There’s Only Black

There’s Only Black on brittiläisen Venom Inc. -yhtyeen toinen studioalbumi ja ensimmäinen, jolla soittaa rumpali Jeramie ”War Machine” Kling. Albumi sai nimensä yhtyeen kitaristi Jeffrey ”Mantas” Dunnin kuolemanrajakokemuksesta. Laulajana jatkaa Tony ”Demolition Man” Dolan, joka ensimmäistä kertaa teki Venomin kanssa yhteistyötä vuoden 1989 "Prime Evil" -albumilla.
Tausta.
Venom Inc. -yhtyeen ensimmäisellä albumilla "Avélla" (2017) soitti Venomin "Prime Evil" (1989), "Temples of Ice" (1991) ja "The Waste Lands" (1992) -albumien aikainen ydinkokoonpano: Tony ”Demolition Man” Dolan (laulu ja basso), Jeff ”Mantas” Dunn (kitara) ja Tony ”Abaddon” Bray (rummut). Yhteen palanneen kokoonpanon nimeksi tuli Venom Inc., sillä Venomin pitkäaikainen laulaja-basisti Conrad ”Cronos” Lant johtaa omaa kokoonpanoaan, joka toimii yhtyeen alkuperäisellä nimellä.
Rumpali Tony Bray jätti Venom Inc. -yhtyeen riitaisissa merkeissä 2018. Brayn mukaan hän oli pyytänyt yhtyettä jäämään tauolle maalis–huhtikuun 2018 ajaksi, jolloin oli hänen vaimonsa laskettu aika. Brayn mukaan muut jäsenet eivät kunnioittaneet hänen toivettaan vaan värväsivät uuden rumpalin, järjestivät keväälle kiertueen ja lopulta erottivat hänet kokonaan. Tony Dolanin mukaan maaliskuun konsertit oli sovittu jo aiemmin, joten lomittajan hankkiminen oli välttämätöntä ja tapahtui Brayn suostumuksella. Jeff Dunnin mukaan erottamiseen vaikutti Brayn huono soittotaito ja haluttomuus harjoitella. Brayn lomittajasta Jeramie ”War Machine” Klingistä tuli yhtyeen vakituinen rumpali.
Uuden kokoonpanon ensimmäinen albumi "There’s Only Black" ilmestyi syyskuussa 2022. Albumin nimi viittaa kuolemanrajakokemukseen, jonka Dunn koki huhtikuussa 2018, kun hän oli sydänvian vuoksi elottomana viiden minuutin ajan. ”Kun ihminen kuolee, on vain täydellinen mustuus. – – Tiedän kokemuksesta, ettei ole yhtään mitään. – – Ei keskusteluja jumalan kanssa, ei saatanaa tunkemassa hiilihankoa vainajan persuuksiin.”
Musiikkityyli.
"There’s Only Black" edustaa tharsh metalia ja sekoittaa aineksia 1980- ja 1990-lukujen metallimusiikista sekä nykyaikaisemmasta metallista. Venom Incin musiikissa on vaikutteita myös groove metalista. Arvosteluissa "There’s Only Blackia" verrattiin Slayerin, Midnightin ja Testamentin musiikkiin sekä Destructionin ja Sodomin tuoreempaan tuotantoon.
Vastaanotto.
"Kerrang!"-lehden Nick Ruskellin mukaan ”ylpeän raskas ja armottoman päällekäyvä” "There’s Only Black" pitää ansiokkaasti yllä Venomin mainetta. Hän kiittää erityisesti Dunnin kitarariffejä sekä laulaja-basisti Tony ”Demolition Man” Dolanin ärjyntää. Myös "Blabbermouthin" Dom Lawson kehuu Dunnin ”hienovaraisen häijyjä riffejä” ja Dolanin ”taidokasta karjuntaa”. Hän kuvailee albumia ”murjovaksi, alkukantaiseksi thrashiksi”, joka parhaimmillaan on ”juuri sellaista murhaavaa saastaa”, jota Venomilta odotetaan. ”Huonoimmillaankin se kuulostaa riittävän öykkärimäiseltä nostattamaan kuolleet haudoistaan.” "Metal Forcesin" Neil Arnold sen sijaan moittii Dolanin laulua geneeriseksi ja sanoituksia tahattoman huvittaviksi. Dunnin riffejä ja kokoonpanon soittotaitoja Arnold kehuu, eikä yhtyettä hänen mukaansa kannata verrata Venomiin, sillä Venom Inc. oli "There’s Only Blackin" julkaisuun mennessä toiminut jo seitsemän vuotta ja sillä oli erillinen identiteetti.
"Metal Hammerin" Kez Whelan pitää "There’s Only Blackia" ensimmäistä Venom Inc. -albumia "Avéa" tasalaatuisempana kokonaisuutena. Albumilla ei ole rimanalituksia, muttei toisaalta myöskään "Avén" parhaiden kappaleiden veroisia huippuhetkiä. ”Kuten kaikkien kahtia hajonneiden yhtyeiden kohdalla, on vaikea olla ajattelematta, että ihanteellinen Venom olisi yhdistelmä molempia kokoonpanoja [Venom Inc. ja Venom] ja kaikkien kannalta olisi parasta, jos jäsenet vain istuisivat alas ja puhuisivat asiat selviksi. Mutta siinä missä Cronoksen Venom on viime vuosina vajonnut parodiaksi itsestään, Venom Inc. kuulostaa jämäkältä ja tarmokkaalta.” Arvostelun mukaan "There’s Only Black" ei tarjoa kuulijalle mitään uutta, mutta se on kuitenkin parasta Venomia vuosikausiin. Dolanin ”karhea räksytys” on Whelanin mielestä tosin huomattavasti ”geneerisemmän” kuuloista kuin Conrad ”Cronos” Lantin ”pahamaineinen örinä”.
"Infernon" Teemu Vähäkangas totesi Dunnin olevan hyvässä vireessä: ”Kitaristi Mantasin johtama kolmikko ei ole jäänyt murehtimaan menneitä, vaan meno on thrashäävän lennokasta eikä todellakaan niin ummehtunutta kuin pelkäsin. [– –] Kitarasoundi itsessään on raaka ja kuin alleviivaa vanhan koulun otetta. [– –] Mutta hitto vie, sinällään mallikkaasta suorituksesta huolimatta levy on yksinkertaisesti liian pitkä ja alkaa hiljalleen tylsistyttää.” Soundin Vesa Siltasen mukaan ”kyseessä ei ole mitään vanhojen hevijäärien köpöttelyä”, ja levy onkin parhaimmillaan nopeissa kappaleissa. ”Äärimetallipioneerit eivät tälläkään saralla ole tekemässä mitään mullistavaa, mutta nopeasti jyräävissä ja tiiviisti ytimessä pysyvissä kappaleissa on sentään mukaansatempaavaa energiaa. Mitä enemmän tempot laskevat ja biiseille tulee mittaa, sitä enemmän ne kallistuvat sinänsä ookoon, mutta vähän geneerisen hevitamppaamisen harmaalle alueelle.”