tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fredrik Borg (vakuutusneuvos)

Adolf Fredrik August Borg (12. marraskuuta 1869 Raahe – 9. heinäkuuta 1944 Kauniainen) oli suomalainen insinööri, vakuutusneuvos ja Teollisuudenharjoittajien keskinäisen tapaturmavakuutusyhtiön toimitusjohtaja.
Borgin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Edvard Wilhelm Borg (1830–1910) ja Hilma Johanna Malmberg (k. 1877). Hän pääsi ylioppilaaksi 1889 Kuopion yksityislyseosta ja valmistui kemisti-insinööriksi Polyteknillisessä opistosta 1894. 
Borg toimi aluksi insinöörinä Inkeroisten puuhiomossa ja teknillisenä johtajana S. J. Feiglin kemiallisessa tehtaassa Bakussa Venäjällä 1896–1903. Vuonna 1905 hän siirtyi Helsinkiin ja tuli 1907 Lehtoniemen konepajan isännöitsijäksi. Sittemmin hän oli ammattientarkastajana Helsingin piirissä ja myöhemmin Tampereen piirissä sekä teollisuushallituksen talouspäällikkönä. Hän oli Teollisuudenharjoittajien keskinäisen tapaturmavakuutusyhtiön toimitusjohtajana 1917–1944. Borg sai vakuutusneuvoksen arvon 1939.
Borg oli Suomen Tapaturmavakuutuslaitosten Liiton hallituksen puheenjohtajana sekä Teollisuudenharjoittajain Keskinäisen Autovakuutusyhtiön johtokunnan sekä Suomen Vakuutusyhdistyksen hallituksen jäsenenä. Hän oli lisäksi Suomen Matkailijayhdistyksen sihteerinä sekä Kauniaisten kauppalan valtuutettuna ja kauppalanhallituksen jäsenenä.
Borg oli naimisissa vuodesta 1901 Hildur Dagmar Maria Lindsay von Julinin kanssa. Borgin veljiä olivat Ahvenanmaan tuomiokunnan kihlakunnantuomari Carl Herman Edvard Borg (1863–1924), Oulun kaupungin- ja piirilääkäri Gabriel Gustaf Wilhelm Borg (1867–1952) ja Tuomarniemen metsäkoulun johtaja Johan Aron Arvid Borg (1878–1939).
Energia Lesothossa

Energia Lesothossa kuvaa Lesothon energian tuotantoa, jakelua ja kulututusta.
Energiankulutus asukasta kohti vuonna 2022 oli 5,95 miljoonaa BTU:ta, maailman 195 valtion joukossa sijalla 166. Vain puolet asukkaista oli sähköverkon piirissä.
Lesothossa on runsaasti vesivoimaa. Vuonna 2022 sen sähköntuotannosta 99,6 % perustuu vesivoimaan, 0,3 % aurinkoon ja 0,1 % fossiilisiiin polttoaineisiin. 
Katsen padon avulla varastoidaan vettä syvään mutta pienialaiseen tekojärveen. Se on keskeinen rakenne sekä Lesothon energiantarpeiden että Etelä-Afrikan käyttöveden kannalta. Vei kuljetetaan 45 km pitkää tunnelia pitkin Muelan vesivoimalaan, jonka teho on 72 MW.
Talouskasvu on lisännyt ajoneuvojen kysyntää Lesothossa 2020-luvulla. Sähköajoneuvojen osuus on kasvanut merkittävästi puhtaan energian ja kestävyyttä edistävän hallituksen politiikan ansiosta. Lesothon hallitus on pannut täytäntöön säädöksiä ja myöntänyt tukea sähköautojen ostoon edistääkseen niiden käyttöönottoa. Useat autoyritykset ovat myös perustaneet paikallisia kokoonpanotehtaita, mikä antaa niille kilpailuetua sekä koti- että vientimarkkinoilla.
Jwaneng

Jwaneng on timanttikaivoskaupunki Botswanan eteläosassa. Kaupunki on aluehallinnollisesti itsenäinen, alueista erillinen yksikkö, vaikka sijaitsee Southern Districtin pohjoisosan ympäröimänä. 
Kaupungin väkiluku oli 18 784 (VL2022; VL2011: 18 008 as.). 
Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee Jwanengin timanttikaivos, eräs maailman suurimmista ja tuottoisimmista timanttikaivoksista. Timantteja sisältävä kimberliittijuoni löydettiin vuonna 1972, ja kaivos avattiin 1982. Se on toiminut pitkään avokaivoksena, mutta on laajentamassa maanalaiseksi kaivokseksi 2024 julkistetulla jätti-investoinnilla.
Slovakian alueet

Slovakian tasavalta jakautuu kahdeksaan alueeseen ("kraj").
Elias Phisoana Ramaema

Elias Phisoana Ramaema (10. marraskuuta 1933 – 11. joulukuuta 2015) oli lesotholainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Lesothon hallituksen johdossa pääministerin paikalla vuosina 1991–1993.
Ramaema nousi valtaan syrjäyttämällä kenraali Justin Metsing Lekhanyan toukokuussa 1991. Hänen kaudellaan poliittiset puolueet sallittiin jälleen, ja hän väistyi vaalien jälkeen 1993.
Autuas (veistos)

Autuas on presidentti Martti Ahtisaaren hautamuistomerkki. Sen on suunnitellut arkkitehti Harri Pakarinen. Teos paljastettiin Hietaniemen hautausmaalla Helsingissä marraskuussa 2024. Pakarisen lähtökohta teokselle oli oliivipuun lehti, joka symboloi Ahtisaaren uraa rauhantekijänä. "Autuas" on veistetty Ylämaan vihreästä graniitista, ja se on 4,5 metriä pitkä ja varsin pelkistetty. Pakarinen voitti valtioneuvoston järjestämän kilpailun, jossa oli mukana 171 ehdotusta.
Kuvaus.
Muistomerkin muodon lähtökohta on oliivipuun lehti. Oliivipuun oksa on ollut tunnettu rauhansymboli jo antiikin ajalta. Pakarinen halusi kunnioittaa Ahtisaaren uraa rauhanneuvottelijana valitsemalla veistoksen pohjaksi oliivipuun lehvän. Toisena inspiraationlähteenä on Matteuksen evankeliumin vuorisaarnan kohta ”Autuaita ovat rauhantekijät”.
Vihreästä graniitista veistetty "Autuas" on 4,5 metriä pitkä ja siten varsin kookas veistos. Veistos on varsin pelkistetty ja ilmeeltään rauhallinen.
Historia.
Martti Ahtisaari kuoli lokakuussa 2023, ja valtioneuvosto järjesti keväällä 2024 kilpailun hautamuistomerkin suunnittelusta. Kilpailun yleiskuvauksen mukaan ”muistomerkin pitää soveltua käyttötarkoitukseensa” ja sen oltava ”mittasuhteiltaan ympäristöönsä sopiva, pysyvä ja ajaton.” Lisäksi muistomerkin luokse pitää voida tulla, ja sitä vasten voida laskea kukkalaite tai seppele. Sen pitää myös kestää aikaa ja luonnonolosuhteita.
Kilpailuun osallistui 171 hyväksyttyä ehdotusta, ja useissa töissä oli pohjana Ahtisaaren maine rauhantekijänä. Kilpailun voitti arkkitehti Harri Pakarinen, joka kertoi saaneensa heti hautapaikan nähtyään mieleen venemäisen muodon. Siitä myöhemmin jalostui oliivipuun lehden muoto. Ensimmäinen palkinto oli 12 000 euron suuruinen, ja voittajan valitsi palkintolautakunta, johon kuului yhdeksän jäsentä valtioneuvoston kanslian asettaman hautamuistomerkkitoimikunnan jäsentä sekä kaksi Suomen Taiteilijaseuran nimeämää jäsentä.
Hautamuistomerkin kivi louhittiin Palin Granitin louhokselta Ylämaalta. Sitä varten tarvittiin viisimetrinen kivi, jonka löytäminen ei ollut helppoa. Luonnonkivissä on epäpuhtauksia, mutta louhokselta löydettiin kaksi veistosta varten sopivaa kiveä. Louhokselta aine meni Loimaan Kivelle, jossa teos veistettiin. Teoksen veisti lähes kokonaan käsityönä Kari Laine.
"Autuas" paljastettiin Martin päivänä 10. marraskuuta 2024, tasan vuosi Ahtisaaren hautajaisten jälkeen. Se sijaitsee Hietaniemen hautausmaan uuden kappelin läheisyydessä, ja alueella ovat myös Risto Rytin, Urho Kekkosen ja Mauno Koiviston hautamuistomerkit. Paljastustilaisuudessa oli musiikkiesityksiä sekä pääministeri Petteri Orpon ja tasavallan presidentti Alexander Stubbin puheet. Musiikista vastasivat Ylioppilaskunnan laulajat, Kaartin soittokunta, saksofonisti Jukka Perko ja kitaristi Marzi Nyman.
Energia Botswanassa

Energia Botswanassa kuvaa Botswanan energian tuotantoa, jakelua ja kulututusta.
Energiankulutus asukasta kohti vuonna 2022 oli 39,3 miljoonaa BTU:ta, maailman 195 valtion joukossa sijalla 102. Yli kolme neljäsosaa asukkaista oli sähköverkon piirissä, kaupungeissa 95 % ja maaseudulla neljännes.
Vuonna 2022 Botswanan sähköntuotannosta 99,8 % perustuu fossiilisiiin polttoaineisiin, 0,2% aurinkoenergiaan. Kaikesta energiasta kivihiili kattaa 33 %, öljy 37 % ja biopolttoaineet 30 %.
Botswana tuottaa vuosittain 2,6 miljoonaa tonnia kivihiiltä ja käyttää siitä suurimman osan itse. Vaikka hiilen kysyntä maailmalla on vähenemään päin, maa on avannut uusia hiilikaivoksia alueille, joista hiiltä voidaan helposti kuljettaa Namibian, Zimbabwen ja Mosambikin kautta markkinoille.
Botswanassa olisi runsaasti potentiaalia aurinkoenergian hyödyntämiselle. Maahan tulevan auringonsäteilyn määrä on maailman korkeimpia. Vuonna 2020 siitä hyödynnettiin vasta 6 megawattia.
Gilbert Burnet

Gilbert Burnet (1643 – 1715), oli skotlantilainen historioitsija ja Salisburyn piispa. 
Burnet syntyi Edinburghissa ja opiskeli Aberdeenissa oikeustiedettä, mutta antautui jo 18-vuotiaana kirkon palvelukseen. Näkemyksiltään hän oli maltillinen presbyteriaani. Jaakko II:n hallituskauden alkaessa hän pakeni Hollantiin ja asettui yhteyteen Vilhelm Oranialaisen kanssa, ja tämä noustuaan Englannin valtaistuimelle, nimitti Burnetin vuonna 1689 Salisburyn piispaksi. Burnetista tuli siten myös
ylähuoneen jäsen, missä hän ajoi uskonnollisen suvaitsevaisuuden kannatusta. Kirkollisissa asioissa hän oli Vilhelm-kuninkaan vaikutusvaltaisin neuvonantaja. Hänen teoksistaan mainittakoon: "History of the Reformation of the Church of England" (3 nid. 1679-1714, uusi painos 1886); "History of my own time" (uusi painos 1897).
Ilmastonmuutos Botswanassa

Ilmastonmuutos näkyy Botswanassa lämpötilojen nousuna ja sateiden harvenemisena. Se johtaa pidempiin kuivuuskausiin ja mahdollisesti entistä niukempiin vesivarantoihin. 
Botswanassa vallitsee aavikkoilmasto, ja maassa on myös suuri aavikko. Aavikkoinen alue kattaa kolme neljäsosaa maapinta-alasta. Ilmastolle tavallista ovat kuivuuskaudet, arvaamattomat sateet, kuuma lämpötila ja veden niukkuus. Ilmastonmuutoksen odotetaan nostavan lämpötiloja ja harventavan sateita entisestään. 1970-lukuun verrattuna koko maan vuotuinen keskilämpötila on noussut jo 1,5 °C.
Botswanassa on edelleen paljon köyhyyttä, ja monet ihmiset elättävät itsensä maataloudella. Maailmanpankin arvion mukaan lisääntyneet kuivuuskaudet aiheuttaisivat Botswanassa eroosiota ja haittaa maataloudelle.
Amudarjan piiri

Amudarjan piiri (karakalpakiksi "Ámiwdárya rayonı", ) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan eteläosassa. Sen pinta-ala on 1 020 neliökilometriä ja asukasmäärä 212 100 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Mańǵıtin kaupunki.
Amudarjan piiri rajoittuu luoteessa Nukusin piiriin ja kaupunkiin, pohjoisessa Qaraózekin ja idässä Beruniyn piireihin, kaakossa Xorazmin alueeseen sekä etelässä ja lännessä Turkmenistanin Daşoguzin maakuntaan. Piirin läpi virtaa Amudarjajoki, jonka itärannalla kohoaa Jumırtawin harjanne. Muutoin tasaisella alueella on kastelu- ja poistovesikanavia sekä järviä.
Vuonna 1957 perustettuun piiriin kuuluu yksi kaupunki, neljä taajamaa, 16 maaseudun itsehallintoaluetta ja 129 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 26 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä uzbekkeja.
Piirin maatalous tuottaa puuvillaa, vehnää, riisiä, vihanneksia, perunaa, meloneja, hedelmiä, lihaa, maitoa, vuotia ja silkkikuitua. Mańǵıtissa on puuvilla- ja tekstiili- sekä rakennustarviketeollisuutta.
Piirin alueella sijaitsee Ala-Amudarjan biosfäärialue. Nähtävyyksiin kuuluu ajanlaskun alussa rakennettu Shılpıqin zarathustralainen hiljaisuuden torni.
Beruniyn piiri

Beruniyn piiri (karakalpakiksi "Beruniy rayonı", ) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan itäosassa. Sen pinta-ala on 3 950 neliökilometriä ja asukasmäärä 205 100 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Beruniyn kaupunki.
Beruniyn piiri rajoittuu lännessä Amudarjan ja Qaraózekin, pohjoisessa Taxtakópirin ja idässä Ellikqalan piireihin sekä etelässä Xorazmin alueeseen. Piirin pohjoisosa on Kyzylkumin aavikkoa. Lännessä on Badayn rantametsäalue ja Sultan Wáyisin vuori ja etelässä Amudarjajoki. Alueella on kastelukanavia ja muutamia järviä.
Vuonna 1927 perustettuun piiriin kuuluu yksi kaupunki, yksi taajama, 13 maaseudun itsehallintoaluetta ja 68 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 35 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä uzbekkeja.
Piirin maatalous tuottaa puuvillaa, vehnää, riisiä, vihanneksia, perunaa, meloneja, hedelmiä, lihaa, maitoa ja vuotia. Beruniyssa on puuvilla-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Piirin läpi kulkee Tórtkúlin ja Nukusin välinen maantie. Amudarjalla on tavaraliikennettä.
Ice Age 6

Ice Age 6 on vuonna 2027 ensi-iltansa saava yhdysvaltalainen tietokoneanimoitu komediaelokuva. Elokuvan pääosissa ovat Ray Romano, John Leguizamo, Denis Leary, Simon Pegg, ja Queen Latifah. Se on ensimmäinen teatterissa näytettävä Ice Age elokuva, jota Blue Sky Studios ei ole tuottanut sen sulkemisen jälkeen vuonna 2021.
Annelin aika

Annelin aika on Saara Cantellin ohjaama ja käsikirjoittama dokumenttielokuva näyttelijä Anneli Saulista. Elokuva tuli ensi-iltaan marraskuussa 2024.
Elokuvassa käydään läpi Saulin elokuvanäyttelijän uraa Suomesta Saksaan ja takaisin. Samalla käsitellään suomalaisen naisnäyttelijän ja naisen paikkaa julkisessa keskustelussa 1950-luvulta 2020-luvulle saakka.
Elokuvan on tuottanut Filmimaa tuottajanaan Markku Tuurna ja sen levittää elokuvateattereihin Pirkanmaan elokuvakeskus.
Kriminologia Suomessa

 
Kriminologia on Suomessa ollut historiallisesti pieni tieteenala. Kriminologisen tutkimustoiminnan aloitti Suomessa sosiologi Veli Verkko (1893-1955), joka oli laajalti verkostoitunut silloisten johtavien kriminologien, kuten Edwin Sutherlandin kanssa. Rikostilastoja kerätessään hän huomasi, että viralliset rikostilastot kattavat vain osan tehdyistä rikoksista. Hän oli vaikuttamassa amerikkalaisen kriminologi Thorsten Sellinin kehittämän Sellinin lain muotoiluun, jossa esitettiin teoria siitä, miten suuri osa rikoksista jää rikostilastojen ulkopuolelle. Teorialla oli keskeinen rooli kriminologisen teorian luomisessa. Verkko oli kiinnostunut ennen kaikkea väkivaltarikollisuudesta, mikä oli tuolloin Suomessa muihin maihin nähden poikkeuksellisen laajaa. Verkon mukaan taustalla oli suomalaisen "rodun" perinnöllinen ominaisuus, mikä kytkee hänen tutkimuksensa myöhempään biososiaaliseen kriminologiaan. Myöhemmin biologinen tarkastelutapa jäi kuitenkin sivuun, kun suomalaisessa yhteiskuntatieteessä nousi valta-asemaan sosiologinen ympäristötekijöiden korostaminen.
Verkon kuoleman jälkeen suomalaisessa kriminologiassa korostui kriminaalipolitiikan tutkimus ja kriminologia alkoi sijoittua tieteenalana lähemmäksi oikeustiedettä ja sosiologiaa, minkä seurauksena se jä iosin niiden varjoon. Tutkimusta tehtiin pääasiassa Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutissa. Tänä aikana vallalla ollut sosiologinen suuntaus sivuutti biologisten selitysmallien hyödyntämisen ja suhtautuminen niihin oli kriittistä. Kriminologia oli keskeisessä roolissa, kun Suomessa toteutettiin 1960-luvulta alkaen laaja oikeuspoliittinen reformi, missä rikoksista saatavia rangaistuksia lievennettiin tuntuvasti. Suomalainen kriminologia oli tällöin keskeinen kriminaalipolitiikan suunnittelun väline. 
2000-luvulla suomalainen kriminologinen tutkimus on laajentunut merkittävästi ja kriminologiassa on pyritty monitieteisiin lähestymistapoihin erotuksena aikaisempien vuosien kriminologiaan. Aiemalle suomalaiselle kriminologialle tyypillinen kriittinen suhtautuminen biososiaalisiin selitysmalleihin on väistynyt ja Suomessa on tehty myös niihin liittyvää tutkimustyötä. Suomen yliopistoissa on kriminologian maisteriohjelmat Helsingin ja Tampereen yliopistoissa. Tampereen yliopiston vuonna 2024 alkanut Kriminologian ja kriminaalipolitiikan maisteriohjelma painottaa Helsingin yliopiston vastaavaa maisteriohjelmaa enemmän kriminaalipolitiikan tutkimista ja väkivaltatutkimusta. Lisäksi Itä-Suomen yliopistossa on kriminologian tutkimusta ja tieteenalan professuuri. Vuonna 2019 perustettiin Suomen Kriminologinen yhdistys, joka julkaisee vertaisarvioitua "Kriminologia"-lehteä ja järjestää ajoittain jäjestettäviä Kriminologian päiviä, joissa esitellään ajankohtaista kriminologista tutkimusta.
Julia Hellqvist

Julia Hellqvist (12. marraskuuta 1874 – 6. toukokuuta 1947) oli suomalainen Pelastusarmeijan brigadööri, toimittaja, hengellinen runoilija, laulujen tekijä ja kääntäjä. Hän käytti nimimerkkiä "H-kynä".
Hellqvist toimi lähes 30 vuotta Pelastusarmeijan lehtien, etupäässä Sotahuuto-lehden, toimittajana ja tästä ajasta suurimman osan lehden päätoimittajana. Viiden vuoden ajan hän oli sosiaalisen naistyön sihteerinä. Hellqvist toimitti Pelastusarmeijan julkaisuja ja kirjoitti niihin kuvauksia, kertomuksia ja runoja. Hän suomensi paljon lauluja ja runoja, joita esitettiin sekä Pelastusarmeijan piirissä että muissakin kristillisissä piireissä. Hellqvist siirtyi eläkkeelle 1934. Eläkkeellä ollessaan hän keräsi ja merkitsi muistiin tietoja Pelastusarmeijan historiaa varten.
Kaukainen jyrinä (vuoden 1988 elokuva)

Kaukainen jyrinä ("Distant Thunder") on Rick Rosenthalin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1988. Sen pääosia, Vietnamin sodassa mieleltään järkkynyttä ja metsään erakoitunutta miestä ja tämän älykästä teinipoikaa näyttelevät John Lithgow ja Ralph Macchio. Naispääosassa on Kerrie Keane.
Vastaanotto.
Elokuva sai Yhdysvalloissa vain hyvin rajoitetun teatterilevityksen ja toi kahdeksan miljoonan dollarin tuotantobudjetistaan takaisin vain pari prosenttia.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti piti elokuvaa väkinäisenä ihmissuhdetarinana, josta jää kuitenkin mieleen John Lithgow’n hyvä roolityö. "Video-oppaan" Kari Salminen luonnehti "Kaukaista jyrinää" rauhalliseksi ja asialliseksi ongelmaelokuvaksi ja tavallista realistisemmaksi kuvaukseksi mielen järkkymisestä. Hän antoi elokuvalle kuitenkin vain kaksi tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Moottorilinnut

Moottorilinnut on suomalaisen heavy metal -yhtye Sarcofagusin vuonna 1982 julkaistu kolmas albumi. Levy-yhtiön vaatimuksesta sen esittäjäksi merkittiin yhtyeen johtohahmon mukaisesti Kimmo Kuusniemi Band. Albumin julkaisi JP-Musiikki Play-levymerkillään.
Albumilla Kuusniemeä avustavat rumpali Upi Sorvali, kosketinsoittaja Esa Kotilainen, solisti Jukka Ritari ja Sarcofagusin basisti Juha Kiminki. Kirka Babitzin laulaa kappaleissa ”1000 megawatin totuus” ja ”Veistoksen ajatuksia” ja hänen sisarensa Muska Babitzin kappaleissa ”Metallinen sateenkaari”, ”Elävien hautausmaa” ja ”Megakone”. "Moottorilintujen" jokaisesta kappaleesta kuvattiin musiikkivideo, ja albumi ilmestyi myös VHS-nauhana.
Poptori julkaisi albumista vuonna 2007 CD-version. Svart Records julkaisi toukokuussa 2012 uuden vinyylipainoksen, jossa oli mukana myös bonus-DVD. 
Kappaleet.
 A-puoli 
 B-puoli
Jack Sels

Jack Sels (29. tammikuuta 1922 Berchem, Antwerpen – 21. maaliskuuta 1970 Antwerpen) oli belgialainen jazzmuusikko. Hän aloitti musisoinnin pianonsoitolla, mutta loi uransa saksofonistina. Lisäksi hän työskenteli säveltäjänä ja sovittajana.
Sels liittyi toisen maailmansodan jälkeen Roger Asselberghsin kanssa Mickey Bunnerin yhtyeeseen. Hän esiintyi Knokken jazzfestivaalilla vuonna 1948 ja debytoi oman big bandinsa kanssa vuonna 1949. Sels sävelsi musiikin elokuvaan "Meeuwen sterven in de haven" (1955). Hän esiintyi Brysselin maailmannäyttelyssä vuonna 1958. Sels sävelsi myös jazzvaikutteisia sinfonioita. Hän vaikutti merkittävästi belgialaiseen moderniin jazziin, mutta ei saanut suurta näkyvyyttä Belgian ulkopuolella, koska halusi pysyä Antwerpenissä. Hän kuitenkin soitti Belgiassa myös yhdysvaltalaisten muusikoiden kanssa.
Selsin yhteistyökumppaneihin kuuluivat Dizzy Gillespie, Lester Young, Lou Bennett, Lucky Thompson, Bobby Jaspar, René Thomas, Benoît Quersin, Jean Warland, René Goldstein, Christian Kellens, Francis Coppieters, Fats Sadi, Toots Thielemans, Willy Rockin, Max Roach ja Milt Buckner. Sels kuoli sydäninfarktiin kotonaan Antwerpenissä.
Outokummun ja Polvijärven seurakunta

Outokummun ja Polvijärven seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Outokummun kaupungissa ja Polvijärven kunnassa ja on osa Kuopion hiippakuntaa. Seurakunta perustettiin vuonna 2024, kun aiemmat itsenäiset Outokummun ja Polvijärven seurakunnat yhdistettiin vuonna 2024. Liitosvaiheessa etenkin Polvijärven seurakunnan taloustilanne oli vaikea. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Satu Ruhanen. Kirkkoherran lisäksi seurakunnan papistoon kuuluu kolme seurakuntapastoria. Seurakuntaliitoksen yhteydessä uuteen seurakuntaan siirtyi yhteensä 21 työntekijää, joista suurin osa Outokummusta.
Vuoden 2023 lopussa, lakkauttamishetkenään, Outokummun ja Polvijärven seurakuntien yhteenlaskettu jäsenmäärä oli 7 141. Ensimmäisen toimintavuotensa 2024 aikana yhdistetyn Outokummun ja Polvijärven seurakunnan jäsenmäärä laski 6 980:een. Vuoden 2025 helmikuussa seurakuntaan kuului 6 942 jäsentä eli noin 66,7 prosenttia Outokummun ja Polvijärven väestöstä.
Outokummun ja Polvijärven seurakunnalla on neljä kirkkoa, joista Polvijärven kirkko on pääkirkko. Lisäksi seurakunnalla on kirkot Kuusjärvellä, Outokummussa ja Polvijärvellä entisen leirikeskuksen mailla sijaitsee Koronniemen pirttikirkko. Lisäksi seurakunnalla on lukuisia muita kiinteistöjä, kuten Polvijärvellä seurakuntatalo ja pappila. Seurakunnalla on toimistot sekä Outokummussa että Polvijärvellä, joskin seurakunnan talouden ja hallinnon hoito on keskitetty Outokummun kirkon yhteyteen.
Aiheesta muualla.
Tórtkúlin piiri

Tórtkúlin piiri (karakalpakiksi "Tórtkúl rayonı", ) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 7 480 neliökilometriä ja asukasmäärä 228 800 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Tórtkúlin kaupunki.
Tórtkúlin piiri rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Ellikqalan piiriin, idässä Navoiyn ja Buharan alueisiin ja etelässä Xorazmin alueeseen. Koillisessa ja kaakossa on Kyzylkumin aavikko ja etelässä Amudarjajoki. Alueella on kastelu- ja poistovesikanavia, suolajärviä ja laajoja suolaliejukoita.
Vuonna 1927 perustettuun piiriin kuuluu yksi kaupunki, viisi taajamaa, 15 maaseudun itsehallintoaluetta ja 88 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 37 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaista kaksi kolmasosaa on uzbekkeja ja lähes neljäsosa turkmeeneja.
Piirin maatalous tuottaa puuvillaa, vehnää, riisiä, vihanneksia, perunaa, meloneja, hedelmiä, lihaa, maitoa, vuotia ja silkkikuitua. Tórtkúlissa on puuvilla- ja tekstiili- sekä rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.
Samsung Galaxy Xcover 5

Samsung Galaxy Xcover 5 on Android-älypuhelin, jonka on suunnitellut, markkinoinut ja valmistanut Samsung Electronics. Se julkaistiin maaliskuussa 2021.
Tekniset tiedot.
Laitteisto.
Lataamiseen ja muiden lisävarusteiden liittämiseen käytetään USB-C-porttia. Järjestelmäpiirinä Samsung Galaxy Xcover 5:ssä on Samsungin oma Exynos 850 -piiri, joka sisältää kahdeksan suoritinydintä 2,0 gigahertsin kellotajuudella. Laitteessa on 4G-RAM-käyttömuisti ja tallennuskapasiteettia 64 gigatavuun asti. Samsung Galaxy Xcover 5:ssä on 3000 mAh:n akku, joka on vaihdettavissa.
Kamerat ja multimedia.
Samsung Galaxy Xcover 5 -laitteessa on 16 megapikselin takakamera, jonka alle on sijoitettu LED-salamavalo. Etukameran tarkkuus on 5 megapikseliä.
Ohjelmisto.
Galaxy XCover 5 -älypuhelimessa on Samsungin One UI -käyttöliittymällä varustettu Android 11 -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä Android 14:een.
Lisäominaisuudet.
Samsung Galaxy Xcover 5:n vesisuojaluokitus on IP68. Laite on veden- ja pölynkestävä. Lisäksi se kestää iskuja, värinää sekä myös korkeita ja matalia lämpötiloja.
Irinja Arhipoff

Irinja Arhipoff eli Iro Arhipo (1864 – 9. marraskuuta 1934 Ilomantsi) oli suomalainen runolaulaja ja itkuvirsien taitaja. Ilomantsissa hänet tunnettiin "Megrin mummon" nimellä.
Irinja Arhipoff syntyi rajantakaisessa Aunuksen Karjalassa Porajärven Klyyssinvaaralla ja hän tuli Suomeen karjalaisten pakolaisten mukana. Hän tunsi laajalti vanhoja uskomuksia, tapoja ja taikoja ja oli yksi etevimpiä itkuvirsien taitajia ja hänet rinnastettiin suistamolaiseen Matjoi Plattoseen. Arhipoff keksittiin kesällä 1927 ja hänen esityksiään ja muistitietoaan alettiin kirjoitettaa talteen. Vuonna 1931 Irinja Arhipoff tuli laajemmalti tunnetuksi, kun hän oli Helsingin laulujuhlilla esittämässä itkuvirsiänsä ja runojansa. Saman vuoden kesällä hän esiintyi Ilomantsissa Karjalan Sivistysseuran Runonlaulajapatsaan paljastustilaisuudessa. Viimeiset vuotensa Irinja Arhipoff vietti Ilomantsin kirkonkylässä asuen erään lesken luona ja saaden kuukausiavustusta Karjalan Sivistysseuralta sekä pienen valtioneläkkeen. Hän kuoli 70-vuotiaana Ilomantsissa marraskuussa 1934.
Irinja Arhipoffin hautapatsas paljastettiin Ilomantsin Kokonniemen hautausmaalla 10. marraskuuta 1935. Graniittinen patsas oli aikaansaatu ilomantsilaisten lahjoittamilla varoilla.
Ellikqalan piiri

Ellikqalan piiri (karakalpakiksi "Ellikqala rayonı", ) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan itäosassa. Sen pinta-ala on 5 420 neliökilometriä ja asukasmäärä 171 000 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Bostanin kaupunki.
Ellikqalan piiri rajoittuu etelässä Tórtkúlin, lännessä Beruniyn ja pohjoisessa Taxtakópirin piireihin sekä idässä Navoiyn ja lounaassa Xorazmin alueisiin. Alueella on useita Amudarjasta vetensä saavia kastelukanavia, muutamia järviä ja Kyzylkumin aavikolle johtavia poistovesikanavia.
Vuonna 1977 perustettuun piiriin kuuluu yksi kaupunki, yksi taajama, 13 maaseudun itsehallintoaluetta ja 91 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 12 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä uzbekkeja ja karakalpakkeja.
Piirin maatalous tuottaa puuvillaa, vehnää, riisiä, vihanneksia, perunaa, meloneja, hedelmiä, lihaa, maitoa ja vuotia. Lisäksi on puuvilla- ja tekstiili-, rakennustarvike-, juoma- ja elintarviketeollisuutta.
Alueella on lukuisia muinaisia linnoituksia kuten Topıraq qala, Ayaz qala ja Úlken Gúldirsin. Historiallisten kohteiden lisäksi pyritään kehittämään luonto- ja kulttuurimatkailua.
Namibian presidentti

Namibian presidentti on Namibian valtionpäämies, hallituksen johtaja ja puolustusvoimien ylipäällikkö. Nykyisenä, ja ensimmäisenä naispuolisena, presidenttinä toimii Netumbo Nandi-Ndaitwah, joka vannoi virkavalansa 21. maaliskuuta 2025. 
Presidentti valitaan yksinkertaisella enemmistöllä suoralla kansanvaalilla, tarvittaessa järjestetään toinen kierros. Toimikauden pituus on viisi vuotta, ja sama henkilö voidaan nykyisin valita korkeintaan kahdelle kaudelle. 
Ehdokkaiksi voivat asettua 35 vuotta täyttäneet syntyperäiset namibialaiset, jotka ovat vaalikelpoisia parlamenttivaaleissa. Parlamentti voi erottaa presidentin 2/3:n äänienemmistöllä, jos se katsoo hänen rikkoneen perustuslakia.
Rødtvetin kirkko

Rødtvetin kirkko () on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1978.
Sinsenin kirkko

Sinsenin kirkko () on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva betoninen pitkäkirkko vuodelta 1971.
Skøyenin kirkko

Skøyenin kirkko () on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1989.
Stovnerin kirkko

Stovnerin kirkko () on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1979.
Sørkedalenin kirkko

Sørkedalenin kirkko () on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1865.
Tonsenin kirkko

Tonsenin kirkko () on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1961.
Torshovin kirkko

Torshovin kirkko () on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1958.
Ullernin kirkko (Oslo)

Ullernin kirkko () on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen ristikirkko vuodelta 1903.
Ullernin kirkko

Ullernin kirkko voi tarkoittaa seuraavia Norjassa sijaitsevia kirkkoja:
Vestre Akerin kirkko

Vestre Akerin kirkko () on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1855.
Voksenin kirkko

Voksenin kirkko () on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva tiilikirkko vuodelta 1995.
Fyllinge

Fyllinge on asuinalue Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Se oli aiemmin oma taajamansa, mutta vuodesta 2015 se on laskettu osaksi Halmstadin keskustaajamaa.
Orapa

Orapa on timanttikaivoksistaan tunnettu kaupunki Botswanassa. Kaupunki sijaitsee Central Districtin alueella, noin 385 kilometriä pääkaupunki Gaboronesta pohjoiseen ja 240 kilometriä Francistownista länteen.
Kaupungin väkiluku oli 8 648 (VL2022; VL2011: 9 531 as.); Kaivosyhtiö Debswanan mukaan kaupunki toimii osin suljettuna kaupunkina ja samalla yhtiön läheisten Letlhakanen ja Damtshaan kaivosten hallinnollisena keskuksena. Kaivosyhtiön verkkosivun (11/2024) mukaan asukasluku olisi noin 12 000.
Seudulta löydettiin laaja, noin 117 hehtaarin laajuinen timanttikenttä vuonna 1967. Kaivostyöläisten asuttamiseksi rakennettiin kaupunki. Timanttikaivos käynnistettiin vuonna 1971. Orapan timanttikaivoksen omistaa Debswana, joka on Botswanan valtion (50%) ja eteläafrikkalainen kaivosjätti De Beersin (50%) yhteisyritys. Kaupungin timanttikaivos luetaan maailman kymmenen suurimman timanttikaivoksen joukkoon. 
Vuonna 2024 kaivostoiminta ulottui 305 metrin syvyyteen. Kaivoksen uskotaan etenevän 350 metriin vuoteen 2026 mennessä. Timanttiesiintymä sijoittuu vulkaanista alkuperää olevaan, noin 200 miljoonaa vuotta sitten muiden kiviainesten läpi purkautuneeseem kimberliittipiippuun. 
Debswanan kaivosten lisäksi Orapan kaupungin lähistöllä toimii myös kanadalaisen Lucara Diamond -kaivosyhtiön Karowen timanttikaivos. Se sijaitsee 25 kilometriä Orapasta etelään ja 23 kilometriä Letlhakanesta länteen. Karowen timanttikaivokselta on löydetty useita todella suurikokoisia, jalokivilaadun timantteja, muun muassa vuonna 2015 "Lesedi La Rona" -nimen saanut 222,2 grammaa (eli 1 111 karaattia) painanut timantti, ja elokuussa 2024 julkistettu 498,4 gramman (2 492 karaatin) vielä nimeämätön jalokivilaadun timantti.
Frösakull

Frösakull on taajama Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 699 asukasta vuonna 2021.
Åled

Åled on taajama Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 775 asukasta vuonna 2021.
Gullbrandstorp

Gullbrandstorp on taajama Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 781 asukasta vuonna 2021.
Ragnar Hollmérus

Hugo Ragnar Hollmérus (20. marraskuuta 1886 Helsinki – 8. joulukuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen opettaja, rehtori, kuoronjohtaja ja tietokirjailija.
Hollméruksen vanhemmat olivat tullinhoitaja Hugo Alarik Hollmérus ja Matilda Olivia Vænerberg. Hänen puolisonsa vuodesta 1919 oli kirjailija Margit von Willebrand-Hollmérus. Kirjailija ja kuvittaja Viveca Hollmerus oli heidän tyttärnsä. Ragnar Hollmérus tuli ylioppilaaksi 1905 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912 ja lisensiaatiksi 1936. Hän oli Ruotsalaisen kansanakatemian ja Kauniaisten yhteiskoulun opettaja 1914–1920 ja Helsingin ruotsaisen normaalilyseon ruotsin yliopettaja 1920–1954 ja koulun rehtori 1942–1954. Hollmérus oli myös muun muassa Akademiska Sångföreningen -kuoron johtaja 1912–1915 ja mieskuoro Muntra Musikanterin johtaja 1915–1921. Hän julkaisi lisäksi useita oppi- ja tietokirjoja.
Hollmérus

Hollmérus tai Hollmerus on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Aini Vaari

Aini Vaari (4. lokakuuta 1931 Äyräpää, Muolaa – 19. syyskuuta 2024 Jokioinen) oli suomalainen tekstiilitaiteilija.
Ura.
Vaari pääsi 20-vuotiaana Finlaysonin Forssan-tehtaan suunnitteluateljeella mallipiirtäjän oppilaaksi. Yhtiön kouluttama Vaari työskenteli Finlaysonin tekstiilisuunnittelijana vuosina 1952–1974. Suunnitteluateljeessa Vaari työskenteli Elisabeth Lindahlin ja Arja Mattilan kanssa . Finlaysonin jälkeen Vaari ryhtyi freelanceriksi ja jatkoi painokangassuunnittelijan uraansa 2000-luvun alkuun saakka. Vaari työskenteli Pariisissa, ja hänen työnsä ovat suosittuja Japanissa.
Tunnettuja kuoseja.
Vaari suunnitteli uransa aikana yli 2 000 kuosia. Esimerkiksi Finlaysonille hän suunnitteli muun muassa kuosit Aini, Coronna (alunperin Corona, 1958), Doris, Klaara, Omppu (1972), Puutarha (1960), Senni, Sylvi ja Taimi (1961) sekä Olga (1968). Kuoseja on painettu esimerkiksi nenäliinoihin, vaatetuskankaisiin, kuten flanelli- ja kreppikankaisiin, kodintekstiileihin ja pussilakanoihin sekä myös muovipinnoitettuihin kerneihin. Monet Vaarin suunnittelemista malleista otettiin Finlaysoinilla uustuotantoon 2000-luvun alussa.
Finlayson juhli vuonna 2010 190-juhlavuottaan, minkä kunniaksi Jaana Reinikainen-Colin suunnitteli juhlamalliston, jonka inspiraationa toimivat Vaarin suunnittelemat klassikkokuosit. 
Yksityiselämä.
Vaarin perhe lähti kotoaan evakkoon talvisodan alkaessa vuonna 1939. Forssaan he muuttivat vuonna 1942.
HMS Bideford (L43)

HMS Bideford (viirinumerot L43 ja U43) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Shoreham-luokan sluuppi toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1929 laivasto-ohjelmassa Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1930. Alus laskettiin vesille 1. huhtikuuta 1931 ja valmistui 27. marraskuuta.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Itä-Intian laivastoasemalle, mistä se siirtyi 1938 Kiinan asemalle. Alus määrättiin marraskuussa 1939 palaamaan Britteinsaarille, jonne se palasi joulukuussa. Tammikuussa 1940 alus siirrettiin Välimeren laivastoon. Se saapui 5. tammikuuta Gibraltarille, missä se kohtasi "HMS Aberdeenin" ja "HMS Videtten". Ne suojasivat Britteinsaarille saattueen HGF14, mistä alus erkani 15. tammikuuta. Alus siirrettiin Plymouthiin, missä se otettiin huollettavaksi Devonportin telakalle. Toisen maailmansodan alus oli saattuetehtävissä.
Aluksen ilmasuojaa lisättiin asentamalla maaliskuussa 1941 kaksi yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä, joita asennettiin vielä maaliskuussa 1942 kaksi lisää.
Kesäkuussa 1945 alus määrättiin reserviin, joten se siirrettiin Cardiffiin varastojen tyhjennykseen ja palveluksesta poistettavaksi. Heinäkuussa alus siirrettiin reserviin ja ankkuroitiin elokuussa Milford Haveniin, kunnes se siirrettiin poistolistalle. Alus myytiin 14. heinäkuuta 1949 BISCOlle romutettavaksi. T. W. Ward romutti aluksen Milford Havenissa.
American Conservative Union

American Conservative Union (lyh. ACU) on yhdysvaltalainen vuonna 1964 perustettu uusoikeistolainen vaikuttamisjärjestö. ACU toimii konservatiivisena kattojärjestönä ja on merkittävä konservatiivisen politiikan äänenkannattaja. ACU tuo esille konservatiivisia toimintasuosituksia muun muassa poliitikoille, tiedotusvälineille kuin yleisölle. ACU järjestää vuosittain Conservative Political Action Conference (CPAC)-tapahtumaa, joka on Yhdysvaltain konservatiivien suurin vuosittainen tapahtuma.
Raspberry Pi OS

Raspberry Pi OS (aiemmin Raspbian) on Debian GNU/Linuxiin pohjautuva käyttöjärjestelmä, joka on suunnattu Raspberry Pi -laitteille. Käyttöjärjestelmästä on Raspberry Pi Desktop -versio tavallisille henkilökohtaisille tietokoneille.
Käyttöjärjestelmän mukana tulee kevyt työpöytäympäristö, joka sisältää muun muassa verkkoselaimen, sekä palvelinsovelluksia.
Käyttöjärjestelmä on siirtynyt X Window Systemin käytöstä Waylandiin. Ikkunointijärjestelmän käyttämä kompositoija vaihtui Gnomen mutterista wayfireen vuonna 2023 ja lopulta labwc-kompositoijaan. labwc perustuu modulaariselle wlroots-järjestelmälle.
Käyttöjärjestelmän mukana tulee muutamia kaupallisia sovelluksia kuten Wolfram Mathematica, Minecraft ja Oraclen Java.
African Methodist Episcopal Zion Church

African Methodist Epicopal Zion Church (lyh. AMEZ, aik. African Methodist Episcopal Church in America) on yhdysvaltalainen progressiivinen metodistinen kirkkokunta. Kirkkokunta perustettiin vuonna 1821 New Yorkissa Peter Williamsin johdolla. Zion-kirkko oli rakennettu vuonna 1800 ja metodistisen kirkon kanssa syntyneen kiistan jälkeen Zion-kirkko katkaisi suhteet ja muodosti oman kirkon, jonka nimi muutettiin myöhemmin nykyiseen muotoon erottaakseen sen AME-kirkosta.
AMEZ kasvoi Yhdysvaltain pohjoisosissa Peter Williamsin ja James Varickin työn kautta. Kirkkokunta laajensi etelään J. J. Clintonin ja Eliza Ann Gardnerin työn kautta. AMEZ laajentui myös Kanadaan ja Afrikkaan 1800-luvulla.
Vahvan lähetystyöpainotuksensa mukaisesti kirkkokunnalla on kirkkoja kaikissa maanosissa etelämmannerta ja Australiaa lukuunottamatta. Kirkko toimii erityisen aktiivisesti Länsi-Afrikassa.
Kirkko noudattaa episkopaalista hallintojärjestelmää. Kirkolla on Yhdysvalloissa 12 piiriä ja piispainkokous kokoontuu 12 kertaa vuodessa. Piispainkokouksella on yleinen valvontaoikeus kirkkokuntaan nähden. African Methodist Episcopal Zion Church kuuluu jäsenyhteisönä National Council of Churches-järjestöön.
Kannatusalueet.
AMEZ-kirkon suhteellisesti vahvimpia kannatusalueita osavaltioittain ovat Pohjois-Carolina, Alabama, , Etelä-Carolina ja Mississippi. Yksittäisistä kaupungeista vahvimpia ovat New Bern, Rockingham, Washington, Elizabeth City ja Bennettsville.
Kristinusko Bulgariassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Bulgariassa. Kristittyjen osuus Bulgarian väestöstä on 64,7 prosnettia. Bulgarian suurin kirkkokunta on Bulgarian ortodoksinen kirkko. Muita krisittyjä ryhmiä ovat katoliset, armenialaiset kristityt ja evankeliset protestantit.
Bysantti käännytti bulgaarit kristinuskoon vuonna 864. Bulgarian ortodoksinen kirkko sai autokefalisen aseman vuonna 927. Kirkolla on maassa yli 12 hiippakuntaa ja yli 2 000 pappia.
Tunnustuskunnat.
Ortodoksinen kirkko.
Bulgarian ortodoksit elävät pääosin Bulgariassa sekä vähäisessä määrin diasporassa Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Bulgarian suurin ortodoksinen kirkko on autokefaalinen Bulgarian ortodoksinen kirkko. Bulgarian ortodoksisen kirkon johtaja on Sofian metropoliitta ja koko Bulgarian patriarkka. Vuodesta 2013 lähtien johtajana on toiminut arkkipiispa Neofit. Bulgarian ortodoksisen kirkon keskus sijaitsee Sofiassa ja kirkkoon kuuluu noin 7 miljoonaa jäsentä.
Katolinen kirkko.
Bulgariassa oli vuonna 2004 yhteensä noin 74 000 katolisen kirkon jäsentä, mikä oli noin proesentti maan väestöstä. Bulgariassa toimii kaksi katolista hiippakuntaa.
Protestantismi.
Baptistista liikettä Bulgariassa edustaa Bulgarian baptistiliitto. Baptistiliittoon kuului vuonna 2025 yhteensä 60 seurakuntaa ja sillä on 2 600 jäsentä.
Historia.
Bulgariassa esiintyi 900-luvulla paulikiaanien haarauma bogomiilit. Bogomiilit esiintyivät niillä alueilla, jonne paulikiaanipakolaiset olivat tulleet Syyriasta ja Armeniasta.
Pikador

Pikador (tai pikadori) on härkätaistelussa esiintyvä ratsumies, joka pistää härkää, yleensä keihäällä, seuraten tiettyä, tarkoin määriteltyä kuviota. Hän esiintyy perinteisen härkätaistelun alkuosassa. Pikadorin tehtävä on häiritä ja väsyttää härkää ennen kuin varsinainen härkätaistelija, matadori saapuu areenalle. Pikadorit "valmistelevat" härän, jotta "matadori" voi näyttää taidokkaita liikkeitään. Pikadorit pukeutuvat tavanomaisesti perinteisiin espanjalaisiin vaatteisiin ja heidän roolinsa yhdistää kulttuurillista taidetta ja riskinottoa. 
Pikadorin tehtävään kuuluu kolme vaihetta:
Nämä pikadorin suorittamat vaiheet tunnetaan nimellä "tercio de varas" (suom. "keppien osio" tai "keppien kolmannes"). Katsojat saavat halutessaan joko buuata, kannustaa tai viheltää ilmaistakseen oman mielipiteensä pikadorin suorituksesta. Jos pikadori väsyttää tai vahingoittaa härkää liikaa, saattaa seurata hyvin ikävystyttävä tai "tylsä" taistelu. 
Ennen vuotta 1928 pikadorien hevoset eivät käyttäneet minkäänlaista suojausta tai haarniskaa. Tästä johtuen joskus jouduttiin kuolleen härän lisäksi noutamaan jokunen hevonen taistelun jälkeen. Hevosten vammoihin kuului usein murtuneita kylkiluita, sisäistä verenvuotoa ja sisäelinten vahingoittumista. Joskus härät onnistuivat suolistamaan hevosia, ja ennen vuotta 1928 yleisö arvosteli myös pikadorin kykyä suojella ratsuaan. Nykyään ratsua ympäröi patjamainen haarniska "peto." 
Ennen kuin matadorit alkoivat panostaa ja kehittää tyyliä esiintymiseensä, pikador oli pääesiintyjä, jonka takia ihmiset tulivat katsomaan härkätaistelua. Matadorien rooli oli pienehkö, mutta ajan saatossa heistä tuli esityksen vetonaula ja pikadorien hohto vähitellen kuihtui pois.
Termi pikadori on suomalaistettu versio espanjankielisestä samaa tarkoittavasta sanasta "picador", joka tarkoittaa "pistäjää" tai "ärsyttäjää".
Oleyylialkoholi

Oleyylialkoholi (C18H36O) on tyydyttymättömiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa pinta-aktiivisten aineiden valmistamiseen. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa oleyylialkoholi on kellertävää nestettä. Yhdiste on veteen liukenematonta ja liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin.
Nykyisin oleyylialkoholia valmistetaan vedyttämällä metyylioleaattia tai trioleiinia sinkkikatalyyttien läsnä ollessa. 1950-luvulle asti käytettiin oleaattiesterien tai kaskelottiöljyn Bouveault–Blanc-pelkistystä 
Oleyylialkoholia käytetään muun muassa kosmetiikassa emulsioita stabiloivana aineena. Yhdisteestä valmistetaan puhdistusaineissa käytettäviä glykolieettereitä ja sulfaattiestereitä. Muita käyttökohteita ovat tekstiilien ja paperien pintakäsittely, käyttö vaahdonestoaineena ja voiteluaineena.
Penkinlämmitin

Penkinlämmitin on laite, joka on suunniteltu lämmittämään auton istuimia. Ne ovat hyödyllisiä kylmissä ilmastoissa, joissa ne parantavat ajomukavuutta kylmällä säällä.
Historia.
Penkinlämmittimet ovat kehittyneet merkittävästi vuosikymmenten aikana. Alun perin penkinlämmittimet olivat yksinkertaisia lämmitysmattoja, jotka asetettiin istuimen päälle. Nykyaikaiset penkinlämmittimet ovat usein integroitu suoraan auton istuimiin, ja niitä voidaan säätää lämpötilan mukaan.
Toimintaperiaate.
Penkinlämmittimet toimivat yleensä sähköllä. Niissä on lämmityselementtejä, jotka on sijoitettu istuimen pehmusteiden sisään. Kun virta kytketään päälle, nämä elementit kuumenevat ja tuottavat lämpöä, joka siirtyy istuimen pinnalle. Useimmissa malleissa on useita lämpöasetuksia, joiden avulla käyttäjä voi säätää lämmityksen voimakkuutta.
Scanwings

Scanwings Oy on suomalainen vuonna 1977 perustettu tilauslentoyhtiö. Se lentää liike-, rahti- ja ambulanssilentoja päätoimipaikkanaan Helsinki-Vantaan lentoasema.
Scanwingsin laivastoon kuuluu yksi Embraerin Praetor 600 -lentokone, kaksi Embraerin Phenom 300E -lentokonetta, kaksi Cessna CJ2+ -lentokonetta sekä yksi Pilatus PC-12 -potkurikone.
Taxtakópirin piiri

Taxtakópirin piiri (karakalpakiksi "Taxtakópir rayonı", ) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan itäosassa. Sen pinta-ala on 21 120 neliökilometriä ja asukasmäärä 38 900 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Taxtakópirin taajama.
Taxtakópirin piiri rajoittuu kaakossa Ellikqalan, etelässä Beruniyn, lounaassa Qaraózekin ja luoteessa Moynaqin piireihin, idässä Navoiyn alueeseen ja koillisessa Kazakstaniin. Alue on etupäässä Kyzylkumin aavikon reunalla sijaitsevaa tasankoa. Keinokastellut viljelysmaat saavat vetensä Qızketkenin kanavasta haarautuvan Quwanıshjarman kanavan kautta. Suurin järvi on 126 neliökilometrin laajuinen Qaratereń.
Vuonna 1928 perustettuun piiriin kuuluu yksi taajama, 8 maaseudun itsehallintoaluetta ja 39 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 43 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä karakalpakkeja ja kazakkeja.
Piirin maatalous tuottaa puuvillaa, vehnää, riisiä, vihanneksia, perunaa, meloneja, lihaa, maitoa ja vuotia. Karjanhoito on erikoistunut karakullampaiden kasvatukseen. Lisäksi on muun muassa elintarviketeollisuutta.
Loimolan Voima

Loimolan Voima on folk-yhtye, joka tuottaa kappaleita varsinaiskarjalan etelämurteella (suvikarjala). Yhtye muodostuu Lieksassa kasvaneista, juuriltaan suistamolaisista veljeksistä; Mika ”Miša” Saatsi ja Niko ”Miikkula” Saatsi. Miša on yhtyeen säveltäjä, kun taas Miikkula kirjoittaa tekstit. Loimolan Voima oli vuonna 2020 julkaissut ensimmäisen albuminsa nimeltään "Ruttomužikan kyynäl" (suom. Kiivaan miehen kyynel). Kesäkuussa 2022 yhtye julkaisi toisen albuminsa, "Mi on praudua" (suom. Mikä on totta). Se on myös äänittänyt karjalankielisen käännöksen Jaakko Tepon "Hilma ja Onni" -kappaleesta, karjalaksi "Hilma da Onni".
Palkinnot.
Loimolan Voima palkittiin "Ruttomužikan kyynäl" -albumillaan kansanmusiikkilevyksi vuonna 2021, kansanmusiikkitekijänä, Elmi Tsokkisen muistomitalilla 2023 ja Risteys-palkinnolla vuonna 2024.
Sambor Prei Kuk

Sambor Prei Kuk () on arkeologinen alue Kambodžassa. Khmerien kielellä sen nimi tarkoittaa ’temppeli metsän rikkaudessa’. Tutkimusten mukaan se on ollut Chenlan kuningaskunnan pääkaupunki Ishanapura, joka kukoisti 500-luvun lopulla ja 600-luvun alussa. Alueella on yli sata temppeliä, joista kymmenen on kahdeksankulmaisia. Paikan koristellut hiekkakivielementit ovat tyypillisiä Angkorin arkkitehtuuria vanhemmalle rakennustyylille, joka tunnetaan Sambor Prei Kuk -tyylinä. Alueella kehitettyä taidetta ja arkkitehtuuria jäljiteltiin alueella laajasti, ja se loi pohjan Angkor-kauden ainutlaatuiselle Khmerien valtakunnan rakennustyylille.
Songs of Love and Hate (Leonard Cohenin albumi)

Songs of Love and Hate on kanadalaislaulaja Leonard Cohenin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 1971.
Musiikkikeskus Resonaari

Musiikkikeskus Resonaari on Helsingissä toimiva erityismusiikkikasvatuksen keskus. Resonaarin musiikkiopisto tarjoaa taiteen perusopetusta henkilöille, jotka tarvitsevat erityistä tai vaativaa tukea. Resonaarin toimintaa ylläpitää Helsinkimissio.
Resonaari tarjoaa tukea myös musiikkia erityisryhmissä käyttäville ammattilaisille.
Keskuksen yhteydessä toimii yhtye Resonaarigroup, joka työllistää viisi osatyökykyistä muusikkoa ja järjestää konsertteja.
Resonaarin perusti vuonna 1995 Sibelius-Akatemian lehtorin Petri Lehikoinen. Toimintaa johti Markku Kaikkonen alusta alkaen.
Ensimmäisten toimintavuosien aikana toteutettiin päihdekuntoutustutkimus, josta julkaistiin Ulla Hairon väitöskirja "Musiikkiterapiaprosessin merkittävät tekijät ja merkittävät hetket päihteettömän elämäntavan tukijoina".
Vuonna 1998 alkoi kuvionuottimenetelmän kehittämisprojekti, jota johtivat Markku Kaikkonen ja menetelmän kehittäjä Kaarlo Uusitalo. Vuonna 1999 perustettiin Resonaarin musiikkiopisto, joka sai taiteen perusopetuksen oikeudet vuonna 2004 ja järjestämisluvan vuonna 2019. Vuonna 2010 perustettiin Resonaarigroup, vammaismuusikoiden ammattiyhtye.
Saban kuningaskunnan muinaisjäännökset Maribissa

Saban muinaisen kuningaskunnan maamerkit on Unescon maailmanperintökohde Jemenissä, Maribin maakunnassa. Se koostuu seitsemästä arkeologisesta kohteesta, jotka todistavat rikkaasta Saban kuningaskunnasta ja sen arkkitehtonisista, esteettisistä ja teknologisista saavutuksista 1. vuosituhannelta eaa. islamin tuloon noin vuonna 630 jKr. Ne kertovat kuningaskunnan monimutkaisesta keskitetystä hallinnosta aikana jolloin se hallitsi suurta osaa Arabian niemimaan halki kulkevasta kauppareitistä, ja sillä oli keskeinen rooli laajemmassa kulttuurivaihdon verkostossa, jota edisti Välimeren ja Itä-Afrikan kanssa käytävä kauppa. Puolikuivassa laaksojen, vuorten ja aavikoiden maisemassa sijaitseva kohde käsittää suurten kaupunkiasutusten jäänteitä monumentteineen, temppeleineen, valleineen ja muine rakennuksineen. Maribin kastelujärjestelmä kertoo hydrologisen tekniikan ja maatalouden teknologista kehittyneisyydestä muinaisessa Etelä-Arabiassa. Niiden avulla on voity rakentaa aikansa suurin ihmisen tekemä keidas.
Qaraózekin piiri

Qaraózekin piiri (karakalpakiksi "Qaraózek rayonı", ) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan keskiosassa. Sen pinta-ala on 5 890 neliökilometriä ja asukasmäärä 54 400 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Qaraózekin taajama.
Qaraózekin piiri rajoittuu pohjoisessa Moynaqin, idässä Taxtakópirin, etelässä Beruniyn, Amudarjan ja Xojelin sekä lännessä Nukusin, Kegeylin ja Shımbayn piireihin. Alue on etupäässä tasankoa, jonka koillisosassa kohoavat Beltawin kukkulat ja etelässä Sultan Wáyis -vuoret. Piirin etelärajalla virtaa Amudarjajoki, jonka vettä käytetään maatalouden keinokasteluun.
Vuonna 1928 ja uudelleen vuonna 1975 perustettuun piiriin kuuluu yksi taajama, 8 maaseudun itsehallintoaluetta ja 97 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 30 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä karakalpakkeja, uzbekkeja ja kazakkeja.
Piirin maatalous tuottaa puuvillaa, vehnää, riisiä, vihanneksia, perunaa, meloneja, lihaa, maitoa ja vuotia. Lisäksi on puuvilla-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Tebinbulaqin rautamalmikaivoksen yhteyteen on rakenteilla metallitehdas, jonka ensimmäisen vaiheen on määrä valmistua vuonna 2024.
Kåhre

Kåhre on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: