tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kallion tietokonemuseo

Kallion tietokonemuseo on toiminnallinen tietokonemuseo, joka on erikoistunut 1970-1980-luvun tietokonekulttuuriin tuomalla aikansa tietotekniikkaa, ohjelmistoja, pelejä sekä myös mainontaa ja äänimaisemaa yleisön koettavaksi. Kallion tietokonemuseo jäljittelee tietokonekauppoja 1980-luvulla, museon etuosa on rakennettu muistuttamaan aikansa myymälöitä. 
Museossa voi tutkia aikakautensa tietotekniikkaa ja ohjelmistoja, kuka tahansa voi mennä tutkimaan ja kokemaan aikansa tietokonekulttuuria. Museossa esillä olevaa näyttelykokoonpanoa vaihdetaan kerran kuukaudessa, jotta mahdollisimman moni laite pääsee esille ja yleisön käyttöön.
Museo toimii yksityisellä rahoituksella, eikä museo ole julkisen rahoituksen piirissä. Museon toimintaa ylläpidetään lahjoituksilla, pääsylipputuloilla sekä yksityistilaisuuksien järjestämisellä.
Kallion tietokonemuseon ensimmäinen näyttely on Suomea vuodesta 2022 kiertänyt I love 8-bit -tietokonenäyttely.
Kallion tietokonemuseo sijaitsee Helsingissä osoitteessa Alppikatu 17 ja se on avoinna ensisijaisesti yksityistilaisuuksia varten. Myös kaikille avoimia yleisötilaisuuksia järjestetään edelleen. Kallion tietokonemuseo on aloittanut toimintansa 9.12.2024 ja ensimmäinen yleisönäyttely järjestettiin 14.12.2024.
Johannes Mikander

Johannes Mikander (24. kesäkuuta 1891 Turku – 11. toukokuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kirjapainoalan yritysjohtaja. 
Mikanderin vanhemmat olivat rovasti Hilarius Albin Ferdinand Mikander ja Elvira Hamberg ja puoliso vuodesta 1817 Anna Lisa Hägg. Mikander tuli ylioppilaaksi 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1915 ja maisteriksi 1919. 
Mikander oli Frenckellin kirjapainon toimitusjohtaja 1917–1919, Turun kirjapaino- ja sanomalehti Oy:n johtaja 1919–1926, Hufvudstadsbladets förlags och tryckeri Ab:n apulaisjohtaja 1926–1929 ja toimitusjohtaja 1930–1946, Hufvudstadsbladets förlags Ab:n ja Hufvudstadsbladets tryckeri Ab:n toimitusjohtaja 1946–1949 ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1949–1955. Oy Tilgmann Ab:n toimitusjohtaja Mikander oli 1951–1953. Hänellä oli myös useita oman alansa ja muita luottamustehtäviä, mukaan lukien Turun kaupunginvaltuustoon jäsenyys 1923–1926.
Granada (täsmennyssivu)

Granada voi tarkoittaa seuraavia:
Karimaan hautaröykkiöt

Karimaan pronssikautiset hautaröykkiöt sijaitsevat Söörmarkun kylässä nykyään Poriin kuuluvassa Noormarkussa. 
Muinaisjäännösten levintä seurailee pronssikauden aikaista meren rantaviivaa. Alueen kaakkoispuolella Karimaan 1. ja 2. ryhmässä hautaröykkiöitä on entisten merenlahtien alueilla yksittäin tai pienissä ryhmissä, kun taas luoteispäässä Karimaan 3. ryhmässä on suuria kalmistoja, joissa on kymmenittäin pieniä röykkiöitä tai latomuksia. Ajoitetut röykkiöt ovat viimeisiltä vuosisadoilta ennen ajanlaskun alkua, runsaan 2000 vuoden takaa. Maankohoamisesta johtuen hautaröykkiöitä on löydetty muun muassa pelloilta.
Zac Jones

Zac Jones (s. 18. lokakuuta 2000 Richmond, Virginia, Yhdysvallat) yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Buffalo Sabresia. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän laukoo vasemmalta. 
Ennen NHL-uraansa Jones pelasi University of Massachusetts Amherst -yliopiston joukkueessa. New York Rangers varasi hänet kolmannella kierroksella 68. varausvuorolla . Jones on pelannut 115 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt neljä maalia ja 24 syöttöä eli yhteensä 28 tehopistettä. Uran tilastot päivitetty 2. heinäkuuta 2025. Heinäkuussa 2025 Jones teki vapaana pelaajana Buffalo Sabresin kanssa vuoden mittaisen ja 900 000 dollarin arvoisen kaksisuuntaisen sopimuksen.
Oiva Rapeli

Oiva Rapeli (21. heinäkuuta 1905 Johannes – 11. joulukuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen bassobaritonilaulutaiteilija.
Oiva Rapeli kävi koulunsa Viipurissa. Myöhemmin hän kävi metodistiseminaarin kurssin, valmistuen papiksi. Hän ei kuitenkaan vihityttänyt itseänsä papiksi, koska oli päättänyt siirtyä kokonaan laulajauralle. Hän opiskeli musiikkia Viipurin Musiikkikoulussa ja toimi samaan aikaan Viipurissa sijainneessa Toukolan settlementissä kerhonjohtajana. Suomessa Rapeli oli Heikki Klemetin oppilaana. Rapeli teki myös lauluopintomatkan Saksaan Ja Itävaltaan ja syksyllä 1934 hän oli aikeissa lähteä yleisten rahastojen stipendiaattina uudelle opintomatkalle Italiaan. Rapeli oli useita vuosia säännöllisesti Suomen Laulun bassosolistina laulukunnan messu- ja oratoriokonserteissa. Hän piti joitain omia konsertteja ja esiintyi myös ulkomaisissa radioissa. 
Oiva Rapeli kuoli 29-vuotiaana syöpään joulukuussa 1934. Hänen piti suorittaa soolotehtävä Mozartin Requiemissa 26. marraskuuta, mutta muutamaa päivää aikaisemmin hän ilmoitti lääkärin määränneen hänet lepoon. Rapelin hautajaiset olivat 16. joulukuuta 1934 Viipurin tuomiokirkossa ja hänet haudattiin Ristimäen hautausmaalle.
Eetu Koivunen

Eetu Koivunen (s. 21. heinäkuuta 2004 Vaasa) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportia.
Ura.
Koivunen on Vaasan Sportin kasvatti. Hän siirtyi vain 15-vuotiaana yhdessä pikkuveljensä pikkuveljensä Waltterin kanssa Turun Palloseuraan kaudeksi 2019–2020. Eetu Koivunen siirtyi seuran C-nuoriin. Kaudella 2021–2022 hän nousi TPS:n U18-joukkueen kapteeniksi. Koivunen oli TPS:n tehokkain puolustaja tehoilla 7+9=16. Kaudella 2022–2023 hän pelasi vain 17 ottelua seuran U20-joukkueessa, mutta Koivunen voitti kauden päätteeksi U20 SM-pronssia. Kaudella 2023–2024 hän oli seitsemällä osumallaan TPS:n eniten maaleja tehnyt puolustaja. Hän voitti kauden päätteeksi U20 SM-hopeaa.
Kesällä 2024 Koivunen nousi TPS:n SM-liigarinkiin. Kesken kauden 2024–2025, marraskuussa 2024 hän palasi yhdessä pikkuveljensä Waltterin kasvattajaseuraansa Sportiin ja he siirtyivät seuran U20-joukkueeseen. Joulukuussa Eetu Koivunen teki Sportin kanssa kevääseen 2027 asti ulottuvan SM-liigasopimuksen. Hän teki liigadebyyttinsä seuraavana päivänä 11. joulukuuta 2024 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Koivunen merkittiin Sportin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.02 minuuttia. Liigauransa avausmaalin ja kauden ainoaksi jääneen tehopisteensä Koivunen teki 5. maaliskuuta 2025 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana SM-liigassa 15 runkosarjaottelua. Koivunen pelasi valtaosan loppukaudestaan myös Sportin U20-joukkueessa.
Muuta.
Koivusen pikkuveli Waltteri pelaa hyökkääjänä Sportin U20-joukkueessa.
Managuajärvi

Managuajärvi (esp. "lago de Managua" tai "lago Xolotlán") on järvi Nicaraguassa. Se sijaitsee Keski-Amerikan suurimman järven Nicaraguajärven luoteispuolella. Nämä kaksi järveä kattavat yhteensä lähes 10 % maan kokonaispinta-alasta.
Järvi on noin 58 km pitkä ja 25 km leveä. Järven keskisyvyys on 7,8 m ja syvin kohta 26 m.
Managuajärvellä on sisäinen valuma-alue, jossa haihtuminen on suunnilleen yhtä suuri kuin sisäänvirtaus, ja sen vedenkorkeutta säätelee ensisijaisesti haihdunnan ja sateen ero. Tipitapajoki yhdistää sen Nicaraguajärveen. Se oli vapaasti virtaava joki vielä vuonna 1840, mutta lakkasi toimimasta säännöllisenä ulosvirtauksena vuoteen 1850 mennessä ja toimii nyt vain satunnaisena ylivuotomekanismina.
Suurin osa valuma-alueesta sijaitsee järven pohjoispuolella. Siihen laskee kolme suurta jokea, Rio Viejo, Rio Sinecapa ja Rio Pacora. Veden kokonaismäärä vaihtelee valuma-altaan sisällä suuresti maantieteellisesti, vuosittain ja vuodenaikojen mukaan. Vuosien 1922 ja 1998 tulvat aiheuttivat suuria tuhoja.
Jokien mukanaan tuomat maatalous- ja laidunmaiden torjunta-aineet saastuttavat järvivettä. 
Vuosina 1927–2009 järveen päätyi käsittelemättömänä myös etelärannalla sijaitsevan Managuan miljoonakaupungin jätevesi. Noin 300 pientä teollisuusyritystä päästää jätevesissään elohopeaa, lyijyä sekä muita raskasmetalleja ja epäpuhtauksia. Lisäksi järveen pääsee geotermisen energian jätteitä sekä kuumaa lähdevettä, joka sisältää runsaasti arseenisuoloja, booria ja muita aineita.
Indio Maizin luonnonsuojelualue

Indio Maizin luonnonsuojelualue on luonnonsuojelualue Nicaraguan kaakkoisosassa. Suuri osa alueesta on ramat-alkuperäiskansan ja kreoliväestön kotiseutua. Alueella kasvaa trooppista sademetsää, jossa on tavattu yli 500 lajia nisäkkäitä, lintuja, hyönteisiä, matelijoita ja sammakkoeläimiä. Siellä elää monia uhanalaisia lajeja, kuten jaguaari, bairdintapiiri, puna-ara ja panamanara.
Bosawasin biosfäärialue

Bosawasin biosfäärialue on luonnonsuojelualue Nicaraguan pohjoisosassa lähellä Hondurasin rajaa. Siellä tavataan sekä Pohjois- että Etelä-Amerikan eläimistöä. Alue on Unescon biosfäärialueiden listalla vuodesta 1997. Siellä asuvat alkuperäiskansat osallistuvat alueen suojeluun. Heidän taloutensa perustuvat lähinnä omavaraisviljelyyn ja kotieläimiin, metsästykseen ja kalastukseen. Perheen tuloja täydentävät papujen, riisin, kaakaon ja kullan myynti. Pienimuotoinen kaivostoiminta on myös tärkeä elinkeino. Biosfäärialueella elää kahden alkuperäiskansan edustajia. Miskitot elävät pääasiassa Coco-joen rannoilla, kun taas mayagnat asuvat suojelualueen keskialueella ja Pis-Pis-, Waspuk-, Bocay- ja Laku-jokien rannoilla.
Alue on saanut nimensä kolmen joen mukaan: Bocay (BO), Cerro Saslaya (SA) ja Waspuk (WAS). Se on Keski-Amerikan suurin koskematon trooppinen sademetsäalue. Luonnonsuojelualueella on tunnistettu 215 lintulajia, 25 nisäkäslajia, 12 myrkyllistä käärmelajeja, 11 kalalajia ja 200 000 hyönteislajia. Alueella on luokiteltu 22 eri ekosysteemiä, kuusi metsätyyppiä ja 270 kasvilajia.
Sergei Vjazmitinov

Sergei Kuzmitš (Kozmitš) Vjazmitinov (; 7. lokakuuta 1744 – 15. lokakuuta 1819) oli venäläinen kreivi ja jalkaväenkenraali, joka toimi Venäjän keisarikunnan ensimmäisenä sotaministerinä, poliisiministerinä, ministerineuvoston puheenjohtajana ja Pietarin kenraalikuvernöörinä.
Perhe.
Vjazmitinov syntyi puolalaistaustaiseen aatelisperheeseen, jonka juuret tunnetaan 1500-luvun lopulta lähtien. Suku siirtyi Venäjälle 1600-luvulla. 
Vjazmitinov vanhemmat olivat köyhiä maatilan omistajia, jotka asuivat Kurskin provinssissa. 
Ura.
Vjazmitinov astui armeijan palvelukseen vuonna 1759. Hän osallistui Venäjän ja Turkin väliseen sotaan vuosina 1768–1774. Vjazmitinov toimi sotakollegion varapuheenjohtaja Zahar Grigorjevitš Tšernyševin adjutanttina. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1771, jonka jälkeen hän toimi sotamarsalkka Pjotr Rumjantsevin alaisena. 
Vjazmitinov ylennettiin everstiksi ja Astrahanin jalkaväkirykmentin komentajaksi vuonna 1777. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1786. 
Hän osallistui Venäjän ja Turkin väliseen sotaan vuosina 1787–1791. Hän komensi joukkoja menestyksekkäästi ja hänet nimimettiin Mahiljoun kuvernööriksi vuonna 1790 ja Valko-Venäjän jääkärijoukkojen komentajaksi. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi vuonna 1793. 
Vjazmitinov toimi Siperian ja Ufan kenraalikuvernöörinä, Kamjanets-Podilskyin sotilaskuvernöörinä ja Vähä-Venäjän kenraalikuvernöörinä. Hänet nimitettiin Pietarin komendantiksi vuonna 1797. Vjazmitinov ylennettiin jalkaväenkenraaliksi vuonna 1798.
Vjazmitinov ajautui keisari Paavali I:n epäsuosioon, jonka takia hän jätti tehtävänsä vuonna 1799.
Aleksanteri I nousi Venäjän keisariksi vuonna 1802 ja nimitti Vjazmitinovin sotakollegion varapuheenjohtajaksi, senaattoriksi, sotaministeriksi ja keisarin pysyvän neuvoston jäseneksi. Vjazmitinov jäi eläkkeelle vuonna 1808. 
Vjazmitinov palasi eläkkeeltä vuonna 1811 ja hänet nimettiin Venäjän valtakunnanneuvoston jäseneksi. Hänet nimitettiin ministerineuvoston jäseneksi ja myöhemmin puheenjohtajaksi. Hän toimi Venäjän poliisiministerinä ja Pietarin ylipäällikkönä. 
Vuosina 1816–1818 hän toimi Pietarin kenraalikuvernöörinä, jonka aikana Amiraaliteetti jälleenrakennettiin, Smolnan instituutti ja kaivostieteen akatemia rakennettin, Vasilinsaaren graniittinen pengerrys rakennettiin ja Iisakinkirkon perustukset valettiin. Vjazmitinov rakennutti useita siltoja, jotka kulkivat kanaalien ja jokien yli. 
Vjazmitinov kehui Viipurin rykmentin toimintaa sotamarsalkka Mihail Kutuzovin hautajaisten aikana Pietarissa vuonna 1813. Viipurin rykmentti muodostui suomalaisista, ja rykmentin yhtenä komentajana toimi suomalainen majuri Berndt Jonas Aminoff.
Vjazmitinov sai kreivin arvonimen vuonna 1818. 
Hän menehtyi vuonna 1819, ja hänet haudattiin Aleksanteri Nevskin luostarin hautausmaalle.
El Salvadorin colón

Colón oli El Salvadorin rahayksikkö virallisesti vuodesta 1892 vuoteen 2001, jolloin El Salvador siirtyi käyttämään Yhdysvaltain dollaria. Yksi colón jakautui sataan centavoon. Valuutta on nimetty Kristoffer Kolumbuksen mukaan ().
Valuuttamerkki.
Colónin valuuttamerkki on c-kirjain, jonka poikki on kaksi vinoviivaa: ₡. Sen Unicode-koodi on U+20A1. Samaa symbolia käytetään edelleen käytössä olevasta Costa Rican colónista. Merkkiä ei pidä sekoittaa sentin symboliin (¢), jonka Unicode-koodi on U+00A2, eikä Ghanan cedin symboliin ₵, jonka Unicode-koodi on U+20B5. Tästä huolimatta sentin symbolia on usein käytetty viittaamaan colóniin.
Historia.
Presidentti Carlos Ezetan hallitus päätti 1.10.1892 vaihtaa Salvadorin peson nimen colóniksi Kolumbuksen ja Amerikan löytämisen neljäsataisjuhlavuoden kunniaksi. Kesti kuitenkin vuoteen 1919 ennen kuin muutos tapahtui. Colón korvasi peson suhteessa yksi yhteen, ja se oli aluksi sidottu Yhdysvaltain dollariin suhteessa 2 colónia = 1 dollari.
Suuren laman aikaan 1931 El Salvador luopui kultakannasta, ja colónin kurssi alkoi kellua. Vuonna 1934 perustettiin El Salvadorin keskuspankki, joka vastasi rahapolitiikasta ja joka sai yksinoikeuden rahan liikkeellelaskuun. Kolme tärkeintä liikepankkia, jotka olivat aiemmin laskeneet seteleitä liikenteeseen saivat kuitenkin 16 vuoden siirtymäajan.
Francisco Flores Pérezin presidenttikaudella 1.1.2001 El Salvador siirtyi käyttämään Yhdysvaltain dollaria rahayksikkönään (”dollarisaatio”). Colón on yhä laillinen rahayksikkö, jonka arvo on sidottu dollariin suhteessa 8,75 colónia = 1 dollari, mutta uusia seteleitä tai kolikoita ei julkaista, ja pankit vaihtavat ne dollareihin.
Kolikot.
Käytössä oli 1, 2, 3, 5, 10, 25 ja 50 centavon kolikot, sekä yhden colónin kolikko. 
Setelit.
Setelien etupuolella on kuvattuna maamerkkejä tai historiallisia rakennuksia El Salvadorista, ja kääntöpuolella Kristoffer Kolumbuksen kuva. Salvadorilaisten setelien erikoisuus oli kääntöpuolella ollut päällepainatus, joka vahvisti setelin aitouden; käytäntö juontaa juurensa siihen, että vuoden 1950 loppuun asti tietyillä liikepankeilla oli oikeus laskea seteleitä liikkeeseen. Päällepainatuksen päivämäärä oli etupuolen päiväystä myöhäisempi. Tämän voi nähdä taulukossa olevasta 1 colónin setelistä, jonka päiväys on 3.7.1982 ja päällepainatuksen päiväys 22.7.1982. Vuoden 1997 ja sitä myöhäisemmissä seteleissä (5 colónia ja sitä suuremmat setelit taulukossa) päällepainatusta ei ole, mutta etu- ja kääntöpuolen päiväykset poikkeavat edelleen toisistaan.
Kirjokoirakala

 
Kirjokoirakala ("Novumbra hubbsi") on koirakaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Yhdysvaltojen länsiosista.
Koko ja ulkonäkö.
Kirjokoirakalan tavanomainen pituus on noin 5,5 cm, ja suurimmillaan se voi kasvaa 7–8 cm pitkäksi. Lajin ruumiinmuoto on pitkänomainen ja lieriömäinen. Selkä- ja peräevät ovat pyöreähköt ja rintaevät sijaitsevat eturuumiissa. Väriltään kala on harmahtavanruskea tai tummanruskea ja ruumiissa on 12 vaaleaa pystyraitaa. Lisääntymisaikana kirjokoirakalan ruumis tummenee ja saa vihertävän tai sinertävän hohteen.
Levinneisyys ja elintavat.
Kirjokoirakalaa tavataan Washingtonin osavaltiossa Olympian niemimaalla. Lajin elinympäristöä ovat hitaasti virtaavat tummavetiset joet ja suot. Se liikkuu usein vesikasvillisuuden joukossa ja syö pieniä äyriäisiä, monisukasmatoja ja nilviäisiä. Kirjokoirakala lisääntyy keväällä.
Ramy Essam

Ramy Essam (; s. 1987 Mansoura) on egyptiläinen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten esiintymisistään Tahririn aukiolla Kairossa vuoden 2011 vallankumouksen aikana, ja häntä on kutsuttu Egyptin vallankumouksen ääneksi.
Essam puolustaa sukupuolten tasa-arvoa, vapautta, sosiaalista oikeutta, tasavertaisuutta, terveydenhuoltoa, vähemmistöjen oikeuksia, opetusta ja rauhaa. Hänen laulujensa teemoihin kuuluu korruptio, sensuuri, naisten ja työläisten oukeudet, poliittiset vangit, taloudellinen hyväksikäyttö ja kidutus.
Lapsuus ja nuoruus.
Ramy Essam oli perheensä neljästä lapsesta toiseksi vanhin. Hänen isänsä kuoli kun hän oli 11 vuotta vanha. Ramy Essam ehti opiskella kolme ja puoli vuotta viiden vuoden arkkitehdin tutkinnosta Mansourassa kunnes Egyptin vallankumous alkoi.
Egyptin vallankumous.
Kun Egyptin vallankumous alkoi, Essam matkusti Kairoon kitaransa kanssa ja alkoi esiintyä Tahririn aukiolla, muuttaen yleisön huudot lauluiksi. Hän alkoi esiintyä miljoonien ihmisten edessä, ja hänen kappaleensa "Irhal", jossa senaikaista Egyptin presidenttiä Hosni Mubarakia vaadittiin eroamaan, nousi mielenosoittajien suosioon. Se tuli tunnetuksi YouTubessa, ja sitä kutsutaan vallankumouksen kansallislauluksi. Vuonna 2011 "Time Out" -lehti valitsi sen maailmanhistorian kolmanneksi eniten maailmaa muuttaneeksi kappaleeksi.
Kun sotilaat tyhensivät Tahririn aukion 9. maaliskuuta 2011, Essam pidätettiin, vietiin läheiseen Egyptiläiseen museoon, ja häntä kidutettiin.
Tukahduttaminen ja maanpako.
Vuonna 2013 Essamin laulut kiellettiin Egyptissä ja häntä kiellettiin esiintymästä. Poliisit ahdistelivat hänen fanejaan joiden puhelimista löytyi hänen musiikkiaan.
Vuoden 2014 presidentinvaalien jälkeen Essam pidätettiin ja häntä kuulusteltiin poliisienvastaisten laulujen historian vuoksi. Hän pakeni maasta Suomeen ja Ruotsiin myöhemmin samana vuonna, "International Cities of Refuge Network" -järjestö antoi hänelle mahdollisuuden luoda ja esiintyä vapaasti välittääkseen viestiään Egyptin vallankumouksen tiedonantajana.
Vuosina 2016-2017 Essam kiersi ympäri Suomea esittäen teatterimonologia "RAMY - In the Frontline", joka sai viiden tähden arvosteluja Fringe Festival Edinburgh -festivaalilta. Vuonna 2021 Essam esiintyi Access Now -järjestön RightsCon-tapahtuman 10-vuotisjuhlilla.
Essamin vuoden 2018 laulu "Balaha", satiirinen kritiikki Egyptin sotilaallisista johtajista, johti kuuden ihmisen pidätykseen Egyptissä, kun heitä pidettiin joko syystä tai syyttä olevan yhteydessä Essamiin ja hänen lauluunsa. Heihin kuului runoilija Galal Beheiry joka oli kirjottanut laulun sanat, ja yhtyeen entinen jäsen joka ei ollut itse osallistunut kyseiseen levyyn. Egyptin hallitus mitätöi Essamin passin jättäen hänet paperittomaksi ja matkustuskyvyttömäksi.
Toukokuussa 2020 yksi pidätetyistä, elokuvaohjaaja Shady Habash kuoli oltuaan yli kaksi vuotta vangittuna ennen oikeudenkäyntiä. Egyptin valtakunnansyyttäjä väitti että Habash joi vahingossa käsien desifiointiainetta sellissään luullen sitä vedeksi.
Katherine Briçonnet

Katherine Briçonnet (1494 – 3. marraskuuta 1526) oli ranskalainen aatelinen, Guillaume Briçonnet'n tytär ja Thomas Bohierin vaimo.
Suku.
Katherine Briçonnet'n vanhemmat olivat Raoulette de Beaunen ja kardinaali Guillaume Briçonnet'n (1445–1514), joka oli Languedocin alueen talousjohtaja Ludvig XI:n hallituskaudella. 
Avioliitto ja jälkeläiset.
Hän meni naimisiin Thomas Bohierin (n. 1460–1523) kanssa, joka oli kuningas Kaarle VIII:n, Ludvig XII:n ja François I:n valtiovarain- ja veroministeri.
Heille syntyi kymmenen lasta:
Linnan rakentaminen.
Katrine Briçonnet vaikutti Château de Chenonceaun suunnitteluun. Hänen aviomiehensä oli ostanut tontin, joka sisälsi aikaisemman linnoituksen rauniot 1200-luvulta, koska hän halusi rakentaa sinne renessanssilinnan.
Katherine johti rakennustöitä vuosina 1513–1521 tehden tärkeitä arkkitehtonisia päätöksiä aviomiehensä ollessa poissa italialaissodissa. Kun aviomies kaatui Italiassa maaliskuussa 1523, vastuu jäi kokonaan hänelle. 
Hänen vastuullaan oli erityisesti portaiden rakennuttaminen, jotka tehtiin ajalle poikkeavasti suoraan eteneviksi eikä kierreportaina, joka oli ollut tapa rakentaa portaikkoja puolustuslinnoihin taktisista syistä. Rakennus noudattaa renessanssin arkkitehtuurin periaatteita symmetria-akseleilla, joita rikkoo vain kappelin ja kirjaston muotokieli. Rakennuksen kulmiin on rakennettu pienet tornit, joissa on kylpyhuoneet ja varastotilat. Italialaistyylisen kirjaston puupaneelissa on nimikirjaimet "TBK" (Thomas Bohier [ja] Katherine) sekä oveen kaiverrettu motto: "S'il vient à point, me souviendra" (Jos onnistun rakentamaan Chenonceaun, minut muistetaan). 
Katherine Briçonnet'n johdolla valmistuneen linnan alkuperäinen osa tunnetaan nimellä Château des Dames (naisten linna), koska Diane de Poitiers ja Catherine de Médicis laajennuttivat sitä myöhemmin.
Max Wennäkoski

Max Albinus Wennäkoski, sukunimi vuoteen 1904 "Lindfors" (13. joulukuuta 1884 Helsinki – 5. lokakuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja ja Luotto-Pankki Oy:n pääjohtaja.
Wennäkosken äiti oli Heta Loviisa Wennäkoski. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon ja ylemmän hallintotutkinnon 1911. Wennäkoski sai varatuomarin arvon 1913.
Wennäkoski oli 1906 perustamassa Raahen Sanomat-lehteä ja oli lehden päätoimittajana helmikuuhun 1907 saakka ja vastaavana toimittajana senkin jälkeen. Toimittuaan asianajajana ja virkamiehenä, muun muassa 1912–1913 ylimääräisenä esittelijänä Hämeen lääninhallituksessa, josta virasta hän oli pakotettu eroamaan yhdenvertaisuuslain vuoksi, hän tuli vuonna 1913 asianajajaksi Helsinkiin ja samalla hän palveli senaatin oikeusosastolla aina vuoteen 1916 saakka.
Kansallis-Osake-Pankin palveluksessa Wennäkoski oli ensin virkailijana pankin pääkonttorissa ja vuosina 1915–1929 pankin Riihimäen konttorin esimiehenä. Vuonna 1929 Wennäkoski tuli Luotto-Pankki Oy:n pääjohtajaksi. Kun tämä pankki yhdistyi Kansallis-Osake-Pankkiin vuonna 1933, tuli hänestä Kansallis-Osake-Pankin sivukonttorin, Luotto-Pankin, johtaja.
Riihimäellä asuessaan Wennäkoski oli Hausjärven kunnan, johon Riihimäki silloin kuului, kunnanvaltuuston ja holhouslautakunnan jäsenenä aina vuoteen 1922 saakka, jolloin Riihimäki erosi omaksi kauppalakseen. Wennäkoski vaikutti suuresti kauppalan perustamiseen ja syntyyn. Hän oli sitten Riihimäen kauppalanvaltuuston jäsenenä ja eräänä vuonna valtuuston puheenjohtajana. Myös Riihimäen holhouslautakunnan puheenjohtajana hän toimi.
Riihimäellä Wennäkoski oli mukana perustamassa miltei kaikkia niitä yhtiöitä ja taloudellisia yrityksiä, jotka aloittivat toimintansa sinä aikana kun hän asui paikkakunnalla. Hän oli perustamassa muun muassa paikkakunnan sanomalehteä ja kirjapainoa ja oli näiden molempien yhtiöiden Riihimäen Sanomalehti Oy:n ja Riihimäen Kirjapaino Oy:n johtokuntien puheenjohtajana ja jäsenenä useita vuosia. Wennäkoski oli Paloheimo-yhtymän kaikkien yhtiöiden johtokunnissa vuosina 1923–1926. Hän toimi lisäksi asianajajana ja 1919–1924 KTR 3:n ja KLP 2:n sotatuomarina Riihimäellä. 
Wennäkoski oli Lojo Cellulosa Ab:n johtokunnassa 1929, oli mukana perustamassa Haukivuoren Puutavara Oy:tä 1929, Otavan Saha Oy:tä, Vallilan Puutavara Oy:tä, Kotkan Puutavaraliike Oy:tä, Haminan Laivaus Oy:tä, Eemeli Palotie Oy:tä ja Salpausselän Tiilitehdas Oy:tä. Hän oli toimii näiden yhtiöiden, samoinkuin muun muassa Läsäkoski Ab:n ja Nahkakeskustalo Oy:n johtokuntien jäsenenä.
Max Wennäkoski oli naimisissa vuodesta 1912 Katri Ganzowin kanssa. Hän kuoli sydäntautiin 50-vuotiaana Salus-sairaalassa Helsingissä lokakuussa 1935.
X-komitea

X-komitea oli työryhmä, jonka tehtävänä oli tutkia suomalaisten entisten kaukopartiomiesten osuutta Norjan ja NATO:n Neuvostoliittoon kohdistamassa vakoilussa 1950-luvulla. Kun Yhdysvaltain ja Norjan värväämiä suomalaisia vakoilijoita jäi kiinni Neuvostoliitossa ja kertoi olevansa Puolustusvoimien Yleisesikunnan lähettämiä, Neuvostoliitto valitti syksyllä 1951 asiasta ulkoministeri Sakari Tuomiojalle ja vaati toiminnan lopettamista. Kekkonen oli asiasta yhteydessä presidentti Juho Kusti Paasikiveen 17. lokakuuta alkaen. Komitean puheenjohtajaksi sisäministeri V. J. Sukselainen määräsi professori Kustaa Vilkunan. Muita jäseniä olivat poliisineuvos Armas Alhava, ylipoliisipäällikkö Urho Kiukas ja everstiluutnantti Kalle Lehmus. Ryhmän jäsenistä Alhava, Kiukas ja Vilkuna olivat läheisessä yhteydessä Kekkoseen, sosialidemokraatti Lehmus puolestaan puolustusministeri Emil Skogiin.
Komitean selvityskohteet määriteltiin seuraavasti:
Työryhmän jäseniä matkusti esimerkiksi keväällä 1952 selvittämään asiaa NATO:n ja jäsenmaiden edustajien kanssa Tukholmassa, Bernissä, Zürichissä, Pariisissa ja Hampurissa. Kontakteja järjesteli ainakin entinen Suomen tiedustelupäällikkö Aladár Paasonen. Eräät tutkijat ovat esittäneet, että komitean työn tuloksena itse asiassa syntyikin Suomen kannalta hyödyllisiä yhteyksiä länsitiedusteluun. Neuvostoliittolainen loikkari Grigori Pavlov paljasti Neuvostoliiton tiedustelun saaneen ennakkovaroituksia saapuvista vakoilijoista. Joulukuussa 1961 länteen loikanneen Anatoli Golitsynin mukaan Norjan sotilastiedustelun sisällä oli Neuvostoliitolla toiminnasta perillä oleva tietolähde. 
Komitean toiminta on ilmeisesti päättynyt heinäkuussa 1952.
Veran kirkko

Veran kirkko () on Verdalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1899.
Strømbråtenin kappeli

Strømbråtenin kappeli () on Vestbyn kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1924.
Sonin kulttuurikirkko

Sonin kulttuurikirkko () on Vestbyn kunnassa Norjassa sijaitseva kivikirkko vuodelta 2014.
Øyjarin kappeli

Øyjarin kappeli () on Vestre Slidren kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1964.
Knutstadin kappeli

Knutstadin kappeli () on Vestvågøyn kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1915.
Feiosin kirkko

Feiosin kirkko () on Vikin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1866.
Rödeby

Rödeby on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 3 473 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Torsten Bjarre

Helge Torsten Bertil Bjarre (22. toukokuuta 1915 Madesjö – 1. maaliskuuta 2001 Tukholma) oli ruotsalainen sarjakuvantekijä. Hän loi sarjat "Flygsoldat 113 Bom" (1948–1971), "Oskar" (1952–1976) ja "Lilla Fridolf" (1956–, suomennettu nimellä "Pikku Riku").
Belizen kenraalikuvernööri

Belizen kenraalikuvernööri () on Belizen monarkin (nykyään Charles III) maassa toimiva edustaja. 
Ensimmäisenä kenraalikuvernöörinä toimi Elmira Minita Gordon, joka toimi virassa 1981–1993. Nykyisenä kenraalikuvernöörinä toimii Froyla Tzalam, joka aloitti virassaan vuonna 2021. Hän on myös ensimmäinen mayataustainen nainen virassa.
Nimitys ja valtaoikeudet.
Kenraalikuvernöörin nimittää virkaansa Belizen monarkki maan pääministerin esityksestä. Nimitettävän henkilön tulee olla Belizen kansalainen. Kenralikuvernöörin virkakauden pituudeksi on Belizen perustuslain mukaan virallisesti määritelty ”hänen majesteettinsa tahdosta”, eli käytännössä toistaiseksi.
Kenraalikuvernöörin valtaoikeuksiin kuuluvat muun muassa seuraavat: 
Palkkio ja etuudet.
Vuodesta 2021 lähtien kenraalikuvernöörin vuosipalkka on 75 000 Belizen dollaria.
Luettelo Belizen kenraalikuvernööreistä.
Lähde:
Juticalpa

Juticalpa on kunta ja Hondurasin suurimman departementin Olanchon departementin aluekeskus maan keskivaiheilla. Kaupungin väkiluku oli 56 302 (VL2013).
Juticalpa sijaitsee Guayapejoen sivuhaaran Juticalpajoen varrella, noin 820 metriä merenpinnan yläpuolella. Kaupungin historia ulottuu vuoteen 1744 Espanjan siirtomaakaudelle. 
Ilmastollisesti Juticalpa kuuluu trooppiseen ilmastoon. Lämmintä on ympäri vuoden: kuukausitasolla keskilämpötila vaihtenee noin 22-26 Celsius-asteessa. Vuoden keskilämpötila on 23,8 °C. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 837 millimetriä. Sateisimmat kuukaudet ajoittuvat touko-marraskuulle. Tammi-maaliskuussa on puolestaan vähäsateista.
Wagner (televisiosarja)

Wagner on Tony Palmerin ohjaama ja Charles Woodin käsikirjoittama kymmenosainen brittiläinen television minisarja saksalaissäveltäjä Richard Wagnerin elämästä. Wagneria näyttelee Richard Burton, ja muissa keskeisissä rooleissa ovat Vanessa Redgrave, Laurence Olivier, John Gielgud ja Gemma Craven.
Vastaanotto.
Sarja esitettiin Suomen televisiossa alkuvuodesta 1984. "Helsingin Sanomien" musiikkitoimittaja Hannu-Ilari Lampila valitteli, ettei Burtonin tasaisen äreä ja juro hahmo tuo lainkaan esiin Wagnerin nerokasta energisyyttä, jolla tämä pystyi lumoamaan ihmiset aatteidensa ja ideoidensa kannalle. Sen sijaan Vanessa Redgrave onnistuu hänestä luomaan nuoresta Cosimasta sarjan ehkä vakuuttavimman roolin, vaikka onkin liian vanha esittämään tätä. Lampila kehui myös muun muassa Vittorio Storaron kuvausta, joka korostaa Palmerin ohjauksen näynomaisuutta.
Luettelo Pohjois-Dakotan piirikunnista

Tämä on luettelo Pohjois-Dakotan osavaltion piirikunnista. Pohjois-Dakotassa on 53 piirikuntaa.
Isak Andic

Isak Andic (1953 Istanbul – 14. joulukuuta 2024 lähellä Barcelonaa) oli turkkilaissyntyinen liikemies. Hän muutti 14-vuotiaana perheineen Barcelonaan ja tuli tunnetuksi Mango-vaatemerkin perustajana.
Andic syntyi sefardijuutalaiseen perheeseen ja aloitti uransa Kataloniassa myymällä vaatteita kirpputoreilla. Hän perusti vanhemman veljensä Nahmanin avustamana vuonna 1984 ensimmäisen liikkeensä Barcelonan Passeig de Gràcia -kadulle. Mango-yhtiö laajeni kansainväliseksi ja Andic saavutti Espanjan viidenneksi suurimman varallisuuden. Sen arvioitu nettoarvo oli 4,5 miljardia euroa. Andic toimi Family Business Instituten puheenjohtajana, ja hänellä oli luottamustehtäviä muun muassa Museo del Pradossa ja Museu Nacional d’Art de Catalunyassa.
Andic kuoli 71-vuotiaana pudottuaan noin 150 metrin korkeudesta ollessaan patikoimassa vuoristossa lähellä Barcelonaa.
Minot (Pohjois-Dakota)

Minot on kaupunki Pohjois-Dakotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 väestönlaskennassa 48 377, ja se on osavaltion neljänneksi suurin kaupunki. Minot toimii Wardin piirikunnan hallintokeskuksena.
Väestö.
Vuonna 2020 Minotin 48 377 asukkaasta valkoisia oli 79,7 %, mustia 5,2 %, alkuperäisasukkaita 2,9 %, aasialaisia 1,9 % ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,2 %. Asukkaista 2,0 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 8,1 % kuului kahteen tai useampaan rotuun. 5,9 % asukkaista puhuu kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 4,8 % asukkaista on syntynyt ulkomailla.
Intibucá (departementti)

Intibucá on departementti Hondurasin lounaisosassa sisämaassa. Etelästä se rajoittuu El Salvadoriin. Departementin pinta-ala on 3 123 neliökilometriä ja väkiluku 232 553 asukasta (VL2013). Aluehallinnon toisella tasolla Intibucán departementti jakautuu 17 kuntaan (municipalities). Hallinnollisena keskuksena toimii La Esperanza (11 631 as., 2013). 
Intibucán departementti on perustettu vuonna 1883. Samalla sen hallintokeskukseksi nimetylle, vuonna 1848 perustetulle, vuoristossa 1660 metrin korkeudella sijaitsevalle La Esperanzalle myönnettiin kaupungin asema. Departementissa asuu paljon alkuperäiskansoihin kuuluvaa intiaaniväestöä, erityisesti lencoja.
Alueen inhimillisen kehityksen indeksin (HDI) arvo on 0,573 (2022), mikä on varsin alhainen arvo. Alueen tärkeimpiä maataloustuotteita ovat sokeriruoko, maissi, peruna, kahvi, pavut, riisi, durra ja kaali.
Katri Warén-Waris

Katri Warén-Waris (ent. "Warén", o.s. "Cannelin", 1891–1973) oli suomalainen tekstiilitaiteilija ja suunnittelija. Hän opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulussa mallipiirustusosastolla vuosina 1910–1913 ja 1915–1916. Warén-Waris suunnitteli taidetekstiilejä ja myös huonekaluja. Sisustussuunnittelussa hän keskittyi design-sisustuksiin.
Warén-Waris oli Turun Yliopiston alkuvaiheessa yliopiston sisustusasiantuntijana. Hän suunnitteli hotellista yliopistoksi muutetun Phoenixin taloon yliopiston kansliahuoneen sisustuksen ja myöhemmin muun muassa yliopiston juhlasalin verhot. Warén-Waris suunnitteli 1920- ja 1930-lukujen taitteessa Turun historiasta aiheensa saaneita ryijyjä, joita oli saatavana paitsi valmiiksi kudottuina, myös omatoimisesti valmistettavaksi. Turun yliopiston, Åbo Akademin ja Turun museokeskuksen kokoelmissa on kullakin oma versionsa ryijystä, jolla on nimi "Vanhaa ja uutta Turkua" ("Aboa vetus et nova"). Ryijyssä kuvataan muun muassa Yliopiston päärakennus Phoenixin talo, Trappin talo, joka on Åbo Akademin päärakennus, linna, tuomiokirkko, tähtitorni ja vanha pääkirjasto.
Katri Warén-Waris suunnitteli Uudenkaupungin seurakunnalle "Vapauden ja itsenäisyyden muistomerkin", punagraniittiveistoksen, joka paljastettiin vuonna 1934 Uudenkaupungin uuden kirkon puistoon. Muistomerkin tilasivat ja lahjoittivat Uudenkaupungin suojeluskunta ja kauppaneuvos Knut Wallin. Muistomerkin kahdelle sivulle on kaiverrettu sisällissodassa kaatuneiden, lähikunnista olleiden valkoisten nimiä.
Warén-Waris jäi leskeksi vuonna 1939 ja harjoitti sisustussuunnittelua sen jälkeen pienimuotoisemmin kotoaan käsin. Hän piti pientä kutomoa, jossa oli 1940-luvulla kolme kutojaa. Kutomo toimi 1960-luvulle asti, jolloin siellä tehtiin Warén-Variksen tyttären, tekstiilitaiteilija Eeva Renvallin töitä.
Katri Warén-Variksen puoliso oli vuodesta 1913 lääkäri Erkki Warén-Waris. Eeva-tyttären lisäksi pariskunnalla oli poika Klaus Waris.
Puerto Cortés

Puerto Cortés on kunta ja satamakaupunki Hondurasin luoteisosassa Cortésin departementissa, Karibianmeren Hondurasinlahden rannalla. Kaupungin väkiluku oli 59 676 (VL2013).
Vuonna 1524 kapteeni Gil González Dávila nimesi kylän nimellä Puerto Caballos (’hevosten satama’) alkuperäisasukkaiden olemassa olleen asutuksen paikalle, joka nykyään tunnetaan kaupunginosana tai asuinalueena nimellä Cienaguita. Nimen Puerto Caballos pohjana sanotaan olleen oli myrsky, jonka johdosta neljästä seudulle saapuneesta espanjalaisesta laivasta jouduttiin 17 hevosta 50:stä heittämään mereen. 
Vuonna 1539 konkvistadori Pedro de Alvarado saapui Puerto Caballosiin yli 200 ihmisen seurueen kanssa. Hän raivautti tien Puerto Caballoksesta sisämaahan Sulan laaksoon, jonne hän perusti kaupungin nimellä San Pedro de Puerto Caballos. Nykyisin paikkakunta tunnetaan aluekeskuksena ja Hondurasin toiseksi suurimpana kaupunkina nimellä San Pedro Sula.
Vuonna 1869 Puerto Caballos nimetään uudelleen Puerto Cortésiksi. Vuonna 1882 Puerto Cortés sai kunnan (kaupungin) aseman. 
Ilmastollisesti Puerto Cortés kuuluu trooppiseen ilmastoon. Vuoden keskilämpötila on 25,0 °C °C. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 2 507 millimetriä. Sadetta saadaan ympäri vuoden, helmi-huhtikuussa on puolestaan vähäsateisinta.
Puerto Cortésin satama on Hondurasin suurin ja Väli-Amerikan suurimpia merisatamia ja ainoa syväsatama. Vuonna 2022 sataman kautta kulki yhteensä 12,4 tonnia merirahtia, josta konttiliikenteen osuus oli 768 811 TEU:ta (4,7 milj. tonnia). Laivakäyntejä oli 1 564 kappaletta.
Lauri Multanen

Lauri Aleksanteri Multanen (11. syyskuuta 1891 Sippola – 11. toukokuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen juristi.
Multasen vanhemmat olivat opettaja Samuli Multanen ja Fanny Sofia Porthán ja puoliso 1919–1925 Meri Augusta von Weissenberg, hovioikeudenneuvos Arthur von Weissenbergin ja taiteilija Ester Kumlinin tytär. Multanen tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1911 ja suoritti oikeustutkinnon 1917, varatuomarin arvon hän sai 1920. 
Multanen oli Viipurin hovioikeuden, sittemmin Itä-Suomen hovioikeus, ylimääräinen virkamies 1921–1925, kanslisti 1925–1928, notaari 1928–1931, viskaali 1931–1933, asessori 1933–1944 ja hovioikeudenneuvos 1944–1948. Korkeimman oikeuden oikeusneuvos hän oli 1948–1951. Multanen toimi myös Viipurin lääninhallituksen esittelijänä 1924–1936, sotatuomarina 1940 sekä 1941–1944 ja sotaylioikeuden väliaikaisena IV osaston puheenjohtajana 1947–1948.
WWE Women’s United States Championship

WWE Women’s United States Championship () on ammattipainin mestaruustitteli, joka on toiminnassa World Wrestling Entertainmentissa. Uusi mestaruusvyö julkaistiin SmackDownissa 8.11.2024 ja mestaruutta puolustetaan jatkossa SmackDown-brändissä. Mestaruus on yksi kahdesta toissijaisesta naisten mestaruudesta WWE:n pääsarjassa. Toinen uusi toissijainen mestaruus on WWE Women’s Intercontinental Championship Raw:ssa. Ensimmäinen WWE Women’s United States Championship-mestari oli Chelsea Green, joka voitti mestaruuden 12 naiselle järjestetyssä turnauksessa, joka huipentui Saturday Night's Main Event-tapahtuman finaaliin. Nykyinen mestari on Giulia
Jokihaara (Uurainen)

Jokihaara on kylä Uuraisten kunnan kaakkoisosassa lähellä Jyväskylän rajaa. Se sijaitsee seututien 630 varrella, Uuraisten kirkonkylän ja Tikkakosken taajamien välissä. Jokihaara koostuu useammasta osasta, joita ovat ainakin Oikarinperä, Kummunkylä, Simuna, Nauttiaisen kangas, Saha, Vahvanmylly sekä Kuusitien alue. 
Jokihaarassa oli noin 400 asukasta vuonna 2005. Väkiluku alkoi laskea 1960-luvun jälkeen Kentän sahan toiminnan loputtua, mutta kylä on alkanut kasvaa jälleen vuosisadan vaihteessa. Kasvuun on vaikuttanut kylän sijainti Jyväskylän lähettyvillä.
Elinkeinot.
Suurin osa kyläläisistä käy töissä Jokihaaran ulkopuolella, mutta kylässä toimii myös muutama yritys, kuten leipomo, autokorjaamo ja metallisorvaamo. Maataloutta kylässä ei nykyään juuri harjoiteta.
Huomattava työllistäjä kylässä 1960-luvulle saakka oli Kentän saha. 1950-luvulta 1970-luvulle kylässä toimi myös Oikarin tila, jolla harjoitettiin maa- ja metsätaloutta, vuoteen 1962 asti myös karjataloutta. Tilalla oli myös oma taimitarha. Nykyään Oikarin rakennukset ovat Keski-Suomen Ajokoirayhdistyksen omistuksessa.
Koulu.
Jokihaarassa toimi aiemmin 1930-luvun alussa perustettu kansakoulu. Nykyään lähin koulu on Höytiällä, jonne on matkaa noin kuusi kilometriä. Höytiän koulu kattaa ainoastaan vuosiluokat 1–4, luokkien 5–9 opetus järjestetään kirkonkylässä Uuraisten koulukeskuksessa.
Folke Johansson

Folke Anders Johansson (s. 13. maaliskuuta 1965) on suomalainen diplomi-insinööri ja patenttiasiamies, joka sai kuudentena Suomessa patenttineuvoksen arvonimen 22. marraskuuta 2024.
Johanssonin teollisoikeusura alkoi vuonna 1991 patenttikäsittelijänä suomalaisessa patenttitoimistossa. Vuonna 1995 hän siirtyi tietoliikennealalle. 
Johansson aloitti työskentelyn vuonna 2010 Papula Oy:ssa patenttiosaston johtajana.
Gabriel Gómez

Gabriel Enrique Gómez Girón (s. 29. toukokuuta 1984 Panama City) on panamalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Panaman A-maajoukkueessa ennätykselliset 148 maaottelua. Hän pelasi vuonna 2021 päättyneellä seuraurallaan kotimaansa lisäksi Kolumbiassa, Portugalissa, Kyproksella, Meksikossa, Yhdysvalloissa ja Costa Ricassa. Portugalissa hän edusti Belenensesiä kausina 2007–2010 ja pelasi Portugalin pääsarjassa 71 ottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Gómez pelasi Panaman alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua ikäluokan MM-kilpailuissa 2003. Hän pelasi Panaman A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran Keski-Amerikan mestaruusturnauksessa helmikuussa 2003 El Salvadoria ja Guatemalaa vastaan. Hän pelasi CONCACAF Gold Cupissa muun muassa vuosina 2005 ja 2013, kun Panama ylsi loppuotteluun, jonka se molemmilla kerroilla hävisi Yhdysvalloille. Panama selviytyi MM-lopputurnaukseen ensimmäisen kerran vuoden 2018 MM-kilpailuihin, ja Gómez pelasi siellä joukkueensa kaikki kolme ottelua avauskokoonpanossa. Ne jäivät hänen uransa viimeisiksi maaotteluiksi.
Managua (departementti)

Managua on departementti Nicaraguan länsiosassa. Sen pinta-ala on 3 465 km². Vuonna 2023 departementin asukasluvuksi arvioitiin noin 1,6 miljoonaa. Departementissa on kymmenen kuntaa: San Judas, Cuidad Sandino, El Crucero, Managua, Mateare, San Francisco Libre, San Rafael del Sur, Ticuantepe, Tipitapa ja Villa Carlos Fonseca. 
Maan pääkaupunki Managua sijaitsee tämän departementin alueella. Noin 20 km siitä pohjoiseen Chiltepen niemimaa pistää Managuajärveen. Sielllä on laguuneita ja hiekkarantoja ja se on suosittu matkailukohde. Departementissa on myös monia luonnonsuojelualueita.
Manuel Amador Terreros

Manuel Encarnación del Carmen Amador Terreros (25. maaliskuuta 1869, Santiago de Veraguas – 12. marraskuuta 1952, Panamá) oli panamalainen poliitikko, diplomaatti, taidemaalari ja kielitieteilijä. Amador Terreros tunnetaan parhaiten Panaman lipun suunnittelijana.
Amador Terreros syntyi vuonna 1869. Hänen isästään, Manuel Amador Guerrerosta, tuli myöhemmin Panaman ensimmäinen presidentti.
Panaman itsenäistymisen jälkeen Amador Terreros nousi maansa ensimmäiseksi valtiovarainministeriksi vuonna 1903. Hän oli myös yksi Panaman perustuslain laatijoista.
Vuonna 1904 Amador Terreros nimitettiin konsuliksi Hampuriin. Hän toimi virassa neljä vuotta ja tutustui Euroopassa oleskellessaan myös paikallisiin taiteilijoihin. 1910 hän muutti New Yorkiin, jossa hän tutustui taidemaalari Robert Henriin ja alkoi seuraavan neljän vuoden aikana maalaamaan ahkerasti. Tuohon aikaan Amador Terreros kiinnostui myös musiikista ja kielitieteestä opiskellen mm. esperantoa ja suunnitellen omaa keinotekoista kieltään maailmanrauhan edistämiseksi. Hän palasi Panamaan vuonna 1926 ja työskenteli valtion verovirastossa.
1940-luvulta lähtien Amador Terreros omistautui suurimmaksi osaksi maalaamiselle, johon häntä motivoi visuaalisen taiteen liikehdintä tuohon aikaan. Hän lahjoitti 180 eri tekniikoilla tekemäänsä teostaan Panaman yliopistolle, jossa teokset ovat edelleen näytillä.
Marta Cox

Marta Alexandra Cox Villarreal (s. 20. heinäkuuta 1997 Panama City) on panamalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä tai keskikenttäpelaaja.
Cox on pelannut Meksikossa ammattilaisena ensimmäisenä panamalaisena naisena vuodesta 2021. Hän on pelannut siellä ensin Leónissa, sitten Pachucassa ja tammikuusta 2024 alkaen Tijuanassa.
Cox oli yksi Panaman naisten maajoukkueen kaikkien aikojen nuorimpia pelaajia päästessään maajoukkueessa ensi kerran kentälle vuonna 2013. Panama selviytyi vuoden 2023 MM-kilpailuihin, ja Cox teki karsinnassa tärkeät maalit Trinidad ja Tobagoa ja Papua-Uusi-Guineaa vastaan sekä syötti Lineth Cedeñon tekemän 1–0-voittomaalin ratkaisevassa karsintaottelussa Paraguayta vastaan. MM-lopputurnauksessa Panama hävisi kaikki kolme otteluaan ja Cox teki yhden joukkueensa kolmesta maalista viimeisessä ottelussa Ranskaa vastaan.
Coxin äiti kuoli syöpään pari kuukautta ennen ensimmäisenä MM-karsintaturnauksena toiminutta CONCACAF-liiton vuoden 2022 mestaruusturnausta.
Belizen kunniaritarikunta

Belizen kunniaritarikunta () on belizeläinen kunnianosoitus, joka perustettiin 16. elokuuta 1991. Belizeläisten kunnianosoitusten keskenäisessä järjestyksessä kunniaritarikunta on kolmanneksi korkea-arvoisin. Kunniaritarikuntaa myönnetään tunnustuksena Belizen hyväksi tehdyistä ansioista. Belizen kenraalikuvernööri on virkansa puolesta kaikkien belizeläisten kunniamerkkien kansleri ja vastaa niiden myöntämisestä. Uusia nimityksiä tehdään lähtökohtaisesti 21. syyskuuta.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
Stadion Juliska

Stadion Juliska on urheilustadion Tšekin pääkaupungissa Prahassa. Maan korkeimmalla sarjatasolla pelaava jalkapallojoukkue Dukla Praha sekä Tšekin armeijan urheiluseura ASC Dukla Praha käyttävät stadionia kotikenttänään. 
Sijainti.
Juliska sijaitsee Dejvicen kaupunginosassa. Sen pääkatsomo on rakennettu jyrkkään rinteeseen, josta on hyvät näkymät Prahan keskustaan ja Trojaan.
Historia.
Juliska rakennettiin 1950-luvulla osaksi Podbaban alueen kasarmeja. Tätä ennen sen paikalla oli sijainnut tiilitehdas ja Šťáhlavkan lakkautettu maatila. Niiden rakennukset purettiiin 1952, minkä jälkeen lupa stadionin rakentamiselle myönnettiin 1954. Sen nimeksi vakiintui Juliska puretun tiilitehtaan mukaan, joka oli nimetty sen omistajan vaimon, (Julia, lempinimi Juliska) mukaan.
Stadionin avajaiset pidettiin 10. heinäkuuta 1960, jolloin jalkapallojoukkue Dukla voitti itävaltalaisen Wiener Sport-Club 2-1. Ensimmäinen Tšekkoslovakian jalkapalloliigan ottelu pelattiin Duklan ja Kladnon välillä, jota seurasi paikan päällä 15 000 katsojaa. Vuonna 1961 Juliskalla järjestettiin ensimmäinen Euroopan Cupin ottelu, jossa Dukla voitti 2-1 bulgarialaisen TsSKA Sofian.
Juliskan yleisöennätys tehtiin 1967, jolloin noin yleisömäärä saavutti noin 20 000 katsojaa. Pian tämän jälkeen stadionin laajennusta alettiin suunnitella arkkitehti Cyril Mandelin johdolla. Laajennus valmistui 1975, jolloin otettiin käyttöön muun muassa stadionin nykyinen pääkatsomo. Samalla katsojapasiteetti nostettiin 29 000 henkilöön. Juliskan palveluita on laajennettu myös tämän jälkeen. 
Stadionia uudistettiin jälleen kun Dukla Praha palasi takaisin Tšekin pääsarjaan kaudeksi 2011–2012. Sen yleisökapasiteetti laskettiin nykyiseen 8 150 katsojaan kun puupenkkirivit korvattiin yksittäisillä penkeillä.
Patsaat.
Stadionilla sijaitsee juoksija Josef Odložilin muistomerkki.
The Death of Slim Shady (Coup de Grâce)

The Death of Slim Shady (Coup de Grâce) on Eminemin uran viiminen albumi, joka julkaistiin 11. heinäkuuta 2024. Albumilla on 19 kappaletta, joihin lukeutuvat ”Fuel”, ”Habits” ja ”Renaissance”.
Kansallissankarin ritarikunta (Belize)

Kansallissankarin ritarikunta () on belizeläinen kunnianosoitus, joka perustettiin vuonna 1991. Sitä myönnetään ainoastaan Belizen kansalaisille tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista Belizen tai ihmiskunnan hyväksi. Kyseessä on Belizen korkein mahdollinen kunnianosoitus. Ritarikunnan kanslerina toimii virkansa puolesta Belizen kenraalikuvernööri, joka vastaa kunniamerkin jakamisesta. Ensimmäinen nimitys kansallissankarin ritarikuntaan tehtiin vasta vuonna 2000, kun George Cadle Pricelle hänen roolistaan Belizen itsenäistymisprosesissa.
Kunnianosoitusta on jaettu vain kolme kertaa seuraaville henkilöille:
Belizen ritarikunta

Belizen ritarikunta () on belizeläinen kunnianosoitus, joka perustettiin vuonna 1991. Kunnianosoitusta myönnetään Belizen hallituksen esityuksestä henkilöille, jotka ovat ansioituneet Belizen hyväksi. Saajan ei tarvitse olla Belizen kansalainen. Ritarikunnan kanslerina toimii virkansa puolesta Belizen kenraalikuvernööri. Belizeläisten kunniamerkkien keskenäisessä järjestyksessä Belizen ritarikunta on toiseksi korkea-arvoisin.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
Anssi Heikkilä

Anssi Heikkilä (s. 12. helmikuuta 1988 Kotka) on suomalainen tanssija ja tanssinopettaja.
Heikkilä on mukana "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmassa, jonka hän on voittanut kaksi kertaa vuosina 2023 ja 2024.
Natalia Mills

Natalia Didelka Mills Urrunaga (s. 22. maaliskuuta 1993 Panama City) on panamalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on toiminut Panaman naisten maajoukkueen kapteenina.
Mills pelasi vuosina 2019–2021 Espanjassa Albaceten, Pozoalbensen ja Córdoban joukkueissa. Hän siirtyi vuonna 2021 costaricalaisseura Alajuelenseen.
Panama selviytyi ensi kertaa naisten MM-lopputurnaukseen vuoden 2023 kisoihin. Joukkue hävisi kaikki kolme otteluaan, ja Mills pelasi yhden ottelun avauskokoonpanossa ja tuli yhdessä vaihdosta kentälle.
Jaime Penedo

Jaime Manuel Penedo Cano (s. 26. syyskuuta 1981 Panama City) on panamalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Panaman A-maajoukkueessa 137 maaottelua. Hän pelasi vuonna 2019 päättyneellä seuraurallaan kotimaansa lisäksi Italiassa, Espanjassa, Guatemalassa, Yhdysvalloissa, Costa Ricassa ja viimeksi Romaniassa. Yhdysvalloissa hän edusti Los Angeles Galaxya ja pelasi 61 Major League Soccer -ottelua. Romaniassa hän pelasi Dinamo Bukarestin joukkueessa 66 pääsarjaottelua.
Penedo pelasi Panaman A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2003 ystävyysottelussa Kuubaa vastaan. Hän pelasi CONCACAF Gold Cupissa muun muassa vuosina 2005 ja 2013, kun Panama ylsi loppuotteluun, jonka se molemmilla kerroilla hävisi Yhdysvalloille. Panama selviytyi MM-lopputurnaukseen ensimmäisen kerran vuoden 2018 MM-kilpailuihin, ja Penedo pelasi siellä joukkueensa kaikki kolme ottelua. Ne jäivät hänen uransa viimeisiksi maaotteluiksi.
Kinoliinikeltainen SS

Kinoliinikeltainen SS (C18H11NO2) on kinoftalonirakenteinen aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa kinoliinikeltainen SS on vihertävänkeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee etanoliin ja vielä paremmin esimerkiksi asetoniin, kloroformiin tai tolueeniin. Yhdisteellä on kaksi tautomerista muotoa.
Kinoliinikeltainen SS:ää valmistetaan kinaldiinin ja ftaalianhydridin reaktiolla, jota katalysoi sinkkikloridi. 
Kinoliinikeltaista käytetään värjäämään polymeerejä, esimerkiksi polyestereitä, -amideja ja -styreeni- tai -akryylihartseja. Ainetta voidaan käyttää myös keltaisen savun tuottamiseen. Kinoliinikeltainen SS voidaan sulfonoida kinoliinikeltainen WS:ksi. Sitä voidaan käyttää lisäksi mikroskopiassa väriaineena.