tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
810 Naval Air Squadron

810 Naval Air Squadron (810 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Perustaminen.
810 NAS perustettiin 3. huhtikuuta 1933 Gosportissa yhdistämällä 463. ja 464. torpedolentueiden Blackburn Dart koneet lentolaivueeksi. Perustettaessa laivueella oli kaksitoista lentokonetta. Laivue siirrettiin 8. toukokuuta Kotilaivastoon "HMS Courageousille". Blackburn Ripon koneet korvasivat syyskuussa laivueen Dartit. Laivueen kaluston vaihtaminen Blackburn Baffineiksi aloitettiin heinäkuussa 1934 ja koko laivue oli kalustettu marraskuussa. Abessinian kriisin vuoksi siirrettiin "HMS Courageous" laivueineen Välimerelle elokuussa 1935. Alus laivueineen palasi kotivesille helmikuussa 1936.
Laivueen kalusto vaihdettiin kahteentoista Blackburn Shark -koneeseen huhtikuussa 1937 ja edelleen Fairey Swordfisheiksi syyskuussa 1938. Käsky siirrosta "HMS Ark Royalille" tuli lokakuussa ja laivue siirtyi 11. tammikuuta 1939. Laivue siirtyi Amiraliteetin valvontaan 24. toukokuuta 1939.
Toinen maailmansota.
Toisen maailmansodan syttyessä 810 NAS oli edelleen palveluksessa "HMS Ark Royalilla" kalustonaan 12 Fairey swordfish konetta. 
Laivue lakkautettiin elokuussa 1945.
Uudelleen perustaminen.
Laivue perustettiin uudelleen ja se otti osaa Suezin kriisiin sekä Korean sotaan. Operaatio Musketeerin aikana laivueen kalustona olivat Hawker Sea Hawkit ja se palveli "HMS Bulwarkilla".
Laivue lakkautettiin uudelleen.
Laivue luotiin uudelleen ja otettiin palvelukseen 3. maaliskuuta 1983 RNAS Culdroseen. Laivueen kalustona oli 10 Sea King HAS.5 helikopteria. Laivueen kalusto vaihto Sea King HAS.6 helikoptereiksi aloitettiin lokakuussa 1989 ja viimeinen vaihdettiin helmikuussa 1990. Laivue lakkautettiin heinäkuussa 2001.
Pyhämaina

Pyhämaina eli beo ("Gracula religiosa") on alun perin eteläaasialainen kottaraisiin kuuluva varpuslintu. Laji on levittäytynyt myös muualle. Lintu on taitava matkimaan muiden lintujen laulua ja myös ihmisen puhetta, minkä vuoksi sitä pidetään myös lemmikkilintuna.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan pyhämaina on noin 30 cm. Pyhämainan höyhenpuku on musta, mutta näyttää tietyssä valaistuksessa vihertävältä. Lajin erottaa muista mustista mainalajeista niskan paljaiden keltaisten laikkujen perusteella. Siivissä on suuret valkoiset siipilaikut.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Pyhämainaa tavataan kosteissa metsissä ja metsien reunamilla alueella, joka ulottuu Sri Lankasta Intian länsiosiin, Intian itäosista Etelä-Kiinaan ja läpi Kaakkois-Aasian Indonesiaan, Borneoon ja Filippiineille. Laji levittäytyi myös Joulusaarelle, mutta on hävinnyt sieltä. Pyhämaina on levittäytynyt myös Puerto Ricoon ja Yhdysvalloissa Miamin, Kalifornian, Floridan ja Havaijin osavaltioihin, missä sitä tavataan puistoista.
Elintavat ja ravinto.
Pyhämainat liikkuvat yleensä pareittain, joskus myös ryhmissä. Laji istuu usein korkealla puiden latvoissa päästelemässä kuuluvia kutsuääniä. Pesän laji rakentaa vanhaan tikankoloon tai muuhun puussa olevaan onkaloon.
Ravintonaan pyhämaina käyttää pääasiassa hedelmiä ja hyönteisiä.
SDP Etelä-Savo

SDP Etelä-Savo oli Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen piirijärjestö Etelä-Savon vaalipiirissä. Vuonna 2013 järjestö yhdistyi vaalipiiriuudistusta seuraten Kymen Sosialidemokraattisen Piirin kanssa muodostaen Kaakkois-Suomen Sosialidemokraatit. Vuodesta 1906 toiminut piiri tunnettiin aiemmin nimellä Mikkelin läänin vaalipiirin sos.dem. piirijärjestö ja sen piiritoimisto sijaitsi Mikkelissä.
Piirin alueella toimi vuonna 2009 kolme kunnallisjärjestöä (Kerimäki, Mikkeli ja Savonlinna) ja yhteensä 41 puolueosastoa.
Etelä-Savon vaalipiiristä (aiemmin Mikkelin läänin vaalipiiri) valittiin vuosina 1962–1999 kolme SDP:n kansanedustajaa. Eduskuntavaaleissa 2003 valituksi tuli kaksi, 2007 yksi ja 2011 kaksi.
Aune Hiisku

Aune Sylvia Hiisku (sukunimi vuoteen 1945 Heinonen; 16. syyskuuta 1902 Kemi – 8. maaliskuuta 1978 Turku) oli suomalainen kirjailija.
Aune Hiisku oli yksi kolmesta V. A. Koskenniemen kirjalliseen piirin kuuluneista turkulaisesta Hiiskun sisaruksesta, muita sisaria olivat Helka Hiisku ja Kyllikki Hiisku. He opiskelivat Turun yliopistossa ja valmistuivat sieltä maistereiksi. Hän toimi äidinkielen ja historian lehtorina ja koulun johtajana Pohjanmaalla, Isonkyrön keskikoulussa vuosina 1928-45. Siellä ollessaan Hiisku suoritti myös varsin mittavaa kansanperinteen keräystoimintaa. Aune Hiisku julkaisi sisarusten elämänvaiheista aiheita saaneen romaanin "Kun talo on valmis, tulee kuolema" (1933) sekä myöhemmin Kaarlo Sarkian elämäkertateoksen. Häneltä jäi myös suuri joukko julkaisemattomia käsikirjoituksia niiden joukossa sota-aiheisia novelleja ja salapoliisiromaani.
Hiisku tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1921. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi Turun yliopistosta 1927 ja filosofian lisensiaatiksi 1955. Hiisku toimi lehtorina paitsi Isonkyrön keskikoulussa myös Hämeenlinnan tyttölyseossa 1945–1956 ja Turun tyttölyseossa 1956–1966. Hiiskun vanhemmat olivat rakennusmestari Juho Vihtori Heinonen ja Ida Maria (o.s. Räyny).
Helka Hiisku

Helka Inkeri Hiisku (vuoteen 1945 Heinonen; 1. maaliskuuta 1912 Kotka – 5. lokakuuta 1962 Turku) oli suomalainen runoilija, toimittaja ja kääntäjä.
Helka Hiisku oli yksi kolmesta V. A. Koskenniemen kirjalliseen piirin kuuluneista turkulaisesta Hiiskun sisaruksesta; muita sisaria olivat Aune Hiisku ja Kyllikki Hiisku. He opiskelivat Turun yliopistossa ja valmistuivat sieltä maistereiksi. Helka Hiisku julkaisi kolme omaa runokokoelmaa, ja häntä on luonnehdittu herkkien mielialojen lyyrikoksi. Hän suomensi kirjallisuutta virosta ja italiasta, muun muassa "Isä Camillo" -kirjoja.
Helka Hiisku toimi sotavuosina "Turun ylioppilaslehden" päätoimittajana ja sittemmin "Uuden Suomen" kulttuuritoimittajana 1943–1956.
Kyllikki Hiisku

Vieno Kyllikki Hiisku (vuoteen 1946 Heinonen; 31. lokakuuta 1905 Forssa – 1. tammikuuta 1966 Turku) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Kyllikki Hiisku oli yksi kolmesta V. A. Koskenniemen kirjalliseen piirin kuuluneista turkulaisesta Hiiskun sisaruksesta; muut olivat Aune Hiisku ja Helka Hiisku. Kyllikki Hiisku kirjoitti ylioppilaaksi 1926 ja valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta 1935. Hän työskenteli vuodesta 1936 "Uuden Suomen" Turun-toimittajana ja kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana. Hän opetti kirjallisuutta Turun työväenopistossa sekä kieliä Turun tyttölyseossa, tyttökoulussa ja sairaanhoitajaopistossa. Hän oli Turun taiteilijaseuran pitkäaikainen sihteeri ja eräs V. A. Koskenniemen seuran perustajista. Hiisku opiskeli vuonna 1943 Italian valtion stipendillä Rooman yliopistossa ja kirjoitti tästä ajasta matkakirjan "Italia valinkauhassa" (1945). Hän julkaisi lisäksi yhden romaanin ja kirjoitti lukuisia lehtiartikkeleita muun muassa Koskenniemen kirjallisen piirin toiminnasta.
Sandrine Aubert

Sandrine Aubert (s. 6. lokakuuta 1982 Échirolles, Isère, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Aubert osallistui aikuisten arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Åren MM-kisoissa 2007 ollen parhaimmillaan kahdeksastoista pujottelussa. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli superyhdistetyssä yhdeksäs ja Vancouverin olympialaisissa 2010 pujottelussa viides.
Aubert kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran marraskuussa 2003. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti oltuaan yhdistetyn kilpailussa 27. Kvitfjellissä maaliskuussa 2006. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides St. Antonin superyhdistetyssä joulukuussa 2007. Yhdistetyn maailmancupissa hän sijoittui kaudella 2007–2008 neljänneksi. Ensimmäisen voittonsa – ja palkintokorokepaikkansa – hän saavutti Ofterschwangin pujottelukilpailussa 7. maaliskuuta 2009. Muutamaa päivää myöhemmin hän voitti maailmancup-kauden 2008–2009 viimeisen pujottelun Åressa. Pujottelucupin kokonaispisteissä hän sijoittui viidenneksi. Kaudella 2009–2010 hän voitti pujottelukilpailut Åressa ja Zagrebissa sekä sijoittui samassa lajissa toiseksi Lienzissä. Pujottelucupin kokonaispisteissä hän oli neljäs.
Aubert voitti Ranskan pujottelumestaruuden vuonna 2007 ja saman lajin Euroopan cupin kokonaiskilpailun kaudella 2005–2006.
Mihail Veller

Mihail Iosifovitš Veller (; 20. toukokuuta 1948 Kamjanets-Podilskyi, Ukrainan SNT , toisten tietojen mukaan Tšitan alue, Siperia Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija.
Veller syntyi upseerisperheeseen ja on asunut sekä matkustellut paljon eri puolilla Neuvostoliittoa sekä IVYä. Koulunsa hän päätti Mahiljoussa Valko-Venäjällä 1966. Hän opiskeli filologiaa Leningradin valtionyliopistossa. Kesällä 1969 hän matkusti ilman rahaa ja kulkulupia Leningradista Kamtšatkalle kuukaudessa. Seuraavana kesänä hän teeskenteli mielisairasta psykiatrisella osastolla.
Tuotantoa.
Vellerin ensimmäinen kokoelmateos "Хочу быть дворником" (Haluan olla talonmies) ilmestyi vuonna 1983 Tallinnassa ja sai runsaasti huomiota. Veller on ollut varsin tuottelias. Hänen kertomuksiaan on julkaistu muun muassa äänikirjoina. Tunnetuimpia teoksia ovat Gogol-henkinen "Легенды Невского Проспекта" (Nevskin valtakadun legendoja) vuodelta 1993, kertomus "Всё о жизни" (Kaikki elämästä), joka keskittyy elämän mielettömyyksiin ja paradokseihin vuodelta 1998, romaanit "Гонец из Пизы" (Pisan lähetti) 2000, "Кассандра" (Cassandra) 2002 sekä "Перпендикуляр" (Kohtisuora) 2008. Velleriä ei ole kaupallisesti suomennettu.
SLUC Nancy

Stade Lorrain Université Club Nancy eli SLUC Nancy, on ranskalainen koripalloseura.
Historia.
Vaikkakin seura on jo yli 40 vuotta vanha, niin sen kaikki mestaruudet ovat 2000-luvulta. 1990-luvulla seura aloitti nousun kohti Ranskan kärkeä. Vuosikymmenen aikana se nousi 3.divisioonasta vuoteen 1995 mennessä Ranskan koripalloliigaan. Joukkue voitti 2002 Korać Cupin, joka on sen ainoa kansainvälinen mestaruus. 2006 seura pelasi ensimmäistä kertaa ULEB Eurocupissa. Kun seura voitti Ranskan mestaruuden 2008, pääsi se automaattisesti Euroliigaan. Kausi 2008-2009 oli myös seuran historian ensimmäinen Euroliiga-kausi.
Ligue Nationale de Basketball

Ligue Nationale de Basket (lyhyemmin LNB) on Ranskan korkein koripallosarja. Sarja on jaettu kahteen sarjatasoon: Pro A (korkein divisioona) ja Pro B (toiseksi korkein divisioona). Kausi 2019–2020 oli ensimmäinen kausi korkeimman sarjatason olemassaolon aikana, jolloin mestaruus ei ratkennut. Kausi jouduttiin keskeyttämään COVID-19-pandemian vuoksi.
Sarjasysteemi.
Pro A:n joukkueet pelaavat toisiaan vastaan kahdesti. Sarjan lopussa kahdeksan parasta seuraa pääsevät pudotuspeleihin. Kaudesta 2006–2007 kolme huonointa joukkuetta putoavat Pro B:hen. Pudotuspelien kaikki kierrokset ovat paras-kolmesta sarjoja. Ainoastaan mestaruudesta pelataan vain yksi peli.
Pro B:n joukkueet pelaavat toisiaan vastaan kahdesti. Kahdeksan parasta joukkuetta pääsevät pudotuspeleihin ja sarjan voittaja sekä mestari pääsevät Pro A:han. Pudotuspelien osat ovat kahden pelin mittaisia, mutta finaali on yhden pelin ottelu. Pro B:n kaksi huonointa joukkuetta tippuvat NM1-liigaan.
Calouste Gulbenkianin säätiö

Calouste Gulbenkian -säätiö () on yksityinen mutta yleishyödyllinen portugalilainen säätiö. Sen tavoitteet ovat taiteiden, hyväntekeväisyyden, koulutuksen ja tieteiden alalla. Armenialaista alkuperää olleen öljyalan liikemiehen Calouste Sarkis Gulbenkianin testamentin määräyksestä perustetun säätiön säännöt on hyväksytty 1956.
Säätiön keskuspaikka on Lissabonissa ja toimipisteitä lisäksi Britanniassa sekä Pariisissa. Vuonna 1969 käyttöön otetut tilat muodostuvat itse pääkonttorista ja museosta, ja niiden suunnittelijat ovat Ruy Athouguia, Pedro Cid ja Alberto Pessoa. Lisäksi alueella on säätiön hallinnon ja osastojen käytössä olevia tiloja, suuri auditorio, vaihtuvien näyttelyiden tila, kongressialue, jossa on auditorioita ja muita tiloja, sekä suuri rakennus, jossa ovat Calouste Gulbenkianin museo ja taidekirjasto. Rakennuskompleksi sijaitsee Gulbenkianin puistossa, jonka on suunnitellut Ribeiro Telles. Puiston toiseen päähän avattiin vuonna 1983 Nykytaiteen keskus, joka koostuu museosta ja opetuskeskuksesta. Tiedeinstituutti "Instituto Gulbenkian de Ciência" sijaitsee usean rakennuksen kompleksissa Oeirasissa Lissabonin laitamilla, lähellä Pombalin markiisin palatsia.
Fundação Calouste Gulbenkian omistaa kokonaan portugalilaisen öljy-yhtiön Partexin.
Viron venäläinen puolue

Viron venäläinen puolue (; ) oli toinen Viron kahdesta puolueesta, jotka ilmoittivat ajavansa vironvenäläisten asiaa. Puolue perustettiin aluksi nimellä Venäjän kansallinen liitto ja 1.10.1994 Viron venäläinen puolue, ja se koki jatkavansa vuosina 1920–1940 toimineen Viron venäläisen kansallisliiton perinteitä. Edeltäjäpuolue kiellettiin vuonna 1940, ja monet sen johdosta ja osa tavallisista jäsenistä joutuivat vainojen kohteiksi.
Uuden itsenäisyyden ajan venäläispuolue Viron poliittisessa elämässä.
Vuoden 1995 Riigikogun vaaleissa Virossa muodostettiin yhdessä Perustuslakipuolueen () kanssa vaaliliitto "Kotimme on Viro!" (). Vaaliliitto sai 6 paikkaa Riigikogussa. Viron venäläisellä puolueella oli edustajia kunnan- ja kaupunginvaltuustoissa Tallinnassa, Paldiskissa, Narvassa, Kallasteessa ja Maardussa. 
Vuonna 2002 Viron venäläis-balttilainen puolue, Viron yhtenäisyyspuolue ja Venäjän yhtenäisyyspuolue liittyivät Viron venäläiseen puolueeseen. Parlamenttivaaleissa 2003 ja 2007 puolue ei saanut edustusta. Se jäi 5 %:n äänikynnyksen alle saaden enää vain 0,2 % äänistä. Viron venäläisen puolueen viimeisenä puheenjohtajana toimi Stanislav Tserepanov.
Viron venäläinen puolue päätti yhdistymisestä Sosiaalidemokraattisen puolueen kanssa 12. tammikuuta 2012.
Misterbianco

Misterbianco () on kunta Catanian metropolikaupungissa, Sisiliassa, Etelä-Italiassa. Sen asukasluku on vajaat 50 000 ja pinta-ala 37 km². Kunta sijaitsee Etnatulivuoren juurella ja sen korkein kohta 210 m.
Misterbiancon nimi juontuu Munasterium Album -nimisestä luostarista, joka sijaitsi kunnan tämänhetkisen keskustan alueella. Luostari kuitenkin tuhoutui Etnan purkauksessa vuonna 1669, jolloin tuhoutui myös kunnan vanha keskusta.
Axel Wiklund

Axel Walfrid Wiklund (20. marraskuuta 1872 Värtsilä – 10. joulukuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen Turussa vaikuttanut liikemies ja kauppaneuvos.
Wiklundin vanhemmat olivat urakoitsija Anders Wiklund ja Emma Bagarnäs. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta lyseosta 1891 ja opiskeli Polyteknillisessä opistossa valmistuen arkkitehdiksi 1895. Hän omisti jo opiskeluaikanaan polkupyöräliikkeen ja muutettuaan Turkuun 1895 hän osti Eerikinkadun ja Kauppiaskadun kulmatalossa sijainneen Turun Rakennuskonttorin rautakaupan yhdistäen siihen polkupyöräliikkeensä. Tästä rautakaupasta kehittyi "Oy Wiklund Ab" ja Axel Wiklund toimi tämän yrityksen toimitusjohtajana 1899-1918 ja yhtiön johtokunnan puheenjohtajana 1918-1940. Hän oli myös perustamassa "Rautakonttori Oy":tä ja oli sen hallintoneuvoston puheenjohtajana 1918-1940. Wiklund oli Turun kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin jäsenenä sekä toimi Turun kauppiasyhdistyksen puheenjohtajana. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1920.
Oy Wiklund Ab:n tavaratalo siirtyi Turun Osuuskaupan haltuun 1950-luvulla ja se toimii nykyisin nimellä "Sokos Wiklund".
Wiklund omisti vuodesta 1915 Hannulan kartanon Askaisissa ja harjoitti siellä hevosjalostusta. Hän perusti Lausteen poikakodin ja toimi sen johtokunnan puheenjohtajana. Turun Soitannollisessa seurassa Wiklund oli kassanhoitajana ja puheenjohtajana. Hän oli Turun rahatoimikamarin jäsenenä 23 vuoden ajan vuoteen 1916 saakka ja oli useita vuosia myös Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Wiklund oli naimisissa vuodesta 1895 Anna Lovisa Ingeborg Laquistin kanssa.
Right Round

Right Round on yhdysvaltalaisen rap-artisti Flo Ridan ensimmäinen single hänen toiselta albumiltaan "R.O.O.T.S.". Hän esittää kappaleen yhdessä Keshan kanssa. "Right Round" julkaistiin radiosoittoon 20. tammikuuta 2009 ja se on noussut listaykköseksi Yhdysvalloissa, Kanadassa, Australiassa, Irlannissa, Turkissa ja Isossa-Britanniassa. Kappale sisältää samplen Dead or Alive -yhtyeen vuoden 1984 hittikappaleesta "You Spin Me Round (Like a Record)".
Kaupallinen menestys.
"Right Round" teki ensiesiintymisensä "Billboard Hot 100" -listalla sijalla 74 ja nousi ykköseksi 28. helmikuuta 2009 myytyään 636 000 digitaalista latausta ensimmäisen viikon aikana. Kyseessä oli suurin ensimmäisen viikon latausmäärä koskaan. Vanha ennätys oli joulukuulta 2007 niin ikään Flo Ridan esittämän "Low:n" nimissä. Toisella viikolla latauksia tuli vielä 460 000 lisää, mikä riitti kaikkien aikojen viikkolatausten määrässä kolmannelle sijalle. "Right Roundista" tuli nopeimmin miljoona kopiota myynyt kappale Yhdysvalloissa miljoonarajan ylityttyä vajaassa kahdessa viikossa. Se rikkoi vastaavan ennätyksen myös kahden miljoonan kohdalla, tuo raja ylittyi viiden myyntiviikon jälkeen. Yhteensä "Right Round" on ladattu 2 027 000 kertaa. "Billboard Hot 100" -listaa se on johtanut viiden viikon ajan.
Jussi-palkinnot 2000

Jussi-palkinnot 2000 jaettiin 20. helmikuuta 2000 Finlandia-talossa järjestetyssä Jussi-palkintojen jakotilaisuudessa vuoden 1999 elokuville. Gaalan juonsivat Satu Silvo ja Esko Salminen.
Voittajat ja ehdokkaat.
Yleisö-Jussi.
Yleisö-Jussin voitti "Häjyt".
Le Mans Sarthe Basket

Le Mans Sarthe Basket on ranskalainen koripalloseura, joka sijaitsee Le Mansissa. Se pelaa Ranskan koripallon korkeimmalla tasolla, Ligue Nationale de Basketballissa.
Historia.
Joukkueen ensimmäinen mestaruus on vuodelta 1964, kun se voitti Ranskan Cupin. Seura pääsi myös lähivuosina Ranskan Cupin finaaleihin. Ensimmäisen Ranskan mestaruuden seura voitti 1978 ja jatkoa tuli heti seuraavan vuonna. Vuonna 1982 joukkue voitti taas Ranskan mestaruuden, mutta iloa ei kauan kestänyt kun joukkueen valmentaja Bob Purkasher kuoli auto-onnettomuudessa. Joukkue joutui myös putoamaan alemmalle tasolle, mutta nousi 1991 takaisin korkeimmalla sarjatasolle. 2000-luvulla joukkue oli taas samanlaisessa vedossa kuin pimeällä 1990-luvulla. 2004 joukkue voitti Ranskan Cupin ja oli samalla sarjaykkönen. Kaksi vuotta sen jälkeen Le Mans voitti historian neljännen mestaruutensa. Kausiksi 2007-2009 se pääsi takaisin Euroopan eliitiin ja Euroliigaan. Joukkueella on viime ajat ollut vaikeuksia taloutensa kanssa, mutta nyt joukkueen pitäisi olla kuivilla vesillä.
Yrjö Tapper

Yrjö Tapper (19. elokuuta 1932 Saarijärvi – 29. joulukuuta 2014 Tampere) oli suomalainen lavastaja. Hän syntyi Aino (o.s. Virta, 1899–1982) ja Vihtori (1897–1970) Tapperin neljäntenä lapsena. Hänen veljiään olivat Marko (myöhemmin kirjailija Marko Tapio, 1924–1973), Harri (kirjailija, 1929–2012) ja Kain (kuvanveistäjä, 1930–2004). 
Ennen lavastajanuraansa Tapper työskenteli muun muassa uitto- ja metsätyömiehenä sekä opettajana Saarijärven Konttimäen kansakoulussa 1953–1954. Kirjailija Harri Tapperin mukaan Yrjö oli veljeksistä urheilijana monipuolisin. Hän voitti piirimestaruuksia muun muassa maastojuoksussa ja hiihdossa. Toisin kuin muut veljekset, Yrjö oli myös mäkimies, voittaen SM-pronssia yhdistetyssä 20-vuotiaiden sarjassa. Muita Yrjö Tapperin urheilulajeja olivat pesäpallo ja soutu.
Urho Toivola

Urho Vilpitön Konstantin Toivola (vuoteen 1906 Kröger; 17. lokakuuta 1890 Heinola – 11. syyskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, Edistyspuolueen kansanedustaja ja diplomaatti. Hän edusti vasemmistoliberalismia, niin kutsuttua jakobinismia.
Elämäkerta.
Toivolan vanhemmat olivat rovasti David Konstantin Kröger ja Anni Koponen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914. Toivola toimi "Pohjanlahti"-lehden toimittajana Raumalla 1915, "Helsingin Sanomien" toimittajana ja Nuorsuomalaisen puolueen puoluesihteerinä 1916–1917, elintarvehallituksen virkamiehenä 1917–1918 sekä Osuusliike Elannon kirjallisena sihteerinä ja Edistyspuolueen sihteerinä 1918–1919.
1920-luvun alkupuolella Toivola oli Suomen Lontoon-lähetystön lähetystösihteerinä 1921–1922, Pariisin-lähetystön lähetystösihteerinä ja Suomen edustajana Kansainliitossa 1922–1925 sekä Kansainliiton yleiskokouksen Suomen valtuuskunnan sihteerinä 1922–1924. Toivola oli sitten "Turun Sanomien" päätoimittajana 1925–1937 ja "Elanto"-lehden päätoimittajana 1937–1938 sekä "Le Nord" -lehden päätoimittajana 1938. Siirryttyään uudelleen ulkoministeriön palvelukseen Toivola oli ministeriön sanomalehtiosaston päällikkönä 1938–1939, valtioneuvoston tiedotuskeskuksen päällikkönä 1939, va. asiainhoitajana Oslossa 1940 ja jatkosodan aikana lähetystöneuvoksena Washingtonissa 1941–1944. Sodan jälkeen Toivola oli Suomen lähettiläänä Ottawassa 1947–1952 ja Prahassa sekä Wienissä 1953–1957.
Toivola oli kansanedustajana 1933–1936 Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän oli presidentinvalitsijamiehenä vuosien 1931, 1937 ja 1940 presidentinvaaleissa. Hän kuului myös Turun kaupunginvaltuustoon ja oli jäsenenä Nuorsuomalaisen puolueen keskustoimikunnassa ja myöhemmin Edistyspuolueen puoluetoimikunnassa. 
Toivola oli naimisissa 1913–1949 Lyyli Elisabeth (Rakel) Kansasen kanssa. Suurlähettiläs Joel Toivola oli heidän poikansa. Jäätyään leskeksi Urho Toivola meni 1951 uudelleen naimisiin filosofian kandidaatti Rakel Ilona Kansasen kanssa.
Syvään valoon

Syvään valoon on Uniklubin neljäs albumi. Se julkaistiin 4. maaliskuuta 2009. Albumilta julkaistiin single ”Polje” ja myöhemmin toisena singlenä ”Kukka”. "Syvään valoon" nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 3.
Kappaleista Kukka ja Polje julkaistiin musiikkivideot. Teemu on kirjoittanut albumin biiseistä suurimman osan kuten Kukka ja Jussi loput sanoittanut.
Einar Ahlman

Gustaf Einar Ahlman (6. marraskuuta 1872 Pöytyä – 8. maaliskuuta 1937 Kuusankoski) oli suomalainen vuorineuvos, joka oli Kymin Oy:n toimitusjohtajana.
Ahlmanin vanhemmat olivat Pöytyän kirkkoherra, rovasti Gustaf Julius Ahlman (1847–1896) ja Mathilda Elisabeth Bergroth. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Turun lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1894 sekä suoritti siellä oikeustutkinnon 1898. Ahlman sai varatuomarin arvon 1901.
Ahlman toimi asianajajana Tampereella 1905–1913 ja oli Pohjoismaiden Osakepankin Tampereen konttorin johtajana 1913–1918. Kymi-yhtiön toimitusjohtajana hän oli 1918–1937. Ahlman sai vuorineuvoksen arvon 1925.
Ahlman uudisti Kymin Osakeyhtiön hallintoa ja hänestä tuli toimitusjohtajuuden lisäksi myös yhtiön hallituksen puheenjohtaja vuonna 1929. Tampereen kaupunginvaltuuston puheenjohtajana hän oli vuosina 1909–1911 ja 1916–1918 sekä valtuustossa vuodet 1908–1918.
Abyi

Abyi () eli Abyj () on maalaiskunta ("nasleg") ja sen keskuskylä Abyin ulusissa Sahan tasavallassa. Se sijaitsee ulusin eli piirin keskiosassa, Indigirkan sivujoen Ujandinan eteläpuolella, 70 kilometriä piirikeskuksesta Belaja Gorasta lounaaseen. Kunnan alue on järvirikasta seutua. Kunnan keskuskylän Abyin lisäksi siihen kuuluu Djoskun kylä, joka sijaitsee 25 kilometriä keskuskylästä länteen.
Asukasluvun kehitys:
Vuonna 2001 väestöstä asui keskuskylässä Abyissä 554 ja Djoskussa 86 henkeä. Vuonna 2007 luvut olivat 468 ja 67. Vuoden 2011 alussa kunnan 527 asukkaasta lapsia oli 150, työttömiä 28, eläkeläisiä 87 ja invalideja 39.
Abyissä on koulu, terveyskeskus, kauppa ja klubi. Paikkakunnalla harjoitetaan poronhoitoa, kalastusta ja turkiseläinten metsästystä.
Hans Ahlström

Hans Erik Gunnar Ahlström (18. kesäkuuta 1904 Helsinki – 19. marraskuuta 1960 Noormarkku) oli suomalainen vuorineuvos, joka toimittuaan pitkään A. Ahlström Oy:n Karhulan tehtaitten johtajana nousi koko Ahlström-konsernin pääjohtajaksi Harry Gullichsenin jälkeen 1954.
Hans Ahlström oli Kauttuan paperitehtaan johtajan Bertel Ahlströmin vanhin poika. Hänen äitinsä oli Ruth Björkenheim, joka meni vuonna 1919 uusiin naimisiin vuorineuvos Gösta Serlachiuksen kanssa. 
Ahlström valmistui insinööriksi (Bachelor of Science, Technology) vuonna 1927 Manchesterin teknillisessä korkeakoulusta. Työskenneltyään perhekonsernin yrityksissä Kauttualla ja Karhulassa hän nousi Karhula Oy:n toimitusjohtajan Anders Kramerin apulaiseksi vuonna 1932. Kolme vuotta myöhemmin hänestä tuli Karhulan lasitehtaan johtaja. Kramerin jäätyä eläkkeelle vuonna 1942 Hans Ahlströmista tuli hänen seuraajansa. A. Ahlström Oy:n johtajaksi Ahlström nousi vuonna 1951 ja pääjohtajaksi Harry Gullichsenin kuoltua vuonna 1954. Ahlströmin pääjohtajakaudella konserni menestyi, ja yrityksen liikevaihto ja tuottavuus nousivat huomattavasti.
Hans Ahlström sai vuorineuvoksen arvonimen vuonna 1954. Hän oli Suomen Lasiteollisuusliiton puheenjohtaja vuosina 1944–1954 ja Suomen Puuhiomoyhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1954 kuolemaansa saakka.
Hans Ahlströmin puoliso oli Marjatta Sibelius (1901–1989), joka oli Jean Sibeliuksen veljen, ylilääkäri Christian Sibeliuksen tytär.
Miro Honkanen

Miro Honkanen on suomalainen näyttelijä. Hän on opiskellut Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella. Hän on työskennellyt Vaasan kaupunginteatterissa 1995–1998, Seinäjoen kaupunginteatterissa 1998–2008 ja Palatsiteatterissa Tampereella vuodesta 2009 sekä tehnyt vierailuja Uuteen Iloiseen Teatteriin ja Komediateatteri Arenaan.
Majyar

Majyar (, ) on nasleg eli maalaiskunta Abyin ulusissa Sahan tasavallassa. Se sijaitsee ulusin eli piirin eteläosassa, Indigirkajoen varrella, 280 kilometriä piirikeskuksesta Belaja Gorasta lounaaseen. Kyläalueen keskuskylä on Kebergene. 
Asukasluvun kehitys:
Kebergenessä on koulu, terveyskeskus, kauppa ja klubi. Paikkakunnalla harjoitetaan poronhoitoa, kalastusta ja turkiseläinten metsästystä.
Mugurdah

Mugurdah (, ) on maalaiskunta (nasleg) Abyin ulusissa Sahan tasavallassa. Se sijaitsee ulusin länsiosassa, Indigirkaan laskevan Ujandinan varrella, 160 kilometriäpiirikeskuksesta Belaja Gorasta lounaaseen. Mugurdahin kunta rajoittuu idässä Abyiin kuntaan ja etelässä Majyariin. Mugurdahin kunnan keskuskylä on Syagannah. 
Asukasluvun kehitys:
Syagannahissa on koulu, terveyskeskus, kauppa ja klubi. Paikkakunnalla harjoitetaan poronhoitoa, kalastusta ja turkiseläinten metsästystä.
Uolbut

Uolbut ( ja ) on maalaiskunta (nasleg) Abyin ulusissa eli Abyin piirissä Sahan tasavallassa. Se sijaitsee piirin itäosassa Indigirkaan laskevien Om-Jurjah- ja Buor-Jurjah -jokien varsilla. Kunnan keskuskylä Kijeng-Kjujol () sijaitsee 80 kilometriä piirikeskuksesta Belaja Gorasta etelään. 
Asukasluvun kehitys:
Kijeng-Kjujolissa on koulu, terveyskeskus, kauppa ja klubi. Paikkakunnalla harjoitetaan poronhoitoa, kalastusta ja turkiseläinten metsästystä.
Luettelo suomalaisesta nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä

Tämä on luettelo suomalaisesta nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä. Luettelossa olevat nimet ovat olleet osa suomalaisen nimipäiväkalenterin nimilistaa, mutta ne on poistettu esimerkiksi harvinaisuuden takia.
Luetteloon ei ole listattu suomenruotsalaisesta nimipäiväkalenterista poistettuja etunimiä. Osalla nimipäiväkalenterista poistetuista, useimmiten ruotsinkielisiksi katsotuilla etunimillä, on nimipäiväpaikka suomenruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa. Osa nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä on voitu palauttaa myöhemmin takaisin nimipäiväkalenteriin, esimerkiksi nimen yleistyessä.
Taustaa.
Suomalaiseen nimipäiväkalenteriin on tehty tarkistuksia 1900-luvun alusta 1950-luvulle noin 20 vuoden välein ja myöhemmin noin 10 vuoden välein. Vuodesta 1995 alkaen kalenteria on tarkistettu viiden vuoden välein. Tarkistuksien ensisijainen syy on se, että Suomi on yksi niistä maista, jossa on tapana juhlistaa nimipäivää.
Suomenkielisen väestön etunimistö suomalaistui kansallisuus- ja suomalaisuusaatteen myötä melko perinpohjaisesti vuosien 1880–1930 aikana. Suurimmat muutokset nimipäiväkalenteriin tehtiin vuosina 1890, 1908 ja 1929. Vuonna 1929 nimipäiväkalenteriin tehtiin erityisen suuria muutoksia, mikä muutti selvästi suomalaisen ja suomenruotsalaisen kalenterin nimipäiviä. Tuolloin suomalaisesta nimipäiväkalenterista poistettiin varsin suuri joukko ruotsinkielisiksi katsottuja nimiä, mutta ne jäivät yleisesti suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin. Poistettujen nimien tilalle otettiin vielä suurempi määrä uusia ja varsinkin omakielisiksi katsottuja nimiä. Tällöin almanakkaan otettiin joukko sellaisiakin muinaissuomalaisia nimiä, jotka eivät olleet tulleet uudestaan käyttöön, mutta jotka tällä tavoin yritettiin saada elvytetyiksi.
Monet kalenteriin lähes käyttämättömiksi jääneet nimet kuitenkin poistettiin almanakasta 1950-luvun alussa, ja tilalle otettiin jo yleistyneitä. Sitä vastoin myöhemmissä muutoksissa (1964, 1973, 1984 sekä vuodesta 1995 lähtien joka viides vuosi) nimiä on pääasiassa vain lisätty sekä muutamia myös siirretty päivältä toiselle; vain harvoja nimiä kuten Augusta, Klemetti, Mataleena ja Roine on enää vuoden 1960 jälkeen poistettu kalenterista.
1980-luvulta 2010-luvun alkuun nimipäivälistan tarkistuksessa noudatettiin periaatetta, että jos uuden etunimen on saanut noin 1 000 lasta ja suurelta osin ensimmäiseksi etunimeksi, nimi pyritään lisäämään suomalaiseen nimipäiväkalenteriin. Vuosien 2020 ja 2025 uudistuksissa nimen kalenteriin pääsyn perusehtona on ollut, että nimi esiintyy vähintään 500 ihmisellä. Kuitenkaan kaikkia tämän rajan ylittäneitä nimiä ei automaattisesti oteta kalenteriin. 
Rajan ylittäneiden nimien sijoittamista kalenteriin voivat vaikeuttaa seuraavat ehdot:
Viime vuosikymmeninä monet aiemmin poistetuista etunimistä ovat kuitenkin yleistyneet uudelleen, koska vieraskieliset nimiasut ovat olleet suosiossa. Nimipäiväkalenteriin ne on sijoitettu useimmiten entisille paikoilleen, jolloin ne ovat tavallisesti joutuneet jonkin yleisen omakielisen nimen rinnalle.
Samu Heikkilä

Samu Heikkilä (s. 31. heinäkuuta 1971 Karstula) on suomalainen elokuvaleikkaaja, -äänisuunnittelija ja käsikirjoittaja.
Elämä.
Heikkilä on voittanut parhaan leikkauksen Jussi-palkinnon kuudesti, elokuvista "Levottomat", "Paha maa", "Valkoinen kaupunki", "Häiriötekijä", "Tyhjiö" ja "Tytöt tytöt tytöt". Hän on ollut ehdolla palkintoon myös elokuvista "Miehen työ", "Kukkia ja sidontaa", "Kuutamolla", "Postia pappi Jaakobille", "8-pallo", "Toiset tytöt", "Jättiläinen", "Toivon tuolla puolen" ja "Seurapeli". Heikkilä on saanut Jussi-palkinnon myös Janne Laineen ja Kirka Sainion kanssa parhaasta äänisuunnittelusta elokuvaan "Paha maa".
Vuonna 2005 hänelle myönnettiin elokuvataiteen valtionpalkinto yhdessä ohjaaja Aku Louhimiehen ja elokuvaaja Rauno Ronkaisen kanssa.
Marraskuussa 2013 Samu Heikkilän käsikirjoitus ”Miss Zahra” valittiin kärkikolmikkoon Novellielokuva 2014 kilpailussa. Elokuva sai ensi-iltansa syksyllä 2014.
Vuonna 2016 Samu Heikkilälle myönnettiin synnyinkuntansa Karstulan vuosittain jakama tunnustus Karstulan Kopes. 
Vuonna 2019 Heikkilä palkittiin yhdessä Aleksi Salmenperän kanssa Nordisk Film -palkinnolla elokuvasta "Tyhjiö".
Urasalah

Urasalah () eli "Urahalaax" () on nasleg eli maalaiskunta Abyin ulusissa Sahan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee ulusin eli piirin pohjoisosassa, Indigirkajoen varrella. Kunnan keskuskylä Suturuoha () sijaitsee vain kilometrin verran piirikeskuksesta Belaja Gorasta pohjoiseen, Indigirkan vastarannalla. 
Asukasluvun kehitys:
Suturuohassa on koulu, terveyskeskus, kauppa ja klubi. Paikkakunnan tärkeimmät elinkeinot ovat poronhoito, kalastus ja turkiseläinten metsästys.
Lasten liikennelaulu

Lasten liikennelaulu on Georg Malmsténin säveltämä ja Helena Eevan (nimimerkillä Asser Tervasmäki) sanoittama lastenlaulu, jonka sanoitus on liikenneaiheinen. Se tunnetaan myös kertosäkeensä alkusanojen nimellä "Muista aina liikenteessä".
Malmstén teki laulusta ensimmäisen levytyksen 1955. Kappaleen ovat levyttäneet myöhemmin muun muassa Kirka ja Helena Miller. Laulun uudet versiot ovat olleet myyntilistojen kärjessä vielä 50 vuotta myöhemminkin.
Laulun alkuperäisen sävellystyön maksoi öljy-yhtiö Shell.
Tapaturmantorjuntayhdistyksen liikennejaos Talja teki sen pohjalta koulukäyttöön tarkoitetun liikennevalistuselokuvan vuonna 1960.
Jaakobintikapuut

Jaakobintikapuut ovat lähinnä koristeena käytetty sähköinen rakennelma joka koostuu kahdesta vierekkäin olevasta, toisistaan ylöspäin erkanevasta V:n muotoon asetetuista metallitangosta joihin johdetaan suurjännite, joka usein vaatii tarkkuutta hengenvaarallisuutensa vuoksi.
Toiminta.
Suurjännite muodostaa valokaaren Jaakobintikapuiden alaosaan, siihen missä metallitangot ovat lähinnä toisiaan, ja valokaari lähtee kiipeämään tankojen välissä ylöspäin, samalla pidentyen ja muodostaen valoefektin.
Tarpeeksi ylös tullessaan, ilman johtokyvyn loputtua valokaari syttyy taas tankojen alaosaan ja jatkaa siitä ylöspäin.
Tavallisesti Jaakobintikapuut toimivat ilman erillistä sytytintä, jos tangot ovat alhaalta tarpeeksi lähellä toisiaan. Joissakin tapauksissa voidaan kuitenkin käyttää erillistä sytytyselektrodia tikapuiden alla ionisoimaan ilman jolloin valokaari voi syttyä.
Suosittu elektroniikkalaite.
Jaakobintikapuut ovat varsin yksinkertainen laite, joka on helppo koota itse. Se onkin suosittu elektroniikkaharrastajien rakennelma, jota virroitetaan esimerkiksi neonvalaisinten sytytysmuuntajalla, televisiosta otetulla juovamuuntajalla, tai muulla vastaavalla suurjännitettä antavalla muuntajalla.
Jaakobintikapuut tarvitsevat useiden kilovolttien jännitteen syttyäkseen, ja valokaarten pituus riippuu siihen syötettävästä jännitteestä.
Historia.
Jaakobintikapuut olivat 1950- ja 1960-luvuilla tyypillinen laite, jota esiteltiin ja tutkittiin kouluissa fysiikantunneilla. Jaakobintikapuita nähdään usein myös kyseisen ajan elokuvissa ”hullujen tiedemiesten” työpajoilla.
Jaakobintikapuut ovat nimetty Raamatussa mainittujen taivaaseen johtavien tikapuiden mukaan.
István Bibó

István Bibó (7. elokuuta 1911 Szeged, Unkari – 10. toukokuuta 1979 Budapest, Unkari) oli unkarilainen poliitikko, sosiologi ja lakimies.
Unkarin kansannousun aikana hän toimi ministerinä Imre Nagyn johtamassa Unkarin kansallisessa hallituksessa. Hän oli lopulta viimeinen ministeri virassaan, kun neuvostojoukot palasivat Budapestiin ja kaatoivat Nagyn hallituksen. Elinkautisen vankeusrangaistuksen hän sai vuonna 1958, mutta sai armahduksen vuonna 1963. Hän kuoli vuonna 1979.
Ostsiedlung

Ostsiedlung (”idän asuttaminen”) tarkoittaa saksankielisten väestöryhmien levittäytymistä keskiajalta lähtien Keski- ja Itä-Euroopan alueille, joilla asuivat slaavit, unkarilaiset, romanialaiset ja baltit. Saksalaisen kulttuurin, kielen, valtioiden ja asutuskeskusten vaikutusalue ulottui suunnilleen nyky-Virosta pohjoisessa nyky-Sloveniaan etelässä. 
Tämä ajanjakso ulottui noin 1300-luvun alkupuolelta aina 1870-luvun alkupuolelle. Näinä vuosina saksalaisten väkiluku Itä-Euroopassa nousi yli 18 miljoonaan ihmiseen, jotka asuivat hajallaan saksalaisissa yhteisöissä alueella, joita rajaavat karkeasti lännessä Oder-Neisse-joki, idässä Ural-vuoristo, pohjoisessa Itämeri ja etelässä Turkki. 
Väestön muutto sydänkeskiajalla liittyi väestönkasvuun Saksan ydinalueella. Ilmasto lämpeni väliaikaisesti ja väestön määrä kolminkertaistui noin 4 miljoonasta 12 miljoonaan. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan reiniläisiltä, flaamilaisilta ja saksilaisilta alueilta liikaväestö siirtyi itään harvaan asutulle Baltian alueelle ja Puolaan. Muuttoja tukivat saksalainen aatelisto, joiden nuorimmat pojat jäivät ilman perintömaita, slaavilaiset kuninkaat ja herttuat sekä roomalaiskatolinen kirkko. Myös kaivostoiminnan alku vaati ammattitaitoista työväestöä. Suurin osa tästä asutuksesta oli rauhanomaista, vaikka se joskus tapahtui slaavien ja pakanallisten balttien kustannuksella (ks. Pohjoiset ristiretket). Itämeren alueen kiertokulku kiihtyi Saksalaisen ritarikunnan myötä. Samoin Itävallassa Steiermarkissa ja Kärntenissä saksalaisia yhteisöjä muodostui sloveenien asuttamille alueille.Alueet, joilla saksalaiset asuivat Ostsiedlungin aikana:
- "Walddeutsche" kielisaarekkeet Łańcutissa ja Krosnossa Kaakkois-Puolassa
Paid tha Cost to Be da Bo$$

Paid tha Cost to Be da Bo$$ on rap-artisti Snoop Doggin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 26. marraskuuta 2002.
Kappaleet.
Spotify: Snoop Dogg - Paid tha Cost to Be da Bo$$
George Miller

George Miller (s. 3. maaliskuuta 1945 Brisbane, Australia) on australialainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Alkuperäiseltä koulutukseltaan hän on lääkäri.
Parhaiten Millerin ohjaamista elokuvista muistetaan "Mad Max" -sarja, Babe-porsaasta kertovat kaksi elokuvaa sekä pingviineistä kertova animaatioelokuva "Happy Feet". Miller on ohjannut myös lukuisia televisiosarjoja sekä tuottanut monia elokuvia uransa aikana.
Millerin veli Bill Miller on elokuvatuottaja.
Sanni

Sanni on suomalainen naisen etunimi. Nimi on muunnelma Susannasta tai Sandrasta.
Susannan alkuperä on heprean liljaa merkitsevässä sanassa. Sandra puolestaan juontaa Aleksandrasta, jonka taustalla on ”puolustavaa miestä” merkitsevä kreikkalainen miehen nimi Alexandros.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Sanni-nimen suosio on vaihdellut eri vuosikymmeninä. Elokuuhun 2025 mennessä Suomessa on rekisteröity 11 437 Sanni-nimistä naista.
Ristinselkä

Ristinselkä (joissakin kartoissa Ristiselkä, mutta tätä nimeä pidetään huonompana) on yksi Päijänteen suurimmista selistä. Se sijaitsee järven pohjoisosassa Muuratsalon saaren eteläpuolella, Jyväskylän (aikaisemmin Korpilahden), Muuramen ja Toivakan kunnissa. Pohjoisessa se yhtyy Hauhonselkään.
Ristinselässä, Toivakan kunnan alueella Rappukallion edustalla on Suomen sisävesien syvin tunnettu kohta. Sen syvyys on 95,4 metriä. Merenkulkulaitoksen syvyyskartassa on ollut painettuna syvyysluku 104 metriä, mikä perustui vanhan luotauskartan merkinnän lukuvirheeseen.
Ristinselän nimi perustuu mahdollisesti sen sijaintiin ristimäisen vesialueen keskuksena. Ristin sakarana itään on Rutalahti, Länteen Hautalahti, pohjoiseen pitkulainen Hauhonselkä ja etelään Päijänteen kahden kapeimman kohdan välissä sijaitseva Mustanselkä.
Rutaniemi.
Ristinselän eteläpuolella Rutalahtea ja Mustanselkää erottaa toisistaan Rutaniemi Korpilahdella Päiväkunnan kylän lähellä. Niemessä on laajoja louhikkoalueita ja suuria korkeuseroja. Rutaniemi on saaristoaluetta.
Dwars door Vlaanderen

Dwars door Vlaanderen () on yksipäiväinen maantiepyöräilykilpailu, joka käydään Flanderissa, Belgiassa. Se järjestetään maaliskuun lopulla tai huhtikuun alussa, aina keskiviikkona puolitoista viikkoa ennen Flanderin ympäriajoa. Kilpailun maali sijaitsee Waregemissa. Semiklassikkona pidettävä kilpailu on vuodesta 2017 kuulunut UCI World Touriin. Aiemmin se kuului UCI Europe Touriin, ja oli vuosina 2013–2016 kategorialuokitukseltaan 1.HC (eli UCI World Tourin jälkeen seuraavaksi korkeimman tason kilpailu), oltuaan vuoteen 2012 saakka tasoltaan 1.1.
Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1945. Se tunnettiin aluksi nimellä Dwars door België.
AnnaLynne McCord

 
AnnaLynne McCord (s. 16. heinäkuuta 1987 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjoista "Muodon vuoksi" ja "90210".
Biografia.
McCord syntyi Atlantassa. Hän kävi kotikoulua ja valmistui high schoolista 15-vuotiaana.
Vuonna 2008 hän näytteli kauhuelokuvassa "Day of the Dead". Hän on vieraillut yhdessä jaksossa sarjoissa "Kodinpuolustaja", "Kampus Greek", "Todistettavasti syyllinen" ja "O.C.", sekä kahdesti sarjassa "Ruma Betty". "Muodon vuoksi" -sarjassa McCord näytteli Eden Lordia kuudessa jaksossa viidennellä tuotantokaudella. Vuoteen 2009 mennessä hän oli vieraillut sarjassa jo 12 jaksossa.
Vuosina 2008–2013 McCord näytteli Naomi Clarkia nuortensarjassa "90210".
Ann Wilson

Ann Dustin Wilson (s. 19. kesäkuuta 1950 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on Heart-rockyhtyeen päälaulaja, huilun ja ajoittain myös kitaran soittaja. Wilson on äänialaltaan sopraano.
Elämä.
Kun Ann oli lapsi, Wilsonien perhe muutti useasti, koska hänen isänsä oli merijalkaväen eversti. Perhe muutti lopulta vakituisesti Bellevueen lähelle Seattleä Washingtonissa. 1970-luvun alussa Ann liittyi bändiin, joka vaihteli nimeään ensin White Heartista Hocus Pocukseen, kunnes lopulta 1974 yhtye vaihtoi nimensä pysyvästi Heartiksi. Samana vuonna yhtyeeseen liittyi Annin pikkusisar Nancy.
1970-luvulla Wilson oli parisuhteessa Michael Fisherin kanssa, joka toimi Heartin managerina. Pian Annin sisar Nancy alkoi seurustella Michaelin pikkuveljen Roger Fisherin kanssa, joka toimi Heartin pääkitaristina. Molemmat pariskunnat johtivat yhtyettä ja vuonna 1979 kumpikin parisuhde päättyi. Ann sai tietää Michaelin rakastuneen toiseen naiseen, jolloin he päättivät suhteensa.
Yksityiselämä.
Wilsonilla ei ole biologisia lapsia, mutta hän adoptoi tyttärensä Marien vuonna 1991 ja poikansa Dustinin 1998.
Wilson joutui lapsena ylipainonsa takia kiusatuksi. Hän kärsi ulkonäköpaineista 1970-luvulla ja näännytti itseään laihtuakseen. Wilsonille on tehty laihdutusleikkaus, jossa hänen vatsalaukkunsa suulle on asennettu ruokahalua hillitsevä kuristusside.
Sepp Puschnig

Sepp Puschnig (oik. "Josef Pušnik", s. 12. syyskuuta 1947 Klagenfurt, Itävalta) on uransa päättänyt itävaltalainen jääkiekkoilija. Hän osallistui kolmiin talviolympialaisiin, 1964 Innsbruckissa, 1968 Grenoblessa ja jälleen Innsbruckissa 1976. Hänet kutsuttiin International Ice Hockey Federation Hall of Famen jäseneksi 1999. Myös Sepp Puschnigin poika Andreas Pušnik on entinen maajoukkuetason ammattilaisjääkiekkoilija.
Asymmetrinen synteesi

Asymmetrinen synteesi eli epäsymmetrinen synteesi on kätisyydeltään samantyyppisten molekyylien tuotantoa. Se tapahtuu kiraalisten lähtöaineiden, apuaineiden tai katalyyttien avulla. Se tuottaa vain tai pääasiallisesti yhtä enantiomeeria. Epäsymmetrisellä synteesillä on merkitystä lääketieteessä, koska ihmisen solujen kemialliset toiminnot tapahtuvat useimmiten tietyn kätisyyden omaavilla molekyyleillä, ja luonnonainesynteesissä. Esimerkkinä E-vitamiinin synteesi.
Epäsymmetrinen induktio.
Asymmetrisessa induktiossa eri enantiomeerit muutetaan ensin eri diastereomeereiksi.
Koska eri diastereomeerit regoivat eri tavoin ja vauhdilla, voidaan tuottaa tietyssä ajassa ari määriä eri diastereomeeraja.
Palkkionmetsästäjä (albumi)

Palkkionmetsästäjä on 16. Suomessa ilmestynyt Lucky Luke -sarjakuva-albumi. Albumin on käsikirjoittanut René Goscinny ja piirtänyt Morris. Suomeksi se julkaistiin 1975 Heikki Kaukorannan ja Soile Kaukorannan suomentamana.
Juoni.
Elliot Belt on palkkionmetsästäjä. Hän havitteli samaa konnaa, jonka Lucky Luke toimittaa vankilaan. Beltiä ihmetyttää Luken toimittaminen sheriffille ilman palkkiota. Hän ehdottaa yhteistyötä jossa he jakaisivat saaliin, mutta Luke ei suostu. Samaan aikaan Bronco Fortworthin ranchilla tapahtuu kummia. Broncon lempihevonen, Lord Washmouth III, on kadonnut. Bronco epäilee kaappaajaksi intiaani Tea Spoonia, jonka hän palkkasi huolehtimaan hevosesta. Lucky Luke päättää alkaa tutkia asiaa, mutta palkkionmetsästäjä-Belt sai tietää Broncon epäilyistä. Hän aikoo myös ottaa Tea Spoonin kiinni, palkkiota vastaan tietenkin. Belt menee intiaanireservaattiin, jossa Spoonin pitäisi asua. Hän jää kiinni, ja Lucky Luke vapauttaa hänet. Belt aikoo kerätä suuren määrän palkkionmetsästäjiä, jotta hän saisi Tea Spoonin kiinni. Lucky Luke yrittää puhua järkeä intiaaniheimon johtajalle, mutta jääkin itse kiinni. Tea Spoon vapauttaa hänet. He palaavat kaupunkiin, jossa intiaanit uhkaavat sotia kaupunkilaisia vastaan. Intiaanit lähtevät kuitenkin takaisin leiriinsä Lucky Luken ratsastaessa Tea Spoonin kanssa väliin. Yöllä kuitenkin tulipalo riehuu kaupungissa, jonka aikana Belt sieppaa Tea Spoonin. Beltin ryhmään keräämät palkkionmetsästäjät ovat kuitenkin liittoutuneet Beltiä vastaan. Riidan aikana Tea Spoon pakenee. Hän törmää Lucky Lukeen, ja he löytävät matkallaan kadonneen Lord Washmouth III:n. He palaavat kaupunkiin, jolloin Bronco Fortworthin vaimo kertoo päästäneensä Lord Wasmouthin vapaaksi. Tea Spoonin tuomio raukeaa ja Elliot Belt saa syytteen.
Henkilöt ja Tausta.
Albumin nimihenkilö, palkkionmetsästäjä Elliot Belt, on piirretty muistuttamaan piirtämisajankohdan suosittua lännenelokuvien näyttelijää Lee Van Cleefiä, joka esitti useimmiten roistoa.
Petäjäveden vaakuna

Petäjäveden kunnanvaakuna on suoraan kunnan nimeen viittaava nk. puhuva vaakuna. Aaltokoroa käytetään vaakunoissa viittaamaan veteen.
Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 12. helmikuuta 1963. Vaakunan selitys on ”hopeakentässä punaisen aaltokoroisen tyviön yläpuolella musta petäjä”.
Smedjebacken

Smedjebacken on samannimisen Smedjebackenin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Taalainmaan läänissä ja Taalainmaan historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 100 asukasta.
Smedjebacken oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Smedjebackenissa on Ovakon terästehdas.
Josef Vašíček

Josef Vašíček (12. syyskuuta 1980 Havlíčkův Brod, Tšekkoslovakia – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl, Venäjä) oli tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Carolina Hurricanes Vašíčekin NHL:ään vuonna , kun Vašíček pelasi vielä Tšekin A-juniorisarjassa. Hän siirtyi heti seuraavalle kaudelle Pohjois-Amerikkaan. Kaksi ensimmäistä kautta kuluivat Kanadan OHL-juniorisarjassa. NHL-kausi 2000–2001 oli Vašíčekin ensimmäinen aikuisten sarjassa ja NHL:ssä. Vašíček pelasi Carolina Hurricanesissa yhteensä kuusi kautta ja voitti joukkueessa Stanley Cupin vuonna 2006. Vašíček pelasi Tšekin Extraligassa HC Slavia Prahassa. Kausi 2006–2007 kului puoliksi Carolina Hurricanesissa ja Nashville Predatorsissa. Vašíčekin viimeinen kausi NHL:ssä 2007–2008 meni New York Islandersissa. Vašíček siirtyi kaudeksi 2008–2009 KHL:ään Lokomotiv Jaroslavliin.
Vašíček oli voittamassa jääkiekon maailmanmestaruutta Tšekin maajoukkueessa vuonna 2005. Hän edusti Tšekkiä myös vuosien 2003 ja 2009 maailmanmestaruuskilpailuissa, vuoden 2004 maailmancupissa sekä vuoden 2010 talviolympialaisissa.
Vašíček kuoli 7. syyskuuta 2011, kun Lokomotiv Jaroslavlia kuljettanut lentokone putosi maahan lähellä Jaroslavlin kaupunkia.
Ptolemaios XIV

Ptolemaios XIV (59 eaa. – 44 eaa.) oli Egyptin faarao 47–44 eaa.. Hänen isänsä oli Ptolemaios XII Auletes. Hänen vaimonsa, siskonsa ja kanssahallitsijansa oli Kleopatra VII. 
Ptolemaios XII:n kuoltua vuonna 51 Kleopatra VII nousi valtaistuimelle. Vuonna 50 eaa. Ptolemaios XIII:sta tuli Kleopatran kanssahallitsija. Ptolemaios XIII hallitsi yksin vuodesta 49 eaa. kuolemaansa Aleksandrian sodan aikana vuonna 47 eaa. Tämän jälkeen Kleopatra nousi jälleen valtaistuimelle, tällä kertaa Ptolemaios XIV kanssahallitsijanaan. Julius Caesarin murhan jälkeen Kleopatra murhasi Ptolemaioksen.
Janne Jalasvaara

Janne Jalasvaara (s. 15. huhtikuuta 1984 Oulu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Ura.
Seuraura.
Jalasvaara on Oulun Kärppien kasvatti, mutta hän siirtyi jo B-juniori-ikäisenä Bluesiin, jonka SM-liigarinkiin hän nousi kaudella 2002–2003. Jalasvaara teki SM-liigadebyyttinsä 28. marraskuuta 2002 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Hän pelasi SM-liigassa 14 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Jalasvaara edusti kaudella myös Bluesin A-nuoria, joissa voitti SM-hopeaa ja oli pudotuspelien tehokkain puolustaja. Kaudella 2003–2004 hän pelasi SM-liigassa 39 runkosarja- ja yhdeksän playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Miesten pelit tulivat tutuksi myös kolmen Mestis-ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueesta.
Kaudella 2004–2005 Jalasvaara teki Bluesissa 49 runkosarjaottelussa tehot 1+5=6. Hän teki SM-liigauransa avausmaalin 1. maaliskuuta 2004 kotona Porin Ässiä vastaan. Kaudella 2005–2006 Jalasvaaran vastuu Bluesissa pieneni entisestään. Hän pelasi vain 17 runkosarjaottelua ja yhden playoff-ottelun. Jalasvaara pelasi kauden aikana Mestiksessä lainalla Järvenpään Haukoissa, Kirkkonummen Salamoissa ja Kiekko-Vantaassa 13 ottelua tehoilla 2+4=6.
Seuraavat kaudet Jalasvaara edusti Kalevan Palloa, josta hän siirtyi kesken kauden 2010–2011 KHL-joukkue OHK Dinamo Moskovaan. Moskovassa Jalasvaara pelasi viisi täyttä kautta ja siirtyi sitten kaudeksi 2015–2016 HK Sotšin riveihin. Siellä Jalasvaara pelasi vain yhden kauden ennen siirtoa kiinalaisjoukkue Kunluniin. Jalasvaara toimi Kunlunin joukkueen kapteenina siellä pelaamansa kauden. Kaudella 2017–18 Jalasvaara aloitti Ruotsin pääsarjassa SHL:ssä ja Röglessä. Syyskauden lopulla 2019 Jalasvaaran ilmoitettiin siirtyneen Lahden Pelicansiin.
Maajoukkueura.
Jalasvaara teki maajoukkuedebyyttinsä kauden 2010–2011 Euro Hockey Tourilla.