tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maciej Lampe

Maciej Bolesław Lampe (s. 5. helmikuuta 1985 Łódź) on puolalainen koripalloilija.
Ura.
Lampe syntyi Puolassa, mutta varttui Ruotsissa. Hän pystyykin puhumaan ruotsia. Hän pelasi nuoruutensa "Alvik Stockholmissa", josta hän siirtyi 14-vuotiaana pelaamaan Real Madridin nuoriin. Hän pääsi pelaamaan Real Madridin edustusjoukkueeseen kaudella 2001–2002, jolloin hän oli nuorin Euroliiga-pelaaja. Koska hän ei ollut vielä täysin miesten tasolla, hänet lainattiin Complutense-yliopiston joukkueeseen, joka pelasi toiseksi korkeimmalla tasolla. 
Vuoden 2003 NBA-draftissa New York Knicks varasi hänet numerolla 30. Vuonna 2004 hänet vaihdettiin Phoenix Sunsiin, jossa hänestä tuli nuorin pelaaja, joka on koskaan pelannut Phoenixin edustusjoukkueessa runkosarjaottelussa. Kaudella 2004-2005 hän pussitti myös NBA-ennätyksensä: 17 pistettä Milwaukee Bucksia vastaan. 2005 hänet lähetettiin New Orleans Hornetsiin ja 2006 hänet vaihdettiin Houston Rocketsiin. NBA-uransa aikana hän teki keskimäärin 3,4 pistettä ja otti 2,2 levypalloa peliä kohden.
NBA:sta hän palasi Eurooppaan ja meni pelaamaan ULEB Eurocupia Dynamo Pietariin. Joukkue meni kuitenkin pian konkurssiin, kun Pietarin kaupunki ei pystynyt tukemaan seuraa. Lampe teki sopimuksen Himkin kanssa, jonka kanssa hänellä oli sopimus vuoteen 2011 saakka. Sopimus oli arvoltaan 1,5 miljoonaa euroa.
Kaudeksi 2009–2010 Lampe siirtyi Maccabi Tel Aviviin yhden vuoden sopimuksella.
Zugdidin piirikunta

Zugdidin piirikunta () on piirikunta Samegrelo ja Zemo Svanetin hallintoalueella Georgian länsiosassa Abhasian rajalla. Piirikunnassa on noin 62 511 asukasta (2014) ja sen pinta-ala on 682 neliökilometriä. Sen keskus on Zugdidin kaupunki, joka toimii myös koko hallintoalueen pääkaupunkina.
Enguri-joki virtaa piirikunnan alueella ja laskee Mustaanmereen Anakliassa.
Persianlahden valioliiga

Persianlahden valioliiga () on Iranin jalkapallon pääsarja.
Iranin mestarit.
Iranin mestaruudesta on pelattu vuodesta 1973 lähtien. Vuosina 1973–1978 mestaruus ratkottiin Takht Jamshid Cupissa. Vuosina 1978–1989 mestaruudesta ei pelattu. Vuosina 1989–1990 mestaruussarja oli nimeltään Qods League ja vuosina 1991–2001 Azadegan League. Vuodesta 2001 sarjaa on pelattu sen nykyisellä nimellä. Eniten mestaruuksia on teheranilaisseuroilla Persepolis FC:llä (8) ja Esteghlal FC:llä (6).
Tuli ja myrkkykatko

Tuli ja myrkkykatko () on Diana Wynne Jonesin vuonna 1984 ilmestynyt fantasiaromaani. Romaanin tarina ammentaa erityisesti kahdesta vanhasta englantilaisesta balladista, Tam Linista ja Thomas Learmontin tarinasta.
Kirja oli Mythopoeic-palkintoehdokas vuonna 1986 ja se sai Phoenix-palkinnon kunniamaininnan vuonna 2005.
Juoni.
Kirjaa kertoo aikuisuuden kynnyksellä olevasta Pollysta, joka siivotessaan huonettaan huomaa, että hän muistaa kaksi erilaista versiota menneisyydestään. Polly yrittää saada selville, mitä hän on oikeastaan unohtanut, ja palaa mielessään kaksinkertaisten muistojen alkupisteeseen. Hän muistaa hämärästi olleensa hautajaisissa Hunsdon Housessa ollessaan kymmenenvuotias. Siellä hän tutustui mieheen nimeltä Thomas "Tom" Lynn. Tom pyysi Pollya auttamaan häntä valitsemaan kuusi valokuvaa kahdesta suuresta valokuvapinosta. Polly sekoitti osan pinojen valokuvista, joten Tom päätyi valitsemaan sellaisia kuvia, joita häntä oli kielletty ottamasta. Yksi valokuvista on nimeltään "Tuli ja myrkkykatko" ja sen Tom antoi Pollylle.
Seuraavien vuosien aikana Tom ja Polly tutustuvat toisiinsa paremmin. He lähettävät toisilleen kirjeitä, jossa kehittelevät yhteistä kertomusta salaisista alter egoistaan sankareina. Lisäksi Tom lähettää Pollylle kirjoja, joista arvelee tämän pitävän – tai, kuten myöhemmin käy ilmi, joiden lukemisen hän arvelee auttavan Pollya ymmärtämään paremmin sitä lumousverkkoa, johon Tom on sotkeutunut. Kirjoihin lukeutuvat esimerkiksi Kolme muskettisoturia, Taru sormusten herrasta -trilogia ja kokoelma vanhoja englantilaisia balladeita. Vyyhteen sotkeutuvat myös Tomin ex-vaimon, Laurelin, sukulaiset, jotka yrittävät pitää Pollyn erossa Tomista. Polly saa selville, että Laurelilla on jonkinlainen maaginen sopimus Tomin kanssa, mutta Tom ei suostunut puhumaan asiasta. Kun alkaa vaikuttaa siltä, että Polly joutuu vaaraan Tomin vuoksi, Tom yrittää katkaista heidän välinsä. 
Kirjan toisessa takautumassa kuusitoistavuotias Polly ymmärtää, että hän on aina rakastanut Tomia. Saadakseen selville mitä Tomille on tapahtunut hän käyttää apunaan taikuutta. Sen seurauksena hän päätyy näyssä takaisin Hunsdon Houselle. Hän näkee siellä Tomin lisäksi tämän ex-vaimon, Laurelin, joka valehtelee Pollylle, että Tom on kuolemaisillaan eikä halua nähdä Pollya enää koskaan. Polly lupaa unohtaa Tomin ja näky päättyy. Tähän päättyvät myös Pollyn kaksinkertaiset muistot.
Kolmen vuoden päästä Polly istuu "Tuli ja myrkkykatko" -valokuvan edessä ja ymmärtää sen olleen lahja Tomilta. Polly ymmärtää, että kaikki Tomiin liittyvät muistot on pyyhitty pois hänen elämästään. Muistot Tomista ovat pyyhkiytyneet myös kaikkien muiden hänet tunteneiden mielestä. Polly suuttuu ja vannoo löytävänsä Tomin, miehen, jota hän yhä rakastaa.
Avain arvoitukseen löytyy lopulta vanhoista kansantarinoista ja balladeista, jotka auttavat häntä selvittämään totuuden. Hänelle selviää, että Tom on solminut jonkinlaisen sopimuksen Laurelin, keijujen kuningattaren kanssa, ja on siksi vaarassa kuolla. Polly päättää pelastaa Tomin.
Läntisen rannan aikakirjat

Läntisen rannan aikakirjat ( tai "The Chronicles of the Western Shore") on yhdysvaltalaisen kirjailijan Ursula K. Le Guinin luoma nuorille aikuisille suunnattu fantasiakirjasarja. Kirjasarjaan kuuluu yhteensä kolme kirjaa, "Näkemisen lahja", "Sanan mahti" ja "Muistamisen taito", jotka julkaistiin alun perin vuosina 2004–2007. Jokaisella kirjalla on eri päähenkilöt ja päätapahtumapaikat, mutta niitä yhdistävät jotkin samat sivuhahmot ja paikat. "Läntisen rannan aikakirjat" on kääntänyt suomeksi Kristiina Rikman, joka on kääntänyt myös Le Guinin muita teoksia kuten "Maameren tarinat" -kirjasarjaa. Kirjat kustansi WSOY. Kirjasarjaa julkaistiin suomeksi vuosina 2005–2008. Sarjan ensimmäinen osa "Näkemisen lahja" oli Locus-palkintoehdokkaana vuonna 2005. Kolmas osa "Muistamisen taito" voitti vuoden 2008 Nebula-palkinnon parhaasta romaanista.
Tarina.
"Näkemisen lahja".
Ylämaiden hajanaisilla tiluksilla sinnittelee sukuja, joilla on hallussaan syntyperäisiä erityislahjoja. Heillä on sekä elämää ylläpitäviä kykyjä että tuhoisia voimia vääntää sijoiltaan raajoja, halvaannuttaa tai tehdä vihamiehensä kuuromykiksi. Keskenään torailevat valtapiirit joutuvat elämään alituisessa pelossa, että sukuhaarat käyttäisivät voimiaan naapuria vastaan. Nuori Orrec kieltäytyy isänsä, Caspromantin valtarin Canocin pettymykseksi harjoittamasta tappamisen taitojaan. Surmattuaan viattomia luontokappaleita tahattomasti pelkän katseensa voimalla Orrec pyytää isäänsä sitomaan sokaisevan siteen hänen silmilleen; siihen saakka, kunnes poika oppisi hallitsemaan villiä lahjaansa.
Mutta Orrecin huolet eivät pääty siihen. Drummantin Ogge, mahtavan naapurivaltapiirin johtaja, tarjoaa hänelle puolisoksi casprojen sukuhaarasta periytyvää sukulaistyttöä. Liitto olisi strategisesti tärkeä. Orrec on kuitenkin ehtinyt valita mielitietykseen lapsuudenystävänsä Gryn, jolla puolestaan on taito kutsua eläimiä luokseen, muttei halua saattaa niitä metsästäjien armoille. Loppujen lopuksi selviää, onko Orrecilla todella tuhoamisen/tappamisen taitoa vai onko hän perinyt äitinsä Alamaiden tavallisen ihmisen perimmän.
Neverwhere – maanalainen Lontoo

Neverwhere – maanalainen Lontoo () on Neil Gaimanin vuonna 1996 julkaistu fantasiaromaani. Se on julkaistu suomeksi vuonna 1998 Mika Kivimäen kääntämänä.
"Neverwhere" perustuu Gaimanin käsikirjoittamaan samannimiseen televisiosarjaan. Kuvausten aikana hän muokkasi käsikirjoituksesta romaanin, joka julkaistiin samana vuonna televisiosarjan kanssa. Tarina kertoo Lontoon kaupungin alapuolella levittäytyvästä kuvitteellisesta maailmasta, jossa asuu monenlaisia kummajaisia.
Teos sai Ranskassa Julia Verlanger -palkinnon, se palkittiin parhaana fantasia- tai tieteiskirjana vuonna 1999, ja se oli Mythopoeic-palkintoehdokas vuonna 1998.
Juoni.
Richard Mayhew on menestyvä nuori mies, joka joutuu maanalaiseen Lontooseen pelastettuaan nuoren tytön, Doorin. Door on Alapuolisesta Lontoosta. Doorin vanhemmat ja sisarukset murhattiin, sillä Doorin isä yritti avata oven Ylä- ja Alapuolisen Lontoon välille, eivätkä tätä kaikki suinkaan hyväksyneet. Richard yrittää ensin auttaa Dooria, mutta murhaajia pakenevan tytön pelastaminen koituu hänelle kohtalokkaaksi.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Jussi Ahlrothin mukaan teos on esimerkki siitä, kuinka sarjakuvien ja novellien taitaja epäonnistuu romaanien kirjoittajana. "Portti"-lehden arvostelussa Erkka Leppänen toteaa, ettei romaani kuulu Gaimanin tuotannon parhaimmistoon. Teos on liiankin rönsyilevä, ja televisiosarjan pohjalta tehty tarina kaipaa kuvia tuekseen. Toni Jerrman kirjoittaa kirjassa "Ulkomaisia fantasiakirjailijoita", että teoksen rikkaat kulissit kätkevät sisäänsä hieman onton tarinan. Rakenteessa ”noudatetaan perusfantasian kliseisintä kaavaa, jossa esineitä keräilemällä ja koettelemuksia voittamalla edetään tehtävän tasolta toiselle”.
Paavo Lukander

 Paavo Lukander (s. 26. maaliskuuta 1961) on suomalainen kartanlukija, joka on lukenut nuotteja Toni Gardemeisterille.
Lukander on osallistunut 70 kilpailuun rallin MM-sarjassa. Ensimmäinen oli Suomen ralli 1996 ja viimeinen oli Katalonian ralli 2004. Paras sijoitus on kolmas Uuden-Seelannin rallissa 1999.
Lincolnin tuomiokirkko

Lincolnin tuomiokirkko tai Lincolnin katedraali () on tuomiokirkko Lincolnissa Englannissa. Varhaisgoottilaista tyyliä, ja tarkemmin sen brittisuuntausta "early Englishia", edustava katedraali rakennettiin 1185–1311 ja se oli vuosina 1311–1549 maailman korkein rakennus.
Historia.
Vilhelm Valloittaja määräsi katedraalin rakennettavaksi vuonna 1072, ja nykyinen tuomiokirkko on rakennettu maanjäristyksessä tuhoutuneen tilalle.
Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit

Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit on Charles Dickensin ensimmäinen romaani. Se ilmestyi aluksi kuukausittain ilmestyneen kirjallisuuslehden jatkokertomuksena yhteensä 19 osassa vuosina 1836–1837. Kirja on yksi Dickensin suosituimmista teoksista.
Kirja kertoo herra Samuel Pickwickin perustaman seuran seikkailuista. Seura tekee iloluonteisia tutkimusmatkoja pitkin Englantia. Perustajan lisäksi seuraan kuuluu kolme jäsentä. Lisäksi päähenkilöihin kuuluvat järkevä mutta ovela miespalvelija, tämän isä sekä seuran jäsenten kateellinen vastustaja herra Jingle.
Pinzolo

Pinzolo on kunta Trenton maakunnassa Alpeilla, Italiassa. Asukkaita Pinzolossa on noin 3 000 ja pinta-alaa 69,36 km². Pinzolo sijaitsee vuoristossa 770 m korkeudella merenpinnasta Val Rendenan laaksossa. Kylän asukastiheys on 45 as/km².
Pinzolossa vierailee talvisin paljon turisteja talviurheilun parissa; hiihtämässä ja laskettelemassa. Kesäisin alueella järjestetään maastopyöräilykisoja.
Racing Engineering

Racing Engineering on espanjalainen autourheilutalli. Talli kilpailee GP2 ja Espanjan Formula 3 -sarjoissa. Talli on voittanut tallien mestaruuden kuusi kertaa Espanjan F3 -sarjassa ja kuljettajien mestaruuden kaksi kertaa GP2-sarjassa ja kolme kertaa Espanjan F3-sarjassa.
GP2-tulokset.
• GP2-finaali 2011 oli GP2-kauden 2011 ulkopuolinen finaali.
Cavedine

Cavedine on kunta Italiassa, Trenton maakunnassa. Kylän asukasluku on noin 2 991 asukasta, pinta-ala 38,3 km² ja asukastiheys 78 as/km². Trenton kaupunkiin on Cavedinesta matkaa noin 14km koilliseen. Naapurikuntia ovat Trento, Lasino, Dro, Cimone, Villa Lagarina ja Drena.
Cavedine sijaitsee 504 m merenpinnan yläpuolella.
Ford Seattle-ite

Ford Seattle-ite on polttokennoauton prototyyppi, jonka valmisti amerikkalainen Ford.
Historia.
Ford esitteli Seattle-ite -konseptimallin henkilöauton vuoden 1963 Maailmannäyttelyssä. Konsepti oli muotoilultaan äärimmäisen futuristinen, mikä oli ajalle tyypillistä. Ford vei futuristisuuden kuitenkin muotoilua pidemmälle, sillä auton voimanlähteenä oli valittavana ydinreaktori tai polttokenno, jollaista oli käytetty aiemmin lähinnä vain Apollo -avaruusaluksissa. Auto oli niin paljon aikaansa edellä, ettei kumpikaan voimanlähde ole vieläkään suuren yleisön saatavilla.
Craig Busch

Craig Busch, lempinimeltään "The Lion Man" ("Leijonamies"), on kissaeläinekspertti ja tv-henkilö Yhdysvalloista. Nykyään Craig asuu Uudessa-Seelannissa. Hän omisti ennen "Zion Wildlife Gardens" -nimisen suurille kissaeläimille, lähinnä leijonille ja tiikereille, tarkoitetun turvakodin.
Craig vietti nuoruutensa Utahissa vuoristoisella alueella puumien parissa. Hän kiinnostui kissaeläimistä ja haki töihin Hollywoodin elokuvastudioille eläinten käsittelijäksi.
Hän on esiintynyt muun muassa Suomessakin esitetyssä "Leijonamies"-tv-sarjassa (engl. Lion man), joka nimensä mukaisesti käsittelee leijonia.
Yhdysvaltain 7. laivasto

Yhdysvaltain 7. laivasto () on USPACOMin alainen merivoimien yksikkö, jonka toiminta-aluetta ovat läntinen Tyynimeri ja Intian valtameri. Sen yksiköt on sijoitettu Japaniin ja Etelä-Koreaan.
Historia.
7. laivasto perustettiin 15. maaliskuuta 1943 nimeämällä uudelleen Eteläisen Tyynenmeren osasto. Laivasto osallistui toisen maailmansodan aikana Leytenlahden ja Filippiinien taisteluihin.
Toisen maailmansodan jälkeen 1. tammikuuta 1947 laivasto sai uuden nimen ”Läntisen Tyynenmeren merivoimien joukot” ("Naval Forces Western Pacific"). 19. elokuuta 1949 – ennen Korean sodan alkua – laivaston nimeksi palautettiin U.S. Seventh Task Fleet, joka muutettiin nykymuotoon 11. helmikuuta 1950.
7. laivasto on osallistui jokaiseen merkittävään Korean sodan tapahtumaan. Sen Task Force 77:n lentotukialukselta lähetettiin ensimmäiset taisteluihin osallistuneet tukialussuihkukoneet ja se tuki maihinnousuja Inchoniin. Taistelulaivat Missouri, New Jersey, Iowa ja Wisconsin olivat vuorollaan laivaston lippulaivana Korean sodan aikana. Vietnamin sodan aikana se teki lentotukialusiskuja, antoi tulitukea laivatykistöllä ja suoritti maihinnousuja, partiointia ja tiedustelua. Vuoden 1973 laivasto raivasi miinoja Pohjois-Vietnamin rannikolta.
Irakin miehitettyä Kuwaitin 2. elokuuta 1990 presidentti George Bush määräsi laivaston tukemaan USCENTCOMin operaatioita. Operaatio Desert Shield/Desert Stormin aikana laivaston komentaja komensi suurinta osastoa sitten toisen maailmansodan, joihin kuului parhaimmillaan 130 Yhdysvaltain ja 50 liittoutuneiden alusta, mukaan lukien kuusi lentotukialusryhmää, kaksi taistelulaivaa ja 31 maihinnousualusta.
7. laivaston vahvuuteen kuuluu normaalisti 40–50 alusta, 200 lentokonetta ja 20 000 laivaston ja merijalkaväen sotilasta. Aluksista 18 on sijoitettu etulinjan tukikohtiin Japaniin ja Guamille, loput Yhdysvaltain rannikolle noin 17 päivän matkan päähän.
Storm Thorgerson

Storm Elvin Thorgerson (1944 – 18. huhtikuuta 2013) oli brittiläinen graafikko ja valokuvaaja, joka tunnetaan suunnittelemistaan levynkansista. Hän kuului kolmen brittiläisen graafisen suunnittelijan muodostamaan Hipgnosis-ryhmään. Hänen tunnetuin teoksensa lienee Pink Floydin "Dark Side of the Moon" -albumin kansi. Muita artisteja, joille hän on suunnitellut kansia ovat muun muassa AC/DC, Led Zeppelin, Scorpions, Black Sabbath ja Genesis.
Ted Husing

Edward "Ted" Britt Husing (27. marraskuuta 1901 Deming, New Mexico – 10. elokuuta 1962) oli yhdysvaltalainen urheiluselostaja, ja eräs alan uranuurtajista.
Uransa radiossa Husing aloitti 1924 RCA-WJZ -asemalla voitettuaan koe-esiintymisen 619 osallistujan joukosta. Urheiluselostukset hän aloitti seuraavana vuonna, ja myöhemmin hän teki selostuksia muun muassa CBS:lle ja ABC:lle.
Ted Husingilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Cherax

Cherax on etelänrapujen heimoon kuuluva äyriäissuku, joka elää Australaasian alueen sisävesissä. Suvun lajit asuvat Uuden-Guinean ja Australian alueella puroissa, järvissä ja joissa. Lajeja on noin 50.
Marronirapu

Marronirapu ("Cherax tenuimanus") on etelänrapujen heimoon kuuluva sisävesien äyriäislaji, joka elää kapealla kaistalla Lounais-Australiassa. Ravun maku muistuttaa hummeria, muttei ole yhtä suolainen. Vuonna 1996 rapua kasvatettiin Australiassa noin 30 tonnia, ja sillä oli luksustuotteen luonne.
Sinipunarapu

Sinipunarapu eli punasaksirapu ("Cherax quadricarinatus") on etelänrapujen heimoon kuuluva äyräislaji, joka elää Australaasian sisävesissä. Erityisen paljon sitä tavataan Australian Pohjoisterritorion ja Queenslandin alueilla, mutta sitä on myös Papua-Uusi-Guineassa. Luonnossa sen elinympäristöä ovat joet ja järvet. Sinipunarapu on hämäräaktiivinen yksineläjä, joka syö pohjalietettä ja -kariketta sekä siinä eläviä pikkueläimiä. Koiraan ja naaraan erottaa siitä, että koiraalla saksien kärjen ulkosyrjä on punainen. Enimmillään sinipunarapu voi olla 25 senttimetrin mittainen ja painaa noin 600 grammaa. Lajia syödään ja kasvatetaan ruuaksi, jolloin ne käytetään jo 35–130 grammaisina. Lisäksi sitä pidetään akvaarioissa lemmikkieläimenä.
Jappirapu

Jappirapu ("Cherax destructor") on etelänrapujen heimoon kuuluva äyriäislaji, joka elää Australian makeissa vesissä. Se on Australian ravuista laajimmalle levinnyt, yleisin se on Kaakkois-Australiassa, Uuden Etelä-Walesin ja Victorian alueella. Länsi-Australiassa se on ihmisen siirtämä vieraslaji, joka uhkaa siellä kotoperäisiä rapulajeja.
Jappirapu on yleensä 10-20, joskus jopa 30 senttimetrin mittainen. Lajia kasvatetaan ravinnoksi tekoaltaissa. Akvaarioissa pidetään erityistä väriltään poikkeuksellisen sinistä jappirapumuotoa.
Saipa FC

Saipa FC on iranilainen jalkapallojoukkue Karajin kaupungista, Teheranin provinssista. Se pelaa maansa pääsarjassa Iran Pro Leaguessa.
Historia.
Vuonna 1989 ajoneuvoja valmistava SAIPA perusti jalkapallojoukkueen. Joukkue aloitti 4. divisioonassa, josta se nousi heti 3. divisioonaan. Sarjaporrasta ylemmäs Saipa nousi taas vuonna 1991. Vielä samalla kaudella se fuusioitui toisen seuran kanssa, ja pääsi näin suoraan 1. divisioonaan. Saipa voitti 1. divisioonan heti ensimmäisellä kaudellaan ja nousi samalla Iranin pääsarjaan, joka oli silloin nimeltään Azadegan League. Heti ensimmäisellä kaudellaan 1993–94 Saipa voitti maansa mestaruuden ja Iranin Cupin. Se uusi mestaruutensa vuonna 1995. Saipa putosi kuitenkin hallitsevana mestarina takaisin 1. divisioonaan, mutta nousi takaisin pääsarjaan heti seuraavalla kaudella. Iranin mestaruuden joukkue voitti myös kaudella 2006–2007.
Saavutukset.
Kultaa: 1993–94, 1994–95, 2006–07
Pronssia: 1999–00, 2005–06
Cupin voitto: 1994–95
Antony Hämäläinen

Antony Hämäläinen (28. elokuuta 1980 Hämeenlinna) on kreikkalais-suomalainen muusikko ja säveltäjä, joka asuu Yhdysvalloissa. Hän oli melodisen death metal -yhtye Slaves for Scoresin laulaja. Yhtye lopetti toimintansa loppuvuodesta 2005.
Vuodesta 2007 Hämäläinen on ollut Nightrage -yhtyeen laulajana.
Leopold VI (Itävalta)

Leopold VI (15. lokakuuta 1176 – 28. heinäkuuta 1230), lisänimeltään "der Glorreiche," ’Kunniakas’ tai ’Loistokas’, oli Itävallan herttua vuodesta 1194 aina kuolemaansa saakka.
Suku.
Leopoldin vanhemmat olivat Itävallan Babenberg-sukuinen herttua Leopold V ja Unkarin prinsessa Helena (unk. "Ilona," n. 1155–1199), joka oli Árpád-sukuisen kuningas Géza II:n ja Kiovan suuriruhtinaan Mstislav I Suuren tyttären Efrosinjan (Euphrosyne) tytär. Isänsä isoäidin Agnes von Waiblingenin kautta Leopold oli sukua myös Saksan Hohenstaufen-hallitsijoille. Leopoldilla oli vanhempi veli Fredrik (Friedrich) ja sisar Agnes, joissakin lähteissä mainitaan myös Berta-niminen sisar.
Isä Leopold V oli tehnyt lapsettoman Steiermarkin herttuan kanssa ns. Georgenbergin sopimuksen, jolla hänestä ja hänen jälkeensä kulloisestakin Itävallan herttuasta tulisi myös Steiermarkin hallitsija. Tätä sopimusta rikkoen Leopold V ennen kuolemaansa 1194 määräsi valtakuntansa jaettavaksi siten, että Leopold-poika sai Steiermarkin ja vanhempi veli Fredrik (n. 1175 – 1198) Itävallan. Fredrik kuitenkin kuoli naimattomana ja ilman jälkeläisiä vuonna 1197 alkaneella ristiretkellä huhtikuussa 1198 Palestiinassa Akkossa, ja valta siirtyi yksin Leopoldille.
Itävallan herttuana.
Leopold VI oli järkevä ja taitava reaalipoliitikko, jonka hallitusaikana Itävallassa vallitsi rauha, lukuisia rajakahakoita lukuun ottamatta; myöskään ristiretkeläisarmeijoja ei kulkenut maan läpi. Tämän ansiosta liikenne ja kaupankäynti kehittyivät. Leopold uudisti raha- ja maakirjajärjestelmän ja hankki omistukseensa markkina- ja kauppapaikkoja myös Itävallan herttuakunnan ulkopuolelta. 
Leopold muistetaan komeiden edustusrakennusten teettäjänä ja mahtavien juhlien järjestäjänä. Hänen hovissaan Wienissä harrastettiin taidetta ja runoutta, ja siellä vaikutti myös minnelaulaja Walther von der Vogelweide, joka tosin myöhemmin lähti Wienistä luultavasti poliittisten erimielisyyksien takia.
Kansainvälisessä politiikassa Leopold asettui yleensä Hohenstaufien puolelle, mutta pysyi enimmäkseen hyvissä väleissä myös paavinistuimen kanssa ja onnistui toisinaan myös toimimaan sovittelijana Saksan keisarin ja paavin välisissä kiistoissa. Vuosina 1206–1207 hän yritti perustaa Wieniin oman piispanistuimen, mutta hanke kaatui Passaun ja Salzburgin piispojen vastustukseen. Leopold pani toimeen ankaria kerettiläisten vainoja omilla alueillaan ja osallistui useampiin ristiretkiin: vuonna 1212 hän lähti nykyisen Etelä-Ranskan kerettiläisiä albigenssejä vastaan, mutta ehti perille vasta, kun rauha oli jo solmittu, ja samoin kävi tämän jälkeen Espanjan maurien pariin tehdyllä retkellä. Egyptin Damiettan piiritykseen vuosina 1218–1219 hän osallistui yhdessä monien muiden kristittyjen ruhtinaiden kanssa, mutta palasi kesken hyökkäyksen takaisin Itävaltaan. 
Leopold haudattiin perustamaansa Lilienfeldin luostariin Ala-Itävaltaan. Häntä seurasi herttuana vanhin elossa oleva poika Fredrik II.
Avioliitto ja lapset.
Leopoldin puoliso vuodesta 1203 oli Theodora (1190–1246), jonka isä oli Isaak Komnenos Vatatzes ja äiti Anna Komnene Angelos, Bysantin keisarin Aleksios III Angeloksen tytär.
Heille syntyi seitsemän lasta:
Pimeyden vasen käsi

Pimeyden vasen käsi () on yhdysvaltalaisen kirjailijan Ursula K. Le Guinin tieteisromaani vuodelta 1969. "Pimeyden vasen käsi" oli Le Guinin läpimurtoromaani, ja se voitti muun muassa tunnetut tieteiskirjallisuuden Nebula- ja Hugo-palkinnot vuonna 1970. 
Suomeksi teoksen käänsi Kalevi Nyytäjä ja kustansi WSOY vuonna 1976. 
"Pimeyden vasen käsi" on osa Le Guinin Hain-sarjaa. Teos kertoo Genly Ai -nimisestä miehestä, joka saapuu Gethen (= Talvi)-nimiselle planeetalle neuvotellakseen sen ja edustamansa galaktisen liiton välisestä yhteistyöstä, mutta joka joutuu kuitenkin pian keskelle Gethenin poliittista valtapeliä.
Juoni.
Ensin avosylin vastaanotettu Genly joutuu tietämättään mukaan Gethenin kahden valtakunnan väliseen kilpailuun. Hän joutuu pakenemaan Karhiden valtiosta naapurimaahan Orgoreyhin vain tullakseen vangituksi. Genly joutuu pakkotyöleirille, jossa hänet pelastaa varmalta kuolemalta Estraven, Karhiden entinen pääministeri. Kaksikko lähtee uuvuttavalle pakomatkalle planeetan jäätikön poikki. Vaelluksen aikana Genly pohtii muun muassa politiikkaa ja sukupuolta sekä yleensäkin dualismia.
Erikoisena taustatekijänä on Gethen-planeetan ihmisten kaksineuvoisuus. Kolme neljäsosaa ajastaan he ovat seksuaalisesti passiivisessa "somer"-tilassa, kunnes säännöllisin välein alkaa "kemmer" eli seksuaalisesti aktiivinen vaihe. Jos sen aikana ei tapahdu hedelmöittymistä, vaiheen päättyessä palataan "someriin". Jos taas hedelmöittyminen tapahtuu, kyseinen getheniläinen jää naiseksi yhdeksän kuukautta kestävän raskauden, synnytyksen ja kolme vuotta kestävän sylilapsivaiheen ajaksi. Sukupuoliroolista ei yleensä tule totunnaista tapaa eli monen lapsen isä voi olla myös vielä useamman lapsen äiti.
Kemmer voidaan estää lääkityksellä ja rangaistusvangeille tehdäänkin yleensä näin. Seuraukset ovat tosin vakavia.
Teemoja.
Pace Universityn professorin Rebecca Rassin mukaan kirjassa käsitellään muun muassa matkaa eri näkökulmista; perinteinen matkan määritelmä korvautuu päähenkilöiden sisäisellä muutoksella ja kypsymisellä, matkalla omaan itseen ja toiseuteen.
Rakkaus on yksi kirjan keskeisistä teemoista. Kirjassa kuvataan monin tavoin mahdotonta rakkautta. Tähän teemaan liittyy myös itsen ja toisen kokeminen, ja toisen muutos osaksi omaa itseä. Kirjan keskeisimmät henkilöt, Genly Ai ja Estraven, ovat kaikin tavoin erilaiset. Genly joutuukin kokemaan ja oppimaan paljon, ennen kuin hän pystyy hyväksymään Estravenin vertaisekseen. Tavallaan Le Guin määrittelee kirjassa uuden tavan rakastaa, tavan joka ei vaadi fyysistä yhtymistä, vaan toisen olennon täydellistä hyväksymistä omana itsenään. Kaksineuvoisuuden myötä sukupuoli ja sukupuolen kokeminen nousee myös tärkeäksi teemaksi.
Rass pitää Le Guinin ideaa kaksineuvoisista Getheniläisistä metaforana harmoniasta ja yhdentymisestä. Näkökulma ilmentää taolaisuuden käsitystä maailmasta. Kirjan tarinassa ponnistellaan kohti henkilökohtaisen, valtiollisen ja kosmisen harmonian löytämistä.
Shuhei Nishida

Shūhei Nishida (, 21. maaliskuuta 1910 Nachikatsuura, Wakayaman prefektuuri – 13. huhtikuuta 1997) oli japanilainen seiväshyppääjä ja kaksinkertainen olympiamitalisti.
Nishida voitti seiväshypyssä olympiahopeaa sekä Los Angelesin olympialaisista 1932 että Berliinin olympialaisista 1936. Berliinissä Nishida ja toinen Japanin edustaja Sueo Ōe päätyivät finaalissa tasatulokseen, minkä jälkeen parivaljakolle annettiin mahdollisuus uusia hopeamitalista. Ystävykset kieltäytyivät tästä keskinäiseen ystävyyteensä vedoten. Tilastoja varten Nishidalle annettiin hopeamitali ja Ōe suostui vastaanottamaan pronssisen mitalin. Kaksikon pelattua Japaniin he keksivät kuitenkin uuden ratkaisun: mitalit vietiin korusepälle, joka halkaisi mitalit kahtia ja liitti ne uudestaan niin, että muokatuista mitaleista toinen puoli oli pronssia ja toinen hopeaa. Nämä mitalit tunnetaan Japanissa nimellä ”Ystävyyden mitalit”, ja ne toimivat kestävänä muistutuksena ystävyydestä ja yhteistyöstä.
Bilhorod-Dnistrovskyi

Bilhorod-Dnistrovskyi (, ) vuoteen 1944 saakka Akkerman (, ) on kaupunki ja piirikeskus Ukrainan Odessan alueen Bilhorod-Dnistrovskyin piirissä, Dnestrjoen länsirannalla, Moldovan rajan ja Mustanmeren välillä. Kaupungista on aluekeskus Odessaan 89 kilometriä.
Vuonna 2021 kaupungissa asui Ukrainan tilastokeskuksen arvion mukaan 48 197 ihmistä. Vuonna 2001 väkiluku oli 51 890. Tuolloin väestöstä etnisesti ukrainalaisia oli 62 %, venäläisiä 28 %, bulgarialaisia 3,7 %, moldovalaisia 1,9 %; tämän lisäksi oli valkovenäläisiä, gagazeja, juutalaisia, kreikkalaisia, saksalaisia, puolalaisia, tataareja ja muita etnisiä ryhmiä. 
Historia.
Seutu on ollut asuttua pitkään. Antiikin kreikkalaiset perustivat nykyisen Bilhorodin alueelle noin vuonna 600 eaa. "Tyras"-nimisen kauppapaikan. Bysanttilaiset rakensivat kutsuivat paikkaa "Levkopoliksi". paikalle linnoituksen ja antoivat sille nimen "Asprocastron", joka merkitsee valkeaa linnaa. 
Vuonna 1484 ottomaanit valtasivat kaupungin; keskiajalla kaupunki kuului Osmanien valtakuntaan, ja antoivat paikalle nimen Akkerman. Vuonna 1826 kaupunki liitettiin Akkermanin sopimuksella Venäjän keisarikuntaan (muun Bessarabian tavoin). 
Osana ensimmäisen maailmansodan jälkeen itsenäiseksi julistautunutta Bessarabiaa kaupunki siirtyi vuonna 1918 Romanian alaisuuteen. Toisen maailmansodan aikana Romanian joukot valloittivat alueen kesällä 1941, ja tällöin alue kuului osana romanialaista Transnistrian kuvernementtia. Puna-armeija valloitti alueen keväällä 1944, ja sodan jälkeen alue liitettiin osaksi Ukrainan neuvostotasavaltaa (1940) ja Neuvostoliittoa. Neuvostoliiton hajottua kaupunki on kuulunut itsenäiseen Ukrainaan.
Muhniemi

Muhniemi on maalaiskylä ja tilastoalue Kouvolassa. Muhniemellä on asukkaita 700. Kylä kuului aikaisemmin Anjalankosken kaupunkiin ennen sen lakkauttamista vuonna 2009, ja ennen vuotta 1975 Anjalan kuntaan. Muhniemellä oli kyläkauppa ja oli jääkiekkokaukalo sekä katuvalot. Muita merkittäviä paikkoja on Muhniemen hautausmaa sekä Wredebyn lentokenttä. Muhniemen kylän eteläpuolella, tilastoalueen eteläosassa sijaitsee Ahvion kylä.
Muhniemen tilastoalue sijaitsee Myllykosken ja Inkeroisten hallinnollisten kaupunginosien alueella.
Bhabhan sironta

Bhabhan sironta on prosessi, jossa elektroni ja positroni siroavat
formula_1.
Bhabhan sironnassa sekä alku- että lopputilan hiukkaset ovat elektroni ja positroni. Sironta on nimetty Homi Jehangir Bhabhan mukaisesti.
Kvanttisähködynamiikassa (QED) Bhabhan sironnan alimmalle kertaluvulle kaksi erilaista Feynmanin diagrammia. S-kanavan diagrammissa elektroni ja positroni annihiloituvat ja syntyy fotoni, joka siroaa takaisin elektroniksi ja positroniksi. T-kanavan diagrammissa toinen hiukkasista emittoi ja toinen absorboi fotonin, jolloin siis elektroni ja positroni eivät muutu toisikseen, vaan pysyvät samana.
Sähköheikossa teoriassa Bhabhan sironnalle alimman kertaluvun Feynmanin diagrammit ovat muutoin samanlaiset kuin QED:ssä, mutta sironnassa esiintyvänä mittabosonina on Z-bosoni eikä fotoni.
Bhabhan sirontaa käytetään luminositeetin mittaamiseen LEP:ssä.
Bromietaani

Bromietaani eli etyylibromidi (C2H5Br) on haloalkaaneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Ainetta käytetään jäähdytysaineena sekä kemianteollisuudessa yhdisteiden etylaatiossa ja liuottimena. Aiemmin sitä käytettiin myös ihmisen nukutusaineena. Bromietaania esiintyy luonnostaan ilmakehässä ja merivedessä mahdollisesti merilevien tuottamana.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa bromietaani on väritön neste, jolla on eetterimäinen haju sekä maku. Aine reagoi hyvin vahvasti emäksien ja hapettimien sekä muutamien metallien kuten alumiinin ja sinkin kanssa.
Valmistus.
Bromietaania voidaan valmistaa liittymisreaktiolla. Reaktiossa vetybromidi reagoi eteenin kanssa, jolloin muodostuu bromietaania.
CH2=CH2 + HBr → C2H5Br
Lisäksi bromietaania on mahdollista valmistaa etanolista ja vetybromidin ja rikkihapon seoksesta.
Käyttö orgaanisessa synteesissä.
Bromietaania käytetään yhdisteiden etyloinnissa. Aineen avulla voidaan muuntaa muun muassa karboksylaattisuolat estereiksi.
Bromietaanin ja ammoniakin vesiliuoksen reagoiminen tuottaa etyyliamiinia. Etyyliamiini voi reagoida edelleen ammoniakin kanssa muodostaen di- ja trietyyliamiinia.
Turvallisuus.
Bromietaanin hengittäminen aiheuttaa uneliaisuutta ja pahimmillaan tajuttomuuden. Lisäksi suurille pitoisuuksille altistuminen voi aiheuttaa vaurioita keskushermostossa. Aineen on todettu aiheuttavan kohtusyöpää hiirinaaraissa, mutta aineen mahdollisesta karsinogeenisestä vaikutuksesta ihmiseen ei ole varmuutta.
Visayas

Visayas on yksi Filippiinien kolmesta saariryhmästä. Se sijaitsee Luzonin ja Mindanaon saariryhmien välissä. Visayasiin kuuluu seitsemän suurempaa ja saatoja pieniä saaria. Saarten korkein kohta on Kanlaon (2 345 m). Alueen suurin kaupunki on Cebu City. Saariryhmän pinta-ala on 57 728 km² ja asukasluku noin 20 500 000 asukasta (2020).
Pääsaaret ovat:
Hallinnollinen jako.
Visayas jaetaan hallinnollisesti kolmeen alueeseen: Keski-Visayas, Itä-Visayas ja Länsi-Visayas. Alueet jaetaan provinsseihin, joita on 16.
Länsi-Visayas (alue VI).
Länsi-Visayasin merkittävimmät saaret ovat Panay ja läntinen osa Negrosista. Suosittu matkailukohde on Boracayn saari. Alueen pääkaupunki on Iloilo City. Länsi-Visayasin pinta-ala on 20 614 km² ja väkiluku noin 7,9 miljoonaa (2020).
Alueen provinssit ovat:
Keski-Visayas (alue VII).
Keski-Visayasin merkittävimmät saaret ovat Cebu, Bohol ja itäinen osa Negrosia. Alueen pääkaupunki on Cebu City. Keski-Visayasin pinta-ala on 15 875 km² ja väkiluku noin 8,1 miljoonaa (2020).
Keski-Visayasin provinssit ovat:
Itä-Visayas (alue VIII).
Itä-Visayasin merkittävimmät saaret ovat Leyte ja Samar. Alueen pääkaupunki on Tacloban. Itä-Visayasin pinta-ala on 23 432 km² ja väkkiluku noin 4,5 miljoonaa (2020).
Alueen provinssit ovat:
Oranssiviikunakaija

Oranssiviikunakaija ("Cyclopsitta gulielmitertii," aiemmin "Opopsitta gulielmitertii") on Papua-Uudessa-Guineassa elävä kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Oranssiviikunakaija on noin 13 cm pitkä ja painaa 28–35 g. Lajista tunnetaan seitsemän alalajia ja muotojen välillä on värieroja. Sen höyhenpuku on yleensä selkäpuolelta vihreä tai vihertävänruskea ja vatsapuolelta kellanvihreä, rinnasta usein oranssi. Naamassa ja kurkussa on valkoista, keltaista tai mustaa kuviointia. Nokka on tummanharmaa, iiris tummanruskea ja koivet vihertävänharmaat. Sukupuolet eroavat pään kuvioinnin perusteella. Nuori lintu muistuttaa enemmän naarasta höyhenpuvultaan, sen rinta on kuitenkin vihreä ja kurkun sivut ovat oranssit.
Linnut liikkuvat tavallisesti pienissä muutaman yksilön parvissa puiden latvustoissa. Ruokaillessaan ne ovat hiljaisia ja vaikeasti havaittavia, mutta lennellessään ne päästävät kuuluvia kutsuääniä.
Esiintyminen.
Oranssiviikunakaija elää Papua-Uusi-Guinean rannikoilla ja lähisaarilla sekä Salawatissa ja Arussa. Sen populaatio on kooltaan yli 100 000 yksilöä ja elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä.
Elinympäristö.
Laji elää sademetsissä ja soistuneissa metsissä, myös muunlaisissa metsäympäristöissä tavallisesti alle 500 m:n korkeudella merenpinnasta.
Lisääntyminen.
Lajin pesintä tunnetaan enimmäkseen vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Luonnossa pesä on puussa olevassa kolossa. Munia on yleensä kaksi ja haudonta-aika 18–21 päivää. Poikaset jättävät pesän 40–55 päivän ikäisinä.
Ravinto.
Oranssiviikunakaija syö ainakin hedelmiä, ennen kaikkea viikunoiden siemeniä, sekä kukkien mettä ja mahdollisesti myös hyönteisiä.
Jouni Aalto

Jouni Aalto (s. 3. lokakuuta 1988 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Suomi-sarja -joukkue Kooveessa. Hän on pelityyliltään peruspuolustaja ja osaa pelata hyvin molempiin suuntiin.
Ura.
Jouni Aalto on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän pelasi joukkueessa koko junioriuransa ja voitti B-nuorten mestaruuden vuonna 2006. Aalto teki SM-liigadebyyttinsä 14. lokakuuta 2008 ottelussa Rauman Lukkoa vastaan. Hän pelasi SM-liigassa kauden 2008–2009 aikana seitsemän runkosarja- ja yhden playoff-ottelun ilman tehopisteitä. Aalto oli tehoilla 3+9=12 Ilveksen A-nuorten tehokkain puolustaja. Hän teki huhtikuussa 2009 vuoden mittaisen liigasopimuksen Ilveksen kanssa.
Kauden 2009–2010 Aalto pelasi lähes kokonaan lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Hän edusti Ilvestä yhdessä SM-liigan ottelussa sekä yhdessä A-nuorten SM-liigan ottelussa. Aalto teki LeKissä 37 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä ja kevään 2010 pudotuspeleissä syntyi kahdeksassa ottelussa tehot 1+2=3. LeKi sijoittui neljänneksi hävittyään pronssiottelussa KooKoolle lukemin 4–2.
Elokuussa 2010 Aalto lähti opiskelemaan Vaasaan ja hän teki samalla vuoden mittaisen sopimuksen Vaasan Sportin kanssa. Joulukuussa 2010 Aalto kävi kahden ottelun lainalla Suomi-sarjajoukkue Kokkolan Hermeksessä. Keväällä 2011 hän voitti Sportissa Mestiksen mestaruuden.
Kesällä 2011 Aalto voitti rullakiekon Suomen mestaruuden tamperelaisen Koovee Rollersin paidassa ja edusti Suomea lajin MM-kisoissa. Vuonna 2012 Aalto sai värisuoran voittamalla MM-pronssia, SM-hopeaa ja Major League Roller Hockey Europen järjestämän seurajoukkueiden Summer Cupin. Summer Cupissa Aalto valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Kim Rantala

Kim Tapani Rantala (tunnetaan myös nimellä Kasio Rantala) (s. 1971) on suomalainen kosketinsoittaja. Hän on soittanut Ma Baker's Soul Factory Bomfunk MC’s, Amorphis, Giant Robot, Nuspirit Helsinki, Reino &amp; The Rhinos, The Five Corners Quintet ja Jätkäjätkät -yhtyeissä sekä myös Jonna Tervomaan ja Sami Saaren yhtyeissä.
Rantala toimii 3rd Rail Musicilla tuottajana. Hän vastaa miksauksesta, biiteistä ja masteroinnista.
Viikunakaija

Viikunakaija ("Cyclopsitta diophthalma") on pienikokoinen oseanialainen kaijalaji. Lajin entinen tieteellinen sukunimi oli "Opopsitta" ja entinen lajinimi siniviikunakaija.
Koko ja ulkonäkö.
Viikunakaija on 13–16 cm pitkä ja painaa 42–55 g. Lajista tunnetaan seitsemän alalajia ja muotojen välillä on värieroja. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta vaaleampi. Päässä ja kurkussa on punaista, sinistä ja mustaa kuviointia. Nokka on harmaa ja kärjestä musta, iiris tummanruskea ja koivet vihertävänharmaat. Sukupuolet eroavat pään kuvioinnin perusteella siten että naaraalta enimmäkseen puuttuu punainen väri. Nuori lintu muistuttaa naarasta.
Linnut liikkuvat tavallisesti pareittain tai pienissä muutaman yksilön parvissa puiden latvustoissa. Ruokaillessaan ne ovat hiljaisia ja vaikeasti havaittavia, mutta lennellessään ne päästävät kuuluvia kutsuääniä. Yöksi ne kokoontuvat tiettyihin yöpymispuihin, joissa voi yöpyä pari sataa yksilöä.
Esiintyminen.
Viikunakaija elää Papua-Uusi-Guineassa, ei kuitenkaan sisämaan korkeimmassa vuoristossa, ja lähisaarilla sekä paikoin Australian itä- ja koillisosissa. Sen populaatio on kooltaan noin 100 000 yksilöä ja elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä. Australialainen alalaji "coxeni" on äärimmäisen uhanalainen.
Elinympäristö.
Laji elää alavien maiden sademetsissä ja myös muunlaisissa metsäympäristöissä alle 1 600 m:n korkeudella merenpinnasta.
Lisääntyminen.
Lajin pesintä tunnetaan enimmäkseen vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Luonnossa pesä on puussa olevassa kolossa. Munia on kaksi ja haudonta-aika on 21 päivää. Poikaset jättävät pesän 27–52 päivän ikäisinä.
Ravinto.
Viikunakaija syö ainakin hedelmiä, ennen kaikkea viikunoiden siemeniä, sekä kukkien mettä, sieniä, jäkälää ja hyönteisten toukkia.
Gorgonops

Gorgonops (nimen merkitys: "”gorgonkasvo”") on sukupuuttoon kuollut Gorgonopsiaan kuuluva terapsidisuku, joka eli myöhäisellä permikaudella. Sukuun kuuluu nykykäsityksen mukaan kuusi lajia, mutta niistä vain yksi, "Gorgonops torvus", tunnetaan hyvin. Tämän lisäksi se on ensimmäisiä tieteelle kuvattuja nisäkkäitä edeltäneitä terapsideja. "Gorgonopsin" fossiileja on löydetty Afrikasta, erityisesti Etelä-Afrikasta.
Ominaisuudet.
"Gorgonops" oli keskikokoinen Gorgonopsian jäsen; se oli 1,2 metriä pitkä, ja sen kallon pituus on noin 22 cm. "Gorgonopsilla" oli muiden Gorgonopsian jäsenten tavoin pitkät ns. sapelihampaat. Jotkut tutkijat ovat väittäneet "Gogonopsin" olleen tasalämpöinen, mutta teoriaa ei ole kyetty todistamaan.
Saaliit.
"Gorgonops" saalisti todennäköisesti dikynodontteja ja matelijoita, joiden kanssa se jakoi elinympäristönsä. Kivettyneistä ulosteista koproliiteistä, jota ovat todennäköisesti "Gorgonopsin" tai "Aelurognathusin" jäljiltä, on löydetty eläinten jäänteitä, jotka mitä todennäköisimmin kuuluvat nopeasti kasvaneille dikynodonteille ja hitaasti kasvaneille matelijoille.
Enemmän kuin koko tuotanto

Enemmän kuin koko tuotanto on punkyhtye Sensuurin kokoelmalevy, joka julkaistiin 29. huhtikuuta 2009. Kokoelma sisältää yhtyeen koko levytetyn tuotannon, eli "Hulinaa"-albumin, kaikki singlet, alkuperäisdemot sekä aiemmin julkaisemattoman kappaleen "Tänään ja huomenna".
.ug

.ug on Ugandan Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Tunnus otettiin käyttöön vuonna 1995 ja sitä sponsoroi Uganda Online.
Toisen asteen aliverkkotunnukset.
Perinteisesti rekisteröinnit tehdään seuraavien toisen asteen aliverkkotunnusten alle:
Tällä hetkellä rekisteröinnit tehdään suoraan toiselle asteelle.
Alexz Johnson

Alexzandra Spencer Johnson (s. 4. marraskuuta 1986) on kanadalainen näyttelijä, laulaja ja lauluntekijä. Hän on parhaiten tunnettu Gemini Awardin voittajaroolista Jude Harrisonina teinidraamasarjassa "Hetkessä tähdeksi" ja sarjan neljällä soundtrackilla laulamisesta. Alexz on ollut ehdolla Gemini Awardissa kolmesti ja hän voitti Geminin lokakuussa 2008. Hän on myös tunnettu rooleistaan "Final Destination – viimeinen määränpää 3:ssa" ja "So Weirdissa" ja vierailustaan "Smallvillessä".
Biografia.
Johnson syntyi Brittiläisen Kolumbian New Westminsterissä. Hän oli kuudes kymmenlapsisen perheen lapsista. Hänen siskonsa Jana on näyttelijä ja veli Brendan on muusikko.
Kolmevuotiaana hän aloitti laulamisen ensin perheelleen ja kuusivuotiaana Johnson meni ensimmäisille laulutunneilleen. Yksitoistavuotiaana Johnson voitti laulukilpailun, jonka palkintona oli laulaa Kanadan kansallislaulu paikallisessa televisiossa. Kun Johnson oli kolmentoista hän osallistui Disney-sarja So weirdin koekuvauksiin, jossa haettiin sarjan viimeiselle kaudelle päähenkilöä, joka osaisi myös laulaa.
Johnson sai roolin Anniena. Hän innostui myös kirjoittamaan lauluja roolihahmolleen. Sarjan lopettamisen jälkeen Alexz jatkoi laulujen kirjoittamista ja vuonna 2002 parin näyttelemistyön jälkeen hän keskittyi musiikin tekemiseen.
Vuonna 2004 Johnson lähetti televisiosarja in tekijöille videonauhan heidän uuden sarjansa "Hetkessä tähdeksi" pääroolia varten. Ensimmäinen video nauha, jonka ohjelman tuottaja Stephen Stohn näki oli Alexz'in ja hän oli varma siitä, että tämä on se tyttö, jota he etsivät. Alexz nappasi roolin Judena ja hän lauloi lauluja kaikissa ohjelman neljässä soundtrackissä ja hän kirjoitti viisi kappaletta 1–2 kauden soudrackeille, mutta 3–4 kauden soudrackeille hän ei kirjoittanut kappaleita, koska hänen piti kirjoittaa soolo albumiaan varten kappaleita.
Vuonna 2006 Johnson sai roolin kauhuelokuvasta "Viimeinen määränpää 3" ja vuonna 2007 hän näytteli Devil's Diary nimisessä elokuvassa. Vuonna 2008 "Hetkessä tähdeksi" -sarja loppui ja Johnson alkoi levyttää sooloalbumiaan, joka ilmestyi vuonna 2010.
.sv

.sv on El Salvadorin Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Tunnus otettiin käyttöön vuonna 1994 ja sitä hallinnoi ja sponsoroi SVNet.
Alidomainit:
Kaunoviikunakaija

Kaunoviikunakaija ("Psittaculirostris desmarestii") on Papua-Uudessa-Guineassa elävä kaijalaji. 
Koko ja ulkonäkö.
Kaunoviikunakaija on noin 18 cm pitkä ja painaa 108–126 g. Lajista tunnetaan kuusi alalajia ja muotojen välillä on värieroja. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta vaaleampi. Otsa on oranssinpunainen, päälaki oranssinkeltainen, silmän alla ja rinnassa on sinistä, poski on vihreä, siiven alapeitinhöyhenet ovat sinivihreät ja siipisulkien alapinnassa on keltainen vyö. Nokka on tummanharmaa, iiris tummanruskea ja koivet vihertävänharmaat. Nuoren linnun päälaki on himmeän keltainen.
Esiintyminen.
Kaunoviikunakaija elää Papua-Uusi-Guinean etelä-, itä- ja länsiosissa sekä Salawatin ja Batantan saarilla. Sen populaatio on kooltaan noin 150 000 yksilöä ja elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä.
Elinympäristö.
Laji elää alavien maiden sademetsissä ja myös muunlaisissa metsäympäristöissä alle 1 600 m korkeudella merenpinnasta.
Lisääntyminen.
Lajin pesintä tunnetaan enimmäkseen vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Luonnossa pesä on puussa olevassa kolossa. Munia on kaksi ja haudonta-aika on 25 päivää. Poikaset jättävät pesän kahdeksan viikon ikäisinä.
Ravinto.
Kaunoviikunakaija syö hedelmiä, ennen kaikkea viikunoiden siemeniä, sekä kukkien mettä ja mahdollisesti hyönteisten toukkia.
Valdemar

Valdemar tai Waldemar on skandinaavinen miehen etunimi, joka alkujaan on muunnelma slaavilaisesta nimestä Vladimir. Pohjoismaihin nimen toi alkujaan Tanskan hallitsija Valdemar I (k. 1182), jonka äidin isoisä oli ollut Novgorodin, myöhemmin Kiovan hallitsija Vladimir Suuri.
Suomen almanakassa Valdemarin nimipäivä oli 2. kesäkuuta vuosina 1742–1749. Nykyään se on 18. huhtikuuta, kuten se oli jo vuosina 1795–1796 sekä myöhemmin vuosina 1908–1928. Vuonna 1929 se korvattiin suomenkielisessä almanakassa lyhentymämuodolla Valto, mutta vuodesta 1984 lähtien samalla päivällä ovat olleet sekä nimet Valto että Valdemar. 
Tunnettuja Valdemareja ja Waldemareja.
Tammikuuhun 2025 mennessä nimi Valdemar on Suomessa annettu 20 616ja Waldemar 2606 miehelle sekä kumpikin myös muutamalle naiselle.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2009

Vuoden 2009 koripallon EM-kisat järjestettiin Puolassa 7. syyskuuta - 20. syyskuuta 2009. Nämä olivat toiset Puolassa pidetyt EM-kisat.
Kisoihin osallistui 16 joukkuetta ja otteluja pelattiin seitsemässä eri hallissa.
Karsinta.
Lohkojen voittajat ja kolme parasta toiseksi tullutta pääsi jatkoon. Seuraavat kuusi joukkuetta menivät lisäkarsintaan, jonka voittaja pääsi osallistumaan EM-kisoihin 2009. Lohkojen viimeiset joutuivat karsimaan A-divisioona paikastaan. 2 huonointa joukkuetta joutui putoamaan B–divisioonaan.
Lohkovaihe.
Lohkojen arvonta suoritettiin 8. marraskuuta 2008 Varsovassa. 
Lohko A.
7. syyskuuta 2009
8. syyskuuta 2009
9. syyskuuta 2009
Lohko B.
7. syyskuuta 2009
8. syyskuuta 2009
9. syyskuuta 2009
Lohko C.
7. syyskuuta 2009
8. syyskuuta 2009
9. syyskuuta 2009
Lohko D.
7. syyskuuta 2009
8. syyskuuta 2009
9. syyskuuta 2009
Jatkolohkot.
Lohko E.
11. syyskuuta 2009
13. syyskuuta 2009
15. syyskuuta 2009
Lohko F.
12. syyskuuta 2009
14. syyskuuta 2009
16. syyskuuta 2009
Partaviikunakaija

Partaviikunakaija ("Psittaculirostris edwardsii") on Uudessa-Guineassa elävä kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Partaviikunakaija on noin 18 cm pitkä ja painaa noin 105 g. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta hieman vaaleampi. Kurkku ja rinta ovat punaiset, päälaki kellanvihreä, poski kellahtava, silmän takana ja niskassa on tumma juova, rinnan poikki kulkee sini-musta raita, siiven alapeitinhöyhenet ovat sinivihreät ja siipisulkien alapinnassa on keltainen vyö. Nokka on tummanharmaa, iiris punainen ja koivet harmaat. Kurkun ja posken höyhenet ovat kapeita ja pidentyneitä. Sukupuolet ovat muuten samanvärisiä, mutta naaraalla on leveä tummansininen vyö rinnan yläosassa ja rinta on enimmäkseen kellahtava. Nuori lintu muistuttaa enemmän naarasta ja sen iiris on punaruskea.
Esiintyminen.
Partaviikunakaija elää Uuden-Guinean koillisosassa. Sen populaatio on kooltaan yli 100 000 yksilöä ja elinympäristön laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä.
Elinympäristö.
Laji elää alavien maiden tuoreissa metsissä, myös ihmisasutuksen läheisyydessä alle 800 m:n korkeudella merenpinnasta.
Lisääntyminen.
Lajin pesintä tunnetaan enimmäkseen vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Luonnossa pesä on puussa olevassa kolossa. Munia on kaksi ja haudonta-aika on noin 25 päivää. Poikaset jättävät pesän kahdeksan viikon ikäisinä.
Ravinto.
Partaviikunakaija syö hedelmiä, ennen kaikkea viikunoiden siemeniä, sekä kukkien mettä ja mahdollisesti hyönteisten toukkia.