tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Keiomenat

Keiomenat ("Dovyalis") on pääosin afrikkalainen kasvisuku, joka kuuluu pajukasvien heimoon. Suvussa on 19 lajia puita ja pensaita, joista eräät ovat vankkaokaisia. Kukat ovat yksineuvoisia. Hedelmät ovat mehevämaltoisia marjoja. Niitä voidaan käyttää ihmisravintona ja varsinkin eteläisestä Afrikasta kotoisin olevaa keltakeiomenaa, jonka hedelmät muistuttavat aprikoosia, on viljelty hedelmäpuuna.
Santelit

Santelit eli santelipuut ("Santalum") on santelipuukasveihin eli santelikasveihin kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Se sisältää 19 lajia, joita kasvaa Intiasta Australiaan ja Tyynenmeren saarille Oseaniaan. Tunnetuin laji on pensaaksi tai pieneksi puuksi kasvava intiansanteli ("Santalum album"), joka tunnetaan hyväntuoksuisesta puuaineksestaan.
Irokot

Irokot ("Milicia") on afrikkalainen kasvisuku, joka kuuluu mulperikasveihin. Suvussa on kaksi lajia kookkaiksi kasvavia kausivihantia lehtipuita. Afrikaniroko on erityisesti tunnettu rakentamisessa ja puuesineissä käytettynä arvokkaana kovapuuna.
Irokolajit:
Lonkiot

Lonkiot ("Dorstenia") on mulperikasveihin kuuluva kasvisuku. Sukuun luokitellaan noin 120 lajia, joita esiintyy trooppisilla alueilla Amerikassa, Afrikassa, Arabiassa ja Intiassa. Lonkiot ovat monivuotisia ruohoja tai joskus pensaita. Ruohovartiset lajit ovat yleensä ainakin juuresta tai varresta sukkulenttisia.
Upaspuut

Upaspuut ("Antiaris") on mulperikasveihin kuuluva kasvisuku. Se sisältää nykyisin yleensä vain yhden lajin, upaspuun ("Antiaris toxicaria"), joka esiintyy melko laajasti vanhan maailman tropiikissa Afrikasta Kaakkois-Aasiaan ja Australiaan. Upaspuu jaetaan useisiin maantieteellisesti erillisiin alalajeihin, joita on aiemmin pidetty myös lajitason taksoneina suvussa. Upaspuu on kookas lehtipuu, jonka myrkkyä on käytetty upas-nimellä tunnettuna nuolimyrkkynä.
Broussonetia

Mulperiot ("Broussonetia") on mulperikasveihin kuuluva kasvisuku. Se sisältää neljä lajia, joita kasvaa alkuperäisenä Aasian kaakkois- ja itäosissa Intiasta Japaniin. Suvun tunnetuin laji on paperimulperio eli paperimulperipuu ("Broussonetia papyrifera"), joka kasvaa villiintyneenä myös monilla muilla alueilla Aasian lisäksi, kuten Etelä-Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Se on hieman mulpereita muistuttava nopeakasvuinen lehtipuu, jonka kuoren sisäkerroksesta saadaan kuitumateriaalia.
Akif Samaletdin

Akif Samaletdin (myös nimellä Ali Samaletdin; 31. lokakuuta 1930 Helsinki – 5. huhtikuuta 2005 Helsinki) oli tataaritaustainen suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi HIFK:n SM-sarjajoukkueessa kahdeksan ottelua kaudella 1950–1951 ja teki pelaamissaan otteluissa yhden maalin.
Samaletdin saavutti Reino Sirenin ja Yrjö Grönroosin jälkeen pronssimitalin nuorten SM-nyrkkeilyssä sarjassa alle 80 kg vuonna 1949 edustaen Helsingin Nyrkkeilijöitä. Samaletdin aloitti jääkiekon pelaamisen tataarien joukkueessa Yolduz, jossa pelasivat myös Halid (1928–1992), Munir (1919–1996) ja Naim (1920–1980) Samaletdin. Samaletdin pelasi myös jalkapalloa Yolduzissa maakuntasarjassa. Myöhemmin hän kilpaili kartingin SM-lähdöissä luokassa 200 ksm.
Samaletdin työskenteli Helsingissä ammattikuljettajana.
Aspara

Aspara on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Maria Elvira Salazar

Maria Elvira Salazar (s. 1. marraskuuta 1961 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka on edustanut Floridan 27. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tammikuusta 2021 lähtien. Hän voitti marraskuun 2020 vaalit demokraattien Donna Shalalaa vastaan.
Ukraine NOW

Ukraine NOW on Ukrainan valtion virallinen brändi. Se on luotu edustamaan Ukrainaa ulkomailla ja toimimaan maabrändin kehittäjänä.
Historia.
Suunnittelusta vastaava 27-jäseninen komitea aloitti toimintansa 10. toukokuuta 2018 saatuaan siihen luvan maan hallitukselta. Taustalla oli selvitys, jonka mukaan kolme Ukrainaan ulkomailla eniten liitettävää sanaa olivat "korruptio", "vallankumous" ja "sota". Uuden brändin tarkoituksena olisi kohentaa kuvaa Ukrainasta maailmalla.. Brändin toteutti Banda Agency -niminen yritys, joka vastasi myös Kiovan euroviisujen brändistä vuonna 2017. Ukrainan maabrändin arvioitiin vuonna 2018 olevan arvoltaan 68 miljardia dollaria.
Maan kulttuuriministeriö hyväksyi logon lopullisesti syyskuussa 2018 ja julkaisi samassa yhteydessä ohjeet siitä, miten Ukraine NOW:n logoa tulisi käyttää.
Vuonna 2020 Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi alkoi kampanjoida Ukraine NOW -brändin puolesta uudelleen. YouTubessa julkaistussa videossa Zelenskyi tuo esille Ukrainaa etenkin IT-alalle potentiaalisena maana alhaisten verojen vuoksi..
Vastaanotto.
X-Ray nimesi Ukraine NOW:n vuoden 2018 uudelleenbrändäykseksi. Myös Red Dot palkitsi brändin samana vuonna.
Ukraine NOW:n logo sai osakseen myös kritiikkiä, koska sen katsottiin muistuttavan liiaksi Pornhubin logoa.
Altamonte Springs

Altamonte Springs on kaupunki Seminolen piirikunnassa, Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 41 496. Altamonte Springs perustettiin vuonna 1920.
Altamonte Springsin pormestarina toimii Patricia Bates.
Väestö.
Kaupungin asukkaista 71,80 prosenttia on valkoisia, 15,20 prosenttia afroamerikkalaisia, 3,42 prosenttia aasialaisia ja 0,27 prosenttia intiaaneja. 8,83 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 36,4 vuotta.
Taavetti Suo-Anttila

Taavetti Suo-Anttila (1832 – 1878 Luumäki) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Suo-Anttila oli talollinen, lautamies ja herastuomari Luumäeltä, joka oli talonpoikaissäädyssä Lappeen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867.
Yrjö Adolf Taskinen

Yrjö Adolf Taskinen (17. toukokuuta 1827 – 3. helmikuuta 1905 Rantasalmi) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Taskinen oli talollinen Rantasalmelta, joka oli talonpoikaissäädyssä Rantasalmen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867 ja 1877–1878. Hän oli 1867 säädyn yksityisen valitusvaliokunnan varajäsen ja 1877–1878 mainitun valiokunnan varsinainen jäsen.
Taskisen puoliso oli Henrika Maria Taskinen.
John Geddert

John Geddert (k. 25. helmikuuta 2021) oli Yhdysvaltain olympiajoukkueen voimisteluvalmentaja. Häneen nostettiin syytteitä ihmiskaupasta ja seksuaalisesta häirinnästä, yhteensä 24 eri syytettä. Hän teki itsemurhan ennen oikeudenkäynnin alkamista. 
Geddert oli olympiajoukkueen valmentaja samaan aikaan kun sen lääkärinä toimi Larry Nassar joka sai vuonna 2018 yhteensä 175 vuoden tuomion seksuaalisista hyväksikäytöistä joita oli tapahtunut Geddertin voimisteluklubilla.
Tottenham Hotspur FC Women

Tottenham Hotspur FC Women on englantilainen naisten jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1985 nimellä Broxbourne Ladies. Kaudelle 1991–1992 se otti käyttöön nimen Tottenham Hotspur. Joukkue nousi pääsarjana toimivaan FA:n naisten superliigaan kaudeksi 2019–2020. Se sijoittui ensimmäisellä kaudellaan 12 joukkueen superliigassa seitsemänneksi. Toisella kaudellaan Tottenham oli kahdeksas, kaudella 2021–2022 viides ja kaudella 2022–2023 yhdeksäs.
Joukkueen valmentajana toimi vuodesta 2007 Karen Hills, ja vuodesta 2011 hänen parinaan oli Juan Amoros. He saivat potkut marraskuussa 2020, ja uudeksi valmentajaksi nimitettiin Rehanne Skinner. Heinäkuussa 2023 valmentajaksi palkattiin Robert Vilahamn.
"Päivitetty 11. toukokuuta 2024 "
Edustusjoukkue.
Life Support

Life Support on yhdysvaltalaisen laulajan Madison Beerin esikoisalbumi, joka julkaistiin 26. helmikuuta 2021.
I Don’t Feel Hate

I Don't Feel Hate on saksalaisen laulajan Jendrikin esittämä kappale, jolla hän edusti Saksaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Sen tuotti Christoph Oswald.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai kolme pistettä ja saavutti sijan 25.
Juri

Juri (, , ) on pääasiassa slaavilainen miehen etunimi, Georgios-nimen vastine.
Englannin kielessä nimi translitteroidaan "Yuri" tai "Yuriy". 
Nimi Juri on käytössä myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan se on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1330–1380 henkilölle.
Sultamisilliini

Sultamisilliini (C25H30S2N4O9) on penisilliineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö.
Sultamisilliini on aihiolääke, joka metaboloituu ihmiselimistössä nopeasti ampisilliiniksi ja sulbaktaamiksi. Ampisilliini estää muiden penisilliinien tavoin bakteerien soluseinän biosynteesiä ja sulbaktaami estää bakteerien beetalaktamaasientsyymien toimintaa ja täten parantaa ampisilliinin tehoa. Sultamisiliini tehoaa samoihin bakteereihin kuin ampisilliinikin. Lääkeaine annostellaan tablettina. Sitä voidaan käyttää muun muassa hengitystieinfektioiden, korvatulehdusten, pehmytkudostulehdusten, umpilisäkkeen tulehduksen ja tippurin hoidossa.
Haittavaikutukset.
Sultamisilliini voi aiheuttaa haittavaikutuksenaan ripulia.
Pragya Prasun

Pragya Prasun on intialainen kansalaisaktivisti, joka ajaa happoiskujen uhrien oikeuksia. Hän joutui happoiskun uhriksi 23-vuotiaana vuonna 2006 melkein kaksi viikkoa naimisiinmenonsa jälkeen. Hyökkääjä oli häneen kiintynyt mies, joka pettyi hänen avioiduttuaan toisen miehen kanssa. Vuonna 2013 hän perusti kansalaisjärjestön, joka auttoi happoiskujen uhreja saamaan apua ja hoitoa. Hänelle myönnettiin Intian korkein naisten kunniamerkki Nari Shakti Puraskar vuonna 2019. Hänen perustamansa Atijeevan Foundation -järjestö on auttanut vuoteen 2020 mennessä noin 250 henkilöä.
Prasun oli junamatkalla Delhiin vuonna 2006, kun hänen kaukainen sukulaisensa, joka halusi avioitua hänen kanssaan, heitti yöllä happoa hänen päällensä. Vaunuosastossa oli lääkäri, joka tunnisti, että hyökkäyksessä oli käytetty happoa. Muut matkustajat auttoivat häntä kaatamalla vettä hänen päällensä 45 minuutin ajan, kunnes hän pääsi sairaalaan. Hän oli vasta-avioitunut, minkä vuoksi hän tunsi häpeää ja ajatteli avioliittonsa tuhoutuvan happoiskun myötä. Hän yritti pitää aviomiehensä kaukana ja uskoi pilanneensa tämän elämän. Aviomies oli ymmärtäväisempi eikä jättänyt häntä, he saivat ensimmäisen tyttärensä vuonna 2009. Happoiskun seurauksena Prasunin kasvot vammautuivat, toinen silmä sokaistui ja vain yksi korva toimi. Iskun tekijä sai 4,5 vuotta vankeutta, mitä Prasun piti aivan liian vähäisenä kärsimyksiinsä nähden.
Atijeevan Foundation -järjestö, jonka Prasun perusti auttamaan happoiskujen uhreja, on tarjonnut ilmaisia leikkauksia, koulutustilaisuuksia ja ammattikoulutusta uhreille. Prasunin mukaan syynä sukupuolittuneeseen väkivaltaan on patriarkaalinen yhteiskunta. Hänen mukaansa Intia ei ole huomioinut happoiskujen uhrien oikeuksia riittävästi vaan uhreja auttavat ainoastaan muutamat järjestöt. Hän on kiitollinen Meghna Gulzarin ohjaamalle elokuvalle Chhapaak, jossa Deepika Padukone näytteli happoiskuselviytyjänä. Hänen mukaansa elokuva on lisännyt tietoisuutta ja ymmärrystä happoiskujen uhreja kohtaan.
Eadberht III Præn

Eadberht III Præn (k. 798) oli Kentin kuningas 796–798. Eadberht on ilmeisesti alun perin pappi, joka asui maanpaossa Kaarle Suuren hovissa nimellä Odberht. Anglosaksien kronikan mukaan Eadberht palasi Kentiin vuonna 796, luultavasti pian Mercian kuninkaan Ecgfrithin kuoleman jälkeen. Eadberht julistautui Eadberht Præniksi, Kentin kuninkaaksi, ja lyötti Canterburyssa omia kolikoitaan. Anglosaksien kronikan mukaan Mercian kuningas Coenwulf hyökkäsi Kentiin vuonna 798 ja työntyi joukkoineen aina Romney Marshiin asti. Coenwulf vangitsi Eadberhtin, sokeutti tämän ja katkaisi tältä kädet. Sen jälkeen Eadberht vietiin sidottuna Merciaan.
Pekka Tiainen (valtiopäivämies)

Pekka Tiainen (1827 – 9. joulukuuta 1882 Parikkala) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Talollinen, lautamies Tiainen oli talonpoikaissäädyssä Kurkijoen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. Hän oli valtiopäivillä lakivaliokunnan varajäsen.
Aatami Tiilikainen

Aatami (Adam) Tiilikainen (20. joulukuuta 1834 Liperi – 26. helmikuuta 1899 Kuusjärvi) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Aatami Tiilikaisen vanhemmat olivat Antti Antinpoika Tiilikainen ja Maria Juvonen ja puoliso Leena Stiina Juvonen. Talollinen Tiilikainen Liperistä oli talonpoikaissäädyssä Liperin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. Hän oli valtiopäivillä valitsijamies ja talousvaliokunnan jäsen.
Jonas Vitikkala

Jonas (Joonas) Vitikkala (Vitikka, Witikkala) (28. tammikuuta 1833 Jämsä – 7. tammikuuta 1907 Jämsä) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Vitikkalan vanhemmat olivat Joonas Tapaninpoika Honkanen ja Hedvig Maria Juhontytär Honkanen ja puolisot Kristiina Juhontytär Vitikka ja Kustaava Mathilda Matintytär Sundén. Talollinen, kunnallismies Vitikkala oli talonpoikaissäädyssä Jämsän tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. Hän oli valtiopäivillä valitsijamies ja talousvaliokunnan jäsen.
Vladimir Kiškun

Vladimir Kiškun () (s. 5. marraskuuta 1951 Leningrad) on venäläinen entinen seiväshyppääjä, joka edusti urallaan Neuvostoliittoa. Kiškunin menestysvuodet ajoittuivat 1970-luvulle. Hän saavutti uraallaan Euroopan mestaruuden vuonna 1974 ja kolme Neuvostoliiton seiväsmestaruutta.
Vladimir Kiškun aloitti urheilu-uransa Leningradissa 1960-luvulla seuranaan Leningradin Zenith. Hänen valmentajanaan toimi entinen huippuhyppääjä Vanadi Rosenfeld. Vuonna 1968 Kiškun saavutti hopeaa juniorien Euroopan mestaruuskisoissa Itä-Saksan Leipzigissa tuloksella 460 maanmiehensä Juri Isakovin voittaessa 10 cm:ä paremmalla tuloksella. Ensimmäisen kerran Kiškun saavutti kansallista menestystä aikuisten tasolla sijoittumalla kolmanneksi Neuvostoliiton mestaruuskisoissa 1972 tuloksella 510 kokeneen Gennadi Bliznetsovin voittaessa tuloksella 520 cm. Ensimmäisen Neuvostoliiton mestaruuden hän saavutti vuonna 1974 tuloksella 535 cm. Tällä tuloksella hän oli vasta neljäs EM-kisoja edeltävässä tilastossa edellään Puolan Tadeusz Ślusarski ja Wojciech Buciarski ja Ruotsin Kjell Isaksson. Itse kisoissa Roomassa Kiškun voitti Euroopan mestaruuden tuloksella 535 cm eli sama tulos kuin hänen ennätyksensä Puolan Władysław Kozakiewicz tullessa samalla tuloksella hopealle. Pian sen jälkeen hän paransi silloista ennätystään Länsi-Saksan Münchenissä tulokseen 540 cm. 
Kiškunin uralla tuli kansallista menestystä eli hän voitti vuosien 1975 ja 1977 Neuvostoliiton mestaruudet. Vuoden 1976 olympialaiset Montrealissa eivät sujuneet häneltä odotusten mukaan, vaikka hän hyppäsi ennen olympiakisoja toukokuussa uuden Neuvostoliiton ennätyksen 550 cm. Itse olympiakisoissa Kiškun selvisi loppukilpailuun, mutta yritykset korkeudesta 540 cm eivät tuottaneet tulosta, joten hänen tuloksekseen jäi 520 cm ja sijoitus oli 13. Vuoden 1977 Neuvostoliiton mestaruus tuli Kiškunille ennätyksellä 555 cm, joka jäikin hänen uransa parhaaksi tuloksekseen.
Alaskan saamelaiset

 
Alaskan saamelaiset ovat kansanosa, joka on muuttanut Skandinaviasta Yhdysvaltoihin, nimenomaan Alaskaan. Suurimmat muuttoaallot olivat vuosina 1894 ja varsinkin 1898. Muuttajia oli muun muassa Kautokeinosta ja Enontekiöltä ja määränpää oli Teller. Matkareitti kulki Norjasta New Yorkiin, sieltä junalla Seattleen ja loppumatka Tyynen valtameren kautta. Heidän mukanaan kulki myös yli 500 poroa sekä koiria. Osa muuttajista palasi takaisinkin Saamenmaalle. Alun perin muutto tapahtui Yhdysvaltain liittovaltion kutsusta, ja tarkoituksena oli saada saamelaiset opettamaan nälänhädästä kärsiville inuiteille poronhoitoa, kun troolarit olivat vieneet näiltä perinteisiä pyyntielinkeinoja, ja alkuperäisväestö oli vähentynyt myös eurooppalaisten tuomien tarttuvien tautien vuoksi. Tehtävänä oli myös muun muassa kullankaivajien ruokahuolto. Yhdysvallat lupasi myös rahallisia korvauksia muuttajille. On huomattava, että itse saamelaisten muuton syynä Atlantin taa ei ollut sama kuin esimerkiksi monilla suomalaisilla, toisin sanoen he eivät lähteneet pakoon omia olosuhteitaan tai työttömyyttä. 
Porotalous.
Poroja korvamerkitsivät sekä saamelaiset että Alaskan alkuperäiskansat, mutta siinä oli ongelmia omistuskysymyksen kanssa kirkkojen lähetyskoulujen valvoessa tilannetta. Vuonna 1914 laskettiin poroja olevan Alaskassa jo yli 50 000 ja vuonna 1930 peräti 700 000, ja jäkäläkanta taantui. Lisäksi poroja risteytyi villien karibujen kanssa. Alueelle ilmaantui myös suuromistajia, joista tunnetuimpana pidetään Carl J. Lomenia. Porojen merkitseminen loppui vuonna 1916. Yhdysvaltojen porolaki (englanniksi "Reindeer act") vuodelta 1937 katsoo, että peurat ovat villieläimiä ja kuuluvat valtiolle ja että Alaskan alkuperäiskansoilla on niihin oikeutensa, jotka ovat hieman epäselviä. Kyse on lähinnä villinä elävän karibun metsästyksestä sekä lihan ja sittemmin myös jossain määrin poronsarviuutteen myynnistä. Laki ei erottele poroa ja karibua toisistaan, joten se sulkee pois saamelaisten oikeudet poroihin.
Kulttuuriperintö.
Saamelaisten jälkeläisillä on yhä perinteitä muun muassa Oregonissa. Perinteitä ylläpitää muun muassa Sami Cultural Center of North America. Oulun yliopiston professori Pekka Sammallahti on nauhoittanutut viimeisten pohjoissaamea osanneiden 1800-luvulla Alaskaan muuttaneiden saamelaisten jälkeläisten puhetta vuonna 1980.
Heikki Ylinen

Heikki Ylinen (21. elokuuta 1818 Kuortane – 15. helmikuuta 1887 Kuortane) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Talollinen Heikki Ylisen vanhemmat olivat Johannes ja Anna Ylinen ja puoliso Elisabeth Ylinen. Heikki Ylinen oli talonpoikaissäädyssä Alavuden tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. Hän oli valtiopäivillä säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen.
Somalimaan maahanmuutto ja rajavalvonta

Somalimaan maahanmuuttovirasto "(SIBC)" tai Somalimaan maahanmuutto ja rajavalvonta ( ) ( Arabia : دائرة الهجرة ومراقبة الحدود صوماليلاندي) on Somalimaan hallituksen virasto sisäasiainministeriön alaisuudessa, ja se on myös tärkein viranomainen Somalimaan maahanmuuttolakien täytäntöönpanossa ja täytäntöönpanossa. SIBC säätelee viisumihakemusten, maahantulo- ja oleskelulupien tutkimista ja hyväksymistä Somalimaassa. Virastoa johtaa prikaatikenraali. Nykyinen prikaatikenraali on Mohamed Osman Aalin (Dayib).
Maahanmuuttovirasto on vastuussa myös Somalimaan passien myöntämisestä.
Viisumin saaminen.
Seuraavaan luokkaan A kuuluvat hakijat tai matkustajat voivat saada maahantuloviisumin saapuessaan kaikkiin Somalimaan satamiin. 
A-luokka:
B-luokka:
Passin saaminen.
Somalimaan passin myöntää Somalimaan maahanmuutto- ja rajavalvonta.
Luonto yllättää aina

Luonto yllättää aina on Yle:n Pikku kakkosen kymmenosainen lastenohjelma-sarja vuodelta 2019. Pirkka-Pekka Petelius johdattaa lapsia tutustumisretkille kotimaiseen luontoon.
Juoni.
Pirkka-Pekka Petelius, "Peepee" ja lapset jäljittävät joka jaksossa eri eläintä Suomen metsissä, järvillä ja jopa kaupungissa. Ryhmä etsii ja ihmettelee erilaisten eläinten elintapoja ja asuinpaikkoja. Luonnossa koetaan yllätyksiä! Peepee innostuu kaikesta, mutta lapset taitavat tehdä suurimmat oivallukset?
Rooleissa.
Pirkka-Pekka Petelius alias "Peepee", Otso Purola, Erika Sironen, Lassi Sinivuori, Mea Packalén, Nuppu Tammi ja Oskari Järvelä.
Verkollinen ionimoottori

Verkollinen ionimoottori () on ionimoottorityyppi, jossa ajoaineionien kiihdyttäminen tapahtuu korkeajännitteisten verkkojen aiheuttamilla sähköstaattisilla voimilla. Verkollisten ionimoottorien tuottama työntövoima on muiden ionimoottorien tapaan varsin heikko. Moottorityypin ominaisimpulssi ja hyötysuhde ovat, paitsi muihin propulsiomuotoihin, myös muihin ionimoottorityyppeihin verrattuna varsin korkeat.
Brianna Brown

Brianna Lynn Brown (s. 2. lokakuuta 1979 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa televisiosarjoissa.
Brown on näytellyt Lisa Nilesia "General Hospitalissa" (2010–2015) ja Taylor Stappordia "Devious Maidsissa" (2013–2015). Hänellä on ollut rooleja myös sarjoissa "Dynastia", "Kosto", "Mentalist" ja ".
Marita Kramer

Marita Kramer (s. 25. lokakuuta 2001) on itävaltalainen mäkihyppääjä.
Mäkihypyn maailmancupissa Kramer kilpaili ensimmäisen kerran Hinzenbachissa helmikuussa 2017, sijoittuen 29:nneksi. Ensimmäistä kertaa kymmenen parhaan joukkoon hän pääsi Lillehammerissa joulukuussa 2019 oltuaan kymmenes. Ensimmäisen osakilpailunsa hän voitti Sapporossa tammikuussa 2020. Toisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti Oberstdorfissa helmikuussa 2020 oltuaan kolmas. Kaudella 2020–2021 Kramer voitti Ramsaussa joulukuussa 2020, kahdesti Titisee-Neustadtissa tammikuussa 2021 sekä maaliskuussa kauden neljä viimeistä kilpailua Nižni Tagilissa ja Tšaikovskissa. Hän voitti samalla Russia Tour Blue Birdin kokonaiskilpailun. Lisäksi hän sijoittui tammikuussa kolmanneksi Ljubnossa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Marraskuussa 2021 hän voitti kauden avauskilpailun Nižni Tagilissa. Hän saavutti samalla kaudella Lillehammerissa kakkossijan ja voiton sekä voitti seuraavat kaksi kilpailua Klingenthalissa ja Ramsaun osakilpailun. Ljubnossa hän sijoittui toiseksi ja kolmanneksi. Willingenissä hän voitti, oli Hinzenbachissa toinen ja voitti Lillehammerissa. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun. Marraskuussa 2022 hän oli toinen Wisłassa ja joulukuussa kolmas Lillehammerissa.
Kramer kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten arvokisoissa Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021, jossa hän sijoittui sekä normaalimäessä että suurmäessä neljänneksi. Joukkuemäessä hän voitti maailmanmestaruuden ja sekajoukkuemäessä hän saavutti pronssia. Hän joutui jäämään pois Pekingin olympialaisista koronavirustartunnan vuoksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli suurmäessä kahdestoista.
Nuorten MM-kilpailuissa Kramer voitti Oberwiesenthalissa 2020 kultaa kaikissa kolmessa kilpailussa, eli normaalimäessä, joukkuemäessä ja sekajoukkuemäessä. Lisäksi hän saavutti pronssia Lahden 2019 joukkuemäessä.
Mäkihypyn Continental Cupissa Kramer on voittanut kaksi osakilpailua ja sijoittunut seitsemän kertaa kolmen parhaan joukkoon.
Pearce

Pearce on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Pokémon Brilliant Diamond ja Shining Pearl

Pokémon Brilliant Diamond ja Pokémon Shining Pearl ovat ILCA:n kehittämät, "Pokémon"-pelisarjaan kuuluvat videopelit. Pelit ovat uudelleen tehdyt versiot vuonna 2006 Japanissa julkaistuista "Pokémon Diamond ja Pearl" -peleistä, jotka julkaistiin alun perin Nintendo DS -käsikonsolilaitteelle.
Pelit julkistettiin helmikuussa 2021 Pokémon Presents -verkkotiedotevideossa. Ne julkaistiin 19. marraskuuta 2021 Nintendo Switchille.
Kippurahännän kertomuksia

Kippurahännän kertomuksia ("Les Contes du chat perché") on ranskalais-kanadalainen 15-osainen piirrossarja vuodelta 1994. Sarja perustuu Marcel Aymén kirjoihin. Sarja kertoo siskoksista Delphine ja Marinette, jotka asuvat maatilalla vanhempiensa kanssa. Tilalla asuu myös useita eläimiä, jotka osaavat puhua tyttöjen kanssa. Yle on esittänyt sarjaa 1990-luvun puolivälissä kahteen otteeseen, vuosina 1996 ja 1999.
Yleisurheilu kesäuniversiadeissa 2011

Vuoden 2011 kesäkesäuniversiadeissa Kiinan Guandongin maakunnan Shenzhenissä, joka sijaitsee Hongkongin erityishallintoalueen pohjoispuolella. Yleisurheilussa järjestettiin 46 kilpailutapahtumaa, miehille 23 ja naisille 23. Yleisurheilutapahtumat järjestettiin Shenzhen Universiade Sports Centre-areenalla 16.-21. elokuuta 2011. 
Yleisurheilussa suomalaisia osallistujia oli 16, joista parhaimpiin sijoituksiin pystyivät miesmoukarinheittäjät Juha Kauppinen (6. tuloksella 71,55) ja Tuomas Seppänen (7. tuloksella 71,04).
Ali Saadetdin (jääkiekkoilija)

Ali Saadetdin (s. 19. huhtikuuta 1947 Tampere) on tataaritaustainen suomalainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelasi neljä kautta SM-sarjaa Ilveksessä vuosina 1966–1970 ja voitti kolmesti hopeaa ja kerran pronssia. Hopeamitali tuli myös Euroopan Cupista vuonna 1967. Samassa joukkueessa Saadetdinin kanssa edustivat muun muassa taiturit Lasse Oksanen ja Reijo Hakanen sekä myöskin tataariyhteisöön kuulunut Erkan Nasib. Alin veli Mönävär puolestaan pelasi jääkiekkoa Ilveksessä 1950-luvulla. Ali Saadetdinin veljenpoika on IT-miljonääri Ali Urhan Saadetdin.
Ede (Nigeria)

 
Ede on kaupunki Nigerian lounaisosassa Osunin osavaltiossa. Kaupunki sijaitsee Osunjoen äärellä ja rautatien varrella, noin 180 kilometriä Lagosista koilliseen. Kaupunki on historiallisella joruboiden asuinseudulla. Perinteisesti kaupunki kerrotaan perustetuksi noin vuonna 1500 ja perustajaksi mainitaan metsästäjä-sotapäällikkö Timi Agbale (Timi on ylimmän paikallisjohtajan arvonimi). Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan Eden paikallishallinnon alueella asui 159 866 ihmistä.
Kaupunki on useiden maataloustuotteiden kauppakeskus ja Edeä suurempien kaupunkien kuten Osogbon, Iwon, Ifen ja Ejigbon läheisyys lisää kaupungin merkitystä. Vuonna 1906 rakennetun rautatien ajoista lähtien seudulta on viety kaakaota ja palmuöljyä. Kaupungissa toimii polytekninen oppilaitos (Federal Polytechnic), Adeleken yliopisto (toimipiste) ja siellä on vuodesta 2014 lähtien toiminut yksityinen kristillinen Redeemerin yliopisto ().
Amen (Vincent Buenon kappale)

Amen on itävaltalais-filippiiniläisen laulajan Vincent Buenon esittämä kappale, jolla hän edusti Itävaltaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kahdenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Saksan liittopäivävaalit 2021

Saksan liittopäivävaalit 2021 järjestettiin 26. syyskuuta 2021. Samana päivänä pidettiin myös kahdet osavaltion vaalit: Berliini ja Mecklenburg-Etu-Pommeri valitsivat osavaltion parlamenttinsa. Vaaleissa sekä SPD että vihreät nostivat selvästi kannatustaan, kun taas CDU/CSU-koalitio koki historiansa huonoimman tuloksen.
Vaalijärjestelmä.
Liittopäivävaaleissa äänioikeus on kaikilla Saksan kansalaisilla, jotka ovat täyttäneet 18. Rekisteröitymistä ei vaadita. Äänestää voi paikan päällä tai kirjeitse.
Äänioikeutetuilla on kaksi ääntä, joista toinen annetaan oman vaalipiirin ehdokkaalle (ensimmäinen ääni) ja toinen puolueelle (toinen ääni). Annettujen äänten ei tarvitse osua yksi yhteen puolueen ja ehdokkaan kanssa. Eniten ehdokkaille annettuja ääniä saaneet nousevat suoraan liittopäiville. Puolueelle annetut äänet vaikuttavat osavaltion listavaaleihin, joista nousee sen verran ehdokkaita liittopäiville kuin mitä puolue saa ääniä. Molemmat äänet annetaan samalla vaalilipukkeella.
Saksassa noudatetaan 5 % äänikynnystä eli puolueen tulee saada vähintään 5 % annetuista äänistä, jotta se saa ensimmäisen ehdokkaan läpi. Tästä kynnyksestä tehdään poikkeus etnisiä vähemmistöjä (tanskalaiset, friisit, romanit ja sorbit) edustavien puolueiden kohdalla.
Tulokset.
Schleswig-Holsteinin friisejä ja tanskalaisia edustava Südschleswigscher Wählerverband saikin vaaleissa yhden paikan liittopäiville, vaikka puolue sai vain 0,1 % kaikista äänistä.
Hallitustunnustelut ja hallituksen muodostaminen.
FDP:n virallisesti äänestettyä asian puolesta 18. lokakuuta puolue päätti aloittaa virallisesti hallitusneuvottelut sosiaalidemokraattien ja vihreiden kanssa. Alustavasti ns. liikennevalokoalitio on jo päättänyt mm. nostaa minimipalkkaa 12 €/h ja luopua Autobahn-teille suunnitelluista nopeusrajoituksista. Puolueet ovat myös tähdänneet siihen, että uudesta liittokanslerista äänestetään vuoden 2021 loppuun mennessä.
Scholz vannoi virkavalansa 8. joulukuuta 2021 ja hänen hallituksensa aloitti toimintansa samana päivänä.
Varakļāni

Varakļāni (, jiddišiksi וואַרקלאַן‎, ) on pieni kaupunki Itä-Latviassa Latgalliassa. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1928. Vuonna 2020 siellä oli 1 808 asukasta.
Historia.
Varakļāni mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1483. Tuolloin samana vuonna Liivinmaan maamestarin virastaan eronnut aatelismies Bernt von der Borch hankki Warklandin kartanon ympäristöineen.
Muun Latgallian tavoin Varakļāni joutui Puola-Liettuan alaisuuteen Altmarkin rauhassa vuonna 1629. Puolan ensimmäisen jaon seurauksena Latgalliasta tuli vuonna 1772 osa Venäjän keisarikuntaa. 1800-luvun alussa Varakļānia kutsuttiin pienestä väkiluvustaan huolimatta kaupungiksi, koska se oli tärkeä markkinapaikka. Vuonna 1860 kaupungissa oli 716 asukasta.
Varakļāni on ollut osa itsenäistä Latviaa vuodesta 1918. Muodollisen kaupunginaseman se sai vuonna 1928. Vuonna 1940 kaupunkiin kuului yhdeksän kihlakuntaa, joissa oli yhteensä runsaat 30 000 katolista. Vuoteen 1941 asti Varakļānin juutalaisyhteisö oli yksi Latgallian suurimmista.
Toisen maailmansodan aikana miehitysjoukkojen komentaja Franz von Roques perusti kaupunkiin yhden Latvian 18 juutalaisgetosta 28. elokuuta 1941. Suurin osa Varakļānin juutalaisista oli jo kerätty yhteen ja ammuttu 3. elokuuta 1941, kuukausi sen jälkeen, kun Saksan 6. panssaridivisioona oli valloittanut alueen 1. heinäkuuta 1941.
Puna-armeijan valloituksessa vuonna 1944 Varakļāni vahingoittui pahoin.
Von Braun Stratosphärenjäger I

Stratosphärenjäger I (suom. Stratosfäärihävittäjä) oli saksalaisen raketti-insinöörin Wernher von Braunin suunnitteluasteelle jäänyt rakettimoottorilla toimiva torjuntahävittäjä. Koneesta käytetään myös nimityksiä "Von Braun VTO Interceptor" (suom. Von Braunin VTO torjuntahävittäjä) ja "Rückstossjäger" (suom. Reaktiohävittäjä)
Suunnittelu ja kehitys.
Wernher von Braun alkoi kiinnostua rakettimoottorin potentiaalisesta käytöstä lentokoneen voimanlähteenä hänen työskennellessään A-4 (V-2) rakettiohjelman parissa. Kun rakettimoottorien soveltuminen lentokoneisiin oli varmaa, suunnitteli von Braun saksan armeijan tutkimuslaitoksessa, Peenemündessa, maailman ensimmäisenä pystysuorasti lentoonlähtevän torjuntahävittäjän. Von Braun esitteli suunnitelmansa Saksan ilmailuministeriölle (RLM) 6. heinäkuuta 1939.
Lentokoneen runko oli sikarin muotoinen ja sen siivet olivat suorat, mutta suipot. Polttoainetankit olivat heti ohjaamon takana ja rakettimoottori oli rungon peräosassa. Tämä moottori käytti alkoholia ja nestemäistä happea polttoaineenaan. Moottorin suuttimen eteen oli asennettu neljä grafiitista valmistettua sivuperäsimen tapaista siivekettä, jotka ohjailivat kaasusuihkun suuntaa. Koneen pilotti istui paineistetussa ohjaamossa, jossa oli panssarilevyjä lisäsuojana. Aseistuksena tuli toimia neljä konekivääriä asennettuna siipien juuriin
RLM ei osoittanut kiinnostusta projektille, sillä he pitivät sitä epäkäytännöllisenä. Lentokoneen rakettimoottorit tarvitsivat nestemäistä happea toimiakseen, mutta sitä oli vaikea valmistaa ja säilöä. Myös koneiden säilömiseen ja laukaisemiseen erikoistuneet laitokset olisivat pitäneet rakentaa erikseen ja ne olisivat olleet helppoja kohteita vihollisen pommitukselle. RLM uskoi myös että Saksa tulisi voittamaan tulevan sodan nopeasti sen hetkisilläkin tavanomaisilla aseilla. RLM ei myöskään pitänyt suurten vihollispommikonelaivueiden uhkaa silloin todennäköisenä. Vastalauseena tälle päätti Wernher von Braun suunnitella Stratosphärenjäger II: n.
Toimintaperiaate.
Von Braunin mukaan suuri määrä näitä hävittäjiä olisi varastoitu suureen halliin siivenkärjistään kahden kiskon varaan pystysuorassa asennossa. Vihollisen ilmahyökkäyksen tapahtuessa nousisivat pilotit nopeasti koneidensa kyytiin, jonka jälkeen koneet siirrettäisiin kiskoja pitkin ulos, jossa ne laukaistaisiin ilmaan suoraan kiskoilta. Koneita olisi laukaistu nopeassa tahdissa yksi toisensa jälkeen.
Laukaisun jälkeen olisi konetta ohjattu noin minuutin ajan maasta käsin Würzburg tutkan avulla viholliskohdetta kohti, noin 8000 metrin korkeuteen. Tämän jälkeen pilotin tuli ottaa ohjat käsiinsä ja kytkeä rakettimoottori lento moodiin lisäpolttokammion avulla. Lento moodi antoi riittävän lentonopeuden hyökkäämistä varten, sekä käytti jäljellä olevaa polttoainetta paljon hitaammin. Hyökkäyksen jälkeen olisi pilotti ohjannut koneen purjelentokoneen tavoin alas ja laskeutunut nurmikentälle jalaksen avulla.
Strategisesti sijoitettu laukaisukeskus ja nopeasti tapahtuvat lentoonlähdöt olisivat tehneet koko konseptista tehokkaan aseen vihollisten pommikonelaivueita vastaan.
Marindin kieli

Marind on marindkieliin kuuluva uhanalainen kieli, jota puhutaan Papuan provinssin eteläosissa. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat yaqay ja zimakani.. Kielellä on noin 11 000 puhujaa.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Sanasto.
Persoonapronominit marindiksi:
Vilde Frang

Vilde Frang (s. 19. elokuuta 1986 Oslo) on norjalaissyntyinen, Saksaan muuttanut viulisti.
Frang aloitti viulunsoiton opiskelun Suzuki-menetelmällä nelivuotiaana. Hänen opettajiinsa kuului Henning Kraggerud. Vuonna 1997 Frang teki ensimmäisen esiintymisensä Norjan radion orkesterin kanssa, ja vuosi myöhemmin Mariss Jansons valitsi hänet esiintymään Oslon filharmonikkojen kanssa. Vuonna 1998 Frang tapasi Anne-Sophie Mutterin, josta tuli hänen mentorinsa. Hän muutti Hampuriin ja pääsi stipendillä opiskelemaan vuosiksi 2003–2009 Anne-Sophie Mutter Stiftungiin. Ensimmäinen esiintyminen Lontoon filharmonikkojen kanssa vuonna 2007 toi Frangille runsaasti uutta julkisuutta, ja esiintyminen Mutterin kanssa teki Frangista tutumman yhdysvaltalaisille yleisöille vuonna 2008. Vuonna 2010 Frang nimettiin EMI Classicsin vuoden nuoreksi taiteilijaksi, ja vuonna 2011 hän sai uuden tulokkaan Edison-palkinnon Alankomaissa. Kamarimusiikissa Frangin yhteistyökumppaneita ovat olleet Mutterin ohella Martha Argerich, Mitsuko Uchida ja Gidon Kremer.
Vuonna 2010 Frang julkaisi ensimmäisen levytyksensä EMI Classicsin kautta. Hän soitti siinä Jean Sibeliuksen viulukonserton ja Sergei Prokofjevin ensimmäisen viulukonserton. Sittemmin Frang on levyttänyt Warner Classicsille. Frang on soittanut muiden muassa Berliinin filharmonikkojen, Concertgebouw-orkesterin ja Clevelandin orkesterin kanssa sellaisten kapellimestarien kuin Valeri Gergijevin, Manfred Honeckin ja Simon Rattlen johdolla.
Nils Karl Elias Grotenfelt

Nils Karl Elias Grotenfelt (28. joulukuuta 1817 Joroinen – 1. huhtikuuta 1868 Viipuri) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies. 
Grotenfeltin vanhemmat olivat tilanomistaja Gustaf Berndt Grotenfelt ja Anna Margareta Paldani ja puoliso vuodesta 1844 Ottiliana Johanna Crusell (k. 1908). Grotenfelt tuli ylioppilaaksi 1834 ja suoritti tuomarintutkinnon 1839. Varatuomarin arvon hän sai 1842. Grotenfelt tuli Viipurin hovioikeuden ylimääräiseksi kanslistiksi 1840, kanslistiksi 1843, aktuaariksi 1846, ylimääräiseksi viskaaliksi 1850, notaariksi 1851, varakanneviskaaliksi 1856, sihteeriksi 1857, asessoriksi 1858 ja hovioikeudenneuvokseksi 1866. Hän oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1863–1864 ja 1867.
Grotenfeltin poikia olivat maataloushallituksen ylijohtaja Nils Grotenfelt, Porvoon lyseon kollega Ossian Grotenfelt, tullihallituksen asessori Nils Bernt Grotenfelt ja maanviljelystalouden ja maanviljelysopin professori Gösta Grotenfelt.
Bomsori Kim

Bomsori Kim (; s. 13. joulukuuta 1989) on eteläkorealaissyntyinen, New Yorkiin asettunut viulisti.
Kim aloitti 4-vuotiaana pianonsoiton, mutta siirtyi vuosi myöhemmin viuluun. Hän opiskeli Soulin valtionyliopistossa viuluopettajanaan Young Uck Kim. Muutettuaan Yhdysvaltoihin hän opiskeli Juilliard Schoolissa, josta sai maisterinarvon ja taiteilijadiplomin. Hänen opettajinaan olivat Ronald Copes ja Sylvia Rosenberg. Kim on osallistunut moniin kansainvälisiin kilpailuihin ja saanut esimerkiksi toisen palkinnon kansainvälisessä Henryk Wieniawski -viulukilpailussa Poznańissa. Vuosina 2018–2019 hänellä oli solistiresidenssi Poznańin filharmonikoissa. Lisäksi Kim on esiintynyt esimerkiksi Baijerin radion sinfoniaorkesterin, Moskovan sinfoniaorkesterin ja Montrealin sinfoniaorkesterin kanssa. 
Vuonna 2017 Kim kiinnitettiin Warner Classicsille, ja ensimmäisenä levytyksenään hän julkaisi tulkinnat Henryk Wieniawskin sekä Dmitri Šostakovitšin konsertoista Jacek Kaspszykin johtamien Varsovan filharmonikkojen kanssa. Vuonna 2018 Kim siirtyi Deutsche Grammophonille, jolle levytti Rafał Blechaczin kanssa. Blechaczin kanssa hän on myös kiertänyt laajalti.
Otto Fabian Nimrod Granfelt

Otto Fabian Nimrod Granfelt (13. joulukuuta 1818 – 17. toukokuuta 1878 Turku) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies. 
Granfeltin vanhemmat olivat ylijahtimestari August Fredrik Granfelt ja Magdalena Elisabet af Enehjelm ja puoliso vuodesta 1864 Fanny Georgina Karolina de Besche (k. 1901). Granfelt tuli ylioppilaaksi 1834 ja suoritti tuomarintutkinnon 1837, varatuomarin arvon hän sai 1840 ja hovioikeudenneuvoksen arvon 1866. Granfelt tuli Turun hovioikeuden ylimääräiseksi notaariksi 1839, kanslistiksi 1841, ylimääräiseksi viskaaliksi ja notaariksi 1847 ja varakanneviskaaliksi 1853. Hovioikeuden apujäsen hän oli 1853–1857 ja tuli hovioikeuden sihteeriksi ja asessoriksi 1857, hovioikeudenneuvokseksi 1867 ja varapresidentiksi 1874. Granfelt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
Granfeltin lapsia olivat hovioikeudenneuvos, kansanedustaja George Granfelt sekä rikos- ja prosessioikeuden professori, kansleri Hjalmar Granfelt, samoin kuin taiteilija Sigrid Granfelt.
Valko-otsasureli

Valko-otsasureli ("Presbytis frontata") on sureleiden sukuun kuuluva apinalaji. Lajia tavataan vain Borneossa.
Valko-otsasurelin tunnistaa valkoisesta täplästä sen otsassa.
Valko-otsasurelit painavat 5–7 kg. Pää ja vartalo ovat 47–55 cm pitkät, häntä 65–75 cm. Urokset ovat suurempia kuin naaraat. Selkäpuoli on harmaanruskea, vatsapuoli kellanvaalea.
Berndt Gustaf Emil Blåfield

Berndt Gustaf Emil Blåfield (15. elokuuta 1816 Sääksmäki – 30. maaliskuuta 1874 Pälkäne) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies. 
Blåfieldin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Gustaf Adolf Blåfield ja Maria Fredrika Lebell ja puoliso vuodesta 1856 Anna Aurora Blåfield (k. 1908). Båfield tuli ylioppilaaksi 1834 ja suoritti tuomarintutkinnon 1842, varatuomarin arvon hän sai 1844, kihlakunnantuomarin arvonimen 1852 ja laamannin arvonimen 1868. Blåfield tuli Turun hovioikeuden ylimääräiseksi notaariksi 1843, Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonan sotatuomariksi 1851 ja Suomen sotaväen ja luotsilaitoksen ylisotaoikeuden ylisotatuomariksi 1854. Jääsken tuomiokunnan tuomariksi Blåfiel tuli 1854 ja Ylä-Satakunnan alaosan tuomiokunnan tuomariksi 1870. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864 ja 1867.
Berndt Gustaf Emil Blåfieldin poikia olivat kihlakunnantuomari Valfrid August Vilhelm Blåfield ja maanviljelijä, valtiopäivämies Karl Emil Blåfield.
Altersundetin vesistö

Altersundetin vesistö (, vesistöaluetunnus 8) muodostuu Pohjanlahden Perämereen laskevan Altersundetin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 403 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Altersundet. Joen kokonaispituus on 8 kilometriä ja sen keskivirtaama (MQ) on 4,1 kuutiometriä sekunnissa. Joki laskee Itämereen noin 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa. Talven jälkeen lumet sulavat ja aiheuttavat kevättulvan, jossa huippuvirtaamien keskiarvo (MHQ) on 26 kuutiometriä sekunnissa. Pääuomaan voidaan lukea myös järvi Persöfjärden sekä siihen laskeva joki Skogsån ja Brobyån, joiden yhteispituus on 19 kilometriä.
Vesistön valuma-alue.
Altersundetin vesistö sijaitsee kahden sitä paljon suuremman vesistön Rånejoen vesistön (tunnus 7) ja Luulajanjoen vesistön (tunnus 9) välissä. Lisäksi sitä reunustaa rannikon ojien ja purojen valuma-alueet, joiden yhteispinta-ala on lähes yhtä suuri kuin Altersundetin vesistöllä.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (55,5 %), turve (9,5 %), kalliomaa (7,1 %), hiekka ja sora (3,5 %), multamaa (14,4 %), savimaa (4,3 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,1 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (81 %), soita ja kosteikkoja (3,1 %), viljelymaita (6,1 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,6 %) sekä joutomaita (3,6 %). Näiden lisäksi on 5,6 % vesistöjä.
Vesistöalueen piirteitä.
SMHI on julkaissut tilastossaan Altersundetin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. 
Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 3,37 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 26 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,78 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 4,1 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 26 m³/s . Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut kuukautiset keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle.
Luulajanjoen vesistö

Luulajanjoen vesistö (, vesistöaluetunnus 9) muodostuu Pohjanlahden Perämereen laskevan Luulajanjoen () ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 25 241 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. Vesistöä on muokattu voimakkaasti vesivoiman tuottamiseksi.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Luulajanjoki. Joen kokonaispituus on 457 kilometriä ja sen keskivirtaama (MQ) on 506,5 kuutiometriä sekunnissa. Joki laskee Itämereen noin 16 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Luulajanjoen vesistö jää kahden suuren vesistön Piitimenjoen vesistön (tunnus 13) ja Kalixjoen vesistön (tunnus 4) väliin niin, että Kalixjoen vesistö reunustaa sitä pohjoisessa yläjuoksulla ja pienempi vesistö Rånejoen vesistö (tunnus 7) alajuoksulla. Lisäksi Luulajanjoen alajuoksulla valuma-alue kapenee ja siellä sitä reunustavat pienet Altersundetin vesistö (tunnus 8), Alånin vesistö (tunnus 10) ja vähäisessä määrin Rosånin vesistö (tunnus 11). Merenrannikolla sijaitsee vielä ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on vaatimaton. Valuma-alueen luoteisosat seuraavat Ruotsin ja Norjan valtionrajaa, joka kulkee vedenjakajaa pitkin. Norjanpuoleiset vesistöt laskevat Atlanttiin.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (44 %), turve (13,8 %), kalliomaa (27,9 %), hiekka ja sora (2 %), multamaa (1 %), savimaa (0,1 %) ja jäätikköjokijäänteet (2,1 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (43,1 %), soita ja kosteikkoja (10,1 %), kalliomaita (11,1 %), jäätiköitä (1,1 %), viljelymaita (0,3 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,2 %) sekä joutomaita (25 %). Näiden lisäksi on 9,1 % vesistöjä.
Vesistöalueen piirteitä.
SMHI on julkaissut tilastossaan Luulajanjokiin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 531 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 900 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 397 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 506,5 m³/s, keskiylivirtaama (MHQ) on 1 040 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 195 m³/s ja . Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut kuukautiset keskivirtaamat. Kaavion mukaisesti kevättulvat ja muut tulvat voidaan tasoittaa teko- ja patojärvien varastokapasiteetin avulla eikä suurta kevättulvapiikkiä esiinny enää.
Vesivoima.
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 108 patoa, joista 65,8 % säännöstellään vesistöjä. Säännöstelykapasiteetti on 11 071  miljoonaa kuutiometriä.
Luulajanjoen pääuomassa on 15 vesivoimalaitosta: Boden, Vittjärv, Laxede, Porsi, Letsi, Akkats, Randi, Parki, Seitevare, Messaure, Ligga, Harsprånget, Porjus, Vietas ja Ritsem. Vesistön sivu-uomissa on vielä 7 voimalaa lisää: 
Voimalaoiden yhteisteho on 4 365 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 14 682 gigawattituntia.
Alånin vesistö

Alånin vesistö (, vesistöaluetunnus 10) muodostuu Pohjanlahden Perämereen laskevan Alånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 592 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Alån. Joen kokonaispituus on 70 kilometriä ja sen keskivirtaama (MQ) on 6,1 kuutiometriä sekunnissa. Joki laskee Itämereen noin 0,19 kuutiokilometriä vettä vuodessa. Talven jälkeen lumet sulavat ja aiheuttavat kevättulvan, jossa huippuvirtaamien keskiarvo (MHQ) on 43 kuutiometriä sekunnissa.
Vesistön valuma-alue.
Alånin vesistö jää kahden suuren vesistön Luulajanjoen vesistön (tunnus 9) ja Piitimenjoen vesistön (tunnus 13) väliin niin, että sillä on yhteinen vedenjakaja Luulajanjoen valuma-alueen kanssa. Piitimenjoen valuma-alueen välissä sijaitsee kaksi pienempää vesistöä, Rosånin- (tunnus 11) ja Alterälvenin vesistö (tunnus 12). Merenrannikolla sijaitsee mereen laskevien ojien ja purojen valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on pieni.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (56,6 %), turve (14,7 %), kalliomaa (6,8 %), hiekka ja sora (5,2 %), multamaa (8,7 %), savimaa (1,5 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,7 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (82,8 %), soita ja kosteikkoja (5,8 %), viljelymaita (3 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,5 %) sekä joutomaita (2,2 %). Näiden lisäksi on 5,7 % vesistöjä.
Vesistöalueen piirteitä.
SMHI on julkaissut tilastossaan Alånin virtaamien kuukausittaiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen laskukohdassa on keskivirtaamien keskiarvo 6,5 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), mutta toisen lähteen päivittäisten virtaamien keskiarvo eli keskivirtaama (MQ) on 6,1 m³/s . Tilaston suurin kuukausittainen keskivirtaama 41,5 m³/s todettiin toukokuussa 1998 ja pienin 0,5 m³/s viimeksi viimeksi vuonna kuussa 2002. Toisen lähteen mukaan joen keskiylivirtaama (MHQ) on 43 m³/s . Viereinen kaavio esittää edellä käytetyn tilaston mukaiset keskivirtaamien kuukautiset keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle.
Rosånin vesistö

Rosånin vesistö (, vesistöaluetunnus 11) muodostuu Pohjanlahden Perämereen laskevan Rosånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 197 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Rosån. Joen kokonaispituus on noin 30 kilometriä ja sen keskivirtaama (MQ) on 1,8 kuutiometriä sekunnissa. Joki laskee Itämereen noin 0,06 kuutiokilometriä vettä vuodessa. Pääuoma alkaa Stor-Krokvattnetin järvestä uomalla, jota kutsutaan Hällträskbäcken.
Vesistön valuma-alue.
Rosånin vesistö sijaitsee kahden suuren Luulajanjoen vesistön (tunnus 9) ja Piitimenjoen vesistön (tunnus 13) välissä niin, että sillä on yhteinen vedenjakaja kahden pienen vesistön Alånin vesistön (tunnus 10) ja Alterälvenin vesistön (tunnus 12) kanssa. Lisäksi sen joensuun ympärillä on mereen laskevien ojien ja purojen valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on lähes yhtä suuri kuin Rosånin vesistöllä.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (59,1 %), turve (12,7 %), kalliomaa (7 %), hiekka ja sora (4,3 %), multamaa (11,1 %), savimaa (2 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,2 %), joiden lisäksi on vielä 3,6 % muita maalajeja. Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (83,7 %), soita ja kosteikkoja (4,4 %), viljelymaita (4,4 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,9 %) sekä joutomaita (3 %). Näiden lisäksi on 3,5 % vesistöjä.
Vesistöalueen piirteitä.
SMHI on julkaissut tilastossaan Rosånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 1,75 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 13 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,3 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 1,8 m³/s, keskiylivirtaama (MHQ) on 17 m³/s . Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut kuukautiset keskivirtaamat. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle.