Avdotja Panajeva

Avdotja Jakovlevna Panajeva os. Brjanskaja, (; (12. elokuuta (J: 31. heinäkuuta) 1819, Pietari – 11. huhtikuuta (J: 30. maaliskuuta) 1893, Pietari) oli venäläinen kirjailija.
Hän käytti myös kirjailijanimeä N. Stanitski. Hän kirjoitti romaaneja, novelleja, muistelmia ja piti kirjallista salonkia.
Suku ja koulutus.
Avdotja Brjanskaja syntyi vuonna 1819 Pietarissa taiteilijaperheeseen. Hänen isänsä Jakov Grigorjevitš Brjanski (1790-1853) oli klassisen koulukunnan traagillinen näyttelijä Aleksandrinski-teatterissa, ja hänen äitinsä Anna Matvejevna Stepanova (1796-1878) oli oopperalaulaja ja draamanäyttelijä. Avdotja opiskeli tanssia ja Pietarin valtiollisessa teatteritaiteen akatemiassa, mutta ei koskaan aloittanut teatteriuraa.
Yksityiselämä.
Vuonna 1837 hän meni naimisiin kirjailija Ivan Panajevin (1812-1862) kanssa ja liittyi tämän ystävien kirjalliseen piiriin. Hänellä oli myös 1840-luvun alussa suhde kirjailja Fjodor Dostojevskiin. Vuonna 1846 hänestä tuli runoilija Nikolai Nekrasovin avopuoliso, ja hän vietti seuraavat 15 vuotta tämän kanssa. Kaikki kolme asuivat yhdessä ja samassa taloudessa aviomiehen kuolemaan asti ns. ménage à trois -suhteessa, joka oli suosittua 1850-luvun älymystön parissa liberalistisen kirjailijan George Sand -hengessä. Järjestely ei ollut Nekrasoville ja Panajevalle kovin miellyttävä. Nekrasov muutti Liteini Prospekt 36:een syksyllä 1857 ja Ivan Panajev asettui naapurihuoneistoon, joissa sijaitsi Sovremennik-lehden toimitus. 
Avioliitosta Ivan Panajevin kanssa hänellä oli yksi tytär, joka kuoli pienenä. Suhteesta Nikolai Nekrasovin kanssa oli kaksi poikaa, jotka myös kuolivat lapsuudessa. Panajeva meni vuonna 1864/1866 toisen kerran naimisiin journalisti Apollon Golovatševin (ven: Аполло́н Фили́ппович Головачёв, 1831–1877) kanssa ja heillä oli tytär, kirjailija Jevdokija Nagrodskaja (ven: Евдокия Нагродская, 1866–1930). 
Kirjallinen ura.
Hän teki yhteistyötä Ivan Panajevin ja Nikolai Nekrasovin kanssa ja julkaisi monia omia romaaneja ja tarinoita. Avdotja Panajeva osallistui Ivan Panajevin ja Nikolai Nekrasovin kanssa Sovremennik-lehden tekoon kertomuksilla lapsuudestaan ja nuoruudestaan, joita sensuroitiin ankarasti. Avdotja Panajeva ja Nekrasov julkaisivat kaksi romaania yhdessä: "Maailman kolme osaa" (ven. Три страны света) 1848–1849 ja suositun "Kuollut järvi" (ven. Мертвое озеро) 1851. 
Panajeva aloitti oman kirjallisen uransa julkaisemalla Sovremennik-lehdessä vuonna 1848 salanimellä N. Stanitski kronikan "Talnikovin perhe" (ven. Семейство Тальниковых), jonka sensuuri kielsi "vanhempien auktoriteettia heikentävänä". Hänen oma kaunokirjallisuutensa käsittelee ajan sosiaalisia ongelmia ja erityisesti naisten vapautumista, kuten romaanissa "Naisen osa" (ven. Женская доля) 1867 sekä "Elämän pieniä asioita" (ven. Мелочи жизни) 1854 ja "Romaani Pietarin puolimaailmasta" (ven. Роман в петербургском полусвете) 1863.
Vuonna 1845 Fjodor Dostojevski luki ensimmäisen romaaninsa Köyhää väkeä Avdotja Panajevan ja Ivan Panajevin järjestämässä kirjallisessa kokouksessa. Dostojevskista tuli vakiovierailija Panajevan johtamassa kirjallisessa salongissa. Dostojevski lakkasi käymästä salongissa kiisteltyään siellä Ivan Turgenevin kanssa. Muita vieraita salongissa olivat Leo Tolstoi, Ivan Gontšarov, Alexandr Herzen, Vissarion Belinski ja Nikolai Tšernyševski.
Perintö.
Avdotja Panajevan vuonna 1889 ja 1890 ilmestyneet muistelmat (ven. Воспоминания), jossa kuvattiin ansiokkaasti kaikki 1840-1850 -luvun kirjalliset toimijat ja tapahtumat, julkaistiin sensuroimattomina vasta vuonna 1927.