tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kauko Tulonen

Kauko Tapio Tulonen (13. kesäkuuta 1914 Sulkava – 3. toukokuuta 2012 Rauma) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. 
Tulosen vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Kalle Armas Tulonen ja puhtaaksikirjoittaja Hilda Sofia Kinnunen ja puoliso vuodesta 1940 sairaanhoitaja Sirkka Mirjami Ellonen. Tulonen tuli ylioppilaaksi Pieksämäen yhteiskoulusta 1934 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1938, metsätaloudellisen virkatutkinnon hän suoritti 1939. Tulonen oli harjoittelija Metsätieteellisessä tutkimuslaitoksessa, Metsähallituksen Sotkamon hoitoalueella 1938–1939, Kärkkäinen &amp; Putkonen Oy:n palveluksessa Iisalmella 1939, Rauma Oy:n apulaismetsänhoitaja Tampereella 1938–1942, Rautatiehallituksen puutavaratoimiston Tampereen piirin apulaismetsänhoitaja 1940–1942 ja piirimetsänhoitaja 1942–1945 ja Rauma-Raahe Oy:n, vuodesta 1952 Rauma-Repola -osakeyhtiö, Tampereen piirin piirimetsänhoitaja 1945–1956 ja ylimetsänhoitaja Raumalla 1956–1979. Tampereen liikennepiirin puutavarankuljetuspäällikkönä Tulonen toimi 1943–1944. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä, mukaan lukien Rauman Lukon jääkiekkojaoston puheenjohtajuus 1957–1959 ja seuran hallituksen jäsenyys vuodesta 1957 sekä puheenjohtajuus 1960–1967. Metsäneuvoksen arvonimen Tulonen sai 1976.
Savonsolmu

Savonsolmu oli Pieksämäellä vuosina 1976–2020 toiminut hotelli.
Hotelli Savonsolmu avattiin maaliskuussa 1976. Pieksämäen Osuuskauppa rakennutti hotellin puistomaiselle tontille Pieksänjärven rannalle, Pieksämäen keskustaan. Savonsolmu oli osa Sokos-hotelliketjua. Hotellin suunnittelivat SOK:n rakennusosastolla arkkitehti Maunu Kitunen ja sisustusarkkitehti Harry Boström, ja vuoden 1982 laajennuksen suunnitteluun osallistui myös arkkitehti Pauli Lehtinen.
Hotelli Savonsolmussa oli 50 kahden hengen huonetta, 300 hengen ravintola, aulabaari ja yökerho. Hotelli oli tuolloin Pieksämäen ainoa, ja siitä tuli nopeasti suosittu juhlintapaikka. Sitä markkinoitiin myös yritysten kokouskäyttöön (ns. ”korpihotelli”) ja lapsiperheiden vapaa-ajanviettoon.
Vuonna 1980 laajennetussa hotellissa oli jo liki sata eli kaksinkertainen määrä huoneita, kolme 60–140 hengen luentosalia ja 350 hengen ravintolasali. 1980-luvulla hotellin tanssiravintolassa soi elävä musiikki viitenä iltana viikossa, ja se keräsi yleisöä Jyväskylää ja Kuopiota myöten.
Loppuvuodesta 1987 Savonsolmun työntekijät riitaantuivat työnantajansa kanssa, ja työtaistelu uhkasi laajeta koko Sokos-hotelliketjua koskevaksi tukilakoksi kunnes sopu saavutettiin. S-ryhmän uudelleenjärjestelyissä hotelli siirtyi Pieksämäen Osuuskaupalta suoraan SOK:lle, joka luopui sittemmin hotellista. Liiketoiminta myytiin yksityisille ja kiinteistö Tapiola-ryhmälle. Hotellin uusi yksityisten omistajien ryhmä pieneni vähitellen, ja vuonna 2020 sekä kiinteistön että hotellitoiminnan omistajina oli Paavo ja Deila Prepulan Hotelli Pieksämäki Oy.
Marraskuussa 2019 hotellin kaikki työntekijät irtisanottiin ja toimintaa pyörittänyt yritys teki pian konkurssin.
Hotellikiinteistö siirtyi epäonnistuneen huutokaupan ja useiden myyntiyritysten jälkeen 20 000 eurolla keinottelija Kalle Kroonin omistamalle, Ruotsiin rekisteröidylle Nordic Real Estate Management Kb:lle. Kroon lupaili hotellin avautuvan kesällä 2021 uudelleen yli 55-vuotiaille suunnattuna, mutta tämä ei toteutunut. Kroon jätti tontinvuokrat maksamatta, ja Pieksämäen kaupunki purki maanvuokrasopimuksen. Tyhjillään oleva hotellikiinteistö on joutunut monenlaisen ilkivallan kohteeksi, muun muassa tulipalon huhtikuussa 2023.
Savonsolmu Beach &amp; Blues Party.
Hotellin alueella järjestettiin 22 kesänä Savonsolmu Beach &amp; Blues Party, jonka perinne katkesi hotellin sulkeuduttua vuonna 2019 ja sitä seuranneen koronapandemian takia.
Theodore Roosevelt Jr.

Theodore Roosevelt III (13. syyskuuta 1887 – 12. heinäkuuta 1944) eli Theodore Roosevelt Jr. oli yhdysvaltalainen prikaatikenraali, joka toimi Puerto Ricon kuvernöörinä ja Filippiinien kenraalikuvernöörinä.
Roosevelt oli Yhdysvaltain 26. presidentin Theodore Rooseveltin ja tämän toisen vaimon Edith Rooseveltin vanhin poika. Roosevelt avioitui 1910 Eleanor Butler Alexanderin kanssa. He saivat yhdessä neljä lasta.
Roosevelt palveli ensimmäisessä maailmansodassa 1917–1919. Hänet sijoitettiin ensin Ranskaan, jonne Eleanor seurasi kuukautta myöhemmin. Roosevelt asui Pariisissa Eleanorin, veljiensä Archibaldin ja Quentinin ja siskonsa aviomiehen, Richard Derbyn kanssa. Quentin kuoli taistelussa heinäkuussa 1918. Roosevelt loukkaantui palveluksensa aikana, häntä muun muassa ammuttiin jalkaan. Hänet palkittiin toimistaan useilla mitaleilla.
Palattuaan sodasta Roosevelt seurasi isänsä jalanjälkiä politiikkaan. Hän oli republikaanisen puolueen ehdokas New Yorkin kuvernööriksi 1924, mutta hävisi vaalit Al Smithille.
Vuonna 1929 Roosevelt nimitettiin Puerto Ricon kuvernööriksi. Hän toimi tehtävissä vuoteen 1932 asti. Samana vuonna hänet nimitettiin Filippiinien kenraalikuvernööriksi. Hän toimi asemassa vain hieman yli vuoden.
Toisessa maailmansodassa Roosevelt muistetaan parhaiten Normandian maihinnoususta. Roosevelt oli 56-vuotiaana vanhin ja korkea-arvoisin ensimmäisen aallon joukkojen jäsen. Hän kuoli saatuaan sydänkohtauksen hieman alle viisi viikkoa myöhemmin, 12. heinäkuuta 1944. Hänet palkittiin toimistaan maihinnousun aikana Medal of Honorilla postuumisti 21. syyskuuta 1944. Hänen leskensä Eleanor vastaanotti mitalin.
Suomen joukkue jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 2017

Suomen naisten jääkiekkomaajoukkue vuoden 2017 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Meri Kuusisto

Meri Kuusisto (s. 1985) on suomalainen kirjailija. Koulutukseltaan Kuusisto on valtiotieteen maisteri.
Kuusiston esikoisromaani on vuonna 2014 julkaistu "Amerikkalainen", jonka käsikirjoituksella Kuusisto sijoittui toiseksi Otavan järjestämässä Pentti Saarikoski -kirjoituskilpailussa. Kirjan päähenkilö Susette löytää pesulasta amerikkalaisen jalkapallon ja roskalavalta lastenrattaat. Susette nimeää pallon Amerikkalaiseksi ja ryhtyy kulkemaan kaupungin kaduilla työnnellen palloa rattaissa. Toinen päähenkilö Hermanni puolestaan ei viihdy katutasossa. Hänen ahdistuksensa helpottaa, kun hän kiipeää Ison Roobertinkadun korkeimman talon katolle. Romaanissa "Liila" Kuusisto kirjoittaa myös kaunokirjallisuudessa aiemmin vaietusta aiheesta - äidistä hyväksikäyttäjänä. Siinä Kuusiston "minää" vuosia kattavasti varjostaa hänen salatut kokemuksensa, mutta tarina ei pääty uhriutumiseen.
Intercom

Intercom on vuonna 2011 perustettu yhdysvaltalainen yritys. Sen perustivat Kaliforniassa neljä irlantilaista suunnittelijaa ja insinööriä, Eoghan McCabe, Des Traynor, Ciaran Lee ja David Barrett. He johtivat aiemmin irlantilaista ohjelmistosuunnittelukonsulttia Contrastia, joka teki virheenseurantatyökalun nimeltä Exceptional. Myytyään Exceptionalin Rackspacelle vuonna 2011 he käyttivät tuotot Intercomin perustamiseen.
Vuonna 2012 Twitterin perustaja Biz Stone sijoitti julkistamattoman summan Intercomiin. Pian sen jälkeen yritys sai alkurahoitusta David Sacksilta, Huddlen perustajalta Andy McLoughlinilta ja muilta, kuten Dan Martellilta, 500 Globalilta ja Digital Garagelta. Maaliskuusta 2013 lähtien yritys alkoi myös saada eri tahoilta riskipääomarahoitusta.
Kesäkuussa 2020 Intercomin perustaja ja silloinen toimitusjohtaja Eoghan McCabe ilmoitti yhtiön sisäisessä kokouksessa siirtyvänsä puheenjohtajan tehtävään ja luopuvansa toimitusjohtajan tehtävästä. Karen Peacock nimitettiin Intercomin uudeksi toimitusjohtajaksi 1. heinäkuuta 2020 alkaen. McCabea syytettiin naispuolisen työntekijän seksuaalisesta häirinnästä, mutta tutkimusten jälkeen hänet vapautettiin syytteistä. Heinäkuussa 2021 Intercomin toinen perustaja ja teknologiajohtaja Ciarán Lee jätti yhtiön. Yhtiön hallitus nimitti McCaben uudelleen toimitusjohtajaksi lokakuussa 2022.
Danika Yarosh

Danika Yarosh (s. 1. lokakuuta 1998 Morristown, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi Showtime-sarjassa "Hävyttömät" ja NBC-sarjassa "Heroes Reborn". Hän näytteli yhdessä Tom Cruisen kanssa elokuvassa "".
Hän on Victor ja Linda Yaroshin tytär. Hänellä on kolme sisarusta, vanhempi sisko Amanda, joka myös näyttelee, vanhempi veli Erik ja nuorempi veli Peter.
Laahuskehrääjä

Laahuskehrääjä ("Macropsalis forcipata") on kehrääjiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Laahuskehrääjä voi kasvaa ruumiinpituudeltaan 28–31 cm pitkäksi. Koiraalla on lisäksi kaksi 40–70 pitkää pyrstösulkaa. Sukupuolet muistuttavat muutoin toisiaan ulkonäöltään. Laahuskehrääjä on väriltään tummanruskea, ja hyöhenpuvussa on kellanruskeita ja valkoisia täpliä. Niskassa on kellanruskea kaulus. Linnun vatsa on muuta ruumista vaaleampi.
Levinneisyys ja elintavat.
Laahuskehrääjää tavataan Brasilian kaakkoisosista ja Argentiinan koilliskärjestä. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reunamaat. Lintu on yöaktiivinen ja pyydystää ravinnokseen lentäviä hyönteisiä. Laahuskehrääjän pesimäkausi on elokuulta tammikuulle. Naaras munii yksi tai kaksi vaaleanpunertavaa munaa maahan pensaan suojiin.
Prudence Allen

Mary Prudence Allen (s. 21. heinäkuuta 1940, Oneida, New York) on yhdysvaltalainen filosofi ja roomalaiskatoliseen Sisters of Mercy (R.S.M) sääntökuntaan kuuluva nunna. Vuonna 2014 paavi Franciscus nimitti hänet jäseneksi katolisen kirkon kansainväliseen teologiseen työryhmään, jonka tehtävänä on toimia katolisen kirkon johdolle neuvoa antavana elimenä uskonopillisissa kysymyksissä. 
Elämäkerta.
Allenin syntymänimi oli Christine Hope Allen. Hän ei ollut syntyjään katolinen, vaan hänen perheensä uskonnollinen tausta oli peräisin 1800-luvulla perustetusta uskonnollisesta utopiayhteisöstä. Katoliseen kirkkoon hän liittyi vuonna 1964.
Nuoruusvuosinaan Allen opiskeli filosofiaa. Hän valmistui filosofian tohtoriksi "Claremont Graduate School of California" -oppilaitoksesta vuonna 1967. Opintojensa jälkeen hän työskenteli filosofian alan opetusvirassa "St. John Vianney" -seminaarissa Denverissä.
Naimisiin Allen meni vuonna 1965. Avioliitostaan hänellä on kaksi poikaa. Avioliitto päättyi vuonna 1972, ja myös katolinen kirkko hyväksyi liiton purkamisen. Sisters of Mercy -sääntökunnan nunnaksi Allen otettiin vuonna 1983.
Vuonna 2013 Allen siirtyi Lancasterin yliopiston palvelukseen sielunhoidollisiin tehtäviin. Vuonna 2014 hänet valittiin katolisen kirkon kansainväliseen työryhmään jonka tehtävä on tarjota uskonopillista asiantuntemusta paavin ja kirkon muun ylimmän johdon tueksi.
Työ tutkijana ja filosofina.
Filosofina Allen on profiloitunut sekä naisfilosofien filosofianhistoriallisen tutkimuksen asiantuntijana että naiseuden filosofisen käsitteen tutkijana. Hänen pääteoksensa filosofian alalta on vuonna 1985 julkaistu ja naiseuden käsitteen filosofianhistoriallista kehitystä käsittelevä "The Concept of Woman: The Aristotelian Revolution (750 BC - 1250 AD)". Myöhemmin Allen on laatinut teokselleen kaksi jatko-osaa vuosina 2002 ja 2012. Lisäksi hän on julkaissut lukuisia artikkeleja alansa tieteellisissä julkaisuissa.
Allen luonnehtii itseään "uutta feminististä filosofiaa" edustavaksi ajattelijaksi, jonka työn tavoitteena on poistaa esteitä naisten vapaan kehityksen tieltä. Hän ilmoittaa esimerkiksi vastustavansa kaikenlaista naisiin kohdistuvaa syrjintää, hyväksikäyttöä ja väkivaltaa. Toisaalta Allen myös irtisanoutuu ajattelussaan feministisen ajattelun valtavirrasta, jota hän kutsuu "vanhaksi feminismiksi". Hän esimerkiksi vastustaa avoimesti naisten aborttioikeuksien laajentamista.
Ajattelussaan Allen pohjaa pitkälti aristotelismiin, tomismiin ja uustomismiin. Hän ei kuitenkaan seuraa dogmaattisesti Aristoteleen ajattelua, vaan esimerkiksi pitää Aristoteleen käsitystä naisten luonnollisesta alemmuudesta miehille virheellisenä.
Illinoisin yliopisto, Urbana-Champaign

Illinoisin yliopisto, Urbana-Champaign eli UIUC () on Illinoisin osavaltiossa, Champaignin ja Urbanan metropolialueella, sijaitseva julkisrahoitteinen maalahjoitusyliopisto. Yliopisto kuuluu Illinoisin yliopistojärjestelmään, joka koostuu kolmesta kampusyliopistosta. Kaksi muuta sijaitsevat Chicagossa ja Springfieldissa.
Illinoisin yliopisto perustettiin vuonna 1867 ja toimintansa se aloitti vuotta myöhemmin. Se oli tuolloin velvoitettu painottamaan teollista koulutusta. Laitos kasvoi ja insinööritutkimus kehittyi. Vuonna 1885 sen alkuperäinen nimi "Illinoisin teollinen yliopisto" muutettiin muotoon "Illinoisin yliopisto".
Yhteensä 24 Nobel-palkinnonsaajaa on valmistunut yliopistosta tai työskennellyt siellä.
Ladbroke Groven metroasema

Ladbroke Grove on Lontoon metron Circle- ja Hammersmith &amp; City -linjojen asema Latimer Roadin ja Westbourne Parkin asemien välissä. Se sijaitsee Ladbroke Grove -nimisen kadun varrella Notting Hillissä, Kensington and Chelsean kaupunkipiirissä.
Asema avattiin 1864 nimellä Notting Hill, mutta sen nimeksi vaihdettiin Ladbroke Grove 1938. Koska asema sijaitsee lähellä Lontoon suurinta antiikkitoria Portobello Road Marketia, sille on ehdotettu uudeksi nimeksi Portobello Roadia.
Sakari Siitonen

Terho Sakari Siitonen (13. syyskuuta 1926 Viipuri – 17. lokakuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja ikonimaalari, joka toimi Helsingin kaupunginarkkitehtina vuosina 1963–1989. Hän suunnitteli useita kirkkoja, kappeleita ja rukoushuoneita, pääosin ortodoksisia.
Siitosen vanhemmat olivat taiteilija ja piirustuksenopettaja Kalle Siitonen ja Lyyli Toivonen. Siitonen kirjoitti ylioppilaaksi Vaasanrinteen yksityislyseosta vuonna 1945 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1951. Hän työskenteli arkkitehtina Olli ja Eija Saijonmaan arkkitehtitoimistossa vuosina 1949–1959 sekä Kulutusosuuskuntien Keskusliiton arkkitehtiosastolla vuosina 1959–1961 ja perusti oman arkkitehtitoimiston vuonna 1961. Siitonen oli Helsingin rakennusviraston apulaiskaupunginarkkitehtina vuosina 1962–1963 ja kaupunginarkkitehtina 1963–1989. Hän toimi myös Teknillisen korkeakoulun asemakaavaopin assistenttina 1952–1953 ja yleisen rakennussuunnittelun assistenttina 1952–1958.
Vuoteen 2007 mennessä Siitonen oli suunnitellut yhteensä 15 kappelia ja tsasounaa. Hän kiinnostui tsasounien suunnittelusta vierailtuaan vuonna 1974 ensi kerran Valamon luostarissa, johon hän on suunnitellut useita rakennuksia. Ikonimaalauksen hän aloitti vuonna 1980 Helena Nikkasen oppilaana. Siitonen veisti myös puusta reliefi-ikoneja ja ristejä. Siitonen oli Helsingin ortodoksisen seurakunnan valtuuston jäsen vuosina 1988–1996.
Suunnittelutöitä.
Siitonen suunnitteli tai maalasi ikonostaasit muun muassa Sonkajärven tsasounaan (2004) ja Lohjan ortodoksiseen kirkkoon.
Sigríður Anna Þórðardóttir

Sigríður Anna Þórðardóttir (s. 14. toukokuuta 1946) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka istui kansanedustajana Alþingissä vuosina 1991–2007 ja toimi Islannin ympäristöministerinä vuosina 2004–2006.
Sigríður syntyi Siglufjörðurissä. Hän opiskeli Islannin yliopistossa islannin kieltä, historiaa ja kreikan kieltä ja suoritti kandidaatintutkinnon vuonna 1977. Vuosina 1975–1990 hän työskenteli opettajana peruskoulussa Grundarfjörðurissä ja vuosina 1990–1991 Mosfellsbærissä. Vuosina 1978–1990 hän istui Eyrarsveitin kunnanvaltuustossa ja toimi kunnanjohtajana vuosina 1978–1982 ja 1986–1988. Vuosina 1989–1991 hän toimi itsenäisyyspuolueen naisjärjestön puheenjohtajana. Vuonna 1991 hänet valittiin Alþingiin. Vuosina 1991–2002 hän toimi Alþingin opetusvaliokunnan puheenjohtajana, vuosina 2001–2003 perustuslaillisen erityisvaliokunnan puheenjohtajana, vuosina 2002–2003 ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana ja vuosina 2003–2004 ympäristövaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 2004–2006 hän toimi ympäristöministerinä, vuosina 2005–2006 myös pohjoismaisen yhteistyön ministerinä. Vuosina 2006–2007 hän toimi Alþingin 6. varapuhemiehenä sekä Pohjoismaiden neuvoston Islannin-delegaation puheenjohtajana.
Aleksi Nurminen (vapaaottelija)

Aleksi Nurminen (s. 8. heinäkuuta 1992 Riihimäki) on suomalainen vapaaottelija ja urheiluselostaja. 
Nurminen voitti kansainvälisen vapaaotteluliiton, IMMAF:in, amatöörien maailmanmestaruuden vuonna 2014, voitettuaan ensin samana vuonna myös Suomen mestaruuden. Molemmat mestaruudet tulivat painoluokassa 77,1 kiloa.
Nurminen saavutti myös amatöörivapaaottelussa kultaa Suomen Sotilasurheiluliiton Kamppailupäivillä, painoluokassa 70,3kg. 
Nurminen otteli amatöörinä 22 ottelua, joista 19 oli voittoja, 2 tappiota ja 1 ratkaisematon. 
Nurminen on myös esiintynyt MTV3-kanavalla nähdyssä X-Factor-ohjelmassa, sen toisella tuotantokaudella vuonna 2018, mutta karsiutui kilpailusta sen kolmannella kierroksella. Nurminen esittää rap-musiikkia ja hänen ensimmäinen epävirallinen julkaisu ilmestyi Youtube-videopalveluun tammikuussa 2017.
Nurmisella on myös oma podcast-sarja nimeltä LeksaREC.
Ura.
Amatöörinä menestyksekkäästi otelleen Nurmisen ammattilaisura alkoi vuonna 2013, Finnish Open-mestari, Mikko Ahmalaa vastaan. Nurminen hävisi b-säännöillä käydyn ottelun enemmistöäänin, tuomareiden pisteillä.
Toisessa b-säännöin käydyssä ottelussa, Nurminen kohtasi lahtelaisen Patrik Pietilän. Nurminen voitti ottelun kaikin tuomariäänin.
Tämän jälkeen Nurminen siirtyi takaisin amatööriksi, mikä oli mahdollista B-säännöin käytyjen otteluiden takia.
Nurminen voitti keväällä 2014 Suomen mestaruuden, voittaen kaikki kolme otteluaan ennen täyttä aikaa ja kukistamalla finaalissa Kennet Mattssonin.
MM-kilpailut käytiin Las Vegasissa ja ne pidettiin UFC:n järjestämän, International Fight Week-tapahtuman yhteydessä, Mandalay Bay Convention Centerissä.
Nurminen otteli 4 ottelua viikon aikana ja yksikään otteluista ei mennyt täyteen aikaan. Finaalissa kukistui britti Josh McManus, ensimmäisessä erässä, giljotiinikuristuksella, ajassa 1:03.
Palattuaan takaisin ammattilaisotteluihin, Nurminen otteli voitokkaasti kolme kertaa, ennen kuin hävisi tuomariäänin tanskalaiselle Søren Bakille, joka ottelee nykyään Bellatorissa ja on kahden painoluokan mestari Cage Warriors-organisaatiossa.
Tappion jälkeen Nurminen otteli voitokkaasti kaksi kertaa Cage-organisaatiossa, joista viimeisin ottelu käytiin marraskuussa 2015. 
Nurminen kohtasi, vuonna 2016, suomalaisen UFC-veteraanin, Anton Kuivasen, lukkopainisäännöin käydyssä ”superottelussa”, Crest Professional Fighting Tournament-tapahtumassa ja voitti jatkoajalle venyneen ottelun.
Nurminen ei ole otellut vapaaottelua sitten vuoden 2015 ja on kärsinyt lukuisista terveysongelmista viime vuosina.
Ammattilaisottelut.
Thainyrkkeily ottelut.
Lähde: https://www.tapology.com/fightcenter/fighters/55109-aleksi-nurminen
Selostajana.
Nurmisen ura selostajana alkoi vuonna 2017 selostettuaan vapaaottelun sm-kilpailut. 
Nurminen on selostanut ja toiminut asiantuntija-kommentaattorina Cage-tapahtumissa Jani Rajalinin kanssa vuodesta 2018. Nurminen selostaa myös UFC-tapahtumia Viaplaylle ja Viasatille, yhdessä Rajalinin kanssa. 
Nurminen on myös selostanut englanniksi Cage-organisaation lähetyksiä Fight Networkille ja FITE TV:lle, yhdessä Michael Majalahden kanssa.
Rick Famuyiwa

Rick Famuyiwa (s. 18. kesäkuuta 1973 Berkeley, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Elämä.
Famuyiwan vanhemmat olivat kotoisin Nigeriasta. Hän syntyi Berkeleyssa ja kasvoi Concordissa, San Joséssa, Pohjois-Carolinassa, Los Angelesissa ja Inglewoodissa.
Famuyiwa on suorittanut tutkinnon Etelä-Kalifornian yliopiston elokuvakoulussa.
Isosuo

Isosuo on useamman suon nimi Suomessa:
Gentin yliopisto

Gentin yliopisto (; lyhyt: UGent), entinen "Rijksuniversiteit Gent" (tai RUG), on julkinen yliopisto, joka sijaitsee Gentin kaupungissa Belgian flaaminkielisessä alueella.
Yliopistossa on 40 217 opiskelijaa ja 5 783 työntekijää.
Historia.
Sen perusti vuonna 1817 Alankomaiden kuningas Vilhelm I. Perustamisestaan lähtien ranskaa opettanut yliopisto vaihtoi akateemisen kielen hollanniksi vuonna 1930, ja siitä tuli ensimmäinen oppilaitos Belgiassa, joka teki niin.
Vuonna 2017 yliopiston rehtorina aloitti Rik Van de Walle.
Organisaatio.
Yliopisto jakautuu 11 tiedekuntaan:
Yliopiston ensisijainen opetuskieli on hollanti, mutta se tarjoaa joitain jatko-opintoja englanniksi.
Lucía Etxebarria

Lucía Etxebarria (s. 1966) on espanjalainen kirjailija, joka on voittanut merkittäviä kirjallisuuspalkintoja: Nadal-palkinnon, Primavera-palkinnon ja vuonna 2004 Premio Planeta-palkinnon, jonka arvo on yli 600 000 euroa.
Etxebarrian ensimmäinen suosittu kirja kertoi Kurt Cobainista. Ensimmäinen romaani, "Amor, curiosidad, prozac y dudas", sai kehuja legendaariselta kirjailijalta Ana María Matutelta. Romaanien lisäksi Etxebarria on kirjoittanut käsikirjoituksia, runoja ja feministisiä esseitä. Varsinkin kahdessa ensimmäisessä romaanissa on omaelämäkerrallisia aineksia.
Etxebarria opiskeli Madridin yliopistossa englannin filologiaa ja journalismia. Hän opetti Skotlannissa Aberdeenin yliopistossa käsikirjoittamista.
Etxebarrian teoksia on käännetty 20 kielelle. Vuonna 2011 Etxebarria ilmoitti lopettavansa kirjojen julkaisun, koska ei saa korvauksia luvatta ladatuista sähköisistä kirjoista.
Sara Correia

Sara Correia (s. 27. toukokuuta 1993) on portugalilainen fadolaulaja.
Correia varttui fadolaulajien perheessä Marvilassa. Hän voitti 13-vuotiaana Grande Noite do Fado -kilpailun Lissabonissa. Pian tämän jälkeen hänet kutsuttiin laulamaan Casa de Linharesiin, jossa hän sai oppia Celeste Rodriguesilta, Jorge Fernandolta, Maria da Nazarélta ja muilta. Syyskuussa 2018 ilmestyi Correian ensimmäinen albumi "Sara Correia". Sen tuotti Diogo Clemente, ja albumi julkaistiin Universal Music Portugal -levymerkillä. Vuonna 2018 Correia sai ranskalaiselta ohjaajalta Joël Santonilta kutsun esittämään Amália Rodriguesin kappaleen "Grito" sarjaan "Une famille formidable". Diogo Varela Silva myös kutsui Correian esiintymään Severan roolissa elokuvaansa "Alfama em Si".
Vuonna 2019 Correia sai Play – Prémios da Música Portuguesa -palkintojenjaossa kaksi ehdokkuutta debyyttialbumillaan. Toisella studioalbumillaan, myös Diogo Clementen tuottamalla "Do Coraçãolla" (syyskuu 2020) Correia voitti Play-palkinnon parhaan fadoalbumin kategoriassa. Vuonna 2021 sama levy toi hänelle myös Latin Grammy -ehdokkuuden. Correia on esiintynyt kansainvälisesti lukuisissa maissa.
Palais Nikaïa

Palais Nikaïa on konserttisali ja monitoimiareena Nizzassa, Ranskassa. Se avattiin 4. huhtikuuta 2001, ja se sijaitsee viiden minuutin ajomatkan päässä Nizzan lentoasemalta. Konserttien lisäksi Palais Nikaïalla järjestetään erilaisia esityksiä, urheilutapahtumia ja kongresseja.
Palais Nikaïan kapasiteetti istumapaikkoineen on 6 250, mutta seisomapaikoilla kapasiteetti on 9 000.
Konserttisalissa järjestetään vuoden 2023 Lasten Eurovision laulukilpailu.
Beatriz da Conceição

Beatriz da Conceição (21. elokuuta 1939 Porto – 26. marraskuuta 2015) oli portugalilainen fadolaulaja.
Conceição asui Portossa, kunnes matkusti Lissaboniin ja aloitti esiintymisen fadotaloissa. Oleelliseksi innoituksen lähteekseen hän nimesi Lucília do Carmon. Conceição aloitti teatterissa laulamisen vuonna 1966. Hän tilasi sanoituksia monilta kirjoittajilta, esimerkiksi Ary dos Santosilta ja Fernando Tordolta lauluun "Fado da Bia". Conceição esiintyi portugalilaistaustaisille yhteisöille myös Yhdysvalloissa ja Kanadassa. 1990-luvulla hänet kutsuttiin esiintyjäksi moniin kansainvälisiin festivaaleihin. Hän esiintyi Filipe La Férian televisio-ohjelmissa "Grande Noite" (1990) ja "Cabaret" (1994). Vuonna 1996 Conceição kutsuttiin Paul Van Nevelin ja Huelgas Ensemblen "Tears of Lisbon" -hankkeeseen, jossa fadoteemoja yhdistettiin 1500-luvun portugalilaiseen musiikkiin. Hankkeessa oli mukana myös António Rocha, ja sen yhteydessä järjestettiin konserttikiertue Benelux-maissa.
Toukokuussa 2008 Conceiçãolle myönnettiin Amália Rodrigues -säätiön Carreira-palkinto. Saman kuukauden aikana hänen kunniakseen järjestettiin hänen kotikaupunkinsa Teatro Sá da Bandeirassa "Alma Lusitana" -näytös. Conceiçãon levytysten joukossa ovat "Sou um fado desta idade" (1996) ja "Beatriz da Conceição" (1997).
Johanna Lumme

Johanna Lumme (s. 1990) on suomalainen kuvataiteilija, kuvittaja ja kirjailija.
Lumme on kuvittanut muun muassa Siri Kolun kirjoja. "Viidakon väki" -sarjan aloittava, vuonna 2019 julkaistu "Viidakon väki ja suuri muutto" oli ensimmäinen kuvakirja, jonka Lumme on itse sekä kirjoittanut että kuvittanut. Lumme on kuvittanut myös peruskoulun oppikirjoja. Vuonna 2012 hän voitti Otavan oppikirjojen kuvituskilpailun, minkä jälkeen hän sai kuvitettavakseen "Seikkailujen aapisen". Vuonna 2022 Lumme palkitiin Kaarina Helakisa -palkinnolla. Vuonna 2023 Lumpeen kuvittama ja Siri Kolun kirjoittama "Hereiset: Yön salaisuus" oli Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkaana. Vuonna 2024 Lumpeen kuvakirja "Matka ikimetsän sydämeen" valittiin Arvid Lydecken -palkintoehdokkaaksi.
Márcia Condessa

Márcia Condessa (28. syyskuuta 1915 Monção – 1. heinäkuuta 2006) oli portugalilainen fadolaulaja.
Condessa muutti Lissaboniin työn perässä, koska hänellä ei ollut varaa opiskeluun. Hän lauloi alun perin Bica-ravintolassa. Vuonna 1938 "Canção do Sul" -lehti järjesti kevätkilpailun, jossa Condessa voitti ensipalkinnon. Hän aloitti esiintymisen lukuisissa fadotaloissa ja näytöksissä, kunnes avasi 38-vuotiaana oman Márcia Condessa -ravintolansa. Siellä esiintyivät Condessan itsensä lisäksi muiden muassa Celeste Rodrigues, Alcindo Carvalho, Teresa Nunes, Alfredo Marceneiro, Fernando Farinha ja Beatriz da Conceição.
Condessa jäi eläkkeelle laulajanuraltaan 1970-luvun puolessavälissä. Hänen ravintolansa ylläpitämistä jatkettiin samalla nimellä, kunnes se lakkasi 1990-luvulla toimimasta fadoesityspaikkana ja keskittyi pelkkään ravintolatoimintaan nimellä O Púcaro. Condessa esiintyi urallaan myös ulkomailla, kuten Brasiliassa ja Marokossa. Ainoan CD-julkaisunsa hän teki "Fados do Fado" -kokoelmaan. Siinä julkaistiin neljä laulajan Alvorada-yhtiölle vuonna 1962 äänittämää kappaletta: "Embuçado", "Fado menor (quadras soltas)", "Canção do Mar" and "Fado das Caravelas". Condessa kuoli 90-vuotiaana ja tuli haudatuksi synnyinpaikkaansa Monçãoon.
Arne Skaug

Arne Skaug (6. marraskuuta 1906 Horten – 4. maaliskuuta 1974 Kööpenhamina) oli norjalainen taloustieteilijä, diplomaatti ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan ulkomaankauppa- ja merenkulkuministerinä 1955–1962. Vuosina 1962–1968 hän oli Norjan suurlähettiläs Lontoossa ja Dublinissa sekä 1968–1974 Kööpenhaminassa. Hän myös johti Norjan tilastokeskusta 1946–1948.
Jenni Jussila

Jenni Jussila (s. 24. elokuuta 1985 Raahe) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Jussila edusti urallaan Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Pattijoen Urheilijoita, [Oulun Lippo (naisten pesäpallo)|[Oulun Lippoa]], Porin Pesäkarhuja, Tyrnävän Tempausta ja Kempeleen Kiriä. Jussila saavutti yhden SM-pronssin kaudella 2006. Hän pelasi ulkokentällä ykkösvahtina. 
Jussila pelasi 163 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja 17 tavallista juoksua, toi 122 juoksua ja keräsi 513 kärkilyöntipistettä. Jussila pelasi 39 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden tavallisen juoksun, toi 21 juoksua ja keräsi 108 kärkilyöntipistettä.
Nils Lysø

Nils Kristian Lysø (3. syyskuuta 1905 Jøssund – 7. heinäkuuta 1977) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1958–1965 ja toimi Norjan kalastusministerinä 1955–1963. Vuosina 1945–1953 hän oli Jøssundin pormestari ja 1963–1974 Etelä-Trøndelagin maaherra.
Toten Idag

Toten Idag on norjalainen vuonna 2019 perustettu verkkolehti, jonka uutisointi kattaa Østre Totenin ja Vestre Totenin kunnat. Sen omistaa "Oppland Arbeiderblad", joka kuuluu Amedia-konserniin.
Norsunluurannikon ralli 1982

Norsunluurannikon ralli 1982 (viralliselta nimeltään "14. Marlboro Rallye Côte d'Ivoire") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1982. Kilpailu järjestettiin 27. lokakuuta –1. marraskuuta 1982 Abidjanissa. Kilpailu oli kauden toiseksi viimeinen. Kilpailu ajettiin avoimilla tieosuuksilla, joilla oli 54 aikatarkastuspistettä. Reitin kokonaispituus oli . 
Michèle Mouton kilpaili mestaruudesta ja oli yli tunnin johtoasemassa kun hänen Audiinsa vaihdettiin vaihdelaatikko. Myös polttoaineen ruiskutusjärjestelmä vaihdettiin kun auto ei käynnistynyt. Auto ei ollut samanlainen ajaa kuin ennen korjauksia ja tekniikkaongelmien johdosta hän ajoi ulos. Mouton joutui keskeyttämään toisen ulosajon jälkeen sumussa ja nuottikirjan kadottua ensimmäisessä ulosajossa. Tämän seurauksena kuljettajien maailmanmestaruus meni Röhrlille ja Mouton jäi toiseksi mestaruustaistelussa. Hannu Mikkolan kartanlukijana oli Audin tallin pääinsinööri Roland Gumpert ja Mikkolan tavallinen kartanlukija Arne Hertz toimi kartanlukijana Stig Blomqvistille. Gumpert oli kilpailussa sairaana, ei ollut kokenut nuottien luvussa eikä voinut valvoa tallin huoltotoimintoja.
Norsunluurannikon rallista sai kaudella 1982 vain kuljettajien pisteitä eikä valmistajien pisteitä. Kilpailuun lähti 51 autokuntaa, joista kuusi pääsi maaliin. Ennen kilpailua oli vaarana, että ilmoittautuneiden osallistujien määrä jäisi alle vaaditun 50:n jotta kilpailu voisi pysyä kalenterissa myös seuraavana vuonna. Kilpailuun kuitenkin saatiin 51 ilmoittautunutta osallistujaa, joista enää 16 oli jäljellä kun ensimmäinen neljästä etapista oli takana.
Kilpailun ensimmäinen etappi vei lähtöpaikasta Abidjanista Yamoussoukroon. Toinen ja kolmas lähtivät ja päättyivät Yamoussoukroon. Neljäs etappi johti takaisin Abidjaniin.
Arjun Appadurai

Arjun Appadurai (s. 1949 Bombay, Intia) on intialais-yhdysvaltalainen antropologi, joka on toiminut median, kulttuurin ja viestinnän professorina New Yorkin yliopistossa vuoden 2009 alusta lähtien. Hänet tunnetaan etenkin globalisaation tutkijana.
Appadurai valmistui kandidaatiksi Brandeisin yliopistossa ja valmistui maisteriksi ja väitteli tohtoriksi Chicagon yliopistossa. Ennen siirtymistään New Yorkiin hän toimi professorina myös Pennsylvanian yliopistossa, Chicagon yliopistossa, Yalen yliopistossa ja The New School -yliopistossa.
Kylmäkosken työväentalo

Kylmäkosken työväentalo on Akaan Kylmäkosken taajamassa sijaitseva työväentalo.
Historiaa.
Kylmäkosken työväenyhdistys perustettiin vuonna 1902. Yhdistys sai Vanhanhautaan tilan omistajalta Bertta Faveinilta lahjaksi tontin työväentalon rakentamiseksi vuonna 1906. Kartanon poika oli suunnitellut saavansa työväen kannatuksen eduskuntavaaleissa. Kun yhdistys ei asettanutkaan poikaa kansanedustajaehdokkaakseen, kartanon omistaja vaati lahjakirjan mitätöimistä. Kihlakunnanoikeus katsoi lahjoituksen kuitenkin lailliseksi ja yhdistys sai pitää tontin omanaan. Yhdistys osti Uudenhautaan ja Vanhanhautaan kartanoiden yhteisen meijerirakennuksen, joka siirrettiin tontille. Tontti tasattiin ja perustukset tehtiin talkoilla. Rakennus teetettiin urakalla vesikattoon asti ja loput tehtiin taas talkoilla. Vihkiäisiä vietettiin marraskuussa 1907.
Sisällissodan jälkeen suojeluskuntalaiset takavarikoivat työväentalon ja haastoivat yhdistyksen oikeuteen vaatien korvauksia mm. punakaartilaisten voin ottamisesta meijeriltä. Yhdistys voitti jutun ja talo saatiin takaisin keväällä 1919. Takavarikon aikana suojeluskuntalaiset käyttivät taloa majapaikkanaan ja rakensivat tontille ulkohuonerakennuksen, johon tuli aitta, kaksi varastoa, talli kahdelle hevoselle ja käymälät. Työväenyhdistys oli hankkinut rakennusaineet jo aiemmin ja rakentaminen teetettiin pakkotyönä työväenliikettä lähellä olevilla työläisillä, jotka eivät kuuluneet punakaartiin eivätkä joutuneet vankilaan. Ulkorakennuksen päässä sijainnut aitta purettiin vuonna 1974.
Rakennus.
Työväentalo on hirsirunkoinen. Se vuorattiin laudoilla ja maalattiin punaiseksi vuonna 1939. Alkuperäisenä katteena oli päre, joka vuosina 1952 ja 1954 vaihdettiin peltiin. Sisäseinät olivat aluksi vuoraamattomat. Vuonna 1936 seinien alaosa paneloitiin ja yläosaan laitettiin kartonki. Vuonna 1975 tilalle laitettiin lastulevy ja kartonki.
Taloa on kunnostettu pitkin 2000-lukua: vuonna 2008 talo liitettiin kunnan vesi- ja viemäriverkkoon, vesikatto uusittiin konesaumatuksi peltikatoksi vuonna 2015 ja sali remontoitiin 2016. Talossa on juhlasali näyttämöineen, takkahuone, ravintola, keittiö, eteinen ja vaatesäilytys. Betonirakenteissa alakerrassa sijaitsevat wc-tilat ja varastot. lämmitysjärjestelmänä on puuhella, takka ja 3 kamiinaa.
Nykyinen toiminta.
Oman käytön lisäksi talolla järjestetään erilaisia tilaisuuksia ja tapahtumia, mm. perhejuhlia, kokouksia, jumalanpalveluksia ja kesäleirejä.
Lähteet.
Sandra Andersen Eira

Sandra Andersen Eira on norjalainen ja saamelainen poliitikko. Hän oli Norjan saamelaiskäräjien jäsen vuosina 2017–2021.
Helmikuussa 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan Andersen Eira värväytyi Ukrainassa muodostettuun kansainväliseen aluepuolustuslegioonaan. Moskovalainen oikeusistuin antoi hänestä pidätysmääräyksen ja ilmoitti vangitsevansa hänet poissaolevana huhtikuussa 2024.
Eksoottinen lemmikki

Eksoottinen lemmikki tarkoittaa perinteisistä lemmikeistä poikkeavaa, lemmikkinä pidettävää eläintä.
Eksoottisuuden määritelmä vaihtelee lähteen mukaan. Esimerkiksi eläinlääkäriasemien toimenkuvauksissa jopa kaikki lemmikit koiraa ja kissaa lukuun ottamatta voidaan lukea eksoottisiksi. Tämä jättäisi eksoottisiksi lemmikeiksi niinkin tutut eläimet kuin kanit, marsut, hamsterit, rotat ja hiiret. Yleisesti hyötykäytössä pidettyjä eläimiä, kuten hevosia, vuohia, lampaita, sikoja, hanhia, ankkoja tai kanoja ei yleensä pidetä eksoottisina, mutta niistä voi olla eksoottisena pidettyjä rotuja. Samoin kana- tai vesilinnuissa voi olla eksoottisempia lajeja kuin kesykana, -ankka ja -hanhi, esimerkiksi koristelintuina pidetyt kulta- tai platinafasaani.
Suomessa toimii Suomen eksoottisten eläinten harrastajayhdistysten liitto ry, joka antaa jäsenyhdistyksiensä itse määrittää, onko eläin eksoottinen vai ei. Tällä hetkellä yhdistyksen pariin kuuluvat fretit ja haisunäädät, lemmikkisiilit, kalat, matelijat, sammakkoeläimet, selkärangattomat, sisällä pidettävät lemmikkilinnut sekä jyrsijöistä chinchilla. Näiden lisäksi Suomessa eksoottiseksi luettavina voisi pitää sokerioravia ja kotipäästäisopossumeja sekä tavallisuudesta poikkeavia jyrsijälajeja, kuten tuuheahäntähyppymyyrä tai kääpiöhiiret.
Maailmalla, jossa lemmikkiharrastuksen piirissä oleva lajikattaus on Suomea huomattavasti laajempi, voi eksoottisten lemmikkien pariin kuulua lajeja, joita ei Suomessa saa edes pitää lemmikkinä. Näitä voivat olla esimerkiksi kädelliset ja isot kissapedot, joiden pito on yksityisiltä ihmisiltä Suomessa kielletty. Nykyään on kiellettyä myös haisunäätien pito, mutta ennen kieltoa hankitut yksilöt saa pitää niiden elämän loppuun saakka.
H’olodnohirsko-Zavodska-linja

H’olodnohirsko-Zavodska (, ) on Harkovan metron ensimmäinen linja. Linjan ensimmäinen vaihe avattiin 23. elokuuta 1975.
Linjalla on 13 asemaa, ja sen pituus on 17,3 kilometriä.
Historia.
Neuvostoliiton ministerineuvosto hyväksyi suunnitelman Harkovan metron ensimmäiseksi vaiheeksi vuonna 1967. Metron rakennustyöt alkoivat heinäkuussa 1968. Linjan ensimmäinen vaihe H’olodna hora – Turboatom avattiin 23. elokuuta 1975. Toinen osa Turboatomilta eteenpäin Industrialnaan avattiin 11. elokuuta 1978. 
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen joillekin asemille on annettu uudet nimet vanhojen, neuvostoaikaisten nimien tilalle:
Asemat.
Linjan asemat lännestä itään ovat:
Saltivska-linja

Saltivkan linja (, ) on Harkovan metron toinen linja. Linjan ensimmäinen vaihe avattiin 10. elokuuta 1984. Linja on nimetty Saltivkan asuinalueen () mukaan.
Linjalla on kahdeksan asemaa, ja sen pituus on 10,2 kilometriä.
Historia.
Neuvostoliiton ministerineuvosto hyväksyi suunnitelman Harkovan metron toiseksi linjaksi vuonna 1976 vuosi ensimmäisen linjan, H’olodnohirsko-Zavodska-linjan avaamisen jälkeen. Linjan ensimmäinen vaihe Akademika Barabašova – Istorytšnyi muzei avattiin 10. elokuuta 1984. Toinen osa Istorytšnyi muzeilta eteenpäin Herojiv Pratsiin avattiin 24. lokakuuta 1986. 
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen joillekin asemille on annettu uudet nimet vanhojen, neuvostoaikaisten nimien tilalle:
Asemat.
Linjan asemat koillisesta lounaaseen ovat:
Titane

Titane on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut ranskalais-belgialainen kauhudraamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Julia Ducournau. Sen pääosia esittävät Vincent Lindon, Agathe Rousselle, Garance Marillier ja Laïs Salameh.
Elokuvan keskiössä ovat pakomatkalla oleva tappaja Alexia, jolla on titaanilevy päässään, sekä palomies Vincent, joka luulee Alexian olevan hänen kadonnut poikansa.
"Titane" sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 2021, missä se palkittiin Kultaisella palmulla. Voiton myötä Ducournausta tuli toinen naisohjaaja, joka ollaan palkittu kyseisellä palkinnolla. Elokuva sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta ja se valittiin Ranskasta kilpailemaan parhaan kansainvälisen elokuvan Oscarista, mutta se ei päässyt ehdolle.
Oleksijivska-linja

Oleksijivska (, ) on Harkovan metron kolmas linja. Linjan ensimmäinen vaihe avattiin 6. toukokuuta 1995.
Linjalla on yhdeksän asemaa, ja sen pituus on 11,1 kilometriä.
Historia.
Linjan ensimmäinen vaihe Naukova–Metrobudivnykiv avattiin 6. toukokuuta 1995. Laajennusosa Naukovalta eteenpäin 23 Serpnjalle asti avattiin 21. elokuuta 2004. Oleksijivskan asema avattiin 21. joulukuuta 2010 ja Peremohan asema 19. elokuuta 2016.
Metrobudivnykivin aseman nimi oli vuosina 2000–2016 "Metrobudivnykiv imeni H. I. Vaštšenka" (, ). Arh’itektora Beketovan aseman nimi oli vuoteen 2016 asti "Ploštša Povstannja" (, ).
Asemat.
Linjan asemat pohjoisesta etelään ovat:
Velykyi Burluk

Velykyi Burluk () on Itä-Ukrainassa Harkovan alueen itäosissa, Donetsin Velykyi Burluk -sivuhaaran varrella sijaitseva kylä ja aiempi kaupunkityyppinen taajama. Väkiluvuksi arvioitiin 3 656 (1.1.2021). 
Vuoden 2001 väestönlaskennassa taajamassa oli 5 007 asukasta, joista enemmistö oli ukrainalaisia. Heinäkuun 2020 aluehallinnolliseen uudistukseen saakka taajama oli Velykyi Burlukin piirin hallintokeskus, mutta piirejä yhdistettäessä siitä tuli osa 133 135 asukkaan (2021) Kupjanskin piiriä. Velykyi Burlukilla oli kaupunkityyppisen taajaman asema vuosina 1963-2024. Ukraina lakkautti tammikuussa 2024 kaupunkityyppiset taajamat osana Neuvostoliittoon liittyvistä käsitteistä luopumista, jolloin paikkakunnan asema muuttui kyläksi.
Velykyi Burlukista on 108 kilometriä aluekeskus Harkovaan. Venäjän Belgorodin alueen rajalle on matkaa maanteitse noin 34 kilometriä. Taajaman itäpuolelta sen ohittaa Belgorodista Kupjanskiin kulkeva rautatie. Velykyi Burlukin taajamassa on linja-autoasema ja kotiseutumuseo.
Amerikkalaisen Maxar Technologies -yhtiön kaukokartoitusaineisto kertoi, että Venäjä oli koonnut – osana hyökkäystänsä Ukrainaan – 13 kilometrin mittaisen sotilaskolonnan 8. (11.) huhtikuuta 2022 taajamaa kohti johtavalle tieuralle Valuikin ja Belgorodin alueen rajan välillä.
Elektroejakulaatio

Elektroejakulaatio on menetelmä, jolla otetaan sähköisellä stimulaatiolla siemennestettä sukukypsiltä urosnisäkkäiltä. Toimenpidettä käytetään eri lajien jalostusohjelmissa ja tutkimustarkoituksiin sekä miesten siemensyöksyhäiriöiden hoidossa. 
Elektroejakulaatiota käytetään myös ihmisillä hedelmöityshoidoissa. Ihmisillä sähköejakulaatio suoritetaan yleensä yleispuudutuksessa Siinä sähköinen anturi työnnetään peräsuoleen eturauhasen viereen.
Tomorrow’s Modern Boxes

Tomorrow's Modern Boxes on Radioheadin laulajan Thom Yorken sooloalbumi, joka julkaistiin 26. syyskuuta 2014.
Suspiria (soundtrack)

Suspiria on Radioheadin laulajan Thom Yorken sooloalbumi, joka julkaistiin 26. lokakuuta 2018.
Palats Ukrajinan metroasema

Palats Ukrajina () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 29. joulukuuta 1984.
Vuoteen 1991 asti asema tunnettiin nimellä Tšervonoarmijska ().
Kramatorskin rautatieasema

Kramatorskin rautatieasema () on rautatieasema Ukrainassa, josta lähtee kaukojunia Kiovaan ja Odessaan.
Asemalle osui OTR-21 Totška -ballistinen ohjus Venäjän hyökkäyssodassa huhtikuussa 2022, jolloin ainakin 50 ihmistä sai surmansa ja yli 100 loukkaantui. Donetskin alueen kuvernöörin mukaan Venäjä aikoo estää siviilien evakuoinnin.
Anima

Anima on Radioheadin laulajan Thom Yorken sooloalbumi, joka julkaistiin 27. kesäkuuta 2019.
Lybidskan metroasema

Lybidska () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 29. joulukuuta 1984.
Kymmenlonkeroiset

Kymmenlonkeroiset (Decapodiformes) on mustekaloihin kuuluva ylälahko, jonka edustajilla on kahdeksan suulonkeron lisäksi kaksi pyyntilonkeroa.
Luokittelu.
Kymmenlonkeroiset on aiemmin jaettu kahteen lahkoon, jotka ovat seepiat (Sepioidea) ja kalmarit (Teuthoidea). Fylogeneettiset tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että molemmat lahkot ovat polyfyleettisiä eli epäluonnollisia. Myöhemmin seepioiden lahkosta on erotettu kolme uutta lahkoa: Idiosepida, Sepiida ja Spirulida. Samaan tapaan kalmarit jaetaan nykyään seuraaviin lahkoihin: Bathyteuthida, Myopsida ja Oegopsida.
Kymmenlonkeroiset jaetaan nykyään alla oleviin lahkoihin. Värijako seuraa vanhaa luokitusta.
Demijivskan metroasema

Demijivska () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 15. joulukuuta 2010.
Yoga Horror

Yoga Horror on Babelin debyyttialbumi, joka julkaistiin 4. maaliskuuta 2022.
Holosijivskan metroasema

Holosijivska () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 15. joulukuuta 2010.
Vasylkivskan metroasema

Vasylkivska () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 15. joulukuuta 2010.
Killinkosken työväentalo

Killinkosken työväentalo on Virtain Killinkosken kylässä sijaitseva työväentalo. Talo sijaitsee valtakunnallisesti merkittävässä Killinkosken tehdasyhdyskunnan rakennetussa kulttuuriympäristössä.
Historiaa.
Toisveden työväenyhdistys perustettiin Forssan kokouksen innoittamana vuodenvaihteessa 1903—1904. Yhdistyksen yhteyteen perustettiin oma kirjasto, naisjaosto, raittiusseura, puhujaseura, näytelmäkerho, urheilukerho, torvisoittokunta ja Punakaarti (1906). Yhdistys perusti myös oman käsinkirjoitetun sanomalehden. Yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen syyskuussa 1904. jäseniä oli 55 henkeä, joista puolet (27) oli naisia. Yhdistys vaihtoi nimekseen Killinkosken työväenyhdistys vuonna 1914.
Rakennus.
Työväentalo valmistui Aittonemeltä vuokratulle tontille vuonna 1908. Tupaantuliaisia vietettiin 19. heinäkuuta 1908. Työväentalon viereen yhdistys rakensi toisen talon, jonka se vuokrasi Virtain Osuuskaupalle. 
Vuosina 1914–1916 työväentalo toimi venäläisten linnoitustyöntekijöiden majoitustilana. Vaasan läänin kuvernöörin määräyksestä työväentalon ovet olivat suljettuina vuosina 1917–1918. Aseita etsiessään suojeluskunta hajotti ja tuhosi talon irtaimistoa. Yhdistys sai talonsa takaisin 15. helmikuuta 1919, kunnosti sen ilkivallan jäljiltä ja aloitti toiminnan uudelleen.
Talo on hirsirunkoinen ja rankorakenteinen. Rakennus vuorattiin laudoilla vuonna 1960. Samalla alkuperäinen pärekatto muutettiin peltikatoksi. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen sekä huoneen ja keittiön asunto.
Nykyinen toiminta.
Yhdistyksen oma talon käyttö on vähäistä, mutta muut toimijat käyttävät tiloja, koska talo sijaitsee keskeisellä paikalla kylän keskustassa ja talon sali näyttämöineen on suuri. Talolla on järjestetty juhlia, erilaisia tilaisuuksia ja bingotapahtumia. Talolla harrastavat muun muassa urheiluseura, tanssikerho ja näytelmäpiiri. Kahvila on ajoittain toiminut keskioluen anniskelupaikkana. Työväentaloa on käytetty myös äänestyspaikkana.
Balaklija

Balaklija (; vuosina 1817–1891 "Novoserpuh’iv") on kaupunki Harkovan alueella Ukrainassa. Se sijaitsee Donets-joen varrella, maanteitse (eurooppatie 40:n kautta) 94 kilometriä Harkovasta kaakkoon. Vuonna 2021 (2013) kaupungissa oli 26 921 (51 500) asukasta. Vuonna 2001 väkiluku oli 32 408. Tuolloin asukkaista ukrainalaisia oli 72,6 prosenttia, venäläisiä 25,9 prosenttia, valkovenäläisiä 0,7 prosenttia ja muita 0,8 prosenttia.
Asutuksen perustivat vuonna 1663 Donetsin vastarannalta tulleet kasakat. Nimi on peräisin Donetsin Balaklija-sivuhaarasta, joka yhtyy Donetsiin paikkakunnalla. Donetsin varteen rakennettiin linnoitettu varustus. Vuosien saatossa paikkakunnasta muodostui yksi tärkeistä linnakkeista Venäjän keisarikuntaan kohdistuneita, etelästä Krimin suunnalta tulevia tataarien hyökkäyksiä vastaan. Vuosina 1817–1891 paikkakunnan nimenä oli "Novoserpuh’iv" (sinne sijoitetun Serpuh’ivin rykmentin mukaan). Vuonna 1886 asukkaita oli 3 112. Vuonna 1923 Balaklijasta tuli piirikeskus. Kaupungiksi se nimettiin vuonna 1938.
Kaupunki oli ennen heinäkuun 2020 aluehallinnollista uudistusta Balaklijan piirin keskus. Uudistuksessa tämä piiri liitettiin osaksi aiemmasta laajennettua Izjumin piiriä.
Kaupungin läpi kulkee Harkovasta kaakkoon kohti Lymanin risteysasemaa johtava Ukrainan rautateiden rataosuus.
Balaklijassa on sijainnut suuri asevarikko. 23. maaliskuuta 2017 asevarikolla sattui hyvin mittavia räjähdyksiä. Yksi ihminen kuoli ja viisi loukkaantui. 20 000 ihmistä evakuoitiin räjähtävien ammusten ja niiden kappaleiden sinkouduttua satoja metrejä. Yli puolet asevarikkoon varastoiduista ammuksista tuhoutui. Tapahtuman alkusyystä ei ollut täyttä varmuutta. Vuonna 2015 alueella yritettiin sytyttää tulipalo droneiskun avulla, ja droneiskua pidettiin mahdollisena myös 2017. Tapahtumahetkellä Venäjän tukemat kapinallisjoukot ja Ukrainan asevoimat taistelivat noin 100 kilometrin päässä. Tältä varikolta toimitettiin ammuksia Ukrainan joukoille. Alkuvuodesta 2018 varikolla syttyi ruohikkopalo, jonka alkusyynä pidettiin tutkimuksien pohjalta dronehyökkäystä tai muuta tihutyötä.
Osana hyökkäyssotaansa Venäjä on kohdistanut kaupunkiin vihamielisyyksiä maaliskuussa 2022. Kaupunkia on pommitettu lisäksi esimerkiksi 10. huhtikuuta 2022.
Kristi Raik

Kristi Raik (s. 17. kesäkuuta 1975 Tallinna) on virolainen ulkopolitiikan asiantuntija.
Raik syntyi Tallinnassa vuonna 1975 ja muutti vuonna 1990 vanhempiensa kanssa Suomeen. Hän valmistui ylioppilaaksi neljä vuotta myöhemmin Kankaanpään lukiosta, ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Turun yliopistosta vuonna 2004. Hän on työskennellyt Suomen Ulkopoliittisessa instituutissa, Euroopan unionin neuvoston sihteeristön jäsenenä, Turun yliopiston kansainvälisen politiikan dosenttina ja helmikuusta 2018 Kansainväliseen puolustus- ja tutkimuskeskukseen (RKK/ICDS) kuuluvan Viron ulkopoliittisen instituutin johdossa. Hän on myös vieraillut tutkijana Brysselin Centre for European Policy Studiesissa ja Kiovan International Centre for Policy Studiesissa.
Raikin julkaisuihin kuuluu tieteellisiä tekstejä, raportteja ja analyysejä, joiden aiheet liittyvät eurooppalaiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Hän on myös ollut usein asiantuntijana television ajankohtaisohjelmissa.
Kristi Raikilla on aviopuoliso ja kaksi lasta.
Christine Lambrecht

Christine Lambrecht (s. 19. kesäkuuta 1965 Mannheim, Länsi-Saksa) on saksalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimi Saksan puolustusministerinä joulukuusta 2021 tammikuuhun 2023. Puolustusministeri on rauhan aikana Saksan puolustusvoimien ylipäällikkö.
Lambrecht toimi Merkelin IV hallituksessa perheministerinä sekä oikeus- ja kuluttaja-asioista vastaavana ministerinä. Kansanedustajana Lambrecht oli vuosina 1998–2021.
Lambrecht on koulutukseltaan juristi. Hän on opiskellut Mannheimin yliopistossa ja Mainzin yliopistossa.
Lambrecht erosi Olaf Scholzin hallituksen puolustusministerin tehtävistä tammikuussa 2023. Taustalla olivat epäilyt ministerin kyvystä hoitaa Saksan armeijan uudistuksia ja maan aselahjoituksia Ukrainaan Venäjän sotiessa Ukrainassa.