tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Viron maatalousyliopisto

Viron maatalousyliopisto (viroksi "Eesti Maaülikool", lyhennys EMÜ) on Tartossa toimiva yliopisto. Yliopistossa opiskeli lokakuussa 2021 noin 3 000 opiskelijaa ja sen henkilökuntaan kuului 1 050 henkeä, joista akateemiseen opetushenkilökuntaan kuului runsas 450 ihmistä.
Historia.
Viron maatalousyliopiston juuret ulottuvat vuonna 1632 perustetun Tarton yliopiston maa- ja metsätalouden opetukseen ja tutkimukseen.
Tarton yliopistoon perustettiin sen uudelleen avaamisen yhteydessä vuonna 1802 maatalouden professuuri. Vuonna 1919 yliopiston perustettiin maatalouden tiedekunta. Vuonna 1951 Tarton yliopiston maatalouden, metsätieteen ja eläinlääketieteen tiedekunnat muodostivat uuden yliopiston, Viron maatalousakatemian. Se toimi Neuvostoliiton maatalousministeriön alaisena.
Viron itsenäisyyden palauttamisen yhteydessä vuonna 1991 maatalousakatemian nimi muutettiin Viron maatalousyliopistoksi.
QS yliopistorankingin alakohtaisen luokittelun mukaan Viron maataloysyliopisto sijottui vuonna 2014 maa- ja metsätieteiden alalla maailman 200 kärkipään yliopiston joukkoon.
Festival dei Due Mondi

Festival dei Due Mondi ('Kahden maailman festivaali') on vuotuinen kesäisin Spoletossa Italiassa kesä-heinäkuun vaihteessa järjestettävä musiikki- ja oopperafestivaali. Festivaalin perusti säveltäjä Gian Carlo Menotti vuonna 1958. Festivaalilla esitetään musiikkia, oopperaa, tanssia, näytelmiä ja visuaalista taidetta sekä järjestetään luonnontieteitä käsitteleviä keskustelutilaisuuksia.
Koska Spoleto oli pieni kaupunki, jossa kiinteistöt ja palvelut olivat siihen aikaan edullisia ja koska paikkakunnalla on kaksi katettua teatteria, amfiteatteri ja muita esiintymistiloja, Menotti valitsi sen taidetapahtuman pitopaikaksi. Spoleto on melko lähellä Roomaa, ja sinne on hyvät rautatieyhteydet.
Tapahtumasta on kehittynyt yksi Italian merkittävimmistä kulttuuri-ilmiöistä. Kolmen viikon mittaisen tapahtuman aikana tarjolla on musiikkia, teatteria ja tanssiesityksiä. Jossakin vaiheessa sitä pidettiin merkittävänä siellä pidettyjen nykyveistotaiteen näyttelyiden ansiosta, mistä kertovat muun muassa siellä olevat Alexander Calderin teokset. Varojen puutteen vuoksi ja siksi että vastaavia festivaaleja järjestetään nykyisin ympäri Italiaa, Spoletossa pidettävä festivaali on menettänyt kansainvälistä merkitystään. Se on kuitenkin yhtä merkittävä kulttuuritapahtuma.
Sanat "Kaksi maailma" festivaalin nimessä tarkoittava, että se liittyy Charlestonissa Etelä-Carolinassa Yhdysvalloissa vuosittain touko-kesäkuussa järjestettävään sisarhankkeeseen Spoleton festivaaliin. Menottin suvun kanssa käytyjen kiistojen jälkeen yhdysvaltalainen Spoleton festivaali on nykyisin itsenäinen. Myös Australiassa järjestettiin lyhyen aikaa vastaava kolmas festivaali.
Ivan Maiski

Ivan Mihailovitš Maiski (, ent. Jan Lachowiecki tai Ljukovetski 19. tammikuuta 1884 – 3. syyskuuta 1975) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, historioitsija ja poliitikko. Maiski oli lähettiläänä Helsingissä vuosina 1929–1932 ja suurlähettiläänä Lontoossa 1933–1943. Helsingissä ollessaan hän allekirjoitti Suomen ja Neuvostoliiton välisen hyökkäämättömyyssopimuksen.
Elämäkerta.
Ivan Maiskin alkuperäinen nimi oli Jan Lachowiecki, ja hän syntyi venäläistyneeseen puolanjuutalaiseen perheeseen Venäjän keisarikunnassa. Valmistuttuaan historioitsijaksi Moskovan yliopistosta vuonna 1903 Maiski liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen menševikkien puolelle. Vuonna 1908 Maiski lähti Venäjältä Länsi-Eurooppaan, jossa hän oppi englantia ja ranskaa. Kun Venäjän sisällissota alkoi, Maiski palasi Venäjälle ja asettui asumaan Samaraan. Hän liittyi heinäkuussa 1918 oma-aloitteisesti ministeriksi sosialistivallankumouksellisten johdolla perustettuun antibolševistiseen Samaran hallitukseen eli Komutšiin, minkä seurauksena hänet erotettiin menševikkipuolueen keskuskomiteasta. Hän erosi lopulta Venäjän sosiaalidemokraattisesta työväenpuolueesta ja liittyi vuonna 1921 bolševikkipuolueeseen.
Vuonna 1922 Maiskin diplomaattiura alkoi ensin Suomessa, sitten Japanissa ja lopulta Lontoossa, jossa hän oli vuoteen 1943. Maksim Litvinovin läheisenä työtoverina hän oli mukana toteuttamassa maansa politiikkaa Espanjan sisällissodan aikana.
Toisen maailmansodan aikana Maiski oli suurlähettiläänä Lontoossa ja yhdisti liittoutuneiden voimat diplomaattina. Hän muun muassa allekirjoitti vuonna 1941 Sikorski–Maiski-sopimuksen, jolla vapautettiin satojatuhansia puolalaisia Neuvostoliiton gulageilta, ja sanoi irti Molotov–Ribbentrop-sopimuksen.
Vuonna 1943 hän sai kutsun Moskovaan ulkoministeriöön, ja hänestä tuli 1943 varaulkoministeri. Hän oli Neuvostoliiton delegaatiossa Jaltan ja Potsdamin konferensseissa. Vuonna 1945 Maiski jäi eläkkeelle diplomaattiuralta ja alkoi kirjoittaa historiaa. 
Hän oli Neuvostoliiton edustajana YK:ssa vuosina 1945–1946 ja Intian-suurlähettiläs 1947–1949. Vuodesta 1946 hän oli Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen. Stalinin kuoleman jälkeen vuonna 1953 Maiski pidätettiin ja tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankilaan. Hänet kuitenkin vapautettiin vuonna 1955 ja rehabilitoitiin. 
Ivan Maiski toimi Kansainliiton neuvoston 105. kokouksessa puheenjohtajana. eikä osallistunut kansainliiton neuvoston 107. kokoukseen, jossa Neuvostoliiton todettiin tulleen erotetuksi Kansainliitosta.
Klaipėdan yliopisto

Klaipėdan yliopisto () on Klaipėdan satamakaupungissa Liettuassa toimiva yliopisto. Yliopisto perustettiin vuonna 1991 meritieteen ja mereen liittyvien aiheiden tutkimiseksi, Liettuan länsiosien kehityksen rohkaisemiseksi ja Liettuan aseman vahvistamiseksi Itämeren alueella.
Nuoreen yliopistoon kuuluu seitsemän tiedekuntaa ja viisi erillislaitosta, joista kaksi on opintoihin ja kolme tutkimukseen suuntautunutta. Yliopistossa opiskelee noin 6 500 opiskelijaa (liettuankielisen sivun mukaan 7 000). Henkilökuntaa on noin 1 300 henkeä.
Yliopistokampuksen yhteydessä toimii tiede- ja teknologiapuisto.
Latvian yliopisto

Latvian yliopisto () on Riiassa sijaitseva Latvian vanhin yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1919 ja siellä opiskelee noin 28 000 opiskelijaa. Akateemista suoritusta mittaavalla listalla Latvian yliopisto on sijalla 1446.
Historia.
Vuoteen 1919 saakka Latvian ainut korkeamman asteen oppilaitos oli Riian polytekninen instituutti, joka oli perustettu vuonna 1862. Ensimmäisessä maailmansodassa sen henkilöstö evakuoitiin Moskovaan etenevien saksalaisten tieltä. Sen henkilöstö palasi Riikaan toukokuussa 1918, jolloin Latvia oli jo julistautunut itsenäiseksi ja maan hallinto harkitsi yliopiston perustamista. Uusi yliopisto avasikin ovensa 28. syyskuuta 1919. Tuolloin yliopistossa toimi yhdeksän tiedekuntaa, 110 opettajaa ja 940 oppilasta. Maailmansotien välisenä aikana ja 1930-luvulla siellä toimi jo 946 opettajaa ja 7 200 oppilasta. Alun perin yliopisto toimi vain kahdessa rakennuksessa, mutta 1930-luvulla rakennusten määrä oli kasvanut jo 17:ään.
Yliopiston toiminta jatkui toisen maailmansodan aikana, mutta sille asettivat rajoituksia ensin Neuvostoliitto ja sittemmin Natsi-Saksa. Vuonna 1944 monet yliopiston henkilökunnasta lähtivät pakolaisiksi Saksaan ja Ruotsiin maahan jälleen etenevien neuvostojoukkojen tieltä. Latvian neuvostomiehityksen aikana toiminta jatkui edelleen, mutta Neuvostoliiton muiden yliopistojen mallin mukaisesti. Se nimettiin uudelleen Pēteris Stučkan valtionyliopistoksi ja monet sen toiminnoista siirrettiin Latvian tiedeakatemialle. Neuvostokauden lopulla yliopistoon kuului 13 tiedekuntaa, 670 opettajaa ja noin 6 700 oppilasta.
Latvian itsenäisyyden palauttamisen jälkeen vuonna 1991 yliopistosta tuli maan koulutuksen lippulaiva. Silti koulutuksen määrärahoja leikattiin ja monet yliopiston opettajista joutuivat tekemään yliopistotyön lisäksi yhtä tai kahta muuta työtä. Maahan avattiin lisäksi muita pienempiä yliopistoja. Itsenäisyyden jälkeen otettiin käyttöön myös lukukausimaksut.
Tiedekunnat.
Yliopistoon kuuluu kolmetoista tiedekuntaa:
Riian teknillinen yliopisto

Riian teknillinen yliopisto () on Riiassa, Latviassa sijaitseva yliopisto. Yliopisto koostuu kahdeksasta tiedekunnasta. Riian teknillisessä yliopistossa opiskelee vuosittain noin 17 000 opiskelijaa.
Historia.
Riian teknillistä yliopistoa edeltänyt Riian polyteknillinen opisto perustettiin vuonna 1862. Ensimmäisen maailmansodan aikana polyteknillinen opisto siirrettiin Moskovaan. Sodan jälkeen osa tiedekunnista palasi Riikaan, ja ne liitettiin Latvian yliopistoon. Osa tiedekunnista jäi Venäjälle.
Vuonna 1958 Riian polyteknillinen opisto perustettiin uudelleen Riikaan. Vuonna 1990 opiston nimi muutettiin Riian teknilliseksi yliopistoksi.
Vladimir Dekanozov

Vladimir Georgijevitš Dekanozov (Dekanozišvili) (; ; kesäkuu 1898 – 23. joulukuuta 1953) oli neuvostoliittolainen diplomaatti ja poliitikko, joka johti maansa ulkomaantiedustelua 1930-luvun lopulla.
Syntyperältään hän oli georgialainen.
Kesällä 1940 Dekanozov toimi keskeisesti Liettuan liittämisessä Neuvostoliittoon. Tämän jälkeen hän siirtyi maansa suurlähettilääksi Berliiniin, missä virassa hän oli siihen saakka kunnes Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon. Marraskuussa 1940 hän osallistui ulkoasiainkansankomissaari Vjatšeslav Molotovin ja Saksan johdon välisiin, tuloksettomiksi jääneisiin neuvotteluihin.
Vuonna 1944 Dekanozov toimi Molotovin sijaisena Suomen ja Neuvostoliiton välisen aseleposopimuksen allekirjoittamistilaisuudessa. Lavrenti Berijan läheisenä työtoverina tunnettu Dekanozov nimitettiin myöhemmin Georgian SNT:n sisäministeriksi.
Hänet erotettiin vuonna 1953 Stalinin kuoltua ja Berijan kukistuttua, tuomittiin kuolemaan "rikoksista Neuvostoliiton valtiota vastaan" ja teloitettiin saman vuoden lopulla.
Ville Koistinen

Ville Koistinen (s. 17. kesäkuuta 1982 Oulu) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja.
Ura.
Kaudet 2000–2006 Koistinen pelasi SM-liigaa Ilveksessä. Kaudella 2005–2006 Koistinen voitti SM-liigan puolustajien pistepörssin tehoilla 8+26. Kauden 2006–2007 Koistinen vietti Nashville Predatorsin farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa tehden 59 pelissä tehot 9+32. Samana kautena hänet valittiin myös AHL:n All Star otteluun. Syksyllä 2007 hän teki sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa ja teki kaudella 2007–2008 pelaamassaan 48:ssa ottelussa pisteet 4+13=17. Heinäkuussa 2009 hän teki Florida Panthersin kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Florida Panthers purki sopimuksen kesällä 2010. Kaudeksi 2011–2012 Koistinen palasi Ilvekseen seitsenvuotisella sopimuksella. Hän pelasi Ilveksessä kuitenkin vain joulukuuhun 2011 asti, jolloin hän siirtyi KHL-liigassa pelaavan Salavat Julajev Ufan riveihin.
Koistinen pelasi kaudella 2015–2016, 2016–2017 ja puolet kaudesta 2017–2018 Sveitsin pääsarjassa SC Langnau Tigersin joukkueessa, jonka kanssa hän purki sopimuksensa vuoden 2017 lopussa.
Kaudeksi 2020–2021 Koistinen palasi SM-liigaan tekemällä yhden kauden sopimuksen Hämeenlinnan Pallokerhon kanssa. Koistinen nimettiin joukkueen varakapteeniksi, mutta loukkaantumisten takia hän pelasi vain kahdeksassa ottelussa. Tammikuussa 2021 HPK tiedotti, että joukkue ja Koistinen ovat purkaneet sopimuksensa.
Koistinen on kuulunut Suomen maajoukkueen kokoonpanoon vuoden 2007, vuoden 2008 ja vuoden 2009 MM-kilpailuissa. Moskovan MM-kilpailuissa vuonna 2007 Koistisen kisapassi leimattiin vasta välieräotteluun Petteri Nummelinin loukkaantumisen jälkeen. Välieräottelu Venäjää vastaan oli samalla Koistisen ensimmäinen A-maaottelu. Koistinen palkittiin MM-kisojen finaalipelissä Suomen parhaana pelaajana. 
Koistinen on voittanut myös rullakiekon Suomen mestaruuden vuonna 1999 Team 957:n paidassa.. Koistinen päätti uransa, HPK:n paidassa. Hänen pääsarjauraansa ehti kestää 20 vuotta, jonka aikana hän pelasi 8 eri pääsarjaa. Koistisen ura oli ollut lukuisten loukkaantumisten sävyttämä.
Yksityiselämä.
Pelatessaan Tigersissa Koistisella oli salasuhde 21-vuotiaaseen naiseen. Suhde paljastui, minkä vuoksi Koistinen purki loppuvuodesta 2017 sopimuksensa Tigersin kanssa.
Kesäkuussa 2018 Koistinen tuomittiin vaimonsa pahoinpitelystä 30 päiväsakkoon, mikä teki hänen tuloillaan 1200 euroa. Pahoinpitely oli tapahtunut heinäkuussa 2017, jolloin Koistinen oli repinyt vaimoaan kädestä, lyönyt avokämmenellä vasempaan poskeen, potkinut reiteen, tarttunut kurkusta ja repinyt hiuksista.
Koistinen jätti avierohakemuksen marraskuussa 2017, mutta perui sen joulukuussa 2018. Sen jälkeen pariskunta on hakenut eroa myös vuosina 2021, 2022 ja 2023 ja ero astui voimaan syksyllä 2023. He olivat olleet naimisissa vuodesta 2007 lähtien.
Kristin Otto

Kristin Otto (s. 7. helmikuuta 1966 Leipzig, Itä-Saksa) on saksalainen uimari, joka edusti urheilu-urallaan Saksan demokraattista tasavaltaa. Hän voitti historian ensimmäisenä naisena kuusi kultamitalia yksittäisissä olympialaisissa Soulissa 1988: 50 m:n vapaauinnissa, 100 m:n vapaa-, perhos- ja selkäuinneissa sekä 4 × 100 m:n vapaa- ja sekauintiviesteissä. 
Vuoden 1982 MM-kilpailuissa Otto voitti kultaa 100 m:n selkäuinnissa sekä 4 × 100 m:n vapaa- ja sekauintiviesteissä. Vuoden 1986 MM-kilpailuissa hän voitti 100 m:n vapaauinnin, 200 m:n sekauinnin ja oli mukana DDR:n voitokkaissa 4 × 100 m:n vapaa- ja sekauintiviestijoukkueissa. Lisäksi Otto sai hopeaa 50 m:n vapaa- ja 100 m:n perhosuinneissa.
Otto voitti EM-kultaa 100 m:n vapaa-, perhos- ja selkäuinneissa vuonna 1987 sekä 100 m:n selkäuinnissa 1989.
Kristin Otto lopetti uimarinuransa vuonna 1989 ja on sen jälkeen toiminut urheilutoimittajana jälleenyhdistyneen Saksan televisiossa. 
"Swimming World Magazine" nimesi Kristin Otton ”vuoden naisuimariksi” vuosina 1984, 1986 ja 1988. Tittelit mitätöitiin kaikkien muiden Saksan demokraattista tasavaltaa edustaneiden uimarien tavoin vuonna 2013 DDR:n systemaattisen dopingohjelman vuoksi. Hän oli vuosina 1988 ja 1989 Saksan demokraattisen tasavallan vuoden urheilija.
Paul Heyman

Paul Heyman (s. 11. syyskuuta 1965) on yksi vapaapainipromootion Extreme Championship Wrestlingin perustajista. ECW:n mentyä vararikkoon alkuvuodesta 2001, Heyman on esiintynyt World Wrestling Entertainmentin riveissä selostajana, SmackDown-brandin toimitusjohtajana, sekä managerina. Heyman teki paluun WWEhen vuonna 2012 oltuaan jokusen vuoden poissa. Nykyään hän toimii Roman Reignsin managerina. Heyman valittiin vuonna 2024 WWE Hall of Fame kunniagalleriaan.
Daniel Nwoke

Daniel Chimezie Nwoke, pelaajanimeltään Daniel, (s. 16. kesäkuuta 1983 Lagos, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Daniel pelasi vuodesta 2001 asti Maltalla ennen siirtoaan Suomeen. Kaudella 2002–2003 hän voitti Maltan I divisioonan maalikuninkuuden 20 maalilla 18 pelissä ja auttoi joukkueensa liigaan. Seuraavalla kaudella huhut veivät häntä Atlético Madridin riveihin ja hän kävi myös belgialaisten liigaseurojen testeissä. Kesällä 2006 Daniel kävi TamU:n testissä ja vakuutti valmentaja Ari Hjelmin. Siirto seuraan tapahtui kuitenkin vasta toukokuussa 2007. Kaudella 2008 Daniel siirtyi Tampereen Pallo-Veikkoihin ensin lainalle ja sitten pysyvästi loppukaudeksi. Daniel teki kaudelle 2009 TPV:n kanssa sopimuksen heinäkuun loppuun. Vuonna 2010 Daniel siirtyi pelaamaan Miesten Ykköstä PK-35:n paitaan Vantaalle, josta hän siirtyi kauden jälkeen vapaalla siirrolla takaisin Maltan pääsarjaan Floriana FC:n riveihin .
Vuoden 1958 konklaavi

Vuoden 1958 konklaavi eli paavin valitseva kardinaalien kokous alkoi Sikstuksen kappelissa 25. lokakuuta 1958 ja loppui 28. lokakuuta samana vuonna. Konklaavi valitsi uudeksi paaviksi Angelo Giuseppe Roncallin, joka otti paavilliseksi nimekseen Johannes XXIII:n.
Konklaavin taustaa.
Vuoden 1958 konklaavi valitsi seuraajan samana vuonna kuolleelle Pius XII:lle, joka oli ollut paavina 19 vuotta. Konklaavin alkaessa kardinaalikollegioon kuului 51 jäsentä, joiden keski-ikä oli jo suhteellisen korkea. Paavi Pius XII oli nimittänyt uusia kardinaaleja tehtäviinsä viimeksi viisi vuotta ennen konklaavin alkua. Useat kardinaalit olivat yli seitsemänkymmentä vuotta vanhoja, esimerkiksi jo vuoden 1939 konklaavissa ehdolla ollut kardinaali Elia della Costa oli vuoden 1958 konklaavin alkaessa jo 86-vuotias.
Pääehdokkaat.
Vanhoillista linjaa edustavista kardinaaleista armenialaissyntyinen Gregorio Pietro Agagianian oli yksi pääehdokkaista. Useiden 1900-luvun konklaavien tapaan muita pääehdokkaita etsittiin Pohjois-Italian suuriempien hiippakuntien johtajien joukosta. Heistä Genovan arkkipiispa Giuseppe Siri oli 52-vuotiaana sangen nuori verrattuna muihin kardinaaleihin, mikä huononsi hänen mahdollisuuksiaan. Konklaavi haki nyt Pius XII:n seuraajaksi ns. "välikauden paavia", jonka pontifikaatin eli paavinkauden tulisi jäädä lyhyemmäksi kuin Pius XII:n 19 vuotta kestänyt pontifikaatti. Pohjois-Italian hiippakuntien johtajista Firenzen Elia della Costa taas oli jo erittäin iäkäs, 86-vuotias, ja useiden kardinaalien mielestä liian vanha paavinistuimelle. Bolognan Giacomo Lercaro taas tunnettiin liian edistyksellisenä, eikä hän siten kelvannut konservatiivisen linjan kannattajille. Milanon arkkipiispa Giovanni Battista Montini olisi voinut olla vahvoilla paavinvaalissa, mutta Pius XII ei ollut koskaan nimittänyt häntä kardinaaliksi, eikä hän täten ollut kelvollinen kandidaatti uudeksi paaviksi. Venetsian patriarkka Angelo Giuseppe Roncalli taas tunnettiin konservatiivisena, mutta myös sovittelunhaluisena ja iältään sangen sopivana, sillä 76-vuotiaana hän oli sopivan ikäinen välikauden paaviksi.
Konklaavin kulku.
Vuoden 1958 konklaavin kulusta ei ole tarkkoja tietoja, koska konklaavi pidettiin sääntöjen mukaisesti suljettujen ovien takana, eikä kardinaalien ollut lupa tehdä muistiinpanoja äänestyksen kulusta. Saatavilla olevien vähäisten tietojen mukaan konklaavissa Agagianian ja Roncalli olivat kahdeksan äänestyskerran jälkeen tasoissa, jolloin kardinaalikollegion vanhin jäsen ehdotti kompromissiehdokkaaksi 79-vuotiasta Benedetto Masellaa. Masellan kohottaminen kompromissiehdokkaaksi vei Roncallilta ääniä, mutta ei saanut tarvittavaa kahden kolmasosan enemmistöä. Masellan siirryttyä tukemaan Roncallia, tämä lopulta voitti paavinvaalin kahdennellatoisella äänestyskierroksella.
Angelo Giuseppe Roncalli valittiin paaviksi ja hän otti paavilliseksi nimekseen Johannes XXIII. Hän hallitsi paavina vuoteen 1963 asti ja muistetaan ennen kaikkea Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen alullepanijana.
Pingu

 
Pingu on sveitsiläinen lapsille suunnattu animaatiosarja, jossa seurataan nuoren Pingu-nimisen pingviinin elämää. Animaattorit Otmar Gutmann ja Harold Muecke loivat Pingun vuonna 1984. Suomessa "Pingua" on esitetty Yleisradion kanavilla.
Alkujaan "Pingua" tehtiin 104 viiden minuutin mittaista jaksoa vuodesta 1986 alkaen. Sarjassa käytettiin vaha-animaatiotekniikkaa ja se luotiin Trickfilmstudiolla Sveitsissä. Vuonna 1997 tuotettiin 20 minuutin pituinen erikoisjakso "Pingu: Erikoiset häät". Vuonna 2001 brittiläinen HIT Entertainment osti "Pingun" oikeudet 15,9 miljoonalla punnalla ja on sittemmin tuottanut 52 uutta jaksoa.
Biologinen museo (Tukholma)

Biologinen museo () on museo Tukholman Djurgårdenin saarella. Museon perusti konservaattori Gustaf Kolthoff.
Vuonna 1893 valmistuneen museorakennuksen on suunnitellut ruotsalainen arkkitehti Agi Lindegren. Harjakattoisen rakennuksen esikuvana olivat ajan muodin mukaisesti norjalaiset keskiaikaiset sauvakirkot ja viikinkilaivat. Museon päähallissa täytetyt eläimet on aseteltu seiniä panoraamana kiertäviin dioraamoihin, joiden taustoina toimivat taiteilija Bruno Liljeforsin tekemät maalaukset. Ylemmän kerroksen galleriaan johtavat puiset kierreportaat.
Multics

Multics (Multiplexed Information and Computing Service) oli varhainen osituskäyttöjärjestelmä, jonka kehittämisen MIT, Bell Labs ja General Electric (GE) käynnistivät yhteistyössä vuonna 1964. Tavoite oli valmistua vuonna 1967. Multics ohjelmoitiin alkujaan pääasiassa korkean tason PL/I-ohjelmointikielellä General Electricin Multicsia varten rakentamalle moniprosessoriselle GE-645-suurtietokoneelle. Multics oli varhainen pääasiassa korkean tason ohjelmointikielellä toteutettu järjestelmä (ensimmäinen oli mahdollisesti Burroughs B5000:n MCP). Multicsissa yhdistettiin useita innovaatioita, joista kuitenkin vain osa oli alkuperäisiä Multicsille kehitettyjä.
Ominaisuudet.
Käyttöjärjestelmässä oli tuki virtuaalimuistille. Käyttöjärjestelmässä oli hierarkkinen tiedostojärjestelmä ja siinä oli tuki käyttäjäoikeuslistoille.
GE-645 oli jatkokehitystä GE-635:stä. GE-645 oli 36-bittinen tietokone, jossa oli 4 megatavun magneettinen rumpumuisti tallennustilaa varten ja kykeni 435 tuhanteen käskyyn sekunnissa.
Multicsin parissa Bell Labsilla työskentelivät Rudd Canaday, Ken Thompson, Dennis Ritchie ja Malcolm Douglas McIlroy. Bell Labsin tehtävä oli avustaa ohjelmoinnissa MIT:n tuottamien määrittelyjen mukaan.
Eräiltä näkökulmilta Multics oli epäonnistunut kun taas eräiden mielestä se oli onnistunut. 
Järjestelmä oli aluksi erittäin hidas ja vuonna 1968 ARPA:n uhattua vetää rahoituksen järjestelmää yksinkertaistettiin. 
Bell Labs vetäytyi projektista vuonna 1969. Kaupalliseen käyttöön Multics esiteltiin vuonna 1973. MIT myi suoritusaikaa Multics-koneilla ja General Electric menestyi laitteiden toimittajana, mutta GE myi nopeasti tietokoneliiketoimintansa Honeywell-yhtiölle.
Multics käytti segmentoitua sivutettua muistiavaruutta. Multics tuki etänä käyttöä päätteiden avulla.
Multics:in jälkeen General Electric kehitti General Comprehensive Operating System (GECOS) käyttöjärjestelmän. Bell Labs kehitti Unix-käyttöjärjestelmän.
Multics-järjestelmiä ei ole enää käytössä; viimeinen ajettiin alas vuonna 2000.
Käyttöjärjestelmän lähdekoodit on julkaistu vuonna 2007.
Michael Gielen

Michael Andreas Gielen (20. heinäkuuta 1927 Dresden, Saksa – 8. maaliskuuta 2019) oli itävaltalainen kapellimestari. 
Gielen toimi vuosina 1969–1971 Belgian kansallisen orkesterin ja vuosina 1980–1986 Cincinnatin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. 
Gielen on myöhemmällä urallaan tehnyt yhteistyötä Lounais-Saksan radion sinfoniaorkesterin kanssa ja toiminut sen ylikapellimestarina vuosina 1986–1999. Häntä seurasi Sylvain Cambreling.
Kuutio (algebra)

Luvun kuutio on algebrassa luku, joka saadaan, kun alkuperäinen luku korotetaan kolmanteen potenssiin.
Luvun "x" kuutio on formula_1 
Jos luku "x" on positiivinen reaaliluku, kuution, jonka sivun pituus on "x", tilavuus on formula_2.
Positiivista kokonaislukua, joka on jonkin kokonaisluvun kuutio, kutsutaan kuutioluvuksi (tai joskus täydelliseksi kuutioksi). Esimerkiksi 27 on kuutioluku, koska formula_3.
Pehr Johan Gylich

Pehr Johan Gylich (1786 Borås – 3. lokakuuta 1875 Turku) oli syntyperältään ruotsalainen kauppias ja arkkitehti. Gylich asettui vuonna 1812 Turkuun, jossa hän toimi Turun palon jälkeen vuosina 1829–1859 Turun kaupunginarkkitehtina.
Gylichin suunnittelemat rakennukset edustavat tyylisuunnaltaan empireä. Gylich suunnitteli Turkuun yli 300 rakennusta, joista suurin osa oli puutaloja, mutta joukkoon mahtui myös suurempia kivirakennuksia. Gylichiä on kutsuttu runsaan empiretuotantonsa vuoksi myös "Turun Engeliksi".
Marokko Eurovision laulukilpailussa

Marokko on osallistunut yhden kerran Eurovision laulukilpailuun, vuonna . Maata edusti laulaja Samira Saïd, jonka arabiankielinen kappale "Bitakat Hob" sijoittui sijalle 18. eli toiseksi viimeiseksi juuri ennen Suomea.
Vaikka Marokko on Afrikan maa, se saa osallistua Eurovision laulukilpailuun, sillä se kuuluu Euroopan yleisradiounioniin. Kuten muutkaan Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän arabimaat, Marokko ei halua esiintyä samassa kilpailussa Israelin kanssa, joten vain Israelin poissaolo vuonna 1980 mahdollisti maan osallistumisen. Seuraavan kerran Marokko osallistuukin kilpailuun vain, jos Israel ei ole ollenkaan mukana. Vuonna 2018 tuli ilmi että Israel aikoo kutsua vuoden 2019 kilpailuun erilaisia arabimaita. Arabimaat eivät kuitenkaan olleet mukana 7. marraskuuta julkaistulla osallistujaluettelolla.
Kapellimestarit.
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä.
Manuel Rosenthal

Manuel Rosenthal (18. kesäkuuta 1904 – 5. kesäkuuta 2003) oli ranskalainen kapellimestari ja säveltäjä. Hän sai opetusta Maurice Ravelilta.
Rosenthal aloitti lapsena viulunsoiton ja pääsi Pariisin konservatorioon vuonna 1918. Vuonna 1934 hänestä tuli Orchestre National de Francen lyömäsoittaja ja apulaiskapellimestari. Hän toimi vuosina 1944–1947 saman orkesterin ylikapellimestarina.
Manuel Rosenthal johti Seattlen sinfoniaorkesteria vuosina 1950–1951. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa säveltäjänä kuuluu Jacques Offenbachin musiikkiin perustuva baletti "Gaîté Parisienne" (1938). Hän kuoli Pariisissa 98-vuotiaana.
Inn i evighetens mørke

"Inn i evighetens mørke" on Dimmu Borgirin ensimmäinen EP-julkaisu ja se sisältää 3 kappaletta melodista black metallia. Suomeksi käännettynä se tarkoittaa "ikuisuuden pimeyteen menemistä". Tämä lyhyt EP myytiin loppuun muutamassa viikossa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Silenoz ja Shagrath.
A-puoli
B-puoli
TVUPlayer

TVUPlayer on TVU Networksin kehittämä ilmainen P2PTV-ohjelma, jolla on mahdollista katsoa ilmaiseksi ulkomaisia satelliitti- ja kaapeli-tv-kanavia. Ohjelma on ladattavissa laillisesti internetistä ja ensimmäisen vuoden aikana se on ladattu yli 7 miljoonaa kertaa.
Ohjelma- ja kanavatarjonta.
Ohjelma sisältää mm. seuraavat kanavat:
Käyttöliittymä.
Ohjeman käyttöliittymässä on vähän tietoa ja se on hyvin yksinkertainen. Ohjelma sisältää yhden kanavalistan ja suosikkilistan.
Lisäksi on äänenvoimakkuuden-säädin ja mute- eli vaimennuspainike sekä refresh- eli kuvanpäivityspainike. Ohjelmia voi katsoa ikkunassa tai kokoruututilassa.
Ykskuusi

Ykskuusi on Perämereen työntyvä niemi Simon kunnan Maksniemen kylässä Lapin läänissä. Se on Simoniemen ja Karsikonniemen ohella kunnan huomattavin niemi, ja sitä peittää pääasiassa havupuumetsä. Niemen itä- ja eteläosassa sijaitsee laajahko Ykskuusenhiekka-niminen hiekkaranta- ja matalikkoalue, joka yhdistää niemen Oravaisenkallio-nimiseen saareen. Niemellä sijaitsee myös avosuon ympäröimä kapean väylän kautta mereen yhteydessä oleva Tiironjärvi, jota erottaa Eskonlahdesta Tiironhiekka-niminen niemi.
Niemeä ympäröivä vesialue muodostuu itäpuolisesta Eskonlahdesta sekä länsipuolen Kärpän- ja Vanhanrannanlahdista. Niemelle virtaa Maksniemen kylän pohjoispuolelta alkunsa saava lähinnä ojaksi luokiteltava pikkujoki, Kirnuoja, joka haarautuu kahteen väylään niemen pohjoisosassa, ja laskee vetensä Eskonlahteen sekä Tiironjärveen. Täten niemi on tavallaan myös saari.
Niemen itäpuolella sijaitsevan Eskonlahden pohjukassa sijaitsee Eskonliete-niminen matalikkoalue.
Jarmo Viinanen

Jarmo Viinanen (s. 23. helmikuuta 1959 Imatra) on suomalainen diplomaatti. Hän oli Suomen Ruotsin suurlähettiläs Tukholmassa elokuusta 2014 elokuuhun 2016.
Vuosina 2009–2014 Viinanen oli Yhdistyneiden kansakuntien Suomen pysyvän edustuston suurlähettiläs New Yorkissa ja vuosina 2005–2009 tasavallan presidentin kanslian kansliapäällikkö. Vuosina 2000–2005 Viinanen oli tasavallan presidentin ulkopoliittinen neuvonantaja. Hän on työskennellyt ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1988.
Viinanen valmistui valtiotieteen maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 1987. Hän oli Turun yliopiston ylioppilaskunnan pääsihteeri 1985–1987. Viinanen on yliopiston vuoden alumni 2006.
Heinäkuussa 2016 nousi kohu siitä, että Iltalehden mukaan Viinasta epäiltiin alaisiin ja lähetystön vieraisiin kohdistuvasta seksuaalisesta häirinnästä. Ulkoministeriö ilmoitti aloittaneensa sisäisen tarkastuksen Ruotsin-suurlähetystöön. Silloinen ulkoministeri Timo Soini sanoi pitävänsä Viinaseen kohdistuneita epäilyjä erittäin vakavina. Elokuussa Viinanen vedettiin pois Ruotsista nopeutetussa aikataulussa ja siirrettiin muihin tehtäviin. Lopullisesti Viinasen kohtalosta päätti tasavallan presidentti Sauli Niinistö ja hänen suurlähettilään pestinsä päättyi 19. syyskuuta 2016. Uusi suurlähettiläs Matti Anttonen aloitti tehtävässä 2. tammikuuta 2017.
Dara Torres

 
Dara Grace Torres (s. 15. huhtikuuta 1967 Kalifornia) on yhdysvaltalainen uimari. Hän on osallistunut urallaan viisiin kesäolympialaisiin vuosina 1984, 1988, 1992, 2000 ja 2008. 
Torres on voittanut uransa aikana neljä olympiakultaa. Yksistään vuoden 2000 olympialaisissa hän voitti viisi mitalia. Yhteensä hän on voittanut kaksitoista olympiamitalia. Pekingissä 2008 Torres voitti 4×100 vapaauintiviestissä hopeaa vanhimpana olympiauimarina. Ennen 41-vuotiasta Torresia ennätystä piti hallussaan brittiläinen William Robinson, joka voitti 38-vuotiaana hopeaa rintauinnissa Lontoossa 1908. Torresista tuli kisoissa myös ensimmäinen uimari, joka on noussut palkintokorokkeelle viisissä olympiakisoissa. Torres sijoittui hopealle myös kisojen viimeisenä uintipäivänä 50 metrin vapaauinnissa häviten Saksan Britta Steffenille vain sekunnin sadasosan. Samana päivänä Torres oli mukana Yhdysvaltain sekauintiviestijoukkueessa, joka voitti hopeaa.
Dara Torresille ja hänen miehelleen David Hoffmanille syntyi 18. huhtikuuta 2006 Tessa Grace Torres-Hoffmaniksi ristitty tytär.
Koko Taylor

Koko Taylor (oik. Cora Walton, 28. syyskuuta 1928 Shelby County, Tennessee – 3. kesäkuuta 2009 Chicago, Illinois) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja.
Taylor asui nuorena Memphisissä. Vuonna 1954 hän muutti rekkakuskina työskennelleen aviomiehensä Robert Taylorin kanssa Chicagoon. Koko Taylor alkoi esiintyä kaupungin bluesklubeissa, joissa hänen voimakas äänenkäyttönsä herätti lopulta vuonna 1962 tuottaja Willie Dixonin huomion. Dixon järjesti Taylorille lisää keikkoja sekä levytyssopimuksen. Vuonna 1965 Taylor levytti Chess-yhtiölle suurimman hittinsä, joka oli versio Dixonin alun perin Howlin’ Wolfille tekemästä kappaleesta "Wang Dang Doodle". Single nousi R&amp;B-listoilla sijalle neljä ja sitä myytiin yli miljoona kappaletta. Tätä onnistumistaan Taylor ei pystynyt enää toistamaan, vaikka jatkoi levyttämistä vuosikymmeniä.
Keikkailu USA:ssa 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa toi Taylorille paljon uusia faneja. Saatuaan levytyssopimuksen Alligator Recordsille levyt menivät kaupaksi laajemmalle yleisölle. Alligatorille Taylor levytti tusinan verran levyjä. Siinä sivussa hänet on nimetty monesti Grammy-ehdokkaaksi, ja hän on voittanut 25 W.C. Handy -palkintoa (enemmän kuin kukaan muu artisti). Vuonna 1989 Taylor joutui auto-onnettomuuteen. Hän esiintyi 1990-luvulla muutamissa elokuvissa ja avasi 1994 Chicagoon bluesklubin, joka tosin suljettiin 1999.
Taylor vaikutti urallaan lukuisiin muihin naislaulajiin, joista voidaan mainita esimerkiksi Bonnie Raitt, Shemekia Copeland, Janis Joplin, Shannon Curfman, ja Susan Tedeschi. Taylor lauloi vielä viimeisinä vuosinaan noin sadassa konsertissa vuodessa.
Taylor kuoli 3. kesäkuuta leikkauksen aiheuttamiin komplikaatioihin Chicagossa.
Antoni Wit

Antoni Wit (s. 7. helmikuuta 1944 Krakova) on puolalainen kapellimestari ja Varsovan filharmonisen orkesterin ylikapellimestari vuodesta 2002 alkaen.
Wit opiskeli orkesterinjohtoa Henryk Czyzin ja sävellystä Krzysztof Pendereckin johdolla. Hän pääsi myöhemmin Pariisiin saamaan opetusta Nadia Boulangerilta. Wit on johtanut muiden muassa Berliinin filharmonikkoja, Staatskapelle Dresdeniä ja BBC:n sinfoniaorkesteria. Varsovan filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina hän seurasi vuodesta 2002 Kazimierz Kordia.
Karsikko (Simo)

Karsikko (myös Karsikonniemi tai Karsikkoniemi) on Perämereen työntyvä niemi Simon kunnan ja Kemin kaupungin rajalla. Pääosa niemestä sijaitsee Simon kunnan alueella, ja se kuuluu Maksniemen kylään. Niemi on Simoniemen ohella yksi kunnan laajimmista niemistä. Sen edustalla sijaitsee useita saaria, joista suurimmat ovat Laitakari ja Halttari. Saaren rannoilla on pääasiassa loma-asuntoja, ja sen sisäosat ovat metsätalouskäytössä.
Karsikko on pääosin havumetsän peittämää kuivahkoa maastoa, jota täplittävät suot ja avosuot. Saaren eteläkärki sekä Karvonranta idässä ovat pääasiassa kivikkoista rantaa, lukuun ottamatta Kitiniemenhiekan, Leuannokan, Röyttänhiekan ja Röynin hiekkaranta-alueita ja rantamatalikkoja. Niemen itärannasta jatkuvat erillisinä nieminä lisäksi Puntarniemen ja Leuannokan niemet. Niemen länsirannalla Ruumiskarinnokan eteläpuolella sijaitsee laaja Mustakallion avokallioalue. Niemen korkein kohta on yli 15 metrin korkeuteen kohoava Kirnuvaara, jonka laella ja rinteillä on kiviröykkiöitä. Niemen eteläkärjessä sijaitsee Karsikon kalasatama.
Karsikon entinen kalastajakylä on valtakunnallisesti merkittävä kulttuurihistoriallinen kohde, vaikka suurin osa sen rakennuksista on purettu. 
Karsikonniemi oli toinen sijoituspaikkavaihtoehto ydinvoimayhtiö Fennovoiman valitessa sijoituspaikkaa ydinvoimalalleen. Ydinvoimala päätettiin rakentaa Pyhäjoelle.
Laitakari (Simo)

Laitakari on saari Perämerellä Simon kunnan vesialueella Lapin läänissä. Se sijaitsee Karsikon niemen edustalla Maksniemen kylän eteläpuolella, ja sitä erottaa Karsikon Korppikarinnokasta kapea salmi. Saarella on kesäasuntoja. Muut läheiset saaret ovat Länsikari ja Halttari sekä Junnankarit.
Saarella kasvaa lehtimetsää, mutta sen tunnusomaisin piirre on länsirannalla sijaitseva laajahko avokallioalue. Saaren rannat ovat pääosin kivikkoisia.
Miss Mix

Miss Mix (entinen Mix) oli nuorisolle suunnattu suomalainen aikakauslehti. Lehden sisältöön kuului nuorten muotia, julkisuuden henkilöiden haastatteluja, musiikki- ja elokuva-arvosteluja sekä julisteita. Lehti ilmestyi 12 kertaa vuodessa. 
Musiikkilehti Mix perustettiin vuonna 1998. 
Vuonna 2007 se kuitenkin vaihtoi nimensä ja konseptinsa. Miss Mix jatkoi samaa linjaa kuin Mix, mutta se oli suunnattu tytöille, ja lehdessä oli entistä enemmän kauneus- ja trendivinkkejä. Myös kuvituksen laatuun panostettiin ja kansi vaihtui painavampaan paperiin.
Miss Mixin vastaava päätoimittaja oli Antti Aro. Miss Mixin ydinlukijaryhmä oli 14–17-vuotiaat.
Miss Mixillä oli verkkosivut, joissa voi muun muassa rekisteröidä oman profiilin, keskustella muiden käyttäjien kanssa ja luoda aiheita keskustelufoorumissa. Verkkosivut uudistuivat viimeistä kertaa syksyllä 2011.
Elokuussa 2013 Miss Mixiä kustantava Aller Media ilmoitti lopettavansa lehden. Viimeinen numero ilmestyi 27. syyskuuta 2013.
Neitokainen

Neitokainen (kutsutaan myös nimillä Neitojärvi ja Finlantto), on Kittilän kunnassa vuonna 1991 valmistunut tekolampi Vesikkovaaran rinteellä.
Neitokaisen pituus on 116 metriä ja keskisyvyys yhden metrin. Tekolampi on Suomen muotoinen, pituudeltaan tosin vain yksi kymmenestuhannesosa esikuvastaan.
Tekolampi-idean keksijä on rakennusmestari Esko Sääskilahti, joka suoritti tarvittavat mittaukset ja merkitsi järven ääriviivat maastoon. Tämän jälkeen allas kaivettiin kaivureilla. Kaivuutyöhön meni aikaa noin viikko, työssä oli kaksi konetta. Neitokainen saa vetensä pohjavedestä, jota etsiessä kaivetusta koekuopasta tuli ”Ahvenanmaa”. Saarimaakunnan sijainti ei ole aivan kohdallaan. Lammen pohjoispään ”käsivarteen” sattui jäämään laskuoja.
Michel Piccoli

Michel Piccoli (27. joulukuuta 1925 – 12. toukokuuta 2020) oli ranskalainen näyttelijä. Hän syntyi Pariisissa pianistiäidin ja viulisti-isän pojaksi. 
Piccolin elokuviin kuuluvat "Kuoleman puutarha" (Buñuel, 1956), "Kamarineidon päiväkirja" (Buñuel, 1964), "Päiväperho" (Buñuel, 1967), "Topaz" (Hitchcock, 1969) ja "Vapauden aave" (Buñuel, 1974).
Piccoli oli kolmesti naimisissa Éléonore Hirtin, Juliette Grécon ja Ludivine Clercin kanssa. Hänellä on ensimmäisestä avioliitosta tytär.
Johannisburgin linna

Johannisburgin linna () on linna Aschaffenburgin kaupungissa Baijerin osavaltiossa Saksassa. Se edustaa arkkitehtuurilliselta tyylisuunnaltaan renessanssia. Linnan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1605, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1614.
Linnan suunnittelusta vastasi saksalainen arkkitehti Georg Ridinger. Julkisivumateriaalina on käytetty punaista hiekkakiveä. Vuoteen 1803 asti linna toimi Mainzin arkkipiispojen ja vaaliruhtinaiden toisena virallisena asuntona. Nykyisin linnassa on muun muassa museo ja taidegalleria.
Ligandi (kemia)

Ligandi on molekyyli tai ioni, joka on koordinoitunut keskusioniin ja sitoutunut siihen koordinatiivisella sidoksella. Sidoksen muodostuessa keskusioni toimii Lewisin happona ja ligandit Lewisin emäksinä.
Ligandeja kutsutaan yksi-, kaksi-, kolme-, neljä- tai kuusihampaisiksi riippuen siitä, kuinka monta elektroniparin luovuttajaksi soveltuvaa luovuttaja-atomia sen rakenteessa on.
Ligandin koordinoituessa keskusioniin useamman atominsa välityksellä muodostuva kompleksi saa rengasmaisen rakenteen. Tällaisia metallikomplekseja kutsutaan kelaateiksi.
Kypros Eurovision laulukilpailussa

Kypros osallistui ensimmäisen kerran Eurovision laulukilpailuun vuonna 1981. Maata edusti yhtye Island, joka sai yhteensä 69 pistettä.
Kyproksen paras sijoitus on toinen sija, jonka se saavutti vuonna 2018, kun maata edusti Eléni Fouréira kappaleella ”Fuego”. Kyseiseltä vuodelta on myös paras Kyproksen saavuttama pistemäärä 436. Laulukielinä Kypros käyttää tavallisesti kreikkaa tai englantia, mutta Evrydíkin kappale ”Comme ci, comme ça” vuonna 2007 oli ranskankielinen laulu ja vuoden 2018 kielinä olivat englanti ja espanja. Kyproksen turkkilaisia ei ole vielä koskaan nähty lavalla.
Kapellimestarit.
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä.
Runniletto

Runniletto on asumaton saari Oulun kaupungin edustalla Perämerellä lähellä Haukiputaan kunnanrajaa. Saari sijaitsee Oulun satamiin johtavan 10 metrin laivaväylän pohjoispuolella noin yhdeksän kilometrin päässä luoteeseen Oritkarin satamasta. Muita läheisiä saaria ovat Korkiakari ja Pensaskari. Saarella on laivaväylän linjataulu.
Runniletto on rauhoitusalue, ja sellaisena maihinnousukiellossa lintujen pesimäaikaan 15. toukokuuta – 31. heinäkuuta välisenä aikana.
Luigi Nono

Luigi Nono (29. tammikuuta 1924 Venetsia – 8. toukokuuta 1990 Venetsia) oli italialainen säveltäjä. Hänen tuotantonsa on nykytaidemusiikkia, johon kuuluu muiden muassa elektronisia teoksia ja oopperoita. Koulutukseltaan Nono oli oikeustieteen tohtori.
Luigi Nono kiinnostui sarjallisuudesta opiskellessaan vuosina 1943–1945 Gian Francesco Malipieron johdolla Venetsian konservatoriossa. Hän meni vuonna 1955 naimisiin Arnold Schönbergin tyttären Nurian kanssa. 
Nono kuului Darmstadtin koulukuntaan ja pääsi tutustumaan henkilökohtaisesti Edgard Varèseen, Karlheinz Stockhauseniin sekä muihin ajan huomattaviin säveltäjiin. Nono kuului vuodesta 1952 Italian kommunistiseen puolueeseen. 
Nonon viimeiseksi oopperaksi jäi "Prometeo" (1984). Säveltäjä kuoli Venetsiassa 66-vuotiaana.
Kauhakuormain

Kauhakuormain eli kauhakuormaaja on irrallisen aineen käsittelyyn tarkoitettu työkone.
Yksinkertaisimmat kauhakuormaajat ovat tavallisia traktoreita, joihin on asennettu erillisen kaksiosaisen, hydraulisesti säädettävän puomirakenteen avulla tarvittavan kokoinen kauharakenne, jota voidaan nostaa tai laskea; useimmissa kauhoissa on lisäksi erillinen hydraulinen säätölaite kallistuksen säätöä varten.
Konetta käytetään niin, että kauha lasketaan halutulle korkeudelle ja traktoria ajetaan eteenpäin, kunnes kauha on täyttynyt kyseessä olevalla aineella, kuten vaikkapa lumella; sitten kauha nostetaan irti maasta ja yhdistelmä ajetaan siihen kohtaan johon kauhaan kerääntynyt aine on vietävä; nyt kauha voidaan tyhjentää kallistamalla. 
Kauhakuormaajia on olemassa monilukuinen tyyppivalikoima; useimmat niistä on rakennettu tähän nimenomaiseen tarkoitukseen, esimerkiksi ns. bobcat, jossa on kaksi kiinteää akselia joiden kaikki neljä pyörää vetävät; tällaista konetta ohjaillaan jarrujen avulla. Kone on erittäin ketterä ja pieniin tiloihin mahtuva. 
Samoin on olemassa kääntyvärunkoisia kauhakuormaajia (pyöräkuormaajat), joiden runko on nivelöity noin puolivälistä; konetta ohjataan säätämällä rungon kääntymiskulmaa hydraulisesti. 
Koneita käytetään runsaasti erilaatuisen irtonaisen tavaran, esimerkiksi rikasteen, lastaamiseen laivoihin ja rautatievaunuihin.
Pensaskari (Haukipudas)

Pensaskari on asumaton saari Oulun satamiin johtavan laivaväylän varrella Oulun edustalla Perämerellä. Saari kuuluu Oulun kaupunkiin. Saari sijaitsee noin 11 kilometriä luoteeseen Oritkarin satamasta. Muita läheisiä saaria ovat Runniletto, Ahinletto ja Munakari. Saaren pohjoispuolella on lisäksi laajahko karikko- ja matalikkoalue. Saari sijaitsee 30 metrin syvyisen vesialueen pohjoisreunalla, ja merenpohja putoaa saaren lounaispuolella jyrkästi, laskeutuen 30 metriin noin sadan metrin matkalla.
Saaren puusto on pääasiassa lehtimetsää ja pensaikkoa, ja sitä ympäröivät maannousun myötä syntyneet ruoikkorannat. Saari on matala, sen korkeimman kohdan kohotessa vain vajaan kolmen metrin verran merenpinnan yläpuolelle. Saarella on muutamia rakennuksia.
Server Side Includes

Server Side Includes (SSI) on HTTP-palvelimella suoritettava komentosarjakieli. Nimensä mukaisesti kielen suurin hyöty tulee palvelimen tiedostojen sisällytyksestä verkkosivuun, mutta kieli tukee myös muutamia muita toimintoja, kuten erilaisten komentojen ajamista ja niiden tulosteen kokoamista sivun osaksi ja ympäristömuuttujien tulostamista.
Näiden lisäksi kielessä on alkeellinen ehtolausemoottori, joka tukee if-elseif-else -ehtoja.
SSI:n käyttämiseksi se on kytkettävä päälle palvelimelle. HTML-sivuissa joissa käytetään SSI:n komentoja käytetään yleensä tiedostopäätettä .shtml.
Yleisistä palvelinohjelmistoista ainakin Apache, LiteSpeed, nginx, lighttpd ja Internet Information Services tuntevat tekniikan.
Kielen perussyntaksi on codice_1. Jos SSI ei ole käytössä, SSI-koodi ei näy HTML-sivulla, koska codice_1 merkitsee kommenttia. Välilyönnit codice_3-merkin ja käskyn välissä eivät ole sallittuja.
Pateniemen seisake

Pateniemen seisake (, 15. maaliskuuta 1955 saakka Laholainen), myöhemmin yksinkertaisesti "Pateniemen vaihde", oli Suomen rataverkkoon kuulunut rautatieliikennepaikka rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Oulun Pateniemessä lähellä Pateniemen sahaa Tuiran ja Haukiputaan asemien välisellä osuudella, noin kuuden kilometrin päässä Oulun rautatieasemalta pohjoiseen.
Alun alkaen liikennepaikalla oli yksi läpiajettava sivuraide, jonka pohjoispäästä erkani vuosina 1928–29 rakennettu pistoraide Pateniemen sahalle. Pateniemen–Herukan alueelta Kuivasjärven kautta Ruskoon johtava Raitotie ristesi rautatien kanssa ratapihan pohjoispäässä. Liikenteen vilkastuessa tasoylikäytävä varustettiin varoituslaittein ja puolipuomein.
Vilkkaimpina aikoina Pateniemessä oli jopa säännöllisiä junakohtauksia. Siellä kohtasivat säännöllisesti muun muassa Oulun ja Martinniemen välillä kulkenut henkilöjuna sekä pikajuna.
Liikenteen vähentyessä ja junakohtauksien siirtyessä muille liikennepaikoille Pateniemen liikennepaikan miehitys päättyi lopullisesti ja ratapihan pohjoispään vaihteet purettiin. Eteläinen vaihde jätettiin kuitenkin alkuperäiselle paikalleen, ja sen kautta liikennöitiin Pateniemen sahalle. Kun sahan toiminta päättyi vuonna 1990, purettiin sivuraiteesta Raitotien ja saha-alueen välinen osuus, ja ratapihan entinen sivuraide jätettiin lyhyeksi seisotus- ja säilytysraiteeksi. Tämäkin raide purettiin, kun Raitotien tasoylikäytävää korvaava alikulku valmistui 1990-luvun puolivälissä.
Nykyisin Pateniemen pysäkin alueesta on havaittavissa sivuraiteen sekä sahalle johtaneen pistoraiteen penkereet.
Kuivasmeri

Kuivasmeri on Oulun Rajakylän, Pateniemen ja Herukan kaupunginosien edustalla sijaitseva Perämeren lahti, joka rajoittuu lännessä Kellon Kraaseliin ja Rapakariin. 
Sijainti.
Alue muodostaa varsin suojaisan lahdelman, jota on yleisesti käytetty ankkuripaikkana. Oulun ja entisen Haukiputaan kunnanraja kulki Kuivasmeren halki lähes pohjois–eteläsuunnassa. Lahden etelärajana voidaan pitää Kellon Kraaselin eteläkärjen eli Hermanninmatalan ja Taskilassa sijaitsevan Letonniemen välistä linjaa. 
Lahden pohjoisosa on matalavetistä aluetta, mutta linjan Rapakari–Pulkkisenmatala–Pateniemen satama eteläpuolella merenpohja putoaa nopeasti 6–8 metriin. Kalimeenoja sekä Herukkaoja laskevat vetensä Kuivasmeren pohjoisosaan ja Kuivasjärvestä laskeva Kuivasoja laskee lahden kaakkoisosaan.
Kulku alueelle.
Lahdella sijaitsee kolme satama-aluetta. Käytöstä poistetun Pateniemen sahan sataman sijaan nykyisin käytössä ovat Häkkilänrannassa sijaitseva venesatama, Rajahaudan venesatama Rajakylässä sekä Karinkannassa sijaitseva pienvenesatama. Häkkilänrannan satamaan johtaa 1,5 metrin veneväylä ja Rajahaudan venesatamaan johtaa 1,8 metrin väylä. Kraaselin kaivanto eli Sudenväylä tai Sudenreikä yhdistää Kuivasmeren pohjoisosan Kellonlahteen.
Pateniemen sahan satama-allasta suojaa aallonmurtaja, johon kuuluvat osana neljän aluksen hylyt. Näistä kolmen rapistuneet jäännökset ovat selkeästi nähtävillä pintahylkyinä, neljännen ollessa kokonaan pinnan alle vajonneena. Neljän pohjoisessa satama-altaassa lepäävän hylyn lisäksi Pateniemen sahan eteläisessa satama-altaassa lepää viidennen aluksen hylky kokonaan uponneena.
Luettelo halpalentoyhtiöistä

Luettelo halpalentoyhtiöistä.
*Air Arabia Egypt
*Air Cairo
*Fly540
*Jambojet
*Air Arabia Maroc
*Green Africa Airways
*Fastjet
*FlySafair
*Fastjet Zimbabwe
*Flybondi
*JetSmart Argentina
*Gol Transportes Aéreos
*Azul Linhas Aéreas
*Air Canada Rouge
*Flair Airlines
*JetSmart
*Sky Airline
*Clic Air
*Wingo
*Volaris Costa Rica
*AraJet
*RED Air
*Volaris El Salvador
*Mexicana de Aviación
*Viva
*Volaris
*Paranair
*JetSmart Perú
*Sky Airline Peru
*InterCaribbean Airways
*Allegiant Air
*Avelo Airlines
*Breeze Airways
*Frontier Airlines
*JetBlue Airways
*Southwest Airlines
*Spirit Airlines
*Sun Country Airlines
*FlyOne Armenia
*AirAsia Cambodia
*Cambodia Airways
*9 Air
*Beijing Capital Airlines
*China United Airlines
*Colorful Guizhou Airlines
*Jiangxi Air
*Lucky Air
*Ruili Airlines
*Spring Airlines
*Urumqi Air
*West Air
*Greater Bay Airlines
*HK Express
*Air India Express
*Akasa Air
*IndiGo
*SpiceJet
*Citilink
*Indonesia AirAsia
*Lion Air
*Super Air Jet
*Wings Air
*Air1Air
*Air Japan
*Jetstar Japan
*Peach Aviation
*Spring Airlines Japan
*Zipair Tokyo
*FlyArystan
*Jazeera Airways
*AirAsia
*AirAsia X
*Firefly
*Salam Air
*Air Sial
*Airblue
*Fly Jinnah
*Serene Air
*Cebgo
*Cebu Pacific
*PAL Express
*Philippines AirAsia
*Royal Air Philippines
*Sky Pasada
*SkyJet Airlines
*Flyadeal
*Flynas
*Scoot
*Aero K
*Air Busan
*Air Premia
*Air Seoul
*Eastar Jet
*Jeju Air
*Jin Air
*T'way Air
*Tigerair Taiwan
*Nok Air
*Thai AirAsia
*Thai AirAsia X
*Thai Lion Air
*Thai Summer Airways
*Thai VietJet Air
*Air Arabia
*Air Arabia Abu Dhabi
*flydubai
*Pacific Airlines
*VietJet Air
*EasyJet Europe
*TUI fly Belgium
*Smartwings
*TUI Danmark
*TUI Suomi
*French Bee
*Transavia France
*Eurowings
*TUI fly Deutschland
*Wizz Air
*Ryanair
*Aeroitalia
*Eurowings Europe
*Lauda Europe
*Malta Air
*Wizz Air Malta
*FlyOne
*HiSky
*Transavia
*TUI fly Netherlands
*Norse Atlantic Airways
*Norwegian Air Shuttle
*TUI Norge
*Buzz
*HiSky Europe
*Pobeda
*Smartavia
*Azimuth
* Air Europa Express
* Iberia Express
* Iberojet
* Level
* Volotea
* Vueling
*Norwegian Air Sweden
*TUI Sverige
*EasyJet Switzerland
*AJet
*Pegasus Airlines
*SkyUp
*EasyJet
*Jet2.com
*Norse Atlantic UK
*Ryanair UK
*TUI Airways
*Wizz Air UK
*Jetstar
Rapakari

Rapakari on asumaton saari Kalimeenojan suistossa Kuivasmeren pohjoisosassa Perämerellä. Se sijaitsee Oulun kaupungin (entisen Haukiputaan kunnan) vesialueella Kellon Kraaselin ja mantereen välisellä alueella Kellon kylän eteläpuolella. Saarta erottaa Kellon Kraaselista Kraaselin kaivantona tunnettu veneväylä. Saaressa on myös kaivannon lävitse johtavan väylän väyläohjaustauluja.
Saari on matala, ja sillä kasvaa pääosin lehtimetsää ja pensaikkoa. Saaren matalat rannat ovat lintujen tärkeä ruokailu- ja pesimisalue, ja sieltä tavattujen lajien joukossa ovat muun muassa kyyhky, haapana, tavi, rantasipi, lapinsirkku, jouhisorsa, hiirihaukka, tylli, valkoviklo, tukkasotka, pikkukuovi, lapasorsa, haarapääsky, kalatiira, harmaahaikara, kaakkuri ja pikkutylli.
Pulkkisenmatala

Pulkkisenmatala on pieni asumaton saari Kuivasmeren pohjoisosassa Perämerellä. Saari sijaitsee Oulun kaupungin vesialueella Herukan ja Kellon kaupunginosien rajalla (entisellä Oulun ja Haukiputaan kunnanrajalla) Kalimeenojan suulta etelään, Rapakarin ja Pateniemen sahan entisen sataman välisellä alueella. Saarta ympäröivä vesialue on pohjoisessa varsin matala, mutta eteläpuolella syvenee pian 6–8 metriin. Saarelta on matkaa Kellon Kraaseliin noin 700 metriä. Alueella pesii ja ruokailee runsaasti vesilintuja.