tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bembölen koulu

Bembölen koulu () on rakennustaiteellisesti arvokas koulurakennus Järvenperässä Keski-Espoossa historiallisen Kuninkaantien varrella. Sen arkkitehtuurissa on piirteitä 1920-luvun klassismista ja ruotsalaisesta barokkityylistä. Koulun tiloissa toimi ruotsinkielinen peruskoulu kesäkuuhun 2022 saakka, ja tämän jälkeen koulu lakkautettiin.
Bembölen koulu valmistui vuonna 1923, ja se aloitti uuden vaiheen Espoon koulurakentamisessa. Punatiilinen ja kaksikerroksinen koulu oli aikoinaan Espoon näyttävin julkinen rakennus keskiaikaisen kivikirkon ohella. Koulun suunnitteli arkkitehtitoimisto Borg–Sirén–Åberg.
Klassismia edustavat muun muassa korkeat pilasterit pääsisäänkäynnin molemmin puolin. Ruotsalaista barokkityyliä edustavat lanterniinikatto, massiiviset seinäpinnat ja korostettu toinen kerros. Myös pyörökaariset portaalit kuuluvat barokin tyylilajiin.
Bembölen koulu rakennettiin Makasin päärakennuksen paikalle; Makas oli yksi Bembölen kantataloista.
Kärsimysnäytelmä (albumi)

Kärsimysnäytelmä on Saattueen kolmas albumi. Julkaisutauon aikana kokoonpano muuttui,
joten levyllä vaikuttaa uutena jäsenenä Sameli Köykkä rummuissa.
Kaikki kappaleet ovat Tero Kalliomäen säveltämiä ja Tuukka Koskisen sanoittamia, paitsi "Tumma virta" on Jani Koskelan sanoittama ja "Harhaanjohtaja" taas kokonaan Kalliomäen käsialaa.
Lisäksi "Harhaanjohtaja"-kappaleessa vierailee kanteleensoittaja Aslak Tolonen. Levyn ovat äänittäneet
Jarno Hänninen (D-studio) ja Tero Kalliomäki (Studio KillHill).
Jani Koskelan mukaan levy käsittelee elämää.
Moisö

Moisö on huvilasaari ja historiallinen talonpaikka Suvisaariston pohjoisosassa lounaisessa Espoossa. Se sijaitsee pienen Moisöfjärdenin merialueen eteläsivulla. Moisön yksinäistalon historia tunnetaan 1540-luvulta alkaen, kesähuvila-asutusta saarella on ollut ainakin 1860-luvulta. Kasvillisuudeltaan Moisö on kulttuurivaikutteista.
Moisön pinta-ala on noin 25 hehtaaria. Saaren erottaa sen kaakkoispuolella sijaitsevasta Ramsöstä Marenin salmi ja luoteispuolella sijaitsevasta Soukanniemestä Moisö sund. Moisön lounaispuolella sijaitsee Lilla Tallholmen ja Getholmin luonnonsuojelualue. Koillispuolella on kaksi pientä saarta: Rågholm ja Skaddan. Moisöstä on tieyhteys mantereelle Ramsön kautta.
Moisön vanha talonpoikaistalo harjoitti maanviljelyksen sijaan hylkeenpyyntiä ja kalastusta, joten se erosi muista espoolaistaloista. Moisön varhaisin nimeltä tunnettu omistaja on Anders Nilsson vuodelta 1540. Vauras saaristolaistalo köyhtyi 1600-luvulle tultaessa, ja siitä tehtiin Espoon kartanon alainen rälssilampuotitalo, joka myös jäi vähäiseksi torppamaiseksi taloryhmäksi. Moisö itsenäistyi jälleen vasta 1823. Tuolloin Espoon kartano myi Moisön ja kaksi tilaa Svinöstä kolmelle talonpojalle. Tilat jaettiin. Ne yhdistettiin jälleen vuonna 1910 osakeyhtiöksi, joka alkoi palstoittaa alueelle huvilatontteja. Moisöstä oli erotettu 1930-luvulle tultaessa noin 120 huvilatonttia.
Moisön päärakennus oli suurikokoinen puutalo, joka purettiin. Paikalle kohosi uusi asuinrakennus. Historiallisesta Moisön tilasta on jäljellä karja- ja talousrakennuksia. Moisön huviloista arkkitehtonisesti kiinnostavia ovat 1800-luvun lopulla rakennettu Villa Marssal sekä Matti Finellin suunnittelemat funktionalistiset Villa Brovik ja Villa Weber.
Sana Minatozaki

Sana Minatozaki (, , s. 29. joulukuuta 1996 Osaka, Japani), paremmin tunnettu etunimellään Sana, on japanilainen laulaja ja lauluntekijä. Hän kuuluu tyttöbändiin Twice. Sana on myös yksi Twicen kolmesta japanilaisista jäsenistä. 
Elämä.
Minatozaki syntyi Tennōji-kussa, Osakan prefektuurissa, Japanissa. Hän on perheensä ainut lapsi. Hän halusi tulla laulajaksi ja tanssijaksi ja sai innoitusta Girls’ Generationin kaltaisista k-pop-yhtyeistä. Sana osaa puhua hyvää koreaa.
Minatozaki läpäisi JYP Entertainmentin koe-esiintymisen vuonna 2012. Sana oli JYP:llä harjoittelijana ja oli suunniteltu että debytoisi yhdessä Jihyon kanssa uudessa yhtyeessä mutta se ei toteutunut.
Vuonna 2015 hän osallistui "Sixteen" tosi-tv ohjelmaan, jossa esiintyjiä pyydettiin esittelemään "tähtilaatuaan". Sana päätti ettei esittele lauluaan, räppiään tai tanssiaan vaan piti livenä ruuanlaittosegmentin jossa esitteli omalaatuista charmiaan. Hänet valittiin Twice-yhtyeeseen.
MiSaMo.
MiSaMo (lyhenne nimistä Mina, Sana ja Momo) on Twicen alaryhmä, joka koostuu sen on kolmesta jäsenestä: Mina Myoi, Sana Minatozaki ja Momo Hirai. Ryhmä julkaisi singlen "Bouquet" tammikuussa 2023, musiikkivideon "Mashmallow" kesäkuussa ja julkaisi EP-levyn "Masterpiece" saman vuoden heinäkuussa. MiSaMon toinen albumi "Haute Couture" julkaistaan marraskuussa 2024.
Videokuvaukset.
Esiintymiset muiden yhtyeiden musiikkivideoilla:
World Karate Organization

NPO World Karate Organization Shinkyokushinkai, myös Shinkyokushinkai, myös WKO on japanilainen kyokushinjärjestö, joka perustettiin 2003. Järjestön perustaja ja puheenjohtaja on Masutatsu Ōyaman entinen oppilas ja Kyokushinin maailmanmestari Kenji Midori.
Historia.
Kyokushinin perustaja Mas Oyama perusti kansainvälisen järjestön 1964 ja kuoltuaan 1994 seuraavana vuonna 35 jäsentä perustivat Keiji Sanpein johtamana uuden parlamentin. Shokei Matsui jatkoi IKO:n tehtävissä puheenjohtajana. Pian Sanpein johtamasta ryhmästä yhdeksän alueellista johtajaa palasivat Matsuin alaisuuteen. Sanpein liitto järjesti tammikuussa 1996 kuudennet maailmanmestaruuskilpailut Yokohama Arenalla. Samaan aikaan järjestettiin ensimmäiset naisten maailmanmestaruuskilpailut. Midori nimitettiin johdon varajäseneksi 1998 Sanpein liitossa ja helmikuussa 2000 hänestä tuli edustajajohtaja. Yasuhiro Shichinosta tuli uusi puheenjohtaja huhtikuussa ja Midorin kanssa he nimesivät liiton Shinkyokushinkaiksi. Midori nousi sittemmin 2001–2002 välisenä aikana uudeksi puheenjohtajaksi Shichinon tilalle ja heinäkuussa 2003 uudisti järjestön nimeten sen uudelleen NPO World Karate Organization Shinkyokushinkai. Liitto käyttää tämän vuoksi vuosien 1996–2002 välisenä aikana olleita tuloksia eri turnauksista.
Syyskuun 2016 loppuun mennessä liitossa on 94 eri jäsenmaata.
Francis Amasa Walker

Francis Amasa Walker (1840–1897) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Hän oli vuodesta 1869 Yhdysvaltojen tilastollisen toimiston johtaja, vuodesta 1873 professori Newhavenissa Yalen yliopistossa ja vuodesta 1881 Massachusetts Institute of Technologyn presidentti. Hänen merkittäviä teoksiaan ovat muun muassa "The Wages Question" (1876), "Money" (1878) ja "Land and Its Rent" (1883, suunnattu Henry Georgea vastaan). Oppikirjoillaan hän edisti kiinnostusta taloustieteen opintoihin Yhdysvalloissa. Hän edusti historiallis-realistista suuntausta.
Francis Amasa Walkerin isä oli taloustieteilijä ja poliitikko Amasa Walker.
Transsion

Transsion on kiinalainen vuonna 2006 perustettu matkapuhelinvalmistaja, joka on keskittynyt Afrikan markkinoille. Se on vuodesta 2017 ollut Afrikan suurin matkapuhelinvalmistaja myyntimäärissä mitattuna.
Transsionin kolme puhelinbrändiä ovat Infinix, Itel ja Tecno. Vuoden 2019 viimeisellä neljänneksellä ne vastasivat yhteensä 40 prosentista koko Afrikan myydyistä matkapuhelimista.
Yritys on keskittynyt Afrikan markkinoille muun muassa panostamalla puhelinten halpoihin hintoihin ja kehittämällä kamerateknologiaa, joka on erityisesti tarkoitettu tummaihoisten ihmisten kuvaamiseen.
Kasvoista kasvoihin

Kasvoista kasvoihin () on Ivan Passerin ohjaama vuonna 1965 ilmestynyt esikoiselokuva. Sitä pidetään yhtenä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista. 
Tuotanto.
Passer oli aiemmin ohjannut vain yhden lyhytelokuvan, "Fádní odpoledne" (suom. "Tylsä iltapäivä") vuonna 1964. Kasvoista kasvoihin oli käsikirjoitusta opiskelleen Passerin ensimmäinen ja ainoa ohjaus Tšekkoslovakiassa ja hänen itsensä mukaan sattuma. Elokuvan ohjaamista ehdotti Passerille käsikirjoittaja Vaclav Sasek, joka oli rahapulassa. Passer suostui ilmeisesti ystävänpalveluksena projektin ohjaajaksi, vaikka ei uskonut, että elokuva tulisi tehtyä. 
Passer oli ollut apulaisohjaaja Milos Formanin elokuvissa. Yhdessä työryhmä oli kehittänyt vapaamuotoisen tavan tehdä elokuvia, joka perustui todellisissa paikoissa kuvaamiseen, amatöörinäyttelijöiden käyttöön ja tunnelman korostamiseen. "Kasvoista kasvoihin" jatkaa tällä samalla keveällä runollisella tyylillä. Elokuvan juoni on niin yksinkertainen, että siinä ei tapahdu oikeastaan mitään. Tunnelma, ihmisten luonteet ja yksinkertaiset tapahtumat tulevat tärkeämmiksi kuin juonen käänteet. 
Juoni.
Vanhat ystävät Peter ja Bambas tapaavat pitkästä aikaa pienessä tšekkiläisessä kaupungissa. Bambasista on tullut perheellinen musiikinopettaja ja Peteristä sellistitähti. Bambas harjoittaa amatööriorkesteria konserttiin, jonka solistina Peterin on tarkoitus soittaa. Peterillä on mukanaan tyttöystävänsä Stepa. Vuosien etäisyys on näkyy ystävien väleissä. Peter ja Štěpa menevät hautajaisiin, joissa Bambas soittaa ansaitakseen rahaa talonsa remonttiin. Myöhemmin illalla Bambas ja Peter keskustelevat viinapullon ääressä unelmistaan. He päättävät lähteä kävelylle, mutta sammuvat lopulta autoon, josta heräävät aamulla. 
Vastaanotto.
Nykyisin lähes juonetonta ja tunnelmiin keskittyvää esikoisohjausta pidetään yhtenä Tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista. Kriitikko Ian Johnston kirjoitti vuonna 2006, miten ”ehkä missään muussa elokuvassa ei kirkastu ... uuden aallon henki samalla tavalla kuin Ivan Passerin kevyessä ja raikkaassa mestariteoksessa "Kasvoista kasvoihin". Vaikka elokuvassa ei ole mitään silmiinpistävän poliittista, viranomaiset kielsivät sen Tšekkoslovakiassa kahdeksikymmeneksi vuodeksi kun Prahan kevät oli päättynyt Neuvostoliiton miehitykseen.
Eugen Idestam

Oscar Eugen (Eugén) Idestam (20. joulukuuta 1860 Hämeenlinna − 18. elokuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen juristi ja moninkertainen valtiopäivämies. 
Idestamin vanhemmat olivat lääninsihteeri Josef Frans Oskar Idestam ja Selma Sofia Utter. Idestam tuli ylioppilaaksi 1879 ja suoritti oikeustutkinnon 1884, varatuomarin arvon hän sai 1887. Idestam oli senaatin kanslisti talousosastolla vuodesta 1892 ja oikeusosastolla vuodesta 1895. Turun hovioikeuden asessoriksi hän tuli 1902, joskin hänet erotettiin virasta 1903. Idestam oli ensin nuorempi ja sitten vanhempi oikeusneuvosmies Helsingissä 1904–1920. Hän oli aatelissäädyn edustaja valtiopäivillä 1888, 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900. 
Eugen Idestamin veli oli korkeimman oikeuden oikeusneuvos Gunnar Idestam.
Kyokushinin maailmanmestaruuskilpailut (WKO)

Kyokushinin maailmanmestaruuskilpailut ("World Karate Championships") on joka neljäntenä vuotena Tokiossa käytävä World Karate Organization -liiton järjestämä Kyokushinin maailmanmestaruuskilpailut. Sitä on järjestetty vuodesta 1996 lähtien ja se käydään avoimessa painoluokassa. Perustaja Mas Oyaman kuoltua 1994 Kyokushinin IKO-järjestö hajosi useiksi muiksi järjestöiksi. Sen myötä kuudennesta turnauksesta lähtien järjestöt ovat pitäneet omalla nimellä maailmanmestaruus turnauksia. Poikkeuksellisesti ensimmäisen ja toisen MM-kisojen välillä oli kolme vuotta eroa neljän vuoden sijaan. Kilpailut järjestetään usein loppuvuodesta. Poikkeuksena ensimmäiset MM-kilpailut järjestettiin helmikuussa. Sittemmin vuodesta 2003 lähtien WKO-järjestön uudistuttua kilpailut on järjestetty lokakuussa.
Kargaja jõgi

Kargaja jõgi on Virossa Tartumaalla Peipsiääressä virtaava 35 kilometriä pitkä Koosa jõen sivujoki.
Joen kulku.
Joki alkaa metsäpurona Padakõrve mägien ja Selgise mägien väliseltä metsäalueelta, jossa on runsaasti lähteitä. Se virtaa itään päin neljä kilometriä ja kääntyy ennen Alatsikivin peltoaluetta kohti etelää. Ennen Koosan kylää se kohtaa Metsakivin kylän, jossa uoman poikki on rakennettu maapato ja siihen säännöstelysulku. Padon taakse on muodostunut Metsakivi järv. Joki menettää luontaisen uomansa Koosan kylän lähellä, jossa se on muokattu koneellisesti kaivamalla se suorana virtaavaksi ojaksi. Täällä siihen yhtyy pohjoisesta Väänastu eli Saburi oja ja Koosasta tuleva Koosa oja . Vasta Vanaussaian kylällä se sukeltaa takaisin metsään ja uoma saa siellä takaisin sen mutkittelevan luonteensa. Hieman Kargajan kylän jälkeen joki saavuttaa Emajõe-Suursoo-alueen, jolloin siihen yhtyy vielä pohjoisesta tuleva Rehemetsa peakraavi. Suolla se ohittaa Koosa järven, jonka luusua sisälytetään Kargaja jõen pääuomaan, vaikka luusua haarautuukin siitä. Koosa järv on joen toinen, vaikkakin hyvin poikkeuksellinen, läpivirtausjärvi. Ja Koosa järveen laskeva Põdra ojaa voidaan silloin pitää joen sivuojana. Kargaja jõen alajuoksua, ennen sen yhtymistään Koosa jõgeen , kutsutaan myös nimellä Lagina jõgi.
Historiaa.
Jokea on aiemmin käytetty tukkipuun uittamiseen.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä.
Valuma-alue.
Kargaja jõen valuma-alueen pinta-ala on viranomaistietojen mukaan ja Koosa järven valuma-alue mukaan lukien 193 neliökilometriä (km²). Koosa järven valuma-alue on 76 km², joten joen valuma-alue olisi erikseen 117 km². Kargaja jõgi tulee suolle pohjoisesta, missä sen valuma-alueen itäreuna yltää lähes Peipsijärven rantaan asti. Pohjoisessa sen rajana on Lahepera järveen laskevan Naelavere kraavin valuma-alue, ja luoteispuolella on rajana Kääpa jõen valuma-alue. Etelässä virtaavan Emajoen länsipuolella siihen yhtyy pohjoisesta tulevat lyhyet Saeveski oja ja Sääsekõrva oja, joiden valuma-alueet toimivat länsirajana.
Sivu-uomia.
Kargaja jõen suurimpia sivu-uomia on lueteltu seuraavassa taulukossa. Virolaisessa vesistönimistössä "kraav" tarkoittaa kaivettua oja ja "peakraav" suurta kaivettua johto-ojaa.
Järviä.
Valuma-alueen suurin järvi on Koosa järv, joka sijaitsee joelta noin kilometrin verran luoteeseen päin. Koosa järven vieressä puolen kilometrin päässä samalla suoalueella sijaitsee pieni Sirkjärv, joka on umpijärvi. Pohjoisempana sijaitsevassa Koosan kylässä on Koosa ojaan padottu Koosa paisjärv, joka yhtyy pian Kargaja jõgeen. Siitä 23 kilometriä pohjoiseen sijaitsee joen uomaan padottu Metsakivi järv, joka on Metsakiven kylän patojärvi.
Skolion

Skolion (, monikossa ) on antiikin kreikkalaisessa kulttuurissa juoma-, pöytä- tai seuralaulu, joita vieraat lauloivat vuorotellen, osittain improvisoiden ja säestäen lyyralla, joka kiersi esittäjältä toiselle. Tämän runomuodon kehitti mahdollisesti 600-luvulla eaa. syntynyt Terpandros. Skolioneja sepittivät muun muassa Alkaios, Anakreon, Praksilla, Simonides Keoslainen, Sapfo ja Pindaros, ja niitä pidettiin suuressa arvossa. Sisällöltään skolionit saattoivat olla esimerkiksi ylistyslauluja jumalille, valtiollisia tai eettisiä mietelmiä tai suoranaisia juomalauluja.
Avoyellesin piirikunta

Avoyellesin piirikunta (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 40 144 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Marksvillen kaupunki. Piirikunta on perustettu 31. maaliskuuta 1807.
Bienvillen piirikunta

Bienvillen piirikunta (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 13 214 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Arcadian kunta. Piirikunta on perustettu 14. maaliskuuta 1848.
Kita-Akita

Kita-Akita (, ’Pohjois-Akita’) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Akitan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Yoneshirojoen ja sen sivujoen Anin varrella. Kaupunkiin kuuluu alueita Takanosun allaslaaksosta ja Dewavuorilta, joista huomattavimpana kohoaa Moriyoshivuori. Kita-Akitassa on 31 023 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 1 152,76 neliökilometriä.
Kita-Akita on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Aikawan, Anin, Moriyoshin ja Takanosun maaseutukaupungit. Kaupungin keskusta sijaitsee Takanosussa. Se kehittyi Edo-kaudella 1600-luvun alkupuolelta lähtien riisin ja puutavaran kauppasatamana Yoneshirojoen varrella. Meiji-restauraation jälkeen siitä tehtiin piirikunnan hallintokeskus. Kita-Akita on luonteeltaan maaseutumaista aluetta, ja tärkeitä elinkeinoja ovat metsätalous, lihan ja maidon tuotanto sekä riisin ja vihannesten viljely. Anissa harjoitettiin kaivostoimintaa 1970-luvulle saakka. 
Kita-Akitan nähtävyyksiä ovat Moriyoshivuorta ympäröivät kauniit luonnonalueet, kuten sugimetsät, Taiheijärvi ja Komatan rotko. Etenkin Anin ja Moriyoshin alueet tunnetaan runsaslumisuudestaan. Kaupungissa sijaitseva Isedōtain arkeologinen kohde on peräisin jōmon-kaudelta. Kita-Akitaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja ja Akita nairiku jūkan -rautatien Akita nairiku -linja. Lisäksi kaupungissa toimii Ōdaten–Noshiron lentoasema.
Bossierin piirikunta

Bossierin piirikunta (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 127 039 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bentonin kunta. Piirikunta on perustettu 24. helmikuuta 1843.
Student of the Year

Student of the Year on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen draamakomediaelokuva, jonka ohjasi Karan Johar. Pääosia näyttelivät Sidharth Malhotra, Varun Dhawan ja Alia Bhatt ensimmäisessä elokuvassaan.
Vastaanotto.
Box Office India julisti elokuvan ”semihitiksi”.
Jatko-osa.
Elokuvan jatko-osa "Student of the Year 2" sai ensi-iltansa 10. toukokuuta 2019. Pääosia näyttelivät Tiger Shroff, Tara Sutaria ja Ananya Panday.
Kryptojuutalaiset

Kryptojuutalaiset ovat pakkokäännytettyjä juutalaisia tai heidän jälkeläisiään, jotka ovat jatkaneet juutalaisuuden harjoittamista salassa vaikka julkisesti esiintyivätkin uuden uskontonsa harjoittajina.
Kryptojuutalaisia ryhmiä on historian aikana syntynyt monessa maassa keskiajalta viime vuosisadoille asti. Esimerkkejä tähän johtaneista pakkokäännytyksistä on Espanjassa 600-luvulla, Pohjois-Afrikassa ja Espanjassa 1100-luvulla, Etelä-Italiassa keskiajan lopulla, Espanjassa vuosina 1391 ja 1492, Portugalissa vuonna 1497 ja Persiassa 1800-luvulla. Myös Turkissa ja Thessalonikissa elänet dönmet olivat kryptojuutalaisia.
Kryptojuutalaisista puhuttaessa tarkoitetaan usein erityisesti Iberian niemimaan (Espanjan ja Portugalin) pakkokäännytettyjä sefardijuutalaisia, joita kutsuttiin espanjankielisellä nimityksellä "marranos" (”siat”). Espanjan takaisinvaltauksen loppuvaiheissa vuodesta 1391 alkaen kristityt alkoivat väkivaltaisesti painostaa juutalaisia kääntymään kristityiksi. Osa kääntyikin ja hylkäsi juutalaisuuden, mutta osa kääntyi vain nimellisesti ja jatkoi juutalaisuuden harjoittamista salassa. He saattoivat esimerkiksi juutalaisten tapaan sytytellä kotonaan lamppuja perjantai-iltaisin, vältellä tiettyjä ruokia, tai pidättäytyä työstä lauantaina. Ulkoisesti näitä ryhmiä oli vaikea erottaa toisistaan. Oikeidenkin käännynnäisten kohtaamat rajoitukset antoivat ryhmille kuitenkin yhteisen etnisen identiteetin.
Pelko siitä, että käännynnäiset palaisivat juutalaiseen uskoon sai espanjalaiset perustamaan inkvisition vuonna 1483. Vuonna 1492 kaikki uskoaan vielä harjoittavat juutalaiset karkotettiin Espanjasta, koska heidän pelättiin houkuttelevan käännynnäiset takaisin juutalaisuuteen. Portugalissa sen sijaan kaikki juutalaiset pakkokäännytettiin. Osa käännytetyistä espanjanjuutalaisista suvuista palasi juutalaisuuteen seuraavina vuosisatoina siirryttyään ulkomaille, kuten Osmanien valtakuntaan, Amsterdamiin tai Etelä-Ranskaan.
Tallinnan kaupunginvaltuusto

Tallinnan kaupunginvaltuusto on Tallinnan kaupungin ylin päättävä elin, jonka jäsenet valitaan neljän vuoden toimikaudeksi kuntavaaleissa. Se tekee päätöksiä Tallinnan budjetista, paikallisesta veroasteesta, kehityssuunnitelmista, valitsee valtuuston puheenjohtajan, varapuheenjohtajat ja pormestarin. Tallinnan kaupunginhallitus koostuu pormestarista ja kuudesta apulaispormestarista.
Vuoden 2017 kuntavaalien jälkeen keskustapuolue voitti 40 paikan enemmistön 79-jäseniseen kaupunginvaltuustoon. Reformipuolue jäi toiseksi 18 paikalla, sosiaalidemokraatit sai 9, konservatiivinen kansanpuolue 6 ja Isänmaan ja Res Publican liitto 5 valtuutettua. Edgar Savisaar valittiin valtuustoon ilman puoluetta vaaliliiton jäsenenä.
Koen Spitaels

Koen Spitaels (s. 1965 Antwerpen) on belgialainen karateka. Hän voitti Hollannin keskisarjan mestaruuden 1998.
Alkuvuodet.
Spitaels aloitti Kyokushinin 15-vuotiaana löydettyään kavereiden kanssa puhelinluettelosta mainoksen vahvimmasta karatesta. Hän osallistui ensi kerran 17-vuotiaana ohjaajansa kehotuksesta turnaukseen, jonka hän myös voitti. Hän harjoitteli ohjaajansa karatesalissa kymmenen vuotta, kunnes päätti perustaa oman Kyokushin salin Niji Yama Dojon.
Kilpaura.
Spitaels saavutti menestystä kansainvälisesti 1990-luvulla saavutettuaan ensin hopeaa Britannian Openissa 1990. Seuraavana vuonna Spitaels eteni maailmanmestaruuskisoissa 32 parhaan joukkoon, mutta hän putosi viimeisen päivän pudotuskierroksella jatkosta hävittyään mestaruuden voittaneelle Kenji Midorille. Spitaels saavutti vielä kahdesti pronssia Britannian Openissa 1996 ja 1999. Midori pyysi häntä osallistumaan 1997 Fukuoka Kyokushin turnaukseen, jossa Spitaels sijoittui seitsemänneksi. Spitaels voitti sittemmin 1998 IFK-liitossa Hollannin Openin keskisarjan mestaruuden.
Kilpauran jälkeen.
Spitaels palasi WKO-liittoon vietettyään seitsemän vuotta IFK-liitossa. Hän on keskittynyt sittemmin karaten opettamiseen ja Diamond Cup turnauksen järjestämiseen.
Ylijoki (Nurmo)

Ylijoki on Seinäjoen 59. kaupunginosa. Ylijoki kuuluu Kuoraksen suuralueeseen. Vuoden 2022 lopussa Ylijoella asui 181 asukasta. Kylän läpi virtaa Nurmonjoki, joka alkaa Ahvenjoen ja Lehmijoen risteyksessä kylän eteläpäässä. Nurmonjoen molemmin puolin sijaitsevaa kylää yhdistää kolme tietä ja siltaa. 
Ylijoen maisema on kumpuileva. Peltoaukeamien keskellä kohoaa metsäsaarekkeita. Kylällä on useita lypsykarjatiloja, emolehmätila sekä muuta yritystoimintaa. Suuri osa kyläläistä käy töissä kylän ulkopuolella.
Palvelut.
Ylijoella käy kerran viikossa kirjasto- ja myymäläauto. Kylässä on toiminut laillistettu hieroja, huonekaluverhoomo, koneurakointia ja lomamökkien vuokrausta.
Ylijoki-seura on vuokrannut kylältä rivitalohuoneiston kokoontumis- ja kerhotilaksi. Tilassa ovat toimineet seurakunnan tyttö- ja poikakerhot, eläkeläispiiri ja diakonia-lähetyspiiri. Tilassa on pidetty myyjäisiä, kirkon tilaisuuksia ja kansalaisopiston kursseja. Tilassa ovat kokoontuneet myös maa- ja kotitalousnaiset, maamiesseura ja Ylijoki-seura.
Ylijoen koulun mäellä sijaitsee valaistu pururata, jossa on talvella hiihtolatu. Paikalla on myös leikkikenttä ja urheilukenttä, jossa sijaitsee talvisi jääkiekkokaukalo. Kentän reunalla sijaitsee kyläseuran pukukoppi. Ylijoki-seura omistaa yhdessä Kouran metsästysseuran kanssa kodan. Ylijoen ja Kouran rajalla sijaitsee metsästysmaja ja ampumarata.
Nähtävyydet.
Ylijoen nähtävyyksiä ovat Paston vanha mylly, sekä kylän koulukiinteistön vanhin rakennus; alun perin Nurmon pappilarakennus vuodelta 1766. Pappila siirrettiin Ylijoelle kansakouluksi vuonna 1898.
Tapahtumat.
Ylijoki-seura on järjestänyt vuosittain hiihto-, kesäurheilu- ja onkikisat. Pääsiäisenä kylällä on järjestetty myös pääsiäiskokko. Pääsiäisen ja joulun aikana kylällä järjestetään myös seurakunnan tilaisuuksia.
Momo Hirai

Momo Hirai (, , s. 9. marraskuuta 1996 Kioto, Japani) on japanilainen laulaja ja tanssija. Hän tunnettu lyhyesti nimellä Momo ja kuuluu k-pop-tyttöbändiin Twice. Hän on tunnettu tanssitaidoistaan. Hän on yksi yhtyeen kolmesta japanilaisesta jäsenestä.
Elämä ja ura.
Nuoruus ja uran alku.
Momo Hirai syntyi Kyōtanabessa, Kioton prefektuurissa, Japanissa. Hän aloitti tanssimisen kolmevuotiaana isosiskonsa kanssa. Nuorena hän tanssi Step Out Dance Studiolla, ja JYP Entertainmentin kykyjenetsijät näkivät videon, jossa Hirai ja hänen siskonsa Hana tanssivat. Hirai ja hänen siskonsa saivat kutsun 2011 JYP Japan koe-esiintymiseen ja Hirai valittiin koulutukseen. Hän muutti Etelä-Koreaan ja aloitti kouluttautumisen 13. huhtikuuta 2012 Twicen toisen jäsenen Sana Minatozakin kanssa. Vuonna 2015 Hiraista tuli kilpailija JYP Entertainmentin omassa tosi-tv ohjelmassa nimeltä "Sixteen". Ohjelmassa 16 tyttöä kilpaili debytoimisesta Twicessä. Hirai kuitenkin eliminoitiin kuudennessa jaksossa, mutta lisättiin Twicen jäseneksi viimeisessä jaksossa hänen tanssitaitojensa takia.
Debyytti ja ura.
Hirai debytoi Twicen kanssa 20. lokakuuta 2015 minialbumilla "The Story Begins".
Vuonna 2016 Momo osallistui "Hit the Stage" -ohjelman tanssikilpailuun.
MiSaMo.
MiSaMo (lyhenne nimistä Mina, Sana ja Momo) on Twicen alaryhmä, joka koostuu sen on kolmesta jäsenestä: Mina Myoi, Sana Minatozaki ja Momo Hirai. Ryhmä julkaisi singlen "Bouquet" tammikuussa 2023, musiikkivideon "Mashmallow" kesäkuussa ja julkaisi EP-levyn "Masterpiece" saman vuoden heinäkuussa. MiSaMon toinen albumi "Haute Couture" julkaistaan marraskuussa 2024.
Yksityiselämä.
JYP Entertainment ilmoitti 2. tammikuuta 2020, että Hirai seurustelee Super Juniorin Kim Hee-chulin kanssa. Heinäkuussa 2021 JYP ilmoitti, että pari oli päättänyt erota kiireisten aikataulujensa takia.
Diskografia.
Lauluntekijänä:
Tovenruusu

Tovenruusu ("Rosa" ’Tove Jansson’) on "Rosa" Spinosissima-ryhmään eli tarhapimpinellaruusuihin kuuluva ruusulajike, jolla on karmiininpunaiset, samettimaiset kukat. Ruusu on kirjailija ja kuvataiteilija Tove Janssonin (1914–2001) nimikkoruusu. Ruusu tunnetaan kansainvälisesti nimellä Moomin rose.
Alkuperä.
Vuonna 1990 alkoi Helsingin yliopistossa ruusujen jalostusprojekti. Tarkoituksena oli luoda Suomen olosuhteisiin sopivia, kestäviä, terveitä ja pitkään kukkivia ruusuja. Projektissa toimivat suomalaiset ruusujenjalostajat Peter Joy, Pirkko Kahila ja Matti Kangaspunta. ’Tove Jansson’ -ruusu syntyi kehitystyön tuloksena tässä projektissa.
Tovenruusu on tarhapimpinellaruusuihin eli "Rosa" Spinosissima-hybrideihin kuuluvien suviruusun ("Rosa" ’Poppius’) ja kirsikkaruusun ("Rosa" ’Red Nelly’) risteytys. Suviruusu ("Rosa" ’Poppius’) on yleinen lähinnä Suomessa ja Ruotsissa. ’Red Nelly’ on yleinen ruusu Euroopassa ja Amerikassa.
Peter Joy risteytti ’Tove Jansson’ -ruusun vuonna 1990. Siementainta kasvatettiin Helsingin yliopiston Viikin opetus- ja tutkimustilan kokoelmassa. Ruusu kukki ensimmäisen kerran kesällä 1993. Ruusun työnimenä oli aluksi ”Miriam Makeba”, sittemmin ”Mirjami”. Lopullinen lajikenimi ’Tove Jansson’ oli Matti Kangaspunnan ehdotus, jolle kirjailijan oikeudenomistajat antoivat ystävällisen suostumuksensa.
Kuvaus.
Tovenruusu kasvaa noin 1,5 metriä korkeaksi, tiheäksi, pystyksi pensaaksi. Keskiversot ovat tukevasti pystyssä ja uloimmat varret kaartuvat kauniisti sivullepäin. Versot ovat pimpinellaruusujen tapaan pieni- ja tiheäpiikkiset. Lehdet ovat pienikokoiset, keskivihreät, sahalaitaiset, pimpinellaruusuille ominaiset. Kukinta alkaa Etelä-Suomessa kesäkuun puolenvälin paikkeilla ja kestää pari viikkoa. Kukat ovat yksinkertaiset, halkaisijaltaan 5–6 cm ja sijaitsevat yksittäin. Terälehdet, joita on tavallisesti 7–9, ovat samettisen tumman karmiininpunaiset, alta jonkin verran vaaleammat. Heteet ovat keltaiset. Vasta-auenneen kukan tuoksu on keskivoimakas, miellyttävä, pimpinellaruusumainen tuoksu. Syksyllä muodostuu pyöreitä punamustia kiulukoita. Ruusu kasvattaa juurivesoja runsaasti. Ruusu on hyvin talvenkestävä. Se menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–V.
HMS Bittern

HMS Bittern on ollut seitsemän Britannian kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä. Alukset olivat:
Luettelo Akavan entisistä jäsenliitoista

Tämä on luettelo Akavan entisistä jäsenliitoista. 
Akavaan on kuulunut aiemmin lukuisia liittoja, jotka on sittemmin lakkautettu tai yhdistetty osaksi suurempia kokonaisuuksia. Monet akavalaisista liitoista ovat lisäksi vaihtaneet nimeään. Osaan näistä kuului vain muutama kymmenen työntekijää.
Tucumáninsirkku

Tucumáninsirkku ("Compsospiza baeri") on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Tucumáninsirkku voi kasvaa 17–18 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Tucumáninsirkun otsa, naama ja kurkku ovat väriltään oranssinruskeat ja muutoin pää on harmaa. Linnun ruumis on harmaa ja vatsa on hieman selkää ja siipiä vaaleampi. Lajin alaperä on oranssinruskea.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Tucumáninsirkkua tavataan Bolivian eteläisimmästä osasta ja Argentiinasta. Lajin elinympäristöä ovat tiheää pensaikkoa kasvavat alueet tyypillisesti virtaavan veden läheisyydessä. Useimmiten tucumansirkku liikkuu pareittain tyypillisimmin 2 000–3 500 metrin korkeudessa. Lintu syö siemeniä. Tucumáninsirkku pesii tammi-helmikuussa. Tucumáninsirkkukannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 täysikasvuista yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen karjan laidunnuksen ja maanviljelyksen vuoksi.
Johannes Agricola

Johannes (Johann) Agricola, (Schnitter/Schneider), (20. huhtikuuta 1494 Eisleben, Saksa – 22. syyskuuta 1566 Berliini, Saksa) oli saksalainen luterilainen teologi, pappi ja reformaattori.
Agricola oli kotoisin Eislebenistä, missä hänen isänsä oli räätäli. Hän pääsi opiskelemaan Wittenbergin yliopistoon, jossa hän pääsi tutustumaan Martin Lutheriin ja Agricolasta tulikin Lutherin työtoveri. Hänestä tuli 1525 Eislebenin koulun rehtori ja Nikolain kirkon saarnaaja. Hän palasi kuitenkin 1536 Witterbergiin jossa hän toimi yliopistossa opettajana. Hän joutui erimielisyyksiin Martin Lutherin ja Fhilipp Melanchtonin kanssa, sillä hän kannatti ja kehitti ns. antinomista näkemystä. Kuitenkin hän joutui luopumaan käsityksestään, joskin vastahakoisesti. Brandenburgin herttua Joakim II nimitti hänet 1540 hovisaarnaajaksi ja Berliinin superintendentiksi. Hän tuki protestantismin leviämistä Brandnburgissa ja hän vaikutti myös kirjailijana. Hän on julkaissut kokoelman saksalaisia sananlaskuja.
Berliinin aikanaan hän vastusti Lutheria ja muita uudistajia, ja myöhemmin hän oli yksi keskeinen henkilö ns. Augsburgin interimin valmistelussa ja toteuttamisessa, mikä oli pääasiassa kompromissi katolisuuden ja uskonpuhdistuksen välillä ja torjui reformaation pääperiaatteet. Hän kuoli syyskuussa 1566.
Häntä pidetään myös virren ”Ich ruf zu dir, Herr Jesu Christ” kirjoittajana, joskin asiasta ei ole varmuutta. Virttä on Johann Sebastian Bach käyttänyt kantaateissaan BWV 177 ja BWV 185. Virsi on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi "346" "Mä huudan, Kristus, sinua" (Suom. Hemminki Maskulainen virsikirjaan 1605. Uud. Julius Krohn 1880, Virsikirjakomitea 1984) ja Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 564 "Nyt huudan, Kristus, sinua" (Uud. Pekka Kivekäs 1998, 2000). Virren teksti ja sävelmä ovat tulleet Ruotsiin ja sitä kautta Suomeen mahdollisesti tanskankielisen käännöksen kautta. Virren sävelmä on saksalainen, julkaistu Wittenbergissä 1526/1533. 
Johannes Agricola ei ollut sukua Mikael Agricolalle.
Ignacy Krzyżanowski

Ignacy Krzyżanowski (24. joulukuuta 1826 Opatów – 10. helmikuuta 1905 Varsova) oli puolalainen pianisti ja säveltäjä.
Krzyżanowski opiskeli pianonsoittoa ja harmoniaa alun perin kotimaassaan. Hän jatkoi opintojaan Pariisin konservatoriossa ja sai oppitunteja myös Frédéric Chopinilta. Chopinin suosituksesta Krzyżanowski lähti vuonna 1848 konserttimatkalle Lontooseen, jossa sai huomattavaa menestystä osakseen. Hän joutui kuitenkin lopulta luopumaan kiertueista silmäsairauden takia. Vuodesta 1850 Krzyżanowski asui Varsovassa, jossa hänestä tuli yksi arvostetuimmista pianonsoiton opettajista. Hänen oppilaidensa joukossa oli Jan Kleczyński. 
Krzyżanowski sävelsi laulujen ja kolmen jousisoittimille laaditun nuoruudenteoksen ohella yksinomaan pianomusiikkia, jota julkaistiin enimmäkseen Varsovassa, Saksassa, Italiassa ja Venäjällä. Krzyżanowskin sävellystyylissä oli esillä Chopinin vaikutus.
Jules Vallès

Louis Joseph Jules Vallès (10. kesäkuuta 1832 Le Puy-en-Velay, Ranska – 14. helmikuuta 1885 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja vallankumouksellinen. Hän avusti useita pariisilaisia lehtiä, muun muassa "Le Figaroa", "L’Époquea", "L’Événementia", "La Libertétä". Hän toimi virkamiehenä Seinen prefektuurissa ja julkaisi muutamia lehtiä, jotka toivat hänelle syytteitä, ja hän joutui kaksintaisteluihin. Pariisin piirityksen aikana 1870 hän oli läsnä kaikkialla, kun vallankumous eteni, ja Pariisin kommuunin käynnistäjien joukossa hän oli merkittävällä paikalla kiihotuslehdellään "Cri du peuple", mutta kun hallituksen joukot hyökkäsivät toukokuussa 1871, hän pakeni valepuvussa Lontooseen, josta hän kirjoitti nimettömänä artikkeleita ranskalaisiin lehtiin. Armahduksen ansiosta hän pääsi 1880 palaamaan Pariisiin ja herätti 1883 "Cri du peuplen" henkiin.
Vallès oli vahva ja omaperäinen kirjoittaja mutta kyyninen, katkera ja taipuvainen paradokseihin ja tehontavoitteluun. Hän kirjoitti kuvauksen "Les réfractaires" (1866) Pariisin "alamaailmasta" sekä omaelämäkerralliset romaanit "L’enfant" (1879), "Le bachelier" (1881) ja "L’insurgé" (1886), jotka ilmestyivät yhteisnimellä "Jacques Vingtras".
Puuvillatehtaankatu

Puuvillatehtaankatu on Tampereen keskustassa kulkeva itä-länsisuuntainen katu, jonka pituus on nykyään noin 400 metriä. Sen itäpää sijaitsee Finlaysonin kirkon edustalla Kuninkaankadun risteyksessä. Lännessä katu ulottuu Amurin kaupunginosaan, Mustanlahdenkadulle asti. Muita Puuvillatehtaankadun poikkikatuja ovat Näsilinnankatu ja Hämeenpuisto.
Kadun nykyinen nimi "Puuvillatehtaankatu" on ollut kaupungin asemakaavassa vuodesta 1897 lähtien. Aikaisemmin siitä on käytetty nimiä "Pohjoinen poikkikatu", "Polttimonkatu", "Manufaktuurinkatu" ja "Pumpulitehtaankatu". Puuvillatehtaankatu oli aikoinaan työntekijöiden käyttämä pääreitti Finlaysonin tehdasalueelle. 
Väinö Linnan entinen kotikatu.
Kirjailija Väinö Linna on asunut Puuvillatehtaankadulla kolmessa eri osoitteessa. Muutettuaan Tampereelle Urjalasta vuonna 1938 Linna majoittui aluksi tätinsä luokse, Puuvillatehtaankatu 25:een. Myöhemmin hän muutti vaimonsa Kertun kanssa tiilitaloon, joka sijaitsi Hämeenpuiston kulmatontilla Puuvillatehtaankatu 11:ssä. Kumpikin näistä rakennuksista on purettu.
Vuosina 1953–1956 Linna asui perheineen Finlaysonin tarjoamassa työsuhdeasunnossa, osoitteessa Puuvillatehtaankatu 15 B. Siellä hän kirjoitti menestysteoksen "Tuntematon sotilas". Talo on edelleen olemassa, ja sen ulkoseinään on kiinnitetty kuvanveistäjä Mauno Kiviojan suunnittelema pronssinen "Väinö Linna -reliefi" (2004).
Rakennuksia.
Puuvillatehtaankadulla sijaitsee useita merkittäviä, tunnettujen suunnittelijoiden piirtämiä rakennuksia.
Jymyjäärä

Jymyjäärä ("Spondylis buprestoides") on kookas, kiiltävän musta sarvijäärien heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Aikuisena isohkon ja rotevan jymyjäärän pituus on noin 16-21 millimetriä. Jymyjäärän etuselkä on pyöreähkö, pää leveä ja leuat järeät, tuntosarvet lyhyehköt. Jymyjäärä pystyy puremaan leuoillaan halutessaan ihon läpi. Isäntäpuunaan jymyjäärä käyttää pelkästään mäntyä. Aikuisia jymyjääriä esiintyy etupäässä kuivilla, aurinkoisilla mäntykankailla, metsänreunoissa, hakkuuaukeilla ja myös metsäpaloalueilla. Lajille kelpaa pystyyn kuolleet puut kuin myös hakkuukannot. Jymyjäärä voi iskeytyä melko tuoreisiin männynkantoihin yhdessä ruskojäärän ("Arhopalus rusticus") ja mustajäärän ("Asemum striatum") kanssa. Aikuiset jymyjäärät ovat liikkeellä heinä-elokuussa. Lajia esiintyy Euroopassa ja Siperiassa aina Japaniin saakka ja Suomessa melko yleisesti etelärannikolta Pohjois-Karjalaan saakka.
William Pope Duval

William Pope Duval (4. syyskuuta 1784 Richmond, Virginia, Yhdysvallat – 19. maaliskuuta 1854 Washington, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja Floridan territorion kolmas kuvernööri. Hän oli Floridan territorion kuvernöörinä vuosina 1822–1834. Kaksitoista vuotta kestäneessä kuvernöörin virassaan hän ehti jakaa Floridan neljään alueeseen ja teki Tallahasseesta Floridan pääkaupungin. 
Presidentti James Monroe nimitti Duvalin Floridan territorion kuvernööriksi 17. huhtikuuta 1822, mutta virkaan hän astui vasta muutama kuukausi nimityksen jälkeen, 20. kesäkuuta 1822.
Duval syntyi 4. syyskuuta vuonna 1784 Richmondissa, Yhdysvalloissa. 14-vuotiaana hän lähti Kentuckyyn ja meni Bardstowniin opiskelemaan lakia. Vuonna 1822 hän muutti Floridaan, jossa hänet sitten samana vuonna nimitettiin alueen territorion kuvernööriksi. Duval muutti Texasiin vuonna 1848.
Tage Fahlborg

Tage Ragnar Valdemar Fahlborg (24. huhtikuuta 1912 Tukholma – 8. tammikuuta 2005 Tukholma) oli ruotsalainen ratameloja ja olympiamitalisti. Hän edusti Ruotsia Berliinin kesäolympialaisissa 1936 saavuttaen pronssia 10 000 metrin kajakkikaksikossa parinaan Helge Larsson.
Helge Larsson

Helge Teodor Larsson (25. lokakuuta 1916 Tukholma – 19. marraskuuta 1971 Tukholma) oli ruotsalainen ratameloja ja olympiamitalisti. Hän edusti Ruotsia Berliinin kesäolympialaisissa 1936 saavuttaen pronssia 10 000 metrin kajakkikaksikossa parinaan Tage Fahlborg.
Andrew Jackson (näyttelijä)

Andrew Jackson (s. 11. syyskuuta 1963 Newmarket, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Merlinin oppipoika", "All My Children", "Family Passions" ja "Tuuli selässäni".
Piotrkówin piirikunta

Piotrkówin piirikunta () on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 91 353. Piirikunta on jaettu 11 maalaiskuntaan, jotka ovat Aleksandrów, Czarnocin, Gorzkowice, Grabica, Łęki Szlacheckie, Moszczenica, Ręczno, Rozprza, Sulejów, Wola Krzysztoporska sekä Wolbórz ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; Sulejów ja Wolbórz. Hallintokeskus Piotrków Trybunalski muodostaa oman kaupunkipiirikuntansa.
Piotrkówin piirikunnan pinta-alasta 24,5 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Piotrkówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 4,8 prosenttia.
Vuoden 2019 lopussa Piotrkówin piirikunnassa oli 91 353 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 91 417 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 89 564 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2019 lopussa 19,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60 prosenttia ja eläkeikäiset 20,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,9 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 907 lasta.
Per Adam Wallmark

Per Adam Wallmark (1778–1858) oli ruotsalainen kirjailija. Hän oli vuodesta 1803 Kuninkaallisen kirjaston amanuenssi, vuosina 1811–1843 kuninkaallisen kirjaston kirjastonhoitaja ja sai 1805 tehtäväkseen valvoa valtakunnan kirjakauppaa ja kirjapainoja. Hän sai 1819 kanslianeuvoksen arvon.
Wallmark osallistui aikakauden kirjalliseen elämään. Hän sai kaksi kertaa, vuosina 1804 ja 1809, runoteoksistaan Ruotsin akatemian palkinnon, toisella kertaa runosta "Sång till finska arméns ära" Suuren palkinnon, ja julkaisi useita kirjallisia ja poliittisia lehtiä, esimerkiksi "Allmänna Joumalen" 1813–1835. Hän oli akateemisen suunnan esitaistelijana ja oli siksi sen vastustajien, fosforistien, hyökkäysten kohteena, esimerkiksi kirjallisessa satiirissa "Markalls sömnlösa nätter" (1820–1821), jonka päähenkilö hän on.
Erik Adlerz

Erik William Adlerz (23. heinäkuuta 1892 Tukholma – 8. syyskuuta 1975 Göteborg) oli ruotsalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja.
Adlerz saavutti kaksi olympiakultaa Tukholman kesäolympialaisissa 1912, joissa hän voitti 10 metrin kerroshypyt jättäen toiseksi saksalaisen Albert Zürnerin ja suorat kerroshypyt jättäen toiseksi maanmiehensä Hjalmar Johanssonin. Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 Adlerz sai hopeaa 10 metrin kerroshypyissä, kun kultaa voitti yhdysvaltalainen Clarence Pinkston. Adlerz edusti Ruotsia myös Lontoon kesäolympialaisissa 1908 ja Pariisin kesäolympialaisissa 1924.
Adlerzin kaksi kultamitalia katosivat mystisesti Tukholman kesäolympialaisten 1912 mitalinjakotilaisuudessa. Hän sai uudet kultamitalit 75-vuotispäivänään vuonna 1967. Adlerzin sisar Märta oli myös olympiatason uimahyppääjä.
Nils Bolander

Nils Fredrik Bolander (18. heinäkuuta 1902 Västerås, Ruotsi – 7. joulukuuta 1959 Lund) oli ruotsalainen luterilainen pappi, Lundin hiippakunnan piispa sekä runoilija ja kirjailija.
Nils Bolander oli kotoisin Västeråsista, jossa hänen isänsä oli tuomiokirkkourkuri. Isä kuoli kuitenkin kun Nils oli vain yhden vuoden ikäinen, mutta omien sanojensa mukaan hän peri "rytmien lahjan ja voimakkaasti virtaavan pelimannin veren”.
Bolander opiskeli teologiaa Uppsalan yliopistossa ja opiskeluaikanaan hän sai vaikutteita arkkipiispa Nathan Söderblomilta ja norjalaiselta teologian professorilta Ole Hallesbyltä. Hänet vihittiin papiksi Västeråsin hiippakunnassa. Hän jatkoi opiskelua ja valmistui teologian lisensiaatiksi 1929. Nils Bolander oli myös virsitutkija, hymnologi. Teoksessaan "Samfund och sångbok" (Yhteisö ja laulukirja) hän tarkastelee Ruotsissa esiintyneitä hengellisiä liikkeitä ja yhteisöjä sekä niiden laulukirjoja. 
Hän toimi pappina lähinnä Taalainmaalla kunnes hänet valittiin Tukholman Engelbrektin seurakunnan komministeriksi 1940 ja kirkkoherraksi 1947. Seurakuntatyönsä ohella hän julkaisi useita runo- ja saarnakokoelmia ja esiintyi usein radioapuhujana. Hän oli myös pidetty saarnaajana. Hänet valittiin 1950 Lundin tuomiorovastiksi, vaikka hän ei ollut koskaan käynyt Lundissa. Valintaan vaikutti hänen radio-ohjelmansa joita voitiin kuunnella koko maassa. 1958 hänet valittiin Lundin hiippakunnan piispaksi. Tätä virkaa hän ehti hoitaa vain lyhyen aikaa, hän kuoli joulukuussa 1959.
Bolanderin paimenkirjeen ("Herdabrev till Lunds stift") aiheena oli pappina oleminen ("Att få vara präst"), ja oman leimansa sille antoivat lukuisat runot. Kirjasta otettiin neljä painosta ja se on ilmestynyt myös tanskaksi.
Bolander on kirjoittanut runojen ohella myös virsiä. Yksi Bolanderin virsi on vuoden 1986 Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi 562 "Herra antoi, ottikin" (Herren gav, och Herren tog) vuodelta 1933. Sen on suomentanut Per Boreman 1946 ja Pekka Kivekäs uudelleen 1998. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on myös yksi hänen kirjoittamansa virsi, virsi 519 "On työni, Herra, lahjaasi".
Pettinen

Pettinen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Kuninkaallinen kirjasto

Kuninkaallinen kirjasto on useissa maissa kansalliskirjaston nimi:
Kyhmyotsat

Kyhmyotsat ("Steatocranus") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu yhdeksän lajia, joita tavataan Afrikasta:
Rummukainen

Rummukainen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Heroku

Heroku on yhdysvaltalainen vuonna 2007 perustettu pilvipalvelualusta, joka tukee useita ohjelmointikieliä. Herokun alkuaikoina palvelu tuki ainoastaan Ruby-ohjelmointikieltä. Nykyään Heroku tukee myös Node.js-, PHP-, Python-, Java-, Go-, Scala- ja Clojure-kieliä.
Salesforce.com-ohjelmistoyritys osti Herokun 212 miljoonalla dollarilla vuonna 2010. Herokun perustivat Adam Wiggins, James Lindenbaum ja Orion Henry.
Heroku on tehnyt yhteistyötä Facebookin kanssa. Yrityksen pääkonttori sijaitsee San Franciscossa.
Elokuussa 2022 Heroku ilmoitti lopettavansa maksuttomien palveluiden tarjoamisen. Yritys ilmoitti syyksi ilmaispalveluiden väärinkäytön.
Nikaho

Nikaho () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Akitan prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin lounaiskulmassa. Sisämaassa kaupungin alue nousee 2 236 metriä korkean Chōkaivuoren rinteelle ja rajautuu etelässä Yamagatan prefektuuriin. Nikahossa on 23 941 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 241,13 neliökilometriä.
Nikahon kaupunki perustettiin vuonna 2005, kun aiempi Nikahon maaseutukaupunki (仁賀保町, "Nikaho-chō") sekä Kisakatan ja Konouran maaseutukaupungit liitettiin yhteen. Hirasawan alue nykyisen kaupungin pohjoisosassa kehittyi historiallisesti kalastussatamana ja linnanaluskaupunkina Nikaho-klaanin hallinnassa. Vuonna 1940 sinne perustettiin TDK:n tehdas, jonka myötä elektroniikkateollisuudesta tuli tärkeä elinkeino. Alueella tuotettiin aiemmin myös maaöljyä. Kisakatan seutu tunnettiin puolestaan historiallisesti maisemiltaan kauniista Kisakatan laguunista, jossa sanottiin olevan 99 saarta ("kujūkushima"). Se kuitenkin nousi vuoden 1804 maanjäristyksessä 2,4 metriä ja kuivui. Nykyisin alueella viljellään riisiä. Sen lisäksi kaupungissa tuotetaan myös soijapapuja ja vihanneksia. 
Nikahon rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Kanman-jin buddhalainen temppeli, jossa myös Matsuo Bashō vieraili matkallaan pohjoiseen. Tutkimusmatkailija Nobu Shirase oli kotoisin Konourasta, ja hänen muistokseen paikkakunnalle onkin rakennettu Shirasen Etelänavan-retkikunnan museo. Luonnonnähtävyyksiä ovat Kisakatan entisen laguunin lisäksi Konourassa sijaitseva Seishin puisto, joka tunnetaan kirsikankukistaan, ja Naso no shiratakin vesiputous. Chōkaivuoren alue kuuluu Chōkain puolikansallispuistoon. Nikahoa palvelee JR Higashi-Nihonin Uetsu-päälinja.
Pikku Jääkarhu

Pikku Jääkarhu (, ) on Warner Brosin ja Rothkirch Cartoon Filmin tuottama saksalais-yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka perustuu alankomaalaisen kirjailijan Hans de Beerin kirjoittamaan "Pikku jääkarhu" -lastenkirjasarjaan. Elokuvan pohjalta on tehty myös useita jatko-osia sekä piirrossarja. 
Juoni.
Elokuva kertoo pienestä jääkarhunpoikasesta Lassesta, jolle pohjoisen pallonpuoliskon suuri ja luminen ympäristö tuntuu pelottavan isolta, kunnes hän löytää ystävän Roope-nimisen hylkeen. Lassen ja Roopen ystävyys saa ennen pitkää myös muutkin jääkarhut ja hylkeet toimimaan keskenään entistä paremmin. Yhteistyötä tarvitaankin, sillä valtava metallihirviö uhkaa syödä kaikki jäätikön kalat.
Poddębicen piirikunta

Poddębicen piirikunta () on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 41 108. Piirikunta on jaettu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Dalików, Pęczniew, Poddębice, Uniejów, Wartkowice sekä Zadzim ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; hallintokeskus Poddębice ja Uniejów.
Poddębicen piirikunnan pinta-alasta 15,7 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Poddębicen piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,2 prosenttia.
Vuoden 2019 lopussa Poddębicen piirikunnassa oli 41 108 asukasta, joista 50,6 prosenttia naispuolisia ja 49,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 42 154 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 34 329 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2019 lopussa 17,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60 prosenttia ja eläkeikäiset 22,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,6 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 434 lasta.
Gerd Gigerenzer

Gerd Gigerenzer (3. syyskuuta 1947 Wallersdorf, Saksa) on saksalainen psykologi, joka on tutkinut rajoitettua rationaalisuutta ja heuristiikkaa. Gigerenzer on Max Planck -instituutin sopeutumiskäyttäytymisen ja kognition keskuksen emeritusjohtaja.
Gigerenzer valmistui tohtoriksi Münchenin yliopistosta vuonna 1977. Hänestä tuli yliopistossa psykologian professori samana vuonna. Gigerenzer on ollut professori myös Chicagon yliopistossa.
Gigerenzer on Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian, American Philosophical Societyn ja Saksan tiedeakatemian jäsen. Hän voitti AAAS-palkinnon parhaasta käyttäytymistieteiden artikkelista. Hän sai vuonna 2007 kunniatohtorin arvon Baselin yliopistosta.