tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hiski Haukkala

Hiski Haukkala (s. 6. syyskuuta 1973 Pori) on suomalainen politiikan tutkija ja virkamies, joka aloitti Ulkopoliittisen instituutin johtajana 1. marraskuuta 2024. Tehtävä on määräaikainen ja se kestää 5 vuotta.
Haukkala työskenteli vuosina 2018 ja 2021–2024 Suomen tasavallan presidentin kansliapäällikkönä. Vuosina 2018–2021 Haukkala oli Tampereen yliopiston kansainvälisten suhteiden professori.
Ura.
Koulutukseltaan Haukkala on valtiotieteiden tohtori. Aiemmin urallaan hän on työskennellyt muun muassa virkamiehenä ulkoministeriössä ja tutkijana Ulkopoliittisessa instituutissa. Vuosina 2016–2017 Haukkala oli Sauli Niinistön ulkopoliittinen neuvonantaja. Ensimmäisen kerran hän työskenteli tasavallan presidentin kanslian päällikkönä vuonna 2018.
Vuonna 2018 Haukkala siirtyi tasavallan presidentin kansliasta Tampereen yliopiston kansainvälisten suhteiden professoriksi. Hän toimi professorina kolme vuotta, kunnes hänet valittiin toistamiseen tasavallan presidentin kansliapäälliköksi toukokuussa 2021.
Haukkalan Suomen ulkopolitiikkaa ja suurvaltoja käsittelevä tietokirja "Suuren pelin paluu" julkaistiin vuonna 2020 (Otava). Kirjassaan hän tukeutuu J. V. Snellmanin valtiofilosofiaan.
Konstantin Volkov (jääkiekkomaalivahti)

Konstantin Leonidovitš Volkov (; s. 20. syyskuuta 1997 Murmansk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkomaalivahti. Volkovin vahvuuksia ovat Elite Prospectsin mukaan maalialueella sijoittuminen, hanska- ja kilpitorjunnat sekä palautuminen.
Ura.
Volkov pelasi kaudella 2014–2015 kolme ottelua SKA-1946:ssa Venäjän nuorten jääkiekkosarjassa torjuntaprosentilla 88,2. Hän siirtyi kesken kauden SKA-Varjagiin Venäjän nuorten kansalliseen jääkiekkosarjaan, jossa hän pelasi 28 ottelua torjuntaprosentilla 90,6. Hän edusti Varjagia myös pudotuspeleissä torjuntaprosentilla 92,8. Kausi 2015–2016 noudatti Volkovilla samaa kaavaa kuin edellinen: hän edusti aluksi SKA-1946:ta 17 ottelussa torjuntaprosentilla 90,2, kunnes siirtyi jälleen Varjagiin, jossa hän pelasi tällä kertaa kuusi ottelua torjuntaprosentilla 92,5.
Volkov jatkoi SKA-1946:n edustamista kaudella 2016–2017. Hän pelasi runkosarjassa 36 ottelua torjuntaprosentilla 93,4 sekä pudotuspeleissä torjuntaprosentilla 90,3. Hän voitti sarjan vuoden maalivahdin palkinnon sekä tuli varatuksi NHL-seura Nashville Predatorsiin. Volkov pääsi seuraavalla kaudella edustamaan KHL-seura SKA Pietaria, mutta ei pelannut yhtään peliä, minkä lisäksi hän pelasi aiemmin tutuissa SKA-1946:ssa ja SKA-Varjagissa sekä SKA-Nevassa. Koko kauden runkosarjan keskimääräinen torjuntaprosentti oli 82,3. Volkov pääsi pelaamaan pudotuspelejä SKA-1946:ssa torjuntaprosentilla 93,5.
Volkov pelasi vuodet 2018–2021 Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL:ssä. Hän edusti kaudella 2018–2019 sekä Sokol Krasnojarskia että Jugra Hanty-Mansijskia. Hän pelasi seuraavat kaksi kautta Jugrassa ja voitti sarjan mestaruuden vuonna 2021. Keväällä 2021 Volkov teki vuoden sopimuksen SM-liigaseura Porin Ässien kanssa.
Alavuden seurakunta

Alavuden seurakunta on luterilainen seurakunta Etelä-Pohjanmaan maakunnassa, Alavuden kunnassa. Seurakunnan pääkirkko on Alavuden kirkko ja vt. kirkkoherrana toimii Rami Niemi.
Historia.
Alavuden seurakunta perustettiin alun perin vuonna 1673 erääksi Ilmajoen saarnahuonekunnaksi. Tätä ennen alueella kerrotaan kansanperinteen mukaisesti olleen "luonnon temppeli", jossa on pidetty saarnoja. Seurakunnasta tuli kappeliseurakunta vuonna 1701 ja sai ensimmäisen pappinsa vuonna 1707.
Herätysliikkeet.
Alavus seurakunta ja erityisesti Töysän alue kuuluu muun Seinäjoen eteläisen ja itäisen alueen tavoin evankelisen herätysliikkeen tukialueeseen. Alavudella on myös kannatusta vanhoillislestadiolaisen suunnalle.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Alavuden seurakunnan kappalaisina ja kirkkoherroina:
Heinar Kipphardt

Heinar Kipphardt (1922 Heidersdorf, Sleesia, Saksa – 1982 München, Länsi-Saksa) oli saksalainen kirjailija ja dramaturgi.
Kipphardt työskenteli 1950–1959 Itä-Berliinissä Deutsches Theaterin päädramaturgina ja asui sen jälkeen Länsi-Saksassa. Hänen näytelmänsä saivat mainetta laajalti ulkomaillakin. Niistä "Tapaus Oppenheimer" perustuu fyysikko J. Robert Oppenheimerin kuulustelupöytäkirjoihin. "Veli Eichmann" sijoittuu Adolf Eichmannin viimeiseen vankiselliin.
Merus Power

Merus Power Oyj on suomalainen yritys, joka valmistaa sähkönlaatu- ja sähkönvarastointiratkaisuja. Merus Power listautui Helsingin pörssin First North -listalle kesäkuussa 2021.
Toivo Group

Toivo Group Oyj on suomalainen Helsingin pörssissä noteerattu asuntosijoitusyhtiö.
Historia.
Yhtiö perustettiin vuonna 2015 ja aloitti varsinaisen liiketoimintasa tammikuussa 2019. Yhtiön perustivat Asko Myllymäki, Tomi Koivukoski ja Markus Myllymäki. Yhtiö valitsi strategiakseen liiketoimintamallin ”kehitä, rakenna ja omista”.
Toivo listautui Helsingin pörssin First North-listalle kesäkuussa 2021 . Toivon osakekohtainen listautumishinta oli 2,1 euroa osakkeelle. Ensimmäisen pörssipäivän päätteeksi yhtiön osakekurssi oli 2,546 euroa osakkeelta. Yhtiön osake lähti nousemaan markkinoilla varsin reippaasti. Listautumisen jälkeen Toivo kasvoi reippaasti ja tiedottanut lukuisista uusista hankkeista, rahoituksista ja liiketoiminta-avauksista. Vuonna 2023 Toivo Groupin tulos kuitenkin heikkeni asuntorakentamisen hiipuessa.
Toiminta.
Toivo Groupin liiketoimintamallin mukaan Toivo hankkii maa-alueensa itse, kaavoittaa ja suunnittelee ne. Lisäksi Toivo rakentaa kohteet omalla projektijohtourakoinnilla tai rakennuttaa kohteet toisella rakennusliikkeellä. Lopuksi Toivo jättää asunnot omaan taseeseen, vuokraa ja operoi niitä.
Yhteiskuntahankkeet.
Toivo hankki vuonna 2019 kerrostalohankkeen Helsingistä, jossa rakennusliike oli ajautunut konkurssiin. Toivo osti kohteen konkurssipesältä, jonka ansiosta hankkeesta asunnon ostaneet saivat osan sijoittamastaan rahasta takaisin.
Toivo aloitti vuonna 2021 siirtolapuutarhahankkeen tytäryhtiönsä Kartanon Puutarhayhteisön nimissä. Siirtolapuutarhahankkeessa tulee 54 siirtolapuutarhamökkiä, joihin tulee omat viljelypalstat, yhteistilarakennukset, maakellarit sekä kasvihuoneet. Toivo edistää hankkeen kautta lähiviljelyä, kestävää kehitystä sekä yhteisöllisyyttä.
Toivo perusti yhdessä Joel Uussaaren ja Robin Falckin kanssa Nolla Cabins -yhtiön vuonna 2020. Yhtiön rakentaa ja vuokraa Nolla Cabineita, jotka edistävät päästötöntä lähimatkailua sekä kestävää ja kaunista puuarkkitehtuuria. Toivo edistää hankkeen kautta päästötöntä lähimatkailua sekä kaunista muotoilua, rakentamista ja puuarkkitehtuuria. 
Toivo julkaisi vuonna 2021 valmiin asuntokohteen Helsingin Mellunmäkeen, johon tulee 450 euron vuokra-asuntoja. Asuntoja haki ensimmäisenä päivänä 250 hakijaa. Kohteen näytöillä oli satoja kävijöitä.
System Crasher

System Crasher (tv-esityksessä Systeeminmurskaaja, alk. "Systemsprenger") on Nora Fingscheidtin käsikirjoittama ja ohjaama saksalainen draamaelokuva vuodelta 2019. Äitinsä hylkäämästä, laitoksesta toiseen joutuvasta aggressiivisesta tytöstä kertova elokuva palkittiin Berliinin elokuvajuhlilla Hopeisella karhulla. Fingscheidtin ensimmäinen pitkä elokuvaohjaus keräsi kaikkiaan yli 30 elokuva-alan palkintoa. Rankan pääroolin näyttelijä, 11-vuotias Helena Zengel palkittiin Deutscher Filmpreis -gaalassa ja useilla elokuvafestivaaleilla parhaana naisnäyttelijänä.
Suomessa "System Crasher" nähtiin kesällä 2019 Sodankylän elokuvajuhlilla, joilla myös ohjaaja Nora Fingscheidt vieraili. Ennen Suomen teatteriensi-iltaa marraskuussa 2019 elokuva esitettiin myös Helsingin Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilla. Toukokuussa 2021 elokuvan esitti Yle Teema, ja se tuli katsottavaksi elokuun 2021 lopulle asti myös Yle Areenassa nimellä "Systeeminmurskaaja".
Hans Kirk

Hans Kirk (1898 Hadsund, Tanska – 1962 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen kirjailija.
Kirk oli koulutukseltaan juristi, hän työskenteli toimittajana ja kirjoitti kritiikkiä sosialistisiin ja kulttuuriradikaaleihin lehtiin, vuosina 1933–1941 "Arbejderbladetiin". Hän oli pidätettynä toisen maailmansodan aikana Saksan miehittäessä Tanskaa. Sen jälkeen vuodesta 1945 hän toimi "Land og Folk" -lehdessä. Hänen näkemyksensä mukaan taide on aina poliittista. Hänen teemojaan on hallitsevien ja hallittujen välinen ristiriita.
Kirkin esikoisromaani "Kalastajat" ("Fiskerne") ilmestyi 1928. Sen aiheena on uskonnollinen Indre Mission -liike.
Runoilija Otto Gelsted on haudattu samaan hautaan kuin Hans Kirk. He olivat elinikäisiä ystävyksiä.
Johan Reinhold Taube nuorempi

Johan Reinhold Taube (11. huhtikuuta 1859 Tenhola – 24. huhtikuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen upseeri, tilanomistaja ja valtiopäivämies. 
Tauben vanhemmat olivat juristi, valtiopäivämies Johan Reinhold Taube ja Alexandra Salzman ja puoliso Agnes Maria Morsing. Taube kävi Haminan kadettikoulun ja palveli Puolassa ja Uudenmaan pataljoonassa, sotapalveluksesta hän erosi alikapteenina 1887. Isänsä kuoleman jälkeen Taube kävi hoitamaan Prästkullan sukutilaa Tenholassa.
Taube oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Patricia Hayes

Patricia Lawlor Hayes (s. 22. joulukuuta 1909 – 19. syyskuuta 1998) OBE, oli englantilainen näyttelijä, joka on esiintyi pitkällä urallaan niin teatterissa, elokuvissa kuin televisiossakin. Hän opiskeli Royal Academy of Dramatic Art -teatterikoulussa.
Yksityiselämä.
Hän oli naimisissa Valentine Brooken kanssa, ja heidän lapsensa ovat kaikki viihdealalla, poika Richard O'Callaghan ja tytär Gemma Brooks ovat näyttelijöitä ja toinen tytär Teresa Jennings on oopperalaulaja.
Ryan Lomberg

Ryan Lomberg (s. 9. joulukuuta 1994 Richmond Hill, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija. Lomberg edustaa NHL-seura Calgary Flamesiä. Hän on edustanut NHL-urallaan myös Florida Panthersia. Lomberg on varaamaton pelaaja. Marraskuussa 2021 Lomberg teki Panthersin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 1,8 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Lomberg on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä ja kätisyydeltään left. Lomberg on pelannut urallaan 17. kesäkuuta 2023 mennessä 182 NHL-runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt 23 maalia ja 20 syöttöä eli 43 tehopistettä. Lomberg on pelannut urallaan 24 NHL-pudotuspeliottelua. Näissä hän on tehnyt kolme maalia.
Heinäkuussa 2024 Lomberg palasi vapaana agenttina Flamesiin kaksivuotisella ja yhteensä neljän miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella.
Kivikoskenpuro

Kivikoskenpuro (joskus myös "Tuhkurinoja") on Uudellamaalla sijaitseva 13,5 km pitkä puro, joka saa alkunsa Lohjalta. Puro kulkee Immulan kylästä Sauvonlammen ja Välimeri -nimisen lammen kautta Paunin ja Uudenkylän kylien halki yhtyen Lempansån -jokeen ja sitä kautta edelleen Siuntion Kirkkojokeen ja edelleen merelle Pikkalanlahteen.
Kivikoskenpuro on jaettu 18 jaksoon. Purossa sijaitsee muutamia koskia, joista suurin on Siuntion Uudessakylässä sijaitseva koski, jolla pudotusta on noin neljä metriä. Purossa elää muun muassa taimenia ja saukkoja. Puro kuuluu osaksi Siuntionjoen vesistöjensuojeluohjelmaa.
Historia.
Eri kylien läpi virtaava Kivikoskenpuro on ollut tärkeä kulkureitti ihmisille ja tavaroille. Kivikoskenpuroa pitkin on nimittäin päässyt ruuhilla Pikkalan vanhalle markkinapaikalle, josta on ollut hyvät yhteydet muun muassa Tallinnaan. Ruuhet on tosin täytynyt kantaa koskien ohi.
Lisäksi puron koskien vesivoimaa on käytetty hyväksi muun muassa myllyissä. Uskotaan myös, että osa yhtä Suomen ensimmäistä rautaruukkia, niin kutsuttua Suitian ruukkia, sijaitsi Uudessakylässä hyödyntäen Kivikoskenpuron Uudenkylän koskipaikan vesivoimaa. Paikalla on ainakin myöhemmin sijainnut suuri mylly, jonka jäännökset ovat Museoviraston suojelemat.
Viva Las Vegas (kappale)

Viva Las Vegas on 1964 vuoden laulu, jonka levytti Elvis Presley kirjoittajinaan Doc Pomus ja Mort Shuman hänen elokuvaansa Viva Las Vegas! varten, jonka mukana laulu asetettiin yleiseen julkaisuun vuoden päästä.
Civitanova

Civitanova voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Akatemian ykseydestä Platonin jälkeen

Akatemian ykseydestä Platonin jälkeen (; ) oli Plutarkhoksen kirjoittama tutkielma, joka käsitteli nimensä mukaisesti Platonin Akatemian opillista ykseyttä. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta esiintyy Lampriaan tekemässä Plutarkhoksen teosten luettelossa (numero 63).
Tutkielmalla Plutarkhos pyrki puolustamaan Platonin Akatemian opillista ykseyttä aina Platoniin itseensä saakka, siinä missä Akatemian niin kutsutun akateemisen skeptisismin katsottiin vahingoittaneen tätä ykseyttä. Plutarkhoksen oletetaan argumentoineen tutkielmassa sen puolesta, että akateeminen skeptisismi ja dogmatistisempi Platon-tulkinta on mahdollista sovittaa yhteen. Tämä ajatus voidaan nähdä yhtenä Plutarkhoksen ajattelun keskeisistä piirteistä. Teoksella Plutarkhoksen on katsottu jatkavan Filon Larissalaisen perinnettä.
Samaan aihepiiriin liittyi Plutarkhoksen tutkielma "Pyrrhonistien ja akateemikkojen erosta".
Pyrrhonistien ja akateemikkojen erosta

Pyrrhonistien ja akateemikkojen erosta (; ) oli Plutarkhoksen kirjoittama tutkielma, joka käsitteli nimensä mukaisesti Platonin Akatemian ajattelun ja pyrrhonistisen skeptisismin välisiä filosofisia eroja. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta esiintyy Lampriaan tekemässä Plutarkhoksen teosten luettelossa (numero 64).
Tutkielmalla Plutarkhos pyrki korostamaan Platonin Akatemiassa vaikuttaneen akateemisen skeptisismin eroa pyrrhonistiseen skeptisismiin, ja samalla korostamaan Platonin Akatemian oppien sisäistä ykseyttä pyrkiessään sovittamaan akateemista skeptisismiä yhteen dogmaattisemman platonismin kanssa. Tutkielmassa Plutarkhoksen on arveltu esittäneen, että akateemiseen skeptisismiin sisältyi positiivisia oppilauseita, tai ainakin ettei sen skeptisismi ollut täydellistä niin kuin pyrrhonismissa.
Samaan aihepiiriin liittyi Plutarkhoksen tutkielma "Akatemian ykseydestä Platonin jälkeen".
Turun eläinsuojeluyhdistys

Turun eläinsuojeluyhdistys ry (TESY) on Turkuun vuonna 1871 perustettu Suomen vanhin eläintensuojeluyhdistys. Se kuuluu valtakunnalliseen liittoon SEY Suomen eläinsuojelu. Anja Eerikäinen on toiminut yhdistyksessä.
Hamadoun Touré

Hamadoun Ibrahim Touré (s. 3. syyskuuta 1953 Timbuktu) on malilainen insinööri, joka on toiminut Kansainvälisen televiestintäliiton pääsihteerinä ja maansa viestintäministerinä.
Hamadoun Touré syntyi virkamiesperheeseen. Hän pääsi ylioppilaaksi Askia Mohamedin lyseosta vuonna 1973. Touré valmistui sähköinsinööriksi Leningradin sähköteknisestä viestiliikenneinstituutista (LEIS) vuonna 1979 ja suoritti jatkotutkinnon Moskovan sähköteknisessä viestiliikenneinstituutissa (MTUSI).
Touré palasi vuonna 1979 Maliin, jossa hän työskenteli posti- ja lennätinlaitoksen palveluksessa. Vuonna 1985 hän siirtyi Washingtoniin Intelsatin aluejohtajaksi. Touré työskenteli ICO Global Communicationsin Afrikan-johtajana vuosina 1996–1998 ja Kansainvälisen televiestintäliiton ITU:n teletoiminnan kehittämistoimiston johtajana vuosina 1998–2006. Vuosina 2007–2014 hän toimi ITU:n pääsihteerinä ja vuosina 2016–2019 Afrikan tietoliikenneyhteyksiä kehittävän Smart African pääjohtajana.
Touré oli Kayira-yhteenliittymän ehdokas Malin presidentinvaaleissa vuonna 2018. Hän sai vaalien ensimmäisellä kierroksella 0,54 prosenttia äänistä. Cheick Oumar Sissokon EMK-liikettä johtanut Touré nimitettiin Moctar Ouanen hallituksen viestintä- ja digitalousministeriksi lokakuussa 2020.
Touré on naimisissa ja neljän lapsen isä. Hän harrastaa afrokuubalaista ja latinomusiikkia sekä kamppailulajeja. Äidinkielensä songhain lisäksi hän puhuu bambaraa, ranskaa, englantia ja venäjää.
Vihdoin syytä juhlaan

Vihdoin syytä juhlaan on suomalaisen Retropop-yhtyeen kolmas albumi.
Yhtyeen kahdesta edellisestä albumista poiketen Tommi Ojala on tuottanut albumin itse. Hän on myös soittanut lähes kaikki instrumentit itse sekä ohjelmoinut. Mika Ojalehto vierailee kitararaidalla ”Valmis uuteen nousuun” -kappaleella, jonka Ojala on sanoittanut yhdessä Saila Ojalan kanssa.
Yhtyeen aikaisempien albumien tapaan "Vihdoin syytä juhlaan" on äänitetty ja miksattu itse Lempäälässä. Tästä albumista eteenpäin yhtye on toiminut duona.
Singleinä julkaistiin kappaleet ”Moraalinvartija”, ”Rakkaus yllättää” ja ”Lähti lapasesta”, joista on tehty myös musiikkivideot.
Flat Earth

Flat Earth on vuonna 2018 perustettu suomalainen superyhtye Helsingistä. Sen kokoonpano koostuu Polanskin, HIMin ja Amorphiksen jäsenistä.
Yhtye julkaisi "None for One" -esikoisalbuminsa marraskuussa 2018 ja siltä on julkaistu kolme singleä. Toinen julkaisu on julkaisua vaille valmiina ja on tehty edeltäjänsä tavoin HIM-luottomies, tuottaja-miksaaja Hiili Hiilesmaan kanssa. Rumpali Mika Karppinen jätti yhtyeen maaliskuussa 2022. Elokuussa 2022 uutisoitiin Wille Gränön olevan yhtyeen uusi rumpali. Joulukuussa 2023 yhtye julkaisi uuden singlen "Cyberain", jolla soittaa ensimmäistä kertaa rumpalin paikalla Gränön korvannut Mikko Herranen.
Carla Fracci

Carla Fracci (20. elokuuta 1936 Milano, Italia – 27. toukokuuta 2021 Milano, Italia) oli italialainen balettitanssija ja -ohjaaja sekä näyttelijä, jonka ura tanssijana alkoi 1950-luvulla ja kesti melkein 50 vuotta. Hän tanssi pitkään Milanon Teatro alla Scalassa, ja hänen tunnetuin roolinsa oli baletissa "Giselle". 
Nuoruus ja ensiesiintymiset.
Carla Fracci syntyi Milanossa vuonna 1936. Hänen isänsä oli raitiovaununkuljettaja ja hänen äitinsä tehdastyöläinen. Toisen maailmansodan ajan hän asui sukulaistensa luona maaseudulla, minne hän oli karannut Milanon pommituksia.
Fracci oli 10-vuotias, kun hänet hyväksyttiin Milanon Teatro alla Scalan balettikouluun. Hän kertoi myöhemmin, että hän piti aluksi klassista tanssia tylsänä, mutta hän syttyi sille nähtyään Margot Fonteynin esiintymässä. Fracci valmistui vuonna 1954, ja hänen ensimmäinen lavaesiintymisensä oli seuraavana vuonna muiden valmistuneiden kanssa. He esiintyivät Vincenzo Bellinin "Unissakävelijässä".
Uran huippukaudet.
Fracci teki läpimurtonsa vuoden 1955 aikana, kun hän pääsi korvaamaan ranskalaista Violette Verdyä balettiin "Tuhkimo". Fracci oli jo vuonna 1958 noussut Teatro alla Scalan "prima ballerinaksi". Hänestä tuli pian kansainvälisesti tunnettu tanssija, ja hänet kutsuttiin esiintymään muun muassa Britannian Royal Festival Halliin ja Yhdysvaltojen lavoille. Hän oli muun muassa American Ballet Theatren vierailijana 1967–1991.
Fracci tunnettiin erityisesti romanttisista baleteista, ja hänen merkittävin roolinsa on baletista "Giselle", jota hän tanssi Rudolf Nurejevin, Mihail Baryšnikovin ja Erik Bruhnin kanssa.
Fracci suhtautui tanssimiseen kuin näyttelemiseen, ja hän myös esiintyi elokuvissa. Hänellä oli rooli vuoden 1980 elokuvassa "Nijinsky" ja vuoden 1981 elokuvassa "Kamelianainen". Vuoden 1982 televisiosarjassa "Verdi" Fracci näytteli Giuseppe Verdin vaimoa Giuseppina Strepponia. Fracci siirtyi 1980-luvun lopulla balettiohjaajaksi ja ohjasi baletteja useille seurueille. Fraccin ensimmäinen balettiohjaus esitettiin Teatro San Carlossa. Rooman oopperan baletissa hän toimi 2000–2010. Fracci tanssi viimeisen kerran La Scalassa vuoden 2000 baletissa "Excelsior".
Yksityiselämä.
Fracci oli vuodesta 1964 naimisissa ohjaaja Beppe Menegattin kanssa. He saivat yhden lapsen. Fracci sairasti viimeiset kolme vuotta elämästänsä syöpää ja kuoli sairauteen toukokuussa 2021.
Tacoman satama

Tacoman satama () on Tacomassa Washingtonissa sijaitseva rahtisatama. Se on perustettu vuonna 1918.
Tacoman sataman toimintaa johtaa viisihenkinen Tacoman satamakomissio, jonka jäsenet valitaan Piercen piirikunnassa järjestettävillä yleisillä vaaleilla.
Satama-alueen pinta-ala on nykyään noin 101,2 neliökilometriä.
Ulla Valtola

Ulla Valtola (s. 20. toukokuuta 2002) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka on edustanut F-liigassa pelaavaa FBC Loistoa ja pelannut myös Ruotsissa.
Ura.
Valtola on FBC Loiston kasvatti. Hän on voittanut junioreissa useita Suomen mestaruuksia. Hän pelasi kaudella 2019–2020 liigan B-tasolohkossa 18 ottelua, joissa hän teki 14 maalia ja antoi 13 maalisyöttöä. Kaudella 2020–2021 hän pelasi liigan runkosarjassa 24 ottelua, joissa hän teki 15 maalia ja antoi 19 maalisyöttöä, sekä pudotuspeleissä viisi ottelua, joissa hän teki kaksi maalia ja antoi viisi maalisyöttöä. Hän edusti kausina 2021–2023 ruotsalaista KAIS Mora IF:ää, jonka pudottua jälkimmäiseksi kaudeksi toiselle sarjatasolle hän pelasi kahdeksan ottelua myös Karlstad IBF:ssä.
Valtola saavutti kaudella 2023–2024 FBC Loiston joukkueessa SM-pronssia. Hän pelasi runkosarjassa 22 ottelua, joissa hän teki 21 maalia ja antoi 22 maalisyöttöä. Kahdeksassa pudotuspelissä hän teki kuusi maalia ja sai kuusi syöttöpistettä. Syksyn 2024 Valtola pelasi Ruotsin Karlstad IBF:ssä. F-liigakaudella 2024–2025 hän pelasi FBC Loistossa yhdeksän runkosarjaottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia ja antoi 12 maaliin johtanutta syöttöä. sekä viisi pudotuspeliä, joissa hän teki viisi maalia ja sai kaksi syöttöpistettä. Kaudeksi 2025–2026 hän siirtyi ruotsalaisseura Täby FC:hen.
Valtola on pelannut toukokuun 2025 loppuun mennessä Suomen maajoukkueessa 30 maaottelua ja tehnyt niissä 15 maalia sekä antanut 20 maalisyöttöä. Hän saavutti MM-hopeaa vuonna 2023. Hän voitti alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2021.
Muuta.
Valtola valmistui ylioppilaaksi Kerttulin lukiosta keväällä 2021. Hän on pelannut nuorempana jalkapalloa Åbo IFK:ssa. Hänen velvensä Kalle ja Olli pelaavat jääkiekkoa.
SKA-1946

SKA-1946 on Venäläinen jääkiekkojoukkue, jonka kotikaupunki on Pietari. SKA-1946 pelaa MHL-Liigassa.
Tokkōtai

Tokkōtai (), tai virallisemmin tokubetsukōgekitai (特別攻撃隊, ’erikoishyökkäysjoukot’), tarkoittaa keisarillisen Japanin armeijan ja laivaston toisessa maailmansodassa perustamia erikoisjoukkoja, joita käytettiin itsemurhahyökkäyksiin. Joukoista tunnetuimpia olivat "kamikaze"-lentäjät. Keisarillisen laivaston ilmavoimat perusti ensimmäisen kamikazeyksikön amiraali Takijirō Ōnishin ehdotuksesta vuoden 1944 lopulla.
Lentokoneiden lisäksi erikoisjoukot käyttivät esimerkiksi moottoriveneitä, sukellusveneitä ja torpedoita, jotka lastattiin räjähteillä ja ohjattiin vihollisen aluksia päin. Nimitystä "tokkōtai" käytettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1941 Pearl Harborissa tehdyn sukellusveneiskun yhteydessä. Lentokoneiskut Yhdysvaltoja vastaan aloitettiin lokakuussa 1944 Filippiineillä käydyn Leytenlahden taistelussa. Sodan loppupuolella 1944–1945 itsemurhaiskuista tuli tärkeä osa keisarillisen armeijan sotataktiikkaa. Iskuja tehtiin erityyppisillä lentokoneilla, kuten kevyillä "Ōka"- ja "Tsurugi"-koneilla, joita myös varastoitiin Japanin pääsaarilla mahdollisesti käytäviä taisteluja varten. 
Erikoisjoukkojen käyttöön kehitettiin esimerkiksi ihmistorpedo "Kaiten", joka voitiin laukaista sukellusveneestä. Itsemurhahyökkäyksiin rakennettiin myös lukuisia "Shin’yō"- ja "Marure"-moottoriveneitä, joista osaa käytettiin taisteluissa. Hyökkäyksiin ryhdyttiin, koska Japani ei pärjännyt enää tavanomaisin keinoin Yhdysvaltojen ylivoimaa vastaan. Vaikka yksittäiset hyökkäykset saattoivatkin aiheuttaa suuria vahinkoja, niillä ei ollut vaikutusta sodan kulkuun. Sotilasjohdon epätoivosta kertovaa taktiikkaa kritisoitiin ihmishenkien haaskaamisesta. Vaikka liittyminen erikoisjoukkoihin oli teoriassa vapaaehtoista, käytännössä niihin saatettiin pakottaa eri keinoin.
SKA-Varjagi

SKA-Varjagi () on venäläinen jääkiekkoseura, joka pelaa MHL-liigassa. Seuran kotikaupunki on Imeni Morozova.
Tyler Adams

Tyler Shaan Adams (s. 14. helmikuuta 1999) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Bournemouthia ja pelaa myös Yhdysvaltain maajoukkueessa.
Adams edusti kotimaassaan MLS-liigassa New York Red Bullsia, jossa pelasi pudotuspelit mukaan lukien 59 ottelua. Hän siirtyi tammikuussa 2019 saksalaisseura RB Leipzigiin. Ensimmäisellä kausipuolikkaallaan hän pelasi Bundesliigassa kymmenen ottelua ja ensimmäisellä täydellä kaudellaan 14 ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 27 bundesliigaottelua ja teki maalin tammikuussa 2021 Mainzia vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 24 bundesliigaottelua tekemättä maaleja. Hän voitti Saksan cupin 2022. Hän on pelannut Mestarien liigassa 14 ottelua ja teki 2–1-voittomaalin elokuussa 2020 puolivälieräottelussa Atlético Madridia vastaan. Keväällä 2022 hän pelasi neljä ottelua Eurooppa-liigassa. Hän siirtyi englantilaiseen Leedsiin 17 miljoonalla eurolla kesällä 2022. Hän pelasi 24 ottelua Englannin Valioliigassa kaudella 2022–2023.
Kesällä 2023 Adams oli siirtymässä valioliigaseura Chelseaan mutta seura perui lopulta loukkaantumisten vaivaaman pelaajan ostotarjouksensa. Adams teki elokuussa sopimuksen Bournemouthin kanssa. Hän pelasi kaudella 2023–2024 vain kolme valioliigaottelua, joista yhden avauskokoonpanossa. Kaudella 2024–2025 hän pelasi 28 valioliigaottelua, joista 21 ottelua avauskokoonpanossa.
Adams pelasi Yhdysvaltain nuorisomaajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa A-maajoukkueessa hän pelasi marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Portugalia vastaan. Hän on pelannut elokuun 2025 puoliväliin mennessä 50 A-maaottelua. Hän teki maalin syyskuussa 2018 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan ja maaliskuussa 2024 Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian Kansojen liigan loppuottelussa niin ikään Meksikoa vastaan. Hän pelasi täyden ajan Yhdysvaltain kaikissa neljässä ottelussa MM-kilpailuissa 2022. Hän pelasi Yhdysvaltain kaikissa kolmessa ottelussa Copa Américassa 2024. Hän pelasi viisi ottelua Yhdysvaltojen hopeajoukkueessa CONCACAF Gold Cupissa 2025. Hän on pelannut kaikkiaan 13 MM-karsintaottelua.
Christopher Nkunku

Christopher Alan Nkunku (s. 14. marraskuuta 1997 Lagny-sur-Marne) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AC Milania. Hän voitti englantilaisseura Chelseassa Konferenssiliigan ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden vuonna 2025. Saksalaisen RB Leipzigin pelaajana hän voitti kaksi Saksan cupia ja oli kaudella 2022–2023 Bundesliigan paras maalintekijä. Hän on voittanut Ranskan-mestaruuksia Paris Saint-Germainin joukkueessa ja on pelannut vuodesta 2022 lähtien Ranskan maajoukkueessa.
Seurajoukkueura.
Nkunku edusti kotimaassaan Ligue 1:ssä Paris Saint-Germainia. Hän pelasi liigassa 55 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Hän voitti kolme kertaa Ranskan liigamestaruuden ja kahdesti Ranskan cupin. Mestarien liigassa hän pääsi kahdesti vaihtopelaajana kentälle. Nkunku siirtyi kesällä 2019 saksalaisseura RB Leipzigiin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi Bundesliigassa 32 ottelua ja teki niissä viisi maalia ja antoi 15 maalisyöttöä. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 28 bundesliigaottelua ja teki niissä kuusi maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Bundesliigassa 34 ottelua, joissa hän teki 20 ja syötti 15 maalia. Seuraavalla kaudella hänen saldonsa 25 liigaottelussa oli 16 maalia ja kuusi maalisyöttöä. Nkunku oli 16 maalillaan Bundesliigan paras maalintekijä kaudella 2022–2023 yhdessä Niclas Füllkrugin kanssa. 
Leipzig voitti Saksan cupin 2022 ja 2023, ja Nkunku teki kummallakin kerralla loppuottelussa maalin. Hän pelasi Leipzigin joukkueessa Mestarien liigassa 29 ottelua ja teki 11 maalia, muun muassa marraskuussa 2020 vanhaa seuraansa Paris Saint-Germainia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja teki neljä maalia. Nkunku valittiin vuonna 2022 Saksan vuoden jalkapalloilijaksi.
Nkunku siirtyi Englannin Valioliigan Chelseaan 60 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2023. Hän oli valtaosan avauskaudestaan sivussa polvi-, lonkka- ja hamstring-vammojen vuoksi. Hän pelasi vain 11 valioliigaottelussa, joissa hän teki kolme maalia. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Valioliigassa 27 ottelua, joista avauskokoonpanossa yhdeksän peliä, ja teki kolme maalia. Chelsean voittamassa Konferenssiliigassa hän pelasi yhdeksän ottelua ja teki viisi maalia. Loppuottelun hän istui vaihtopenkillä. Seurajoukkueiden MM-kilpailuissa hän teki kuudessa ottelussa yhden maalin Chelsean voittaessa mestaruuden.
Nkunku siirtyi Serie A:n AC Milaniin 37 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2025.
Maajoukkueura.
Nkunku on pelannut Ranskan alle 16-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä yli 20 maaottelua. Ensimmäisen ottelunsa Ranskan jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi ystävyysottelussa Norsunluurannikkoa vastaan maaliskuussa 2022. Kaikkiaan hän on elokuun 2025 loppuun mennessä pelannut 14 A-maaottelua, joista kaksi on ollut EM-karsintaotteluja. Hän teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa 10. lokakuuta 2024 Kansojen liigan ottelussa Israelia vastaan.
Yksityiselämä.
Nkunkun vanhemmat ovat kotoisin Kongon demokraattisesta tasavallasta.
Nordi Mukiele

Nordi Mukiele Mulere (s. 1. marraskuuta 1997 Montreuil) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja pelaa yleensä oikealla laidalla. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Sunderlandia. Hän on pelannut Ranskan nuorisomaajoukkueissa.
Seurajoukkueura.
Mukiele on Paris FC:n kasvatti. Hän edusti kotimaassaan Ligue 2:ssa Lavalia ja 1,5 kautta Ligue 1:ssä Montpellieria. Hän pelasi Ligue 1:ssä Montpellierin joukkueessa 50 ottelua ja Ligue 2:ssä Lavalin joukkueessa 34 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. 
Kesällä 2018 Mukiele siirtyi saksalaisseura RB Leipzigiin 16 miljoonan euron siirtosummalla. Hän allekirjoitti RB Leipzigin kanssa viisivuotisen sopimuksen. Ensimmäisellä kaudellaan Leipzigissä hän pelasi Bundesliigassa 19 ottelua ja teki maalin kauden viimeisessä ottelussa Werder Bremeniä vastaan. Toisella kaudellaan hän pelasi 25 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 28 bundesliigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 28 bundesliigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Toukokuussa 2022 Mukiele oli voittamassa RB Leipzigin seurahistorian ensimmäistä Saksan cupia, jonka loppuottelussa SC Freiburgia vastaan hän pelasi 59 minuuttia. Mukiele pelasi Leipzigin joukkueessa Mestarien liigassa 23 ottelua ja teki maalin joulukuussa 2020 Başakşehiria vastaan ja lokakuussa 2021 Paris Saint-Germainia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua.
Heinäkuussa 2022 Mukiele palasi Ranskaan, tällä kertaa Paris-Saint Germainin joukkueeseen 16 miljoonan euron siirtosummalla. Hän allekirjoitti Paris Saint-Germainin kanssa viisivuotisen sopimuksen. Ensimmäisellä kaudellaan PSG:ssä Mukiele voitti Ranskan mestaruuden sekä Ranskan supercupin. Hän pelasi Ligue 1:ssä 19 ottelua ja Mestarien liigassa neljä ottelua. Kaudella 2023–2024 Mukiele pelasi 16 Ligue 1:n ottelua ja kolme Mestarien liigan ottelua. Hän voitti toisella PSG-kaudellaan Ranskan cupin ja jälleen Ranskan mestaruuden sekä Ranskan supercupin.
Elokuussa 2024 Mukiele siirtyi loppukauden mittaisella lainasopimuksella saksalaisseura Bayer Leverkuseniin. Lainakaudellaan Leverkusenissa hän pelasi 15 bundesliigaottelua ja teki maalin 1. maaliskuuta 2025 ottelussa Eintracht Frankfurtia vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi kaudella 2024–2025 viisi ottelua ja teki 10. joulukuuta 2024 liigavaiheen ottelussa Interiä vastaan Leverkusenin 1–0-voittomaalin.
Elokuussa 2025 Mukiele siirtyi Englannin Valioliigaan kaudeksi 2025–2026 nousseeseen Sunderlandiin nelivuotisella sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin 11 miljoonaa euroa, joka voi nousta 14 miljoonaan euroon erilaisten menestysehtojen täyttyessä.
Maajoukkueura.
Mukiele on pelannut Ranskan alle 18-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä toistakymmentä maaottelua. Ranskan A-maajoukkueessa hän pääsi runsaaksi 20 minuutiksi kentälle MM-karsintaottelussa Suomea vastaan syyskuussa 2021. Se on toistaiseksi hänen ainoa A-maaottelunsa.
Yksityiselämä.
Mukielen vanhemmat ovat kotoisin Kongon demokraattisesta tasavallasta.
Milko Kazanov

Milko Georgiev Kazanov (s. 11. helmikuuta 1970 Ruse) on bulgarialainen ratameloja ja olympiamitalisti.
Kazanov osallistui ensimmäistä kertaa kesäolympialaisiin Barcelonassa 1992, jossa hän karsiutui kajakkikaksikon 500 metrillä alkuerissä parinaan Petăr Godev. Samoissa olympialaisissa hän kuului Bulgarian kahdeksanneksi sijoittuneeseen joukkueeseen 1 000 metrin kajakkinelosessa. Neljä vuotta myöhemmin Kazanov saavutti Atlantassa 1996 olympiapronssia yhdessä Andrian Duševin kanssa 1 000 metrin kajakkikaksikossa. Sama pari sijoittui kajakkikaksikon 500 metrillä kahdeksanneksi. Sydneyn olympialaisissa 2000 Kazanov sijoittui 500 metrin kajakkikaksikossa yhdessä Petar Sibinkitšin kanssa kahdeksanneksi. 1 000 metrin kajakkinelosessa hänen edustamansa Bulgarian joukkue tuli viidenneksi. Ateenan olympialaisissa 2004 Kazanovin edustama Bulgaria sijoittui samassa kilpailussa neljänneksi Slovakian voittaessa pronssia.
Kazanov saavutti MM-pronssia 1 000 metrin kajakkinelosessa Sevillassa 2002. Hänellä on lisäksi kaksi EM-hopeaa Zagrebista 1999 sekä kolme EM-pronssia Plovdivista 1997, Poznańista 2000 ja Szegedistä 2002.
The Hunt

The Hunt on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva. Sen on ohjannut Craig Zobel, ja käsikirjoittanut Nick Cuse yhdessä Damon Lindelofin kanssa. Elokuvan päärooleissa nähdään Betty Gilpin, Ike Barinholtz, Amy Madigan, Emma Roberts, Ethan Suplee sekä Hilary Swank. "The Huntissa" on paljon kauhu- ja jännityselokuvan elementtejä, mutta sen tekijöiden mukaan elokuva pyrkii olemaan etupäässä satiiri Yhdysvaltojen äärimmäisestä poliittisesta kahtiajaosta.
Elokuvan ensi-illan oli määrä olla 27. syyskuuta 2019, mutta Daytonin ja El Pason verilöylyt elokuussa 2019 sekä Yhdysvaltain presidentti Donald Trumpin ja oikeistomedian antama kritiikki saivat Universal Picturesin lykkäämään ensi-iltaa. "The Hunt" sai lopulta ensi-iltansa Yhdysvalloissa 13. maaliskuuta 2020, mutta koronaviruspandemian puhkeaminen sulki elokuvateatterit pian tämän jälkeen, ja elokuvan tuotot jäivät vähäisiksi.
Helena Zengel

Helena Zengel (s. 2008 Berliini) on saksalainen näyttelijä. Zengel on näytellyt televisioelokuvissa viisivuotiaasta lähtien. Vuonna 2017 hän esiintyi elokuvassa "Die Tochter", ja 2019 hän esitti pääosaa, yhdeksänvuotiasta väkivaltaista sijoituslapsi Benniä, lastensuojelun maailmaa kuvaavassa elokuvassa "System Crasher". Elokuva voitti yli 30 palkintoa, ja Zengel sai roolistaan Saksan elokuvapalkinnon parhaana naisnäyttelijänä. Vuonna 2021 Zengel esiintyi Netflix-elokuvassa "News of the World" vastanäyttelijänään Tom Hanks. Siitä Zengel sai parhaan naissivuosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Șor-puolue

Șor-puolue () oli euroskeptinen puolue Moldovassa. Puolueen perustamisestaan saakka lokakuuhun 2016 sitä kutsuttiin Sosiaalipoliittiseksi liikkeeksi "Tasa-arvo" tai Ravnopravie (). Puolueen nimi viittaa sen puheenjohtajaan Ilan Șoriin.
Puolue järjesti voitonpäivän paraatin Chișinăussa 9. toukokuuta 2019.
Vuoden 2021 vaaleissa puolue voitti 7 paikkaa Moldovan parlamentissa.
Heinäkuussa 2022 Moldovan korruptionvastainen virasto ilmoitti, että se epäilee puoluetta laittoman rahoituksen vastaanotosta, minkä johdosta puoluetta uhkaa pahimmillaan lakkauttaminen ja puoluerekisteristä poistaminen. Perustuslakituomioistuin julisti puolueen maan perustuslain vastaiseksi kesäkuussa 2023. Puolueen listalta valitut parlamenttiedustajat säilyttävät valtakirjansa, mutta joutuvat toimimaan sitoutumattomina edustajina. Yhdysvallat oli jo lokakuussa 2022 asettanut sekä puolueen että sen perustajan pakotelistalleen.
Elokuussa 2023 puolueen raunioille perustettiin käytännössä sama puolue uudella nimellä: MAHDOLLISUUS (), jonka johdossa toimi Alexei Lungu. Tämäkin puolue lakkautettiin marraskuussa vain paria päivää ennen Moldovan kuntavaaleja. Syynä tähän oli se, että puolue oli ottanut vastaan laittomia lahjoituksia Venäjältä.
Ranskan avoin tennisturnaus 2021 – naisten kaksinpeli

Iga Świątek oli turnauksen puolustava mestari, mutta hän hävisi puolivälierissä María Sákkarille.
Sijoitetut pelaajat.
&lt;section begin=sijoitetut /&gt;
&lt;section end=sijoitetut /&gt;
Ranskan avoin tennisturnaus 2021 – miesten kaksinpeli

Rafael Nadal oli turnauksen nelinkertainen puolustava mestari, mutta hän hävisi välierissä Novak Đokovićille.
Novak Đoković voitti turnauksen päihitettyään loppuottelussa Stéfanos Tsitsipásin.
Sijoitetut pelaajat.
&lt;section begin=sijoitetut /&gt;
&lt;section end=sijoitetut /&gt;
Kummatukkainen tyttö

 
Kummatukkainen tyttö: ja muita kertomuksia on valikoima novelleja David Foster Wallacen kokoelmista "Girl with Curious Hair" (1989) ja "Oblivion" (2004). Novellit on suomentanut Juhani Lindholm, ja kokoelman on julkaissut vuonna 2016 Siltala.
Kokoelma "Girl with a Curious Hair" joutui vastoinkäymisiin juridisten ongelmien vuoksi, eikä Viking suostunut julkaisemaan sitä. Sen jälkeen kun Wallacen kustannustoimittaja Gerry Howard siirtyi Nortonille, julkaisuoikeudet siirtyivät sinne, ja Nortonin mukaan sen julkaisussa ei olisi ongelmia, jos siihen tehtävisiin pieniä muutoksia. Kirja julkaistiin elokuussa 1989. Nortonin luettelon mukaan se edustaa ”postmodernismin ensimmäistä satoa”. Arviot kirjasta jäivät vähiin, ja hiljaisuus masensi Wallacen. Jonathan Franzenilta Wallace sai henkilökohtaisesti arvion, että hän oli kirjoittanut hienon kirjan puolikkaan. Franzen oli pitänyt novellista ”Here and There”, mutta ei ”Westwardista” (jotka kumpikaan eivät sisälly suomennokseen), ”Lyndonista”, ”John Billystä” eikä ”Kummatukkaisesta tytöstä”, mikä oli Wallacelle pettymys. Hänen omasta mielestään ”Here and There” -novelli oli ”sentimentaalista ja patsastelevaa pseudo-omaelämäkerrallista paskaa”. 
I: valikoima kokoelmasta "Girl with Curious Hair"
* Kaikeksi onneksi myyntipäällikkö oli ensiaputaitoinen (Luckily the Account Representative Knew CPR)
* Kummatukkainen tyttö (Girl with Curious Hair)
* Lyndon
* John Billy
* Älä koskaan sano (Say Never)
* Kaikki on vihreää (Everything is Green)
II: valikoima kokoelmasta "Oblivion"
* Ei sielu ole ahjo (The Soul is Not a Smithy)
* Palaneiden lapsien inkarnaatioita (Incarnations of Burned Children)
* Tienraivaaja tämäkin (Another Pioneer)
* Vanha kunnon neon (Good Old Neon)
* Filosofia ja luonnon peili (Philosophy and the Mirror of Nature)
* Unohdus (Oblivion)
Libéral Bruant

Libéral Bruant, myös Libéral Bruand, (noin 1635 – 22. marraskuuta 1697 Pariisi) oli ranskalainen arkkitehti, jonka tunnetuin työ on Pariisin Hôtel des Invalides.
Bruant kuului tunnettuun arkkitehtisukuun. Hänen isänsä oli Sébastien Bruant ja hänen veljensä oli arkkitehti Jacques Bruant. Libéral Bruantista tuli vuonna 1663 "architecte du roi", kuninkaan arkkitehti, ja isänsä kuoltua vuonna 1670 hän peri tämän viran puusepäntöiden ylijohtajana.
Vuonna 1670 Bruant suunnitteli Salpêtrièren sairaalan kappelin. Sairaalan kappeli oli ryhmitelty eri tiloiksi, jotta henkilökunta ja potilaat voitiin erottaa toisistaan paremman hygienian vuoksi. Tämän ratkaisun ansiosta he saattoivat silti osallistua uskonnollisiin toimituksiin samanaikaisesti.
Bruantin maine perustuu Hôtel des Invalidesin suunnittelutyön. Hôtel des Invalides on laaja rakennusryhmä, joka oli alun perin vammautuneille sotaveteraaneille tarkoitettu sairaala ja vanhainkoti. Sen suurta sisäpihaa ympäröivät kaksikerroksiset pylväskäytävät ovat erityisen hienoja. Niiden toistuvat kaaret muistuttavat roomalaisen arkkitehtuurin ankaruutta ja tuovat mieleen muinaiset akveduktit. Bruant suunnitteli myös rakennusryhmään kuuluvan Invalidikirkon. Hankkeen loppuvaiheessa suunnitteluvastuu siirtyi arkkitehti Jules Hardouin-Mansartille, joka muutti kirkon piirustuksia. Mansart suunnitteli muun muassa kirkon kupolin uudelleen.
Hugo Johan Wilhelm Wadenstjerna

Hugo Johan Wilhelm (Vilhelm) Wadenstjerna (14. maaliskuuta 1867 Lapinjärvi – 3. lokakuuta 1924) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies.
Wadenstjernan vanhemmat olivat Evert Johan Knut Wadenstjerna ja Olga von Ammondt ja puoliso Elin Alina Konsin (k. 1933). Wadenstjerna työskenteli valtionrautateillä, useissa eri tehtävissä ja eri asemilla. Viimeksi hän oli aseman päällikkö Kauniaisissa. Wadenstjerna tunnettiin myös koiraharrastuksestaan. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Platinaheksafluoridi

Platinaheksafluoridi (PtF6) on platinan ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus.
Huoneenlämpötilassa platinaheksafluoridi on punaista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen. Platinaheksafluoridi reagoi veden kanssa ja pelkistyy Pt4+-yhdisteiksi. Platinaheksafluoridi on erittäin voimakas hapetin ja kykenee hapettamaan esimerkiksi hapen ja ksenonin yhdisteiksi [O2]+[PtF6]− ja Xe+[PtF6]−. Yhdiste reagoi myös lasin kanssa.
Platinaheksafluoridia valmistetaan kuumentamalla platinaa fluori-ilmakehässä.
Pt + 3 F2 → PtF6
Isältä pojalle (vuoden 2004 elokuva)

Isältä pojalle on Visa Koiso-Kanttilan ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2004. Elokuva käsittelee isien ja poikien välistä suhdetta neljässa eri sukupolvessa Koiso-Kanttilan suvun näkökulmasta. Sen päähenkilöinä ovat ohjaaja Koiso-Kanttilan lisäksi hänen isänsä, isoisänsä ja kaksi poikaansa.
Nidaa Tounes

Nidaa Tounes ( arabia : حركة نداء تونس Harakat "Nida' tunis" , ranskaksi : "Appel de la Tunisie" ) on sekularistinen poliittinen puolue Tunisiassa. Perustamisensa jälkeen vuonna 2012 puolue sai useita paikkoja lokakuun 2014 parlamenttivaaleissa. Puolueen perustaja ja entinen johtaja Beji Caid Essebsi valittiin Tunisian presidentiksi vuoden 2014 presidentinvaaleissa.
Enni Ojutkangas

Enni Ojutkangas on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Bunny the Killer Thing" (2015), "Kyrsyä – Tuftland" (2017), Lapua 1976 (2023) ja tv-sarjassa "Nymfit" (2014).
Ojutkangas voitti vuonna 2014 National Film Challenge, USA -elokuvakilpailussa parhaan näyttelijättären palkinnon lyhytelokuvasta "The Fine Artists".
Maina Kiai

Maina Kiai on kenialainen juristi ja ihmisoikeusaktivisti.
Kiai sai oikeustieteellisen koulutuksen Nairobin ja Harvardin yliopistoissa. Hän toimi vuosina 2003–2008 Kenian kansallisen ihmisoikeuskomission puhemiehenä. Tässä ominaisuudessa Kiai sai tunnustusta työstään korruptiota ja Kenian vuoden 2008 väkivaltaisuuksien rankaisemattomuutta vastaan. Vuosina 2011–2017 Kiai oli YK:n erikoisraportoija rauhanomaisen kokoontumisen ja yhdistymisen vapauksista. Hän on lisäksi toiminut muun muassa Amnesty Internationalin Afrikan-ohjelman johdossa vuosina 1999–2001.
Vuonna 2020 Kiai sai nimityksen yhdeksi Facebookin 20-henkisen valvontalautakunnan jäsenistä.
Mark Leyner

Mark Leyner (s. 1956) on yhdysvaltalainen kirjailija. Leyner on juristi-isän ja kiinteistövälittäjä-äidin poika. Hän on opiskellut kirjallisuutta ja luovaa kirjoittamista. Hän on työskennellyt toimittajana ja mainostoimiston lääketieteen alan copywriterina. Läpimurtonsa hän teki "Mississippi Review'ssa" julkaistulla novellilla. Pian hän jo julkaisikin ensimmäisen romaaninsa "My Cousin, My Gastroenterologist", jonka ansiosta hänestä tuli kulttikirjailija. Sittemmin hän ei ole julkaissut mitään erityisen merkittävää. Joskin suomennettu on hänen yhdessä Billy Goldbergin kanssa kirjoittamansa "Why Do Men Have Nipples?" (2005, "Miksi miehillä on nännit?" 2007), joka vastaa kysymyksiin, joita miehet tapaavat pohtia muutaman oluen jälkeen.
Postmodernistina tunnettu Leyner oli David Foster Wallacen esikuva ja ihailun kohde, ja hän kehui vuolaasti tämän romaania tai pikemminkin novellikokoelmaa "My Cousin, My Gastroenterologist", jossa on 17 jokseenkin irrallista tarinaa, nokkelana, suorastaan skitsofreenisen hajanaisena kokoelmana. Myöhemmin, uuden asenteen löydettyään, Wallace kuitenkin sanoo "Harper'sille" kirjoittamassaan artikkelissa, että se on "huumaava yhdistelmä pop-pastisseja, huipputeknologisia heittoja ja häikäisevää, kuin televisioon luotua parodiaa", ja siteeraa kansilievettä: "kirjallinen vastine parhaalle koskaan nauttimallesi huumeelle", mikä Wallacen tilanteen tunteneille avautuu kaikkea muuta kuin kehuna.
August Henrik Uno Wrede

August Henrik Uno Wrede (25. kesäkuuta 1869 Kemiö – 2. heinäkuuta 1935 Siuntio) oli suomalainen vapaaherra, tilanomistaja ja valtiopäivämies.
August Henrik Uno Wreden vanhemmat olivat majuri Vilhelm Otto Casper David Wrede ja Hedvig Johanna Wilhelmina Gustava Armfelt ja puolisot Anna (Annette) von Liphart ja Ilse Friedrike von Fircks. Wrede oli maanviljelijä ja Suitian kartanon omistaja 1930-luvun alkuvuosiin saakka. 
Wrede oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.
Villa Pentry

Villa Pentry on hirsirakenteinen jugendhuvila Matinkylässä Etelä-Espoossa. Se rakennettiin alun perin Viipurin seudulle, josta kauppaneuvos Nikolai Matrosoff siirsi sen nykyiselle paikalleen 1910-luvun puolivälissä.
Villa Pentryn pohja on lähes neliönmuotoinen. Huvilassa on mansardikatto ja sen ikkunat ovat puitejaoltaan pieniruutuisia. Alkuaan huvilaan kuului kahdeksankulmainen torniosa. Aarne Ervi suunnitteli huvilan pihapiiriin saunarakennuksen 1940-luvun lopulla.
Villa Pentry siirtyi Espoon kaupungille 1990, tuolloin se tunnettin vielä Matrosoffin huvilana, vaikka Matrosoff oli myynyt sen jo 1926 insinööri Masalinille. Kaupunki vuokrasi huvilan Espoon Pursiseuralle; sittemmin huvilassa on toiminut kesäravintola Villa Pentry. Huvila peruskorjattiin 2003.
Ratamelonnan Euroopan-mestaruuskilpailut

Ratamelonnan Euroopan-mestaruuskilpailut on Euroopan Kanoottiliiton nykyään vuosittain järjestämä ratamelonnan arvokilpailu. Kilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1933 Prahassa, jolloin kilpailtiin seitsemässä lajissa.
Kilpailuista pidettiin taukoa vuosina 1937–1956 toisen maailmansodan aikana sekä vuosina 1970–1996. Vuodesta 1997 lähtien EM-kilpailut on järjestetty vuoden välein lukuun ottamatta vuosia 1998 ja 2003 jolloin kilpailuja ei pidetty, vuotta 2019 jolloin ne peruttiin saman vuoden Euroopan kisojen vuoksi sekä vuotta 2020 jolloin ne peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
Kilpailut.
Ratamelonnan EM-kilpailut on järjestetty 30 kertaa. Vuonna 1963 ei pidetty erillisiä EM-kilpailuita vaan ne yhdistettiin saman vuoden maailmanmestaruuskilpailujen kanssa.
Ovanmalmträsket

Ovanmalmträsket on vähähumuksinen järvi Tenholassa Raaseporin keskiosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Tammisaaresta on 13 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Ovanmalmträsketin pituus etelästä pohjoiseen on noin kaksi kilometriä. Järven keskiosan leveys on 300 metriä, eteläosan leveys on enimmillään 700 metriä, pohjoisosan leveys on noin kilometrin. Ovanmalmträsketin itärannan lähellä sijaitsee noin kolmen hehtaarin laajuinen saari Pellarholmen, joka kohoaa noin 20 metriä järven pinnan yläpuolelle. Järven koillisosassa sijaitsee noin puolen hehtaarin laajuinen Lillholmen. Ovanmalmträsket on varsin tasasyvyinen, suuri osa järvestä on 6–10 metriä syvä, syvimmät kohdat sijaitsevat altaan keskiosassa, eteläosassa on 10,8 metrin syvänne. Ovanmalmträsketin vesitilavuudesta noin kolmannes on merenpinnan alapuolella.
Ovanmalmträsketiä reunustaa sekä kulttuurimaisema että metsämaa. Maasto kohoaa paikoin varsin jyrkästi vähintään 25 metriä järven pinnan yläpuolelle. Puolitoista kilometriä koilliseen sijaitsee Kullaanjärvi, jonka korkeustaso 26 metriä Ovanmalmträskiä ylempi. Etelässä on laajoja peltomaita, jotka ulottuvat Suomenlahden sokkeloisten sisälahtien ja Gennarbyvikenin tekojärven rannoille saakka. Ovanmalmträsketin etelärannalta lähtee laskuoja runsaat puolitoista kilometriä kaakkoon sijaitsevaan Bonäsbåsetiin, jonka korkeustaso on vain 0,7 metriä mpy.
Ovanmalmträsketin ekologinen tila on hyvä, PICM-indeksin mukaan tila on tyydyttävä. Vesitilavuus on 8 699 000 kuutiometriä.
Ovanmalmträsket (82.010.1.002) kuuluu Bonäsånin valuma-alueeseen (82.01), joka on osa Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöä (82).
Kaituri (Lohja)

Kaituri on järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 7,4 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 21 kilometriä luoteeseen.
Maantiede.
Kaiturin pituus etelästä pohjoiseen on 800 metriä, leveys on 150 metriä, mutta järven kapea keskiosa on vain 50 metriä leveä. Saaria ei ole. Järven rannalla on haja-asutusta, metsämaata ja suota. Idässä on pieni luonnonsuojelualue. Kaituriin virtaa suovettä, Kaiturin pohjoisrannalta virtaa laskuoja Kunnansuon halki koilliseen Lihavaan. Kaiturin länsipuolella sijaitsee Enäjärvi, jonne etäisyys on 300 metriä. Etelässä sijaitsee Korpisuonmäki, joka kohoaa yli 100 metriä merenpinnan yläpuolelle, eli noin 35 metriä Kaiturin yläpuolelle. Kaakossa on Vähä Ruokjärvi.
Kaituri (23.074.1.012) kuuluu Hämjoen valuma-alueeseen (23.074), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nummenjoen valuma-alue (23.07). Hämjoen alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä; niiden nimet ovat varsin epätavallisia, kuten Sevolampi, Kivimäen Kaita, Lihava ja Laiha.
Soundbreaker

Soundbreaker on Kimmo Koskelan ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2012. Elokuva on musiikki- ja henkilödokumentti harmonikkataiteilija Kimmo Pohjosesta.