tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Black Panther (animaatiosarja)

Black Panther oli yhdysvaltalainen motion comic -tyylillä tehty 6-osainen animaatiosarja, joka perustuu Marvelin sarjakuvahahmoon Mustaan Pantteri. Sarjaa esitettiin ensi kerran Australiassa 16. tammikuuta 2010 ABC3-kanavalla.
Sarja ei saanut suuren kritiikin johdosta televisioesitystä Yhdysvalloissa ja sen jakso esitetään iTunesilla, Xbox LIVEssa, PlayStation Networkilla ja Microsoft Zunessa 23. kesäkuuta 2010 lähtien. Lisäksi sarja tunnetaan nimellä Black Panther: Who is the Black Panther?, jonka kuusi jaksoa on pidennetty 12 jakson mittaiseksi.
Tuotanto.
Huhtikuussa 2008 yhdysvaltalainen kaapelikanava BET julkisti New Yorkissa tekevänsä yhteistyötä Marvelin kanssa luodakseen Mustasta Pantterista puolituntisen animaatiosarjan. Sarjan kehittäjänä ja käsikirjoittajana toimi BET:n viihteen puheenjohtaja Reginald Hudlin. Lisäksi sarjaa on piirtämässä John Romita Jr. ja sarjan kuusi ensimmäistä jaksoa perustuu "Who is the Black Panther?" -sarjakuvaan, jonka jälkeen sarja aloittaa oman tarinansa.
Marraskuussa 2008 Marvel julkisti Oscar-ehdokkuuden saaneen näyttelijän Djimon Hounsoun toimivan sarjan nimikkohahmon äänenä.
The Frozen Tears of Angels

The Frozen Tears of Angels on Rhapsody of Firen kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 30. huhtikuuta 2010. Albumi on Dark Secret -saagan kolmas ja toiseksi viimeinen osa (mikäli EP:itä The Dark Secter ja The Cold Embrace of Fear ei lasketa). Albumin tyyli on entistä nopeampaa ja kitaravetoisempaa. Rytmikitaristi Dominique Leurquin esiintyy albumilla viimeistä kertaansa, kun Tom Hess nimitettiin seuraavan albumin From Chaos to Eternity rytmikitaristiksi. Leurquin ei varsinaisesti ole kuulunut yhtyeeseen, mutta oli vuosikausia kitaristina konserteissa, ja soitti kahdella albumilla: Triumph or Agony ja The Frozen Tears of Angels.
Kappaleista "Sea of Fate" ja "Reign of Terror" julkaistiin singlet, ja edeltävästä julkaistiin myös musiikkivideo.
Kokoonpano.
Leurquin ja Lee eivät kuulu yhtyeeseen.
Sebastian Karpiniuk

Sebastian Marek Karpiniuk (4. joulukuuta 1972 Kołobrzeg, Puola – 10. huhtikuuta 2010 Smolensk, Venäjä) oli puolalainen poliitikko ja Kansalaisfoorumi -puolueen jäsen. Hän toimi Puolan parlamentin alahuoneen eli Sejmin jäsenenä vuodesta 2005 kuolemaansa saakka.
Hän kuoli Smolenskin lento-onnettomuudessa Venäjällä 10. huhtikuuta 2010.
Ralf Minge

Ralf Minge (s. 8. lokakuuta 1960 Prösen Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. 
Ura.
Minge aloitti jalkapallon paikallisessa BSG Stahl Prösenissä vuonna 1969, josta hän siirtyi kolme vuotta myöhemmin TSG Gröditziin. Pelattuaan kahdeksan vuotta seurassa, hän siirtyi Dynamo Dresdeniin vuonna 1980. Dresdenissä Minge teki debyyttinsä lokakuussa 1980 UEFA-cupissa. Dynamon paidassa Minge voitti FDGB-Pokalin vuosina 1982, 1984, 1985 ja 1990, muttei onnistunut voittamaan Itä-Saksan mestaruutta uransa alkuvuosina. Vasta vuonna 1989 hän voitti ensimmäisen mestaruutensa, ja seuraavan heti seuraavalla kaudella. Viimeisellä kaudellaan hän johdatti Dynamon Bundesliigaan, mutta joutui lopettamaan uransa loukkaantumisten takia. Uransa jälkeen Minge siirtyi Dynamon apuvalmentajaksi ja toimi kaksi kertaa lyhyen aikaa päävalmentajanakin. Vuonna 1995 hän siirtyi Erzgebirge Auen päävalmentajaksi yhden kauden ajaksi. Tämän jälkeen Minge toimi SC Fortuna Kölnin apuvalmentajana kauden ajan ja siirtyi vuonna 2000 Bayer Leverkusenin organisaatioon, jossa hän toimi aluksi apuvalmentajana ja vuodesta 2003 lähtien kakkosjoukkueen päävalmentajana.
Vuonna 2006 Minge siirtyi Georgiaan, jossa hän toimi Georgian maajoukkueen apuvalmentajana Klaus Toppmöllerin alaisuudessa. Minge toimi myös Georgian U21-maajoukkueen päävalmentajana, mutta lopetti yhden kauden jälkeen. Helmikuussa 2010 Mingestä tuli Saksan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentaja. Minge sai potkut tehtävästä toukokuussa 2011. 
Kesällä 2012 Minge palasi Bayer 04 Leverkuseniin reservijoukkueen valmentajaksi.
Ann Selin

Ann Orvokki Selin (s. 22. heinäkuuta 1960 Helsinki) on suomalainen ammattijärjestöjohtaja. Hän toimi vuosina 2002–2019 Palvelualojen ammattiliitto PAM ry:n puheenjohtajana.
Keskikoulun jälkeen 16-vuotias Selin aloitti työuransa Liiketyöntekijäin Liitossa, jossa hän oli toimistotyöntekijänä 1976–1986, nuorisotoimitsijana 1987–1991, työsuojelusihteerinä 1991–1993 ja alue-esimiehenä Jyväskylässä 1993–1998 ja Helsingissä 1998–2000. Vuosina 2000–2002 hän oli PAM ry:n aluepäällikkö.
Vuonna 2002 Selin valittiin Pamin puheenjohtajaksi. Edellisen kerran hänet valiittiin uudelle nelivuotiskaudelle kesäkuussa 2015. Selin istuu myös SAK:n hallituksessa ja työvaliokunnassa. Hän on myös SDP:n varavaltuutettu Helsingissä. Selin on VVO-Yhtymän hallituksen jäsen ja Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elon hallituksen varapuheenjohtaja.
Hänellä diagnosoitiin elokuussa 2016 rintasyöpä.
Selinin äidinkieli on isän puolelta ruotsi.
Laurin koulu

Laurin koulu oli peruskoulun yläaste Salossa. Oppilaita koulussa oli yhteensä noin 350 eri puolilta Saloa. Koulun rakennukset olivat homeiset ja ne poistettiin käytöstä sisäilmaongelmien vuoksi vuonna 2012. Koulu lopulta lakkautettiin ja sen oppilaat jaettiin muihin kouluihin.
Laurin koulussa toimi luonnontiede- ja matematiikkapainotteisia LUMA-luokkia, ja koulu osallistui KiVa koulu-hankkeeseen, jonka tavoitteena on ehkäistä koulukiusaamista. Koulurakennus sijaitsi Venemestarinkadulla ja koostui kolmesta rakennuksesta, nimiltään Alatalo, Välitalo ja Ylätalo. Ylätalossa sijaitsi ennen Laurin lukio, joka yhdistyi vuonna 2005 Hermannin lukion kanssa Salon lukioksi.
Laurin koulu purettiin vuonna 2014.
Yyteri Golf

Yyteri Golf on Porissa toimiva golfklubi ja samanniminen golfkenttä. Se sijaitsee Porin kaupungin Yyterin hiekkarantojen länsireunalla. Kenttä on 18-reikäinen. Klubitalossa on pukeutumistilat sekä saunat ja toisessa kerroksessa sijaitsee 100-paikkainen täyden palvelun ravintola.
Historia.
Kenttää hallinnoiva Yyteri Golf &amp; Tennis Links Oy perustettiin 27. heinäkuuta 1988. Yhtiön nimi muutettiin myöhemmin muotoon Yyteri Golf Links Oy.
Yhtiön perustivat Eero Järvinen ja Antti Taipale Porista sekä Jouko Munukka ja Matti Korhonen (YIT-Yhtymä Oy) Helsingistä. Yhtiön puheenjohtajaksi valittiin Antti Taipale ja rakennusaikaiseksi projektivalvojaksi Eero Järvinen.
Golfkentän hanke- ja projektisuunnittelusta vastasi Eero Järvinen ja kenttäsuunnitelmista arkkitehti Reijo Louhimo. Klubitalon ja huoltorakennuksen suunnitelmat teki arkkitehti Esa Suvanto. Golfkentän ja rakennusten rakentamisesta vastasi YIT-Yhtymä Oy. Klubitalon ympäristön puutarhasuunnitelman laati Juhani Nylund.
Kentän rakennustyöt aloitettiin 5. syyskuuta 1988. Harjoitusalueet ja tenniskentät otettiin käyttöön 15. kesäkuuta 1989. Pelaaminen kentällä (18 reikää) aloitettiin 15. kesäkuuta 1990. Klubitalon valmistuttua vihkiäisiä vietettiin 27. huhtikuuta 1991. Vihkiäisten jälkeen kenttä luovutettiin yhtiön osakkaille ja Antti Taipale jatkoi puheenjohtajana sekä Eero Järvinen golfyhtiön toimitusjohtajana ja kenttämestarina. Pekka Laxell yhtiön puheenjohtajana vuosina 1992–1996.
Yhtiöön tullessa uusia osakkaita ja sitä kautta pelaajia tarvittiin erikseen yhdistys (ry) joka vastaa pelitapahtumista ja on yhteydessä Suomen Golfliittoon. Yhdistyksen perustivat 24.2.1989 Eero Järvinen (puheenjohtaja), Antti Taipale (sihteeri), Jouko Munukka ja Matti Korhonen. 
YIT-Yhtymän myytyä osakkuutensa maaliskuussa 1997 yhtiöstä yhtiön osake-enemmistö siirtyi Yyteri Golf ry:n omistukseen. Yhtiön puheenjohtajaksi valittiin Tapani Liski. Uusi hallitus poisti alueelta tenniskentät ja vaihtoi yhtiön nimeksi Yyteri Golf Links Oy.
Ajoneuvovero

Ajoneuvovero on Suomessa liikennekäytössä olevasta ajoneuvosta perittävä vero, joka jakaantuu perusveroon ja käyttövoimaveroon (dieselvero). Vuonna 2010 perusvero muuttui hiilidioksidipäästöihin perustuvaksi. Ajoneuvoveroa ei makseta L-luokan ajoneuvoista, kuten mopoautoista.
Vuonna 1993 uusien autojen veroprosenttia alennettiin 20 prosenttiyksiköllä. Tavoitteena oli siirtää verotuksen painopistettä auton hankinnan verottamisesta auton käyttämisen puolelle, ajoneuvovero ei tosin verota auton käyttämistä vaan sen omistamista. Samalla myös pakettiautojen verovapaudesta luovuttiin ja verokannaksi säädettiin 35 % verotusarvosta. Maastohenkilöautojen veroetu poistui ja niitä verotetaan kuin henkilöautoja.
Henkilöautoja on Suomessa rekisterissä noin 2,4 miljoonaa kappaletta. Henkilöautoista kannettiin vuonna 2006 ajoneuvoveron perusveroa, eli ajoneuvoveroa noin 300 miljoonaa euroa ja lisäksi pakettiautoista noin 30 miljoonaa euroa. Vertailun vuoksi vuonna 2006 ajoneuvoveron käyttövoimavero, joka kansan suussa paremmin tunnetaan "dieselverona", tuotti kokonaisuudessaan noin 280 miljoonaa euroa, josta henkilöautojen osuus oli noin 160 miljoonaa euroa ja raskaan liikenteen 120 miljoonaa euroa.
Historia.
Nykyinen vuotuinen ajoneuvovero otettiin käyttöön vuonna 1994. Uuden veron perusteluna käytettiin, että sillä korvataan edellä mainitusta veromuutoksesta ja myös alentuneesta uusien autojen myynnistä johtuva verotuoton menetys. Vuotuisen veron määräksi säädettiin 500 markkaa ennen vuoden 1994 alkua rekisteriin merkityille ajoneuvoille ja 700 markkaa tätä uudemmille ajoneuvoille. Auton käyttömaksun tuotto valtiolle oli tuolloin noin 1,3 miljardia markkaa eli 218 miljoonaa euroa vuodessa.
Vuosina 1994–1996 ajoneuvoveron kantamista hoidettiin siten, että auton tuulilasiin ostettiin sisäpuolelle kiinnitettävä virallinen verotarralappu vuosittaisen kertakorvauksen todisteeksi. Sen jälkeen siirryttiin ajoneuvorekisteriin merkittyjen ajoneuvojen käyttömaksujen suoraan laskutukseen ajoneuvojen omistajille, joka on ollut käytössä nykyhetkeen saakka.
Moottoriajoneuvon käyttöaikainen haltijaperusteinen verotus alkoi vuonna 1922 leimaverolain tultua voimaan. Käytön verotuksesta bensiinikäyttöisten autojen kohdalta luovuttiin vuonna 1965. Ajoneuvojen omistamismaksun kannettiin seuraavan kerran 1970-luvun lopulla, jolloin se jäi tilapäiseksi ja lakkautettiin myöhemmin. Maksukannon menetelmänä käytettiin myös silloin tuulilasiin kiinnitettyä tarralappua todisteena käyttöveron maksamisesta.
Kritiikki.
Ajoneuvoveroa on arvosteltu siitä, että vaikka veron perusteluna on ollut auton käyttämisen verottaminen, vero ei kohdistu auton käyttämiseen vaan sen omistamiseen.
Heinrich Roller

Christian Heinrich Roller (10. maaliskuuta 1839 Berliini – 6. syyskuuta 1916 Berliini) oli saksalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Heinrich Roller toimi muun muassa yksityissihteerinä, pikakirjoittajana ja kirjailijana. Vuosina 1865–68 hän toimi "Allgemeiner Deutscher Arbeiterverein" -työväenyhdistyksen pääsihteerinä.
Pikakirjoitus.
Roller opiskeli 1860-luvun alussa Leopold Arendsin pikakirjoitusjärjestelmän, ja ryhtyi toimimaan aktiivisesti pikakirjoitusalalla. Hän toimi pikakirjoittajana, pikakirjoituksen opettajana sekä pikakirjoitusjärjestöjen johtotehtävissä. Roller julkaisi vuonna 1874 Arendsin järjestelmästä oman oppikirjan, mikä aiheutti kiistaa Rollerin ja Arendsin välille ja johti myös oikeudenkäynteihin tekijänoikeuksista.
Roller päätti kehittää oman pikakirjoitusjärjestelmän, ja julkaisi siitä oppikirjan vuonna 1875. Järjestelmä saavutti nopeasti suosiota, ja Rollerin elinaikana oppikirjaa painettiin yhteensä yli 100 000 kappaletta. Rollerin kuoltua järjestelmän suosio kuitenkin väheni. Järjestelmä sovitettiin myös useille muille kielelle.
Gaylord Nelson

Gaylord Anton Nelson (4. kesäkuuta 1916 Clear Lake, Wisconsin, Yhdysvallat – 3. heinäkuuta 2005) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, Wisconsinin kuvernööri ja senaattori.
Gaylord Nelson sai Bachelor of Arts -tutkinnon Kaliforniassa San Josen valtionyliopistossa 1936. Hän sai lainopillisen pätevyyden Wisconsinin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa 1942. Hän osallistui sota-aikana Okinawan taisteluun luutnanttina. Hän meni naimisiin Carrie Lee Dotsonin kanssa ja he saivat kolme lasta. Hän harjoitti lainopillista toimintaa Madisonissa.
Vuonna 1948 hänet valittiin osavaltion senaattiin. Vuonna 1958 hänestä tuli Wisconsinin kuvernööri katkaisten samalla osavaltion pitkän republikaanihallinnon. Hänestä tuli myös Yhdysvaltain senaatin jäsen vuonna 1962, jolloin syrjäytti pitkäaikaisen republikaanivastustajansa Alexander Wileyn. Senaatissa Gaylord Nelson toimi vuoteen 1981.
Gaylord Nelsonin poliittisena saavutuksena voi pitää ensimmäisen Maan päivän ideointia, mikä toteutui vuonna 1970. Hänen nimeään kantaa myös The Nelson Pill Hearings, tapahtuma, jossa hän pyysi kokoon vuonna 1970 neuvottelun koskien yhdistelmäpillerien haittavaikutuksista. 
Pudottuaan senaatista hävittyään republikaani Bob Kastenille 1980 hän jatkoi ympäristönsuojelutoimintaansa ja hänestä tuli Yhdysvaltojen The Environment Societyn pääsihteeri, ja hän sai Presidentin vapausmitalin.
Gaylord kuoli sydämen vajaatoimintaan 89-vuotiaana. Hänen mukaansa on nimetty muun muassa puisto Governor Nelson State Park hänen kotiosavaltiossaan.
Gen’yō Takeda

Gen’yō Takeda (, s. 7. maaliskuuta 1949 Osaka, Japani) on entinen Nintendo Integrated Research &amp; Developmentin johtaja, ja hän on työskennellyt jaostossa sen perustamisesta 1981 lähtien. Tuolloin jaoston nimi oli vielä Research and Development 3 (R&amp;D3). Hänen toimenkuvaansa kuuluu pääasiassa laitteiston kehittäminen. Takeda oli yksi tärkeimmistä henkilöistä Wiin kehitystiimissä, ja hänen nimiinsä on laitettu myös Nintendon ensimmäisen "videopelin", "EVR Racen" kehittäminen. "EVR Race" oli kuitenkin täysin mekaaninen.
Takedan johtama R&amp;D3 oli vastuussa monista varhaisista Nintendon laitteista ja lisäosista, kuten Nintendo Entertainment Systemin kaseteista. R&amp;D3:n kehittämät videopelit oli suunnattu pääasiassa Pohjois-Amerikan markkinoille.
Takeda jäi eläkkeelle vuonna 2017.
Videopelit.
Näiden videopelien kehityksessä Takeda on ollut mukana:
Luettelo Liettuan kansallispuistoista

Tämä on luettelo Liettuan kansallispuistoista. Liettuan itsenäistymisen jälkeen vuonna 1991 perustettiin viisi kansallispuistoa, joista Aukštaitijan kansallispuisto oli olemassa jo Neuvostoliiton aikaan "Liettuan SNT:n kansallispuiston" nimellä.
Liettuan suojelualueista yleisemmin.
Viiden kansallispuiston ohella maassa on muitakin merkittäviä suojelualueita. Kansallispuistoa tiukemmin suojeltuihin alueisiin kuuluu Liettuan kolme luonnonpuistoa, sekä Kernavėn ja Vilnan linnojen kulttuurisuojelualueet. Myös osia kansallispuistoista on suojeltu muuta puistoaluetta tiukemmin. Lisäksi on erilaisia biosfäärialueita ja alueellisia suojelualueita.
Villa Miniato

Villa Miniato on Espoon Soukanrannassa sijaitseva jugendtyylinen huvila. Vuosina 1903–1904 rakennetun huvilan on suunnitellut arkkitehti Eliel Saarinen. 
Huvilaa pidetään Espoon rakennustaiteellisesti arvokkaimpana asuinrakennuksena. Rakennus oli vuonna 1993 Museoviraston valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt -luettelossa. Uudessa vuoden 2009 inventoinnissa valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Villa Miniatoa ei enää ole.
Huvilan rakennutti insinööri Knut Selin silloisesta Sökön kylästä ostamalleen palstalle ja se tunnettiin aluksi nimellä Villa Selin. Villa Miniatoksi rakennuksen nimesi Italiassa sijaitsevan San Miniaton kaupungin mukaan salaneuvos Alfred Nyberg, joka omisti huvilan vuosina 1905–1909. Villa Miniaton muita omistajia ovat olleet kenraali ja ministerivaltiosihteeri August Langhoff vuosina 1909–1917, kauppaneuvos Juho Kuosmanen vuosina 1920–1928 ja lääketieteen tohtori Kaarlo Tiisala vuosina 1928–1963. Kieltolain aikana huvilan laituri toimi salakuljetetun pirtun lastauspaikkana. Tiisalan perikunta omisti huvilan 1980-luvun alkuun, jolloin se myytiin tekstiilivientiä Neuvostoliittoon harjoittaneelle Matti Antikaiselle. Vuonna 1992 huvila pakkohuutokaupattiin. Omistaja on sen jälkeen vaihtunut useasti.
Keväällä 2010 rakennus oli myynnissä lähes 11 miljoonan euron kauppahintaan. Ostajan puuttuessa talo joutui kesällä 2013 pakkohuutokauppaan. Huhtikuussa 2014 talo oli jälleen ulosottoviraston huutokaupan kohteena, jolloin sen osti sijoitusyhtiö Ajanta Oy.
Miniatontie ja Miniatonkuja Espoon Soukassa on nimetty huvilan mukaan.
Kidekone

Kidekone on yksinkertainen radiovastaanotin, joka ei tarvitse ulkopuolista virtalähdettä, vaan se saa käyttövoimansa suoraan vastaanottamistaan radioaalloista. Kidekoneet olivat suosittuja erityisesti radion alkuaikoina.
Kidekone vastaanottaa AM-lähetyksiä ja siinä oleva diodi tasasuuntaa kantoaallon jättäen jäljelle vain signaalin verhokäyrän, joka sisältää radion välittämän ohjelmasignaalin. Yleisradionkin aiemmin lähettämät keskipitkien (MW) ja pitkien (LW) aaltoalueiden lähetykset olivat siten vastaanotettavissa kidekoneella. 
Voimakkaan radioaseman läheisyydessä ei tarvita edes virityspiiriä, mutta jos vastaanotettavissa on useita radioasemia, niiden joukosta valitaan haluttu asema säädettävän virityspiirin avulla. Virityspiirin hyvyysluvulla on kidekoneen suorituskyvyn kannalta suuri merkitys. Kaukana radioasemasta kidekone vaatii lisäksi hyvän antennin.
1900-luvulla kidekone oli radioharrastajien keskuudessa usein ensimmäinen itse rakennettu radiovastaanotin.
Periaatteessa ULA-taajuudelle rakennetulla kidekoneella voidaan vastaanottaa myös ULA-alueen FM-lähetyksiä lähetysantennin välittömässä läheisyydessä. Tällöin virityspiiriä käytetään taajuusmodulaation luiskailmaisuun virittämällä se sivuun aseman kantoaallosta.
Unlicenced Mobile Access

Unlicenced Mobile Access (UMA) on tekniikka, joka sallii pääsyn GSM- ja GPRS-verkon palveluihin muun muassa langattoman lähiverkon ja Bluetoothin kautta. UMA mahdollistaa mobiilin puheen ja datan sekä muun liikenteen saumattoman siirtämisen langattomien radioverkkojen yli ja täten laajentaa IMS- ja SIP-pohjaisia palveluita sekä sovelluksia IP kytkentäiseen verkkoon. UMA:sta käytetään myös nimeä Generic Access Network eli GAN.
Historia.
Vuoden 2003 joulukuussa 14 johtavaa mobiilioperaattoria ja palveluntarjoajaa sopivat yhdessä piiri- ja pakettikytkentäisten palvelujen sekä IMS-pohjaisten palveluiden kehittämisestä niin, että niitä voitaisiin käyttää minkä tahansa IP-pohjaisen verkon yli, mukaan lukien Internet. Samassa sovittiin, että kehitystyön tulokset julkaistaisiin ja esiteltäisiin standardina ratkaisuna. Tarkoituksena saavuttaa globaali standardius UMA-tekniikalle.
Lokakuussa 2004 kehitysyhteisö julkisti UMA:sta ensimmäisen version ja esitteli sen myös 3GPP-yhteisölle. Huhtikuussa 2005 3GPP-yhteisö julkaisi UMA:n osana release 6:ta, tosin se käytti siitä nimeä GAN (Generic Access Network). Pian 3GPP-yhteisön adoptoitua UMA:n, alkoivat laitevalmistajat tekemään UMA-tekniikkaa hyödyntäviä laitteita.
Toimintaperiaate.
Hanke syntyi tarpeesta saada laadukkaita ja edullisia mobiilipalveluita kuluttajille kotiin ja työpaikalle. Tarkoituksena oli luoda standardoitu tekniikka, jonka avulla voisi saumattomasti vaihtaa mobiiliverkosta esim. langattomaan laajakaistaan (WLAN). UMA-tekniikalla saavutetaan vaihtoehtoinen yhteys GSM- ja GPRS-runkoverkkoihin IP-pohjaisten laajakaistayhteyksien avulla. Tekniikan avulla kaikki liikenne: data, puhe, viestit kulkee jonkin muun kuin operaattorin verkon kautta.
UMA-tekniikka hakee automaattisesti langattomia verkkoja, joihin se voisi muodostaa yhteyden. Suurin hyöty saataisiin verkoista, jotka ovat "aina" päällä, kuten työpaikoilla ja julkisissa paikoissa esim. nettikahvilat ja kauppakeskukset. UMA suunniteltiin niin, että se voi hyödyntää suoraan jo olemassa olevia verkkoja eikä mitään uutta infrastruktuuria tarvitsisi rakentaa. Toimintamalli luotiin näkymättömäksi verkkolaitteille (tukiasemat, reitittimet ja modeemit).
Saumattomuus UMA:ssa saavutettiin vain kehittämällä uusi verkkoelementti, UMA Network Controller, UNC sekä sen kanssa keskustelevia protokollia, jotka turvaavat GSM/GPRS signallointiliikenteen IP-verkossa.
Edut.
Palveluntilaajan näkökulmasta:
Operaattorin näkökulmasta:
Tylsyys

Tylsyydeksi kutsutaan tunnetta, jossa henkilöllä, ihmisellä tai eläimellä ei ole joko mitään mielekästä tekemistä tarmonpuuskan aikana tai sitten hänellä ei ole ollenkaan tekemistä. Tylsyyden tunteen tullessa henkilö saattaa tuntea, että hänellä ei ole motivaatiota mihinkään joko rajallisten resurssien (kuten aika) vuoksi tai sitten hänellä ei ole aloitekykyä/motivaatiota ryhtyä toimenpiteisiin tunnetilansa korjaamiseksi, jolloin tylsyyden tunne syvenee. Joskus tylsyyden syvennyttyä ihmistä voi alkaa masentaa.
Tylsyys on Suomessa tunnesanojen kognitiivisen tärkeyden indeksillä mitattuna 25 tärkeimmän tunnesanan joukossa. Tylsyyden kanssa samansukuisia tunnetiloja ovat pitkästyminen, "välinpitämättömyys", apatia ja "kyllästyminen". Tylsyydelle ja välinpitämättömyydelle ominaista yhteistä komponenttia voidaan kuvata ilmaisulla ""en halua mitään", ja tylsyydelle ja kyllästymiselle ominaista yhteistä komponenttia puolestaan ilmaisulla "en halua tätä lisää"". Toisin kuin kyllästymiseen, tylsyyteen ei kuitenkaan sisälly välitöntä aktivoitumisen mahdollisuutta. Tylsyyden tila on henkistä turtumusta, passivoitunutta suhtautumista ilman motivaatiota ja pyrkimystä tilasta pois. 
Tylsyys työpaikoilla.
Yleensä tylsyys mielletään osaksi yksitoikkoista toistotyötä, kuten liukuhihnatyötä, mutta tylsistymistä esiintyy organisaatioiden ylätasoilla asti. Paljon riippuu myös luonteenlaadusta: jotkut ovat alttiimpia tylsistymiselle kuin toiset. Tylsistynyt on taipuvaisempi tekemään töitä tahallaan huonosti, tuhoamaan työpaikan omaisuutta, varastamaan töistä ja tuhlaamaan töissä aikaa mm. pelien pelailuun. Tylsistyneet ovat myös enemmän töistä poissa. Tylsistymistä voi torjua esim. antamalla työntekijälle vastuuta työn lopputuloksesta. Vastuu motivoi ja vähentää tylsistymistä.
LIN28B

LIN28B on ihmisissä ja muissa selkärankaisissa oleva geeni, joka koodaa Lin28b-proteiinia. Lin28b on tiettyä mikroRNA:ta sitova proteiini, joka vaikuttaa eläimen murrosiän alkamisajankohtaan.
Ihmisillä "LIN28B"-geeni on kromosomissa 6 kohdassa 6q16.3-q21. Tämä geeni koodaa Lin28b-proteiinia. Ihmisillä on myös "LIN28A"-geeni, joka koodaa Lin28a-proteiinia. Lin28b ja Lin28a ovat sekvensseiltään ja toiminnoiltaan samankaltaisia. Soluissa Lin28b tosin on sijoittunut tumajyväsiin. Lin28a taas on sijoittunut solulimaan ja tumaan. Lin28b ja Lin28a löytyvät ihmisten lisäksi kaikilta selkärankaisilta. Muun muassa selkärangattomiin lukeutuvilla eleganssimadoilla ja banaanikärpäsillä näiden proteiinien toimintoa vastaa vain yksi geeni, joka koodaa Lin28-proteiinia.
Muun muassa ihmisissä Lin28a- ja Lin28b-proteiineja muodostuu laajalti eri kudoksissa sikiövaiheessa. Syntymän jälkeen niiden tuotto rajoittuu lähinnä vain hypotalamukseen, aivolisäkkeeseen ja kiveksiin tai munasarjoihin.
Lin28a ja Lin28b sitoutuvat tiettyyn mikroRNA:han estäen siten sen kykyä säädellä geeniekspressiota. Näiden proteiinien tuotto estää gonadoliberiinin, FSH:n ja luteinisoivan hormonin tuottoa. Murrosiässä Lin28a- ja Lin28b-proteiinien tuotto vähenee. Tämä laukaisee osaltaan murrosiässä havaittavia muutoksia, jotka johtuvat osin edellä mainittujen hormonien tuoton kasvusta. Lin28a- ja Lin28b tuoton väheneminen aikaistavat ihmisillä siten esimerkiksi kuukautisten ja äänenmurroksen ilmenemisen ajankohtaa. Näiden proteiinien toiminto liittyy muillakin eläimillä sukukypsyyteen.
Lin28a- ja Lin28b proteiineista on ihmisillä useita SNP-mutaatioita. Nämä vaikuttavat muun muassa ihmisen lopulliseen pituuteen ja murrosiän alkamisajankohtaan.
Kikinin talo

Kikinin talo () on barokkityyliä edustava rakennus Pietarissa Venäjällä.
Sitä alettiin rakentaa vuonna 1714 Pietari I:n työtoveria Aleksandr Kikiniä varten. Töitä jatkettiin 1720-luvulla. Rakennuksen suunnittelija on tuntematon. Pohjapiirustukseltaan ja ulkoasultaan se on Pietarhovin Suuren palatsin keskiosan kaltainen.
Vuosina 1718–1827 Kikinin talossa sijaitsi Pietarin perustama Kunstkamera ja hänen henkilökohtainen kirjastonsa. Myöhemmin siellä toimi ratsukaartin kanslia, sairaala ja kirkko. Barokkikoristelu tuhoutui vuonna 1829 tehdyissä muutostöissä. Rakennus vaurioitui pahoin toisen maailmansodan pommituksissa. Sen alkuperäinen asu palautettiin vuosina 1952–1956. Nykyään talossa toimii lasten musiikkikoulu.
Kikinin talo sijaitsee Smolnan lähellä osoitteessa Stavropolskaja-katu 9. Lähin metroasema on Tšernyševskaja.
Eliittikisat 2010

Eliittikisat järjestettiin vuonna 2010 viidellä paikkakunnalla: Kuortaneella, Espoossa, Lappeenrannassa, Lapinlahdella ja Joensuussa.
Osakilpailut.
Kuortane.
Kuortaneen eliittikisat järjestettiin 26. kesäkuuta 2010.
Miehet
Naiset
Espoo.
Espoon eliittikisat järjestettiin 30. kesäkuuta 2010.
Miehet
Naiset
Lappeenranta.
Lappeenrannan eliittikisat järjestettiin 15. heinäkuuta 2010.
Miehet
Naiset
Lapinlahti.
Lapinlahden eliittikisat järjestettiin 18. heinäkuuta 2010.
Miehet
Naiset
Joensuu.
Joensuun eliittikisat järjestettiin 21. elokuuta 2010.
Miehet
Naiset
Aleksandr Kikin

Aleksandr Vasiljevitš Kikin (, 1673 – 17. maaliskuuta 1718) oli Venäjän tsaarin Pietari I:n läheinen työtoveri.
Vuonna 1693 Aleksandr Kikin oli Pietari I:n ”huvirykmentin” tykkimies. Azovin sotaretkellä hän toimi Pietarin sotilaspalvelijana. Vuonna 1697 Kikin matkusti Pietarin mukana Hollantiin opiskelemaan laivanrakennustaitoa. Venäjälle palattuaan hän työskenteli Voronežin ja Lotinapellon telakoilla, komensi pientä sotilasosastoa ja johti vuodesta 1707 lähtien Pietarin amiraliteettia. Vuonna 1712 hän sai amiraliteettineuvoksen arvonimen.
Vuonna 1715 Kikin pidätettiin lahjusten ottamisesta ja karkotettiin Moskovaan, mutta jo samana vuonna hän sai luvan palata Pietariin. Kilpailu Aleksandr Menšikovin kanssa huipentui seuraavana vuonna avoimeen yhteenottoon ja lähentymiseen suuriruhtinas Aleksei Petrovitšin kanssa. Keväällä 1716 Kikin auttoi Alekseita pakenemaan ulkomaille. Hänet vangittiin helmikuussa 1718 Aleksein antamien lausuntojen perusteella. Kidutusten jälkeen Kikin tunnusti syyllisyytensä ja hänet tuomittiin kuolemaan teilaamalla.
Pietarissa on Aleksandr Kikiniä varten rakennettu barokkityylinen Kikinin talo.
Mihail Zemtsov

Mihail Grigorjevitš Zemtsov (); (1688 Moskova, Moskovan Venäjä – 28. syyskuuta 1743 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen arkkitehti. Hänen suunnittelemansa rakennukset edustavat barokkityyliä. Hän oli ensimmäinen koulutuksensa Venäjällä saanut arkkitehti.
Mihail Zemtsov opiskeli Moskovan Kremlin Asehuoneen kirjapainon yhteydessä toimineessa taidekoulussa. Vuonna 1709 hän muutti Pietariin, jossa hän aluksi työskenteli Domenico Trezzinin johdolla. 1720-luvun alusta lähtien Zemtsov osallistui Kesäpuiston, Pietarhovin ja Tallinnan Kadriorgin palatsin rakentamiseen (1718–1725). 
Pietari Suuri asetti Zemtsovin vastuulle ulkomaisten arkkitehtien, kuten Trezzinin, jonka talossa Zemtsov asui ja Niccolo Michetin, joka toimi myös hänen tulkkina, suunnitelmien toteuttamisen. Hän osallistui laajasti Pietari-Paavalin linnoituksen ja Aleksanteri Nevskin luostarin suunnitteluun.
Vuonna 1723 hän matkusti hallitsijan määräämänä Tukholmaan palkatakseen tsaarille kaikkein taitavimmat muurarit. Hänen suunnittelemansa Italialainen palatsi Fontankan rantakadulla (1726–1728) on sittemmin purettu.
Hänen muita töitään ovat Simeonin ja Annan kirkko (1731–1734), Anitškovin palatsi (1741–1750, rakennettu myöhemmin uudelleen) ja Kunstkameran sisätilat Pietarissa. Hän työskenteli Pietro Antonio Trezzinin kanssa Kirkastumisen katedraalin suunnittelemisessa Pietariin. 
Vuodesta 1737 lähtien Zemtsov toimi yhtenä Pietarin rakennuskomitean johtajista. Yhdessä Ivan Korobovin kanssa hän viimeisteli Pjotr Jeropkinin alulle paneman Venäjän rakennuslain vuonna 1741 kaksi vuotta ennen kuolemaansa. Hän oli ensimmäinen arkkitehti, joka aloitti Katariina I:n metsästyslinnan laajennuksen suunnittelun keisarinna Elisabetille toukokuussa 1743, joka sittemmin kasvoi valtavaksi Katariinan palatsiksi.
Admiral-luokka (taistelulaiva)

Admiral-luokka oli 1880-luvulta alkaen rakennettujen Britannian Kuninkaallisen laivaston kuuden predreadnought-taistelulaivan muodostama alusluokka, jonka alusten pääaseet oli sijoitettu pituusakselille kasematteihin. Luokan alukset nimettiin brittiläisten amiraalien mukaan.
Alukset muodostavat todellisuudessa kolme alaluokkaa, joihin kahteen kuuluu ainoastaan yksi alus ja loput neljä muodostavat kolmannen alaluokan.
HMS Collingwood.
"HMS Collingwood" oli edeltäneen Devastation-luokan kaltainen, kun sen tykit asennettiin keskilinjaan etu- ja takakannelle. Aluksella oli kuitenkin selvästi suuremmat kansirakenteet, jonne oli asennettu apu- ja tukiaseet. Luokka oli ensimmäinen, jossa tykit oli ryhmitelty pattereiksi kuten Ranskan laivaston rannikkotaistelulaivassa "Caimanissa".
Taloudellisista syistä aluksen uppouma ei saanut ylittää 10000 tonnia, mikä rajoitti panssarointia sekä vesirajan yläpuolelle rakennettavaa kantta sen jälkeen kun oli määritelty luokan aseistus, nopeus ja toimintasäde. Aluksen pääaseistuksen muodosti kahteen tuliasemaan sijoitetut neljä 12 tuuman tykkiä.
Toinen alaluokka.
Luokan neljään alukseen asennettiin kuhunkin neljä 13,5 tuuman tykkiä, joiden valmistaminen viivästytti niiden valmistumista. Alusten uppouma kasvoi suojaa parannettaessa. Uppouman lisääntyessä piti voimanlähdettä lisätä, jotta alusten nopeus pysyisi vaaditussa.
HMS Benbow.
"HMS Benbow" aseistettiin kahdella 16,25 tuuman tykillä, jotka kumpikin painoivat 110 tonnia. Massan kompensoimiseksi jouduttiin tykkien lukumäärä puolittamaan edeltäneisiin verrattuna, mutta se samalla mahdollisti neljän kuuden tuuman lisäämisen alukselle. Muuten alus oli lähes identtinen "HMS Ansonin" ja "HMS Camperdownin" kanssa.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2002

Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2002 järjestettiin 26. elokuuta – 8. syyskuuta 2002 New Yorkissa. Pete Sampras voitti miesten kaksinpelin ja uransa viimeisen (14:s) Grand Slam -turnauksen. Serena Williams voitti naisten kaksinpelin. Miesten nelinpelin voittivat Mahesh Bhupathi ja Max Mirnyi. Virginia Ruano Pascual ja Paola Suárez voittivat naisten nelinpelin. Katarina Srebotnik ja Bob Bryan voittivat sekanelinpelin.
Loppuottelut.
Miesten kaksinpeli.
 Pete Sampras – Andre Agassi 6–3, 6–4, 5–7, 6–4
Naisten kaksinpeli.
 Serena Williams – Venus Williams 6-4, 6-3
Miesten nelinpeli.
 Mahesh Bhupathi / Max Mirnyi – Jiří Novák / Radek Štěpánek 6-3, 3-6, 6-4
Naisten nelinpeli.
 Virginia Ruano Pascual / Paola Suárez – Svetlana Kuznetsova / Janette Husarova 6–2, 6–1
Sekanelinpeli.
 Katarina Srebotnik / Bob Bryan – Lina Krasnorutskaja / Daniel Nestor 7–6(9), 7–6(1)
Baseballin SM-sarja 2010

Baseballin SM-sarja 2010 käynnistyi 5.5. ottelulla Icebreakers - Expos. Runkosarja päättyi 16.8. SM-sarjassa on mukana myös yksi joukkue Virosta, Kiilin Pantterit.
Runkosarja.
Pantterit ja Icebreakers semifinaaliin. Espoo Expos suoraan loppuotteluun.
Nassim Ben Khalifa

Nassim Ben Khalifa (, s. 13. tammikuuta 1992 Prangins) on sveitsiläinen jalkapalloilija, jolla on tunisialaisia sukujuuria. Hyökkääjänä ja hyökkäävä keskikenttäpelaaja pelaaja Ben Khalifa edustaa Bundesliigassa Nürnbergia.
Ura.
Juniorivuodet.
Ben Khalifa aloitti jalkapalloilun 9-vuotiaana Stade Nyonnaissa, josta hän siirtyi vuoden jälkeen Glandiin. Seurassa hän vietti 13-vuotiaaksi asti, jonka jälkeen matka jatkui Lausannen kautta Team Vaud:n alle 18-vuotiaiden nuorten joukkueeseen. Parin kauden jälkeen Grasshopperin kykyjen etsijät toivat nuoren 16-vuotiaan lupauksen joukkueen organisaatioon, jossa hän pelasi nuorten joukkueen ohella edustuksen kakkosjoukkueessa.
Ammattilaisura.
Hyvien otteiden myötä Grasshopperin kakkosjoukkueessa hän sai kutsun pelata edustusjoukkueessa ja pelasi ensimmäisessä ottelussaan 11 minuuttia 7. maaliskuuta 2009 pääsarjaottelussa FC Sionia vastaan tultuaan vaihdosta kentälle. Kaudella 2009–2010 Ben Khalifa sai useammin peliaikaa ja onnistui tekemään kauden ensimmäisessä ottelussaan uransa avausmaalin Sveitsin pääsarjassa Sionia vastaan 19. heinäkuuta 2009.
19. helmikuuta 2010 saksalaisseura Wolfsburg ilmoitti tehneensä neljänvuoden sopimuksen Ben Khalifan kanssa, jonka on määrä siirtyä seuraan 1. heinäkuuta 2010.
Maajoukkueura.
Ben Khalifa on edustanut Sveitsin nuorten maajoukkueita alle 15-, 16-, 17- ja 18-vuotiaissa. Hän on pelannut alle 17-vuotiaiden EM-kisoissa vuosina 2008 ja 2009. Lisäksi Ben Khalifa on voittanut alle 17-vuotiaiden MM-kultaa vuonna 2009. Samaisessa turnauksessa hänet palkittiin hopeisella pallolla turnauksen toiseksi parhaana pelaajana.
Yksityiselämä.
Ben Khalifa syntyi tunisialaisille vanhemmille Pranginsissa, Sveitsissä.
Eve Torres

Eve Marie Torres (s. 21. elokuuta 1984) on yhdysvaltalainen malli, näyttelijä ja showpainija. Torres työskenteli WWE-promootiosta, jossa hän oli ensimmäinen kolminkertainen WWE Divas Championship-mestari. Ennen WWE-uraansa Torres toimi tanssijana eri ryhmien kanssa amerikkalaisen jalkapalloliigojen otteluissa.
Zbigniew Wassermann

Zbigniew Franciszek Wassermann () (17. syyskuuta 1949 Krakova, Puola – 10. huhtikuuta 2010 Smolensk, Venäjä) oli puolalainen poliitikko ja Laki ja oikeus -puolueen kansanedustaja.
Hän kuoli Smolenskin lento-onnettomuudessa Venäjällä 10. huhtikuuta 2010. Heti onnettomuuden jälkeen venäläiset tekivät hänelle ruumiinavauksen. Seuraavana vuonna ruumis kaivettiin haudasta ja sille tehtiin toinen ruumiinavaus.
Piste.

Piste. on suomalaisen rap-duo Ideaali &amp; Jay Who?:n albumi, joka julkaistiin 21. huhtikuuta 2009. Yhtye laittoi albumin myöhemmin ilmaiseen levitykseen.
Gerhard Prautzsch

Gerhard Prautzsch (s. 25. syyskuuta 1941 Rochlitz, Saksa) on saksalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura.
Prautzsch aloitti jalkapalloilun BSC Motor Rochlitzissa vuonna 1952, ja pelasi seuran paidassa neljä kautta. Tämän jälkeen Prautzsch siirtyi Aufbau Klingenthaliin ja vuonna 1959 Dynamo Dresdeniin. Hän onnistui nostamaan Dynamon DDR-Oberligaan vuonna 1962 oltuaan joukkueen nuorimpia pelaajia. Hän pelasi seurassa aina vuoteen 1969 saakka, jonka jälkeen hän lopetti uransa. Vuonna 1973 Prautzsch aloitti Dredenin apuvalmentajana ja nousi päävalmentajaksi viisi vuotta myöhemmin. Toimiessaan seuran valmentajana hän voitti FDGB-Pokalin vuonna 1982. Myöhemmin Prautzsch valmensi Dynamo Eislebenin edustusjoukkuetta kaudella 1984–1985 ja mosambikilaista Club Estrela Vermelhaa vuosina 1985–1989. Viimeisimmän kerran Prautzsch toimi FC Eintracht Schwerinin päävalmentajana, mutta lopetti tehtävät vuonna 2000.
American Airlinesin lento 444

American Airlinesin lento 444 oli 15. marraskuuta 1979 Chicagosta Washington D.C:hen matkalla ollut lento, jonka "Unabomberina" tunnettu teknologian kehitystä vastustava kirjepommittaja Theodore Kaczynski yritti räjäyttää alas koneen tavaratilaan kätketyllä räjähteellä. Pommi ei kuitenkaan räjähtänyt odotetusti, mutta vapautti koneen matkustamoon niin paljon savua, että 12 henkilöä hoidettiin savun hengittämisen vuoksi. Myöhemmin on arvioitu, että pommi olisi räjähtäessään ollut tarpeeksi voimakas tiputtamaan koko koneen.
American Airlinesin lento ei ollut Unabomberin ensimmäinen pommi-isku, mutta sen jälkeen hänen rikoksensa siirtyivät liittovaltion poliisin FBI:n käsittelyyn, sillä lentokoneen pommittaminen määritellään liittovaltion rikokseksi.
Raunkiaerin elomuoto

Raunkiaerin elomuodot kuuluvat tanskalaisen kasvitieteilijä Christen C. Raunkiærin 1900-luvun alussa kehittämään kasvien ulkomuotoon perustuvaan ekologiseen luokittelujärjestelmään.
Elomuotojärjestelmässä luokittelun perusteena on se, mitkä kasviosat säilyvät elossa epäedullisen vuodenajan yli. Järjestelmä toimii niin pohjoisessa, missä talven kylmyys rajoittaa kasvien kasvua ja ne joutuvat talvehtimaan, kuin myös kuuman ilmaston aavikoilla, missä kuiva kausi on kasvien kasvua rajoittava tekijä. Tarkalleen jako tapahtuu sen mukaan, missä kasvin kasvua jatkavat silmut sijaitsevat.
Raunkiaerin elomuodot.
Fanerofyytit eli ilmitalvehtijat. Puut sekä useimmat pensaat ja puuvartiset köynnökset, kasvua jatkavat silmut sijaitsevat yli 0,3 metrin korkeudella.
Esimerkkejä: kuusi, mänty, koivu, pihlaja, pajut.
Kamefyytit eli matalatalvehtijat. Silmut sijaitsevat matalalla, alle 0,3 metrissä. Useimmat kamefyytit ovat puuvartisia, kuten varpuja ja patjakasveja. Sisältää myös esimerkiksi tyveltä sukkulenttisia ruohovartisia kasveja.
Esimerkkejä: mustikka, puolukka, suopursu ja muut varvut.
Hemikryptofyytit eli puolipiilijät. Talvehtivat silmut ovat maanpinnassa. Kasvin maanpäälliset osa kuolevat lukuun ottamatta alimpia ruusukelehtiä. Ravinto varastoituu juurakkoon ja alimpiin varren osiin. Puolipiilijöitä ovat monet kaksi- ja monivuotisista ruohovartisista kasveista.
Esimerkkejä: ahomansikka, monet heinät (esimerkiksi timotei, koiranheinä), maitohorsma, piharatamo, ja voikukka.
Geofyytit eli piilotalvehtijat. Säilyvät elossa monivuotisten, maanalaisten osiensa turvin. Maanalainen osa voi olla maavarsi, sipuli tai mukula. Esimerkiksi kaikki keväisin kukkivat sipulikasvit ovat piilotalvehtijoita.
Esimerkkejä: kielo, oravanmarja, sudenmarja, sipulikasvit (esimerkiksi käenkaali).
Helofyytit. Talvehtivat osat sijaitsevat pohjamudassa.
Esimerkkejä: järviruoko, kaislat, isolumme.
Hydrofyytit. Talvehtivat osat sijaitsevat vedessä.
Esimerkkejä: Irtokellujat: kilpukka, limaskat.
Terofyytit. Yksivuotiset kasvit, joilla ainoastaan siemenet säilyvät epäsuotuisan jakson yli. Esimerkiksi kaikki kevätyksivuotiset kasvit ovat terofyyttejä. Toisaalta syysyksivuotiset kasvit kuuluvat puolipiilijöihin.
Ritarikatu

Ritarikatu () on lyhyehkö katu Helsingin Kruununhaassa. Se johtaa Aleksanterinkadulta pohjoiseen Rauhan­kadulle hieman Marian­kadun länsipuolella. Kadun pohjoisin osa Säätytalon puistikon kohdalla on nykyisin kävelykatu, muu osa katua on yksi­suuntainen pohjoisesta etelään päin.
Nykyisen Ritarikadun paikalla oli katu jo 1600-luvulla. Se tunnettiin tuolloin nimellä "Residens­hus­gatan" sen varrella sijainneen virasto­talon mukaan. Myöhemmin kadun nimenä oli myös "Berggatan" (Vuorikatu). Nykyisen ruotsin­kielisen nimensä (aluksi kirjoitettuna Riddare Gatan) katu sai vuonna 1820, koska jo silloin kadun varrelle suunniteltiin rakennusta säätyvaltiopäiviä varten.. Ritarihuone valmistui kuitenkin tämän kadun ja Mariankadun väliin vasta vuonna 1864. Suomenkielinen nimi Ritarikatu vahvistettiin virallisesti vuonna 1909, mutta se oli ollut käytössä jo sitä ennen.
Vuonna 1812 vahvistetun asemakaavan mukaan katua olisi jatkettu Liisan­kadulle saakka, mutta myöhemmässä kaava­muutoksessa se lyhennettiin nykyiseen pituuteensa.
Valtioneuvoston linnan tontti rajoittuu itä­sivultaan Ritari­katuun. Rakennuksen itäinen, Ritari­kadun puoleinen siipi­rakennus oli vuosi­kymmeniä Ulkoasiainministeriön käytössä, kunnes ministeriö muutti 1980-luvulla Katajanokan Merikasarmiin. Tämän vuoksi Ritari­katu tuli tunnetuksi myös poliittisena käsitteenä, jolla tarkoitettiin Ulko­asiain­ministeriötä.
Niclas Hävelid

Anders Niclas Hävelid (s. 12. huhtikuuta 1973 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hävelid pelasi urallaan 628 NHL-ottelua tehoin 34+137=171.
Ura.
Hävelid on Enköpings SK:n kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä kausina 1988–1989 ja 1989–1990, jolloin joukkue pelasi Ruotsin II-divisioonaa. Kauden 1990–1991 Hävelid pelasi I-divisioonaa Wings HC Arlandassa. Kaudeksi 1991–1992 hän siirtyi Elitserieniin ja AIK IF:n riveihin. Hävelid pelasi tuolla kyseisellä kaudella 13 ottelua, mutta hän murtautui joukkueen kokoonpanoon seuraavalla kaudella. Kaudeksi 1993–1994 AIK putosi I-divisioonaan, mutta se nousi taas kaudeksi 1994–1995 Elitserieniin. Hävelid pelasi AIK:ssa kevääseen 1998 asti. Samana keväänä hän pelasi MM-kilpailuissa ja voitti maailmanmestaruuden.
Kauden 1998–1999 Hävelid pelasi Malmö IF:ssä. Hän teki 22 pistettä ja varattiin kesällä yli-ikäisenä Mighty Ducks of Anaheimiin. Hävelid siirtyi joukkueeseen heti seuraavaksi kaudeksi ja murtautui heti tulokaskaudellaan joukkueen kokoonpanoon. Hän edusti farmijoukkue Cincinnati Mighty Ducksia kahden ottelun verran. Hävelid teki ensimmäisen NHL-maalinsa 19. marraskuuta 1999 Chicago Blackhawksin Jocelyn Thibaultin selän taakse. Kausi NHL:n puolella jäi 50 ottelun mittaiseksi käsivamman takia ja seuraava kausi 2000–2001 47 ottelun mittaiseksi polvivamman takia. Polvivamma pilasi vielä kautta 2001–2002. Hävelid pelasi ehjän, täyden kauden 2002–2003 ja teki 82 ottelussa tehot 11+22=33. Hän pääsi taistelemaan myös Stanley Cupin voitosta keväällä 2003, mutta New Jersey Devils vei sen seitsemännessä finaaliottelussa. Hävelid teki elokuussa 2003 kolmivuotisen jatkosopimuksen Mighty Ducksin kanssa, mutta hänet kaupattiin kesäkuussa 2004 Atlanta Thrashersiin vaihdossa Kurtis Fosteriin. 
Työsulkukauden Hävelid pelasi kotimaassaan edustaen Södertälje SK:ta. Hän siirtyi Thrashersiin kaudeksi 2005–2006 ja teki kauden aikana 32 pistettä. Kauden päätteeksi Hävelid palkittiin Dan Snyder Memorial Awardilla, joka annetaan vuoden Thrashers-pelaajalle. Hävelid teki kesäkuussa 2006 kolmivuotisen jatkosopimuksen. Maaliskuussa 2009 hänet kaupattiin Myles Stoeszin kanssa New Jersey Devilsiin vaihdossa Anssi Salmelaan.
Hävelid palasi kaudeksi 2009–2010 Ruotsiin ja siirtyi Linköpings HC:n riveihin 1+1-vuotisella sopimuksella. Hän käytti optionsa maaliskuussa 2010 ja teki jatkosopimuksen kaudeksi 2010–2011. Vuotta myöhemmin maaliskuussa 2011 Hävelid jatkoi sopistaan taas vuodella.
Maajoukkue.
Hävelid oli voittamassa olympiakultaa Torinossa vuonna 2006. MM-kilpailuista hän on voittanut MM-kullan 1998 lisäksi myös MM-hopeaa vuonna 2004. Hävelid edusti Ruotsia myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1993, joista tuli hopeaa sekä alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1991.
Muuta.
Hävelidin isoveli Magnus on entinen puolustaja, joka toimii nykyään Linköpings HC:n apuvalmentajana.
Aliisa (elokuva)

Aliisa on Aulikki Oksasen kirjoittama ja Jukka Sipilän Yleisradiolle ohjaama televisioelokuva vuodelta 1970. Pääosaa elokuvassa näytteli Siiri Angerkoski. 
"Aliisa" jäi Siiri Angerkosken viimeiseksi elokuvaksi, hän kuoli maaliskuussa 1971 muutama kuukausi elokuvan valmistumisen jälkeen. Elokuva kertoo koskettavasti köyhästä kansaneläkkeen varassa elävästä vanhuksesta. Rooli on jyrkkä vastakohta Angerkosken aiemmille lupsakan kotiapulaisen ja koomisen pirttihirmun rooleille. Elokuvaa pidetään televisioteatterin klassikkona. Angerkoskelle myönnettiin Aliisan roolista postuumisti vuonna 1971 parhaan naispääosan Jussi-palkinto.
Elokuvaa ei ole julkaistu DVD:llä, mutta Yleisradio on julkaissut elokuvan VHS:nä ja se on pysyvästi Yle Areenassa.
Juoni.
Elokuva kertoo Jenny Aliisa Härkönen -nimisestä vanhasta mummosta, joka asuu Helsingissä. Kaupunkia koetteli 1970-luvun taitteessa niin sanottu "moderni aalto", jonka johdosta useita vanhoja kiinteistöjä purettiin ja peruskorjattiin. Elokuvassa Aliisa asuu yksin asunnossaan ja saa kirjeen, jossa vaaditaan asukkaan poistumista asunnosta tiettyyn päivämäärään mennessä kiinteistön remontoinnin vuoksi. Aliisa elää pienellä kansaneläkkeellä eikä löydä uutta asuntoa kyseiseen päivämäärään mennessä. Hän muuttaa väliaikaisesti asumaan ystävättärensä luokse mutta tämä ei asuntopolitiikan johdosta ole oikeutettu majoittamaan muita henkilöitä asunnossaan. Asiaa selvitettäessä käy ilmi, että Aliisan ei olisi lain mukaan tarvinnut muuttaa pois asunnostaan vielä vaadittuna päivämääränä vaan noin puoli vuotta myöhemmin. Elokuva kertoo hyvin 1970-luvun ajankuvasta sekä asunto- ja eläkepolitiikasta.
Harpejji

Harpejji on Marcodi Musical Productsin valmistama kielisoitin. Harpejjia soitettaessa käytettävä tapping-tekniikka mahdollistaa kymmenen sormen käytön, mikä on harvinaista kielisoittimille. Harpejjin kehitti Tim Meeks halutessaan yhdistää pianon ja kitaran hyvät puolet. Jokainen Harpejji tilataan Marcodilta erikseen custom-työnä, ja ne valmistetaan Marylandissa, Yhdysvalloissa.
Kehitys.
Harpejjin kehitti Tim Meeks turhautuessaan pianon soiton rajoitteellisuuteen. Meeks piti enemmän kielisoitinten kuin pianon soitinväristä, mutta piti kielisoittimien soittamista hankalampana. Etsiessään ratkaisua hän törmäsi Chapman Stickiin – kitaran tyyliseen soittimeen, jota soitettiin tapping-tekniikalla ja näin mahdollisti kahdeksan sormen käytön. Meeks piti Chapman Stickin soittamisen opettelua liian vaikeana. Hän kuitenkin piti soitinta kiinnostavana ja pyysi soittimen kehittäjää Emmet Chapmania valmistamaan hänelle Chapman Stickin, jonka voisi asettaa vaakatasoon ja jossa olisi useita uusia ominaisuuksia. Chapman ei kiireiltään ehtinyt tehdä tätä, mutta kertoi John Starretista, jolla oli samankaltainen idea, StarrBoard. Meeks osti häneltä StarrBoardin prototyypin ja kehitti ideaa eteenpäin. Kuuden vuoden työskentelyn jälkeen Meeks sai valmiiksi ensimmäisen mallin, jota tultiin myöhemmin kutsumaan nimellä Harpejji d1, vuonna 2007. Ensimmäisen patentin soittimelleen hän haki keväällä 2007. Meeks rupesi työskentelemään ystävänsä Jason Melanin kanssa, ja he perustivat Marcodi Musical Products, LLC - yhtiön 4. huhtikuuta 2007 Marylandiin.
Tammikuussa 2010 esiteltiin uusi malli Harpejji k24. Edelliseen malliin d1:een verrattuna siinä oli uusia soittoa helpottavia ominaisuuksia.
Viritys.
Harpejjissa on 24 kieltä, jotka on viritetty kokosävelaskeleen päähän toisistaan. Virityksen ansiosta Harpejjin soittaminen on hyvin loogista – esimerkiksi duuriskaalojen muoto pysyy aina samanlaisena, vaikka sen aloittaa eri sävelestä. Harpejjin matalin ääni on pieni a ja korkein viisiviivainen a, joten sen ääniala käsittää viisi oktaavia.
Paul Harding

Paul Harding (s. 1967) on yhdysvaltalainen muusikko ja kirjailija, jonka esikoisromaani "Tinkers" (2009) on palkittu vuoden 2010 Pulitzerin kirjallisuuspalkinnolla. Harding oli kaksi albumia julkaisseen Cold Water Flat -nimisen yhtyeen rumpali lähes sen perustamisesta 1990 sen hajoamiseen, vuoteen 1997. Harding on suorittanut BA-tutkinnon englannin kielessä ja kirjallisuudessa Massachusettsin yliopistossa Amherstissa ja MFA:n Iowa Writers' Workshopissa sekä opettanut kirjoittamista Harvardin yliopistossa ja Iowan yliopistossa. 
Harding vietti lapsuutensa Wenhamin kaupungissa Massachusettsin rannikolla Bostonista pohjoiseen. Lapsena hän kuljeskeli paljon metsissä, millä hän viittaa luonnonrakkauteen. Hänen isoisänsä korjasi kelloja, ja hän harjoitteli tämän apuna, ja sitä kokemusta hän on kuvannut romaanissaan "Tinkers". Valmistuttuaan Massachusettsin yliopistosta hän kierteli yhtyeensä Cold Water Flatin kanssa Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Hän oli aina ollut ahkera lukija ja lukiessaan Carlos Fuentesin teosta "Terra Nostra" hän muisti laskeneensa sen pöydälle ja ajatelleensa, että "tätä minä haluan tehdä". Siinä kirjassa Harding näki koko maailman, koko historian. Kun hänellä sitten jäi kiertueilta aikaa, hän ilmoittautui New Yorkiin Skidmore Collegen kirjoittamisen kesäkurssille. Aivan sattumalta hänen opettajakseen osui Marilynne Robinson, ja tämän kautta hän kuuli Iowa Writers' Workshopin kirjoittamisohjelmasta, jonne hän haki ja jonne hänet hyväksyttiin. Siellä hän opiskeli opettajinaan Barry Unsworth, Elizabeth McCracken ja myöhemmin Marilynne Robinson. Jossakin vaiheessa hän huomasi että jotkut hänen eniten ihailemistaan ihmisistä olivat ”syvästi uskonnollisia”, ja hän käytti vuoden teologian lukuihin ja hän sai merkittävästi vaikutteita Karl Barthilta ja John Calvinilta. Hän pitää itseään "itseoppineena nykyaikaisena Uuden-Englannin transkendentalistina". 
Hänen musiikillisia ihanteitaan ovat jazzrumpalit ja suurimpana heistä hän pitää John Coltranen rumpalia Elvin Jonesia.
Harding asuu lähellä Bostonia vaimonsa ja kahden poikansa kanssa.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1976

Montrealin olympialaisten jalkapalloturnaukseen selviytyi 16 maata, mutta Nigeria, Ghana ja Sambia luopuivat turnauksesta juuri ennen olympialaisia osana yleisafrikkalaista olympiaboikottia, joka koski Uuden-Seelannin osallistumista olympiakisoihin. Uuden-Seelannin rugbymaajoukkue oli järjestänyt kesäkiertueen Etelä-Afrikkaan huolimatta Soweton joukkomurhasta kesäkuussa 1976.
Aiemmin Uruguay oli luopunut osanotostaan ja sen tilalle otettiin Kuuba, Argentiinan kieltäydyttyä osallistumasta.
Kisoihin osallistui lopulta 13 joukkuetta, jotka jaettiin neljään alkulohkoon, joiden kaksi parasta jatkoivat otteluita olympiavoitosta. Olympialaisten jalkapalloa hallitsivat totuttuun tapaan Itä-Euroopan maat. Turnauksen voitti Itä-Saksa, Puola saavutti hopeaa ja Neuvostoliitto pronssia.
Karsinnat.
Vuoden 1976 olympialaisten jalkapalloturnaukseen selviytyi karsintojen kautta 14 maata. Isäntämaa Kanada ja hallitseva olympiavoittaja Puola pääsivät kisoihin ilman karsintoja. Muut paikat jakaantuivat siten että Euroopan karsinnoista kisoihin selviytyi 4 maata, Etelä-Amerikasta 2, Pohjois- ja Keski-Amerikasta 2, Afrikasta 3 ja Aasiasta 3. Kaikki Afrikan karsinnoista selviytyneet maat, Ghana, Nigeria ja Sambia, luopuivat turnauksesta.
Lohko 1
Lohko 2
Lohko 3
Lohko 4
Alkulohkot.
Lohko B.
 
Maalintekijät.
Kisojen maalikuninkuuden voitti Puolan Andrzej Szarmach kuudella osumallaan.