Jerry Nolan

Gerard Jerry Nolan (7. toukokuuta 1946 – 14. tammikuuta 1992) oli yhdysvaltalainen rock-muusikko, rumpali. Hänet muistetaan New York Dolls-yhtyeen rumpalina sekä yhteistyöstään New York Dollsin kitaristin Johnny Thundersin kanssa. Hän soitti myös yhtyeessä Johnny Thunders and The Heartbreakers. 
Elämä.
Vuonna 1946 Brooklynissa New Yorkissa syntynyt Nolan matkusteli lapsuudessaan paljon, koska hänen isäpuolensa oli Yhdysvaltain armeijan sotilas. Havaijilla oleskellessaan Nolan näki varhaisen Elvis Presleyn esiintymisen, joka inspiroi häntä musiikillisesti. Nuoruusvuosinaan hän uppoutui myös Gene Vincentin, Eddie Cochranin ja Frankie Lymon &amp; the Teenagersin musiikkiin. 
Teini-iässä Nolan alkoi soittaa rumpuja. Hän ihaili suuresti jazz-rumpali Gene Krupaa, jota hän piti maailman parhaimpana rumpalina. Muutettuaan 14-vuotiaana Oklahomaan Nolan soitti eri yhtyeissä. Palattuaan Brooklyniin hän ajautui kaupungin katujengikulttuuriin. 1960-luvun alussa hän liittyi Suzi Quatron johtamaan Cradle-yhtyeeseen. Hän oli Cradle-yhtyeen ainoa miespuolinen jäsen. Jerry Nolan soitti myös Billy Squierin ja Jayne Countyn yhtyeissä. 1960-luvun lopulla Nolan ystävystyi tulevan New York Dollsin jäsenen, kitaristi Sylvain Sylvainin ja toisen aloittelevan paikallisen muusikon, Peter Crissin kanssa, josta tuli myöhemmin Kiss-yhtyeen rumpali. 
New York Dolls.
Sylvain perusti New York Dollsin yhdessä kitaristi Johnny Thundersin ja laulaja David Johansenin kanssa. Vuoteen 1972 mennessä yhtye oli saavuttanut suosiota New Yorkin klubeilla androgyynillä imagollaan ja räväkällä The Rolling Stones -vaikutteisella musiikillaan. The Dolls oli provosoiva kaikilla mahdollisilla tavoilla – yhtyeen jäsenet omaksuivat cross-dressingin vuosikymmeniä ennen kuin siitä tuli valtavirtaa, pukeutuivat korkokenkiin, räikeisiin hattuihin ja androgyynisiin vaatteisiin, vaikka olivatkin selkeästi heteroseksuaaleja. Yhtyeeseen kuuluivat laulaja David Johansenin sekä kitaristien Johnny Thundersin ja Sylvainin lisäksi basisti Arthur Kane sekä alkuperäinen rumpali Billy Murcia. Vaikka bändillä ei ollut vielä levytyssopimusta, se kutsuttiin loppuvuodesta 1972 kiertueelle Englantiin lämmittelemään Facesia. Murcia kuoli tapaturmaisesti kesken kiertueen. Yhtye palasi kotiin mutta päätti jatkaa ja palkkasi Jerry Nolanin uudeksi rumpaliksi. 
New York Dolls solmi nopeasti levytyssopimuksen Mercury Recordsin kanssa, joka julkaisi yhtyeen ainoat studioalbumit: "New York Dolls" (1973) ja "Too Much Too Soon" (1974). Vaikka albumit eivät menestyneet kaupallisesti, ne inspiroivat lukuisia eri musiikkityylien yhtyeitä 1970-luvun punkista 1980-luvun glam metaliin.
Johnny Thunders &amp; the Heartbreakers.
Nolan ja Thunders jättivät New York Dollsin vuonna 1975 turhautuneina bändin epäselvään suuntaan. He perustivat The Heartbreakersin, joka julkaisi vuonna 1977 "L.A.M.F".-albumin. Albumi vaikutti merkittävästi punkrockin kehitykseen muttei ei menestynyt kaupallisesti. Vuonna 1976 The Heartbreakers kutsuttiin Sex Pistolsin "Anarchy in the U.K." -kiertueelle, jonka mukana olivat myös The Clash ja The Damned. Kiertueen jälkeen yhtye jäi pysyvästi Lontooseen asumaan. Huumeidenkäyttö kuitenkin hajotti yhtyeen nopeasti, vaikka Nolan ja Johnny Thunders pysyivät ystävinä ja palasivat yhteen useille myöhemmille Heartbreakersin reunion-kiertueille. Näistä kiertueista on julkaistu livelevyt "Live at Max’s Kansas City ’79" ja "Live at the Lyceum Ballroom 1984".
Myöhempi ura.
Myöhempinä vuosinaan Nolan oli mukana useissa projekteissa, kuten The Idols -yhtyeessä yhdessä New York Dollsin basistin Arthur Kanen kanssa. The Idols julkaisi singlen ”You” / ”The Girl That I Love” vuonna 1978 Ork Recordsilla. Nolan soitti myös Sex Pistolsin basistin Sid Viciousin yhtyeessä tämän elämän loppuaikoina, kun Sid Vicious esiintyi Max’s Kansas City -klubissa. Näiden keikkojen äänityksiä löytyy Sid Viciousin "Sid Sings" -albumilta. 
Nolan toimi myös Snatch-yhtyeen rumpalina. Snatch oli Patti Palladinin ja Judy Nylonin muodostama duo, joka levytti Bomp-levy-yhtiölle. Jerry Nolan oli mukana yhtyeen keikkakokoonpanossa sekä ”All I Want” -singlellä, joka julkaistiin maaliskuussa 1978. 
Jerry liittyi 1980-luvulla myös englantilaiseen London Cowboys -yhtyeeseen. Yhtyeessä soittivat myös Steve Dior ( kitaristi-laulaja) Barry Jones (kitaristi) ja Sex Pistolsin alkuperäinen basisti Glen Matlock. Nolan ei soittanut yhtyeen studioalbumeilla "Animal Pleasure" (1982) ja "Tall in the Saddle" (1984), mutta hän soitti yhtyeen live-albumilla "On Stage" (1986). Nolan yritti luoda soolouraa myös keikkailemalla sooloartistina Jerry Nolan Bandin kanssa. Yhtyeessä soitti myös The Heartbreakersin kitaristi Walter Lure. 
Vuonna 1982 Nolan meni naimisiin ruotsalaisen Charlotte Lotta Nedebyn kanssa ja muutti Ruotsiin. Nedeby tunnetaan nykyään nimellä Lotten Sunna. Hän on yksi ruotsalaisen Feministiskt initiativ -puolueen perustajista. 
Jerry Nolan äänitti ruotsalaisen Teneriffa Cowboys -yhtyeen kanssa soolosinglen, joka sisälsi julkaisemattoman The Heartbreakers -kappaleen ”Take a Chance With Me” sekä uuden kappaleen ”Pretty Baby” (julkaistu 1982 Tandan Recordsilla). Vuonna 1983 Nolan vieraili myös ruotsalaisen Pilsner-yhtyeen singlellä. Hän soitti rumpuja kappaleilla ”I Refuse (To Live in the U.S.A.)” ja ”Sleep With You”. Elämänsä loppuaikoina Jerry Nolan soitti myös Jerry Nolan and the Profilers yhtyeessä"." Hän jatkoi myös esiintymistä Johnny Thundersin kanssa tämän kuolemaan vuonna 1991 asti.
Kuolema.
Vuonna 1991 Johnny Thunders kuoli huumeiden yliannostukseen. Nolan esiintyi Thundersin muistokonsertissa New Yorkissa yhdessä entisten bändikavereidensa kanssa. Samana vuonna Nolan sairastui bakteeriperäiseen aivokalvontulehdukseen ja keuhkokuumeeseen, mikä johti kohtalokkaaseen aivohalvaukseen. Hänen todettiin myös sairastaneen HIV-sairautta.
Jerry Nolan kuoli 14. tammikuuta 1992.
Jerry Nolanin rumpalointi ja asenne tekivät hänestä legendan New Yorkin underground-musiikkiskenessä. Hänen vaikutuksensa kuuluu edelleen lukemattomien bändien ja muusikoiden musiikissa. Hänen soittonsa toimi mallina esimerkiksi sille, mitä Paul Cook teki myöhemmin Sex Pistolsissa, sanoo Curt Weiss, joka kirjoitti Jerry Nolanin virallisen elämäkertakirjan "Stranded in the Jungle: Jerry Nolan’s Wild Ride – a Tale of Drugs, Fashion, The New York Dolls, and Punk Rock." (BackBeat Books).