Evangelical Free Church of America

Evangelical Free Church of America (lyh. EFCA, ) on yhdysvaltalainen vapaakirkkokunta, jonka perustana on seurakunnalliset periaatteet, sitoutuminen evankeliseen teologiaan sekä skandinaavinen perintö. EFCA on sittemmin luopunut etnisestä erityisyydestä. EFCA syntyi Ruotsalaisen evankelisen vapaakirkon ja norjalais-tanskalaisen evankelisen vapaakirkon yhdistyessä vuonna 1950. Kirkko liittyi evankelikalismin valtavirtaan Arnold T. Olsonin johdolla 1950-luvulla.
Kirkkokunnan hallinto noudattaa kongregationalistista hallintomallia. Jokainen paikallisseurakunta on itsenäinen ja valitsee edustajansa neuvoa-antavaan vuosikokoukseen. Kirkon jäsenten odotetaan olevan uskoontulleita ja elvään kristillistä elämää.
Historia.
Perustaminen.
Ruotsin evankelisen vapaakirkon ja Norjalais-tanskalaisen evankelisen vapaakirkon yhdistyminen tapahtui vuonna 1950 Arnold T. Olsonin johdolla toisen maahanmuuttajasukupolven noustessa. Kirkkojen yhdistymistä edelsi vuosien epävirallisen yhteistyön lisääntyminen ja painotusten siirtyminen kohti evankelista valtavirtaa.
Evankeliset vapaakirkkoyhdistyksen olivat liittyneet vuonna 1943 National Association of Evangelicals-järjestöön. Ensimmäinen maahanmuuttajasukupolven laajentumis- ja lähetyspyrkimykset johtivat 1940-luvulla siihen, että ruotsalaiset ja norjalaiset vapaakirkolliset aikakauslehdet yhdistettiin "Free Church Pressiksi" ja "Evangelical Beacon and Evangelistiksi". Myös erilliset raamattukoulut yhdistettiin Trinity Evangelical Divinity Schooliksi.
Vuonna 1949 Olson ja Ray Thompson järjestyttivät äänestyksen, jonka jälkeen vapaakirkkoyhdistykset yhdistivät virallisesti 275 paikallisseurakuntaansa Medicine Laken konferenssissa 13.–18. kesäkuuta 1950. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin E. A. Halleen sillä edellytyksellä, että Olsonista tulisi puheenjohtaja vuonna 1951.
Evankelikaalisen kirkkokunnan kehitys.
EFCA:n toimintalinjana vuonna 1950 tapahtuneen fuusion jälkeen on ollut noudattaa kasvustrategioita pyrkimyksessään liittyä osaksi amerikkalaista evankelista valtavirtaa. Olsonin vuodet 1951–1976 kesätnyt puheenjohtajakausi keskittyi mitattavissa oleviin tuloksiin, joita olivat seurakuntien istuttaminen sekä Yhdysvalloissa että ulkomailla Kanadassa, Hongkongissa, Venezuealassa ja Kongossa. Samoin Evangelical Beacon-lehden tilausten kasvamienn, pyhäkoulujen perustaminen sekä Trinity Evangelical Divinity Schoolin yhdistäminen Yhdysvalloissa ja Trinity Western Universityn yhdistäminen Kanadassa olivat merkittäviä merkkipaaluja.
Thomas McDillin valinta puheenjohtajaksi vuonna 1977 oli merkki siitä, että EFCA oli jättämässä pohjoismaiset juuret taakseen ja pyrki kasvatttamaan kirkkokuntaa seurakuntaistutusten kautta. McDill vahvisti tätä toimintalinjaa vuoden 1984 kokouksessa, jossa hän haastoi kirkkokuntaa siirtymään maaseutu- ja esikaupunkityöstä kohti vahvempaa läsnäoloa kaupunkikeskuksissa sekä etnisten vähemmistöjen parissa. Vuonan 1990 kaupunkiseurakuntien peurstajat Paul Cedar ja Bill Hull valittiin EFCA:n puheenjohtajaksi ja johtokuntaa, mikä osoitti EFCA:n jatkavan seurakuntien istutus- ja kasvustrategioiden akutta. Lisäksi Trinity Evangelical Divinity Schoolin tunnustaminen lahjoittamalla amerikkalaisten evankelikaalisten johtajien, kuten Carl F. H. Henryn ja Francis Schaefferin arkistomateriaalilla osoitti, että EFCA:n läsnäolo on keskeistä nykypäivän evankelikaalisuudessa.