Rachel Whiteread

Rachel Whiteread (s. 20. huhtikuuta 1963 Ilford, Englanti) on brittiläinen kuvanveistäjä, joka on erikoistunut tekemään sisätilojen kipsivedoksia. Hänen kokonaisen talon kipsivedos "House" herätti paljon keskustalua puolesta ja vastaan, mutta Whiteread palkittiin työstä ensimmäisenä naisena Turner-palkinnolla. Hän on tehnyt myös Judenplatzin holokaustimuistomerkin, ja hänen töitään on muun muassa Lontoossa ja New Yorkissa.
Nuoruus, opiskelu ja uran alku.
Rachel Whiteread syntyi vuonna 1963 Ilfordissa ja muutti seitsemänvuotiaana Lontooseen. Hänen äitinsä oli taiteilija Patricia Whiteread ja hänen isänsä Thomas maantiedon opettaja. Rachel kasvoi kaksoissiskonsa kanssa taiteellisessa ympäristössä, ja Thomas-isä tuki vaimonsa uraa ja rakennutti heidän taloon ateljeen. Rachel Whiteread on painottanut useasti kasvatuksen vaikutuksen omaan uraansa ja kertonut isänsä kiinnostuksen teollisuusarkeologiaan auttaneen häntä myös ymmärtämään arkkitehtuurin, tilan ja muistin merkitystä.
Whiteread opiskeli vuosina 1982–1985 maalaustaidetta Brightonin polyteknisessä koulussa ja 1985–1987 kuvanveistoa Slade School of Fine Artissa. Whitereadin ensimmäinen soolonäyttely oli vuonna 1988 Carlislen galleriassa, missä oli esillä neljä veistosta. Ne olivat kaikki kipsivedoksia jostain avoimesta tilasta: esimerkiksi "Torso" esittää kuumavesipullon sisäpuolta. Whiteread sai monien muiden tulevien YBA-taiteilijoiden tavoin nihkeän vastaanoton.
Britannian nykytaiteen huipulle.
Whitereadin työ "Ghost" (1990) suurensi mittakaavaa, ja tällä kertaa veistos kuvasi viktoriaanisen ajan olohuoneen sisäpuolta. Huoneessa oli muun muassa ikkuna, takka ja ovi. Whiteread nousi Britannian johtavien nykytaiteilijoiden joukkoon teoksella "House" (1993), joka oli kokonaisen kolmikerroksisen talon kipsivedos. Talo oli yksi purkutuomion saaneista rakennuksista, mutta Whiteread sai talon omistajalta ja paikallishallinnolta luvan tehdä talosta veistos. Teos herätti huomattavasti keskustelua, ja sitä pidettiin sekä myönteisessä että kielteisessä mielessä nykytaiteen symbolina. Whitereadille myönnettiin ensimmäisenä naisena marraskuussa 1993 Turner-palkinto. Samana päivänä paikallishallinto päätti purkaa taideteoksen, mikä herätti taidepiireissä närkästystä, sillä sitä pidettiin jo nykytaiteen merkkipaaluna. Whiteread itse oli tiennyt alusta saakka, että "House" tultaisiin purkamaan uuden viheralueen tieltä, mutta Britannian parlamenttia jopa vedottiin sen säilyttämiseksi.
Whiteread sai vuonna 1995 toimeksiannon Wienin kaupungilta holokaustimuistomerkin toteuttamisesta. Hän tutustui aiheeseen käymällä monilla kansallissosialistien hirmutöiden tapahtumapaikoilla sekä hautausmailla ja taistelukentillä. Herkän aiheen toteuttamiseen meni Whitereadilta viisi vuotta, mutta sitä kautta hän sai myös muita julkisia töitä ympäri maailmaa. Judenplatzin muistomerkki paljastettiin vuonna 2000.
Whiteread on kokeillut kipsin lisäksi myös muita materiaalia. Hartsia hän käytti teoksissa "Water Tower" (1998) ja "Monument" 2001. Tate Moderniin Whiteread loi vuonna 2005 suuren installaation laatikoiden vedoksista. "Place (Village)" (2006–2008) on puolestaan pieni kylä, joka on luotu noin 200 nukketalosta. Lontoon vuoden 2012 olympialaisten kunniaksi Whiteread sai mahdollisuuden toteuttaa työ Whitechapelin gallerialle. Gallerian friisi on ollut tyhjänä yli sadan vuoden ajan, kun Walter Cranen suunnitelma hylättiin vuonna 1901 liian suurena ja kalliina.
Whiteread toteutti Yhdysvaltain Lontoon-suurlähetystölle seinäveistoksen "US Embassy (Flat pack house)" (2013–2015). Se esittää tyypillistä 1950-luvun yhdysvaltalaista talopakettia. "Cabin" (2016) on Whitereadin ensimmäinen pysyvä julkinen taideteos Yhdysvalloissa. Se toteutettiin Governors Islandille Trust for Governors Islandin taideohjelman puitteissa. Veistos on puisen vajan sisävedos.