tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kirjastotieteellis-bibliografinen luokittelu

Kirjastotieteellis-bibliografinen luokittelu () on venäläinen kirjastoaineiston luokittelujärjestelmä. Se sisältää seuraavat luokat:
 А 1 Yleisteokset
 А1 11 Marxismi-leninismin klassikkoteokset
 А3 13 Karl Marxin, Friedrich Engelsin ja Vladimir Leninin elämä ja toiminta
 А5 15 Marxilais-leniniläinen filosofia
 Б/Е 2 Luonnontieteet
 Б 20 Yleinen luonnontiede
 В 22 Fysiikka. Matematiikka
 Г 24 Kemia
 Д 26 Geotieteet (geodesia, geofysiikka, geologia ja maantiede)
 Е 28 Biologia
 Ж/О 3 Tekniikka. Tekniset tieteet
Ж 30 Tekniikan ja teknisten tieteiden yleisteokset
 (З?) 31 Energetiikka
 (З?) 32 Radioelektroniikka
 И 33 Kaivosteollisuus
 К 34 Metalliteknologia. Konetekniikka. Koneenrakennus
 Л1/7 35 Kemianteknologia. Kemianteollisuus
 Л8/9 36 Elintarviketeollisuus
 М 37 Puunjalostustekniikka. Pienteollisuus. Graafinen teollisuus. Valokuvaustekniikka
 Н 38 Rakentaminen
 О 39 Liikenne
 П 4 Maatalous ja metsätalous. Maataloustiede ja metsätiede
 П0 40 Maatalouden luonnontieteelliset ja tekniset perusteet
 П1/2 41/42 Maanviljely 
 П3 43 Metsätalous. Metsätiede
 П4 44 Kasvinsuojelu
 П5/6 45/46 Kotieläintalous 
 П7 47 Metsästys. Kalatalous 
 П8 48 Eläinlääketiede 
 П9 49 Maatalous ja metsätalous eri alueilla
 Р 5 Terveydenhuolto. Lääketiede
 Р11 51.1 Yhteiskunnallinen terveysoppi ja terveydenhuolto-organisaatiot
 Р12 51.2 Terveysoppi 
 Р19 51.9 Epidemologia 
 Р25 52.5 Yleinen patologia 
 Р26 52.6 Lääketieteellinen mikrobiologia ja parasitologia 
 Р28 52.8 Lääkeaineoppi. Farmasia. Toksikologia 
 Р34/73 53/57 Kliininen lääketiede 
 Р8 58 Sovellettu lääketiede
 С/Ю 6/8 Yhteiskuntatieteet ja henkitieteet
 С 60 Yleinen yhteiskuntatiede. Sosiaalinen filosofia. Sosiologia. Tilastotiede. Väestötiede
 Т 63 Historia. Historiatiede
 У 65 Talous. Taloustiede
 Ф 66 Politiikka. Politiikan tutkimus
 Х 67 Oikeus. Oikeustiede
 Ц 68 Sodankäynti. Sotatiede
 Ч 70/79 Kulttuuri. Tiede. Sivistys
 Ш 80/84 Filologia. Kaunokirjallisuus
 Щ 85 Taide. Taiteentutkimus
 Э 86 Uskonto. Mystiikka. Vapaa-ajattelu
 Ю0/8 87 Filosofia
 Ю9 88 Psykologia
 Я 9 Yleiset tietoteokset
 Я1 91 Bibliografiset teokset
 Я2 92 Hakuteokset
 Я4 94 Sarjajulkaisut. Kokoomajulkaisut
 Я5 95 Kausijulkaisut
 Я6 96 Kuvateokset ja kuvamateriaali
 Я8 98 Teollisuuden tietoteokset
 Я9 99 Yleistajuiset tiedeteokset
SAS (tietotekniikka)

SAS () eli sarjaankytketty SCSI on tietokoneväylä, jota käytetään pääasiassa palvelinympäristöissä kiintolevyjen liittämiseksi järjestelmään. SAS on suunniteltu korvaamaan SCSI, ja se onkin suorituskyvyltään ja skaalautuvuudeltaan edeltäjiään parempi. Toisin kuin vanhat SCSI väylät, SAS siirtää datan sarjamuodossa rinnakkaismuodon sijaan.
SAS-protokollaa kehittää ja ylläpitää T10-komitea, joka on ANSIn säännöillä INCITSin alaisuudessa toimiva standardointijärjestö.
SAS-liitäntä tukee myös Serial ATA -levyjä, mutta toisinpäin ei ole tuettu.
Versiot.
SAS-standardista on eri versioita (SAS-1, SAS-2, SAS-3, SAS-4, SAS-5), jotka tukevat eri nopeuksia. Väylä käyttää 8b/10b-koodausta tiedon välitykseen. 8b/10b käyttää kahdeksan bittisen tavun siirtoon kymmentä bittiä jotta siirtovirheet havaitaan.
Veretjen kulttuuri

Veretjen kulttuuri vallitsi Äänisen itäpuolella Venäjällä noin 8850-7600 eaa., preboreaalikauden jälkipuoliskolla ja on siten mesoliittinen kauden kulttuuri. Se on saanut nimensä Veretje I asuinpaikan mukaan.
Kulttuurin alkuperä on joko Kundan kulttuurissa tai Butovon kulttuurissa. Sen arvellaan osaltaan vaikuttaneen Suomen asuttamiseen, sillä jotkut varhaisen mesoliittisen Suomen löydöt muistuttavat Veretjen kulttuurin esineistöä.
Asuinpaikkoja.
Veretjen kulttuurin piiriin katsotaan kuuluvan useita asuinpaikkoja. Latšajärven lähellä ovat Veretje I (9050-8520 BP eli 8200-7600 eaa. ), Suhoje, Pogostištše ja Vjazovyi Mys. Latšajärveen laskevan Kinemajoen varrella on Popovan kalmisto (9730-7150 BP eli 9100-6000 eaa. ). Andozerojärven rannalla on asuinpaikka Andozero-M.
Killing an Arab

Killing an Arab on brittiläisen The Cure -yhtyeen ensimmäinen single. Se nauhoitettiin samaan aikaan yhtyeen debyyttialbumi "Three Imaginary Boysin" (1979) kanssa, mutta sitä ei kuitenkaan otettu mukaan levylle. Sen sijaan se julkaistiin vuotta myöhemmin albumilla "Boys Don’t Cry". 
Kappaleen ei yhtyeen mukaan ole tarkoitus sisältää rasistisia piirteitä, vaan se kertoo Robert Smithin tulkinnan Albert Camus’n "Sivullisen" käännekohdasta. Kappaleen sanoitukset kertovat Meursaultin, romaanin päähenkilön, tekemästä murhasta, jonka kohteena on arabi.
”Killing an Arab” herätti paljon huomiota ympäri maailmaa, sillä sen ajateltiin innoittavan väkivaltaisuuksia arabeja kohtaan. The Cure joutui laittamaan ensimmäiselle kokoelmalevylleen varoitustarran, jossa kehotetaan välttämään kappaleen rasistista käyttöä. ”Killing an Arab” oli ainoa "Three Imaginary Boys" -albumin single, jota ei lisätty albumin uuteen versioon (2004), eikä myöskään "Greatest Hits" -kokoelmaan (2001).
Vuonna 2005 The Cure esitti ”Killing an Arab” -kappaletta useilla festivaaleilla ympäri Eurooppaa niin, että sen nimi ja sanoitukset oli muutettu muotoon ”Kissing an Arab”. Kun The Cure esiintyi Royal Albert Hallissa vuonna 2006, kappale sai nimekseen ”Killing another”.
Kulutustavara

Kulutustavara on tuote, joka on tarkoitettu pääasiassa kuluttajille eikä niinkään tuotannon tarpeisiin. Kulutustavara on myös taloustieteen tilastointia varten käyttämä käsite. Tavarat ja palvelut ovat hyödykkeitä. Kulutushyödykkeet voidaan jakaa palveluihin (esimerkiksi lääkärin palvelut), kertakulutushyödykkeisiin (esimerkiksi elintarvikkeet), kestokulutushyödykkeisiin (esimerkiksi autot) ja puolittaisiin kestokulutushyödykkeisiin (esimerkiksi vaatteet).
Kulutustavaroiden tuotannossa on ominaista tuotteiden lyhyt käyttö- ja kestoikä. Kulutustavaroiden elinkaarta ei ole suunniteltu kovin pitkäksi, vaan kuluttajien toivotaan uskovan, että tuotteet tulisi vaihtaa usein. Tarkoitus on saada kuluttajat kuluttamaan enemmän. Suunniteltu vanheneminen on kulutustuotteiden teolliseen suunnitteluun tai muotoiluun liittyvä ilmiö, jossa tuotteen valmistaja suunnittelee tuotteen siten, että tuote menettää käyttökelpoisuutensa ennen kuin kuluttaja on käyttänyt tuotteen loppuun.
Päivittäistavara-termillä tarkoitetaan elintarvikkeiden lisäksi muita päivittäin käytettäviä kulutustavaroita, joita hankitaan elintarvikeostosten yhteydessä. Päivittäistavaroihin luetaan ruoka, juomat, teknokemian tuotteet, kodin paperit, tupakkatuotteet, lehdet sekä päivittäiskosmetiikka. 
Historia.
Ranskassa vaatteita alettiin valmistaa sarjatyönä vuonna 1829 englantilaisten esikuvan mukaan. Samaan aikaan Yhdysvalloissa alettiin valmistaa puuvillasta työvaatteita. Ompelukone keksittiin vuonna 1830, mutta sen sarjatuotannon aloitti Isaac Merrit Singer vasta 1850-luvulla.
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kultainen ansiomerkki

Saksan kansallissosialistisen puolueen kultainen ansiomerkki () oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen korkein kunniamerkki. Ansiomerkissä oli kultaisen tammenlehvän ympäröimä kansallissosialistisen puolueen puoluetunnus, punaisella pohjalla oleva valkoinen ympyrä, jonka keskellä on musta hakaristi. Adolf Hitler perusti ansiomerkin oluttupavallankaappauksen 10. vuosipäivänä 9. marraskuuta 1933.
Kultainen ansiomerkki myönnettiin ”vanhoille taistelijoille” ("Alte Kämpfer"), eli henkilöille, joiden kansallissosialistisen puolueen jäsennumero oli alle 100 000. Täten he olivat varmasti olleet puolueen jäseniä ennen kuin puolueen valtaannousu alkoi näyttää todennäköiseltä, mikä osoitti heidän liittyneen puolueeseen vakaumuksesta. Lisäksi palkituilta edellytettiin katkeamatonta ja aktiivista jäsenyyttä. Tämän takia vain 22 282 puoluetoverilla oli oikeus saada ansiomerkki: 20 487 miehellä ja 1 795 naisella. Myös henkilöillä, jotka olivat olleet puolueen palveluksessa keskeytymättömästi 27. helmikuuta 1925 alkaen, jolloin puolueen toiminta alkoi kiellon jälkeen uudelleen, oli oikeus saada ansiomerkki. Kultaisen ansiomerkin voi saada myös ”erityisistä ansioista”. Tällaisista tapauksista Hitler päätti henkilökohtaisesti. Mikäli erityisistä ansioista palkittu ei ollut puolueen jäsen, seurasi kunniamerkin antamisesta automaattisesti myös jäsenyys puolueessa. Tämä koski myös sotilashenkilöitä, joiden ei tuolloisen asevelvollisuuslain mukaan ollut mahdollista olla jäseniä poliittisessa puolueessa. Heidän tapauksessaan jäsenyys aktivoitiin vasta, kun heidän vakinainen aktiivipalveluksensa oli päättynyt.
Mikäli kultainen ansiomerkki oli myönnetty alhaisen jäsennumeron perusteella, oli jäsennumero kaiverrettu ansiomerkin taakse. Jos myöntämisperusteena olivat olleet erityiset ansiot, oli ansiomerkin taakse kaiverrettu kirjaimet A. H. (Adolf Hitler) ja myöntämispäivämäärä. Ansiomerkkiä oli läpimitaltaan kahta kokoa: 38 mm univormuja ja 25 mm siviiliasua varten.
Hitlerin oma kultainen ansiomerkki oli erityisvalmisteinen. Sen taakse oli kaiverrettu ”Nummer 1”. Kuolinpäivänään 30. huhtikuuta 1945 Hitler antoi ansiomerkkinsä Joseph Goebbelsin vaimolle Magda Goebbelsille, joka Hitlerin sihteeri Traudl Jungen mukaan sanoi Hitlerin tehneen itsestään ”Saksan onnellisimman naisen”. Vuonna 1996 Venäjän tiedustelupalvelu FSB ilmoitti hallussaan olevan Hitlerin kultaisen ansiomerkin. Kunniamerkki varastettiin 30. kesäkuuta 2005, kun se oli asetettu näytteille ensi kertaa toisen maailmansodan jälkeen näyttelyyn, joka juhlisti sodan päättymistä 60 vuotta sitten.
Muutamassa tapauksessa puolueen kultainen ansiomerkki myönnettiin myös ulkomaalaiselle. Tämä tapahtui Hitlerin henkilökohtaisella päätöksellä, ja kullekin palkitulle valmistettiin oma, henkilökohtainen kunniamerkki. Tämä oli hyvin harvinainen kunnianosoitus.
Nykyään hyvin säilyneiden kultaisten ansiomerkkien hinta on 600 ja 3 000 euron välillä.
John Capel

John Capel (s. 27. lokakuuta 1978 Brooksville, Florida) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija, jonka päämatka oli 200 metrin juoksu.
Capel voitti yliopistoaikoinaan 200 metrin juoksun NCAA-mestaruuden 1999. Hän aloitti ammattilaisuransa seuraavana vuonna. Capel jäi kiinni helmikuussa 2006 kannabinoidin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Ghulam Ishaq Khan

Ghulam Ishaq Khan (, 20. tammikuuta 1915 – 27. lokakuuta 2006) oli Pakistanin presidentti 1988–1993.
Elämäkerta.
Khan syntyi Bannun piirissä luoteisrajamaakunnassa (NWFP) paštuperheeseen. Hän opiskeli kemiaa ja kävi Intian asepalveluksen ennen Pakistanin itsenäistymistä. Maan itsenäistyessä hän otti osaa kasteluhankkeisiin länsi-Pakistanissa 1961–1966 ja meni myöhemmin valtiovarainministeriön palvelukseen, jossa kohosi valtiosihteeriksi 1966–1970 ja keskuspankin kuvernööriksi 1971–1975. Khan kyseenalaisti useat pääministeri Zulfikar Ali Bhutton taloushankkeista. Hänet siirrettiin tämän jälkeen pankista puolustusministeriön tehtäviin, jossa hän kehitti läheiset suhteet useimpiin korkeimpiin kenraaleihin, kuten Ziaan, joka syrjäytti Bhutton ja antoi taloudenhoidon Khanin käsiin. Sotatilalain 1977–1985 aikana Khan oli vastuussa kaikista tärkeimmistä talouspoliittisista päätöksistä. Hän tuki Zian hanketta islamilaistaa maan talousjärjestelmä ja toteutti muutokset pankki- ja talousjärjestelmässä.
Vuoden 1985 vaaleissa Khan valittiin senaattiin ja kenraali Zia-ul-Haqin läheisenä luotettuna hän oli 1988 Pakistanin senaatin puhemies kun kenraali Zia, hänen kanssaan matkustanut Yhdysvaltain lähettiläs Arnold L. Raphel ja muutamia muita asevoimien kenraaleja sai surmansa lento-onnettomuudessa itä-Pakistanissa.
Perustuslain mukaan Khanista tuli virkaa tekevä presidentti. Hän ja armeijan hätätilaneuvosto päättivät pitää vaalit, joihin myös poliittiset puolueet saivat osallistua. Khan valittiin presidentiksi vaaleissa, joissa Benazir Bhuttosta tuli maan pääministeri. Khanin valtaoikeuksia laajensi huomattavasti presidentti Zian läpiajama kahdeksas lisäys perustuslakiin, joka antoi presidentille oikeuden hajottaa hallitus ja päättää asevoimien komentajan nimityksestä. Kun edellinen komentaja kuoli, hän hylkäsi hallituksen ehdokkaan ja nimitti kenraali Abdul Waheedin komentajaksi. Waheedilla ei tiedetty olevan poliittisia ambitioita ja hän oli myös paštu.
Khan tuki vahvasti maan salaista ydinaseohjelmaa, jopa niin että eräs yhdysvaltalainen diplomaatti nimitti häntä "Mr. Nukeksi." Ydinaseen saamista pidetään Pakistanissa hänen suurena saavutuksenaan.
Khan työskenteli pääministerien Benazir Bhutto ja Nawaz Sharif kanssa, mutta erotti heidän hallituksensa 1990 ja 1993 syytettyään näitä korruptiosta ja väärinkäytöksistä. Khanin ja Sharifin välinen riita jatkui kun korkein oikeus palautti Sharifin hallituksen valtaan. Lopulta Pakistanin armeija keskeytti riidan ja pakotti Khanin eroamaan 1993.
Khan vetäytyi Peshawariin, jossa omistautui puutarhan- ja koiranhoidolle. Hän perusti myös 1990-luvun alussa Ghulam Ishaq Khan Institute of Engineering Sciences and Technologyn, josta on tullut yksi maan johtavista insinööritieteiden yliopistoista.
Khan sairastui keuhkokuumeeseen 2006 ja oli sairaana kolme kuukautta ennen kuolemaansa.
Komsan kulttuuri

Komsan kulttuuri oli noin 10 000–6000 eaa. Pohjois-Norjan rannikolle ilmaantunut kivikautinen metsästäjä - kalastajien kulttuuri, joka saapui sinne jääkauden päättymisen aikoihin Norjan rannikkoa ja jäätikön reunaa pitkin. Kulttuurin arvellaan saaneen alkunsa Ahrensburgin kulttuurista. Luultavasti kulttuuri lähti jääkauden aikana kuivana olleelta Pohjanmereltä pohjoiseen ehkä 10 100 vuotta sitten. Se levisi Varangeriin noin 9 300 vuotta sitten ja vakiintui noin 9 000 vuotta sitten. Inarista tehty noin 7 900 vuoden ikäinen löytö voi liittyä Komsan kulttuuriin.
Jotkut arvelevat, että asutus olisi ehkä vaihtunut Pohjois-Norjan rannikolla jossain vaiheessa lännestä tulleesta itäiseen mutta tuskin kokonaan.
Komsan kulttuurin löysi ensimmäisenä arkeologi Anders Nummedal.
Kuolema saa odottaa

Kuolema saa odottaa tai 007 – Kuolema saa odottaa () on Lee Tamahorin ohjaama 20. "James Bond" -elokuva. Se sai ensi-iltansa vuonna 2002. James Bondia näyttelee viimeistä kertaa Pierce Brosnan ja Bond-tyttöä Halle Berry.
Elokuva on taloudellisesti kaikkien aikojen menestyneimpiä Bond-elokuvia. Tunnussävelen esittäjä ja toinen säveltäjä on Madonna, joka myös esiintyy pienessä roolissa.
Juoni.
James Bond saapuu Pohjois-Korean rannikolle demilitarisoidulle vyöhykkeelle soluttautuakseen tukikohtaan, jota johtaa eversti Tan-Sun Moon. Eversti myy salaa aseita, joista hän saa maksuksi veritimantteja. Bond esiintyy asiakkaana ja asettaa timanttisalkun pohjalle räjähteen. Kun Everstin avustaja Zao saa selville Bondin henkilöllisyyden, Bond räjäyttää salkun, ja Zao saa lentävistä timanteista arpia kasvoihinsa. Bond lähtee pakenevan everstin perään, ja takaa-ajossa everstin ilmatyynyalus putoaa jyrkänteeltä. Bond joutuu vankilaan.
Vuoden kuluttua yhdysvaltalaiset onnistuvat vapauttamaan Bondin luovuttamalla kiinalaisten vangitseman Zaon korealaisille. Bond tainnutetaan, ja hän herää brittiläisellä aluksella Hongkongin satamassa. Kiinalaisagentti Chang kertoo, että Zao on mennyt Kuubaan. Kuubassa Bond jäljittää Zaon geeniterapiaklinikalle Los Organos -saarelle. Hotellissa hän tapaa amerikkalaisen Giacinta ”Jinx” Johnsonin, joka Bondin yllätykseksi matkaa myös saarelle. Zao onnistuu pakenemaan, mutta jättää jälkeensä kaulassaan roikkuneen timanttikapselin. Timattien koostumus osoittautuu samaksi kuin veritimanteilla, ja niissä on brittiläisen Gustav Graves -kaivosyhtiön logo.
Bond löytää Gravesin lontoolaiselta miekkailukerholta ja haastaa tämän otteluun, jonka voittaessaan Bond saa kutsun tiedetapahtumaan Islantiin. Gravesin jääpalatsissa Islannissa Bond kohtaa jälleen Jinxin, joka paljastaa olevansa NSA-agentti. Graves esittelee yleisölle Icarus-satelliitin, joka kerää auringonvaloa ja -lämpöä ja voi heijastaa sen minne tahansa maapallolla. Zao ja Graves yrittävät tappaa Jinxin, ja Bond tajuaa, että Graves on todellisuudessa eversti Moon, joka selvisi pudotuksesta ja yrittää geeniterapialla tehdä itsestään Gustav Gravesin. 
Graves sulattaa jääpalatsin Icaruksella, ja Bond pelastaa Jinxin hukkumiskuolemalta. Bond onnistuu tappamaan Zaon, ja Bond ja Jinx seuraavat Gravesia Korean niemimaalle salaa tämän lentokoneessa. Graves aikoo miehittää Etelä-Korean luomalla Icaruksella kulkureitin Korea demilitarisoituun vyöhykkeeseen. Yhdysvaltalaiset yrittävät turhaan tuhota Icarusta ydinkärjellä. Lentokoneessa käytävän taistelun päätteeksi Graves kuolee, ja tämän hallussa ollut ohjain tuhoutuu, tehden Icaruksesta vaarattoman.
Tuotanto.
"Kuolema saa odottaa" oli ilmestyessään Bond-sarjan kallein elokuva 140 miljoonan dollarin budjetillaan.
Musiikki.
Elokuvan musiikin on säveltänyt David Arnold, ja tunnuskappaleen ”Die Another Day” laulaa Madonna. Soundtrackin kappaleet:
Livegamers

Livegamers on suomalainen Xbox- ja PlayStation -pelaamiseen erikoistunut verkkoyhteisö, joka käsittelee asioita sekä verkkopelaamiseen liittyen että sen ulkopuolelta.
Livegamers perustettiin vuonna 2003. Sivustolla vieraillaan noin 150 000 kertaa viikossa (12/2014), ja määrä on ollut rajussa kasvussa sivuston omistajuuden vaihdoksesta lähtien (12/2013). Livegamers tekee Xbox- ja PlayStation -rintamalla tiivistä yhteistyötä useiden pelijulkaisijoiden ja -jakelijoiden kanssa.
Livegamers tarjoaa rekisteröityneille käyttäjilleen muun muassa kattavan profiilin, keskustelupalstan, turnauksia, liigoja ja kilpailuja. Vierailija voi katsoa muun muassa uutisia, artikkeleja sekä virallisia arvosteluja ilman rekisteröitymistä. Joulukuussa 2014 Livegamers avasi myös PlayStation-osion sivustolle.
Gerald R. Ford -luokka

Gerald R. Ford -luokka (aiemmin CVS-21 (21st Century Aircraft Carrier)) on Yhdysvaltain laivaston lentotukialusten muodostama alusluokka, jonka ensimmäinen alus, "USS Gerald R. Ford", otettiin käyttöön 22. heinäkuuta 2017 Norfolkissa Virginiassa.
Suunnittelu.
Luokan alukset on suunniteltu toimimaan huomattavasti pienemmällä miehistömäärällä (noin 2 600 merimiestä) kuin edeltäneen Nimitz-luokan alukset (noin 3 200). Myös lennostohenkilöstön määrä on pienempi. Tämän ja muiden parannusten odotetaan säästävän käyttöajan kokonaiskustannuksia miljardeilla dollareilla.
Luokan aluksissa on käytetty häiveteknologiaa. Voimanlähteenä on kaksi uutta A1B-ydinreaktoria. Hävittäjäkoneet singotaan ilmaan uudella sähkömagneettisella katapultilla, joka mahdollistaa lentokoneiden lentoonlähtötiheyden kasvattamisen 25 prosentilla höyrykatapulttiin verrattuna. "Gerald R. Fordin" hinta oli noin 11 miljardia dollaria.
Alukset.
Yhdysvaltain laki vaatii ylläpitämään 11 lentotukialusta (12 ennen vuotta 2007). Aiemmat 10 Nimitz-luokan alusta tulivat palvelukseen 1975–2009 ja niiden suunniteltu käyttöikä on 50 vuotta.
CVN-81 saa nimensä toisen maailmansodan sankarin mukaan. Doris Miller palveli messipoikana USS West Virginialla Japanin hyökätessä Pearl Harboriin. Hyökkäyksen aikana hän otti käyttöönsä aluksen yhden ilmatorjuntatykeistä, johon hänellä ei ollut koulutusta. Miller oli ensimmäinen musta, joka palkittiin Navy Cross -ansiomerkillä.
B83

B83 on yhdysvaltalainen Lawrence Livermore National Laboratoryn osittain B77:n ohjelmaan perustuva ydinpommi, joka voidaan pudottaa B-2-, B-52-, F-111B-, F-15-, F-16-, F-18-, F-22-, A-6-, A-7- ja AV-8B-lentokoneista. Se suunniteltiin 1970-luvun lopulla ja massavalmistus ja käyttöönotto alkoi 1983. Sillä tehtiin maanalainen ydinkoe 15. joulukuuta 1984 Nevadan koealueella. Pommityyppiä on valmistettu noin 650 kappaletta.
Pommin pituus on 3,67 metriä, halkaisija 457 mm ja massa 1 089 kg. Pommin räjähdysvoima on säädettävissä 1,2 megatonnin TNT-ekvivalentin maksimiin saakka.
B83 on edelleen käytössä ja on ollut vuodesta 2011 alkaen räjähdysteholtaan suurin ydinase Yhdysvaltojen arsenaalissa. Vuonna 2015 julkaistun Yhdysvaltain energiaministeriön raportin mukaan B83-ydinpommit on tarkoitus poistaa käytöstä vuonna 2025.
Suomen ilmailumuseot

Suomen ilmailumuseot koostuvat pääosin julkisista museoista, joista merkittävimmät ovat sotilasilmailuun keskittynyt Suomen Ilmavoimamuseo Jyväskylän Tikkakoskella ja Suomen ilmailumuseo Vantaalla.
Pienemmät museot.
Pienemmät museot esittelevät pääosin museoihin lainattua tai niiden varastoimaa Puolustusministeriön entistä lentokonekalustoa. Uudessakaupungissa on yksityinen automuseo, mutta lentokoneita siellä on vain yksi. Näin on useimpien muidenkin yksityisten kokoelmien suhteen. Museoiden lisäksi lentokoneita on näytteillä yksittäin ympäri Suomea, osa puolustusvoimien muistomerkkeinä, osa yritysten pihoilla (esimerkiksi huoltoasemat).
Bodo Illgner

Bodo Illgner (s. 7. huhtikuuta 1967 Koblenz, Länsi-Saksa) on entinen jalkapallomaalivahti ja maailmanmestari.
Bodo Illgnerin kasvattajaseura oli "1. FC Hardtberg", mutta ammattilaisuransa hän aloitti Bundesliigan 1. FC Kölnin joukkueessa vuonna 1983. Kölnissä hän pelasi vajaat 13 kautta, mutta voittoja ei seuratasolla tullut. Kahden Bundesliiga-hopean lisäksi Köln oli kahdesti Saksan cupin finaalissa ja vuonna 1986 UEFA Cupin finaalissa, mutta hävisi joka kerta.
Kesken kauden 1996–1997 Illgner siirtyi Espanjan Primera Divisiónin Real Madridiin Real Madridin paidassa hän voitti kaksi Espanjan-mestaruutta ja kaksi Mestarien liigan mestaruutta. Illgner lopetti uransa kauteen 2000–2001.
Saksan jalkapallomaajoukkueessa Bodo Illgner pelasi vuosina 1987–1994 yhteensä 54 maaottelua. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kilpailuissa, joissa hän teki historiaa olemalla ensimmäinen maalivahti, joka ei päästänyt loppuottelussa maalia. Vuoden 1990 kilpailuiden lisäksi Illgner edusti Saksaa vuoden 1994 MM-kilpailuissa ja vuoden 1992 EM-kilpailuissa. Vuoden 1992 EM-kilpailuissa Illgner voitti EM-hopeaa. Bodo Illgner lopetti maajoukkueuransa vuoden 1994 MM-kilpailuiden jälkeen. Hän pelasi maajoukkueessa 54 ottelua.
Vuonna 2005 Bodo Illgner kirjoitti vaimonsa Biancan kanssa romaanin "Alles. Ein fiktiver Tatsachenroman".
De civilitate morum puerilium

De civilitate morum puerilium (vapaasti suomennettuna "Nuorukaisten hyvistä tavoista"), ensimmäinen "käytöksen kultainen kirja", oli humanisti Erasmus Rotterdamilaisen Baselissa vuonna 1530 kirjoittama teos, joka oli tarkoitettu lapsille ja nuorille opastukseksi muun muassa opinnoissa ja käytöstavoissa. Teos käännettiin aikanaan 14 kielelle, suomeksi vuonna 1670 nimellä "Cullainen kiria". Teoksen uusi suomennos ilmestyi vuonna 2005 nimellä "Kultainen kirja: nuorten hyvistä tavoista". Kirjaa käytettiin Ranskassa jopa 1800-luvulle asti oppikirjana ja se toimi yhtenä eurooppalaisen tapakulttuurin lähtökohtana.
Kirjassa Erasmus Rotterdamilainen kertoo muun muassa pöytätapojen oppimisen tapahtuvan parhaiten juurruttamalla ne jo lapsuusiässä.
Vaihtoehtoiset kirjan nimen kirjoitustavat:
Petteri Punakuono

Petteri Punakuono () on populaarikulttuurissa esiintyvä kuvitteellinen punakuonoinen poro, jonka oletetaan vetävän Joulupukin rekeä jouluisin yhdessä muiden porojen kanssa.
Alun perin Petteri Punakuono oli Robert L. Mayn chicagolaiselle Montgomery Ward -tavaratalolle keksimä hahmo, joka esiintyi lapsille joulun alla jaetussa värityskirjassa. ”Rudolph”-porohahmo esiintyi ja tuli tunnetuksi myös samannimisessä joululaulussa, jonka sävelsi Johnny Marks vuonna 1949. Laulussa poron nenä loistaa pimeässä punaisena valaisimen tai lampun tapaan. Gene Autryn levyttämää versiota myytiin pari miljoonaa kappaletta vuonna 1949.
Sittemmin laulun tarinan mukaan on tehty myös muun muassa sarjakuvia ja piirroselokuvia. Yleensä Petteri kuvataan yhtenä etummaisista poroista ja johtajaporona joulupukin rekivaljakossa. Vaurastunut Robert L. May irtisanoutui vuonna 1952 Montgomery Wardin palveluksesta ja keskittyi hoitamaan porohahmonsa tekijänoikeuksista syntynyttä liiketoimintaa.
Spekulaatio sukupuolesta.
Urosporot eli hirvaat pudottavat sarvensa kiima-ajan eli rykimän jälkeen alkutalvesta, mutta vaatimet eli naarasporot vasta kevättalvella tai vasonnan jälkeen keväällä. Petteri Punakuono on jouluisissa kuvissa usein sarvipäinen, mikä viittaisi naaraspuolisuuteen. Toisaalta poromiehet käyttävät ajoporoina kuohittuja urosporoja, jotka eivät pudota sarviaan, joten Petteri voisi näin olla koiraspuolinenkin. Hahmon nimi viittaa joka tapauksessa miespuolisuuteen.
Vaikutus asenteisiin poronlihaa kohtaan.
Varsinkin Englannissa porot yhdistetään vahvasti jouluun, ja sen vuoksi esimerkiksi Lidlin myymästä poronlihasta on noussut siellä useana vuonna kohu. Brittiläisten eläinaktivistien mukaan "Joulun taika tuhoutuu" ja "Ajatus siitä, että Petteri Punakuono on teurastettu ja leikelty pihveiksi on vastenmielinen" (2010). Myös vuonna 2012 nousi kohu poronlihapihveistä, kun raivostuneet vanhemmat syyttävät kauppaketjua "joulun taian pilaamisesta": »Jos minun pikkutyttöni näkee tämän, hän huolestuu, että poro ei pysty tuomaan hänelle lahjoja tänä vuonna, koska sillä ei ole enää jalkoja» ja »Et halua mitään sellaista lapsillesi kun he odottavat innolla joulua ja laulavat Petteri Punakuonoa».
Pop (Topi Sorsakosken ja Agentsin albumi)

Pop on suomalaisen Topi Sorsakosken &amp; Agentsin studioalbumi, joka julkaistiin syksyllä 1988. Albumi on Sorsakosken ja rautalankayhtye Agentsin yhteistyön kolmas studioalbumi. Levyn hittejä olivat mm. ”Tyhjää”, ”Varjojen yö”, ”On kesäyö”, ”Jo riittää” ja ”Nyt kaikki muuttunut on”.
Albumi kohosi listaykköseksi peräti neljän viikon ajaksi. Ensimmäisen kerran albumi nousi Suomen levylistoille lokakuussa 1988 ja pysyi listoilla yhteensä 21 viikon ajan.
Levy menestyi loistavasti edellisten levyjen tapaan. Albumi ylitti kulta- ja platinalevyrajat lähes välittömästi jo vuoden 1988 puolella ja tuplaplatinaraja ylittyi vuonna 1997. Albumia on myyty yhteensä 136 110 kappaletta ja on täten Sorsakosken ja Agentsien toisiksi myydyin levy. Albumi on Suomen kaikkien aikojen 30 myydyimmän kotimaisen albumin joukossa sijalla 22.
Albumi julkaistiin Parlophone-levymerkillä vinyyli- ja CD-levyinä sekä C-kasettina. Vuonna 2013 albumi julkaistiin remasteroitu CD-painos bonuskappaleiden kera. Albumi julkaistiin jälleen uudelleenmasteroituna vuonna 2023 osana "Complete – Kaikki levytykset 1984-1992" -kokoelmaa, joka kattaa kaikki yhtyeen vuosina 1984-1992 julkaisemat levytykset.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Esa Pulliainen.
Perusyksikkö (Puolustusvoimat)

Perusyksikkö on Suomen puolustusvoimien termi, joka tarkoittaa komppaniaa tai sen kokoista yksikköä. Termi on olennainen lähinnä hallinnolliselta kannalta, sillä perusyksikön päällikölle ja yksikköupseerille on säädetty laissa ja ohjesäännöissä erityisiä tehtäviä ja toimivaltaa. Perusyksikkö on laajin yksikkö, jonka päällikölle on säädetty velvollisuus tuntea kaikki alaisensa. Toisaalta perusyksikkö on pienin sotilasosasto, jonka johtajalla on kurinpitovalta alaisiinsa. Normaalisti perusyksikön päällikön sotilasarvo on yliluutnantti tai kapteeni, erikoistapauksissa majuri.
Perusyksikkö kuuluu aina joukkoyksikköön, joka kuuluu edelleen joukko-osaston alaisuuteen. Erilliset komppaniat ja vastaavat voivat kuitenkin olla samalla kertaa sekä joukko- että perusyksiköitä. Perusyksiköt jakaantuvat edelleen joukkueisiin, jaoksiin tai ruotuihin, mutta tämä jako on huomattavasti joustavampi.
Perusyksikköä kutsutaan eri nimillä. Näitä ovat mm.
Useimmat aliupseerikoulut ovat perusyksikköjä.
Augusto B. Leguía

Augusto Bernardino Leguía y Salcedo (19. helmikuuta 1863 – 6. helmikuuta 1932) oli perulainen poliitikko, joka oli maansa presidenttinä 1908–1912 sekä 1919–1930.
Leguía syntyi keskiluokkaiseen perheeseen Lambayequessa. Hän kävi koulunsa Valparaisossa brittiläisessä koulussa. Palattuaan Peruun hän ryhtyi liikemieheksi ja oli New York Life Insurance Companyn edustajana Limassa ja brittiläisen British Sugar Co.:n palveluksessa. Suhteidensa ansiosta hänestä tuli valtiovarainministeri ja myöhemmin Partido Civilin José Pardon hallituksen pääministeri. Hänet valittiin puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 1908 vaaliin, jonka hän voitti.
Leguía ryhtyi maltillisiin uudistuksiin, joita puolueen konservatiivinen oligarkkisiipi vastusti ankarasti. Presidenttikautensa jälkeen hän lähti vapaaehtoisesti maanpakoon, mutta palasi haastamaan toukokuun 1919 vaalit. Leguía vakuutti että vallankumouksen ehkäisemiseksi maan arkaaista poliittista ja sosiaalista järjestelmää oli uudistettava. Alempien luokkien tuella hän voitti Partido Civilin konservatiiviehdokkaan. Pelätessään vastustajiensa ehtivän ensin, hän järjesti valituksi tultuaan vallankaappauksen häntä kannattavien armeijan osien tuella ja vangitsi tai ajoi maanpakoon häntä vastustavat "civista"-eliitin jäsenet. Tämän jälkeen hän rakensi autoritaarisen valtajärjestelmän byrokratian ja asevoimien varaan. Perustuslaki kirjoitettiin uudelleen hänen valitsemisekseen uudelleen 1924 ja 1929. Taloutta Leguía uudisti suunnitelmiensa mukaan ulkomaisten lainojen avulla.
Suuri lama ja Wall Streetin pörssiromahdus 1929 johtivat kuitenkin hänen suosionsa laskuun ja sotilasvallankaappaukseen elokuussa 1930. Leguía päätyi vankilaan, jossa häneltä pyynnöistä huolimatta evättiin sairaanhoito, mikä johti hänen kuolemaansa keuhkokuumeeseen helmikuussa 1932.
Vaalipiiri

Vaalipiiri on alue tai ryhmä, jonka piirissä vaalit käydään ja josta valitaan yksi tai useampi edustaja. Näin siis vaalipiirin alueelta ei voi äänestää toisen vaalipiirin ehdokasta.
Vaalipiirit voivat olla joko enemmistövaalipiirejä, joista valitaan yksi edustaja, tai suhteellisten vaalien vaalipiirejä, joista valitaan useampi edustaja. 
Vaalipiirit on yleensä muodostettu maantieteellisin perustein. Esimerkiksi Suomessa eduskuntavaalien vaalipiirit perustuvat maakuntiin ja kunnallisvaaleissa jokainen kunta muodostaa oman vaalipiirinsä. Europarlamenttivaaleissa ja presidentinvaaleissa koko maa muodostaa yhden vaalipiirin. Suomesta poiketen Ruotsin kunnallisvaaleissa suuret kunnat on jaettu kahteen tai useampaan vaalipiiriin, pienemmät kunnat muodostavat yhden vaalipiirin. Ammattiyhdistysvaaleissa on käytössä myös ammattialaan perustuvia vaalipiirejä. Etelä-Afrikan tasavallassa rotuerottelun aikana oli myös rotuun perustuvia vaalipiirejä.
Enemmistövaalipiireihin perustuva vaalijärjestelmä on esimerkiksi Ison-Britannian, Yhdysvaltain, Intian ja Australian vaaleissa. 
Saksassa on käytössä sekä enemmistövaalipiireihin perustuva järjestelmä, jonka avulla valitaan puolet kansanedustajista, että osavaltioihin perustuva suhteellinen järjestelmä, jonka avulla valitaan toinen puoli kansanedustajista suhteellisilla vaaleilla. Samoin Venäjällä puolet kansanedustajista valitaan enemmistövaalipiireistä ja puolet valtakunnalliselta listalta. Maissa, joissa on käytössä valtakunnallinen vaalipiiri on yleensä myös äänikynnys.
Marginaalinen vaalipiiri on enemmistövaalien vaalipiiri, jossa kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan välinen ero on hyvin pieni. 
Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa, Irlannissa ja useissa muissa maissa on käytössä maakuntiin tai muihin alueisiin perustuva vaalipiirijärjestelmä, jossa yhdestä vaalipiiristä valitaan useampi edustaja. Maan jakaminen vaalipiireihin perustuu ajatukseen, että maan eri osille on syytä varmistaa oman alueen edustus eduskuntaan. Samalla vaalien suhteellisuutta hieman vaikeutetaan ja pieniltä puolueilta vaaditaan vahva alueellinen kannatus eduskuntapaikan saamiseksi. 
Joissakin maissa (esimerkiksi Israel ja Hollanti) koko maa muodostaa yhden vaalipiirin.
On the Rocks (Jukka Kuoppamäen albumi)

On the Rocks on Jukka Kuoppamäen vuonna 1970 julkaistu albumi, joka nimestään huolimatta on suomenkielinen. Kaikki kappaleet ovat Jukka Kuoppamäen kirjoittamia. Albumin B-puolella säestäjänä toimii Candy-yhtye.
Kappale ”Harmaat miehet” on protesti Vietnamin sotaa vastaan.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Muusikot.
A-puoli
Candy
Puolesta, ei vastaan

Puolesta, ei vastaan on Jukka Kuoppamäen vuonna 1982 julkaistu albumi. Se oli hänen ensimmäinen studiolevy neljään vuoteen. Kuoppamäki asui Länsi-Saksassa, eikä levy-yhtiön etsiminen sieltä käsin ollut helppoa. Kuuden viikon kesälomansa aikana Kuoppamäki tuli Suomeen, ja otti yhteyttä Discophon-yhtiön Mosse Vikstedtiin. Tuloksena oli levytyssopimus. Kuoppamäki oli jo vuonna 1965 levyttänyt samalle yhtiölle singlen ”Eikan pumppu”.
"Puolesta, ei vastaan" jäi vaille suurempaa huomiota. Samoihin aikoihin Discophonin tuotantomäärä putosi ruotsalaisen Sonet-yhtiön kanssa solmitun yhteistyösopimuksen myötä lähes olemattomiin, eikä Kuoppamäki vaivautunut kysymään mahdollista kiinnostusta yhteistyön jatkumiselle. Vasta myöhemmin hän sai kuulla, että kaupallisesti epäonnistuneesta levystä huolimatta halua yhteistyölle olisi ollut.
Albumilta julkaistiin single "Ei ruusu voi ruusummaksi tulla / Maantie".
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Teemu Manninen

Teemu Manninen (s. 1977 Espoo) on suomalainen runoilija, kirjallisuudentutkija, kääntäjä ja kriitikko.
Manninen valmistui filosofian maisteriksi yleisestä kirjallisuustieteestä Tampereen yliopistosta vuonna 2005.
Mannisen esikoiskokoelma "Turistina täällä" ilmestyi vuonna 2004. Hänen toinen runokokoelmansa "Lohikäärmeen poika" ilmestyi vuonna 2007. Se sisältää runoja, joiden varhaisia versioita julkaistiin hänen Kesken kaiken -blogissaan vuosina 2005–2006. Mannisen vuonna 2010 ilmestynyt kolmas runokokoelma "Futurama" voitti Tiiliskivi-palkinnon. Vuonna 2012 Manniselta ilmestyivät runoteos "Paha äiti" ja käännöskokoelma Edward Goreyn sarjakuvia "Sekopäiset serkukset ja muita tarinoita". Mannisen teoksissa on usein vaikutteita flarf-runoudesta.
Manninen toimi runouslehti Tuli&amp;Savun toimituksessa vuodesta 2005 ja lehden päätoimittajana 2006–2007. Manninen on toiminut vuodesta 2012 Helsingin Sanomien kirjallisuuskriitikkona.
Omatunto

Omatunto on ihmisen henkilökohtainen tuntemus tai "sisäinen ääni", joka kertoo, onko teko moraalisesti hyvä tai oikein. Omantunnon ajatellaan antavan intuitiivisesti oikean vastauksen, kun yksilö pohtii jonkin toimensa moraalista oikeutusta. Yhdistyneitten kansakuntien ihmisoikeuksien julistus vetoaa omatuntoon: 
"Kaikki ihmisolennot syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä."
Melkein jokaisessa kulttuurissa esiintyy omaatuntoa vastaava käsite. Muinaiset egyptiläiset puhuivat sydämen äänestä, ja sama sana esiintyy juutalaisten Vanhassa Testamentissa. Hindut puhuivat näkymättömästä jumalasta, joka asuu ihmisen sisällä.
Intuitionismiksi kutsutaan näkökantaa, jonka mukaan omatunto on ihmisen sisäinen kyky erottaa toisistaan oikea ja väärä. Empiristit taas katsovat, että omatunto on tulosta oppimisesta ja sen takia heijastelee henkilön ympäristössä vallitsevia arvoja.
Omatunto uskonnoissa.
Kristinusko.
Kristillisen käsityksen mukaan omatunto on Jumalan ääni ihmisessä. Vatikaanin toisessa kirkolliskokouksessa 1965 hyväksyttiin paavi Paavali VI:n pastoraalinen konstituutio "Gaudium et spes," joka kuvaili omaatuntoa seuraavasti:
"Ihminen löytää omantuntonsa syvyydestä lain, jota hän ei itse anna, vaan jota hänen tulee noudattaa ja jonka ääni kutsuu häntä aina rakastamaan ja tekemään hyvää ja pakenemaan pahaa -- Ihmisellä on todellisuudessa Jumalan kirjoittama laki sydämessään -- Omatunto on ihmisen salaisin ydin ja pyhäkkö, jossa hän on yksin Jumalan kanssa, jonka ääni kaikuu hänessä --" ."
Luterilaisen kirkon käsitys omatunnosta on sama kuin katolisessa kirkossa. Kristityn omatunto voi kuitenkin olla myös “heikko” eli “sairas” (1. Kor. 8:7, 10, 12), joten omantunnon ääneen ei voi ehdottomasti luottaa. 
Islam.
Omatunnon käsite ei kuulu islaminuskoon, sillä toisin kuin kristitty, muslimi löytää vastaukset moraalisiin ongelmiinsa Jumalan laista eli šariasta, Muslimin henkilökohtaisin ratkaisu on valinta islamin ja uskottomuuden välillä, minkä jälkeen islamin vaatimukset liittyvät lain noudattamiseen. Lain sisältöä ei kuitenkaan kussakin tilanteessa haeta omasta sydämestä, vaan sen tulkkeina ovat uskonoppineet, kuten imaamit tai muftit.
Johanna Venho

Maria Johanna Venho (s. 3. heinäkuuta 1971 Espoo) on suomalainen runoilija ja prosaisti.
Opinnot ja ura.
Venho valmistui ylioppilaaksi vuonna 1990 ja vuonna 1998 Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi. Hän opiskeli biologiaa ja yleistä kirjallisuustiedettä Jyväskylässä ja Helsingissä. Pro gradu -tutkielmassaan "Myytistä historiaan. Eavan Boland ja irlantilaisen tradition naiskuva" hän tutki irlantilaista runoutta. Hän on opiskellut myös historiaa Avoimessa yliopistossa.
Venho on työskennellyt Ylen Teksti-TV:ssä toimittajana ja elokuva-arvostelijana 1997–2009, "Tuli &amp; Savu" -runouslehden päätoimittajana, kulttuurilehtien avustajana sekä kääntänyt lastenkirjoja, ohjannut kirjoituskursseja ja toimittanut kirjoja. Venho toimi taiteilijajärjestöjen yhteistyöjärjestö Forum Artisin pääsihteerinä 2013–2014. Hän on perustanut runouslehti "Janon" Vilja-Tuulia Huotarisen kanssa ja oli sen päätoimittaja 2013–2014. Hän oli Taiteen edistämiskeskuksen kirjailijoiden ja kääntäjien kirjastoapurahalautakunnan puheenjohtaja 2015–2017.
Venhon runoja on käännetty antologioihin englanniksi, ranskaksi, italiaksi, unkariksi, viroksi, tšekiksi, slovakiksi ja espanjaksi, ja hän toimii kansainvälisessä Versopolis-runoilijaverkostossa. Hänen runovalikoimansa "Virtuosi Incantesimi" ilmestyi vuonna 2006 Italiassa Antonio Parenten kääntämänä. Vuonna 2008 lastenrunokokoelma "Poèmes pour mon bébé" ilmestyi Ranskassa Jean-Luc Moreaun käännöksenä.
Palkinnot.
Vuonna 2001 Suomen arvostelijain liitto myönsi Venholle Kritiikin Kannukset -palkinnon. Hän on saanut myös Arvid Lydecken -palkinnon (2003), Katri Vala -palkinnon (2006), Espoon kaupungin kulttuuripalkinnon (2006), Einari Vuorelan runopalkinnon (2008) sekä n tunnustuspalkinnon (2012). Eino Leinon palkinnon hän sai 2020.
InMe

InMe on englantilainen alternative rock -yhtye Brentwoodista, Essexistä. InMe perustettiin vuonna 1996, mutta tuolloin se toimi nimellä Drowned. Yhtye kuitenkin muutti nimensä InMe:ksi vuonna 2001, jotta se ei sekoittuisi yhdysvaltalaiseen Drownediin.
Tuotanto.
InMe on julkaissut tähän mennessä seitsemän kokopitkää albumia:
InMe julkaisi vuonna 2002 ensimmäisen singlensä "Underdose", joka sijoittui Ison-Britannian singlelistalla sijalle 66. Tätä seurasivat "Firefly" ja "Crushed Like a Fruit", jotka sijoittuivat sijalle 25. Ensimmäisen levyn tuotti Colin Richardson ja se ilmestyi vuonna 1.1.2003 päätyen albumilistan sijalle 15.
Toinen levy, White Butterfly, ilmestyi 20. kesäkuuta 2005. Levyltä julkaistiin alun perin single "Faster The Chase" vuonna 2004, mutta yhtye kuului vielä silloin MFN:lle. Toinen sinkku "Otherside" oli mahdollista ladata vain maksua vastaan musiikkipalveluiden kautta. Ensimmäinen virallinen single oli "7 Weeks" ja toinen "So You Know", joka yltyi listalla sijalle 33. White butterfly -levyn on tuottanut Josh Abraham, joka tunnetaan muun muassa nu-metalpioneeri Kornin tuottajana.
Toisen levyn jälkeen basisti Joe Morgan lähti bändistä ja perusti oman yhtyeensä. Kolmannelle levylle Daydream Anonymousille Morgania tuli paikkaamaan Daven veli Greg McPherson. Samoin bändin musiikki muuttui paljon teknisemmäksi. Neljättä levyä tehdessä Dave pyysi heidän kiertuekitaristiaan Ben Konstantinovicia liittymään InMeen vakituiseksi jäseneksi. Yhtyeen neljäs levy julkaistiin vuonna 2009. Ben Konstantinovic kuitenkin potkittiin bändistä hänen huonon motivaationsa takia. Hänen tilalleen tullee toistaiseksi vain kiertueella mukana soittava Gary Marlow.
Kappalelista.
Overgrown Eden
White Butterfly
Daydream Anonymous
Herald Moth
Nihil Interit

Nihil Interit on vuonna 1993 perustettu valtakunnallinen runoyhdistys, joka pyrkii edistämään Suomessa tapahtuvaa runouden kirjoittamista ja esittämistä sekä runoudesta keskustelemista.
Yle palkitsi Nihil Interitin vuoden 1996 valopilkkuna. Vuonna 2000 yhdistys sai Kivipää-palkinnon ja vuonna 2008 sille myönnettiin Suomi-palkinto.
Yhdistys julkaisee Tuli &amp; Savu -runouslehteä ja ylläpitää digitaalisen, kokeellisen ja monitaiteisen runouden sivustoa Nokturnoa sekä Runografi-arvostelusivustoa. Tuli &amp; Savu -lehti palkittiin Kultti ry:n Vuoden laatulehti -palkinnolla vuonna 2018. Syksyllä 2019 lehti voitti pohjoismaisen kulttuurilehtikilpailun Göteborgin kirjamessuilla. Vuonna 2021 Tuli &amp; Savu sai kirjallisuuden valtionpalkinnon.
Toiminta.
Alueellinen toiminta.
Nihil Interit toimii aktiivisesti pääkaupunkiseudun ohella myös alueellisesti.
Turussa yhteistyökumppaneina ovat Runoviikko ja Kirjan Talo, joiden kanssa ylläpidetty Turun lavatauti -kollektiivi järjestää alueella lavarunoklubeja ja -tapahtumia. Vakiintuneita tapahtumia ovat kuukausittain (kesäkuukausia lukuun ottamatta) järjestettävä TkuÖpenMic -klubi sekä Runon ja suven päivänä järjestettävä, Markku Innolle omistettu Go Runo Go - Runouden iltapäivä -tapahtuma.
Tampereella Nihil Interit toimii yhteistyössä Särinä-klubin ja Kirjoittajayhdistys Viitapiirin kanssa. Lahdessa yhteistyökumppanina toimii Lahden Runomaraton.
Kurssitoiminta.
Nihil Interit järjestää monipuolisesti erilaisia runouteen liittyviä kursseja. Normaaliolosuhteissa kursseja järjestetään kasvokkaisina tapaamisina yhdistyksen toimistolla Alppilassa Helsingissä. Pandemia-aikana toimintamuodoksi vakiintui Zoom-webinaari, mikä mahdollistaa myös kauempaa tulevien osallistumisen suosituille kursseille.
Kursseja ovat hyödyntäneet paitsi yksityishenkilöt myös kirjoittajayhdistykset, sanataidekoulut ja työpaikkojen tyhy-päivät. Nihil Interitin kurssitoimintaa tukee KSL-opintokeskus.
Luovan kirjoittamisen kouluihin ja sanataideopetukseen suunnattu opetustuote Runopakki on Nihil Interitin tuotantoa.
Yhdistyksen puheenjohtajat.
Lähde (1998–2020)
Valtakunnalliset runouspalkinnot.
Nihil Interit jakaa vuosittain Turun kirjamessujen yhteydessä palkinnot vuoden parhaasta runokokoelmasta (vuoden runoteos) sekä runouden eteen tehdystä työstä (vuoden runoteko). Palkitsemiskäytäntö aloitettiin vuonna 2013 yhdistyksen 20-vuotisjuhlien kunniaksi.
Tyler Christopher

Tyler Christopher (s. 3. lokakuuta 1983 Chilliwack, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen pikajuoksija.
Christopher osallistui 2000 yleisurheilun nuorten MM-kisoihin Kingstonissa ja karsiutui 200 metrin juoksun välierissä. 2003 hän voitti Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian alle 23-vuotiaiden mestaruuden 400 metrin juoksussa ajalla 45,25. Hän voitti Helsingin MM-kisoissa 2005 pronssia 400 metrillä uudella ennätyksellään 44,44. Kaksi vuotta myöhemmin Osakan MM-kisoissa hän sijoittui kuudenneksi.
Maaliskuussa 2008 Christopher voitti 400 metrin sisäratojen maailmanmestaruuden Valencian MM-kisoissa hallikauden kärkiajalla 45,67.
Utah Jazz

Utah Jazz on yhdysvaltalainen koripallojoukkue, joka pelaa NBA:ssa. Jazz pelaa Läntisessä konferenssissa, Luoteisessa divisioonassa.
Historia.
Vuonna 1974 perustettiin New Orleansiin NBA:n silloinen 18. joukkue nimeltään New Orleans Jazz. Joukkueen historian ensimmäinen pelaaja oli Pete Maravich. Jazzin ensimmäinen kausi olisi voinut sujua paremminkin, se voitti 82 pelistään vain 23. Joukkueen paras pistemies oli odotetusti Maravich. Seuraavina vuosina Jazz paransi tasaisesti otteitaan, mutta surkean (vain 26 voittoa/82 ottelua) kauden 1978–1979 jälkeen Jazz myytiin New Orleansista Utahin osavaltioon, Salt Lake Cityn kaupunkiin.
Jazzin elämä uudessa ympäristössä ei alkanut paljon paremmin kuin se oli päättynyt New Orleansissa, voittoja tuli vain kaksi enemmän kuin edelliskaudella. Seuraavillakin kausilla Jazz oli liigan huonoimpia seuroja. Mutta vihdoin, kaudella 1983–1984, utahilaiset selvisivät ensimmäistä kertaa seuran historiassa pudotuspeleihin. Ensimmäisellä kierroksella Jazz pudotti Denver Nuggetsin jatkosta, mutta hävisi seuraavana Phoenix Sunsille. Vuodesta 1984 muistiin jää pelintekijälegenda John Stocktonin varaaminen numerolla 16 kesän varaustilanteessa. Seuraavana kesänä Jazz varasi miehen nimeltä Karl Malone varausnumerolla 13.
Malonen ja Stocktonin johtama kulta-aika.
Kaudella 1986–1987 Utah myi joukkueensa pitkäaikaisen tähtipelaajan Adrian Dantleyn Detroit Pistonsiin. Mutta kaksi uutta tähteä oli jo syttymässä, John Stockton ja Karl "the Mailman" Malone. 1980-luvun lopussa kaksikko alkoi saada koripalloilevan maailman huomiota itseensä enenevässä määrin. Kaudella 1993–1994 Jazz eteni jo konferenssifinaaliin, mutta sen materiaali ei ollut tarpeeksi leveä, jotta se olisi voinut taistella mestaruudesta. Finaalipaikan Jazz saavutti lopulta vuonna 1997, mutta edes Malone, Stockton, Bryon Russell ja Greg Ostertag eivät pystyneet pysäyttämään Chicago Bullsia ja Michael Jordania. Seuraavalla kaudella Jazz esitti vielä kerran jo ikääntyvällä joukkueella loistokoripalloa ja Jazz eteni jälleen finaaliin, jälleen Chicagoa vastaan. Kuudes finaali oli järkyttävä Jazzin kannattajille. Utah johti peliä kolmella pisteellä viimeisellä minuutilla. Sitten tuli Michael Jordan, teki kaksi koria, joista pelin ja mestaruuden ratkaisseen vain viisi sekuntia ennen ottelun loppua. Vuonna 1999 Jazz putosi konferenssifinaaleissa ja vuosituhannen viimeinen kausi päättyi jo toisella kierroksella. Malonen ja Stocktonin aika oli lopussa.
2000-luku, Jazzin uudet ratkaisijat.
Malone ja Stockton jatkoivat Jazzissa aina kauteen 2002–2003 asti mutta aika oli jo ajanut kaksikon ohi. Kauden jälkeen Stockton lopetti uransa ja Malone lähti hakemaan mestaruutta Los Angeles Lakersin unelmajoukkueesta. Jazzin uuden tulemisen tukipilareina pidettiin venäläistä Andrei Kirilenkoa, turkkilaista Mehmet Okuria ja yhdysvaltalaista Carlos Boozeria. Jazz on 2000-luvulla päässyt konferenssifinaaleihin vain kerran, kaudella 2006–2007, jolloin joukkueessa pelasivat Kirilenkon, Okurin ja Boozerin lisäksi muun muassa Deron Williams sekä vain yhden kauden joukkueessa viettänyt Derek Fisher.
Hans Enoksen

Hans Enoksen (7. elokuuta 1956 – 17. syyskuuta 2025) oli Grönlannin pääministeri vuosina 2002–2009.
Enoksen valittiin parlamenttiin vuonna 1995. Hänestä tuli kalastus-, metsästys- ja asutusministeri sekä sosiaalidemokraattisen Siumut-puolueen puheenjohtaja vuonna 2001.
Enoksen valittiin pääministeriksi 14. joulukuuta 2002, jolloin Siumut voitti vaalit niukalla enemmistöllä. Tämän jälkeen hän liittoutui toisen vasemmistopuolueen, Inuit Ataqatigiitin kanssa. Puolueet alkoivat sen jälkeen keskustella Tanskan ja Yhdysvaltojen kanssa siitä, kuinka Grönlannin Thulen lentotukikohdasta korvauksena saamaa summaa pitäisi muuttaa. Vuoden 2009 vaaleissa Inuit Ataqatigiit nousi suurimmaksi puolueeksi ja pääministeriksi tuli Kuupik Kleist.
Enoksen osasi vain grönlannin kieltä.
Kashmir (yhtye)

Kashmir on vuonna 1991 perustettu tanskalainen rockyhtye. Se aloitti Nirvana-nimisenä, mutta samannimisen amerikkalaisyhtyeen saavutettua suosiota tanskalaiset vaihtoivat nimensä Kashmiriksi, Led Zeppelinin kappaleen mukaan.
Kashmirin musiikkityyliä on verrattu muiden muassa Radioheadiin ja Pink Floydiin.
The Knob

The Knob oli suomalainen alun perin Kauhavalta kotoisin oleva punk rock -yhtye. Myöhemmin yhtyeen kotipaikka oli Seinäjoki. Yhtyeen perustivat Tapani Kangas, Jonne Haapa-aho, Jami Pohjoismäki ja Tuomo Kankaanpää vuonna 2001. The Knobin musiikkia voi kuulla lukuisissa extreme-videoissa sekä skeittaus-/snoukkaus-elokuvissa sekä Extreme Duudsonit -televisio-ohjelmassa. Yhtyeen musiikki on pääasiallisesti vapaasti ladattavissa yhtyeen kotisivuilta, lukuun ottamatta pitkäsoittolevyjä "Something for Nobody" ja "THIR13EN WAYS TO GO", joista vain muutama kappale on vapaasti ladattavissa. Koko tuotanto löytyy kuitenkin useimmista suoratoistopalveluista. Musiikki on melodista punk rockia.
Yhtye aktivoitui ainakin yhden konsertin verran vuonna 2020.
Julkaisut.
Muut julkaisut.
sekä useita live/bootleg tallenteita tunnetuimpana mm: THEKNOBFANI:n kokoelma mikseri.netissä. Yhtye on antanut luvan bootleggien levittämiselle ja tallentamiselle.