tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kiiltokakadu

 
Kiiltokakadu ("Calyptorhynchus lathami") on suurikokoinen australialainen papukaijalaji. Laji on nimetty John Lathamin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö.
Kiiltokakadun pituus on noin 48 cm ja paino 400–500 g. Sen höyhenpuku on alapuolelta ja päästä tummanruskea ja yläpuolelta musta. Koiraan reunimmaisissa pyrstösulissa on kirkkaanpunaiset raidat, naaraalla ne ovat keltaisen ja mustan kirjavat. Monilla naarailla on keltaista pään sivuilla ja kaulassa. Nokka on harmaa, iiris tummanruskea ja koivet harmaat. Nuori lintu muistuttaa naarasta, mutta keltaista on vähemmän, ja joillakin nuorilla koirailla saattaa olla punaista pyrstössä.
Esiintyminen.
Kiiltokakadu elää Australian länsiosassa Queenslandin keskiosista itäiseen Victoriaan. Tämä populaatio koostuu kahdesta alalajista, yleisemmästä "erebus" (noin 12 000 yksilöä) ja harvinaisemmasta "lathami" (noin 5 000 yksilöä) alalajista. Erillinen uhanalainen populaatio elää Kengurusaarella, ja tämän populaation koko on noin 70 paria ja se kuuluu alalajiin "halmaturinus". Kokonaispopulaatio on noin 17 140 yksilöä. Lajin elinympäristön laajuus on 100 000–1 000 000 neliökilometriä.
Elinympäristö.
Kiiltokakadut elävät monenlaisissa metsissä, kuivista rannikkometsistä sademetsiin, paljolti siellä missä kasvaa kasuariinapuita ("Casuarina"), eritoten "C. littoralis"-lajia, sillä puun siemenet ovat lajin pääravintoa. Kengurusaarella ne syövät "C. stricta"n siemeniä. Kiiltokakadut esiintyvät tavallisesti pareittain, perhekunnittain tai pieninä parvina.
Lisääntyminen.
Lisääntymiskausi on maalis-elokuussa. Pesäpuu on tavallisimmin aukealla sijaitseva suuri yksinäinen puu. Kiiltokakadunaaras munii yhden munaa puunkoloon tehtyyn pesään. Muna on kooltaan 44,3 mm x 33,7 mm. Naaras hautoo munaa noin neljä viikkoa. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta. Poikasen ensimmäisen elinviikon aikana vain naaras hoitaa ja ruokkii sitä, sen jälkeen molemmat emot ruokkivat poikasta kahdesti päivässä. Poikanen lähtee pesästä noin kolmen kuukauden ikäisenä ja on emoistaan riippuvainen vielä usean kuukauden ajan.
Ravinto.
Kiiltokakadut syövät pääasiassa siis kasuariinapuiden siemeniä, joskus myös muiden puulajien (eukalyptusten, akasioiden, "Angophora"n) siemeniä. Ne syövät lisäksi puissa elävien hyönteisten toukkia. Ne ruokailevat hiljaisina puun latvustossa, josta kuuluu vain nokan napsetta niiden availlessa käpyjä. Ruokaillessaan ne ovat melko kesyjä.
Fathi Shakaki

Fathi Shakaki (, tunnetaan myös nimellä Shaqaqi, Shqaqi tai Shiqaqi) (s. 4. tammikuuta 1951; k. 26. lokakuuta 1995) oli palestiinalainen islamistisen jihadin (PIJ) perustajia. 
Varhainen elämä.
Shakaki syntyi 4. tammikuuta 1951 Gazan kaistalla Palestiinassa sijaitsevan pakolaisleirin slummeissa. Shaqaqi sai koulutuksensa Yhdistyneiden kansakuntien koulussa ja Länsirannan Bir Zeit -yliopistossa. Hän valmistui aluksi matematiikan opettajaksi, mutta muutti vuonna 1974 Egyptiin opiskelemaan lääketiedettä. 
Poliittinen toiminta.
Egyptissä Shaqaqin poliittiset uskomukset alkoivat muodostua. Hän katsoi, että Palestiinan vapautusjärjestön vastustus Israelin miehitykselle Palestiinassa oli arvoton, koska se ei perustunut islamiin.
Shakaki perusti PIJ:n yhdessä Abd Al Aziz Awdanin kanssa Gazassa vuonna 1981. Järjestö oli Egyptin islamilaisen jihadin alajärjestö. 
Shakaki pidätettiin ja tuomittiin vuodeksi vankeuteen vuonna 1983 ja kolmeksi vuodeksi vuonna 1986 poliittisesta toiminnastaan. Israel karkotti hänet Etelä-Libanoniin elokuussa 1988, ja hänet siirrettiin myöhemmin Yarmoukin pakolaisleirille Damaskoksen ulkopuolelle. Hän oli avainhenkilö kansallisen liittouman perustamisessa vuonna 1994. Liittouma oli kahdeksan PLO-ryhmän, PIJ:n ja Hamasin koalitio joka hylkäsi Oslon rauhanprosessin.
Shakakin uskottiin olleen vastuussa joistakin vuoden 1995 itsemurhapommi-iskuista Israelissa.
Salamurha.
Israelin tiedustelupalvelu Mossad ampui Shakakin 26. lokakuuta 1995 Diplomat Hotelissa Sliemassa Maltalla. Shakaki oli tullut maahan tekaistulla nimellä "tohtori Ibrahim Shaweshi". Shakaki oli käynyt vuonna 1993 Maltalla neljä kertaa. Tällä kertaa hän oli matkalla Tripoliin, jossa hänen piti neuvotella Libyan johtajan Muammar Gaddafin kanssa, joka rahoitti Shakakin järjestöä.
Shakakia kohti käveli mies, kun hän oli saapumassa hotelliin, ja mies ampui Shakakia viisi kertaa päähän äänenvaimennetulla aseella. Shakakin murhaajat olivat salakuljettaneet Maltalle Yamaha-moottoripyörän, jota käytettiin Shakakin seuraamisessa. Se löytyi saaren pohjoisosasta Msidan kylästä, josta murhaajat pakenivat pikaveneellä avomerelle, jossa oli rahtilaivaa odottamassa jonka määränpää oli Haifa. Shahakin hautaisissa Damaskoksessa oli noin 40 000 ihmistä 1. marraskuuta. Myös Gazassa mellakoitiin.
Merikeskus

Merikeskus on Suomen ympäristökeskukseen 1. tammikuuta 2009 perustettu organisaatio. Merentutkimuslaitos lakkautettiin ja sen toiminnot siirtyivät Suomen ympäristökeskukseen ja Ilmatieteen laitokselle. Merikeskukseen on keskitetty meriekologinen tutkimus aavalta mereltä rannikkovesille. Merikeskus tuottaa uutta tietoa merestä ja sen tilasta ja myös tutkimuksen avulla arvioi suojelutoimien tehoa ja menetelmiä. Noin puolet eli 53 henkilöä siirtyi Merentutkimuslaitokselta ympäristökeskuksen Merikeskukseen. Tutkimusalus Aranda on Merikeskuksen hallinnassa.
Toimintojen uudelleenjärjestelyn toivotaan selkeyttävän tutkimuksen organisointia, tutkimustyön tehokkuuden lisääntymistä, suomalaisen merentutkimuksen vahvistumista sekä tutkimuslaitosten roolia kansainvälisessä tutkimus- ja tiedeyhteisössä. Lisäksi toivotaan edellytyksiä meriturvallisuuspalveluiden tuotannon paranemiselle.
Tutkimusohjelmat.
Merikeskuksella on kolme tutkimusohjelmaa:
Ilmatieteen laitoksen merentutkimuksen ohjelmaan keskitettiin fysikaalinen merentutkimus, kuten aallokkoon ja merenkorkeuteen liittyvä palvelu- ja tutkimustoiminta.
Pitkänokkakakadu

Pitkänokkakakadu ("Zanda baudinii") on australialainen kakadulaji. Laji on nimetty ranskalaisen tutkimusmatkailija Nicolas Baudinin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö.
Pitkänokkakakadun pituus on noin 48 senttimetriä ja paino 400–500 grammaa. Sen höyhenpuku on alapuolelta ja päästä tummanruskea ja yläpuolelta musta. Koiraan reunimmaisissa pyrstösulissa on kirkkaanpunaiset raidat, naaraalla ne ovat keltaisen ja mustan kirjavat. Monilla naarailla on keltaista myös pään sivuilla ja kaulassa. Nokka on harmaa, iiris tummanruskea ja koivet harmaat. Nuori lintu muistuttaa naarasta, mutta keltaista on vähemmän, ja joillakin nuorilla koirailla saattaa olla punaista pyrstössä.
Esiintyminen.
Pitkänokkakakadu elää Australian lounaiskolkassa Perthin, Albanyn ja Margaret Riverin välillä. Lajin kokonaispopulaatio on noin 10 000–15 000 yksilöä, mutta tästä vain noin 10 prosenttia muodostaa pesimäkannan. Pitkänokkakakadu on sangen riippuvainen järeistä, halkaisijaltaan yli 1,5-metrisistä marripuista ("Eucalyptus calophylla" eli "Corymbia calophylla"). Sen elinympäristössä on tehty erittäin laajoja hakkuita ja vuosina 1976–1998 kaadettiin hakkeeksi ja sahatavaraksi noin yhdeksän miljoonaa kuutiometriä marria. Laji onkin vähentynyt huomattavasti.
Pitkänokkakakadu luettiin aikaisemmin mustakakadun alalajiksi. Se on usein myös määritetty väärin lyhytnokkakakaduksi.
Elinympäristö.
Pitkänokkakakadut elävät tuoreissa eukalyptusmetsissä, eritoten siellä missä kasvaa karria ("Eucalyptus diversicolor"), "E. calophylla" ja "E. marginata" -puita.
Lisääntyminen.
Pitkänokkakakadun pesäpuu on tavallisesti aukealla sijaitseva suuri yksinäinen marri. Naaras munii yhden, joskus kaksi, munaa puunkoloon tehtyyn pesään. Naaras hautoo munaa noin neljä viikkoa. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta. Poikanen lähtee pesästä noin 11 viikon ikäisenä ja on emoistaan riippuvainen vielä usean kuukauden ajan.
Ravinto.
Pitkänokkakakadut syövät pääasiassa mäntyjen siemeniä. Ne aterioivat myös muilla siemenillä ja puutarhoissa muun muassa omenan ja päärynän sekä muidenkin viljelypuiden siemenillä ja hedelmillä. Lisäksi ne juovat marrin kukkien mettä ja, etenkin pesimäkauden aikana, syövät hyönteisten toukkia.
Zuhair Mohsen

Zuhair Mohsen (arabiaksi: زهير محسن, tai "Zuhayr Muħsin", "Zahir Muhsein") (1936, Tulkarm –1979) oli palestiinalainen PLO:hon kuuluvan, Syyrian valvoman baathilaisen al-Saikan johtaja 1971–1979. Mohsen oli pakolaisena Jordaniassa, jossa hän toimi Baath-puolueessa. Mohsen nousi siihen asemaan, kun Syyrian puolustusministeri Hafiz al-Assadista tuli Syyrian presidentti. Hän oli tukenut tätä aiempaa Salah Jadidin hallintoa vastaan.
Haastattelu.
Zuhair Mohsen sanoi vuonna 1977 hollantilaisen Trouw-lehden haastattelussa: 
Vaikka tämä rikkoi PLO:n peruskirjaa vastaan, joka vahvistaa Palestiinan kansan olemassaolon ja sen oikeuden kansana, se oli linjassa al-Saikan syyrialais-baathilaisen ideologian kanssa.
Osuus joukkomurhassa.
Vuonna 1976 Mohsenia arvosteltiin siitä, että hän johti arabijoukkoja, jotka hyökkäsivät Libanonin kristittyjen kaupunkiin Damouriin ja seurauksena oli satojen kristittyjen joukkomurha, joka tunnetaan nimellä Damourin joukkomurha. Independentin toimittajan Robert Fiskin mukaan sen takana oli PLO:n ja Fatahin päällikkö, eversti Abu Musa, josta myöhemmin tuli Jasser Arafatin kiistakumppani. 
Mossadin väitetään ampuneen Mohsenin 15. heinäkuuta 1979 cannesilaisen kasinon edessä Ranskan Rivieralla, mutta on mahdollista, että murhan takana olisi ollut Irakin turvallisuuspoliisi tai joku läntinen tiedustelupalvelu tai Abu Nidalin järjestö. Zuhair Mohsen haudattiin Beirutiin. Hautajaisiin osallistuivat muun muassa Syyrian presidentti Hafiz al-Assad ja PLO:n johtaja Jasser Arafat. 
Mohsenin murhan jälkeen al-Saikan merkitys väheni, ja Syyria ryhtyi yhteistyöhön muiden palestiinalaisliikkeiden kanssa, kuten PFLP-GC:n ja Fatah al-Intifadan.
Berjozovo

Berjozovo () on kaupunkityyppinen taajama Tjumenin alueen Hanti-Mansian piirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Obiin laskevan Severnaja Sosva -joen rannalla 400 kilometriä Hanti-Mansijskista luoteeseen.
Taajama on Berjozovon piirin keskus ja sen paikallishallinnollisen osan, Berjozovon kaupunkikunnan keskus. Berjozovon kaupunkikunnassa asui yhteensä 7 939 henkeä, joista 7 287 Berjozovon taajamassa ja 652 maaseudulla.
Historiaa.
Venäläiset perustivat vuonna 1593 (1592) hantien asutuksen paikalle Berjozov-nimisen linnoituksen, joka toimi Obin alajuoksun väestön verotuksen tukikohtana. Vuonna 1782 siitä tuli Tobolskin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1700-luvulta 1900-luvun alkuun saakka Berjozov oli tunnettu poliittisesti epäluotettavien henkilöiden karkotuspaikka. Sen kuuluisimpia vankeja oli ruhtinas Aleksandr Menšikov. Puhelinyhteys kaupunkiin vedettiin vuonna 1913.
Vuonna 1926 paikkakunta alennettiin kyläksi. Vuonna 1953 sen läheltä löydettiin suuria kaasuesiintymiä (Berjozovon kaasukenttä). Kaupunkityyppisen taajaman statuksen se sai 1954.
Nähtävyyksiä ja nykypäivää.
Siellä on kansanperinnettä esitelevä kotiseutumuseo.
Bogoljubovo

Bogoljubovo () on kylä ja maalaiskunta Vladimirin alueen Suzdalin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kljazmaan laskevan Nerli-joen suulla 10 kilometriä Vladimirista koilliseen. Asukkaita on 4 200 henkeä (vuonna 2002).
Juri Dolgorukin poika, Vladimir-Suzdalin ruhtinas Andrei Bogoljubski rakennutti vuosina 1158–1165 Nerli-joen suulle Bogoljubovon linnan, jota hän käytti asuinpaikkanaan. Andrein kuoltua sen ryösti Rjazanin ruhtinas Gleb vuonna 1177, ja 1230-luvulla mongolivalloittajat hävittivät linnoituksen. 1600-luvulla paikalle rakennettiin luostari.
Bogoljubovon linnoituksesta on säilynyt maavallien ja muurien jäänteitä, kivinen torni sekä Jumalansynnyttäjän kirkon perustukset, joille vuonna 1751 pystytettiin uusi barokkityylinen kirkko. Konstantin Tonin suunnittelema luostarin venäläistyylinen pääkirkko ja asuinrakennukset on rakennettu 1800-luvulla.
Puolentoista kilometrin päässä Bogoljubovosta sijaitsee yksi Venäjän keskiaikaisen arkkitehtuurin helmistä, Pokrovan kirkko Nerli-joen rannalla. 
Bogoljubovon rakennusmonumentit sisältyvät UNESCOn maailmanperintöluetteloon osana laajempaa Vladimirin ja Suzdalin valkoiset monumentit -kohdetta.
Kaljazin

Kaljazin () on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan muodostaman Uglitšin tekoaltaan rannalla 175 kilometriä Tveristä koilliseen. Kaupunki on Kaljazinin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan, Sonkovon ja Pietarin välinen rautatie, josta kaupungissa haarautuu Uglitšiin johtava sivurata. Asukkaita on 13 900 henkeä (vuonna 2009).
Paikalla sijainnut asutus tunnetaan 1100-luvulta lähtien. 1400-luvulla Volgan vastarannalle perustettiin Kaljazinin pyhän kolminaisuuden luostari, joka sai nimensä Koljaga-nimisestä maanomistajasta. Vuonna 1775 Kaljazinista tuli Tverin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. Nykyään kaupungissa on jalkine-, tekstiili-, konepaja- ja elintarviketeollisuutta.
Osa kaupungista jäi 1930–1940-luvuilla rakennetun Uglitšin vesivoimalan tekojärven alle. Veden alta kohoaa entisen Pyhän Nikolaoksen katedraalin korkea kellotapuli. Muita nähtävyyksiä ovat vuonna 1787 rakennettu Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko sekä kotiseutumuseo, johon on kerätty veden alle jääneen Kolminaisuuden luostarin esineistöä sekä 1700–1800-lukujen koristetaidetta.
Tšuhloma

Tšuhloma () on kaupunki Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tšuhlomskoje-järven rannalla 171 kilometriä Kostromasta koilliseen. Kaupunki on Tšuhloman piirin keskus. Asukkaita on 5 500 henkeä (vuonna 2010).
Venäläisten kronikoiden mukaan Tšuhloma oli olemassa jo 900-luvulla. Vuodesta 1381 lähtien se tunnetaan Galitšin ruhtinaskuntaan kuuluneena kaupunkina. 1400-luvun puolivälissä se liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan. Vuonna 1778 Tšuhlomasta tuli Kostroman lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1600–1800-luvuilla se oli huomattava kauppakaupunki.
Nykyään kaupungissa toimii puunjalostuslaitos ja meijeri. Nähtävyyksiä ovat vuonna 1730 rakennettu Neitsyt Marian taivaaseen astumisen kirkko, Kristuksen kirkastumisen katedraali (1746) sekä koristeelliset puiset asuintalot. Kaupungin pohjoispuolella Tšuhlomskoje-järven rannalla sijaitsee 900-luvun linnamäelle 1300-luvulla perustettu Avramijevo-Gorodetskin luostari.
Rameški

Rameški (, ) on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tverin ja Bežetskin välisen maantien varrella 60 kilometriä Tveristä pohjoiseen. Taajama on Rameškin piirin keskus. Asukkaita on 4 100 henkeä (vuonna 2009).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1551 nimellä "Ramenki". Nimitys juontuu kuusikkoon raivattua peltoa tarkoittavasta venäjän sanasta "ramen". Rameški sai kaupunkimaisen taajaman statuksen vuonna 1979. Taajamassa toimii trikootehdas ja meijeri.
Daniel Ramsin

Daniel Ramsin (s. 3. huhtikuuta 1984 Östersund, Ruotsi) on ruotsalainen salibandymaalivahti. Hän edustaa Ruotsin Superliigassa Caperio/Täbytä. Ramsin on pelannut myös Ruotsin maajoukkueessa vuodesta 2007 lähtien.
Ura.
Ramsin aloitti pelaamisen aikuisten tasolla kaudella 2005–2006 Ruotsin II-divisioonassa Frösön riveissä. Sittemmin hän siirtyi kauden jälkeen Ruotsin pääsarjaan Caperio/Täbyn riveihin.
Lokakuussa 2010 Ramsin kieltäytyi osallistumasta vuoden 2010 MM-kisoihin. Syyksi hän ilmoitti maajoukkueen vievän liian paljon aikaa, mikä vaikuttaa hänen opiskelemiseensa.
Saavutukset.
Henkilökohtaiset
Rameškin piiri

Rameškin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen koillisosassa Venäjällä. Se on osa Tverin Karjalaa. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 500 neliökilometriä. Asukkaita on 15 900 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Rameškin taajama. Lisäksi siihen kuuluu 10 maalaiskuntaa:
Vuosina 1937–1939 Rameškin piiri kuului Kalininin alueen Karjalaiseen piirikuntaan. Vuonna 1989 piirin asukkaista 16 % oli tverinkarjalaisia.
Suvi Helin

Suvi Marjatta Helin (s. 10. toukokuuta 1985 Kangasala) on suomalainen kuulantyöntäjä ja painonnostaja. Hän on edustanut vuodesta 2013 Tampereen Pyrintöä edustettuaan aikaisemmin Nokian Urheilijoita. Heliniä valmentaa olympiavoittaja Arsi Harju, joka on toiminut hänen valmentajanaan vuodesta 2010 lähtien.
Helin sai hopeaa 22-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Århusissa 2006. Saman ikäluokan EM-kilpailuissa Debrecenissä 2007 hän putosi karsinnassa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui tuloksella 15,05 m. Hän on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2004 lähtien.
Helin on voittanut Kalevan kisoissa kultaa Jyväskylässä 2006, Lappeenrannassa 2007, Tampereella 2008, Kajaanissa 2010, Turussa 2011 ja Lahdessa 2012, hopeaa Vaasassa 2013 ja Oulussa 2016 sekä pronssia Espoossa 2009 ja Jyväskylässä 2018. Ennätyksensä 15,96 m hän työnsi Mänttä-Vilppulassa kesäkuussa 2011.
Helin on voittanut useita suomenmestaruuksia painonnostossa, joista viimeisimmän vuonna 2017.
Vic Lindquist

Carl Victor ”Vic” Lindquist (22. maaliskuuta 1908 Gold Rock, Ontario – 30. marraskuuta 1983 Winnipeg) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovaikuttaja.
Lindquist oli Winnipeg Hockey Clubin johtava pelaaja, kun se saavutti Kanadan edustusjoukkueen ominaisuudessa kultaa talviolympialaisissa 1932. Hän pelasi viidessä ottelussa joissa teki kolme maalia. Hän voitti myös maailmanmestaruuden Sveitsissä 1935. Lindquist valmensi Ruotsin maajoukkuetta talviolympialaisissa 1936 ja toimi kansainvälisen tason erotuomarina.
Abu Daud

Mohammad Odeh (, 16. toukokuuta 1937 Siluan, Palestiinan brittiläinen mandaatti – 3. heinäkuuta 2010 Damaskos, Syyria), tunnetaan nimellä "Abu Daud", oli Mustan syyskuun taustavaikuttajia ja PLO:n edustaja. Daud oli suunnittelemassa vuonna 1972 Münchenin verilöylyä, jossa 12 israelilaista sai surmansa. Vaikka monia Mustan syyskuun jäseniä kuoli Mossadin salamurhissa, Daudia ei saatu surmattua. Mossad yritti murhata Daudin vuonna 1981 varsovalaisessa hotellissa. Vuonna 1996 hän sai luvan matkustaa Israelin kautta Gazaan, jossa oli PLO:n kokous. Siellä Daud äänesti äänestyksessä, jossa vaadittiin uutta politiikkaa Israelia vastaan. Daud äänesti Israelin hävittämisen puolesta. Hänen äänensä kuitenkin hävisi.
Daud julkaisi muistelmansa ranskaksi "Palestine : De Jérusalem à Munich" vuonna 1999. Kirjassaan hän kertoi olleensa suunnittelemassa Münchenin iskua. Daudille myönnettiin Palestiinan kulttuuripalkinto, jonka jakaa Ranskassa oleva palestiinalainen kulttuurirahasto. Palkinnon summa oli 10 000 frangia.
Daud asui viimeiset elinvuotensa Damaskoksessa, Syyriassa, jossa hän kuoli sairaalassa. Hän sairasti munuaissairautta.
Maksatihan piiri

Maksatihan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen koillisosassa Venäjällä. Piiri on osa Tverin Karjalaa. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 800 neliökilometriä. Asukkaita on 18 300 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Maksatihan taajama. Lisäksi siihen kuuluu Rivitskin taajama ja 11 maalaiskuntaa:
Vuosina 1937–1939 Maksatihan piiri kuului Kalininin alueen Karjalaiseen piirikuntaan. Vuonna 1989 piirin asukkaista 13 % oli tverinkarjalaisia.
Maksatiha

Maksatiha (, ) on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Mologajoen rannalla 117 kilometriä Tveristä pohjoiseen. Taajama on Maksatihan piirin keskus. Sen kautta kulkee Bologojen ja Sonkovon välinen rautatie (Maksatihan asema). Asukkaita on 9 300 henkeä (vuonna 2009).
Maksatihan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1545. Nimitys perustuu ristimänimeen "Maksim". Vuodesta 1772 lähtien kylä kuului Bežetskin kihlakunnan Rybinskin volostiin. Vuonna 1870 rakennettiin Maksatihan rautatieasema. Kaupunkimaisen taajaman statuksen Maksatiha sai vuonna 1928. Nykyään taajamassa on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiä ovat vuonna 1859 rakennettu Kaikkien pyhien kirkko ja kotiseutumuseo.
Hitti Buumi

Hitti Buumi on suomalainen vuosina 1993–1999 julkaistu kokoelmalevysarja. Levysarjan osia julkaistiin 14 kappaletta. Levysarjan osia julkaisivat levy-yhtiöt Sonet, EMI Finland ja BMG.
Kokoelmalevyt sisälsivät aikansa hittimusiikkia, muun muassa popmusiikkia ja elektronista tanssimusiikkia. 
Levysarjan osat.
Hitti Buumi.
LP-julkaisu ei sisällä kappaleita 12, 13, 17 ja 18.
Hitti Buumi 2.
LP-julkaisu ei sisällä kappaleita 14, 15, 16 ja 17.
Hitti Buumi 3.
LP-julkaisu ei sisällä kappaleita 8, 9, 17 ja 18.
Hitti Buumi 5.
Kappaleet.
Hitti Buumi 9
Kappaleet
M. Emmet Walsh

Michael Emmet Walsh (22. maaliskuuta 1935 Ogdensburg, New York, Yhdysvallat – 19. maaliskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnettiin muun muassa elokuvista "Blood Simple" (1984), "Skipataan joulu" (2004) ja "Man in the Chair" (2007). Hän näytteli myös televisiosarjoissa "Frasier", "NYPD Blue", "Koti kuntoon" ja "The Bob Newhart Show".
Pääosastaan "Blood Simplessä" Walsh sai Independent Spirit -palkinnon vuonna 1986.
Janet Kear

Janet Kear (13. tammikuuta 1933 Lontoo–24. marraskuuta 2004), oli englantilainen lintutieteilijä.
Kear opiskeli Walthamstow Hallissa (Sevenoaks), Caspar Junior Collegessa (Wyoming), King's Collegessa Lontoossa ja Girton Collegessa Cambridgessä, jossa hän väitteli filosofian tohtoriksi peippojen ravitsemusekologiasta vuonna 1959.
Vuonna 1959 Kear liittyi Peter Scottin "Wildfowl and Wetlands Trust"-järjestöön Slimbridgessä Gloucestershiressä. 1977 hänestä tuli kuraattori järjestön vastaperustettuun aluekeskukseen Martin Meressä Lancashiressä. Hän työskenteli järjestössä eläkkeelle jäämiseensä saakka 1993.
Kear oli British Ornithologists' Unionin varapuheenjohtaja 1989-1991 ja puheenjohtaja 1991-1995. Molemmissa tehtävissä hän oli yhdistyksen historian ensimmäinen nainen. Kear toimitti yhdistyksen lehteä "The Ibis" vuosina 1980–1988. Hän oli myös American Ornithologists' Unionin kunniajäsen. Hän kirjoitti muun muassa seuraavat teokset:
Vuonna 1993 Kearille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan OBE-arvonimi.
Kear oli kahdesti naimisissa, ensin Geoffrey Matthewsin ja sitten John Turnerin kanssa.
Hàn Mặc Tử

Hàn Mặc Tử (syntymänimeltään Nguyễn Trọng Trí, 22. syyskuuta 1912, Lệ Mỹ, Đồng Hới, Quảng Bình – 11. marraskuuta 1940) oli vietnamilainen runoilija. Hän oli modernin vietnamilaisen romanttisen runouden edelläkävijöitä. Hän pani alulle "häiriintyneen" ("loạn") ja "hullun" ("điên") koulukunnan. Hänen taiteilijanimiään olivat Hàn Mạc Tử, Lệ Thanh ja Phong Trần.
Hän oli lähtöisin köyhästä perheestä. Hänen isänsä kuoli hänen ollessaan nuori. Hän osoitti taiteellista lahjakkuutta jo hyvin nuorena. Hän ammensi vaikutteita Phan Bội Châulta, jonka oli tavannut. Hàn Mặc Tử kuoli 28 vuoden ikäisenä lepraan.
Hänen romanttiset suhteensa monien naisten kanssa heijastuvat hänen runoudessaan – muutamia naisista hän oli tavannut, osan kanssa ollut kirjeenvaihdossa, mutta jotkut tunsi vain nimeltä.
Kotimaassaan hänen monet romanttiset runonsa ovat yhä suosittuja, ja häntä pidetään romanttisuuden esikuvana. Monista hänen runoistaan on romanttisuutensa vuoksi tehty lauluja, monia myös käytetään kouluopetuksessa.
Älä katso

 Älä katso oli Yle TV2 -kanavan viihdeohjelma. Se alkoi vuonna 2000 ja se jatkui vuoteen 2002 asti. Ohjelmassa vierailevat taikurit ja muut taiturit tekivät erikoislaatuisia temppuja.
Ohjelmaa juonsi Teemu Virtanen. Joka jaksossa oli mukana julkkisvieras, joka juonsi Virtasen kanssa kyseisen jakson.
Ohjelmasta esitettiin kesällä myös oma versio nimeltä "Katso pois". Tätä versiota kuvattiin Särkänniemessä.
Ohjelmaa alettiin näyttää uusintana syksyllä 2008.
"Helsingin Sanomissa" Harto Hänninen nimesi "Älä katso" -sarjan vuoden lopun katsauksessaan vuoden 2000 huonoimmaksi televisio-ohjelmaksi: mauttomaksi, tyhjänpäiväiseksi ja huonosti juonnetuksi.
Liminganportti

Liminganportti on Limingan keskustaajamassa valtatie 8:n välittömässä läheisyydessä sijaitseva liikekeskus. Se sijaitsee Haaransillan kiertoliittymästä noin yksi kilometri Kokkolaan päin, ja Limingan kirkolta noin kaksi kilometriä itään. Pinta-alaa alueella on 11 hehtaaria ja rakennusoikeutta yli 20 000 neliömetriä.
Liikekeskus avattiin 20. marraskuuta 2008 ja se oli K-ryhmän ensimmäinen Motorest-liikenneasema. Samalla se toimi pilottihankeena, jolla K-ryhmä kehitti S-ryhmän ABC-asemien tapaista liikekeskusta. Parkkipaikkoja on noin 150.
Heinäkuussa 2010 valmistui Liminganportin (Kurkitien) ja valtatie 8:n risteykseen liikennevalot.
Palvelut.
Liikekeskuksessa on Motorest-liikennemyymälä ja huoltoasemapalvelut, noin tuhannen neliön kokoinen K-supermarket ja Ravintola Liminganportti. K-Supermarketin yhteydessä on myös liminkalaisten postipalvelut. Kesäkuun 2009 alussa avattiin noin 150 neliön kokoinen Alkon myymälä. Aikaisemmin Liminganportissa toimi Hesburger-ketjun ravintola, joka siirtyi liikekeskuksen läheisyydessä vuonna 2019 rakennettuun uuteen rakennukseen.
Dryococelus australis

Dryococelus australis on sauvasirkkalaji, jonka luultiin kuolleen sukupuuttoon 1930-luvulla. Lajista tehtiin kuitenkin uusia havaintoja vuonna 2001. Laji on kuollut sukupuuttoon tavanomaisimmalla elinalueellaan Lord Howen saarella Australiassa, ja sitä kutsutaan myös maailman harvinaisimmaksi hyönteiseksi. Lajin elossa oleva kanta koostuu Ball's Pyramid -kalliomuodostumalla elävästä 30 yksilöstä.
Aikuinen "Dryococelus australis" -sauvasirkka voi olla jopa 15 cm pitkä ja painaa 25 grammaa. Naaraat ovat uroksia kookkaampia. Hyönteiset ovat pitkänomaisia ja niillä on vahvat jalat. Toisin kuin useimmilla sauvasirkoilla lajilla ei ole siipiä, mutta ne pystyvät juoksemaan nopeasti.
Eläinten käyttäytyminen on hyvin poikkeuksellista hyönteismaailmassa. Naaraat ja urokset muodostavat siteen ja urokset seuraavat naaraita ja muokkaavat omaa käyttäytymistään naaraan mukaan. Yöllä naaras ja uros nukkuvat yhdessä.
Fonzie

Arthur Herbert "Fonzie" Fonzarelli, "The Fonz", oli Henry Winklerin 1974–1984 esittämä roolihahmo yhdysvaltalaisessa tilannekomediasarjassa "Onnen päivät".
Tausta.
Yksinhuoltajaäitinsä kasvattama Fonzie oli koulunsa kesken jättänyt automekaanikko ja moottoripyöräjengiläinen, jonka katu-uskottavuudessa oli paatoksessaan humoristisia piirteitä. Sarjassa hyödynnettiin työläistaustaisen Fonzien ja keskiluokkaisen Cunninghamien perheen välisiä eroja, ja 1950-luvun ajankuvassa Fonzie nähtiin nahkatakkiin puettuna yhteiskunnan tukipylväiden vastaisena kapinallisena.
Roolihahmon kehitys.
Italialaisamerikkalaisen Fonzien henkilöhahmo oli alun perin vähäpätöinen sivurooli, mutta ennen pitkää Fonziesta tuli pääroolihahmo, jonka näkyvyys kasvoi entisestään Richie Cunninghamia esittäneen Ron Howardin jätettyä sarjan 1980. Samalla Fonziesta tuli säyseämpi ja kapinahenki vaihtui sovinnaisempaan elämäntyyliin Milwaukeen omintakeisena valopilkkuna.
Maneerit.
Fonziella oli sarjassa useita jaksosta toiseen toistuvia maneereja, kuten näkyvät eleet ja huudahdukset, joilla hän varasti Arnold'sin hampurilaisbaariin tai high schoolin pihalle kokoontuneen nuorisojoukon huomion. Yksi Fonzien klišeistä oli käynnistää baarin jukebox maagisella kädeniskulla käyttämättä tavanomaisempaa kolikkoa. Valot hän sai syttymään pelkällä kahden sormen napsautuksella. Kun hän oli kadulla Richie Cunninghamin (Ron Howard) kanssa, hän löi rakennuksen seinää ja koko rakennus sammui.
Georg von Küchler

Georg Karl Friedrich Wilhelm von Küchler (30. toukokuuta 1881 Philippsruhen linna, Hanau – 25. toukokuuta 1968 Garmisch-Partenkirchen) oli saksalainen sotamarsalkka toisen maailmansodan aikana. 
Sotilasura.
Opiskeltuaan kadettikoulussa Küchler värväytyi vuonna 1900 armeijaan. Hän kävi sotakorkeakoulua 1910–1913 ja siirtyi valmistuttuaan yleisesikuntaupseeriksi Berliiniin. Ensimmäisen maailmansodan alussa Küchler komensi tykkipatteria rintamalla, ja tammikuusta 1915 hän toimi esikuntaupseerin tehtävissä. Sodan jälkeen hän jäi armeijaan ja osallistui vapaajoukkojen ("Freikorps") toimintaan taistellen vuonna 1919 kommunisteja vastaan Puolassa. Sotien välisen ajan Küchler toimi pääosin armeijan opetus- ja koulutustehtävissä. Hän tuki Adolf Hitleriä ja Saksan kansallissosialistista työväenpuoluetta muun muassa Blomberg–Fritsch-kriisin aikana.
Toinen maailmansota.
Toinen maailmansota alkoi 1. syyskuuta 1939, kun Saksa hyökkäsi Puolaan. Küchler komensi operaatiossa Saksan 3. armeijaa, joka valtasi Danzigin alueen. Hän joutui huonoihin väleihin SS:n kanssa rangaistuaan sotarikoksiin osallistuneita SS-miehiä. Saksan hyökättyä Ranskaan keväällä 1940 Küchler komensi Saksan 18. armeijaa, joka valtasi Hollannin, siirtyi Belgiaan ja vallaten Antwerpenin ja edelleen Pohjois-Ranskaan saartamaan liittoutuneiden joukkoja Dunkerqueen. Onnistuneen operaation jälkeen Küchler ylennettiin kenraalieverstiksi.
Itärintama.
Heinäkuussa 1941 Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon. Küchler sai pohjoisen armeijaryhmän komennon tammikuussa 1942, kun sotamarsalkka Wilhelm von Leeb erotettiin tehtävästään. Hitler piti natsimyönteistä Küchleriä poliittisesti sopivana ja toivoi tämän kykenevän valtaamaan Leningradin. Hitler ylensi Küchlerin sotamarsalkaksi kesäkuussa 1942, vaikka tämä ei ollut kyennyt päätehtäväänsä. Tammikuussa 1944 puna-armeija onnistui purkamaan Leningradin saarron ja saartamaan puolestaan Küchlerin armeijaryhmän. Pelastaakseen joukkonsa Küchler vaati lupaa vetäytymiseen, mutta sen sijaan Hitler erotti hänet. Hän pysyi Führer-reservissä sodan loppuun asti eikä saanut uusia komentajuuksia. 
Carl Goerdeler yritti värvätä hänet mukaan heinäkuun 20. päivän salaliittoon. Küchler kieltäytyi, vaikka olikin menettänyt uskonsa Hitleriä ja natsihallintoa kohtaan.
Sodan jälkeen.
Yhdysvaltalaiset joukot vangitsivat Küchlerin 8. toukokuuta 1945. Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynneissä häntä syytettiin sotarikoksista ja rikoksista ihmiskuntaa vastaan, ja hänet tuomittiin 20 vuodeksi vankilaan. Tuomio lyhennettiin 12 vuoden mittaiseksi vuonna 1951, mutta hänet päästettiin vapaaksi jo helmikuussa 1953.
Delgo (elokuva)

Delgo on yhdysvaltalainen tietokoneella tehty animaatioelokuva vuodelta 2008. Sen ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 12. joulukuuta. Elokuva on itsenäisen atlantalaisen Fathom Studiosin ensimmäinen tuotanto, jonka tekeminen aloitettiin jo vuonna 1999.
Elokuva on saanut osakseen poikkeuksellisen voimakasta kritiikkiä, arvostelijoiden tuomio on ollut murskaava. Ensi-iltaviikonloppuna elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa yli 2 000 teatterissa, mutta sen lipputulot jäivät eri lähteiden mukaan selvästi alle miljoonan dollarin. Ensi-iltanaan elokuva tuotti ainoastaan 89 dollaria teatteria kohden.
Annie-gaala 2000

Annie-gaala 2000 oli 28. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1999 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 11. marraskuuta Alex-teatterissa Glendalessassa, Kaliforniassa, jossa isäntänä toimivat Rob Paulsen ja Maurice LaMarche.
Ehdokkaat ja voittajat.
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Punainen virta

Punainen virta (engl. "Red River") on Howard Hawksin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuvan klassikko vuodelta 1948. Se oli Broadwaylta Hollywoodiin siirtyneen Montgomery Cliftin ensimmäinen elokuva. Toista pääosaa näytteli lännenelokuvien konkari John Wayne.
"Punainen virta" kertoo suuresta karjanajosta Texasista Kansasiin asti. Päähenkilöinä on karjanajon suunnitellut vanha karjatilallinen Tom Dunson (John Wayne) ja hänen aikuinen adoptiopoikansa Matthew (Montgomery Clift). 
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kokoon luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Punainen virta" pääsi mukaan kahdeksalla äänellä.
"Punainen virta" valittiin vuonna 1990 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Palkinnot.
Oscar-ehdokkuudet:
Äkkiä viime kesänä

Äkkiä viime kesänä ("Suddenly Last Summer") on yhdysvaltalainen Joseph L. Mankiewiczin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1959, joka perustuu Tennessee Williamsin samannimiseen näytelmään. Se kertoo nuoresta miehestä, joka kuolee epäselvissä oloissa matkallaan Euroopassa. Nuorukaisen äiti (Katharine Hepburn) haluaa, että mukana matkalla olleelle serkulle (Elizabeth Taylor) tehdään lobotomia, koska tämä on menettänyt järkensä nähtyään serkkunsa kuolevan. Lääkäri (Montgomery Clift) ei suostu tekemään leikkausta, vaan alkaa tutkia nuorukaisen kuolemaa.
Näyttelijät.
Lähde: 
Vastaanotto.
Sekä Taylor että Hepburn olivat osistaan Oscar-ehdokkaina. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
"Iltalehdessä" kesän 1981 televisioesityksen alla Aune Kämäräinen kirjoitti elokuvan olevan puhdasta dialogivetoista draamaa, joka ei pääse irti teatterimaisuudestaan. Hepburn tulkitsee hänestä loistavasti hermoherkkää Violetia tukahduttavine äidinrakkauksineen, kun taas Taylorin näyttelemä Kathy on elämän alkuvoimaa, viettiä ja terveyttä edustava nainen, joka Sebastianin kohtalosta järkyttyneenä on suljettu sairaalaan. Aivokirurgi (Clift) on sivustakatsoja, joka saa tapahtumat liikkelle kysymyksillään.
Mike Judge

Michael Craig ”Mike” Judge (s. 17. lokakuuta 1962 Guayaquil, Ecuador) on yhdysvaltalainen animaattori, käsikirjoittaja, animaatio- ja elokuvaohjaaja, tuottaja ja ääninäyttelijä. Hänet tunnetaan satiirisista animaatiosarjoistaan, elokuvistaan ja televisiosarjoistaan, kuten "Beavis ja Butt-head", "Kukkulan kuningas", "Beavis and Butt-Head Do America" (1996), "Konttorirotat" (1999), "Idioluutio" (2006), "Extract" (2009) ja "Silicon Valley".
Elämä ja ura.
Judge syntyi Ecuadorissa yhdysvaltalaisen arkeologi-isän ja opettajaäidin perheeseen. Hän varttui Albuquerquessa Yhdysvalloissa ja luki fysiikan tutkinnon Kalifornian yliopistossa San Diegossa vuonna 1985. Työskenneltyään ensin insinöörinä Judge muutti Texasiin ja ryhtyi muusikoksi. Hän kiinnostui myös animaatiosta ja alkoi vuonna 1991 lähetellä tekemiään lyhyitä animaatioelokuvia televisiokanaville.
MTV esitti vuonna 1992 Judgen kaksiminuuttisen animaatioelokuvan "Frog Baseball" ja tilasi häneltä animaatiosarjan, joka perustuisi pätkässä esiintyneisiin hahmoihin. Tuloksena oli "Beavis ja Butt-head", jota esitettiin MTV:llä vuosina 1993–1997 ja jälleen vuodesta 2011 alkaen. Sarjassa seurataan kahden hidasälyisen teinipojan elämää. Judge ohjasi sarjan useimmat jaksot ja oli mukana kirjoittamassa niitä. Hän myös antoi päähahmoille äänensä. Sarjan tarkoituksena oli satirisoida niin sanottua MTV-sukupolvea, mutta jotkut tulkitsivat sen ihailevan antisosiaalista ja tuhoisaa käyttäytymistä. Judge ohjasi sarjan pohjalta elokuvan "Beavis and Butt-Head Do America" (1996) ja kirjoitti elokuvan "Beavis and Butt-Head Do the Universe" (2022).
"Beavis ja Butt-headin" jälkeen Judge kirjoitti Greg Danielsin kanssa satiirisen animaatiosarjan "Kukkulan kuningas" (1997–2010), jossa seurataan myyntimies Hank Hillin elämää perheineen ja naapureineen.
Judgen kirjoittamia ja ohjaamia näytelmäelokuvia ovat "Konttorirotat" (1999), "Idioluutio" (2006) ja "Extract" (2009). Vuonna 2009 Judge oli tekemässä lyhytikäistä animaatiosarjaa "The Goode Family". Judgen luoma televisiosarja "Silicon Valley" (2014–2019) kertoo teknologia-alan yrityksestä. Vuosina 2017–2018 Judge teki dokumenttisarjaa "Mike Judge Presents: Tales from the Tour Bus", jossa seurataan muusikkoja.
Wehrmachtin komentajareservi

Wehrmachtin komentajareservi () oli vuonna 1939 perustettu natsi-Saksan sotavoimien Wehrmachtin nimellinen yksikkö, johon sijoitettiin ne korkea-arvoiset upseerit, joilla ei ollut tehtäviä eikä komennuksia. Komentajareserviin kuuluneella ei ollut varsinaisia velvollisuuksia eikä tehtäviä, vaan se vastasi eräänlaista palkallista pakkolomaa.
Komentajareservi oli usein normaali välivaihe upseerien sijoittamisessa, mutta siihen siirtämistä käytettiin myös rangaistuksena niskoittelusta tai tehottomuudesta sodankäynnissä varsinkin korkeampaan kenraalikuntaan kuuluvien upseerien kohdalla. Esimerkiksi Pohjoisen armeijaryhmän komentaja sotamarsalkka Wilhelm von Leeb siirrettiin Wehrmachtin komentajareserviin tammikuussa 1942, koska hän ei saanut vallattua Leningradia. Hän ei saanut enää uusia tehtäviä. Hänet korvattiin kenraalieversti Georg von Küchlerillä, joka ei myöskään onnistunut valtaamaan Leningradia. Sen sijaan tammikuussa 1944 puna-armeija onnistui purkamaan Leningradin piirityksen ja saartamaan Küchlerin komentaman armeijaryhmän. Kun Küchler vaati Hitleriltä lupaa vetäytymiseen säästääkseen joukkonsa varmalta tuholta, Hitler siirsi tämänkin komentajareserviin. Hän joutui ennenaikaiselle eläkkeelle.
Myös poliittisesti epäluotettavina pidetyt upseerit joutuivat usein viettämään pitkiä aikoja Wehrmachtin komentajareservissä. Heihin lukeutuivat esimerkiksi saksalaisten suorittamia siviileihin ja sotavankeihin kohdistamia sotarikoksia ilmituoneet ja arvostelleet upseerit. Esimerkiksi majuri Karl August Meinel protestoi Gestapon ja Sicherheitsdienstin harjoittamaa venäläisten sotavankien julmaa kohtelua ja teloittamisia vastaan. Hän kirjoitti 13. tammikuuta 1942 kenraali Otto Ritter von Saurin puoltaman raportin, joka lähetettiin Wehrmachtin toimistoon Berliiniin, jossa sen vastaanotti kenraali Meinecke. Raportti suututti sekä poliisin että armeijan johtoa, ja Meinel siirrettiin kahdeksi kuukaudeksi Liettuassa olevan vankileirin komendantiksi ja sen jälkeen komentajareserviin. Meinel totesi myöhemmin, että raportin jälkeen kaikessa oli rangaistuksen maku. Samoin raporttia puoltanut Saur siirrettiin pian komentajareserviin.
Käkisalmen läänin rykmentti

Käkisalmen läänin rykmentti oli suomalainen joukko-osasto vuosina 1920–1921.
Perustaminen.
Kaakkois-Suomen rajanvartiointi tehtäviin määräsi Tasavallan Presidentti perustettavaksi Käkisalmen läänin rykmentin 21. tammikuuta 1920. Rykmentti liitettiin perustamisvaiheessa 2. Divisioonaan. Rykmenttiin siirrettiin Terijoen rajavartiopataljoona, jossa oli seitsemän komppaniaa. Puuttuvat komppaniat otettiin Valkoisesta Kaartin rykmentistä, Viipurin rykmentistä, Pohjois-Savon rykmentistä, Kaartin jääkäripataljoonasta ja Pohjanmaan jääkäripataljoonasta, kustakin joukko-osastosta yksi komppania. Rykmentin ensimmäinen päiväkäsky julkaistiin 5. helmikuuta 1920, mitä päivää pidetään sen perustamispäivänä.
Rykmentin esikunta oli sijoitettuna Terijoelle ja Uudellekirkolle kaikkiaan viiteen rakennukseen. Rykmentin pataljoonat sijoitettiin seuraavasti:
Tehtävät.
Rykmentin perustamisen syynä oli vakinaisen sotilaallisen rajavartioinnin aikaan saaminen Karjalankannakselle. Tähän tehtävään kuului sotilaallisen rajanvartioinnin lisäksi tulli- ja poliisitehtävät raja-alueella.
Lakkauttaminen.
Tasavallan Presidentti hyväksyi esityksen rykmentin hajottamisesta 15. maaliskuuta 1921 ja rykmentti lopetti toimintansa 19. huhtikuuta. Sotaministeriön käskyn mukaisesti rykmentin esikunta hajotettiin, I Pataljoonasta muodostettiin I Polkupyöräpataljoona ja II Pataljoonasta II Polkupyöräpataljoona. Rykmentin III Pataljoona siirrettiin Savon Jääkärirykmenttiin.
Tinja Ruusuvuori

Tinja Ruusuvuori (s. 1988) on suomalainen kuvataiteilija, ohjaaja ja käsikirjoittaja. 
Ruusuvuori on suorittanut dokumentaarisen elokuvan kandidaatin tutkinnon Aalto-yliopistossa 2016 ja taiteen maisterin (MA) tutkinnon Glasgow School of Artissa 2018. Hän käsikirjoitti ja juonsi lastenohjelma "Neppajymykerhoa", joka tuli Yle TV2-kanavalta arkiaamuisin.
Neppajymykerho

Neppajymykerho oli lastenohjelma, jota esitettiin Yle TV2 -kanavalla Pikku Kakkosen aamulähetyksessä joka arkipäivä. Sitä ei kuitenkaan esitetty jouluaattona, joulupäivänä eikä tapaninpäivänä. Ohjelma alkoi vuoden 2008 alussa, kun Pikku Kakkosen arkiaamujen lähetykset alkoivat. Neppajymykerhossa jänö Neponen, Jyrki ja Tinja puuhastelivat ja pohdiskelivat kaiken maailman asioita. Neppajymyn toimintaperiaatteena oli, että kerhoon saavat kuulua kaikki: nekin, joilla ei ollut kerhotossuja, ja ne, jotka vahingossa kiukuttelivat äidille tai isille. Neppajymyn kerhosivuilla lapsikatsojat saivat tehdä päivän kerhotehtävän. Neponen ei enää esiintynyt loppuvuosina sarjassa. Neppajymykerhon tunnusmusiikki on Ville Ojasen säveltämä "Kaustinen sooda". Neppajymykerho päättyi vuonna 2016.
Merilämpövoimala

 
Merilämpövoimala perustuu (, OTEC) meriveden lämpötilaeroihin eri syvyyksissä. Toimintaperiaatteen keksi jo vuonna 1881 ranskalainen fyysikko Jacques d'Arsonval. Lockheed Martin on rakentanut pienen laitoksen Havaijille.
Toimintaperiaate.
Auringon lämpö aiheuttaa lämpötilaeron meren ylä- ja alakerroksen välillä. Merilämpövoimala muuntaa lämpötilaeron energiaksi termodynaamisen kierron avulla. Lämmintä pintavettä käytetään kiehuttamaan nestettä, jonka kiehumispiste on matala. Syntynyt kaasu ohjataan lämpövoimakoneeseen ja koneesta ulos tuleva kaasu tiivistetään syvemmän kylmän meriveden avulla.
Royan

Royan ("Roéyan" muinaisella Saintongessa puhutulla kielellä) on kaupunki Ranskassa, Charente-Maritimen departementissa ja Poitou-Charentesin alueella. Kaupunki sijaitsee Atlantin valtameren rannalla. 
Royan on suosittu matkailukaupunki, jolla on pitkä historia. Se mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 419, jolloin sen ympärille rakennettiin muuri.
Theodor Stolojan

Theodor Dumitru Stolojan (s. 24. lokakuuta 1943 Târgoviște) on romanialainen poliitikko, joka toimi maan pääministerinä vuosina 1991–1992. Stolojan on suorittanut taloustieteen tutkinnon vuonna 1966 ja väitellyt taloustieteen tohtoriksi. Hän työskenteli vuodesta 1972 lähtien talousministeriössä budjettiosastolla, kirjanpidossa sekä tarkastajana ja neuvonantajana.
Stolojan oli Nicolae Ceaușescun vallasta nousseen Kansallisen pelastuskomitean jäsen ja Romanian hallituksen toinen valtiovarainministeri joulukuusta 1989 sekä valtiovarainministeri Petre Romanin hallituksessa 1990–1991. Tämän jälkeen hänet nimitettiin Romanian pääministeriksi vuosiksi 1991–1992. Hän johti myös Kansallista yksityistämisvirastoa. Vuodet 1992–1998 Stolojan työskenteli Washingtonissa Maailmanpankin ekonomistina.
Hän lähti uudelleen politiikkaan vuonna 2000 Partidul Național Liberalin (PNL) jäsenenä. Hän pyrki presidentiksi marraskuun 2000 vaaleissa, mutta jäi kolmanneksi. Hän nousi kuitenkin puolueen johtoon vuonna 2002. Samana vuonna Stolojan sai professorin viran Transilvanian yliopistossa Brașovissa.
Hänen johdollaan puolue lähestyi silloisen Bukarestin pormestarin Traian Băsescun johtamaa Demokraattista puoluetta, ja ne muodostivat Oikeuden ja Totuuden allianssin vuoden 2004 vaaleihin. Stolojan valittiin sen presidenttiehdokkaaksi. Hän luopui kuitenkin yllättäen ehdokkuudesta ja puoluejohtajuudesta vedoten terveydellisiin syihin. Băsescu nousi Allianssin presidenttiehdokkaaksi ja voitti vaalit. Stolojan työskenteli hänen neuvonantajanaan vuodesta 2004. Presidentillä ja liberaalipuolueen pääministerillä Călin Popescu-Tăriceanulla oli vakavia erimielisyyksiä.
10. lokakuuta 2006 Stolojan erotettiin Liberaalipuolueen jäsenyydestä. Hän muodosti kannattajineen uuden puolueen Partidul Liberal Democrat, jonka johtoon hänet valittiin 31. maaliskuuta 2007. Tammikuussa 2008 puolue kuitenkin liittyi Demokraattiseen puolueeseen muodostaen Partidul Democrat-Liberalin (PD-L). Stolojan valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi marraskuun 2007 vaaleissa, joissa valittiin edustajat vuosiksi 2007–2009 korvaamaan Romanian liittyessä Euroopan unioniin nimetyt edustajat. Hän istui Euroopan parlamentin konservatiiviryhmässa vuoteen 2019 saakka.
Marraskuun 2008 viimeisen päivän vaaleissa eniten ääniä saivat sosiaalidemokraatit, mutta liberaali-demokraatit saivat yhden paikan enemmän edustajia (115–114). 10. joulukuuta presidentti Băsescu nimitti Stolojanin hallituksenmuodostajaksi. Hän luovutti kuitenkin tehtävän seuraavalla viikolla Emil Bocille.
Rikkitrioksidi

Rikkitrioksidi (SO3) on yhdessä rikkidioksidin kanssa tärkein rikin oksideista. Se reagoi kiivaasti veden kanssa muodostaen rikkihappoa, jonka anhydridi se on. Teollisuudessa rikkitrioksidia käytetäänkin etupäässä rikkihapon valmistamiseen. Esiintyessään ilmakehässä kaasumaisessa muodossa se on erityisen haitallinen saaste, koska se on tärkein happamien sateiden aiheuttaja.
Valmistus.
Teollisuudessa rikkitrioksidia tuotetaan pääosin rikkidioksidista, jota syntyy muun muassa rikkiä sisältävien malmien kuten rikkikiisun pasutuksessa. Muodostunut rikkidioksidi hapetetaan rikkitrioksidiksi ja katalyyttinä käytetään divanadiinipentoksidia. 
Syntynyt rikkitrioksidikaasu voidaan johtaa erittäin väkevään rikkihappoon, ja muodostunutta seosta kutsutaan savuavaksi rikkihapoksi eli oleumiksi.
Rikkitrioksidia syntyy myös, kun natriumvetysulfaatti hajotetaan lämmön avulla, jolloin syntyy natriumsulfaattia ja rikkitrioksidia. Välituotteena ilmenee myös natriumpyrosulfaattia.
Turvallisuus.
Veden kanssa reagoidessaan rikkitrioksidi muodostaa rikkihappoa. Reaktio on eksoterminen eli lämpöä vapauttava. Rikkitrioksidi ärsyttää hengityselimiä ja on voimakkaasti hapettava ja syövyttävä aine.
Carmencita

Carmencita on vuonna 1894 ilmestynyt yhdysvaltalainen mustavalkoinen lyhytelokuva, joka esittää samannimistä tanssijatarta. Elokuvan ohjasi ja tuotti skotlantilainen keksijä William Kennedy Dickson Thomas Edisonin yritykselle. 
Carmencita on osa Edisonin lyhytelokuvien sarjaa, jossa esitellään sirkus ja varietee tyylisiä esityksiä. Elokuvassa tanssija Carmencita tanssii tanssia, jota hän oli esiintynyt Koster &amp; Bial's Music Hallissa New Yorkissa vuonna 1890. Elokuvahistorioitsija Charles Musserin mukaan Carmencita oli ensimmäinen nainen, joka esiintyi Thomas Edisonin elokuvakameralle ja hän saattoi olla ensimmäinen nainen, joka esiintyi elokuvassa Yhdysvalloissa.
Tuotanto.
Carmencitan tuotti Edison Manufacturing Company. Elokuva on kuvattu maaliskuun 10. ja 16. päivän välisenä aikana vuonna 1894 Edisonin Black Maria -studiolla, West Orangessa, New Jerseyssä. Elokuvan kuvaajana toimi William Heise. Carmencitan pituus on 30 ruudun sekuntivauhdilla 21 sekuntia. Elokuva oli tarkoitettu näytettäväksi kinetoskoopin avulla. 
Nykytilanne.
Elokuvan iän vuoksi sen tekijänoikeudet ovat nyt vanhentuneet, ja se on vapaasti ladattavissa internetistä. Carmencitan kopioita säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjastossa ja sen voi katsoa heidän American Memory -sivustoltaan. Carmencitasta löytyi aiemmin Google Videosta vaihtoehtoinen versio, jossa oli ylimääräistä, elokuvan kuvauksissa samaan aikaan kuvattua materiaalia, jota ei lopulliseen elokuvan versioon päätynyt. 
Carmencita on Internet Movie Databasen tietokannassa ensimmäinen listattu elokuva ja sen id-numero tietokannassa on tt0000001. Carmencita ei kuitenkaan ole vanhin IMDb:ssä oleva elokuva.
Everard des Barres

Everard des Barres tai Evrard des Barres (k. 1174) oli temppeliherrain ritarikunnan suurmestari vuosina 1147–1151.
Des Barres oli vuodesta 1143 Ranskan temppeliritarien johtaja, ja vuonna 1147 hänet valittiin koko ritarikunnan suurmestariksi Robert de Craonin kuoltua. Des Barres seurasi kuningas Ludvig VII:tä toisella ristiretkellä ja pelasti kuninkaan hengen seldžukkeja vastaan käydyssä taistelussa.
Toisen ristiretken epäonnistuttua Everard des Barres palasi Ludvigin mukana Ranskaan, missä hän vastasi kuninkaan rahavaroista. Lopulta des Barres erosi temppeliherrain ritarikunnasta ja ryhtyi munkiksi vuonna 1151. Häntä seurasi suurmestarina Bernard de Tramelay, joka oli käytännössä johtanut ritarikuntaa jo siitä lähtien, kun des Barres palasi Ranskaan.
Hovinsaari (saari)

Hovinsaari on pitkä ja kapea saari Kotkassa Kymijoen suistoalueella. Hovinsaarella sijaitsevat kaupunginosat ovat Hovinsaaren kaupunginosat (6–8), Metsola, Korela, Jylppy ja Kyminlinna. Saaren asukasluku on 5 076 (31.12.2010).
Hovinsaaren pohjoisosa käsittää Kymijoen Langinkosken- ja Huumanhaarojen välisen alueen, eteläosa taas työntyy pitkänä ja kapeana niemenä kohti Suomenlahtea ja Kotkansaarta. Tämän niemen halki kulkevat pohjois-eteläsuunnassa valtatie 15 ja Kotkan rata, jotka päättyvät etelässä Kotkan keskustaan. Hovinsaaren pohjoisosan läpi kulkee itä-länsisuunnassa valtatie 7. Saaren pohjoisimmassa osassa sijaitsee 1700–1800-lukujen vaihteessa rakennettu Kyminlinnan linnoitus. Hovinsaaren itäpuolella on Hietasen satama ja entinen saari, joka on nykyisin pengerretty kiinni Hovinsaareen.