tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Turku 1600-luvulla

1600-luvun Turku oli aiempia vuosisatoja rauhallisempi. Vielä Ruotsin sisällissota 1590-luvulla toi rauhattomuutta Turkuun, mutta 1600-luvulla kaupunki ei enää joutunut taistelutantereeksi. 1600-luvulla Turun asema laajan alueen keskuksena korostui entisestään, kun sinne perustettiin lukuisia uusia hallinto- ja koululaitoksia. Lääninhallitus kaupunkiin perustettiin vuonna 1617, Turun hovioikeus 1623, lukio 1630 ja Turun akatemia, Suomen ensimmäinen yliopisto, vuonna 1640. Ruotsi sai Itämeren alueella itselleen suurvalta-aseman, kun muut valtiot olivat 1600-luvun alun aikana heikentyneet.
Turun akatemian perustaminen.
Valistunut hallitsija kuningatar Kristiina antoi käskyn perustaa Turkuun Suomen ensimmäinen yliopisto, Turun akatemia, vuonna 1640. Hanketta tukivat vahvasti myös kenraalikuvernööri Pietari Brahe ja Turun piispa Isaacus Rothovius. Suurvaltakaudella koulutukseen ja sivistykseen alettiin kiinnittää Ruotsissa aiempaa enemmän huomiota. 
Turun Akatemia oli Ruotsin kolmas yliopisto. Pohjoismaiden vanhinta, Uppsalan yliopistoa kehitettiin, ja kruunu perusti uusia yliopistoja Turun ohella Tarttoon (1632) ja Lundiin (1666). Turussa yliopiston perustaminen toteutettiin käytännössä muuttamalla Turun kymnaasi yliopistoksi ja nimittämällä useimmat sen opettajat professoreiksi. Uuden yliopiston avajaiset pidettiin 15. heinäkuuta 1640.
Kenraalikuvernöörin virasto.
Turun noin 3 000 hengen väestöä eivät enää 1600-luvulla muodostaneet ainoastaan papit, kauppiaat, käsityöläiset ja palvelijat, vaan myös ensimmäistä kertaa suuri joukko virkamiehiä, opiskelijoita ja yliopiston henkilökuntaa. Ensimmäinen Suomeen nimitetty kenraalikuvernööri otti kaupungin asuinpaikakseen 1620-luvulla. Sittemmin kreivi Pietari Brahe toimi Suomen kenraalikuvernöörinä vuosina 1637–1640 ja 1648–1654 tehtävänään alueen hallinnon hoitaminen. Tätä tehtävää varten Turun linnassa oli kenraalikuvernöörin virasto.
Leväsentie

Leväsentie on Kuopiossa kulkeva katu. Tien pituus 5,9 kilometriä. Tie on 1+1-kaistainen, mutta sillä on erittäin lyhyitä nelikaistaisia osuuksia: Tasa­vallan­kadun risteys, noin sata metriä ja Kolmisopentien/Rauhalahdentien risteys, noin sata metriä. Tiellä on kolme liikennevalo-ohjattua risteystä.
Joukkoliikenne.
Tiellä kulkevat seuraavat linja-autolinjat: 7, 16, 21, 70, 74 ja 76.
S4 league

S4 League on Pentavisionin kehittämä kolmannen persoonan ammuntapeli, jota pelataan online-moninpelinä. Euroopassa S4 Leagueta isännöi Alaplaya (avoin myös Euroopan ulkopuolelle) ja Koreassa Pmang.
Pelin nimen osa "S4" viittaa sanoihin Stylish, eSper, Shooting ja Sports. eSperillä viitataan "kykyihin", mitä hahmoilla on pelin virtuaalimaailmassa.
Kiinteistön vaihto

Kiinteistön vaihto on kiinteistön luovutustoimi, jossa vastikkeen pääosan muodostaa toinen kiinteistö. Vastaavasti kiinteistön kauppa on sellainen vastikkeellinen luovutus, jossa muu kuin kiinteä omaisuus muodostaa vastikkeen pääosan.
Kiinteistönvaihto on melko harvoin käytetty toimenpide. Sitä tarvitaan esimerkiksi maatilojen tilusjärjestelyissä ja toteutettaessa kaavajärjestelyjä. Kiinteistönvaihtoon sovelletaan soveltuvin osin kiinteistön kauppaa koskevia säännöksiä kaupan muodosta, saannonmoitteesta ja kaupanvastuusta. Vaihtoon ei kuitenkaan sovelleta etuosto-oikeutta. Pelkässä kiinteistönvaihdossa osapuolet yleensä edellyttävät, että kiinteistöt ovat samanarvoiset. Useimmiten toinen sopijapuoli joutuu maksamaan myös muuta vastiketta, kuten rahaa tai osakkeita, välirahana arvojen erotuksen verran.
Esirukous

Esirukous on rukous toisen ihmisen, ihmisryhmän tai asian puolesta. Kristillisten kirkkojen jumalanpalveluksissa on kirkon alkuajoista lähtien luettu esirukouksia kirkon, seurakunnan, papiston, valtakunnan ja sen hallitsijan, köyhien, sairaiden, leskien, orpojen, maailmanrauhan, sadon ja suotuisten ilmojen puolesta.
Raamatussa jo Abraham rukoili kuningas Abimelekin puolesta ja Jumala päästi tämän kirouksesta. Vanhassa testamentissa esirukous oli etenkin profeettojen tehtävä. Uudessa testamentissa kehotetaan pitämään esirukouksia kaikkien ihmisten ja kaikkien vallanpitäjien puolesta, jotta tyyni ja rauhallinen elämä mahdollistuisi.
Eri kirkkojen jumalanpalveluksiin liittyy yleensä esirukous. Sen paikka jumalanpalveluksessa sekä nimitys vaihtelee. Läntisen perinteen mukaisissa kirkoissa esirukous rukoillaan yleensä saarnan jälkeen messun sanaosan lopussa, ennen ehtoollis-osaa. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkokäsikirjassa sen nimenä on "Yhteinen esirukous". ja Ruotsin kirkon käsikirjassa "Kirkon esirukous". Katolinen kirkko Suomessa käyttää siitä nimitystä "Yleiset esirukoukset" Ortodoksisessa kirkossa vastaava rukous on nimeltään "Ektenia".
Kirkkokäsikirjoissa on myös useita valmiita esirukouksia, joita voidaan käyttää sellaisenaan tai muokata esimerkiksi liittämällä siihen ajankohtaisia aiheita. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkokäsikirjassa on ohjeita siitä, mitä yleiseen esirukoukseen voidaan liittää. Se tulisi valmistella yhdessä seurakuntalaisten kanssa erikseen kutakin jumalanpalvelusta varten. Esirukouksessa tulisi rukoilla kirkon ja seurakunnan puolesta, esivallan julkisen vallankäytön ja rauhan puolesta. vaikeuksissa olevien ja ajankohtaisten asioiden puolesta. Erityisiä esirukouksen muotoja ovat Pyhä Jumala -rukous (Trishagion) ja litania, joka kuuluu paastonaikaan. Ruotsin kirkon käsikirjassa on ohje, että esirukouksen tulee liittyä seurakunnan tarpeisiin ja tilanteeseen. Sen laatii jumalanpalvelusta johtava pappi yhdessä seurakuntaisten kanssa, jotka voivat myös valmistella rukouksen yksin.
Aksios

Aksios (, ) on ortodoksisessa kirkossa pappeuteen vihittäessä käytetty huudahdus. 
Kheirotonian ja kheirotesian toimittamiseen kuuluu oleellisena osana se, että vihkivä piispa varmistaa kohta kohdalta vihittävän otollisuuden: joka kerta kun vihittävää puetaan toimitusvaatteisiin, piispa näyttää kyseisen vaatteen kirkkokansalle ja papistolle sekä lausuu kysyvään sävyyn: "Aksios". Tähän vastataan: "Aksios, aksios, aksios!", jonka jälkeen kyseinen vaate puetaan. Koko toimituksen jälkeen sama toistetaan vielä kerran ja uusi vihitty on valmis tehtäviinsä. Igumeniaa vihittäessä sana kuuluu "Aksia"
 Käytäntö periytyy jo alkukirkon ajalta: jo paavi Klemens I määräsi jo vuonna 97, että piispoja vihittäessä kirkkokansa vastasi "aksios" kolmesti esitettyyn kysymykseen "Onko hän todella kelvollinen tähän palvelutehtävään?".
Samoin silloin kun toimitetun piispan tai papin vaalin tulos luetaan julki, piispa tai vanhin läsnä olevista papeista lausuu: "Aksios", johon vastataan kolminkertaisesti.
Helene (nimi)

Helene on monissa maissa esiintyvä naisen etunimi, Helena-nimen muunnelma. Suomessa on heinäkuuhun 2025 mennessä ollut kirjoilla 2 373 Helene-nimistä naista ja alle viisi miestä. Nimeä ei tässä muodossa esiinny suomalaisessa almanakassa, mutta Helenan nimipäivä on 31. heinäkuuta.
Ranskassa nimi kirjoitetaan "Hélène", mutta sen loppu-e:tä ei lausuta.
Heinäperhoset

Heinäperhoset (Satyrinae) on täpläperhosten (Nymphalidae) alaheimo, joka joskus luetaan omaksi heimokseen. Heinäperhosia tunnetaan maailmanlaajuisesti yli 2400 lajia. Uusimpien tutkimusten mukaan ne eivät välttämättä muodosta monofyleettistä ryhmää.
Heinäperhosilla on hyvin vähän koko ryhmää yhdistäviä ulkoisia tuntomerkkejä. Käytännössä tällaisia ovat etusiipien tyviosan voimakkaasti laajentuneet siipisuonet, takasiipien diskaalisaran sulkeutuminen sekä perhosen keskiruumiin sivujen anepisternum-levyn pieni koko. Toukkien peräpää on kaksihaarainen. Alaheimon lajit ovat yleensä pieniä tai keskikokoisia päiväperhosia, joiden siivet ovat ruskeansävyiset – vain harvoilla lajeilla siniset, valkoiset tai läpinäkyvät – ja siivissä on tyypillisiä silmätäpläkuvioita, joiden määrä vaihtelee suuresti lajista ja joskus yksilöstäkin riippuen. Heinäperhoset ovat yleensä melko hyviä lentäjiä, mutta ne eivät liitele lentonsa aikana, kuten monet muut täpläperhosten heimon lajit. Lento on usein poukkoilevaa ja tanssahtelevaa. Useimmat heinäperhoset vierailevat kukilla mettä imemässä.
Monista muista täpläperhosryhmistä poiketen heinäperhosten lajimäärä on suuri sekä tropiikissa että lauhkeilla alueilla. Heimon levinneisyys on kosmopoliittinen ja joillakin eristyneillä alueilla, kuten Uudessa Seelannissa, Uudessa Kaledoniassa ja Fidžillä, tavataan alueille endeemisiä heinäperhossukuja.
Nimensä mukaisesti monen lajin toukkien ravintokasveina ovat eri heinälajit, mutta joukkoon kuuluu myös joitakin kaksisirkkaisilla kasveilla eläviä lajeja. Joillakin lajeilla esiintymisrunsaus vaihtelee vuodesta riippuen erikoisella tavalla: esim. eräät lajit voivat puuttua lennosta kokonaan parillisina vuosina, ja parittomina vuosina ne taas ovat lennossa. Tämä johtuu siitä, että toukan kehitys vie kaksi vuotta aikaa.
Suomessa tavattavia heinäperhossukuja.
Suomesta on tavattu 22 heinäperhoslajia.
Nuoret siivet

Nuoret siivet on Reino &amp; The Rhinos -yhtyeen huhtikuussa 2009 julkaistu EP. EP on julkaistu Backstage Alliance -levy-yhtiön kautta.
Tähän tyyliin

Tähän tyyliin on Reino &amp; The Rhinos -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi. Albumi on julkaistu Backstage Alliance -levy-yhtiön kautta 2. huhtikuuta 2008.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 29, ja se pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
The Hounds

The Hounds oli vuosina 1965–1968 toiminut ruotsalainen popyhtye. Yhtyeen perusti Henrik Salander (kitara), joka tapasi Jan Ahlénin (laulu), joka ehdotti kavereitaan Lars Wallanderia (kitara ja laulu) ja Janne Önnerudia (rummut) mukaan. Mukaan saatiin vielä Jan Bråthe (basso ja laulu) ja The Hounds oli syntynyt. Vuoden kuluttua yhtye teki kaksi ensimmäistä levyään "Very last day" ja "Exodus". Vuonna 1967 yhtye levytti cover-kappaleen "The Lion Sleeps Tonight", joka nousi listan ensimmäiseksi. Tämän jälkeen ilmestyivät vielä coverit "Sealed with a kiss, "A Summer song", "I’ll take you where the music’s playin’" ja "The Gipsy cried".
The Shamrocks

The Shamrocks oli vuosina 1962 – 1968 toiminut ruotsalainen popyhtye. Yhtyeen perustivat Göran Andersson (kitara), Jan Granaht (kitara), Bernt Ek (basso) ja Björn Wrangert (rummut). Kun rautalanka vaihtui laulettavaan beat-musiikkiin, laulusolistiksi tuli Dick Emretzon. Muutaman vuoden kuluttua Andersson ja Ek jättivät yhtyeen ja heidän tilalleen saapuivat Jimmy Lindskog (kitara ja laulu) sekä itävaltalainen Dieter Feichtinger (basso ja laulu). Tämän myötä Granaht ja Wrangert alkoivat myös laulaa. Vaihdettuaan tyyliä yhtye teki ensimmäiset levytykset "We gonna make it" ja "A Lonely man". Käytyään Suomessa yhtye tapasi englantilaisen The Renegades -yhtyeen ja mieltyi "Cadillac"-hittiin, joka päätyi yhtyeen ohjelmistoon. Pian tämän jälkeen Lindskog erosi yhtyeestä ja hänet paikkasi Kent Risberg (kitara ja laulu), jonka kanssa alkoi yhtyeen nousukausi, sillä yhtye kävi esiintymässä Englannissa, Irlannissa, Saksassa, Alankomaissa, Belgiassa, Ranskassa, Luxemburgissa, Itävallassa, Italiassa, Suomessa, Norjassa ja Tanskassa. Yhtye oli myös todella suosittu Japanissa, jossa sen single "Don’t you know she’s mine / Day time, night time" oli suosittu. Granaht jätti yhtyeen 1968, minkä jälkeen Risberg, Feichtinger ja Wrangert esiintyivät vähän aikaa triona.
Ebookers

Ebookers on vuonna 1999 perustettu nettimatkatoimisto. Ebookers on osa Expedia Group -matkailukonsernia.
Palvelut.
Ebookers tarjoaa palveluja sekä vapaa-ajan matkustukseen että liikematkustukseen. Ebookers tarjoaa verkkosivuillaan lentolippujen, hotellivarausten, autonvuokrauksen ja matkapakettien varausjärjestelmät.
Konsernitiedot.
Ebookers kuuluu Expedia Group -matkailukonserniin.
Everyday Soundtrack

Everyday Soundtrack on rap-artisti Redraman ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin syyskuussa 2003. Albumin tuotannosta vastasi pääasiassa Redrama itse. Albumilla vierailee Alien Allies -ryhmä, johon kuuluivat Redraman lisäksi norjalaiset yhtyeet Madcon ja Paperboys.
Street Music

Street Music on rap-artisti Redraman toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin EMI-levy-yhtiön kautta syyskuussa 2005.
Albumin nimikko kappale menestyi hyvin ja sai runsaasti radiosoittoja. Albumi voitti myös Emma-palkinnon vuoden hiphop/dance-albumista.
The Getaway (Redraman albumi)

The Getaway on rap-artisti Redraman kolmas studioalbumi. Albumi oli Redraman ensimmäinen, jonka julkaisi Rähinä Records -levy-yhtiö.
Albumilta on julkaistu singlet "Music" ja "Rise". Niistä on julkaistu musiikkivideot.
’Splosion Man

’Splosion Man on Twisted Pixel Gamesin kehittämä toiminta- ja tasohyppelypeli. Se julkaistiin Xbox 360 -konsolin Live Arcade -latauspalveluun 22. heinäkuuta 2009 osana Microsoftin Summer of Arcade 2009 -kampanjaa.
"’Splosion Man" on toteutettu 3D-pelimoottorilla, mutta pelitapahtumat on sijoitettu kaksiulotteiseen ympäristöön. Pelaajan on tarkoitus ohjata pelihahmo läpi erilaisia esteitä ja pulmia sisältävien kenttien. Hyppääminen on pelissä korvattu räjähdyksellä, joka voi myös tuhota esimerkiksi vihollisia tai osia peliympäristöstä. Pelissä on yhteensä 100 kenttää, joista 50 on yksinpelissä ja 50 moninpelissä. Peli sijoittuu samaan maailmaan Twisted Pixel Gamesin aiemman pelin, "The Maw’n" kanssa.
Naisen raivo

Naisen raivo () on Stephen Kingin romaani, joka valmistui vuonna 1995. Se käsittelee teemoiltaan perheväkivaltaa ja paranoiaa, jonka yhteydessä esitetään fantasiaelementtejä, joiden vaikuttimina on toiminut kreikkalainen mytologia.
Kingin koko kirjallisesta tuotannosta "Naisen raivo" on vähiten myyty kirja, eikä se ole myöskään saanut erityisemmin kehuja osakseen lukijoilta ja kriitikoilta. Myöhemmin myös King on myöntänyt "Naisen raivon" olleen epäonnistunut teos.
Juoni.
Rose Daniels on elännyt 14 vuotta kurjaa avioliittoaan sadistisen aviomiehensä väkivallan uhrina. Mutta eräänä päivänä, kun hän löytää vuoteestaan veripisaran, hän tajuaa heränneensä pitkästä horroksestaan, jonka myötä hän ottaa ja lähtee pakoon aloittaakseen uuden elämänsä jossakin muualla. Hän löytää Sisaret &amp; Tyttäret -nimisen yhdistyksen, joka majoittaa apua tarvitsevia nuoria naisia, kunnes he ovat valmiita pääsemään omille jaloilleen. Kun Rose löytää eräästä puodista "Rose Madder" -nimisen taulun, hän joutuu siihen maalatun naisen lumoihin. Taulu antaa Roselle enemmän tahdonvoimia ja ennen pitkää hän on hyväpalkkaisessa työssä ja asuu omassa yksiössään.
Hänet valtaa kumminkin tunne, että hänen miehensä – joka on ammatiltaan poliisi – löytää hänet ennen pitkää, sillä Norman Daniels tietää, kuinka ihmiset löydetään. Eikä tämä välttämättä halua enää vain rangaista Rosea vaan tuhota hänet. Voiko ainoa toivo olla hänen ostamansa mystinen taulu, joka tuntuu tarvitsevan yhtä lailla Rosea kuin Rose sitä?
Peruutettu elokuvahanke.
Romaanille on pitkään ollut suunnitteilla elokuva. Vuonna 2000 HBO osti oikeudet elokuvan tekoon, mutta hanke ei edistynyt. Vuonna 2011 kertoi Naomi Sheridan laatineensa "Naisen raivolle" käsikirjoituksen. Käsikirjoitus ei kuitenkaan edennyt tuotantoon asti, ja hanke on peruutettu.
Nathalie Teppe

Nathalie Teppe (s. 22. toukokuuta 1972 Bourg-en-Bresse, Ain, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli seitsenottelu, jonka yksittäisissä lajeissa hän oli vahvimmillaan keihäänheitossa.
Teppe sijoittui Splitin EM-kilpailuissa 1990 seitsenottelussa 15:nneksi 5 456 pisteellä. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän oli 23:s 5 947 pisteellä ja Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 neljästoista 6 037 pisteellä. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui yhdeksänneksi sekä seitsenottelussa että keihäänheitossa. Hän heitti keihäänheiton loppukilpailussa tuloksen 57,52 metriä. Ottelussa hän kokosi 6 171 pistettä ja heitti ottelun yhteydessä keihästä 55,64 metriä. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui seitsenottelussa 11:nneksi 6 213 pisteellä ja heitti ottelun yhteydessä keihästä 56,04 metriä. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän sijoittui ottelussa 11:nneksi 6 242 pisteellä ja Sydneyn 2000 olympialaisissa 19:nneksi 5 851 pisteellä.
Teppe sijoittui viisiottelussa Pariisin EM-hallikilpailuissa 1994 yhdeksänneksi 4 416 pisteellä, Tukholman EM-hallikilpailuissa 1996 seitsemänneksi 4 379 pisteellä sekä Maebashin MM-hallikilpailuissa 1999 kuudenneksi Ranskan ennätyksellä 4 472 pistettä.
Nathalie Teppe voitti Ranskan mestaruuden ulkoradoilla seitsenottelussa vuosina 1992, 1996 ja 2000 sekä sisäradoilla viisiottelussa vuonna 2002. Hän on pituudeltaan 183-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 61 kiloa.
First North

NASDAQ OMX First North on OMX:n omistukseen kuuluva monenkeskinen kaupankäyntijärjestelmä, joka aloitti toimintansa Tanskassa vuonna 2005. First North on tarkoitettu Pohjoismaissa toimiville pienemmille yrityksille. Nykyinen kaupankäyntijärjestelmä sai alkunsa, kun markkinapaikkana toiminut Tukholman Nya Marknaden vaihtoi nimensä First Northiksi kesäkuussa 2006. Myöhemmin First North on laajentanut toimintaansa myös Islantiin tammikuussa 2007 ja Helsinkiin huhtikuussa 2007. 
First North eroaa pörssistä esimerkiksi siten, että pörssiyhtiöitä koskevat juridiset velvoitteet eivät koske First North -yhtiöitä. Muutenkin First North on säännöiltään ja vaatimuksiltaan lievempi kuin esimerkiksi Pohjoismainen lista.
Vaatimukset.
Jotta yritys voitaisiin ottaa kaupankäynnin kohteeksi, sen on täytettävä First Northin säännöt. Yleiset vaatimukset ovat, että yrityksellä on oltava riittävä tarjonta ja kysyntä. Yrityksen on julkaistava yhtiöesite ja sillä on oltava tiedottamisvaatimusten noudattamista varten tarvittava organisaatio ja henkilökunta. Lisäksi First North -yhtiöllä on oltava koko ajan voimassa oleva sopimus "Certified Adviserin" kanssa, joka valvoo että yhtiö noudattaa First Northin sääntöjä myös osakekaupan alkamisen jälkeen. Yhtiön on myös allekirjoitettava kaupankäyntiä First Northissa koskevat yleiset ehdot.
Suomessa noteeratut yritykset.
Suomen First Northissa noteerataan seuraavat yritykset:
Historiaa.
Pörssisäätiön vuoden 2007 kovista odotuksista huolimatta ensimmäinen First North -listautuminen oli Suomessa vasta vuonna 2012. Tällöin IT-konsultti Siili Solutions oli ensimmäinen uusi listayhtiö sen jälkeen, kun rakennusyhtiö SRV listautui päälistalle vuonna 2007. Tämän jälkeen yhtiöitä on tullut muutamia lisää, mutta esimerkiksi Ruotsiin verrattuna First North on Suomessa jäänyt pienemmälle huomiolle.
Lainoituspalveluja tarjoava SAV-rahoitus poistui First North -listalta vuonna 2015. 
Helsingin pörssin päälistalle on First Northilta siirtynyt seuraavia yrityksiä:
Certified Adviser.
Yritysten valvojan rooli on First Northissa varattu hyväksytyille neuvonantajille (certified advisors, CA). Kaupankäynnin kohteeksi hyväksytyllä yhtiöllä on oltava sopimus neuvonantajan kanssa ja neuvonantajalla puolestaan sopimus pörssin kanssa. Hyväksytty neuvonantaja varmistaa, että yhtiö täyttää kauppapaikan vaatimukset ja voimassa olevat velvoitteet. Suomessa sertifioituja neuvonantajia ovat muun muassa Aalto Capital Partners Oy, ProMan Oy, Merasco Oy ja Mergertum Oy.
Piitimensaamelaiset

Piitimensaamelaiset ovat saamelaisten alkuperäiskansaan kuuluva etninen ryhmä Norjassa ja Ruotsissa. Ruotsissa heitä tavataan Arjeplogin ja Arvidsjaurin kunnissa Piitimenjoen varrella. Norjassa piitimensaame on jo kuollut, sitä puhuttiin Nordlandin läänissä. Piitimensaamella on vain 20 puhujaa ja se on kuoleva kieli.
Historia.
Piitimensaamelaisten asuinseuduilla on ollut asutusta jo vuodesta 8000 eaa. Piitimensaamelaiset elivät metsästyksestä ja keräilystä ja säilyivät varsin koskemattomina aina 1600-luvulle saakka, jolloin Ruotsin kuningatar Kristiina määräsi, että alueen saamelaiset on käännytettävä kristinuskoon. Arjeplogiin rakennettiin ensimmäinen kirkko 1642. Alueelta löytyi hopeaa 1635, mikä johti ruotsalaisten massamuuttoon alueelle. Vuonna 1905 Norjan ja Ruotsin raja suljettiin eristäen maissa asuvat piitimensaamelaiset omiksi ryhmikseen.
Nykypäivä.
Piitimensaamelaiset ovat uhanalainen etninen ryhmä. Kielen myötä myös kulttuuri kuolee kiihtyvää tahtia. Piitimensaamelaiset ovat pääosin sulautuneet ruotsalaiseen ja norjalaiseen kulttuuriin ja muista saamelaisista poiketen poronhoitoa ei juurikaan harjoiteta.
Tunnettuja piitimensaamelaisia.
Tunnettuihin piitimensaamelaisiin kuuluu Uppsalan yliopiston saamen kielen ja kulttuurin professori Israel Ruong (1903–1986).
Kaya-metsät

Kaya-metsät ovat mijikendojen vanhoja asuinalueita, joissa he asuivat linnoitetuissa kylissä, "kayoissa". Ne ovat nykyään hylättyjä, mutta mijikendoille pyhiä alueita. Kymmenen näistä Kenian Kwalen ja Kilifin piirikunnissa sijaitsevista metsistä muodostaa Unescon maailmanperintökohteen.
Suullisen perimätiedon mukaan mijikendat joutuivat muuttamaan asuinmailtaan Somaliasta Keniaan 1500-luvulla. Perimätiedon mukaan ensimmäinen kaya perustettiin 1560. Varmaa on, että monet kayoista olivat asuttuja 1600-luvun alkupuolella. Linnoitettujen kylien asutus alkoi vähetä 1800-luvulla, kun monet asukkaat muuttivat läheisille maatiloille tai rannikkokaupunkeihin. Muuttoliike oli voimakkainta 1900-luvun alussa, ja 1940-lukuun mennessä lähes kaikki kayat olivat asumattomia.
Kayat muodostuivat normaalisti ympyränmuotoisesta paaluvarustuksesta, jossa oli portteja kylään sisään. Porteille johti polkuja tiheän metsän läpi. Rakennukset olivat yleensä varustusta vasten. Kylän keskellä sijaitsi joko metsikkö tai suuri olkikattoinen rakennus, "moro", jossa kylänvanhimmat kokoontuivat. Rakennukset ja varustukset ovat nykyisen lähes täysin hävinneet, mutta kylien pohjakaava on edelleen nähtävissä.
Francine Landre

Francine Landre (s. 26. heinäkuuta 1970 Guadeloupe) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli 400 metrin juoksu ja hän voitti Euroopan mestaruuden 4 × 400 metrin viestijuoksussa.
Landre sijoittui Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 kuudenneksi 4 × 400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.27,08. Henkilökohtaisella 400 metrillä hän karsiutui välierissä ajalla 52,72; alkuerissä hän juoksi ajan 52,53. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän juoksi 4 × 400 metrin viestissä ensimmäisen osuuden ja voitti kultaa Ranskan ennätyksellä 3.22,34. Hän ylsi myös 400 metrillä uransa parhaaseen arvokisasaavutukseen sijoittumalla kahdeksanneksi ajalla 52,57; alkuerissä hän juoksi ajan 51,92. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän keskeytti 400 metrin juoksun alkuerissä. Atlantan 1996 olympialaisissa hän sijoittui viestissä kahdeksanneksi ajalla 3.28,46. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän sijoittui viestissä kuudenneksi 3.27,61. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän karsiutui 400 metrin puolivälierissä ajalla 52,07. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän sijoittui viestissä kuudenneksi ajalla 3.27,54 ja karsiutui 400 metrin alkuerissä ajalla 52,57.
Francine Landre voitti 400 metrin juoksussa Ranskan mestaruuden ulkoradoilla vuosina 1993, 1994, 1999, 2001 ja 2002 sekä sisäradoilla vuonna 1992. Hän on pituudeltaan 164-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 50 kiloa.
Evelyne Élien

Evelyne Élien (s. 24. maaliskuuta 1964 Basse-Terre, Guadeloupe) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli 400 metrin juoksu ja hän voitti Euroopan mestaruuden 4 × 400 metrin viestijuoksussa.
Élien sijoittui Soulin 1988 olympialaisissa seitsemänneksi 4 × 400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.29,37 ja karsiutui 400 metrin juoksun puolivälierissä ajalla 53,36 (alkuerissä hän juoksi ajan 52,90). Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän sijoittui viestissä viidenneksi Ranskan ennätyksellä 3.25,16 ja karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 53,05 (alkueräaika oli 52,95). Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän osallistui vain viestiin, jossa Ranskan joukkue sijoittui kuudenneksi ajalla 3.27,08. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän juoksi 4 × 400 metrin viestissä kolmannen osuuden ja voitti kultaa Ranskan ennätyksellä 3.22,34. Henkilökohtaisella 400 metrillä hän karsiutui välierissä ajalla 53,05 (alkuerissä hän juoksi ajan 52,54). Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän karsiutui viestin välierissä ajalla 3.27,11 ja 400 metrin alkuerissä ajalla 53,34. Atlantan 1996 olympialaisissa hän sijoittui viestissä kahdeksanneksi ajalla 3.28,46.
Sisäratojen MM-kilpailuihin Élien osallistui Sevillassa 1991 sijoittuen 4 × 400 metrin viestissä viidenneksi ajalla 3.34,05.
Evelyne Élien voitti 400 metrin juoksussa Ranskan mestaruuden ulkoradoilla vuosina 1990 ja 1995. Hän on pituudeltaan 160-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 50 kiloa.
Rio Grande (elokuva)

Rio Grande on John Fordin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1950. Pääosissa ovat John Wayne ja Maureen O’Hara.
"Rio Grande" on Fordin ratsuväkitrilogiaksi kutsutun elokuvasarjan kolmas osa. Sitä edelsivät "Apassilinnake" (1948) ja "Keltainen nauha" (1949). Monet pitävät sitä ratsuväkitrilogian parhaimpana elokuvana, vaikka Ford itse ei edes halunnut tehdä koko elokuvaa.
Tarina.
Everstiluutnantti Yorke (John Wayne) on matkalla Rio Grandelle päin taistellakseen sotaisaa heimoa vastaan. Kuitenkin Yorke kohtaa vaikeimman vastuksen, kun hän sotaoikeudessa joutuu puolustautumaan epätavallista hyökkäystä pakenevia apasseja vastaan. Verisen yhteenoton tiimellyksessä hän taistelee palauttaakseen kunniansa ja pelastaakseen perheensä. 
Tuotanto.
John Ford ei alun perin halunnut lainkaan ohjata "Rio Grandea". Republic Pictures oli suostunut vuonna 1950 rahoittamaan Fordin lempiprojektin "Vaitelias mies" (1952) vain sillä ehdolla, että Ford tekisi sitä ennen "Apassilinnakkeen" ja "Keltaisen nauhan" kaltaisen lännenelokuvan. Republic oli huolissaan "Vaiteliaan miehen" menestyksestä ja halusi suojautua mahdollisilta tappioilta takuuvarmalla menestyselokuvalla. 
Ford löysi sopivan aiheen nopeasti ja elokuva kuvattiin kesällä 1950 Utahin Moabissa. Se kuvattiin mustavalkoisena, sillä B-elokuvilla tunnetuksi tullut Republic halusi säästää kustannuksissa. Pääosia näyttelivät Fordin useasti käyttämät vakionäyttelijät John Wayne ja Maureen O’Hara, jotka hiukan myöhemmin näyttelivät myös "Vaiteliaan miehen" pääosia.
Darkstar

Darkstar on vuosina 1995–1999 toiminut saksalainen progressiivista metallia soittanut yhtye. Sen perustaja oli Psychotic Waltz -yhtyeen kitaristi Dan Rock, joka halusi soittaa Pink Floydin kaltaista musiikkia Psychotic Waltzin raskaudella.
Historia.
Marching into Oblivion.
Euroopankiertueella vuonna 1991 Psychotic Waltz -yhtyeen kitaristi Dan Rock ystävystyi saksalaisen muusikon Siggy Blaseyn kanssa pian syntyi idea yhteisestä projektista. Kuitenkin vasta vuonna 1995 idea alkoi saada tuulta alleen, ja Dan Rock sai mukaansa projektiin Blaseyn lisäksi saksalaisen Martin Lordaniuksen ja Oliver Wernerin. Yhtye nauhoitti materiaalia Danin makuuhuoneessa ja Siggyn mini-kotistudiossa he saattoivat myös huolitella albumin soundia ja äänimaailmaa. Lopullinen äänitys tapahtui II maailmansodan aikaisessa bunkkerissa Frankfurtissa. Albumi Marching into Oblivion julkaistiin vuonna 1995 ja se sai paljon myönteistä palautetta sekä Psychotic Waltzin faneilta että muiltakin. Julkaisu on täysin instrumentaalinen ja sen tunnelma ja satunnaiset ääniefektit ovat apeita ja Pink Floydmaisia.
Heart of Darkness.
Odotetun toisen albumin äänitysten aikana Dan Rock kävi läpi vaikeita aikoja henkilökohtaisessa elämässään, muun muassa isänsä kuoleman, mikä vaikuttikin tulevan levyn synkkyyteen. Albumi Heart of Darkness julkaistiin 1999. Se oli edeltäjäänsä kevyempi, space rock -vaikutteinen. Albumilla kuullaan myös toisen Psychotic Waltz -kitaristin Brian McAlpinin kitarasoolo sekä Sonny Hollis, Dominic Moscatella, Steve Summers vierailevinä ääninä. Yhtye hajosi pian albumin julkaisun jälkeen.
Erakkotuulihaukka

Erakkotuulihaukka ("Falco dickinsoni") on itäafrikkalainen jalohaukka. Se on saanut nimensä englantilaisen lääkärin ja lähetystyöntekijän John Dickinsonin kunniaksi, joka pyydysti ensimmäisen tyyppinäytteen eli holotyypin.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 27–30 cm, siipien kärkiväli 61–68 cm ja paino 167–246 g. Naaras on noin 4 % pitempi ja painaa 10–20 % enemmän kuin koiras. Erakkotuulihaukan höyhenpuku on pääosin tummanharmaa, pää ja yläperä ovat vaaleanharmaat, siivet ja pyrstö ovat alapuolelta vaalean- ja tummanharmaan poikkiraitaiset, sekä iso silmä, vahanahka ja koivet ovat keltaiset. Nuori lintu on ruskeanharmaa ja tummaraitainen.
Esiintyminen.
Erakkotuulihaukat elävät Afrikassa päiväntasaajan eteläpuolella Kongon eteläosista ja Tansaniasta Etelä-Afrikan pohjoisosiin ja Namibian koillisosiin. Se on yleinen Sansibarin ja Pemban saarilla. Lajin elinympäristön ala on noin 3,6 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan 10 000–100 000 yksilöä.
Elinympäristö.
Laji asustaa savanneilla, aukkoisissa metsissä ja soistuneilla alueilla, mielellään palmuja ja apinanleipäpuita ("Adansonia") kasvavilla alueilla.
Lisääntyminen.
Pesä on usein korkealla kuolleen palmun latvassa tai apinanleipäpuun kolossa, joskus vasarapäähaikaran vanhassa pesässä. Naaras munii 1–4 munaa ja hautoo niitä noin kuukauden. Poikaset jättävät pesän lentokykyisinä 33–35 päivää vanhoina.
Ravinto.
Erakkotuulihaukan ruokavalio koostuu liskoista, linnuista, sammakkoeläimistä, hyönteisistä ja nilviäisistä. Se seuraa mielellään maastopaloja ja saalistaa palon alta pakoon pyrkiviä eläimiä.
Wild Child

Wild Child on Nick Mooren ohjaama komediaelokuva vuodelta 2008. Se kertoo Los Angelesissa kasvaneesta 16-vuotiaasta villistä ja huolettomasta Poppy Mooresta, jonka äiti on kuollut. Eräänä päivänä hänen isänsä saa tarpeekseen tyttärensä tempuista ja toteuttaa uhkauksensa lähettää Poppy englantilaiseen sisäoppilaitokseen. Elokuvan soundtrackilla kuullaan muun muassa Joan Jettin ”Real Wild Child” -kappale.
Elokuvan ensi-ilta oli eri maissa eri aikoihin – yleisömenestys oli Australiassa ja joissain muissakin maissa hyvä, toisissa hiukan huonompi.
Juoni.
Elokuva alkaa siitä, kun Poppyn isän uusi naisystävä on muuttamassa heille. Poppy ei halua naisystävän muuttavan heille, joten hän päättää ”auttaa” purkamaan tavaroita kavereidensa kanssa ja lopulta hän hyppää mereen mukanaan isänsä naisystävän vaatteita. Hänen isänsä on uhkaillut jo aiemmin lähettävänsä Poppyn englantilaiseen sisäoppilaitokseen ja Poppyn viimeisin temppu oli hänen isälleen liikaa, joten Poppy lähetetään Englantiin.
Englannissa Poppy on aluksi todella hankala, mutta saa pian uusia ystäviä, jotka yrittävät yhdessä saada hänet erotetuksi. He ajattelevat, että jos Poppy seurustelisi rehtorin pojan kanssa, hänet erotettaisiin varmasti. Suunnitelma lähtee etenemään hyvää tahtia, mutta sitten Poppy ihastuukin Freddieen. Lopulta Poppya ollaan jo erottamassa, mutta hän ei enää haluaisikaan lähteä. Poppy sai tietää, että hänen oikea äitinsäkin oli käynyt samaa koulua.
Koiran elämää

Koiran elämää () on Frontier Developmentsin kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 2:lle.
Tarina.
Pelin päähenkilö on sekarotuinen ja hieman ilkikurinen koira Jake. Hänen tehtävänään on pelastaa Daisy, jonka sieppasivat Neiti Peachesin kaksi apulaista, ilkeät koirarankkurit. Jaken on löydettävä Daisy nopeasti, sillä Neiti Peaches aikoo tehdä Daisysta ja monista muistakin koirista "kissanruokaa". Peliin sisältyy lisäksi useita minipelejä.
Pelissä voi Jaken lisäksi ohjata monia muitakin koiria. Siinä on kolme isoa aluetta, joissa voi vapaasti liikkua: Jaken koti Clarksville, MinniWahWahin laskettelukeskus ja Boom City. Jake voi haistella hajuja, merkata reviiriä, kaivaa, kerjätä ruokaa, uida, leikkiä ja haastaa muita koiria leikkeihin; tehdä kaikkea, mitä koira voi. Jaken on suoritettava tehtäviä ja kerättävä luita, jotta hän voi pelastaa Daisyn.
Pelin lopussa, Jaken saavuttua Neiti Peachesin tehtaaseen, pelaajan on hajotettava suuri kone, johon Daisy on menossa muussattavaksi. Jake pelastaa Daisyn ja neiti Peaches putoaa itse kissanruokakoneeseen.
Ääninäyttelijät.
Englanninkielinen versio.
Kerry Shale ääninäytteli kaikkia hahmoja.
Lyijymonarkki

Lyijymonarkki ("Myiagra rubecula") on Australian pohjois- ja itäosissa sekä Papua-Uudessa-Guineassa elävä monarkkeihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan lyijymonarkki on 14–16 cm. Koiras on rinnastaan, päästään, selästään ja siivistään väriltään tumman harmahtavan sininen. Vatsa on väritykseltään valkoinen. Naaraan pää on ja selkä ovat väriltään siniharmaat. Rinta on oranssin ruskehtava ja muuttuu vatsaa kohden asteittain vaaleammaksi ja lopulta valkoiseksi. Nuoret lyijymonarkit ovat selästään harmahtavan ruskeita ja siivet ovat raidalliset. Rinta on punertava.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lyijymonarkkia tavataan Papua-Uudesta-Guineasta ja Australiasta. Australiassa lajin levinneisyys ulottuu pohjoisrannikolta Kimberleyn alueelta itärannikolle Victorian osavaltioon. Muuttoaikoina lajia tavataan myös Tasmaniassa Linnun elinympäristöä ovat korkeat ja puoliavoimet metsät rannikkoalueilla. Laji elää kuivemmissa metsissä kuin lähisukulainen samettimonarkki.
Pesiminen ja ravinto.
Lyijymonarkin pesimä kausi on Australian pohjoisosissa elokuusta helmikuulle ja etelämpänä syyskuusta marraskuulle. Pesä on kuppimainen ja se rakennetaan ruohoista, puunkuoresta ja sammalista. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa, joita myös koiras hautoo. Koiras osallistuu myös pesän rakentamiseen ja poikasten ruokintaan.
Lyijymonarkin ravinto koostuu hyönteisistä. Niitä se pyydystää lentämällä ja puiden lehdiltä. Laji ruokailee lehvästön keskiosissa ja lentää sieltä puusta toiseen. Laji ruokailee pareittain tai yksin.
Juha Rannikko

Juha Sakari Rannikko (s. 23. joulukuuta 1955 Hämeenlinna) on suomalainen vara-amiraali. Hän työskenteli aiemmin Suomen merivoimien komentajana 1.7.2009 – 31.8.2011 välisen ajan. Sen jälkeen hänestä tuli Pääesikunnan päällikkö.
Ura.
Aiemmalla uralla hän on toiminut muun muassa puolustusvoimien sotatalouspäällikkönä (aik. huoltopäällikkö), vanhempana osastoupseerina Puolustusministeriössä sekä mm. toimialajohtajana ja osastopäällikkönä Merivoimien Esikunnassa. Hän on suorittanut Merisotakoulun merikadettikurssin vuosina 1975–1978.
Rannikko toimi Pääesikunnan päällikkönä 1. lokakuuta 2011 - 31. joulukuuta 2015.
Komentajan arvoon hänet ylennettiin 1995.
Rannikko on naimisissa. Hänen isänsä oli maavoimien upseeri evp kenraaliluutnantti Erkki Rannikko (1933 - 2010).
Lisa Backwell

Lisa Backwell (s. 28. lokakuuta 1990 Bristol, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Backwell tunnetaan sarjasta "Skins – liekeissä", jossa hän esitti Pandora Moonia tuotantokausilla 2–4.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1896

Voimistelu kesäolympialaisissa 1896 käytiin 9. – 11. huhtikuuta Ateenan Panathinaïkó-stadionilla. Voimistelussa järjestettiin kahdeksan kilpailua, joista kaikki olivat miehille. Kilpailuun osallistuneet urheilijat olivat pääasiassa saksalaisia ja kreikkalaisia, muista maista tuli vain muutamia urheilijoita. Kaikkien kilpailuihin osallistuneiden kreikkalaisurheilijoiden nimet eivät ole säilyneet.
Osallistuvat maat.
Kilpailuihin osallistui urheilijoita yhdeksästä maasta.
Openworld

Openworld eli Openworld Adventure Network on Suomessa vuonna 2000 perustettu matkailuun, ulkoilmaelämään, kiipeilyyn, retkikuntiin ja kestävään kehitykseen keskittynyt yhteisö ja verkkolehti.
Kierrettyään Lähi-idän alueella yhteisön perustajajäsenet Juha Viitala ja Kalle Viira halusivat keväällä 1997 perustaa yhteisön helpottamaan omatoimimatkailua ja yleensä maailman avartamista. Myöhemmin mukaan on matkailun ja kulttuurivaihdon lisäksi tullut ulkoilmaelämään ja muun muassa kiipeilyyn liittyviä teemoja.
Openworld Adventure Networkin julkinen käynnistys tapahtui vuonna 2001, kun perustajakaksikko kiersi maailman ympäri vuodessa ja raportoi matkan tapahtumia MTV3 Internetissä. Sivusto oli yksi ensimmäisistä matkablogeista. Vuonna 2006 avautui Openworld.fi-sivusto, joka matkailun lisäksi käsittelee muun muassa kiipeilyä, retkeilyä, retkikuntia ja seikkailu-urheiluun liittyviä asioita.
Openworld-yhteisö on järjestänyt matkavalokuvanäyttelyjä, seikkailumatkoja, kursseja , retkiä ja tapahtumia. Vuonna 2008 Openworld Adventure Network toi Yhdysvalloista Reel Rock Tourin Suomeen.
Peuravuono

Peuravuono () on vuono Barentsinmeren rannikolla Petsamon kaupunkikunnan pohjoisosassa Petsamon piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Vuono sijaitsee Petsamonvuonon länsipuolella, suunnilleen Petsamonvuonon ja Norjan rajan puolivälissä. 
Vuono kuuluu Suomen vuonna 1944 Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan alueeseen. Vuonon pohjukassa sijaitsi Peuravuono-niminen kylä, josta käytettiin myös nimeä "Kokko".
Peuravuonon alueella toimi lyijykaivos vuosina 1875-1909.
Vesisara

Vesisara ("Carex aquatilis") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvilaji, jota voi tavata pienistä lammista ja järvien rannoilta. Vesisara voidaan jakaa kahteen alalajiin: taigavesisara ("Carex aquatilis" subsp. "aquatilis") ja tundravesisara ("Carex aquatilis" subsp. "stans").
Vesisara muistuttaa paljolti viiltosaraa ("Carex acuta"), mutta sen lehtien poikkileikkaus on erilainen; vesisaran lehtien reunat ovat ylöspäin taipuneita, kun taas viiltosaralla ne ovat alaspäin kääntyneitä. Vesisaralla on viiltosaran tapaan erilliset hede- ja emitähkät, jotka ovat tavallisesti väriltään tummia. Kukinnan aikaan emien ja heteiden osat tulevat tummien tähkäsuomujen väleistä näkyviin. Vesisara on tuulipölytteinen ja se kukkii kesä-heinäkuussa. Varsi on 30-100 cm korkea ja sen kasvutapa on pysty. Tyvitupet ovat väriltään punaruskeita tai punertavia. Lehtien asento varressa on kierteinen. Lehdet ovat 3-7 mm levyisiä ja muodoltaan nuijamaisia. Ne ovat päältä harmahtavia ja alapuolelta kellanvihreitä. Kukinto on latvassa ja siinä on 5-10 tähkää. Emitähkät ovat alempana kuin hedetähkät. Tähkän suojuslehti on hieman kukintoa pidempi. Kukat ovat tähkäsuomujen suojassa. Hedelmät ovat pähkylöitä. Vesisara ja viiltosara voivat kasvaa samalla kasvupaikalla toistensa seassa ja toisinaan ne voivat risteytyä keskenään.
Suomessa vesisaraa kasvaa lähes koko maassa, yleisimmin Pohjois-Suomessa. Ahvenanmaalla ja Kaakkois-Suomessa vesisara on jo melko harvinainen.
Twisted Pixel Games

Twisted Pixel Games on yhdysvaltalainen tietokonepelejä kehittävä yritys eli pelitalo. Sen perustivat vuonna 2006 pitkään pelialalla toimineet Michael Wilford, Frank Wilson ja Josh Bear. Twisted Pixel tunnetaan parhaiten Xbox Live Arcade -peleistään "The Maw" ja Splosion Man". Lisäksi se on ollut mukana kehittämässä Midwayn julkaisemia urheilupelejä ' ja "".
OMX Iceland 15

OMX Iceland 15 (lyhyemmin ICEX15) oli islantilainen osakeindeksi, johon kuului maksimissaan 15 Islannin pörssin markkina-arvoltaan suurinta yritystä. OMX Iceland 15 -lista aloitti päivittäisen toimintansa vuonna 1998, aloittaen 1000 pisteestä.
OMX Iceland 15 kärsi suurista menetyksistä vuoden 2008 finanssikriisin seurauksena. Vaihto jouduttiin keskeyttämään kolmeksi päiväksi, jotka olivat 9. lokakuuta, 10. lokakuuta ja 13. lokakuuta. Heti keskeytyksen jälkeen OMX Iceland 15 romahti yli 77 %. Indeksin käyttö lopetettiin heinäkuussa 2009 ja se korvattiin OMX Iceland 6-indeksillä. Tästä edettiin OMX Iceland 8 -indeksiin ja keväällä 2019 OMX Iceland 10 (OMXI10) -indeksiin, joka oli käytössä esimerkiksi syksyllä 2022.
Viimeinen koostumus.
Indeksi koostui seuraavista osakkeista sen viimeisen 2. tammikuuta 2009 tehdyn indeksitarkistuksen jälkeen. Sekä Straumur-Burdaras että SPRON poistettiin pörssilistalta ja indeksista noin kuusi kuukautta ennen indeksin käytön lopettamista.
Färsaarten käsipallomaajoukkue

Färsaarten käsipallomaajoukkue edustaa Färsaaria miesten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Färsaarten käsipalloliitto.
Färsaarten maajoukkue on osallistunut aktiivisesti lajin arvoturnausten karsintoihin. Se selviytyi ensimmäisen kerran Euroopan-mestaruuskilpailuihin vuonna 2024. EM-turnauksessa Färsaaret jäi alkulohkossaan neljänneksi eli viimeiseksi hävittyään Slovenialle 29–32, pelattuaan Norjan kanssa tasan 26–26 ja hävittyään Puolalle 28–32.
Vuoden 2010 EM-kilpailujen karsinnoissa Färsaaret oli lohkonsa kuudes ja viimeinen hävittyään kaikki ottelunsa maalierolla 212–346.
Volmar Nyström

Volmar Into Nyström () oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan sähköttäjänä. 
Perhe ja koulutus.
Nyströmin vanhemmat olivat kirkkoherra Onni Kanutus Nyström ja Elin Maria Rönneberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Laina Maire Pohjanheimon kanssa. Hän kävi seitsemän luokkaa Hämeenlinnan suomalaista yhteiskoulua.
Jääkärikausi.
Nyström työskenteli sähköttäjänä valtionrautateillä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 24. lokakuuta 1915, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella, josta hänet siirrettiin sairauden tähden pataljoonan täydennysjoukkoon 19. toukokuuta 1917.
Suomen sisällissota.
Nyström astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan sähköttäjäksi aluksi Mikkelin radioasemalle, josta hänet siirrettiin myöhemmin Tampereen radioasemalle. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Nyström palveli sisällissodan jälkeen Maarianhaminan radioasemalla, josta hänet siirrettiin lokakuussa 1919 Sortavalan ja helmikuussa 1921 Viipurin radioaseman päälliköksi. Viipurista hänet siirrettiin elokuussa 1921 kenttäradiokomppanian ja lokakuussa 1922 Hangon radioaseman päälliköksi. Hangosta hänet siirrettiin 1. toukokuuta 1925 Suomenlinnan paikalliskomppanian päälliköksi, josta hänet siirrettiin 13. heinäkuuta 1927 Suomen valkoisen kaartin 2. komppanian varapäälliköksi, jonka päällikkyyden hän vastaanotti 25. huhtikuuta 1928. Armeijasta hän erosi sairauden tähden 11. toukokuuta 1928. Hän kuoli keuhkotautiin 20. tammikuuta 1929.
Valter Nyström (jääkäri)

Valter Erik Nyström () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan konekiväärikomppaniassa. 
Perhe ja opinnot.
Nyströmin äiti oli Emilia Fredrika Nyström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Sigrid Irene Åströmin kanssa, josta hän erosi vuonna 1926 ja avioitui uudelleen vuonna 1927 Maria Wolotisen kanssa. Hän kävi kansakoulua ja kolme luokkaa Helsingin ruotsalaista yhteiskoulua sekä suoritti yksityisesti kuudennen luokan Nya svenska läroverket i Helsingfors-nimisessä oppilaitoksessa vuonna 1921. Hän suoritti taktiikan soveltamiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1926.
Yleisurheilu-ura.
Nyström saavutti yleisurheilussa viisi SM-mitalia. Hän oli SM-kilpailuissa 800 metrin juoksussa kolmas 1915, 1 500 metrin juoksussa toinen vuosina 1914 ja 1915 ja kolmas vuonna 1913 sekä 5 000 metrin juoksussa kolmas vuonna 1913.
Jääkärikausi.
Nyström liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 9. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. 
Suomen sisällissota.
Nyström astui Suomen armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 13. huhtikuuta 1918 pataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Kämärällä sekä Viipurissa, missä hän haavoittui pahasti 26. huhtikuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Nyström palveli sisällissodan jälkeen nuorempana upseerina Kaartin jääkäripataljoonan 2. komppaniassa. Kaartista hänet siirrettiin 10. joulukuuta 1918 nuoremmaksi upseeriksi Suomen valkoisen kaartin 2. komppaniaan. Valkoisessa kaartissa hän hoiti useita kertoja komppanianpäällikön tehtäviä eri komppanioissa. Nyström erosi armeijasta 27. heinäkuuta 1922. Armeijan jälkeen hän astui Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 1. tammikuuta 1924 ja hänet sijoitettiin Uudenmaan eteläisen suojeluskuntapiirin (Nylands södra skyddskärsdistrikt) III alueen päälliköksi. Suojeluskunnista hän erosi 1. kesäkuuta 1927, jonka jälkeen hän toimi liikemiehenä Helsingissä. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Fuck...I'm Dead

Fuck...I'm Dead (usein lyhennetty FID tai F.I.D.) on australialainen death-grind -yhtye. 
Fuck...I'm Dead perustettiin vuoden 2000 toukokuussa Melbournessa, Victorian osavaltiossa. Sen alkuperäiseen kokoonpanoon kuului laulaja Jay Jones, basisti Tom Raetz ja kitaristi Dave Hill, joka myös ohjelmoi kappaleiden rummut. Yhtyeen ensimmäinen julkaisu oli sen nimeä kantava kahdeksan kappaletta sisältävä demo, joka julkaistiin kitaristi Dave Hillin No Escape Records -levy-yhtiön kautta. Demoa painettiin yhteensä vain 100 kappaletta. Demon julkaisun myötä saksalainen Sanitys Dawn -yhtye kiinnostui yhtyeestä ja julkaisi Fuck...I'm Deadin kanssa yhteisalbumin. Tämän jälkeen Fuck...I'm Dead on julkaissut yhden täyspitkän albumin, yhden split -albumin Engorgedin kanssa ja live -DVD:n.
Karl Nyström

Karl Edvard Nyström () oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan muun muassa radioaseman päällikkönä.
Perhe ja koulutus.
Nyströmin vanhemmat olivat kupariseppä Fredrik Salomon Nyström ja Edla Amanda Sandström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Sigrid Maria Adelia Johanssonin kanssa. Hän kävi Kokkolan ruotsalaista yhteiskoulua, jonka 8. luokalta hän erosi. Hän suoritti sotilaspedagogisen kurssin vuonna 1925.
Jääkärikausi.
Nyström työskenteli sähköttäjänä Lennätinlaitoksessa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 4. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoona tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Libaussa järjestetyille erikoiskursseille (Sprenkommando Polangen|pommarikurssi).
Suomen sisällissota.
Takaisin Suomeen Nyström saapui aselaiva S/S Equityn toisella retkellä Aspuskäriin Merikarvialle 8. joulukuuta 1917. Merikarvialta hän matkusti Vaasaan, missä hän koulutti paikallisia ja lähiympäristön suojeluskuntajoukkoja muun muassa Maksamaalla. Hän osallistui sisällissodan puhjettua Gerbyn kolonnan varajohtajana Vaasan valtaukseen. Vaasan valtauksen jälkeen hänet määrättiin 7. helmikuuta 1918 alkaen Vaasan radioaseman sähköttäjäksi, josta hänet siirrettiin Päämajan sähköttäjäksi Mikkeliin 24. huhtikuuta 1918. Mikkelistä hänet siirrettiin 2. toukokuuta 1918 Viipurin radioaseman päälliköksi.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen Nyström jatkoi palvelustaan Viipurin radioaseman päällikkönä, kunnes 1. elokuuta 1918 hänet siirrettiin kenttäradiokomppanian päälliköksi ja edelleen 1. syyskuuta 1921 alkaen Radiopataljoonan väliaikaiseksi komentajaksi. Armeijasta hän erosi 28. toukokuuta 1926, jonka jälkeen hän työskenteli myyjänä Reko Oy:n palveluksessa vuosina 1927–1928. Myöhemmin hän työskenteli muun muassa Constructor Oy:n palveluksessa varastonhoitajana vuosina 1934–1935.
Talvi- ja jatkosota.
Nyström osallistui talvisotaan aluksi IV Armeijakunnan esikunnassa, josta hänet siirrettiin myöhemmin Rannikkopataljoona 4:ään ja edelleen apulaispäälliköksi Viestikoulutuskeskukseen. Välirauhan aikana hän toimi toimistoupseerina Kotijoukkojen esikunnassa. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Viestikoulutuskeskukseen, josta hänet siirrettiin myöhemmin Henkilötäydennyskeskus 2:een. Vielä ennen ensimmäisen sotavuoden päättymistä hänet siirrettiin Viestikoulutuskeskukseen Radiopataljoonan komentajaksi. Hänet vapautettiin sotapalveluksesta vuonna 1942, jonka jälkeen hän työskenteli Kone ja Silta Oy:n palveluksessa sekä liikemiehenä Helsingissä. Hänet haudattiin Helsinkiin.