Dynamo Dresden

Sportgemeinschaft Dynamo Dresden on saksalainen jalkapalloseura Dresdenistä. Se on voittanut historiansa aikana Saksan demokraattisen tasavallan (DDR) mestaruuden kahdeksan kertaa ja DDR:n cup-mestaruuden seitsemän kertaa. Seura perustettiin virallisesti vuonna 1953 ja se voitti ensimmäisen maansa mestaruuden samana vuonna. Vuonna 1954 valtiojohto siirrätti seuran Berliiniin ja perusti SC Dynamo Berlinin, jolloin Dynamo Dresden joutui aloittamaan toiselta sarjatasolta. Saksojen yhdistyttyä Dresden pelasi Bundesliigassa neljä kautta, ennen kuin se putosi taloudellisista syistä kolmannelle sarjatasolle.
Dresden on pelannut vuodesta 1957 saakka Rudolf-Harbig-Stadionilla, ja seuran värit ovat olleet vuodesta 1968 saakka keltainen ja musta. Dresdenillä on ollut aina erityinen kilpailutilanne Berliner FC Dynamon kanssa. DDR-aikana Dresden oli kuitenkin maan suosituin joukkue, ja sen katsojaluvut olivat maan suurimmat.
Historia.
Ennen perustamista.
Vuonna 1948 Saksaan perustettiin Deutsche Volkspolizein urheiluyhdistys. Ennen Dynamoa Dresdenissä oli jo useita jalkapalloseuroja, muun muassa SG Dresden-Friedrichstadt, joka oli tunnetun Dresdner SC:n seuraaja. Friedrichstadt muutti kauden 1949–1950 jälkeen Länsi-Saksaan, vaikka oli edellisellä kaudella sijoittunut DDR-Oberligan toiseksi BSG Horch Zwickaun jälkeen. Tästä syntyi kohu, sillä Zwickau oli sosialistinen valtion urheiluseura ja Friedrichstadt pakotettiin lopettamaan. Ensin vapaata sarjapaikkaa tarjottiin BSG VVB Tabak Dresdenille, joka kieltäytyi vastaanottamasta sitä. Tämän jälkeen paikka myönnettiin vastaperustetulle SG Volkspolizei Dresdenille.
Uuden seuran pelaajisto koottiin seuraavan kesän aikana ja SG Dresden pelasi ensimmäisen harjoitusottelunsa BSG Freiheit Wismut Lauteria vastaan. SG Dresden voitti ottelun maalein 3–1. Seuran väreiksi paljastettiin vihreä ja valkoinen; Saksin värit. Ensimmäisen pääsarjapelin Dynamo pelasi BSG Lokomotive Stendalia vastaan. Ottelu päättyi Dynamon vierasvoittoon. Lokakuussa 1950 seura pelasi ensimmäisen kansainvälisen ottelun. Ystävyysottelu ATK Prahaa vastaan päättyi Dynamon 1–0-voittoon. Ensimmäisen pokaalin seura voitti vuonna 1952, kun se voitti FDGB-Pokalin loppuottelussa BSG Einheit Pankowin maalein 3–0.
Seuran virallinen perustaminen.
Maaliskuun lopulla 1953 maahan perustettiin Sportvereinigung Dynamo, johon kaikki valtion urheiluseurat liittyivät. Samalla kaikkien Volkspolizein urheiluseurojen nimeen otettiin mukaan sana Dynamo. Muutosten myötä SG Dresdenin tunnusväreiksi siirtyivät punainen ja valkoinen. Kuukausi tämän jälkeen pidettiin Sportgemeinschaft Dynamo Dresdenin virallinen perustamiskokous. Seura pelasi kauden loppuun ja oli sarjan päätyttyä jaetulla ensimmäisellä sijalla vaikkakin paremmalla maalisuhteella. Tämän takia järjestettiin loppuottelu Dynamon ja toiseksi sijoittuneen BSG Wismut Auen välillä. Ottelu päättyi Dynamon voittoon, jolloin se varmisti ensimmäisen maansa mestaruuden. Valtion johto ei pitänyt siitä, että Dresdenissä oli kaksi pääsarjatason joukkuetta, kun taas Berliinissä ei ollut yhtään. Lokakuussa 1954 valtiovalta päätti siirtää Dynamon joukkueen Berliiniin, jonne perustettiin uusi seura nimeltä SC Dynamo Berlin. Seurojen siirtämiset olivat tavallisia kansandemokraattisissa valtioissa. Yksi syy siirtoon oli se, että itäisen Berliinin joukkueet eivät pärjänneet läntisen Berliinin jalkapallojoukkueille. Tämän takia jotkut ihmiset ylittivät rajasektorin lähteäkseen katsomaan jalkapalloa, ja osa ihmisistä jäi pysyvästi läntiseen Berliiniin, jossa elintaso oli korkeampi. Siirron myötä Dynamo jäi ilman paikkaa pääsarjasta, mutta se sai aloittaa pelaamisen DDR-Ligassa saatuaan SC DHFK Leipzigin sarjapaikan. Dynamoon jäivät pelaamaan lähinnä nuoret pelaajat, sekä reservi-pelaajat. Kausi päättyi Dynamon osalta putoamiseen uuteen II. DDR-Ligaan. Dynamo Dresden ei onnistunut nousemaan sarjaporrasta ylöspäin vaan putosi kahden kauden jälkeen neljännelle sarjatasolle Bezirksliga Dresdeniin. Putoamista edesauttoi Dynamon kärsimä pisteiden vähennys pelioikeudettoman pelaajan peluuttamisesta. Tämän jälkeen Dresden kuitenkin nousi kaksi sarjatasoa kahdessa kaudessa ja vakiinnutti paikkansa toisella sarjatasolla.
Seitsemän vuotta putoamisen jälkeen, eli vuonna 1962, Dynamo onnistui nousemaan takaisin pääsarjaan. Aika Oberligassa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Dresden putosi kauden päätteeksi takaisin DDR-Ligaan. Heti seuraavalla kaudella Dynamo nousi takaisin pääsarjaan ja onnistui tällä kertaa pitämään sarjapaikkansa pidemmän aikaa. Parhaimmillaan kaupunkia edusti korkeimmilla sarjatasoilla useampikin joukkue, joten vastalauseena Stasin päällikkö, Erich Mielke, suunnitteli uuden FC Dresdenin perustamista. Uudessa seurassa olisi yhdistetty Dynamo Dresden sekä SC Einheit Dresden. Suunnitelma ei lopulta toteutunut, mutta Dynamon asema huononi maassa suunnitelman jälkeen entisestään. Kesän 1966 aikana Dynamo pääsi ensimmäistä kertaa historiansa aikana Intercupiin selvitettyään karsinnat. Joukkue osallistui myös seuraavana kautena sarjaan, muttei pystynyt kummallakaan kerralla lohkovoittoon. Dynamo pelasi Messukaupunkien cupin ottelut suuremmalla Heinz-Steyer-Stadionilla. Seuran ensimmäisessä Messukaupunkien cupin pelissä, joka päättyi tasapeliin Glasgow Rangersin kanssa, olikin 40 000 katsojaa. Huolimatta kohtalaisesta menestyksestä eurokentillä Dynamo putosi sarjasta kauden 1967–1968 päätteeksi. Elokuussa 1968 Dynamo liitettiin DDR:n voimistelu- ja urheiluliiton päätöksellä Dresdenin Bezirkin jäseneksi. Päätöksellä seuran nuoret lupaukset saivat oman sarjan, ja samalla seuran väreiksi otettiin musta ja keltainen, jotka olivat Dresdenin kaupungin tunnusvärit. Kausi päättyi sarjanousuun: Dynamo voitti eteläisen lohkon ja päästi koko kauden aikana vain yhdeksän maalia.
1970-luvun menestysvuodet.
Kesällä 1969 seuran valmentajaksi siirtyi Walter Fritzsch, jonka valmentamana seura saavutti eniten menestystä. Joukkueen pelaajat eivät kuitenkaan olleet tyytyväisiä hankintaan, sillä Fritzschiä pidettiin ankarana ja epämiellyttävänä valmentajana. Tästä huolimatta Dynamo Dresden sijoittui kauden päätteeksi kolmanneksi, joka oli seurahistorian parhaimpia sijoituksia. Kaudella 1970–1971 Fritzsch valmensi seuran jo maan mestariksi. Lisäksi Dynamo voitti FDGB-Pokalin, jolloin siitä tuli maan ensimmäinen seura, joka on onnistunut voittamaan molemmat kilpailut saman kauden aikana. Myös vuonna 1973 Dynamo voitti maansa mestaruuden ja pääsi osallistumaan Euroopan cupiin. Cupin ensimmäisellä kierroksella Dynamo voitti Juventuksen. Toisella kierroksella Dynamon Eurocup-pelit olivat ohi, kun se hävisi FC Bayern Münchenille yhteismaalein 6–7. Ottelusta historiallisen teki se, että ottelu oli ensimmäinen jaetun Saksan seurojen välinen ottelu. Pelaajapuolella seuran tehokkain maalintekijä oli Hans-Jürgen Kreische, joka voitti DDR-Oberliigan maalikuninkuuden neljä kertaa vuosina 1971, 1972, 1973 ja 1976.
1970-luvulla Dynamo voitti vielä kolme mestaruutta perättäin vuosina 1976–1978. Vuoden 1977 mestaruuden lisäksi Dynamo voitti myös samana kautena FDGB-Pokalin, jolloin se saavutti uudestaan tupla-mestaruuden. Viimeisen DDR:n mestaruuden jälkeen Fritzsch jätti seuran, ja päävalmentajan paikan otti apuvalmentaja Gerhard Prautzsch. Eurosarjoissa Dynamo eteni parhaimmillaan kolme kertaa puolivälieriin vuosikymmenen puolivälin jälkeen. UEFA-cupissa seura eteni puolivälieriin vuonna 1976, mutta hävisi tällöin tulevalle mestarille, Liverpoolille. Euroopan cupissa Dynamo oli vuosina 1977 ja 1979 puolivälierissä, mutta hävisi sekä FC Zürichille että Austria Wienille.
Menestystä eurokentillä.
1980-luvun alku oli Dynamolle hankala, sillä joukkueen pelaajat Peter Kotte, Matthias Müller ja Gerd Weber pidätettiin tammikuussa 1981 Dresdenin lentoasemalla. Kolmikko oli saanut rahakkaan tarjouksen Länsi-Saksan FC Kölniltä, minkä takia heidän epäiltiin suunnittelevan maastaloikkausta. Kaikki kolme pelaajaa olivat lähdössä maajoukkueen leirille Argentiinaan. Weber myönsi suunnitelleensa pakoa, mutta kielsi Kotten ja Müllerin osallisuuden. Lopulta Weberille langetettiin vankeusrangaistus, ja Kottelta sekä Mülleriltä kiellettiin loppuiäksi pelaaminen pääsarjatasolla. Kesällä 1982 Dresden saavutti neljännen FDGB-Pokalin voitettuaan Berliner FC Dynamon. Tämän jälkeen kotimaan sarjan voittaminen kävi mahdottomaksi, sillä valtiojohto päätti systemaattisesti suosia Berliner FC Dynamoa, kun taas Dynamo ja Lok Leipzig yritettiin pitää kaukana sarjan voitosta. Tässä onnistuttiinkin hyvin, ja Berliner FC Dynamo voitti jokaisen maan mestaruuden vuosina 1979–1988. Dynamo Dresden onnistui silti pelaamaan itsensä usein sarjan toiselle sijalle.
Vaikka Berliner FC Dynamo hallitsi DDR-Oberligaa, oli Dresden usein mukana FDGB-Pokalin finaalissa. Vuosina 1984 ja 1985 seura voitti cupin finaalissa juuri Berliner FC Dynamon. Kansainvälisissä sarjoissa Dynamo osallistui muun muassa Cup-voittajien cupiin, jossa se oli parhaimmillaan kahdeksan parhaan joukossa vuosina 1985 ja 1986. Seuran pelattua Cup-voittajien cupissa kaudella 1985–1986, se johti länsisaksalaista FC Bayer 05 Uerdingenia maalein 3–1. Dynamo oli voittanut myös ensimmäisen osaottelun maalein 2–0. Peli päättyi kuitenkin Uerdingenin 7–3-voittoon, jonka takia ottelua alettiin kutsua Grotenbergin ihmeeksi. Voitolla Uerdingen pääsi jatkoon, kun taas Dynamon tie päättyi jo varmalta vaikuttaneesta jatkopaikasta huolimatta. Vuonna 1989 Dynamo saavutti parhaan euromenestyksensä, kun joukkue selvisi UEFA-cupin välieriin. Dynamo putosi kuitenkin jatkosta hävittyään VfB Stuttgartille yhteismaalein 2–1. Kausi sujui kotimaassa myös hyvin ja Dynamo johti sarjaa koko kauden ajan. Seura varmisti maan mestaruuden kolme kierrosta ennen loppua voittamalla Hansa Rostockin, ja päätti Berliner FC Dynamon kymmenen perättäisen mestaruuden sarjan. Elokuussa 1989 Dynamo osallistui vastaperustettuun DFV-Supercupiin, jossa liigamestari ja cup-mestari ottelivat keskenään. Cottbusissa pelattu ottelu päättyi Berliner FC Dynamon 4–1-voittoon.
Viimeinen mestaruus ja pääsy Bundesliigaan.
Saksojen yhdistymisen valmistelun myötä maiden välinen pelaajakauppa alkoi. Ensimmäinen DDR:n joukkueista lähtenyt pelaaja oli Andreas Thom, joka siirtyi tammikuussa 1990 BFC Dynamosta Bayer Leverkuseniin. Myös Dynamo alkoi myydä pelaajiaan, ja seuran ensimmäinen Länsi-Saksaan myyty pelaaja oli Ulf Kirsten, joka siirtyi kesällä niin ikään Leverkuseniin. Dynamon rahatilanne olikin vielä tällöin hyvä, ja kesällä 1990 Dynamo hankki Heiko Scholzin. Tämä oli ensimmäinen yli miljoonan markan ylittänyt pelaajahankinta DDR:n alueella. Dynamo Dresden saavutti viimeisen DDR-Oberliga-mestaruutensa kesällä 1990. Saman vuoden kesäkuussa seuran nimeksi vaihdettiin 1. FC Dynamo Dresden e.V. Samana kesänä Dresden saavutti viimeisen FDGB-Pokalin mestaruutensa voitettuaan PSV Schwerinin. Kaudella 1990–1991 seura pelasi viimeistä kertaa virallisissa kansainvälisissä sarjoissa. Dresden pääsikin Euroopan cupissa kahdeksan parhaan joukkoon, mutta tuomittiin häviämään toinen osaottelu joukkueen pelattua Punaista tähteä vastaan. Peli jäi Dynamon viimeiseksi viralliseksi eurosarjapeliksi, mitä edesauttoi välikohtauksesta saatu kahden vuoden osallistumiskielto. Välikohtauksen aiheuttivat huligaanit, joiden takia ottelu piti keskeyttää. Vielä tuolloin seuran rahatilanne oli kohtalainen ja Dynamoon pystyttiin ostamaan muun muassa entinen maajoukkuepelaaja Uwe Rösler. DDR-Oberligassa Dresden sijoittui lopulta toiseksi Hansa Rostockin jälkeen ja varmisti näin paikkansa Bundesliigan kaudeksi 1991–1992.
Dresden aloitti Bundesliiga-aikansa tappiolla FC Kaiserslauternille. Ensimmäisen voiton Dynamo otti elokuun puolessavälissä Eintracht Frankfurtista. Vaikka Dresdenin ensimmäinen Bundesliiga-kausi oli tappioiden täyttämä, onnistui joukkue säilyttämään sarjapaikkansa. Joukkue sijoittui sarjassa lopulta neljänneksitoista. Seuraavat vuodet seuran toimintaa varjostivat talousvaikeudet, ja Saksan jalkapalloliitto joutui seuraamaan Dynamon taloutta. Kauden 1992–1993 jälkeen liitto ei suostunut myöntämään seuralle liigalisenssiä. Lopulta liitto kuitenkin myöntyi ja antoi Dresdenille lisenssin. Dynamo joutui kuitenkin aloittamaan kauden neljällä miinuspisteellä, joiden lisäksi seuralle langetettiin 100 000 markan sakot. Vuonna 1993 seura voitti myös UEFA Intertoto Cupin, mutta tällöin järjestettiin ainoastaan lohkovaiheet, eli Dresden oli yksi useasta lohkovoittajasta.
Huolimatta miinuspisteistä ja sakoista Dynamo onnistui pitämään sarjapaikkansa myös seuraavaksi kaudeksi. Kauden 1994–1995 päätteeksi Dynamo sijoittui kuitenkin kahdeksanneksitoista, mikä tarkoitti putoamista 2. Bundesliigaan. Koska liitto ei myöntänyt lisenssiä toisellekaan sarjatasolle, joutui Dynamo putoamaan Regionalligaan. Dynamo asetti heti tavoitteekseen nousun takaisin pääsarjaan, muttei onnistunut tässä, vaan sijoittui ensimmäisellä Regionalliga-kaudellaan neljänneksi. Nousu ei onnistunut lähivuosinakaan, joten vuonna 1997 päätettiin aloittaa nuoriin lupauksiin panostaminen. Tulokset alkoivat näkyä jo seuraavalla kaudella, jolloin Dynamo oli sarjan toinen.
2000-luvun nousu 2. Bundesliigaan ja putoaminen.
Kauden 1999–2000 päätteeksi Dynamo sijoittui sarjansa kahdeksanneksi ja joutui sarjauudistusten myötä neljännelle sarjatasolle Oberligaan. Ensimmäisen Oberliga-kauden päätteeksi Dynamo sijoittui viidenneksi, ja menetti seuran suurimmat tulevaisuuden lupaukset, Lars Jungnickelin ja Silvio Schröterin, FC Energie Cottbusille. Dresdenin päävalmentajaksi siirtyi kauden jälkeen Christoph Franke, joka onnistui saamaan muun muassa Steffen Heidrichin joukkueeseen. Talousvaikeuksista huolimatta Dynamo voitti sarjan ja onnistui nousemaan Regionalligaan. Ensimmäisellä Regionalliga-kaudella Dynamo ei onnistunut vielä sarjanousussa, mutta päätti kauden voittamalla ensimmäisen Sachsenpokalinsa.
Kesäkuussa 2004 Dynamo varmisti nousunsa 2. Bundesliigaan. Ensimmäisellä 2. Bundesliiga -kaudellaan seura sijoittui sarjan keskikastiin, kahdeksanneksi. Toisella kaudella Dynamo teki historiaa, kun se voitti syyskuussa TSV 1860 Münchenin Allianz Arenalla. Tämä oli nimittäin ensimmäinen kerta, kun vierasjoukkue voittaa liigaottelun kyseisellä areenalla. Alkukausi oli seuralle kuitenkin pettymys, ja joulukuussa 2005 seura vapautti päävalmentaja Franken tehtävistään. Uudeksi päävalmentajaksi nostettiin itävaltalainen Peter Pacult. Dynamon putoaminen sarjatasoa alemmas varmistui vasta viimeisellä kierroksella. Dynamo voitti oman ottelunsa FC Hansa Rostockia vastaan. VfL Bochumin ja SpVgg Unterhachingin pelasivat samaan aikaan tasapelin, jonka ansiosta Unterhaching säilytti sarjapaikkansa pisteen erolla Dynamoon. Syyskuussa 2006 Norbert Meier nousi Dynamon uudeksi päävalmentajaksi. Samalla seuran nimeksi vaihdettiin äänestyksen perusteella SG Dynamo Dresden.
Dynamo pelasi seuraavat kaksi kautta Regionalligaa ja oli sarjan keskikastissa. Vuonna 2007 seura voitti toisen Sachsenpokalinsa. Loppuottelussa kaatui FC Erzgebirge Aue II lukemin 2–0. Syyskuussa 2007 Meier sai potkut huonojen peliesitysten takia, ja tilalle siirtyi seuran entinen pelaaja Eduard Geyer. Hän ilmoitti heti palkkaamisensa jälkeen, ettei seuran ensisijaisena päämääränä ole sarjanousu. Vuoden 2007 lopulla uuden stadionin rakennustyöt aloitettiin, mutta pelejä pelattiin siitä huolimatta samalla kentällä. Ensimmäisen katsomo-osan rakentaminen aloitettiin helmikuussa 2008, jolloin kentän alueelta löydettiin kymmenen toisen maailmansodan aikaista pommia. Kauden päätteeksi Dynamo sijoittui kahdeksanneksi, ja se pääsi uuteen 3. Ligaan.
Kesäkuussa 2008 Geyer sai potkut kohtalaisesta menestyksestä huolimatta. Dynamon urheilujohtaja, Ralf Minge, perusteli potkuja sillä, ettei Geyer halunnut ajaa nuoria pelaajia joukkueeseen. Uudeksi päävalmentajaksi siirtyi alankomaalainen Ruud Kaiser, joka halusi nostaa seuran 2. Bundesliigaan seuraavien kolmen vuoden aikana. Ensimmäisen 3. Liga -kauden päätteeksi Dynamo sijoittui sarjan yhdeksänneksi varmistaen sarjapaikan. Lokakuussa 2009 Kaiser sai potkut, ja tilalle nousi entinen Dynamo-pelaaja Matthias Maucksch. Kauden 2009–2010 päätteeksi Maucksch valmensi Dynamon edelliskautta huonommalle sarjatilalle, kahdennenksitoista. 
2010-luku: Sarjanousuja ja putoamisia.
Kaudella 2010–2011 seura nousi taistelemaan noususta 2. Bundesliigaan. Maucksch sai potkut huhtikuussa 2011, koska seura halusi yrittää ehdottomasti sarjanousua ja valmennusvastuun otti Ralf Loose. Loosen johdolla Dynamo sijoittui lopulta 3. Ligan kolmanneksi ja pääsi karsimaan noususta VfL Osnabrückiä vastaan. Nousukarsinnassa Dynamo oli lopulta parempi toisen osaottelun jatkoajan voiton myötä yhteismaalein 4–2 ja nousi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle.
Loosen johdolla Dynamo sijoittui kaudella 2011–2012 yhdeksänneksi ja varmisti paikkansa 2. Bundesliigassa. Kauden 2012–2013 alku oli Dynamolta edelliskautta vaikeampi. Kahdeksastatoista ensimmäisestä ottelusta joukkue voitti vain kolme ja valmentaja Loose sai potkut joulukuussa 2012. Uudeksi päävalmentajaksi seura palkkasi Peter Pacaultin. Dynamo joutui sarjakarsintoihin, joissa se kohtasi VfL Osnabrückin. Ensimmäinen osaottelu päättyi 0–1-tappioon, mutta jälkimmäisen ottelun Dynamo voitti 2–0 ja varmisti sarjapaikkansa. Valmentajavaihdokset jatkuivat kaudella 2013–2014, kun syyskuussa uudeksi päävalmentajaksi hankittiin Olaf Janßen. Dynamo sijoittui kauden päätteeksi toiseksi viimeiseksi, kun se hävisi viimeisellä pelikierroksella Arminia Bielefeldille, joka pääsi voiton ansiosta sarjakarsintoihin. Sen sijaan Dynamo putosi kolmannelle sarjatasolle.
Kaudeksi 2014–2015 päävalmentajaksi hankittiin Stefan Böger. Joukkue avasi kauden voittamalla Saksan cupissa pääsarjassa pelanneen FC Schalken 2–1. Helmikuussa Dynamo vaihtoi jälleen valmentajistoa ja Böger sai potkut seuralta, jolloin uudeksi päävalmentajaksi nostettiin Peter Németh. Kauden päätteeksi Dynamo sijoittui sarjassa kuudenneksi. Némethin oli määrä valmentaa ainoastaan kausi loppuun ja siirtyä apuvalmentajaksi kaudelle 2015–2016, sillä uudeksi päävalmentajaksi oli hankittu jo seuraavalle kaudelle Uwe Neuhaus. Samalla Németh siirrettiin joukkueen apuvalmentajaksi.
Dynamo oli kärsinyt vuosikausien ajan talousvaikeuksista, mutta kauden 2015–2016 seura ilmoitti olevansa täysin velaton seura ensimmäistä kertaa 25 vuoteen. Kausi oli myös pelillisesti menestys, sillä joukkue varmisti sarjanousun jo neljä ottelua ennen kauden loppua, kun se pelasi 2–2-tasapelin FC Magdeburgia vastaan. Kauden päätteeksi Neuhaus palkittiin sarjan vuoden valmentajana ja kauden maalitilaston voittanut Justin Eilers sarjan vuoden pelaajaksi. Kausi 2016–2017 toisella sarjatasolla päättyi viidenteen sijaan ja nousukarsintoihin oikeuttanut kolmas sija jäi kuudentoista pisteen päähän. Kausi 2017–2018 oli seuralta heikompi, sillä Dynamo sijoittui neljänneksitoista, mutta säilytti sarjapaikkansa.
Kauden 2018–2019 alku oli joukkueelta heikko ja se hävisi elokuussa cup-ottelun alasarjoissa pelanneelle SV Rödinghausenille. Tämä aiheutti närää myös seuran kannattajissa ja seurajohto päätti antaa potkut valmentaja Neuhausille. Tämän jälkeen joukkuetta valmensi kauden aikana muun muassa Maik Walpurgis sekä Cristian Fiél. Dynamo paransi lopulta hieman sarjasijoitustaan edelliskauteen verrattuna ja sijoittui kahdenneksitoista. Cristian Fiél jatkoi joukkueen valmentajana myös kauden 2019–2020, kunnes hänet vapautettiin tehtävistä joulukuussa 2019, jolloin joukkue oli sarjan viimeinen. Uudeksi päävalmentajaksi seura hankki Markus Kauczinskin.
Stadion.
Dynamo Dresden pelaa kotiottelunsa 32 066-paikkaisella Rudolf-Harbig-Stadion. Seura pelasi ottelut aluksi suuremmalla Heinz-Steyer-Stadionilla. Vuonna 1957 Dynamo Dresden vaihtoi pelipaikkaa SC Einheit Dresdenin kanssa, jolloin Dynamo muutti pienemmälle Rudolf-Harbig-Stadionille. Rudolf-Harbig-Stadion nimettiin saksalaisen yleisurheilijan, Rudolf Harbigin, mukaan vuonna 1951. Tällä nimellä stadion tunnettiin aina vuoteen 1972 asti, jolloin valtiovalta nimesi pelipaikan Dynamo-Stadioniksi. Stadionia remontoitiin useaan otteeseen 1970- ja 1980-luvuilla, mutta Saksojen yhdistyttyä ja Bundesliigasta putoamisen jälkeen peliareenan saneeraustyöt vähenivät. Saksojen yhdistymisen jälkeen stadionin nimeksi otettiin takaisin Rudolf-Harbig-Stadion.
Vuonna 2004 Dresdenin kaupunginhallitus teki päätöksen uuden stadionin rakentamisesta vanhan paikalle, ja rakennustyöt aloitettiin syksyllä 2007. Uuden Rudolf-Harbig-Stadionin avajaisottelu pelattiin syksyllä 2009 Dynamo Dresdenin ja FC Schalken välillä. Joulukuussa 2010 stadionin nimeksi muutettiin sponsorointisyistä Glücksgas-Stadion. Vuodet 2016–2020 stadionin sponsorinimi oli DDV-Stadion.
Talous.
Saksojen yhdistyessä Dynamo Dresden myi useita pelaajiaan entisen Länsi-Saksan alueen seuroihin saaden näistä suuret tulot. Dynamon pelatessa Bundesliigassa sen taloutta jouduttiin tarkkailemaan ja se pudotettiinkin pääsarjasta kolmannelle sarjatasolle taloudellisten syiden takia. Pelatessaan Oberligaa seura kärsi suurista talousongelmista. Seuran henkilöstö joutuikin välillä työskentelemään palkatta. Dynamon silloinen taloudellisen hallinnon johtaja laski, ettei seuralla ollut varaa nousta neljättä sarjaporrasta ylemmäs. Samalla kun seuran taloudellinen tilanne paheni, kaikkosivat myös sponsorit. Dynamon noustua Regionalligaan sen talous oli niin huonossa kunnossa, että seura oli valmis ilmoittamaan itsensä maksukyvyttömäksi. Kun Dynamon urheilulliset esitykset alkoivat parantua, talous koheni, vaikka seura tuottikin vielä pitkään tappiota.
2. Bundesliigassa seuran edustusjoukkueen budjetti oli kaudella 2004–2005 6,27 miljoonaa euroa, jolla se sijoittui sarjan keskikastiin. Dynamon pudottua sarjaporrasta alemmas sen budjetti pysyi melkein samana, 5,6 miljoonaa euroa. Tämä budjetti oli myös sarjan toiseksi suurin kaudella 2007–2008. Kaudella 2009–2010 seuran budjetti oli pienentynyt lähes puoleen, 2,9 miljoonaan euroon. Tämä oli myös koko sarjan pienempiä.
Uuden stadionin valmistuttua seuran talousvaikeudet nousivat uudestaan puheenaiheeksi. Seurajohto ilmoitti helmikuussa 2010, ettei sillä välttämättä ole varaa maksaa stadionista koituvia käyttökustannuksia. Kaksi viikkoa ilmoituksen jälkeen seura ilmoitti maksuvaikeuksista. Maaliskuun aikana Dresdenin kaupunki tuli kuitenkin seuran avuksi ja myönsi 1,2 miljoonan euron apurahan stadionvuokriin. Kaudella 2015–2016 Dynamo ilmoitti olevansa velaton seura ensimmäistä kertaa 25 vuoteen.
Kulttuuri.
Logo ja värit.
Vuonna 1950 SG Dresdenin tunnusväreiksi otettiin valkoinen ja vihreä, jotka olivat myös Saksin osavaltion värit. SV Dynamon perustamisen myötä seuran tunnusvärit vaihtuivat punaiseksi ja valkoiseksi vuonna 1953. Näillä väreillä seura pelasi aina vuoteen 1968 saakka, jonka jälkeen seuran väreiksi vaihtuivat keltainen ja musta. Nämä värit ovat toimineet siitä lähtien seuran tunnusväreinä. Seuran logo on kolmikantainen kilpi, jossa on viininpunaisella taustalla D-kirjain. Kilven alapuolella lukee ”Dresden” mustalla ja keltaisella värillä.
Kannattajat.
Dynamo Dresdenillä on yhteensä neljäkymmentä virallista kannattajayhdistystä, joista kahdeksan toimii Dresdenissä. Kaiken kaikkiaan erilaisia kannatusyhdistyksiä on yli 130. Kesällä 2009 seuralla oli noin 5 200 virallista jäsentä. Seuran katsojaluvut olivat DDR-aikoina maan suurimmat. Muun muassa vuosina 1968–1990 seuran peleissä kävi eniten katsojia koko sarjassa.
Seuran kannattajien joukossa on sattunut myös ylilyöntejä. Euroopan cupissa joukkueen pelatessa Punaista tähteä vastaan ottelu jouduttiin keskeyttämään huligaanien vuoksi. Dynamo tuomittiin ottelun häviäjäksi ja seuralta kiellettiin osallistuminen kansainvälisiin peleihin kahdeksi vuodeksi. 1990-luvulla seuran kannattajat tulivat tunnetuiksi rasistisesta käytöksestään, antisemitismistä sekä natsismiin viittaavasta toiminnasta. Dynamon pelatessa 2000-luvun alussa alasarjoissa seuran fanitoiminta oli kuitenkin vilkasta. Fanit järjestivät muun muassa rahankeruukampanjan seuran kärsiessä vakavista talousvaikeuksista. Dynamon kannattajat saivat vuosikymmenen aikana mainetta väkivaltaisesta käytöksestään. Syinä tähän nähtiin työttömyyden nousu ja tietämättömyys tulevaisuudesta, jolloin jalkapallo toimi ainoastaan verukkeena käyttäytymiselle.
Tunnetuin katsomonosa on ”K-Block”, jossa ovat seuran ultras-kannattajat. Erityisesti Dynamon ultras-ryhmä on tunnettu useista väkivaltaisista toimistaan, jonka takia seura hankki sosiaalityöntekijöitä parantamaan seuran ja kannattajien yhteistyötä. Huonon taloustilanteen takia sosiaalityöntekijöiden määrää jouduttiin kuitenkin vähentämään.
Kilpailijat.
Dynamo Dresdenillä on ollut erityinen suhde Berliner FC Dynamoon, josta kehittyi seuran kovin kilpakumppani. Syy seurojen väliseen kilpailuun oli Berliner FC:n läheinen suhde Stasiin. DDR-aikoina seurojen kohtaamiset tiesivät usein ongelmia. Muun muassa vuonna 1978 seurojen välisen ottelun jälkeen 38 joukkueiden kannattajaa pidätettiin, jonka lisäksi Dresdenin kannattajat syyttivät tuomareita berliiniläisjoukkueen suosimisesta. Myös toisen berliiniläisseuran Union Berlinin ja Dynamon välit ovat huonot. Union Berlinin fanit kokevat kyseessä olevan vanha pääkaupungin sekä maakunnan konflikti, jossa ovat vastakkain Berliinin kaupunkilaiset ja Dresdenin työläiset. Seurojen kohtaamiset ovat suuria koko maan mittakaavassa ja saavat paljon huomiota osakseen. Otteluiden yhteydessä syntyy usein myös konflikteja ja epäjärjestystä kaupungissa.
Dynamo Dresdenillä on myös kovaa kilpailua Saksin alueen muiden seurojen kanssa. Erityisesti pelatessaan Regionalligassa Dynamo kilpaili Dresdner SC:n kanssa. Myös Saksin alueen FC Erzgebirge Auea vastaan pelatut ottelut ovat suosittuja.
Seuran asema DDR:ssä.
Dynamo ei ollut alkujaankaan kommunistisen hallinnon suosion alla, mistä johtui seuran siirtäminen Berliiniin 1950-luvulla. Kuitenkin 1960-luvun puolessavälissä valtiojohto laski Dynamon mukaan maan kärkijoukkueisiin, jolloin seura sai erivapauksia muihin seuroihin nähden.
Dynamon toimia tarkkailtiin tiuhaan, ja SED:lle lähetettiinkin säännöllisesti Stasi-raportteja Dynamon otteluista. Dynamon pelatessa länsisaksalaisia joukkueita vastaan stadionin turvallisuutta vartioitiin tiukasti ja lippuja luovutettiin ainoastaan hyväksytyille kannattajille sekä luonnollisesti armeijan edustajille. Vuonna 1976 valtio nimesi kuusi maan johtavaa seuraa, joihin myös Dynamo kuului. Nämä seurat hallitsivatkin pääsarjaa sen loppuun asti.
Pelaajat ja valmentajat.
Seurassa on pelannut useita DDR:n maajoukkueessa pelanneita jalkapalloilijoita. Ensimmäistä kertaa kun maa pelasi virallisen maaottelun Puolaa vastaan, pelasi joukkueessa neljä Dresdenin pelaajaa. Saksojen yhdistyttyä kaiken kaikkiaan 37 seuran pelaajaa oli edustanut maajoukkueetta. Dresdenin paidassa on pelannut myös useita Saksan jalkapallomaajoukkueen pelaajia. Suurinta menestystä saavuttaneet pelaajat ovat Matthias Sammer, Ulf Kirsten ja Jens Jeremies. Lisäksi useita Dynamon pelaajia on edustanut nuorten maajoukkueita.
Pudottuaan alasarjoihin 1990-luvun lopulla seura alkoi nostaa nuoria pelaajia joukkueeseen.
"Tilanne 2. kesäkuuta 2020."
Päävalmentajat.
Seuran menestynein valmentaja on Walter Fritzsch, jonka valmennuksessa Dynamo voitti viisi maansa mestaruutta. 
Muut joukkueet.
Seuralla on lukuisia juniorijoukkueita. Vuonna 2006 seuran junioreille avattiin oma harjoittelukeskus, jolloin juniorit pystyisivät harjoittelemaan heti koulun jälkeen. Vuonna 2008 Saksan jalkapalloliitto myönsi Dynamon nuorisotoiminnalle arvonimen ”Eliteschule des Fußballs”. Seura sai sen yhteistyöstään kahden dresdeniläisen urheilukoulun kanssa. Vuonna 2009 seura teki yhteistyösopimuksen dresdenläisen naisjalkapalloseura 1. FFC Fortuna Dresden-Rähnitzin kanssa. Kaudesta 2010–2011 lähtien Fortuna Dresden-Rähnitzin on tarkoitus tulla osaksi Dynamo-seuraa.
Seuran kakkosjoukkue oli nimeltään Dynamo Dresden II. Vuonna 2009 Dynamo Dresden II voitti Sachsenpokalin. Kakkosjoukkueen toiminta ajettiin alas kauden 2014–2015 päätteeksi ja tilalle perustettiin alle 23-vuotiaiden joukkue.
*nimellä SG Deutsche Volkspolizei Dresden
**Dynamo Dresden II
***Järjestettiin vain lohkovaiheet
Tilastot.
Seuran paidassa eniten otteluja Oberligassa pelannut pelaaja on Hans-Jürgen Dörner, joka pelasi 392 ottelussa. Dörner sijoittuu ottelumäärällä kaikkien aikojen neljänneksi sarjan historiassa. Toiseksi eniten esiintymisiä teki Reinhard Häfner, joka pelasi seurassa 391 pääsarjaottelua. Häfner pelasi myös Dynamon paidassa 64 kansainvälistä seuraottelua ja tällä ottelumäärällä hän on kaikkien aikojen listassa eniten kyseisiä otteluja pelannut itäsaksalainen. Yhdistyneen Saksan ajalla eniten otteluja on pelannut Maik Wagefeld, joka on esiintynyt seuran paidassa 257 kertaa eri sarjatasoilla.
Seuran paras maalintekijä Oberligassa oli Hans-Jürgen Kreische, joka sijoittui 131 maalillaan kaikkien aikojen tilastossa kuudenneksi. Dynamon toiseksi paras maalintekijä oli Torsten Gütschow, joka teki 104 maalia. Kansainvälisissä sarjoissa Kreische teki 17 maalia, jolla hän on toiseksi eniten maaleja tehnyt itäsaksalainen kyseisessä tilastossa. Suurimman maalimäärän yhdistyneen Saksan aikana on onnistunut tekemään Gütschow, joka on onnistunut tekemään 44 maalia.