tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lisäarvo

Lisäarvo on marxilainen kansantaloustieteellinen termi, joka osoittaa, miten paljon työnantaja ja tuotantovälineiden omistaja jättää maksamatta työn tuottamaksi katsottavasta arvosta sen tekijöille. Sanaa lisäarvo käytetään yleiskielessä usein, kun viitataan arvonlisään. Kauppatieteissä on haluttu pitää nämä kaksi käsitettä myös sanastollisesti erillä toisistaan.
Lisäarvon käsitettä käytti ensimmäisenä irlantilainen yhteiskuntafilosofi William Thompson vuonna 1824 julkaistussa teoksessaan "An Inquiry into the Principles of the Distribution of Wealth", johon Karl Marx tutustui vuonna 1846.
Karl Marx.
Vuonna 1867 ilmestyneessä "Pääoman" ensimmäisessä osassa Marx määritteli lisäarvon käsitteensä työnarvoteorian pohjalta. David Ricardolta ja Adam Smithiltä saadun työnarvoteorian mukaan tuotteen arvon määrää sen valmistamiseen tarvitun työn määrä, Marxin täsmennyksen mukaan ”yhteiskunnallisesti välttämätön” työ.
Klassisen taloustieteen työnarvoteorian mukaan yksinkertaiset tavarantuottajat vaihtoivat työnsä tuloksia niiden tekemiseen käytetyn työajan suhteessa. Marx kirjoitti vuonna 1859, että Adam Smith oli määritellyt tavaran arvon sen sisältämän työajan perusteella, mutta rajoittanut ilmiön vain menneisyyteen, missä ihmiset olivat yksinkertaisia tavarantuottajia ja -vaihtajia. David Ricardo sen sijaan laajensi työnarvoteorian myös sellaiseen teollisuuteen, missä vallitsi rajoittamaton kilpailu. Edelleen Jean Charles Léonard de Sismondi pelkisti arvonsuuruuden ”välttämättömäksi” työajaksi. Marx omaksui Sismondin käsitteen muodossa ”yhteiskunnallisesti välttämätön työ”.
Marxin mukaan kapitalisti ostaa työläisen työvoiman sen oikeasta arvosta, joka on työvoiman tuottamiseen tarvittujen välttämättömien elintarpeiden arvo. Työvoimalle on kuitenkin ominaista, että se käytettynä tuottaa yli oman arvonsa. Työpäivän kuluessa tehdyn ensimmäisen jakson aikana työläisen tekemä työ korvaa oman arvonsa, mutta toisen jakson eli lisätyöajan kuluessa se tuottaa kapitalistille lisäarvoa. Tämän lisäarvon kapitalisti anastaa itselleen, mikä on Marxin mukaan ”riistoa”. Lisätyön ja välttämättömän työn välinen suhde on ”lisäarvon suhdeluku”, joka ilmaisee työn riistoasteen.
Salibandyliigan kausi 2002–2003

Kausi 2002–2003 oli salibandyliigan 17. kausi. Miesten Suomen mestaruuden voitti Espoon Oilers ja naisten mestaruuden Tampereen Classic.
Miehet.
Miesten mestaruuden voitti Oilers ja runkosarjan voittanut Josba oli hopealla. Pronssi meni HIFK:lle. Runkosarjan pistepörssin voitti Josban Esa Jussila tehden 29 pelatussa ottelussaan 68 pistettä, joista 24 oli maalia ja 44 maaliin johtanutta syöttöä. Pudotuspelien pistepörssin voitti Josban Janne Tähkä tehden 10 pelatussa ottelussaan 21 pistettä, joista 15 oli maalia ja 6 maaliin johtanutta syöttöä.
Naiset.
Naisten mestaruuden voitti Classic. Hopeaa sai SSV ja pronssia Erä III. Runkosarjan pistepörssin voitti Classicin Petra Mäntynen, joka teki 22 pelaamassaan ottelussaan 61 pistettä, joista 33 oli maalia ja 28 maaliin johtanutta syöttöä. Hän voitti myös pudotuspelien pistepörssin tehden 11 pelaamassaan ottelussa 29 pistettä, joista 17 oli maalia ja 12 maaliin johtanutta syöttöä.
The Hush Sound

The Hush Sound on indie-yhtye Yhdysvalloista. Aiemmin yhtye kulki nimellä The Hush, mutta kyseinen nimi oli jo käytössä toisella artistilla. Sekaannusten välttämiseksi nimi muunnettiin The Hush Soundiksi.
Historia.
The Hush Soundin perusti Greta Salpetar yhdessä Bob Morrisin kanssa. Kaksikko tapasi toisensa Gretan ollessa 12-vuotias, Bob oli tuolloin 15. Greta harrasti klassista pianon soittoa, kun taas Bob rakasti rockmusiikkia.
Virallisesti yhtye perustettiin Vuoden 2004 loppupuolella. Yhtyeen alkuaikoina kaksikko soitti pelkästään akustista musiikkia, Bob säesti kitarallaan Gretan pianoa. Pari kuitenkin tuli siihen tulokseen, ettei tämä riittänyt heille – saadakseen haluamansa soundin he tarvitsisivat yhtyeelleen basistin ja rumpalin. Löydettyään yhtyeelle rumpalin Darren Wilsonin sekä basistin Chris Fallerin The Hush Sound suuntasi levytysstudioon.
Ilman levy-yhtiön tukea The Hush Sound julkaisi ensimmäisen pitkäsoittonsa "So Suddenin" 11. lokakuuta 2005.
Panic! at the Discon kitaristi Ryan Ross törmäsi yhtyeeseen purevolume-sivustolla. Pidettyään kuulemastaan Ross kertoi yhtyeestä Fall Out Boyn Pete Wentzille, joka kiinnostui The Hush Soundista niin, että ehdotti sopimusta levy-yhtiönsä Decaydance Recordsin kanssa.
Levytyssopimuksen jälkeen yhtyeen ensimmäinen albumi "So Sudden" julkaistiin uudelleen Decaydance Recordsin alaisena. Pian tämän jälkeen yhtye aloitti seuraavan albumin työstämisen. "Like Vines" valmistui syksyllä 2006, levyn tuotti Sean O'Keefe yhdessä Fall Out Boyn Patrick Stumpin kanssa.
23. lokakuuta 2008 The Hush Sound ilmoitti MySpace-sivullaan basistinsa Chris Fallerin eroavan ja tämän tilalle liittyvän Mike LeBlancin.
Jean Shiley

Jean Shiley Newhouse (20. marraskuuta 1911 Harrisburg, Pennsylvania – 11. maaliskuuta 1998 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen korkeushyppääjä, olympiavoittaja Los Angelesissa 1932.
Shiley sai saman tuloksen Mildred Didriksonin kanssa olympiakarsinnoissa. Tämä oli enteellistä, sillä itse kisoissa molemmat hyppäsivät 165 ja joutuivat uusimaan kultamitalista. Varsinaisessa kilpailussa molemmat olivat pudottaneet kolmesti korkeudesta 167, mutta uusinnassa molemmat ylittivät sen. Didriksonin hyppy hylättiin "sukeltamisen" takia ja Shiley sai kultaa. Shileyn tulos 165 oli maailmanennätys, uusinnassa hypättyä kaksi senttiä parempaa tulosta ei sellaiseksi hyväksytty.
Vuoden 1936 olympialaisiin Shiley ei saanut enää osallistua, koska hänet katsottiin silloisten tiukkojen amatöörisääntöjen puitteissa ammattilaiseksi hänen toimittuaan uimaopettajana.
Giuseppe Gentile

Giuseppe Gentile (s. 4. syyskuuta 1943) on entinen italialainen kolmiloikkaaja ja olympiamitalisti. Hän esiintyi myös elokuvissa.
Gentile sijoittui kolmiloikassa yhdeksänneksi Budapestin EM-kilpailuissa 1966 tuloksella 16,15 m. Méxicon 1968 olympialaisten karsintakilpailussa hän hyppäsi uuden maailmanennätyksen 17,10 m. Seuraavan päivän loppukilpailussa hän paransi maailmanennätystä tulokseen 17,22 m, mutta Neuvostoliiton Viktor Sanejev ja Brasilian Nelson Prudêncio hyppäsivät vieläkin pidemmälle, joten Gentile sai palkinnoksi olympiapronssia. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 16,03 m ja Helsingin EM-kilpailuissa 1971 12:nneksi tuloksella 14,00 m loukkaannuttuaan kilpailuhypyssään. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi Dortmundissa 1966, viidenneksi Madridissa 1968 sekä seitsemänneksi Wienissä 1970.
Gentile voitti Italian mestaruuden pituushypyssä vuonna 1968 sekä kolmiloikassa vuosina 1965, 1966, 1968, 1970 ja 1971. Hän teki pituushypyn Italian ennätyksen hyppäämällä 17. elokuuta 1968 Chorzówissa tuloksen 791 cm. Hän ylitti tuolloin ensimmäisenä italialaisena Arturo Maffein Berliinin 1936 olympialaisissa hyppäämän tuloksen 773 cm. Kolmiloikan Italian ennätystä hän paransi kahdeksan kertaa: ensimmäisen kerran vuonna 1965 tulokseen 16,17 m ja viimeisen kerran Méxicon olympialaisissa. Hänen Méxicon-tuloksensa säilyi Italian ennätyksenä lähes 31 vuotta.
Gentile näytteli Maria Callasin tähdittämässä, vuonna 1969 valmistuneessa elokuvassa "Medeia" sekä useissa italowesterneissä.
Ibolya Csák

Ibolya Csák (6. tammikuuta 1915 Budapest – 10. helmikuuta 2006 Budapest) oli unkarilainen korkeushyppääjä, olympiavoittaja Berliinissä 1936.
Csák voitti olympiakultansa tiukassa kilpailussa. Kaikki mitalistit saivat saman tuloksen 160 cm ja pudottivat kolme kertaa korkeudesta 162. Silloisten sääntöjen mukaan seurasi neljäs hyppy uusintana ja Csák oli ainoa, joka ylitti riman. Voittonsa aikaan Csák oli 166 cm pitkä ja painoi 58 kg.
Naisten ensimmäisissä yleisurheilun EM-kisoissa Wienissä 1938 Csák tuli toiseksi korkeushypyssä, mutta myöhemmin hänet julistettiin voittajaksi Dora Ratjenin paljastuttua Hermann-nimiseksi mieheksi. Csákin tulos 164 kesti Unkarin ennätyksenä 24 vuotta.
Joey Beltram

Joey Beltram (s. 6. marraskuuta 1971 Queens, New York) on yhdysvaltalainen dj ja musiikkituottaja, joka työskentelee pääasiassa elektronisen tanssimusiikin parissa. Hän on vaikuttanut erityisesti belgialaiseen ja yleensä eurooppalaiseen klubi- ja ravekulttuuriin 1990-luvun alussa. Hänen tuotantoaan on julkaistu muun muassa NovaMute-, R &amp; S -, Tresor- ja Warp-levymerkeillä. Dj-työhönsä hän sanoo saaneensa vaikutteita newyorkilaiselta Tony Humphriesilta. 
Beltramin ja Mundo Muziquen yhteistyössä Second Phase -nimellä tekemä "Mentasm"-kappale on toiminut innoittajana monille elektronisen tanssimusiikin tuottajille. Sitä pidetään yleisesti ensimmäisenä äänitteenä, jossa käytetään niin sanottua "Hoover-saundia", syntetisaattorilla luotua, jossain määrin imurin ääneltä kuulostavaa äänikuviota. "Hooveria" käyttävistä kappaleista ehkä tunnetuin on alankomaalaisen Human Resourcen "Dominator" (1991), jota Beltram itsekin on uudelleenmiksannut. 
Elämänvaiheita.
Italialais-meksikolaista sukujuurta oleva Beltram varttui New Yorkin Queensissa. Lapsena hän teki muun muassa graffiteja. Dj-työt hän sanoo aloittaneensa harrastusmielessä noin vuonna 1983. Aluksi hän soitti lähinnä diskoa, elektroa ja hip hopia. Vuosikymmenen puolivälissä hän kiinnostui Chicagon housesta ja alkoi myöhemmin itsekin tuottaa musiikkia. Ensimmäiset äänitteensä hän teki newyorkilaisille levymerkeille, kuten Nu Groovelle, ja levytti pian myös tunnetulle chicagolaiselle Trax Records -merkille ja teknopioneeri Derrick Mayn Transmatille. 
Belgialainen R&amp;S-levymerkki kiinnostui Beltramista, ja hän lähti Belgian Gentiin vuonna 1989. Hän teki vuosikymmenen vaihteessa todennäköisesti tunnetuimmat tuotoksensa, "Energy Flashin" ja "Mentasmin", joista tuli suosittuja ravepiireissä. 
Vuonna 1993 Beltram levytti muun muassa "The Calibre" -ep:n Warp Recordsille. Seuraavana vuonna ilmestyi "Aonox"-niminen albumi. Vuosikymmenen puolivälissä Beltram teki ensimmäiset tuotoksensa tunnetulle saksalaiselle Tresor-merkille: muun muassa äänitteet "Game Form", "Instant" ja "Metro" sekä albumin "Places". Vuonna 1999 hän perusti oman levymerkin nimeltään STX, jolle on levyttänyt oman nimensä lisäksi myös pseudonyymillä JB3.
2000-luvulla Beltram on tehnyt muun muassa "The Rising Sun" -albumin ja Tokiossa dj-keikalla äänitetyn livealbumin tai -miksauksen "Live &amp; Womb", jotka kummatkin julkaistiin Tresorilla. Tuoretta tuotantoa hänen omalla levymerkillään puolestaan edustaa vuoden 2007 "Orch7"-single.
Live Premonition

Live Premonition on heavy metal -yhtye Firewindin ensimmäinen livealbumi. Se julkaistiin marraskuussa 2008. Albumista julkaistiin kolme eri versiota: tupla-CD, DVD sekä DVD:n ja molemmat CD:t sisältävä painos . Albumi on nauhoitettu Kreikan Thessalonikissa 12. tammikuuta 2008 .
Kappaleet.
DVD-versio.
Bonusmateriaalit:
Attilio Bravi

Attilio Bravi (9. syyskuuta 1936 Bra – 27. marraskuuta 2013) oli italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli pituushyppy.
Bravi sijoittui pituushypyssä seitsemänneksi Bernin EM-kilpailuissa 1954 tuloksella 725 cm. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 751 cm; pronssimitalisti Henryk Grabowski sai saman tuloksen.
Bravi paransi Arturo Maffein lähes 20 vuotta vanhaa Italian pituushyppyennätystä hyppäämällä Torinossa 27. heinäkuuta 1958 tuloksen 766 cm. Italian mestaruuden hän voitti vuosina 1952, 1954–1955 sekä 1957–1960. Vain Maffei on voittanut Italian mestaruuden miesten pituushypyssä useammin.
Karhuveljeni Koda 2

Karhuveljeni Koda 2 ("Brother Bear 2") on Disneyn animaatioelokuva vuodelta 2006. Se on jatkoa elokuvalle "Karhuveljeni Koda". Elokuvassa karhuveljekset Kenai ja Koda jatkavat seikkailujaan. Keskeisessä osassa on myös ihmisystävä Nita, jonka kohtalo on sidottu Kenaihin.
Ääninäyttelijät.
Englanniksi.
Muita englanninkielisiä ääniä esittävät Benjamin Bryan, Jason Marsden ja Krista Swan.
Suomeksi.
Muissa rooleissa ovat: Sari Moilanen, Henri Piispanen, Rebekka Holi, Martti Mäkelä, Carla Rindell, Antti Jaakola, Aleksis Sankari, Aurora Sankari, Anna-Liisa Haunio, Inna Vintturi, Päivi Granström, Mirja Mäkelä, Tommi Varis, Mikko Pettinen, Pasi Piispanen ja Matti Holi
Tulkoon Aamunkoi.
Esittäjät: Katriina Honkanen ja Pekka Kuorikoski
Tänne Mä Jään.
Esittäjä: Katriina Honkanen
Mä Luonas Oon.
Esittäjä: Katriina Honkanen
Tulkoon Aamunkoi (repriisi).
Esittäjät: Katriina Honkanen ja Pekka Kuorikoski
Fix You

”Fix You” on englantilaisen rock-yhtye Coldplayn kappale. Kappale julkaistiin 5. syyskuuta 2005 yhtyeen kolmannen albumin, "X&amp;Y:n", toisena singlenä. Kappale nousi Britannian singlelistalla sijalle neljä ja Yhdysvaltojen "Billboardin" Hot Modern Rock Tracks -singlelistalla sijalle 18. Britannian ja Yhdysvaltojen singlet olivat promo-singlejä.
Kaikki yhtyeen jäsenet osallistuivat kappaleen kirjoittamiseen. Kappale rakentuu kirkkotyylisten urkujen sekä hidastempoisten rumpujen ympärille. 
Kriitikoiden arviot ”Fix Yousta” olivat yleisesti ottaen positiivisia. Arvioissa kiiteltiin kappaleen musiikkia ja sanoitusta. Kappaletta on käytetty paljon sämpläämiseen ja siitä on tehty useita cover-versioita. Kappale on voittanut useita musiikkipalkintoja.
Shelbyville

Shelbyville voi tarkoittaa:
Yhdysvalloissa
Fiktiossa
Vilhjálmur Einarsson

Vilhjálmur Einarsson (5. kesäkuuta 1934 – 28. joulukuuta 2019) oli islantilainen kolmiloikkaaja ja maansa ensimmäinen olympiamitalisti.
Vilhjálmur saavutti kolmiloikassa olympiahopeaa Melbournen 1956 olympialaisissa. Hän hyppäsi loppukilpailun toisella kierroksella tuloksen 16,26 m, jota pidemmälle pääsi vain Brasilian Adhemar Ferreira da Silva neljännellä kierroksella. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän saavutti pronssia tuloksella 16,00 m. Rooman 1960 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 16,37 m ja Belgradin EM-kilpailuissa 1962 kuudenneksi tuloksella 15,62 m.
Vilhjálmurin poika Einar Vilhjálmsson kilpaili keihäänheittäjänä.
Sofia Jannok

Brita Maret Sofia Jannok (s. 15. syyskuuta 1982) on saamelainen laulaja ja lauluntekijä. Hän laulaa enimmäkseen pohjoissaameksi ja myös joikaa. 
Ura.
Jannok voitti Sámi Grand Prix -laulukilpailun vuonna 2003 laulullaan "Liekkas".
Sofia Jannok osallistui erilaisiin laulukilpailuihin osana duoa Sofia och Anna vuodesta 1994 alkaen. He voittivat Sámi Grand Prix -kilpailun vuonna 2001 kappaleella ”Meahci mánná”. Sen jälkeen Sofia lähti soolouralle.
Jannok on julkaissut kolme albumia. Ensilevy "White - Ceaskat" ilmestyi saamelaisen kustantajan kautta. Vuonna 2008 ilmestynyttä "Áššogáttis - By the Embers" -albumia myytiin kultalevyn edestä, ja se oli Grammis-ehdokkaana. Kolmas albumi "Áhpi – Wide as Oceans" ilmestyi vuonna 2013.
Igor Kaškarov

Igor Kaškarov (s. 5. toukokuuta 1933) on entinen neuvostoliittolainen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti.
Kaškarov saavutti korkeushypyssä olympiapronssia Melbournen 1956 olympialaisissa tuloksella 208 cm. Runsas kuukausi ennen olympialaisia hän hyppäsi kotimaassaan tuloksen 210 cm, jota korkeammalta tuona vuonna hyppäsi vain olympiavoittaja Charles Dumas. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 Kaškarov sijoittui neljänneksi tuloksella 206 cm.
Anatoli Samotsvetov

Anatoli Samotsvetov (27. marraskuuta 1932 – 17. elokuuta 2014) oli neuvostoliittolainen moukarinheittäjä ja olympiamitalisti.
Samotsvetov saavutti moukarinheitossa olympiapronssia Melbournen 1956 olympialaisissa tuloksella 62,56 m. Vuoden parhaan tuloksensa 65,03 m hän heitti Bukarestissa syyskuussa yli kaksi kuukautta ennen olympialaisia. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui 16:nneksi tuloksella 57,00 m. Rooman 1960 olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 63,60 m.
Giuseppina Leone

Giuseppina Leone (s. 21. joulukuuta 1934) on entinen italialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Leone sijoittui 19-vuotiaana Bernin EM-kilpailuissa 1954 neljänneksi 100 metrin juoksussa ajalla 12,0 s ja saavutti 4 × 100 metrin viestijuoksussa pronssia ajalla 46,6 s. Melbournen 1956 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi sekä 100 metrillä (loppuaika 11,9 s) että viestissä (45,7 s). Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui jälleen molemmilla matkoilla viidenneksi (ajat 11,8 s ja 46,3 s). Rooman 1960 olympialaisissa hän saavutti 100 metrillä pronssia ajalla 11,3 s sekä sijoittui 200 metrillä kuudenneksi ajalla 24,9 s ja viestissä viidenneksi ajalla 45,6 s.
Verbenoni

Verbenoni (C10H14O) on syklinen ketoni ja terpeeni. Luonnossa sitä esiintyy useissa vehka-, kämmekkä-, asteri-, ihmekukka-, purtojuuri-, huppukukka-, sinilatva-, huulikukkais-, öljypuu-, naamakukkais-, laakeri-, magnolia-, sypressi- ja kuismakasvien lajeissa . Kaarnakuoriaisiin kuuluva puuntuholainen "Dendroctonus frontalis" tuottaa ja käyttää verbenonia viestintään. Verbenonia käytetäänkin houkuttelemaan kuoriaisia pois puiden luota aiheuttamasta tuhoa.. Verbenonia esiintyy semiokemikaalina useissa kasveissa ja eliöissä.
Reaktioita.
Jotkin kasvit kykenevät luonnollisesti tuottamaan verbenonia hapettamalla pineeniä. Verbenonia voidaan myös valmistaa teollisesti hapettamalla pineeniä tiettyjen metallikatalyyttien läsnä ollessa.
Verbenoni voi muuttua valokemiallisella toisiintumisreaktiolla krysantenoniksi..
Vähä Madesjärvi

Vähä Madesjärvi on pieni järvi Kurikan kunnan eteläosassa entisen Jalasjärven kunnan alueella. Pinta-alaa järvellä on 0,56793 neliökilometriä, ja se on Kyrönjoen valuma-alueen 22. suurin järvi. Järven pinnankorkeus on 142,5 metriä. Vähältä Madesjärveltä lounaaseen sijaitseva Iso Madesjärvi laskee vetensä luomaa pitkin Vähään Madesjärveen. Vähä Madesjärvi laskee vetensä Madesluomaan.
Järven lounaisrannalla, Kylmälahden rannalla sijaitsee 160-metrinen Madesvuori. Järven itärannalla sijaitsee puolestaan 160 metriä korkea Välivuori. Välivuoren takana sijaitsee Kolhonjärvi.
Johann Fischer von Waldheim

Johann Gotthelf Fischer von Waldheim (Григорий Иванович Фишер фон Вальдгейм) (13. lokakuuta 1771 Waldheim, Sachsen – 18. lokakuuta 1853 Moskova) oli saksalainen eläintieteilijä, paleontologi ja geologi.
Fischerin isä oli pellavankutoja. Fischer kävi koulunsa Mainzissa ja opiskeli lääketiedettä Leipzigissa. Hän matkusti Wieniin ja Pariisiin ystävänsä Alexander von Humboldtin kanssa, ja opiskeli Georges Cuvierin oppilaana. Hän sai professuurin Mainzista.
Vuonna 1804 Fischer sai Moskovasta luonnonhistorian professorin viran ja hänestä tuli Moskovan yliopiston luonnonhistoriallisen museon johtaja. Elokuussa 1805 hän perusti "Société Impériale des Naturalistes de Moscou" -seuran.
Fischer erikoistui selkärangattomien luokitteluun ja hänen suurtyönsä oli "Entomographia Imperii Rossici" (1820–1851). Hän tutki fossiililöytöjä Moskovan lähialueilla.
Venezuelan ilmavoimat

Venezuelan ilmavoimat eli "Aviación Militar Venezolana" (vuosina 1946–2006 "Fuerza Aérea Venezolana" eli FAV) on Venezuelan ilmapuolustuksen runko. 
Historia.
Venezuelan sotilaallinen lentokoulu aloitti toimintansa 10. joulukuuta 1920, mitä pidetään Venezuelan ilmavoimien syntyhetkenä. Sen lentokalustona oli Farman, Caudron G.3 ja Caudron G.4 -lentokoneita. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvallat loi Venezuelan ilmavoimat antamalla maalle ylijäämäkalustoa ja koulutustukea. Virallisesti ilmavoimat syntyivät 22. kesäkuuta 1946. Nykyiset lentotukikohdat rakennettiin 1960-luvulla. Tuolloin hävittäjinä olivat De Havilland Venom, De Havilland Vampire ja F-86. Pommikoneina olivat vanhat B-25 Mitchell -koneet.
1970- ja 1980-luvulla öljyviennillä rikastunut maa uudisti ilmavoimiensa lentokoneita, pääkalustoksi tulivat Dassault Mirage III ja F-16. Ensimmäiset F-16-koneet vastaanotti 1983 El Libertador -tukikohtaan sijoitettu Grupo Aéreo de Caza 16.
Venezuelan F-16, F-5 ja Miraget osallistuivat 2006 Cruzex III -harjoitukseen, joka oli Brasilian, Perun, Chilen, Argentiinan, Uruguayn ja Venezuelan sekä Ranskan yhteinen harjoitus.
Modernisointi 2000-luvulla.
Ilmavoimat osti heinäkuussa 2005 Venäjältä 24 Suhoi Su-30 -hävittäjää, kun Yhdysvallat oli asettanut vientikiellon F-16-lentokoneiden varaosille. Venezuela keskusteli Suhoi Su-35 -hävittäjien ostosta vuonna 2008.
Wolf Kahler

Wolf Kahler (s. 3. huhtikuuta 1940 Berliini, Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa "Kadonneen aarteen metsästäjissä" eversti Dietrichiä.
Kahler esiintyi vuonna 1975 monissa Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian filmituotannoissa. Pituutensa (188 cm), vaaleiden hiustensa ja sinisten silmiensä ansiosta hän on esiintynyt usein natsirooleissa. Kahlerin ääni esiintyi myös videopeleissä, esimerkkinä Kaiser Vlad "Battalion Warsissa". 
Kahler on esiintynyt myös mainoksissa.
Lynne Harvey

Lynne "Angel" Harvey, o.s. "Cooper", (1916 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat – 3. toukokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen radiotuottaja.
Lynne Cooper opiskeli St. Louisissa sijaitsevassa Washingtonin yliopistossa englannin kieltä. Vuonna 1939 hän pääsi töihin paikalliselle KXOX-radioasemalle, jossa tapasi tulevan miehensä Paul Harveyn. Paul Harvey antoi jo ensitapaamisella Cooperille lempinimen "Angel". Kaksi vuotta myöhemmin pari meni naimisiin, ja he siirtyivät kalamazoolaiselle WKZO-asemalle. 
Lynne Harveyn aloitteesta pariskunta muutti 1944 Chicagoon. He pääsivät paikalliselle WENR-asemalle, jossa Paul sai oman iltauutislähetyksen ja Lynnestä tuli lähetyksen tuottaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Vuonna 1951 Harveyt pääsivät ABC:lle, jolla he jatkoivat aina Lynne Harveyn kuolemaan asti, jonka jälkeen Paul Harvey jatkoi ohjelman tekoa yksinään.
Lynne Harvey nimettiin ensimmäisenä tuottajana Radio Hall of Fameen vuonna 1997.
The Blue Room (EP)

The Blue Room on englantilaisen rock-yhtyeen Coldplayn kolmas EP ja ensimmäinen joka julkaistiin levy-yhtiö Parlophonen kautta.
EP:n versio "Don’t Panicista" on erilainen kuin yhtyeen ensimmäisellä studioalbumilla, "Parachutesilla", joka julkaistiin vuonna 2000. Myös EP:n neljäs raita, "High Speed", julkaistiin "Parachutesilla", mutta samana versiona. Kaksi EP:n kappaleista on julkaistu jo aikaisemmin yhtyeen edellisellä EP:llä "Safety": "Bigger Stronger" ja "Such a Rush".
Alkuperäisestä painoksesta tehtiin vain 5 000:n kopion erä, mutta EP uudelleenjulkaistiin vuonna 2001, jolloin erä oli suurempi.
John Kricfalusi

Michael John Kricfalusi (s. 9. syyskuuta 1955) on kanadalainen animaattori, joka tunnetaan parhaiten animaatiosarja "Ren &amp; Stimpyn" luojana. Hän on käyttänyt myös nimiä John K. ja Raymond Spum.
Kricfalusi aloitti uransa 1980-luvun alussa Ralph Bakshin kanssa. Hän perusti vuonna 1988 animaatiostudio Spümcøn Jim Smithin kanssa ja loi "Ren &amp; Stimpyn". Spümcø myi "Ren &amp; Stimpyn" Nickelodeonille samana vuonna. Sarjan tuotannosta syntyi kuitenkin riitaa. Kricfalusi ylitti usein sarjan budjetin ja sai harvoin jaksoja valmiiksi määräajan sisällä. Nickelodeon erotti hänet sarjan tuotantoryhmästä vuonna 1992. Sarja lopetettiin 1996. Kricfalusi sai vapaammat kädet aloittaessaan vuonna 2003 enemmän aikuisille suunnatun sarjan "Ren &amp; Stimpy Adult Party Cartoon" Spike TV:lle, mutta se lopetettiin vain kolmen jakson esittämisen jälkeen.
Vuonna 1997 Kricfalusi loi ensimmäisen vain internet-levitykseen tarkoitetun animaation "The Goddamn George Liquor Programin". Sarjan jaksot olivat yhden minuutin pituisia.
Kricfalusi on animoinut myös musiikkivideoita artisteille kuten Björk ja Tenacious D. Hän on myös ohjannut The Rolling Stonesin vuoden 1986 ”Harlem Shuffles” -musiikkivideon animaation.
Hornan enkelit

Hornan enkelit () on Howard Hughesin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen sotaelokuva vuodelta 1930, jonka pääosissa ovat Jean Harlow, Ben Lyon ja James Hall.
Elokuvan käsikirjoituksen laativat Harry Behn, Howard Estabrook ja Joseph Moncure March Marshall Neilanin ja Marchin tarinan pohjalta. "Hornan enkelit" on muuten mustavalkoinen, mutta siinä on noin kymmenen minuutin pituinen kohta, jossa on värit. Elokuva on noin 127 minuutin eli kahden tunnin ja seitsemän minuutin mittainen. "Hornan enkelit" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 27. toukokuuta vuonna 1930. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa reilua vuotta myöhemmin 6. syyskuuta vuonna 1931. United Artists ja The Caddo Company tuottivat elokuvan. Elokuva on Harlowin ensimmäinen pääosa.
"Hornan enkelit" oli vuonna 1930 ehdokkaana parhaan kuvauksen Oscar-palkintoon. Kuvausten aikana kolme lentäjää kuoli. "Hornan enkelit" sijoittuu ensimmäiseen maailmansotaan.
Delvaux

Delvaux on sukunimi, jonka tunnettuja kantajia ovat:
Lisäksi Delvaux voi viitata asteroidiin 1848 Delvaux.
Hirvijärvi (kylä Jalasjärvellä)

Hirvijärvi (myös Hirvikylä) on kylä Kurikassa Etelä-Pohjanmaalla entisen Jalasjärven kunnan alueella. Kylä rajoittuu pohjoisessa Taivalmaahan, lännessä Jalasjärven kirkonkylään ja Keskikylään, etelässä Keskikylään ja Ylivalliin sekä idässä Alavalliin ja Seinäjoen kaupunkiin. 
Kylä on saanut nimensä Hirvijärvi-nimisestä järvestä. Järvi on valtakunnallisesti merkittävä lintuvesi. Järveen laskevat Hirvijoki ja Hirviluoma.
Kesäaikaan Hirvijärvellä voi uida Mäntyrannan uimapaikalla. Kylässä on myös valaistu pururata, jolla on mahdollista lenkkeillä ja hiihtää talvisin. Lisäksi kylässä on pyöräilyreitistö. Hirvijärvellä sijaitsee myös motocross-rata Heittola. Radan ylläpidosta vastaa Jalasjärven moottorikerho Jamoke.
Kylässä toimii Hirvijärven koulu, jossa on 53 oppilasta sekä kolme opettajaa, joista koulunjohtajana Anna-Maija Koskela (2015).
Historiaa.
Hirvikylän ensimmäinen talo oli Marttila, isäntänsä Martti Sipinpojan mukaan. Hän oli Jalasjärven seitsemäs kirjoihin laitettu isäntä, kun hänen talonsa merkittiin verolle vuonna 1561. Seuraavana vuonna Tuomas Tuomaanpoika perusti kylään Komsilan talon, joka autioitui vuonna 1569, kun isäntä muutti uudisviljelijäksi Teuvalle. Pian myös Marttilan isäntä muutti ilmeisesti Kauhajoelle uudisviljelijäksi. Vuodesta 1626 alkaen Matti Heikinpoika alkoi maksaa Kouvon talosta veroa ainoana koko kylässä. Enemmän asukkaita alkoi tulla vasta tervanpolton myötä, jolloin myös Marttila ja Komsi otettiin uudelleen viljelyyn, ja Hirvijärven rannalle perustettiin Ventelän tila.
1700-luvun alussa syntyi Hirvikylään kolme uudistilaa: Mäntykoski, Taivalkoski ja Kasari, mutta sitten isoviha keskeytti kylän kehittymisen. 1700-luvun puoliväliin mennessä olivat syntyneet Ojaniemen, Kohtamäen ja Haapamäen tilat. Vuosisadan lopulla Ruotsin valtiovalta alkoi edistää uudisasutusta niin, että 1800-luvun alkuvuosina taloja oli 15, uusina Huhtakallio, Luokkakallio, Mäntykoski, Taivalmäki, Tuisku, Viinamäki ja Vuorenmaa. 1800-luvun puoliväliin mennessä tilojen jakaminen oli kasvattanut Hirvijärven talojen määrää 38:aan.
1800-luvun lopulla Hirvikylään perustettiin useita yksityisiä meijereitä, jotka 1907 yhdistyivät Hirvijärven Osuusmeijeriksi.
Tuulimyllyjen lisäksi Hirvijoen koskissa oli monia sahoja ja jauhomyllyjä, joista Mäntykosken Sähkö ja Mylly toi sähkövalon kylään ja Taivalkosken mylly alkoi sotien jälkeen erikoistua talkkunan tuotantoon.
Ensimmäinen kansakoulu Hirvijärvelle saatiin 1891 ja sille oma koulutalo Konimäelle 1895. Vuonna 1901 koulutaloon saatiin kirjasto. Nykyinen Hirvijärven koulu sijaitsee aivan eri paikassa. Enimmillään kylässä oli viisi koulua: Konimäen (1891–), Taivalmäen, Mäntykosken (1922–1976), Viinamäen (1920–1966) ja Komsin (1939–) kansakoulut.
Kieltolain aikana vuonna 1926 Hirvijärven raittiusseura sai oman toimitalon, Joukolan, joka on yhä käytössä, samoin kuin Evankelisen nuorisoliiton 1955 avattu toimitalo. Molemmat yhdistykset ovat olleet tunnettuja etenkin musiikkitoiminnastaan.
Kokoonpanopiirustus

Kokoonpanopiirustus kuuluu koneenpiirustuksiin. Se esittää laittetta osista ja komponenteista koottuna täysin valmiiksi kasattuna tai räjäytyskuvana. Osat on liitetty yhteen joko kiinteillä tai irrotettavilla liitoksilla. Piirustus sisältää osaluettelon, mihin on merkitty osakokoonpano- ja osapiirustusten numerot. Kaikki kuvassa olevat osat ovat numeroituja. Kokoonpanopiirustuksissa näkyy tuotteen pää- ja liitäntämitat, jotta kokoonpano saadaan kasattua oikean kokoisilla työkaluilla ilman osakokoonpanopiirustuksien esille kaivamista. Osien yksityiskohtaisemmat tiedot ovat osakokoonpano- ja osapiirustuksista. Kokoonpanopiirustuksen tavoitteena on kertoa kokoonpanoa suorittavalle henkilölle tarpeeksi selkeästi kokoonpanojärjestyksen ja esittelee tarvittavat osat ja komponentit.
Dionysios bar Salibi

Dionysios bar Salibi tai Jakob bar Salibi (k. 2. marraskuuta 1171) oli 1100-luvun huomattavin länsisyyrialainen kirjoittaja syyrialaisessa kirkossa.
Hänen nimensä oli alun perin Jakob, mutta hän sai uuden nimen Dionysios tullessaan vihityksi Marašin piispaksi vuonna 1154. Lisäksi hän sai nimen bar Salibi, "ristin poika". Dionysioksen piispakausi oli täynnä poliittisia levottomuuksia, esimerkiksi ristiretkeläisten ja arabien välisiä. Hän myös joutui toisten kristittyjen, armenialaisten vangiksi, mistä vankeudesta hän pakeni ja vetäytyi luostariin.
Vuonna 1165 hän oli tukemassa kirkon patriarkaksi Mikael Syyrialaista. Tämän seurauksena hän itsekin palasi seurakuntaelämään ja toimi Amidin piispana vuodesta 1166 kuolemaansa 2. marraskuuta 1171 asti.
Dionysios kirjoitti kommentteja liturgiaan, uskontunnustukseen sekä kappadokialaisten isien, Pseudo-Dionysios Areopagitan, Severos Antiokialaisen, Euagrios Pontoslaisen ja Aristoteleen teoksiin. Hän laati myös teologisia esityksiä esimerkiksi kolminaisuudesta, sakramenteista ja inkarnaatiosta. Lisäksi hän laati apologioita juutalaisia, muslimeja, determinististä filosofiaa, nestoriolaisia ja armenialaisia vastaan. Hänen suurtyönsä oli koko Raamatun kommentaari, johon oli koostettu suuri määrä kreikkalaisten ja syyrialaisten uskonoppineiden opetuksia.
Karbapeneemit

Karbapeneemit ovat ryhmä beetalaktaameihin kuuluvia antibiootteja. Niiden bakteereja tappava mekanismi perustuu bakteerin soluseinän synteesin estoon. Karbapeneemit tehoavat hyvin laajalti erilaisiin bakteereihin, ja niitä käytetäänkin lähinnä sairaalaympäristössä. Anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa karbapeneemit kuuluvat luokkaan J01DH.
Karbapeneemeihin kuuluvat muun muassa seuraavat lääkeaineet:
Tetrasykliini

Tetrasykliini on tetrasykliiniryhmään kuuluva antibiootiksi luokiteltava lääkeaine. Se vaikuttaa sitoutumalla bakteerin ribosomin 30S-yksikköön, mikä aiheuttaa bakteerin proteiinisynteesin eston. Tetrasykliiniä käytetään mm. finnitaudin eli aknen hoitoon. Tetrasykliinit ja doksisykliinit ovat myös ainoa hoito hyljekäsisairauteen. 
Ensimmäinen tetrasykliiniryhmän antibiootti nimeltään klooritetrasykliini (C22H23ClN2O8) keksittiin vuonna 1948, kun yhdysvaltalainen kasvitutkija Benjamin Minge Duggar eristi ainetta "Streptomyces aureofaciens" -bakteerista. Tetrasykliinille saatiin patentti ("US2699054") Yhdysvalloissa vuonna 1955. 
Haittavaikutukset.
Tetrasykliinin yleisimpiin sivuvaikutuksiin kuuluvat pahoinvointi, oksentelu, ripuli, ruokatorven vauriot ja hammasvauriot. Tetrasykliini voi myös aiheuttaa allergisia ihoreaktioita ja herkistää potilaan ihoa auringonvalolle. Harvinaisimpiin haittavaikutuksiin kuuluvat muun muassa anafylaksia, veren soluarvojen muutokset, pseudomembranoottinen koliitti ja maksatoksisuus. Tetrasykliinejä ei tule käyttää raskauden ja imetyksen aikana, eikä niitä tule antaa alle 8-vuotiaille lapsille, niiden aiheuttamien hammas- ja luuvaurioiden takia .
Tilly Fleischer

Ottilie ("Tilly") Fleischer (2. lokakuuta 1911 Frankfurt am Main – 14. heinäkuuta 2005 Lahr) oli saksalainen yleisurheilija, keihäänheiton olympiavoittaja Berliinissä 1936.
Los Angelesin olympialaisissa 1932 Fleischer sai keihäänheitossa pronssia ja sijoittui kiekonheitossa neljänneksi. Neljä vuotta myöhemmin kotikisoissaan Berliinissä hän voitti kultaa keihäässä heittämällä 45,18. Kiekonheittoon hän ei osallistunut. Voittonsa aikaan Fleischer oli 168 cm pitkä ja painoi 66 kg.
Akasialepinkäinen

Akasialepinkäinen ("Tchagra australis") eli vanhemmalta nimeltään akaasialepinkäinen on laajalti Saharan eteläpuolisessa Afrikassa elävä afrikanlepinkäisiin kuuluva varpuslintu. Se puuttuu vain Kongosta ja muutamalta muulta seudulta. Lajin holotyypin kuvaili Andrew Smith Etelä-Afrikan Kurrichanen pohjoispuolelta 1836.
Koko ja ulkonäkö.
Akasialepinkäinen kasvaa noin 17 cm pitkäksi. Linnun vatsa ja selkä ovat väriltään vaaleanruskeat. Siivet ovat punaruskeammat. Päässä on mustareunainen valkea silmäkulmajuova. Pyrstö on pitkä.
Elinympäristö.
Akasialepinkäinen elää metsissä ja pensaikkomailla pääosin aluskasvillisuuden seassa. Erityisesti laji pitää akaasian ja muiden leveälehtisten puiden muodostamista tiheiköistä. Laji ei yleensä elä yli 1 500 metrin korkeudessa ja puuttuu myös alueilta, joiden vuotuinen sademäärä on alle 20 cm 
Elintavat ja ravinto.
Akasialepinkäiset elävät pääasiassa yksin tai pareittain. . Naaras munii 2–4 munaa syys-maaliskuussa.
Halina Konopacka

Halina Konopacka (Leonarda Kazimiera Konopacka-Matuszewska-Szczerbińska) (11. marraskuuta 1900 Rawa Mazowiecka, Puola — 28. tammikuuta 1989 Daytona Beach, Florida, Yhdysvallat), oli puolalainen kiekonheittäjä ja olympiavoittaja Amsterdamissa 1928.
Konopacka rikkoi kiekonheiton maailmanennätyksen 1926 tuloksella 34,15, mutta menetti sen vielä samana vuonna. Seuraavana vuonna hän valtasi ennätyksen takaisin heittämällä 39,18. Amsterdamin olympialaisissa Konopacka voitti kiekonheiton tuloksella 39,62, joka oli taas uusi maailmanennätys. Konopacka oli ensimmäinen puolalainen olympiavoittaja ja ensimmäinen yleisurheilun naisolympiavoittaja, koska naisten yleisurheilu oli ensi kertaa olympiaohjelmassa Amsterdamissa ja kiekkokilpailu oli naisten ensimmäinen finaali.
Urheilu-uransa lopetettuaan hän elätti itsensä kirjoittamisella ja eli Yhdysvalloissa toisen maailmansodan jälkeen.
Maritza Martén

Maritza Martén García (s. 17. elokuuta 1963 Havanna) on entinen kuubalainen kiekonheittäjä, olympiavoittaja Barcelonassa 1992.
Martén voitti vuonna 1987 Pan-Amerikan kisat, mutta jäi MM-kisoissa yhdeksänneksi. Soulin olympialaisiin hän ei päässyt, koska Kuuba ei osallistunut niihin. Tokion MM-kisoissa 1991 Martén epäonnistui finaalissa jääden kymmenenneksi.
Marténin paras vuosi oli 1992, jolloin hän voitti ensin olympiakultaa tuloksella 70,06, sitten maailmancupin tuloksella 69,30 sekä heitti ennätyksensä 70,68.
Stuttgartin MM-kisoissa 1993 Martén jäi neljänneksi, samoin Göteborgin MM-kisoissa 1995. Vuonna 1995 hän uusi Pan-Amerikan kisojen voittonsa, mutta jäi Atlantan olympialaisissa 1996 kuudenneksitoista.
Leena Peltola

Leena Liisa Töllevi Peltola (ent. Savolainen, o.s. Wallenius; 16. marraskuuta 1921 Rovaniemi – 27. marraskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen kuvataidealan vaikuttaja.
Peltola opiskeli taidehistoriaa Helsingin yliopistossa vuodesta 1945 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1949. Hän oli Ateneumin taidemuseon palveluksessa 1952–1985, josta viimeiset viisitoista vuotta apulaisintendenttinä (apulaisjohtajana). 
Peltola toimi uransa aikana useiden säätiöiden taideasiantuntijana ja kirjoitti runsaasti artikkeleita ja taiteilijakirjojen ja näyttelyluetteloiden tekstejä. Hänelle myönnettiin vuonna 1989 professorin arvonimi ja 1999 Lapin yliopistosta kunniaprofessorin arvo merkittävästä työstä Rovaniemen ja koko Lapin kuvataide-elämän hyväksi sekä Jenny ja Antti Wihurin rahaston kunniapalkinto vuonna 1992.
Mildred Natwick

Mildred Natwick (19. kesäkuuta 1905, Baltimore, Maryland – 25. lokakuuta 1994, New York City, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-ehdokas. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Mutta kuka murhasi Harryn?" (1955), "Blithe Spirit" (1956), "Paljain jaloin puistossa" (1967) ja minisarjasta "The Snoop Sisters" (1973), josta hän voitti Emmy-palkinnon. Natwick teki myös kolme pientä, mutta merkittävää osaa John Fordin klassikkoelokuvissa: "Pako yli aavikon" (1948), "Keltainen nauha" (1948) ja "Vaitelias mies" (1952). Hän teki viimeisen elokuvaroolinsa vuoden 1988 elokuvassa "Valheet ja viettelijät".
Mildred Natwick kuoli syöpään 89-vuotiaana.
Suolavero

Suolavero on historiallinen vero, jota valtio kantoi ruokasuolan kulutuksesta. Sen muotoja olivat tuottajilta kannettava tuotantovero, suolatulli ja suolamonopoli. Suolaa on verotettu jo antiikin Kreikassa ja Roomassa, ja sitä on pidetty menneinä vuosisatoina sopivana verotuksen kohteena suolan käytön yleisyyden ja välttämättömyyden vuoksi. Suolan verottaminen rasitti kuitenkin köyhiä enemmän kuin varakkaita.
Tuotantoveroa ja suolatullia on käytetty esimerkiksi Alankomaissa, Ranskassa ja Saksassa. Suomessa on ollut käytössä suolatulli. Samoin on tapahtunut Espanjassa, Norjassa, Portugalissa, Tanskassa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Kaikissa näissä maissa on verotettu vain ihmisten käyttämää suolaa. Muu suola on ollut verosta vapaata ja se on tehty ihmisille kelpaamattomaksi denaturoimalla.
Suolamonopoli.
Suolamonopoli on vanha ja yleisesti käytössä ollut suolaverotuksen muoto. Siinä valtiolla oli yksinoikeus suolan tuottamiseen eli sillä oli tuotantomonopoli tai sillä oli yksinoikeus suolakaupan harjoittamiseen, kauppamonopoli, tai valtiolla oli yksinoikeus kumpaiseenkin eli sillä oli täysmonopoli. Monopolin avulla valtio poisti vapaan kilpailun ja se voi näin yksin määrätä suolan hinnan. Kauppamonopolissa valtiolla oli yksinoikeus suolan maahantuontiin. Valtion myydessä suolaa tukkukauppiaille se lisäsi hintaan suolaveron osuuden. Seuraavaksi vero siirtyi jälleenmyyjän ja lopulta kuluttajan maksettavaksi.
Suolan täysmonopoli on ollut käytössä Italiassa, Itävalta-Unkarissa, Kreikassa ja Romaniassa. Kauppamonopolia on käytetty Serbiassa, Sveitsissä ja Turkissa.
Suolakonskriptio.
Suolakonskription vallitessa jokaisen talouden oli ostettava henkilömäärän mukaan säädetty määrä suolaa valtion varastosta. Tällainen vero on ollut esimerkiksi Ranskassa käytössä ollut "gabelle", jonka Filip VI otti käyttöön vuonna 1343. Tämä raskas ja siksi hyvin vihattu vero oli Ranskassa voimassa vuoteen 1790.
Kari Juva

Kari Juhani Juva (ent. Orkamaa; 5. tammikuuta 1939 Helsinki – 21. huhtikuuta 2014 Espoo) oli suomalainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja piirtäjä. Hän sai professorin arvonimen 2009. Juva tunnetaan varsinkin monumentaaliveistoksista. Pegasokset ja ratsut yleensä ovat yleisiä aiheita Juvan teoksissa. 
Juva vietti lapsuuden ja nuoruuden Pyhäjoella, Raahessa ja Iisalmessa. Hän opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa Helsingissä 1961-1964 ja opetti siellä myöhemmin.
Juvan julkisia veistoksia ja monumentteja on näkyvillä paikoilla monissa Suomen kaupungeissa. Tunnetuimpia ovat Helsingin kaupunginteatterin "Thalia ja Pegasos" ja Hämeentiellä Helsingin Kalliossa sijaitseva "Tannerin portti". Juvan töistä koostuva veistospuisto perustettiin Raaheen kesällä 2008. Raatihuoneenpuistoon rakennettuun veistospuistoon sijoitettiin 19 teosta.
Kari Juva oli naimisissa kuvataiteilija Seija Juvan kanssa.
Marcus O’Sullivan

Marcus O’Sullivan (s. 22. joulukuuta 1961 Cork) on irlantilainen keskimatkojen juoksija, 1 500 metrin kolminkertainen sisäratojen maailmanmestari.
O’Sullivan eteni välieriin Los Angelesin olympialaisissa 1984. Seuraavana talvena hän saavutti Pireuksen EM-hallikisoissa hopeaa 1 500 metrillä José Luis Gonzálezin jälkeen ajalla 3.39,75 . Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän sijoittui samalla matkalla kuudenneksi. 
O’Sullivan voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 1 500 metrillä Indianapolisissa 1987 ajalla 3.39,04 kukistaen José Manuel Abascalin yhdeksällä sadasosasekunnilla . Rooman MM-kilpailuissa hän karsiutui samalla matkalla välierissä ja sijoittui Soulin olympialaisissa 1988 kahdeksanneksi. Budapestin MM-hallikisoissa 1989 O’Sullivan uusi 1 500 metrin maailmanmestaruutensa ajalla 3.36,64. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän keskeytti 5 000 metrin kilpailun. 
O’Sullivan sijoittui Sevillan MM-hallikilpailuissa 1991 neljänneksi 1 500 metrillä, mutta putosi Barcelonan olympialaisissa 1992 samalla matkalla välierissä. Hän voitti kolmannen kerran 1 500 metrin sisäratojen maailmanmestaruuden Torontossa 1993: hän juoksi ajan 3.45,00 ja kukisti David Strangin kolmella kymmenesosasekunnilla. Sisäratojen MM-kilpailuissa Barcelonassa 1995 hän sijoittui 1 500 metrillä kymmenenneksi. 
O’Sullivan rikkoi 1 500 metrin sisäratojen maailmanennätyksen kahdesti: hän juoksi ajan 3.35,6 vuonna 1988 ja 3.35,4 seuraavana vuonna . Lisäksi hän juoksi Eamonn Coghlanin, Frank O’Maran ja Ray Flynnin kanssa edelleen voimassa olevan 4 × mailin maailmanennätyksen 15.49,08 Dublinissa elokuussa 1985 . O’Sullivanista tuli helmikuussa 1998 kolmas urheilija, joka juoksi haamumailin sata kertaa , kaikkiaan hän rikkoi neljän minuutin rajan maililla 101 kertaa.
Ingrid Becker

Ingrid Mickler-Becker (s. 26. syyskuuta 1942 Geseke, Westfalen), on entinen saksalainen yleisurheilija, kaksinkertainen olympiavoittaja.
Becker kävi uransa aikana peräti neljät olympiakisat. Ensimmäisen kerran hän kilpaili arvokisoissa Rooman olympialaisissa 1960, jolloin hän sijoittui korkeushypyssä yhdeksänneksi.
Seuraavan kahdeksan vuoden ajan hän kilpaili kohtalaisella menestyksellä eri lajeissa ilman suurvoittoja. EM-Belgradissa 1962 hän oli neljäs viisiottelussa, Tokion olympialaisissa 1964 neljäs pituudessa ja kahdeksas viisiottelussa, EM-Budapestissa 1966 hän karsiutui pituusfinaalissa.
Mexico Cityn olympialaisissa 1968 Becker saavutti vihdoin täysosuman voitettuaan kultaa viisiottelussa. Ratkaiseva tekijä oli kaatosateessa hypätty korkeustulos 171. Lisäksi Becker oli kuudes sekä pituushypyssä että pikaviestissä.
Ateenan EM-kisoissa 1969 Saksa boikotoi yksilölajeja Jürgen Mayn poissulkemisen takia, joten Becker joutui tyytymään viestipronssiin. Helsingin EM-kisoissa 1971 hän keräsi - nyt avioliiton myötä uudella nimellä Mickler - suurimman mitalisaaliinsa: kultaa pituudessa viimeisellä hypyllä, kultaa pikaviestissä ja hopeaa 100 metrillä. Viisiotteluun hän ei osallistunut.
Viimeiset arvokisansa Becker-Mickler kävi kotikentällään Münchenin olympialaisissa. Hän jäi pituuskarsinnassa ilman tulosta, mutta voitti kultaa pikaviestissä uudella maailmanennätysajalla 42,81.
Myöhemmin Becker-Mickler meni mukaan politiikkaan CDU:n jäsenenä ja hänestä tuli Rheinland-Pfalzin osavaltion hallituksen ministeri 1990, mutta joutui luopumaan paikastaan puolueen hävittyä vaalit 1991. Hän on myös Saksan kansallisen olympiakomitean jäsen.
Bionic Woman (televisiosarja)

Bionic Woman on yhdysvaltalainen David Eickin luoma scifisarja. Se on uudennettu versio 1970-luvun menestyssarjasta "The Bionic Woman".
Sarjan esittäminen aloitettiin Yhdysvalloissa NBC-kanavalla syyskuussa 2007. Suomessa sarjaa on voinut seurata Subin kanavalla.
Juoni.
San Franciscossa nuorena naispuolisena baarimikkona toimiva Jaime Sommers (Michelle Ryan) yrittää elättää pikkusiskoaan Beccaa heidän vanhempiensa kuoltua ennenaikaisesti. Jaime joutuu kuitenkin auto-onnettomuuteen ja hänen poikaystävänsä Will Anthros käyttää työpaikkansa salaista ja vasta kokeellista teknologiaa pelastaakseen tyttöystävänsä hengen.
Jaime huomaa nopeasti, ettei elämä ole normaalia häneen asennettujen bionisten jalkojen, oikean käden ja silmän kanssa.
Alkuvaikeuksien jälkeen Jaime menee työskentelemään hänen henkensä pelastaneeseen Berkut Group -organisaatioon.
Tuotanto.
Vuonna 2002 USA Network kertoi valinneen Jennifer Anistonin uuteen "The Bionic Woman" -nimeä kantavan televisiosarjaan. Projekti ei koskaan edennyt tuotantoon asti.
Vuonna 2006 NBC Universal ilmoitti herättävänsä "Bionic Womanin" eloon. Taisteluplaneetta Galactican vastaavana tuottajana tunnettu David Eick kiinnitettiin täysin uudennetun sarjan tuottajaksi.
"The Hollywood Reporter" kertoi tammikuussa 2007 NBC:n tilanneen tunnin mittaisen pilottijakson sarjalle. Myöhemmin toukokuussa NBC vahvisti tilanneensa ensimmäisen kauden.
Sarjaa kuvattiin kahdeksan jaksoa Vancouverissa vuonna 2007, kunnes käsikirjoittajien lakko laittoi sen tauolle. Myöhemmin ilmoitettiin, ettei sarjaa jatketa lakon loputtua.
Uudistetussa sarjassa on paljon eroavaisuuksia alkuperäiseen verrattuna. Alkuperäinen "The Bionic Woman" pohjautui Martin Caidinin romaaniin "Cyborg" ja siitä tehtyyn televisiosarjaan "Kuuden miljoonan dollarin mies", eikä niihin ole oikeuksia uuden sarjan tuottajilla.
Gliadiini

Gliadiini on viljoissa esiintyvä glykoproteiini, joka voi aiheuttaa joillekin keliakiareaktion ohutsuolessa. Gliadiinin kemiallinen kaava on C29H41N7O9 ja CAS-numero 9007-90-3. Gliadiini- ja nykyään varsinkin gliadiinipeptidivasta-aineita määritetään verestä erityisesti pienten lasten keliakiaa tutkittaessa.
Mary Peters

Mary Peters (s. 6. heinäkuuta 1939 Halewood, Merseyside) on brittiläinen yleisurheilija, viisiottelun olympiavoittaja Münchenissä 1972.
Biography.
Peters syntyi Englannissa, mutta muutti Ballymenaan, Pohjois-Irlantiin 11-vuotiaana. Nykyään hän asuu Belfastin lähellä ja edusti Pohjois-Irlantia Kansainyhteisön kisoissa vuosina 1958–1974 viidesti voittaen kaksi kultaa viisiottelussa sekä yhden kullan ja yhden hopean kuulantyönnössä.
Peters sijoittui Belgradin EM-kisoissa 1962 viisiottelussa viidenneksi (4 586 pistettä) ja Tokion olympialaisissa 1964 neljänneksi (4 797 pistettä). Budapestin EM-kisoihin 1966 hän osallistui kuulantyöntäjänä, mutta jäi yhdenneksitoista. Méxicon olympialaisissa hän oli jälleen mukana viisiottelussa sijoittuen yhdeksänneksi (4 803 pistettä). Vuosien 1969 ja 1971 EM-kisoihin hän ei osallistunut, mutta voitti kuulantyönnön ja viisiottelun kansainyhteisön kisoissa 1970.
Münchenin olympialaisissa 1972 Peters otteli elämänsä sarjan ja voitti olympiakultaa uudistuneen pistetaulukon ME-tuloksella 4 801. Voiton ratkaisivat kuulatulos 16,20 m ja korkeuden 182 cm. Sadan metrin aitajuoksussa Petersin tulos oli 13,29 s, pituushypyssä 598 cm ja 200 metrin juoksussa 24,08 s. Heide Rosendahl hävisi vain 10 pistettä, joten juoksemalla sekunnin kymmenyksen hitaammin viimeisessä lajissa 200 metrillä Peters olisi jäänyt hopealle.
Peters voitti vielä 1974 Kansainyhteisön mestaruuden ja päätti sitten uransa osallistumatta saman vuoden EM-kisoihin. Moskovan olympialaisissa hän toimi Ison-Britannian naisjoukkueen johtajana.
Vuonna 1990 Peters sai arvokkaan OBE-kunniamerkin. Pohjois-Irlannin tärkein yleisurheilustadion Belfastin lähellä on nimeltään "Mary Peters Track" hänen kunniakseen.
Joensuu-palkinto

Joensuu-palkinnon myöntää Joensuun kaupunki yhdelle tai useammalle ansioituneelle henkilölle tai yhteisölle ansiokkaasta toiminnasta kaupungin tunnetuksi tekemisessä kansallisella tai kansainvälisellä tasolla tai muusta toiminnasta kaupungin hyväksi.
Vuonna 1990 voimaan tulleiden sääntöjen mukaan Joensuu-palkinto jaetaan joka toinen vuosi enintään sen suuruisena kuinkaupunginvaltuusto on sen kulloinkin talousarviossa vahvistanut. Erityisestä syystä palkinto voidaan jakaa myös välivuotena.
Palkinnon saajan valitsee kaupunginhallitus. Palkinnon jakopäivä on Joensuun kaupungin perustamispäivänä eli marraskuun 29. päivänä.
Ousmane Bangoura

Ousmane Bangoura (s. 1. joulukuuta 1979) on guinealainen jalkapalloilija. 
Bangoura pelasi urallaan ranskalaisessa Chamois Niortais FC:ssä, belgialaisessa R. Charleroi SC:ssä ja kiinalaisessa Shenyang Gindessa. Hän on myös pelannut Guinean maajoukkueessa 37 maaottelua ja oli mukana joukkueessa Afrikan-mestaruuskisoissa 2006, joissa Guinea pääsi puolivälieriin asti. 
Bangoura sokeutui toisesta silmästään 7. heinäkuuta 2006 pelatussa Kiinan Superliigan ottelussa vastustajan nappulan osuttua siihen. Silmä onnistuttiin pelastamaan, mutta sen näkökykyä ei.
Ibrahim el-Bahri

Ibrahim el-Bahri ("myös Brahim El Bahri", , s. 26. maaliskuuta 1986 Rabat, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa Marokon pääsarjassa FUS de Rabatissa.
Ura.
El-Bahri aloitti uransa kotimaassaan Marokossa FAR Rabatin joukkueessa, jossa hän voitti muun muassa kaksi liigamestaruutta ennen siirtymistään Ranskaan Le Mansin riveihin. Ura Ranskassa on toistaiseksi alkanut heikosti, sillä el-Bahri on pelannut vain kolme ottelua.
Kesällä 2011 el-Bahri palasi takaisin Marokkoon FUS de Rabatin riveihin.
Maajoukkue.
El Bahri pelasi ensimmäisen maaottelunsa 7. kesäkuuta 2008 Mauritaniaa vastaan. Yhteensä hän on edustanut Marokkoa 2 ottelun verran.
La Línea de la Concepción

La Línea de la Concepción (yleensä vain La Línea) on kaupunki Campo de Gibraltarin comarcassa Cádizin maakunnassa Andalusian itsehallintoalueella Espanjassa. Kaupungin pinta-ala on 19,27 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 63 278 (2016). Väestötiheys on noin 3300 asukasta neliökilometrillä.
Kaupunki sijaitsee Gibraltarinlahden rannalla, San Roquen kaupungin ja Britannian hallinnassa olevan merentakaisen alueen, Gibraltarin välissä.
Kaupungissa käsitellään vihanneksia ja hedelmiä, jotka sitten myydään Gibraltarilla. Lisäksi kaupungissa valmistetaan muun muassa likööriä ja korkkia. La Línea de la Concepciónissa sijaitsee kansallinen sotilastukikohta.
Kaupungin nimi juontuu sanasta "línea", joka tarkoittaa "linjaa" eli rajalinjaa, joka erottaa Espanjan Gibraltarista.