tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valkonaamaliitäjä

Valkonaamaliitäjä ("Calonectris leucomelas") on Tyynellämerellä pesivä valtamerilintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 48 cm ja siipien kärkiväli noin 120 cm.
Esiintyminen.
Valkonaamaliitäjä pesii runsaana Japanissa ja useilla saarilla Japanin merialueella, sekä Etelä-Koreassa Sasudon saarella, missä rotat tuhosivat suuren osan pesinnöistä. Ne talvehtivat pääasiassa Australian pohjoisilla vesillä, mutta yksittäisiä harhailijoita on nähty Yhdysvaltain rannikolla ja muun muassa Israelissa. Maailman populaatio on kooltaan noin kolme miljoonaa yksilöä. Coenraad Jacob Temminck kuvaili lajin holotyypin Japaninmereltä Nagasakinlahdelta.
Ravinto.
Ruokavalio koostuu enimmäkseen kaloista ja kalmareista. Laji seurailee usein anjovistroolareita.
Alexander Pointner

Alexander Pointner (s. 1. tammikuuta 1971 Grieskirchen, Ylä-Itävalta, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja entinen Itävallan mäkihyppymaajoukkueen päävalmentaja.
Pointner debytoi maailmancupissa tammikuussa 1988 ja oli viimeisen kerran mukana helmikuussa 1997. Parhaaksi yksittäiseksi kilpailusaavutukseksi jäi 9. sija Innsbruckissa 1992 ja parhaaksi sijoitukseksi kokonaispisteissä 29. sija samalta kaudelta. Mäkiviikolla Pointner oli parhaimmillaan lopputuloksissa 40. (1992–1993). Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Pointner voitti kahdesti joukkuemäen kultaa.
Pointner palkattiin kotimaansa maajoukkueen päävalmentajaksi vuonna 2004 josta alkoi omalta osaltaan Itävallan nousu kovatasoiseksi mäkihyppymaaksi. Pointner toimi maajoukkueen päävalmentajana vuoteen 2014 asti. Hänen aikanaan itävaltalaishyppääjät voittivat kolme olympiakultaa ja seitsemän maailmanmestaruutta. Menestyksen myötä Itävallan maajoukkue valittiin kotimaassaan kolmesti Vuoden joukkueeksi (2005, 2008 ja 2009) ja Pointner Vuoden valmentajaksi vuonna 2009.
Pointnerin valmennettavia ovat olleet muun muassa Gregor Schlierenzauer, Thomas Morgenstern, Andreas Kofler, Wolfgang Loitzl ja Martin Koch.
Tšara

Tšara () on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tšara-joen rannalla 690 kilometriä Tšitasta koilliseen. Kylä on Kalarin piirin keskus. Sen eteläpuolella 16 kilometrin päässä sijaitsee Baikalin–Amurin rautatien Novaja Tšaran asema. Asukkaita on 2 100 henkeä (vuonna 2002).
Kylä on perustettu huhtikuussa 1932, jolloin Vitimin–Oljokman kansallisen piirikunnan Kalarin piirin keskus siirrettiin Tšaran rannalle vakituiselle asutukselle soveltuvaan paikkaan. Vuonna 1938 Kalarin piiri liitettiin Tšitan alueeseen. Vuosina 1971–1994 Tšarassa toimi geologinen tutkimusasema. Vuonna 1978 aloitettiin Baikalin–Amurin rautatien rakentaminen.
Tšarassa toimii maatalous- ja kalastusyrityksiä sekä metsätila. Kylässä on keskikoulu, lastenkoti, kulttuuritalo, kirjasto, piirisairaala, sääasema ja lentokenttä. Paikallislehtenä ilmestyy "Severnaja pravda" (”Pohjolan totuus”). Lähistöllä sijaitsee valtavien hiekkakerrostumien muodostama luonnonmuistomerkki Tšarskije peski. Novaja Tšaran rautatieasemalle on linja-autoyhteys.
Chris Masters

Christopher Todd Mordetzky (s. 8. tammikuuta 1983, California) on yhdysvaltalainen showpainija, joka tunnetaan parhaiten esiintymisnimellään Chris Masters. Hän painii tällä hetkellä World Wrestling Entertainmentin Smackdown-brändissä. Ennen vuoden 2009 paluutaan Mordetzky paini WWE:ssä vuodesta 2005 vuoteen 2007, kunnes hänet erotettiin.
Paluu WWE:hen.
Raw (2009-2010).
Mordetzky palasi WWE:hen heinäkuussa 2009 nimellä Chris Masters. Hän otteli Montel Vontavious Porteria vastaan, mutta ottelu päättyi kummankin uloslaskentaan, koska Masters piti MVP:tä ”The Masterlock” -erikoisliikkessään kehän ulkopuolella. Näiden kahden välinen riita jatkui, kun Porter onnistui voittamaan Mastersin elokuussa Rawissa. Marraskuussa 2009 Masters oli "Raw's Got Talent" -show’ssa, jota tuomaroivat Ozzy Osbourne, Sharon Osbourne ja The Great Khali. Masters heilutteli muskeleitaan Ozzy Osbournen ”Crazy Train” -kappaleen tahtiin ja sai kehuja. Masters esitti myöhemmin backstagella saman jutun Chris Jericholle, Roddy Piperille ja Bella Twinseille, mutta Black Eyed Peasin ”Boom Boom Pow” -kappaleen tahdissa. Joulukuussa Mastersista tuli ensimmäistä kertaa ”hyvis”, kun hän pelasti Eve Torresin ja Hornswogglen Chavo Guerrerolta.
Smackdown (2010-).
Masters siirrettiin Smackdowniin vuoden 2010 WWE Draftin johdosta.
Priargunsk

Priargunsk () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Argun-joen rannalla 595 kilometriä (rautateitse) Tšitasta kaakkoon. Taajama on Priargunskin piirin keskus. Siellä on Karymskojen ja Zabaikalskin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 8 100 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1953 perustettu paikkakunta sai kaupunkimaisen taajaman aseman vuonna 1958. Vuoteen 1962 saakka sen nimenä oli "Tsuruhaitui".
Priargunskissa toimii sähkövoimala, elintarviketeollisuutta ja rajavartioston hallinto. Taajamassa on kolme koulua, ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, vajaa-ajankeskus, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla. Paikallislehtenä ilmestyy "Priargunskaja zarja" (”Priargunskin aamunkoitto”).
Shashamane

Shashamane on kaupunki ja maa-alue, jotka sijaitsevat Etiopiassa Oromian alueella noin 240 kilometrin päässä maan pääkaupungista Addis Abebasta. Vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 101 454 asukasta.
Etiopian keisari Haile Selassie oli varannut rastafariuskonnon harjoittajille 500 hehtaarin alueen Shashamanesta, ja joitain Jamaikan rastafareja alkoi muuttaa maahan Haile Selassien Jamaikan-vierailun jälkeen 1966. Vuonna 1974 Selassie syrjäytettiin ja uusi hallinto takavarikoi maat, minkä seurauksena moni rasta muutti pois. Rastoille palautettiin 1990-luvulla 40 hehtaaria, ja alueella asuu nykyisin noin 600 muualta tullutta rastaa.
Nižni Tsasutšei

Nižni Tsasutšei () on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Onon-joen rannalla 245 kilometriä Tšitasta kaakkoon. Kylä on Ononin piirin keskus. Asukkaita on 3 400 henkeä (vuonna 2002).
Nižni Tsasutšei on saanut alkunsa vuonna 1727 perustetusta rajavartioasemasta. Kylässä on keskikoulu, lasten harrastuskeskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo, piirisairaala ja poliklinikka. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla. Paikallislehtenä ilmestyy "Ononskaja zarja" (”Ononin aamunkoitto”). Kylässä sijaitsee Dahurian luonnonpuiston hallinto.
Hepatospleeninen T-solulymfooma

Hepatospleeninen T-solulymfooma on aggressiivinen ja hyvin harvinainen non-Hodgkinin lymfooman tyyppi. Potilaiden keskimääräinen ikä taudin toteamishetkellä on ollut 29 vuotta. Elinsiirron jälkeisen immunosuppressiivisen lääkityksen ajatellaan nostavan sairastumisvaaraa. 
Tässä lymfoomatyypissä sairaus kohdistuu maksaan ja pernaan, useimmiten myös luuytimeen. Hepatosplenomegalia on sairaudelle tyypillistä. Yleisiä ovat matalat veriarvot ja poikkeavat maksan toimintaa mittaavien kokeiden tulokset. Sairauteen liittyy huono ennuste. Keskimäärin potilaat elävät taudin toteamisesta kahdeksan kuukautta.
Olovjannaja

Olovjannaja () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Onon-joen rannalla 249 kilometriä (rautateitse) Tšitasta kaakkoon. Taajama on Olovjannajan piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatieltä Kiinan Manzhouliin haarautuva rata. Asukkaita on 7 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1898 rautatien rakentamisen yhteydessä. Vuoteen 1911 saakka sen nimenä oli "Onon-Kitaiski". Nykyinen nimitys perustuu seudulla toimineeseen tinakaivokseen. Vuonna 1929 Olovjannaja sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Olovjannajassa toimii nostolaitteita valmistava konepaja, lihajalostamo ja metsänhoitoalueen konttori. Kylässä on keskikoulu, lasten luomistyön keskus, kotiseutumuseo ja sairaala. Paikallislehtenä ilmestyy "Leninski put" (”Leninin tie”).
Giuliano Razzoli

Giuliano Razzoli (s. 18. joulukuuta 1984 Castelnovo ne' Monti, Italia) on italialainen alppihiihtäjä, joka on erikoistunut pujotteluun.
Razzoli osallistui arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Val d'Isèren MM-kisoissa 2009 keskeyttäen pujottelun. Seuraavana talvena hän voitti samassa lajissa kultaa Vancouverin olympialaisissa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui 37-vuotiaana pujottelussa kahdeksanneksi.
Razzoli osallistui maailmancupin kilpailuun ensimmäisen kerran Alta Badiassa joulukuussa 2006. Ensimmäisen pistesijansa hän sai myöhemmin samalla kaudella oltuaan Kitzbühelin pujottelukilpailussa 24:s. Kärkikolmikossa hän debytoi oltuaan kolmas Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2009. Myöhemmin samalla kaudella hän oli toinen Kranjska Goran pujottelussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti päivälleen vuosi ensimmäisen palkintokorokepaikkansa jälkeen Zagrebin pujottelussa loppiaisena 2010. Myöhemmin samalla kaudella hän oli kolmas Kitzbühelin pujottelussa. Kaudella 2010–2011 hän oli niin ikään kolmas Kitzbühelin pujottelussa sekä voitti Lenzerheiden pujottelufinaalin. Kaudella 2011–2012 hän sijoittui toiseksi Alta Badiassa. Kaudella 2014–2015 hän sijoittui toiseksi Kranjska Goran ja Meribelin pujotteluissa. Kaudella 2015–2016 hän oli toinen Wengenin pujottelussa. Kaudella 2021-2022 hän sijoittui Wengenin pujottelussa kolmanneksi.
Razzoli on voittanut kolme Euroopan cupin osakilpailua. Italian mestaruuskilpailuissa hän on saanut pujottelussa kultaa 2006, 2011 ja 2015, hopeaa 2009 ja 2012 sekä pronssia 2013.
Ricardo Faty

Ricardo Faty (s. 4. elokuuta 1986 Villeneuve-Saint-Georges, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka on kotimaansa lisäksi pelannut Italian, Saksan, Kreikan, Belgian ja Turkin sarjoissa. Hän on pituudeltaan 192 senttimetriä ja pelaa puolustavana keskikenttäpelaajana.
Faty siirtyi AS Romaan vuonna 2006 Strasbourgista, jossa hän aloitti ammattilaisuransa. Suhteellisen vähäisen peliajan takia hän on Roma-aikanaan pelannut lainasopimuksella Leverkusenissa ja Nantesissa. Lopullisesti Faty jätti Roman kesällä 2010 siirtyen kreikkalaiseen Arisiin. Hän pelasi Kreikassa kaksi kautta, kunnes palasi Ranskaan AC Ajaccion joukkueeseen.
Faty on pelannut Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja Senegalin miesten maajoukkueessa.
Fatyn sukujuuret ovat Afrikassa; hänen isänsä on kotoisin Senegalista ja äitinsä Kap Verdestä. Myös hänen isoveljensä Jacques on ammattilaisjalkapalloilija.
Mogotša

Mogotša () on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Amazariin laskevan Mogotša-joen suussa 709 kilometriä (rautateitse) Tšitasta koilliseen. Kaupunki on Mogotšan piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 11 700 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1908 rautatien rakentamisen yhteydessä. Vuonna 1930 siitä tuli kaupunkimainen taajama ja vuonna 1950 kaupunki. Nykyään Mogotšassa toimii rautatieliikenteen sekä kaivosteollisuuden yrityksiä. Kaupungissa on viisi koulua, lasten musiikki- ja urheilukoulut, lasten luomistyön keskus, kerhotalo, kotiseutu- ja rautatiemuseo sekä piirisairaala. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla. Paikallislehtenä ilmestyy "Mogotšinski rabotši" (”Mogotšan työläinen”).
Juggalo Championship Wrestling

Juggalo Championship Wrestling (JCW, entinen Juggalo Championshit Wrestling) on Insane Clown Possen (Shaggy 2 Dope ja Violent J) perustama ja johtama vapaapainipromootio. JCW:n ottelut ovat pääosin hardcore-otteluita (aseiden käyttö sallittu) tai backyard wrestling-otteluita (tavalliset ihmiset,joilla ei ole vapaapainikoulutusta, kokeilevat tunnettuja vapaapainiliikkeitä).
Historia.
Insane Clown Posse perusti JCW:n sen jälkeen kun heidät erotettiin ensin WWF:stä ja sen jälkeen WCW:stä WWF:n ostettua sen. ICP:n ja WWF:n (nykyinen WWE) johtokunnan puheenjohtajan Vincent Kennedy McMahonin välille tuli niin pahoja erimielisyyksiä, että McMahon ei halunnut heitä myöskään WCW:n riveihin.
Rosteri.
JCW:n rosterissa on mukana indypainijoita ja rap-artisteja. Alla on lista henkilöistä jotka ovat esiintyneet JCW:ssä.
Nertšinski Zavod

Nertšinski Zavod () on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Kiinan rajaa 658 kilometriä Tšitasta kaakkoon. Kylä on Nertšinski Zavodin piirin keskus. Asukkaita on 3 100 henkeä (vuonna 2002).
Vuonna 1704 Altatša-joen hopea- ja lyijyesiintymän ja aikaisemmin syntyneen venäläisasutuksen yhteyteen perustettiin Argunin hopeasulattamo. Myöhemmin sitä alettiin kutsua ”Nertšan tehtaaksi”. 1760-luvulta lähtien Nertšinski Zavod oli Taka-Baikalian kaivosteollisuuden hallinnollinen keskus. Hopeasulattamo suljettiin vuonna 1853. Vuosina 1872–1924 Nertšinski Zavod oli kaupunki ja kihlakunnan keskus. Venäjän kansalaissodan aikana seudulla käytiin pitkällisiä taisteluja.
Nykyään Nertšinski Zavodissa toimii maatalousyritys ja metsänhoitoalueen konttori. Kylässä on keskikoulu, lasten luomistyön keskus, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla. Paikallislehtenä ilmestyy "Sovetskoje Priargunje". Kylässä on useita rakennustaiteen muistomerkkejä.
Vitorino Antunes

Vitorino Gabriel Pacheco Antunes (s. 1. huhtikuuta 1987 Freamunde, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Getafea. 176 senttimetriä pitkän Antunesin pelipaikka on vasen laitapuolustaja.
Antunes siirtyi synnyinkaupunkinsa Freamundesta pääsarjan Paços Ferreiraan kaudeksi 2006–2007 ilmaisella siirrolla. Antunes pelasi merkittävässä roolissa Paços Ferreiran saavuttaessa historiansa ensimmäisen UEFA Cup -paikan. Kauden päätyttyä Roma lainasi hänet osto-option sisältäneellä sopimuksella. Romassa Antunes pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa 12. joulukuuta 2007, kun seura kohtasi Mestarien liigassa Manchester Unitedin. Ensiesiintymisensä Italian liigatasolla Antunes teki 20. tammikuuta 2008 tultuaan vaihdosta kentälle ottelussa Cataniaa vastaan. Yhteensä hän pelasi kauden aikana vain viisi sarjaottelua, koska suurimman osan vastuusta saivat Italian maajoukkueessakin pelanneet Max Tonetto ja Marco Cassetti. Roma käytti osto-optionsa 2. huhtikuuta 2008 ja maksoi siirtosummana 1,2 miljoonaa euroa. Roma kuitenkin lainasi Antunesin kaudeksi 2008–2009 pääsarjaan nousseeseen Lecceen. Vuosina 2010–2012 hän kävi lainalla portugalilaisessa Leixõesissa, italialaisessa Livornossa ja kreikkalaisessa Panioniosissa. Heinäkuussa 2012 Antunes siirtyi kaudelta 2006–2007 tuttuun Paços Ferreiraan.
Portugalin maajoukkueessa Antunes teki ensiesiintymisensä vuonna 2007.
Stahlgewitter

Stahlgewitter on vuonna 1995 perustettu saksalainen RAC-yhtye, jonka musiikissa esiintyy huomattavasti raskaita vaikutteita metallimusiikista. Yhtye on yksi genrensä tunnetuimmista nykyään. Heidän albuminsa, "Politischer Soldat" on myynyt yli 8 000 kappaletta, mikä on suhteellisen paljon pienehköissä RAC-piireissä.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1936

Jalkapallo oli taas olympialaisten ohjelmassa Berliinin vuoden 1936 kesäolympialaisissa. Vuoden 1932 kesäolympialaisissa jalkapalloturnausta ei pelattu, sillä Kansainvälinen olympiakomitea ja Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA eivät päässeet yhteisymmärrykseen ammattilais- ja amatööriurheilun määritelmästä.
FIFA järjesti ensimmäiset jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1930, ja turnauksessa sallittiin ammattilaispelaajien osallistuminen. Tämä aiheutti sen että KOK jätti jalkapallon pois vuoden 1932 olympialaisista, sillä olympialaisissa sallittiin vain amatööriurheilijat. KOK hyväksyi jälkapallon mukaan taas vuoden 1936 olympialaisiin, mutta amatöörisäännöillä. Joukkueiden pelaajat eivät saaneet ottaa vastaan korvausta pelaamisestaan, mukaan lukien pelaajien työnantajille maksettava korvaus. Tämä aiheutti sen että useat Euroopan ja Etelä-Amerikan maat eivät osallistuneet turnaukseen.
Turnaukseen osallistui 16 maata. Olympiakultaa voitti Italia.
Ottelut.
Puolivälierät.
1Ottelun tulos mitätöitiin, sillä Perulaiskannattajat hyökkäsivät ottelun jatkoajalla Itävallan pelaajien kimppuun. Peru teki tämän jälkeen kaksi maalia ja voitti ottelun. Itävalta teki ottelusta protestin ja tulos mitätöitiin ja määrättiin pelattavaksi uudelleen. Peru ei hyväksynyt päätöstä vaan vetäytyi turnauksesta ja Itävalta sai luovutusvoiton.
Ottelukaavio.
Perun ja Itävallan ottelu määrättiin uusittavaksi, mutta Peru luopui.
Käyttöomaisuus

Käyttöomaisuus tarkoittaa Suomen yritysverotuksessa eräitä pysyvään käyttöön tarkoitettuja omaisuuden lajeja.
Käyttöomaisuuden käsitettä käytetään elinkeinoverotuksessa. Käyttöomaisuutta ovat maa-alueet, arvopaperit, rakennukset, koneet ja kalusto. Käyttöomaisuutta ovat myös erikseen luovutettavissa olevat aineettomat oikeudet kuten patentit. Käyttöomaisuuteen luetaan lisäksi soran- ja hiekanottopaikat, kaivokset, kivilouhokset, turvesuot ja vastaavat hyödykkeet. Käyttöomaisuus on hankittu käyttöön, ei luovutettavaksi.
"Kulumatonta käyttöomaisuutta" ovat maa-alueet, arvopaperit ja muut sellaiset hyödykkeet. Kulumattomaan käyttöomaisuuteen kuuluvat myös osuudet toisista yhtiöistä ja taide-esineet.
"Kuluvaa käyttöomaisuutta" ovat esim. koneet ja kalusto sekä rakennukset. Myös patentit, maa-ainesten ottopaikat ja muut sellaiset taloudellisesti ja fyysisesti kuluvat hyödykkeet luetaan kuluvaan käyttöomaisuuteen.
Jako kulumattomaan ja kuluvaan käyttöomaisuuteen on tärkeä mm. poistoja tehtäessä. Omaisuuden kuluminen otetaan verotuksessa huomioon verovähennyksiin oikeuttavina poistoina. Kulumattomasta käyttöomaisuudesta ei pääsääntöisesti saa tehdä poistoja eräitä poikkeuksia lukuun ottamatta.
Ennen vuotta 1997 termiä käyttöomaisuus käytettiin myös yritysten taseissa. Nykyisin vastaavassa merkityksessä käytetään nimitystä "pysyvät vastaavat".
Era Vulgaris

Era Vulgaris on yhdysvaltalaisen rockyhtye Queens of the Stone Agen viides studioalbumi, joka julkaistiin kesäkuussa 2007. 
"Era Vulgaris" on seuraaja Queens of the Stone Agen kaksi vuotta aiemmin julkaistulle "Lullabies to Paralyze" -albumille. "Era Vulgarista" seurasi kuuden vuoden tauko studioalbumeissa, kunnes yhtyeen kuudes kokopitkä albumi "...Like Clockwork" ilmestyi vuonna 2013.
"Era Vulgaris" nousi Suomen virallisen listan sijalle 6. Albumi ylsi kymmenen myydyimmän joukkoon lisäksi 12 muussa maassa. Kotimaassaan Yhdysvalloissa albumin paras sijoitus oli 14. Ennen albumin julkaisua kesällä ilmestyneet singlet ”Sick, Sick, Sick” ja ”3’s &amp; 7’s” ylsivät Yhdysvaltain alternative-listalla 25 parhaan joukkoon. Saman vuoden syksynä julkaistu kolmas single ”Make It wit Chu” on lisäksi albumin tunnetuimpia kappaleita.
Marius Stankevičius

Marius Stankevičius (s. 15. heinäkuuta 1981 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Valenciaa. Hänet on valittu maansa parhaaksi jalkapalloilijaksi kahdesti peräkkäin vuosina 2008–2009.
Seurajoukkueura.
Stankevičius aloitti uransa Liettuan korkeimman sarjatason A Lygan Ekranasissa kaudella 1998.
Kauden 2001 jälkeen tuolloin 20-vuotias Stankevičius siirtyi Italian Serie A:n Bresciaan. Hän teki ensiesiintymisensä sarjassa pian siirtymisensä jälkeen 3. helmikuuta 2002 ottelussa Parmaa vastaan, mutta kokonaisuudessaan ei saanut juurikaan peliaikaa ensimmäisten kausiensa aikana. Keväällä 2003 hän kävi lainalla Serie B:n Cosenzassa. Brescian runkopelaajaksi Stankevičius nousi kaudella 2004–2005, joka päättyi joukkueen putoamiseen sarjasta. Hän jatkoi Brescian riveissä Serie B:ssä kolmen kauden ajan ja edusti joukkuetta kaikkiaan 56 Serie A:n ja 101 Serie B:n ottelussa.
Stankevičius palasi Serie A:han heinäkuussa 2008 tehtyään sopimuksen Sampdorian kanssa. Hän vakiinnutti välittömästi paikkansa genovalaisjoukkueen avauskokoonpanossa ja pelasi 30 Serie A:n ottelussa kaudella 2008–2009. Marraskuussa 2008 hänet valittiin ensimmäistä kertaa Liettuan vuoden jalkapalloilijaksi. Toiseksi äänestyksessä tuli kahtena edellisenä vuonna tittelin saanut Tomas Danilevičius, jonka hän voitti pistein 722–606. Toukokuussa 2009 Stankevičius ja Sampdoria ylsivät Italian cupin loppuotteluun, jossa Lazio oli kuitenkin vahvempi. Hän pelasi myös UEFA-cupia, jonka ensimmäisellä kierroksella Sampdoria pudotti hänen synnyinkaupunkinsa joukkueen Kaunasin.
Stankevičius valittiin toistamiseen Liettuan vuoden jalkapalloilijaksi marraskuussa 2009 tällä kertaa selvemmällä piste-erolla 1 140 – 478 äänestyksessä toiseksi tulleeseen Deividas Šemberasiin. Tammikuussa 2010 hän siirtyi loppukauden kestäneellä lainasopimuksella Espanjan Primera Divisiónin Sevillaan, joka etsi korvaajaa sydänongelmista kärsineelle Sergio Sánchezille. Sevillalla on mahdollisuus tehdä siirrosta pysyvä kauden päätyttyä.
Maajoukkueura.
Stankevičius debytoi Liettuan maajoukkueessa ottelussa Viroa vastaan 4. heinäkuuta 2001. Hän on pelannut vuosien 2004 ja 2008 EM- sekä vuosien 2002, 2006 ja 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa. Hän on kymmenen eniten maaotteluita pelanneen liettualaisen miesjalkapalloilijan joukossa.
Minsk-Arena

Minsk-Arena (, ) on Valko-Venäjän pääkaupungissa Minskissä sijaitseva vuonna 2010 avattu monikäyttöinen neljän rakennuksen kokonaisuus, jonka ytimen muodostaa urheilu- ja kulttuurihalli. Keskuksen rakennustaiteellinen suunnittelu on arkkitehti Valeryi Kutskon ja muiden suunnittelijoiden käsialaa. Hallin katsojakapasiteetti on noin 15 000 henkeä (käyttötarkoituksen mukaan hieman vaihdellen) ja kotikenttänään sitä käyttää KHL-liigassa pelaava jääkiekkojoukkue Dinamo Minsk.
Minsk-Arenan kokonaisuuteen kuuluu myös monitoimihallin eteläpuolella sijaitsevat 2 000 katsojan velodromi, 3 000 katsojan luistelustadion ja 1 080 ajoneuvon pysäköintihalli. 
Monitoimihalli on päätapahtumapaikka Jääkiekon vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuissa. Siellä on järjestetty esimerkiksi myös Lasten Eurovision laulukilpailu 2010 ja Lasten Eurovision laulukilpailu 2018, lukuisia konsertteja sekä muita tapahtumia.
Sandro de América

 Roberto Sánchez (19. elokuuta 1945 Buenos Aires – 4. tammikuuta 2010 Mendoza), paremmin tunnettu nimellä Sandro de América, Sandro tai "Gitano" (mustalainen), oli argentiinalainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli suosittu esiintyjä kaikkialla Latinalaisessa Amerikassa. Sánchezille oli tehty marraskuussa 2009 sekä sydän- että keuhkosiirto, joiden jälkiseurauksiin hän menehtyi.
Keminmaan vaakuna

Keminmaan vaakuna on Keminmaan kunnan tunnus. Vaakunan lohi on peräisin pitäjän vanhasta sinetistä, ja lukko viittaa paikkakunnan keskeiseen sijaintiin seudulla. Sinetistä peräisin oleva lohi esiintyy myös Kemin kaupungin vaakunassa.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä hyppäävä lohi, jonka leuassa riippulukko; kaikki hopeaa, paitsi lukossa musta avaimenreikä.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja silloisen Kemin maalaiskunnan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 14. tammikuuta 1955. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 4. heinäkuuta samana vuonna.
Kageran alue

Kageran alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan luoteisosassa Victorianjärven länsirannalla. Sillä on pohjoisessa rajaa Ugandan kanssa ja lännessä Burundin ja Ruandan kanssa. Alue on saanut nimensä Kagera-joesta.
Alueen pinta-ala on noin 25 300 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 2 458 023 asukasta. Alueen pääkaupunki on Bukoba.
Kageran alue sijaitsee rajaseudulla kaukana pääkaupungista. 1990- ja 2000-luvulla sinne tuli pakolaisia Ruandasta ja Burundista. Pakolaisleirien asukkaat raivasivat paljon metsiä polttopuiksi.
Dan-Olof Riska

Dan-Olof Wilhelm Riska (s. 29. maaliskuuta 1944 Tukholma) oli Helsingin yliopiston ruotsinkielisen fysiikan opetuksen professori vuodesta 1980 vuoteen 2007 saakka ja Fysiikan tutkimuslaitoksen johtaja vuoteen 2012 saakka. Riska toimi Suomen Tiedeseuran esimiehenä 1998-2001 ja rahastonhoitajana vuodesta 2006 vuoteen 2020. Hän toimi Kyproksen tutkimus- ja opetussäätiön ja Kyproksen Instituutin hallitusten puheenjohtajana vuodesta 2015 vuoteen 2023. 
Hän oli Euroopan ydintutkimusjärjestö CERNin hallintoneuvoston varapuheenjohtaja ja CERNin Eläkesäätiön hallituksen puheenjohtajana kaudella 2010–2012. Aiemmin Riska on toiminut muun muassa Michiganin valtionyliopiston ja Stony Brook Universityn apulaisprofessorina.
Riskan vanhemmat olivat professori Olof Riska ja rakennushistorioitsija Tove Riska.
Pohjois-Makedonia olympialaisissa

Pohjois-Makedonia osallistui olympialaisiin itsenäisenä valtiona ensimmäisen kerran Atlantassa 1996 ja on ollut mukana kaikissa kesä- ja talviolympialaisissa sen jälkeen. Vuosina 1996–2018 maa osallistui olympialaisiin nimellä Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia.
Pohjois-Makedonian ensimmäinen olympiamitalisti oli Magomed Ibragimov, joka sai pronssia vapaapainin raskaassa keskisarjassa Sydneyssä 2000. Toisen mitalin, hopeaa, saavutti Dejan Georgievski taekwondon raskaassa sarjassa vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa. Ensimmäinen pistesijalle, eli kahdeksan parhaan joukkoon, selviytynyt makedonialaisurheilija oli vapaapainin kääpiösarjassa viidenneksi Atlantassa 1996 sijoittunut Šaban Trstena, joka Jugoslavian edustajana oli saanut kultaa Los Angelesissa 1984 ja hopeaa Soulissa 1988. Myös Makedonian muut olympialaisten pistesijat ovat tulleet vapaapainissa: Nasir Gadžihanov oli seitsemäs keskisarjassa Sydneyssä 2000 ja Muzad Ramazanov kuudes kevyessä sarjassa Pekingissä 2008.
Mikä yö

Mikä yö! ("Vilken natt!") on suomalainen farssielokuva vuodelta 1945. Se kertoo kummitusjahdista Maanalan kartanossa. Tarinan kulkua siivittävät useat lemmenkiemurat ja väärinkäsitykset. Elokuva on mustavalkoinen.
Juoni.
Everstinna Tyra Barring haluaa perua ostamansa Maanalan kartanon kaupat, sillä hän uskoo siellä kummittelevan. Hän yrittää ottaa yhteyttä majuri Hugo Hectoriin, joka on omistajan edustaja. Hugolla on kuitenkin tilanne päällä: hän koettaa perua tapaamisen tanssijatar Sirkan kanssa, sillä hänen vaimonsa on matkalla kotiin mukanaan Hugon sisarenpojan, George Kraftin morsian Vappu von Törner. Tyra saa vahingossa päivälliskutsun ja Sirkka törmää majurin talon edustalla Tyran poikaan, Leo Barringiin. Vappu taasen yllättää Georgen ja Sirkan kahdenkeskisestä tilanteesta ja suuttuu. Georgen yritykset lepyttää Vappua valuvat hiekkaan. Kun majuri rouvineen palaa ravintolasta, hän tapaa kotoaan Tyran, Vapun ja Georgen. Päätetään matkata Maanalaan ottamaan selvää kummitusjuoruista. Leo on tahollaan kutsunut Sirkan Maanalaan ja kartanoon saapuu myös valokuvaaja Seppo tekemään sanomalehtijuttua kummituksista.
Yöllä kauhua aiheuttaa eniten Sepon kameran salamavalo, jonka välähdyksiä pelästyvät Tyra, Vappu, majurin vaimo ja palvelusväki. Myös Sirkka säikähtää salamavaloa ja ryntää majurin ja Georgen huoneeseen. Georgen vastusteluista piittaamatta Sirkka tulee nukkumaan hänen sänkyynsä. Sekä Vappu että Leo yllättävät heidät. Tilanne laukeaa, mutta sängyn alla lymyilevä Seppo saa aikaan lisää hämminkiä. George hermostuu ja laukaisee aseensa. Pian kaikki kartanon yövieraat ovat samassa makuuhuoneessa ja yksissä tuumin päättävät valvoa koko yön! Tyra paukauttaa jättävänsä Maanalan seuraavana päivänä. Koittaa aamu. Hugo vastustaa Tyran lähtöaikeita. Yövieraat huvittuvat päivän lehdestä, jossa on kuvia kartanon kummituksista eli yövieraista itsestään. Lopussa esitetään yhteislauluna "Oi mikä yö".
Kuvausaika ja -paikat.
"Mikä yö!" kuvattiin kesällä ja syksyllä 1945. Ulkokuvia otettiin Helsingin Huopalahdessa Kalastajatorpan ympäristössä ja Stenbäckinkadulla. Sisäkuvauksia suoritettiin Helsingissä Ruusulankadun keilahallissa. Studiona oli Suomen Filmiteollisuuden studio 2 Haagassa.
Arvioinnit.
"Mikä yö!" sai aikalaiskriitikoilta melko suopean vastaanoton. "Helsingin Sanomat" piti Salmisen työtä vauhdikkaana ja lennokkaana, mutta oli toisaalta sitä mieltä, että moinen elokuva oli ajan ja tarmon tuhlausta Salmiselta. "Aamulehti" kirjoitti: "Kun kaikki tapahtuu reippaassa farssin tahdissa ja huumoria viljellään pitkin matkaa, edustaa "Mikä yö!" omassa lajissaan laatuunkäypää tuotetta."
Liepājan joukkomurhat

Liepājan joukkomurhat olivat sarja etukäteen suunniteltuja joukkotuhonnan kaltaisia teloituksia (), jotka tapahtuivat Liepājassa 1941–1942, kun Saksa miehitti Latviaa toisessa maailmansodassa osana operaatio Barbarossaa. Latvian alueella sattuneista sotarikoksista Liepājan joukkomurhat on dokumentoitu Riian murhien ohella kaikkein parhaiten.
Tekijät.
Surmien päätekijöinä oli useita yhdessä toimineita tahoja, joita käskyttivät natsit: Einsatzgruppen osastot, SD:n miehet, järjestyspoliisi (ORPO) ja Latvian avustavan poliisin joukot johtajanaan Viktor Arājs. Myös Wehrmachtin ja Saksan merivoimien sotilaita osallistui teloituksiin. Tavoitteena oli Latvian (ja Baltian) täydellinen puhdistaminen juutalaisväestöstä.
Uhrit.
Liepājan joukkomurhissa ei tuhottu ainoastaan kaupungin juutalaisyhteisö, vaan surmattujen joukossa oli kommunisteja, vähemmistökansallisuuksia (romanit), mielenvikaisia ja vastarintatoiminnasta kostotoimenpiteenä ammuttuja. Murhat kohdistuivat aikuisten miesten lisäksi naisiin, lapsiin ja vanhuksiin erottelematta.
Joukkomurhissa kaupungin juutalaisyhteisö lähestulkoon lakkasi olemasta, sillä Liepājaan saarroksiin joutuneista 5 700 juutalaisesta asukkaasta ja pakolaisesta noin viisi tuhatta koki loppunsa ammuttuna, useimmat näistä vuonna 1941. Heinäkuussa 1942 enää 832 juutalaista oli elossa, kun Liepājan ghetto perustettiin.
Tapahtumapaikat.
Toisin kuin muissa vastaavissa kansanmurhatapauksissa Latviassa, Liepājassa teloitukset tehtiin avoimesti näkyvällä paikalla silminnäkijätodistuksin. Surmatyöt tapahtuivat useissa eri paikoissa kaupungin sisällä ja sen ulkopuolella: keskuspuistossa Rainisissa, alueilla sataman, urheilukentän ja majakan läheisyydessä. Suurin yksittäinen joukkomurha, jossa kuoli 2 749 juutalaista, suoritettiin joulukuun 15. ja 17. päivien välisenä aikana vanhalla Latvian armeijan harjoitusalueella Šķēden dyyneillä.
Kiinan tasavallan lippu

Kiinan tasavallan lippu () eli yleisesti Taiwanina tunnetun valtion lippu oli käytössä ensi kerran Manner-Kiinassa 1917 Guomindang-puolueen nimissä ja myöhemmin vuonna 1928 siitä tehtiin Kiinan tasavallan virallinen lippu.
Pääpiirteiltään lippu on punainen, ja sen vasemmassa yläreunassa sijaitsevan tummansinisen suorakulmion sisään on sijoitettu 12-sakarainen valkoinen aurinko. Kiinan tasavallassa lippua luonnehditaan ja kutsutaan tuttavallisesti ”siniseksi taivaaksi, valkoiseksi auringoksi ja kokopunaiseksi maaksi” (). Lipun on aikoinaan suunnitellut Lu Hao-tung.
Lippua ei käytetä esimerkiksi olympialaisissa, joihin maa osallistuu nimellä "Kiinan Taipei" ja käyttää erilaista lippua. Tässä yhteydessä käytetään myös usein lipun laulua.
Symbolismi.
Lipun valkoisen auringon kaksitoista sakaraa kuvaavat jokaista kuukautta sekä jokaista perinteistä Kiinan tuntia (vastaa kahta modernia tuntia). Lipun punainen väri kuvastaa vallankumouksellisesti niiden verta, jotka olivat kaatamassa Qing-dynastiaa ja luomassa Kiinan tasavaltaa. Lisäksi lipun väreillä on oma merkityksensä:
Network Investment

Network Investment Oy, myöhemmin Osuma, on vuodesta 1995 noin vuoteen 2005 toiminut yhteisasiakkuuspohjaista jäsenalekorttia lanseerannut, tosin ilmeisesti huijaukseksi osoittautunut markkinointiyhtiö, jonka idea oli jäsenten asiakaskorttialennuksiin perustuvan paljousalennuksen siirtäminen myös ostohintaan.
Mutta klubilaisten osakepääomat ja toimistokulumaksut tiettävästi hupenivat perustajajohtajien miljoonapalkkioihin. Perinteinen pyramidihuijaussyyte oli kierretty keräämällä maksuja erikseen toimintakuluista. Nimi vaihtui myöhemmin Osumaksi ja yritys "katosi" 2000-luvun puolivälissä.
Markkinatuomioistuin kielsi vuonna 1997 Network Investment Oy:tä markkinoimasta verkostomarkkinoinnista syntyviä tuottoja sellaisille, joilla ei vielä ollut Network Investment Oy:n osakkeita.
Vuonna 2000 perustettu verkkokauppapaikka toimi melkein kaksi vuotta, mutta lopetettiin kannattamattomana keväällä 2002. Verkkokauppapaikka perustui asiamiesverkostoon ja oli suunnattu Network Investment Oy osakkaille.
Inez Borg

Inez Maria Borg (31. elokuuta 1859 Pori – 1. toukokuuta 1900 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hänellä oli useita pääosia Suomalaisessa Teatterissa 1880-luvulla.
Ura.
Inez Borgin vanhemmat olivat kauppias Carl Johan Borg ja Johanna Charlotta Björkman. Hän aloitti näyttelemisen Suomalaisessa Teatterissa keväällä 1883. Aikalaiset kehuivat hänen lauluääntään ja ulkonaista olemustaan. Hänen näyttämötaiteellista tulkintaansa pidettiin älykkäänä, mutta sitä haittasi heikko suomenkielentaito. Borgin näyttämöura jäi verraten lyhyeksi, hän jätti teatterin avioiduttuaan hammaslääkäri Wilhelm Leopold Olanderin (1851–1896) kanssa 1889.
Inez Borgin näyttämötehtäviä olivat muun muassa Anni (kappaleessa "Viimeinen ponnistus"), Ilmarisen emäntä ("Kullervo"), Regan ("Kuningas Lear"), Ofelia ("Hamlet"), Emilia ("Othello") ja nimiosa kappaleessa "Ainamo".
Skellefteån rata

Skellefteån rata () on Ruotsin rataverkkoon kuuluva rataosa Bastuträskistä -radalta Skellefteån kautta Skelleftehamniin. Rataosan pituus on 66 kilometriä, se on sähköistetty ja yksiraiteinen, mutta sitä ei ole varustettu kulunvalvontalaittein eikä rataa ole kauko-ohjattu Bastuträskiä ja Skelleftehamns övren liikennepaikkoja lukuun ottamatta. Rataosalla on ainoastaan tavaraliikennettä.
Historia.
Rautatie Bastuträskistä Skellefteån kautta Kallholmenin uuteen satamaan vihittiin käyttöön kolme vuotta kestäneiden rakennustöiden jälkeen syyskuussa 1912, ja seuraavana vuonna rataa jatkettiin kilometrillä nykyiselle Skelleftehamns Nedren liikennepaikalle.
Alkuvuosina radan liikenne oli vähäistä, eivätkä sen tulevaisuudennäkymät olleet hyviä. Vuonna 1924 kaivosyhtiö Boliden käynnisti kaivaukset noin 30 kilometrin päässä Skellefteån luoteispuolella, ja perusti rikastamon Skelleftehamnin Rönnskäriin. Ensimmäisinä vuosina kaivoksesta louhittu raakamalmi kuljetettiin kuorma-autoilla Skellefteån radan varteen, jossa se siirtokuormattiin junaan vietäväksi Ronnskäriin.
Statens Järnvägar ja kaivosyhtiö kuitenkin päättivät pian, että kaivostoiminnan laajuus vaati 24 kilometrin mittaisen sivuradan rakentamista Skellefteån radalla sijaitsevasta Slindistä Bolidenin kaivokselle. Sivuradan rahoitti suurelta osin SJ joka myös hoiti liikennöinnin, mutta sivuradan omisti kaivosyhtiö. Rata valmistui vuonna 1929 yhtä aikaa Skelleftehamnista Rönnskäriin johtavan uuden kahden kilometrin pituisen radan kanssa.
Kaivoksen avaaminen kasvatti koko radan liikennemääriä sekä henkilö- että tavaraliikenteessä, ja vuonna 1943 aloitettiin henkilöliikenne Bolidenin sivuradalla.
Malminkuljetukset Bolidenin ja Rönnskärin välillä jatkuivat aina vuoteen 1991 saakka, jonka jälkeen vähentynyt malmiliikenne hoidettiin kuorma-autoliikenteenä. Rataosuus Boliden–Slind purettiin pian tämän jälkeen.
Radalla liikennöitiin vilkkaimpina aikoina paikallisjunilla sekä Bastuträskin ja Skellefteån keskustan, että Skellefteån ja Rönnskärsverketin välillä. Parhaimmillaan Skellefteån ja Rönnskärin välisellä 19 kilometrin pituisella rataosuudella oli henkilöliikenteen käytössä kolme väliasemaa sekä 18 seisaketta. Kiskobussit tulivat liikenteeseen 1930- ja 1940-luvuilla. Vuonna 1945 otettiin myös käyttöön suora makuuvaunuyhteys Tukholmasta Skelleftehamns Övreen. Paikallisliikenne alkoi kuitenkin vähetä 1950-luvulla. Lopullisesti rataosan henkilöliikenne lakkautettiin kokonaan vuonna 1990.
Sweetheart of the Rodeo

Sweetheart of the Rodeo on The Byrdsin elokuussa 1968 julkaistu kuudes studioalbumi. Sitä pidetään hyvin merkittävänä, sillä levyn katsotaan nostaneen pinnalle country rock -genren ja tuottaneen synnyn muun muassa The Flying Burrito Brothersin ja Eaglesin kaltaisille yhtyeille.&lt;ref name="Nyman/310"&gt;Nyman 1990, s.310.&lt;/ref&gt; Albumi pääsi myös vuonna 2006 julkaistuun kirjaan "1001 Albums You Must Hear Before You Die". () Levyn kappaleista valtaosa on covereita vanhoista country-lauluista.
Albumi jäi Gram Parsonsin ainoaksi Byrdsin riveissä tämän kieltäydyttyä esiintymästä Etelä-Afrikassa poliittisista syistä.&lt;ref name="Nyman/310"&gt;Nyman 1990, s.310.&lt;/ref&gt; Myös basisti Chris Hillman erosi yhtyeestä ja liittyi Parsonsin perustamaan The Flying Burrito Brothersiin.
Vaikka "Sweetheart of the Rodeo" on saavuttanut myöhemmin suurta arvostusta, ilmestyessään sen kaupallinen menestys oli heikkoa. Albumi oli Yhdysvaltain Billboard-listalla korkeimmillaan sijalla 77 ja Britanniassa levy ei noussut Top 40 -listalle.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Lotfi Benzarti

Lotfi Benzarti (, s. Monastir) on tunisialainen jalkapallovalmentaja. Tammikuusta 2012 lähtien hän on toiminut Emirates Clubin päävalmentajana.
Hänen veljensä Faouzi on jalkapallovalmentaja.
Valmennusura.
Benzarti aloitteli valmentajana 1980-luvulla ja tuli kesken kauden 1984–1985 US Monastirin valmentajaksi. Hän onnistui säilyttämään joukkueen pääsarjassa sijoittuen neljä pistettä putoamisrajan yläpuolelle. Benzarti sai jatkaa seuraavankin kauden päävalmentajana, mutta joukkueen menestyksen jäätyä heikoksi hän sai potkut kesken kautta 1986–1987. Sittemmin Benzarti otti Olympique de Béjan valmennusvastuun ja onnistui säilyttämään joukkueen pääsarjassa. Hän sai jatkaa valmentamista myös kaudella 1987–1988, mutta ei kyennyt nostattamaan joukkueen pääsarjasijoitusta edelliskautta korkeammalle.
Ensimmäisen mestaruutensa Benzarti saavutti ES Sahelin päävalmentajana kaudella 1999–2000, joukkueen voitettua CAF Cupin. Seuraavalla kaudella hänet korvasi kauden alussa algerialainen Mahieddine Khalef. Sittemmin Benzarti palasi vielä valmentamaan US Monastiria kolmekautta, jonka aikana parhaaksi sijoitukseksi jäi kuudestila kaudella 2002–2003.
Kaudella 2008–2009 Benzarti siirtyi Saudi-Arabian valioliigassa pelanneen Najran päävalmentajaksi. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi sijalle yhdeksän.
Kaudeksi 2009–2010 siirtyi valmentamaan arabiemiirikuntalaista Baniyasia, joka onnistui nousemaan kyseiselle kaudelle pääsarjaan. Benzartin johdolla Baniyas sijoittui Arabiemiirikunnan pääsarjassa neljänneksi.
Toukokuussa 2011 hän siirtyi kesken kauden saudiarabialaisen Al-Wehdan päävalmentajaksi. Hän ei kuitenkaan onnistunut pelastamaan joukkuetta putoamiselta Saudi-Arabian 1. divisionaan. Benzarti jätti tehtävänsä elokuussa 2011. Kuukautta myöhemmin hän siirtyi qatarilaisen Al Kharitiyathin päävalmentajaksi, mutta ei onnistunut saamaan joukkueeleen yhtään voittoa Qatarin pääsarjassa ja hänet erotettiin tehtävästään.
Tammikuussa 2012 Benzarti siirtyi Emirates Clubin päävalmentajaksi.
Pekka Seppänen

Pekka Markku Antero Seppänen (s. 15. syyskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen kirjoittaja, taloustarkkailija ja hallitustyöskentelijä, joka on työskennellyt muun muassa "Talouselämän" päätoimittajana.
Ura.
Seppänen valmistui ylioppilaaksi 1979 ja valtiotieteen kandidaatiksi 1984 Helsingin yliopistosta. Hän toimi tiedottajana ja tiedotuspäällikkönä Finn-Stroi Oy:ssä 1985–1988. Vuosina 1988–2000 Seppänen oli "Talouselämä"-lehden toimittaja ja 2000–2010 päätoimittaja. Hän toimi päätoimittajana ollessaan myös Talentumin johto- ja hallitustehtävissä.
Seppänen on toiminut hallituksen puheenjohtajana klassisen musiikin levy-yhtiössä Ondine Oy:ssä (2005–2009), kirjankustantamo Gummerus Kustannus Oy:ssä (2013–2018), Patricia Seppälän säätiössä (2017–) ja Suomen Sinfoniaorkesterit ry:ssä (2023–).
Seppänen kirjoittaa kolumneja Ylelle. Seppänen on aiemmin kirjoittanut "Helsingin Sanomiin" johtamista ja työelämää käsitteleviä kolumneja. "Ilta-Sanomissa" hänen kolumniensa aiheita olivat talous, yhteiskunta, kulttuuri ja urheilu. 
Vuodesta 2007 lähtien Seppänen on ollut yksi "Pyöreä pöytä" -keskusteluohjelman panelisteista ja vuodesta 2011 lähtien Yle aamun "Jälkipörssin" keskustelijoita. 
Seppänen on myös harrastelijamuusikko ja sarjakuvakäsikirjoittaja. Seppänen oli vuosina 1980–1982 Vaaralliset lelut -yhtyeen basisti ja kosketinsoittaja ja on soittanut myöhemmin Åttopojat-yhtyeessä sekä kirjailijoiden muodostamassa Nyrok Dolls -yhtyeessä. Käsikirjoittajana hän tehnyt vuodesta 1978 lähtien sarjakuvia "Me Muut, Radio Otto" ja "Teuvo Lyly" sekä pilapiirrosta "Pomo &amp; Väisänen" (piirtäjinä Pertti “Häm” Hämäläinen ja Jari Pantzar). Lisäksi hän on tehnyt käsikirjoituksia muun muassa Mauri Kunnakselle, Matti Remekselle ja Juba Tuomolalle.
Tunnustuksia.
Seppänen sai Aikakauslehtien Päätoimittajat ry:n Julius-palkinnon 2005 ja Bonnierin Suuren journalistipalkinnon vuoden journalistina 2006. Hänelle myönnettiin vuonna 2009 ensimmäinen Mikko Pohtolan lehdistöpalkinto, joka myönnetään mielipidevaikuttajalle, joka on käyttänyt suomen kieltä esimerkillisesti tai edistänyt merkittävästi tätä päämäärää. Vuonna 2006 mediavaikuttajat äänestivät hänet Suomen parhaaksi päätoimittajaksi ja sisältöjohtajaksi.
Yksityiselämä.
Pekka Seppäsen isä oli sosiologi Paavo Seppänen. Hänen veljensä oli kirjailija, lääkäri ja tv-juontaja Juhani Seppänen.
Castlemanin tauti

Castlemanin tauti on imukudoksen liikakasvua aiheuttava häiriö. Se voi esiintyä paikallisena tai yleistyneenä. Benjamin Castleman kuvasi sairauden ensimmäisenä vuonna 1956. Paikallinen tautimuoto on yleensä parannettavissa leikkauksella. Yleistynyt tautimuoto on paikallista vakavampi; se käyttäytyy hyvin lymfoomamaisesti ja voi heikentää immuunijärjestelmää vakavastikin. Potilaat esimerkiksi kärsivät usein vakavista infektioista ja laihtuvat. Heidän sairastumisvaaransa lymfoomaan on kasvanut. 
Castlemanin tauti on harvinainen, mutta sen insidenssiä ei tarkalleen tiedetä. Vuonna 1978 ensi kertaa kuvattu yleistynyt tautimuoto on paikallista harvinaisempi.
Paatero

Paatero on suomalainen sukunimi, joka on peräisin on Kalevalasta, jossa se tarkoittaa pyöreää kiveä. Sukunimen ovat ottaneet käyttöön muutamat suvut 1900-luvun alussa muuttaessaan ruotsinkielisiä sukunimiä (Fager, Randell, Himmelroos, Wigilant, Lidblad, Lindvall) suomenkielisiksi, mutta samaan aikaan myös itäsuomalaiset sukunimet Huohvanainen ja Putto on vaihdettu Paateroksi. 
Paatero-sukunimi on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Lights Out (radiokuunnelmasarja)

Lights Out oli yhdysvaltalainen Wyllis Cooperin luoma kauhukuunnelmasarja. Sarjan ensimmäinen jakso lähetettiin chicagolaiselta WENR-radioasemalta 1. tammikuuta 1934. Seuraavan vuoden huhtikuussa se siirtyi NBC:n valtakunnalliseen verkkoon, jolla se jatkoi elokuuhun 1939 saakka. CBS esitti sarjaa lokakuusta 1942 syyskuuhun 1943. Vuosina 1945 ja 1946 sarjaa esitti taas NBC. Sarjan viimeiset jaksot heinä-elokuussa 1947 esitti ABC. Sarjasta tehtiin myös televisioversiota 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa.
Cooper vastasi sarjan tuotannosta, käsikirjoituksista ja ohjauksesta toukokuuhun 1936 saakka, jolloin tehtävä siirtyi Arch Obolerille. Oboler vastasi sarjasta seuraavan kahden vuoden ajan, kunnes hän kesällä 1938 päätti siirtyä vakavamman radiokuunnelman pariin. Hänen poissa ollessaan tuotannosta vastasi muu NBC:n henkilökunta. Oboler palasi sarjaan 1942 ja vastasi siitä vuoteen 1945. Viimeisen kahden vuoden ajan useimmat jaksot olivat uudelleendramatisointeja Cooperin kirjoittamista alkuvuosien käsikirjoituksista. Oboler palasi "Lights Outin" pariin vielä 1970-luvun alussa, jolloin hän isännöi syndikoitua "The Devil and Mr. O" -radiosarjaa, jossa esitettiin "Lights Outin" jaksojen tallenteita.
Sarjan näyttelijöinä esiintyivät muun muassa Harold Peary, Mercedes McCambridge, Willard Waterman, Will Geer ja Raymond Edward Johnson. Elokuvatähdistä sarjassa vieraili muun muassa Boris Karloff, joka esiintyi neljässä jaksossa keväällä 1938.
Robert Waseige

Robert Waseige (26. elokuuta 1939 – 17. heinäkuuta 2019) oli belgialainen jalkapallovalmentaja ja puolustaja. Hän valmensi pitkällä yli 30 vuotta kestäneellä urallaan muun muassa Belgian maajoukkueatta ja Standard de Liègeä.
Ura pelaajana.
Waseige aloitti pelaajauransa RFC de Liègessä vuonna 1959. Hän edusti seuraa neljä vuotta ja pelasi 100 ottelua joukkueen takalinjoilla. Hän siirtyi Racing White Bruxellesiin 1963. Waseige pelasi seurassa seitsemän kautta ja oli kaudella 1968/69 sekä 1969/70 mukana Belgian cupin loppuottelussa. Hän jätti seuran 1970 ja siirtyi KFC Winterschlagiin, jossa lopetti pelaajaurnasa vuonna 1973.
Ura valmentajana.
KFC Winterschlagissa Waseige aloitti myös pitkän valmennusuransa 1971 pelaajavalmentajana. Hän siirtyi kokoaikaiseksi päävalmentajaksi 1973 ja johdatti seuran lopulta aina Belgian liigaan saakka kakkosdivisioonan mestarina 1975/76. Tämän jälkeen hän siirtyi Standard de Liègen peräsimeen ja palasi 1979 takaisin Winterschlagiin. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi KSC Lokereniin, jossa valmensi pari vuotta.
Vuonna 1983 Waseige palasi kasvattajaseuraansa RFC de Liègeen, joka taisteli tuolloin olemassaolossaan. Nuorten pelaajien ja uskollisten kannattajien avulla Waseige onnistui johdattamaan seuran Belgian Cupin finaaliin 1986/87 ja voittajaksi 1989/90. Waseigen johdolla RFC pelasi myös eurokentillä mm. Juventusta ja SL Benficaa vastaan. Seura ajautui 1990-luvun alkupuolella vakaviin talousvaikeuksiin ja 1992 Waseige jätti seuran. Kaksi vuotta myöhemmin seura teki konkurssin. 
RFC-pestinsä jälkeen hän valmensi kaksi vuotta Sporting Charleroita, jonka johdatti Belgian cupin loppuotteluun 1993. Seuraavana vuonna hän siirtyi Standard de Liègen peräsimeen ja luotsasi seuran debyyttikaudellaan Belgian mestaruushopealle. Hän siirtyi seurasta 1996 Sporting Lissabonii, mutta sai pian potkut tehtävistään.
Waseige palasi 1997 Royal Charleroihin. Vuonna 1999 hän nousi Belgian maajoukkueen päävalmentajaksi ja luotsasi "Punaiset paholaiset" EM-kisohin 2000. Tie katkesi kuitenkin jo lohkovaiheeseen heidän hävittyään Turkille viimeisessä ottelussa 2–0. Waseige sai kuitenkin jatkaa ja luotsasi Belgian myös MM-kisoihin 2002. Tällä kertaa Belgia selvisi jatkoon lohkostaan, mutta putosi toisella kierroksella Brasilialle. Kisojen jälkeen paljon kritiikkiä pelaajavalinnoistaan ja taktiikoistaan saanut Waseige jätti tehtävänsä. 
Maajoukkuepestinsä jälkeen Waseige siirtyi toistamiseen Standard Liègen peräsimeen, mutta sai potkut surkeasti alkaneen kauden jälkeen. Toukokuussa 2004 hän palasi valmennustehtäviin siirryttyään Algerian maajoukkueen valmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyesti Waseigen saatua potkut syyskuussa 2004 Gabonille kärsityn 3–0 tappion jälkeen. 
Maaliskuussa 2005 Waseige jatkoi uraansa FC Brysselin päävalmentajana. Hän onnistui pelastamaan seuran putoamiselta, mutta jätti tehtävänsä kauden jälkeen.
Maintpartner

Maintpartner on suomalainen teollisuuden kunnossapito- ja käyttöpalveluja toimittava yritys. Yritys aloitti toimintansa marraskuussa 2006, mihin asti se oli ollut osa Fortum Servicesiä. Asiakkaita ovat mm. energiayhtiöt, kemian-, metalli-, elintarvike- ja metsäteollisuus. Yhtiön päämarkkina-alueet ovat Suomi, Ruotsi, Puola ja Viro.
Kiinteistötekniikkayhtiö Caverion tuli yrityksen Suomen, Viron ja Puolan toimintojen omistajaksi joulukuussa 2019. Sen sijaan Ruotsin yhtiön toiminta jatkuu erillisenä, itsenäisenä yhtiönä. Maintpartner yksi Suomen kolmesta yli tuhat henkeä työllistävästä kunnossapitäjästä. Pohjois-Euroopan alueella yrityksellä on 1 600 työntekijää.
Samppa Luoma

Johan Sanfred (Samppa) Luoma (3. toukokuuta 1877 Kaustinen – 24. joulukuuta 1940 Oulu) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija.
Samppa Luoma valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman seminaarista vuonna 1900. Hän oli sitten opettajana muun muassa Kaustisen Nikulassa, Nurmijärvellä, Pietarsaaren Östersön orpokodissa ja Kokkolan maalaiskunnassa. Vuonna 1908 Luoma teki valtion stipendillä opintomatkan tutustuakseen Belgian ja Ranskan kouluihin. Kokkolassa Luoma toimi myös Kokkola-lehden toimittajana vuosina 1918–1921. Vuonna 1921 hänet valittiin Petsamon Salmijärven koulun johtajaopettajaksi ja oppilaskodin johtajaksi. Hän hoiti tätä tehtävää talvisodan alkamiseen saakka. 
Luoma oli Petsamon kunnanvaltuuston jäsenenä 1925–1927, 1931–1933 ja vuodesta 1937 lähtien. Valtuuston puheenjohtajana hän oli 1925, 1926, 1932 ja 1933. Aikaisemmin Luoma oli ollut Nurmijärven ja Kokkolan maalaiskunnan valtuustojen jäsenenä. Luoma kuului myös kunnallisiin lauta- ja johtokuntiin ja hän edusti Petsamon kuntaa lähetystöissä ja maakunnallisissa kokouksissa. Luoma oli Petsamon suojeluskunnan muun muassa esikunnan jäsenenä. Aikaisemmin hän oli suojeluskunnan jäsenenä Kokkolassa ja osallistui Suomen sisällissotaan Hyvinkään suojeluskunnan mukana. 
Luoma harrasti musiikkia, kirjoitti runoja, sävelsi muutamia lasten- ja joululauluja ja oli käynnistämässä kuorotoimintaa Petsamossa. Luoma piti myös esitelmiä ja puheita sekä kirjoitti sanoma- ja aikakauslehtiin. Hän sävelsi vuonna 1931 Uuno Kailaan sanoittaman "Petsamon laulun".
Vuonna 1937 uutisoitiin opettaja Samppa Luoman Beverage-tyyppisestä radioantennista, joka oli kolmen ja puolen kilometrin mittaisena Suomen pisin. Antennina toimi hänen asunnoltaan puhelinkeskukseen johtanut puhelinjohto. Opettaja Luoma oli kokeeksi yhdistänyt radiovastaanottimensa antennijohtimen puhelimensa kuulotorvenkannattimeen ja havainnut että hän saattoi sen jälkeen kuunnella Lahden radioasemaa ilman häiriöitä.