Demokraattien kansallinen puoluekokous

Demokraattien kansallinen puoluekokous (, DNC) on Yhdysvaltain demokraattisen puolueen kokous, jossa puolue valitsee virallisesti ehdokkaansa Yhdysvaltain presidentinvaaleihin. Puoluekokouksessa myös päätetään demokraattisen puolueen puolueohjelmasta ja yhdistetään puoluetta.
Nykyään puolueen presidenttiehdokas valitaan käytännössä esivaaleilla, joten presidenttiehdokkaan nimittäminen on lähinnä muodollisuus. Puoluekokous järjestetään neljän vuoden välein.
Puoluekokousedustajien jako.
Puolueen presidenttiehdokkaan valitsevat ensisijaisesti puoluekokousedustajat, jotka puolestaan valitaan useiden yksittäisten osavaltioiden osavaltiokokousten ja esivaalien kautta. Valtuutetut luokitellaan kolmeen kategoriaan:
Sitoutumattomat superedustajat ovat valtuutettuja, joiden äänet eivät ole sidottuja osavaltion osavaltiokokouksen tai esivaalien tulokseen, ja he äänestävät vain siinä tapauksessa, että ehdokkuus on kiistanalainen. Näitä superedustajia voidaan kutsua myös sitoutumattomiksi PLEO-edustajiksi.
Demokraattien puoluekokoukseen osallistuvien puoluekokousedustajien määrä kunkin osavaltion, territorion tai muun poliittisen alajaon osalta kuvataan puolueen joka neljäs vuosi ilmestyvässä "demokraattien puoluekokousta koskevassa kutsussa" (Call for the Democratic National Convention).
Sitoutuneiden edustajien jako.
Jakokaava 50 Yhdysvaltain osavaltiolle ja Washington D.C.:lle.
Vuodesta 2012 lähtien kullekin Yhdysvaltain 50 osavaltiolle ja Washington D.C.:lle jaettujen edustajien määrä on perustunut kahteen päätekijään: (1) kunkin osavaltion demokraattiselle ehdokkaalle kolmessa viimeisessä presidentinvaalissa antamien äänten osuuteen ja (2) kunkin osavaltion valitsijamiesäänten määrään valitsijamieskokouksessa.
Vuoden 2020 demokraattisen puoluekokouksen laskelmat koostuvat periaatteessa seuraavista kolmesta vaiheesta:
Vaihe 1: Seuraavaa kaavaa käytetään ensin kunkin hallintoalueen "jakokertoimen" määrittämiseksi:
formula_1
jossa
 SDV = osavaltion demokraattien ääniosuus ilmoitetuissa presidentinvaaleissa.
 TDV = Demokraattien valtakunnallinen kokonaisääniosuus ilmoitetuissa presidentinvaaleissa.
 SEV = osavaltion valitsijamiesten äänet.
Vaihe 2: Kunkin osavaltion ja Washington D.C.:n "perusedustajat" määritetään kertomalla sen "jakokerroin" 3 200:lla (pyöristettynä lähimpään kokonaislukuun):
formula_2
Vaihe 3: Lopuksi hallintoalueen "perusedustajien" avulla lasketaan sen piiri-, at-large- ja PLEO -edustajien (puoluejohtajat ja vaaleilla valitut virkamiehet, jotka eivät ole superedustajia) määrä (murtoluvut 0,5 ja sitä suuremmat murtoluvut pyöristetään seuraavaksi suurimpaan kokonaislukuun):
formula_3
formula_4
formula_5
Jako muille hallintoalueille.
Alueille, joilla ei ole valitsijamiesääniä, annetaan sen sijaan kiinteä määrä edustajia. Vuonna 2020 Amerikan Samoa, Guam, Pohjois-Mariaanit ja Yhdysvaltain Neitsytsaaret saavat kukin kuusi at-large-edustajaa. Demokraatit ulkomailla saa 12 at-large-edustajaa ja yhden sitoutuneen PLEO:n.
Puerto Ricolle annetaan 44 perusääntä vuonna 2020, minkä jälkeen käytetään samoja kaavoja kuin edellä vaiheessa 3 Yhdysvaltain osavaltioiden kohdalla laskettaessa territorion at-large-, piiri- ja PLEO -edustajia:
formula_6
formula_7
formula_8
Bonusedustajat.
Demokraattinen puolue myöntää kullekin hallintoalueelle bonusedustajia kahden tekijän perusteella: ajoitus ja ryhmittyminen. Ajoituskriteeri perustuu siihen, milloin osavaltiossa järjestetään esivaalit/osavaltiokokoukset, ja ne osavaltiot, joissa kilpailut ajoittuvat touko- ja kesäkuulle, saavat suuremman bonuksen. Ryhmittely edellyttää, että kolme tai useampi naapuriosavaltio aloittaa vaalit samana päivänä.
Myönnetty bonus on tällöin hallintoalueen edustajien prosentuaalinen lisäys (pyöristettynä lähimpään kokonaislukuun). Neljäsosa bonuksen saaneista valtuutetuista nimetään piiriedustajiksi ja loput kolme neljäsosaa at-large-edustajiksi.
Bonukset ovat:
Edustajien myöntäminen ehdokkaille.
Kunkin esivaalin ja osavaltiokokouksen tulosten perusteella ehdokkaat saavat valtuutetut suhteellisen edustuksen mukaan, jossa ehdokkaat, jotka saavat vähintään 15 prosenttia osavaltion äänistä, jakavat edustajat suhteessa osavaltion äänimäärään (ne, jotka saavat alle 15 prosenttia osavaltion äänistä, eivät saa yhtään valtuutettua). Piirikohtaiset edustajat jaetaan suhteellisesti kunkin piirin äänimäärän perusteella, ja sekä at-large- että PLEO -edustajat jaetaan suhteellisesti osavaltion äänimäärän perusteella.
Superedustajat.
Superedustaja on demokraattisen puolueen kansalliseen puoluekokoukseen osallistuva sitoutumaton valtuutettu, joka saa paikan automaattisesti ja joka valitsee itse, ketä hän äänestää. Superedustajia ovat muun muassa vaaleilla valitut virkamiehet sekä puolueaktiivit ja -virkamiehet. He muodostavat hieman alle 15 prosenttia kaikista kokousedustajista.
Superedustajat jakautuvat neljään kategoriaan:
Demokraattien superedustajat voivat vapaasti tukea ketä tahansa presidenttiehdokasta. Demokraattien kansallinen komitea sopi 25. elokuuta 2018 vähentävänsä superedustajien vaikutusvaltaa estämällä heitä yleisesti äänestämästä ensimmäisessä äänestyksessä demokraattien kansallisessa puoluekokouksessa ja sallimalla heidän äänensä vain, jos ehdokkuus on kiistanalainen.