tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Graz-Umgebung

Graz-Umgebung (suom. ’Grazin ympäristö’) on yksi Steiermarkin osavaltion 17 piiristä.
Maantiede.
Graz-Umgebung sijaitsee keskellä Steiermarkia reikäleipäpiirinä. Se saa nimensä siitä, että se ympäröi Grazin kaupunkia. Sen omat naapuripiirit ovat pohjoisessa Leoben ja Bruck an der Mur, idässä Weiz, etelässä Feldbach ja Leibnitz, ja lännessä Deutschlandsberg, Voitsberg sekä Knittelfeld. Piirin läpi virtaa Murjoki pohjoisesta etelään, ja suurimmat asutuskeskukset (Frohnleiten ja Gratkorn) sijaitsevat sen varrella.
Piiri on Steiermarkin viidenneksi suurin. Sen pinta-ala on 1 100,7 neliökilometriä.
Paikkakunnat.
Graz-Umgebungin piiri jakautuu 57 paikkakuntaan:
Väestö.
Graz-Umgebungin piirissä on asukkaita 137 449 (1.1.2006), eli se on Grazin jälkeen väkiluvultaan Steiermarkin suurin piiri. Vuonna 2001 asukastiheys oli 119,3/neliökilometri. 3,2 prosenttia asukkaista oli ulkomaalaisia.
Liikenne.
Itävallan etelärata kulkee Graz-Umgebungin piirin läpi. Piirissä ei kuitenkaan ole merkittävää rautatieasemaa, ja asutuskeskuksia palvelevat ainoastaan lähijunat. 
Graz-Umgebungin piirissä sijaitsee Grazin lentoasema.
Jeff Healey

Norman Jeffrey ”Jeff” Healey (25. maaliskuuta 1966 – 2. maaliskuuta 2008) oli kanadalainen bluesrock- ja jazzkitaristi sekä laulaja.
Healey syntyi Torontossa ja menetti yksivuotiaana näkönsä retinoblastooman takia. Hän aloitti sokeudesta huolimatta kitaran soittamisen kolmivuotiaana ja kehitti oman uniikin soittotyylinsä. Healey soitti kitaraa istualtaan pitäen soitintaan sylissään kuin kanteletta tai steel-kitaraa, minkä ansiosta hän sai kitarastaan erikoisia soundeja. Hänen kokoonpanonsa sai levytyssopimuksen Arista Recordsilta, ja ensimmäinen albumi "See the Light" ilmestyi vuonna 1988. Levyllä oli muun muassa hitiksi noussut single ”Angel Eyes”. Kappale ”Hideaway” oli ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi. Vuonna 1990 Healey voitti Juno-palkinnon. Healey ehti juuri ennen kuolemansa saada valmiiksi uuden albuminsa "Mess of Blues", joka julkaistiin myöhemmin keväällä 2008.
Healeyn muita hittejä olivat ”How Long Can a Man Be Strong” ja cover-versio The Beatlesin esityksestä ”While My Guitar Gently Weeps”. Hän soitti keikoillaan kitaran lisäksi trumpettia ja klarinettia.
Jeff Healeyn yhtyeeseen kuuluivat hänen lisäkseen basisti Joe Rickman ja rumpali Tom Stephen.
Healeylle tehtiin 11. tammikuuta 2007 keuhkosyöpäleikkaus. Häneltä poistettiin myös kaksi sarkoomaa. Hän ei kuitenkaan toipunut vaan kuoli syöpään 41-vuotiaana.
Healey esiintyi Suomessa Pori Jazz -festivaaleilla 1990, 1993 ja 2000, Puistobluesissa 1997 sekä Finlandia-talolla 1990.
Keltaotsaseppä

Keltaotsaseppä ("Pogoniulus chrysoconus") on pieni tikkalintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 11–12 cm ja sen paino on 8–20 grammaa. Keltaotsaseppä on pikkuseppien yhdeksänlajisen suvun pienimpiä edustajia. Lajin höyhenpuku on alapuolelta keltainen ja päältä kirjava. Pää on musta-valkoviiruinen ja otsassa on kellanoranssi täplä. Nokka on lyhyehkö ja tukeva. Koiras ja naaras ovat samannäköisiä. Nuorella linnulla ei ole pään keltaista täplää.
Keltaotsaseppä huutelee nopeita ja pitkiä "tink-tink"-sarjoja oksalla istuen. Ruokaillessaan puissa laji on ketterä ja vauhdikas, kiipeillen välillä pitkin runkoa, välillä räpytellen oksistossa.
Jotkut tutkijat pitävät keltaotsaseppää samana lajina kuin eteläisempää punaotsaseppää ("P. pusillus").
Esiintyminen.
Keltaotsaseppää tavataan Afrikassa Saharan eteläpuolelta aina Etelä-Afrikan pohjoisosiin saakka. Levinneisyys ei kuitenkaan ole aivan yhtenäinen. Lajin kanta on elinvoimainen, sillä se on paikoin yleinen lähes kymmenen miljoonan neliökilometrin esiintymisalueella. Laji on paikkalintu.
Elinympäristö.
Lajin tyypillistä elinympäristöä ovat kuivat avoimet metsät ja savannit. Sitä ei ilmeisesti tavata sademetsissä.
Lisääntyminen.
Keltaotsasepän pesä on puun- tai kannonkolossa. Valkoisia munia on kaksi tai kolme. Haudonta kestää noin 12 päivää ja poikaset lähtevät pesästä kolmiviikkoisina. Laji voi pesiä ympäri vuoden ja sillä voi olla vuodessa kolmesta neljään pesyettä.
Ravinto.
Lajin pääasiallista ravintoa ovat hyönteiset ja muut selkärangattomat sekä pienet hedelmät ja marjat. Se levittää tehokkaasti hedelmäpuiden siemeniä ulosteidensa mukana.
George Gé

George Herman Karl Gé (alk. Grönfeldt; 26. kesäkuuta 1893 Pietari – 18. marraskuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen tanssija, koreografi ja balettimestari. Hän opiskeli balettia Pietarissa Venäjän keisarillisen baletin tanssijan Nikolai Legatin johdolla. George Géstä tuli suomalaisen miestanssin pioneeri, ja hän toimi Helsingin Suomalaisen Oopperan ensimmäisenä balettimestarina sen alkuvuosina 1921–1935.
Tausta.
George Grönfeldt syntyi Pietarissa, jossa hänen vanhempansa, liikemies Ernst Grönfeldt ja puoliso Amelie Söderberg asuivat. Hän suoritti musiikkiopintoja Pietarin konservatoriossa ja sai baletin yksityisopetusta Keisarillisen baletin tanssijalta Nikolai Legatilta. Hän hankki myös porvarillisen ammatin ja toimi pankkivirkailijana Pietarissa, mutta musiikki ja tanssi muodostuivat hänelle kuitenkin elämäntyöksi. 
Tanssija.
Gé toimi tanssijana Mihailovski-teatterissa Pietarissa vuosina 1917–1920, pianistina eri balettikouluissa sekä tanssijana Apollo-teatterissa 1920–1921. Hän siirtyi itsenäistyneeseen Suomeen ja toimi tanssijana ja balettimestarina Suomalaisessa oopperassa 1921–1935. Tämän jälkeen hän siirtyi useiksi vuosiksi ulkomaille ja toimi sekä tanssijana, koreografina, balettimestarina että revyyohjelmien laatijana vuosina 1935–1938 eritoten Ranskassa. Hän lähti sotaa pakoon Ranskasta ja päätyi puolueettomana pysyneeseen Ruotsiin. 
Ruotsissa Gé toimi Tukholman kuninkaallisen oopperan balettimestarina vuosina 1940 ja 1948. Samaan aikaan hän kuitenkin teki vierailuja Oscarsteaterniin ja Stora Teaterniin Göteborgissa. Jo vuodesta 1937 lähtien hän oli laatinut operettikoreografioita Helsingin Svenska Teaterniin. Tätä toimintaa hän jatkoi aina kuolemaansa saakka vuoteen 1962. Vuonna 1955 hän pestautui vuoden ajaksi balettimestariksi Göteborgin Stora Teaterniin. Suomeen hän kuitenkin palasi pysyvästi vuonna 1955, jolloin hän aloitti toimintansa Suomen Kansallisoopperassa ja jatkoi tässä tehtävässä kuolemaansa asti.
Pyroraptor

Pyroraptor (nimen merkitys: "tulivaras") oli dromaeosaureihin kuulunut, lihaa syönyt teropodidinosaurusten suku. Se eli 73–67 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä liitukaudella Campania- ja Maastricht-vaiheella. "Pyroraptorin" fossiileja on löydetty Ranskasta.
Nimi.
"Pyroraptor" tarkoittaa "tulivarasta". Dinosaurus nimettiin näin, koska sen jäänteet löydettiin metsäpalon jälkeen.
"Pyroraptor" tulee kreikan kielen sanasta "pyros" (tuli) ja latinan kielen sanasta "raptor" (ryöstäjä, rosvo, varas tai ryöväri). Lajiepiteetti "olympius" on annettu erään Olympos-vuoren mukaan, josta "Pyroraptorin" jäänteet löydettiin.
Koko ja ulkonäkö.
"Pyroraptorin" pituus oli arviolta 1,6 metriä, korkeus lonkan kohdalta 0,6 metriä ja paino 20 kilogrammaa.
"Pyroraptorilla" oli ainutlaatuisen muotoiset sirppikynnet, kuten dromaeosaureilla yleisesti. Lisäksi "Pyroraptorilla" oli dromaeosaureille yleiseen tapaan alkukantaisia höyheniä sen kehossa. Näin on ajateltu, huolimatta siitä, että puuttuu todisteita, jotka osoittaisivat tämän todeksi. "Pyroraptor" käveli kahdella jalalla.
Fossiililöydöt.
"Pyroraptorin" jäänteet löydettiin Provence-Alpit-Rivierassa, Ranskassa vuonna 1992. Osittain säilyneet jäänteet löydettiin sen jälkeen, kun metsäpalo oli pyyhkäissyt alueen halki. Jäänteet olivat sekoittuneet muiden dinosaurusten ja eläinten jäännösten kanssa.
"Pyroraptorin" holotyyppi on vasemman jalan toisen varpaan kokonainen kynsi. "Pyroraptorista" on löydetty myös oikean jalan toisen varpaan toinen luu, vasemman jalan toinen luu, kokonainen kynsi oikean jalan toisesta varpaasta, oikea kyynärluu, hampaita, useita varvasluita, sormiluu, käsiluu, oikea värttinäluu eturaajasta, häntänikama ja selkänikama.
Onko "Pyroraptor" sama dinosaurus kuin "Variraptor"?
"Pyroraptorin" lisäksi samalta alueelta Ranskasta on löydetty myös toinen dromaeosauri, "Variraptor". Aikaisemmin on spekuloitu, että "Pyroraptor" saattaa itse asiassa vain olla "Variraptorin" lisäjäänteitä. "Variraptor" tunnetaan myös hyvin epätäydellisistä jäänteistä. Phomphen Chanthasitin vuonna 2009 tekemässä tutkimuksessa kuitenkin kiinnitettiin huomiota kyynärluiden muodossa olleisiin eroihin, mikä näyttää pitävän "Pyroraptorin" ja "Variraptorin" erillisinä sukuina.
Populaarikulttuurissa.
"Pyroraptor" oli yksi päädinosauruksista Discovery Channelin vuoden 2003 sarjassa "Dinosaur Planet". Yhdessä jaksossa näytetään spekulatiivinen rekonstruktio siitä, kun yksinäinen "Pyroraptor" nimeltään Pod ajautuu tsunamin jälkeen pienelle saarelle, missä se joutuu kosketuksiin mantereelta tuntemiensa dinosaurusten hyvin pienten kääpiömuotojen kanssa, mukaan lukien titanosauri "Magyarosaurus" ja teropodi "Tarascosaurus".
Muuta.
"Pyroraptor" on yksi muutamista Euroopasta löydetyistä dromaeosaureista.
Karólína Eiríksdóttir

Karólína Eiríksdóttir (s. 1951 Reykjavík) on islantilainen säveltäjä. 
Karólína aloitti opintonsa Reykjavíkissa ja jatkoi niitä Michiganin yliopistossa Ann Arborissa. Hän on työskennellyt vuodesta 1979 Reykjavíkin musiikkiopiston opettajana ja vapaana säveltäjänä Islannissa. Hänen teoksiaan on esitetty Islannin lisäksi Skandinavian maissa, Pariisissa, Lontoossa, Glasgow’ssa, Wienissä, Tokiossa, Yhdysvalloissa, Saksassa, Sveitsissä, Espanjassa ja Argentiinassa. 
Karólínan tuotantoon kuuluu muun muassa oopperamusiikkia ja kamarimusiikkiteoksia, kuten saksofonikvartetto. Vuonna 1995 hän kirjoitti Aalborgin sinfoniaorkesterin tilaustyönä klarinettikonserton. Tuoreisiin teoksiin kuuluu toccata orkesterille sekä konsertto kahdelle huilulle, joka sai kantaesityksensä Reykjavíkissa tammikuussa 2007.
Trouble (Sailorin albumi)

Trouble on Sailor-yhtyeen marraskuussa 1975 julkaistu toinen studioalbumi. Edellisvuoden debyyttialbumi "Sailor" oli menestys Alankomaissa. Albumilta julkaistu single "A Glass of Champagne" oli hitti Länsi-Saksassa; se oli 19.2.–8.7.1976 välisenä aikana 21 viikkoa top 20 -listalla nousten parhaimmillaan kolmannelle sijalle. Myös Alankomaissa single oli top 40:ssä 10 viikkoa ja korkeimmillaan viides. Sveitsissä se oli listalla 15 viikkoa ja listan kärjessä ollen kolmas, sekä Itävallassa 20 viikkoa ja parhaimmillaan kahdeksas. Ruotsissa single oli listoilla vain yhden viikon ja Norjassa kaksi. Englannissa se oli vuosina 1975–1976 11 viikkoa top 40 -listalla, mukaan lukien kaksi viikkoa toisella sijalla.
Toinen julkaistu single "Girls, Girls, Girls" takasi menestyksen jopa Australiaa ja Israelia myöten. Länsi-Saksassa 22.4.–26.8.1976 TOP 20:ssä 19 viikkoa ja kolmantena. Itävallassa 24 viikkoa ja sijoitus kolmas. Sveitsissä 19 viikkoa (parhaimmillaan toinen) ja Englannissa seitsemän viikkoa ja paras sijoitus oli seitsemäs. Alankomaissa 10 viikkoa listoilla ja sijoitus parhaimmillaan toinen, sekä Suomessa ollen kahdeksas. Albumi "Trouble" oli Itävallassa 16 viikkoa ja parhaimmillaan viides. Albumi menestyi myös Suomessa ollen albumilistalla toinen. Kajanus on sanoittanut ja säveltänyt kaikki levyllä kuultavat kappaleet. Julkaistu LP-levynä ja c-kasettina (EPC 69192). Sony Music uudelleenjulkaisi albumin CD:nä 2001 (4655812 ja ESCA 7861). Tuottajan Jeffrey Lesserin tyttöystävä Deborah (joka myös lausui "Stiletto Heels" kappaleessa sanat seksikkäästi: "Hello, Sailor!") keksi albumille nimen "Trouble", joka tarkoittaa Amerikassa slangiksi; "looking for excitement" tai "a night on the town".
Juan Antonio Ipiña

Juan Antonio Ipiña Iza (23. elokuuta 1912 Ortuella, Vizcayan maakunta, Espanja – 8. syyskuuta 1974) oli espanjalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ipiña oli kuudes perheensä yhteensä seitsemästä lapsesta. Hänen isänsä työskenteli kaivosmiehenä ja perheen kotiolot olivat vaatimattomat. Ipiña lopetti koulunkäynnin 14-vuotiaana ja siirtyi itsekin töihin kaivoksille. Hän oli jo nuorena kiinnostunut jalkapallosta, jota hän harrasti yleisurheilun ja pelotan ohella.
Jalkapalloa Ipiña pelasi kotimaakuntansa pikkuseuroissa, kunnes pääsarjaseura Real Sociedad hankki hänet riveihinsä kaudeksi 1933–1934. Real Sociedadissa hän pelasi kaksi kautta ennen siirtymistään pääkaupungin Atlético Madridiin, mutta pelit Atléticossa katkesivat jo yhden kauden jälkeen Espanjan sisällissodan alettua. Sisällissodan jälkeen Ipiña edusti kymmenen kautta Real Madridia ja nousi aina joukkueen kapteeniksi asti. Ajat olivat seuralle vaikeita eikä kansallisessa pääsarjassa tullut menestystä, paras sijoitus oli toinen vuosina 1942 ja 1945. Espanjan cupin joukkue kuitenkin voitti kahdesti peräkkäin vuosina 1946–1947. Espanjan maajoukkueessa Ipiña pelasi kuusi ottelua vuosina 1936–1946.
Pelaajauransa jälkeen Ipiña toimi valmentajana ja luotsasi Espanjan pääsarjassa Real Valladolidia, Real Madridia, Sevillaa ja Athletic Bilbaoa. Vuonna 1952 Real Madrid voitti hänen valmennuksessaan Etelä-Amerikassa pelatun Pequeña Copa del Mundon, joka oli Intercontinental Cupin eräänlainen edeltäjä. Kaudella 1953–1954 Ipiña toimi teknisenä sihteerinä, kun Real Madrid voitti ensimmäisen Espanjan pääsarjamestaruutensa sitten 1930-luvun.
Dynamosaurus

Dynamosaurus on yksi paleontologian lajintunnistuksen virheistä, joka tapahtui vuonna 1905 Henry Fairfield Osbornin kuvaillessa omituista dinosaurusta, jolle hän oli antanut nimen "Dynamosaurus". Se oli "Tyrannosauridae"-heimon jäsen, jolla näytti olevan panssarilevyjä. Myöhemmin huomattiin, että panssarilevyt kuuluivat eräälle panssarisaurukselle, ja että tyrannosauri olikin "Tyrannosaurus rex". Se oli kuollut ollessaan syömässä.
Karolína Kurková

Karolína Isela Kurková (s. 28. helmikuuta 1984 Děčín, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen malli. Hän on ollut Victoria’s Secretin ”enkeleitä”. 
Hänen isänsä on tšekkiläinen koripalloilija Josef Kurka ja äitinsä slovakki. Pienenä hän harrasti balettia ja oli muutenkin urheilullinen. Hän oli 16-vuotias ollessaan ensimmäisessä Victoria’s Secret -show’ssaan. 
Kurková tapasi syyskuussa 1999 "Voguen" toimittajia New Yorkissa ja muutti kaupunkiin. Hän sai tarjouksia muun muassa Yves Saint-Laurent’n muotitalolta, ja pian alkoi myös Victoria’s Secret -ura. Hänet nimettiin vuonna 2002 VH1/Vogue Fashion Awards -tapahtumassa vuoden malliksi.
Forbesin mukaan Kurková oli vuonna 2006 maailman yhdeksänneksi suurituloisin malli. Hän asuu New Yorkin Tribecassa. Hän esiintyi vuonna 2007 elokuvassa "My Sexiest Year", ja hän on tehnyt myös hyväntekeväisyystyötä. 
Vauvana tehdyn leikkauksen takia Kurkovalla ei ole napaa, mutta joihinkin muotikuviin hänelle on lisätty napa kuvamanipulaatiolla.
Rise of the Tyrant

Rise of the Tyrant on ruotsalaisen death metal -yhtyeen Arch Enemyn seitsemäs albumi. Albumi julkaistiin 24. syyskuuta vuonna 2007. Yhtyeen tyyli on mennyt hieman eteenpäin edellisiin levyihin nähden. Levyllä kuullaan entistä enemmän melodisia riffejä. Levystä julkaistiin myös DVD:n sisältänyt versio, jolla on kaksi kappaletta keikoilta ja kiertuedokumentti.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 84. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla 18.
Kappale "The Day You Died" perustuu elokuvaan Tulikärpästen hauta.
Al Sharpton

Alfred Charles ”Al” Sharpton Jr. (s. 3. lokakuuta 1954) on yhdysvaltalainen baptistipastori ja kansalaisoikeusaktivisti.
Sharpton nousi julkisuuteen 1986, kun valkoinen joukko hyökkäsi kolmen mustan kimppuun Howard Beachissa Queensissa. Joukkio ajoi uhrinsa moottoritielle, jossa yksi kuoli jäätyään auton alle. Viikkoa myöhemmin joulun jälkeen Sharpton johti 1 200 mielenosoittajaa marssille Howard Beachin läpi, jossa sivustakatsojat huutelivat heille rasistisia herjoja.
Sharpton on esiintynyt cameorooleissa ja itsenään useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Hän on pyrkinyt senaattiin 1988, 1992 ja 1994 ja New Yorkin pormestariksi 1997. Vuoden 2004 esivaalissa hän pyrki demokraattien presidenttiehdokkaaksi.
Hän on juontanut vuodesta 2011 lähtien PoliticsNation -talk show’ta MSNBC:llä.
TV5Monde

TV5Monde, vuosina 1984–2005 TV5, TV5 edelleen Kanadassa, on kansainvälinen ranskankielinen televisiokanava. Ohjelmisto koostuu Belgian (RTBF), Kanadan (Radio-Canada), Ranskan (France Télévisions) ja Sveitsin (RTS) televisioyhtiöiden ranskankielisistä ohjelmista. Kanavalla on ohjelmaa vuorokauden ympäri. Kanavaa välitetään kaapelin ja satelliitin välityksellä ja se on maailman neljänneksi laajimalle levinnyt televisiokanava. Kanavasta on eri versioita eri alueille. Suomessa TV5Monde on useimpien kaapelitelevisioyhtiöiden kanavavalikoimissa.
TV5Monden ohjelmatarjonta on monipuolista. Ohjelmistossa on mukana kulttuuria, elokuvia, dokumentteja, musiikkiohjelmia, uutisia, urheilua ja visailuohjelmia. Kanavalla on omatuotantoisia uutislähetyksiä ja säätiedotuksia, mutta myös muiden televisioyhtiöiden tuottamia uutislähetyksiä on ohjelmistossa.
Susan Raye

Susan Raye (s. 8. lokakuuta 1944 Eugene, Oregon) on yhdysvaltalainen countrylaulaja. 
Raye tuli tunnetuksi yhteistyöstään Buck Owensin kanssa. Hän aloitti pian myös soolouransa ja sai suurimman hittinsä laululla ”(I’ve Got a) Happy Heart”, joka nousi Yhdysvaltain countrylistan kolmannelle sijalle. Yhteistyö Owensin kanssa päättyi Don Richin kuolemaan vuonna 1974, mutta Raye jatkoi soolouraansa United Artists Recordsilla. Hän lopetti tähänastisen levytysuransa 1980-luvulla. 
Raye meni vuonna 1972 naimisiin Owensin rumpali Jerry Wigginsin kanssa. Avioliitosta syntyi kuusi lasta. Hän opiskeli 1980-luvulla psykologiaa ja on vannoutunut kristitty. Hän teki vielä 6. elokuuta 2003 harvinaislaatuisen julkisen esiintymisen Los Angelesin kansainvälisen lentoaseman 75-vuotisjuhlassa. Kunniavieras tulkitsi tilaisuudessa aiemman hittisinglensä ”Los Angeles International Airportin”.
Loveless

Loveless on anime- ja mangasarja, jonka on kirjoittanut Yun Kouga. Sarjassa esiintyy yaoi ja yuri teemoja. 
Juoni.
Päähenkilönä on kaksitoistavuotias Ritsuka Aoyagi, joka asuu mielenvikaisen äitinsä ja välinpitämättömän isänsä kanssa isoveljen kuoltua. Hän on menettänyt muistinsa kaksi vuotta aiemmin, jonka jälkeen hänen persoonallisuutensa muuttui täysin sosiaalisesta ja suositusta, keskinkertaisia tuloksia kokeissa saavasta pojasta sisäänpäin kääntyneeksi ja kovapäiseksi älyköksi. Ritsuka haluaisi muistaa kaiken - etenkin, kun hänen äitinsä hakkaa häntä yleensä siksi, koska "hän ei ole äidin oma Ritsuka ja käyttää tämän kehoa luvatta". Ritsuka käykin terapiassa, mutta se ei paljoa auta.
Tarina alkaa, kun Ritsuka vaihtaa koulua. Opettajat tietävät hänen isoveljensä Seimein kuolemasta; tämä oli poltettu kuoliaaksi sidottuna Ritsukan pulpettiin. Seimei oli Ritsukalle hyvin tärkeä, sillä Seimei oli hänen ainoa tukensa väkivaltaisen äidin pahoinpidellessä häntä. Ensimmäisen koulupäivän jälkeen Ritsuka tapaa Soubi Agatsuman, salaperäisen henkilön joka ilmenee olleen Seimein ystävä. Ritsuka saa selville, että Soubi ja Seimei olivat olleet taistelupari: Soubi oli "Fighter" (taistelija) ja Seimei oli ollut "Sacrifice" (uhri). Sacrificet saavat käskyttää Fightereitaan mielensä mukaan, ja ihanteellinen Fighter elääkin Sacrificen vuoksi ja on tämän omaisuutta, sillä Sacrificet nimensä mukaan kärsivät taisteluissa kaikki iskut, kun taas Fighter vain taistelee. Seimein viimeinen käsky Soubille oli rakastaa Ritsukaa ja testamentissaan hän antoikin Ritsukalle Fighterinsa eli Soubin. Tämä tekee Soubista ja Ritsukasta uuden parin, mutta ongelman aiheuttaa Ritsukan oikea nimi Loveless ja Soubin Beloved; vain samanniminen pari voi teoriassa olla oikea ja kunnollinen taistelupari. Kaikesta hässäkästä ja epätietoisuudesta huolimatta Soubi ja Ritsuka alkavat selvittää Seimein murhaajaa ja rakastuvat toisiinsa.
Julkaisut.
Animejaksoja on yhteensä 12. Manga-pokkareita on ilmestynyt 12 jotka sisältävät 117 kappaletta (chapter). Sarja jatkuu vieläkin Animen alkumusiikkina on Okina Reikan "Tsuki no Curse" ja loppumusiikkina Kaori Hikidan "Michiyuki".
Slovintsin kieli

Slovintsin kieli (slovintsiksi "słowińskô mòwa") on toisen maailmansodan aikana sukupuuttoon kuollut slaavilainen kieli. Jotkin yksittäiset kielen sanat ja ilmaisut ovat säilyneet nykypäivään saakka. Slovintsin kieli muistutti paljon kašubin kieltä, ja jotkin tahot uskovat slovintsin kielen puhujien olleen luterilaisia kašubin kielen puhujia. Kieli muistutti paljon myös puolaa.
International Computers

International Computers Ltd tai ICL oli brittiläinen tietotekniikkalaitteistojen valmistaja, joka toimi vuosina 1968–2002.
1990-luvun alussa ICL:llä oli toimintaa 70 maassa ja 27 000 työntekijää. Yhtiöllä oli vahva markkina-osuus Englannissa, Ranskassa, Tanskassa ja Hollannissa. 
Toukokuussa 1991 ICL hankki omistukseensa Nokia Datan, joka valmisti muun muassa MikroMikko-tietokoneita. MikroMikko säilyi myös ICL:n tuotemerkkinä.
Vuonna 1996 ICL:n ja Fujitsun mikrotietokoneiden valmistusyksiköt yhdistettiin uudeksi yhtiöksi, jolloin myös Suomen liiketoiminnot liitettiin osaksi uutta yhtiötä. Yhtiö nimettiin uudelleen nimellä Fujitsu Services Limited emoyhtiön Fujitsun mukaan.
Olesja Zykina

Olesja Nikolajevna Zykina (, s. 7. lokakuuta 1980 Kaluga, Neuvostoliitto) on venäläinen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu.
Zykina kilpaili Annecyn nuorten MM-kisoissa 1998, joissa hän sijoittui 100 metrin juoksussa kahdeksanneksi ajalla 11,88 ja Riian nuorten EM-kisoissa 1999, joissa hän voitti 400 metriä ajalla 52,00. Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 hän voitti 400 metrillä MM-pronssia ajalla 51,71. Hän oli samoissa kisoissa mukana Venäjän 4 x 400 metrin viestijuoksujoukkueessa, joka voitti MM-kultaa. Myöhemmin samana vuonna Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa Zykina sijoittui 400 metrillä kuudenneksi ajalla 50,93 ja oli voittamassa viestissä MM-pronssia. Seuraavana vuonna hän voitti Münchenin EM-kisoissa kultaa 400 metrillä ajalla 50,45 ja voitti viestissä hopeaa. Kauden lopussa hän juoksi yleisurheilun maailmancupissa kolmanneksi.
Zykina oli mukana voittamassa MM-kultaa Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 4 x 400 metrin viestissä. Myöhemmin samana vuonna hän oli kuudes Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa 400 metrillä ja oli mukana voittamassa viestissä MM-hopeaa. Kauden lopussa hän oli viides. Ateenan olympialaisissa 2004 Zykina oli mukana voittamassa pitkässä viestissä olympiahopeaa. Seuraavana vuonna hän juoksi Helsingin MM-kisoissa 400 metrillä kuudenneksi. Vuonna 2007 hän voitti samalla matkalla sisäratojen EM-pronssia ja vuotta myöhemmin sisäratojen MM-kultaa.
Annika Metsäketo

Annika Metsäketo (s. 19. helmikuuta 1971 Helsinki) on suomalainen juontaja ja radioääni. Hän on työskennellyt muun muassa NRJ:llä, Kiss FM:llä ja Radio Novassa. Lisäksi hän toimii freelance-juontajana erilaisissa tapahtumissa.
Metsäketo tuli valtakunnallisesti tunnetuksi toimiessaan pelinumeroiden ja Casinopelin arpojana "Speden Speleissä". Hän on juontanut televisiossa urheiluohjelmia, "Golden Stars" -laulukilpailun, sekä Elämä lapselle -konsertteja. Hän on myös näytellyt vuonna 1996 MTV3-kanavalla esitetyn Uuno Turhapuro -televisiosarjan muutamassa jaksossa ja sivuroolissa "Raid"- ja "Duudsonit"-elokuvissa. Metsäketo juonsi "Fiksumpi kuin koululainen" -katsojapeliä, joka esitettiin livenä itse ohjelman jälkeen. Hän on työskennellyt myös risteilyemäntänä Viking Linen "M/S Rosellalla". Metsäkedosta ilmestyi syksyllä 2022 Docendon kustantama ja toimittaja Veli Kojosen kirjoittama "Suora lähetys – Äänessä Annika Metsäketo" -niminen kirja. Nykyään Metsäketo työskentelee eri tv- tuotantoyhtiössä tehden TV ohjelmia.
Yksityiselämä.
Annika Metsäkedon isä oli muusikko Martti Metsäketo. Hänen veljensä on laulaja Tomi Metsäketo. Metsäketo avioitui vuonna 2013 turkkilaisen Baris Kirkgözinin kanssa. Metsäketo asui vuosituhannen vaihteessa avoliitossa näyttelijä-laulaja Sebastian Rejmanin kanssa. Metsäkedolla on ollut myös suhde naisen kanssa.
Paul Kipsiele Koech

Paul Kipsiele Koech (s. 10. marraskuuta 1981) on kenialainen estejuoksija.
Koech sijoittui vuoden 2003 3 000 metrin estejuoksussa toiseksi ajalla 7.57,42. Seuraavana vuonna hän voitti matkalla olympiapronssia Ateenan olympialaisissa ja juoksi kauden lopussa kolmanneksi. Vuonna 2005 Koech oli Helsingin MM-kisoissa seitsemäs ja voitti kauden lopussa . Seuraavana vuonna hän voitti Afrikan mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän oli ensimmäinen ja toinen yleisurheilun maailmancupissa.
Vuonna 2007 Koech oli ainoa 3 000 metrin esteissä kahdeksan minuutin rajan alittanut juoksija, mutta Osakan MM-kisoihin hän ei päässyt kilpailemaan. hän voitti estejuoksun ajalla 8.00,67. Maaliskuussa 2008 Koech saavutti 3 000 metrin juoksussa hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa Valenciassa.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Koech juoksi estejuoksussa neljänneksi ajalla 8.01,26. Bouabdellah Tahri ohitti hänet viime metreillä ja voitti pronssia 0,08 sekunnin erolla.
Solitary Motions

Solitary Motions on Emmin debyyttialbumi. Se ilmestyi vuonna 2001.
Albumilla julkaistiin singlenä kappaleet "Breakable", "Crashing Down", "Green Car" ja "Solitary Motions".
"Crashing Down" -kappaleen albumiversio on pidempi kuin singleversio.
Solitary Motions oli Suomen virallisella albumilistalla 18 viikkoa. Sen korkein listasijoitus oli yhdestoista.
Kappaleet.
Kappaleet on sanoittanut Emmi, ellei toisin mainita. Kappaleet ovat säveltäneet Emmi ja Hannu Korkeamäki, joka on myös sovittanut kappaleet.
Keski-Suomen Vasemmisto

Keski-Suomen Vasemmisto on yksi Vasemmistoliiton 13 piirijärjestöstä. Piiritoimisto sijaitsee Jyväskylässä. Järjestö perustettiin vuonna 1990. Siihen kuuluu nykyisin 28 osastoa. Vasemmistoliitolla on edustajia 23 Keski-Suomen kunnanvaltuustossa. Puolue menetti ainoan kansanedustajansa eduskuntavaaleissa 2015, mutta saavutti paikan takaisin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Brad Arnold

Brad Arnold (s. 27. syyskuuta 1978) on yhdysvaltalaisen alternative rock -yhtye 3 Doors Downin laulaja. Arnold on soittanut myös rumpuja bändin ensimmäisellä studio-albumilla "The Better Life". Arnold kasvoi Escatawpassa Mississippissä ja asuu tällä hetkellä Jacksonissa Mississipissä. 
Brad Arnold on nuorin bändin jäsenistä. Hän on sanonut, että ainoa paikka missä hän osaa sanoittaa, on rumpujen takana. Hän on koittanut sanoittaa muualla, mutta kertoi, että parhaan tunteen hän saa kuitenkin rumpujen takana.
Brad Arnold joutui autokolariin 3. helmikuuta 2006 ajaessaan Mississippiin. Arnold teloi pahasti kasvonsa, mutta säästyi pahemmilta vammoilta. Yhtyeen basisti Todd Harrell sanoi myöhemmin, "Jos Arnold ei olisi käyttänyt turvavöitä, hän olisi luultavasti kuollut."
Helmikuussa 2007 Arnold lauloi dueton "For the Love" Tracy Lawrencen kanssa.
Arnoldilla diagnosoitiin keväällä 2025 neljännen asteen munuaissyöpä, joka oli levinnyt jo myös keuhkoon.
Pohjanmaan Vasemmisto

Pohjanmaan Vasemmisto (ruotsiksi Österbottens Vänster) on yksi Vasemmistoliiton 13 piirijärjestöstä. Sen toimii Vaasan vaalipiirissä, eli Pohjanmaan, Etelä-Pohjanmaan ja Keski-Pohjanmaan maakunnissa. Piirin puheenjohtaja on Antti Knuuttila Seinäjoelta. Piirin toimisto sijaitsee Vaasassa Kotirannan Työväentalolla.
Vasemmistoliitolla on viimeksi ollut kansanedustaja Vaasan vaalipiiristä vaalikaudella 1995–1999. Pohjanmaan Vasemmisto on edustettuna Keski-Pohjanmaan-, Etelä-Pohjanmaan- ja Pohjanmaan liittojen maakuntavaltuustoissa. Vasemmistoliitolla on 32 valtuutettua Vaasan vaalipiirin kunnissa.
Piirijärjestöllä on ruotsinkielinen jaosto, joka huolehtii toiminnasta ruotsin- ja kaksikielisissä kunnissa.
Satakunnan Vasemmistoliitto

Satakunnan Vasemmistoliitto on yksi Vasemmistoliiton 13 piirijärjestöstä. Järjestöön kuuluu 67 osastoa, joihin kuuluu yhteensä noin 1 000 jäsentä. Piiritoimisto sijaitsee Porissa.
Vasemmistoliitolla oli Satakunnan vaalipiiristä (entinen Turun läänin pohjoinen vaalipiiri) kaksi kansanedustajaa vuoteen 2003. Kaksissa viime eduskuntavaaleissa se on kuitenkin saanut läpi vain yhden ehdokkaistaan.
Satakunnan Vasemmistoliiton toiminta-alueella ilmestyi vuoteen 2015 asti Kansan Uutiset Oy:n julkaisema Satakunnan Työ -sanomalehti.
Lasse Lind

Lasse Lind (s. 3. tammikuuta 1981 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija ja futsalpelaaja. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi myös Suomen beachfutismaajoukkueen ensimmäisessä epävirallisessa ottelussa vuonna 2009 Viroa vastaan.
Hyökkäävässä roolissa keskikentällä viihtyvä Lind on alun perin HJK:n kasvatti, joka on hakenut kokemusta myös Saksan kentiltä. Kaudella 2006 FC Hongan riveissä pelannut Lasse Lind siirtyi FC Viikinkeihin kaudeksi 2007. Lind edusti kaudella 2009 Ykkösessä pelaavaa FC Hämeenlinnaa, jonne hän siirtyi Atlantiksesta.
Futsalin puolella Lind on edustanut espoolaista GFT:tä ja hän on pelannut Suomen futsalmaajoukkueessa 30 ottelua (7 maalia) . Kaudella 2020-2021 Lind valmensi HIFK:ta joka debytoi pääsarjatasolla futsal-liigassa.
Naman Keïta

Naman Keïta (s. 9. huhtikuuta 1978 Pariisi) on ranskalainen yleisurheilija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu.
Keïta sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 2001. Hän kilpaili ensimmäisissä arvokisoissaan Münchenin EM-kisoissa 2002, joissa hän karsiutui 400 metrin aitojen alkuerissä ajalla 50,20, mutta oli mukana voittamassa pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti Ranskan mestaruuden 400 metrin aidoissa. Pariisin MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin aitojen välierissä ajalla 49,57, mutta oli mukana voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestissä. Vuonna 2004 Keïta oli toinen Euroopan cupissa ajalla 49,04 ja voitti olympiapronssia Ateenan kesäolympialaisissa ajalla 48,26. Kauden lopussa hän juoksi seitsemänneksi.
Keïta voitti 2005 Euroopan cupin ja sijoittui Helsingin MM-kisoissa viidenneksi. Kauden lopussa hän oli neljäs. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan cupin superliigan ja juoksi Göteborgin EM-kisoissa 400 metrin aidoissa neljänneksi, jonka lisäksi oli voittamassa kultaa pitkässä viestissä. Kauden lopussa hän sijoittui seitsemänneksi ja yleisurheilun maailmancupissa viidenneksi. Hän karsiutui Osakan MM-kisoissa 2007 välierissä, mutta kisojen jälkeen kävi ilmi, että hän oli antanut juuri ennen kisoja positiivisen doping-näytteen. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 1.9.2007–31.8.2009.
Lähde: IAAF
Mediauutiset

Mediauutiset oli MTV3:n uutis- ja ajankohtaistoimituksen tuottama ohjelma, joka käsitteli viestintää. Ohjelmaa lähetettiin 1990-luvulla MTV3-kanavalla lauantaisin kello 19.15. Pienen paussin jälkeen Mediauutiset oli MTV3-kanavan ohjelmistossa myös vuosina 2000-2001. 
Ohjelman aiheet liittyivät sanoma- ja aikakauslehtiin, televisioon, radioon, internetiin ja matkapuhelimiin.
Ohjelman juontajia ovat olleet Petri Saraste ja Unna Lehtipuu sekä Tanja Huutonen.
Ohjelman tuottajina ovat olleet Petri Saraste, Kari Pyrhönen ja Pertti Nyberg.
Rikard Nordraak

Rikard Nordraak (12. kesäkuuta 1842 – 20. maaliskuuta 1866) oli norjalainen säveltäjä. Hän syntyi Oslossa ja sävelsi musiikin Norjan kansallislauluun ("Ja, vi elsker dette landet"), johon hänen serkkunsa Bjørnstjerne Bjørnson oli kirjoittanut sanat.
Nordraak kuoli tuberkuloosiin vain 23-vuotiaana eikä siten ehtinyt säveltää laajaa tuotantoa. Hänen noin neljästäkymmenestä säilyneestä teoksestaan suurin osa on pienimuotoisia lauluja ja pianokappaleita.
Nordraak oli Edvard Griegin läheinen ystävä. Grieg julkaisi postuumisti tämän "Scherzo Capriccion" ja sävelsi hänen varhaisen kuolemansa johdosta tunnetun surumarssin. Nordraak oli sairastunut tuberkuloosiin lähdettyään toukokuussa 1865 Berliiniin täydentämään opintojaan.
Meßkirch

Meßkirch ("Messkirch") on kaupunki Sigmaringenin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Bodenjärven ja Tonavan välisellä alueella Schwabenin historiallisella alueella. Kaupungin läpi virtaa Tonavan sivujoki Ablach. Meßkirchissä oli kesäkuun 2022 lopussa 8 689 asukasta, ja sen pinta-ala on 76,2 neliökilometriä.
Meßkirch on kahden temaattisesti määritellyn lomareitin ("Ferienstraße") varrella. Yläschwabenilaisen barokkitien teemat ovat luonto, kulttuuri ja barokki. Toinen reitti on Hohenzollernstraße. Kaupungin nähtävyyksiä ovat muun muassa "Schloß Messkirch", "Die Stadtpfarrkirche St. Martin" ja "Die Liebfrauenkirche", joihin vuosisatojen aikana vaihdelleet tyylikaudet ovat jättäneet jälkensä. Kaupungin tärkein työnantaja on Bizerba GmbH &amp; Co. KG -konsernin tuotantolaitos. 1940- ja 1950-luvuilla Meßkirch oli tuolloin tunnetun Veritas Formula 1 -tallin kotipaikka. Meßkirchin kuuluisia henkilöitä ovat muun muassa filosofi Martin Heidegger, kirjailija Arnold Stadler, arkkipiispa Conrad Gröber ja säveltäjä Conradin Kreutzer. Lauluduo Geschwister Hofmannin Alexandra ja Anita Hofmann asustavat Meßkirchissa.
Historia.
Varhaisin maininta Meßkirchista on vuodelta 1080 Heimerad-nimisen papin yhteydessä. Kaupunkioikeudet Meßkirch sai vuonna 1261. Puolen vuosituhannen ajan 1300-luvun alusta alkaen kaupunki tunnettiin kuuluisan Herren von Zimmern -aatelissuvun asuinsijana. Suku vaikutti pikkukaupungin arkkitehtoniseen ilmeeseen sekä taide-elämään. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana vuonna 1627 kaupungin ottivat haltuunsa Fürstenbergin ruhtinaat. Fürstenbergien suvun Meßkirchin haara sammui 1744. Ranskalaiset ja itävaltalaiset sotivat Meßkirchissa 5. toukokuuta 1800, taistelun muistona Meßkirchin nimi mainitaan Pariisin riemukaaressa. 1806 kaupungista tuli osa Badenin suurherttuakuntaa ja se oli vuoteen 1936 badenilainen hallintokaupunki ("Oberamtstadt"). Piirikuntauudistuksen jälkeen vuodesta 1973 Meßkirch on kuulunut Sigmaringenin piirikuntaan ja Tübingenin hallintopiiriin.
Musa Audu

Musa Audu (s. 18. kesäkuuta 1980) on nigerialainen 400 metrin juoksija.
Audu kilpaili Ateenan kesäolympialaisissa 2004 Nigerian 4 x 400 metrin viestijuoksujoukkueessa, joka voitti kisoissa olympiapronssia.
No Nothing

No Nothing on Emmin toinen albumi. Albumista on olemassa kaksi painosta. Ensimmäinen painos julkaistiin vain Suomessa lokakuussa 2002. Toinen painos julkaistiin niin Suomessa kuin muuallakin Euroopassa vuonna 2003. Ensimmäisellä painoksella oleva kappale "Toss Me Down" puuttuu toisesta painoksesta. Kansainvälisellä painoksella on kaksi kappaletta, joita ei ole ensimmäisellä painoksella: "Into the World" ja "World Is Crazy". Kumpikin painos on kopiosuojattu.
"Dancing thru the Stars" julkaistiin myyntisinglenä lokakuussa 2002 ennen albumin julkaisua. "Into the World" julkaistiin promo-singlenä vuonna 2003. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 38.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on sanoittanut Emmi. Ellei toisin mainita, kappaleet ovat säveltäneet Emmi ja Hannu Korkeamäki.
Rock Art

Rock Art on rockyhtye Magnumin vuonna 1994 julkaistu yhdestoista studioalbumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin.
Sykloheksanoni

Sykloheksanoni kuuluu ketonien aineryhmään ja on homosyklinen yhdiste. Aineen kemiallinen kaava on C6H10O. Sykloheksanonista käytetään myös nimiä "ketoheksametyleeni", "pimeliketoni" ja "sykloheksyyliketoni".
Sykloheksanoni on normaaliolosuhteissa syttyvää olomuodoltaan väritöntä tai kellertävää öljymäistä nestettä, jolla on piparminttua ja asetonia muistuttava haju. Sykloheksanonin hajukynnys 0,12 ppm, leimahduspiste 44 °C (c.c.) ja itsesyttymislämpötila 420 °C. Aine sekoittuu moniin orgaanisiin liuottimiin. Yhdistettä esiintyy kasveissa sekä kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Sykloheksanonia voidaan valmistaa fenolista tai sykloheksaanista. Fenolia vedyttämällä nikkelikatalyytin läsnä ollessa muodostuu sykloheksanolin ja sykloheksanonin seos ja sykloheksanoli voidaan edelleen hapettaa sykloheksanoniksi. Mikäli prosessissa katalyyttinä käytetään jalometalleja, kuten palladiumia, platinaa, ruteniumia, iridiumia tai osmiumia muodostuu vain sykloheksanonia. Vedytys vidaan tehdä joko kaasu- tai nestefaasissa. Yhdistettä on mahdollista tuottaa myös sykloheksaanin hapetuksella. Tällöin katalyyttinä toimivat kobolttiyhdisteet.
Tärkeimmät sykloheksanonin käyttökohteet ovat polymeerisynteeseissä tarvittavien yhdisteiden valmistus. Se voidaan hapettaa typpihapon avulla adipiinihapoksi ja lisäksi siitä valmistetaan nailonin valmistuksessa tarvittavaa sykloheksanonioksiimia ja edelleen kaprolaktaamia. Siitä voidaan valmistaa myös väriaineita, lääkkeitä sekä tuholais- ja rikkaruohomyrkkyjä. Liuottimena sitä käytetään hyönteismyrkyissä ja muovien, kuten polystyreenin ja hartsien sekä etyyliselluloosan liuottimena.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikaisessa altistumisessa sykloheksanoni ja sen höyry ärsyttävät silmiä, ihoa ja hengitysteitä sekä suuremmille pitoisuuksille se voi aiheuttaa tajunnantason laskua. Sykloheksanoni on luokiteltu Suomessa orgaanisena liuottimena työssä aineelle altistumisen yhteydessä työministeriön päätöksen 1044/91 mukaan perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle vaaraa aiheuttavaksi aineeksi.
Juhani Järvinen

Jouko Juhani Järvinen (9. toukokuuta 1935 Tuulos – 31. toukokuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen pikaluistelija ja toistaiseksi viimeisin suomalainen yleisluistelun maailmanmestari.
Juhani Järvinen voitti pikaluistelun poikien Suomen mestaruuden 1951–1953 ja nousi kansainväliseen tietoisuuteen 18-vuotiaana Davosin EM-kisoissa 1954, joissa hän sijoittui yhteispisteissä viidenneksi. Hänen matkakohtaiset sijoituksensa olivat kahdeksas (500 metriä), seitsemäs (5 000 metriä), viides (1 500 metriä) ja seitsemäs (10 000 metriä).
Cortina d'Ampezzon olympialaisissa 1956 Järvinen sijoittui 1 500 metrillä neljänneksi Toivo Salosen viedessä pronssia 0,3 sekuntia Järvistä nopeampana. Tuo sijoitus jäi Järvisen olympiauran parhaaksi, sillä Squaw Valleyssa 1960 Järvinen oli 1 500 metrillä viides ja Innsbruckissa 1964 kahdeksas, eikä hän muilla matkoilla menestynyt yhtä hyvin.
Järvisen uran paras vuosi oli 1959. Oslon MM-kisoissa Järvinen voitti kultamitalin sijoituttuaan osamatkoilla kuudenneksi 500 metrillä (ajalla 43,4), kolmanneksi 5 000 metrillä (8.13,6), toiseksi 1 500 metrillä (2.16,2) ja seitsemänneksi 10 000 metrillä (17.19,9). Toivo Salonen varmisti Suomen kaksoisvoiton. Göteborgin EM-kisoissa Järvinen sai hopeaa Norjan Knut Johannesenin jälkeen. Matkavoiton hän sai 1 500 metrillä (2.15,5). Squaw Valleyn olympialaisten esikisoissa Järvinen luisteli 1. maaliskuuta 1 500 metrin maailmanennätyksen 2.06,3, joka pysyi voimassa lähes seitsemän vuotta, kunnes Hollannin Ard Schenk alitti sen.
Järvinen osallistui sekä MM- että EM-kisoihin kahdeksan kertaa. Olympiamitalisti Toivo Saloselle hän hävisi arvokisojen yhteispisteissä vain kerran mutta SM-kisoissa Järvinen jäi seitsemän kertaa hopealle ja viidesti hänen edellään mestarina oli Salonen. Järvinen valittiin vuoden urheilijaksi 1959. Järvinen valittiin voittajaksi Viikkosanomien Vuoden 1959 suosituin suomalainen -kilpailussa.
Ratapyöräilijänä Juhani Järvinen saavutti TUL:n mestaruuden 4 000 metrin joukkuetakaa-ajossa 1957 ja pronssia tandemajossa 1958. Hän toimi TUL:n luisteluvalmentajana 1964–1968, Helsingin Työväen Luistelijain puheenjohtajana 1972–1984 ja Suomen Olympiakomitean hallituksen jäsenenä 1977–1984. Hänen leskensä Anja Järvinen on toiminut Suomen Olympiakomitean hallituksen jäsenenä ja Suomen Olympia-Akatemian puheenjohtajana. Heidän poikansa Timo Järvinen on pikaluistelun olympiaedustaja ja pikaluisteluvalmentaja.
Helge Zimdal

Helge Zimdal (1903–2001) oli ruotsalainen arkkitehti.
Zimdal valmistui Kungliga tekniska högskolanin arkkitehtuurikoulusta vuonna 1927. Vuonna 1930 hän valmistui kuninkaallisesta taidekorkeakoulusta. Hän piti arkkitehtitoimistoa yhdessä Nils Ahrbomin kanssa vuosina 1927–1951. He suunnittelivat useita tunnettuja koulurakennuksia. Chalmersissa Göteborgissa Zimdal toimi arkkitehtuurin professorina vuosina 1951–1970.
Lauhahiipijä

Lauhahiipijä ("Thymelicus lineola") on Suomen pienin paksupääperhoslaji ja eräs Euroopan yleisimmistä päiväperhosista.
Koko ja ulkonäkö.
Punaruskea lauhahiipijä jää pienen kokonsa vuoksi helposti huomaamatta, sillä sen siipien kärkiväli on vain 25–28 mm. Siipien yläpinnat ovat ruskehtavan oranssit ja siipien ulkoreunat sekä takasiipien etureuna ovat mustanruskeat. Siipisuonet erottuvat tummina. Koiraalla on lisäksi etusiipien keskiosassa paksu mustanruskea viiru, jonka suomut erittävät naaraita houkuttavaa feromonia. Etusiipien alapinnat ovat oranssinruskeat ja takareunastaan tummemmat, takasiipien harmaanruskeat mutta takareunasta kellertävämmät. Tuntosarven kärjessä oleva koukkukärkinen paksuuntuma on alapinnaltaan musta.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lauhahiipijän levinneisyys yltää Pohjois-Afrikasta Euroopan Venäjälle, Mongoliaan ja Siperian itäosiin. Euroopassa laji puuttuu oikeastaan vain Välimeren saarilta, Islannista, Irlannista ja Fennoskandian pohjoisosista. Se on myös levinnyt vieraslajina Yhdysvaltojen itärannikolle sekä laajalle alueelle Kanadassa. Suomessa se on erittäin yleinen Oulu–Kajaani-linjan eteläpuolella, mutta pohjoisimmat havainnot ovat Rovaniemeltä. Hiipijät lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun loppupuolelta aina elokuun lopulle tai syyskuun alkuun saakka.
Elinympäristö ja elintavat.
Suomessa lauhahiipijä on selvästi yleisin paksupää ja yksi kaikkein runsaimpia päiväperhosia. Valtakunnallisessa päiväperhosseurannassa 2013 lauhahiipijä oli Suomen viidenneksi yleisin päiväperhoslaji. Myös muualla Euroopassa se on varsin tavallinen. Elinympäristöksi sille kelpaa miltei mikä tahansa runsaskukkainen ja -heinäinen niitty, keto tai tienvierus, mikä selittääkin lajin runsaslukuisuuden. Perhosten lento on nopeaa ja tapahtuu pyrähdyksittäin, mutta lauhahiipijä ei ole yhtä nopea lentäjä kuin useimmat muut paksupäät. Ravinnokseen aikuiset yksilöt käyttävät kukkien mettä, mutta koiraita voi tavata suurina ryhminä imemässä suoloja lätäköistä, kosteasta maanpinnasta tai eläinten jätöksistä. Lajilla on erikoinen lepoasento, jossa takasiivet ovat lähes vaakasuorassa ja etusiivet vinottain pystyssä niiden päällä.
Naaras munii munat muutamien munien riveiksi heinien lehdille. Toukka kehittyy kuoriutumisvalmiiksi jo syksyllä, mutta kuoriutuu vasta keväällä. Näin ollen muna on talvehtiva elämänvaihe, mikä on päiväperhosten keskuudessa melko poikkeuksellista. Myöhemmin toukka sitoo ravintokasvin lehtiä suojakseen ja myös koteloituu yhteen sidottujen lehtien väliin.
Lajin levittyä vahingossa timoteikuorman mukana Pohjois-Amerikkaan vuonna 1910 sillä ei ollut luontaisia vihollisia, mikä teki lauhahiipijästä paikoin merkittävän heinäkasvien tuholaisen. Euroopassa sillä tiedetään elävän ainakin 22 eri loispistiäislajia.
Ravintokasvi.
Toukat syövät erilaisia heinäkasveja ("Poaceae"), esim. juolavehnää ("Elymus repens") ja nurmilauhaa ("Deschampsia caespitosa").
Haisukurjenpolvi

Haisukurjenpolvi ("Geranium robertianum") on lehdoissa ja kivikoissa tavattava yksivuotinen tai useimmiten kaksivuotinen kurjenpolvi. Koko kasvi haisee epämiellyttävältä.
Ulkonäkö ja koko.
Haisukurjenpolvi kasvaa 15–40 cm korkeaksi. Varsi on useimmiten punertava, monihaarainen sekä karvainen. Vaaleanvihreät lehdet ovat kolmisormisia ja karvaisia. Lehden keskilehdykkä on pitkäruotinen. Kukat ovat kooltaan 12–15 mm leveitä. Kukissa on ruusunpunaiset, pyöreäkärkiset ja pitkäkyntiset terälehdet, joissa on ohuita vaaleita suonia. Verholehdet ovat pystyjä, sileitä ja otakärkisiä. Suomessa haisukurjenpolvi kukkii kesä-syyskuussa. Kasvin hedelmykset ovat verkkoharjaisia.
Nimensä kasvi on saanut epämiellyttävästä hajustaan, joka korostuu erityisesti kasvia hierottaessa.
Levinneisyys.
Haisukurjenpolvi kasvaa koko Euroopassa pohjoisinta Fennoskandiaa ja Pohjois-Venäjää lukuun ottamatta. Lajia tavataan myös Pohjois-Afrikassa, Turkissa, Kaukasuksella, Lähi-idässä ja monin paikoin muualla Aasiassa. Se on levinnyt myös muun muassa Pohjois-Amerikkaan, Chileen, Uuteen-Seelantiin ja Etelä-Afrikkaan. Suomessa haisukurjenpolvea tavataan pääasiassa linjan Pori–Tampere–Lappeenranta eteläpuolella. Hajaesiintymiä on muuallakin Suomessa. Pohjoisimmat havainnot lajista ovat Keski-Pohjanmaalta ja Kainuusta.
Elinympäristö.
Haisukurjenpolvi kasvaa sammaleisilla lehtokivillä, lohkareikoissa, kallionpengermillä ja rantalehdoissa.
Käyttö.
Haisukurjenpolvea on käytetty lutikoiden ja muiden kotien syöpäläisten torjumiseen hieromalla murskattua kasvia seiniin ja huonekaluihin. Se on myös vanha rohdoskasvi, jota käytettiin erityisesti haavojen hoitoon sekä verenvuodon tyrehdyttämiseen. Kasvia hyödynnettiin sekä ulkoisesti että sisäisesti nautittuna. Aikaisemmin haisukurjenpolvea saattoi ostaa lääkkeeksi apteekeissa.
Hajuheinä

Hajuheinä eli taigahajuheinä ("Cinna latifolia") on monivuotinen lehdoissa tavattava heinäkasvi. Suomessa laji on rauhoitettu ja uhanalaisuudeltaan silmälläpidettävä (NT). Hajuheinä kuuluu Euroopan neuvoston uhanalaisten kasvien luetteloon.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen hajuheinä kasvaa lähes metrin korkuiseksi. Se on lyhytrönsyinen ja kalju. Lehden tupet ovat avoimia. Karheat lehdet ovat pitkäkärkisiä, kapeatyvisiä, 10–22 senttimetriä pitkiä ja 1–1,5 cm leveitä. Röyhy on 12–20 cm pitkä ja sen haarat ovat siirottavia tai nuokkuvia. Tähkylät ovat 3 mm pitkiä, yksikukkaisia ja teräväselkäisiä. Kaleet ovat tähkylän pituisia ja tasasoukkia. Ulkohelve on vihreä ja siinä on hyvin lyhyt, kaleiden peittoon jäävä vihne. Hajuheinä kukkii heinäkuussa. Nimensä kasvi on saanut siitä, että sen kuivat versot tuoksuvat kumariinilta.
Levinneisyys.
Euroopassa hajuheinää kasvaa harvinaisena Norjassa, Ruotsissa, Baltian maissa ja Venäjällä, josta levinneisyysalue jatkuu katkonaisena Kaukasukselle ja Siperiaan aina Japaniin saakka. Yleisempi laji on Pohjois-Amerikassa, jossa sitä tavataan Alaskassa, Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjois-ja keskiosissa. Suomessa hajuheinää tavataan etenkin Hämeestä, Keski-Suomesta ja Savosta, muualta maasta on vain hajanaisia havaintoja. Kasvupaikkoja tunnetaan Suomesta alle 150. Hajuheinä lienee levinnyt Suomeen myöhäisjääkaudella.
Elinympäristö.
Hajuheinää tavataan useimmiten paikoissa, joissa vallitsee viileä ja tasaisen kostea pienilmasto. Tällaisia paikkoja ovat muun muassa puronvarsilehdot, louhikot ja kivikkoiset lehdot.
Hammasjuuri

Hammasjuuri ("Cardamine bulbifera", syn. "Dentaria bulbifera") on lehdoissa tavattava ristikukkaiskasvi. Sen korkeus on 20–80 cm, ja se kukkii touko-kesäkuun aikana. Sen juurakko on vaakasuora. Kukka on punertava, vaaleansinipunainen tai valkoinen. Hammasjuuri kasvaa kalkkipitoisessa maassa.
Hammasjuuri esiintyy alkuperäisenä Suomessa Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa ja läntisellä Uudellamaalla enimmäkseen saaristossa ja rannikolla.
Hammasjuuri on Suomessa rauhoitettu laji.
Raoul Koczalski

Armand Georg Raoul von Koczalski (3. tammikuuta 1884 Varsova – 24. marraskuuta 1948 Poznań) oli puolalainen säveltäjä ja pianisti. 
Koczalski aloitti pianonsoiton lapsena. Hän piti konsertteja 7-vuotiaana ja kierteli Euroopan kaupungeissa jo 9-vuotiaana. Hän opiskeli Lvivissä Karl Mikulin johdolla. 
Koczalski tuli pianistina tunnetuksi Frédéric Chopinin tulkinnoistaan. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu mm. piano- ja orkesteriteoksia sekä oopperat "Rymond" (1902) ja "Die Sühne" (1909).