tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Haruka Kasai

Haruka Kasai (; s. 4. helmikuuta 2004) on japanilainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän saavutti pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa ja sijoittui viidenneksi sekajoukkuekilpailussa Planican MM-kilpailuissa 2023. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti pronssia yhteislähtökilpailussa ja oli Gundersen-kilpailussa seitsemäs.
Maailmancupissa hän sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 2024–2025, neljänneksi kaudella 2023–2024 ja seitsemänneksi kaudella 2022–2023. Yksittäisissä maailmancupkilpailuissa hän on sijoittunut toiseksi maaliskuussa 2022 Schonachissa kahdessa perättäisinä päivinä käydyissä osakilpailuissa, Otepäässä helmikuussa 2024, Ramsaussa joulukuussa 2024 sekä kahdesti Otepäässä helmikuussa 2025. Kolmanneksi hän on sijoittunut Schonachissa ja kahdesti Seefeldissä tammikuussa 2025, kerran Otepäässä helmikuussa 2025 sekä Oslossa maaliskuussa 2025.
Kasai saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2022. Vuoden 2023 universiadeissa hän voitti kultaa Gundersen-kilpailussa ja saavutti hopeaa yhteislähtökilpailussa edellään vain kaksossiskonsa Yuna Kasai.
Yūna Kasai

Yūna Kasai (; s. 4. helmikuuta 2004) on japanilainen yhdistetyn hiihtäjä. 
Kasai voitti yhteislähtökilpailun maailmanmestaruuden Trondheimissa 2025 ja oli Gundersen-kilpailussa kuudes. Hän sijoittui viidenneksi henkilökohtaisessa kilpailussa ja sekajoukkuekilpailussa Planican MM-kilpailuissa 2023. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa kuudestoista. Maailmancupissa hän sijoittui kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 2024–2025, kuudenneksi kaudella 2022–2023, kahdeksanneksi 2021–2022 ja yhdeksänneksi kaudella 2023–2024. Yksittäisissä maailmancupkilpailuissa hän on sijoittunut kolmanneksi joulukuussa 2021 Otepäässä ja Ramsaussa sekä helmikuussa 2023 Schonachissa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Otepään yhteislähtökilpailussa helmikuussa 2025.
Kasai voitti vuoden 2023 universiadeissa kultaa yhteislähtökilpailussa ja saavutti hopeaa Gundersen-kilpailussa edellään vain kaksossiskonsa Haruka Kasai.
Josip Jelačić

Josip Jelačić Bužimski (myös saksaksi Joseph Graf Jellachich von Bužim) (16. lokakuuta 1801 Petrovaradin, Sotilasraja – 20. toukokuuta 1859 Zagreb) oli kroatialainen upseeri ja valtiomies, joka Itävallan keisarikunnan alaisen Kroatian baanina auttoi murskaamaan unkarilaisten kapinan vuonna 1848. Häntä pidetään nykyään kroatialaisena kansallissankarina. Zagrebin keskusaukio on nimetty Jelačićin mukaan.
Elämä ja ura.
Jelačić liittyi Itävallan armeijaan vuonna 1819 ja taisteli bosnialaisia vastaan vuonna 1845. Hänet nimitettiin Kroatian baaniksi maaliskuussa 1848 kroaattien anomuksesta, ja keisari ylensi hänet samalla kenraaliluutnantiksi, kun nationalistit olivat ottamassa Unkaria haltuunsa. Hän miehitti välittömästi Kroatian suurimman sataman Rijekan. Baanina Jelačić tuki uskollisesti Habsburgien monarkiaa eteläslaavilaista nationalismia korostamalla ja unkarilaisten valtaannousua vastustamalla. Samalla Jelačić torjui Ljudevit Gajin kannattaman itsenäistymisliikkeen illyrismin. Vaikka hänen separatistiset toimenpiteensä aiheuttivat aluksi epäluottamusta Itävallan keisarillisessa hovissa, niiden todellinen tavoite eli unkarilaisen nationalismin vastustaminen, tunnustettiin pian, ja Unkarin vallankumouksen väkivaltaisempien voimien noustua valtaan hänet palkittiin keisarikunnan yhtenäisyyden huomattavimpana puolestapuhujana. Hänen vaatimuksestaan Kroatian valtiopäivät julisti Kroatian itsenäiseksi Unkarin nationalistisesta hallituksesta. Itävallan hallitus kuitenkin tuomitsi tämän separatismin, ja 19. kesäkuuta Jelačić erotettiin virastaan. Kun keisarillinen hallitus sai voittoja Unkarin nationalisteja vastaan, keisari Ferdinand palautti hänet virkaansa.
Syyskuussa 1848 Jelačić johti keisarilliset joukot Unkariin ja ylitti Dravan 40 000 kroaatin johdossa. Budan taistelun jälkeen hän solmi unkarilaisten kanssa kolmen päivän aselevon, jotta hän voisi avustaa marsalkka Alfred zu Windischgrätzia Wienin vallankumouksen kukistamisessa. Lokakuussa 1848 Schwechatissa hän kukisti Unkarin kansallismielisten joukkojen johtajan Artúr Görgeyn, mikä vaikutti suuresti vallankumouksen kukistamiseen. Talvella 1848–1849 hän johti Windischgrätzin alaisuudessa Itävallan joukkojen oikeaa siipeä, valloitti Mosonmagyaróvárin ja Győrin ja kukisti unkarilaiset Mórissa. Budan takaisinvaltauksen jälkeen hänet nimitettiin eteläisen armeijan ylipäälliköksi. Aluksi hän saavutti jonkin verran menestystä Józef Bemiä vastaan, mutta 14. heinäkuuta 1849 unkarilaiset löivät hänet Kishegyesin luona ja ajoivat hänet Tonavan yli. Hän ei osallistunut sodan loppuosaan, vaan palasi Zagrebiin hallinnoimaan Kroatiaa. Vuonna 1853 hänet nimitettiin Montenegroa vastaan lähetetyn armeijan ylipäälliköksi, ja vuonna 1855 hän sai kreivin arvon. Hänen muistelmansa julkaistiin Wienissä vuonna 1851.
Edith Hammar

Edith Hammar (s. 1992) on suomalainen kuvataiteilija. Hän on syntynyt Helsingissä ja asuu nykyisin Göteborgissa. Hammar on valmistunut kuvataiteen kandidaatiksi Tukholman Kungliga konsthögskolanista.
Vuonna 2020 ilmestyi Hammarin esikoissarjakuvateos "Homo Line" suomalaisen Förlaget M -kustantamon julkaisemana. Örebron kaupungin Hammarilta tilaama julkinen veistos julkistettiin joulukuussa 2021. Örebron raatihuoneen edessä oleva pronssinen laatta on omistettu Ruotsin ensimmäisen HLBTIQ-mielenosoituksen muistolle. Hammarin taideteoksia on muun muassa Tukholman Moderna Museetin, Sveriges allmänna konstföreningin ja Haninge Konsthallin kokoelmissa. Hammar on muunsukupuolinen.
Vuonna 2025 Hammarille myönnettiin Ruotsin kuninkaallisen taideakatemian Inez Leander -palkinnon.
Annalena Slamik

Annalena Slamik (s. 23. maaliskuuta 2003) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän saavutti Planican MM-kilpailuissa 2023 sekajoukkuekilpailussa pronssia. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui 14:nneksi sekä Oberstdorfissa 2021 että Planicassa 2023. Maailmancupissa hän sijoittui kokonaiskilpailussa 13:nneksi kaudella 2022–2023. Yksittäisissä maailmancupkilpailuissa hän on sijoittunut parhaimmillaan 11:nneksi.
Slamik voitti nuorten MM-kilpailujen joukkuekilpailussa kultaa vuonna 2023 ja saavutti pronssia vuonna 2022. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui viidenneksi vuonna 2022 ja neljänneksi vuonna 2023.
Pastis (yhtye)

Pastis on suomalainen indierock-yhtye, joka perustettiin Helsingissä 2017. Yhtye on julkaissut Stupido Recordsin kautta EP:n ja kaksi albumia. 
Historia.
Yhtye perustettiin, kun jalkapallokatsomossa tutustuneet Markus Nymalm ja Emil Inberg ryhtyivät soittamaan Inbergin säveltämiä kappaleita. Tuolloin Pariisissa asunut basisti Henrik Vuoksenmaa pyydettiin mukaan yhtyeeseen, ja kitaristi Sakari Palmroos ja rumpali Kalle Valkama liittyivät täydentämään kokoonpanon pian tämän jälkeen. Yhtye sai nimensä ranskalaisesta pastis-anisviinasta, johon basisti Vuoksenmaa oli Pariisissa asuessaan ihastunut. Yhtye julkaisi heti perustamisvuotenaan 2017 lopulla neljä kappaletta sisältäneen EP:n "Four Stories", joka huomioitiin muun muassa "Soundissa", "Rumbassa" ja YleX:llä, jonka uuden musiikin ohjelmien toimittajat Anne Lainto ja Ida Karimaa valitsivat Pastiksen viikon Nosteessa-artistiksi. 
Yhtye julkaisi Lauri Elorannan tuottaman debyyttialbuminsa "Circles" helmikuussa 2019. Albumin singlet saivat radiosoittoa niin Suomessa kuin ulkomaillakin, ja muun muassa brittiläisen BBC Radio 6 -kanavan toimittaja Steve Lamacq soitti yhtyettä ohjelmassaan. Niin ikään Lauri Elorannan tuottama seuraava albumi "Pastis" julkaistiin helmikuussa 2023.
Lisa Hirner

Lisa Hirner (s. 3. lokakuuta 2003) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän saavutti Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 pronssia Gundersen-kilpailussa. MM-kilpailujen sekajoukkuekilpailuissa hän on saanut pronssia Planicassa 2023 ja Trondheimissa 2025. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi Oberstdorfissa 2021 ja kymmenenneksi Planicassa 2023. Yhteislähtökilpailussa hän oli seitsemäs Trondheimissa 2025. Maailmancupissa hän sijoittui kokonaiskilpailussa viidenneksi kaudella 2022–2023 ja kuudenneksi kaudella 2023–2024. Yksittäisissä maailmancupkilpailuissa hän on sijoittunut toiseksi joulukuussa 2022 Ramsaussa, maaliskuussa 2024 Trondheimissa ja maaliskuussa 2025 Oslossa sekä kuusi kertaa kolmanneksi.
Hirner voitti nuorten maailmanmestaruuden sekajoukkuekilpailussa vuonna 2023. Lisäksi hänellä on hopeaa vuoden 2021 sekajoukkuekilpailusta sekä pronssia henkilökohtaisesta kilpailusta vuosilta 2020, 2021 ja 2023 ja sekajoukkuekilpailusta vuodelta 2022.
Nokia C32

Nokia C32 on HMD Globalin 25. helmikuuta 2023 julkaisema älypuhelin. Puhelimessa on kahdeksanydinprosessori ja 6,5 tuuman näyttö. Tallennustilaa on valittavana 64 tai 128 gigatavua ja keskusmuistia kolme tai neljä gigatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään 256 gigatavun microSD-kortilla. Puhelimessa on kaksi takakameraa, joista toinen on 50 megapikselin pääkamera ja toinen kahden megapikselin makrokamera. Etukameran tarkkuus on kahdeksan megapikseliä. Akun kapasiteetti on 5 000 milliampeerituntia, ja se tukee 10 watin latausta. Sormenjälkitunnistin on sijoitettu virtapainikkeeseen, ja puhelimen IP-luokitus on 52. Käyttöjärjestelmänä on Android 13.
Kunnian kulta

Kunnian kulta on muinaisessa Egyptissä faaraon virkamiehelle myöntämä lahja. Tutkimuksessa nimellä "hsw.t" viitattu lahja voi saada monia muotoja, ja sillä kuningas sitoutti alamaisen itseensä ja samalla vahvisti jumalallisen järjestyksen säilymisen. Egyptin uudessa valtakunnassa lahja oli yleensä kultainen rannekoru "Sbyw" ja toisinaan myös kaulakoru ja käsivarsikoru. Lahja myönnettiin erityisessä tilaisuudessa. 
Faarao saattoi myöntää sellaisen tunnustukseksi sotilaille, jotka toivat vihollissotilailta irti leikattuja käsiä voitonmerkkinä menestyksestä sotatantereella. Kädet leikattiin vainajilta huolellisesti ranteen kohdalta. Käsiä on löydetty vuonna 2023 hyksojen pääkaupungista Avariksesta, ja ne osoittavat aiemman hypoteesin oikeaksi.
Luukas Saha

Luukas Saha (s. 7. heinäkuuta 1998) on suomalainen maajoukkuetason judoka. Hän edustaa Riihimäen judoseuraa, ja häntä valmentavat Rok Drakšič ja Ville Pietilä. Hän on MM- ja EM-pronssimitalisti 66 kilogramman painoluokassa.
Vuoden 2024 MM-kisoissa Saha saavutti pronssia voittamalla Tadžikistanin Nurali Emomalin pronssiottelussa. Mitali oli kautta aikain toinen suomalaisen judokan voittama MM-mitali.
Pariisin olympialaisissa 2024 Saha voitti ensimmäisellä kierroksella Turkin Muhammed Demirelin jatkoajalla mutta vastaavasti hävisi toisella kierroksella yhtä niukasti maailmanlistan ykkösnimelle Moldovan Denis Vierulle. 
Saha saavutti 66 kg:n sarjassa pronssia Podgorican EM-kilpailuissa 2025. Pronssiottelussa hän voitti espanjalaisen Adrian Nieto Chinarron tämän varoitustilin täytyttyä.
Sahan saavutuksiin kuuluvat myös Barysyn Grand Slam -kilpailun pronssi 2024, Perthin Oseanian Open -kilpailun hopea 2023, Bratislavan European Cup -pronssi 2019, Belgian Open -turnauksen hopea sekä neljä Suomen-mestaruutta. Vuonna 2022 Saha otteli viidenneksi Pariisin Grand Slam -turnauksessa ja oli ensimmäinen suomalainen judoka mitaliotteluissa kahdeksaan vuoteen ja ensimmäinen suomalaismies pistesijoilla 30 vuoteen.
Saha sijoittui viidenneksi vuoden 2024 Vuoden Urheilija äänestyksessä
David F. Sandberg

David F. Sandberg (s. 1981 Jönköping, Ruotsi), joka tunnetaan YouTubessa nimellä ponysmasher, on ruotsalainen elokuvaohjaaja.
Elämä ja ura.
Sandberg aloitti uransa tekemällä omia lyhytelokuviaan ja levittämällä niitä YouTubessa. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli "Lights Out" (2016), joka perustuu hänen samannimiseen lyhytelokuvaansa vuodelta 2013. Sandbergin puoliso on ruotsalainen näyttelijä Lotta Losten.
Valtteri Olin

Valtteri Olin (s. 12. helmikuuta 1999) on suomalainen maajoukkuejudoka. Olin ottelee alle 73 kilon sarjassa. Hän edustaa Keravan Bodonosta ja häntä valmentaa Rok Drakšič. Olin valittiin osaksi judoliiton huippuryhmää vuonna 2021. 
Olin sijoittui viidenneksi Zagrebin EM-kilpailuissa 2024. Hänen saavutuksiinsa kuuluvat myös Oceania Open -hopea, kolme Suomen-mestaruutta sekä kolme mitalia nuorten Eurooppa Cup -kilpailuista. Olin opiskelee liikunnanohjaajan perustutkintoa Kisakallion Urheiluopistossa. Opinnot hän suorittaa urheiluakatemia Urheassa.
Ingemo Engström

Ingemo Engström (s. 15. lokakuuta 1941 Pietarsaari) on suomenruotsalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. 
Engström valmistui 1960-luvulla Helsingin yliopistosta pääaineena kirjallisuudentutkimus. Vuonna 1967 hän aloitti opiskelut vasta perustetussa Münchenin elokuvakoulussa, Hochschule für Fernsehen und Film Münchenissä. Engströmin ensimmäinen pitkä elokuva, "Dark Spring" (1970), oli samalla hänen lopputyönsä Münchenin elokuvakoulusta. 
Engströmin tuotantoon kuuluu 5 pitkää elokuvaa, sekä 4 näytelmäelokuvaa. Engströmin elokuvista "Pako Pohjoiseen" on nähty Ylellä. 
Engström työskenteli myös yhdessä saksalaisen elokuvaohjaaja Harun Farockin kanssa. Engström käsikirjoitti ja ohjasi yhdessä Farockin kanssa elokuvan "Erzählen" (1975) ja näytteli Farockin elokuvassa "Zwischen Zwei Kriegen" (1978).
Anna Preussilainen

Anna von Hohenzollern (3. kesäkuuta 1576 – 30. elokuuta 1625) oli saksalainen prinsessa, joka oli Preussin herttuatar omalla oikeudellaan ja Brandenburgin vaaliruhtinatar vuosina 1594–1619. Hän kuului Hohenzollern-sukuun.
Suku.
Annan vanhemmat olivat Preussin herttua Albrekt Fredrik ja herttuatar Marie Eleonore von Jülich-Kleve-Berg (1550–1608). Hän oli seitsenlapsisen perheen vanhin tytär ja koska molemmat veljet kuolivat sylilapsina, hän peri herttuan arvon sekä maa-omaisuuden isänsä kuoltua sekä kaikki äitinsä perintömaat.
Avioliitto ja lapset.
Anna avioitui Brandenburgin rajakreivikunnan vaaliruhtinaan Juhana Sigismundin kanssa vuonna 1594 ja pari sai kahdeksan lasta, joista viisi eli aikuiseksi asti. Annan ja Juhanan tyttärestä Maria Eleonoorasta tuli myöhemmin Ruotsin kuningatar. Hänen poikansa oli Brandenburgin seuraava vaaliruhtinas Yrjö Vilhelm. Preussin ja Jülich-Kleven herttuakuntien ainoana perillisenä herttuatar Anna toi Brandenburgin vaaliruhtinaskunnalle runsaasti uusia alueita.
Annaa kuvattiin puolisoaan älykkäämmäksi, temperamenttiseksi ja vahvatahtoiseksi. Hänen kerrotaan heitelleen puolisoaan lautasilla ja laseilla riitojen aikana. Hän taisteli yksin vuodesta 1609 turvatakseen perintöoikeutensa läänityksiinsä ja neuvotteli vihollisensa kreivi Wolfgang Wilhelm von der Pfalzin kanssa useita kertoja välttääkseen sotilaallista konfliktin.
Vuonna 1612 Anna esitti vaatimuksensa oman lähettiläänsä kautta keisari Matiakselle. Puolisonsa kalvinismiin kääntymisen jälkeen Annasta tuli luterilaisten suojelija ja edustaja. Herttuatar Anna toimi myös miehensä sijaishallitsijana. Hän jatkoi tärkeässä roolissa poikansa hallituskauden aikana. Hän vastusti Habsburgeja ja sopi tyttärensä Maria Eleonooran avioliitosta Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin kanssa vastoin poikansa tahtoa vuonna 1620.
Heille syntyi kahdeksan lasta, joista viisi vanhinta eli aikuiseksi asti:
Darcy Rose Byrnes

Darcy Rose Byrnes (s. 4. marraskuuta 1998 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan Abby Newman elokuvassa "Tunteita ja tuoksuja" ja "Kauniit ja rohkeat", Penny Scavo elokuvassa "Täydelliset naiset", Prinsessa Amber elokuvassa "Sofia the First" ja "Elena and the Secret of Avalor", Ikki elokuvassa "The Legend of Korra" ja Maricela pelissä "Spirit Riding Free".
Hän oli kotiopetuksessa "Tunteita ja tuoksuja" -ohjelmien aikana, ja sitten hänet testattiin lukiosta varhain. Koska hän oli liian nuori ollakseen kokopäiväinen perustutkinto-opiskelija, hän ilmoittautui 8-viikkoiseen Shakespeare-ohjelmaan Lontoon Royal Academy of Dramatic Artissa.
Mavia

Mavia ( , "Māwiyya" ; myös translitteroitu Mawiya) oli arabien soturikuningatar Syyriassa 300-luvun loppupuoliskolla. Hän johti joukkojaan kapinassa Rooman valtaa vastaan ratsastaen armeijansa kärjessä Foinikiaan ja Palestiinaan.
Mavia syntyi 300-luvun puolivälissä Tanukh-heimoon ja meni naimisiin al-Ḥawarin, tanukhidien viimeisen kuninkaan, kanssa. Kun al-Ḥawari kuoli vuonna 375 jKr, Mavia otti johtajuuden itselleen.
Valtaanpäästyään Mavia vaati keisari Valensia nimittämään tanukheille kristityn piispan, mutta keisari ei suostunut Mavian pyyntöön. Uskonnollisten erojen uskotaankin olevan Mavian johtaman kapinan tärkein syy.
Mavian joukot taistelivat käyttäen sekä roomalaisia että arabilaisia sotatekniikoita. Heillä oli erittäin hyvin liikkuva ratsuväki ja he voittivat taisteluja helposti. Kun Mavian joukot olivat tuhonneet kaksi keisarin armeijaa, keisari pyysi Mavialta rauhaa. Mavia suostui rauhaan sillä ehdolla, että keisari nimittäisi hurskaudestaan tunnetun arabikristityn erakon Mooseksen piispaksi arabeille. Keisari suostui tähän ja rauhansopimus allekirjoitettiin Mavian ehtojen mukaisesti.
Tulikurkkukolibri

Tulikurkkukolibri ("Panterpe insignis") on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Tulikurkkukolibri voi kasvaa 11–12 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Tulikurkkukolibrin nokka on lyhyehkö ja suora. Linnun päälaki on väriltään kiiltävän sininen. Silmien takana on valkoinen täplä. Tulikurkkukolibrin kurkku kimaltaa oranssina ja punaisena, rinta on kiiltävän sininen ja vatsa metallinkiiltoisen vihreä. Selkä ja siivet ovat metallinkiiltoisen vihreät ja yläperä sekä pyrstö ovat siniset.
Levinneisyys ja elintavat.
Tulikurkkukolibri elää Costa Ricassa ja Panamassa. Lajin elinympäristöä ovat vuoristojen ainavihannat kosteat metsät ja metsien reunamaat useimmiten yli 2 100 metrin korkeudessa. Linnun ravintoa ovat muun muassa ananaskasvien ja kanervakasvien mesi sekä hyönteiset. Tulikurkkukolibrit puolustavat ravinnonhankinta-alueitaan usein aggressiivisesti.
Ylivieskan keskustaajama

Ylivieskan keskustaajama (alkujaan Ylivieskan kirkonkylä) on Ylivieskan kaupungin hallinnollinen keskus. Keskustaajaman alueella asui vuoden 2022 lopussa 12 543 asukasta.
Keskustaajaman läpi virtaa Kalajoki, jonka etelärannalle Ylivieskan keskusta-alue on ajan saatossa rakentunut. Ylivieskan keskustaajamassa risteävät kantatiet 63, 86 ja valtatie 27. Keskustaajamassa sijaitsee rautatieasema, jossa pysähtyvät kaikki rataosan Seinäjoki–Oulu henkilöjunat, ja josta erkanee Iisalmelle johtava Iisalmi-Ylivieska-rata. Viime vuosina varsinkin päivittäistavarakauppa on investoinut useita uusia liiketiloja Ylivieskan keskustaajamaan. Valtatien 27 varrella olevalla Savarin liike-alueella sijaitsevat muun muassa J. Kärkkäisen, Citymarketin ja Prisma -ketjujen tavaratalot. 
Vuonna 2016 tuhopoltossa tuhoutunut vuonna 1786 valmistunut kirkko sijaitsi Ylivieskan keskustaajamassa. Vuonna 2021 vanhan kirkon paikalle valmistui uusi Pyhän Kolminaisuuden kirkko.
PlayStation Camera

Playstation Camera on Sonyn kehittämä lisälaite PlayStation 4:lle ja PlayStation 5:lle. Se on PlayStation Eyen seuraaja. Playstation Camera vaaditaan PlayStation Move -ohjaimien käyttämiseen ja sen avulla voidaan käyttää myös PlayStation VR ja PlayStation VR2 -laseja.
Historia.
Playstation Camera julkistettiin 21. helmikuuta 2013, päivää Playstation 4:n julkaisun jälkeen. Se tuli myyntiin yhdessä Playstation 4:n kanssa 15. marraskuuta 2013.
Rapid Support Forces

Rapid Support Forces (RSF; ) on sudanilainen puolisotilaallinen joukko, joka toimi aiemmin maan hallinnon alaisuudessa, mutta taistelee nykyään sitä vastaan. RSF koostuu pääosin Janjaweed-kapinallisista, jotka taistelivat Sudanin puolesta Darfurin konfliktissa. RSF on ollut syytettynä sotarikoksista toimistaan Darfurissa.
Sudanin epävakaan tilanteen aikana RSF:n ja Sudanin asevoimien yhteistyö on hajonnut erimielisyyksiin. Huhtikuussa 2023 RSF otti yhteen Sudanin asevoimien kanssa. Taistelut levisivät nopeasti pääkaupunki Khartumista muualle maahan ja levisivät sisällissodaksi.
Alkuperä.
RSF:n juuret ovat Janjaweed-joukoissa, joita Sudanin hallitus käytti yrityksissä taistella hallituksen vastaista kapinaa vastaan ​​Darfurin konfliktin aikana. RSF perustettiin virallisesti vuonna 2013 Janjaweedin uudelleenjärjestelyn ja uudelleenaktivoinnin jälkeen kapinallisryhmien torjumiseksi Sudanin vallankumousrintaman kapinallisten yhteisten hyökkäysten jälkeen Pohjois- ja Etelä-Kordofanissa huhtikuussa 2013.
Rosarium Virginis Mariae

Rosarium Virginis Mariae on paavi Johannes Paavali II apostolinen kirje ruusukosta vuodelta 2002. 
Kirje painottaa ruusukkoa kontemplatiivisena rukouksena, Kristuksen kasvojen katseluna Marian kanssa. Kirjeessä kohdassa 19 Johannes Paavali II lisää ruusukkoon niin sanotut valoisat salaisuudet. Nämä ovat: 
Kirje haluaa lopussa lisäksi vahvistaa ruusukkorukousta myös perheiden yhteisenä rukouksena.
Turkin armenialaiset

Armenialaiset () muodostavat Turkin suurimman kristityn vähemmistön. Nykyisin heitä on Turkissa noin 50 000. Turkin armenialaiset kuuluvat pääosin gregoriaaniseen kirkkoon, jolla on patriarkaatti Istanbulissa. Heillä on Turkissa tunnustettu vähemmistöasema, omia kouluja ja armeniankielisiä lehtiä. Suurin osa ensimmäisen maailmansodan aikana Itä-Turkissa asuneista armenialaisista karkotettiin Turkista vuonna 1915, mistä sai alkunsa kiista armenialaisten kansanmurhasta.
Lappeen seurakunta

Lappeen seurakunta on luterilainen seurakunta Lappeenrannassa, entisen Lappeen kunnan alueella. Se kuuluu Lappeenrannan seurakuntayhtymään. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Mika Lehtola.
Historia.
Vanhin kirjallinen maininta Lappeesta on vuodelta 1415, jolloin Turun maaoikeuden pöytäkirjasta kerrotaan Lappeen ja Savon välisen rajan tarkastuksesta. Lappeen ensimmäinen kirkko kalmistoineen sijaitsi Kauskilassa, mutta 1600-luvulla seurakunnallinen keskus siirtyi Saimaan rannalle muodostuneeseen kauppapaikkaan. Seurakunnan nykyinen kirkko, Lappeen Marian kirkko, valmistui vuonna 1794, ja se on viimeinen jäljellä oleva Juhana Salosen rakentama kaksoisristikirkko. 
Lappeen suuresta emäseurakunnasta on aikojen saatossa itsenäistynyt useita pienempiä seurakuntia. Taipalsaaren seurakunta syntyi 1571, Joutsenon seurakunta vuonna 1639, Luumäen seurakunta 1642, Lappeenrannan seurakunta 1913 ja Lauritsalan seurakunta 1951. Vuonna 1967 Lappeen, Lappeenrannan ja Lauritsalan seurakunnat muodostivat seurakuntayhtymän. Vuonna 1988 Lappeesta irrotettiin vielä Sammonlahden seurakunta, ja vuonna 2009 Nuijamaan ja Ylämaan seurakunnat liitettiin Lappeeseen.
Ylävesi

Ylävesi on järvi Pohjois-Savon eteläosassa. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 29 kilometriä etelälounaaseen.
Maantiede.
Ylävesi on sokkeloinen ja koostuu suurelta osin kapeista lahdista. Valtaosa järvestä sijaitsee Suonenjoen alueella, kapea kaistale järven lounaisosasta sijaitsee Leppävirralla. Etäisyys järven eteläkolkasta pohjoiskolkkaan on 4,6 kilometriä. Yläveden lahtia ovat etelästä lukien Jokilahti, Matolahti, Karhulahti, Tulilahti ja Joutenlahti. Huomattavin niemi on järven eteläosaa jakava Keltunniemi. Yläveden pohja kumpuilee ja noin 12 hehtaaria järven alasta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, 23 metriä, sijaitsee järven pohjoisosassa.
Yläveden saariluku on seitsemän. Selkeästi laajin saari on noin yhdeksänhehtaarinen Aittosaari, jota erottaa mantereesta vain vähäinen salmi. Aittosaaren kaakkoispuolella sijaitsee noin puolitoistahehtaarinen Matosaari. Yläveden muut saaret ovat alle hehtaarin laajuisia. Yläveden rannat ovat enimmäkseen metsämaata. Maasto kohoaa Aittosaaren luoteisosassa noin 20 metriä järvenpintaa korkeammalle.
Yläveteen virtaa tulouomia sen ympärillä sijaitsevista pienistä järvistä (Joutenjärvi, Kirppulampi, Varsolampi). Yläveden luusua sijaitsee järven kaakkoisosassa, josta sen vedet laskevat Koirusjärven (96,4 metriä mpy) luoteisosaan.
Yläveden vesitilavuus on 5 753 000 kuutiometriä.
Ylävesi (04.275.1.017) kuuluu Oravijoen-Mertajoen valuma-alueeseen (04.275), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kallaveden alaosan alue (04.27) ja ensimmäinen jakovaihe on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Ylävesi on toiseksi laajin Oravijoen-Mertajoen valuma-alueen 30:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Koirusjärvi eli Ylä-Koirus ja kolmanneksi laajin on Petäjäjärvi.
Hormajärvi (Kuopio)

Hormajärvi on pitkänkapea järvi Kuopion luoteisosassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 1,2 neliökilometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 20 kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede.
Hormajärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 4,9 kilometriä. Järven keskiosan leveys on noin puoli kilometriä. Pohjoisessa Soininlahden kohdalla järvi kapenee noin 900 metriä pitkäksi salmeksi, joka yhdistää järven luoteisinta kolkkaa pääaltaaseen. Myös kaakkoiskolkan Järvenpää sijaitsee jossain määrin erillään. Noin neljäsosa Hormajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, 22 metriä, sijaitsee järven eteläosassa.
Hormajärven saariluku on neljä. Laajin saari on järven keskiosassa sijaitseva runsaan hehtaarin laajuinen ja noin puolen kilometrin pituinen Pitkäsaari. Aivan sen luoteispuolella sijaitsee Korkeasaari. Saarten pohjoispuolella on kapea syvänne. Järven eteläosassa sijaitsee Tervonsaari ja luoteisosassa Verkkosaari. Hormajärven rannoilla on melko paljon pientaloja. Hormajärveä erottaa sen eteläpuolella sijaitsevasta Suvasveteen kuuluvasta Hormalahdesta noin 200 metriä leveä kannas, jota pitkin kulkee seututie 539.
Kartan perusteella Hormajärvestä virtaa nimetön laskuoja Hormalahteen, jonka korkeustaso on nelisen metriä Hormajärveä alempi. Hormajärven luoteispuolella sijaitsee salmimaisen kapea Saitta (87,7 metriä mpy).
Hormajärven vesitilavuus on 7 895 000 kuutiometriä.
Hormajärvi (04.273.1.004) kuuluu Suvasveden alueeseen (04.273), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kallaveden alaosan alue (04.27) ja ensimmäinen jakovaihe on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Hormajärvi on kuudenneksi laajin Suvasveden alueen 304:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Selkeästi laajin on Iso-Kallaan kuuluva Suvasvesi.
Jylänki

Jylänki on järvi Suonenjoen itäosassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 36 kilometriä etelälounaaseen.
Maantiede.
Jylängin pituus kaakosta luoteeseen on 2,85 kilometriä. Altaan leveys lounaasta koilliseen on yli kilometrin. Järven eteläosaa jakaa Tervaniemi, jonka länsipuolella sijaitsee Autiolahti ja itäpuolella järven kaakkoisosan muodostava lahti. Koillisrannalla sijaitsee suultaan avoin Tulilahti. Noin kahdeksasosa Jylängistä on enintään metrin syvyinen. Vähintään kuusi metriä syvää on noin neljäsosa järven alasta. Syvin piste, 14 metriä, sijaitsee Tervaniemen länsipuolella.
Jylängin saariluku on neljä. Selkeästi laajin saari on noin kuusihehtaarinen Isosaari Tervaniemen luoteispuolella. Isosaaren eteläpuolella sijaitsee Pienisaari. Jylängin rannoilla on metsämaata ja pieniä peltoalueita. Järven eteläpuolitse kulkee yhdystie 16219.
Jylängin tulouoma on luoteesta Hussonsuon ja Ingerosuon halki virtaava Ingerojoki. Joki on jatkoa Pyöreisenjoelle, joka alkaa Pyöreinen-järveltä (116,2 metriä mpy) noin kahden kilometrin päästä Jylängiltä luoteeseen. Jylängin lasku-uoma alkaa järven etelärannalta, josta sen vedet laskevat etelään Kuvansin (98,5 metriä mpy) Vehvilänlahteen.
Jylängin vesitilavuus on 9 910 000 kuutiometriä.
Jylänki (04.268.1.002) kuuluu Jylängin valuma-alueeseen (04.268), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Sorsaveden valuma-alue (04.26) ja ensimmäinen jakovaihe on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Jylänki on laajin Jylängin valuma-alueen kymmenestä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat ovat Iso-Viitanen ja Palokki.
Heinikanjärvi

Heinikanjärvi on Nilakkaan laskeva järvi Jokijärven kylässä Pielavedellä Pohjois-Savon länsiosassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 54 kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede.
Heinikanjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,8 kilometriä. Järvi koostuu selkeäpiirteisestä altaasta, joka soukkenee etelässä kapeaksi lahdeksi. Altaan suurin leveys on noin kilometrin. Allasta jakavia niemiä ei ole ja ainoa saari on nimetön luoto altaan koillisrannan tuntumassa. Noin viideosa Heinikanjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Kuuden metrin syvyyskäyrän sisään jäävä alue muodostaa yhtenäisen vyöhykkeen järven eteläosaan ja sen sisällä sijaitsee noin puolitoista hehtaaria laaja 15–16 metriä syvä alue.
Heinikanjärven rannat ovat metsämaata. Pientaloja on harvassa, tiheimmin niitä on rakennettu järven koillisrannan Heinikanrannan alueelle. Järven eteläosan syvänteen itäpuolella kohoaa Heinikanmäki, jonka laki on noin 173 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 65 metriä järvenpintaa korkeammalla. Se on varsin hyvin kehittynyt kalottimäki, jonka moreenikalotista valtaosa on peltoa. Kun Muinais-Päijänteen vedenpinta oli transgressiovaiheessa kohonnut noin 108 metrin korkeuteen, Heinikanjärvi oli osa Muinais-Päijännettä.
Heinikanjärvi kääntyy alavirtaan altaan luoteisrannalla, josta alkaa Nilakan (102,3 metriä mpy) Kotalahteen virtaava Heinikanpuro. Heinikanjärven länsipuolella sijiatsee Nilakan Paanaslahti.
Heinikanjärven vesitilavuus on 7 633 000 kuutiometriä.
Vesistösuhteita.
Heinikanjärvi (14.737.1.001) kuuluu Heinikanpuron valuma-alueeseen (14.737), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Nilakan alue (14.73) ja ensimmäinen jakovaihe on Rautalammin reitin valuma-alue (14.7). Heinikanjärvi on Heinikanpuron valuma-alueen ainoa yli hehtaarin laajuinen vakavesi.
Terry London Rinehart

Terry London Rinehart on yhdysvaltalainen entinen liikennelentäjä. Hänestä tuli vuonna 1976 Western Airlinesin ensimmäinen naispuolinen lentäjä ja yksi Yhdysvaltain kymmenestä ensimmäisestä naislentäjästä kaupallisessa lentoliikenteessä.
Elämä.
Terry London Rinehart vietti lapsuutensa Long Beachissä, Kaliforniassa. Hänen vanhempansa olivat lentäjät Barbara Erickson London, joka palveli toisessa maailmansodassa Women Airforce Service Pilots -järjestössä, ja Jack London Jr. Ilmailuhenkisessä perheessä Rinehartille ja hänen siskolleen ei ollut epätavallista matkata esimerkiksi isovanhempien luokse lentokoneella.
Rinehart aloitti lentämisen 16-vuotiaana ja hankki lentolupakirjan 17-vuotiaana. 19-vuotiaana hän päätti ryhtyvänsä liikennelentäjäksi luettuaan sanomalehdestä, että Scandinavian Airlines oli palkannut ensimmäisen naisen lentäjäksi. Hän opiskeli ilmailualan BSc-tutkinnon San Jose State University -yliopistossa ja valmistui vuonna 1974. Hän hankki lennonopettajan toimiluvan ja opetteli lentämään helikoptereita. Vuonna 1976 hänet palkattiin Western Airlinesille, jossa hän oli ensimmäinen naispuolinen lentäjä ja yksi Yhdysvaltain kymmenestä ensimmäisestä naislentäjästä kaupallisessa lentoliikenteessä. Hän aloitti uransa Boeing 737 -koneiden perämiehenä. Delta Air Linesin hankittua Westernin myös Rinehart siirtyi Deltan palvelukseen. Hänestä tuli myöhemmin 737-koneiden kapteeni ennen kuin hän siirtyi Boeing 757 ja Boeing 767 -koneisiin.
Rinehart meni naimisiin toisen Delta Air Linesin lentäjän Bob Rinehartin kanssa, ja he saivat kolme lasta. Myös kaikki heidän lapsensa ovat lentäjiä. Rinehart jäi eläkkeelle Delta Air Linesilta vuonna 2005. Sen jälkeen hän työskenteli yksityislentokoneiden lentäjänä seitsemän vuoden ajan, kunnes jäi pysyvästi eläkkeelle.
Rinehart on yksi naispuolisten liikennelentäjien International Society of Women Airlines Pilots (ISA+21) -järjestön perustajajäsenistä. Hän kuuluu myös naispuolisten helikopterilentäjien Whirly-Girls-järjestöön. San Jose State Universityn ilmailuosasto myönsi Rinehartille vuonna 1997 erinomaisen alumnin tunnustuksen, ja vuonna 1999 hän sai Georgian osavaltiolta tunnustuksen saavutuksistaan ilmailualalla.
Oskajärvi

Oskajärvi on matala metsäjärvi Patrikan kylän länsipuolella Ilomantsin eteläosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 3,7 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 63 kilometriä itään.
Maantiede.
Oskajärven pituus eteläisimmän osan Särkilahdelta pohjoisimman osan Kurjenlahden pohjukkaan on 4,3 kilometriä. Noin kilometrin pituinen koilliseen pistävä Tetriniemi jakaa järven eteläosan kahteen lahteen, joista pohjoisemman nimi on Rajalahti. Järven keskiosan selkävesi on leveimmiltä kohdiltaan noin 1,2 kilometriä idästä länteen mitattuna. Järvi kaventuu kohti luodetta ja suippenee Kurjenlahdeksi. Suurin osa Oskajärven alasta on vähintään metrin ja enintään kolme metriä syvä. Syvin piste, noin 11 metriä, sijaitsee järven keskivaiheilla.
Oskajärven saariluku on viisi. Selkeästi laajin saari on noin kaksihehtaarinen Saunasaari järven länsiosassa. Toiseksi laajin on alle hehtaarin kokoinen Pirttisaari järven kaakkoisosassa. Muut saaret ovat Haaposaari, Lokkisaari ja Mäntysaari. Oskajärven rannat ovat metsä- ja suomaata (Rajasuo, Juurikkasuo). Tetriniemellä on jonkin verran asutusta. Järven itäpuolitse kulkee seututie 500.
Oskajärveen virtaa Rajapuro lännestä Rajasuon halki. Muita nimettyjä tulouomia ovat Saunalahdenpuro ja Hyttipuro. Oskajärven luusua sijaitsee altaan itäisimmässä kolkassa, josta alkaa etelään virtaava Oskajoki.
Oskajärven vesitilavuus on 7 772 000 kuutiometriä.
Oskajärvi (04.992.1.002) kuuluu Oskajoen valuma-alueeseen (04.992), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Tolvanjoen valuma-alue (04.99) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9). Oskajärvi on laajin Oskajoen valuma-alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Alueen viisi muuta vakavettä ovat alle kymmenen hehtaarin laajuisia.
Janak Sapkota

Janak Sapkota, (s. 1987) on nepalilainen haikurunoilija. Hän kirjoittaa pääasiassa englanniksi. Hänen haikujaan on julkaistu lehdissä kautta maailman. Sapkota on uudistanut haikuperinnettä herkkävireisillä runoillaan, joiden teemoina ovat muun muassa luonto ja Intia.
Arto Lappi on suomentanut Sapkotan teoksen "Firefly Lights the Page" ("Tulikärpänen valaisee sivun").
Sapkota voitti Smurfit Samhain International Haiku -palkinnon vuonna 2006.
Pihla Hintikka

Pihla Hintikka (s. 1982 Raahe) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hintikka muutti vuonna 2005 Ranskaan opiskelemaan Sorbonnen yliopistoon ja on siitä saakka asunut Pariisissa.
Hintikan esikoisromaani "Hetken Pariisi on meidän" (Otava) julkaistiin vuonna 2020. Vuoden 2015 Pariisiin sijoittuva romaani kertoo kolmesta eri ikäisestä naisesta Pariisin muoti- ja taidealalla. Hintikan toinen romaani "Äidin oma" (Otava) ilmestyi vuonna 2024. Teos käsittelee äityttä, hoivaa ja lisääntymisoikeuksia.
Lisäksi Hintikka on kirjoittanut kaksi lasten näytelmää sekä Ranskassa julkaistuja, ranskankielisiä feministisiä tietokirjoja () raskaudesta ja vanhemmuudesta. 
Hintikka on työskennellyt aiemmin muun muassa Helsingin Sanomissa ja toimii nykyään vapaana toimittajana. Suomessa Hintikan artikkeleita on julkaistu muun muassa Helsingin Sanomissa, Suomen Kuvalehdessä, Gloriassa ja Ellessä. Hintikka on erikoistunut henkilökuviin, kulttuuriin ja yhteiskunnallisiin aiheisiin. Hän on haastatellut Helsingin Sanomiin muun muassa ranskalaiskirjailijoita, kuten Nobel-kirjailija Annie Ernaux'ta ja Edouard Louis'ta. 
Teokset.
Romaanit
Tietokirjat
Näytelmät
Tunnustukset.
Vuoden 2025 Trophée de la Réussite au Féminin -palkinto.
Jukkola

Jukkola on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Aino Huilaja

Aino Huilaja (s. 2. kesäkuuta 1982 Kittilä) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Huilaja työskenteli kolmetoista vuotta MTV:n uutistoimituksessa toimittajana ja uutisankkurina sekä loppuaikoina Huomenta Suomen juontajana. Vuonna 2019 Huilaja irtisanoutui työstään. Tämän jälkeen Huilajan ja hänen puolisonsa Jerry Ylkäsen uudeksi kodiksi tuli pakettiauto, jolla he ovat kiertäneet ympäri Eurooppaa.
Huilaja on kirjoittanut pakettiautoelämästä kaksi kirjaa. Ensimmäinen teos "Pakumatkalla" ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 2021. Sen jatko-osa "Paluumatkalla" julkaistaan syksyllä 2023. Huilaja ja Ylkänen kuvasivat vuosina 2021–2022 dokumentaarisen tv-sarjan "Van Life – Elämäni Roadtrip", joka esitettiin Yle:n TV1:ssä ja Areenassa keväällä 2023.
Rasmus Nordbø

Rasmus Matias Nordbø (5. helmikuuta 1915 Førde – 23. helmikuuta 1983) oli norjalainen agronomi ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan maatalousministerinä 1951–1955.
Limnell

Limnell tai Limnéll on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Peliasu

Peliasu voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Lars Moen

Lars Magnus Moen (29. marraskuuta 1885 Lesja – 22. huhtikuuta 1964 Dovre) oli norjalainen räätäli ja työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1928–1957 ja toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä 1948–1953. Toisen maailmansodan aikana hän joutui Sachsenhausenin keskitysleirille ja kirjoitti siellä ollessaan runoja, jotka hän julkaisi sodan jälkeen teoksessaan "Dikt frå Sachsenhausen" (1945).
Anne Bourbon-Parma

Anne Antoinette Francoise Charlotte Bourbon-Parma (18. syyskuuta 1923 – 1. elokuuta 2016) oli ranskalainen aatelisneito, josta tuli syrjäytetyn Mikael I:n puolisona Romanian kruunaamaton kuningatar.
Varhainen elämä.
Anne Bourbon-Parma syntyi Pariisissa mutta kasvoi Tanskassa. Hän oli äitinsä puolelta sukua Tanskan kuningas Kristian IX:lle.
Vuonna 1943 Anne pestautui Ranskan asevoimien vapaaehtoiseksi. Hän osallistui sotaan Pohjois-Afrikassa, Italiassa, Luxemburgissa ja Saksassa. Sodan päättyessä hän oli ylentynyt luutnantiksi. 
Avioliitto ja lapset.
Anne tapasi tulevan aviomiehensä marraskuussa 1947 prinsessa Elisabetin ja prinssi Philipin häissä. Mikael palasi Romaniaan kertomaan kansalle kihlauksesta, mutta hänet pakotettiin luopumaan vallasta. Pari meni naimisiin Ateenassa. Häitä vietettiin ortodoksisen menoin, koska paavi Pius XII ei antanut Annelle lupaa mennä naimisiin ei-katolilaisen kanssa, mutta vuonna 1966 pari vietti katolilaista hääjuhlaa Monacossa.
Mikaelin ja Annen avioliitto kesti 68 vuotta, mikä oli kaikista Romanian kuningaspareista pisin.
Toiminta kuningashuoneessa.
Mikael palasi Romaniaan joulukuussa 1947 ilmoittaakseen kihlautumisestaan, mutta valtaan noussut kommunistihallinto pakotti hänet luopumaan vallasta aseella uhaten. Vuosina 1950–1956 Anne ja Mikael asuivat Englannissa, jossa Anne rakensi huonekaluja niin perheen omaan käyttöön kuin myytäväksikin. Vuonna 1957 pariskunta muutti Sveitsin Versoix'hin kasvattamaan lapsiaan. 
Kommunismin romahtamisen jälkeen kuningasperhettä kiellettiin pariin otteeseen palaamasta maahan. Mikaelin kerrotaan kuunnelleen ehdotuksia kuningaskunnan palauttamisesta, muttei kuitenkaan ryhtynyt osaltaan juurikaan toimiin. Presidentti Emil Constantinescu palautti kuningasperheen jäsenille heidän Romanian kansalaisuutensa, mutta tämä ei vaikuttanut monarkian palauttamisen suosioon. Myöhemmin kuningasperhe sai luvan palata Romaniaan ja perhe vietti aikaa osittain Romaniassa ja Sveitsissä.
Huolimatta siitä, että Mikael ei saanut kruunuaan takaisin, romanialaiset arvostivat häntä ja Annea.
Kuolema ja hautajaiset.
Annen hautajaiset järjestettiin 13. elokuuta 2016 ja hänet haudattiin Curtea de Argeșin katedraaliin. Sekä Romaniaan että Moldovaan julistettiin päivän mittainen suruaika. Molempien maiden presidentit osallistuivat hautajaisiin. Leskeksi jäänyt kuningas Mikael ei kuitenkaan osallistunut hautajaisiin omien terveysongelmiensa takia.
Pyhän Gregorius Suuren ritarikunta

Pyhän Gregorius Suuren ritarikunta () on Pyhän istuimen jakama ritarikunta. Sen perusti paavi Gregorius XVI 1. syyskuuta 1831 vain seitsemän kuukautta paaviksi noustuaan.
Ritarikunnan nimi viittaa kuitenkin toiseen paaviin, Gregorius Suureen, joka toimi paavina vuosina 590–604. Alkujaan sitä myönnettiin vain katolilaiselle, jotka ovat osoittaneet intohimoa katolilaisuutta kohtaan tai uskollisuutta Pyhää istuinta kohtaan. Nykyään sitä jaetaan tunnustuksena henkilökohtaisista ansioista katolilaisuuden tai Pyhän istuimen hyväksi. Vuodesta 1993 sitä on voitu myöntää myös naisille ja vuodesta 1998 lähtien saajan ei ole tarvinnut olla Vatikaanin kansalainen. Ritarikunnassa on erikseen omat versionsa siviileille ja sotilaille.
Kunnianosoitusta jaetaan neljässä luokassa:
Lierposten

Lierposten on norjalainen vuonna 1987 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Lier. Lehti ilmestyy torstaisin ja kuuluu Amedia-konserniin.
Kroatian ralli 2022

Kroatian ralli 2022 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2022. Kilpailu ajettiin 21.– 24. huhtikuuta 2022.
Tapahtumia.
Kalle Rovanperä johti rallia lähes 90 sekunnilla ennen lauantaiaamua, jolloin rengasrikko söi aikaa. Rovanperä nousi jälleen puolen minuutin johtoasemaan ja oli johdossa ennen kuin sade toiseksi viimeisellä erikoiskokeella söi johtoaseman. Ott Tänak ajoi pehmeämmillä renkailla ja otti 1,4 sekunnin johtoaseman ennen viimeistä erikoiskoetta. Viimeisellä erikoiskokeella tiet kuivuivat, mutta olivat yhä mudan ja kuran peitossa. Rovanperä kuitenkin käänsi aseman 4,3 sekunnin voittoon ja koko kilpailun voitoksi. Rovanperällä ja Tänakilla oli molemmilla kaksi sadekelin rengasta mukana, mutta Tänakilla oli lisäksi sateella paremmin toimivia pehmeämpiä renkaita kun taas Rovanperällä oli kovempia renkaita. Thierry Neuville ja Martijn Wydaeghe kärsivät laturin ongelmista ja he joutuivat työntämään autoaan 800 metriä huoltoon perjantaina. Oliver Solberg ajoi ulos erikoiskokeella 9 ja erikoiskoe keskeytettiin kun osa autoista oli jo ajanut erikoiskokeen.
Yohan Rossel voitti WRC2-sarjan kilpailun Citroën C3 Rally2 -autolla. Zoltán László voitti WRC3-sarjan kilpailun Ford Fiesta Rally3 -autolla. Lauri Joona voitti JWRC-sarjan kilpailun Ford Fiesta Rally3 -autolla.
Erikoiskokeet.
Shakedown ajettiin 21. huhtikuuta, ensimmäinen erikoiskoe ajettiin 22. huhtikuuta ja kilpailu päättyi sunnuntaina 24. huhtikuuta.
Kilpailun erikoiskokeet ja voittajat:
Erikoiskoe 9 peruttiin Oliver Solbergin ulosajon jälkeen jotta auto saataisiin pois ulosajopaikasta. Erikoiskoe 15 peruttiin huonon sään vuoksi.
Välijoki

Välijoki voi tarkoittaa seuraavia asioita:
José Martín ritarikunta

José Martín ritarikunta () on kuubalainen kunniamerkki, joka perustettiin vuonna 1972. Sitä jaetaan kunnianosoituksena rauhan hyväksi tehdystä työstä valtionpäämiehille tai hallituksien päämiehille, mutta myös erinomaisista saavutuksista opetuksen, kulttuurin, tieteen, urheilun tai luovien alojen saralta. Saajan ei tarvitse olla Kuuban kansalainen.
José Marín ritarikunta on Kuuban korkein mahdollinen kunnianosoitus. Se on nimetty kuubalaisen vallankumouksellisen José Martínin mukaan. Kunnianosoitusta myöntää Kuuban hallitus.
Kunniamerkkiä jaetaan yhdessä luokassa:
Grimaldin ritarikunta

Grimaldin ritarikunta () on monacolainen ritarikunta, joka on perustettu 18. marraskuuta 1954. Ritarikuntaa on uudistettu kahdesti: vuonna 1960 ja 1966. Sitä myönnetään tunnustuksena sellaisille henkilöille, jotka ovat tehneet arvostettavia tekoja kruunun maineen hyväksi.
Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa:
Reino J. Valkama

Reino Jalmari Valkama (22. elokuuta 1921 Terijoki – 29. kesäkuuta 2019 Espoo) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Valkaman vanhemmat olivat metsänhoitaja, metsäneuvos Antti Valkama ja pianonsoitonopettaja Ester Olivia Ingeborg Wiiala ja puolisot 1948–1983 Sirkka Tellervo Tiainen ja vuodesta 1986 Riitta Kukkonen. Valkama tuli ylioppilaaksi Viipurin kaksoislyseosta 1939 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1945, virkatutkinnon hän suoritti 1946. Valkama oli harjoittelijametsänhoitaja Metsähallituksen Lestin hoitoalueella 1945 ja Enso-Gutzeitin Saimaan piirissä sekä Domänstyrelsenin Karlsbyn hoitoalueella Ruotsissa 1946, Enso-Gutzeitin apulaismetsänhoitaja Savonlinnassa 1947–1951 ja Oy Wilhelm Schauman Ab:n apulaismetsänhoitaja ja hankintametsänhoitaja Savonlinnassa 1951–1964, piirimetsänhoitaja 1964–1968, ylimetsänhoitaja 1968–1973 ja metsäpäällikkö 1974–1986, ensin Jyväskylässä ja vuodesta 1976 Helsingissä. Hän oli myös Enso-Gutzeitin Joutsenon metsäkoulun kesätöiden opettaja 1947 ja kansanhuoltoministeriön Itä-Savon hankintapiirin päällikkö 1947–1949 ja hänellä oli useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Valkama sai 1979.
But Here We Are

But Here We Are on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Foo Fightersin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 2. kesäkuuta 2023.
Annika Norlin

Annika Norlin (taiteilijanimiä Hello Saferide ja Säkert!; s. 22. marraskuuta 1977 Östersund) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä. Hän julkaisi ensimmäisen levynsä "Introducing ... Hello Saferide" vuonna 2005. "Hello Saferide" oli hänen tuolloinen taiteilijanimensä. Vuonna 2007 hän julkaisi ruotsinkielisen levyn uudella artistinimellä "Säkert!" ja 2008 jälleen englanninkielisen levyn Hello Saferide -nimellä. Vuodesta 2014 hän on esiintynyt myös oikealla nimellään. Ennen muusikon uraansa Norlin työskenteli toimittajana muun muassa Sveriges Radiossa. Vuonna 2020 hän julkaisi esikoiskirjansa, novellikokoelman "Jag ser allt du gör".
Nokia G22

Nokia G22 on HMD Globalin 25. helmikuuta 2023 julkaisema älypuhelin. Puhelimessa on kahdeksanydinprosessori ja 6,5 tuuman näyttö, joka tukee 90 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on valittavana 64 tai 128 gigatavua, ja keskusmuistia on neljä gigatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään kahden teratavun microSD-kortilla. Puhelimessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 50 megapikseliä, makrokameran kaksi megapikseliä ja syvyyskameran kaksi megapikseliä. Etukameran tarkkuus on kahdeksan megapikseliä. Akun kapasiteetti on 5 050 milliampeerituntia, ja se tukee 20 watin latausta. Sormenjälkitunnistin on sijoitettu virtapainikkeeseen, ja puhelimen IP-luokitus on 52. Käyttöjärjestelmänä on Android 12. Puhelimelle on luvattu kaksi Android-versiopäivitystä ja kolme vuotta tietoturvapäivityksiä.
Vastaanotto.
"The Guardianin" arvostelussa myönteistä olivat puhelimen korjattavuus, pitkä akun kesto, puhdas Android-versio ilman suuria muutoksia, kelvollinen kamera ja alhainen hinta. Negatiivisia asioita olivat hitaus, keskiverto näyttö, pelkkä sateen kesto (IP52 vesisuojaus) ja vain kolmen vuoden ohjelmistopäivitykset.
Minja Korhonen

Minja Korhonen (s. 19. toukokuuta 2007) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä. 
Korhonen sijoittui 15-vuotiaana 23:nneksi henkilökohtaisessa kilpailussa ja kuudenneksi sekajoukkuekilpailussa Planican MM-kilpailuissa 2023, kun suomalaiset naiset kilpailivat yhdistetyssä ensi kertaa aikuisten arvokilpailuissa. Aiemmin samana vuonna Korhonen sijoittui nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa yhdeksänneksi. Hän voitti seuraavana talvena Gangwonin nuorten olympialaisissa kultaa sekä henkilökohtaisessa että sekajoukkuekilpailussa. Hän voitti 2024 myös nuorten maailmanmestaruuden Planicassa. Hän voitti parisprintin nuorten maailmanmestaruuden Heta Hirvosen kanssa 2025. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän oli yhteislähtökilpailussa kahdestoista, normaalimäen kilpailussa yhdeksästoista ja sekajoukkuekilpailussa viides. Mäkihypyn joukkuekilpailussa hän oli yhdeksäs.
Korhonen sijoittui kesällä 2022 yhdistetyn kesäkiertueella kahdesti toiseksi: ensimmäisessä aikuisten kansainvälisessä kilpailussaan elokuussa Oberwiesenthalissa ja syyskuun alussa Tschaggunsissa. Hän on kilpaillut maailmancupissa joulukuusta 2022 alkaen ja sijoittui kaudella 2022–2023 parhaimmillaan 16:nneksi joulukuussa Lillehammerin toisessa kilpailussa ja tammikuussa Otepäässä. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli 25:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Lillehammerissa joulukuussa 2023. Ensimmäisen maailmancupin palkintokorokesijoituksensa hän saavutti kaudella 2023–2024, kun hän sijoittui kolmanneksi Ramsaussa 15. joulukuuta 2023. Hän oli Ramsaussa kolmas myös joulukuussa 2024. Hän sijoittui kauden 2024–2025 kokonaiskilpailussa seitsemänneksi.
Korhonen edustaa Siilinjärven Ponnistusta. Hän on voittanut yhdistetyn normaalimäen Suomen-mestaruuden vuosina 2022 ja 2023.
Dorothy Hansine Andersen

Dorothy Hansine Andersen (15. toukokuuta 1901 – 3. maaliskuuta 1963) oli yhdysvaltalainen lastenlääkäri ja patologi. Andersen kuvasi ensimmäisenä kystisen fibroosin. Hän tutki myös ravitsemustiedettä.
Andersen valmistui Johns Hopkinsin yliopistosta vuonna 1926. Hän tutki kystistä fibroosia 1940-luvulla ja kehitti diagnostisen testin siihen. Hänen mukaansa on nimetty myös glykogeenin varastoitumissairauksiin kuuluva Andersenin tauti, jonka hän kuvasi ensimmäisenä vuonna 1956.