tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tamara Bykova

Tamara Bykova (s. 21. joulukuuta 1958 Azov) on olympiamitalille ja maailmanmestariksi yltänyt neuvostoliittolainen korkeushyppääjä.
Äitinsä puolelta kreikkalaistaustainen, 179-senttinen Tamara Bykova sijoittui yhdeksänneksi Moskovan 1980 olympialaisten korkeushypyssä. Kaksi vuotta myöhemmin Ateenan EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa. Talvella 1983 hän voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden hyppäämällä hallimaailmanennätykseksi 203 cm, joka oli ulkoratojenkin ME-tulosta parempi. Samana kesänä Helsingin MM-kilpailuissa hän ylitti 201 cm, jolla voitti lajin ensimmäisen maailmanmestaruuden. Los Angelesin 1984 olympialaiset jäivät häneltä väliin olympiaboikotin vuoksi. Vuonna 1984 Bykova ylitti ennätyksekseen jääneen tuloksen 205 cm, joka oli maailmanennätys vajaan kuukauden ajan.
Muutaman vuoden tauon jälkeen Bykova palasi vuonna 1987 arvokisamitaleille. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa Stefka Kostadinovan takana. Saman vuoden syksyllä hän ylitti Rooman MM-kilpailuissa 204 cm, mikä riitti hopeaan, kun Kostadinova teki uuden maailmanennätyksen 209 cm. Soulin 1988 olympialaisissa Bykova saavutti pronssia tuloksella 199 cm. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa vuosina 1989 ja 1991. Vielä Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän sijoittui seitsemänneksi.
Tamara Bykova sai kolmen kuukauden kilpailukiellon jäätyään kiinni vuoden 1990 Hyvän tahdon kisoissa efedriinin käytöstä.
Karhuvuori (Lappeenranta)

Karhuvuori on Lappeenrannan kaupunginosa, joka sijaitsee noin 5 kilometriä keskustasta etelään. Asuinalue on pääsääntöisesti omakotitaloaluetta. Karhuvuoren pohjoispuolelta kulkeva valtatie 6 erottaa Karhuvuoren selkeästi omaksi alueekseen. Karhuvuoressa on erittäin hyvät ulkoilumahdollisuudet. Alueelta löytyy pururata, leikkipuisto ja esim. jalkapallon peluuseen hiekkakenttä. Alue on sopivan matkan päästä kaupungista, lähes kaikki tarpeellinen on lähellä ilman suuria liikenneruuhkia. Karhuvuoren ympäristö on kehittyvää kaupunkialuetta, sillä lähialueita on kaavoitettu uutta asutusta ja yritystoimintaa varten. Karhuvuori on hyvä lomakohde ja noin 3 kilometrin myllysaaren päin sijaitsee mahtava perhepuisto ja uimaranta eli Myllysaaren perhepuisto
Koskimies

Koskimies on usean suomalaisen henkilön sukunimi. Nimi on suomennettu ruotsinkielisestä Forsman-sukunimestä ja merkittävä määrä Koskimiehiä kuuluu samaan sukuun.
Ramona Neubert

Ramona Neubert (o.s. Göhler, s. 26. heinäkuuta 1958 Pirna) on entinen itäsaksalainen seitsenottelija.
Neubert sijoittui Prahan EM-kilpailuissa 1978 viisiottelussa kuudenneksi sen jälkeen, kun kaksi paremmin sijoittunutta oli jäänyt kiinni dopingin käytöstä. Moskovan 1980 olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi kolmen neuvostoliittolaisen jälkeen. Vuonna 1981 hän otteli Itä-Saksan ja Neuvostoliiton välisessä maaottelussa seitsenottelun maailmanennätyspisteet 6716 ja paransi vuotta myöhemmin maailmanennätykseksi 6772 pistettä. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän voitti seitsenottelussa kultaa ennen maannaistaan Sabine Möbiusta. Vuonna 1983 hän teki maailmanennätykseksi 6935 pistettä ja voitti kultaa Helsingin MM-kilpailuissa tuloksella 6714, jolla hän voitti 52 pisteellä Sabine Paetzin (o.s. Möbius). Vuonna 1984 hän menetti maailmanennätyksensä Paetzille, ja Los Angelesin olympialaisetkin jäivät väliin olympiaboikotin vuoksi.
Neubertin ennätyspisteet vuoden 1980 jälkeen kilpailuohjelmasta pois jääneessä viisiottelussa olivat 4718. Pituushypyssä hän teki hyvän tuloksen 690 cm ja myötatuulessa 700 cm.
Orimattilan kaupunginvaltuusto

Orimattilan kaupunginvaltuusto on Orimattilan ylin päättävä elin. Valtuustossa on 33 valtuutettua, ja sen puheenjohtajana toimii Riitta Lonka. Ensimmäisenä varapuheenjohtajana toimii Vesa Teräs ja toisena varapuheenjohtajana Ville Erola.
Vuoden 2025 vaaleissa äänestysprosentti oli 50,1 %. Suurin puolue oli kokoomus (25,4 %, 9 paikkaa). Muilta osin paikkoja kaupunginvaltuustoon saivat keskusta (22,2 %, 7 paikkaa), perussuomalaiset (18,3 %, 6 paikkaa), SDP (14,2 %, 5 paikkaa), vihreät (10,7 %, 3 paikkaa), kristillisdemokraatit (3,3 %, 2 paikkaa) ja vasemmistoliitto (5,5 %, 1 paikka).
Vuoden 2025 kuntavaalit.
13. huhtikuuta 2025 järjestetyissä kuntavaaleissa vaaliliitossa olivat Orimattilan Kokoomus ja Orimattilan Kristillisdemokraatit. Orimattilan Perussuomalaisten vaalilistalta valittujen määrä väheni kymmenestä kuuteen. Orimattilan Kokoomusken vaalilistalta valittujen määrä nousi seitsemästä yhdeksään. Orimattilan Keskustan seitsemän paikkaa säilyivät ennallaan. Orimattilan SDP:n paikkamäärä lisääntyi neljästä viiteen. Orimattilan Vihreiden paikkamäärä nousi kahdesta kolmeen. Orimattilan Kristillisdemokraatit saivat yhden toisen paikan lisää. Vasemmistoliitto sai yhden paikan ja nousi uutena ryhmänä valtuustoon. Liike Nyt ei asettanut ehdokkaita, ja se menetti molemmat kaksi paikkaa.
Valitut.
Lähde:
Valtuustoryhmät.
Orimattilan kaupunginvaltuustossa on seitsemän valtuustoryhmää.
Orimattilan Keskusta.
 
Orimattilan Kokoomus.
Orimattilan Kokoomus on Kokoomuksen Hämeen vaalipiirin piirijärjestön jäsen. Yhdistyksellä on alkavalla valtuustokaudella yhdeksän kaupunginvaltuutettua Orimattilan kaupunginvaltuustossa.
Historia.
Orimattilan Kansallisseran perustamisasiakirja allekirjoitettiin 20. lokakuuta 1919. Seuran perustivat proviisori Veikko Grotenfelt, kappalainen Antti Ilmari Hanhinen, isäntä Unto Pelkonen ja kotitalousopiston johtajatar Fanny Syrjänne.
Paikkajako vaaleittain.
Vuoden 2017 vaaleissa Sitoutumaton Orimattila sai kaksi paikkaa.
Kuntavaaleissa voi jokaisella vaalilistalla olla 1,5 kertaa valtuuston valtuutettumäärä.
Ehdokasasettelu.
Vuoden 2025 kuntavaaleissa eniten ehdokkaita suhteessa toteutuneeseen valtuustovalintaan oli Orimattilan Vasemmistoliitolla: 7:1 ja vähiten Orimattilan Kristillisdemokraateilla: 3:2. Kaikkia vaalilistoja koskien oli ehdokkaita 96, mikä tekee vaalisuhteeksi 96/33 eli 2 30/33, noin 2,9. Keskimääräistä enemmän ehdokkaita oli Orimattilan Kokoomuksella, Orimattilan Keskustalla, Orimattilan Perussuomalaisilla ja Orimattilan Vasemmistoliitolla. Kahdeksannen vaaliliistan Vapauden liiton, suhdetta ei ole esitetty, koska se olisi ääretön. Yhden ehdokkaan vaalilistalta ei tultu valituksi.
Pascal Gourville

Pascal Gourville (s. 12. tammikuuta 1975 Saint-Denis, Ranska) on ranskalais-mauritanialainen entinen jalkapalloilija. Hän edusti maajoukkuetasolla Mauritaniaa vuosina 2003−2008.
Gourville aloitti jalkapalloilun junioreissa aluksi maalivahtina, mutta siirtyi myöhemmin puolustajan rooliin päästyään suurempaan seuraan.
Konstantin Korovin

Konstantin Aleksejevitš Korovin (; 5. joulukuuta 1861 Moskova, Venäjä – 11. syyskuuta 1939 Pariisi, Ranska) oli merkittävä venäläinen taidemaalari.
Korovin opiskeli Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa vuosina 1875–1886 A. K. Savrasovin ja V. D. Polenovin johdolla ja vuonna 1882 Pietarin taideakatemiassa. Polenov esitteli Korovinin Savva Mamontovin Abramtsevo-piirille, johon kuuluivat Viktor Vasnetsov, Apollinary Vasnetsov, Ilja Repin, Mark Antokolski ja monet muut. Abramtsevon piiri rakasti stilisoituja venäläisiä aiheita, ja tämän vaikutus näkyy Korovinin työssä "Pohjoinen idylli". Opiskeluvuosiensa aikana Korovin solmi elinikäiset ystävyyssuhteet Isaak Levitanin ja Valentin Serovin kanssa. 
Korovin teki opintomatkoja sekä Venäjällä (pohjoisessa, Krimillä, Kaukasuksella ja Keski-Aasiassa) että Euroopassa. Kun taiteilija oleskeli Pariisissa vuosina 1886–1887 ja 1890-luvun alussa, hän joutui kosketuksiin useiden ranskalaisten impressionistien töiden kanssa. Näillä oli suuri vaikutus hänen työhönsä. Taiteilija tutki myöhäisimpressionistien menetelmiä tarkasti ja tulkitsi niitä omintakeisesti. 
Konstantin Korovin toimi lavastajana Mamontovin Yksityisessä venäläisessä oopperassa 1885–1891 ja 1893–1898, Bolšoi-teatterissa 1903–1910 ja Moskovan Keisarillisessa teatterissa 1910–1919. Viimeksimainitussa hän toimi myös taiteellisena johtajana. Vaikka hänen juurensa olivat traditiossa, jossa näyttämö toimi vain tapahtumien koristeellisena kulissina, Korovin loi näyttämölle tunnekulissin, joka välitti esityksen yleistä tunnelatausta. Korovin suunnitteli lavastuksia niin Konstantin Stanislavskin dramaattisiin tuotantoihin kuin Mariinski-teatterin oopperoihin ja baletteihin. Hän teki ilmeikkyydestään kuuluksi tulleita näyttämötoteutuksia esimerkiksi Mariinskin Faustiin (1899) ja Sadkoon (1906).
Korovin osallistui peredvižnikien, Mir iskusstvan ja Venäläisen taiteilijaliiton näyttelyihin. Korovin toimi opettajana Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa vuosina 1901–1918 sekä Moskovan Valtiollisessa taiteilija-ateljeessa vuosina 1918–1919. Myöhemmällä urallaan hän oli myös "virallinen" venäläinen maalari. Hän oli myös S. M. Mamontovin Abramtsevo-piirin aktiivinen jäsen.
Korovin asui pääasiassa Moskovassa. Vuonna 1923 hän muutti Pariisiin auttaakseen nuorena onnettomuudessa vammautunutta poikaansa, jonka molemmat jalat oli amputoitu. Korovinin töistä oli suunnitteilla järjestää suuri näyttely Pariisissa, mutta hänen työnsä varastettiin ja taiteilija jäi puille paljaille. Ansaitakseen elantonsa hän loi uudestaan ja uudestaan Venäjän talvia ja Pariisin bulevardeja kankaalle. Korovinin pojasta Alekseista tuli myöhemmin huomattava venäläis-ranskalainen taidemaalari, joka kuoli oman käden kautta vuonna 1950.
Tunnettuja Korovinin Pariisi-teemaisia teoksia ovat muun muassa "Pariisilainen kahvila" (1890-luku), "Cafe de la Paix" (1905), "Bastillen aukio" (1906), "Pariisi yöllä; italialainen bulevardi" (1908), "Yökarnevaali" (1901) ja "Pariisi illalla" (1907).
Jane Curtin

Jane Therese Curtin (s. 6. syyskuuta 1947 Wellesley, Massachusetts) on Emmy- ja Golden Globe -palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Curtin tunnetaan hänen monista televisiorooleistaan. Curtin oli yksi alkuperäisistä "Saturday Night Liven" näyttelijöistä. Hän oli sarjassa mukana vuosina 1975–1980. Vuosina 1984–1989 Curtin näytteli Allien nimiroolia televisiosarjassa "Kate &amp; Allie". Hänet tunnetaan roolistaan Mary Albrightina tilannekomediasta "Kolmas kivi auringosta", jota esitettiin alun perin vuosina 1996–2001. Hän esiintyi myös Netflix-sarjassa "Virka-asunto".
Curtin on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Superkeikka" (1980), "Mätämunat" (1985), "Coneheads" (1993), "The Librarian – kohtalon keihäs" (2004), "The Librarian 2 – paluu kuningas Salomonin kaivoksille" (2006) ja "Kate Reddy - täydellä teholla yötä päivää" (2011).
Curtin on ollut vuodesta 1975 lähtien naimisissa Patrick Lynchin kanssa. Parilla on yksi lapsi.
Kehräsaari

Kehräsaari on Tampereella Ratinan suvannon rannalla, Laukontorin ja Koskikeskuksen välissä, Nalkalan kaupunginosassa sijaitseva kauppa- ja yrityskeskus. Kehräsaari on aikoinaan ollut saari, jolla on toiminut ensin neulatehdas ja sittemmin kehräämö.
Historia.
Tammerkosken alaputouksen alapuolella oli alun perin matala särkkä, joka muuttui täytemaan ja rakentamisen johdosta saareksi. Sitä kutsuttiin Renforsin neulatehtaan mukaan "Neulasaareksi". Neulatehdas lopetti toimintansa vuonna 1863.
Henrik Liljeroos osti Neulasaaren 1871 ja perusti sen tehdasrakennuksiin kehruu- ja kutomatehtaansa. Liljeroos kuoli yllättäen, mutta tehdas jatkoi olemassaoloaan. Vuonna 1890 se nimettiin H. Liljeroosin Villankehruu- ja värjäystehtaaksi. Tuohon aikaan saarta alettiin nimittää "Kehräsaareksi" tai "Kehruusaareksi".
Saari jäi lopulta kokonaan tehdasrakennusten alle ja sulautui niiden mukana mantereeseen. Liljeroos Oy lopetti toimintansa vuonna 1983, minkä jälkeen tilat muutettiin liikehuoneistoiksi.
Kehräsaaren vanhin osa on U-muotoinen punatiilirakennus, jonka kaupunginarkkitehti Lambert Pettersson suunnitteli vuonna 1897. Se oli läntiseltä sivulta yksikerroksinen ja itäiseltä, kosken puoleiselta sivulta kaksikerroksinen. Rakennuksen sisäpihaa käytettiin lastaukseen, ja pihan keskellä on savupiippu. Rakennus sisäpihoineen muodostaa nykyisinkin Kehräsaaren sydämen.
Kehräsaari nykyään.
Nykyisin Kehräsaaressa on muun muassa elokuvateatteri Niagara ja useita ravintoloita. Kehräsaaren vieressä toimii Takon kartonkitehdas.
Vuonna 1986 valmistunut kävelysilta yhdistää Kehräsaaren vastarannalla sijaitsevaan Vuolteentoriin ja kauppakeskus Koskikeskukseen.
Anatoli Bondartšuk

Anatoli Pavlovitš Bondartšuk () (s. 31. toukokuuta 1940 Starokonstantinov), on neuvostoliittolainen moukarinheittäjä, olympiavoittaja Münchenissä 1972 ja sittemmin huippuvalmentaja.
Bondartšuk kehittyi heittäjänä hitaasti ja pääsi lähelle 70 metrin lukemia vasta yhdeksän vuoden harjoittelun jälkeen 1967. Ensimmäisiin arvokisoihinsa hän osallistui EM-Ateenassa 1969. Hän heitti neljännellä kierroksella uuden maailmanennätyksen 74,68 ja jätti edellisen vuoden olympiavoittaja Romuald Klimin hopealle. Myöhemmin samana vuonna hän paransi ennätyksen lukemiin 75,48 ylittäen ensimmäisenä 75 metrin rajan. Kaksi vuotta myöhemmin Helsingin EM-kisoissa Bondartšuk jäi pronssille heitettyään viimeisellään 71,40.
Münchenin olympialaisissa Bondartšuk, tuolloin 32-vuotias liikuntatieteiden tohtori, heitti ensimmäisellä kierroksella voittotuloksen 75,50. Sarja oli tasainen, kuudesta heitosta huonoinkin kantoi 71,70.
1974 EM-Roomassa Bondartšuk ei yllättäen selvinnyt karsinnasta. Montréalin olympialaisissa Bondartšukilla oli oman suorituksensa lisäksi jännitettävänä valmennettavansa, vasta 20-vuotiaan Juri Sedyhin suoritus. Oppipoika oli tällä kertaa mestaria parempi ja voitti kultaa uudella olympiaennätyksellä 77,52. Bondartšuk sai pronssia 75,48 kantaneella ensimmäisellä heitollaan. Väliin kiilasi Neuvostoliiton kolmoisvoiton varmistanut Aleksei Spiridonov. Kilpailun aikana sattui moukarinheitolle ei kovin harvinainen vaaratilanne, kun Bondartšukin viides heitto lipsahti pahasti sektorin ulkopuolelle ja oli osua takasuoralla verrytelleisiin 5 000 metrin ensimmäisen alkuerän juoksijoihin. Lähinnä moukarin putoamispaikkaa oli Lasse Virén. Bondartšuk päästi valtavan varoitushuudon nähtyään moukarin lentosuunnan.
Bondartšukin ennätykseksi jäi 77,42.
Valmentajana Bondartšuk menestyi yhtä hyvin kuin urheilijanakin. Neuvostoliitossa hän valmensi vuoteen 1988 asti, jonka jälkeen muutti Portugaliin ja myöhemmin Kuwaitiin kunnes vuonna 2004 muutti Kanadaan. Kanadassa hänen valmennettaviaan ovat olleet muun muassa kuulantyönnön Kanadan ennätysmies ja olympiapronssimitalisti Dylan Armstrong sekä Kanadan moukarinheiton entiset ennätysnaiset Sultana Frizell ja Jennifer Joyce.
Vasili Rudenkov

Vasili Vasiljevitš Rudenkov (; 3. toukokuuta 1931 Žlobin, Valko-Venäjän SNT – 2. marraskuuta 1982) oli neuvostoliittolainen moukarinheittäjä, olympiavoittaja Roomassa 1960.
Rudenkov ylitti 50 metrin rajan vasta vuonna 1955. Rooman olympialaisissa hän voitti kultamitalin tuloksella 67,10. Tämä jäi hänen ainoaksi kansainväliseksi suurmenestyksekseen kahden Neuvostoliitto - USA -maaottelun voiton lisäksi. Belgradin EM-kisoissa 1962 Rudenkov oli kuudes tuloksella 63,94. Rudenkovin ennätys oli 68,95.
Karl Hein

Karl Hein (11. kesäkuuta 1908 Hampuri – 10. heinäkuuta 1982 Hampuri) oli saksalainen moukarinheittäjä, olympiavoittaja Berliinissä 1936. 
Heinin ennätys ennen olympiavuotta oli vaatimaton 47,31. Vuoden 1936 aikana hän kehittyi valtavasti valmentajansa Sepp Christmannin ohjauksessa. Olympiafinaalissa Hein oli ennen viimeistä kierrosta toisena maanmiehensä Erwin Blaskin jälkeen. Viimeisellä heitollaan Hein teki kultatuloksen 56,34.
Kaksi vuotta myöhemmin Hein rikkoi Pat Ryanin 25-vuotiaaksi ehtineen maailmanennätyksen tuloksella 58,24, mutta menetti sen vain kuusi päivää myöhemmin Blaskille. Saman vuoden EM-kultaa Pariisissa vei kuitenkin Hein omaksi ennätyksekseen jääneellä tuloksella 58,77.
Monien moukarinheittäjien tapaan Hein jatkoi uraansa vielä ikämiehenä heittäen 50-vuotiaana 55,90 ja 56-vuotiaana 50,26.
Torri Higginson

Torri Higginson (s. 6. joulukuuta 1969, Burlington, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Elizabeth Weirin roolia elokuvassa "Stargate Atlantis". Hän näyttelee myös teatterissa, muun muassa roolit Three Tall Women, Weldon Rising ja Picasso.
Dixville Notch

Dixville Notch on kylä Dixvillen kaupungissa Coösin piirikunnassa New Hampshiren osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kylässä on noin 12 asukasta. Kylä on yksi ensimmäisistä presidentinvaalituloksensa julkaisevista paikoista. Dixville Notch on perinteisesti ollut republikaanien kannatusaluetta, mutta vuoden 2008 presidentinvaaleissa demokraattiehdokas sai ensi kerran sitten vuoden 1968 enemmän ääniä, kun Barack Obama päihitti John McCainin äänin 15–6. Äänestys tapahtuu puolenyön aikaan hotellissa. Vaalihuone on avattu vuodesta 1948 alkaen keskiyöllä.
Presidentinvaalien tulokset eri aikoina.
Lopullisesti vaalit voittaneen ehdokkaan nimi on tummennettu.
1960.
Päävaali: (9 äänestäjää) 
1964.
Republikaanien ehdokasvaali: (9 äänestäjää) 
Päävaali: (9 äänestäjää)
1968.
Demokraattien ehdokasvaali: (1 äänestäjä)
Republikaanien esivaali: (6 äänestäjää) 
Päävaali: (12 äänestäjää) 
1972.
Demokraattien ehdokasvaali: (6 äänestäjää) 
Republikaanien ehdokasvaali: (11 äänestäjää) 
Päävaali: (19 äänestäjää)
1976.
Demokraattien ehdokasvaali: (6 äänestäjää) 
Republikaanien ehdokasvaali: (18 äänestäjää) 
Päävaali: (25 äänestäjää)
1980.
Demokraattien ehdokasvaali: (6 äänestäjää) 
Republikaanien ehdokasvaali: (17 äänestäjää) 
Päävaali: (23 äänestäjää)
1984.
Demokraattien ehdokasvaali (6 äänestäjää) 
Republikaanien ehdokasvaali (20 äänestäjää) 
Päävaali: (30 äänestäjää)
1988.
Democraattien ehdokasvaali: (7 äänestäjää)
Republikaanien ehdokasvaali: (27 äänestäjää)
Päävaali: (38 äänestäjää)
1992.
Demokraattien ehdokasvaali: (4 äänestäjää)
Libertaarien ehdokasvaali: (10 äänestäjää)
Republikaanien ehdokasvaali: (14 äänestäjää)
Päävaali: (27 äänestäjää)
1996.
Demokraattien ehdokasvaali: (12 äänestäjää)
Republikaanien ehdokasvaali: (20 äänestäjää)
Päävaali: (28 äänestäjää)
2000.
Demokraattien ehdokasvaali: (6 äänestäjää)
Republikaanien ehdokasvaali: (23 äänestäjää)
Päävaali: (27 votes)
2004.
Demokraattien ehdokasvaali: (15 äänestäjää)
Republikaanien ehdokasvaali: (11 äänestäjää)
Päävaali: (26 äänestäjää, 9 äänesti poissaolevana)
2008.
Demokraattien ehdokasvaali: (10 äänestäjää)
Republikaanien ehdokasvaali: (7 äänestäjää)
Päävaali: (21 äänestäjää)
2012.
Demokraattien ehdokasvaali: (3 äänestäjää)
Republikaanien ehdokasvaali: (6 äänestäjää)
Päävaali: (10 äänestäjää)
Panni

Panni () oli Ruotsissa ja Suomessa keskiajalla ja uuden ajan alkupuolella käytössä ollut tilavuusmitta, jota käytettiin viljan määrän mittaamiseen ennen tynnyrin tuloa käyttöön. Yksi panni vastasi puolta tynnyriä eli 20 Tukholman linnan maksukappaa. Tukholman panni oli 1500-luvulla 47 litraa.
Veronkantopanni oli Tukholman pannia suurempi vastaten 1 1/2 Tukholman pannia eli se oli 30 Tukholman linnankappaa. Veronkantomittana pannin koko kasvoi valtakunnan keskustasta syrjäalueille siirryttäessä. Pannin suuruus oli eri maakunnissa eri kokoinen. Vuonna 1638 annetun asetuksen mukaan yksi panni oli 1/2 tynnyriä eli 72 litraa, vuodesta 1665 lähtien yksi panni oli 73 1/4 litraa.
Panninmaa.
Panninmaa oli maatilan suuruutta kuvaava mittaluku, jota paikoin käytettiin verolukunakin. Varsinais-Suomessa yksi panninmaa tarkoitti sen suuruista peltoalaa, jonka kylvämiseen tarvittiin kahden pannin suuruinen viljamäärä, ja lisäksi sen kokoinen niitty, josta saatiin neljä kuormaa heiniä.
Maakaupoissa yksi panninmaa tarkoitti sellaista alaa peltoa, jonka puolikkaaseen ensimmäisenä vuonna kylvettiin kaksi pannia viljaa ja toisena vuonna toiseen puolikkaaseen kaksi pannia viljaa. Tähän aikaan oli käytössä vuoroviljely, jossa pelto lepäsi joka toisen vuoden. Veropanninmaa oli sen suuruinen pinta-ala, joka käsitti neljä panninalaa peltoa ja neljän heinäkuorman alan niittyä. Yhden savun koko oli 16 panninmaata. Savu vastasi yhtä vanhaa manttaalia ja Suomessa myöhemmin 1/4 manttaalia. Eri maakunnissa panninmaan koko oli erilainen eri aikoina. Myöhemmin yksi panni oli 1/2 tynnyrinalaa eli 2 468 neliömetriä.
Instituto Nacional de Técnica Aeroespacial

Instituto Nacional de Técnica Aeroespacial eli INTA on Espanjan kansallinen ilmailu- ja avaruustekniikan instituutti. 
INTA on julkisen sektorin tutkimuskeskus, joka on Espanjan puolustusministeriön alaisuudessa. Sen pääkonttori sijaitsee Torrejón de Ardozissa, joka on Madridin alueella. 
INTAlla on noin 1300 työntekijää kolmessa keskuksessaan. Sen tutkimuksen pääkohde on lentotekniikka, mutta noin kolmannes sen budjetista panostetaan avaruustekniikkaan. INTAn budjetti on 130 miljoonaa euroa.
Avaruustekniikka.
INTA on toteuttanut Espanjan ensimmäiset omat satelliitit. Nykyisin se osallistuu mm. Mars MetNet Precursor Mission-avaruuslennon suunnitteluun yhdessä Venäjän ja Suomen kanssa. 
INTA on eräs Espanjan kansallisen satelliittikaukokartoituksen ohjelman laatijoista.
INTA rahoittaa 3% Ranskan Pleiades-tiedustelusatelliittijärjestelmän kehityskustannuksista. Sen kiinnostus on järjestelmän maa-asemissa. 
INTA on kaavailemassa kansallista Ingenio-satelliittia, joka kuvaisi näkyvän valon aallonpituudella etenkin Espanjan aluetta. Missio osallistuisi EU:n GMES- eli Kopernikus-järjestelmään.
Paz puolestaan on INTAn kehittämä X-kaistan tutkasatelliittijärjestelmä.
Sariola (yhtye)

Sariola on Ruhrin alueelta Saksasta oleva black-goottimetallia / sinfonista metallia soittava yhtye. Sen perustivat vuoden 2005 lopussa E.Konny ja Anagnorisis. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät Silenia Tyrvenis. Ensimmäinen albumi, "Sphere of Thousand Sunsets", julkaistiin toukokuussa 2006.
Silenia Tyrvenis jätti yhtyeen henkilökohtaisista syistä 16. marraskuuta 2007.
Venäläinen laulaja Loreley Mrs.V von Rhein liittyi yhtyeeseen seuraavana vuonna.
Juha Liukkonen

Juha Liukkonen (s. 1959) on suomalainen suunnistaja ja valmentaja. Hän toimii Delta-suunnistusseuran valmentajana ja lisäksi hän valmentaa muun muassa Jarkko Huovilaa. Hän on työskennellyt opettajana. 
Omalla suunnistusurallaan Liukkonen voitti Jukolan viestin vuonna 1987 Hiidenkiertäjien joukkueessa. Hän toimi valmentajana Deltan voittaessa Jukolan viestin vuonna 2008.
Eigil Fuldalainen

Eigil (noin 750–822) oli Fuldan luostarin neljäs apotti. Hän oli ensimmäisen apotin Pyhän Sturmin veljenpoika ja elämäkertoja. Eigilin edeltäjä Ratgar syrjäytettiin, jolloin Eigilistä tuli apotti vuosiksi 817–822. Hänen seuraajansa Rabanus Maurus oli yksi hänen oppilaistaan.
Fuldan apottien ketju ja Ratgarin syrjäytys.
Eigilin aateliset vanhemmat lähettivät hänet opiskelemaan Fuldan luostariin, jota johti tuolloin vielä Pyhä Sturmi. Sturmin kuoltua vuonna 779 hänen seuraajakseen tuli Baugulf, jota seurasi ankara ja ristiriitainen apotti Ratgar. Ratgarin johtamistyyli aiheutti hajaannusta munkkien keskuudessa. Vuonna 811 munkit, mahdollisesti myös Eigil,vetosivat keisari Kaarle Suureen pyytäen Ratgarin erottamista. Vuonna 817 keisarin poika, Ludvig Hurskas, määräsi Ratgarin erottamisen ja lähetti edustajia uudistamaan luostarin kuria.
Apottivuodet 818–822.
Eigil valittiin apotiksi vuonna 818. Häntä kehuttiin erityisesti lempeydestä, oikeudenmukaisuudesta ja sovinnon hengestä. Hänen oppilaansa ja seuraajansa Rabanus Maurus ylisti häntä runoissaan, ja munkki Candidus kirjoitti hänen elämäkertansa. Eigilin aikana Fuldan luostarissa käynnistettiin useita rakennushankkeita. Vuonna 819 arkkipiispa Haistolf vihki käyttöön Pyhän Bonifatiuksen basilikan, johon Bonifatiuksen pyhäinjäännökset siirrettiin juhlallisesti. Bonafatius oli Fuldan luostarin perustaja (vuonna 742 tai 744) ja sen ensimmäinen apotti (vuosina 747–779).
Kirjallinen työ: Sturmin elämäkerta.
Eigil kirjoitti elämäkerran pyhästä Sturmista, joka oli Bonifatiuksen oppilas. Elämäkerta sisältää runsaasti silminnäkijätietoa ja on arvokas lähde nykypäivän tutkijoille. Eigil kertoo olleensa Sturmin oppilas yli 20 vuotta ja kasvaneensa hänen johdollaan. Luostarissa vakiintui perinne, jossa tämä elämäkerta luettiin ääneen vuosittain 17. joulukuuta, Sturmin kuolinpäivänä.
Kuolema ja perintö.
Eigil kuoli vuonna 822, ja hänen seuraajakseen valittiin Fuldan koulun johtaja Rabanus Maurus. Vaikka kirkko ei koskaan virallisesti julistanut Eigiliä pyhimykseksi, hänelle on usein annettu pyhimyksen arvonimi. Candidus kuvasi hänet pyhänä, mutta Rabanus ei. Eigilin toiminta apottina ja kirjailijana vahvisti Fuldan luostarin asemaa kristillisenä keskuksena varhaiskeskiajalla.
Killiahven

Killiahven ("Cyprichromis leptosoma") on Tanganjikajärvessä elävä endeeminen kirjoahven, joka on myös suosittu akvaariokala. Lajista on useita erilaisia värimuunnoksia.
Koko ja ulkonäkö.
Killiahvenkoiras kasvaa noin 11 cm pitkäksi ja naaras jää hieman pienikokoisemmaksi. Koska killiahven on levinnyt Tanganjikajärvessä hyvin laajalle, siitä tunnetaan viisi erilaista värimuotoa. Lisäksi jokaisesta muodosta tunnetaan sekä sini- että keltapyrstöisiä yksilöitä. Kaikille muodoille on tyypillistä virtaviivainen ruumis. Kigoman läheisyydessä elävien killiahventen pää on keltainen ja selkäevä sininen, Karilanin saaren läheisyydessä tavattavat yksilöt ovat ruumiiltaan oransseja ja niiden evät ovat siniset keltaisin täplin, Ikolan seudun muodon evät ovat väritykseltään keltaiset, Utinta Bayn lähellä evät ovat väriltään siniset ja Mpulungun seudulla killiahvenen selkäevä on vaaleansininen tummin pistein.
Käyttäytyminen.
Killiahvenet eivät ole erityisen aggressiivisia, mikä on yksi syy siihen, että ne ovat varsin suosittuja akvaariokaloja. Luonnossa ne elävät yleensä parvissa ja akvaariossakin ne tulevat parhaiten esille yli 12 yksilön ryhminä. Kuten useat muutkin kirjoahvenet, myös killiahvennaaraat hautovat mätiään suussaan.
Vesiolot ja ravinto.
Killiahvenet viihtyvät parhaiten vedessä, jonka lämpötila on 23–25 °C ja pH noin 8,0–9,0. Ravintonaan ne käyttävät pääasiassa eläinplanktonia. Laji hankkii ravintonsa yleensä napsimalla sitä veden pinnasta.
(Sittin’ On) The Dock of the Bay

(Sittin' On) The Dock of the Bay on yhdysvaltalaisen Otis Reddingin alun perin nimellä "The Dock of the Bay" kirjoittama (yhdessä kitaristi Steve Cropperin kanssa) ja esittämä soul-kappale. Stax Records julkaisi sen laulajan kuoleman jälkeen Volt-levymerkillä tammikuussa 1968.
"(Sittin' On) The Dock of the Bay" nauhoitettiin Staxin studioilla Memphisissä 22. marraskuuta 1967, 8. joulukuuta tehtiin vielä jälkiäänityksiä. Tuloksena oli kappale, joka poikkesi tyyliltään useimmista Reddingin muista levytyksistä, laulaja itse oli kuitenkin hyvin tyytyväinen lopputulokseen. Levytysten jälkeen Redding jatkoi esiintymisiään, mutta 10. joulukuuta häntä kuljettanut Beechcraft-pienkone putosi Lake Monona -järveen Madisonissa, Wisconsinissa surmaten Reddingin, hänen managerinsa, pilotin ja neljä Reddingin taustayhtyeen muusikkoa. "(Sittin' On) The Dock of the Bay" nousi heti ilmestyttyään seuraavassa kuussa R&amp;B-listojen kärkeen ja seuraavan kesän alussa pop-listan ykköseksi. Kappale voitti kaksi Grammy-palkintoa.
Marraskuussa 2004 "Rolling Stone" -lehden "The 500 Greatest Songs of All Time" -listalla "(Sittin' On) The Dock of the Bay" oli kahdeskymmeneskahdeksas. Verkkosivusto Acclaimed Music, joka tilastoi musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista, sijoittaa "(Sittin' On) The Dock of the Bayn" seitsemänneksi. Tammikuussa 2022 "Helsingin Sanomat" pyysi yli 70:tä suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”(Sittin’ On) The Dock of the Bay” ylsi kokonaistuloksissa sijalle 45.
Nokia 1202

Nokia 1202 on Nokian edullisen hintaluokan matkapuhelin, joka julkistettiin marraskuussa 2008. Myyntiin puhelin tuli vuoden 2009 huhtikuussa. Puhelimen näyttö on yksivärinen, siinä on taskulamppu ja viidelle käyttäjälle tarkoitettu osoitekirja. Puhelimen hinnaksi on arvioitu 25 euroa ja sen pitäisi olla Nokian halvin matkapuhelin. 
Nokia käyttää puhelimessa Cevan Teaklite DSP:tä, jonka etuna on vähäinen virrankulutus. Nokia 1202:n uskotaan saavuttavan 27 vuorokauden valmiusajan. Puhelin on Nokian ensimmäinen, jossa ei ole Texas Instrumentsin valmistamaa DSP:tä. Cevan prosessorin Nokialle valmistaa Infineon.
Puhelinta ei tuoda Euroopan unionin sisämarkkinoille. Puhelimen etuna on vähäinen sähkönkulutus. Puhelimen akussa voi riittää virtaa yhdellä latauksella puhelimeen jopa 26 vuorokaudeksi.
POxy 846

Papyrus Oxyrhynchus 846 ("P.Oxy. 846", myös "E 3074") on osa Oksyrhynkhoksesta löydetystä, Oksyrhynkhoksen papyruksiin kuuluvasta 500-luvulta peräisin olevasta käsikirjoituksesta, jossa on kreikankielinen versio "Vanhan testamentin" "Aamoksen kirjasta". Käsikirjoitus sisältää osan "Aamoksen kirjan" toisesta luvusta (2:6–12). Sitä säilytetään Pennsylvanian yliopistossa, luokiteltuna E 3074.
ZZ Top Team

ZZ Top Team on savonlinnalainen salibandyn erikoisseura. Yleensä seurasta käytetään nimeä Top Team. Seuralla on miehissä kaksi aikuisten joukkuetta, Edustus ja TT-Stars. Lisäksi seuralla on poikien F2, D2, C1 ja B-joukkueet sekä naisten 2. divisioonajoukkue.
Historia.
Seura sai alkunsa keväällä 1992, kun Mika Hietanen ja Juha Nousiainen yhdessä muutaman muun (Janne Taiponen, Antti Hartikainen, Jouni Mutka, Vesa Kainulainen) kanssa päättivät lähteä salibandyliiton sarjatoimintaan mukaan. Seuran nimi oli alun perin Top Team, mutta muutaman päivän myöhästyminen rekisteriasioissa aiheutti sen, että virallisessa nimessä oli otettava käyttöön etuliite ZZ . Top Teamin logon on suunnitellut Janne Taiponen ja se on ollut käytössä seuran perustamisesta lähtien.
Lauri Kapanen

Lauri Elias Kapanen (s. 8. lokakuuta 1985) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa joukkuetta EräViikingit kaudella 2017-2018
Ura.
Kapanen on helsinkiläisseura Tapanilan Erän kasvatti ja oli nostamassa joukkuetta takaisin Salibandyliigaan vuonna 2003. Hän on edustanut Erää liigassa vuosina 2003–2006 ja uudelleen vuodesta 2008. Kaudet 2006–2007 ja 2007–2008 hän pelasi paikalliskilpailija SSV:n riveissä ja oli voittamassa molemmilla kausilla liigamestaruutta. 
Kapanen on ollut Erän paras pistemies jokaisella liigakaudellaan joukkueen riveissä. Hänen piste- ja maaliennätyksensä ovat kaudelta 2005–2006, jolla hän teki 29:ssä runkosarjaottelussa 84 tehopistettä, 53 maalia ja 31 syöttöpistettä. Hän sijoittui tuolloin Salibandyliigan pistepörssissä kolmanneksi Jaakko Hintikan ja Tero Tiitun jälkeen ja maalipörssissä toiseksi Tiitun jälkeen.
Kapanen pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Suomen salibandymaajoukkueessa helmikuussa 2004. Samana vuonna hän oli mukana voittamassa pronssia salibandyn maailmanmestaruuskilpailuissa. Kapanen voitti hopeaa vuoden 2012 MM-kilpailuista. Yhteensä hän on pelannut 67 A-maaottelua tehopistein 38+28=66. Vuonna 2003 Kapanen oli voittamassa alle 19-vuotiaiden salibandyn MM-kultaa.
Garam masala

Garam masala on intialaisessa keittiössä käytettävä maustesekoitus, joka voi sisältää jopa 40 erilaista maustetta.
Garam masalan tyypillisiä ainesosia ovat juustokumina (jeera), kaneli, kardemumma ("vihreä" kardemumma), mustapippuri ja mausteneilikka. Seokseen voi kuulua myös korianteria, muskottipähkinää, tähtianista ja/tai kuivattuja chilejä. Joskus mukana on myös fenkolia, kurkumaa tai sahramia. Reseptit kuitenkin vaihtelevat suuresti.
I Heard It Through the Grapevine

I Heard It Through the Grapevine on Motownin lauluntekijöiden Norman Whitfieldin ja Barrett Strongin kirjoittama soul/R&amp;B-kappale. Whitfield äänitti laulusta eri Motown-artistien kanssa useita versioita. Näistä kaksi nousivat hiteiksi: Gladys Knight &amp; the Pipsin syyskuussa 1967 ilmestynyt single nousi Yhdysvaltain listakakkoseksi, sitä seurannut Marvin Gayen versio oli listaykkönen sekä Yhdysvalloissa että Britanniassa.
Myöhemmin "I Heard It Through the Grapevinea" on versioitu lukuisia kertoja. Whitfieldin johdolla sen äänittivät The Temptations vuonna 1969 ja The Undisputed Truth vuonna 1971. Creedence Clearwater Revival äänitti laulusta 11-minuuttisen version vuoden 1970 albumilleen "Cosmo's Factory". Marvin Gayen versio sai uudelleen huomiota Euroopassa vuonna 1986, jolloin Levi's käytti sitä Roger Lyonsin ohjaamassa ja Nick Kamenin tähdittämässä farkkumainoksessaan "Launderette". Mainoksen ansiosta kappale nousi uudelleenjulkaisuna brittilistan sijalle kahdeksan. Suomeksi kappaleen on levyttänyt nimellä "Kuulin läpi greipin" Pekka Myllykoski ja Jytäjemmarit vuoden 2004 albumillaan "Viekää minut baariin taas...".
Marvin Gayen versio sijoittui "Rolling Stone" -lehden vuoden 2004 "The 500 Greatest Songs of All Time" -listalla sijalle 80. Billboardin vastaavassa listauksessa kappale oli sijalla 65. Verkkosivusto Acclaimed Music, joka tilastoi musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista, sijoittaa "I Heard It Through the Grapevine" kahdeksanneksi.
Barbaarit (salibandyseura)

 
Barbaarit Lappeenranta oli lappeenrantalainen salibandyn erikoisseura.
Barbaarit perustettiin NST:n juniorijoukkueista ikääntyneille pelaajille, jotka eivät mahtuneet tai halunneet sitoutua liigajoukkueseen. Seura aloitti kilpailutoiminnan V-divisioonasta kaudella 2003–2004 ja nousi viidessä vuodessa I-divisioonaan, jossa se pelasi kaudet 2008–2009 ja 2009–2010. Kaudella 2008–2009 joukkue sijoittui itälohkon toiseksi ja pääsi liigakarsintoihin, joiden ensimmäisessä vaiheessa Rangers oli vahvempi otteluvoitoin 3–1. Kaudella 2009–2010 joukkue hävisi kaikki 22 otteluaan I-divisioonassa ja putosi sarjasta. Putoamiseen päättyi seuran toiminta kilpasarjoissa.
Seuran perustaja, puheenjohtaja ja päävalmentaja oli myös NST:n liigajoukkuetta valmentanut Ville Hyyryläinen.
DDT (yhtye)

DDT () on yksi Venäjän suosituimmista ja vaikutusvaltaisimmista rock -yhtyeistä, joka perustettiin kesällä 1980. Yhtyeen perustaja, lauluntekijä ja johtohahmo on Juri Ševtšuk. Sen musiikissa on vaikutteita monista tyyleistä kuten bluesista, rockista ja countrystä.
Vuonna 1982 yhtye voitti Золотой Камертон ("Zolotoj Kamerton") -musiikkikilpailun ja julkaisi samana vuonna ensimmäisen albuminsa "Свинья на радуге" ("Svinja na raduge", ). Albumi joutui kuitenkin pian KGB:n kieltämäksi ja yhtye joutui esiintymään maan alla ja hajosi lopulta Ševtšukin muutettua Ufasta Sverdlovskiin.
Vuonna 1987 Ševtšuk kokosi yhtyeen uudelleen Moskovassa uudella kokoonpanolla. Vuonna 1988 se teki ensimmäisen Venäjän laajuisen kiertueensa. Vuonna 1993 yhtye nimitettiin vuoden parhaaksi rock-yhtyeeksi ja Ševtšuk parhaaksi rock-muusikoksi.
Mikko Keinonen ja Henrik Niinimäki ohjasivat yhtyeestä ja sen johtohahmosta Juri Ševtšukista "Pietarin Musta Koira" -nimisen dokumentin vuonna 2000.
Marja Kinnunen-Toivonen

Marja Kinnunen-Toivonen (o.s. Kinnunen) (s. 1963) on vuoden 1985 Miss Suomi. Tittelin voittaessaan hän oli 21-vuotias jämsäläinen opiskelija. Hän työskentelee hoitajana koulu- ja opiskeluterveydenhuollossa. Hän oli vuosina 1989–2011 naimisissa kilpa-autoilija Harri Toivosen kanssa. Heillä on kaksi tytärtä, joista nuorempi, vuonna 1992 syntynyt Bea valittiin Miss Suomeksi vuonna 2014.
Kinnunen-Toivonen avioitui toistamiseen vuoden 2018 elokuussa, nyt Broadcast-yhtyeen kitaristina tunnetun Jyrki "Speedy" Saarisen kanssa, jonka kanssa hän on asunut avoliitossa vuodesta 2014 lähtien.
Herkuleen urotyöt

Herkuleen urotyöt () on Agatha Christien kirjoittama novellikokoelma. Se julkaistiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa vuonna 1947 Dodd, Mead and Companyn kustantamana ja myöhemmin saman vuoden syyskuussa sen julkaisi Britanniassa Collins Crime Club .
Novellikokoelman julkaisi suomeksi WSOY vuonna 1971. Suomennoksen teki Tampereen kieli-instituutin työryhmä.
Kirjan päähenkilö on belgialainen salapoliisi Hercule Poirot. Hän kertoo 12 tapauksestaan, joilla hän aikoo päättää yksityisetsivän uransa. Kirjassa esiintyvät myös Poirot’n sihteeri neiti Lemon, Poirot’n miespalvelija George sekä komisario Japp. Kokoelman tarinat julkaistiin alun perin vuosina 1939–1947 ja suomennoksessa ne ovat:
Kirjan alussa Poirot julistaa, että hän valitsee tapaukset hyvin huolellisesti siten, että ne vastaisivat mahdollisimman paljon antiikin Herakleen urotöitä. Joissain tapauksissa (kuten "Nemean jalopeurassa") tuo yhteys on kuitenkin varsin kaukaa haettu ja joissain tapauksissa Poirotilla ei oikeastaan ole valinnanvaraa tapausten suhteen. Viimeisen tarinan "Kerberoksen kiinniotto" tapahtumat vastaavat alkuperäisen Herakleen urotyön vaiheita melkeinpä itseironisella tarkkuudella.
Julkaisuhistoria.
Novellien ensijulkaisut.
Kaikki novellit - paitsi "The Capture of Cerberus" - julkaistiin ensimmäistä kertaa Britanniassa "Strand Magazine" -lehdessä ja novellit kuvitti Ernest Ratcliff. Julkaisujärjestys:
"The Capture of Cerberus" julkaistiin ensimmäistä kertaa Britannissa vasta kirjassa.
Yhdysvalloissa 9 novellia julkaistiin ensimmäistä kertaa "This Week" -lehden viikoittaisessa liitelehdessä:
Lisäksi kaksi novellia julkaistiin "Ellery Queen's Mystery Magazine" -lehdessä:
Suomennokset.
Kustantajana on WSOY. Suomennoksen on tehnyt Tampereen kieli-instituutin työryhmä, johon kuuluivat Alpo Heinonen, Leena Lähteenmäki, Pasi Patokallio, Hilkka Järvinen, Marja-Leena Lajunen, Jaakko Peltola, Ulla Soini, Eila Rantamäki, Ritva Mäkinen, Tuomo Kunnas, Anna-Maija Lehmus, Heikki Björninen ja Tuulikki Ovaska.
Virus (kappale)

Virus on Iron Maidenin single vuodelta 1996. Se on ensimmäinen single vuoden 1980 ”Women in Uniformin” jälkeen, joka ei esiinny Iron Maidenin virallisella studioalbumilla. Kappale on kuitenkin 1996 ilmestyneellä "Best of the Beast" -albumilla. Kappaletta ei ole esitetty Iron Maidenin konserteissa laulaja Bruce Dickinsonin kanssa.
Single julkaistiin kolmena eri versiona yhtyeen 21-vuotissyntymäpäivien kunniaksi. Ensimmäisessä versiossa on samat b-puolet kuin vuoden 1996 ”Lord of the Fliesissä”: The Whon ja UFOn coverit. Toisessa versiossa on kappaleita vuoden 1979 albumilta "Metal for Muthas", jossa ovat yhtyeen entisen vain studiossa olleen kitaristin Tony Parsonsin soitot. Kolmannessa versiossa on kolme kappaletta Iron Maidenin demolta "The Soundhouse Tapes". Kappaleesta on myös musiikkivideo.
Kappale ”Virus” on Iron Maidenin ainoa, jonka kirjoittamiseen ovat osallistuneet yhtyeen molemmat kitaristit.
Soittajat.
”Virus”, ”My Generation”, ”Doctor Doctor” 
”Prowler”, ”Invasion” 
”Sanctuary”, ”Wrathchild”
Namuja lapsille

Namuja lapsille on suomalaisen Vandaalit-yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1980.
Remasteroitu CD-versio albumista ilmestyi vuonna 2008. Sillä on mukana myös ”Betonikolossit”-single sekä yksi aiemmin CD:llä julkaisematon raita "Hilse II" -LP:ltä. CD-versiolla kappale ”Kahdenkeskeinen asia” on siiretty raidasta 12 raidaksi 15 ja kansipaperin kappalelistaus raidasta 12 alkaen on merkitty väärin.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
CD-bonukset
Raaputtamalla rokkia

Raaputtamalla rokkia on suomalaisen Vandaalit-yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin maaliskuussa 1981.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Kokoonpano.
sekä:
Apinoiden platta

Apinoiden platta on suomalaisen Vandaalit-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1992.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Laulu tuopin takaa (CD-bonus) – 2:24
Flight of Icarus

Flight of Icarus on Iron Maidenin kappale vuoden 1983 albumilta "Piece of Mind". Se on yhtyeen kahdeksas single ja ensimmäinen "Piece of Mind" -albumilta. Single oli myös yhtyeen ensimmäinen single Yhdysvalloissa. Kappale oli myös yhtyeen ainoa paljon Yhdysvalloissa soitettu kappale sijoittumalla Rock Radio -listoille vuonna 1983. "Flight of Icarus" pääsi myös Britannian listoille. Laulua on versioitu "Numbers from the Beast" -albumilla. Coverissa on laulajana Tim "Ripper" Owens, kitarassa Doug Aldrich, bassossa Jimmy Bain ja rummuissa Simon Wright.
Tausta.
Kappale perustuu antiikin Kreikan myyttiin Ikarokseen. Myytissä Ikaros ja hänen isänsä Daidalos on laitettu vangiksi labyrinttiin. Yrittääkseen paeta vankilastaan Daidalos suunnitteli sekä itselleen ja pojalleen parin siipiä, jotka oli valmistettu vahasta ja sulista. Ikaros lensi yhä ylemmäs, kunnes jouduttuaan liian lähelle aurinkoa siivissä ollut vaha suli, ja Ikaros putosi mereen ja hukkui. Laulaja Bruce Dickinson tunnustaa muokanneensa alkuperäistä tarinaa. Singlen kannessa parodioidaan alkuperäistä myyttiä. Kannessa Eddie tappaa Icarusin liekinheittimellä. 
Basisti Steve Harrisin mielestä studioversio oli liian hidas. Yhtye soitti kappaleen nopeammin livenä. Ensimmäisen soolon kappaleessa soittaa Dave Murray ja toisen Adrian Smith. Viimeisen soolon soittaa Dave Murray.
Musiikkivideo.
"Flight of Icaruksen" videon on ohjannut Jim Yukich. Video kuvattiin Bahamalla Compass Point Studiosilla, albumin nauhoitusten aikaan. Video kuvaa yhtyettä soittamassa kappaletta studiossa. Rumpali Nicko McBrain esiintyy sininaamaisena "armottomana" elonkorjaajana. Myös tuottaja Martin Birchillä on cameo videossa, jossa hänen naama vaihtaa muotoaan. Videolla on myös yhtyeen maskotti Eddie. Videon uusimmassa versiossa on Flash-animaatio.
Abdelaziz Kamara

Abdelaziz Kamara (s. 10. huhtikuuta 1984 Saint-Denis, Ranska) on ranskalais-mauritanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa tällä hetkellä sveitsiläisessä Stade Nyonnaisissa.
Ura.
Kamaran ura alkoi varsianaisesti Saint-Étiennen junioreissa vuonna 2000 ja pelasi aina vuoteen 2005. Edustusjoukkueeseen hän pääsi kaudella 2005–2006, mutta pelasi vain kolmessa ottelussa ennen siirtymistään Châteauroux'iin vuonna 2006. Uudessa seurassa peliaikaa ei tullut kuin kuuden ottelun verran liigaotteluissa kahden kauden ajan, jonka myötä Kamara siirtyi Sveitsiin Stade Nyonnaisiin vuonna 2008.
Maajoukkue.
Maajoukkue tasolla Kamara edusti aluksi Ranskaa muun muassa alle 19-vuotiaiden EM-kisoissa, mutta siirtyi aikuisissa edustamaan toista kotimaataan Mauritaniaa.
Stadio Artemio Franchi (Firenze)

Stadio Artemio Franchi on jalkapallostadion, joka sijaitsee Firenzessä Italiassa. Italian pääsarjassa pelaava ACF Fiorentina pelaa stadionilla kotiottelunsa. Stadion on rakennettu vuonna 1931 ja sen kapasiteetti on 47 282. Stadion tunnettiin alkujaan nimellä "Stadio Giovanni Berta" ja sittemmin "Stadio Comunale", kunnes se nimettiin vuonna 1991 entisen Italian jalkapalloliitton presidentin Artemio Franchin kunniaksi.
Stadionilla on pelattu vuosien 1934 ja 1990 jalkapallon MM-kisojen otteluita.
1934 MM-kilpailuiden ottelut Stadio Giovanni Bertalla.
Stadio Giovanni Bertalla pelattiin vuoden 1934 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden ensimmäisen ja toisen kierroksen ottelu sekä puolivälieräotteluita.
1990 MM-kilpailuiden ottelut Stadio Comunalella.
Stadio Comunalella pelattiin vuoden 1990 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden A-lohkon otteluita sekä puolivälieräottelu.
Twilight Zone (Iron Maidenin kappale)

Twilight Zone on Iron Maidenin kappale, joka julkaistiin singlenä vuoden 1981 albumilta "Killers". Single on yhtyeen neljäs. 
Kappale julkaistiin ainoastaan "Killersin" Yhdysvaltojen versiolla. Kun albumi julkaistiin Britanniassa uudelleen vuonna 1998, ”Twilight Zone” otettiin mukaan. Kappaleen oli alun perin tarkoitus olla ”Wrathchild”-singlen b-puoli. Kappaleen riffi on Dave Murrayn kirjoittama, melodia ja sanoitukset puolestaan Steve Harrisin.
Kappaleessa kerrotaan miehestä, joka on jäänyt kuolemansa jälkeen ”rajatilaan” (”twilight zone”) ja kykenee sieltä tarkkailemaan elävien maailmaa. Hahmo ilmestyy iltaisin vanhan rakastettunsa luo ja kärsii suuresti, kun rakastettu ei voi nähdä eikä kuulla häntä.
Kannen viittaukset populaarikulttuuriin.
Takahuoneen pöydällä on mustavalko-valokuva Eddiestä. Mikki Hiiri kurkistaa kuvan takaa ja vilkuttaa katsojalle. Pöydän alla oikealla on jonkinlainen piru tai lepakko. Ikkunan takana on viikatemies, samoin naisen kädessään pitelemässä kortissa. Myös muutaman kerran myöhemmin esiintynyt kissa makaa sängyllä.
Oikeustoimittajat

Oikeustoimittajat ry on 1. joulukuuta 1988 Helsingissä perustettu rikos- ja oikeustoimittajain yhdistys, joka pyrkii edistämään sananvapautta ja julkisuutta sekä järjestämään koulutusta alan toimittajille. Siihen kuuluu noin 80 jäsentä eri puolilta Suomea. Yhdistyksen puheenjohtajana toimi pitkään Susanna Reinboth ja maaliskuusta 2024 alkaen Tiia Palmén.
Yhdistys jakaa vuosittain Valokeila- ja Sumuverho-palkinnot avoimuutta ja salaamista edistäneille tahoille.
Oikeustoimittajien logon on piirtänyt pilapiirtäjä Kari Suomalainen.
Valokeila-palkinto.
Lähde
Sumuverho-palkinto.
Lähde
Susan Jameson

Susan Jameson (s. 13. elokuuta 1944 Barnt Green, Worchestershire, Englanti, Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa "Ryhmä Pullman" Esther Laneä. Jameson on ollut naimisissa James Bolamin kanssa vuodesta 1988. Heillä on yksi tytär.
Raitavatsakipuaja

Raitavatsakipuaja ("Hylexetastes stresemanni") on pieni, hieman puukiipijää muistuttava varpuslintu.
Raitavatsakipuajaa tavataan Etelä-Amerikassa Amazonin alueella Brasiliassa, Boliviassa, Perussa ja Kolumbiassa, jossa se elää kosteissa metsissä. Lajin elinalueen laajuus on noin 1,1 miljoonaa neliökilometriä.
Raitavatsakipuajasta tunnetaan kolme alalajia: "H. s. stresemanni", "H. s. undulatus" ja "H. s. insignis".
Lattanokkanäpsijä

Lattanokkanäpsijä ("Hemitriccus minor") on napsijoiden heimoon kuuluva pieni varpuslintu.
Lattanokkanäpsijä on pieni, vihertävä hyönteissyöjälintu. Sitä tavataan Amazonin alueella Brasiliassa, Boliviassa ja Venezuelassa. Lajin elinalueen laajuus on noin 2,4 miljoonaa neliökilometriä. Laji elää sademetsissä.
Lattanokkanäpsijästä tunnetaan kolme alalajia: "Hemitriccus minor minor", "Hemitriccus minor pallens" ja "Hemitriccus minor snethlageae".
Tricastinin ydinvoimalaitos

Tricastinin ydinvoimalaitos on ydinlaitos Etelä-Ranskassa, Rhône-joen rannalla Valencen ja Avignonin puolivälissä. Alue on 650 hehtaaria, ja siellä on 5 000 työntekijää. Alueella on neljän reaktorin ydinvoimala, tutkimuskeskus ja uraanin rikastuslaitos.
Tricastinin 1-reaktori käynnistettiin vuonna 1980. Vuonna 2023 se sai käyttöluvan seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi. Voimalassa on myös kolme muuta reaktoria, jotka on kaikki rakennettu 1970-luvulla ja otettu käyttöön 1980–1981. Ne ovat 915 megawatin painevesireaktoreita. Nykyisin reaktorit omistaa ja niitä operoi valtionyhtiö Électricité de France.
Vuonna 2008 uraanipitoista vettä pääsi vuotamaan Tricastinin alueelta jokeen ja maaperään. Vuodon takia alueen asukkaita kiellettin uimasta ja kalastamasta. Pari viikkoa myöhemmin lähes sata työntekijää altistui pienelle määrälle säteilyä huoltotoimien yhteydessä.
Helena Fibingerová

Helena Fibingerová (s. 13. heinäkuuta 1949 Víceměřice) on tšekkoslovakialainen kuulantyöntäjä, joka saavutti lajissaan yhden olympiamitalin ja yhden maailmanmestaruuden. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän voitti kahdeksan mestaruutta ja yhteensä 11 mitalia, jotka molemmat ovat yhä lyömättömiä ennätyksiä.
Helena Fibingerová sijoittui 12:nneksi Helsingin EM-kilpailuissa 1971. Seuraavana vuonna hän nousi maailman kärkityöntäjien joukkoon parantaessaan ennätystään 16,57 metristä 19,18 metriin. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän saavutti pronssia kuten myös kahta vuotta myöhemmin Montréalin olympialaisissa. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän sai hopeaa edellään vain kilpailukiellosta juuri vapautunut itäsaksalainen Ilona Slupianek. Moskovan 1980 olympialaisiin hän ei loukkaantumisensa vuoksi osallistunut.
Ateenan EM-kilpailuissa 1982 Fibingerová saavutti hopeaa, kun Ilona Slupianek oli jälleen parempi. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän saavutti 34-vuotiaana ainoan ulkoratojen arvokisavoittonsa. Hänen voittotuloksensa oli 21,05 m, josta hopeamitalisti Helma Knorscheidt jäi 35 cm:n päähän. Los Angelesin 1984 olympialaiset jäivät häneltä väliin olympiaboikotin vuoksi. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän sijoittui vielä kymmenenneksi ja Rooman MM-kilpailuissa 1987 kahdeksanneksi.
Fibingerová paransi vuosina 1974–1977 kolme kertaa maailmanennätystä. Hänen viimeinen ME-työntönsä 22,32 m oli kaikkien aikojen ensimmäinen yli 22 metrin työntö ulkoradoilla. Helmikuussa 1977 hän työnsi sisäradalla vieläkin pidemmälle, 22,50 metriä. Hän ylitti 21 metrin rajan ensimmäisen kerran vuonna 1974 ja teki saman kaikkiaan kymmenenä peräkkäisenä vuonna.
Sisäratojen Euroopan mestaruuden 179-senttinen Fibingerová voitti ennätykselliset kahdeksan kertaa vuosina 1973–1985. Lisäksi hän sijoittui kolme kertaa hopealle.
Frederick Tootell

Frederick Delmont "Fred" Tootell (9. syyskuuta 1902 – 29. syyskuuta 1964) oli yhdysvaltalainen moukarinheittäjä, olympiavoittaja Pariisissa 1924.
Yli 190-senttinen ja satakiloinen Tootell johti olympialaisten moukarikilpailua alusta lähtien. Tootellin voittotulos oli 53,295 m, hänen lisäkseen ainoastaan hopeamitalisti Matthew McGrath ylitti 50 metrin rajan. Olympialaisten jälkeen Tootell lopetti aktiiviuransa ja ryhtyi valmentajaksi.