tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Homo sovieticus

Homo sovieticus (näennäislatinaa: ’neuvostoihminen’) on sarkastinen ja kriittinen termi. Se viittaa mieleltään tietynlaiseen ihmistyyppiin, joksi itäblokin bolševistiset ja sittemmin sosialistiset hallitukset pyrkivät ihmisen muokkaamaan. Termi syntyi 1970- ja 1980-luvuilla neuvostoihmisestä.
Historia.
"Homo sovieticus" on toisinajattelijoiden 1970-luvulla kehittämä ironinen versio neuvostoihmisestä. Filosofi Aleksandr Zinovjev popularisoi sen kirjoittamalla samannimisen kirjan. Hän oli ensin Neuvostoliiton, sitten karkotettuna Suomen tiedeakatemian jäsen. "Homo sovieticuksen" ominaisuuksia olivat juopottelu, täydellinen passiivisuus sekä työn ja yhteisen omaisuuden halveksiminen.
Ajatuksen, että neuvostojärjestelmä loisi uuden, paremman ihmisen, esittivät ensimmäisinä neuvostojärjestelmän kannattajat. He käyttivät termiä ”uusi neuvostoihminen”. "Homo sovieticus" kuitenkin omaa negatiivisia konnotaatioita ja se yhdistetään muun muassa seuraaviin:
Monien Neuvostoliiton romahduksen jälkeisiä taloudellisten ja sosiaalisten sopeutumisongelmien on sanottu johtuneen "homo sovieticuksen" vaikeuksista sopeutua kapitalistiseen yhteiskuntaan.
Zwentendorfin ydinvoimalaitos

Zwentendorfin ydinvoimalaitos on Itävaltaan vuosina 1972–1977 rakennettu ydinvoimala, jonka käyttöönotto peruttiin. 
AEG ja Siemens aloittivat voimalan rakentamisen vuonna 1972 Tonavan yläjuoksulle 30 km Wienistä Ala-Itävaltaan. Voimalan suunniteltu koko oli 700 MW, mikä olisi ollut 10 prosenttia Itävallan kokonaissähkönkäytöstä.
Ydinvoiman vastustus Itävallassa.
Itävallan puolueista 1970-luvulla sosiaalidemokraatit sekä konseravatiivit kannattivat ja pienempi liberaalinen puolue vastusti ydinvoimaa. Vuoden 1975 viralliset suunnitelmat kattoivat kolme uutta ydinvoimalaa, teholtaan yhteensä 3 000 MW. Sähkön lisätarpeen väheneminen lykkäsi suunnitelmia. Syksyllä 1976 hallitus tiedotti suunnitelmistaan. Ympäristöliikkeet aktivoituivat vastustamaan hankkeita ja mediassa julkaistiin tietoja myös ydinvoiman haitoista. Ensimmäisenä valmistuvaksi suunniteltua Zwentendorfin ydinvoimalaa vastaan järjestettiin mielenosoituksia useissa kaupungeissa.
Ydinvoimasta päätettiin järjestää kansanäänestys 5. marraskuuta 1978. Äänestäjistä 50,47 % vastusti ydinvoimaa. Itävallan päätös ydinvoimarakentamisesta luopumisesta oli merkittävä ydinvoiman vastaisille liikkeille eri maissa, sillä se osoitti, että vaatimattomillakin resursseilla aktivistit voivat vaikuttaa päätöksentekoon.
Höyhenjärvi

Höyhenjärvi (, ) on suvantojärvi Paatsjoen keskijuoksulla Venäjän ja Norjan rajalla. Venäjän puoleinen osa kuuluu Petsamon piirin Nikelin kuntaan ja Norjan puoleinen osa Finnmarkin läänin Etelä-Varangin kuntaan. Venäjälle kuuluva itäosa oli osa Suomelle kuulunutta Petsamon kuntaa vuosina 1920-1944.
Paatsjoki virtaa Hevoskoskea myöten järven eteläpäähän ja jatkaa matkaansa järven pohjoispäästä. Höyhenjärveen laskee idästä Kornettijoki.
Ivalosta Petsamoon johtava entinen Jäämerentie (nykyinen tie P-10) kulkee järven itäpuolitse. Järven länsirantaa kulkee Norjan Paatsjokilaakson tie 885. Järven Norjan puoleisella rannikolla sijaitsevat Nyrudin ja Noatunin kylät. Järven itärannalla sijaitsi Suomen aikana Höyhenjärven kylä, mutta se on nykyisin autio.
Marie NDiaye

Marie NDiaye (s. 4. kesäkuuta 1967 Pithiviers, Loiret) on ranskalainen kirjailija ja yksi huomattavimpia Ranskan nykykirjailijoita. 
NDiayeta on pidetty nouveau roman -tyylisuunnan perillisenä, ja hänen ensimmäiset teoksensa ilmestyivät muun muassa Marguerite Duras'n ja Claude Simonin kustantajana tunnetulta Éditions de Minuit'lta. NDiaye yhdistää kunnianhimoiseen, kokeilevaan tyyliinsä myös yliluonnollisia ja maagisia elementtejä. Hänen teoksensa ovat sisältäneet viiltävää yhteiskuntakritiikkiä ja psykologisesti syväluotaavaa analyysiä. Niille on usein leimallista hyytävä tunnelma. 
Elämä ja ura.
NDiaye varttui pariisilaisessa lähiössä. Hänen isänsä on senegalilainen ja palasi Senegaliin pian NDiayen syntymän jälkeen. NDiaye tapasi isänsä seuraavan kerran vasta aikuisiällä. Hän aloitti kirjoittamisen 12-vuotiaana, ja esikoisromaani "Quant au riche avenir" ilmestyi hänen ollessaan 17-vuotias. Sen jälkeen hän on kirjoittanut romaanien lisäksi elokuvakäsikirjoituksia, näytelmiä ja lastenkirjoja. NDiaye oli 20-vuotias julkaistessaan romaanin "Comédie classique", joka koostuu vain yhdestä virkkeestä. Hänen näytelmänsä "Papa doit manger" kuuluu Comédie-Française-teatterin ohjelmistoon. Teos on ainoa elossa olevan ranskalaisen naisen kirjoittama näytelmä, joka on päässyt Comédie-Françaisen ohjelmistoon. 
NDiaye on naimisissa kirjailija Jean-Yves Cendreyn kanssa, ja he tekevät yhteistyössä näytelmiä. Heillä on kolme lasta. Perhe asuu Berliinissä. Syy Berliiniin muuttoon oli Nicolas Sarkozyn valinta presidentiksi.
Palkinnot.
Vuonna 2001 NDiaye sai ranskalaisen Prix Femina -kirjallisuuspalkinnon romaanista "Rosie Carpe". NDiayelle myönnettiin vuoden 2009 Goncourt-palkinto teoksesta "Kolme vahvaa naista". NDiaye oli ensimmäinen palkinnon saanut musta nainen ja ensimmäinen kirjailija, jolle on myönnetty sekä Prix Femina että Goncourt. Teos synnytti ilmestyttyään kiivaan sananvapauskeskustelun, joka piti sen loppuvuonna myyntilistojen kärjessä. Vuonna 2016 hänen teoksensa "Ladivinen" englanninnos oli kansainvälisen Booker-palkinnon 13 ehdokkaan listalla. Vuonna 2020 NDiayelle myönnettiin hänen koko tuotantonsa perusteella Prix Marguerite Yourcenar -kirjallisuuspalkinto.
Haimansiirto

Haimansiirto on elinsiirto, jossa yleensä siirretään tyypin 1 diabeetikolle insuliinia tuottava haima. Haimansiirto tehdään lähinnä munuaisten vajaatoiminnasta kärsiville diabeetikoille samalla, kun heille suoritetaan munuaisensiirto, tai sen jälkeen. Siirron saaneen tulee käyttää loppuelämänsä ajan hyljinnänestolääkkeitä. 
Ensimmäinen haimansiirto tehtiin vuonna 1966 Yhdysvalloissa.
Suomessa ensimmäinen haimansiirto tehtiin HYKSissä keväällä 2010. Siirto tehtiin tyypin 1 diabetespotilaalle yhdistettynä munuaissiirtoon. Siirron tekivät erikoislääkärit Arno Nordin ja Marko Lempinen, osastonylilääkäri Agneta Ekstrand ja professori emeritus Krister Höckerstedt.
Yleensä turvallisempaa on diabeteksen tavanomainen hoito kuin haimansiirron jälkeinen immunosuppressiivinen hoito. Immunosuppressiivinen hoito paitsi estää hyljintää, myös lisää infektio- ja syöpäriskejä. 
Haimasyövän hoidossa elinsiirtoa ei käytetä, koska on hyvin todennäköistä, että pahanlaatuiset solut ovat levinneet. Immunosuppressioon ryhtyminen syöpäpotilaan kohdalla ei myöskään ole järkevää.
Cécile de France

Cécile de France (s. 17. heinäkuuta 1975 Namur, Belgia) on belgialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan elokuvista "Espanjalainen kimppakämppä" (2002), "Haute tension – Switchblade Romance" (2003), "Sinkkuuden huuma" (2005), "The Singer" (2006), "Orchestera Seats" (2006), "Bad Faith" (2006) ja "A Secret" (2007). Hän näyttelee myös vuonna 2010 valmistuneessa elokuvassa "Hereafter", jonka ohjasi Clint Eastwood.
Yksityiselämä.
De France elää avoliitossa Guillaume Sironin kanssa. Heillä on kaksi lasta, nimeltään Lino (s. 24. heinäkuuta 2007) ja Joy. De France muutti Ranskaan opiskellakseen näyttelemistä Jean-Paul Denzionin johdolla.
Töllevinjärvi

Töllevinjärvi (myös Valasjärvi, , ) on suvantojärvi Paatsjoen alajuoksulla Norjan ja Venäjän rajalla. Venäjän puoleinen osa kuuluu Petsamon piirin Nikelin kuntaan ja Norjan puoleinen osa Finnmarkin läänin Etelä-Varangin kuntaan. Venäjälle kuuluva itäosa oli osa Suomelle kuulunutta Petsamon kuntaa vuosina 1920–1944.
Paatsjoki virtaa Kontiojärvestä Töllevinjärven eteläpäähän ja jatkaa matkaansa järven pohjoispäästä. Töllevinjärven pinta on 17 metriä merenpinnan yläpuolella. Töllevinjärveen laskee idästä Ryssäjärvestä tuleva Ryssäjoki.
Salmijärveltä Kolttakönkäälle johtava tie kulkee järven itäpuolitse. Järven Norjan puoleisella rannikolla sijaitsevat Holmvikin ja Bekkevolin kylät. Järven itärannalla sijaitsi Suomen aikana Valasjärven kylä (kutsuttiin myös Tölleviksi), mutta se on nykyisin autio.
Pithiviers

Pithiviers on Ranskan kunta ja kaupunki Centre-Val de Loiren alueella Loiret’n departementissa. Sen pinta-ala on 6,94 neliökilometriä ja siellä on arviolta 9 027 asukasta (vuonna 2016).
Kaupunki sijaitsee 48 kilometriä Orléansista pohjoiseen ja 90 kilometriä Pariisista etelään, Beaucen ja Gâtinais’n välissä, Essonnejoen laaksossa.
Kolme vahvaa naista

Kolme vahvaa naista ("Trois Femmes puissantes") on Marie NDiayen kirjoittama romaani, joka ilmestyi 20. elokuuta Gallimardin kustantamana. Se on saanut vuoden 2009 Goncourt-palkinnon.
Marie NDiaye on omistanut kirjansa kolmelle lapselleen Laurènelle, Silvèrelle ja Romaricille. Teokselle myönnettiin 2. marraskuuta 2009 Goncourt-palkinto. Muina ehdokkaina olivat Jean-Philippe Toussaintin teos "La Vérité sur Marie" ja Delphine de Viganin teos "Les Heures souterraines" . Kirja oli voittajasuosikki jo varsin varhaisessa vaiheessa ja kriitikoiden yksimielinen suosikki. 
Romaanissa on kolme kertomusta, jotka kertovat kolmen naisen, Norah'n, Fantan ja Khadyn, tarinat. He torjuvat nöyryytyksen ja tarttuvat elämään. Ensimmäinen tarina pohjautuu kirjailijan omaan elämään. Ensimmäinen ja kolmas tarina tapahtuvat Dakarissa, toinen Girondessa, jossa Marie Ndiayella ja hänen perheellään on talo.
Parikkalan vaakuna

Parikkalan vaakuna on Parikkalan kunnan tunnus, joka suunniteltiin Parikkalan, Saaren ja Uukuniemen kuntaliitoksessa syntyneelle kunnalle vuonna 2005. Vaakunan hopea-puna-musta väritys on perinteinen Karjalan alueen vaakunoille, ja sen pykäläristit viittaavat yhdistyneisiin kuntiin. Ristien voidaan ajatella myös liittyvän rajoihin, jotka lukuisissa rauhansopimuksissa ovat pilkkoneet kunnan aluetta. Vaakunan vallikoroinen pieli viittaa samaan asiaan kuvaten kuntaa rajaseutuna kolmen valtakunnan – Suomen, Ruotsin ja Venäjän – välillä.
Vaakunan selitys on ”hopeisella kilvellä musta linnakekoroinen vastapieli ja kolme punaista pykäläristiä paaluttain”. Vaakunan on suunnitellut Seppo Siitonen, ja Parikkalan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 21. kesäkuuta 2005 tekemällään päätöksellä.
Alkuperäinen Parikkalan kunnanvaltuuston 3. syyskuuta hyväksymä ja sisäasiainministeriön 14. marraskuuta 1956 vahvistama vaakuna oli Aarno Karimon ja Ahti Hammarin suunnittelema. Sen vaakunaselitys oli ”mustassa kentässä uiva punavaruksinen hopeasiika, saatteena kolme hopeista pykäläristiä, kaksi siian ylä- ja yksi alapuolella”. Siinä kolme pykäläristiä viittasivat kolmeen pitäjään (Parikkala, Saari ja Simpele), jotka on muodostettu Parikkalan emäpitäjästä. Siika symboloi puolestaan alueen kalavesiä.
Ulvilan vaakuna

Ulvilan vaakuna on Ulvilan kaupungin tunnus, joka on saanut aiheensa kaupungin nimikosta. Pyhä Olavi oli myös Ulvilan keskiaikaisen kivikirkon suojeluspyhimys.
Vaakunan selitys kuuluu ”vihreässä kentässä kultainen Pyhän Olavin kuva, käsissään sotakirves ja valtakunnanomena, istumassa hopeisella valtaistuimella”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Ulvilan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 30. kesäkuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 29. lokakuuta samana vuonna.
Ulvilan keskiaikainen vaakuna.
Keskijalla Ulvilan kaupungin sinetissä esiintyi W-kirjain lyhenteenä kaupungin ruotsinkielisestä nimestä Wlpsby (Ulfsby). Sinetti on säilynyt vuodelta 1419.
Pyhän juopon legenda

Pyhän juopon legenda eli Juopon legenda () on vuonna 1988 valmistunut Ermanno Olmin ohjaama italiankielinen elokuva. Miespääosassa näyttelee Rutger Hauer. Muiden esittäjien joukossa ovat Anthony Quayle ja Dominique Pinon. Elokuva sai Venetsian elokuvajuhlilla vuoden 1988 Kultaisen leijonan.
Elokuvan ovat Joseph Rothin romaanin "Pyhän juomarin legenda" ("Die Legende vom heiligen Trinker") pohjalta käsikirjoittaneet Ermanno Olmi ja Tullio Kezich.
Mäntsälän vaakuna

Mäntsälän vaakuna on Mäntsälän kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa seudun perinteisistä elinkeinoista. Hirven pää viittaa seudun jahtimaihin, ja apilat symboloivat maataloutta.
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä kultainen, edestäpäinen hirvenpää, jonka varuksetkin kultaa; saatteena kolme hopea-apilaa asetettuina 1+2”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Mäntsälän kunnanvaltuusto hyväksyi sen 16. joulukuuta 1950. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 20. helmikuuta 1951.
Sinfonia nro 9 (Bruckner)

Sinfonia nro 9 d-molli on Anton Brucknerin viimeinen sinfonia. Teos on sävelletty vuosina 1887–1896. Kantaesitys oli vuonna 1903. Bruckner omisti sinfonian "rakkaalle Jumalalle" ("den lieben Gott"). Sinfonian finaali jäi keskeneräiseksi. 
Sinfoniassa on scherzo toisena osana ennen adagiota. Teoksessa on rohkeaa muunnesointujen käyttöä, esimerkiksi scherzon ja adagion alussa. Laajassa, syvämietteisessä adagiossa on muistumia aikaisemmista sinfonioista. Säveltäjä on kuvaillut osaa "jäähyväisiksi elämälle". Sinfoniaa esitetään yleensä kolmiosaisena. 
Sinfonian finaalina on esitetty täydennettyjä versioita, jotka perustuvat Brucknerin säilyneisiin käsikirjoituksiin. Brucknerin teosta "Te Deum" on myös esitetty sinfonian finaalina Brucknerin oman ehdotuksen perusteella.
Joseph Roth

Moses Joseph Roth (2. syyskuuta 1894 Brody, Galitsia, Itävalta-Unkari – 27. toukokuuta 1939 Pariisi, Ranska) oli itävaltalainen kirjailija.
Rothin kotikaupunki, Lvivin lähellä sijaitseva Brody, oli tyypillinen galitsialainen pikkukaupunki, jolle antoivat leimansa sekä puolalainen, juutalainen että ukrainalainen kulttuuri. Roth aloitti opinnot ensin Lvivissä, sitten Wienissä, mutta ensimmäinen maailmansota keskeytti opinnot ja hän liittyi Itävallan armeijaan. Sotakokemus vaikutti hyvin pitkään hänen elämäänsä, ja Habsburgien vallan romahtaminen aiheutti hänelle kodittomuuden tunteen, joka leimasi hänen tuotantoaan.
Roth työskenteli lehtimiehenä aluksi Wienissä ja vuodesta 1922 Pariisissa.
Muutamien romaanien jälkeen syntyivät "Job" ja "Radetzky-marssi", joihin hänen maineensa lähinnä pohjautuu. Hän muutti Hitlerin valtaannousua edeltävänä päivänä 30. tammikuuta 1933 maanpakoon Pariisiin, ja jo helmikuussa hän kirjoitti enteellisesti ystävälleen Stefan Zweigille:
”Olet jo varmasti ymmärtänyt, että olemme menossa kohti katastrofia. Yksityisen katastrofin lisäksi – kirjallinen ja taloudellinen puoli elämästämme on tuhoutunut – edessä on uusi sota. Enpä panisi penniäkään likoon henkemme puolesta. Heidän on onnistunut luoda barbaarihallinto. Älä huijaa itseäsi, helvetti on valloillaan.”
Alkoholiongelmastaan huolimatta Roth oli hyvin tuottelias ennenaikaiseen kuolemaansa saakka. Hänen viimeinen teoksensa, pienoisromaani "Pyhän juomarin legenda", on hänen hienoimpia teoksiaan. Siinä hän kuvaa vanhan juoppolallin yrityksiä palauttaa arvokkuutensa ja maksaa velkansa. Hänen teoksissaan voidaan erottaa juutalaista ja katolista sävyä.
Roth on haudattu Pariisiin Thiais’n hautausmaalle.
Honda ZB50

Honda ZB50 on pieni Hondan valmistama 49 cc mopo. ZB50 on hyvin samankaltainen kuin Monkey-R jota markkinoitiin Euroopassa ja Japanissa vuonna 1987–-1988.
ZB50 oli saatavilla vain vuonna 1988 Yhdysvalloissa. Vain 3058 kappaletta oli valmistettu Yhdysvaltojen markkinoille ja mopo osoittautui liian kalliiksi massatuotantoon. ZB50 on 50-State Street oikeudellinen mopo. Siinä on nelitahtinen 49 cc:n moottori yläpuolisella nokka-akselilla ja kolmivaihteinen puoliautomaattinen vaihteisto. Moottori on hyvin samankaltainen kuin Z50:n moottori, mutta siinä on rullalaakeroitu nokka-akseli. Sähköjärjestelmä on 12-volttinen ja sytytysjärjestelmä kärjetöntä kapasitiivista tyyppiä(CDI). ZB50:n huippunopeus on noin 55 km/h. Mopedissa on edessä ja takana rumpujarrut.
Salmijärvi (Paatsjoki)

Salmijärvi (, ) on suvantojärvi Paatsjoen keskijuoksulla Venäjän ja Norjan rajalla. Venäjän puoleinen osa kuuluu Petsamon piirin Nikelin kuntaan ja Norjan puoleinen osa Finnmarkin läänin Etelä-Varangin kuntaan. Venäjälle kuuluva itäosa oli osa Suomelle kuulunutta Petsamon kuntaa vuosina 1920–1944.
Salmijärvi on salmiyhteydessä itäpuolella olevaan Kuotsjärveen. Salmijärven pinta on 21 metriä merenpinnan yläpuolella. Entinen Jäämerentie kulkee Salmijärven itäpuolitse. Järven Venäjän puoleisella rannikolla sijaitsee Salmijärven kylä ja Norjan puoleisella rannikolla Skröytnesin ja Svanvikin kylät.
Bernin sopimus (Euroopan luonnonsuojelusopimus)

Bernin sopimus eli Euroopan luonnonsuojelusopimus, virallisesti Yleissopimus Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelusta (eng. "Berne Convention on the Conservation of European Wildlife and Natural Habitats") on luonnonsuojelusopimus, joka allekirjoitettiin Bernissä 19. syyskuuta 1979. 
Bernin yleissopimus oli ensimmäinen kansainvälinen sopimus, jolla suojeltiin sekä lajeja että luontotyyppejä ja saatettiin valtioita yhteen päättämään luonnonsuojelutoimista. Sopimuksessa mainitut kolme päätavoitetta ovat: 
Euroopan lisäksi sopimus kattaa muutamia Afrikan maita. Sopimus tuli Suomessa voimaan 1. huhtikuuta 1986.
Bernin sopimus on johtanut muun muassa Euroopan unionin luonto- ja lintudirektiivien laadintaan sekä Natura 2000 -verkostoon.
Muunnesointu

Muunnesointu on tonaalisen musiikin teoriassa sointu, joka sisältää ainakin yhden sävellajiin kuulumattoman sävelen. Muunnesoinnut voidaan jakaa modaalisiin muunnesointuihin ja lainamuunnesointuihin.
Modaaliset muunnesoinnut.
Modaalisessa muunnesoinnussa jokin soinnun sävel on korvattu samalta toonikalta alkavan duuri-, molli- tai modaalisen asteikon sävelellä. Tästä esimerkkinä on mollisävellyksen lopettaminen duurisointuun eli niin sanottu "Picardin terssi", esimerkiksi C-duurisointu c-mollissa kulkevan kappaleen loppusointuna. Picardin terssiä käytettiin usein 1700-luvulle saakka, koska duurisointu koettiin mollisointua konsonoivampana.
Toinen tavallinen modaalinen muunnesointu on "napolilainen sekstisointu", jossa esiintyy fryygisestä moodista lainattu, alennettu moodin toinen sävel. Napolilainen sekstisointu (merkitään N6) on alennetun II asteen terssikäännös, joka esiintyy tavallisemmin mollissa, joskus myös duurissa. Esimerkiksi c-mollissa siihen kuuluvat alhaalta lukien sävelet f, as ja des.
Lainamuunnesoinnut.
Tavallisimpia lainamuunnesointuja ovat "välidominantit". Melkein mikä hyvänsä sävellajin sävel voidaan tulkita uudeksi toonikaksi, jonka sävellajista lainataan useimmiten V, joskus myös VII asteen sointu. Esimerkiksi C-duurissa D-duurisointu (sävelet d, fis, a) on dominantti G:lle, C-duurin V asteelle, joten se on välidominantti, joka merkitään lyhenteellä V/V. Vastaavasti C-duurissa vähennetty septimisointu fis-a-c-es on lainattu g-mollista ja merkitään VII7/V.
Ylinousevat sekstisoinnut.
"Ylinousevat sekstisoinnut" eli niin sanotut maantieteelliset soinnut ovat modaalisesti muunnettuja välidominanttisointuja. Ne purkautuvat yleensä V asteen sointuun tai I asteen kvarttisekstisointuun. C-duurissa "Italialaisessa" soinnussa on sävelet as-c-fis, "ranskalaisessa" as-c-d-fis, "saksalaisessa" as-c-es-fis ja "englantilaisessa" as-c-dis-fis. Kaksi viimeksi mainittua ovat enharmonisesti samanlaisia, mutta englantilainen esiintyy vain duurissa ja purkautuu I asteen kvarttisekstisointuun.
Cantorin lause

Cantorin lause on joukko-opin lause, joka sanoo että joukon mahtavuus ei ole sama kuin potenssijoukkonsa. Tällä tiedolla voidaan helposti osoittaa lisätulos, jonka mukaan potenssijoukko on aina alkuperäistä joukkoa mahtavampi. On nopeasti havaittavissa, että lause pätee äärellisille joukoille, mutta lause on todistettu oikeaksi myös äärettömien joukkojen kohdalla.
Todistus.
Kaksi joukkoa ovat yhtä mahtavat jos ja vain jos niiden välille voidaan muodostaa bijektio, ts mikäli näiden kahden eri joukon alkiot saadaan jollakin tavalla järjestettyä pareiksi kattaen molemmista joukoista kaikki alkiot. Cantorin lauseen todistamiseksi riittää siis osoittaa, että millekään joukolle "A" ei ole olemassa surjektiivista funktiota "A":sta sen potenssijoukkoon, eli täytyy löytää ainakin yksi "A":n osajoukko "B", jolla ei ole alkukuvaa "A":ssa. Se löytyy seuraavasti:
formula_1
Tämähän tarkoittaa määritelmänsä nojalla, että jokaiselle formula_2:n alkiolle formula_3 pätee formula_4 jos ja vain jos formula_5. Millekään formula_3:lle ei päde formula_7, eli toisin sanoen formula_8 ei kuulu formula_9:n arvojoukkoon. Näin ollen potenssijoukon mahtavuus on suurempi.
Tulos voidaan tarkastaa vastaoletuksella: formula_10 on bijektio, joten se on surjektio. Tällöin on olemassa formula_11 siten, että formula_12. Nyt formula_13, missä ensimmäinen ekvivalenssi saadaan formula_8:n määritelmästä ja toinen ekvivalenssi oletuksesta formula_12. Ollaan päädytty ristiriitaan, joten ei ole olemassa formula_11 siten, että formula_12. Näin ollen ei ole olemassa surjektiota formula_10, joten joukot formula_2 ja formula_20 eivät ole yhtä mahtavia.
Historiaa.
Georg Cantor todisti lauseen vuonna 1891 julkaisussa "Über eine elementare Frage der Mannigfaltigkeitslehre". Samassa julkaisussa hän todisti reaalilukujen numeroitumattomuuden.
Mikko Outinen

Mikko Outinen (s. ) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi KooKoossa vuosina 1989–1994, 1995–1996 ja 1998–2003. Outinen pelasi urallaan KooKoon lisäksi myös AaKoossa, Ketterässä, Junkkareissa,Ahmoissa, Västervik IKssa ja Waco Wizardsissa
KooKoo on jäädyttänyt Outisen pelinumeron 36.
Nikolai Guljajev

Nikolai Aleksejevitš Guljajev (s. 1. tammikuuta 1966 Vologda) on venäläinen, Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelija. Hänen uransa menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1980-luvun loppupuolelle, jolloin hän lukeutui maailman parhaimpiin yleisluistelijoihin ja saavutti sekä MM-, EM-, että olympiakultaa.
Ura.
Nikolai Guljajev, jonka isä Aleksei oli niin ikään menestynyt pikaluistelija, aloitti pikaluistelun vuonna 1976. Hänen valmentajanaan toimi Juri Osadkin. Vuonna 1983 hän muutti Vologdasta Moskovan yliopistoon opiskelemaan liikuntatieteitä ja sai kutsun maajoukkueeseen. Ensimmäisissä kansainvälisissä arvokisoissaan 1986 EM-kisoissa hän sijoittui viidenneksi.
Vuonna 1987 Guljajev voitti sekä yleisluistelijoiden maailmanmestaruuden Heerenveenissä, missä hän luisteli uudet ME-ajat sekä 1 500 metrillä että kokonaiskilpailussa, että Euroopan-mestaruuden Trondheimissa. Seuraavana vuonna Calgaryn olympialaisissa hän voitti kultamitalin 1 000 metrin matkalla ajalla 1.13,03. Kaksi kuukautta ennen olympialaisia hän jäi kiinni anabolisia steroideja sisältävän paketin toimittamisesta norjalaiselle luistelijalle. Guljajev väitti saaneensa paketin neuvostoliittolaiselta valmentajalta ja olevansa tietämätön paketin sisällöstä. Varmojen todisteiden puuttuessa Guljajev vapautettiin syytöksistä kaksi päivää ennen olympialaisten avajaisia.
Guljajev piti aikavälillä 15. helmikuuta 1987 – 13. helmikuuta 1988 pikaluistelun aateliskalenterin ykkössijaa ja hänet palkittiin vuonna 1988 Oscar Mathisen -palkinnolla.
Guljajev joutui lopettamaan uransa selkävaivoihin. Hän luisteli vielä vuonna 1992 Albertvillen olympialaisissa 1 000 metrillä kahdeksanneksi ajalla 1.15,46 ja Oslossa sprintterien MM-kilpailuissa seitsemänneksi.
Sittemmin Guljajev on toiminut Venäjän maajoukkueessa valmennustehtävissä.
Juri Krylov

Juri Nikolajevitš Krylov (; 1930–1975) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. 
Hän pelasi Moskovan Dynamossa vuosina 1951–1965 sekä hyökkääjän että puolustajan pelipaikalla. Hän pelasi Neuvostoliiton liigassa kaikkiaan 352 ottelua ja teki 144 maalia. Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa hän pelasi vuosina 1954–1959 olympialaisissa ja MM-kisoissa yhteensä 37 ottelua ja teki 15 maalia.
Peliuransa jälkeen Krylov toimi Moskovan Dynamon juniorien valmentajana vuosina 1966–1975.
HMS Brazen (H80)

HMS Brazen (viirinumero H80) oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 22. maaliskuuta 1929 vuoden 1928 laivasto-ohjelmassa Palmersin Newcastlen telakalta, missä köli laskettiin 22. heinäkuuta 1929. Alus laskettiin vesille 25. heinäkuuta 1930 ja valmistui 8. huhtikuuta 1931, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 221 156 puntaa ilman amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivaston 4. hävittäjälaivueeseen, mistä se siirrettiin 1935 Kotilaivastoon. Alus osallistui kesäkuussa 1939 Liverpoolin edustalla koeajossa uponneen sukellusveneen "HMS Thetiksen" pelastustoimiin.
Toisen maailmansodan alkaessa alus liitettiin Doveriin sijoitettuun 19. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se suojasi Kanaalin saattueita. Alus pelasti 13. syyskuuta yhdessä "HMS Boreasin" kanssa kolme Saksan laivaston miinaan ajaneen sukellusvene "U-40":n miehistönjäsentä merestä.
Alus suojasi 22. marraskuuta "HMS Eskin", "HMS Expressin" ja "HMS Codringtonin" kanssa miinoitusmatkalla apumiinalaiva "HMS Princess Victoriaa", joka laski miinoitteen Doverin kapeikkoon operaatiossa GF. Alus suojasi Norjaan meneviä joukkojenkuljetussaattueita.
"Brazen" upotti 15. huhtikuuta 1940 "HMS Fearlessin" kanssa syvyyspommein Saksan laivaston sukellusvene "U-49":n lähellä Narvikia ().
Alus ajoi karille 30. toukokuuta 1940 Washin edustalla, mistä saadut vauriot korjattiin pikaisesti. Palvelukseen palattaessa alus määrättiin 1. hävittäjälaivueeseen Portsmouthiin, jonne se lähti heinäkuun alussa saattueen mukana. Alus joutui 20. heinäkuuta Doverin edustalla Saksan ilmavoimien hyökkäykseen suojatessaan saattuetta CW7. Alukseen ei osunut, mutta useat lähelle osuneet pommit aiheuttivat pahoja rakenteellisia vaurioita. Alus otettiin hinaukseen, mutta se upposi paluumatkalla Doveriin. Tapahtumassa sai yksi miehistönjäsen surmansa.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
La Roux

La Roux on englantilainen synthpop-yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2006 Brixtonissa, Englannissa. Sen ainoa nykyinen jäsen on laulaja Eleanor ”Elly” Jackson. Entinen jäsen on Ben Langmaid (kitara). Kiertuejäsenet ovat Michael Norris (levysoittimet), William Bowerman (rummut) ja Mickey O’Brien (taustalaulu).
La Roux’n ensimmäinen single, ”Quicksand”, julkaistiin joulukuussa 2008. Yhtyeen toinen single "In for the Kill" julkaistiin 16. maaliskuuta 2009. ”Bulletproof”-menestyssingle julkaistiin 22. kesäkuuta 2009 ja se debytoi sijalla 1 Britannian singlelistalla . Tämän jälkeen albumilta on ilmestynyt vielä kaksi singleä.
Yhtyeen ensimmäinen albumi "La Roux" ilmestyi 29. kesäkuuta 2009.
Katajiston kartano

Katajiston kartano (myös Kataisto, ) on Aulangolla nykyisessä Hämeenlinnassa, aiemmassa Luhtialan kylässä Vanajassa sijaitseva entinen kartano, joka nykyään toimii tapahtumatilana. Tilan nykyinen päärakennus rakennettiin 1800-luvun alussa ratsutilan päärakennukseksi. Rakennuksen toinen kerros tuhoutui tulipalossa 1950-luvulla. Talo rakennettiin sen jälkeen uudelleen, ja sen nykyinen ulkoasu on peräisin siltä ajalta.
Päärakennus ympäristöineen on vuodesta 2017 alkaen toiminut tapahtuma -, juhla- ja kokouskäytössä. Toimintansa lopettanut Aulangon kesäteatteri esiintyi vuosina 2006–2007 Katajiston kartanon alueelle rakennetussa ulkoilmateatterissa. Kartanon puistossa kasvanut pihlaja tunnettiin Suomen suurimpana pihlajana. Puistossa on sijainnut myös Aulangon leirintäalue. 
Historia.
Katajiston tilan omistajat tunnetaan vuodesta 1539 alkaen. Kartano on ollut muun muassa Sallmén- ja Klingstedt-sukujen hallussa. Kartanon omisti 1800-luvun alussa everstiluutnantti J. H. af Enehjelm. Hänen poikansa, Anders Otto af Enehjelm oli yksi Hämeenlinnan lukuseuran perustajista. Kartanon viimeinen tilalla asuva omistaja oli eversti Fredrik Jonas Klingstedt, joka kuoli kartanossa 76-vuotiaana syksyllä 1883. Klingstedtin lesken Natalian (o.s. Toropoff) kuoltua kesällä 1884, myi perikunta kaksi vuotta myöhemmin kartanon Hugo Standertskjöldille 80 000 markan hintaan. Standertskjöld yhdisti Katajiston viereiseen Karlbergin kartanoon, kutsuen kokonaisuutta nimellä Aulanko. Standertskjöld käynnisti alueella suurisuuntaiset rakennus- ja maanmuokkaustyöt ja rakensi alueelle mahtailevia kivilinnoja. Töiden yhteydessä sattui tilalla vuonna 1896 räjähdysonnettomuus, kun 2 kiloa kivien halkaisuun käytettyä dynamiittia räjähti, ja tuhosi sepän pajan.
Standertskjöldin aikana kartano autioitui ja päärakennus lähes tuhoutui tulipalossa vuonna 1950.
Lintula (Valkeakoski)

Lintula on vuonna 2009 valmistunut kaupunginosa Valkeakosken kaupungissa ja Valkeakosken 8. kaupunginosa. Lintulassa järjestettiin tuolloin asuntomessut.
Idea.
Lintulan poikki kulkee sen pääkatu, nimeltään "Linnunrata". Asuintalot on sijoitettu pääkadun tai sen sivukujien kuten "Kuikankaaren" ja "Kaakkurinkaaren" varrelle. Lintula sijaitsee taajama-alueen takana "piilossa". Palvelut ja koulut ovat kuitenkin lähellä. Lintula on rakennettu mäntykankaalle, pellon viereen.
Akkajoki (Tuulomajoki)

Akkajoki (, ) on Tuulomajoen vesistöön kuuluva joki Petsamon ja Kuolan piirien alueilla Murmanskin alueen länsiosassa Venäjällä. Akkajoki saa alkunsa Ala-Akkajärvestä, josta se virtaa etelään Rosh-, Patsa-, Neäskim- ja Akmanjärvien läpi ja laskee Luttojokeen Suomen ja Neuvostoliiton entisen rajan tuntumassa. Akkajokeen laskee idästä Huutojärvi ja lännestä Kukkesjärvi.
Akkajoki sijaitsee Suomeen vuosina 1920-1944 kuuluneen entisen Petsamon kunnan eteläosassa. Tuolloinkin Neäskimjärven ja Akmanjärvien välinen osuus sijaitsi Neuvostoliiton puolella. Akkajoen valuma-alue kuului Suonikylän kolttasaamelaisten asuin- ja nautintoalueisiin. Suonikylän vanha talvikylä sijaitsi Akkajoen itäpuolella, mutta jäi vuoden 1920 Tarton rauhassa Neuvostoliiton puolelle.
Olavi Järvelä

Kaarlo Olavi Järvelä (21. marraskuuta 1915 Suomusjärvi – 21. lokakuuta 1976 Sysmä) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja. 
Järvelä toimi Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton SAK:n järjestösihteerinä 1950-luvulla. Vuonna 1959 hän yhdessä SAK:n sihteerinä toimineen Jaakko Rantasen kanssa siirtyi leskisläisten leiriin. Samoihin aikoihin skogilaiset saivat SAK:n hallintaansa kommunistien avulla ja uusi SAK:n puheenjohtaja Vihtori Rantanen (ei sukua Jaakko Rantaselle) erotti kesällä 1960 Jaakko Rantasen, Järvelän ja muut niin sanotun "sihteerijuntan" jäsenet SAK:sta. 
Sihteerijuntta oli saanut ennen potkuja hallintaansa merkittävän osan SAK:n omaisuudesta ja alkoi lisäksi kerätä taloudellista tukea sekä kotimaan työnantajilta että myös ulkomailta eri tahoilta muun muassa Ruotsin ammattiliittojen keskusjärjestöltä LO:lta ja joidenkin maiden tiedustelupalveluilta. Rahat kulkivat "Järjestötuki" ja "Järjestöhuolto" -nimisten yhdistysten kautta, joita Rantanen ja Järvelä valvoivat. Tarvittaessa Rantanen kävi myös rahanhakumatkoilla Ruotsissa ja Sveitsissä.
Uusi SAK:n kanssa kilpaileva keskusjärjestö SAJ perustettiin marraskuussa 1960, ja Rantasesta tuli sen pääsihteeri ja Järvelästä järjestösihteeri ja taloudenhoitaja. SAJ:n puheenjohtajana toimi Kutoma- ja neuletyöväen liiton puheenjohtaja Veikko Oksanen oman toimensa ohella. Käytännössä kuitenkin Rantanen ja Järvelä johtivat SAJ:ta alusta lähtien.
Rantanen ja Järvelä pysyivät vuonna 1969 tapahtuneen ammattiyhdistysliikkeen eheytymisen jälkeenkin SAJ:n rahoituksesta vastanneiden "Järjestötuen" ja "Järjestöhuollon" johdossa. SAJ:n varat siirrettiin ennen järjestön lopettamista eri säätiöille, joita Rantanen ja Järvelä myös hallitsivat. Jaakko Rantanen siirtyi SAJ:n toiminnan loputtua Enso-Gutzeit Oy:n palvelukseen ja Olavi Järvelä jäi eläkkeelle. Lokakuussa 1976 Rantanen ja Järvelä saivat molemmat surmansa Sysmässä, kun heidän autonsa törmäsi kallioleikkaukseen.
Huutojärvi

Huutojärvi (myös Iso Huutojärvi, ) on Tuulomajoen vesistöön kuuluva järvi Petsamon piirin Nikelin kunnan kaakkoisosassa Murmanskin alueella Venäjällä. Järven pinta on 153 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven itäpäähän laskee Uallash-niminen joki. Huutojärven länsipäästä laskee lyhyt laskujoki Akkajokeen. 
Huutojärvi sijaitsee Suomeen vuosina 1920–1944 kuuluneen entisen Petsamon kunnan itäosassa silloisen valtakunnan rajan läheisyydessä.
Sébastien Léger

Sébastien Léger (s. 3. helmikuuta 1979 Breda, Alankomaat) on ranskalainen hollantilaissyntyinen house/tekno DJ ja musiikkituottaja.
Légerin hittikappaleita ovat "Hit Girl", "Hypnotized" ja "Aqualight". Ne ovat soineet eri klubeilla ympäri Eurooppaa. Léger pääsi myös "DJ Listalla" sijalle 204.
Marraskuussa 2020 hän esiintyi Gizan pyramideilla
Miss Kittin

Miss Kittin (oikealta nimeltään Caroline Hervé, s. 1973 Grenoble) on ranskalainen elektronisen musiikin artisti, DJ ja laulaja.
Ura.
22-vuotiaana Caroline alkoi harjoittaa DJ-uraansa Ranskan lisäksi Moskovassa ja Chicagossa Mike Dearbornin kanssa. Tavattuaan saksalaisen DJ Hellin Marseillessa Caroline teki levytyssopimuksen tämän International DeeJay Gigolo Records -nimisen levy-yhtiön kanssa.
Miss Kittin julkaisi "First Album" -esikoisalbuminsa ranskalaisen musiikkituottaja The Hackerin kanssa vuonna 2001. Miss Kittin on myös electroclash-nimisen konemusiikin haaran uranuurtajia. Tunnettuja Miss Kittinin electroclash-tyylisiä kappaleita ovat muun muassa ”1982” ja ”Frank Sinatra”.
Mahtisanat

Mahtisanat on suomalaisen Kotiteollisuuden single, joka edelsi "Ukonhauta"-albumia. "Mahtisanat" sisältää kaksi raitaa, "Mahtisanat" ja "Pää kylmänä". "Mahtisanat" julkaistiin kevät-talvella 2009 ja "Ukonhauta" saman vuoden keväällä. 
Kappaleet.
Sanoitukset.
Kappaleen "Pää Kylmänä" sanoitukset ovat hieman kristinuskonvastaiset ja synkät. Kappaleen "Mahtisanat" sanoitukset ovat nekin surulliset tai epätoivoiset. Kappaleen sanoituksissa kerrotaan katkerasta ihmisestä, joka ei saa elämältään mitään.
Kauniaisten lukio

Kauniaisten lukio ("Granin lukio") on Kauniaisten Kasavuoressa sijaitseva lukio. Se perustettiin vuonna 1964 Kauniaisten suomalaisena yhteiskouluna, joka jakautui vuonna 1977 koulu-uudistuksessa Kasavuoren yläkouluksi ja Kauniaisten lukioksi. Ne toimivat samoissa tiloissa.
Lukion abiturienttiluokka oli helmikuussa 1984 huvimatkalla Leningradissa Neuvostoliitossa. Kaksi oppilasta tuomittiin törkeästä huliganismista vuoden työleirirangaistukseen heidän uituaan alasti Pribaltijskaja-hotellin suihkulähteessä. 
Lukio sijoittui STT:n lukiovertailussa keväällä 2013 sijalle 287 ja keväällä 2014 sijalle 230..
Pikkulavantauti

Pikkulavantauti eli febris paratyphoides on "Salmonella" "paratyphi" -bakteerin aiheuttama tartuntatauti. Se muistuttaa oireiltaan "Salmonella typhi"n aiheuttamaa lavantautia, mutta on oirekuvaltaan yleensä lievempi. Pelkän kliinisen kuvan perusteella ei voi luotettavasti erottaa onko potilaalla lavantauti vai pikkulavantauti.
Pikkulavantauti kuuluu tartuntatautilaissa mainittuihin yleisvaarallisiin tartuntatauteihin. Kaikki hoidosta ja eristämisestä koituvat kustannukset kuuluvat potilaan kotikunnan maksettaviksi.
Pikkulavantauti aiheutti Suomessa epidemioita vielä 1950-luvulla. Nykyisin tautia tavataan vain matkailijoilta. Maailmassa arvellaan ilmenevän vuosittain noin kuusi miljoonaa pikkulavantautitapausta.
Taudin aiheuttavaa bakteeria on kolmea tyyppiä: "Salmonella" Paratyphi A, "S." Paratyphi B (eli "S. schottmuelleri") ja "S." Paratyphi C (eli "S. hirschfeldii"). Viimeksi mainittu aiheuttaa sairauden harvoin. Diagnoosiin vaaditaan bakteerin viljely verestä sekä ulostenäytteestä tehtävä PCR-tyypitys. Suomessa kaikki analyysit tehdään keskitetysti Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen laboratoriossa.
Taudin aiheuttajaksi riittää hyvin pieni määrä bakteereja. Infektoiva annos on arviolta vain noin tuhat bakteeria. Taudin itämisaika on 2–5 vuorokautta. Jos infektio rajoittuu suolen limakalvolle, taudinkuva muistuttaa tavallista salmonelloosia. Tartunta voi kuitenkin johtaa myös yleisinfektioon, josta voi aiheutua osteiitti, artriitti tai pyelonefriitti.
Pikkulavantauti hoidetaan antibiooteilla.
Audio Pro

Audio Pro on ruotsalainen kaiutinmerkki, joka on alansa markkinajohtaja Pohjoismaissa ja joita valmistaa Audio Pro AB Sweden. 
Audio Pro kaiuttimia on valmistettu vuodesta 1978. Kaiuttimia valmistetaan lähinnä kotikäyttöön. 
Subwoofereissa Audio Pro käyttää patentoimaansa ace-bass® (Amplifier Controlled Euphonic Bass) tekniikkaa, jonka avulla valmistetaan pieniä subwoofereita pienillä elementeillä ilman että bassosta menetetään suorituskyky ja voima.
Pesäpalloilun yhteistoimintavaliokunta

Pesäpalloilun yhteistoimintavaliokunta (lyh. PEVA) perustettiin 1940-luvulla edistämään Pesäpalloliiton ja TUL:n pesäpalloseurojen välistä yhteistoimintaa. Jo sotavuosina oli askeleita siihen suuntaan otettu: Miehet pelasivat ensimmäisen ns. Liitto-ottelunsa vuonna 1940 ja Työväen Mailapojat osallistui 1943 pesäpallon SM-sarjaan ensimmäisenä TUL:n seurana. Vastaavaa yhteistoimintaa harrastettiin myös muissa joukkuelajeissa.
Miesten mestaruussarjatoiminta järjestettiin siten, että PPL ja TUL tahoillaan karsivat joukkueita yhteiseen SM-sarjaan, jossa Suomen mestaruus ratkaistiin. Ohessa TUL ratkaisi oman liittonsa mestaruuden. Naisten, nuorten ja ikämiesten mestaruudet ratkaistiin hieman eri tavoin. Ensiksi kumpikin liitto ratkoi omat mestaruutensa ja mestarit (ja ajoittain myös liittojen kakkoset) kohtasivat sitten toisensa liitto-otteluissa, joissa lopullisesti ratkesi SM-tittelin kohtalo. Tämän vuoksi näiden sarjojen mitalitilastoissa esiintyy lähteistä johtuvia eroavaisuuksia, riippuen siitä tarkoitetaanko pelkästään pesäpalloliiton mitaleita vai liittojen välisten loppuotteluiden mitalijärjestystä.
Yhteistoiminta liittojen välillä katkesi vuonna 1954, jolloin myös PEVA lopetti toimintansa.
Miesten Liitto-ottelut.
Lisäksi joukkueet kohtasivat Helsingin olympiakisoissa 1952 näytösottelun merkeissä. Tuon ottelun PPL voitti 8–4.
Nuorten Liitto-ottelut.
Nuorissa liitojen ykköset ja toisaalla kakkoset pelasivat keskenään. Liitto-ottelu ratkesi näiden otteluiden yhteistuloksen perusteella. Liiton mestareiden välisen ottelun voittaja tunnustettiin yleisesti Suomen mestariksi.
Vuoden 1955 kamppailua ei pidetä varsinaisena liitto-otteluna yhteistoiminnan jo katkettua. Veikot ja Jymy kuitenkin pelasivat kamppailut Suomen mestaruudesta. Veikothan poikkeuksellisena TUL:n seurana osallistuivat myös miesten mestaruussarjaan nimellä Veikot-55.
U.B. Funkeys

U.B. Funkeys on lasten tietokonepeli. Perinteisten pelitallenteiden sijaan peli on rakennettu muovisen hahmon sisään jossa on tietokoneeseen kytkettävä usb liitin. Tämä, 12cm korkea muovinen hahmo on U.B. aloituspakkauksessa. Päähahmon lisäksi pelissä käytetään pienempiä, n.6cm korkeita muovisia hahmoja, jotka kytketään isoon päähahmoon asettamalla ne pään takaa löytyvään liittimeen. Pienillä hahmoilla voi pelissä kulkea teleporteista ja pelata erilaisia pelejä. Isoin päähahmo "U.B." ei varsinaisesti tee pelissä paljon mitään ilman pieniä hahmoja, eli lisäosia. Aloituspakkauksessa tulee U.B. päähahmon lisäksi kaksi pientä funkey hahmoa.
Juoni.
Varsinaisessa pelissä tarina alkaa siitä, kun Funkeyt pelaavat näytöllä hauskoja pelejä ja leikkivät. Heillä on salaisuus jonka Funkey nimeltä "Tohtori Tinker" on keksinyt. Tuo salainen keksintö ovat teleportit, jotka toimivat voimakristallien avulla. Niillä Funkeyt matkustavat silmänräpäyksessä toistensa luo eri maailmoihin. Eräänä päivänä portit räjähtävät, voimakristallit sinkoutuvat eri puolille "Terrapiniaa" (Terrapinia = Funkey maailmankaikkeus) ja Tohtori Tinker katoaa. Jotkut Funkeyt pystyvät matkustamaan toisiin maailmoihin ja jotkut toisiin, mutta matkustus rajoittui räjähdyksen jälkeen paljon. Yhdestä portista tupsahtaa sitten "U.B." Ja siitä alkaa pelin seikkailu Terrapiniassa.
Seppo Keskinarkaus

Seppo Mikael Keskinarkaus (s. 29. syyskuuta 1949 Rovaniemi) on suomalainen suunnistaja ja viestisuunnistuksen MM-mitalisti. Seuratasolla hän edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa.
Tampereen MM-kilpailuissa 1979 Keskinarkaus voitti viestihopeaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 11:nneksi. Viestissä hän suunnisti avausosuuden Hannu Kottosen, Risto Nuuroksen, Ari Anjalan suunnistaessa muut osuudet.
Gávdos (kunta)

Gávdos ( eli Δήμος Γαύδου, "Dímos Gávdou") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Kunnan pinta-ala on 33,0 neliökilometriä ja väkiluku 152 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Kastrí.
Gávdoksen kunta käsittää Gávdoksen saaren. Lisäksi siihen kuuluvat pienemmät saaret Gavdopoúla ja Gaïdouronísi. Kunta sijaitsee Välimeressä Kreetan saaresta noin 50 kilometriä etelään. Euroopan eteläisin kohta () Trypitínniemi sijaitsee Gávdoksen saarella.
Nykyinen Gávdoksen kunta syntyi, kun Gávdoksen itsenäinen kyläkunta muutettiin kunnaksi vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Gávdoksen kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
William Alland

William Alland (4. maaliskuuta 1916 Delmar, Delaware – 11. marraskuuta 1997 Long Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvatuottaja. Hän kuului Orson Wellesin Mercury Theatre -näyttelijäryhmään, ja näyttelemisen ohella toimi "Mercury Theatre of the Air" -radiosarjan apulaisohjaajana. Wellesin elokuvassa "Citizen Kane" hän näytteli toimittaja Jerry Thompsonia.
Toisessa maailmansodassa Alland palveli Yhdysvaltain armeijan ilmavoimissa ja osallistui yli 40:lle pommituslennolle Tyynellämerellä. Sodan jälkeen Alland toimi radiokäsikirjoittajana ja hänet palkittiin Peabody-palkinnolla "Doorway to Life" -kuunnelmasta. Vuonna 1952 hän siirtyi Universalille elokuvatuottajaksi. Siellä ollessaan hän tuotti muun muassa tieteiselokuvat "Mustan laguunin hirviö" (1954) ja "Tuntematon maailma" (1955), joita nykyään pidetään lajityyppinsä klassikoina. Alland myös ohjasi vuonna 1961 nuorisoelokuvan "Kielletty ikkuna", jonka jälkeen hän palasi tuottamaan elokuvia.
Chóra Sfakíon

Chóra Sfakíon () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella ja kuuluu Sfakián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 212 (vuonna 2011). Chóra Sfakíon on Sfakián kunnan kuntakeskus.
Chóra Sfakíon sijaitsee Välimereen kuuluvan Libyanmeren rannalla. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Χώρας Σφακίων, "Topikí Koinótita Chóras Sfakíon"), johon kuuluvat varsinaisen Chóra Sfakíonin kylän lisäksi myös Komitádes ja Vritomártis. Koko kyläyhdyskunnan väkiluku on 265.
Toisessa maailmansodassa pääosa liittoutuneiden 10 000 sotilaasta evakuoitiin Chóra Sfakíonin kautta pois Kreetalta hävityn Kreetan taistelun jälkeen. Pääosa kylän kirkoista tuhoutui maailmansodan kuluessa.
Chóra Sfakíonissa on muun muassa kunnantalo, hotelleja, tavernoita ja kauppoja. Chóra Sfakíonista kulkee laivoja muun muassa Gávdoksen saarelle, Loutróon ja Agía Rouméliin. Chóra Sfakíonista on kehittynyt läpikulkupaikka, sillä laivat tuovat Agía Roumélista Samarián rotkon läpi vaeltaneita kylään. Kylästä vaeltajat jatkavat matkaa linja-autoilla.
Ekinokokkoosi

Ekinokokkoosi on muun muassa hirviekinokokki ("Echinococcus granulosus") tai myyräekinokokki ("Echinococcus multilocularis") -heisimatojen aiheuttama, ihmiselle vaarallinen tauti, jossa loisten toukkavaiheet aiheuttavat sisäelimissä nesteen täyttämiä rakkuloita, hydatidikystoja. Tauti tarttuu eläimistä ihmisiin ulosteiden tai saastuneen lihan välityksellä.
Pääisäntinä toimiville koiralle, sudelle ja ketulle loiset eivät aiheuta oireita. Sen sijaan munien siirryttyä ulosteen välityksellä väli-isännäksi valikoituvaan ihmiseen, sikaan tai kasvinsyöjään väli-isännän sisäelimiin muodostuu ekinokokin toukka-asteiden täyttämiä rakkuloita. Ekinokokkoosi onkin yksi tärkeä syy huolehtia koirien säännöllisestä heisimatolääkityksestä.
Sekä lihakarjassa että ihmisessä kystoja muodostuu useimmin maksaan ja keuhkoihin mutta myös munuaisiin ja aivoihin. Yleisemmän hirviekinokokin muodostamat kystat voivat olla halkaisijaltaan jopa 10 cm, mutta monilokeroisia kystoja synnyttävä myyräekinokokki on ihmiselle vaarallisempi.
Linja 14 (Pariisin metro)

Paris Métro Ligne 14 (linja 14) on uusin Pariisin metron linjoista. Se kulkee Saint-Denis - Pleyelin asemalta Gare de Lyonin kautta Orlyn lentoasemalle. Se on Pariisin metron ensimmäinen automatisoitu (kuljettajaton) linja. Linjaan 14 asennettiin myös Pariisin metron ensimmäiset automaattiset laituriovet lisäämään laiturilla olevien turvallisuutta. Ennen linjan avaamista se tunnettiin työnimellä "Météor", (Métro Est-Ouest Rapide). 
Linjan 14 pituus on 27.8 km, ja siinä on 21 asemaa, mikä tekee siitä pariisin metron pisimmän linjan. Keskimääräinen kahden aseman välimatka on 1 129 m. Yhdessäkään muussa Pariisin metron linjassa ei ole yli kilometrin pituista keskimääräistä asemien välimatkaa. 
Linjan 14 kalustona on 5-vaunuisia, kumipyöräisiä, täysautomatisoituja MP 14 junia. Ennen nykyisen linjan 14 avaamista Pariisin metrossa oli aikoinaan ollut toinen linja 14, mutta se oli liitetty linjaan 13 jo 1970-luvulla.
Historia.
Linjaa 14 suunniteltaessa siinä oli tarpeina mm. helpottaa RER-linja A:n ylikuormitusta Pariisin sisäisellä osuudella. Ranskan hallitus aloitti projektin vuonna 1989. Tunnelit kaivettiin vuosien 1993 ja 1995 välillä. Se avattiin vuonna 1998. 
Vuonna 2007 avattu osuus Bibliothèque F. Mitterrand-Olympiades ei ollut oikea laajennus; se rakennettiin 1990-luvulla kuten muutkin alkuperäiset tunnelit, mutta rakennustyöt keskeytyivät koulun pihan romahtaessa. Onneksi juuri sinä päivänä koulussa ei ollut ihmisiä. 
Linja 14 käsitti avautuessaan muitakin uutuuksia Pariisin metrossa kuin automaattiset junat. Niitä olivat mm. kaikilla asemilla bitumittomat lattiat (sen sijaan kiveä tms.) ja automaattisesti avautuvat ja sulkeutuvat laituriovet.
Linjan 14 laajennukset Olympiadesista Orlyn lentoasemalle ja Mairie de Saint-Ouenista Saint-Denis Pleyelille avattiin 24. kesäkuuta 2024 kesäolympialaisia varten ja samalla ensimmäisenä osana Grand Paris Express -hanketta.
Entinen linja 14.
Alkuperäinen linja oli suunniteltu Nord-Sud-yhtiön linjaksi C. CMP-yhtiön ostettua Nord-Sudin, linjan C suunnitelma muuttui linjaksi 14. Se valmistui vuonna 1937 ja liitettiin linjaan 13 vuonna 1976.
Kartta ja asemat.
&lt;br clear=left&gt;
Turismi.
Linja 14 kulkee seuraavien nähtävyyksien läheltä:
Kajo

Kalle ”Kajo” Niskanen on suomalainen rap-artisti. 
Kajo on osallistunut rapin SM-kilpailuihin vuosina 2005–2011, 2015 ja 2025. Hän on voittanut kilpailun vuosina 2009, 2011, 2015 sekä 2025. Hän on perustanut kaarinalaisen rap-kokoonpanon nimeltä Sakea yhdessä S-Mollin kanssa. Kajo aloitti räppäämisen viidennellä luokalla. Hänen ensimmäinen soolojulkaisunsa "Promo EP" julkaistiin 11. maaliskuuta 2011. Kajo on perustanut S-Mollin kanssa Skriivaa ku riivaa (SKR) -nimisen kirjoitettujen battlejen liigan. Ensimmäinen battle järjestettiin vuonna 2012 Old Texasissa Kaarinassa. Kajo oli myös Suomen Kommunistisen Puolueen ehdokkaana vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.
Kajo muodostaa Yhdentekevää-duon yhdessä siskonsa MC Pyhä Lehmän (Karoliina Niskanen) kanssa. Yhtyeen debyyttialbumi "Yhdentekemää" ilmestyi tammikuussa 2014.
Sakea.
Freestylen ohella Kajo on räpännyt S-mollin kanssa Sakea-yhtyeessä vuodesta 2004 lähtien.
Kesäparalympialaiset 2012

Kesäparalympialaiset 2012 olivat 14. paralympialaiset. Ne järjestettiin 29. elokuuta – 9. syyskuuta 2012 Lontoossa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kisoihin osallistui 4 237 urheilijaa 164 maasta.
Vaikka vuoden 2012 olympialaiset olivat Lontoon kolmannet olympiakisat, paralympialaiset järjestettiin kaupungissa ensimmäistä kertaa. Vuoden 2000 paralympialaisten skandaalin jälkeen kisoista suljetut älyllisesti vammaiset urheilijat palasivat paralympialaisiin 12 vuoden tauon jälkeen.
Kisojen menestynein urheilija oli australialainen uimari Jacqueline Freney joka saavutti kahdeksan paralympiakultaa.
Lajit.
Paralympialaisten ohjelmassa oli kaksikymmentä lajia (Suluissa kilpailutapahtumien määrä):
Rubin Tjumen

Rubin Tjumen () on venäläinen jääkiekkojoukkue Tjumenista, Keski-Venäjän Tjumenin alueelta. Seura pelaa tällä hetkellä maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa, sen itäisessä konferenssissa. Seuran juniorijoukkue pelaa Venäjän nuorten jääkiekkosarjassa nimellä Gazovik Tjumen.
Historia.
Jääkiekko tuli Tjumeniin 1950-luvulla. Kaupungin telakkatyöntekijöiden joukkueesta "Vodnik" muodostui vuonna 1972 ensimmäinen järjestäynyt joukkue "Rubin Tjumen", joka liittyi Pervaja Ligaan. Ylimmillään Rubin pelasi Kansainvälisessä liigassa ennen toiminnan loppumista 1990-luvun puolivälissä.
Rubinin toiminnasta elvytettiin sponsoroiden avulla junioritoiminta, ja uusi joukkue sai nimen "Gazovik Tjumen vuonna" 1995. Nuorten vanhentuessa joukkue liittyi Venäjän kolmannelle sarjatasolle Pervaja Ligaan 1998. Gazovik nousi kaudeksi 2000–2001 toiselle tasolle Vysšaja Ligaan.
Vuonna 2010 seura vaihtoi nimekseen vanhan joukkueen nimen Rubin Tjumen. Rubin voitti Vysšaja Ligan mestaruuden kaudella 2010–2011.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Animal I Have Become

Animal I Have Become on Three Days Grace -yhtyeen ensimmäinen single albumilta "One-X". Se julkaistiin 26. huhtikuuta 2006.
Yhtyeen johtohahmo Adam Gontier kirjoitti laulun ollessaan kipulääkkeiden vieroitushoidossa CAMH-hoitolaitoksessa () Torontossa. Kappale kuullaan myös videopelissä "WWE Smackdown! vs RAW 2007" ja "Shaun White Snowboarding".