Sähkökilta

Sähkökilta ry, tunnettu myös nimellä Skilta, on Tampereen yliopiston sähkötekniikan opiskelijoiden kilta. Sähkökilta on Tampereen Teekkarit ry:n perustajajäsen ja Tampereen ylioppilaskunnan TREYn piirissä toimiva järjestö.
Historia.
Killan synty.
Vuonna 1964 Tampereen kaupunginhallitus oli määrännyt toimikunnan tutkimaan tarvetta teknillisen korkeakoulun rakentamista Tampereelle. Korkeakoulu nähtiin tarpeelliseksi, ja elokuussa 1965 tasavallan presidentti Urho Kekkonen antoi asetuksen Tampereen teknillisen korkeakoulun perustamisesta. Korkeakoulun aloihin kuuluivat kone-, rakennus- ja sähkötekniikka. Alojen opiskelijat alkoivat perustamaan ylioppilaskuntaa ja kiltojen perustamisesta oli vain vähäistä puhetta. Vuonna 1965 Tampereen toimintaan vaikutti vahvasti Otaniemen päätökset. Tähän Tampereelaiset teekkarit eivät olleet tyytyväisiä ja syksyllä 1965 koottiin ensimmäinen Tampereen Teekkarien raati. Tampereen Teekkarien raati toimi Tampereen toimipisteen ja Otaniemen välissä. Tampereen Teekkarien toiminta laajeni ja järjestö alkoi mukailla kiltaa. Järjestön alle muodostui jaostoja joihin myös Sähkökilta kuului.
Killan perustamisesta alettiin puhumaan vuonna 1966 ja asia pysyi ajankohtaisena myös vuonna 1967. Sähkökillan perustava kokous pidettiin 8. helmikuuta 1968. Paikalla kokouksessa oli 45 toisen ja kolmannen vuoden sähkötekniikan opiskelijaa. Kokouksessa killan perustamisen lisäksi valittiin sääntötoimikunta, joka toimi tilapäisenä raatina ja laati yhdistyksen säännöt.
Sähkökilta seurasi Otaniemen ja Sähkköinsinöörikillan antamaa esimerkkiä. Jopa samojen toimihenkilönimikkeiden käyttöön pyydettiin lupaa. Yhteistyötä Otaniemeläisten kanssa oli paljon, ja Otaniemeläinen edustusjoukku vieraili Tampereella auttaakseen Sähkökillan perustamisessa. Mallia Otaniemen lisäksi otettiin Oululaiselta Sähköinsinöörikillalta.
Politisoituminen.
1970 luvun alulla kiltatoiminta oli täysin erillään poliittisesta järjestötoiminnasta. Kuitenkin samojen henkilöiden ollessa kummassakin toiminnassa kiltojen toiminnasta tuli enemmän poliittista. Politiikan mukana killat muotoutuivat etujärjestöiksi ja vanhan ajan ”vapaa-ajan yhdessäolojärjestö” jäi menneisyyteen. 70-luvulla myös keskityttiin vahvasti opetusjärjestelmän uudistamiseen. Erityisesti kiinnitettiin huomiota työ- ja ympäristönsuojelun opettamisen lisäämiseen tutkintoon. Sähkökilta esitti aktiivisesti kannanottoja yhteiskunnallisiin onglemiin korkeakoulun sisällä ja ulkona. Sähkökillan raati järjesti mielenosoituksia ja keräyksiä Vietnamin sodan aikana Vietnamin kansan tukemiseksi, sekä vuonna 1974 järjestettiin taksvärkki-keräys Chilen kansan tueksi.
70-luvun puolivälillä poliittiset opiskelijaliikkeet olivat suurimmillaan. Tämä näkyi vähemmän teknillisessä korkeakoulussa verrattuna keskustassa olleeseen yliopistoon. Politiikka kuitenkin näkyi silti Sähkökillassa, sillä järjestön raadit valittiin vuoteen 1978 asti listavaalilla, joissa listat täyttyivät poliittisten järjestöjen ehdokkailla. Tapahtumien puolella poliittista jakaumaa ei ollut ja opiskelijat olivat näissä kaikkien kavereita poliittisesta suuntautumasta huolimatta.
Saunominen ja tapahtumat.
Politiikan lisäksi Skillan alkuaikoina harjoitettiin vahvasti saunakulttuuria. Vuonna 1971 määrättiin, että Skilta tulisi pitää vähintään kaksi saunailtaa vuodessa. Harvoin saunailtojen määrä jäi vain kahteen. Ensimmäinen virallinen saunailta pidettiin vain alle kaksi kuukautta killan perustamisen jälkeen 27. maaliskuuta Siivikkalassa reserviupseerien majalla. Siivikkalan majasta tuli perinteinen kohde saunailloille. Myös saunailtojen ohjelmaan tuli perinteeksi vuosikurssien välinen neljän hengen joukkueissa pelattava kaljaviesti. Hauskanpidon lisäksi saunailtojen ideana oli saada parempi yhteys korkeakoulun henkilökuntaan. Useisiin saunailtoihin kutsuttiin professoreja ja opettajia, joille juotettiin alkoholia siinä toivossa että keskustelu olisi avoimempaa ja sujuvampaa. Yhteisten saunailtojen kautta luotiin pohja yhteistyölle opinto-ohjelmien suunnittelun ja opiskeluolosuhteiden luomiseen.
Saunailtojen lisäksi perinteisiksi tapahtumiksi Sähkökillalle muodostui tapahtumat Teekkariklubilla ja ekskursiot. Ekskursioita järjestettiin Suomen sisällä, suosituimpina paikkoina Pyynikin käsityöläispanimo, sekä ulkopaikkakuntina Turku, Oulu ja Helsinki. Myös ulkomaille tehtiin ekskursioita, kuten Moskovaan vuonna 1974 ja 1994.
Sähkösanomat.
Sähkökillan kiltalehti Sähkösanomat perustettiin vuonna 1975. Alunperin lehden nimi oli Sähkösanoma ja myöhemmin nimi muutettiin Sähkösanomat muotoon jäsenistön palautteen perusteella. Sähkökillan raadin kokouksessa päätettiin, että lehteä julkaistaisiin kolmesti jokaista toimintavuotta kohden ja painettaisiin 150 lehteä per numero.
Laulukulttuuri.
Laulukulttuuri on tärkeä osa teekkariperinnettä ja sähköteekkarit eivät ole poikkeus. Kulttuuria jaettiin tuutorien toimesta fukseille ja tällä saatiin pidettyä yllä kulttuuria. Laulukirjana käytettiin alkuvuosina Rasputinia, mutta laulukirjan vähäisen käytön vuoksi Skilta julkaisi oman laulukirjansa Pönttyrin vuonna 1973. Rasputin kuitenkin palasi suosioon takaisin pian oman laulukirjan julkaisemisen jälkeen. Rasputinissa on sähköteekkareille kolme tärkeää laulua: Sähkösanomia, Sähkömies ja SIK-hymni.
SIK-hymni.
SIK-hymni sai alkunsa 1980 SIK:n Saksa–Itävalta -excurisolla Münchenin Oktoberfesteillä. SIK-hymnin luomistyön johtohahmona toimi Ilkka Aaltonen, joka myös säesti kappaleen kantaesityksen. Kantaesitys pidettiin 22. maaliskuuta 1981 Dipolissa. Aaltonen säesti flyygelillä SIK-A kvartettia, Polytekniikkojen kuoroa ja SIK:n laulajia. SIK-hymni soitettiin kantaesityksessä teekkarihymnin jälkeen, kuten on perinteenä.
Urheilu.
Sähkokillan alkuaikoina jäseneten liikkuvuudesta piti huolta korkeakoulun voimistelunopettajan ja jäsenet itse. Ensimmäisen vuoden opiskelijat kävivät pakollisilla ”fuksijumpilla”. 60-luvulla taitteella Skilta osallistui kiltojen ja ainejärjestöjen välisiin urheilusarjoihin eri lajeissa. Skilta ei menestynyt näissä sarjoissa ollen vuonna 1969 jääkiekossa toiseksi viimeinen ja kori- ja lentopallossa viimeinen. 80-luvulla Skilta keskittyi uimiseen ja tarjosi jäsenistölle uimamahdollisuuden alennetulla hinnalla. Skilta myös järjesti vuonna 1982 Hervannan uimahallissa Hervanta Open nimisen uimakilpailun. Koneenrakentajakilta voitti kilpailun Skillan jäädessä toiseksi. Mitallisijoille pääsi myös Rakentajakilta, joka sijottui kolmanneksi.
Vuonna 1987 Skilta osallistui Lappeenrannassa pidettävään luutapallon SM-kisoihin. Joukkue koostui kuudesta sähköteekkarista, joukkueeseen otettiin myös mukaan kaksi rakennusteekkaria. Joukkue oli kokematon, joten kisojen järjestäjät pitivät harjoitusottelun jonka Skilta voitti. SM-kisat pidettiin cup-muodossa ja Skilta pääsi finaaliin asti, jossa vastaan tuli Lappeenrannan urheilukoulu. Skilta voitti ottelun lukemin 1–0.