tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sateenkaarikaija

Sateenkaarikaija ("Purpureicephalus spurius") on Australian lounaiskolkassa tavattava kaijalaji. Se on sukunsa ainoa edustaja.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 36 senttimetriä ja paino 105–156 grammaa. Pitkäpyrstöisen papukaijan höyhenpuku on hyvin värikäs: selkäpuoli on vihreä, alapuoli pääosin violetti, alaperä ja päälaki punaiset, posket ja yläperä keltaiset. Naaras on himmeämmän värinen. Nuoren linnun päälaki on tummanvihreä. Nokka on harmaa ja ylänokka on pidentynyt kunnon koukkunokaksi, koivet ovat ruskeat ja iiris tummanruskea.
Vanhin vankeudessa elänyt yksilö eli 15,3-vuotiaaksi.
Esiintyminen.
Sateenkaarikaijat elävät Australian lounaisosassa Perthin lähellä, Moorejoen eteläpuolella. Lajin elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja populaation koko on yli 20 000 yksilöä.
Elinympäristö.
Sateenkaarikaijat ovat varsin riippuvaisia marrista ("Eucalyptus calophylla" eli "Corymbia calophylla"), ja asuvat marrimetsiköissä, viljelysmaiden, vesistöjen ja valtateiden reunoilla. Lajia tavataan toisinaan myös Perthin esikaupunkialueilla.
Lisääntyminen.
Lajin pesintä alkaa elokuussa ja jatkuu joulukuuhun. Pesä on tavallisesti vesistön lähellä kasvavan eukalyptuksen kolossa vaihtelevalla korkeudella. Naaras munii neljästä seitsemään munaa, tavallisesti viisi, joita se hautoo keskimäärin 20 päivää. Poikaset jättävät pesän viiden viikon ikäisinä, minkä jälkeen ne pysyttelevät vanhempiensa seurassa vielä muutamia kuukausia.
Ravinto.
Sateenkaarikaijan ruokavaliosta pääosan muodostavat marrin siemenet, joiden syömiseen sateenkaarikaijan nokka on kehittynyt. Se syö myös muiden kasvien siemeniä, kukkia ja nuppuja sekä hyönteisiä ja niiden toukkia.
Cristoforo Buondelmonti

Cristoforo Buondelmonti (noin 1385 Firenze, Italia – 1430) oli italialainen matkailija, munkki, pappi ja kartanpiirtäjä.
Guarino da Verona opetti Buondelmontille kreikkaa ja Niccolò de' Niccoli koulutti hänet. Buondelmonti toimi vuonna 1414 pappina ja kirkkoherrana eräässä firenzeläisessä kirkossa. Hän oli kiinnostunut esimerkiksi kreikkalaisesta runoudesta ja historiasta ja saman vuoden lopulla hän lähti Välimerelle. Buondelmontin perheen suhteet helpottivat matkantekoa. Niccolò de' Niccoli pyysi Buondelmontia tuomaan matkalta kreikkalaisia kirjoja ja Cosimo de' Medici puolestaan halusi kreikkalaisia koodekseja. Ainakin yksi Buondelmontin Kreetalta hankkima koodeksi onkin päätynyt Firenzeen saakka.
Matkailua Kreikan saaristossa.
Buondelmonti matkusti yhteensä seitsemän vuotta Välimerellä. Ródoksen saari toimi hänen ”tukikohtanaan”. Vuonna 1415 Buondelmonti lähti kiertelemään Egeanmerelle. Hän vieraili erilaisten laivojen, jopa merirosvolaivojen, mukana muun muassa Kreetalla vuonna 1415, Ándroksella ja Ímbroksella vuonna 1419 sekä Athoksella. Kreetan saarella hän vietti miltei 11 viikkoa. Kreetalle hän palasi vielä vuosina 1417 ja 1418. Ollessaan kerran matkalla Ródokselta Chíokselle, haaksirikkoutui Buondelmonti matkakumppaneineen autiolle Foúrnoin saariryhmän saarelle. Buondelmonti palasi takaisin Ródokselle vuonna 1420. Vuonna 1422 tai toisen lähteen mukaan jo vuonna 1420 Buondelmonti kävi Konstantinopolissa. Hän palasi jälleen vuonna 1423 Ródokselle. Buondelmonti jatkoi matkailua saaristossa, kunnes vuonna 1430 hän kuoli.
Buondelmonti kirjoitti Ródoksella matkoistaan teoksen, joka tunnetaan nimellä "Librum insularum Archipelagi". Hän lähetti käsikirjoituksen vuonna 1422 italialaiselle kardinaali Giordano Orsinille. Kuitenkaan käsikirjoitusta ei julkaistu vielä pitkiin aikoihin ja sitä kopioitiin 1400- ja 1500-lukujen aikana useita kappaleita. Vasta vuonna 1824 sveitsiläinen Gabriel Rudolf Ludwig von Sinner julkaisi teoksen.
Zombie Attack

Zombie Attack on thrash metal -yhtye Tankardin debyyttialbumi vuodelta 1986.
Tomatillo

Tomatillo ("Physalis philadelphica", syn. "Physalis ixocarpa") on monivuotinen pääasiassa meksikolainen koisokasvi. Se on läheistä sukua lyhtykoisolle ja karviaiskoisolle eli ananaskirsikalle. Etäisempää sukua se on myös merkittäville viljelykasveille kuten tomaatille ("Solanum lycopersicum"), munakoisolle ("Solanum melongena") ja perunalle ("Solanum tuberosum"). Karviaiskoisosta poiketen tomatillon hedelmää ei syödä sellaisenaan, vaan se valmistetaan aina ruoaksi. Tomatillon nimi on espanjankielinen diminutiivimuoto sanasta "tomate", eli se tarkoittaa ”pikkutomaattia”.
Tomatillo kasvaa Meksikossa sekä luonnonvaraisena että viljeltynä, ja siitä on runsaasti lajikkeita. Se tunnetaan Meksikossa nimellä "vihreä tomaatti" (esp. "tomate verde"). Sitä viljellään vähemmissä määrin myös muualla kautta Amerikan mantereen. Se kasvaa pensasmaiseksi ruohovartiseksi kasviksi ja tuottaa vihreitä, kellertäviä, punaisia tai jopa violetinpunaisia hedelmiä. Kunkin hedelmän suojana on vihreä lyhtyä muistuttava verhiö, joka aukeaa hedelmän kypsyessä. Tuoreen hedelmän tunnistaa pinnan kimmoisuudesta.
Käyttö.
Hedelmä on mehevä, täyteläinen, hyvin ohutkuorinen ja sisältää runsaasti hyvin pieniä siemeniä. Koko hedelmä sopii murskattuna kastikkeisiin ja paloiteltuna pataruokiin ja muhennoksiin. Sen käyttö on yleistä meksikolaisessa ja thaimaalaisessa keittiössä. Tuoreet tomatillot säilyvät jääkaapissa pari viikkoa, ja niiden säilyvyyttä voidaan pidentää säilömällä ne suljettuihin muovipusseihin.
Viljely Suomessa.
Tomatillo on monivuotinen kasvi, mutta Pohjoismaissa sitä voidaan viljellä puutarhakäyttöön myös yksivuotisena.
Idätys.
Voidaan käyttää joko kaupasta ostetun hedelmän siemeniä tai puutarhaliikkeestä ostettuja siemeniä. Sopiva kylvöaika on huhti-toukokuun vaihteessa. Kuhunkin kylvöruukkuun kylvetään 3–4 siementä kylvömultaan, ja ne peitellään ohuesti. 6–8 cm pituiset taimet istutetaan omiin ruukkuihinsa voimakkaaseen kevytsoralla tai hiekalla jatkettuun ruukkukasvimultaan.
Kasvatus.
Taimet siirretään ulos hallavaaran jälkeen. Taimen tyveä on hyvä lannoittaa kompostimullalla tai lannalla. Kasvi viihtyy ulkona aurinkoisessa ja tuulelta suojatussa paikassa joko istutettuna tai ruukussa.
Kukinta.
Tomatilloon tulee useita painavia hedelmiä, joten varsien tukeminen voi olla tarpeen, etteivät ne taittuisi. Lehtihankoihin kasvavat uudet versot poistetaan sitä mukaa, kun niitä ilmaantuu. Uusia kukkia ja hedelmiä ilmestyy jatkuvasti heinäkuun puolivälistä elokuun loppuun. Hedelmät korjataan mahdollisimman suurina, sillä ne pysyvät taimessa pitkään hyvälaatuisina.
Taimi latvotaan, kun alkaa olla selvää, etteivät uudet hedelmät ehtisi enää kypsyä. Samalla poistetaan pienimmät raakileet, jotta isoimmat ennättävät kypsyä ennen pakkasia.
Unearth

Unearth on vuonna 1998 perustettu yhdysvaltalainen metalcore-yhtye Winthropista. Tähän mennessä yhtye on julkaissut viisi studioalbumia, uusin albumi "Darkness in the Light", julkaistiin 5. heinäkuuta 2011.
Kokoonpano.
Entiset jäsenet
Sessiojäsenet
Diskografia.
Studioalbumit
EP:t
Kokoelma-albumit
Chloe Webb

Chloe Webb (s. 25. kesäkuuta 1956 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Sid &amp; Nancy" ja "Identtiset kaksoset". Nykyään hänet tunnetaan muun muassa sarjasta "Hävyttömät", jossa hän näyttelee Monica Gallagheria.
Webbin ensimmäinen elokuva oli "Sid &amp; Nancy", jossa hän näytteli Nancy Spungenia. Hänen ja Gary Oldmanin roolisuorituksia pidettiin "The Guardian" -lehdessä hämmästyttävän hyvinä, vaikka he näyttelivät 30- ja 28-vuotiaina alle 20-vuotiaita. Hän sai roolisuorituksesta New York Film Critics Circle Awardsin antaman parhaan näyttelijättären palkinnon.
Bobby Conroy palaa kuolleista ja muita kertomuksia

Bobby Conroy palaa kuolleista ja muita kertomuksia () on vuonna 2005 ilmestynyt Joe Hillin esikoisnovellikokoelma. Teoksen suomennos ilmestyi vuonna 2009 Tammen kustantamana.
Kokoelma sai Bram Stoker -palkinnon vuonna 2005, vuoden 2006 British Fantasy -palkinnon sekä International Horror Guild -palkinnon vuoden 2006 parhaasta novellikokoelmasta. Tarina ”Parasta uutta kauhua” sai parhaan novellin British Fantasy -palkinnon 2006. Tarina ”Vapaaehtoinen vankeus” sai parhaan pienoisromaanin World Fantasy -palkinnon 2006.
Katharsis (Embrazen albumi)

Katharsis on suomalaisen metalliyhtyeen Embrazen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Low Frequency Records.
Metsäkato Brasiliassa

Suomen ulkoasiainministeriön kuvaaman brittitoimittajan raportoinnin mukaan Brasilian metsäkato uhkaa koko maailman ilmastoa. 
Ympäristöjärjestö WWF:n mukaan (2007) maatalous ja karjankasvatus, tulipalot, kuivuus ja hakkuut voivat hävittää tai vakavasti vaurioittaa 55 prosenttia Amazonin sademetsistä 2030 mennessä. Jos sateisuus laskee 10 prosenttia, kuten ennustettu, kuivuus lisää metsäkatoa 4 prosenttia. WWF:n mukaan Amazonin sademetsistä on 60 prosenttia vaarassa vuoteen 2030 mennessä. 
Vesitalous.
Puut haihduttavat vettä, josta muodostuu sateita. Amazonin sademetsän korvaaminen ruohikolla vähentäisi sadantaa 70 prosenttia. Metsät estävät myös tulvia, jotka saattavat olla Brasiliassa vakavia.
Kylmäkäsittely

Puutarhakasvien siementen kylmäkäsittely tarkoittaa luonnollisen talvijakson simuloimista syksyllä kerätyille kasvin siemenille. Useiden kasvien siemenet eivät idä ennen kuin ne ovat kokeneet luonnollisen kylmäkauden, joka luonnossa tapahtuu talven aikana. Pohjoisten ilmastovyöhykkeiden talvi saattaa olla kuitenkin liian kylmä joidenkin kasvien siemenille, jolloin ne paleltuvat eivätkä idä keväällä. Viljelyssä voidaan myös muusta syystä haluta toteuttaa kylmäkausi keinotekoisesti, sillä kylmäkäsittely on usein varmempi tapa taata siementen itävyys kuin kylvää ne talven ajaksi maahan. Syksyllä kerätty siemen itää keinotekoisen kylmäkäsittelyn jälkeen normaalisti.
Menetelmä.
Kylmäkäsittelyn voi toteuttaa laittamalla siemenet ilmavasti kostean sammaleen kanssa muovipussiin 2–3 kuukauden ajaksi jääkaappiin (+4 °C).
Eli Dingle

Eli Dingle on fiktiivinen hahmo englantilaisessa saippuasarjassa Emmerdale. Häntä esittää Joseph Gilgun.
Hahmon tausta.
Eli saapui sarjaan samana päivänä kun Kingien esittelytalo räjähti. Eli on aina ollut pahanteossa, ja ollut myös vankilassa teoistaan. Kukaan Dingleistä ei ollut erityisen iloinen nähdessään Elin ensimmäistä kertaa kylässä, varsinkaan hänen veljensä Marlon. Eli saikin aikaan sotkua heti kylään saavuttuaan.
Sam ja Alice.
Eli oli läheisin Samin kanssa kylään saapumisensa jälkeen. Tuli ilmi, että he olivat tavanneet ennemminkin, ja Eli oli auttanut Samia. Kun Sam joutui katsomaan terminaalivaiheen syöpää sairastavan vaimonsa Alicen kärsimyksiä, Eli tuli apuun. Kertomatta Elille miksi tarvitsi morfiinia, hän pyysi Eliä hankkimaan sitä. Tosiasiassa Sam tarvitsi tappavan annoksen morfiinia antaakseen sen vaimolleen tämän pyynnöstä. Kun Zak kuuli keneltä Sam oli lääkkeen saanut, hän karkotti Elin kodistaan ja vannotti enää ikinä tulemasta takaisin.
Eli lähti kylästä, mutta palasi pian. Sam huomasi, että Sethin vanhassa metsästysmajassa asuu joku, ja sai selville että tämä joku oli Eli. Hän oli sekaantunut rikolliseen toimintaan ja häntä etsi kaksi miestä joille hän oli velkaa. Eli pelkäsi saattavansa perheensä pulaan ja jatkoi piilottelua metsässä, mutta miehet saivat selville että Marlon on Elin veli. Miehet pahoinpitelivät Marlonin Villapakassa saadakseen selville Elin olinpaikan (jota Marlon ei tiennyt) ja ryöstivät pubin. Elin kuullessa pahoinpitelystä hän teki suunnitelman lavastaakseen miehet Café Hopen ryöstöstä. Eli varasti Zakin haulikon ja ryösti kahvilan, sopi tapaamisen miesten kanssa ja antoi rahat miehille ja piilotti haulikon heidän autoonsa, ja soitti poliisit heidän peräänsä. Juoni onnistui täydellisesti ja he jäivät poliisin haaviin, mutta Eli tunsi syyllisyyttä pelotellessaan raskaana olevan Vivin puolikuoliaaksi ryöstäessään kahvilaa.
Kenkävoide

Kenkävoide on voidemaista tai vahamaista ainetta, jota käytetään nahasta valmistettujen kenkien kiillottamiseen, suojaamiseen ja pidentämään niiden käyttöikää. Tarkoituksena on kengän alkuperäisen ulkonäön säilyttäminen: nahan nuorteana pitäminen, sen suojaaminen kosteudelta sekä alkuperäisen värin ja kiillon palauttaminen.
Pintakiillotukseen tai nahan pinnan suojaamiseen naarmuilta tarkoitettu voide on "kengänkiilloketta" eli "kenkälankkia".
Kenkävoidetta levitetään kengän pinnalle esimerkiksi harjalla, liinalla tai usein kenkävoideputkiloon kuuluvalla sienellä. Hoitava voide imeytyy nahan sisään ja pitää sen joustavana sekä ehkäisee kuivuudesta johtuvia murtumia.
1900-luvun alkuvuosikymmeninä kenkävoide tai saapasrasva valmistettiin rasvasta, melassista ja hiilijauheesta, jotka sekoitettiin happoon. Hetkellinen kiilto lähti jalkineesta, kun se joutui kosketuksiin veden kanssa. Nykyään kenkävoide valmistetaan kemiallisissa prosesseissa luonnollisista ja synteettisista aineksista, joita ovat muun muassa nafta, tärpätti, väriaineet ja arabikumi. Materiaali on yleensä syttyvää, joskus myrkyllistä ja väärinkäytettynä iholle haitallista. Siksi sitä suositellaan käytettäväksi ilmastoiduissa tiloissa suojaten vaatteita, mattoja ja huonekaluja.
Seagram Building

Seagram Building on Ludwig Mies van der Rohen ja Philip Johnsonin suunnittelema pilvenpiirtäjä Manhattanilla, New Yorkissa. Se valmistui vuonna 1958 ja on 157 metriä korkea. Pilvenpiirtäjä valmistettiin kanadalaisen alkoholivalmistaja Joseph E. Seagram &amp; Sonsin päämajaksi. Se on yksi merkittävimpiä klassista modernismia edustavia pilvenpiirtäjiä.
Joseph E. Seagram &amp; Sons -yrityksessä päätettiin 1954 oman toimistorakennuksen rakentamisesta yrityksen 100-vuotisjuhliin, jotka olisivat 1958. Seagramin toimitusjohtaja Samuel Bronfman pyysi arvostetulta losangelesilaiselta arkkitehtuuritoimisto Pereira &amp; Luckmanilta ehdotuksen rakennuksesta. Bronfmanin tytär Phyllis Lambert ei ollut vakuuttunut Pereiran &amp; Luckmanin suunnittelmista, ja hän vakuutti isänsä arkkitehdin vaihtamisesta. Lambert sai vastuun uuden arkkitehdin palkkaamisesta. Hän otti yhteyttä Museum of Modern Artin Philip Johnsoniin, joka oli jättämässä paikkansa museossa ja aloittamassa omaa arkkitehtitoimistoaan. Johnson tiesi, ettei hänen kokemuksellaan saisi vielä omaa projektia. Hän kuitenkin valitsi Lambertin kanssa noin tusinasta kuuluisasta arkkitehdista lopulta Ludwig Mies van der Rohen työhön.
Seagram Buildingin sisäänkäynti on 90 jalan päässä kadun reunasta. Sen edessä onkin korotettu aukio, joka nostaa rakennuksen esille samalla tavalla kuin Miesin Barcelona-paviljonki. Rakennuksen julkisivun muodostavat sävytetty lasi ja pronssiset I-palkit. Seagram Building olikin ensimmäinen pronssinvärinen pilvenpiirtäjä. Mies oli käyttänyt aiemmin I-palkkeja myös Chicagon Lake Shore Driven rakennuksissa.
Edgar Vaalgamaa

Edgar Vaalgamaa (14. syyskuuta 1912 – 20. joulukuuta 2003) oli Latvian liiviläinen pappi, ja kansatieteilijä, joka asui Suomessa vuodesta 1934 kuolemaansa saakka.
Edgar Vaalgamaa syntyi vuonna 1912 Liivinrannalla sijaitsevassa Košragsin kylässä. Hänen isänsä oli monien muiden liiviläisten tapaan kalastaja. Vuonna 1934 Vaalgamaa pääsi opiskelemaan teologiaa Helsingin yliopistoon heimoaatteen kannattajien avustuksella. Hän valmistui vuonna 1939 papiksi, muttei palannut Latviaan venäläismiehityksen uhan takia. Edgar palveli jatkosodassa kenttäpappina. Sodan jälkeen hän toimi pappina useissa suomalaisissa seurakunnissa, minkä lisäksi hän käänsi suomeksi Latvian kansalliseepoksen "Lāčplēsis". Myöhemmin hän kirjoitti laajan liiviläisten historiaa ja kulttuuria käsittelevän teoksen nimeltä "Valkoisen hiekan kansa" (2001). Vaalgamaa kuoli vuonna 2003 Iitissä, mutta Vaalgamaiden suomalaistunut suku elää yhä Suomessa.
Hugo Perls

Hugo Perls (1886 Rybnik, Saksan keisarikunta (nykyinen Puola) – 1977 New York, Yhdysvallat) oli saksalainen taidekauppias, historioitsija ja filosofi.
Perls opiskeli Freiburgin yliopistossa ja Berliinissä taidehistoriaa, lakia ja filosofiaa. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Saksan sisäministeriöissä, ja ensimmäisessä maailmansodassa hän työskenteli ulkoministeriössä.
Perls aloitti taiteen keräämisen 1914 ja työskenteli ammattimaisena taidekauppiaana vuoteen 1921 mennessä. Hän perusti Berliiniin vaimonsa nimeä kantavan Kaethe Perlsin gallerian. Perls myi ja osti monien kuuluisien taiteilijoiden, kuten Edvard Munchin, Pablo Picasson, Claude Monet'n, Vincent van Goghin ja Paul Cézannen, töitä.
Perls muutti Pariisiin 1931, kun kansallissosialistit olivat nousseet valtaan Saksassa. Ranskassa hän keskittyi tieteelliseen työhön ja tutki Platonin, Johann Wolfgang von Goethen ja Immanuel Kantin töitä. Perls julkaisi useita artikkeleita ranskalaisissa filosofissa aikakausjulkaisuissa Platon filosofiasta. Hän myös opetti aiheesta Sorbonnessa, ja julkaisi vuonna 1938 ensimmäisen kirjansa "L'Art et la Beauté vus par Platon".
Vuonna 1941 Perls muutti New Yorkiin ja asui Manhattanilla. Samana vuonna hän solmi toisen avioliittonsa, kun hän meni naimisiin ruotsalaisen kirjailijan Eugénie Söderbergin kanssa. Toisen maailmansodan jälkeen Perls keskittyi kirjoittamiseen. Hänen teoksiinsa lukeutuu mm. taiteen ja kauneuden suhdetta tutkinut "Die Komödie der Wahrheit".
Söderbergin kuoleman jälkeen 1973 Perls meni kolmannen kerran naimisiin. Hänen kolmas vaimonsa oli kirjailija Monica Schall. Perls kuoli New Yorkissa 1977.
Iwrestledabearonce

iwrestledabearonce oli yhdysvaltalainen avant-garde metalia soittava yhtye, joka oli aktiivinen 2007–2016.
Lombardian ympäriajo 2008

Lombardian ympäriajo 2008 oli järjestyksessään 102. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. Kilpailu käytiin 242 kilometrin reitillä Varesesta Comoon 18. lokakuuta 2008. Damiano Cunego voitti "Giro di Lombardian" kolmannen kerran.
Yhdentoista ajajan ryhmä irtosi kilpailun alkuvaiheessa pääjoukosta kasvattaen eron parhaimmillaan 9 minuuttiin ja 25 sekuntiin. Mauro Santambrogio, Valerio Agnoli, Michael Rogers ja Pablo Lastras irtautuivat puolestaan kärkiryhmästä ennen 11,3 kilometrin mittaisen Ghisallon nousun alkua. Nousun huipulla neljä karkulaista olivat 18 sekuntia ennen Chris Anker Sørenseniä. Lampre ja Team CSC vastasivat vetotyöstä takaa-ajajien ryhmässä, joka onnistuikin tavoittamaan kärkiajajat ennen 2,5 kilometrin Civiglion nousua.
Civiglion huipulle saapuivat ensimmäisinä Chris Horner, Damiano Cunego ja Francesco Failli vähän ennen Daniel Morenoa, joka liittyi alamäessä kärkiryhmään. Cunego teki ratkaisevan irtioton samoihin aikoihin, kun Samuel Sánchez tavoitti kärkiryhmän. Cunego aloitti vajaan kolmen kilometrin mittaisen San Fermon nousun 12 sekunnin erolla takaa-ajajien ryhmään, johon liittyi pian lisää ajajia. Nousun huipulla, viisi kilometriä maalista, Cunegon johto oli 24 sekuntia seuraavaan ryhmään, josta Janez Brajkovič ja Rigoberto Uran lähtivät irtiottoon. Cunego säilytti 24 sekunnin eron maaliin saakka. Brajkovič voitti loppukirissä Uranin sijoittuen toiseksi.
Tulokset.
Lähde: Cyclignews
Toiset jumalat

Toiset jumalat ("The Other Gods") on yhdysvaltalaisen kirjailijan H. P. Lovecraftin fantasianovelli. Lovecraft kirjoitti Lordi Dunsanyn innoittaman tarinan 14. elokuuta 1921, mutta se julkaistiin vasta 1933.
Juoni.
Novelli sijoittuu fantastiseen menneisyyteen. Barzai-niminen viisas mies on lukenut ”Pnakoottiset käsikirjoitukset” ja ”Hsanin seitsemän salaperäistä kirjaa”. Hän tietää kaiken ”maan jumalista”, jotka tanssivat Ngranek-vuoren laella, ja haluaa nähdä niistä edes vilauksen.
Pappiystävänsä Atalin kanssa Barzai alkaa kiivetä Ngranekin rinnettä ylös. Maan jumalten äänet kuullessaan Barzai innostuu niin, että jättää Atalin taakseen. Vuoren huipulla hän näkee vilauksen jumalista, mutta ei heikoista maan jumalista vaan pelottavista ”toisista jumalista”. Barzai temmataan taivaisiin eikä Atal enää löydä häntä. Maan jumalat siirtyvät ”tuntemattomaan Kadathiin”, missä ihmiset eivät ole koskaan käyneet.
Kirjoittaminen ja julkaisu.
Lovecraft kirjoitti 1920-luvun alussa useita Lordi Dunsanyn tyyliä jäljitteleviä kertomuksia. Hän kirjoitti ”Toiset jumalat” 14. elokuuta 1921. Novelli ilmestyi ensimmäistä kertaa kuitenkin vasta marraskuussa 1933 "Fantasy Fan" -lehdessä ja myöhemmin "Weird Talesissa" lokakuussa 1938, jolloin Lovecraft oli jo kuollut.
Dunsany kirjoitti useita hybristä käsitteleviä novelleja, kuten "The Gods of Pegana" -kokoelmassa 1906 julkaistun ”The Revolt of the Home Godsin”, mikä lienee osaltaan innoittanut Lovecraftin tarinaa. ”Hsanin salaperäisest kirjat” mainitaan myös Lovecraftin myöhemmässä fantasiaromaanissa "Tuntematon Kadath".
Vastaanotto.
Lovecraft-tutkija S. T. Joshin mukaan ”Toiset jumalat” on perinteinen ja epäkiinnostava kertomus hybriksestä. Kiinnostavaa tarinassa on, että se viittaa muihin Lovecraftin Dunsany-pastisseihin ja yhdistää niiden miljööt kokonaiseksi fantasiamaailmaksi. "Tuntemattomassa Kadathissa" miljööseen siirrytään unien kautta, mutta muissa Dunsany-pastisseissa Lovecraft tekee selväksi, että kyse on maapallon esihistoriasta.
(500) Days of Summer

500 Days of Summer on Marc Webbin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komedia vuodelta 2009. Elokuva on kuvattu kokonaan Kaliforniassa. Musiikkiraidalla kuullaan muun muassa The Smithsiä ja The Clashia.
Juoni.
Toivoton romantikko Tom Hansen (Gordon-Levitt) kirjoittaa työkseen onnittelukortteja. Yllättäen hän rakastuu kauniiseen Summer Finniin (Deschanel), jolta ei kuitenkaan saa odottamaansa vastakaikua kestävän suhteen solmiakseen. Nuorenparin yhdessäolo päättyykin runsaan vuoden kuluttua, ja Tom palaa muistoissaan heidän viettämiinsä viiteensataan päivään löytääkseen syyn suhteen epäonnistumiseen.
Tapahtumia ei näytetä kronologisessa järjestyksessä.
Arviot.
Nyt-liitteen kriitikot valitsivat elokuvan vuoden 2009 kymmenen parhaan elokuvan joukkoon.
Musiikki.
Soundtrack.
Elokuvan soundtrack julkaistiin 14. heinäkuuta 2009. Se ylsi Yhdysvaltojen "Billboard 200" -listan sijalle 42.
Ylimääräiset kappaleet
Lombardian ympäriajo 2009

Lombardian ympäriajo 2009 oli järjestyksessään 103. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. Kilpailu käytiin 242 kilometrin reitillä Varesesta Comoon 17. lokakuuta 2009.
Kilpailureitti suuntautui aluksi Varesesta kohti Comoa, jonka jälkeen Comojärven ympäri. Ensimmäisten 160 kilometrin aikana noustiin Intelvin ja Bellabion nousut. Ratkaisuja alkoi tapahtua Madonna del Ghisallon 8,6 kilometrin nousussa, jyrkkyydeltään enimmillään 14 prosenttia. Nousun huipulta oli maaliin 44,3 kilometriä. Lopulliset ratkaisut tapahtuivat odotetusti Civiglion (15,7 kilometrin päässä maalista) ja San Fermon (5,7 km maalista) nousuissa.
Kilpailun ennakkosuosikkeihin kuuluivat Lombardian ympäriajon kolme kertaa voittanut Damiano Cunego, edellissunnuntain Pariisi–Tours-klassikon voittanut Philippe Gilbert sekä Mendrision MM-kilpailujen mitalikolmikko Cadel Evans, Aleksandr Kolobnev ja Joaquim Rodríguez. Muita ennakkokaavailuissa esitettyjä nimiä olivat Filippo Pozzato, Robert Gesink, Jakob Fuglsang, Thomas Lövkvist, Simon Gerrans, Sergei Ivanov, Alessandro Ballan, Aleksandr Vinokurov, edellisvuoden kakkonen Janez Brajkovič, Samuel Sánchez, Nick Nuyens ja Stefano Garzelli.
Sergei Klimov, Reinier Honig, Marco Velo ja Nicolas Roche lähtivät kilpailun alkuvaiheessa irtiottoon. He kasvattivat eron 130 kilometriä ennen maalia yli seitsemään minuuttiin. Roche karkasi myöhemmin ryhmästä, mutta runsaslukuinen takaa-ajajien joukko tavoitti hänet Ghisallon nousussa. Johnny Hoogerland lähti samassa nousussa irtiottoon. Ghisallon huipun jälkeen hänet tavoitti ryhmä Matteo Carrara, Mauro Santambrogio, Dries Devenyns, Daniel Martin ja Gustav Larsson.
Civiglion nousun jälkeen kärkiryhmään jäivät jäljelle Santambrogio ja Larsson. Heidän seuraansa liittyi ennen San Fermon nousua Aleksandr Vinokurov. Nousussa Vinokurov karkasi muilta ja sai myöhemmin seurakseen Jakob Fuglsangin. Takaa-ajajien ryhmässä Cadel Evans vastasi pääasiassa vetotyöstä mäen alkupuolella. Nousun loppuvaiheessa, juuri kun kärkiajajat oltiin saavuttamassa, hänen tallitoverinsa Philippe Gilbert teki ratkaisevan iskun, johon vain Samuel Sánchez pystyi vastaamaan. Loppukirissä Gilbert ajoi edellä ja pystyi pitämään Sánchezin takanaan, vaikka tämä nousikin lopussa lähes rinnalle. Aleksandr Kolobnev voitti seuraavan ryhmän kirin sijoittuen kolmanneksi. Kyseessä oli Gilbertin neljäs peräkkäinen voitto hänen voitettuaan aiemmin lokakuussa yhden päivän kilpailut Coppa Sabatini, Pariisi–Tours ja Giro del Piemonte.
Pihalla (vuoden 2009 elokuva)

Pihalla on Toni Laineen ohjaama suomalainen ihmissuhde-elokuva vuodelta 2009. Se on Laineen esikoisohjaus.
Arvioita.
Uuden Suomen Mikko Piela piti elokuvaa ”sosiologisesti tarkkana analyysinä nuorista aikuisista konservatiivisten nykyarvojen ja kansainvälistymisen paineissa.”
Tv-Nytissä viisi kriitikkoa antoi elokuvalle tähtikeskiarvon 1,8.
Anita Cerquetti

Anita Cerquetti (13. huhtikuuta 1931 Montecosaro – 11. lokakuuta 2014 Perugia) oli italialainen dramaattinen sopraano, joka nousi maineeseen 1950-luvulla.
Alun perin viulunsoittoa opiskellut Cerquetti teki oopperadebyyttinsä Spoletossa vuonna 1951 Aidan roolissa. Hän eteni urallaan kotimaassaan ja esiintyi sen ulkopuolellakin muun muassa Yhdysvalloissa. Hän lopetti uransa jo nuorena; omien sanojensa mukaan hän uhrasi uransa perheen vuoksi.
Cerquettia kuullaan muun muassa "La Giocondan" (Ponchielli) kokonaislevytyksellä.
Jemma-patsas

Jemma on asekätkennän muistoksi ja kunniaksi pystytetty asianajaja Antero Kassisen suunnittelema patsas, joka sijaitsee Muhoksella, Korivaaran lähellä, noin kilometri Muhoksen kirkonkylältä Oulun suuntaan valtatie 22:n varrella. Oulujokilaakson Reserviupseerikerho ry ja Muhoksen Reserviläiset ry paljastivat veistoksen kansalaisjuhlassa 15. lokakuuta 2009.
Pohjois-Karjalan Enossa sijaitsee jo ennen Jemmaa perustettu asekätkennän muistomerkki entisen asekätkön paikalla. Jemma on kuitenkin Suomen ensimmäinen asekätkennän kunniaksi pystytetty patsas ja ensimmäinen valtakunnallinen asekätkennän yleismuistomerkki; Enon muistomerkki liittyy yhteen tiettyyn kätköön.
Ilmiantaja!

Ilmiantaja! ("The Informant!") on Steven Soderberghin tositapahtumiin perustuva, yhteiskunnallinen elokuva vuodelta 2009. Elokuva kertoo biokemisti Mark Whiteacresta (Matt Damon) joka paljastaa FBI:lle maissin kansainvälisen hintakartellin.
Vastaanotto.
Tv-Nytin viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle tähtikeskiarvon 3,4.
Magneettimies

Magneettimies on Arto Halosen ohjaama dokumenttielokuva muusikko Pekka Strengistä. Vuonna 2009 valmistuneen dokumentin keskeinen juonne on nuorena kuolleen lauluntekijän vaikutus useiden ihmisten ajatteluun ja elämän suuntaan.
Arviot ja vastaanotto.
Nyt-liitteessä viisi kriitikkoa antoi elokuvalle tähtiä keskiarvolla 3,0.
Nyt-liitteen Leena Virtanen kutsuu Magneettimiestä kulttuuriteoksi. Elokuva riisuu hänestä hienovaraisesti sitä mystiikkaa, joka vuosikymmenten kuluessa on kasautunut Strengin ympärille. Tämä näyttäytyy lahjakkaana ja yllättävän määrätietoisena taiteilijana. Dokumentin kuvauksessa on Virtasen mukaan haettu hempeää ja pehmeää estetiikkaa, mikä sopii tähän aiheeseen, sillä "1970-luvulla miehetkin olivat feminiinisiä."
Helsingin evankelis-luterilaisen hiippakunnan vaakuna

Helsingin evankelis-luterilaisen hiippakunnan vaakuna on Kaj Kajanderin toinen ehdotus yhteensä Kaj Kajanderin ja Tapio Vallinojan laatimasta neljästä vaakunaehdotuksesta, joita Helsingin hiippakunnan tuomiokapituli piti mahdottomina joulukuussa 1984, mutta mahdollisina toukokuun lopussa 1985.
Vaakuna on selityksensä mukaan "Katkoisen kilven kultaisessa yläkentässä sininen piispanhiippa, sinisessä alakentässä kultainen vene" Myös Uudenmaan läänin vaakunassa oli vene.
Wellington Partners

Wellington Partners on eurooppalainen ylikansallinen pääomasijoitusyhtiö, joka toimii venture capital -rahoittajana varhaisen vaiheen yrityksille. Wellington Partners suosii toimialoista cleantechia, elektroniikkaa, ohjelmistoja ja digitaalista mediaa. Yhtiöllä on toimipaikat Lontoossa, Münchenissä ja Piilaakson Palo Altossa. Se hallinnoi noin 800 miljoonan euron sijoitusomaisuutta.
Sijoituksia.
Wellington Partners on sijoittanut toimintansa aikana yli 100 yritykseen 15 eri maasta. Näihin kuuluvat muun muassa Iso-Britannia, Israel, Italia, Saksa ja Suomi.
Jalmari Viljanen

Johan Hjalmar (Juho Jalmari) Viljanen () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus. 
Viljanen valittiin eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1922 ja hän toimi kansanedustajana syyskuusta 1922 huhtikuuhun 1924. Hän edusti Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti kulkulaitosvaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. Viljanen toimi poliittisella urallaan myös Nastolan kuntakokouksen ja kunnanvaltuuston jäsenenä sekä ensiksi mainitun puheenjohtajana.
Viljasen muihin luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa Osuuskunta Etelä-Suomen karjakeskuksen hallituksen, Lahden seudun maamieskoulun johtokunnan ja Lahden seudun maamieskoulun kannatusyhdistyksen puheenjohtajuudet. Hän oli ammatiltaan maanviljelijä. 
Viljanen kuoli syyskuussa 1928, 56-vuotiaana.
Aleksei Golovan

Aleksei Ivanovitš Golovan (s. 2. helmikuuta 1966, Dubnassa, Moskovan alueella, Neuvostoliittossa) (venäjäksi Алексей Иванович Головань) oli Venäjän federaation presidentti Dmitri Medvedevin täysivaltainen lasten oikeuksien edustaja (venäjäksi Уполномоченный при Президенте Российской Федерации по правам ребёнка) vuonna 2009. 
Anton-tapaus.
Golovan antoi Rossijskaja gazetassa haastattelun 15. lokakuuta 2009 Anton-tapaukseen liittyen, että hänen mielestään "meidän oikeusviranomaistemme pitäisi sanoa sanansa Suomen kansalainen Salosen ja suomalaisten diplomaattien osalta, jotka ovat toimineet laittoman tapahtuman avunantajina. Sen täytyy selvittää Saloselle ja herättää suomalainen osapuoli miettimään vielä kerran, olisiko ollut mahdollista konfliktin ratkaisemissa käyttää edes oman maan lainsäädäntöä eikä jättää huomiotta niin venäläistä oikeusnormia ja itse lapsen etua."
John Houseman

John Houseman (synt. Jacques Haussmann, 22. syyskuuta 1902 Bukarest, Romania – 31. lokakuuta 1988 Malibu, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja. 
Houseman perusti vuonna 1937 Mercury Theatren yhdessä Orson Wellesin kanssa. 1940-luvulla hän siirtyi Hollywoodiin, jossa hän tuotti 19 elokuvaa, joiden joukossa olivat muun muassa "Kirje tuntemattomalta naiselta" (1948), "Särkyneiden haaveiden kaupunki" (1952), "Julius Caesar" (1953) ja "Hän rakasti elämää" (1956). Samaan aikaan hän myös tuotti ja ohjasi esityksiä Broadwaylla ja 1950-luvulla hän toimi CBS:llä televisiotuottajana.
Myöhemmällä urallaan Houseman toimi näyttelijänä, ja hän sai parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon vuonna 1973 ensi-iltansa saaneesta elokuvasta "Arvosanametsästys".
Evert Nukari

Gustaf Evert (Kustaa Evert) Nukari () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus. 
Nukari valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1924, 1927 ja 1929, Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän toimi kansanedustajana kuuden vuoden ajan, toukokuusta 1924 helmikuuhun 1930, jolloin hänet vapautettiin edustajantoimesta sairauden takia, ja Oskari Lehtonen palasi eduskuntaan varaedustajan paikalta. Hän vaikutti eduskunnan maatalousvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja työväenasiainvaliokunnassa. Nukari toimi poliittisella urallaan myös Hämeenlinnan maalaiskunnan kunnallispolitiikassa, kunnallislautakunnan esimiehenä ja kunnanvaltuuston jäsenenä. Hän sai vuonna 1934 kunnallisneuvoksen arvonimen.
Nukari syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin ammatiltaan maanviljelijä, jona hän työskenteli Hämeenlinnan maalaiskunnassa vuodesta 1895. Hän toimi Maataloustuottajain Etelä-Hämeen piirin ja MTK:n säätiön hallituksen puheenjohtajana sekä MTK:n valtuuskunnan jäsenenä.
Nukari oli naimisissa Lempi Auroora Jussilan kanssa. He avioituivat vuonna 1916. Nukari kuoli maaliskuussa 1944, 69-vuotiaana.
Erkki Eirto

Erik (Erkki) Vilhelm Eirto (vuoteen 1935 Eklund; 6. huhtikuuta 1907 Helsinki – 1. elokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (baritoni), joka lauloi vuodesta 1931 alkaen yhteensä parinkymmenen vuoden ajan eri rooleja oopperassa. Eirto levytti myös iskelmiä, joista parhaiten tunnettuja ovat kappaleet "Vartiossa" ja "Ilta Kannaksella". Muita Eirron, tosin muiden tunnetummaksi tekemiä ensilevytyksiä olivat mm. Leif Wagerin bravuuri "Romanssi" elokuvasta "Katariina ja Munkkiniemen kreivi", tangon "Mustasukkaisuutta" ensimmäinen suomenkielinen levytys sekä "Tahiti", jonka Pirkka-Pekka Petelius teki uudelleen tunnetuksi 1980-luvun alkupuolella TV-ohjelmassa "Velipuolikuu" ja matki koomisesti jopa Eirrolle tyypillistä voimakasta vibratoa.
Erkki Eirto levytti iskelmiä myös salanimillä Eero Tammisto ja Tauno Eskola. Hänen poikansa Juha Eirto (1934–2011) menestyi levylaulajana.
Hello, Goodbye

Hello, Goodbye on The Beatles -yhtyeen vuoden 1967 marraskuussa julkaistu kappale ja single. Se nousi seitsemän viikon ajaksi Britannian listan ykköspaikalle. Myös Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla laulu saavutti kärkisijan kolmen viikon ajaksi. Kappaleen tekijöiksi on merkitty John Lennon ja Paul McCartney, mutta se on kokonaan McCartneyn kirjoittama.
”Hello, Goodbye” äänitettiin keskellä "Magical Mystery Tour" -EP:n sessiota, mutta virallisesti sitä ei pidetty elokuvan soundtrackiin kuuluvana. Singlen B-puolella julkaistiin John Lennonin säveltämä ”I Am the Walrus”. Molemmat kappaleet ilmestyivät Yhdysvalloissa julkaistulla "Magical Mystery Tour" -albumilla.
Kappaleen synty ja työstö.
Kappale syntyi, kun yhtyeen assistentti Alistair Taylor kysyi McCartneylta, kuinka tämä tekee kappaleensa. Tällöin McCartney alkoi soittaa uruilla melodiaa, ja pyysi Tayloria huutamaan vastakohdan kaikelle, minkä hän laulaisi, ja tästä syntyi kappaleen lapsenomainen sanoitus. Kappaleen työnimi oli aluksi ”Hello Hello”, kunnes lopullinen nimi vakiintui.
Viikkoja myöhemmin McCartney toi kappaleesta äänitetyn demon studioon äänitettäväksi. Lontoon Abbey Road Studiosissa suoritetut äänitykset tapahtuivat useassa osassa aina lokakuun alusta marraskuun alkuun. Levytyksessä kappaleesta otettiin kaikkiaan 21 ottoa. Lopullinen miksaus tehtiin marraskuun toisena, kuudentena ja viidentenätoista päivänä. John Lennon vihasi laulua kuvaten sitä täysin yhdentekeväksi McCartneyn sävellykseksi. Kappale merkittiin kuitenkin Lennonin ja McCartneyn yhdessä tekemäksi, kuten suurin osa Beatlesin kappaleista.
Singlen B-puolelle otettiin John Lennonin kirjoittama ”I Am the Walrus”, joka erosi huomattavasti ”Hello, Goodbyen” yksinkertaisuudesta. Lennon tunsi itsensä loukatuksi, kun se päätyi ainoastaan singlen B-puolelle.
Julkaisu ja vastaanotto.
”Hello, Goodbye” osoitti, että The Beatles kykeni musiikillisista kokeiluistaan huolimatta edelleen tekemään tarttuvia hittejä. Single ilmestyi Britanniassa 24. marraskuuta 1967 ja nousi listaykköseksi seitsemän viikon ajaksi joulukuun 6. päivästä lähtien. Beatles-singleistä yhtä pitkään listaykkösenä aikaa vietti ainoastaan vuoden 1963 hitti ”From Me to You”. Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla ”Hello, Goodbye” nousi listaykköseksi 30. joulukuuta ja piti kärkitilaa hallussaan kolme viikkoa. Single ylsi listaykköseksi myös Norjassa (5 viikkoa), Alankomaissa (4 viikkoa), Ruotsissa ja Länsi-Saksassa. Suomessa kappale jäi myyntilistoilla sijalle 11. Se lisäksi levytettiin suomen kielellä. Kappaleen nimeksi tuli "Kenties, kenties" ja esityksestä vastasi Jormas-yhtye.
Kappaleesta oli kuvattu 10. marraskuuta promovideo, jonka BBC kuitenkin hyllytti, koska yhtye esiintyi siinä liian selkeästi playbackinä. Laulusta kuultiin myös pieni pätkä "Magical Mystery Tour" -elokuvan loppupuolella, vaikka se ei virallisesti kuulunutkaan elokuvan soundtrackille.
”Hello, Goodbye” julkaistiin myöhemmin myös kokoelma-albumeilla "The Beatles 1967–1970" (1973) ja "1" (2000). 
Kappaleet singlellä.
A-puoli
B-puoli
Persepolis FC

Persepolis FC () on jalkapalloseura Teheranista, Iranista. Seura tunnetaan myös nimellä "Pirouzi", joka tarkoittaa voittoa persian kielellä. Persepolis on Iranin suosituin ja menestynein seura. Seura pelaa Iranin pääsarjassa Persianlahden valioliigassa.
Puolan toinen jako

Puolan toinen jako oli seurausta Puolan ensimmäisen jaon aiheuttamasta tilanteesta. Kun Venäjä ja Pyhä saksalais-roomalainen valtakunta olivat liittoutuneet Osmanien valtakuntaa vastaan vuonna 1788 ja kun Preussi alkoi pelätä itävaltalais-venäläisen yhteistyön heikentävän asemaansa, se liittoutui Puola-Liettuan kanssa.
Perustuslakia vastustaneet muodostivat Targowican konfederaation ja pyysivät Venäjän Katariina II:lta apua siihen, että 3. toukokuuta 1791 sejmin hyväksymän perustuslain toimeenpanoa lykättäisiin. Tarkoituksena oli säilyttää liberum veto, jokaisen valtiopäivämiehen oikeus kieltää mikä tahansa päätös perustelematta, ja oikeus siihen, että puolalaiset (ja liettualaiset) saavat itse valita Puolan kuninkaan ja Liettuan suuriruhtinaan.
Taistelut.
Venäjän aloittaman hyökkäyksen päävoima kohdistui Dubienkaan, Bug-joen varren ja Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan rajan välille. Venäjän puolella komentajana oli puolalaisniminen kenraali Kochowski. Hänen komennossaan oli 18 000 sotilasta, joita tuki 40 tykkiä. Joidenkin muiden arvioiden mukaan venäläisiä sotilaita saattoi olla 20 000 ja puolalaisia 5 000. Venäläiset alkoivat edetä kohti puolalaisten muodostuvaa puolustuskeskusta 16. heinäkuuta 1792.
Tadeusz Kosciuszkon johtamat puolalaisjoukot ryhmittyneet puolustukseen Dubienkassa. Puolustajien puolella oli 4 000 sotilasta, joita tuettiin kahdeksalla tykillä. Puolustukseen ryhmittymiseen oli ollut aikaa kohdissaan vain neljästä tunnista vuorokauteen, joten asemat eivät olleet vahvat.
Venäläiset useiden rintamahyökkäysten jälkeen loukkasivat Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan alueen koskemattomuutta ja koukkasivat sen puolelta puolalaisia vastaan 18. heinäkuuta 1792 puolalaisten sivustaan. Huomattuaan aseman vaarantuneen Galitsiassa, puolalaiset joukot vedettiin pois. Puolalaisten tappiot olivat noin 900 sotilasta ja venäläisten 4 000.
25. heinäkuuta 1792 Puolan kuningas ja Liettuan suuriruhtinas Stanislaus II Poniatowski alistui Targowican konfederaatio ehtoihin ja antautui Venäjän armeijalle. Viisi päivää myöhemmin, 30. heinäkuuta, hänen neuvonantajakseen nimitetty Tadeusz Kosciuszko jätti eroanomuksensa.
Seuraukset.
23. tammikuuta 1793 Preussi ja Venäjä solmivat sopimuksen, jonka perusteella Venäjä sai Puolan, Valko-Venäjän ja Ukrainan maakuntia ja Preussi Gdańskin, Thornin ja muita alueita myöhemmin Itä-Preussiksi kutsuttavalta alueelta. Puolan valtiopäivien, Sejmin, tuli suostua alueluovutuksiin ja peruuttaa samalla vuoden 1791 perustuslaki. 23. marraskuuta 1793 vahvistettiin Puolan toinen jako, jossa se menetti jäljellä olevasta alueestaan 42 % Preussille ja Venäjälle. Näin Puolalle jäi 29 % niistä alueista, jotka sillä oli hallussaan ennen Puolan ensimmäistä jakoa.
Absoluuttisin luvuin valtioliitto Puola-Liettua menetti Puolan toisessa jaossa alueita 308 000 km² Preussille ja Venäjälle. Näin ollen toisen jaon jälkeen jäi jäljelle enää 223 000 km² ja 3 400 000 alamaista. Ennen Puolan ensimmäistä jakoa vuonna 1772 Puola-Liettuan alamaisten lukumäärän on arveltu olleen enemmän kuin 10 000 000 alamaista.
Maakuntalaki

Maakuntalaki on vanha skandinaavinen paikallislaki, joka pohjautuu esikristillisiin oikeustapoihin sekä kuninkaan ja kirkon antamiin säädöksiin. Konkreettisia ohjeita sisältäneet lait säilyivät aluksi muistissa kansanrunojen tavoin, sillä ne olivat mitallisesti riimiteltyjä muistamisen helpottamiseksi. Keskiajalla ne saivat kirjallisen muodon laamannien ja kirkonmiesten aloitteesta. Maakuntalakeihin vaikutti voimakkaasti kirjoitushetken oikeudelliset katsomukset, jotka peittivät muita kerrostumia. Nykyisin maakuntalait ovat arvokkaita kieli- ja oikeushistorian lähteitä.
Pohjoismaiden vanhimmat kirjoitetut oikeusohjeet ovat peräisin 1100-luvulta Norjasta. Siellä niitä käytettiin Borgarin, Eidsivan, Frostan ja Gulan käräjäyhteisöissä. Niistä on säilynyt vaillinaisia käsinkirjoitettuja katkelmia. Hieman nuorempia ovat Tanskan maakuntalait. Skånen laki koottiin arkkipiispa Anders Sunesenin johdolla noin 1210. Saman vuosisadan alkupuolelta ovat peräisin Eerik Själlantilaisen laki () ja Juutin laki ("Jydske lov", Jyllannin laki).
Juutin lain vahvisti 1241 Tanskan kuningas Valdemar Sejr. Se oli Jyllannin maakuntalaki, joka perustui osittain vanhaan tanskalaiseen oikeuteen, osittain kanoniseen oikeuteen. Etelä-Jyllannissa laki oli voimassa 1900-luvulle saakka. Muualla Jyllannissa ja Fynissä sen korvasi vuonna 1663 Kristian V:n yleinen Tanskan laki.
Ruotsin maakuntalait.
Ruotsin maakuntalaeista svealaista oikeutta edustaa viisi säilynyttä ja kaksi hävinnyttä lakia.
Ruotsin maakuntalaeista götalaista oikeutta sisältävät
Ruotsin maakuntalait jakautuivat kaariin ("balkar") ja lukuihin ("flockar"), mutta niiden järjestys ja määrä vaihteli eri laeissa. Maakuntalakien pohjalta laadittiin kaksi yleistä maanlakia: Maunu Eerikinpojan maanlaki noin 1350 ja Kristoffer Baijerilaisen maanlaki 1442. Kaupungeissa käytettiin Maunu Eerikinpojan kaupunginlakia. Nämä lait olivat lähinnä yhdistelmiä eri maakuntalaeista. Tuomioistuimet käyttivät pitkään maakuntalakeja ja yleisiä lakeja rinnan, mikä sai aikaan epävarmuutta ja vaikeutti ennustettavuutta. Vasta kuningas Kaarle IX:n 1608 painattama ja uudelleen vahvistama Kristoffer Baijerilaisen maanlaki syrjäytti maakuntalait miltei kokonaan. Joskus maakuntalakien sisältöön vedottiin vuoden 1734 lain säätämiseen asti.
Suomessa käytössä ollutta vanhaa tapaoikeutta ei koskaan koottu maakuntalaiksi, mutta osassa Suomea oikeudenkäyttö pohjautui Helsinglannin maakuntalakiin.
Suomen Säveltäjät

Suomen Säveltäjät ry () on vuonna 1945 perustettu järjestö, jonka jäsenistö koostuu taidemusiikin parissa työskentelevistä säveltäjistä. Yhdistyksen tarkoituksena on toimia eri puolilla maata ammattiaan harjoittavien jäsentensä keskinäisenä yhdyssiteenä, valvoa ja tukea säveltäjien taiteellisia, ammatillisia ja taloudellisia etuja sekä edistää maan luovaa säveltaidetta.
Suomen Säveltäjät ry osallistuu intressipiiriinsä liittyvien organisaatioiden toimintaan, ottaa tarvittaessa kantaa ajankohtaisiin kulttuuripoliittisiin kysymyksiin ja pyrkii edesauttamaan suomalaisen musiikin esittämistä, levyttämistä ja kustantamista. Yhdistys järjestää jäsenilleen myös koulutustilaisuuksia yhdessä eri alojen asiantuntijoiden kanssa.
Suomen Säveltäjät ry:n perusti 28 suomalaista taidemusiikin säveltäjää Erik Bergmanin ja Kalervo Tuukkasen aloitteesta. Yhdistyksen päätehtäväksi koettiin taidemusiikin tekijöiden talouden turvaaminen, mistä syystä ensimmäisiin toimenpiteisiin kuului Suomen Säveltäjäin Sibelius-rahaston perustaminen. Hankkeen kummina toimi säveltäjä Jean Sibelius itse, ja hänet kutsuttiin yhdistyksen ensimmäiseksi kunniajäseneksi.
Yhdistyksen jäsenmäärä oli vuonna 2024 240. Yhdistyksen kotipaikka on Helsinki, ja sen puheenjohtaja on säveltäjä Osmo Tapio Räihälä.
Suomen Säveltäjät -yhdistys toimii Kansainvälisen nykymusiikkiseuran (International Society for Contemporary Music ISCM) kansallisena sektiona.
Dervénin papyrus

Dervénin papyrus on muinaiskreikkalainen papyruskäärö, joka löydettiin vuonna 1962. Sen sisältämä teksti on esisokraattinen filosofinen tutkielma, joka on allegorinen kommentaari orfilaisesta runosta. Runo itse käsittelee teogoniaa eli kreikkalaisen mytologian jumalten syntyä.
Papyrusrulla on peräisin 300-luvun jälkimmäiseltä puoliskolta eaa., mikä tekee siitä Euroopan vanhimman säilyneen käsikirjoituksen. Teksti itsessään on sata vuotta vanhempi. Richard Janko on luonnehtinut papyrusta merkittävimmäksi uudeksi kreikkalaisen filosofian ja uskonnon lähteeksi, joka on löydetty sitten renessanssin. Kirjoitus julkaistiin vuonna 2006.
Historia.
Papyrusrullan sisältämä kirjoitus on tuotettu filosofi Anaksagoraan piirissä 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla. Papyrusrulla on sata vuotta myöhäisempi; se on peräisin Filippos II:n ajalta noin vuodelta 340 eaa. Papyrusrulla löytyi ylhäisen miehen haudasta Dervénistä, Kreikan Makedoniasta läheltä Thessalonikia, vuonna 1962. Hauta sijaitsi nekropolissa, joka oli osa muinaisen Leten kaupungin hautausmaata. Rulla on hiiltynyt, koska se on palanut hautaroviolla.
Papyrus on todettu länsimaisen perinteen vanhimmaksi säilyneeksi käsikirjoitukseksi, ja se on yksi harvoja papyruksia, joita Kreikasta on löydetty. Muutoin suurin osa Kreikan papyruksista on tuhoutunut vuosituhansien kuluessa ilmastollisista syistä. Papyrusta säilytetään nykyään Thessalonikin arkeologisessa museossa.
Teksti julkaistiin virallisesti yli 40 vuotta löydön jälkeen, vuonna 2006, vaikkakin aiemmin siitä oli julkaistu kolme osalaitosta. Syksyllä 2005 koottiin asiantuntijaryhmä, jota johtivat A. L. Pierris sekä Dirk Obbink, Oxfordin yliopiston Oksyrhykhoksen papyruksia tutkivan projektin johtaja. Vaikeassa tutkimustyössä auttoivat uudet tekniikat, kuten monispektrikuvaus. Julkaisuja ovat toimittaneet Thessalonikin yliopiston tutkijat. Julkaisut sisältävät papyrustekstin, valokuvat katkelmista sekä käännökset.
Sisältö.
Papyruksen sisältämä teksti on kommentaari Orfeuksen nimiin laitetusta heksametrirunosta. Teksti lainaa runosta katkelmia. Runo alkaa sanoilla ”sulje ovet, vihkiytymätön”, mikä oli yleistä kirjoituksissa, joiden katsottiin sisältävän salaisuuksia; myös Platon viittaa tällaiseen. Runon kuvaama teogonia kuvaa Nyksin (Yö), joka synnyttää Uranoksen (Taivaan), josta tulee ensimmäinen kuningas. Tätä seuraa Kronos, joka ottaa kuninkuuden Uranokselta. Kronosta seuraa puolestaan Zeus. Tämä teogonia vastaa pääpiirteissään sitä, minkä myös Hesiodos kuvaa runoelmassaan "Jumalten synty".
Zeus menee Nyksin pyhäkköön kuultuaan isäänsä koskevia oraakkelinlausumia. Nyks kertoo hänelle ”kaikki oraakkelinlausumat, jotka hän tulisi jälkeenpäin panemaan täytäntöön”. Nämä kuultuaan Zeus ”nieli [kuningas Uranoksen] falloksen, joka ensimmäisenä oli syössyt taivaan kirkkauden”. Kommentaari pyrkii tulkitsemaan tällaiset seksuaaliset teot ja kielen allegorisesti. Walter Burkert on pitänyt myyttiä alkuperältään selvästi egyptiläisenä, mikä osoittaisi kreikkalaisen orfilaisuuden saaneen vaikutteensa sieltä.
V-malli

V-malli ("V-model") on prosessimalli jota voidaan käyttää kehitysprojektien suunnittelussa ja toteutuksessa. Se parantaa projektinhallintaa ja projektin onnistumisen todennäköisyyttä. V-mallin avulla voidaan määritellä projektin päämäärät ja tavat joilla näihin päämääriin päästään. Se määrittelee kaikkien projektiin osallistujien roolit: kuka tekee mitä ja milloin. 
V-mallia kehitettiin samanaikaisesti Saksassa ja Yhdysvalloissa. Saksassa sitä kehitettiin hallituksen puolustusprojekteja varten. 
V-malli parantaa projektinhallintaa määrittelemällä yhtenäiset käytännöt ja roolit, jotka edesauttavat projektin riskien tunnistamisen ja siten niiden ehkäisemisen. 
Standardina kehitysmallina V-malli takaa tulosten laadukkuuden. Laatu voidaan varmistaa jo projektin varhaisessa vaiheessa.
Standardin kehitysmallin kulut on helppo laskea jo projektin aikana, jolloin niissä pysyminen on myös helpompaa. 
V-mallissa on määritelty tarkkaan jokaisen rooli projektissa. Tämä tarkoittaa myös osakkeenomistajia, joilta vaaditaan omat osansa projektissa. Heidän tulee olla yhteisymmärryksessä projektin päämääristä ja tämä vaatii kommunikointia. 
V-mallin rakenne.
V-malli määrittelee kuka tekee mitä ja milloin. V-mallia voidaan muokata projektin tarpeiden mukaan, jolloin sen rakenne saattaa hieman muuttua. 
V-malli lähtee liikkeelle suunnittelusta, joka löytyy kuvan mukaisesti V:n vasemman sakaran yläreunasta, josta lähdetään liikkeelle alaspäin. Ensin tehdään vaatimusmäärittely. Tämän jälkeen siirrytään suunnitteluvaiheeseen, jonka aikana suunnitellaan tuote aloittaen laajemmasta konseptista siirtyen tarkempaan eli esimerkiksi yksittäisiin toimintoihin.
Seuraava vaihe on tuotteen toteutus. Tämä vaihe löytyy V:n pohjalta. 
Kolmas eli viimeinen vaihe V-mallissa on testaus eli lähdetään nousemaan V:n oikea sakaraa ylös. Testaus suoritetaan tarkemmasta yleisempään. Eli testataan esimerkiksi ensimmäisenä tuotteen toiminnot, sitten koko tuotteen toiminta ja tämän jälkeen testaus loppukäyttäjällä. 
Testausvaiheessa verrataan koko ajan vastaako tuote samalla tasolla olevaa suunnitteluvaihetta. Eli siis esimerkiksi viimeistä testausta verrataan vaatimusmäärittelyyn, joka oli suunnittelun ensimmäinen vaihe. 
Hyödyt ja rajoitukset.
Hyödyt.
Alla löytyy V-mallin soveltamisen hyödyt:
Rajoitukset.
V-mallin rajoituksia ovat: