tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Honkilahden vaakuna

Honkilahden vaakuna on saanut aiheensa kunnan maantieteestä. Siika viittaa runsaskalaiseen Pyhäjärveen, ja alueen metsiköt ovat kuusivaltaisia.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä vihreä kuusi, sen alla vihreä, aaltokoroinen tyviö, jossa hopeinen uiva siika”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 12. maaliskuuta 1951. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1970, kun Honkilahti liitettiin Euran kuntaan.
Speakerboxxx/The Love Below

Speakerboxxx/The Love Below on OutKast-yhtyeen viides studioalbumi ja yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä hip hop -levyistä. Albumi voitti vuonna 2004 kaksi Grammy-palkintoa vuoden parhaasta albumista (ensimmäinen palkinnon voittanut rap-albumi) sekä parhaasta rap-albumista. "Speakerboxxx/The Love Below" myi Yhdysvalloissa 5,5 miljoonaa kappaletta (yksittäisiä levyjä 11 miljoonaa), mikä oikeutti timanttilevyyn tai 11-kertaiseen platinalevyyn. 
"Speakerboxxx/The Love Below" sisältää kaksi erillistä levyä, joista "Speakerboxxx" on Big Boin ja "The Love Below" André 3000:n käsialaa. "The Love Below" on levyistä selvästi pidempi, 78 minuutin kesto verrattuna "Speakerboxxxin" 56 minuuttiin. Albumilla vierailevia artisteja ovat muun muassa Jay-Z ja Ludacris. "Speakerboxxxin" tyyli on puhdasta, mutta kokeilevaa hip hopia. "The Love Below" puolestaan sisältää piirteitä funkista, ja André 3000:n lauluosuudet ovat puhtaampia kuin perinteisessä rap-musiikkissa .
Albumilta julkaistiin viisi singleä: Hey Ya!, Ghetto Musick, Prototype, Roses ja The Way You Move.
Kappaleet.
Levy 1: "Speakerboxxx".
Tuottajat on merkitty seuraavilla yläviitteillä: (a) Big Boi, (b) André 3000, (c) Mr. DJ, (d) Carl Mo &amp; Big Boi, (e) Cutmaster Swiff, (f) Big Boi &amp; Mr. DJ.
Levy 2: "The Love Below".
André 3000 yksin kappaleiden tuottaja, paitsi kappaleen "Roses", jota oli tuottamassa myös Dojo5.
Anneli Aejmelaeus

Anneli Pirjo Marjukka Aejmelaeus (o.s. "Halonen", 18. syyskuuta 1948 Mikkeli – 18. marraskuuta 2025) oli Helsingin yliopiston Vanhan testamentin sekä Lähi-idän kulttuurin ja kirjallisuuden professori maaliskuusta 2009 vuoteen 2016. 
Elämä.
Aejmelaeuksen vanhaan sivistyssukuun kuuluva Anneli Aejmelaeus kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Tyttönormaalilyseosta vuonna 1969. Hän valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1972, lisensiaatiksi vuonna 1979 ja väitteli teologian tohtoriksi vuonna 1982. Vuonna 1983 hänet nimitettiin Vanhan testamentin eksegetiikan dosentiksi. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papiksi hänet vihittiin vuonna 1988.
Aejmelaeus työskenteli vuosina 1974–1978 heprean tuntiopettajana Helsingin yliopistossa. Hän oli Suomen Akatemian tutkimusassistentti vuosina 1981–1983, nuorempi tutkija 1984–1986 ja vanhempi tutkija 1987–1990. Hän oli Alexander von Humboldt -säätiön stipendiaattina vierailevana tutkijana Göttingenin yliopistossa vuosina 1983–1984. Hän työskenteli vuosina 1986–1991 eksegetiikan lehtorina Helsingin yliopistossa ja toimitti Raamatun alkukielten ja eksegetiikan apulaisprofessuurien viransijaisuuksia 1986–1987 ja 1990–1991.
Aejmelaeus toimi vuosina 1991–2009 saksalaisen Göttingenin yliopiston Vanhan testamentin ja Septuaginta-tutkimuksen professorina ja vuosina 1993–2000 Göttingenissä sijaitsevan Septuaginta-instituutin johtajana. Hän johti Suomen Akatemian rahoittamaa Helsingin yliopiston Septuagintan tekstikritiikki -tutkimushanketta vuosina 2004–2006 ja 2009–2012. Hän toimi ryhmänjohtajana Martti Nissisen luotsaamassa Suomen Akatemian huippuyksikössä "Pyhät tekstit ja traditiot muutoksessa" (2014–2019). Hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1992.
Aejmelaeus laati ensimmäisen suomenkielisen Vanhan testamentin heprean oppikirjan "Täyttä hepreaa" (1. laitos 1991, 4. korjattu laitos 2007). Oppikirjan uusinta versiota "Ihan täyttä hepreaa" oli Aejmelaeuksen lisäksi tekemässä muitakin tutkijoita.
Anneli Aejmelauksen puoliso oli eksegetiikan emeritusprofessori Lars Aejmelaeus.
Arnold Majewski

Karl Arnold Woldemar Majewski (29. marraskuuta 1892, Tallinna – 10. lokakuuta 1942, Rukajärvi) oli suomalainen everstiluutnantti. Hän oli tunnettu, värikäs persoona ja monien kaskujen kohde. 
Elämä.
Nuoruus.
Majewskin vanhemmat olivat Suomessa puolalaiseen sotilassukuun syntynyt everstiluutnantti Alexander Majewski ja suomalainen Irene Hellman. Hänen veljensä oli insinööri ja toimitusjohtaja Harald Majewski. Arnold Majewski pääsi ylioppilaaksi 1912 Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta ja oleskeli sitten Pietarissa.
Sisällissota.
Majewski osallistui Suomen sisällissotaan vapaaehtoisena Karjalan Armeijakuntaan kuuluneessa Yrjö Elfvengrenin komentamassa 1. rykmentissä ratsumiehenä, mutta sodan loppupuolella jo eskadroonanpäällikkönä. Hän taisteli mm. Viipurissa, Terijoella ja Raudussa.
Sodan jälkeen Majewski suoritti ratsuväen päällystökurssin Joensuussa ja hänestä tuli kesäkuussa 1918 reservin kornetti. Kadettikoulun käytyään Majewskista tuli 1920 vakinaisen väen kornetti ja sen jälkeen luutnantti. Majewski palveli 1920- ja 1930-luvuilla Hämeen ratsurykmentissä Lappeenrannassa. Hänestä tuli eskadroonan päällikkö 1926, ratsumestari 1927 ja hän suoritti Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin 1929. "Mäskin" lempinimellä tunnettu Majewski oli jo tällöin kuuluisa boheemeista elämäntavoistaan ja reippaasta juhlimisesta vapaa-aikoinaan.
Talvi- ja jatkosota.
Talvisodan alkuvaiheessa Majewski oli Kevyt osasto 12:n eskadroonan päällikkönä Kollaan rintamalla. Tammikuun puolivälissä 1940 hänestä tuli JR 34:n 1. pataljoonan komentaja. Majewski haavoittui 28. helmikuuta kranaatinsirpaleista Uomaan Prokkosenmäellä.
Jatkosodan alkaessa majuriksi ylennyt Majewski oli 1. pataljoonan komentajana JR 10:ssä, joka hyökkäsi Repolan ja Rukajärven suunnassa. Tammikuussa 1942 hän johti sissiretkeä Muurmannin radalle. Retkeen osallistui 1 600 miestä ja 250 hevosta, ja sen aikana tuhottiin Mai Guban asema-alue sekä rikottiin rataa noin kymmenen kilometrin matkalla. Retken tarkoituksena oli häiritä venäläisten hyökkäystoimia Maaselän kannaksella. Retken alkaessa Majewski antoi seuraavan kuuluisaksi tulleen yhteenvedon tehtävästä alaisilleen:
Majewski ylennettiin everstiluutanantiksi huhtikuussa 1942. Hän oli mennyt syyskuussa 1941 naimisiin lottana palvelleen farmaseutti Helga Sonckin kanssa.
Majewski kaatui 10. lokakuuta 1942 Peukaloniemessä ollessaan esittelemässä TK-miehille pataljoonansa asemia etulinjassa sen jälkeen, kun suomalaiset olivat torjuneet venäläisten pataljoonan voimin tekemän hyökkäyksen. Majewski joutui vihollisen kaatuneita laskiessaan tarkka-ampujan uhriksi kurkittuaan varomattomasti juoksuhaudan etupenkan yli. Hänet on haudattu sukuhautaan Turun hautausmaalle.
Yksityiselämä.
Hänen puolisonsa vuodesta 1941 oli Tallinnassa syntynyt ja Porvoossa kuollut Helga Sonck-Majewski (1916–2015)..
Boris ja Gleb

Marttyyrit Boris ja Gleb (muinaiskirkkoslaaviksi Борисъ, Глѣбъ; ; ; ; ristimänimet Roman ja David; k. 24. heinäkuuta 1015 ja 5. syyskuuta 1015) olivat ensimmäiset kanonisoidut venäläiset ortodoksisen kirkon pyhimykset.
Tiedot Boriksesta ja Glebistä perustuvat Nestorin kronikkaan ja kahteen 1000-luvun pyhimyskertomukseen. Niiden mukaan heidän isänsä oli Kiovan suuriruhtinas Vladimir I (”pyhä apostolien vertainen Vladimir Kiovalainen”) ja äitinsä nimeltä tuntematon Volgan bolgaari. Nykyään oletetaan kuitenkin, että veljeksillä oli eri äidit. Boris hallitsi Rostovia ja oli oletettavasti isänsä suuriruhtinaan kruununperijä. Alaikäinen Gleb puolestaan hallitsi kauempana idässä sijaitsevaa Muromia.
Nestorin kronikan mukaan Vladimir I:n vallanperimyskamppailuissa Borisin ja Glebin surmautti heidän velipuolensa Svjatopolk I. Boris löydettiin puukotettuna teltastaan ja vietiin vielä elossa Kiovaan, mutta varjagit päästivät hänet peitseniskulla kärsimyksistään. Kun Gleb oli matkalla Kiovaan kuolevan isänsä luo, hänen kurkkunsa puolestaan katkaisi keittöveitsellä hänen oma kokkinsa.
Näiden murhien jälkeen Svjatopolkista tuli suuriruhtinas, kunnes hän puolestaan joutui velipuolensa Jaroslavin karkottamaksi; tästä teosta Jaroslav sai lisänimen Viisas.
Boris ja Gleb haudattiin seremoniallisesti Basileoksen kirkkoon Kiovan pohjoispuolella Vyšhorodissa. Jaroslav pyrki valtaan tultuaan aktiiviesti edistämään Boriksen ja Glebin kanonisointia. Lopullisesti heidät julistettiin ensimmäisiksi itäslaavilaisiksi pyhimyksiksi vuonna 1068. Ortodoksisessa pyhimyskalenterissa marttyyriveljesten muistopäivä on 24. heinäkuuta. Vuonna 1724 paavi Benedictus XIII tunnusti heidät myös roomalais-katolisen kirkon pyhimyksiksi; muistopäivä on 2. toukokuuta.
Molemmat pyhimyskertomukset sisältävät myös on lukuisia yksityiskohtia, joita kuitenkaan ei tule käsittää kirjaimellisesti. Myös skandinaavinen Eymundin saaga kertoo Boriksen murhasta, mutta sanoo syylliseksi Svjatopolkin sijaan Jaroslavin.
Beethoven (animaatiosarja)

Beethoven on yhdysvaltalainen vuonna 1994 valmistunut 26-osainen animaatiosarja. Sarja perustuu elokuvista tuttuun berhandilaiskoiraan Beethoveniin.
Suomessa sarjan jaksoja on esittänyt MTV3-kanava. Jaksoja on julkaistu myös VHS-kasetteina.
Hitoshi Saitō

Hitoshi Saitō (, 2. tammikuuta 1961 Aomori – 20. tammikuuta 2015 Higashi-Ōsaka) oli japanilainen judoka, kaksinkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Saitō voitti ensimmäisen olympiakultansa Los Angelesin kisoista 1984 ja onnistui uusimaan voittonsa Soulissa 1988. Soulissa Saitōlla oli kovat paineet, sillä judon mahtimaana tunnettu Japani ei ollut vielä ennen Saitōn voittoa saavuttanut yhtään kultamitalia, ja Saitōn luokka oli viimeinen mahdollisuus. Saitō kuitenkin onnistui, ja japanilaiset saivat huokaista helpotuksesta.
MM-tasolla Saitō voitti kultaa Moskovasta 1983 ja hopeaa Soulista 1985. Soulin kisojen finaalissa Saitō hävisi Etelä-Korean Cho Yong-Chulille hänen käsivartensa mentyä sijoiltaan Chon lukko-otteessa. Aasian kisoissa Saitō voitti 1986, jälleen Soulissa. Aasian-mestaruuden hän voitti kaksi kertaa yli 95-kiloisissa.
Saitō kuoli syöpään 54-vuotiaana.
Kari Arkivuo

Kari Arkivuo (23. kesäkuuta 1983 Lahti) uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta kykeni pelaamaan myös oikealla.
Seurajoukkueet.
FC Lahti.
Lahdessa syntynyt Arkivuo on FC Kuusysin kasvatti ja hän siirtyi seurasta myöhemmin FC Lahteen. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa FC Lahdessa 3. toukokuuta 2001 Interiä vastaan 17-vuotiaana. Arkivuo pelasi debyyttikaudellaan 2001 Veikkausliigassa neljä ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hänet lainattiin samana vuonna FC Pallo-Lahteen, jossa hän teki 11 ottelussa neljä maalia. Yhteensä Arkivuo on pelannut Lahdessa 101 Veikkausliiga-ottelua, joissa hän on tehnyt 12 maalia.
Sandefjord.
Vuonna 2006 Arkivuo siirtyi Norjan pääsarjassa pelaavaan Sandefjord Fotballiin kolmivuotisella sopimuksella. Hän aloitti kauden Norjassa hyvin, mutta loukkaantui toukokuun puolessavälissä ja joutui pelaaman otteluita seuran kakkosjoukkueessa. Seura putosi kaudella Adeccoligaeniin, josta se kuitenkin nousi takaisin pääsarjaan kaudeksi 2008.
Go Ahead Eagles.
Vuonna 2009 Arkivuo siirtyi Hollannin Jupiler Leagueen pelaavaan Go Ahead Eaglesiin puolentoista vuoden sopimuksella, oltuaan tätä ennen seuran testattavana. Hän debytoi seurassa vierasottelussa Fortuna Sittardia vastaan. Arkivuo pelasi seurassa 47 sarjaottelua Jupiler Leaguessa, joissa hän viimeisteli kolme maalia. Heinäkuussa 2010 Arkivuo oli Skotlannin pääsarjassa pelaavan Heartsin testattavana. 
BK Häcken.
Arkivuo siirtyi kesällä 2010 loppuvuoden kattavalla sopimuksella Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaan BK Häckeniin. Sopimuksessa on optio myös kolmesta seuraavasta vuodesta. Hän pelasi loppukaudella Allsvenskanissa viisi ottelua ja seura käytti Arkivuon option.
FC Lahti.
Lokakuussa 2019 ilmoitettiin, että Arkivuo on tehnyt yksivuotisen sopimuksen FC Lahden kanssa. Helmikuussa 2020 hänet valittiin joukkueen kapteeniksi
Maajoukkue.
Arkivuo pelasi urallaan Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 15 ottelua. Sen jälkeen hän oli pitkään A-maajoukkueen profiilipelaaja. Hän debytoi ottelussa Viroa vastaan 12. marraskuuta 2005 ja teki samalla ensimmäisen maalinsa miesten maajoukkueessa.
Pelaajauran jälkeen.
Lopetettuaan kauden 2021 jälkeen Arkivuo on toiminut FC Lahden talenttivalmentajana. Hän sai Suomen Palloliiton kultaisen ansiomerkin vuonna 2023. Nykyisin Arkivuo toimii FC Lahden miesten edustusjoukkueen valmennusryhmässä.
Simon Schama

Simon Schama (s. 2. helmikuuta 1945) on Yhdysvalloissa opettava Britanniassa syntynyt historioitsija ja professori. Liettuanjuutalaiset juuret omaava Schama tunnetaan muun muassa taidehistoriasarjastaan ”Power of Art”.
Hänelle on myönnetty Brittiläisen imperiumin komentajan arvonimi vuonna 2001.
Chanthaburi

Chanthaburi (, 'kuun kaupunki') on samannimisen provinssin pääkaupunki Thaimaassa. Kaupungilla on "thesaban muangin" hallinnollinen asema.
Chanthaburi sijaitsee lähellä Thaimaanlahden itäistä rannikkoa Chanthaburijoen varrella noin 245 km Bangkokista kaakkoon &lt;ref name="codi.or.th/21.2.2009"&gt; Baanmankong Pilot Project: City-Wide Upgrading in Chanthaburi, haettu 21.2.2009 &lt;/ref&gt;. Kaupungissa on asukkaita 86 461 (2000).
Chanthaburi on vilkas jalokivikaupan keskus, ja siellä on merkittävä kristitty vähemmistö. Kaupunki on tunnettu myös hedelmistään, kuten duriosta, mangostanista ja rambutaanista. Kaupungissa on uusgoottilaista tyyliä edustava katolinen Notre Damen katedraali, jonka nykyinen rakennus on peräisin vuodelta 1880.
1893–1904 Chanthaburi oli Ranskan Indokiinan joukkojen miehittämänä, kunnes rajakiista Kambodžan ja Siamin välillä ratkesi vaihtokauppaan Laosiin kuuluneisiin alueisiin.
Jodaatti

Jodaatti (IO3-) on jodihapon anioni, joka on kolmiulotteiselta muodoltaan pyramidi. Jodaattianionin sisältäviä ioniyhdisteitä kutsutaan myös jodaateiksi. Jodaatteja voidaan valmistaa hapettamalla jodidiliuoksia elektrolyyttisesti. Huonosti liukenevia jodaatteja, kuten kalsiumjodaattia, voidaan tuottaa myös saostamalla. 
Jodaattien reaktioita.
Jodaatit hajoavat kuumennettaessa, jolloin alkalimetallijodaateista syntyy vastaavia jodideja ja maa-alkalimetallijodaateista ja muista metallijodaateista muodostuu oksideja tai oksijodideja.
Jodaatit ovat kohtalaisen hyviä hapettimia ja ne kykenevät muun muassa hapettamaan jodidi-ionin jodiksi.
IO3-(aq) + I-(aq) + 6 H+(aq) → I2 + 3 H2O(l)
Mineraalihapon, kuten rikkihapon tai typpihapon, lisääminen metallijodaatin ja -jodidin seokseen pelkistää jodaatin, jolloin vapautuu jodia.
MIO3 + 5 MI + 3 H2SO4 → 3 I2 + 3 M2SO4 + 3 H2O
Niin sanotussa Landoltin jodikelloreaktiossa vetysulfiittisuolat, kuten natriumvetysulfiitti, hapetetaan jodaatin avulla. Reaktiossa vapautuu trijodidianioneita, jotka värjäävät reaktioseokseen lisätyn tärkkelyksen tummansiniseksi. Reaktio on tasapainoreaktio ja noin 15 sekunnin kuluessa seos on jälleen väritön ja muuttuu uudelleen siniseksi hetken kuluttua.
Avainromaani

Avainromaani () on kirjallisuudentutkimuksen käsite. Romaanityyppinä avainromaani sisältää todellisten, tunnistettavien ihmisten kuvauksia. Nimet on kuitenkin yleensä muutettu. Aihe on usein kirjoittajan oman elämän vaiheista, ja teos on siten aikalaiskuvaus. Menneiden aikojen henkilöitä ja tapahtumia kuvaavaa romaania sanotaan historialliseksi tai dokumenttiromaaniksi. Avainromaani voi kuvata myös organisaatioita tai paikkoja.
Avainromaani saattaa vaarantaa kuvattujen henkilöiden yksityisyydensuojan. Avainromaanissa voidaan kostaa loukkauksia ja vastata arvosteluihin. Siinä voidaan vapaasti muokata todellisuutta tarinan vaatimalla tavalla.
Avainromaani syntyi Ranskassa 1600-luvulla. Sen ajan seurapiirit ja hovi elivät julkista elämää, mikä oli avainromaanin edellytys. Nykyajan avainromaanin edellytys on tiedonvälityksen vapaus ja sensuroimaton julkisuus. 
Suomalaisia avainromaaneja on esimerkiksi Juhani Ahon "Yksin" (1890), jossa keski-ikäistyvä mies ihastuu opiskeluaikojensa toverin nuoreen sisareen. Jo aikalaiset osasivat yhdistää tarinaan Ahon, Arvid Järnefeltin ja Aino Järnefeltin. Kuvioon kuului keskeisenä henkilönä Jean Sibelius, joka oli vastikään kihlautunut Aino Järnefeltin kanssa. Teos herätti huomiota valtiopäiviä myöten, ja Sibelius kirjoitti Aholle taisteluhaasteen, joka jäi kuitenkin lähettämättä. Myöhemmin he ystävystyivät asuessaan naapuruksina.
Muita suomalaisia avainromaaneja ovat Helvi Hämäläisen "Säädyllinen murhenäytelmä" (1941), Hannu Salaman "Finlandia"-sarja (1976–1983) ja Kreetta Onkelin "Ilonen talo" (1996). Ulkomaisia tunnettuja avainromaaneja ovat esimerkiksi Ernest Hemingwayn "Ja aurinko nousee" (1926) ja Simone de Beauvoirin "Mandariinit" (1954).
Akira Iizuka

Akira Iizuka (s. noin 1868, k. 1938) oli japanilainen eläintieteilijä ja lintutieteilijä, joka tutki Korean linnustoa.
Iizuka valmistui Tokion yliopistosta 29-vuotiaana 1897. Hän työskenteli yliopiston eläintieteellisellä osastolla ja oli oppiarvoltaan tohtori. Hänen oppilaitaan ovat olleet muun muassa Nobusuke Takatsukasa, Nagamichi Kuroda, Yoshimaro Yamashina, Seiichi Shimokōriyama ja Seinosuke Uchida.
Iizuka vietti useita kesälomiaan Koreassa ja kirjoitti kolme lyhyttä artikkelia alueen linnustosta, ensimmäisen 1912 ja muut 1914. Myöhemmin hänestä tuli Tokion tieteellisen museon eläintieteellisen osaston johtaja. Hän julkaisi useita teoksia embryologian eli alkiokehitysopin ja meribiologian aloilta. Hänen nimensä esiintyy myös Shimokoriyaman laatiman "Hand-List of the Birds of Korea" teoksen kirjoittajanelikossa, mutta on todennäköistä, että hän ei osallistunut itse luettelon laatimiseen, vaan Shimokoriyaman kunnianosoituksena.
Kesä Kannaksella

Kesä Kannaksella on Kauko Röyhkän 13. kaunokirjallinen teos. Se ilmestyi Liken julkaisemana 2009.
Romaani on kuvaus ihmisistä sodan keskellä. Sen päähenkilönä on tunteeton, tappamaan kouliintunut kaukopartion johtaja, jolle toiset ihmiset ovat vain omien tarpeiden tyydytyksen välineitä. Mutta kun partio vangitsee nuoren venäläisen tytön, mies ei suostu surmaamaan tätä vaikka vanki vaarantaa partion turvallisuuden Karjalankannaksella. Kumpi lopulta voittaa, velvollisuus vai inhimillisyys?
"Kesä Kannaksella" on saanut kriitikoilta myönteisen vastaanoton. Esimerkiksi Helsingin Sanomat (Antti Majander) totesi:
Mäntyharjun vaakuna

Mäntyharjun kunnanvaakuna on suoraan kunnan nimeen viittaava puhuva vaakuna.
Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 20. huhtikuuta 1953. Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kaksi kaarityviöstä kasvavaa mäntyä; kaikki kultaa”.
Enonkosken vaakuna

Enonkosken kunnanvaakuna on saanut aiheensa Enonkosken historiasta. Pitäjältä kuljettiin kirkkoveneillä Kerimäellä jumalanpalveluksissa, mutta 1858 seurakuntalaisten ollessa palaamassa takaisin kotipitäjäänsä vene kaatui kovassa tuulessa, ja kahdeksan kyläläistä hukkui. Tapauksen seurauksena Enonkoskelle perustettiin oma seurakunta ja rakennettiin sen ensimmäinen kirkko seuraavana vuonna. Onnettomuuden muistona vaakunassa on kuvattu hopea-airot. Apilat symboloivat maanviljelystä.
Vaakunan on vanhan vaakunan pohjalta suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 23. marraskuuta 1954. Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kaksi hopea-airoa vinoristikkäin, saatteena neljä kulta-apilaa”.
Kansallissosialistinen puolueohjelma

Kansallissosialistinen puolueohjelma eli 25 kohdan ohjelma oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen eli natsipuolueen ainoa puolueohjelma. Se sisältää nationalistisia, rasistisia ja sosialistisia vaatimuksia.
Ohjelman laativat Anton Drexler, Adolf Hitler, Gottfried Feder ja Dietrich Eckart pohjanaan Rudolf Jungin ohjelma. Lopputuloksen Hitler julisti Saksan työväenpuolueen Münchenin suurelle puoluekokoukselle 24. helmikuuta 1920. Puolue muutti nimensä Saksan kansallissosialistiseksi työväenpuolueeksi huhtikuussa, mutta Hitler esti kaikki muutokset ohjelmaan, joskaan ei antanut sen sitoa käsiään käytännön politiikassaan.
Erik von Kuehnelt-Leddihn esittää, että 10 ohjelman 25 kohdasta ovat työväenluokan asian ajamista, mm. työllisyyden puolustaminen, yritysvoittojen jako työntekijöille, pääomatulojen lakkauttaminen, kuolemantuomio keinottelijoille ja koroillaeläjille, suuryritysten sosialisoiminen, eläkejärjestelmän laajentaminen, yhtäläisen koulutuksen tarjoaminen köyhimmillekin, lapsityön kielto ja pääoman herruuden lakkauttaminen. William Brusteinin mukaan nämä ohjelmakohdat ja Drexlerin lausunnot osoittavat, että natsipuolueella oli alkuperä työväenpuolueena.
NSDAP:n puolueohjelma 25.2.1920.
Teksti: "Saksalaisen työväenpuolueen ohjelma on ainutkertainen. Johtajat eivät aio luoda uutta ohjelmaa näiden tavoitteiden saavuttamisen jälkeen, vaikka se mahdollistaisi puolueen olemassaolon jatkossakin keinotekoisesti luodun tyytymättömyyden avulla.
Vuoden lehtikuvat

Vuoden lehtikuvat on Suomen lehtikuvaajat ry:n ensisijaisesti jäsenilleen järjestämä kilpailu, jossa valitaan edellisen vuoden parhaat lehtikuvat useassa sarjassa sekä lisäksi vuoden kuvajournalisti. Kilpailua on järjestetty vuodesta 1962. Kilpailun tarkoitus on koota menneen vuoden tapahtumien journalistisia valokuvia yhteen sekä tuoda esiin lehtikuvaajia ja edistää heidän tunnettuuttaan. Vuoden nuoren lehtikuvaajan palkinnon myöntää Lehtikuvaajarahasto.
Vuonna 2015 kilpailu järjestettiin ensimmäistä kertaa Kuvajournalismikilpailu-nimellä. Vuonna 2014 kilpailua ei resurssipulan vuoksi järjestetty ollenkaan. Kilpailun voittajille maksetaan verovapaat rahapalkinnot Journalistisen kulttuurin edistämissäätiön Lehtikuvaajarahastosta. Lisäksi Vuoden lehtikuva -palkinnon voittaja saa vuoden ajaksi haltuunsa Tapio Wirkkalan suunnitteleman kiertopalkinnon. Palkinto on valettu lehtikuvaaja Räshid Nasretdinin pimiöstä kerätystä hopeasta. Palkintoon on kaiverrettu Vuoden lehtikuva -palkinnon voittajien nimet vuodesta 1966 alkaen.
Kuvajournalismikilpailuun osallistuvien valokuvien tulee olla manipuloimattomia ja journalistisesti eettisiä. Kilpailussa noudatetaan World Press Photo -järjestön järjestämän World Press Photo -kuvakilpailun eettisiä ohjeita. Kilpailuun osallistuvat kuvajournalistit kirjoittavat itse kuviinsa kuvatekstit eli metadatan, joka selittää kuvan taustaa.
1990-luvun puolivälissä Vuoden lehtikuva -kilpailua käytiin ensin alueellisesti, erikseen pääkaupunkiseudulla sekä Länsi-, Itä- ja Pohjois-Suomessa.
Palkittuja.
Kuvajournalismi-kilpailu 2024–.
Vuonna 2025 järjestetyssä kilpailussa Pitkä projekti -sarja korvasi esseesarjan ja Avoin sarja korvasi Vuoden video -sarjan. Lisäksi kilpailuun tuli uutena sarjana Vuoden teema.
Pusulan vaakuna

Pusulan vaakuna on saanut aiheensa pitäjän historiasta. Alueen viljelysmaat on aikanaan saatu kaskenraivauksella, johon vaakunan vesuri ja oksakoro viittaavat.
Vaakunan selitys on ”vihreässä kentässä oksakoroinen oikea pieli ja vesuri; molemmat hopeaa”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 19. syyskuuta 1963. Vaakuna muuttui epäviralliseksi 1981 Pusulan ja Nummen kuntien yhdistyttyä Nummi-Pusulan kunnaksi.
Nobusuke Takatsukasa

Nobusuke Takatsukasa, joskus myös translitteroitu Nobusuke Taka-Tsukasa (, 29. huhtikuuta 1889 – 1. helmikuuta 1959) oli japanilainen lintutieteilijä ja prinssi.
Takatsukasa oli tohtori Akira Iizukan oppilaita. Hänet mainitaan Seiichi Shimokōriyaman laatiman "Hand-List of the Birds of Korea" (1914) ‑luettelon kirjoittajanelikossa, mutta pidetään todennäköisenä, että hän ei itse osallistunut teoksen laatimiseen, vaan että kyseessä on Shimokōriyaman häneen kohdistama kunnianosoitus.
Takatsukasa julkaisi teoksen "The Birds of Nippon" (Board of Tourist Industry, Japanese Government Railways, Tokio) vuonna 1941 sekä useita kirjoituksia häkkilinnuista, kuten vuonna 1922 "Aviculture in Japan" (Avic. Mag. 13, 15–22).
Takatsukasa nimesi linnuista pohnpeinrillin ("Rukia longirostra") yhdessä Yoshimaro Yamashinan kanssa ja joitakin alalajeja, muun muassa vuonna 1931 viirupöllön ("Strix uralensis") alalajin "momiyamae" japanilaisen ornitologin Momiyaman kunniaksi.
Tokutarō Momiyama

Tokutarō Momiyama　(, 1895–1962) oli japanilainen lintutieteilijä.
Momiyama tutki muun muassa Mikronesian ja Korean linnustoa. Hän keräsi pienen linnunnahkakokoelman Koreasta. Kokoelmaa säilytettiin Tokiossa, mutta se oli huonossa kunnossa ja sen varhaisimmat näytteet olivat tuhoutuneet vuoden 1923 Tokion maanjäristyksessä. Momiyama kuvaili Koreasta yli 100 uutta lintulajia tai alalajia, mutta myöhemmin ne on lähes kaikki todettu jo aiemmin kuvailluiksi lajeiksi. Mikronesianrillit ("Rukia") on hänen nimeämänsä varpuslintusuku.
Momiyama julkaisi joukon lintutieteellisiä artikkeleita.
Boat

Boat (Boinae) on boakäärmeiden (Boidae) heimoon kuuluva alaheimo. Boakäärmeitä tavataan ympäri maailmaa paitsi Euroopasta ja Pohjois-Amerikasta. Nykylajeista suurin on viheranakonda ("Eunectes murinus"), joka voi kasvaa jopa 9 metriä pitkäksi ja painaa 250 kiloa. Muinainen "Titanoboa cerrejonensis" kasvoi yli 13 metriä pitkäksi ja painoi yli tonnin.
Suvut ja lajit.
Alaheimoon kuuluu viisi sukua ja 39 lajia:
Oravaisten vaakuna

Oravaisten kunnanvaakuna oli Oravaisten kunnan virallinen tunnus, ja se on saanut aiheensa paikkakunnan historiasta. Vaakunan väkivasara viittaa vuonna 1703 perustettuun Kimon ruukkiin ja 1736 rakennettuun Oravaisten masuuniin. Kranaatit symbolisoivat Oravaisten taistelua, joka käytiin 14. syyskuuta 1808.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 14. syyskuuta 1954. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä palkeittain asetettu hopeinen väkivasara, saatteena sen kummallakin puolella hopeinen, kultaliekkinen kranaatti”.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2011, kun Oravaisten kunta yhdistyi Vöyri-Maksamaan kunnan kanssa Vöyrin kunnaksi.
Yorkin arkkipiispa

Yorkin arkkipiispa on Canterburyn arkkipiispan jälkeen Englannin kirkon tärkein johtaja, Englannin pohjoisosan käsittävän Yorkin kirkkoprovinssin metropoliitta ja virkansa puolesta parlamentin ylähuoneen jäsen. Nykyinen viranhaltija on 5. lokakuuta 2005 lähtien ollut John Sentamu.
Hiippakunnan perusti Paulinus Yorkilainen 600-luvulla.
Luettelo arkkipiispoista.
Ennen normannivalloitusta.
Piispat
Arkkipiispat
Hyōjirō Orii

Hyōjirō Orii () oli japanilainen lintujen keräilijä, joka keräsi lintuja muun muassa Koreasta 1900-luvun alussa.
Orii opiskeli teini-ikäisenä Alan Owstonin johdolla lintujen luokittelua Jokohamassa vuonna 1904. Orii vieraili Koreassa ensi kerran 1906 Malcolm Andersonin apulaisena. Vuonna 1907 hän ryhtyi keräämään lintuja Owstonille Kiinassa, kunnes Owston lopetti työsuhteen ja jätti hänet selviämään omin neuvoin Yunnanissa. Orii hankkiutui Hokkaidoon maanviljelijäksi, kunnes markiisi Nagamichi Kuroda palkkasi hänet keräämään lintuja Ryūkyūsaarilta 1921–1922. 
Vuodesta 1923 alkaen aina toisen maailmansodan alkamiseen saakka Orii keräsi eläimiä markiisi Yoshimaro Yamashinalle. Hän keräsi lintuja koko silloisen Japanin imperiumin alueelta, muun muassa Formosasta, Mantšuriasta, Sahalinilta, Kuriileilta, Mikronesiasta ja kaikilta muilta pienemmiltä Japanin saarilta, sekä Koreasta. Sodan sytyttyä Orii vetäytyi pienelle maatilalleen Hokkaidoon, jossa hän eli vielä 1940-luvun puolimaissa.
Orii keräsi Koreasta enemmän lintuja kuin kukaan toinen ornitologi. Hän keräsi eläimiä myös Keisuke Kobayashille vuonna 1910.
Frank Gorshin

Frank Gorshin (5. huhtikuuta 1933 – 17. toukokuuta 2005) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hänen tunnetuin roolinsa oli Arvuuttaja 1960-luvun "Batman"-televisiosarjassa.
Myös alkuperäisessä "Star Trek" -televisiosarjassa Gorshin näyttäytyi ensimmäisen tuotantokauden lopulla jaksossa ”Let that be your final battleground”. Hän esitti ulkopuolisen kulttuurin poliisimiestä, joka oli hakemassa takaisin vankeuteen oman maailmansa vallankumousjohtajaa.
Myös 1960-luvun mustavalkoisessa televisiosarjassa "Lahjomattomat" Gorshin nähtiin joitakin kertoja pikkurikollisena.
Maratoonari (elokuva)

Maratoonari () on William Goldmanin samannimisen romaanin pohjalta käsikirjoitettu jännityselokuva vuodelta 1976. Pääosissa näyttelevät Dustin Hoffman ja Laurence Olivier, joka sai roolisuorituksestaan parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden.
Juoni.
Elokuva kertoo nuoresta maratonia harrastavasta opiskelijasta nimeltä Babe Levy (Hoffman). Tahtomattaan hän joutuu kylmäverisen natsin, tohtori Christian Szellin (Olivier), kieron timanttivarkaussuunnitelman pyörteisiin.
Google Kalenteri

Google Kalenteri on Googlen tarjoama kalenteripalvelu. Google-kalenteria käytetään verkossa ja sen voi jakaa muiden nimettyjen käyttäjien kanssa, jolloin se toimii työryhmäkalenterina tai kaikkien kanssa verkossa, jolloin se muistuttaa tapahtumakalenteria.
Ominaisuudet.
Kalenteripalvelun sivu jakautuu vasempaan sivupalkkiin ja varsinaiseen kalenteriin. Sivupalkissa on Google-kalenterin alapuolella "Luo tapahtuma"-linkki, jolla kalenteriin voi lisätä merkinnän. Sen alapuolella on kuukausikalenteri kuukauden päivineen viikonpäivät osoitettuna. Kolmantena ylhäältä on valikko omat kalenteria, jolla käyttäjä voi ylläpitää useampia kalentereitaan samanaikaisesti. Neljäntenä palkissa on "Muut kalenterit", minkä avulla pääsee katsomaan muiden käyttäjien kalentereita, mikäli nämä ovat myöntäneet asianomaiselle käyttäjälle siihen luvan.
Varsinainen kalenterisivu voidaan esittää päiväkalenterin, viikkokalenterin, kuukausikalenterin tai neljän päivän kalenterin muodossa tai tapahtumakalenterina, jossa on allekkain listattuna kalenteriin merkityt tapahtuma päiväjärjestyksessä. Kalenterin voi tulostaa myös ohjelmasta paperille.
Tamezō Mori

Tamezō Mori (), (1884–1940 tai myöhemmin) oli 1900-luvun alun japanilainen luonnontieteilijä.
Mori valmistui Tokion keisarillisen yliopiston tiedeosastolta vuonna 1904. Hänen päätutkimuskohteensa oli iktyologia eli kalat, mutta hän tutki kaikkia muitakin eläinryhmiä. Hän muutti Koreaan 1909. Hän toimi useita vuosia Keijōn ensimmäisen korkeanormaalikoulun professorina Soulissa . Koulu oli eräänlainen yliopistoon valmistava oppilaitos.
Morin ensimmäinen julkaisu oli "List of Vertebrate Animals of Korea" (1916), jossa hän luettelee 306 alueella tavattua lintulajia. Tämän lisäksi hän julkaisi 16 muuta lintutieteellistä tiedonantoa. Hän järjesti Soulin museoiden kokoelmia. Hänen apunaan työskenteli japanilainen keräilijä Eizō Takahashi. Vuonna 1923 Mori laati luettelon "The Catalogue of Specimens at the Exhibition of Specimens of the Natural History of Korea", jonka Luonnontieteellinen seura (Natural History Society) julkaisi. Luettelossa hän mainitsi 371 lintulajia. Osa kokoelmasta oli huonokuntoisena tallella yhä 1940-luvun puolivälissä. Toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain armeijan joukot muuttivat Soulin koulut parakeiksi, ja siirsivät kokoelmat kellareihin ja muihin varastoihin, joissa ne menivät sekaisin ja huonoon kuntoon. 
Mori nimesi muun muassa joukon uusia kalalajeja.
Amerikkalaiset joukot toimittivat Morin Japaniin aikaisin syksyllä 1945. Toisen lähteen mukaan hän kuoli 1940.
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2009

Euroopan ampumaurheiluliiton (ESC) Euroopan-mestaruuskilpailut ilma-aseilla ammuttiin
19.-22.2.2009 Tšekin Prahassa ja ruutilajeissa Kroatian Osijekissa 14.-25.7.2009.
Ruutiaseet.
Uudet ennätykset.
Kilpailuissa syntyneet uudet ja sivuavat maailmanennätykset sekä Euroopan ennätykset.
Hopeajodidi

Hopeajodidi (AgI) on epäorgaaninen valoherkkä hopean ja jodin yhdiste, jota käytetään valokuvauksessa ja antiseptisissä lääkeaineissa. Valokuvauksessa hopeajodidiin muodostuu kuvan negatiivi. Yhdiste on väriltään keltaista.
Yhdiste on myös hyvin tunnettu käytöstään sadepilvien kylvämisessä, koska hopeajodidi on kiteisenä hyvin jääkiteiden kaltaista, jolloin sitä voidaan käyttää tiivistymisytiminä. Yhdistettä levitetään pilviin joko raketeilla tai lentokoneista, jolloin pilvissä oleva vesi tiivistyy ja tulee sateena alas.
Alan Owston

Alan Owston (7. elokuuta 1853 Pirbright, Surrey - kuoli tai haudattiin 30. marraskuuta 1915 Jokohama, Japani) oli englantilainen aasialaisten eläinten keräilijä, purjehtija ja liikemies.
Alan Owstonin vanhemmat olivat kirkkoherra Francis Owston ja Eliza Stedman. Hän muutti Englannista Japaniin vuonna 1871 ja työskenteli siellä kauppiaana ja luonnontutkijana. Hän asui pääasiassa Jokohamassa, jossa hän koulutti japanilaisia keräilijöitä metsästämään ja käsittelemään lintuja ja muita eläimiä. Eräs hänen oppilaistaan oli Hyojiro Orii.
Owston keräsi etenkin merieläimiä, ja hänen kalakokoelmansa oli eräs tärkeimmistä. Hänen 1 364 aasialaisen kalan kokoelmansa on Pittsburghin Carnegie Museum of Natural Historyssa. Laaja matelijoiden, kalojen ja lintujen kokoelma on Smithsonian-instituutissa. Hänen mittava syvänmeren eliöiden kokoelmansa sijaitsee Lontoon Natural History Museumissa. Suuri osa näytteistä on kuitenkin levinnyt ympäri maailman museoita, ja osa on tuhoutunut.
Owston perusti Jokohaman purjehdusseuran ja omisti seuran nopeimman jahdin nimeltään "Golden Hind". Hän oli kahdesti naimisissa japanilaisen naisen kanssa, ja heillä oli useita lapsia. Owston haudattiin Jokohaman ulkomaalaisille perustetulle hautausmaalle.
Owstonin kunniaksi on nimetty suuri joukko eliöitä, linnuista guaminluhtakana ("Gallirallus owstoni").
Ylikylän koulu (Rovaniemi)

Ylikylän koulu on Rovaniemen Ylikylässä sijaitseva peruskoulu. Opetusta annetaan luokka-asteille 1–9. Koulussa on oppilaita noin 1000 ja opettajia noin 20. Rehtorina toimii Petri Mäkelä. 
Ylikylän koulussa on kaukalo, joka on kesäisin tenniskenttänä ja talvisin jääkiekkossa. Kaukalon vierestä löytyy myös mittava jalkapallokenttä, jossa lumiaikana hiihdetään ja muulloin muun muassa pelataan jalkapalloa. Ylikylän koululla on myös hyvät liikuntamahdollisuudet. Koulun läheltä kulkee talvisin hyviä hiihtolatuja ja lähimaasto on myös hyvää suunnitusaluetta. Talvipakkasilla puolestaan liikuntaa voidaan järjestää koulun liikuntasalissa, joka voidaan tarvittaessa jakaa kahtia. 
Ylikylän koulu sijaitsee Ylikyläntien varrella ja koulu sijaitsee Rovaniemen keskustasta katsottuna Kittilän suunnalla. Ylikylän kouluun tulee oppilaita Vennivaarasta ja Ylikylästä, molemmista suunnilleen yhtä paljon. 
Koulu toimii kahdessa eri rakennuksessa. Punatiilisessa, suuremmassa päärakennuksessa sijaitsevat suurin osa opetusluokista sekä muun muassa kuvaamataidon luokka, liikuntasali, kanslia ja ruokala. Toisessa rakennuksessa, joka tunnetaan keltaisena kivipuolena, löytyvät puolestaan teknisen- ja tekstiilityön luokat, terveydenhuolto, näytelmäluokka, ja muita opetusluokkia. Ylikylän koulun kivipuoli on valmistunut 1950-luvulla ja uusi päärakennus valmistui vuonna 1995. Päärakennusta laajennettiin vuonna 2002. Vuonna 2010 Ylikylän koulu täytti 100 vuotta.
Ylikylän koulu toimii väistötiloissa Keltakankaalla ja Kairatiellä . Uuteen koulurakennukseen Ylikylälle koulu siirtynee 2021.
Emil Helkiö

Johan Eemil (J. E.) Helkiö (vuoteen 1896 Hellman, 1. lokakuuta 1870 Rauman maalaiskunta – 16. elokuuta 1941 Huittinen) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomalaisen puolueen kansanedustajana vuosina 1907–1908 Suomen ensimmäisessä eduskunnassa. Hän erosi tehtävästään kesken kauden kuulonsa häiritsevän heikkenemisen vuoksi.
Ura.
Helkiö toimi Rauman kunnalliskodin johtajana yhdessä vaimonsa kanssa 1897–1900 ja maanviljelijänä 1900–1909. Lyhyen kansanedustajauransa jälkeen hän siirtyi työnjohtajaksi Keimolan sahalle Espooseen. Vuonna 1915 Helkiö muutti Tyrnävälle, missä hän toimi Lutherilaisen evankeliyhdistyksen saarnaajana. Tämän jälkeen hän palasi maanviljelijäksi, ensin Lempäälään 1917–1918 ja sitten Piikkiöön 1918–1923. Helkiö muutti vuonna 1923 Huittisten Lauttakylään, missä hän työskenteli Suomen luterilaisen evankeliyhdistyksen rukoushuoneen toiminnanjohtajana ja matkasaarnaajana kuolemaansa asti.
Helkiö julkaisi asiatekstejä valtiollisen- ja kunnalliselämän, maanviljelyn sekä raittiusaatteen alueilta sekä kirjoitti runoja ja kaunokirjallisia kirjoituksia, joita on julkaistu Rauman seudun lehdissä. Myöhemmin Helkiö kirjoitti ja julkaisi etupäässä uskonnollisaiheisia kirjoituksia Evankeliumiyhdistyksen lehdissä.
Perhe.
Helkiö oli naimisissa Olga Lundgrenin (s. 13.6.1872 Karjala Tl:ssä, k. 7.5.1937) kanssa ja sai tämän kanssa yhdeksän lasta vuosina 1897–1914.
Sergei Mozjakin

Sergei Valerevitš Mozjakin (, s. 30. maaliskuuta 1981 Jaroslavl, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen uransa lopettanut jääkiekkoilija.
Ura.
Venäjän Superliiga.
Pääsarjauran Mozjakin aloitti vuonna 2000 TsSKA Moskovassa. Vuonna 2002 Columbus Blue Jackets Mozjakinin NHL:ään varausnumerolla 268. Kaudella 2005–2006 Mozjakin (20+32=52) voitti Venäjän Superliigan pistepörssin. Mozjakin kilpaili tasapäisesti runkosarjan pistepörssin voitosta yhdessä Aleksei Morozovin (23+26=49) ja Jevgeni Malkinin (21+26=47) kanssa. Kaudeksi 2006–2007 Mozjakin siirtyi HK Himik Moskovan alueeseen (nimi myöhemmin HK Atlant). Mozjakin voitti toistamiseen Superliigan pistepörssin kaudella 2007–2008 vain pisteen enemmän saaneena kuin Morozov.
KHL.
KHL:n pistepörssin Mozjakin on voittanut kuusi kertaa: 2008–09, 2009–10, 2012–13, 2013–14, 2015–16 ja 2016–17, sekä maalipörssin neljästi: 2012–13, 2013–14, 2015–16 ja 2016–17. Hänet on valittu neljä kertaa KHL:n arvokkaimmaksi pelaajaksi, kuusi kertaa ja kuusi kertaa vuoden herrasmiespelaajaksi. Mozjakin on johtanut Metallurg Magnitogorskin kausilla 2013–2014 ja 2015–2016 Gagarin Cupin voittoon joukkueen kapteenina. Molemmilla kerroilla hänet on palkittu pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana. Kaudella 2014–2015 Mozjakin rikkoi ensimmäisenä pelaajana 500 tehopisteen rajan KHL:ssä, kun runkosarjan ja pudotuspelien pisteet lasketaan yhteen. Hän johtaa KHL:n kaikkien aikojen maali- ja pistetilastoja.
Maajoukkue.
Mozjakin oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa 2018. Hän on pelannut Venäjän maajoukkueessa kahdeksat MM-kilpailut, joissa hän on voittanut kaksi maailmanmestaruutta: 2008, 2009, kaksi hopeaa: 2010, 2015 ja kaksi pronssia: 2016, 2017.
David Banner

David Banner (oikealta nimeltään Lavell Crump, s. 11. huhtikuuta 1973 Jackson, Mississippi) on yhdysvaltalainen hip hop -artisti.
Elämä.
Banner syntyi Jacksonissa Mississipissä. Hän kävi "Northwest Jackson Middle School" -koulua.
Bannerin ensimmäinen studioalbumi "Them Firewater Boyz Vol. 1" julkaistiin vuonna 2000. Bannerin menestynein studioalbumi ' julkaistiin vuonna 2003. Albumi sisältää Bannerin ensimmäisen menestyskappalee "Like a Pimp" (mukana Lil' Flip). Samana vuonna Banner julkaisi toisenkin studioalbumin '. Tältäkin albumilta nousi menestys single, "Crank It Up" (mukana Static Major).
Bannerin neljäs studioalbumi "Certified" julkaistiin 2005. Tältä albumilta julkaistiin singlet: "Ain't Got Nothing" (mukana Magic &amp; Lil Boosie), "Play" ja "Touching" (mukana Jazze Pha).
Viides studioalbumi "The Greatest Story Ever Told" julkaistiin 2008. Tämän albumin singlet ovat "Speaker" (mukana Akon, Lil Wayne &amp; Snoop Dogg), Get Like Me (mukana Chris Brown &amp; Yung Joc) ja "Shawty Say" (mukana Lil Wayne).
Ebeneser-säätiö

Ebeneser-säätiö tukee varhaiskasvatusta ja vanhemmuutta Suomessa sekä vaalii
lastentarhatyön kulttuurihistoriallista merkitystä. Säätiö tukee ja edistää varhaiskasvatuksen tutkimusta ja koulutusta kristillisessä hengessä sekä osallistuu yleiseen kasvatustoimintaan. Säätiö ylläpitää lastentarhamuseota sekä järjestää museopedagogista toimintaa. 
Säätiö toimii Ebeneser-talossa Helsingin Sörnäisissä, jonka suunnitteli arkkitehti Wivi Lönn (1908). Talo on suojelukohde.
Historiaa.
Säätiö syntyi Hanna Rothmanin ja Elisabeth Alanderin aloitteesta, ja sen pohjana on heidän vuonna 1890 perustamansa lastentarha. 1950-luvun lopulla säätiö piti lastentarhan ohella vuodesta 1919 alkaen Helsingissä ”lastenseimeä” ja koululaisten ”päiväkotia” sekä suomen- ja ruotsinkielistä lastentarhanopettajatarseminaaria Helsingin lisäksi myös Tampereella ja Jyväskylässä. Lisäksi säätiö julkaisi varhaiskasvatusalan kirjallisuutta. Seminaarien pääsyvaatimuksina olivat keskikoulututkinto ja lastentarhaharjoittelu sekä toivomuksina hyvä lauluääni ja soittotaito.
Säätiö oli yli 50 vuoden ajan ainoa sekä suomen- että ruotsinkielisiä lastentarhanopettajia kouluttava organisaatio Suomessa. Suurimmillaan Ebeneser koulutti samaan aikaan 300 lastentarhanopettajaopiskelijaa ja hoiti 320 lasta.
Svein Haftorn

Svein Haftorn (30. tammikuuta 1925 Drammen Norja – 28. heinäkuuta 2003 Trondheim) oli norjalainen lintutieteilijä.
Haftorn opiskeli Oslon yliopistossa ja väitteli filosofian tohtoriksi 1957 tiaisten (varsinkin hömötiaisten) ruokailukäyttäytymisestä, talviparvista ja ravinnon varastoinnista. Tutkimus on lintutieteen ja ekologian klassikko. Haftornista tuli Trondheimin tiedemuseon (Vitenskapsmuseet) lintuosaston kuraattori 1953 ja Norjan Lærerhøgskolen, joka myöhemmiin liitettiin Trondheimin yliopistoon, eläintieteen professori vuonna 1966.
Haftorn oli American Ornithologists' Unionin kirjeenvaihtajajäsen vuodesta 1983 lähtien. Hän oli perustamassa Norjan lintutieteellistä yhdistystä 1957 ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana 1958–1966. Hän oli ensimmäisiä, joka käytti videonauhoitetta ja erilaisia lämpötila-antureita lintujen pesäkoloissa tapahtuvan toiminnan rekisteröimiseen, kuten munien lämpötilan mittaukseen, yöllisen hypotermian tarkkailuun ja luonnossa elävien lintujen aineenvaihdunnan muutoksien havainnointiin haudonnan aikana. 1986 hän kirjoitti lajikuvauksen hippiäisestä ("Regulus regulus").
Svein Haftornin puoliso oli Eva Haftorn ja heille syntyi neljä lasta.
Margot Adler

Margot Susanna Adler (16. huhtikuuta 1946 Little Rock, Arkansas – 28. heinäkuuta 2014 New York, New York) oli yhdysvaltalainen kirjailija, toimittaja ja wicca. Hän kirjoitti uuspakanuudesta kirjan "" (1979).
Elämä.
Adler syntyi Arkansasin Little Rockissa nimellisesti juutalaiseen perheeseen. Hänen psykiatri-isänsä oli kuitenkin ateisti, ja perhe vietti joulua. Adler löysi oman vakaumuksensa vasta pitkään kestäneen uskonnollisen etsinnän jälkeen. Hän oli Covenant of the Goddess -suuntausta edustava wiccapapitar ja kertoi olevansa myös unitaariuniversalisti. Hän oli nuorena kiinnostunut ainakin katolisesta kirkosta, kveekareista ja kreikkalaisesta mytologiasta.
Adler opiskeli politiikan tutkimusta Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä (Bachelor of Arts -tutkinto 1968) ja journalismia Columbian yliopistossa. Myöhemmin hän pääsi Nieman-stipendillä Harvardiin. Hän oli Vietnamin sodan vastustaja.
Radiossa Adler muun muassa juonsi vuosina 1999–2008 National Public Radion "Justice Talking" -show’ta. 
Adler meni vuonna 1988 naimisiin John Lowell Gliedmanin kanssa. Vuonna 1990 syntyi heidän poikansa Alexander Gliedman-Adler. Margot Adlerin isoisä oli psykologi Alfred Adler.
Adler kuoli syöpään kotonaan New Yorkissa 28. heinäkuuta 2014.
Ruokalusikka

Ruokalusikka on suurehko lusikka, jota käytetään muun muassa keiton ja puuron syömiseen.
Ruokalusikka (lyhenne "rkl") on myös ruoanlaitossa käytetty tilavuuden mittayksikkö, kooltaan 15 millilitraa, mikä vastaa kolmea 5 millilitran teelusikkaa. Seitsemän ruokalusikkaa on siten noin yksi desilitra.
Syömiseen tarkoitettujen ruokalusikoiden tilavuudet voivat poiketa paljonkin ruokalusikan virallisesta koosta. Esimerkiksi "Helsingin Sanomien" vuonna 2009 tekemän testin tuloksena oli, että pienimpään ruokalusikkaan mahtui 8 grammaa suolaa ja suurimpaan melkein kolme kertaa enemmän.
Ruoka-ainesten mittauskäyttöön on olemassa myös erityisiä mittalusikoita. Vuoden 2009 testissä havaittiin myös, että mittalusikoiden tilavuus oli pahimmillaan 60 prosenttia liian suuri.
Jussi-palkinnot 2004

Jussi-palkinnot 2004 jaettiin 1. helmikuuta Showravintola Maestrossa järjestetyssä jakotilaisuudessa vuoden 2003 elokuville. Gaalan juonsivat Baba Lybeck ja Nicke Lignell.
Voittajat ja ehdokkaat.
Yleisö-Jussi.
Yleisö-Jussin voitti "Pahat pojat".
Guaram III

Guaram III () oli Iberian (eli Georgian itäosan Kartlin) ruhtinas guaramidi-dynastiasta. Hänen hallituskautensa alkoi ennen vuotta 693 ja loppui noin 748.
Guaram III:lle annettiin bysanttilainen kuropalates-arvonimi, joten hänen täytyi seurata isäänsä tai isoisäänsä Guaram II:ta Iberian valtaistuimelle hieman ennen vuotta 693, jolloin kalifaatti hääti bysanttilaiset Kaukasiasta. Pseudo-Džuanšerin noin vuonna 800 kirjoittamassa kronikassa kerrotaan myös samaan aikaan eläneistä Mir- ja Artšil-nimisistä ruhtinaista ja jälkimmäisen pojista Iovanesta ja Džuanšerista. Kumpikaan heistä ei ollut kuitenkaan Iberian virkaatekevä ruhtinas, vaan he olivat Iberian itäpuolella sijaitsevan Kakhetin hallitsijoita.
Guaram III:lla oli poika, jonka nimi oli myös Guaram (tai Gurgen), ja kaksi nimettömäksi jäänyttä tytärtä. Toinen tyttäristä meni naimisiin Khosroiani-prinssi Artšilin kanssa ja toinen nai Bagrationi-prinssi Vasakin. Poika Guaram/Gurgen oli naimisissa Nersiani-suvun prinsessan, Adarnase III:n tyttären kanssa ja heille syntyi poika, Stepanoz III.
83 Leonis

83 Leonis on kaksoistähti Leijonan tähdistössä noin 58 valovuoden päässä Maasta. Tähdet ovat ainakin 515 AU:n päässä toisistaan. 83 Leonis A on alijättiläinen, eli se ei enää fuusioi vetyä. 83 Leonis B on hieman Aurinkoamme pienempi oranssi kääpiö, jolta löydettiin eksoplaneetta vuonna 2005.
Planeetta.
83 Leonis Bb, jonka massa on vähemmän kuin puolet Saturnuksen massasta, on yksi pienimmistä tähän mennessä havaituista eksoplaneetoista.
Luettelo televisiosarjan Salatut elämät keskeisistä tapahtumapaikoista

Tämä artikkeli käsittelee suomalaisen televisiosarjan "Salatut elämät" keskeistä tapahtumapaikkaa, Pihlajakatu 23:a.
Pihlajakatu 23.
Pihlajakatu 23 on kerrostalo, jonka B-rapussa suurin osa sarjan hahmoista asuu. A-rappua tai C-rappua ei sarjassa ole ikinä nähty, mutta niistä on kuitenkin ollut puhetta. Pihlajakatu 23:een valmistui hissi vuonna 2005.
Hissin valmisteluvaiheissa Oona Kiviranta putosi kuiluun mentyään leikkimään sen reunalle. Oona kuitenkin selvisi putoamisesta. Lokakuussa 2018 esitetyssä jaksossa paljastettiin, että ullakkokerrokseen aiotaan rakentaa uusi asunto. Tammikuussa 2019 Tero Puustinen puukotti Sami Kososen hississä kuoliaaksi.
Kellarikerros.
Aiemmin sarjassa näytettiin talon kellaria ja saunaa, nykyään pelkästään saunaa. Kellarissa oli vuosina 1999–2005 biljardipöytä ja vuosina 2005–2009 kuntosali. Sen jälkeen kellarissa on ollut Sievisten perheen vanha sohva, jossa varsinkin talon nuoriso vietti aikaansa. Kellarissa sijaitsi myös häkkivarasto, jota näytettiin vuosina 1999–2006 sekä syksyllä 2010, kun talossa vallitsi rikosaalto, jossa muun muassa Isabella Holmin taulut varastettiin. Vuonna 2009 kellarissa esitettiin Oona Kivirannan ohjaama lyhytelokuva "Elävien kuolleiden pyykkipäivä". Videonauhat olivat kuitenkin menneet sekaisin, ja elokuvaruudulla näkyikin Kari Taalasmaan ja Isabella Holmin rakkausvideo sängyssä.
Tapahtumapaikkoina toimivia yrityksiä.
Sarjassa on vuosien varrella toiminut monia erilaisia yrityksiä, ravitsemusalalta kuntosaleihin. Yrityksistä lisää tietoa löytyy niille tehdystä omasta artikkelista.
Muut tapahtumapaikat.
Vuonna 2025 sarjassa esiintyy Aaron hankkima uusi talo, jonne hän kaappasi Nadjan.
Vuonna 2022 ja 2025 sarjassa esiintyy vankilan naistenosasto, jossa Viola ja Mira Angervuo sekä Nella Tamminen suorittivat rangaistusta taposta ja hautarauhan rikkomisesta. Myöhemmin samalle osastolle joutui Elina Taalasmaa lavastettuna murhan yrityksestä. Vuonna 2025 Joanna Lumijoki joutui osastolle suorittamaan rangaistusta ex-miehensä taposta.
Vuonna 2012 sarjassa esiintyi Aaron sen aikainen talo, jossa hän lyhyesti asui myös äitinsä ja Severin kanssa.
Vuonna 2006 ja 2008, sarjassa esiintyi Aaron vuonna 2006 ostama talo, johon hän myös lukitsi Paulan ja myöhemmin Eero, peri talon.
Venäjän kansallisorkesteri

Venäjän kansallisorkesteri () perustettiin vuonna 1990 ja se on maansa arvostetuimpia sinfoniaorkestereita. Orkesterin perustaja ja taiteellinen johtaja on Mihail Pletnjov. Päävierailija on Vladimir Jurowski. Muita orkesteria johtaneita kapellimestareita ovat Kent Nagano, Alexander Vedernikov ja Paavo Berglund.
Gramophone arvioi kansallisorkesterin ensimmäisen levytyksen Tšaikovskin "Pateettisesta sinfoniasta" kaikkien aikojen parhaaksi. Sittemmin orkesteri on julkaissut yli 50 levytystä Deutsche Grammophonille ja PentaTone Classicsille. Naganon johtama Venäjän kansallisorkesterin versio Sergei Prokofjevin "Pekka ja susi" -oopperasta toi sille vuonna 2004 Grammy-palkinnon ensimmäisenä venäläisenä orkesterina. Kertojina levyllä vierailivat Sophia Loren, Bill Clinton ja Mihail Gorbatšov.
Adarnase III

Adarnase III () oli Iberian (eli Georgian itäosan Kartlin) ruhtinas Nersiani-dynastiasta vuosina n. 748–760. Alun perin hän oli sisä-Iberian herttua (eristavi) ja hän vaikuttaa nousseen guaramidi-dynastian hallitsijan Guaram III:n tilalle. Guaramin poika oli naimisissa Adarnasen tyttären kanssa. Adarnasen jälkeen valtaistuimelle nousi hänen poikansa Nerse.
Adarnasella oli bysanttilainen kuropalates-arvonimi, mikä on osoitus Bysantin vaikutusvallasta Georgiassa, vaikka georgialaiset olivat edelleen kalifaatin vasalleja.