tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sotkamon kirkonkylä

Sotkamon kirkonkylä on Sotkamon kunnan kuntakeskus, kirkonkylä ja hallinnollinen keskustaajama Kainuun maakunnassa. Kirkonkylä sijaitsee Sotkamojärven länsirannalla, rajautuen etelästä Isoon Sapsojärveen ja luoteessa Pirttijärveen. Sotkamon kirkonkylän lähin kaupunki on Kajaani, joka sijaitsee maanteitse 40 kilometriä kirkonkylästä länteen. 
Sotkamon kirkonkylässä asui vuonna 1980 yhteensä 4 286 ja Vuokatin asemanseudulla (kunnan toisessa taajamassa) 586 ihmistä. Vuonna 2000 kirkonkylä oli Tilastokeskuksen taajamaluokittelussa nimetty tilastollisesti Sotkamon ainoaksi taajamaksi, jonka väkiluku oli 6 146 asukasta, pinta-ala 12,01 neliökilometriä ja väestötiheys 511,7 as./km2. Sittemmin Tilastokeskuksen määrittelemä Sotkamon ainoa tilastollinen taajama on siirtynyt nimelle Vuokatti. Vuonna 2021 (2011) Vuokatin taajaman väkiluku oli Tilastokeskuksen mukaan 6 146 as. (6 183 as.), pinta-ala 12,01 km2 (12,19) ja asukastiheys 511,7 as./km2 (507,1 as./km2). Tilastokeskuksen tilastollinen taajamarajaus poikkeaa kuitenkin Sotkamon kunnan käyttämästä kunnanosien rajauksesta. Sotkamon kuntakeskus on yhä Sotkamon kirkonkylä; kunnan käsitteistössä Sotkamon kirkonkylää ja Vuokattia käsitellään erillisinä taajamina.
Sotkamon kirkonkylän läheiseltä Kiikarusniemeltä löydettiin vuonna 1982 kivikautista kampakeramiikkaa, muun muassa vanhaa lintukuvioista keramiikkaa. Sotkamon seutu kuului vienankarjalaisten vaikutusalueeseen; tästä on jäänyt seudulle vanhoja paikannimiä. Keskiajan lopulla seutu tuli liminkalaisten eräalueeksi. Vuoden 1323 Pähkinäsaaren rauhassa Kainuu jäi itäiseen vaikutuspiiriin. Vaikka 1500-luvulla asutus laajenikin lännestä yli silloisen rajan, vasta Täyssinän rauhassa (1595) Kainuu siirtyi osaksi Ruotsia. 1600-luvun alussa nykyisen Sotkamon kunnan alueelta tunnetaan kolme kylää: Sotkamo, Nuasjärvi ja Jormaskylä. Paikannimi Sotkamo on esiintynyt varhaisissa kirjallisissa lähteissä muodossa "Sotkama salmen niemi" (1555), "Såtkama" (1605) ja "Sotkamoi" (1624). Paikannimi Sotkamo on ilmeisesti muodostettu johtimella -mo vesilintua tarkoittavasta sanasta sotka, sama rakenne on sanoissa Paltamo ja Kuusamo. Sotkamo voisi viitata vesilintujen munien keräämiseen metsästyskaudella.
Aluehallinnossa Sotkamo oli aluksi osa Paltamoa. Vuonna 1647 Sotkamosta muodostettiin oma kirkkoherrakunta. Siitä erotettiin vuonna 1846 Kuhmonniemen kirkkoherrankunta, josta on myöhemmin muodostunut Kuhmon kaupunki. Hallinnollisesti Sotkamo oli 30 vuoden ajan Kajaanin vapaaherrakuntaan, joka oli Pietari Brahen läänitys. Sotkamon poltetun kirkon tilalle valmistui vuonna 1737 Grels Norlingin johdolla uusi kirkko. Maantie Sotkamoon valmistui vasta 1850. Sotkamon kirkko korvattiin myöhemmin 1870 valmistuneella, Johan Oldenburgin suunnittelemalla kirkolla. Vanhan kirkon hirret käytettiin Naapurinvaaran kansakoulun rakennustarpeiksi. Sotkamon pitäjän kunnallishallinto perustettiin 1874. Ensimmäisen kansakoulun opetus alkoi 1882, säästöpankki ja nuorisoseura perustettiin 1891.
Tappaja (vuoden 1954 elokuva)

Tappaja (tv-esityksessä 1987 nimellä "Ei armoa", "Suddenly") on Lewis Allenin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1954. Film noir -tyylisessä tarinassa pääosia, Yhdysvaltain presidenttiä tappamaan tullutta palkkamurhaajaa ja tämän kidnappaamaa pikkukaupungin seriffiä, näyttelevät Frank Sinatra ja Sterling Hayden.
Juoni.
Suddenly-nimisen kalifornialaisen pikkukaupungin seriffille (Hayden) tulee aamulla tieto, että Yhdysvaltain presidentti tulee siirtymään iltapäivällä kaupungin rautatieasemalla junakuljetuksesta autoon jatkaakseen matkaa maanteitse. Aseman viereisellä mäellä asuva Bensonin perhe saa vieraikseen kolme siistiä pukumiestä (johtajaa John Baronia näyttelee Sinatra), jotka esittäytyvät salaisen palvelun agenteiksi ja jäävät taloon, jonka olohuoneen ikkunasta on suora näkymä asemalaiturille. Kun talossa tulee käymään seriffi aidon salaisen palvelun päällikön kanssa, kolmikko ampuu päällikön ja ottaa seriffin panttivangikseen taloon Bensonin perheen tavoin. Selviää, että roistot aikovat salamurhata presidentin ikkunasta ampumalla. Tunnelma talossa tiivistyy, mutta myös talon ulkopuolella olevat poliisit saavat vihiä sala-ampujan mahdollisesta oleskelusta kaupungissa. Niinpä suunnitelmia muutetaan ja presidentin juna ohittaa Suddenlyn yllättäen pysähtymättä. Salamurhaajat hämmästyvät tilannetta, ja panttivangit saavat äkkiä yliotteen heistä. Päätekijä Baron kuolee talon emännän ampumiin luoteihin.
Vastaanotto.
"Tappaja" on esitetty Suomen televisiokanavilla ainakin lokakuussa 1987 (Viihdekanava, nimellä "Ei armoa"), maaliskuussa 1991 (FilmNet), kesäkuussa 1994 (FilmNet), marraskuussa 1995 (Yle TV2) ja tammikuussa 1998 (Yle TV2) ja heinäkuussa 2013 (Yle Teema). Se on julkaistu suomenkielisin tekstein DVD:llä 2009. "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti piti "Tappajaa" napakkana trillerinä, jossa etenkin Frank Sinatra ja Sterling Hayden loistavat rooleissaan.
Paimion tasoristeysturma

Paimion tasoristeysturma tapahtui 14. helmikuuta 1938 Paimiossa Toikkalan ylikäytävällä, kun pikajuna törmäsi linja-auton takaosaan, murskasi sen ja raahasi autoa mukanaan 15 metrin matkan. Onnettomuudessa kuoli kaksi linja-auton matkustajaa.
Turusta kello 14.15 Saloon lähtenyt Turku–Salo–Kisko-linjalla ajanut Reo-merkkinen linja-auto T7143 ja Turusta kello 14.20 Helsinkiin lähtenyt pikajuna saapuivat kumpikin kello 14.45 aikoihin Toikkalan ylikäytävälle, joka sijaitsi noin 2 kilometriä Paimion rautatieasemalta Turkuun päin. Linja-autossa oli kuljettaja, rahastaja ja 15 matkustajaa. Pikajuna törmäsi ylikäytävällä linja-auton takaosaan, joka murskautui, ja raahasi sitten autoa mukanaan 15 metrin matkan. Linja-auto pyörähti törmäyksessä ympäri mutta jäi lopulta pyörilleen. Osa matkustajista sinkoutui ulos autosta. Onnettomuudessa kuoli heti yksi linja-auton matkustaja, ja toinen matkustaja kuoli matkalla Turun sairaalaan. Loukkaantuneista matkustajista vietiin pahimmin loukkaantuneet viisi Turun sairaalaaan ja muut lievemmin loukkaantuneet Salon sairaalaan. 
Kuljettajan mukaan linja-auton sivulasit olivat jäässä, joten hän ei havainnut ajoissa junaa ajaessaan ylikäytävälle. Havaitsemista vaikeutti myös se, että maantie leikkasi rautatien ylikäytävällä noin 45 asteen kulmassa ja parinkymmenen metrin päässä radasta sijainnut ratavartijan rakennusryhmä peitti myös näkyvyyttä. 28-paikkaisen onnettomuusauton omisti kiskolainen autoilija Kaarlo Haapasalo.
Suomen eduskunta 100 vuotta

Suomen eduskunta 100 vuotta on vuosina 2006–2008 julkaistu 12-osainen kirjasarja eduskunnan historiasta. Eduskunnan julkaiseman kirjasarjan tutkimusjohtajana ja päätoimittajana oli dosentti Juhani Mylly.
Eduskunta päätti vuonna 2000 tilata Turun yliopistolta satavuotisjuhlansa kunniaksi 12-osaisen kirjasarjan suomalaisesta demokratiasta ja eduskunnan toiminnasta. Seitsemän vuotta kestäneen tutkimusprojektin nimi oli "Suomen eduskunta 100 vuotta – Eduskunta ja suomalainen demokratia". Hankkeen arvioitiin maksavan yli 14,8 miljoonaa markkaa, jotka eduskunta maksoi osissa vuosittain kustannusarvion mukaan. Hankkeessa oli tutkimusjohtaja ja projektisihteeri, minkä lisäksi kirjoitussopimuksilla työskenteli 20-25 kirjoittajaa. Teossarjan myötä Turun yliopistoon perustettiin Eduskuntatutkimuksen keskus, jonka tehtävänä on edistää eduskuntaa sekä suomalaista demokratiaa ja parlamentarismia koskevaa tutkimusta.
Kirjasarja maksoi lopulta 2,7 miljoonaa euroa. Se oli noin puolet koko eduskunnan satavuotisjuhlien 5,5 miljoonan euron budjetista. Kirjaprojekti sai aikanaan paljon arvostelua sen korkeana pidettyjen kustannusten takia.
Vehmaan kirkonkylä

Vehmaan kirkonkylä sijaitsee paikallisteiden 12365 ja 12366 varsilla noin kaksi kilometriä Vehmaan kunnan keskustaajaman Vinkkilän länsipuolella. Kirkonkylän eteläpuolella kulkee Mynämäeltä Lokalahdelle johtava seututie 194. 1400-luvun alussa rakennetun Vehmaan kirkon ohella kirkonkylässä sijaitsevat muun muassa kirkkoherranvirasto, terveysasema ja vanhainkoti, urheilukenttä sekä Vehmaan työväentalo. Kirkonkylän kansakoulu valmistui vuonna 1884, mutta se tyhjeni lopullisesti uuden yhtenäiskoulun valmistuttua Vinkkilään vuonna 2019. Nykyään sen tiloissa toimii päiväkoti.
Kerttulinkatu

Kerttulinkatu (ruots. Gertrudsgatan) on Turun keskustassa I kaupunginosassa sijaitseva 800 metriä pitkä katu. Kerttulinkatu alkaa Henrikinkadulta läheltä Turun tuomiokirkkoa ja päättyy Kupittaankadulle Kupittaanpuiston reunalle. 
Vuonna 1828 C. L. Engelin ruutukaavan mukaiset nykyisen Kerttulinkadun paikalla sijainneet kadut saivat nimeksi Rehtorin katu (ruots. "Rectors Gatan") ja Pyhän Gertrudinkatu (ruots. "St Gertruds Gatan"). Vuonna 1830 Kerttulinmäen erottamat kadut yhdistettiin eli myös Vähä Hämeenkadun ja Kaarinankadun väli muutettiin kaduksi ja sille annettiin nimeksi Pyhän Kerttulin katu. Katu nimettiin viereisen Kerttulinmäen mukaan, joka oli saanut nimensä keskiajalla siellä sijainneiden Pyhän Kerttulin killan rakennuksista. Vuonna 1890 kadunnimiä haluttiin yksinkertaistaa ja kaikilta keskustan kaduilta poistettiin Pyhä-etuliite, niin myös Kerttulinkadulta.
Kerttulinkadun poikkikatuja ovat Koskenniemenkatu, Hämeenkatu, Vähä Hämeenkatu, Kaarinankatu, Sirkkalankatu ja Itäinen Pitkäkatu.
Alppihiihto talviuniversiadeissa 1970

Alppilajit vuoden 1970 talviuniversiadeissa kilpailtiin 5.–7. huhtikuuta Kemijärven Pyhätunturilla.
Miesten pujotelu.
Suomen Pentti Pätiälä oli 36. ja Juha Hänninen 37:s.
Naisten pujottelu.
Suomen Tytti Nuorlehto oli 22. ja Susan Wittin 30:s.
Miesten alppiyhdistetty.
Suomen Juha Hänninen oli 15.
Victor/Victoria

Victor/Victoria on vuonna 1982 ilmestynyt elokuvamusikaali, jonka on kirjoittanut ja ohjannut Blake Edwards. Elokuvan pääosissa olivat Julie Andrews, James Garner ja Robert Preston. 
Elokuva kertoo naisesta, joka tekeytyy naisena esiintyväksi mieheksi.
Elokuvasta sovitettiin vuonna 1995 Broadway-musikaali, jonka pääosassa Julia Andrews oli myös. 
Elokuva oli ehdolla seitsemään Oscar-palkintoon ja voitti Oscarin parhaasta alkuperäiskappaleesta (Henry Mancini ja Leslie Bricusse). Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures palkitsi Robert Prestonin sivuosastaan.
Väinö Sirkiä

Väinö Sirkiä (s. 28. helmikuuta 2001 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Puolan Polska Hokej Ligan Zagłębie Sosnowiecissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura.
Sirkiä on Turun Palloseuran kasvatti. Hän toimi kaudella 2016–2017 seuran C-nuorten Mestiskarsinnoissa TPS Akatemian varakapteenina. Sirkiä pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin TPS:n C-nuorissa, jossa hän voitti SM-pronssia. Kaudella 2018–2019 Sirkiä toimi seuran B-nuorten varakapteenina ja kaudella 2020–2021 U20-joukkueen varakapteenina. Kaudella 2021–2022 Sirkiä nousi TPS:n U20-joukkueen kapteeniksi. Hän oli tehoilla 12+15=27 joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies.
Alkukauden 2022–2023 Sirkiä pelasi yli-ikäisenä TPS:n U20-joukkueessa. Hän johti joukkueen sisäistä maalipörssiä 18 osumallaan yhdessä Viljami Marjalan kanssa, kunnes siirtotakarajalla helmikuussa 2023 TPS lainasi Sirkiän loppukaudeksi SM-liigajoukkue Vaasan Sportiin. Hänen sopimuksensa sisältää myös tryoutin 1+1-vuotisesta sopimuksesta kaudelle 2023–2024. Vastaavasti Sport lainasi TPS:ään loppukaudeksi ruotsalaishyökkääjä Sebastian Stålbergin. Sirkiä sai tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa 15. helmikuuta 2023 JYPiä vastaan. Hänet merkittiin vain kolmella täydellä hyökkäysketjulla otteluun lähteneen Sportin nelosketjuun yhdessä Jure Povšen kanssa. Sirkiä jäi ottelussa lopulta ilman peliaikaa. Ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa hän sai seuraavassa ottelussa 18. helmikuuta 2023 KalPaa vastaan. Sirkiä merkittiin heti Sportin ykkösketjuun Teemu Väyrysen ja Lari Heikkisen viereen. Sirkiä sai ottelussa jääaikaa 15.08 minuuttia. Hän avasi maalitilinsä SM-liigassa kahdella osumalla runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 10. maaliskuuta 2023 Porin Ässiä vastaan. Ari-Ville Syrenius valitsi Sirkiän ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Maalit jäivät hänen kauden ainoiksi tehopisteikseen Sirkiän 11 pelaamassa SM-liigan runkosarjaottelussa.
Sirkiä ei jatkanut Sportissa enää koejaksonsa päätteeksi, vaan hän siirtyi kaudeksi 2023–2024 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Jokereihin. Hän pelasi sarjassa tulokaskautensa aikana 36 runkosarjaottelua tehopistein 4+13=17 ja viisi pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Kaudeksi 2024–2025 Sirkiä siirtyi jatkamaan Mestis-pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Tuton riveihin. Tammikuussa 2025 hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä ja Sirkiä siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan Zagłębie Sosnowieciin. Toukokuussa 2025 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Lewis Allen (ohjaaja)

Lewis Allen (25. joulukuuta 1905 Oakengates, Shropshire, Englanti – 3. toukokuuta 2000 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen, valtaosan urastaan Yhdysvalloissa tehnyt teatteri-, elokuva- ja televisio-ohjaaja.
Englannin Shropshiren kreivikunnassa syntynyt Allen työskenteli kouluvuosiensa jälkeen neljä vuotta merimiehenä ja siirtyi sitten teatterialalle ensin näyttelijäksi, sitten näyttelijöiden manageriksi Lontoossa. 1930-luvun puolivälissä hän muutti New Yorkiin ja ryhtyi ohjaamaan Broadway-tuotantoja. Vuonna 1941 hän sai elokuvaohjaajan paikan Paramount Pictures -yhtiöltä Hollywoodissa.
Allen ohjasi 1940-luvulta 1960-luvun alkuun 17 hyvin erityylistä elokuvaa, joista tunnetuimpia ovat esikoisohjaus "Kutsumattomat vieraat" (1944) ja Frank Sinatran tähdittämä trilleri "Tappaja" (1954). 1950-luvun lopulla Allen siirtyi Yhdysvalloissa televisio-ohjaajaksi. Viimeisenä pitkänä elokuvanaan hän tuotti ja ohjasi Suomessa esittämättömän, kuvitteellisen itäblokin maan epäonnistuneesta vallankumouksesta kertovan elokuvan "Decision at Midnight" (1963).
Filmografia.
Televisiosarjoja.
Lewis Allen ohjasi 1960-luvulla jaksoja muun muassa televisiosarjoihin "Bonanza, Perry Mason yllättää, Kuuma kesä" ja "Takaa-ajettu sekä 1970-luvulla sarjoihin "Cannon" ja "Pieni talo preerialla".
Natriumvetyfluoridi

Natriumvetyfluoridi (NaHF2) eli natriumbifluoridi tai natriumvetydifluoridi on natrium- ja vetyfluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa lasin etsaukseen ja puhdistusaineissa. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa natriumvetyfluoridi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen. Kuumennettaessa natriumvetyfluoridia yli 160 °C:n lämpötilaan se hajoaa natriumfluoridiksi ja vetyfluoridiksi.
Natriumvetyfluoridia valmistetaan natriumhydroksidin tai -karbonaatin ja vetyfluoridin reaktiolla.
NaOH + 2 HF → NaHF2 + H2O
Natriumvetyfluoridia käytetään pyykinpesuaineissa, ruosteenpoistoaineissa ja rakennusten tiili- tai kiviulkosivujen puhdistamiseen. Yhdistettä käytetään myös lasin etsauksessa ja kalsiumionien saostamiseen.
Dorian Electra

Dorian Electra (oik. Dorian Electra Fridkin Gomberg 25. kesäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, kuva- ja performanssitaiteilija.
Hänen debyyttialbuminsa "Flamboyant" julkaistiin vuonna 2019, ja sitä seuraava albumi "My Agenda" vuonna 2020. Kolmas albumi "Fanfare" ilmestyi vuonna 2023. Omien julkaisujen lisäksi hän on tehnyt yhteistyötä useiden muusikoiden kanssa, merkittävimpinä kappale CharliXCX:n Pop 2 mixtapella "Femmebot" ja Lady Gagan Dawn of Chromatica -remix albumilla kappaleella "Replay" (remix-versio). Hänet tunnetaan poikkeavasta pukeutumistyylistään, queer-estetiikasta ja eksperimentaalisesta pop-musiikista. Hän on yksi hyperpop-genren tunnetuimmista artisteista. Hänen taiteessaan näkyvät usein queer-teemat, politiikka sekä meemit. Electra identifioituu genderfluidiksi.
Komsi (Teuva)

Komsi on Teuvalla sijaitseva kylä. Elonkerjuu-yhtye on kotoisin Komsista. Kylällä on oma kyläseura. Kylän maisemaan kuuluvat punamultaiset pohjalaistalot. 
Historia.
Kylälle perustettiin kansakoulu vuonna 1911, joka lakkautettiin vuonna 2013 osana kunnan kouluverkkouudistuksia. Vuonna 1913 valmistui kylän läpi kulkeva Suupohjan rata. Aikanaan kylällä oli oma Auralan pysäkki. Kylän yhteistoiminta järjestäytyi aluksi Komsin-Teirilän maamiesseuran ja Varsalan pienviljelijäyhdistyksen kautta, jota on jatkanut Komsin kyläseura vuodesta 1999 lähtien. Sotien jälkeen kylään muutti lisää asukkaita, kun sinne asutettiin Karjalasta tulleita perheitä. Silloin Komsin kylään rakennettiin Varsalan koulu, joka ehti toimia kansakouluna noin kymmenen vuotta, jonka jälkeen rakennukseen perustettiin apukoulu ja sitä myöhemmin vanhainkoti.
GRASP

GRASP (GRaphic Animation System for Professionals) oli multimediaesitysten tekoon tarkoitettu ohjelmisto IBM PC:lle ja yhteensopiville tietokoneille 1980-luvulla.
Sen kehittivät Doug Wolfgram ja John Bridges. He olivat kehittäneet myös PCPaintin (myöhemmin Pictor Paint).
PCPaintia levitettiin Mouse Systemsin hiiren mukana miljoonia kopioita 1980-luvun loppupuolella. GRASP 1.0 julkaisiin sharewarena alkuvuodesta 1985. Levittäjänä oli Wolfgramin yhtiö Microtex Industries. GRASP 2.0:sta tuli kaupallinen ohjelma.
GRASP sisältää yksinkertaisen skriptikielen, jolla voi animoida PCPaintin ja Pictorin luomia .PIC ja .CLP-tiedostoja. Esitykseen voi lisätä tekstiä eri fonteilla ja soittaa yksinkertaisia ääniä PC:n kaiuttimesta. Skripti voi myös odottaa käyttäjän näppäimenpainalluksia. GRASP pakkaa esityksen .GL-päätteiseen tiedostoon, jonka esittämiseen käytetään GRASPRT.EXE-ohjelmaa.
John Bridges julkaisi GRASPin seuraajaksi vuonna 1996 GLPron Windowsille.
Myös GLPro toimi samaan tapaan käyttämällä tekstipohjaista skriptikieltä yhdistämään kuvia, fontteja ja animaatioita. GLPro sisältää AG-kääntäjän, joka kääntää FORTH:in ja Lispin pinomalliin perustuvan skriptikielen soitto-ohjelman ajettavaksi.
Tämä ei enää 1990-luvulla riittänyt käyttäjille, koska täysin graafisia ohjelmia kuten Macromedia Director oli olemassa.
GLProta kehittänyt GMedia lopetti toimintansa 2000-luvun alussa.
Bridges on myöhemmin julkaissut ilmaisohjelmana samaa filosofiaa noudattavan AfterGRASP-ohjelman.
Vellua

Vellua on Uudenkaupungin kylä, joka sijaitsee noin 10 kilometriä kaupungin keskustan kaakkoispuolella. Se kuului aikaisemmin Kalannin kuntaan.
Keskiajalla Vellua oli Uudenkirkon kappeliseurakunta, joka liitettiin emäseurakuntaan 1500-luvun alussa. Kylässä toimi vuonna 1990 lakkautettu Uudenkaupungin radan Velluan seisake.
Luettelo Suomen suurimmista uruista

Luettelo Suomen uruista, joissa on vähintään 45 äänikertaa
Vehmaskoski

Vehmaskoski on Virtain Kotalan kylässä sijaitseva koski, joka on suosittu kalastuskohde. Koski on toinen koski Jyrkeejärvestä Vehmasjärveen laskevassa joessa. Vehmaskoski on osa Kotalan koskia.
Vehmaskoski on nimensä mukaisesti rannoiltaan vehmas. Noin puolen kilometrin mittainen koski putoaa noin 7 metriä. Silta ylittää kosken puolivälissä.
Vehmaskosken luontaisia kalalajeja ovat järvitaimen, hauki ja ahven. Koskeen on istutettu järvitaimenta ja harjusta. Luonnonvaraisella järvitaimenella on rasvaevä, joka on istutetulla leikattu pois. Vain istutettuja, alamitan ylittäviä järvitaimenia saa ottaa.
We Are One (Wild Youthin kappale)

We Are One on irlantilaisen Wild Youth -yhtyeen kappale. Yhtye edusti Irlantia vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa. Kappale kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kahdenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Adelina Tahiri

 
Adelina Tahiri (s. 1991 Skopje) on albanialainen laulaja. Albaniassa asuva Tahiri aloitti ammattiuransa vuonna 2007 ollessaan vain 16 -vuotias singlellä "Më Trego", jonka hän julkaisi albaniaksi ja jota soitettiin Albaniassa ja Kosovossa. Lokakuussa 2010 hän julkaisi toisen albuminsa "Nuk Jam Penduar" albaniaksi. Tahirista tuli virallisesti Albanian kansalainen vuonna 2011. Adelina Tahirilla on laaja yleisö Kosovossa, Albaniassa, Pohjois-Makedoniassa ja Italiassa.
Abu Fuad

Fouad Hanafi-Eweiss (s. 1945 Kairo), tunnettu nimellä Abu Fuad, on tamperelainen ravintoloitsija, joka avasi kebab-ravintolan Tampereelle vuonna 1982 ja oli yksi Suomen ensimmäisiä kebab-ravintoloitsijoita. 
Fuad Hanafi-Eweiss kouluttautui Egyptin armeijan lentäjäksi. Hän kuitenkin riitautui ilmavoimien akatemian johtajan Hosni Mubarakin kanssa ja joutui muuttamaan Ruotsin kautta Suomeen 1971.
Hän työskenteli Tampereella kahviloissa, ravintoloissa ja pubeissa, kunnes perusti ensin Sadat Padat -ravintolan ja vuonna 1982 omaa nimeään kantavan Abu Fuadin.
Alkuperäinen Abu Fuad -ravintola Koskikeskuksessa suljettiin 2012.
Sittemmin Abu Fuad -nimellä on toiminut ravintoloita Rautatieaseman ruokatorilla, Nokia Arenalla ja Pirkkalan Prismassa. Abu Fuad jäi eläkkeelle vuonna 2016. Teivon Liha ja myöhemmin Tapola lisensoi Abu Fuad -tuotemerkin ja myy nimellä tuotteita päivittäistavarakaupassa.
Chen Yupeng

Chen Yupeng (; s. 15. tammikuuta 1984) on kiinalainen musiikkituottaja sekä elokuva-, televisio- ja pelimusiikin säveltäjä.
Chen syntyi perheeseen, jonka äiti oli eläkkeelle jäänyt laulaja ja isä opiskellut pääaineenaan matematiikkaa. Hän suoritti varhaisia opintoja Shenzhenin taidekoulussa klarinetinsoitossa ja sai myös sävellysopetusta. Vuonna 2002 Chen muutti Shanghaihin ja jatkoi opintojaan Shanghain musiikkikonservatoriossa. Hänen pääaineenaan siellä oli aluksi klarinetinsoitto, mutta hän vaihtoi sen musiikkisuunnitteluun ja -tuotantoon. Chen valmistui konservatoriosta kunniamaininnoin.
Chen työskenteli televisio- ja elokuvamusiikin parissa ennen liittymistään MiHoYo-peliyhtiön palvelukseen. Hänen yhteistyökumppaneitaan elokuva-alalla ovat olleet muiden muassa Chan Kwong-wing ja Raymond Yip. Chen teki musiikin "Genshin Impact" -peliin (2020) ja sai tästä palkinnon tulokkaan tai läpimurron tekijän kategoriassa Annual Game Music Awards -jaossa samana vuonna. Kertomansa mukaan Chen sai suurimman osan luovasta innoituksestaan "Genshin Impactin" musiikkiin klassisesta musiikista ja kiinalaisesta kansanmusiikista.
Wild Youth

Wild Youth on irlantilainen indie rock -yhtye, joka perustettiin Dublinissa vuonna 2016. He edustivat Irlantia Eurovision laulukilpailussa 2023 kappaleella We Are One.
Mama šč!

Mama ŠČ! () on kroatialaisen Let 3 -yhtyeen kappale. He edustivat Kroatiaa Eurovision laulukilpailussa 2023 Liverpoolissa voitettuaan Kroatian euroviisukarsinnan. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 123 pistettä ja sijoittui kolmanneksitoista.
Alavuden kirkonkylän työväentalo

Alavuden Kirkonkylän Työväentalo on Alavuden kunnan keskustaajamassa sijaitseva työväentalo.
Historiaa.
Alavuden Kirkonkylän Työväenyhdistys perustettiin 10. tammikuuta 1907. Perustavassa kokouksessa yhdistykseen liittyi 39 jäsentä. Vuoden lopussa jäseniä oli 85, joista pääosa oli torppareita ja mäkitupalaisia perheenjäsenineen. Mukaan tuli eri alojen ammattilaisia, kuten nahkureita, suutareita, yksi suutarin kisälli, kivimies, maalari, proviisori, postiljooni ja postiljoonin apulainen. Yhdistys ilmoitettiin 19.1.1907 Sos.-dem. Puolueen jäsenrekisteriin. 
Rakennus.
Oma työväentalo päätettiin rakentaa heti ensimmäisen toimintavuoden aikana, ja rakennus pystytettiin vuonna 1908. Kirkonkylän yhdistys osti Erkki Ranta-Aholta Kiviniemen tuparakennuksen rakennusaineiksi. Kirkonkylästä ostettiin Kauppias M. Nurmelta entinen kauppaliikkeen talo. Kirkonkylän työväenyhdistyksen talo myytiin vuonna 1918. Myynnistä on jäljellä kuitti, jossa K.E. Pellonpää ja Kalle Manninen ilmoittavat saaneensa työväentalon myynnistä 4000 markkaa ja huutokapasta 33 markkaa, mutta ostajien nimiä ei kuitissa ole. Yhdistyksen toiminta oli hiipunut ja jäsenistöä liittynyt Alavuden Aseman työväenyhdistykseen.
Toimintaa.
Yhdistys sai perustamisensa jälkeen toimintatilaksi lautamies Härköseltä huoneen, joka toimi kokoustilana. Iltamia pidettiin Aseman yhdistyksen työväentalossa sekä palokunnantalossa. Omassa 1908 valmistuneessa työväentalossa pidettiin iltamia ja kokoukset. Lisäksi siellä toimivat oma kirjasto, ravintola ja puhujaseura.
Hengaillaan (televisiosarja)

Hengaillaan on suomalainen tietokilpailuohjelma, jota on esitetty Yle TV1 -kanavalla tammikuusta 2023 alkaen. Ohjelmassa kaksihenkiset julkkistiimit kilpailevat erilaisiin maantietoon, historiaan, musiikkiin, taiteeseen ja urheiluun liittyvissä kysymyksissä.
Ohjelmaa juontaa Jenni Poikelus ja sen tuomarina toimii Matti Rönkä. Rönkä korvasi kolmannella kaudella aiemmin tuomarina toimineen Riku Rantalan. 
Ensimmäisellä kaudella jaksoissa oli mukana myös kokki Kozeen Shiwan, toisella kaudella Linnea Vihonen. Kolmannen kauden kokkeina toimivat Iman Gharagozlu ja Leena Ahokas. Jokaisessa jaksossa on myös vaihtuva housebändi.
Ensimmäisen tuotantokauden voittivat Anna Rimpelä ja Jani Halme. Toisen kauden voittivat Mikko Kekäläinen ja Ella Kanninen. Kolmannen kauden voittivat Oskari Onninen ja Tuija Siltamäki.
Ohjelmaa lähetetään lauantaisin suorana lähetyksenä Tampereen Mediapoliksesta. Ohjelma perustuu ruotsalaiseen "På spåret" -ohjelmaformaattiin, jota on esitetty Ruotsissa vuodesta 1987 alkaen.
Finn T. Isaksen

Finn Trond Isaksen (26. huhtikuuta 1924 Frogn – 29. syyskuuta 1987) oli norjalainen keskustapoliitikko. Hän toimi Norjan maatalousministerinä 1983–1985.
Hengaillaan (täsmennyssivu)

Hengaillaan voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Horna

Horna tarkoittaa helvettiä ja myös seuraavia:
Svein Sundsbø

Svein Sundsbø (s. 3. heinäkuuta 1943 Lindås) on norjalainen keskustapolitiikko. Hän toimi Norjan maatalousministerinä 1985–1986. Koulutukseltaan hän on agronomi.
Lapuan lukio

Lapuan lukio on Lapualla sijaitseva lukio. Lukion rehtorina toimii Kaisa Piiparinen. Alkuperäinen tiilirakennus, jossa lukio toimi vuosina 1974–2019, on rakennettu vuonna 1959 mutta se poistettiin lukion käytöstä sisäilmaongelmien vuoksi. Sen viereen on rakennettu keväällä 2019 valmistunut Arkkitehdit von Boehm – Renell Oy suunnittelema lukiorakennus. 
Lapuan yhteiskoulu perustettiin vuonna 1904 ja se sai ylioppilastutkinto-oikeuden vuonna 1912. Vuonna 1974, kun peruskoulujärjestelmä otettiin käyttöön, yhteislyseon tilalle tuli Lapuan yläaste ja Lapuan lukio. Lapuan lukioon yhdistettiin Lapuan yhteislyseon, Kiviristin yhteiskoulun ja Tiistenjoen yhteiskoulun lukioluokat ja se toimi Kiviristin yhteiskoulun entisessä koulutalossa.
Fredrik Henrik Oranialainen

Fredrik Henrik Oranialainen (; 29. tammikuuta 1584 – 14. maaliskuuta 1647) oli Orania-Nassau-sukuun kuulunut Alankomaiden kolmas käskynhaltija vuosina 1625–1647. Hän taisteli menestyksekkäästi Alankomaiden itsenäisyyden puolesta kahdeksankymmenvuotisessa sodassa espanjalaisia vastaan.
Elämä ja ura.
Fredrik Henrik oli Vilhelm Vaiteliaan nuorin lapsi, ja syntyi noin kuusi kuukautta ennen isänsä murhaa. Hänen äitinsä Louise de Coligny oli kuuluisan hugenottijohtajan, amiraali Gaspard de Colignyn tytär ja Vilhelmin neljäs vaimo. Fredrik Henrik sai sotilaallisen koulutuksen vanhemmalta veljeltään Moritsilta, joka oli yksi aikansa merkittävimpiä sotapäälliköitä. Moritsin kuoltua vuonna 1625 Fredrik Henrik peri häneltä isänsä aseman ja maaomaisuuden sekä Hollandin, Zeelandin, Utrechtin, Overijsselin ja Gelderlandin viiden provinssin käskynhaltijan ja valtakunnan kenraalikapteenin ja kenraaliamiraalin virat. Fredrik Henrik avioitui vuonna 1625 Amalia von Solmsin kanssa. Heidän poikansa oli Vilhelm II Oranialainen.
Fredrik Henrik osoittautui sotapäällikkönä veljensä tasoiseksi ja valtiomiehenä ja poliitikkona paljon kyvykkäämmäksi. Hän oli 22 vuoden ajan Yhdistyneiden provinssien johdossa, ja hänen aikanaan käskynhaltijan valta saavutti huippunsa. Valtiaana hän harjoitti maltillista sisäpolitiikkaa ja pyrki erityisesti ratkaisemaan vallitsevia uskonnollisia riitoja. Fredrik Henrikin aikaa pidetään yleisesti Alankomaiden tasavallan kultakautena. Sitä leimasivat suuret maa- ja merivoitot, maailmanlaajuinen merenkulun ja kaupan laajeneminen sekä taiteen ja kirjallisuuden alojen voimakas kehitys. Fredrik Henrik tunnettiin erityisesti piiritystekniikan mestarina, ja muun muassa Ruotsin Kaarle X Kustaa haki hänen päämajassaan sotilasoppia. Fredrik Henrikin tärkeimmät sotilaalliset saavutukset olivat ’s-Hertogenboschin piiritys ja valloitus vuonna 1629, Maastrichtin piiritys vuonna 1632, Bredan piiritys vuonna 1637, Sas van Gentin piiritys vuonna 1644 ja Hulstin piiritys vuonna 1645. 
Liitto Ranskan kanssa Espanjaa vastaan oli ollut Fredrik Henrikin ulkopolitiikan keskipisteenä suurimman osan hänen hallintokaudestaan, mutta viimeisinä vuosinaan hän uhrasi liiton Ranskan kanssa tehdäkseen Espanjan kanssa erillisrauhan. Fredrik Henrik kuoli 14. maaliskuuta 1647, ja hänet haudattiin isänsä ja veljensä viereen Delftissä. Alankomaiden itsenäisyyden varmistanut Münsterin sopimus, joka päätti hollantilaisten ja espanjalaisten välisen pitkän sodan, allekirjoitettiin vasta 30. tammikuuta 1648, koska Fredrik Henrikin sairaus ja kuolema viivästyttivät neuvotteluja. Se oli osa Westfalenin rauhaa, joka päätti kolmikymmenvuotisen sodan.
Vääntelä

Vääntelä on kylä Liedossa. Se sijaitsee 1 kilometrin päästä Ilmarisista. Vääntelässä on muun muassa Ilmaristen matkailutila.
Vääntelällä on pitkä historia: siellä on yksi Liedon kolmesta keskiajalta periytyvästä kartanosta. Vääntelänkoski Aurajoessa virtaa kylän kaakkoispuolella. Koskessa oli mylly jo 1500-luvulla. Joen yli tehtiin ajokelpoinen silta vuonna 1907.
55 Cancri c

55 Cancri c on tähteä 55 Cancri A kiertävä eksoplaneetta. Se on kaasujättiläinen ja sen massa on verrattavissa Saturnukseen. 55 Cancri c on kolmas tunnettu planeetta etäisyysjärjestyksessä sen tähdestä. Eksoplaneetan kiertorata kestää 44,34 päivää. Se löytyi vuonna 2002, mutta sen löydöstä ilmoitettiin vuonna 2004. 
Kuten suurin osa tunnetuista eksoplaneetoista, 55 Cancri c havaittiin tarkkailemalla muutoksia sen tähden säteittäisnopeudessa. Löytöhetkellä sen tähdellä tiedettiin olevan vain yksi planeetta, 55 Cancri b.
Koska planeetta havaittiin epäsuorasti havainnoimalla sen tähteä, sen ominaisuuksia, kuten sen sädettä, koostumusta ja lämpötilaa, ei tunneta. 55 Cancri c on todennäköisesti kaasujättiläinen ilman kiinteää pintaa.
Okakataja

Okakataja ("Juniperus oxycedrus") on Välimeren seudulla kasvava katajalaji.
Se voi jäädä pensaaksi tai kasvaa jopa kuusi metriä korkeaksi puuksi. Sen kaarna on sileää ja harmahtavaa. Neulaset ovat 15–20 mm pitkiä. Marjat ovat kypsinä punaruskeita ja 6–12 mm halkaisijaltaan.
Okakatajan oksista ja puuaineksesta uutetaan aromaattista öljyä, jota käytetään sekä rohtona ihottumien hoitoon että tuoksuaineena esimerkiksi saippuoissa.
Kaarlo Länkelä

Kaarlo Länkelä, sukunimi aik. "Dahlström" (20. helmikuuta 1853 Viitasaari – 2. lokakuuta 1928 Tampere) oli suomalainen filosofian maisteri ja rehtori.
Kaarlo Länkelän vanhemmat olivat Viitasaaren kappalainen, varapastori Karl Magnus Dahlström (1812–1875) ja Margareta Elisabet Petrelius (k. 1885). Hän pääsi ylioppilaaksi 1871 Jyväskylän alkeisopistosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1880 ja filosofian maisteriksi 1882.
Länkelä oli vt. kollegana Viipurin yksityis- ja valtionlyseossa 1881–1885 ja sen jälkeen Tampereen ruotsalaisen alkeiskoulun suomen ja ruotsin kielen lehtorina ja koulun rehtorina 1885–1900. Hän toimi Tampereen suomalaisen tyttökoulun ja vuodesta 1918 Tampereen tyttölyseon suomen kielen opettajana ja vanhempana lehtorina 1885–1925. 
Länkelä harrasti puutarhanhoitoa. Hän oli useita vuosikymmeniä Puutarha-lehden toimitussihteerinä ja toimi Tampereen puutarhaseuran puheenjohtajana. Länkelä oli Helsingin ja Tampereen puutarhaseurojen kunniajäsen. Hän toimi myös Tampereen talouskoulun johtokunnan puheenjohtajana ja Tampereen säästöpankin isännistön puheenjohtajana. Länkelä avusti myös säännöllisesti Tampereella ilmestyvää Aamulehteä ja kuului 1890-luvulla lehden johtokuntaan.
Kaarlo Länkelä oli naimisissa vuodesta 1883 Sofie Elise Länkelän kanssa. Kaarlo Länkelän veli oli Turun lyseon suomen ja ruotsin kielen nuorempi lehtori Frans Fredrik Airola, ent. Dahlström (1863–1938).
Vilhelm II Oranialainen

Vilhelm II Oranialainen (; 27. toukokuuta 1626 – 6. marraskuuta 1650) oli Orania-Nassau-sukuun kuulunut Alankomaiden neljäs käskynhaltija vuosina 1647–1650. Hänen lyhyttä kauttaan leimasi sisäpoliittinen valtakamppailu.
Elämä ja ura.
Vilhelm oli Oranian ruhtinaan Fredrik Henrikin ja hänen vaimonsa Amalia von Solmsin poika ja Vilhelm Vaiteliaan pojanpoika. Vuonna 1631 hyväksytyllä lailla Fredrik Henrikin virat ja arvonimet tehtiin perinnöllisiksi hänen suvulleen. 14-vuotias Vilhelm avioitui 12. toukokuuta 1641 Whitehallin kuninkaallisessa kappelissa Englannin Kaarle I:n vanhimman tyttären, yhdeksänvuotiaan Maria Stuartin (1631–1660) kanssa. Vilhelm oli jo varhaisesta nuoruudestaan lähtien isänsä mukana tämän sotaretkillä, ja hän kunnostautui ratsuväkitaistelussa Burgerhoutissa 5. syyskuuta 1643.
Isänsä kuoleman jälkeen maaliskuussa 1647 Vilhelm sai Oranian ruhtinaan arvonimen sekä kaikkien muiden Alankomaiden maakuntien paitsi Friisinmaan käskynhaltijan ja tasavallan kenraalikapteenin ja kenraaliamiraalin virat. Vuoden 1648 alussa Münsterissä solmittiin rauha, joka päätti kahdeksankymmenvuotisen sodan. Sopimuksella Espanja tunnusti Alankomaiden itsenäisyyden ja teki suuria myönnytyksiä Alankomaiden maakunnille erityisesti niiden kaupan osalta. Vilhelm, joka oli aina vastustanut politiikkaa, joka luopui Alankomaiden ja Ranskan liitosta saadakseen Espanjalta paremmat ehdot, teki kaikkensa estääkseen sopimuksen ratifioinnin, mutta ei onnistunut. Hän ei kuitenkaan luopunut kunnianhimoisista suunnitelmistaan, vaan aloitti neuvottelut Ranskan hallituksen kanssa ja suunnitteli jatkavansa sotaa valloittaakseen osan Espanjan Alankomaista (nykyinen Belgia). Hän tuki myös lankoaan Kaarle II:ta toivoen voivansa palauttaa tämän Englannin valtaistuimelle.
Hollandin maakunnan johtajat pelkäsivät, että Vilhelmin kunnianhimoiset tavoitteet johtaisivat sotaan, ja hajottivat osan maakunnan palkkalistoilla olleista joukoista. Tämän jälkeen Vilhelm kääntyi Alankomaiden parlamentin puoleen, jossa oli kateutta Hollandin vaikutusvaltaa kohtaan. Parlamentti myönsi hänelle poikkeuksellisia valtuuksia, ja 30. heinäkuuta 1650 Vilhelm vangitsi kuusi Hollandin maakunnan johtajaa ja määräsi armeijansa marssimaan Amsterdamiin. Yritys vallata kaupunki epäonnistui, mutta Holland alistui kuitenkin Vilhemin valtaan. Vilhem aloitti nyt uudet neuvottelut Ranskan hallituksen kanssa, ja jo lokakuun alussa Pariisissa laadittiin sopimusluonnos, mutta Vilhem kuoli isorokkoon marraskuussa. Viikko hänen kuolemansa jälkeen hänen leskensä synnytti pojan, josta tuli myöhemmin Englannin kuningas Vilhelm III. Tasavallan käskynhaltijan virka jäi Vilhelmin kuoltua täyttämättä, ja valta siirtyi joksikin aikaa parlamentille.
Temppeliasoka

Temppeliasoka ("Saraca asoca") on hernekasvien heimoon kuuluva punakukkainen puu, joka kasvaa luonnonvaraisena Intiassa ja Sri Lankalla sekä Burmassa ja Malakan niemimaalla.
Temppeliasoka voi kasvaa 10 metriä korkeaksi. Sen tuuheassa lehvästössä oksat kasvavat melko vaakasuoraan. Tiiviit kukinnot kasvavat suoraan rungosta tai oksista. Kukat poikkeavat muiden hernekasvien kukista, niissä ei ole lainkaan terälehtiä mutta verholehdet ovat aluksi keltaiset ja muuttuvat vanhetessaan oransseiksi ja punaisiksi. Temppaliasoka kukkii pitkin vuotta, mutta eniten helmikuusta toukokuuhun, jolloin koko puu voi olla kukkien peitossa. Nahkamaiset hedelmät ovat 20 cm pitkiä palkoja.
Temppeliasoka on pyhä puu sekä hindulaisessa että buddhalaisessa perinteessä. Sen monia osia käytetään rohtoina.
Carl von Linnén nimeämä "Saraca indica" mainitaan toisinaan tämän synonyymina, toisinaan eri lajina.
Chek Lap Kok

Chek Lap Kok () on saari Uusien territorioiden läntisillä vesillä Hongkongissa. Saarella on vuonna 1998 avattu Hongkongin kansainvälinen lentoasema. Nykyään osittain keinotekoinen saari laajennettiin merentäytöillä ja Lam Chaun saaren yhdistämisellä 12,48 neliökilometrin kokoiseksi lentoasemaa varten. Sitä ennen Chek Lap Kok oli huomattavasti pienempi ja mäkinen. Saaren eteläpuolella sijaitsee Lantaun saari.
Lappo (Brändö)

Lappo on saari ja kylä Brändön kunnassa Ahvenanmaan maakunnassa. Lappo on yksi kahdestatoista kylästä Brändön kunnassa. Kylässä asuu noin 30 ympärivuotista asukasta. Kylässä on lähikauppa, vierassatama, museo, ravintola, huoltoasema, frisbeegolfkenttä ja majatalo.
Puolangan kirkonkylä

Puolangan kirkonkylä on Puolangan kunnan kuntakeskus, kirkonkylä ja hallinnollinen keskustaajama Kainuun maakunnassa. Kirkonkylä sijaitsee Puolankajärven pohjoisrannalla. Puolangan kirkonkylästä on maakunnan pääkaupunki Kajaaniin maanteitse 98 kilometriä ja yliopistokaupunki Ouluun 127 kilometriä. 
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2021 lopussa Puolangan kirkonkylän pinta-ala oli 3,74 neliökilometriä ja väkiluku 1 361. Kirkonkylä on Puolangan ainoa taajama. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.
Puolangan ensimmäiset asukkaat olivat lappilaisia. Paikannimi Puolanka on esiintynyt ensimmäisiä kertoja kirjallisissa lähteissä muodossa "Polangajärffuiby" (1637), "Polango Jerfui" (1650) ja "Puolanga" (1654). Nimi on saamelaisperäinen; mahdollisesti jokin on palanut järven rannalla, sillä pohjoissaameksi buollán ’palomaa, palopaikka’ (verbistä buollit ’palaa’). Paikannimi päättyy -nka on paikannimijohtimeen. Vakituinen asutus muodostui 1550-luvulta alkaen, kun seudulle saapui savolaisia. Asutus tiheni 1560-luvulla. Vuonna 1786 Puolangasta tuli Hyrynsalmen kappeliseurakunta, jolle valmistui kappeli vuonna 1792 Jacob Rijfin suunnittelemana. Vuonna 1867 Hyrynsalmen seurakunnan alainen Puolangan kappeliseurakunta itsenäistyi ja Puolangan kunta perustettiin, kun kuntakokous alkoi toimia. Vanha puinen kirkko paloi vuonna 1949.
Puolangan nykyinen kirkko on vuonna 1954 valmistunut, Olavi Suortan suunnittelema torniton pitkäkirkko, jonka harjakatto jatkuu miltei maan tasalle. Puolangan kirkonkylässä toimii Puolankajärven koulu, joka on noin 150 oppilaan yhtenäiskoulu (luokka-asteet 1-9), ja sen kanssa samassa kiinteistössä on myös Puolangan lukio. Puolangan kunnankirjasto on osa Kainuun kattavaa Kainet-kirjastokimppaa. Kesäisin auki olevana Puolangan museona toimii Puolanka-Pirttinä tunnettu, alkujaan vuonna 1910-luvulla Lylykylässä valmistunut rakennus, joka on siirretty kirkonkylälle museokäyttöön.
Suihkugeeli

Suihkugeeli tai suihkusaippua on vartalon pesuun tarkoitettu pesuaine. Palmoliven perustaja B.J. Johnson kehitti suihkugeelin 1900-luvun aikana suosituksi nousseen nestesaippuan pohjalta: nestesaippuan hän oli keksinyt vuonna 1865 ja alkanut myydä sitä vuonna 1898.
Suihkugeelit ovat tavallisesti verrattain viskooseja eli paksuja nesteitä, joiden pH on 6–7 välillä. Joihinkin suihkugeeleihin on sekoitettu pieniä muovihelmiä, jotka lasketaan mikromuoviksi. 2010-luvun jälkipuoliskolla monet valtiot kielsivät muovihelmiä sisältävien suihkugeelien myynnin ja valmistuksen sillä perusteella, että helmet ovat geelissä tarpeettomia ja ajautuvat jäteveden mukana mereen. Helmiä korvaamaan on kehitetty eri vaihtoehtoja, kuten selluloosarakeita, kasviperäisiä jauheita ja siemenmurskaa.
Kemiallinen koostumus.
Suihkugeelin sisältämät tensidit sisältävät sekä rasva- että vesiliukoisia ainesosia ja poistavat niiden avulla iholle kertyneen lian ja rasvat. Kaksi yleistä suihkugeeleissä käytettyä tensidiä ovat ammoniumlauryylisulfaatti ja natriumlauryylisulfaatti. Ne myös vaahtoavat ja alentavat saippuan jäätymislämpötilaa. Suihkugeelien tensideinä käytetään myös alkyyliglukosideja, tauraatteja ja sulfosukkinaatteja.
Epoch Casette Vision

Epoch Casette Vision on japanilaisen Epoch Co., Ltd:n valmistama ja vuonna 1981 julkaistu pelikonsoli. Konsolin hinta oli 13 500 jeniä ja pelien hinta oli 4 000 jeniä. Konsoleita myytiin Japanissa 300 000 kappaletta vuoteen 1982 mennessä. Laitteelle oli saatavissa myös valopistooli. Pelejä konsolille julkaistiin 11 kappaletta. Myöhemmin julkaistiin pelikonsoli nimeltä Super Casette Vision.
Valhallavägen

Valhallavägen on Tukholman koillisosassa sijaitseva katu, joka ulottuu luoteis-kaakkosuunnassa Roslagstullilta Ladugårdsgärdetille.
Super Casette VIsion

Super Casette Vision on Epochin valmistama ja vuonna 1984 julkaistu pelikonsoli. Sitä tuotettiin myös esimerkiksi Ranskassa. Laitteesta julkaistiin myös naisille tarkoitettu Lady Casette Vision. Pelejä julkaistiin 30 kappaletta ja Euroopassa oli myynnissä 16 peliä kyseiselle koneelle.
Pål Sverre Hagen

Pål Sverre Valheim Hagen (s. 6. marraskuuta 1980 Stavanger) on norjalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa päärooleista elokuvissa "Kon-Tiki" ja "Amundsen" sekä Williamina tv-sarjassa "Exit". Hagen valmistui Norjan teatterikorkeakoulusta vuonna 2003.
Hagenin isä Roar Hagen on Verdens Gang -sanomalehden pitkäaikainen pilapiirtäjä.
Putsaari

Putsaari on Selkämerellä Uudenkaupungin saaristossa sijaitseva saari, jossa aikaisemmin oli myös samanniminen kylä. Uudenkaupungin keskustasta saareen on matkaa noin 13 kilometriä. Osa Putsaaresta kuuluu Selkämeren kansallispuistoon. Noin 0,4 km²:n laajuinen Putsaari on muodostunut useista pienemmistä kallioluodoista, jotka maankohoamisen johdosta ovat kuroutuneet yhteen. Saaressa on Kulju- ja Ruonanjärvi- nimiset järvet sekä useita pienempiä lampia. Putsaaren eteläisimmän osan Ramsion ja saaren pohjoisosan välissä on Salmi-niminen flada, joka on kuroutumassa irti merestä. Professori Sakari Hinnerin mukaan Putsaaren nimi on johdettu keskiaikaisesta kauppa-aluksesta ”bussa” tai ”butsa”.
Historiaa.
Putsaari sijaitsi Tukholmasta Ahvenanmaan kautta Pohjanlahden rannikolle vuosisatojen ajan kulkeneen purjehdusreitin varrella. Saaressa oli lukuisia suojaisia ankkuripaikkoja, johon alukset usein matkoillaan poikkesivat. Avomeren puolella Putsaaren länsirannalla on säilynyt useita kummeleita ja kallioon hakattuja kompassiruusuja. Putsaari mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1411. Putsaaressa oli merenkulkijoiden ylläpitämä kirkko jo keskiajalla. Purjehtijoiden ohella sitä käyttivät myös Kalannin saaristolaiset. Nykyään sen paikalla on Putsaaren piilokirkoksi kutsuttu pieni puinen kappeli, joka on valmistunut ilmeisesti 1680-luvulla. Tarinan mukaan sen ovat rakentaneet Rauman fransiskaanikonventin munkit. Iikka Kronqvist tutki kappelia vuonna 1930 ja löysi merkkejä paikalla aikaisemmin sijainneesta suuremmasta rakennuksesta. Kappelin ympäristöä on käytetty myös hautausmaana. Kappeli on alun perin rakennettu Satamalahti-nimisen kapean lahden pohjukkaan. Se on kuitenkin vuosisatojen kuluessa maatunut umpeen ja kirkko on nykyään saaren sisäosassa.
Putsaaren sijainti oli purjelaivakaudella niin mainio, että vuonna 1802 ehdotettiin jopa Rauman ja Uudenkaupungin yhteisen tullikamarin perustamista saareen. Krimin sodan aikana Putsaareen rakennettiin optisen lennättimen lennätinasema, jota hoiti saarelle sijoitettu venäläinen varuskunta. 1900-luvun vaihteessa Suomen Kiviteollisuus perusti Putsaareen kivilouhoksen, jonka pääasiallinen tuote olivat katukivet. Työntekijät tulivat pääosin mantereelta. 1950-luvulle saakka jatkunut louhinta tuhosi saaren keskiosien maisemat ja jätti jälkeensä suuret jätekasat. Putsaaren kylä sijaitsi saaren itäosassa. Vuonna 1929 Putsaaressa vierailleen Edvin Luotosen mukaan tiheästi rakennetussa kylässä oli tuolloin neljä taloa ja lukuisia mäkitupalaisten asumuksia. Kalastuksen ohella väestö sai toimeentulonsa maanviljelystä ja karjanhoidosta. Uudenkaupungin maalaiskuntaan kuuluneessa Putsaaressa toimi myös kiertokoulu. Kivilouhosten sulkemisen jälkeen Putsaaren asutus hiipui ja nykyään kylässä on ainoastaan kesäasukkaita.
Voksenåsen

Voksenåsen on Oslon keskustan luoteispuolella sijaitseva noin 500 metrin korkeuteen kohoava mäki. Siellä on samanniminen hotelli- ja konferenssikeskus, jonka Norjan valtio lahjoitti Ruotsille kiitokseksi avusta toisen maailmansodan aikana. Voksenåsenin vieressä sijaitsee Holmenkollen.
Onni Vilho Luostarinen

Onni Vilho Luostarinen (14. helmikuuta 1888 Lapinlahti – 4. joulukuuta 1961 Kuopio) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. 
Luostarisen vanhemmat olivat vaatturi Olli Luostarinen ja Maria Mykkänen ja puoliso vuodesta 1913 Elsa Sorsa, aiemmin Forsström. Luostarinen tuli ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lyseosta 1908, valmistui metsänhoitojaksi 1912 ja sai metsäkonduktöörin arvon. Hän oli Metsähallituksen metsänhoidontarkastajan apulainen Kolarin, Kuhmon, Pohjois-Kemijärven, Kemin ja Virtain hoitoalueilla 1912–1916, Viitasaaren hoitoalueen apulaismetsänhoitaja 1917, metsänarvostelija 1917–1919 ja metsänhoidontarkastaja 1919–1920.
Wilh. Schaumans Fanerfabrik Ab:n metsänhoitaja Luostarinen oli 1920–1930, Schälfabrik A. Bisdom &amp; Zoon GmbH:n vaneritehtaan johtaja ja johtokunnan jäsen Memelissä Liettuassa 1930–1932 ja A. Ahlström -yhtiön metsänhoitaja 1932–1934 ja metsäpäällikkö 1934–1952. Valtakunnan metsätyöpäällikkönä ja valtioneuvoston ylimääräisenä esittelijänä Luostarinen toimi 1945–1946. Hän oli Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen 1925–1930 ja hänellä oli lisäksi useita omaan alaansa liittyviä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Luostarinen sai 1940.
Jake Wesley Rogers

Jake Wesley Rogers (s. 19. joulukuuta 1996 Springfield, Missouri) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. 
Elämäkerta.
Rogers varttui Springfieldissä, Missourissa, missä hän oppi soittamaan kitaraa 6-vuotiaana ja aloitti pianonsoiton ja äänenharjoittelun 12-vuotiaana. Hän aloitti esiintymisen teatteriesityksissä viidennellä luokalla ja kirjoittaa kappaleita pian sen jälkeen. Nuorena hän osallistui Lady Gagan ja Nelly Furtado kaltaisten artistien muodostaviin konsertteihin. Hän tuli esiin homona kuudennella luokalla, ja vaikka hänen perheensä tuki häntä, hän tunsi, että hänen oli piilotettava suuntautumisensa kotikaupunkinsa kulttuurisen ilmaston vuoksi. 
Rogers muutti Nashvilleen 18-vuotiaana opiskelemaan lauluntekijää Belmontin yliopistossa. Hän valmistui vuonna 2018. 
Rogers aloitti musiikin julkaisemisen itsenäisesti vuonna 2016, mikä johti debyytti-EP:ään "Evergreen" kesäkuussa 2017. Julkaisttuaan kaksi seuraavaa singleään "Jacob from the Bible" ja "Little Queen" helmikuussa ja maaliskuussa 2019, hän julkaisi toisen vuoden EP:n "Spiritual" huhtikuussa. 2019, jota seurasi Euroopan kiertue ja esitys BBC Radio 4:ssä sinä syksynä. 
Marraskuussa 2020 Rogers esiintyi Justin Tranterin tuottamassa "Happiest Season" -soundtrack-johtajassa muiden LGBTQ-lauluntekijöiden ja -artistien ohella. 
Toukokuussa 2021 paljastettiin, että Rogers oli tehnyt sopimuksen Warner Recordsin kanssa Tranterin Facet Recordsin kautta. Hän teki tv-debyyttinsä 5. lokakuuta 2021 "The Late Late Show with James Corden" kanssa (kausi 7, jakso 17) esittäen kappaleen "Middle of Love". Rogers esiintyy Ben Plattin Reverie Tourin avausnäytöksessä syys- ja lokakuussa 2022.
AJ Ginnis

Alexandros Ioannis ”AJ” Ginnis (; s. 17. marraskuuta 1994 Ateena) on kreikkalais-yhdysvaltalainen alppihiihtäjä.
AJ Ginnis varttui Ateenan eteläpuolella sijaitsevassa Vouliagménin rannikkokaupungissa. Hänen isänsä oli tavannut vaimonsa, AJ:n äidin, pitäessään hiihtokoulua. AJ Ginnis aloitti hiihdon harrastamisen kaksivuotiaana Parnassóksen rinteillä. AJ Ginnis muutti vanhempiensa mukana 12-vuotiaana Itävaltaan isän saatua hiihdonopettajan töitä sieltä. Ginnisin perhe muutti Yhdysvaltoihin AJ:n ollessa 15-vuotias. Ginnis sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden, ja kohensi alppihiihtotaitojaan opiskelleessan vermontilaisessa Green Mountain Valley Schoolissa. Hän kuului Yhdysvaltojen maajoukkueeseen vuosina 2011–2018, mutta pettyi pudottuaan olympiajoukkueesta 2018. Koronapandemian alettua hän tiedusteli mahdollisuutta edustaa synnyinmaataan Kreikkaa, ja tämä onnistui sponsorin löydyttyä.
Ginnis saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia pujottelussa 2015. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli joukkuekilpailussa Yhdysvaltojen joukkueessa yhdeksäs.
Ginnisin nousua huipulle ovat hidastaneet virheherkkyys ja useat vammat; hänelle on tehty kuusi polvileikkausta. Näiden vuoksi häneltä jäivät väliin Pekingin olympialaiset 2022. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 Ginnis saavutti pujottelussa hopeaa ollen alppihiihdon ensimmäinen kreikkalainen arvokilpailumitalisti.
Ginnis kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 26:s niin ikään Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2016. Seuraavan kerran hän sai maailmancupin pisteitä vasta tammikuussa 2021 oltuaan yhdestoista Flachaun pujottelussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Chamonix'n pujottelussa helmikuussa 2023. Se oli Kreikan kaikkien aikojen ensimmäinen palkintosija alppihiihdon maailmancupissa.
Ginnis on voittanut kaksi Nor-Am Cupin pujottelukilpailua, ja oli Nor-Am Cupin pujottelucupissa kolmas kaudella 2019–2020. Eurooppa-cupissa hänellä on yksi kaupunkikilpailun kakkossija.