tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Florent Willems

Florent Willems, nimi myös muodossa Florent Willems van Edeghem (8. tammikuuta 1823 Liège, Belgia – 23. lokakuuta 1905 Neuilly-sur-Seine, Ranska) oli belgialainen taidemaalari ja restauroija. Uransa varrella Willems keskittyi sekä laatu- että muotokuviin. 
Elämänvaiheita.
Willems piti ensimmäisen näyttelynsä jo 17-vuotiaana kotikaupungissaan. Sen jälkeen hän meni töihin Brysseliin taideliikkeeseen, missä työskenteli restauroijana. Töillä saaduilla ansioilla oli tarkoitus rahoittaa taiteen jatko-opinnot. 
Pariisiin Willems asettui vuonna 1844. Willemsin taideopinnot jäivät lopulta melko hajanaisiksi. Hänestä tuli yksi Pariisin ostavan yleisön suosikeita.
Suosionsa Willems saavutti aluksi historiamaalauksillaan, jotka kuvasivat 1600- ja 1700-lukujen tapahtumia. Hän otti aiheita myös Alexandre Dumas`n romaaneista. Julkiset tunnustukset tulivat Willemisille jo uran alkuvaiheessa. Kunnianlegioonan jäsenyys tuli vuonna 1853 ja Kunnialegioonan upseerin arvo kahta vuotta myöhemmin. Kunnialegioonan komentajan arvon hän sai vuonna 1878. Belgian kuningas myönsi hänelle ritarin arvon vuonna 1851. 
Willems toimi myös tapettikuvioiden ja huonekalujen suunnittelijana.
Alfred Stevens oli Willemisin oppilas ja myöhemmin ystävä.
Kriminologia (lehti)

 
Kriminologia on vuonna 2020 perustettu Suomen Kriminologisen Yhdistyksen julkaisema tieteellinen aikakausilehti, joka julkaisee kriminologian alaan kuuluvia vertaisarvioituja artikkeleita, kirja-arvioita ja asiantuntijapuheenvuoroja. Lehden tavoitteena on olla kriminologisen tieteellisen keskustelun foorumi Suomessa, jossa artikkelit julkaistaan lähtökohtaisesti suomeksi tai ruotsiksi. Lehti hyväksyy laajasti eri tyyppisiä artikkeleita aina empiiristä tutkimuksista katsausartikkeleihin. Lehden ensimmäinen numero julkaistiin vuonna 2021, jonka jälkeen lehteä on julkaistu joko kerran tai kaksi vuodessa. Se on luettavissa ilmaiseksi Journal.fi-palvelussa. Julkaisun päätoimittaja on Tampereen yliopistossa työskentelevä kriminologian ja sosiaalipolitiikan tutkija Noora Ellonen.
Linja 16 (Pariisin metro)

Paris Métro Ligne 16 (linja 16) on yksi Pariisin metron suuren laajennusprojektin Grand Paris Expressin neljästä uudesta linjasta. Linja yhdistää Pariisin pohjois- ja itäpuolella sijaitsevat esikaupungit Seine-Saint-Denis'n departementissa, ja se on tarkoitus avata kahdessa vaiheessa vuosina 2026 ja 2028.  Linja 16 on täysin maanalainen ja automatisoitu (kuten kaikki Grand Paris Express -linjat).
Linjan rakentaa Société du Grand Paris, jonka Ranskan hallitus on perustanut toteuttamaan Grand Paris Express -hanketta. Junia liikennöi Keolis, kun taas infrastruktuuria hallinnoi RATP.
Historia.
Linjaa 16 ehdotettiin ensin Grand Paris Expressin punaisen linjan itäiseksi haaraksi. Maaliskuussa 2013 silloinen pääministeri Jean-Marc Ayrault ilmoitti "Uusi Grand Paris" -hankkeesta. Tuolloin linja sai nykyisen nimensä. 
Saint-Denis–Pleyelin ja Noisy–Champsin välinen linja on 27,5 km pitkä, ja siinä on 10 asemaa sekä yhteinen varikko linjan 17 kanssa. Tämän rataosuuden arvioidaan maksavan noin 2,85 miljardia euroa. Kolme asemaa jaetaan linjan 17 kanssa, mukaan lukien läntinen pääteasema Saint-Denis–Pleyel. Kymmenestä asemasta kahdeksan yhdistyy muihin Pariisin liikenneverkon linjoihin, mukaan lukien 4:ään metrolinjaan, 4:ään RER-linjaan ja 2:een raitiotielinjaan. 
Linjan rakentamisen oli alun perin tarkoitus aloittaa vuonna 2017 ja valmistua vuoteen 2023 mennessä. Helmikuussa 2018 ilmoitettiin, että linja valmistuisi vuoteen 2024 mennessä, ajoissa vuoden 2024 kesäolympialaisia ja paralympialaisia varten. Hankkeen viivästymisestä ilmoitettiin jälleen vuonna 2021, jolloin linjan avaaminen jaettiin kahteen vaiheeseen. Helmikuussa 2025 ilmoitettiin uudesta viivästymisestä, koska linjan 15 rakentaminen viivästyi ja sillä se jakaa automaattisen liikenteenohjausjärjestelmänsäjärjestelmänsä linjojen 16 ja 17 kanssa. Ensimmäisen vaiheen on määrä avautua vuoden 2027 puolivälissä. 
Rakentaminen.
Yleishyödyllinen ilmoitus tehtiin joulukuussa 2015, ja radan valmistelevat rakennustyöt alkoivat helmikuussa 2016. Suuri maa- ja vesirakentaminen alkoi helmikuussa 2018. Helmikuussa 2021 tehtiin viimeinen suuri rakennussopimus, ja kaikki asemat ovat nyt rakenteilla. Viisi tunnelinporauskonetta kaivaa tunneleita linjan varrella. 
Saint-Denis–Pleyelin asema valmistui ensimmäisenä kesäkuussa 2024, koska asema palvelee Pariisin päästadionia ja on siten tärkeä yhteys olympialaisia varten. Saint-Denis–Pleyelin ja Clichy - Montfermeilin välinen rataosuus avataan vuonna 2027 ja laajennus etelään Noisy–Champsiin avataan vuonna 2028, jolloin linja valmistuu kokonaan. 
Junat.
Linjalla tullaan käyttämään Alstomin valmistamia kolmevaunuisia MR3V-junia, jotka ovat lyhyempiä versioita Linjalle 15 tulevista MR6V-junista. Linja saa lyhyemmät junat, koska sen käyttäjämäärien ennustetaan olevan alempia kuin muiden linjojen. Linjat 17 ja 18 tulevat käyttämään myös samoja junia.
Tulevaisuus.
Linjaa on varauduttu jatkamaan 2030-luvulla yhdessä linjan 17 kanssa Nanterreen, jossa olisi vaihtoyhteys RER E:hen sekä Linjoihin 15 ja 18. Laajennuksella olisi kolme asemaa: Golombes, La Garenne Golombes ja Nanterre-La Folie.
Liebermann

Liebermann on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Heinrich Knirr

Heinrich Knirr (2. syyskuuta 1862 Pantschowa – 26. toukokuuta 1944 Staudach) oli saksalainen taidemaalari.
Knirr opiskeli Wienin kuvataideakatemiassa ja Münchenin taideakatemiassa. Hän perusti vuonna 1888 taidekoulun, jonka tunnetuimpiin oppilaisiin kuului Paul Klee. Myös Emil Orlík opiskeli Knirrin johdolla. Knirr opetti lisäksi Münchenin taideakatemiassa vuosina 1898–1910. Hän kuului Münchener Secession - ja Wiener Secession -taiteilijaseuroihin.
Knirr maalasi Adolf Hitlerin muotokuvan, joka oli esillä ensimmäisessä Suuressa saksalaisessa taidenäyttelyssä vuonna 1937. Teos otettiin toisen maailmansodan jälkeen Imperial War Museumiin.
Luettelo Euroopan saarista

Tämä on luettelo Euroopassa sijaitsevista saarista maittain. 
*Wightsaari
*Sheppey
*Hayling 
*Foulness
*Portsea
*Canvey
*Mersea
*Walney
*Wallasea 
*Lundy
*Scillynsaaret
*Shetland
*Orkney
*Ulko-Hebridit
*Sisä-Hebridit
*Firth of Clyde
*Firth of Forth
*Leòdhas agus na Hearadh
*Skye
*Mainland
*Mull
*Islay
*Mainland
*Arran
*Jura
*South Uist
*North Uist
*Anglesey
*Holy Island
*Achill
*Aran 
*Rathlin 
* Isle of Man
* Calf
*Jersey
*Guernsey 
*Alderney
*Sark
* Samsø
* Sejerø
*Färsaaret
*Grönlanti
*Orust
*Hisingen
*Tjörn
* Fyn
* Peberholm
* Sprogø
* Sjælland
* Bornholm
* Falster
* Lollanti
* Abruka
* Hiiumaa
* Kihnu
* Muhumaa
* Naissaar
* Osmussaar
* Piirissaar
* Ruhnu
* Saaremaa
* Vilsandi
* Vormsi
* Gotlanti
* Öland
* Värmdö
* Ahvenanmaa 
* Hailuoto
* Fehmarn 
* Rügen 
* Usedom 
* Aestian (keinotekoinen saari Veikselin laguunissa)
* Uznam 
* Wolin
* Koiviston saaret
Mario Evaristo

Marino ”Mario” Evaristo (10. joulukuuta 1908 Buenos Aires, Argentiina – 30. huhtikuuta 1993) oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Evaristo edusti uransa alussa 1926–1932 Boca Juniorsia ja voitti heidän kanssaan kolmesti Primera División vuosina 1926, 1930 ja 1931. Lisäksi hän edusti muun muassa Racing Clubia ja Antibesia. Yhteensä hän pelasi 16 liigaottelua, joissa hän teki 6 maalia.
Hän pelasi Argentiinan maajoukkueessa 9 ottelua, joissa hän teki 3 maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa sekä vuoden 1929 Copa Américassa, jonka Argentiina voitti.
Dignitas

Dignitas on maailmanlaajuinen elektronisen urheilun seura, joka perustettiin vuonna 2003. Sillä on joukkueet peleissä "Fortnite", "League of Legends" ja "Rocket League".
Dignitaksen "" -joukkue voitti merkittävimpänä EPICENTER 2016 -turnauksen vuonna 2016. Dignitaksen "Rocket League" -joukkue taas voitti vuonna 2018 maailmanmestaruuden.
Teresita Fortín

Teresa Victoria Fortín Franco (17. marraskuuta 1885 Yuscarán – 19. tammikuuta 1982 Tegucigalpa) oli hondurasilainen taidemaalari.
Fortín oli pitkälti itseoppinut. Hän työskenteli 1920-luvulla opettajana Valle de Ángelesissa. Hän kuitenkin sairastui ja joutui viettämään pitkiä aikoja levossa. Tänä aikana Fortín ryhtyi maalaamaan. Vuonna 1933 Hondurasin kansalliskirjastossa pidettiin opetusministeriön tuella hänen maalaustensa näyttely. Fortín sai tuen opiskeluun Maximiliano Ramírez Eucedan johdolla. Hän sai opetusta myös Pablo Zelaya Sierralta. Vuonna 1934 Fortín aloitti opettamisen Carlos Zúñiga Figueroan perustamassa akatemiassa.
Fortín osallistui vuonna 1942 Tegucigalpan tuomiokirkon kupolin "Los evangelistas" -teoksen restaurointiin. Teoksen oli aikoinaan tehnyt Hondurasin ensimmäinen ammattimainen taidemaalari José Miguel Gómez. Fortínin mielenkiinto uskonnollista taidetta kohtaan kasvoi tämän myötä, ja hän käytti huomattavasti aikaa sen tekemiseen. Lisäksi Fortín maalasi muun muassa trooppisia maisemia. Hänen maisemamaalauksissaan näkyy impressionismin vaikutus. Lisäksi Fortín omaksui vaikutteita muun muassa naivismista. Hänen teoksiaan otettiin näyttelyihin Hondurasin lisäksi Guatemalassa, Yhdysvalloissa ja Espanjassa. Fortín sai työstään useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Taiteen Pablo Zelaya Sierra -kansallispalkinnon (1980).
Jarmo Gunn

Jarmo Mikael Gunn (s. 1977) on Turun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan kirurgian professori (sydän- ja rintaelinkirurgia).
Elämä ja ura.
Gunn kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1996 Helsingin ranskalais-suomalaisen koulun lukiosta. Hän opiskeli lääketiedettä Turun yliopistossa ja valmistui 2004 lääketieteen lisensiaatiksi, 2014 lääketieteen tohtoriksi ja sai dosentin arvonimen vuonna 2015 Turun yliopistossa. Sydän- ja rintaelinkirurgian erikoislääkäriksi hän valmistui 2012. Kirurgian professoriksi Gunn nimitettiin vuonna 2023.
Gunn on julkaissut yli 100 tieteellistä artikkelia erityisesti sydän- ja keuhkotoimenpiteiden pitkäaikaistuloksista sekä aortan dissekaation hoidosta sekä kirjoittanut useita oppikirjan kappaleita.
Ølensjøen

Ølensjøen tai pelkkä Ølen on taajama Vindafjordin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja asukasluku 1 303 vuonna 2023. Ølen oli itsenäinen kunta vuoteen 2006.
Paula Deppe

Paula Deppe (1886 Rokycany – 1922 Seestetten) oli Saksaan asettunut böömiläissyntyinen taidemaalari.
Deppe sai varhaisimman maalausopetuksensa Plzeňissä. Pian vuosisadan vaihduttua hän lähti Müncheniin. Siellä hän opiskeli naisten taideakatemiassa. Hänen opettajiaan olivat Heinrich Knirr ja Julius Seyler. Deppe osallistui Münchener Secession -taiteilijaseuran näyttelyihin. Hän loi hyvin yksilölliseen tyylin. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa asetelmia, maisemamaalauksia ja muotokuvia.
Deppe muutti vuonna 1918 Harlachingiin ja vuonna 1919 Seestetteniin Passaun piirikuntaan. Hän kuoli siellä vuonna 1922 pitkään sairastettuaan. Deppen teosten suurin kokoelma on Passaun Oberhausmuseumissa. Kun taiteilijan syntymästä tuli kuluneeksi 125 vuotta, siellä järjestettiin erikoisnäyttely, jossa esillä oli yli kaksisataa Deppen teosta uran eri vaiheilta.
Sandeid

Sandeid on taajama Vindafjordin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 679 vuonna 2023. Se oli kuntansa hallinnollinen keskus vuoteen 2006, jolloin kuntaliitoksen myötä Ølensjøenistä tuli uusi kuntakeskus.
Sandeid oli itsenäinen kunta vuosina 1923–1965.
Vikedal

Vikedal on taajama Vindafjordin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 490 vuonna 2023.
Vikedal oli itsenäinen kunta vuoteen 1965.
Skjold (Vindafjord)

Skjold on taajama Vindafjordin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on yksi neliökilometri ja asukasluku 933 vuonna 2023.
Skjold oli itsenäinen kunta vuosina 1837–1965.
Ølensvåg

Ølensvåg on taajama Vindafjordin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 475 vuonna 2023.
Pablo Zelaya Sierra

Pablo Zelaya Sierra (30. lokakuuta 1896 Ojojona – maaliskuu 1933 Tegucigalpa) oli hondurasilainen taidemaalari. Hän oli yksi varhaisimmista hondurasilaisista modernisteista.
Zelaya Sierra valmistui opettajaksi, mutta lähti sitten Costa Ricaan ja opiskeli siellä taidekoulussa. Vuonna 1920 Zelaya Sierra lähti Hondurasin hallinnon rahoituksella opiskelemaan San Fernandon kuninkaalliseen taideakatemiaan Madridiin. Siellä hän sai opetusta Manuel Beneditolta ja Daniel Vázquez Díazilta. Zelaya Sierra pysyi Euroopassa vuoteen 1932 saakka ja tutustui varsinkin postimpressionismiin. Hänen teoksensa saivat Espanjassa hyvän vastaanoton, ja niitä oli esillä muun muassa Ateneo de Madridissa. Yksi Zelaya Sierran viimeisistä ja tunnetuimmista maalauksista on "Hermanos contra Hermanos". Hänen saamansa huomio oli aikansa Hondurasissa vähäisempää kuin Espanjassa. Sittemmin hän on saanut laajempaa tunnustusta myös Hondurasissa, ja hänen mukaansa on nimetty kansallinen taidepalkinto.
Zelaya Sierraa on tyylillisesti verrattu Diego Riveraan ja Candido Portinariin. Hänet haudattiin Cementerio General de Tegucigalpaan, ja Museo del Hombre Hondureño teetätti myöhemmin hänen haudalleen rintakuvan.
Skjoldin kirkko

Skjoldin kirkko () on Vindafjordin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen kivikirkko vuodelta 1999. Se rakennettiin vuonna 1992 tulipalossa tuhoutuneen puisen edeltäjänsä tilalle.
Vatsin kirkko

Vatsin kirkko () on Vindafjordin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1855.
Imslandin kirkko

Imslandin kirkko () on Vindafjordin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1861.
Vikedalin kirkko

Vikedalin kirkko () on Vindafjordin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1881.
Sandeidin kirkko

Sandeidin kirkko () on Vindafjordin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1904.
Angela Rayner

Angela Rayner (s. 28. maaliskuuta 1980) on brittiläinen poliitikko, joka toimi Yhdistyneen kuningaskunnan varapääministerinä ja asunto-, yhteisö- ja paikallishallintoministerinä heinäkuusta 2024 syyskuuhun 2025. Hän kuuluu työväenpuolueeseen ja toimi sen varajohtajana huhtikuusta 2020 syyskuuhun 2025.
Rayner on edustanut Ashton-under-Lynen vaalipiiriä Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneessa vuodesta 2015 lähtien.
Reyner erosi ministerin ja puolueen varajohtajan tehtävistä, kun oli tullut julki, että hän maksoi Sussexista kakkosasunnokseen hankkimastaan asunnosta vakituisen asunnon varainsiirtoveron ja säästi 40 000 puntaa.
Pykälistö

Pykälistö on Jyväskylän Seppälänkankaalla sijaitseva entinen VR:n ratavartijan vahtitupa. Nykyään alueella sijaitsee Kari ja Samuli Alosen ylläpitämä Jyväskylän Nyky- ja Valotaiteen kulttuurikeidas.
Alueen historia.
Alue on osa vuonna 1898 valmistunutta Suolahti-Jyväskylä -rautatietä. Vahtitupa, ulkorakennus ja kellari ovat Rautatiehallinnon pääarkkitehdin Bruno Granholmin suunnittelemia.
Alkuperäiset rakennukset olivat jo pahasti rapistuneet Samuli Alosen ostaessa Pykälistön vuonna 1999. Alueelle on rakennettu alkuperäistä tyyliä jäljitteleviä uudisrakennuksia, kuten Sepän työtilat ja taidehalli.
Alueen vieritse kulkevalle käytöstä poistetulle junaradalle on tuotu neljä vanhaa junavaunua, jotka toimivat näyttely- ja kokoustiloina.
Søren Abildgaard

Søren Abildgaard (18. helmikuuta 1718 Flekkefjord – 2. heinäkuuta 1791 Kööpenhamina) oli norjalais-tanskalainen piirtäjä ja geologi. Hän työskenteli historioitsija Jacob Langebekin kanssa tehden kuvituksia erilaisista muinaisjäännöksistä sekä maalasi pienoismuotokuvia. Tieteilijänä Abildgaard kannatti merkantilismia ja ehdotti, että kotimaisia raaka-aineita, kuten turvetta, grafiittia, merkeliä ja savea, voisi käyttää posliinin valmistuksessa.
Abildgaardin poikia olivat taidemaalari Nicolai Abraham Abildgaard ja eläinlääkäri Peter Christian Abildgaard.
Nick Bougas

Nick Bougas on yhdysvaltalainen pilapiirtäjä sekä elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Monia hänen elokuvistaan on pidetty kulttielokuvina. Hän on tehnyt muun muassa antisemitistisiä kuvia taiteilijanimellä A. Wyatt Mann.
Bougas ohjasi Saatanan kirkon perustajan Anton LaVeyn juontaman mondo-dokumentin "Death Scenes" (1989). Vuonna 1993 hän ohjasi LaVeyta käsittelevän dokumentin "". Vuodelta 1994 on Bougasin ohjaama dokumentti "The Goddess Bunny", jonka aiheena on dragesiintyjä, viihdetaiteilija Goddess Bunny. Bougas teki provokatiivisia kuvia poliittisen korrektiuden vastaiseen "Answer Me!" -lehteen, jota toimittivat Jim ja Debbie Goad vuosina 1991–1994. Näihin kuviin kuului muun muassa Andrea Dworkinia halventanut kuva, jossa toistettiin laajalti levitetty stereotypia, jonka mukaan osalla silloisista feministeistä esiintyneet seksuaalikielteisiksi koetut näkemykset johtuisivat heidän epämiellyttäväksi leimatusta ulkonäöstään. BuzzFeedin mukaan Bougas oli yksi ensimmäisistä murhaajiin liittyvän esineistön ("murderabilia") keräilijöistä.
Bougas teki jo 1980–1990-luvuilla rasistisia ja antisemitistisiä piirroksia, joista monet julkaistiin ensimmäisen kerran valkoisen ylivallan kannattaja Tom Metzgerin lehdissä. Hän on tullut 2000-luvulla tunnetuksi varsinkin Happy Merchant -piirroksestaan. Se julkaistiin netissä mahdollisesti jo vuonna 2001, viimeistään vuonna 2004. Anti-Defamation Leaguen mukaan Happy Merchant on valkoisen ylivallan kannattajien keskuudessa suosituin antisemitistinen meemi sekä yksi alt-right-piirien suosimien 4chan- ja Gab-alustojen kaikkein suosituimmista meemeistä. Bougas on muissa pilapiirroksissaan pilkannut muun muassa homoseksuaaleja.
Penttilä-yhtiöt

Penttilä-yhtiöt oli Kotkassa pääkonttoriaan pitänyt, vuoteen 1992 asti toiminut rakennus- ja hotellialan yritysryhmä. Se omisti hotellikiinteistöjä ja harjoitti hotelli- ja ravintolatoimintaa suurimmillaan yhdeksällä paikkakunnalla Suomessa. Hotellit muodostivat ketjun nimeltä Paremman Palvelun Hotellit.
Konserniin kuuluivat myös kotkalainen, alun perin Leo Pylkön perustama vaatetustehdas Könsi-Puku sekä Rakennus-Penttilä Oy, joka harjoitti asuntotuotantoa ainakin Porvoon seudulla.
1980-luvun lopulla Penttilä-yhtiöt remontoi Helsingin Vanhalle Polille Lord Hotelin, avasi Porvooseen hotelli Sparren, rakensi hotelli Waltikan Valkeakoskelle ja hotelli Kumpelin Heinolaan ja kaavaili rantahotelleja myös Kotkaan, Lohjalle ja yhdessä ensin Nesteen ja sitten Suomen Lääkäriliiton kanssa Sipooseen. Yritysryhmä kaatui konkursseihin Suomen 1990-luvun alun lamassa.
Vertrieu

Vertrieu on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Rhônejoen varrella, noin 50 kilometriä Lyonin kaupungista itään.
Vertrieussä on kaksi linnaa. Vanha linna on 1200-luvulla rakennettu linnoitettu talo. Sen rakennutti Dauphinén hallitsijat, jotka olivat tuolloin sodassa Savoijin kanssa. Sota kesti 70 vuotta, ja tuona aikana rakennettiin useita vastaavia linnoitettuja taloja Balcons du Dauphinén alueelle. Vuonna 1349 Dauphinésta tuli osa Ranskan kuningaskuntaa. Samaan aikaan (1346-1353) musta surma levisi Euroopassa tappaen lähes puolet sen väestöstä. Vuonna 1355 Ranskan kuningas Juhana II ja Savoijin kreivi Amadeus VI allekirjoittivat Pariisin rauhansopimuksen, joka määritteli rajat uudelleen. Tämän jälkeen linnan oli puolustettava Ranskan kuningaskuntaa. Vanha linna on kunnostettu asuttavaksi.
Uusi linna rakennettiin korvaamaan vanha linna 1600-luvun puolivälissä. Sen rakennutti Vertrieun herra La Poype aatelisasunnoksi. Linna rakennettiin uudelleen 1700- ja 1800-luvuilla. Linnan puisto ja sen ranskalainen puutarha ovat avoinna vierailijoille maksutta.
La Roche-Vineuse

La Roche-Vineuse on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Mâconin kaupungista länteen.
Kunnan alueella on viljelty viiniköynnöksiä satojen vuosien ajan. Nykyään siellä on 15 viinitilaa, joilla on yhteensä noin 200 hehtaaria viiniköynnöksiä. Se on noin puolet 1900-luvun alun viljelyalasta. Nykyinen tuotantomäärä tiloilla on noin 1 500 000 viinipulloa. Château de la Greffière -viinitilalla on viinimuseo, jossa voi tutustua 1900-luvun alun viinintuotantoon.
Manuel Ferreira

Manuel Ferreira (22. lokakuuta 1905 Trenque Lauquen, Buenos Airesin maakunta, Argentiina – 29. heinäkuuta 1983) oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ferreira edusti Estudiantes La Plataa 1924–1933, River Platea 1933–1935 ja uudestaan La Plataa 1935–1937. Hän edusti Argentiinan maajoukkuetta 21 ottelussa, joissa hän teki 11 maalia. Hän voitti Copa Américan kausilla 1926–1927 ja 1928–1929 ja teki niissä yhteenä 5 maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa ja kesäolympialaisissa 1928, jossa hän teki 6 maalia. Vuoden 1928 olympialaisista hän sai hopeaa.
Milly-Lamartine

Milly-Lamartine on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Mâconin kaupungista länteen.
Kunnan tunnetuin rakennus on Château de Milly, joka tunnetaan myös nimellä Maison de Lamartine. Talossa kirjailija Alphonse de Lamartine vietti lapsuutensa. Saint-Jacques-le-Majeurin kirkko on rakennettu 1100-luvulla, ja sen kellotorni on rakennettu uudelleen 1200-luvulla. Kirkko luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1913 Alphonse de Lamartinen kunniaksi.
Ramón Muttis

Ramón Muttis (12. maaliskuuta 1899 Buenos Aires, Argentiina – 12. tammikuuta 1955) oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Muttis voitti Primera Divisiónin viisi kertaa Boca Juniorsin kanssa vuosina 1923, 1924, 1926, 1930 ja 1931. Lisäksi hän edusti urallaan Atlantaa, Argentinos Juniorsia ja Almagroa. Muttis pelasi Argentiinan maajoukkueessa yhteensä 11 ottelua ja voitti Copa Américan kaudella 1924–1925. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa, jossa hän pelasi yhdessä ottelussa.
Rodolfo Orlandini

Rodolfo Orlandini (1. tammikuuta 1905 Buenos Aires, Argentiina – 24. joulukuuta 1990) oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänellä oli myös Italian kansalaisuus.
Orlandini edusti Genoaa 1931–1936 ja voitti joukkueen kanssa Serie A:n kaudella 1934–1935. Lisäksi hän edusti OGC Niceä 1936–1938. Orlandini debytoi Argentiinan A-maajoukkueessa heinäkuussa 1930 ja voitti joukkueessa Copa Américan kaudella 1928–1929 pelattuaan ottelun. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon myös vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa ja kesäolympialaisissa 1928. Vuoden 1928 olympialaisista hän sai hopeaa.
Feidías Panagiótou

Feidías Panagiótou (, s. 10. huhtikuuta 2000 Méniko) on kyproslainen tubettaja ja poliitikko, joka valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2024 europarlamenttivaaleissa.
Fernando Paternoster

Fernando Paternoster (24. toukokuuta 1903 Pehuajó, Buenos Airesin maakunta, Argentiina – 6. kesäkuuta 1967) oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hänellä oli myös Italian kansalaisuus.
Paternoster edusti urallaan muiden muassa Atlantaa, Racing Clubia ja Argentinos Juniorsia. Hän pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa yhteensä 16 ottelua ja voitti Copa Américan kaudella 1928–1929 pelattuaan turnauksessa 3 ottelua. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon myös vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa, jossa hän pelasi 4 ottelua sekä kesäolympialaisssa 1928, jossa hän pelasi 5 ottelua. Vuoden 1928 olympialaisista hän sai hopeaa.
Natalio Perinetti

Natalio Perinetti (28. joulukuuta 1900 Remedios de Escalada, Buenos Airesin maakunta, Argentiina – 24. toukokuuta 1985) oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Perinetti pelasi 17 edustusvuoden ajan Racing Clubissa ja voitti joukkueen kanssa viidesti Primera Divisiónin vuosina 1917, 1918, 1919, 1921 ja 1925. Lisäksi hän edusti vuoden ajan River Platea. Perinetti debytoi Argentiinan A-maajoukkueessa heinäkuussa 1930 ja pelasi joukkueessa yhteensä 6 ottelua. Hän oli mukana voittamassa Copa Américaa kaudella 1928–1929. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa, jossa hän pelasi ottelun.
Kampelaiset

Kampelaiset (Poecilopsettidae) on piikkimakrillikaloihin kuuluva kalaheimo. Lajeja tavataan kakista valtameristä lauhkeilta ja lämpimiltä alueilta. Heimon lajit on aiemmin luokiteltu kuuluviksi oikeasilmäkampeloihin.
Lajit ja anatomia.
Kampelaisiin kuuluu kolme sukua ja noin 20 lajia. Heimon lajit kasvavat yleensä 18–30 cm pitkiksi. Ruumiinrakenteeltaan kampelaiset ovat soikeita ja litteitä. Kalojen silmät ovat oikealla kyljellä. Suu on pieni ja usein vino. Vasemman kyljen rintaevä on osalla lajeista alkeellinen. Kampelaiset ovat väriltään ruskeita.
Levinneisyys ja elintavat.
Kampelaisia tavataan lauhkeissa ja lämpimissä vesissä Atlantissa, Intian valtameressä ja Tyynessämeressä. Heimon lajit elävät pehmeällä pohjalla aina 1 600 metrin syvyyteen asti.
Pohjois-Arabian apostolinen vikariaatti

Pohjois-Arabian apostolinen vikariaatti on katolinen hiippakunta Bahrainissa, Kuwaitissa, Qatarissa ja Saudi-Arabiassa. Sen keskuspaikka on Bahrainissa. 
Historia.
Hiippakunta perustettiin alun perin Kuwaitin apostolisena prefektuurina 29. kesäkuuta 1953 erottamalla se Arabian apostolisesta vikariaatista. 2. joulukuuta 1954 se korotettiin Kuwaitin apostoliseksi vikariaatiksi. 31. toukokuuta 2011 nimi muutettiin Pohjois-Arabian apostoliseksi vikariaatiksi.
Vuonna 2022 hiippakuntaan kuului 11 seurakuntaa, joissa oli yhteensä 2 722 750 jäsentä. Nämä muodostivat 6,3% hiippakunnan alueen väestöstä.
Alejandro Scopelli

Alejandro Scopelli (12. toukokuuta 1908 La Plata, Buenos Airesin maakunta, Argentiina – 23. lokakuuta 1987) oli argentiinalainen jalkapalloilija ja valmentaja. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä. Hänellä oli myös Italian kansalaisuus.
Scopelli edusti pelaajaurallaan muiden muassa AS Romaa, Racing Clubia ja Benficaa. Hän pelasi yhteensä 63 Serie A -ottelua, joissa hän teki 24 maalia. Argentiinan A-maajoukkueessa Scopelli debytoi heinäkuussa 1930 ja teki joukkueessa 4 maalia pelattuaan 8 ottelua. Italian A-maajoukkueessa hän taas debytoi helmikuussa 1935 ja pelasi joukkueessa ottelun. Hän voitti Argentiinan kanssa Copa Américan kaudella 1936–1937 ja oli joukkueen kokoonpanossa vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Valmentajana Scopelli saavutti kahdesti Messukaupunkien cupin voiton Valencian kanssa, jota hän valmensi 28 ottelussa. Hän voitti myös Copa MX:n kahdesti kausina 1963–1964 ja 1964–1965 valmennettuaan Club Américaa. Lisäksi hän voitti Chilen mestaruuden kaudella 1966–1967 valmennettuaan CF Universidad de Chileä. Valmentajana hän edusti myös monia muita joukkueita, kuten Granadaa, Celta Vigoa ja Sportingia.
Pedro Arico Suárez

Pedro Arico Suárez (5. kesäkuuta 1908 Santa Brígida, Las Palmas – 18. huhtikuuta 1979 oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hänellä oli myös Espanjan kansalaisuus.
Suárez edusti urallaan 12 edustusvuoden ajan Boca Juniorsia ja voitti joukkueessa viidesti Primera Divisiónin vuosina 1930, 1931, 1934, 1935 ja 1940. Hän pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa yhteensä 12 ottelua ja kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Adolfo Zumelzú

Adolfo Zumelzú (5. tammikuuta 1902 Buenos Aires, Argentiina – 29. maaliskuuta 1973) oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Zumelzú edusti urallaan muun muassa Racing Clubia ja Tigreä. Hän debytoi Argentiinan A-maajoukkueessa 1930 ja teki joukkueessa 3 maalia pelattuaan 13 ottelua. Hän voitti Copa Américan kahdesti kausina 1926–1927 ja 1928–1929. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa ja teki 2 maalia sekä osallistui kesäolympialaisiin 1928.
Arnold Badjou

Arnold Badjou (25. kesäkuuta 1909 Laeken, Belgia – 17. syyskuuta 1994) oli belgialainen jalkapallomaalivahti. Hän oli pituudeltaan 174-senttimetrinen.
Badjou edusti koko ammattilaisuransa Daring Clubia vuodet 1928–1939. Hän debytoi Belgian A-maajoukkueessa huhtikuussa 1930 ja pelasi joukkuessa yhteensä 34 ottelua. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Graeme Sharp

Graeme Sharp (s. 16. lokakuuta 1960 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen, vuosina 1980–1998 aktiviisesti pelannut jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Hänen pelipaikkansa oli keskushyökkääjä.
Sharp pelasi 1980–1991 Evertonissa, johon hän siirtyi 200 000 euron siirtosummalla Dumbartonista. Evertonin kanssa hän voitti FA Cupin vuonna 1984, Englannin Valioliigan kausina 1984–1985 ja 1986–1987, FA Community Shieldin kausina 1984–1985, 1985–1986, 1986–1987 ja 1987–1988 sekä Cup-voittajien cupin kaudella 1984–1985. Hän pelasi yhteensä 506 liigaottelua, joissa hän teki 168 maalia ja syötti 22 kertaa. Englannin valioliigassa hän pelasi 55 ottelua ja teki niissä 16 maalia. Evertonin lisäksi Sharp edusti Oldham Athleticia ja Bangor Cityä.
Sharp debytoi Skotlannin A-maajoukkueessa toukokuussa 1985 ja teki joukkuessa 1 maalin pelattuaan 12 ottelua. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1986 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Sharp valmensi Oldham Athleticia 37 ottelussa ja myöhemmin Bangor Cityä 2 ottelussa. Viimeisimpänä hän toimi Evertonin johtajana.
Julija Tsvetkova

Julija Vladimirovna Tsvetkova (; s. 25. toukokuuta 1993) on venäläinen kuvataiteilija, teatteriohjaaja, feministi ja HLBTI-oikeusaktivisti.
Tsvetkova kirjoitti ja luennoi Komsomolsk-na-Amuressa asuessaan muun muassa feminismistä sekä seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksista. Vuonna 2018 hän perusti yhteisökeskuksen kansalaisten omia aloitteita varten ja yhteisöpohjaisen Merak-teatterihankkeen. Tsvetkovan teoksia hankittiin muun muassa Stedelijk-museoon Amsterdamiin.
Syytteet ja lähtö Venäjältä.
Aktivisti Timur Bulatov teki Tsvetkovasta rikostutkintaan johtaneen valituksen osana julistamaansa "moraalista jihadia". Tsvetkova määrättiin kotiarestiin 22. marraskuuta 2019. Hänen saamansa syyte koski laitonta pornografisen materiaalin tuotantoa ja jakelua internetin välityksellä, josta ankarin mahdollinen rangaistus oli kuuden vuoden vankeustuomio. Pornografisiksi väitetyt kuvat olivat olleet esillä Tsvetkovan feministisellä ja kehopositiivisella Monologi vaginy -nettisivulla. Memorial-järjestö piti Tsvetkovan julkaisemien kuvien määrittelemistä pornografiaksi absurdina. Järjestö piti Tsvetkovaa poliittisena vankina ja näki syytteen osana hallituksen kampanjaa perinteisten arvojen suojelemiseksi. Memorial syytti hallintoa jopa pyrkimyksestä nykytaiteen kriminalisointiin ja taiteen asiantuntijoiden tehtävien siirtämisestä poliisien vastuulle. Monologi vaginy -sivulla julkaistut teokset kuvasivat naisen sukupuolielimiä abstraktilla tavalla.
Oikeuden päätöksellä Tsvetkova vapautettiin kotiarestista 16. maaliskuuta 2020, mutta hän pysyi tiukkojen matkustusrajoitusten alaisena. Vuonna 2020 BBC nimesi Tsvetkovan yhdeksi maailman sadasta vaikutusvaltaisimmasta naisesta. Tsvetkovalle langetettiin sakot "homopropagandasta". Pornografiasyytteitä koskenut oikeudenkäynti aloitettiin huhtikuussa 2021. Tsvetkova ryhtyi nälkälakkoon toukokuussa 2021. Amnesty International piti oikeustapausta poliittisena sortona. Taiteilijat Venäjällä keräsivät varoja Tsvetkovan puolustusta varten. Tsvetkovan saama syyte hylättiin heinäkuussa 2022, mutta syyttäjät valittivat ratkaisusta. 22. marraskuuta 2022 oikeusistuin Komsomolsk-na-Amuressa hylkäsi valituksen ja vahvisti Tsvetkovan vapauttamisen syytteistä. Kesäkuussa 2022 Venäjän oikeusministeriö oli kuitenkin julistanut Tsvetkovan ulkomaiseksi agentiksi, mikä rajoitti hänen oikeuksiaan ja asetti hänet erittäin alttiiksi uusille syytteille. Tsvetkova pakeni Venäjältä äitinsä kanssa ja siirtyi Liettuaan.
Ismael Nery

Ismael Nery (9. lokakuuta 1900 Belém – 6. huhtikuuta 1934 Rio de Janeiro) oli brasilialainen taidemaalari, piirtäjä ja runoilija.
Nery opiskeli Rio de Janeiron Kansallisessa kuvataidekoulussa. 1920-luvulla hän matkusti kahdesti Eurooppaan, jossa hän omaksui huomattavia vaikutteita aikansa avantgardisteilta. Neryn maalauksissa ovat edustettuina tyypilliset kubismin tunnusmerkit. Nery sairastui 30-vuotiaana tuberkuloosiin. Venetsian biennaaliin hänen teoksiaan otettiin ensimmäisen kerran vuonna 2024.
Lastenkodinkadun silta

Lastenkodinkadun silta on jalankulun ja pyöräilyn silta Helsingin Kampissa. Se johtaa Lastenkodinkadulta Marian uudelle yritysalueelle ylittäen Baanan. Sillan rakennustyöt alkoivat maaliskuussa 2024 ja ne valmistuivat lokakuussa 2025. Sitä ei ole kuitenkaan avattu liikenteelle, sillä Marian alue on vielä työmaata. Siltaa käytetään toistaiseksi vain pelastustienä.
Rakennustyöt.
Rakennustöitä edelsi Marian alueella sijaitsevan 1980-luvulla valmistuneen kerrostalon purkaminen. Sillan länsipäähän rakennettiin ramppi alas Baanalle, ja Lastenkodinkadun päässä sijaitsevat pysäköintipaikat muutettiin aukioksi. Baana pysyi avoinna liikenteelle koko rakennustöiden ajan.
Sillan ja siihen liittyvän kadunrakentamisen kustannusarvio oli noin 1,2 miljoonaa euroa. Sillan urakoitsija E. M. Pekkinen hakeutui konkurssiin syyskuussa 2024, ja se keskeytti rakennustyöt joksikin aikaa. Urakan hoiti loppuun rakennusyhtiö VM Suomalainen.
Arkkitehtuuri.
Sillan leveys yhdistetylle jalankululle ja pyöräilylle on 4,5 metriä ja rampilla 2,9 metriä. Sillan ja rampin päällysmateriaali on asfaltti. Rampin tukimuuri ja sillan maatuki on verhoiltu mustalla luonnonkivellä. Sillan kannen rakenne on värjätty umbraksi, jotta se sopii yhteen viereisen "Love Helsinki" -taideteoksen värimaailmaan.
Ismail Gulgee

Ismail Gulgee (; 25. lokakuuta 1926 Karimpura – 16. joulukuuta 2007 Karachi) oli pakistanilainen taidemaalari ja kuvanveistäjä.
Gulgee kouluttautui insinööriksi. Hän opiskeli Aligarh Muslim Universityssa ja sitten Columbian yliopistossa sekä Harvardin yliopistossa. Hän aloitti maalaamisen ollessaan Yhdysvalloissa. Gulgee maalasi urallaan muun muassa henkilöiden muotokuvia ja hevosia esittäneitä teoksia. Lisäksi hän teki teoksia, jotka pohjautuvat abstraktiin ekspressionismiin ja islamilaiseen kalligrafiaan. Hänen teoksiaan on muun muassa Metropolitan Museum of Artin kokoelmissa New Yorkissa ja Faisalin moskeijassa Islamabadissa. Gulgee sai työstään monia kansallisia ja kansainvälisiä palkintoja. Hän teki muotokuvia monista merkittävistä henkilöistä, joihin kuuluivat Jimmy Carter, George H. W. Bush, kuningas Hussein, kuningas Faisal, Zulfikar Ali Bhutto ja Mohammad Ajub Khan.
Gulgee, hänen vaimonsa Zareen ja pariskunnan palvelija Asiya kuolivat henkirikoksen uhreina Karachissa joulukuussa 2007. Pariskunnan ainoa poika, taiteilija Amin Gulgee löysi ruumiit. Toukokuussa 2017 pariskunnan autonkuljettaja Akram Ali ja palvelija Muhammad Anwar tuomittiin murhista ja muista rikoksista elinkautiseen vankeuteen. Syyttäjät pitivät motiivina ryöstöä ja katsoivat pariskunnan kuristetun hengiltä kidutuksen jälkeen. Naispuolisen palvelijan katsottiin tulleen murhatuksi seuraavana päivänä saavuttuaan työpaikalleen.
Åmot (Vinje)

Åmot on taajama Vinjen kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja asukasluku 725 vuonna 2023. Åmot ulottuu pieneltä osin myös Tokken kunnan puolelle; 98,8 prosenttia taajaman asukkaista asuu kuitenkin Åmotin puolella.
Krossen (Vinje)

Krossen on taajama Vinjen kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometriä ja asukasluku 558 vuonna 2023.
Vinjen kirkko (Vinje)

Vinjen kirkko () on Vinjen kunnassa Telemarkin läänissä Norjasssa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1796.
Raulandin kirkko

Raulandin kirkko () on Vinjen kunnassa Telemarkin läänissä Norjasssa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1803.
Øyfjellin kirkko

Øyfjellin kirkko () on Vinjen kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1833.
Neslandin kirkko

Neslandin kirkko () on Vinjen kunnassa Telemarkin läänissä Norjasssa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1847.
Grungen kirkko

Grungen kirkko () on Vinjen kunnassa Telemarkin läänissä Norjasssa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1850.
Møsstrondin kirkko

Møsstrondin kirkko () on Vinjen kunnassa Telemarkin läänissä Norjasssa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1923. Rakennus sijaitsee 950 metrin korkeudella merenpinnasta, eli korkeammalla kuin mikään muu Norjan kirkko.
Sarah Andersen

Sarah C. Andersen (s. 15. kesäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija ja kuvittaja. Hän aloitti uransa sosiaalisen median alustoilla ja nousi suureen suosioon Facebookissa sekä Instagramissa. Sittemmin hän on julkaissut taidettaan myös kirjoissa.
Andersen valmistui Maryland Institute College of Artista "Bachelor of Fine Arts" -oppiarvolla kuvituksessa vuonna 2014. Hän aloitti osittain omaelämäkerrallisen "Sarah's Scribbles" -sarjakuvan julkaisun vuonna 2011. Sarjakuva sisältää toksisen maskuliinisuuden satiirista käsittelyä, mutta siinä käsitellään myös muun muassa eksistentiaalisia teemoja, aikuisen vastuuta ja kissojen käyttäytymistä. Sarjakuvaan on omaksuttu vaikutteita muun muassa "Lassista ja Leevistä". Andersen sai ensimmäisellä kirjallaan ("Adulthood is a Myth") vuonna 2016 Goodreads Choice Awardin graafisten romaanien ja sarjakuvien kategoriassa. Saman palkinnon hän voitti teoksillaan "Big Mushy Happy Lump" vuonna 2017 ja "Herding Cats" vuonna 2018. Andersenin kirja "Fangs" (2020) pääsi "The New York Timesin" bestseller-listalle. Teoksen aihe on vampyyrin ja ihmissuden välinen rakkaustarina. Andersen sai teoksesta Eisner-palkintoehdokkuuden.
Andersen on kertonut yllättyneensä sosiaalisessa mediassa alun perin saamansa suosion määrästä. Hän alkoi kuitenkin saada myös kielteistä huomiota. 4chan-alustalla keskustelleet häiriköt alkoivat muunnella hänen töitään kansanmurhaan kannustavaan ja holokaustin kiistävään suuntaan. Vääristellyt kuvat levisivät muun muassa Twitterissä ja Redditissä. Andersen kohtasi lisää häirintää ihmisiltä, jotka luulivat vääristeltyjä kuvia hänen tekemikseen. Hän on myös ollut huolissaan tekoälyn vaikutuksesta taiteeseen. 29. tammikuuta 2020 Andersen teki Méxicossa "Sarah's Scribbles" -sarjakuvan päähenkilöä esittävän seinämaalauksen, jonka päälle maalattiin alle viikossa graffiti.
Olav Vesaas

Olav Vesaas (s. 21. joulukuuta 1935 Vinje) on norjalainen toimittaja ja kirjailija. Hän työskenteli NRK:lla vuosina 1968–1998 ja teki erityisesti kirjallisuusaiheisia ohjelmia. Vesaas on myös kirjoittanut elämäkertoja, muun muassa vanhemmistaan Tarjei Vesaassista ja Halldis Moren Vesaasista.
Sandra Suubi

Sandra Nakitto Suubi (s. 1990 Kampala) on ugandalainen kuvataiteilija ja laulaja.
Suubi sai Makereren yliopistosta taiteessa vuonna 2015 kandidaatin ja vuonna 2018 maisterin oppiarvon. Hän on erikoistunut ekotaiteeseen ja kierrättänyt muovia käyttämällä sitä taideteoksissaan, kuten installaatioissaan. Suubi on lisäksi tehnyt veistoksia ja ääniveistoksia. Hän on taiteellaan ottanut kantaa muun muassa naisten elämänkokemuksiin, teollistumiseen, ilmastonmuutokseen ja massatuotantoon. Suubin taideteoksia on ollut näytteillä muun muassa Kampalassa, Dakarissa, Eindhovenissa ja Liverpoolissa.
Laulajana Suubi tuli tunnetuksi voitettuaan Airtel Trace Music Star Uganda -laulukilpailun vuonna 2015. Hänen musiikkiaan on kuvailtu gospeliksi ja afropopiksi. Vuonna 2016 hän sai parhaan uuden naisartistin palkinnon Victoria Gospel Academylta. Suubi julkaisi kaksi ensimmäistä singleään vuonna 2016. Sekä "Togwamu Suubi" että "Nsiimye" olivat Ugandassa hittejä. Ensin mainittua käytettiin vuoden 2018 elokuvassa "Veronica's Wish". Suubin ensimmäinen EP-julkaisu "Anthem of Life" julkaistiin 4. toukokuuta 2018. Hän on muusikkona saanut suosiota myös Keniassa.
AES (täsmennyssivu)

AES voi tarkoittaa seuraavia:
David Wojnarowicz

David Wojnarowicz (14. syyskuuta 1954 Red Bank, New Jersey – 22. heinäkuuta 1992 New York, New York) oli yhdysvaltalainen monipuolinen taiteilija ja aktivisti.
Wojnarowicz oli pitkälti itseoppinut. Keskeytettyään koulun hän matkusteli liftaamalla eri puolilla Yhdysvaltoja, kunnes asettui New Yorkiin 1970-luvun loppupuolella ja aloitti toimimisen sen taidepiireissä. Wojnarowicz käytti maalaamista, performanssia, veistoa, valokuvausta, musiikkia, elokuvaa ja kirjoittamista välineinä huomion kiinnittämiseksi kansalaisoikeuksiin ja seksuaalivähemmistöjen asemaan. Hän edusti aikansa East Villagen taiteilijaryhmää, johon kuuluivat hänen lisäkseen muiden muassa Nan Goldin, Kiki Smith ja Peter Hujar. Wojnarowicz ei pyrkinyt luomaan yhtenäistä tyyliä vaan kokeili laajalti erilaisia tekniikoita.
Monet Wojnarowiczin kulttuurihankkeet perustuivat hänen ja tapaamiensa henkilöiden todellisiin elämänkokemuksiin. Hän kuvasi teoksissaan myös AIDS-kriisin ja kulttuurisotien vaikutuksia. Hän oli itse HIV-positiivinen 1980-luvulta lähtien ja ajoi voimakkaasti tartunnan saaneiden oikeuksia. Wojnarowiczin teoksia kuuluu muun muassa Whitney Museum of American Artin ja Walker Art Centerin kokoelmiin. Wojnarowicz kuoli 37-vuotiaana AIDS:iin. Yksi hänen tunnetuimmista töistään on mustavalkoinen elokuva "A Fire in My Belly". Kun teos oli osana näyttelyä Washington DC:n Smithsonian-instituutissa vuonna 2010, Catholic League keräsi mielenosoituksia museon ulkopuolelle. Tapaus oli jatkoa Yhdysvaltain kulttuurisodille, mutta myös johti Wojnarowiczin elämää ja työtä kohtaan tunnetun mielenkiinnon yleiseen kasvuun.
Lisa Fattah

Lisa Fattah al-Turk (alun perin "Marie-Luise Schiek"; 1941 Oslo – 1992) oli irakilaistunut taidemaalari.
Fattah syntyi saksalais-ruotsalaisille vanhemmille Norjassa. Hänen isänsä työskenteli pappina. Opiskellessaan Accademia di Belle Arti di Romassa Fattah tapasi tulevan miehensä, irakilaisen taiteilija Ismail Fattahin. Vuosina 1963–1964 hän täydensi opintojaan San Fernandon kuninkaallisessa kuvataideakatemiassa Madridissa. Fattah muutti miehensä kanssa Irakiin, jossa vietti suurimman osan elämästään. Hänen teoksiaan oli näytteillä muun muassa Bagdadin nykytaiteen kansallismuseossa ja Lontoon irakilaisessa kulttuurikeskuksessa. Suuri osa Fattahin teoksista kuvaa Irakin oloja. Töissä on tuon ajan irakilaiselle taiteelle epätyypillisiä ekspressionistisia piirteitä. 
Fattah sairasti vuodesta 1990 leukemiaa. Hänen teoksiaan oli näytteillä Darat al Fununissa Jordanian Ammanissa vuonna 1992, mutta hän ei päässyt itse paikalle. Hän kuoli samana vuonna 51-vuotiaana ja tuli haudatuksi Bagdadiin. Fattahilla oli neljä lasta. Vuosina 2008–2011 hänen työnsä kiersi Yhdysvalloissa liikkuvassa näyttelyssä "Breaking the Barriers: Female Artists from the Islamic World".
Paraguayn ralli

Paraguayn ralli (Rally del Paraguay) on Paraguayssa ajettava rallikilpailu. Keskuspaikka on Encarnaciónin kaupungissa. Kilpailu liittyy rallin MM-sarjaan ensi kertaa kaudella 2025. Kilpailun erikoiskokeet järjestetään Itapúan alueella. Kilpailu perustuu osittain FIA:n hyväksymään kilpailuun Rally Trans Itapúa, joka on ollut CODASUR-sarjan avauskilpailu. MM-sarja on tehnyt sopimuksen usealle vuodelle ja maassa on ennestään merkittävästi Rally2- ja R5-luokkien autoja.
Citic Plaza

Citic Plaza () on Kantonissa Kiinassa sijaitseva 390 metriä korkea pilvenpiirtäjä. Rakennuksessa on 80 maanpäällistä ja kaksi maanalaista kerrosta. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1993, ja torni valmistui 1996. Rakennus on toimistokäytössä.
Emil Karlsson

Emil Karlsson (1868 – 1935) oli suomalainen työnjohtaja, kirjansitoja, suomalaisen painin uranuurtaja ja Helsingin Atleettiklubin perustaja.
Emil Karlsson opiskeli 1888–1890 Saksassa ja hän harrasti siellä eri urheilulajeja osallistuen menestyksellä useisiin juoksu-, soutu-, voimistelu-, painonnosto- ja painikilpaiiuihin. Palattuaan Suomeen hän perusti vuonna 1891 yhdessä konttoristien Frans Dahlbergin, Frans Forslundin ja Axel Frelanderin sekä koristemaalari Gustaf Janssonin kanssa Helsingin Atleettiklubin. Klubin ensimmäiset harjoitukset pidettiin Lönnrotin- ja Heikinkadun kulmassa sijainneessa venäläisen lukion voimistelusalissa. Klubissa oli tässä vaiheessa noin 40 jäsentä ja sen jälkeen kuin klubiin liittyi kirjakauppias Johan K. Lindstedt alettiin siellä harjoitella ranskalaista painia, johon Lindstedt oli Venäjällä ollessaan tutustunut. Emil Karlsson toimi pitkään Helsingin Atleettiklubin johtajana ja seurasta kehittyi hänen aikanaan tunnettu painiseura. Karlsson oli Helsingin Atleettiklubin kunniajäsen.
Kun Helsingin Atleettiklubi piti vuonna 1892 ensimmäisen julkisen näytäntönsä, jonka ohjelmassa oli voimistelua, painonnostoa ja painia suomalaisen voimistelun isänä tunnettu professori Viktor Heikel arvosteli kiivaasti esityksen ohjelmaa lausuen "ettei ole pyrittävä saavuttamaan gorillan tai sonnin raakaa fyysillistä voimaa", jota hänen mielestään voimailulajien kuten painin avulla tehtiin. Tästä arvostelu ja sitä seurannut kiivas väittely lamaannutti tilapäisesti painin harrastusta Suomessä niin että lajin harrastus alkoi elpyä vasta vuosisadan vaihteessa ulkomaisten ammattipainijoiden esimerkin ansiosta. Erityisesti puolalaisen ammattipainija Ladislaus Pytlasinakin vierailu Helsingissä muodostui käänteentekeväksi suomalaisen painin historiassa. Pytlasinak oli erittäin taitava painija ja hän kokosi pian ympärilleen oman koulukuntansa ympärilleen ja hänen johdollaan alkoi vähitellen Suomessa kehittyä korkeatasoisia painijoita. Vuonna 1898 järjestettiin Suomen ensimmäiset painimestaruuskisat yhdessä sarjassa. Näissä kisoissa voitti mestaruuden Georg Hackenschmidt ja siitä lähtien alkoi painiharrastus levitä myös maaseudullekin. Vuonna 1906 Ateenan olympialaisiin osallistui kolme suomalaista painijaa, joista Helsingin Atleettiklubia edustanut Verner Weckman voitti kultamitalin.
Karlsson harrasti myös juoksua ja kävelyä ja hän järjesti Helsingissä useita juoksu- ja kävelykilpailuita Kaisaniemi lähtöpaikkana. Vuonna 1893 Kööpenhaminassa järjestettiin kansainväliset ampuma-, pyöräily- ja juoksukilpailut, joihin osallistui 13 eri kansallisuutta edustaneita kilpailijoita. Karlsson opiskeli tuolloin Kööpenhaminassa ja hän osallistui 700 metrin tasoitusjuoksuun voittaen kilpailun. Karlsson oli saanut tasoitusta 60 metriä ja juoksi 640 metrin matkan ajassa 1.55,0. Toiseksi tullut tanskalainen luutnantti ja useiden lyhyiden matkojen Euroopan ennätysten omistaja Jürgen P. Müller hävisi hänelle yhden sekunnin. Karlsson osallistui Tanskassa myös muihinkin kilpailuihin, muun muassa 80 kilometrin juoksuun, jossa hän tuli kolmanneksi. 
Emil Karlsson kuoli 67-vuotiaana kotonaan Tapanilassa kesäkuussa 1935.