tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Seafight

Seafight on merille sijoittuva selainpohjainen monen pelaajan tietokonepeli. Pelin julkaisi Bigpoint vuonna 2006. Seafight on ilmainen ja siellä on melkein 40 miljoonaa rekisteröitynyttä pelaajaa. Peli ei vaadi Adobe Flash Playerin lisäksi muita asennuksia. 
Kehittyminen.
Aluksi pelaajalla on huono laiva, ja tämä voi liikkua vain 1-tason kartoilla. Kun tekee tehtäviä, saa kokemuspisteitä, ja kun niitä on riittävästi, voi tehdä merirosvotestin. Merirosvotestin jälkeen pääsee aina yhden kartan ylemmäksi. Yhteensä tasoja on 20.
Eliittilaivan ostettuaan pelaaja saa eliittikuulia (admiraalikanuunoilla myös muita kuulia) ampumalla eliittipisteitä. Kun on saanut tietyn määrän eliittipisteitä, pelaaja saa 2. tason eliittilaivan. Tasoja on yhteensä 27, joista viimeisten saaminen vaatii huomattavasti enemmän eliittipisteitä kuin ensimmäisten.
Alukset.
Pelissä on 18 alusta, jotka voi ostaa kullalla. On myös valittavana 2 helmillä ostettavaa laivamallia. 18 kultalaivaa ovat tavallisia (eri kokoisia ja näköisiä) ja niiden saavuttamiseksi vaaditaan aina tiettyjä asioita tai tasoja, mutta helmimallit saa ostettua vaikka heti jos on vain tarpeeksi helmiä niiden ostamiseen.
Jackpot-taistelu.
Jackpot-taistelussa pelaaja voi voittaa kimalteista keräämänsä jättipottieurot aidoksi rahaksi.
Miten Jackpot-taistelu toimii?
Päävoittoeurot, joita voit kerätä kartalta menee ns. päävoittoon. Joka kuukausi käydään Päävoittotaistelu. Tämä järjestetään jokaisen kuukauden viimeisenä viikonloppuna.
Kun ilmoittaudut Päävoittotaisteluun, sinulta kysytään tiettyjä tietoja - täytä kaikki tarvittavat tiedot, tämä helpottaa palkinnon maksamista jos voitat kyseisen taistelun. Päävoittotaisteluun osallistuvat kokoontuvat Päävoittokartalla ja taistelevat toisiaan vastaan. Normaalisti taistelu kestää klo 15.00–21.00 välisen ajan. Jos päävoittotaistelukartalla on useampi kuin yksi pelaaja klo 21.00 jälkeen niin voittaja valitaan arvalla.
Huomaa: Päävoittoeuroilla (€) ei ole muuta käyttöä, eikä sitä voi käyttää pelissä.
Helmet.
Helmiä voi hankkia keräämällä kimalteita ja hylkyjä. Jos sinulla ei ole tarpeeksi kultaa laivasi varustukseen niin pystyt vaihtamaan helmiä kullaksi jos pakottava tarve tulee. 
Helmien ostaminen
Helmiä voi ostaa esim. matkapuhelimella. 5000 helmeä maksaa 2 euroa. Maksuvaihtoehtoina on tilisiirto, luottokortti, soittaminen, tekstiviestit, nordean solo, paypal jne. Pelissä voi myös ostaa tuplaajan, joka tuplaa saatavan määrän, muttei hintaa. Pelissä on myös Happy Hour (x2) ja Mega Happy Hour (x3). Jalkapallopelistä tulee myös mahdollisesti lisää pelivaluuttaa tilauksista.
Kilta.
Pelissä voit liittyä jonkun toisen omistamaan kiltaan tai tehdä oman killan. Killassa on yksi johtaja ja kaksi neuvonantajaa, jotka huolehtivat killasta. Jokaisella killalla on oma keskusteluhuone pelissä. Killassa on yleensä veroprosentti, jossa jäsenet joutuvat maksamaan esim. 3 prosenttia kullastaan killalle. Killanjohtaja pystyy antamaan jokaiselle jäsenelle aina tarvittaessa killan kassasta kultaa.
Châtelet’n metroasema

Châtelet’n metroasema on Pariisin metron metroasema, jonka kautta kulkee viisi linjaa: 1, 4, 7, 11 ja 14. Linjalle 11 asema on pääteasema. Châtelet’n metroasema on yhdistetty Châtelet–Les Hallesin RER-kaupunkijuna-asemaan noin 750 m pitkää käytävää pitkin ja yhdessä ne muodostavat maailman suurimman metroaseman.
Vuonna 2019 Châtelet’n metroasemalle tehtiin 10 766 712 matkaa eli se oli Pariisin metron 12. vilkkain asema.
Historia.
Châtelet’n asema avattiin kolme viikkoa sen jälkeen, kun linjan 1 alkuperäinen osuus Porte de Vincennes–Porte Maillot avattiin 19. heinäkuuta 1900. Linjan 4 laiturit avattiin osana ensimmäistä osuutta 21. huhtikuuta 1908. Se oli linjan 4 eteläinen pääteasema kunnes osuus Châtelet–Raspail avattiin 9. tammikuuta 1910. Linjan 7 laiturit avattiin 16. huhtikuuta 1926 laajennuksen Palais Royal–Pont Marie myötä nimellä Pont Notre-Dame – Pont au Change. Silloin asemalla ei ollut yhteyttä linjojen 1 ja 4 laitureille. 15. huhtikuuta 1934 avattiin linjojen 1 ja 4 laiturit sekä linja 7:n laiturit yhdistävä käytävä avattiin. Samalla linjan 7 asema uudelleennimettiin. 28. huhtikuuta 1935 avattiin linjan 11 laiturit. 9. joulukuuta 1977 Châtelet-Les Hallesin RER-asema avattiin sisältäen liukukäytävällä varustetun yhdyskäytävän Châtelet’hen. Linjan 14 laiturit avattiin linjojen 1 ja 4 laiturien lähellä 15. lokakuuta 1998 osana ensimmäistä osuutta.
Jussi Mattelmäki

Jussi Mattelmäki on lahtelainen muusikko. Mattelmäki on soittanut bassoa yhtyeessä Raaka-Aine vuodesta 1999, kun yhtye on perustettu vuonna 1995. Vaikkei Mattelmäki ole yhtyeen alkuperäinen jäsen, hän on noussut osittain yhtyeen keulahahmoksi laulaja kitaristin Aapo Kaskisen ohella. Mattelmäki on myös yhtyeen manageri.
Raaka-Aine on äänittänyt kaksi demoa, joista toisella ehti soittaa Mattelmäki.
Jumalakaipuu

Jumalakaipuu tai jumalaikävä on teologinen käsite, joka teologien mukaan selittää uskontojen olemassaolon. Kirkkoisä Augustinuksen kehittämän opin mukaan luotuisuuteen kuuluu jumalakaipuu. Luonnollisen jumalakaipuun teologian mukaan kaikki ihmiset ovat uskonnollisia. 
Yleisen kristillisen mielipiteen mukaan muut uskonnot kuvastavat jumalakaipuusta, mutta kristinusko vastaa tähän kaipuuseen.
Zygmunt Baumanin mukaan Ihmisillä on luontainen halu ja riippuvuus etsiä varmuutta ja perustaa oman itsensä, tilanteensa ja arvostelukykynsä ulkopuolelta. John Deweyn mukaan inhimillisesti välttämättömästä tottumuksesta uskoa absoluutteihin, ylempään ilmoitukseen kuten absoluuttiseen totuuteen tai tiedon objektiiviseen perustaan jossain ulkopuolellamme, voi kasvaa pois samaan tapaan kuin lapsi voi kasvaa pois uskostaan vanhempiensa kaikkivoipuuteen.
Saenuri

Saenuri () on keskusta-oikeistolainen konservatiivinen puolue Etelä-Koreassa. Vuoden 2012 vaalien jälkeen Saenurilla on ollut enemmistö Etelä-Korean parlamentissa. Puolue tunnettiin helmikuuhun 2012 nimellä Hannara.
Saenurin edeltäjä Hannara perustettiin 21. marraskuuta 1997 "Uuden Korean puolueen" ja "Demokraattisen puolueen" yhdistyessä. Puolueen varhaisin edeltäjä oli Park Chung-heen vuonna 1963 perustama "Demokraattinen tasavaltalaispuolue".
Sipoon vaakuna

Sipoon vaakuna on Sipoon kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa seudun asutuksen syntytarinasta – sipoolaisten esi-isien kerrotaan saapuneen seudulle viikinkialuksella, jonka keulaa koristi sudenpää. Tämän mukaisesti paikkakuntalaisia on jopa kutsuttu ”Sipoon susiksi” (). Vaakunan aaltokoroinen hirsi viittaa Sipoonjokeen.
Vaakunan selitys kuuluu ”mustassa kentässä aaltokoroinen, alainen hirsi ja yläpuolella sudenpää; kaikki hopeaa”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Sipoon kunnanvaltuusto hyväksyi sen 16. kesäkuuta 1954. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 25. helmikuuta 1955.
Jan Jonston

Jan Jonston (3. syyskuuta 1603 Szamotuly, Puola – 8. kesäkuuta 1675 Legnica) oli puolalainen luonnontieteilijä, historioitsija ja lääkäri.
Jonstonin isä Simon Johnston oli skotti, joka muutti kahden veljensä kera Puolaan. Janin koulutie alkoi läheisessä Ostrorógin kaupungissa vuonna 1611. Täältä hän siirtyi lounaispuolalaiseen Bytomiin, josta vuonna 1619 Toruńiin, nykyiseen Viroon. 1622–1625 Jonston opiskeli hepreaa ja skolastista filosofiaa St Andrewsin yliopistossa Skotlannissa. Hän palasi Puolaan 1625 ja sai opettajan paikan Kurtzbach-Zawadskin perheessä Lesznossa vuonna 1628. Samana vuonna hän matkusti Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueella muun muassa Wittenbergissä, Frankfurt (Oder) issa, Leipzigissa ja Franekerissa. Leidenissä ja Cambridgen yliopistossa hän opiskeli lääketiedettä ja kasvitiedettä.
Vuonna 1630 Jonston palasi Puolaan ja otti vastaan Bogusław Leszczyńskin yksityisopettajan toimen. Samaan aikaan hänelle tarjottiin Deventerin filosofian professorin oppituolia, jonka hän hylkäsi. 1632 Jonston matkusti yhdessä Bogusław Leszczyńskin ja eräiden muiden aristokraattien poikien kanssa tutustumaan eurooppalaisiin yliopistoihin. Hänet promovoitiin sekä lääketieteen että filosofian tohtoriksi sekä Leidenissä että Cambridgessä. Seurue palasi Puolaan 1636 ja Jonston asettui Lesznoon. Hän opetti aktiivisesti Lesznon Akatemiassa, jota johti hänen ystävänsä Johan Amos Comenius. Myöhemmin hän vielä kieltäytyi ottamasta vastaan Frankfurtista, Heidelbergistä ja Leidenistä tarjottuja oppituoleja.
Jonstonin lintukirja "Historiae naturalis de avibus libri" (1657) oli aikanaan sangen suosittu ja se käännettiin englanniksi, hollanniksi, ranskaksi ja saksaksi. Viimeinen painos kirjasta otettiin vuonna 1773.
J. P. Walker

J. P. Walker (s. 16. lokakuuta 1976) on yhdysvaltalainen lumilautailija. Hänellä on oma lumilautamalli Santa Cruz:lta. Vuonna 2000 Snowboarder-lehti valitsi hänet maailman kymmenen parhaan lumilautailijan joukkoon. Walker on yksi ns. Jibbailun oleellisimmista suunnannäyttäjistä.
Couette-virtaus

Couette-virtaus on yksi yksinkertaisimmista viskoottisen virtauksen malleista. Couette-virtauksessa fluidi virtaa kahden samansuuntaisen äärettömän levyn välissä. Toinen levyistä pysyy paikoillaan ja toinen liikkuu tangenttinsa suuntaisesti. Fluidin liike on kaksiulotteista, sen nopeusvektorilla on vain levyjen tangentin suuntainen komponentti.
Ominaisuuksia.
Fluidi ei liu'u levyssä, eli paikallaan olevan levyn korkeudella fluidikerroksen nopeus on nolla ja liikkuvan levyn korkeudella oleva fluidikerros liikkuu yhtä suurella nopeudelle kuin levy. Couette-virtauksen nopeusprofiili on lineaarinen, eli fluidin etenemisnopeus on suoraan verrannollinen sen etäisyydestä paikallaan olevaan levyyn.
Navier-Stokes -yhtälö.
Kun Couette-virtausta tarkastellaan kaksiulotteisessa koordinaatistossa, jossa fluidin nopeusvektori etenee x-akselin suuntaan ja y-akseli määrää paikan korkeuden, niin Couette-virtauksen Navier-Stokes -yhtälö on muotoa 
formula_1,
missä siis formula_2 on tiheys, formula_3 putoamiskiihtyvyyden x-komponentti, formula_4 x-suuntainen nopeuskomponentti, formula_5 y-suuntainen nopeuskomponentti ja formula_6 viskositeetti. Gravitaatiota ja painetta ei huomioida ja nopeudella on vain x-suuntainen nopeuskomponentti formula_4, joka riippuu vain korkeudesta y. Siksi yllä oleva yhtälö supistuu muotoon 
formula_8.
Fluidin nopeus.
Yllä olevasta saadaan integroimoilla kahdesti fluidin nopeus muotoon 
formula_9,
missä formula_10 ja formula_11 ovat vakioita. 
Koordinaattiakselit on valittu niin, että alemmalla levylla y=0 ja u(y)=0 ja ylemmällä levyllä y=h ja u(y)=V (V on liikkuvan levyn nopeus). Tarkastelemalla alempaa liikkumatonta levyä saadaan laskettua arvo toiselle vakiolle sijoittamalla yllä olevaan nopeuden yhtälöön y=0, u=0: formula_12. Sitten tarkastellaan ylempää liikkuvaa levyä sijoittamalla nopeuden yhtälöön y=h, u(y)=V : formula_13. Nyt, kun tiedetään vakioiden arvot, saadaan fluidin nopeuden yhtälöksi 
formula_14.
Saudi-Arabian energiapolitiikka

Saudi-Arabian energiapolitiikka kertoo Saudi-Arabian energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot. 
Saudi-Arabian energiapolitiikassa keskeisiä ovat öljyntuotanto ja suuret öljyvarat. Lähi-idässä Saudi-Arabia, Iran, Irak, Kuwait ja Yhdistyneet arabiemiirikunnat tuottivat neljäsosan maailman öljystä vuonna 2005, joka oli 20 miljoonaa tynnyriä (barrelia) per päivä. 
Öljykartelli.
Öljyn tuottajamaat perustivat öljykartellin OPEC 1960-luvulla. OPECin tavoite on lehdistötiedotteiden ja tarjonnan avulla hallita öljyn kysyntää ja hintaa. Kartelli päätti vuonna 1982, että öljymaiden tuotantokiintiöt määräytyvät öljyvarojen mukaan. Saudi-Arabia nosti öljyvarojen määrän vuonna 1990 muiden öljymaiden perässä 170 mrd. tynnyristä 258 mrd. tynnyriin. BP:n tilastojen mukaan Lähi-idän öljyvarat ovat melko vakio vuosina 1990-2004. BP ei vastaa tilastonsa totuudenmukaisuudesta. 
Öljykentät.
Saudi-Arabian suurimmat öljykentät ovat Ghawar, Safaniya, Hanifa ja Khafiji. Neljä suurinta kenttää ovat yli 50 vuotta vanhoja. Niistä tuotetaan öljyä pumppaamalla öljyyn vettä paineen nostamiseksi. Suurin kenttä on Ghwar. 
Saudi Aramco.
Saudi Aramco on Saudi-Arabian valtion omistaa öljy-yritys. Se on alallaan maailman suurin. Yrityksen julkaisemien tietojen mukaan sen öljyvarat ovat 20 kertaa suuremmat verrattuna suurimpaan yksityiseen öljy-yhtiöön, yhdysvaltalaiseen Exxoniin. Riippumattomat tarkastajat eivät ole todentaneet Saudi-Arabian öljyvarojen suuruutta. Vuonna 2005 Aramcon päivätuotanto oli 9 milj. tynnyriä. 90 % tuotannosta tuli 7 kentältä, joiden keski-ikä oli 47 vuotta. Ghawarin kentän tuotanto oli 5 milj. tynnyriä per päivä. 
Jom kippur -sota 1973.
Vuonna 1973 Egypti ja Syyria hyökkäsivät Israeliin saadakseen sen vuonna 1967 valtaamat alueet takaisin. Egyptin Anwar Sadat neuvotteli Saudi-Arabian kuninkaan Faisalin katkaisemaan öljykuljetukset Yhdysvaltoihin ja Alankomaihin öljysaarrolla, koska Yhdysvallat tuki Israelia. Saarto oli lyhyt maaliskuuhun 1974 saakka ja vähensi 9 % öljyntarjontaa (4,4 milj. tynnyriä/päivä kokonaiskysynnästä 50 miljoonaa tynnyriä päivä). Vuoden 2003 rahassa öljyn hinta nousi maailmalla 15 $:sta 40 $:iin. Kuluttajat ja yritykset hamstrasivat öljyä. Saarto jäi lyhyeksi, koska haluttiin välttää länsimaiden lama.
Vienti Euroopan unioniin.
Eurostatin mukaan vuonna 2006 Euroopan unioniin tuotiin raakaöljyä Saudi-Arabiasta 51 milj. tonnia (Mt), mikä vastasi 8 % öljyn tuonnista. Saudi-Arabia oli EU:n öljyn tuontimaista volyymin mukaan 4. Venäjän (189 Mt), Norjan (89 Mt) ja Libyan (53 Mt) jälkeen.
Adan piirikunta

Adan piirikunta () on Idahossa Yhdysvalloissa oleva piirikunta. Yhdysvaltojen vuoden 1900 väestönlaskennassa asukasmäärä oli 11 559, jonka jälkeen asukasluku on tasaisesti kasvanut. 2000 asukkaita oli jo 300 904. Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnan asukasluku oli 392 365. Piirikunnan hallintokeskus on osavaltion pääkaupunki Boise. Piirikunnan pinta-ala on 2 745 km².
Historia.
Piirikunnan perusti Idahon Territorion lainsäädäntöelin 22. joulukuuta 1864. Alue nimettiin ensimmäisen siellä syntyneen udisasukkaan, Ada Riggsin mukaan.
Töreboda

Töreboda on taajama Länsi-Götanmaan läänissä Länsi-Götanmaan maakunnassa Ruotsissa. Se on Törebodan kunnan hallintokeskus, ja vuonna 2006 siellä oli 4 236 asukasta.
Töreboda sijaitsee Göteborg–Tukholma-rautatien varrella noin 15 kilometriä itään Mariestadista.
Shakkimatti

Shakkimatti (usein myös pelkkä matti) on shakkipelin lopetustilanne. Siinä toisen pelaajan kuningas on lyöntiuhan alainen ja pelaaja on kyvytön torjumaan uhkausta. Kuningasta ei kuitenkaan milloinkaan lyödä, vaan peli päättyy mattitilanteeseen. Vastustajan matittaminen on ainoa tapa pelaamalla voittaa shakkipeli. Yleensä peli kuitenkaan ei etene mattiin saakka, häviämässä olevan pelaajan käyttäessä oikeuttaan luovuttaa ennen tätä. Ajoissa tapahtuvaa luovutusta pidetään shakissa tunnustuksena vastustajan pelitaitoa kohtaan ja hyvän pelitavan mukaisena. 
Jos kuningasta uhataan mutta uhkaus voidaan torjua, kyseessä ei ole matti vaan "shakki". Jos taas vuorossa olevan pelaajan kuningas ei ole shakissa, mutta millään pelaajan nappuloista ei voi suorittaa laillista siirtoa, kyseessä on "patti", ja lopputulos on tasapeli.
Esimerkkeja erilaisista shakkimateista ovat Anastasian matti, Bodenin matti ja Légalin matti.
Etymologia.
Shakkimatti-sanan alkuperä on persiankielisessä lauseessa "Šāh Māt", ”kuningas on lyöty”.
Kolmivarvaslaiskiaiset

Kolmivarvaslaiskiaiset (heimo Bradypodidae ja sen ainoa suku "Bradypus") kuuluvat nisäkkäiden luokan "Pilosa"-lahkoon. Kaksivarvaslaiskiaisten (Megalonychidae) ohella ne muodostavat toisen kahdesta laiskiaisheimosta. Kolmivarvaslaiskiaisten levinneisyysalue ulottuu Keski-Amerikan Hondurasista Etelä-Amerikkaan.
Kolmivarvaslaiskiaisten ruumiinpituus on 40−70 cm ja paino kolmesta viiteen kilogrammaa, joten ne ovat hieman pienempiä kuin kaksivarpaiset sukulaisensa. Kolmivarvaslaiskiaisten raajat ovat pitkät ja voimakkaat. Eturaajat ovat huomattavasti takaraajoja pitemmät. Molemmissa jaloissa on kolme varvasta ja eturaajoissa kolme sormea, kun kaksivarvaslaiskiaisilla puolestaan on kolme varvasta ja kaksi sormea. Kynnet ovat pitkät ja koukkumaiset. Kolmivarvaslaiskiaisilla on lyhyt, kahdesta yhdeksään senttimetriä pitkä häntä, kun kaksivarvaslaiskiaiset taasen ovat hännättömiä. Kaulanikamia kolmivarvaslaiskiaisilla on yhdeksän, kun niitä nisäkkäillä yleensä on seitsemän (kaksivarvaslaiskiaisilla on kuusi tai seitsemän). Tämä mahdollistaa laajan pään kääntösäteen: 270 astetta. Näin kolmivarvaslaiskiaiset saavat ulottuvilleen enemmän ravintoa ilman että niiden täytyy liikuttaa raajojaan.
Kolmivarvaslaiskiaiset jaetaan neljään lajiin:&lt;ref name="W&amp;R/suku"&gt;&lt;/ref&gt;
Kolmivarvaslaiskiaisten turkissa kasvaa levää, joka tarjoaa vihertävän suojavärin Keski- ja Etelä-Amerikan sademetsissä. Laiskiaiset viettävät lähes koko elämänsä puissa, roikkuen oksilta vahvojen kynsiensä avulla. Laiskiaisten ravinto koostuu pääasiassa lehdistä, oksista ja silmuista, ja niiden hidas aineenvaihdunta on sopeutuma ravinnon vähäiseen ravintoarvoon. Ne nukkuvat jopa 15–20 tuntia päivässä ja liikkuvat hyvin hitaasti, mutta ovat yllättävän hyviä uimareita. Maan päällä laiskiaiset ovat kömpelöitä, sillä niiden heikot takajalat ja pitkät kynnet haittaavat liikkumista, mikä tekee niistä helppoja saaliita petoeläimille.
Älvängen

Älvängen on taajama Alen kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Länsi-Götanmaan maakunnassa Ruotsissa. Vuonna 2005 siellä oli 3 986 asukasta. 
Älvängen sijaitsee E45-tien ja rautatien varrella. Älvängenin rautatieasema avattiin 1886 ja suljettiin 1970, mutta avattiin jälleen 2004. 
Älvängen oli Ivar Aroseniuksen kotipaikka.
HMCS Assiniboine

HMCS Assiniboine (viirinumero D18 vuodesta 1940 I18) oli Kanadan laivaston River-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston C-luokan laivueenjohtaja "HMS Kempenfelt".
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1929 laivasto-ohjelmassa J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin lokakuussa 1930. Alus laskettiin vesille 29. lokakuuta 1931 nimellä "HMS Kempenfelt" ja valmistui 30. toukokuuta 1932.
Palvelus.
Alus palveli Britannian kuninkaallisessa laivastossa toisen maailmansodan alkuun, jolloin se oli liitettynä Plymouthin paikallislaivueeseen. Alus siirrettiin lokakuussa Kanadan laivastolle, joka nimesi sen "HMCS Assiniboineksi".
Aluksen miehistö valtasi helmikuussa 1940 San Domingon edustalla risteilijä "HMS Dunedinin" kanssa saksalaisen saarronmurtajan "Hannoverin", josta valmistettiin ensimmäinen saattuetukialus. Tämän jälkeen alus osallistui Atlantin saattueiden suojaamiseen. Alukselle asennettiin vuoden 1941 puolivälissä kaksi Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä, tulenjohtojärjestelmä, tyypin 286 tutka sekä lisättiin syvyyspommien lukumäärää.
"Assiniboinen" suojatessa 6. elokuuta 1942 saattuetta SC94, se upotti törmäämällä Saksan laivaston sukellusveneen "U-210". Yliajoa edelsi tykistötaistelu, jossa hävittäjä vaurioitui pahoin. Telakalta palattuaan alus palasi saattuepalvelukseen, kunnes törmättyään 2. maaliskuuta 1943 toiseen sukellusveneeseen joutui palaamaan telakalle. Aluksen ollessa telakalla tehtiin 30. kesäkuuta päätös aluksen muuttamisesta saattuehävittäjäksi.
Alus otti osaa Normandian maihinnousuun.
Alus poistettiin palveluksesta 8. elokuuta 1945, mutta se haaksirikkoutui Prinssi Edwardin saarella 10. marraskuuta. Hylky myytiin romutettavaksi Guard Salvage Companylle.
Poika joka tahtoo lentää

Poika joka tahtoo lentää on suomalaismuusikko Tumppi Varosen elämäkerta, jonka kirjoittajana toimi myös Sannaliina Nikula. Se ilmestyi vuonna 2003.
Takakannessa mainostetaan kirjaa seuraavasti:
Satumainen onni

Satumainen Onni on vuonna 1987 MTV:llä esitetty suomalainen televisiosarja, jonka Lasse Lehtisen samannimisen vuoden 1985 romaanin pohjalta käsikirjoitti Elina Halttunen ja ohjasi Juhani Tiikkainen.
Sarja kertoo kauppaedustaja Onni Lempisestä. Lempinen huijaa keinoja kaihtamatta naisia rahoittamaan liiketoimiaan, joista poliisikin lopulta kiinnostuu.
Finnkino julkaisi sarjan DVD:nä 22. tammikuuta 2010.
Ometepe

Ometepe on saari Nicaraguajärvessä Nicaraguassa. Se on maan suosituimpia matkailukohteita kauniin ja monipuolisen luontonsa takia. Saarella käy noin 40 000 matkailijaa vuosittain.
Nicaraguajärvessä on yli 400 saarta, joista suurimmat ovat Zapatera ja Ometepe. Ometepen saarella on kaksi tulivuorta: Concepción ja Maderas. Concepciónin korkeus on 1 610 metriä. Maderas on puolestaan jo sammunut tulivuori ja sen huippu on sademetsän peitossa.
Ometepelle on säännölliset laivayhteydet Rivasin kaupungin lähellä sijaitsevasta San Jorgesta ja Granadasta.
Ada (Minnesota)

Adaon kaupunki Normanin piirikunnassa Minnesotassa, Yhdysvalloissa. Se on Normanin piirikunnan pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 707. Vuoteen 2000 nähden kasvua oli kolme prosenttia. Sen asukastiheys oli vuonna 2010 474 asukasta neliökilometriä kohden.
Vuonna 2000 asukkaista 24,5 prosenttia oli alle 18-vuotiaita, 5,9 % 18-24 vuotta, 25,0 % 25-44 vuotta sekä 20,0 % 45-64 ja loput 24,5 % yli 64-vuotiaita. Kaupungin nykyinen pormestari on Jim Ellefson.
Kloonipuhelin

Kloonipuhelin tai kopiopuhelin on matkapuhelin, joka toiminnoillaan ja muotoilullaan jäljittelee tunnetun matkapuhelinvalmistajan tunnettua mallia. Kloonipuhelimia valmistetaan erityisesti Kiinassa.
Kiinan kopiopuhelinten markkinoiden arvioidaan olevan 145 miljoonan puhelinta vuodessa. Jopa 110 miljoonaa kappaletta viedään muihin maihin, suurin osa kehittyville markkinoille, erityisesti Intiaan, Venäjälle ja Brasiliaan. Joihinkin Länsi-Euroopan maihin puhelimia kulkeutuu kiinalaisten verkkokauppojen, esimerkiksi DealExtremen kautta. Nokian laskemien mukaan piraattipuhelinten maailmanlaajuinen myynti oli alle 120 miljoonaa puhelinta vuonna 2009.
Normanin piirikunta

Normanin piirikunta on Minnesotassa Yhdysvalloissa sijaitseva piirikunta. Se perustettiin 17. helmikuuta 1881. Vuoden 2018 arvion mukaan siellä asui 6 475 asukasta. Vuoden 2010 väestönlaskentaan nähden laskua oli 5,5 prosenttia, jolloin piirikunnassa asui 6 852 asukasta. Piirikunnan pääkaupunki on Ada, joka on myös sen suurin kaupunki 1 707 asukkaallaan. 
Piirikunnan pinta-ala on 2 260,5 neliökilometriä. Sen asukastiheys on 2,9 asukasta neliökilometriä kohden.
Piirikunta on saanut nimensä siellä olleesta suuresta norjalaisasutuksesta.
A Collection of Michael Jackson’s Oldies

A Collection of Michael Jackson’s Oldies on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin ensimmäinen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1972. Levy sisältää sekä Jacksonin että hänen yhtyeensä The Jackson 5 kappaleita.
Kappaleet.
CD 1
CD 2
Ada (Ohio)

Ada on kylä Hardinin piirikunnassa Ohiossa Yhdysvalloissa. Kylän asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 5 952. 
Kylän pinta-ala on 4,8 km². Sen asukastiheys on 1 151,6 /km².
Kylän asukkaista oli vuonna 2000 alle 18-vuotiaita 13,9 %, 18-24-vuotiaita 48,6 %, 25-44-vuotiaita 18,0 %, 45-64-vuotiaita 12,5 % ja yli 64-vuotiaita 7,1 %. Mediaani-ikä oli 22 vuotta.
Ada (Oklahoma)

Ada on Pontotocin piirikunnan pääkaupunki Oklahomassa, Yhdysvalloissa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 16 810. Sen pinta-ala on 51,1 neliökilometriä. Kaupungin asukkaista 21 prosenttia asui köyhyysrajan alapuolella.
Kaupunki on Tree City USA -kampanjan jäsen.
Arthashastra

Arthashastra (IAST: "Arthaśāstra") on muinainen intialainen tutkielma valtion johtamisesta, talouspolitiikasta ja sotilasstrategiasta. Sen kirjoittivat Kautilya ja Viṣhṇugupta. Nimien takana on perinteisesti uskottu olleen Taksilan yliopiston professori Chanakya (noin 350–283 eaa.), josta myöhemmin tuli Maurya-valtakunnan pääministeri. "Arthaśāstraa" pidetään muinaisintialaisen valtio-opin merkittävimpänä teoksena ja poliittisen maailmankirjallisuuden eräänä merkkiteoksena. Se sai nykyisen muotonsa lukuisten muutosten, tarkistusten ja lisäysten jälkeen 100-luvulla jaa. Länsimaissa sitä on verrattu usein Niccolò Machiavellin vuonna 1513 kirjoittamaan kirjaan "Ruhtinas".
Artha on yksi hindun neljästä elämän päämäärästä. Kolme muuta ovat kama (halu), dharma (kosminen järjestys) ja mokša (vapautuminen sielunvaelluksesta).
Sisältö.
Ensisijaisesti "Arthaśāstra" esittää perusteluja autokratian puolesta tehokkaan ja vakaan taloudenhoidon välineenä. Teos käsittelee taloudenhoidon etiikkaa sekä hallitsijan velvollisuuksia ja sitoumuksia. Sen aihealue ei kuitenkaan rajoitu pelkkään valtion johtamiseen, vaan siihen on sisällytetty suuntaviivat kuningaskunnan hallinnon tarvitsemalle lakikehykselle ja byrokratialle. Lisäksi "Arthaśāstra" käsittelee yksityiskohtaisesti muun muassa mineralogiaa, kaivostoimintaa ja metalleja, maanviljelyä, karjanhoitoa, lääketiedettä ja villieläinten hyödyntämistä. Teoksen muita painopistealueita ovat hyvinvoinnin jakautuminen (esimerkiksi vaurauden uudelleenjako nälänhädän aikana) ja yhteiskuntaa koossapitävä kollektiivinen etiikka.
Roger Boesche on kuvaillut "Arthaśāstraa" "kirjaksi poliittisesta realismista, joka analysoi käytännössä toteutettua politiikkaa eikä juurikaan julista, millaista politiikan tulisi olla sekä ohjekirjaksi kuninkaalle siitä, minkälaista laskelmointia ja joskus brutaaleja toimia tämän täytyy harjoittaa valtion säilyttämiseksi ja yhteisen edun tähden."
Jaana Sandström

Jaana Sandström (s. 2. elokuuta 1963) on Lappeenrannan teknillisen yliopiston koulutuksesta vastaava vararehtori. 
Jaana Sandström on väitellyt 2001 tohtoriksi aiheenaan strateginen johdon laskentatoimi Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa. Sandström aloitti yliopiston palveluksessa 1991 laskentatoimen lehtorina. 
Sandström toimi LUT:n kauppakorkeakoulun dekaanina vuosina 2010-2014. Hän oli kauppatieteellisen tiedekunnan liiketaloustieteen professori 2000–2008 ja kauppatieteellisen osaston varajohtaja vuodesta 2005. Strategisen johdon laskentatoimen professori hän on ollut vuodesta 2008. Hänet nimitettiin kauppatieteellisen tiedekunnan varadekaaniksi vuonna 2007 ja dekaaniksi elokuussa 2009.
Jaurujoki

Jaurujoki () on Tuulomajoen vesistöön kuuluva joki Saariselän eteläpuolella Suomen Lapissa ja Venäjän Murmanskin alueella. Joen pääosa sijaitsee Venäjän puolella, jossa se kuuluu Kuolan piirin Ylä-Tuuloman kuntaan. Aivan joen latvaosa sijaitsee Suomen puolella ja kuuluu Savukosken kuntaan. Vuosina 1920–1944 lähes koko joki kuului Suomelle, jolloin se kuului pääasiassa silloiseen Petsamon kuntaan. Jaurujoki saa alkunsa Talkkunapään eteläpuolelta Sodankylän ja Savukosken rajalta, josta se virtaa itään Venäjälle ja laskee siellä Nuorttijokeen. Joen koko Suomen puoleinen osa kuuluu Urho Kekkosen kansallispuistoon. Jaurujoen suurin sivujoki on myös osittain Suomen puolella oleva Anterinjoki. Muita sivujokia ovat Kessemkuemskjoki, Bystryi ja Melki. Joen pituus on 100 km.
Naisjalkapalloseura Kortesjärvi

Naisjalkapalloseura Kortesjärvi (tunnetaan myös nimellä Kortesjärven Mimmit eli KorMi) on jalkapalloseura Kauhavan Kortesjärveltä. Se on erikoistunut nais- ja tyttöjalkapalloiluun. Seura on rekisteröity 31. elokuuta vuonna 1987 ja nimi on virallisesti Naisjalkapalloseura Kortesjärvi r.y.
Naisjalkapalloseura Kortesjärvi muistetaan parhaiten 1990-luvun taitteesta, jolloin seura pelasi kaksi kautta naisten pääsarjatasolla. Vuonna 1988 joukkue selviytyi SM-sarjan neljän joukkueen karsintaan. siinä se voitti kaksi ottelua ja sijoittui toiseksi. Niinpä seura nousi seuraavaksi kaudeksi SM-sarjaan yllättäen koko jalkapalloa seuraavan Suomen. Tärkeitä henkilöitä seuran menestyksen kannalta olivat Naisjalkapalloseura Kortesjärven pitkäaikainen valmentaja Veli Suoranta ja hänen vaimonsa Tellervo, joihin koko seura personoitui. SM-sarjassa joukkueella oli hyvä henki ja kova yritys, mutta se riitti avauskaudella vasta yhdeksännelle eli viimeistä edelliselle sijalle. 18:a ottelustaan seura voitti ainoastaan yhden keräten yhteensä kuusi pistettä. Joukkue joutui karsimaan pääsarjapaikastaan ja sijoittui karsintasarjassa jälleen toiseksi. Niinpä se säilytti pääsarjapaikkansa myös kaudeksi 1990. Tuolla kaudella joukkue jäi koko sarjan viimeiseksi ja kaksi ainoaa sarjapistettä yhdestä voitostaan napannut seura putosi suoraan pääsarjasta. Joukkueen maaliero oli murskaava 16–81.
Kahden kauden kahdeksan pistettä riittävät naisten pääsarjatason maratontaulukossa sijalle 47.
336 (albumi)

336 on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen AFIn yhdestoista EP, joka julkaistiin ainoastaan 10-tuumaisena kuvavinyylinä. Levyn tuottajana toimi Dremworks Records ja sitä myi yksinoikeudella "Hot Topic". Levy sisälsi 2 uutta kappaletta, "Now The World" ja "Reivers Music". Levylla ei ole "virallista" nimeä, mutta fanit tuntevat sen nimellä "336". Levystä tehtiin ainoastaan 5 000 kopiota.
Etsaukset.
Levyyn on kirjoitettu etsaamalla "NOTHING FROM NOWHERE" ja toiselle puolelle "I'M NO ONE AT ALL", kummatkin ovat lyriikoita Sing The Sorrowin "Miseria Cantaresta".
Pat Symonds

Pat Symonds (s. 11. kesäkuuta 1953 Englanti) on Formula 1 -talli Williamsin tekninen johtaja. Hän on aiemmin toiminut entisen Renault -tallin insinööriosaston johtajana, mutta joutui eroamaan Renault-skandaalin vuoksi. Tällä hetkellä Symonds toimii Williams tallin teknisenä johtajana. 
Symonds kävi lapsena tunnettua yksityiskoulua Gresham's Schoolia. Hän aloitti työskentelyn moottoriurheilun parissa liityttyään Toleman-talliin 1980-luvun alussa. 1985 puolivälissä tallin autot maalattiin Benettonin väreihin, ja vuotta myöhemmin koko talli nimettiin Benettoniksi. Symonds jatkoi työskentelyä tallissa ja sai ylennyksiä vaativampiin tehtäviin. Hän toimi muun muassa Michael Schumacherin kisainsinöörinä 1990-luvun puolivälissä. Symondsista tuli tallin tekninen johtaja, kun tehtävässä aiemmin työskennellyt Ross Brawn siirtyi Benettonilta Schumacherin perässä Ferrarille.
2001 Symonds nostettiin tallin koko insinööriosaston johtajaksi, jolta paikalta hänet erotettiin kesken kauden 2009 yhdessä silloisen tallipäällikön Flavio Briatoren kanssa Renault-skandaalin seurauksena. Symonds sai viiden vuoden toimitsijakiellon kaikkiin FIA:n alaisiin sarjoihin. Symonds ehti voittaa 2000-luvulla Renault'n kanssa kaksi kuljettajien ja kaksi valmistajien maailmanmestaruutta.
Symonds teki paluun Formuloihin kaudella Marussian neuvonantajana. Toimitsijakieltonsa vuoksi hän ei saanut olla suoraan tekemisissä autojen kanssa, mutta pystyi tarjoamaan asiantuntemustaan neuvonantajan tehtävissä. Symondsin toimitsijakiellon päättymisen myötä hän saa osallistua osakilpailuviikonloppuihin jälleen kaudella .
The Coffin – The Complete Discography

The Coffin – The Complete Discography on Sentencedin boksijulkaisu, joka sisältää yhtyeen koko diskografian. Se julkaistiin numeroituna 4 000 kappaleen painoksena 13. marraskuuta 2009.
Boksi koostuu 16 CD:stä, kahdesta DVD:stä ja 115-sivuisesta kirjasesta. Mukana on harvinaisuuksia kuten yhtyeen kolme demoa ja "The Trooper" ja Love &amp; Death -minialbumit sekä ennenjulkaisematon harvinaisia kappaleita sisältävä "Dead Leaves" -levy.
Julkaisu nousi Suomen virallisen listan sijalle 22.
Li–Fraumenin oireyhtymä

Li–Fraumenin oireyhtymä on autosomissa dominoivasti periytyvä harvinainen oireyhtymä, joka altistaa useille syöville. Syöville tyypillistä on, että ne puhkeavat melko nuorena ja toistuvat. Li–Fraumenin oireyhtymän monesti aiheuttamia syöpiä ovat muiden muassa pehmytkudossarkoomat, rintasyövät ja aivokasvaimet. Oireyhtymän aiheuttavat p53:n mutaatiot. 
Oireyhtymä on nimetty Frederick Pei Lin ja Joseph F. Fraumeni nuoremman mukaan.
Olavi Kortealho

Olavi Aleksander Kortealho (8. lokakuuta 1920 Helsinki – 12. lokakuuta 2009 Vihti) oli suomalainen poliitikko. Hän vaikutti etenkin Suomen kommunistisen puolueen talousasioiden johdossa 1950-luvulta 1980-luvulle. 
Ennen sotia Kortealho työskenteli peltiseppänä. Jatkosodassa hän oli korpraalina. Sotien jälkeen Kortealho aikoi poliisikonstaapeliksi, mutta hänet värvättiin pian niin sanotun punaisen Valtiollisen poliisin palvelukseen.
Valpon lakkauttamisen jälkeen Kortealho siirtyi puoluetoimintaan. Hän oli aluksi SKDL:n talousvastaava ja vuodesta 1955 SKP:n 2. taloudenhoitaja. Vuoden 1966 edustajakokouksessa Kortealho nousi SKP:n talouspäälliköksi. Hän toimi talousasioiden johdossa vuoteen 1985. Kortealho ei ollut näkyvästi esillä julkisuudessa, mutta hänellä oli huomattavasti vaikutusvaltaa. Hänellä oli myös kunnolliset idänsuhteet, vaikka hän lukeutui puolueen Aarne Saarista tukeneeseen enemmistöön. Viimeisinä työvuosinaan Kortealho oli Kulttuuritalon kirjoilla. Sen jälkeen hänelle myönnettiin talousneuvoksen arvonimi. 
Hänen viimeinen leposijansa on Maunulan uurnalehdossa Helsingissä.
Boris Maksovitš Gurevitš

Boris Maksovitš Gurevitš (23. maaliskuuta 1931 Moskova - 10. tammikuuta 1995) oli neuvostoliittolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
52 kilogramman painoluokassa paininut Gurevitš voitti olympiakultaa Helsingin olympialaisissa vuonna 1952. Maailmanmestaruuskilpailuista hän saavutti kultamitalin kahdesti: 1953 Napolissa ja 1958 Budapestissa. Neuvostoliiton mestaruuden Gurevitš voitti vuosina 1950 ja 1955. 
Seuratasolla moskovalaisen Gurevitšin seuroja olivat Bolševik (1950–1954), Burevestnik (1955–1957), Trud (1958–1962) ja Lokomotiv (1963–1964).
Miklós Szilvásy

Miklós Szilvásy (5. joulukuuta 1925 Márianosztra – 24. toukokuuta 1969 Budapest) oli unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Szilvásy saavutti olympiahopeaa kreikkalais-roomalaisen painin 73 kilogramman painoluokassa vuonna 1948 Lontoon olympialaisissa. Neljä vuotta myöhemmin 1952 Helsingin olympialaisissa hän voitti kultamitalin samassa painoluokassa. Napolin MM-kisoissa 1953 hän saavutti vielä hopeaa.
Seuratasolla Szilvásy aloitti painiuransa Budapestin rautatietyöläisten urheiluseurassa BVSC:ssa. Myöhempiä seuroja olivat ÉDOSZ (nyk. Ferencváros) ja Dózsához (nyk. Újpesti TE).
Hopeatiira

Hopeatiira ("Sterna forsteri") on pohjoisamerikkalainen keskikokoinen tiiralaji.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 33–36 cm, siipien kärkiväli 73–82 cm ja paino 130–190 g. Hopeatiira muistuttaa suuresti kalatiiraa, josta sen voi erottaa pidemmän nokan, pitempien koipien ja pyrstön, nokan oranssin värin ja höyhenpuvun pienien yksityiskohtien perusteella. Sukupuolet ovat samanvärisiä, nuori lintu on kauttaaltaan hieman nuorta kalatiiraa vaaleampi.
Esiintyminen.
Hopeatiirat elävät lisääntymisaikana kahtaalla Pohjois-Amerikassa, pohjoisessa Kanadan keskiosien eteläosissa ja Yhdysvaltain koillis- ja länsiosien sisämaassa, sekä lounaassa Marylandista ja Virginiasta Louisianaan ja Texasiin ulottuvalla rannikkovyöhykkeellä. Thomas Nuttall kuvaili lajin holotyypin Saskatchewanjoelta vuonna 1834. Lajin elinympäristön ala on 1 806 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko 120 000 yksilöä. Sen pohjoiset populaatiot ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat Yhdysvaltain eteläosissa, Keski-Amerikassa ja Karibialla. Laji on tavattu harhautuneena Länsi-Euroopassa muutamia kertoja, ei kuitenkaan Suomessa.
Elinympäristö.
Lisääntymisaikana laji asuu vesistöjä ympäröivillä soilla, mutarannoilla, palsoilla, mätänevillä ruokolautoilla ja piisamien pesäkeoilla. Se elää pääasiassa alavilla mailla, mutta paikoin Kalliovuorilla aina 1 600 metrin korkeudelle merenpinnasta. Merialueella laji pesii vain suojaisissa sisäsaaristoissa saarien lampareilla ja suola-altailla. Pesimäajan ulkopuolellakin lajia tavataan enimmäkseen sisämaassa ja rannikoilla, harvoin ulompana merellä.
Lisääntyminen.
Hopeatiira on yksiavioinen ja pesii yhdyskunnissa. Pesä on maassa, toisinaan kasvillisuuden seassa, toisinaan paljaalla maalla. Molemmat puolisot osallistuvat vaatimattoman pesän rakentamiseen korsista, ruohoista ja joskus simpukan kuorista. Naaras munii yhdestä kuuteen munaa, tavallisesti kolme, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä 23–25 päivää. Poikaset pysyvät pesässä pari ensimmäistä päivää ja lähtevät sitten kuljeskelemaan pesän lähistöllä.
Ravinto.
Hopeatiira syö pääasiassa kaloja, joita se saalistaa syöksysukeltamalla kuten kalatiira, mutta myös vesihyönteisiä, äyriäisiä, sammakoita ja nilviäisiä.
Ödön Zombori

 Ödön Zombori (alun p. "Janicsek", 22. syyskuuta 1906 Szenta – 29. marraskuuta 1989 Budapest) oli unkarilainen painija, joka saavutti menestystä sekä kreikkalais-roomalaisessa- että vapaapainissa.
Ensimmäisissä kansainvälisissä arvokisoissaan, Amsterdamin olympialaisissa vuonna 1928 Zombori sijoittui viidenneksi kreikkalais-roomalaisen painin 58 kilogramman painoluokassa. Vuoden 1930 EM-kisoissa Tukholmassa hän sijoittui pronssille 61-kiloisissa, ja seuraavana vuonna hän voitti kultamitalin vapaapainin EM-kisoissa Budapestissa 56 kilogramman painoluokassa. 
Los Angelesin olympialaisissa 1932 Zombori kilpaili molemmilla painityyleillä. Vapaapainissa hän saavutti hopeaa 56-kiloisissa ja kreikkalais-roomalaisessa painissa hän sijoittui kuudenneksi 61-kiloisissa. Seuraavan vuoden EM-kisoissa hän voitti 56-kiloisten kultamitalin molemmilla painityyleillä: maaliskuussa Helsingissä kreikkalais-roomalaisessa painissa ja marraskuussa Pariisissa vapaapainissa. Vuonna 1934 hän saavutti kreikkalais-roomalaisen painin EM-kisoissa Roomassa hopeaa.
Vuonna 1935 Zombori jäi kauas uransa parhaista saavutuksista, mutta palasi uransa huipulle seuraavana vuonna Berliinin olympiakisoissa, missä hän voitti kultamitalin vapaapainissa 56 kilogramman painoluokassa.
Arabiantiira

Arabiantiira ("Sterna repressa") on keskikokoinen Arabian niemimaan ympäristössä elävä tiira.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 32–34 cm, siipien kärkiväli 75–83 cm ja paino 113–142 g. Arabiantiira muistuttaa kalatiiraa, josta sen juhlapuvussa erottaa mustaan päälakeen ja harmaaseen kurkkuun rajautuva puhtaanvalkoinen poski. Sukupuolet ovat samanvärisiä, nuori lintu muistuttaa nuorta kalatiiraa.
Esiintyminen.
Arabiantiira pesii laikuittaisesti Arabian niemimaata ympäröivillä rannikoilla ja saarilla Intian valtameressä, Punaisella merellä, Persianlahdella, Arabianmerellä ja paikoin Afrikan itärannikolla. Lajin elinympäristön ala on 259 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on noin 600 000 yksilöä. Ernst Hartert kuvaili lajin holotyypin Al Fawista Irakin eteläosasta. Se on enimmäkseen muuttolintu, joka talvehtii Intian valtamerellä, Intian niemimaan länsiosissa ja Afrikan etelärannikoilla, tavallisesti kaukana merellä. Lepäilevät muuttoparvet voivat joskus olla hyvin suuria, esimerkiksi Omaniin kuuluvalla Masirahilla tavattiin vähintään 70 000 yksilöä.
Elinympäristö.
Arabiantiiran pesimäympäristöä ovat koralliriutat, hiekkarannat ja rannikon tuntuman lammikot ja hiekkadyynit.
Lisääntyminen.
Laji elää yhdyskunnissa, joissa on yleensä 10–200 paria, joskus jopa 900. Pesä on avoimesti maassa ja naaras munii siihen tavallisesti kaksi munaa. Pesimäbiologia tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto.
Ruokavalion muodostavat pikkukalat ja hyönteiset.
Queen Maryn yliopisto

Queen Maryn yliopisto (Queen Mary University of London) on julkinen yliopisto, osa Lontoon yliopistoa ja sijaitsee Lontoossa, Englannissa. Yliopisto on vuodesta 2012 kuulunut Britannian parhaiden yliopistojen Russell-ryhmään.
Queen Maryn yliopiston alkuperäiset neljä opistoa olivat: Queen Mary College, Westfield College, St Bartholomew's Hospital Medical College ja London Hospital Medical College. Vuonna 1989 Queen Mary College yhdistyi Westfield Collegen kanssa muodostaen Queen Mary &amp; Westfield Collegen. Vanhin edellä mainituista opistoista oli London Hospital Medical College, joka aloitti toimintansa vuonna 1785. 
Opiskelijoita Queen Maryn yliopistossa oli vuonna 2025 lähes 31 000, joista noin 45 % on ulkomaalaisia.
Katri Taanila

Katri Helena Taanila (19. kesäkuuta 1919 Nivala – 15. lokakuuta 2009 Jyväskylä) oli suomalainen runoilija, opettaja ja kirkollinen vaikuttaja. 
Taanila suoritti teologisen erotutkinnon ja toimi uskonnon, psykologian ja filosofian opettajana Suolahdessa. Hän julkaisi kaksi runokokoelmaa, ja hän kirjoitti 30 kirkkonäytelmää. Näiden lisäksi on runsaasti julkaisemattomia runoja. Hän käytti lähteenään Vanhaa Bibliaa, ja hänelle merkityksellinen runoilija oli T. S. Eliot. Karl Marxin tuotannon Taloudellis-filosofiset käsikirjoitukset vuodelta 1844 kuuluivat hänen lukemistoonsa.
Katri Taanilan veli oli Hannu Taanila.
Afrikankynsisammakko

Afrikankynsisammakko eli kynsisammakko ("Xenopus laevis") on vedessä lähes koko elämänsä viettävä sammakko. Sadekautena se nousee maalle ja kuivan kauden koittaessa kynsisammakko kaivautuu mutaan odottamaan sateita. 
Kynsisammakkonaaras kasvaa jopa 13 cm:n mittaiseksi. Kynsisammakoiden selkä on ruskea tai harmaa ja niiden vatsa on vaalea. Albiinot kynsisammakot ovat vaaleanpunaisia. Sen tunnusmerkkinä on ommelta muistuttavat valkoiset juovat kummassakin kyljessä. Se muodostuu tuntoaistielimistä, jotka tuntevat veden värähtelyn. Siten sammakko havaitsee mutaisessa vedessä vaanivat viholliset ja paikantaa mahdollisen ravinnon. Pienissä eturaajoissa on kolme kynnellistä varvasta. Vahvoissa takaraajoissa on pitkät räpylävarpaat, minkä ansiosta afrikankynsisammakko on taitava uimari. Pienet silmät osoittavat ylöspäin mahdollistaen havaitsemaan sitä uhkaavat saalistajat. Vartalo on litteä ja virtaviivainen.
Levinneisyys.
Afrikankynsisammakkoja elää Angolassa, Itä- ja Etelä-Afrikassa. Niitä käytetään koe-eläiminä ja pidetään myös lemmikkeinä, ja ihmisen mukana laji on levinnyt Chileen, Isoon-Britanniaan ja Yhdysvaltoihin.
Ravinto.
Afrikankynsisammakko on lihansyöjä, jolle kelpaa ravinnoksi kaikki mikä mahtuu sen suuhun, hyönteiset, kalat ja pienemmät sammakot, myös lajikumppanit. Vesikilpikonnan ruoka on hyvää ravintoa akvaariossa kasvatettaville sammakoille, samoin katkaravut ja pakastetut hyttysentoukat.
Terraario.
Afrikankynsisammakko tarvitsee vähintään 80 litraisen akvaarion jossa vettä on noin 20 cm. Pariskunnalle tulee olla vähintään 150 litrainen akvaario jossa on 30 cm vettä. Akvaarioon tarvitaan ulkosuodatin, koska sammakon iho on erittäin herkkä infektioille joita tulee jos vesi on likaista. Veden tulee olla noin 20-27-asteista ja sen virtausnopeus säädetään hiljaiseksi ja tasaiseksi. Terraarioon tulee laittaa kasvillisuutta, kunhan pitää huolen että kaikki sinne laitettavat kasvit ovat myrkyttömiä. Pohjamateriaaliksi käy esim. muovimatto ja kasvillisuus tuetaan pohjaan purkkeineen. Kelluvat kasvit on suositeltavia.
Lisääntyminen.
Kynsisammakot saattavat lisääntyä jopa neljä kertaa vuodessa. Kutuaika on yleisintä keväällä, mutta voi tapahtua mihin vuodenaikaan tahansa.
Kynsisammakot voivat lisääntyä myös vankeudessa jolloin munitut ja hedelmöitetyt noin 100-200 sammakonmunaa siirretään omaan akvaarioonsa. Toukkien alkaessa aukoa suutaan aloitetaan niiden ruokinta, niille sopii akvaariokalanpoikasten ruoka ja ne ruokitaan noin 2-3 kertaa päivässä.
Martti Airila

Kaarlo Martti Airila (vuoteen 1906 Nyholm; 7. maaliskuuta 1878 Ilmajoki – 22. toukokuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen kielentutkija ja Helsingin yliopiston suomen kielen apulaisprofessori.
Ura.
Airilan vanhemmat olivat kirkkoherra Abel Nyholm ja Elisabeth Forsman. Hänen veljensä oli farmakologian professori Yrjö Airila. Filosofian kandidaatiksi Airila valmistui 1900 ja lisensiaatiksi 1912.
Airila (Nyholm) toimitti yhdessä E. N. Setälän kanssa Kristoffer kuninkaan maanlain. Hän oli vuosina 1901–1903 Virittäjän päätoimittaja. Hän toimi vuosina 1906–1924 Jyväskylän opettajaseminaarin suomen kielen lehtorina ja teki vuonna 1912 julkaistua väitöskirjaansa Tornion ja Länsipohjan murteiden äännehistoriasta. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston suomen kielen dosentiksi 1925 ja hänet valittiin suomalaisen filologian apulaisen virkaan 1934. Airila hoiti apulaisen kaudellaan virkaatekevenä niin itämerensuomalaisten kielten kuin viron ja lähisukukielten virkaakin. Professorin arvonimen hän sai vuonna 1942 ja hoiti apulaisen virkaa vielä vuoteen 1945 asti, jolloin jäi eläkkeelle. Hän toimi "Nykysuomen sanakirjan" ensimmäisenä päätoimittajana vuosina 1929–1938. Airila julkaisi kielitieteellisiä tutkimuksia, kielioppeja ja oikeakielisyysoppaita. Hänen päätyönään pidetään teosta "Johdatusta kielen teoriaan", joka on kolmiosainen johdatus yleiseen kielitieteeseen.
Airila oli useiden koulukomiteoiden jäsen ja toimi niiden puheenjohtajana, samoin kuin Jyväskylän yliopistoyhdistyksen valtuuskunnan puheenjohtajana 1918-1925. Hän myös teki Jyväskylän tieteellisen kirjaston perusjärjestelyn.
Airilan ensimmäinen puoliso vuodesta 1907 oli Maria Sofia Emilia Siljo (1878–1929) ja toinen vuodesta 1934 keuhkosairauksien erikoislääkäri Suoma Helena Loimaranta (1881–1954), joka oli lääketieteen lisensiaatti Ernst Gustaf Wilhelm af Hällströmin leski.
Julkaisut.
Airilalla on laaja kirjallinen tuotanto, josta tärkeimpiä ovat:
Taloudellisfilosofiset käsikirjoitukset 1844

Taloudellisfilosofiset käsikirjoitukset 1844 eli Pariisin-käsikirjoitukset kuuluu Karl Marxin varhaisiin teoksiin. Hän kirjoitti tekstin jo 1844 Pariisissa, mutta se ilmestyi vasta 1932. Taloudellisfilosofiset käsikirjoitukset sisältää esimerkiksi Marxin sosiaalisen vieraantumisen teorian, jota pidetään teoksen tärkeimpänä antina, sekä kritiikkiä silloisia taloustieteilijöitä vastaan. Monien marxilaisten koulukuntien mukaan teos kuuluu Marxin tärkeimpiin teksteihin. Suomalainen filosofi Georg Henrik von Wright katsoo esimerkiksi, että käsikirjoitus yhdessä teosten "Grundrisse" (suom. nimellä "Vuosien 1857–1858 taloudelliset käsikirjoitukset") ja "Pääoma" (1867) kanssa muodostaa Marxin teorianmuodostuksen selkärangan. Stalinin ajan Neuvostoliitossa julkaistua teosta käyttivät sittemmin Itä-Euroopan toisinajattelijat hyväkseen arvostellessaan neuvostojärjestelmän epädemokraattisia rakenteita.
Teosta on toisaalta myös pidetty Marxin kypsymättömän ja filosofisen vaiheen teoksena, ja siksi jotkut esimerkiksi Frankfurtin koulukunnan piirissä ovat pitäneet sitä Marxin tuotannossa vähemmän tärkeänä.
Käsikirjoitukset olivat pitkään kateissa. Ilman niiden löytymistä 1960-luvulla vieraantumisesta käyty keskustelu ei olisi ollut mahdollista.
"Taloudellis-filosofisten käsikirjoitusten" nuoren Marxin ja Pääoman ”kypsän” Marxin painotuksilla katsotaan olevan hyvin selvä ero, sillä Marxin varhaisfilosofian poliittinen ontologia on antropologisella perustalla. Teoksesta on erityisesti saanut vaikutteita "humanistis-antropologinen" marxilaisuus.
Hannu Taanila on luonnehtinut Volter Kilven teoksen "Alastalon salissa" isännän ja Härkäniemen monologeja kuin kopioiduiksi tästä Marxin teoksesta.
John Ray

John Ray (29. marraskuuta 1627 Black Notley, Essex – 17. tammikuuta 1705 Black Notley) oli englantilainen luonnontieteilijä, jota tavataan sanoa Englannin luonnontieteiden isäksi. Hän kirjoitti nimensä muotoon Wray aina vuoteen 1670 saakka, jonka jälkeen kirjoitti sen muotoon Ray, koska se kuulemma oli ollut aikaisemmin suvun käytäntö.
Rayn isä oli kyläseppä ja äiti oli kuulu parantaja ja kasvien tuntija. 16-vuotiaana hänet lähetettiin Cambridgen yliopistoon, missä hän suoritti kandidaatin tutkinnon. Hän jäi opettamaan useita eri aineita yliopistoon. Vuonna 1660 Ray vihittiin anglikaanisen kirkon papiksi. Eräs hänen oppilaistaan oli Francis Willughby, jonka kanssa hän ja kaksi muuta oppilasta lähtivät kiertämään Eurooppaa keväällä 1663, ja jolta matkalta hän palasi maaliskuussa 1666. Vuonna 1667 Ray valittiin Royal Societyyn. 1673 Ray avioitui Margaret Oakleyn kanssa ja he muuttivat Sutton Coldfieldiien 1676, ja 1677 Falborne Halliin Essexissä. Lopulta vuonna 1679 Ray muutti takaisin Black Notleyyn, jonne hän jäi pysyvästi asumaan. Hänen loppuelämänsä täällä oli hiljaista ja tapahtumaköyhää ja hänen terveytensä oli heikko. Hän elätti itsensä kirjoittamalla kirjoja ja piti yllä laajaa kirjeenvaihtoa. Hänen kunniakseen perustettiin luonnontieteellisiä teoksia julkaiseva Ray Society vuonna 1844.
Rayn vuonna 1676 kirjoittama "Ornithologia libri tres", jonka hän kaksi vuotta myöhemmin käänsi ja julkaisi englanniksi, perustui pääosin vuonna 1672 kuolleen Willughbyn havaintoihin ja päätelmiin. Tästä kirjasta katsotaan alkaneen eurooppalaisen tieteellisen ornitologian. Ray ja Willughby kyseenalaistivat Aristoteleen ajoista saakka vallinneita käsityksiä ja uskomuksia, kuten esimerkiksi pääskyjen talvehtimisesta. Willughbyn luoma eläinten luokittelujärjestelmä oli osittain parempi Carl von Linnén myöhemmin esittämää ja vastasi enemmän nykyisin vallalla olevaa käytäntöä.
Ray oli luonnonteologi, joka kirjassaan "Jumalan luomistyön viisaudesta" ("The Wisdom of God manifested in the Works of the Creation") (1691) kehotti tutkijoita tekemään havaintoja Jumalan luomistyöstä ja siten tavallaan kehittämään luonnon tieteellistä tutkimista. Rayn työn seurauksena sanotaan syntyneen erilliset systematiikkaan ja maastohavaintoihin perustuvat lintutieteen haarat. Rayn määritelmä lajista oli vallalla aina Darwinin evoluutioteoriaan saakka.