tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Perle Morroni

Perle Morroni (s. 15. lokakuuta 1997 Montpellier) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 157-senttimetrinen ja on edustanut seuratasolla vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa San Diego Wavea.
Ura.
Morroni aloitti ammattilaisuransa vuonna 2014 kotimaansa Paris Saint-Germainissa. Hän pelasi joukkueessa ensin vuodelle 208 asti ja keräsi nimiinsä 24 sarjaottelua, joissa hän iski kolme maalia. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 lainasiirrolla Barcelonaan, jossa hän pelasi neljä sarjaottelua. Morroni palasi kaudella 2018–2019 takaisin Paris Saint-Germainiin ja jatkoi joukkueessa vuoteen 2021 asti. Hän pelasi tänä aikana 47 sarjaottelua ja teki yhden maalin. Joukkue voitti kaudella 2020–2021 Ranskan naisten pääsarjamestaruuden.
Morroni liittyi Lyoniin, jossa hän voitti debyyttikaudellaan Naisten Mestarien liigan. Hän voitti joukkueessa pääsarjamestaruuden kolmesti peräkkäin kausina 2021–2022, 2022–2023 ja 2023–2024. Lisäksi hän oli mukana voittamassa Ranskan naisten cupia kaudella 2022–2023 sekä Trophée des Championnes -turnauksen 2022–2023 ja 2023–2024. Morroni pelasi joukkueessa yhteensä 53 sarjaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Nykyisessä joukkueessaan San Diego Wavessa hän on pelannut huhtikuulle 2025 mennessä kymmenen sarjaottelua.
Morroni on edustanut useita Ranskan naisten maajoukkueita, mukaan lukien ammattilaisten joukkuetta. Hän voitti alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kanssa vuoden 2016 alle 19-vuotiaiden EM-kilpailut.
Meri Damoiseaux

Meri Damoiseaux (s. 28. huhtikuuta 2001) on suomalainen koripalloilija. Hän on pituudeltaan 161-senttimetrinen ja pelipaikaltaan takapelaaja. Hän edustaa Korisliigassa Torpan Poikia.
Damoiseaux on Hyvinkään Pontevan kasvatti. Hän on edustanut Korisliigassa Pontevaa kausina 2015–2020 ja Torpan Poikia vuodesta 2020. Hän voittanut Suomen-mestaruuden kausilla 2016–2017 ja 2023–2024 sekä Suomen cupin kaudella 2022–2023. Hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä Korisliigan runkosarjassa 133 ottelua ja pudotuspeleissä 38 ottelua. Kaudella 2019–2020, joka jätettiin kesken koronavirusepidemian vuoksi, hän teki kausikohtaiset keskiarvoennätyksensä, 7,9 pistettä, 4,1 levypalloa ja 3,1 syöttöä ottelua kohden.
Damoiseaux pelasi 16 maaottelua alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa.
Anni Mujunen

Anni Mujunen (s. 9. toukokuuta 2004) on suomalainen koripalloilija. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen ja pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa Korisliigassa Torpan Poikia, johon hän siirtyi vuonna 2024.
Mujusen kasvattajaseura on Järvenpään NMKY. Hän on edustanut aiemmin I-divisioonassa Hyvinkään Pontevaa ja kaudella 2022–2023 Korisliigassa HBA-Märskyä.
Mujunen on pelannut 22 maaottelua alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa. Vuonna 2022 hän pelasi alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa.
Gwendolen

Gwendolen oli myyttinen britannialainen kuningatar brittiläisessä mytologiassa. Hän esiintyy Geoffrey Monmouthilaisen kirjoittamassa teoksessa "Historia Regum Britanniae" vuodelta 1135-1139.
Tarusto.
Geoffreyn kertomuksessa Gwendolen oli Cornwallin päällikön Corineusin tytär, joka naitetiin kuningas Locrinukselle. Avioliitto oli poliittinen sopimus, sillä Locrinus oli todellisuudessa rakastunut Estrildis-nimiseen naiseen, jota hän piti salaisessa maanalaisessa kammiossa Lontoossa (jota tuolloin kutsuttiin nimellä Trinovantum). Gwendolen synnytti pojan nimeltä Madan, kun taas Locrinuksen rakastajatar Estrildis synnytti tyttären nimeltä Habren.
Geoffreyn kertomuksen mukaan Corineusin kuoltua Locrinus hylkäsi Gwendolenin ja kohotti Estrildisin kuningattarekseen. Raivostuneena Gwendolen vetäytyi Cornwalliin, kokosi armeijan ja nousi kapinaan aviomiestään vastaan. Stour-joen varrella käydyssä taistelussa Locrinus sai surmansa. Voittonsa jälkeen Gwendolen hallitsi kuningaskuntaa 15 vuotta ja kosti kilpailijalleen käskemällä heittää Estrildisin ja tämän tyttären Habrenin jokeen, joka myöhemmin nimettiin tytön mukaan Severniksi.
Maisa Kuusikko

Maisa Kuusikko (s. 2005 Tampere) on suomalainen telinevoimistelija. Hän edustaa Tampereen Voimistelijoita ja häntä valmentavat Igor Cherepov ja Ida Laisi sekä maajoukkueessa Pauliina Savola. Aiemmin häntä ovat valmentaneet Natalia Villman ja Ira Zavialova. Hän aloitti voimisteluharrastuksen nelivuotiaana.
Kuusikko sijoittui nuorten MM-kilpailuissa 2019 hypyn karsinnassa 14:nneksi. Baselin EM-kilpailuissa 2021 hän oli neliottelussa kolmastoista ja eritasonojapuiden karsinnassa viidestoista. Liverpoolin MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui neliottelussa jälleen 13:nneksi. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän oli neliottelun karsinnassa yhdestoista, eritasonojapuilla kolmastoista ja permannolla viidestoista. Antalyan EM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui neliottelussa 15:nneksi ja Riminin EM-kilpailuissa 2024 eritasonojapuilla kymmenenneksi.
Kuusikko sijoittui maailmancupin osakilpailussa toiseksi eritasonojapuilla Osijekissa 2025. Aiemmin hän oli ollut parhaimmillaan viides hypyssä ja permannolla Bakussa vuonna 2022 sekä eritasonojapuilla niin ikään Bakussa 2024. World Challenge Cupin kilpailun hän on voittanut puomilla Szombathelyssa 2022.
Ganna

Ganna oli germaaninen näkijätär ja papitar, joka vaikutti Keltiassa tai Germaniassa Rooman keisari Domitianuksen hallintokaudella (81-96 jKr.). Hän toimi uskonnollisena johtajana semnonien heimossa ja oli Veledan seuraaja.
Elämä.
Ganna tunnetaan historiallisista lähteistä vierailustaan Rooman keisari Domitianuksen luona yhdessä semnonien kuninkaan Masyoksen (tai Masyuksen) kanssa. Cassius Dion mukaan he saivat keisarilta kunnioittavan vastaanoton ja palasivat tämän jälkeen kotiseudulleen.
Freydís Eiríksdóttir

Freydís Eiríksdóttir (s. noin 970) oli viikinkiajan tutkimusmatkailija ja Eerik Punaisen avioton tytär. Hän on merkittävä hahmo kahdessa islantilaisessa saagassa, jotka kertovat viikinkiretkeläisten matkoista Vinlandiin (nykyinen Pohjois-Amerikka). Hänen olemassaolostaan ei kuitenkaan ole varmuutta.
Freydís saagakirjallisuudessa.
Freydís Eiríksdóttir esiintyy kahdessa keskiaikaisessa islantilaisessa saagassa, niin kutsutuissa Vinlandin saagoissa: "Eerik Punaisen saagassa" ("Eiríks saga rauða") ja "Grönlantilaisten saagassa" ("Grænlendinga saga"). Molemmat kertovat viikinkien Islannin ja Grönlannin asuttamisesta sekä myöhemmistä tutkimusmatkoista Vinlandiin. Vinlandin uskotaan olleen Pohjois-Amerikan itärannikolla ja arkeologiset kaivaukset ovat vahvistaneet viikinkien käyneen Newfoundlandissa noin vuonna 1000 – ensimmäisinä eurooppalaisina.
Saagat antavat Freydísistä kaksi hyvin erilaista kuvausta. "Eerik Punaisen saagassa" hänet kuvataan pitkälle raskaana olevana naisena, joka rohkeasti pelottaa alkuperäisasukkaiden ("skrælingien") hyökkäyksen pois heiluttamalla miekkaa ja lyömällä sitä paljasta rintaansa vasten. Tämä teko saa hyökkääjät perääntymään, ja Freydís onnistuu pelastamaan itsensä.
"Grönlantilaisten saagassa" Freydís kuvataan sen sijaan manipulatiivisena ja armottomana. Saagan mukaan hän osallistui aktiivisesti Vinlandin retkikunnan suunnitteluun ja teki sopimuksen kahden veljen kanssa tasavertaisesta osallistumisesta. Hän kuitenkin rikkoi sopimusta tuomalla salaa enemmän miehistöä kuin oli sovittu. Myöhemmin Freydís järjesti toisen ryhmän miesten murhan ja surmasi itse puolustuskyvyttömät naiset kirveellä, kun hänen omat miehensä kieltäytyivät tästä teosta. Palattuaan Grönlantiin hän lahjoi miehistönsä vaikenemaan, mutta tieto veriteosta levisi ja hänestä tuli yhteisönsä hylkiö.
Historiallinen todenperäisyys.
Freydísin historiallisesta olemassaolosta ei ole varmuutta. Vinlandin saagat kirjoitettiin 1200-luvulla, yli 200 vuotta kuvattujen tapahtumien jälkeen. Arkeologiset löydöt osoittavat viikinkien todellakin käyneen Pohjois-Amerikassa ja perustaneen leirin L'Anse aux Meadowsiin Newfoundlandissa. Löydöt kuten kehruuvälineet viittaavat myös naisten olleen mukana näillä matkoilla.
Freydísin hahmo saattaa perustua todelliseen henkilöön, mutta on myös mahdollista, että saagakirjailijat lisäsivät hänen kaltaisensa värikkään hahmon tarinaan lisätäkseen dramaattisia elementtejä kertomukseen viikinkien tutkimusmatkoista.
Populaarikulttuurissa.
Freydís on yksi päähenkilöistä Netflixin sarjassa "" (2022–2024), jossa häntä näyttelee Frida Gustavsson. Sarjassa Freydísin tarina eroaa huomattavasti saagoista: hänet kuvataan matkustamassa Grönlannista Skandinaviaan, missä hän osallistuu pakanaviikinkien ja kristinuskoon kääntyneiden viikinkien välisiin uskonnollisiin kiistoihin. Tämä kuvaus on fiktiivinen, eikä sille ole historiallista pohjaa.
Keitettävyys

Keitettävyys on ruokaperunoiden keittämiseen liittyvä käsitys. Ruokaperunat voidaan jakaa kiinteämaltoisiin ruokaperunoihin, yleisruokaperunoihin ja jauhoisiin ruokaperunoihin. Näiden kolmen ryhmän välissä voivat olla jauhoiset kiinteämaltoiset perunat ja jauhoiset yleisperinat. Mitä enemmän perunassa on pitkää hiilihydraattia, tärkkelystä, sitä jauhoisempi peruna on.
Kiinteämaltoiset perunat ovat salaattiperunoita. Niissä on vähiten tärkkelystä ruokaperunoista. Jauhoisissa perunoissa on paljon tärkkelystä ja ne saattavat hajota keitettäessä, jolloin niistä tulee halkeamisen vuoksi vetisiä. Jauhoisia perunoita käytetään kastikkeiden kanssa, ne ovat uuniperunoita ja niistä tehdään perunamuhennosta.
Suomessa Ruokakesko aloitti perunapussien merkitsemisen väreillä siten, että salaatteihin viitaten kiinteämaltoiset ruokaperunalajikkeet on merkitty vihreällä ja jauhoiset ruokaperunalajikkeet punaisella värillä. Näiden välissä olevat yleisruokaperunalajikkeet on merkitty keltaisella. Samaa merkintätapaa käyttää nykyään myös Lidl Suomessa.
Annabelle (peruna)

Annabelle on kiinteämaltoinen ruokaperunalajike. Muodoltaan se on pitkulainen ja joskus käyrä, ja sen malto on väriltään keltainen. Maultaan se muistuttaa Siikliä. Sitä on kuvailtu keittolaadultaan luotettavaksi, käsittelynkestäväksi, nopeakasvuiseksi ja satoisaksi.
Annabelle tuli Suomen markkinoille vuonna 2008, ja vuonna 2022 se nousi Suomen viljellyimmäksi perunalajikkeeksi. Suomessa Annabellea käytetään esimerkiksi lohkoperunana, saalateissa, keitoissa tai keitettynä lisäkkeenä.
Annabelle on perunan Y-viruksen kestävä lajike. Se on kuitenkin herkkä perunaruvelle ja maltokaarivirukselle.
Nørrebros Runddelin metroasema

Nørrebros Runddelin metroasema on Kööpenhaminan metron M3-linjan asema, joka sijaitsee Nørrebros Runddelilla Kööpenhaminan Nørrebron kaupunginosassa. Asema sijaitsee Nuuks Pladsin ja Nørrebron asemien välissä. Asema avattiin 29. syyskuuta 2019 ja se sijaitsee maksuvyöhykkeellä 2.
Pinkki vero

Pinkki vero () tarkoittaa ilmiötä, jossa naisille markkinoidut ja suunnatut tuotteet ja palvelut on hinnoiteltu korkeammalle kuin vastaavat miehille suunnatut tuotteet. Kyseessä ei ole vero, vaan termi viittaa syrjivään hinnoittelupolitiikkaan.
Termin käyttö yleistyi 1990-luvun puolessavälissä, kun Kaliforniassa hyväksyttiin Gender Tax Repeal Act -laki, joka kielsi palvelujen hintasyrjinnän.
Pinkki vero käytännössä.
Naisille suunnatut tuotteet ovat tutkimusten mukaan keskimäärin kalliimpia kuin miehille suunnatut vastaavat tuotteet. Vuonna 2015 New Yorkin kaupungin kuluttajaviraston tutkimuksen mukaan naisten ja tyttöjen vaatteet, hygieniatarvikkeet ja lääkkeet olivat keskimäärin 13 % kalliimpia kuin miehille tarkoitetut vastaavat tuotteet.
Kalifornian oikeuslaitoksen ja senaatin naisten, työn ja perheiden valiokunnan vuonna 2020 tekemän selvityksen mukaan kalifornialaisnaiset maksavat keskimäärin noin 2 235 euroa enemmän samoista tavaroista ja palveluista vuodessa kuin miehet. Tämä tarkoittaa elinaikana jopa noin 176 000 euron lisäkustannusta.
Suomessa pinkin veron vaikutukset näkyvät erityisesti hygieniatuotteissa, kuten naisille markkinoiduissa shampoissa.
Tamponivero.
Pinkistä verosta erillinen mutta samaa ilmiötä kuvaava käsite on "tamponivero", joka viittaa suoraan kuukautistuotteiden verotukseen. Suomessa kuukautistuotteiden arvonlisävero on 24 prosenttia (vuoden 2023 tilanteen mukaan), joka vastaa yleistä verokantaa ja on sama kuin luksustuotteilla. Vertailun vuoksi esimerkiksi lääkkeiden arvonlisävero on 10 prosenttia.
Euroopan parlamentti hyväksyi vuonna 2019 päätöslauselman, jossa kehotettiin EU-maita poistamaan kuukautistuotteiden verotus kokonaan. Vuonna 2022 Euroopan komissio julkaisi arvonlisäverotusta korjaavan direktiivin, jonka mukaan kuukautissuojien verotus voitaisiin laskea viiteen prosenttiyksikköön tai poistaa kokonaan. Orpon hallitus on päättänyt laskea kuukautistuotteiden arvonlisäveroa 24 prosentista 14 prosenttiin. Tätä ennen Suomen kuukautissuojien verotus oli yksi Euroopan unionin korkeimmista heti Unkarin (27 %) sekä Tanskan ja Kroatian (25 %) jälkeen.
Kuukautistuotteiden verotus on poistettu kokonaan 17 maassa, joista ensimmäinen oli Kenia. Kuukautistuotteet ovat ilmaisia muun muassa Skotlannissa elokuusta 2022 alkaen.
Kuukautisköyhyys.
Pinkki vero ja kuukautistuotteiden korkea verotus vaikuttavat osaltaan ilmiöön nimeltä kuukautisköyhyys, jossa kuukautisten aiheuttamat kustannukset muodostuvat taloudelliseksi taakaksi. Kuukautiset maksavat Suomessa eläville naisille noin 6 000 euroa eliniän aikana. Planin tutkimuksen mukaan Suomessa 14 prosentilla naisista on silloin tällöin tai usein vaikeuksia saada rahat riittämään kuukautissuojiin.
Teuvo Vartiainen

Teuvo Altis Sulevi Vartiainen (30. maaliskuuta 1923 Sääminki – 16. maaliskuuta 2009) oli suomalainen yleisurheilija, joka menestyi parhaiten estejuoksussa, 10 000 metrillä ja maastojuoksussa.
Teuvo Vartiainen aloitti määrätietoisen harjoittelun sotavuosien jälkeen sijoittuen vuoden 1948 Kalevan kisojen 5 000 metrillä seitsemänneksi. Seuraavan kesän Kalevan kisoissa hän juoksi 10 000 metrillä neljänneksi ajalla 30.59,0, joka jäikin hänen uransa matkaennätykseksi Viljo Heinon voittaessa kisassa Suomen mestaruuden. Vartiainen jatkoi menestystään kansallisesti sijoittumalla kevään maastojuoksun SM-kisoissa pitkällä matkalla kuudenneksi, juoksemalla syksyllä 5 000 metrin ennätyksensä 14.46,4 ja sijoittumalla Kalevan kisoissa 10 000 metrillä viidenneksi. Hänet valittiin edustamaan syksyn Ranska-maaottelussa Pariisissa 10 000 metrillä, jossa hän sijoittui toiseksi Pentti Salosen ottaessa lajivoiton.
Kausi 1951 oli siirtymävaihe Vartiaisen juoksu-uralla, sillä otti lajiohjelmaansa uutena lajina 3 000 metrin estejuoksun. Tosin hän saavutti kaudella vielä nelossijat kevään maastojen pitkällä matkalla ja Kalevan kisojen 10 000 metrillä. Olympiavuosi alkoi maastojuoksun SM-kisojen pitkän matkan pronssilla. Kesäkuun alussa hän juoksi esteet lupaavasti ennen olympiakarsintoja, joissa hän sijoittui kolmanneksi omalla ennätyksellään 9.03,8 edellään Urho Julin ja Kauko Lusenius. Koska matkan erikoismies Olavi Rinteenpää juoksi karsinnoissa 10 000 metriä, Vartiaisen kolmas sija ei riittänyt olympiaedustukseen. Samana kesänä hän oli Kalevan kisoissa estematkalla myös SM-pronssimitalisti.
Teuvo Vartiainen jatkoi juoksu-uraansa, mutta seuraavina kesinä ei tullut enää samanlaista menestytsä kun 1950-luvun alussa. Hän oli Kalevan kisoissa esteissä vuosina 1953–1955 pistesijoilla ja maastossa myös pistesijoilla. Ikämiesvuosina hän jatkoi juoksu-uraansa menestyen ikämiessarjoissa SM-tasolla. 
Vartiainen toimi kotiseudullaan Etelä-Savossa Kaukas Oy:n metsätöissä.
Pick me girl

Pick me girl on englanninkielinen ilmaus, jolla tarkoitetaan naista tai tyttöä, joka pyrkii erottautumaan muista naisista vähättelemällä stereotyyppisiä naisellisia kiinnostuksen kohteita ja korostamalla ”poikamaisia” piirteitään saadakseen erityisesti miehiltä huomiota ja hyväksyntää. Termi on saanut laajaa huomiota sosiaalisessa mediassa, ja siihen liitetään usein sisäistetyn naisvihan käsite.
Kirjaimellisesti "pick me girl" tarkoittaa ’valitse minut -tyttöä’. Termin juuret juontuvat vuoden 2005 "Greyn anatomia" -televisiosarjan kohtaukseen, jossa naispäähenkilö anoo miestä valitsemaan hänet sanomalla: ”Pick me. Choose me. Love me.” Kliinisen psykologian asiantuntijoiden mukaan ilmiö liittyy nuoruuden identiteettikriisiin, ja termin käyttöä muiden leimaamiseen pidetään ongelmallisena.
Suomessa ilmiöstä ovat puhuneet haastatteluissa muun muassa radiojuontaja Jenni Poikelus, näyttelijä Pilvi Hämäläinen ja muusikko Sanna Klemetti.
Luettelo Suomessa viljellyistä ruokaperunoista

Tämä on luettelo Suomessa viljellyistä perunoista.
Lähde:
Pikku-Finlandia (rakennus)

Pikku-Finlandia on puurakennus Töölönlahden rannalla Helsingin keskustassa. Se rakennettiin väistötilaksi Finlandia-talolle, joka peruskorjattiin vuosina 2022–2024. Helsingin kaupungin omistamassa Pikku-Finlandiassa on järjestetty kokouksia ja muita tapahtumia, ja se on toiminut myös kahvilana ja taidegalleriana. Asiakastilaa rakennuksessa on yli 2 000 neliömetriä, ja kapasiteetti on noin 1 100 henkeä.
Rakennus avattiin yleisölle maaliskuussa 2022, ja se sai luvan olla samalla paikalla vuoden 2025 loppuun asti. Pikku-Finlandia osoittautui suosituksi, ja avajaisvuonna 2022 rakennuksessa vieraili yli 120 000 ihmistä. Rakennusta on verrattu Allas Poolin ja Löylyn kaltaisiin väliaikaisella luvalla rakennettuihin ”vetonauloihin”. 
Suunnittelu ja rakentaminen.
Pikku-Finlandian suunnitteli ryhmä Aalto-yliopiston arkkitehtiopiskelijoita. Lähtökohdaksi valittiin Jaakko Torvisen ehdotus "Finlandia Forest", jonka ajatus oli tuoda ”metsä keskelle kaupunkia”. Rakennustyöt maksoivat noin kahdeksan miljoonaa euroa. Rakentamiseen käytettiin 95 kokonaista mäntyä, joita on käytetty kantavina pilareina sekä rakennuksen ulkopuolella että sisätiloissa. Lattia on korkkilankkua ja terassi lehtikuusta, ja lisäksi väliseinät on verhottu kuusipaneeleilla. Rakennus suunniteltiin niin, että sen voisi nopeasti purkaa ja siirtää toiseen paikkaan esimerkiksi päiväkotikäyttöön. Käyttöiäksi arvioitiin 20–30 vuotta.
Siirto.
Keväällä 2025 ilmoitettiin, ettei Pikku-Finlandia jää Töölönlahdelle, vaan se puretaan kahteen osaan ja siirretään muualle vuoden 2026 aikana. Toisesta osasta tulee pukuhuone Talin liikuntapuistoon ja toinen osa taas siirretään Tapulikaupunkiin pysyväksi lisätilaksi osaksi Helsingin medialukiota. Se liitetään medialukioon uudella yhdyskäytävällä.
Aiheesta muualla.
Hegemoninen maskuliinisuus

Hegemoninen maskuliinisuus on sosiologian ja psykologian käsite, jolla viitataan yhteiskunnalliseen ilmiöön, jossa stereotyyppisiä miehisiä piirteitä ihannoidaan maskuliinisuuden kulttuurisena ihanteena. Käsite selittää, miten ja miksi miehet ylläpitävät hallitsevia sosiaalisia rooleja suhteessa naisiin ja muihin feminiinisinä pidettyihin ryhmiin.
Määritelmä ja vaikutukset.
Hegemoninen maskuliinisuus edustaa hallitsevinta ja yhteiskunnallisesti palkituinta maskuliinisuuden muotoa. Käsite pohjautuu hegemonian ajatukseen, jolla tarkoitetaan ideologista käytäntöä, joka ylläpitää ja oikeuttaa yhteiskunnan valtaapitävien etuja.
Länsimaisissa yhteiskunnissa hegemoninen maskuliinisuus rinnastetaan usein macho-identiteettiin, johon liittyy määrätietoisuus, aggressiivisuus, rohkeus, näennäinen haavoittumattomuus ja stoalainen suhtautuminen vastoinkäymisiin. Tällaiseen identiteettiin liitetään rohkeutta ja voimaa osoittavat käyttäytymismallit sekä heikkouden tunnustamisen, tunteiden ilmaisun ja avun hakemisen välttäminen.
Hegemonista maskuliinisuutta on sovellettu laajasti miesten terveyskäyttäytymisen tutkimuksessa. Esimerkiksi ruokavalioeroissa on havaittu, että naiset syövät yleensä terveellisemmin kuin miehet, sillä hegemonisen maskuliinisuuden näkökulmasta terveellisen ruokavalion noudattaminen mielletään usein ensisijaisesti naisille kuuluvaksi asiaksi.
Sampsa Huttunen

Sampsa Huttunen on helsinkiläinen dokumentaristi ja elokuvaaja.
Huttusen käsikirjoittamia ja ohjaamia dokumenttielokuvia ovat muun muassa "Kasvukausi" (2013) (käsikirjoitus yhdessä Jussi Perälän kanssa), "Toinen linja" (2018), "Hamppumies vastaan valtio" (2019), "Paperittomat" (2021) (yhdessä Ann-Mari Leinosen kanssa) ja "Anssi Mänttäri - Suomielokuvan kummisetä" (2024) (yhdessä Tero Hiltusen kanssa).
Huttunen on toiminut elokuvaajana lukuisissa mainos-, opetus- ja yrityselokuvissa sekä muun muassa elokuvissa "Perkele" (2004), "Rannalta toiselle" (2006), "Tolonen" (2014), "Kasvukausi" (2013), "Danny" (2016), "Toinen linja" (2018), "Hamppumies vastaan valtio" (2019) ja "Paperittomat" (2021).
Sukupuolibinääri

Sukupuolibinääri on järjestelmä, joka luokittelee sukupuolen kahteen vastakkaiseen kategoriaan. Tässä järjestelmässä koko ihmispopulaation ajatellaan kuuluvan joko miehiin tai naisiin. Sukupuolibinäärin kannattajat pitävät tätä jaottelua hyödyllisenä ja tarkkana, mutta kriitikot näkevät sen syrjivän etenkin transsukupuolisia ja muunsukupuolisia henkilöitä, sillä malli ei sisällä binäärijärjestelmän ulkopuolisia sukupuoli-identiteettejä.
Merkitys ja kritiikki.
Sukupuolibinääri perustuu sukupuoliessentialismiin, jonka mukaan biologinen sukupuoli määrittää sukupuoli-identiteetin, eivätkä nämä käsitteet ole erotettavissa. Tämän näkemyksen mukaan tytöksi syntynyt tulisi kasvattaa naiseksi ja pojaksi syntynyt mieheksi.
Kriitikot katsovat sukupuolibinäärin olevan cisnormatiivisuuden ilmentymä. Vaihtoehtoisena mallina sukupuolibinäärille esitetään sukupuolijatkumoa, joka on moniakselinen malli, joka mahdollistaa sukupuoli-identiteetin ymmärtämisen psyykkisten, biologisten ja käyttäytymiseen liittyvien piirteiden asteikkojen mukaan. Monet pitävät tätä mallia osallistavampana transsukupuolisia ja muunsukupuolisia kohtaan.
Länsimaisissa kulttuureissa sukupuolibinääri näkyy muun muassa sukupuolitetuissa wc-tiloissa, vankiloissa, asevoimissa ja urheilussa. Se ulottuu myös kaupalliseen maailmaan, jossa vaatteet, lelut ja hygieniatarvikkeet luokitellaan usein sukupuolen mukaan. Kriitikot näkevät nämä jaottelut haitallisina, sillä ne pakottavat joko miehen tai naisen sukupuolirooliin ja vahvistavat stereotypioita.
Kriitikot kyseenalaistavat sukupuolibinäärin väitetyn universaalisuuden viittaamalla moniin ei-länsimaisiin kulttuureihin, jotka ovat hyväksyneet monikategoriset sukupuolijärjestelmät vuosituhansien ajan. Esimerkkejä kolmannesta sukupuolesta ovat joidenkin Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen "two-spirit" ja Intian hijrat.
LFF-stadion

LFF-stadion on Vilnassa Liettuassa sijaitseva jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 2004. Sen kapasitetti on yli 5 000 katsojaa.
Sukupuolijatkumo

Sukupuolijatkumo (, tunnetaan myös nimellä , sukupuolikirjo) on käsite, jonka mukaan ihmisen sukupuoli ei ole binäärinen eli rajoitu pelkästään mieheen ja naiseen, vaan muodostaa jatkumon erilaisista mielen, tunteiden, käyttäytymisen ja biologisten piirteiden yhdistelmistä.
Sukupuolijatkumo käsittää useita eri ulottuvuuksia, joita ovat muun muassa sukupuoli-identiteetti (ihmisen käsitys itsestään miehenä, naisena tai muunsukupuolisena), seksuaalinen suuntautuminen, persoonallisuuden piirteet kuten määrätietoisuus, empatia ja ystävällisyys, kulttuurisesti määritellyt käyttäytymismallit kuten pukeutuminen ja sosiaaliset roolit, sekä biologiseen sukupuoleen liittyvät fyysiset ominaisuudet. Nämä biologiset ominaisuudet vaihtelevat jatkumolla miehestä intersukupuoliseen ja naiseen.
Sukupuolijatkumon ajatus tunnistaa myös sukupuolet, jotka sisältävät säännöllistä vaihtelua miehen ja naisen välillä tai jatkumon ulkopuolelle sijoittuvia sukupuolia. Näitä eri sukupuolia kuvaillaan useilla toisiinsa limittäin menevillä termeillä, kuten kaksisukupuolinen (, sukupuoli-identiteetti, joka yhdistää miehen ja naisen), kolmas sukupuoli (, sukupuoli, joka ei ole mies eikä nainen), pansukupuolinen (, useita sukupuolia), muunsukupuolinen (, sukupuoli, joka ei ole pelkästään mies tai nainen) ja sukupuoleton (, ei erityistä sukupuolta).
Biologinen näkökulma.
Tutkimukset viittaavat siihen, että sukupuolen biologiset ominaisuudet eivät aina noudata tiukkaa binäärijaottelua. Biologisesti sukupuoli määräytyy useilla tasoilla: kromosomien, hormonien, sukupuolielinten ja aivojen rakenteen perusteella. Nämä eivät kuitenkaan aina kehity samaan suuntaan. Tutkijoiden mukaan noin yksi sadasta syntyneistä vauvoista omaa jonkinlaisen DSD-tilan, mikä tekee sukupuolen binäärisestä määrittelystä haastavampaa.
Seksitutkija Arthur Arnold Kalifornian yliopistosta Los Angelesista on todennut: "Vahvan dikotomian pääongelma on se, että on olemassa välimuotoisia tapauksia, jotka työntävät rajoja ja vaativat meitä selvittämään tarkalleen, missä rajaviiva miesten ja naisten välillä kulkee. Ja se on usein hyvin vaikea ongelma, koska sukupuoli voidaan määritellä useilla tavoilla."
Sukupuolen kehityksessä sekä biologialla että ympäristöllä on roolinsa. Sukupuolen muodostumiseen vaikuttavat sekä sikiöaikaiset hormonit (kromosomien määrittämät) että syntymän jälkeinen sosiaalinen ympäristö, jossa vanhemmat ja muut reagoivat lapseen tämän ulkoisten sukupuolielinten perusteella.
Beyond a Steel Sky

Beyond a Steel Sky on Revolution Softwaren kehittämä ja julkaisema seikkailupeli, joka on julkaistu vuonna .
Peli on jatko-osa 1990-luvulla julkaistulle seikkailupelille "Beneath a Steel Sky".
Tarina ja pelaaminen.
Päähenkilö on aiemman osan tavoin Robert Foster, jonka on löydettävä kadonnut lapsi tekoälyn hallitsemasta megakaupungista. Peli on modernilla kolmiulottoisella tekniikalla toteutettu ja muistuttaa enemmän toimintaseikkailupeliä. Peli on kuvattu kolmannesta persoonasta ja päähenkilöä ohjataan tyypillisesti näppäimistöllä WASD-yhdistelmällä. Pelaaminen koostuu pitkälti keskusteluista, ympäristön tutkimisesta esineiden ja vihjeiden varalta, sekä pulmien ratkaisemisesta.
Vastaanotto.
Peli sai "PC Gamerin" arvostelussa arvosanaksi 81 %. Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 5/10.
Peli sai "The Guardianin" arvostelussa neljä tähteä viidestä.
Vlašić (vuori)

Vlašić on vuori Dinaarisilla Alpeilla Bosnia-Hertsegovinan keskiosassa Travnikin kaupungin vieressä. Sen korkein huppu on 1 963 metrin korkeudella merenpinnasta.
Maantiede.
Vlašić siajitsee Dinaarisilla Alpeilla Bosnia-Hertsegovinan keskiosassa Keski-Bosnian kantonin Travnikin kunnan pohjoisosassa. Travnikin kaupunkialue alkaa vuoren etelärajalta ja sen keskusta sijaitsee noin 28 kilometriä vuoresta etelään. Matkaa Sarajevoon on noin 120 kilometriä ja Banja Lukaan noin 180 kilometriä. Vuoren keskellä olevan ylätasangon keskikorkeus on 1 400-1 500 metriä. Vuoren korkein huippu Paljenik on 1 963 metrin korkeudella merenpinnasta. Vuorelta saa alkunsa Ugarjoki.
Vuorella tavataan runsaasti eri kasvi- ja eläinlajeja. Osa niistä on alueelle endeemisiä. Sillä kasvaa havumetsää 1 700 metrin korkeuksille saakka. Ennen ihmisen aiheuttamia muutoksia korkeammilla kohdilla on kasvanut matalaa katajametsää. Nykyisin sen tilalla on vuoristoniittyjä.
Vuoren korkeimmilla kohdilla vallitsee vuoristoilmasto. Kesäisin keskilämpötila on 18°C ja talven kylmimpänä kuukautena tammikuussa 6,8°C. Vuotuinen sadanta on keskimäärin 1 418 mm.
Historia.
Vlašić on saanut nimensä valakien ("vlasi") mukaan.
Bosnian sodan alkukuukausina Bosnian serbien poliisijoukot surmasivat paikalla noin 200 aseetonta bosniakkia ja kroaatia. Korićanin kallioilta vuorella löydettiin vuonna 2008 sodan aikainen joukkohauta.
Nykyisin.
Vuorelle suuntautuu nykyisin matkailua. Babanovacissa avattiin 1970-luvulla hiihtokeskus. Nykyisin se on yleinen talviurheilupaikka. Tämän ohella vuorella käy kesäisin vaeltajia. Vuorella paimennetaan pramenka-rotuisia lampaita. Niiden maidosta valmistetaan Vlašić-juustoa.
Etyylikaproaatti

Etyylikaproaatti (C8H16O2) on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttäää muun muassa ainesosana hajusteissa. Etyylikaproaattia esiintyy useissa hedelmissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa etyylikaproaatti on väritöntä tai kellertävää nestettä, jonka hedelmäinen tuoksu muistuttaa ananasta. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin tai dietyylieetteriin.
Etyylikaproaattia valmistetaan etanolin ja kapronihapon välisellä esteröintireaktiolla. Reaktiota katalysoivat vahvat hapot, kuten rikki- tai suolahappo.
Etyylikaproaattia käytetään ainesosana hedelmätuoksuissa ja eräiden lääkeaineiden valmistukseen,
Hannah Callowhill Penn

Hannah Callowhill Penn (11. helmikuuta 1671 – 20. joulukuuta 1726) oli englantilainen kveekari ja Pennsylvanian perustaja William Pennin toinen vaimo, joka käytännössä toimi siirtokunnan kuvernöörinä miehensä terveysvaikeuksien takia.
Varhainen elämä.
Callowhill Penn syntyi Bristolissa vuonna 1671. Hänen isänsä, Thomas Callowhill, oli kauppias ja kveekari. Hän meni naimisiin William Pennin, joka oli ollut naimisissa jo kerran ja 27 vuotta vaimoaan vanhempi, kanssa 5. maaliskuuta 1696. Callowhill Pennin odottaessa parin ensimmäistä lasta pariskunta muutti Brittiläiseen Amerikkaan.
Amerikassa.
Pennin pariskunta saapui Pohjois-Amerikkaan "Canterbury"-nimisellä laivalla 10. joulukuuta 1699. Kotirouvana Callowhill Pennin vastuulla oli perheen isohkon talon pyörittäminen, mihin kuului mm. oluen panoa ja ruuan säilömistä. Talossa oli myös kolme orjaa. Vuonna 1701 pariskunnan piti palata Englantiin Williamin rahaongelmien takia: hänellä oli vaikeuksia kerätä vuokria Irlannissa sijaitsevilta mailtaan ja Lontoossa Pennin raha-asioista vastaava Philip Ford väitti Pennin olevan hänelle 10 000 puntaa velkaa. Alkujaan Penn olisi halunnut vaimonsa jäävän Amerikkaan hoitamaan taloa, mutta Callowhill Penn kieltäytyi ja seurasi miestään takaisin Englantiin.
Vuonna 1712 Callowhill Pennin isä kuoli ja William Penn kärsi useista sydänkohtauksista, joiden jäljiltä hänen fyysinen ja henkinen terveytensä kärsivät merkittävästi. Callowhill Penn alkoi hoitamaan niin perheen henkilökohtaisia raha-asioita kuin siirtokunnan hallintoakin. Kaksi vuotta myöhemmin Maryland alkoi vaatia Pennsylvanian itäosia itselleen, mutta Callowhill Pennin onnistui saada käsiinsä alkuperäiset kuningatar Maryn allekirjoittamat perustamiskirjat, joiden nojalla rajakiista saatiin ratkaistua.
Kun Penn kuoli vuonna 1718, hän jätti testamentissaan koko perheen omaisuuden ja siirtokunnan kuvernöörin roolin vaimolleen. Poika William Penn Jr. yritti riitauttaa isänsä testamentin tässä kuitenkaan onnistumatta.
Callowhill Penn kuoli Lontoossa 20. joulukuussa 1726 ollessaan 55-vuotias. Pennsylvanian kuvernöörin virka siirtyi tämän jälkeen hänen pojilleen, ensimmäiseksi Johnille.
Merkitys ja muistaminen.
Callowhill Penniä pidetään Pennsylvanian ensimmäisenä naiskuvernöörinä.
Vuonna 1984 Callowhill Pennille ja hänen miehelleen myönnettiin Yhdysvaltain kunniakansalaisuus. Callowhill Penn on Äiti Teresan ohella toinen nainen kaikkiaan kahdeksasta henkilöstä, jolle kyseinen kunnianosoitus on myönnetty. Callowhill Pennin ansioksi ja myöntämisperusteeksi mainittiin hänen aikansa Pennsylvanian johdossa.
Turistisukellusvene

Turistisukellusvene on matkailunähtävyytenä toimiva sukellusvene.
Maailmassa sanotaan olevan yli 30 käytössä olevaa turistisukellusvenettä.
Vuonna 1983 perustettu Atlantis Submarines on rakentanut vuodesta 1986 lähtien yhteensä 13 turistisukellusvenettä, joista 6 on edelleen toiminnassa. Ne yltävät n. 46 metrin syvyyteen. 64:n matkustajan "Atlantis XIV" on maailman suurin turistisukellusvene.
Turistisukellusveneiden valmistajiin kuuluu suomalainen Mobimar, joka kertoo rakentaneensa noin puolet maailman turistisukellusveneistä. Ensimmäinen suomalainen turistisukellusvene rakennettiin vuonna 1987. Mobimarin veneet yltävät 57 metrin syvyyteen.
Kun sana Turussa valmistettavista turistisukellusveneistä kiiri Ranualle, Simojärvellä päätettiin kokeilla sukellusvenematkailua. Kymmenen miljoonan markan vene tilattiin tammikuussa 1987 Laivateollisuus Oy:ltä ja se valmistui kesäksi 1988.. Se oli Euroopan ensimmäinen matkailuun tarkoitettu sukellusvene. Ulkomaiden lehdet Japania myöten kirjoittivat aiheesta satoja artikkeleita. Ensimmäisenä kesänä sukellusveneen kyydissä kävi noin 10 000 henkeä ja rannalla katsomassa 90 000. Kokemus oli kuitenkin turisteille pettymys: näkyvyyttä oli vain viiden metrin päähän eikä vastaan tullut juuri muuta kuin mutaa ja muikkuja. Sukellusvene "Kultainen taimen" vietiin ensimmäisen kesän jälkeen Ruotsiin ja sitten Espanjaan Ranualle ostettiin 12 miljoonalla markalla uusi vene "Kultainen lohi". Katsojia viihdyttämään palkattiin sukeltajia ja järven pohjaan upotettiin nähtävyydeksi vanha veneenromu. Myös "Kultainen lohi" lähetettiin maailmalle yhden kesän jälkeen. Vuonna 1990 Ranualla ei sukellettu ollenkaan. Vuonna 1991 järvessä ui vielä pieni sukellusvene. Maailmantalouden kriisi ja markan devalvaatio tuottivat ylittämättömiä vaikeuksia Ranuan sukellusvenematkailuyritykselle, joka meni konkurssiin 1990-luvun alussa. Alukset ovat olleet sen jälkeen käytössä Espanjassa selvästi paremmalla menestyksellä.
Tapper (videopeli)

Tapper on Bally Midwayn kehittämä ja Midway Gamesin julkaisema toimintapeli, joka on julkaistu vuonna 1983 kolikkopelinä ja sen jälkeen muun muassa Atari 2600:lle, Apple II:lle, Amstrad CPC:lle, BBC Microlle, Commodore 64:lle ja ZX Spectrumille.
Pelaaminen.
Pelaaja ohjaa baarimikkoa, jonka tehtävänä on tarjoilla juomia neljässä eri baariympäristössä: cowboysaluunassa, urheilubaarissa, punk rock -baarissa ja avaruusbaarissa. Baarimikko kaataa ja liu’uttaa juomia asiakkaille baaritiskillä. Asiakkaiden pääsy tiskin päähän ilman juomaa vie elämän, ja tyhjät lasit on kerättävä ennen niiden putoamista. Tipit tuovat bonuspisteitä, ja esitykset, kuten mukien kiinniotto, viihdyttävät asiakkaita. Peli vaikeutuu tasoittain, kun asiakkaat nopeutuvat ja useita baareja on hallittava yhtä aikaa.
Kehitys ja historia.
Ohjelmoija Scott Morrisonin mukaan pelin kehityksen aikana tiimi suunnitteli lisäävänsä peliin röyhtäisyääniä, jotka vastaisivat asiakkaiden röyhtäilyä juoman jälkeen. He hankkivat Texas Instrumentsin puhesirun ja nauhoittivat omia röyhtäisyjään. Vaikka idea oli kehittäjistä hauska, se alkoi ärsyttää, ja he hylkäsivät sirun, koska arvelivat pelaajien ärsyyntyvän röyhtäilystä.
"Tapper"-kolikkopelistä tehtiin myös kahta muuta versiota: "Root Beer" (1984) ja "Suntory" (Japani). Suntory on japanilainen olut ja Yhdysvalloissa kolikkopelikabinetistä tehtiin Budweiser-brändättyä versiota.
ZSNES

ZSNES on Super Nintendo -pelien emulaattori.
ZSNES julkaistiin ensimmäisen kerran 14. lokakuuta 1997 ja sen lähdekoodi tuli julkiseksi vuonna 2001. ZSNES toimii Windows-, Linux-, FreeBSD- ja DOS-käyttöjärjestelmissä, mutta koska se on vielä kokeiluversio, sen toimivuus ei ole taattu kaikilla tietokoneilla. ZSNES tukee monia suosittuja SNES-pelejä, kuten "Earthbound", "Mega" "Man X3", "Final Fantasy" "IV" ja "Super Mario Kart". Ohjelma on ilmainen, mutta sitä ei ole liitetty mihinkään peliyhtiöön eikä ohjelman tekijät takaa sen toimivuutta.
Emulaattori on erittäin helppokäyttöinen; käyttäjän tarvitsee vain käynnistää ZSNES ja valita kansio, johon pelien ROM-tiedostot on tallennettu. Emulaattorin avulla käyttäjä voi säätää nopeus-, ääni- ja videovaihtoehtoja pelikokemuksen mukauttamiseksi. ZSNES mahdollistaa moninpelien pelaamisen sekä pelien tallentamisen elokuvamuodossa. Käyttäjä voi myös syöttää huijauskoodeja ja valita erilaisia pelin tallennustapoja.
Ellie Jean

Elisabeth Charlotte Jean (s. 31. tammikuuta 1997 Chattanooga, Tennessee) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 168-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä. Hän on pelannut huhtikuulle 2025 mennessä yhdeksän sarjaottelua. Jean voitti sarjamestaruuden vuonna 2023 edustaessaan Gothamia. Hän pelasi vuonna 2016 kuusi ottelua Yhdysvaltain alle 20-vuotiaiden naisten maajoukkueessa.
Transistor (videopeli)

Transistor on Supergiant Gamesin kehittämä ja julkaisema toimintaroolipeli, joka on julkaistu vuonna Linuxille, macOS:lle, PlayStation 4:lle ja Windowsille, ja seuraavana vuonna iPhonelle, iPadille ja tvOS:lle. Myöhemmin peli julkaistiin myös Nintendo Switchille.
Pelaaminen.
"Transistor" on yksinpeli, joka keskittyy tarinalliseen kokemukseen ilman moninpeliä tai co-op -tilaa. Pelissä pelaaja käyttää mystistä asetta futuristisessa kaupungissa. Pelaajat selvittävät "Transistorin" salaisuuksia jahtaamalla sen entisiä omistajia.
Kehitys ja historia.
Pelin kehitti Supergiant Games, sanfranciscolainen indie-studio, joka tunnetaan myös pelistä "Bastion". "Transistor" julkaistiin ilman ulkopuolista kustantajaa, ja se rahoitettiin "Bastionin" tuotoilla. Peli pyörii Supergiantin omalla 2D-pelimoottorilla, joka on kehitetty "Bastionin" pohjalta. Kehitystiimi koostui noin 12 henkilöstä, ja täysimittainen kehitys alkoi syyskuussa 2012.
Vastaanotto.
Pelin maailmaa kutsuttiin Eurogamerin arvostelussa taiteelliseksi ja häikäiseväksi.
Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10. Kehuja sai muun muassa miten pelin hahmot eivät istu tyypillisiin tieteisfiktion tyyleihin.
Agnes Nicholls

Agnes Helen Nicholls CBE (14. heinäkuuta 1876 Cheltenham – 21. syyskuuta 1959 Lontoo) oli brittiläinen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Nichollsin vanhemmat olivat kangaskauppias Albert Chapman Nicholls ja Fanny Elizabeth Nicholls (o.s. Vent). Nicholls opiskeli Lontoon Royal College of Musicissa Albert Visettin johdolla. Hänestä tuli arvostettu oratoriosolisti. Nicholls teki ensimmäisen esiintymisensä Royal Opera Housessa vuonna 1901 Engelbert Humperdinckin "Hannun ja Kertun" tuotannossa. Hän esiintyi myös Isidore de Laran oopperan "Messaline" tuotannossa Emma Calvén, Francesco Tamagnon ja Paul Seveilhacin kanssa. Nicholls menestyi Hans Richterin johdolla Richard Wagnerin roolien tulkitsijana. Hän esiintyi vierailijana Yhdysvalloissa vuonna 1904. Kiertäessään Thomas Quinlanin oopperaseurueen jäsenenä Nicholls tulkitsi Wagnerin "Tristanin ja Isolden" naispääosan teoksen Australian-ensiesityksessä vuonna 1912. Hän esiintyi lisäksi Etelä-Afrikassa.
Nicholls esiintyi myös muun muassa Thomas Beechamin johdolla ja työskenteli British National Opera Companyssa 1920-luvulla. Hänen konserttiohjelmistoonsa kuului usein muiden muassa Edward Elgarin teoksia. Nicholls kärsi kilpirauhassairaudesta, jonka takia hän joutui jäämään laulajana eläkkeelle. Hän kuitenkin jatkoi uraansa lauluopettajana, jonka oppilaiden joukossa oli eteläafrikkalainen sopraano Rose Alper. Nichollsin levytetty tuotanto on suppea eikä edusta kattavasti hänen ohjelmistoaan. Esimerkiksi tallenteita hänen tulkinnoistaan Wagnerin ja Wolfgang Amadeus Mozartin teoksista ei ole säilynyt. Levytystuotanto koostuukin enimmäkseen aikansa suosituista lauluista. Nicholls sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon. Hän oli vuodesta 1904 lähtien naimisissa säveltäjä Hamilton Hartyn (k. 1941) kanssa. Nicholls kuoli sydämen vajaatoimintaan 83-vuotiaana.
Tekonivelsairaala Coxa

Tekonivelsairaala Coxa Oy on Tampereella sijaitseva sairaala. Coxa on Suomen ainoa tekonivelleikkauksiin erikoistunut sairaala.
Coxa perustettiin vuonna 2002. Coxa on kokonaan julkisomisteinen ja suurin omistaja on Pirkanmaan hyvinvointialue. Myös Päijät-Hämeen hyvinvointialue omistaa Coxan osakkeita. Aiemmin myös Mänttä-Vilppulan, Sastamalan ja Valkeakosken kunnat ovat omistaneet Coxan osakkeita.
Anne Vainikka

Anne Marjatta Vainikka (31. heinäkuuta 1958, Vancouver, Washingtonin osavaltio, Yhdysvallat – 11. kesäkuuta 2018) oli amerikansuomalainen kielitieteilijä.
Elämä.
Anne Vainikka syntyi 1958 Vancouverissa, Washingtonin osavaltiossa, minne hänen vanhempansa olivat samana vuonna muuttaneet Suomesta. Vuonna 1962 perhe palasi Suomeen, Tampereelle, mutta muutti vuonna 1977 takaisin Yhdysvaltoihin. Anne Vainikka jäi vielä vuodeksi Suomeen käymään koulunsa loppuun, mutta kirjoitettuaan ylioppilaaksi hän muutti perheensä luokse Yhdysvaltoihin ja aloitti opintonsa Seattlen yliopistossa.
1980-luvulla Vainikka siirtyi opiskelemaan Massachusettsin yliopistoon, missä valmistui hänen väitöskirjansa "Deriving syntactic representations in Finnish" (1989). Teos oli uraauurtava suomen kielen lauseopin kuvaus generatiivisen kielitieteen näkökulmasta, jota ei suomen kielen tutkimuksessa ollut vielä paljon sovellettu. Pian väitöskirjan valmistumisen jälkeen Vainikka meni naimisiin. Perheensä kanssa hän asui ensin muutamia vuosia Saksassa, mutta muutti sitten takaisin Yhdysvaltoihin Marylandin osavaltioon, missä eli loppuikänsä enimmäkseen vapaana tutkijana. Kuollessaan hän oli apulaisprofessori Delawaren yliopiston kieli- ja kognitiotieteen laitoksella.
Suomen kielen lauseopin ohella Vainikka kiinnostui lapsen kielenomaksumisesta. Tätä koskevaa tutkimustaan hän kehitteli yhdessä Martha Young-Scholtenin kanssa, josta sittemmin tuli Newcastlen yliopiston professori. Vainikan ja Young-Scholtenin hypoteesi, jonka mukaan lapsen kielenomaksuminen ja myöhempi vieraiden kielten oppiminen perustuvat samoihin lainalaisuuksiin, nostatti aluksi vastustusta monien vaikutusvaltaisten tutkijoiden parissa. Vainikka ei myöskään hyväksynyt sitä ajatusta, että kielijärjestelmä olisi geneettisesti ”valmiiksi ohjelmoituna” kieltä omaksuvan lapsen aivoissa.
Koko uransa ajan Vainikka pohti erityisesti suomen kielen sijamuotojen ja possessiivisuffiksien järjestelmää ja käyttöä ja kirjoitti näistä kysymyksistä useita artikkeleja. Kuollessaan hän oli toimittamassa suomalais-ugrilaisten kielten syntaksia käsittelevää kokoomateosta.
Anne Vainikka kuoli syöpään 11. kesäkuuta 2018.
Tuotanto.
Anne Vainikan julkaisuja:
Massachusettsin yliopiston ylläpitämä Anne Vainikan julkaisujen tietokanta: https://hdl.handle.net/20.500.14394/54565
Asfergin kivi

Asfergin kivi on Tanskan Asfergistä vuonna 1795 löydetty riimukivi nuoremmalta viikinkiajalta noin vuodelta 970–1020. Löytöhetkellä eräs talonpoika kirjasi riimut ylös, minkä jälkeen kiveä käytettiin rakennusmateriaalina Ejstrupin myllylle vievässä sillassa. Vuonna 1810 kiven osti Tanskan muinaismuistolautakunta, ja vuonna 1825 se rahdattiin Kööpenhaminaan. Nykyisin se kuuluu Tanskan kansallismuseon kokoelmiin. Kiven korkeus on 150 cm, leveys 75 cm ja paksuus 50 cm. Se on säilynyt verrattain hyvässä kunnossa, ainoastaan oikea yläkulma on kulunut.
Riimuilla on kirjoitettu seuraava teksti:
joka kääntyy
Salahpolo

Salahpolo (oik. Saleh Masaadi) on suomalainen musiikkituottaja. Hän on tuottanut kappaleita muun muassa Ibelle, Turistille ja Ege Zululle. Hän on ollut ehdokkaana Emma-Gaalassa vuoden musiikkituottajaksi vuosina 2023 ja 2024.
Luettelo Salahpolon tuotannosta.
2023.
Ibe – "RÄPPÄRI"
2024.
Ege Zulu – "Mammanpoika"
Turisti – "ROADMAN"
2025.
Ibe – "BLOCKFEST PACK"
Sami Tervonen

Sami Tervonen (s. 22. toukokuuta 1991 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hän toimii Liiga-joukkue KalPan päävalmentajana. Hänen isänsä Kai Tervonen pelasi pitkän uran SM-liigassa.
Pelaajaura.
Tervonen on Jokereiden kasvatti. Hän ei koskaan pelannut aikuisten sarjoissa vaan lopetti pelaajauransa kaudella 2011–2012. Tuolloin hän pelasi Jokereiden U20 SM-joukkueessa, toimien myös joukkueensa kapteenina.
Valmennusura.
Tervonen aloitti valmennusuransa heti lopettamistaan seuraavalla kaudella 2012–2013. Tuolloin hän toimi Jokereiden C-junioreiden (nyk. U16) SM-joukkueen apuvalmentajana. Kaudella 2013–2014 Tervonen valmensi puolestaan Jokereiden B-junioreiden SM-joukkuetta (nyk. U18). Tuolloin joukkue voitti B-junioreiden SM-kultaa. 
Toimittuaan pari kautta Jokereiden juniorijoukkueiden apuvalmentajana Tervonen siirtyi kaudella 2015–2016 Liiga-joukkue Vaasan Sportin apuvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässään yhteensä kuusi kautta. Vuonna 2021 Tervonen siirtyi KalPan apuvalmentajaksi. 
Suomen mestaruus ja nousu päävalmentajaksi.
Tervosen toimiessa neljättä kautta KalPan apuvalmentajana, kaudella 2024–2025, joukkue ylsi Suomen mestaruuteen voittamalla SaiPan finaaleissa voitoin 4–2. Tuolloin KalPan päävalmentajana toiminut Petri Karjalainen siirtyi seuraavaksi kaudeksi Kärppien päävalmentajaksi, jolloin Tervonen toimii KalPan päävalmentajana kahden seuraavan kauden ajan.
Assentoft

Assentoft on taajama Randersin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 3 956 asukasta vuoden 2025 alussa.
Dalbyover

Dalbyover on taajama Randersin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 234 asukasta vuoden 2025 alussa.
Kassandrinó

Kassandrinó (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kassándran kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 168 (2021).
Kassandrinón kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan läntisimmän niemen Kassándran keskisissä sisäosissa noin 95 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikista. Se on rakennettu noin 100 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kassandrinó muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Κασσανδρηνού, "Dimotikí Koinótita Kassandrinoú"), johon kuuluvat varsinaisen Kassandrinón kylän lisäksi kylät Kaloútsikos ja Móles Kalýves. Koko yhdyskunnan väkiluku on 373 (2021).
Krímni

Krímni () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Polýgyroksen kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 224 (2021).
Krímnin kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan keskiosissa noin 28 kilometriä pohjoiseen Polýgyroksen kaupungista ja noin 56 kilometriä itäkaakkoon Thessalonikista. Se on rakennettu noin 190 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Krímni muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Κρήμνης, "Dimotikí Koinótita Krímnis"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Kríni (Chalkidikí)

Kríni () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Néa Propontídan kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 394 (2021).
Krínin kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan läntisissä sisäosissa noin 45 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikista. Se on rakennettu noin 280 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kríni muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Κρήνης, "Dimotikí Koinótita Krínis"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Kríni

Kríni (, ”Lähde”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Kryopigí

Kryopigí () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kassándran kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 635 (2021).
Kryopigín kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan läntisimmän niemen Kassándran itärannikolla noin 92 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikista. Se on rakennettu noin 130 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kryopigí muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Κρυοπηγής, "Dimotikí Koinótita Kryopigís"), johon kuuluvat varsinaisen Kryopigín kylän lisäksi kylät Évdos, Kassándra Pallás ja Lefkí Peristéra. Koko yhdyskunnan väkiluku on 652 (2021).
Marathoússa

Marathoússa (, myös "Marathoúsa", Μαραθούσα) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Polýgyroksen kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 295 (2021).
Marathoússan kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan keskiosissa noin 29 kilometriä pohjoiseen Polýgyroksen kaupungista ja noin 65 kilometriä itäkaakkoon Thessalonikista. Se on rakennettu noin 180 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.
Marathoússa muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Μαραθούσσης, "Dimotikí Koinótita Marathoússis"), johon kuuluu varsinaisen Marathoússan kylän lisäksi Platanochórin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 358 (2021).
Henrik von Fieandt

Henrik Adolf von Fieandt (26. marraskuuta 1810 Leppävirta – 12. tammikuuta 1882 Siuntio) oli suomenruotsalainen everstiluutnantti. Hän kuului aateliseen von Fieandt -sukuun, joka lisättiin Suomen ritarihuoneeseen numerolla 128 26. tammikuuta 1818.
Elämäkerta.
Henrik von Fieandt syntyi Strömsnäsin tilalla Leppävirralla vuonna 1810 Otto Karl von Fieandtille ja Beata von Fieandtille (o.s. "Wunsch"). Hän meni naimisiin siuntiolaisen Anna Carolina Römanin kanssa, joka oli maanviljelijä Henrik Römanin ja Anna Helena Rejströmin tytär Bertilsin rusthollista Hollstensin kylästä.
Henrik Von Fieandt kuoli vuonna 1882 Bertilsin tilalla Siuntiossa ja hänet on haudattu Siuntion hautausmaalle yhdessä puolisonsa kanssa.
Ura.
Henrik von Fieandtista tuli kadetti Haminassa 13. maaliskuuta 1826. Hän erosi palveluksesta esikuntakapteenina 21. marraskuuta 1839, mutta palasi palvelukseen 8. Suomen linjapataljoonan esikuntakapteenina 10. tammikuuta 1841.
Von Fieandt ylennettiin kapteeniksi samassa pataljoonassa 17. syyskuuta 1845. Lisäksi hän toimi opettajana Helsingin junkarikoulussa 30. lokakuuta 1846. Von Fieandt nimitettiin majuriksi 5. Suomen linjapataljoonaan 10. kesäkuuta 1854 ja hän sai eron palveluksesta everstiluutnanttina 15. marraskuuta 1856.