tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Talousarvio

Talousarvio eli budjetti (ruotsiksi budget) on yrityksen tai muun talousyksikön lyhyen tähtäimen taloussuunnitelma. 
Budjettikausi eli varainhoitokausi on yleensä vuoden pituinen, mutta se ei aina vastaa kalenterivuotta. Myös yksityishenkilöt, kotitaloudet ja yritykset voivat tehdä budjetteja. Rahan varaamista tiettyihin tarkoituksiin kutsutaan budjetoinniksi.
Kansantaloustieteessä budjettirajoite on tulojen tai varallisuuden asettama rajoite kulutusmenoille tai muulle rahankäytölle.
Sanan alkuperästä.
Termi "budjetti" juontuu ranskan kielen sanasta bougette ja se tarkoitti alun perin salkkua (eng. purse), jossa Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri toi valtion varainhoitoa koskevan suunnitelmansa parlamenttiin.
Ali- ja ylijäämä.
Alijäämä tarkoittaa, että budjetin rahoitustavoitteista on jääty ja kirjanpito on miinuksella eli talous on tappiollista. Ylijäämä tarkoittaa, että budjetin rahoitusarvio on ylittynyt ja käytössä onkin odotettua enemmän varantoja. Toiminta on tällöin voitollista.
Suomen valtion budjetin laadinta.
Suomessa valtion budjetin laadinta alkaa tammikuussa, kun ministeriöiden kehysehdotukset saapuvat valtiovarainministeriöön. Valtiovarainministeriössä kootaan seuraavia vuosia koskevat valtiontalouden kehykset, jotka hallitus hyväksyy maalis-huhtikuussa osana julkisen talouden suunnitelmaa. Valtiovarainministeriön kannanoton pohjalta valtiovarainministeri käy asianomaisten ministereiden kanssa ministeriöittäin neuvottelukierroksen. Neuvottelukierroksen jälkeen budjettia käydään läpi elokuussa budjettiriihessä, joka kestää nykyisin pari arkipäivää. Budjettiriihessä hallitus hyväksyy talousarvioesityksen sisällön. Valtiovarainministeriö viimeistelee hallituksen talousarvioesityksen, jonka jälkeen se esitellään valtioneuvoston yleisistunnolle. Eduskunta saa ehdotuksen tarkasteltavakseen syysistuntokaudella ja hyväksyy talousarvion joulukuussa valtiovarainvaliokunnan mietinnön jälkeen. Lisätalousarvio annetaan tarvittaessa.
Kolekystokiniini

Kolekystokiniini (CCK; kr. "chole" 'sappi', "cysto" 'rakko', "kinin" 'liikuttaa') on ruoansulatuksen peptidihormoni, jota erittyy ohutsuolen alkuosan, pohjukaissuolen, limakalvon enteroendokriinisoluista. Kolekystokiniinin vaikutuksesta sappirakko supistuu, jolloin väkevä rakkosappi laskee sapenjohdinta pitkin ohutsuoleen. Kolekystokiniini stimuloi myös haiman ruoansulatusentsyymien erittämistä.
Kolekystokiniinistä käytetään joskus vanhahtavaa nimitystä pankreotsymiini puhuttaessa hormonin vaikutuksista haimaan. Kolekystokiniini stimuloi haiman asinaarisolujen entsyymineritystä sekä suoraan sitoutumalla CCK-reseptoreihin, että epäsuorasti aktivoimalla parasympaattista hermostoa, josta vapautuva asetyylikoliini stimuloi asinaarisoluja.
Kolekystokiniinia erittyy, kun mahalaukusta saapuu ruokasulaa ohutsuoleen. Erityisesti rasvat, mutta myös peptidit ja aminohapot, lisäävät kolekystokiniinin eritystä. Lisäksi pohjukaissuolen limakalvon ja haiman soluista erittyy kolekystokiniinia vapauttavia tekijöitä, jotka saattavat osallistua erityksen säätelyyn.
CCK:lla on myös rooli neuropeptidinä keskushermostossa, jossa se muun muassa hillitsee nälän tunnetta. Rakenteensa puolesta se on läheistä sukua gastriinille.
Kolekystokiniinin CAS-numero on 9011-97-6.
John Jameson

John Jameson (Man-Wolf) on kuvitteellinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hän kuuluu Hämähäkkimies-sarjakuvien sivuhahmoihin ja on Daily Buglen omistajan ja päätoimittajan J. Jonah Jamesonin poika. Hänen ensiesiintymisensä oli "Amazing Spider-Man" #1-lehdessä, ja hänet loivat Stan Lee ja Steve Ditko.
John Jameson muissa medioissa.
Elokuvat.
Daniel Gillies esittää John Jamesonia elokuvassa "Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2".
Animaatiosarja.
John Jamesonin esiintyy pienessä roolissa Hämähäkkimies-animaatiosarjassa "Avaruuden asukas" -jaksossa ja hänen päätehtävänään oli tuoda Venomin symbiootti maahan (ei tarkoituksella). 
Äänenä Michael Horton.
José Martin Meolans

José Martin Meolans (s. 22. kesäkuuta 1978) on argentiinalainen kilpauimari. Hän on syntynyt Córdobassa ja varttunut Buenos Airesissa. Seuratasolla hän edusti argentiinalaista Academia Natacion Gabriel Taborinia. Hänen valmentajanaan toimi Orlando Moccagatta.
Varaktori

Varaktori eli kapasitanssidiodi on sähköisesti säädettävä kondensaattori. Yleisin varaktori on puolijohdediodi, jonka tyhjennysalueen leveyttä voidaan säätää estosuuntaisella tasajännitteellä. Varaktorista käytetään myös nimeä varaktoridiodi. Varaktorin eräs tärkeä sovellus on värähtelypiirin resonanssitaajuuden säätö esimerkiksi radiovastaanottimissa.
Varaktoreita voidaan valmistaa myös ferrosähköisistä eristeistä, joiden permittiivisyys riippuu sähkökentästä.
Koti kuntoon

Koti kuntoon ("Home Improvement") on yhdysvaltalainen sitcom-tyyppinen televisiosarja, jonka pääosassa esiintyi Tim Allen. Sarjaa tehtiin yhteensä kahdeksan kautta ja 204 jaksoa vuosina 1991–1999.
Juoni.
Tim Allenin esittämä Tim Taylor on "Tool Time" -nimisen () remonttiohjelman juontaja, joka pitää koneista ja niiden virittämisestä. Sarjassa seurataan Taylorin perhettä, johon kuuluu Tim-isän lisäksi Jill-äiti sekä kolme vilkasta poikaa, Brad, Randy ja Mark. Vanhin poika Brad (Zachery Ty Bryan) on urheilullinen, kun taas vuoden nuorempi veli Randy (Jonathan Taylor Thomas) viljelee sarkasmia ja on perheen pojista älykkö. Nuorin poika Mark (Taran Noah Smith) on sosiaalisesti hieman kömpelö. Muita keskeisiä hahmoja sarjassa ovat Timin apujuontaja Al (Richard Karn), työkalutyttö Lisa sekä neuvoja-antava naapurinsetä Wilson (Earl Hindman), jonka kasvoja ei koskaan näytetä. Työkalutyttö Lisana toimi sarjan alkuvuosina (1991–1993) Pamela Anderson ja myöhemmin Heidinä Debbe Dunning.
Entakaponi

Entakaponi on Orion Pharman kehittämä Parkinsonin taudin hoitoon tarkoitettu lääkeaine. Entakaponi tehostaa taudin hoitoon perinteisesti käytetyn levodopan vaikutusta. Levodopa muuttuu aivoissa dopamiiniksi, joka pilkkoutuu ennenaikaisesti COMT-entsyymin katekoli-O-metyylitransferaasin vaikutuksesta. Entakaponi on vaikutustavaltaan COMT-estäjä, joka estää levodopan perifeeristä muuttumista hyödyttömäksi 3-O-metyylidopaksi. Entaponia myydään kauppanimillä Comtess, Comtan ja Stalevo (yhdistelmälääke, johon on yhdistetty kolme Parkinsonin taudin hoidossa käytettävää lääkeainetta: levodopa, karbidopa ja entakaponi).
Entakaponin kemiallinen kaava on C14H15N3O5, moolimassa 305,286 g/mol ja CAS-numero 130929-57-6.
Arvoliberalismi

Arvoliberalismi tarkoittaa liberalismin ei-taloudellisia puolia. Niihin kuuluvat muun muassa ihmisoikeudet: sananvapaus, uskonnonvapaus, yhdistymisvapaus, yleensäkin ihmisten oikeus päättää itse omista ei-taloudellisista asioistaan. Arvoliberalismi on yhteistä klassiselle sekä markkina- ja sosiaaliliberalismille ja libertarismille. Arvoliberalismin vastakohta on arvototalitarismi.
Liberalismin suuntaukset.
Arvoliberalismi on yksi liberalismin eri suuntauksista ja sijoittuu poliittiseen keskustaan. Arvoliberalismilla on kuitenkin erilaisia suuntauksia. Arvoliberalismin ihannetta kuvastaa yhteiskunnallinen konsensus ja liberaali demokratia.
Vasemmistolainen liberalismi.
Vasemmistolaista liberalismia kuvastaa yhteiskunnallisen vapauden kunnioittaminen ja hyvinvointi. Vasemmistossa vierastetaan hallitsematonta markkinataloutta demokraattisen yhteiskunnan kustannuksella. Perinteisiä vasemmiston suuntauksia ovat vasemmistolibertarismi ja sosiaaliliberalismi.
Keskustalainen liberalismi.
Keskustalaista liberalismia kuvastaa perinteisin liberalistinen ajattelu, klassinen liberalismi ja liberaaliin demokratiaan tähtääminen. Sekä sosiaaliliberalismille ja markkinaliberalismille löytyy jalansijaa. Yksi keskustalaisen liberalismin suuntaus on kansallisliberalismi.
Oikeistolainen liberalismi.
Oikeistolaista liberalismia kuvastaa julkisen markkinatalouden rajoittamattomuus ja palveluiden riippumattomuus. Oikeistossa kannatetaan julkisen sektorin yksityistämistä talouskasvun aikaan saamiseksi. Perinteisiä oikeiston suuntauksia ovat liberaalikonservatismi ja markkinaliberalismi.
Arvoliberalismi Suomessa.
Liberaalipuolue – Vapaus valita on liberalistinen puolue Suomessa, tämän lisäksi arvoliberalismia on kannatettu muidenkin puolueiden piirissä. Erityisesti Vihreä liitto ja Suomen ruotsalainen kansanpuolue ovat katsoneet edustavansa arvo- ja sosiaaliliberalismia, osittain myös Suomen Sosialidemokraattinen Puolue ja Kansallinen Kokoomus, joissa on omat liberalismin kannattajakuntansa.
Talousliberalismi

Talousliberalismi tarkoittaa markkinaliberalismin (tai klassisen liberalismin) taloudellisia näkökohtia kuten vapaakauppaa sekä verotuksen ja talouden sääntelyn vähyyttä.
Henkilö voi olla talousliberaali olematta kuitenkaan arvoliberaali. Markkinaliberaali tarkoittaa henkilöä, joka on sekä talous- että arvoliberaali; Yhdysvaltojen ulkopuolella usein sanotaan vain ”liberaali”. Klassiset liberaalit olivat melkein poikkeuksetta markkinaliberaaleja, siis myös talousliberaaleja.
Talousliberaali kannattaa kapitalistista markkinataloutta, mutta useimmiten hyväksyy myös rajoitetusti markkinahäiriöitä korjaavia sääntelytoimia. Tällaisia toimia ovat esimerkiksi määräävän markkina-aseman väärinkäytön kieltäminen ja ympäristöhaittaverot. Useimmiten talousliberaali hyväksyy myös rajoitetun ja valinnanvapautta maksimoivan verorahoitteisen sosiaaliturvan, esimerkiksi negatiivisen tuloveron tai perustulon ja palvelusetelit muun muassa koulutusta ja terveydenhoitoa varten.
Markkinaliberalismia on kritisoinut muun muassa filosofi Kari Enqvist, jonka mukaan jos täyttä vapautta markkinoilla vaativat vaativat itselleen valtion tukia, he eivät olekaan markkinaliberalisteja.
Ekvivalenssirelaatio

Joukon formula_1 alkioiden välillä määritelty relaatio formula_2 on ekvivalenssirelaatio, jos se toteuttaa seuraavat kolme ehtoa:
Ensimmäistä ominaisuutta sanotaan refleksiivisyydeksi, toista symmetrisyydeksi ja kolmatta transitiivisuudeksi. Jokin yksittäinen määritelty relaatio eli suhde joukon alkioiden välillä on ekvivalenssi, jos se on refleksiivinen, symmetrinen ja transitiivinen.
Esimerkkejä ekvivalenssirelaatioista.
Esimerkiksi yhtäsuuruus reaalilukujen joukossa on selvästikin ekvivalenssirelaatio, koska se toteuttaa varmasti kaikki kolme ekvivalenttisuuden ehtoa.
Toinen esimerkki: Määritellään relaatio formula_9 reaalilukujen välillä siten että formula_10 jos formula_11 on kokonaisluku. formula_9 on refleksiivinen, koska formula_13 on kokonaisluku. Jos formula_10 eli formula_11 on kokonaisluku, niin myös formula_16 on kokonaisluku eli formula_17, joten formula_9 on symmetrinen. Myös jos formula_10 ja formula_20, niin formula_11 ja formula_22 ovat kokonaislukuja eli myös formula_23 on kokonaisluku. Tällöin formula_24 ja formula_9 on transitiivinen. Kaikki kolme ehtoa ovat formula_9:lle voimassa, joten formula_9 on ekvivalenssirelaatio.
Kolmas esimerkki: Oppilaat a, b ja c kuuluvat samalle koululuokalle (relaatio formula_28 on täten "kuuluu samalle luokalle"). Tällöin kukin oppilas on itsensä kanssa samalla luokalla (refleksiivisyys), jos henkilö a on b:n kanssa samalla luokalla, myös b on a:n kanssa samalla luokalla (symmetrisyys) ja kolmanneksi, jos a on b:n kanssa samalla luokalla, ja b c:n kanssa, pätee transitiivinen riippuvuus, eli myös a on c:n kanssa samalla luokalla.
Ekvivalenssiluokat.
Ekvivalenssirelaatio muodostaa joukon alkioista ekvivalenssiluokkia, joissa kaikki keskenään ekvivalentit alkiot kuuluvat samaan luokkaan. Esimerkiksi luvun formula_29 muodostaman luokan kaikki jäsenet ovat muotoa formula_30, missä n on kokonaisluku.
Ekvivalenssiluokat voidaan myös esittää edustajien avulla. Esimerkiksi edellä määritellyssä relaatiolla formula_9 jokainen luokka voidaan valita edustettavaksi luvulla puoliavoimelta väliltä [0,1). Kaikki reaaliluvut ovat tällöin ekvivalentteja jonkin tämän välin luvun kanssa.
Ekvivalenssirelaatioiden peruslause.
Ekvivalenssirelaatiota joukossa X vastaa aina tietty joukon X ositus (jako erillisiin osajoukkoihin). Vastaavasti, jos X:ssä on annettu ositus, sen avulla voidaan määrittää ekvivalenssirelaatio. Tätä keskeistä yhteyttä kutsutaan "ekvivalenssirelaatioiden peruslauseeksi".
Tienkäyttömaksu

Tienkäyttömaksu on tien tai alueen ajoneuvokäytöstä perittävä maksu. Tienkäyttömaksuja voi olla esimerkiksi ruuhkamaksu, ruuhkavero tai tullitie. Eräänlaisia tienkäyttömaksuja voivat olla myös esimerkiksi polttoainevero tai verotarra.
Vuonna 2018 Elinkeinoelämän tutkimuslaitos Etla on ehdottanut, että sähköajoneuvojen yleistymisestä johtuva polttoaineveron tuoton alenema paikataan tienkäyttömaksuilla ja kiinteistöveron korotuksella. Etla mainitsee että paikannusteknologian avulla tien käytön hintaa voitaisiin säännellä ruuhkan mukaan.
Tienkäyttömaksut maailmalla.
Erilaiset tavat rahoittaa teitä ja tieverkostoa niiden käyttäjiltä kerätyillä maksuilla ovat maailmanlaajuisesti verrattain tavanomaisia. Euroopan unionissa jonkinlaisia tienkäyttömaksuja kerätään ainakin joillain tieosuuksilla kaikissa muissa maissa paitsi Suomessa, Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Muualla maailmassa tietulleja kerätään joillain teillä muun muassa Australiassa, Brasiliassa, Meksikossa, Turkissa, Valko-Venäjällä ja Yhdysvalloissa.
Tieverkoston rahoitus Suomessa.
Suomessa tieverkoston rakentaminen ja ylläpito rahoitetaan pääosin verovaroin. Valtio kerää veroja ja maksuja tienkäyttäjiltä ja ajoneuvojen haltioilta ja omistajilta monin tavoin. Tieverkoston rakentajia ja ylläpitäjiä ovat käytännössä sekä kunnat että valtio. Suomessa on myös muutamia yksityisrahoitteisia tieosuuksia, vaikka niidenkin kustannukset katetaan valtion kautta verovaroin. Yksi tällainen hanke on Helsingin ja Turun välinen moottoritie valtatie 1. Yksityisteiden kustannuksista vastaavat tiekunnat. Valtionapua niille myönnetään jossain määrin, mutta koko ajan vähemmän.
Tienkäyttömaksujen keruutapoja.
Tienkäyttömaksujen keräystapa riippuu järjestelmän tyypistä. Moottoriteillä kerättävät tietullit tyypillisimmin veloitetaan kuljettajalta tulliasemalla tai kausittaisena maksuna. Tulliasemalla maksu voidaan suorittaa manuaalisesti tai sähköisen laitteen avulla. Maksettaessa sähköisesti autoilijan ei yleensä tarvitse pysähtyä ollenkaan ja kaikissa järjestelmissä ei edes ajaa hitaampaa.
Raskasta liikennettä veloitetaan tien käytöstä useissa Euroopan maissa niin sanotulla eurovinjetillä. Eurovinjetti on aika- tai kilometriperusteinen maksu, josta säädetään EU direktiivissä , (sittemmin muutettu direktiivillä 2006/38/EC). Direktiivi määrää maksimi- ja minimimaksut mm. ajoneuvon päästöt ja koko huomioon ottaen.
Satelliittipaikannusta käyttäviä maksujärjestelmiä on myös testauksessa ja jo käytössä Saksan raskaan liikenteen maksujärjestelmässä.
Moisio (Turku)

Moisio on Turun kaupunkiin kuuluva maaseutumainen kaupunginosa kaupungin pohjoispuolella, noin 8 kilometrin päässä Turun keskustasta. Moisiossa on ollut harvahkoa kyläasutusta jo pitkään. Alueen ilme pohjaa kuitenkin voimakkaimmin Turun keskustan tuntumassa vallitsevan tonttipulan aiheuttamaan omakotirakentamiseen 1990- ja 2000-luvuilla. Alueelle on rakennettu runsaasti myös 60- ja 70-luvuilla. Moision läheisyydessä sijaitsevat Yli-Maarian ja Paattisten kaupunginosat. 
Ennen liittämistään Turun kaupunkiin Moisio oli osa Maarian kuntaa. Alueen palveluihin kuuluvat muun muassa Moision koulu, kaksi päiväkotia, kirjasto, lähikauppa, parturi ja huoltoasema. Lisäksi Moisiossa sijaitsee buddhalainen temppeli. Alueen maantieyhteydet Turun kaupunkiin ovat hyvät alueen reunitse kulkevan Turku–Tampere-moottoritien ansiosta. Moisioon on linja-autoyhteys Turusta. 
Ruskonjoen sivujoki Vähäjoki saa alkunsa Moisiosta.
Joann Sfar

Joann Sfar (s. 28. elokuuta 1971 Nizza, Ranska) on ranskalainen sarjakuvataiteilija ja elokuvantekijä. Sfar on yksi tärkeimpiä ranskalaisen kielialueen sarjakuvan uuden aallon tekijöitä. Suuren osan hänen sarjakuvistaan on julkaissut ranskalainen kustantamon L'Association, jota hän oli perustamassa 1990 yhdessä Jean-Christophe Menun ja kuuden muun taiteilijan kanssa. 
Toistasataa sarjakuva-albumia tehnyt taiteilija on tehnyt yhteistyötä lähes kaikkien muiden uuden aallon tärkeimpien tekijöiden kanssa, esimerkiksi David B:n ja Lewis Trondheimin. Sfarin yhdessä Trondheimin kanssa tekemänsä sarja "Donjon" on hänen tunnetuimpia teoksiaan. 
Monet Sfarin sarjakuvista perustuvat tekijän juutalaisiin sukujuuriin. Suomeksikin julkaistu "Rabbin katti" sijoittuu 1930-luvun Algeriaan ja Pariisiin. Teos sisältää tarkkaa historiallista ja teologista tietoa. 
Vaikutteita Sfar on ottanut laajasti André Franquinista Hugo Prattiin ja Barry Windsor-Smithiin. 
Sfar ohjasi esikoiselokuvaansa "Gainsbourg (Vie héroïque)" laulaja Serge Gainsbourgin elämästä. Elokuva oli Ranskassa levityksessä 500 kopiona, mikä on harvinaista, mutta kertoo Sfarin asemasta.
Sfar pitää ohjaajista, jotka myös piirtävät, kuten hän, esimerkiksi Akira Kurosawasta ja Federico Fellinistä, sillä piirtämiseen verrattuna kamera on julma. Tosin kriitikko Harri Römpötin mukaan Sfar katsoo Gainsbourgia ystävällisesti.
Kochin käyrä

Kochin käyrä eli Kochin lumihiutale on yksi ensimmäisistä määritellyistä fraktaalikäyristä. Käyrä on nimetty keksijänsä, ruotsalaisen matemaatikon Helge von Kochin mukaan, joka kuvasi sen vuonna 1904.
Kochin käyrä saadaan äärettömän approksimaatioiden jonon raja-arvona. Ensimmäinen approksimaatio on tasasivuinen kolmio, jonka jokainen sivu on suora jana (___). Janan keskimmäinen kolmannes korvataan sitten kahdella palasella, joista kumpikin on janan kolmanneksen mittainen ja jotka muodostavat tasasivuisen kolmion kaksi sivua (_/\_). Kussakin vaiheessa kunkin uuden janan (joita vaiheessa 2 on 4) keskimmäinen kolmannes korvataan tasasivuista kolmiota muistuttavalla "piikillä". Lopputuloksena on lumihiutaletta muistuttava muoto.
Jokaisessa vaiheessa käyrän pituus kasvaa kolmasosan entisestään eli 4/3-kertaiseksi, ja käyrän lopullinen pituus on ääretön. (Jos alkuperäisen kolmion sivujen yhteenlaskettu pituus on 3 · "x" ja sivut korvataan tällä tavoin pidemmillä murtoviivoilla "n" kertaa, on saadun murtoviivan pituus 3 · "x" · (4/3)"n", ja tämä lause kasvaa rajatta "n":n kasvaessa.) Kuitenkin kuvion rajoittama pinta-ala pysyy pienempänä kuin alkuperäisen kolmion ympäri piirretyn ympyrän ala. Äärettömän pitkä viiva ympäröi äärellistä aluetta.
Romanian leu

Romanian leu (, monikko "lei", ISO 4217: RON) on Romanian rahayksikkö. Se jakaantuu sataan baniin ("ban", mon. "bani"). Nykyinen leu otettiin käyttöön 1.7.2005, jolloin se korvasi 10 000 vanhaa leuta (ROL). Leu tarkoittaa leijonaa.
Romaniassa on käytössä 1, 5, 10, 50, 100, 200 ja 500 leun setelit. Romanian leut laskee liikkeeseen Romanian kansallinen pankki "Banca Naţională a României".
Leu otettiin käyttöön ensi kertaa vuonna 1867. Kaksimetallinen leu koostui 5 grammasta hopeaa ja 0,3226 grammasta kultaa. Vuoden 1878 jälkeen Venäjän ruplan suosio kuitenkin syrjäytti oman valuutan. Vuonna 1889 Romania liittyi Latinalaiseen rahaliittoon ja otti käyttöön kultakannan. 
Toisen maailmansodan jälkeen leu uudistettiin 1947 ja 1952. Ensimmäisessä vaiheessa 20 000 vanhaa leuta korvattiin yhdellä uudella. Vuosina 1970–1989 sen kurssi oli kiinteä ja lailla määrätty. 
Romanian 1990-luvun alun talousuudistusten myötä inflaatio ylitti ajoittain 300 % vuodessa, ja syyskuussa 2003 yhdellä eurolla sai 40 000 leuta. Tammikuusta 2005 (jolloin Turkin liirasta pudotettiin kuusi nollaa) heinäkuun 2005 rahauudistukseen saakka leu oli maailman vähäarvoisin valuutta. Tuolloin oli myös käytössä miljoonan leun seteli.
Nykyiset Romanian setelit ovat muovisia (polymeeriä).
Romania liittymistä euroalueeseen on toistaiseksi lykätty määrittelemättömään ajankohtaan tulevaisuudessa.
Itävallan Grand Prix 1999

Itävallan Grand Prix 1999 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 25. heinäkuuta 1999 A1-Ringillä Itävallassa. Jalkaansa murtanutta Michael Schumacheria korvasi Mika Salo. Kilpailun voitti hänen tallikaverinsa Eddie Irvine, jolle uran voitto oli uran toinen.
Kilpailun ensimmäisellä kierroksella David Coulthard törmäsi Mika Häkkiseen työntäen tämän ulos radalta. Mika putosi viimeiselle sijalle, mutta onnistui kilpailun kuluessa nousemaan kolmanneksi.
Västeråsin lentoasema

Västeråsin lentoasema tai Hässlön lentoasema sijaitsee Ruotsissa, noin sata kilometriä Tukholmasta länteen. Lentoasemalle pääsee Tukholman keskusrautatieasemalta Flygbussarnan bussilla, jolla matka kestää noin 1,5 tuntia ja maksaa 130 kruunua.
Vuonna 2005 lentoaseman kautta kulki yhteensä 221 422 matkustajaa.
Lentoyhtiöt ja kohteet.
Tällä hetkellä (2024) ainoa kenttää käyttävä lentoyhtiö on Ryanair ja se lentää sieltä Alicanteen, Lontoon Stanstediin ja Malagaan
Markus Wolf

Markus Johannes ”Mischa” Wolf (19. tammikuuta 1923 Hechingen, Saksa – 9. marraskuuta 2006 Berliini, Saksa) toimi Stasin ulkomaanvakoiluosaston HVA:n (Hauptverwaltung Aufklärung) johtajana vuosina 1958–1987 Saksan demokraattisessa tasavallassa (DDR). Hän oli Stasin kakkosmies 34 vuoden ajan eli suurimman osan kylmästä sodasta.
Elämä.
Wolf syntyi juutalaisperheeseen. Hänen isänsä oli kommunistinen näytelmäkirjailija Friedrich Wolf ja veljensä elokuvaohjaaja Konrad Wolf. Kun kansallissosialistinen puolue nousi valtaan Saksassa, perhe muutti Sveitsin kautta Moskovaan. Opiskeltuaan ensin lentokonetekniikkaa Markus Wolf liittyi Kominterniin. Hänen nuorempi veljensä Konrad toimi sodan jälkeen elokuva-alalla Saksan demokraattisessa tasavallassa. 
Sodan jälkeen Wolf lähetettiin journalistina Berliiniin Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle. Kun Saksan demokraattisen tasavallan ulkomaantiedustelupalvelu perustettiin vuonna 1953, hän oli mukana alusta alkaen. Tiedustelupäällikkönä hän onnistui soluttamaan vakoojansa hyvin Länsi-Saksan hallinto- ja yrityspiireihin.
Suurimman osan urastaan Wolf tunnettiin ”kasvottomana miehenä”, koska hänestä oli saatavilla vain vähän tietoja. Vasta vuonna 1978 länsivallat saivat tietää, miltä hän näytti. Wolfin matkustaessa kesäkuussa 1978 reittilennolla Helsingistä Tukholmaan väärällä nimellä Kurt Werner Suomen Suojelupoliisi välitti Ruotsin Säpolle tiedon epäilyttävästä itäsaksalaisesta diplomaatista. Säpo sai hänet salakuvattua Tukholman Kungsträdgårdenilla, ja Länsi-Saksaan loikannut entinen Stasin upseeri Werner Stiller tunnisti myöhemmin valokuvasta ”Wernerin” Wolfiksi. Kuva julkaistiin pian Länsi-Saksan lehdissä. Wolf jäi eläkkeelle vuonna 1986 jatkaakseen kirjoittamista. DDR:ssä häntä pidettiin uudistajana, koska hän tuki Mihail Gorbatšovin politiikkaa.
Vähän ennen Saksan jälleenyhdistymistä Wolf haki turvapaikkaa Venäjältä ja Itävallasta. Kun se evättiin häneltä, hän palasi Saksaan, jossa hänet pidätettiin. Vangittuna Wolf perusteli omaansa ja tiedustelupalvelu HVA:n toimintaa rauhan edistämisellä. Wolf tuomittiin 1993 maanpetoksesta kuuden vuoden vankeusrangaistukseen, mutta tuomio herätti ristiriitaa, ja siitä valitettiin korkeimpaan oikeuteen. Tuomio kumottiin, koska se ei ollut jo lakkautetun DDR:n lakien mukainen. Vuonna 1997 hänet tuomittiin uudestaan Stasi-aikojensa rikoksista.
Markus Wolf kuoli nukkuessaan kotonaan Berliinissä 9. marraskuuta 2006.
Johanna Häiväoja

Johanna Häiväoja (s. 16. helmikuuta 1960 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen kuvanveistäjä, joka toimii sekä Ranskassa että Suomessa. Häiväoja on tehnyt veistoksia pronssista ja paperista, suuria installaatioita, monumentteja sekä pienoisveistoksia.
Häiväojan pienikokoisiakin veistoksia on kutsuttu monumentaalisiksi. Muotokielessä on kulmikkuutta ja poimuilevuutta. Häiväojan aiheita ovat olleet liike (etenkin tanssi) sekä keveys ja immateria veistoksen materiaalina. 
Pienois- ja valoveistosten lisäksi Häiväoja on toteuttanut julkisia teoksia, mm. "Enkeli" muualle haudattujen muistomerkille Hietaniemen hautausmaalle, "Sinä verhoudut valoon" muistolehtoon, "Incrementum" Onninen Oy:n pääkonttorin eteen Vantaalle sekä "Kesäyön Unelman" Teatterisäätiölle.
Häiväoja on opiskellut Helsingin yliopistossa 1980–1983 fysiikkaa, matematiikkaa ja tietojenkäsittelyoppia sekä Helsingin yliopiston piirustuslaitoksella 1982–1986 ja suorittanut Diplôme Supérieure des Arts Plastiques:n, ranskalaisen ylimmän kuvataiteen loppututkinnon École Nationale Supérieure des Beaux-Arts:ssa, Pariisissa 1986–1990. Hän on pitänyt näyttelyitä kotimaassa ja ulkomailla, sekä yksityisnäyttelyitä että yhteisnäyttelyitä.
Häiväojan puoliso on kuvanveistäjä François Blosseville vuodesta 1990, lapset Sara (s. 1994) ja Leo (s. 1996). Hänen 
vanhempansa ovat muotitaiteilija Paula Häiväoja o.s. Virtanen ja kuvanveistäjä Heikki Häiväoja.
Heikki Häiväoja

Heikki Aulis Häiväoja (25. toukokuuta 1929 Jämsä – 15. syyskuuta 2019 Kauniainen) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen töitään on ollut näyttelyissä 1950-luvulta alkaen, ja niitä kuuluu useiden museoiden kokoelmiin. Hän suunnitteli etenkin mitaleita, hautamuistomerkkejä ja rahoja. Hopeinen markka vuodelta 1964 oli Häiväojan suunnittelema yhdessä Olof Erikssonin kanssa. Häiväoja suunnitteli myös viiden markan kolikon vuonna 1972. Vuodesta 2002 käytössä olleissa suomalaisissa eurokolikoissa 1, 2, 5, 10, 20 ja 50 sentin kolikoiden takapuolella oleva kuva Suomen vaakunaleijonasta perustuu Häiväojan suunnittelemaan malliin. "Sodanajan naisen patsas" Helsingin Kalliossa on Häiväojan työ vuodelta 1996. "Adolf Erik Nordenskiöldin muistomerkin" (1985) Helsingin Kaivopuistossa hän toteutti yhdessä tyttärensä Johanna Häiväojan ja arkkitehti Eric Adlercreutzin kanssa. Oman taiteensa ohella Häiväoja toimi opettajana Taideteollisessa oppilaitoksessa ja Taideakatemian koulussa.
Häiväojalle myönnettiin ensimmäinen Vantaan kulttuuripalkinto vuonna 1976. Hän suunnitteli Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlarahan vuonna 1967 ja 60-vuotisjuhlarahan vuonna 1977. Samoin presidentti J.K. Paasikiven ja presidentti Urho Kekkosen juhlarahat. Hän sai Suomen Kulttuurirahaston 50 000 markan arvoisen tunnustuspalkinnon vuonna 1988.
Häiväojalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1982.
Häiväojan ensimmäinen puoliso oli Paula Häiväoja ja toinen Brita Nickels-Häiväoja.
Modulimuoto

Modulimuodot ovat funktioryhmiä, jotka on määritelty kompleksitason ylemmässä puoliskossa. Ne keksittiin vasta 1800-luvulla ja ovat oma abstrakti matematiikan alueensa. Modulimuodot ovat monin tavoin symmetrisiä; symmetria tulee esiin tyypillisellä muunnoksella formula_1.
Esimerkki.
Dedekindin eetafunktio määritellään 
formula_2
Silloin modulaarinen diskriminantti Δ("z") = η("z")24 on modulimuoto.
Automorfiset muodot ja muita yleistyksiä.
Modulimuodot voidaan yleistää sallimalla funktio formula_3 niin että formula_4 ja
formula_5
Funktiot muotoa formula_6 tunnetaan automorfisina kertoimina.
Toinen yleistys on Hilbert-modulimuodot.
Formaali määritelmä.
Kirjassa on annettu modulimuodon formaali määritelmä seuraavasti: Olkoon formula_7 positiivinen kokonaisluku. Tällöin algebrallinen käyrä formula_8 on tasoa formula_7 oleva modulikäyrä. Säännöllinen differentiaalimuoto modulikäyrällä formula_8 on tasoa formula_7 oleva formula_12-kertoiminen modulimuoto.
Kirjassa on annettu modulimuodon formaali määritelmä seuraavasti: Olkoon formula_13 kokonaisluku. Meromorfinen funktio formula_14 on heikosti modulaarinen painolla formula_13 jos formula_16 kun formula_17 ja formula_18.
Funktio formula_14 on modulimuoto painolla formula_13, jos formula_21 on holomorfinen sekä formula_22:ssa että formula_23:ssä ja formula_21 on heikosti modulaarinen painolla formula_13
James Mill

James Mill (6. huhtikuuta 1773 Northwaterbridge – 23. kesäkuuta 1836 Kensington) oli skotlantilainen historioitsija, ekonomisti, poliittinen teoreetikko ja filosofi. James Mill syntyi Angusin alueella Skotlannissa, suutarin poikana. Hänen äitinsä oli Isabel Fenton. 
James Mill oli filosofi John Stuart Millin isä sekä Jeremy Benthamin läheinen ystävä. 
Feminismi.
Siinä missä poika ja Bentham olivat uraauurtavia feministejä, James Milliä on pidetty antifeministinä, mutta häntä on myös tulkittu feminismille myönteiseksi.
Moottoritorpedovene Jylhä

Jylhä (J 1) oli Suomen merivoimien moottoritorpedovene jatkosodassa. Vene oli alun perin Italian kuninkaallisessa laivaston MAS 526 -luokan moottoritorpedovene "MAS 526", joka oli valmistettu 1939 Bagliettossa.
Regia Marina MAS526.
"MAS526" oli torjumassa laivueensa mukana 13.-14. kesäkuuta 1940 Italian Rivieralle tunkeutuneita Ranskan merivoimien aluksia, jolloin ne yrittivät tuloksetta torpedoida hävittäjät "Guépardin", "Valmyn" ja "Verdunin". Ranskalaisalukset eivät edes havainneet hyökkääjiä.
Saksan merivoimat pyysivät 21. huhtikuuta 1942 Italian laivastolta tukea taisteluun Laatokalla operoivia Neuvostoliiton laivaston yksiköitä vastaan. Operaatiolla oli tarkoitus vahvistaa Leningradin piiritystä. Italian laivasto määräsi lähetettäväksi capitano di corvetta Emilio Bianchin XII Squadriglian, johon kuuluivat moottoritorpedoveneet "MAS 526" - "MAS 529". Veneet siirrettiin Itämerelle kuorma-autoilla ja siitä edelleen laivalla Suomeen. Ne ajoivat omin konein Saimaan kanavaa pitkin Saimaalle, josta ne siirrettiin rautateitse Punkasalmen asemalta Lahdenpohjaan. Alukset saapuivat lopulta 22. kesäkuuta Laatokalle.
Alus lähti 29. lokakuuta Laatokan jäätyessä laivueen mukana samaa reittiä Suomenlahdelle ja edelleen Tallinnaan, jossa laivue talvehti. Seuraavana keväänä laivue operoi Suomenlahdella Leningradin edustalla, kunnes 5. toukokuuta 1943 Välimeren tilanne pakotti Italian luopumaan veneistään ja siirtämään henkilöstönsä takaisin kotimaahan.
Suomen laivaston Jylhä.
Suomen merivoimat osti kaikki nämä alukset 5. toukokuuta 1943 Tallinnassa ja ne kuljetettiin Helsinkiin. Alusten vastaanottoa johti Suomen merivoimien puolesta kapteeniluutnantti Heikki Herlevi. 
Alusten heikkotehoiset 350 millimetrin torpedot vaihdettiin 450 millimetrin torpedoiksi. Alus muutettiin jatkosodan päätyttyä tykkiveneeksi Pariisin rauhansopimuksen kieltäessä torpedoveneet.
Luokan alukset poistettiin käytöstä 1961, jonka jälkeen alukset laitettiin myyntiin.
Moottoritorpedovene Jyry

Jyry (J 2) oli Suomen merivoimien moottoritorpedovene jatkosodassa. Vene oli alun perin Italian kuninkaallisen laivaston MAS 526 -luokan moottoritorpedovene "MAS 527", joka oli valmistettu 1939 Bagliettossa.
Regia Marina MAS527.
"MAS527" oli torjumassa laivueensa mukana 13.-14. kesäkuuta 1940 Italian Rivieralle tunkeutuneita Ranskan merivoimien aluksia, jolloin ne yrittivät tuloksetta torpedoida torpedoida hävittäjät "Guépardin", "Valmyn" ja "Verdunin". Ranskalaisalukset eivät edes havainneet hyökkääjiä.
Saksan merivoimat pyysivät 21. huhtikuuta 1942 Italian laivastolta tukea taisteluun Laatokalla operoivia Neuvostoliiton laivaston yksiköitä vastaan. Operaatiolla oli tarkoitus vahvistaa Leningradin piiritystä. Italian laivasto määräsi lähetettäväksi capitano di corvetta Emilio Bianchin XII Squadriglian, johon kuuluivat moottoritorpedoveneet "MAS 526" - "MAS 529". Veneet siirrettiin Itämerelle kuorma-autoilla ja siitä edelleen laivalla Suomeen. Ne ajoivat omin konein Saimaan kanavaa pitkin Saimaalle, josta ne siirrettiin rautateitse Punkasalmen asemalta Lahdenpohjaan. Alukset saapuivat lopulta 22. kesäkuuta Laatokalle.
Eräässä laivueen neljästä operaatiosta Laatokalla "MAS527" upotti 15. elokuuta Neuvostoliiton Laatokan laivaston tykkiveneen "Biran" (947 grt). Alus itse kärsi tulessa myös vaurioita. Se osallistui laivueensa mukana Suhonsaaren maihinnousuun 21. lokakuuta.
Alus lähti 29. lokakuuta Laatokan jäätyessä laivueen mukana samaa reittiä Suomenlahdelle ja edelleen Tallinnaan, jossa laivue talvehti. Seuraavana keväänä laivue operoi Suomenlahdella Leningradin edustalla, kunnes 5. toukokuuta 1943 Välimeren tilanne pakotti Italian luopumaan veneistään ja siirtämään henkilöstönsä takaisin kotimaahan.
Suomen laivaston Jyry.
Suomen merivoimat osti kaikki nämä alukset 5. toukokuuta 1943 Tallinnassa ja ne kuljetettiin Helsinkiin. Alusten vastaanottoa johti Suomen merivoimien puolesta kapteeniluutnantti Heikki Herlevi. Alusten heikkotehoiset 350 millimetrin torpedot vaihdettiin 450 millimetrin torpedoiksi. Alus muutettiin jatkosodan päätyttyä tykkiveneeksi Pariisin rauhansopimuksen kieltäessä torpedoveneet.
Luokan alukset poistettiin käytöstä 1961, jonka jälkeen alukset laitettiin myyntiin.
Moottoritorpedovene Jyske

Jyske (J 3) oli Suomen merivoimien moottoritorpedovene jatkosodassa. Alus oli alun perin Italian kuninkaallisen laivaston MAS 526 -luokan moottoritorpedovene "MAS 528", joka oli valmistettu 1939 Bagliettossa. 
Regia Marina MAS528.
"MAS528" oli torjumassa laivueensa mukana 13.-14. kesäkuuta 1940 Italian Rivieralle tunkeutuneita Ranskan merivoimien aluksia, jolloin ne yrittivät tuloksetta torpedoida hävittäjät "Guépardin", "Valmyn" ja "Verdunin". Ranskalaisalukset eivät edes havainneet hyökkääjiä.
Saksan merivoimat pyysivät 21. huhtikuuta 1942 Italian laivastolta tukea taisteluun Laatokalla operoivia Neuvostoliiton laivaston yksiköitä vastaan. Operaatiolla oli tarkoitus vahvistaa Leningradin piiritystä. Italian laivasto määräsi lähetettäväksi capitano di corvetta Emilio Bianchin XII Squadriglian, johon kuuluivat moottoritorpedoveneet "MAS 526" - "MAS 529". Veneet siirrettiin Itämerelle kuorma-autoilla ja siitä edelleen laivalla Suomeen. Ne ajoivat omin konein Saimaan kanavaa pitkin Saimaalle, josta ne siirrettiin rautateitse Punkasalmen asemalta Lahdenpohjaan. Alukset saapuivat lopulta 22. kesäkuuta Laatokalle.
Alus upotti 27. elokuuta suuren neuvostoliittolaisen proomun. Se yllätti 28. syyskuuta "MAS529":n kanssa Neuvostoliiton Laatokan laivaston tykkiveneen sekä proomua hinaavan hinaajan, mutta taistelu päättyi tuloksettomana. Se osallistui saksalaisten Suhonsaaren maihinnousuun 21. lokakuuta.
Alus lähti 29. lokakuuta Laatokan jäätyessä laivueen mukana samaa reittiä Suomenlahdelle ja edelleen Tallinnaan, jossa laivue talvehti. Seuraavana keväänä laivue operoi Suomenlahdella Leningradin edustalla, kunnes 5. toukokuuta 1943 Välimeren tilanne pakotti Italian luopumaan veneistään ja siirtämään henkilöstönsä takaisin kotimaahan.
Suomen laivaston Jyske.
Suomen merivoimat osti kaikki nämä alukset 5. toukokuuta 1943 Tallinnassa ja ne kuljetettiin Helsinkiin. Alusten vastaanottoa johti Suomen merivoimien puolesta kapteeniluutnantti Heikki Herlevi. 
Alusten heikkotehoiset 350 millimetrin torpedot vaihdettiin 450 millimetrin torpedoiksi. 
Alus muutettiin jatkosodan päätyttyä tykkiveneeksi Pariisin rauhansopimuksen kieltäessä torpedoveneet.
Luokan alukset poistettiin käytöstä 1961, jonka jälkeen alukset laitettiin myyntiin.
Moottoritorpedovene Jymy

Jymy (J 4) oli Suomen merivoimien moottoritorpedovene jatkosodassa. Alus oli alun perin Italian laivaston Bagliettossa Italiassa valmistunut MAS 526-luokan moottoritorpedovene "MAS 529". 
Regia Marina MAS529.
"MAS529" oli torjumassa laivueensa mukana 13.-14. kesäkuuta 1940 Italian Rivieralle tunkeutuneita Ranskan merivoimien aluksia, jolloin ne yrittivät tuloksetta torpedoida hävittäjät "Guépardin", "Valmyn" ja "Verdunin". Ranskalaisalukset eivät edes havainneet hyökkääjiä.
Saksan merivoimat pyysivät 21. huhtikuuta 1942 Italian laivastolta tukea taisteluun Laatokalla operoivia Neuvostoliiton laivaston yksiköitä vastaan. Operaatiolla oli tarkoitus vahvistaa Leningradin piiritystä. Italian laivasto määräsi lähetettäväksi capitano di corvetta Emilio Bianchin 12. torpedovenelaivueeseen (), johon kuuluivat moottoritorpedoveneet "MAS 526" - "MAS 529". Veneet siirrettiin Itämerelle kuorma-autoilla ja siitä edelleen laivalla Suomeen. Ne ajoivat omin konein Saimaan kanavaa pitkin Saimaalle, josta ne siirrettiin rautateitse Punkasalmen asemalta Lahdenpohjaan. Alukset saapuivat lopulta 22. kesäkuuta Laatokalle.
Alus yllätti "MAS528":n kanssa Neuvostoliiton Laatokan laivaston tykkiveneen, joka suojasi hinaajaa ja proomua. Taistelu päättyi kuitenkin tuloksettomana. Alus osallistui 21. lokakuuta saksalaisten Suhonsaaren maihinnousuun.
Alus lähti 29. lokakuuta Laatokan jäätyessä laivueen mukana samaa reittiä Suomenlahdelle ja edelleen Tallinnaan, jossa laivue talvehti. Seuraavana keväänä laivue operoi Suomenlahdella Leningradin edustalla, kunnes 5. toukokuuta 1943 Välimeren tilanne pakotti Italian luopumaan veneistään ja siirtämään henkilöstönsä takaisin kotimaahan.
Suomen laivaston Jymy.
Suomen merivoimat osti aluksen 5. toukokuuta 1943 Tallinnassa ja kuljetti sen Helsinkiin. Alusten vastaanottoa johti Suomen merivoimien puolesta kapteeniluutnantti Heikki Herlevi. 
Alusten heikkotehoiset 350 millimetrin torpedot vaihdettiin 450 millimetrin torpedoiksi. 
Alus muutettiin jatkosodan päätyttyä tykkiveneeksi Pariisin rauhansopimuksen kieltäessä torpedoveneet.
Luokan alukset poistettiin käytöstä 1961, jonka jälkeen alukset laitettiin myyntiin. "Jymy" oli kolmella omistajalla ennen kuin helsinkiläinen Olavi Hölttä osti sen. Hölttä kunnosti aluksen nimeten sen alkuperäisellä nimellä sekä sijoittaen aluksen Pursiseura Sindbadin laituriin Helsingin Lauttasaaressa. 1970-luvulla omistaja lyhensi alusta nelisen metriä. Alus nostettiin maihin paria vuotta vuonna 2000 viimeisen ajon jälkeen, minkä jälkeen se jäi ilman hoitoa. Pursiseura päätti hankkiutua eroon sen alueella olleesta huonokuntoisesta aluksesta, jolloin se siirrettiin 2009 Espooseen romutettavaksi.
Sampo Haapaniemi

Sampo Haapaniemi (s. 1973) on suomalainen rumpali. Haapaniemi on tullut tunnetuksi Egotrippi-yhtyeen rumpalina. Yhtyeeseen Haapaniemi liittyi vuonna 1996 Mikko ”Pide” von Hertzenin tilalle. 
Haapaniemi jätti Egotripin vuonna 2013. Hänen muita projektejaan ovat olleet esimerkiksi "Tilkkutäkki"- sekä Ella ja Aleksi -levyt, jotka hän on tuottanut Teleks-yhtyeen Markus Koskisen kanssa. Haapaniemi ja Koskinen ovat tuottanut myös Teleksin "Viimeinen sammuttaa valot" -albumin, jolla Haapaniemikin soittaa. Hän soittaa myös Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani -yhtyeessä.
Haapaniemi on toiminut myös lauluntekijänä omissa projekteissaan kuten Ella ja Aleksi -projektissa jossa hän tekee biisit Markus Koskisen kanssa. Myös muutamille artisteille kuten 1N-yhtyeelle Haapaniemi on säveltänyt kappaleita. 1N-yhtyeessä Haapaniemi oli myös aikoinaan rumpalina.
Haapaniemi työskentelee myös tuottajana ja miksaajana Sonic Pump Studiosissa.
McLaren MP4/12

McLaren MP4/12 oli Neil Oatleyn, Steve Nicholsin ja Henri Durandin suunnittelema auto, jolla McLaren-talli kilpaili Formula 1:ssä kaudella 1997. Autoa ajoivat Mika Häkkinen ja David Coulthard. Auto julkistettiin Alexandra Palacessa 13. helmikuuta 1997, jolloin viidentuhannen hengen yleisölle esiintyivät ohessa Spice Girls ja Jamiroquai.
Auton väritys oli testeissä oranssi, mikä viittasi ensimmäisen McLaren-auton väritykseen. Kilpailuissa kuitenkin käytettiin hopeaa väritystä, koska talli oli saanut uudeksi sponsorikseen Westin. Samalla 20-vuotinen yhteistyö Marlboron kanssa päättyi.
Auto vaikutti lupaavalta, mutta luotettavuusongelmat moottorin kanssa vähensi kilpailukykyisyyttä. Tämä oli pettymys, varsinkin sen jälkeen, kun Coulthard oli onnistunut voittamaan kauden avauskisan Australiassa, sillä Mika Häkkinen joutui peräti kolme kertaa keskeyttämään johtoasemasta. Luxemburgin Grand Prix'ssa McLaren menetti kaksoisvoiton, kun ensin Häkkinen ja kierroksen kuluttua Coulthard joutuivat keskeyttämään moottoririkon takia. Coulthard onnistui kuitenkin voittamaan vielä Monzassa.
Talli viimein onnistui saavuttamaan kaksoisvoiton kauden päättävässä Euroopan Grand Prix'ssa. Voitto oli Häkkiselle uran ensimmäinen.
Talli sijoittui valmistajien sarjassa neljänneksi 63:lla pisteellä.
Formula 1 -tulokset.
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)
Emma Ferguson

Emma Ferguson on brittiläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa mainoksissa sekä muun muassa televisiosarjoissa "Kymppikerho" ja "The Bill". Hän on myös Jessica-hahmon äänenä englanninkielisessä PlayStation 2 -pelissä "".
Fergusonin poikaystävä on Take That -yhtyeen laulaja Mark Owen. Pariskunnalla on kolme lasta: yksi poika (s. 2006) ja kaksi tytärtä (s. 2008 ja 2012).
Rogier van der Weyden

Rogier van der Weyden (hollanniksi ; ; 1399 tai 1400 Tournai, Belgia – 18. kesäkuuta 1464 Bryssel, Belgia) oli flaamilainen taidemaalari, joka oli aikansa merkittävimpiä taiteilijoita pohjoisessa Euroopassa. Hänen aiheensa olivat pääosin uskonnollisia, mutta hän maalasi myös maallisia aiheita (hävinneet) sekä kasvokuvia.
Van der Weyden käytti maalauksissaan öljymaaleja, mistä johtuen hänen teostensa värit vaikuttavat tavallista syvemmiltä. Hänen maalauksiaan vietiin myös Etelä-Eurooppaan, minkä ansiosta öljymaalien käyttö renessanssitaiteessa yleistyi. 
Van der Weyden oli maalarimestari Robert Campinin oppilas vuoden 1427 aikoihin. Van der Weyden muutti 1435 Brysseliin, missä hän asui kuolemaansa vuoteen 1464 saakka. Van der Weydeniltä ei ole säilynyt maailmalle ainoatakaan nimikirjoituksella varustettua maalausta.
Denaari

Denaari () oli antiikin roomalainen raha. Se oli pieni hopearaha, joka oli yleisin tuotettu käyttöraha, kunnes antoninianus syrjäytti sen vähitellen. Sanasta periytyvä dinaari on monissa arabimaissa ja entiseen osmanien valtakuntaan kuuluneissa maissa vielä nykyäänkin käytössä oleva valuutta.
Ensimmäiset denaarit lyötiin Rooman tasavallan aikana vuoden 211 eaa. tienoilla toisen puunilaissodan aikoihin. Denaari painoi keskimäärin 4,5 grammaa. 100-luvulla eaa. sen paino laski noin 3,9 grammaan ja keisari Neron kaudella edelleen 3,4 grammaan. Tämän jälkeen denaarin arvo alkoi laskea nopeammin, kun sen hopeapitoisuutta ja painoa vähennettiin seuraavien keisarien aikoina.
Denaarin alkuperäinen arvo oli 10 as-rahaa, mihin rahan nimi viittaa. Noin vuonna 141 eaa. sen arvoksi asetettiin 16 asia johtuen asin painon laskemisesta. Denaari oli tärkein imperiumissa käytetty raha antoninianuksen käyttöönottoon asti 200-luvun puolivälissä. Ilmeisesti viimeiset denaarit lyöttivät keisari Aurelianus vuosina 270–275 ja keisari Diocletianus kautensa alkuvuosina vuodesta 284 alkaen. Käytöstä poistumisensa jälkeen denaaria käytettiin edelleen kirjanpidossa tavalla, jota nykyisin ei enää ymmärretä.
Rooman tasavallan lopunaikoina työläisen päivässä tienaama bruttopalkka saattoi olla yhden denaarin.
Saostuskaivo

Saostuskaivo tai saostussäiliö eli sakokaivo on vesitiivis yksi- tai useampiosainen jäteveden mekaaninen esikäsittelylaite. Laite erottelee jäteveden ainesosia: jäteveden virratessa laitteen läpi kiintoaines laskeutuu kaivon pohjalle ja vettä kevyemmät ainesosat nousevat pintaan. 
Saostuskaivo jätevesien käsittelyjärjestelmänä.
Haja-asutusalueilla saostuskaivot ovat käytetyimpiä jäteveden käsittelyjärjestelmiä. Aikanaan saostuskaivoa pidettiin riittävänä käsittelymenetelmänä haja-asutusalueiden jätevesille. Nykyisin saostussäiliö kelpaa vain esikäsittelyjärjestelmäksi ennen varsinaista jätevesienkäsittelymenetelmää. Saostussäiliöiden puhdistusteho ei ole riittävä edes pelkkien harmaiden jätevesien puhdistukseen.
Rakenne.
Sakokaivot rakennetaan betonista tai muovista, ja ne ovat kaivo- tai säiliötyyppisiä. Saostuskaivot ovat yleensä kaksi- tai kolmikammioisia, ja niihin johdetaan sekä käymälä-, että pesuvedet. Sakokaivoja yhdistävät lyhyet virtauskanavat, joiden avulla jäteveden virtaus pyritään pitämään riittävän hitaana. Eri osien välissä käytetään T-putkea, ja lisäksi T-kappale viimeisen osan lähtöputkessa varmistaa, ettei pintalietettä joudu varsinaiseen jätevedenpuhdistusmenetelmään.
Mitoitusarvona käytetään 600 l/vuorokausi, sakokaivon tilavuuden tulee kuitenkin olla vähintään 2,5 m³. Moniosaisessakin säiliössä pääosa lietteestä varastoituu saostuskaivojärjestelmän ensimmäiseen osaan, joten sen tulisi olla vähintään puolet järjestelmän kokotilavuudesta.
Käyttö.
Saostuskaivo on tyhjennettävä ennen kuin ensimmäisen sakokaivon pohjan lietekerros ulottuu toiseen sakokaivoon lähtevään T-putken alareunaan. Saostuskaivojen tyhjennyksellä vältytään maasuodattimen ja imeytyskentän tukkeutumisilta. Sakokaivojen tyhjennysväli riippuu talouden henkilöluvusta ja käytöstä. Saostuskaivo on tyhjennettävä viemäriverkostojen ulkopuolisilla alueilla ainakin kerran vuodessa.
B-vitamiini

B-vitamiinit ovat vesiliukoisia vitamiineja, joihin kuuluvat:
Aikaisemmin on B-vitamiineiksi nimitetty myös seuraavia aineita, joita nykyisin ei enää lueta vitamiineihin kuuluviksi:
Vapaus johtaa kansaa

Vapaus johtaa kansaa (), joka tunnetaan myös nimellä Vapaus barrikadeilla, on Eugène Delacroix’n kuuluisa maalaus. Se valmistui vuonna 1830 ja kuvaa heinäkuun vallankumouksen tapahtumia.
Maalauksessa feodalismia vastustavat kansalaiset pyrkivät kohti vapautta symboloivaa naista, joka pitelee Ranskan lippua, trikoloria. Väkijoukkoon kuuluu erilaista väkeä, kuten nuori poika naisen oikealla puolella, todennäköisimmin porvariston edustaja vasemmalla sekä huonompiosaista väkeä heidän takanaan. Taiteilija Delacroix sijoitti maalaukseen myös itsensä. Hän on silinterihattuinen mies Vapauden vasemmalla puolella. Toisen näkemyksen mukaan silinteripäisen miehen esikuva olisikin tunnettu tasavaltalainen Étienne Arago.
Delacroix teki paljon historiamaalauksia, mutta "Vapaus johtaa kansaa" on hänen suurtöistään ainoa, joka kuvaa Ranskan ajankohtaisia tapahtumia. Yleensä Delacroix ei ollut kiinnostunut politiikasta, mutta heinäkuun vallankumouksen dramaattiset ja väkivaltaiset tapahtumat vetosivat häneen romantikkona. Hän ei kuitenkaan osallistunut itse vallankumoukseen.
Maalaus sai suuren suosion ollessaan esillä Pariisin salongissa vuonna 1831. Ranskan hallitus maksoi maalauksesta 3 000 Ranskan frangia. Sitä ei kuitenkaan asetettu uudelleen näytteille, koska hallitus pelkäsi sen innostavan uusiin vallankumouksiin. Nykyään se on nähtävillä Louvren taidemuseossa Pariisissa.
Maalaus on usein myöhemmin virheellisesti yhdistetty Ranskan suureen vallankumoukseen.
Viittaukset populaarikulttuurissa.
Maalaus esiintyy esimerkiksi brittiläisen yhtyeen Coldplayn albumin "Viva la Vida or Death and All His Friends" kannessa sekä hieman muokattuna Electric Blue Peggy Sue and the Revolutionions from Mars -yhtyeen mini LP:n "But When You Talk About Destructionion" kannessa. Myös suomalainen CMX-yhtye on tehnyt Ranskan vallankumousta ja sitä seurannutta yhteiskunnallista muutosta satirisoivan kappaleen "Vapaus johtaa kansaa".
Teollisuusneuvos

Teollisuusneuvos on Suomessa sekä valtionhallinnossa esiintyvä virkanimike että henkilölle myönnettävä arvonimi.
Teollisuusneuvoksen arvonimi.
"Teollisuusneuvos" on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1930 ylitarkastaja Lauri Kuoppamäelle. Vuosien 1918–2013 aikana teollisuusneuvoksen arvonimi on myönnetty 446 henkilölle.  
Teollisuusneuvoksen virkanimike.
Teollisuusneuvos on myös virkanimike kauppa- ja teollisuusministeriössä sekä työ- ja elinkeinoministeriössä.