tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Amanda Labarca

Amanda Labarca (o.s Sepúlveda, 1886–1975) oli chileläinen opettaja ja feministi. Hän tuli tunnetuksi esimerkiksi toimestaan Chilen yliopiston professorina ja johtokunnassa sekä feminismiä käsittelevistä teoksistaan.
Elämäkerta.
Amanda Labarca eli alkuperäiseltä nimeltään Amanda Pinto Sepúlveda syntyi Chilen Santiagossa vuonna 1886. Hän opiskeli espanjaa Chilen yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1905. Vuonna 1904 hän oli tavannut opiskelujensa aikana historian ja maantieteen nuoren professorin Guillermo Labarca Hubertsonin, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1906 perheensä vastustuksesta huolimatta. Vuosina 1909–1910 Labarca opetti Liceo de Niñasin tyttökoulussa ja matkusti myöhemmin miehensä mukana Yhdysvaltojen New Yorkiin. Yhdysvalloissa Amanda Labarca opiskeli Columbian yliopiston Teachers Collegessa. Vuonna 1912 Labarcat matkustivat edelleen Ranskaan, jossa Amanda opetti Sorbonnen yliopistossa. 
Vuonna 1913 Labarcat palasivat kotimaahansa Chileen. Amanda Labarcasta tuli kolmisen vuotta myöhemmin Liceo de Niñasin johtaja. Nimitys ei ollut täysin yksiselitteinen. Monet kritisoivat valintaa, koska Labarca oli hieman aikaisemmin julkaissut eroottissävytteisenä pidetyn novellin. Vuonna 1915 Labarca oli aloittanut naisille suunnatun lukuseuran. Seura oli samalla myös Chilen ensimmäinen naistenseura. Seura liitettiin neljä vuotta myöhemmin kansalliseen naistenneuvostoon. Vuonna 1922 Labarcasta tuli Chilen yliopiston psykologian professori suomalaista dosenttia vastaavassa virassa. Virka vakinaistettiin seuraavana vuonna. Hän oli yliopistossa ensimmäinen nainen vastaavassa asemassa. Vuonna 1931 hänestä tuli toisen asteen opetuksen kansallinen johtaja, ja vuosina 1932–1954 hän toimi yliopiston johtokunnassa. Vuoden 1954 jälkeen hän jäi eläkkeelle opetustyötä.
Opetustyönsä ohella Labarca tunnettiin kirjallisista töistään, joista monet käsittelevät eri tavoin feminismiä. "¿Adónde va la mujer?" (1934) ja "Feminismo contemporáneo" (1947) käsittelevät feministisen liikkeen vaikeuksia. Hän oli mukana myös feministisessä järjestötoiminnassa. Vuonna 1922 Labarca oli panamerikkalaisessa naistenkokouksessa, ja 1940-luvulla hän johti Chilen naisjärjestöjen liittoa. Labarca ajoi etenkin naisten äänioikeutta, joka Chilessä toteutui vuonna 1949. Feminististen järjestöjen ohella Labarca oli mukana Yhdistyneiden kansakuntien perustamiskokouksessa vuonna 1945, ja hän oli Chilen ensimmäisen YK-lähetystön jäsen. Labarca kuoli Santiagossa vuonna 1975.
Mysterion

Mysterion on Pirjo Honkasalon ja Eira Mollbergin ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1991. Elokuva on ensimmäinen osa Honkasalon "Pyhän ja pahan trilogiasta", jonka muut osat ovat elokuvat "Tanjuska ja 7 perkelettä" (1993) ja "Atman" (1996). 
Elokuvassa kuvausryhmään kuulunut virolainen assistentti Küllikki matkustaa Pühtitsan nunnaluostariin ja siinä seurataan luostarin elämää sekä haastatellaan siellä eläviä nunnia.
Evelyn Sharma

Evelyn Lakshmi Sharma (s. 12. heinäkuuta 1986 Frankfurt, Hessen, Saksa) on saksalainen näyttelijä ja malli, joka esiintyy pääasiassa intialaisissa elokuvissa. Hän teki ensiesiintymisensä vuoden 2006 yhdysvaltalaisessa elokuvassa "Turn Left". Hän debytoi Bollywoodissa vuoden 2012 elokuvassa "From Sydney with Love" ja saavutti menestystä Ayan Mukerjin elokuvalla "Yeh Jawaani Hai Deewani" vuonna 2013.
Yksityiselämä.
Evelyn Sharma syntyi Frankfurtissa Saksassa saksalaiselle äidille ja intialaiselle punjabilaiselle isälle. Hänellä on Saksan kansalaisuus. Sharma kihlautui intialais-australialaisen hammaskirurgin ja yrittäjän Tushaan Bhindin kanssa 5. lokakuuta 2019. He avioituivat Brisbanessa 15. toukokuuta 2021.
Julholmsklackarna

Julholmsklackarna on pienten kallioisten saarten ryhmä Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee noin 2,5 kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Julholmsklackarna kuuluu Matinkylään; saarten ja Matinkylän manneralueen välinen etäisyys on runsaat kaksi kilometriä.
Pohjoisen Julholmsklackarna-saaren pinta-ala on 40 aaria, sen rantaviiva on 195 metriä. Eteläisen saaren rantaviiva on 180 metriä. Pohjoisella saarella on loma-asutusta. Julholmsklackarna-saarten pohjoispuolella sijaitsee Lilla Julholm, jonka koillispuolella on Pyöräsaari (Julholm). Puolisen kilometriä lounaaseen sijaitsee Träskholm.
Lilla Julholm

Lilla Julholm on huvilasaari Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee runsaat kaksi kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Lilla Julholm kuuluu Matinkylään; saarten ja Matinkylän manneralueen välinen etäisyys on noin kaksi kilometriä.
Lilla Julholmin pinta-ala on 80 aaria, sen rantaviiva on 350 metriä ja pituus etelästä pohjoiseen 150 metriä. Saari on varsin metsäinen vastakohtana sen eteläpuolisiin Julholmsklackarna-saariin. Lilla Julholmin koillispuolella sijaitsee Pyöräsaari (Julholm), jonka koillispuolella sijaitsee Miessaari ja pohjoispuolella Pukkisaari. Lilla Julholmista noin 700 metriä luoteeseen sijaitsee Stora Hallonkobben.
Täyskierrosturnaus

Täyskierrosturnaus tai täyskierroskilpailu on turnausjärjestelmä, jossa jokainen kilpailija kohtaa jokaisen toisen kilpailijan vuoron perään. Kaikki pelaavat kaikkia vastaan, eikä ottelunsa hävinneitä poisteta kilpailusta kesken kaiken.
Täyskierrosturnausjärjestelmää käytetään muun muassa pallopeleissä ja shakissa.
Jos kilpailijoita (yksilökilpailijoita tai joukkueita) on parillinen määrä, täyskierrosturnauksen kierrosten määrä on yksi vähemmän kuin kilpailijoiden määrä. Saman kierroksen kaikki pelit voidaan pelata samanaikaisesti. Kilpailijat saavat pisteitä voitetuista otteluista, ja kun kaikki kierrokset on pelattu, sarjan on voittanut se, jolla on eniten pisteitä. Joskus sarjan parhaat joukkueet jatkavat vielä pudotuspeleihin tai pelkkään loppuotteluun kahden parhaan välillä.
Esimerkki kiertävästä menetelmästä.
Täyskierrosturnauksen voi toteuttaa esimerkiksi kiertävällä menetelmällä, josta alla kuuden kilpailijan esimerkkiturnaus. Otteluparit ovat samassa sarakkeessa päällekkäin olevat numerot. Numero 1 pysyy paikoillaan, ja muut kilpailijat kiertävät myötäpäivään.
Anita Zabludowicz

Anita Zabludowicz (o.s. Steinman; s. 1960 Newcastle upon Tyne) on englantilainen hyväntekeväisyyden harjoittaja, mesenaatti ja taidekeräilijä. Hänen aviomiehensä on suomalaistaustainen Poju Zabludowicz. Avioparin yhteisen omaisuuden arvioidaan olevan 1,5 miljardia puntaa ja heidän arvellaan kuuluvan Ison-Britannian sadan rikkaimman henkilön joukkoon.
Zabludowiczin äiti oli taidehistorioitsija ja isä liikemies. Hän opiskeli sisustusarkkitehdiksi Inchbald School of Designissa Lontoossa. 
Taiteen keräämisen Zabludowicz aloitti vuonna 1994 ostamalla Ben Nicholsonin maalauksen. Nykyään arvellaan, että kokoelmaan kuuluu 5000 teosta 500 eri taiteilijalta. Kokoelma on esillä kolmessa eri paikassa, joista yksi on Sarvisalo lähellä Loviisaa. Sarvisalossa on myös taiteilijaresidenssi.
Zablodowiczien pariskunta on tukenut myös autoimmuunisairauksien tutkimusta. Heidän varoillaan perustettiin Tel Aviviin Sheban lääketieteellinen tutkimuslaitos, joka antaa mahdollisuudet eri lääketieteen osa-alueiden harjoittajille mahdollisuuden työskennellä yhdessä.
Ikäluokka (elokuva)

Ikäluokka on Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1976. Elokuva kertoo 70-vuotiaasta suutarista Onnista sekä 75-vuotiaasta sepästä Toivosta. Elokuvassa käydään heidän elämäntarinoidensa kautta läpi Suomen historia tsaarinajasta 1970-luvulle.
Ina Leminen

Ina Leminen (s. 12. heinäkuuta 1996) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa nurmijärveläisen SB-Pron joukkueessa kausina 2012–2021 sekä Turun Palloseurassa kaudella 2021–2022, sveitsiläisessä Wizards Bern Burgdorfissa 2024–2025 ja jälleen Turun Palloseurassa 2025–. Hän on kymmenen kauden aikana pelannut liigan runkosarjassa 115 liigaottelua, joissa hän on tehnyt 46 maalia ja saanut 31 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hän on pelannut 71, ja niissä hän on tehnyt 20 maalia ja antanut 15 maalisyöttöä. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2014, 2018, 2019, 2022, 2023 ja 2024 ja saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2013, 2015, 2017 ja 2021 sekä SM-pronssia vuonna 2016.
Lemisen kasvattajaseura on järvenpääläinen SB-97. Hän pelasi aiemmin seurajoukkueissa enemmän hyökkääjänä mutta siirtyi sittemmin puolustajaksi, millä paikalla hän oli pelannut nuorten maajoukkueissakin. Hän saavutti alle 19-vuotiaiden tyttöjen MM-hopeaa vuonna 2014; hän teki turnauksen viidessä ottelussaan kaksi maalia ja sai kaksi syöttöpistettä. Loukkaantumiset ovat haitanneet hänen pelaajauraansa.
Dương Quỳnh Hoa

Dương Quỳnh Hoa (1930–2006) oli vietnamilainen nationalisti ja kommunisti. Hän oli mukana esimerkiksi Vietkongin toiminnassa osallistuen myös sen perustamiseen vuonna 1960. Vietnamin sodan ja Vietnamin yhdistymisen jälkeen hän kuitenkin pettyi maan kommunistihallintoon ja ryhtyi sen kriitikoksi.
Elämäkerta.
Dương Quỳnh Hoa syntyi vuonna 1930 nykyisen Vietnamin ja tuolloisen Ranskan Indokiinan eteläosassa. Hänen perheensä oli yläluokkainen ja Dương opiskeli Ranskan Pariisissa. Ranskassa hänestä tuli kommunisti. Palatessaan Vietnamiin vuonna 1954 Dương perusti terveysaseman Saigonissa. Hän oli myös aktiivinen Etelä-Vietnamin presidenttiä Ngô Đình Diệmiä vastustaneessa kansanliikkeessä. Edelleen maan yläluokkaisiin piireihin kuuluneena Dương välitti hallinnon vastustajille tietoa Diệmin hallinnosta, sekä Yhdysvaltojen tuesta Etelä-Vietnamille. Vuonna 1960 Dương oli mukana perustamassa uutta vastarintaliikettä Etelä-Vietnamin kansallinen vapautusrintama, joka tuli sttemmin tunnetuksi nimellä Vietkong.
Dương jatkoi edelleen hankkimiensa tietojen välittämistä. Kun kommunistit aloittivat vuonna 1968 niin sanotun tet-hyökkäyksen, Dương siirtyi yhdessä aviomiehensä ja poikansa kanssa Vietkongin viidakkoleirille. Parin lapsi kuoli leirillä jonkin aikaa myöhemmin. Kun Vietkongin piirissä perustettiin Etelä-Vietnamin väliaikainen vallankumoushallitus, Dươngista tuli sen terveysministeri. Sittemmän Vietnamin sodan aikana Dương matkusteli ulkomailla keräten tukea Vietkongille. Etelä-Vietnam eli Vietnamin tasavalta kukistui viimein vuonna 1975. Dương toimi tämän jälkeen lastensairaalan johtajana Saigonissa, eli nyt uudelleen nimetyssä Hồ Chí Minhin kaupungissa.
Vietnam oli yhdistynyt kommunistihallinnon alle. Dương alkoi kuitenkin pitää maan hallintoa puutteellisena ja hänestä tuli sen kriitikko. Vuonna 1981 hän antoi haastattelun Stanley Karnow'lle mainiten esimerkiksi, kuinka entisen Pohjois-Vietnamin poliitikot hallitsivat koko maan poliittista kenttää etelästä tulevien kustannuksella. Hän puhui myös kommunismin epäonnistumisista, korruptiosta ja sortotoimista. Hänen mukaansa monet pohjoisen poliitikot olivat katkeria etelän asukkaille, jotka olivat vähintään osittain hyötyneet amerikkalaisvallasta samalla, kun pohjoisen asukkaat kävivät suurimman osan maan vapautustaisteluista. Pohjoisessa oli myös vääränlainen käsitys etelän asukkaiden luonteesta. Esimerkkinä hän mainitsi, kuinka pohjoisen päättäjät olivat kollektivisoineet maata Mekongin suistolla, kun sodan aikana monet paikalliset olivat liittyneet Vietkongin riveihin nimenomaan oman maansa saamiseksi. Dương piti myös monien ongelmien syynä vuoden 1968 tet-hyökkäystä, jonka aikana Vietkong oli kärsinyt valtavat tappiot. Heidät oli korvattu pohjoisesta tulleilla ja jäljellä olleita oli loikannut Phoenix-ohjelman aikana.
Dương Quỳnh Hoa oli Vietnamin hallinnon kriitikko aina kuolemaansa saakka vuonna 2006.
Aglaonike

Aglaonike ( &lt; ’valovoimainen’ + ’voitto’; ) oli antiikin kreikkalainen tähtitieteilijä, joka eli 2. tai 1. vuosisadalla eaa. Hänet mainitaan Plutarkhoksen kirjoituksissa ja Apollonios Rhodoslaiselle osoitetussa skoliassa naispuoliseksi tähtitieteilijäksi. Häntä pidettiin velhona, koska hän (oman lausumansa mukaan) pystyi ”hävittämään kuun taivaalta”, ja sekä Plutarkhos että nykyajan tähtitieteilijät ovat olettaneet tämän tarkoittaneen, että hän osasi määrittää kuunpimennyksen ajan ja paikan.
Magnesiumfluoridi

Magnesiumfluoridi (MgF2) on magnesium- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää optisissa sovelluksissa ja fluksina metallurgiassa. Luonnossa magnesiumfluoridia esiintyy sellaiittimineraalina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa magnesiumfluoridi on valkoista tai väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen ja sen rakenne muistuttaa rutiilin rakennetta. Magnesiumfluoridi liukenee vain erittäin niukasti veteen, mutta liukenee happoihin ja hieman asetoniin. Aine ei absorboi UV- tai infrapunasäteilyä. Magnesiumfluoridi reagoi kuumennettaessa alkalimetallifluoridien kanssa muodostaen kaksoisfluorideja.
Valmistus ja käyttö.
Magnesiumfluoridin valmistamiseen on useita tapoja. Käytettyjä ovat esimerkiksi magnesiumoksidin tai -karbonaatin reaktio vetyfluoridin tai ammoniumvetyfluoridin kanssa ja saostaminen veteen liukenevan magnesiumsuolan liuoksista fluoridien avulla.
MgO + 2 HF → MgF2 + H2O
MgCO3 + 2 HF → MgF2 + H2O + CO2
Magnesiumfluoridia käytetään UV- ja IR-säteilyä läpäisevissä linsseissä esimerkiksi avaruusteleskoopeissa. Yhdistettä käytetään myös suurienergisissä lasereissa. Metallurgiassa ainetta käytetään fluksina esimerkiksi alumiinin valmistuksessa.
Catherine Leroy

Catherine Leroy (27. elokuuta 1944 – 8. heinäkuuta 2006) oli ranskalainen sotavalokuvaaja. Hän tuli erityisen tunnetuksi töistään Vietnamin sodan aikana. Häntä pidettiin sodan tunnetuimpana naisvalokuvaajana ja hän oli myös tiettävästi ainoa sodan aikana joukkojen mukana laskuvarjohypännyt journalisti. Vietnamin ohella hän valokuvasi esimerkiksi Kyproksen miehitystä ja Libanonin sisällissotaa.
Elämäkerta.
Catherine Leroy syntyi Pariisi esikaupunki Sannoisissa 27. elokuuta 1944. Hän varttui konventissa kotipaikkakunnallaan ja suoritti jo teini-ikäisenä laskuvarjohyppyluvan.
Helmikuussa 1966 Leroy matkusti Vietnamiin yksisuuntaisella lentolipulla. Ilman aikaisempaa kokemusta hän aikoi ryhtyä valokuvajournalistiksi. Mukanaan hänellä oli 100 dollaria ja Leica M2-kamera. Etelä-Vietnamin pääkaupunki Saigonissa hän saapui uutistoimisto Associated Pressin toimistolle esitellen itsensä valehdellen jo kokeneena sotavalokuvaajana. Associated Press eli AP päätyi palkkamaan hänet. Pian hänet oli liitetty Yhdysvaltojen asevoimein yksikköjen, kuten 173. maahanlaskuprikaatin joukkojen mukaan. Operaatio Junction Cityn aikana hänestä tuli tettävästi ainoa Vietnamin sodan aikana laskuvarjohypyn tehnyt journalisti. Hän oli mukana myös kuvaamassa operaatio Attleborota ja muita sodan kiivaimpia taisteluja. Yksi hänen tunnetuimmista kuvistaan oli "Corpsman in Anguish, 1967". Valokuva esittää Vernon Wikea, merijalkaväen mukana ollutta Yhdysvaltain laivaston lääkintämiestä, joka on juuri tajunnut auttamansa toverin menehtyneen. Valokuva otettiin Kukkula 881:n taisteluissa keväällä 1967 lähellä Khe Sanhia.
Tammi-helmikuussa 1968 tehdyn tet-hyökkäyksen aikana Leroy ja hänen kolleegansa François Mazure jäivät joksikin aikaa Pohjois-Vietnamin sotilaiden vangiksi. Leroy otti vankeudensa aikana valokuvia, joiden sarja "the enemy" julkaistiin "Life"-lehden kansijuttuna. Vuonna 1969 Leroy palasi Pariisiin normaalimman elämän pariin. Häntä pidettiin tuolloin sodan tunnetuimpana naisvalokuvaajana. Hänen on joskus epäilty kärsineen sodan jälkeen traumaperäisestä stressihäiriöstä. Joka tapauksessa hän oli tekemässä vuonna 1972 dokumenttielokuvaa "Operation Lost Patrol" ja valokuvaamassa Kyproksen miehitystä. Vuonna 1975 hän palasi vielä Vietnamiin kuvaten Saigonin kukistumista kommunisteille samana vuonna. Vuonna 1982 hän kuvasi Libanonin sisällissotaa ja palestiinalaisten Sabran ja Shatilan verilöylyä. Vuonna 1983 julkaistu kirja "God Cried" kertoi Länsi-Beirutin piirityksestä Israelin hyökättyä maahan.
Pitkä ura sotavalokuvaajana oli raskas ja 1980-luvun lopulla Leroy alkoi keskittyä muihin hankkeisiin. Eri projektit eivät kuitenkaan ottaneet juuri tuulta alleen. Vuonna 2005 julkaistiin Leroyn kirja "Under Fire: Great Photographers and Writers in Vietnam". Leroy kuoli syöpään Santa Monicassa Kaliforniassa 8. heinäkuuta 2006. Uransa aikana Leroy oli saanut useita palkintoja, kuten Robert Capa Gold Medal-palkinnon vuonna 1976.
Alastomat selviytyjät

Alastomat selviytyjät (engl. "Naked and Afraid") on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja. Jokaisessa jaksossa kaksi kilpailijaa (mies ja nainen) yrittävät selviytyä 21 päivää luonnon armoilla täysin alasti. Yhdysvalloissa sarjaa esittää Discovery Channel ja Suomessa Kutonen. Sarjasta on julkaistu myös spin-off, Alastomat selviytyjät XL (engl. "Naked and Afraid XL").
Yhdeksän tapaa lähestyä Helsinkiä

Yhdeksän tapaa lähestyä Helsinkiä on Jörn Donnerin, Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1982. Elokuva kertoo Helsingin kaupungin historiasta, joidenkin helsinkiläisten elämistä sekä Donnerin henkilö- ja sukuhistoriasta. Elokuvasta on tehty myös englannin-, ruotsin- ja saksankieliset versiot.
Helmut Heißenbüttel

Helmut Heißenbüttel (1921 Wilhelmshaven, Saksa – 1996) oli saksalainen kirjailija.
Heißenbüttel haavoittui toisessa maailmansodassa 1941 Saksan itärintamalla. Hän opiskeli sen jälkeen arkkitehtuuria, taidehistoriaa ja germanistiikkaa. Hän on runoilijana avatgardisti ja kyseenalaistaa perinteisen kielijärjestelmän. Hän kirjoitti myös kuunnelmia. Teos "Über Literatur" (1966) sisältää teoreettisia ja kirjallisuuskriittisiä kirjoituksia.
Suomennettu tuotanto.
Näytteitä Heißenbüttelin proosatuotannosta on teoksessa "Matka jonnekin" (Tammi 1965).
Suomennettuja runoja.
Ilkka-Juhani Takalo-Eskolan suomentamia runoja on julkaisussa "Parnasso" (1964; nro 2) ja teoksessa "Toistasataa runoilijaa: runosuomennoksia 1960-luvun kulttuurilehdistä", toim. Kalevi Seilonen (Tammi 1989 ).
Louisine Havemyer

Louisine Waldron Elder Havemyer (28. heinäkuuta 1855 New York - 6. tammikuuta 1929 New York) oli yhdysvaltalainen feministi, taiteen keräilijä ja hyväntekeväisyyden harjoittaja.
Elämänvaiheita.
Louisine Havemyer syntyi rikkaan kauppiasperheen tyttäreksi. Perheen isä kuoli yllättäen vain 42-vuotiaana ja Louisinen äiti päätti pian tämän jälkeen matkustaa lapsineen tutustumaan Eurooppaan. Perheen mukaan otettiin täti Amanda McCready ja serkku, toimittaja Mary Mapes Dodge. Pariisissa Mary Mapes Dodge tutustutti Havemyerin Mary Cassattiin, joka oli yhdysvaltalainen impressionismista vaikuttunut taidemaalari. 
Havemyerin ja Cassattin ystävyydestä sai alkunsa Havemyerin taidekokoelma. Cassatt innosti Havemyeria ostamaan Edgar Degas’n työn ja lopputuloksena oli maailman suurin Degas-kokoelma. Kokoelma täydentyi myös Renoirin, Courbet’n, Manet’n ja Cézannen töillä. 
Louisine Havemyer solmi avioliiton vuonna 1883 Henry O. Havemyerin kanssa. Myös aviomies oli innokas taidekeräilijä. Hänen mielenkiintonsa suuntautui vanhoihin mestareihin ja japanilaiseen taiteeseen. Aviopari teki sopimuksen, että he kysyvät toisiltaan mielipidettä ennen hankintoja. Yhdessä he keräsivät lähes kaikkea: Frans Halsia, El Grecoa, Rembrandtia ja erilaisia taide-esineitä. Kriitikot kutsuivat heidän kokoelmaansa "parhaaksi ja viisaiten kerätyksi". 
Aviomiehen kuoltua vuonna 1907 Havemyer suuntasi tarmonsa naisten oikeuksien ajamiseen. Vuonna 1913 hän perusti "Kansallisen naisten puolueen" yhdessä radikaalifeministi Alice Paulin kanssa. Havemyerista tuli merkittävä toiminnan rahoittaja. Hän herätti huomiota vuonna 1919 polttamalla presidentti Woodrow Wilsonin kuvan. Tekonsa vuoksi hän oli yhden yön vankilassa yhdessä häntä huomattavasti nuorempien naisasianaisten kanssa. 
1920-luvulla Havemyer oli aktiivinen naisasianainen ja kirjoitti muistelmateoksensa. Ne hän osoitti pojanpojalleen ja kehotti tätä myös jatkamaan naisten aseman parantamista. Ystävyys Pariisissa asuvaan Mary Cassattiin säilyi läpi loppuelämän: hän vieraili usein ystävänsä luona. Vuonna 1929 hän teki testamenttinsa: Metropolitan Art Museum saisi 113 maalausta ja 29 muuta teosta. Lopuista saisivat lapset valita mieleisensä. Pitkään sairastettuaan Havemyer kuoli vuonna 1929.
Chris Noel

Chris Noel (s. 2. heinäkuuta 1941) on yhdysvaltalainen entinen näyttelijä ja radiopersoona. Noel näytteli 1960-luvulla useissa elokuvissa ja televisio-ohjelmissa. Vuonna 1965 hän liittyi Yhdysvaltain asevoimien Armed Forces Network -radioon ja tuli tunnetuksi sodassa palvelleille amerikkalaisille tehdyistä lähetyksistä omassa ohjelmassaan "A Date with Chris". Sodan jälkeen hän on toiminut eri veteraanijärjestöissä.
Elämäkerta.
Chris Noel syntyi Yhdysvaltojen Floridan osavaltion West Palm Beachissä 2. heinäkuuta 1941. Kouluaikoinaan hän oli cheerleader. Noel tunnettiin kauniista ulkonäöstään ja vaaleista hiuksistaan. High schoolista valmistuttuaan hän aloittikin työt mallina, ja pian hän sai työtarjouksia Hollywoodin elokuvateollisuudesta. Hänen ensimmäinen roolinsa täyspitkässä elokuvassa oli "Soldier in the Rain" vuodelta 1963. Elokuvan päätähtiä olivat Steve McQueen ja Jackie Gleason. Noel näytteli useissa eri elokuvissa. Vuoden 1965 elokuvassa "Tyttöjen Elvis" esiintyi myös Elvis Presley. Elokuvien ohella Noel esiintyi 1960-luvulla useissa televisiosarjoissa. Hän oli tullut suhteellisen tunnetuksi myös pin-up-tyylistä. 
Esiinnyttyään Bob Hopen televisiospesiaalissa Noel kiinnostui Vietnamin sodasta ja yhdysvaltalaisten sotilaiden tukemisesta. Vuonna 1965 hän haki töihin Yhdysvaltain armeijan Armed Forces Network -radioon eli AFN:ään. AFN antoi Noelille oman radio-ohjelman "A Date with Chris", jota lähetettiin Yhdysvalloista Etelä-Vietnamissa palvelleille sotilaille. Ohjelmaa lähetettiin vuodesta 1966 vuoteen 1971. Noelilla oli hyvin radioon sopiva luonnollinen ääni, mutta ohjelmaa mainostettiin myös julisteilla, joissa hän esiintyi vähäpukeisena. Noel kävi usein myös itse paikan päällä Vietnamissa, ja ajoittain lähetyksiä tehtiin vaarallisinakin pidetyiltä alueilta, mikä lisäsi hänen suosiotaan sotilaiden keskuudessa.
Radiotyö oli kuitenkin hyvin raskasta. Kaiken lisäksi Noelin aviomies teki itsemurhan vuonna 1969. Pari oli tavannut Etelä-Vietnamissa. Mies oli entinen erikoisjoukkojen sotilas ja kärsi traumaperäisestä stressihäiriöstä. Noel jätti AFN:n talvella vuonna 1971. Hän ei pystynyt palaamaan aikaisemmalle uralleen näyttelijänä, vaikka sai muutamia rooleja. Noel kärsi myös itse stressihäiriöstä. Vuonna 1985 hän oli mukana Vietnamin sodan veteraanien sodanjälkeistä elämää kuvailleessa elokuvassa "Cease Fire", ja vuonna 1993 hän julkaisi omaelämäkerrallisen teoksen "Matter of Survival: Hollywood Actress Working for the Pentagon". Myöhemmin Noel on myös toiminut erilaisissa veteraanien hyväksi toimivissa järjestöissä.
Almudena Muñoz

Almudena Muñoz Martínez (s. 4. marraskuuta 1968 Valencia) on espanjalainen judoka. Muñoz kilpaili 52 kilogramman sarjassa.
Muñoz voitti olympiakultaa Barcelonan olympialaisissa 1992. Atlantan olympialaisissa 1996 hän oli jaetulla viidennellä sijalla voitettuaan kolme ja hävittyään kaksi kamppailua.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Muñoz oli hopealla vuonna 1993 Hamiltonissa. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän voitti Ateenassa 1993.
Espanjan mestaruuden Muñoz on voittanut neljä kertaa.
Juri Klinskih

Juri Nikolajevitš Klinskih (; 27. heinäkuuta 1964 – 4. heinäkuuta 2000) oli venäläinen muusikko, laulaja, lauluntekijä, sovittaja, rock-yhtye Sektor Gazan perustaja. Hänet tunnettiin myös nimellä Juri Hoi.
Elämäkerta.
Klinskih syntyi 27. heinäkuuta 1964 Voronežissa. Vuodesta 1982 vuoteen 1984 Klinskih suoritti armeijan Puna-armeijassa. Palveluspaikka sijaitsi Venäjän Kaukoidässä. Vuodesta 1984 vuoteen 1986 hän työskenteli liikennepoliisina ja sen jälkeen jyrsinkoneen käyttäjänä tehtaassa. Hän alkoi kirjoittamaan lauluja jo kouluikäisenä ja aloitti esiintymiset vuonna 1987. Sektor Gazan hän perusti vuonna 1988. 4. heinäkuuta hän alkoi tuntea vakavia rinta ja vatsakipuja, mutta päätti olla peruuttamatta tapaamista liittyen musiikkivideon kuvaamiseen kappaletta "Ночь Страха" (Notš Straha) varten. Hän kuoli tuona päivänä 35-vuotiaana Voronežissa. Kuolemasta liikkui huhuja, että se olisi johtunut sydämen vajaatoiminnasta tai hepatiitti C:stä johtuen runsaasta alkoholin käytöstä tai mahdollisesti huumeiden väärinkäytöstä. Hänen kuolemansa tarkkaa syytä ei vieläkään tiedetä, koska virallista tutkimusta ei koskaan suoritettu. Hänet on haudattu Voronežin Levoberežnin hautausmaalle.
Diskografia.
Sooloalbumi.
1981—1985 — Акустический альбом
Heliand

Heliand, myös Heiland, on noin vuonna 830 muinaissaksin kielellä kirjoitettu runoelma, joka kertoo Jeesuksen elämästä. Se koostuu 6 000 säkeestä, jotka käyttävät alkusointuja.
Josephine Langford

Josephine Langford (s. 18. elokuuta 1997 Perth) on australialainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Tessa Young elokuvasarjassa "After". 
Langfordin vuotta vanhempi isosisko Katherine Langford on myös näyttelijä.
Mkabayi kaJama

Mkabayi kaJama (joskus Mnkabayi, s. n. 1765 – k. 1840) oli zulujen klaanin naisjäsen ja myöhemmin arvovaltainen henkilö Shaka Zulun perustamassa Zuluvaltakunnassa. Jonkin aikaa hän toimi Senzangakhona kaJaman, Shaka Zulun isän sijaishallitsijana. Toisaalta hän tuki Dinganea, zulujen seuraavaa kuningasta, joka murhasi Shaka Zulun vuonna 1828.
Elämäkerta.
Mkabayi syntyi vuoden 1765 paikkeilla. Hänen isänsä oli zulujen klaaniin kuulunut päällikkö Jama kaNdaba, jonka kuollessa vuoden 1780 paikkeilla Mkabayista tuli veljensä Senzangakhona kaJaman sijaishallitsija. Senzangakhona tuli taas puolestaan tunnetuksi vuoden paikkeilla 1787 syntyneen tulevan zulukuningas Shaka Zulun isänä. Kuitenkin vielä Mkabayin sijaishallitsijakaudella zulut olivat vielä suhteellisen tuntematon ryhmä voimakkaamman Mthethwan alaisuudessa. Hänen vaikutusvaltansa kesti kuitenkin vielä kuuluisan Zuluvaltakunnan perustaneen Shaka Zulun valtakaudelle. Shaka Zulu alisti hänelle abaQulusit ja näiden iKhandan zulujen valtakunnan koillisosassa Hlobanen seudulla. 
Mkabayillä oli huomattava vaikutusvalta zulujen hallinnossa. Hän näyttäytyi neuvonpidoissa usein soturin puvussa keihään kanssa. Häntä pidettiin vaarallisena, mutta toisaalta myös tavallista kansaa auttavana hahmona. Mkabayin nimi toistuu zulujen izibongo-runoudessa. Izibongo on eräänlainen suullinen ylistysrunojen tyylilaji. Zulujen suullinen historioitsija Ngidi kaMcikaziswa Mhlongo kuvaili Mkabayitä nähtyään hänet abaQulusien iKhandalla vuonna 1837 kuningas Dinganen valtakaudella. Mkabayi piti puhetta sotureille. Mhlongo kuvaili häntä arvovaltaiseksi, mainiten hänen olleen myös kooltaan valtava. Mhlongo vertaa häntä norsuun ja puhuu hänen lihavuudestaan. Mkabayi oli ilmeisesti tukenut Dinganea, joka oli noussut zulujen kuninkaaksi vuonna 1828 hänen murhattuaan Shaka Zulun. Mkabayi kuoli vuonna 1840.
William Strickland

William Strickland (1788 Navesink – 6. huhtikuuta 1854, Nashville) oli yhdysvaltalainen arkkitehti ja insinööri, joka oli johtavia Greek Revival -tyylisuunnan edustajia Yhdysvalloissa.
Strickland tunnettiin aluksi paremmin kulissimaalarina, vaikka hän opiskelikin arkkitehtuuria Benjamin Latroben johdolla vuosina 1803–1805. Vuonna 1810 hän suunnitteli vapaamuurarien temppelin Philadelphiaan. Stricklandista tuli lopulta suositumpi kuin Latrobesta, koska hän kykeni puhumaan arkkitehtuurista selvemmin kuin hienostelevampaan tyyliin itseään ilmaissut Latrobe. Osittain tämän vuoksi Stricklandin suunnitelma Second Bank of the United States -rakennukseksi katsottiin paremmaksi kuin Latroben. Strickland noudatti tarkasti pankin hallituksen puheenjohtajan Nicholas Biddlen ohjetta siitä, että rakennuksen tyylin tuli olla "puhtainta kreikkalaista" symboloidakseen liiketoiminnan vapautta valtiovallasta. Second Bank of the United States rakennettiin vuosina 1819–1824. Strickland suunnitteli Philadelphiaan 1820- ja 1830-luvulla Greek Revival -tyyliin myös pörssirakennuksen, laivastoaseman, Yhdysvaltain rahapajan sekä tullilaitoksen rakennuksen. Hän suunnitteli rahapajat lisäksi Charlotteen ja New Orleansiin.
Stricklandin työt insinöörinä olivat lähes yhtä merkittäviä kuin hänen arkkitehtuurinsa. Hän matkusti Eurooppaan 1825 tutustuakseen rautateihin ja uusimpaan tekniikkaan, ja auttoi kotimaahan palattuaan Pennsylvania Railroad Companyn ensimmäisen raideosuuden rakentamisessa. Stricklandin johdolla rakennettiin Delaweren aallonmurtaja.
Strickland kuoli ollessaan valvomassa Tennessee State Capitolin rakennustöitä. Rakennuksen esikuvana olivat toimineet useat kuuluisat antiikin Kreikan rakennukset. Monet pitävät Tennessee State Capitolia Stricklandin parhaana työnä, ja hänet haudattiin sinne valtion myöntämällä erikoisluvalla.
William Strickland oli ensimmäisiä arkkitehtuurista luennoineita henkilöitä Yhdysvalloissa. Hän kirjoitti useista johtamistaan projekteista artikkeleja. Stricklandin merkittävin oppilas oli Thomas Ustick Walter, joka oli myös maineikas Greek Revival -tyyliin edustaja.
Imperia

Imperia on kaupunki Italian Rivieralla. Imperia on Imperian maakunnan pääkaupunki Ligurian alueella Italiassa. Kunnassa oli 41 969 asukasta vuoden 2020 lopussa. 
Benito Mussolini perusti Imperian kaupungin 21. lokakuuta 1923 yhdistämällä Porto Maurizion ja Oneglian sekä ympäröivät pienemmät kunnat Piani, Caramagna Ligure, Castelvecchio di Santa Maria Maggiore, Borgo Sant'Agata, Costa d'Oneglia, Poggi, Torrazza, Moltedo ja Montegrazie. Kaupungin nimi tulee Imperojoesta, joka erottaa Porto Maurizion ja Oneglian. 
Porto Maurizion talous perustuu turismiin, kun taas Oneglion talous perustuu enemmän oliivien ja kukkien viljelyyn.
Elías Querejeta

Elías Querejeta Gárate (27. lokakuuta 1934 Hernani, Espanja – 9. kesäkuuta 2013 Madrid) oli espanjalainen elokuvatuottaja, käsikirjoittaja ja jalkapalloilija. Hän tuotti useita espanjalaisen elokuvataiteen merkkiteoksia 1960- ja 1970-luvuilla. Querejetan merkittävä yhteistyökumppani oli ohjaaja Carlos Saura.
Ura.
Elías Querejeta pelasi 1950-luvulla jalkapalloa San Sebastiánin kaupungin Real Sociedad de Fútbol -seurassa. Hän debytoi Primera División -tasolla jo 18-vuotiaana ja lopetti uransa hyökkääjänä vuonna 1958. Querejeta siirtyi Madridiin tekemään uraa elokuvataiteen parissa. Hän ohjasi lyhytelokuvat "A través de San Sebastián" ja "A través del fútbol", minkä jälkeen hän toimi elokuvien tuottajana ja käsikirjoittajana. Kolmannen dokumenttinsa, "Cerca de tus ojos", hän ohjasi 2009.
Querejeta aloitti yhteistyön ohjaaja Carlos Sauran kanssa. Hän tuotti kymmenittäin teatterielokuvia 1960-luvun alusta alkaen. Suuri osa niistä edustaa aikakautta, jolloin elettiin Francon diktatuurin viimeistä vaihetta (tardofranquismo 1969–1975), jonka jälkeen Espanja siirtyi demokratiaan. Draamaelokuvat "La prima Angélica" (1974) ja "Cria cuervos – korppi sylissä" (1976) palkittiin Cannesin elokuvajuhlissa 1976.
Querejeta työskenteli myös Víctor Ericen, Montxo Armendárizin ja Fernando León de Aranoan sekä tyttärensä Gracia Querejetan (s. 1962) kanssa.
Japanin kansallisaarteet

Kansallisaarteet () ovat Japanin kulttuuriomaisuuden arvokkaimpana pidetty osa, joiden valitsemisesta vastaa maan kulttuuriministeriö (MEXT) kulttuuriasiain viraston eli Bunka-chōn ehdotuksesta. Kansallisaarteet käsittävät esimerkiksi rakennuksia, taideteoksia, käsityöesineitä ja historiallisia dokumentteja. Kansallisaarteeksi nimitettävän kohteen täytyy olla valittu tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi, ja sen tulee olla ”maailmankulttuurin näkökulmasta arvokas, kansalaisten aarteeksi kelpaava korvaamaton esine”. Kansallisaarteet ovat tyypillisesti taiteellisesti erityisen korkealaatuisia tai historiallisesti merkityksellisiä esineitä ja rakennuksia.
Kansallisaarteiden valitseminen aloitettiin maan šintolaisten pyhäkköjen ja buddhalaisten temppelien joukosta vuonna 1897. Vuonna 1929 järjestelmää laajennettiin käsittämään myös muu kulttuuriomaisuus. Nykyinen luokitus syntyi kuitenkin vuonna 1950, kun maassa hyväksyttiin uusi kulttuuriomaisuuden suojelulaki ("Bunkazai hogohō"). Aiemmat kansallisaarteet nimitettiin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi, jonka joukosta valittiin suppeampi, 181 kansallisaarteen luokka. Kansallisaarteiden valinnasta oli alun perin vastuussa erityinen komitea, jonka tehtävät siirtyivät kulttuuriasiain virastolle vuonna 1968. Vuonna 2019 kansallisaarteita oli valittu yhteensä jo 1 116 kappaletta.
Japanissa valitaan myös ”eläviä kansallisaarteita”; he ovat henkilöitä, joilla on tärkeäksi aineettomaksi kulttuuriomaisuudeksi määritelty taito.
Vuorotyöunihäiriö

Vuorotyöunihäiriön (engl. "shift work disorder" tai "shift work sleep disorder") pääoireita ovat unettomuus ja/tai voimakas väsymys, joiden taustalla on työajasta johtuva ympäristön ja elimistön rytmien epäsynkronia. Useimmin oireita aiheuttavat yövuorot ja aikaiset aamuvuorot. 
Yleisyys.
Noin viidennes työvoimasta tekee vuorotyötä. Epidemiologisissa tutkimuksissa vuorotyöunihäiriön yleisyys vaihtelee vuorotyöntekijöiden keskuudessa 3–63 %:n välillä työvuorojärjestelmästä, kohdepopulaatiosta ja tunnistustavasta riippuen . Vuorotyöunihäiriö tunnistetaan huonosti terveydenhuollossa eikä diagnooseja siten juuri tehdä, joten häiriön tarkka yleisyys ei ole tiedossa. Tutkimuksia yhdistelevässä meta-analyysissa vuorotyöunihäiriön yleisyyden on arvioitu olevan vuorotyöntekijöiden keskuudessa 26,5 % ja suomalaisten yötyötä tekevien sairaalatyöntekijöiden keskuudessa 18,2 %.
Diagnoosi.
Eri tautiluokitusjärjestelmät määrittelevät vuorotyöunihäiriön hieman eri tavoin. Vuonna 2014 julkaistussa Kansainvälisessä unihäiriöluokituksessa ICSD-3:ssa vuorotyöunihäiriö määritellään seuraavasti:
"Kansainvälisen unihäiriöluokituksen" (ICSD-2 ja ICSD-3) lisäksi vuorotyöunihäiriö määritellään myös "Kansainvälisessä tautiluokitusjärjestelmässä" (ICD-10. Suomessa vuorotyöunihäiriö luokitellaan (vuonna 2021) unettomuuden [[Käypä hoito]] -suosituksissa [[Melatoniini|uni-valverytmin]] [[Kronobiologia|kronobiologisiin]] häiriöihin ICSD-10:n mukaan.
Lähteet.
[[Luokka:Unihäiriöt]]
Sergio Oliva

Sergio Oliva (4. heinäkuuta 1941 Havanna, Kuuba – 12. marraskuuta 2012 Chicago, Yhdysvallat) oli kuubalaissyntyinen, Yhdysvalloissa uransa tehnyt kehonrakentaja ja kolminkertainen Mr. Olympia -kilpailun voittaja. Olivan lempinimi oli "The Myth", "El Mito" eli Myytti.
Ura.
Oliva liittyi 16-vuotiaana isänsä kehotuksesta Fidel Castron vastaisiin joukkoihin. Castron voitosta huolimatta Oliva jäi Kuubaan, missä hän aloitti voimailijan uransa. Erään kilpailumatkan yhteydessä Jamaicalla Oliva pakeni Yhdysvaltain konsulaattiin ja anoi poliittista turvapaikkaa. Hän muutti pakolaisena Yhdysvaltain Miamiin, josta hän siirtyi 1963 FBI:n neuvosta Chicagoon.
Oliva keskittyi Chicagossa kehonrakennukseen ja menestyi: hän voitti Mr. Chicago -kilpailun 1963 ja Mr. Illinois -kilpailun 1964. Huomattavimmat voitot olivat Mr. Universe 1966 ja 1967 ja Mr. Olympia 1967, 1968 ja 1969. Oliva osallistui viimeisen kerran Mr. Olympiaan vuonna 1985, jolloin hän sijoittui kahdeksanneksi. Häntä kutsuttiin tuolloin "The Eighth Wonder of The World", maailman kahdeksanneksi ihmeeksi.
Olivan merkittävin kilpapari oli Arnold Schwarzenegger, jonka hän voitti Mr. Olympia -kilpailussa 1969 ja jolle hän hävisi samaisen kilpailun 1970. Tuolloin Oliva sijoittui toiseksi.
Oliva työskenteli 27 vuotta poliisina Chicagossa. Hänen työasunsa oli räätälöity, sillä hänen rinnanympäryksensä oli suurimmillaan lähes 150 senttimetriä. Olkavarren ympärys oli 57 senttimetriä ja vyötärön 69 senttimetriä.
Oliva näytteli 1970-luvulla neljässä elokuvassa: "O Doce Esporte do Sexo" (1971), "O Capitão Bandeira Contra o Dr. Moura Brasil" (1971), "El poder negro" (1975) ja "Los temibles" (1975).
Berndt Lindahl

Berndt Lindahl (11. tammikuuta 1894 – 17. lokakuuta 1975) oli suomalainen näyttelijä.
Ura.
Lindahlin vanhemmat olivat Axel Lindahl ja Märtha Höberg. Käytyään Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulun 1912–1914 hän aloitti näyttelijän uransa Turun ruotsalaisessa teatterissa, jossa hän toimi vuoteen 1921. Sen jälkeen Lindahl näytteli Svenska Teaternissa 1921–1923, Ruotsalaisen Teatteriyhdistyksen kiertueessa 1923–1927 ja Kaivohuoneen Teatterissa 1926–1927.
Lindahlin roolitehtäviä olivat muun muassa Daniel Hjort ja Arvid Stålarm ("Daniel Hjort"), Ferdinand Hagert ("Suuri rooli") ja Robert Stafford ("Ostettu ja maksettu").
Lindahl näytteli myös Suomi-Filmin palveluksessa. Hänellä oli sivurooli mykkäelokuvissa "Myrskyluodon kalastaja" (1924), "Kyllä kaikki selviää" (1926), "Muurmanin pakolaiset" (1927) ja varhaisessa äänielokuvassa "Tukkipojan morsian" (1931).
Siti Badriah

Siti Badriah (s. 11. marraskuuta 1991) on indonesialainen dangdut-laulaja.
Badriahin kappaleen ”Lagi Syantik” video sai paljon katselukertoja YouTubessa ja nousi Billboardin "Youtube Songs" -listalle sijalle neljä kesäkuussa 2018. Videota oli katsottu maaliskuuhun 2021 mennessä yli 600 miljoonaa kertaa.
Badriah julkaisi toisen studioalbuminsa vuonna 2018.
Liberi e Uguali

Liberi e Uguali (LeU, ) on italialainen vasemmistolainen parlamentaarinen ryhmä Italian edustajainhuoneessa ja senaatissa. Se perustettiin poliittisten puolueiden liittona 3. joulukuuta 2017. Vuoden 2018 parlamenttivaalien johtajana toimi senaatin entinen presidentti ja entinen mafian vastainen syyttäjä Pietro Grasso. Kolme perustajaosapuolta lähtivät liittoumasta vuoden 2018 lopulla, mutta LeU toimi edelleen parlamentissa.
Francesco Redi

Francesco Redi (18. helmikuuta 1626 Arezzo, Italia – 1. maaliskuuta 1697 Pisa, Italia) oli italialainen tiedemies, lääkäri ja runoilija. 
 Hän oli luonnontutkijana tunnettu etenkin alkusynnyn tai spontaanin sikiämisen vastustajana.
Elämä.
Suoritettuaan lääketieteen tutkinnon Pisan yliopistossa Redi siirtyi Colonnan suvun palvelukseen Roomaan kotiopettajaksi ja toimi tehtävässä viisi vuotta. Vuonna 1654 hän lähti Firenzeen, jossa hän toimi Toskanan suurherttua Ferdinand II:n ja Cosimo III:n henkilääkärinä.
Tieteellinen ura.
Redi harjoitti jatkuvasti lääketieteellistä ja kirurgista käytäntöjä edistäviä tutkimuksia, mutta hänellä oli silti aikaa myös kirjoittamiselle. Hän oli aktiivinen jäsen useissa silloisissa akatemioissa. Redin kirjoituksiinsa kuuluu useita tieteellisiä artikkeleita, kuten "Osservazioni intorno alle vipere", "Esperienze intorno alla generazione degl' insetti", "Consulti medici" jne.
Redi todisti, että mätänevässä lihassa huomatut "madot" eivät, kuten uskottiin, synny lihasta, vaan ovat
kärpästen munista kehittyneitä toukkia. Hän myös tutki hyönteisten anatomiaa ja muodonvaihdosta, käärmeenmyrkkyä ja muita aiheita. Lisäksi Redi toimi arkeologina ja sanakirjantekijänä. 
Kaunokirjallinen tuotanto.
Redi oli aikanaan suosittu runoilija. Hänen kirjoituksia ovat "Lettere", dityrambit "Bacco in Toscana" ja "Arianna Inferma" sekä useita runotekstejä, joista osa on sävyltään Petrarca-aiheisia. "Bacco in Toscana" on paras esimerkki italialaisesta dityrambista, ja vaikka se on ajoittain epämuodostunut epäselvän sanoituksen vuoksi, se on edelleen yksi 1600-luvun parhaista tyylilajin teoksista.
Giovanni Battista Ciampoli

Giovanni Battista Ciampoli (1590 Firenze – 8. syyskuuta 1643 Jesi) oli italialainen pappismies ja Galileo Galilein läheinen ystävä.
Ciampoli syntyi Firenzessä vuonna 1590 aatelissukuun; hänen vanhemmistaan Lodovicosta ja Francesca Cervonista ei tiedetä juuri mitään. 14-vuotiaana Ciampoli lähetettiin tutkija G. B. Strozzin oppilaaksi; vuonna 1610 hän pääsi opiskelemaan Padovan yliopistoon. Galileihin Ciampoli tutustui ensimmäistä kertaa kesällä 1608 tavattuaan hänet suurherttua Ferdinandon huvilassa. Ciampoli teki nopeasti uransa harjoittelun jälkeen ja siirtyi Vatikaanin palvelukseen; paavi Gregorius XV nimitti hänet segretario dei breviksi. Hän tuli myös kuuluisan Accademia dei Lincein jäseneksi. Hänellä oli myös luottamustehtävä paavi Urbanus VIII:n alaisuudessa ja häntä pidettiin toisinaan kardinaaliehdokkaana, mutta hän epäonnistui vuonna 1632, koska paavi epäili häntä petturiksi. Ciampoli lähetettiin Montalto delle Marcheen, jossa hän toimi kuvernöörinä kuolemaansa asti. Hän kuoli 54-vuotiaana Jesin kaupungissa 8. syyskuuta 1643, vain kaksi vuotta Galilein jälkeen.
Ciampoli on tullut tunnetuksi Galileon pitkäaikaisena ja uskollisena ystävänä, jota hän ehdoitta palvoi. Hän toimi välittäjänä ensimmäisessä oikeudenkäynnissä (1615/16) Galileota vastaan. Ciampoli, jesuiittojen tunnustettu vastustaja, oli todennäköisesti käyttänyt vaikutusvaltaansa myös silloin, kun vuoropuhelun alkukanta oli tarkoitus antaa. Ehkä hänen väärä arviointinsa tilanteesta kärjisti Kirkkovaltion ja Galileon välisen vastakkainasettelun vuonna 1632.
Happier Than Ever

Happier Than Ever on yhdysvaltalaisen laulaja Billie Eilishin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 30. heinäkuuta 2021. Eilish on kirjoittanut albumin kaikki kuusitoista kappaletta itse veljensä Finneas O’Connellin kanssa.
Eilish kertoi myös että kyseinen albumi/projekti on ollut lempiasiansa mitä on ikinä tehnyt ja Eilish ilmoitti albumista 27. huhtikuuta 2021.
"Happier Than Ever" nousi albumilistan ensimmäiselle sijalle muun muassa Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Suomessa. Albumin vinyyliversiota myytiin ensimmäisen viikon aikana Yhdysvalloissa 73 000 kappaletta, mikä on toiseksi eniten tilastohistorian aikana. Ainoastaan Taylor Swiftin albumi "Evermore" on yltänyt korkeampiin myyntilukuihin. Vinyylilevyjen lisäksi Eilishin albumin CD-versiota myytiin 46 000 kappaletta ja C-kasettia 10 000 kappaletta.
Japanin tärkeä kulttuuriomaisuus

Tärkeä kulttuuriomaisuus (, lyh. 重文, "jūbun") on se osa Japanin kulttuuriomaisuudesta, jonka maan kulttuuriministeriö (MEXT) on valinnut erityisen arvokkaaksi. Tärkeän kulttuuriomaisuuden luokkaan kuuluu esimerkiksi rakennuksia, taideteoksia, käsityöesineitä ja historiallisia dokumentteja. Järjestelmää valvoo ja ylläpitää kulttuuriasiain virasto eli Bunka-chō. Osa tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista, joita pidetään erityisen kallisarvoisina, on luokiteltu lisäksi kansallisaarteiksi.
Tärkeän kulttuuriomaisuuden luokka perustuu vuonna 1950 voimaan tulleeseen kulttuuriomaisuuden suojelulakiin ("Bunkazai hogohō"). Sen myötä kaikki aiemmin kansallisaarteiksi nimitetyt kohteet muutettiin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi, jonka joukosta valittiin aiempaa suppeampi joukko uusia kansallisaarteita. Tämän jälkeen tärkeän kulttuuriomaisuuden määrä on vähitellen kasvanut: vuonna 2019 luokkaan oli valittu jo 13 232 kohdetta. Niistä kansallisaarteita oli 1 116. Suurin osa kohteista on erityyppisiä taideteoksia, mutta rakennuksia on yli 2 000.
Tärkeän kulttuuriomaisuuden vienti maasta on kielletty, ja kohteiden myyntiin ja käyttöön liittyy muitakin rajoituksia. Kulttuuriomaisuuden korjaamiseen ja ylläpitoon on saatavilla valtiolta tukea.
El Risitas

Juan Joya Borja (5. huhtikuuta 1956 – 28. huhtikuuta 2021) oli espanjalainen koomikko ja näyttelijä, joka tunnettiin lempinimellä El Risitas. Hän tuli tunnetuksi internetilmiöstä, joka sai alkunsa Jesús Quinteron televisio-ohjelman haastattelusta, joka oli ladattu YouTube-sivustolle heinäkuussa 2007. 
Joya kärsi sydänongelmista ja kuoli sevillalaisessa sairaalassa huhtikuussa 2021. 
Internet-ilmiö.
Heinäkuussa 2007 Juan Joya Borja esiintyi Jesús Quinteron televisio-ohjelmassa "Ratones Coloraos". Ohjelmassa Joya kertoo työkokemuksestaan tiskaajana. Joya kertoo, kuinka hän jätti likaiset paellapannut mereen huuhtoutumaan ja huomasi 
myöhemmin, että nousuvesi on vienyt pannut mennessään. Tarinaa kertoessaan Joya nauraa hänelle tyypilliseen tapaan käheä-äänisesti.
Vuonna 2014 Egyptin Muslimiveljeskunta teki arabiaksi tekstitetyn version haastattelusta, joka parodioi Egyptin presidentti Abdel Fattah al-Sisia.
Vuonna 2015 alkoi YouTube-sivustolle ilmestyä useita videoita, joissa haastattelu tekstitettiin humoristisesti. Suosittuja olivat etenkin sellaiset videot, joissa Joya esiintyi jonkin teknologiayhtiön johtajana ja kertoi, kuinka hän onnistui huijaamaan kuluttajia julkaisemalla huonolaatuisen tuotteen. Internetmeemiä on hyödynnetty paljon myös poliittiseen satiiriin.
El Risitasin haastattelusta syntynyttä internetilmiötä on verrattu "Perikato"-elokuvan kohtauksesta syntyneisiin parodiavideoihin, joissa alaisilleen raivoavan Adolf Hitlerin puheen päälle on tekstitetty humoristista sisältöä.
Ranskassa El Risitas -meemi on omaksuttu äärioikeistolaiseksi symboliksi. Sitä ovat käyttäneet muun muassa Kansallisen liittouman sekä presidenttiehdokas Eric Zemmourin kannattajat. Kansallisen liittouman johtajiin kuulunut Florian Philippot käytti kuvaa seuraajilleen julkaisemassaan videossa.
Suomi.
El Risitasin haastattelusta on tehty myös suomeksi tekstitettyjä parodiavideoita. Vuonna 2015 valokuvaaja Pekka Rautiainen huomasi kuvaansa käytetyn luvatta. Rautiainen kysyi oikeuksiensa perään Twitterissä sekä SM-liigalta että kuvaa käyttäneeltä Vaasan Sportilta. SM-liigan henkilökuntaan kuuluva työntekijä rankaisi Rautiaista porttikiellolla kaikkiin SM-liigan jäähalleihin. Rautiaisen julkaisemalla parodiavideolla El Risitas esiintyy Vaasan Sportin edustajana, joka on tikahtua nauruunsa, koska heidän virheensä meni SM-liigan piikkiin, ja valokuvaaja oli se, joka sai rangaistuksen. Sittemmin SM-liiga perui porttikiellon. Vaasan Sport on pyytänyt anteeksi kuvan käyttöä.
Lokakuussa 2015 El Risitas esiintyi Orkla Foodsin Grandiosa-tuotemerkin pizzamainoksessa.
France 2

France 2 on ranskalainen vuonna 1964 perustettu julkisen palvelun televisiokanava, jonka omistaa France Télévisions, jonka puolestaan omistaa Ranskan valtio. Kanavan tarjonta on yleisluontoista, ja se on Ranskan toiseksi katsotuin 14,1% katsojaosuudella (2020). Kanavan tunnusväri on punainen.
Historia.
France 2 perustettiin 18. huhtikuuta 1964 nimellä "deuxieme chaîne de la RTF" ("RTF:n toinen kanava", ensimmäinen oli nykyään yksityisomistuksessa oleva TF1) Ranskan hallituksen aloitteesta. RTF:n muuttaessa nimensä ORTF:ksi kanavasta tuli "deuxième chaîne de l'ORTF", sitten vuonna 1969 se sai nimen "Antenne 2" ja lopulta vuonna 1992 nykyisen nimensä. 
Kanavalla on ollut värilähetyksiä vuodesta 1967. Vuodesta 2009 France 2, kuten muutkaan France Télévisionsin kanavat, ei ole lain mukaan saanut näyttää mainoksia kello 20 jälkeen illalla. 
Tarjonta.
France 2:n tarjonta on yleisluonteista, ja siihen kuuluu niin uutislähetyksiä, tositelevisio-ohjelmia, sarjoja kuin elokuviakin.
Darren Langdon

Darren Langdon (s. 8. tammikuuta 1971 Deer Lake, Newfoundland) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan 521 NHL-ottelua lähinnä niinkutsutun poliisin roolissa. Pelaamissaan otteluissa Langdon teki 16 maalia ja 39 pistettä. Jäähyjä hänelle tuomittiin 1251 minuuttia.
Langdon solmi vapaana agenttina sopimuksen New York Rangersin organisaatioon kaudelle 1992–1993. Kolme ensimmäistä kauttaan hän vietti pääosin AHL:ssa debytoiden NHL-jäillä vasta kaudella 1994–1995. Langdon pelasi Rangersissa aina kevääseen 2000 asti. Etenkin kausilla 1995–1998 Langdon pelasi 60–70 ottelua kaudessa ja oli joukkueensa pääasiallinen kovanaama. Kahdella viimeisellä kaudellaan Rangersissa pelejä kertyi yhteensäkin vain 65 ottelua.
Rangers myi elokuussa 2000 Langdonin Carolina Hurricanesiin yhdessä Rob DiMaion kanssa vastineeksi Sandy McCarthysta ja ehdollisesta varausvuorosta vuodelle 2001. Carolinassa Langdon pelasi alun kolmatta kautta eli 121 ottelua. Hurricanes myi Langdonin yhdessä Marek Malikin kanssa Vancouver Canucksille saaden vastineeksi Jan Hlavacin ja Harold Drukenin. Vancouverissa Langdon viihtyi vain kauden 2002–2003 loppuun pelaten 45 ottelua joissa sai yhden syöttöpisteen ja 143 jäähyminuuttia. Montreal Canadiens poimi Langdonin ilmaiseksi waiver-listalta lokakuussa 2003. Montrealissa Langdon pelasi vain yhden kauden. Kaudella 2004–2005 NHL:ssa oli , jonka aikana Langdon ei pelannut missään. Seuraavalle kaudelle hän solmi vapaana agenttina sopimuksen New Jersey Devilsiin, jossa hän pelasi 14 ottelua marginaalisessa roolissa ja päätti sitten uransa.
Kahden vuoden pelaamattomuuden jälkeen Langdon teki paluun kaukaloon kotikaupunkinsa Deer Lake Red Wings -joukkueessa. Joukkue pelasi WCSHL-liigassa. Kolmen kauden jälkeen Langdon vaihtoi pelaamaan NLSHL-liigaan Corner Brook Royalsin joukkueeseen palaten sieltä vuoden kuluttua takaisin Deer Lakeen. Langdon lopetti uudelleen pelaajauransa kauden 2013–2014 päätteeksi ja toimi sen jälkeen kaksi kautta Corner Brook Royalsin päävalmentajana NLSHL-liigassa. Kaudella 2019−2020 Langdon toimi Deer Lake Red Wingsin päävalmentajana WCSHL-liigassa.