäaikaisiin hankkeisiin ja käytti niitä uusien lainojen vakuutena.
Elämä ja ura.
Ludwig oli michiganilaisen kiinteistövälittäjän poika. Useat hänen sukulaisensa työskentelivät Suurten järvien rahtilaivaliikenteen parissa. Hän jätti koulun kesken kahdeksannen luokan jälkeen, ryhtyi laivatarvikeyrityksen myyjäksi, kävi iltakoulua ja työskenteli jonkin aikaa laivamoottoreita valmistaneessa yrityksessä. 19-vuotiaana hän lainasi rahaa isältään ja ryhtyi itsenäiseksi rahtilaivayrittäjäksi. Sitten hän siirtyi öljynkuljetuksiin ja perusti American Tankers Corp. -yhtiön vuonna 1925. Vuonna 1926 hän loukkasi vakavasti selkänsä säiliöaluksella tapahtuneessa räjähdyksessä. Hänen uransa käännekohta oli Chemical Bankin vuonna 1936 myöntämä laina, jolla hän osti useita rahtialuksia, jotka hän muutti säiliöaluksiksi, ja laajensi toimintaansa huomattavasti.
Toisen maailmansodan päättyessä Ludwig omisti Yhdysvaltojen viidenneksi suurimman säiliöaluslaivaston. Hän ryhtyi rakentamaan lisää ja suurempia säiliöaluksia telakalla, jonka hän vuokrasi vuonna 1951 Lounais-Japanissa sijaitsevasta Kuren laivastotukikohdasta hyödyntäen alhaisia työvoimakustannuksia ja muita suotuisia olosuhteita. Ludwig oli supertankkereiden uranuurtaja. Hänestä oli tullut 1960-luvulla yksi rikkaimmista laivanvarustajista. Ludwig sitten alkoi laajentua muille aloille, ja hänen omistukseensa kuului muun muassa United Pocahontas Coal Company Länsi-Virginiassa, sitrushedelmätilat Panamassa, hiilikaivokset Australiassa, hotellit Karibialla, puolet australialaisen vakuutusyhtiön osakkeista ja investointipankki European-American Securities Inc. Hän perusti 1970-luvulla Ludwig Institute for Cancer Research -tutkimuslaitoksen. Ludwigin tärkein yritys oli vuosikymmenien ajan New Yorkissa sijaitseva National Bulk Carriers Inc. -varustamo, jonka hän omisti kokonaan. Se oli yksi maailman suurimmista yksityisistä monikansallisista yrityksistä, ja se työllisti parhaimmillaan yli 20 000 työntekijää.
1960-luvulla Ludwig aloitti miljardien dollarien arvoisen Jari-joen laakson kehittämishankkeen Brasiliassa, mutta vuonna 1982 hän luopui kalliista hankkeesta, joka oli johtanut laajojen trooppisten sademetsäalueiden tuhoutumiseen.
Ludwig oli kaksi kertaa naimisissa. Hänen ensimmäiselle vaimolle syntyi avioliiton aikana tytär, mutta Ludwig ei tunnustanut häntä lapsekseen. Ludwig oli konservatiivi, ja hänen ystäviään olivat muun muassa Clark Gable, Richard Nixon ja Ronald Reagan.
Mysen

Mysen on taajama ja kaupunki Indre Østfoldin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 4,7 neliökilometriä ja asukasluku vuonna 2022 oli 6 882. Mysenissä on muun muassa elintarvike- ja konepajateollisuutta. Taajama sijaitsee Østfoldin radan varrella, ja sieltä on paikallisjunayhteys Osloon. Mysenin pohjoispuolelta kulkee eurooppatie E18. Mysen oli itsenäinen kunta vuosina 1920–1960.
Lepilemur grewcockorum

Lepilemur grewcockorum on kärppämakien heimoon kuuluva puoliapinalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Aikuinen yksilö painaa noin 780 grammaa. Sen pituus päästä hännäntyveen on noin 25 cm ja hännän pituus 28 cm.
Se elää Madagaskarin luoteisosassa, Anjiamangiranan alueella, missä se elää tiheissä ikimetsän sirpaleissa vuoristossa ja rannikon läheisyydessä. Lajin uhanalaisuuteen ovat vaikuttaneet elinympäristön hävitys ja metsästys.
Dag Johan Haugerud

Dag Johan Haugerud (s. 30. joulukuuta 1964) on norjalainen elokuvaohjaaja, kirjailija ja kirjastonhoitaja. Hänen esikoisohjauksensa, lyhytelokuva "16 levende klisjeer", ilmestyi vuonna 1998. Vuonna 2013 Haugerud voitti parhaan käsikirjoituksen, parhaan ohjauksen ja parhaan elokuvan Amanda-palkinnot elokuvasta "Som du ser meg". Vuoden 2019 elokuvasta "Barn" hän sai parhaan käsikirjoituksen ja ohjauksen Amandan. Samasta elokuvasta hän sai myös Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinnon 2020.
Vuonna 2025 hänen elokuvansa "Drømmer" voitti Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun.
Mysenin kirkko

Mysenin kirkko () on Indre Østfoldin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1903.
Frederik Nannestad

Frederik Nannestad (21. lokakuuta 1693 Eidsberg – 11. elokuuta 1774 Kristiania) oli norjalainen teologi, joka toimi Nidarosin piispana 1748–1758 ja Oslon piispana 1758–1773.
Serchio

Serchio on Italian Toscanan maakunnassa sijaitseva 106 kilometriä pitkä joki, joka on Arnojoen (241 km) ja Ombronejoen (157 km) jälkeen Toscanan kolmanneksi pisin joki.
Maantiede.
Serchio koostuu useista Apenniinien ja Apuanin alpeilta tulevista lähteistä, jotka yhtyvät Piazza al Serchiolla ja muodostavat Toscanan kolmanneksi suurimman joen Arnon ja Ombronen jälkeen. Kuljettuaan Garfagnanan ja Luccan tasangon läpi se virtaa Ligurianmereen Pisan pohjoispuolella. Kun joki saavuttaa Luccan tasangon, se jakautuu useisiin haaroihin. Päähaara kulkee Bientinan tasangon läpi Arnojokeen ja muut haarat kulkevat yhdessä muodostaen tasangon suoalueen. Roomalaiset aloittivat ensimmäisenä suoalueen kuivatuksen, mikä muutti joen kulkua itään päin ja sitä kutsuttiin Auserculukseksi (myöhemmin nimellä Auserculo, Auserclo, Sercul, Serclo, Serchium, e Serchio). Paavi Gregorius Suuri (590-604) kertoi "Diologeissa", että hän oli kuullut piispa San Fredianon Luccassa tekemästä ihmeestä, joka oli ilmeisesti muuttanut Ausarit-joen (Strabonin nimittämä Ausar) juoksua ja siten pelastanut kaupungin tulvilta. Todellisuudessa joen kääntäminen San Fredianon aikaan johtuu aikanaan tehdyistä jokien vesienhuoltosuunnitelman mukaisista toimenpiteistä.
Serchion varrella sijaitsevat seuraavat kunnat: Piazza al Serchio (6 km kunnan alueella), San Romano in Garfagnana (5 km), Camporgiano (6 km), Pieve Fosciana (5 km), Castelnuovo di Garfagnana (9 km), Fosciandora (3 km), Molazzana (1 km), Gallicano (9 km), Barga (5 km), Coreglia Antelminelli (5 km), Bagni di Lucca (1 km), Borgo a Mozzano (14 km), Capannori (2 km), Lucca ( 23 km), San Giuliano Terme (23 km) ja Vecchiano (24 km).
Historia.
Muinaisina aikoina Serchio virtasi toista tietä ja yhtyi Arnojokeen. Tästä kertoi ensimmäisen kerran kreikkalainen maantieteilijä Strabon (n. 63 eaa. – 24 jaa.) selostuksessaan, jossa hän kertoo Pisan synnystä. Kaupunki syntyi kahden yhdistyvän joen, Arezzosta laskevan Arno-joen ja Apenniinien alueelta laskevan Ausarjoen välissä. Myöhemmin myös Plinius vanhempi (23 – 79) puhui siitä teoksessaan ”"Naturalis Historia"” sanomalla: ”Etrurian ensimmäinen kaupunki on Luni, joka on kuuluisa satamastaan, ja sen jälkeen seuraa Lucca, joka on kaukana merestä, mutta lähempänä Pisaa ja joka sijaitsee Auser- ja Arnojoen välissä”. 500-luvulla Cassiodorus kertoo kahdessa kirjeenvaihtoehdossaan, kuinka kuningas Teodorico antoi määräyksiä, joiden ansiosta nämä kaksi jokea pysyivät laivakelpoisina.
Serchion antiikin nimen alkuperää ei ole määritelty latinalaisen historioitsija Svetonion toimesta, joka julisti, että "Auser" on peräisin etruskin kielestä ja sen merkitys oli jumala tai jumaluus, kun taas nykyajan kielitieteilijät ovat vahvistaneet nimen tulevan "Ausasta" (esiliguuri), joka tarkoittaa kevättä. Vuosisatojen kuluessa itäinen haara katosi (nykyään sen nimi on säilynyt kaupungin eteläpuolella kulkevassa Ozzeri-kanavassa), ja läntisestä haarasta kehittyi nykyisin tunnettu Serchio.
Kiipeilypuu

Kiipeilypuu on kesykissoille tarjottava elinympäristöä laajentava virike. Sen muita nimiä ovat esimerkiksi raapimis- tai raapimapuu, joskus voidaan käyttää myös termiä (kissan) kiipeilyteline. 
Kiipeilypuun ominaisuuksia voivat olla esimerkiksi raapimiseen ja kiipeilyyn soveltuvat karkeat tolpat, erilaiset piilopaikat ja mökit, lepo- ja tähystelytasot ja -riippumatot sekä erilaiset lelut, kuten narun päässä roikkuvat karvapallot tai tupsut. Hyvä kissan kiipeilypuu tukee kissan luontaista käytöstä tarjoamalla sille monipuolisesti tekemistä. 
Kiipeilypuun voi ostaa kaupasta tai rakentaa itse moninaisista, kissoille turvallisista materiaaleista. 
Kissan kiipeilypuita voi käyttää virikkeenä myös esimerkiksi rotilla ja freteillä. Myös papukaijoille ja muille lemmikkilinnuille tarkoitetun sisustusesineen nimi on kiipeilypuu.
Krisantien tuulivoimalaitos

Krisantien tuulivoimalaitos on Satakunnassa Eurajoen kirkonkylällä Krisankulmalla sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 500 kilowattia eli 0,5 megawattia. Tuulivoimalan on rakentanut ja sen omistaa Ari-Matti Väkiparta.
Yleistä.
Tuulivoimalaitos on yksityinen ja se sijaitsee Eurajoen kirkonkylän luoteispuolella, noin 1,5 kilometriä kirkolta, ja aivan valtatien 8 varrella. Voimala sijaitsee 20 metrin korkeudella mpy.
Tuulivoimalaitos on saksalaisen Enerconin valmistamaa E40/500-mallia, jonka tuuliturbiinin halkaisija mallin mukaan 40 metriä.
Historiaa.
Ensimmäinen tuulivoimalaitos.
Tuulivoimaloita on Krisankulmalla toiminut kaksi ja ne molemmat ovat kuuluneet Ari-Matti Väkiparralle. Ensimmäinen tuulivoimalaitos pystytettiin joulukuussa 2005. Se oli NEG Miconin 250 kilowatin eli 0,25 megawatin M250/24-mallin tuulivoimala , joka oli ostettu käytettynä omaan käyttöön. Kyseistä mallia on valmistettu myös ennen 1997 Moconin nimellä, mutta sen jälkeen kun Micon yhdistyi Nordtankin (NEG) kanssa vuonna 1997, alettiin voimaloita markkinoida nimellä NEG Micon. Suuri tuulivoimaloiden valmistaja Vestas osti NEG Miconin vuonna 2004, jonka jälkeen Miconin voimaloita ei enää markkinoitu aktiivisesti. Kyseisen voimalan napakorkeus oli 36 metriä ja tuuliturbiinin halkaisija oli 30 metriä. Sen vuosituotanto oli 82 megawattituntia vuonna 2006 eli 0,082 gigawattituntia . Voimala tunnettiin Valtion tieteellisen tutkimuskeksuksen (VTT) vuositilastoissa nimellä "Krisantie" tai "Krisantie 1".
Toinen tuulivoimalaitos.
NEG Micon purettiin kesäkuussa 2013 ja käytettynä hankittu Enerconin voimalaitos pystytettiin sen tilalle . Tämän tuulivoimalaitoksen tunnistaa tilastoista nimellä "Krisantie 2".
Maiuma (Askalon)

Maiuma (, myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki Palestiinassa nykyisen Israelin alueella. Se oli Askalonin kaupungin satama ja sijaitsi nykyisen Askalonin kaupungin Barne'assa.
Maiuma sijaitsi Välimeren rannikolla ja sijoitetaan jonkin verran pohjoiseen sisämaassa sijainneesta Askalonista. Maiuman nimi oli egyptiläistä alkuperää ja tarkoitti ”Paikkaa merellä”, ja myös läheisen Gazan satamakaupunki oli nimeltään Maiuma. Nimen perusteella satama on saattanut olla alun perin egyptiläisten rakentama. Kristillisellä kaudella Maiuma oli tarpeeksi iso kaupunki, jotta sillä oli oma Askalonista erillinen piispansa.
Maiuma (Gaza)

Maiuma (, myös ; ) eli Gazaion limen (), myöhemmin myös Konstantia (, ) ja Neapolis (), oli antiikin aikainen kaupunki Palestiinassa nykyisellä Gazan kaistalla. Se oli Gazan kaupungin satama.
Maantiede.
Maiuma sijaitsi Välimeren rannalla länteen hieman sisämaassa sijainneesta Gazan kaupungista. Arrianos sijoitti sen kahdenkymmenen stadioninmitan päähän Gazasta, Strabon puolestaan vain seitsemän stadionin päähän. Kaupunkien välillä oli hiekkadyynejä.
Historia.
Maiuman nimi oli egyptiläistä alkuperää ja tarkoitti ”Paikkaa merellä”, ja myös läheisen Askalonin satamakaupunki oli nimeltään Maiuma. Nimen perusteella satama on saattanut olla alun perin egyptiläisten rakentama. Aleksanteri Suuri toi sataman kautta piirityskoneet, joita oli käyttänyt Tyroksessa ja joita tarvitsi Gazan valloittamiseen. Strabon mainitsee kaupungin nimellä "Gazaion limen", ”Gazalaisten satama”. Nimi "Maiuma" esiintyy vasta kristillisellä kaudella.
Ajan kuluessa Maiuma kasvoi kaupungiksi, jolla oli kristillisellä kaudella oma piispansa. Maiumalaisten, samoin kuin gazalaisten, kerrotaan pysyttäytyneen pitkään pakanauskonnossaan. Maiuma käännytettiin kristinuskoon Konstantinus Suuren aikana, ja sai tästä häneltä paljon huomionosoituksia. Kaupunki muun muassa korotettiin itsehallinnolliseksi ja sai uuden nimen "Konstantia". Näin se vapautettiin Gazan alaisuudesta, gazalaisten pysyttäydyttyä edelleen pakanauskonnossaan. Gazalaiset saivat Maiuman takaisin valtaansa Julianuksen aikana, ja keisari luovutti sen heidän alaisuuteensa. Samalla nimi Konstantia jäi historiaan.
Kirkollisessa mielessä Maiuma jatkoi kuitenkin edelleen Gazasta itsenäisenä. Piispa Porfyrios käännytti myös Gazan kristinuskoon Maiumasta käsin 300- ja 400-lukujen taitteessa. Sozomenos viittaa Maiumaan ilmaisulla ”Gaza merellä, jota kutsutaan myös Maiumakseksi”. Myöhemmin kaupunkiin viitataan myös ”uutena Gazana” ja vanhan Gazan tuhouduttua ”uutena kaupunkina”, "Neapolis".
Nykyisin Maiuma on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin ("Maiumas Gazae", "Maiumitanus"). Kaupungin jäänteitä on ollut näkyvissä alueella vielä 1800-luvulla.
Maiuma

Maiuma ( tai "Maiouma", ) tai Maiumas ( tai "Maioumas") voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin:
Palaiperkote

Palaiperkote (; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Troaksessa Vähän-Aasian luoteisosassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan usein nykyiseen Erdağiin, mutta sijaintipaikaksi on ehdotettu myös lännempänä sijaitsevaa nykyistä Umurbeytä.
Palaiperkoten historiasta tiedetään vain vähän. Sen nimi, ”Vanha Perkote”, liittyy lähellä Hellespontoksen rannalla sijainneeseen Perkoten kaupunkiin. Vaikka Palaiperkote on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Luettelointi perustuu lähinnä siihen, että klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Palaiperkote kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 451/450–421/420 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Palaiperkosios" ().
Kaupungin ehdotetulta sijaintipaikalta Erdağista on löydetty muurien jäänteitä, jotka ajoitetaan arkaaiselle kaudelle. Kaupungin vaihtoehtoisesta paikasta Umurbeystä on löydetty asutuspaikka, jonka historia alkaa arkaaiselta kaudelta tai jopa pronssikaudelta.
Perkote

Perkote (, myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Troaksessa Vähän-Aasian luoteisosassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Çanakkalen maakunnan Kemiklialanin kylää.
Maantiede.
Perkote sijaitsi Troaksessa tai joidenkin mukaan Myysiassa Hellespontoksen rannalla, todennäköisesti pienen Perkotes-joen varrella. Samalla rannikolla Perkotesta lounaaseen sijaitsi Abydos ja koilliseen Lampsakos. Vastapäistä rannikkoa koilliseen sijaitsi Aigospotamoi ja lounaaseen Sestos. Perkoten kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 100 ja mahdollisesti jopa alle 25 neliökilometriä.
Perkoten kaupunki sijoitetaan nykyisten Kemiklialanin, Umurbeyn (Bergaz) ja Narlıçeşmen tienoille. Arkeologia ei ole kyennyt vahvistamaan tarkkaa sijaintipaikkaa. Joskus Umurbeyhin on sijoitettu Palaiperkoten (”Vanha Perkote") kaupunki.
Historia.
Perkoten historiasta tiedetään vain vähän. Varhaisin maininta siitä on Homeroksen "Iliaassa". Kaupunki säilyi olemassa Troijan sodan jälkeen, ja sen mainitsevat myöhemmin muun muassa Herodotos, Pseudo-Skylaks, Apollonios Rhodoslainen, Arrianos, Plinius vanhempi ja Stefanos Byzantionlainen. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Perkōsios" () ja "Perkosios" ().
Erillisen Palaiperkoten olemassaolo viitannee siihen, että perkotelaiset olisivat jossakin vaiheessa siirtäneet kaupunkinsa uuteen paikkaan. Jotkut lähteet sanovat Perkoten olleen yksi kaupungeista, jotka Persian kuningas antoi Themistokleelle. Myöhemmin 400-luvulla eaa. Perkote kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–430/429 eaa. sekä vielä vuonna 425/424 eaa.
Strabonin aikana Perkote ei enää ollut olemassa, eikä sen sijaintipaikkaakaan tiedetty. Strabonin mukaan kaupungin aiempi nimi olisi ollut "Perkope".
Therambos

Therambos (, myös , , ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Pallenen niemellä Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Kassándran kunnan alueella ja sijoitetaan lähelle nykyistä Palioúrin kylää.
Maantiede.
Therambos sijaitsi lähellä Pallenen niemen (nyk. Kassándra) kärkeä eli Kanastraionin (lat. "Canastraeum") niemeä itään Skionen ja Menden kaupungeista. Niemi on läntisin nykyisin Chalkidikína tunnetun niemimaan niemistä, mutta antiikin aikana se ei kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Theramboksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.
Historia.
Theramboksen historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Herodotoksen mukaan Therambos antoi joukkoja Kserkseen käyttöön hänen hyökätessään Kreikkaan vuonna 480 eaa. Myöhemmin klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Therambos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–429/428 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Thrambaios" () ja "Strambaios" ().
Tinde

Tinde () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Bottikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Néa Propontídan kunnan alueelle.
Maantiede.
Tinden kaupunki sijaitsi Bottikessa nykyisen Chalkidikín niemimaan läntisissä sisäosissa. Alue ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. "Barrington Atlas of the Greek and Roman World" -kartasto sijoittaa Tinden lähelle nykyisiä Lákkoman ja Neochorákin kyliä. Tinden lähellä sijaitsi Kithas ja myöhemmin myös Antigoneia Psafara. Tinden kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.
Historia.
Tinden historiasta tiedetään vain se, että se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa varmuudella vain kerran vuonna 434/433 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Tindaios" ().