tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Japanese chin

Japanese chin () on japanilainen kääpiökoirarotu. Suomessa rodun suosio on ollut vakaa 1970-luvulta lähtien, mutta viime vuosina se on alkanut hieman laskea. Pentuja syntyy vuosittain noin 80 ja koko kanta on noin 4 000 yksilöä.
Ulkonäkö.
Pää on pyöreä ja leveä, kuono lyhyt, silmät suuret ja pyöreät. Runko on neliömäinen, joskin nartut ovat rungoltaan hieman uroksia pitempiä. Karvapeite on pitkä, suora ja silkkinen; koko runko naamaa lukuun ottamatta on runsaan karvan peittämä. Väritys on joko mustavalkoinen tai punavalkoinen; leveä päälaelta kuonoon ulottuva valkoinen läsi on toivottava ominaisuus. Säkäkorkeus on noin 25 cm, narttu on urosta hieman pienempi.
Luonne ja käyttäytyminen.
Luonteeltaan japanese chin on lempeä, eloisa, leikkisä, kiltti ja tottelevainen. Chineillä ei varsinaisesti ole miellyttämisenhalua, mutta oikealla motivoinnilla, esimerkiksi makupaloilla saat chinin toimimaan hyvin. Ne oppivat erittäin nopeasti uusia ja erilaisia asioita. Temppuja on helppo opettaa. Myös pienille koirille sopiviin lajeihin, kuten TOKOon, DOBOon, aglityyn ja rallytokoon, chinit sopeutuvat hyvin. Ne eivät hauku juurikaan eivätkä välitä muista koirista. Chinit rakastavat vapaana juoksemista esimerkiksi omalla pihalla tai metsässä. Ne eivät vaadi erityisen pitkiä hihnalenkkejä, mutta nauttivat niistäkin. 
Alkuperä.
Rodun juuret juontavat vuoteen 732, jolloin Korean hallitsijat antoivat sen esi-isiä lahjaksi Japanin hoviin. Seuraavan vuosisadan aikana Japaniin tuotiin vielä paljon lisää rodunedustajia. Lisäksi Tung-dynastian (618–910) aikana Kiinassa ja Po H'ain-dynastian (698–926) aikana Koreassa palvelleet japanilaiset lähettiläät toivat kotimaahansa palatessaan mukanaan paikallisia yksilöitä. Vuosien 1680–1709 aikana chinejä kasvatettiin Edon linnassa "koristekoiriksi".
Englantiin ensimmäinen rodunedustaja saapui vuonna 1613 brittikapteeni Searlesin mukana ja Yhdysvaltoihin useampia yksilöitä vuonna 1853 USA:n laivaston kommodori Perryn mukana - näistä jälkimmäisistä kaksi annettiin lahjaksi kuningatar Viktorialle. Vuodesta 1868 alkaen rotu onkin ollut erityisesti aatelisnaisten suosiossa.
Hoito.
Japanese chinin turkki on pitkä ja silkkinen, mutta sen turkinhoito ei ole kovin hankalaa. Pysyäkseen kunnossa turkki vaatii kuitenkin säännöllistä ja perusteellista hoitoa. Pesu kuukauden parin välein on tarpeen ja harjaus pari kertaa viikossa. Etenkin korvakarvat täytyy kammata huolellesesti, sillä pitkien karvojen takia korvat takkuuntuvat helposti. Ulkokorvia kannattaa myös putsata säännöllisesti, sillä korvien roikkuessa alaspäin ne myös likaantuvat herkemmin.
Irti (Ismo Alangon albumi)

Irti on Ismo Alangon albumi vuodelta 1996. Levy on Alangon kokeilu tehdä albumi kiireessä. "”Levyt tulee sen myötä, että on materiaalia. No, olen semmoisenkin tehnyt kerran, että on päätetty tehdä levy nyt - kaksi viikkoa aikaa, selkä seinää vasten, ja biisit siitä. Mutta se ei ole ihanteellisin tapa tehdä. Kyllä se levy julkaistiinkin [Irti], mutta yleensä on lähdetty siitä, että musiikin täytyy olla ensin, ja sitten aletaan miettiä levyjä."” Levyn kokoonpano keikkaili ilman ”Izmo” Heikkilää nimellä Ismo Alanko &amp; Vapaat Soittajat. Levyltä julkaistiin single, jolla on Izmon remix-versiot kappaleista ”Kriisistä kriisiin” ja ”Rokin kreivi” sekä levyllä julkaisematon kappale ”Muutetaan pois”. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ismo Alanko, sovittanut Alanko paitsi ”Piste” (Alanko - Heikkilä) ja ”Aika kuolla” (Alanko - Kätkä).
Kansanusko

Kansanusko tarkoittaa tavallisen kansan uskonnonharjoitusta oman perheensä, kyläyhteisönsä tai koko väestön piirissä, siis ei järjestäytyneenä uskontona. Perinteisesti kansanusko on liittynyt talonpoikaisyhteisöihin, nykyisin myös työväenluokkaisiin tavallisten ihmisten kaupunkiyhteisöihin. Kansanuskoon kuuluu kansanperinteenä siirtyviä käsityksiä yliluonnollisesta, sekä tarinoita ja legendoja.
Piirteet.
Kansanusko on näkökulmaltaan ensisijaisesti ylimaailmallista eikä historiallista. Kansanuskon historia ei ulotu eläviä muistoja kauemmas, paitsi kun siitä on tullut myyttistä. Historiallisuuden sijaan kansanusko liittyy vuodenkiertoon, kylvöön ja sadonkorjuuseen sekä paikalliseen maantieteeseen. Myös historiallisten uskontojen, kuten juutalaisuuden ja kristinuskon harjoittajat viettävät edelleen tällaisia kansanuskontomaisia vuodenaikajuhlia. Maantieteeseen kansanuskossa liittyvät pyhien paikkojen ja pyhiinvaelluskohteiden kunnioittaminen. Kansanuskoon kuuluu lisäksi ihmisen elämänkaaren vaiheiden juhlintaa, kuten kaste, konfirmaatio, häät, syntymä ja hautajaiset, ja niihin liittyvät siirtymäriitit.
Kansanuskoon kuuluu usein myös uskoa ihmeisiin sekä yliluonnolliseen, niin hyvään kuin pahaankin. Jotkut uskovat enteiden, amulettien, ennustamisen, näkyjen, äänien, merkkien ja taikuuden voimaan.
Kansanuskoa ei opetella kirjoista, vaan kansanusko siirtyy eteenpäin yleensä suullisesti oman perheen ja yhteisön jäsenten sekä paikallisten hengellisten johtajien, kuten karismaattisten shamaanien, evankelistojen ja pappien sanojen ja esimerkin kautta. Nykyaikana kansanuskoa opitaan myös viestimien kautta. Pyhiä kirjoja, kuten Raamattua ja Koraania, luetaan ja ymmärretään suoraan, kuin merkkinä tai ihmeenä, ilman historiallista näkökulmaa.
Kansanuskosta on usein noussut kansanliikkeitä, jotka tavoittelevat yhteiskunnallisia muutoksia tai vallankumousta.
Sadruddin Aga Khan

Prinssi Sadruddin Aga Khan (persiaksi: صدرالّدين آغا خان, "Ṣadr ad-Dīn Āghā Khān") (17. tammikuuta 1933 – 12. toukokuuta 2003) oli UNHCR:n pääsihteeri vuosina 1965–1977. Hänen Unesco-aikanaan tapahtui muun muassa Assuanin padon rakentaminen ja Abu Simbelin temppelin siirto.
Elämäkerta.
Aga Khan syntyi Neuilly-sur-Seinessä Ranskassa. Hänen isänsä oli Aga Khan III ja äitinsä Andrée Carron. Hän sai koulutuksensa Lausannessa ja Yhdysvalloissa. Ollessaan UNHCR:n pääsihteeri hän asui Genevessä Sveitsissä. Ennen UNHCR:n pääsihteeriyttä hän oli Unescon jäsen vuodesta 1961.
Sadruddin Aga Khanin velipuoli Aly Khan, joka oli YK:n yleiskokouksen varapuheenjohtaja ja edusti Pakistania, oli naimisissa lyhyen aikaa Hollywood-tähti Rita Hayworthin kanssa. Nykyinen Aga Khan on Sadruddin Aga Khanin veljenpoika Aga Khan IV. 
27. elokuuta vuonna 1957 hän nai Bellerivessa Sveitsissä anglointialaisen mallin Nina Dyerin (1930–1965) joka oli saksalaisen teollisuusmiehen paroni Hans Heinrich Thyssen-Bornemiszan entinen vaimo. Dyer kääntyi islamiin häiden aikana. He erosivat vuonna 1962. Vuonna 1972 hän nai Länsi-Intian saaristossa englantilaisen Catherine Aleya Beriketti Sursockin (s. 1938). 
Sadruddin Aga Khan kuoli syöpään Bostonissa Yhdysvalloissa. 
Aga Khanilla oli Ranskan, Iranin ja Sveitsin kansalaisuudet. Hän puhui sujuvasti ranskaa, englantia, saksaa, italiaa, farsia ja arabiaa. 
UNHCR:n pääsihteerinä.
UNHCR:n pääsihteerinä Sadruddin Aga Khan joutui käsittelemään muun muassa Bangladeshin itsenäisyyssodan seurauksena syntynyttä pakolaisvirtaa ja hutujen massapakoa Burundista Tansaniaan sekä vietnamilaisten venepakolaisten auttamista. Vuonna 1972 Ugandassa Idi Amin karkotti tuhansia aasialaisia, mikä oli yksi Aga Khanin vaikeimmista ongelmista. Sadruddin Aga Khan kilpaili YK:n pääsihteerin virasta 1981 muttei tullut valituksi.
Kangasmetsä

Kangasmetsä on viileän ilmastovyöhykkeen tavallisin metsätyyppi. Se on tavallisimmin havumetsää eli taigaa. Kankaan maalaji on tavallisesti moreenia. Karuimmilla kankailla peruskallio on lähellä maanpintaa tai kiviaines on niin suurirakeista, että sadevesi läpäisee sen huuhtoen mukanaan mahdolliset ravinteet. Rehevämmillä kankailla maaperä on savipitoista ja tiivistä, jolloin ravinteiden huuhtoutuminen on vähäisempää. Ääripäiden väliin sijoittuvat sora-, hiekka-, hieta- ja hiesumaat, joissa kivirakeiden koko vaihtelee, ja huuhtoutuminen on siten vaihtelevaa. 
Maannos.
Kangasmetsän maannos on kerroksellinen podsolimaannos, jonka kerrokset ovat karike, hapan kangashumus, vaalea huuhtoutumiskerros, punertavanruskea rikastumiskerros ja pohjamaa. Kasvien juuret ja sienirihmastot sitovat ohuen kangashumuskerroksen huopamaiseksi matoksi. Kangasmetsän maaperäeläimistö on köyhempää kuin lehdoissa, hajottajina toimivat pääasiassa sienet. Lehtomaisissa kangasmetsissä humus muistuttaa eniten lehtomultaa.
Kasvillisuus.
Kankaan pohjakerroksessa on ruohoja ja heiniä vähän, mutta varpuja runsaasti. Tyypillisiä ruohovartisia kasveja ovat muun muassa kangas- ja metsämaitikka, kielo, käenkaali, metsäimarre, metsätähti, nuokkuhelmikkä ja valkovuokko. Karummilla kankailla varvuista tavataan myös variksenmarjaa, suopursua ja sianpuolukkaa. Päätehakkuualoille syntyy elinvoimaisia kastikka-, maitohorsma-, metsälauha- ja vadelmakasvustoja. Pensaskerroksessa vallitsevat havu- ja lehtipuiden taimet sekä muun muassa pihlaja, korpipaatsama, kataja ja eräät pajut.
Eläimistö.
Kankaan runsaimpia nisäkkäitä ovat muun muassa myyrät, hiiret ja päästäiset, sekä metsäjänis, orava, hirvi, kettu, kärppä, näätä, mäyrä, poro ja metsäkauris. Harvalukuisempia ovat muun muassa ilves, karhu, liito-orava, metsäpeura, pohjanlepakko, susi ja valkohäntäpeura.
Kangasmetsän pesimälinnusto koostuu etupäässä havumetsien lintulajeista. Tavallisimpia lajeja ovat muun muassa peippo, metsäkirvinen, punarinta, pajulintu, vihervarpunen, hippiäinen, järripeippo, tiltaltti, laulurastas, punakylkirastas, mustarastas, harmaasieppo, hömötiainen, töyhtötiainen, talitiainen, leppälintu, sepelkyyhky, käpytikka, palokärki, pyy, metso ja teeri. Eteläsuomalaisen kangasmetsän lintutiheys on keskimäärin noin 200 paria neliökilometriä kohti. Tiheys luonnollisesti vaihtelee suuresti kangasmetsien ominaisuuksien perusteella. Suurimmat tiheydet mitataan lehdoissa ja lehtomaisissa kankaissa, pienimmät karuilla kankailla. Varttuneessa, tiheän alikasvoksen omaavassa sekametsässä tiheys on suuri verrattuna harvennettuun tasaikäiseen ja yksilajiseen metsään. Avohakkuun jälkeen pesimälinnuston määrä romahtaa, mutta taimikon varttuessa laji- ja parimäärä kasvavat. Ikimetsissä tiheys ei kuitenkaan ole suurin mahdollinen, mutta siellä tavataan pesivinä vaateliaita vanhan metsän lajeja, kuten kanahaukka, kehrääjä, kulorastas, kuukkeli, pikkusieppo, pohjantikka, puukiipijä, viirupöllö ja pohjoisessa sinipyrstö.
Kangasmetsätyyppejä.
Suomalaisessa metsätyyppiluokituksessa kangasmetsät jaetaan ravinne- ja vesitalouden perusteella kasvupaikkatyyppeihin ja nämä pintakasvillisuuden perusteella metsätyyppeihin:
Sankt Gallen

Sankt Gallen eli St. Gallen (, , , ) on Sankt Gallenin kantonin pääkaupunki Koillis-Sveitsissä, noin 65 kilometriä Zürichistä itään, lähellä Bodenjärveä ja Liechtensteinin ja Itävallan rajan tuntumassa.
Historia.
Kaupungin katsotaan saaneen alkunsa vuonna 612 irlantilaisen munkki Galluksen asetuttua asumaan erakkomajaan Steinachin joen varrelle. Kaupunki on kehittynyt hänen muistokseen noin vuonna 720 perustetun St. Gallenin luostarin ympärille, joka on Unescon maailmanperintökohde. 
Kaupungista oli 1200-luvulle tultaessa kehittynyt tärkeä kauppapaikka, ja siellä tuotettiin vientiin maineikkaita pellavakankaita. Keskiajan lopulla St. Gallen oli ainoa sveitsiläinen kaupunki, jolla oli edustustoja ulkomailla. Joachim von Watt toi kaupunkiin uskonpuhdistuksen vuonna 1529, jolloin kaupungissa puhkesi levottomuuksia. Luostari säilyi kuitenkin katolisena saarekkeena muutoin protestanttisessa kaupungissa. 1700-luvun alkupuolella puuvilla alkoi syrjäyttää pellavan asemaa, ja St. Gallenissakin tuotantotekniikat muuttuivat. Vientiä harjoittava puuvillateollisuus työllisti vuonna 1790 noin 40 000 naista. Vuonna 1803 St. Gallen ympäröivine alueineen liittyi Sveitsin liittovaltioon uutena protestanttisena kantonina, minkä seurauksena luostari lakkautettiin vuonna 1805.
1820-luvulla St. Galleniin tulivat kehruukoneet, ja alkoi sen kulta-aika. Vuonna 1913 St. Gallenilla oli hallussaan maailman tekstiilituotannosta puolet, josta se laski 2000-luvun alkuun mennessä 0,5 prosenttiin. 
Talous.
St. Gallen tunnetaan teollisuuskaupunkina, jonka päätuotantoaloja ovat puuvilla-, lasi- ja metalliteollisuus. Puuvillatuotanto keskittyy nykyisin erikoistuneisiin pienyrityksiin, jotka toimittavat korkeatasoisia designtuotteita maailman johtaville muotitaloille. Esimerkiksi Lacosten kuuluisa krokotiililogo on tuotettu St. Gallenissa. Suuri osa tarkkuustyöstä tapahtuu edelleen käsityönä työllistäen noin 2 000 ihmistä.
Liikenneyhteydet.
Moottoritie A1 kulkee Sankt Gallenin kautta. Kaupunki on rautateiden solmupiste: SBB:n rautatie Winterthurista Rorschachiin kulkee sen kautta. Lisäksi Appenzeller Bahnenin rautatiet Herisauhun, Appenzelliin ja Trogeniin sekä Schweizerische Südostbahnin rata Romanshorniin alkavat Sankt Gallenista. St. Gallen-Altenrheinin lentoasema sijaitsee noin 15 kilometriä kaupungista itään, aivan Itävallan rajalla.
Koulutus.
Kaupungissa toimii alun perin vuonna 1898 perustettu saksankielinen St. Gallenin kantonin ylläpitämä St. Gallenin yliopisto (, HSG).
Urheilu.
FC St. Gallen on sanktgallenilainen jalkapalloseura. Sen kotistadion on Kybunpark.
Nähtävyydet.
St. Gallenin luostarin yhteydessä on merkittävä vuonna 1767 valmistunut, Peter Thumbin suunnittelema barokkikatedraali, ja sitä ympäröi pittoreski vanhakaupunki.
Muuta.
Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolf, Suomen viimeinen kuningas, kuoli Sankt Gallenissa vuonna 1837.
Arar

Arar () on kaupunki al-Hudud aš-Šamaliyahin provinssissa Saudi-Arabian pohjoisosassa. Se on provinssinsa pääkaupunki. Al-Hudud aš-Šamaliyahin provinssilla on yhteistä rajaa Irakin kanssa.
Kaupungin perustivat 1950-luvun alussa puolipaimentolaiset, joita paikalle houkutteli Trans-Arabian öljyputkea varten aloitettu vedentuotanto. Kaupungin väkiluku on kehittynyt Saudi-Arabian väestönlaskentojen mukaan seuraavasti: 108 055 (1992), 145 237 (2004) ja 167 057 (2010).
Kaupunki sijaitsee 565 metriä merenpinnan yläpuolella ja kaupungissa vallitsee aavikkoilmasto. Vuoden mittaan vuorokauden ylin lämpötila vaihtelee 16–42 °C:n välillä ja alin lämpötila 3–26 °C: välillä. Viilentä on tammikuussa ja lämpimintä elokuussa. Vuosittainen sadanta on noin 50 millimetriä. Sateisinta on marraskuun ja huhtikuun välillä, jolloin saadaan lähes koko vuoden sademäärä.
Kaupungissa on muun muassa tekninen oppilaitos, sairaala ja lentokenttä. Pääelinkeinot ovat maatalous ja karjankasvatus. Viljelykasveja ovat sinimailanen (alfa-alfa), taateli, hedelmät ja vihannekset.
Faisal ibn Musa’id

Faisal ibn Musa’id ibn Abdilaziz (4. huhtikuuta 1944 Riad – 18. kesäkuuta 1975 Riad) oli Saudi-Arabian kuninkaan Faisal ibn Abdilaziz Al Sa’udin veljenpoika ja tämän murhaaja.
Elämäkerta.
Faisal ibn Musa’id syntyi Saudi-Arabian pääkaupungissa Musa’id ibn Abdilazizille, jonka isä puolestaan oli Ibn Sa’ud. Hänen äitinsä oli Watfa ja sisaruksensa Khalid, Bandar ja al-Jauhara.
Faisal ibn Musa’idin tiedetään opiskelleen Yhdysvalloissa, jossa hän jäi vuonna 1970 kiinni LSD:n levittämisestä. Lähdettyään Yhdysvalloista hän vietti jonkin aikaa Beirutissa ja kävi myös Itä-Saksassa ennen palaamistaan Saudi-Arabiaan. Siellä hänen passinsa takavarikoitiin, koska hän oli aiheuttanut ongelmia ulkomailla oleskellessaan. Hän pääsi opettamaan Riadin yliopistoon (nyk. Kuningas Saudin yliopisto) ja piti samalla yhteyttä Yhdysvalloissa tapaamaansa tyttöystävään.
Faisal ibn Musa’id meni 25. maaliskuuta 1975 Riadin kuninkaalliseen palatsiin, jossa kuningas oli juhlistamassa islamin profeetan Muhammadin syntymäpäivää mawlidia. Kuningas tunnisti veljenpoikansa, jolta hän odotti suutelua kunnianosoitukseksi. Veljenpoika kuitenkin otti esiin pistoolin ja ampui useita kertoja kuningasta kohti. Kuningas vietiin sairaalaan, mutta hän kuoli vammoihinsa.
Faisal ibn Musa’id pidätettiin. Hän joutui oikeuden eteen, jossa hänet todettiin syylliseksi kuninkaan salamurhaan ja tuomittiin kuolemaan. Hänet teloitettiin Riadissa 18. kesäkuuta 1975.
Kyltti

Kyltti eli kilpi (usein myös "merkki", laatta tai "taulu") on mikä tahansa kuvan, tekstin tai molemmat sisältävä, jotain tiedotusta varten käytetty yleisimmin metallista, muovista tai puusta valmistettu esine. Kylttinä ei kuitenkaan pidetä esimerkiksi päällystämättömiä A4 papereita yms. tiedotteita. Sähköisiä kilpiä, joissa olevaa tekstiä tai kuviota voidaan digitaalisesti muokata tai vaihtaa, kutsutaan yleensä näytöiksi lukuun ottamatta joukkoliikennevälineiden sähköisiä linjakilpiä. 
Kyltit on tavallisesti nimetty käyttötarkoituksen mukaan. Näitä ovat mm.
Suuntapiirrin

Suuntapiirrin, suunturi, riiksmotti, riimotti (ruotsin sanasta "ett ritsmått") on työkalu, jonka avulla voidaan piirtää työkappaleeseen sen sivujen suuntaisia apuviivoja. Suuntapiirtimen avulla voidaan esimerkiksi merkitä kappaleeseen työstettävän uran tai siitä muuten poistettavan osan rajat, jos ne ovat työkappaleen jonkin sivun kanssa yhdensuuntaiset. Suuntapiirtimen piirtokärki tekee kappaleeseen uran, joka voidaan vahvistaa kynällä paremmin näkyväksi viivaksi. 
Suuntapiirtimeen kuuluvat seuraavat osat:
Pääpuussa on kutakin aisaa varten reikä. Reiässä aisaa voidaan liikutella oikean piirtokohdan säätämiseksi, kunnes aisa lukitaan paikoilleen kiilan avulla. Piirtokärjet ovat metallia. Puisessa kansanomaisessa suunturissa piirtokärkinä voidaan käyttää pieniä nauloja.
Samaan tehtävään käytettävästä variantista käytetään myös nimityksiä työntöpiirtopuikko eli viirutin.
Khalid Islambuli

Khalid Ahmed Showky El-Islambuli (15. tammikuuta 1955 – 15. huhtikuuta 1982) oli Egyptin presidentin Anwar Sadatin murhan pääsuunnittelija ja -tekijä. 
Islambuli oli kotoisin pohjoisesta Egyptistä ja opiskeli sotilasakatemiassa. Hän oli arvoltaan luutnantti ja kuului Egyptin islamilainen jihad -järjestöön. 
Islambuli osallistui 6. lokakuuta 1981 voitonpäivän paraatiin Kairossa. Presidenttiä kohti heitettiin kranaatteja, ja Islambuli ampui Sadatin rynnäkkökiväärillään. Hänet ja muut salaliittolaiset pidätettiin. Islambuli todettiin syylliseksi ja tuomittiin kuolemaan. Hänet teloitettiin 15. huhtikuuta 1982. 
Islambulia pidettiin Iranissa marttyyrinä. Eräs katu Teheranissa nimettiin hänen mukaansa.
Amarhuu Borhuu

Amarhuu Borhuu (, ; s. 1. heinäkuuta 1987) on venäläinen laulaja, joka on syntynyt Mongoliassa. Nykyään hän asuu Ulan-Udessa. Hän tuli tunnetuksi Venäjällä Narodnyi Artist -laulukilpailusta, jossa hän voitti kolmannen kauden 61,7% ääniosuudella.
Dodge Stratus

Dodge Stratus ja sen sisarmallit Chrysler Cirrus ja Plymouth Breeze ovat kaikki vain keulaltaan ja varustelutasoltaan toisistaan eroavia, keskikokoisia neliovisia sedaneita, joita kutsuttiin Amerikassa nimellä "Cloud car". Euroopassa autoa myytiin nimellä Chrysler Stratus.
Ensimmäinen sukupolvi (1995–2000).
Ensimmäinen sukupolvi esiteltiin vuonna 1994. Dodge Stratus on JA-alustan keskimmäinen malli. Chrysler Cirrus oli kalliimpi malli ja Plymouth Breeze halvempi. Malleja on kaksi: SE, jossa on vakiona 2,0-litrainen moottori (sai myös 2,4-litraisena) ja ES, jossa on 2,4-litrainen on vakiona ja lisävarusteena Mitsubishin kehittämä 2,5-litrainen V6 tyyppimerkinnältään 6G73. Eurooppalaisissa Chrysler Stratus -malleissa ES-versiota vastaa mallimerkintä LE ja paremmin varusteltua SE-versiota mallimerkintä LX. 
Autossa on monia yhteisiä osia Cirruksen ja Breezen kanssa, sisustat ovat kuitenkin hyvin erilaiset. Dodge Stratuksen tunnusomaisia teknisiä erikoisuuksia ovat etulokasuojan sisään sijoitettu akku sekä 2,5-litraisen moottorin sytytystulpat, joista kolme on sijoitettu moottorin imusarja alle, kuten useissa muissakin etuvetoisissa autoissa joissa on V-moottori.
Varusteita autossa on automaattivaihteisto, lukkiutumattomat jarrut, säädettävä ratti, vakionopeudensäädin, sähköikkunat, keskuslukitus, sähkösäätöinen kuljettajan penkki, nahkapenkit, sähköantenni, kuuden CD:n vaihtaja, kattoluukku, avaimeton järjestelmä ja varkaudenestolaite. 5-vaihteisen manuaalivaihteiston sai vaihtoehtoisena 2,0-litraiseen malliin. Myöhempiin vuosimalleihin oli saatavilla lisävarusteena myös puoliautomaattinen AutoStick-vaihteisto.
Autoa valmistettiin vuosien 1995 ja 2000 välillä myös Meksikossa (DaimlerChrysler de Mexico). Siellä myytiin turboahdettua mallia Stratuksesta. Tässä mallissa oli 2,4-litrainen moottori nelivaihteisella AutoStick-vaihteistolla. Tehoa oli 168 hv @ 5200 r/min.
Toinen sukupolvi (2001–2006).
Toisen sukupolven valmistus aloitettiin vuonna 2000. Chrysler Stratuksen sijaan Euroopassa tuli myyntiin Yhdysvaltain tavoin Chrysler Sebring. Dodge Stratuksesta tuli vuonna 2000 myös coupé-malli, jolla kuitenkaan ei ole muuta yhteistä sedanin kanssa kuin nimi ja muutamat muotoiluseikat. Coupé-malli korvasi Dodge Avengerin. Se on valmistettu yhteistyössä Mitsubishin kanssa ja tuotantopaikkana on Normal Illinois'ssa.
Stratuksessa on Chrysler Sebringin tavoin uudistettu versio Chryslerin JA-alustasta, nimeltään JR. Coupé-mallit eivät perustuneet samaan alustaan, vaan ne on kehitetty Mitsubishi Eclipsestä. 
Meksikossa myytiin turboahdettua Stratus R/T -versiota, jonka tehot oli aluksi 215 hv. Myöhemmin tehoja nostettiin 225 hevosvoimaan Dodge SRT-4:stä lainatulla moottorilla. R/T-mallit tunnistaa takana olevasta "High Output" -tekstistä.
Lidingön silta

Lidingön silta on Tukholman ja Lidingön kaupunkien välinen siltayhteys Ruotsissa.
Ensimmäinen silta Lidingön saarelle oli rakennettu vedessä kelluville lautoille vuosien 1802–1803 aikana. Silta oli lähes 750 metrin pituinen ja seitsemän metrin levyinen. Vuonna 1811 rajuilma vaurioitti siltaa, kuten myös vuonna 1858. Tämä silta oli kuitenkin laivojen tiellä, kun Värtahamnenin satama otettiin käyttöön. Tukholman kaupunki purki sillan ja rakensi vuonna 1884 uuden välille Ropsten–Torsvik, se oli lähes yhtä pitkä kuin edeltäjänsä. Silta oli Tukholman pisin ja samalla maailman pisin kelluva silta. Leveyttä sillalla oli 12 metriä. Ajorata kulki vain 10–15 senttiä vedenpinnan yläpuolella. Nopeusrajoitus sillalla oli 10 km/h, kuorma-autoille 8 km/h.
Vanha Lidingön silta.
Vuonna 1925 paikalle rakennettiin teräsilta avattavalla kääntösillalla. Pituutta sillalla oli 750 metriä. Siinä oli yksi ajokaista suuntaansa ja kaksi junaraidetta Lidingöbanan-raitiotieyhteyden käyttöön. Siltamaksua perittiin vuoteen 1946 asti, autoilta perittiin 50 äyriä, 10 äyriä jalankulkijoilta ja jopa sioilta 5 äyriä. Myös Lidingönradan matkustajilta perittiin maksua. Huonokuntoista siltaa peruskorjattiin vuosina 1983–1986. Tavaraliikenne sillalla jouduttiin lakkauttamaan, sillä radan heikko kunto kesti enää vain henkilöliikennettä. Nykyään sillalla on jalkakäytävä, pyörätie ja yksi raide.
Kun silta täytti kymmenen vuotta vuonna 1935, sen oli ylittänyt 11 miljoonaa jalankulkijaa, 17,4 miljoonaa raitiovaunumatkustajaa, 1,6 miljoonaa linja-automatkustajaa, 400 000 moottoripyörää, 900 000 henkilöautoa, 3,7 miljoonaa raskasta ajoneuvoa ja 5 600 tavaravaunua.
Uusi Lidingön silta.
Liikenteen kasvaessa päätettiin vuonna 1963 uuden sillan rakentamisesta, ja se valmistui 3. elokuuta 1971. Pituutta sillä on 997 metriä, leveyttä 24 metriä ja vapaata korkeutta sillan alla 12,5 metriä. Silta on jaettu kymmeneen jänteeseen, joista pisin on 73,5-metrinen. Nykyinen silta on varsin kookas välittääkseen liikennettä ainoastaan mantereelta Lidingöön, nyttemmin on alettu hahmotella yhteyden jatkamista Lidingön kautta Vaxholmiin ja Åkersbergaan Österåkeriin. Vuonna 2006 suunniteltiin vakavasti lauttayhteyden perustamista Lidingön saarelta Nackaan. Siltaa tai tunneliyhteyttä etelään ei suunnitella.
Kuntaraja Tukholman ja Lidingön välillä kulkee 350 metrin etäisyydellä Ropstenin rannasta.
Ray Lema

Ansi Ray Lema (s. 1946) on kinshasankongolainen muusikko.
Lema syntyi Lufutotossa. Hän työskenteli silloisen Zairen kansallisbaletissa ennen lähtemistään Yhdysvaltoihin 1979 ja sen jälkeen Eurooppaan. Hänen ensimmäiset albuminsa olivat "Koteja" (1982), "Kinshasa-Washington DC-Paris" (1982), "Médecine" (1985) ja "Bwana Zoulou Gang" (1988). Sen jälkeen Lema solmi levytyssopimuksen Island Recordsin kanssa ja saavutti kansainvälistä suosiota albumeillaan "Nangadeef" (1989) ja "Gala" (1990).
Lema on säveltänyt jonkin verran elokuvamusiikkia.
Little Mary Mixup

Little Mary Mixup on suomalainen yhtye, joka on saanut nimensä sarjakuvasta.
Mooren paradoksi

Mooren paradoksi on pragmatiikkaan ja logiikkaan liittyvä paradoksi. Nimeä "Mooren paradoksi" käytti ensimmäisenä tiettävästi filosofi Ludwig Wittgenstein. Esimerkiksi väite ”Sataa, mutta en pidä totena että sataa.” (= ”Sataa, mutta ei sada.”). Väite voi olla totta, mutta sanoja ei voi itse pitää totena sitä mitä sanoo. Filosofi G. E. Moore totesi, että henkilö, joka ajattelee näin, on älyllisessä umpikujassa. Mooren paradoksia tarkastellaan muun muassa Jaakko Hintikan teoksessa "Knowledge and Belief" (1962). 
Wittgensteinin mukaan henkilö, joka toimii Mooren paradoksin mukaisesti, syyllistyy oman väitteensä ns. epistemologiseen häpäisyyn.
Kylpyhuone

Kylpyhuone (lyhenne kh.) on peseytymiseen tarkoitettu huonetila, jossa on suihkutila tai kylpyamme. Lisäksi kylpyhuoneessa on usein WC-istuin. Kylpyhuone voi olla varustettu myös vaatepesua ja kuivausta varten. Piirustusmerkintänä käytetään lyhennettä KPH.
Pesuhuone on kylpyhuonetta muistuttava mutta ainoastaan peseytymiseen tarkoitettu tila, joka sijaitsee usein saunan, uima-altaan tai muun vastaavan yhteydessä.
Santa Lucia (yhtye)

Santa Lucia oli suomalainen vuosina 1984–1992 toiminut rockyhtye, joka oli kotoisin Kemistä. Yhtye julkaisi uransa aikana neljä singleä, yhden LP:n ja yhden mini-LP:n.
Yleistä.
Santa Lucia nousi julkisuuteen versiollaan Vera Teleniuksen hittikappaleesta ”Miljoona ruusua” vuonna 1988. Sen ainoaksi jäänyt albumi "Arktista Hysteriaa" ilmestyi Poko Rekordsin julkaisemana kaksi vuotta myöhemmin. Kappaleet ”Harhaa” ja ”Pelastus Avaruudesta” julkaistiin singlenä. Yhtye hajosi 1990-luvun alussa jäsenten muutettua opiskelemaan eri puolille Suomea. Viimeinen julkaisu oli neljän kappaleen mini-LP/EP "Neljä Tunnelia Tuonelaan" vuonna 1992.
Yhtye teki kappaleesta ”Ruusutarha” musiikkivideon, ja myöhemmin kappaleesta ”Harhaa” tehtiin promovideo. LP "Arktista Hysteriaa" ja EP "Neljä Tunnelia Tuonelaan" julkaistiin 1992 myös CD-versioina.
Kitaristi Kati Pyykkö soitti Santa Lucian jälkeen Juice Leskisen ETC-kokoonpanossa. Laulaja Mape Morottaja toimitti myöhemmin "Poliisi-TV:tä".
Santa Lucia esiintyi kolmesti loppuvuonna 2011. Viimeinen esiintymisistä oli Helsingissä Metal Warning IV -festivaaleilla marraskuussa. 
Yhtye julkaisi koko tuotannostaan CD-levyn "Arktista hysteriaa – Koko tuotanto 1988–1992". CD koostuu aiemmin julkaistusta albumista sekä yhdeksästä bonuskappaleesta. Elokuussa 2019 yhtyeen koko levytetty tuotanto sekä myös aiemmin julkaisemattomia äänityksiä julkaistiin kolmen vinyylilevyn kokoelmana. Yhdysvaltalaisessa "Rolling Stone" -musiikkijulkaisussa sitä kutsuttiin "vuoden cooleimmaksi uudelleenjulkaisuksi".
Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja

Yhdystyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja johtaa Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen istuntojen puhetta kaikissa istuntokauden istunnoissa sekä hätä- ja erityisistunnoissa. 
Yleiskokouksen alussa, yleensä kolme kuukautta ennen yleiskokouksen alkua, valitaan puheenjohtaja sekä 21 varapuheenjohtajaa ja pääkomiteoiden puheenjohtajat joistakin jäsenvaltioista. 
Yleiskokouksen puheenjohtajuus kiertää vuosittain kunkin jäsenmaan ryhmittymältä toiselle. Ryhmittymät ovat Afrikka, Aasia, Itä-Eurooppa, Latinalainen Amerikka ja Karibia, Länsi-Eurooppa ja muut .
Kylpyamme

Kylpyamme on kylpemiseen eli veteen upottautumalla tapahtuvaan peseytymiseen tarkoitettu kaluste, allas. Kylpyjä voidaan ottaa myös terveydellisistä syistä tai huvin vuoksi. 
Useimmiten kylpyamme on nykyisin kiinteä ja sijoitettu kylpyhuoneeseen, mutta on olemassa myös siirrettäviä ammeita. Jälkimmäiset on voitu säilyttää muualla ja tuoda kylvyn ajaksi esimerkiksi keittiöön.
Kylpyamme on yleensä mitoitettu siten, että siihen mahtuu yksi aikuinen lähes makaavaan asentoon tai istumaan (istuma-amme). 
Nykyaikaiset kylpyammeet voidaan valmistaa akryylimuovista tai lasikuidusta, emaloidusta teräksestä tai puusta. Aiemmin ammeita valmistettiin myös valuraudasta ja galvanoidusta teräksestä. Yleensä amme sijoitetaan lähelle vesipistettä ja viemäriä, jolloin se voidaan täyttää ja tyhjentää vaivattomasti. Amerikassa ja Englannissa käytetään paljon kylpyammeita saunojen sijaan.
Kylpyammeeseen voi kuulua myös pore- ja vesihierontalaitteita. Tällöin puhutaan poreammeesta. Tällainen amme voi olla tarkoitettu useammalle kuin yhdelle kylpijälle.
Kylpyammeesta käytetään myös nimitystä vanna, joka tulee venäjänkielisestä sanasta "vanna" (ванна). Venäjällä kylpyamme löytyy lähes jokaisesta kodista.
Camerlengo

Camerlengo (myös "kardinaalikamariherra") on katolisen kirkon korkea virkamies, kardinaali, joka toimii paavin kamariherrana. Camerlengo vahvistaa paavin kuoleman. Paavin kuoltua suurin valta Vatikaanissa siirtyy camerlengolle, kunnes uusi paavi valitaan. Nykyinen camerlengo on Kevin Joseph Farrell, jonka paavi Franciscus nimitti virkaan 14. helmikuuta 2019.
Papu ja Pojat

Papu ja Pojat on suomalainen rock-yhtye. Yhtye muistetaan parhaiten kappaleesta ”Helle”, joka julkaistiin vuonna 1983 kokoelmalla "Suomi soi 2". Yhtye julkaisi ainoastaan yhden oman levyn, jolta maininnan arvoinen on myös kappale ”Westerlund”.
"Papu ja Pojat" -levyn kaikki kappaleet sävelsi ja sanoitti J. Karjalainen. Laulaja Haroa lukuun ottamatta yhtyeen jäsenet olivat J. Karjalainen &amp; Mustat Lasit -yhtyeestä.
Levyn takakansitekstin kirjoitti Kimmo Miettinen, joka oli kaivannut levyn julkaisua jo kauan.
Aquamarine

Aquamarine on elokuva vuodelta 2006. Se kertoo kahdesta teini-ikäisestä tytöstä, Clairesta (Emma Roberts) ja Haileystä (Joanna Levesque), jotka auttavat Aquamarinea (Sara Paxton) toteuttaakseen unelmansa. Nimi "Aquamarine" tulee Aquamarine-nimisestä jalokivestä (; latinankielinen nimi tarkoittaa merivettä).
Juoni.
Elokuva kertoo ystävistä, Clairesta ja Hayleystä. Heillä on edessään suuri ongelma, Hayleyn äiti on saanut uuden työn Australiasta ja he muuttavat jo viiden päivän päästä. Hayley ei halua muuttaa, koska hän ei näkisi Clairea enää. Niinpä he yrittävät löytää ratkaisun tilanteeseen. Eräänä yönä myrsky huuhtoo Aquamarine-nimisen merenneidon Clairen isovanhempien omistaman rantaklubin altaaseen. Hayley ja Claire löytävät Aquamarinen. Aquamarinen täytyy löytää aito rakkaus kolmessa päivässä, tai hän joutuu naimisiin isänsä valitseman puolison kanssa. Claire ja Hayley lupaavat auttaa häntä ja palkkioksi saavat yhden toiveen. Kolmessa päivässä ehtii tapahtua yhtä jos toista, mutta löytääkö Aquamarine rakkauden ja muuttaako Hayley Australiaan?
Aquamarine luokitellaan komediaksi, jossa on kunnon tyttöjen elokuvan ainesta, kuten rakkautta ja ystävyyttä. Tarina kertoo kahdesta tytöstä, jotka auttavat merenneitoa toteuttamaan unelmansa.
Poimulehdet

Poimulehdet ("Alchemilla") on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Poimulehdet lisääntyvät apomiktisesti eli siitoskatoisesti, minkä takia niistä on kehittynyt monia hiukan toisistaan eroavia lajeja. Geneettisesti poimulehtien lähimmiksi sukulaisiksi on todettu kurjenjalat ("Comarum") ja närvänät ("Sibbaldia").
Ulkonäkö ja koko.
Poimulehdet kasvavat 5–70 cm korkeiksi. Pienimmät lajit kasvavat tuntureilla. Maavarsi on paksu ja puutunut. Lehdet ovat halkaisijaltaan 5–15 cm, pyöreähköjä tai munuaisenmuotoisia, piparkakkureunaisia ja poimullisia. Varsissa ja lehtiruodeissa kasvaa lajista riippuen jäykkiä tai silkinpehmeitä karvoja. Pienet kellanvihreät kukat kasvavat tiheinä viuhkoina – kukinnon muoto on myös lajeja toisistaan erottava tekijä.
Poimulehdet erittävät lehtiensä pinnalle juuripaineen avulla vesipisaroita, joilla on uskottu olevan myyttisiä voimia. Poimulehtien suvun tieteellinen nimi ("Alchemilla") viittaakin alkemiaan.
Levinneisyys.
Useimpia poimulehtilajeja tavataan Euroopan ja Aasian viileillä ja lauhkeilla alueilla, mutta joitakin esiintyy myös Afrikan sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikan vuoristoissa.
Elinympäristö ja lajit.
Poimulehdet kasvavat monilla erilaisilla paikoilla. Koko maailmassa tunnetaan noin 300 poimulehtilajia. Suomessa havaittuja lajeja on 35. Poimukit eli peltopoimulehdet ("Aphanes") yhdistetään usein poimulehtiin.
Suomessa lajeista useimmat ja yleisimmät kasvavat niityillä, kedoilla, pihoilla, pientareilla ynnä muilla avoimilla valoisilla paikoilla. Yleisimpiä näistä ovat hakamaapoimulehti ("Alchemilla subcrenata"), laidunpoimulehti ("Alchemilla monticola") ja piennarpoimulehti ("Alchemilla acutiloba"). Useimmat Suomen poimulehdistä ovat muinais- tai uustulokkaita. Jotkin lajeista esiintyvät vain itärajan tuntumassa sotatulokkaina: esimerkiksi puolikuupoimulehti ("Alchemilla semilunaris"), sotapoimulehti ("Alchemilla sergii"), suppilopoimulehti ("Alchemilla cymatophylla") ja vjatkanpoimulehti ("Alchemilla leiophylla"). Muutamat poimulehdet kuuluvat Suomen alkuperäislajistoon ja niiden kasvupaikkoja ovat muun muassa kosteat niityt, lehdot ja lähteiköt. Poikkeavimman näköisin poimulehdistä on Pohjois-Lapissa kasvava tunturipoimulehti ("Alchemilla alpina"), jonka lehdet ovat kokonaan sormijakoiset.
Jättipoimulehti ("Alchemilla mollis") on erityisen kookas ja leveäkukintoinen eteläeurooppalainen laji, jota viljellään koristekasvina ja käytetään leikkokukkana.
Poimulehtilajeja.
Suomessa kasvavat lajit:
Muualla kasvavia lajeja:
Käyttö.
Poimulehtiä viljellään puutarhoissa koristekasveina sekä syötäväksi salaattikasveina. Poimulehdillä voidaan myös värjätä lankoja kellanvihreiksi. Lääkekäytössä poimulehtiä on käytetty erityisesti erilaisten lievien naistenvaivojen hoidossa. Lehtien karvailla aineilla on haavoja parantava vaikutus.
Pikkulimaska

Pikkulimaska ("Lemna minor") on veden pinnalla kelluva pieni monivuotinen putkilokasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Pikkulimaska muodostaa suuria kasvustoja hitaasti virtaavien vesien pinnalle. 1,5–5 mm kokoiset versot ovat yksijuurisia, tavallisesti 2–5 verson ryhminä kelluvia. Valkoista langanpätkää muistuttavan juuren pituus on tavallisesti alle 5 cm. Lehtiä muistuttavat versot ovat pitkänpyöreitä tai vastapuikeita, ehytlaitaisia, kolmesuonisia ja litteitä. Väriltään ne ovat vihreitä, joskus harvoin alapuolelta punertavia. Verson tyvi on lyhyt ja kalvomainen. Alapinnan ilmaontelot ovat epäselvästi näkyviä ja alle 0,3 mm levyisiä. Vaatimattomassa kukinnossa on kaksi hedekukkaa ja yksi emikukka. Kukinto sijaitsee verson laidan taskussa kalvon suojaamana. Pikkulimaska kukkii heinä-elokuussa, mutta kukintoja tavataan harvoin eikä sen tiedetä tuottaneen Suomessa siemeniä.
Levinneisyys.
Pikkulimaskaa tavataan läpi pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla alueilla, mutta esiintymisalue on epäyhtenäinen. Sitä kasvaa koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta, Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä, suurimmassa osassa Keski-, Itä- ja Kaakkois-Aasiaa, Pohjois-Amerikan keski- ja eteläosissa sekä Karibialla. Laji on levinnyt myös eteläiselle pallonpuoliskolle muun muassa eteläiseen Afrikkaan ja Australiaan. Suomessa pikkulimaskaa tavataan yleisenä Oulu–Joensuu-linjan eteläpuolella. Pohjoisimmat havainnot ovat Keski-Lapista.
Elinympäristö.
Pikkulimaska kasvaa rehevöityneissä vesissä, kuten lammikoissa, ojissa, joissa, järvissä sekä vähäsuolaisessa murtovedessä suojaisissa paikoissa. Sitä tavataan myös ulkoluotojen kallioallikoissa. Laji on Suomessa yleistynyt vesistöjen rehevöitymisen myötä.
Käyttö.
Pikkulimaskaa kasvatetaan myös akvaariokasvina, ja esimerkiksi kultakalat syövät sitä mielellään.
Master’s Hammer

Master's Hammer on vuonna 1987 perustettu tšekkiläinen black metalia soittava yhtye. Nimi on englantia ja tarkoittaa "Mestarin Vasaraa". Yhtye julkaisi useita demoja ennen vuonna 1990 julkaistua debyyttialbumiaan, "Rituália". Kaksi vuotta tämän jälkeen toinen julkaistiin toinen levy "The Jilemnice Occultist". Kolmas albumi"Šlágry" jäi yhtyeen viimeinseksi. Levynä "Šlágry" oli kaukana yhtyeen edellisistä tuotoksista. Se yhdisteli eri tyylejä, jotka olivat peräisin metallimusiikin ulkopuolelta. Tämä levy äänitettiin kaksimiehisellä kokoonpanolla, johon kuuluivat ainoastaan Franta Štorm sekä Vlasta Voral. Kaikki sanoitukset ovat tšekkiä, mutta niistä on olemassa englanninkielisiä käännöksiä. Yhtye hajosi viimeisen levyn jälkeen, mutta se koottiin uudestaan vuonna 2009. Yhtye julkaisi uuden levyn "Mantras". Kokoonpano oli muuten sama kuin "The Jilemnice Occultist" -levyllä, pois lukien rumpali Mirek Valenta.
Eurooppa-keskeisyys

Eurooppa-keskeisyys eli eurosentrismi on Euroopan, kuten eurooppalaisen kulttuurin, ensisijaistamista. Se on etnosentrismin muoto, jossa ei-eurooppalaisia yhteiskuntia arvioidaan eurooppalaisten (ja muiden länsimaisten, kuten amerikkalaisten) kulttuuristen oletusten ja ennakkoasenteiden termein.
Yhteiskuntatieteissä Eurooppa-keskeisyyden piirteinä nähdään esimerkiksi:
Eurooppalainen näkökulma perustuu eurooppalaiseen filosofian perinteisiin ja julkiseen keskusteluun. Ne omaksuttiin vaiheittain historian, talouden ja yhteiskunnan empiiriseen tutkimukseen, joista syntyivät myöhemmin myös yhteiskuntatieteet. Empiirisen tutkimuksen kenttä on valittu eurooppalaisten kriteerien ja merkityksen mukaan, ja historian ja yhteiskunnan rakenteet on perustettu erooppalaisiin luokitteluihin ja käsitteisiin sekä eurooppalaisten ideaalisiin ja materiaalisiin intresseihin. Eurooppa-keskeisessä näkökulmassa “toisen” näkökulmaa ei yleensä esitetä.
Ténéré

Ténéré on aavikkoalue eteläisessä Saharassa, joka ulottuu koillisesta Nigeristä läntiseen Tšadiin. Se on pinta-alaltaan noin 400 000 km². Sen rajoina on perinteisesti pidetty Aïrvuoristoa lännessä, Ahaggarvuoristoa pohjoisessa, Djadon tasankoa koillisessa, Tibestivuoristoa idässä ja Tšadjärveä etelässä.
Nimi "Ténéré" tulee tuaregikielestä ja tarkoittaa "aavikkoa".
Ténéré on äärimmäisen kuivaa ja kuumaa aluetta. Vuotuinen sademäärä on yleensä noin 25 mm. Vettä on äärimmäisen vaikea löytää edes maan alta. Kaivoja on vähän, ja ne saattavat olla satojen kilometrien päässä toisistaan.
Suurin osa Ténérén nykyisistä asukkaista on Aïrvuoriston ja Azawaghin alueella asuvia tuaregeja. Muita etnisiä ryhmiä ovat hausat, songhait, wodaabet, maurit, ja tebut.
Ténérén suurin kaupunki on Agadez, muita merkittäviä kaupunkeja ja kyliä ovat Abalagh, Arlit, In-Gall, Tahoua ja Tanout.
Michael Dawson (jalkapalloilija)

Michael Richard Dawson (s. 18. marraskuuta 1983 Northallerton, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Hull Cityä. Hän on pelipaikaltaan toppari.
Dawson aloitti uransa Nottingham Forestissa, jossa hän teki debyyttinsä 1. huhtikuuta 2002 ottelussa Walsallia vastaan. Vuoteen 2005 asti Nottinghamissa pelannut Dawson teki 7 maalia pelaamassaan 83:ssa ottelussa. 
31. tammikuuta 2005 Dawson liittyi Tottenhamin miehistöön ja debyyttinsä hän teki 16. huhtikuuta 2005 2-2 tasapelissä Liverpoolia vastaan.
26. elokuuta 2014 Dawson siirtyi Englannin valioliigassa pelaavaan Hull Cityyn. Debyyttinsä hän teki 31. elokuuta 2014 2-1 tappiossa Aston Villaa vastaan.
Dawson on pelannut Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 13 ottelua ja hänen odotetaan tekevän debyytin Englannin maajoukkueessa lähiaikoina.
Jean Jaurès

Jean Jaurès [žã žores] (3. syyskuuta 1859 Castres – 31. heinäkuuta 1914 Pariisi) oli ranskalainen vasemmistopoliitikko. 
Elämäkerta.
Jaurès syntyi keskiluokkaiseen perheeseen pienessä Castresin maaseutukaupungissa, josta hänet valittiin myös ensimmäistä kertaa parlamenttiin vuonna 1885. Hänellä oli hyvät mahdollisuudet menestyä politiikassa värikkäiden ja taitavien puheidensa ansiosta.
Jaurès oli alun perin vasemmistolais-tasavaltalainen, mutta 1890-luvulle tultaessa hän siirtyi lähemmäs sosialisteja ja hänestä tuli liikkeen maltillisen suunnan vaikutusvaltaisimpia johtajia ensimmäistä maailmansotaa edeltäneenä aikana. Hän oli myös historioitsija, toimi filosofian professorina Toulousessa ja kirjoitti laajan teoksen Ranskan vallankumouksesta sosialistisesta näkökulmasta. Hänet valittiin ensimmäisen kerran parlamentin jäseneksi 1885, ja hän liittyi sosialistipuolueeseen 1893. Jaurès perusti "L’Humanité"-lehden ja toimi sen päätoimittajana kuolemaansa saakka.
Jaurès oli työväenliikkeen ja kansainvälisten rauhanaktivistien puolustaja myös oikeussaleissa. Tässä suhteessa hänet muistetaan ennen kaikkea Dreyfusin tapauksesta, jossa hän asettui voimakkaasti puolustamaan sittemmin syyttömäksi todettua juutalaista upseeria Alfred Dreyfusia. Jaurès menetti tällöin parlamenttipaikkansa, koska Dreyfusia paheksuttiin laajalti. 
Jaurés oli illastamassa 31. heinäkuuta 1914 kello 21.00 Café du Croissantissa, 146 Rue Montmartrella. Ranskalainen nationalisti Raoul Villain astui ravintolaan 40 minuuttia sen jälkeen, kun Jaurés oli saapunut sinne, ja ampui häntä takaapäin. Jaurésin murha synnytti paniikin Pariisin kaduilla.
Jaurésin ruumis haudattiin 23. marraskuuta 1924 Ranskan suurmiesten joukkoon Panthéoniin.
Syrian Arab Airlines

Syrian Arab Airlines on syyrialainen kansainvälinen lentoyhtiö joka perustettiin vuonna 1961 seuraajana Syrian Airways -nimiselle yhtiölle. Se tunnetaan myös nimellä Syrianair ja käyttää solmukohtanaan Damaskoksen kansainvälistä lentoasemaa.
Lentoyhtiö liikennöi useaan kohteeseen sekä Syyriassa että myös muualla Lähi-idässä. Lisäksi Syrian Arab Airlinesilla on kohteita Euroopassa (esimerkiksi Lontoo ja Wien). Yhtiö on Arab Air Carriers Organizationin jäsen.
Yhtiö on uusimmassa ikääntynyttä kalustoaan ja tilannut 10 kpl Antonov-148 konetta, 4 kpl Tupolevin 204SM ja 3 kpl Iliyushin Il96-400-laajarunkokonetta.
Luettelo ministereistä Suomen ympäristöministeriössä

 
Tämä on luettelo Suomen ympäristöministeriössä toimineista ministereistä.
Luettelossa on lueteltu sekä ministeriötä johtavat (ensimmäiset) ministerit että erikseen muut ministeriössä toimineet ministerit. Luettelossa on mainittu erikseen myös ministerit, joiden tehtäviin on kuulunut joitain ympäristöministeriön asioita.
Ensimmäinen ministeri.
Ympäristö- ja ilmastoministeri johtaa ministeriötä eli hän vastaa valtioneuvostossa ympäristö- ja luonnonsuojeluasioista. 
Ministeri vastaa myös ympäristöministeriön toimialaan kuuluvista asumisen, rakentamisen ja kaavoituksen asioista; toisinaan nämä on eriytetty erilliselle ympäristöministeriön ministerille tai toisessa ministeriössä toimivalle ministerille.
Toinen ministeri.
Ajoittain ympäristöministeriössä on ollut myös toinen ministeri, jolle on useimmiten kuulunut ministeriön asuntoasiat. Tässä luettelossa on mainittu vain ministerit, jotka ovat toimineet päätoimisesti ympäristöministeriössä; ministerit, joiden salkkuun on liittynyt joitain ympäristöministeriön tehtäviä, on luetteloitu kohdassa sivutoimiset ministerit.
Sivutoimiset ministerit.
Ajoittain joitain ympäristöministeriön hallinnonalaan kuuluvia asioita – useimmiten asuntoasiat – on liitetty toisissa ministeriöissä toimivien ministereiden vastuualueeseen.
Vladimir Adlerberg

Vladimir Fjodorovitš Adlerberg (alk. Eduard Ferdinand Woldemar Adlerberg; ; 29. marraskuuta 1791 Pietari – 20. maaliskuuta 1884 Pietari) oli venäläinen kreivi, jalkaväenkenraali ja ministeri.
Vladimir Adlerberg kuului ruotsalaisperäiseen Adlerberg-aatelissukuun. Hänen isoisänsä isoisä oli Ruotsin arkkipiispa Olaus Swebilius, jonka lapset aateloitiin vuonna 1684 nimellä "Adlerberg". Vladimir Adlerbergin isoisä Erik Adlerberg jäi asumaan Viroon sen tultua liitetyksi Venäjän keisarikuntaan ja hänen isänsä Gustav Friedrich Adlerberg oli venäläisen jalkaväkirykmentin komentajana Viipurissa. Adlerbergin äiti Julia Adlerberg (o.s. von Baggehufwudt) oli Smolnan instituutin johtaja ja keisarinna Maria Fjodorovnan ystävä.
Adlerberg valmistui Pietarin paašikoulusta vuonna 1811 ja osallistui upseerina Napoleonin sotiin vuosina 1812–1814, muun muassa Borodinon taisteluun. Vuodesta 1817 hän oli suuriruhtinas Nikolai Pavlovitšin eli myöhemmän keisari Nikolai I:n adjutantti. Hän pysyi Nikolai I:n läheisenä ystävänä tämän hallitsijakaudella. Adlerberg oli vuodesta 1828 kenraaliadjutantti, vuosina 1828–1832 pääesikunnan päällikön kanslian johtaja ja vuodesta 1832 sotaneuvoston sekä vuodesta 1842 valtakunnanneuvoston jäsen.
Adlerberg oli keisarillisen postilaitoksen päällikkönä vuosina 1842–1857, minä aikana Venäjällä otettiin käyttöön postimerkit. Vuosina 1852–1870 hän oli Venäjän hoviministeri. Hän sai jalkaväenkenraalin sotilasarvon vuonna 1843 ja kreivin arvon vuonna 1847. Hän kääntyi luterilaisesta ortodoksiksi.
Adlerbergin puoliso oli Marija Vasiljevna Nelidova. Heidän pojistaan Nikolai Adlerberg toimi muun muassa Suomen kenraalikuvernöörinä ja Aleksandr Adlerberg hoviministerinä isänsä jälkeen.
Harvey Mason

Harvey Mason (s. 22. helmikuuta 1947 Atlantic City, New Jersey) on yhdysvaltalainen rumpali ja sessiomuusikko. Hän on soittanut monien jazz- ja fuusiojazzartistien, muun muassa Bob Jamesin, Brecker Brothersin, Lee Ritenourin ja Herbie Hancockin The Headhunters -yhtyeen kanssa sekä lähes kaikilla Mizell Brothersin tuotoksilla Donald Byrdin, Johnny Hammondin, Bobbi Humphreyn ja Gary Bartzin kanssa. Hän vieraili myös George Bensonin albumilla "Breezin"' vuonna 1976. 
Harvey Masonin poika Harvey Mason Jr. muodostaa Damon Thomasin kanssa The Underdogs -tuotantotiimin, joka on muun muassa tuottanut kappaleita Fantasia Barrinolle, Justin Timberlakelle, Mariah Careylle ja Luther Vandrossille.
Diskografiaa.
Sessiomuusikkona.
Fourplay
Herb Alpert
Chet Atkins
Beck
George Benson
Donald Byrd
Casiopea
Chick Corea
Miles Davis &amp; Michel Legrand
Charles Earland
Joe Farrell
The Headhunters
Herbie Hancock
Gene Harris
Eddie Henderson
Freddie Hubbard
Bobbi Humphrey
Bobby Hutcherson
Yosui Inoue
Ahmad Jamal
Carole King
Hubert Laws
Kenny Loggins
Wade Marcus
Joe Pass
Bob James
Lee Ritenour
Rufus
Patrice Rushen
Véronique Sanson
Moacir Santos
Diane Schuur
Marlena Shaw
Donna Summer
Donna Summer (Geffen, 1982)
Gábor Szabó
Stanley Turrentine
Kazumi Watanabe
Grover Washington, Jr.
Jimmy Webb
Gary Wright
Lemmonletto

Lemmonletto on pieni saari Oulun kaupungin (entisen Haukiputaan kunnan) vesialueella Perämerellä. Se sijaitsee Hietakarin ja Hiukeen saaren välisellä alueella noin neljän kilometrin päässä Virpiniemen merivartioasemalta länteen. Muut läheiset saaret ovat Kaasamatala ja Puukkoletto. Oulun satamaan johtava laivaväylä kulkee saaren eteläpuolitse.
Kirkkosaari (täsmennyssivu)

Kirkkosaari voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Suomessa on kaikkiaan 76 Kirkkosaari-nimistä maastokohdetta.
Odygd

Odygd-suku on ikivanhaa suomalaista rälssiä. Ruotsin kielen "odygd"-sana tarkoittaa kunniatonta, syy nimen käytölle ei ole tiedossa.
Suvun varhaisin, kantaisäksi määritelty oli nimeltään Filpus Odygd (syntynyt n. 1310). Rälssimiehet Karl Filpusson eli Karl Odygd (vanhempi) (mainitaan asiakirjoissa 1381–1384) ja hänen todennäköinen veljensä Jöns Filpusson (1405), joka sai Eerik Pommerilaiselta vahvistuksen tilojensa verovapauteen, vaikuttivat Varsinais-Suomessa. Jöns Filpusson oli Raision, Rymättylän ja Karvatun tutkintakäräjien lautamies.
Karl Filpussonilla oli pojat asemies Filpus Karlsson (1405–1429) ja asemies Ture Karlsson (1405–1427). Ture Karlsson omisti Maatialan kartanon Pirkkalassa. Hänestä käytettiin v. 1405 myös lisänimeä Kairanpoika (FMU 1201), mikä viittaisi siihen, että hän oli laivanrakentajasukua ja oli ehkä sukua asemies Erik Poranpojalle (Spore-suku). Laivanrakennuksessa käytettiin poraa eli napakairaa, joka näkyy Erik Poranpojan (1381–1405) sinetissä.
Filpus Karlssonin poika Karl Odygd (nuorempi) (1437–1456) käytti samaa nimeä kuin isoisänsä ja kantoi metsästystorvea vaakunasinetissään (FMS 70). Hän oli Lappeen kirkkoherra ja ryhtyi Naantalin pappismunkiksi v. 1455. 
Ture Karlssonin pojat olivat Karl Turesson (1418) ja Jöns Turesson (1450), joka omisti Viikin kartanon Pirkkalassa. 
Jöns Filpussonin (1405) varsin todennäköinen poika asemies Filpus Jönsson (1437–1457) Luonnonmaan Isostakylästä (Storby) kantoi myös sinetissään metsästystorvea (FMS 158). Häntä pidetään Jägerhorn af Storby -suvun kantaisänä.
Perimätiedon mukaan Odygd-suku polveutuu Birger-jaarlin aviottomasta pojasta. Mikäli tämä on totta, suvun muita kaukaisia esi-isiä Birgerin kautta olisivat muun muassa Ruotsin kuninkaat Sverker ja Eerik Voittoisa, Tanskan ja Englannin kuningas Sven Haaraparta, Flanderin kreivi Boudewijn (Balduin) IV, anglosaksien kuningas Alfred Suuri sekä Kaarle Suuren pojanpoika, länsifrankkien kuningas Kaarle Kaljupää.