tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Albinin vastagambiitti

Albinin vastagambiitti on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla:
codice_1
Tämä avaus on nimetty Adolf Albinin mukaan, joka käytti sitä pelatessaan Laskeria vastaan New Yorkissa vuonna 1893. Alun perin muunnelmaa pelasi kuitenkin Mattia Cavalotti Milanon turnauksessa vuonna 1881. Albinin vastagambiitti on poikkeuksellinen puolustus kuningatargambiittia vastaan, ja se esiintyy harvoin mestaripeleissä. Avaus kuitenkin mahdollistaa mustalle voiton seitsemännessä siirrossa aliylennyksellä ansassa nimeltä Laskerin ansa.
Avaus sijoitetaan ECO-koodistolla koodeille D08 ja D09.
Tyypillinen jatko on:
codice_2
Nämä siirrot johtavat seuraavaan asemaan:
Manda (saari)

Manda on Lamun saaristoon kuuluva saari Kenian rannikolla. Se tunnetaan kahdesta raunioituneesta satamakaupungista, Manda Townista ja Takwasta. Saarella sijaitsee Lamun saariston ainoa lentokenttä.
Saari on tunnettu luksushotelleistaan ja sitä on pidetty yhtenä Kenian turvallisimmista turistikohteista, mutta 1. lokakuuta 2011 joukko aseistautuneita miehiä sieppasi siellä iäkkään, pyörätuolissa liikkuneen ranskalaisnaisen. Syyskuussa brittiläinen pariskunta joutui hyökkäyksen kohteeksi. Aviomies surmattiin ja vaimo siepattiin ja vietiin Somaliaan.
Myllysaari (Lahti)

Myllysaari on pieni saari Lahdessa. Saari on Vesijärvessä Tapanilan kaupunginosassa. Saareen pääsee kävellen siltoja pitkin. Saaressa on huvivenesatama ja myös jotkin Vesijärvellä risteilevät laivat pysähtyvät Myllysaaressa. Saarelle rakennetussa paviljongissa toimii myös suosittu kesäravintola Myllysaari.
Historia.
Myllysaaresta on löytynyt rautakautinen hauta, josta löytyi vuonna 1910 keihään osia ja kaksiteräisen miekan katkelma. Nämä ovat Kansallismuseon kokoelmissa. Ne löytyivät pursiseuran pavinjongin rakentamisen yhteydessä. Löytökohde on luokiteltu kiinteäksi muinaisjäännökseksi. Kalmistolöydöistö kertova opastaulu sijaitsee paviljongin vieressä. Saari on ollut huomattavasti nykyistä pienempi, vain muutaman neliömetrin suuruinen ennen Vääksynojan perkausta (joka vuonna 1910 kerrottiin tehdyn noin 100 vuotta aiemmin). 
1800-luvun lopulla saari kuului Ali-Köllin taloon, jonka isäntä rakensi saaren keskikohdalla sijainneelle kumpareelle tuulimyllyn. Sen myötä saari nimettiin Myllysaareksi. Aiemmin saari oli tunnettu nimellä Vähäsaari pienen kokonsa vuoksi. Mylly oli paikallaan vielä 1900-luvun alussa, jolloin saari oli myös tunnettu nuorison tanssi- ja huvittelupaikkana.
Myllysaari laajassa virkistyskäytössä sai alkunsa, kun Mallasjuoman panimomestari Ernst Mattson osti saaren Köllin suvulta 1905 perustettavaa Lahden purjehdusseuraa varten. Saaren korkeimmalle kohdalle rakennettiin paviljonki syksyllä 1909 tehdyn päätöksen mukaisesti. Rakennustyöt alkoivat 20.11.1909 ja paviljonki tuli valmiiksi huhtikuussa 1910. Varsinainen vihkiäisjuhla pidettiin 15.7.1910. Mattson myi saaren kiinteistöineen seuralle 1910. Myllysaaren paviljonki kuuluu Lahden kaupungin suojeltavien luetteloon. Sen on suunnitellut arkkitehti Uno Alanco. Myllysaareen on rakennettu vuonna 1979 silta .
Giri

Giri () on japanilainen käsite, joka tarkoittaa suurin piirtein "velvollisuutta" tai "kiitollisuudenvelkaa". Girin sanotaan olevan merkittävä tekijä japanilaisissa sosiaalisissa suhteissa. Termillä on lukuisia erilaisia nyansseja erilaisissa sosiaalisissa tilanteissa, joita se säätelee. Girin ja ninjōn, henkilökohtaisten toiveiden, vastakkainasettelu on merkittävä teema Japanin kirjallisuudessa ja taiteessa, esimerkiksi Chikamatsu Monzaemonin teoksissa ja kabuki-näytelmissä yleensä.
Esimerkki yhteisössä vaikuttavasta giristä:
Esimerkki moraalisiin valintoihin vaikuttavasta giristä:
Girin merkittävä piirre on se, että osapuolet eivät varsinaisesti sovi toistensa kanssa mitään, vaan toimivat pikemminkin ennakoiden. Giri on siis täysin subjektiivinen käsite ja sen toteutuminen riippuu osapuolten huomaavaisuudesta. Tiukat sosiaaliset rakenteet ja säännöt voidaan nähdä esteenä girin toteutumiselle, minkä vuoksi kiistan sattuessa kahden osapuolen välille esimerkiksi käräjöintiä vältetään ja suositaan keskinäistä sovittelua.
Wytze Kooistra

Wytze Kooistra (3. kesäkuuta 1982) on hollantilainen ammattilentopalloilija. 209-senttinen Kooistra on pelipaikaltaan keskitorjuja. Kaudella 2007–2008 Kooistra pelaa italialaisessa huippujoukkueessa Pallavolo Modenassa.
Nuoruusvuodet.
Kooistra aloitti lentopallon kahdeksanvuotiaana yhdessä veljensä kanssa. Tuolloin hän asui vanhempiensa luona Hollannissa ja pelasi Sleen-nimisessä joukkueessa. Aluksi lentopallo oli hänelle hauskaa ajan kulua muiden lasten kanssa. Mutta pian Kooistran lahjakkuudet lentopallossa huomattiin. Kooistra alkoi harjoitella entistä laadukkaammin lentopallon parissa ja tulos tuotti hedelmää, kun hänet valittiin alueensa joukkueeseen, ja myöhemmin hän pääsi nuortenmaajoukkueeseen. Juniorina Kooistra voitti Hollannissa monia mestaruuksia eri ikäluokissa.
Huipulle.
Kun Kooistra alkoi pelata Hollannin nuortenmaajoukkueesa, hänen täytyi muuttaa Sleenin kaupungista Asseniin. Assenissa hän pystyi pelaamaan kakkosdivisioonassa (farmijoukkueessa) ja samalla hän harjoitteli Hollannin pääsarjassa pelaavan joukkueen mukana. Ennen kuin Kooistralla oli mahdollisuus nousta pelaamaan Hollanin pääsarjaan, hänen täytyi saattaa opiskelunsa loppuun. Hän pelasi vuoden Lycurgus Groningen -nimisessä joukkueessa, kunnes teki sopimuksen Apeldoornin joukkueen kanssa pääsarjaan.
Aperdoornin joukkueessa hän pelasi kolme vuotta menestyksellisesti. Ensimmäisellä kaudellaan hän voitti Top Teams Cupin mestaruuden ja Hollannin mestaruuden. Toisella ja kolmannella kaudellaan hän kehittyi valtavasti urallaan. Hän pelasi paljon joukkueen avauskokoonpanossa ja kasvoi entistä paremmaksi pelaajaksi. Samalla hän sai uransa ensimmäisen kutsun Hollannin kovaan maajoukkueeseen. Kolmannella kaudellaan Hollannin pääsarjassa hänet valittiin liigan parhaimmaksi pelaajaksi 2005.
Hänellä oli mahdollisuus hienon kauden jälkeen päästä entistä parempiin joukkueisiin. Siksi hän ei kirjoittanut Aperdoornin kanssa heti sopimusta vaan päätti odottaa sopimustarjousta Italian A1-liigasta, jota pidetään maailman kovimpana lentopalloliigana. Itas Diatec Trentino niminen huippujoukkue Italiasta tarjosi lopulta Kooistralle sopimusta ja se tehtiin melkein heti. Kooistralla oli täyttynyt hänen nuoruuden unelmansa pelata Italian A1-liigassa.
Trentinossa hän pelasi 2006 kauden kunnes teki sopimuksen vieläkin kovempaan joukkueeseen, Roma Volleyhin. Ensimmäisellä kaudellaan Roma Volleyssa hän voitti Italian A1-liigassa pronssia. Toisella kaudellaan Rooma Volleyssa Kooistra juhli CEV-Cupin voittoa sekä Italian liigan pronssia. Kaudella 2009 hän pelaa Pallavolo Modenassa.
Kooistra on opiskellut myös lentopallon pelaamisen ohella pitkälle.
Marco Molteni

Marco Molteni (s. 3. syyskuuta 1976) on italialainen lentopalloilija. Italian maajoukkueessa Molteni pelasi vuodesta 1999 lähtien 34 A-maaottelua. Hän on voittanut maajoukkueen mukana muun muassa maailmanliigan vuonna 2000.
Robert Cecil (nobelisti)

Edgar Algernon Robert Gascoyne-Cecil (14. syyskuuta 1864 – 24. marraskuuta 1958) oli brittiläinen lakimies, poliitikko ja diplomaatti. Cecil oli merkittävässä asemassa Kansainliittoa suunniteltaessa, ja työskenteli siellä kunnes Kansainliitto sulautettiin YK:hon vuonna 1945.
Cecil oli pääministeri Robert Salisburyn poika josta tuli ensimmäisen maailmansodan aikana korkea ulkoministeriön virkamies. Hän alkoi suunnitella kansainvälistä rauhanturvasopimusta jo 1916, ja Pariisin rauhanneuvotteluissa hän huomasi ajatustensa olevan hyvin samansuuntaisia kuin Yhdysvaltojen Woodrow Wilsonilla ja Etelä-Afrikan Jan Smutsilla.
Cecilille myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1937 hänen ansioistaan Kansainliiton parissa.
Simo Silmu (albumi)

Simo Silmu on suomalaislaulaja Simo Silmun esikoisalbumi sooloartistina. Se julkaistiin 14. kesäkuuta 2004. Se nousi Suomen virallisen listan neljännelle sijalle.
Albumi myi julkaisuvuotenaan kultaa ja seuraavana vuonna platinaa.
Siniherttuakala

Siniherttuakala ("Centropyge argi") on keisarikaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Siniherttuakala on pienin herttuakaloista, se jää noin 8 cm pitkäksi. Se on muuten sinisävyinen, mutta kuono on kellertävä.
Alkuperä.
Siniherttuakala on kotoisin Atlantin länsiosista. Sitä tavataan Karibialla ja Meksikonlahdella, Bermudalta ja Floridasta Ranskan Guyanaan ulottuvalla alueella.
Käyttäytyminen.
Urokset ovat aggressiivisia ja niiden taistelut johtavat toisen uroksen kuolemaan.
Ravinto.
Siniherttuakala syö luonnossa levää ja sen joukossa eläviä pieniä selkärangattomia. Se on yleensä helppo ruokittava akvaario-oloissakin, huolii valmisruokia ja nyppii lisäksi rihmaleviä elävän kiven pinnalta. Se tarvitsee monipuolisen, kasvispitoisen ruokavalion ja mielellään useita pieniä ruoka-annoksia päivässä.
Naamioherttuakala

Naamioherttuakala ("Centropyge bicolor") on keisarikaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Naamioherttuakala kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Kala on värikäs: edestä keltainen, pyrstöpuolestaan sininen. Otsassa on sininen raita, pyrstö on keltainen.
Alkuperä.
Naamioherttuakala on kotoisin Indopasifiselta merialueelta: Salomoninsaarilta, Suurelta valliriutalta, Fidžiltä ja Filippiineiltä.
Käyttäytyminen.
Naamioherttuakala ei sovi riutta-akvaarioon, koska se syö selkärangattomia ja nyppii korallien polyyppejä.
Ravinto.
Naamioherttuakala syö levää ja pieniä selkärangattomia.
Elefanttigambiitti

Elefanttigambiitti on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla:
codice_1
Tätä gambiittia käytetään yleensä yllätysaseena. Mustan d5-siirto vaikuttaa ennenaikaiselta ja käytäntö onkin osoittanut, että esimerkiksi seuraavat jatkot tuottavat valkealle mainiot asemat.
codice_2
Seuraavassa kuvassa on eo. muunnelmaa vastaava asema.
codice_3
Seuraavassa kuvassa on eo. muunnelmaa vastaava asema.
Avauksen historiaa.
Historiallisesti elefanttigambiitilla (tunnetaan Suomessa myös norsugambiittina) ei ole ollut vakiintunutta nimeä. Saksalaisella kielialueella avaus on tunnettu nimellä "Mittelgambit im Nachzüge" (suom. jälkisiirtoinen keskusgambiitti). Nimitys on ongelmallinen, koska avausta ei suinkaan pidä sotkea keskusgambiittiin, jonka teemasiirrot ovat "1. e4 e5 2. d4 exd4" ja nyt valkea ei pelaa "3. c3" (Tanskalainen gambiitti) eikä myöskään "3. Dxd4" (Keskuspeli). Englanninkielisissä maissa elefanttigambiitista on käytetty nimeä "Queen's Pawn Counter Gambit" (suom. kuningatarsotilaan vastagambiitti). Venäjällä avauksella ei ole historiallisesti ollut vakiintunutta nimeä laisinkaan. Oli siis maailmanlaajuisesti tarve yhtenäistää nimikäytäntöä. Siksi käyttöön on otettu nimitys elefanttigambiitti. Eri kielialueiden vanhoja nimityksiä käytetään kuitenkin edelleen elefanttigambiitti-nimen rinnalla. Nimen alkuperä tai sen keksijä ei ole tiedossa. Nimen "elefanttigambiitti" (Elephant Gambit) käyttöä voidaan perustella siten, että se on helposti ymmärrettävä kansainvälinen nimitys. Toinen tapa johtaa nimi juontuu mustan avausstrategiasta. Mustan keskustasotilaiden siirtyminen avaa linjat mustan läheteille, joiden paikalla intialaisessa chaturanga-pelissä ovat norsut (eli elefantit).
Ensimmäistä kertaa elefanttigambiittia pelasi mustilla englantilainen mestari Howard Staunton John Cochranea vastaan Lontoossa vuonna 1842. Staunton esittelee pelin myös teoksessaan "Chess Player’s Handbook" (1847). Staunton ei väitä keksineensä gambiittia itse, joten on todennäköistä, että hänellä oli käytettävissään lähdeaineistona aiempi peli tai pelejä, jotka eivät kuitenkaan ole säilyneet nykypäivään. 
Nykyisin elefanttigambiittia käytetään hyvin harvoin. Lähinnä se toimii yllätysaseena. Tim Hardingin mukaan avaus sopii käytettäväksi taktisesti hyvälle pelaajalle ja lähinnä mestaritason alapuolella.. 
Esimerkkipelejä.
Elefanttigambiittia pelattiin eniten 1800-luvulla, jolloin pelissä esiintyi tyypillisesti rohkeita hyökkäyksiä ja materiaalin uhrauksia. Vanhin tunnettu peli, jossa avausta on pelattu, on seuraava: 
John Cochrane - Howard Staunton, Lontoo (1842):
1.e4 e5 2.Rf3 d5 3.Rxe5 De7 4.d4 f6 5.Rc3 fxe5 6.Rxd5 Df7 7.Lc4 Le6 8.O-O c6 9.f4 cxd5 10.fxe5 Dd7 11.exd5 Lxd5 12.e6 Dc6 13.Dh5+ g6 14.Dxd5 Re7 15.De5 Dxc4 16.Dxh8 Rf5 17.Lh6 Db4 18.Dxf8+ Dxf8 19.Lxf8 Kxf8 20.g4 ja musta luovutti (1-0).
Kantapelissä käytetty muunnelma 3...De7 on jäänyt pois käytöstä, koska Neuvostoliiton absoluuttisessa mestaruusturnauksessa 1941 Andor Lilienthal hävisi mustilla Isaac Boleslavskille. .
Grobin hyökkäys

Grobin hyökkäys on shakkiavaus, joka alkaa siirrolla:
codice_1
Aloitusta pidetään epätavallisena, mutta sitä on pelannut muun muassa englantilainen suurmestari Michael Basman. Avaus on nimetty Henri Grobin mukaan. G-sotilaan siirto vapauttaa g2-ruudun valkean lähetille, mutta heikentää samalla kuningasasemaa. Parempana vaihtoehtona pidetään esimerkiksi siirtoa g3.
Muunnelmia.
Musta vastaa yleensä 1...d5 uhaten välittömästi g4 sotilasta valkean vastatessa tähän yleensä 1...d5 2.Lg2 vastauhkauksin tai 1...d5 2.h3 (Basmanin suositus). Peli voi jatkua esimerkiksi
codice_2
Valkea voi jatkaa 7.g5, kuten Basman pelasi pelissä (Basman, Michael – Keene, Raymond 1981). tai vähemmän omalaatuisesti 7.Db3, kuten Basman pelasi pelissä (Basman,Michael – Singh 1989). Ensin mainittu siirto johtanee tarkalla pelillä mustan etuun.
Grobin avauksella voi joutua nopeimpaan mahdolliseen mattiin
codice_3
Seututie 190

Seututie 190 on Kylmäkoskelta Akaan Viialan kautta Lempäälään kulkeva seututie. Hämeenlinnan ja Tampereen välisen moottoritien valmistumiseen saakka tie oli osa valtatietä 9.
&lt;br clear="all"&gt;
Jeff VanderMeer

Jeffrey Scott VanderMeer (s. 7. heinäkuuta 1968 Bellefonte, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen kirjailija.
VanderMeer sai vuonna 2000 World Fantasy Awardin pienoisromaanistaan ”Martin Laken muodonmuutos”. Hänet palkittiin myös vuonna 2003 yhdessä Mark Robertsin kanssa toimittamastaan antologiasta "Leviathan 3". VanderMeerin teos "Pyhimysten ja mielipuolten kaupunki" voitti ensimmäisen vuoden parhaalle käännösfantasialle jaettavan Tähtifantasia-palkinnon vuonna 2007. 
Hänen Eteläraja-trilogiansa avausosa "Hävitys" voitti vuoden 2014 parhaan romaanin Nebula-palkinnon. Teoksesta tehty elokuva ei saanut teatterilevitystä Yhdysvaltain ulkopuolella, mutta on julkaistu Netflix-suoratoistopalvelussa Euroopassa.
Elämä.
VanderMeer osallistui vuonna 1992 Clarion-kirjoitustyöpajaan Michiganin yliopistossa. VanderMeer oli mukana pienkustantamo The Ministry of Whimsyssä, joka julkaisi muun muassa Stepan Chapmanin surrealistisen romaanin "Troikka" vuonna 1997. VanderMeer asuu nykyisin Tallahasseessa Floridassa.
Maine-et-Loire

Maine-et-Loire departementti läntisessä Ranskassa. Departementin numero on 49 ja sen pääkaupunki on Angers. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan departementtissa oli 766 655 asukasta. 
Maine-et-Loire on yksi alkuperäisistä Ranskan vallankumouksen aikana vuonna 1790 luoduista departementeista. Departementin alkuperäinen nimi oli "Mayenne-et-Loire" ja se muutettiin nykyiseen asuunsta vuonna 1791.
Mamoudzou

Mamoudzou on Ranskan merentakaisen paikallishallintoalueen Mayotten pääkaupunki ja sen väkirikkain kunta. Se sijaitsee Mayotten pääsaarella Grande-Terrellä. Vuonna 2017 Mamoudzoun kunnassa asui 71 400 ihmistä. Pinta-alaltaan se on 41,94 neliökilometrin suuruinen, ja asukastiheys on 1 088 as./km².
Mamoudzoun kunta ("commune") koostuu keskustaajama Mamoudzoun lisäksi kuudesta kylästä ("village"), Kawénista, Matsapéréstä, Passamaintista, Vahibéstä, Tsoundzou 1:stä ja Tsoundzou 2:sta. Keskustaajamassa asuu noin 6000 asukasta, Kawenissa 17000 ja Matsapéréssä 16000. Kunta on jaettu myös kolmeen kantoniin, jotka kantavat nimiä Mamoudzou I, Mamoudzou II ja Mamoudzou III.
Mamoudzou on toiminut Mayotten pääkaupunkina vuodesta 1977 lähtien. Sitä ennen paikallishallintoalueen pääkaupunkina oli Dzaoudzi.
Fragile (Yesin albumi)

Fragile on brittiläisen progressiivista rockia edustavan yhtyeen Yesin neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1971. Se on yksi yhtyeen kuuluisimmista albumeista ja voidaankin laskea progressiivisen rockin klassikkojen joukkoon. Albumin tunnetuimmat kappaleet lienevät "Roundabout" ja "Heart of the Sunrise". Albumi jakautuu kahtia siten, että viisi kappaletta on yhtyeen yksittäisten jäsenten sooloesityksiä tai jäsenen persoonallinen idea, jonka toteutuksessa muut ovat mukana.
Levyn toinen raita "Cans and Brahms" käyttää melodiaa Brahmsin neljännen sinfonian kolmannesta osasta. Rick Wakeman on sovittanut teoksen instrumenttien osuudet eri kosketinsoittimille.
"We Have Heaven" -kappale perustuu rinnakkaisiin laulumelodioihin ja -harmonioihin, jotka Jon Anderson esittää yksin päällekkäisäänitysten avulla yhtyeen säestäessä.
"Five Per Cent for Nothing" on Bill Brufordin luoma ja yhtyeen esittämä soittotekninen näyttö, jossa rummut on soitettu aitona esityksenä yhdellä otolla.
"The Fish" -kappaleessa Chris Squiren melodiakulut ja säestys on toteutettu bassolla rumpukompin kanssa.
"Mood for the Day" on Steve Howen klassisvaikutteinen akustinen soolonumero.
Avauskappale "Roundabout" julkaistiin editoituna singlenä USA:ssa b-puolenaan "Long Distance Runaround" tammikuussa 1972. Sen paras listasijoitus oli 13.
2002 julkaistulla DVD audio-versiolla kappalevalikoimaan on lisätty Paul Simonin sävellys "America" versiona, jonka kesto on 10:30. Se on aiemmin ilmestynyt 1975 julkaistulla "Yesterdays" - kokoelmalla sekä Atlantic - levy-yhtiön kokoelmalla "Age of Atlantic", mutta tässä versiossa on aiemmin pois editoituja lauluosuuksia.
Albumin kansitaide on Roger Deanin luoma esittäen hajoamassa olevaa maailmaa. Teema jatkuu seuraavien albumien kansitaiteessa muodostaen yhtenäisen kokonaisuuden.
Kappaleet.
Kappaleen "Heart of the Sunrise" lopussa kertautuu kappaleen "We Have Heaven" -teema.
Dzaoudzi

Dzaoudzi on kunta ("commune") Ranskan merentakaisella paikallishallintoalueella Mayottella. Se sijaitsee Petite Terren saarella ja koostuu kahdesta kylästä ("village"), Dzaoudzista ja Labattoirista. Kunta on pinta-alaltaan 6,66 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukasluku on vajaat 18 000. 
Dzaoudzi toimi Mayotten pääkaupunkina vuoteen 1977 asti, jolloin pääkaupungiksi tuli pääsaari Grande Terren Mamoudzou.
Okeanidit

Okeanidit (, ) olivat kreikkalaisessa mytologiassa titaanien Okeanos ja Tethys kolmetuhatta tytärtä. Jokainen heistä oli suojelushenki tietylle joelle, lähteelle, lammikolle tai merelle; side oli niin kiinteä, että suojelijattaren hyvinvointi vaikutti kohteensa hyvinvointiin ja päinvastoin (kts. nymfi). Okeanoksella ja Tethyksellä oli myös kolmetuhatta poikaa, jokijumalaa. Yleensä okeanidilla viitataan kuitenkin vain tyttäriin, mutta välillä antiikin kirjoituksissa myös miespuoliset jälkeläiset lasketaan kuuluviksi heihin.
Luettelo okeanideista.
Hesiodos, Apollodoros ja Hyginus luettelevat seuraavia okeanideja nimeltä:
Robert Wagner (näyttelijä)

Robert John Wagner (s. 10. helmikuuta 1930 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
Wagner aloitti elokuvauransa 1950-luvun alussa. Yksi hänen ensimmäisistä elokuvarooleistaan oli sivuosa elokuvassa "Haluan vaimoni takaisin" (1951), jossa näytteli sivuroolissa myös toinen vasta uraansa aloitteleva tähti, Marilyn Monroe. Seuraavana vuonna Wagner sai lupaavimman tulokkaan Golden Globe -ehdokkuuden roolistaan elokuvassa "Marssikuningas" (1952). Yksi hänen 1950-luvun alun tunnettuja roolejaan on elokuvassa "Titanic" (1953). Wagner kuitenkin karisti kultapojan maineen harteiltaan näytellessään rahanhimoista murhaajaa elokuvassa "Suudelma ennen kuolemaa" (1956). Seuraavana vuonna hän näytteli Jesse Jamesia elokuvassa "Jesse James" (1957). Wagnerin tunnetuimpia elokuvia 1960-luvulta ovat muun muassa "Atlantin valli murtuu" (1962) ja "Vaaleanpunainen pantteri" (1963). Myöhemmällä urallaan hän on näytellyt muun muassa sivuroolin kolmessa Austin Powers -elokuvassa. Elokuvien lisäksi hän on luonut mittavan uran televisiossa ja näytellyt televisiosarjoissa "Itse teossa" (1968–1970), "Switch" (1975–1978) ja "Hart &amp; Hart" (1979–1983). Wagner on saanut kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle.
Yksityiselämä.
Wagner on solminut neljä avioliittoa. Hän oli kahdesti naimisissa näyttelijätär Natalie Woodin kanssa: vuosina 1957–1962 ja 1972–1981. Vuodet 1963–1970 hän oli naimisissa Marion Marshallin kanssa, mutta liitto päättyi avioeroon. Vuodesta 1990 lähtien hänen puolisonsa on ollut Jill St. John. Wagnerilla on yksi lapsi Marion Marshallin kanssa ja yksi Natalie Woodin kanssa, ja lisäksi hän on adoptoinut Woodin toisen lapsen.
Wagner ja Wood olivat aikoinaan yksi Hollywoodin suurista lemmenpareista, mutta heidän rakkaustarinansa päättyi traagisesti vuonna 1981, kun Wood hukkui Santa Catalinan saarella. Heidän tyttärensä oli tuolloin seitsemänvuotias.
M/S Timca

M/S Timca () on alankomaalaisen Spliethoff -varustamokonsernin omistama ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 2006 Stocznia Szczecińska Nowa -nimisellä telakalla Szczecinissä, Puolassa. Kuollutta painoa aluksella on 17 654 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Kontteja (TEU) laivaan mahtuu kerrallaan 640. "Timca" on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Amsterdam. Nykyisin Timcalla liikennöi rahtivarustamo Transfennica.
Timcan sisaraluksia ovat M/S Kraftca, M/S Genca, M/S Trica, M/S Pulpca, M/S Plyca, M/S Steelca ja M/S Woodca.
Käyttöhistoria.
11. helmikuuta 2006 alus laskettiin vesille. 12. heinäkuuta se luovutettiin Spliethoffin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Amsterdam. 15. heinäkuuta Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella, reitillä Hamina–Hanko–Antwerpen. 23. elokuuta 2006 alus sai "Timca" -nimensä, kun se kastettiin Helsingin Katajanokalla. Aluksen kummina toimi Ann Wahlroos-Jaakkola.
Timca ajaa vuonna 2008 Suomen Haminan ja Yhdysvaltain Baltimoren välillä.
Gustavia

Gustavia on Ranskan merentakaisen paikallishallintoalueen Saint Barthélemyn pääkaupunki ja ainoa kaupunki. Se on nimetty Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n mukaan. Sen sisarkaupunki on Piitime, joka sijaitsee Norrbottenissa, Ruotsissa. Kaupunki perustettiin Ranskan luovutettua saaren Ruotsille vuonna 1785. Nykyisin Gustaviassa on noin 2 700 asukasta. Sitä palvelee lentoasema Aérodrome Gustave III.
Close to the Edge

Close to the Edge on brittiläisen Yes-yhtyeen viides albumi. Albumia pidetään progressiivisen rockin saralla yhtenä merkittävimmistä teoksista.
"Close to the Edge" valittiin mukaan vuonna 2005 julkaistuun englanninkieliseen hakuteokseen "1001 Albums You Must Hear Before You Die". Siinä albumia luonnehditaan progressiivisen rockin apoteoosiksi, joka ottaa vaikutteita todella monesta suunnasta mutta onnistuu pysymään koossa loistavien muusikoiden ansiosta. Musiikin ohella vaikutusta tehostavat laulusolisti Jon Andersonin kryptiset sanoitukset ja Roger Deanin surrealistinen kansitaide.
"And You and I" julkaistiin Part I/Part II singlenä USA:ssa lokakuussa 1972. Paras listasijoitus oli 42. "Total Mass Retain" oli heinäkuussa 1972 julkaistun Paul Simonin säveltämän "America"-kappaleen singleversion B-puolena sijalla 46.
Suomessa albumin paras sijoitus oli 20 lokakuussa 1972.
Tuhat yötä

Tuhat yötä on näyttelijä-laulaja Samuli Edelmannin ja Aikakone-yhtyeen laulajan Saija "Sani" Aartelan duettokappale vuodelta 1995. Se oli yksi vuoden menestyneimmistä Suomessa. Kappaleen paras sijoitus oli ensimmäinen Suomen virallisella listalla viikolla 37/1995.
Musiikkivideo.
Kappaleesta tehty musiikkivideo on esitetty muun muassa musiikkiohjelmassa "Jyrki" sekä "Levyraadissa", jossa se äänestettiin jakson parhaaksi.
Röyhelökotinga

Röyhelökotinga ("Cephalopterus ornatus") on suurikokoinen eteläamerikkalainen varpuslintu. Lajin nimesi Étienne Geoffroy Saint-Hilaire 1809.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 51 cm, eli se on suurimpia varpuslintuja. Koiras on yli puolitoista kertaa naarasta painavampi, painaen 680–745 g. Koko höyhenpuku on musta. Päälaella on pitkistä, eteenpäin kaartuvista höyhenistä muodostunut töyhtö, josta laji on saanut englanninkielisen nimensä "Amazonian Umbrellabird". Töyhdön höyhenten ruodot ovat vaaleita. Kurkussa roikkuu pitkä, kihartuvista höyhenistä muodostunut ”parta”, joka on kiinnittynyt löysään venyvään ihopoimuun. Koiraan töyhtö ja parta ovat huomattavasti suuremmat kuin naaraan. Koiraan silmän iiris on lähes valkoinen. Kynnet ovat voimakkaat, samoin kuin varismainen nokka. Laji liikkuu enimmäkseen metsän latvuskerroksessa. Lennossa töyhtö on painettu päätä vasten ja parta rintaa vasten.
Koiraan soidinhuuto on kumea ja kauas kuuluva "boooo". Huutaessaan se istuu oksalla vartalo eteenpäin taivutettuna sekä töyhtö ja parta levitettyinä.
Esiintyminen.
Röyhelökotinga elää Etelä-Amerikan koillis- ja keskiosissa lähinnä Amazonin vesistöalueella. Laji on paikkalintu ja sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Elää metsissä ja metsäaukeilla, joenvarsilla, tasankojen metsäsaarekkeissa ja saarissa.
Lisääntyminen.
Oksista ja risuista laadittu hutera pesä sijaitsee puussa. Munia on vain yksi. Poikanen on pienenä alaston ja Wallacen sanoin ”ruma”.
Ravinto.
Syö enimmäkseen hedelmiä, joiden siemenkivet se oksentaa noin tunnin kuluttua syömisestä. Sadekausina, jolloin hedelmät ovat vähissä, se syö pääasiassa hyönteisiä ja hämähäkkejä.
Tesmaperhonen

Tesmaperhonen ("Aphantopus hyperantus") on täpläperhosiin kuuluva, tavattoman yleinen perhoslaji. Sen siivet ovat tummat ja tasaväriset, kesän lopulla siivet vaalenevat. Tesmaperhonen on yksi harvoista päiväperhosista, joka lentelee myös pilvisillä säillä. Se koteloituu kesäkuun puolenvälin tienoilla ja kuoriutuu heinäkuun alussa.
Koko ja ulkonäkö.
Tesmaperhonen on kauttaaltaan tumman suklaanruskea ja yksivärinen. Siipien yläpinnalla saattaa erottua muutama musta, vaaleareunainen ja valkoteräinen silmätäplä. Siipien alapinnalla on rivi hyvin selkeitä, keltareunaisia mustia silmätäpliä. Siipiä reunustavat vaaleat siipiripset. Siipien kärkiväli on 28–42 mm ja naaraat ovat hieman koiraita suurempia.
Levinneisyys ja lentoaika.
Tesmaperhosta tavataan lähes koko Euroopassa pois lukien Välimeren saaret, osa Välimeren ympäristöstä sekä Skandinavian pohjoisosat. Idässä levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Aasiaan. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on hyvin yleinen ja varsinkin eteläisessä Suomessa sitä tavataan heinikkoisilla alueilla lähes poikkeuksetta. Suomessa esiintymisen pohjoisraja on suunnilleen Oulu-Kajaani-linjalla ja se on heinäperhosille tyypilliseen tapaan jyrkkä. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun lopulta elokuun alkupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat.
Tesmaperhosta tavataan avoimilla niityillä, valoisissa metsiköissä sekä metsänreunuksilla ja hakkuuaukeilla. Se kuitenkin välttelee usein kuuminta auringonpaistetta ja perhoset lentävät usein hieman kasvillisuuden suojaamina. Lajin yleisyyttä kuvaa se, että kesällä 2012 maatalousympäristön päiväperhosseurantaan ilmoitettujen tesmaperhosten määrä oli yli 15 000 ollen yli kaksinkertainen seuraaviin lajeihin, sitruuna- tai lanttuperhosiin, verrattuna ja valtakunnallisessa päiväperhosseurannassa 2013 se oli yli 37 800 ilmoitetun yksilön määrällä ylivoimaisesti runsain päiväperhonen.
Päiväperhosille melko poikkeuksellisesti tesmaperhonen liikkuu usein myös pilvisellä säällä, kunhan ilma on riittävän lämmin, ja laji on ensimmäisenä lennossa sateen jälkeen. Koiraat lentävät aamusta saakka partioiden ja karkottaen toiset koirasyksilöt reviiriltään. Ainoastaan naaraat käyvät ahkerasti kukilla imemässä mettä, ja ne ilmeisesti elävätkin koiraita pitempään. Aikuiset perhoset kuoriutuvat koteloista pitkällä aikavälillä, minkä vuoksi lennossa olevien perhosten kunto vaihtelee paljon. Tesmaperhosella on myös selvä "protandria": koiraat ovat olleet lennossa jo pitkään ennen kuin ensimmäiset naaraat aikuistuvat. Tesmaperhoskoiraan tuottama feromoni houkuttelee tesmaperhosten lisäksi myös koivulasisiiven ("Synanthedon scoliaeformis") koiraita.
Naaras laskee munat yksitellen laskeutuen satunnaisesti heinille. Toukat kuoriutuvat pari viikkoa myöhemmin ja kasvavat hitaasti. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana. Kotelo sijaitsee heinänkorrella, taivutetun lehden suojaamana lähellä maanpintaa.
Ravintokasvi.
Toukat käyttävät ravinnokseen erilaisia heinäkasveja ("Poaceae"), kuten timoteitä eli nurmitähkiötä ("Phleum pratense") sekä saroja ("Carex"). Aikuiset yksilöt syövät lähinnä kukkien mettä.
Lyhtyherttuakala

Lyhtyherttuakala ("Centropyge tibicen") on keisarikaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Lyhtyherttuakala kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Se on yleisväriltään sinisävyinen, vatsaevä on keltainen ja kyljessä hohtava läikkä, jonka sanotaan muistuttavan lyhtyä tai avaimenreikää (jälkimmäinen vertaus on antanut kalalle sen englannin- ja saksankielisen nimen). Sukupuolet eivät juuri eroa toisistaan ulkonäöltään.
Alkuperä.
Lyhtyherttuakala on kotoisin Intian valtameren itäosista ja Tyynenmeren länsiosista.
Käyttäytyminen.
Lyhtyherttuakalaa tulisi ruokkia kaksi tai kolme kertaa päivässä. 
Vesiolot ja ravinto.
Lyhtyherttuakala syö levää ja pieniä selkärangattomia, ja varsin monipuolisesti myös korvikeruokia. Sopiva lämpötila on 24–26 °C.
Laurentia Desgagnes

Laurentia Desgagnes () (aik. "M/T Palva") on Neste Shipping Oy:n kolmas "Palva"-niminen tankkeri. Alus on valmistunut helmikuussa 2007 Brodosplit Brodogradiliste -nimisellä telakalla, Splitissä, Kroatiassa. Alus on suunniteltu kuljettamaan öljyä sekä öljytuotteita, joita se kuljettaa pääsääntöisesti Euroopan ja Pohjois-Amerikan välillä. Aluksen rahtauksesta ja miehityksestä vastaa Neste Shipping. "Laurentia Desgagnesin" jääluokitus on 1A, eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Kuollutta painoa aluksella on 60 400 / 74 999 tonnia. Kansia aluksella on seitsemän. Aluksen raskasöljykapasiteetti on 2 381,0 m³, dieselkapasiteetti 191,4 m³ ja painolastivesikapasiteetti 31 819,4 m³
"Palvan" sisaralus on M/T "Stena Poseidon".
"Palva" ulosliputettiin syyskuussa 2013.
Tulihaukkakala

Tulihaukkakala ("Neocirrhites armatus") on haukkakaloihin kuuluva kala. 
Koko ja ulkonäkö.
Tulihaukkakala kasvaa noin 9 cm pitkäksi. Se on helakanpunainen selässä kulkevaa mustaa raitaa lukuun ottamatta.
Alkuperä.
Tulihaukkakala elää luonnossa Tyynenmeren länsiosassa. 
Käyttäytyminen.
Tulihaukkakaloja pidetään akvaariossa yksin tai pareittain.
 Ne viihtyvät oksaisten korallien ("Stylophora mordax", "Pocillopora") joukossa, ja tuntiessaan olonsa uhatuiksi, ne vetäytyvät korallin suojiin. Tulihaukkakala saattaa olla aggressiivinen pieniä kaloja kohtaan, ja syödä pienikokoisia selkärangattomia kuten rapuja.
Vesiolot ja ravinto.
Tulihaukkakala syö lihapitoista ruokaa sekä kuivattuna että pakastettuna. Se on tarkka veden laadusta: veden pitää olla puhdasta, happipitoista ja jatkuvassa liikkeessä.
Pikkuhaukkakala

Pikkuhaukkakala ("Cirrhitichthys oxycephalus") tai korallihaukkakala on haukkakaloihin kuuluva kala. 
Koko ja ulkonäkö.
Pikkuhaukkakala kasvaa noin 9 cm pitkäksi. Sen vartalo on oranssikuvioinen, evät harmahtavat. Evän ruotojen kärjissä on pienet tupsut. Väritys ja kuviointi vaihtelevat, ja pikkuhaukkakalaa voi olla vaikea erottaa täplähaukkakalasta. Yksi tuntomerkki on pyrstöevä, joka on täplähaukkakalalla läpinäkyvä. 
Alkuperä.
Pikkuhaukkakala elää luonnossa Indopasifisella merialueella ja Punaisellamerellä.
Käyttäytyminen.
Pikkuhaukkakala on aggressiivinen kala, joka syö pienet selkärangattomat ja kiusaa samassa akvaariossa asuvia rauhallisia kaloja. Pikkuhaukkakala viihtyy kivikorallien haarojen tyvellä, ei latvassa kuten monet muuta haukkakalat. Sen tyypillisiä asuinkoralleja luonnossa ovat "Porites"- ja "Pocillopora"-lajit. 
Ravinto.
Pikkuhaukkakala syö lihapitoista ruokaa sekä kuivattuna että pakastettuna.
Sandy Casar

Sandy Casar (s. 2. helmikuuta 1979 Mantes-la-Jolie, Yvelines) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän ajoi koko ammattilaisuransa 2000–2013 Française des Jeux / FDJ -tallissa. Casar on kilpaillut myös cyclocrossissa.
Casar sijoittui toiseksi vuoden 2002 Pariisi–Nizza-ajossa ja voitti nuorten kilpailun. Lisäksi hän oli paras Circuit Franco–Belgo -kilpailun neljännellä etapilla. Seuraavana vuonna Casar voitti Sveitsin ympäriajon neljännen osuuden ja tuli kolmanneksitoista Italian ympäriajossa. Vuoden 2004 Ranskan ympäriajossa Casar sijoittui kuudenneksitoista; lisäksi hän oli nuorten kilpailussa toinen ja viidennellä etapilla kolmas. Tour du Poitou Charentes de la Vienne -kilpailussa hän voitti toisen osuuden. Lisäksi hän oli toinen Route du Sud -etappikilpailussa.
Casar voitti vuonna 2005 Route du Sudin sekä sijoittui toiseksi Ranskan ympäriajon 12. ja 19. osuudella. Seuraavana vuonna hän tuli kuudenneksi Italian ympäriajossa. Vuoden 2007 Ranskan ympäriajossa Casar sijoittui kymmenennellä etapilla toiseksi Cédric Vasseurin jälkeen ja voitti kilpailun 18. osuuden huolimatta koiran aiheuttamasta kolarista – hän oli loppukirissä paras neljän miehen kärkiryhmästä ennen Axel Merckxiä . 
Vuonna 2008 Casar sijoittui kuudenneksi Tour de Romandiessa. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui Alpeilla ajetulla 16. etapilla toiseksi Cyril Desselin jälkeen. Kokonaiskilpailussa hän oli neljästoista ja saman vuoden Espanjan ympäriajossa yhdeksästoista. Ranskan ympäriajossa 2009 hän sijoittui kahdeksannella ja 16:nnella etapilla toiseksi. Kokonaiskilpailussa hän oli kahdestoista. Baskimaan ympäriajossa 2010 hän oli kuudes. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän voitti 9. etapin ja oli toinen 16. etapilla. Ranskan ympäriajossa 2011 hän sijoittui kolmanneksi yhdeksännellä ja 17:nnella etapilla. Italian ympäriajossa 2012 hän oli 12. etapilla toinen ja saman vuoden Ranskan ympäriajossa 14. etapilla kolmas.
San Francisco Chronicle

San Francisco Chronicle on San Franciscossa Yhdysvalloissa vuonna 1865 perustettu sanomalehti. Lehden perustajia olivat Charles de Young ja Michael H. de Young. Nykyään San Francisco Chronicle on Pohjois-Kalifornian suurin sanomalehti. Lehteä on luonnehdittu keskusta-vasemmistolaiseksi.
Tummahäränsilmä

Tummahäränsilmä ("Maniola jurtina") on täpläperhosiin ("Nymphalidae") kuuluva päiväperhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Levinneisyys ja lentoaika.
Tummahäränsilmän esiintymisalue ulottuu Pohjois-Afrikasta Eurooppaan ja Vähän-Aasian kautta Iraniin. Pohjoisessa sitä tavataan Etelä-Suomessa saakka ja idässä Uralille saakka. Lajin kanta Suomessa on heikentynyt muutamien vuosikymmenien aikana huomattavasti ja sitä tavataankin lähinnä Lounais-Suomessa, missä kanta on säilynyt muuta maata paremmin. Lentoaika on kesä-elokuu.
Koko ja ulkonäkö.
Tummahäränsilmän siipien kärkiväli on noin 4 cm ja siivet ovat päältä tummanruskeat. Naaraat ovat hieman koiraita suurempia ja niiden siivissä on suuri punaruskea alue. Kummallakin on etusiivessään silmätäplä.
Elinympäristö ja elintavat.
Tummahäränsilmän elinympäristöä ovat niityt ja pientareet. Laji talvehtii toukkana.
Ravintokasvi.
Toukat käyttävät ravinnokseen erilaisia heinäkasveja ("Poaceae"), kuten nurmikat ("Poa") ja tesma ("Milium effusum").
Liikekeskus Tornion Portti

Liikekeskus Tornion Portti on Torniossa sijaitseva liikekeskus. Se sijaitsee noin 2 kilometriä kaupungin keskustasta etelään päin, valtatien 29 ja seututien 921 risteyksessä. Liikekeskus avattiin 31. toukokuuta 2007.
Liikekeskuksessa on ABC-liikennemyymälän lisäksi Prisma-kauppaketjun liike. Marraskuuhun 2009 asti liikekeskuksessa toimi pinta-alaltaan Suomen suurin S-market-kauppaketjun liike sekä kalustemyymälä Isku.
Liikekeskus sai nimensä asiakkaille järjestyllä nimikilpailulla. Kaikkien ehdotuksien joukosta valittiin nimi Tornion Portti, joka sekä kuvaa sen sijaintia että näkyy portteina sisäänkäynneissä.
Täplähaukkakala

Täplähaukkakala ("Cirrhitichthys aprinus ") on haukkakaloihin kuuluva kala. 
Koko ja ulkonäkö.
Täplähaukkakala kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Siinä on vaalealla pohjalla punaruskeita kuvioita. Silmän takana on soikea silmätäpläkuvio. Selkäevän ruotojen päässä on pienet tupsut. Sen erottaa sukulaislajistaan korallihaukkakalasta siitä, että täplähaukkakalan pyrstöevä on läpinäkyvä. 
Alkuperä.
Täplähaukkakala elää luonnossa Indopasifisella merialueella. 
Käyttäytyminen.
Täplähaukkakalaa voi pitää riutta-akvaariossa korallien kanssa, mutta pienet kalat ja katkaravut joutuvat helposti sen syömiksi. Luonnossa se viihtyy 5–40 metrin syvyydessä, ja levähtää usein sienieläinten päällä.
Ravinto.
Täplähaukkakala syö lihapitoista ruokaa sekä kuivattuna että pakastettuna.
Vigilante

Vigilante on rockyhtye Magnumin vuonna 1986 julkaistu kuudes studioalbumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin.
Ben Jipcho

Benjamin Wabura ”Ben” Jipcho (1. maaliskuuta 1943 Chepchabai, Kenian siirtomaa ja protektoraatti, Brittiläinen imperiumi – 24. heinäkuuta 2020 Eldoret) oli kenialainen estejuoksija, joka saavutti hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa Münchenin olympialaisissa 1972 maanmiehensä Kipchoge Keinon jälkeen ja ennen Suomen Tapio Kantasta. 
Jipcho voitti 5 000 metrin juoksun ja 3 000 metrin estejuoksun Afrikan kisoissa Lagosissa 1973. Hänen esteaikansa 8.20,7 alitti maailmanennätyksen mutta sitä ei kuitenkaan hyväksytty viralliseksi maailmanennätykseksi. Jipcho voitti 5 000 metriä ja 3 000 metrin esteet myös vuoden 1974 kansainyhteisön kisoissa Christchurchissa Uudessa-Seelannissa. Hän paransi estejuoksun virallista maailmanennätystä kahdesti Helsingissä vuonna 1973: aika 8.19,8 syntyi 19. kesäkuuta ja 8.14,0 kahdeksan päivää myöhemmin. Méxicon olympialaisissa 1968 Jipcho sijoittui 1 500 metrillä kymmenenneksi.
Jipcho kuoli eldoretilaisessa sairaalassa 77-vuotiaana 24. heinäkuuta 2020.
Klaffi

Klaffi (myös klaffitaulu, synkroni tai tahdistuslauta) on elokuvien filmituotannossa käytettävä merkinantolaite, joka helpottaa kuvan ja kuvauksessa tallennetun äänen synkronointia eli kohdistamista materiaalin jälkituotannossa. Kun kamera ja äänityslaite ovat käynnistyneet otoksen kuvauksen alussa, klaffilaite tuodaan kameran tarkennuskohtaan antamaan näkyvä ja kuuluva merkki, jonka perusteella otoksen kuva ja ääni kohdistetaan. Perinteinen klaffi on liitutaulusta ja saranoidulla palkilla varustettu väline. Otoksen alussa klaffipalkki kalautetaan alustaansa, jolloin syntyy sekä lyhyt ääni äänitallenteelle että tietty filmiruutu, jossa klaffipalkki koskettaa klaffitaulua. Klaffipalkki ja taulun yläreuna on maalattu mustavalkoraidallisiksi, mikä helpottaa oikean filmiruudun löytymistä materiaalista myöhemmässä synkronointivaiheessa. Klaffitauluun on edeltä käsin kirjoitettu liidulla tarvittavat tiedot, erityisesti kohtauksen, kuvan ja otoksen järjestysnumerot, jotka klaffinkäyttäjä, useimmiten 2. kamera-assistentti, myös kuuluttaa suullisesti äänimateriaalilla kuuluvaksi. Sen jälkeen klaffia kalautetaan, klaffi viedään kameran edestä pois ja näytelty toiminta voi alkaa ohjaajan antaessa siihen käskyn.
Nykyisin on olemassa myös elektronisia klaffimalleja, joissa kalautuksen sijaan taulussa on välähtävä merkkivalo, voimakas terävä merkkiääni sekä digitaalinen aikakoodinäyttö joko ilman tai perinteisellä saranoidulla palkilla.
Klaffitaulun käyttö on alkujaan syntynyt äänielokuvien filmikuvauksessa tarpeesta, jossa filmikameran lisäksi kuvaustilanteessa tallennettu ääni erillisellä ääninauhurilla on pitänyt saada tahdistettua keskenään kuvan kanssa elokuvaa leikattaessa. Klaffitaulun avulla elokuvan leikkaaja voi hyvin tarkasti ajoittaa filmikuvan ja ääninauhan keskenään samaan tahtiin. Lisäksi klaffitaulun filmikuvassa näkyvien tietojen perusteella leikkaaja voi varmistua ääninauhalta kuullen, että leikkauspöydällä ovat saman otoksen kuvafilmi ja ääninauha.
Klaffi lyödään yleensä otoksen alussa, mutta myös jälkiklaffi otoksen jälkeen on mahdollinen. Silloin klaffia pidetään lyödessä ylösalaisin. Tätä voidaan käyttää erityisen pitkissä yhtenäisissä otoksissa varmistukseksi leikkaajalle, että ääni ja kuva ovat pysyneet otoksen alusta loppuun saakka samassa tahdissa.
Videokuvaustuotannossa klaffitaulua käytetään samasta syystä kuin filmikuvauksissakin, jos kuvaustilanteen ääni tallennetaan erillisellä äänentallennuslaitteella tai otos kuvataan usealla videokameralla samanaikaisesti. Editoija tahdistaa erillisen videokuvan ja ääniraidan tai useamman kameran kuvan ja äänimateriaalin keskenään samalla tavalla kuin filmileikkauksessa.
Taulu.
Tauluun merkitään muun muassa seuraavat tärkeät asiat:
Risto Nevala

Risto Nevala (s. 19. huhtikuuta 1949 Noormarkku) kruunattiin tangokuninkaaksi Seinäjoen tangomarkkinoilla vuonna 1989. 
Nevala muutti Ruotsiin vuonna 1966 ja takaisin Suomeen vuonna 1990.
The Eleventh Hour (Magnumin albumi)

The Eleventh Hour on rockyhtye Magnumin neljäs studioalbumi. Levy julkaistiin vuonna 1983 ja se saavutti Ison-Britannian albumilistalla sijan 38.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin.
Vuoden 2005 erikoisjulkaisun sisältämät kappaleet:
M/S Stena Forecaster

M/S Stena Forecaster () on Stena RoRo Ab:n omistama ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 2003 Dalian Shipyard -nimisellä telakalla Dalianissa, Kiinassa. Kuollutta painoa aluksella on 12 300 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. "Stena Forecaster" on rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama on Göteborg. Nykyisin Stena Forecasterilla liikennöi Transfennica. 
Stena Forecasterin sisaraluksia ovat M/S Stena Forerunner ja M/S Stena Foreteller.
Käyttöhistoria.
24. huhtikuuta 2003 alus luovutettiin Stena Dragon Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Bermudan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hamilton. 29. huhtikuuta Stena RoRo osti aluksen. Kesäkuun aikana Transfennica vuokrasi laivan ja alkoi liikennöidä sillä linjalla Hanko–Lyypekki. Kesäkuussa alus sai jälleen uuden omistajan, kun Stena North Sea Ltd. hankki sen omistukseensa. Uusi omistaja rekisteröi laivan Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Lontoo. 17. kesäkuuta alus sai "Stena Forecaster" -nimensä, kun alus kastettiin Helsingissä. 
25. marraskuuta Stena RoRo hankki jälleen Stena Forecasterin itselleen. Joulukuun alussa laiva rekisteröitiin Ruotsin alusrekisteriin. Joulukuussa 2004 Stena Forecaster oli muutaman päivän ajan telakalla Göteborgissa, jonka jälkeen palasi takaisin Hangon ja Lyypekin väliseen liikenteeseen.
Maaoikeus

Maaoikeus (, lyhenne MO) on Suomessa eräiden käräjäoikeuksien yhteydessä toimiva osasto, joka käsittelee riitoja ja valituksia, jotka aiheutuvat kiinteistötoimituksista, esimerkiksi lohkomisesta, halkomisesta tai rasitteen perustamisesta.
Maaoikeuksina toimivat Etelä-Savon, Kanta-Hämeen, Lapin, Oulun, Pohjanmaan, Pohjois-Savon, Itä-Uudenmaan ja Varsinais-Suomen käräjäoikeudet.
Menettely maaoikeudessa muistuttaa käräjäoikeuden riita-asioiden menettelyä. Siinä on kuitenkin erityispiirteitä muun muassa siksi, että maaoikeus on jo muutoksenhakuinstanssi (sen käsittelemät asiat on jo kerran käsitelty kiinteistötoimituksessa). Tässä suhteessa maaoikeus rinnastuu hovioikeuteen. Erityissäännökset maaoikeudesta ovat kiinteistönmuodostamislain luvuissa 19–22. Muutoin sovelletaan käräjäoikeus- tai hovioikeussäännöstöä sen mukaan, mikä tilanteeseen parhaiten soveltuu.
Maaoikeuden tuomiosta ei valiteta hovioikeuteen, vaan korkeimpaan oikeuteen.
Ennen vuotta 2001 maaoikeudet olivat itsenäisiä erityistuomioistuimia. Ennen vuotta 1972 niiden nimenä oli maanjako-oikeus.
Käännösterminä.
Käännösterminä "maaoikeus" voi viitata eri maiden tuomioistuimiin, joilla ei ole välttämättä mitään erityistä tekoa kiinteistöasioiden kanssa; esimerkiksi Viron "maakohus" ja Saksan "Landgericht" ovat yleisiä tuomioistuimia. Myös Suomen omana ylioikeutena toimi 1400-luvun alussa Turun maaoikeus ("landsrätt").
Neues Schloss (Stuttgart)

Neues Schloss () on linna Baden-Württembergin pääkaupungissa Stuttgartissa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Schlossplatzilla. Linna edustaa arkkitehtoniselta tyylisuunnaltaan barokkia.
Barokkilinnan rakennutti Württembergin kahdestoista herttua, Karl Eugen (1744–1793). Peruskivi muurattiin 3. syyskuuta vuonna 1746. Rakennustyöt keskeytyivät vuonna 1764, kun Karl Eugen siirrätti residenssinsä Ludwigsburgiin. Stuttgartin palattua takaisin residenssikaupungiksi vuonna 1775 töitä jatkettiin rakentemalla marmorisali ja puutarhasiipi. Linna valmistui vuonna 1807, vuosia sen jälkeen kun herttua Karl Eugen oli jo kuollut.
Vuonna 1918, Saksan keisarikunnan kaaduttua, linna päätyi Württembergin osavaltion hallintaan ja sinne avattiin museo. Toisessa maailmansodassa linna oli kuitenkin täydellisen tuhon partaalla. Se jälleenrakennettiin vuosina 1958–1964, mutta vain osa sisätiloista sai takaisin sotaa edeltävän asunsa. Nykyisin linnaa käyttävät Baden-Württembergin osavaltion ministeriöt ja sinne on sijoitettu myös edustustiloja.
Amerind-kielet

Amerind-kielet ovat kielitieteilijä Joseph Greenbergin ehdottama kolmas intiaanien kielikunta. Muut kaksi kielikuntaa, eskimo-aleuttilaiset kielet ja na-dené-kielet, on tieteessä yleisesti hyväksytty, mutta ajatus amerind-kielikunnasta ei ole saanut tiedemaailmassa kannatusta useiden eri syiden takia: Greenbergin käyttämää menetelmää kielten sukulaisuussuhteiden selvittämisessä pidetään puutteellisena kuten myös hänen kokoamaansa tutkimusaineistoa. Lisäksi lähteiden käyttö ei täytä tieteellistä standardia.
Epähedelmä

Epähedelmällä on tarkoitettu useilla kasveilla esiintyvää hedelmäntapaista muodostumaa, joka kuitenkaan ei katsottu kasvitieteellisesti hedelmäksi, koska se ei ole muodostunut emin sikiäimestä. Nimitys epähedelmä perustuu tulkintaan, jossa hedelmään katsotaan kuuluvan vain sikiäimestä peräisin olevat solukot. 
Epähedelmän saattoi muodostaa paisunut kukkapohjus, kuten pohjushedelmillä, jollaisia ovat esimerkiksi mansikat ja banaani. Hedelmämäisen rakenteen voi muodostaa myös mehevöitynyt latvakukinto, jollainen on esimerkiksi ananas, tai mehevän kukinnon lapakko, jollainen on viikuna.
Nykyään epähedelmistäkin käytetään biologiassa nimitystä hedelmä.
Akaste

Akaste (, ”epävakaa”, ”epäsäännöllinen”; ) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kahteen eri hahmoon:
Okeanidi.
Akaste oli yksi okeanideista, Okeanoksen ja Tethyksen tytär. Sukuluettelojen lisäksi hänet mainitaan nimeltä antiikin kirjoituksissa ainoastaan kerrottaessa hänen olleen Persefonen seurassa sisariensa kanssa kisailemassa ja keräämässä kedon kukkia
Lastenhoitaja.
Akaste oli Argoksen kuninkaan Akastoksen lasten hoitaja.
Altes Schloss (Stuttgart)

Altes Schloss () on historiallinen linna Baden-Württembergin pääkaupungin Stuttgartin keskustassa.
Paikalla sijaitsi linna jo 950-luvulla. 1300-luvulla linnasta tuli Württembergin kreivien residenssi. Vuosina 1553–1578 Württemburgin herttuat Christoph ja Ludwig uudistivat sen renessanssilinnaksi. Vuonna 1931 linna paloi pahoin, ja jälleenrakennustöitä ei ehditty edes saada valmiiksi kun sitä pommitettiin toisessa maailmansodassa. Sen jälkeen aloitetut jälleenrakennustyöt saatiin päätökseen vuonna 1969.
Nykyisin linnassa sijaitsee Württembergin osavaltiomuseo.
La chica de la habitación de al lado

La chica de la habitación de al lado ("Tyttö seinän takaa") on Fran Perean vuonna 2003 ilmestynyt esikoisalbumi, joka nousi Espanjan musiikkilistoille menestyksekkään "Serranon perhe" -televisiosarjan myötä. Perea näytteli itse sarjassa Marcos Serranoa ja esittää levyllä olevan sarjan tunnuslaulun "1 más 1 son 7", joka nousi listaykköseksi Espanjassa. Muita tunnettuja sarjassa esille tulleita lauluja albumilta ovat "La vida al revés" ja "La chica de la habitación de al lado".
Albumi julkaistiin Suomessa 26. syyskuuta 2007. Seuraavalla viikolla se oli noussut Suomen albumilistan sijalle 21 ja kahta viikkoa myöhemmin sijalle 10.
Wings of Heaven

Wings of Heaven on rockyhtye Magnumin vuonna 1988 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Vuonna 2008 yhtye järjesti albumin 20-vuotisjuhlakiertueen, jonka aikana äänitettiin livealbumi Wings of Heaven Live.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin.