tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mitaka

Mitaka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Taman alueella Tokion erillisalueiden länsipuolella ja rajautuu Setagayan ja Suginamin erillisalueisiin sekä Chōfun, Koganein ja Musashinon kaupunkeihin. Mitakassa on 186 166 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 16,42 neliökilometriä. 
Nykyisen muotoinen Mitakan kaupunki perustettiin vuonna 1950. Kaupungin läpi kulkee 1600-luvulla rakennettu Tamagawan akvedukti, jonka tarkoitus oli toimittaa juomavetta Edoon. Osamu Dazai teki täällä itsemurhan heittäytyessään kanavaan. Mitakassa on suuri Inokashiran puisto, jonka reunalla sijaitsee animestudio Ghiblin toimintaa esittelevä Ghibli-museo. Kaupungissa sijaitsee lisäksi International Christian University, yksi Japanin johtavista yksityisistä yliopistoista.
Kaupunkia palvelevat JR Higashi-Nihonin Chūō-päälinja ja Keiō-rautateiden Inokashira-linja.
Balls of Steel

Balls of Steel on Wildfire Studiosin kehittämä flipperitietokonepeli. Peli on julkaistu vuonna Windowsille. Balls of Steel on luultavasti ainoa flipperipeli jolle on annettu ikärajoitus. Balls of Steel -niminen flipperipeli esiintyi pelissä Duke Nukem 3D. Tällöin sitä ei kuitenkaan voinut pelata, vaan se oli pikemminkin koriste.
Balls of Steel sisältää Duke Nukem -teemaisen kentän, josta löytyy grafiikkaa pelistä Duke Nukem 3D sekä Jon St. Johnin ääninäyttelyä (Duke Nukemin alkuperäinen ääninäyttelijä).
Kentät.
Balls of Steel sisältää viisi erilaista alustaa. 
Pelin oli myös tarkoitus sisältää kenttä nimeltä Devil's Island, mutta peliä kehitellessä Pinball Wizards sai mahdollisuuden luoda Duke Nukem teemaisen kentän, ja siten Devil's Island piti poistaa jotta saataisiin tilaa Duke Nukem kentälle. Wildfire Studios meni kuitenkin myöhemmin parantelemaan Devil's Islandia ja julkaisi kentän yksittäisenä pelinä.
Santtu (Prätkähiiret)

Sarianne ”Santtu” Daavidson ("Charlene "Charley" Davidson") on kuvitteellinen hahmo Prätkähiiret-sarjassa, jonka loi Rick Ungar. Hänen ensiesiintymisensä oli animaatiosarjan jaksossa Hanat auki! vuonna 1993.
Santtu on taitava mekaanikko, joka omistaa korjaamon Chicagossa. Hän oli ensimmäinen naispuolinen ihminen, joka ystävystyi Prätkähiirien kanssa, kun he pelastivat hänet Rasvanahan uhkailuista. Tämän myötä Santtu on pitänyt hiirien pyörät hyvässä kunnossa ja auttaa heitä taistelemaan Leipäjuustoa vastaan. Hänen korjaamonsa onkin ollut usein hyökkäysten kohteena ja Rasvanahkakin yritti tarjota Leipäjuuston sopimusta korjaamosta (uusissa jaksoissa Rami Palkki, joka kuitenkin erittäin harvoin yrittää päästä eroon Santun korjaamosta). Luonteeltaan Santtu on itsenäinen, vahvatahtoinen ja älykäs. Hiirikolmikon Vinskistä on tullut Santun kiinnostuksen kohde pikkuhiljaa, vaikka he ovatkin yleensä napit vastakkain lähes joka asiasta. Eikä Santtu jätä yhtäkään tilaisuutta käyttämättä, jossa hän saa viisastella Vinskille.
Santulla on olkapäille ulottuvat kastanjanruskeat hiukset ja vihreät silmät. Hän käyttää yleensä sinistä denim-työpaitaa, mustia housuja, joissa on varustevyö vyötärön ympärillä, ja ruskeita saappaita. Uudessa sarjassa hänen hiuksensa ovat lyhyemmät ja tummemmat. Hänellä on yllään tummansininen toppi, jossa on lähes paljas keskiosa, musta nahkatakki, yhteensopivat housut ja saappaat. Santun aseet ovat hänen aivonsa ja lihakset. Hänen tiedetään myös käyttäneen ohjuslaukaisinta muutamaan otteeseen.
Vuoden 2006 sarjassa Santtu on huomannut, että Palkki käyttää yksittäistä laitetta, joka muuttaa rakennuksia, ja pelkää olevansa seuraava. Kun hän harjoittelee moottoripyörällä, hän huomaa, että Prätkähiiret putoavat hänen luokseen Kattinaattorin aiheuttaman räjähdyksen ja Vinskin vastuuttomien toimien jälkeen. Hän oli iloinen jälleennähdessään heidät kaikki, vaikka hän oli pettynyt siihen, ettei Vinski soittanut tai kirjoittanut hänelle, hän antaa hänelle automaattisesti anteeksi. Hän myös korjaa heidän moottoripyöränsä ja hänet kutsuttiin heidän tiematkalleen löytääkseen Rontin. Sarjassa Santtu ajoi mustaa rekkaa, joka toimi myös Prätkähiirten väliaikaisena tukikohtana.
Kun Palkki ja Kissatronit voitettiin, Santtu päätti muuttaa Marsiin Prätkähiirten kanssa.
Pohjois-Suomen Rautatieharrastajat

Pohjois-Suomen Rautatieharrastajat ry eli lyhyemmin PoRha on suomalainen rautatieliikennekerho, jonka kotipaikka on Oulu. Yhdistys omistaa kaksi Dm7-kiskobussia eli lättähattua, EFiab-sarjan liitevaunun, sähköradan huoltovaunun, rata-auton, kaksi moottoriresiinaa, raidetraktorin, Tve1-pienveturin ja Valmet-laituriauton. Yhdistyksellä on Trafin myöntämä liikennöintilupa koko Suomen rataverkolle.
Elokuussa 2000 perustetun yhdistyksen toiminta keskittyy rautatie- ja pienoisrautatieharrastuksen kehittämiseen ja ylläpitoon sekä rautatiehistoriallisen esineistön, perinteiden ja kulttuurin taltiointiin. Näiden lisäksi yhdistys keskittää voimansa omistamansa rautatiekaluston säilyttämiseen, kunnossapitoon sekä kalustolla järjestettäviin jäsen-, yleisö- sekä tilausmatkoihin. Näiden lisäksi yhdistys ylläpitää myös rautatieliikennearkistoa sekä harjoittaa näyttelytoimintaa. Yhdistyksellä on myös oma pienoisrautatie.
Leon Fleisher

Leon Fleisher (23. heinäkuuta 1928 – 2. elokuuta 2020) oli yhdysvaltalainen pianisti ja kapellimestari. 
Fleisher syntyi San Franciscossa, Kaliforniassa, jossa hän aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana. Hän teki julkisen ensiesiintymisensä 8-vuotiaana ja esiintyi jo 16-vuotiaana Pierre Monteux'n johtamien New Yorkin filharmonikkojen kanssa. Hän sai opetusta Artur Schnabelilta. 
Fleisher ehti tehdä lukuisia levytyksiä Clevelandin orkesterin (kapellimestarina George Szell) kanssa, mutta menetti 1960-luvulla oikean käden käyttökykynsä kärsittyään fokaalisen dystonian. Hän jatkoi kuitenkin vasenkätisen ohjelmiston tulkitsemista. 
Fleisher tuli tunnetuksi varsinkin Johannes Brahmsin ja Ludwig van Beethovenin pianokonserttojen tulkinnoistaan. Kapellimestarinuransa hän aloitti vuonna 1967.
Fleisher voitti muun muassa Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailun vuonna 1952.
Musashi-Murayama

Musashi-Murayama () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Taman alueella Tokion erillisalueiden länsipuolella ja rajautuu Tokion Fussan, Higashiyamaton ja Tachikawan kaupunkeihin, Mizuhon maaseutukaupunkiin sekä Saitaman prefektuurin Tokorozawan kaupunkiin. Musashi-Murayamassa on 72 314 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 15,32 neliökilometriä. 
Nykyisen muotoinen Musashi-Murayaman kaupunki perustettiin 3. marraskuuta 1970. Kaupungin pohjoisosassa kohoavat Sayaman kukkulat. Osa Yokotan lentotukikohdasta sijaitsee Musashi-Murayaman alueella. Kaupunki on Tokion metropolin kaupungeista ainoa, jonka alueella ei kulje rautateitä.
Piero Bellugi

Piero Bellugi (14. heinäkuuta 1924 Firenze – 10. kesäkuuta 2012 Firenze) oli italialainen kapellimestari.
Bellugi opiskeli sävellystä Luigi Dallapiccolan sekä orkesterinjohtoa Igor Markevitšin, Rafael Kubelíkin ja Leonard Bernsteinin johdolla. Hän johti 1960-luvulla Darius Milhaud'n 10. sinfonian ja Goffredo Petrassin "Settimo Concerton" kantaesitykset.
Bellugi toimi muun muassa Oregonin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina vuosina 1959–1961. Tälle kaudelle ajoittui myös hänen debyyttinsä La Scalassa. Hänet nimitettiin tammikuussa 2004 Teatro Massimon taiteelliseksi johtajaksi Palermossa. 
Bellugin poika David on huiluvirtuoosi.
Virma

Virma () on kylä Suman kylähallintoalueella Sorokan piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Virma sijaitsee Virmajoen suulla Vienanmeren rannalla, 38 kilometriä Belomorskista kaakkoon ja 18 kilometriä Sumasta luoteeseen. Kylän halki kulkee maantie Sorokasta Sumaan. Vuonna 1996 Virmassa oli 54 asukasta, jotka saivat elantonsa pääasiassa kalastuksesta. Virman asemakylä sijaitsee Virman kaakkoispuolella. Virman ortodoksinen Pietarin ja Paavalin kirkko on rakennettu puusta 1700-luvulla. 
Virma on perustettu 1600-luvulla. Virma kuului ennen 1920-lukua kuntaan, jolloin siitä muodostettiin Sorokan piiriin kuuluva Virman kyläneuvosto. Kyläneuvostoon ei kuulunut muita kyliä. Kyläneuvostossa oli 584 asukasta vuonna 1926, jotka kaikki olivat venäläisiä. Virma kuuluu myös pomorien kansanryhmän asuinalueeseen, joka ulottuu Kuolan niemimaalta Arkangeliin Vienanmeren rannalla. Kun vanhauskoisia alettiin vainota 1600-luvulla heidän protestoituaan Venäjän ortodoksisen kirkon uudistuksia vastaan, osa heistä siirtyi Venäjän syrjäseuduille, ja myös Virmassa on ollut vanhauskoisia.
Karsten Andersen

Karsten Andersen (16. helmikuuta 1920 Kristiania – 15. joulukuuta 1997 Oslo) oli norjalainen kapellimestari ja viulisti. Hän toimi Bergenin filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina vuosina 1964–1985. Lisäksi Andersen toimi Norjan kapellimestarina Eurovision laulukilpailussa 1964.
Andersenista tuli vuonna 1985 orkesterinjohdon professori Norjan valtion musiikkiakatemiassa.
Laugardalsvöllur

Laugardalsvöllur on jalkapallo- ja yleisurheilustadion Reykjavíkissa. Se on Islannin kansallisstadion, jossa muun muassa Islannin jalkapallomaajoukkue pelaa kotiottelunsa. Kapasiteetti on 9522.
Stadionin yleisöennätys on 20 204, 18. elokuuta 2004 Islannin ja Italian välisessä jalkapallomaaottelussa, jonka kotijoukkue voitti maalein 2–0.
Aldo Ceccato

Aldo Ceccato (s. 18. helmikuuta 1934 Milano) on italialainen kapellimestari. 
Ceccato opiskeli Giuseppe Verdi -konservatoriossa Berliinissä ja myöhemmin kapellimestari Sergiu Celibidachen johdolla. Hän on Accademia di Santa Cecilian jäsen ja Itä-Michiganin yliopiston kunniatohtori. Hänelle on myönnetty Brahms-mitali ja kunniamerkki "Cavaliere di Gran Croce".
Ceccato toimi vuosina 1973–1977 Detroitin sinfoniaorkesterin, 1985–1990 Bergenin filharmonisen orkesterin, 1990–1991 Slovakian filharmonisen orkesterin, 1991–1994 Espanjan kansallisen orkesterin sekä 1995–2002 Brnon filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina.
Sugarcult

Sugarcult on vuonna 1998 muodostettu yhdysvaltalainen pop-punk-/voimapopyhtye Santa Barbarasta, Kaliforniasta.
Historia.
Tim Pagnotta tapasi ex-rumpali Ben Davisin koulun tupakkatauolla. Kaksi alkoivat soitella yhdessä. Pagnotta tapasi Airin Olderin musiikintunnilla, jossa Tim kopioi Olderin vanhaa työtä. Heistä tuli ajallaan hyviä kavereita ja Pagnotta kutsui Olderin soittamaan bändin kanssa. Kokoonpano silloin oli Davis rummuissa, Tim lauloi ja soitti kitaraa ja Older bassoa. Marko Desantis liittyi myöhemmin bändiin tavatessaan Timin Superdrag -nimisen bändin konsertissa. Pagnotta kutsui Desantisin soittamaan kitaraa bändiin, vaikka ei ollut kuullut tämän soittavan nuottiakaan aikaisemmin. Kenny Livingston korvasi myöhemmin Davisin, joka lähti soolouralle.
Sugarcult julkaisi ensimmäisen pitkäsoittonsa Eleven -nimisen levyn vuonna 1999. Heidän toinen pitkäsoittonsa Wrap Me Up In Plastic julkaistiin vuonna 2000. Vuonna 2001 julkaistiin yhtyeen kolmas albumi Start Static, joka sisälsi hitit "Pretty Girl", "Stuck In America" ja "Bouncing Off The Walls". Toukokuussa 2002 bändi julkaisi uudestaan "Wrap Me Up In Plastic" -albumin.
Huhtikuun 13. päivä 2004 bändi julkaisi albumin Palm Trees And Powerlines. Albumi sisälsi hitit "Memory" ja "She's The Blade".
2005 bändi julkaisi live-levyn Back To The Disaster ja ainoastaan Japanissa julkaistun A Hard Day's Night EP:n. Uusin kokopitkä on nimeltään Lights Out, joka tuli ulos vuonna 2006.
Australian Grand Prix 2002

Australian Grand Prix 2002 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. maaliskuuta 2002 Melbourne Grand Prix Circuitilla. Kilpailu oli kauden 2002 ensimmäinen kilpailu, ja sen voitti Michael Schumacher.
Kilpailussa F1-debyyttinsä tekivät Mark Webber, Felipe Massa, Takuma Satō ja Allan McNish.
Heti kilpailun alussa Ralf Schumacher ja Rubens Barrichello kolaroivat, ja Schumacherin auto teki korkean ilmalennon. Törmäyksestä syntyi ketjukolari, jonka seurauksena kahdeksan autoa keskeytti. Kolarin syypää oli Ralf Schumacheria estellyt Rubens Barrichello.
Mika Salo saavutti Toyotan ensimmäisen pisteen tallin ensimmäisessä kilpailussa. Mark Webber ajoi pisteille uransa ensimmäisessä kilpailussa, ja vieläpä kotikisassaan, minkä vuoksi hänen ja tallin omistajan Paul Stoddartin annettiin juhlia sijoitusta palkintokorokkeella. Salo ja Webber taistelivat viidennestä sijasta kilpailun loppumetreille asti, kunnes Salo pyörähti ja joutui siten tyytymään kuudenteen sijaan. Kilpailu oli Kimi Räikkösen ensimmäinen McLaren-tallissa. Hän saavutti siinä ensimmäisen palkintopallisijoituksensa ja nopeimman kierroksensa.
Moskova ei usko kyyneliin

Moskova ei usko kyyneliin () on neuvostoliittolainen elokuva, joka valmistui vuonna 1979. Elokuvan on käsikirjoittanut Valentin Tšernyh ja ohjannut Vladimir Menšov. Pääosia näyttelevät Aleksei Batalov ja Menšovin vaimo Vera Alentova.
Elokuvasta tuli Neuvostoliiton suosituimpia elokuvia. Katsojia oli 80 miljoonaa, kun yleensä suosikkielokuvilla katsojia oli 40–70 miljoonaa. Elokuva palkittiin myös Oscarilla (paras ulkomaalainen elokuva).
Juoni.
Maalaistytöt Katerina, Ludmila ja Antonina saapuvat Moskovaan vuonna 1958 ja joutuvat asuntolassa asumaan yhteiseen huoneeseen. Myöhemmin heistä tulee ystäviä.
Katerina työskentelee tehtaassa ansaitakseen rahaa. Hän tapaa juhlissa televisiossa työskentelevän kameramiehen Rudolfin. Rudolf viettelee Katerinan, ja sen seurauksena Katerina tulee raskaaksi. Rudolf ei suostu menemään naimisiin tytön kanssa, ja Katerina jää yksin lapsensa kanssa. Yläluokkaan kuuluva Rudolfin äiti tarjoaa Katerinalle rahaa, jotta tämä jättäisi hänen poikansa rauhaan, mutta Katerina ei suostu ottamaan rahoja vastaan. Samaan aikaan Antonina menee naimisiin rakennustyöläisen Nikolain kanssa, ja Ludmila pyörittelee miehiä ympärillään.
Neljätoista vuotta myöhemmin Katerina on tehtaan johtaja ja murrosikäisen Aleksandran äiti. Katerina tapaa Goša-nimisen miehen, ja he alkavat seurustella. Yllättäen paikalle saapuu Rudolf, joka haluaa sopia välinsä naisen kanssa ja tavata tyttärensä.
A. W. Rancken

Arne Wilhelm Rancken (28. kesäkuuta 1880 Pirkkala – 17. elokuuta 1954) oli suomalainen arkkitehti, historioitsija ja heraldikko.
Elämä.
Ranckenin vanhemmat olivat ylikielenkääntäjä, kapteeni Wilhelm Rancken ja Gerda Brakel. Hän valmistui arkkitehdiksi 1905 ja toimi Arabian tehtaan arkkitehtina 1906–1908 sekä vuodesta 1908 alkaen Taideteollisen keskuskoulun kaavapiirustuksen opettajana 1907–1919 ja piirustuksenopettajana eri kouluissa muun muassa Helsingin työväenopiston piirustuksen opettajana 1914–1915 sekä Malmilla ruotsalaisen kansanakatemian opettajana 1912–1916 ja 1919–1920. Rancken oli Helsingin kaupunginmuseon hoitajana 1920–1949, Suomen taideteollisen yhdistyksen museon intendenttinä 1921–1928 ja rahastonhoitajana 1922–1942 sekä muinaistieteen toimikunnan arkkitehtina 1922–1947.
Rancken oli Arkitektgilletin varapuheenjohtaja 1927–1928 sekä puheenjohtaja 1929–1931 ja 1939–1941. Hän toimi Tekniska föreningen i Finlandin varapuheenjohtajana 1933–1935, taideteollisen museon johtokunnan puheenjohtajana 1935–1946 ja Ehrensvärd-seuran varapuheenjohtajana 1942–1947.
Rancken on kirjoittanut Helsingin historiasta ja suomalaisista vaakunoista. Hänen lahjoittamansa Axel ja Mina Federleyn muotokuvat ovat Helsingin kaupunginmuseon kokoelmissa.
Rancken julkaisi lastenkirjakilpailussa palkitun "Nisse Norrgårds storstadsresa"-nimisen kirjan sekä kirjoitelmia muun muassa "Finskt Museum-Suomen Museo"-aikakauskirjaan ja oman alansa kirjoituksia aikakaus- ja sanomalehtiin. Rancken harrasti vesivärimaalausta ja kuorolaulua. Hän kuului Muntra Musikanter-mieskuoroon.
Rakennussuunnitelmia.
Rancken suunnitteli myös joitakin kirkkojen korjaus- tai restaurointitöitä:
Muistomerkkejä.
Rancken on suunnitellut muun muassa Snappertunan ja Bromarvin sankarimuistomerkit.
Leberin synnynnäinen amauroosi

Leberin synnynnäinen amauroosi on ryhmä synnynnäisen tai vauvaiässä alkavan sokeuden aiheuttavia autosomin kautta resessiivisesti periytyviä sairauksia. 
Leberin synnynnäiseen amauroosiin ei ole parantavaa hoitoa. Sairaus on harvinainen, ja sen arvioitu esiintyvyys on noin 2–3 / 100 000. Se on kuitenkin melko tärkeä synnynnäisen sokeuden aiheuttaja (noin 10–18 %).
Kris Boyd

Kris Boyd (s. 18. elokuuta 1983 Irvine) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Glasgow Rangersia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Boyd aloitti uransa Kilmarnockissa, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi kaudella 2000/01. Kuusi kautta kestäneen Kilmarnock-aikansa aikana Boyd pelasi 153 liigaottelua, tehden 64 maalia. Hänet valittiin kaudella 2002/03 joukkueen vuoden parhaaksi nuoreksi pelaajaksi.
Rangersiin Boyd siirtyi 1. tammikuuta 2006, kun siirtoikkuna avautui. Debyyttinsä hän teki 7. tammikuuta 2006 Skotlannin Cupin kolmannen kierroksen ottelussa Peterheadia vastaan. Boyd teki ottelussa hattutempun. Kauden päätteeksi skotti oli toiseksi paras maalintekijä Euroopassa. Kaudella 2006/07 Boyd voitti sarjan maalikuninkuuden 20 maalilla.
Skotlannin maajoukkuetta Boyd on edustanut 7 kertaa ja tehnyt 5 maalia.
Mestaruudet.
Skotlannin Valioliiga 2008-2009 (1)
Skotlannin Liigacup 2007-2008 (1)
Skotlannin cup 2007-2008, 2008-2009 (2)
Sinetti

Sinetti on henkilön tai yhteisön tunnus, joka painetaan leimasimella pehmeään aineeseen (esimerkiksi vahaan tai sulaan lakkaan) tai puristetaan paperiin. Sillä voidaan sinetöidä eli sulkea asiakirja tai varmistaa sen aitous. Sinettiä käytetään myös ovien tai rasioiden sulkemiseen. Sinettejä tutkii sigillografia eli sinettitiede, joka on historian aputiede. 
Henkilökohtainen sinetti korvasi keskiajalla allekirjoituksen, ja monien tuolloisten asiakirjojen alareunat ovatkin täynnä sinettejä. Sinetti oli kuitenkin nuolenpääkirjoituksen muodossa käytössä jo 3000-luvulla eaa. Mesopotamiassa.
Sinettisormukset tulivat käyttöön antiikin Kreikassa ja Roomassa, ja ne olivat suosittuja 1100-luvulta keskiajan loppuun. Kuviona niissä oli yleensä vaakuna. Sinettiä ja sinetöimistä käytetään raamatullisina symboleina jo Vanhassa testamentissa, esimerkiksi kertomuksessa Joosefista Egyptissä. Uuden testamentin Johanneksen ilmestys kuvaa "Seitsemän sinetin kirjaa", jonka sinetit Karitsa avasi. Jeesuksen hauta lukittiin sinetillä. 
Valtion sinetti oli sinetinvartijan hallussa. Sinetin väärentämisestä tuomittiin kuolemaan. Suomen vanhin säilynyt sinetti on piispa Beron sinetti noin vuodelta 1250.
Leon Schlumpf

Leon Schlumpf (3. helmikuuta 1925 Felsberg, Sveitsi – 7. heinäkuuta 2012 Chur, Sveitsi) oli sveitsiläinen poliitikko, joka oli Sveitsin liittoneuvostossa liikenne-, viestintä- ja energiaministerinä vuosina 1979–1987.
Elämäkerta.
Schlumpf syntyi 1925 Felsbergissä ja opiskeli lakia Zürichissä. Hän liittyi Graubündenin demokraattiseen puolueeseen ja oli merkittävä tekijä sen yhdistymisessä viljelijöiden, kauppiaiden ja sitoutumattomien puolueeseen. Ne muodostivat 1971 Sveitsin kansanpuolueen. Schlumpf valittiin 1966 Sveitsin liittokokouksen alahuoneeseen, eli kansallisneuvostoon. Senaatissa hän istui vuodesta 1974, ja vuodet 1974–1978 hän valvoi Sveitsissä myytävien tavaroiden ja palveluiden hinnoittelua.
Schlumpfista tuli 1980 Sveitsin liittoneuvostoon liikenne-, viestintä- ja energiaministeriksi. Hän oli 1984 Sveitsin liittopresidenttinä. Tehtävä kiertää vuosittain. Schlumpf oli liittoneuvostossa vuoteen 1987. Hänet tunnettiin erityisesti Sveitsin rautatieliikennettä uudistaneen Bahn 2000 -hankkeen käynnistäjänä. Projektin tarkoituksena oli kehittää yhteyksiä, lisätä vuoroja ja modernisoida rautatiekalustoa. Hänen aikanaan Sveitsissä laajennettiin myös tieverkkoa ja otettiin käyttöön vinjettimaksu. Viestintäministerinä Schlumpf avasi mahdollisuuden yksityisille radiokanaville.
Schlumpf oli ammatiltaan asianajaja. Hänellä oli ura myös kansanmuusikkona, ja hän toimi lauluntekijänä pseudonyymillä Raetus Telena. Schlumpf kuului Sveitsin kansanpuolueeseen ("Schweizerische Volkspartei", SVP), kuten myös hänen tyttärensä Eveline Widmer-Schlumpf, joka valittiin liittoneuvostoon 2007.
Hal Holbrook

Harold Rowe ”Hal” Holbrook, Jr. (17. helmikuuta 1925 – 23. tammikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Holbrook syntyi Ohion Clevelandissa Harold Rowe Halbrookille ja Aileen Davenportille. Hän varttui pääasiassa South Weymouthissa, Massachusettsissa ja valmistui Culver Academiesista ja Denisonin yliopistosta. 
Holbrookilla oli roolit muiden muassa elokuvissa "Magnum .44" (1973), "Capricorn yksi" (1978), "Wall Street – rahan ja vallan katu" (1987) ja "Creepshow – yöjuttu" (1982). Hän oli vuonna 2006 vierailevana tähtenä sarjassa "Sopranos". 
Holbrook sai uransa aikana neljä Emmy-palkintoa. Hän oli vuodesta 1984 naimisissa Dixie Carterin kanssa, joka kuoli vuonna 2010. Hänen kaksi aiempaa avioliittoaan päättyivät eroon. Hänellä on avioliitoistaan kolme lasta.
Etyyliformiaatti

Etyyliformiaatti on muurahaishapon etyyliesteri. Se on orgaaninen yhdiste (formiaatti), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan helposti syttyvää väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C3H6O2 ja rakennekaava HCOOC2H5. Etyyliformiaatista käytetään myös nimityksiä "muurahaishappoeetteri" ja "muurahaishappoetyyliesteri".
Etyyliformiaatin moolimassa on 74,1 g/mol, sulamispiste –80 °C, kiehumispiste 52–54 °C, tiheys 0,92 g/cm3, leimahduspiste –20 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 440 °C ja CAS-numero 109-94-4. Etyyliformiaatin liukoisuus veteen (20 °C) on 10,5 g/100 ml.
Etyyliformiaattia käytetään osana sitruunan, mansikan ja rommin tuoksu- ja aromiaineissa.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Etyyliformiaatin höyry ärsyttää lyhytaikaisessakin altistuksessa silmiä ja ihoa. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa. Pitkäaikaisessa altistuksessa nestemäisessä muodossa aine kuivattaa ihoa.
Jasmine (laulaja)

Jasmine Tatjana Anette Valentin (taiteilijanimeltään Jasmine) (s. 1976) on suomalainen romanimuusikko.
Jasmine on kotoisin kymmenlapsisesta helsinkiläisperheestä. Monien muiden romanien tapaan Jasmine on muusikkona itseoppinut: hän taitaa niin laulujensa säveltämisen, sanoittamisen, sovittamisen kuin säestämisenkin.
Hän edusti Suomea vuoden 1996 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Niin kaunis on taivas”. Suomen karsinnassa hänen mikrofoninsa ei toiminut, ja hänen esityksensä jouduttiin aloittamaan alusta. Puhelinäänestykseen tuli niin paljon soittoja, että linjat menivät tukkoon. Tulos julkistettiin vasta parin päivän kuluttua. Jasmine sai lähes 68 000 ääntä.
Jasmine selviytyi alkukarsinnasta viimeisenä finaaliin sijoituksen ollessa 22. yhteensä 29. karsijamaan joukossa. Vain järjestäjämaa ja edellisen vuoden voittaja Norja selviytyivät suoraan finaaliin.
Kansainvälisessä loppukilpailussa Jasmine kertoi jännittäneensä paljon. Hän on haastatteluissa kertonut olleensa vielä muutama hetki ennen esiintymistään tyytymätön kampaukseensa ja pörryttäneensä sen viime hetkellä uusiksi. Finaalissa kappaleen loppupuolella Jasmine oli lähellä alkaa laulaa instrumentaaliväliosan aikana. Finaalin lopputuloksissa Suomi jäi viimeiselle sijalle. Jasmine kuitenkin sai yhdeksän pistettä (Norjasta kaksi ja Islannista seitsemän), joka oli siihen aikaan suurin pistemäärä Euroviisuissa viimeiseksi jääneelle laululle.
Eurovision laulukilpailun jälkeen median kiinnostus uutta artistia kohtaan laski ja Jasmine on keskittynyt kiertämään ulkomailla. Hän on esiintynyt muun muassa Turkissa, Espanjassa ja Kreikassa.
Vuonna 2007 Jasmine esiintyi Yleisradion TV 1:n sarjassa "Romano-tv" yhtenä Manne Menuetti -orkesterin jäsenistä. Vuonna 2009 hän esiintyi Yleisradion TV1:n sarjassa "Manne maailmalla".
David Watkin

Francis David Watkin (23. maaliskuuta 1925 – 19. helmikuuta 2008) oli brittiläinen elokuvaaja. Hän sai sekä parhaan kuvauksen Oscarin että Bafta-palkinnon työstään elokuvassa "Minun Afrikkani" (1985).
Watkin syntyi Margatessa, Kentissä nelilapsisen perheen kuopukseksi. Hän olisi halunnut konserttipianistiksi, mutta isä ei suostunut ostamaan pianoa tai kustantamaan soittotunteja. Niinpä Watkin päätyi elokuva-alalle. Hän työskenteli 1940-luvulta alkaen kamera-assistenttina ja kuvaajana Southern Railwayllä ja British Transport Filmsillä ennen kuin siirtyi 1950-luvun lopulla freelanceriksi. Ensimmäinen hänen kuvaamansa täyspitkä elokuva oli Richard Lesterin ohjaus "Temppu – ja miten se tehdään" vuodelta 1965.
Watkin kirjoitti kaksi omaelämäkertateosta: "Why Is There Only One Word for Thesaurus?" (1998) ja "Was Clara Schumann a Fag Hag?" (2008). Hän oli avoimesti homoseksuaali ja meni vuonna 2006 siviililiittoon pitkäaikaisen kumppaninsa Nick Handin kanssa.
Michael Bloomberg

Michael Rubens Bloomberg (s. 14. helmikuuta 1942) on yhdysvaltalainen liikemies ja poliitikko. Hän on taloustietotoimisto Bloombergin perustaja ja pääomistaja. Hän oli New Yorkin pormestari kolme peräkkäistä toimikautta vuosina 2002–2013. Liiketoiminnan ohella Bloomberg on harjoittanut hyväntekeväisyyttä. Hän on yksi maailman rikkaimmista ihmisistä.
Bloomberg valmistui Johns Hopkinsin yliopistosta vuonna 1964. Sen jälkeen hän on lahjoittanut yliopistolle yli miljardi dollaria.
Bloomberg oli demokraattisen puolueen jäsen vuoteen 2001, mutta pyrki New Yorkin pormestariksi republikaanien ehdokkaana. Hänet valittiin ensi kertaa vuonna 2001 Rudy Giulianin seuraajaksi ja uudelleen vuonna 2005. Hän ilmoitti eroavansa republikaaneista vuonna 2007 ja ryhtyvänsä sitoutumattomaksi. Hänen nimensä oli esillä sitoutumattomana ehdokkaana vuoden 2008 presidentinvaaleissa.
Bloomberg ajoi New Yorkin lakiin muutoksen voidakseen pyrkiä vuonna 2009 vielä kolmannelle pormestarikaudelle. Hän käytti vaalikampanjointiin ennätykselliset 90 miljoonaa dollaria ja sai niukasti 51 prosenttia äänistä, kun demokraattien Bill Thompson sai 46 prosenttia.
Bloomberg oli Forbesin listalla maailman 23. varakkain henkilö vuonna 2010. Vuonna 2016 hän oli listalla kahdeksantena 44 miljardin dollarin omaisuudellaan.
Vuonna 2018 Bloomberg lahjoitti Johns Hopkinsin yliopistolle 1,8 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Johns Hopkinsin yliopiston kuuluisa terveystieteen osasto "Bloomberg School of Public Healh" on nimetty 2001 Michael Bloombergin mukaan.
Presidentinvaalit 2020.
Bloomberg asettui ehdolle presidentinvaalin 2020 esivaalissa demokraattien ehdokkaaksi. Hän rekisteröityi ehdokkaaksi Alabaman osavaltion demokraattipuolueen esivaaleihin, ja vahvisti myöhemmin ehdokkuutensa. Bloomberg ei ole ehdokkaana minkään osavaltion esivaaleissa ennen supertiistaita 3.3.2020, jolloin vaalit järjestetään useissa osavaltioissa.
Helmikuussa 2020 Bloombergin raportoitiin käyttäneen omia varojaan presidentinvaalikampanjansa mainontaan ennätykselliset 340 miljoonaa dollaria 3,5 kuukauden aikana. Summa on suurempi kuin Barack Obaman koko vuoden 2012 uudelleenvalintakampanjan mainosbudjetti. Bloomberg on ilmoittanut olevansa valmis kuluttamaan kampanjaansa yhteensä yli miljardi dollaria omia varojaan.
Bloomberg lopetti kampanjansa 4. maaliskuuta 2020 menestyttyään heikosti supertiistain esivaaleissa. Samalla hän ilmoitti tukevansa Joe Bideniä presidentiksi.
Team Penske

Team Penske on yhdysvaltalainen kilpa-autotalli, joka on kilpaillut lukuisissa autourheiluluokissa.
Tallin on perustanut Roger Penske. Nykyään tallin toiminta on vain kasvanut ja talli osallistuu muun muassa IRL-, NASCAR- ja ALMS-sarjoihin.
Historia.
Roger Penske perusti tallin 1960-luvulla ajaen ensin itse, kunnes päätti alle 30-vuotiaana lopettaa kilpailemisen ja keskittyä tallinsa johtamiseen. Alkuaan talli ajoi Can-Am-sarjassa kuljettajanaan muun muassa Mark Donohue, mutta sitten Penske lähti hakemaan menestystä myös muista sarjoista. Indianapolis 500 kilpailun talli voitti ensimmäistä kertaa Mark Donohuen ajamana vuonna 1972.
Formula 1.
Penske aloitti toimintansa Formula 1:issä McLarenin asiakastallina kaudella , jolloin Mark Donohue ajoi Kanadan osakilpailussa kolmanneksi.
Valmistajana talli osallistui sarjaan kesken kauden . Kyseisellä kaudella talli osallistui kahteen osakilpailuun Ford-Cosworthin moottoreilla, joilla paras tulos oli Kanadan GP:n 12. sija.
Kausi oli myös vaisu (lukuun ottamatta Ruotsin GP:n viidettä sijaa), minkä seurauksena talli vaihtoi hetkeksi aikaa Marchin valmistamaan autoon. Kauden aikana Donohue kuoli Itävallan kilpailun harjoituksissa.
Tallin menestys muuttui paremmaksi seuraavalla kaudella, kun PC3-auto saatiin valmiiksi. John Watson ajoi viidenneksi Etelä-Afrikan GP:ssä ja jo samalla kaudella valmistui PC4-auto, jolla pystyttiin kilpailemaan kärkisijoista. John Watson voittikin 1976 Itävallan GP:n sekä taisteli James Huntin kanssa Hollannin GP:n voitosta ennen keskeytystään. Roger Penske oli kuitenkin päättänyt lopettaa toimintansa F1:ssä ja talli palasi Yhdysvaltojen kilparadoille.
Asiakastallit ajoivat vielä kaudella Pensken autoilla, joilla parhaaksi tulokseksi jäi Jean-Pierre Jarierin kuudes sija Länsi-Yhdysvaltain GP:stä.
CART.
CART-sarjassa Penske menestyi loistavasti, ja sen autoilla voitettiin kymmenesti sarjan mestaruus.
CART-sarjan ajauduttua taloudellisiin vaikeuksiin, Penske siirtyi IRL-sarjaan vuonna 2002.
Nykyään.
Penske on osallistunut myös jokavuotiseen Indianapolis 500 -kilpailuun, jonka talli on voittanut valmistajana seitsemän kertaa.
Indy Car -sarjassa Penske on voittanut kuljettajien mestaruuden Dallaran valmistamilla autoilla vuosina 2006, 2014, 2016 ja 2017.
Penske on laajentanut toimialaansa myös NASCARiin ja kestävyysajoihin kuten Le Mansin ja Daytonan 24 tunnin ajoihin. Talli on ajattanut kauden 2005 viimeisestä kilpailusta kaudelle 2008 saakka American Le Mans Series -sarjassa LMP2-luokassa Porsche RS Spydereita. Vuonna 2018 talli sai koko historiansa 500. voittonsa Brad Keselowskin ajamana NASCAR Cupin Las Vegasin osakilpailusta.
Formula 1 -tulokset.
Saavutukset.
Voitot
Palkintokorokesijat
Mélissa Theuriau

Mélissa Theuriau (s. 18. heinäkuuta 1978 Échirolles, Rhône-Alpes, Ranska) on ranskalainen tv-toimittaja ja uutistenlukija. Hän on naimisissa näyttelijä Jamel Debbouzen kanssa.
Theuriau on työskennellyt muun muassa La Chaîne Info, LCI, TF1, Métropole 6 ja Paris Première -televisiokanavilla.
Tsatsiki

Tsatsiki (, ) on itäisen Välimeren alueen keittiöille tyypillinen dippi tai kastike, joka sisältää jogurttia, kurkkua ja valkosipulia. Se maustetaan yleensä neitsytoliiviöljyllä ja yrteillä, kuten tillillä, oreganolla tai mintulla.
Tsatsiki yhdistetään ruokana etenkin kreikkalaiseen keittiöön, mutta se tunnetaan Kreikan lisäksi myös koko Balkanin alueella sekä Turkissa ja Lähi-idässä. Nimi ”tsatsiki” tulee turkin kielen sanasta "cacık", ja sen alkuperä lienee osmanivallan ajoissa tai kauempanakin. Muualla Balkanilla tsatsiki tunnetaan nimellä "tarator" ja Iranissa "mast-o-khiar".
Tsatsikia tarjotaan usein kylmänä alkuruokana eli mezenä vaalean leivän tai pitaleivän kanssa. Se on yleensä myös osa kreikkalaisten pikaruokien gyroksen ja suvlakin annoksia, ja sopii yhteen myös kreikkalaisen salaatin kanssa.
Dean Jagger

Ira Dean Jagger (7. marraskuuta 1903 – 5. helmikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä.
Jaggerille myönnettiin vuonna 1949 parhaan miessivuosan Oscar-palkinto roolista elokuvassa "Ilmojen kotkat". Muihin huomattaviin rooleihin kuuluvat osat elokuvissa "Valkea joulu" (1954), "Mies astui junasta" (1954), "X – tuntematon" (1956) ja "Alligaattori" (1980). 
Jagger esiintyi myös televisiosarjassa "Mr. Novak" ja oli ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi. Santa Monicassa, Kaliforniassa sydäntautiin kuolleella näyttelijällä on oma tähtensä Hollywood Walk of Famella.
Ukrainan vaakuna

Ukrainan vaakuna () on Ukrainan kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se koostuu keltaisella rajatusta sinisestä kilvestä, jonka sisällä on keltainen kolmikärki. Vaakunassa on samat värit kuin Ukrainan lipussa.
Ukrainan vaakuna on yli tuhat vuotta vanha. Ensimmäinen havainto Ukrainan vaakunasta on Rurikin dynastian ruhtinas Svjatoslav I:n (k. 972) ajalta.
Suuri vaakuna.
Ukrainan nykyinen perustuslaki määrittelee, että vaakunasta on kaksi versiota: iso ja pieni. Suurta ei koskaan otettu käyttöön, joten vuonna 2020 maan hallitus päätti alkaa valmistelut suuren vaakunan suunnittelemiseksi ja käyttöön ottamiseksi.
Elokuussa 2021 asia otti askeleen eteenpäin, kun 257 edustajaa maan parlamentissa tuki uuden ison vaakunan käyttöönottoa ensimmäisellä lausuntokierroksella. Hyväksyminen edellyttää kuitenkin vähintään 300 edustajan tuen. Ehdotettu vaakuna on kerännyt kritiikkiä opposition lisäksi myös heraldisista piireistä, jotka arvostelivat vaakunassa olevaa kruunua. Kruunun katsotaan perinteisesti symboloivan monarkiaa, mutta Ukraina on tasavalta.
Jack Cardiff

Jack Cardiff (18. syyskuuta 1914 Great Yarmouth, Norfolk, Britannia – 22. huhtikuuta 2009 Ely, Cambridgeshire, Britannia) oli brittiläinen elokuvaaja, elokuvaohjaaja ja valokuvaaja. Hänelle myönnettiin vuonna 1947 parhaan kuvauksen Oscar-palkinto työstä värielokuvassa "Musta narsissi". Hän kuvasi yli 70 elokuvaa ja oli Britanniassa Technicolor-menetelmän uranuurtajia. Ohjauksia hän teki 14, joista merkittävimpänä pidetty on "Tyttö ja moottoripyörä" (1968).
Cardiff oli uudemman kerran vuosina 1955 ja 1961 ehdolla parhaan kuvauksen sekä vuonna 1960 parhaan ohjauksen Oscar-voittajaksi. Hänelle myönnettiin vuonna 2001 Oscarin kunniapalkinto elämäntyöstään elokuvan alalla. Lisäksi hän on saanut muun muassa Golden Globen 1948 ja 1961.
Cardiff sai vuonna 2000 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunniamerkin. Hänellä on neljä poikaa, joista Mason (s. 1969) on työskennellyt näyttelijänä.
Mika Illman

Johan Mika Illman (s. 25. toukokuuta 1968 Turku) on suomalainen juristi.
Elämä.
Illman on erikoistunut sananvapauslainsäädäntöön. Illman on väitellyt oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2005.
Illman aloitti huhtikuussa 2005 Espoon kihlakunnansyyttäjänä, jonne hän siirtyi Raaseporin kihlakunnansyyttäjän virasta. Illman on myös toiminut avustavana lakimiehenä helsinkiläisessä asianajotoimistossa, rikosoikeuden assistenttina Helsingin yliopistossa sekä hoitanut auskultoinnin jälkeen kaupunginviskaalin ja apulaisnimismiehen sijaisuuksia Länsi-Uudellamaalla.
Vuonna 2008 Illman sijoittui toiseksi Electronic Frontier Finlandin "Vuoden Isoveli" -äänestyksessä. Raati katsoi Illmanin toimien pyrkineen rajoittamaan sananvapautta verkossa "sinnikkäästi, demokratian periaatteista, syyttäjän toimenkuvasta ja teknisistä realiteeteista välittämättä".
Illman nimitettiin kesäkuussa 2013 tuomariksi Länsi-Uudenmaan käräjäoikeuteen saman vuoden syyskuusta alkaen, mitä ennen hän toimi yhtenä Suomen kolmestatoista valtionsyyttäjästä.
Yksityiselämä.
Illmanin isä oli professori Karl-Johan Illman, ja hänen sisarensa on tutkija Ruth Illman.
Herran siunaus

Herran siunaus eli Aaronin siunaus on Neljännestä Mooseksen kirjasta peräisin oleva siunaus, jota alun perin käytettiin juutalaisessa temppelipalveluksessa, mutta jota käytetään myös kristillisissä kirkoissa.
Sen sisältö on hyvin yksinkertainen ja yleispätevä. Alkuperäisessä muodossaan se kuuluu seuraavasti: 
Käyttö kristillisissä kirkkokunnissa.
Varhaiskristillisessä Apostolisten konstituutioiden kuvaamassa jumalan­palveluksessa diakoni luki yhteisen esirukouksen, minkä jälkeen piispa siunasi kansan lukemalla Aaronin siunauksen. Myöhemmin sen ovat katolisessa ja useissa protestanttisissakin kirkoissa syrjäyttäneet muut siunaus­kaavat. Luterilaisissa kirkoissa Aaronin siunaus on kuitenkin Martti Lutherin ajoista saakka ollut käytössä loppusiunauksena, jonka pappi lausuu aina jumalanpalvelusten ja kirkollisten toimitusten päätteeksi. Kristillisessä käytännössä siihen on kuitenkin lisätty Pyhään kolminaisuuteen viittaava loppulause: ”Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Aamen.”
Liftaus

Liftaus eli peukalokyyti on matkustusmuoto, jossa matkustaja saa maksuttoman kyydin toiselta, samaan suuntaan kulkevalta ja useimmiten autoilevalta henkilöltä. Yleisimmät liftauspaikat ovat teiden varsilla, linja-autopysäkeillä, levähdysalueilla, huoltoasemilla ja risteysalueiden lähettyvillä. Liftari osoittaa kyydin tarpeensa nostamalla peukalonsa pystyyn ohikulkeville autoille.
Autoistumisen ensimmäisinä vuosikymmeninä liftaus oli hyvin suosittu matkustusmuoto etenkin nuorille. 1980-luvulla se kuitenkin alkoi nopeasti vähetä vaurastumisen myötä nuorten siirtyessä linja-autojen ja junien tai oman auton käyttäjiksi.
Motiivit ja asenteet.
Liftaukseen on monia syitä. Niitä voivat olla rahan puute, myöhästyminen julkisen liikenteen kulkuneuvosta, oman kulkuneuvon rikkoutuminen, syrjäseuduilla julkisen liikenteen puuttuminen, halu minimoida matkustuksesta muodostuvia päästöjä tai vain halu tavata uusia ihmisiä.
Asenteet liftausta kohtaan vaihtelevat paljon. Monissa länsimaissa on vallalla käsitys, jonka mukaan liftaus on vaarallista sekä kyytiin ottajalle että liftarille. Nämä käsitykset johtuvat useimmiten median esille tuomista, sensaationhakuisista yksittäistapauksista.
Liftaus Suomen ulkopuolella.
Liftaus Euroopassa on suhteellisen helppoa. Tietyissä maissa, esimerkiksi Uudessa-Seelannissa, jossa julkinen liikenne ei kata läheskään koko maata, kulttuuri on liftausystävällinen ja ihmiset luottavat toisiinsa, liftaus on erityisen yleistä.
Hemant Kumar

Hemanta Kumar Makherjee eli Hemant Kumar (16. kesäkuuta 1920 – 26. syyskuuta 1989) oli intialainen laulaja ja elokuvamusiikin säveltäjä. Hän oli tuotteliaimmillaan 1950–1960-luvuilla.
Kumar syntyi Varanasissa ja jätti koulun omistautukseen laulamiselle. Hän julkaisi ensimmäisen äänitteensä vuonna 1937. Hänen laulujaan kuullaan mm. elokuvassa "Jaal".
Kumar julkaisi omaelämäkertateoksen "Amar gaaner swaralipi". Hän kärsi sydänkohtauksen palattuaan esiintymästä Dhakasta ja kuoli eteläkalkuttalaisessa hoitokodissa syksyllä 1989.
Terry Butler

Terry Butler (s. 10. marraskuuta 1967 Palatka, Florida) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan death metal -yhtyeiden Six Feet Under, Massacre ja Death basistina.
Ura.
Death.
Butler mainitaan yhtyeen Death albumissa Leprosy. Hän liittyi yhtyeeseen vasta sen jälkeen, kun albumi oli valmis. "Spiritual Healing" jäi ainoaksi studioalbumiksi, jolla hän soittaa yhtyeen kanssa.
Massacre.
Deathista lähdön jälkeen liittyi floridalaiseen yhtyeeseen Massacre. Yhtyeen debyyttilevy "From Beyond" julkaistiin vuonna 1991. Seuraavana vuonna ilmestyi EP "Inhuman Condition". Yhtye jäi pitkälle tauolle, kunnes vuonna 2014 se julkaisi levyn "Back from Beyond". Yhteistyö ei nytkään kestänyt pitkään, vaan yhtye hajosi sisäisiin ristiriitoihin.
Six Feet Under.
Butler liittyi yhtyeeseen Six Feet Under vuonna 1993. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa Haunted vuonna 1995. Butler julkaisi yhtyeen kanssa 11 albumia kunnes erosi siitä vuonna 2014 palatakseen Massacreen.
Obituary.
Butler on soittanut yhtyeessä Obituary albumilta Inked in Blood alkaen. Tämän lisäksi hän aloitti uuden projektin nimeltä Hideous laulaja Ed Webbin ja rumpali Greg Gallin kanssa vuonna 2015. 
Hänen lempiyhtyeisiinsä kuuluvat mm. Thin Lizzy, Motörhead ja Slayer.
Kari Kuivalainen

Kari Ilmari Kuivalainen (s. 14. marraskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen muusikko, säveltäjä ja sanoittaja.
Nuoruusvuodet.
Ensimmäinen Kuivalaisen yhtye The Rock Hec syntyi vuonna 1974 myllypurolaisten teinipoikien innostuksesta. Yhtyeen ytimestä syntyi The Buddies vuonna 1979. The Buddiesilta ilmestyi Finnlevyn julkaisemana single, jolla oli kappaleet ”Toshin' and Turnin'” ja ”Cathy's Clowne”. The Buddies laajeni vuonna 1983 ja nimi muuttui muotoon Ya Ya.
Euroviisusävellykset.
1985 YLE järjesti avoimen sävellyskilpailun tavoitteena löytää Suomen viisuedustaja, ja Kari Kuivalainen osallistui kilpailuun sävellyksellään ”Haaveissa vainko oot mun”, jonka esittäjäksi hän valitsi Riki Sorsan. Kappale tuli toiseksi Suomen karsinnassa, mutta jäi suosituksi lauluksi.
Vuonna 1986 Kuivalainen sai kutsun säveltäjäksi vuoden euroviisukarsintoihin ja syntyi kappale ”Päivä kahden ihmisen”, joka myös valittiin edustamaan Kuivalaisen itsensä tulkitsemana Suomea tuon kilpailuun Norjan Bergeniin. Laulun nimeksi kilpailuesitykseen vaihdettiin ”Never the end” ja Hectorin toimesta myös laulun kertosäkeen viimeinen säe muuttui muotoon ”Koskaan sano en- the end”. Laulu sijoittui sijalle 15. saaden 15 pistettä.
Muu tuotanto.
Kuivalaisen ensimmäinen soololevy ”Tavallinen Elämä” (Euros Records) julkaistiin vuonna 1985. Levyllä oli mukana jälleen omaa tuotantoa, joista tunnetuimmaksi nousi kappale ”Yö keinui pois”. Levyn nimikkokappale ”Tavallinen elämä” osallistui myös vuoden 1985 Syksyn Sävel -kilpailuun.
Kari Kuivalainen on yksi Menneisyyden Vangit yhtyeen perustajajäsenistä ja soitti rumpuja ja lauloi yhtyeessä vuosina 1991–2005. Tuona aikana ”Menkkarit” julkaisi kolme pitkäsoittolevyä, joissa oli myös Kuivalaisen sävellyksiä mukana. Sävellysten lisäksi hän teki myös tekstejä suomeksi kansainvälisiin hitteihin, kuten ”Enkeli” ( ”Everyday”/ Slade) tai ”Sain Yön” (”Love Hurts”/ Boudleaux Bryant/ Everly Brothers/ Nazareth).
Kuivalainen on ollut vuodesta 2005 mukana myös Scaffolds-yhtyeessä, joka on julkaissut radiosinglen ”Sydämesi tyhjä huone”.
Kuivalainen ja Arto Vilkko aloittivat musiikillisen yhteystyönsä vuonna 2005 ja se jatkuu edelleen. Duolta ilmeistyi vuonna 2011 albumi "Kuuden Vuoden laulut" (Kartones). Kuivalaisen kappaleita albumilla on muun muassa ”Lopullinen mies.
Tanssikengät jalkaan.
Tuottaja Timo ”Tomppa” Järvisen ideasta syntyi 26. syyskuuta 2019 julkaistava levy "Tanssikengät jalkaan". Levyn idea on julkaista versiot lähes kaikista Cliff Richards &amp; The Shadowsin suomen kielellä julkaistuista kappaleista. Uuden levyn julkaisun myötä Kuivalainen lähtee taas bändikeikoille Kari Kuivalainen Combo -yhtyeen kanssa. Yhtyeessä on mukana muun muassa AP NIemi, joka teki Teddy&amp; The Tigersin bändin kanssa "Tanssikengät jalkaan" jo vuonna 1977; englanninkielinen versio on nimeltään "Dancin Shoes".
Laila Halme

Laila Sinikka Halme (o.s. Soppi; 4. maaliskuuta 1934 Jääski – 28. marraskuuta 2021 Tampere) oli suomalainen muusikko. Hän edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1963 kappaleella "Muistojeni laulu". Kappale ei saanut yhtään pistettä ja jäi jaetulle viimeiselle sijalle Alankomaiden, Ruotsin ja Norjan kanssa. Hän juonsi vuoden 1987 Euro­viisu­karsinnat yhdessä Lasse Mårtensonin kanssa. Myös hänen poikansa Jussi Halme esiintyi karsinnoissa.
Nürnbergin lentoasema

Nürnbergin lentoasema () on kansainvälinen lentoasema Saksassa, 7 kilometriä pohjoiseen Nürnbergistä. Se on Baijerin toiseksi suurin lentoasema Münchenin lentoaseman jälkeen, Saksan 10. suurin ja Euroopan 67. suurin lentoasema. Lentoasema käsitteli vuonna 2017 yli 4 000 000 matkustajaa.
Sijainti.
Lentoasema sijaitsee seitsemän kilometrin päässä Nürnbergin keskustasta. Nürnbergin U-Bahn -verkoston linjalla U2 pääsee keskustasta kentälle.
Savoonga

Savoonga on kaupunki Alaskassa, Yhdysvalloissa Saint Lawrencen saarella Beringinmerellä. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 643 (2000). Savoonga kuuluu Nomen väestönlaskenta-alueeseen (Nome Census Area).
Savoonga sai kaupunkioikeudet vuonna 1969. Savoonga ja saaren toinen kaupunki Gambell eivät liittyneet vuonna 1971 solmittuun "Alaska Native Land Claims Settlement Act of 1971" -lakiin vaan päättivät keskenään jakaa saaren omistuksen.
Savoonga on kalastajakylä, jonka asukkaista suurin osa saa elantonsa kalastamalla ja metsästämällä mursuja, hylkeitä, kalaa ja grönlanninvalaita. Savoongassa sijaitsee pieni lentoasema, jolta on lentoja Nomeen päivittäin.
Suurin osa Savongan asukkaista on siperianjupikkeja, vuoden 2000 väestönlaskennassa 95,3 % asukkaista oli Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia.
Hans-Joachim Stuck

Hans-Joachim Stuck (s. 1. tammikuuta 1951 Saksa) on saksalainen kilpa-ajaja. Hän on maineikkaan Hans Stuckin poika. Jo nuorena hänen isänsä opetti häntä ajamaan Nürburgringillä, jonka ansiosta hän voitti Nürburgringin 24 tunnin ajon jo 19-vuotiaana 1970. Stuck oli kahdesti kolmas.
Stuck menestyi kestävyysajoissa hyvin. 1972 hän voitti Jochen Massin kanssa Span 24 tunnin ajon Belgiassa. Ajettuaan hetken Formula 2-luokkaa Marchilla, hän siirtyi Marchin F1-talliin. Kaiken kaikkiaan Stuck ajoi seitsemän kautta Formula 1:ssä, ja saavutti 81 Grand Prix'ssä 29 MM-pistettä. Hän ajoi hetken aikaa menestyksellisesti Brabhamilla, mutta talli hankki Emerson Fittipaldin kuljettajakseen, ja Stuck sai väistyä.
Stuck on 194 cm pitkä, joten hän ei mahtunut kunnolla F1-auton ohjaamoon. Hän luultavasti säästyi jalkavammoilta lopettaessaan F1-uransa, päinvastoin kuin muut pitkät kuljettajat, kuten Ronnie Peterson, Clay Regazzoni ja Marc Surer.
F1-uran jälkeen Stuck jatkoi kilpailemista eripuolilla maailmaa. Hän voitti Le Mansin 24 tunnin ajon kahdesti ja DTM:n mestaruuden 1990 ja 1991.
Vuonna 2006 hän osallistui Grand Prix Masters -sarjaan, joka on tarkoitettu entisille F1-kuljettajille.
Mirjam Novero-Laine

Mirjam Emma Novero (vuodesta 1941 Novero-Laine, 25. toukokuuta 1915 Tampere – 14. tammikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli Tampereen Työväen Teatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa. Hänet muistetaan myös aviomiehensä Edvin Laineen ohjaamien elokuvien "Täällä Pohjantähden alla", "Akseli ja Elina" sekä edellä mainituista koostetun "Pohjantähti"-elokuvan Kivivuoren Annana. Noveron kuuluisia elokuvarooleja ovat niin ikään Siipirikko "Niskavuoren Heta" -elokuvassa sekä naispääosa komediassa "Isäpappa ja keltanokka". Novero näytteli ainoastaan puolisonsa ohjaamissa elokuvissa.
Novero kirjoitti myös pakinoita sekä kaksi lastenkirjaa.
Taiteellinen ura.
Noveron näyttelijänlahjat pantiin merkille vuonna 1939 pääosasta operetissa "Preciosa". Erityistä huomiota saivat hänen miimillinen ja äänellinen lahjakkuutensa. Hän sai syksyllä 1939 pääosan raajarikkona tyttönä näytelmässä "Katonrajassa". Valinta oli Kosti Elon ja Edvin Laineen. Keväällä 1938 Laine oli kiinnittänyt huomiota Noveroon, joka esiintyi iltanäyttelijänä "Salon ruusussa". "Katonrajassa-"näytelmässä Noverolla ja Laineella oli ensimmäinen yhteinen kohtaus. Novero näytteli Laineen tytärtä. Välirauhan aikana 1940 Novero kiinnitettiin Tampereen Työväen Teatterin iltanäyttelijäksi.
Novero oli vuosina 1941–1989 naimisissa ohjaaja-näyttelijä Edvin Laineen kanssa. Liitto päättyi Laineen kuolemaan. Novero ja Laine tapasivat toisensa Tampereen Työväen Teatterissa. Laine järjesti puolisolleen useita elokuva- ja teatteritöitä ja Novero sai kiinnityksen Suomen Kansallisteatteriin. Novero sai myös muutamia hieman isompia rooleja.
Yksityiselämä.
Noveron ja Laineen esikoinen, Jarmo syntyi vuonna 1942. Jo seuraavana vuonna Jarmo oli avustajana näytelmässä "Yrjänän emännän synti". Talvella 1944 poika joutui Helsinkiin hoidettavaksi kurkkukivun ja kuumeen takia. Samaan aikaan sattuivat suurpommitukset, ja pommisuojassa vietetyn yön jälkeen pojan tila heikkeni. Matka takaisin Tampereelle oli uuvuttava ja seuraavana iltana Jarmo Laine kuoli. Tuohon aikaan Novero asui Tampereella, kun taas hänen aviomiehensä oli muuttanut Helsinkiin. Mirjam Novero lopetti teatterityönsä Jarna-lapsen synnyttyä.
Novero kuoli 14. tammikuuta 1996 pitkäaikaiseen sairauteen. Hänet on haudattu miehensä Edvin Laineen kanssa Helsingin Hietaniemeen: U9-6-16.
Intimiteatteri

Intimiteatteri oli helsinkiläinen teatteri, joka perustettiin vuonna 1949. Se syntyi vastaamaan kysyntää, joka modernin teatterin ja pienten näyttämöiden puolesta oli tuolloin nousussa. Teatterin ensimmäinen oma näyttämö sijaitsi Ratakatu 9:n Insinööritalossa.
Teatterin perustaja ja johtaja oli Otto Mannisen ja Anni Swanin poika Mauno Manninen. Henkilökuntaan kuului alkuun Emmi Jurkka, joka pian perusti oman teatterinsa Huoneteatteri Jurkan. Mukana olivat myös mm. näyttelijät Jussi Jurkka ja Lasse Pöysti.
Intimiteatteria johtivat myöhemmin Tommi Rinne ja Matti Ranin, jonka johtajakaudella rakennettiin Itä-Pasilaan uusi Intimin näyttämö. Talousongelmien takia Intimi ja Penniteatteri yhdistyivät vuoden 1987 alusta lasten- ja nuortenteatteriohjelmistoon keskittyneeksi Teatteri Pieneksi Suomeksi, joka puolestaan liitettiin Helsingin kaupunginteatteriin kymmenen vuotta myöhemmin. Tiloissa toimii nykyään kaupunginteatteriin kuuluva näyttämö Studio Pasila.
Hampurin lentoasema

Hampurin lentoasema () on kansainvälinen lentoasema Saksassa, 8,5 kilometriä Hampurin keskustasta pohjoiseen. Vuonna 2006 matkustajia oli 11 954 560, mikä tekee siitä Saksan neljänneksi suurimman lentoaseman. Lentoasema avattiin vuonna 1911.
Lentoaseman omistavat Hampurin kaupunki (51 %) ja Hochtief AirPort GmbH (49 %).
Vuonna 2016 lentokentälle annettiin poliitikko Helmut Schmidtin mukaan nimi Hamburg Airport Helmut Schmidt.