Tampereen Turkkilainen Yhdistys

Tampereen Turkkilainen Yhdistys ("Tampere Türkler Birliği") oli Tampereella 1900-luvulla toiminut paikallisten tataarien kulttuuriyhdistys, joka pääsääntöisesti järjesti jäsenillensä uskonnollisia tilaisuuksia sekä yhteisiä kulttuuritapahtumia, kuten teatteriesityksiä.
Perustamista edeltänyt vaihe.
Tataarien piireissä vaikuttanut, vuonna 1923 Tampereelle saapunut opettaja-taiteilija Gibadulla Murtasin kirjoitti poliitikko-kirjailija Ayaz Ishakin "Yaña Milli Yul" -nimiseen lehteen Tampereen islaminuskoisten elämästä. Vuonna 1931 hän kirjoitti siitä, kuinka yhteisön nuoret eivät saa tarpeeksi omaan kansalliseen kulttuuriin ja uskoon liittyvää valistusta. Murtasin totesi, että heidän täytyy perustaa oma yhdistys, etteivät he katoaisi valtaväestön kulttuuriin. 
Saman lehden myöhemmässä, vuoden 1935 numerossa Murtasin kirjoitti, että edellisen vuoden lopussa Tampereella asuvat tataariyhteisön naiset olivat perustaneet yhdistyksen nimeltä "Nuorten Naisten Yhdistys" ("Yeş Hanımlar Oyışmasi"). Yhdistyksen perustaneet naiset järjestivät tammikuussa 1935 yhdistyksensä nimissä Ramadan-pyhänä juhlatilaisuuden, jossa toimelias nainen Mahrusa Wafin piti puheen. Siinä hän painotti, kuinka oman yhdistyksen perustaminen loisi vieraan kulttuurin keskuudessa eläville kiinnostusta oman kansan historiaan ja kulttuuriin ja täten myös uskoa tulevaisuuteen. Tuona iltana, kyseisessä salissa otettiin esiin Idel-Uralin lippu, jolle tataariyhteisö nousi seisomaan ja tervehti elettä huutamalla "yeşesın!" (eläköön!).
Yhdistyksen perustaminen.
Tampereen Turkkilainen Yhdistys rekisteröitiin oikeusministeriössä 29. heinäkuuta, 1935.
Yhteisön jäsenet ovat kuvailleet yhdistyksen olleen heidän kielellisen, hengellisen ja kulttuurisen elämän tärkeä vaalija ja kehittäjä. Kyseistä tehtävää on sittemmin hoitanut Tampereen Islamilainen Seurakunta (vuodesta 2019 nimellä "Tampereen tataariseurakunta"). Yhdistys järjesti Tampereella asuville muslimeille (tataareille) uskonnollisiin juhliin liittyviä tilaisuuksia ja yhteisiä kulttuuritapahtumia. Myös monet eri puolilla Suomea asuneet islamilaiset liittyivät mukaan. Tärkeä osuus näiden yhdessäolojen järjestämisessä oli aikaisemmin aiheesta kirjoittaneella Gibadulla Murtasinilla.
Vuoteen 1954 mennessä yhdistyksen puheenjohtajiin kuului Gibadulla Murtasin, Semiulla Wafin, Ymär Sali, Aisa Hakimcan, Neuman Nasibulla. Myöhempinä puheenjohtajina ovat toimineet muun muassa Muazzez Baibulat, Faize Bedretdin, Gölsöm Saadetdin.
Tamperelainen tataari Aisa Hakimcan kirjoitti vuonna 1935 yhdistyksen perustamisesta muun muassa seuraavasti (alkuperäinen arabialaisittain): "Tärkein syy tämän yhdistyksen syntymiseen ja aktivointiin olivat Tampereella asuvat nuoret ajattelijamme, jotka yhdessä kansan kanssa taloudellisen ja henkisen tukensa ansiosta menivät väsymättä eteenpäin. Heidän joukossaan vanha ja arvostettu Ümer efendi Sali ja hänen kanssaan käsi kädessä työskentelevät Möğellim efendi Mortaza, Neuman Nasib ja Semiullah Vafa efendi. Merkittävästi rahallisesti avustivat Ümer Sali, Zinnetullah Vafa, Neuman Nasib, Ümer Nasib, Ahmetcan Camaletdin ja etenkin yksi arvostetuin ihmisemme, İmad efendi Camaletdin. Tapaamiseen ottivat osaa Ayaz efendi İshaki sekä Saniye hanım İffet, jotka ilmaisivat moraalisen tukensa. Ayaz efendi İshakin ansiosta kaikki aikaisemmat erimielisyydet keskuudessamme ratkaistiin". Aisa päättää tekstinsä julistukseen: "Eläköön turkkilais-tataarilainen kansa! Eläköön Tampereen Turkkilainen Yhdistys!".
Nimi.
Monet Suomen tataarien yhdistyksistä käyttivät kyseisinä aikoina "tataarin" sijasta nimeä "turkkilainen", sillä turkkilaisiin kansoihin kuuluvat tataarit tunnettiin 1900-luvulla paljolti yleisesti "turkkilaisina". Turkin tasavalta ja sen lipun symboli toimi omanlaisena identiteetin kiinnekohtana yhteisölle Suomessa.
Muita samanlaisia yhdistyksiä on ollut ainakin "Suomen Turkkilaisten Seura (FTB)" ja "Turun Turkkilais-Tataarilainen Yhdistys" (myöh. Turun turkkilainen yhdistys).