tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Timo R. Stewart

Timo Russell Stewart (s. 1980) on suomalainen Ulkopoliittisen instituutin (UPI) vanhempi tutkija ja tietokirjailija. Hän on erikoistunut Israelin–Palestiinan konfliktiin, Lähi-idän politiikkaan ja uskonnolliseen nationalismiin. Koulutukseltaan Stewart on valtiotieteiden tohtori poliittisesta historiasta, hän väitteli vuonna 2015 Helsingin yliopistosta. Aikaisemmin hän on työskennellyt Suomen Lähetysseuran projektipäällikkönä Myanmarin rauhanhankkeessa.
Stewart kasvoi Helsingin Laajasalossa suomalaisen äidin ja uusiseelantilaisen isän lapsena. Stewart on itse kaksikielinen: englannin- ja suomenkielinen. Stewart asuu Helsingin Roihuvuoressa. Hän on naimissa ja hänellä on kaksi lasta.
Stewartin teos "Valter Juvelius ja kadonneen arkin metsästys" (2020) oli ehdolla Tietokirjallisuuden Finlandia -palkinnon saajaksi (2020) ja voitti Lauri Jäntin tietokirjapalkinnon vuonna 2021. Juha Hurme ohjasi Espoon kaupunginteatterille tietokirjan pohjalta Valter Juveliuksesta kertovan näytelmän nimeltä "Jumalainen näytelmä". Stewartin teos "Luvatun maan lumo" oli Tietokirjallisuuden Finlandia -ehdokas vuonna 2022.
Stewartin väitöskirja käsitteli suomalaista kristillistä sionismia. Hamasin hyökättyä Israeliin vuonna 2023 Stewartista tuli kysytty asiantuntija suomalaiseen mediaan kommentoimaan konfliktia. 
Kirkkohistorioitsija André Swanström on arvostellut Stewartin asiantuntemusta ja suhtautumista Israeliin. Väitöskirjansa 2015 jälkeen Stewart on julkaissut kaksi vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia, jotka nekään eivät käsitelleet Israelin politiikkaa, yhteiskuntaa tai Israelin ja palestiinalaisten välistä konfliktia. 
Stewartin vuonna 2021 alkanut työsuhde UPI:ssa päättyy vuoden 2025 lopussa. 
Tunnustukset.
Tieteentekijöiden liitto myönsi Stewartille vuonna 2025 Vuoden tieteentekijä -palkinnon. Perustelujen mukaan "Hän on tuonut selkeäsanaisesti ja väsymättä tutkittua tietoa julkiseen keskusteluun yhteiskunnallisesti ja poliittisesti vaikeassa konfliktissa."
Silja Hiironniemi

Silja Hiironniemi (s. 1951) on suomalainen virkamies ja varatuomari. Hiironniemi on työskennellyt ylijohtajana sisäasiainministeriössä ja valtiovarainministeriössä. Hiironniemi toimi vuosina 2000–2005 Oulun kaupungin apulaiskaupunginjohtajana sekä Alavuden kaupunginjohtajana 1991–2000. Tätä ennen hän toimi tarkastuslautakunnan esittelijänä 1974–1978, Helsingin kaupunginkanslian lainopillisen osaston asiamiehenä (1978–1981), kunnallisen sopimus-valtuuskunnan toimiston lakimiehenä (1981–1983), kunnallisen työmarkkinalaitoksen apulaisosastopäällikkönä (1983–1991), sosiaali- ja terveysministeriön apulaisosastopäällikkönä (vuonna 1987) sekä Suomen kaupunkiliiton koulutuksen toimialueen projektipäällikkönä (vuonna 1991).
Hiironniemi valittiin vuoden 2022 aluevaaleissa Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialueen valtuustoon Suomen Keskustan ehdokkaana. Hiironniemi toimi vuonna 1981 Oikeuspoliittinen yhdistys Demlan puheenjohtajana.
Kvanttikompassi

Kvanttikompassi, kvanttibussoli ja kvanttierikoiskompassi () yleisesti ottaen tarkoittavat laitetta, joka mittaa suhteellista sijaintia avulla. Se sisältää joukon kvanttitekniikkaan perustuvia kiihtyvyysmittareita ja gyroskooppeja, jotka muodostavat inertiasuunnistusyksikön. 
Kvanttikompassi auttaa lintuja erottamaan pohjoisen ja etelän toisistaan vuosittaisten muuttojensa aikana.
Kvanttikompassi sisältää atomipilviä, jotka on avulla. Mittaamalla näiden jäädytettyjen hiukkasten liikettä tarkkojen ajanjaksojen aikana voidaan laskea laitteen liike. Laite antaisi tällöin tarkan, väärentämättömänä pidettävän sijainnin sellaisissa olosuhteissa, joissa satelliittinavigointi ei ole käytettävissä, esimerkiksi täysin veden alla olevassa sukellusveneessä.
Eri puolustusvoimat maailmanlaajuisesti kuten DARPA tai Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö ovat edistäneet prototyyppien kehittämistä (kuten kvanttikompasseja ja kvanttitutkia) tulevaa käyttöä varten sukellusveneissä ja lentokoneissa.
Tøyengata

Tøyengata on katu Gamle Oslon kaupunginosassa Oslossa. Se kulkee Grønlandsleiretiltä Finnmarkgatalle ja on nimetty alueella sijainneen kartanon mukaan.
Hjalmar Öhrnberg

Hjalmar Öhrnberg (21. marraskuuta 1863 – 31. lokakuuta 1940 Tampere) oli suomalainen kirjapainonomistaja ja -johtaja.
Öhrnberg kävi Suomalaisen alkeiskoulun Käkisalmessa ja hän tuli jo 12-vuotiaana vuonna 1876 oppilaaksi Weilin &amp; Göösin kirjapainoon Jyväskylään. Taiturintodistuksensa hän sai vuonna 1883. Hän oli sitten muutamia vuosia työssä Helsingissä Frenckellin, Hufvudstadsbladetin ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapainoissa kunnes hän valittiin Hämeenlinnassa sijainneen Hämäläinen-lehden kirjapainon faktoriksi ja lehden apulaistoimittajaksi. Vuonna 1897 Öhrnberg muutti Tampereelle Tampereen Uutiset-lehden kirjapainon johtaksi. Hän siirtyi vuonna 1906 Luukkonen &amp; Kumpp. kirjapainoon ja vuonna 1911 hän tuli Tampereen Sanomain painon ylifaktoriksi. Öhrnberg oli 1912–1918 Tampereen Sanomat-lehden isännöitsijänä. Öhrnberg osti vuonna 1918 Tampereelta J. F. Olánin kirjapainon, joka siitä lähtien on toiminut Kirjapaino Hermeksen nimellä.
Öhrnberg kuului Suomen Graafillisen Teollisuuden Harjoittajain Liiton johtokuntaan ja hän toimi Tampereen Kirjaltajayhdistyksen puheenjohtajana sekä Tampereen Faktoriklubin puheenjohtajana.
Juraj Druska

Juraj Druska (s. 31. elokuuta 1994) on slovakialainen shakinpelaaja, jolla on kansainvälisen mestarin arvonimi. Marraskuussa 2023 Druskan vahvuusluku on 2472, jolla hän on Slovakian viidenneksi vahvin aktiivipelaaja. Parhaimmillaan Druska on ollut elokuussa 2022 vahvuusluvulla 2530.
Druska pelasi shakin maailmancupissa 2021. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella Mircea-Emilian Pârligrasin, mutta hävisi toisella kierroksella Jorden van Foreestille.
Lilandin tapaus

Lilandin tapaus () on Norjan historian tunnetuimpia oikeusmurhia. Kaksi miestä, John Olav Larsen ja Håkon Edvard Johansen, löydettiin tapettuina Fredrikstadissa jouluaattona 1969. Teosta tuomittiin 21 vuodeksi vankeuteen sekä kymmeneksi vuodeksi turvaeristykseen Per Kristian Liland (1931–1996), joka vannoi koko ajan syyttömyyttään ja joka lopulta vuonna 1994 uusien todisteiden valossa todettiin syyttömäksi, sillä surmat voitiin ajoittaa päiville, joille Lilandilla oli alibi. Tutkinnan uudelleenavaamiseen vaikutti toimittaja Tore Sandbergin vuonna 1992 ilmestynyt aihetta käsitellyt kirja. Lilandille myönnettiin korvauksia yhteensä noin 13,5 miljoonaa kruunua. Tapauksen seurauksena Norjaan perustettiin itsenäinen komissio, jonka tehtävänä on arvioida jo ratkaistujen oikeustapausten ottamista uudelleenkäsittelyyn. Rikoksen oikea tekijä on yhä arvoitus.
Mesarán arkeologinen museo

Mesarán arkeologinen museo () on arkeologinen museo Ampeloúzoksen kylässä Górtynan kunnassa Kreetan saarella Kreikassa. Se esittelee Mesarán tasangon historiaa sekä antiikin ajan Gortynin kaupungista ja muualta tasangon alueelta löydettyä pääosin esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Historia ja rakennus.
Museo avattiin 22. huhtikuuta 2023. Museorakennus rakennettiin vuosina 2007–2014. Se sijaitsee noin 500 metriä etelään Ampeloúzoksen kylästä ja noin kilometrin länteen Gortynin arkeologisesta alueesta. Museorakennuksen koko on neliömetriä, josta pysyvien näyttelyiden näyttelytilaa on 900 neliömetriä. Rakennuksessa on myös muun muassa vaihtuvien näyttelyiden tila, konservointiloja, auditorio, kauppa ja kahvila.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä neoliittiselta ja minolaiselta kaudelta antiikin ajalle ja kristilliselle keskiajalle saakka. Museon kokoelmissa on muun muassa keramiikkaa, veistoksia, figuriineja eli pienoispatsaita, piirtokirjoituksia, savi- ja metalli-, lasi- ja kiviesineitä sekä koruja ja rahoja.
Vakituisten näyttelyiden aiheina saleittain ovat:
Messenian arkeologinen museo

Messenian arkeologinen museo () on arkeologinen museo Kalamátan kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Messenian alueyksikön alueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Museo on rakennettu sen jälkeen, kun paikalla aiemmin ollut kunnallinen agora ("dimotikí agorá") eli kauppahalli purettiin sen vuoden 1986 maanjäristyksessä kärsimien suurten vaurioiden vuoksi.
Kokoelmat.
Museon kokoelmat on järjestetty neljään osaan maantieteellisin perustein, ja ne esittelevät löytöjä Kalamátan, Messínin, Pýloksen ja Trifylían seuduilta. Ajallisesti löydöt ulottuvat esihistorialliselta kaudelta antiikin ajalle sekä bysanttilaiselle ja frankkivallan ajalle. Keskeisimpiä kohteita alueittain ovat:
Pýloksen arkeologinen museo

Pýloksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Pýloksen kaupungissa Pýlos-Néstorasin kunnassa Kreikassa. Se esittelee kaupungin ympäristöstä löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Historia ja rakennus.
Museo jatkaa vanhan, Pýloksen keskustassa sijainneen ja vuosina 1956–2014 toimineen arkeologisen Antonopoúleio-museon (Αντωνοπούλειο Αρχαιολογικό Μουσείο, "Antonopoúleio Archaiologikó Mouseío") toimintaa. Nykyisin se toimii kunnostetussa Maizónos-talossa, joka sijaitsee Pýloksen Niókastrossa eli uudessa linnassa. Ranskalaiset rakensivat talon vallattuaan linnan turkkilaisilta vuonna 1828. Rakennus on pitkä, kapea ja kaksikerroksinen. Museo aloitti toimintansa uudessa paikassa 25. elokuuta 2018.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin lukeutuu esineistöä pääasiassa mykeneläiseltä kaudelta sekä antiikin ajalta aina roomalaiselle kaudelle saakka. Löytöjä on eri puolilta Pýloksen ympäristöä, muun muassa Íklainasta sekä Voïdokoilián rannan lähellä sijaitsevasta tholos-haudasta, niin kutsutusta Thrasymedeen haudasta. Niin kutsutun Nestorin palatsin löytöjä on kuitenkin enemmän Chóran arkeologisessa museossa.
Pýrgoksen arkeologinen museo

Pýrgoksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Pýrgoksen kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Eliin alueyksikön alueelta löydettyä historiallista esineistöä.
Historia ja rakennus.
Museo toimii Ernst Zillerin nimiin laitetussa uusklassisessa rakennuksessa, joka valmistui vuonna 1890 ja toimi 1960-luvulle saakka Pýrgoksen kunnallisena agorana ("dimotikí agorá") eli kauppahallina. Sitä ehdotettiin museorakennukseksi jo vuonna 1962. Se luovutettiin kulttuuriministeriölle vuonna 1995. Rakennuksen kunnostaminen museoksi valmistui vuonna 2005. Museo aloitti alustavasti toimintansa vuonna 2006 ja pysyvä näyttely valmistui kokonaan vuonna 2013 tai 2015.
Koko korttelin täyttävän museorakennuksen pääsisäänkäynti on Karaïskáki-kadun puolelta, jossa sisäänkäyntiä reunustavat joonialaiset pylväät. Rakennus koostuu keskustilasta ja pohjois- ja eteläsiivestä. Sen pinta-ala on neliömetriä, josta päänäyttelytilaa on 650 neliömetriä. Rakennuksessa on myös muita näyttelytiloja sekä muun muassa, toimisto-, varasto- ja konservointitiloja.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä esihistorialliselta ajalta, antiikin ajalta ja bysanttilaiselta keskiajalta sekä myöhemmältäkin ajalta. Ajallisesti ne ulottuvat noin vuodesta 3000 eaa. aina 1800-luvulle saakka. Yksittäisiä museoesineitä on noin . Niihin lukeutuu muun muassa veistoksia, figuriineja eli pienoispatsaita, rakennusten koristeosia, hautakiviä, keramiikkaa, lasiesineitä, rahoja ja koruja.
Trípolin arkeologinen museo

Trípolin arkeologinen museo () on arkeologinen museo Trípolin kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Arkadian alueyksikön alueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Historia ja rakennus.
Museo on avattu vuonna 1986. Se toimii Trípolin keskustassa sijaitsevassa kaksikerroksisessa uusklassisessa rakennuksessa, jonka on suunnitellut Ernst Ziller ja joka toimi alun perin sairaalana vuodesta 1913. Museossa on parikymmentä näyttelysalia.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä eri puolilta Arkadiaa. Ajallisesti ne ulottuvat neoliittiselta kaudelta 4000 eaa. roomalaiselle kaudelle. Neoliittisen kauden kohteisiin lukeutuu Sfakovoúni Gortynían Vytínassa, josta on löydetty Arkadian vanhin linnoitettu asutus. Mykeneläisen kauden löytöjä on muun muassa Gortynían Palaiókastron mykeneläiseltä hautausmaalta. Klassisen antiikin löytöjä on muun muassa Asean, Lykosuran, Mantineian, Megalopoliin, Tegean ja Thelpusan kaupungeista. Roomalaisen kauden löytöjä on muun muassa Herodes Atticuksen huvilasta. Kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, figuriineja eli pienoispatsaita, keramiikkaa ja metalliesineitä.
Véroian arkeologinen museo

Véroian arkeologinen museo () on arkeologinen museo Kreikassa Véroian kaupungissa. Se esittelee Imathían alueyksikön alueelta löytynyttä pääosin esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Historia ja rakennus.
Museon rakentaminen alkoi 1960-luvun alussa ja valmistui vuonna 1965. Sen kunnostaminen valmistui vuonna 2009. Museorakennus on yksikerroksinen ja koostuu kolmesta salista.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä neoliittiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Niihin lukeutuvat muun muassa löydöt Néa Nikomídeian neoliittisesta asutuksesta ja Véroian hellenistisen kauden haudoista. Kokoelmien pääpaino on hellenistisessä kaudessa ja Makedonian valtakunnan huippukaudessa. Museon sali 1 keskittyy hellenistisen kauden hautoihin, sali 2 muuhun hellenistisen kauden esineistöön ja sali 3 roomalaisen kauden esineistöön. Aiemmin kokoelmiin kuului myös bysanttilaisen keskiajan esineistöä, mutta ne on siirretty Véroian bysanttilaiseen museoon.
Esineistöön kuuluu muun muassa veistoksia, figuriineja eli pienoispatsaita, keramiikkaa, hautakiviä, hauta-alttareita, piirtokirjoituksia, aseita ja koruja. Eräs merkittävä piirtokirjoitus on 100-luvulle eaa. ajoittuva ja marmoriseen steelaan kirjoitettu gymnasiarkkeja koskeva laki, joka sääteli gymnasionin toimintaa. Mielenkiintoisiin veistoksiin kuuluu joenjumala Olganosta esittävä rintakuva, jossa jumala on kuvattuna Aleksanteri Suuren hahmossa.
EM-rallikausi 2024

EM-rallikausi 2024 oli rallin EM-sarjan kausi vuonna 2024. Kausi oli EM-sarjan järjestyksessä 72. kausi.
Rengasvalmistajien mestaruudesta kilpaili neljä valmistajaa: Hankook, Michelin, MRF ja Pirelli. Sarjassa kaksi parhaiten sijoittunutta nimetyn valmistajan renkaita käyttävää Rally2-autoa ERC-sarjassa keräsivät pisteitä valmistajalle. Useampi auto samoilla renkailla ei lisää eikä vähennä pisteitä.
Sääntömuutokset.
Aika-ajokokeilla autojen lähtövälit nousivat kahteen minuuttiin asfalttikilpailussa, joka on sama kuin sorakilpailuissa. Tämän tarkoituksena on helpottaa tapahtumien suoratoistoa.
Kilpailijat eivät enää valitse lähtöpaikkaansa vaan lähtöjärjestys on aika-ajojen tulosten mukaan asfalttikilpailuissa. Sorakilpailuissa lähtöjärjestys on käänteinen aika-ajojen tuloksesta. Power Stage -erikoiskoetta edeltävä kokoontumisaika nousee 40 minuutista 50 minuuttiin, jotta FIA Junior ERC -kilpailijat voivat lähteä reitille ensin. Järjestäjät voivat pidentää tapahtuman tutustumista yhdellä päivällä FIA:n hyväksynnällä.
Kilpailukalenteri.
Puolassa ajettava ralli on asfaltilla ajettava kilpailu, joka on eri kuin sarjassa aiempina vuosina nähty soralla ajettava kilpailu. Unkarin ralli muuttui asfaltilla ajettavasta soralla ajettavaksi. Aberystwythissä ajettava Rali Ceredigion on ajettu vuodesta 2019, mutta on kaudella 2024 ensimmäistä kertaa mukana EM-sarjassa.
Tulokset.
EM-sarjan mestaruuden voittivat Hayden Paddon ja kartanlukija John Kennard. Paddon voitti mestaruuden 21 pisteen erolla Mathieu Franceschiin. Mestaruus varmistui Puolan kilpailussa, jonka voitti Andrea Mabellini.
Kristuksen veri

Kristuksen veri on kristinuskon keskeisiä käsitteitä, ja sillä tarkoitetaan Jeesuksen fyysistä verta jonka hän vuodatti kärsimyksessään ja ristiinnaulitsemisessaan.
Jeesuksen veren kunnioituksen taustalla on Vanhan testamentin uhrikultti, ja sen täyttyminen Jeesuksen ylimmäispapillisessa uhrissa. Viimeisellä ateriallaan Jeesus asetti uuden liiton:
Kristuksen veri ei Uuden testamentin mukaan ole vain ihmisen verta vaan kaksiluonto-opin mukaan Jumalan Pojan verta, joka toimii sovitusverenä: 
Spiritualiteetti.
Kristuksen verta on tiettävästi kunnioitettu monissa pyhäinjäännöksissä keskiajalta lähtien ja se toistuu monien teologien ja mystikkojen, kuten Albert Suuren, Bonaventuran, pyhän Mechthildin, pyhän Gertrudin ja Katariina Sienalaisen mietiskelyissä. Paavi Benedictus XIV hyväksyi kalleimman veren messun ja hetkipalveluksen vuonna 1747. Paavi Johannes XXIII antoi vuonna 1960 virallisen hyväksynnän kalleimman veren litanialle sekä yksityiseen että julkiseen käyttöön koko maailmassa ja kirjoitti apostolisen kirjeen "Inde a primis" maailman piispoille kalleimman veren hartauden edistämisestä.
Herrnhutilaisten hengellisissä lauluissa on voimakas veri- ja morsiusmystiikan sävy.
Kirkkotaiteessa Kristuksen verta on kuvattu muun muassa "Kipujen mies" –maalauksissa.
122 (luku)

122 (satakaksikymmentäkaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 121 ja seuraa luku 123.
Marat Husnullin

Marat Šakirzjanovitš Husnullin (, ; s. 9 elokuuta 1966, Kazan) on tataaritaustainen venäläinen poliitikko, Venäjän federaation rakentamisesta ja aluekehityksestä vastaava varapääministeri vuodesta 2020. Aikaisemmin Husnullin työskenteli muun muassa Moskovan apulaispormestarina. Husnullinilla oli merkittävä rooli Moskovan suurmoskeijan rakentamishankkeessa. Husnullinin toimiessa Tatarstanin tasavallan rakennus-, arkkitehtuuri- ja asunto- ja kunnallispalveluministeriössä (2001–2010) saatiin sinne suuri määrä federaation investointeja. Vuonna 2021 Husnullin sijoittui ensimmäiseksi "Biznes Online" -julkaisun "100 vaikutusvaltaisimpaa muslimia Venäjällä" -listalla. 
Helmikuussa 2022 Husnullin lisättiin Euroopan unionin pakoteluetteloon, koska hän oli "vastuussa toimista ja politiikasta, jotka heikentävät ja uhkaavat Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä sekä Ukrainan vakautta tai turvallisuutta". Venäjän johto antoi Husnullinille tehtäväksi Hersonin, Zaporižžjan ja Donbassin "entisöinnin".
Öljypurskuttelu

Öljypurskuttelu () on tuhansia vuosia vanha ayurvedinen uskomuslääkintämenetelmä, jolla uskotaan olevan erityisesti suun terveyttä sekä koko kehon terveyttä parantavia vaikutuksia. Öljypurskuttelussa otetaan lusikallinen öljyä (esimerkiksi kookosöljyä) suuhun ja sitä purskutellaan useiden minuuttien ajan, jonka jälkeen se syljetään pois. Öljyä ei niellä sillä sen ajatellaan keräävän itseensä bakteereita. Öljypurskuttelun hyödyiksi on esitetty muun muassa plakin, hammaskiven ja ientulehduksen väheneminen, mutta sen vaikutuksille ei ole vahvaa tutkimusnäyttöä.
Kritiikki.
Öljypurskuttelusta ei ole olemassa laadukasta tutkimusta eikä ymmärrystä mahdollisesta mekanismista, joka selittäisi, kuinka se käytännössä voisi toimia, eikä todisteita siitä, että siitä olisi mitään hyötyä. American Dental Associationin mukaan ei ole olemassa luotettavia tieteellisiä tutkimuksia, joiden mukaan öljynpurskuttelu hyödyttäisi suuhygieniaa tai yleistä hyvinvointia.
Kauko Breilin

Kauko Kalevi Breilin (s. 7. lokakuuta 1931 Halikko) on suomalainen eläköitynyt meijerialan yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Breilinin vanhemmat olivat seppä Oskar Volmar Breilin ja meijeriapulainen Lyyli Saarinen. Kansanedustaja, ministeri Reino Breilin oli hänen veljensä. Kauko Breilin avioitui konttoristi Laila Hakalan kanssa. Hän kävi kansa- ja jatkokoulun 1938–1946 ja Salon kauppalan yleisen ammattikoulun koneosaston 1946–1948. Meijeriteknikoksi Breilin valmistui Valtion maitotalousopistosta Jokioisissa 1954. Breilin oli Ruonan piirin meijeri Oy:n isännöitsijä-juustomestari Sauvossa 1954–1955, Valion Äänekosken meijerin vastaava juustomestari 1955–1964, Nurmeksen Osuusmeijerin teknillinen johtaja 1964–1970 ja Osuuskunta Yhteisjuustolan isännöitsijä-juustomestari Lapinlahdella 1970–1973 ja yrityksen toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1973–1992. Breilinillä on ollut myös useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1990.
Breilin

Breilin on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Pahkasiat

Pahkasiat ("Phacochoerus") on sikojen heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluvia lajeja ovat pahkasika ja aavikkopahkasika. Aavikkkopahkasika on keskimäärin hieman pienempi ja suippokuonoisempi kuin pahkasika. Pahkasiat muistuttavat villisikaa.
Taina Tervonen

Taina Tervonen (s. 1973) on suomalainen toimittaja, dokumenttiohjaaja, kirjailija ja kielenkääntäjä.
Tervonen syntyi kainuulaiseen lähetystyöntekijäperheeseen ja vietti lapsuutensa Namibiassa ja Senegalissa. Suomeen hän saapui 15-vuotiaana ja lukion käytyään muutti Ranskaan, jossa hän sittemmin asettui Pariisiin. Toimittajana hän on käsitellyt maahanmuuttoa ja siirtolaisuutta, sekä Välimerellä että Bosniassa kadonneiden kohtaloita. Hän on valmistanut dokumenttielokuvan Bosnian sodan uhreista.
Tervosen ja valokuvaaja Anna Aution Image-lehdelle tekemä artikkeli "Hukkuneet" voitti vuoden 2017 Vuoden yleisölehtijuttu -palkinnon Aikakausmedian Edit-kilpailussa. He valmistivat artikkelin pohjalta teoksen nimeltä "Hukkuneet", joka oli ehdolla Tietokirjallisuuden Finlandia -palkinnon saajaksi vuonna 2019. Teokselle myönnettiin Lauri Jäntin tunnustuspalkinto seuraavana vuonna. Teoksen pohjalta syntyi vuonna 2020 Helinä Rautavaaran museossa esitetty valokuvanäyttely "Lähteneet", joka käsitteli lähtemistä ja siirtolaisuutta yksilön näkökulmasta. Tervonen voitti kehitysjournalismin palkinnon vuonna 2020 Image-lehdelle kirjoittamallaan artikkelilla "Kadonneiden laiva". Hänen teoksensa "Les fossoyeuses" (2021) voitti sveitsiläisen Jan Michalskin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2022, palkinnon arvo on 50 000 Sveitsin frangia. Teos kertoo Bosnian sodassa 1992–1995 kadonneiden etsinnästä ja ruumiiden tunnistamisesta.
Ranskaksi Tervonen on kirjoittanut useita teoksia, jotka käsittelevät muun muassa 30 homoseksuaalin vanhemman lapsia ("Fils de..." 2011), lasten syöpäosastoa ("Face à la vie: 1 an à Garches", 2013) ja Välimerellä haaksirikkoutuneita siirtolaisia ("Au pays des disparus", 2019).
Maanomistajain Liitto

Maanomistajain Liitto on suomalainen maanomistajien edunvalvonta- ja neuvontajärjestö. Maanomistajain Liitto on ELO:n (European Landowners´ Organization) jäsen. Liitto on perustettu vuonna 1945.
Maanomistajain Liiton tavoitteet perustuvat ennen kaikkea perustuslain 15 §: "Jo­kai­sen omai­suus on tur­vat­tu. Omai­suu­den pak­ko­lu­nas­tuk­ses­ta ylei­seen tar­pee­seen täyt­tä kor­vaus­ta vas­taan sää­de­tään lail­la."
Sivuillaan liitto esittelee tavoitteikseen:
Maanomistajain Liiton puheenjohtaja on tällä hetkellä Sebastian Sohlberg ja toiminnanjohtaja Kimmo Collander.
Geo Škurupi

Geo Škurupi (, oik. Heorhi (Juri) Danylovytš Skurupi, ; 20. huhtikuuta 1903 Bender, Bessarabian kuvernementti, nyk. Moldova – 8. joulukuuta 1937 Leningrad) oli runoilija ja prosaisti. Hänen ensimmäinen teoksensa ilmestyi kirjallisessa kalenterissa "Hronossa" 1920. Hän toimi aktiivisesti kulttuurijärjestöissä Panfuturistien yhdistys, Komunkult ja Nova Generatsija ja julkaisi tuotantoaan aikakausjulkaisuissa "Vyr revoljutsiji", "Šljah’y mystetstva", "Hlobus", "Hrono", "Semafor u maibutnje", "Žyttja i revoljutsija", "Nova generatsija", "Tšervonyi šljah’" ja "Literaturna hazeta". Hänet pidätettiin 1934 ja tuomittiin kymmeneksi vuodeksi keskitysleirille. Myöhemmin NKVD:n erikoistribunaali muutti tuomion kuolemantuomioksi, ja hänet ammuttiin.
Tuusulan kirkonkylä

Tuusulan kirkonkylä () on Tuusulan kunnan historiallinen kirkonkylä, joka sijaitsee Hyrylän taajaman koillisosassa Tuusulanjärven välittömässä läheisyydessä. Hyrylän ja Järvenpään välinen seututie 145 kulkee kirkonkylän alueen halki ja järven läheisyydessä kulkee Tuusulan Rantatienä tunnettu historiallinen museotie. Kirkonkylässä sijaitsevat muun muassa vuonna 1734 rakennettu Tuusulan kirkko, kirkonkylän peruskoulu sekä nykyään majoituspaikkana toimiva Krapin tila.
Varhaiset maininnat kirkonkylän asutuksesta ajoittuvat vuodelle 1543, jolloin kylässä oli peräti kymmenen taloa. 1600-luvun kylän viljelyksessä oli kuusi tilaa,
Kottu, Eggertas, Krapi, Nikula, Pekkola ja Pappila, joista vain Pappila sijaitsee entisellä paikallaan. Tuusulan ensimmäinen kirkko rakennettiin kirkonkylään vuonna 1643, vain 11 vuotta ennen kuin Tuusulaan perustetiin itsenäinen seurakunta.
Aavikkopahkasika

Aavikkopahkasika ("Phacochoerus aethiopicus") on pahkasikojen sukuun kuuluva laji. Sen vartalon pituus on keskimäärin 125 cm ja se painaa keskimäärin 75 kg. Sen säkäkorkeus on suurin piirtein 50 cm. Sen iho on sopeutunut kuivaan ympäristöön eli se ei ole kovin paksu. Aavikkopahkasika on hieman pienempi kuin pahkasika ("Phacochoerus africanus"). Laji pesii maalis–toukokuulla ja porsaita on pesueessa 1–8.
Aavikkopahkasikaa tavataan Keniasta sekä Afrikan sarvesta Etiopian ja Somalian alueelta. Laji elää todennäköisesti koko Somaliassa, mutta havaintotiedot ovat puutteellisia. Etiopiassa levinneisyysalueeseen kuuluvat maan kaakkoiset ja eteläiset osat ja Keniassa maan keskiset, itäiset, kaakkoiset ja pohjoiset osat.
Aavikkopahkasian elinympäristömieltymykset tunnetaan heikosti. Keniassa tehtyjen tutkimusten mukaan sitä tavataan erityisesti puolikuivilla alueilla, joilla kasvaa kuivia pensaikkoja, avaraa puustoa tai aroa.
Aavikkopahkasian tiedetään käyttävän ravinnokseen ruohojen lehtiä sekä sipuleita ja mukuloita, mutta se syö todennäköisesti myös maavarsia, hedelmiä, selkärangattomia ja muiden kasvien lehtiä.
Kardinaalitangara

Kardinaalitangara ("Calochaetes coccineus") on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Kardinaalitangara kasvaa 17–18 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Lajin koiraan pää ja selkä ovat punaiset. Silmienympärystä, kurkku ja rinnan yläosa ovat mustat. Myös siivet ovat mustat. Kardinaalitangarakoiraan alarinta ja vatsa ovat punaiset. Naaraskardinaalitangara on väriltään vaaleampi ja oranssimpi. Naaraalla ei ole mustaa ylärintaa. 
Levinneisyys ja elintavat.
Kardinaalitangaraa tavataan Andien itärinteiltä Kolumbiasta Peruun. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja niiden reunamaat. Se liikkuu muutaman linnun ryhminä, ja liittyy usein sekaparviin. Kardinaalitangaran ravintoa ovat hyönteiset ja erityisesti muurahaispuiden ("Cecropia") hedelmät.
Syvä valtio

Syvä valtio () on valtiotieteilijöiden käyttämä käsite valtion virkamiesten ja etenkin sen väkivaltakoneistojen harjoittamasta poliittisesta vallankäytöstä.
Patrick H. O'Neilin mukaan "syvä valtio" tarkoittaa pakkovaltaa käyttävien instituutioiden, toimijoiden ja suhteiden kokonaisuutta, joka toimii puolustuksen, tiedustelun ja poliisitoimen muodollisten rakenteiden ulkopuolella, Se toimii poliittisessa valvonnassa ja nauttii laajaa autonomiaa oikeuttaen olemassaolonsa kansakuntaa uhkaavien eksistentiaalisten vaarojen torjunnalla.
Historia.
Alun perin termillä viitattiin Turkissa oletettuun maata ohjaavaan sotilaiden, tuomareiden, poliitikkojen ja rikollisten piiriin, jossa demokratia olisi ollut vain kulissi. 
Yhdysvalloissa 2010-luvulla termi yleistyi Donald Trumpin ja hänen kannattajiensa puheissa. Heidän mukaansa Barack Obaman hallinnosta periytyi Trumpin hallintoon virkamiehiä, jotka yrittivät estää Trumpin politiikan toteutumisen. 
Kehitys salaliittoteoriaksi.
Salaliittoversiossa "deep state" tarkoittaa valtion sisällä väitetysti olevia salaisia virkamiesten verkostoja, joiden tavoitteena on vaikuttaa lain ulkopuolisilla keinoilla hallituksen politiikkaan tai heikentää ja manipuloida sitä. Yleensä heitä olisi byrokraattisissa virastoissa ja korkeissa armeija- ja tiedusteluviroissa. Populistien kritiikin mukaan syvä valtio on omia etujaan ajava teknokratia, joka ei ole vastuussa äänestäjille. Isommassa merkityksessä syvällä valtiolla voidaan tarkoittaa QAnon-salaliittoteoriassa esiintyvää uskomusta pienestä valtaeliitin ryhmästä, jonka uskotaan hallitsevan maailmaa.
ABC Newsin ja "The Washington Postin" huhtikuussa 2017 teettämän kyselyn mukaan lähes puolet yhdysvaltalaisista uskoi syvän valtion olemassaoloon, mutta 35 prosenttia kyselyyn vastanneista piti sitä vain salaliittoteoriana. 
Helsingin Sanomien mukaan "deep state" on konservatiivien ja äärioikeiston käyttämä termi kuvitellusta kansakunnan sisäisestä vihollisesta, joka käyttää piilotettua valtaa.
Karhunnevankankaan tuulivoimapuisto

Karhunnevankankaan tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Pyhäjoen Karhunnevankankaalla sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 33 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 188 megawattia ja vuosituotanto on arviolta 600–700 gigawattituntia. Voimalat on rakentanut wpd Finland Oy, joka myös omistaa ne yhtiön wpd Karhunnevankankaan Tuulipuisto Oy kautta.
Yleistä.
Tuulivoimapuisto sijaitsee 12 kilometriä Pyhäjoen kirkonkylältä kaakkoon päin Pyhäjoen ja Yppärin välisellä metsä- ja suoalueella. Maasto on verrattain alavaa ja korkeudet vaihtelevat 20–45 metriä mpy. Tuulivoimapuistossa on omistajana 74 maanomistajaa. Tuulipuiston pituus on 6,0 kilometriä, leveys 3,5 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 12 neliökilometriä. Tuulipuistoksi kaavoitetun alueen pinta-ala on 26 neliökilometriä . Voimalat sijaitsevat 30–42 metriä mpy.
Tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Nordexin valmistamaa N163-mallia, jonka napakorkeus on 158 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 163 metriä, ja jonka kapasiteetti on 5,7 megawattia.
Tuulipuistosta on kaksi tieyhteyttä, jotka liittyvät molemmat lännessä kulkevaan seututiehen 507 tiehen. Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleissa 20–30 kilovoltin jännitteellä alueen keskellä sijaitsevalle sähköasemalle. Siellä jännite nostetaan 110 kilovolttiin ja johdetaan siirtolinjaa myöten 8 kilometrin päähän Jylkän sähköasemalle. Jylkässä sähkö johdetaan kantaverkkoon. Voimala-alueella on myös helikopterikenttä huoltotöitä varten.
Historiaa.
Kaupparekisteriin ilmoitettiin yhtiö wpd Karhunnevankankaan Tuulipuisto Oy huhtikuussa 2011. Hankkeen toteuttamisen vaativa ympäristövaikutusten arviointimenettely (YVA) päättyi kevättalvella 2016, ja arviointiohjelmasta annettiin lausunto huhtikuussa 2015 ja arviointiselostuksesta maaliskuussa 2016. YVA-selostuksessa tuulipuistoon esitettiinrakennettavaksi enintään 40 tuulivoimalaitosta, joiden tehoksi ajateltiin 3–5 megawattia. Tuulipuistoon rakennettaisiin oma sähköasema ja siitä 110 kilovoltin siirtolinja Jylkän uudelle sähköasemalle. Osayleiskaava hyväksyttiin Pyhäjoen kunnanvaltuustossa joulukuussa 2016 ja se sai lainvoiman tammikuussa 2017. Osayleiskaavassa voimaloiden lukumääräksi ilmoitettiin 33 voimalaa ja sähkönsiirtolinjaksi suoraan etelään johtavaa reittiä Jylkän sähköasemalle. Kaavassa voimaloiden enimmäiskorkeudeksi mainitaan 230 metriä, mutta toteutuma on yli 240 metriä. Hankkeen rakennusluvat myönnettiin keväällä 2020.
Ensimmäiseksi rakennettiin huoltotiet ja nostokentät vuosien 2021 ja 2022 aikana. Perustusten betonityöt aloitettiin toukokuussa 2020 ja ne päättyivät syyskuussa 2020, jonka jälkeen tuulivoimalaitoksia aloitettiin pystytyttää vuoden 2022 aikana. Tuulipuiston tuottaman sähkön vaatimaa siirtojohtoa ja sähköasemaa alettiin rakentamaan vuonna 2021 ja ne valmistuivat vuoden 2022 aikana. Tuulipuiston sähkötyöt ja testaukset valmistuivat kesään 2023 mennessä, jolloin sähköntuotanto käynnistyi täysimääräisenä.
UPM Kymmene Oyj solmi pitkäaikaisen sähkönhankintasopimuksen wpd Finlandin kanssa.
Nova generatsija

Nova generatsija (, ’Uusi sukupolvi’) oli futuristien kirjallinen järjestö. Sen perustivat Harkovassa 1927 Panfuturistien yhdistyksen entiset jäsenet Myh’ailo Semenko, Geo Škurupi, Oleksi Poltoratskyi, A. Tšužy, Mykola Skuba ja muut sekä uudet jäsenet, kuten Dmytro Buzko. Sen ohjelmaan sisältyi internationalismin ja työväenkulttuurin iskulauseita, ja se oli kytköksissä Ukrainan kirjallisuuden modernisointiin viemällä sen kosketuksiin läntisen maailman kirjallisten aikalaisvirtausten kanssa. Järjestön virallinen äänenkannattaja oli saman niminen. Järjestö sai uudeksi nimeksi 1929 Ukrainan kommunistisen kulttuurin työläisten yhdistys, ja vuonna 1930 nimeksi tuli Ukrainan työläiskirjailijoiden liitto. Järjestö jouduttiin lakkauttamaan 1931. Useimmat jäsenet teloitettiin Stalinin vainojen aikana, joskin jotkut alistuivat paineen alla, kuten Oleksi Poltoratskyi, ja omaksuivat puolueen linjan.
Juri Manin

Juri Ivanovitš Manin (venäjäksi Ю́рий Ива́нович Ма́нин) (16. helmikuuta 1937 – 7. tammikuuta 2023) oli venäläinen matemaatikko, joka tunnettiin algebrallisesta geometriasta ja sekä monista matemaattisen logiikan ja teoreettisen fysiikan teoksista.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1993.
Anthropic

Anthropic PBC on yhdysvaltalainen tekoälystartup-yritys, jonka perusti joukko OpenAI:n entisiä työntekijöitä. Anthropic kehittää yleisiä tekoälyjärjestelmiä ja kielimalleja. Se on yhteiskuntavastuuseen sitoutuva osakeyhtiö, ja liitetään usein efektiiviseen altruismiliikkeeseen.
Heinäkuuhun 2023 mennessä Anthropic oli kerännyt 1,5 miljardia dollaria rahoitusta. Syyskuussa Amazon ilmoitti neljän miljardin dollarin sijoituksesta, seuraavassa kuussa Google ilmoitti 2 miljardin dollarin sijoituksesta.
Historia.
Anthropicin perustivat vuonna 2021 OpenAI:n entiset jäsenet, pääasiassa sisarukset Daniela ja Dario Amodei, joista jälkimmäinen toimi OpenAI:n tutkimusjohtajana. Amodein sisarukset kuuluivat joukkoon työntekijöitä, jotka jättivät OpenAI:n yhtiön suuntaan liittyvien erimielisyyksien johdosta, erityisesti liittyen OpenAI:n Microsoftin kanssa tekemiin hankkeisiin vuonna 2019.
Claude.
Entisistä OpenAI:n tutkijoista koostuva ryhmä, jotka olivat mukana GPT-2- ja GPT-3-mallien kehittämisessä aloitti Anthropicissa oman Claude-nimisen AI-keskustelubotin kehittämisen. ChatGPT:n tapaan Clauden käyttäjät voivat lähettää kysymyksiä tai pyyntöjä chatbotille ja saada yksityiskohtaisia vastauksia.
Claude oli alun perin saatavilla suljetussa betaversiossa Slack-integraation kautta, mutta nyt Claude on käytettävissä verkkosivuston claude.ai kautta.
Claude ei aiemmin ollut saatavilla Euroopan unionin jäsenmaissa.
Dansk Melodi Grand Prix 2000

Dansk Melodi Grand Prix 2000 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 2000, Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin noin 100 kappaletta. Lähetetyistä kappaleista valittiin kymmenen finalistia. Finaalikappaleiden nimet ja tekijät julkaistiin 3. joulukuuta ja esittäjät 14. tammikuuta.
Finaali pidettiin 19. helmikuuta Cirkusbygningenissä Kööpenhaminassa. Finaali pidettiin kaksikierroksisena. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät valitsivat viisi kappaletta toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja raati siten, että Tanska oli jaettu neljään alueeseen, joista kunkin puhelinäänestystulos muutettiin pisteiksi kaavalla 12-10-8-6-4. Myös raati pisteytti kappaleet samalla kaavalla. Kilpailun voitti duo Olsen Brothers kappaleella "Smuk som et stjerneskud", joka käännettiin kansainvälistä Eurovision laulukilpailua varten englanniksi nimellä "Fly on the Wings of Love". Kappale voitti myös kansainvälisen Eurovision laulukilpailun. Finaalia seurasi 1 356 000 katsojaa.
HYTKY

HYTKY eli "Helsingin yliopiston teknokulttuurin ystävät ry" on vuonna 1996 perustettu elektronisen musiikin kulttuuriyhdistys ja HYY:n alainen opiskelijajärjestö. Hytkyn tavoitteena on edistää elektronisen musiikin kulttuuria ja sen tuntemusta, sekä itse tehtyä, epäkaupallista ja yhteisöllistä teknokulttuuria. Hytkyn toimintaan kuuluu muun muassa elektronisen musiikin kulttuuritapahtumien ja koulutusten järjestäminen. Hytky on Entropyn ohella yksi vanhimmista vieläkin aktiivisista elektronisen musiikin kulttuuriyhdistyksistä.
Sapilaat

Sapilaiksi kutsuttiin Hämeessä ja Itä-Suomessa kahta sileää seivästä, joiden varassa heinärukoja ennen kannettiin suojaan. Länsi-Suomessa niistä käytettiin myös nimitystä hamilat, ja ne oli saatettu sitoa vitsaksilla.
Prayssac

Prayssac on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Lotjoen varrella, noin 28 kilometriä Cahorsin kaupungista länteen.
Prayssacin kylä perustettiin 700-luvulla kirkon ympärille. Se sai kaupunkioikeutensa vuonna 1280, ja siitä tuli kauppakaupunki. Saint Barthélémyn kirkko on tyyliltään klassinen, ja se on rakennettu Napoleon III:n aikana 1800-luvulla. Kirkon laivan oikeanpuoleiseen seinään on haudattu yhden Napoleon I:n marsalkan, Prayssacissä syntyneen, Jean-Baptiste Bessièresin sydän.
Joulun tähtitarinoita

Joulun tähtitarinoita (, , , ) on pohjoismaisena yhteistuotantona tehty tietokoneanimoitu television jouluohjelma, joka sai ensiesityksensä joulukuussa 2022. Se sisältää seitsemän itsenäistä tarinaa: ”Joulu saapuu Muumilaaksoon”, ”Ennätys”, ”Joulukenkä”, ”Pikku-Makko”, ”Kaikkein paras lahja”, ”Sikopaimen” sekä ja ”Kettu ja tonttu”. Lisäksi mukana on lyhyt esittely tarinoille. "Joulun tähtitarinoita" on esitetty eri Pohjoismaissa paikallisten yleisradioyhtiöiden televisiokanavilla. Suomessa sitä on esittänyt Yle.
Suomessa tehdyt osiot ovat ”Joulu saapuu Muumilaaksoon”, joka perustuu Tove Janssonin muumiaiheiseen novelliin "Kuusi", ja ”Kaikkein paras lahja”, joka perustuu Mauri Kunnaksen lastenkirjaan "Kaksitoista lahjaa Joulupukille". Tanskassa tehdyt osiot ovat Jakob Martin Stridin samannimiseen kuvakirjaan perustuva ”Pikku-Makko” ja H. C. Andersenin samannimiseen satuun perustuva ”Sikopaimen”. Norjassa tehdyistä ”Kettu ja Tonttu” perustuu ruotsalaisen Astrid Lindgrenin versioon Karl-Erik Forsslundin samannimisestä sadusta ja ”Ennätys” Kjell Aukrustin Flåklypa-lastenkirjoihin. Islannissa tehty ”Joulukenkä” perustuu islantilaisiin jouluperinteisiin.
Katherine Freese

Katherine Freese (s. 8. helmikuuta 1957 Freiburg, Saksa) on yhdysvaltalainen astrofyysikko ja professori, joka on tutkinut sekä pimeää ainetta että energiaa ja maailmankaikkeutta heti alkuräjähdyksen jälkeen. Freesen tutkimukset ovat muun muassa todistaneet, että niin sanottu pimeän aineen MACHO-teoria ei ollut mahdollinen.
Akateeminen ura.
Freese opiskeli fysiikkaa Princetonin ja Columbian yliopistoissa. Hän suoritti Princetonissa alemman korkeakoulututkinnon, ja maisteriksi hän valmistui 1981 Columbiasta. Freesesta tuli 1984 fysiikan tohtori Chicagon yliopistosta.
Freese aloitti postdoc-tutkimuksen Harvard–Smithsonian Center for Astrophysicsissä, ja sitten hän sai stipendin teoreettisen fysiikan Kavli-instituuttiin sekä Berkeleyn Kalifornian yliopistoon. Freese toimi 1987–1981 apulaisprofessorina MIT:ssa.
Freese siirtyi MIT:sta Michiganin yliopistoon, missä hän on toiminut professorina. Hän oli myös vuosina 2014–2016 Tukholmassa toimivan teoreettisen fysiikan Nordita-tutkimuslaitoksen johtajana.
Tutkimustyö.
Freese on tehnyt tutkimusta laaja-alaisesti teoreettisen kosmologian ja hiukkasastrofysiikan parissa. Hän on pyrkinyt tunnistamaan maailmankaikkeudesta sekä pimeää ainetta että energiaa. Lisäksi hän on yrittänyt rakentaa mallia maailmankaikkeudelle heti alkuräjähdyksen jälkeen.
Freese oli ensimmäisiä, jotka ehdotti erilaisia tapoja tunnistaa pimeää ainetta. Hän tutkimustensa ansiosta ns. MACHO-kappaleet voitiin hylätä pimeän aineen rakennuspalikoina. Freese on tutkinut MACHOja ja niiden vastineita WIMPejä, ja hän havaitsi, että massiivisia MACHO-kappaleita, kuten valkoisia ja ruskeita kääpiöitä, ei ollut maailmankaikkeudessa tarpeeksi selittämään pineää ainetta. Freesen tutkimukset ovat johtaneet tutkijat etsimään epäsuorasti pimeää ainetta ja esimerkiksi IceCube-neutriino-observatorion perustamiseen.
Freese on ehdottanut, että varhaisessa maailmankaikkeudessa oli pimeitä tähtiä, jotka kävivät pimeällä aineella. Hän on ehdottanut myös luonnollisen inflaation mallia selittämään kosmista inflaatiota. Freese ja Martin Wolfgang julkaisivat 2023 teorian, jonka mukaan pimeä aine syntyi vasta tavallisen aineen muodostumisen jälkeen. He ovat kutsuneet tätä tapausta pimeäksi alkuräjähdykseksi.
Freese on julkaissut yli 300 artikkelia eri fysiikan ja tähtitieteen lehdissä sekä kirjoittanut Princeton University Pressin julkaiseman tietokirjan "Kosminen cocktail".
H-päivä (Islanti)

H-päivä ( tai "") 26. toukokuuta vuonna 1968 oli päivä, jolloin Islanti siirtyi vasemmanpuolisesta oikeanpuoliseen liikenteeseen.
Allting () eli Islannin parlamentti oli alunperin esittänyt hallitukselle seuraavan pyynnön 13. toukokuuta 1964: ”Alþingi kehottaa hallitusta aloittamaan mahdollisimman pian tutkimuksen siitä, miten liikenne siirretään parhaiten oikeanpuoleiseksi.” Kyseisen tehtävän suorittamiseksi perustettiin Umferðarnefnd (’liikennelautakunta’), ja muutoksen kustannukset olivat yli 33 miljoonaa Islannin kruunua busseihin tehtyjen muutoksien takia sekä 12 miljoonaa kruunua infrastruktuurimuutoksiin, eli yhteensä 45 miljoonaa kruunua. 
Ainoa muutokseen liittyvä onnettomuus tapahtui, kuin polkupyörällä ajellut poika loukkasi jalkansa.
Floressas

Floressas on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 36 kilometriä Cahorsin kaupungista länteen.
Château de Chambertin mailla on viljelty viiniä 1200-luvulta saakka. Silloin paikalla oli linnoitettu maatalo vallihautoineen. 1600-luvulla siitä tuli aatelisten omaisuutta, jotka jatkoivat viinin viljelyä. Lotjoen purjehduskelpoisuutta parannettiin, ja 1700-luvulla sitä kautta kuljetettiin tilan viinejä ympäri Eurooppaa. Vuonna 1862 linnassa syntyi Marie Désiré Pierre Bataille, josta tuli nuorin ranskalainen kenraali. 1800-luvun lopulla viinikirva tuhosi tilan viiniköynnöksiä, ja kun kenraali Bataille kuoli ensimmäisen maailmansodan taistelussa Vogeesien rintamalla vuonna 1914. Se johti Chambertin 300 hehtaarin viinitarhojen hylkäämiseen. Maat olivat kesannolla vuoteen 1973 saakka, jolloin uusi omistaja palautti viinitilan taas loistoonsa.
Keane Barry

Keane Barry (s. 25. kesäkuuta 2002 Drogheda), lempinimeltään ”Dynamite”, on irlantilainen dartsinpelaaja. Hän on marraskuussa 2023 PDC:n maailmanlistalla sijalla 40. Barry on UK Openin semifinalisti vuodelta 2022.
Ura.
Barry eteni vuonna 2019 PDC:n nuorten MM-kilpailuissa välieriin, joissa hän hävisi lopulliselle mestarille Luke Humphriesille. Vuodenvaihteessa 2019–2020 Barry debytoi PDC:n MM-kilpailuissa ja hävisi ensimmäisellä kierroksella Vincent van der Voortille. Vuonna 2020 Barry voitti BDO:n nuorten maailmanmestaruuden.
Barry sijoittui vuoden 2020 Development Tour -listalla toiseksi ja sai siten PDC:n kiertuekortin vuonna 2021. Vuonna 2022 Barry eteni UK Openin välieriin voittaen muun muassa hallitsevan mestarin James Waden lukemin 10–4. Välierässä hän johti Michael Smithiä 6–2, mutta hävisi lopulta lukemin 6–11.
Ivo Sedláček

Ivo Sedláček (s. 12. elokuuta 2003 Brno, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkohyökkääjä, joka edustaa Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Poikia. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Sedláček on HC Kometa Brnon kasvatti. Hän oli kaudella 2018–2019 seuran U16-joukkueen toiseksi paras pistemies Jakub Kosin jälkeen tehoilla 36+29=65, joilla Sedláček jakoi Tšekin U16-sarjan maalipörssin neljännen sijan HC Vítkovicen Josef Krejsan kanssa sekä pistepörssin kahdeksannen sijan AZ Havířovin Martin Pavlačkan ja HC Sparta Prahan Jan Krupičkan kanssa. Kaudella 2019–2020 hän oli Kometan U17-joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 22+30=52.
Kaudella 2021–2022 Sedláček oli Kometa Brnon U20-joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 25+38=63, joilla hän sijoittui Extraliga juniorůn pistepörssissä kahdeksanneksi. Sedláček voitti myös sarjan jäähypörssin 110 minuutillaan. Hän debytoi kauden aikana myös Kometan Extraliga-joukkueessa, jossa Sedláček pelasi kolme runkosarja- ja kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki Extraliga-debyyttinsä 16. helmikuuta 2022 HC Třinecia vastaan. Sedláček sai ottelussa jääaikaa 8.53 minuuttia. Kaudella 2022–2023 hän toimi Kometan U20-joukkueen varakapteenina. Sedláček pelasi kauden aikana Extraligassa kuusi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös lainalla sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan SK Horácká Slavia Třebíčissa, jossa Sedláček pelasi 20 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4 ja neljä playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Kaudeksi 2023–2024 Sedláček siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Poikiin. Hänet äänestettiin sarjan helmikuun kuukauden pelaajaksi. Marraskuussa 2023 Sedláček teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Sedláček pelasi World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2019, jolloin hän voitti pronssia. Yhteensä Sedláček on pelannut 12 nuorten ja 21 poikien maaottelua.
20 Days in Mariupol

20 Days in Mariupol (suom. "20 päivää Mariupolissa" tai "Mariupolin tuho") on vuonna 2023 julkistettu dokumenttielokuva, joka kertoo Venäjän 24. helmikuuta 2022 käynnistämän hyökkäyssodan alkupäivien tapahtumista Ukrainan Donetskin alueen Mariupolin kaupungissa.
Elokuvan kertoo videotoimittajan näkökulmaa käyttäen monista sotarikoksista, joita Venäjän asevoimat tekivät, ja siitä, kuinka Venäjän valtionjohto, diplomaatit ja tiedostusvälineet valehtelivat sodan tapahtumista Mariupolissa. Elokuvan kertoja ja päähenkilö on uutistoimisto Associated Pressille (AP) työskennelleen kolmihenkisen ukrainalaisen uutisryhmän videojournalisti Mstyslav Tšernov (). Uutisryhmä oli viimeinen uutisvideoita kaupungista lähettänyt toimittajaryhmä, joka työskenteli Mariupolissa Venäjän hyökättyä sinne ja piiritettyä kaupungin. Ryhmä autettiin pakoon 20 päivän kuluttua, 15. maaliskuuta 2022 poliisin ja Ukrainan armeijan erikoisjoukkojen avulla; pari viikkoa pidempään kaupungissa viipynyt liettualainen dokumenttielokuvaaja sen sijaan tapettiin.
Dokumenttielokuvan ensiesitys Suomessa järjestettiin Ukrainalaisen elokuvan päivillä 19. marraskuuta 2023. Yleisradio toi elokuvan Yle Areenaan 11. joulukuuta 2023.
Elokuva voitti kansainvälisten dokumenttien yleisöpalkinnon Sundancen elokuvajuhlilla 2023. 20 Days in Mariupol voitti myös parhaan dokumenttielokuvan Bafta-palkinnon (2024), ja parhaan dokumenttielokuvan Oscar-palkinnon (2024) sekä Ukrainan elokuva-akatemian parhaan elokuvan ja parhaan dokumenttielokuvan palkinnon (Kultainen tuulenpyörre 2024).
Koko Mariupolissa työskennellyt AP:n työryhmä (videojournalisti Mstyslav Tšernov, valokuvaaja Jevhen Maloljetka ja videotuottaja Vasilisa Stepanenko) sekä uutisia aineistosta Pariisissa koostanut ulkomaankirjeenvaihtaja Lori Hinnant palkittiin julkisen palvelun Pulitzer-palkinnoilla vuonna 2023.
123 (luku)

123 (satakaksikymmentäkolme) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 122 ja seuraa luku 124.
Dansk Melodi Grand Prix 1999

Dansk Melodi Grand Prix 1999 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 1999. Viiden kappaleen välinen kilpailu pidettiin 13. maaliskuuta Tanskan yleisradioyhtiö DR:n studiossa Kööpenhaminassa. Voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja raati, johon kuuluivat Anders Frandsen, Carola Häggkvist, Johnny Reimar, Anne Herdorf, Ann-Louise ja Alex Nyborg Madsen. Puhelinäänestyksessä Tanska oli jaettu neljään alueeseen, joista kunkin puhelinäänestystulos muutettiin pisteiksi kaavalla 12-10-8-6-4. Myös raati pisteytti kappaleet samalla kaavalla. Kilpailun voitti duo Trine Jepsen &amp; Michael Teschl kappaleella "Denne gang", joka käännettiin kansainvälistä Eurovision laulukilpailua varten englanniksi nimellä "This Time I Mean It". Kilpailua seurasi 1 384 000 katsojaa.
Meteosat 1

Meteosat 1 oli ensimmäinen eurooppalainen geosynkroninen sääsatelliitti.
Meteosat 1 laukaistiin kiertoradalle 23. marraskuuta 1977, lähes 10 vuotta ennen EUMETSATin (Euroopan sääsatelliittijärjestö) perustamista. Meteosat-järjestelmän yleistavoitteena oli – ja on edelleen – kustannustehokkaiden satelliittitietojen ja niihin liittyvien palvelujen jatkuva tarjoaminen EUMETSATin jäsenvaltioiden tarpeiden täyttämiseksi. Tiedot ja palvelut keskittyvät pääasiassa operatiivisen meteorologian tarpeisiin, ja niissä painotetaan erityisesti operatiivisen sääennusteen tukemista, mutta myös monien muiden tieteenalojen ja sovellusten tukemista. Meteosat 1 oli toiminnassa 24. marraskuuta 1979 asti.
Meteosat 1:n laukaisupaino oli 625 kg ja kuivapaino 282 kg. Meteosat-1:n kiertorata kulki 35 786 km:n korkeudella maanpinnasta.
Dansk Melodi Grand Prix 1997

Dansk Melodi Grand Prix 1997 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 1997. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 576 kappaletta. Lähetetyistä kappaleista valittiin kymmenen finalistia. Finaali pidettiin 1. maaliskuuta Tanskan yleisradioyhtiö DR:n studiossa Kööpenhaminassa. Voittajan valitsivat katsojat puhelinäänestyksellä. Kilpailun voitti Kølig Kaj kappaleella "Stemmen i mit liv". Finaalia seurasi 1 165 000 katsojaa.