tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Todennäköinen sukellusvene

Todennäköinen sukellusvene on nimimerkki Klaus Vikingin vuonna 1984 kirjoittama romaani. Kirja on laaja, päähenkilön silmin nähty kuvaus ruotsalaisesta yhteiskunnasta 1960–1980 luvuilla. Kirjailija itse on asunut Ruotsissa vuodesta 1969 ja peilaa kokemuksiaan kirjan miljöön ja tapahtumien kautta. Kirjan juonen pohjalla on Ruotsin aluevesillä tehdyt sukellusvenehavainnot ja Karlskronan edustalla sattunut venäläisen sukellusveneen karilleajo.
Kirjasta tehtiin myöhemmin radiokuunnelma. Kirjan käänsi ruotsiksi nimellä "Sannolik u-båt" Paul Jansson.
Juoni.
Suomesta Ruotsiin 1960-luvulla muuttanut "Vladimir Salomon Helle" elää omaa yksinkertaista työttömän elämäänsä Nynäshamnin kaupungissa hieman Tukholmasta etelään. Hänen suomalaisittain outo nimensä on hänen äitinsä ajattelemattomuuden peruja. Suomessa siitä ei ollut juuri haittaa, mitä nyt joskus koulussa, mutta Ruotsissa sitäkin enemmän. Moni työpaikka oli jäänyt saamatta koska häntä etunimensä perusteella luultiin venäläiseksi. Siksi hän ryhtyi käyttämään toista nimeänsä, Salomon. Kukaan ei kysellyt sen jälkeen, olisiko hän mahdollisesti juutalainen. Kerran pubissa istuessaan hän sattui kuulemaan läheisen Muskön tukikohdassa palvelevan varusmiehen puheita tarkasta vartioinnista rannikon vesialueilla. Asia unohtuu hänen mielestään, kunnes hän kerran löytää roskalavalta pätkän sadevesiränniä. Hän on harrastanut työttömänä ollessaan ajankulukseen kalastusta veneellään ja nyt hän saakin mielestään loistoidean, hän tarjoaa ruotsin kansalle jännitystä "aidolla" sukellusveneellä keskellä suoja-aluetta. Hän hinaa sukellusveneen periskooppia muistuttavaa ränninpätkää vanerilevyyn kiinnitettynä Muskön vesillä ja varmuuden vuoksi soittaa kaikkiin sanomalehtiin juttuvinkin. Suunnitelma toteutuukin odotettua paremmin, oikeastaan liiankin hyvin sillä koko Ruotsin merivoimat ryhtyvät laajaan etsintäoperaatioon. Media seuraa tapahtumia herkeämättä mutta koska ränninpätkä on jo upotettu esityksen päätteeksi Itämereen mitään löydettävää ei merivoimille ole tarjolla. Ruotsin merivoimat eivät havaintoa vahvista, toteavat sen olevan "todennäköinen sukellusvene". Enemmän heitä mietityttää, miten selittää kansalle miksei tuota sukellusvenettä löydy ja minne se olisi voinut kadota verkkojen ja sota-alusten eristämästä Nynäsin lahdesta.
Garuda Indonesia

PT (Persero) Perusahaan Penerbangan Garuda Indonesia, lyhennettynä Garuda Indonesia, on Indonesian kansallinen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 1947. Se on nimetty myyttisen Garuda-linnun mukaan. Lentoyhtiön kotikenttä on Soekarno-Hattan kansainvälinen lentoasema Jakartassa. Garuda Indonesia käyttää solmukohtina seuraavia lentoasemia: Ngurah Rain kansainvälinen lentoasema, Juandan kansainvälinen lentoasema, Polonian kansainvälinen lentoasema ja Sepingganin kansainvälinen lentoasema.
Yhtiöllä on historiansa aikana sattunut kaikkiaan 13 kuolemaan johtanutta lento-onnettomuutta, ja pelkästään vuoden 1980 jälkeen se oli ollut osallisena seitsemässä suuressa onnettomuudessa. Onnettomuuksista pahin tapahtui 26. syyskuuta 1997, kun lento 152 törmäsi vuorenrinteeseen lähestyessään Medania: kaikki 234 koneessa ollutta kuolivat. Sitä pidettiin lentoturvallisuudeltaan yhtenä huonoimmista suurista kansallisista lentoyhtiöistä. Garuda Indonesian ja koko Indonesian ilmailualan heikkoon turvallisuuteen vaikuttivat maan kansainvälisiä standardeja huonompi lentokenttäinfrastruktuuri yhdistettynä alueella usein esiintyviin haastaviin sääoloihin.
Laivasto.
Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 10,5 vuotta.
Herkko Hietanen

Herkko Aleksi Hietanen (s. 29. elokuuta 1978 Helsinki) on helsinkiläinen teknologiaoikeuteen erikoistunut lakimies. Hän on toiminut yhtenä EFFI ry:n perustajana sekä aktiivina ja Suomen Creative Commons -hankkeen vetäjänä. Hietanen sai julkisuutta vuonna 2005 ravintola Lehtovaaran uhatessa häntä yli 80 000 euron korvausvaatimuksilla Hietasen laitettua ravintolaa koskevan reklamaation verkkoon. Hietanen on osakas Turre Legal -toimistossa. Hietanen osallistui Finreactoria koskevaan oikeudenkäyntiin vastaajien avustajana. Turre Legal on pieni yritys. 
Hietanen toimi TVkaistan ulkopuolisena oikeudellisena avustajana ja sai tässä roolissa poikkeuksellisesti syytteen tekijänoikeusrikoksesta ja törkeästä petoksesta kuten päämiehensäkin. Hietasen syytteet hylättiin sekä käräjäoikeudessa että hovioikeudessa.
Hietanen on koulutukseltaan oikeustieteen maisteri ja kauppatieteen tohtori.
Uuspragmatismi

Uuspragmatismi, tai joskus ”kielellinen pragmatismi”, on vaikeasti määriteltävä analyyttisen filosofian osa-alue, jonka sanotaan syntyneen Yhdysvalloissa. Se on liitetty erilaisiin ajattelijoihin, joihin kuuluvat muun muassa Richard Rorty, Hilary Putnam, W. V. O. Quine ja Donald Davidson, vaikkakaan kukaan näistä filosofeista ei ole kutsunut itseään ”uuspragmatistiksi”.
Taustaa.
Uuspragmatistit, erityisesti Rorty ja Putnam, ovat omaksuneet ajatuksia klassisilta pragmatisteilta, kuten Charles S. Peirceltä, William Jamesilta ja John Deweyltä. Putnam luettelee teoksessaan "Words and Life" (1994) klassisen pragmatistisen perinteen ajatuksia, joita myöhemmät pragmatistit pitävät vakuuttavimpina. Näihin kuuluvat
Kielellinen pragmatismi uudistaa pragmatismia kolmella tavalla. Ensiksi se kiittää pragmatisteja, kuten Jamesia ja Deweytä, siitä, että nämä kiistivät monia perinteisen filosofian menetelmiä ja päämääriä. Toiseksi se hylkää heidän pyrkimyksensä rakentaa jälleen, mitä ei pidä rakentaa jälleen. Kolmanneksi, kun on hyväksytty, että filosofin käytettävissä on vain kieli, voidaan luoda vapaasti, jopa runollisesti, ja palvella niitä päämääriä, jotka vaikuttavat parhailta.
Rortyn kirjoitukset.
Rorty kirjoitti vuonna 1995:
Kielellistän niin monta kielellistä käännettä edeltänyttä filosofia kuin kykenen, lukeakseni heitä sen utopian profeettoina, jossa kaikki metafyysiset ongelmat on purettu, ja uskonto ja tiede ovat tehneet tilaa runoudelle.
Tällä ”kielellisen käänteen” strategialla Rorty pyrki välttämään klassisessa pragmatismissa vielä olemassa olleet essentialismit, joiksi hän katsoo totuuden, todellisuuden ja kokemuksen. Rorty kirjoitti:
Analyyttinen filosofia, kiitos keskittymisensä kieleen, pystyi puolustamaan tiettyjä keskeisiä pragmatistisia väitteitä paremmin kuin James ja Dewey itse – – Kiinnittämällä huomiomme kielen ja muun maailman suhteeseen ennemmin kuin kokemuksen ja luonnon suhteeseen, jälkipositivistinen analyyttinen filosofia kykeni paljon radikaalimpaan irtautumiseen filosofisesta perinteestä.
ZP Theart

ZP ”Zippy” Theart (s. 22. tammikuuta 1975 Clanwilliam, Etelä-Afrikka) on Eteläafrikkalainen laulaja. Hän on ollut jäsenenä yhdysvaltalaisessa hard rock -yhtye Skid Row:ssa ja sitä ennen brittiläisessä power metal -yhtyeessä DragonForce.
Alkuajat.
Theart sanoo, ettei muista tarkkaan, milloin hänen lauluharrastuksensa alkoi; hän on laulanut siitä asti kuin muistaa. Hänellä on paljon kokemusta erilaisista musiikkityyleistä, sillä hän on tehnyt musiikkia bluesista ja thrashista rockiin ja metalliin. Theart on kertonut musiikillisiksi vaikutteikseen muun muassa Bon Jovin, Metallican, Helloweenin, Iron Maidenin, Judas Priestin, Megadethin, Skid Row’n, Teslan sekä kaiken, jossa on mukavat melodiat ja joka soitetaan oikeilla soittimilla.
DragonForce.
Theart otettiin DragonForceen, kun yhtyeen kitaristit Herman Li ja Sam Totman näkivät hänen ilmoituksensa Metal Hammer -lehdessä. Li on jälkeenpäin sanonut, että hän oli ”ensimmäinen, joka pystyi laulamaan sen, mitä sanoi pystyvänsä”. Theart erosi kuitenkin DragonForcesta maaliskuussa 2010, koska halusi keskittyä hänen omiin projekteihinsa. Hän on esiintynyt Totmanin sivuprojektissa Shadow Warriors. Hänen kerrotaan myös soittelevan satunnaisesti akustista kitaraa.
Skid Row.
Theart liittyi Skid Row:hun vuonna 2016 Johnny Solingerin jälkeen. Hän lähti yhtyeestä helmikuussa 2022, mutta kumpikaan osapuoli ei ole kommentoinut asiaa sen koommin. Hänen korvaajakseen tuli ruotsalainen Erik Grönvall.
Lavaesiintyminen.
Theart tunnetaan erittäin laajasta äänivalikoimastaan. Hän osaa laulaa erittäin korkealta ja puhtaasti, mutta häneltä onnistuu myös matalalta laulaminen. Hänellä on lavalla esiintyessään äärettömästi energiaa ja hän itse sanoo kiroilun olevan hänen ”signature penis movensa”, mikä voi olla osa syynä siihen, etteivät alle 15-vuotiaat pääse joillekin keikoille.
Nuruddin Farah

Nuruddin Farah (s. 24. marraskuuta,1945 Baidoa, Somalia) (, ) on somalialainen kirjailija, jolle myönnettiin kansainvälinen kirjallisuuden Neustadt-palkinto vuonna 1998. Farah asuu Kapkaupungissa, Etelä-Afrikassa ja Minneapoliksessa, Minnesotassa, Yhdysvalloissa joiden väliä hän matkustaa. 
Farah joutui jättämään kotimaansa nuorena. Hän kirjoitti alun perin somaliksi, mutta on sittemmin siirtynyt englantiin. Hänen tuotantoaan on käännetty myös suomeksi. Farahin teoksiin kuuluu muun muassa vuonna 1999 suomennettu "Perhesalaisuuksia", joka kertoo elämästä Somaliassa ennen verisen sisällissodan syttymistä. Farahin muut suomennetut julkaisut ovat romaanit "Karttoja" (1988) ja "Elämisen lahja" (1990). Kirjailijan ainoa koti-Somaliassa julkaistu teos on "From a Crooked Rib" (1970).
Marja-Liisa Tykkyläinen

Marja-Liisa Tykkyläinen (s. 4. lokakuuta 1945 Kontiolahti) on suomalainen kunnallisneuvos ja entinen SDP:n kansanedustaja. Hänet valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan Kuopion läänin vaalipiiristä 1983. Hän oli presidentin valitsijamies 1982 ja 1988. Hän putosi eduskunnasta vuoden 2003 vaaleissa. Tykkyläisellä on kolme lasta. Hän on koulutukseltaan kauppateknikko ja nuoriso-ohjaaja.
Tykkyläinen toi vahvasti esille vakaumuksensa ja korosti poliittisessa toiminnassaan kristillisten arvojen tärkeyttä. Tykkyläinen vastusti voimakkaasti lakia rekisteröidyistä parisuhteista. Eduskuntakäsittelyssä vuonna 2001 hän piti aiheesta useita puheenvuoroja vedoten muun muassa omaan uskonnolliseen vakaumukseensa ja siihen, että hän on kyennyt auttamaan ihmisiä pois homoseksuaalisuudesta.
J. P. Roos

Jeja-Pekka Roos (s. 30. huhtikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä ja -keskustelija, joka toimi Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan professorina ja apulaisprofessorina vuosina 1971–2013. Joensuun korkeakoulun apulaisprofessorina hän toimi 1974–78. Roosin tutkimusaiheita ovat olleet suunnittelu, elämäntapa, elämäkerrat, matkapuhelimet, elämänpolitiikka, sukupolvet sekä hyvinvointi ja hyvinvointitutkimus, jonka alalta hän laati väitöskirjansa ("Welfare Theory and Social Policy") vuonna 1973. Lisäksi hän on osallistunut välillä hyvinkin kriittisesti keskusteluun muun muassa arkkitehtuurista, liikenteestä, kurjuudesta, intellektuelleista, psykoanalyysista ja lastensuojelusta.
Tutkijanura.
Roos on suomentanut Pierre Bourdieun ensimmäisen suomeksi ilmestyneen teoksen "Sosiologian kysymyksiä" ja muutenkin edesauttanut Bourdieun käsitteiden leviämistä suomalaisessa sosiologiassa. Hän on julkaissut noin 250 tieteellistä artikkelia ja kirjaa. Hänen tunnetuin teoksensa on 1987 ilmestynyt "Suomalainen elämä", jossa esitetään kuuluisa sukupolvijaottelu: sotien ja pulan, jälleenrakennuksen ja nousun, suuren murroksen ja lähiöiden sukupolviin. Muita tärkeitä teoksia ovat olleet hänen väitöskirjansa "Welfare Theory and Social Policy" (1973) sekä "Elämänpolitiikka" (1998), "Vanhemmat ja lapset" (1997) ja "Miehen elämää" (1994). Viime vuosina Roos on jakanut aikansa varsinaisen akateemisen tutkimuksen (sukupolvet, suuret ikäluokat) ja yhteiskunnallisen debatin välillä. Hän on julkaissut jälkimmäiseltä aihealalta muun muassa Huostaanottokirjan (2004) ja Käräjäoikeuskäsikirjan (2006). Hän on perehtynyt evoluutiopsykologiaan ja toiminut Darwin-seuran puheenjohtajana. Hän oli myös Euroopan Sosiologiliiton (ESA) puheenjohtaja 1990-luvulla.
Aleksis Kiven Seura myönsi J. P. Roosille Eskon puumerkki -palkinnon 2009.
Poliittinen toiminta.
Roos oli 1970–80-luvulla Suomen kommunistisen puolueen jäsen. Hän on kertonut tuolloin muun muassa hyväksyneensä Tšekkoslovakian miehityksen. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Roos on vaikuttanut Vihreissä ja Vasemmistoliitossa. Vuoden 2004 kunnallisvaaleissa Roos oli sitoutumattomana ehdokkaana Vihreiden listalla. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Roos oli Vasemmistoliiton ehdokas. Vuoden 2012 vaaleissa hän on ehdokkaana Helsingissä Vasemmistoliiton listalla. 2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen Suomen EMUsta eroamiseen liittyen. 
Yksityiselämä.
Roos on kirjoittanut myös vuonna 1993 ilmestyneen juoksuharrastusta käsittelevän kirjan Maratonmiehen elämä. Hänellä on kaksi lasta edellisestä avioliitostaan Barbara Roosin (1946–2019) ja kolme lasta nykyisestä avioliitostaan Anna Rotkirchin kanssa.
Lapualaisballadi

Lapualaisballadi () on suomenruotsalaisen Leo Ågrenin 1962 julkaistu romaani. Se on Pohjanmaalle 1930-luvulle sijoittuva tarina lapuanliikkeestä. Kirjailijan veli Gösta Ågren ohjasi Ruotsissa romaanin pohjalta samannimisen elokuvan.
Millaun maasilta

Millaun maasilta () on vinoköysisilta, joka ylittää Tarn-joen laakson lähellä Millauta eteläisessä Ranskassa Aveyronin departementissa. Sillan suunnitteli brittiläinen arkkitehti Norman Foster yhteistyössä ranskalaisen siltainsinöörin Michel Virlogeux’n kanssa. Millaun maasilta oli valmistuessaan maailman korkein ajoneuvoilla ylitettävä silta. Sillan korkein kohta yltää 343 metriin – hiukan korkeammalle kuin Eiffel-torni, Empire State Building on vain 38 metriä korkeampi. Viralliset avajaiset olivat 14. joulukuuta 2004, liikenteelle silta avattiin kaksi päivää myöhemmin. Silta on osa A75-moottoritietä, joka yhdistää Clermont-Ferrandin Pézenasiin.
Mississippi John Hurt

John Smith Hurt (3. heinäkuuta tai 8. maaliskuuta 1892 Teoc, Mississippi – 2. marraskuuta 1966 Grenada, Mississippi), oli yhdysvaltalainen blues-laulaja ja -kitaristi.
John Hurt eli lapsuutensa Mississippin Avalon-nimisessä pikkukylässä, jossa hän oppi kitaransoiton yhdeksänvuotiaana. Hän soitti nuorena ahkerasti tanssipaikoissa sekä huvikseen ystäviensä kanssa. Hänen varhainen yhteistyökumppaninsa oli viulunsoittaja Willie Narmour. Kun Narmour oli vuonna 1928 voittanut levytysmahdollisuuden OKeh Records -yhtiölle ykköspalkintona viulunsoittokilpailusta, hän suositteli OKehille myös John Hurtia. Tällöin Hurt pääsi levyttämään kahdessa sessiossa. Yhteensä materiaalia nauhoitettiin runsaat puoli tuntia. Levyjen kanteen liitettiin Hurtin nimen eteen sana ”Mississippi”, jonka arveltiin lisäävän myyntiä. Joka tapauksessa levyjen myynti jäi vähäiseksi ja OKeh Records meni muutenkin konkurssiin 1930-luvun laman aikana. Hurt palasi Avalonin kylään toimien maataloustöiden parissa samalla jatkaen kuitenkin musisointia juhlissa ja tanssiaisissa.
Vuonna 1963 kansanmusiikintutkija Tom Hoskins lähti etsimään John Hurtia kuultuaan tämän vanhat levyt. Eräässä kappaleessa Hurt laulaa kotipaikkansa olevan Avalon, ja tämän perusteella Hoskins onnistui löytämään Hurtin. Hän joutui kuitenkin turvautumaan vuodelta 1878 peräisin olevaan karttaan, koska Avalonin nimi oli pyyhitty pois uudemmista kartoista. Hurtin soitto- ja laulutaidot olivat ennallaan, ja hän lähti Hoskinsin mukaan Washingtoniin. Näin Hurt pääsi vihdoin esiintymään suurelle yleisölle. Elettiin suuren kansanmusiikkibuumin aikaa, joten Hurtin bluesia ja countryä yhdistelevä tyyli upposi nuoriin ihmisiin hyvin, ja esiintymisiä riitti paljon. Hurt myös pääsi levyttämään uudestaan, ja näin syntyi muutamia uusia levyjä "Vanguard Recordsille" vuoden 1928 levytysten jatkoksi. Hurt päätyi myös Johnny Carsonin vieraaksi television suosittuun "Tonight Show"'hun. Hurt kuitenkin kuoli jo vuonna 1966 74-vuotiaana.
Mississippi John Hurtin musiikki poikkeaa muista kuuluisimmista country blues -artisteista tyyliltään. Hänen soittotyylissään sormet soittavat yleensä alati juoksevaa taustakuviota. Hän ei käyttänyt slidea. John Hurtin lauluääni on hento, ja hänen laulumelodiansa muistuttavat paljon folk- tai country-kappaleita.
Vuonna 2009 Mississippi John Hurtin albumi "Today!" (1966) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Pentti Mäki-Hakola

Pentti Matti Mäki-Hakola (11. tammikuuta 1929 Nurmo – 20. syyskuuta 1996 Nurmo) oli suomalainen kokoomuksen kansanedustaja ja valtiopäiväneuvos. Hän edusti Vaasan läänin vaalipiiriä 1966–1995. Kokoomuksen oikeistoon muun muassa Tuure Junnilan ja Eero Lattulan ohella luettu Mäki-Hakola oli presidentin valitsijamies 1968, 1982 ja 1988. Hän oli ammatiltaan piiri-insinööri.
Mäki-Hakola toimi kotikuntansa Nurmon kunnanvaltuustossa 23 vuoden ajan.
Myös hänen poikansa Pertti Mäki-Hakola on ollut kokoomuksen kansanedustaja Vaasan vaalipiiristä.
Kansanedustaja.
Mäki-Hakola oli kokoomuksen kansanedustajana vuodet 1966–1995 ja hänet valittiin uudelleen kahdeksan kertaa. Eduskunnassa Mäki-Hakola istui vuodesta 1970 lähtien valtiovarainvaliokunnassa. Vuosina 1987–1991 hän toimi valiokunnan puheenjohtajana. Mäki-Hakola oli useita vuosia eduskunnan pankkivaltuusmiesten puheenjohtaja. Mäki-Hakola toimi useissa kokoomuksen luottamustehtävissä ja hänet kutsuttiin puolueen kunniajäseneksi vuonna 1991.
Justice

Justice (tyyliteltynä Jus†ice) on ranskalaisten Gaspard Augén ja Xavier de Rosnayn elektronista musiikkia esittävä duo. Heidän uransa alkoi virallisesti vuonna 2003 remixeillä, joista tunnetuin on Simianin kappaleesta ”Never Be Alone” tehty remix ”We Are Your Friends” vuodelta 2003. Virallisesti single sai julkaisun vuonna 2004 Ed Banger Recordsilla ja International DeeJay Gigolo Recordsilla. Se julkaistiin uudelleen vielä Isossa-Britanniassa vuonna 2006 Virginin alamerkillä Ten Records. ”Never Be Alone” -kappaleen video pyöri myös MTV:llä tiuhaan vuonna 2006.
Yhtye työskenteli uusien remixien kanssa noin vuoden verran ennen seuraavaa julkaisua. Miksauksia oli niin pienten paikallisten artistien tuotoksista kuin isojen nimien kuten Britney Spearsin kappaleesta ”Me Against the Music”.
Vuonna 2005 Justice julkaisi niin ikään Ed Banger Recordsilla ensimmäisen EP:nsä, "Waters of Nazarethin", jonka jokaisesta kappaleesta muodostui klubihittejä. Vuoden 2006 loppupuolella Ed Banger Records painoi 200 kappaleen erän "Phantom"-julkaisua, jotka kaikki päätyivät joululahjoina DJ:ille ja muille tuttaville. Levy sisälsi B-puolena alle puolen minuutin mittaisen kappaleen ”D.A.N.C.E”, joka on nimeltään sama kuin huhtikuussa 2007 julkaistu Justicen seuraava EP.
Justicen ensimmäinen kokopitkä albumi, "†" (”"Cross"”, "risti"), julkaistiin kesällä 2007. Loppukesästä 2007 julkaistiin "D.A.N.C.E"-remixlevy, joka sisälsi remixit MSTRKRFT’lta, Jacksonilta, Alan Braxelta &amp; Fred Falkelta sekä Justicelta itseltään. Yhtye esiintyi kesällä 2007 Uuden musiikin festivaaleilla Turussa sekä Seinäjoen Provinssirockissa kesäkuussa 2008 ja kesäkuussa 2012.
Tapani Bagge

Juha Tapani Bagge (s. 2. lokakuuta 1962 Kerava) on suomalainen kirjailija.
Bagge valmistui ylioppilaaksi Nikkarin lukiosta vuonna 1981. Hän on käynyt sekalaisia elokuva- ja tv-käsikirjoituskursseja. Bagge on kirjoittanut päätoimisesti vuodesta 1983.
Bagge on julkaissut lukuisia romaaneja, näytelmiä, sarjakuvakäsikirjoituksia, kuunnelmia, yli 30 Finnwest-kioskikirjaa ja televisiosarjojen käsikirjoituksia sekä Jerry Cotton -tarinoita. Hän on myös suomentanut lukuisia rikosromaaneja. Bagge on osuuskuntamuotoisen kustantamo Crime Timen perustajajäsen.
Leica

Leica on alkuaan nimi kameroille, joita valmistettiin Saksassa. Niitä valmistaneen yrityksen nimi oli aiemmin Ernst Leitz GmbH. Nykyään yritys on jakautunut kolmeen yhtiöön: Kameroita valmistavaan Leica Camera AG:hen, maanmittauskojeita valmistavaan Leica Geosystems AG:hen ja mikroskooppeja valmistavaan Leica Microsystems GmbH:hen.
Historia.
Sveitsiläinen Heinrich Wild (1877–1951), aikansa johtava maanmittauskojeiden suunnittelija, aloitti uransa maanmittareiden apupoikana. Vuonna 1908 Wild siirtyi Jenan kaupunkiin johtajaksi Zeissin uuteen maanmittauskojeita valmistavaan osastoon. Wild palasi Sveitsiin ennen ensimmäistä maailmansotaa. Huhtikuussa 1921 Wild perusti "Heinrich Wild, Werkstätte für Feinmechanik und Optik" -yhtiön Heerbruggiin. Wildin todettua 1930-luvun alussa ettei halunnut johtaa yhtiötä, hän katkaisi siihen yhteytensä ja muutti Zürichiin ryhtyen suunnittelemaan kojeita Kern &amp; Co:lle. Wildin aikaisemmin Heerbruggiin perustaman yhtiön nimeksi tuli Wild Heerbrugg vuonna 1937.
Leica Geosystems AG.
Leica Geosystems AG on sveitsiläinen yritys, joka aiemmin tunnettiin nimellä Wild Heerbrugg. Se osti länsisaksalaisen Ernst Leitz GmbH:n vuonna 1975 ja 1987 yhtiön nimeksi tuli Wild Leitz AG. Kolme vuotta myöhemmin Cambridge Instruments Ltd:n hankinnan jälkeen kokonaisuudesta muodostui Leica Group.
Leica Microsystems GmbH.
Leica Microsystems GmbH omistaa tuotemerkin Leica ja on antanut sen myös Leica Geosystemsin ja Leica Cameran käyttöön.
Leica-kameroiden historia.
Leica oli ensimmäinen käytännöllinen 35 mm:n filmiä käyttävä kamera. Ensimmäiset prototyypit valmisti Oskar Barnack Leitz Optische Werkessä vuonna 1913. Barnack käytti normaalia 35 mm elokuvafilmiä mutta aiempaa suurempaa ruutukokoa 24 × 36 mm. Barnack uskoi kuvasuhteen 2:3 olevan paras valinta, jotta rullaan saatiin mahtumaan 36 kuvaa.
Toisen maailmansodan aikaiset kamerat, joissa on natsitunnukset, ovat nousseet keräilijöiden suosioon, ja niiden arvo on noussut.
Leica-kamerat ja objektiivit.
Leican tuotevalikoimaan kuuluvat tällä hetkellä seuraavat kamerat.
Leican tuotevalikoimassa on suuri joukko näihin kameroihin sopivia objektiiveja. Lisäksi Leica on suunnitellut joitain Micro Four Thirds -järjestelmän objektiiveja yhteistyössä Panasonicin kanssa, ja joitain Panasonicin kameroita myydään Leica-merkillä varustettuna.
Eroina vastaaviin Panasonicin kameroihin ovat jotkut tekniset yksityiskohdat (esim. kuvien käsittely) ja Leica-tunnukset kamerassa.
Lesli Kay

Lesli Kay (s. Lesli Kay Pushkin 13. kesäkuuta 1965 Charleston, Länsi-Virginia Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Lesli Kay on tehnyt pitkän uran saippuasarjoissa. Kay aloitti vuonna 2005 sarjassa "Kauniit ja rohkeat", jossa hän näyttelee Felicia Forresteria. Sarjan käsikirjoittaja Bradley Bellin tarkoituksena oli alun perin, että Felicia kuolee syöpään. Leslin ja Felician hahmon yllättävän suosion takia sekä katsojien painostuksesta Felician hahmo kuitenkin herätettiin henkiin. 
Lesli Kay on naimisissa Mark Sterlingin kanssa, ja pariskunnalla on kaksi lasta.
Hymyilevien laivojen satama

Hymyilevien laivojen satama on vuonna 2006 ilmestynyt Kuusumun Profeetan kahdeksas studioalbumi. Yhtye palasi levyllä edellisen albuminsa heavy rock -vaikutteiden jälkeen takaisin rauhallisemman folk-tyylisen musiikin pariin.
Neljä albumin studiosessioiden aikana äänitettyä kappaletta julkaistiin myöhemmin EP:llä "Riemun ja kurjuuden sälekaihtimet".
Jim Marurai

Jim Marurai (9. heinäkuuta 1947 – 4. marraskuuta 2020) oli cookinsaarelainen poliitikko ja saarten pääministeri 14. joulukuuta 2004 – 29. marraskuuta 2010.
Jim Marurai kuului edeltäjänsä Robert Woontonin tavoin demokraattipuolueeseen. 
Marurai oli kotoisin Mangaialta. Hän valmistui Otagon yliopistosta Uudessa-Seelannissa. Parlamentti valitsi Marurain pääministerin virkaan äänin 14–9. 
Jim Marurai oli Cookinsaarten seitsemäs pääministeri. Hänen vaimonsa Tuaine menehtyi syöpään Uudessa-Seelannissa syyskuussa 2005 56 vuoden iässä.
Rubik

Rubik oli suomalainen indierock- ja taidepop-yhtye. Yhtye on saanut erityistä kiitosta antaumuksellisesta esiintymisestään. Rubikin konserteissa lavalle nousi jopa kahdeksan muusikkoa, jotka käyttävät soittimia pasuunoista kongiin ja vaihtavat soittimia keskenään.
Ura.
Yhtye esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2003. Debyytti-EP "People Go Missing" julkaistiin loppuvuodesta 2004, minkä jälkeen yhtye kiersi Suomessa muun muassa yhdessä muiden New Music Communityyn kuuluvien yhtyeiden sekä Lapkon kanssa.
Ensimmäinen täyspitkä albumi "Bad Conscience Patrol" julkaistiin maaliskuussa 2007. Albumi nousi julkaisun jälkeisellä viikolla Suomen virallisen albumilistan sijalle 7. Julkaisun myötä Rubik kiersi Suomessa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa sekä myöhemmin festivaaleilla Euroopassa. Syksyllä 2007 yhtye konsertoi Isossa-Britanniassa ja Irlannissa.
Yhtyeen toinen studioalbumi "Dada Bandits" julkaistiin huhtikuussa 2009. Ennen albumin äänityksiä Arttu Hasu jätti yhtyeen keskittyäkseen maanviljelijän uraansa. Hänen tilalleen tuli Underwater Sleeping Societyn basisti Jussi Hietala. Albumin ilmestymisen jälkeen Rubik kiersi Suomessa, Euroopassa ja kahdesti Yhdysvalloissa. Kesällä 2010 yhtye esiintyi muun muassa Roskilde-festivaaleilla Tanskassa.
Kolmas täyspitkä studioalbumi "Solar" julkaistiin maaliskuussa 2011, ja se sai ylistäviä arvioita sekä kotimaisessa että ulkomaisessa mediassa. Suomalainen musiikkilehti Sue nimesi "Solar"in "moderniksi suomalaiseksi kansallisaarteeksi". Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä Otto Talvio kirjoitti "Näin komeita levyjä tulee vastaan harvoin ja siksi on vielä palkitsevampaa, kun kyseessä on kotimainen yhtye, 4/5". Saksalainen "Die Zeit" kuvasi levyn tarjoavan "monipuolisen kattauksen kappaleita, jotka sisältävät lähes täydellisiä pop-rakenteita”. Levy äänitettiin kesällä 2010 Kulttuuritalon vanhassa elokuvateatterissa maan alla. Albumin miksasi Ben Allen, joka on miksannut muun muassa M.I.An, Cut Copyn, Deerhunterin ja Animal Collectiven levyjä. Levyn julkaisemisen jälkeen yhtye kiersi laajasti Suomea. Touko-kesäkuussa 2011 Rubik teki kuukauden mittaisen Euroopan kiertueen esiintyen muun muassa Barcelonassa Primavera-festivaaleilla ensimmäisenä suomalaisyhtyeenä festivaalien historiassa. Syksyllä 2011 yhtye teki kahden kuukauden mittaisen kiertueen, joka suuntautui Eurooppaan, Meksikoon ja Yhdysvaltoihin. "Sue"-lehti valitsi "Solar"in vuoden 2011 parhaaksi kotimaiseksi albumiksi. Myös "Rumban" toimittajat äänestivät levyn vuoden parhaaksi kotimaiseksi.
Yhtyeen loppu.
Rubik ilmoitti marraskuussa 2013 lopettavansa. Yhtyeen viimeinen keikka oli Helsingissä Korjaamon Vaunusalissa 20. joulukuuta 2013.
Anni-sarja

Anni-sarja (kutsutaan joskus myös "Viipuri-sarjaksi") on Laila Hirvisaaren vuosina 1998–2000 ilmestynyt kolmiosainen romaanisarja, jonka on julkaissut Otava. Sarja sijoittuu sotien aikaan, ja se käsittelee monien Hirvisaaren muiden teosten tapaan ihmiskohtaloiden ohella myös lähihistorian yhteiskunnallisia muutoksia. Sarjan ensimmäisessä osassa eletään huoletonta 1930-lukua Karjalassa Ristiniemen kylässä. Toisessa osassa ollaan kotona Viipurissa ja huvilalla Suistamossa vuosina 1931–1936. Sarjan viimeisessä päähenkilö Anni on kasvanut jo aikuiseksi, ja ollaan 1940-luvulla, sodan jälkeisessä ajassa.
Sarjan osien esittelyt.
Kylä järvien sylissä.
Alussa eletään 1930-lukua pienessä karjalaisessa Metsäkylän kylässä. Talon emäntä Ida Maria ja tämän tyttärentytär Anni elävät siellä kahdestaan, sillä Ida Marian mies Petri liikkuu liikeasioissa ja Ida Marian viisi tytärtä ovat opiskelemassa muualla. Juhannuksena taloon saapuu Petrin ja Malanjan, Katrin, Outin, Mirjamin ja Raisan lisäksi myös Ida Marian sisaret Aino ja Elma. Rauhallisen juhlan yltä löytyy myös tummia pilviä; selviää, että Petrillä on ollut suhde Ida Marian sisaren Ainon kanssa. Kesän aikana myös muita salaisuuksia paljastuu ja ihmisten on etsittävä toinen tapa elää elämäänsä. Ida Marialle se tarkoittaa muuttoa tyttäriensä kanssa Viipuriin.
Siniset Viipurin illat.
Sarjan toisessa osassa Ida Maria on muuttanut Metsäkylästä Viipuriin. Romaanin nykyhetki sijoittuu vuoteen 1936, mutta takaumina selvitetään myös vuonna 1933 tapahtuneita elämänmuutoksia. Kesällä 1936 Ida Maria istuu erämaamökissään Suistamolla ja yrittää laittaa ajatuksiaan järjestykseen. Romaanissa saadaan seurata myös Ida Marian tytärten ja ennen muuta Malanjan tyttären Annin kasvua.
Kesän korkea taivas.
Sarjan päätösosassa on siirrytty 1940-luvun loppupuolelle. Sota on ohi ja Ida Maria muuttanut menetetystä Viipurista tyttärensä Mirjamin kartanoon Virolahdelle. Kanadasta Suomeen palava aikuistunut Anni on kirjoittamassa romaania tädistään Mirjamista ja haastattelee sitä varten sukulaisiaan. Tätä kautta lukija saa tietää, mitä sodan aikana on tapahtunut. Romaani tarjoaa myös huikeita ihmiskohtaloita.
Keith Tkachuk

Keith Matthew Tkachuk (s. 29. maaliskuuta 1972 Melrose, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi vasemman laidan hyökkääjänä NHL:ssä. Hänen poikiansa ovat Matthew ja Brady Tkachuk. 
Ura.
Tkachuk siirtyi vuonna 1992 NHL-joukkue Winnipeg Jetsiin. Kaudella 1992–1993 Tkachuk teki 28 maalia ja hänelle tuomittiin 201 jäähyminuuttia. Jo seuraavalla kaudella hänestä tehtiin joukkueen kapteeni. Kausilla 1995–1996 ja 1996–1997 Tkachukista tuli yksi liigan huippupelaajista, ja hän teki yli 50 maalia molemmilla kausilla. Tkachukista tuli toinen amerikkalaispelaaja, joka on onnistunut tekemään kahdesti yli 50 maalia. Ensimmäinen oli Pat Lafontaine.
Winnipeg Jetsin muutettua Phoenixiin Tkachuk jatkoi uraansa hyvin myös Phoenix Coyotesissa ja auttoi omalla pelityylillään joukkuetta eteenpäin. 
Tkachuk siirtyi kaudella 2000–2001 St. Louis Bluesiin. Kauden 2006–2007 lopulla, hieman ennen NHL:n siirtorajan umpeutumista, hän siirtyi Atlanta Thrashersiin. Kuitenkin kauden jälkeen, kesällä 2007, hän palasi St. Louisiin. Tkachuk lopetti uransa kauden jälkeen. Hän pelasi NHL:ssä kaikkiaan 18:lla kaudella.
Tkachuk on saavuttanut alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 1992, Yhdysvaltain maajoukkueessa hän on saavuttanut World Cupin voiton vuonna 1996 ja olympiahopeaa Salt Lake Citystä vuonna 2002.
Yksityiselämä.
Tkachuk on äitinsä puolelta amerikanirlantilainen. Tkachuk on todennut, että hänen isänpuoleinen sukunsa on joko Venäjältä, Ukrainasta tai Puolasta. Tom Fitzgerald on Tkachukin serkku äidin puolelta.
Massimo Ambrosini

Massimo Ambrosini (s. 26. toukokuuta 1977 Pesaro) on italialainen jalkapalloilija, joka pelasi vuosina 1995–2013 AC Milanissa ja toimi myös joukkueen kapteenina.
Seurajoukkueura.
Ambrosini pelasi juniorivuosinaan 17-vuotiaana Cesenassa ja pääsi edustusjoukkueeseen. AC Milanin valmentaja Fabio Capello hankki Ambrosinin Milaniin. Kausi 1995–1996 ei sujunut Ambrosinilta odotusten mukaisesti, joten hänet lainattiin toiseen Serie A -seuraan Vicenzaan. Seuraavalla kaudella Ambrosini palasi Milaniin ja voitti seuran riveissä Italian mestaruuden ja cupin vuonna 1999. Kaudella 2003–2004 Ambrosini kärsi loukkaantumisista ja pelasi vain 20 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2004–2005 hän kärsi jälleen loukkaantumisista ja pelasi vain 22 ottelua (yksi maali). Mestareiden liigassa Ambrosini teki alankomaalaista PSV:ta vastaan tärkeän maalin, joka auttoi seuraa selviytymään vierasmaalisäännöllä jatkoon mutta Istanbulissa pelatussa loppuottelussa Liverpoolia vastaan hän ei pelannut. Kaudella 2005–2006 Ambrosinin loukkaantumiset jatkuivat ja hän pelasi Serie A:ssa vain 13 ottelua (yksi maali). Kaudella 2006-2007 esiintyi aiempaa tärkeämmässä roolissa sekä Serie A:ssa että Mestareiden liigassa. Paolo Maldinin poissa ollessa Ambrosini toimi Milanin kapteenina UEFA:n Supercupin loppuottelussa, jonka Milan voitti maalein 3-1. Kauden 2007–2008 puoliväliin saakka hän toimi edelleen Milanin kapteenina. Tällä kaudella hän kunnostautui entistä useammin maalintekijänä.
Maajoukkueura.
Ambrosinin ensiesiintyminen maajoukkueessa tapahtui huhtikuussa 1999 Kroatiaa vastaan. Hän pelasi Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 sekä EM-kisoissa 2000, joissa Italia eteni loppuotteluun asti, ja 2004. MM-kisat 2006 jäivät häneltä käymättä loukkaantumisten vuoksi. Kahden vuoden maaottelutauon jälkeen hänet kutsuttiin 16. elokuuta Italian miehistöön ja hän pelasi yhdessä ottelussa maajoukkueen kapteeninakin Roberto Donadonin alaisuudessa. Hän pelasi myös vuoden 2008 EM-kisoissa. Hän pelasi kaikkiaan 35 maaottelua.
Macheng

Macheng () on piirikuntatason kaupunki Kiinan Hubein maakunnan Huanggangin prefektuuritason kaupungissa. Macheng sijaitsee Shanghaista noin 700 kilometriä länteen. Vuonna 2005 kaupungissa oli 127 000 asukasta, joista useimmat han-kiinalaisia. Väkiluku on ollut kasvussa vakaasti: 1990 se oli 108 590, kymmenen vuotta myöhemmin 120 887.
Kaupunki on ikivanha, se on perustettu Kevättä ja syksyä -kaudella eli joskus vuosien 770 eaa. ja 476 eaa. välillä. Se sai nimekseen Macheng vuonna 598. Vuonna 1927 Machengissa puhkesi talonpoikaiskapina, joka loi pohjaa vuoden 1949 kommunistivallankumoukselle. Yli satatuhatta henkeä liittyi Maon punaiseen armeijaan tältä alueelta.
Machengin alueella on runsaasti luonnonvaroja. Sen kaivosteollisuus tuottaa marmoria ja jadea sekä kultaa, hopeaa ja kuparia. Maanviljelyn päätuotteita ovat vesikastanjat, krysanteemit ja persimonit eli kakihedelmät. Mulperipuut ja niitä syövät silkkiperhoset ovat myös kuuluisia.
Kastor (yhtye)

Kastor on suomalainen indie rock -yhtye. Vuodesta 2005 vuoteen 2007 yhtye toimi Siamese Sounds -levy-yhtiöllä, kunnes solmi lokakuussa 2007 sopimuksen Backstage Alliancen kanssa.
Kastor oli mukana perustamassa suomalaisten indie-yhtyeiden ja -muusikoiden asiaa ajavaa New Music Community -yhteisöä.
Iranin vaakuna

Iranin vaakuna on Iranin kansallistunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se on ollut käytössä vuoden 1980 vallankumouksesta lähtien. Sen on suunnitellut Hamid Nadimi. 
Symboli koostuu neljästä kuunsirpistä ja miekasta. Kuunsirpit muodostavat tyylitellyn version arabiankielisestä sanasta "Allah", ﺍﷲ.
Kuvan viisi osaa symboloivat islamin viittä peruspilaria.
Legend II

Legend Part II on yhdysvaltalaisen Saviour Machine -yhtyeen toinen osa neljän CD:n "Legend"-trilogiassa, "maailmanlopun epävirallisessa soundtrackissa". Levy julkaistiin vuonna 1998 "Massacre Recordsin" kautta ja vuonna 2007 Saviour Machine julkaisi levystä kahden CD:n erikoisversion, jota painettiin vain 300 kappaletta. Jokainen kappale on käsin numeroitu sekä yhtyeen johtohahmon, Eric Claytonin, allekirjoittama. Toinen CD käsittää lähinnä alkuperäisiä midi programming -kappaleita.
Levyn kansivihkoista on kaksi eri versiota, koska jakelija "Diamante Music Group" käski yhtyettä sensuroimaan Yhdysvaltain markkinoille menevistä vihkoista kaksi kuvaa. Eurooppalaisessa versiossa tätä sensurointia ei ole tehty.
Kinseyn asteikko

Kinseyn asteikko on yhdysvaltalaisen hyönteistutkijan ja eläintieteen professorin Alfred Kinseyn kehittämä asteikko, jolla pyritään mittaamaan yksilön seksuaalista suuntautumista. Seksuaalisuuden laajuutta kuvaava asteikko julkaistiin ensimmäistä kertaa vuonna 1948. Kinseyn asteikko on herättänyt kritiikkiä ja on väitetty, että Kinsey yritti tarkoituksella suurennella homoseksuaalisuuden yleisyyttä. Kinsey oli lisäksi sitä mieltä että joustava seksuaalisuus on totta suhteessa aikaan, ja asteikko kuvaakin yksilön kokemusta ja vastausta tiettynä hetkenä. Asteikko mittaa varsinaisesti sosioseksuaalisia kontakteja ja reaktioita. Vastaukset annetaan esitettyihin väittämiin ja kysymyksiin.
Asteikko.
Kinsey uskoi, että ihmiset eivät jakaudu yksinomaisesti hetero- ja homoseksuaaleihin. Asteikon arvo 0 kuvaa täyttä heteroseksuaalisuutta ja arvo 6 täyttä homoseksuaalisuutta ja kaikki näiden väliltä jonkinasteista biseksuaalisuutta:
Kinseyn raporttien mukaan 11,6 prosenttia 20–35-vuotiaista valkoisista miehistä on yhtäläisesti hetero- ja homoseksuaalisia, eli he sijoittuvat Kinseyn asteikolla arvolle 3.
Sinopin maakunta

Sinopin maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Sinopin maakunta sijaitsee Pohjois-Turkissa Mustanmeren rannalla.
Maakunnan pääkaupunki on Sinop. Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 204 133.
Sinopin naapurimaakuntia ovat Kastamonu, Çorum ja Samsun.
Miombogalago

Miombogalago ("Galago moholi") on galagoihin kuuluva kädellislaji, jota tavataan eteläisessä Afrikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Miombogalagon ruumis on noin 15–17 senttimetriä pitkä ja se painaa 150–250 grammaa. Sen hännän pituus on 12–27 senttimetriä. Se voi elää enintään 16-vuotiaaksi. Galago ei pysty liikuttamaan silmiään, joten sen täytyy koko ajan käännellä päätään.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Miombogalagon levinneisyysalue on suhteellisen laaja. Se ulottuu Etelä-Afrikan koillisosista Kongon demokraattisen tasavallan eteläosiin. Sitä tavataan myös Namibiasta, Angolasta, Sambiasta, Zimbabwesta, Botswanasta ja Mosambikista.
Miombogalago elää savannilla, mutta myös trooppisissa ja subtrooppisissa metsissä metsissä, kuten miombo- ja mopanemetsissä sekä jokivarsien galleriametsissä.
Miombogalago syö heinäsirkkoja, yöperhosia ym. hyönteisiä, pieniä liskoja, hedelmiä ja pihkaa.
Lähilajeja.
Saharan eteläpuolisessa Afrikassa elää useita galagolajeja. Niitä ovat muun muassa neulakynsigalago ("Euoticus elegantulus") ja paksuhäntägalago ("Otolemur crassicaudatus"), joka on kotikissan kokoinen. Lähisukuja ovat Afrikan potot ("Perodicticus"), Madagaskarin makit ("Lemur") sekä erilaiset lorit ("Lorisidae"), kuten karhulorit ("Arctocebus"). Kaikkia näitä sukuja pidetään varsinaisia apinoita alkeellisempina.
Sinop

Sinop on kaupunki Turkissa Mustanmeren rannalla. Se on Sinopin maakunnan pääkaupunki. Sen asukasluku on 37 000 ja sen muodostamassa piirikunnassa asuu yhteensä 55 000 asukasta.
Historia.
Esihistoria.
Historiallisesti Sinop tunnetaan nimellä "Sinope". Heettiläiset rakensivat Sinopen (heetiksi "Sinuwa") satamakseen. Heettiläisvaltakunnan tuhouduttua kaupunki hylättiin pikkuhiljaa.
Antiikki.
Miletoksesta tulleet kreikkalaiset asuttajat perustivat paikalle Sinopen siirtokunnan 600-luvulla eaa. Se oli Miletoksen ensimmäinen ja tärkeimpiä siirtokuntia Mustallamerellä. Antiikin aikana seutu oli Paflagonian maakuntaa. Sinope oli merkittävä satama, joka sijaitsi Eufrat-joen ja Mustanmeren yhdistäneen karavaanireitin päätepisteessä. Kaupungin kauppa kukoisti erityisesti 500–300-luvuilla eaa.
Kaupunki piti pitkään pintansa persialaisia vastaan, mutta vallattiin 300-luvulla eaa. Aleksanteri Suuren valtakauden jälkeen Mithridates I perusti Pontoksen valtakunnan Sinopen itäpuolelle. Vuonna 183 eaa. Pontoksen Farkanes I valloitti Sinopen ja teki siitä pääkaupunkinsa. Roomalaiset liittivät Sinopen valtakuntaansa vuonna 70 eaa., ja Julius Caesar perusti sinne roomalaisen siirtokunnan vuonna 47 eaa. Alue jäi Rooman hajottua osaksi Bysantin valtakuntaa.
Kaupungista olivat kotoisin muun muassa Pontoksen hallitsija Mithridates VI, kyynikkofilosofi Diogenes Sinopelainen ja gnostilainen opettaja Markion.
Myöhempi historia.
Sinope pysyi Bysantin valtakunnan hallussa aina vuoteen 1204. Neljännen ristiretken jälkeen Paflagoniaan syntyi Trebizondin keisarikunta, jonka hallinto alueella kesti vain kymmenen vuotta, kun vuonna 1214 Rūmin seldžukit valloittivat Paflagonian. Sinopesta tuli itsenäinen emiraatti seldžukkien romahduttua 1301 (kts. Candaroglu). Osmanien hallintaan kaupunki siirtyi vuonna 1458.
Marraskuussa 1853 Krimin sodan alkuvaiheessa Sinopin edustalla käytiin merkittävä Sinopin meritaistelu, jossa venäläiset tuhosivat turkkilaisen frigattieskaaderin. Tämä sai Britannian ja Ranskan julistamaan sodan Venäjälle.
Jussi Hyyrynen

Jussi Hyyrynen (s. 30. huhtikuuta 1971 Piippola) on suomalainen muusikko, josta on tullut tunnettu YUP-yhtyeen kitaristina. Alun perin Hyyrynen soitti yhtyeessä rumpuja, mutta siirtyi kitaraan vuonna 1991 Janne Mannosen liittyessä yhtyeen rumpaliksi. Hän soittaa myös cover-yhtyeessä Redux. Hyyrynen käyttää Gibson Les Paul- ja Gibson Les Paul Classic -kitaroita. Jussi Hyyrynen on myös aktiivinen kestävyysjuoksun harrastaja, ja hän pitää harrastuksestaan myös blogia.
Hyyrysen nuorempi veli Antti ”Hyrde” Hyyrynen on Stam1na-yhtyeen laulaja-kitaristi. Veljeksillä on yhteinen sivuprojekti Wöyh!.
Hyyrynen on toiselta ammatiltaan lääkäri.
Janne Mannonen

Janne Mannonen (s. 22. helmikuuta 1971 Savonlinna) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan YUP-yhtyeen rumpalina ja taustalaulajana (vuodesta 1991). 
Mannonen tehnyt yhteistyötä muun muassa Siunatun hulluuden, CMX:n ja Eläkeläisten kanssa. 
Mannonen vaikuttaa nykyään yhtyeissä Rämlord ja The South/East.
Petri Tiainen (muusikko)

Petri Tiainen (s. 6. heinäkuuta 1973 Uukuniemi) on suomalainen muusikko.
Hän on valmistunut musiikinopettajaksi Sibelius Akatemiasta. 
Tiainen on ollut vuodesta 1994 saakka rock-yhtye YUP:n kosketinsoittajana ja taustalaulajana. Hän on aiemmin toiminut kapellimestarina Kuopion kaupunginteatterissa vuosina 1995–2007.
Petri Tiainen mainitsee merkittävimmiksi musiikillisiksi vaikuttajikseen mm. sellaiset esiintyjät kuin Tuomari Nurmio, Ismo Alanko, Motelli Skronkle, Kauko Röyhkä, Liisa Akimof, Hedningarna, The Beatles, Led Zeppelin, Tom Waits ja Danny Elfman.
Zaran

Zaran on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Marvel-universumin historiassa ainakin kaksi eri miestä on kantanut Zaranin nimeä. Alkuperäinen Zaran esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisen "Master of Kung Fu" -lehden numerossa 77 (1979). Hahmon loi Mike Zeck. Toinen Zaran esiintyi vuonna 1990 julkaistussa "Master of Kung Fu: Bleeding Black" -julkaisussa. Tämän Zaranin loivat Doug Moench ja Paul Gulacy. 
Suomessa Zaran esiintyi ensimmäisen kerran "Wolverine" -lehden kolmannessa numerossa (2002).
Zaran I.
Maximillian Zaran on syntyjään Englannista. Jo varhain hän päätti ryhtyä palkkasoturiksi. Varmana päätöksestään Zaran alkoi harjoitella useiden erilaisten terä- ja ampuma-aseiden kanssa. Harjoittaessaan kylmää ammattiaan Zaran ajautui luonnollisesti kohtaamisiin supersankarien kanssa ja sai vaivoikseen superroiston aseman. 
Zaranin ensimmäinen taistelu tapahtui kamppailulajien taitajaa, Shang-Chitä vastaan. Kung fun mestari voitti helposti Zaranin. Zaran ei kuitenkaan luovuttanut, vaan palasi haastamaan useita kertoja Shang-Chin. Myöhemmin Zaran ajautui törmäyskurssille myös Kapteeni Amerikan kanssa. 
Zaran ei kuitenkaan luovuttanut vaan yhdisti voimansa muiden pelättyjen taistelijoiden Teräkäden sekä Paineaallon kanssa ja iski Länsirannikon Kostajia vastaan. Myöhemmin Zaran joutui taistelemaan myös Haukansilmää vastaan. 
Zaran tutustui sittemmin toiseen palkkasoturiin, ranskalaiseen Batrociin ja liittyi tämän joukkioon, Batrocin Prikaatiin. Yhdessä joukko kävi Kapteeni Amerikan kimppuun, mutta hävisi taistelussa. Tämän jälkeen Zaran on nähty niin Gambiitin kuin Wolverinenkin kimpussa. Jälkimmäistä vastaan Zaran kävi puhtaasta näyttämisenhalusta, mutta menetti miltei henkensä Wolverinen lävistettyä tämä kynsillään.
Zaran II.
Toinen Zaranin identiteetti on Zhou Man She, paljastetaan, että hän on harjoitellut kamppailulajeja Maximillian Zaranin kanssa tullakseen palkkasoturiksi. Ei tiedetä varmasti, missä vaiheessa ensimmäinen Zaran koulutti seuraajiaan. Kuten ensimmäinen Zaran, tämä superpahis haastoi arkkivihollisensa Shang-Chin elämän tai kuoleman taisteluun. Shang-Chi kuitenkin voitti hänet, eikä uutta Zarania ole nähty sen jälkeen. 
Voimat ja varusteet.
Zaran ei omaa minkäänlaisia yliluonnollisia voimia. Hänellä on ikäisensä terveen, aktiivisesti harjoittelevan miehen nopeus, kestävyys ja fyysiset voimat. Zaran on kuitenkin hionut äärimmilleen taitonsa erilaisten tuliaseiden, mutta varsinkin muinaisten kamppailulajien aseiden kanssa. Zaran hallitsee erinomaisesti erilaisia tekniikoita nuija-, veitsi-, nunchaku-, shuriken- ja miekkatekniikoita. 
Zaran käyttää myös suojaavia käsineitä sekä kaulasuojusta, joihin molempiin on kätketty pieniä heitettäviä saita.
Thomas Addison

Thomas Addison (2. huhtikuuta 1793 Longbenton – 29. kesäkuuta 1860 Lontoo) oli englantilainen lääkäri ja tutkija. 
Addison syntyi Longbentonissa Sarah ja Joseph Addisonin perheeseen. Isä halusi hänestä lakimiestä, mutta Thomas lähti vuonna 1812 Edinburghin yliopistoon opiskelemaan lääketiedettä. Hän saavutti lääketieteen tohtorin arvon vuonna 1815. 
Addison muutti Edinburghista Lontooseen, jossa hän sai myöhemmin mainetta Guy's Hospitalin työntekijänä. Addison julkaisi vuonna 1855 ensimmäisen kuvauksen lisämunuaissairaudesta, joka nykyään tunnetaan Addisonin tautina. 
Addison kärsi masennuksesta ja teki itsemurhan kesäkuussa 1860 vetäydyttyään hieman aiemmin eläkkeelle. Virallisessa tiedonannossa mielialahäiriön kerrottiin olleen seurausta "aivojen ylityöstä".
Hyperion (romaani)

Hyperion on Dan Simmonsin vuonna 1989 julkaistu science fiction -romaani, joka on voittanut muun muassa Hugo-, Locus- ja Tähtivaeltaja-palkinnot. Teos on Hyperion-sarjan ensimmäinen osa. Kirjan nimi tulee John Keatsin viimeistelemättömäksi jääneestä runosta.
Rakenne ja tyyli.
Kirja koostuu "Decameronen" ja "Canterburyn tarinoiden" tapaan useista kertomuksista, jotka kutoo yhteen kehyskertomus. Kehyskertomus kertoo seitsemän pyhiinvaeltajan matkasta kohti Hyperion-planeetan aikahautoja. Matkan aikana pyhiinvaeltajat kertovat toisilleen kukin omat elämäntarinansa ja sen, miksi he ovat lähteneet mukaan tälle matkalle. Kirja jakautuu lukuihin, ja matkaajien minä-muotoiset tarinat esiintyvät omilla otsikoillaan lukujen sisällä. Tarina jää Hyperionissa kesken ja jatkuu suoraan "Hyperionin tuhossa".
Hyperionin kehyskertomus on kerrottu Konsulin näkökulmasta, mutta kertoja on ulkopuolinen siinä missä pyhiinvaeltajien tarinat ovat minä-muotoisia. Perinteisen kerronnan ohella kirja sisältää lainauksia päiväkirjasta ja runoja.
Tarina.
Tarina kertoo seitsemän pyhiinvaeltajan matkasta kohti Hyperion-planeetan aikahautoja, jotka ovat Lepinkäisen koti. Lepinkäinen on olento, joka voi muuttaa fysiikan lakeja. Aikahautojen ympäristössä avaruusalusten miehistö katoaa ja pyhiinvaeltajat joutuvat taittamaan matkaa vanhanaikaisemmin tavoin. Aikansa kuluksi he päättävät kertoa toisilleen tarinansa ja syynsä, jotka saivat heidät ryhtymään tähän matkaan. 
Samaan aikaan koko galaksi valmistautuu Hegemonian ja hyljittyjen väliseen sotaan, johon liittyy vahvasti myös itsestään tietoisten tekoälyjen muodostaman ”valtion” TecnoCoren vaikutus. Lopulta alkaa kuitenkin näyttää siltä, että sodan todellinen arkkitehti olisi Lepinkäinen.
Arvioita.
"Hyperion" nauttii suurta arvostusta science fiction -piireissä ja on saanut muun muassa Hugo- ja Locus-palkinnot. Suomessa "Tähtivaeltaja"-lehti palkitsi teoksen vuoden 1997 parhaana scifi-suomennoksena ja myöhemmin 1900-luvun parhaana scifi-kirjana.
Värriön luonnonpuisto

Värriön luonnonpuisto sijaitsee Koillis-Lapissa Sallan ja Savukosken alueella ja rajoittuu itärajaan. Puiston pinta-ala on 125 km² ja se on perustettu 1981. Alue on Metsä-Lapin tunturi- ja metsäerämaaluontoa. Alueella on tuntureiden lisäksi myös useita korkeita vaaroja, jotka ovat kivikkoisia. Vaara-alueella on jyrkkiä rotkolaaksoja ja reheviä puronotkoja. Ilmastoltaan Värriön luonnonpuisto on hyvin mantereinen. Tunturien laet ovat paljakkaa tai puuttomia tunturikankaita. Tunturikoivikoita on vain kapeina vöinä. Tunturien alarinteillä ja laaksoissa tavataan kuivia kangasmetsiä. Suot ovat aapasoita ja niitä on aika vähän. Luonnonpuistossa liikumiseen tarvitaan lupa. 
Värriön tutkimusasema sijaitsee luonnonpuistossa ja sinne pääsee vain polkutietä pitkin. Tutkimusasemalla luonnonpuiston alueen luontoa ja eläimistöä, muun muassa suurpetoja ja näätää on tutkittu runsaasti. Talvisilla jälkilaskennoilla on pitkät perinteet. Nykyisin siellä tutkitaan myös ilman saasteiden kulkeutumista.
Värriön luonnonpuistossa liikkuminen tai retkeily ei ole sallittua. Luonnonpuistot ovat pääosin yleisöltä suljettuja.
Luonnonpuiston eläimistöön kuuluu muun muassa ahma, ilves, karhu, susi, saukko, lapinpöllö, keräkurmitsa, kurki, laulujoutsen ja lapinuunilintu. Alueen susikanta on huomattava. Värriön luonnonpuisto on linnustolle erittäin merkittävä pesimäalue monipuolisten luontotyyppien ansiosta. Lapinuunilinnun kanta on Suomen tiheimpiä.
Värriön luonnonpuiston eteläosa kuuluu Vienanmereen laskevan Tuntsajoen ja pohjoisosa Pohjoiseen jäämereen laskevan Nuorttijoen vesialueeseen.
Veli-Pekka Ketola -palkinto

Veli-Pekka Ketola -palkinto on jääkiekon SM-liigan vuosittain runkosarjan pistepörssin voittajalle myöntämä tunnustuspalkinto. Ensimmäisen kerran palkinto myönnettiin kaudella 1977–78, mutta nykyisen nimensä se sai vuonna 1995 kunnianosoituksena hyökkääjä Veli-Pekka Ketolalle.