tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Honda CB550

Honda CB550 on Hondan valmistama moottoripyörä, joka tuli tuotantoon vuonna 1974 mallinimellä CB550K0. Sitä pidetään Hondan mallin CB750 "pikkuserkkuna".
CB550-mallista valmistettiin vuoteen 1978 asti muunnelmia, joista viimeinen oli K4. Tekniset tiedot pysyivät samana koko mallisarjan ajan. Siitä tehtiin myös "F"-malli Honda CB550F.
CB550 muistuttaa ulkonäöltään isompia ja pienempiä serkkujaan. Se sai muuten hyviä arvosteluja mutta sen jarruja arvosteltiin tehottomiksi. Aloittelijan pyörä se ei ole.
Pohjois-Kaukasian federaatiopiiri

Pohjois-Kaukasian federaatiopiiri () on yksi Venäjän federaation kahdeksasta federaatiopiiristä. Se perustettiin vuonna 2010 lohkaisemalla erilleen osa aiemmin laajemmasta Eteläisestä federaatiopiiristä. Piiriin kuuluu seitsemän liittovaltiosubjektia: Dagestanin, Ingušetian, Kabardi-Balkarian, Karatšai-Tšerkessian, Pohjois-Ossetia-Alanian ja Tšetšenian tasavallat sekä Stavropolin aluepiiri.
Piiri ei kata Venäjän koko Pohjois-Kaukasiaan luettavaa maantieteellistä aluetta, vaan ulkopuolelle jäävät Krasnodarin aluepiirin ja sen sisällä sijaitsevan Adygeian alueet, jotka eivät ole muslimienemmistöisiä. Toisaalta Stavropolin aluepiiri ei lukeudu Kaukasiaan vaan sijaitsee sen pohjoispuolisella alangolla.
Federaatiopiirin hallintokeskus on Stavropolin aluepiirissä sijaitseva Pjatigorskin kaupunki, joka ei ole itse aluepiirin pääkaupunki. Federaatiopiirin johdossa Venäjän presidentin henkilökohtaisena täysivaltaisena edustajana on entinen Krasnojarskin aluepiirin ja Taimyrian kuvernööri Aleksandr Hloponin.
Federaatiopiirien perustaminen.
Venäjän federaatiopiirit perustettiin alkuaan Vladimir Putinin aloitteesta vuonna 2000. Ne edustavat keskusvallan pyrkimystä koordinoida ja edustaa valtaansa federaation jäsenten keskuudessa. Sinänsä ne eivät ole itsehallinnollisia yksiköitä, eikä niitä ole mainittu liittovaltiosubjektien ja liittovaltion välisenä hallintotasona Venäjän perustuslaissa.
Federaatiopiirejä oli aluksi seitsemän. Pohjois-Kaukasian federaatiopiiri syntyi 10 vuotta myöhemmin jakamalla Eteläinen federaatiopiiri kahteen osaan, presidentti Dmitri Medvedevin asetuksella 19. tammikuuta 2010. Pohjois-Kaukasian federaatiopiirin pinta-ala 172 360 km² on vain prosentin verran Venäjän koko alueesta.
Väestö ja talous.
Federaatiopiirissä asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 9,43 miljoonaa ihmistä, jolla asukasmäärällä se on Kaukoidän federaatiopiirin jälkeen Venäjän toiseksi pienin federaatiopiiri.
Federaatiopiirin asukkaista noin 65 % kuuluu kaukasialaisiin kansoihin ja noin 30 % on kansallisuudeltaan venäläisiä. Tšetšeeneitä on 16 % ja avaareita, kabardeja, dargineja, inguušeja ja osseetteja kutakin yli 5 %.
Vastaavasti uskonnoltaan muslimeja on noin 62 % ja ortodokseja 36 %.
Pohjois-Kaukasian federaatiopiirin alueella muodostui vain 2,37 prosenttia (eli 887 605,6 miljoonaa ruplaa vuonna 2010) koko Venäjän BKT:stä. Bruttokansantuotteen kannalta federaatiopiiri oli maan alimman BKT-kertymän seutua. Henkeä kohti laskettu BKT-osuus oli vain 94 137 ruplaa vuonna 2010. Tämä oli 36 prosenttia Venäjän keskimääräisestä tasosta ja euromääräisesti vuoden 2010 lopun vaihtokurssilla 2 306 euroa koko vuodelta. Vaatimattomin BKT-taso henkeä kohden oli Ingušetiassa ja Tšetšeniassa, joissa se jäi vain 20 ja 21 prosenttiin Venäjän keskiarvosta (koko Venäjän alimmat arvot).
Leonidas Rhodoslainen

Leonidas Rhodoslainen (, syntynyt 188 eaa.) oli antiikin kreikkalainen juoksija. Vuoden 164 eaa. Olympian kisoissa Leonidas voitti stadionjuoksun, diauloksen eli kahden stadionin juoksun sekä hoplitodromoksen eli hopliittijuoksun. Hän toisti voittonsa myös kolmissa myöhemmissä kisoissa eli vuosina 160 eaa., 156 eaa. ja vielä vuonna 152 eaa., jolloin Leonidas oli 36-vuotias. Leonidas päätti uransa saavutettuaan 12 Olympian kisavoittoa, joka on eniten kisojen historiassa.
Egyptinpukinpensas

Egyptinpukinpensas ("Lycium schweinfurthii") on pukinpensaisiin kuuluva pensas, joka kasvaa noin 2 metriä korkeaksi. 
Kuvaus.
Egyptinpukinpensaan oksat ovat piikikkäät, lehdet ovat kapeat ja mehevät. Se kukkii miltei ympäri vuoden. Kukat ovat yksikotisia, hyönteispölytteisiä ja väriltään valkoisenvioletteja. Niistä kehittyvät marjat ovat väriltään mustia tai punaoransseja. Pensas viihtyy kuivassa ja hyvin läpäisevässä maaperässä, ja sitä tavataan Välimeren hiekkarannoilla ja metsissä.
Guillermo Fernández Vara

Guillermo Fernández Vara (6. lokakuuta 1958 Olivenza – 5. lokakuuta 2025) oli espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko.
Vara oli Extremaduran itsehallintoalueen johtaja vuosina 2007–2011 ja valittiin uudelleen tehtävään vuonna 2015. Vara oli koulutukseltaan oikeuslääkäri.
Vara kuului aiemmin Espanjan kansanpuoluetta edeltävään Alianza Popular -puolueeseen.
Aléxandros Kaklamános

Aléxandros Kaklamános (, 20. toukokuuta 1974, Ródos, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, joka nykyään edustaa Rodos FC:tä, joka pelaa Kreikan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla eli Beta Ethnikissä. Kaklamános on pelannut useissa jalkapalloseuroissa, esimerkkeinä Ialissos FC, Olympiacos FC, Athinaikos F.C., Panelefsiniakos F.C., R. Charleroi SC, KAA Gent, Standard Liège, APOEL FC, Ergotelis FC, Kerkyra FC ja Enosis Neon Paralimni.
Pelipaikaltaan Kaklamános on hyökkääjä, ja hän on pelannut myös Kreikan jalkapallomaajoukkueessa.
Diagoras FC

Diagoras FC on vuonna 1905 perustettu kreikkalainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Ródos. Nimen "Diagoras" seura on saanut antiikin Kreikan aikaiselta nyrkkeilijältä, Diagoras Rhodoslaiselta. Seura hajaantui vuonna 1929 eikä pelannut vuoteen 1945 saakka. Korkeimmalla sarjatasolla Diagoras pelasi vuosina 1986–1989.
Vuonna 1987 Diagoras pelasi Kreikan cupin välierissä, häviten kuitenkin OFI:lle. Kotiottelunsa Diagoras pelaa Diagoras Stadiumilla, jonka kapasiteetti on 3 350 henkilöä.
Karhulan Katajaiset

Karhulan Katajaiset on kotkalainen urheiluseura. Seuralla on yli 15-vuotiaiden urheilijoiden toiminnasta vastaava yleisurheilujaosto ja alle 15-vuotiaiden urheilijoiden yleisurheilu- ja liikuntatoiminnasta vastaava nuorisourheilujaosto. Näiden lisäksi seuralla on kuntoliikuntatoiminnasta vastaava kuntoliikuntajaosto ja muun muassa kilpailujen ja seuratapahtumien järjestämisestä vastaava seuratoimintajaosto. Kuntoliikunta- ja seuratoimintajaosto vastaavat yhdessä Kymenlaakson Kympin järjestämisestä. 
Seuraa ovat edustaneet muun muassa pikajuoksijat Janne Haapasalo, Pauli Haapasalo ja Stefan Koivikko, kestävyysjuoksijat Viljo Heino ja Helge Perälä, pika-aitajuoksijat Saila Purho ja Olli Talsi sekä keskimatkojen juoksijat Oona Kettunen ja Minttu Hukka.
Rodos FC

Rodos FC on vuonna 1968 perustettu kreikkalainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on nimensä mukaisesti Ródos. Rodos FC pelaa Kreikan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla, eli Delta Ethnikissä. 
Rodos FC pelasi Kreikan Superliigassa vuosina 1978–1980 sekä 1981–1983. Tästä alkoi kuitenkin alamäki, kunnes joukkue vuonna 2003 nousi kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle. Nykyiselle sarjatasolle joukkue nousi kaudeksi 2009–2010.
Diagoras Stadium

Diagoras Stadium () on vuonna 1932 avattu monitoimiareena, joka sijaitsee Ródoksen kaupungissa, Kreikassa. Areenalla pelaavat paikalliset jalkapalloseurat, Diagoras FC ja Rodos FC. Alun perin areenan kapasiteetti oli 8 500, mutta nykyisin se on 3 700. Areena on nimetty antiikin kreikkalaisen nyrkkeilijän, Diagoras Rhodoslaisen, mukaan.
Saksi-Coburg-Gotha

Saksi-Coburg-Gotha () oli saksalainen kaksoisherttuakunta, joka koostui kahdesta saksilaisesta herttuakunnasta (Coburg ja Gotha), jotka olivat keskenään personaaliunionissa vuosina 1826–1918. Sitä hallitsi Saksi-Coburg-Gothan suku, joka kohosi 1800-luvulla myös usean muun Euroopan valtion hallitsijasuvuksi. Saksi-Coburg-Gotha kuului vuodesta 1871 osana Saksan keisarikuntaan.
Kun Saksin herttuakuntiin kuuluneen Saksi-Coburg-Altenburgin herttuakunnan hallitsijasuku sammui vuonna 1825, herttuakunta jaettiin. Saksi-Gothan alue annettiin seuraavana vuonna saman Wettinin hallitsijasuvun toiseen haaraan kuuluneelle Saksi-Gotha-Saalfeldin herttuakunnan hallitsija Ernst III:lle, joka luovutti samalla vastineeksi Saalfeldin alueen Saksi-Meiningenille. Ernst yhdisti herttuakunnat personaaliunionilla ja kruunautti itsensä uuden herttuakunnan ensimmäiseksi hallitsijaksi, Ernst I:ksi. Saksi-Coburg-Gotha sai vuonna 1852 ensimmäisen yhteisen perustuslain ja liittyi vuonna 1866 Saksan liittoon.
Ernst I:n poika Ernst II kuoli vuonna 1893 lapsettomana, jolloin kruunu periytyi hänen veljensä Albertin jälkeläisille, jotka kuuluivat Ison-Britannian kuningashuoneeseen. Herttuakunta menetti merkityksensä Saksan vallankumouksessa 1918 ja se lakkautettiin virallisesti 1920, jolloin se yhdistettiin Weimarin tasavallan osavaltiohin.
Hannes Siivonen

Juho "Hannes" Nikolai Siivonen (17. syyskuuta 1898, Laitila – 23. heinäkuuta 1972) oli suomalainen taidemaalari, joka maalasi pääasiassa maisemia ja muotokuvia. Hän oli Pro Arte -taiteilijaryhmän jäsen.
Elämä ja ura.
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Stefan Siivonen ja Sanni Katri o.s. Sundell. Perhe muutti Turkuun, kun Hannes oli 11-vuotias. Lapsuutensa hän vietti silloisella Nummenpakalla, Nummenmäen esikaupunkialueella. Vanhempien avioliiton kariuduttua Hanneksesta tuli perheen pääasiallinen elättäjä.
Siivonen kävi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulua 1916–1919. Hänen opettajinaan toimivat muun muassa Santeri Salokivi, Ragnar Ungern ja Teodor Schalin. Hänen debyyttinsä oli Turussa 1920. Vuonna 1932 hän teki Kordelinin säätiön ja Turun Taideyhdistyksen tuella stipendimatkan Ranskaan Pariisiin ja Italiaan Firenzeen tutustuen näyttelyihin ja museoihin. Turku-aiheita Siivosella oli hyvin paljon, mutta Turun tuomiokirkkoa hän ei koskaan maalannut tilauspyynnöistä huolimatta. Siivonen oli myös pidetty muotokuvaaja. Lisätienestiä hän hankki maalaamisen ohella toimimalla myös Turun yliopiston kirjaston vahtimestarina peräti 17 vuotta 1929–46. Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulun johtajana hän toimi 1946–1950.
Hän sanoutui irti Piirustuskoulun johtajuudesta Turun Taideyhdistyksen hallituksen kanssa syntyneiden kiistojen takia. Virallisesti asia koski vain sijaisen valintaa. Siivonen olisi halunnut virkavapaalle lähtevän Laila Säilän tilalle Eino Aaltosen, mutta TTY:n hallitus halusi siihen taidearvostelijana toimineen Osmo Laineen. Oppilaat lähettivät hallitukselle vetoomuksen, että Siivosen mielipide huomioitaisiin. Siivonen oli ankaruudestaan huolimatta opettajana suosittu. Oppilaita pidettiin "pikku Siivosina", joten hallitus oli Osmo Laineen kannalla siinä, että Siivonen vaikutti liian paljon oppilaiden maalaustapaan. Oppilaita erosi koulusta protestina tapahtumalle.
Hannes Siivoselle myönnettiin Valtion taiteilijaeläke 1962. Hän kuoli 74-vuotiaana 1972. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Martta Adina o.s. Luoto ja toinen Eine o.s. Backlund. Taiteilijan kuoleman jälkeen hänen leskensä lahjoitti miehensä laajan taiteellisen jäämistön Turun taidemuseolle.
Muuta.
Leo Tavio tuotti 1957 lyhyen dokumenttielokuvan "Hannes Siivonen – Taiteilijan arkea".
Arkadi Švetsov

Arkadi Dmitrijevitš Švetsov (, 25. tammikuuta 1892 Nižnije Sergi – 19. maaliskuuta 1953 Moskova) oli neuvostoliittolainen lentokonemoottoreiden suunnittelija. Hänen johtamansa kokeellinen suunnittelutoimisto perustettiin vuonna 1934 Permiin. Sen ensimmäinen tuote oli yhdysvaltalaisen Wright Cyclone -moottorin lisenssituotanto, mistä kehitettiin Švetsov M-25 -moottori. Hänen johtamanaan suunnittelutoimistosta tuli Neuvostoliiton suurin tähtimoottoreiden kehittäjä. Aleksandr Mikulinin ja Vladimir Klimovin suunnittelutoimistot erikoistuivat rivimoottoreihin. Hänen kuoltuaan suunnittelutoimiston johtoon nousi Pavel Solovjov.
Oh, Lady Be Good!

”Oh, Lady Be Good!” on George Gershwinin säveltämä ja Ira Gershwinin sanoittama musiikkikappale. Sen esitti ensimmäistä kertaa Walter Catlett Broadway-musikaalissa "Lady, Be Good!", jossa esiintyivät myös Fred ja Adele Astaire. Näytelmän nimi oli alun perin "Black-Eyed Susan", mutta kuultuaan kappaleen ensimmäistä kertaa käsikirjoittajat Guy Bolton ja Fred Thompson päättivät nimetä musikaalin kappaleen mukaan.
Myöhemmin kappaleesta on tullut jazzstandardi, joka yhdistetään erityisesti Ella Fitzgeraldiin. Fitzgerald äänitti kappaleen useita kertoja urallaan; hänen 1947 levytyksensä tunnetaan erityisesti laulajan scat-soolosta. Saksofonisti Lester Young soitti yhden arvostetuimmista sooloistaan tässä kappaleessa Count Basien yhtyeen kanssa vuonna 1936. Soolo toi esiin Youngin improvisointityylin, joka erosi selvästi tuolloin muodissa olleesta, Coleman Hawkinsin edustamasta virtuoosityylistä.
Kappale esitettiin myös vuoden 1941 elokuvassa "Erotaan siis" (englanniksi "Lady Be Good"), joka ei nimestään huolimatta liittynyt musikaaliin millään tavalla.
Pembroke College (Cambridge)

Pembroke College on yksi Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Sen perusti Mary de St Pol, Guy de Châtillonin tytär ja Pembroken jaarlin Aymer de Valencen leski. Kuningas Edvard III myönsi perustamisluvan jouluaattona 1347.
Collegen perustaminen ja kappelin rakentaminen vaativat toteutuakseen paavin bullan. Pembroke Collegen vanha kappeli oli Cambridgen ensimmäinen college-kappeli. Collegen nykyinen kappeli on ensimmäinen Christopher Wrenin suunnittelema rakennus ja se otettiin käyttöön 1665. Vanha kappeli muutettiin pian tämän jälkeen collegen kirjastoksi.
Ruotsin jääpalloliitto

Ruotsin jääpalloliitto ("Svenska Bandyförbundet", "SBF") on jääpallon lajiliitto Ruotsissa. Se perustettiin 5. huhtikuuta 1925, kun jääpalloilu irtautui Ruotsin jalkapalloliiton alaisuudesta. Ruotsin jääpalloliitto on Kansainvälisen jääpalloliiton perustajajäsen. Liittoa puheenjohtaa Ingrid Hedin-Amrén.
Historia.
Jääpalloilun toi Ruotsiin 1895 ruotsalainen urheilija ja urheiluvaikuttaja Clarence von Rosen, joka oli tutustunut lajiin matkallaan jääpallon synnyinmaassa Englannissa. Seuraavana vuonna hän oli perustamassa Ruotsin ensimmäistä jääpalloseuraa Stockholms Hockeyklubbia.
"Svenska Bollspelsförbundet" ryhtyi 1905 hallinnoimaan jääpallotoimintaa Ruotsissa. Seuraavana vuonna 1906 Svenska Bollspelsförbundet kuitenkin lakkautettiin, ja jääpallo siirtyi vasta perustetun Ruotsin jalkapalloliiton, Svenska Fotbollsförbundetin, alaisuuteen. Ensimmäinen jääpalloilun Ruotsin mestaruus ratkaistiin 1907. Loppuottelussa IFK Uppsala voitti Gefle IFK:n 4–1.
Ruotsi pelasi 23. helmikuuta 1919 ensimmäisen virallisen jääpallomaaottelunsa Suomea vastaan. Ruotsi hävisi Helsingissä pelatun ottelun 4–1.
Tukholmassa 5. huhtikuuta 1925 pidetyssä kokouksessa 49 seuran edustajaa perusti jääpalloilulle oman lajiliiton Svenska Bandyförbundetin.
Chris Stewart (jääkiekkoilija)

Chris Stewart (s. 30. lokakuuta 1987 Toronto, Ontario, Kanada) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Colorado Avalanche varasi hänet ensimmäisellä kierroksella vuoden 2006 . Stewart teki NHL:ssä läpimurron kaudella 2009–2010, jolloin hän teki 64 pistettä ja 28 maalia.
Stewartin veli Anthony on myös jääkiekkoilija, ja heidän äitinsä on kotoisin Jamaikalta.
Magdalene College

Magdalene College on yksi englantilaisen Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Vuonna 1428 Crowland Abbeyn apotti Lytlington sai kuningas Henrik VI:lta luvan perustaa hostellin () benediktiinimunkkioppilaille. 1400-luvun lopulla instituution nimi vaihtui "Buckingham Collegeksi", sillä collegen suojelijana toimi Henry Stafford, Buckinghamin 2. herttua. Hänet kuitenkin tuomittiin maanpetoksesta ja teloitettiin vuonna 1483.
Edward Stafford, Buckinghamin 3. herttua, rakennutti collegen ruokasalin vuonna 1519. Kuten isänsä Henry aiemmin, hänetkin teloitettiin maanpetoksesta vuonna 1521. Vuonna 1542 lordi Thomas Audley perusti collegen uudelleen nimellä "College of St Mary Magdalene" Magdalan Marian mukaan. Uudelleen perustaminen tuli mahdolliseksi kuningas Henrik VIII:n toimeenpantua luostareiden lakkauttamisen, minkä seurauksena Thomas Audley oli saanut haltuunsa yhden collegelle kuuluneista luostarirakennuksista.
Magdalene College oli Cambridgen ja Oxfordin yksinomaan miehille tarkoitetuista collegeista viimeinen, joka alkoi hyväksyä naisia opiskelijoiksi – päätös naisten hyväksymisestä tehtiin vuonna 1986 ja naisopiskelijat aloittivat opintonsa collegessa vuonna 1988. Nykyään 48 % opiskelijoista on naisia.
Corporation for Public Broadcasting

Corporation for Public Broadcasting (CPB) on Yhdysvaltain kongressin vuonna 1972 perustama yksityinen, voittoa tavoittelematon yritys. Sen tehtäväksi on laissa määritelty korkealaatuisten ei-kaupallisten radio- ja televisiolähetysten kehittäminen ja niiden vastaanottomahdollisuuksien takaaminen. CPB saa rahoituksensa Yhdysvaltain liittovaltiolta.
Tammikuussa 2017 Yhdysvaltojen uusi presidentti Donald Trump ilmoitti aikovansa lakkauttaa CPB:n yhdessä taiteita tukevan National Endowment for the Arts -viraston (NEA) sekä tutkimusta, opetusta, kirjastoja, arkistoja ja museoita tukevan National Endowment for the Humanities -viraston (NEH) kanssa.
Historiaa.
Vuonna 1969 CPB perusti Public Broadcasting Servicen, joka nykyään koostuu noin 350 ei-kaupallisesta televisioasemasta. Verkko aloitti toimintansa seuraavan vuoden lokakuussa. Vuonna 1970 CPB perusti National Public Radion vastaavaksi verkoksi radiotoiminnan puolelle.
CPB osallistuu PBS:n ja NPR:n toiminnan rahoittamiseen. Vuonna 2003 CPB rahoitti PBS:ää 37 miljoonalla dollarilla, joka oli noin 10 prosenttia kokonaisrahoituksesta. NPR sai vuonna 2008 liittovaltion rahoittamilta tahoilta 1–2  prosenttia tuloistaan, mukaan lukien CPB:ltä tuleva rahoitus. Samana vuonna CPB:n tuki suoraan NPR:ään kuuluville ja kuulumattomille julkisen palvelun radioasemille muodosti keskimäärin noin 10 prosenttia niiden tuloista. Joidenkin erityisesti vähemmistöryhmiä ja harvaan asuttuja alueita palvelevien radioasemien rahoituksesta CPB:n osuus oli noin kaksi kolmasosaa.
Dneprin–Bugin kanava

Dneprin–Bugin kanava (, , ) on Mustanmeren ja Itämeren vesistöalueet yhdistänyt keinotekoinen vesireitti Dneprin sivujoesta Pripetistä Veikselin vesistön Bug-haaraan Valko-Venäjän lounaisosissa. Varsinainen luonnonuomasta poikkeava kanavaosuus eriytyy alajuoksulta Pripetin sivuhaarasta Pinasta (noin ) ja yhtyy ylempänä Bugin sivuhaaraan Muhavetsiin Kobrynin kaupungin itäosissa (). Reitin pituus Pinskin ja Brestin kaupunkien välillä on 196 km, josta 58 km vedenjakajan ylittävää kaivantoa ja loput kavavoitua Pinan ja Muhavetsin jokiuomaa.
Historiaa.
Puola-Liettuan valtioliiton aikana Pina- ja Muhavets-jokien välille rakennettiin vuosina 1775–1783 kanava, jota kutsuttiin aluksi Kuninkaalliseksi kanavaksi. Tälle rakennettiin vedensyöttöjärjestelmä, jolloin nykyisen Dneprin–Bugin kanavan perusteet oli luotu. Reitille rakennettiin vuoteen 1867 mennessä yhteensä 22 puista patosulkua laivaliikenteen käyttöön Pinskin ja Brestin välille. Vesiväylän leveys oli 14 metriä ja syväys 0,7 metriä.
1900-luvun alkupuolella kanavareittiä kehitettiin niin Puolan, Neuvostoliiton, kuin Saksankin vallan aikana. Partisaanit tuhosivat kanavaportit toisen maailmansodan aikana, mutta vuonna 1946 kanava saatiin jälleen uudelleen liikennöitävään kuntoon. Vuosien kuluessa puiset sulut vaihdettiin lujempiin ja reitille rakennettuja vesivoimaloita uudistettiin. 1970-luvulla väylää päätettiin syventää 2,4 metriin ja leveyttä lisätä 40 metriin. Vuoteen 1991 mennessä kaikkiaan 240 kilometriä vesistöreittiä oli rakennettu näihin mittoihin. Rahtiliikenne kukoisti.
Neuvostoliiton hajoaminen kuitenkin romautti vesistön liikennemääriä merkittävästi. Reitti pääsi rapistumaan. Vuonna 1996 nyt Valko-Venäjälle kuuluva Dneprin–Bugin väylä hyväksyttiin kuitenkin osaksi Euroopan keskeistä sisävesireitistöä Gdańsk–Varsova–Brest–Pinsk–Kiova–H’erson E40 päävesiväylän osana (Dnepr–Veiksel–Oder). Tämä reitti ei kuitenkaan ole liikennöintikunnossa Bug-joen osuudella Varsovan ja Brestin välillä. Vuodesta 1997 vuoteen 2010 reitin valkovenäläistä osaa on silti kunnostettu. Pyrkimyksenä on ollut nostaa se eurooppalaisen sisävesiväylästön tasoluokkaan Va. Pyrkimykseksi tuli samalla nostaa sulkujen pituutta aiemmasta 89 metristä 120 metriin ja leveyttä 11,2 metristä 12,7 metriin. Tämä sallisi isompien, yli 100 metristen proomujen liikennöinnin.
Kunnostushanke.
Vuonna 2009 Valko-Venäjällä alkoi uusin vuoteen 2015 ulottuva kanavan kunnostusprojekti. Hankkeen aikana esimerkiksi Valko-Venäjän ruoppaajalaivastoa uudistetaan, ja reitin vesivoimaloita kehitetään vesiliikenteen tarpeet huomioiden. Kunnostuksen on tarkoitus lisätä vesiväylän navigoitavuutta edelleen. Reitin kapasiteetiksi on arvioitu noin 3 miljoonaa tonnia vuodessa. Bugjoen Varsovan ja Brestin välisen osuuden kunnostamisesta ei kuitenkaan vielä ole päätöksiä.
Elina Tiilikka

Elina Tiilikka (s. 12. elokuuta 1986) on suomalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Punainen mekko" (2010) kertoo suomalaisesta prostituutiosta. Fiktiivinen tarina perustuu osittain omakohtaisiin kokemuksiin. Hänen toinen teoksensa "Myrsky" julkaistiin vuonna 2011. Se käsittelee kaksisuuntaista mielialahäiriötä.
Tiilikka työskentelee Jyväskylässä tatuoijana Red Imp Tattoo -studiossaan.
Damián Escudero

Damián Ariel Escudero (s. 20. huhtikuuta 1987 Rosario, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa brasilialaista Grêmiota ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Escudero on argentiinalaisen Vélez Sarsfieldin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 4. maaliskuuta 2006 ottelussa Newell's Old Boysia vastaan. Ennen vuoden loppua hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa joukkueessa.
Vuoden 2007 Copa Libertadoresissa hän oli joukkueensa tärkeimpiä hyökkäyssuunnan pelaaji ja teki turnauksessa 4 maalia, kun joukkue eteni neljännesvälieriin saakka.
Kaudeksi 2008–2009 Escudero siirtyi espanjalaiseen Villarrealiin 12 miljoonan dollarin siirtokorvauksella. Sopimus oli pituudeltaan viisivuotinen. Hän siirtyi kuitenkin lainalle ensimmäiseksi kaudeksi Valladolidiin, Villarrealin ulkomaalaiskiintiön ollessa täynnä. Kauden jälkeen hän palasi Villarrealiin.
Valkovatsa-aratti

Valkovatsa-aratti ("Pionites leucogaster") on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö sijoittuu Amazonin eteläpuolelle Itä-Perusta ja Pohjois-Boliviasta Brasiliaan Amazonin suistoalueelle. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Sen holotyypin kuvaili Heinrich Kuhl Brasiliasta 1820.
Joidenkin lähteiden mukaan valkovatsa-aratti ei ole vain yksi laji, vaan kolme erillistä lajia. Birdlife Suomi tunnustaa nykyisellään vain yhden lajin, mutta Birdlife International tunnustaa kolme erillistä lajia, joilla ei ole alalajeja. Lajit (jotka vastaavat alalajeja) ovat:
Anatoliansisilisko

Anatoliansisilisko ("Lacerta oertzeni") on sisiliskojen heimoon "Lacertidae" kuuluva liskolaji. Sitä tavataan Turkissa ja muutamilla Kreikan saarilla. Se asustaa Välimeren alueen tyypillisissä ympäristöissä: kivikoissa ja viljelysmailla. Paikoin sen elinympäristöä uhkaavat metsäpalot. Liskon kanta pienenee Rodoksella, eikä tiedetä, miksi.
Liskon yleisväri voi olla vihertävä tai ruskeasävyinen. Sen selässä vuorottelevat vaaleammat ja tummien pilkkujen kirjomat pitkittäisraidat. Naaraalla on keskellä leveä vaalea raita, sen ympärillä tummat raidat ja kyljissä ja vatsassa jälleen vaaleaa. Koiraalla on keskellä tumma raita, sen ympärillä vaaleammat raidat ja kyljissä tummaa.
Johnny Messner

Johnny Messner (s. 11. huhtikuuta 1970 Syracuse, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän esiintyi sarjan "O.C." toisella tuotantokaudella ja vieraili "CSI":n toisessa jaksossa. Hän myös näytteli etsivä Jack Halea rikosdraamassa "Pahuuden jäljillä" ("Killer Instinct") ja Bill Johnsonia 2004 valmistuneessa elokuvassa "". Hän esitti myös entistä FBI-agenttia Burke Wyattia 2008 julkaistussa elokuvassa "Ring of Death". Hän on esiintynyt myös lukuisissa muissa sarjoissa ja elokuvissa.
Kaljunaama-aratti

Kaljunaama-aratti ("Pyrilia vulturina") on eteläamerikkalainen papukaija. Se kuului aiemmin "Gypopsitta-"sukuun suvun ainoana lajina, ja sen entinen lajinimi on kondoriaratti. Sen elinympäristö käsittää Pohjois-Brasilian Amazonin eteläpuolella, Rio Madeiralta itään Maranhãoon. Lajin holotyypin kuvaili Heinrich Kuhl Brasiliasta 1820.
Ophrys cornutula

Ophrys cornutula on orhoihin kuuluva kämmekkälaji. Sen kukassa huuli on pohjaväriltään viininpunainen ja siinä on erikoinen kermanvalkoinen kuvio. Lähimmät kehälehdet ovat ohuet, koukkupäiset, karvaiset ja valkoisen ja viininpunaisen kuviolliset. Muut kehälehdet ovat vaalean violetin ja kellanvihreän kuviolliset. 
Laji on kotoperäinen Rodoksen saarella Välimerellä.
Ophrys eptapigiensis

Ophrys eptapigiensis on koruorhojen sukuun kuuluva kämmekkälaji. Sen pystyvartisessa kukinnossa on muutamia, hyönteistä muistuttavia kukkia. Kukassa huuli on viininpunainen, alhaalta samettinukkainen ja ylhäältä kiiltävä. Lähimmät kehälehdet ovat ohuet ja punertavat. Muut kehälehdet ovat kellanvihreitä.
Laji on kotoperäinen Rodoksen saarella Välimerellä. "Ophrys eptapigiensis" yhdistetään "Ophrys fusca"-lajiin.
Ophrys parvula

Ophrys parvula on orhoihin kuuluva pienikokoinen kämmekkälaji. 
Kukassa huuli on tumman violetti, lähellä kukan nielua kasvaa valkoista nukkaa. Kehälehdet ovat kellanvihreitä. 
Laji on kotoperäinen Rodoksella.
Ophrys persephonae

Ophrys persephonae on koruorhoihin kuuluva kämmekkälaji. Sen pystyvartisessa kukinnossa on muutamia hyönteistä muistuttavia kukkia. Kukassa huuli on viininpunainen, keltareunainen. Sen puolivälissä kulkee valkea W-kuvio, jonka yläpuolelta huuli on kiiltävä, alapuolelta samettinukkainen. Kaksi lähintä kehälehteä ovat kapeat, vihreät ja keltareunaiset. Muut kehälehdet ovat kellanvihreitä.
Laji on kotoperäinen Ródoksella. "Ophrys persephonae" yhdistetään "Ophrys fusca" -lajiin.
Lioré et Olivier H-246

Lioré et Olivier H-246 (myös Sud-Est LeO H-246) oli 1930-luvun lopussa Ranskassa suunniteltu nelimoottorinen lentovene.
Käyttö Suomessa.
Saksalainen Liore-lentovene kävi Tiiksjärvellä ltm Paasosen ohjaamana 12. elokuuta 1944.
Rukajärven suunnalla tarvitaan 12.–13.8.1944 ilmakuljetusta Kuusjärven lähellä olevien joukkojen varustamiseksi. Rissalasta lähetettiin lentomestari Paasosen ohjaamana ranskalainen, nelimoottorinen avomerikäyttöön suunniteltu varustettu Liore et Olivier LeO H 246/1 -lentovene Tiiksjärvelle. Liore oli siirtynyt Marseillesta suomalaisten sissilentäjien käyttöön, mutta suuren kokonsa takia ei se soveltunut suunniteltuun tehtävään.
Terhikki

Terhikki-rekisteri eli Terhikki on terveydenhuoltohenkilöstön tietoja sisältävä tietokanta, Terveydenhuollon ammattihenkilöiden keskusrekisteri. Sen avoimessa käytössä olevaa versiota kutsutaan nimellä JulkiTerhikki. Rekisterinpitäjä on Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valvira.
JulkiTerhikki.
JulkiTerhikki on julkinen tietopalvelu, jonka sisältö päivitetään vuorokausittain Terveydenhuollon ammattihenkilöiden keskusrekisteristä. Palvelu avattiin 9. syyskuuta 2010. 
JulkiTerhikki sisältää seuraavat tiedot:
Ophrys gottfriediana

Ophrys gottfriediana on koruorhojen sukuun kuuluva kämmekkäkasvi.
Sen pystyvartisessa kukinnossa on muutamia, hyönteistä muistuttavia kukkia. Kukassa huuli on viininpunainen, reunoilta samettinukkainen ja keskeltä kiiltävä. Siinä on valkoinen kuvio. Lähimmät kehälehdet ovat ohuet, punertavan vaaleanvihreät. Muut kehälehdet ovat vaaleanpunaisia.
Laji on kotoperäinen Kreikassa.
Lying from You

Lying from You on Linkin Parkin kappale. Se on viides single yhtyeen toiselta, vuonna 2003 julkaistulta studioalbumilta, Meteoralta. Single julkaistiin 16. maaliskuuta 2004.
Kappale on yksi seitsemästä Linkin Parkin kappaleista, joita käytettiin Jay-Z:n kanssa tehdyssä mashup-albumi Collision Coursessa ("Dirt off Your Shoulder/Lying from You"). 
Listasijoitukset.
Kappale julkaistiin singlenä ainoastaan Yhdysvalloissa. Modern Rock Tracks -listalla kappale piti kärkipaikkaa ja näin ollen Meteora-albumilta tuli neljäs #1-single. Billboard Hot 100 -listalla kappale oli parhaimmillaan sijalla 58.
Asyneuma

Asyneuma on kellokasvien suku, johon kuuluu yhdeksän lajia. Ne kasvavat Lähi-idässä ja Välimeren itäpäässä. Toisen lähteen mukaan sukuun luetaan noin 30 lajia.
From the Inside (kappale)

From the Inside on kappale Linkin Parkilta. Se on neljäs single yhtyeen toiselta, vuonna 2003 julkaistulta studioalbumilta, Meteoralta. Single julkaistiin 12. tammikuuta 2004. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo, jonka on ohjannut Linkin Park -yhtyeen Joe Hahn.
Kappale on yksi Linkin Parkin raskaimmista kappaleista. Kappaleessa on tavallista enemmän huutamista.
Listasijoitukset.
Kappale on huonoiten menestynyt single Meteoralta, ja ainut single albumilta, joka ei päässyt Modern Rock Tracks -listan ykköspaikalle. Parhaiten kappale menestyi Keski-Euroopan maissa.
Numb (Linkin Parkin kappale)

Numb on kappale Linkin Parkilta. Se on kolmas single yhtyeen toiselta, vuonna 2003 julkaistulta studioalbumilta, Meteoralta. Single julkaistiin 14. lokakuuta 2003. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo, jonka on ohjannut Linkin Park -yhtyeen Joe Hahn.
Numb on yksi Linkin Parkin suosituimmista ja tunnetuimmista kappaleista. Se piti Billboardin Hot Modern Tracks-listalla kärkipaikkaa 12 viikkoa. Kappale oli kuusi viikkoa tämän listan kärjessä vuonna 2003 ja kuusi viikkoa vuonna 2004, ja siitä tuli ainut kappale historiassa, joka on menestynyt näin hyvin Hot Modern Tracks-listalla.
Kappale pysyi myös kolme viikkoa putkeen Billboardin Hot Mainstream Rock Tracks-listalla ja oli parhaimmillaan Billboard Hot 100-listan sijalla 11. Myöhemmin kappale "yhdistettiin" Jay-Z:n "Encore"-kappaleeseen, jonka nimeksi tuli "Numb/Encore".
Kappaletta on nyt kuunneltu yli miljardi kertaa Spotifyssä.
Musiikkivideo.
Numbin musiikkivideon on ohjannut tuttuun tapaan yhtyeen samplaaja Joe Hahn. Videon sisäkohtaukset on kuvattu Los Angelesin kirkossa ja ulkokohtaukset Prahassa. MuchMusic rankkasi videon kaikkien aikojen 40:nneksi parhaaksi.
Video ylitti 8. marraskuuta 2018 yhden miljardin katselukerran rajan. Vuonna 2023 video ylitti YouTubessa kahden miljardin katselukerran rajan.
Listasijoitukset.
Billboard Hot 100-listalla kappale oli parhaimmillaan sijalla 11. Mainstream Rock Tracks-listalla kappale oli 3 viikkoa kärjessä ja Modern Rock Tracks-listalla 12 viikkoa. Myös muissa maissa kappale sijoittui hyvin: Kreikassa #1, Alankomaissa #2, Itävallassa #2, Portugalissa #5, Australiassa #10 ja Uudessa-Seelannissa #13.
YleX:n kuuntelijat valitsivat kappaleen kahdensadan parhaan joukkoon 2000-vuosituhannella tehdyistä kappaleista kesäkuussa 2010. Numbin lopullinen sijoitus äänestyksessä oli 154.
Afrikkalaisen renessanssin monumentti

Afrikkalaisen renessanssin monumentti () on 49 metriä korkea, pronssiin valettu muistomerkki Senegalin pääkaupungissa Dakarissa. Vertailun vuoksi New Yorkin vapaudenpatsas on, ilman jalustaa, 46 metriä korkea. Monumentin rakennustyöt aloitettiin vuonna 2006. Veistos paljastettiin Ranskan siirtomaavallasta vapautumisen 50-vuotisjuhlapäivänä 3. huhtikuuta 2010. Teoksen hinnaksi tuli kaikkiaan 27 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Afrikkalaisen renessanssin monumentti on mantereen korkein patsas. 
Veistoksen suunnitteli presidentti Abdoulaye Waden idean mukaan senegalailainen arkkitehti Pierre Goudiaby Atepa. Rakennustöistä vastasivat pohjoiskorealainen Pjonjangissa sijaitseva Mansudae Art Studio. Muistomerkin rakentaminen köyhyydestä kärsivässä maassa herätti arvostelua paikallisessa ja länsimaisessa lehdistössä. Veistosten symboliikkaa on myös kritisoitu korostuneen länsimaisena. Tätä arvostelua ovat esittäneet lähinnä muslimit, joita senegalilaisista on yli 94 prosenttia. Patsaan kuvakieli on Neuvostoliitosta alkunsa saaneen sosialistisen realismin kaltainen. Patsaan on nähty edustavan Afrikan huonoa hallintopolitiikkaa. 
Senegalia vuosina 2000–2012 johtanut presidentti Abdoulaye Wade toivoi muistomerkistä turistinähtävyyttä ja rahasampoa. New Yorkin vapaudenpatsaan ja Pariisin Eiffel-tornin tapaan. Presidentti Wade on vaatinut itselleen 35 prosenttia patsaan matkailutuloista. Vaatimus nosti kysymyksen virassa istuvan presidentin tekijänoikeuksista hallintonsa päätöksiin ja suunnitelmiin.
Asyneuma giganteum

Asyneuma giganteum on kellokasvi, joka kasvaa kalkkikivikallioiden halkeamissa usein lähes pystysuorilla jyrkänteillä. Laji on kotoperäinen Kreikassa. Se on suojeltu Euroopan neuvoston direktiivillä ja erittäin uhanalainen laji kansainvälisen luonnonsuojeluliiton luokituksessa.
Estadi Comunal d'Aixovall

Estadi Comunal d'Aixovall on stadion, joka sijaitsee Aixovallissa Andorrassa. Sitä voidaan käyttää jalkapalloon tai yleisurheiluun. Stadionille mahtuu 1 800 katsojaa ja se on näin ollen Andorran suurin stadion. Se toimii yhdessä Estadi Comunal d'Andorra la Vellan kanssa maan kahden korkeimman jalkapallosarjan, sen jalkapallocupin ja supercupin pelipaikkana.
Pedro Lima

Pedro Manuel Barata Lima (20. huhtikuuta 1971 Luanda, Angola – 20. kesäkuuta 2020 Portugali) oli angolalais-portugalilainen uimari ja näyttelijä. 
Lima osallistui uintiurallaan kaksiin olympialaisiin, Soulissa 1988 ja Barcelonassa 1992. Lima oli mukana yhteensä viidessä kilpailussa, mutta ei päässyt alkueristä jatkoon yhdessäkään. Hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi 42. sija sadan metrin perhosuinnista vuonna 1988. Hänen veljensä Jorge Lima kilpaili uimarina Moskovan kesäolympialaisissa 1980.
Uintiuransa jälkeen Lima näytteli useissa portugalilaisissa televisiosarjoissa.
Ophrys halia

Ophrys halia on orhoihin kuuluva kämmekkälaji. Laji on kotoperäinen Rodoksen saarella Välimerellä.
"Ophrys halian" pystyvartisessa kukinnossa on muutamia hyönteistä muistuttavia kukkia. Kukassa huuli on leveä, pohjaväriltään viininpunainen ja siinä on monimutkainen valkoinen ja keltainen kuvio. Lähimmät kehälehdet ovat ohuet ja punertavat. Muut kehälehdet ovat vaaleanvioletteja, ja niissä on ohut kellanvihreä raita. Kukan keskustassa on keltaista. 
"Ophrys halia" kukkii maaliskuun lopulla tai huhtikuussa.
Action Bass

Action Bass on vuonna 2000 ilmestynyt PlayStation-peli. Se simuloi kalastusta luonnonmukaisesti kuvatuissa Pohjois-Amerikan vesistöissä. Pelin juontajana toimii Al Linder, joka vetää myös televisiossa kalastusohjelmaa.
Pelissä voi saada erikokoisia kaloja: Small, Medium, Big, Super Big.
Tranquilo Cappozzo

Tranquilo Capozzo (25. tammikuuta 1918 Yhdysvallat – 14. toukokuuta 2003 Valle Hermoso, Argentiina) oli argentiinalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hän osallistui kaksiin olympialaisiin, Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952. Capozzo voitti vuoden 1952 kisoissa kultaa pariairokaksikossa yhdessä Eduardo Guerreron kanssa.
Capozzo syntyi Yhdysvalloissa ja muutti Argentiinaan 18-vuotiaana. Hän harrasti aluksi pyöräilyä, mutta valitsi lopulta lajikseen soudun. Kun Capozzo kuoli 95-vuotiaana vuonna 2003, hän oli edelleen viimeisin argentiinalainen olympiamitalisti, kunnes maan koripallo- ja jalkapallojoukkueet voittivat kumpikin kultaa seuraavana vuonna.
Eduardo Guerrero

Eduardo Guerrero (4. maaliskuuta 1928 Salto, Argentiina – 17. elokuuta 2015 Buenos Aires, Argentiina) oli argentiinalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hän osallistui Helsingin olympialaisiin 1952, joissa hän voitti kultaa pariairokaksikosta yhdessä Tranquilo Capozzon kanssa. He olivat viimeisimmät argentiinalaiset olympiakultamitalistit aina vuoteen 2004 saakka, jolloin sekä Argentiinan koripallo- että jalkapallojoukkue voitti kultaa.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1954

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1954 järjestettiin Tukholmassa. Joukkueita oli mukana vain kahdeksan ja kisat pelattiin yhdessä sarjassa. Turnauksen ensikertalainen Neuvostoliitto voitti sekä maailmanmestaruuden että Euroopan-mestaruuden.
Suomi voitti turnauksessa Norjan ja onnistui tasoittamaan ottelun Sveitsiä vastaan vain muutama sekunti ennen ottelun päättymistä HJK:n Esko Rekomaan maalilla. Maali takasi Suomen 6. sijan turnauksessa.
Mark Lynas

Mark Lynas (s. 1973 Fidži) on brittiläinen kirjailija, toimittaja ja ympäristöaktivisti, joka on keskittynyt ilmastonmuutokseen. Hän kirjoittaa "New Statesmaniin", "Ecologyyn", "Grantaan" ja "Geographical"-lehteen sekä brittiläisiin sanomalehtiin "The Guardianiin" ja "The Observer". Hän on myös työskennellyt elokuvan "The Age of Stupid" tekemisen parissa. 
Lynas on suorittanut Edinburghin yliopistossa tutkinnon historiassa ja valtiotieteissä. Hän asuu Oxfordissa.
Teoksia ilmastonmuutoksesta.
Lynasin teos ' ilmestyi 2004. Hän on myös kirjoittanut teokseen '. Teoksessa on kuvia viime vuosina luonnossa tapahtuneista muutoksista ennen muutoksia ja niiden jälkeen, esimerkiksi Intian valtameren tsunamista ja pyörremyrsky Katrinasta, ja lisäksi siinä tarkastellaan ihmisen toimien vaikutusta maapalloon. 
Lynasin teos "Gem Carbon Counter" (2007) sisältää ohjeita, miten arvioidaan ihmisten omia hiilipäästöjä, ja suosituksia, miten niiden vaikutusta ilmakehään voi vähentää. 
Lynasin teos "" (2007) kuvaa maapallon lämpenemisen vaikutusta eräisiin maapallon ekosysteemeihin lähtökohtana yhden asteen keskimääräinen lämmönnousu. Erityisesti huomiota on kiinnitetty itseään ruokkivaan prosessiin, joka voi huomattavasti kiihdyttää ilmastonmuutosta hallitsemattomaksi. Mahdollinen seuraus metaaniklatraatin vapautumisesta valtamerten pohjasta voisi olla permikauden joukkotuhoa muistuttava tapahtuma.
"National Geographic" teki Lynasin teokseen perustuvan 2008 esitetyn dokumenttielokuvan "Six Degrees Could Change the World".
Geenimuuntelu: vastustajasta kannattajaksi.
Lynas myönsi tammikuussa 2013 muun muassa "The Guardianin" sivuilla vandalisoineensa biotekniikan kenttäkokeita ja suhtautuneensa vielä vuonna 2008 kielteisesti biotekniikkaan, vaikka ei ollut sitä ennen lukenut yhtään tieteellistä artikkelia biotekniikasta tai kasvitieteestä. Mielenmuutoksensa syyksi Lynas kertoi sen, että hänen GM-tieteenvastaisuutensa alkoi tuntua yhä yhteensopimattomammalta hänen tiedemyönteisen ilmastonmuutosaktivisminsa kanssa, koska ihmisen merkitys ilmastonmuutoksessa on osoitettu tieteen keinoin. Lynas arvosteli aiempia järjestöjään, kuten Greenpeacea ja luomukauppajärjestöjä siitä, että nämä sivuuttivat täysin tieteelliset tosiasiat geenimuunneltujen organismien turvallisuudesta. Lynas myönsi olleensa "täysin väärässä vastustaessaan GMOita".
Vasemmistolainen "New Statesman" -lehti julkaisi vuonna 2010 Lynasin artikkelin "Why We Greens Keep Getting It Wrong". Hän oli pääesiintyjä televisio-ohjelmassa "What the Green Movement Got Wrong". Näissä hän otti kantaa samaan tapaan kuin Patrick Moore, Bjørn Lomborg, Stewart Brand ja Richard D. North ja sanoi olleensa aiemmin monessa suhteessa väärässä. Hänen mukaansa hänen ja muiden ympäristöaktivistien ydinvoimavastustus on nopeuttanut ilmastonmuutosta, DDT:n kielto johtanut miljoonien kuolemaan, ja GM-kasveja tarvitaan hänen mielestään elintarvikepulan ratkaisemiseen.
John Anderson (kilpapurjehtija)

John Edward Anderson (s. 24. heinäkuuta 1939) on australialainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Münchenin olympialaisissa 1972 star-luokassa yhdessä David Forbesin kanssa.
Hänen kaksoisveljensä Tom Anderson oli myös purjehduksen olympiavoittaja.
David Forbes (kilpapurjehtija)

 
David John Oliver Forbes (26. tammikuuta 1934 Sydney – 21. toukokuuta 2022 Sydney) oli australialainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja. Hän osallistui urallaan kolmiin olympialaisiin, Mexico Cityssä 1968, Münchenissä 1972 ja Montrealissa 1976. Forbes voitti kultaa Münchenissä 1972 yhdessä John Andersonin kanssa.
2-kloorietanoli

2-kloorietanoli (C2H5ClO) on etanolin kloorijohdannainen. Yhdistettä käytetään liuottimena ja orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muun muassa hyönteismyrkkyjä. Yhdisteestä käytetään myös nimityksiä "etyleenikloorihydriini", "2-kloorietyylialkoholi" ja "glykolikloorihydriini".
Valmistus.
2-kloorietanolia valmistetaan teollisesti eteenin eli etyleenin ja laimean hypokloorihapokkeen välisellä reaktiolla.
CH2=CH2 + HClO → HOCH2CH2Cl
Käyttö.
Aikaisemmin 2-kloorietanolia käytettiin paljon glykolin eli etyleeniglykolin valmistuksessa tarvittavan etyleenioksidin tuottamiseen. Prosessissa 2-kloorietanolia käsitellään natriumhydroksidilla, jolloin muodostuu etyleenioksidia, joka voidaan hydrolysoida glykoliksi. Nykyään etyleenioksidia valmistetaan 1930-luvun alussa kehitetyllä eteenin suoralla hapetuksella. Glykolia voidaan valmistaa myös keittämällä 2-kloorietanolia natriumkarbonaatin kanssa.
Lisäksi 2-kloorietanolia käytetään liuottimena etyyliselluloosan valmistuksessa, tiodiglykolin valmistuksessa sekä valmistettaessa hyönteismyrkkyjä, herbisidejä ja lääkeaineita.
Myrkyllisyys.
2-kloorietanoli on myrkyllistä ja sen LD50-arvo rotalla on 71 mg/kg. Hengitettynä yhdiste aiheuttaa yskimistä, huonovointisuutta ja oksentamista. Aine voi myös imeytyä ihon läpi ja on myrkyllistä myös nieltynä. 2-kloorietanoli voi aiheuttaa maksan, munuaisten ja sydämen toimintahäiriöitä ja voi suurina annoksina olla tappava. Yhdisteen suuren myrkyllisyyden arvellaan osittain johtuvan aineenvaihduntatuotteena muodostuvasta klooriasetaldehydistä.
2-kloorietanoli on palavaa ja palossa syntyy myrkyllisiä yhdisteitä, kuten vetykloridia ja fosgeenia.
Pedro Sanz Alonso

Pedro María Sanz Alonso (s. 27. joulukuuta 1953 Igea, Espanja) on espanjalainen Kansanpuolueen (PP) poliitikko.
Paedro Sanz oli Espanjan senaatin varapuheenjohtaja 2016–2019. Hän oli La Riojan aluehallinnon johtaja 1995–2015. Sanz on koulutukseltaan opettaja.
Silene salamandra

Silene salamandra on ruohovartinen monivuotinen kohokkikasvi. Sillä on magentanpunaiset kukat, ja soikeat pallomaiset kukan verhiöt. Se on harvinainen kotoperäinen kasvilaji Kreikan Rodoksen saarella.
Edward Gregson

Edward Gregson (s. 1945) on säveltäjä. Hän opiskeli vuosina 1963–1967 sävellystä ja pianonsoittoa Royal Academy of Musicissa. Hänen sävellyksenopettajanaan oli Alan Bush. Hän sai vuonna 1988 Ivor Novello -palkintoehdokkuuden musiikistaan "BBC Young Musician of the Year" -ohjelmaan. Useat orkesterit ovat tilanneet häneltä teoksia.
Akateemiselta uraltaan Gregson jäi eläkkeelle vuonna 2008. Hän oli toiminut muun muassa kahdentoista vuoden ajan Royal Northern College of Musicin rehtorina Manchesterissa. Hänellä on useita kunniatohtorin arvoja ja kunniajäsenyyksiä.
Gregsonin tuotantoon kuuluu muun muassa konserttoja eri soittimille (klarinetti, piano, saksofoni, pasuuna, trumpetti, tuuba, viulu) ja musiikkia vaskisoitinkokoonpanoille.
Kaitlin Olson

Kaitlin Olson (s. 18. elokuuta 1975 Portland, Oregon) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjasta "Elämää Philadelphiassa".
Elämäkerta.
Olson syntyi Portlandissa, mutta varttui Tigardissa Oregonissa. Hänen isänsä Don Olson on entinen "Portland Tribune" -lehden julkaisija. Näyttelemisen pariin Olson päätyi jouduttuaan 12-vuotiaana pyöräonnettomuuteen, jossa hänen kallonsa murtui. Olsonin kallon korjaamista varten hänet leikattiin kaljuksi, mikä oli Olsonin itsetunnolle kova paikka. Hän päätti joko piileskellä lopun elämäänsä tai tulla jollain tavalla esille, minkä myötä Olson liittyi harrastamaan teatteria.
Haartman

Haartman on suomalainen suku, jonka jäseniä on toiminut lääkäreinä ja valtiomiehinä. Sukuun kuulunut Gabriel Erik Haartman aateloitiin vuonna 1810, ja siitä lähtien hänen ja hänen jälkeläistensä sukunimi on ollut "von Haartman". Hänen poikansa Lars Gabriel von Haartman sai myöhemmin vapaaherran arvon, minkä vuoksi suvusta on olemassa myös vapaaherrallinen haara.
Haartmaninkatu.
Helsingin Haartmaninkatu sai nykyisen nimensä vuonna 1954 lääketieteen tutkijoina tunnettujen jäsenten, erityisesti Johan Haartmanin ja Gabriel Erik von Haartmanin mukaan. Katu kulkee Meilahden sairaalan laajan tonttialueen ohi, ja sen varrella ovat myös Naistenklinikka sekä myöhemmin rakennetut Haartmanin sairaala ja Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan rakennukset.
MIAT Mongolian Airlines

MIAT Mongolian Airlines () on Mongolian kansallinen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 1954. Yhtiön kotipaikka on Mongolian pääkaupunki Ulan Bator, josta yhtiö operoi 11 kohteeseen Chinggis Khaanin kansainväliseltä lentoasemalta.
Laivasto.
Laivaston keski-ikä elokuussa 2022 on 10,4 vuotta.
Mi Plan

Mi Plan (suom. "Suunnitelmani") on ensimmäinen espanjankielinen kokopitkä albumi kanadalaiselta laulaja-laulunkirjoittaja Nelly Furtadolta ja hänen neljäs studioalbuminsa. Se julkaistiin 15. syyskuuta 2009. Albumilta on julkaistu singlet ja musiikkivideot kappaleista "Manos al Aire" ja "Màs", sekä vain musiikkivideo kappaleesta "Fuerte". Metacritic arvosteli albumin pistein 71/100.
Singlet.
Promosinglet.
Kolme mainossingleä julkaistiin yksinoikeudella Applen iTunes Storessa. Tätä kutsuttiin nimellä ”"Countdown to Mi Plan."”
Irma Rihtniemi-Koski

Irma Rihtniemi-Koski (27. maaliskuuta 1926 Helsinki – 6. tammikuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja kokoomuksen kansanedustaja vuosina 1975–1981. Rihtniemi-Koski toimi myös Kokoomuksen Naisten Liiton varapuheenjohtajana.
Rihtniemi-Kosken luottamustoimiin kuuluivat muun muassa kokoomuksen puoluehallituksen jäsenyys ja Vantaan kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajuus. Presidentin valitsijamies hän oli vuoden 1978 vaalissa. Eduskuntaan hänet valittiin Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuoden 1975 vaaleissa. Kun Rihtniemi-Koski kuoli 6. tammikuuta 1981, hänen tilalleen eduskuntaan nousi varasijalta Jouni J. Särkijärvi.
Perhe, koulutus ja työura.
Rihtniemi-Koski oli omaa sukua Rihtniemi. Hänen veljensä Juha Rihtniemi toimi sekä kansanedustajana että Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtajana. Rihtniemi-Kosken isä oli puolestaan varatuomari, everstiluutnantti ja kokoomuksen perustajajäsen Elja Rihtniemi ja äiti Doris Ingrid Gruene. Isoisä filosofian tohtori Volter Rihtniemi (ent. Högman) oli myös vanhasuomalainen ja kokoomuksen keskeinen hahmo 1920-luvun Kainuussa.
Rihtniemi-Koski valmistui ylioppilaaksi vuonna 1945. Suoritettuaan merkonomin tutkinnon vuonna 1947 hän työskenteli kirjeenvaihtajana Oy Radiator Ab:ssä 1947–1950 ja Oy Algol Ab:ssä 1950–1956. Hän suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon 1961 ja työskenteli Suomen liikemiesten kauppaopiston kieltenopettajana vuosina 1962–1973. Samalla hän luki itsensä filosofian kandidaatiksi 1971 ja filosofian maisteriksi 1972.
Irma Rihtniemi avioitui varatuomari Rauno Kosken kanssa vuonna 1948. Rauno Koski toimi kokoomuksen puoluesihteerinä 1960–1965 ja myöhemmin Yleisradion hallintojohtajana.
Anthemis rhodensis

Anthemis rhodensis on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kuuluu sauramojen sukuun. Se on harvinainen kotoperäinen laji Ródoksen saarella Välimerellä. "Anthemis rhodensis" kasvaa 9–12 cm korkeaksi ja kukkii kesällä keltaisin kukin.
Ipomoea imperati

Ipomoea imperati on valkokukkainen köynnöskasvi, joka kasvaa hiekkarannoilla kaikkialla lämpimien merien rannoilla. Sillä on mehevät, herttamaiset lehdet ja halkaisijaltaan hiukan alle viisisenttiset, torvimaiset kukat. Versojen pituus on 5–8 metriä. Kasvi kestää suolaveden pärskeitä ja kuumia hiekan pintalämpötiloja sekä kohtuullista hautautumista tuulen pöllyttämään hiekkaan. Se on Kreikassa harvinainen laji, ja sitä uhkaa turismin leviäminen.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1955

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1955 järjestettiin Krefeldissä. Kanada voitti Neuvostoliiton maailmanmestaruuden ratkaisseessa ottelussa maalein 5–0. Kanadaa edusti kisoissa seurajoukkue Penticton Vees. 
Maailmanmestaruuden ratkaiseen ottelun avausmaalin teki Bill Warwick. Vuonna 1971 julkaistussa "Jääkiekkoraketti"-kirjassa maalia kuvaillaan Hullu-Billin ihmetempuksi. Kirjan tarinassa kuvaillaan, kuinka Warwick nosti kiekon mailansa lavalle ja asetti sen Neuvostoliiton maalivahdin Nikolai Putškovin selkään. Putshkov suutahti, sillä hän luuli, että Warwick oli napauttanut häntä mailalla. Kun Putškov oikaisi selkänsä kääntyäkseen kiekko putosi maaliin.
Suomi valmistautui huonosti turnaukseen. Se harjoitteli Hämeenlinnassa vain puolitoista tuntia yhdessä ennen turnauksen alkua. Suomen joukkueen Seppo Liitsolan reisiluu murtui ottelussa Yhdysvaltoja vastaan, mutta hän pelasi vaikeuksista huolimatta turnauksen loppuun. Suomi pelasi turnauksessa niin huonosti, että Suomen Jääkiekkoliitto asetti komitean tutkimaan asiaa.