tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Maple Leaf Forever

The Maple Leaf Forever on kanadalainen laulu, jonka on kirjoittanut Alexander Muir (1830–1906) vuonna 1867. Hänen on sanottu saaneen innoituksensa lauluun talonsa, Maple Cottagen (Memory Lanella ja Laing Streetilla Torontossa), päällä kasvaneesta suuresta vaahterasta. Laulusta tuli suosittu englanninkielisessä Kanadassa ja se toimi epävirallisena kansallislauluna usean vuoden ajan. Ranskankielisten keskuudessa se ei kuitenkaan saavuttanut suosiota brittiläissävyisyytensä takia.
Sanat.
In days of yore, from Britain's shore, &lt;br&gt;
Wolfe, the dauntless hero came, &lt;br&gt;
And planted firm Britannia's flag, &lt;br&gt;
On Canada's fair domain. &lt;br&gt;
Here may it wave, our boast, our pride, &lt;br&gt;
And joined in love together, &lt;br&gt;
The thistle, shamrock, rose entwined, &lt;br&gt;
The Maple Leaf forever! &lt;br&gt;
Kertosäe
The Maple Leaf, our emblem dear, &lt;br&gt;
The Maple Leaf forever! &lt;br&gt;
God save our Queen, and Heaven bless, &lt;br&gt;
The Maple Leaf forever! &lt;br&gt;
At Queenston Heights and Lundy's Lane, &lt;br&gt;
Our brave fathers, side by side, &lt;br&gt;
For freedom, homes, and loved ones dear, &lt;br&gt;
Firmly stood and nobly died; &lt;br&gt;
And those dear rights which they maintained, &lt;br&gt;
We swear to yield them never! &lt;br&gt;
Our watchword evermore shall be, &lt;br&gt;
The Maple Leaf forever! &lt;br&gt;
Our fair Dominion now extends. &lt;br&gt;
From Cape Race to Nootka Sound; &lt;br&gt;
May peace forever be our lot, &lt;br&gt;
And plenteous store abound: &lt;br&gt;
And may those ties of love be ours &lt;br&gt;
Which discord cannot sever, &lt;br&gt;
And flourish green o'er freedom's home &lt;br&gt;
The Maple Leaf forever! &lt;br&gt;
Kertosäe
On merry England's far famed land &lt;br&gt;
May kind heaven sweetly smile, &lt;br&gt;
God bless old Scotland evermore &lt;br&gt;
and Ireland's Emr'ld Isle! &lt;br&gt;
And swell the song both loud and long &lt;br&gt;
Till rocks and forest quiver! &lt;br&gt;
God save our Queen and Heaven bless &lt;br&gt;
The Maple Leaf forever! &lt;br&gt;
François de Cuvilliés

François de Cuvilliés (23. lokakuuta 1695 Soignies, Belgia – 14. huhtikuuta 1768 München) oli belgialaissyntyinen baijerilainen koristesuunnittelija ja arkkitehti. Hän oli keskeisessä roolissa rokokoon saapumisessa Baijeriin ja muualle Keski-Eurooppaan.
Cuvilliés'n poika on François de Cuvilliés nuorempi (k. 1774), joka jatkoi isänsä työtä.
Cuvilliés'n tärkeimiin töihin kuuluvat Falkenlustin linna Brühlissä ja Amelienburgin metsästysmaja Nymphenburgin palatsissa, jossa on nähtävillä kullattuja tai hopeoituja rokokookoristuksia värikkäällä alustalla. Cuvilliés kirjoitti myös useita tutkielmia taiteellisista ja koristeellista aiheista, jotka hänen poikansa François de Cuvilliés nuorempi toimitti. Vuodesta 1738 hän alkoi tehdä seinäelementeistä, huonekaluista ja takorautatöistä kaiverrussarjaa, jota julkaistiin Pariisissa rokokoon levittämiseksi ympäri Eurooppaa.
Cuvilliés oli belgialainen arkkitehti, koristetaiteilija ja kaivertaja. Hän opiskeli Münchenissä ja Jean-François Blondelin oppilaana Pariisissa. Hänet nimitettiin 1725 hoviarkkitehdiksi Baijeriin, jossa asui kuolemaansa saakka. Hän oli vuodesta 1738 keisari Kaarle VII:n hoviarkkitehti, 1763 ensimmäinen rakennustirehtööri. Cuvilliés'n mukana rokokoo tuli Etelä-Saksaan.
Cuvilliés työskenteli ensin Münchenin linnan ("Reichezimmer") töissä Baijerin huomattavimman barokkitaiteilijan Joseph Effnerin kanssa ja koristi katot. Hänen päätöitään ovat rokokoon helmi Amalienburgin huvilinna Nymphenburgin puistossa, Residenssiteatteri, joka on Saksan rokokoon hienoimpia ja edustavimpia töitä, sekä Guggenheimerin ja Eichthalin palatsit Münchenissä. Cuvilliés alkoi vuonna 1738 julkaista kaiverruksiaan ja osoittautui myös taitavaksi puistojen ja puutarhojen suunnittelijaksi. Hän sai tyyliin saksalaisen barokin vaikutteita, ja se on usein äärimäisyyteen kehitettyä, luonnon- ja rocaille-aiheiden kyllästämää.
Luc Alphand

Luc Alphand (s. 6. elokuuta 1965 Briançon, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä ja autourheilija.
Alphand teki debyyttinsä alppihiihdon maailmancupissa vuonna 1984. Hän voitti maailmancupin vuonna 1997 ja samana vuonna hän lopetti uransa ja aloitti kilpa-autoilun. Ensin hän ajoi Nissan Micra Stars Cup -luokassa kauden 1997–1998, sitten European Le Mans Series -luokassa 2001, FIA GT Championship- ja Lamborghini Supertrophy -luokissa 2002. Dakar-ralliin hän osallistui vuosina 1998–2009. Hän oli Dakar-rallissa toinen vuonna 2005 tallitoverinsa Stéphane Peterhanselin jälkeen ja hän voitti vuonna 2006. Autourheilu-uransa hän lopetti vuonna 2010.
Alppihiihdon maailmancupin osakilpailuvoitot.
"Lähde:"
Dido ja Aeneas

 
Dido ja Aeneas (, Z. 626) on Henry Purcellin ainoaksi jäänyt ooppera
, jonka libreton on kirjoittanut Nahum Tate. Kolminäytöksisen oopperan ensi-ilta oli keväällä 1689. Teos perustuu Vergiliuksen "Aeneisin" neljännen kirjan tarinaan Karthagon kuningattaresta Didosta. "Dido ja Aeneasta" pidetään merkittävimpänä englantilaisena barokkioopperana. Teoksesta ei ole säilynyt Purcellin omakätistä partituuria, ja mahdollisesti ainoa 1600-luvulta säilynyt lähde on alkuperäisesityksen libretto.
Júnior Baiano

Júnior Baiano (oik. Raimundo Ferreira Ramos Júnior, s. 14. maaliskuuta 1970 Feira de Santana, Bahia, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Brasiliensea. Hän lopetti uransa vuonna 2005, mutta palasi pelikentille jo seuraavana vuonna.
Júnior Baiano on edustanut seuratasolla aikaisemmin muun muassa Flamengoa (1988-1993, 1996-1998, 2004-2005), São Paulo FC:tä (1994-1995), Werder Bremeniä (1995-1996), Palmeirasia (1998-1999), Vascoa (2000-2001), Shanghai Shenhuaa (2001) ja Internacionalia (2002).
Brasilian maajoukkueessa Júnior Baiano pelasi vuosina 1997–1998 25 A-maaottelua. Hän edusti maataan MM-kisoissa 1998, joissa Brasilia sijoittui toiseksi.
Peter Joseph Lenné

Peter Joseph Lenné (29. syyskuuta 1789 Bonn – 23. tammikuuta 1866 Potsdam) oli preussilainen puutarhasuunnittelija ja maisema-arkkitehti, joka edusti uusklassista tyyliä.
Lenné muotoili Preussin maisema-arkkitehtuuria melkein puoli vuosisataa. Hän suunnitteli useita avaria puistoja englantilaisen maisemapuistojen tyyliin. Hän keskittyi etenkin Berliinin kaupunkisuunnitteluun muodostamalla vihreitä vyöhykkeitä asukkaiden viihtyvyyden parantamiseksi. Merkittävä osa Lennén töistä sijaitsevat Berliinin ja Potsdamin alueella, mutta myös muualta Saksasta löytyy hänen töitään.
César Sampaio

Carlos César Sampaio Campos (s. 31. maaliskuuta 1968 São Paulo) on brasilialainen, vuosina 1990–2000 maajoukkueessa pelannut jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikentän keskustassa.
César Sampaio edusti uransa aikana Santosia vuosina 1986–1991, Palmeirasia vuosina 1991–1994 ja 1998–2000, japanilaista Yokohama Flugelsia vuosina 1995–1998, espanjalaista Deportivoa kaudella 2000–2001, Corinthiansia loppuvuonna 2001, japanilaista Kashiwa Reysolia vuonna 2002, japanilaista Sanfrecce Hiroshimaa vuosina 2003–2004 sekä São Pauloa vuonna 2004. Hän voitti Brasilian liigamestaruuden vuosina 1993 ja 1994 sekä Copa Libertadoresin vuonna 1999.
Brasilian maajoukkueessa César Sampaio pelasi 47 A-maaottelua. Hän edusti maataan vuoden 1998 MM-kilpailuissa, joissa Brasilia sijoittui toiseksi. Hän vastasi turnauksen ensimmäisestä maalista puskemalla Brasilian 1–0-johtoon kisojen avausottelussa Skotlantia vastaan. Hän teki lisäksi kaksi maalia Brasilian voittaessa Chilen neljännesvälierissä. Kaikkiaan César Sampaio teki A-maajoukkueessa kuusi maalia. Vuonna 1997 hän voitti sekä Copa Américan että Maanosaliittojen Cupin.
KamAZ

KamAZ (, suom. Kaman autotehdas) on Venäjän suurin kuorma-autovalmistaja. Yhtymän pääkonttori ja tehdas sijaitsee Naberežnyje Tšelnyssä Tatarstanissa. Kaikkiaan konserniin kuuluu 150 toimipistettä, joista 12 on suurta autojen kokoonpanotehdasta. Kokoonpanotiloja on Venäjän ohella Vietnamissa, Iranissa, Intiassa, Kazakstanissa ja Pakistanissa. Konsernissa on töissä 59 000 henkeä.
RIA Ratingin sadan venäläisen suuryritysten vuoden 2014 vertailussa KamAZ sijoittui markkina-arvoltaan 71. sijalle. Yhtiön arvoksi arvioitiin 36,4 miljardia ruplaa vuoden 2013 lopussa (+38,3 % edellisvuoteen).
KamAZ valmistaa myös dieselmoottoreita ja linja-autoja.
KamAZilla on voitettu Dakar-rallin kuorma-autoluokan useita kertoja.
Historiaa.
KamAZ perustettiin vuonna 1969 Neuvostoliiton kommunistisen puolueen päätöksellä raskaiden kuorma-autojen valmistamiseksi. KamAZin tuotantolaitos on Kamajoen autotehdas. Ensimmäinen kuorma-auto valmistui 16. helmikuuta 1976.
KamAZ muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1990. Huhtikuussa Rostehnologii osti 37,8 prosentin yhtiöstä. Vuonna 2010 nykyään Rostehiksi nimetyn konsernin osakeomistus kohosi 49,9 prosenttiin. Rosteh hallitsee autotehdasomistuksiaan holdingyhtiönsä RT-Avto:n välityksellä.
KamAZit ovat tunnettuja yksinkertaisesta ja vankasta rakenteestaan. KamAZeja on viety paljon Itä-Euroopan maihin, Kiinaan ja Pohjois-Afrikkaan.
Lanai

Lanai () on Havaijin kuudenneksi suurin saari. Lanain tärkein asutuskeskus on Lanai City, jossa asuu noin 3 000 asukasta. Saaren pinta-ala on 363,97 km², ja sen korkein kohta on Mount Lanaihale (1 207 m).
Historia.
Eurooppalaiset löysivät Lanain ensimmäistä kertaa 25. helmikuuta 1779. 1860-luvulla mormonikirkon edustaja Walter M. Gibson perusti saarelle kirkon siirtokunnan, mutta otti saaren maat kirkon rahoilla omiin nimiinsä. Hänet erotettiin mormonikirkosta, ja iso osa Lanain mormoneista muutti Laieen.
Saaren hankki vuonna 1922 omistukseensa Hawaiian Pineapple Company -yhtiön (nykyisen Dole plc:n) perustaja James Dole. Se tuotti vuoteen 1930 mennessä vuosittain 65 000 tonnia ananasta.
Vuonna 1985 Hawaiian Pineapple Companyn ja saaren osti yhdysvaltalainen sijoittaja David Murdock. Hän omisti saaresta 98 prosenttia, kunnes myi osuutensa yhdysvaltalaiselle miljardöörille Larry Ellisonille vuonna 2012. Ellison maksoi Lanaista 300 miljoonaa dollaria. Lanaista oli mahdollisesti kiinnostunut myös Bill Gates, joka oli mennyt siellä naimisiin Melinda Gatesin kanssa vuonna 1994.
Liikenne.
Mokulele Airlines -lehtoyhtiö lentää Lanaille Kahuluilta, Oahulta ja Mauilta. Saarelle liikennöi Mauilta myös lautta.
Lanain tieverkosto on kokonaisuudessaan noin 30 mailia (48 kilometriä). Saarella ei ole lainkaan liikennevaloja tai julkista liikennettä. Siellä on myös vain yksi huoltoasema.
Nähtävyyksiä.
Lanailla sijaitsevassa Lanai Adventure Park -seikkailupuistossa on vaijeriliuku ja kaksikerroksinen kiipeilyrakennelma.
Lanain pohjoisosassa sijaitsee alue, jossa on punaisen hiekan ympäröimiä suuria kiviä. Se tunnetaan nimellä Keahiakawelo tai Garden of the Gods ().
Kissoilla ei ole Lanailla luontaisia vihollisia. Villikissoja varten on perustettu saarelle aidattu asuinalue saaren lintujen suojelemiseksi. Asuinalueella on vuoden 2023 tietojen mukaan yli 600 kissaa.
Bakili Muluzi

Elson Bakili Muluzi (s. 17. maaliskuuta 1943) on malawilainen poliitikko, joka toimi maansa toisena presidenttinä 1994–2004. Hän edustaa Yhdistynyttä demokraattista rintamaa (UDF).
UDF-puolueen ehdokas Muluzi voitti Hastings Bandan maan ensimmäisessä monipuoluevaalissa toukokuussa 1994. Muluzi valittiin uudelleen 1999, jolloin hän sai 52,4 % äänistä voittaen vastustajansa Gwanda Chakuamban. Vuonna 2004 Muluzin korvasi UDF:n Bingu wa Mutharika.
Muluzin ja Mutharikan välit heikkenivät keskinäiseksi taisteluksi, johon kuului yritys erottaa Mutharika, parlamentin toiminnan lukkiutuminen ja vallankaappaussyytöksiä.
Mutharika erosi puolueesta 2005 ja perusti oman Demokraattisen edistyspuolueensa, jolla oli vähemmistö parlamentissa.
Bakili Muluzi joutui vuonna 2006 korruptiosyytösten kohteeksi.
Hänen mukaansa syytteet ovat poliittisia.
Muluzi yritti asettua ehdolle vuoden 2009 vaaleihin Mutharikaa vastaan, mutta oikeus esti tämän, hänen oltuaan jo presidenttinä sallitut kaksi kautta. Tämän jälkeen Muluzi asettui tukemaan Kongressipuolueen John Temboa.
Matti Aalto (kansanedustaja)

Matti Aalto (synt. Vuorimäki, 21. heinäkuuta 1876 Seinäjoki – 29. tammikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen rautatievirkamies, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908. 
Elämä ja ura.
Aallon vanhemmat olivat torppari Matti Vuorimäki (synt. Frisk, 1846−1916) ja Susanna Lemponen (1844−1924). Kansakoulun käytyään Aalto työskenteli renkinä Seinäjoella ja Nurmossa sekä nahkurina Hämeenlinnassa. Vuonna 1898 Aalto siirtyi Valtionrautateiden palvelukseen Helsingin rautatieasemalle ylimääräiseksi asemamieheksi. Suoritettuaan työn ohessa keskikoulun Aalto yleni vuonna 1907 rautatievirkamieheksi. Hän työskenteli aluksi konttoriapulaisena ja kirjurina sekä vuodesta 1917 lähtien Rautatiehallituksen painatusosaston kirjanpitäjänä ja lippupainon johtajana. Vuosina 1940−1945 Aalto toimi Rautatiehallituksen painatusosaston päällikkönä. 
Aalto valittiin kansanedustajaksi Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa vuonna 1907. Hänen ainoaksi jäänyt edustajakautensa päättyi jo heinäkuussa 1908 eduskunnan hajottamiseen. Aalto oli myös innokas raittiusmies, joka toimi muun muassa Suomen Rautatieläisten Raittiusyhdistyksen johtotehtävissä vuodesta 1915 lähtien.
Yksityiselämä.
Aallon puoliso oli Olga Maria Niinivaara, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1908. Pariskunnalla oli kaksi lasta.
Hendrik Verwoerd

Hendrik Frensch Verwoerd (8. syyskuuta 1901 Amsterdam – 6. syyskuuta 1966 Kapkaupunki) oli hollantilaissyntyinen eteläafrikkalainen poliitikko, joka toimi Etelä-Afrikan pääministerinä vuodesta 1958 vuoteen 1966 asti, jolloin hänet murhattiin. Häntä pidetään apartheid-lakien pääsuunnittelijana, ja toimintansa motiiviksi hän ilmoitti ”jumalallisen johdatuksen”. 
Varhainen elämä.
Hendrik Verwoerd syntyi 8. syyskuuta 1901 Amsterdamissa. Verwoerd muutti vanhempiensa kanssa Etelä-Afrikkaan ollessaan kaksivuotias. Hän opiskeli Stellenboschin yliopistossa. Hän lähti myöhemmin Saksaan, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Yhdysvaltoihin, ja 7. tammikuuta 1927 tuleva pääministeri meni naimisiin Betsie Schoombien kanssa.
Poliittinen ura.
Maailmansotien välisenä aikana Verwoerd toimi sosiologian professorina, menestyi akateemisella uralla ja nousi Stellenboschin yliopiston sosiologian laitoksen johtajaksi. Hän kannatti voimakkaasti afrikaanerinationalismia ja toimi päätoimittajana kansallismielisessä "Die Transvaler" -lehdessä, joka suhtautui myönteisesti eurooppalaiseen kansallissosialismiin.
Vuoden 1948 vaaleissa hän hävisi niukasti omassa vaalipiirissään, mutta Kansallispuolueen tuella hänet valittiin maan senaattiin ja hän nousi sen puhemieheksi. Vuonna 1950 hänestä tuli maan bantuasioiden ministeri ja siten uuden apartheid-järjestelmän ”pääarkkitehti”. Verwoerd nousi maansa pääministeriksi 1958. Hänen kaudellaan Etelä-Afrikan unioni muutettiin tasavallaksi kansanäänestyksen jälkeen. Maa myös erosi Kansainyhteisöstä, jota Verwoerd piti ”vaarallisen monirotuisena”. 
Vuonna 1960 Verwoerd kielsi ANC:n ja muut apartheidia vastustaneet järjestöt ja aloitti vuonna 1962 projektin mustien ”kotimaiden” eli niin sanottujen bantustanien perustamiseksi ja mustien eteläafrikkalaisten siirtämiseksi niiden kansalaisiksi.
Verwoerdia ammuttiin vuonna 1960 Johannesburgissa. Teosta vastuussa ollutta David Prattia pidettiin mielisairaana ja hän teki pian itsemurhan psykiatrisessa sairaalassa Bloemfonteinissa.
Murha.
Verwoerd joutui lopulta murhatuksi vuonna 1966, kun parlamentin työntekijä Dimitri Tsafendas puukotti hänet hengiltä Etelä-Afrikan parlamenttitalossa. Murha tehtiin, kun alahuoneen istunto oli juuri alkamassa ja Verwoerd oli saapumassa istuntosaliin. Ei käynyt ilmi, oliko teon taustalla lainkaan poliittista motiivia. Oikeus piti Tsafendasia mielisairaana ja hän kuoli lokakuussa 1999 vapautumatta koskaan.
Verwoerdin seuraajaksi Etelä-Afrikan pääministerinä nousi syyskuussa 1966 John Vorster.
Leila K

Leila K (oik. Laila El Khalifi; s. 6. syyskuuta 1971 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen elektronisen musiikin esittäjä ja rap-artisti, joka valittiin vuonna 2016 Ruotsin musiikin Hall of Fameen.
Ura.
Leila K aloitti uransa rap-duo Rob'n'Razin kanssa, johon hänet löydettiin laulukilpailusta. Duon jäsenet pitivät Leilan esiintymisestä ja tarjosivat tälle levytyssopimuksen 1988. Yhdessä Rob'n'Razin kanssa Leila K sai ensimmäisen hittinsä vuonna 1989 kappaleella "Got to Get", joka sijoittui muun muassa Ison-Britannian singlelistalla sijalle kahdeksan. Vaikka Leila K:n ja Rob’n’Razin yhteistyö sujui hyvin ja heidän musiikkinsa menestyi, päätti Leila lähteä omille teilleen ja erota kokoonpanosta. Hän onnistuikin saamaan keikkoja Ibizalla, mutta varsinainen sooloura alkoi vasta 1991, kun hän julkaisi singlen "Time". Leila menestyi myös kappaleilla "Open sesame" ja "Ça plane pour moi". Vuonna 1993 Leila K oli Euroopan menestynein naisartisti. 
Leila julkaisi uuden albumin vuonna 1996 "Manic Panic", joka menestyi varsinkin Pohjoismaissa. Albumilta julkaistuja singlejä olivat muun muassa "Electric" ja "C’mon now". Leila K:n räväkkä persoona tuotiin mediassa laajasti esille 1998 SVT:n dokumentissa "Fuck you, fuck you very much".
Leila K. on laulanut ruotsalaisen rock-yhtye Backyard Babiesin vuonna 2001 ilmestyneellä kappaleella "I Love to Roll".
Vuonna 2005 ruotsalainen sarjakuvataiteilija Martin Kellerman järjesti Leilan haastattelun sarjakuvalehteensä "Rocky". Kesäkuussa 2007 ruotsalaismedia kertoi Leilan esiintyneen yllätysvierailijana Petter Wallenbergin "Bögjävlar"-kirjan julkistamistilaisuudessa, jossa hän esitti kappaleet ”Ça Plane Pour Moi” ja ”Electric”.
Vuonna 2009 albumi "Rob’n’Raz feat Leila K" pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Maaliskuussa 2011 Leila K esiintyi ensi kertaa vuosiin vierailevana artistina Wallenbergin kappaleella ”Legendary”. 
Lokakuussa 2013 ilmestyi Petter Wallenbergin kirjoittama elämäkertakirja "Historien om Leila ".
Yksityiselämä.
Vuonna 2003 ruotsalainen lehdistö julkaisi kertomuksen, jonka mukaan Leila K eli kodittomana Tukholman kaduilla, kärsi alkoholiongelmasta ja lääkeriippuvuudesta, ja joutui varastamaan ruokaa. Tuolloin hänen kerrottiin myös olevan tekemisissä poliisien kanssa ja vuonna 2004 Leilan kerrottiin olevan vankilassa, vaikka vakuuttelikin syyttömyyttään. Syyte ja kolmen kuukauden tuomio tuli pahoinpitelystä, häirinnästä, laittomasta uhkauksesta ja varkaudesta. Leila K:n on myös väitetty käyttäneen huumeita, mutta tämän hän kiistää jyrkästi.
Dimitri Tsafendas

Dimitri Tsafendas (14. tammikuuta 1918 – 7. lokakuuta 1999) oli mosambikilais-kreikkalainen poliittinen aktivisti, joka tappoi Etelä-Afrikan pääministerin Hendrik Verwoerdin 6. syyskuuta 1966.
Tsafendas oli syntynyt Mosambikin pääkaupungissa Lourenco Marquesissa kreikkalaiselle isälle ja afrikkalaiselle äidille. Päästyään lähetiksi Kapkaupungissa toimineeseen Etelä-Afrikan parlamenttitaloon 48-vuotias Tsafendas puukotti pääministeri Verwoerdia kesken parlamentin istunnon. Mielenterveysongelmista kärsinyt Tsafendas todettiin oikeudessa syyntakeettomaksi. Asiantuntijoiden mukaan hän oli skitsofreeninen ja uskoi, että hänen sisuskalujaan jäyti suuri lapamato. Hänen tuomionsa luettiin 20. lokakuuta 1966 ja hänet vietiin Pretorian keskusvankilaan saamaan psykiatrista hoitoa. "The Citizen" -lehti julkaisi Tsafendasin haastattelun vuonna 1976. Tsafendas siirrettiin Zonderwaterin vankilaan lähelle Cullinania 30. syyskuuta 1989. Hän kuoli 81-vuotiaana vapautumatta koskaan.
Ei käynyt ilmi, oliko pääministerin murhan taustalla lainkaan poliittista motiivia. Henk van Woerden on kuvannut Tsafendasin elämää romaanissa "Een mond vol glas". Hänen elämästään on tehty myös elokuva.
Mika Vasara

Mika Tapani Vasara (s. 22. lokakuuta 1983 Pieksämäki) on suomalainen entinen kuulantyöntäjä, joka edustaa Pieksämäen Veikot -98:aa. Vasaraa valmensi hänen isänsä Markku Vasara.
Vasaran nuorten arvokilpailusaavutuksiin kuuluu 19-vuotiaiden MM-pronssi vuodelta 2002 ja 22-vuotiaiden EM-pronssi vuodelta 2005. Ensimmäiset SM-mitalinsa Vasara saavutti vuonna 2006, jolloin hän voitti hallissa pronssia ja Kalevan kisoissa hopeaa. Vasara työnsi 20 metriä ensimmäisen kerran Leppävirralla 4.6.2006 ja hän oli 20. jäsen 20 metrin kerhoon. Hänen nykyinen ennätyksensä on 20,21 metriä. Vasara osallistui myös Göteborgin EM-kilpailuihin 2006, mutta karsiutui finaalista. 
Kesällä 2007 Vasara edusti Suomea yleisurheilun Euroopan cupissa, jossa hän sijoittui toiseksi. Kalevan kisoissa 2007 hän saavutti hopeaa. Samana vuonna Vasara kilpaili Osakan yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa karsiutuen finaalista tuloksella 19,55 metriä. Vuoden päätteeksi Pieksämäen nuorkauppakamari valitsi Vasaran vuoden pieksämäkeläiseksi 2007.
Vuonna 2008 Vasaran kausi alkoi lupaavasti, kun hallikaudella irtosi SM-hopeaa. Varsinainen kausi meni kuitenkin täysin pilalle, sillä Vasara ei osallistunut Kalevan kisoihin, eikä hän saanut ylitettyä edes Pekingin olympialaisten B-rajaa, minkä vuoksi hän ei selviytynyt kisoihin. Helmikuun 2009 SM-hallikisoissa Vasara voitti ensimmäisen aikuisten sarjan SM-kultamitalinsa tuloksella 18,49 metriä. Kesällä 2009 Vasaralla oli kuitenkin ongelmia kyynärpään kanssa, eikä hän kilpaillut kesän aikana kertaakaan. Omien sanojensa mukaan hän mietti jopa uransa lopettamista käden tilanteen takia.
Urheilun ohella Vasara opiskelee Savonia-ammattikorkeakoulussa liiketalouden tradenomiksi. Hän asuu Virossa vaimonsa Terje Vasaran ja lapsiensa kanssa.
The Adventure Company

The Adventure Company on DreamCatcher Interactiven perustama seikkailupelejä julkaiseva yhtiö. 
Vuonna 2006 JoWooD Productions osti DreamCatcher Interactiven ja Adventure Companyn kokonaisuudessaan.
Vuonna 2011 Nordic Games (nykyisin "THQ Nordic") hankki yhtiön ja käyttää nimeä "The Adventure Company" julkaisubrändinä.
Pelit.
Yhtiö on myös julkaissut uudelleen Cryo Interactiven kehittämää "Atlantis"-sarjaa.
Anton Ahlström

Anton (Antti) Ahlström (7. syyskuuta 1869 Korpilahti – 5. marraskuuta 1932 Jyväskylä) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1909.
Elämä.
Anton Ahlströmin vanhemmat olivat kruununmetsänvartija Albinus Ahlström (synt. Lakkila, 1831–1915) ja Anna Lena Aatamintytär (1829–1909). Ahlström kävi kansakoulun ja viljeli kruununtorppaa Korpilahden Saukkolassa. Vuosisadan vaihteessa hän suoritti Evon metsäopiston metsänvartijakoulun, jonka jälkeen hän toimi metsänvartijana kotipitäjässään yli 30 vuoden ajan. Ahlström oli myös Jämsässä viisi vuotta metsätyöjohtajana.
Ahlström toimi aktiivisesti Korpilahden kunnalliselämässä ja vuonna 1908 hänet valittiin kansanedustajaksi. Ahlström uusi paikkansa seuraavissa vaaleissa, mutta työkiireisiinsä vedoten hän ei ottanut tehtävää vastaan. Ahlström oli myös vuonna 1921 Korpilahdesta itsenäistyneen Muuramen kunnanvaltuuston jäsen. Erottuaan metsänvartijanvirastaan syksyllä 1932 Ahlström oli juuri asettumassa viettämään eläkepäiviään Jyväskylään, kun hän kuoli keuhkokuumeeseen 63-vuotiaana marraskuussa 1932. Ahlström on haudattu Jyväskylän hautausmaalle.
Perhe.
Anton Ahlströmin puoliso oli Petäjävedellä syntynyt Iida Sirkkala (s. 1876), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1894. Pariskunnalle syntyi kuusi lasta, joista neljä kuoli jo parin vuoden ikään mennessä.
Ahlströmin velipuoli Albinus Ahlström (1865–1918) kuoli sisällissodan jälkeen Tammisaaren vankileirillä.
Oikeusvaltio

Oikeusvaltio () on valtio, jonka toiminta on sidottu oikeuteen ja joka ei puutu mielivaltaisesti yksityisten henkilöiden vapauspiiriin. Oikeusvaltio on valtiosääntöoikeuden keskeisimpiä lähtökohtia. Valtiosääntö ja perustuslaki ovat systemaattiselta kannalta oikeusvaltioperiaatteen johdannaisia.
Oikeusvaltion käsite syntyi Saksassa 1800-luvulla. Käsitteen taustahistoriaan kuuluvat sekä Montesquieun että Immanuel Kantin oikeusfilosofia.
Suomessa oikeusvaltioperiaatteesta säädetään Suomen perustuslain 2 §:n 3 momentissa: "Julkisen vallan käytön tulee perustua lakiin. Kaikessa julkisessa toiminnassa on noudatettava tarkoin lakia." Hallituksen esityksen mukaan kyseessä on kuitenkin vain kahdesta oikeusvaltioperiaatteen olennaisesta ainesosasta.
Oikeusvaltion sisältö.
Carl Schmittin määritelmässä oikeusvaltio on perustuslaillinen valtio, jossa hallitusvaltaa rajoittaa laki.
Antero Jyrängin määritelmän mukaan oikeusvaltion määritelmään sisältyy kuusi ainesosaa:
Kaarlo Tuori on ryhmitellyt oikeusvaltioteoriat aineellisiin ja muodollisiin. Saksalaisen varhaisperustuslaillisen koulukunnan edustamassa aineellisessa oikeusvaltioteoriassa oikeus on olemassa itsenäisesti, valtiosta ja suvereniteetistä riippumattomasti. Myöhäisperustuslaillisen koulukunnan edustamassa muodollisessa oikeusvaltioteoriassa oikeus samaistuu valtion itsensä antamiin normeihin, joilla se rajoittaa itse itseään ja toimintamahdollisuuksiaan.
Ruotsalainen oikeustieteilijä Åke Frändberg on huomauttanut tendenssistä "pumpata" oikeusvaltion käsite, samoin kuin muut arvolatautuneet käsitteet kuten demokratia, oikeusvarmuus ja vapaus, täyteen kaikella mahdollisella positiiviseksi koetulla, jolloin on vaarana, että siitä tulee eräänlainen retorinen ilmapallo.
Vastaavia käsitteitä.
Isossa-Britanniassa ja angloamerikkalaisissa maissa oikeusvaltiota vastaava käsite on "rule of law". Euroopan unionin lainsäädännössä näitä käsitteitä käytetään toistensa käännöksinä. Kuitenkin Jyrängin mukaan käsitteet eivät ole samansisältöisiä. Hänen mukaansa keskeistä "rule of law" -käsitteessä on vaatimus, että mahdollisimman monet yhteiskunnallisista ristiriidoista saadaan muunnetuiksi tuomioistuinasian muotoon ja ratkaistavaksi tuomioistuimessa. Englantilaisessa valtiosääntödoktriinissa "rule of law" -käsitteen aseman vakiinnutti A. V. Dicey 1800-luvulla.
Turkislakki

Turkislakki tai karvalakki on aidoista tai tekoturkiksista valmistettu, usein korvaläpillä varustettu päähine. Korvaläpät voidaan sitoa hatun päälle tai leuan alle, jolloin ne suojaavat korvia kylmältä. Turkislakki on alkujaan valmistettu usein kaniinin turkista, mutta myös susi, koira, kettu, näätä ja korkealuokkainen lampaan nahka ovat usein käytettyjä turkismateriaaleja. Sittemmin materiaalina on käytetty erilaisia keinokuituja.
Historia.
Vanhimpia löydettyjä päähineitä on vuonna 1991 löytyneen, noin 3300-luvulla eaa. eläneen jäätyneen ja muumioituneen Ötzin käyttämä karhun nahasta tehty karvalakki.
Taitettavilla korvaläpillä varustettuja turkislakkeja on käytetty Skandinaviassa, Venäjällä sekä Keski-Aasiassa vuosisatoja, ja sen variaatioita käytetään yleisesti myös Kiinassa, Pohjois-Koreassa, Itä-Euroopassa ja entisen Neuvostoliiton alueella. On mahdollista, että venäläiset omaksuivat hatun käytön mongoleilta keskiajalla näiden tunkeutuessa Venäjälle. Arvokkaasta soopelinnahasta tehty korvallinen turkislakki oli varakkaiden pajarien tunnus. Nykyisen kaltainen, pyöreän kruunun omaava turkislakki yleistyi kuitenkin vasta 1900-luvun aikana, ensimmäiseksi Venäjällä.
Suomessa 1960- ja 1970-luvulla siviilimallista turkislakkia alettiin nimittää "Nikitaksi" sellaista usein propagandakuvissa käyttäneeseen Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteeri Nikita Hruštšoviin viitaten.
Käyttö univormuissa.
Turkislakki kuuluu monissa maissa poliisien ja armeijan talvipukuun. 
Se on kuulunut myös Suomen puolustusvoimien perusvarustukseen vuosikymmeniä, aluksi kenttäharmaana, mutta sittemmin vihreänä nimillä ”Turkislakki m/87”, ”Turkislakki M91” tai ”Turkislakki M05”. Nykyään yksiväristä karvalakkia käytetään vain merivoimissa nimellä ”Turkislakki M/30”, Panssariprikaatissa ”Turkislakki M92”, sekä pukujen M/58 ja M/83 tai muiden ulkokäyttöön tarkoitettujen yksiväristen pukujen kanssa nimillä ”Turkislakki M/87” ja ”M/39”. Kenraalien turkislakki M/39 on valkoinen, varustettuna sinisellä ristillä lakin päällipuolella alas laskettavan lipan ja korvaläppien alla.
Ylämaanponi

Ylämaanponi eli highlandponi on kotoisin Pohjois-Skotlannista sekä Skotlannin länsirannikon saarilta. Rotu kuuluu Britannian vahvimpiin ja vankimpiin "mountain and moorland" -rotuihin. 
Ominaisuudet.
Ponien säkäkorkeus on 132–147 cm. Väreinä ovat pääasiassa ruunikot ja mustat sekä näiden hallakko- ja kimosävyt. Ylämaanponilla on leveä otsa, lihaksikas kaula. Runko on raskas, luusto vahva ja massakas. Takaosa on voimakas ja häntä kiinnittyy korkealle. Jalat ovat tanakat ja kaviot hyvät.
Ylämaanponit ovat tunnettuja kauniista väreistään, erityisesti hallakon eri sävyistä. Ne ovat ahkeria työhevosia, ja niitä käytetään edelleen kuormajuhtina.
Ylämaanponi on vakaa, hillitty, miellyttävä ja hyvä yleisponi koko perheelle.
Käyttö.
Ratsastus, valjakkoajo, vaellusratsastus, kantojuhta.
Pastoraalinäytelmä

Pastoraalinäytelmä eli pastoraalidraama on alun perin italialainen näytelmä, jossa runomitassa esitetyt vuorosanat, musiikki ja säestetyt laulut vuorottelivat. Pastoraalidraamojen aiheet liittyivät yleensä maalaisidylliin sijoitettuun rakkaustarinaan, ja niiden henkilöhahmot olivat nuorukaisia ja neitoja tai hahmoja antiikin tarustosta. Pastoraalidraama oli suosittua erityisesti renessanssin aikana, ja sitä pidetään yhtenä merkittävimmistä oopperan esimuodoista.
Tunnettuja pastoraalidraamoja ovat muun muassa Torquato Tasson "Aminta".
Titan Quest

Titan Quest on Iron Lore Entertainmentin kehittämä ja THQ:n julkaisema toimintaroolipeli, joka julkaistiin vuonna Microsoft Windowsille. 
Pelaaminen.
Peli sijoittuu muinaiseen Kreikkaan, Egyptiin ja Kiinaan. Pelaaja valitsee hahmon sukupuolen, mutta muut ominaisuudet tulevat pelaamisen myötä. Peli muistuttaa "Diabloa" koostuen vihollisjoukkojen hakkaamisesta, saaliin keräämisestä ja alueiden läpi kulkemisesta.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.1/10.
Stereoetäisyysmittari

Stereoetäisyysmittari on optinen väline, jolla mitataan sotilaskäytössä etäisyyttä mittaajan stereonäköä hyödyntäen. Laite on putki, jonka keskellä on katseluaukko ja putken päissä valon sisääntuloaukot. Mittaaja näkee mitattavan maaston sekä siihen optisesti lisätyn etäisyysskaalan, jonka perusteella etäisyys annettuun kohteeseen voidaan arvioida. Etäisyysmittarin pituus on käyttötarkoituksesta riippuen 0,7 metristä useisiin metreihin.
Stereoetäisyysmittarin tärkein hyöty muihin etäisyysmittausvälineisiin on se, että se ei vaadi sähköä toisin kuin esimerkiksi laseretäisyysmittari.
Valkealan yläkoulu

Valkealan yläkoulu (entinen "Valkealan yläaste") on entinen peruskoulun yläaste Kouvolassa, Valkealan kirkonkylällä. Se oli Valkealan kunnan ainoa 7-9 luokille opetusta tarjoava koulu. Oppilaita koulussa oli 462 ja opettajia 37. Koulun kanssa samassa rakennuksessa toimi kirjasto ja lähistön rakennuksissa kansalaisopisto, Valkealan lukio ja kirkonkylän koulu (ala-aste).
Yläkoulun rehtori oli Pauli Pölönen. Luokkatasot oli jaettu kirjaimiin A, B, C, D, E ja F. Niiden lisäksi koulussa oli kaksi pienryhmää ja JOPO-luokka. Vuonna 2016 koulussa oli 318 oppilasta.
Valkealassa alkoi vuonna 2021 uuden koulukeskuksen rakennustyöt, johon myös yläkoulu siirtyy. Valkealan kirkonkylän alakoulu toimi vuosina 2017-2023 sinisistä konteista kootussa väistötilassa, sillä sen vanha 1970-luvulla rakennetun ja huonoin rakenneratkaisuin 1980-luvulla laajennettu sisäilmaongelmista kärsinyt koulurakennus purettiin heinäkuussa 2018. Uuden koulun rakentamisesta päätettiin jo vuonna 2016 ja koulu siirtyi väistötiloihin jo kesällä 
2017, mutta uuden koulukeskuksen rakentamisen aloittamista on hidastanut muun muassa se, että uuteen rakennukseen on suunniteltu myös muita palveluita sekä Kouvolan kaupungin suurempi kouluverkkoselvitys, mikä saatiin päätökseen marraskuussa 2018.
Valkealan uuden monitoimitalon rakentaminen alkoi vuonna 2021, ja se valmistui tammikuussa 2024. Rakennus tuli puretun entisen Valkealan kunnantalon paikalle, ja siinä toimii yhtenäiskoulu eli yhdistetty ala- ja yläaste, päiväkoti, kirjasto, perhekeskus, nuorisopalveluita ja valmistuskeittiö. Rakennus rakennettiin Leasing-sopimuksella. Uuden yhtenäiskoulun oppilasmäärä on noin 500-600. Valkealan yläkoulu ja Kirkonkylän alakoulu yhdistettiin Valkealan yhtenäiskouluksi elokuussa 2022. Valkealan yläkoulun rakennus purettiin kahdessa osassa vuosina 2020 ja 2024.
Istuinalunen

Istuinalunen tai istuinalusta on levymäinen, usein irrallinen istuinsuoja käytettäväksi istujan pakaroiden ja istumatason välissä. Sen tehtävänä voi olla istuimen tai istujan takamuksen suojaaminen lialta tai kosteudelta, istujan suojaaminen istuintason lämmöltä (saunanlauteet) tai kylmyydeltä (retkeily, pilkkiminen, urheilukatsomot) tai istuinmukavuuden parantaminen pehmustuksen ja muotoilun avulla (pyörätuolit, työkoneet). Valmistusmateriaaleja voivat olla tarkoituksesta riippuen vaneri, pahvi, paperi, kudottu tekstiili, kuitukangas tai erilaiset muovit, kuten pehmusteena käytettävä vaahtomuovi tai lämmöneristeeksi soveltuva styroksi tai muu jäykkä solumuovi. Halvemmista materiaaleista tuotetut ja hygieniasyistä käytettävät istuinalustat ovat yleensä kertakäyttöisiä, jatkuvaan käyttöön tarkoitetut paremmin kulutusta ja puhdistusta kestäviä.
Istuinaluset saunassa.
Saunassa hygieniasyistä ja lämmöneristeenä käytettävästä istuinalusesta ovat puhekielessä yleistyneet nimet pefletti (sanasta "peffa" tai "pehva") tai alatyylisempi "persletti". Suomen Saunaseura oli 1990-luvun alussa tyytymätön näihin termeihin ja järjesti yleisökilpailun paremman nimen keksimiseksi saunassa käytettävälle istuinaluselle. Kilpailun voitti sana "lauteinen", joka ei kuitenkaan ole yleistynyt. Kankaisesta tai muusta taipuisasta ja ohuesta sauna-alusesta käytetään nimeä laudeliina. Jatkuvakäyttöisten laudeliinojen suosittu materiaali Suomessa on pellava, ja monilla valmistajilla laudeliinat ovat osa laajempaa saunatekstiilimallistoa johon kuuluvat myös pyyhkeet ja kylpytakit.
Istuinalustat ajoneuvoissa.
1900-luvulla autojen istuinverhoiluna käytettiin usein epämiellyttävää materiaalia, kuten kesällä hiostavaa ja talvella kylmää vinyylimuovia. Myös istuinten muotoilu ja pehmustus olivat usein epäsopivia pitkille ajomatkoille. Siksi markkinoille tuli etenkin kuljettajien istuimiin soveltuvia erilaisia istuinalustoja, joilla ajomukavuutta pyrittiin parantamaan. Auton verhoilua pyrittiin varjelemaan sitä suojaavilla lisävarusteena myytävillä istuinsuojuksilla. Kaikkien näiden käyttö väheni verhoilumateriaalien ja istuinmuotoilun parantuessa ja vastuslangoilla lämmitettävien istuinten yleistyessä. Turvatyynytekniikan tultua ajoneuvojen ohjaamoihin istuinsuojuksilta ja -alustoille asetetut vaatimukset ovat kiristyneet ja suojusten käyttö on vähentynyt.
Absoluuttinen jatkuvuus

Matematiikassa reaaliarvoinen funktio "f" on absoluuttisesti jatkuva annetulla välillä jos kaikille positiivisille luvuille ε on olemassa positiivinen luku δ siten, että aina kun jono pareittain erillisiä välejä ["x""k", "y""k"], "k" = 1, ..., "n" toteuttaa
formula_1
on voimassa
formula_2
Jokainen absoluuttisesti jatkuva funktio on tasaisesti jatkuva ja siten jatkuva. Jokainen Lipschitz-funktio on absoluuttisesti jatkuva.
Cantorin funktio on kaikkialla jatkuva, mutta ei ole absoluuttisesti jatkuva, kuten ei ole myöskään funktio
formula_3
äärellisellä välillä, joka sisältää origon. Myöskään formula_4 ei ole absoluuttisesti jatkuva äärettömällä välillä.
Mittojen absoluuttinen jatkuvuus.
Jos μ ja ν ovat mittoja samassa sigma-algebrassa, on μ absoluuttisesti jatkuva ν:n suhteen jos μ("A") = 0 kaikilla joukoilla "A" joilla ν("A") = 0. Tälle käytetään merkintää "μ « ν". Siis:
formula_9
Mittojen absoluuttinen jatkuvuus on refleksiivinen ja transitiivinen relaatio, mutta se ei ole antisymmetrinen. Siten se on esijärjestys, mutta ei osittainen järjestys. Jos μ « ν ja ν « μ, mittojen μ ja ν sanotaan olevan ekvivalentteja. Siten absoluuttinen jatkuvuus indusoi osittaisen järjestyksen kyseisten ekvivalenssiluokkien välille.
Jos μ on merkkinen tai kompleksimitta, sanotaan, että μ on absoluuttisesti jatkuva ν:n suhteen jos sen variaatio |μ| toteuttaa |μ| « ν. Yhtäpitävästi jos jokainen joukko "A", jolla ν("A") = 0 on μ-nollajoukko.
Radonin–Nikodymin lause sanoo, että jos μ on absoluuttisesti jatkuva ν:n suhteen ja ν on σ-äärellinen, on μ:llä tiheys eli Radonin–Nikodymin derivaatta ν:n suhteen. Tästä seuraa, että on olemassa ν-mitallinen funktio "f" = "d"μ/"d"ν, joka saa arvot [0,∞], jolle kaikilla ν-mitallisilla joukoilla "A" on voimassa
formula_10
Maaefektialus

Maaefekti- tai patosiipialus, pintaliitäjä tai WIG () on hieman lentokonetta muistuttava vesikulkuneuvo, joka lentää joitakin metrejä vedenpinnan (tai harvemmin maanpinnan) yläpuolella käyttäen hyväkseen aerodynaamisen maavaikutuksen antamaa nostetta. WIG-tekniikalla on mahdollista toteuttaa hyvinkin suuria laitteita, kuten Neuvostoliitossa sotilaskäyttöön suunnitellut "ekranoplanit" ja Boeingin suunnittelema "Pelican". Muutamat yritykset maailmalla valmistavat pieniä maaefektialuksia yksityiskäyttöön.
Patosiipialuksen etuja vedessä liikkuvaan veneeseen nähden ovat nopeus, pienen ilmanvastuksen aiheuttama verraten vähäinen polttoaineen tarve ja matkustusmukavuus, sillä se ei keinu veneen tapaan. Haittoja puolestaan herkkyys sääoloista sekä laitteiden suunnittelussa ongelmalliseksi havaittu taipumus pyörähtää poikittaisakselinsa ympäri ("pitch"). Tämä epävakaus voidaan kuitenkin tehokkaasti korjata kookkaalla korkeusvakaimella sekä sopivalla siipien muotoilulla. Verraten suurella nopeudella lähellä veden pintaa liikkuva alus voi olla myös liikenneturvallisuuden kannalta ongelmallinen. 
Liikenteessä maaefektialukset luokitellaan vesikulkuneuvoiksi.
Suomalainen pintaliitäjä.
Valmetin lentomoottoritehtaan tarkastusinsinööri, diplomi-insinööri Toivo J. Kaario alkoi kehitellä patosiipialusta eli pintaliitäjää TKK:ssa opiskellessaan vuonna 1931. Hän rakensi ja kokeili pintaliitäjää vuonna 1935 ja sai sille patentit 18630 ja 26122.
Urjalan rautatieasema

Urjalan rautatieasema () on rautatieasema Suomen rataverkolla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee Urjalan kunnan Urjalan aseman taajamassa noin viiden kilometrin päässä Urjalan kirkolta. Liikennepaikka sijaitsee rautateitse noin 21 kilometrin päässä Toijalan ja noin 111 kilometrin päässä Turun asemalta.
Urjalan rautatieasema on Turun–Toijalan radan alkuperäisiä IV luokan asemia Humppilan, Kyrön ja Liedon asemien ohella. Asema sijoitettiin rautatien sekä Akaan kirkolle ja Koijärvelle menevien maanteiden risteykseen Huhdin kylään. Asemarakennus on Knut Nyladerin laatimien IV-luokan tyyppipiirustusten mukaan 1874–1876 rakennettu asemarakennus, tosin se toteutettiin Humppilan, Kyrön ja Liedon asemien piirustusten peilikuvana. Myöhemmin rakennus vuorattiin ja sitä laajennettiin. Ratapihalta johdettiin pitkähkö teollisuusraide luoteeseen ja aseman pohjoispuolelta linjavaihteesta sivuraide tiilitehtaalle. 
Urjalan asemanseudusta kasvoi merkittävä asutuskeskus, jonne perustettiin 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä muiden muassa kansakoulu ja osuusmeijeri. Kylässä oli myös kestikievari. Vielä 1970-luvun alussa asemanseutu oli kirkonkylää suurempi taajama, mutta vuosikymmenen loppuun mennessä kirkonkylä oli kasvanut suuremmaksi samalla kun asemanseudun asukasluku oli kääntynyt laskuun.
Nykyisin Urjalan liikennepaikka on miehittämätön, liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä Tampereen rautatieasemalla sijaitsevasta ohjauskeskuksesta käsin. Lipunmyynti asemalla lopetettiin vuonna 1996, henkilöliikenne loppui 1. kesäkuuta 1997 ja tavaraliikenne vuoden 1999 aikana. Ratapiha uudistettiin ja sivuraiteet purettiin vuoden 1998 aikana. Asemarakennus, tavarasuoja ja muita rakennuksia siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007. Asemamiljöö myytiin yksityisomistukseen jouluna 2010. Urjala on kuitenkin yksi potentiaalisimmista seisakkeista, joiden palauttamista radalle on suunniteltu osana Tampereen ja Turun välisen lähijunaliikenteen lisäämistä.
Vuohenputki

Vuohenputki eli lehtovuohenputki ("Aegopodium podagraria") on monivuotinen, hyönteispölytteinen sarjakukkaiskasvi. Vuohenputki on kauppayrtti.
Ulkonäkö ja koko.
Vuohenputki kasvaa 30–100 cm korkeaksi. Kasvilla on voimakas maavarsi, josta se versoo joka kevät varsin aikaisin. Lehdet ovat kahteen kertaan kolmisormiset eli lehti jakautuu kolmeen osaan, joista kukin jakaantuu kolmeen lehdykkään, kukinto on kerrannainen sarja ja kukat vihertävän valkoiset. Pikkusarjoissa ei ole suojuslehtiä. Lehtiruodin kouru erottaa sen muun muassa myrkkykeisosta.
Vuohenputki muodostaa tiheitä yhtenäisiä kasvustoja ja tukahduttaa muut kasvit ympäristöstään. Pelkän maanpäällisen osan kitkeminen ei yleensä kasvia hävitä vaan se uusiutuu tehokkaasti maavarren palasista. Pienetkin juurenpätkät versovat helposti, ja varmin keino kasvin hävittämiseksi onkin multien vaihtaminen kokonaan.
Levinneisyys.
Vuohenputki kasvaa luonnonvaraisena Euroopassa, mutta se on levinnyt rikkaruohona Pohjois-Amerikkaan. Suomessa se on alkuperäinen ja yleinen varjoisten ja multavien lehtojen ja puronvarsien kasvi Etelä- ja Keski-Suomessa Suomenselän eteläpuolella. Se on hyötynyt asutuksesta leviämällä metsittyville pelloille, pellonpientarille ja puutarhoihin luontaisella esiintymisalueellaan ja myös Pohjois-Suomessa.
Elinympäristö.
Vuohenputki kasvaa rehevässä lehtomaassa ja kesannolle jätetyillä pelloilla. Puutarhassa se saattaa olla tehokkaan leviämisensä vuoksi kiusallinen ja vaikeasti hävitettävä rikkaruoho.
Käyttö.
Keitetystä juurakosta ja lehdistä valmistetulla hauteella on auttava vaikutus nivelvaivoissa.
Vuohenputken nuoria lehtiä voi käyttää villivihanneksena, mutta lajinmäärityksessä pitää olla tarkkana: muun muassa myrkylliset myrkkykatko, myrkkykeiso ja hukanputki näyttävät hieman samanlaisilta. Vuohenputki muistuttaa kuitenkin ehkä eniten yleisenä kasvavaa vaaratonta karhunputkea ("Angelica sylvestris").
Urjalan asema

Urjalan asema on Urjalan kunnassa sijaitsevan Urjalan rautatieaseman ympärille muodostunut noin 1 013 asukkaan taajama. Se sijaitsee Turun ja Toijalan välisen rautatien luoteispuolella ja käsittää läheiset Salmen ja Huhdin kylät. Urjalan asemalla oli ennen hyvin vilkas junaliikenne. Vuosien kuluessa matkustajien vähyyden takia junien pysähdykset Urjalassa kuitenkin loppuivat.
Kylässä on asemakaavoitettua aluetta. Kylässä on myös Aseman koulu, jossa on myös aamu- ja iltapäivätoimintaa.
Joissain lähteissä Urjalan asema mainitaan omana taajamanaan. Tilastokeskuksen tilastollisten taajamien luettelossa 2011 se on laskettu osaksi Urjalan kirkonkylän taajamaa. Näin oli tilanne myös tilastollisten taajamien luettelossa 2005 ja 2000
Urjalan asema on myös Urjalan rautatieasemalla toimivan kulttuurikeskuksen nimi.
Imperiumin marssi

Imperiumin marssi tai Keisarillinen marssi () eli Darth Vaderin teema ("Darth Vader’s Theme") on elokuvasäveltäjä John Williamsin säveltämä musiikkikappale, joka esiintyy George Lucasin luomassa "Tähtien sota" -elokuvasarjassa. Se esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 1980 elokuvassa "Imperiumin vastaisku", joka on "Tähtien sota" -elokuvista ilmestymisjärjestyksessä toinen ja tarinan sisäisessä aikajärjestyksessä viides. "Tähtien sodan" suosion myötä Imperiumin marssista on muodostunut yksi elokuvamusiikin tunnetuimmista teemakappaleista.
Imperiumin marssi kuullaan "Tähtien sota" -elokuvissa yleensä kohtauksissa, joissa mainitaan tai esiintyy Darth Vader. Kappale kuullaan ensimmäisen kerran "Imperiumin vastaiskun" kohtauksessa, jossa katsojalle esitellään Darth Vaderin komentama keisarillinen avaruuslaivasto ja hänen lippulaivansa "Executor". Myöhemmin Imperiumin marssi esiintyy elokuvassa useita kertoja, mukaan lukien Darth Vaderin ja Luke Skywalkerin välisen kaksintaistelun aikana. Kappale kuullaan myös "Jedin paluussa", ', ' ja "". Elokuvissa kappaleesta kuullaan useita erilaisia variaatioita, joista tunnetuin on Galaktista Imperiumia edustava militaristinen ja wagneriaaninen fanfaari.
Koska "Tähtien sodassa" Imperiumin marssi liitetään Darth Vaderin ja pahuuden voimien läsnäoloon, populaarikulttuurissa kappaletta on toisinaan käytetty humoristisessa mielessä. Esimerkiksi radiojuontaja Rush Limbaugh’lla oli tapana soittaa Imperiumin marssia taustalla keskustellessaan Neuvostoliiton entisestä johtajasta Mihail Gorbatšovista. Kappaletta on kuultu muutamissa "Simpsonien" kohtauksissa, joissa esiintyy miljardööri Montgomery Burns.
Ian Hart

Ian Hart (s. 8. lokakuuta 1964 Liverpool, Englanti) on englantilainen näyttelijä.
Hän esitti pahansuopaa professori Oravea "Harry Potter ja viisasten kivi" -elokuvassa. Samassa elokuvassa hän myös ääninäytteli lordi Voldemortia.
Hart on näytellyt Tohtori Watsonia kahdessa Sherlock Holmes -televisioelokuvassa, jotka BBC esitti joulujen 2002 ja 2004 aikaan. Hän on myös näytellyt Sherlock Holmesin ja Watsonin luonutta Arthur Conan Doylea elokuvassa "Finding Neverland – tarinan lähteillä".
Oulu 2

Oulu 2 on majakka Hailuodon saaren pohjoispuolella Oulun edustalla Suomen aluevesillä. Majakka sijaitsee entisen Haukiputaan kunnan alueella ja se on Oulun sataman johtavan väylän toiseksi uloin majakka. Majakka on rakennettu ja asennettu paikalleen vuonna 1965.
Rakenteeltaan majakka on ns. pohjamajakka eli kasuunimajakka. Merenpohjaan upotettava kasuuniosa sekä majakkatorni rakennettiin Oulun öljysatamassa. Majakan merenpohjaa vasten lasketun betonisen kasuuniosan halkaisija on 22 metriä. Majakka hinattiin Oulusta sijoituspaikalleen, ja hinauksen aikana torniosa oli sijoitettu kasuunin sisäpuolelle. Sijoituspaikalla torni nostettiin ylös, kasuuniosa upotettiin paikalleen ja täytettiin hiekalla ja betonilla.
Pyöreä, 24 metriä korkea majakkatorni on väriltään valkoinen, ja sen välitasanteen yläpuolella kiertää musta vyö. Majakan lyhtylaitteen korkeus merenpinnasta on 22 metriä.
Kasuunimajakan rakennesuunnittelija oli diplomininsinööri Ilmari Kortesluoma (1916–1976). Insinööritoimistona oli Kortesluoma &amp; Co (perustettu vuonna 1963). Yritys jatkoi myöhemmin nimellä Suunnittelukortes Oy, kunnes se fuusioitiin WSP-konserniin nimellä WSP Finland.
Josef Korbel

Josef Korbel (synt. Josef Körbel 1909–1977) oli tšekkoslovakialainen diplomaatti ja opettaja. Hänen tyttärensä Madeleine Albright oli Yhdysvaltain ulkoministeri.
Korbel toimi diplomaattina Tšekkoslovakiassa. Hän oli juutalainen, ja perhe pakeni maasta, kun Saksa miehitti sen vuonna 1939. Korbel oli Edvard Benešin neuvonantaja. Beneš oli Tšekin pakolaishallituksen presidentti Lontoossa. Korbel palasi kotimaahan ja toimi Jugoslavian suurlähettiläänä kunnes Tšekkoslovakiassa tapahtui vuonna 1948 kommunistivallankaappaus. Korbel tuomittiin, mutta hän onnistui pakenemaan Yhdysvaltoihin.
Korbel opetti Denverin yliopistossa kansainvälistä politiikkaa. Yksi hänen oppilaistaan oli Yhdysvaltain ulkoministeri Condoleezza Rice, joka oli ensimmäisiä yliopistoihin päässeitä mustia.
Korbelin kuoleman jälkeen Denverin yliopisto perusti "Josef Korbelin humanitäärisen palkinnon" vuonna 2000.
System of a Down (albumi)

System of a Down on System of a Downin 30. kesäkuuta 1998 julkaisema debyyttialbumi. Albumi nauhoitettiin Los Angelesissa, Kaliforniassa marraskuun 1997 ja maaliskuun 1998 välisenä aikana. Musiikkityyli on Alternative metal ja pituutta albumilla on 40 minuuttia ja 41 sekuntia.
Japanissa levyllä on julkaistu myös kappaleet "Marmalade" ja "Störagéd".
Oulu 3

Oulu 3 on Hailuodon saaren pohjoispuolella Oulun edustalla Suomen aluevesillä sijaitseva Oulun sataman johtavan väylän sisin majakka. Majakka on rakennettu ja asennettu paikalleen vuonna 1964.
Rakenteeltaan majakka on ns. pohjamajakka eli kasuunimajakka. Merenpohjaan upotettava kasuuniosa sekä majakkatorni rakennettiin Oulun öljysatamassa. Majakan merenpohjaa vasten lasketun betonisen kasuuniosan halkaisija on 22 metriä. Majakka hinattiin Oulusta sijoituspaikalleen, ja hinauksen aikana torniosa oli sijoitettu kasuunin sisäpuolelle. Sijoituspaikalla torni nostettiin ylös, kasuuniosa upotettiin paikalleen ja täytettiin hiekalla ja betonilla.
Pyöreä, 24 metriä korkea majakkatorni on väriltään valkoinen, ja sen välitasanteen yläpuolella kiertää punainen vyö. Majakan lyhtylaitteen korkeus merenpinnasta on 22 metriä.
Kasuunimajakan rakennesuunnittelija oli diplomininsinööri Ilmari Kortesluoma (1916–1976). Insinööritoimistona oli Kortesluoma &amp; Co (perustettu vuonna 1963). Yritys jatkoi myöhemmin nimellä Suunnittelukortes Oy, kunnes se fuusioitiin WSP-konserniin nimellä WSP Finland.