tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kuivahko kangas

Kuivahko kangas on tuoretta kangasta kuivempi, mutta kuivaa kangasta kosteampi Suomen metsätyyppiopin mukainen metsäkasvutyyppi. Kuivahkot kangasmetsät jaetaan "puolukkatyyppiin", "häränsilmä-puolukkatyyppiin", "variksenmarja-puolukkatyyppiin", "variksenmarja-mustikkatyyppiin" ja "juolukka-variksenmarja-mustikkatyyppiin". Tyypit vaihtalevat alueittain.
Etelä-Suomessa karuilla moreenimailla, mutta myös viljavemmilla hiekka- ja someromailla puolukkatyyppi on yleinen. Etelä-Suomen metsämaasta 28 prosenttia kuuluu puolukkatyyppiin. 
Pohjanmaalla ja Kainuussa kuivahkoilla kangasmailla yleinen metsäkasvutyyppi on variksenmarja-puolukkatyyppi. Kasvusto on puolukkatyyppiä niukempi, mutta muistuttaa sen kasvustoa. 
Kainuussa ja Peräpohjolassa mustikasta tulee kenttäkerroksen hallitseva varpu, minkä vuoksi pohjoisen kuivahkot kankaat ovat yleensä variksenmarja-mustikkatyyppiin luettavia. 
Kuivahkon kankaan tyypit.
Puolukkatyyppi.
Puolukkatyyppiä (Vaccinium-tyyppi, VT) ilmenee erityisesti Etelä-Suomen moreeni-, hiekka- ja someromailla. Etelä-Suomen metsämaista 28 prosenttia kuuluu puolukkatyyppiin, jonka metsäveroluokka puunkasvun perusteella on ollut II.
Kenttäkerroksessa tyypillisiä kasveja ovat puolukan lisäksi mustikka ja kanerva, minkä lisäksi esiintyy myös vanamoa, nuokkutalvikkia, lillukkaa, metsätähteä, kevätpiippoa ja kultapiiskua.
Puolukkatyypin valtapuu on mänty, myös kuusia esiintyy. Joissain tapauksissa myös kuusi voi olla valtapuulaji.
Variksenmarja-puolukkatyyppi.
Variksenmarja-puolukkatyyppiä (Empetrum-Vaccinum-tyyppi, EVT) ilmenee Pohjanmaan ja Kainuun vyöhykkeiden rajoilla. Kasvillisuus muistuttaa puolukkatyyppiin kuuluvien kuivahkojen kankaiden kasvillisuutta.
Variksenmarja-puolukkatyypin metsän metsäveroluokka puuntuoton perusteella on ollut II.
Variksenmarja-puolukkatyypin kenttäkerroksen kasvillisuus on puolukkatyyppiä niukempaa, mutta samankaltaista. Valtapuu on mänty.
Variksenmarja-mustikkatyyppi.
Variksenmarja-mustikkatyyppiä (Empetrum-Myrtillius-tyyppi, EMT) ilmenee Kainuussa, mutta myös Peräpohjolassa. Se on Peräpohjolan yleisin metsätyyppi. Variksenmarja-puolukkatyyppi ja variksenmarja-mustikkatyyppi yhdessä kattavat lähes puolet Pohjois-Suomen metsäpinta-alasta. Variksenmarja-mustikkatyypin metsän metsäveroluokka puuntuoton perusteella on ollut III.
Varpuina variksemarja-mustikkatyypin metsissä ovat variksenmarjan ja mustikan lisäksi puolukka, kanerva, juolukka ja suopursu. Heiniä ja ruohoja on vähän. Jäkäliä ja sammalia on jokseenkin saman verran. 
Valtapuu on mänty, jonka seassa voi kasvaa hieskoivua.
Soistuminen.
Kuivahkosta kankaasta tulee soistuessaan aluksi kangasräme ja soistumisen jatkuessa ja turvekerroksen paksuuntuessa siitä voi kehittyä useita erilaisia rämetyyppejä.
Kuiva kangas

Kuiva kangasmetsä on yksi Suomen metsätyyppioppiin kuuluva metsien kasvupaikkapäätyyppi. Merkittävin kuiva kangastyyppi on "kanervatyyppi" (Calluna-tyyppi, CT). Siihen kuuluu kolme prosenttia Etelä-Suomen metsämaasta. 
Kuivilla kankailla parhaiten menestyvä puulaji on mänty. Niillä voi kasvaa myös kuusia ja useita lehtipuitakin, mutta ne jäävät siellä maaperän karuuden vuoksi yleensä pienikokoisemmiksi. 
Pohjoisempana Pohjanmaan ja Kainuun leveysasteilla oleva kuivan kankaan kasvupaikkatyyppi on "variksenmarja-kanervatyyppi" (Empetrum-Calluna-tyyppi, ECT), jonka puusto on samankaltainen kuin kanervatyyppiin kuuluvan metsän.
Peräpohjolassa esiintyy kolmas kuivan kankaan tyyppi, "varpu-jäkälä-tyyppi" (Ericaceae-Cladina-tyyppi, ErCIT). Varpu-jäkälätyyppiin kuuluu 10 prosenttia Suomen pohjoisosan metsistä.
Koko maassa myös karukkokankaaksi kutsuttuun kuivan kankaan päätyyppiin kuuluva "jäkälätyyppi" (Cladinatyyppi, CIT) on samankaltainen kaikkialla Suomessa. Sille on tyypillistä miltei yhtenäinen poronjäkäläkerros.
Karukkokangas

Karukkokangas on kangasmetsä, jonka maaperä on erittäin karua eikä tarjoa hyvää kasvualustaa männylle. Kalliomaiden ja hietikoiden kasvillisuus muistuttaa karukkokankaita.
Karukkokankaita esiintyy koko Suomessa. Karukkokankaassa humus on ohut ja hapan, pH on noin 3,6. Maannoksessa on lahonnutta jäkälää. Kivennäispitoisissa maissa on vähän tai ei lainkaan hienojakoista maa-ainesta. Jäkäliä on karukkokankailla melko runsaasti. Yleisiä jäkäliä ovat poronjäkälät. Sammalet eivät menesty, mutta kynsisammalta esiintyy. Heiniä ja ruohoja on karukkokankailla vähän, ja ne ovat pääasiassa valoisilla hiekkamailla menestyviä lajeja. Varpuja on harvassa eikä varsinaista pensaskerrosta ole. Puuston muodostavat matalat männyt.
Cajanderin metsätyyppioppiin liittyen karukkokankaiden metsätyyppi on "jäkälätyyppi" (Cladina-tyyppi, ClT) Etelä-Suomessa, Pohjanmaa-Kainuussa, Peräpohjolassa sekä Metsä-Lapissa. Se luetaan joskus myös kuivaksi kankaaksi. Tunturi-Lapin koivikoissa esiintyy lisäksi harvinaisena "variksenmarja-jäkälätyyppi" (EClT).
Tšokurdah

Tšokurdah () eli Tšokuurdaah () on kaupunkimainen taajama Allaihan ulusissa Sahan tasavallan pohjoisosassa Venäjällä. Tšokurdahin taajama sijaitsee Indigirkan varrella, 1 290 kilometriä maan pääkaupungista Jakutskista koilliseen.
Tšokurdahissa on lentoasema sekä jokisatama, jota voi kuitenkin käyttää vain vajaat kolme kuukautta vuodessa. Poronhoito ja muut perinteiset elinkeinot ovat edelleen tärkeitä työllistäjiä paikkakunnalla. Tšokurdahissa on kulttuuritalo, yhteiskoulu, ylä- ja alakoulut, musiikkikoulu, tundran luonnosta ja metsästyselinkeinosta kertova museo, terveyskeskus ja kauppoja.
Historia.
Tšokurdahin perustettiin vuonna 1936. Vuonna 1981 siitä tuli taajama.
Asukasluvun kehitys:
Näivekasvit

Näivekasvit (Orobanchaceae) on Lamiales-lahkon kasviheimo, johon kuuluu 104 sukua ja niihin noin 2 310 lajia. Heimon kaikki lajit ovat joko muiden kasvien loisia tai puoliloisia. Heimo on kosmopoliittinen ja sitä esiintyy Euraasiassa, Pohjois-Amerikassa sekä osassa Australiaa ja Uutta-Seelantia. Trooppisessa Afrikassa ja Amerikassa esiintyy vain muutama laji.
Loisivat lajit, kuten Lounais- ja Etelä-Suomessa harvinaisena kasvava suomukka eli pähkinäsuomukka ("Lathraea squamaria"), ovat tyypillisesti täysin lehtivihreättömiä ja niiden lehdet ovat surkastuneet paksuiksi ja suomumaisiksi. Puoliloiset, kuten Suomessa yleiset maitikat ("Melampyrum"), tuottavat osan ravinnostaan myös itse yhteyttämällä ja muistuttavat ulkoasultaan enemmän tavallisia kasveja. Juuristo on yleensä vaatimaton ja joillakin lajeilla hyvin voimakkaasti surkastunut. Näivekasvit kasvattavat erityisiä säikeitä, imujuuria eli haustorioita, jotka tunkeutuvat isäntäkasvin solukkoon ja imevät sieltä ravinteita.
Luokittelu.
Heimossa on 99 sukua ja 2060 lajia. Ne kuuluvat kahdeksaan alaryhmään:
Suvut.
Suomessa esiintyviä näivekasvisukuja ovat:
Muita suomeksi nimettyjä sukuja ovat bellardiat ("Bellardia"), kastiljat ("Castilleja"), maahikit ("Cistanche"), näiviöt ("Conopholis"), näiveet eli mehunimijät ("Orobanche"), tahmayrtit ("Parentucellia"), soiliot ("Rehmannia") ja kelminkukat ("Striga").
Pirttijärvi (Muhos)

Pirttijärvi on järvi Oulujoen vesistöalueella Sanginjoen kylässä Muhoksen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi sijaitsee noin neljän kilometrin päässä Sanginkylältä itään, ja linnuntietä noin viisitoista kilometriä pohjoiseen Muhoksen keskustaajamasta. Järven vesi on pääosin peräisin alueen pohjavesistä, pieni osa vedestä on altaaseen järven valuma-alueelta kertynyttä sadevettä. Järvi laskee vetensä kapeaa Pirttiojaa pitkin Sanginjokeen ja sitä kautta Oulujokeen ja edelleen Perämereen.
Umpeenkasvavan Pirttijärven kunnostus toteutettiin vuosina 2004–2007 osin alueen asukkaiden ja kesämökkiläisten rahoituksella. Kunnostuksen kustannusarvio oli 100 000 euroa, josta vakinaiset ja kesäasukkaat maksoivat 46 000 euroa. Ennen kunnostusta järven pohjalle oli kertynyt arviolta 180 000 kuutiometriä sedimenttiä. Järvessä havaittiin myös sinilevää.
Kunnostus toteutettiin kaivamalla järvestä laskeva Pirttioja kokonaan auki ja valuttamalla järviallas kokonaan tyhjäksi, kuten Särkijärvi Utajärvellä ensimmäisenä Suomessa pari vuotta aiemmin. Kun järven pohjaan kertynyt eloperäinen aines oli kuivunut, Pirttioja padottiin ja altaan annettiin alkaa täyttyä. Heinäkuussa 2007 järven pinta oli vielä noin 80 senttimetriä alkuperäistä pinnantasoa alempana. Kunnostustyöllä saatiin parannettua veden laatua. Kuivatuksen jälkeen osittain täyttyneeseen järvialtaaseen oli kasvanut ruoho, se aiotaan niittää suunnitelmien mukaan vuonna 2008. Järveen tehdyt kalaistutukset ovat osin epäonnistuneet. Järvialtaan veden laadusta ei ole tehty seurantaa, josta olisi julkista tietoa. Tästä huolimatta joidenkin ranta-asukkaiden lehdessä antamien tietojen mukaan järven vesi kirkkaudeltaan ja puhtaudeltaan on vesijohtoveden laatuista.
Juhani Salmenkylä

Heikki Veikko Juhani Salmenkylä (vuoteen 1936 Husgafvel; 8. maaliskuuta 1932 Helsinki – 4. toukokuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen suunnistaja, koripalloilija, koripallotuomari, -valmentaja ja -vaikuttaja. Ammatiltaan hän oli asianajaja. Salmenkylä on nimetty Suomen koripallon Hall of Fameen.
Urheilu-ura.
Suunnistus.
Suunnistajana Salmenkylä saavutti kolme viestimitalia arvokisoissa ja sivusi Erkki Aron ennätystä oltuaan Helsingin Suunnistajien joukkueessa seitsemän kertaa voittamassa Jukolan viestiä, viimeksi 1970. Lisäksi hän oli 1954 mukana ensimmäisessä suomalaisjoukkueessa, joka onnistui voittamaan Ruotsissa juostavan Tiomila-viestin. Suomen mestariksi henkilökohtaisella matkalla Salmenkylä ylsi neljästi ja oli voittamassa kuutta viestisuunnistuksen Suomen mestaruutta.
Salmenkylä oli luomassa Suomen suurinta viikottaista kuntosuunnistustapahtumaa Iltarasteja vuonna 1977.
Koripallo.
Koripalloilijana Salmenkylä saavutti useita Suomen mestaruuksia ja toimi 1969–1972 Suomen Koripalloliiton puheenjohtajana. Tokion olympiakisoissa 1964 hän toimi Suomen koripalloilijoiden joukkueenjohtajana sekä koripallo-otteluiden tuomarina.
Salmenkylä nimettiin elokuussa 2015 Suomen koripallon Hall of Fameen.
Yleisurheilu.
Yleisurheilijana Salmenkylä saavutti SM-pronssia 4 × 1 500 metrillä 1953.
Perhe.
Juhani Salmenkylän veli Matti Salmenkylä oli maineikas urheilutoimittaja, joka johti Urheilutoimittajain Liittoa 1972–1981 ja oli myös voittamassa Jukolan viestiä 1953 ja 1960. Veljesten isä Anton Husgafvel edusti Suomea pikajuoksijana vuoden 1924 olympiakisoissa ja kilpaili vanhoilla päivillään myös suunnistajana. Suomen Suunnistusliiton mestaruuskilpailuissa 1951 kolmen ikäluokan mestaruudet menivät samaan perheeseen, kun Anton voitti M50-, Matti M20- ja Juhani M18-sarjan.
Juhani Salmenkylän vaimo Pirkko Salmenkylä (o.s. Niemi) voitti Suomen mestaruuden viestisuunnistuksessa 1952 ja koripallossa 1949 ja pelasi koripallossa 7 maaottelua. Heidän tyttärensä Leena Salmenkylä-Mattila voitti maailmanmestaruuden viestisuunnistuksessa 1979, ja myös perheen muut lapset ovat kilpailleet suunnistajina. Vanhin tytär Hilkka Salmenkylä on isänsä tavoin asianajaja.
Monopsoni

Monopsoni (kreikan μόνος (monos) "yksin" + ὀψωνία (opsōnia) "osto") on taloustieteellinen tilanne, jossa markkinoilla on vain yksi tietyn tuotteen tai palvelun ostaja. Monopsonissa ostajalla on markkinavoimaa, koska se voi vaikuttaa hintaan muuttamalla markkinoilta ostamaansa määrää. Tällöin tuottajan saama hinta voi olla pienempi kuin kilpailullisen markkinan hinta. Monopsoni lukeutuu markkinahäiriöihin.
Monopsonin eräs edellytys on se, että tuottajien tarjoamat tuotteet ovat keskenään niin samankaltaisia, ettei tuottajilla ole mainittavaa mahdollisuutta kilpailla muiden tuottajien samankaltaisten tuotteiden kanssa muilla keinoin kuin hinnalla. Terveydenhoito on esitetty esimerkkinä "luonnollisesta" monopsonista, samoin kuin peruskouluopetus.
Monopsoni on tuotemarkkinoilla varsin harvinainen. Sitä esiintyy kuitenkin muun muassa raaka-ainemarkkinoilla ja aseteollisuudessa, jossa useat yritykset kilpailevat keskenään valtion asehankinnoista. Tällöin kyse on yleensä edistyneestä sotatekniikasta kuten ajoneuvoista tai tietojärjestelmistä.
Monopsonia pidetään kuitenkin melko yleisenä ilmiönä työmarkkinoilla. Työmarkkinoiden monopsoni kielii yleensä työvoiman vähäisestä liikkuvuudesta, ja se on yleinen ilmiö monilla pienillä paikkakunnilla, joilla yksi ainoa yritys työllistää ison osan paikkakunnan asukkaista. 
Monopsoneja muistuttavia työmarkkinatilanteita voi esiintyä Suomessa pienissä kunnissa, jotka ovat riippuvaisia esimerkiksi yksittäisestä paperi- tai sellutehtaasta. Suomessa tällaisilla paikkakunnilla esiintyy harvemmin työmarkkinamonopsonille yleistä ilmiötä eli matalaa palkkatasoa, johtuen työntekijöiden yleisesti korkeasta järjestäytymisasteesta. Muita monopsonille tyypillisiä lieveilmiöitä, kuten puuttumista (työ)markkinoiden ulkopuoliseen toimintaan, esimerkiksi kunnallispolitiikkaan, saattaa kuitenkin esiintyä.
Edinho (jalkapalloilija, 1970)

Edson Cholbi Nascimento, pelaajanimeltään Edinho (s. 27. elokuuta 1970 Santos) on brasilialainen jalkapalloilija ja legendaarisen Pelén poika. Hänen pelipaikkansa oli maalivahti. Nykyään Edinho on Santos FC:n maalivahtivalmentaja.
Historia.
1990-luvulla Edinho oli kuusi vuotta vankilassa osallistuttuaan Santosissa katuajoihin, joissa aiheutti yhden ihmisen kuoleman.
Edinho pidätettiin 6. kesäkuuta 2005 Santosissa yhdessä 50 muun ihmisen kanssa poliisioperaation yhteydessä. Operaation tarkoituksena oli saada kiinni huumekauppiaiden joukko. Edinho väitti olevansa syytön ja olleensa riippuvainen marijuanasta.
Fritz Weaver

Fritz Weaver (19. tammikuuta 1926 Pittsburgh, Pennsylvania – 26. marraskuuta 2016 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hän voitti Tony- ja Drama Desk -palkinnot roolistaan Robert Marascon näytelmässä "Child's Play" (1970). 
Vaikka Weaver tunnetaan kenties parhaiten teatterista, hänellä oli rooleja myös elokuvissa. Filmografiaan kuuluu muiden muassa "Musta sunnuntai" (, 1976). Weaver oli Emmy-ehdokkaana roolistaan televisiosarjassa "Polttouhrit". Hän meni 7. helmikuuta 1953 naimisiin Sylvia Shortin kanssa ja sai kaksi lasta, mutta liitto päättyi avioeroon vuonna 1979. 
Weaver teki Broadway-debyyttinsä lokakuussa 1955. Hän esiintyi televisiossa vielä saman vuosikymmenen puolella ja on jatkanut ammattiuraansa 2000-luvulle saakka. Vuodesta 1995 hän toimi kertojana The History Channelin ohjelmissa. Hän solmi vuonna 1997 uuden avioliiton Rochelle Oliverin kanssa.
Akureyrin yliopisto

Akureyrin yliopisto () on islantilainen oppilaitos, joka on perustettu 5. syyskuuta 1987. 
Yliopisto sijaitsee Akureyrin kaupungissa Pohjois-Islannissa. Vuonna 2024 siellä oli yli 2500 opiskelijaa ja noin 200 henkilökunnan jäsentä. Akureyrin yliopisto painottaa suuresti arktisiin kysymyksiin liittyvää tutkimusta; vuodesta 2011 lähtien yliopistossa on ollut arktisten asioiden erityisprofessuuri, Nansen-professuuri. Tarkoituksena on vahvistaa Islannin ja Norjan välistä yhteistyötä arktisen tieteellisen tutkimuksen alalla. Yliopisto tekee tiivistä yhteistyötä monien tutkimuslaitoksten kanssa, jotka sijaitsevat Akureyrissa tai yliopiston kampuksella.
Richard DeVos

Richard (Rich) DeVos Sr (4. maaliskuuta 1926 Grand Rapids, Michigan, Yhdysvallat – 6. syyskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen miljardööri. Hän oli toinen verkostomarkkinointiyritys Amwayn perustajista vuonna 1959. 
DeVos kuului Northwoodin yliopiston johtokuntaan ja istui Council for National Policyn puheenjohtajana. Hänen julkaisemiinsa kirjoihin lukeutuvat "Compassionate Capitalism", "Hope From My Heart: Ten Lessons For Life" ja "Believe!" Hänelle toteutettiin vuonna 1997 onnistunut sydämensiirto. 
DeVos omisti koripallojoukkue Orlando Magicin. "Forbes" nimesi hänet vuonna 2006 Yhdysvaltain 73. varakkaimmaksi henkilöksi 3,5 miljardin Yhdysvaltain dollarin arvioidulla nettotulolla. Vuonna 2007 samainen lehti arvioi hänet maailman 249. rikkaimmaksi ihmiseksi. DeVosin poika Dick DeVos (Richard DeVos Jr, s. 1955) on republikaani ja entinen Michiganin kuvernööriehdokas.
Katso maisemaa

Katso maisemaa on elektronista popmusiikkia soittavan Reginan debyyttialbumi. Se julkaistiin Suomessa marraskuussa 2005, ja se nousi virallisen albumilistan sijalle 31 viikolla 47.
Kappaleet.
Levy julkaistiin lisäksi Japanissa vuonna 2006. Japanin julkaisulla on edellisten lisäksi raidat ”Kohtaamisia kaupungissa (Regina on Regina Megamix)” ja ”Olisitko sittenkin halunnut palata (Boys Of Scandinavia Remix)”.
Kalataloustiede

Kalataloustiede on soveltava tieteenala, joka tutkii kalakantojen dynamiikkaa, hyödynnettyjen kalakantojen tilaa, kalastusta ja sen edellytyksiä ja optimointia. Kalataloustieteeseen kuuluu laaja kirjo erilaista tutkimusta hyvin biologisesta aina hyvin talous- ja hallintotieteelliseen, jopa sosiologiseen tutkimukseen saakka. Kalataloustieteeseen kuuluu myös esimerkiksi mustekalojen ja rapujen (pyynnin) tutkimus; valaanpyynnin tutkimusta ei taas yleensä lueta kalataloustieteeseen. Kalataloustieteen sisartieteitä ovat muiden muassa limnologia, riistaeläintiede, meritiede ja ympäristöekonomia. 
Suppeammin ilmaistuna kalataloustiede muodostaa kalavaroihin, kalastukseen ja kalastajiin liittyvän tieteellisen tiedon perustan ja on myös kalataloustieteilijöiden harjoittama ammatti, joka on usein kytköksissä perustutkimukseen .
Kalataloustiede on merkittävä tieteenala monissa kalastusmaissa, kuten Norjassa ja Kanadassa. Suomessa kalataloustiedettä voi opiskella Helsingin yliopistossa biotieteellisessä tiedekunnassa akvaattisten tieteiden pääaineessa. Kalataloustieteilijät työskentelevät kalakantojen arviointiin ja hoitoon liittyvissä tehtävissä esimerkiksi konsulttiyrityksissä ja valtiolla; ehkä merkittävin yksittäinen työllistäjä on Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitos.
Zyrjanka

Zyrjanka (, ) on taajama ja Verhnekolymskin ulusin (piirin) hallinnollinen keskus Sahan tasavallassa Venäjällä. Zyrjankan taajama sijaitsee piirin keskiosassa Kolyman varrella, 1 255 kilometriä maan pääkaupungista Jakutskista koilliseen.
Zyrjankassa on jokisatama ja lentokenttä. Paikkakunnalla harjoitetaan konepaja-, laivanrakennus- ja rakennusaineteollisuuta sekä öljyn porausta ja kivihiilen louhintaa. Myös karjatalous on tärkeä elinkeino. 
Paikkakunta on perustettu 1930-luvulla kivihiiliesiintymän yhteyteen. Kaivokset tomivat aikanaan työleirihallinnon alaisina.
Zyrjankassa on kulttuuritalo, ammattiopisto, yhteiskoulu, ylä- ja alakoulut, musiikkikoulu, pohjoisen Sahan väestöstä kertova museo, kirjapaino, terveyskeskus ja kauppoja.
Mäntykukat

Mäntykukat ("Hypopitys") on kanervakasveihin kuuluva suku, johon kuuluu kaksi pohjoisen pallonpuoliskon metsissä esiintyvää monivuotista kasvilajia. Mäntykukat ovat matalia, täysin lehtivihreättömiä kasveja, joilla on pienet suomumaiset lehdet ja nuokkuvat kukinnot. 
Mäntykukat ovat melko erikoistuneita loiskasveja (tarkemmin saprofyyttejä), sillä ne elävät mykoheterotrofeina eli ne hankkivat ravintonsa puiden, kuten vaikkapa metsämännyn, juuristossa elävillä sienillä loisimalla. Kun sieni rihmastollaan hankkii maaperästä vettä isäntäpuulle ja saa vastineeksi puulta ravintoa, mäntykukat imevät itselleen osan sienen saamasta ravinnosta. Koska mäntykukat eivät yhteytä lainkaan, niiden luontainen kasvuympäristö on pimeä metsänpohja.
Suvun ainoat lajit ovat Suomessakin esiintyvät kangasmäntykukka ("Hypopitys monotropa") ja kaljumäntykukka ("Hypopitys hypophegea"), jotka toisinaan luokitellaan saman lajin eri alalajeiksi. Joissain lähteissä ne luokitellaan kuuluvaksi aavepiippuihin eli samaan sukuun Aasiassa, Pohjois-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosassa tavattavan aavepiipun ("Monotropa uniflora") kanssa.
Novolipetski metallurgitšeski kombinat

OAO Novolipetski metallurgitšeski kombinat (, lyh. NLMK) on Venäjän kolmanneksi suurin kaivos- ja metallurgian alan yhtiö. Sen omistaa lähes kokonaan venäläinen oligarkki Vladimir Lisin. Novolipetski metallurgitšeski kombinat on saanut jalansijaa Euroopan markkinoista yhteisyrityksellä Dufercon kanssa.
Forbesin kevään 2012 suuryritysten listan mukaan yhtiö oli Venäjän 15. suurin julkisesti noteerattu yhtiö. Vuonna 2015 NLMK listattiin tuotantoimäärältään (16,05 milj. tonnia) maailman 19. suurimmaksi teräksen valmistajaksi.
Historia.
Vuonna 2006 Novolipetski metallurgitšeski kombinat perusti yhteisyrityksen sveitsiläisen Dufercon kanssa. Yhteisyritykseen kasattiin 1,6 miljardin Yhdysvaltain dollarin edestä liiketoimintaa. Kauppa avasi yritykselle tietä Euroopan markkinoille.
Dmitri Borichev

Dmitri Borichev (s. 1988 Petroskoi) on suomenvenäläinen lentopalloilija, joka pelaa lentopallon SM-liigassa, Kokkolan Tiikerit väreissä. Borichev on syntyjään venäläinen, mutta on saanut Suomen kansalaisuuden.
Ura.
Borichev aloitti uransa Vaasan Kiiston junioreissa. Hän oli voittamassa kaudella 2005 Seinäjoki-Lentiksen B-pojissa SM-hopeaa. Kaudella 2006 Borichev nousi Kiiston edustusjoukkueeseen ja pelaamaan SM-liigaa. Tuolloin ei vielä peliaikaa kentällä auennut paljon, mutta kaudella 2007 Borichev oli jo Kiiston avauskuusikon pelaaja. Hän pelasi sekä keskitorjujan että myös hakkurin peliroolissa Kiiston riveissä. Hän pelasi myös kaudella 2008 Kiiston paidassa molemmissa roolissa, mutta SM-liigakarsinnoissa Borichev pelasi lopulta hakkurin roolissa ollen pistepörssissä peräti neljännellä sijalla. 
Kauden 2008 jälkeen Borichev muutti pois kotiseuduiltaan Vaasasta pelasi liigassa Keski-Savon Paterin riveissä. Kaudella 2009–2010 hän jatkaa Paterin sarjapaikalle tulleen Saimaa Volleyn joukkueessa.
Nuorten maajoukkue.
Borichev on nähty myös pelaamassa nuorten maajoukkueessa kaudella 2007. Hän osallistuu myös sotilaiden MM-kisoihin suomen maajoukkueessa vuonna 2008.
Muuta.
Borichevin veli Kirill on myös liigatason lentopalloilija.
Lauri Somppi

Lauri Somppi (s. 1980) on Laihialta kotoisin oleva suomalainen lentopalloilija. Pelipaikaltaan hän oli passari.
Somppi pelasi SM-liigassa Vaasan Kiiston joukkueessa 120 ottelua.
Jarmo Viljamaa

Jarmo Viljamaa (s. 1983) on Vaasasta kotoisin oleva lentopallon pelaaja. Hän on 196cm pitkä ja pelipaikaltaan keskitorjuja. Kaudella 2009 hän pelasi Vaasan Kiistossa.
Ura.
Nuoruusvuodet.
Viljamaa aloitti lentopallouransa Vaasan Kiistossa. Hän pelasi lentopallon ohella jalkapalloa innokkaasti. Hän pelasi uransa ensimmäiset pääsarjaottelut kaudella 2003–2004 ollessaan Muuramen Lentopallon riveissä kuuden ottelun lainasopimuksella.
SM-liiga.
Muuramen Lentopallosta hän palasi kotikaupunkiinsa Vaasaan, joka tavoitteli nousua SM-liigaan. Nousu SM-liigaan tapahtui kauden 2003–2004 päätteeksi ja Viljamaa jatkoi joukkueessa. Hän nousi liigapelaajien eliittiin kaudella 2006–2007, kun hän oli torjuntatilaston toisella sijalla. Samalla hän nousi vahvaksi A-maajoukkueryhmän ehdokkaaksi, mutta paikkaa ei kuitenkaan auennut. Kaudella 2007–2008 hän jatkoi hyviä otteitaan ollen torjuntatilaston neljännellä sijalla.
Vaasan Kiisto putosi kauden 2008 päätteeksi SM-liigasta, mutta Viljamaa jatkoi seurassa ja esiintyy näin 1-sarjassa kaudella 2009.
Juha-Matti Mäki-Valtari

Juha-Matti Mäki-Valtari (s. 1980) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa 2009 kaudella Vaasan Kiiston 1-sarjajoukkueessa.
Vaasasta kotoisin oleva Mäki-Valtari on pelipaikaltaan yleispelaaja, mutta hänet on nähty myös liberon roolissa useita kertoja. Mäki-Valtari on edustanut Kiiston lisäksi Vaasan Vasamaa, Vähänkyrön Viestiä ja Laihian Lujaa. Hän on yksi Kiiston monista pelaajista, jotka ovat kotoisin Pohjanmaalta ja edustavat nykyään maakunnan tunnettua lentopallojoukkuetta. Mäki-Valtarin ensimmäinen SM-liigakausi oli vuonna 2005, jonka jälkeen hän esiintyi liigassa aina kauteen 2008 saakka kunnes Kiisto putosi SM-liigasta. SM-liigan lisäksi hän on pelannut 1-sarjassa.
Juha-Matin veli Mika Mäki-Valtari pelaa myös Vaasan Kiiston liigajoukkueessa.
Pelaaja pelaa kaudella 2012-2013 Kiiston 1-sarjajoukkueessa liberona, saaden muutamia palloja puolustettua.
Ihmiselon ihanuus ja kurjuus (elokuva)

Ihmiselon ihanuus ja kurjuus on Matti Kassilan ohjaama elokuva vuodelta 1988. Se pohjautuu F.E. Sillanpään samannimiseen romaaniin vuodelta 1945.
Elokuvan pääosassa on kirjailija Martti Hongisto (Lasse Pöysti) joka lähtee tapaamaan nuoruudenrakastettuaan Annaa (Liisamaija Laaksonen), ja muistelemaan mennyttä nuoruuttaan. Samalla Hongiston vaimo (Tuula Nyman) haeskelee miestään ravintoloista.
Elokuvan muissa rooleissa nähdään Esko Roine, Olavi Ahonen, Rauni Ikäheimo, Pia Hattara ja Leo Lastumäki. Elokuvassa piipahtaa myös lapsena Jasper Pääkkönen. Elokuva palkittiin neljällä Jussi-palkinnolla vuonna 1989.
Vastaanotto.
Elokuva sai monenlaisia arvioita. "Uuden Suomen" Heikki Eteläpään mielestä se oli ”keskitetty, kompakti ja tyylivarma, niin sanoakseni yhtä puuta alusta loppuun”. "Helsingin Sanomien" Helena Ylänen sanoi myönteisiäkin asioita sisältäneessä ensi-ilta-arvostelussaan ”kiukuttelevansa” elokuvaa vastaan siinä, että kiintoisien aiheiden ja asioiden lisäksi siitä ei löydy yhtenäistä tematiikkaa, ohjaajan näkemystä eikä tyylillistä johtolankaa, joka nivoisi kohtaukset kokonaisuudeksi: ”Kohtausten rakentelun tuoksinassa sisäinen viritys on unohtunut. Huudetaan vuorosanoja, jotka käsikirjoitukseen on kirjattu, muistamatta etteivät sanat ole sielun peili.”
"Ihmiselon ihanuus ja kurjuus" sai teatterikierroksellaan 39 815 katsojaa, mikä oli viidenneksi eniten vuoden 1988 kotimaisista ensi-illoista.
Rauhala (Kittilä)

Rauhala on Kittilän kunnassa sijaitseva kylä, Jerisjärven rannalla. Rauhalasta on neljänkymmenenviiden minuutin ajomatka Kittilän lentoasemalle, kolmekymmentä kilometriä Leville ja neljäkymmentä kilometriä Yllästunturille. Kylästä noin viidentoista kilometrin säteellä ovat myös Pallas- ja Olostunturit.
Koivarovan mylly.
Koivarovan mylly on valtakunnallisesti merkittävä kulttuurihistoriallinen hirsinen, lauttakattoinen jalkamylly, jonka siipiratas pyörii myllyn alla. Koivarovan mylly sijaitsee maailman pohjoisimmalla viljanviljelysalueella.
Like a Rolling Stone

Like a Rolling Stone on Bob Dylanin kappale ja single vuodelta 1965. ”Like a Rolling Stone" ilmestyi singlenä heinäkuussa 1965, ja se on mukana Dylanin elokuussa 1965 julkaistulla "Highway 61 Revisited" -albumilla.
”Like a Rolling Stone” kestää kuusi minuuttia ja yhdeksän sekuntia, sillä Dylanin onnistui murtaa ”kolmen minuutin kappalestandardi”. Vaikka näin pitkää laulua harvoin soitettiin kokonaisuudessaan radiossa, siitä tuli Dylanin uran siihen mennessä suurin hitti noustessaan "Billboardin" listalla sijalle kaksi.
Merkitys.
”Like a Rolling Stonea” pidetään yleisesti yhtenä Dylanin ja kaikkien aikojen merkittävimmistä kappaleista. "Rolling Stone" -lehti valitsi sen vuonna 2004 maailman kaikkien aikojen hienoimmaksi pop-kappaleeksi. Musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista tilastoiva "Acclaimed Music" sijoittaa ”Like a Rolling Stonen” ykköseksi. Bruce Springsteen nosti kappaleen ja sen 15-vuotiaan Springsteeniin itseensä tekemän vaikutuksen esille puheessaan tilaisuudessa, jossa Dylan nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen. Springsteen sanoi Dylanin vapauttaneen mielen siinä kun Elvis oli vapauttanut ruumiin. Dylan on itsekin kutsunut ”Like a Rolling Stonea” parhaaksi koskaan tekemäkseen kappaleeksi.
”Like a Rolling Stone” merkitsi myös Dylanin uralla siirtymisestä akustisesta folkista sähköisempään ilmaisuun. Kappaleen ensimmäinen live-esitys tapahtui Newport Folk Festivalilla 25. heinäkuuta 1965. Seuraavana vuonna 17. toukokuuta 1966 Manchester Free Trade Hall -keikalla juuri ennen ”Like a Rolling Stonea” kuultiin yleisön joukosta legendaariseksi muodostunut "Judas!"-huuto.
Sisältö.
”Like a Rolling Stone” on syyllistävä vuodatus, joka kertoo nimeltä mainitsemattoman henkilön alamäestä. Sanoituksessa on myös surrealistisia viittauksia arvoituksellisiin hahmoihin kuten ”Neiti Yksinäinen”, ”Rääsy-Napoleon” ja kromatulla hevosella ratsastava diplomaatti, jonka olalla on siamilaiskissa. Kappaleen päähahmon henkilöllisyys ei ole tiedossa. Häneksi on arvailtu muun muassa Bobby Neuwirthiä, Joan Baezia ja Bob Dylania itseään.
Urut, piano ja kitarat muodostavat kappaleella tiheän ja pahaenteisen äänimaailman, jonka yllä kulkee Dylanin hapan, huolimaton ja monotoninen, puoliksi puhuttu blues rap -laulu. Joidenkin rivien lopussa Dylanin laulu nousee ivalliseksi.
Tekeminen.
Bob Dylan kirjoitti kappaleen kotonaan Woodstockissa palattuaan Englannin-kiertueeltaan. Sanoitus oli kymmenen sivun mittainen, Dylanin mukaan aluksi vihanpurkaus, kosto, jollekulle suunnattu puhe siitä, kuinka onnekas tämä oli ollut. Dylan ei aluksi ollut ajatellut tekstiä lauluna, mutta istuttuaan kerran pianon ääreen hän kuuli mielessään kertosäkeen ”How Does It Feel...” sävelen, joka toi hänen mieleensä hidastetun laavassa uimisen. Dylan sävelsi kertosäkeen ensin. Hän kirjoitti musiikin pianollaan korotetussa G-sävellajissa. Hän vaihtoi sävellajin C:hen levyttäessään kappaleen.
Muusikot.
Kappaleella urkuja soittaa Al Kooper, pianoa Paul Griffin ja kitaraa Mike Bloomfield.
Dick Marty

Dick Marty (7. tammikuuta 1945 Sorengo – 28. joulukuuta 2023) oli sveitsiläinen poliitikko ja asianajaja, joka oli muun muassa Ticinon kantonin syyttäjä, Sveitsin valtioneuvoston jäsen, Euroopan neuvoston parlamentaarisen neuvoston jäsen sekä Euroopan neuvoston lakiasioiden ja ihmisoikeuksien komitean jäsen.
Syyttäjästä poliitikoksi.
Dick Marty syntyi 1945 Sorengossa Ticinon kantonissa. Hän opiskeli oikeustiedettä Neuchâtelin yliopistossa ja sai 1969 luvan harjoittaa lakia. Freiburgin yliopistosta hän valmistui 1974 tohtoriksi.
Marty työskenteli muutaman vuoden Max Planck -instituutissa, mutta jätti akateemisen uran toimiakseen oikeuslaitoksessa. Hän toimi ensin Ticinon kantonin apulaissyyttäjänä ja vuodet 1975–1989 yleisenä syyttäjänä. Marty sai syyttäjänä mainetta tutkimuksista järjestäytynyttä rikollisuutta ja huumekauppaa vastaan. Yhdysvaltain oikeusministeriö ja International Narcotic Enforcement Officers Association palkitsi 1987 Martyn ja Fausto Cattaneon kunniapalkinnolla. Marty oli ollut mukana Sveitsin historian suurimmassa heroiini- ja morfiinitakavarikossa, jossa salakuljettaja Haci Mirza pidätettiin.
Marty siirtyi politiikkaan vuonna 1989, kun hänet valittiin Ticinon kantoninhallintoon. Sveitsin valtioneuvostoin hänet valittiin 1995 keskusta-oikeistolaisen FDP-puolueen listalta. Hän jätti valtioneuvoston vuonna 2011.
Euroopan neuvoston tutkimukset.
Marty valittiin 1999 Euroopan neuvoston parlamentaariseen yleiskokoukseen, ja vuosina 2005–2008 hän johti laki- ja ihmisoikeuskomiteaa.
Marty sai 2005 johtaakseen Euroopan neuvoston tutkimuksia, jotka koskivat epäilyjä, joiden mukaan Yhdysvallat olisi järjestänyt Euroopan neuvoston jäsenvaltioissa salaisia vankiloita, joissa oli harjoitettu kidutusta, sekä suorittanut toimintaan liittyen salaisia lentoja.
Kesäkuussa 2006 julkistettiin raportti, jonka mukaan 14 valtion oli havaittu tukeneen toimintaa, ja toinen raportti julkaistiin kesäkuussa 2005. Martyn mukaan tiedot tulivat julkisuuteen siksi, että CIAn henkilökunta alkoi vuotaa tietoja, koska he eivät hyväksyneet toiminnasta poliittisessa vastuussa olevan puolustusministeri Donald Rumsfeldin menetelmiä.
Marty julkaisi 2010 raportin Kosovon elinsalakuljetuksesta. Raportti yhdisti korkea-arvoisten Kosovon vapautusarmeijan jäsenet elinkauppan. Marty joutui raportin seurauksena elämään puolentoista vuoden ajan 2020–2022 poliisin suojeluksessa, sillä tiedustelutietojen mukaan Serbian salainen poliisi olisi uhannut hänen henkeä. Salainen poliisi olisi laittanut murhan kosovolaisten syyksi.
Frankie Ruiz

José Antonio Torresola "Frankie" Ruiz (10. maaliskuuta 1958 – 9. elokuuta 1998) oli puertoricolainen salsalaulaja.
Ruiz syntyi ja vietti lapsuutensa New Jerseyssä, Yhdysvalloissa, johon hänen vanhempansa olivat muuttaneet korkeamman elintason perässä. Hän liittyi nuorukaisena The Charlie Lopez Orchestraan ja levytti ensimmäisenä laulunaan "Salsa Buenan". Pojan vanhempien erottua vuonna 1976 hän muutti äitinsä kanssa Mayagüeziin, Puerto Ricon saarelle. 
Puerto Ricolla asuessaan Ruiz pääsi vuonna 1977 sattumalta laulamaan ihailemansa La Solución -yhtyeen kanssa show’ssa, jossa yhtyeen vakituinen laulaja ei ollut ilmaantunut paikalle. Hän teki La Soluciónin kanssa yhteistyötä kolmen vuoden ajan. Sen kanssa hän myös teki uuden levytyksen "Salsa Buenasta". 
Ruiz liittyi vuonna 1980 Tommy Olivencian salsaorkesteriin. Vuonna 1983 hän päätti lähteä soolouralle ja sai menestystä mm. hiteillään "No Que No", "Mi Libertad" ja "Desnudate Mujer". Hän kierteli laajalti Eurooppaa, Yhdysvaltoja ja Latinalaista Amerikkaa ja sai epävirallisen kutsumanimen "El Papá de la Salsa".
Ruiz kärsi viimeisinä vuosinaan alkoholismista ja huumausaineongelmista. Hän sai tuomion pahoinpitelystä, johon oli syyllistynyt eräällä lennolla konserttinsa jälkeen. Laulajan viimeiseksi kappaleeksi jäi "Vuelvo a Nacer". Esiinnyttyään Madison Square Gardenilla New Yorkissa 11. heinäkuuta 1998 hän päätyi sairaalaan ja kuoli siellä maksakirroosiin elokuun yhdeksäntenä. Jerry Rivera julkaisi vuonna 2003 Ruizin muistoalbumin.
Yhdystie 1186

Yhdystie 1186 eli "Lohjanharjun moottoriliikennetie" on entinen yhdystie, joka kulki Lohjalla valtatie 1:n liittymästä valtatie 25:n liittymään 28. tammikuuta 2009 saakka. Vuoteen 2005 saakka tie oli moottoriliikennetie ja tämän jälkeen moottoritie. Lohjanharjun ja Muurlan välisen moottoritien valmistuttua tiestä tuli osa valtatietä 1. Tieosuuden nimessä on edelleen sana "moottoriliikennetie" huolimatta tien muuttumisesta moottoritieksi.
Sorengo

Sorengo on 1 752 asukkaan kunta Ticinon kantonissa eteläisessä Sveitsissä. Kunta sijaitsee Luganon kaupungin keskustan välittömässä läheisyydessä, kaupungin lounaispuolella, Muzzanojärven rannalla. Kunta kuuluu Luganon hallintoalueeseen. 
Sorengon kautta kulkee Ferrovie Luganesi -rautatieyhtiön (FLPSA) 12,2-kilometrinen, kapearaiteinen rata Luganosta Ponte Tresaan. Radalla kulkee matkustajajunia työpäivisin neljä kertaa tunnissa ja viikonloppuisin kaksi kertaa tunnissa suuntaansa.
Casa Rosada

Casa Rosada () on Argentiinan presidentin ja hallituksen työskentelypaikka. Se sijaitsee Buenos Airesissa Plaza de Mayon itäpäässä, josta Avenida de Mayo johtaa Plaza de los dos Congresosille ja kongressitalolle.
Tätä ennen paikalla sijaitsi jo 1500-luvun lopusta lähtien linnoitus, joka purettiin 1850-luvulla uutta tullirakennusta rakennettaessa. Vapaaksi jääneeseen tilaan rakennettiin ruotsalaisen arkkitehti Carlos Kihlbergin suunnittelema uusi postin rakennus, joka valmistui 1878. Sen viereen rakennettiin hallituksen käyttöön samanlainen rakennus, johon lisättiin ensimmäisen kerroksen parveke Enrique Abergin johdolla. Vuosisadan lopussa tilanahtaus alkoi käydä ilmeiseksi ja rakennukset yhdistettiin hallituksen yksinomaiseen käyttöön. Rakennusten väliin rakennettiin suuri kaari, jonka alta kulkee katu Plaza de Mayolta. Rakennus vihittiin Rocan toisella kaudella 1898.
Birdin avaus

Birdin avaus on shakkiavaus, joka alkaa siirrolla:
codice_1
Englantilainen Henry Bird on antanut nimensä tälle avaukselle.
Birdin avauksesta syntyy usein käänteisiä kivimuurityyppisiä avauksia (ks. hollantilainen puolustus). 
Mustan yleisimmät vastaukset ovat 1 ...d5 ja 1 ...e5 (Fromin gambiitti):
codice_2 ("ECO A03") 
Tällöin päädytään seuraavan kuvan mukaiseen asemaan
codice_3 ("ECO A02") 
Tällöin tullaan siirtovaihtojen kautta kuningasgambiittiin. 
Valkoisen ottaessa gambiitin vastaan peli voi jatkua
codice_4 ("ECO A02") 
Tilannetta vastaava asema on esitetty seuraavassa kuvassa
Nyt valkoisen e1-h4 diagonaali on luvattoman heikko. Mustalla uhkaa ...Dh4+ mattiuhkauksin, joka toteutuu esimerkiksi seuraavalla jatkolla (musta lyö kahdesti g3:een).
codice_5 ("ECO A02")
Mattiasema on esitetty seuraavassa kuvassa.
Caron–Kannin puolustus

Caron–Kannin puolustus on shakkiavaus. Se tarkoittaa siirtoja
codice_1
ja on yksi vakaimmista vastauksista valkean 1.e4 siirtoon. Mustan ajatuksena on varmistaa itselleen sotilas keskustaan kuten ranskalaisessa puolustuksessa mutta välttää ottamasta itselleen nk. ranskalaista lähettiä. Avaus on saanut nimensä englantilaisen Horatio Caron (1862–1920) ja itävaltalaisen Marcus Kannin (1820–1886) mukaan, jotka analysoivat sitä 1800-luvulla.
Avaus sijoitetaan ECO-koodistolla koodeille B10–B19.
Muunnelmia.
Etenemismuunnelma ja Klassinen muunnelma ovat suosituimpia valkean jatkoja.
Etenemismuunnelma
codice_2 ("ECO B12")
Musta vaikuttaa saavuttaneen tavoitteensa keskustasta ilman valkeilla kulkevan lähetin ongelmia. Jatkossa valkea kuitenkin usein hyökkää voimakkaasti ja yrittää osoittaa mustan avauksen taktiset ongelmat ja lievän hitauden. Pelitilannetta vastaava asema on esitetty seuraavassa kuvassa:
Klassinen muunnelma
codice_3 ("ECO B18")
Peli saa yleensä asemallisen luonteen, kun valkea yrittää osoittaa avausetunsa aktiivisemmalla upseeripelillä ja tilaedulla. Monesti valkea yrittää häätää lähetin taaksepäin, aina ruutuun h7 asti. Tätä välttääkseen musta voi siirtää lähetin sijaan 4...h6, jonka jälkeen lähetillä on varma turvapaikka, mikäli se päätyy f5-ruutuun myöhemmin. Tämä jatko tunnetaan nimellä Suomalainen muunnelma. 
Musta luottaa yleensä puolustuspeliin ja oikea-aikaiseen c5-sotilassiirtoon. Seuraavassa kuvassa on muunnelman pelitilannetta vastaava asema. 
Klassisen muunnelman "B16"-muunnelma poikkeaa "B18"-muunnelmasta neljännessä siirtoparissa, jossa musta siirtää 4...Rf6 ja peli voi jatkua esimerkiksi seuraavasti:
codice_4 ("ECO B16")
Tätä pelitilannetta vastaava asema on esitetty seuraavassa kuvassa:
Steinitzin muunnelma
codice_5 ("ECO B18")
Musta poikkeaa Steinitzin muunnelmassa klassisesta muunnelmasta siirtämällä neljäntenä siirtonaan 4...Rd7
Panovin muunnelma: 
Kolmas yleinen tapa vastata Caro-Kanniin on 3.exd5 cxd5. Tämän siirtoparin jälkeen valkealla on kaksi yleistä vaihtoehtoa jatkaa 4.Ld3 ("ECO B13") ja 4.c4 ("ECO B14").
codice_6 ("ECO B13")
Seuraavassa kuvassa on ECO B13 muunnelman asema
codice_7 ("ECO B14")
Seuraavassa kuvassa on muunnelman mukainen asema
Seuraavassa on toinen muunnelma samaalla ECO-koodilla.
codice_8 ("ECO B14")
Seuraavassa kuvassa on tämän toisen muunnelman mukainen asema:
Sitten hieman harvinaisempia valkean siirtosarjoja:
codice_9 — "Kuningasintialainen hyökkäys"
codice_10 — "Kaksiratsumuunnelma"
codice_11 — "tällä siirrolla pääsee nopeasti eroon teoriajatkoista"
Jotkut hyökkäyspelaajat yrittävät sekoittaa peliä muunnelmalla 2.c4, ja sillä pääseekin melko nopeasti pois teoriajatkoista. 
Kaksiratsumuunnelma sisältää muutaman näppärän ansan, mutta se ei liene pitemmän päälle niin tehokas kuin pääjatkot.
Kansainväliset prikaatit

Kansainväliset prikaatit (esp. "Brigadas Internacionales") olivat Espanjan sisällissotaan vapaaehtoisista koottuja joukko-osastoja, jotka taistelivat Espanjan tasavallan puolella. Komintern kokosi kansainväliset prikaatit fasismin vastaisen taistelun tunnusten alla. Kommunistien ja vasemmistolaisten sosiaalidemokraattien lisäksi kansainvälisissä prikaateissa taisteli myös liberaaleja, jotka vastustivat Italian fasismia ja Saksan kansallissosialismia ja halusivat pysäyttää niiden etenemisen. Espanjan sisällissodan aikana kansainvälisissä prikaateissa taisteli yhteensä noin 35 000 vapaaehtoista yli 50 eri maasta.
Perustaminen.
Ranskan kommunistisen puolueen pääsihteeri Maurice Thorez lensi 22. syyskuuta 1936 Moskovaan, missä hän toivoi, että Espanjan tasavallan hallitukselle ryhdyttäisiin välittömästi toimittamaan neuvostoliittolaista sotilasapua. Thorez esitti myös, että Komintern ryhtyisi organisoimaan ulkomaalaisista vapaaehtoisista sotilasyksikköä Espanjan tasavallan armeijan tueksi. Ehdotukset saivat vastakaikua Moskovassa. Espanjan päätyminen Saksan ja Italian liittolaisen Francon käsiin ei ollut Neuvostoliiton kannalta toivottavaa, sillä sen katsottiin järkyttävän Euroopan voimatasapainoa Saksan hyväksi.
Ranska ja Iso-Britannia halusivat pysytellä erossa Espanjan sisällissodasta ja pyrkivät patoamaan sen pelkäksi paikalliseksi konfliktiksi Pyreneitten niemimaalle. Näin ollen Ranska teki elokuun alussa 1936 Ison-Britannian tukeman ehdotuksen kansainvälisestä puuttumattomuussopimuksesta, jonka tarkoitus oli estää ulkovaltoja toimittamasta joukkoja tai aseita Espanjan sisällissodan osapuolille. Muutaman viikon kuluttua 27 Euroopan maata hyväksyi Ranskan ehdotuksen, ja sopimusta valvomaan perustettiin puuttumattomuuskomitea. Myös Saksa, Italia ja Neuvostoliitto allekirjoittivat puuttumattomuussopimuksen. Kun kävi selväksi, että Saksa ja Italia pitivät puuttumattomuuskomiteaa pilkkanaan tukemalla aktiivisesti Francoa, Neuvostoliitto ryhtyi toimittamaan Espanjan tasavallan hallitukselle aseita ja neuvonantajia. Lisäksi Komintern sai ohjeet ryhtyä kokoamaan ulkomaisista vapaaehtoisista Kominternin sotilaallisessa ja poliittisessa ohjauksessa toimivaa sotilasyksikköä lähetettäväksi Espanjaan.
Kansainvälisten prikaatien tukikohdaksi valittiin Albacetan kaupunki, jonne ensimmäiset Kominternin värväämät vapaaehtoiset saapuivat 14. lokakuuta 1936. Enemmistö ensimmäisten ryhmien jäsenistä oli ranskalaisia, joukossa Pariisiin asettuneita saksalaisia ja puolalaisia poliittisia pakolaisia.
Kansallisuudet.
Kansainvälisiin prikaateihin liittyi vapaaehtoisia yli 50 eri maasta.
Kokoonpano.
Kansainvälisiin prikaateihin kuului seitsemän prikaatia.
Hollantilainen puolustus

Hollantilainen puolustus on shakkiavaus, jolle ovat luonteenomaisia siirrot:
codice_1
Avaus on hyökkäävän pelaajan vastaus alkusiirtoon 1. d4. Mustilla hollantilaista puolustusta ovat pelanneet muun muassa aktiivista strategista shakkia pelaavat Simon Williams, Jevgeni Barejev, Sergei Dolmatov ja Vladimir Malanjuk sekä vanhemman sukupolven pelaajista ex-maailmanmestari Mihail Botvinnik ja David Bronstein. Suomalaisista muun muassa SM Jouni Yrjölä ja KvM Antti Pyhälä ovat pelanneet useita tunnettuja pelejä erityisesti Leningrad-hollantilaisessa.
Muunnelmia.
Leningrad-hollantilainen
codice_2
Kivimuuripuolustus
codice_3
Karlsbladin muunnelma
codice_4
Stauntonin gambiitti
codice_5
Lähettihyökkäys
codice_6
Italialainen peli

Italialainen peli on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla:
codice_1
Muunnelmia.
Giuoco Piano
codice_2
Avauksen nimi on italiaa ja tarkoittaa hiljaista aloitusta. Tämä on aloittelijoiden joukossa hyvin suosittu avaus, mutta myös monet kerhopelaajat pelaavat tätä rauhallista avausta mielellään. Jatkossa aseman tyyppi riippuu lähinnä siitä, siirtääkö valkea d-sotilastaan yhden vai kaksi askelta.
Jeromen gambiitti on yksi italialaisen pelin terävimmistä, mutta samalla heikoimmista jatkoista valkealle.
Transformoituminen.
Tanskalainen gambiitti
codice_3
Katalonialainen avaus

Katalonialainen avaus on shakkiavaus, jossa valkea yhdistelee kuningatargambiitin ja Rétin avauksen piirteitä. Se alkaa tyypillisesti siirroilla:
codice_1
Avaus sai nimensä Katalonian mukaan, kun 1929 Barcelonan turnauksen järjestäjät pyysivät Saviely Tartakoweria luomaan uuden shakkiavauksen kunnianosoitukseksi alueen shakkihistorialle. Sitä oli kuitenkin pelattu muutamia kertoja ennen Tartakoweria.
Avauksen merkittävimpiä käyttökertoja huipputasolla oli, kun sekä Garri Kasparov että Viktor Kortšnoi käyttivät sitä kandidaattiottelussaan Lontoossa 1983: viisi peliä yhdestätoista oli katalonialaisia. Vladimir Kramnik harjoittaa avausta menestyksekkäästi ja pelasi sitä kolme kertaa shakin maailmanmestaruusottelussa 2006.
Footwork FA17

Footwork FA17 oli Alan Jenkinsin suunnittelema Formula 1 -auto, jolla Footwork-talli kilpaili kaudella 1996. Autoa ajoivat Simtekiltä siirtynyt Jos Verstappen ja Formula 3000 -sarjasta nousun tehnyt Ricardo Rosset.
Tom Walkinshaw osti Footworkin alkukaudesta ja tämä oli viimeinen kausi, kun talli kilpaili Footwork nimellä. 
FA17 osoittautui kauden alussa kilpailukykyiseksi autoksi Jos Verstappenin käsittelyssä. Kuitenkin liian vähäisen kehitystyön ja tehottoman Hart V8-moottorin vuoksi talli putosi hiljalleen lähtöruudukon hännille. Kehitystyötä haittasi tallin testisopimus Bridgestonen kanssa, joka alkoi valmistautua toimittamaan renkaita kaudelle 1997.
Verstappen oli läpi koko kauden nopeampi Footwork kuljettaja, mutta hän oli keskeytysherkkä ja virhealtis kilpailuissa. Hän aiheutti suuren tulipalon lähtiessään varikolta liian aikaisin tankkausletkun ollessa yhä kiinni autossa San Marinon GP:ssa. Rosset sen sijaan oli hidas ja varma ajaja, mutta hän ei saanut enää jatkaa tallissa seuraavalla kaudella, kun mestaruuden voittanut Damon Hill yllättäen teki sopimuksen Arrowsin kanssa ja Pedro Diniz valittiin toiseksi kuljettajaksi.
Footwork sijoittui valmistajien mestaruussarjassa yhdeksänneksi saavuttamalla yhden pisteen.
Formula 1 -tulokset.
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)
Kolmiratsupeli

Kolmiratsupeli on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla:
codice_1
Tässä mustan kolmas siirto voi olla vaikka 3...g6 tai 3...Lc5, joka voi saada vahvan vastauksen
codice_2
Tästä koituu seuraavan kuvan mukaisesti valkealle asemallinen etu. 
Siirrolla 3...Rf6 musta siirtyisi neliratsupeliin.
Ersilio Tonini

Ersilio Tonini (20. heinäkuuta 1914 – 28. heinäkuuta 2013) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi 18. huhtikuuta 1937 ja nimitettiin Macerata e Tolentinon hiippakunnan johtoon 28. huhtikuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Umberto Malchiodi, jota avustivat Agostino Casaroli ja Carlo Colombo.
Tonini sai 22. marraskuuta 1975 nimityksen Ravenna e Cervian (sittemmin Ravenna-Cervia) arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 27. lokakuuta 1990. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 26. marraskuuta 1994, jolloin hänet nimitettiin Santissimo Redentore a Valmelainan kardinaalipapiksi. Ikänsä takia hänellä ei kuitenkaan ollut äänioikeutta konklaaveissa.
Kronos Quartet

Kronos Quartet on yhdysvaltalainen jousikvartetti. Sen perusti viulisti David Harrington Seattlessa vuonna 1973. Vuodesta 1977 kvartetin kotipaikka on ollut San Francisco. Sen pitkäikäisimmässä kokoonpanossa soittivat vuosina 1978–1999 Harringtonin lisäksi viulisti John Sherba, alttoviulisti Hank Dutt ja sellisti Joan Jeanrenaud. Joan Renaudin korvasi Jennifer Culp vuonna 1999, ja hänen tilalleen tuli puolestaan Jeffrey Zeigler vuonna 2005.
Kronos Quartet on erikoistunut 1900-luvun taidemusiikkiin ja nykymusiikkiin, mutta se on soittanut myös mm. jazzia, rockia ja kansanmusiikkia. Sille on sävelletty yli 500 tilausteosta, ja siltä on julkaistu yli 40 levytystä. Tunnettuja kvartetin kanssa yhteistyötä tehneitä säveltäjiä ovat muun muassa Terry Riley, Philip Glass ja Henryk Górecki.
Kronos Quartet voitti Grammy-palkinnon parhaasta kamarimusiikkiesityksestä vuonna 2003.
Kuningasintialainen puolustus

Kuningasintialainen puolustus on shakkiavaus, jota luonnehtivat siirrot:
codice_1
Avaus kehittyi hypermodernin koulukunnan valtakaudella 1920-luvulla. Koulukunnan mukaan keskustaa ei ollut välttämätöntä miehittää sotilailla, vaan sitä pystyi kontrolloimaan kauempaakin. Tämä onkin kuningasintialaisen idea – valkoinen saa vahvan sotilaskeskustan, mustan yleisin sotilasmurto on tässä puolustuksessa ...e5, joskus myös ...c5. Tärkeitä kuningasintialaisen pelaajia ovat olleet muun muassa David Bronstein, Bobby Fischer, Garri Kasparov sekä tuoreimpana Teymur Rəcəbov.
Muunnelmia.
Klassinen muunnelma
codice_2
Tämä on kuningasintialaisen päämuunnelma. Yleisin jatko on 8.d5. Musta hyökkää kuningassivustalla ja valkea kuningatarsivustalla.
Petrosjanin muunnelma
codice_3
Vaihtomuunnelma
codice_4
Sämischin muunnelma
codice_5
Valkea tukee e4-sotilaansa f3:lla ja säilyttää kuningatarsivustalle linnoittautumisen mahdollisuuden. 
Yleisin jatko on 5. ...0-0 6. Le3
Nyt yleisimmät jatkot ovat 6. ...e5 ja 6. ...Rc6. Rc6 johtaa moderniin Sämischin muunnelmaan, jossa musta taistelee d4-ruudun hallinnasta. Usein musta jatkaa valmistelemalla b5:ttä a6:della ja Tb8:lla. Jos valkea kehittää lähetin d3:een, musta vastaa e5:dellä ja Rd4:llä.
6. ...e5 johtaa normaaliin Sämischin muunnelmaan, jossa valkea usein linnoittaa pitkästi ja hyökkää kuningassivustalla. Musta voi yrittää saada vastapeliä avaamalla c-linjan tai valmistelemalla f5:ttä.
Nelisotilashyökkäys
codice_6
Sivustointimuunnelma
codice_7