Panus

Panus on Polyporales-lahkoon kuuluva sienisuku. Se on sukua eräille kääville, mutta "Panus"-lajeille on kehittynyt heltat. Niiden itiöemät ovat sitkeitä ja kasvavat hitaasti. "Panus"-lajit ovat erityisesti lehtipuiden valkolahottajia, joita tavataan pääosin trooppisilla seuduilla. Muun muassa Kiinassa niitä käytetään joskus ruokana. Suomessa tavataan yleisenä rustovinokasta ("Panus conchatus").
Taksonomia.
"Panus" on Elias Magnus Friesin vuonna 1838 kuvaama suku. Fries luokitteli sukuun lajeja, joilla on ehjä heltan terä. Tämä erotti "Panus"-suvun rosoheltoista ("Lentinus"), joilla heltan terä on rosoinen. Osa myöhemmistä sienitieteilijöistä on yhdistänyt "Panus"-lajit rosohelttoihin, osa taas on jatkanut Friesin luokittelua. Molekyylitutkimukset ovat joka tapauksessa osoittaneet, että "Panus" ja "Lentinus" ovat kaksi erillistä sukua.
"Panus" luokiteltiin pitkään Pleurotaceae-heimoon, mutta myöhemmin se siirrettiin heimoon Polyporaceae. Geenitutkimusten mukaan "Panus" kuuluu Polyporales-lahkoon muttei kuitenkaan Polyporaceae-heimoon. Vuonna 2017 kuvattiin Panaceae-heimo, jossa on kaksi sukua: "Panus" ja "Cymatoderma". Panaceae on läheisintä sukua Cerrenaceae-heimolle, joka sisältää muun muassa pörrökäävät ("Cerrena"). Kaikki tutkijat eivät hyväksy näitä pieniä heimoja vaan niputtavat ne laajaksi Meruliaceae-heimoksi.
"Panus" on yksi Polyporales-lahkon kolmesta suvusta, joissa on toisistaan riippumatta kehittynyt jalallisia, lakillisia ja heltallisia lajeja. Kaksi muuta sukua ovat "Lentinus" ja "Neofavolus". "Neofavolus" sisältää tuoksuvinokkaan ("Neofavolus suavissimus"), jota on aiemmin kutsuttu myös nimellä "Panus suavissimus". Se kuuluu kuitenkin eri heimoon kuin oikeat "Panus"-lajit. "Panus"-suvun läheisin sukulainen, "Cymatoderma", sisältää jalallisia ja lakillisia lajeja, joilla ei kuitenkaan ole helttoja.
Lajeja.
"Panus" sisältää muun muassa seuraavat lajit:
Kuvaus.
"Panus"-lajit ovat ulkomuotonsa puolesta helttasieniä. Ne muodostavat keskikokoisia tai suuria itiöemiä. Itiöemät ovat sitkeitä ja kasvavat hitaasti. Jalan kiinnitys lakkiin vaihtelee keskisestä toispuoliseen. Lakki on muodoltaan suppilomainen tai maljamainen, ja sen reuna on usein sisäänpäin kääntynyt. Heltat ovat johteiset. Itiöemät voivat kasvaa yksitellen tai ryhmissä tuppaiksi asti. Rihmastorakenne on dimiittinen. Itiöpöly vaihtelee valkoisesta kermanväriseen. Itiöt ovat ohutseinäiset ja sileät.
Ekologia.
"Panus"-lajit ovat valkolahosieniä, jotka kasvavat erityisesti lehtipuulla.
Levinneisyys.
"Panus" on kosmopoliitti suku. Se on sopeutunut pääasiassa kuivaan ja lämpimään ilmastoon, ja suurin osa lajeista elää trooppisilla alueilla. Vain kahden lajin, rustovinokkaan ("Panus conchatus") ja "Panus lecomtei" -lajin, levinneisyysalueet ulottuvat lauhkealle vyöhykkeelle, ja niillä on laaja levinneisyys myös subtrooppisilla ja trooppisilla seuduilla. Rustovinokasta esiintyy yleisenä myös Suomessa.
Hyötykäyttö.
Jossain päin maailmaa "Panus"-lajeja on käytetty ruoka- tai lääkesieninä. Esimerkiksi "Panus lecomtei" -lajia on syöty Kiinassa ja Intiassa. Lajin lääkinnällisiä vaikutuksia on tutkittu 2000-luvulla. Suomessa esiintyvää rustovinokasta ei pidetä ruokasienenä. Lajia pidetään myrkyttömänä, mutta se on liian sitkeä ollakseen kunnollinen ruokasieni.