Filoksenos Kytheralainen

Filoksenos Kytheralainen (, ; n. 435–380 eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija, joka oli kotoisin Kytheralta. Hän kirjoitti dithyrambirunoutta.
Elämä.
Filoksenos oli Euletidaan poika ja kotoisin Kytheran saarelta. "Sudan" mukaan jotkut olisivat kuitenkin pitäneet hänen kotipaikkanaan Herakleia Pontiketa, mutta ensin mainittu tieto on epäilemättä oikea. "Paroslaisesta kronikasta" saamme tietää, että hän kuoli 100. olympiadin aikaan eli 380 eaa. 55 vuoden iässä; hän oli siis syntynyt 86. olympiadin toisen vuoden aikaan eli vuonna 435 eaa. Diodoros Sisilialaisen mukaan hänen uransa huippu osui 95. olympiadin toiseen vuoteen eli 398 eaa.
"Sudan" lyhyt elämäkerta Filoksenoksesta sisältää joitakin ongelmia. Sen mukaan kun spartalaiset tekivät kytheralaisista orjia, Filoksenoksen osti eräs Agesylas, joka myös kasvatti hänet ja antoi hänelle nimen "Myrmeks" (, ”Muurahainen”). Agesylaan kuoltua Filoksenoksen osti lyyrinen runoilija Melanippides, joka myös koulutti häntä. Muualta ei kuitenkaan tunneta mitään mainintaa siitä, että spartalaiset olisivat orjuuttaneet kytheralaiset, vaikka saari olikin Spartan alaista perioikkialuetta. Sen sijaan tiedetään, että Ateenan laivasto valtasi saaren Nikiaan johdolla vuonna 424 eaa. Tämän vuoksi jotkut tutkijat ovat ehdottaneet lukutavan ”ateenalaisten” () vaihtamista ”lakedaimonilaisten” () tilalle. Tämä ratkaisu ei kuitenkaan ole täysin tyydyttävä.
Tässä ei kuitenkaan ole tarpeen käsitellä asiaa syvemmin, koska oleellisin osa kertomusta – eli että Filoksenos oli nuoruudessaan orja – saa vahvistusta muista lähteistä, etenkin komediakirjailijoiden viittauksista. On ehdotettu, että Aristofaneen "Sammakoissa" oleva nimi Myrmeks viittaisi juuri Filoksenokseen. Nimi kuuluu siihen nimityyppiin, jota usein käytettiin orjien niminä. Toiset taas olettavat nimen olevan komediakirjailijoiden antama pilkkanimi, joka viittaa hänen musiikkinsa monimutkaisuuteen – Ferekrates kuvaa sitä ilmaisulla ”kieroutuneet muurahaiskuviot” (; katso alempana).
Melanippides koulutti Filoksenosta omassa taiteenlajissaan, eli dithyrambisessa runoudessa. Jos yllä esitetty tulkinta "Sammakoissa" olevasta viittauksesta on oikea, Filoksenos oli jo saavuttanut huomattavaa mainetta ennen vuotta 405 eaa. Tämä sopii hyvin Diodoroksen kertomaan, jonka mukaan Filoksenos oli maineensa huipulla seitsemän vuotta myöhemmin. Myös Ferekrates hyökkäsi hänen kimppuunsa "Kheiron"-näytelmässään yhtenä musiikin turmelijoista; ainakin Pseudo-Plutarkhos soveltaa osan näytelmän kohdasta Filoksenokseen. Jos tämä tulkinta pitää paikkansa, kyseisessä kohdassa on toinenkin viittaus hänen nimeensä Myrmeks, edellä mainitussa ilmaisussa "ektrapelūs myrmēkias".
Aristofaneen kadonneen "Juhlijat" ("Daitaleis") -näytelmän, joka käsitteli runouden ja musiikin yleistä turmelemista ja joka näyttää esitetyn pian "Sammakoiden" jälkeen, säilyneissä osissa ei mainita Filoksenosta nimeltä, mutta siinä on kohtia, jotka ilmeisesti parodioivat hänen runoaan nimeltä "Päivällinen" (). Myös Aristofaneen "Naisten kansankokouksessa" (392 eaa.) on kohta, joka on lähes varmasti vastaava parodia.
Myös komediakirjailija Platonin komediassa "Faon", joka ajoitetaan vuoteen 391 eaa., eli vuotta "Naisten kansankokouksen" jälkeen, on pitkä kohtaus, joka esitetään luetuksi kirjasta nimeltä "Filoksenū kainē tis opsartysia" (, esim. ”Erikoinen kala-ateria Filoksenokselta” tai ”Filoksenoksen uusi ruokalaji”). Tämä on melko varmasti parodia samasta "Päivällinen"-runosta, vaikka Athenaios ja jotkut nykytutkijat olettavatkin, että kyseessä olisi viittaus Filoksenos Leukaslaiseen ja tämän kirjoittamaan keittotaidosta kertovaan runoon. On toki totta, että myös jälkimmäinen tunnettiin ylellisestä elämäntyylistään, mutta sattuma olisi liian silmiinpistävä – ja kaksi Filoksenosta sekoittuisivat toisiinsa täydellisesti – jos oletettaisiin, kuten jotkut tutkijat, että molemmat olisivat suunnilleen samoihin aikoihin kirjoittaneet sisällöltään niin samankaltaisia runoja.
Nämä lähteet osoittavat, että Filoksenoksen kukoistuskausi sijoittui 400-luvun lopulle ja 300-luvun alkuun eaa. Tosin Aristofaneen "Pilvissä" on kohta, jonka skoliasti selittää viittaavan häneen, mutta jos kyse on jommasta kummasta Filoksenoksesta, viittaus sopii vain leukaslaiseen, sillä kytheralainen Filoksenos oli "Pilvien" ensiesityksen aikaan vasta 11-vuotias ja uusintanäytännön aikaan 15. Voi kuitenkin olla, että kyseessä on skoliastin erehdys: hän on ehkä lukenut Aristofaneen tekstistä pilkkaa ajan dithyrambirunoilijoiden ahneudesta ja, tuntien leukaslaisen Filoksenoksen mässäilyn, olettanut tämän olevan sama kuin dithyrambirunoilija – ja näin päätynyt ajattelemaan, että Aristofanes viittasi juuri häneen.
Filoksenos siirtyi jossakin vaiheessa Ateenasta Sisiliaan tyranni Dioysios I:n hoviin. Tarkkaa ajankohtaa ei tiedetä. On oletettu, että hän muutti sinne Dionysioksen ensimmäisen karthagolaisista vuonna 396 eaa. saaman voiton jälkeen, saavutti pian tyrannin suosion ja asettui Syrakusaan tämän hoviin, jonka ylellisyys antoi aiheen hänen "Päivällinen"-runoonsa. Joka tapauksessa tiedetään, että Filoksenos ärsytti Dionysiosta ja joutui vankilaan. Useimmat lähteet sanovat, että tyranni ei kestänyt hänen rehellisyyttään: Filoksenos ei ainoastaan jättänyt kehumatta tämän runoja, vaan kun häneltä pyydettiin niihin parannusehdotuksia, hän ehdotti, että koko teksti kannattaisi yliviivata mustalla viivalla. Toisen selityksen mukaan hänen epäsuosionsa johtui liian läheisestä suhteesta tyrannin rakastajattareen Galateiaan, mutta tämä vaikuttaa sepitteeltä, joka perustuu väärinkäsitykseen koskien hänen runoelmaansa "Kyklooppi" () eli "Galateia" ().
Ilmeisesti Filoksenos kuitenkin vapautettiin ja sai palautettua tyrannin suosion, mutta joko uuden ristiriidan seurauksena tai epäluottamuksesta Dionysioksen todellisia tunteita kohtaan hän lopulta jätti hovin. Toisten lähteiden mukaan hän ei koskaan saanut anteeksi, vaan pakeni suoraan vankilasta Kytheralle, missä kirjoitti runonsa "Galateia". "Suda" puolestaan kertoo hänen menneen Tarakseen.
Plutarkhos kertoo erikoisen tarinan: Filoksenos luopui omaisuudestaan Sisiliassa ja lähti saarelta, jotta vauraus ei houkuttaisi häntä mukaan ympäröivään ylellisyyteen. Tätä on yritetty sovittaa yhteen edellisen kanssa niin, että Filoksenos asui ensin vielä jonkin aikaa tilallaan, mutta luopui siitä myöhemmin Plutarkhoksen kuvaamalla tavalla ja lähti lopullisesti Sisiliasta. Ei ole varmaa, missä hän vietti elämänsä viimeiset vuodet – joko kotisaarellaan, kuten edellä mainittu skolia väittää, tai Efesoksessa, jossa "Suda" sanoo hänen kuolleen. Tässäkin asiassa, kuten niin monessa muussakin, kohtaamme vaikeuden, joka johtuu kahden Filoksenoksen sekoittumisesta: myös leukaslaisen sanotaan viettäneen elämänsä loppupuolen Efesoksessa.
Filoksenoksesta on eräs anekdootti, joka päätyi sananparreksi: Kerrotaan, että kun Filoksenos oli riitaantunut Dionysioksen kanssa Syrakusassa ja oli myöhemmin Taraksessa tai Kytheralla, tyranni lähetti hänelle kutsun palata hoviinsa. Vastaukseksi Filoksenoksen kerrotaan kirjoittaneen vain kirjaimen O, mikä ymmärretään joko muinaiseksi tavaksi kirjoittaa , ”ei”, tai, joidenkin mukaan, hän kirjoitti merkin ȣ, joka oli lyhennysmuoto sanasta . Tästä sai alkunsa sananparsi ”Filoksenoksen kirjoitelma” (), joka tarkoitti jyrkkää kieltäytymistä.
Filotas oli Filoksenoksen oppilas.
Runous.
Filoksenos kirjoitti "Sudan" mukaan kaksikymmentäneljä dithyrambia sekä aiakidien eli Aiakoksen jälkeläisten sukuluettelon. Jälkimmäistä runoa ei mainitse mikään muu varhainen lähde; mutta on toinen runo, jota "Suda" ei mainitse ja jota tuskin voidaan lukea sen mainitsemien dithyrambien joukkoon: jo edellä mainittu "Päivällinen", joka vaikuttaa olleen Filoksenoksen suosituin teos ja josta on säilynyt nykyaikaan enemmän katkelmia kuin mistään muusta hänen runostaan.
Nämä katkelmat, jotka ovat lähes kaikki Athenaioksen säilyttämiä, ovat hyvin turmeltuneita runoilijan tarkoituksella omaksuman erikoisen tyylin ja sanaston vuoksi. Isaac Casaubon piti niiden korjaamista toivottomana tehtävänä. Niiden eheyttämiseen ovat kuitenkin osallistuneet useat antiikin kirjallisuuden tutkijat. "Päivällinen" on yksityiskohtainen ja satiirinen kuvaus pitotilaisuudesta, ja kirjoitettu hankalasti tulkittavilla ilmaisuilla. Seuraava säe antaa siitä kalpean käsityksen:
Aristofaneen "Naisten kansankokouksessa" oleva ruokalaji "lopado­­temakho­­selakho­­galeo­­kranio­­leipsano­­drim­­ypo­­trimmato­­silfio­­karabo­­melito­­katakekhy­­meno­­kikhl­­epi­­kossyfo­­fatto­perister­alektryon­opto­kefallio­kinklo­peleio­lagōio­siraio­bafē­tragano­pterygōn" on tulkittu sen parodiaksi.
Filoksenoksen dithyrambeista tärkein on epäilemättä jo mainittu "Kyklooppi" eli "Galateia". Aelianus pitää sitä hänen kauneimpana runonaan, ja Hermesianaks ylistää sitä korkeasti. Vähäiset säilyneet katkelmat ovat koonneet Theodor Bergk sekä Moriz Wilhelm Schmidt. Aristofaneen "Rikkauden" skoliasti kutsuu tätä runoa draamaksi, ja useat muut kirjoittajat nimittävät Filoksenosta tragediakirjailijaksi; tämä johtunee kuitenkin siitä, että dithyrambirunoilijoita on monesti muulloinkin pidetty erehdyksessä tragediakirjailijoina.
Nykyaikaan on säilynyt myös muutamia katkelmia muista Filoksenoksen runoista sekä seuraavien neljän muun dithyrambin nimet, joskin nämäkin ovat epävarmoja: "Myysialaiset" (), "Syyrialainen" (), "Juhlija" () ja "Faethon" ().
Filoksenoksen dithyrambien sävellystyylin luonteesta meillä on vain vähän tietoa, lukuun ottamatta mainintaa siitä, että arkadialaiset nuorukaiset esittivät niitä julkisesti tiettyinä vuoden päivinä. Kuten olemme jo nähneet, hän kuului kuitenkin niihin muusikoihin, joita komediakirjailijat säännöllisesti pilkkasivat, syyttäen heitä muinaisen musiikin yksinkertaisuuden turmelemisesta. Pseudo-Plutarkhos kuvaa useita näistä uudistuksista, joissa Filoksenos seurasi ja jopa ylitti opettajansa Melanippideen, ja joissa Timotheos taas kilpaili hänen kanssaan.
Aristoteles kertoo erikoisen tarinan Filoksenoksen sävellystyöstä: vahvistaakseen väitteensä, että dithyrambi kuuluu olennaisesti fryygialaiseen sävellajiin, hän kertoo Filoksenoksen yrittäneen säveltää dithyrambinsa "Myysialaiset" doorilaisessa sävellajissa, mutta että se ”luontonsa pakottamana” palautui takaisin oikeaan, fryygialaiseen sävelkulkuun. Epäselvässä kohdassa Julius Polluxilla sanotaan, että Filoksenos keksi lokroilaisen sävelmän, ja myös hypodoorilainen sävelmä on liitetty hänen nimeensä. Filoksenoksen runomittoja käsittelee Dionysios Halikarnassoslainen.
Meillä on runsaasti todisteita siitä korkeasta arvostuksesta, jota antiikin ihmiset tunsivat Filoksenosta kohtaan sekä hänen elinaikanaan että hänen kuolemansa jälkeen. Erityisen vaikuttava ylistys löytyy komediakirjailija Antifaneen säilyneestä katkelmasta, jossa tämä vertaa Filoksenosta häntä seuranneisiin muusikoihin. Hänet mainitsee myös muun muassa Makhon. Aleksanteri Suuri pyysi Filoksenoksen runoja nähtäväkseen Aasian sotaretkellään. Aleksandrialaiset grammaatikot ottivat hänet kaanoniin, ja jo pelkästään komediakirjailijoiden hyökkäykset todistavat hänen asemastaan ja suosiostaan – vieläpä sitä selvemmin, mitä kiivaampia nämä hyökkäykset olivat.