tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dai Fujikura

Dai Fujikura (; s. 1977 Osaka) on japanilaissyntyinen, 15-vuotiaasta saakka Isossa-Britanniassa asunut säveltäjä.
Fujikura opiskeli Trinity College of Musicissa Daryl Runswickin, Royal College of Musicissa Edwin Roxburghin ja King's College Londonissa George Benjaminin johdolla. Hän on saanut lukuisia palkintoja ja tunnustuksia, kuten ensipalkinnon kansainvälisessä Kazimierz Serocki -säveltäjäkilpailussa (1998), Royal Philharmonic Societyn sävellyspalkinnon (2004), Hindemith-palkinnon (2007), Venetsian biennaalin Hopeisen leijonan (2017) ja Ivor Novello -säveltäjäpalkinnon (2019).
Fujikuran teosten esityksiä ovat johtaneet muiden muassa Martyn Brabbins, Péter Eötvös, Pierre Boulez, Charles Hazlewood ja Susanna Mälkki. Monet sinfoniaorkesterit ja muut kokoonpanot ovat tilanneet ja esittäneet Fujikuran sävellyksiä. Vuonna 2014 hän sai nimityksen Nagoyan filharmonisen orkesterin kaikkien aikojen ensimmäiseksi residenssisäveltäjäksi. Kaudella 2017–2018 hän toimi Île-de-Francen kansallisorkesterin residenssisäveltäjänä. Fujikura on säveltänyt myös kamarimusiikkia ja käyttänyt osassa teoksistaan elektroniikkaa. Hänen ensimmäisenä oopperanaan kantaesitettiin vuonna 2015 Pariisissa "Solaris". Fujikura on tehnyt genrerajat ylittävää työtä.
Tšekin parlamentti

Tšekin parlamentti () on Tšekin lainsäädännöllinen elin, joka kokoontuu Prahassa, Malá Stranan kaupunginosassa. Varhaisimmat merkinnät tšekkiläisestä parlamentarismista ovat 1200-luvulta, jolloin Böömin kuningaskuntaan perustettiin edustajainhuone aatelistolle, papistolle ja kaupungeille. Näistä viimeisin oli mukana tosin vain osittain.. 
Vuoden 1992 perustuslain nojalla parlamentti koostuu kahdesta kamarista:
Romanian parlamentti

Romanian parlamentti () on Romanian tasavallan lainsäädännöllinen elin. Se koostuu kahdesta kamarista: edustajainhuoneesta (alahuone) ja senaatista (ylähuone).. Parlamentti kokoontuu Bukarestissa Romanian parlamenttitalossa.
Parlamentin molempien kamarien edustajat valitaan neljän vuoden välein järjestettävissä vaaleissa. Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2020.
Liberty University

Liberty University on Virginian Lynchburgissa sijaitseva yksityinen kristillinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1971. Liberty Universityn 15 koulua ja collegea tarjoavat opinto-ohjelmia opetuksen, neuvonnan, uskonnon, lain, ilmailun, elokuvataiteen sekä liiketoiminnan aloilla. Yliopiston kampus on kooltaan yli 7000 hehtaaria ja se koostuu yli 177 rakennuksesta ja rakenteesta. Liberty Universityllä on lähiopetuksena ja verkossa yhteensä yli 700 opinto-ohjelmaa. Yliopisto kouluttaa tutkijoita seitsemässä tohtoriohjelmassa. Liberty Universityllä on yhteensä 39 urheilujoukkuetta eri lajeissa.
Etelä-Ossetian parlamentti

Etelä-Ossetian parlamentti () on Georgiasta yksipuolisesti irtautuneen Etelä-Ossetian valtion kansanedustuslaitos. Parlamentti koostuu 34 edustajasta, jotka valitaan viiden vuoden pidettävissä vaaleissa.
20. kesäkuuta 2019 parlamentin puhemieheksi valittiin Yhtenäinen Ossetia -puoluetta edustava Alan Tadtaev.
Parlamentti kokoontuu Tskhinvalissa Etelä-Ossetian parlamenttitalossa, joka koki merkittäviä vahinkoja Georgian sodan aikana.
Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2019, jolloin Yhtenäinen Ossetia menetti enemmistönsä saatuaan läpi 14/34 edustajaa. Näissä vaaleissa sovellettiin myös ensimmäistä kertaa uutta valintatapaa, jossa puolet edustajista valitaan suhteellisella vaalitavalla ja puolet enemmistövaalitavalla 17 vaalipiiristä.
Montenegron parlamentti

Montenegron parlamentti () on Montenegron yksikamarinen kansanedustuslaitos. Parlamentti koostuu 81 neljän vuoden välein vaaleilla valitusta edustajasta. Paikat jaetaan suhteellisella vaalitavalla.
Montenegron parlamentti perustettiin ensimmäisen kerran vuonna 1905 Montenegron ruhtinaskunnan kansanedustuslaitokseksi ja ensimmäiset vaalit pidettiin vuonna 1906. Ruhtinaskunnan, ja myöhemmin Montenegron kuningaskunnan, parlamentti lopetti toimintansa ensimmäisen maailmansodan jälkeen, kun Montenegrosta tuli osa Jugoslavian kuningaskuntaa. Itsenäisen Montenegron parlamentti perustettiin uudelleen vuonna 2006..
Parlamentin puheenjohtaja on Danijela Đurović.
Parlamentin edustajat.
Yksi edustaja edustaa noin 6000 äänestäjää. Maan perustuslaki takaa edustajille immuniteetin. 
Vuonna 2021 parlamentin edustajista 53,09 % oli alle 45-vuotiaita ja 24,69 % naisia.
Ceph

Ceph on hajautettu tiedostojärjestelmä, joka on suunniteltu skaalautumaan suuriin tietomääriin, korkeaan suorituskykyyn ja vahvaan luotettavuuteen.
Ceph on yksi tuotantoympäristöissä suosituista hajautetuista tiedostojärjestelmistä. Hajautettujen tiedostojärjestelmien vaatimuksiin kuuluvat läpinäkyvyys, vikasietoisuus ja skaalautuvuus.
Historia.
Ceph sai alkunsa Sage Weilin väitöstutkimuksesta Kalifornian yliopistossa (UCSC). Tiedostojärjestelmästä kerrottiin marraskuussa 2007. Maaliskuussa 2010 tuki lisättiin Linux-ytimeen (versio 2.6.34). Varhaiset versiot käyttivät FUSE-kerrosta käyttäjäavaruudessa toimimiseen.
Tekniikka.
Ceph-järjestelmässä on "asiakasohjelmat", "metatietopalvelin", "oliotallennuspalvelin" ja "klusterin seuranta".
Metatietopalvelin ylläpitää tietoa tiedon sijannista ja minne uutta tietoa tallennetaan kun taas varsinainen luku- kirjoitus tapahtuu tallennuspalvelun kanssa. Näin ollen korkean tason POSIX-toiminnot (tiedostojen avaaminen, sulkeminen ja uudelleen nimeäminen) tapahtuvat metatietopalvelimen kanssa ja alemman tason POSIX-operaatiot suoraan tallennuspalvelimen kanssa.
Ceph jakaa datan ja metadatan hallinnan vastaavasti kuten Lustre, mutta käyttää käyttäjäavaruuden daemoneita.
Waken piirikunta

Waken piirikunta () on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 1 111 761 vuonna 2019, tehden siitä asukasmäärältään Pohjois-Carolinan suurimman piirikunnan. Piirikunnan hallintokeskus on osavaltion pääkaupunki Raleigh. Piirikunta on perustettu 1771.
Videopelikeräily

Videopelikeräily on videopelien keräilyä.
Keräilijät maksavat huippukuntoisista tai harvinaisista peleistä huomattavia summia: alkuperäisessä suljetussa pakkauksessa olevat pelit ovat myyneet huutokaupassa korkeilla hinnoilla. Videopelien keräily on kasvanut 2000-luvulla ja harrastajat ovat keskittyneet peleihin, joiden parissa ovat kasvaneet. Kun ulkopuoliset arvioijat tulivat harrastukseen mukaan keräilijöille tuli objektiivinen vertailu eri henkilöiden omistamien pelien välille. Myöhemmin pelien ostajiin on tullut mukaan henkilöitä, jotka nostalgian sijaan keräilevät pelejä kuten muitakin hyödykkeitä kuten kolikoita, kortteja, sarjakuvia tai taideteoksia. Pelien arviointi on muuttunut nostalgia-arvosta pelien taiteelliseen ja historialliseen arvoon osana populaarikulttuuria. 
Keräilyssä on ollut pitkään painopiste kokoelman kattavuudella: keräilijät halusivat täyden, pelattavan joukon pelejä suosikkialustalleen joko irrallisina pelimoduuleina tai sulkemattomina laatikoina. Maailmanennätys on Antonio Monteiron kokoelma. Täyttä pelijoukkoa havittelevien kilpailu harvinaisimmista peleistä kokoelman täydentämiseksi nosti pelien hintoja ja muut ominaisuudet olivat sivuseikka. Sinetöityjen pelien keräilyn suosioon sanotaan vaikuttaneen luokitellut huutokaupat ja keräilyn "ammattimaistuminen" sekä pelien eri "painoksien" välillä olevat erot. Harvinaisuuksia ovat muun muassa varhaiset "testimarkkinapainokset".
Keräilyn lisäksi on tullut "retro-pelaajia", jotka kuvaavat pelaamistaan suoratoistopalveluihin kuten Twitchiin ja YouTubeen.
Nick Wyman

Nicholas "Nick" Wyman (s. 18. toukokuuta 1950 Portland, Maine) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Wyman on esiintynyt muun muassa elokuvassa Die Hard – Koston enkeli, jossa hän näytteli unkarilaista terroristia Mathias Targoa.
Wyman

Wyman on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Jori Venemies

Jori Venemies on suomalainen muusikko, tuottaja ja kustantaja. Koulutukseltaan hän on kasvatustieteiden maisteri. Hän on tuottanut kymmeniä rautalankamusiikin levyjä ja soittaa bassoa yhtyeessä Pekka Tiilikainen &amp; Beatmakers.
Jori Venemies on myös yksi "Emman perilliset - Suomalaisen rautalankabeatin vuosikymmenet" (Aviador, 2021) kirjan kirjoittajista.
Enn Tarto

Enn Tarto (25. syyskuuta 1938 Tartto – 18. heinäkuuta 2021) oli virolainen poliitikko ja itsenäisyystaistelija.
Viron kuuluessa vielä Neuvostoliittoon Tarto joutui kolme kertaa vankileireille, joissa hän vietti yhteensä 14 vuotta. Viimeisen kerran hän vapautui vuonna 1988. Viron itsenäistyttyä hän toimi muun muassa kansanedustajana riigikogussa sekä kaupunginvaltuutettuna Tartossa. Hän oli myös mukana perustamassa uudelleen maanpuolustusjärjestö Kaitseliittoa. Tarto sai elämänsä aikana lukuisia sekä virolaisia että muiden maiden antamia tunnustuksia ja hänet valittiin vuonna 1999 mukaan 20. sajandi sada suurkuju -listalle.
Karl Alexander Napoleon Tigerstedt

Karl Alexander Napoleon Tigerstedt (18. tammikuuta 1857 Helsinki – 10. elokuuta 1902 Kristiania) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 
Tigerstedtin vanhemmat olivat professori Karl Konstantin Tigerstedt ja Evelina Teresia Degerman, professori Robert Tigerstedt oli hänen veljensä. Karl Alexander Napoleon Tigerstedt avioitui 1887 Ingeborg Fredrika Josefina Låstbomin kanssa. Tigerstedt tuli ylioppilaaksi Turussa 1875, suoritti tuomarin- ja oikeustutkinnot 1884 ja sai varatuomarin arvon 1890. Hän oli Porissa oikeusraatimies vuodesta 1893, oltuaan Porin raastuvanoikeuden notaari vuodesta 1886 ja Porin kaupungin palveluksessa vuodesta 1888.
Tigerstedt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882, 1885 ja 1891.
Hjalmar Fridolf Samuel von Troil

Hjalmar Fridolf Samuel von Troil (5. elokuuta 1861 Pohja – 14. helmikuuta 1914 Pohja) oli suomalainen vapaaherra, tilanomistaja ja valtiopäivämies. 
Von Troilin vanhemmat olivat eversti, vapaaherra Knut Uno Axel Samuel von Troil ja Natalie Charlotta Amalia Hisinger. Helsingissä 1882 ylioppilaaksi tullut von Troil valmistui agronomiksi Mustialasta 1885 ja oli tilanomistaja Pohjassa. 
Von Troil oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891.
Pohjois-Nikosia

Pohjois-Nikosia (, ) on jakautuneen Nikosian kaupungin pohjoinen osa, joka on "de facto" Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa ja toimii sen pääkaupunkina. Pohjois-Kyproksen hallinnossa kaupunkia ylläpitää "Lefkoşan kunta" eli Nikosian turkkilainen kunta, ja se kuuluu Lefkoşan alueeseen. Kansainvälisen oikeuden mukaan ("de jure") kaupunki on osa Nikosiaa ja kuuluu Kyproksen tasavallan Nikosian alueeseen. Pohjois-Nikosia on Pohjois-Kyproksen suurin kaupunki. Vuonna 2011 sen väkiluku oli ja sen metropolialueen väkiluku .
Pohjois-Nikosia on Pohjois-Kyproksen taloudellinen, poliittinen ja kulttuurinen keskus, jossa on paljon kauppoja, ravintoloita ja ostoskeskuksia. Se on historiallinen muurien ympäröimä kaupunki, jonka keskipisteenä on Sarayönü-aukio, ja moderni metropolialue, jonka liike-elämän ja viihteen keskus on Dereboyun alue. Kaupunkia kuvataan korkeatasoiseksi hyvinvointikaupungiksi, ja se on 2000-luvulla kokenut suurta kaupunkikehitystä ja -kasvua muun muassa rakennuttamalla uusia moottoriteitä ja kerrostaloja. Kaupungissa käy huomattava määrä matkailijoita ja siellä järjestetään monenlaista kulttuuritoimintaa, kuten kansainvälisiä teatteri- ja musiikkifestivaaleja. Yli 34 000 opiskelijan Pohjois-Nikosia on tärkeä koulutus- ja tutkimuskeskus, jossa toimii neljä yliopistoa, joista Lähi-idän yliopisto on suurin.
Gustaf Albin Wasastjerna

Gustaf Albin Wasastjerna (5. syyskuuta 1849 Kokkola – 13. marraskuuta 1925 Tukholma) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies. 
Wasastjernan vanhemmat olivat maanviljelysneuvos, tehtaanomistaja Gustaf August Wasastjerna ja Hedvig Matilda Donner. Maanviljelysneuvos Alexander Wasastjerna oli hänen veljensä. Gustaf Albin Wasastjerna avioitui 1880 Elin Sireliuksen kanssa. Wasastjerna tuli ylioppilaaksi Vaasassa 1870 ja suoritti agronomin tutkinnon Ultunassa Ruotsissa 1874. Hän oli ensin tehtaan- ja tilanomistaja Pohjanmaalla ja vuodesta 1893 tilanomistaja Ruotsissa.
Wasastjerna oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1885, 1888 ja 1891.
Quadra

Quadra on metalliyhtye Sepulturan viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 7. helmikuuta 2020 levymerkillä Nuclear Blast.
Frank O’Connor

Frank O’Connor, oik. Michael O’Donovan, (17. syyskuuta 1903 Cork, Irlanti – 10. maaliskuuta 1966 Dublin, Irlanti) oli irlantilainen kirjailija, kriitikko, teatteriohjaaja ja kääntäjä.
O’Connor osallistui Irlannin sisällissotaan tasavaltalaisten joukoissa, ja hän oli sen jälkeen vuoden vankileirillä. Hän oli 1930-luvulla teatteriohjaajana Dublinissa Abbey-teatterissa ja opetti yliopistoissa Yhdysvalloissa ja Dublinin Trinity Collegessa. Hän teki myös käännöksi gaelin kielestä englantiin.
Alkuaikojen novelleissaan hän kirjoitti sotakokemuksistaan. Myöhemmin hän kuvasi maalaisten ja virkavallan erimielisyyksiä ja turhautuneiden, yksinäisten ihmisten elämää. Viimeisten novellien aiheita ovat irlantilaisten elämäntavan ongelmat. Näistä hän sai tunnustusta.
Vitabalans

Vitabalans Oy on suomalainen lääkeyritys, joka kehittää, valmistaa ja markkinoi resepti- ja itsehoitolääkkeitä, ravintolisiä, lääkinnällisiä laitteita sekä eläinten täydennysrehuja ja hoitotuotteita. 
Yritys toimii 13 Euroopan maassa. Jokaisessa maassa on oma maakohtainen myyntiorganisaatio kattaakseen tärkeimmät jälleenmyyntikanavat. Vitabalans Oy aloitti ulkomaanviennin vuonna 1995. Yrityksellä on tytäryhtiöt Virossa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa, Tsekin tasavallassa, Slovakiassa, Unkarissa, Sloveniassa, Ruotsissa, Tanskassa, Norjassa ja Saksassa. 
Vitabalansin tuotteilla on kotimainen Avainlippu -tunnus. Kaikki tuotantolaitokset ja pääkonttori sijaitsevat Hämeenlinnassa. Tuotteita myydään apteekeissa, luontaistuotekaupoissa, päivittäistavarakaupoissa ja erikoisliikkeissä.
Vitabalans investoi merkittävästi kasvuun ja rakentaa Hämeenlinnaan noin 20 miljoonan euron tehdaslaajennusta. Tehdaslaajennuksen on tarkoitus valmistua 2024 alkuvuodesta. Uusien tilojen myötä lääketehtaan tilat lähes nelinkertaistuvat nykyisestä.
Lääkeliiketoiminta.
Vitabalans valmistaa geneerisiä lääkevalmisteita. Tunnettuja lääkevalmisteita ovat esimerkiksi Ibumax ja Paramax. Tuoteportfolioon kuuluu lisäksi useita geneerisiä reseptilääkevalmisteita . Vitabalansilla on yli 450 myyntilupaa lääkevalmisteille Euroopassa. 
Brändit.
Vitabalansin tunnetuimpia brändeja ovat Ibumax, Paramax, Lacto Seven -maitohappobakteerituoteperhe ja Magnex -magnesiumvalmisteet.
Henkilökunta.
Vitabalansin Suomen myyntiorganisaatio koostuu 7 apteekkiedustajasta, 4 päivittäistavarakaupan edustajasta sekä eläintuotevastaavasta. Vuonna 2022 Vitabalans työllisti 170 henkilöä Hämeenlinnassa. Konsernin palveluksessa on kaikkiaan noin 240 henkilöä.
Yrityksen toimitusjohtajana toimii Janne Strömberg. Hallituksen puheenjohtajana perustaja, apteekkari Jorma Taipale.
Suite bergamasque

Suite bergamasque ​[sɥit bɛʁɡamask] on Claude Debussyn neliosainen sarja pianolle vuodelta 1905. Se kuuluu Debussyn esitetyimpiin sävellyksiin, ja erityisen tunnettu on sen kolmas osa, hitaan tunnelmoiva Clair de lune (suom. "Kuutamo"), josta on tehty suuri määrä sovituksia eri musiikkityyleille.
Polvistuva Venus

Polvistuva Venus on hellenistinen patsasmalli Venuksesta tai Afroditesta, joka yllätetään kesken peseytymisen. Venus polvistuu oikealla polvellaan, katsoo taakseen ja peittää rintansa toisella kädellään. Patsaasta on löydetty useita versioita ja siitä voi päätellä, että aihe oli antiikin aikana hyvin suosittu. Teoksesta ryhdyttiin tekemään versioita taas renessanssin aikana.
Nykyajan museoista "Polvistuvan Venuksen" eri versioita on British Museumissa, Louvressa ja Napolin arkeologisessa museossa. Yhdysvalloissa "Polvistuvan Venuksen" voi nähdä J. Paul Gettyn museossa.
Luettelo langobardien kuninkaista

Tämä on luettelo langobardien kuninkaista. Langobardit olivat germaaniheimo, joka luettiin sveebeihin. Langobardit asuivat 100-luvulla eaa. Elben alajuoksulla.
300-luvulta lähtien Langobardit matkasivat etelämmäs. 500-luvulla Langobardit asettuivat Italiaan ja perustivat sinne valtakuntansa.
Viirutyrskynpolkija

Viirutyrskynpolkija ("Fregetta maoriana") on ulappakeijuihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Oseaniasta. 
Koko ja ulkonäkö.
Viirutyrskynpolkija voi kasvaa 17–18 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Viirutyrskynpolkijan pää on suuri. Pää, selkä ja siivet ovat väriltään hyvin tummanruskeat, lähes mustat. Siipien alapinnalla on valkoinen juova. Myös vatsa ja perä ovat valkoiset. Linnun kyljissä on mustia viiruja.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Viirutyrskynpolkijaa tavataan Uuden-Seelannin pohjoisosista Haurakinlahdelta ja se voi vaeltaa Australian itärannikolle. Viirutyrskynpolkijat lentävät lähellä vedenpintaa ja pyydystävät pieniä äyriäisiä ravinnokseen. Laji munii helmikuussa ja kätkee munansa metsien pohjakerrokseen.
Viirutyrskynpolkija luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kooksi arvioidaan alle 50 täysikasvuista yksilöä. Lajin arveltiin hävinneen 1800-luvulla, mutta se löydettiin uudelleen vuonna 2003. Kantaa uhkaavat vieraslajit, kuten kissat ja rotat.
Ensi rakkaus

Ensi rakkaus ("First Love") on Joan Darlingin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1977. Collegeopiskelijoiden ihmissuhteista kertovan elokuvan pääparia näyttelevät William Katt´ja Susan Dey.
Juoni.
Elokuvassa romanttisiin ihanteisiinsa uskova, sulkeutunut mutta komea opiskelijapoika Elgin rakastuu itseään kokeneempaan tyttöön Carolineen, jolla puolestaan on suhde itseään vanhemman, naimisissa olevan miehen kanssa.
Tuotanto.
"Ensi rakkaus" kuvattiin muun muassa Reed Collegessa Oregonin osavaltion Portlandissa.
John Barry sävelsi elokuvaan musiikin, joka kuitenkin suurelta osalta korvattiin muun muassa Cat Stevensin levytyksillä ja Sibeliuksen Karelia-sarjan Alla marcialla. Barryn alkuperäinen musiikki julkaistiin sountrack-albumilla vuonna 2013.
Vastaanotto.
"The New York Timesin" Janet Maslin näki naisohjaaja Joan Darlingin tavassa käsitellä tarinan keskeistä naishahmoa samankaltaista misogyniaa kuin joissakin Elaine Mayn ja Lina Wertmüllerin töissä. 
"Ensi rakkaus" sai Suomessa ensi-iltansa Helsingin Viiskulman Meranossa 23. helmikuuta 1979. Se sai teatterikierroksellaan 429 katsojaa. "Helsingin Sanomien" Helena Ylänen luonnehti elokuvaa makeahkoksi tarinaksi ensilemmestä eikä ollut vakuuttunut ohjaajan tai käsikirjoittajien taidoista. Hän piti sitä eräänlaisena "Love Storyn" käänteisversiona, jossa poika on köyhä ja tyttö rikkaasta perheestä. Yläsen mielestä tarina hukkaa mielenkiintoisen asetelman, jossa poika suhtautuu rakkauteen vakavasti, tytöt taas kevytmielisesti. Myöskään college-miljööstä ei ole saatu paljoa irti. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi kuittasi elokuvan ”vaisuntuntuiseksi ihmissuhdekelailuksi” ja antoi sille kaksi tähteä viidestä..
Luettelo suomalaisista vaate- ja tekstiilialan valmistajista

Tämä on luettelo suomalaisista vaate- ja tekstiilialan valmistajista. 
Luetteloon on myös merkitty, onko tuotemerkillä tuotantoa Suomessa tai Baltian maissa.
Ivan Rodionov

Ivan Aleksandrovitš Rodionov (, 1. marraskuuta 1866 Donin kasakoiden alueen Kamyševskajan kylä – 24. tammikuuta 1940 Berliini) oli venäläinen kirjailija.
Donin kasakka-aateliin kuulunut Rodionov sai kasvatuksensa sotakouluissa ja palveli kasakkajoukoissa. Vuosien 1905–1906 vallankumoustapahtumien aikana hän oli kukistamassa levottomuuksia Borovitšissa. Erottuaan palveluksesta hän meni naimisiin tehtaanomistajan tyttären kanssa ja toimi Borovitšin semstvon päällikkönä. Rodionov oli näkemyksiltään yltiöisänmaallinen monarkisti ja antisemiitti, ja hän osallistui venäläisen äärioikeiston toimintaan.
Rodionovin ensimmäinen teos ilmestyi vuonna 1894. Talonpoikaiston moraalin rappiota kuvaava pienoisromaani "Rikoksemme" ("Naše prestuplenije", 1909) herätti suurta huomiota Venäjän lisäksi myös ulkomailla. Liberaali sivistyneistö piti kirjaa törkeänä poliittisena pamflettina, mutta kriitikot ylistivät sen voimakasta kuvausta ja kieltä. Rodionovin myöhempien teosten aiheita ovat Venäjän ja Donin kasakoiden historia sekä ”juutalaisten salajuonet” Venäjän ja maailman tuhoamiseksi.
Rodionov osallistui ensimmäiseen maailmansotaan rintamalehden toimittajana ja oli mukana Kornilovin kapinassa. Hän osallistui valkoisten puolella Venäjän sisällissotaan, mutta katsoi pian pelin menetetyksi ja siirtyi Turkin kautta Jugoslaviaan ja myöhemmin Berliiniin. Rodionovia väitettiin aikanaan Mihail Šolohovin "Hiljaa virtaa Don" -romaanin tekijäksi.
Kotipoltto

Kotipoltto tai kotitarvepoltto tarkoittaa viinan valmistamista itse tislaamalla. Kotipolttoisen viinan eli pontikan valmistustaito levisi Suomessa 1500-luvulta lähtien. Etenkin vanhoina aikoina pontikka tehtiin viljasta tai perunasta. Viinan kotitarvepoltto kiellettiin kansalaisilta vuonna 1866, jolloin noin 40 000 pientä polttimoa lopetti toimintansa.
Okazakin puisto

Okazakin puisto () on 15 hehtaarin laajuinen viheralue Kioton kaupungissa Japanissa. Se sijaitsee Kioton keskustan itäpuolella Sakyōn suuralueella Biwajärven kanavan varrella. Puiston pohjoisosassa on suuri Heian-jingūn šintolainen pyhäkkö, itäpuolella Kioton eläintarha.
Okazakin puisto perustettiin vuonna 1904 alueelle, jossa oli järjestetty vuoden 1895 kansallinen teollisuusnäyttely, Japanin neljäs teollisuusnäyttely. Puistoalueella sijaitsee useita kulttuurilaitoksia ja nähtävyyksiä. Niihin kuuluvat Kioton kaupungin taidemuseo, Kioton kansallinen modernin taiteen museo, Kioton kaupungin messukeskus Miyako Messe, Rohm Theatre Kyōto -teatteri ja Kioton prefektuurin kirjasto. Puiston läpi kulkee etelä–pohjoissuuntainen Jingū-michi-katu, joka toimii Heian-jingūn pyhäkön kulkutienä ("omotesandō"). Sen eteläpäässä on pyhäkön suuri, yli 24 metriä korkea kirkkaanpunainen "torii"-portti.
Kulttuuri-instituutioiden lisäksi puistossa on myös baseball-kenttä ja tenniskenttiä. Vuonna 2015 puistoon tuotiin vanha raitiovaunu, joka oli käytössä Kioton raitioliikenteessä 1970-luvulle saakka. Raitiovaunuun on sijoitettu matkailuneuvontapiste.
Puiston alle on rakennettu maanalainen pysäköintilaitos. Alueen lounaispuolella sijaitsee Kioton metron Tōzai-linjan Higashiyaman metroasema.
Global File System

Global File System (GFS2) on klusteritiedostojärjestelmä. Klusteritiedostojärjestelmä sallii klusterissa olevien tietokoneiden käyttää yhtäaikaisesti samaa lohkopohjaista laitetta, joka on jaettu niiden välillä (esimerkiksi Fibre Channel, iSCSI tai muu tapa). 
Historia.
GFS2 perustuu aiempaan GFS-tiedostojärjestelmään ja se on suunniteltu pääasiassa Storage Area Network (SAN) -sovelluksiin. Alkuperäisen GFS:n kehitti Matt O'Keefen tutkimusryhmä Minnesotan yliopistossa: GFS käytti SCSI:n varauksia hallinnoimaan pääsyä tallennuksiin ja toimi SGI:n IRIXssä. Myöhemmin GFS siirrettiin Linuxille pääasiassa johtuen vapaasta pääsystä lähdekoodiin. Lukitusta kehitettiin hienojakoisemmaksi, kunnes havaittiin, että verkkopohjainen lukitus oli haluttavampi. GFS:ään kehitettiin Grand Unified Locking Manager (gulm), joka oli oletuksena kunnes Distributed Lock Manager (DLM) kirjoitettiin. Matt O'Keefe perusti Sistina Softwaren loppuvuodesta 1999 ja vuonna 2003 Red Hat osti sen. Vuonna 2005 GFS2 suunniteltiin ja kirjoitettiin (Ken Preslan, Steven Whitehouse) ja se hyväksyttiin Linuxin ytimeen versiossa 2.6.16.
Tekniikka.
GFS ja GFS2:ssa ei ole käsitettä metatietopalvelimesta ja kaikki "solmut" ajavat samaa ohjelmistoa.
Levylle tallennettu tiedostojärjestelmä on tarkoituksellisesti pysynyt samankaltaisena GFS2:ssa.
Konservatiivipuolue (Skotlanti)

Konservatiivipuolue on isänmaallinen ja keskusta-oikeistolainen puolue Skotlannissa. Vuoden 2021 vaalien jälkeen puolueella on 31 paikkaa.
Työväenpuolue (Skotlanti)

Työväenpuolue on yksi Skotlannissa toimivista puolueista. Puolueella on Skotlannin parlamentissa 22 paikkaa. Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneessa puolueella on yksi paikka.
Työväenpuolue (Wales)

Työväenpuolue on paikkamäärältään Walesin suurin puolue. Puolueella on 30 parlamentin 60 paikasta. Puolue sai yhden lisäpaikan vuoden 2021 vaaleissa. Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentissa puolueella on 22 paikkaa (kaikilla Walesin valituilla oli yhteensä 40 paikkaa).
Konservatiivipuolue (Wales)

Konservatiivipuolue on Walesin paikkamäärältään toiseksi suurin puolue. Puolueella on 16 Walesin parlamentin 60 paikasta. Puolueella on Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentissa 13 paikkaa walesilaisten kaikkiaan 40 paikasta.
Lasse Hirvi

Lasse Hirvi (s. 1964 Jalasjärvi) on suomalainen pianisti ja kapellimestari, joka on työskennellyt monipuolisena pianistina vuodesta 1979 lähtien sekä teatterikapellimestarina vuodesta 1986 lähtien. 
Hirvi opiskeli ensin pianonsoittoa Etelä-Pohjanmaan musiikkiopistossa ja sen jälkeen Sibelius-akatemiassa. Hän valmistui maisteriksi Sibelius-akatemian jazz-musiikin koulutusohjelmasta sekä Metropolian muusikko YAMK -koulutusohjelmasta. Hirvi on työskennellyt pianistina eri musiikkityyleissä (klassinen musiikki, viihdemusiikki, rhythm &amp; blues ja jazz-musiikki) ja hän on tullut tunnetuksi erityisesti laulajien ja instrumentalistien säestäjänä. 
Hirvi toimi aluksi kapellimestarina harrastajateatteriryhmissä sekä kesäteattereissa. Vakituinen teatterikapellimestarin ura alkoi v. 1989 Helsingin kaupunginteatterissa. Vuonna 2014 hän siirtyi kapellimestariksi Jyväskylän kaupunginteatteriin. Hän on opiskellut orkesterinjohtoa Jorma Panulan Panula-Akatemiassa sekä Atso Almilan kapellimestarikursseilla.
Hirvi on säveltänyt laulusarjoja, näytelmämusiikkia sekä kappaleita eri instrumentaalikokoonpanoille. Hän on toiminut opettajana Pop &amp; Jazz konservatoriossa (jazz-piano, yhtyeworkshop), Sibelius-akatemiassa (vapaa säestys ja improvisointi), Teatterikorkeakoulussa (laulaja ja pianisti näyttämöllä -opintojaksot) sekä Jyväskylän ammattikorkeakoulu JAMKissa (jazz-piano). 
Hirvi on isännöinyt jazz-klubeja ja lauluklubeja vuodesta 2007 lähtien. Hän on julkaissut soolopiano-CD:n "Moods by the Sea" v. 2013.
Kaarlo Halme

Kaarlo (Kaarle, Kalle) Halme (; 11. elokuuta 1899 Hausjärvi – 19. maaliskuuta 1938 Kommunarka) oli Neuvostoliitossa toiminut kääntäjä ja kirjailija.
Sisällissodan jälkeen Venäjälle siirtynyt Halme työskenteli Kustannusliike Kirjan suomentajana ja suomenkielisen kirjallisuuden sensorina. Hän osallistui Leningradin kirjailijajärjestön suomalaisen osaston toimintaan ja julkaisi teoksiaan lehdissä. Halme kuului Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuosina 1919–1935 ja oli mukana 1930-luvun alun puhdistuksissa. Hänet pidätettiin marraskuussa 1937 ja tuomittiin kuolemaan syytettynä vakoilusta. Halme rehabilitoitiin vuonna 1957.
John O’Hara

John O’Hara (1905 Pottsville, Pennsylvania, Yhdysvallat – 1970 Princeton, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja. Hänen lajinsa oli tapainkuvaus, hän kuvasi varakasta keskiluokkaa, sen hienostelua, pintapuolisuutta ja luokkatietoisuutta. Myös tapahtumaympäristö, Hollywood ja Broadway, antaa kuvan keskiluokkaisesta elämänpiiristä. Teosten tyyli lähenee raportoivuudessaan naturalismia. Monia hänen teoksiaan on sovitettu näytelmiksi ja elokuviksi. Hän on kirjoittanut itsekin näytelmiä ja myös pienoisromaaneja, novelleja ja esseitä.
Mecklenburgin piirikunta (Pohjois-Carolina)

Mecklenburgin piirikunta () on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 1 110 356 vuonna 2019, tehden siitä asukasmäärältään Pohjois-Carolinan toiseksi suurimman piirikunnan. Piirikunnan hallintokeskus on Charlotten kaupunki. Piirikunta on perustettu 1762.
Ivan Makarov

Ivan Ivanovitš Makarov (, 30. lokakuuta 1900 Rjazanin läänin Rjažskin kihlakunnan Saltykin kylä – 16. heinäkuuta 1937 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Ivan Makarov syntyi suutarina toimineen talonpojan perheeseen. Hän kävi keskikoulun, osallistui nuorisoliittolaistoimintaan ja liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1923.
Talonpoikaiskirjailijana tunnetun Makarovin esikoisromaani "Stalnyje rjobra" (”Teräskylkiluut”, 1929) kuvaa yhteiskunnallisia muutoksia vallankumousta edeltävällä maaseudulla. Kirjailijan myöhemmät teokset herättivät kritiikkiä, ja romaanin "Miša Kurbatov" (1936) jälkeen hänet julistettiin kansanviholliseksi. Makarov pidätettiin helmikuussa 1937 syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja tuomittiin kuolemaan. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956. Keskeneräiseksi jäänyt talonpoikaisromaani "Golubyje polja" (”Siniset pellot”) ilmestyi vuonna 1959.
Masked Singer Suomi (3. tuotantokausi)

Masked Singer Suomen kolmannen kauden esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 28. elokuuta 2021 ja päättyi 20. marraskuuta 2021. Kauden juontaa Ilkka Uusivuori ja vakiopanelisteina toimivat Janne Kataja, Jenni Kokander, Maria Veitola ja Christoffer Strandberg. Kolmannen tuotantokauden hahmot ovat Robotti, Pusu, Dino, Yksisarvinen, Murkku, Peto, Kettu, Supersankari, Bilepanda, Leppäkerttu, Hattara, Vihikoira, Jaguar, Fenix, Corppi ja Perhonen.
Ohjelman jokaisen jakson jälkeen nähdään myös uusi osio, Maskin takana, jossa juontaja Ilkka Uusivuori haastattelee juuri maskinsa poistanutta kilpailijaa. Rennon sohvahaastattelun lisäksi kurkistetaan lauluharjoituksiin, pukuompelimoon, ja selvitetään aiemmin kisassa nähtyjen vihjeiden merkitys.
Toisin kuin edelliset kaudet, tämä kausi on pidempi 13 jaksollaan kumpaakin ohjelmaa; uutuutena ensimmäisissä jaksoissa on, että neljä hahmoa esiintyy yhdessä jaksossa. Kaikkien hahmojen ensiesiintymisen jälkeen ohjelma jatkuu normaalisti; joka jaksossa jokainen mukana oleva hahmo esiintyy yksi kerrallaan ja yksi joutuu poistamaan maskinsa jakson päätteeksi.
Jaksot.
Masked Singer.
1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.&lt;br&gt;
Masked Singer: Maskin takana.
1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.&lt;br&gt;
Noiduttu rakkaus

Noiduttu rakkaus () on Manuel de Fallan balettiteos, joka ensiesitettiin vuonna 1915 flamencoesityksenä ja vuonna 1924 nykyisen kaltaisena balettina. Sen libreton kirjoitti Gregorio Martínez Sierra.
Andalusialainen romanityttö Candela rakastaa Carmeloa, mutta hänet on jo järjestetty petollisen ja ikävän miehen vaimoksi. Mies kuolee, mutta jatkaa leskensä vainoamista kummittelemalla. Candelaa pidetään hulluna, kun hän joka ilta tanssii miehensä karkottamiseksi. Hän saa selville, että mies kuoli tämän rakastajattaren, romanityttö Lucian, aviomiehen tappamana. Hän juonittelee Lucian tapaamaan kummittelevaa miestään, ja kuolleen miehen sielu tyyntyy rakastuessaankin taas Luciaan. Näin Candela ja Carmelo ovat lopultakin vapaita ja onnellisia.
Adolf Kasimir Aminoff

Adolf Kasimir (Casimir) Aminoff (24. tammikuuta 1846 Mietoinen – 27. joulukuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, upseeri ja valtiopäivämies.
Perhe.
Aminoffin vanhemmat olivat eversti Alexander Aminoff ja Fredrika Charlotta Maria af Forselles. Aminoff avioitui Olga Aleksandrovna Heirothin kanssa vuonna 1874. Pariskunta sai neljä lasta: Alexanderin, Wladimirin, Paulin ja Olga Fredrika Emilia Sofian. Aminoffin isoisä oli kreivi Johan Fredrik Aminoff. 
Ura.
Aminoff valmistui kadetiksi Haminan kadettikoulusta vuonna 1857. Hänestä tuli paaši Keisarin paašikoulussa Pietarissa vuonna 1862 ja kamaripaaši vuonna 1863. Aminoff ylennettiin vänrikiksi vuonna 1864 ja hänet siirrettiin Venäjän keisarillisen kaartin rakuunarykmenttiin. Aminoff ylennettiin luutnantiksi vuonna 1868. 
Aminoff toimi Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Adlerbergin adjutanttina ja hevosmestarina vuodesta 1872. Hänet ylennettiin majuriksi vuonna 1873.
Aminoff toimi Suomen sotilaspiirin vanhempana adjutanttina vuodesta 1876 ja hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1879.
Aminoff toimi Suomen kenraalikuvernöörin kanslian sotilasasioista vastaavana adjutanttina vuodesta 1880. Hänet siirrettiin Henkikaartin Suomen Tarkk’ampujapataljoonaan vuonna 1881.
Sotapalveluksesta hän sai eron everstinä 1902.
Aminoff oli aatelissäädyn edustaja valtiopäivillä 1885 ja 1888.
Keldon Johnson

Keldon Johnson (s. 11. lokakuuta 1999 Chesterfield, Virginia) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Pienenä laitahyökkääjänä pelaava Johnson on pelannut NBA:ssa vuodesta 2019 lähtien. Hän on edustanut myös Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta, jossa voitti olympiakultaa Tokiossa 2020.
Pelaajaura.
Johnson pelasi kauden 2018–2019 yliopistokoripalloa Kentuckyn yliopiston joukkueessa. Hänen kautensa palkittiin useilla henkilökohtaisilla palkinnoilla, muun muassa SEC-konferenssin parhaan tulokkaan palkinnolla. San Antonio Spurs varasi Johnsonin NBA:han 29. vuorolla . Johnson on edustanut Spursia tästä lähtien pelaten myös farmijoukkue Austin Spursissa.
Kesällä 2021 Johnson harjoitteli Tokion kesäolympialaisiin valmistautuneen Yhdysvaltain miesten maajoukkueen mukana ja nousi heinäkuussa olympiajoukkueeseen Bradley Bealin jouduttua sivuun koronavirusaltistuksen vuoksi. Debyyttiottelussaan, harjoitusottelussa Espanjaa vastaan, Johnson tuli peliin vaihtopelaajana ja teki 15 pistettä. Yhdysvallat voitti Tokiossa olympiakultaa.
Puhdistus (politiikka)

Puhdistus tarkoittaa politiikassa ei-toivottujen henkilöiden eliminoimista eli sivuun siirtämistä, vangitsemista, karkottamista tai surmaamista. Henkilöt eliminoidaan, koska valtion johtaja on katsonut heidät vastustajikseen, epälojaaleiksi tai vaarallisiksi maan hallinnossa, taloudessa tai muussa yhteiskunnassa.
Joitain kuuluisia puhdistuksia:
Carl Alphonse Walleen-Bornemann

Carl Alphonse Walleen-Bornemann (ent. Walleen, 6. huhtikuuta 1863 Gränna, Ruotsi – 28. marraskuuta 1941 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalais-tanskalainen vapaaherra, sotilas, kirjailija ja kääntäjä.
Elämä.
Walleen-Bornemann syntyi Suomen kansalaisena Grennassa Ruotsissa suomalaisen ratsumestari, vapaaherra Theodor Walleenin ja tanskalaisen Anna Lovisa Ulrika de Bornemannin lapsena. Theodor Walleenin isä oli Viipurin läänin maaherra ja valtioneuvos Carl Johan Walleen.
Walleen-Bornemann opiskeli Lundin yliopistossa ja astui sotapalvelukseen vuonna 1887 Kööpenhaminan kaartin husaarirykmenttiin. Vuosina 1901-02 hän työskenteli luutnanttina Kongon vapaavaltiossa. Sen jälkeen hän palasi Tanskaan, jossa hän työskenteli kääntäjänä. 
Walleen-Bornemann oli kiinnostunut okkultismista ja erityisesti Rudolf Steinerin antroposofisesta liikkeestä, josta hän luennoi toistuvasti myös Suomessa. Hän teki useita luento- ja muita matkoja Sveitsiin, Englantiin, Turkkiin, Saksaan, Amerikkaan, Ranskaan ja muihin maihin. Hän julkaisi kolme runokokoelmaa vuosina 1894, 1895 ja 1930. Vuonna 1920 hän julkaisi saksankielisen antroposofisen teoksen "Christentum" ja englanninkielisen teoksen "The Turning Point of Evolution" vuonna 1913. Hän julkaisi yksittäisiä runoja, artikkeleita ja analyysejä useissa lehdissä, muun muassa Hufvudstadsbladetissa.
Walleen-Bornemannin puoliso oli tanskalainen näyttelijätär Soffy Walleen (o.s. Rosenberg).
K. T. Oslin

 Kay Toinette Oslin (15. toukokuuta 1942 – 21. joulukuuta 2020) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä.
Menestyssingle ”80’s Ladies” (1987), jonka Country Music Association valitsi vuoden kappaleeksi, käynnisti levytysuran Oslinin ollessa 45-vuotias. Sitä ennen hän oli esiintynyt folklaulajana, teatterissa, Broadway-musikaaleissa ja televisiomainoksissa.
Albumit "80’s Ladies" (1986) ja "This Woman" (1988) myivät platinaa. Yksitoista Oslinin levyttämää kappaletta sijoittui Hot Country Songs Top 40 -listalle, niistä neljä listan kärkeen. Oslin sai kolme Grammy-palkintoa.
Oslin näytteli country-teemaisessa elokuvassa "The Thing Called Love" (1993) ja esiintyi television keskusteluohjelmissa.
Senjutsu

Senjutsu (merkitys löyhästi käännettynä ”taktiikat &amp; strategia”) on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maiden -yhtyeen 17. studioalbumi sekä tupla-albumi. Se julkaistiin 3. syyskuuta 2021. Albumi on yhtyeen ensimmäinen sitten vuoden 2015 julkaisun "The Book of Souls", ja albumien väliin jäävä tyhjä aika on toistaiseksi Iron Maidenin historian pisin. "Senjutsu" nauhoitettiin "The Book of Soulsin" tapaan Ranskassa.
Albumin ensimmäinen single sekä animoitu musiikkivideo ”The Writing on the Wall” julkaistiin pitkän vihjailun päätteeksi 15. heinäkuuta.
"Senjutsu" oli vuoden 2021 myydyin vinyylilevy Suomessa.
The Writing on the Wall

The Writing on the Wall on brittiläisen metalliyhtye Iron Maidenin kappale sekä ensimmäinen single vuonna 2021 julkaistulta studioalbumilta "Senjutsu". Se julkaistiin 15. heinäkuuta. Kappale oli yhtyeen ensimmäinen uutta tuotantoa oleva teos kuuteen vuoteen sekä ensimmäinen single sitten maaliskuussa 2016 albumilta "The Book of Souls" julkaistun teoksen ”Empire of the Clouds”. Kappale on järjestykseltään kolmas "Senjutsun" kappalelistalla.
”The Writing on the Wall” nauhoitettiin Guillaume Tell Studiolla Ranskassa. Sen ovat kirjoittaneet kitaristi Adrian Smith ja laulaja Bruce Dickinson. Kappaleelta julkaistiin myös animoitu musiikkivideo, joka kuvattiin animaatiostudio BlinkInkissä Lontoossa. Sen on ohjannut Nicos Livesey. Videon tekemiseen osallistui kymmeniä ihmisiä yhteensä 13 maasta, muun muassa Ranskasta, Romaniasta, Brasiliasta ja Yhdysvalloista.
Ōkuma Kotomichi

Ōkuma Kotomichi (, 1798 Fukuoka, Japani – 1868 Fukuoka, Japani) oli japanilainen tankarunoilija ja esseisti. Hänen runotyylinsä oli omaperäistä tankaa. Hän vaikutti Tokugawa-kaudella. Hän ja Tachibana Akemi osoittivat, että tankaa voi käyttää maisemakuvauksen ja rakkaussurujen ilmaisemisen lisäksi kertomaan arjen asioista, kuten hyvästä kala-ateriasta, tai poliittisten tapahtumien harmitteluun.
Ōkuma Kotomichi kuoli Meiji-kauden ensimmäisenä vuonna, kuten myös Tachibana Akemi.
Poron hahmossa pitkin taivaankaarta...

Poron hahmossa pitkin taivaankaarta... on Markku Lehmuskallion ohjaama, käsikirjoittama, tuottama ja kuvaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1993. Elokuva on ensimmäinen osa nenetseistä kertovasta dokumenttitrilogiasta, jonka muut osa ovat Kadotettu paratiisi (1994) sekä Jäähyväisten kronikka (1995). 
Elokuva on kansantieteellinen dokumentti, jossa kuvataan nenetsien perinteistä paimentolaiselämää Jamalin niemimaalla. Sen tarinankerrontaa rytmitetään Anastasia Lapsuin ja hänen äitinsä Maria Lapsuin laulamilla nenetsilauluilla. Elokuva oli Lehmuskalliolle ja Anastasia Lapsuille ensimmäinen elokuva, jossa he tekivät yhteistyötä. 
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Markku Lehmuskallio voitti elokuvasta vuonna 1995 Yhdysvalloissa, Alaskan Anchoragessa järjestettävillä Northern Lights -elokuvajuhlilla parhaan ohjauksen ja parhaan kuvauksen palkinnot.
Kavilanjärvi-Kaakanjärvi

Kavilanjärvi-Kaakanjärvi on kaksialtainen metsäjärvi Lohjan ja Karkkilan rajalla luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 15,6 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 38 kilometriä pohjoiseen ja Karkkilan keskustasta 11 kilometriä luoteeseen.
Maantiede.
Kaakanjärvi sijaitsee Lohjalla ja Kavilanjärvi Karkkilassa. Kuntien raja kulkee altaita yhdistävän, muutaman metrin levyisen Suntin halki. Kaakanjärven lounaisosassa sijaitsee pieni, nimetön saari. Kavilanjärvi-Kaakanjärven rannat ovat enimmäkseen metsämaata ja suota. Kavilanjärven etelärannalta lähtee noin puolen kilometrin mittainen laskuoja etelään Kolmperse-Vähäveteen. Kaakanjärven länsipuolella sijaitsee useita suolampia, joiden korkeustaso on muutaman metrin Kavilanjärvi-Kaakanjärveä ylempi. Kavilanjärven itäpuolinen Sahapukkimäki kohoaa noin 150 metriä merenpinnan yläpuolelle, mäen itäpuolella sijaitsee Vilthattu (133,4 metriä mpy).
Kavilanjärvi-Kaakanjärven ekologinen tila on hyvä.
Kavilanjärvi-Kaakanjärvi (23.063.1.011) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Kavilanjärvi-Kaakanjärvi on Karjaanjoen vesistön pohjoisia vakavesiä.
Susen Tiedtke

Susen Tiedtke (s. 23. tammikuuta 1969 Itä-Berliini, Itä-Saksa) on saksalainen kaksiin olympiakisoihin osallistunut pituushyppääjä. 
Vuoden 1992 olympialaisissa Tiedtke oli viides ja vuoden 2000 olympialaisissa kahdeksas. Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa Tiedtke sai vuonna 1993 hopeaa ja vuonna 1995 pronssia.
Doping.
Vuonna 1995 Tiedtke jäi kiinni Oral-Turinabolin käytöstä doping-testissä päivää hallimaailmanmestaruuskilpailusuorituksensa jälkeen. Kilpailuissa häntä ei ollut testattu. Hän sai neljän vuoden kilpailukiellon, joka kuitenkin muutettiin Saksan lakien mukaisesti kahdeksi vuodeksi.
Telinevoimistelu-ura.
Tiedtken laji oli aluksi telinevoimistelu. Hän oli maansa mestari puomilla 13-vuotiaana vuonna 1982, ja hänen oli tarkoitus osallistua vuoden 1984 olympialaisiin, mutta ne jäivät väliin sosialististen maiden olympiaboikotin vuoksi.
Yksityiselämä.
Myös Tiedtken vanhemmat ovat olleet yleisurheilijoita: isä-Jürgen seiväshyppääjä ja äiti-Ingrid (ent. Schneider) Itä-Saksaa 200 metrillä vuoden 1966 Euroopan-mestaruuskilpailuissa edustanut juoksija. Setä-Manfred edusti Itä-Saksaa vuoden 1968 olympialaisissa kymmenottelussa. Susen Tiedtke oli vuodesta 1993 vuoteen 1998 naimisissa pituushyppääjä Joe Greenen kanssa ja käytti sukunimeä Tiedtke-Greene. Vuodesta 2005 hän on ollut naimisissa tennispelaaja Hendrik Dreekmannin kanssa.
Muuta.
Sekä Joe Greenen että Susen Tiedtken managerina on toiminut suomalainen Jukka Härkönen.
Fata Morgana (vuoden 2005 elokuva)

Fata Morgana on Markku Lehmuskallion ja Anastasia Lapsuin ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2005. 
Elokuva on kansantieteellinen dokumentti, jossa kuvataan Siperiassa asuvan tšuktšit-kansan historiaa ja nykyisyyttä.
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Elokuva voitti vuonna 2005 Sveitsissä, Nyonissa järjestettävillä Visions du Réel -elokuvajuhlilla Interreligieux-palkinnon sekä nuoren yleisön tuomariston kunniamaininnan.
Elokuva voitti vuonna 2005 Venäjällä, Pietarissa järjestettävillä Message to Man -elokuvajuhlilla dokumenttisarjan pääpalkinnon.
Suojärvi (Mäntsälä)

Suojärvi on runsashumuksinen ja matala järvi Mäntsälän pohjoisosassa pohjoisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,17 neliökilometriä. Etäisyys Helsingistä on 66 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Mäntsälän keskustasta 11 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Suojärven pituus kaakosta luoteeseen on runsaat kaksi kilometriä, järvi on melko tasaleveä. Saaria ei ole. Suojärven luoteispuolella levittäytyy Isosuo, itäpuolella Palomäensuo ja kaakkoispuolella Suojärvensuo. Myös länsiranta on soista. Puolentoista metrin syvyyskäyrä kulkee varsin lähellä rantaa, syvin kohta sijaitsee altaan länsiosassa. Suojärven ympäristössä sijaitsee vähäisiä lampia. Runsaat kolme kilometriä luoteeseen sijaitsee Sulkavanjärvi ja seitsemän kilometriä länteen Hunttijärvi. Noin viisi kilometriä lounaaseen sijaitsee Kilpijärvi.
Suojärven ekologinen tila on hyvä, vesitilavuus on 3 073 000 kuutiometriä.
Suojärvellä on jonkin verran kelluslehtistä kasvillisuutta. Kalalajeja edustavat ahven, hauki, lahna, made ja siika.
Suojärvi (19.005.1.002) kuuluu Sulkavanjärven valuma-alueeseen (19.005), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Mustijoen vesistössä (19). Suojärvi on Sulkavanjärven valuma-alueen laajin vakavesi, se sijaitsee alueen kaakkoisosassa. Alueeseen kuuluu kuusi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä: Suojärvi, Sulkavanjärvi, Pursijärvi, Rutajärvi, Lammikko ja Lammijärvi. Mäntsälän 30:stä järvestä Suojärvi on viidenneksi laajin.
Miradonna Sirkka

Mira Donna Sirkka (s. 29. lokakuuta 1991 Vihti) on suomalainen nykysirkus- ja performanssitaiteilija ja ohjaaja. Vihdissä syntymässä käynyt rovaniemeläinen Sirkka on asunut koko lapsuutensa ja nuoruutensa Rovaniemellä ja vaikuttaa edelleen Lapissa. Sirkka on esiintynyt, ohjannut lukuisia teoksia ja työskennellyt residensseissä sekä Suomessa että ulkomailla. Hänen työskentelyvälineitään ovat muun muassa vannemanipulaatio, ilma-akrobatia ja kohtaamiseen perustuva performanssi. Yksi kantavia teemoja Sirkan taiteessa on kiusallisuuden käsittely.
Sirkka on valmistunut teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Turun taideakatemiasta vuonna 2015, ja taiteen maisteriksi Aalto-yliopistosta vuonna 2018. Hän on opiskellut taidetta myös Tampereen teatteriopistolla ja Japanissa Tokion Tama Art Universityssä.
Sirkka on tunnettu muun muassa immersiiviseen taiteeseen keskittyneestä monitaideryhmä Recover Laboratorystä, jonka perustaja ja toinen ohjaaja hän on. Sirkka on keskittynyt poikkitaiteiseen työskentelyyn, ja hänen taidettaan on nähty myös perinteisemmissä gallerioissa ja elokuvissa sekä esimerkiksi Helsingin kaupungin taidelahjoissa vuonna 2020. Hän on myös esiintynyt esimerkiksi rap-artisti Pyhimyksen kanssa poikkitaiteisella kiertueella. Sirkka on lisäksi opettanut sirkusta Suomessa ja ulkomailla.
Mauritz Wladimir Armfelt

Mauritz Wladimir (Vladimir) Armfelt (5. elokuuta 1827 Helsinki – 12. marraskuuta 1888 Helsinki) oli suomalainen kreivi ja virka- ja valtiopäivämies.
Perhe.
Armfeltin vanhemmat olivat ministerivaltiosihteeri Alexander Armfelt ja Sigrid Axelina Fredrika Oxenstierna af Eka och Lindö ja puoliso vuodesta 1861 Alexandrine von Bilderling. Säveltäjä Alexandrine Armfelt oli heidän tyttärensä. Armfeltin poikia olivat kreivi, kamariherra Alexander Armfelt ja eversti, kreivi Nikolai Armfelt. 
Ura.
Armfelt valmistui Pietarin keisarillisen yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Hän aloitti virkamiehenä Suomen kenraalikuvernöörin kansliassa vuonna 1847. Hän toimi kenraalikuvernöörin tulkkina vuodesta 1848. Hän siirtyi sihteeriksi keisarin kansliaan ja valtiosihteeristöön vuonna 1850. Hän toimi valtiosihteeristön retkikunnan sihteerinä vuosina 1851,1855 ja 1857. Armfelti erosi valtiosihteeristön retkikunnan tehtävästä vuonna 1862 ja hän siirtyi erikoistehtäviin ministerivaltiosihteerille. Armfelt toimi Helsingin yliopistossa kanslerin sihteerinä 1855-1868. Yliopiston kanslerina toimi ensin kruununprinssi Nikolai Aleksandrovitš ja myöhemmin kruununprinssi Aleksanteri III. Armfelt nimitettiin Venäjän keisarikunnan ritarikuntien kanslian jäseneksi. 
Armfelt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878, 1882, 1885 ja 1888.
Arvonimet.
Nikolai I palkitsi Armfeltin kamarijunkkarin arvonimellä vuonna 1850. Aleksanteri II palkitsi Armfeltin keisarillisen hovin seremoniamestarin arvonimellä vuonna 1859, todellisen valtioneuvoksen arvolla vuonna 1863, tallimestarin arvolla vuonna 1866 ja hovitallimestarin arvolla vuonna 1876. Aleksanteri III palkitsi hänet tallimestarin arvolla vuonna 1885.
Ritarikunnat.
Armfelt sai Pyhän Stanislauksen ritarikunnan kolmannen luokan ritarimerkin vuonna 1856, Pyhän Stanislauksen ritarikunnan toisen luokan ritarimerkin keisarillisella kruunulla vuonna 1859, Pohjantähden ritarikunnan ritarimerkin (Ruotsi) vuonna 1860, Pyhän Annan ritarikunnan toisen luokan ritarimerkin vuonna 1861, Pyhän Annan ritarikunnan toisen luokan ritarimerkin keisarillisella kruunulla vuonna 1862, Pyhien Mauritiuksen ja Lasaruksen ritarikunnan komentajamerkin (Italia) vuonna 1864, Guadalupen keisarilisen ritarikunnan suurristin (Meksiko) vuonna 1865, Pyhän Vladimirin ritarikunnan kolmannen luokan ritarimerkin vuonna 1865 ja Pyhän Stanislauksen ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarimerkin vuonna 1883.
Pursijärvi (Hausjärvi)

Pursijärvi on vähähumuksinen järvi Hausjärven itäosassa Kanta-Hämeen maakunnassa. Sen pinta-ala on 85 hehtaaria. Etäisyys Hämeenlinnasta on 38 kilometriä kaakkoon.
Maantiede.
Pursijärven pituus lounaasta koilliseen on 1,7 kilometriä. Saaria on kolme, ja ne sijaitsevat järven länsiosan matalikolla. Matalikon itäpuolella on yli kymmenen metriä syvä alue, jonka keskivaiheilla sijaitsee järven syvin kohta. Myös järven lounaisosassa on noin kymmenen metriä syvä kohta. Pursijärven ympärillä on runsaasti peltomaata, joskin aivan ranta-alue on metsäistä; länsirannan tuntumassa kulkee Riihimäki–Lahti-rata. Itäranta on länsirantaa jyrkempi. Puolisen kilometriä lounaaseen sijaitsee Torholan lammi eli Lammikko (88,8 metriä mpy). Pursijärven luoteis- ja pohjoispuolella sijaitsevat Kokemäenjoen vesistöön kuuluvat Valkjärvi, Ansionjärvi ja Mommilanjärvi.
Pursijärven vesitilavuus on 3 850 000 kuutiometriä.
Pursijärvi (19.005.1.005) kuuluu Sulkavanjärven valuma-alueeseen (19.005), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Mustijoen vesistössä (19). Pursijärvi on Sulkavanjärven valuma-alueen kolmanneksi laajin vakavesi, se sijaitsee alueen luoteisosassa. Alueeseen kuuluu kuusi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä: Suojärvi, Sulkavanjärvi, Pursijärvi, Rutajärvi, Lammikko ja Lammijärvi.