Martta Lehtonen

Martta Matilda Lehtonen (myöh. Kurkilahti, ent. Tenhunen, 8. tammikuuta 1900 Helsinki – 3. marraskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi STPV:n kansanedustajana vuonna 1927. Hän aiheutti valtakunnallisen kohun jättämällä eduskunnan vain parin kuukauden jälkeen ja muuttamalla siirtolaiseksi Kanadaan.
Elämä.
Nuoruus.
Martta Lehtosen vanhemmat olivat Teuvalta kotoisin ollut Jaakko Vihtori Lehtonen (1866-1936) ja Matilda Lehtonen (1870-1951). Tyttökoulun ja kauppakoulun käynyt Lehtonen oli ilmeisesti jo 1920-luvun alussa siirtolaisena Pohjois-Amerikassa. 
Kansanedustajana.
Suomeen palattuaan Lehtonen työskenteli "Työläis- ja Talonpoikaisnaisten Lehden" konttoristina ja toimittajana. Maanalaisessa SKP:ssa hän käytti puoluenimeä ”Terttu”. Lehtonen tunnettiin lahjakkaana agitaattorina, jonka tehtäviin kuului naisjaostojen salaisten kokousten organisointi. Hän johti myös SKP:n Helsingin paikalliskomitean naisjaoston toimintaa. Lehtonen oli myös STPV:n piiriorganisaationa toimineeseen Helsingin vaalikomitean jäsen. Hänet valittiin eduskuntaan 1927. STPV:n naiskansanedustajat vaativat muun muassa valtion ja työnantajien kustantamaa äitysvakuutusta sekä vastustivat Tannerin hallituksen kaavailemia yksityisiä lastentarhoja, joissa heidän mukaansä työläislapsista oli uskonnon avulla tarkoitus tehdä ”riistäjien orjia”. Vaihtoehdoksi tarjottiin saksalaisen Friedrich Wilhelm Foersterin kehittämiä työkouluja. Lehtonen ehdotti myös lastentarhojen kunnallistamista sekä perustettavaksi niiden toimintaa valvovia vanhempainneuvostoja. 
Siirtolaiseksi Kanadaan.
Lehtosen ura kansanedustajana jäi kahden kuukauden pituiseksi hänen muutettuaan Kanadaan sisarensa Lydia Maria Lehtosen (s. 1909) kanssa marraskuussa 1927. Asiasta nousi valtakunnallinen haloo, kun Lehtonen ei ollut pyytänyt vapautusta tehtävästään. Tapauksen kerrottiin olleen ainutlaatuinen eduskunnan historiassa. STPV:n eduskuntaryhmän puheenjohtaja Mauritz Rosenberg toimitti Lehtosen eronpyynnön puhemiehistölle vasta viikon kuluttua. Eduskuntaryhmä oli jo ennen Lehtosen matkaa hyväksynyt hänen eronsa, vaikka totesikin, ettei kansanedustaja ole oikeutettu jättämään velvollisuuksiaan. n mielestä Lehtosen olisi pitänyt pyytää puolueelta lupa muuttoonsa. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Yrjö Lehtinen.
Lehtosen edesottamuksia puitiin ahkerasti lehdistössä. STPV:n eduskuntaryhmän kerrotiin hyvästelleen sisarukset Helsingin rautatieasemalla. Turusta he jatkoivat Tukholman kautta Göteborgiin ja sieltä edelleen höyrylaiva "Drottningholmilla" Kanadaan. Matkustusasiakirjoissa Lehtonen ilmoitti olevansa siviilisäädyltään rouva ja lähtevänsä hakemaan työtä palvelijana. Sanomalehdet tiesivät Lehtosen oleskelleen aikaisemminkin Kanadassa, jossa hän oli myös solminut avioliiton. Maahanmuuttoviranomaiset pidättivät sisarukset Halifaxissa, mutta lopulta heille myönnettiin oleskelulupa. STPV:n äänenkannattaja "Työväenjärjestöjen Tiedonantaja" väitti pidätyksen johtuneen Etsivän keskuspoliisin yhteydenotosta. 
Jälkipyykki ja naisviha.
Lähdön syistä esitettiin erilaisia arveluita. STPV:n eduskuntaryhmän lausunnon mukaan syynä olivat yksityisasiat. Mauritz Rosenberg kertoi Lehtosen saaneen sähkeen, jossa hänelle tarjottiin työpaikkaa. Joidenkin väitteiden mukaan taustalla oli puoluetovereiden taholta Lehtoseen kohdistunut painostus. Porvarilehtien mukaan häntä pidettiin puoluejohdon suosikkina, joka oli päässyt kykyjään edellyttämää korkeampaan asemaan vaalilistojen kärkeen. Lehtosen vihjattiin jopa ”muhinoineen” Rosenbergin kanssa. "Suomen Sosialidemokraatin" pakinoitsija Yrjö Räisänen kuitenkin sanoi hänen ansainneen paikkansa selvitymällä voittajana käymissään väittelyissä. Lehtosen epäiltiin myös sekaantuneen sotilasvakoiluun tai Tampereella paljastuneeseen kommunistijuttuun, jonka yhteydessä hänen kontakteihinsa kuulunut Eva Korhonen oli äskettäin vangittu. Viranomaiset kiistivät olevansa Lehtosen perässä. 
Lähtönsä jälkeen Lehtosta tituleerattiin poliittisten vastustajien keskuudessa muun muassa ”vallankumousprinsessaksi”, jonka väitettiin joutoaikoinaan keimailleen ympäri Helsinkiä ja yrittäneen käyttää viehätysvoimaansa valtiollisia salaisuuksia tietävien miesten pyydystämiseen. "Sosialistin" pakinoitsijan Ano Airiston mukaan Lehtonen oli ”bobbatukkainen ja onduleerattu kommunistineitonen”, joka miellytti porvareita toisin kuin esimerkiksi ”mylviväksi derviššiksi” luonnehdittu William Tanner. "Helsingin Sanomat" kertoikin ”valkotukkaisen” Lehtosen puhuneen selvästi ja asiallisesti, kun taas ”hapannaamaisten” mieskommunistien ulosanti sai porvarien vatsan sekaisin. Airiston mukaan Lehtosen kaltainen ”polkkatukkainen mamselli” olisi maan asioiden hoitamisen sijaan pitänyt lähettää ravintolasaleihin jatsaamaan. Räisänen taas totesi shinglatun ja onduleeratun Lehtosen sopivan paremmin kähertämön mainoskilveksi. "Satakunnan Kansan" pakinoitsijan ”Juhan” mukaan Lehtosen olisi pitänyt kestää kokemansa henkinen painostus, kuten hän oli kestänyt ”ruumiillisen painostuksenkin”.
Kanadaan muutettuaan Lehtonen työskenteli muun muassa oikolukijana. Lehtonen oli mukana muun muassa Pohjois-Ontarion Women's Labour League -järjestön suomalaisen osaston toiminnassa. Myöhemmin hän asui puolisonsa Simo Kurkilahden kanssa Torontossa kunnes palasi Suomeen 1940-luvun lopussa. Martta Lehtonen kuoli Helsingissä 76-vuotiaana marraskuussa 1976. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.