tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Message

The Message on Grandmaster Flash and the Furious Fiven old school hip hop -kappale ja single vuodelta 1982. Se ilmestyi myös yhtyeen samannimisellä albumilla. Kappaleen kirjoittivat Sugar Hill Recordsin sessiomuusikko Ed ”Duke Bootee” Fletcher ja Furious Fiven MC Melle Mel. Vaikkei kappale ollut ensimmäinen rap-kappale, joka kertoi elämisen vaikeudesta ghetoissa, ”The Message” poikkesi aiemmista ollen hitaampi ja kappaleen keskittyen sanoituksiin musiikin sijaan. Kappaleen syntetisaattoririffiä on käytetty myöhemmin monissa tunnetuissa rap-kappaleissa kuten Ice Cuben ”Check Yo Selfissä” ja Puff Daddyn ”Can't Nobody Hold Me Downissa”.
Arvostus.
Tammikuussa 2003 Yhdysvaltain kongressin kirjasto valitsi ”The Messagen” kansalliseen ääniterekisteriin, National Recording Registryyn. Kirjaston mielestä kappale on merkittävä, koska ”se keskittyy urbaaneihin sosiaalisiin kysymyksiin - esikuvana monille myöhemmille rap-muusikoille”.
"Rolling Stone" -lehden vuoden 2004 ”500 Greatest Songs of All Time” -listalla ”The Message” on sijalla 51, parhaiten menestyneenä 1980-luvun kappaleena ja parhaana hip hop -esityksenä. Verkkosivusto Acclaimed Music, joka tilastoi musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista, sijoittaa kappaleen sijalle 14.
Allie DiMeco

Allie DiMeco (oik. Alexandra Jean Therese DiMeco, s. 12. kesäkuuta 1992 Waterbury, Connecticut, Yhdysvallat) on nuori yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hänen tunnetuin roolinsa on Nickelodeonin televisiosarjassa "The Naked Brothers Band", jossa hän on näytellyt 2007–2009 Rosalina-nimistä tyttöä.
Dodge Polara

Dodge Polara on Dodgen täysikokoinen automalli, jota valmistettiin vuosina 1960–1973 neljän sukupolven verran.
Sukupolvet.
Ensimmäinen sukupolvi.
Ensimmäisen sukupolven Polara tuli rinnakkaismallinsa, huonommin varustellun Dodge Matadorin kanssa Dodgen malliston huipulle. Auton muotoilupiirteitä hallitsee rakettimainen perä. Autossa on enemmän kromia kuin Matadorissa ja sen muotoilu on hyvin massiivista. Rinnakkaismalli Matador poistui markkinoilta jo vuonna 1961, mutta Polaraa valmistettiin vielä neljän sukupolven ajan.
Kehitys.
Vuonna 1961 samalla kuin rinnakkaismalli Matador poistui markkinoilta, Polarasta tuli Dodgen ainoa täysikokoinen automalli. Samana vuonna auton siipiä muutettiin korkeammaksi. Auton muotoilu oli nyt täysin erilaista kuin muilla jenkkimerkeillä ja täysikokoisia Dodgeja myytiin vähemmän kuin koskaan ennen, ainoastaan 14 032 autoa vuodessa.
Moottorit.
Dodge Polara mk3 eli Polaran kolmas sukupolvi esiteltiin vuonna 1965, edeltäjästään poiketen se oli jälleen oikea täysikokoinen automalli joka perustui samaan pohjalevyyn Plymouthin ja Chryslerin täysikokoisten mallien kanssa. Malliston huipulle Polara ei kuitenkaan enää päässyt vaan sen paikan vei uusi Dodge Monaco.
Toinen sukupolvi.
Kehitys.
Tämän sukupolven mallien muotoilua muutettiin joka vuosi hieman, jotta auto saatiin pidettyä modernin näköisenä. Muotoilupiirteisiin kuuluu sekä kulmikkaita että pyöreitä muotoja.
Kolmas sukupolvi.
Dodge Polara mk3 eli Polaran kolmas sukupolvi esiteltiin vuonna 1965, edeltäjästään poiketen se oli jälleen oikea täysikokoinen automalli, joka perustui samaan pohjalevyyn Plymouthin ja Chryslerin täysikokoisten mallien kanssa. Malliston huipulle Polara ei kuitenkaan enää päässyt vaan sen paikan vei uusi Dodge Monaco.
Kehitys.
Tämän sukupolven mallien muotoilua muutettiin joka vuosi hieman, jotta auto saatiin pidettyä modernin näköisenä. Muotoilupiirteisiin kuuluu sekä kulmikkaita että pyöreitä muotoja.
Neljäs sukupolvi.
Uusi, leveämmin muotoiltu Polara-malli, joka tuli myyntiin vuonna 1969, mallin tuotanto lopetettiin vuonna 1973 ja sen paikkaa mallistossa piti Dodge Monaco seuraavan neljän vuoden ajan, kunnes epäonnistunut Dodge St. Regis -malli tuli myyntiin. Auto perustuu Chryslerin C-koriin.
Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1999

Vuoden 1999 jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut olivat kolmannet FIFA:n järjestämät naisten maailmanmestaruuskilpailut. Ne pelattiin Yhdysvalloissa 19. kesäkuuta – 10. heinäkuuta 1999. Kisojen pelipaikkoina toimivat Chicago, East Rutherford, Foxborough, Palo Alto, Pasadena, Portland, San José ja Landover.
Kisat olivat valtava yleisömenestys. Otteluita seurasi keskimäärin yli 35 000 katsojaa ja finaalissa oli yleisöä 90 185 katsojaa, mikä oli kaikkien aikojen suurin yleisömäärä naisten urheilutapahtumassa. Televisiosta kisoja seurasi pelkästään Yhdysvalloissa arviolta 40 miljoonaa katsojaa. 
Maailmanmestaruuden voitti Yhdysvallat, joka kaatoi finaalissa Kiinan rangaistuspotkukilpailussa.
Joukkueet.
Kisoihin päässeet joukkueet olivat:
Maalintekijät.
Parhaat maalintekijät.
7 maalia:
4 maalia:
3 maalia:
Aasian GP2 -kausi 2008

Aasian GP2 -kausi 2008 oli Aasian GP2 -sarjan ensimmäinen kausi. Kausi alkoi 25. tammikuuta 2008 Dubaista ja päättyi 12. huhtikuuta 2008 Dubaihin. Kilpailut ajettiin Formula 1 ja Speedcar Series -sarjojen kisaviikonloppujen yhteydessä.
Sarjan mestaruuden voitti ranskalainen Romain Grosjean. Toiseksi sijoittui sveitsiläinen Sébastien Buemi ja kolmanneksi venäläinen Vitali Petrov.
Oiraatit

Oiraateiksi kutsutaan useita paimentolaisheimoja, joiden juuret ovat Kiinassa ja Mongoliassa. Kalmukit ovat suurin yksittäinen oirattiryhmä. Oiraatit jakaantuvat neljään suureen heimoon ölöt, torghut, dörbet ja khoshut sekä useisiin pienempiin heimoihin.
Ensimmäiset maininnat oiraateista ovat 1200-luvulta. Oiraateiksi kutsuttiin silloin "metsäkansoja", joita johti shamaani Bäki. Oiraatit liittoutuivat mongolien kanssa ja olivat heidän mukana valloitusretkillä. 1600-luvulla osa oiraateista ja mongoleista lähtivät asuttamaan mongolivaltakunnan länsiosia. He saapuivat ala-Volgan alueelle ja perustivat sinne Kalmykin kaanikunnan.
Release Therapy

Release Therapy on rap-artisti Ludacrisin viides studioalbumi, joka julkaistiin 26. syyskuuta 2006.
Taustaa.
Albumi sijoittui ilmestyttyään Billboard 200 -listan kärkeen 309 000 kappaleen viikkomyynnillään. Nyt albumia on myyty 1,3 miljoonaa kappaletta.
Albumin ensimmäinen single "Money Maker", jolla vieraili Pharrell, julkaistiin 17. heinäkuuta 2006. Single oli suuri menestys. Se otti ykköspaikan haltuun monella Yhdysvaltain listalla, kuten esim. Billboard Hot 100, the Hot R&amp;B/Hip-Hop Songs, Hot Rap Tracks ja the Hot 100 Airplay.
Toinen single oli nimeltään "Grew Up a Screw Up". Sillä vieraili Young Jeezy, ja se julkaistiin syyskuussa 2006.
Helmikuussa 2007 julkaistiin kolmas single "Runaway Love", jolla vieraili laulajatar Mary J. Blige. Kolmas single sijoittui 2. sijalle Billboard Hot 100 -listalla.
Seuraavaksi singlenä julkaistiin kappale "Girls Gone Wild". Single julkaistiin 12. helmikuuta 2007, ja se julkaistiin vain Britanniassa.
Neljäs virallinen ja viimeinen single "Slap" julkaistiin huhtikuussa 2007.
Jukka Linkola Tentet

Jukka Linkola Tentet on televisio-ohjelma säveltäjä-kapellimestari Jukka Linkolan 10-miehisestä orkesterista ”The Tentet”. Sen tuotti, käsikirjoitti ja ohjasi Erkki Pohjanheimo, tuotantoyhtiö oli Sunny Notes. Ohjelman taustatoimittaja oli Mari Vesala. Ohjelma lähetettiin Yle TV1:ssä 3.1.1998.
Jukka Linkola Tentet kertoo orkesterista, sen muusikoista ja kapellimestarista. Ohjelma kertoo katsojille Jukka Linkolan jazzmusiikista populaarissa ja viihteellisessä muodossa antamalla taustaa sävellyksille.
Ohjelman musiikkiosuudet nauhoitettiin The Tentet –orkesterin konsertista Pop &amp; Jazz Konservatorion Arabia-salissa 3.10.1997 . Konsertissa esitettyjä kappaleita leikattaan tv-ohjelmassa ristiin ko. teosten harjoitusten kanssa. Jukka Linkola kertoo mm. sävellystyöstään, inspiraation lähteistään ja apurahojen saamisesta. Orkesterin muusikkoja edustaa saksofonisti Jukka Perko, joka hahmottaa suhdettaan Linkolan musiikkiin ja kertoo mielipiteitään amerikkalaisesta ja suomalaisesta jazzista. Konsertista tallennettuja Linkolan sävellyksiä elävöitetään ja niille haetaan taustaa Jukka Linkolan haastatteluihin perustuvilla inserteillä, joissa kuvataan mm. vettä, luontoa, liikennettä, öistä Helsinkiä sekä valon ja varjojen leikkiä.
Jukka Linkola Tentet edusti ainoana ohjelmana suomalaista televisioviihdettä vuoden 1999 kansainvälisessä Montreux’n Kultainen ruusu -kilpailussa. Valinnan kilpailuun suoritti kansainvälinen raati. Ohjelma ei kuitenkaan sijoittunut.
Tv-ohjelman sävellykset.
Kaikki sävellykset ja sovitukset Jukka Linkolan
Aiheesta muualla.
Sabine Braun

Sabine Braun (s. 19. kesäkuuta 1965 Essen) on entinen saksalainen seitsenottelija ja olympiamitalisti. Hän voitti 1990-luvulla kaksi maailmanmestaruutta ja kaksi Euroopan mestaruutta.
Länsi-Saksaa uransa alkuvuosina edustanut Sabine Braun sijoittui vuonna 1983 nuorten EM-kilpailuissa seitsenottelussa hopealle ja pituushypyssä kahdeksanneksi. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän sijoittui seitsenottelussa kuudenneksi. Vuodet 1986–1988 menivät häneltä loukkaantumisten vuoksi pilalle, ja arvokisatuloksina olivat vain 18. sija Rooman MM-kilpailuissa 1987 ja 14. sija Soulin olympialaisissa 1988. Vuonna 1989 hän sijoittui universiadien seitsenottelussa toiseksi. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän voitti kultaa omalla ennätystuloksellaan 6688 pistettä.
Tokion MM-kilpailuissa 1991 seitsenottelun suurin voittajasuosikki Jackie Joyner-Kersee loukkaantui ensimmäisen päivän päättäneessä 200 metrin juoksussa. Neljän lajin jälkeen Sabine Braun oli pisteissä toisena edellään vain Kiinan Zhu Yuqing. Kiinalaisen toisen päivän esitykset pudottivat hänet peräti 12:nneksi, ja Braun voitti kultaa kauden parhaalla tuloksellaan 6672 pistettä, mikä toi 179 pisteen eron hopealle sijoittuneeseen Romanian Liliana Năstaseen. 26-vuotias Braun oli tuolloin 174 cm pitkä ja painoi 65 kiloa. Hän edusti kotimaassaan TV Wattenscheidia ja hänen valmentajansa oli Gertrud Schäfer.
Braun oli seitsenottelun maailmantilaston toiseksi paras viitenä peräkkäisenä vuonna 1991–1995. Kolmena ensin mainittuna vuonna vain Jackie Joyner-Kersee pystyi ottelemaan häntä paremmin, vuonna 1994 tilaston kärjessä oli Heike Drechsler ja vuoden 1995 ykkönen oli Ghada Šu’a’. Tokion maailmanmestaruuden jälkeen Braun saavutti olympiapronssia Barcelonassa 1992 (6649 pistettä), MM-hopeaa Stuttgartissa 1993 (6797 pistettä) ja EM-kultaa Helsingissä 1994 (6419 pistettä). Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän keskeytti loukattuaan kätensä korkeushypyssä ja Atlantan 1996 olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän voitti uransa toisen maailmanmestaruuden kerättyään 6739 pistettä.
Braun lopetti huippu-urheilijan uransa vuonna 2002. Hänen viimeiset arvokisasijoituksensa olivat neljäs sija Sevillan MM-kilpailuissa 1999, viides sija Sydneyn olympialaisissa 2000 sekä 18 vuotta nuoremman Carolina Klüftin takana hopeamitali Münchenin EM-kilpailuissa 2002.
Xu Demei

Xu Demei (; s. 2. toukokuuta 1965) on entinen kiinalainen keihäänheittäjä.
Xu Demei nousi keihäänheittäjänä maailman huipulle vuonna 1990 tuloksellaan 68,30 m, jolla hän sijoittui kyseisen vuoden maailmantilastossa neljänneksi. Vuonna 1991 hän voitti Kuala Lumpurissa Aasian mestaruuden tuloksella 59,84 m. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän heitti selkänsä kipeydestä huolimatta ensimmäisellä kierroksella ennätyksensä 68,78 m, jolla hän voitti kultaa, kun lähimmäksi päässyt Petra Meier hävisi hänelle 10 senttimetriä. Xulla oli pituutta 174 cm ja hän painoi menestysvuonnaan 68 kiloa.
Sokerihumala

Sokerihumalalla tarkoitetaan henkilön ylivilkkautta ja levottomuutta, jonka aiheuttaa äkillinen nopea verensokerin vaihtelu. Sokerihumalan uskotaan vaivaavan erityisesti lapsia ja olevan kytköksissä sokeripitoisten tuotteiden syömiseen.
Yliherkkyyksiin erikoistunut lääkäri Benjamin Feingold kehitti vuonna 1973 hyperaktiivisille lapsille hoitokeinoksi dieetin, jossa ravinnosta oli poistettu salisylaatit sekä keinotekoiset väriaineet ja aromit. Feingoldin dieetissä ei kielletty sokerin käyttöä, mutta lasten vanhemmat päättelivät kaikkien lisäaineiden olevan pahaksi ja niin myös puhdistettu sokeri joutui kiellettyjen aineiden listalle.
Vuonna 1978 julkaistiin tutkimus, jossa ylivilkkailla lapsilla todettiin ulkoisesta syystä johtuva matala verensokeri.
Analyysi useista tutkimuksista, joissa tarkasteltiin sokerin vaikutusta käyttäytymiseen, julkaistiin "Journal of the American Medical Association" -julkaisussa marraskuussa 1995. Sen mukaan suurin osa tutkimuksista ei osoita yhteyttä ruokavalion ja käyttäytymisen välillä. Yhteenvedon tekijän johtopäätös oli, että sokeri lapsen ravinnossa ei vaikuta käytökseen.
Hal Duncan

Alasdair ”Hal” Duncan (s. 21. lokakuuta 1971 Kilwinning, Ayrshire, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on skotlantilainen tieteis- ja fantasiakirjailija. Hän asuu Glasgow’ssa ja on valmistunut Glasgow'n yliopistosta. Hänen esikoisromaaninsa "", kertomus taivaan ja helvetin välisestä sodasta, ilmestyi 2005, ja se suomennettiin 2009. Teos on käännetty useille kielille, ja se oli ehdokkaana World Fantasy- ja British Fantasy -palkintojen saajaksi. "Vellum" sai Tähtivaeltaja-palkinnon vuonna 2010. Teoksen jatko-osa "Muste" ilmestyi 2010. Duncan vieraili Helsingin kirjamessuilla vuonna 2009.
Huang Zhihong

Huang Zhihong (; s. 7. toukokuuta 1965 Lanxi, Zhejiang) on entinen kiinalainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti.
Huang Zhihong voitti kuulantyönnössä kultaa Aasian kisoissa vuonna 1986. Seuraavana vuonna hän ylitti ensimmäisen kerran 20 metrin rajan ja sijoittui Rooman MM-kilpailuissa yhdenneksitoista. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui kahdeksanneksi. Vuonna 1989 hän saavutti sisäratojen MM-kilpailuissa hopeaa ja oli paras Aasian mestaruuskilpailuissa, universiadeissa ja maailmancupissa. Vuonna 1990 hän paransi kahden vuoden takaista ennätystään lukemiin 21,52 m ja saavutti Aasian kisoissa hopeaa. Vuoden 1991 alkupuolella hän saavutti sisäratojen MM-kilpailuissa hopeaa maannaisensa Sui Xinmein takana.
Tokion MM-kilpailuissa 1991 Huang Zhihong voitti ulkoratojen maailmanmestaruuden. Hän työnsi loppukilpailun ensimmäisellä kierroksella tuloksen 20,64, toisella kierroksella parhaaksi jääneen 20,83, kolmannella kierroksella 20,51 ja viimeisellä työnnöllään 20,43 metriä. Nämä kaikki neljä mitattua työntöä olivat pidempiä kuin hopealle sijoittuneen Natalja Lisovskajan paras työntö 20,29 metriä. Huangista tuli näin kaikkien aikojen ensimmäinen kiinalainen yleisurheilun maailmanmestari. Samana vuonna hän voitti myös Aasian mestaruuden.
Barcelonan 1992 olympialaisissa Huang saavutti hopeaa tuloksella 20,47 m. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän saavutti toisen maailmanmestaruutensa vuoden parhaalla tuloksellaan 20,57 m. Hän työnsi neljä kertaa yli 20 metrin, kun taas hopeamitalisti Svetlana Kriveljova jäi tulokseen 19,97 m. Samana vuonna hän voitti kolmannen Aasian mestaruutensa. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 Huang sai hopeaa tuloksella 20,04 m. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän sijoittui vielä neljänneksi tuloksella 19,15 m.
Laulava kinkku

Laulava kinkku on suomalaisen Kumikameli-yhtyeen vuonna 1988 julkaisema joulusingle.
"Laulava kinkku" äänitettiin Viidakkorumpu-studiossa syksyllä 1988. Kappaleet tehtiin levy-yhtiön vaatimuksesta mittatilaustyönä ja laulamaan piti tulla Topmost- ja Discophon-/Sonet-pomon Gugi Kokljuschkinin, mutta hän ei saapunut paikalle. Samalla nauhoitettiin demo seuraavan LP:n "Nahkasuiden paluu" materiaalista, josta levy-yhtiö ei pitänyt. Tämän jälkeen yhtyeen yhteistyö Discophon-levy-yhtiön kanssa päättyi.
Single julkaistiin 7" vinyylinä ja levyn puolet on nimetty perinteisten A- ja B-puolen sijaan Jorman puoleksi ja Riston puoleksi. Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 11.
Kappaleiden tarinaa.
”Jorman joulu” -kappale kertoo rikkaan perheen joulunvietosta ja Jorma-nimisestä pojasta, joka saa rekka-autollisen lahjoja ja jonka isä juhlii joulua päihtyneenä. ”Riston joulu” -kappale taas kertoo köyhän perheen Risto-nimisen pojan ja tämän yksinhuoltajaisän joulunvietosta. Köyhyydestä huolimatta Riston joulu vaikuttaisi onnellisemmalta, kun Jorma jää viettämään joulua kahdestaan äitinsä kanssa isän päätyessä putkaan.
Singlen etu- ja takakannessa on kuvattuna Jorma talon sisällä ja Risto ulkopuolella katsomassa toisiaan ikkunan läpi.
Kappaleet.
Jorman puoli
Riston puoli
Liuskerastuli

Liuskerastuli ("Myadestes townsendi") on rastulien sukuun ja rastaiden heimoon kuuluva amerikkalainen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Liuskerastulin pituus on 20–24 cm, siipien kärkiväli 37 cm ja paino keskimäärin 34 g. Liuskerastuli on pienen rastaan kokoinen, yleisväriltään harmaa ja sen siiven yläpinnalla on punertavat kuviot. Pyrstö on pitkä ja sen reunasulat ovat valkoiset. Nokka on lyhyehkö, musta ja tukeva. Silmän ympärillä on valkoinen rengas. Sukupuolet ovat samannäköiset. Nuorella linnulla on vaaleat laikut päässä ja vartalossa.
Liuskerastuli on nimetty amerikkalaisen ornitologin John Kirk Townsendin kunniaksi.
Esiintyminen.
Liuskerastuli elää Pohjois-Amerikan länsiosassa Alaskasta, Brittiläisestä Kolumbiasta ja Albertasta pohjoisessa aina Meksikon keskiosiin saakka. Sen elinalueen laajuus on noin 3,6 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko noin 770 000 yksilöä. Laji on enimmäkseen paikkalintu, mutta osa kannasta muuttaa talveksi etelämmäksi.
Elinympäristö.
Liuskerastulit asuvat pääasiassa vuoristojen havumetsissä. Talvella ne siirtyvät katajikkoihin, joissa sekä koiras että naaras puolustaa talvireviiriään laulamalla ja ajamalla tunkeilijat pois.
Lisääntyminen.
Kuppimainen, ruohoista rakennettu pesä on maassa tai lähellä maanpintaa. Naaras munii yleensä kolme tai neljä munaa.
Ravinto.
Pääravintoa ovat marjat, katajanmarjat ja hyönteiset.
Tatjana Ledovskaja

Tatjana Ledovskaja (s. 21. toukokuuta 1966) on Neuvostoliittoa edustanut valkovenäläinen pika- ja aitajuoksija sekä olympiavoittaja. Hänen päämatkansa oli 400 metrin aitajuoksu.
Ledovskaja nousi 400 metrin aitajuoksijana maailman huipulle vuonna 1988. Hän paransi Soulin olympialaisissa ennätystään 1,3 sekuntia ja saavutti hopeaa ajalla 53,18 häviten vain 0,01 sekuntia Australian Debbie Flintoff-Kingille. Olympiakultaa hän voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa, jonka ensimmäisen osuuden hän juoksi Neuvostoliiton joukkueessa. Voittoaika oli uusi maailmanennätys 3.15,17.
Splitin EM-kilpailuissa 1990 Ledovskaja voitti kultaa 400 metrin aitajuoksussa ja saavutti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän paransi aitajuoksun ennätyksekseen 53,11 s ja voitti kultaa sekä aidoissa että viestissä. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän sijoittui aitajuoksussa neljänneksi saatuaan saman ajan 54,31 s kuin pronssimitalisti Janeene Vickers.
Neuvostoliiton hajottua Ledovskaja edusti Valko-Venäjää mutta ilman suurempaa menestystä. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän juoksi välierissä ajan 54,60 s ja karsiutui. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hänet hylättiin välierissä.
Ledovskaja oli 171 cm pitkä ja painoi huippuvuosinaan 60 kiloa.
Karen Black

Karen Blanche Black (o.s. Ziegler; 1. heinäkuuta 1939 Park Ridge, Illinois, Yhdysvallat – 8. elokuuta 2013 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Easy Rider – matkalla" (1968), "Rajut kuviot" (1970), "The Great Gatsby" (1974), "Heinäsirkat" (1975), "Nashville" (1975), "Perintö" (1976), "Suljettu ovi" (1976), "Dogtown" (1996), "Fallen Arches" (1998) ja "Firecracker" (2005).
"Easy Riderissä" hän esitti prostituoitua, joka liittyy Dennis Hopperin, Peter Fondan ja Jack Nicholsonin joukkoon matkan loppupuolella. Nicholson suositteli Blackia pikkukaupungin hyväsydämisen tarjoilijan rooliin elokuvaan "Rajut kuviot". Black oli roolista Oscar-ehdokkaana, ja sai New York Film Critics- ja Golden Globe -palkinnot.
Blackin suosio oli huipussaan 1970-luvulla. Vuosina 1975–2012 hän esiintyi 14 kauhuelokuvassa. Hän sanoi haastattelussa, että ne eivät olleet tärkeä osa hänen uraansa, hän vain ajautui niihin.
Black esiintyi myös näyttämöllä ja televisiosarjoissa, lauloi ja kirjoitti käsikirjoituksia ja näytelmän.
Yksityiselämä.
Black oli naimisissa neljä kertaa: Charles Blackin, Robert Burtonin, L.M Kit Carsonin ja Stephen Eckelberryn kanssa. Hänellä oli kaksi lasta, yksi biologinen poika ja adoptoitu tytär.
Kotkan lyseo

Kotkan lyseo on lukio Kotkassa. Se toimii kaupungin keskustassa Kotkansaarella kahdessa jugendtyyliä edustavassa rakennuksessa, Arcus-talossa (Kirkkokatu 15, arkkitehdit Usko Nyström-Petrelius-Penttilä 1905) ja Globus-talossa (Kotkankatu 13, arkkitehti Kauno S. Kallio 1911).
Kotkan lyseo perustettiin vuonna yksityisenä oppikouluna vuonna 1896, jolloin sen nimenä oli "Kotkan suomalainen yhteiskoulu". Yhteiskoulu oli Kymenlaakson ensimmäinen suomenkielinen oppikoulu. Vuonna 1925 monien muiden oppikoulujen tavoin Kotkan suomalainen yhteiskoulu otettiin valtion haltuun ja sen nimeksi tuli Kotkan yhteislyseo. Vuonna 1929 koulu jaettiin kahtia Kotkan tyttölyseoksi ja Kotkan lyseoksi. Poikakouluna toiminut Kotkan lyseo alkoi ottaa naispuolisia oppilaita jälleen 1973, jolloin koulun nimeksi tuli Ruotsinsalmen yhteislyseo. Nimi vaihtui 1978 Ruotsinsalmen lukioksi ja 1982 Kotkan lyseon lukioksi. 1.8.2017 alkaen oppilaitoksen nimi on ollut jälleen muodossa "Kotkan lyseo". Kotus ei puoltanut muutosta. 
Päivälukiossa opiskelijoita on lähes 500 ja aikuislukiossa ilta- ja verkko-opinnoissa noin 300. Opettajia koulussa on noin 40. Koulun rehtorina toimii Mette Godenhjelm.
Petšengan rata

Petšengan rata, yleisemmin Petsamon rata, on Venäjän Murmanskin alueen rataverkkoon kuuluva rataosuus, joka erkanee Nikkelin radalta Luostarin asemalta, ja jatkuu siitä Petsamon taajamaan, Suomen vallan aikaiseen Petsamon kirkonkylään.
Radasta käytetään nykyisin yhä useammin Petšengan rata -nimeä Petsamon venäläisen nimen (Печенга) mukaan, koska "Petsamon rata" on sekoitettavissa Suomen VR:n Petsamon ratahankkeeseen.
Borut Pahor

Borut Pahor (s. 2. marraskuuta 1963 Postojna, Jugoslavia) on slovenialainen poliitikko, maan presidentti joulukuusta 2012. Hän johtaa Slovenian sosiaalidemokraattista puoluetta.
Elämäkerta.
Pahor syntyi Postojnassa, mutta vietti lapsuutensa Šempeterin kaupungissa lähellä Italian rajaa. Hän meni 1983 Ljubljanan yliopistoon opiskelemaan sosiaalitieteitä.
Opiskeluaikanaan Pahor liittyi kommunistiseen puolueeseen ja hänestä tuli 1980-luvun lopulla Milan Kučanin johtaman reformistisen siiven vahva tukija. Huhtikuun 1990 vapaissa vaaleissa Pahor valittiin Slovenian parlamenttiin Kommunistien liiton Demokraattisen uudistuksen listalta. Hänet valittiin 1997 tuolloin Sosiaalidemokraateiksi nimensä muuttaneen puolueen johtoon.
Pahor toimi 2000–2004 Slovenian parlamentin alahuoneen puhemiehenä. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen sosialidemokraattinen ryhmässä vuosina 2004–2008.
Vuonna 2007 sosiaalidemokraatteihin liittyi joukko entisiä liberaalidemokraattien jäseniä, ml. entinen pääministeri Anton Rop. Vuoden 2008 vaaleissa puolue sai suurimman äänisaaliin, jolloin Pahor nousi pääministeriksi. Hallitukseen nousivat sosiaalidemokraattien lisäksi Liberaalidemokraattinen puolue, Zares ja Demokraattinen eläkeläisten puolue (DeSUS).
Pahor allekirjoitti 14. marraskuuta 2009 Novo-Ogarevossa Venäjän pääministeri Vladimir Putinin kanssa sopimuksen South Stream -kaasuputkesta Slovenian läpi.
Pahorin hallitus sopi Kroatian kanssa maiden Istrian niemimaalla kulkevan rajalinjan alistamisesta kansainvälinen välittäjäryhmän ratkaistavaksi. Sopimuksen hyväksyminen oli myös edellytyksenä Kroatian EU-jäsenyydelle. Oikeisto-opposition vaatimuksesta asiasta järjestettiin 6. kesäkuuta 2010 kansanäänestys.
5. kesäkuuta 2011 hallitus järjesti kansanäänestyksen eläkeiän nostamisesta 62 vuodesta 65 vuoteen. Uudistus oli Euroopan unionin ja Kansainvälisen valuuttarahaston vaatima ja Pahorin ja taloustieteilijöiden tukema. Ammattiliitot ja oikeisto-oppositio kuitenkin pakottivat parlamentin joulukuussa 2010 hyväksymän asian kansanäänestyksen. Samalla hallitus menetti tukensa parlamentissa Eläkeläisten puolueen (DeSUS) hylättyä sen. Toinen hallituspuolueista vaati ennenaikaisia vaaleja jos esitystä ei hyväksytä.
Pahorin hallitus kaatui luottamuslauseäänestyksessä 20. syyskuuta 2011.
Perustuslain mukaan parlamentin on 30 päivässä valittava uusi pääministeri tai ajaudutaan ennenaikaisiin vaaleihin.
Pahor valittiin joulukuun 2012 presidentinvaalissa presidentiksi. Hän sai toisella kierroksella äänistä noin 67 prosenttia, istuva presidentti Danilo Türk joutui tyytymään reiluun 32 prosenttiin äänistä. Pahor lupasi tukea maan hallitusta sen säästötoimissa, joilla maa pyrkii selviytymään eurokriisin aiheuttamissa vaikeuksissa.
Ruostesirppimatkija

Ruostesirppimatkija ("Toxostoma rufum") on pitkäpyrstöinen matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 23–30 cm, siipien kärkiväli 29–31 cm ja paino noin 60–90 g. Ruostesirppimatkija on helppo tuntea: sen höyhenpuku on päältä ruosteenruskea ja alta vaalea tummin nuolenkärkitäplin. Sen pyrstö on hyvin pitkä, lähes puolet linnun pituudesta. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laji on tiheiköissä piileskelevä.
Esiintyminen.
Ruostesirppimatkija elää Pohjois-Amerikan itäosassa, Itä-Teksasista ja Floridasta Kanadan eteläosiin. Pohjoiset kannat ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat Yhdysvaltain kaakkoisosissa. Laji on tavattu Englannissa ainakin vuonna 1967 ja myöhemmin Saksassa. Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 5,7 miljoonaa neliökilometriä ja populaation koko noin 7,3 miljoonaa yksilöä.
Elinympäristö.
Ruostesirppimatkijat asuvat harvoissa metsissä, joissa on runsas pensaskerros. Ne viihtyvät myös pusikkoisilla viljelmillä ja muun kaltaisissa tiheiköissä. Lajin kanta on pienentynyt, johtuen pesimäalueiden eli tiheikköjen ja pensaikkojen vähenemisestä.
Lisääntyminen.
Pesä on matalalla puussa tai pensaassa, ja se on rakennettu ohuista oksista ja ruohoista. Naaras munii 3–5 munaa. Sekä naaras että koiras hautovat. Poikaset jättävät pesän 9–13 päivän ikäisinä. Pesyeitä on kaksi tai kolme. Emot puolustavat pesäänsä raivokkaasti ja saattavat hyökätä ihmisenkin kimppuun.
Ravinto.
Ruostesirppimatkija on kaikkiruokainen, syöden marjoja, hedelmiä, pähkinöitä ja pieniä selkärangattomia.
Haukiputaan Heitto

Haukiputaan Heitto ry on suomalainen työväen urheiluseura. Se perustettiin vuonna 1933. Seuraa ovat edustaneet muun muassa painin maailman- ja Euroopanmestari Eero Tapio sekä monet muut arvokisapainijat, mm. Jouko Arffman, Hannu Erkkilä, Risto Hannus, Osmo Hekkala, Veikko Järvelä ja Mauno Ukkola.
Haukiputaan Heitto oli 1950 ja varsinkin 1960-luvulla Pohjois-Suomen menestyneimpiä ja näkyvimpiä TUL:n seuroja.
Lentopallossa Haukiputaan Heiton naisjoukkue on saavuttanut SM-mitaleja. Seuralla on edelleen toimintaa vaikka poliittinen toiminta on hiipunut vuosien saatossa.
Pachnoda

Pachnoda tai Pachnodella on lehtisarvisiin (Scarabaeidae) kuuluva kovakuoriaissuku.
Lajeja.
Alla on lueteltuna "Pachnoda"-sukuun kuuluvia lajeja sekä ohessa sisennettynä niihin kuuluvia alalajeja.
Remigius Machura

Remigius Machura (s. 3. heinäkuuta 1960 Rychnov nad Kněžnou, Tšekkoslovakia) on entinen tšekkoslovakialainen kuulantyöntäjä.
Machura saavutti kuulantyönnössä pronssia Ateenan EM-kilpailuissa 1982 tuloksella 20,59 m ja Helsingin MM-kilpailuissa 1983 tuloksella 20,98 m. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei päässyt hänen kotimaansa liityttyä olympiaboikottiin. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 21,39 m ja Soulin 1988 olympialaisissa viidenneksi tuloksella 20,57 m. Ennätyksensä 21,93 m hän teki vuonna 1987.
Sisäratojen maailmanmestaruuden Machura voitti Pariisissa 1985. Sisäratojen Euroopan mestaruuden hän voitti Pireuksessa 1985 ja Budapestissa 1988.
Vuonna 1985 Machura jäi kiinni dopingin käytöstä. Machuran poika Remigius Machura Jr. on myös kuulantyöntäjä ja myös hän on jäänyt kiinni dopingin käytöstä.
Ginka Zagortševa

Ginka Zagortševa (s. 12. huhtikuuta 1958 Plovdiv) on bulgarialainen pika-aitajuoksija.
Zagortševa juoksi ensimmäisen kerran 100 metrin aitajuoksun arvokisafinaalissa Ateenan EM-kilpailuissa 1982 sijoittuen kahdeksanneksi. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän saavutti aitajuoksussa pronssia ja juoksi myös neljänneksi sijoittuneessa Bulgarian pikaviestijoukkueessa. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei päässyt maansa olympiaboikotin vuoksi.
Vuonna 1985 Zagortševa saavutti sisäratojen EM-hopeaa Pireuksen kisojen 60 metrin aitajuoksussa. Ulkoratojen EM-kilpailuissa Stuttgartissa 1986 hän sai pronssia 100 metrin aitajuoksussa ja hopeaa pikaviestissä. Hänen urheilu-uransa paras vuosi oli 1987, jonka aluksi hän sai sisäradoilla pronssia sekä Liévinin EM-kilpailuissa että Indianapolisin MM-kilpailuissa. Hän juoksi ulkoradoilla 100 metrin aitajuoksun maailmanennätyksen 12,25 s Kreikan Dramassa 8. elokuuta 1987. Muutama viikko myöhemmin Rooman MM-kilpailuissa hän voitti kultaa 100 metrin aitajuoksussa ajalla 12,34 s ja sijoittui Bulgarian joukkueen mukana viestissä neljänneksi. Vielä Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän sijoittui aitajuoksussa kuudenneksi.
Ginka Zagortševa on 100 metrin aitajuoksun ennätysajallaan 12,25 s kaikkien aikojen maailmantilastossa kolmantena vielä vuonna 2016. Vain hänen maannaisensa Jordanka Donkova ja yhdysvaltalainen Kendra Harrison ovat juosseet matkan nopeammin.
Sulfuryylifluoridi

Sulfuryylifluoridi on epäorgaaninen, myrkyllinen ja palamaton kaasu, jolla on samanlaisia ominaisuuksia kuin rikkiheksafluoridilla ja sulfuryylikloridilla. Sulfuryylifluoridin kaava on SO2F2. Sitä käytetään hyönteisten torjunta-aineena. Aineesta käytetään myös nimiä "sulfuryylidifluoridi" ja "sulfurioksifluoridi". 
Sulfuryylifluoridi hajoaa kuumentuessaan, jolloin siitä muodostuu myrkyllisiä huuruja, jotka sisältävät fluorivetyä (HF) ja rikin oksideja. Sulfuryylifluoridin suhteellinen höyryn tiheys on 3,5 (ilma = 1) eli se on ilmaa raskaampaa.
Seksuaalioikeudet

Seksuaalioikeudet ovat kansainvälisten seksuaaliterveys- ja perhesuunnittelujärjestöjen tekemä laajennus ihmisoikeuksiin. Seksuaalioikeuksilla pyritään suojelemaan yksilön seksuaalista itsemääräämisoikeutta, koskemattomuutta sekä hyvinvointia. Niissä käsitellään edellä mainittujen perusoikeuksien lisäksi oikeuksia seksuaaliseen nautintoon, lisääntymiseen, intiimeihin ihmissuhteisiin, seksuaaliterveuspalveluihin, tutkittuun tietoon sekä seksuaalikasvatukseen. 
Seksuaalioikeuksia koskevia julistuksia on kaksi: Seksuaaliterveyden maailmanjärjestön (World Association for Sexual Health, WAS) ja Kansainvälisen perhesuunnittelujärjestöjen liiton (International Planned Parenthood Federation, IPPF). Niiden lisäksi seksuaalioikeuksia käsitellään kansainvälisten ihmisoikeusjuristien kokoamassa Yogyakartan periaatteissa sekä muiden toimijoiden kuten The Institute for Advanced Study of Human Sexuality:n julkilausumassa.
Seksuaaliterveyden maailmanjärjestön Seksuaalioikeuksien julistus.
Seksuaaliterveyden maailmanjärjestö (World Association for Sexual Health, WAS) julkaisi Seksuaalioikeuksien julistuksen vuonna 1999 Hongkongissa seksologian maailmankonferenssissa. Julistuksen pääkohdat ovat:
Kansainvälisen perhesuunnittelujärjestöjen liiton seksuaalioikeudet.
Kansainvälisen perhesuunnittelujärjestöjen liitto (International Planned Parenthood Federation, IPPF) julkaisi vuonna 2007 julistuksen, joka käsitteli seksuaalioikeuksia. Julistus sisältää seuraavat pääkohdat:
Historiaa.
Seksuaalioikeuksien määritteleminen alkoi toden teolla 1990-luvulla. Tuolloin perhesuunnittelun ja sukupuolitautien hoidon ohella alettiin kiinnittää laajempaa huomiota seksuaaliterveyden kysymyksiin. Kairossa 1994 pidetty YK:n väestö- ja kehityskonferenssi oli käännekohta, kun 180 valtiota hyväksyi siellä tavoitteen, jonka mukaan seksuaali- ja lisääntymisterveyteen liittyvää tietoa ja palveluita sekä luotettavia ehkäisyvälineitä tuli olla jokaisen ihmisen ulottuvilla vuoteen 2015 mennessä. Keskeisenä tavoitteena oli äitiys- ja imeväiskuolleisuuden alentaminen, hiv-tartuntojen ennalta ehkäisy sekä naisten ja tyttöjen aseman parantaminen. 
Keskustelu laajeni vähitellen koskemaan myös seksuaalioikeuksia. Niiden keskeinen sisältö on, että jokaisella yksilöllä tai parilla on oikeus tietoisesti ja vastuullisesti päättää omaan elämäänsä liittyvistä asioista, kuten läheisen ihmissuhteen solmimisesta, avioitumisesta, lasten hankkimisesta ja ehkäisyn käytöstä.
Tilanne Suomessa.
Keskeisinä tavoitteina seksuaalioikeuksien edistämisessä 2000-luvulla on nähty hoidosta riippuvaisten ihmisten seksuaalioikeuksien toteutuminen (esim. pitkäaikaissairaat, vammaiset, vanhukset, mielenterveyden ongelmista kärsivät), seksuaalivähemmistöjen sekä vaihtoehtoryhmien seksuaalioikeuksien toteutuminen (esim. homoseksuaalit, sadomasokistit, polyamorian kannattajat) sekä nuorten seksuaalioikeuksien parantuminen. 
Sexpo-säätiö on ottanut seksuaalioikeuksien edistämisen 2010-luvun tavoitteekseen. Tavoite näkyy mm. koulutuspäivien aiheissa, kannanotoissa ja vuonna 2011 käynnistyneessä EHJÄ-hankkeessa, joka pyrkii vähentämään poikien ympärileikkauksia.
Sabine Busch

Sabine Busch (s. 21. marraskuuta 1962 Erfurt) on entinen itäsaksalainen pika- ja aitajuoksija. Hänen päämatkansa oli 400 metrin aitajuoksu mutta hän saavutti menestystä myös 4 × 400 metrin viestijuoksussa.
Sabine Busch aloitti aikuisten kilpailuissa aidattoman 400 metrin juoksijana. Hän kilpaili 19-vuotiaana Ateenan EM-kilpailuissa 1982 sijoittuen 400 metrillä neljänneksi ja voittaen 4 × 400 metrillä kultaa maailmanennätysajalla 3.19,05. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän karsiutui henkilökohtaisella matkalla välierissä mutta voitti kultaa viestissä. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei päässyt maansa olympiaboikotin vuoksi. Hän juoksi 400 metrillä vuonna 1984 ennätyksekseen jääneen ajan 49,24 s.
Sisäradoilla Sabine Busch saavutti edelleen arvokisavoittoja aidattomalla 400 metrillä: hän voitti Euroopan mestaruuden Pireuksessa 1985 ja Madridissa 1986 sekä maailmanmestaruuden Indianapolisissa 1987. Ulkoradoilla hän kokeili 400 metrin aitajuoksua vuonna 1985 ja teki heti ensi yrittämällä maansa ennätyksen 53,83 s. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi maailmanennätyksen 53,55 s. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän sai kultaa viestissä ja hopeaa aitajuoksussa. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän voitti molempien matkojen maailmanmestaruudet. Vuonna 1987 hän juoksi aitamatkalla ennätyksekseen jääneen ajan 53,24 s. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui aitajuoksussa neljänneksi ja sai pronssia viestissä. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän karsiutui aitajuoksun välierissä eikä kuulunut enää viestijoukkueeseen.
Soolokitaristi

Soolokitaristi (engl. "lead guitarist") on kevyessä musiikissa melodisia osuuksia, kitarasooloja ja instrumentaalisia väliosuuksia sekä rytmikitaristin soittoa mukailevia riffejä soittava kitaristi. Rock-, pop-, jazz-, blues-, fuusiojazz ja punk-musiikissa soolokitaristia säestää tavallisemmin ainakin yksi rytmikitaristi, jonka soittamat yksiääniset säestyskuviot ja soinnut muodostavat usein lyhyitä ostinatoja tai riffejä.
Soolokitaristit kuuluvat monenlaisiin populaarimusiikin tyyleihin. Erityisesti bluesissa sekä joissakin rock- ja metallimusiikin tyylisuuntauksissa soolokitaristeilla on merkittävä rooli.
Irina Strahova

Irina Strahova (s. 4. maaliskuuta 1959) on neuvostoliittolainen kilpakävelijä, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 1987.
Strahova ei mahtunut maansa edustusjoukkueeseen Stuttgartin EM-kilpailuihin 1986 mutta saman vuoden syyskuussa hän käveli 10 kilometrillä maailmantilaston kärkiajan 44.38. Keväällä 1987 hän sijoittui Lugano cupissa toiseksi ajalla 43.35. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän voitti kultaa ajalla 44.12. Viiden kilometrin väliaika oli 22.33 ja toiseen puoliskoon kului aikaa 21.39. Vuonna 1991 hän voitti Lugano cupin ajalla 43.55 ja sijoittui Tokion MM-kilpailuissa neljänneksi ajalla 43.40.
Brian Hewson

Brian Stanford Hewson (4. huhtikuuta 1933 Croydon – 13. syyskuuta 2022) oli brittiläinen keskimatkojen juoksija.
Hewson alitti mailin juoksussa neljän minuutin rajan ensimmäisen kerran Lontoossa 28. toukokuuta 1955. Juoksun voitti unkarilainen László Tábori ajalla 3.59,0, ja Christopher Chataway ja Hewson saivat ajan 3.59,8. Ennen heitä vain kaksi juoksijaa oli juossut niin sanotun haamumailin. Melbournen 1956 olympialaisissa 181-senttinen ja 63-kiloinen Hewson sijoittui 1 500 metrin juoksussa viidenneksi ajalla 3.42,6. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän voitti kultaa ajalla 3.41,9. Syyskuussa 1958 hän juoksi Pariisissa Ranskan ja Britannian maaottelussa myös 800 metrillä huippuajan 1.47,0. 
Brittiläisen imperiumin ja kansainyhteisön kisoissa Hewson sai hopeaa 880 jaardin juoksussa 1954 ja 1958.
John Kirk Townsend

John Kirk Townsend (10. elokuuta 1809 Philadelphia – 6. helmikuuta 1851 Washington D.C.) oli yhdysvaltalainen luonnontieteilijä, lintutieteilijä ja keräilijä.
Townsendin vanhemmat olivat Charles Townsend ja Priscilla Kirk. Vuonna 1833 kasvitieteilijä Thomas Nuttall kutsui hänet Nathaniel Jarvis Wyethin toiselle tutkimusretkelle Kalliovuorille ja Tyynenmeren rannikolle Oregoniin ja Havaijille. Vuosina 1835–1836 hän toimi lääkärinä Vancouverissa.
Palattuaan retkeltä Townsend kirjoitti raportin "The Narrative of a Journey across the Rocky Mountains to the Columbia River and a Visit to the Sandwich Islands" (Boston, 1839). Townsend osallistui John James Audubonin kirjan "American Ornithology" kirjoittamiseen ja monet kuvaukset ovat peräisin hänen kynästään.
Townsend toimi joitakin vuosia Smithsonian-instituutin lintuosastolla. Washingtonissa hän opiskeli hammaslääketiedettä ja kutsui itseään sittemmin tohtoriksi.
Townsend keräsi ja nimesi useita tieteelle uusia lintulajeja, kuten preeriatyllin ("Charadrius montanus"), lännenkiitäjän ("Chaetura vauxi"), kirjopreeriasirkun ("Calcarius ornatus"), viiksikerttulin ("Dendroica nigrescens"), kuusikerttulin ("Dendroica townsendi") ja marunamatkijan ("Oreoscoptes montanus"). Townsendin kunniaksi on nimetty liuskerastuli ("Myadestes townsendi"), viiksikerttuli, pensassiiseli ("Spermophilus townsendii"), townsendinmaaorava ("Tamias townsendii"), oregonintaskurotta ("Thomomys townsendii"), niittykontiainen ("Scapanus townsendii"), vancouverinruohomyyrä ("Microtus townsendii") ja valkohäntäjänis ("Lepus townsendii").
Townsend lahjoitti lintukokoelmansa Smithsonian-instituutille vuonna 1842. Hän oli Philadelphian luonnontieteellisen akatemian jäsen.
Mike Rawson

Michael Arthur ”Mike” Rawson (26. toukokuuta 1933 Birmingham – 26. lokakuuta 2000) oli brittiläinen keskimatkojen juoksija.
Rawson voitti Tukholman EM-kilpailuissa 1958 kultaa 800 metrin juoksussa ajalla 1.47,8. Aiemmin samana vuonna hän sijoittui Kansainyhteisön kisojen 880 jaardilla pronssille edellään Australian Herb Elliott ja maanmiehensä Brian Hewson.
Fiksumpi kuin koululainen

Fiksumpi kuin koululainen oli yhdysvaltalaisen "Are You Smarter Than a 5th Grader?" -tietokilpailuohjelman suomalainen versio, jota juonsi Nicke Lignell. Ohjelmassa kilpailijan oli vastattava peruskoulun ala-asteen oppimäärään kuuluviin kysymyksiin.
Ohjelma voitti vuoden 2008 parhaan game show’n palkinnot Kultainen TV -ja Venla-gaaloissa.
Pelin kulku.
Kilpailijan on vastattava yhteentoista peruskoulun ala-asteen oppimäärään kuuluvaan kysymykseen, jotka liittyvät esimerkiksi matematiikkaan, äidinkieleen, historiaan ja englantiin. Kilpailija valitsee apurikseen yhden viidestä 12–13-vuotiaasta koululaisesta, jotka ovat mukana kilpailussa. Kilpailijalla on kolme apukeinoa: "kopiointi", jossa kilpailija vastaa apurin vastauksella, "lunttaus", jossa kilpailija katsoo apurin vastauksen, mutta saa päättää lopullisen vastauksen itse, sekä "pelastus", mikäli kilpailija vastaa väärin apurin vastatessa oikein. Jos kilpailija vastaa kuudenteen kysymykseen oikein, hän saa pitää vähintään 3 000 euroa. Päävoitto kilpailussa on 20 000 euroa. Jos kilpailija ei voita pääpottia, hänen on katsottava kameraan ja sanottava: "En ole fiksumpi kuin koululainen." Jos hän voittaa pääpotin, hän saa sanoa: "Olen fiksumpi kuin koululainen."
Luokat.
Kouluapuriluokkia on kaksi, jotka vaihtelevat jaksoittain. Kilpailija valitsee kahden kysymyksen ajaksi yhden kouluapurin.
Siegfried Valentin

Siegfried Hans Rudolf Valentin (23. helmikuuta 1936 – 17. joulukuuta 2021 Potsdam) oli itäsaksalainen keskimatkojen juoksija.
Valentin juoksi Potsdamissa 28. toukokuuta 1959 mailin juoksun Euroopan ennätyksen 3.56,5. Samassa kaupungissa 19. heinäkuuta 1960 hän teki 1 000 metrin juoksun maailmanennätyksen 2.16,7, jonka alitti vasta Peter Snell neljä vuotta myöhemmin. Lisäksi hän oli kahdesti DDR:n joukkueessa juoksemassa 4 × 1 500 metrin viestin maailmanennätystä.
Siegfried Valentin oli 173 cm pitkä ja painoi huippuvuosinaan 63 kiloa.
Aberdaren kansallispuisto

Aberdare on kansallispuisto Keniassa, noin 180 kilometriä Nairobista pohjoiseen. Puisto on perustettu 1950. Sen pinta-ala on 766,19 neliökilometriä, joka kattaa Aberdarevuoriston ylemmät osat. Puiston alimmatkin osat ovat yli 2 000 metriä merenpinnan yläpuolella, korkein huippu ulottuu 3 999 metriin. Niinpä puistoon kuuluu erilaisia metsätyyppejä sademetsistä vuoristonummiin ja bambutiheikköihin. Maisemina on korkeita huippuja, niiden välissä jyrkkäreunaisia V-laaksoja, vuoristopuroja ja vesiputouksia. 
Aberdaressa voi nähdä afrikannorsuja, virtahepoja, leijonia, leopardeja, täplähyeenoita, paviaaneja ja gueretsa-apinoita. Lintuja tavataan yli 250 lajia.
Vuonna 1952 Britannian prinsessa Elizabeth yöpyi kansallispuistossa tarkkailemassa elefantteja, kun hänen isänsä kuoli ja hänestä tuli kuningatar Elisabet II.
ISimangaliso Wetland Park

 
iSimangaliso Wetland Park on Etelä-Afrikan kolmanneksi suurin luonnonsuojelualue. Se sijaitsee Intian valtameren rannalla noin 280 km Durbanin pohjoispuolella. Ennen vuotta 2007 puisto tunnettiin nimellä St. Lucian suomaa.
Kosteikkoalue muodostuu vuoroveden huuhtelemasta rannikosta, ja siinä voidaan erottaa viisi ekosysteemiä:
Puistoalueella elää ja pesii harvinaisia kilpikonnia, sen merialueilla nähdään valaita, ja rantavesissä tavataan 521 lintulajia. Puisto on Unescon maailmanperintökohde.
Martinniemen koulu

Martinniemen koulu on peruskoulu Martinniemessä Haukiputaalla Oulussa. Koulussa toimii luokka-asteet 1–6. Kouluun kuuluu lisäksi erillinen kyläkoulu Parkumäessä. Parkumäen yksikössä on lukuvuonna 2014–2015 ykkös- ja kakkosluokkalaisten yhdysluokka.
Eugênio de Araújo Sales

Eugênio de Araújo Sales (8. marraskuuta 1920 – 9. heinäkuuta 2012) oli brasilialainen pappi. Hänestä tehtiin 28. huhtikuuta 1969 yksi katolisen kirkon kardinaaleista. Hän toimi São Salvador da Bahian (1968–1971) ja São Sebastião do Rio de Janeiron (1971–2001) arkkipiispana.
Araújo Sales vihittiin papiksi 21. marraskuuta 1943 ja piispaksi 15. elokuuta 1954. Hän osallistui vuoden 1978 kahteen konklaaviin.
John Kotter

John Paul Kotter (s. 1947) on yhdysvaltalainen muutosjohtamisen asiantuntija. Hän opettaa Harvard Business Schoolissa. Hän on kirjoittanut aiheesta 17 teosta ja hänen artikkelinsa Harvard Business Review'ssa ovat varsin luettuja.
Kotter on esittänyt teoksessaan "Leading Change" kahdeksankohtaisen ohjelman, jonka avulla muutosten tulisi yrityksessä tapahtua:
Eusébio Oscar Scheid

Eusébio Oscar Scheid (8. joulukuuta 1932 – 13. tammikuuta 2021) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 3. heinäkuuta 1960 ja piispaksi 1. toukokuuta 1981. Hän toimi São José dos Camposin piispana (1981–1991) ja Florianópolisin arkkipiispana (1991–2001) ennen nimittämistään São Sebastião do Rio de Janeiron arkkipiispaksi heinäkuussa 2001. Lokakuussa 2001 hänestä tuli myös Brasilian (itäiset riitukset) piispa. Scheid vetäytyi São Sebastião do Rio de Janeiron arkkipiispan tehtävistä helmikuussa 2009 ja Brasilian (itäiset riitukset) tehtävistä heinäkuussa 2010.
Scheidistä tuli kardinaali 21. lokakuuta 2003, ja hän osallistui vuoden 2005 konklaaviin. Kardinaalin tehtävien lisäksi Scheid toimi myös Pyhän istuimen taloustilanteesta ja organisaatiosta vastanneessa kardinaalijärjestössä vuodesta 2007 lähtien. Hän kuului dehoniaanien sääntökuntaan ().
Jarno Ihme

Jarno Ihme (s. 28. maaliskuuta 1985 Oulu) on suomalainen salibandymaalivahti. Hän edustaa IK Sirius IBK, joka pelaa Ruotsin salibandyn Superliigassa. Hän oli Suomen kultaa voittaneessa maajoukkueessa vuoden 2016 salibandyn MM-kisoissa Riiassa kakkosmaalivahtina.
Ura.
Ihme on oululaisseura Merikoski SBT:n kasvatti. Hän edusti seuraa vuodesta 1998 vuoteen 2003, jolloin hän siirtyi Salibandyliigassa pelanneeseen Oulun Luistinseuraan (OLS). Kesällä 2006, kolmen OLSissa pelatun liigakauden jälkeen, Ihme teki sopimuksen Seinäjoen Peliveljien (SPV) kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin, keväällä 2008, hän pelasi SPV:n maalilla Salibandyliigan pronssiottelussa, jonka voitti Tapanilan Erä maalein 6–2.
Ihme sai ensimmäisen SM-mitalinsa keväällä 2009, kun SPV voitti Salibandyliigan pronssiottelussa Joensuun Josban maalein 6–1. Hän oli voittamassa SM-pronssia myös vuonna 2010 ja SM-hopeaa vuonna 2011. SPV voitti vuonna 2011 myös salibandyn Suomen Cupin. Vuonna 2012 Ihme oli voittamassa SPV:ssä seuran historian ensimmäistä salibandyn Suomen mestaruutta. SPV voitti loppuottelusarjassa SSV:n otteluvoitoin 3–2. SPV uusi mestaruutensa vuonna 2013, jolloin se voitti SSV:n suoraan kolmessa ottelussa. 
5. joulukuuta 2003, jolloin hänen edustamansa OLS kohtasi Jyväskylän Happeen, Ihmeestä tuli ensimmäinen maalivahti, jonka nimiin on Salibandyliigassa merkattu maali.
Ihmeen nykyinen pelinumero on 28. Oulun vuosinaan hän pelasi numerolla 22.
Maajoukkueessa.
Marraskuussa 2003 Ihme oli voittamassa alle 19-vuotiaiden salibandyn maailmanmestaruutta, kun Suomi voitti Tšekissä pelatun turnauksen loppuottelussa Ruotsin maalein 6–2. Ihme valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi. Hän on pelannut myös yli 20 A-maajoukkueottelua. Ihme oli mukana vuoden 2016 MM-kilpailuissa Riiassa, jossa torjui Suomen rangaistuslaukauskilpailussa voittoon finaalissa Ruotsia vastaan.
Harvard Business School

Harvard Business School, lyh. HBS () yhdysvaltalaiseen Harvardin yliopistoon kuuluva jatko-opintoja antava oppilaitos ja alallaan maailman maineikkaimpia.
Historia.
Harvard Business School perustettiin vuonna 1908. Tohtoriohjelmansa koulu aloitti vuonna 1922, jolloin myös "Harvard Business Review" -lehti perustettiin. HBS:n kampus valmistui vuonna 1924 ja samana vuonna koulun pääasiallisena opetusmetodina otettiin käyttöön tapaustutkimus.
Naisopiskelijoiden sallittiin hakea suoraan opiskelemaan MBA-ohjelmaan joulukuussa 1962. Naisten oli ollut vuodesta 1959 mahdollista hakea Harvardin MBA-ohjelman toiselle vuosikurssille suoritettuaan ensin yksivuotisen liiketaloustieteen Harvard-Radcliffe -ohjelman.
Professori Nitin Nohria on toiminut HBS:n dekaanina vuodesta 2010.
Maailmannapa

Maailmannapa eli maailman napa on monissa uskomuksissa maailman keskipiste. Vanhalla ajalla se oli laajalti tunnettu symboli, joka tarkoitti kosmoksen syntymäpaikkaa eli paikkaa, jossa maailman luominen alkoi. Usein maailmannapa sijaitsee jossain oman kulttuuripiirin keskeisellä alueella. Maailmannapa on nykyisin myös vertauskuvallinen käsite; sillä voidaan tarkoittaa ylipäätään tärkeitä paikkoja, tai myös itsekeskeisiä ihmisiä.
Usein myyttiseen maailmannapaan sijoittuu kuvitteellinen maailmanpylväs, joka paitsi pitää taivaan ja maan erillään, myös toimii näiden välisen liikkeen akselina. Maailmannapaan saattoi myös kuulua maailmanvuori.
Omfalos, maailmannapaa merkitsevä kivi.
Maailmannavaksi uskottu paikka on usein merkitty kivellä, jollaisia kreikkalaiseen perinteeseen pohjautuen kutsutaan nimellä omfalos. Tunnetuin oli antiikin Kreikan Delfoissa ollut Omfalos-kivi. Moniin omfalos-kiviin on piirretty verkkomainen suonisto, jonka merkitys on epäselvä.
Suomessa.
On säilynyt merkkejä käsityksistä, joiden mukaan maailmanpylväs olisi sijoitettu äärimmäiseen pohjoiseen. Napaseudun kulttuureissa maailmanpylväs saattoi sijaita esimerkiksi pohjoisnavalla, jonka yläpuolinen tähtitaivas tunnetaan suomensukuisessa kansanrunostossa taivaannapana. Vuorokausien, kuukausien ja vuosien kiertoa tarkkailtiin tähtitaivaan liikkeistä ja tähdet ovat aina ilmentäneet ihmisille kosmisten mittasuhteiden käsittämättömyyttä.
Maailmannapoja kuitenkin sijoitettiin myös lähiseuduille, ja joistain näistä navoista on jäänyt merkkejä paikannimistöön. Esimerkiksi Sääksmäellä maailmannapa sijoitettiin paikalliseen Ritvalaan. Myös muita kuin selvästi maailmankaikkeuden "napoja", esimerkiksi kivennapoja ja napakiviä, sijoitettiin jonnekin lähelle.
Christopher Glenn

Christopher Glenn (23. maaliskuuta 1938 New York, New York – 17. lokakuuta 2006 Norwalk, Connecticut) oli yhdysvaltalainen radio- ja televisiotoimittaja.
Uransa radiossa Glenn aloitti 1960 Yhdysvaltain puolustusvoimien radioverkossa. Vuonna 1971 hän siirtyi CBS:lle aluksi tuottajaksi ja seuraavana vuonna hänestä tuli reportteri. Vuodesta 1976 hän toimi kirjeenvaihtajana ja 1999 hänestä tuli "CBS World News Roundupin" isäntä. Televisioon Glenn teki "In the News" -ohjelmaa, josta hänet palkittiin Emmyllä.
Christopher Glenn nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2006.