tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anton Rovner

Anton Arkadjevitš Rovner (; s. 28. kesäkuuta 1970 Moskova) on venäläis-yhdysvaltalainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä.
Rovner syntyi kirjailijaperheeseen Moskovassa ja loikkasi vanhempineen Yhdysvaltoihin vuonna 1974. Hän sai Juilliard Schoolin korkeakoulutukseen valmentavalla osastolla sävellysopetusta Andrew Thomasilta. Sitten hän opiskeli Juilliard Schoolissa Milton Babbittin johdolla. Rovner sai musiikin kandidaatin arvon vuonna 1991 ja musiikin maisterin arvon vuonna 1993. Vuosina 1989–1990 hän oli opiskelijavaihdossa Moskovan konservatoriossa, jossa häntä opetti sävellyksessä Nikolai Sidelnikov ja musiikin teoriassa Juri Holopov. Rovner oli vuosina 1993–1997 Bridge-nykymusiikkikonserttisarjan taiteellinen johtaja New Yorkissa. Hän opiskeli vuosina 1994–1997 Rutgersin yliopistossa Charles Wuorisen johdolla ja väitteli filosofian tohtoriksi.
Rovner muutti joulukuussa 1997 takaisin Moskovaan. Hänen teoksiaan on esitetty lukuisissa Venäjän kaupungeissa, Ukrainassa, Moldovassa, Romaniassa, Ranskassa, Saksassa, Suomessa, Etelä-Koreassa ja Venezuelassa. Rovner hyväksyttiin Venäjän säveltäjäliiton jäseneksi vuonna 2001. Hän aloitti opettamisen Moskovan konservatoriossa vuonna 2002. Moskovassa Valentina Holopovan johdolla suorittamistaan musiikkitieteellisistä opinnoista hän valmistui vuonna 2011 tutkielmallaan Sergei Protopopovista. Rovner on kirjoittanut musiikkiaiheisiin lehtiin Venäjällä, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Azerbaidžanissa ja Ukrainassa.
Gratangenin kirkko

Gratangenin kirkko () on Gratangenin kunnassa Norjassa sijaitseva betonikirkko vuodelta 1971.
Kerásia (Iraklion)

Kerásia () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 134 (2021).
Kerásian kylä sijaitsee Kreetan keskiosissa Ída- eli Psiloreíris-vuoren itäpuolella noin 25 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 340 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisaikaisissa lähteissä vuonna 1583. Sen tärkeimmät kirkot on omistettu Pyhälle Georgiokselle ("Ágios Geórgios") ja Neitsyt Marialle Elävöittävälle lähteelle ("Zoodóchos Pigí").
Kerásia muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Κερασίων, "Dimotikí Koinótita Kerasíon"), johon kuuluu varsinaisen Kerásian kylän lisäksi Néo Veneráton kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 257 (2021).
Grimstadin kirkko

Grimstadin kirkko () on Grimstadin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1881.
Kontópoula

Kontópoula () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chanián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 47 (2021).
Kontópoulan kylä sijaitsee Kreetan läntisissä sisäosissa noin 13 kilometriä eteläkaakkoon Chanián kaupungista. Kontópoula muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Κοντοπούλων, "Dimotikí Koinótita Kontopoúlon"), johon kuuluu varsinaisen Kontópoulan kylän lisäksi Katochórin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 164 (2021).
Aleksandar Pavlović (jalkapalloilija)

Aleksandar Pavlović (s. 3. toukokuuta 2004 München) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Bayern Müncheniä. Pelipaikaltaan Pavlović on puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelaa myös Saksan jalkapallomaajoukkueessa.
Seurajoukkueessa.
Pavlović on Bayern Münchenin kasvatti. Hän debytoi Bundesliigassa lokakuussa 2023 ottelussa Darmstadtia vastaan. Ensimmäisen maalinsa Bundesliigassa Pavlović teki tammikuussa 2024 Augsburgin verkkoon. Debyyttikaudellaan Bundesliigassa hän pelasi 19 ottelua onnistuen maalinteossa kahdesti.
Maajoukkueessa.
Alle 20-vuotiaiden tasolla Saksaa edustanut Pavlović teki debyyttinsä Saksan jalkapallomaajoukkueessa kesäkuussa 2024 harjoitusottelussa Ukrainaa vastaan. Ensimmäinen maali syntyi saman vuoden syyskuussa Kansojen liigan A-liigan ottelussa Unkaria vastaan.
Muuta.
Pavlovićin isä on serbialainen ja äiti saksalainen.
Fjæren kirkko

Fjæren kirkko () on Grimstadin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Koutouloufári

Koutouloufári () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 356 (2021).
Koutouloufárin kylä sijaitsee linnuntietä noin 1,2 kilometriä sisämaahan Kreetan pohjoisrannikosta ja Liménas Chersonísoun kaupungista, ja noin 27 kilometriä itään Iraklionista. Se on rakennettu Pyrgiá-vuoren rinteeseen noin 90–100 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Koutouloufári on kasvanut käytännössä yhteen lännenpuoleisen Piskopianón kylän kanssa. Kummatkin ovat osa Liménas Chersonísoun kaupunkiyhdyskuntaa.
Varhaisin maininta kylästä on venetsialaisaikaisissa lähteissä vuonna 1577 nimellä "Calafari Metochio". Myöhemmin se esiintyy myös nimellä "Cutrufari". Kylän pääkirkko on tehty 1300-luvulle ajoittuvasta kirkosta 1800-luvulla ja omistettu Pyhälle Basileiokselle ("Ágios Vasíleios").
Eiden kirkko (Grimstad)

Eiden kirkko () on Grimstadin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1795.
Eiden kirkko

Eiden kirkko voi tarkoittaa seuraavia:
Kroústas

Kroústas () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ágios Nikólaoksen kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 415 (2021).
Kroústasin kylä sijaitsee Kreetan itäosassa noin 14 kilometriä lounaaseen Ágios Nikólaoksen kaupungista. Se on rakennettu noin 540 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kroústas muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Κρούστα, "Dimotikí Koinótita Kroústa"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Kryá

Kryá () on Kreikan kyläyhdyskunta (virallisesti Δημοτική Κοινότητα Κρυών, "Dimotikí Koinótita Kryón"), joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kyläyhdyskunnan väkiluku on 97 (2021).
Kryán kyläyhdyskunnan kylät sijaitsevat Kreetan itäosassa noin 20 kilometriä lounaaseen Siteían kaupungista ja noin 67 kilometriä itäkaakkoon Ágios Nikólaoksesta. Kyläyhdyskuntaaan kuuluvat kylät Dáfni, Epáno Kryá, Káto Kryá, Ríza ja Skordílo. Paikalliset selittävät nimen Kryá tulevan seudun ilmaston kylmyydestä (κρύο, "krýo") talvella. Kyläyhdyskunta mainitaan venetsialaisaikaisissa lähteissä vuonna 1583 nimellä "Cria".
Landvikin kirkko

Landvikin kirkko () on Grimstadin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1825.
Kypárissos (Iraklion)

Kypárissos () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 272 (2021).
Kypárissoksen kylä sijaitsee Kreetan keskiosissa noin 25 kilometriä etelälounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 220 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.
Kypárissos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Κυπαρίσσου, "Dimotikí Koinótita Kyparíssou"), johon kuuluvat varsinaisen Kypárissoksen kylän lisäksi kylät Galéni, Kalós, Karkadiótissa ja Roukáni. Koko yhdyskunnan väkiluku on 733 (2021).
Fevikin kirkko

Fevikin kirkko () on Grimstadin kunnassa Norjassa sijaitseva puukirkko vuodelta 1970.
Límnes

Límnes (, ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ágios Nikólaoksen kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 346 (2021).
Límnesin kylä sijaitsee Mirampéllon tasangon laidalla Kreetan itäosassa noin kymmenen kilometriä luoteeseen Ágios Nikólaoksen kaupungista. Límnes muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Λιμνών, "Dimotikí Koinótita Limnón"), johon kuuluvat varsinaisen Límnesin kylän lisäksi kylät Agía Pelagía, Ágios Ioánnis, Drákos, Dýo Prínoi ja Kalós Lákkos. Koko yhdyskunnan väkiluku on 359 (2021).
Loúlos

Loúlos () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chanián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 77 (2021).
Loúloksen kylä sijaitsee Kreetan läntisissä sisäosissa noin 15 kilometriä etelään Chanián kaupungista. Se on osa Pappadianán kyläyhdyskuntaa.
Loúmas

Loúmas () on Kreikan kyläyhdyskunta (virallisesti Δημοτική Κοινότητα Λούμα, "Dimotikí Koinótita Loúma"), joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ágios Nikólaoksen kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kyläyhdyskunnan väkiluku on 45 (2021).
Loúmasin kyläyhdyskunnan kylät sijaitsevat Kreetan itäosassa noin 25 kilometriä pohjoiseen Ágios Nikólaoksen kaupungista. Kyläyhdyskuntaaan kuuluvat kylät Epáno Loúmas, Káto Loúmas, Káto Sélles ja Sélles.
Maláxa (kylä)

Maláxa () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chanián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 150 (2021).
Maláxan kylä sijaitsee Maláxa-vuoren rinteessä Kreetan länsiosassa noin 13 kilometriä kaakkoon Chanián kaupungista ja linnuntietä noin 2,7 kilometriä etelään Soúdanlahden rannasta. Maláxa muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Μαλάξας, "Dimotikí Koinótita Maláxas"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Kylän lähellä sijaitsevat osmanivallan aikaisen, viimeistään 1860-luvulla rakennetun Maláxan tornin rauniot. Se raunioitui kreikkalaisten vallattua sen Kreetan kansannousun aikaan vuonna 1897.
Kuivaa kyyneleet

Kuivaa kyyneleet on Tuulin kolmas albumi, joka julkaistiin 4. lokakuuta 2024.
Albumi sisältää Tuulin vuoden 2024 aikana julkaisemat singlet ”Kevlar”, "Sytkäri", "Lähellä", "Yliajattelen sua" ja "Ekaa kertaa". 
Albumi debytoi Suomen albumilistan seitsemäntenä.
Dunja Vejzović

Dunja Vejzović (s. 20. lokakuuta 1943 Zagreb) on kroatialainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.
Vejzović aloitti uransa Kroatian kansallisteatterissa. Hän esiintyi Staatstheater Nürnbergissä vuosina 1971–1976 ja sitten Oper Frankfurtissa vuoteen 1980 saakka. Vejzović esiintyi kolmessa Bayreuth-festivaalissa Kundryn roolissa Richard Wagnerin oopperassa "Parsifal". Vuonna 1982 hän teki La Scalan -debyyttinsä "Troijalaisten" esityksessä Georges Prêtren johdolla. Metropolitan-oopperassa Vejzović debytoi Venuksen roolissa "Tannhäuserin" esityksessä, jonka johti James Levine.
Vejzović on esiintynyt myös muun muassa Salzburgin musiikkijuhlilla ja Carnegie Hallissa. Vuonna 2004 hän teki jäähyväisesiintymisensä näyttämöllä Charlotten roolissa oopperassa "Werther" Zagrebissa. Vejzović on opettanut Zagrebissa, Grazissa ja vuodesta 2000 Stuttgartin musiikki- ja teatteriyliopistossa. Saksan hallitus myönsi hänelle Bundesverdienstkreuzin.
Speedcar Series Bahrainin toinen Grand Prix 2009

Speedcar Series Bahrainin toinen Grand Prix 2009 oli Speedcar Series -kauden 2008–2009 viides ja viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 25.–26. huhtikuuta Bahrain International Circuitin moottoriradalla Bahrainissa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Bahrainin GP:n yhteydessä.
Lappeenrannan saha

Metsä Fibre Lappeenrannan saha on Metsä Fibren omistama sahalaitos Lappeenrannan Suolahden kaupunginosassa Voisalmensaaressa. Sahan perusti Metsäliitto vuonna 1961 nimellä Metsä-Saimaan saha. Sahan entinen nimi on antanut nimen Metsäsaimaankadulle, jonka varrella tehdas sijaitsee. Sahalla työskenteli 70 henkilöä vuonna 2024. Sen päätuotteena on mäntysahatavara, joka soveltuu esimerkiksi puusepänteollisuuteen, rakennusteollisuuteen ja pakkausteollisuuteen. Tuotannosta noin 70 % menee vientimarkkinoille. Sahalle johtaa vanhasta Simola–Lappeenranta-radasta haarautuva raide.
Metsä-Saimaan sahaa ei tule sekoittaa Lappeenrannan Kahilanniemessä sijainneeseen Saimaan sahaan, joka toimi alueella 1930-luvulta alkaen. Metsä-Saimaan saha rakennettiin osittain samalle alueelle, jossa sanomalehtimies Carl Gustaf Swanin omistama Hopeavuoreksi kutsuttu huvila sijaitsi.
Kaurila

Kaurila on Tohmajärven kylä Pohjois-Karjalan maakunnassa.
Kaurilan kylä sijaitsee Tohmajärven itäosissa, ja sen naapurikyliä ovat Petravaara, Peijonniemi, Patsola ja Niirala. Muskon kylä puolestaan lasketaan kuuluvan osaksi Kaurilaa. Kaurilan eteläreunalla virtaa Tohmajoki, ja kylän läheltä kulkee myös Jänisjoki. Kylän maasto kuuluu Salpauselkä-muodostelmaan, ja siellä on jyrkkiä soraharjuja ja monia harjukuopissa olevia lampia.
Kaurilan halki kulkee valtatie 9, joka on osa Sinistätietä. Tien vierellä on myös Joensuusta Sortavalaan kulkeva Karjalan rata, joka on enää tavaraliikenteen käytössä.
Kaurilan kylässä oli vuonna 2006 vajaa 200 asukasta. Talouksia oli noin 70. Kesäisin kausiasukkaat kasvattavat väestömäärä. Kaurilan asukasluku on vähenemässä, ja väestö on pääosin ikääntyvää. Lapsia ja nuoria on vähän.
Kaurilan kansakoulu aloitti 1898 toimintansa. Koulu suljettiin keväällä 1983, ja sinne perustettiin kylätalo. Kylätalon tiloissa on muun muassa koulumuseo, jonka kokoelmissa on muun muassa Kaurilan koulun oppilaan, hiihtäjä Siiri Rantasen kilpailuasu ja hiihtovälineitä. Rantanen syntyi Kaurilassa, ja kylässä on hänen koulumatkaansa myötäilevä Siirin polku -niminen kuntorata.
Klässbol

Klässbol on taajama Arvikan kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 309 asukasta vuonna 2021.
Klässbolissa toimii pellavakutomo, joka toimittaa pöytäliinoja ja lautasliinoja muun muassa Ruotsin kuningasperheelle.
Gunnarskog

Gunnarskog on taajama Arvikan kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 264 asukasta vuonna 2021.
Foldrøy

Foldrøy tai Folderøy on taajama Bømlon kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 378 vuoden 2023 alussa.
Jessica Rosencrantz

Jessica Rosencrantz (s. 1987) on ruotsalainen maltillisen kokoomuksen poliitikko ja Ruotsin nykyinen EU-ministeri syyskuusta 2024. Hän valmistui ekonomistiksi Tukholman kauppakorkeakoulusta vuonna 2011 ja on istunut valtiopäivillä vuodesta 2010.
Aleksandra Streltšenko

Aleksandra Iljinitšna Streltšenko (; 2. helmikuuta 1937 Tšaplyne, Dnipropetrovskin alue, Ukrainan SNT – 2. elokuuta 2019 Moskova, Venäjä) oli venäläinen laulaja. Hän tuli tunnetuksi romanssien, kansanlaulujen ja Neuvostoliiton säveltäjien kappaleiden esittäjänä.
Streltšenkon vanhemmat olivat Ilja (1911–1941) ja Polina Streltšenko (1916–1945). Molempien vanhempiensa kuoltua hän varttui orpokodissa. Streltšenko suoritti opintoja Herzenin pedagogisessa yliopistossa ja työskenteli aluksi ohjaajana esikoulussa. Vuosina 1959–1962 hän työskenteli Lipetskin aluefilharmonikkojen kanssa. Hän opiskeli vuoden ajan laulaja Irma Jaunzemin johdolla ja asui vuodesta 1963 Moskovassa. Streltšenko opiskeli myöhemmin (1976–1980) myös Gnesin-musiikkiakatemiassa.
Streltšenko oli vuodesta 1964 lähtien Moskontsertin solisti. Hän alkoi työskennellä myös Estrada-konserttiseuran kansantaiteellisen työpajan taiteellisena johtajana. Streltšenko osallistui Helsingin nuorisofestivaaleihin 1962 ja myöhempiin nuorisofestivaaleihin Sofiassa (1968) ja Bratislavassa (1971). Sofiassa hän voitti tapahtumassa järjestetyn kansainvälisen laulukilpailun. Streltšenkolle myönnettiin Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan (1972) ja kansantaiteilijan (1984) arvonimet. Streltšenkon ääntä kuullaan Sergei Bondartšukin elokuvassa "Sota ja rauha" sekä Nikolai Gubenkon elokuvassa "Prišol soldat s fronta". Hän teki yhteistyötä Radion ja television sinfoniaorkesterin ja Valtion venäläisen Osipov-kansanorkesterin kanssa.
Vuodesta 2002 Streltšenko johti kansanlaulusolistien osastoa Moskovan kulttuurin ja taiteiden valtionyliopistossa. Hänelle myönnettiin Venäjän kunniamerkki vuonna 2010. Streltšenko istui eri kilpailuissa tuomariston jäsenenä. Hän oli kahdesti naimisissa.
Svidetel

Svidetel (, Todistaja) on vuoden 2023 venäläinen elokuva, joka käsittelee Venäjän vuonna 2022 Ukrainassa aloittamaa täysimittaista sotaa. Elokuvaa pitivät propagandaelokuvana kulttuurikriitikko Mihail Kozyrev ja kirjailija Ivan Filippov. Heidän arvioonsa yhtyivät "The Guardian" ja Euronews.
"Svidetel" esitettiin Venäjällä ensimmäisen kerran 17. elokuuta 2023. Se oli Venäjän ensimmäinen vuonna 2022 aloitettua suurhyökkäystä käsittelevä koko illan elokuva. Venäjän kulttuuri- ja puolustusministeriö tukivat elokuvahanketta. Elokuvan budjetti oli 200 miljoonaa ruplaa. Kahden ensimmäisen viikon aikana elokuva tuotti alle 14 miljoonaa ruplaa. Elokuva ei menestynyt venäläisyleisön parissa. Loppuvuodesta 2023 ja vuoden 2024 alussa "Svidetel" näytettiin monissa Italian kaupungeissa vastalauseista huolimatta.
Elokuvan ohjasi David Dadunašvili. Pääosanäyttelijänä elokuvassa on Karen Badalov. Hän piti elokuvan trailerin poistamista Youtubesta osoituksena siitä, että sananvapaus oli mennyttä. "Svidetel" on Sofja Mitrofanovan tuottama ja Sergei Volkovin käsikirjoittama. Musiikin sävelsi Vladimir Skripatš. Badalovin lisäksi elokuvassa esiintyvät muiden muassa Aleksandr Djatšenko, Serafima Nizovskaja ja Julija Afanasjeva.
Juoni.
Elokuvan päähenkilö on belgialainen viulisti Daniel Cohen, joka saapuu Kiovaan esiintymään helmikuussa 2022. Hän jää taisteluiden keskelle ja todistaa ukrainalaisten nationalistien epäinhimillisiä rikoksia sekä verisiä provokaatioita. Ukrainan armeija vangitsee pakolaisia juna-asemalla, tulittaa näitä kohti ja syyttää venäläisiä. Ukrainalaiset esitetään elokuvassa ryöstelijöinä ja raiskaajina. He vannovat elokuvassa uskollisuutta Adolf Hitlerille, ja ukrainalainen komentaja kantaa kävellessään Hitlerin kirjaa "Taisteluni". Cohen pitää tehtävänään todistajana ”totuuden” kertomista maailmalle siitä, mitä Ukrainassa tapahtuu.
Elokuvan lopussa Daniel Cohen toteaa, että kaikesta kuuluu syyttää Ukrainaa.
Vastaanotto ja kritiikki.
Euronewsin mukaan "Svidetel" on kokoelma Venäjän hallinnon valheita. "The Guardian" katsoi elokuvassa esiteltävän monia käsityksiä, joita Venäjän hallinto on pyrkinyt tuomaan esiin oikeutuksina hyökkäykselle Ukrainaan. Kirjailija Ivan Filippov piti elokuvan heikkoa menestystä osoituksena siitä, että yleisö ei halunnut tulla muistutetuksi sodasta. Hänen mukaansa venäläisille syötettiin propagandaa televisiossa, kadulla, kouluissa ja yliopistoissa, millä hän perusteli näkemystään siitä, että monet eivät halunneet maksaa "Svidetel"-elokuvasta. Kulttuurikriitikko Mihail Kozyrev piti elokuvaa osoituksena Venäjällä pysyneiden taiteilijoiden tason ja ammattitaidon heikkoudesta.
Ukraine Crisis Media Center piti "Svidetel"-elokuvaa ”absurdina propagandana” kokoillan elokuvan valeasussa.
Speedcar Series Qatarin Grand Prix 2009

Speedcar Series Qatarin Grand Prix 2009 oli Speedcar Series -kauden 2008–2009 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 13.–14. helmikuuta Losail International Circuitin moottoriradalla Qatarissa.
Nancy Marchand

Nancy Marchand (19. kesäkuuta 1928 Buffalo, New Yorkin osavaltio – 18. kesäkuuta 2000 Stratford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka palkittiin uransa aikana neljällä Primetime Emmylla (paras naissivuosa 1978, 1980, 1981 &amp; 1982) ja Golden Globella (paras naissivuosa 2000).
Marchand tunnettiin parhaiten lehtikustantaja Margaret Pynchonin roolista CBS:n sarjassa "Lou Grant" (1977–1982) ja mafiasuvun matriarkan Livia Sopranon roolista HBO:n sarjassa "Sopranos" (1999–2000). Marchand kuoli Sopranosin toisen ja kolmannen tuotantokauden välillä, minkä johdosta Livia Sopranosin viimeinen esiintyminen sarjassa toteutettiin tuolloin uudella CGI-tekniikalla.
Russians at War

Russians at War on venäläis-kanadalaisen Anastasia Trofimovan ohjaama dokumenttielokuva, joka esitettiin ensimmäisen kerran Venetsian elokuvajuhlilla syyskuussa 2024. Se kuvaa venäläisten sotilaiden elämää lähellä etulinjaa Ukrainassa. Trofimova vietti näiden seurassa seitsemän kuukauden ajan. Canada Media Fund oli dokumentin rahoittaja.
"Russians at War" kuvaa venäläiset sotilaat pitkälti sympaattisessa valossa. Sotilaat ilmaisevat hämmennystään ja epätietoisuuttaan siitä, minkä puolesta he taistelevat. Dokumentissa esiintyvillä sotilailla on vaihtelevia, esimerkiksi taloudellisia motiiveja osallistua Venäjän hyökkäykseen. Sotilaat puhuvat dokumentissa kuolemasta ja tunteistaan. Elokuva sai osakseen voimakasta kritiikkiä. Venetsian elokuvajuhlilla esitettiin vuonna 2024 myös ukrainalaisten kokemuksia käsittelevä dokumentti "Pisni zemli, štšo povilno horyt". Sen tuottaja Darja Bassel kritisoi päätöstä esittää lisäksi "Russians at War", joka hänen mukaansa välitti hyvin vääristyneen kuvan todellisuudesta ja levitti virheellisiä narratiiveja. Bassel ja muut ukrainalaiset kulttuurivaikuttajat kokivat, että "Russians at War" sivuuttaa venäläisten sotilaiden vastuun ja esittää heidät pikemminkin uhreina kuin aktiivisina osallistujina. Kriitikkojen mukaan elokuvassa ei anneta huomiota laajamittaiselle tuholle, jonka hyökkäys Ukrainaan on aiheuttanut. Ohjaaja Trofimova kertoi, että hänen tapaamansa venäläiset sotilaat olivat täysin tavanomaisia ihmisiä. Sanojensa mukaan hän ei rintaman läheisyydessä viettämänään aikana nähnyt merkkejä sotarikoksista. Trofimova puolusti elokuvaa sillä, että sodan käsittelystä puuttui hänen mielestään ihmiskasvojen antaminen osallistujille. Hänen mukaansa venäläisten sotilaiden näkökulmaa ei ole yleensä tuotu esiin, vaikka hänen mukaansa sen näkeminen sodan sumun keskeltä on tärkeää. Dokumentissa yksi sotilas arvelee Venäjän ja Ukrainan olleen aina erottamattomia. Hän kertoo kaipaavansa veljellistä liittoa. Kriitikot huomauttivat tällaisten kommenttien edistävän Vladimir Putinin väitteitä siitä, ettei Ukraina voisi olla olemassa itsenäisenä valtiona.
Syyskuussa 2024 "Russians at War" otettiin myös Toronton elokuvajuhlien ohjelmaan. Pääkonsuli Oleh Nikolenko sanoi dokumentin pyrkivän kaunistelemaan Venäjän sotarikoksia. Ukrainalaiset diplomaatit ja aktivistit Kanadassa vaativatkin elokuvajuhlia lopettamaan dokumentin esittämisen, koska heidän mukaansa elokuva palveli Venäjän propagandaa. Kanadan varapääministeri Chrystia Freeland tuomitsi elokuvan sisällyttämisen elokuvajuhlien ohjelmaan. Trofimova kiisti propagandasyytökset ja totesi tehneensä elokuvan ilman Venäjän hallinnon lupaa, mikä asetti hänet vaaraan joutua syytetyksi Venäjällä. Trofimova kertoi pitävänsä Venäjän hyökkäystä laittomana ja oikeuttamattomana. Elokuvaansa hän piti sodanvastaisena.
Kolme viisasta apinaa

Kolme viisasta apinaa (, ’kolme apinaa’) tunnetaan japanilaisesta sanonnasta ”älä näe pahaa, älä kuule pahaa, älä puhu pahaa”.
Sanonta juontaa juurensa Japanin Muromachi-kaudelta. Apinat ovat tulleet erityisen tunnetuiksi Tōshō-gū -pyhäkköön tehtyjen kaiverrusten myötä. Nämä apinat ovat suosittu teema Nikkōn pyhäköissä Japanissa ja kuvauksia niistä voi nähdä laajalti ympäri maailmaa.
Kolmen viisaan apinan filosofia juontaa juurensa todennäköisesti Nara-kaudelta, jolloin buddhalaiset vaikutteet saapuivat Japaniin Kiinan kautta. Buddhalaisuuden opetusten mukaan, jos emme näe, kuule tai puhu pahaa, vältymme itse pahalta. Apinoiden symboliikka tuli tunnetuksi erityisesti japanilaisen Kōshin-kansanuskon kautta. Muromachi-kaudella Kōshinin seuraajat alkoivat luoda kivimuistomerkkejä, kääröjä ja muita esineitä, mikä lopulta huipentui kuuluisien kaiverrusten syntymiseen Nikkōn Tōshō-gū-pyhäkössä.
Kolmen apinan kuva perustuu sanaleikkiin. Japanin kielessä lause kuuluu ”mizaru, kikazaru, iwazaru” (; ”älä näe, älä kuule, älä puhu”). Sanojen lopussa oleva ”zaru” voi myös viitata apinaan, sillä ”saru” () tarkoittaa apinaa. Tämän vuoksi apinat liitettiin näiden opetusten visuaaliseen esitykseen. Apinoiden nimet seuraavat alkuperäistä sananlaskua, jossa Mizaru peittää silmänsä, eikä näe pahaa; Kikazaru peittää korvansa, eikä kuule pahaa; ja Iwazaru peittää suunsa, eikä puhu pahaa.
Kolmen apinan teema on historiallisesti esiintynyt eri puolilla Aasiaa. Jotkut uskovat sen kulkeneen Intiasta Kiinaan Silkkitietä pitkin ja sieltä edelleen Japaniin. Edo-kauden (1603–1868) aikana kolmen apinan hahmoja nähtiin usein buddhalaisissa veistoksissa, joissa ne toimivat kansanjumala Shōmen-Kongōn seuralaisina.
Vuonna 1617 Nikkōhon rakennettiin suuri Tōshō-gū -pyhäkkö Tokugawa Ieyasulle, Tokugawa-shōgunaatin ensimmäiselle shōgunille, joka sai kuolemansa jälkeen jumalallisen aseman. Yksi pyhäkkökompleksin rakennuksista on pyhä talli, jota koristaa kahdeksan paneelin veistos. Sen tekijäksi on liitetty Hidari Jingorō, legendaarinen kuvanveistäjä, jonka historiallisen olemassaolon todenperäisyys on kyseenalaistettu.
Anastasia Trofimova

Anastasia Trofimova (; s. 17. helmikuuta 1987 Moskova) on venäläis-kanadalainen elokuvaohjaaja.
Trofimova sai koulutuksensa Torontossa. Hän oli tekemässä Canadian Screen Award -palkittua dokumenttia "Tales from the Organ Trade". Hän on myös toiminut tuottajana RT:llä. Trofimova on uransa aikana dokumentoinut konflikteja Syyriassa, Irakissa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa.
Venäjän aloittaessa täysimittaisen sodan Ukrainaa vastaan 24. helmikuuta 2022 Trofimova työskenteli CBC:n palveluksessa. Venäjä sulki CBC:n toimiston Moskovassa pari kuukautta myöhemmin, mutta Trofimova päätti jäädä Venäjälle. Hän matkusteli ensin Venäjällä pyrkien luomaan keskusteluyhteyttä sodasta palaaviin taistelijoihin. Hänen mukaansa sotilaat eivät olleet halukkaita juuri puhumaan aiheesta. Trofimova pääsi lomalla olleen sotilaan avulla tämän pataljoonan luokse Luhanskin alueelle. Rajanylitys oli laiton. Syyskuussa 2024 hänen dokumenttinsa "Russians at War" venäläissotilaista esitettiin ensin Venetsian ja sitten Toronton elokuvajuhlilla. Ukrainalaiset diplomaatit Kanadassa vaativat Toronton elokuvajuhlilta elokuvan vetämistä pois ohjelmasta. Trofimovaa syytettiin netissä ja länsimaiden tiedotusvälineissä venäläisten sotilaiden esittämisestä sympaattisessa valossa. Myrotvorets syytti Trofimovaa muun muassa ukrainalaisvastaisesta propagandasta.
Olof Sundby

Olof Sundby (1917–1996) oli ruotsalainen teologi ja pappi, joka toimi Växjön piispana 1970–1972 ja Ruotsin arkkipiispana 1972–1983.
Johan Mandelberg

Johan Edvard Mandelberg (22. tammikuuta 1730 – 8. tammikuuta 1786 Kööpenhamina) oli ruotsalais-tanskalainen taidemaalari. Hän opiskeli opiskeli Pariisissa, jossa häntä opetti tunnettu rokokoomaalari François Boucher, ja Roomassa, missä hän kuului Johann Joachim Winckelmannin lähipiiriin ja omaksui uusklassismin. Vuodesta 1763 Mandelberg toimi Tanskan kuninkaallisen taideakatemian professorina. Hänen oppilaitaan oli muun muassa Nicolai Abildgaard.
Nopein kierros

Nopein kierros on ratamoottoriurheilussa käytetty termi. Kuljettaja ajaa kilpailun nopeimman kierrosajan kilpailussa. Jotkut kilpasarjat, kuten Formula 1, Formula 2 ja Formula E, antavat mestaruuspisteitä nopeimman kierroksen suorittaneelle kuljettajalle ja tallille.
Varsinais-Suomen susisurmat 1880–1881

Varsinais-Suomen susisurmat 1880–1881 olivat sarja tapahtumia, joissa sudet surmasivat 21–22 lasta Varsinais-Suomessa. Tapahtumat ovat ainutlaatuisia Suomen historiassa, sillä vastaavan laajuisia ihmisiin kohdistuneita susivahinkoja ei ole dokumentoitu muualta.
Tapausten tausta.
1880-luvun Varsinais-Suomessa yhteiskunnalliset muutokset vaikuttivat ihmisen ja suden suhteeseen. Hirvien paikallinen sukupuutto liiallisen metsästyksen takia ja kasvava karjatalous toivat sudet lähemmäs ihmisasutusta. Pientilojen karja laidunsi vapaana metsissä, ja pellot oli aidattu pistoaidoin.
Tapahtumakulku ja tulkinnat.
Ensimmäinen dokumentoitu tapaus sattui tammikuussa 1880 Kalannissa, missä susi surmasi 8-vuotiaan Karl Johan (Kalle) Hörnbergin. Tapauksia dokumentoitiin tarkasti kirkonkirjoihin, joissa merkintänä saattoi olla "äten af varg" (suden syömä), ja viranomaisten raportteihin.
Tapahtumista on esitetty kaksi päätulkintaa. Yhden teorian mukaan kyseessä oli poikkeuksellinen yksilö: suuri, takkukarvainen ja kirjava susi, jonka käytös poikkesi merkittävästi tavallisten susien käyttäytymisestä. Viranomaiset epäilivät sen olleen mahdollisesti sirkuksesta karannut susi tai koirasusi. Eläimellä havaittiin myös hammassairaus. Toisen tulkinnan mukaan kyseessä oli Mynämäen seudulla reviiriään pitänyt lauma, jota johtava pilkullinen naarassusi oppi käyttämään lapsia saaliinaan.
Yhteiskunnallinen merkitys.
Tapahtumat herättivät laajaa huomiota suuriruhtinaskunnassa. Viranomaiset järjestivät laajoja jahteja, joista suurimpaan osallistui pelkästään Marttilan kunnasta 1700 henkilöä. Fennomaaneille oli kiusallista, että avuksi jouduttiin lopulta kutsumaan venäläisiä ammattimetsästäjiä (lukaaseja). Rukoilevaiset järjestivät rukoushetkiä susien häätämiseksi, tulkiten tapahtumat antikristuksen ilmentymäksi.
Merkittävä selviytymistarina on Halikossa tapahtunut kohtaaminen, jossa 9-vuotias Ida Laakso pelastui ohikulkijan väliintulon ansiosta. Laakson kertomus nauhoitettiin vuonna 1955, ja hänelle pystytettiin muistomerkki Vaskiolle 1997.
Seuraukset.
Tapaukset päättyivät tammikuussa 1882, kun venäläinen ammattimetsästäjä ampui epäillyn suden Nousiaisissa. Tämän jälkeen vastaavia tapauksia ei enää raportoitu alueella, ja 1900-luvulle tultaessa sudet olivat käytännössä kadonneet Lounais-Suomesta. Alueelle sudet palasivat vasta 2000-luvulla.
Berthold II

Berthold II (nimi kirjoitetaan myös Berchtold) (n.1050 Freiburg im Breisgau, Baden-Württemberg, Saksa – 12. huhtikuuta 1111 Schwaben, Chemnitzer Land, Saksi), Zähringenin herttuoiden sukua, oli maakreivi ja Švaabian herttua vuosina 1092–1098. 
Berthold II oli Zähringenin herttuoiden suvun perustajana pidetyn Berthold I:n poika. Isänsä lailla hän tuki Rudolf von Rheinfeldeniä, Henrik IV:n vastakuningasta, ja meni 1079 naimisiin tämän Agnes-tyttären kanssa, joka myöhemmin jäi Rheinfeldenin suvun ainoaksi perilliseksi. Kun paavi Gregorius VII nimitti Bertholdin veljen Gebhardin Konstanzin piispaksi, Berthold sai yhä suuremman vaikutusvallan ja nousi Švaabian herttuaksi 1092. Lähelle Zähringenin linnaa hän perusti Freiburgin, jolle hänen poikansa Konrad myöhemmin (1120) myönsi kaupunginoikeudet. Kiista Henrik IV:n ja Saksan ylimystön kesken ratkesi lopulta siten, että keisarin nimittämä Hohenstaufen-sukuinen Švaabian herttua Friedrich I sai pitää arvonsa, mutta Zähringenin herttuoilla säilyivät laajat maaomistukset myös Švaabian alueella.
Berthold IV (Zähringen)

Berthold IV von Zähringen (n. 1125 – 8. syyskuuta tai 8. joulukuuta 1186) oli Zähringenin herttua. Hänet mainitaan asiakirjoissa myös Burgundin herttuana tai hallitsijana "(rector Burgundiae," mikä tarkoitti jonkinlaista kuninkaan sijaisena toimimista), mutta todellisuudessa hänen valtansa ulottui vain Burgundin itäisimpiin osiin nykyisen Sveitsin länsiosassa.
Historia.
Bertholdin isä oli Zähringenin herttua Konrad, äiti Namurin kreivi Gotthardin tytär Clementia. 
Berthold oli mukana keisari Fredrik Barbarossan Italian-sotaretkillä kolmesti vuodesta 1154 lähtien ja kunnostautui siellä useaan otteeseen: hän oli oppinut äidiltään sujuvaa ranskaa, tunsi läntisen Sveitsin vuoristoreitit, ja ainakin kerran hänen kerrotaan pelastaneen keisarin hengen. Vuonna 1156 keisari avioitui Burgundin valtakunnan perijättären Beatrixin kanssa, jolloin Bertholdin vaatimus Burgundin herttuakuntaan kävi todellisuudessa mahdottomaksi, mutta häntä varten luotiin erityinen Burgundin "rector"in arvonimi vailla todellista valtaa. Hyvitykseksi menetetystä vallasta Burgundissa hän sai myös läänityksikseen Geneven, Lausannen ja Sittenin hiippakunnat sekä investituuraoikeuden. Vuonna 1157 hän perusti Saane-joen varrelle Freiburg im Üechtlandin (Fribourg) kaupungin (toisen Freiburgin oli perustanut jo hänen isänsä Konrad); tämä oli ensimmäinen kerta, kun keskiaikainen kaupunki perustettiin aiemmin täysin asumattomaan paikkaan. Myöhemmin hän perusti myös Bernin kaupungin, ja Lenzburgin suvun sammuttua 1173 hän sai hallintaansa Zürichin.
1160-luvulta lähtien Bertholdin ja keisari Fredrikin välit kiristyivät. Berthold menetti investituuraoikeutensa Genevessä, hänen sisarensa Clementian ja herttua Henrik Leijonan avioliitto purkautui, eikä Bertholdin veljeä Rudolfia tunnustettu Mainzin arkkipiispaksi. Riita saatiin kuitenkin pian sovitetuksi. 
Avioliitto ja jälkeläiset.
Bertholdin ensimmäinen puoliso Heilwig (k. ennen vuotta 1183) oli kreivi Hermann von Froburgin tytär. Tästä avioliitosta syntyi poika, viimeinen Zähringenin herttua Berthold V (n. 1160–1218), sekä kaksi tytärtä: Agnes (k. 1239, naimisissa Urachin kreivi Egeno IV:n kanssa) ja Anna (naimisissa Kyburgin kreivi Ulrichin kanssa).
Bertholdin toinen puoliso Ida (k. 1216) oli Boulognen kreivi Mattheuksen tytär.
David Lammy

David Lindon Lammy (s. 19. heinäkuuta 1972) on brittiläinen poliitikko ja juristi. Hän toimi Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministerinä heinäkuusta 2024 syyskuuhun 2025, jolloin hänestä tuli varapääministeri tehtävästä eronneen Angela Raynerin tilalle. Ulkoministeriksi tulee sisäministerinä toiminut Yvette Cooper. Hän on Britannian työväenpuolueen jäsen. Lammy on edustanut Tottenhamia alahuoneessa vuodesta 2000 lähtien.
Jordan Harris

Jordan Harris (s. 7. heinäkuuta 2000 Haverhill, Massachusetts), Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Harris edustaa NHL-joukkue Boston Bruinsia.
Montreal Canadiens varasi hänet kolmannella kierroksella 71. varausvuorolla . Elokuussa 2024 Canadiens kauppasi Harrisin Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Patrik Laineeseen ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa. 
Heinäkuussa 2025 Harris teki vapaana pelaajana Boston Bruinsin kanssa vuoden mittaisen ja 825 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Harris kuului Yhdysvaltain joukkueeseen vuoden 2020 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Turnauksen viidessä ottelussa hän teki yhden maalin. Kaikki uran tilastot päivitetty ennen kauden 2024–2025 alkua.
Monitoimihävittäjä

Monitoimihävittäjä on hävittäjätyyppinen sotilaslentokone, joka kykenee useisiin tehtäviin. Näihin voi kuulua esimerkiksi ilmataistelu, maaiskut, tiedustelu ja elektroninen sodankäynti.
Yksi monitoimihävittäjä voi korvata useita vain yksittäisiin tehtäviin suunniteltuja koneita, kuten ilmaherruushävittäjän ja maataistelukoneen yhdistelemällä näiden ominaisuuksia. Tämä on hankintojen ja huollon kannalta kustannustehokasta sekä antaa joustavuutta käyttäjälle. Nykyään käytännössä kaikki uudet hävittäjät kykenevät useisiin tehtäviin, koska niiden avioniikka ja asevalikoima mahdollistavat useita tehtävätyyppejä, eikä koneita useinkaan suunnitella enää pelkästään mihinkään tiettyyn rooliin. Toisaalta jotain tehtävää saatetaan priorisoida, vaikka kone teknisesti pystyisi muuhunkin.
Rajasalmen silta

Rajasalmen silta on Tampereen kehätiellä Pirkkalassa sijaitseva silta, joka valmistui vuonna 1973. Siltaa varten rakennettiin myös uusi tie Pirkkalan Rajaniemen ja Tampereen Lakalaivan välille. Valmistuessaan silta paransi liikkuvuutta Nokian ja Vaasan suuntaan. Silta kulkee Pyhäjärven yli.
Vuonna 2006 sillan rinnalle rakennettiin toinenkin silta, kun käyttöön otettiin uusi moottoritie Kalkun ja Pirkkalan välille. Uudesta sillasta on vedenpinnan yläpuolella näkyvillä noin kolmasosa, koska tukipaalut ulottuvat syvälle järvenpohjaan. Enimmillään paalut ovat 30 metrin syvyydessä.
Kevyt taistelulentokone

Kevyt taistelulentokone on kevyehkö sotilaslentokone, joka on tarkoitettu taistelutoimintaan ja perustuu yleensä harjoitushävittäjään.
Piirteitä.
Kevyet taistelulentokoneet ovat lähtökohtaisesti kevyempiä, pienempiä ja hitaampia kuin varsinaiset hävittäjälentokoneet. Toisaalta jotkin koneet ovat yliäänisiä ja raja hävittäjiin hämärtyy. Kevyet taistelukoneet soveltuvat parhaiten matalamman riskin tehtäville, joissa ei ole niin suurta vihollishävittäjien tai ilmatorjunnan aiheuttamaa vaaraa. Ne voivat suorittaa monitoimihävittäjien tapaan monenlaisia tehtäviä, kuten tiedustelua ja lähi-ilmatukea. Pääpaino on usein juuri hyökkäyksissä maakohteita vastaan. Toki ilmataistelukin onnistuu, jos kone on varustettu tarpeeksi hyvällä tutkalla ja ilmataisteluohjuksilla.
Useat nykyaikaiset kevyet taistelulentokoneet ovat kevyellä aseistuksella varustettuja versioita suihkuharjoitushävittäjistä, joita käytetään kouluttamaan lentäjiä varsinaisiin hävittäjiin. Koneet voivat kantaa monenlaisia pommeja ja ohjuksia sekä erilaisia säiliöitä muun muassa lisäpolttoainetta, maalinhakua ja konetykkiä varten. Kevyet taistelulentokoneet ovat halvempia hankkia ja käyttää kuin esimerkiksi oikeat monitoimihävittäjät, mikä mahdollistaa niiden hankkimisen suuremmissa määrissä tai joillekin maille kokonaan ilmakyvyn lisäämisen asevoimiinsa.
Berthold I (Zähringen)

Berthold I, lisänimeltään ”Parrakas” (saks. "mit dem Barte" tai "der Bärtige") (k. 5. tai 6. marraskuuta 1078) oli sittemmin nykyisen Saksan ja Sveitsin alueilla hallinneiden Zähringenin herttuoiden suvun kantaisä.
Berthold ja hänen isänsä (sekä mahdollisesti isoisänsä), joka mainitaan eri lähteissä vuosilta 993–1024 nimellä Berhtold, Birhtilo, Pirihtilo tai Bezelin, hallitsivat kreiveinä Schwarzwaldin vuoriston molemmin puolin sijaitsevia alueita. Vuoden 1050 tienoilla Berthold yleni valtakunnan aateliston ylimpiin kerroksiin, mahdollisesti avioliiton ansiosta. Vuonna 1061 hän sai Kärntenin herttuan arvon, mutta siitä, hallitsiko hän koskaan todella Kärntenin aluetta, ei ole todisteita. Sitä vastoin Švaabiassa hänen sukunsa nousi Rheinfeldenin, Hohenstaufien ja Welfien rinnalla johtavaan asemaan.
Berthold oli ensin Henrik IV:n merkittäviä tukijoita, mutta siirtyi sitten tämän vastustajaksi paavi Gregorius VII:n puolelle ja oli 1077 valitsemassa Rudolf von Rheinfeldeniä Henrikin vastakuninkaaksi. Tämän johdosta Henrik riisti häneltä kaikki hänen arvonsa, mikä johti pitkälliseen sotaan. Pian sen alettua Berthold kuoli. Hänet on haudattu Hirsaun luostariin (lähelle Calwin kaupunkia), jolla oli tärkeä asema tuolloisessa katolisen kirkon sisäisessä reformiliikkeessä; voidaan olettaa, että myös Bertholdilla oli ollut tähän liittyviä kirkkopoliittisia pyrkimyksiä.
Bertholdin ensimmäinen puoliso Richwara oli mahdollisesti Kärntenin herttuan Konrad II:n ja Švaabian herttuan tyttären Mathilden tytär. Tästä avioliitosta syntyi ainakin neljä lasta:
Bertholdin toinen vaimo Beatrix (k. 1092) oli kreivi Ludwig von Mömpelgardin tytär.
Erik Wilhelm Lihte

Erik Wilhelm Lihte ent. Ljungqvist (15. elokuuta 1910 Västanfjärd – 2. joulukuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen urheiluampuja, joka voitti maailmanmestaruuden olympialaisessa kaksintaistelun joukkuekilpailussa 1937. 
Pistoolin lisäksi hän kunnostautui sotilas- ja pienoiskivääriammunnassa sekä jousiammunnassa. Hän harrasti urheiluammunnan lisäksi myös shakkia ja suunnistusta sekä toimi aktiivisesti useissa urheiluseuroissa ja järjestöissä. Työuraltaan Primo Oy:stä hänellä on useita omia patentoitua keksintöä.
Elämäkerta.
Lapsuus ja nuoruus.
Erik syntyi Västanfjärdissä Kemiön saarella seitsemänlapsisen perheen neljäntenä. Hän aloitti opiskelun 4-vuotiaana ns. kiertokoulussa ja oppi pian lukemaan, laskemaan ja kirjoittamaan. Perhe muutti Hankoon 1919, jossa lapset pääsivät oikeaan kouluun. Erik valmistui perheen lapsista ainoana ylioppilaaksi 1929.
Erikillä todettiin lapsena synnynnäinen sydänvika ja siksi hänet vapautettiin asepalveluksesta. Kouluaikana Hangossa hän harrasti yleisurheilua ja painonnostoa. Kipinä urheiluammuntaan syttyi 1929 kun Erik liittyi Hangon Suojeluskuntaan. Uusille tulokkaille asetetussa kypsyyskokeessa hän ampui 15 metrin päästä pienoiskiväärillä seitsemän perättäistä kymppiä. 
Opiskeluaikana Erik suoritti 1-luokan pienoiskiväärillä ja sotilaskiväärillä. Hän valmistui diplomiekonomiksi Helsingin ruotsinkielisestä kauppakorkeakoulusta Hankenista 1932.
Urheilu ja työelämä.
Erik työskenteli vuosina 1934–1937 konttoripäällikkönä Harjun Villatehtaalla Valkealassa.
Vuonna 1937 hän aloitti työt Primo Oy:ssä, Helsingissä. Hän työskenteli yhtiön ja sen tytäryhtiöiden palveluksessa ja jäi varatoimitusjohtajana eläkkeelle 1973.
Sotavuosina Primon toiminta keskittyi täysin sotatarvikkeiden tuotantoon. Myöhemmin tuotannon normalisoituessa Erik ansioitui työurallaan keksimällä uusia ratkaisuja mm. heloihin, ovipainikkeisiin ja lukkoihin. Hänellä on nimissään useita patentteja.
Urheilu oli aina Erikille osa arkea. Vuonna 1936 hän aloitti pistooliammunnan ja voitti jo seuraavana kesänä olympialaisen kaksintaistelun Kymeenlaakson piirin mestaruuden. Tätä kautta hän pääsi Suomen MM-edustusjoukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden olympialaisen kaksintaistelun joukkuekilpailussa 1937. Erik ampui kilpailussa täydet 54 osumaa. Erikin lisäksi joukkueeseen kuuluivat Sulo Seteri, Ville Elo, Jaakko Rintanen ja Armas Odenvall. Hän myös sijoittui parhaana suomalaisena 3. sijalle henkilökohtaisessa olympialaisten kaksintaistelussa. Hänen voimaannuttavin urheilukokemuksensa oli MM-mitalien jakotilaisuus Kansallisteatterissa, jossa Marsalkka Mannerheim jakoi maailmanmestaruusmitalin.
1940-luvun lopulla hän aloitti jousiammunnan ja kiinnostui enemmän järjestötoiminnasta. Erik oli aktiivisesti mukana monien seurojen ja järjestöjen toiminnassa sekä järjesti kilpailuja.
Ampumaurheilu ja Suojeluskunnan tarjoamat toiminnot kuten taktiset ammunnat, sotilasottelu, 5-ottelu ym. antoivat henkisen hyvinvoinnin lisäksi hyvän yleiskunnon. Hän harrasti vuosien varrella urheiluammunnan lisäksi myös shakkia, suunnistusta, painonnostoa, yleisurheilua, voimistelua ja uintia. Erik kuoli 101-vuotiaana.
Antônio Meneses

Antônio Jeronimo de Meneses Neto (23. elokuuta 1957 Recife – 3. elokuuta 2024 Basel) oli brasilialainen sellisti.
Meneses syntyi muusikkoperheeseen ja lähti 16-vuotiaana Saksaan opiskelemaan Antonio Janigron johdolla. Hän voitti vuonna 1977 ensimmäisen palkinnon Kansainvälisessä ARD-musiikkikilpailussa Münchenissä. Vuonna 1982 hän sai kultamitalin Moskovan Tšaikovski-kilpailussa. Meneses levytti muun muassa Johannes Brahmsin ja Richard Straussin teoksia Herbert von Karajanin johtamien Berliinin filharmonikkojen kanssa. Vuonna 1998 hän liittyi Menahem Presslerin kutsumana Beaux Arts Trioon. Hän teki kamarimuusikkona yhteistyötä myös Maria João Piresin ja Cristina Ortizin kanssa.
Vaikka Meneses asettui Eurooppaan, hän palasi usein Brasiliaan. Hän tulkitsi myös Heitor Villa-Lobosin musiikkia ja oman aikansa brasilialaisten säveltäjien teoksia. Meneses opetti Cremonan Accademia Staufferissa, Sienan Accademia Musicale Chigianassa ja Bernin taideakatemiassa. Hän piti lisäksi mestarikursseja eri puolilla maailmaa. Meneses solmi ensimmäisen avioliittonsa pianisti Cecile Licadin kanssa. Hänen toinen vaimonsa oli Satoko Kuroda. Menesesillä oli poika ensimmäisestä avioliitosta. 7. heinäkuuta 2024 Menesesin ilmoitettiin sairastuneen glioblastoomaan, johon hän sai palliatiivista hoitoa. Hän kuoli sairauteen Baselissa 3. elokuuta 2024.
Miguel Ángel Gómez Martínez

Miguel Ángel Gómez Martínez (17. syyskuuta 1949 Granada – elokuu 2024 Málaga) oli espanjalainen kapellimestari ja säveltäjä.
Gómez Martínez syntyi muusikkoperheeseen. Hän opiskeli pianon- ja viulunsoittoa sekä sävellystä Madridissa ja Yhdysvalloissa. Orkesterinjohdon opetusta hän sai Wienissä Hans Swarowskylta. Gómez Martínez teki kapellimestarina ensimmäisen esiintymisensä vuonna 1973 Itävallassa. Hän oli vuosina 1976–1982 Wienin valtionoopperan pääkapellimestari ja sitten pysyvä vierailija. Vuonna 1984 hänet nimitettiin RTVE-sinfoniaorkesterin pääkapellimestariksi ja vuonna 1987 Teatro de la Zarzuelan musiikilliseksi johtajaksi. Gómez Martínez oli vuosina 1989–1993 Euskadiko Orkestran ja vuosina 1997–2004 Valencian orkesterin pääkapellimestari. Lisäksi hän toimi muun muassa Suomen Kansallisoopperan ylikapellimestarina (vuodesta 1993), Hampurin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina ja Bernin teatterin yleismusiikkijohtajana.
Gómez Martínezin sävellystuotantoon kuuluu kaksi sinfoniaa, ooppera, useita konserttoja ja kamarimusiikkiteoksia. Hän kuoli Málagassa äkillisesti sairastuttuaan.
Varastettu paratiisi

Varastettu paratiisi () on Frank Borzagen ohjaama mustavalkoinen romanttinen rikoskomediaelokuva vuodelta 1936. Sen pääosissa ovat Marlene Dietrich ja Gary Cooper, ja se on uusintaversio saksalaisesta elokuvasta "Die Schönen Tage von Aranjuez" (1933). "Varastettu paratiisi" sai kiittäviä arvosteluja ja menestyi kaupallisesti hyvin.
Tarinassa jalokivivaras Madeleine ja autoinsinööri Tom törmäävät toisiinsa suunnatessaan kohti Espanjaa. Madeleine sujauttaa varastamansa korun Tomin taskuun. Naisen tuttavat haluavat korun takaisin, mutta Tom haluaa lopulta ainoastaan Madeleinen.
Elokuva oli Borzagen ja Ernst Lubitschin ensimmäinen yhteistyö, jonka pääkaksikoksi he halusivat "Marokko"-elokuvassa yleisönsuosikeiksi nousseet Dietrichin ja Cooperin. "Varastettu paratiisi" merkitsi onnistunutta imagonmuutosta Dietrichille, jolle alun perin oli etsitty tuttua mannermaisen femme fatalen osaa.
Eräs televisioajan kriitikko kehui elokuvan kyynistä vitsikkyyttä ja Borzagen romanttista tinkimättömyyttä.
Berthold III (Zähringen)

Berthold III, Zähringenin herttua (k. 1122), seurasi herttuana isäänsä Berthold II:ta. 
Berthold oli keisari Henrik V:n uskollisia kannattajia ja seurasi tätä tämän Rooman-retkellä 1111. Vuonna 1114 hän lähti keisarin mukana kukistamaan Kölnin kapinaa, joutui vangiksi ja osallistui myöhemmin keisarin ja paavin välisiin neuvotteluihin, joiden tuloksena syntyi 1122 Wormsin konkordaatti. Ennen tämän sopimuksen syntymistä hän kuitenkin sai surmansa puolustaessaan kreivi Hugo von Dagsburgia kapinallisia vastaan Elsassin Molsheimissa. 
Berthold oli naimisissa Baijerin herttua Heinrich Mustan tyttären Sofian kanssa. Avioliitosta ei jäänyt perillisiä, ja Bertholdia seurasi Zähringenin herttuana hänen veljensä Konrad.
Berthold on haudattu sukunsa luostariin lähelle Freiburgia (St. Peter im Schwarzwald). Freiburgin kaupungissa on hänen mukaansa nimetty katu (Bertoldstraße) ja suihkukaivo (Bertoldsbrunnen).
Geny Catamo

Geny Cipriano Catamo (s. 26. tammikuuta 2001) on mosambikilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä ja pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän edustaa Portugalin Primeira Ligassa pelaavaa Sportingia. Hän on pelannut Mosambikin A-maajoukkueessa vuodesta 2019.
Catamo siirtyi Mosambikista portugalilaisseura Amoraan vuoden 2019 alussa. Saman vuoden heinäkuussa hän siirtyi Sportingin junioreihin, aluksi lainasopimuksella. Hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa Sportingin joukkueessa joulukuussa 2021 mutta sai enemmän peliaikaa ollessaan lainalla vuoden 2022 alkupuoliskolla Vitóriassa, jossa hän pelasi kymmenen liigaottelua, ja kaudella 2022–2023 Marítimossa, jossa hän pelasi yhdeksän liigaottelua ja teki maalin Vitóriaa vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pääsi Sportingin vakiokokoonpanoon, voitti liigamestaruuden ja pelasi 27 liigaottelua, joissa hän teki viisi maalia, muun muassa kaksi maalia voitokkaassa kotiottelussa toista kärkijoukkuetta Benficaa vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua.
Catamo pelasi Mosambikin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2019 MM-karsintaottelussa Mauritiusta vastaan ja teki ottelussa maalin. Afrikan-mestaruuskilpailuissa tammikuussa 2024 hän pelasi kaksi ottelua ja teki maalin Ghanaa vastaan. Hän on pelannut syyskuun 11. päivään 2024 mennessä 27 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt kahdeksan maalia.
Ben Thapa

Ben Vishala Thapa (2. maaliskuuta 1982 Cambridge – 8. syyskuuta 2024) oli brittiläinen tenori.
Thapa opiskeli Guildhall School of Musicissa ja Royal College of Musicissa. Vuonna 2013 hän valmistui Wales International Academy of Voicesta. Hänet valittiin Brittenin ja Pearsin nuorten taiteilijoiden ohjelmaan. Thapa tuli alun perin tunnetuksi yhtenä oopperapopia esittäneen G4-yhtyeen alkuperäisjäsenistä. G4 sijoittui toiseksi "The X Factorissa" vuonna 2004 ja julkaisi debyyttialbuminsa vuonna 2005. Thapa lähti G4-kokoonpanosta vuonna 2018 keskittyäkseen uraan solistina.
Thapa esiintyi myöhemmin muun muassa Manoel-teatterissa Wolfgang Amadeus Mozartin oopperan "La clemenza di Tito" nimiroolissa. Hänen ohjelmistoonsa kuului myös presidentin rooli Karlheinz Stockhausenin oopperassa "Mittwoch aus Licht". Vuonna 2020 Thapa esiintyi ensimmäisen kerran English National Operassa. Hänen konserttiohjelmistoonsa kuului teoksia muiden muassa Claudio Monteverdiltä, Georg Friedrich Händeliltä, Ludwig van Beethovenilta, Gioachino Rossinilta, Edward Elgarilta ja Ralph Vaughan Williamsilta. Thapa kuoli 42-vuotiaana munuaisten vajaatoimintaan.