tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Trio (kauppakeskus)

Trio on Lahden keskustassa osoitteessa Aleksanterinkatu 18 sijaitseva suuri kauppakeskus. Trion omistaa Citycon Oyj (90 %) ja Päijät-Hämeen Osuuspankki (10 %).
Historia.
1977–2005.
Kauppakeskus Trion historia alkaa vuodesta 1977, jolloin Käävän kauppiassuku avasi paikalle Centrum-tavaratalon.
OKO ja Päijät-Hämeen Osuuspankki ostivat Centrum-tavaratalon tontteineen vuonna 1988 70 miljoonalla markalla.
Varsinainen Trio syntyi vuonna 1992. Trio Opaaliin yhdistettiin sen molemmin puolin sijaitsevat Vakuutusosakeyhtiö Sammon omistama Aleksanterin liikekeskus ja SYP:n Forumin liikekeskus. Trioon yhdistettiin kävelyväylillä korttelin pohjoispuolinen Hansa-keskus. Kun Trio avattiin lokakuussa 1992, sitä mainostettiin Suomen toiseksi suurimmaksi kauppakeskukseksi Helsingin Itäkeskuksen jälkeen. Se sijaitsi Lahden keskustan pääkadun Aleksanterinkadun varressa ja siinä oli vuokrattavaa liike- ja toimistotilaa 37000 neliötä. Myymälätiloja oli sata, ja sen alla oli pysäköintitilaa tuhannelle autolle. 
Vuonna 2004 Triossa kävi 8,9 miljoonaa asiakasta ja sen kokonaismyynti oli 78,5 miljoonaa euroa.
Vuonna 2005 Citycon nosti Trio-omistustaan 33,1 prosenttiyksiköllä (yhteensä 88,7 prosenttia). Trio oli yksi Suomen suurimmista kauppakeskuksista.
2006–.
Marraskuussa 2006 Citycon kertoi uusivansa Trion perusteellisesti. Saneerauksen oli tarkoitus alkaa vuonna 2007 ja kestää kevääseen 2009. Investoinnin kokonaisarvo oli noin 50,5 miljoonaa euroa. Syynä uusimiseen oli muun muassa se, että Trioon oli yhdistetty neljä eri kiinteistöä, joka teki keskuksesta asiakkaiden mukaan labyrinttimäisen ja sekavan. Keskuksen sisällä kuljettiin kujia pitkin, jopa ulkokautta. Uudistuksessa keskukseen saatiin selkeät käytävät, kaksi tilavaa aulaa ja entistä selkeämmät ryhmitykset, esimerkiksi pukeutumisen myymälät sijoitettiin lähekkäin. Myös Trion ruokakauppa kasvoi supermarketin kokoiseksi.
Kauppakeskus peruskorjattiin vuosina 2007–2008, ja tällöin yhdistettiin Trio Aleksanteri, Trio Forum ja Trio Opaali yhdeksi kokonaisuudeksi. Ensimmäinen osa kauppakeskus Trion uudistuksesta avattiin vuonna 2007. Trion kehittämisprojekti maksoi Cityconille runsaat 50 miljoonaa euroa ja hankkeen urakoitsijana toimi SRV Viitoset Oy. Kokonaisuudessaan kolmivaiheisen hanke valmistui keväällä 2009. Vuokrattava pinta-ala laajeni noin 3 000 neliömetrillä 35 000 neliömetriin.
Vuonna 2018 Citycon kertoi etsivänsä Trion kakkoskerrokseen kauppojen lisäksi uutta käyttöä. Se oli valmis tarjoamaan tiloja Lahden kaupungille niin kutsuttuun palvelutoriin, johon koottaisiin julkisten toimijoiden asiakaspalvelupisteitä.
Vuonna 2020 kauppakeskus Trio ryhtyi Lahden kaupungin ilmastokumppaniksi eli sitoutui selkeisiin ilmastotavoitteisiin ja sitoutui vähentämään oman toimintansa kasvihuonekaasupäästöjä. Trio tavoitteli vähintään 20 prosentin piennystä hiilijalanjälkeensä seuraavan kahden vuoden aikana muun muassa aurinkovoimalan ja sertifioidun vihreän sähkön avulla. Pyöräpaikkojen määrää lisättiin ja LAB-ammattikorkeakoulun kiertotalousväylän opiskelijoille aiottiin tarjota opinnäyte- ja projektitöitä. Lahden kaupungin palvelutori toimii Trion toisessa kerroksessa.
Mikko Latva

Mikko Latva (14. huhtikuuta 1870 Laihia – 20. heinäkuuta 1934 Pori) oli suomalainen kansakoulunopettaja, pankinjohtaja ja kunnallisneuvos, joka oli kansanedustajana Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1908–1909 ja 1914–1917. Hän toimi myös Porin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana.
Latva valmistui 1894 kansakoulunopettajaksi ja tuli pari vuotta myöhemmin opettajaksi Poriin, missä hän toimi kuolemaansa saakka. Mikko Latva jatkoi opintojaan yliopistollisin tutkinnoin ja täydensi niitä opintomatkoilla. Vuonna 1917 hänestä tuli Tampereen Osake-Pankin Porin konttorin johtaja ja tätä tointa hän hoiti vuoteen 1929 saakka. Tämän jälkeen Latva oli Maakuntain Pankki Oy:n valvojana. 
Latva oli 1900-luvun alussa useita vuosia vakinaisena toimittajana Porissa sekä oli mukana perustamassa Satakunnan Kansalehteä sekä kuului lehteä kustantavan osakeyhtiön johtokuntaan alusta saakka. Porin kaupunginvaltuustoon Latva kuului lähes kolme vuosikymmentä ja toimi pitkään valtuuston puheenjohtajana. 
Säätyvaltiopäivillä 1905–1906 Latva oli Porin edustaja porvarissäädyssä, yhdessä Gustaf Mannisen ja F. A. Juseliuksen kanssa. Poria hän edusti myös edellisillä valtiopäivillä 1904–1905.
Darin (albumi)

Darin on ruotsalaisen "Idol 2004" -tv-ohjelmasta tähdeksi nousseen poplaulajan, Darinin, toinen, hänen omaa nimeään kantava albumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2005. Albumi debytoi Ruotsin Sverigetopplistanin ensimmäisellä sijalla.
Albumin singlekappaleista kuvattiin musiikkivideot.
Oskari Peurakoski

Johan Oskar (Juhana Oskari) Peurakoski (vuoteen 1905 Renfors) (13. elokuuta 1869 Pori – 17. lokakuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, toimitusjohtaja ja kansanedustaja.
Peurakosken vanhemmat olivat kauppias Johan Gustav Renfors ja Anna Elisabet Juhantytär ja puoliso vuodesta 1900 Selma Ottilia Stenbäck, joka oli rovasti Karl Emil Stenbäckin tytär. Hän tuli ylioppilaaksi Porin suomalaisesta lyseosta 1890, valmistui Evon metsäopistosta 1896 ja suoritti metsäkonduktöörin tutkinnon. Toimittuaan ylimääräisenä metsänhoitajana metsähallinnon tehtävissä ja samanaikaisesti Satakunnan maanviljelysseuran metsäkonsulenttina 1896–1903 hän oli Evon metsäopiston opettaja 1903–1904, Evon-Vesijaon metsänhoitaja 1904, Nikkarilan metsänvartijakoulun johtaja vuodesta 1906 vuoteen 1918, metsähallituksen yksityismetsien ylitarkastaja vuodesta 1917 ja vt. apulaisjohtaja vuonna 1921. Metsähallituksen pääjohtajan virkaa Peurakoski hoiti 1922, 1924 ja 1928–1929. Erottuaan metsähallituksen toimestaan vuonna 1932 Peurakoski työskenteli vakuutusyhtiö Metsäpalon toimitusjohtajana 1932–1943. Hänellä oli useita luottamustehtäviä alansa yhdistyksissä, järjestöissä ja komiteoissa sekä eri yhtiössä. Peurakoski oli Keskinäisen Metsäpaloapuyhdistyksen johtokunnan puheenjohtajana, Henkivakuutusyhtiö Salaman hallintoneuvoston jäsenenä sekä Suomen Hypoteekkiyhdistyksen johtokunnan varajäsenenä. 
Peurakoski toimi Pieksämäen kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Kansanedustajaksi hänet valittiin Mikkelin läänin vaalipiiristä, hän toimi Suomalaisen puolueen ja kokoomuksen eduskuntaryhmissä 1909–1919.
BloodRayne

Blood Rayne on videopeli- ja elokuvasarja, johon kuuluu kolme peliä ja kolme elokuvaa. Myös sarjakuvat ovat osa sarjaa. Tarina seuraa Rayne-nimistä puolivampyyria.
Yleistä.
"BloodRayne"-sarjan juoni kulkee ennen toisen maailmansodan (pelissä "BloodRayne") ajoista 2000-luvulle ("BloodRayne 2") seuraten Rayne-puolivampyyrin tarinaa. Elokuvan aikajana ei seuraa pelien maailmaa.
Rayne on verenhimoinen yhdysvaltalainen puolivampyyri, joka on syntynyt noin vuonna 1915–1916 sen jälkeen kun hänen vampyyri-isänsä Kagan raiskasi tämän äidin. Myöhemmin Kagan murhasi koko Raynen perheen, jotta tällä ei olisi muuta vaihtoehtoa kuin kääntyä hänen puoleensa.
Noin vuonna 1932 Rayne vietti teini-ikänsä yrittämällä metsästää ja tappaa isänsä kostaakseen perheensä puolesta. Tämän seurauksena hän saapui Eurooppaan, missä hän suoritti sarjan murhia ennen pidätystään. Väittämällä uhreja vampyyreiksi hän ei saavuttanut uskottavuutta virkavallan silmissä, mutta pystyi nopeasti pakenemaan ja jatkamaan metsästystä.
Rayne rekrytoitiin mystiseen Brimsonen seuraan (Brimstone Society). Brimstonen seura lähetti hänet joukkoon tehtäviä, jotka poistaisivat yliluonnolliset uhat maailmasta. Eräs näistä tehtävistä vaati häntä käyttämään vampyyrisia voimia natseja vastaan, jotka olivat aikeissa käyttää maagisia esineitä nostaakseen Adolf Hitlerin valtaan. Rayne myös oppi käyttämään natsien vangeilla kehittämiä demonisia Daemite-parasiittejä heitä itseään vastaan. Taustatarina pohjautuu vaikutteiltaan useiden historiallisten natsien okkultisten ryhmiin kuten Thule societyyn.
Vaikutukset.
"BloodRayne" vaikuttaa olevan inspiroitu Terminal Realityn aikaisemman "Nocturne"-pelin aineksista. Nocturnen kolmannen persoonan selviytymiskauhupelin sankaritar Svetlana, myös puolivampyyri ja metsästäjä, on hyvin samanlainen kuin "BloodRayne". Aikaisissa betaversioissa pelistä näiden hahmojen ulkonäky ja asusteet ovatkin hyvin samankaltaisia. Lisäksi jotkin "BloodRayne"-pelisarjan vihollista (kuten Daemites ja lepakkovampyyri) ovat alun perin olleet Nocturnessa. "BloodRaynen" viimeinen osio on myös samoissa maisemissa (Gaustadtin linna) kuin Nocturnen alku. Myös ”Brimstone Society” on konseptina vastaava kuin ”Spookhouse” "Nocturnessa". Alun perin "BloodRayne" olikin tarkoitettu "Nocturnen" jatko-osaksi, mutta tuottajat ajattelivat sen myyvän enemmän omalla nimellään.
Sarjakuvat.
Syksyyn 2006 mennessä on julkaistu viisi "BloodRayne"-albumikirjaa:
Reinhold Grönvall

Reinhold Grönvall (1. toukokuuta 1851 Pori – 3. maaliskuuta 1916 Lavia) oli suomalainen kirkkoherra ja lääninrovasti sekä suomalaisen puolueen kansanedustaja. 
Grönvallin vanhemmat olivat työmies Jakob Reinhold Grönvall ja Anna Greta Kröning. Hän pääsi ylioppilaaksi 1871, sai pappisvihkimyksen 1877 ja suoritti pastoraalitutkinnon 1886. Grönvall toimi kirkkoherran apulaisena Hämeenlinnassa 1877–1879 ja Porissa 1879–1896. Hän oli Ulvilan vt. kirkkoherrana 1892–1896 ja viimeksi Lavian kirkkoherrana 1896–1916 sekä Tyrvään rovastikunnan lääninrovastina 1905–1916. Grönvall oli tämän ohella uskonnon opettajana Hämeenlinnan tyttökoulussa 1877–1879 ja eri oppikouluissa Porissa 1879–1891. Hän toimi myös Satakunta-lehden toimittajana vuosina 1880–1896.
Grönvall toimi Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä valittuna kansanedustajana suomalaisessa puolueessa vuodesta 1910 kuolemaansa saakka. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Porin kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Grönvall oli naimisissa vuodesta 1879 Anna Sofia Ekmanin kanssa.
Matti Hälli

Matti Hälli (20. maaliskuuta 1913 Oulu – 29. maaliskuuta 1988 Oulu) oli suomalainen kirjailija. Pitkän uransa aikana hän kirjoitti lähes 40 romaania ja novellikokoelmaa sekä lukuisan määrän pakinoita, kertomuksia ja esseitä.
Elämä ja ura.
Lapsuus ja nuoruus.
Matti Hälli syntyi vuonna 1913 nahkatyömies Matti Hällin ja hänen vaimonsa Matildan perheeseen. Molemmat vanhemmat työskentelivät Åströmin nahkatehtaalla, jossa valmistettiin tarvikkeita Venäjän armeijalle. Hällin äiti kuoli poikansa ollessa parivuotias, ja isä ja poika muuttivat asumaan isän sisaren Anna Hällin luokse Oulujoen rannalle Alalaanilaan.
Ylioppilaaksi Matti Hälli kirjoitti Oulun lyseosta vuonna 1933. Opintonsa Helsingin yliopistossa hän aloitti jo samana vuonna, mutta tilapäiset ansiotyöt, kirjailijaura ja sota pitkittivät akateemisten oppiarvojen saavuttamista. Yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Hälli valmistui 1952 Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta ja filosofian maisteriksi 1970 Helsingin yliopistosta pääaineenaan estetiikka ja nykyiskansain kirjallisuus.
Oulun ja Hailuodon kuvaaja.
Tuotannossaan Hälli palasi lapsuutensa maisemiin Merikosken rannalle. Oulu-trilogian aloittava "Valkea kaupunki" (1957) kuvaa 1950-luvun Oulua, jonka puutaloidylli on vaihtunut kerrostaloihin ja tehtaisiin. Romaanin perussävy on nostalginen, hivenen paatoksellinenkin. Hälli rinnastaa kaupungin kasvun yksilön elämään: romaanin päähenkilö, maisteri Sahra, kaipaa vanhaa Oulua, mutta sisäistää ajan myötä muutoksen välttämättömyyden.
"Lassinkalliossa" (1959) palataan ajassa 1930-luvulle, jolloin Merikoski oli vielä vapaa ja elämä Oulussa muutoinkin maaseutumaista. Teoksen nimi viittaa Merikosken hurjimman virtauksen kohdalla olevaan kallioon, jonka päälle rakennettiin myöhemmin voimalaitoksen patosilta. Myös trilogian päättävä "Kosken kuuluvissa" (1967) korostaa Merikosken roolia kaupunkimiljöössä: joen nurjalla puolella asuu köyhä työväestö, oikealla puolella taas paremmin toimeentulevat ihmiset.
Hällin tuotannosta on tehty myös kaksi pitkää kotimaista näytelmäelokuvaa: Oi, aika vanha, kultainen...!/1942 Ohjaus: Orvo Saarikivi. Tuotanto Oy Suomen Filmiteollisuus. Elokuva pohjautuu Hällin romaaniin Oi, aika sä entinen /1942. Suopursu kukkii /1947 Ohjaus Toivo Särkkä. Tuotanto Oy Suomen Filmiteollisuus. Elokuva pohjautuu Hällin romaaniin Suopursu kukkii/1943.
Hailuodosta, jossa Matti Hälli vietti kesänsä 1950-luvun lopulta lähtien, tuli Oulun ohella tärkeä kirjailijatyön virike. Romaanisarjassa "Isä Jumalan ilveilijä" (1961), "Ruottinojan aurinko" (1963) ja "Meri-Heikin perintö" (1965) Hälli kirjoittaa näkyviin sen, mikä virallisista historiankirjoituksista uupuu: tavallisten ihmisten ajatukset ja arvot, myyttien ja uskomusten kulttuurihistorian.
Palkinnot.
Suomen kansallisfilmografia 3 1943-1947/Painatuskeskus, Helsinki. Julkaisija Suomen elokuva-arkisto 1993
Apollo et Hyacinthus

Apollo et Hyacinthus (KV 38) on Wolfgang Amadeus Mozartin vuonna 1767 säveltämä ooppera. Ooppera on Mozartin ensimmäinen, jos "Die Schuldigkeit des ersten Gebotes" katsotaan yksinkertaisesti draamalliseksi sakraalimusiikiksi.
Kolminäytöksinen ooppera perustuu antiikin Kreikan mytologiaan sellaisena kuin siitä kertoo roomalainen runoilija Ovidius teoksessaan "Muodonmuutoksia".
Myytin mukaisesti Hyacinthus kuolee tapaturmaisesti Apollon viskaaman kiekon osuttua hänen päähänsä. Toisaalta myytti kertoo myös, että tuulen jumala Zephyrus olisi vastuussa nuorukaisen kuolemasta. Tämä näet ohjasi kiekon osumaan nuorukaiseen, koska oli itsekin rakastunut häneen. Hyacinthuksen kuoltua Apollo on surun murtama ja tekee nuorukaisesta kukan, hyasintin, jonka terälehdillä kimaltelee pisaroina nuori veri.
Libreton tehnyt Rufinus Widl oli pappi, minkä tähden tarina on muokattu melkoisen rajusti ja sen homoseksuaalinen luonne on muutettu Apollon rakkaudeksi Hyacinthuksen sisarta Meliaa kohtaan.
Vuosisadan rakkaustarina (Ilkka Jääskeläisen albumi)

Vuosisadan rakkaustarina on Idols-ohjelman toisen kauden voittajan, suomalaisen poplaulajan Ilkan debyyttialbumi, joka julkaistiin 28. maaliskuuta 2006.
Niin ikään Idols-kilpailuun osallistunut, Ilkan kaksoisveli Heikki Jääskeläinen laulaa myös albumilla, yhteensä yhdeksässä kappaleessa. Albumin ensimmäinen radiosoittoon asti päässyt kappale oli veljesten yhteiskappale "Soita", joka alkoi soida Suomen radioasemilla helmikuussa 2006. Kappaleeseen tehtiin myös musiikkivideo, joka kuvattiin Espanjan Madridissa.
Albumilta ei julkaistu yhtään varsinaista singleä. Kappaleista "Unohda en", "Vuosisadan rakkaustarina" ja "Soita" tehtiin promosinglet radioasemille. Lisäksi tehtiin kappaleet "Soita" ja "Se ainut" (ei albumilla) sisältävä single, jota jaettiin Daim-makeisten mukana.
Suomen virallisella albumilistalla levy nousi julkaisuviikolla toiseksi. Yhteensä se pysyi listalla 12 viikkoa. Jääskeläisen kotisivujen mukaan levyä on myyty yli 14 000 kappaletta.
M (James Bond)

M on James Bond -kirjoissa ja elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen MI6-tiedustelupalvelun johtaja. Ian Flemingin kirjoissa, ja osassa Bond-elokuvista M on oikealta nimeltään Sir Miles Messervy ja naispuolisena Olivia Mansfield, jonka nimikirjaimesta tunnuskirjain ilmeisesti on johdettu. 
Todellinen MI6 perustettiin 1909 osana silloista Secret Service Bureauta. Palvelun ensimmäinen johtaja oli Sir Mansfield Smith-Cumming, jonka koodinimeä ”C” (kirjain tulee myös sukunimestä) on käytetty kaikista myöhemmistä johtajista. Ian Fleming tapasi hyödyntää leikillisesti sota-aikaisia tietojaan ja yksinkertaisesti vaihtoi kirjaimen.
Virallisissa James Bond -elokuvissa M:ää esitti ensin Bernard Lee 11 ensimmäisessä Bond-elokuvassa. Leen kuoltua vuonna 1981 roolin peri Rob Brown. Elokuvasta "007 ja kultainen silmä" lähtien M:ää esitti Judi Dench ja elokuvan "007 Skyfall" lopussa uutena M:nä nähdään Ralph Fiennes. Epävirallisessa "Älä kieltäydy kahdesti" -elokuvassa M:n roolissa nähtiin Edward Fox. 
Elokuvassa "Erittäin salainen" M ei esiinny ollenkaan ja hänen kerrotaan olevan lomalla. Tämä johtui siitä että Bernard Lee kuoli hieman ennen kuvausten alkua ja tätä kunnioittaen elokuvan tekijät palkkasivat M:lle uuden näyttelijän vasta seuraavaan elokuvaan.
Kuurola

Kuurola on Kokemäellä sijaitseva kylä. Se sijaitsee Kokemäenjoen pohjoispuolella yhdystie 2440:n varrella noin viiden kilometrin päässä Kokemäen keskustasta. Harjavaltaan Kuurolasta on matkaa noin seitsemän kilometriä. 
Kuurolassa toimii Kuurolan Kyläyhdistys ja Kuurolan VPK. Kuurolan koulu lakkautettiin vuonna 2006. Kuurolassa on toiminut kaksi kyläkauppaa, joista toinen lopetettiin 1960-luvulla ja toinen 1984–luvun puolivälissä.
Jouni Kalliokoski (pesäpalloilija)

Jouni Kalliokoski (s. 17. kesäkuuta 1977 Kuortane) on suomalainen pesäpalloilija. Kalliokoski edusti pesäpallourallaan Alajärven Ankkureita ja Jyväskylän Kiriä. Kasvattajaseura oli Kuortaneen Kunto. Peliura päättyi vuonna 2001. Hänen pelipaikkansa oli lukkari.
Winnie van Weerdenburg

Wilhelmina ”Winnie” van Weerdenburg (1. lokakuuta 1946 Haag – 27. lokakuuta 1998 Haag) oli alankomaalainen uimari, joka saavutti pronssimitalin 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä kesäolympialaisissa 1964. Hänen joukkuetoverinsa olivat Pauline van der Wildt, Toos Beumer ja Erica Terpstra, ja heidän pronssiaikansa oli 4.12,0. Ainoassa henkilökohtaisessa startissaan, 100 metrin vapaauinnissa, van Weerdenburg ei selviytynyt alkueriä pidemmälle.
Yhteysalus

Yhteysalus on sotilas- tai siviilikäyttöön rakennettu tai valmiista aluksesta muutettu kuljetusalus, jonka tehtävänä on kuljettaa ihmisiä ja tavaraa saaristoissa oleviin asutuksiin tai linnakkeisiin. Nämä alukset eroavat lautoista siinä suhteessa, että ne voivat liikennöidä vapaasti normaalireitistään poiketen ja ovat pääsääntöisesti huomattavan paljon merikelpoisempia kuin suojaisille ja suhteellisen lyhyille reiteille tarkoitetut lautat.
Aiemmin Suomessa siviilikäytön yhteysalukset kuuluivat Merenkulkuhallitukselle; suurin osa siirtyi valtiojohtoiselle Arctia Shipping-varustamolle ja nykyään monet ovat yksityisiä; maailmalla käytäntö vaihtelee julkisesta vallasta yksityisiin varustamoihin tai omistajiin, maasta riippuen. Suomessa ensimmäiset julkisen vallan omistamat yhteysalukset olivat S/S Dragsfjärd ja sen korvannut S/S Aranda.
Tunnetuksi ja arvossa pidetyksi ehti tulla vuoteen 1944 saakka Suomenlahden ulkosaaria palvellut s/s Suursaari.
Asevoimien yhteysalukset.
Puolustusvoimien yhteysaluksia on runsas kirjo; merkittävin ryhmä on Valas-luokka, joka pystyy kuljettamaan peräkannellaan yhden kolmiakselisen kuorma-auton tai vastaavan määrän pienempiä ajoneuvoja. Aluksia on neljä eli Valas, Vahakari, Vaarlahti ja Vänö; ne on sijoitettu rannikkotykistön linnakkeiden yhteysaluksiksi. Kaikki ovat jäävahvistettuja ja pystyvät toimimaan myös jäänmurtajan tehtävissä tarpeen vaatiessa.
Kelirikkoalukset.
Myös pienempiä yhteysaluksia, mm. rannikkotykistölle rakennettu kuusi alusta käsittävä Hauki-luokka (Hauki, Hakuni, Havouri, Hankoniemi, Hirsala, Houtskär), joka pystyy liikkumaan kokoisiaan huomattavasti vahvemmissa jäissä, on rakennettu nimenomaan kelirikkoajan liikennettä varten. Näitä aluksia kutsutaan nimikkeellä kelirikkoalus. 
Merivartiostolla on vastaavia teräsrunkoisia aluksia runsaasti; niistä on perinteisesti käytetty lyhennettä RV eli rautavene (epävirallinen kutsumanimi "rautaville").
Samoin luotsien perinteinen haminalaiskutteri on nimenomaan kelirikkoalus.
Norjassa vastaavia aluksia on runsaasti; ne ovat pitempien yhteysvälien vuoksi huomattavasti suurempia, jotka pystyvät kuljettamaan pienehkön maastokuorma-auton tai vastaavan ajoneuvon peräkannellaan avomerioloissa; näitä aluksia käytetään maan ulkosaariston yhteystehtäviin.
Huippuvuorille liikennöidään tarkoitukseen erikseen rakennetuilla jäävahvistetuilla aluksilla, jotka pystyvät kuljettamaan ajoneuvoja, koska alueen olosuhteet vaativat sitä.
Ahvenanmaan-mestaruusturnaus

Ahvenanmaan mestaruusturnaus on jokavuotinen jalkapalloturnaus, johon osallistuvat ahvenanmaalaiset jalkapallon seurajoukkueet. Turnauksessa on eri tasoisia divisioonia, ja 1. divisioonassa pelaa neljä joukkuetta, jotka ratkaisevat mestaruuden. Ottelut pelataan 2x40-minuuttisina, ja käytössä on rajaton määrä pelaajavaihtoja. Turnausta on hallinnut maarianhaminalainen Veikkausliigajoukkue IFK Mariehamn.
Väyläalus

Väyläalus tai väylänhoitoalus on vesiväylien hoitoa varten suunniteltu ja rakennettu erityisrakenteinen työalus.
Väyläalukset Suomessa.
Aina 1970-luvun loppuun asti, jolloin "Seili"-luokka astui palvelukseen, näitä merenkulun turvalaitteita rakentavia ja huoltavia aluksia kutsuttiin nimikkeellä tarkastusalus. Ne poikkeavat nykyisistä eniten pienemmällä kansitilalla, koska hyvin kauan väyliä merkittiin kevyemmillä viitoilla kuin nykyisin. Viimeisiä perinteisiksi tarkastusaluksiksi rakennettuja olivat vuoteen 2014 merenmittaajien käytössä ollut Helsingin luotsipiirin tarkastusalus "Saaristo" (Reposaaren konepaja 1965) ja tämän sisarlaiva "Suunta" (Rauma-Repolan Reposaaren konepaja 1975).
Suomessa väyläalukset omistaa valtion Meritaito Oy (vuonna 2014). Aluksia on kaksi suurta eli "Seili" ja "Letto", kolme keskikokoista eli "Sektori", "Kummeli" ja "Linja" sekä kolme pienempää "Oili"-luokan väyläalusta. Lisäksi on pienempiä väyläaluksia. Suuret väyläalukset toimivat myös öljyntorjunta-aluksina.
Suuret väyläalukset on varustettu raskaalla nosturilla ja välineistöllä raskaiden poijujen huoltoa varten. Poijut voidaan pestä, hiekkapuhaltaa ja maalata merellä tarpeen vaatiessa. Lisäksi väyläalukset huolehtivat kasuunimajakoiden huollosta.
Tila-auto

Tila-auto (, MPV) tarkoitti aiemmin pakettiautoista tehtyjä henkilöautomuunnoksia, mutta nykyään tila-autot ovat aivan oma luokkansa. Suurimmat tila-autot saattavat yhä perustua pakettiautoihin, mutta keskikokoiset ja pienet tila-autot perustuvat usein tavallisiin B- ja C-segmentin autoihin. Nykyisen tila-autojen esiinmarssin Euroopassa aloitti Renault Scénic 1990-luvun lopussa. Tila-autot ovat sedan-, hatchback- ja farmarimalleja korkeampia. 
Suuria tila-autoja.
Englanniksi "minivan" tai "large MPV".
Keskikokoisia tila-autoja.
Englanniksi "compact MPV", perustuvat yleensä C-segmentin automalleihin.
Pieniä tila-autoja.
Englanniksi "mini MPV", perustuvat yleensä B-segmentin automalleihin.
Gilbert Gress

Gilbert Gress (s. 17. joulukuuta 1941) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. 
Peliura.
Gress aloitti peliuransa kotikaupunkinsa ykkösseurassa RC Strasbourgissa 1960. Gress voitti seurassa Coupe de Francen 1966. Gress siirtyi saksalaiseen VfB Stuttgartiin 1966. Stuttgartissa Gress ei saavuttanut suuria meriittejä, mutta sai kutsun Ranskan maajoukkueeseen. Gress pelasi "Les Bleus'ssä" 1966–1971 osallistuen myös MM-turnaukseen 1966. 
1971 Gress palasi kotimaahansa Olympique Marseillen riveihin, jossa Gress voitti Ranskan mestaruuden kahteen otteeseen 1971 ja 1972. Gress palasi vielä kahdeksi vuodeksi RC Strasbourgiin josta siirtyi sveitsiläiseen Neuchâtel Xamaxiin, jossa päätti peliuransa 1976.
Ura valmentajana.
Gress aloitti valmennusuransa tutussa seurassa, RC Strasbourgissa 1977. Gress johdatti seuran Ranskan mestariksi 1979 ensimmäistä kertaa seuran historiasta. Gress sai saavutuksen vuoksi suuren suosion seuran fanien keskuudessa ja hänelle perustettiin jopa oma fanikerho. Suosiostaan huolimatta Gress lähti 1980 Strasbourgista ja siirtyi belgialaisen Club Bruggen päävalmentajaksi. Menestys jäi vaatimattomaksi ja 1981 Gress siirtyi Neuchâtel Xamaxin päävalmentajaksi. Hän toimi Xamaxin päävalmentajana yhdeksän vuotta ja voitti kaksi Sveitsin mestaruutta.
1991 Gress palasi takaisin Ranskaan ja Strasbourgiin. Toinen rupeama RC Strasbourgin peräsimessä ei tuonut edellisen kaltaista menestystä ja 1994 hän päätti palata Xamaxin valmentajaksi. Sveitsissä saavutukset nostivat Gressin Sveitsin maajoukkueen päävalmentajaksi 1998. Pesti jäi lyhytikäiseksi ja päättyi seuraavana vuonna. 
Gressin toistaiseksi viimeiseksi suureksi voitoksi on jäänyt Sveitsin cup-mestaruus vuodelta 2000 FC Zürichin päävalmentajana.
Kesällä 2009 Gress palasi valmennustehtäviin siirtyen RC Strasbourgin peräsimeen. Gressin paluu Strasbourgiin jäi lopulta lyhyeksi, sillä hän jätti tehtävänsä jo elokuussa seuran aloitettua kautensa tappioiden merkeissä.
Singaporen kansallinen yliopisto

Singaporen kansallinen yliopisto (, lyh, NUS; , lyh. , "Guódà"; ; ) on Singaporen vanhin ja suurin yliopisto. NUS on tutkimuspainotteinen yliopisto ja vuodesta 2006 lähtien voittoa tavoittelematon organisaatio. Yliopiston 150 hehtaarin kampus sijaitsee Kent Ridgessä Kaakkois-Singaporessa.
Historia.
Yliopiston juuret juontavat vuoteen 1905, jolloin Singaporeen perustettiin The Straits Settlements and Federated Malay States Government Medical Schoolin. Tämä lääketieteellinen oppilaitos oli kaupungin vuonna 1823 perustaneen Sir Thomas Stamford Rafflesin kauaskantoinen unelma. Oppiaitoksen nimi muutettiin vuonna 1912 King Edward VII Medical Schooliksi ja vuonna 1921 korkeakoulu nimettiin King Edward VII College of Medicineksi.
Vuonna 1929 perustettiin Raffles College antamaan yliopistokoulutusta taide- ja sosiaaliaineissa. Raffles College yhdistyi 8. lokakuuta 1949 King Edward VII College of Medicineen ja kokonaisuus sai nimekseen Malayan yliopisto. Se järjestäytyi vuonna 1959 kahteen alueorganisaatioon, Kuala Lumpurin ja Singaporen toimipisteiksi. Malesian hallitus päätti vuonna 1960 muodostaa näistä erilliset yliopistot. Vuonna 1962 voimaan astunut säädös loi itsenäiset Malayan yliopiston Kuala Lumpuriin ja Singaporen yliopiston.
Vuonna 1980 nykyinen kansallinen yliopisto muodostettiin kahdesta yliopistosta: University of Singaporesta ja Nanyang Universitysta. Alkuperäinen Nanyang Universityn symboli, kolme yhteen kiertynyttä sormusta lisättiin osaksi uutta NUS:n vaakunalogoa.
Koulutus.
Yliopisto tarjoaa 27 alemman korkeakoulututkinnon sekä 115 ylemmän korkeakoulututkinnon, tohtorin tai Graduate Diploma -koulutusohjelmaa. Koulutusta tarjoavia tiedekuntia on kolmetoista. NUS tekee yhteistyötä koulutuksen saralla maailman johtavien yliopistojen kanssa (mm. MIT, Karoliininen instituutti, Duke University ja King's College London). Yliopistolla on lisäksi tiedekuntia Singaporen ulkopuolella neljässä maassa (Intia, Kiina, Ruotsi, Yhdysvallat).
Asuminen.
NUSilla on kuusi asuntolaa yhteensä noin 3000 henkilölle. Asuntolat sijaitsevat eri osissa kampusta ja ovat tunnettuja vaihtelevasta virkistystoiminnastaan, rikkaasta historiastaan ja kulttuuristaan. Asuntoloilla on omat ylläpito- ja hallinto-organisaationsa.
Asuntolat:
Kuuluisia yliopistosta valmistuneita.
King Edward VII College of Medicine/Raffles Collegen ajalta (1905 – 1949)
University of Malayan (Singapore) ajalta (1949 – 1962)
University of Singaporen ajalta (1962 – 1980)
The National University of Singaporen ajalta (1980 – )
Fresnelin integraalit

Fresnelin integraalit ovat kaksi integraalia, jotka esiintyvät tutkittaessa aaltoliikkeen, tavallisimmin valon, lähikenttädiffraktiota eli Fresnel'n diffraktiota. Fresnelin integraalit ovat
formula_1
sekä
formula_2
Fresnelin integraalit ovat tyyppiä 0, 1 tai 2. . Tyypissä 1 integraalimerkin edessä käytetään kerrointa formula_3. Mikäli integraali määritetään sarjakehitelmällä tai numeerisesti integroimalla on se tyyppiä 1.
Näitä integraaleja ei voida lausua alkeisfunktioiden avulla ja niitä pidetään siksi omina funktioinaan. Niille on kuitenkin olemassa sarjakehitelmät
formula_4
ja 
formula_5
missä formula_6 tarkoittaa kertomaa.
Kun x on ääretön niin s(x)=0.5 ja c(x)=0.5.
Kuvan integraalit on laskettu numeerisesti integroimalla. Fresnelin integraalit voi laskea tarkasti ja suoraan yhtälöllä, kun x on vähintään 7.5.
Cornun spiraali.
Piirtämällä koordinaatistoon käyrä formula_7 saadaan käyrä, joka tunnetaan Cornun spiraalina eli klotoidina. Siitä käytetään myös nimitystä Eulerin spiraali keksijänsä Leonhard Eulerin mukaan. Muita klotoidin tutkijoita ovat mm. Marie Alfred Cornu, joka keksi klotoidin laskentakaavan. Klotoidissa käyrän kaarevuus muuttuu suoraviivaisesti käyrän mukana.
Sitä käytetään teiden ja rautateiden linjauksen suunnittelussa, sillä se on erityisen tehokas siirtymäkaaren muoto suoran ja ympyränkaaren välissä. Klotoidin kohdalla myös keskipakovoima muuttuu suoraviivaisesti.
Kaikki klotoidit ovat keskenään yhdenmuotoisia, erot selittyvät eriarvoisesta "a" parametrista. 
Symbolit:
 Määritetään kaarevuus,
 formula_8
 formula_9
 formula_10
 Kirjoitetaan muotoon,
formula_11
Jossa a-parametri
formula_12
Tai
formula_13
Täten
formula_14
Speyerin tuomiokirkko

Speyerin tuomiokirkko on basilika Speyerin kaupungissa Saksassa. Se on rakennettu punaisesta hiekkakivestä ja on kaupungin huomattavin nähtävyys. Kirkko rakennettiin vuosina 1030–1061 keisari Konrad II:n aloitteesta hänen viimeiseksi lepopaikakseen. Speyeriin on lisäksi haudattu seitsemän muuta saksalaista hallitsijaa ja joitakin heidän vaimoistaan sekä useita piispoja.
Rakennus on säilyttänyt alkuperäisen tyylinsä, mikä tekee siitä yhden parhaimmista puhtaan romaanisen arkkitehtuurin säilyneistä edustajista. Kirkon huomattavin piirre on sen pylväsparveke, joka kiertää koko rakennuksen aivan katon alla. Sen etujulkisivun entistämisen suunnittelusta on vastannut arkkitehti Heinrich Hübsch. Tuomiokirkko vaikutti merkittävästi romaanisen arkkitehtuurin myöhempään kehitykseen 1000- ja 1100-luvuilla. Kirkko tunnetaan myös itä- ja länsipään tasapainoisesta jaosta ja neljän tornin symmetrisestä sijainnista.
Kirkkoon haudatut hallitsijat ja kuninkaat:
Vuonna 1981 Speyerin tuomiokirkko valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
APM

APM () on tietokoneen tehonhallintaan liittyvä määrittely, jonka kehittäjinä ovat HP, Intel, Microsoft, Phoenix ja Toshiba. Se mahdollistaa IBM-yhteensopivien koneiden tehonkulutuksen hallinnan.
APM on vanhentunutta tekniikkaa, jonka seuraajana on ACPI.
Mattias Eklundh

Mattias "IA" Eklundh (s. 6. lokakuuta 1969) on ruotsalainen kitaristi, joka soittaa ruotsalaisessa Freak Kitchen -yhtyeessä. Hän on myös levyttänyt joitakin soololevyjä.
Lapsuus ja nuoruusvuodet.
Eklundh innostui musiikista kuusivuotiaana, kun hän sai KISS -yhtyeen levyn "Destroyer". 13-vuotiaana hän alkoi soittaa kitaraa.
Musiikkiura.
1980-luvun puolivälissä Eklundh perusti Frozen Eyes -yhtyeen, joka kuitenkin hajosi pian vuonna 1988 julkaistun levyn julkaisemisen jälkeen. Yhtyeen hajoamisen jälkeen Eklundh liittyi Fate -nimiseen tanskalaiseen metalliyhtyeeseen soolokitaristiksi. Hän kuitenkin erosi tästäkin yhtyeestä vuonna 1991 albumin julkaisun jälkeen. Eklundh palasi Ruotsiin ja perusti oman yhtyeensä, Freak Kitchenin, joka toimii nykyäänkin. Eklundh on vuodesta 2014 soittanut Caparison Guitarsin signature-malliaan.
Diskografia.
Freak Kitchen
ks. Freak Kitchenin diskografia
Adam Air

Adam Air (PT. Adam SkyConnection Airlines) oli yksityisomisteinen lentoyhtiö, jonka kotipaikka sijaitsi Jakartalla Indonesiassa. Lentoyhtiön kotilentoasema oli Soekarno-Hattan kansainvälinen lentoasema, muita solmukohtia oli myös Medanissa ja Surabayassa. 18. kesäkuuta 2008 Indonesia perui Adam Airin lentotoimintaluvan.
Laivasto.
Adam Airin laivasto koostui seuraavista lentokoneista elokuussa 2006:
Onnettomuudet.
1. tammikuuta 2007 lennonjohto kadotti yhteyden Adam Airin lennon 574 kanssa, noin tunti ennen kuin koneen oli tarkoitus laskeutua Manadoon, Sulawesiin, Indonesiaan. Koneen pahoin hajonnut hylky löytyi myöhemmin syvältä merenpohjasta. Lentoarvotallennin ja ohjaamon ääninauhuri löytyivät lähes 2 000 metrin syvyydestä.
Tatsuya Fujiwara

Tatsuya Fujiwara ( "Fujiwara Tatsuya", s. 15. toukokuuta 1982, Saitama, Japani) on japanilainen näyttelijä. 
Fujiwara on näytellyt muun muassa Shūya Nanaharan roolissa satiirisessa ja kiistanalaisessa elokuvassa "Battle Royale" ja sen jatko-osassa ' sekä Light Yagamin roolissa elokuvissa "Death Note" ja '. Hän on tehnyt teatterissa yhteistyötä japanilaisen teatteriohjaajan Yukio Ninagawan kanssa. Ennen elokuvauraansa Fujiwara oli jo tehnyt roolin teatterilavalla näytelmässä "Shintoku-maru". Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa William Shakespearen näytelmissä "Hamlet" ja "Romeo ja Julia".
Speyer

Speyer on kaupunki Saksan Rheinland-Pfalzin osavaltiossa. Se sijaitsee Reinin varrella noin 25 kilometriä etelään Ludwigshafenista ja Mannheimista. Kaupungissa on arviolta 50 284 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 42,6 neliökilometriä.
Speyerissä on tiivis keskusta, jota hallitsee tuomiokirkko. Pääalttarin alle on haudattu kahdeksan saksalaista keisaria ja kuningasta. Kuitenkin osa ruumiista lienee hävinnyt ranskalaisvalloitusten aikana 1600- ja 1700-luvuilla.
Tuomiokirkon lisäksi muita nähtävyyksiä Speyerissa ovat Saksan korkein kaupunginportti (Altpörtel), Pfalzin historiallinen museo, keskiaikaisen mikven jäänteet, Die Gedächtniskirche der Protestation -kirkko ("Protestin muistokirkko") ja Speyerin tekniikanmuseo. Die Gedächtniskirche der Protestation -kirkko liittyy tapahtumiin, joita pidetään protestanttisuuden alkuna.
High School Musical

High School Musical on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Kenny Ortegan ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva. Elokuvan pääosissa ovat Zac Efron, Vanessa Hudgens, Ashley Tisdale, Lucas Grabeel, Corbin Bleu ja Monique Coleman. Elokuva on saanut kaksi jatko-osaa: "High School Musical 2" ja "".
Juoni.
Elokuva kertoo kahdesta nuoresta, Gabriella Montezista ja Troy Boltonista, jotka tapaavat ensimmäistä kertaa uuden vuoden juhlissa, kun joutuvat laulamaan yhdessä karaokea. Illasta tulee hauska, ja nuoret vaihtavat puhelinnumeroita.
Gabriella muuttaa uuteen kaupunkiin ja päätyy sattumalta samaan lukioon, jota Troy käy. Troy ja Gabriella päättävät uskaltautua koulun tulevan musikaalin koelauluihin. Koulun suosituin tyttö, Sharpay Evans, ja hänen veljensä Ryan haluavat kuitenkin saada musikaalin pääosat, ja yrittävät juonitella asiat niin, etteivät Troy ja Gabriella pääsisi musikaaliin.
Spittal an der Drau

Spittal an der Drau on Dravajoen laaksossa sijaitseva kaupunki Itävallassa Kärntenin osavaltiossa ja tämän suurimman piirin pääkaupunki. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2012 alussa 15 765. 
Ensimmäinen kirjallinen maininta asutuksesta alueella on vuodelta 1191, kun Kärntenin Hermann I ja Otto II rakensivat sairaalan ja kirkon. Ensimmäinen tori perustettiin vuonna 1242 ja vuodesta 1457 kaupunkilaiset saivat oikeuden valita neuvostonsa. Kaupunkia koetteli tulipalo sekä vuonna 1522 että vuonna 1729. Spittal an der Drau sai kaupunginoikeudet vuonna 1930.
Spittal an der Draun kuuluisin nähtävyys on Schloss Porcia -linna, jota pidetään yhtenä Itävallan kauneimmista renessanssilinnoista. Kaupungissa on syntynyt myös tunnettu mäkihyppääjä Thomas Morgenstern.
Yleinen pappeus

Yleinen pappeus on kristillinen oppi, joka tarkoittaa sitä, että kaikilla kristillisen kirkon jäsenillä tai uskovilla on oikeus lukea Raamattua ja harjoittaa uskontoaan itsenäisesti. Se perustuu lukuisiin Raamatun kohtiin Uudessa testamentissa. Yksi merkittävä esimerkki on Ensimmäinen Pietarin kirje 2:9:
"Mutta te olette valittu suku, kuninkaallinen papisto, pyhä heimo, Jumalan oma kansa, määrätty julistamaan hänen suuria tekojaan, joka teidät on pimeydestä kutsunut ihmeelliseen valoonsa." 
Yleisen pappeuden nähdään liittyvän ennen kaikkea oikeuteen rukoilla Jumalaa. Lukuisat kristilliset kirkot (mm. katolinen kirkko, ortodoksinen kirkko ja luterilaisuus) kuitenkin opettavat, että yleisen pappeuden lisäksi on ns. erityinen pappeus, ja että tietyt kirkolliset toimitukset (sakramentit) kuuluvat ainoastaan tehtävään erityisesti vihityille henkilöille, papeille. Luterilaisessa kirkossa erityiselle pappeudelle kuuluu erityisesti "sana ja sakramentit", eli tehtävä opettaa Jumalan sanaa julkisesti ja toimittaa sakramentit, kaste ja ehtoollinen.
Näkemys erityisen ja yleisen pappeuden erosta liittyy yleensä myös näkemykseen siitä, että tavallisen uskovan eli maallikon ja papin välillä on laadullinen ero. Pappi on saanut pappisvihkimyksessä erityisen hengellisen merkin, jonka vuoksi hän voi toimittaa pyhiä sakramentteja. Uskovat, joilla ei vihkimystä ole, eivät puolestaan voi toimittaa esimerkiksi ehtoollista. Tällaista kantaa edustavat ainakin katolisuus ja ortodoksisuus; luterilaisuus ei ota kantaa maallikoiden kykyyn toimittaa sakramentteja, mutta katsoo, että vain papeilla on oikeus toimittaa näitä riittejä. Tosin on huomioitava, että katolisuudessakin hätäkaste on pätevä myös maallikon tai jopa ei-kristityn toimittamana.
Radikaali yleinen pappeus.
Jotkut protestanttiset kirkot ovat radikalisoineet näkemyksen yleisestä pappeudesta. Radikaalissa näkemyksessä yleinen pappeus tarkoittaa myös erityisen pappeuden kieltämistä, jolloin katsotaan, että jokaisella uskovalla on paitsi kyky, myös oikeus opettaa Jumalan sanaa julkisesti ja toimittaa kasteita ja ehtoollisia.
Hermiten polynomi

Hermiten polynomit ovat joukko ortogonaalisia polynomeja. Käytännön sovelluksissa niihin törmää esimerkiksi todennäköisyyslaskennassa ja kvanttimekaniikassa. Hermiten polynomien määrittely eroaa hiukan riippuen siitä, onko materiaalin kirjoittaja tottunut matematiikassa vai fysiikassa käytettyyn esitysmuotoon. Tässä esitetty käsittely vastaa fyysikoiden käyttämää muotoilua. Nämä saadaan muutettua "matemaatikkomuotoon" melko yksinkertaisesti. Polynomit on nimetty ranskalaisen matemaatikon, Charles Hermiten mukaan.
Hermiten polynomeja saadaan Hermiten differentiaaliyhtälön 
formula_1
ratkaisuna, kun yhtälön ratkaisuun käytetty sarjakehitelmä katkeaa formula_2:nnen kertaluvun termin jälkeen. Viisi ensimmäistä Hermiten polynomia ovat
formula_3
formula_4
formula_5
formula_6
formula_7
Polynomien matemaatikko- ja fyysikkomuotojen välillä on yhteys
formula_8.
Hermiten polynomit ovat ortogonaalisia yli koko reaalilukusuoran, sillä kahden polynomin funktiolla formula_9 painotettu sisätulo on nolla eli
formula_10
aina kun formula_11. Hermiten polynomit voidaan laskea Rodriguesin kaavasta
formula_12
tai helpommin rekursiokaavalla
formula_13.
Hermiten polynomien generoiva funktio on 
formula_14.
Tätä on kätevää käyttää monien polynomien ominaisuuksien todistamisessa. Koska Hermiten polynomit ovat ortogonaalisia, niitä voidaan käyttää funktioavaruuden kantana ja näin muodostaa muille funktioille sarjakehitelmiä. Funktio formula_15 voidaan lausua Hermiten polynomikannassa
formula_16,
missä kertoimet formula_17 saadaan laskemalla integraali
formula_18
Hermiten funktiot.
Hermiten polynomien ("fyysikkomuoto") avulla saadaan joukko uusia funktioita
formula_19.
Näitä kutsutaan Hermiten funktioiksi. Ne ovat ortogonaalisia välillä formula_20, sillä
formula_21,
missä formula_22 on Kroneckerin delta. Hermiten funktiot ovat tärkeitä kvanttimekaniikassa, sillä ne toteuttavat differentiaaliyhtälön
formula_23,
mikä vastaa Schrödingerin yhtälöä (yksiulotteisen) harmonisen oskillaattorin tapauksessa eli ne vastaavat hiukkasen energian ominaistiloja ja sitä kautta ovat hiukkasen aaltofunktioita. 
Hermiten funktiot ovat myös (jatkuvan) Fourier'n muunnoksen ominaisfunktioita.
Tsunamin jälkeen

Tsunamin jälkeen () on kolmiosainen minisarja, joka on kuvattu on vuonna 2006. Sarja kertoo vuonna 2004 sattuneesta maanjäristyksestä Intian valtameressä syntyneestä tsunamista Thaimaassa. Sarjan ovat tuottaneet yhdysvaltalainen HBO ja brittiläinen BBC. Sarjaa kuvattiin Phuketissa ja Khao Lakissa huhtikuusta kesäkuuhun saakka vuonna 2006. Suomessa sarjaa esittää Nelonen.
Sarjassa on myös arkistomateriaalia, joka on oikeasti kuvattu videokameralla tsunamin iskettyä.
Rooleissa.
"toimittajat"
"Carterit"
"diplomaatit"
"thait"
"Peabodyn perhe"
Muuta.
Sarjassa esiintyy myös joitakin uhreja, jotka olivat Thaimaassa kun tsunami iski. Ohjelma on myös saanut aikaan kritiikkiä siitä, kun joitakin tsunamin uhreja pyydettiin mukaan kuvauksiin.
Valoelin

Valoelin on rauhanen, joka on joillakin, etenkin meressä elävillä, eläimillä. Madoilla, äyriäisillä ja nilviäisillä valoa syntyy rauhaseritteen joutuessa kosketuksiin veden hapen kanssa. Joillakin kehittyneemmillä eläimillä on valoa säteileviä fotogeenisiä soluja, ja niillä on lisäksi heijastin, valon kohdistava linssi ja joskus jopa värisuodatin. Syvänmeren kalmarit voivat peittää elimen varjostimella. Toisinaan valoa synnyttävät symbioottiset bakteerit, jotka käyttävät valoelimen eritettä ravinnoksi. Tällaiset elimet valaisevat jatkuvasti. Niitä on esimerkiksi mustekaloilla ja luukaloilla.
Joillakin kalalajeilla, kuten kroteilla, elimen tarkoitus on houkutella saaliit lähelle, ettei kalan tarvitse itse metsästää saalistaan. Syvänmerenkalat käyttävät yleisesti valoelimiä täkyinä. Syvänmerenkrottien houkutuselintä nimitetään escaksi. Täky on syvänmerenkroteille elintärkeä, joten kalan täytyy nopeasti syödä saalis, ennen kuin saalis ehtii syödä houkutuselimen.
Toni Kolehmainen

Toni Kolehmainen (s. 20. heinäkuuta 1988 Oulu) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Kolehmainen on Oulun Luistinseuran kasvatti, minkä lisäksi hän on pelannut kaudella 2004–2005 Englannin Valioliigan Blackburn Roversin junioriakatemiassa. Hän pelasi Ykköstä kaudella 2005 OLS:n ja kaudella 2006 sarjan toisen oululaisjoukkueen AC Oulun riveissä. Jälkimmäinen kausi päättyi AC Oulun liiganousuun.
Tammikuussa 2007 Kolehmainen siirtyi alankomaalaisseura AZ:aan kahden ja puolen vuoden sopimuksella. Ensimmäiset puolitoista kautta hän pelasi pääasiassa seuran reservijoukkueessa kunnes kaudeksi 2008–2009 hänet nostettiin vakituisesti edustusjoukkueeseen. Edustusjoukkuedebyyttinsä hän teki 21. tammikuuta 2009 Alankomaiden cupin ottelussa Achilles'29:ä vastaan.
AZ-sopimuksen päätyttyä Kolehmainen palasi elokuussa 2009 AC Ouluun kauden 2009 loppuun ulottuneella sopimuksella. Kausi päättyi AC Oulun liiganousuun, mutta Kolehmainen ei jäänyt joukkueeseen, vaan siirtyi Turun Palloseuraan, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen helmikuussa 2010.
Elokuussa 2012 Kolehmainen siirtyi norjalaisseura Hønefoss BK:hon.
Maajoukkueura.
Kolehmainen on pelannut kymmeniä otteluita Suomen juniorimaajoukkueissa. Palloliitto valitsi hänet vuoden lupaavaksi nuoreksi pelaajaksi vuonna 2006. A-maajoukkuedebyyttinsä hän teki Baltic Cupissa 2012, finaalissa Latviaa vastaan. Samassa pelissä hän myös teki ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa tasoittaessaan vapaapotkusta lukemat 1-1:een.
Ray Toro

Raymond "Ray" Toro (s. 15. heinäkuuta 1977 Kerrany, New Jersey) on yhdysvaltalaisen My Chemical Romance -rockyhtyeen soolokitaristi, säveltäjä ja taustavokalisti. Vuonna 2004 julkaistun "Life On The Murder Scene" -dokumentin mukaan hän on yhtyeestä ainut joka on käynyt collegen.
Soittotyyli ja soittimet.
Ray on soittanut kitaraa pienestä pitäen ja on kertonut aloittaneensa kitaransoiton teinivuosiensa alkuaikoina isoveljensä innoittamana. Hän on kertonut ottaneensa vaikutteita soittotyyliinsä niin blues-, jazz- kuin rock- ja heavy metal -musiikistakin. Esikuvikseen Toro on maininnut muun muassa Jimmy Pagen sekä Jimi Hendrixin.
Toro on käyttänyt uransa aikana pääasiassa sekä Gibsonin että Epiphonen valmistamia Les Paul -mallisia kitaroita, mutta on esiintynyt myös esimerkiksi SG- sekä ES-335-tyyppisten kitaroiden kanssa. Vahvistiminaan Toro käyttää useita erilaisia Marshall-vahvistimia sekä niistä tehtyjä jäljennöksiä.
Muuta.
Rayn afrotukka on säilynyt samanlaisena vuodesta toiseen, toisin kuin bändin (My Chemical Romance) muiden jäsenten hiukset, mikä on faneista huvittavaa. Ray päivittää twitteriään ahkerimmin bändin jäsenistä ja ilmoittaa myös SINGItForJapan -projektin (hyväntekeväisyyttä tsunamin uhreille) edistymisestä blogissaan bändin sivuilla. 
Torolla on portugalilais-puertoricolaiset sukujuuret.
Fjodor Stravinski

Fjodor Ignatijevitš Stravinski (, 20. kesäkuuta 1843 – 4. joulukuuta 1902) oli venäläis-ukrainalainen näyttelijä. Hän oli säveltäjä Igor Stravinskyn isä. Stravinski aloitti esiintymisen aluksi Kiovassa, kunnes muutti Pietariin ja meni Mariinski-teatteriin, jossa oli 26 vuotta vuodesta 1876 vuoteen 1902. Osip Petrov oli Stravinskin opettaja. Stravinski on haudattu Novodevitšin hautausmaalle Pietariin.
Pallada (1906)

 
Pallada () oli Venäjän keisarikunnan laivaston Bajan-luokan panssariristeilijä.&lt;ref name="hs/kk"&gt;&lt;/ref&gt;
Valmistus.
Alus tilattiin Pietarista Amiraliteetin uudelta telakalta, jossa köli laskettiin vuonna 1905. Alus laskettiin vesille 10. marraskuuta 1906 ja otettiin palvelukseen vuonna 1911. 
Aluksen pituus oli 137 metriä, leveys 17,5 metriä ja syväys 6,7 metriä. Aluksen uppouma oli 7 870 tonnia. Laivan 16 500 hv:n koneet kehittivät 21 solmun huippunopeuden. Polttoaineena oli hiili, jota alus poltti vakionopeudellaan sata tonnia päivässä. Miehistöön kuului 20 upseeria ja 560 miestä..
Aseistuksena oli kaksi 203 millimetrin tykkiä, kahdeksan 152 mm:n tykkiä, neljä 47 mm:n tykkiä, kaksikymmentä 75 mm:n kanuunaa ja kaksi 381 mm:n torpedoputkea.
Palvelus.
Sodan alkaessa aluksen miehistöä vahvistettiin noin viidelläkymmenellä miehellä, pääosin kadeteilla. Miehistöä oli uppoamishetkellä 597, joista valtaosa oli venäläisiä, joukossa muutama virolainen ja baltti. Suomalaisia oli yksi, joka oli laivan lääkäri George Silfversvan. Alus oli ehtinyt kapteeni Sergei Magnuksen komennossa osallistua erilaisiin tehtäviin jo aiemmin, muun muassa yhteen tykistötaisteluun Saksan keisarikunnan laivaston panssariristeilijöiden "SMS Magdeburg" ja "SMS Augsburg" kanssa.
Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene "SM U-26" päällikkönään kapteeniluutnantti Egewolf von Berckheim havaitsi 11. lokakuuta 1914 "Palladan" Hangon eteläpuolella. Ammusvarastoon osunut torpedo katkaisi aluksen, joka upposi muutamassa minuutissa, eikä ole varmaa tietoa, ehtikö kukaan pelastautua. Viisi merimiestä oli kuitenkin eri syistä maissa. Tiedot uhrien määrästä vaihtelevat eri lähteissä välillä 584–611.
Risteilijän kahdessa kappaleessa ylösalaisin oleva hylky löytyi noin 60 metrin syvyydestä vuonna 2000, mutta suomalainen sukeltajaryhmä julkisti tiedon vasta syksyllä 2012. Tieto oli kuitenkin kerrottu Museovirastolle ja Sotamuseolle.
Ma’ruf al-Bakhit

Ma’ruf al-Bakhit (, 18. maaliskuuta 1947 – 7. lokakuuta 2023) oli jordanialainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi kahdesti maan pääministerinä (2005–2007, 2011). Ennen pääministerin virkaa hän oli ollut Jordanian suurlähettiläs Turkissa ja Israelissa sekä kansallinen turvallisuuspäällikkö.
Al-Bakhit oli al-Abbadi-heimosta, joka on Jordanian toiseksi suurin, ja syntyi Mahisissa, 10 kilometriä pääkaupungista Ammanista. Hän liittyi Jordanian asevoimiin 1964 ja jätti asevoimat 1999 kenraalimajurina. Al-Bakhit suoritti maisterin tutkinnon Etelä-Kalifornian yliopistossa ja tohtorin tutkinnon Lontoon yliopistossa.
Helmikuussa 2011 kuningas Abdullah II nimitti al-Bakhitin toistamiseen pääministeriksi. Hän korvasi erotetun Samir al-Rifain. Oppositio oli vaatinut al-Rifain erottamista, mutta se ei ollut tyytyväinen myöskään al-Bakhitin valintaan uudeksi pääministeriksi, sillä hän oli toteuttamassa manipuloiduiksi väitettyjä vuoden 2007 parlamenttivaaleja. Abdullah II erotti al-Bakhitin lokakuussa 2011, kun parlamentti oli vaatinut hänen eroaan. Al-Bakhitia syytettiin virkakaudellaan uudistusten hitaasta toteuttamisesta.
Gulassi

Gulassi (aiemmin myös gulašši, ) on Unkarista lähtöisin oleva, paprikalla maustettu liharuoka. Gulassi on suosittu ruokalaji Unkarissa ja sen naapurimaissa sekä Balkanilla. Unkarin kielen sana "gulya" tarkoittaa "paimen".
Perinteisesti Unkarissa gulassi valmistetaan pilkotusta naudanlihasta, se maustetaan sipulilla, paprikajauheella ja suolalla sekä kasviksilla.
Gulassia on Suomessa kutsuttu myös nimellä "paprikahöystö". Vasikanlihasta tehtynä se on tunnettu nimellä "wieniläishöystö" (, häränlihasta tehtynä nimellä "goulasch de bœuf" ja porsaanlihasta valmistettuna nimellä "goulasch de porc"). Itävaltalaisessa gulassissa raa’at perunakuutiot lisätään haudutuksen loppuvaiheessa kypsymään gulassin liemessä.
Jussi Vasara

Jussi Vasara (s. 14. toukokuuta 1987 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeisenä Veikkausliigassa pelaavaa Seinäjoen Jalkapallokerhoa. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Nykyään hän toimii valmennustehtävissä Hongan junioripuolella, sekä seuran U17-joukkueen valmentajana.
Vasara siirtyi Honkaan kauden 2006 jälkeen Helsingin Jalkapalloklubista, jonka reservijoukkue Klubi 04:ssä hän oli enimmäkseen esiintynyt. Myös hänen isoveljensä Vesa Vasara pelasi uransa aikana HJK:ssa ja FC Hongassa.
Vasara on kuulunut Suomen U21-maajoukkueeseen. Hänen kaksi maaliaan Itävallan verkkoon ratkaisevassa karsintaottelussa pelastivat Suomen jatkoajalle, jonka päätyttyä maalittomana Suomi voitti rangaistuspotkukilpailun, mikä takasi Suomen paikan Ruotsissa järjestettyihin jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2009. Hän esiintyi kisoissa Suomen kaikissa kolmessa ottelussa.