tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Claes Claesson

Claes Claesson oli 1600-luvun puolivälissä elänyt ruotsalainen maanmittari ja insinööri, joka työskenteli pääasiassa Pohjanmaalla sekä myöhemmin Västerbottenissa. Vuonna 1647 kreivi Pietari Brahe nimitti Claessonin Pohjanmaan maanmittariksi, jolloin hän sai työkseen laatia asemakaavat perustettaviksi määrätyille Kristiinankaupungin ja Raahen kaupungeille. Claesson myös laati uudet kaavaehdotukset Kokkolan, Oulun, Uudenkaarlepyyn ja Vaasan kaupungeille. Asemakaavojen lisäksi Claesson laati useita karttoja Pohjanmaan maaseutupitäjistä ja niiden kylistä. Vuodesta 1653 alkaen Claesson työskenteli maanmittarina Västerbottenissa. Hän kuoli Uumajassa vuonna 1656. Muun muassa 1600-luvun lopulla toiminut maanmittari Olof Lundgren hyödynsi töissään Claessonin kartoituksia.
Lähteet.
Viitteet.
J. H. Konttinen

Juho Heikki Konttinen (23. toukokuuta 1886 Leppävirta – 5. tammikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen lakitieteen lisensiaatti ja kansliapäällikkö.
Juho Konttisen vanhemmat olivat kauppias Olli Heikki Konttinen ja Vilhelmiina Immonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Kuopion yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian maisteriksi 1910, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1911 ja lakitieteen lisensiaatiksi 1948. Konttinen sai varatuomarin arvon 1914. Hän teki opintomatkoja Saksaan, Itävaltaan ja Italiaan 1922, Ruotsiin 1930 ja 1947, Hollantiin 1933, Roomaan 1936, Sisiliaan ja Tripoliin 1938 ja Sveitsiin 1948. 
Konttinen oli asianajajana Viipurissa 1915–1927 ja sen jälkeen maatalousministeriössä vanhempana hallitussihteerinä 1928–1932, hallitusneuvoksena vuodesta 1932 ja viimeksi kansliapäällikkönä ja yleisen osaston osastopäällikkönä 1938–1953.
Konttinen oli kansainvälisen raittiusjärjestön IOGT:n Suomen osaston sihteerinä vuodesta 1928, Akateemisen raittiusseuran puheenjohtajana vuodesta 1945 ja Raittiuden ystävien keskushallituksen varapuheenjohtajana vuodesta 1947. Hän oli maatalousministeriön edustajana Suomen FAO-toimikunnassa ja toimikunnan varapuheenjohtajana vuodesta 1948.
Juho Konttinen oli naimisissa 1912–1917 Lahja Lyyli Lundströmin (k. 1917) kanssa, 1918–1942 Anni Saran kanssa ja avioeron jälkeen vuodesta 1942 Ellen Orvokki Järvisen kanssa. Professori Raimo Keloharju on Konttisen poika toisesta avioliitosta.
Emma Wiesner

Emma Christina Wiesner (s. 11. marraskuuta 1992 Västerås) on ruotsalainen poliitikko keskustapuolueesta. Hän on toiminut vuodesta 2021 Euroopan parlamentin jäsenenä.
Wiesner liittyi keskustapuolueen nuorisojärjestöön (CUF) 13-vuotiaana vuonna 2006. Hän kiinnostui poliittisesta vaikuttamisesta ilmastoasioiden kautta, nähtyään dokumenttielokuvan "Epämiellyttävä totuus". Hän toimi vuosina 2009–2011 CUF:n Västmanlandin piirin puheenjohtajana. Vuodesta 2013 Wiesner oli mukana myös keskustapuolueen opiskelijajärjestön toiminnassa. Hän oli järjestön hallituksen jäsen vuosina 2015–2018.
Wiesner oli europarlamenttivaaleissa 2019 keskustapuolueen listan kolmosnimi. Puolue sai vaaleissa kaksi paikkaa. Hän nousi Euroopan parlamenttiin helmikuussa 2021, kun Fredrick Federley oli jättänyt paikkansa yksityiselämään liittyvän kohun myötä. Wiesner kuuluu Renew Europe -ryhmään ja on ympäristö-, kansanterveys- ja elintarvikkeiden turvallisuusvaliokunnan sekä kalatalousvaliokunnan jäsen.
Wiesner on koulutukseltaan energiatekniikan diplomi-insinööri, joksi valmistui Uppsalan yliopistosta vuonna 2017. Ennen kuin aloitti Euroopan parlamentissa hän toimi syyskuusta 2019 akkuyritys Northvoltin yhteiskuntasuhdepäällikkönä. Sitä ennen hän työskenteli vuosina 2017–2019 Swecon energiamarkkina-analyytikkona.
Keyyo

Kristina Petrushina (s. 27. helmikuuta 1997 Omsk, Venäjä), paremmin tunnettu artistinimellä Keyyo, on ruotsalainen venäläissyntyinen tubettaja, koomikko ja juontaja.
Ura.
Petrushina alkoi jo 9-vuotiaana säästää rahaa hankkiakseen oman kameran. Hän loi tilin YouTubeen vuonna 2009 ja aloitti videoiden julkaisemisen vuonna 2011. Hän teki aluksi videoita siitä, millaista on olla nuori, sekä sketsejä itse keksimillään hahmoilla. Artistinimen "Keyyo" hän keksi 8-vuotiaana ottamalla englannin kielen sanan "key" ('avain') ja lisäämällä siihen päätteen -yo, mikä kuulosti hänestä hauskalta. Vuonna 2014, kun hänen kanavallaan oli jo yli 100 000 tilaajaa, hän sai oman televisio-ohjelman nimeltä "Keyyo &amp; co." SVT:lle. Samana vuonna hän voitti ruotsalaisessa tubettajagaalassa Guldtubenissa palkinnon "Årets stjärnskott" (Vuoden lupaus). Kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin samassa gaalassa Ruotsin hauskimmaksi tubettajaksi.
Vuonna 2017 Petrushina juonsi Pär Lernströmin kanssa Ruotsin "Talent"-ohjelmaa TV4:ssä.
Syksyllä 2017 Petrushina alkoi toisen ruotsalaisen tubettajan Hampus Hedströmin kanssa tehdä podcastia nimeltä "Frågar åt en kompis" ("Kaverin puolesta kyselen").
Vuonna 2019 Petrushina teki yhdessä koomikko Johan Rheborgin kanssa kuuden jakson mittaisen ohjelman "Keyyo med Rheborg i Ryssland", jossa he matkustivat Petrushinan synnyinkaupunkiin Siperian halki junalla samalla tavalla kuin Petrushina oli lapsena matkustanut toiseen suuntaan, ja matkan varrella he tutustuivat maahan.
Keväällä 2021 Petrushina osallistui Ruotsin "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmaan ("Let's Dance") korvaten Carola Häggkvistin, joka vetäytyi kilpailusta uupumisen takia. Heinäkuussa 2021 hän oli Sveriges Radio P1:ssa kesäpuhujana.
Yksityiselämä.
Petrushina syntyi Venäjän Omskissa vuonna 1997 ja muutti Ruotsiin 9-vuotiaana. Ruotsissa hän varttui Smedjebackenissa Taalainmaalla. Hän on opiskellut taidelinjalla Schillerin lukiossa Göteborgissa ja asuu nykyään Tukholmassa.
Viivi Maria Saarenkylä

Viivi Maria Saarenkylä (s. 1993 Savonlinna) on suomalainen harmonikansoittaja. Hän on myös VILDÁ-yhtyeen toinen jäsen.
Koulutus ja ura.
Saarenkylä valmistui ylioppilaaksi Savonlinnan Taidelukiosta. Harmonikkaopinnot hän oli aloittanut jo 6-vuotiaana Savonlinnan musiikkiopistossa, jossa hänellä oli sama opettaja pikkutytöstä lukion loppuun saakka. Kipinän juuri harmonikkaan Saarenkylä sai isoveljeltään, joka myös soittaa harmonikkaa. Vuonna 2016 Saarenkylä valmistui muusikoksi Pop &amp; Jazz Konservatoriosta Helsingistä ja aloitti samana vuonna kansainväliset maailmanmusiikkiopinnot Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa. Harmonikansoitossa häntä opetti lukio- ja konservatorioaikana myös italialainen Renzo Ruggieri.
Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa opinnot aloitettuaan Saarenkylä tapasi Hildá Länsmanin. He perustivat VILDÁ-yhtyeen, jonka musiikissa yhdistyvät harmonikka ja saamelainen joiku. Yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä vuonna 2019 ja on kiertänyt esiintymässä ympäri maailmaa.
Palkintoja.
Vuonna 2010 Viivi Maria Saarenkylä voitti harmonikansoiton Suomen mestaruuskilpailuna pidetyn Kultaisen Harmonikan. Vuonna 2014 hän voitti ensimmäisen palkinnon vuotuisilla harmonikkafestivaaleilla Italian Castelfidardossa. Vuonna 2018 Saarenkylä valittiin Vuoden Harmonikkataiteilijaksi. VILDÁ-yhtye puolestaan sai Music Moves Europe Talent Awards -palkinnon vuonna 2021.
Yksityiselämä.
Saarenkylän lapsuudenperheessä harrastettiin musiikkia. Saarenkylä on perheensä nuorin lapsi; hänellä on kolme vanhempaa veljeä.
Zoë Quinn

Zoë Quinn (s. 1987) on yhdysvaltalainen pelinkehittäjä, ohjelmoija ja kirjoittaja. Hän on helmikuussa 2013 julkaistun "Depression Quest" -pelin kehittäjä.
Elämäkerta ja ura.
Quinn syntyi vuonna 1987 pienellä paikkakunnalla Yhdysvaltojen Adirondackin lähistöllä. 12-vuotiaana hän sai isältään käytetyn pelikonsolin ja ihastui "Star Control II" -peliin. 24-vuotiaana hän muutti hetken mielijohteesta Torontoon, Kanadaan, osallistui aloittelevien naispelinkehittäjien työpajaan ja on siitä lähtien kehittänyt erilaisia online-pelejä. Vuonna 2013 Quinn julkaisi "Depression Quest" -nimisen pelin, joka simuloi masentuneen nuoren aikuisen elämää. Quinn on itse kärsinyt masennuksesta, ja peli perustuu hänen omiin kokemuksiinsa.
Quinn on ollut mukana kehittämässä muun muassa pulmapeliä "Framed", FMV-deittailupeliä "The Tingler" ja seikkailupeliä "Jazzpunk".
Vuonna 2018 Vertigo (DC Comicsin sarjakuvajulkaisu) julkaisi Quinnin kirjoittaman ja Robbi Rodriguezin kuvittaman sarjakuvan "Goddess Mode". Quinn on myös kirjoittanut muun muassa IDW Publishingin julkaiseman "The Addams Family: The Bodies Issue" -sarjakuvan ja DC Comicsin "The Infected: Deathbringer" -sarjakuvan.
Quinn on kirjoittanut luvun kirjoihin "Videogames for Humans" ja "The State of Play: Sixteen Voices on Video Games". Hän on kirjoittanut osuuden "Betrayal at House on the Hill" -lautapeliin.
Gamergate.
Quinnin kehittämä "Depression Quest"-peli sai heti ilmestyttyään huomiota pienemmillä pelisivustoilla. Huomio oli positiivista, ja peli voitti myös taiteellisille pienpeleille jaettavia palkintoja. Samaan aikaan Quinn kuitenkin sai vihapostia nuorilta miehiltä, joiden mielestä peli ei ollut kunnon peli. Quinnille soitettiin uhkailupuheluja, jotta hän ei laittaisi peliään saataville Steam-pelikauppaan.
Vuonna 2014 Quinnin entinen poikaystävä perusti blogin, jossa hän kirjoitti Quinnin seksielämästä ja väitti Quinnin harrastaneen seksiä pelitoimittajan kanssa saadakseen positiivista näkyvyyttä pelilleen. Quinn alkoi saada enemmän ja pahempia uhkauksia, ja hänen kotiosoitettaan jaettiin internetissä. Hän on joutunut muuttamaan pois kodistaan saamiensa uhkausten takia.
Isommat pelisivustot tuomitsivat Quinniin kohdistuneen häirinnän, jolloin pelaajayhteisö hyökkäsi myös heidän kimppuunsa. Pelaajat kokivat feminismin uhkaavan koko pelikulttuuria, ja internetin ja videopelien seksismiä ja rasismia vastustaville tahoille keskittiin pilkkanimi social justice warriors (suomeksi sosiaalisen oikeudenmukaisuuden soturit). Kohu sai nimekseen ja hashtagikseen #Gamergate. Myös suomalaiset pelinkehittäjäjärjestöt Suomen pelinkehittäjät ry, IGDA-Finland ry ja Neogames Finland ry tuomitsivat kaikenlaisen häirinnän yhteisessä kannanotossaan.
Quinn kirjoitti kokemastaan kirjan nimeltä "Crash Override: How Gamergate (Nearly) Destroyed My Life, and How We Can Win the Fight Against Online Hate". Hän myös perusti Crash Override Networkin, joka auttaa verkkovihan kohteeksi joutuneita.
Lyydia (Raamattu)

Pyhä Lyydia Purpuraria (; ) oli kreikkalainen pyhimys, kauppias ja Euroopan ensimmäinen tunnettu kristitty. Hän otti kasteen kuultuaan apostoli Paavalin opetusta. Lyydia asui ensimmäisellä vuosisadalla Vähän-Aasian Thyateirassa, joka oli kuuluisa värjäystöistään. Lyydia sai lisänimen ”Purpuraria”, joka tarkoittaa purppuranmyyjää. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 20. toukokuuta, 27. maaliskuuta, 25. kesäkuuta, 27. tammikuuta, 25. lokakuuta ja 3. elokuuta. Lyydia on vaatteiden värjääjien suojeluspyhimys.
Lyydia mainitaan kahdesti Raamatun Apostolien teoissa. Hänen taustastaan ja kasteestaan kerrotaan näin:
Imetyksen Tuki

Imetyksen tuki ry () on suomalainen järjestö, joka pyrkii tarjoamaan tietoa sekä vertaistukea imetystä koskevissa asioissa. Lisäksi yhdistys tuo esille mm. imetyksen tärkeyttä lapsen terveyden ja kehittymisen kannalta. 
Imetyksen tuki on perustettu vuonna 1998. Toimintaa on kuitenkin ollut epävirallisissa kokoontumisissa jo 1970-luvun lopulta alkaen.. Yhdistyksen kotipaikka on Helsinki. Vuonna 2021 sen puheenjohtajana toimii Tuuli-Annika Kuusaari.
Vuodesta 2002 lähtien järjestö on myös jakanut Imetyksen edistys -palkintoa sellaiselle henkilölle tai organisaatiolle, jotka ovat ansioituneet yhdistyksen tavoitteiden edistämisessä. Järjestö on Naisjärjestöjen keskusliiton ja SOSTEn jäsenjärjestö.
EA Sports UFC 3

EA Sports UFC 3 on EA Canadan kehittämä vuonna 2018 julkaistu vapaaotteluaiheinen urheilupeli. Se on jatkoa "EA Sports UFC 2:lle" ja peli julkaistiin Xbox One:lle ja PlayStation 4:lle. Kansikuvaan valittiin Conor McGregor.
Pelattavuus.
Pelin suurin muutos edellisiin osiin oli uratilan muutos, joka keskittyi pelaajan luoman ottelijan menestyksen saavuttamiseen kohti kaikkien aikojen parasta vapaaottelijaa. Pelaaja ottelee ensin UFC:n ulkopuolella, minkä jälkeen hän saa menestyksen myötä sopimuksen organisaatioon. Ennen otteluita pelaaja voi määrittää aikataulun johon sisältyvät harjoittelut, sekä eri mediatapahtumat ja promot, joihin hän voi oman mielensä mukaan ottaa osaa. Tämä kasvattaa ottelijan hypeä, kannattajien määrää ja rahaa.
Pelitiloihin tuotiin uutena turnausmuoto, jonka pelaaja voi muokata haluamiinsa sääntöihin. Turnaus voidaan käydä esimerkiksi vapaaottelusääntöjen lisäksi pelkästään pystyotteluna tai lukkopainina.
Ottelijoiden käyttäytymistä kehitettiin realistisemmaksi RPM Tech -pelimoottorilla, jonka myötä usealla ottelijalla on omanlainen ottelutyyli ja liikkeet.
Ottelijat.
Mukana on yli 230 vapaaottelijaa, joista osa on menneiden vuosien ottelijoita. Kyseessä on suurin rosteri kaikista EA Sportsin vapaaottelupeleistä.
Helsingin konepaja

Helsingin konepaja oli Helsingin päärautatieaseman yhteydessä sijainnut valtionrautateiden konepaja, jossa valmistettiin ja huollettiin junavaunuja ja vetureita. Konepaja sekä sen yhteydessä olleet veturitallit ja tavaramakasiinit sijaitsivat rautatieaseman luoteispuolella nykyisen Elielinaukion, Sanomatalon, Holiday Inn -hotellin ja keskustakirjasto Oodin alueella.
Helsingin konepaja perustettiin vuonna 1861, vuotta ennen Helsinki–Hämeenlinna-radan käyttöönottoa. Siellä valmistettiin vuosina 1874 ja 1875 ensimmäiset Suomessa tehdyt veturit, kaksi A5-veturia, joita kutsuttiin ”Lankkihatuiksi”. Helsingin konepaja oli pitkään Valtionrautateiden tärkein konepaja. Siellä oli loppuaikoina noin tuhat työntekijää.
Tilanpuutteen vuoksi suurin osa Helsingin konepajan toiminnoista siirrettiin vuonna 1903 toimintansa aloittaneelle Pasilan konepajalle. Vanhalle konepajalle jäi vielä veturien rakentaminen ja huolto, kunnes nekin siirrettiin 1950-luvun alussa uudelle Hyvinkään konepajalle. Myös veturitallien toiminnot siirtyivät 1960- ja 1970-lukujen aikana uudelle Ilmalan varikolle. Helsingin konepajan rakennuksista osa purettiin jo 1960-luvun alkuun mennessä ja loputkin 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa. Ainoastaan rautateiden kiitotavaratoimistona palvellut veturitallin eteläinen päätysiipi on säilynyt, ja se tunnetaan nykyään ravintola Vltavan talona.
Konepajan pohjoispuolella toimi höyrysaha ja myöhemmin vuoteen 1962 Helsingin valimo. Lähistöllä oli myös vuoteen 1989 toiminut Töölön tavara-asema.
Ketšuat

Ketšuat ovat alkuperäiskansa Etelä-Amerikassa Andien ylängöllä Ecuadorista Boliviaan ulottuvalla alueella. Ketšuat puhuvat ketšuan kieltä. He ovat nykyisin enemmänkin kieliryhmä kuin etninen ryhmä, eli ketšuoita ovat kaikki ketšuaa puhuvat etniset ryhmät, myös ne, joiden alkuperäinen kieli on kadonnut. Alun perin espanjalaiset viittasivat nimityksellä vain tiettyyn etniseen ryhmään, joka asutti luoteista Perua.
Koska ketšuan puhujien ja ketšualaisen kulttuuriperinnön välillä ei ole selkeää eroa, arviot heidän määrästään vaihtelevat noin 13 miljoonasta noin 16 miljoonaan.
Historia.
Ketšuat ovat muodostaneet tärkeän osan Andien väestöstä 1400-luvun alkupuolelta lähtien. Heidän puhumansa ketšuan kieli monine alueellisine murteineen oli aikoinaan Inkavaltakunnan pääkieli. Ketšuoiden yhteiskunta muuttui rajusti, kun espanjalaiset valloittivat Inkavaltakunnan 1500-luvulla. Valloituksen jälkeen ketšuat ovat olleet jatkuvasti poliittisten konfliktien ja etnisen vainon uhreina. 1980-luvulla käydyssä Perun sisällissodassa pääosa kuolonuhreista oli ketšuoita, vaikka taistelijat olivat lähinnä valkoisia ja mestitsejä. Myös Alberto Fujimorin aikana noudatettu pakkosterilointipolitiikka vaikutti lähes yksinomaan ketšua- ja aimaranaisiin.
Kulttuuri.
Ketšuoiden uskonnossa yhdistyvät roomalaiskatoliset ja esikolumbiaaniset elementit. Siihen kuuluu usko yliluonnollisiin voimiin, jotka määräävät säätä, sairauksia, satoja, maanjäristyksiä ja muita ilmiöitä. Ketšuat uhraavat näille voimille vaikuttaakseen niihin. Ketšuoiden jumalilla on ihmisten piirteitä. Katolilaisuudesta ketšuat ovat ottaneet juhlapäivät ja symbolit. He viettävät myös inkojen "Inti Raymi" -aurinkojuhlaa kesäpäivänseisauksen aikana.
Useimmat ketšuat viljelevät maata vanhoilla inkojen terassiviljelymenetelmillä. Ketšuoiden perusruokaa ovat peruna ja kvinoa. He käyttävät myös esimerkiksi lihaa, chiliä, korianteria ja maapähkinää. Marsunliha on juhlaruokaa ja tärkeä proteiininlähde. Moni yhteisö valmistaa myyntiin keramiikkaa, laaman ja lampaan villasta kudottuja kankaita, vöitä ja hattuja. Tavaraa myydään viikottaisilla toreilla.
Ketšuanaiset käyttävät hametta ja paitaa sekä harteillaan värikkäitä kudottuja saaleja. Miehet pukeutuvat pitkiin housuihin, paitaan ja ponchoon. Kaikki käyttävät sandaaleja. Vaatteiden tyyli ja väri vaihtelevat paljon alueiden välillä.
Huayno on Keski-Andien kansanmusiikkia. Laulua säestetään rummuilla, huiluilla sekä mandoliinin tyyppisellä "charrango"-kitaralla. Eräs tunnettu ketšualaulu on panhuilulla säestetty ”El cóndor pasa”.
Ketšuaa puhuu nykyisin noin 8 miljoonaa ihmistä Perussa, 1–2 miljoonaa Ecuadorissa, ja 1 miljoona Boliviassa. Kielestä ovat peräisin muun muassa sanat "puuma", "kondori", "laama" ja "koka". Ketšua on Perun virallinen kieli espanjan rinnalla. Ketšua ei ole vanha kirjakieli, ja ketšuankielinen kirjallisuus on syntynyt vasta nykyajalla.
Monissa ketšuaperheissä lapsia kasvatetaan yksinomaan espanjaksi, koska sillä katsotaan olevan parempi status huolimatta siitä, että ketšuoiden alkuperäiskieliä on pyritty elvyttämään aktiivisesti.
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1980

Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1980 oli jalkapallon naisten SM-sarjan seitsemäs kausi ja kymmenes kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. Mestaruuden voitti HJK, jolle saavutus oli seitsemäs Suomen mestaruus. SM-sarjasta putosivat City-Pallo ja IF-FK, ja sarjaan nousivat KTP ja OTP. 
Sarjajärjestelmä.
Naisten SM-sarja 1980 pelattiin 10 joukkueen yksinkertaisena alkusarjana, jonka neljä parasta jatkoivat mitaliotteluihin. Alkusarjan viimeiseksi sijoittunut putosi sarjasta ja toiseksi viimeinen karsi sarjapaikastaan Naisten perussarjan loppuottelun häviäjää vastaan.
Kauteen lähdettäessä sarjanousijoita olivat Valtti ja VaPS.
SM-karsinta.
OTP nousi SM-sarjaan yhteismaalein 6–3.
Suomen mestarit.
HJK joukkue: Sirpa Hakkarainen, Sole Hartikainen, Ulla Kaasinen, Seija Keimola, Pirjo Kilpiö, Outi Kortelainen, Teija Peuranen, Satu Pilkkikangas, Tuija Pynnönen, Jutta Rautiainen, Merja Rytkönen, Tiina Rytkönen, Hanna-Mari Sarlin, Marianne Sulén, Irja Valkeinen, Sirpa Vallasvuo. Valmentaja: Pentti Rautiainen.
South China Morning Post

South China Morning Post (lyh. SCMP) on Hongkongista käsin toimiva englanninkielinen sanomalehti, jonka omistaja on Alibaba Group.
Lehden perustivat Tse Tsan-tai ja Alfred Cunningham vuonna 1903. Ensimmäinen numero julkaistiin 6. marraskuuta. Joulukuussa 2015 Alibaba ilmoitti aikovansa ostaa SCMP:n ja sitä kustantavan yhtiön. Kauppahinta oli 266 miljoonaa dollaria. Huhtikuussa 2016 Alibaba poisti maksumuurit lehdestä sekä toi markkinoille SCMP:n mobiilisovelluksen. Maksumuurit palautettiin kesäkuussa 2020.
SCMP:tä on luonnehdittu Hongkongin tärkeimmäksi lehdeksi, koska se tuottaa sisältöä englanniksi ja sen uutisointi on itsenäisempää kuin esim. monen singaporelaisen lehden. Myös Alibaban päätös ostaa SCMP herätti kysymyksiä lehden riippumattomuuden tulevaisuudesta. South China Morning Post on tunnettu Pekingiä kritisoivasta sävystään, vaikka lehti onkin pehmentänyt sävyään vuosien varrella..
SCMP:n oman selvityksen mukaan painetun version lukijakunta koostuu pääsääntöisesti nuorista ja koulutetuista henkilöistä.
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1981

Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1981 oli jalkapallon naisten SM-sarjan kahdeksaas kausi ja yhdestoista kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. Mestaruuden voitti HJK, jolle saavutus oli kahdeksas Suomen mestaruus.
Sarjajärjestelmä.
Naisten SM-sarja 1981 pelattiin 24 joukkueen sarjana neljässä kuuden joukkueen lohkossa. Siihen osallistuivat vuoden 1980 kilpailusta selvinneet 10 joukkuetta sekä kevään 1981 SM-karsintasarjan 14 parasta. SM-karsintasarjan loput joukkueet jatkoivat pelejään Naisten aluesarjassa. Kunkin SM-sarjan alkulohkon kaksi parasta selvisi turnaumuotoisena pelattuihin puolivälieriin. Kummankin puolivälieräturnauksen kaksi parasta jatkoi mitaliotteluihin. Alkulohkojen viimeiseksi sijoittuneet putosivat Naisten aluesarjaan kaudeksi 1982. 
Karsintasarja.
Lohko 1A.
 
Lohko 1B.
 
Lohko 2A.
 
Lohko 2B.
 
Lohko 3A.
VG-62 luopui.
 
Lohko 3B.
 
Lohko 4.
 
Lohko 5.
 
Lohko 6.
 
Lohko 7.
 
Alkulohkot.
Etelälohko.
 
Itälohko.
 
Länsilohko.
 
Pohjoislohko.
 
Neljännesvälieräturnaukset.
Lohko 1.
 
Lohko 2.
 
Suomen mestarit.
HJK:n joukkue: Sirpa Hakkarainen, Sole Hartikainen, Riitta Hyttinen, Carita Jalava, Seija Keimola, Pirjo Kilpiö, Tarja Konttila, Outi Kortelainen, Anna-Maria Lehtonen, Teija Peuranen, Jutta Rautiainen, Merja Rytkönen, Tiina Rytkönen, Hanna-Mari Sarlin, Terhi Sjölund, Marianne Sulén, Irja Valkeinen, Sirpa Vallasvuo. Valmentajat: Timo Lounio, Kari Korpihete.
Krrish 3

Krrish 3 on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen supersankarielokuva, jonka on tuottanut ja ohjannut Rakesh Roshan, ja kirjoittanut Honey Irani ja Robin Bhatt. Se on "Krrish"-sarjan kolmas elokuva "Koi… Mil Gayan" (2003) ja "Krrishin" (2006) jälkeen. Elokuvan pääosissa ovat Hrithik Roshan, Vivek Oberoi, Priyanka Chopra ja Kangana Ranaut. Tarina seuraa tutkija Rohit Mehran ja hänen supersankaripoikansa Krishna Mehran, alias Krrishin, elämää. He kohtaavat monimutkaisen salaliiton, jota johtavat paha nero Kaal ja hänen naispuolinen apurinsa Kaya. Tapahtumasarjan aikana Kaal sieppaa Krishnan raskaana olevan vaimon Priyan, ja muotoa muuttava Kaya ottaa paikkansa Mehran kodissa ja rakastuu lopulta Krishnaan.
"Krrish 3" oli alun perin tarkoitus julkaista 3D-elokuvana. Ohjaaja Rakesh Roshan mainitsi kuitenkin, että elokuvan muuntamiseen 3D:ksi ei ole aikaa, joten elokuva julkaistaan ​​vain 2D-muodossa. "Krrish 3" sai ensi-iltansa maailmanlaajuisesti 1. marraskuuta 2013. Elokuva tuotettiin 950 miljoonan rupian budjetilla, ja sen maailmanlaajuinen tuotto oli 2,91 miljardia rupiaa. Se sai pääasiassa myönteisiä arvioita, kiitosta Roshanin ja Ranautin roolisuorituksista, visuaalisista tehosteista, kuvauksesta ja viihdearvosta, mutta kritiikkiä Rajesh Roshanin musiikista, kertomuksesta ja käsikirjoituksesta.
Soundtrack.
Elokuvan soundtrackin musiikin sävelsi Rajesh Roshan ja taustamusiikista vastasi kaksikko Salim-Sulaiman.
Kaarlo Gummerus

Kaarlo Immanuel Gummerus (27. kesäkuuta 1875 Rantsila – 20. maaliskuuta 1928 Kurkijoki) oli suomalainen piirieläinlääkäri ja hevosasiantuntija.
Kaarlo Gummeruksen vanhemmat olivat Pihtiputaan kirkkoherra Alexander Gummerus ja Alma Maria Nordlund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Vaasan lyseosta ja suoritti eläinlääkäritutkinnon Tukholman eläinlääkärikorkeakoulussa 1901.
Gummerus oli piirieläinlääkärinä Nurmeksessa 1902, Seinäjoella 1902–1903, Saarijärvellä 1903–1907 ja Kurkijoella 1907–1919. Hän oli Kurkijoen maamiesopiston lehtorina ja hevoshoitokoulun johtajana vuodesta 1920 alkaen.
Gummerus oli hevosjalostuksen asiantuntija ja hän toimi useiden hevosjalostusyhtymien puheenjohtajana sekä palkintotuomarina ja toimihenkilönä useissa kotieläinnäyttelyissä. Hän kirjoitti myös useita teoksia hevosten hoidosta.
Kaarlo Gummerus oli naimisissa vuodesta 1901 Ines Maria Selinin kanssa.
Trippie Redd

Trippie Redd (oik. Michael Lamar White IV, s. 18. kesäkuuta 1999) on yhdysvaltalainen räppäri- ja laulaja-lauluntekijä. Hänen hitti-kappaleita ovat muun muassa ”fuck love” ”Taking A Walk”, ”Dark Knight Dummo” ja ”Love Scars”.
White syntyi ja kasvoi Cantonissa, Ohiossa. Hänen veljensä, joka pyrki rap-artistiksi, kuoli auto-onnettomuudessa kun White oli 10-vuotias. Tämä tragedia johti hänet pyrkimään myös rap-artistiksi. White alkoi julkaisemaan mixtapeja ja musiikkivideoita, jotka lopulta menestyivät verkossa .
Whiten oli tarkoitus esiintyä Suomessa vuonna 2020, mutta esiintyminen siirrettiin seuraavalle vuodelle COVID-19-pandemian vuoksi.
Stephan Hermlin

Stephan Hermlin, oik. Rudolf Leder (1915 Chemnitz, Saksa – 1997 Berliini, Saksa) oli saksalainen prosaisti, runoilija, kääntäjä ja kustantaja. Hän toimi kansainvälisessä rauhanliikkeessä ja oli Kansainvälisen Penin varapuheenohtaja.
Juutalaisesta perheestä ollut Hermlin lähti 1936 maanpakoon. Hän osallistui tasavaltalaisten puolella Espanjan sisällissotaan ja Saksan miehitettyä Ranskan Ranskan vastarintaliikkeeseen. Hän palasi Saksaan 1945 ja asui vuodesta 1947 Itä-Berliinissä. Nuoruuden tuotantoa leimasi fasisminvastaisuus. Hermlin oli DDR:n merkittävimpiä kirjailijoita.
Hermlinin maineeseen on sittemmin tullut tahroja, sillä hänen tiedetään muutelleen natsivastaista toimintaansa koskevia tietoja. Hän kielsi avaamasta Stasin arkistossa olevia asiakirjoja. Toimittaja Karl Corino on kirjoittanut hänestä kirjan "Aussen Marmor, innen Gips", joka ei kuitenkaan anna selkeitä vastauksia.
Suomennetut teokset.
Näytteitä Hermlinin tuotannosta on teoksessa "Nykykirjailijoita" (Tammi 1964).
Jaakko Laurila (kansakouluntarkastaja)

Jaakko Vihtori Laurila (19. syyskuuta 1875 Lapua – 15. syyskuuta 1951) oli suomalainen kansakouluntarkastaja ja oppikirjojen tekijä.
Jaakko Laurilan vanhemmat olivat maanviljelijä Aleksi Laurila ja Sanna Kaisa Fossi. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1899 ja suoritti filsofian kandidaatin tutkintoa vastaavan yliopistotutkinnon 1913. Laurila opiskeli 1913 Leipzigin Lehrer Seminarissa ja hän teki opintomatkoja Skandinavian maihin 1908, Saksaan, Tanskaan ja Ruotsiin 1913 sekä Ruotsiin 1928.
Laurila oli kansakoulunopettajana Ruoveden Tuuhoskylässä 1899–1901, Kannuksen kirkonkylässä 1901–1904 sekä Lapuan Haapakoskella 1904–1915. Hän toimi vt. kansakoulujen tarkastajana 1904–1916 ja oli kansakoulujen tarkastajana Mikkelissä 1916–1919, Forssassa 1919–1936 sekä Uudellamaalla 1936–1945. Laurila oli kouluhallituksen lisäjäsenenä 1917–1918 sekä vt. kouluneuvoksena 1921, 1933 ja 1935. Hän oli kansakoulujen opetussuunnitelmakomitean ja sotilaskasvatuskomitean jäsenenä ja käsityökomitean asiantuntijana. Laurila oli Forssan kauppalanvaltuuston jäsenenä 1923–1933 ja kirkolliskokouksen jäsenenä 1928, 1933 ja 1935.
Jaakko Laurila oli naimisissa vuodesta 1905 Elli Maria Vihosen kanssa. Heidän poikansa oli kansakouluntarkastaja Jouko Jaakko Johannes Laurila (s. 1909).
Trippie Reddin diskografia

Tämä artikkeli käsittelee yhdysvaltalaisen rap-artistin Trippie Reddin diskografiaa.
Elisabet Hermodsson

Elisabet Hermodsson (1927 Göteborg, Ruotsi – 2017) oli ruotsalainen kirjailija.
Hermodsson opiskeli Konstfackskolanissa. Hänen puolisonsa oli taiteilija Olof Hellström.
Hermodsson edustaa tuotannossaan kristillistä marxismia, ja hänen teemojaan ovat naisnäkökulma, sosiaalinen ja poliittinen vastuu ja taiteen vapaus. Tuotantonsa alkukaudella hän julkaisi runoja, mutta myöhemmin hän on kirjoittanut myös proosaa, kuten romaanisarjan, jonka ensimmäinen osa "Samtal under tiden" ilmestyi 1983.
Sharon Case

Sharon Case (s. 9. helmikuuta 1971 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan televisiosarjasta "Tunteita ja tuoksuja", jossa hän esittää Sharon Collins Newmania. Case liittyi sarjaan vuonna 1994, ja hän voitti roolityöstään Daytime Emmy -palkinnon vuonna 1999.
"Tunteiden ja tuoksujen" lisäksi Case on esiintynyt saippuasarjoissa "As the World Turns" ja "General Hospital". Hän on myös vieraillut sarjoissa "Terveydeksi", "Beverly Hills 90210" sekä "Silkkiä ja luoteja".
Oskar Henrik Speitz

Oskar Henrik Engelbert Speitz (s. 18. joulukuuta 1843 Lempäälä) oli suomalainen arkkiveisujen tekijä. 
Speitzin isä oli kersantti Hans Henrik Speitz, joka kuoli jo 37-vuotiaana jättäen lesken ja alaikäisiä lapsia. Aatelisen Speitzin suvun kantaisä, lainlukija Hartvig Henrikinpoika Speitz oli hankkinut vuonna 1630 Lempäälästä Kelhon kartanon. Suku omisti tilan vuoteen 1833 saakka ja sen jälkeenkin heille jäi nautintaoikeus osaan tilasta ja he asuivat Vanhantalonniemellä kartanon entisessä päärakennuksessa. Oskar Henrik Speitz muutti 1859 Tampereelle ja meni työhön Finlaysonin kehräämöön. Hän ryhtyi sittemmin kiertäväksi vaatteiden ja arkkiveisulehtien kauppiaaksi. Hän teki myös itse arkkiveisuja sekä suomensi, muokkasi, kokoili ja teki lisäyksiä muiden tekemiin arkkiveisuihin. Speitz meni naimisiin vuonna 1870. 
Speitz julkaisi noin 10 arkkiveisuvihkosta ja toimi myös kiertävänä valokuvaajana ja tahkosi teräskaluja viisujen myynnin ohella. Vuonna 1878 (toisen lähteen mukaan 1888) Speitz jäi kiinni hevosvarkaudesta ja hänet tuomittiin elinkautiseen pakkotyöhön Mikkelin rangaistuslaitokseen. Hänet julistettiin kuolleeksi useita vuosikymmeniä myöhemmin.
Akil Gjakova

Akil Gjakova (s. 4. tammikuuta 1996 on kosovolainen judon Euroopan-mestari.
Gjakova voitti alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 66 kg:n painoluokassa 2013. Hän saavutti alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen 73 kg:n sarjassa pronssia 2016 ja hopeaa 2017. Vuonna 2018 hän sijoittui samassa sarjassa seitsemänneksi Tel Avivin EM-kilpailuissa sekä voitti kultaa Tarragonan Välimeren kilpailuissa ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa.
Gjakova voitti 73 kg:n painoluokan Euroopan-mestaruuden Lissabonissa 2021 kukistettuaan loppuottelussa israelilaisen Tohar Butbulin. Samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi. Hän saavutti 73-kiloisissa pronssia Oranin Välimeren kilpailuissa 2022 ja Montpellier'n EM-kilpailuissa 2023. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui viidenneksi ja Podgorican EM-kilpailuissa 2025 seitsemänneksi.
Gjakova on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kolme turnausvoittoa, viisi kakkossijaa ja yhden kolmossijan. Maailmancupissa / Continental Open -kilpailuissa hän on ollut kerran kolmas.
El Gaucho Martín Fierro

El Gaucho Martín Fierro on Argentiinan kansalliseepos, jonka on kirjoittanut argentiinalainen runoilija José Hernández.
Hernández vietti nuoruutensa karjatilalla, ja "Martin Fierro" -eepos perustuu hänen silloisiin kokemuksiinsa kuulemiinsa gauchokulttuurin tarinoihin. 1920-luvulla eräät argentiinalaiset kirjailijat, kuten muun muassa Jorge Luis Borges, julkaisivat avantgardistista kirjallista aikakauslehteä "Martin Fierro", joka ilmestyi 1924–1927. Teoksen toinen osa "La vuelta de Martín Fierro" ilmestyi 1878.
Teoksen runomitta perustuu espanjalaiseen runotraditioon ja on kahdeksantavuinen. Kieleltään teos on elävä ja kansanomainen. Hernández puolustaa gauchojen oikeuksia.
Keskeneräinen teos

Keskeneräinen teos on teos, joka on jäänyt tekijältään kesken. Joskus keskeytyminen on tapahtunut tahattomasti, joskus tarkoituksellisesti. Joskus historialliset olosuhteet ovat pakottaneet tekijän jättämään teoksen kesken. Muita yleisiä syitä ovat tekijän kuolema, rahoituksen katkeaminen tai tekijän kiinnostuksen lopahtaminen. Joskus maalauksen jättäminen keskeneräiseksi on tarkoituksellinen tyylikeino, "non-finito". Esimerkiksi impressionisteja arvosteltiin vuonna 1874 ensimmäisessä näyttelyssään heidän teostensa keskeneräisyydestä.
Keskeneräisen teoksen avulla voidaan joskus saada kurkistaa taiteilijan luovan prosessiin, sillä luonnosmainen teos paljastaa taiteilijan työskentelytavat. Keskeneräisyys voi myös tarjota uusia näkökulmia teoksen historialliseen yhteyteen. Moni keskeneräinen teos on nykyisin arvostettu klassikko.
Toni Anttila

Toni Anttila on suomalainen jalkapallovalmentaja, joka kuuluu Kansallisessa liigassa pelaavan Helsingin Palloseuran naisten edustusjoukkueen valmennusryhmään. Kaudet 2019–2021 hän toimi joukkueen päävalmentajana ensin Naisten Ykkösessä ja myöhemmin Kansallisessa liigassa, ja hän on valmentanut myös seuran miesten edustusjoukkuetta Kolmosessa. Hän on valmentanut myös useita HPS:n juniorijoukkueita. 
Anttila aloitti jalkapallon pelaamisen noin 6–7-vuotiaana HJK:ssa, josta hän siirtyi KäPaan. Valmentamisen hän aloitti noin 16-vuotiaana. Lokakuussa 2019 Anttila aloitti kokopäiväisen työn HPS:n valmentajana.
August Aleks Bäckäng

August Aleks Bäckäng, sukunimi esiintyy myös muodossa "Bäckeng" (1861–1926) oli suomalainen Merikarvialta kotoisin ollut torppari, asioitsija ja arkkiveisujen tekijä.
Alastaron Urheilijat

Alastaron Urheilijat (AU) on suomalainen futsaliin erikoistunut seura, jonka edustusjoukkue pelaa maan ylimmällä sarjatasolla Futsal Liigassa kaudella 2021-2022. Kotiottelunsa AU pelaa Loimaan liikuntahallissa. 
Alastaron Urheilijat on perustettu vuonna 1946 ja futsalin parissa toiminta alkoi 2000-luvun alussa. Seuralla on yhä harrastustoimintaa muissakin lajeissa mutta kilpatoiminta keskittyy erityisesti futsaliin. Seura aloitti futsalissa junioritoiminnan parissa ja miesten edustusjoukkue rakennettiin juniorijoukkueissa pelanneiden pelaajien varaan vuonna 2012. Miesten joukkue selvitti tiensä alasarjoista ylös aina toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Futsal Ykköseen vain seitsemässä vuodessa. Toisen ykkösessä vietetyn kauden päätteeksi AU nousi liigakarsinnoista Futsal Liigaan yhdessä turkulaisen TPK:n kanssa.
John Hersey

John Hersey (1914 Tianjin, Kiina – 1993 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen ulkomaankirjeenvaihtaja ja kirjailija.
Hersey oli Timen ja Lifen kirjeenvaihtajana 1944–1945 ja opettajana Yalen yliopistossa. Hänen romaaninsa käsittelevät usein tosipohjaisia ajankohtaisaiheita, kuten "Hiroshima" (1946).
Allison Kirkby

Allison Kirkby (14. heinäkuuta 1967 Glasgow, Skotlanti) on brittiläinen yritysjohtaja, joka toimii ruotsalaisen teleoperaattori Telia Companyn toimitusjohtajana. Kirkby aloitti nykyisessä tehtävässään toukokuussa 2020. Aikaisemmin hän on toiminut toimitusjohtajana kahdessa muussa pohjoismaalaisessa teleoperaattori-yhtiössä, ensin ruotsalaisessa Tele2:ssa vuosina 2015–2018 ja vuosina 2018–2019 tanskalaisessa TDC:ssä. Kirkbyllä on kirjanpidon tutkinto Glasgow Caledonian Universitystä ja CIMA-tutkinto.
Elokuussa 2023 Kirkby irtisanoutui Telian toimitusjohtajan tehtävästä siirtyäkseen brittiläisen BT Groupin toimitusjohtajaksi. Hän jättää tehtävänsä viimeistään tammikuun 2024 lopussa.
Tonya Williams

Tonya Williams (s. 12. heinäkuuta 1958 Lontoo, Englanti), joka on käyttänyt myös nimeä Tonya Lee Williams, on kanadalainen näyttelijä. Hänellä on jamaikalaiset sukujuuret.
Williams on noussut kuuluisuuteen yhdysvaltalaisesta televisiosarjasta "Tunteita ja tuoksuja", jossa hän esitti lääkäri Olivia Barber Wintersiä vuosina 1990–2012. Hänen roolihahmonsa oli yksi saippuasarjojen ensimmäisistä mustista päähenkilöistä.
Williams on myös vieraillut sarjoissa "Hill Street Blues", "Matlock", "Silkkiä ja luoteja" sekä "Viinitila Falcon Crest".
Kalle da Silva Gonçalves

Kalle da Silva Gonçalves (s. 10. lokakuuta 1982) on suomalainen poliisivirkamies sekä entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja vapaaottelija. 
Da Silva Gonçalves pelasi ensimmäisen Vaahteraliiga-ottelunsa vuonna 2001 Kuopio Steelersin riveissä. Ensimmäisen kokonaisen kautensa hän pelasi vuonna 2002 Jyväskylä Jaguarsissa. Hän pelasi Vaahteraliigassa yhteensä 13 kautta, kunnes lopetti uransa vuonna 2013. Vuonna 2002 hänet valittiin Vaahteraliigan vuoden tulokkaaksi. Da Silva Gonçalvesin pelipaikka on puolustuksen tukimies. 
Da Silva Gonçalves on Vaahteraliigan kaikkien aikojen taklaaja 699,5 tilastoidulla taklauksella. Taklausten tilastointi aloitettiin vuonna 2003, joten todellisuudessa lukema on vielä suurempi. 
Da Silva Gonçalves oli myös ammattilaisvapaaottelija vuosina 2005–2012. Hän kertoo Helsingin Sanomien haastattelussa, että yksi hänen urheilu-uransa huippuhetkiä oli kahden brittiläisen vapaaotteluliigan mestarin Fraser Opien voittaminen vapaaotteluhäkissä. 
Da Silva Gonçalves on ammatiltaan poliisi ja työskentelee Helsingin poliisilaitoksella rikoskomisariona.
Hiilimuura

Hiilimuura ("Cercomacra carbonaria") on puumuuriin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Hiilimuura voi kasvaa 14–15 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Hiilimuurakoiras on väriltään kauttaaltaan musta lukuun ottamatta valkoisia juovia siivissä, rinnassa ja vatsassa sekä valkoista pyrstön kärkeä. Naaraslintu on päästään ja selästään tumman harmaa. Siipien valkoinen kuviointi on sama kuin koiraalla ja rinta ja vatsa ovat kellanruskeat.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Hiilimuuran levinneisyysalue ulottuu Guyanasta Brasiliaan ja seuraa Rio Brancojokea. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reunamaat. Hiilimuura liikkuu pareittain tai pieninä ryhminä metsien alakerroksissa erityisesti tiheiköissä.
Hiilimuura luokitellaan vaarantuneeksi ja kannan kooksi arvioidaan 6 600–16 600 yksilöä ja kannan kehityssuunta on aleneva. Suurin uhka kannalle on elinympäristön häviäminen maanviljelyksen vuoksi.
Thomas Ustick Walter

Thomas Ustick Walter (4. syyskuuta 1804, Philadelphia – 30. lokakuuta 1887 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen arkkitehti, joka suunnitteli useita merkittäviä rakennuksia Yhdysvaltoihin pääasiassa Greek Revival -tyyliin.
Walter oli sekä William Stricklandin että John Havilandin oppilas. Hän perusti oman arkkitehtitoimistonsa vuonna 1831. Vuonna 1833 hän suunnitteli Girard Collegen Founders’ Hallin antiikin kreikkalaista temppeliä muistuttavan rakennuksen. Vuonna 1835 Walter suunnitteli linnamaisen Philadelphian kunnallisen vankilan, Moyamensingin, uusgoottilaiseen tyyliin. Sen velkavankeudessa olevien siipi puolestaan muistutti julkisivultaan muinaisegyptiläistä temppeliä. Nämä työt loivat Thomas Ustick Walterin maineen arkkitehtina.
Walter tunnetaan parhaiten työstään Yhdysvaltain kongressitalon parissa. Hän suunnitteli rakennuksen massiivisen valurautaisen kupoliholvin, joka korvasi vanhan ja matalamman puisen kupolin. Kupoli rakennettiin vuosina 1855–1863. Viimeiset vuotensa Walter työskenteli John McArthur Juniorin arkkitehtitoimistossa. Walter lienee osallistunut siellä Philadelphian kaupungintalon suunnitteluun.
Noli Studios

Noli Studios on kiinteistösijoitusyhtiö NREP:n huoneistohotelliketju. Noli Studios -huoneistohotelleja on Helsingin Herttoniemessä, Katajanokalla, Malmilla ja Sörnäisissä sekä Vantaan Myyrmäessä. Espoon Otaniemeen rakennettavan kohteen on tarkoitus valmistua vuonna 2024.
Virtatalo

Virtatalo (vuoteen 2018 Colosseum Business Center) on rakennus Vantaan Myyrmäessä Rajatorpantiellä, vastapäätä kauppakeskus Myyrmannia. Se rakennettiin Imatran Voiman pääkonttoriksi.
Pitkään vaivanneiden sisäilmaongelmien vuoksi Myyrmäen kirkko oli peruskorjauksen vuoksi suljettuna maaliskuusta 2019 syyskuuhun 2024. Vantaankosken seurakunnan toiminta siirtyi korvaaviin tiloihin Virtataloon. Väliaikaisessa ”Myyrmäen Virtakirkossa” pystyttiin järjestämään jumalanpalveluksia, muistotilaisuuksia, häitä, kastetilaisuuksia sekä muita juhlia.
Georg Heym

Georg Heym (1887 Hirschberg, Sleesia – 1912 Berliini, Saksa) oli saksalainen runoilija. Hän opiskeli lakia Humboldtin yliopistossa, mutta opinnot eivät edenneet, kun hän liikkui enemmän kirjallisuuspiireissä.
Heym oli ekspressionistien keskeisiä runoilijoita. Hän ennustaa runoissaan sodan ja sitä seuraavan katastrofin ja kuvaa ihmisen yksinäisyyttä suurkaupungissa.
Heym hukkui luisteluretkellä yrittäessään auttaa jäihin vajonnutta ystäväänsä.
Ndlovukati

Ndlovukati (suomeksi kutakuinkin "nais-elefantti") on Swazimaan kuningataräidin virallinen titteli. Hän toimii maan kanssahallitsijana yhdessä kuninkaan kanssa. Ndlovukati toimii hallitsevan kuninkaan vastapainona.. Swazimaata pidetään tästä huolimatta absoluuttisena monarkiana.
Kun hallitseva kuningas on kuollut, Dlaminin suku (Swazimaan kuningashuone) kokoontuu valitsemaan uuden ndlovukatin, jonka pojasta tulee uusi kuningas. Ndlovukati ei saa olla syntyjään Dlaminin suvun jäsen ja hän on saanut synnyttää kuninkaalle vain yhden pojan.
Swazimaan vaakunassa oleva elefantti kuvaa ndolukatia.
Pfyffer (suku)

Pfyffer on sveitsiläinen sotilas- ja virkamiessuku, joka toimi Luzernin kaupungissa patriarkaattina useiden sukupolvien ajan. Perheessä oli yksitoista patriarkaattia vuosien 1652–1982 välillä. He toimivat Vatikaanissa paavia vartioivan sveitsiläiskaartin sekä ratsain etänä liikkuvan palkkasotilas pataljoonan komentajina, perhe oli hyvin vaikutusvaltainen Sveitsissä ja Ranskassa erityisesti varhaismodernilla kaudella.
Perhehistoria.
Suku polveutuu räätäli ja kangaskauppias Johannes Pfyfferistä, joka sai Luzernin kansalaisuuden vuonna 1483. Vuosien 1489–1513 väliltä hän toimi raadin luokkaneuvostossa sekä vuodesta 1508 kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hänen poikansa Leodegar Pfyffer oli Luzernin rahastonhoitaja. 
Leodegarin yksi neljästä pojasta oli Ludwig Pfyffer (1524–1594), joka valtakautensa aikana teki Luzernin kantonista johtavan katolisen kantonin vastauksena Sveitsin uskonpuhdistukseen. Ludwig Pfyfferillä oli huomattava poliittinen ja sotilaallinen vaikutusvalta Sveitsissä ja Ranskassa, ja häntä kutsuttiin yleisesti "sveitsiläisten kuninkaaksi".
Sveitsin kaartin komentajat.
Muita merkittäviä henkilöitä
Moskovan ja koko Venäjän patriarkka

Moskovan ja koko Venäjän patriarkka (venäjäksi Патриарх Московский и всея Руси, "Patriarh Moskovski i vseja Rusi") on Venäjän ortodoksisen kirkon päämies ja hengellinen johtaja. Hän toimii automaattisesti myös Moskovan piispana.
Historia.
Tsaari Ivana Julma katsoi, että Konstantinopolin kukistuttua Moskovaan tarvittiin oma patriarkka. Lisäksi hän oli jo aikaisemmin ottanut arvonimekseen "keisari", jolla hän korosti Moskovaa kolmantena Roomana. Konstantinopolin patriarkka Jeremia II:n hyväksymänä Moskovan ja koko Venäjän patriarkan virka perustettiin, ja ensimmäisenä virkaan astui Job Moskovalainen 26. tammikuuta 1589.
Pietari Suuren aikana patriarkan virka lakkautettiin. Vuosina 1721–1917 patriarkan sijaan ylintä päätösvaltaa käytti Pyhä synodi, joka koostui metropoliitoista ja piispoista ympäri Venäjää. Nämä palvelivat joko määräaikaisesti tai toistaiseksi. Moskovan ja koko Venäjän patriarkan virka palautettiin vuonna 1917 pidetyssä kirkolliskokouksessa.. Neuvostoliitto lakkautti viran uudelleen, mutta perui päätöksensä myöhemmin. Uudeksi patriarkaksi valittiin Sergei, joka valittiin jo 1920-luvulla, mutta virkaanastujaisia juhlittiin vasta vuonna 1943.
Nykyinen patriarkka on Kirill, joka aloitti virassa 1. helmikuuta 2009. Patriarkan valinta oli poikkeuksellisen avoin ja media keskusteli kiivaasti useammasta patriarkkaehdokkaasta..
Virka nykyään.
Patriarkan tärkein jokapäiväinen tehtävä on toimi Venäjän ortodoksisen kirkon synodin puheenjohtajana. Patriarkan virka on elinikäinen, mutta synodi voi erottaa patriarkan tai myöntää tälle eläkkeen enemmistöllä. Venäjän ortodoksisen kirkon vuonna 2017 antaman asetuksen mukaan patriarkaksi valittavan henkilön tulee:
Vuodesta 1988 lähtien patriarkan virka-asuntona on toiminut Danilovin luostari Moskovassa, joka toimii samalla koko Venäjän ortodoksisen kirkon päämajana.
Alexander Gustafsson

Alexander Gustafsson (s. 15. tammikuuta 1987 Arbogan kunta) on ruotsalainen raskaansarjan vapaaottelija ja entinen amatööritason nyrkkeilijä. Hän otteli kahdesti UFC:n alemman raskaansarjan mestaruudesta. Ensin Jon Jonesia vastaan 2013 ja toisen kerran Daniel Cormieria vastaan 2015, mutta hävisi molemmilla kerroilla tuomariäänin. Nyrkkeilyssä Gustafsson voitti muun muassa Ruotsin nuorten mestaruuden ja KP Cupin kahdesti.
Muualla.
Gustafsson on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä "EA Sports UFC" (2014), "EA Sports UFC 2" (2016), "EA Sports UFC 3" (2018) ja "EA Sports UFC 4" (2020). Hän on myös ensimmäisen EA Sports UFC -pelin kansikuvassa yhdessä Jon Jonesin kanssa.
Aidan Higgins

Aidan Higgins (1927 Celbridge, Kildaren kreivikunta, Irlanti – 2015) oli irlantilainen kirjailija. Hän muutti 1955 Lontooseen, jossa hän liittyi nukketeatteriseurueeseen.
Higgins asui jonkin aikaa Etelä-Afrikassa Johannesburgissa. Hän edustaa irlantilaista modenismia ja postmodernismia. Esikoisromaani "Suku sammuu" ilmestyi 1966 ja sai erittäin myönteiset arvostelut.
Glover Teixeira

Glover Lucas Teixeira (s. 28. lokakuuta 1979 Sobrália, Minas Gerais) on brasilialais-yhdysvaltalainen entinen alemman raskaansarjan vapaaottelija. Hän oli UFC:n alemman raskaansarjan mestari vuosina 2021–2022. Teixeira otteli ensimmäisen kerran mestaruudesta Jon Jonesia vastaan 2014, mutta hävisi ottelun tuomariäänin. Teixeira pitää halussaan UFC:n alemman raskaansarjan ennätystä eniten luovutusvoittoja ja lopetuksella voitettuja otteluita. Lisäksi hänestä tuli mestaruuden myötä toiseksi vanhin UFC mestari Randy Couturen jälkeen ja vanhin ensimmäisen mestaruuden voittanut ottelija UFC:ssä. Lukkopainissa Teixeira on voittanut ADCC:n Etelä-Amerikan mestaruuden 2009. Teixeira sai Yhdysvaltain kansalaisuuden marraskuussa 2020.
Muualla.
Teixeira on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä "EA Sports UFC" (2014), "EA Sports UFC 2" (2016), "EA Sports UFC 3" (2018) ja "EA Sports UFC 4" (2020).
Sean O’Malley

Sean Daniel O'Malley (s. 24. lokakuuta 1994 Helena, Montana) on yhdysvaltalainen kääpiösarjan vapaaottelija. Hän sai sopimuksen UFC:n 2017 voitettuaan Alfred Khashakyanin tyrmäyksellä "Dana White's Contender Series 2" -tapahtumassa.
Muualla.
O'Malley on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä "EA Sports UFC 3" (2018) ja "EA Sports UFC 4" (2020).
Wolfgang Hildesheimer

Wolfgang Hildesheimer (1916 Hampuri, Saksa – 1991 Poschiavo, Sveitsi) oli saksalainen kirjailija. Hän opiskeli kuvataiteita Lontoossa 1937–1939 ja oli toisen maailmansodan aikana Palestiinassa ja sodan päätyttyä 1945–1946 tulkkina Nürnbergin oikeudenkäynnissä.
Hildesheimer kuului yhtenä harvoista saksalaisista absurdin teatterin suuntaukseen. Hän on kirjoittanut kuvitteellisen englantilaisen taiteilijan omaelämäkerran "Marbot". Vuodesta 1983 hän keskittyi yksinomaan maalaamiseen.
Shukuba

Shukuba () tai shukueki (宿駅) oli Japanissa tiereitin varrelle rakennettu postiasema, jossa matkaajat saattoivat levätä, yöpyä ja vaihtaa hevosia. Erityisesti sanalla viitataan Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla viiden tärkeimmän valtatien ("gokaidō") ja niiden sivuteiden varrelle perustettuihin pysähdyspaikkoihin. "Shukubamachi" (宿場町) tarkoittaa aseman ympärille syntynyttä kaupunkiasutusta.
Monien Edo-kauden shukuba-asemien juuret olivat 1500-luvun sengoku-kaudella, kun vilkastuneen kaupan ja muun muassa Iseen kohdistuneen pyhiinvaelluksen myötä syntyi uusia kaupunkimaisia asutuksia temppelien porttien edustoille ja satamiin. Niihin rakennettiin majataloja, ja joskus niissä harjoitettiin myös prostituutiota. 1600-luvun alussa Tokugawa-sotilashallinto alkoi perustaa postiasemia maan tärkeimpien tiereittien varrelle, ja vuonna 1659 niitä hallinnoimaan perustettiin "Dōchūbugyō"-virasto (道中奉行). Myös daimiot rakensivat hallitsemilleen alueille samanlaisia järjestelmiä.