tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ei pakotietä

Ei pakotietä ("No Way Out") on Roger Donaldsonin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1987. Elokuva oli läpimurto Kevin Costnerille, joka esittää elokuvan miespääosaa, puolustusministeriön palvelukseen astuvaa nuorta meriupseeria, joka saa tehtäväkseen selvittää murhaa josta häntä itseään epäillään. Elokuva perustuu väljästi Kenneth Fearingin romaaniin "The Big Clock" (1946) ja sen elokuvaversioon "Kohtalon kello" (1948). Naispääosassa näyttelee Sean Young ja miessivuosaa, puolustusministeriä, Gene Hackman.
"Helsingin Sanomien" Pertti Avola piti elokuvaa keskinkertaisena jännärinä, jossa parasta on Gene Hackmanin roolityö. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi kirjoitti nopeiden juonenkäänteiden pudottavan katsojan helposti kärryiltä, mutta antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä sanallisena arviona tarkoittaa ”hyvä”.
Kaulanauhakotilot

Kaulanauhakotilot (Naticidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan meri- ja murtovesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Kaulanauhakotilot jaetaan neljään alaheimoon ja 35 sukuun. Suvuista kolme on alaheimoihin luokittelemattomia. Lajeja heimossa on yli 260 ja kaikki alaheimot eivät ole monofyleettisiä. Kaulanauhakotiloiden kuori on muodoltaan pyöreä tai soikea ja aina kierteinen. Kuoressa on sarveisaineesta muodostunut sulkulevy. Heimon lajien jalka on kookas ja hyvin kehittynyt. Pää on pieni ja tuntosarvet lyhyet. Silmät sijaitsevat tuntosarvien takana tai puuttuvat kokonaan.
Levinneisyys ja elintavat.
Kaulanauhakotilota tavataan maailmanlaajuisesti meristä ja murtovesistä. Runsaimmillaan lajikirjo on lämpimillä alueilla, mutta niitä elää myös lauhkeissa vesissä. Kaulanauhakotilot ovat petoja ja syövät simpukoita ja kotiloita. Ravinnon kuoren läpäisyyn ne käyttävät raspikieltään ja tuottamaansa happoa.
Idänpään työväentalo Torppa

Idänpään työväentalo Torppa on Hämeenlinnan kaupungin Idänpään kaupunginosassa (vuoteen 1967 saakka osa Vanajan kuntaa) sijaitseva työväentalo.
Historiaa.
Idänpään työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906, alun perin nimellä Idänpään ja Hätilän työväenyhdistys Toveri. Yhdistyksen jäsenten joukossa oli paljon mäkitupalaisia. Talo, Torppa, valmistui vuonna 1908. Tuolloin yhdistyksen jäsenmäärä oli 67. Jäsenmäärä lähti kuitenkin laskuun: vuonna 1915 se oli 27 ja vuonna 1931 25.
Sisällissodan aikana talo oli takavarikossa, ja sen aikana suurin osa yhdistyksen irtaimistosta katosi. Takaisin saatiin ainoastaan yhdistyksen urheiluosaston voimistelumatto.
Helmikuussa 1931 työväentalo yritettiin räjäyttää. Pihalle ajaneesta autosta noussut henkilö kiipesi tikkailla katolle ja pudotti kotitekoisen dynamiittipommin savupiipusta sisään. Pommi rikkoi palomuurin ja tiiliä lensi ikkunoista ulos, mutta talo pysyi muuten ehjänä. Tapausta selviteltäessä lääninetsivä huomasi, että Vaasassa oli yritetty räjäyttää kirjapaino samalla metodilla. Vaasan räjäytysyrityksestä epäilty henkilö oli myös joidenkin todistajanlausuntojen mukaan ollut Idänpään tapahtuman aikoihin Hämeenlinnan rautatieasemalla. Juttu kuitenkin kuivui kokoon, eikä ketään saatu syytteeseen.
Vuodesta 2019 alkaen Idänpään Työväenyhdistys on vuokrannut Torpan ylläpidon ja tilojen vuokraamisen ulkopuoliselle pitopalvelulle.
Toimintaa työväentalolla.
Talolla on toiminut urheiluseura Idänpään Toive (vuodet 1909–1920 nimellä Toivo), ja sitä ovat käyttäneet kokous- ja juhlapaikkana niin sadat eri järjestöt kuin yksityishenkilötkin. Talolla on myös pidetty huutokauppoja, kirpputoreja ja myyjäisiä. Etenkin 1970–1980-luvuilla Torpan tanssit olivat todella suosittuja.
Rakennus.
Taloa laajennettiin vuosina 1971 ja 1973. Talon vanha puoli on hirsirakenteinen, vuonna 1973 valmistunut uusi osa taas rankorakenteinen. Katto oli alun perin päre- ja huopakatto; vuonna 1973 asennettiin peltikatto. Vanhan osan ulkoseinät olivat vuoraamattomat, uuden osan seinät vuoratut. Seinät on maalattu punaisiksi ja ruskeiksi.
Talossa on ollut juhlasali, kaksi ravintolaa, keittiö, eteinen ja vahtimestarin asunto. Näyttämö ja rakennuksen kuistit purettiin 1970-luvun alussa. 1970-luvun aikana taloon tuli myös vesijohto, viemäri, sisä-wc ja sähköpatterit. Vuonna 2000 rakennus uusittiin. Talo on kaksikerroksinen, ja sen pinta-ala on 317 m².
Duncian

Duncian (, ’hölmö’), tarkoittaa kahta runoa. Sittemmin duncian on saanut yleensä satiirisen runon merkityksen.
Islannin väestö

Islannin väestö tarkoittaa Islannissa asuvia ihmisiä. Väkiluvultaan Islanti on pienin Pohjoismaa. Islannin väkiluku on kuitenkin Pohjoismaiden nopeiten kasvava: se on kasvanut 28 prosentilla vuodesta 1990 lähtien. Islannissa on vajaa 380 000 asukasta, joista yli puolet asuu Reykjavíkin alueella. Islanti on Euroopan harvaanasutuin maa.
Väestönmuutokset.
Väestönmuutokset vuosittain vuodesta 1970 lähtien.
Väestöennuste.
Islannin väestöennuste vuoteen 2070 eri kasvukaavoilla.
Kaupungit.
Reykjavikín seudulla asuu 236 518 ihmistä eli miltei 63 prosenttia Islannin väestöstä. Suurimmat kaupungit Reykjavíkin seudun ulkopuolella ovat Keflavík ja Akureyri. Noin 94 prosenttia islantilaisista asuu kaupungeissa, mikä on yksi suurimmista osuuksista maailmassa.
Islannin suurimmat kunnat:
Kielet.
Islannin ainoa virallinen kieli on islanti. Islantilainen viittomakieli on tunnustettu vähemmistökieli. Kun Islanti oli osa Tanskaa, tanskalla oli vähemmistökielen asema ja se oli hallinnon kieli. Tanska (taikka ruotsi tai norja) sekä englanti ovat myös pakollisia kieliä koulussa. Noin 93,2 % Islannin asukkaista puhuu islantia. 2,71 % puhuu puolaa, 0,43 % liettuaa, 0,32 % englantia, 0,31 % saksaa sekä tanskaa ja 2,72 % muita kieliä.
Väestöryhmät.
Ulkomaalaisten määrä Islannissa on kasvanut runsaasti 2000-luvulla. Vuonna 1950 Islannin väestöstä ulkomaan kansalaisia oli 1,9 %, vuonna 2000 2,6 %, vuonna 2010 6,8 % ja vuonna 2021 13,9 %. Ylivoimaisesti eniten heitä on tullut Puolasta. Ulkomaalaistaustaisia on 17,1 %.
Väestö kansalaisuuden mukaan:
Uskonnot.
Luterilaiseen Islannin kansalliskirkkoon kuuluu 60,9 % väestöstä. Muihin luterilaisiin seurakuntiin kuuluu 5,5 %, eli 66,4 % islantilaisista on luterilaisia. 3,9 % on katolisia, ja muihin kristillisiin seurakuntiin kuuluu 2 %. Pakanoita on noin 1,6 %, humanisteja 1,2 %, buddhalaisia 0,4 %, muslimeita 0,3 %, 0,1 % muita ja uskontokuntiin kuulumattomia 24,1 %.
Nils Dunér

Nils Christofer Dunér (21. toukokuuta 1839 – 10. marraskuuta 1914) oli ruotsalainen astronomi. Hän oli vuodesta 1862 observaattorina Lundin tähtitornissa ja vuodesta 1888 Lundin yliopiston professori ja Uppsalan observatorion johtaja. Hän oli Adolf Erik Nordenskiöldin johtamien Ruotsin Huippuvuori-retkikuntien jäsen 1861 ja 1869. Hän osallistui Astronomische Gesellschaftin zoonihavaintoihin. Hän oli ensi sijassa astrofyysikko.
Alaa käsitteleviä Dunérin tutkimuksia ovat "Sur les étoiles à spectre de la troisième classe" (1885), jonka ansiosta Dunér sai Royal Societyn Rumford-mitalin, ja "Recherches sur la rotation du soleil" (1891).
Konsta Sohlberg

Konsta Sohlberg (s. 21. marraskuuta 1973) on suomalainen elokuvaaja.
Sohlberg on opiskellut elokuvausta Aalto-yliopistossa sekä puusepäksi Stadin aikuisopistossa. Hän on Suomen Elokuvaajien Yhdistys F.S.C:n jäsen. 
Sohlberg on kuvannut toistakymmentä pitkää elokuvateatterielokuvaa sekä kuvannut tv-sarjoja ja mainoksia. Sohlberg oli ehdolla 2014 parhaan kuvauksen Jussi-palkintoon elokuvasta "Kekkonen tulee!"
Punalatviot

Punalatviot ("Eutrochium") on asterikasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on viisi lajia. Punalatviot ovat punalatvojen ("Eupatorium") lähisukuisia ruohoja, joita esiintyy alkuperäisenä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Nykyinen suku on 2000-luvun alussa erotettu punalatvoihin aiemmin kuuluneista lajeista. Osaa punalatvioista viljellään koristekasvina mm. Euroopassa, purppurapunalatvio (aiemmin purppurapunalatva) on lajeista käytetyin perennana.
Viisarin työväentalo

Viisarin työväentalo (alun perin Hämeenlinnan maalaiskunnan työväentalo) on Hämeenlinnan kaupungin Viisarin kaupunginosassa sijaitseva työväentalo. Vuoteen 1948 saakka Viisari kuului Hämeenlinnan maalaiskuntaan. 
Historiaa.
Hämeenlinnan maalaiskunnan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Mukaan liittyi 63 henkeä. Ensimmäisen talonsa yhdistys osti jo seuraavana vuonna, mutta se todettiin pian liian pieneksi. Vuonna 1917 yhdistys osti entisen liiketalon. Yhdistyksen jäsenmäärä laski vuoteen 1912 saakka, jolloin se oli 32, mutta lähti sitten taas nousuun. Vuoden 1918 alussa saavutettiin huippu, 233 jäsentä. Sisällissodan aikaan talo oli takavarikossa. Sen jälkeen jäsenmäärä lähti jälleen laskuun ja oli vuonna 1931 vähän yli 50. 
Yhdistys vaihtoi myöhemmin nimensä Viisarin Työväenyhdistykseksi ja sittemmin Viisarin Sosialidemokraattiseksi työväenyhdistykseksi. Jossain vaiheessa suurin osa talosta laitettiin vuokralle niin, että vuonna 1982 talosta oli yhdistyksen omassa käytössä vain korjattu entinen näyttämö.
Toimintaa työväentalolla.
Ennen sisällissotaa yhdistyksen alaisuudessa toimi Voimistelu- ja Urheiluseura Kehitys. Toiminta ilmeisesti päättyi sisällissotaan, ja vuonna 1924 perustettiin Voimistelu- ja Urheiluseura Ryhti. Vuonna 1929 talolla pidettiin opintokerhon perustava kokous. Talolla on järjestetty myös muun muassa kokouksia ja nuorisotoimintaa.
Nykyään tilaa vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten.
Rakennus.
Talon rakennusvuodeksi mainitaan yhdessä lähteessä 1880 ja toisessa 1898. Sen pinta-ala on 239 m². Talo on hirsirakenteinen ja lautavuorattu ja siinä on peltikatto. Sisäseinillä oli aiemmin paneeli, vuodesta 1934 tapetti. Talossa on juhlasali, keittiö, eteinen sekä vahtimestarin asunto. Ostettuaan talon vuonna 1917 yhdistys rakensi siihen näyttämön, joka purettiin vuonna 1975. Samana vuonna talo liitettiin vesijohto- ja viemäriverkkoon ja asennettiin sisä-wc. Lämmitysmuoto vaihdettiin puusta sähköön vuonna 1978. Talon alakerrassa oli alun perin ravintola ja vaatesäilytys.
Palefacen diskografia

Rap-artisti Palefacen diskografia.
Harald Kivioja

Harald Kivioja (7. heinäkuuta 1908 Nursi, Võrumaa, Liivinmaan kuvernementti – 7. maaliskuuta 1978 Borås, Ruotsi) oli virolainen ampuja, joka menestyi 1930-luvulla MM-kisoissa. Hänen aseinaan oli vapaa - ja pienoiskivääri. Kivioja asui Viron neuvostomiehityksen jälkeen loppuelämänsä Ruotsissa.
Harald Kivioja syntyi kalastajaperheeseen, joka eli Vagula järven rannalla. Hän sai kansakoulun jälkeen lukkoseppäkoulutuksen Võrun teknillisessä koulussa. Hän aloitti ampumisharjoittelun vuonna 1928 palvellessaan ratsuväkirykmentissä Tartossa. Hän kuului sen jälkeen vuosina 1936–1939 Viron ampumamaajoukkueeseen. Hän sai kaikkiaan 11 MM-mitalia vuosina 1937–1939 henkilökohtaisissa ja joukkuekilpailuissa. Niistä oli 10 kultaa ja yksi hopea. 
Ennätykset ja tunnustukset.
Vuosina 1933–39 hän voitti Viron mestaruuden kaksi kertaa henkilökohtaisissa ja neljä joukkueissa. Henkilökohtaiset ennätykset: 
Hän sai vuoden 1935 urheilusuorituksistaan palkinnon Viron vuoden parhaasta urheilusuorituksesta. Vuonna 1938 hänelle myönnettiin Maanpuolustusjärjestö Kaitseliitin Valkoisen Ristin III luokan ansiomerkki.
Urheilu-uran ulkopuolinen elämä.
Kivioja toimi vuodesta 1927 ratsuväkirykmentissä osa-aikaisena upseerina. Hän oli perustamissa rykmenttinsä ampumaurheiluseuraa ja oli myöhemmin sen puheenjohtaja. Ensimmäisen neuvostomiehityksen loppuvaiheessa kesällä 1941 Kivioja painui maan alle, ja saksalaisten miehitettyä Viron hänestä tuli kyläpoliisi. Tässä tehtävässä hän toimi syksyyn 1944, jolloin hän pakeni saksalaisjoukkojen mukana Saksaan ja sieltä edelleen kaksi vuotta myöhemmin Ruotsiin, jossa hän eli loppuelämänsä.
Freya (kissa)

Freya (s. noin huhtikuu 2009 – 4. elokuuta 2022) oli kissa, joka toimi kabinetin kanslian päähiirestäjänä vuosina 2012–2014 yhdessä Larryn kanssa. Myöhemmin Freyan omisti Yhdistyneen kuningaskunnan entinen valtiovarainministeri George Osborne perheineen.
Oinaslampi

Oinaslampi tai Oinaslampi voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Horse Girl

Horse Girl on Jeff Baenan ohjaama elokuva joka sai ensi-iltansa 27. tammikuuta 2020 Sundancen elokuvajuhlilla, ja samana vuonna 7. helmikuuta Netflixillä. Ohjaaja on käsikirjoittanut sen yhdessä sen pääosan esittäjän Alison Brien kanssa joka on käyttänyt käsikirjoituksessa hyväkseen omakohtaisia kokemuksia omista ja sukunsa mielenterveysongelmista.
Juoni.
Elokuva kertoo Sarahista (Alison Brie) joka on yksinäinen ja epävarman oloinen nainen joka jakaa asunnon kämppäkaverinsa Nikki (Debby Ryan) kanssa, ja on myyjänä kangaskaupassa. Hänen äitinsä on tehnyt äskettäin itsemurhan, ja hänellä on myös trauma joka liittyy jollain lailla lapsuudessa koettuun ratsastusonnettomuuteen. Sarah elämä alkaa muuttumaan kun alkaa näkemään enteellisiä unia ihmisistä joita ei ole tavannut, mutta jotka tapaa myöhemmin. Hänen unensa alkavat mennä sekaisin todellisuuden kanssa, hän alkaa kävelemään unisssaa ja hänelle tule selittämättömiä nenäverenvuotoja. Myöhemmin hän alkaa kertomaan yliluonnollisista asiosta, kuten teleportaatioista, salaliitoista ja avaruusolennoista, työtovereilleen ja muille tutuille.
Näyttelijät.
Lähde:
A. C. Normann

Arnold Christian Normann (23. maaliskuuta 1904 Hjerm – 11. joulukuuta 1978) oli tanskalainen toimittaja ja Radikaalin Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1950–1972 ja toimi Tanskan Grönlanti-ministerinä 1968–1971 ja kalastusministerinä 1960–1964 sekä 1968–1971.
Yksityiselämä.
Normann oli vuonna 1971 osallisena vakavassa auto-onnettomuudessa ja hänet tuomittiin vankilaan, eikä hän voinut enää asettua ehdolle vuoden 1972 kansankäräjävaaleissa.
Perniön Mathildedalin työväentalo

Mathildedalin työväentalo on Matildan () kylässä Perniössä Salossa sijaitseva työväentalo. 
Historiaa.
Mathildedalin Työväenyhdistyksen perustava kokous oli tammikuun 7. päivänä 1899, jonka jälkeen opettaja J. Torvelainen, koneenkäyttäjä F. G. Blom sekä seppä Sundberg hakivat säännöille vahvistusta kruununvouti Silenin ja nimismies Mobergin puoltolauseella. Turun ja Porin kuvernööri vahvisti säännöt maaliskuun 21. päivänä vuonna 1899. Alkuun toimintamuotoja oli lukutupa sekä iltamien ja arpajaisten järjestäminen. Vuodet 1900–1904 olivat yhdistyksen toiminnassa hiljaista aikaa. Syksyllä 1912 yhdistys osti tontin omaa työväentaloa varten. Tätä ennen oli kokoontumiset olivat olleet kansakoulun tiloissa. Joskus oli kokoonnuttu jopa taivasalla, kun lupaa kokoontua koululla ei saatu. Työväentalon tupaantuliaisjuhlia vietettiin joulukuun 7. päivänä 1913. Talon vihkiäisjuhla vietettiin vasta kaksi vuotta myöhemmin.
Rakennus.
Vuonna 1913 valmistuneen rakennuksen on suunnitellut Sikstus Rönnberg, joka myös valvoi talon rakentamisen. Talo sijaitsee noin kilometrin päässä Mathildedalin rautaruukista. Talo on vinkkelin muotoinen, ja sen sisäsivut ovat pääjulkisivu. Mathildedalin työväentalo sai Hyvän korjauksen kilpailun kunniamaininnan vuonna 2016. Talo on Varsinais-Suomen seutukaavoissa lueteltu suojelukohde.
Toimintaa työväentalolla.
Valistusiltamia järjestettiin 1930-luvulla. Salon seudun ammatillinen paikallisjärjestö järjesti työväentalolla kesäjuhlan vuonna 1938. Talossa oli myös vierailevien teattereiden näytäntöjä, ja Salon Näyttämö esitti näytelmän "Unkarin mustalaiset". Sodan jälkeen talolla tanssittiin useampana iltana viikossa.
Nykyinen käyttö.
Viime vuosina Työväenyhdistyksen taloa, nykyiseltä nimeltään Matilda-taloa, on kunnostettu talkoilla ja avustusten turvin. Matilda-taloa on Matildan Näytelmäkerho käyttänyt jo useamman vuoden harjoittelu- ja esiintymispaikkanaan. Talo on myös erittäin suosittu häiden ym. tilaisuuksien pitopaikka.
Kristen Helveg Petersen

Kristen Helveg Petersen (29. marraskuuta 1909 Longelse – 9. syyskuuta 1997) oli tanskalainen opettaja ja Radikaalin Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1964–1975 ja toimi Tanskan opetusministerinä 1961–1964 sekä kulttuuriministerinä 1968–1971.
Yksityiselämä.
Kristen Helveg Petersenin poika Niels Helveg Petersen toimi Radikaalin Venstren puheenjohtajana 1978–1990. Myös hänen pojanpoikansa Morten Helveg Petersen ja Rasmus Helveg Petersen ovat poliitikkoja.
Tuulensuun tuvassa

Tuulensuun tuvassa (aluksi Tuulentupa, myöhemmin Tuulensuun tupa tai Tuulensuuntupa) oli Mainostelevision ohjelmistossa vuodesta 1964 ainakin vuoteen 1967 esitetty televisiosarja. Se kertoi pienviljelijäperheen elämästä, kun useimmat siihenastiset perhesarjat (kuten "Me Tammelat") olivat sijoittuneet kaupunkilaiskoteihin. Sarjan käsikirjoittaja oli Else Mattila, ohjaaja Kaarlo Hiltunen ja sen pääosissa näyttelivät Holger Salin (isä), Henny Valjus (äiti), Olavi Kaihlanen (Petteri), Alla Kaihlanen (Anu) ja Anja Haahdenmaa (Helinä).
MTV esitti sarjaa ensin sunnuntai-, sitten lauantai-illoissa ja lopulta keväällä 1967 tiistai-illoissa kerran kuukaudessa. Vuoden 1964 tammikuussa alkanut sarja ylsi vielä maaliskuussa 1967 MTV:n ohjelmiston neljänneksi katsotuimmaksi ohjelmaksi lähes puolellatoista miljoonalla katsojalla.
Sarjan jaksot olivat noin puolen tunnin mittaisia ja mustavalkoisia. Yhtään jaksoa ei ole säilynyt.
Södermanlands Nyheter

Södermanlands Nyheter (lyh. SN) on ruotsalainen vuonna 1893 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Nyköping. Se ilmestyy kuudesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan keskustalainen ja kuuluu NTM-konserniin.
Vaarallinen loma

Vaarallinen loma (; ) on vuonna 1969 ensi-iltansa saanut ranskalais-italialainen jännityselokuva, jonka on ohjannut Jacques Deray. Sen pääosia esittävät Alain Delon, Romy Schneider, Maurice Ronet ja Jane Birkin. Elokuva sai Suomen-ensi-iltansa 3. lokakuuta 1969.
Elokuvan keskiössä ovat rakastavaiset Jean-Paul (Delon) ja Marianne (Schneider), jotka lomailevat huvilalla Ranskan Rivieralla. Seksuaaliset jänniteet alkavat kasvaa, kun Mariannen entinen rakastaja (Ronet) saapuu kylään 18-vuotiaan tyttärensä (Birkin) kanssa.
Deutschland Cup 2022

Deutschland Cup 2022 pelattiin 10.–13. marraskuuta 2022 Saksan, Slovakian, Tanskan ja Itävallan maajoukkueiden välillä. Kilpailupaikkana toimi Krefeldissa sijaitseva König Palast. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Itävalta ottaa osaa turnaukseen.
Turnauksen voitti yhdeksännen kerran isäntämaa Saksa. Pistepörssin voitti Tanskan Mathias From tehopisteillä 2+1=3.
Pistetaulukko.
Lähde:
Burštyn

Burštyn () on kaupunki Ukrainan länsiosassa sijaitsevan Ivano-Frankivskin alueen Ivano-Frankivskin piirin pohjoisosassa, 40 kilometriä aluekeskus Ivano-Frankivskista pohjoiseen. Kaupungin kautta kulkee Ivano-Frankivskista Lviviin johtava rautatie sekä samat aluekeskukset yhdistävä kansallinen maantie N09. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 14 866 (2021).
Nykyistä Burštynia edelsi 1400-luvulla perustettu Nove Selo (maininta 1436), joka sai virallisen aseman 1554. Paikkakunnan nykyinen nimi tuli käyttöön vuonna 1596. Se kuului pitkään Sinjavskyin suvun yksityisesti omistamiin maihin.
Kaupunkityyppisen taajaman asema paikkakunta sai vuonna 1940. Piirikeskus se oli vuosina 1940–1962. Vuonna 1993 Burštynista tuli kaupunki.
Burštynin voimalaitos.
Kaupungin kaakkoispuolella on tekojärvi ja sen rannalla, kaupungin eteläpuolella suuri, hiiltä käyttävä 2 400 megawatin Burštynin lämpövoimalaitos (Бурштинська теплова електростанція, BTES). Se on Ukrainan ensimmäinen keskieurooppalaiseen ENTSO-E-kantaverkkoalueseen liittynyt saareke Ukrainassa, joka on tuottanut sähköä sekä Ukrainan länsiosiin että vientiin Slovakiaan ja Unkariin 220, 330 ja 400 kV:n suurjännitelinjoja pitkin.
Osana pyrkimystään lamauttaa Ukrainan sähköntuotantoa ja -jakelua, Venäjä iski osana laitonta hyökkäyssotaansa ainakin 10. ja 19. lokakuuta 2022 useilla risteilyohjuksilla Burštynin voimalaitokseen vakavaa tuhoa aikeuttaen. Keväällä 2024 Venäjän uusi ilmaisku tuhosi voimalalaitosta ja sen sähkönsiirtoa aiempaa laajemmin, tuhoten voimalan suurelta osin korjauskelvottomaan tilaan.
Byczyna (kunta)

Byczyna on kaupungin sisältävä maalaiskunta Kluczborkin piirikunnassa Opolen voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 8 929. Kunnan hallintokeskus on Byczynan kaupunki.
Maantiede ja liikenneyhteydet.
Byczynan kunnan pinta-ala on noin 183 neliökilometriä. Se rajoittuu Bolesławiecin, Gorzów Śląskin, Kluczborkin, Łęka Opatowskan, Łubnicen, Trzcinican ja Wołczynin kuntiin. Sen pinta-alasta noin 74 % on maatalouskäytössä ja noin 12 % on metsää ja metsämaata. Prosna ja sen sivujoki Pratwa virtaavat kunnan alueella.
Byczynan kunta jakautuu Byczynan kaupunkiin ja seuraaviin 23 kylään:
Valtatie 11 ja voivodikunnan tie 487 kulkevat Byczynan kunnan halki.
Väestö.
Byczynan kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 10 073. Vuoden 2021 joulukuussa 50,6 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 49,4 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 16,7 prosenttia, työikäiset 62,7 prosenttia ja eläkeikäiset 20,7 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 41,4 vuotta. Vuonna 2021 kunnan työttömyysaste oli 9,2 prosenttia.
City of Industry

City of Industry on kaupunki Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa. Sen väkiluku oli 264 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Los Angelesin piirikunnan itäosassa. City of Industry koostuu lähinnä teollisuusalueista.
Väestö.
Vuonna 2020 City of Industryn 264 asukkaasta valkoisia oli 45,1 %, aasialaisia 14,0 % ja mustia 3,4 %. Asukkaista 20,8 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 16,7 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 41,6 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 17,8 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Erämaaralli

Erämaaralli ("rally raid" tai "cross-country rallying") on maastoajon tapainen rallikilpailu, joka voi kulkea useamman maan kautta. Yksittäinen kilpailu voi kestää kolmesta viiteentoista päivään, jolloin kilpailijat matkaavat 900 kilometriä joka päivä. Voittaja valitaan pienimmän kokonaisajan perusteella.
Kilpailuissa on useita eri kulkuneuvoluokkia, jotka jaetaan useisiin ryhmiin.
Suosituin erämaaralli on vuosittain järjestettävä Dakar-ralli.
FIA:lla on erämaa-ajon maailmanmestaruussarja World Rally-Raid Championship.
Tulenjohtopäällikkö

Tulenjohtopäällikkö, eli TJPÄÄL, on tehtävänimike Suomen puolustusvoimissa. 
Tulenjohtopäällikkö, lähes poikkeuksetta upseeri, toimii komppaniansa tulenjohtajien esimiehenä, ja jakaa heidän partioilleen komppanian käytössä olevia tuliannoksia sekä tuliyksiköiden käytön etuoikeuksia. Tulenjohtopäällikkö saa tuliyksikkönsä käyttöön omalta esimieheltään, joka on lähes poikkeuksetta tulenjohtokomentaja.
Tulenjohtopäällikkö johtaa myös itse tykistön tulta, ja tahdittaa esimerkiksi komppanian hyökkäystä komentoverkossa.
Maatulenjohdossa tulenjohtopäällikön taistelijaparina toimii jalkaväkikomppanian päällikkö.
Tulenjohtopäällikön tehtävä on yksi vastuullisimmista varusmiehen saavuttamista tehtävistä, sillä komppanian päällikkö on kantahenkilökuntaan kuuluva ammattisotilas. Lisäksi tulenjohtopäällikön on hallittava samanaikaisesti sekä komppanian käytössä olevien tuliyksiköiden että tuliannosten hallinta ja pystyttävä tahdittamaan komppanian etenemistä tukevan epäsuoran tulen käyttöä.
Software (yhtye)

Software oli saksalainen elektronisen musiikin duo, joka toimi vuosina 1984–1999 ja jonka muodostivat alun perin ja . Duo käytti aiemmin nimeä Mergener &amp; Weisser. 
Historia.
Software julkaisi levynsä IC (Innovative Communication) -levymerkillä, joka julkaisi myös useita muita elektronisia muusikoita, kuten Klaus Schulzen ja Neue Deutsche Welle -yhtyeen Idealin. 
Lyhyen tauon aikana vuosina 1990–1992 Weisser tuotti neljä albumia Software-nimellä eri kokoonpanolla: "Fragrance" Klaus Schulzen ja Georg Stettnerin kanssa sekä "Modesty-Blaze I", "Modesty-Blaze II" ja "Cave" Billy Byten (Stephan Töteberg) kanssa.
Kun Software vuonna 1999 hajosi, muusikot lähtivät omille teilleen: Peter Mergener jatkaa elektronisen musiikin säveltämistä ja soittamista, kun taas Michael Weisser perusti ensin G.E.N.E.-yhtyeen (Grooving Electronic Natural Environments) ja toimii nykyään muun muassa mediataiteilijana. 
Duo julkaisi vielä yhden albumin vuonna 2007. Syyskuussa 2017 Weisser ilman Mergeneriä julkaisi kuusi albumia Software-nimellä.
Azoreiden ralli

Azoreiden ralli on Azoreiden saarella järjestettävä rallikilpailu, joka on kuulunut rallin EM-sarjaan sekä IRC-sarjaan. Ralli on ajettu ensimmäisen kerran vuonna 1965.
Voittajat.
Lähteet:
Gerhard Eriksson

Gustaf Gerhard Eriksson (21. syyskuuta 1922 Finström – 27. helmikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Erikssonin vanhemmat olivat merikapteeni Erik William Eriksson ja Agnes Maria Jansson ja puoliso vuodesta 1947 Aili Kyllönen. Eriksson suoritti aliperämiehen tutkinnon 1943, perämiehen tutkinnon 1946 ja merikapteenin tutkinnon 1948. Hän toimi perämiehenä ja päällikkönä useilla eri aluksilla 1943–1955 ja oli Oy Wass &amp; Lundbergin ahtaustarkastaja Raumalla 1955–1956, Oy Raumo Stevedoring Ltd:n palveluksessa 1956–1957, Blomberg &amp; Co. Ab:n paikallisjohtaja Haminassa 1957–1962, Oy Blomberg Ab:n toimitusjohtaja 1962–1982 ja hallituksen jäsen 1974–1982, Oy Kotka Stevedoringin toimitusjohtaja 1973–1982 ja hallituksen jäsen 1973–1982 sekä Oy Gerhard Eriksson Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1977, Oy Blomberg Service Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1964, Oy Saimaa Terminals Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja 1975–1979, Ham-Re Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1968 ja Haminan Satamaväen Osuusruokalan perustaja 1963.
Eriksson oli myös lukuisten muiden yritysten johdossa, kuten Ahtaus Oy Promptin toimitusjohtaja vuodesta 1964, Oy Finnterminals Ab:n toimitusjohtaja 1964–1975, Oy Fredrikshamn Stevedoring Co:n toimitusjohtaja vuodesta 1964, Haminan Laivaus Oy:n toimitusjohtaja 1964–1979, Hamina Oy:n toimitusjohtaja 1969–1971, Oy John Dahlbergin toimitusjohtaja vuodesta 1969, Viipurin Hiili- ja Koksi Oy:n toimitusjohtaja 1969–1974, Ab Bruhn Co. Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1973, Oy Cadenius &amp; Grahn Ab:n toimitusjohtaja 1973–1977 ja Kaukas-Hackman Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1974. Hänellä oli lisäksi useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Norjan varakonsuli Haminassa Eriksson oli 1965–1967 ja konsuli 1968–1982. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1975.
Kauko Kartano

Kauko Juhani Kartano (2. syyskuuta 1923 Hausjärvi – 25. marraskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Kartanon vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Kartano ja Fanny Brusila ja puoliso vuodesta 1949 Marja Raili Unnukka Lehmuskoski. Kartano tuli ylioppilaaksi Riihimäen lyseosta 1945, diplomi-insinööriksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1954 ja suoritti LIFIM:in liikkeenjohdon täydennyskoulutuskurssin 1967. Kartano oli Teknillisen korkeakoulun assistentti 1953, Oy Strömberg Ab:n työpajainsinööri Vaasassa 1954, käyttöinsinööri 1954–1956 ja tehtaan päällikkö 1956–1957 ja Keskon Vaatetustehtaan isännötsijä Lahdessa 1957–1966, Tampereen konttorin johtaja 1967, rautaryhmän johtaja Helsingissä 1967–1979, johtokunnan jäsen 1968–1983 ja maatalous- ja koneryhmän johtaja 1979–1983. Hän oli myös Invalidisäätiön huoltolaitoksen ammattikoulun tuntiopettaja 1951–1953 ja Vaasan teknillisen koulun tuntiopettaja 1954–1957 sekä "Kauppa Käy" -lehden päätoimittaja vuodesta 1967 ja "Rautaviesti"-lehden päätoimittaja 1970–1972. Kartanolla oli lisäksi lukuisia liike-elämän ja muita luottamustehtäviä, kuten Vaatetusteollisuusliiton hallituksen jäsenyys 1962–1966 ja Vatevan hallituksen jäsenyys 1964–1966 sekä Rautakauppa-alan Luottamusneuvoston johtokunnan jäsenyys vuodesta 1967 ja puheenjohtajuus 1970–1971. Sotilasarvoltaan Kartano oli reservin sotamies. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1975.
Väinö Lumme

Väinö Antti Lumme, sukunimi vuoteen 1906 "Lius" (11. marraskuuta 1887 Kuopio – 18. marraskuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.
Väinö Lumpeen vanhemmat olivat ylikonstaapeli Anders Gabriel Lius ja Amalia Matilda Nordberg. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1908 Viipurin suomalaisesta reaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1912 sekä ylemmän hallintotutkinnon 1913. Lumme sai varatuomarin arvon 1915.
Lumme oli Rannan tuomiokunnan vt. henkikirjoittajana 1913–1914 ja Viipurin hovioikeudessa ylimääräisenä virkamiehenä vuodesta 1914 ja kanslistina 1916–1917. Hän oli sitten Rannan tuomiokunnassa tuomarin apulaisena 1917–1918 ja myöhemmin vt. tuomarina 1923–1925 sekä asianajotoimiston Metsämies &amp; Lumpeen osakkaana 1915–1917 ja Voipion asianajotoimistossa apulaisena 1918–1919. Lumme oli sen jälkeen Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1919, notaarina vuodesta 1919, viskaalina 1921–1926 sekä apujäsenenä 1921–1923 ja 1925–1926. Hän oli Viipurin oikeuspormestarina 1926–1940 sekä lainvalmistelukunnan vanhempana jäsenenä 1940–1941. Korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena Lumme oli 1941–1947. Viimeksi hän toimi Tammelan tuomiokunnan tuomarina 1947–1956. Lumme jäi eläkkeelle vuonna 1956.
Lumme oli Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen hallituksen jäsen 1941–1947, Viipurin Suomalaisen Säästöpankin hallituksen jäsen 1923–1942 ja hallituksen puheenjohtaja 1939–1942 sekä Suomen maistraattien ja raastuvanoikeuksien yhdistyksen hallituksen jäsen 1930–1939. Hän harrasti kuorolaulua ja kuului Karjalan Laulun perustajajäseniin.
Väinö Lumme oli naimisissa vuodesta 1917 Esteri Ahlbergin (1900–1967) kanssa. Väinö Lumpeen hauta on Maunulan uurnalehdossa.
Meleti Smotrytskyi

Meleti (Meletius) Smotrytskyi, , maallikkonimi: Maksym, (1577 Smotrytš, Podilia, Hmelnytskyin alue – 27. joulukuuta 1633 Dermanin luostari, Volynia) oli ukrainalainen pappi ja poleemikko. Hänen isänsä oli kirjailija ja opettaja Herasym Smotrytskyi.
Smotrytskyi opiskeli Ostrohin akatemiassa, Vilnan jesuiittakoulussa sekä vuodesta 1605 Leipzigissa, Nürnbergissä ja Wittenbergissä. Hän palasi 1608 Vilnaan ortodoksisen veljeskunnan koulun opettajaksi. Siellä hän kirjoitti puolaksi ortodoksisen kirkon maineikkaan puolustuksen "Trenos, to iest lament iedyney ś. powszechnej apostolskiey wschodniey cerkwie" (1610, ’Trenos eli valitusvirsi pyhän universaalin apostolisen itäisen kirkon puolesta’). Hän liittyi vilnalaiseen luostariin 1617. Hänen uskotaan olleen Kiovan Ilmestyksen veljeskunnan koulun opettajana ja rehtorina 1618–1620, ja vuonna 1620 hänestä tuli Polatskin arkkipiispa. Seuraavina vuosina hän kirjoitti poleemisia traktaatteja. Smotrytskyi kävi Konstantinopolissa ja Pyhässä maassa ja liittyi palattuaan 1627 uniaattikirkkoon ja Dermanin luostariin. Hän oli kääntynyt salaisesti ehkä jo aiemmin. Hän neuvotteli 1627–1628 Jov Boretskyin ja Petro Mohylan kanssa yhdistyneen ruteenien kirkon luomisesta Rooman kirkon yhteyteen mutta omana patriarkaattina. Neuvottelut päättyivät tuloksettomina. Ortodoksinen synodi tuomitsi hänet, ja hän joutui julkisesti perumaan kääntymisensä katolisuuteen. Poleemisessa teoksessaan Jevstahi Gizel tuomitsi hänen kääntymyksensä ja näkemyksensä, jolloin hän palasi Dermanin luostariin.
Smotrytskyin merkittävin panos kielitieteeseen on "Gramatiki slavenskija pravilnoe syntagma" (1619, ’Slaavilaisen kieliopin oikea syntaksi’, julkaistu uudelleen 1974, liitteenä Oleksa Horbachin johdanto). Teos on vaikuttanut Ukrainassa, Venäjällä, Romaniassa, Serbiassa ja Kroatiassa käytettyyn kirkkoslaaviin. Oppikirjana käytetty lyhennetty versio on julkaistu 1638. Smotrytskyin kielioppia ovat tutkineet ukrainalaiset, venäläiset ja saksalaiset kielitieteilijät. Hänen tuotannostaan on julkaistu David Frickin toimittama näköispainos 1987.
Aiheesta muualla.
Smart (täsmennyssivu)

Smart voi tarkoittaa seuraavia:
Agnes Müller von Brockhusen

Agnes Müller von Brockhusen (11. toukokuuta 1893 Kirchjesar, Mecklenburg, Saksan keisarikunta – 4. syyskuuta 1968 Wiesbaden, Saksan liittotasavalta) oli saksalainen Suomessa asunut opettaja ja kääntäjä.
Agnes Müller von Brockhusen toimi opettajan työn ohella myös toimittajana, arkistonhoitajana ja kääntäjänä. Hän kirjoitti runoja, joita julkaitiin antologioissa ja osallistui kansainvälisiin runoilijatapaamisiin. Von Brockhusen ystävystyi suomalaisen kirjailija Elsa Heporaudan kanssa ja käänsi tämän romaanin saksan kielelle. Palattuaan Saksaan toisen maailmansodan jälkeen hän piti Suomi-aiheisia esitelmiä Saksan liittotasavallan eri kaupungeissa.
Müller von Brockhusen oli Helsingin saksalaisen koulun uskonnon ja saksan kielen opettajana 1930-1939. Hän oli NSDAP:n jäsen ja hän johti vuoteen 1938 saakka Helsingin saksalaisen siirtokunnan naisryhmää. Müller von Brockhusen kirjoitti lehtiartikkeleita ja käänsi suomalaisten kirjailijoiden teoksia saksan kielelle.
Agnes Müller von Brockhusen omisti vuonna 1924 perustetun "Ab Libra"-yhtiön (myöhemmin "Ab Arbil"), jolla oli markan kolikoilla toimineita mekaanisia ja sähköisiä henkilövaakoja kaikkiaan 36 kappaletta suomalaisilla rautatieasemilla. Jokaista vaakaa hoiti oman toimensa ohella valtion rautateiden henkilökuntaan kuulunut, joka sai palkkiona 10 prosenttia vaa'an bruttotuloista. Valtion rautatiet sai vuokrana 7 prosenttia vaakojen bruttotuloista. Lokakuussa 1944 yhtiö siirtyi Suomen valtion hallintaan kun von Brockhusen oli muuttanut Saksaan. Yhtiö siirtyi Neuvostoliitolle saksalaissaatavana vuonna 1947. Yhtiö purettiin vuonna 1966.
August Liivik

August Liivik (vuoteen 1936 Liiver) (26. tammikuuta 1903 Särevere, Järvamaa, Vironmaan kuvernementti – 3. toukokuuta 1942 Vjatlag, Kirovin alue Neuvostoliitto) oli virolainen ampuja, joka menestyi 1930-luvun MM-kisoissa. Hänen aseensa olivat niin vapaakivääri kuin pienoiskivääri.
August Liiver valmistui Paiden lukiosta 1925 ja kaksi vuotta myöhemmin sotakoulusta. Vuonna 1928 hän sai maanpuolustusopettajan pätevyyden. Hän aloitti ampumisen vuonna 1926 opiskellessaan sotakoulussa. Vuosina 1929–1940 hän oli Paiden Kaitseliiton ampumakerhon jäsen. Hän aloitti ammunnan Viron maajoukkueessa vuosina 1932–1939 ja voitti tuona aikana 16 MM-mitalia (10 kultaa, 4 hopeaa ja 2 pronssia).
Ennätykset ja tunnustukset.
Vuosina 1933–39 Liiver voitti Viron mestaruuden seitsemän kertaa henkilökohtaisissa ja 11 joukkueissa. Henkilökohtaiset ennätykset: 
Hän sai vuoden 1935 urheilusuorituksistaan palkinnon Viron vuoden parhaasta urheilusuorituksesta. Vuonna 1938 hänelle myönnettiin Maanpuolustusjärjestö Kaitseliitin Valkoisen Ristin III luokan sekä Kotkaristin ritarikunnan 5. luokan ansiomerkki.
Urheilu-uran ulkopuolinen elämä.
Vuosina 1932-1940 Liiver toimi maanpuolustuksen opettajana Paiden ja Türin lukioissa sekä Paiden ja Vodjan ammattikouluissa . Vuosina 1932–1938 hän oli Paiden Kaitsellit-rykmentin komentaja ja 1934–1940 Järvamaan rykmentin ylipäällikkönä. Vuonna 1938 hänet ylennettiin luutnantiksi. Vuosina 1936-1940 hän oli Järvamaan läänin urheiluseuran hallituksen jäsen. 
Neuvostoliiton miehitettyä kesällä 1940 Viron Liivik pidätettiin 20. joulukuuta 1940 ja vietiin sotavankileirille. Hän kuoli toukokuussa 1942 Vjatlagin työleirillä Kirovin lähellä. Laulavan vallankumouksen aikaan 22.huhtikuuta 1989 Liivikin ansioiden kunniaksi paljastettiin muistolaatta hänen talonsa seinälle Paidessa, ja muistokivi pystytettiin 24. kesäkuussa 1992 hänen kotikaupunkiinsa Põikvaan. Vuodesta 1990 lähtien hänen mukaansa nimetyt ammuntakilpailut on pidetty Vodjassa ja Kaiussa.
Vaahteraliigan kausi 2023

Vaahteraliigan kausi 2023 oli Vaahteraliigan 44. kausi. Kausi käynnistyi toukokuussa 2023 ja päättyi syyskuussa pelattuun Vaahteramalja XLIV:n. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Kuopio Steelers. Wasa Royals nousi liigaan kaudelle 2023 voitettuaan I-divisioonan kaudella 2022. Kotka Eagles putosi I-divisioonaan.
Seinäjoki Crocodiles voitti runkosarjan. Crocodiles eteni Seinäjoella pelattuun Vaahteramaljaan voittamalla välierässä Vaasa Royalsin. Toisena joukkueena Vaahteramaljaan eteni Porvoon Butchers joka puolestaan voitti välierässä kotonaan Helsinki Roostersin. Roosters palkittiin pronssimitaleilla runkosarjan parhaana finaalin ulkopuolelle jääneenä joukkueena.
Liigan parhaana pelaajan palkittiin Butchersin takapuolustaja Zachary Wright.
Vaahteramaljassa Butchers voitti Crocodilesin lukemin 27-7.
Joukkueet.
Suomen amerikkalaisen jalkapallon liitto vahvisti liigapaikkaa hakeneiden lisenssit 9. marraskuuta 2022. Wasa Royals nousi Kotka Eaglesin tilalle kaudelle 2023, Eagles putosi I-Divisioonaan.
Runkosarja.
Runkosarjassa pelataan seitsemän joukkueen kaksinkertainen sarja eli jokainen joukkue pelasi 12 ottelua. Runkosarjan jälkeen neljä parasta etenivät pudotuspeleihin. Neljännen ja viidennen sijan välissä päädyttiin tasatilanteeseen, joten ensin tarkasteltiin keskinäisiä otteluita jotka olivat Royalsin ja Steelersin välillä tasan, yksi voitto kummallakin. Näin päädyttiin katsomaan seuraavana voittojen vahvuutta joka Royalsilla oli parempi ja näin Royals eteni pudotuspeleihin.
Tulokset.
† = Crocodiles tuomittiin häviämään ottelu edustuskelvottoman pelaajan peluuttamisen vuoksi. Kilpailusääntöjen mukaan ottelun tulokseksi jäi silti 35–14.
Pudotuspelit.
Pudotuspeleihin eteni runkosarjan neljä parasta joukkuetta, välierien voittajat kohtaavat Vaahteramalja XLIV:ssä joka pelattiin Seinäjoella OmaSp Stadionilla 9. syyskuuta 2023. Voittajaksi, ja amerikkalaisen jalkapallon Suomen mestariksi, selvisi Porvoon Butchers joka voitti Vaahteramaljassa Seinäjoki Crocodilesin lukemin 27-7.
Andrei Kotov

Andrei Kotov (s. 1994) on kazakstanilainen karateka. Hän saavutti Kyokushinin World Oyama Karate -liiton maailmanmestaruuden 2018 ja vuotta aiemmin IKO-liitossa EM-hopeaa. Kotov on myös 7-kertainen Kazakstanin mestari.
Varhaisvuodet.
Kotov aloitti karaten harrastamisen 9-vuotiaana, mutta vuotta myöhemmin siirtyi pelaamaan jalkapalloa ystäviensä kanssa. Hän palasi karaten pariin 15-vuotiaana, jonka jälkeen Kotov omistautui lajille.
Kilpaura.
Maaliskuussa 2014 Kotov saavutti Espanjan Openin mestaruuden voitettuaan loppuottelussa David Varan.
Kotov saavutti EM-hopeaa 2017, kun hän oli mukana Ranskan EM-kilpailuissa. Kotov eteni loppuotteluun, kun hän voitti välierissä hallitsevan Euroopan mestarin Kirill Psarjovin. Loppuottelussa Kotov hävisi Euroopan mestaruuden Alim Junusoville. Turnauksen jälkeen Kotov on kertonut Psarjovia vastaan käydyn ottelun olleen hänen ikimuistoisin. Hän otteli elokuussa yksittäisen ottelun Espanjan mestaria Albert Reyesiä vastaan Atyraussa. Ottelu kesti yhden varsinaisen 3 minuutin erän, sekä kaksi kahden minuutin jatkoerää, jonka lopussa Kotov voitti pisteellä potkaistuaan Reyesiä päähän.
World Oyama Karate (2017–).
Kazakstanin vaihdettua liittoa vuoden 2017 lopussa World Oyama Karate Organizationiin Kotov saavutti heti 2018 maailmanmestaruuden. Hän eteni suoraan toiselle kierrokselle, kun ensimmäinen vastustaja Unkarista ei saapunut paikalle. Kotov eteni jatkoon myös seuraavalla kierroksella iranilaista vastaan. Kolmannella kierroksella hän sai vastaansa srilankalaisen vastustajan, joka joutui luovuttamaan ottelun ennen alkua reisivamman vuoksi, jonka hän sai edellisessä ottelussa. Välierissä Kotov voitti tyrmäyksellä ukrainalaisen vastustajansa ja kohtasi loppuottelussa maanmiehensä Nurlykhan Sadvakasovin, jonka hän onnistui voittamaan.
Tämän lisäksi Kotov saavutti myös Euroopan mestaruuden, CIS cupin, Caspian cupin ja pronssia Asian mestaruuskilpailuissa.
Drakhma

Drakhma (, ”kourallinen”; ) oli antiikin kreikkalainen massan yksikkö ja rahayksikkö. Massan yksikkönä se vastasi alun perin nippua kuparitankoja ja kuutta obolia. Attikalainen (ateenalainen) drakhma oli nykymitoissa noin 4,31 grammaa. Myös rahayksikkönä drakhma vastasi kuutta obolia. Se oli yleensä hopearaha.
Roomassa "drachma" oli painomittana uncian kahdeksasosa ja sicilicuksen puolikas. Rahana kreikkalainen drakhma vastasi roomalaisella kaudella suunnilleen yhtä roomalaista denaaria. Nykyisen Kreikan rahayksikkö vuosina 1832–2001 oli antiikin drakhmasta nimensä saanut drakma.
Muuntotaulukko.
Muuntotaulukko attikalaisen mittajärjestelmän mukaisesti:
Sundsvalls Tidning

Sundsvalls Tidning (lyh. ST) on vuonna 1841 perustettu ruotsalainen sanomalehti. Se ilmestyy Sundsvallissa. Lehti kuuluu nykyään Bonnier-konserniin.
"Sundsvalls Tidning" on vuodesta 1943 lähtien ilmestynyt seitsemänä päivänä viikossa.
Leffrinckoucke

Leffrinckoucke on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Pohjanmeren rannikolla Dunkerquen kaupungin itäpuolella.
Kaupunkiin tehtiin linnoitus "Fort des Dunes" vuosina 1878-1880 osana Séré de Rivièresin järjestelmää. Se oli kenraali Raymond Adolphe Séré de Rivières kehittämä puolustuslinnoitusketju, josta tuli myöhemmin osa Maginot-linjaa. Fort des Dunes oli tärkeässä roolissa toisen maailmansodan aikana tehdyssä Dunkerquen evakuoinnissa. Linnoitus toimii nykyään museona.
Tiuhavesirutot

Tiuhavesirutot ("Egeria") on kilpukkakasveihin kuuluva vesikasvisuku. Siihen on kuulunut kolme lajia. Tiuhavesirutot yhdistetään usein vesiruttoihin ("Elodea").
Levinneisyys.
Tiuhavesirutot esiintyvät alkuperäisinä Etelä-Amerikassa. Tiuhavesirutto kasvaa Brasiliassa, Boliviassa, Argentiinassa ja Uruguayssa, lisäksi tulokaslajina eri puolilla maailmaa. Tupsuvesirutto kasvaa Keski-Brasiliassa. Sahavesirutto kasvaa Brasiliassa, Boliviassa, Argentiinassa, Paraguayssa ja Uruguayssa.
Quaëdypre

Quaëdypre on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Dunkerquen kaupungista kaakkoon.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Omerin kirkon historia juontaa 1000-luvulle saakka. Kirkkoa on sittemmin rakennettu uudelleen 1500- ja 1600-luvuilla.
Dmytro Riznyk

Dmytro Riznyk (s. 30. tammikuuta 1999) on ukrainalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän nousi Vorskla Pultavan Ukrainan liigassa pelaavaan edustusjoukkueeseen kaudella 2019–2020. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa marraskuussa 2021.
Riznyk pelasi 14 liigaottelua kaudella 2019–2020. Hän oli Vorskla Pultavan kiistaton ykkösmaalivahti kaudella 2020–2021, jolloin hän pelasi 24 liigaottelua. Sodan keskeyttämällä kaudella 2021–2022 hän pelasi 17 liigaottelua.
Riznyk kuului alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2019 voittaneeseen Ukrainan joukkueeseen mutta ei päässyt pelaamaan Andri Luninin toimiessa ykkösmaalivahtina ja Vladyslav Kutšerukin pelatessa Luninin poissaollessa. Ukrainan miesten maajoukkueessa Riznyk pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2021 ystävyysottelussa Bulgariaa vastaan ja toisen kerran kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Irlantia vastaan.
Vesihännät

Vesihännät ("Lagarosiphon") on kilpukkakasveihin kuuluva makeanveden vesikasvisuku. Siihen kuuluu yhdeksän lajia, joita esiintyy Afrikassa ja Madagaskarissa, ne kasvavat pääosin mantereen etelä- ja itäosissa. Akvaariokasvina käytetty afrikanvesihäntä on levinnyt luontoon Keski-Euroopassa ja Uudessa-Seelannissa. Se kuuluu Euroopan unionin haitallisten vieraslajien luetteloon.
Mevlüt Çavuşoğlu

Mevlüt Çavuşoğlu (s. 5. helmikuuta 1968 Alanya) on turkkilainen Oikeus ja kehitys -puolueen (AKP) poliitikko.
Çavuşoğlu sai kandidaatin arvon kansainvälisissä suhteissa Ankaran yliopistosta vuonna 1988 ja valmistui maisteriksi taloustieteessä New Yorkin Long Islandin yliopistosta vuonna 1991. Hän suoritti myös asiantuntijuusohjelman Euroopan unionista Ankaran yliopiston Eurooppa-tutkimuskeskuksessa vuonna 1993. Çavuşoğlu kuului Oikeus ja kehitys -puolueen perustajajäseniin ja tuli valituksi sen parlamenttiedustajaksi 22., 23. ja 24. parlamenttikausille. Hän toimi tammikuusta joulukuuhun 2013 AKP:n varapuhemiehenä, joka vastasi ulkopolitiikasta.
Vuosiksi 2010–2012 Çavuşoğlu valittiin Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen puheenjohtajaksi. Hän oli ensimmäinen turkkilainen parlamentaarikko tässä virassa. Yleiskokouksen kunniapuheenjohtajan arvonimen hän sai vuonna 2014. Vuosina 2012–2014 hän oli yleiskokouksen edustajana Venetsian komissiossa.
Çavuşoğlu toimi joulukuusta 2013 elokuuhun 2014 Turkin EU-asioiden ministerinä ja pääneuvottelijana. Elokuussa 2014 hän sai nimityksen Turkin ulkoministeriksi.
Tempin lentotukikohta

Tempin lentotukikohta () eli Tempin sotilaslentokenttä (; kansallinen lentopaikkatunnus: ЬЕБТ), on Venäjän Sahan tasavallan Bulunin piirin Kotelnyin saaren länsiosassa sijaitseva arktinen sotilaslentoasema. Lentoasema on osa Kotelnyin saarelle perustettua Venäjän arktisella alueella läsnäoloa osoittavaa ja Koillisväylääkin turvaavaa 200-sotilaan Severnyi klever -sotilastukikohtaa (). Sen satama voi ottaa vastaan proomuja ja keskikokoisia aluksia, vaikkei siellä ollut varsinaista satamaa vielä alkusyksyllä 2014.
Lokakuun 2013 lopulla lentoasema otettiin uudelleen käyttöön kahdenkymmenen vuoden hiljaiselon jälkeen. Kentän kunnostus- ja uudelleenrakennustyöt oli aloitettu aiemmin samana syksynä. Alkujaan lentokenttä oli perustettu 1949, mutta 1990-luvulla sen käytöstä paljolti luovuttiin. Saarella toimi kuitenkin säähavaintoasema. Loppuvuodesta 2014 uutisoitiin, että tehtyjen rakennustöiden jälkeen lentotukikohta pystyi vastaanottamaan Antonov An-22 ja Iljušin Il-76 -rahtilentokoneita sekä strategisia Tupolev Tu-95 ja Tupolev Tu-160 -pommituslentokoneita.
Meriruoho

Meriruohoiksi voidaan kutsua merten pohjalla kasvavia siemenkasveja. Ainoat suolaiseen valtameriveteen sopeutuneet kukkakasvit kuuluvat Alismatales-lahkoon ja sen neljään eri heimoon. Ne kuuluvat heimoihin kilpukkakasvit, ajokaskasvit, "Cymodoceaceae" ja "Posidoniaceae". Meriruoholajeja esiintyy runsaammin tropiikin ja subtropiikin valtamerissä. Esimerkiksi Itämeressä esiintyy vain yksi varsinainen merikasvi, joka elää aina täysin veden alla, meriajokas ("Zostera marina"). Murtoveden pieni suolapitoisuus rajoittaa sen levinneisyysalueen Pohjanlahdella Selkämerelle.
Meriruohot kasvattavat tyypillisesti merenpohjan niittyinä. Ne ankkuroituvat pohjamaahan suikertavilla vaakajuurakoilla ja niiden lehdet kasvavat kimppuina. Lehtimassa muodostaa oman elinympäristönsä merieläimille. Meriruohoa syö esimerkiksi ainoa nykyinen merilehmälaji dugongi. Meriruohoihin kuuluvat tutkimustulosten mukaan eräät maailman pitkäikäisimmistä ja laajimmista kasviklooneista.
Penn Hills

Penn Hills on kunta ("township") Pennsylvanian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 41 059 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Alleghenyn piirikunnassa, ja on sen toiseksi suurin kunta Pittsburghin jälkeen.
Väestö.
Vuonna 2020 Penn Hillsin 41 059 asukkaasta valkoisia oli 55,2 %, mustia 37,0 %, aasialaisia 0,2 % ja alkuperäisasukkaita 0,1 %. 2,7 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Zemppi-areena

Zemppi Areena on Kempeleessä sijaitseva vuonna 2017 valmistunut monitoimiareena. Areena sijaitsee kauppakeskus Zeppeliniä vastapäätä.
Monitoimiareenassa voi harrastaa erilaisia sisäliikuntalajeja ja siellä on vuosittain useita viihdetapahtumia. Zempin rakennuksessa toimii Areenan lisäksi mm. Forenom-ketjun hotelli, keilahalli ja kuntosali.
Poul Schierbeck

Poul Schierbeck (8. kesäkuuta 1888 – 9. helmikuuta 1949) oli tanskalainen säveltäjä ja urkuri.
Schierbeck varttui lääkärin perheessä Kööpenhaminassa. Hän opiskeli itse alun perin oikeustiedettä, mutta päätti sitten omistautua musiikin opiskelulle. Häntä opettivat sävellyksessä Carl Nielsen ja Thomas Laub, urkujensoitossa Paul Hellmuth sekä pianonsoitossa Henrik Knudsen. Schierbeck teki säveltäjänä debyyttinsä vuonna 1915. Seuraavana vuonna hän sai nimityksen urkuriksi Skovshovedin kirkkoon, jossa työskenteli tässä virassa kuolemaansa saakka. Schierbeck meni naimisiin laulaja Sylvia Larsenin kanssa vuonna 1919. Samana vuonna hänelle myönnettiin Carl Anckerin legaatti (), joka mahdollisti Italiaan Lontoon ja Pariisin kautta suuntautuneen opintomatkan. Kotimatkallaan Schierbeck vieraili Sveitsissä ja Saksassa. Vuonna 1926 hän sai Lange-Müller-kunniastipendin.
Schierbeckin tuotannossa merkittävä osa on oopperalla "Fête galante", jonka libretto on Max Lobedanzin käsialaa. Teos esitettiin seitsemän kertaa Tanskan kuninkaallisessa teatterissa kaudella 1931–1932 säveltäjän vaimo Sylvia Larsenin tulkitessa pääroolin, minkä jälkeen se kuitenkin esitettiin uudelleen vasta vuonna 1960. Vuosina 1911–1921 Schierbeck sävelsi ainoaksi jääneen sinfoniansa. Hänen tunnetuimpien teostensa joukossa ovat laulusarja "Den kinesiske fløjte" ja H. C. Andersenin sanoihin sävelletty laulu "I Danmark er jeg født". Schierbeck sävelsi myös kantaatteja. Hänen yhteistyönsä elokuvaohjaaja Carl Theodor Dreyerin kanssa johti muun muassa elokuvan "Vihan päivä" ("Vredens dag", 1943) musiikkiin.
Schierbeck opetti vuodesta 1931 soitinnusta Kööpenhaminan Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa. Hänen opiskelijoidensa joukossa olivat Jørgen Jersild ja Leif Kayser.
Paul Hellmuth

Paul Emil Friederich Hellmuth (1879–1919) oli tanskalainen urkuri, säveltäjä ja kuoronjohtaja.
Hellmuth opiskeli Thomas Laubin johdolla ja tuurasi tätä vuosien ajan urkurina Holmenin kirkossa Kööpenhaminassa. Myöhemmin hän pääsi Frederiksbergin Pyhän Tuomaan kirkon urkuriksi. Kirkossa työskentelyn ohella Hellmuth toimi kuoronjohtajana. Hän kuoli aivoverenvuotoon. Monet hänen teoksistaan tuhoutuivat brittijoukkojen pommittaessa Kööpenhaminaa vuonna 1945.