tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Julia Soaemias

Julia Soaemias Bassiana (k. 11. maaliskuuta 222 Rooma) oli Rooman keisari Elagabaluksen äiti, joka käytti poikansa hallitsijakautena suurta valtaa yhdessä äitinsä Julia Maesan kanssa.
Elämä.
Julia Soaemiaksen syntymävuotta ei tiedetä. Hänen vanhempansa olivat Syyrian Emesasta lähtöisin olleet konsuli Gaius Julius Avitus Alexianus ja Julia Maesa, jonka sisko Julia Domna oli keisari Septimius Severuksen vaimo. Julia Soaemiaksen sisko Julia Mamaea oli tulevan keisari Severus Alexanderin äiti. Julia Soaemiaksen puoliso oli senaattoriksi kohonnut syyrialainen Sextus Varius Marcellus. Heille syntyi poika Varius Avitus.
Kun pretoriaaniprefekti Macrinus vuonna 217 murhautti Julia Soaemiaksen serkun, keisari Caracallan, ja ryhtyi itse keisariksi, karkotettiin Julia Maesan perhe Roomasta takaisin Emesaan. Syyriaan sijoitetut armeijan legioonat kuitenkin julistivat toukokuussa 218 Julia Maesan yllytyksestä Julia Soaemiaksen noin 14-vuotiaan pojan Varius Avituksen keisariksi, ja vallananastaja Macrinus kukistui nopeasti. Perhe väitti Varius Avituksen olevan Caracallan avioton poika ja siten oikeutettu keisariuteen. Ajatuksen keksi ilmeisesti Varius Avituksen opettajana toiminut hovimies Gannys, joka oli myös Julia Soaemiaksen rakastaja. Uuden keisarin viralliseksi hallitsijanimeksi tuli Marcus Aurelius Antoninus, mutta hänet tunnetaan historiankirjoissa keisari Elagabaluksena, sillä hän oli syyrialaisen Elagabalus-jumalan ylipappi. Pian keisariksi tultuaan Elagabalus murhautti Gannyksen.
Julia Maesa oli nostanut alaikäisen tyttärenpoikansa keisariksi voidakseen käyttää valtaa itse, mutta myös Julia Soaemias oli vallanhimoinen ja alkoi juonitella äitiään vastaan. Hän lietsoi ja kannusti Elagabaluksen holtitonta käytöstä vähentääkseen Julia Maesan vaikutusvaltaa tähän. Julia Soaemias tuki myös poikansa epäsuosittua päätöstä julistaa auringonjumala Elagabalus roomalaisen uskonnon ylimmäksi jumalaksi, kun taas Julia Maesa vastusti sitä.
Vuonna 221 Julia Maesa painosti Elagabaluksen adoptoimaan ja nimeämään seuraajakseen serkkunsa, Julia Mamaean pojan Bassianus Alexianuksen (myöh. Severus Alexander). Elagabalus aavisti, että hänet aiottiin syrjäyttää, ja yritti lietsoa sotilaat surmaamaan Bassianus Alexianuksen. Sen sijaan sotilaat surmasivatkin 11. maaliskuuta 222 keisarin ja tämän äidin eräässä käymälässä, johon nämä olivat paenneet. Julia Maesa oli mahdollisesti vastuussa tyttärensä ja tyttärenpoikansa surmauttamisesta. Murhan jälkeen Julia Soaemiaksen ja Elagabaluksen ruumiita raahattiin pitkin Rooman katuja ja ne viskattiin lopuksi Tiberiin.
Robert Ranulph Marett

Robert Ranulph (R. R.) Marett, tunnetaan myös nimellä Robert R. Marett (13. kesäkuuta 1866 Jersey, Kanaalisaaret, Britannia – 18. helmikuuta 1943), oli englantilainen sosiaaliantropologi. Hän teki moraalifilosofiaa ja uskontotiedettä koskevia tutkimuksia.
Marett opiskeli Jerseyn Victoria Collegessa ja Oxfordin Balliol Collegessa. Hän toimi vuodesta 1891 lähtien Oxfordin Exeter Collegessassa useissa eri viroissa, muun muassa collegen rehtorina. Vuosina 1910–1936 hön toimi sosiaaliantropologian opettajana.
Marettin käsitykset alkukantaisista uskonnoista erosivat aikansa maineikkaimpien antropologien James George Frazerinin ja Edward Burnett Tylorin ajatuksista. Marett vastusti heidän jäykkää rationaalista kategorisointiaan ja puhui sen sijaan varhaisten ihmisten "primitiivisestä sydämen logiikasta". Tylorin kannattaman animismin vaihtoehdoksi Marett esitti animatismin, joka perustui aitoon ihastukseen, toivoon ja jopa rakkauteen.
Marettin poikkeuksellisen laaja tuotanto ulottui Platonin "Valtiota" koskevasta luentosarjasta aina esihistoriallisen ajan arkeologiaan. Vuonna 1909 hän oli perustamassa Oxfordin yliopiston antropologista yhdistystä.
Hsinchun piirikunta

Hsinchun piirikunta (; Pha̍k-fa-sṳ: "Sîn-chuk-yen") on Taiwaniin, eli Kiinan tasavaltaan, kuuluva piirikunta. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Zhubei.
Piirikunnan alueella on runsaasti öljyntuotantoa. Muita teollisuuden aloja ovat mm. säilykehedelmät, lannoitteiden valmistus ja kaivostoiminta, joka tuottaa rautaa, hopeaa ja kultaa.
Historia.
Qing-dynastian viranomaiset perustivat Hsinchun piirikunnan vuonna 1875. Kun Taiwanin saari siirtyi Japanin imperiumin alaisuuteen vuonna 1895, piirikunta yhdistettiin Taipeihin, mutta jo vuonna 1901 piirikuntien rajat piirrettiin uudestaan ja Hsinchu yhdistettiin Taoyuanin kanssa. Kiinan tasavallan palattua saarella valtaan Hsichun piirikunta perustettiin uudelleen vuonna 1950. Hsinchun piirikunta ja kaupunki erotettiin toisistaan vuonna 1988.
Maantiede ja ilmasto.
Piirikunta on pinta-alaltaan 1 427,6 km2. Piirikunta rajoittuu lännessä Taiwaninsalmeen ja kaikkialla muualla vuoristoihin kuten Xueshan ja Dabajian. Pisimmät joet ovat Fongshan ja Toucian. Etelässä Hsinchun rajanaapuri on Miaolin ja idässä Yilanin piirikunta kun taas pohjoisessa Taoyuanin kaupunki.
Ilmasto on piirikunnassa leuto ja sateinen (Köppen-asteikolla Cfa). Vuoden keskiläpötila on Zhubeissa mitattuna 29,1 °C ja vuotuinen keskisademäärä on 1620 mm. Sateet painottuvat elokuulle. Lämpimin kuukausi on heinäkuu. Ilmastonsa vuoksi piirikunnan alueella viljellään mm. riisiä, bataatteja ja appelsiineja.
Väestö ja kulttuuri.
Vuonna 2020 piirikunnan väkiluvuksi ilmoitettiin 570 775. Ylivoimaisesti suurin osuus väestöstä on hakka-kiinalaisia, joita on noin 73 % väestöstä. Hsichussa on Taiwanin suurin hakka-kiinalaisten keskittymä. Taiwanin aboriginaaleja, joita edustavat pääsääntöisesti atayalit ja saisiyatit, on noin 20 000. Piirikunnan suurin kaupunki on Zhubei (noin 200 700 asukasta).
Piirikunnan ja Hsinchun kaupungin puoliksi hallinnoima Hsinchun tiedepuisto on kehittynyt Taiwanin piilaaksoksi. Vuoden 2019 verotietojen mukaan alueen keskiverto tulotaso oli reilusti muuta maata korkeampi ja alue on Taiwanin rikkain. 
Piirikunnassa toimivia yliopistoja ovat mm. Mingshinin luonnontieteellinen ja teknillinen yliopisto sekä Ta Hwan luonnontieteiden ja tekniikan yliopisto.
Hallinto.
Toimeenpanevan vallan korkeimpana edustajana eli piirikunnanjohtajana toimii Yang Wen-ke, joka edustaa Kuomintangia.
Piirikunnan paikallisen hallinnon muodostaa valtuusto, joka koostuu 36 vaaleilla valitusta edustajasta.
Piirikunta jakautuu kolmeentoista kuntaan, joista yksi, Zhubei, on kaupunki. Tavallisia kuntia ovat Zhudong, Xinpu ja Guanxi. Loput ovat maalaiskuntia ().
Sulo Seteri

Sulo Eelis Seteri (loppuvuoteen 1936 saakka Sulo Elis Cederström, 11. helmikuuta 1903 Valkeala – 26. kesäkuuta 1944 Karisalmi, Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen ampuja. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa 25 metrin kaksintaisteluammunnassa, lajissa, joka myöhemmin sai nimekseen olympiapistooli, ja sijoittui 26:nneksi. Seteri oli ammatiltaan sotilasohjaaja ja hänen sotilasarvonsa oli kapteeni. Hän kaatui Karjalankankaalla jatkosodassa, ja hänet haudattiin Kouvolan vanhalle hautausmaalle.
Seteri voitti Helsingin MM-kilpailuissa 1937 kultaa kaksintaisteluammunnan joukkuekilpailussa ja sijoittui seitsemänneksi henkilökohtaisessa kilpailussa. Luzernin MM-kilpailuissa 1939 hän sijoittui joukkuekilpailussa seitsemänneksi ja henkilökohtaisessa kilpailussa 21:nneksi. Hän voitti isopistoolin kuvioammunnan Suomen-mestaruuden vuonna 1943.
Kid Cudin diskografia

Tämä artikkeli käsittelee Kid Cudin diskografiaa.
Diskografia.
WZRD.
Albumit
Singlet
Euroopan myrskykausi 2021–2022

2021–2022 Euroopan myrskykausi on ensimmäinen kausi, jolloin Kreikassa, Israelissa ja Kyproksessa annettiin nimi näillä alueilla riehuneille myrskyille. Ensimmäinen nimetty oli lokakuinen "Athina"-myrsky.
Sigurd Slåttebrekk

Sigurd Slåttebrekk (s. 1968 Stavanger) on norjalainen pianisti.
Slåttebrekk sai 16-vuotiaaksi asti opetusta äidiltään. Tämän jälkeen häntä opettivat Einar Steen-Nøkleberg Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa ja Jerome Lowenthal Juilliard Schoolissa. Lisäksi hän sai opetusta Lazar Bermanilta. Vuonna 1991 hän sai Rikskonsertenen "vuoden debytoijan" tunnustuksen. Vuonna 1997 Slåttebrekk julkaisi Maurice Ravelin pianosävellysten levytyksen, joka toi hänelle Spellemannprisenin sekä positiiviset arviot Schwann Opukselta ja American Record Guidelta. Samana vuonna pianisti kuitenkin jäi tauolle konserttiuraltaan.
Alf Knutsenin kanssa Slåttebrekk aloitti konsertoinnista taukoa pitäessään lapsille suunnatun "Elias, pieni pelastuslaiva" -animaatiosarjan, joka nousi huomattavaan suosioon Norjan televisiossa. Sitä alettiin näyttää myös lukuisissa muissa maissa. Vuonna 2002 Slåttebrekk palasi konserttilavoille pitämällä Robert Schumannin musiikista koostuneen sooloresitaalin Oslon kamarimusiikkifestivaalilla. Hän jatkoi myös levyttämistä. Hän on lisäksi opettanut Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa. Vuonna 2012 Slåttebrekkille myönnettiin Fartein Valen -palkinto.
Taistelujen tie

Taistelujen tie on Risto Orkon, K. J. Mikolan sekä Sakari Salokankaan suunnittelema dokumenttielokuva vuodelta 1960.
Elokuva käsittelee Suomen sotatoimia talvi- ja jatkosodassa. Se sisältää TK-kuvaajien kuvaamaa materiaalia, kertojaääniä sekä karttakuvia sodasta.
Astro's Playroom

Astro's Playroom on 3D-tasohyppelypeli, jonka on kehittänyt Japan Studion Team Asobi -osasto ja julkaissut Sony Interactive Entertainment PlayStation 5:lle. Peli on jatkoa "Astro Bot Rescue Mission" -pelille, ja se on valmiiksi asennettuna jokaisella PlayStation 5 -konsolilla. Lisäksi se toimii lisäksi ilmaisena teknisenä demona DualSense-ohjaimelle.
Peli julkistettiin 11. kesäkuuta 2020 PlayStation 5:n julkistustilaisuudessa, ja se julkaistiin 12. marraskuuta 2020 tietyillä alueilla sekä maailmanlaajuisesti 19. marraskuuta 2020.
Liv Glaser

Liv Glaser (s. 23. syyskuuta 1935 Oslo) on norjalainen pianisti.
Glaser syntyi viulisti Ernst Glaserin ja pianisti Kari Marie Aarvold Glaserin lapsena. Hän opiskeli Robert Rieflingin johdolla vuosina 1952–1956 ja tuli valituksi De unges konsertin solistiksi vuonna 1955 Ludwig van Beethovenin ensimmäisen pianokonserton esityksessä. Glaser jatkoi opintoja vuosina 1956–1959 Pariisin konservatoriossa pääopettajanaan Vlado Perlemuter. Siellä hän sai konservatorion ensipalkinnot pianonsoitossa (1958) ja kamarimusiikissa (1959). 1960-luvun alkupuolella Glaser sai lisäksi opetusta Ilona Kabosilta Lontoossa ja osallistui Wilhelm Kempffin Beethoven-kurssille Positanossa. Vuosina 1965–1966 häntä opetti Moskovan konservatoriossa Lev Oborin.
Glaser konsertoi Oslossa ensimmäisen kerran vuonna 1960 soittamalla Beethovenin 4. pianokonserton Willem van Otterloon johdolla. Hän oli kuitenkin esiintynyt jo vuonna 1959 Bergenissä Robert Schumannin pianokonserton solistina Arvid Fladmoen johtaman Harmoniens orkesterin kanssa. Hän on tehnyt yhteistyötä myös sellaisten kapellimestarien kuin John Barbirollin ja Kirill Kondrašinin kanssa. Glaser on tulkinnut klassismin ja varhaisromantiikan teoksia historiallisin esityskäytännöin. Hän on muun muassa levyttänyt kaikki Wolfgang Amadeus Mozartin pianosonaatit sekä fortepianolla että nykyaikaisella pianolla. Muita säveltäjiä, joiden teoksia hänen ohjelmistoonsa on kuulunut, ovat olleet muiden muassa Johann Sebastian Bach, Béla Bartók, Claude Debussy, Maurice Ravel, Sergei Prokofjev, Edvard Grieg, Klaus Egge ja Agathe Backer Grøndahl. Glaser on esiintynyt säännöllisesti Bergenin kansainvälisellä festivaalilla ja soittanut duona Arve Tellefsenin kanssa.
Glaser aloitti pedagogisen uransa tarjoamalla yksityisopetusta. Vuonna 1970 hän pääsi opettamaan Barratt Due -musiikki-instituuttiin ja vuonna 1973 Norjan valtiolliseen musiikkikorkeakouluun. Hänestä tuli jälkimmäisen professori vuonna 1994. Glaserille myönnettiin vuonna 1965 Kuninkaan kultainen ansiomitali ja vuonna 2004 Lindemanprisen. Glaser oli vuodesta 1971 naimisissa kulttuurijohtaja Carsten Edvard Munchin (k. 2005) kanssa.
Pekka Mattila

Pekka Mattila -nimisiä henkilöitä ovat:
Rec Room

Rec Room on virtuaalitodellisuutta hyödyntävä verkkopeli, jonka on kehittänyt ja julkaissut Rec Room Inc. Peli on saatavilla Microsoft Windowsilla, PlayStation 4:llä, PlayStation 5:llä, Xbox Onella ja Xbox Series S/X:llä, Nintendo Switchillä, sekä useilla VR-laseilla ja mobiililaitteilla. Rec Room julkaistiin Microsoft Windowsille kesäkuussa 2016, PlayStation 4:lle (PSVR-tuella) marraskuussa 2017, iOS:lle marraskuussa 2019, Xboxille joulukuussa 2020 ja Androidille elokuussa 2021. 
Rec Room koostuu erillisistä sisäänrakennetuista moninpeleistä, kuten ensimmäisen persoonan räiskintäpeleistä, yhteistoiminnallisista toimintaseikkailupeleistä, kuudesta urheilupelistä ja karting-pelistä. Rec Room tarjoaa myös pelinsisäisiä työkaluja käyttäjien tuottamaa sisältöä varten.
Gustaf Svensberg

Gustaf Svensberg (1. tammikuuta 1816 – 20. huhtikuuta 1897 Pori) oli suomalainen Porissa asunut kauppias ja lahjoittaja.
Porin maaseurakunnan Kokemäensaaren kylästä kotoisin ollut Svensberg meni kauppauralle jo nuorella iällä. Hän perusti oman kauppaliikkeen Poriin vuonna 1850 ja piti sitä aina vuoteen 1877 saakka. Kauppaliike oli aikanaan yksi Porin merkittävimmistä liikkeistä. Svensberg ei ollut naimisissa. Hän kuoli huhtikuussa 1897 pitkällisen sairauden jälkeen.
Svensbergin omaisuuden arvioidaan hänen kuollessaan olleen noin puolitoista miljoonaa markkaa. Hän lahjoitti testamentissaan muun muassa 100 000 markkaa rahastoon, jonka korkotuotoista jaettiin vuosittain apua noin 80:lle Porin työväestöön kuuluneelle henkilölle. Rahaston avustus ei testamentin ehtojen mukaan saanut vähentää heidän kaupungilta saamiaan avustuksia. Lisäksi Svensberg lahjoitti 100 000 markkaa Porin kauppaopistolle, 25 000 markkaa pakanalähetykselle, 50 000 markkaa Porin kuumesairaalalle, 50 000 markkaa Porin vapaapalokunnalle, 50 000 markkaa asuntojen rakentamiseen köyhille vanhoille työläisille, 100 000 markkaa Porin kaupungin kaunistamiseen puu- ja kukkaistutuksin ja 75 000 markkaa lastenkodille.
Svensbergin testamenttivaroilla rakennettiin Kalevanpuiston viereen kahdesta hirsirakennuksesta ja 14 asunnosta koostunut Svensbergin ukkokoti sekä sen läheisyyteen lastenkoti. 
Svensbergin mukaan on Porissa nimetty Svensberginkatu ja Svensberginpuisto. Kalevanpuistossa sijaitsee Svensbergin muistokivi ja Käppärän hautausmaalla on hänen suuri vuonna 1898 pystytetty hautamuistomerkkinsä.
École normale supérieure de Lyon

 
École normale supérieure de Lyon (ENS Lyon) on ranskalainen "grande école", joka sijaitsee Lyonin kaupungissa. Se on yksi neljästä arvostetusta "écoles normales supérieures"ista Ranskassa. Koulu koostuu kahdesta akateemisesta yksiköstä - taiteen ja tieteen - kampuksilla Lyonissa, lähellä Rhône- ja Saône-jokien yhtymäkohtaa.
ENSL-opiskelijoilla on yleensä virkamiehen erityisasema useiden kilpailujen jälkeen, mikäli he jatkavat virkamiesuraansa.
Tudor Arghezi

Tudor Arghezi, oik. Ion Nae Theodorescu (1880 Bukarest, Romania – 1967 Bukarest, Romania) oli romanialainen kirjailija. Kierreltyään ja toimittuaan eri ammateissa hän asui 1899–1904 munkkina Cernican luostarissa ja piispankirkon diakonina Bukarestissa.
Arghezi sai vaikutteita Alexandru Macedonskilta ja julkaisi esikoisrunonsa 1896. Hän opiskeli teologiaa Sveitsissä 1905–1910 mutta luopui papintyöstä. Hän joutui Saksan miehittäessä Romaniaa vankilaan 1918 mutta sai seuraavana vuonna armahduksen. Esikoiskokoelmansa "Cuvinte potrivite" hän julkaisi 1927. Hän kuvaa ortodoksimunkkien elämää satiirisessa valossa 1930 ilmestyneessä teoksessaan "Icoane de lemn". Vuosina 1947–1955 hän ei julkaissut mitään ennen kuin julkaisi 1955 runokokoelman "1907", jossa hän käsittelee 1900-luvun alun kuuluisaa talonpoikaiskapinaa. Häntä arvostettiin ennen kuolemaansa Romanian kansallisrunoilijana.
Suomennettuja runoja.
Aale Tynnin suomentamia runoja on seuraavissa julkaisuissa:
Hjalmar Widbom

Johan Hjalmar Widbom (7. lokakuuta 1859 Pori – 17. toukokuuta 1929 Pori) oli suomalainen Porissa asunut kauppias ja lahjoittaja.
Hjalmar Widbomin vanhemmat olivat kunnallisneuvos Daniel Viktor Widbom (1824–1903) ja Katarina Josefina Nummelin (1832–1913). Widbomin isä piti Porissa siirtomaatavara- ja kangastavaraliikettä. Widbom kävi koulunsa Porissa ja kävi sitten Turun ruotsalaisen kauppaopiston sekä harjoitti kieli- ja kauppaopintoja Englannissa.
Widbom sai isänsä liikkeen haltuunsa vuonna 1885. Kun Widbomin veli maisteri Karl Widbom (1863–1896) tuli liikkeen toiseksi johtajaksi siihen yhdistettiin vuonna 1888 rautatavarain, rakennustarpeiden, maanviljelystarvikkeiden, ruudin ja dynamiitin erikoiskauppa. Widbomin liike erikoistui muutaman vuoden kuluttua kokonaan rautakauppaan ja liike luovutti siirtomaatavara- ja kangaskaupan toisiin käsiin. Maisteri Karl Widbomin kuoltua 1896 Hjalmar Widbom omisti yksin Widbomin rautakaupan vuoteen 1918 saakka, jolloin liikkeestä muodostettiin osakeyhtiö "Oy D. V. Widbom Ab". Hjalmar Widbom vetäytyi samalla pois liikkeen toiminnasta, mutta hän jäi kuitenkin uuden yhtiön osakkaaksi. Hän kuoli toukokuussa 1929 lyhyen sairauden jälkeen. Widbom oli naimaton.
Widbom oli Porin kaupunginvaltuuston ja 1891–1916 rahatoimikamarin jäsenenä. Hän toimi Porin kauppayhdistyksen valtuutettuna ja oli Porin säästöpankin hallituksen jäsenenä vuodesta 1900 sekä Vaasan Osake-Pankin ja sittemmin Liittopankin Porin-konttorin johtokunnan jäsenenä. Vuonna 1913 Widbom lahjoitti 50 000 markkaa Porin vesijohtolaitoksen pohjarahastoksi ja toimi sitten vesijohtokomitean puheenjohtajana. Hän oli Porin vapaapalokunnan kunniajäsen ja Satakunnan Museon johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1912. Widbom lahjoitti 60-vuotispäivänään vuonna 1919 50 000 markkaa ruotsalaisen sivistysrahaston perustamiseksi Poriin. Tämä Widbomin perustama Svenska Kulturfonden i Björneborg -säätiö toimii edelleen Porissa.
Widbom testamenttasi Porin Taide- ja Taideteollisuusyhdistykselle 300 000 markkaa taidemuseon aikaansaamiseksi Poriin.
Ahlroth

Ahlroth on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Christian Thomasius

Christian Thomasius (1. tammikuuta 1655 Leipzig – 23. syyskuuta 1728 Halle) oli saksalainen filosofi ja oikeustieteilijä. Thomasius oli saksalaisen valistuksen ajan voimakas vapaamielisten aatteiden edustaja skolastisuutta, suvaitsemattomuutta ja taikuutta vastaan. Hän luennoi ensimmäisenä yliopistossa saksan kielellä.
Elämä ja filosofia.
Thomasius tuli oikeustieteen tohtoriksi Frankfurtissa vuonna 1678 ja luennoi vuodesta 1688 Leipzigissa. Vapaamielisten mielipiteidensä vuoksi hänen oli paettava Leipzigista Halleen, jonka osittain hänen myötävaikutuksellaan perustetussa yliopistossa hänestä tuli oikeustieteen professori vuonna 1694.
Thomasius on yksi saksalaisen valistuksen edelläkävijöistä, ja hän teki suuria palveluksia saksalaiselle kulttuurille sillä rohkeudella, jolla hän asettui vastustamaan noituutta ja kidutusta sekä puolustamaan tieteen ja uskon vapautta. Hän näki tieteen päätehtävänä taikauskon hälventämisen ja valistuksen levittämisen, ja hän oli ensimmäinen, joka luennoi äidinkielellä saksalaisessa yliopistossa vuonna 1688, sekä oli saksankielisten kirjoitustensa kautta saksalaisen filosofisen terminologian uranuurtaja. 
Hänen filosofiansa perustui järjen käyttöön. Uskonnollisissa näkemyksissään hän lähentyi mystiikkaa ja pietismiä. Filosofian ja teologian eron hän määritteli siten, että edellinen sisälsi luonnollisen, jälkimäinen ilmoitetun totuuden. Oikeustieteen opettajana hän sai vaikutteita Hugo Grotiukselta ja Samuel Pufendorfilta. Thomasiuksen mukaan laki on edellytys ihmisen onnellisuudelle yhteiskunnallisessa elämässä, ja Jumala on kirjoittanut luonnonlain ihmisen sydämeen. Thomasius koetti tähdentää juridisen ja moraalisen oikeuden välistä eroa. Hänen lukuisiin kirjoituksiinsa kuuluvat muun muassa "Einleitung zur vernunftlehre" (1691), "Einleitung in die sittenlehre" (1692), "Ausübung der sittenlehre" (1696), "Fundamenta iuris naturæ et gentium" (1705), "Ausübung der vernunftlehre" (1710). Thomasius julkaisi ensimmäiset saksankieliset tieteelliset aikakauslehdet "Teutsche monate" ja "Geschichte der weisheit und torheit".
Edward Pessen

Edward Pessen (1920–1992) oli yhdysvaltalainen historioitsija. Hän suoritti tutkinnon Columbian yliopistossa ja toimi historian professorina New Yorkin kaupunginyliopistossa.
Bibliografia.
Pessenin tärkeimmät julkaisut:
SpaceX Crew-3

SpaceX Crew-3 oli SpaceX:n miehitetty avaruuslento ISS:lle. Laukaisu tapahtui 11. marraskuuta 2021. Lento kuuluu NASAn Commercial Crew Program -ohjelmaan. Aluksena on Crew Dragon Endurance ja kantorakettina Falcon 9 Block 5.
Voittajan vankkurit

Voittajan vankkurit tai bandwagon-ilmiö (engl. "bandwagon effect") on väitetty psykologinen ilmiö, jossa ihmiset siirtyvät voittajan puolelle. Poliittisten vaalien yhteydessä ilmiö tarkoittaa sitä, että mielipidemittauksissa suositun puolueen kannatuksen kasvu ruokkii itseään, kun äänestäjät siirtyvät todennäköisen vaalivoittajan kannattajiksi.
Etymologia.
Ilmiön nimitys on käännöslaina englannin kielestä. Se viittaa sirkuksen tai karnevaalin soittokunnan vaunuun (engl. "bandwagon"), joka houkuttelee musiikillaan väkeä kulkueeseen.
Syyt.
Kannatuskyselyn suosikki voi saada uusia kannattajia siksi, että äänestäjät näkevät sen korkean suosion todisteena sen oikeellisuudesta. Ennakkosuosikin asemaan päässeen ehdokkaan arvellaan innostavan liikkuvia äänestäjiä myös pelkällä menestyksellään. Äänestäjä voi myös hypätä odotetun voittajan kelkkaan ajatellessaan, että pienelle puolueelle annettu ääni menee hukkaan. Tätä kokemusta vahvistaa korkea piilevä äänikynnys. Ilmiön voimakkuutta voi lisätä myös se, jos liikkuvien äänestäjien määrä on kasvanut.
Yleisyys.
Voittajan vankkurit -ilmiötä on tutkittu jo 1900-luvun alusta lähtien, mutta kiistattomasti sen olemassaoloa ei ole kyetty osoittamaan. Sitä on vaikea tutkia, eikä tutkimuksissa ole saatu johdonmukaista tukea sen vaikutuksesta ihmisten käyttäytymiseen. Eri tutkimuksissa ilmiön voimakkuudeksi on saatu 5–10 prosenttia. Suomessa vuonna 2008 tehdyssä kyselytutkimuksessa kahdeksan prosenttia vastaajista kertoi äänestävänsä mieluimmin mielipidekyselyissä menestyvää ehdokasta tai puoluetta.
On arveltu, että ilmiö vaikuttaa voimakkaimmin enemmistövaalitapaa käyttävissä maissa, kuten Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa. Kaksivaiheisessa vaalissa ilmiön on esitetty vaikuttavan ensimmäisen kierroksen voittajan eduksi toisella kierroksella. Suhteellista vaalitapaa käyttävissä vaaleissa ilmiötä on kuitenkin ollut vaikea havaita johdonmukaisesti. Yksi syy siihen on se, että kun puolueiden kirjo on suuri, myös niiden välisellä valinnalla on useita vaikuttimia.
Voittajan vankkurit -ilmiön on esitetty voivan jatkua vaalien jälkeen, kun vaalivoittajan kannatus jatkaa nousuaan ja vaalit hävinneen puolueen kannatus jatkaa laskuaan muutaman kuukauden ajan.
Vaikutus.
Jotkut ovat esittäneet, että voittajan vankkurit -ilmiön seurauksena kannatusmittaukset johdattelevat äänestäjiä ja vääristävät vaalitulosta. Joissakin maissa kannatusmittausten julkaiseminen onkin kiellettyä viimeisinä viikkoina ennen vaaleja.
Sara Sadıyqova

Sara Ğarif qızı Sadıyqova (synt. "Bibisara," , ; 1. marraskuuta 1906 − 7. kesäkuuta 1986) oli tataarilainen laulaja, näyttelijä ja säveltäjä. Uransa aikana hän sai monia taiteellisia huomionosoituksia. Vuosina 1938−1948 hän toimi solistina Musa Cälil-ooppera- ja balettiteatterissa. Sadıyqova esiintyi muun muassa oopperoissa ja musiikillisissa komedioissa kuten "Saniyä", "Qaçqın, Ğaliyäbanu, Başmağım, İldar." Sadıyqova ja R. Ğobäydullin tekivät yhteistyönä monia komedioita kuten "Mäxäbbät cırı" ja "Kiäwlär." Vuonna 1990 Sadıyqovalle myönnettiin postuumisti Ğabdulla Tuqay -palkinto. 
Bibisara Sadıyqova syntyi Kazanissa, Venäjän keisarikunnassa. Hän valmistui tunnetusta tyttökoulusta ja jatkoi opiskelua opettajakoulussa. Vuonna 1921, Sadıyqova esitti hänen ensimmäisen roolinsa musiikillisessa hyväntekeväisyysnäytöksessä nimeltään "Buydaq." Yksi koulun opettajista, säveltäjä Soltan Ğabäşi lähetti Sadıyqovan Moskovan konservatorioon, missä hän opiskeli 1922−1928. Vuosina 1934−1938, hän työskenteli konservatoriossa tataarilaisessa oopperastudiossa. Sadıyqova esitti yhden ensimmäisistä tataarioopperoista, "Eşçe," 1930-luvulla.
Vuonna 1942, Sadıyqova alkoi säveltämään, ja loi tangon pohjautuen A. Yerikeyevin sanoihin. Hänen lempityylinsä olivat tango ja foxtrot. Hän sävelsi kokonaisuudessaan yli 400 kappaletta sekä musiikkia kolmeenkymmeneen näytelmään. 
Sara Sadıyqova on haudattu Novotatarskoye -hautausmaalle, Kazaniin.
Sirppi ja kitara

Sirppi ja kitara on Marjaana Mykkäsen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1988.
Elokuva on musiikkidokumentti neuvostoliittolaisesta rockmusiikista. Se sisältää livetaltionteja Moskovassa vuonna 1987 järjestetyltä Rockpanorama-festivaaleilta. Elokuvassa esiintyviä yhtyeitä ovat muun muassa Nautilus Pompilius, Aquarium sekä Va-Bank.
Mykkäselle myönnettiin elokuvasta Elokuvataiteen valtionpalkinto.
Worcesterin yliopisto

Worcesterin yliopisto () on julkinen yliopisto Worcesterissa, Englannissa. Se on ainoa Worcestershiren ja Herefordshiren kreivikunnissa sijaitseva yliopisto. Yliopiston historia alkaa vuonna 1946, se aloitti tutkintojen myöntämisen vuonna 1997 ja sai täyden yliopistostatuksen vuonna 2005.
Yliopistolla on käytössään kolme kampusta "St John's Campus", "City Campus" ja "Lakeside Campus", sekä niiden ohella myös "Worcester Arena" -urheiluareena ja "The Hive" -kirjasto.
Martti Palojärvi

Martti Robert Palojärvi, sukunimi vuoteen 1906 "Hildén" (3. lokakuuta 1889 Vihti – 7. syyskuuta 1939 Vihti) oli suomalainen juristi ja Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin toimitusjohtaja.
Palojärven vanhemmat olivat maanviljelijä, valtiopäivämies Johan Viktor Palojärvi (entinen Hildén) ja Anna Aleksandra Forsström. pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1906 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian maisteriksi 1910 ja lakitieteen kandidaatiksi 1913. Hän sai varatuomarin arvon 1917.
Palojärvi oli asianajajana Helsingissä 1913–1915, ulosotto- ja taksoitusasiain esittelijänä Uudenmaan läänin lääninhallituksessa 1915–1917, senaatin talousosastolla ylimääräisenä kopistina 1917 ja senaatin sosiaalitoimituskunnan kanslistina 1918–1919. Vuonna 1919 hänet valittiin Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin toimitusjohtajaksi sekä Suomen Säästöpankkiliiton lainopilliseksi asiamieheksi.
Palojärvi valittiin Suomen Säästöpankkiliiton johtokunnan varapuheenjohtajaksi vuonna 1923 ja puheenjohtajaksi vuonna 1925 sekä Säästöpankkien Vakuutusrahaston johtokunnan puheenjohtajaksi vuonna 1925. Hän oli Suomen Pankkiyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 1924. Palojärvi oli lisäksi Kansainvälisen säästöpankkijärjestön pysyvän komitean jäsen ja Pohjoismaiden säästöpänkkiliittojen valtuuskunnan jäsen.
Palojärvi oli naimisissa vuodesta 1913 Deodata Elisabet Hydénin kanssa. Martti Palojärven veljiä olivat jääkärikenraalimajuri Väinö Palojärvi (1894–1955) ja maanviljelysneuvos Lauri Palojärvi (1887–1944).
Emma Lunder

Emma Lunder (s. 2. syyskuuta 1991 North Vancouver) on kanadalainen ampumahiihtäjä. Hän asuu Canmoressa ja edustaa Telemark Nordic Club -seuraa.
Lunder osallistui aikuisten MM-kilpailuihin ensimmäisen kerran Hochfilzenissä 2017. Hän sijoittui Pokljukassa 2021 yhteislähtökilpailussa 17:nneksi ja takaa-ajossa 20:nneksi. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän oli yhteislähdössä seitsemäs ja pikakilpailussa yhdestoista. MM-kilpailujen viesteissä hän on sijoittunut parhaimmillaan neljä kertaa kahdeksanneksi. Olympialaisiin hän on osallistunut 2018 ja 2022 sijoittuen henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan 32:nneksi pikakilpailussa Pekingissä 2022. Naisten viestissä hän oli molemmissa kisoissa kymmenes.
Lunder kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Pokljukassa maaliskuussa 2014, ja saavutti heti maailmancupin pisteitä oltuaan pikakilpailussa 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Holmenkollenin pikakilpailussa maaliskuussa 2019. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi Kontiolahden pikakilpailussa joulukuussa 2022.
Anttolan koulu

Anttolan koulu on Savonlinnan Anttolassa sijaitseva peruskoulu. Koulu sijaitsee valtatien 14 lähellä. Koulussa toimii luokat 1–6. Lukuvuonna 2020–2021 koulussa oli 95 oppilasta ja kuusi opettajaa.
Aseman koulu (Hamina)

Aseman koulu on Haminan keskustassa sijaitseva peruskoulu lähellä kaupungin linja-autoasemaa ja pääkirjastoa. Koulussa opiskelee luokilla 1–6 ja pienluokilla yhteensä 193 oppilasta. Koulu sijaitsee osoitteessa Rautatienkatu 6.
Andaz Apna Apna

Andaz Apna Apna () on vuonna 1994 valmistunut intialainen hindinkielinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Rajkumar Santoshi ja tuottanut Vinay Kumar Sinha. Sen pääosissa nähdään Aamir Khan, Salman Khan, Raveena Tandon, Karishma Kapoor, Paresh Rawal (kaksoisroolissa) ja Shakti Kapoor. Elokuva sai ensi-iltansa 4. marraskuuta 1994 ja vaikka se ei menestynyt lipputuloissa, elokuva on noussut kulttiklassikoksi vuosien varrella. Elokuvan sanastosta on tullut osa jokapäiväistä kieltä.
Maankäyttö, maankäytön muutos ja metsätaloussektori

Maankäyttö, maankäytön muutos ja metsätaloussektori on kokonaisuus, jota käsitellään valtioiden hiilinieluja ja päästöjä arvioitaessa. Se tunnetaan usein englanninkielisellä lyhenteellä LULUCF (Land use, land-use change, and forestry).
 (1992) ja Kioton pöytäkirja (1997) velvoittavat maat raportoimaan LULUCF-sektorin nielut ja päästöt vuosittain. Kioton sopimuksen mukaan kukin osapuoli voi lukea hyväkseen kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvien päästöjen ja nielujen aikaansaamien poistumien nettomuutokset, jotka johtuvat välittömistä ihmisen toiminnan aiheuttamista maankäytön muutoksista ja metsätalouden toimenpiteistä, jotka rajataan vuodesta 1990 lähtien tapahtuneeseen metsitykseen, uudelleen metsitykseen ja metsänhävitykseen.
EU:n asetus vuodelta 2018 määrittelee laskentasäännöt sille, miten maankäytön, maankäytön muutoksen ja metsänhoidon nielut ja päästöt otetaan huomioon EU:n ilmastotavoitteissa kaudella 2021–2030. Uusi asetusehdotus laadittiin kesällä 2021. Eri maankäyttömuodoille käytetään erilaisia laskentasääntöjä. Metsien käyttöä ja kasvua verrataan vuosien 2000–2009 metsänkäyttöön. Viljelysmaan ja ruohikkoalueiden päästöjä verrataan kauteen 2005–2009.
EU:n säännöstö laajentaa seurantaa muihin maankäyttötyyppeihin (kosteikot tulevat mukaan vuonna 2006), määrittelee selkeämmät ja yhtenäisemmät laskentasäännöt ja luo hallintomekanismin jäsenmaiden päästöjen ja nielujen seurannalle.
Eeva Kiviharju

Eeva Kiviharju (s. 1948 Helsinki) on suomalainen muusikko ja iskelmämusiikin säveltäjä ja sanoittaja. Uransa alussa hän tuli tunnetuksi yhdessä siskojensa Raisa ja Suvi Kiviharjun kanssa 1960-luvun lopulla perustamastaan lauluyhtyeestä Seidat. Hän oli sisaruksista ainoa, joka jatkoi musiikkiuraansa.
Kiviharjun tekemiä kappaleita on levytetty lähemmäs sata. Lauluyhtye Seitojen lisäksi niitä on esittänyt etenkin Paula Koivuniemi. Kiviharju tunnetaan myös Laura Voutilaisen kappaleesta "Vuoksi sun" ja Timo Turusen esittämästä lastenlaulusta "Pieni ystäväin".
Eeva Kiviharju osallistui Suomen euroviisukarsintaan 1977 esittämällä oman kappaleensa "Palokankaan Maikki". Euroviisukarsinnassa 1979 Kiviharjun kappaleen "Hei tänne päin" esitti lauluyhtye Seidat. Paula Koivuniemi osallistui Kiviharjun kappaleella "Tuultako tavoitan" vuoden 1984 karsintaan. Marjorie kilpaili euroviisukarsinnoissa vuonna 1988 Kiviharjun kappaleella "Tie" ja vuonna 1990 kappaleella "Tuuli".
Eeva Kiviharju teki esiintymiskappaleet myös ensimmäisen Tenavatähti-laulukilpailun vuonna 1990 voittaneelle Daralee Jumpsenille. Kiviharju on Jumpsenin täti.
Silttimeriahven

Silttimeriahven ("Epinephelus corallicola") on meriahventen (Epinephelidae) heimoon kuuluva, läntisellä Tyynellämerellä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Silttimeriahven saavuttaa tavallisesti noin 50 senttimetrin pituuden (TL). Sen ruumis on väritykseltään ruskeanharmaa tai vihreänharmaa. Evissä, ruumiissa ja päässä on kauttaaltaan pieniä mustia täpliä. Selkäevän takaosan kannassa on lisäksi kolme tummaa läikkää, joista etummainen on suurin. Silttimeriahvenella on kylkiviivallaan 53–63 suomua. Selkäevässään lajilla on yksitoista piikkiruotoa ja 15–17 nivelruotoa. Peräevässään silttimeriahvenella on kolme piikkiruotoa ja kahdeksan nivelruotoa. Rintaevissään sillä on 17–20 ruotoa.
Levinneisyys ja elintavat.
Silttimeriahventa tavataan Tyynellämerellä Malaijien saaristossa, Australiassa maan etelärannikkoa lukuun ottamatta, Salomonsaarilla, Siaminlahdessa, Hongkongissa, Taiwanissa, Palaulla sekä Mariaaneilla. Se on laajalle levinnyt eikä sen populaatioilla ole suuria häviämisuhkia, joten Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee sen elinvoimaiseksi lajiksi. Silttimeriahvenen elinympäristöjä ovat pääasiassa silttipohjaiset matalan veden riutat korkeintaan 30 metrin syvyisessä vedessä. Laji elää yksin tai pienissä ryhmissä.
Jyrki Nummi

Jyrki Tapio Nummi (s. 9. helmikuuta 1953 Helsinki) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja emeritusprofessori. Hän toimi Helsingin yliopistossa kotimaisen kirjallisuuden professorina vuodesta 2003.
Nummi valmistui ylioppilaaksi Ressun lukiosta 1973 ja filosofian kandidaatiksi 1980 sekä lisensiaatiksi 1985. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa yleisestä kirjallisuustieteestä ja estetiikasta vuonna 1993. Väitöskirja "Jalon kansan parhaat voimat" käsitteli Väinö Linnan pääteoksia. Lisäksi hän on tutkinut Aleksis Kiven ja Juhani Ahon tuotantoa sekä poetiikkaa ja tehnyt kaanon-, modernismi- ja lajitutkimusta.
Vuosina 1987–1988 Nummi oli suomen kielen ja kirjallisuuden vierailevana professorina Indianan yliopistossa. Hän työskenteli suomen kielen lehtorina Helsingin teknillisessa oppilaitoksessa 1989–2003 ja vuosina 1999 ja 2000–2003 Suomen Akatemian vanhempana tutkijana.
Vuonna 2006 Nummi valitsi kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajan. Hän on ollut jakamassa myös Lea-palkintoa 2012, Aleksis Kiven palkintoa ja Kalevi Jäntin palkintoa. Nummi on toiminut myös Cimon suomen kielen ja kulttuurin opetuksen asiantuntijaryhmän puheenjohtajana.
Moulins-Engilbert

Moulins-Engilbert on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Guignonjoen varrella, noin 16 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista lounaaseen.
Kunta on saanut nimensä joen varrella olleista myllyistä. Se sijaitsi Roomalaisten teiden risteyksessä, missä oli roomalaisten leiri. Myöhemmin leirin paikalle rakennettiin linna. Linna myytiin Neversin kreiveille vuonna 1215 ja siellä juhlittiin Burgundin herttuan Philippe le Bonin häitä 1400-luvulla. Linna tuhoutui tulipalossa vuonna 1525, ja siitä on enää rauniot jäljellä. Linnaa ympäröivän kaupungin kapeiden katujen varrelta löytyy taloja 1300-, 1400- ja 1500-luvuilta. Keskustassa oleva Saint-Jean-Baptisten kirkko rakennettiin 1500-luvulla korvaamaan tulipalossa tuhoutunut vanha kirkko. 
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Lasikuoreet

Lasikuoreet (Salangidae) on kuorekaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan Aasiasta.
Lajit ja anatomia.
Lasikuoreisiin kuuluu 7 sukua ja noin 20 lajia, esimerkiksi lasikuore ("Salanx cuvieri"). Heimon kalat ovat pienehköjä, suurimmillaan noin 15 cm pitkiä. Ruumiinmuodoltaan lasikuoreet ovat pitkänomaisia ja hoikkia ja niillä on rasvaevä. Lajeilla on täysikasvuisinakin nuorille yksilöille tyypillisiä piirteitä kuten suomuton läpikuultava ruumis ja vain osittain luutunut rustoinen tukiranka.
Levinneisyys ja elintavat.
Lasikuorelajien levinneisyys ulottuu Sahalinista Vietnamiin. Suurin osa elää makeissa vesissä rannikkoseuduilla, mutta niitä tavataan myös murto- ja merivesistä ja osa vain kutee makeissa vesissä.
Hans Rosendahl

Hans Viktor Rosendahl (27. joulukuuta 1944 – 23. marraskuuta 2021) oli ruotsalainen vapaauimari. Hän kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa 400 metrillä ja 4 × 200 metrillä ja sijoittui viestissä viidenneksi. Hän voitti kulta- ja hopeamitalin näistä tapahtumista vuoden 1962 Uinnin pitkän radan EM-kisoissa.
William James Herschel

William James Herschel, 2. baronetti (9. tammikuuta 1833 – 24. lokakuuta 1917) oli brittiläinen ICS-upseeri ("Indian Civil Service") Intiassa. Hänet tunnetaan sormenjälkien tunnisteen kehittäjänä.
Herschelin tunnustetaan olevan ensimmäinen eurooppalainen, joka huomasi sormenjälkien arvon ihmisten tunnistamisessa. Hän ymmärsi, että sormenjäljet ​​olivat ainutlaatuisia ja pysyviä. Herschel dokumentoi omat sormenjäljensä elämänsä aikana todistaakseen niiden muuttumattomuuden. Hän oli myös ensimmäinen henkilö, joka käytti sormenjälkiä käytännöllisesti. Jo vuonna 1858 hän työskenteli brittiläisenä upseerina Intian virkamieskunnassa Jangipurissa Bengalin alueella Intiassa, ja hän alkoi laittaa sormenjälkiä sopimuksiin.
John Herschel oli hänen isänsä ja William Herschel hänen isoisänsä. Herschelin kuoltua hänen baronetin arvonsa periytyi hänen pojalleen.
Carl-Oscar Björklöf

Carl-Oskar Björklöf (1. joulukuuta 1923 Karjaa – 23. toukokuuta 2008 Kauniainen) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Björklöf oli sähköliikkeen palveluksessa jo 1940-luvun vaihteessa ja valmistui sotien jälkeen 1946 sähköteknikoksi. Sähköasentajan ja sähköliikkeen vastaavan johtajan työn ohella opiskeltuaan hänestä tuli sähköinsinööri 1949. Osin opintojensa loppuvaiheessa hän työskenteli myös suunnittelijana ja laboratorioinsinöörinä Ericssonin puhelintehtaalla Tukholmassa 1948–1950, siirtyen sitten Malmin Sähkölaitoksen palvelukseen. 1954–1955 hän toimi Lohjan Sähkössä suunnittelijana, piiripäällikkönä ja sähkönsiirtojohdon rakentamispäällikkönä.
Vuonna 1956 Björklöf palasi Malmin Sähkölaitokselle, teknilliseksi johtajaksi. Vuonna 1959 hänestä tuli yhtiön varatoimitusjohtaja ja 1960 toimitusjohtaja. Yritys on sittemmin usean yhdistymisen ja nimenmuutoksen kautta tunnettu Vantaan Energiana. Yrityksen johdossa Björklöf toimi aina vuoteen 1986 asti eli yli neljännesvuosisadan. Tänä aikana yritys kasvoi yhdeksi Suomen suurimmista energialaitoksista sekä sähkön että kaukolämmön toimittajana. Björklöfillä oli myös useita energia-alan asiantuntijatehtäviä, samoin kuin kotikaupunkinsa Kauniaisten luottamustoimia. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1980.
Technician fifth grade

Technician Fifth Grade (lyh. Tec 5 tai T/5) on toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain asevoimissa käytetty sotilasarvo. Arvolle ei ole vastinetta Suomen puolustusvoimien sotilasarvoissa. 
Arvo otettiin käyttöön tammikuussa 1942 yhtenä erikoisarvoista, joita annettiin teknisissä ja tukevissa tehtävissä palveleville sotilaille, kuten esimerkiksi mekaanikoille, pioneereille, kuljettajille, kokeille, huoltomiehille ja radisteille. "Technician fifth grade" oli korpraalin lailla viidennessä palkkaluokassa, mutta arvon kantaja ei toiminut korpraalin tapaan komentotehtävässä. Arvojärjestyksessä T/5 sijoittui korpraalin alapuolelle. Saman vuoden syyskuussa Yhdysvaltain sotaministeriö antoi käskyn, jonka mukaan tekniset sotilaat tuli erottaa saman palkkaluokan aliupseereista arvomerkkeihin lisättävällä T-merkinnällä. Arvo oli käytössä vuoteen 1948, jolloin se yhdistettiin samanarvoiseksi korpraalin arvon kanssa. Ainoana ulkoisena erotuksena varsinaiseen korpraaliin oli teknisen sotilaan tunnusmerkkien nauhojen tai taustan erilainen väritys. Yhdistäminen teki korpraalinarvosta hyvin yleisen, millä oli negatiivinen vaikutus komentotehtävissä olleiden ja arvonsa usein taisteluissa ansainneiden korpraalien arvovaltaan.
Tavallisesti arvon omaavaa kutsuttiin tekniseksi korpraaliksi ("Tech Corporal"), korpraaliksi ("Corporal") tai lyhennelmillä Tec 5 ja T/5. Monissa yksiköissä heitä kohdeltiin tasavertaisina korpraalien kanssa.
Muut T-kirjaimella merkityt teknisten sotilaiden erikoisarvot olivat ylempiarvoinen "Technician fourth grade", joka oli samassa palkkaluokassa kersantin kanssa, ja tätä ylempi "Technician third grade", joka oli samassa palkkaluokassa ylikersantin ("Staff Sergeant") kanssa.
Google Pay

Google Pay on Googlen kehittämä mobiilimaksusovellus ja verkkomaksujärjestelmä Android-laitteille, kuten älypuhelimille, taulutietokoneille ja älykelloille. Se hyödyntää maksupäätteiden lähimaksuominaisuutta. Suomessa monet pankit ovat ottaneet käyttöön Google Pay -sovelluksen. Sillä voi maksaa Suomessa lähes joka paikassa, kuten ruokakaupoissa.
Käyttö Suomessa.
Google Pay julkaistiin Suomessa 29. lokakuuta 2018. 
Vuonna 2022 suomalaisista 7% maksoi päivittäistavaraostoksensa mobiilisovelluksilla, kuten Apple Pay, Google Pay tai Mobile pay.
China Global Television Network

China Global Television Network (lyh. CGTN) on Kiinan valtion omistama pääsääntöisesti englanninkielinen televisiokanava. Kanavan omistaa China Media Group, joka puolestaan toimii Kiinan kommunistisen puolueen propagandaosaston alaisuudessa. Kanavan tehtävä on toimia puolueen mielipidevaikuttamisen välineenä.
Historia.
Kanava aloitti toimintansa 20. syyskuuta 1997. Alussa se tunnettiin aiemmin nimellä CCTV-9. Vuonna 2010 nimi muutettiin muotoon CCTV News.
Yksi kanavan merkittävimmistä ja isoimmista projekteista oli vuoden 2008 kesäolympialaiset sekä etenkin niiden avajaisseremonia, jota monet kiinalaiset pitävät edelleen yhtenä Kiinan modernin historian tärkeimmistä tapahtumista. Olympialaisten jälkeen Kiina alkoi kehittää ulkomaalaiselle yleisölle suunnattua mediaansa yhä enemmän.
Nykyään.
Nykyisellä nimellään kanava aloitti vuonna 2016. Tavoitteena oli kanavan uudelleenbrändääminen pehmeän vaikuttamisen kanavana.
Kanavan päätoimitus sijaitsee Pekingissä. Tämän lisäksi sillä on kolme alueellista toimitusta Washingtonissa, Lontoossa ja Nairobissa, joissa työskentelee noin 150 henkilöä kussakin. Kanava toimii englannin lisäksi myös ranskaksi, arabiaksi, venäjäksi ja espanjaksi.
Vuonna 2016 kanavan amerikkalainen toimitus (tuolloin "CCTV America") palkittiin Emmy-palkinnolla tekemästään jutusta "Jen Bricker: When “Can’t” is a Four-Letter Word".
Ohjelmatarjonta.
CGTN painottaa uutisiin ja ajankohtaisohjelmiin, mutta se näyttää myös kulttuuriin liittyviä ohjelmia. Näitä ohjelmia tarjotaan kaikilla kanavan kielillä. Lisäksi CGTN:n alaisuudessa toimii englanninkielinen dokumenttielokuvia julkaiseva kanava, "CGTN Documentary", joka aloitti toimintansa vuonna 2011.
TV-ohjelmien lisäksi kanavalla on jonkin verran myös ilmaista materiaalia kiinan kielen itseopiskeluun.
Kritiikkiä.
Toisin kuin monet muut vastaavat valtiollisten yleisradioyhtiöiden hallinnoimat kansainväliset TV-kanavat (kuten esim. BBC World Service), CGTN:n päätoimitus ei ole valtiosta itsenäinen.
Toukokuussa 2019 Ison-Britannian viestintäviranomainen, Ofcom, alkoi tutkia väitteitä, joiden mukaan CGTN oli julkaissut kanavillaan tutkivaa journalismia tehneen Peter Humphreyn ja tämän vaimon Yu Yingzengin tunnustukset, joita pidettiin pakotettuina. Paria syytettiin laittomasta tiedonkeruusta. Myös muiden poliittisin perustein vangittujen pakotettuja tunnustuksia on julkaistu CGTN:n ohjelmissa, mikä on herättänyt kritiikkiä ihmisoikeusjärjestöjen keskuudessa. Ofcom perui CGTN:n medialuvan helmikuussa 2021. Viraston mukaan kanavan Lontoon toimituksen virallinen vastuutaho, Star China Media Limited, ei ylläpidä Britannian lakien vaatimaa toimituskuria ja kanava on viime kädessä kommunistisen puolueen alainen.
Toukokuussa 2021 Israelin Pekingin-suurlähetystö syytti kanavaa antisemitismistä, kun CGTN:n juontaja väitti lähetyksessä, että juutalaisilla on vaikutusvaltaisia lobbarijärjestöjä, jotka mm. muovaavat Yhdysvaltain suhtautumista Lähi-itään. Tapaus aiheutti diplomaattisen kriisin Israelin ja Kiinan välille.
Juan de Austria

Juan de Austria (Juhana Itävaltalainen) (24. helmikuuta 1547 Regensburg – 1. lokakuuta 1578 Namur) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijan Kaarle V:n avioton poika. Hänestä tuli sotilasjohtaja velipuolensa, Espanjan kuningas Filip II:n palveluksessa, ja hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Pyhän liigan laivaston amiraalina Lepanton taistelussa.
Elämä.
Juan de Austria oli keisari Kaarle V:n ja regensburgilaisen porvarin tyttären Barbara Blombergin avioton poika. Hänet kasvatettiin Espanjassa isänsä käskystä ja tämän kuoltua velipuolensa Filip II:n hovissa, kun Filip oli tunnustanut hänet veljekseen vuonna 1559. Kunnianhimoinen ja ritarillinen nuorukainen oli alkuaan määrätty hengelliseen säätyyn pappisuralle, mutta sai toiveensa mukaan antautua sotilasuralle. 
Filip II nimitti hänet vuonna 1568 Välimeren alueen kenraalikapteeniksi; vuosina 1569-1570 hän taisteli menestyksekkäästi maureja vastaan Granadassa. Hän sai paavin ja Venetsian avulla Lepanton taistelussa suuren merivoiton turkkilaisista 7. lokakuuta 1571. Vuonna 1573 hän valloitti Tunisin, jonne hän halusi perustaa oman kuningaskunnan, mutta valloitus menetettiin seuraavana vuonna. Filip myös vastusti kuningaskuntahanketta. Vuonna 1575 hänestä tuli Espanjan hallussa olleiden Italian alueiden kenraalikuvernööri, ja vuonna 1576 hän sai Espanjan Alankomaiden käskynhaltijan viran alueen kapinoidessa Espanjan valtaa vastaan. Juan onnistui sitten kukistamaan kapinalliset Gembloux'ssa 31. tammikuuta 1578, mutta kuninkaan epäluulo ehkäisi kaikki hänen toimensa ja pian hän kuoli ruttoon. Juan oli muun muassa tehnyt suunnitelmia Maria Stuartin vapauttamiseksi ja toivonut voivansa naimalla hänet hankkia itselleen Englannin ja Skotlannin kruunut.
Chiayin piirikunta

Chiayin piirikunta () on Kiinan tasavaltaan, eli Taiwaniin, kuuluva piirikunta. Sen hallinnollinen keskus on Taibao.
Historia.
Yksi piirikunnan alkuperäisistä aboriginaaliheimoista ovat tsout. Han-kiinalaiset alkoivat saapua alueelle Ming-dynastian aikana.
Chiayin kaupunki erotettiin piirikunnasta vuonna 1982.
Maantiede ja ilmasto.
Ilmastoltaan piirikunta on leuto ja sateinen (Köppen-asteikolla Cfa). Pääkaupungissa mitattuna vuoden keskilämpötila on 22,9 °C ja vuoden keskimääräinen sademäärä on 2 432 mm. Sateet painottuvat kesään.
Chiayin piirikunnan pinta-ala on 1 902 km2.
Väestö ja kulttuuri.
Vuonna 2020 piirikunnan asukasluvuksi arvioitiin 499 481. Suurin kaupunki on Minxiong (71 300 asukasta).
Hallinto.
Piirikunta on jaettu 18 kuntaan. Näistä kahdella on kaupungin oikeudet, kaksi on tavallisia kuntia, ja loput ovat maalaiskuntia.
Korkeinta toimeenpanovaltaa piirikunnassa käyttää piirikunnanjohtaja. Vuonna 2018 tehtävään valittiin demokraattista edistyspuoluetta edustava Weng Chang-liang.
Qustul

Qustul on arkeologinen hautausmaa Niilin itäisellä rannalla Assuanin kuvernoraatissa, Egyptissä.
Kaisa Olkkonen

Kaisa Maria Olkkonen (27. toukokuuta 1964) on suomalainen hallitusammattilainen ja yritysjohtaja. Hän toimii useiden suomalaisten yritysten ja yhteisöjen hallituksissa. Vuodesta 2016 lähtien Olkkonen on ollut Cargotecin hallituksen jäsen. Enfon hallitukseen hän on kuulunut vuodesta 2016 lukien ja vuodesta 2020 hän on toiminut yhtiön hallituksen puheenjohtajana. Lisäksi hän on John Nurmisen Säätiön hallituksen puheenjohtaja ja Fintraffic Lennonvarmistuksen hallituksen jäsen. Olkkonen nimitettiin vuonna 2020 johtamaan Suomen valtion aineettomien oikeuksien (IPR) strategian ohjausryhmää.
Olkkonen oli SSH Communications Securityn toimitusjohtaja vuosina 2017–2020. Vuosina 1999–2016 hän oli Nokian palveluksessa, viimeksi yhtiön edunvalvonnan johtajana. Koulutukseltaan Olkkonen on oikeustieteen kandidaatti, ja hän on saanut varatuomarin arvonimen.
Olkkonen valittiin Veikkauksen hallituksen puheenjohtajaksi maaliskuussa 2022.
Taitungin piirikunta

Taitungin piirikunta (; Pha̍k-fa-sṳ: "Thòi-tûng-yen") on Kiinan tasavallalle, tai Taiwanille, kuuluva piirikunta. Sen hallinnollinen keskus on Taitungin kaupunki.
Historia.
Alueen alkuperäisväestöä edustavat mm. amisit, bununit ja paiwanit. Taitung oli viimeisimpiä alueita Taiwanin saarella, jonne han-kiinalaiset saapuivat 1800-luvulla. Hollantilaiset saapuivat löytöretkiensä aikana etsimään kultaa piirikunnan alueella virtaavista joista. Qing-dynastian aikana Taitungin kaupungin ympärille kehitettiin kokonainen piirikunta. Kun Taiwanista tuli osa Japanin imperiumia (1895–1945) japanilaisia asutettiin Taitungin alueelle merkittävien luonnonvarojen takia.
Maantiede ja ilmasto.
Piirikunnan pinta-ala on 3 515,3 km2. Piirikunnan rannikko sijaitsee Euraasian ja Filippiinien mannerlaattojen rajaseudulla, minkä johdosta alue on geologisesti aktiivinen. Taitungia on kutsuttu ”Taiwanin puutarhaksi”.
Taitungin ilmasto on melko leuto ja sateinen (Köppen-asteikolla Cfa). Pääkaupungissa mitattuna vuoden keskilämpötila on 22,4 °C ja vuoden keskimääräinen sademäärä 3 512 mm. Sateisin kuu on toukokuu, mutta alueella sataa ympäri vuoden melko tasaisesti.
Väestö ja kulttuuri.
Vuonna 2021 piirikunnan asukasluku on 215 000. Taiwanin aboriginaalit muodostavat kolmanneksen koko väestöstä. Suurin kaupunki on Taitung (arviolta 104 800 asukasta).
Paikalliseen ruokakulttuuriin kuuluvat mm. lyhyet riisinuudelit, porsaanverestä tehty hyytelö ja haiseva tofu.
Hallinto.
Ylintä toimeenpanovaltaa piirikunnassa käyttää piirikunnanjohtaja, joka tällä hetkellä on Kuomintangia edustava Rao Ching-ling. Hänet valittiin tehtävään vuonna 2018.