tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kihlasormus

Kihlasormus on kihlauksen merkkinä käytettävä sormus Kihla- tai vihkisormusta pidetään yleensä vasemman käden nimettömässä. Ortodoksisessa kristillisessä liitossa kihla- ja vihkisormus pidetään oikeassa nimettömässä. Useimmat kihlasormukset ovat varsin yksinkertaisia, mutta kalleimmat sormukset voivat sisältää myös jalokiviä kuten timantteja.
Pohjoismaissa kihla- ja vihkisormusta alettiin käyttää 1600-luvun lopulla. Sitä ennen oli käytäntönä murtaa raha, josta puolisot saivat oman osansa. Kihlaukseen liittyvä sormus yleistyi suomalaisten talonpoikien keskuudessa 1700-luvun lopulla, vaikka koruna sormus oli käytössä jo rautakaudella. Raja-Karjalassa ja Itä-Karjalassa raha toimi kihlavälineenä 1900-luvulle asti.
Huutilampi

Huutilampi (aiemmin Kärnälampi) on Heikinharjun kaupunginosassa Korvensuoran suuralueella Oulun kaupungissa sijaitseva asemakaavalla suojeltu lampi.
Lampi on matala ja umpeenkasvava, sen pinta-ala on noin 20 hehtaaria. Lammen rannat ovat luhta- ja saranevaa, vesialueen keskiosissa on muutamia avovesilampareita. Lampea ja sen suorantoja ympäröivät mäntyvaltaiset kangasmaastot. Lampi laskee kapeaa ojaa pitkin Kalimeenojaan ja edelleen Perämereen.
Linnustoltaan Huutilampi ja sitä ympäröivät alueet ovat niukkoja, mutta alueella pesii Oulun seudun suurin naurulokkien yhdyskunta. Lammella on kirjattu jopa viidensadan naurulokkiparin havaintoja. Lisäksi siellä oleskelee runsaasti pesimättömiä yksilöitä, toukokuussa niitä voi olla tuhansittain. Muita muutto- ja pesimälintuja alueella on niukasti.
Vesilinnuista lammella tavataan pesimässä taveja ja tukkasotkia, rannoilla taas pajusirkkuja ja rantaniityillä lisäksi isokuoveja. Suokukkoja on nähty soitimella lammen ympäristössä. Lammella on tavattu myös harvinaisia mustakurkku-uikkuja.
Lammen rannalle on vuonna 1996 rakennettu 0,7 metrin korkuinen lintulava, johon mahtuu kerrallaan 2–3 henkilöä. Lampea kiertää myös Huutilammen luontopolku, jolla on pituutta noin 1,5 kilometriä. Reitti on merkitty maastoon keltaisin nauhoin ja paaluin. Lisäksi alueella on ympäristöpolku, joka johtaa Huutilammelta Ruskon kaatopaikan sivuitse Kuivasjärven suuntaan. Metsän oppimispolku ylittää Kalimeenojan, lammelta pääsee myös Auran majalle johtavalle ulkoilureitille.
Jukka Lehti

Jukka Lehti (s. 7. maaliskuuta 1982) on suomalainen SM-tason lentopalloilija ja lentopallovalmentaja. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2006 Tampereen Isku-Volleyn joukkueessa. Lehti oli pelipaikaltaan passari.
Lehti on pelannut Isku-Volleyn lisäksi Salon Piivolleyssa ja Valkeakosken Isku-Veikoissa yhteensä yli 300 liigaottelua. SM-mitaleita hänellä on yhteensä kuusi. Suomen-mestaruuden Lehti voitti vuonna 2006, kun Isku-Volley kohtasi hänen entisen seuransa Piivolleyn SM-finaaleissa. 
Lehti voitti TUL:in joukkueen kanssa maailmanmestaruuden Rio de Janeirossa 2006 Brasiliassa. Vuonna 2017 hän siirtyi Hurrikaani-Loimaan kakkosvalmentajaksi.
Lehti opiskeli Tampereen ammattikorkeakoulussa metsätaloutta sekä valmensi nuoria yleisurheilijoiden alkuja vapaa-ajallaan.
Anssi Vesanen

Anssi Vesanen (s. 21. helmikuuta 1980) on suomalainen lentopalloilija ja seitsenkertainen lentopallon Suomen mestari. Hänen pitkä peliuransa käsittää yli kymmenen vuoden aikakauden Tampereen Isku-Volleyssa (1998–2011) ja sitä seuranneet vuodet Vammalan Lentopallossa ja Lempäälän Kisassa. Huippuvuosinaan Vesanen valittiin kolmesti lentopalloliigan tähdistöjoukkueeseen. Suomen miesten lentopallomaajoukkueessa hänet nähtiin pelaavan vuosina 2001–2009 yhteensä 57 A-maaottelussa.
Keväällä 2012 Vesanen käytännössä lopetti huippu-urheilu-uransa Suomen mestaruuteen VaLePan riveissä ja siirtyi kotikaupunkinsa Lempäälään paikallisseura Kisan riveihin aluksi lentopallon 2-sarjaan ja myöhemmin sarjatasoa korkeammalla 1-sarjaan. Hänet kuitenkin totuttiin näkemään myös seuraavina kausina VaLePa-paidassa aina tarpeen tullen. Vuonna 2017 Vesanen pelasi VaLePassa jopa Mestariden liigaa 37-vuotiaana.
Kaikkiaan Vesanen oli pelannut kauden 2020–2021 päättyessä yhteensä yli 600 ottelua lentopalloliigassa ja saavuttanut 14 SM-mitalia. Myös Vesasen veli Ossi pelasi pitkän aikaa Anssin kanssa Isku-Volleyssa, jonka managerina toimi veljesten isä, entinen huippulentopalloilija Juhani Vesanen.
Pelipaikaltaan Anssi Vesanen on keskitorjuja, mutta hän on pelannut huipulla myös hakkurina.
Eye of the Beholder (kappale)

Eye of the Beholder on thrash/heavy metal -yhtye Metallican järjestyksessään toinen single "...And Justice for All" -studioalbumilta. Se oli viimeisiä kappaleita, joita albumille äänitettiin. Kappaleen sanoitukset kertovat sananvapauden puutteesta. Metallica ei ole esittänyt kappaletta kovinkaan monta kertaa vuosien 1988-1989 Damaged Justice -kiertueen jälkeen. Kappale on tempoltaan yksi levyn hitaimmista kappaleista, sekä raskain ja kuten myös edellisten albumien kolmantena raitana "Ride The Lightningin ""For Whom the Bell Tolls" ja "Master Of Puppetsin "The Thing that Should Not Be"" ovat myös hitaita ja raskaita.
Vikramaditya II

Vikramaditya II oli intialaisen Chalukya-valtakunnan hallitsija vuosina 733–744. Hän nousi valtaan isänsä Vijayadityan kuoleman jälkeen.
Kruununprinssinä Vikramaditya II teki useita onnistuneita sotaretkiä chalukyoiden arkkivihollisia Kanchipuramin pallavia vastaan. Vikramadityia II:n huomattavimmat saavutukset ovat Kanchipuramin kolme valloitusta, joista ensimmäinen tuli aikana, jolloin hän oli vielä kruununprinssi, ja Virupakshan sekä Mallikarjunan temppelit, jotka hänen kuningattarensa Lokadevi ja Trilokadevi rakennuttivat hälle Pattadakaliin. Temppelit muodostavat keskeisen osan UNESCOn maailmanperintökohdetta.
The Singles (Kissin albumi)

The Singles on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Kiss-yhtyeen kokoelma-albumi vuodelta 1985. Albumi ilmestyi ainoastaan Australiassa, jossa sen jakeli Concept Records lisenssillä, jonka se oli hankkinut Kissin varsinaiselta levy-yhtiöltä PolyGram Recordsilta.
Albumista on vuosien varrella muodostunut haluttu keräilykohde sen harvinaisuuden vuoksi, koska se julkaistiin ainoastaan Australiassa. Albumi ilmestyi sekä vinyylilevynä että C-kasettina.
Tappaiskeitto

Tappaiskeitto on savolainen perinneruokalaji, keitto, joka tehtiin yleensä syysteurastuspäivänä. Keitto pyrittiin saamaan valmiiksi niin, että teurastajakin – mikäli ei ollut talon väkeä – ehtisi syödä ennen lähtöään. Sisäelimistä maksa, munuaiset ja sydän huuhdeltiin, kiehautettiin, paloiteltiin ja pantiin kiehumaan. Mausteina käytettiin suolaa, pippuria ja sipulia. Miltei valmiiseen keittoon lisättiin perunalohkot ja ohra-, ruisjauho- tai kauraryynisuurus. 
Keitossa ei ollut mykyjä, sillä niiden valmistaminen oli suuritöisempää. Mykysoppa keitettiin myöhemmin kaikessa rauhassa. Paikoitellen nimitystä "tappaissoppa" tosin käytettiin juurikin mykysopasta eli mykyrokasta.
Bertta Räsäsen vuonna 1983 tekemän ehdotuksen pohjalta keittiömestari Jaakko Kolmosen johdolla valittiin 450 kuntaan pitäjäruuat. Myös jokainen Savon silloisista kunnista valitsi omat perinneruokansa. Tappaiskeitto äänestettiin Haukivuoren nimikkoruoaksi (1984).
Tirvan lava

Tirvan lava on Valkealassa Kouvolassa, Kymenlaakson maakunnassa, sijaitseva tanssilava. Lavan omistavat urheiluseura Tirvan Pamaus ja Tirvan Seudun Metsästysyhdistys ry. Tirvan lava valmistui vuonna 1955 ja on siitä lähtien ollut jatkuvasti toiminnassa. Nykyisin lavalla tanssitaan toukokuusta elokuuhun.
Black (laulaja)

Black (oik. Colin Vearncombe, 26. toukokuuta 1962 Liverpool – 26. tammikuuta 2016) oli englantilainen laulaja-lauluntekijä. Hänen lisäkseen musiikissa vaikutti David Dickie vuosina 1981–1983. Tämän jälkeen Vearncombesta tuli sooloartisti ja hän otti Blackin taiteilijanimekseen. Blackin tunnetuin kappale on ”Wonderful Life” vuodelta 1987. Vearncombe oli naimisissa ruotsalaisen laulajan Camilla Griehselin kanssa, joka vaikutti One 2 Many -yhtyeessä.
Jalasjärven rautatieasema

Jalasjärven rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Alavallin kylässä, nykyisin Kurikkaan kuuluvassa entisessä Jalasjärven kunnassa Etelä-Pohjanmaalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee 123 kilometrin päässä Tampereen ja 37 kilometrin päässä Seinäjoen rautatieasemalta. Liikennepaikan etäisyys Helsingin rautatieasemalta on 309,9 kilometriä. Henkilöliikennettä asemalle oli vuosina 1981–2006. Asema oli erittäin hiljainen, sillä siellä pysähtyi juna vain kerran viikossa suuntansa: perjantaisin Seinäjoelle ja sunnuntaisin Tampereelle/Helsinkiin.
Liikennepaikalla oli 51 metrin mittainen matkustajalaituri ratapihan läntisimmän raiteen rinnalla, mutta se purettiin vuonna 2013. Varsinaista asemarakennusta ei ole ja liikennepaikalla on ainoastaan laitetila. Liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä Seinäjoen kauko-ohjauskeskuksesta käsin.
Liikennepaikalla on kaksi noin 790 metrin pituista sivuraidetta, jotka sijaitsevat pääraiteen molemmin puolin. Näitä raiteita käytetään junien kohtaamisiin. Läntisimmältä raiteelta erkanee lisäksi noin kolmensadan metrin mittainen kuormausraide.
Kanchipuram

Kanchipuram, Kanchi tai Kancheepuram () on kaupunki ja kunta Tamil Nadun osavaltiossa, Intiassa. Se on Kancheepuramin piirikunnan keskus. Vuonna 2011 siellä asui 221 749 asukasta. Historiallisella ajalla kaupunki on kutsuttu nimillä Kachi ja Kachiampathi.
Kanchipuram on tunnettu temppeleistään ja silkkisistä sareistaan. Kaupungissa on useita merkittäviä temppeleitä, kuten Shivalle omistettu Ekambareswararin temppeli. Kanchipuramissa silkkisarit ovat kuuluisia koko Etelä-Intiassa ja niitä arvostetaan jopa Pohjois-Intiassa asti.
Kanchipuram on Etelä-Intian vanhimpia kaupunkeja. Se oli tamilin ja sanskritin kielien oppineisuuden keskus. Kanchipuramin loiston aika kesti 300–luvulta 800-luvulle, jolloin se oli Pallava-dynastian pääkaupunki.
Giorgio de Chirico

Giorgio de Chirico (10. heinäkuuta 1888 – 20. marraskuuta 1978), taiteilijanimeltään myös Népo, oli merkittävä italialainen esi-surrealistinen taidemaalari. De Chirico perusti taidesuuntauksen, joka tunnetaan nimellä "scuola metafisica" (metafyysinen taide). 
De Chirico syntyi vuonna 1888 italialaiseen perheeseen Voloksessa Kreikassa. Opiskeltuaan kuvataiteita Ateenassa ja Firenzessä de Chirico muutti Saksaan vuonna 1906 ja pääsi jatkamaan opintojaan Münchenin taidekatemiaan. Siellä hän perehtyi muun muassa Friedrich Nietzschen ja Arthur Schopenhauerin filosofiaan sekä Arnold Böcklinin ja Max Klingerin teoksiin.
De Chirico palasi Italiaan kesällä 1909 ja vietti ensin puoli vuotta Milanossa, jonka jälkeen hän muutti Firenzeen. Firenzessä hän maalasi ensimmäisen sarjansa metafyysisiä kaupunkikuvia ja muita tunnettuja varhaisteoksiaan. Vuonna 1911 hän päätti muuttaa Pariisiin, jossa hänen veljensä Andrea jo asui. Veljensä kontaktien kautta hän tutustui galleristipiireihin, minkä ansiosta hän kykeni järjestämään monia näyttelyitä merkittävissä taidegallerioissa. Näin hänen työnsä saivat pian laajaa julkisuutta. Muun muassa Pablo Picasso ja Guillaume Apollinaire huomasivat de Chiricon lahjakkuuden.
Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa de Chirico päätti muuttaa takaisin Italiaan, jossa hän jatkoi intensiivisesti maalaustyötään. Sodan päätyttyä hänen töitään alkoi olla yhä laajemmin esillä merkittävissä Manner-Euroopan taidegallerioissa. Vuonna 1924 hän avioitui venäläisen ballerinan Raisa Gurevitšin kanssa ja muutti jälleen Pariisiin. Muutaman vuoden kuluttua de Chiricon töitä oli esillä Lontoossa ja New Yorkissa.
De Chirico sai mainetta vuosien 1909 ja 1919 välisen metafyysisen kauden maalauksistaan, joita sävyttää intensiivinen ja usein painostavakin tunnelma. Ranskalainen kirjailija ja taidekriitikko Guillaume Apollinaire oli erityisen ihastunut de Chiricon teoksiin ja esitteli niitä monille merkittäville tuleville surrealisteille. De Chiricon työllä katsotaankin olleen voimakas vaikutus surrealismin kehitykseen. Häneltä ovat saaneet vaikutteita muun muassa Max Ernst, Salvador Dalí, René Magritte ja Philip Guston.
Vuonna 1925 de Chirico julkaisi myös romaanin "Hebdomeros, il Metaphysician".
Pökkelökääpä

Pökkelökääpä ("Piptoporus betulinus") on kuolleissa ja kuolevissa koivuissa kasvava kääpä. Pökkelökääpä kuuluu lahottajasieniin.
Pökkelökäävän itiöemä on yksivuotinen, aluksi se on munan, myöhemmin munuaisen muotoinen. Yleensä sillä on lyhyt jalka. Yläpinta on kuiva, sileä ja harmaanruskea. Alapinta on valkea, vanhana korkinvärinen. Paksu maltokerros on korkkimainen ja valkoinen. Keltamusta kovakuoriainen, kirjopimikkä ("Diaperis boleti"), on yleinen pökkelökäävällä elävä kovakuoriainen.
Levinneisyys.
Hyvin yleinen koko Suomessa. 
Merkitys ihmiselle.
Pökkelökääpä aiheuttaa taloudellista vahinkoa koivun ruskolahottajana. Sitä voidaan käyttää tekstiilien värjäämiseen. Pehmeää pökkelökääpää on perinteisesti käytetty neulatyynynä. Sitä on myös käytetty partaveitsen tms. terävän veitsen "tuppena", josta se on saanut norjankielisen nimensä knivkjuke eli veitsikääpä.
Pirkanmaan Vasemmistoliitto

Pirkanmaan Vasemmistoliitto on Vasemmistoliiton piirijärjestö Pirkanmaan vaalipiirissä. Piiritoimisto sijaitsee Tampereella. Pirkanmaan Vasemmistoliitolla on nykyisin yksi kansanedustaja ja kymmeniä kunnanvaltuutettuja. Parhaimmillaan, vaaleissa 1999, Vasemmistoliitto ylsi kolmeen kansanedustajan paikkaan.
Järjestön edeltäjä oli , jonka sääntö- ja nimenmuutoksella Pirkanmaan Vasemmistoliitto muodostettiin.
Piirijärjestön äänenkannattaja on 2013 marraskuussa perustettu verkkolehti Vasen Kaista. Pirkanmaan Vasemmistoliitto julkaisi Hämeen Yhteistyö -sanomalehteä vuonna 1992 tapahtuneeseen konkurssiin asti. HY:tä seurasi viikkolehti Pirkanmaan Yhteistyö, joka ilmestyi vuoteen 1995.
Mikael Ramel

Mikael Ramel (s. 19. tammikuuta 1949) on ruotsalainen kitaristi ja laulaja. Hän on Susanna ja Povel Ramelin poika, ja Lotta Ramelin veli.
Mikael Ramel vaikutti vuonna 1965 televisiosarjassa "Ramel i rutan" yhdessä isänsä kanssa. Sittemmin hän on tehnyt albumeja, kuten "Till dej", mutta hän ei ole saavuttanut erityisen suurta menestystä.
Vuonna 1986 Ramel sai Karamelodiktstipendiet-stipendin. Sen jakoi hänen isänsä Povel Ramel, joka jakoi stipendiä vuodesta 1983 kuolemaansa asti vuoteen 2007.
Varsinais-Suomen Vasemmistoliitto

Varsinais-Suomen Vasemmistoliitto on yksi Vasemmistoliiton 13 piirijärjestöstä. Piiritoimisto sijaitsee Turussa Nummenmäen kaupunginosassa. Vasemmistoliittoa on Varsinais-Suomen vaalipiirissä äänestänyt noin 10 prosenttia kansalaisista. Puolueella on kymmeniä kunnanvaltuutettuja ja eduskuntavaaleissa se on saanut kaikilla osallistumiskerroillaan kaksi kansanedustajaa.
Järjestön edeltäjä oli (1945–1990).
Machina II/The Friends &amp; Enemies of Modern Music

Machina II/The Friends &amp; Enemies of Modern Music on The Smashing Pumpkins kuudes studioalbumi. Albumia ei saa kaupasta, vaan se julkaistiin ainoastaan Internetissä ilmaiseksi.
Kun "Machina"-albumin äänittämisen päättyminen oli lähellä, Billy Corgan toivoi tuplalevyn julkaisua, mutta levy-yhtiö Virgin Records kieltäytyi Adore-albumin pettymykseksi osoittautuneen myynnin takia. Levyn "Machina/The Machines of God" julkaisun ja heikon myynnin jälkeen Corgan halusi sitten julkaista toisen "Machina"-albumin erikseen, mutta Virgin kieltäytyi tästäkin. Tästä huolimatta yhtye palasi Chicago Recording Companyyn heinäkuussa 2000 viimeistelemään "Machina II/The Friends &amp; Enemies of Modern Music"-albumin, joka julkaistiin myöhemmin Corganin oman Constantinople Records -levy-yhtiön kautta. Ainoat fyysiset painokset albumista ovat Corganin itse tekemät 25 vinyylilaatikkoa. Näistä laatikoista valtaosa päätyi "Q101"-radioasemalle ja yhtyeen ystäville. Muutama laatikko lähetettiin yhtyeen merkittäville verkkoyhteisön faneille, ja heille annettiin ohjeet ripata ja levittää albumia Internetissä ilmaiseksi. Tämän vuoksi kaikki julkisesti saatavilla olevat albumin digitaalisest kopiot ovat ripattuja vinyylipainoksesta.
Pohjois-Pohjanmaan Vasemmisto

Pohjois-Pohjanmaan Vasemmisto on yksi Vasemmistoliiton 13 piirijärjestöstä. Se on Kainuun Vasemmiston ohella toinen puolueen kahdesta piiristä Oulun vaalipiirissä. Piiritoimisto sijaitsee Pakkahuoneenkatu 19 Oulun järjestötalossa.
Vasemmistoliitto on kunnallisvaalien 2017 Oulun vaalipiirin toiseksi suurin puolue ja sen listalta on valittu eduskuntavaaleissa (1991–2011) kolme ja 2015 kaksi kansanedustajaa. Kunnallisvaaleissa 2017 Vasemmistoliitto sai 83 kunnanvaltuutettua Pohjois-Pohjanmaan kunnissa.
Järjestön edeltäjä oli , jonka nimenvaihdoksella Pohjois-Pohjanmaan Vasemmisto muodostettiin Vasemmistoliiton perustamisen yhteydessä. Myös yhdisti poliittisen toimintansa Pohjois-Pohjanmaan Vasemmistoon.
Vaalit.
Tulokset koko Oulun vaalipiirissä.
Alan Ladd

Alan Walbridge Ladd (3. syyskuuta 1913 Arkansas – 29. tammikuuta 1964 Palm Springs, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Laddin tunnetuimpia rooleja ovat Philip Raven elokuvassa "Vainottu" (1942) ja Shane elokuvassa "Etäisten laaksojen mies" (1953).
Elämä ja ura.
Ladd syntyi 1913 Arkansasissa, ja Laddin isän kuoltua perhe muutti Kaliforniaan. Nuoruudessaan Alan Ladd menestyi uinnissa ja kilpajuoksussa ja oli osallistumassa vuoden 1932 olympialaisiin. Loukkaantuminen kuitenkin esti osallistumisen, ja Ladd alkoi elättää itseään erilaisilla hanttihommilla.
Ladd päätyi lopulta Warner Bros.in 1930-luvun puolessavälissä, ja hän onnistui saamaan pieniä sivurooleja kymmenistä elokuvista, muun muassa "Vaarojen laiva" (1937), "Citizen Kane" (1941) ja "Rautahermoisia ruutiukkoja" (1941). 168-senttistä Laddia pidettiin alkuun liian pienikokoisena tähtirooleihin, mutta Hollywood-agentti Sue Carol (hänen toinen vaimonsa) vakuuttui Laddin potentiaalista ja lopulta Laddin ura alkoi saamaan tuulta alleen. 
Laddin läpimurtorooli oli raa’an murhaajan osa elokuvassa "Vainottu" (1942), ja Ladd tähditti vastanäyttelijättärensä Veronica Laken kanssa myös seuraavia menestyselokuvia "Lasiavain" (1942) ja "Sinisen dahlian mysteeri" (1946). Hiljaisen karismaattisesta Laddista tuli yksi 1940- ja 1950-lukujen suosituimmista elokuvatähdistä ja hän soveltui luontevasti esim. toimintaelokuviin ja lännenelokuviinkin. Ladd pääsi esittämään myös mm. Jay Gatsbya Kultahattu-sovituksessa "Kohtalokasta valtaa" (1949) ja kapteeni Careyta elokuvassa "Pettäjän jäljillä" (1950), ja vuonna 1953 hän teki ehkä tunnetuimman roolityönsä salamyhkäisenä Shanena klassikossa "Etäisten laaksojen mies". 
Suurimman menestyksen hiivuttua 1950-luvun puolivälissä Ladd työskenteli kuitenkin aktiivisesti kuolemaansa asti. Ladd nähtiin mm. Sophia Lorenin vastanäyttelijänä elokuvassa "Poika delfiinin selässä" (1957) ja Olivia de Havillandin vastanäyttelijänä elokuvassa "Ylpeä kapinallinen" (1958).Laddin myöhäisuran kuuluisin roolityö oli hänen viimeisessä elokuvassaan "Tyydyttämättömät" (myös toisinaan nimellä "Häikäilemättömät", 1964), missä hän näytteli juopottelevaa mykkäelokuvan tähteä.
Lisäksi 1948–1949 Laddilla oli oma radiokuunnelmasarjansa "Box 13", jossa hän esitti yksityisetsivä Dan Holidayta.
Ladd oli naimisissa kahteen otteeseen, ensin Marjorie Jane Harroldin (1936–1941, yksi lapsi) ja Sue Carolin (1942–1964, kaksi lasta) kanssa. Laddin kolme lasta (Alan Ladd Jr, David Ladd ja Alana Ladd) ovat myös onnistuneet luomaan uraa tuottajina ja näyttelijöinä, sekä hänen lapsenlapsensa Jordan Ladd on näyttelijätär. Viimeisinä vuosinaan masennuksesta ja alkoholiongelmista kärsinyt Ladd menehtyi vain 50 vuoden iässä alkoholin ja lääkkeiden yliannostuksen aiheuttamaan aivoödeemaan Palm Springsissä, Kaliforniassa vuonna 1964. Alan Ladd sai uraltaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Sitruunaväriminttu

Sitruunaväriminttu ("Monarda citriodora") on yrttikasvi. Se kuuluu minttujen lähisukuisiin väriminttuihin, jotka ovat lähtöisin Pohjois-Amerikasta. Sitruunaväriminttu kasvaa noin 70–90 cm pitkäksi ja sillä on liilanväriset kukat. Kasvi on voimakkaan aromaattinen, ja siksi sen kukkia ja lehtiä käytetään tuoreena erilaisiin ruokiin. Kasvista voidaan valmistaa myös teetä, kuten muistakin minttukasveista.
Muita väriminttuja ovat muun muassa punaväriminttu ("Monarda didyma") ja preeriaväriminttu ("Monarda fistulosa").
Tupoksen seisake

Tupoksen seisake tai pysäkki ( ) oli rautatieliikennepaikka Pohjois-Pohjanmaalla Limingan kunnan Tupoksen kylässä. 
Liikennepaikka sijaitsi Pohjanmaan radan varrella kylän itäpuolella, Kempeleen ja Limingan rautatieasemien välisellä rataosuudella. Seisakkeelta matkaa Limingan asemalle oli 6,9 kilometriä, Kempeleen asemalle 5,7 kilometriä ja Oulun asemalle 17,3 kilometriä.
Liikennepaikka avattiin alun perin laiturivaihteena, mutta alennettiin sivuraiteen purkamisen myötä ennen lakkauttamistaan seisakkeeksi. Sivuraidetta käytettiin tavaran kuormaamiseen ja purkamiseen.
Tupos palveli rautatiepaikkana ympäristöä aina Tyrnävää myöten. Paperipuuta ja heinäpaaleja lähetettiin ja koneita, laitteita, kotieläimiä, rakennustarvikkeita tuotiin. Joskus hätätilassa raide toimi myös kohtauspaikkana vastakkaisista suunnista tuleville junille, kun Kempeleen ja Limingan asemilla oli tungosta. Erikoisesti sota-aikana Tupos oli vilkkaassa käytössä. Pysäkkirakennuksessa oli pieni odotustila ja posti hoidettiin myös siellä.
Daryl Hannah

Daryl Christine Hannah (s. 3. joulukuuta 1960 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1978 Brian De Palman elokuvassa "Pahan voima" ja on sittemmin esiintynyt lukuisissa Hollywood-elokuvissa. Hannah näytteli muun muassa "Blade Runnerissa" (1982) ja molemmissa "Kill Bill" -elokuvissa (2003–2004).
Elämäkerta.
Hannahin vanhemmat erosivat pian hänen syntymänsä jälkeen, ja hänen äitinsä meni uusiin naimisiin liikemiehen ja elokuvaaja Haskell Wexlerin veljen Jerrold Wexlerin kanssa.
Hannah, joka on ollut kasvissyöjä 11-vuotiaasta lähtien, kasvoi kaksosten Don ja Page Hannah’n sekä siskopuolensa Tanya Wexlerin kanssa. Hän kävi koulua Francis Parker Schoolissa ja Chicago Latin Schoolissa, kunnes siirtyi kuudennella luokalla Parkeriin. Lapsena Hannah menetti vasemman käden etusormen pään onnettomuudessa. Joissakin elokuvissa hän käyttää prosteettista sormenpäätä. Hannah kiinnostui elokuvista nuorena, osittain unettomuuden takia.
Hannahin ura oli aluillaan, kun hänellä todettiin Aspergerin oireyhtymä. Hän oli oman kertomansa mukaan niin ujo, että se haittasi näyttelijäntöiden saamista, sillä hän ei aina uskaltanut vastata elokuvastudioilta saamiinsa soittopyyntöihin.
Hannahilla oli pitkäaikaisia suhteita John F. Kennedy, Jr.:n ja muusikko Jackson Brownen kanssa. Hän oli suhteessa Brownen kanssa vuodesta 1983 ja lopulta erosi vuonna 1992. Hän aloitti suhteen muusikko Neil Youngin kanssa vuonna 2014, ja he menivät naimisiin vuonna 2018.
Yrittäjyys.
Hannah ja näyttelijä Hilary Shepard Turner ovat kehittäneet kaksi pöytäpeliä, "Love It Or Hate It" ja "LIEbrary".
Poliittinen aktivismi.
Daryl Hannah on luonnonsuojeluaktivisti, joka on usein mukana mielenosoituksissa ja on jopa joutunut pidätetyksi muutaman kerran sen takia. Hän muun muassa vastustaa Keystone-öljyputkea, jota ollaan tekemässä Montanan ja Texasin välille. Hänellä on oma nettisivusto "dhlovelife.com". Hänen kotinsa toimii aurinkovoimalla ja hän ajaa biodieselautoa. Hän on yksi presidentti Obamalle ja kuvernööri Romneylle lähetetyn öljyputkea vastustavan avoimen kirjeen allekirjoittajista.
Iris Kähäri

Sirkka Iris Kähäri, entinen Ijäs (19. maaliskuuta 1914 Viipuri – 20. helmikuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. 
Henkilöhistoria.
Iris Kähärin vanhemmat olivat sotilasvirkailija Otto Ijäs ja Anna Berger ja puoliso vuodesta 1939 kouluneuvos Matti Kähäri. Viipurissa syntynyt Iris Kähäri joutui lähtemään evakkoon kahdesti. Tämä leimasi koko hänen kirjailijanuraansa, jonka keskeisenä teemana oli kadotettu kotiseutu. Koulutukseltaan Kähäri oli kansakoulunopettaja. Kähärin kieli on karjalaismurteen tapaan eloisaa ja temperamentikasta. Siitä on löydetty myös impressionismin vaikutteita.
Genesis (The Godsin albumi)

Genesis on The Gods -yhtyeen vuonna 1968 julkaisema albumi. Tämä on ensimmäinen albumi, jolla tuleva Uriah Heep -kosketinsoittaja Ken Hensley on mukana.
Kappaleet.
Puoli 1
Puoli 2
Japanin Grand Prix 1993

Japanin Grand Prix 1993 oli Formula 1 -sarjan 547. osakilpailu. Se ajettiin 24. lokakuuta Suzukan radalla.
Kilpailun voitti McLaren-kuljettaja Ayrton Senna. Mika Häkkinen täydensi McLarenin pitkään kaivattua menestystä saavuttamalla uransa ensimmäisen palkintopallisijan ajamalla maaliin kolmantena.
War and Pain

War and Pain on Voivodin esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. elokuuta 1984. 
Yhtyeen rumpali Michel "Away" Langevin teki albumin kansitaiteen akryylimaalauksena, ja on sen jälkeen vastannut kaikkien yhtyeen albumien kansitaiteesta. Langevin pyrki kuvaamaan kannessa ydinsodan pelkoa parhaimpansa mukaan ja se sai vaikutteita Iron Maidenin esikoisalbumin kansitaiteesta.
To Samuel a Son

To Samuel a Son on The Godsin vuonna 1970 julkaisema albumi. 
Kappaleet.
Puoli 1
Puoli 2
M/S Polaris

M/S Polaris () on saksalaisen Schiffahrtsges. MS Polaris Heinz Corleis KG:n omistukseen rekisteröity conro-alus (kontti- ja ro-ro-aluksen yhdistelmä). Alus on rakennettu vuonna 1988 J.J. Sietas Werft -nimisellä telakalla Hampurissa, Saksassa. Laivan konttikapasiteetti (TEU) on 330. Kuollutta painoa "Polariksella" on 6 494 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Saksan lipun alle. Nykyään alus on aikarahdattu Stella Linesin liikenteeseen. 
Käyttöhistoria.
Vuonna 1988 alus luovutettiin saksalaisen Schiffahrtsges. MS Polaris Heinz Corleis KG:n omistukseen, joka rekisteröi sen Saksan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hampuri. Tuolloin alus oli nimeltään "Odin". Nykyisen nimensä alus sai vielä samana vuonna, kun Finncarriers vuokrasi sen reitille Suomi–Espanja–Alankomaat–Suomi. 
Heinäkuussa 2006 Transfennica vuokrasi Polariksen Hangon ja Lyypekin väliseen liikenteeseen. Vuonna 2007 alus aikarahdattiin Stella Linesin liikenteeseen.
Hitomi Shimatani

Hitomi Shimatani (; s. 4. syyskuuta 1980) on japanilainen J-pop-laulaja. 
Shimatani aloitti uransa enka-laulajana, ja julkaisi ensimmäisen singlensä "Ōsaka no onna" vuonna 1999. Myöhemmin hänen musiikkityylinsä siirtyi J-poppiin ja Danceen. Shimatanin musiikkia on esiintynyt myös japanilaisissa videopeleissä ja animeissa.
The Gods Featuring Ken Hensley

The Gods Featuring Ken Hensley on The Godsin vuonna 1976 julkaisema kokoelma-albumi. 
Kappaleet.
Puoli 1
Puoli 2
Gish

Gish on alternative rock-yhtyeen The Smashing Pumpkinsin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1991. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Billy Corgan, paitsi kappaleen "I Am One" teossa mukana oli James Iha.
Albumi nauhoitettiin joulukuun 1990 &amp; maaliskuun 1991 välisenä aikana Smart-studioilla Madisonissa, Yhdysvalloissa.
Singlet.
I Am One sekä Tristessa nauhoitettiin uudelleen albumin nauhoituksen yhteydessä.
The Very Best Of The Gods Featuring Ken Hensley

The Very Best of The Gods featuring Ken Hensley on The Gods -yhtyeen vuonna 1989 julkaisema kokoelma-albumi. Albumilla on aivan sama kooste kappaleista kuin vuonna 1976 ilmestyneellä "The Gods featuring Ken Hensley" -levyllä.
Kappaleet.
Puoli 1
Puoli 2
Koira haudattuna

Koira haudattuna (alkuperäiseltä nimeltä "Jake and the Fatman") on vuosina 1987–1992 esitetty yhdysvaltalainen 106-osainen rikosdraamasarja. TV-sarjaa ("Diagnosis: Murder") pidetään tämän sarjan spin-offina.
Sarjan pääosissa näyttelevät William Conrad, Joe Penny ja Alan Campbell.
Sarjan alkuhetket.
William Conrad näytteli "Matlock"-sarjan ensimmäisellä kaudella 1986 kaksiosaisessa jaksossa syyttäjä James L. McShanea. Tuottajat Dean Hargove ja Fred Silverman päättivät käyttää hahmoa esikuvana yhdelle päähahmoista uudessa tv-sarjassa, jota he tekivät CBS:lle. Joe Penny ja Alan Campbell näyttelivät myös kyseisissä jaksoissa.
Keskeisimmät hahmot.
J.L. McCabe.
Piirisyyttäjä Jason Lochinvar ”J.L.” McCabe (William Conrad) on havaijilaissyntyinen piirisyyttäjä. Häntä kutsutaan myös nimellä Fatman, paksukainen. McCabe taisteli muun muassa Korean sodassa lentäjänä, kuten myös näyttelijänsä William Conrad toisessa maailmansodassa. McCabe on ollut myös liikennelentäjänä ja lentokouluttajana. Ennen uraansa syyttäjänä, hän toimi poliisina.
McCabella on englanninbulldoggi-rotuinen koira, Max, ja hän harvoin menee minnekään ilman koiraansa. McCabe polttelee jatkuvasti sikaria. Hänellä on poika Daniel McCabe, johon hänellä on huonot välit. Daniel esiintyi sarjassa kahdessa jaksossa ja kuoli jälkimmäisessä.
Vaikka McCabe on varsin häijy murhasta epäiltyjä ja joskus myös työtovereitansa kohtaan, hänessä on myös kiltimpi puoli. Esimerkiksi joulun aikoihin hän käy jakamassa vähäosaisille ruokaa ja esiintyy lapsille joulupukkina.
Jake Styles.
Jake Styles (Joe Penny) on McCabelle työskentelevä rikostutkija. Hänellä ja McCabella on melko erilaiset persoonat, ja siksi heillä onkin aika usein erimielisyyksiä. Tästä huolimatta McCabe luottaa Stylesiin.
Styles eli suurimman osan lapsuudestaan ilman isäänsä, joka häipyi kertomatta siitä hänelle. Stylesin lapsuuden suurimpia esikuvia oli television lentäjä-ässä Skyhawk. Nuorempana hän harrasti nyrkkeilyä ja amerikkalaista jalkapalloa. Hänellä on siskot Gina ja Angie sekä veli Michael.
Derek Mitchell.
Derek Mitchell (Alan Campbell) on McCaben apulainen. Hän olisi nuorempana halunnut opiskella musiikkia mutta haki oikeustieteelliseen vanhempiensa tahdosta.
"Luettelo televisiosarjan Koira haudattuna jaksoista"
Jaksot.
CBS esitti 106 "Koira haudattuna" -jaksoa viitenä tuotantokautena vuosina 1987–1992. Jaksot on nimetty melko tunnettujen swing-kappaleiden mukaan, kuten esimerkiksi ”They Can't Take That Away from Me” ja ”You Turned the Tables on me”. Sarjan ensimmäisen kauden tapahtumat sijoittuvat Los Angelesiin, mutta toinen, kolmas ja puolet neljännestä kaudesta sijoittuvat Havaijin Honoluluun. Neljännen kauden puolesta välistä sarjan loppuun asti tapahtumat sijoittuvat taas Los Angelesiin.
Sarja Suomessa.
Suomessa sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran vuosina 1989–1992 MTV:llä. Seuraavan kerran sarjan jaksoja esitettiin uusintana heinäkuusta 1997 maaliskuuhun 1998 MTV3-kanavalla. Viimeisimmän kerran sarjaa esitettiin uusintana vuonna 2010 MTV3 Sarja -kanavalla.
Johannes Elai Terserus

Johannes Elai Terserus -nimisiä henkilöitä ovat kaksi ruotsalaista veljestä:
Stereogramofoni – Sinkkuelämää vuosien varrelta

Stereogramofoni – Sinkkuelämää vuosien varrelta on Leevi and the Leavingsin vuonna 2001 julkaistu singlekokoelma-albumi. Albumi sisältää kahden levyn verran lauluja, jotka kaikki ovat yhtyeen singlejulkaisuilta vuosilta 1978–1989.
Kaikki kappaleet on säveltänyt, sanoittanut, sovittanut ja laulanut Gösta Sundqvist lukuun ottamatta ”Rakas Annika…” -kappaletta, jonka on laulanut yhtyeen silloinen rumpali Reijo Inna. Kappaleilla soittavat kaikki yhtyeessä vuosien varrella mukana olleet muusikot.
Kappaleet.
Levy 1
Levy 2
Kakka-hätä 77

Kakka-hätä 77 on turkulainen punk-yhtye.
Historia.
Yhtye perustettiin kitaristi-laulaja Teemu Bergmanin mukaan humalassa Kari Peitsamon keikalla. Yhtyeen oli aluksi tarkoitus soittaa nopeaa garage-punkkia, taitojen puutteen takia yhtye päätti mennä sieltä ”mistä aita on matalin”. Yhtyeen esikuvia ovat Eppu Normaali, Problems?, Kollaa kestää, Korroosio, Sehr Schnell, Sensuuri, Ypö-Viis sekä ulkomaiset punk-yhtyeet.
Yhtyeen esikoisalbumi, 22 minuuttia pitkä "Totaalinen kakkahätä", julkaistiin vuonna 2007 ja se nousi ilmestymisviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 15. 
Laulaja-kitaristi Teemu soittaa myös yhtyeissä Pää Kii, Maho Neitsyt, The Heartburns, Nazi Death Camp ja Vaasankatu SS.
Rumpali Mirko taas puolestaan kitaroi ja laulaa They Stole A Million -bändissä, kitaroi The Dwyersissa ja soittaa rumpuja ja laulaa Maakuntaradio -nimisessä kokoonpanossa.
Kari Peitsamo on tehnyt yhtyeestä kappaleen "Urgent need to poo-poo in 1977".
Yhtye ilmoitti lopettamisesta lokakuussa 2011, mutta jatkoi kuitenkin vuosina 2012–2014 ja 2018.
Roberto Regazzi

Roberto Regazzi (s. 20. elokuuta 1956 Bologna) on italialainen viulunrakentaja. Hän opiskeli viulunrakentamista Otello Bignamin opissa. Regazzin vuonna 2005 rakentamalla viululla on soittanut muun muassa saksalainen viulisti Anne-Sophie Mutter.
Surman siipien havinaa

Surman siipien havinaa on Rytmihäiriön vuonna 1991 julkaistu esikoisalbumi. Albumi on nauhoitettu kokonaisuudessaan studiolive-ottoina.
Albumi julkaistiin alun perin ainoastaan LP:nä. Kappaleet julkaistiin ensimmäistä kertaa CD-muodossa vuonna 2003 ilmestyneellä kokoelmalevyllä "Surman vuodet – The Homicide Years". Vuonna 2011 Svart Records julkaisi albumista uusintapainoksen, jolloin se nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.
Toshio Suzuki

Toshio Suzuki (, s. 10. maaliskuuta 1955 Saitama, Japani) on entinen japanilainen Formula 1 -kuljettaja. 
Ura.
Suzuki osallistui urallaan ainoastaan kahteen F1-osakilpailuun kaudella 1993, saavuttamatta yhtään MM-pistettä. Parhaimmillaan Suzuki oli 12.
Vuonna 1992 Suzuki voitti Daytonan 24 tunnin ajon ja vuonna 1995 hän voitti Japanin Formula 3000 -sarjan (nykyisin Super Formula) mestaruuden.
Klamydia (albumi)

Klamydia on Klamydian 22. elokuuta 2007 ilmestynyt albumi.
Albumi debytoi Suomen virallisen albumilistan toisella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä yhdeksän viikkoa. ja myi kultaa.
Ntamo

Ntamo on kirjankustantamo, jonka Leevi Lehto perusti 2007. Kustantamo toimii on demand -periaatteella, eli kirjat painetaan yksi kerrallaan sitä mukaa kuin niitä tilataan.
Helsinkiläisen Kirja kerrallaan -kustantamon lopetettua toimintansa sen kirjavalikoima siirtyi vuonna 2012 Ntamolle. Painatuksen tekee nykyään Books on Demand. Aiemmin kirjat painettiin Juvenes Printissa, yhdysvaltalaisella Lulu.comilla ja Kirja kerrallaan -kustantamon painossa.
2016 Ntamolla oli valikoimissaan vajaat 600 nimekettä. Se oli yleiskustantamo, joka julkaisi laaja-alaisesti runoutta, proosaa, draamaa ja tietokirjoja. Leevi Lehto halusi 2016 lopettaa kustantamisen terveyssyistä. Ntamo siirtyi toukokuussa 2017 Jarkko S. Tuusvuoren omistukseen. Hänellä oli kirjallisuusalan kokemusta Niin&amp;Näin -lehdestä. Tuusvuori oli kunnostautunut myös tietokirjailijana ja kääntäjänä. 
2017-2024 Ntamo julkaisi noin 200 uutta nimekettä. Määrä on melko suuri, kun otetaan huomioon kustantamon pieni koko. Näytelmiä Ntamo on julkaissut enemmän kuin muut kustantamot. Myös uusinta (näköis)painosten osuus on ollut huomattava. Uusintapainoksia on ryyditetty uudistetuilla esipuheilla. Ntamo on myös jatkanut laadukkaan runouden, proosan sekä tietokirjojen julkaisua. Se on kustantanut erityisesti historian ja kulttuurintutkimukseen liittyviä tietokirjoja.
Kustantamon kirjailijoita.
Ntamo on julkaissut muun muassa seuraavien kirjailijoiden teoksia:
Muuan sulhasmies

Muuan sulhasmies on Hannu Lemisen ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1956.
Elokuva perustuu Agapetuksen romaaniin "Muuan sulhasmies" vuodelta 1925. Se kertoo köyhtyneestä paroni Mauritz ”Moppe” Grafvenhjelmistä (Joel Rinne) ja tämän toverista Villestä (Hannes Häyrinen), jotka hankkivat elantonsa huijaamalla. Heidän elämänsä muuttuu, kun he törmäävät ravintola Belvederen omistajaan Svea Jonssoniin (Sylvi Salonen).
Ulkokuvaukset tehtiin Porvoon vanhassa kaupungissa. Elokuvan tuotti Suomi-Filmi Oy, ja sen ensi-ilta oli 21. joulukuuta 1956.
Juha Numminen

Juha Erkki Numminen (s. 10. syyskuuta 1938 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Elämä ja ura.
Helsingissä syntynyt, mutta Raumalla asuva Numminen on työskennellyt toimittajana useiden eri lehtien palveluksessa, kuten "Ilta-Sanomissa", "Seurassa" ja "Suomen kuvalehdessä". Kirjallisuuden puolella hän on kirjoittanut etupäässä dekkareita, mutta myös elämäntapakirjoja, ihmissuhdekirjoja ja pakinoita. Eero J. Tikan kanssa hän muodosti 1980-luvun alussa kirjailijanimen Sulevi Manner. Kaksikko julkaisi yhteensä neljä dekkaria. Numminen on toiminut myös toisena käsikirjoittajana Timo Koivusalon elokuvassa "Kulkuri ja joutsen" (1999) sekä ollut mukana Erkko Kivikosken elokuvan "Yö meren rannalla" (1980) käsikirjoittajatiimissä. Hän on osuuskuntamuotoisen kustantamo Crime Timen perustajajäsen.
Perhe.
Juha Nummisen isä oli oikeusneuvos Vilho Numminen ja äiti Aino Sofia Turja. Hänen veljensä oli kansliapäällikkö ja ministeri Jaakko Numminen.
Jekaterina Rednikova

Jekaterina Rednikova (s. 17. toukokuuta 1973 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen elokuva- ja teatterinäyttelijätär. Hän näytteli Zinaidaa vuoden 2004 BBC:n minisarjassa "Arkkienkeli" (), joka Suomessa nähtiin heinäkuussa 2007. Hän näytteli myös Pavel Tšukrain elokuvassa "Varas", joka sai useita palkintoja. Rednikova sai osastaan tässä elokuvassa venäläisen Nika-palkinnon parhaana naisnäyttelijänä
Rednikova valmistui 1994 näyttelijäksi GITISistä (Valtion näyttämötaiteen oppilaitos). Hän on näytellyt elokuvissa vuodesta 1990 lähtien.
Bonnin vanha raatihuone

Bonnin vanha raatihuone () on tunnettu nähtävyys Bonnin kaupungissa, Saksan Nordrhein-Westfalenissa. Se sijaitsee Marktplatzin itäisellä laidalla.
Raatihuone rakennettiin vuosina 1737–1738, ja se korvasi keskiaikaisen rakennuksen. Raatihuone edustaa rokokoota, ja sen suunnitteli arkkitehti Michel Leveilly. Peruskiven muurasi vaaliruhtinas Clemens August 24. huhtikuuta 1737. Raatihuone otettiin käyttöön 1738, mutta se saatiin kokonaan valmiiksi vasta noin vuonna 1780.
Kunnallishallinto siirtyi pois raatihuoneesta vuonna 1978, kun uusi raatihuone rakennettiin Nordstadtiin. Vanha raatihuone peruskorjattiin vuosina 2010–2011, ja sitä käytetään edelleen kaupungin edustustehtävissä. Vanhassa raatihuoneessa on myös mahdollista mennä naimisiin.
Antti Karumo

Antti Karumo (s. 1962 Pori) on suomalainen televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja ja kirjailija. 
Karumo on kirjoittanut ylioppilaaksi Porin Lyseon Lukiosta 1982 ja opiskellut kulttuuriantropologiaa Helsingin yliopistossa sekä audiovisuaalista journalismia Taideteollisen korkeakoulun ja Jyväskylän Yliopiston NOVA-koulutuksessa. Käsikirjoittamista Karumo on opiskellut Yleisradion ammattiopistoissa, Taideteollisessa korkeakoulussa sekä erilaisissa elokuva-alan workshopeissa. Vuodesta 1992 alkaen Karumo on toiminut vapaana käsikirjoittajana.
Karumon läpimurtoteos oli Veikko Aaltosen ohjaama elokuva Rakkaudella, Maire, 1999, josta Karumo oli myös Jussi-ehdokkaana parhaasta käsikirjoituksesta. Timo Harakan kanssa Karumo on kirjoittanut näytelmän Lilla Teaterniin.
Post Tower

Post Tower on postmoderni pilvenpiirtäjä Bonnin kaupungissa, Saksan Nordrhein-Westfalenissa. Sinne on sijoitettu Deutsche Postin pääkonttori. 162,5 metrin korkeudellaan pilvenpiirtäjä on Bonnin korkein rakennus ja Nordrhein-Westfalenin osavaltion korkein rakennus. Post Tower rakennettiin vuosina 2000–2002. Sen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Murphy/Jahn Architects, ja siinä on 41 kerrosta. Pilvenpiirtäjän rakennustyöt maksoivat noin 78 miljoonaa euroa.
Fork

Fork on suomalainen a cappella -yhtye. Kahden miehen ja kahden naisen muodostama kokoonpano sovittaa pop-hittejä a cappellaksi ja on julkaissut yhteensä neljä albumia: "Taking a Cappella to the Next Level" -EP (2004), "Cover to Cover" (2005), "Games We Play" (2007) ja "Helsinki" (2008). Vuoden 2008 lopussa "Pink Noise by Fork"-nimistä konserttiesitystä alettiin esittää Svenska Teaternissa. Vuonna 2010 Mia Renwall erosi kokoonpanosta ja hänen tilalleen tuli Anna Asunta.
Kulttuuriseteli

Kulttuuriseteli on etuus, jonka voi käyttää kulttuuripalveluiden hankkimiseen. Kulttuuriseteli vastaa idealtaan liikuntaseteliä, ja se antaa työntekijälle mahdollisuuden valita harrasteen, jolle työnantaja antaa rahallista tukea.
Kulttuuri- ja liikuntasetelien käyttöä perustellaan sillä, että ne mahdollistavat monipuolisen virkistäytymisen työntekijälle ja työnantajan kannalta on helpompaa jakaa seteleitä kuin tehdä kahdenvälisiä sopimuksia palveluiden tuottajien kanssa. Yhtä työntekijää voi tukea verovapaasti 400 eurolla vuodessa. Summa kattaa sekä liikunta- että kulttuuripalvelut. 
Eduskunta vahvisti kulttuurisetelien verottomuuden vuoden 2009 alusta lukien. Liikuntaseteli on ollut veroton etu jo vuodesta 2004. Kulttuurisetelin on kehittänyt Smartum Oy, joka lanseerasi tuotteen vuonna 2005. Nykyään seteleitä tarjoavat työnantajille monet eri yritykset ja niitä on saatavilla sekä paperiversioina että sähköisesti, sekä erillisinä että yhdistettyinä liikunta- ja kulttuuriseteleinä.
Siansaksa

Siansaksaksi nimitetään suomen kielessä käsittämätöntä tai epäselvää kieltä: epäselvästi artikuloitua (esimerkiksi liian nopeaa, puhevikaisen tai humalaisen) puhetta, vierasta murretta, outoa kieltä tai huonosti kieltä taitavan (esimerkiksi ulkomaalaisen) puhetta tai vieraan kielen matkimista. Myös puhumaan opettelevan lapsen jokellusta on voitu nimittää siansaksaksi. Lisäksi siansaksa-nimitystä on käytetty leikki- tai salakielistä, joissa sanoja muunnellaan esimerkiksi vaihtelemalla tai lisäilemällä tavuja. (Yksi tunnettu esimerkki on kontinkieli, jossa sanojen alkuosia vaihdellaan sanojen väliin lisätyn "kontti"-sanan kanssa.) 
Rinnakkaisnimityksinä siansaksalle tunnetaan suomen kielessä myös esimerkiksi "lampaanlatina, rengonkieli" tai "rennunkieli."
Enercon

Die Enercon GmbH on suurin saksalainen tuuliturbiinien valmistaja. Kotipaikka on Aurich Pohjois-Saksassa. Yrityksen perusti Aloys Wobben 1984. Yritys on ainoa maailman johtavista turbiinivalmistajista, joka ei ole pörssiyhtiö. Tuotantomaita ovat: Saksa (Aurich, Embden ja Magdeburg), Malmö/Ruotsi, Brasilia, Intia ja Turkki. Yrityksen mukaan, sillä on maailmanlaajuisesti 8000 työntekijää. Vuoden 2006 liikevaihto oli 1,9 miljardia euroa. (de wiki)
Enerconin 6 MW tuuliturbiinit ovat maailman tehokkaimmat. Mallia E-112 (6 MW) on valmistettu 3/2003 alkaen. Uudempi E-126 (6 MW) on edellisestä parannettu malli (2007).
Markkinat.
Tekesin mukaan suurimmat tuuliturbiinien myyjät ovat: Vestas (34 %), Gamesa (17 %), Enercon (15 %) ja GE Wind (11 %) ja Siemens Wind Power 6 %. Vestaksen oman ilmoituksen mukaan sen markkinaosuus oli 34 % (2004), jonka jälkeen se on ollut 28 %. Vuonna 2005 Enercon oli maailmanlaajuisesti kolmas 13,2 %:n markkinaosuudella(de wiki). Enercon on asentanut yli 11 000 tuuliturbiinia yli 30 maahan. Tuotannosta yli puolet menee vientiin. Ulkomaisia myyntikonttoreita on 14. Maailmanlaajuisesti on asennettu 12,1 GW. Saksaan on asennettu 6 253 tuuliturbiinia (7,1 GW).
Vuonna 2004 Saksaan asennettujen tuuliturbiinien valmistajat olivat: Enercon 42 %, Vestas 30 %, Repower Systems 9 %, GE Wind 7 %, Nordex 4 % ja AN Windenergi 4 % (Siemens osti 2005). Vuonna 2006 Saksan 2233 MW:n tuulivoiman lisäys jakautui yrityksille seuraavasti: Enercon 38 %, Vestas 35 %, Repower 8 %, GE Energy 6 %, Nordex 5 %, Siemens Wind Power 6 %, Fuhrländer 2 % ja Gamesa 1 %.
Patenttioikeudet.
USA:n tarjouskilpailussa 1995/6 kilpailija sai Enerconin tuotteiden teknisiä tietoja ja patentoi ne omiin nimiinsä. Siksi Enercon voi myydä USA:n markkinoille vasta 2010 (de wiki, Wirtschaftsspionage, Udo Ulfkotte, Goldmann Verlag, , s. 32-60).
Enercon on haastanut tanskalaisen alan markkinajohtajan Vestaksen oikeuteen tuuliturbiinien siipien patenttioikeuksista. Asia ratkeaa oikeudessa 2007–2008. Vestaksen mukaan ratkaisu ei vaikuta ratkaisevasti heidän talouteensa.
Voimalat.
Enercon 500 kW.
Enerconin 500 kW:n tuulivoimaloita Suomeen on pystytetty neljä. Yksi niistä kuuluu Ålands vindenergiandelslagille ja sijaitsee Kökarlla, toinen sijaitsee Vårdöllä ja kolmas sekä neljäs Finströmissä.
Enercon 600 kW.
Enerconin 2 MW:n tuulivoimaloita Suomeen on pystytetty neljä. Ensimmäinen, Finströmin tuulivoimala 3 kuuluu Ålands vindkraft Ab:lle, toinen Ålands Vindenergiandelslagille Föglöllä sekä kolmas ja neljäs Lumparlandissa.
Enercon 2 MW.
Enerconin 2 MW:n tuulivoimaloita Suomeen on pystytetty seitsemän. Ne kuuluvat SABA Wind Oy Ab:lle. Neljä niistä on Hangossa ja kolme Inkoossa.
Michael Baran

Michael Gad Baran (s. 13. kesäkuuta 1963 Turku) on suomalainen näytelmäkirjailija, dramaturgi ja teatteriohjaaja.
Elämä.
Baran valmistui ylioppilaaksi vuonna 1982 ja opiskeli Teatterikorkeakoulun dramaturgian koulutusohjelmassa vuosina 1982–1986. Hän on ollut dramaturgina Yle TV2:n teatteritoimituksessa (1987–1989), Teatteri Pienessä Suomessa (1991–1992) ja Suomen Kansallisteatterissa (1992–).
Baran on dramatisoinut, sovittanut ja suomentanut kymmeniä eri näytelmiä sekä kirjoittanut radiokuunnelmia ja oopperalibrettoja. Vuoden 2007 Savonlinnan Oopperajuhlille Baran kirjoitti oopperan "Isän tyttö" yhdessä Olli Kortekankaan kanssa. Hän myös ohjasi kantaesityksen Savonlinnassa ja uusintaensi-illan Suomen Kansallisoopperassa (2009) yhdessä Anna Kelon kanssa. Syksyllä 2011 sai ensi-iltansa Sibelius-Akatemian tilaama Olli Kortekankaan ooppera "Yhden yön juttu", johon Baran kirjoitti libreton ja jonka hän myös ohjasi. Kortekankaan ja Baranin monologiooppera "Oma vika" kantaesitettiin 2015. Lisäksi Baran on ohjannut Kurt Weillin oopperan "Mahagonnyn kaupungin nousu ja tuho" (2007) ja Mozartin "Don Giovannin" (2008).
Baran on ohjannut Kansallisteatteriin useita näytelmiä, muun muassa Lars Norénin "Hiljaisen musiikin" (2005), David Harrowerin "Blackbirdin" (2006)"," Ingmar Bergmanin "Personan" (2014) Omapohja-näyttämölle, Marius von Mayerburgin "Ruman" Teatteri Takomon näyttämölle (2007), Shakespearen "Othellon" (2007) ja Tšehovin "Platonovin" (2009), molemmat Suurelle näyttämölle, omat näytelmänsä "Aie" (2012), "Aamu" (2015) ja "Tyttö, joka käveli" (2018) Willensaunaan sekä Thomas Mannin "Kuolema Venetsiassa"-novellin (2017) Pienelle näyttämölle.
Baran on toiminut muun muassa Lauri Törhösen elokuvan "Insiders" (1989) ja Tapio Suomisen elokuvan "Porttikielto taivaaseen" (1990) käsikirjoittajatiimissä. Lisäksi hän on laatinut käsikirjoituksen Kaisa Rastimon elokuvaan "Säädyllinen murhenäytelmä" (1998). Elokuva pohjautuu Helvi Hämäläisen samannimiseen romaaniin. Baran on myös käsikirjoittanut televisiosarjan "Hokkasen näköinen nainen" (2004) yhdessä Simo Halisen ja Vilja Roihun kanssa ja sarjan "Kultainen noutaja" (2007) yhdessä Simo Halisen kanssa.
Yksityiselämä.
Baran on vuodesta 1989 ollut naimisissa ammattiliittojohtaja Karola Baranin kanssa ja heillä on kolme tytärtä.
Henri Rajala

Henri Rajala (s. 26. syyskuuta 1988) on suomalainen lentopalloilija, joka on pelannut liigaurallaan Keski-Savon Paterissa, Raision Loimussa ja Hurrikaani Loimaassa. Hän siirtyi Loimuun vuonna 2007 Paterista sen pudottua SM-liigasta 1-sarjaan sekä muutama vuosi myöhemmin Loimaalle. Hän on pelannut pääsarjassa 269 ottelua.
Rajala on saavuttanut urallaan SM-hopeaa 2012 ja 2013 sekä SM-pronssia 2010.
Ura.
Rajala harjoitteli lukioaikansa Kuortaneella nuorten maajoukkueen mukana pelaten sekä 2-sarjasas että myöhemmin 1-sarjassa Kuortaneen Urheiluopiston riveissä. 
Kuortaneelta Rajala siirtyi lentopallon SM-liigaan Keski-Savon Paterin riveihin kaudeksi 2006–2007. Hän pelasi Paterissa kauden aikana hakkurina. Pateri tippui kauden päätteeksi SM-liigasta. Rajala siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa Raision Loimuun kaudeksi 2007–2008. Loimussa Rajala alkoi pelata yleispelaajan peliroolissa. Kaudella 2009-2010 hän voitti SM-pronssia Loimun riveissä pelaten joukkueen ykkösliberona.
Kaudesta 2010–2011 lähtien Rajala on pelannut Hurrikaani Loimaan riveissä. Hän oli joukkueen ykköslibero kaudella avauskaudella; toisella kaudellaan Loimaalla Rajala ei ollut ykköslibero, vaan avausseitsikon liberona pelasi enimmäkseen Jesse Mäntylä.
Maajoukkue.
Rajala kuului kesinä 2006 ja 2007 Mauro Berruton maajoukkueen leiriryhmään. Leireistä ei kuitenkaan vielä tuolloin irronnut paikkaa maajoukkueeseen. Paikka aukesi lopulta kauden 2008 jälkeen, kun Berruto valitsi Rajalan 19. pelaajan ryhmään, jotka taistelivat peliajasta Lentopallon maailmanliigassa. Maajoukkuedebyyttiä ei kuitenkaan tapahtunut.
Muuta.
Rajala on pelannut urallaan yleispelaaja, sekä liberon että myös hakkurin pelipaikalla. Nuorten maajoukkueessa hän pelasi yleispelaajan roolissa, kun taas kaudella 2006–2007 Keski-Savon Paterin väreissä hän pelasi hakkurina. Liberon roolissa hänet on nähty miesten maajoukkueleireillä sekä myöhemmin pääsarjatasolla Loimun ja Hurrikaanin riveissä.