Jim Corbett

James Edward ”Jim” Corbett CIE (25. heinäkuuta 1875 Nanital, Brittiläinen Intia – 19. huhtikuuta 1955 Nyeri, Kenian siirtomaa) oli brittiläis-intaliainen metsästäjä, jäljittäjä, luonnonsuojelija, luonnontieteilijä ja kirjailija. Corbett sai mainetta tapettuaan useita kissaeläimiä, lähinnä tiikereitä ja leopardeja. Myöhemmän elämän hän omistautui luonnonsuojelulle. 
Corbett oli omana elinaikanaan erittäin arvostettu metsästäjä ja luonnonsuojelija. Hän palveli sotilaana Britannian armeijaa Ensimmäisestä Toiseen maailmansotaan ja saavutti lopulta everstin sotilasarvon. Corbettin ja hänen kirjojejen pohjalta on tehty useita elokuvia ja dokumentteja. Corbettin mukaan on nimetty Jim Corbettin kansallispuisto ja erittäin uhanalaisen Indokiinantiikerin tieteellinen nimi, "Panthera tigris Corbett".
Corbet työskenteli nuoresta iästä lähtien monissa työtehtävissä nykyisen Intian alueella. Corbett innostui valokuvauksesta 1920-luvulla ja osti saman vuosikymmenen lopulla ensimmäisen kameransa, jolla hän kuvasi erilaisia villipetoja, erityisesti tiikereitä. Corbett auttoi merkittävästi Intiassa sijaitsevaa Chotti Haldwanin kylää kehittymään ja selveytymään rankoista olosuhteista. Corbett kuoli rauhallisesti kotonaan Kenian siirtomaassa, Nyerin kaupungissa 19. huhtikuuta 1955 sydänkohtauksen.
Tausta.
Vanhemmat ja muu suku.
Corbettin suku polveutuu useista perheistä, jotka olivat muuttaneet Britteinsaarilta Intian niemimaalle 1800-luvun aikana. Jim Corbettin isovanhenmat olivat Joseph ja Harriet Corbett. He kasvoivat luostareissa Belfastissa, Pohjois-Irlannissa. He karkasivat yhdessä luostarista ja muuttivat Intiaan helmikuussa 1815.
Josephilla ja Harrietilla oli yhdeksän lasta. Heidän kuudes lapsi, Christopher William Corbett, Jim Corbettin isä syntyi Meerutissa vuonna 1822. William meni hänen isänsä, Josephin tavoin armeijaan, jossa hän palveli lääkärinä. William meni ensimmäisen kerran naimisiin Mary Anne Morrow'n kanssa joulukuussa 1845. Parille syntyi kolme lasta, mutta heidän suhde päättyi nopeasti Morrow'nin kuoltua nuorena. 
William selviytyi vuonna 1857 Intian kapinasta jonka jälkeen hän jäi eläkkeelle asepalveluksesta. Hän meni toisen kerran naimisiin vuonna 1859 22-vuotiaan Irlantilaissyntyisen lesken, Mary Jane Doylen kanssa. Janella oli entisestä avioliittosta, Charles James Doylen kanssa neljä lasta. Christopher William hankki hänen ystävän komissaari Henry Ramsayn avulla läheltä Kaladhungia tontin, jolle hän rakensi Arundel-nimisen asunnon, jonne Williamin perhe muutti asumaan.
Vuonna 1862 Christopher William Corbett nimitettiin Nainitalin postipäälliköksi. Williamin työ postipäällikkönä ei ollut kuitenkaan tarpeeksi suuri palkkaista elättääkseen koko perhettä, jonka johdosta perhe joutui hankkimaan lisätuloja useilla kiinteistösijoituksilla. Mary Jane Corbett oli erityisen taitava kiinteistösijoituksillaan ja hänestä tuli Nainitalin ensimmäinen virallinen kiinteistövälittäjä. Janen asemaa arvostettiin nopeasti kasvavassa Nanitalin kaupungissa.
Lapsuus ja nuoruus.
James Edward Corbett syntyi vuonna 1875 Brittiläiseen Intiaan Nanitalin kaupunkiin Uttarakhandin osavaltioon. James oli 13 lapsisen perheen kahdeksas lapsi. James vietti nuorena paljon aikaa hänen kodin lähialueen luonnossa. Hän sairastui kuuden vuoden iässä lähes kohtalokkaseen keuhkokuumeeseen, josta hän kuitenkin täpärästi selvisi. Keuhkokuumeen jälkeen Jim aloitti oman koulutuksensa.
Jimin lapsuudessa vuonna 1890 Nainitalissa tapahtui suuri onnettomuus, jossa suurin osa Nainitalin kaupungista tuhoutui. Luonnonkatastrofin takia Nainitalissa satoi kahdessa päivässä 50 tuumaa (1 270 mm) vettä. Sade aloitti valtavan mutavyöryn, jonka takia monet kaupungin talot tuhoutui ja suurin osa kaupungin rakennuksista hautautui. Onnettumuus tappoi yhteensä noin 150 ihmistä. 
Jimin isä William toimi Nainitalin postipäällikkönä, mutta jäi eläkkeelle postipäällikkön tehtävästä vuonna 1878. William kuoli sydänkohtaukseen 21. huhtikuuta 1881 Jimin ollessa vain kuuden vuoden ikäinen. Jimin vanhin veli peri Nainitalin postipäällikön paikan hänen isältään. Jimin äiti Mary rakensi hänen miehensä Williamin kuoltua Gurney House nimisen talon Nainitalinjärven rannalla. Talo sijaitsi vastaikkaisella puolella jonne maanvyöryt olivat tulleet. Jim vietti Ayaparta-kukkulan huipulla olevassa kodissa suurimman osan hänen elämästään.  
Jimia kiinnosti jo nuorena lähialueen pienet linnut, joita hän tappoi kymmenittäin hänen ensimmäisellä aseella, pienellä katapulttillaan. Hän sai seuraavaksi aseeksi tehokkaamman varsijousen. Varsijousi oli kuitenkin epätarkka, verrattuna katapulttiin, eikä Jim pitänyt siitä kovinkaan paljoa. Hän rakensi seuraavaksi aseeksi jousen, joka oli huomattavasti tarkempi kuin varsijousi. Jim oppi anpumaan jo nuorena hyvin ja hänestä tulikin nopeasti hyvin taitava ampumisessa. Hänen ampuma taidot huomattiin jo aikaisin ja hän sai jo nuorena kiväärin. Tällä aseella hän tappoi 11-vuotiaana hänen ensimmäisen peto eläimen, leopardin.  
Jim kävi kolmea eri koulua Nanitalissa kymmenen vuoden aikana. Hän olisi halunnut insinööriksi, mutta se vaati lisäkoulutusta ja rahaa, jota perheellä ei ollut. Kun Corbett oli 18-vuotias, hän lopetti koulun ja sai työpaikan Bengalin ja North Western Railwaynyltä polttoaineen tarkastajana. Siellä hänen palkkansa oli noin sata rupiaa kuukaudessa.
Työura ja sotilaspaljelus.
Työura.
Corbett työskenteli ensimmäiseksi kaksi vuotta Intiassa lähellä Bakhtiarpuria työmaalla, jossa kerättiin puita veturin polttoaineeksi. Corbett oli arvookkaassa asemassa työmaalla ja hän oli vastuussa huomattavasta määrästä työvoimaa. Corbett oli erittäin ahkera työntekijä ja paikallisten kertomuksen mukaan hän pystyi hakkaamaan jopa kaksi eekkeriä (8 100 neliökilometriä) metsää päivässä. Corbettin ahkeruuden takia hänestä tuli arvostettu työntekijä.
Kahden vuoden työmaalla työskentelyn jälkeen Corbett oli tullut tunnetuksi hyvin ahkerana ja rehellisenä työntekijä, joka ei juuri pitänyt ylimääräisiä voittoja itselleen. Hän sai työpaikan Intian Samastipurin kunnalta, jossa hän työskenteli vuoden ajan erillaisissa työtehtävissä. 
Vuonna 1895 Corbett sai työpaikan tavaroiden kuljettajana Gangesin-joen yli Mokameh Ghatin kylästä. Hän jatkoi tavarankuljetsen parissa Mokhameh Ghatissa seuraavat 22 vuotta. Muutaman vuoden työskentelyn jälkeen Corbett ylennettiin valvomaan matkustajahöyrylaivoja sekä rahtiliikennettä. Tämä ylennys antoi hänelle suuren palkankorotuksen, jolla hän pystyi maksamaan joitain perheen kustannuksia. Corbett pääsi tapaamaan työssään korkea-arvoisia matkustajia, jotka ylittivät Ganges-joen. Hän koulutti myös uusia Britanniasta tulleita työntekijöitä.  
Corbettin elämä Mokameh Ghatissa oli säännöllistä ja rauhallista. Hän asui paikallisten ihmisten kesken, lähinnä kolmen palvelijan kanssa ja näki vain harvoin muita eurooppalaisia. Hänestä tuli Mokameh Ghatin kylän yhteisön aktiivinen jäsen ja hän paransi kylän asemaa, rakentamalla muun muassa kylään pienen koulun. Koulun oppilasmäärä oli ensin noin kaksikymmentä opiskelijaa. Koulun opiskelijamäärä kasvoi nopeasti yli kolmensadan oppilaan, ja kunta joutui ottamaan oppilaitoksen johtamisen Mokameh Ghatin kylältä haltuunsa. 
Kolmannen afgaaninsodan jälkeen vuonna 1919 Corbett kieltäytyi palaamasta Mokameh Ghatille töihin ja meni työskentelemään Kumaoniin F.E.G Mathews &amp; Co -yritykseen, jonka entinen omistaja oli juuri kuollut. Corbett oli jo ennestään sijoittanut yritykseen rahaa. Hän laajensi ja paransi yrityksen liiketoimintaa työskennellessään siellä. F.E.G Mathews &amp; Cossa työskentelyn jälkeen Corbett jäi eläkkeelle työuraltaan.
Sotilaspaljelus.
Vähitellen kun Corbett työskenteli Intiassa hän alkoi pitää itseään intialaisempana, mutta hän säilytti isänmaallisuutensa Britanniaa kohtaan. Hän yritti liittyä Britannian palvelukseen toisen buurisodan syttyessä vuonna 1899, mutta hän ei päässyt, koska hänen työsopimus velvoitti häntä pysymään Intiassa töissä.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä vuonna 1914 Corbett matkusti Kalkuttaan, jotta hänet voitaisiin ottaa rintamalle mukaan. Häntä pidettiin ensiksi liian vanhana 38-vuotiaana, eikä hän päässyt ensiksi sodan rintamalle mukaan. Kuitenkin kun sotilaita tarvittiin rintamalle lisää hänet otettiin lopulta mukaan. Kun sota päättyi vuonna 1918 Corbett oli ylennetty majuriksi.
Corbett soti vuonna 1919 Kolmannessa afgaanisodssa. Hän toimi myös Iso-Britannian rintamalla toisessa maailmansodassa sotilaskomentajana ja saavutti sodan lopun jälkeen everstin sotilasarvon.
Metsästys ja luonnonsuojelu.
Metsästys.
Corbett metsästi elämänsä aikana useita petoeläimiä, todistetusti 19 tiikeriä ja 14 leopardia. Hänellä on sanottu olevan hyvät aistit, jonka ansiosta hän pystyi arvaamaan eläinten ratkaisevat liikkeet. Corbett oli todella arvostettu metsästäjä ja paikalliset piti häntä jopa pyhimyksen tasolla. 
Paikallinen hallitus pyysi Corbettia monesti jäljittämään ja ampumaan ihmisiä syöneita eläimiä Intiassa Garhwalin ja Kumaonin kylissä Uttarakhandissa. Corbett tappoi eläimiä, jotka söivät yhteensä todistetusti noin 1 200 ihmistä. Hän metsästi suurimmaksi osakseen vain hänen Robin koira mukanaan. Corbett metsästi suuret villipedot suurimmaksi osakseen kiväärillä.  
Ihmissyöjäleopardit olivat tuolloin harvinaisempia, kuin ihmissyöjätiikerit, jonka johdosta Corbett tappoi urallaan enemmän tiikeriä kuin leopardeja. Kaikki mitä pedot hän metsästi eivät kuitenkaan syöneet ihmisiä, vaikka toisin on yleisesti väitetty. Corbett saattoi viettää monia kymmeniä yötä jopa tuloksetta korkealla puissa, samalla kun alhaalla maassa hän oli virittänyt ansan, johon hän toivoi, että peto jäisi. 
Corbett metsästi vuonna 1907 hänen ensimmäinen ihmissyöjätiikerin: Champawat-tiikerin. Tiikeri oli vastuussa todistetusti ainakin 436 varmistetusta ihmisen kuolemasta. Corbett tappoi hänen viimeisemmän ihmissyöjä pedon Thakin kylässä 63-vuotiana vuonna 1938. 
Yksi kuuluisammista eläimistä mitä Corbett metsästi oli Panar Leopardi. Kun sen hampaita tutkittiin, sieltä huomattiin pitkälle edennyt iensairaus. Tämän uskotaan vaikuttaneen eläimen poikkeukselliseen tappamis haluun. Corbett kirjoitti "Man Eaters of Kumaonin" esipuheessa.
Luonnonsuojelu.
Corbett omisti myöhemmän elämänsä luonnonsuojelulle. Hän keskittyi suojelemaan Intian villieläimiä, erityisesti vähenevää Intian tiikeripopulaatiota. Hän piti luentoja paikallisissa kouluissa ja yhdistyksissä saadakseen ihmiset tietoisiksi luonnon monimuotoisuudesta ja kauneudesta. 
Corbett oli perustamassa lähellä hänen lapsuuden kotia sijaitsevaa Haileyn kansallispuistoa vuonna 1936. Puisto oli saanut alun perin nimen kuvernöörin Lord Haileyn mukaan. 520,8 neliökilometrin suuruisen puiston nimi vaihdettiin vuonna 1954 Ramgangan kansallispuistoksi. Corbettin kuoltua vuonna 1955 puisto nimettiin uudelleen vuonna 1957 Corbettin mukaan, Jim Corbettin kansallispuistoksi. 
Corbettin luonnonsuojelun merkityksen takia, tiikerin erittäin uhanalainen alalaji Indokiinantiikeri on saanut tieteellisen nimensä "Panthera tigris corbet", Corbettin mukaan vuonna 1968. Tiikeriä kutsutaan tämän johdosta joskus ”Corbettin tiikeriksi”. Corbett oli innostunui valokuvauksesta 1920-luvulla ja osti ensimmäisen kameransa samalla vuosikymmenen lopulla. Ystävänsä Frederick Championin innoittamana hän alkoi kuvata tiikereitä elokuvafilmille.
Chotti Haldwanin kylä.
Corbett osti vuonna 1915 Nainitalissa, Intiassa sijaitsevan lähes aution Chotti Haldwanin kylän. Alku vaikeuksista huolimatta kylä menestyi hyvin. Hän auttoi maksamaan kyläläisten veroja ja toi kylään uusia viljelyskasveja, kuten banaaneja, viinirypäleitä ja maissia, pitäen kylän elämän suhteellisen korkeatasoisena. Corbett ja kyläläiset rakensivat kylän ympärille muurin vuonna 1925 pitääkseen villieläimet poissa kylästä. 9 kilometriä pitkä muuri on edelleenkin pystyssä kylässä.
Viimeiset vuodet ja kuolema.
Vuoden 1947 jälkeen Corbett ja hänen vuoden vanhempi sisar Maggie jäivät eläkkeelle, ja muuttivat asumaan Nyeriin, Kenian siirtomaahan. Nyerissä Corbett asui suurinmaksi osaksi Paxtun nimisessä mökissä Outspan-hotellin alueelle. Mökki oli alun perin rakennettu hänen ystävälleen Robert Baden-Powellille. Keniassa hän jatkoi luontoaiheisten luentojen pitämistä yliopistoissa.
Kuningatar Elisabet II tapaaminen.
Vuoden 1952 helmikuussa Keniassa ollessaan Corbett yöpyi Kenian yhtenä tunnetummassa hotellissa, Treetops-hotellissa. Hän ei olisi alun perin edes halunnut yöpyä hotellissa. Corbettin ollessa hotellissa samaan aikaan siellä oli majouttumassa Iso-Britannia tuleva kuningatar Elisabet II. Samalla viikolla kuin Elizabet ja Corbett majouttuivat hotellissa, Elisabetin isä Yrjö VI kuoli, 56-vuoden iässä. Corbett kirjoitti hotellin vieraskirjaan Elisabetistä: 
Kuolema.
Jim Corbett kuoli rauhallisesti kotonaan Kenian siirtomaassa, Nyerin kaupungissa 79-vuotiaana 19. huhtikuuta 1955 sydänkohtauksen hänen isänsä tavoin. Corbett oli saanut juuri muutama päivä sitten saanut kirjoitettua hänen kuudennen kirjan, "Tree Topsin" valmiiksi. Hänet haudattiin St. Peter's Anglican -hautausmaalle Nyeriin. Samalla hautausmaalla oli haudattu myös Corbettin hyvä ystävä Lordi Baden-Powell. 
Kuoleman jälkeen.
Stephen Alter on kirjoittanut vuonna 2016 "In the Jungles of the Night: A Novel about Jim Corbett" -kirjan, joka on fiktiivinen kuvaus Corbettin elämästä. Kirja sai vuonna Etelä-Aasian kirjallisuuden DSC-palkinnon. 
Vuonna 1994 Dilip D. Khatau ja hänen vaimonsa Rina Khatau perustivat voittoa tavoittelematon hyväntekeväisyysjärjestön, Corbett säätiön (TCF). Vuonna 1997 perustettiin Corbett Education -säätiö (CEF). Säätiön tarkoitus on ollut vuodesta 2001 tarjota mahdollisimman laadukasta koulutusta Corbettin koulupiiriin kuuluville opiskelijoille apurahojen ja stipendien avulla.
Kirjailijana ja yksityiselämä.
Naimattomana koko elämänsä pysynyt Corbett oli ystävästynyt Kumaonin piirivaltuutetun Percy Wyndhamin kanssa. Yhdessä he olivat investoineet itäafrikkalaiseen kahviin. 
Corbett kirjoitti elämänsä aikana yhteensä yhdeksän kirjaa. Hänen ensimmäinen kirja oli yksityisesti julkaistu vuonna 1935 ilmestynyt "Jungle Stories". Hänen kirjoja on käännetty ainakin 27 kielelle ja osista kirjoista on tehty myös elokuvia. Corbettin viidettä kirjaa "Jungle Lorea" pidetään hänen omaelämänkertana.  
Asuinpaikat.
Corbett asui suurinman osan elämästä hänen lapsuudenkodissa, Gurney Housessa. Koti rakennettiin vuonna 1871 Nainitaliin. Tänne Corbettin äiti, Mary Jane Corbett oli muuttanut vuonna 1881 Corbettin isän, Christopher Williamin Corbettin kuoltua. Corbett asui täällä vuoteen 1947 asti, jolloin hän myi sen ja lähti Keniaan. Hänellä oli myös useita muita asuntoja ja kesänviettopaikkoja.
Dokumentit ja elokuvat.
Vuonna 1948 Corbettiin liittyen tehtiin "Paholaistiikeri" ("Man-Eaters of Kumaon") niminen Hollywood-seikkailuelokuva. Elokuvan ohjaaja oli Byron Haskin ja pääosissa elokuvassa oli Sabu, Wendell Corey ja Joe Page. Elokuva ei liittynyt mihinkään Corbettin metsästys retkeen, vaan keksittiin täysin uusi seikkailu. Elokuva ei kuitenkaan menestynyt. Corbettin kerrotaan sanoneen, että elokuvan paras näyttelijä oli tiikeri.
Vuonna 1986 BBC teki "Man-Eaters of Kumaon" nimisen dokumenttielokuvan. Elokuvan ohjasi Alex Kirby ja siinä Jim Corbettia näytteli Frederick Treves. Vuonna 2002 tehtiin Corbettin kirjoihin perustuva IMAX tyylinen elokuva, "". Elokuvassa Corbettia näytteli Christopher Heyerdahl. Vuonna 2005 tehtiin "The Man-Eating Leopard of Rudraprayag" niminen elokuva. Elokuvassa Corbettia näytteli Jason Flemyng. Elokuva on saanut inspiraationsa Rudraprayagin ihmissyöjäleopardista, jonka Jim Corbett oli metsästänyt.