tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Liikkumisesteisen pysäköintitunnus

Liikkumisesteisen pysäköintitunnus on viranomaisen myöntämä ajoneuvon pysäköintiin tarkoitettu lupa.
Suomessa pysäköintitunnuksia myöntää Liikenne- ja viestintävirasto Traficom. Tunnus kelpaa kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Tunnuksen myöntämisen edellytykset.
Liikkumisesteisen pysäköintitunnuksia myönnetään henkilöille, joilla on sairaudesta tai vammasta johtuva ominaisuus joka estää henkilöä kävelemästä itsenäisesti, liikkumista vaikeuttava sairaus tai vamma joka kuuluu vähintään haittaluokkaan 11, tai jonka näkökyky on vähintään haittaluokan 17 mukainen. Tunnuksen voi saada myös vaikeasti vammaista henkilöä säännöllisesti kuljettava henkilö tai saattaja.
Tunnus myönnetään, jos sen edellytykset täyttyvät lääkärin myöntämän lausunnon perusteella. Jos henkilöllä on pysyvä haitta, pysäköintilupa myönnetään 10 vuodeksi. Muissa tapauksissa lupa myönnetään lääkärin lausunnossaan määrittämäksi ajaksi.
Yhdellä henkilöllä voi olla vain yksi pysäköintilupa kerrallaan. Pysäköintitunnusta voi hakea myös ajokortiton henkilö. Pysäköintitunnus tulee pysäköinnin ajaksi sijoittaa näkyvälle paikalle ajoneuvon tuulilasin sisäpuolelle niin, että se on ulkoapäin luettavissa.
Pysäköintitunnuksella pysäköintiin liittyvät säännöt.
Pysäköintitunnuksella saa pysäköidä liikennemerkeillä osoitetuista kielloista tai rajoituksista huolimatta
Ajoneuvoa ei saa pysäyttää eikä pysäköidä sellaiseen paikkaan eikä siten, että siitä aiheutuu vaaraa tai että liikenne tarpeettomasti estyy tai häiriytyy. Ajoneuvoa, jossa on liikkumisesteisen pysäköintitunnus, ei kuitenkaan saa pysäköidä sellaiselle alueelle tai paikalle, joka on osoitettu liikennemerkillä vain tiettyjen ajoneuvojen pysäköintiin, esimerkiksi vain linja-autoille. Jos yksityisellä alueella oleva pysäköintipaikka on merkitty varattu-kyltillä jollekin tietylle henkilölle tai ajoneuvolle, ei siihen ole lupa pysäköidä liikkumisesteisen pysäköintitunnuksella.
Pyörätuolisymbolilla merkitylle pysäköintipaikalle pysäköiminen on sallittua vain liikkumisesteisen pysäköintitunnuksella.
Vantaan oikeustalo

Vantaan oikeustalo on Vantaan Veromiehen kaupunginosassa sijaitseva, erityisesti Itä-Uudenmaan käräjäoikeuden käyttämä rakennus. 
Nykyinen oikeustalo on tilapäisesti, maaliskuusta 2020 lähtien muutamaksi vuodeksi käräjäoikeudelle vuokrattu toimistorakennus. Tätä aiemmin käräjäoikeus toimi Tikkurilan Kielotiellä kiinteistössä, jossa sijaitsi myös Itä-Uudenmaan poliisilaitoksen pääpoliisiasema. Poliisiasema purettiin ja oikeustalo peruskorjataan. Poliisiaseman tontille rakennetaan oikeustalon lisärakennus, jonka on määrä valmistua vuonna 2026.
Missä olit, kun?

Missä olit, kun? on MTV3-kanavalla esitettävä ohjelmasarja, jossa kerrattiin lähihistorian merkittäviä uutistapahtumia. Ohjelman ensimmäisen tuotantokauden viisi ensimmäistä jaksoa esitettiin huhti-toukokuussa 2021 ja loput viisi elo-syyskuussa 2021. Neliosainen toinen kausi esitettiin alkuvuodesta 2023. Ohjelman kolmas kausi esitettiin tammikuussa 2024.
Ohjelmaa juontavat MTV:n uutisankkurit Kirsi Alm-Siira, Maija Lehmusvirta, Ripsa Koskinen-Papunen, Jan Andersson, Keijo Leppänen, Jaakko Loikkanen, Teemu Niikko ja Teresa Meriläinen-Aho. Uutistapahtumia olivat muistelemassa myös muun muassa Tarja Halonen, Urpo Martikainen, Kari Lumikero, Alviina Alametsä ja Timo Soini.
Bruno Dreossi

Bruno Dreossi (s. 11. heinäkuuta 1964 Monfalcone) on italialainen ratameloja. Hän saavutti Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 pronssia 500 metrin kajakkikaksikossa parinaan Antonio Rossi. Soulin kesäolympialaisissa 1988 Dreossi kilpaili Alessandro Pierin kanssa 1 000 metrin kajakkikaksikossa karsiutuen välierissä. Dreossi saavutti Välimeren kilpailuissa kaksi hopeamitalia 500 metrin kajakkikaksikossa Ateenassa 1991 ja Languedoc-Roussillonissa 1993.
Huikun satama

Huikun satama on Hailuodon Huikussa sijaitseva satama. Satamaa ylläpitää, hoitaa ja venepaikkoja vuokraa Hailuodon kunta.
Huikun satamassa on 8 peräpojupaikkaa, 8 aisapaikkaa ja 3 kylkipaikkaa eli yhteensä 19 venepaikkaa sekä veneenlaskuluiska. Väylän syvyys on noin 2 metriä. Satamaan on bussiyhteys, kahvila, kierrätyspiste, opastus ja kioski.
Huikun satamasta liikennöi lautta Hailuodon ja Oulunsalon Riutunkarin välillä.
Marjaniemen satama

Marjaniemen satama on Hailuodon Marjaniemessä sijaitseva venesatama. Satamaa ylläpitää, hoitaa ja venepaikkoja vuokraa Hailuodon kunta.
Marjaniemen satamassa on 31 aisapaikkaa, 16 peräankkuripaikkaa sekä 9 kylkipaikkaa, eli yhteensä 56 venepaikkaa sekä veneenlaskuluiska. Väylän syvyys on noin 4 metriä.
Hailuodon Majakkapihassa on muun muassa majoituskohteita, rantasauna, savusauna, kahvila sekä Marjaniemen majakka.
Magnus Mikael von Kothen

Magnus Mikael (Michael) von Kothen (11. heinäkuuta 1860 Helsinki – 3. elokuuta 1942) oli suomalainen vapaaherra, everstiluutnantti ja valtiopäivämies.
Von Kothenin vanhemmat olivat vapaaherra Adolf Fredrik Josef von Kothen ja Sofia Carolina Alexandrine Hisinger ja puolisot Hilma Alexandra Lundström ja Marie Jägerhorn af Spurila. Von Kothen kävi Haminan kadettikoulua, siirrettiin 1880 paashikouluun Pietariin ja sieltä tuli vänrikkinä henkikaartin jääkärirykmenttiin, jossa hän yleni kapteeniksi. Hän toimi vuodesta 1890 kenraalikuvernööri Heidenin adjutanttina ja pysyi adjutanttina Bobrikovin alkuajoilla. Sotapalveluksesta hän erosi 1899 kun hän ei halunnut palvella Bobrikovia ja hän sai everstiluutnantin arvon. Von Kothen oli 1892 suorittanut hallintotutkinnon ja hän palveli sittemmin senaatissa ja tullihallituksessa. Sortovuosien aikana hän osallistui muun muassa Fria ordin toimintaan.
Von Kothen oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Tim Brabants

Jules Timothy Brabants (s. 23. tammikuuta 1977 Chertsey) on brittiläinen ratameloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Brabants saavutti olympiakultaa Pekingin olympialaisissa.
Brabants osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Sydneyn olympialaisissa 2000, jolloin hän osallistui kajakkiyksikön 1000 metrin kilpailuun. Hän saavutti olympiapronssia hävittyään voittajalle hieman alle kaksi sekuntia. Neljä vuotta myöhemmin hän osallistui Ateenan olympialaisissa jälleen 1000 metrin kilpailuun. Hän oli lopputuloksissa viides. Pekingin olympialaisissa 2008 Brabants kilpaili sekä 500 että 1000 metrin kajakkiyksikössä. 500 metrin kilpailussa hän oli kolmas häviten voittajalle hieman alle puoli sekuntia. Brabants voitti 1000 metrin kilpailun noin sekunnin erolla toiseksi sijoittuneeseen Eirik Verås Larseniin. Viimeisen kerran Brabants oli mukana Lontoon olympialaisissa 2012, jolloin hän kilpaili vain 1000 metrin kajakkiyksikön kilpailussa. Hän oli lopputuloksissa kahdeksas.
Olympiamitalien lisäksi Brabants on saavuttanut neljä mitalia maailmanmestaruuskilpailuissa, joista yksi on kultaa. Hän saavutti maailmanmestaruuden vuonna 2007 kajakkiyksikön 1000 metrin kilpailusta. Hänellä on myös neljä Euroopan-mestaruutta ja kaksi EM-hopeaa.
Johannes Wilhelm von Nandelstadh

Johannes Wilhelm von Nandelstadh (17. lokakuuta 1863 – 16. marraskuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen pankkivirkailija ja valtiopäivämies.
Von Nandelstadh toimi Helsingin Osakepankissa pankinkamreerina. Hänen vanhempansa olivat kruununvouti, kollegiasessori Sigismund von Nandelstadh ja Hilda Sofia von Nandelstadh. Arkkitehti Sigismund von Nandelstadh oli hänen veljensä, samoin kuin hammaslääkäri Oscar Alexander von Nandelstadh. 
Johannes Wilhelm von Nandelstadh oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900 ja 1905–1906.
Asukupuolisuus

Asukupuolinen () tai sukupuoleton on henkilö, joka ei koe kuuluvansa mihinkään sukupuoleen. Asukupuolisuus kuuluu muunsukupuolisuuden ryhmään.
Suomessa on käytössä vain kaksi juridista sukupuolta (mies ja nainen), joten niiden ulkopuolella oleva ei voi muuttaa juridista sukupuoltaan asukupuoliseksi.
Termiä "agender" on käytetty ensimmäisiä kertoja UseNet-nimisellä keskustelupalstalla vuonna 2000.
Metyylikloori-isotiatsolinoni

Metyylikloori-isotiatsolinoni (C4H4SNClO) eli kloorimetyyli-isotiatsolinoni on isotiatsolinonijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää säilöntäaineena ja biosidina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa metyylikloori-isotiatsolinoni on kiteistä ainetta. Se liukenee veteen ja alkoholeihin sekä muihin poolisiin liuottimiin. Metyylikloori-isotiatsolinonilla on bakteerien ja sienien kasvua estäviä ominaisuuksia. Yhdiste reagoi proteiinien kysteiiniaminohappojen kanssa, mikä johtaa toimimattomiin entsyymeihin. Lisäksi se reagoi myös eräiden muiden biologisesti tärkeiden sulfidien kuten glutationin kanssa. Metyylikloori-isotiatsolinoni voi aiheuttaa kosketusihottumaa.
Metyylikloori-isotiatsolinonia valmistetaan lähtien 3,3'-ditiopropaanihaposta. Ensimmäisessä vaiheessa se reagoi sulfuryylikloridin ja metyyliamiinin kanssa amidiksi, joka muodostaa rengasrakenteen sulfuryylikloridin vaikutuksesta. Reaktiossa muodostuu myös metyyli-isotiatsolinonia.
Metyylikloori-isotiatsolinonia käytetään usein seoksena metyyli-isotiatsolinonin kanssa. Käyttökohteita ovat esimerkiksi poishuuhdottava kosmetiikka, puhdistusaineet ja teollisuudessa sitä käytetään estämään prosessivesien limoittuminen.
Edvard Alexander Ramsay

Edvard Alexander Ramsay (17. maaliskuuta 1862 – 23. heinäkuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, eversti, tilanomistaja ja valtiopäivämies. 
Ramsayn vanhemmat olivat jalkaväenkenraali, vapaaherra Georg Edvard Ramsay ja pietarilaisen liikemiehen James Alexander Cummingin tytär Elisabeth "Lilly" Cumming (1842–1919). Käytyään Haminan kadettikoulun Ramsay tuli vuonna 1883 vänrikkinä palvelukseen Henkikaartin 3. suomalaiseen tarkk'ampujapataljoonaan, aliluutnatiksi hän yleni vuonna 1884, luutnantiksi vuonna 1887, alikapteeniksi vuonna 1899 ja kapteeniksi vuonna 1900. Armeijan palveluksesta Ramsay erosi everstinä vuonna 1902. Hän omisti Munkkiniemen kartanon Helsingissä, viljellen siihen kuuluvia tiloja. Ramsayn puoliso oli pietarilaissyntyinen Isabella "Isa" Elisabet Rosinsky (1869-1955). 
Heidän lapsensa olivat Constance Isabella "Cotty" Ramsay von Troil Salvesen (1893-1987); vapaaherra, ratsumestari Georg Ramsay (1895-1970); vapaaherratar Mary Elisabeth Alice "Betsy" Ramsay Nordenswan (1899-1970); vapaaherra, ratsumestari Carl-Gustav Edvard Ramsay (1902-1935) ja Olga Johanna Ramsay Lagus Blomqvist (1903-1981).
Edvard Ramsay oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Hyvinvointitalous

Hyvinvointitalous on ajattelutapa, jossa visiona on kaikille hyvän elämän edellytykset tarjoava yhteiskunta. Toisaalta hyvinvointitalous on myös konkreettinen ja olemassa oleva osa yhteiskuntaa, jossa investoidaan hyvinvointiin. Hyvinvointitalouden yhteydessä onkin nostettu esiin hyvinvointi-investoinnin käsite.
Hyvinvointitalous luo mahdollisuuksia lisätä hyvinvointia ja talouskasvua samanaikaisesti. Hyvinvoinnin lisääntyessä talous kasvaa ja julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys paranee.
Hyvinvointitaloudessa ihmisen hyvinvointi nousee talouspolitiikan ytimeen. Päätökset siis tehdään sillä perusteella, mikä niiden hyvinvointivaikutus on.
OECD on määritellyt, että hyvinvointitalous koostuu materiaalisista tekijöistä, kuten asumisesta, tuloista ja työpaikasta, sekä elämänlaatuun liittyvistä tekijöistä, kuten koulutuksesta, osaamisesta, terveydestä ja turvallisuudesta.
Hyvinvointitalous Suomessa.
SOSTE Suomen sosiaali ja terveys ry lanseerasi hyvinvointitalous -käsitteen perustamisvaiheessaan vuonna 2012. Käsite on ollut väline haastaa eri tahoja keskusteluun sosiaali- ja terveyspolitiikan ja hyvinvointivaltion tulevaisuudesta sekä hyvinvoinnin ja talouden suhteesta.
Suomi on ollut aloitteellinen hyvinvointitalouden edistämisessä. Suomen EU-puheenjohtajakaudella 2019 hyvinvointitalous valittiin sosiaali- ja terveysministeriön pääteemaksi, ja neuvoston päätelmät hyvinvointitaloudesta hyväksyttiin yksimielisesti.
Suomi on mukana kansainvälisten organisaatioiden - kuten OECD:n ja WHO:n - toiminnassa sekä maiden välisissä epävirallisissa verkostoissa, kuten WEGo:ssa. Suomi liittyi Wellbeing Economy Governments -verkostoon vuoden 2020 lopussa. Verkostoon kuuluvat myös Uusi-Seelanti, Skotlanti, Wales ja Islanti.
Aiheesta muualla.
The Wellbeing Economy Alliance
WEGo-verkosto
SOSTE Suomen sosiaali ja terveys ry - Hyvinvointitalous
Sosiaali- ja terveysministeriö - Hyvinvointitalous
Mäntylän sairaala

Mäntylän sairaala oli Lappeenrannan Mäntylän kaupunginosassa toiminut sairaala. Sairaalan toiminta loppui vuonna 2010.
Historia.
Juomasillan torpassa toimi 1880-luvulla Matti Rynön värjäämö. Rynö otti sukunimekseen Rynén ja siirsi toimintansa Lappeenrannan Pallon kaupunginosaan.
Juomasillan torpassa aloitti toimintansa Lappeenrannan ensimmäinen vaivaistalo vuonna 1891. Vaivaistalon jugendtyylinen lisärakennus valmistui 1914.
Vuonna 1937 valmistui kivinen sairaalarakennus, sekä vuonna 1962 tiilinen sairaalarakennus. Rakennukset olivat tyhjillään 2010-luvulla ja joutuivat kovan ilkivallan kohteeksi. Lähialueella toimiva sementtitehdas Finnsementti osti osan Mäntylän sairaalan rakennuksista vuonna 2012 Lappeenrannan kaupungilta ja päätti purkaa ne turvallisuussyistä.
Vuonna 1937 ja 1962 valmistuneiden sairaalarakennusten purku aloitettiin keväällä 2021.
Aleksandr Vlasov

Aleksandr Anatoljevitš Vlasov (, s. 23. huhtikuuta 1996 Viipuri) on venäläinen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan etappikilpailuissa ja mäkisessä maastossa.
Vlasov aloitti ammattilaisuransa Gazprom-RusVelo-tallissa 2018–2019, edusti Astana Pro Team / Astana - Premier Tech -joukkuetta 2020–2021 ja Bora-Hansgrohe / Red Bull–Bora–Hansgrohea vuodesta 2022 lähtien. Hän voitti Tour de Romandien 2022.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
GP Général Patton, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
Toscana Terra di Ciclismo Eroica, mäkikirikilpailun ja 2. etapin voitto
Baby Giro, kokonaiskilpailun voitto
Maantieajon alle 23-v. Venäjän-mestaruus
Slovenian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Maantieajon Venäjän-mestaruus
Itävallan ympäriajo, 6. etapin voitto
Tour of Almaty, kokonaiskilpailussa toinen
Tour de La Provence, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun ja 2. etapin voitto
Mont Ventoux Dénivelé Challenge, voitto
Lombardian ympäriajo, kolmas
Giro dell'Emilia, voitto
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa viides, nuorten kilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s, nuorten kilpailussa kolmas, 12. etapilla toinen
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
Tour of the Alps, kokonaiskilpailussa kolmas
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs, nuorten kilpailussa toinen, 9. etapilla kolmas
Aika-ajon Venäjän-mestaruus
Volta a la Comunitat Valenciana, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
UAE Tour, kokonaiskilpailussa neljäs
Gran Premio Miguel Indurain, toinen
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
La Flèche Wallonne, kolmas
Tour de Romandie, kokonaiskilpailun ja 5. etapin (aika-ajo) voitto
Sveitsin ympäriajo, 5. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Clásica de San Sebastián, kolmas
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailussa toinen
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs
Tre Valli Varesine, kolmas
Lombardian ympäriajo, neljäs
Volta a la Comunitat Valenciana, kokonaiskilpailussa kolmas
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa viides, 7. etapin voitto
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa toinen
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa kuudes
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 18:s, 15. etapilla toinen
Sveitsin ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Anders Ygeman

"Anders" Ingvar Ygeman (s. 17. kesäkuuta 1970 Tukholma) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän oli Ruotsin maahanmuutto-, integraatio- ja urheiluministeri vuosina 2021–2022. Hän on toiminut aiemmin Ruotsin energia- ja digitalisaatioministerinä 2019–2021, sisäministerinä 2014–2017 sekä sosiaalidemokraattinen ryhmäjohtajana valtiopäivillä 2017–2019. Hän on istunut valtiopäivillä vuodesta 1995.
Elämä ja ura.
Ygeman syntyi vuonna 1970 Tukholmassa. Hänen isänsä Ingvar oli toimittaja ja äitinsä Marit sosionomi. Vuonna 1990 hän opiskeli yhden lukukauden ajan kriminologiaa Tukholman yliopistossa. Vuosina 1992–96 hän toimi SSU:n Tukholman-osaston puheenjohtajana ja koko liiton varapuheenjohtajana vuosina 1995–97. Vuonna 1995 hän nousi valtiopäiville varasijalta, kun edustaja Maj Britt Theorin siirtyi europarlamenttiin. Valtiopäivillä hän on toiminut muun muassa ympäristö- ja maatalousvaliokunnan puheenjohtajana vuosina 2006–10 sekä liikennevaliokunnan puheenjohtajana 2010–14. Vuonna 2014 hänestä tuli sisäministeri Löfvenin II hallitukseen. Hän erosi virastaan Ruotsin kuljetushallituksen it-skandaalin myötä, kun kävi ilmi, ettei hän ollut riittävästi informoinut pääministeriä Säpon epäilyistä. Hän siirtyi sosiaalidemokraattien ryhmänjohtajaksi valtiopäivillä. Vuonna 2019 hänestä tuli uudelleen ministeri, tällä kertaa energia- ja digitalisaatioasioista vastaava. Marraskuussa 2021 hänestä tuli uuden Andressonin hallituksen maahanmuutto-, integraatio- ja urheiluministeri.
Yksityiselämä.
Ygeman asuu Årstan kaupunginosassa Tukholmassa. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Malajalit

Malajalit tai keralalaiset ovat dravidalainen etnolingvistinen ryhmä, joka on peräisin nykyisestä Keralan osavaltiosta Intiassa, asuttaen sen lounaispuolisen Malabarrannikon. He puhuvat pääasiassa malajalamin kieltä äidinkielenään. Keralan osavaltio luotiin vuonna 1956 osavaltioiden uudelleenjärjestelylailla. Sitä ennen 1800-luvulta lähtien oli olemassa Cochinin kuningaskunta, Travancoren kuningaskunta, Malabarin alue ja Britannian Intian Etelä-Kanara. Malabarin alueen hallinta siirtyi briteille kolmannessa Mysoren sodassa (1790–1792) Tipu Sultanilta. Ennen sitä Malabarin alue oli useiden valtakuntien alaisuudessa, mukaan lukien Calicutin zamoriinit, Tanurin kuningaskunta, Arakkalin kuningaskunta, Kolathunadu, Valluvanadin kuningaskunta ja Palakkad Raja.
Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Keralassa oli noin 33 miljoonaa malajalia, mikä oli 96,7 prosenttia osavaltion koko väestöstä. Malajalivähemmistöjä löytyy myös naapuriosavaltioista Tamil Nadusta, lähinnä Kanyakumarin piirikunnasta ja Nilgirien piirikunnasta, ja Dakshina Kannadan piirikunnasta Karnatakasta sekä muilta Intian metropolialueilta. 1900-luvun loppupuoliskolla Persianlahden maihin on muodostunut merkittäviä malajaliyhteisöjä, kuten Yhdistyneisiin arabiemiraatteihin, Bahrainiin, Saudi-Arabiaan, Omaniin, Qatariin ja Kuwaitiin, sekä vähemmässä määrin muihin kehittyneisiin kansakuntiin pääasiassa maahanmuuttajataustalla, kuten Malesiaan, Singaporeen, Yhdysvaltoihin, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Australiaan, Uuteen-Seelantiin ja Kanadaan. Vuodesta 2013 lähtien maailmassa oli arviolta 1,6 miljoonaa etnistä malajalilaista ulkomaantyöntekijää. Malajalien arvioitu väestö Malesiassa vuonna 2020 oli noin 348 000, mikä on 12,5 prosenttia Malesian intialaisesta väestöstä, mikä tekee heistä toiseksi suurimman intialaisen etnisen ryhmän Malesiassa tamilien jälkeen. Suurimman osan Malesian malajalilaisesta 18–30 -vuotiaasta väestöstä tiedetään olevan joko kolmannen, neljännen tai viidennen sukupolven Malesian kansalaisia. A. R. Raja Raja Varman mukaan Malajalam oli paikan nimi, ennen kuin siitä tuli ihmisten puhuman kielen nimi.
Defterdarin moskeija

Defterdarin moskeija () on moskeija Kosin kaupungissa Kosin saarella Kreikassa. Se sijaitsee Plateía Eleftherías -aukion laidalla Kosin agoran länsipuolella.
Moskeija rakennettiin vuonna 1786. Sen nimi viittaa rakennuttajaan, sulttaanin rahaministeriin ("defterdar") Ibrahim Effendiin. Joidenkin tietojen mukaan paikalla olisi aiemmin ollut Pyhälle Paraskevalle ("Agía Paraskeví") omistettu kirkko.
Moskeija kärsi vaurioita italialaisvallan aikana vuosien 1926 ja 1933 maanjäristyksissä ja kunnostettiin. Se kunnostettiin myös vuosina 2004–2005. Rakennus kärsi jälleen vaurioita vuoden 2017 maanjäristyksessä. Tuolloin sen minareetti sortui ja vieressä olleen lähdekaivorakennuksen katos tuhoutui. Ennen maanjäristystä rakennuksessa toimi liikkeitä ja kahviloita.
Moskeijarakennus on kaksikerroksinen. Rukoussali on toisessa kerroksessa. Alakerrassa on useita huoneita, joilla on omat sisäänkäyntinsä. Moskeijassa on suuri alaosaltaan kahdeksankulmainen ja yläosaltaan pyöreä kupoli, jota tukee 12 kaarta. Lähdekaivossa oli kuuden kaaren tukema kupoli.
Elävöittävän lähteen luostari (Anáfi)

Elävöittävän lähteen luostari () eli "Káto Panagía" (Κάτω Παναγία, ”Alempi Neitsyt Maria”) on ortodoksinen luostari Anáfin saarella Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marialle ”Elävöittävälle lähteelle”. Luostari on munkkiluostari, mutta nykyisin asumaton.
Elävöittävän lähteen luostari sijaitsee Anáfin itäosissa kannaksella, joka erottaa saaren itäkärjen muusta saaresta. Se on saaren tärkein luostari. Luostari on rakennettu samalla paikalle kuin antiikin aikainen Apollon Aigleteen temppeli, ja hyödyntää lukuisia temppelin rakenneosia. Luostarin alueella on myös paljon muita antiikin aikaisia jäänteitä. Luostarin kirkko on rakennettu vuonna 1887.
Luostari on saarella suosittu vaelluskohde, ja kulku sinne saaren pääkylästä eli Chórasta kestää noin kaksi tuntia. Luostarilta kulkee polku edemmäksi Kalamiótissan luostarille ("Áno Panagía", ”Ylempi Neitsyt Maria”).
Elävöittävän lähteen luostari

Elävöittävän lähteen luostari voi viitata seuraaviin luostareihin:
Filósofoksen luostari

Panagía (Neitsyt Maria) Filósofoksen luostari (, tai vain Μονή Φιλοσόφου, "Moní Filosófou") on ortodoksinen luostari Kreikassa. Se sijaitsee Loúsioksen rotkossa Arkadiassa Peloponnesoksen niemimaalla.
Filósofoksen luostari muodostuu kahdesta osasta, jotka ovat Vanha ja Uusi Filósofoksen luostari. Vanha luostari on perustettu bysanttilaisella kaudella vuonna 963, ja sen perusti keisari Nikeforos Fokaksen sihteeri ja "filosofos" Johannes (Ioannes) Lampardopulos. Luostari sai lisänimensä tämän virkanimikkeestä. Luostarista on säilynyt sen bysanttilaistyylinen kirkko.
Uusi Filósofoksen luostari perustettiin 1600-luvun puolivälissä. Varmuudella sen tiedetään olleen olemassa vuonna 1691. Sen perustajat tulivat vanhasta luostarista. Uusi luostari sijaitsee Loúsios-joen länsipuolella. Luostarin "katholikon" eli pääkirkko on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle. Kirkko on pohjakaavaltaan risti suorakulmiossa ja siinä on kupoli. Kirkko on koristeltu sisältä kreetalaista koulukuntaa edustavilla seinämaalauksilla, jotka ovat vuodelta 1663. Uusi luostari toimii Johannes Kastajan luostarin alaisuudessa. Vuonna 2011 luostarissa oli 7 asukasta.
Leandersson

Leandersson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Sarr

Sarr on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hassan Paššan moskeija

Hassan Paššan moskeija () on moskeija Kosin kaupungissa Kosin saarella Kreikassa. Se sijaitsee lähellä Hippokrateen puuta ja Nerantzián linnaa.
Moskeija rakennettiin noin vuonna 1778–1786. Se on saanut nimensä rakennuttajastaan Hassan paššasta, saaren tuolloisesta hallitsijasta. Moskeijan rakentamisessa käytettiin uudelleen antiikin aikaisten rakennusten osia.
Moskeija on kaksikerroksinen pienen palatsin näköinen rakennus vailla tyypillistä kupolia. Siihen kuuluu minareetti, joka kärsi vaurioita italialaisvallan aikana vuoden 1933 maanjäristyksessä, ja kunnostettiin tämän jälkeen. Moskeija kärsi vaurioita myös vuoden 2017 maanjäristyksessä, ja kunnostettiin uudelleen.
Johannes Kastajan katedraali (Firá)

Johannes Kastajan katedraali () eli "Ntómo" (Ντόμο &lt; ) on katolinen kirkko Firán kaupungissa Santorínilla Kreikassa. Se on roomalaiskatolisen Santorínin hiippakunnan katedraali eli piispanistuin.
Katedraali sijaitsee Firán pohjoisosien katolisissa kortteleissa. Se valmistui vuonna 1823. Kirkko vaurioitui maanjäristyksessä vuonna 1956 ja sen kunnostaminen valmistui vuonna 1975. Väliaikana katedraalina toimi Neitsyt Marian perisynnittömän sikiämisen kirkko.
Kirkko edustaa arkkitehtuuriltaan barokkityyliä ja eroaa monin tavoin saaren useimmista muista, ortodoksisista kirkoista. Kirkkoon kuuluu kupoli ja koristeellinen kellotorni.
Santorínin ortodoksinen katedraali on samoin Firássa sijaitseva Vapahtajan temppeliintuomisen katedraali.
Johannes Kastajan katedraali

Johannes Kastajan katedraali voi viitata seuraaviin kirkkoihin:
Izzat Ghazzawi

Izzat Ghazzawi (; 1952–2003) oli palestiinalainen kirjailija ja yliopistoluennoitsija. Hänelle myönnettiin vuonna 2001 Saharov-palkinto.
Elämä ja kirjallinen ura.
Izzat Ghazzawi syntyi Länsirannalla joka oli tuolloin Jordanian alaisuudessa, jonne hänen vanhempansa olivat muuttaneet pakolaisina vuonna 1948. Hän valmistui maisteriksi Birzeitin yliopistosta pääaineenaan englantilainen kirjallisuus. Hän työskenteli palestiinalaiskirjailijoiden liiton puheenjohtajana, kirjoitti novelleja, romaaneja ja arvosteluja sekä järjesti Palestiinan ensimmäisen kansainvälisen kirjailijakonferenssin vuonna 1997.
Izzat Ghazzawi kuoli 4. huhtikuuta 2003.
Rauhantyö.
Ghazzawi toimi palestiinalaisten oikeuden ja rauhan neuvoston toimeenpanevan komitean jäsenenä. Israelin viranomaiset vangitsivat Ghazzawin useaan otteeseen poliittisen toiminnan vuoksi.
Vuonna 1992 Ghazzawi tapasi Jerusalemissa israelilaisten kirjailijoiden kanssa ja alkoi edistää yhdenvertaisuutta ja vuoropuhelua palestiinalaisten ja israelilaisten välillä. Vuonna 1993 Israelin armeija tappoi Ghazzawin 16-vuotiaan pojan Ramyn. Henkilökohtaisesta tragediasta huolimatta Ghazzawi jatkoi kulttuurista ja poliittista vuoropuhelua israelilaisten kanssa ja sai työstään Saharov-palkinnon vuonna 2001.
Johannes Kastajan luostari (Gortynía)

Johannes Kastajan luostari () on ortodoksinen luostari Kreikassa. Se sijaitsee Loúsioksen rotkossa Arkadiassa Peloponnesoksen niemimaalla. Se on munkkiluostari ja omistettu Johannes Kastajalle eli Johannes Edelläkävijälle.
Johannes Kastajan luostari on perustettu bysanttilaisella kaudella 1100-luvulla. Kreikan vapaussodan aikana vuonna 1821 luostari toimi turvapaikkana. Se lakkautettiin vuonna 1834 kuninkaan päätöksellä, joka lakkautti kaikki pienet luostarit. Se palautettiin toimintaan kuitenkin jo vuonna 1838. Luostariin ei kirjattu asukkaita vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Luostari sijaitsee Loúsios-joen itäpuolella Stemnítsan ja Dimitsánan kylien välillä. Se on rakennettu rotkon jyrkkään kallioseinämään, ja sieltä on hyvä näköala rotkoon. Luostarin "katholikon" eli pääkirkko on yksilaivainen basilika. Läheinen Filósofoksen luostari kuuluu Johannes Kastajan luostarin alaisuuteen.
Tätä Johannes Kastajan luostaria ei tule sekoittaa Arkadian toiseen Johannes Kastajan luostariin Vóreia Kynourían kunnassa.
Johannes Kastajan luostari (Vóreia Kynouría)

Johannes Kastajan luostari () on ortodoksinen luostari Kreikassa. Se sijaitsee Vóreia Kynourían kunnassa Arkadian alueyksikössä Peloponnesoksen niemimaalla. Se on nunnaluostari ja omistettu Johannes Kastajalle eli Johannes Edelläkävijälle.
Johannes Kastajan luostarin katsotaan olevan perustettu 900- tai 1000-luvulla. Viimeistään se on ollut olemassa vuonna 1126, jolta vuodelta luostarin kirkko siinä olevan kirjoituksen mukaan on peräisin. Luostarin rakennukset ovat saaneet nykyisen muotonsa vuonna 1704. Kreikan vapaussodan aikana luostari toimi turvapaikkana ja sotasairaalana. Luostari oli alun perin munkkiluostari. Se taantui 1800-luvulta 1900-luvulle tultaessa ja muutettiin nunnaluostariksi vuonna 1980.
Luostari sijaitsee Párnonas-vuoren rinteessä Tános-joen rotkon laidalla lähellä Perdikóvrysin ja Kastrín kyliä, noin 30 kilometriä länteen Ástroksesta. Luostarin keljarakennukset on tehty Π-kirjaimen muotoon. Itä- ja eteläsivulla kerroksia on kolme ja pohjoissivulla kaksi. Keskellä on pieni piha sekä luostarin "katholikon" eli pääkirkko ja luola. Luostari juhlii vuosittain 6. ja 14. syyskuuta.
Tätä Johannes Kastajan luostaria ei tule sekoittaa Arkadian toiseen Johannes Kastajan luostariin Gortynían kunnassa lähellä Dimitsánaa.
Johannes Kastajan luostari

Johannes Kastajan luostari voi viitata seuraaviin luostareihin:
Methónin linna

Methónin linna () on linna Methónin kylässä Kreikassa. Se sijaitsee niemessä kylän eteläpuolella Peloponnesoksen niemimaan lounaiskulmassa.
Historia.
Linna on venetsialaisten rakentama sen jälkeen kun nämä saivat paikan hallintaansa frankeilta neljännen ristiretken jälkeen vuonna 1209. Se kukoisti 1400-luvulle kestäneen venetsialaisvallan ajan ja oli tuolloin Kreikan merkittävimpiä linnoituksia. Koko kaupunki oli alun perin linnoitusmuurien sisällä. Linnoituskaupunki hyvine satamineen oli keskiajalla tärkeä asemapaikka pyhiinvaeltajien matkalla Länsi-Euroopasta Pyhään maahan sekä merkittävä kauppalaivojen satama idän ja lännen välillä.
Turkkilaiset osmanit valtasivat linnan piirityksen jälkeen vuonna 1500. Venetsialaiset saivat sen takaisin vuonna 1686. Toinen osmanivallan aika alkoi vuonna 1715. Kreikkalaiset eivät saaneet linnaa vallattua vapaussodan aikana lukuisista yrityksistä huolimatta. Egyptin Ibrahim pašša saapui joukkoineen Methóniin vuonna 1825, ja linna toimi tämän jälkeen egyptiläisten päätukikohtana näiden kreikkalaisten vastaisissa sotatoimissa Peloponnesoksella. Egyptiläiset antautuivat Nicolas Joseph Maisonin johtamille ranskalaisille vuonna 1828. Itsenäisen Kreikan alkuaikoina asutus siirrettiin muurien ulkopuolelle nykyisen kylän paikalle, ja linnoitus autioitui.
Rakennus.
Linnan pinta-ala on noin 9,3 hehtaaria. Sitä kiertää vallihauta, ja se yhdistyy Methónin kylään vallihaudan ylittävällä 14-kaarisella sillalla, joka johtaa pääportille. Linna voidaan jakaa kahteen osaan. Sen pohjoisosa nykyisen kylän ja pääportin puolella on linnoitettu voimakkaimmin, sillä se on linnoituksen haavoituvin osa. Linnan eteläpuoli taas muodostaa alueen, jossa kaupunki sijaitsi. Näitä kahta osaa erottaa muuri, jossa on viisi tornia.
Pääportin kummallakin puolella on suuret bastionit. Kolmas bastioni on linnan länsisivulla. Pääportin lisäksi linnassa on kuusi muuta porttia, joista kolme oli sataman puolella. Muurin korkeus on pohjoissivulla 11 metriä. Linnan sisäosissa on venetsialaisaikaisten rakennusten raunioita sekä kahden turkkilaisen kylpylän jäänteet. Moskeija oli rakennettu varhaisemman kolmilaivaisen, oletettavasti Johannes Teologille omistetun basilikakirkon paikalle. Alueella on myös venetsialaisaikainen yksilaivainen Vapahtajan kirkastumisen kirkko.
Linnan niemen eteläkärjessä olevalla luodolla on pieni merilinnoitus, joka on yhdistetty päälinnaan sillalla. Merilinnoituksessa on kahdeksankulmainen torni, ja se tunnetaan tästä nimellä Boúrtzi, mikä tulee turkin kielen tornia tarkoittavasta sanasta.
Morosinin lähdekaivo

Morosinin lähdekaivo (), myös "Leijonakaivo" (Κρήνη των Λεόντων, "Kríni ton Leónton") eli "Liontária" (Λιοντάρια), on lähdekaivo Iraklionin kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Plateía Eleftheríou Venizélou -aukiolla tai epävirallisemmin Plateía Leontarión -aukiolla.
Lähdekaivo valmistui venetsialaisvallan aikana vuonna 1628. Sen rakennutti Francesco Morosini, ja se otettiin käyttöön Pyhän Markuksen päivänä 25. huhtikuuta mainittuna vuonna. Lähdekaivon vesi tuli 15 kilometriä pitkästä akveduktista Gioúchtas-vuorelta, ja sen sanotaan tuoneen kaupunkilaisille tynnyriä vettä päivässä.
Lähdekaivon alaosa on koristeltu kreikkalaisen mytologian vesiaiheilla, erityisesti tritoneilla ja delfiineillä. Yläosassa on neljä leijonaa, joiden suusta vesi virtaa. Kaiken huippuna oli alun perin Poseidon-patsas, joka tuhoutui osmanivallan aikana. Turkkilaiset tekivät lähdekaivoon muutoksia vuonna 1847, mikä tuhosi osan alkuperäisistä koristeluista.
Ntaoú Pentélin luostari

”Taó” (Ntaoú) Pentélin Pantokrátorin luostari () on ortodoksinen luostari Itä-Attikassa Kreikassa. Se sijaitsee Pentélin kunnassa Ntaoú Pentélin kylässä. Luostari on omistettu Pantokratorille eli Kristus kaikkivaltiaalle.
Historia.
Ntaoú Pentélin luostari on perustettu bysanttilaisella kaudella 900-luvulla. Saraseenit tuhosivat sen, jonka jälkeen Johannes (Ioannis) Kamateros rakennutti sen uudelleen 1100-luvulla. Vuoden 1204 jälkeen luostariin asettuivat katoliset frankit. Turkkilaiset tuhosivat luostarin vuonna 1465. Se rakennettiin jälleen uudelleen vuonna 1575. Tämän jälkeen luostari kukoisti ja siellä oli suuri määrä asukkaita. Vuonna 1680 algerialaiset merirosvot surmasivat kaikki luostarin munkit paria lukuun ottamatta. Surmattujen 179 munkin haudat löydettiin vuonna 1965.
Luostari perustettiin uudelleen nunnaluostarina vuonna 1963 ja avattiin vuonna 1971. Luostarin nimen ”Ntaoú" on muuntunut sen vanhasta lempinimestä ”Taó” (Ταώ), jonka taas arvellaan olevan peräisin sen kamanassa ja seinissä kuvatuista riikinkukoista ().
Rakennus.
Luostarin vanha pääkirkko ("katholikon") on alun perin bysanttilaiselta ajalta ja omistettu Vapahtajan kirkastumiselle ("Metamórfosi tou Sotíros"). Luostarissa on myös uusi suurempi kirkko sekä kappelit, jotka on omistettu Pyhälle Stylianokselle ("Ágios Stylianós"), Pyhälle Barsanufiokselle ("Ágios Varsanoúfios"), Pyhille taksiarkeille eli arkkienkeleille ("Pammégistoi Taxiárches"), Pyhälle Onufriokselle ("Ágios Onoúfrios") ja Pyhälle Fanuriokselle ("Ágios Fanoúrios"). 179 marttyyrimunkin pyhäinjäännökset ovat kappelissa pääkirkon yhteydessä. Luostarissa on työpajatiloja sekä bysanttilaisen musiikin koulu.
Thomas Graham

Thomas Graham (10. joulukuuta 1805 Glasgow, Skotlanti – 16. syyskuuta 1869 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen kemisti ja virkamies, joka tunnettiin uraauurtavista tutkimuksistaan dialyysin ja kaasujen diffuusion alalla. Häntä pidetään yhtenä kolloidikemian perustajista. 
Ura.
Graham oli glasgowilaisen kauppiaan poika. Vuonna 1819 hän kirjautui Glasgowin yliopistoon aikomuksenaan päästä Skotlannin kirkon kirkon papiksi, mutta vaihtoi alansa luonnontieteisiin opintojensa aikana. Graham väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1824, nimitettiin kemian professoriksi vuonna 1830 Glasgowissa ja vuonna 1837 Lontoon University Collegessa. Hänet nimitettiin Englannin rahapajan johtajaksi vuonna 1855. 
Grahamin lukuisiin ja keskeisimpiin töihin kuuluvat tutkimukset kaasujen diffuusiosta, niiden liikkeestä ja purkautumisesta (1834, 1846 ja 1849) sekä nesteiden diffuusiota ja osmoottisia ilmiöitä koskevat tutkimukset (1850 ja sen jälkeen ilmestyneet julkaisut), jotka johtivat hänet keksimään dialyysi-menetelmän, jonka avulla kristalloidit ja kolloidit voidaan erottaa toisistaan. Graham näytti, että samaan kaasuun sekoittuvat eri tiheät kaasut saman lämpötilan ja paineen vallitessa nopeudella, joka on kääntäin verrannollinen niiden tiheyksien neliöjuuriin.
Hänen puhtaasti kemiallisista teoksistaan mainittakoon tutkimukset isomeerisistä fosforihapoista (1833), fosforivedystä (1836) ja vedyn ja palladiumin seoksesta (1868). Grahamin tutkimusten omaperäisyyden lisäksi niiden yhteisenä piirteenä on hänen käyttämiensä menetelmien yksinkertaisuus. Hänen teoksensa kemian alkeista (1837) ja sen saksankielinen käännös olivat aikanaan suosituimpia oppikirjoja Euroopan yliopistojen kemian opetuksessa.
Saulieu

Saulieu on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 46 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Saulieu oli tärkeä kaupunki Rooman vallan aikaan, ja jonka kautta kulki roomalainen tie Via Agrippa. Vuonna 177 kaupungissa kolme miestä koki marttyyrikuoleman uskonsa vuoksi, ja heidät julistettiin pyhiksi. Tämän jälkeen Saint Andochen, Saint Thyrsen ja Saint Felixin pyhäinjäännökset houkuttelivat pyhiinvaeltajia kaupunkiin tuoden samalla vaurautta. Pyhäinjäännökset ovat Carraran marmorista 200-luvulla valmistetussa sarkofagissa Saint-Andochen basilikassa, joka on rakennettu 1100-luvulla. Kaupungissa on jäljellä osia sen keskiaikaisesta linnoituksesta.
Kaupungin nähtävyysiin kuuluu museo "Musée François Pompon", jossa on näytteillä kaupungissa syntyneen kuvanveistäjä François Pomponin eläinaiheisia veistoksia. Saulieu on tunnettu gastronomiastaan. Kaupungin ravintoloissa tarjoillaan laadukasta burgundilaista ruokaa, ja ravintoloista kuuluisin on aikanaan jopa kolme Michelin-tähteä saanut "La Côte d'Or".
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Anne Beathe Tvinnereim

Anne Beathe Kristiansen Tvinnereim (s. 22. toukokuuta 1974 Halden) on norjalainen keskustapuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kehitysyhteistyöministerinä Støren hallituksessa lokakuusta 2021 helmikuuhun 2025.
Jamrudin taistelu

Jamrudin taistelu oli 30. huhtikuuta 1837 käyty taistelu Afganistanin ja Sikhivaltion välillä Jamrudin hallinnasta Khaibarsolan eteläosassa. Taistelu alkoi afgaanien yritettyä jälleenvallata aikaisemmin sikheille menettämänsä linnoitus Jamrudissa. Lopulta sen valtaus ei kuitenkaan onnistunut.
Tausta.
Jamrud oli strategisesti tärkeä paikka Khaibarsolan eteläosassa. Afgaanit olivat rakennuttaneet paikalle linnoituksen, jonka tarkoitus oli hallita kulkua solaan. 1800-luvun alkupuolella tuolloista fgaanien Dorrani-valtakuntaa uhkasi Randžit Singhin johtama Sikhivaltio. Sikhit olivat vallanneet useita Dorranien hallkitsemia alueita, kuten Attockin vuonna 1813 ja Multanin vuonna 1818. Afgaanit olivat myös menettäneet koko Kashmirin alueen. Eteneminen kohti Afganistanin sydänaluetta jatkui tulevina vuosina. Lopulta afgaanit menettivät myös Peshawarin ja talvella vuonna 1836 sikhit valtasivat myös Jamrudin linnoituksen.
Huhtikuussa 1837 afgaaneille näytti tarjoutuneen tilaisuus iskeä takaisin. Afganistanin silloinen emiiri Dust Muhammad sai kuulla tiedustelijoiltaan, että huomattava osa Jamrudissa olleista sikhisotilaista oli vedetty sikhien pääkaupunki Lahoreen. Dust Muhammad alkoi kerätä joukkoja Jamrudin takaisinvaltaamiseksi omassa pääkaupungissaan Kabulissa. Jamrudin valtaus olisi saattanut merkitä myös Peshawarin jälleenvaltausta. Joukkojen innoittamiseksi ja keräämiseksi sikhejä vastaan julistettiin jihad.
Taistelu.
Kohti Jamrudia huhtikuussa 1837 eteneviä afgaanijoukkoja johti Dust Muhammadin kaksi poikaa Muhammad Akbar Khan ja Muhammad Afsal Khan. Perille päästyään afgaanit piirittivät linnoituksen. Piirityksen aikana he saivat lisää vahvistuksia Afganistanista ja joukkojen määrä Jamrudissa nousi suurin piirtein lukemaan 20 000.
Piirityksen aikana linnoituksen muureja tulitettiin tykeillä. Afgaanien onnistui viimein murtaa osa muurista, mutta 30. huhtikuuta paikalle saapui sikhikenraali Hari Singh Nalwan johtama 10 000 miehen armeija. Sikhit hyökkäsivät afgaaneja vastaan ja heistä suurin osa pakotettiin vetäytymään. Muhammad Afsalin johtamat noin 2 000 afgaania onnistuivat kuitenkin viivyttämän sikhien etenemistä jonkin aikaa ja afgaanien ratsuväki teki onnistuneen rynnäkön. Muutamien onnistumisien innoittamana afgaanikomentajien onnistui kerätä vetäytyvät joukkonsa uudestaan kasaan ja järjestää vastahyökkäys. Sikhien Hari Singh Nalwa haavoittui ja kuoli myöhemmin vammoihinsa. Afgaanien ei kuitenkaan enää onnistunut vallata itse linnoitusta, vaan he vetäytyivät kun paikalle saapui uusia sikhien vahvistuksia.
Seuraukset.
Taistelun molemmat osapuolet julistautuivat sen voittajiksi. Sikhien oli lopulta onnistunut pitää Jamrudin linnoitus itsellään ja hallita näin Khaibarsolan eteläosaa. Toisaalta Sikhivaltion jatkuva laajentuminen kohti Afganistania pysähtyi.
Harrogate Royal Hall

Harrogate Royal Hall on edvardiaanisen ajan teatterirakennus Harrogaten kaupungissa Pohjois-Englannissa. Se valmistui 1903 suunnittelijanaan Frank Matcham. Sen teatteri on kapasiteetiltaan 978 henkeä. Tila on muunnettavissa esimerkiksi juhlakäyttöön sekä pienemmille yleisömäärille. Alkuperäisen rakennuksen ympäristöön on rakennettu nykyaikainen konferenssikeskus jossa on mm. auditorio, ravintoloita sekä näyttelytiloja.
Sign of the Times

Sign of the Times on brittilaulaja Harry Stylesin kappale ja ensimmäinen soolosingle. Se julkaistiin 7. huhtikuuta 2017 ensimmäisenä singlenä tämän esikoisalbumilta "Harry Styles".
Stylesin mukaan kappale kertoo äidistä, joka saa hetki lapsensa syntymän jälkeen tietää kuolevansa pian. Sen ovat kirjoittaneet Styles, Jeff Bhasker, Tyler Johnson, Ryan Nasci, Mitch Rowland ja Alex Salibian. Bhasker myös tuotti kappaleen.
Kappale nousi singlelistan ensimmäiselle sijalle Isossa-Britanniassa. Yhdysvalloissa se saavutti neljännen sijan.
Julkiset yrityspalvelut Suomessa

Julkiset yrityspalvelut Suomessa ovat Suomessa toimiville yrityksille suunnattuja, julkisen sektorin toimijoiden tuottamia palveluita. Julkiset yrityspalvelut erovat toisaalta yksityisten yritysten tuottamista ja toisaalta kuluttajille tarkoitetuista palveluista. 
Suomen virallinen tilasto tunnistaa seuraavat yrityspalveluiden ryhmät:
Julkisten yrityspalveluiden merkittäviä tuottajia ovat:
Janwillem van de Wetering

Janwillem van de Wetering (1931 Rotterdam, Alankomaat – 2008 Blue Hill, Maine, Yhdysvallat) oli alankomaalainen jännityskirjailija. Hän kirjoitti englanniksi ja hollanniksi.
Ennen Yhdysvaltoihin muuttoaan Wetering työskenteli Amsterdamissa poliisina. Hän asui puolitoista vuotta buddhalaisessa luostarissa Japanissa, mistä hän kertoo omaelämäkerrallisissa teoksissaan. Esikoisteos "Outsider in Amsterdam" ilmestyi 1975, ja siinä hän kuvaa nuorisoa, huumeita ja buddhalaisuutta. Sama henkilökatras, rikospoliisit Henk Grijpstra ja Rinus de Gier, on mukana muissakin Weteringin poliisiromaaneissa. Hän on kirjoittanut myös lastenkirjoja.
Eight Headed Serpent

Eight Headed Serpent on Impaled Nazarenen kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin 28. toukokuuta 2021. Albumin avauskappale ”Goat of Mendes” julkaistiin 7″-singlenä, jonka b-puolelta löytyy uudelleen äänitetty versio Ugra-Karma-albumin kappaleesta ”The Horny and the Horned”.
Pensasleppä

Pensasleppä ("Alnus alnobetula") on pensasmainen leppälaji, joka esiintyy laajasti pohjoisen puoliskon lauhkealla ja boreaalisella vyöhykkeellä.
Pensasleppä kasvaa 0,5–2 metriä korkeaksi. Sen kuori on harmaa tai ruskea ja sileä. Lehtilapa on tavallisesti 1–5 cm pitkä, ehyt, soikea ja lyhyesti suippokärkinen. Lehti on väriltään päältä tummanvihreä ja alta kirkkaanvihreä. Lehtilaita on sahahampainen tai heikosti toissahainen. Pensasleppä kukkii kesäkuussa.
Levinneisyys.
Pensasleppä kasvaa luonnonvaraisena Keski- ja Itä-Euroopassa, Venäjällä, Koillis-Kiinassa, Mongoliassa, Japanissa, Alaskassa ja osassa muita Yhdysvaltoja, Kanadassa ja Grönlannissa. Laji jaetaan viiteen alalajiin: euroopanpensasleppä (subsp. "alnobetula") joka esiintyy Euroopassa, subsp. "crispa" Pohjois-Amerikassa ja Grönlannissa, siperianpensasleppä (subsp. "fruticosa") Venäjältä Pohjois-Amerikkaan, sitkanpensasleppä (subsp. "sinuata") Itä-Aasiasta läntiseen Pohjois-Amerikkaan ja subsp. "suaveolens" Korsikalla. Sahalininpensasleppä ("Alnus maximowiczii", syn. "A. alnobetula" subsp. "maximowiczii"), joka esiintyy Koreassa, Japanissa ja Venäjän Kaukoidässä, voidaan luokitella joko lajiksi tai myös yhdeksi pensaslepän alalajeista. Pensasleppä viihtyy tuoreissa ja kosteissa keskiravinteisissa metsänreunoissa sekä puron- ja tienvarsilla.
Haase

Haase on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Halo (Amorphiksen albumi)

Halo on Amorphiksen neljästoista studioalbumi, joka julkaistiin 11. helmikuuta 2022. Albumin tuottajana toimi kahden aiemman albumin tapaan ruotsalainen Jens Bogren.
Albumi päättää vuonna 2015 julkaistusta "Under the Red Cloudista" alkaneen albumitrilogian. Yhtyeen mukaan se edustaa energistä, raskasta ja koskettavaa Amorphista parhaimmillaan. "On hienoa huomata, että pystymme edelleen tuottamaan relevanttia musiikkia yhtyeenä. Ehkä tietynlainen itsekritiikki ja pitkä kokemus summautuu näissä viimeisimmissä albumeissa. Koko yhtyeelle Halo kuulostaa samaan aikaan tutulle ja erilaiselle. Koko albumi on tunnistettavaa Amorphista hiukan raskaammalla ja progressiivisemmalla otteella", yhtye kommentoi levynjulkaisutiedotteessa.
Albumi voitti parhaan metallialbumin Emman vuonna 2023.
Kappaleet.
Sanoitukset: Pekka Kainulainen, Ike Vil (englanninkielinen käännös). Sovitukset: Amorphis ja Jens Bogren.
Kokoonpano.
Vierailijat.
Vierailijat albumilla:
Preeriahahtuheinä

Preeriahahtuheinä ("Schizachyrium scoparium") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, hahtuheinien ("Schizachyrium") sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Preeriahahtuheinä muistuttaa jonkin verran isovarrasheinää ("Andropogon gerardii").
Preeriahahtuheinä kasvaa tiiviinä mättäinä, jotka voivat kasvaa 45–60 cm korkeiksi ja noin 30 cm leveiksi. Mättäistä kasvavat varret voivat kasvaa syyskuuhun mennessä noin 90 cm korkeiksi. Varret ovat aluksi sinivihreitä, mutta muuttuvat syyskuuhun mennessä tuleentuessaan mahonginpunaisiksi. Syksyllä kehittyvät myös siemenet, joissa on valkoiset hahtuvatupsut. Valkohahtuvaiset siemenet pysyvät korsissa lähes koko talven ja ovat tärkeää ravintoa talviaikaan monille pikkulinnuille.
Preeriahahtuheinä kasvaa monenlaisilla avoimilla kasvupaikoilla, kuten niityillä, preerialla, laitumilla, mäenrinteillä ja metsänreunoilla. Lajia tavataan laajalti Pohjois-Amerikassa Kanadasta Lounais-Meksikoon ulottuvalla alueella.
Preeriahahtuheinää kasvatetaan myös koristeheinänä. Se kasvaa parhaiten täydessä auringon valossa tai puolivarjossa kuivalla kasvupaikalla. Laji kestää hyvin kuivuutta ja menestyy monenlaisella maaperällä. Maaperä voi olla hyvin vettä läpäisevä, hiekkainen, savinen tai kalkkipitoinen, mutta kosteilla tai märillä kasvupaikoilla laji ei menesty. Preeriahahtuheinää on suositeltavaa kasvattaa isompina aloina.
John Newlands

John Alexander Reina Newlands (26. marraskuuta 1837 Lontoo, Englanti – 21. heinäkuuta 1898 Lontoo) oli brittiläinen kemisti, joka oli ensimmäinen, joka järjesti alkuaineet 
taulukkoon niiden atomimassan mukaan. 
Ura.
Newlands opiskeli lyhyen aikaa Royal College of Chemistryssä ja oli siellä assistenttina. Hän vietti suurimman osan elämästään Lontoossa ja sen ympäristössä työskennellen konsultoivana kemistinä, kemian opettajana ja useita vuosia sokerinjalostamon pääkemistinä. Newlands, joka oli äitinsä puolelta italialaista syntyperää, taisteli vapaaehtoisena Italiassa Garibaldin joukoissa vuonna 1860. 
Newlandsin varhaisin panos jaksollisuuden kysymykseen oli kirje, joka julkaistiin "Chemical News" -lehdessä helmikuussa 1863. Vuonna 1865 Newlands esitti teorian, että kun alkuaineet järjestetään kasvavan atomipainon mukaiseen järjestykseen, havaitaan samankaltaisia toistuvia jaksoja ominaisuuksissa kahdeksan alkuaineen välein. Hän nimitti teoriaansa oktaavilaiksi. New­landsin teoriaa ei yleisesti hyväksytty tai siihen suhtauduttiin naureskellen, mutta myöhemmin Dmitri Mendelejevin ja muiden tutkijoiden havainnot osoittivat Newlandsin olleen oikeilla jäljillä. Hän kokosi alkuaineiden jaksollisuutta käsittelevät artikkelinsa pieneen teokseensa "The Discovery of the Periodic Law", joka julkaistiin Lontoossa vuonna 1884.
Heartbeat (Can-linnin kappale)

Heartbeat on irlantilaisen Can-linn-yhtyeen kappale, jolla se edusti maataan vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa. Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui 12:nneksi eikä näin ollen päässyt finaaliin.
Kappale on poppia ja sisältää vaikutteita perinteisestä irlantilaisesta kansanmusiikista. Kappale sisältää esimerkiksi bodhránia.
Sarvinauhakala

Sarvinauhakala ("Eumecichthys fiski") on nauhakaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä lämpimistä valtameristä. 
Koko ja ulkonäkö.
Sarvinauhakala voi kasvaa suurimmillaan 150–210 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan hyvin pitkä ja nauhamainen. Tunnusomainen piirre on otsasta eteenpäintyöntyvä sarvimainen uloke. Kalan selkäevä on hyvin pitkä ja etumaiset ruodot ovat pidentyneet. Peräevä on alkeellinen. Sarvinauhakala on väriltään hopeanharmaa ja ruumiissa on tummia juovia. Selkä- ja pyrstöevät ovat punaiset.
Levinneisyys ja elintavat.
Sarvinauhakalaa tavataan Atlantista Florida Brasiliaan ja Guineanlahdelta Etelä-Afrikkaan, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä Japanista Havaijilve ja Meksikoon. Laji elää noin 1 000 metrin syvyydessä. Sarvinauhakala voi hämätä saalistajiaan ruiskauttamalla peräaukostaan tummaa nestettä.