tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Devs (televisiosarja)

Devs on yhdysvaltalainen tieteistrilleri-televisiosarja, jonka on luonut, kirjoittanut ja ohjannut Alex Garland. Se sai ensi-iltansa 5. maaliskuuta 2020.
Sarja tutkii vapaaseen tahtoon ja determinismiin liittyviä teemoja sekä Piilaaksoa. Se sai yleisesti positiivisia arvosteluja, ja kriitikot ylistivät sen mielikuvitusta, kuvausta, näytteliöitä ja ääniraitaa.
Juoni.
Lily Chan työskentelee ohjelmistoinsinöörinä Amaya nimisessä kvanttilaskentayrityksessä. Lily sotkeutuu pian poikaystävänsä salaperäiseen kuolemaan tämän ensimmäisenä päivänä uudessa työpaikassaan Amayan kehittäjätiimissä.
Wim Eijk

Willem Jacobus "Wim" Eijk (s. 22. kesäkuuta 1953) on alankomaalainen katolisen kirkon kardinaali ja nykyinen Utrechtin arkkipiispa.
Varhainen elämä ja koulutus.
Eijkin tausta on uskonnollisesti monimuotoinen. Hänen isänsä oli protestantti ja äiti katolilainen. Eijk suoritti ensin lääketieteen opinnot Amsterdamin yliopistossa vuonna 1978, minkä jälkeen hän siirtyi seminaariin ja keskittyi lääketieteen etiikkaan Leidenin yliopistossa työskennellen samalla sisätautilääkärinä.
Pappisura.
Eijk vihittiin papiksi vuonna 1985. Kappalaisena toimessaan hän väitteli lääketieteen tohtoriksi Alankomaiden eutanasiakäytäntöjä käsittelevällä tutkimuksella.
Vuonna 1990 Eijk lähetettiin Roomaan, jossa hän suoritti moraaliteologian lisensiaatin ja filosofian tohtorin tutkinnot Pyhän Tuomas Akvinolaisen yliopistossa sekä teologian tutkinnon Lateraaniyliopistossa. Eijk on opettanut moraaliteologiaa Alankomaissa ja Sveitsissä sekä toiminut Kansainvälisessä teologisessa komissiossa.
Piispa.
Eijk vihittiin piispaksi vuonna 1999 ja hän palveli Groningen-Leeuwardenin hiippakunnassa seitsemän vuotta. Vuonna 2007 paavi Benedictus XVI nimitti hänet Utrechtin arkkipiispaksi ja vuonna 2012 kardinaaliksi. Hän on toiminut myös Alankomaiden piispainkokouksen puheenjohtajana ja paavillisen elämänakatemian jäsenenä.
Näkemykset.
Eijk on työskennellyt voimakkaasti maallistuneen alankomaalaisen yhteiskunnan parissa. Vaikka hän on joutunut sulkemaan monia seurakuntia, katolisten määrä on pysynyt vakaana viime vuosikymmenen aikana huolimatta sekularisaation haasteista.
Eijk tunnetaan ortodoksisista näkemyksistään ja elämää puolustavista kannoistaan. Eijk on puolustanut voimakkaasti "Humanae Vitae"-asiakirjaa. Hän on myös vastustanut samaa sukupuolta olevien siunaamista. Hänen apostoliset aloitteensa ovat keskittyneet eukaristian ja Neitsyt Marian palvonnan elvyttämiseen, perhekatekeesiin ja henkilökohtaiseen evankeliointiin.
Lääkärin taustansa vuoksi hän on käsitellyt erityisesti eutanasiaan ja koeputkihedelmöitykseen liittyviä eettisiä kysymyksiä.
Yksityiselämä.
Eijk sai aivoverenvuodon vuonna 2001. Äidinkielensä hollannin lisäksi kardinaali Eijk puhuu sujuvasti italiaa, englantia ja useita muita kieliä.
Kristina Malmio

Kristina Malmio (s. 1962) on suomalainen kirjallisuudentutkija.
Kristina Malmio on opiskellut Åbo Akademissa ja väitellyt tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2005. Väitöskirja "Ett (skratt)retande förfall" käsitteli teatraalista metakieltä 1910- ja 1920-luvun viihdekirjallisuudessa ja sen (humoristisissa ja ironisissa) kuvauksissa suomalaisesta sivistyneistöstä. Väitöskirjalle myönnettiin Svenska Litteratursällskapetin palkinto Ingrid, Margit ja Henrik Höijerin lahjoitusrahastosta. Hänen tutkimusaiheitaan ovat erityisesti suomenruotsalainen kirjallisuus, kirjallisuussosiologia, myöhäismoderni, parodia, ironia ja metafiktiivisyys.
Kristina Malmio on toiminut Helsingin yliopistossa projektitutkijana, yliopistonlehtorina, apulaisprofessorina ja vuodesta 2022 lähtien pohjoismaisen kirjallisuuden professorina. Hän on työskennellyt Wienin yliopistossa suomalaisen kirjallisuuden vierailevana professorina vuonna 2014 ja Berliinin Humboldt-yliopistossa vierailevana tutkijana vuonna 2017.
Malcolm Ranjith

Patabendige Don Albert Malcolm Ranjith (s. 15. marraskuuta 1947) on srilankalainen katolisen kirkon kardinaali ja nykyinen Colombon arkkipiispa.
Ranjithia pidetään Franciscuksen linjan noudattajana köyhien auttamiseen ja ympäristön suojeluun liittyvissä kysymyksissä.
Vallon-en-Sully

Vallon-en-Sully on kunta Ranskassa Allier'n departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Cherjoen varrella, noin 24 kilometriä Montluçonin kaupungista pohjoiseen.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Blaisen kirkko on lisätty historiallisten monumenttien listalle vuonna 1889. Kirkko on omistettu pyhälle Blasiukselle.
Vallon-en-Sullyn ja Montluçonin kaupungin yhdistää Canal de Berryn kanava, sekä sen yhteyteen rakennettu jalankululle ja pyöräilylle tarkoitettu voie verte. Tämän noin 20 km matkan voi kulkea Vallon-en-Sullystä vuokratulla sähkömoottorilla toimivalla veneellä tai polkupyörällä.
Natalia Grace

Natalia Grace (s. 4. syyskuuta 2003 Mykolaiv, Ukraina) on ukrainalaissyntyinen lyhytkasvuinen nainen, joka tuli kansainvälisesti tunnetuksi poikkeuksellisen adoptiotapauksensa vuoksi. Gracella on harvinainen luuston kasvuhäiriö, mikä on tehnyt hänestä lyhytkasvuisen. Grace nousi julkisuuteen, kun hänen yhdysvaltalaiset adoptiovanhempansa Kristine ja Michael Barnett väittivät hänen olevan aikuinen nainen, joka esiintyi lapsena.
Elämä.
Natalia Grace syntyi Ukrainassa ja hänet sijoitettiin useisiin adoptioperheisiin ennen kuin yhdysvaltalaiset Kristine ja Michael Barnett adoptoivat hänet vuonna 2010. Barnettien mukaan he uskoivat adoptoivansa tytön, jolla oli harvinainen luuston kasvuhäiriö. Barnettit kuitenkin pian alkoivat epäillä, että Grace ei ollut alaikäinen, vaan parikymppinen nainen.
Adoptiovanhemmat väittivät Gracen käyttäytyneen uhkaavasti heitä kohtaan, ja Kristine Barnett syytti häntä jopa murhayrityksestä. Grace kiisti nämä väitteet myöhemmissä haastatteluissa ja kertoi, että kyse oli väärinkäsityksistä.
Vuonna 2013 Barnettit muuttivat Kanadaan jättäen Gracen yksin asuntoon Indianan osavaltiossa. Barnetteja syytettiin myöhemmin alaikäisen heitteillejätöstä, mutta Michel Barnett todettiin syyttömäksi vuonna 2019, ja syytteet Kristine Barnettia vastaan hylättiin vuoden 2023 keväällä.
Vuonna 2024 julkaistu DNA-tutkimus osoitti Gracen olleen adoptoinnin aikaan noin 9-vuotias, mikä todisti hänen olleen alaikäinen vastoin Barnettien väitteitä. Grace sai myöhemmin uuden adoptioperheen.
Mediahuomio.
Natalia Gracen tapaus on saanut laajaa mediahuomiota ympäri maailmaa. Hänestä on tehty dokumentti- ja draamasarja:
Grace esiintyi myös "Dr. Phil" -keskusteluohjelmassa vuonna 2019, jossa hän kiisti olevansa aikuinen tai suunnitelleensa adoptioperheensä murhaamista.
Gerbyn niemi

Gerbyn niemi () on Vaasan kaupungin yksi tilastollisista pienalueista Gerbyn suuralueella. Pienalue kattaa Gerbyn lounaisosassa sijaitsevan niemen ja läheisiä ranta-alueita. Niemen luoteisosa on pientaloaluetta ja kaakkoisosa kaavoittamatonta metsäaluetta. Gerbyn niemi on myös historiallista huvila-aluetta. Siellä sijaitsee muun muassa ravintolana ja nuorisotalona toiminut Villa Gerby.
Alueet.
Gerbyn niemen pienalueen luoteisosa Länsimetsän läheisyydessä kuuluu Vaasan 31. kaupunginosaan. Alue on alkanut rakentumaan nykyisenlaiseksi asuinalueeksi 1990-luvun lopulta lähtien. Vauhtia pientaloalueen muodostuminen sai 2010-luvulla, kun alueen asemakaava tuli lainvoimaiseksi vuonna 2009. Niemen luoteispuolella sijaitsee myös Gerbyn venesatama.
Niemen kaakkoisosassa on soita, rantalehtoja sekä havumetsiä sisältävä Passkäretin viheralue. Kaakkoispuolella ei ole asemakaavaa, mutta Solasaarentien varrella on pieni asutuskeskittymä.
Pienalueen koillisosassa Solasaarentien ja Huvilatien välillä sijaitsee niin kutsuttu "första strandenin" alue, joka muodostaa Vaasan 38. kaupunginosan. Kaupunginosa on pieni huvila-alue, jonka talot ovat rakennettu vuosien 1950–1980 välisenä aikana. 1800- ja 1900-luvulla Gerbyn rantatien ja Huvilatien risteyksessä on sijainnut venesatama. Kohdan tultua liian matalaksi se siirrettiin muualle. 1950-luvulla siellä oli uimaranta. Nykyään rannan kohdalta kulkee Isolahteen menevä pyörätie.
Väestö.
Vuonna 2015 Gerbyn niemen alueella asui 503 asukasta.
Gerbyn niemen asukkaista äidinkielenään suomea puhui 66,0 %, ruotsia 32,6 % ja muita kieliä 1,4 % vuonna 2015. Alueen työvoimasta oli opiskelijoita 17,1 % ja työttömiä 3,3 % vuonna 2013.
Gerbyn niemellä keskitulot ovat Vaasan korkeimpia, vuonna 2014 alueen asukkaat tienasivat keskimäärin 57 946 euroa vuodessa. Tätä korkeampi tulotaso oli vain Västervikissä.
Iso Papuluoma

Iso Papuluoma on ylänköjärvi Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaalla. Koillismaalla eli Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa sijaitsevan Iso Papuluoman pinta-ala on noin 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 226 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede.
Ison Papuluoman niemiä ovat itärannan Jokiniemi ja Pitkävetoisenniemi. Niiden väliin jää leveäsuinen Pitkävetoisenlahti. Pitkävetoisenniemen pohjoispuolella sijaitsee kapea Pohjoislahti. Jokiniemen eteläpuolella sijaitsee leveäsuinen Jokilahti, jonka alueella on Ison Papuluoman syvin piste, noin 18,5 metriä. Sitä ympäröivä vähintään kymmenen metriä syvä alue kattaa noin kahdeksan prosenttia järven pinta-alasta. Vähintään kuusi metriä syvää on lähes 40 prosenttia järven pinta-alasta. Ison Papuluoman länsiosassa sijaitsee Valkamalahti, jonne kuljetaan runsaan sadan metrin levyistä salmea pitkin.
Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertan mukaan Ison Papuluoman saariluku on nolla, mutta kartan mukaan järven länsipuoliskolla sijaitsee pieni, nimetön saari. Ison Papuluoman rannoilla on harvakseltaan pientaloja. Järven länsipuolitse kulkee maantie 18879, jolta alkaa järven rannan tuntumaan johtavia teitä.
Isoon Papuluomaan virtaa useita nimettömiä suo-ojia. Ison Papuluoman luusua sijaitsee kaakossa Jokilahden perukassa. Siitä alkaa kaakkoon Lauliluomaan (256,0 metriä merenpinnan yläpuolella) virtaava Papujoki. Pikku Papuluoma (268,1 metriä mpy) sijaitsee Ison Papuluoman eteläpuolella. Järviä erottaa runsaan 200 metrin levyinen kannas. Pikku Papuluoma kuuluu kolmannessa jakovaiheessa Suiningin alueeseen (73.043).
Ison Papuluoman vesitilavuus on 7 109 000 kuutiometriä.
Iso Papuluoma (73.046.1.005) kuuluu Maivajoen valuma-alueeseen (73.046), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kuusinkijoen valuma-alue (73.04). Iso Papuluoma on toiseksi laajin Maivajoen valuma-alueen 19:stä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.
Safira

Sani Helin (s. n. 2001) artistinimeltään Safira on espoolainen rap-artisti, joka tekee melodista rap-musiikkia. Hänen musiikkityyliään on kuvailtu kuplivaksi, raikkaaksi ja leikkisäksi, ja siinä rap-musiikkiin yhdistyy R&amp;B- ja pop-elementtejä. Safiran musiikillinen esikuva on Ibe.
Ura.
Safira alkoi kirjoittaa ensimmäisiä räppejään jo 12-vuotiaana AnkkaRäp-ohjelmaa varten, mutta varsinainen artistiuransa lähti käyntiin myöhemmin. Lukiossa hän alkoi kirjoittaa runoja ja freestyle-räppäämään, mistä innostui ensirakkaansa kannustamana.
Uran alkuvaiheilla Safiraa tuki Särön räppileiri, jolle artisti osallistui syksyllä 2019. Vuonna 2020 hän osallistui myös toiselle räp-leirille, jossa Yeboyah toimi mentorina. Räppileireillä Safira kertoo tajunneensa potentiaalinsa ja löytäneensä palavan halun tehdä musiikkia.
Safira julkaisi ensimmäiset kappaleensa "Palasiks" ja "En kaipaa" SoundCloud-palvelussa. Ensimmäinen EP "Palasiks" ilmestyi omakustanteena vuonna 2021. EP sai myönteistä huomiota kriitikoilta, ja Helsingin Sanomat antoi sille kolme tähteä kuvaillen nimibiisin olevan "häkellyttävän ihana ja raikas, täysin pakoton suomeksi laulettu R&amp;B-helmi".
Keväällä 2022 Safira kiinnitettiin indie-levy-yhtiö Booa Musicille, jonka kautta hän julkaisi "Jalat alta" -singlen heinäkuussa 2022. Alkuvuodesta 2022 Safira esiintyi myös Monsp Bootcamp Mixtape vol. 2 -levyllä kappaleella "Tuhat kipinää".
Vuonna 2023 Safira julkaisi "Yhessä tääl" -EP:n, joka koostuu viidestä kappaleesta. Hän on kuvaillut EP:tä henkilökohtaisimmaksi musiikiksi, mitä hän on urallaan julkaissut. EP:n fokus-singlenä toimi "Ymmärrätkö mua", joka on yhteistyö Lukabon kanssa.
Safiran musiikki käsittelee ihmissuhteita, elämää ja erilaisia tunteita. Musiikki on artistille tärkeä keino työstää omia tunteitaan, välittää tunteita kuulijalle sekä luoda tunnelmaa. Safiraa on kuvailtu energiseksi esiintyjäksi, joka pyrkii keikoillaan innostamaan yleisöä ja luomaan hyvää yhteishenkeä. Hän kuvailee itseään "luonnonlapseksi", jolla on kyky saada ihmiset innostumaan ja välittämään energiaansa.
Safira esiintyi ensimmäisen kerran Ö festeillä vuonna 2020, mikä oli hänelle käänteentekevä kokemus. Hän on esiintynyt myös Ruisrockissä kesällä 2022.
Melisa Arifi

Melisa Arifi (s. 15. helmikuuta 2007) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa PK-35 Vantaata.
Arifi on Esbo Bollklubbin kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa Ykköstä kausina 2022–2023. Tämän jälkeen hän siirtyi PK-35 Vantaaseen. Hän pelasi kaudella 2024 Kansallisessa liigassa 18 liigaottelua, joissa hän oli kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa.
Arifi on pelannut Suomen alle 16- ja alle 17-vuotiaiden maajoukkueissa.
Emily Mkamanga

Emily Mkamanga (27. joulukuuta 1949 – 28. marraskuuta 2021) oli malawilainen kirjailija, kolumnisti ja yhteiskunnallisten asioiden kommentaattori. Hän oli yksi maansa harvoista tunnetuista naiskirjailijoista.
Mkamanga opiskeli Malawin yliopiston Bunda College of Agriculturessa ja valmistui vuonna 1971. Hän työskenteli maataloustutkimuksen ja -tiedotuksen parissa Chitedze Agricultural Research Stationin ja sitten viidentoista vuoden ajan Malawin kansallispankin palveluksessa. Mkamanga aloitti uransa kirjailijana jo tänä aikana ja julkaisi romaanin "The Night Stop" (1990). Hän työskenteli pankissa vuoteen 1993 saakka. Samana vuonna päättyi Hastings Bandan pitkä valtakausi. John Lwandan kustantamo Dudu Nsomba julkaisi vuonna 2000 teoksen "Suffering in Silence: Malawi women’s thirty year dance with Dr Banda", joka oli Mkamangan kuvaus diktatuurin vuosikymmenistä. Mkamanga oli myös yksi median roolia vuoden 2000 Malawin paikallishallinnon vaaleissa tarkastelleen "Road to Democracy" -loppuraportin laatijoista.
Mkamanga kirjoitti säännöllisesti kolumneja "Nyasa Timesiin" ja laati mielipidekirjoituksia myös muihin julkaisuihin. Malawin kirjailijaliiton puheenjohtaja kuvaili Mkamangaa vuonna 2013 yhdeksi kolmesta tunnetusta malawilaisesta naiskirjailijasta. Muut nimetyt naiskirjailijat olivat Walije Gondwe ja Janet Karim. Mkamanga istui eri järjestöjen, kuten Malawin toimittajaliiton ja Malawin medianeuvoston hallituksissa. Hän kuoli lyhyen sairauden jälkeen 72-vuotiaana. Mkamanga oli naimisissa ja sai kolme lasta.
Vaasan Kiisto (lentopallo)

Vaasan Kiisto on vaasalaisen samannimisen urheiluseuran miesten lentopallojoukkue, jonka edustusjoukkue pelaa 1-sarjassa. 
Historia.
Vaasan Kiiston joukkue oli ylivoimainen kauden 2003–2004 Lentopallon 1-sarjassa. Joukkue koki vain muutaman tappion ja eteni liigakarsintoihin. Karsinnoissa joukkue aloitti vahvasti, mutta hävisi ratkaisuottelun tiukasti Mutalan Riennolle. Savonlinnan East Volley ajautui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin ja joutui luopumaan liigapaikastaan. Näin ollen Kiisto sai lentopalloliitolta liigapaikan itselleen ja nousi ensimmäistä kertaa SM-liigaan.
Ensimmäisellä kaudellaan SM-liigassa Kiisto joutui liigakarsintaan, jossa se kuitenkin sijoittui ensimmäiseksi. Joukkueessa pelasi tuolloin muun muassa brasilialainen Jefferson. Kaudella 2006 joukkue teki huippuhankinnat siirtomarkkinoilla ja hankki Sami Heikkiniemen ja brasilialaisen Rodrigon joukkueeseensa. Kausi oli Kiistolta onnistunut: se päättyi lopulta runkosarjan viidenteen sijaan ja yläjatkosarjan viidenteen sijaan. Kiisto putosi lopulta puolivälierissä.
Kolmannella kaudellaan joukkue selvitti jälleen tiensä liigan pudotuspeleihin, mutta putosi puolivälierissä Pielaveden Sammolle. Kaudella 2008 joukkue oli suurissa talousvaikeuksissa, ja oli lähellä, ettei se jo luopunut liigapaikastaan ennen kauden alkua. Lopulta Kiisto jatkoi liigassa. Joukkue hankki riveihinsä kesken kauden Venezuelan maajoukkuehakkurin, Ismel Ramosin loukkaantuneen Jeffersonin tilalle. Kiisto joutui täpärästi liigakarsintoihin, jonka kautta joukkue putosi liigasta.
Kauden 2008 jälkeen Kiisto laittoi toimintansa yhteen Laihian Lujan 1-sarjajoukkueen kanssa, ja ryhmässä jatkoivat molempien joukkueiden runkopelaajat. Tavoitteena olivat liigakarsinnat. Oikeuskäsittelyt saatiin päätökseen, ja ensimmäinen kausi 2008-2009 yhdistyneellä joukkueella sujui pelillisesti mallikkaasti. Tavoitteena ollut liigakarsintapaikka saavutettiin, ja liiganousukin oli todella lähellä. Myös taloudelliset tavoitteet saavutettiin.
Kauden 2009 alussa Vaasan Kiisto ry palkkasi kehityspäälliköksi Katarina Järvisen. Kolmen vuoden tavoitteena oli nostaa Kiisto takaisin liigatasolle. Runkosarjan 2009-2010 lähestyessä loppuaan oli Kiisto jälleen taistelemassa liigakarsintapaikasta. Kiisto osallistui kaudella 2012–2013 liigakarsintoihin, muttei noussut liigaan.
Kauden 2013–2014 jälkeen Kiisto putosi 2-sarjaan. Kiisto pysyi 2-sarjassa kymmenen kautta, kunnes se nousi kaudeksi 2024–2025 takaisin 1-sarjaan. Kiistoa nostanut joukkue oli suurelta osin seuran omia kasvatteja ja sen aikaisia junnuja.
Ella Koivu

Ella Koivu (s. 2. syyskuuta 2003) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa PK-35 Vantaata.
Koivu on Esbo Bollklubbin kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa Kakkosta kaudella 2020 ja Ykköstä kausina 2021–2022. EBK:n yhteistyöseurassa PK-35 Vantaassa hän pelasi Ykköstä yhden ottelun jo syyskuussa 2019 ja teki siinä vaihdosta kentälle päästyään kaksi maalia Tampereen Ilveksen kakkosjoukkuetta vastaan. Koivu solmi PK-35 Vantaan kanssa sopimuksen syyskuussa 2020 ja pääsi saman kauden lopulla vantaalaisjoukkueessa kentälle kolmessa Kansallisen liigan ottelussa. Kaudella 2021 hän pelasi seitsemän liigaottelua. Kaudella 2022 hän pelasi 17 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Tästä eteenpäin hän on kuulunut PK-35 Vantaan runkopelaajiin. Hän pelasi 23 liigaottelua kaudella 2023 ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2024 hän pelasi 22 liigaottelua,
Koivu on pelannut Suomen alle 16-, alle 17- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Eva Wigström

Eva Wigström (o.s. Pålsdotter; 24. joulukuuta 1832 Asmundtorp – 5. tammikuuta 1901 Helsingborg) oli ruotsalainen kirjailija ja kansanperinteen kerääjä. Hän kokosi erityisesti skånelaista kansanperinnettä kirjalliseen muotoon.
Wigström sai kotikoulutuksen, sillä hänen isänsä ei pitänyt tyttökouluja minkään arvoisina. Muodollisen koulutuksen puute aiheutti hänelle ulkopuolisuuden tunnetta aikuisiällä, kun hän avioliittonsa kautta ajautui porvarillisiin piireihin. Wigström aloitti järjestelmällisen kansanperinteen keräämisen 47-vuotiaana vuonna 1879. Hänen etunaan oli sukupuoli ja tausta maanviljelijäperheen lapsena, sillä naiset olivat valmiimpia keskustelemaan hänen kuin vieraan miehen kanssa, ja maatalouden askareet ja työvälineet olivat hänelle tuttuja. Wigströmin keräämä aineisto kattoi muun muassa kansantaruja, sanontoja ja anekdootteja.
Wigström sai vaikutteita Tanskasta, ja kun Albert Bonniers Förlag oli hylännyt hänen tarjoamansa kirjan kustantamisen, se julkaistiin ensin Tanskassa ja käännettiin sitten ruotsiksi. Wigström kirjoitti myös runoja ja kertomakirjallisuutta sekä julkaisi lapsille suunnattua "Hwitsippan"-lehteä.
Anna Ehrner

Anna Ehrner (s. 1948) on ruotsalainen muotoilija ja lasitaiteilija. Hän opiskeli Konstfackissa ja seattlelaisessa Pilchuck Glass Schoolissa. Ehrner on työskennellyt vuodesta 1974 Kostan lasitehtaalla.
Abigail Michelle Ostrem

Abigail Michelle Ostrem (s. 4. elokuuta 1999) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Suomen Kansallisessa liigassa Åland Unitedia.
Ostrem siirtyi suomalaisseura Åland Unitediin keväällä 2024. Hän pelasi Kansallisessa liigassa 21 ottelua kaudella 2024 ja oli niissä kaikissa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin heinäkuussa PK-35 Vantaata ja syyskuussa Helsingin Palloseuraa vastaan.
Ennen siirtymistään Suomeen Ostrem pelasi viimeksi serbialaisessa Spartak Suboticassa.
Ann Wolff

Ann Wolff (o.s. Schaefer, vuoteen 1985 Wärff; s. 1937) on saksalais-ruotsalainen taidemaalari, kuvanveistäjä, graafikko ja lasitaiteilija.
Ann Wolff syntyi Saksassa, jossa hän opiskeli korkeakoulussa ennen siirtymistään Ranskaan jatkamaan opintojaan itsenäisesti. Hän työskenteli vuosina 1960–1964 Pukebergin lasitehtaalla ja 1964–1978 Kostan lasitehtaalla. Vuosina 1993–1997 hän toimi Hampurin kuvataidekorkeakoulun (Hochschule für bildende Künste) professorina.
Wolff on työskennellyt monipuolisesti eri materiaaleilla, kuten lasilla, metallilla, hartsilla ja betonilla. Lisäksi hän on laajalti tunnettu piirustuksistaan ja pastellitekniikalla toteutetuista teoksistaan.
Wolff on saanut useita arvostettuja palkintoja, kuten Glass Art Societyn elämäntyöpalkinnon sekä Price PRO EUROPA 2011 -palkinnon. Hänen teoksiaan löytyy museoista ympäri maailmaa sekä useista yksityisistä taidekokoelmista. Yksi hänen tunnetuimmista töistään on "Snöbollen"-kynttilälyhty vuodelta 1973.
Gerda Ring

Gerda Ring Christensen (11. toukokuuta 1891 Kristiansand – 12. tammikuuta 1999 Oslo) oli norjalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän loi pitkän uran Norjan kansallisteatterissa ja työskenteli myös ulkomailla.
Elämä ja ura.
Ringin äiti oli kirjailija Barbra Ring. Ring teki debyyttinsä Kööpenhaminan Det Ny Teaterissa 17. joulukuuta 1911 esiintymällä Lersolin roolissa äitinsä satukomediassa "Kongens hjerte". Hän sai seuraavana vuonna kiinnityksen Norjan kansallisteatteriin. Hänellä oli 1910-luvulta lähtien merkittäviä rooleja muiden muassa Henrik Ibsenin, August Strindbergin ja Helge Krogin näytelmissä. Ring esiintyi Ingolf Schanchen kanssa tanskalaisissa elokuvissa "Fædrenes synd" ja "Proletargeniet". Hän vaikutti norjalaiseen näyttämötaiteeseen kuitenkin voimakkaimmin ohjaajan ominaisuudessa. Hän sai varhaisia vaikutteita Gunnar Heibergiltä ja Halfdan Christenseniltä. Ring meni naimisiin Christensenin kanssa vuonna 1922.
Ring ohjasi ensimmäisen tuotantonsa vuonna 1930 Gunnar Heibergin näytelmästä "Gerts Have". Hän ohjasi monia Ibsenin näytelmiä, mutta myös runsaasti aikansa teoksia muiden muassa Friedrich Wolfilta, Maxwell Andersonilta, Jean Cocteaulta, Alex Brinchmannilta, Johan Borgenilta, Tennessee Williamsilta, Jean-Paul Sartrelta, Jean Anouilhilta, François Mauriacilta, John Osbornelta ja Stig Dagermanilta. Ring sai vuonna 1950 Norjan teatterikriitikoiden palkinnon Sartren näytelmän "Likaiset kädet" tuotannosta.
Ring oli yksi näyttelijöiden lakon johtajista vuonna 1941. Hän joutui miehensä kanssa pakenemaan natsimiehitystä Ruotsiin. Vuonna 1944 hän perusti miehensä ja muiden maanpaossa olleiden norjalaisten kanssa Fri Norsk Scene -teatteriryhmän. Ring ohjasi Norjan kansallisteatterin lisäksi muun muassa Radioteatretille, Den Nationale Scenelle, Riksteatretille, Rogalandin teatterille ja Oslo Nye Teaterille. Hän työskenteli myös Tanskan ja Islannin teattereissa. Vuonna 1966 hän vieraili ohjaajana Kiinassa.
Ringistä tuli kansallisteatterin oppilaskoulun johtaja vuonna 1947. Hän opetti Valtion teatterikoulussa vuosina 1953–1973. Ring toimi Norjan näyttelijäliiton hallituksessa ja monissa muissa luottamustehtävissä. Hänestä tehtiin Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritari vuonna 1956. Hän oli myös Pohjantähti-ritarikunnan ritari ja sai kultaisen Kuninkaan ansiomitalin sekä Litteris et Artibus -mitalin. Ring eli 107-vuotiaaksi. Näyttelijät Bab Christensen ja Pelle Christensen olivat hänen lapsiaan.
Jane Cederqvist

Jane Cederqvist (1. heinäkuuta 1945 Tukholma – 15. tammikuuta 2023 Tukholma) oli ruotsalainen uimari. Hän saavutti 400 metrin vapaauinnin hopeaa Rooman kesäolympialaisissa 1960 ja sai samana vuonna ensimmäisenä naisena Svenska Dagbladetin kultamitalin. Hän piti jonkin aikaa hallussaan maailmanennätyksiä 800 metrin (9.55,6) ja 1 500 metrin (19.23,6) vapaauinnissa. Cederqvist päätti urheilu-uransa 16-vuotiaana vuonna 1962 ja keskittyi opiskeluihin. Hän valmistui filosofian maisteriksi, väitteli tohtoriksi ja työskenteli muun muassa valtiosihteerinä.
Cederqvist kuoli 77-vuotiaana tammikuussa 2023. Hän sairasti ALS-tautia.
Neelia Pitko

Neelia Pitko (s. 2. toukokuuta 2006) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Kansallisessa liigassa Jyväskylän Pallokerhoa.
Pitkon kasvattajaseura on joensuulainen FC Hertta. Hän siirtyi Jyväskylän Pallokerhoon kaudeksi 2023 ja pelasi tuolla kaudella Ykkösessä kymmenen ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2024 Jyväskylän Pallokerho pelasi Kansallisessa liigassa, jossa Pitkolle kertyi 23 ottelua ja niistä 22 ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki ensimmäisen liigamaalinsa lokakuussa vierasottelussa FC Honkaa vastaan.
Pitko on pelannut Suomen alle 17- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Paula Kokkonen (kielitieteilijä)

Paula Riitta Helena Kokkonen (4. lokakuuta 1951, Sääminki) on suomalainen fennougristi, erityisesti komin kielen tutkija ja kääntäjä.
Paula Kokkonen on opiskellut Helsingin yliopistossa suomalais-ugrilaista kielentutkimusta ja valmistunut filosofian maisteriksi 1981. Hän on työskennellyt vuosina 1987–1989 Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksessa, vuosina 1989–1991 sekä jälleen 2004 assistenttiina Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisessa laitoksessa ja vuosina 1991–1992 Suomen Akatemian rahoittamassa tutkimusprojektissa. Vuosina 1990–1991 hän toimi M. A. Castrénin seuran sihteerinä.
Vuosina 1989–1998 Paula Kokkonen työskenteli myös suomen kielen ulkomaalaisopettajana. Tätä työtä hän jatkoi vuosina 1994–2002 opettaessaan suomen kieltä kieliassistenttina Komin tasavallassa, Syktyvkarin yliopiston komin ja suomalais-ugrilaisten kielten laitoksella sekä vuosina 2012–2015 Pietarin valtionyliopistossa. Tämän jälkeen hän on työskennellyt erinäisissä sanakirjahankkeissa, yhteistyössä mm. Tromssan Arktisen yliopiston Giellatekno-keskuksen kanssa.
Paula Kokkosta on kutsuttu Suomen tunnetuimmaksi komin kielen asiantuntijaksi. Hän on toimittanut lukuisia Suomalais-Ugrilaisen Seuran suomalais-ugrilaisiin kieliin ja erityisesti komin kieleen liittyviä julkaisuja, mm. suomenkielisen komin kieliopin, viisiosaisen sarjan kominkielisiä tekstejä "(Syrjänische Texte)", jotka T. E. Uotila sodan aikana merkitsi muistiin komilaisilta sotavangeilta, sekä suomalais-ugrilaisten kielten ja kansojen nykytilaa käsittelevän artikkelikokoelman "Sukukansaohjelman arki."
Paula Kokkonen on myös kääntänyt komilaista kaunokirjallisuutta. Hänen suomentamansa Vladimir Timinin historiallinen nuortenromaani "Vähä-Permin poika" (Эжва перымса зонка, "Ežva Perymsa zonka") kertoo nuoren Tikö-pojan seikkailuista 1400-luvulla.
Maria Teresa Horta

Maria Teresa de Mascarenhas Horta Barros (20. toukokuuta 1937 – 4. helmikuuta 2025 Lissabon) oli portugalilainen kirjailija, runoilija, toimittaja ja aktivisti. Hän oli yksi kolmesta "Novas Cartas Portuguesas" -kirjan kirjoittajista, jotka tuomittiin Portugalin silloisen sensurointilain nojalla, mikä aiheutti maailmanlaajuista kohua ja useita mielenosoituksia vuonna 1972.
Horta opiskeli kirjallisuuden tutkinnon Lissabonin yliopistossa. Hänen uransa runoilijana alkoi vuonna 1960 julkaisemallaan "Espelho Inicial" -teoksellaan. 1960-luvulla Horta toimi toimittajana useissa lissabonilaisissa julkaisuissa, ja oli harvoja naisia, jotka pääsivät haastattelemaan sen ajan kuuluisia kirjailijoita.
Horta kirjoitti "Novas Cartas Portuguesas" -teoksen yhdessä Maria Isabel Barrenon ja Maria Velho da Costan kanssa vuonna 1971. Teos käsitteli naisten sortamista muun muassa diktatuurin, fasistiväkivallan ja siirtomaasotien kontekstissa. Se julkaistiin seuraavana vuonna, mutta se sensuroitiin Portugalissa. Simone de Beauvoir julkaisi teoksen Ranskassa. Tapausta seurannut oikeudenkäynti tunnettiin nimellä "Três Marias" ("Kolme Mariaa"). Kaikki kolme vapautettiin syytteistä neilikkavallankumouksen jälkeen vuonna 1974.
Horta julkaisi uransa aikana noin 40 teosta. BBC valitsi Hortan yhdeksi sadasta vaikutusvaltaisimmista naisista vuonna 2024.
Horta kuoli Lissabonissa 87-vuotiaana 4. helmikuuta 2025.
Lotta Puolakka

Lotta Puolakka (s. 2000) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Kansallisessa liigassa Jyväskylän Pallokerhoa.
Puolakka pelasi Jyväskylän Pallokerhon junioreissa. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa Naisten Ykkösessä ensimmäiset kaksi otteluaan lokakuussa 2022 ja teki jälkimmäisessä maalin. Kaudella 2023 hän pelasi Ykkösessä 24 ottelua ja teki niissä 24 maalia, millä hän oli koko sarjan paras maalintekijä. Kaudella 2024 Jyväskylän Pallokerho pelasi Kansallisessa liigassa, jossa Puolakalle kertyi 23 ottelua ja niistä 21 ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki kauden aikana kuusi liigamaalia.
Puolakka palkittiin vuodelta 2023 Naisten Ykkösen parhaana pelaajana, ja Suomen Työväen Urheiluliitto palkitsi hänet liittonsa parhaana jalkapalloilijana.
FC Kiisto (futsal)

FC Kiisto on vuonna 1999 perustetun samannimisen urheiluseuran futsaljaosto, jonka edustusjoukkue pelaa Futsal-Ykköstä.
Historia.
FC Kiiston futsaljoukkue perustettiin vuonna 2018, kun toinen vaasalainen futsaljoukkue Ruutupaidat putosi Futsal-Liigasta. Ruutupaidat eivät ottaneet vastaan paikkaa Futsal-Ykkösestä. Kiiston joukkueen pohja luotiin Ruutupaitojen entisten pelaajien ja toimijoiden ympärille ja joukkue ilmottautui kaudeksi 2018–2019 Futsal-Kakkoseen. Kiisto nousi ensimmäisen kautensa jälkeen Futsal-Ykköseen.
Kiisto nousi kaudeksi 2022–2023 Futsal-liigaan. Joukkue kuitenkin varmisti putoamisensa kesken kauden 19. helmikuuta ja palasivat Ykköseen seuraavaksi kaudeksi.
Luisa Rõivas

Luisa Rõivas (o.s. "Värk"; s. 6. helmikuuta 1987 Elva) on virolainen laulaja ja poliitikko.
Rõivas valmistui Tallinnan musiikkilukiosta vuonna 2006 ja Tallinnan yliopiston Baltialaisesta elokuva- ja mediakoulusta vuonna 2009. Lisäksi hän suoritti maisteritutkinnon Tallinnan teknillisessä yliopistossa vuonna 2022. Rõivas aloitti toiminnan Viron reformipuolueessa vuonna 2022 ja pääsi sen edustajana Riigikogun jäseneksi vuonna 2023. Hän meni vuonna 2017 naimisiin Taavi Rõivaksen kanssa. Pariskunnalla on kolme lasta.
Rõivas on julkaissut albumit "Tunnete allee" (2008) ja "Maalida võiks maailma" (2015). Hän oli myös yksi albumin "Progress" (2006) esiintyjistä. Hän on lisäksi tehnyt sanoituksia.
Global Combat Air Programme

Global Combat Air Programme (GCAP; , PACG; ) on Yhdistyneen kuningaskunnan, Italian ja Japanin yhteishanke kuudennen sukupolven häivehävittäjän kehittämiseksi. Ohjelman tarkoitus on kehittää korvaaja Kuninkaallisten ilmavoimien ja Italian ilmavoimien Eurofighter Typhoonille sekä Japanin ilmaitsepuolustusvoimien Mitsubishi F-2:lle.
9. joulukuuta 2022 Japanin, Italian ja Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerit ilmoittivat yhteisestä ohjelmasta hävittäjän kehittämiseksi. GCAP -ohjelma on Yhdistyneen kuningaskunnan johtaman Tempest-hankkeen ja Japanin F-X-hankkeen yhdistämisen tulos. Nykyisen aikataulun mukaan kehitystyön on määrä alkaa vuonna 2025, demonstraattorikoneen on lennettävä vuonna 2027 ja koneen on suunniteltu olevan operationaalisessa käytössä vuonna 2035.
Japanilainen Sankei Shimbun raportoi Intian olevan kiinnostunut GCAP-ohjelmaan liittymisestä, mutta Japanin hallitus suhtautuu Intian osallisuuteen kielteisesti, koska Japani pelkää Intian vuotavan teknologiaa Intian perinteisesti läheisten Venäjä-suhteiden takia.
Valmistajat.
Mitsubishi Heavy Industries on hankkeen pääurakoitsija Japanissa. IHI Corporation vastaa moottoreista ja Mitsubishi Electric elektroniikasta Japanissa. Britanniassa pääurakoitsija on BAE Systems, Rolls-Royce vastaa moottoreista ja Leonardon Britannian-divisioona elektroniikasta. MBDA osallistuu ohjusten kehittämiseen. Italiassa hankkeeseen osallistuvat Leonardo ja Avio.
Eevi Cronvall

Eevi Cronvall (o.s. Voipio, 6. toukokuuta 1916, Viipuri – 5. heinäkuuta 2009, Helsinki) oli suomalainen pianisti.
Eevi Cronvall opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianonsoittoa Timo Mikkilän ja Kerttu Bernhardin johdolla vuosina 1934–1941, myöhemmin Wienissä Roland Raupenstrauchin johdolla vuosina 1956, 1959 ja 1964. Hän piti ensikonserttinsa 1951, opetti vuodesta 1962 lähtien pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa ja esiintyi Helsingissä, muualla Suomessa sekä radiossa.
Eevi Cronvallin puoliso vuodesta 1938 oli viulisti ja kapellimestari Erik Cronvall. Heidän kolmesta lapsestaan nuorimmasta, Aarno Cronvallista, tuli toimittaja ja kulttuurivaikuttaja.
Opalenican vaakuna

Opalenican vaakuna on yksi Opalenican kaupungin ja Opalenican kunnan symboleista. Se on vaakuna, joka on vahvistettu kunnan säännöissä 6. joulukuuta 2002. Vaakunakuva on peräisin 1600-luvulta – vuodesta 1616.
Ulkonäkö ja symboliikka.
Vaakunassa on hopeisessa kentässä vihreä ruusunoksa, jossa on kolme punaista kukkaa. Sen päällä on vaakasuunnassa asetettu kultainen avain.
Opalenican kunta

Opalenican kunta on kaupungin sisältävä maalaiskunta Nowy Tomyślin piirikunnassa, Ison-Puolan voivodikunnassa, Länsi-Puolassa. Kunnan hallintokeskus on Opalenican kaupunki, joka sijaitsee noin 20 kilometriä itään Nowy Tomyślistä ja 36 kilometriä länteen alueen pääkaupungista Poznańista.
Vuoden 2020 tietojen mukaan kunnan väkiluku on 15 941, joista Opalenican kaupungissa asuu 9 262 ja maaseutukunnassa 6 679 asukasta.
Pinta-alan rakenne.
Vuoden 2020 tietojen mukaan Opalenican kunnan pinta-ala on 147,9 km2, josta:
Kunta kattaa 14,6 % piirikunnan pinta-alasta.
Demografia.
Vuoden 2020 tietojen mukaan:
Opalenican kunnan väestöpyramidi vuonna 2014.
Kylät.
Opalenican kaupungin lisäksi Opalenican kunta sisältää seuraavat kylät ja asutukset:
Dakowy Mokre, Drapak, Jastrzębniki, Kopanki, Kozłowo, Łagwy, Łęczyce, Niegolewo, Porażyn, Porażyn-Dworzec, Porażyn-Ośrodek, Porażyn-Tartak, Rudniki, Sielinko, Sielinko-Osada, Stary Bukowiec, Terespotockie, Troszczyn, Urbanowo, Uścięcice ja Wojnowice.
Naapurikunnat.
Opalenican kunnan naapurikuntia ovat Buk, Duszniki, Granowo, Grodzisk Wielkopolski, Kuślin ja Nowy Tomyśl.
SM U-79

SM U-79 oli Saksan keisarikunnan laivaston U71-luokan (tyyppi UE) sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Vulcanilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 61. Alus laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1916 ja otettiin palvelukseen 25. toukokuuta.
Palvelus.
Aluksen miehistö antautui 21. marraskuuta 1918 veneineen Ranskalle. Alus liitettiin Ranskan laivastoon nimellä "Victor Réveille". Se romutettiin 29. heinäkuuta 1935.
Markku Räsänen

Markku Olavi Räsänen (s. 23. helmikuuta 1949 Kuopio) on suomalainen fysikaalisen kemian emeritusprofessori. 
Markku Räsänen syntyi ylilääkäri Toimi August Räsäsen ja Anna Marjatta Hyvärisen perheeseen. Hän avioitui 1972 Ulla Valtolan kanssa. Räsänen tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1968 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1975 ja lisensiaatiksi 1979 ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1983. 
Räsänen oli vieraileva tutkija ATT Bell Laboratories -tutkimuskeskuksessa New Jerseyssä 1984–1985 ja varttunut tieteenharjoittaja Kioton yliopistossa 1998–1999 ja Münchenin teknillisessä yliopistossa 1999. Fysikaalisen kemian professori Helsingin yliopistossa hän oli 1992–2016 ja toimi myös yliopiston kemian laitoksen johtana. Räsäsen tutkimuskohteita ovat olleet muun muassa kiinteän tilan valokemia ja spektroskopia, uudet jalokaasuja sisältävät molekyylit, molekyylimuutokset ja nanohiukkasten optiset ominaisuudet.
SM U-71

SM U-71 oli Saksan keisarikunnan laivaston U71-luokan (tyyppi UE) sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Vulcanilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 55. Alus laskettiin vesille 31. lokakuuta 1915 ja otettiin palvelukseen 10. joulukuuta.
Palvelus.
Aluksen miehistö antautui 23. helmikuuta 1919 veneineen Ranskalle. Alus romutettiin 1921 Cherbourgissa.
SM U-105

SM U-105 oli Saksan keisarikunnan laivaston U81-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Kielistä Germaniawerftiltä, missä köli laskettiin telakkanumerolla 274. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1917 ja otettiin palvelukseen 5. joulukuuta.
Palvelus.
Aluksen miehistö antautui 20. marraskuuta 1918 veneineen Ranskalle. Alus liitettiin 1920 Ranskan laivastoon nimellä "Jean Autric". Alus poistettiin palveluksesta 27. tammikuuta 1937 ja romutettiin 1938.
Manu propria

Manu propria on latinankielinen ilmaisu, joka tarkoittaa ”oman käden kautta” tai ”itse omin käsin”.
"Manu propriaa" käytetään usein historiallisissa yhteyksissä korostamaan, että jokin asiakirja tai teksti on laadittu tai allekirjoitettu henkilökohtaisesti, eikä jonkun muun toimesta. Kun esimerkiksi kirjeen loppuun on kirjoitettu "manu propria", se kertoo, että lähettäjä on itse allekirjoittanut sen. Ilmaisu tuo esiin autenttisuuden ja suoran osallisuuden, ja se voi lisätä dokumentin arvoa tai merkitystä, erityisesti silloin kun kyse on tunnetuista historiallisista henkilöistä tai merkittävistä tapahtumista.
Voidaan esimerkiksi sanoa, että Beethoven sävelsi yhdeksännen sinfoniansa "manu propria", kirjoittaen nuotit omin käsin. Myös George Washingtonin allekirjoitus itsenäisyysjulistuksessa tehtiin "manu propria", mikä korostaa teon henkilökohtaista merkitystä ja aitoutta.
Rinna Kullaa

Rinna Elina Kullaa (s. 1977 Helsinki) on suomalainen historioitsija, joka toimii 2020-luvun puolivälissä Tampereen yliopiston globaalihistorian apulaisprofessorina ja Kiovan yliopiston vierailevana professorina. Hän aloitti Tampereella 2021. Hänen erikoisalaansa on Välimeren alueen maiden ja Venäjän lähihistorian ulkopolitiikka.
Tausta ja opinnot.
Kullaa kasvoi omien sanojensa mukaan vaatimattomissa oloissa Itä-Helsingin Vuosaaressa. Hän pääsi IB-lukioon Kööpenhaminaan ja matkusteli nuorena ulkomailla, esimerkiksi Singaporessa, Intiassa ja Mexico Cityssä. Valmistuttuaan lukiosta hän pääsi opiskelemaan Columbian yliopistoon New Yorkissa. Hän valmistui keväällä 2001 valtiotieteiden kandidaatiksi ja teki harjoittelun . Sen jälkeen hänet palkattiin neuvonantajaksi Turkin ja Kyproksen kiistassa. Hän työskenteli myös asianajajan avustajana World Trade Centerissä. Hän oli työpaikallaan 48. kerroksessa, kun syyskuun 11. päivän terroriteot tapahtuivat, ja pelastautui kadulle hissin kautta.
Maisteriopinnot Kullaa teki Oxfordin yliopistossa. Jatko-opintoja sekä opetus- ja tutkimustyötä hän teki Oxfordin, Harvardin, Marylandin ja Columbian yliopistossa sekä Pariisin Sciences Po -korkeakoulussa. Kullaa on paneutunut jatko-opinnoissaan Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimukseen, etenkin Serbiaan ja Kosovoon. Filosofian tohtoriksi hän väitteli Marylandin yliopistossa 2008. Hänen väitöskirjansa otsikko oli "From The Tito–Stalin Split to Yugoslavia’s Finnish Connection: Neutralism before Non-Alignment, 1948–1958".
Akateeminen ura.
Väitöksen jälkeen Kullaa aloitti kansainvälisten suhteiden apulaisprofessorina Columbian yliopiston Harriman-instituutissa. Syksyllä 2011 hän kuitenkin siirtyi Jyväskylän yliopistoon tutkijatohtoriksi ja neljän vuoden kuluttua Tampereen yliopistoon.
Syksyllä 2023 Kullaa aloitti vierailevana professorina Kiovan kansallisessa yliopistossa Ukrainassa.
Rinna Kullaa oli 2015–2020 Suomen Akatemian tutkijana ja vuosina 2019–2023 johtajana NONHEGFP-tutkimushankkeessa, joka tutkii Suomen, Ruotsin, Itävallan, Espanjan, Portugalin ja Kreikan ulkopoliittisia valintoja lähihistoriassa. Projektissa on osallistujia myös Wienin yliopistosta, Beirutin amerikkalaisesta yliopistosta, Madridin Complutense-yliopistosta ja Tukholmassa toimivasta Södertörnin korkeakoulusta.
Maaliskuussa 2025 Kullaa oli järjestämässä Ukrainan presidenttiparin, Volodymyr Zelenskyin ja Olena Zelenskan vierailua Suomeen. Hän oli tavannut Zelenskan Harvardissa ollessaan.
SM U-108

SM U-108 oli Saksan keisarikunnan laivaston U81-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Kielistä Germaniawerftiltä, missä köli laskettiin telakkanumerolla 277. Alus laskettiin vesille 11. lokakuuta 1917 ja otettiin palvelukseen 5. joulukuuta.
Palvelus.
Aluksen miehistö antautui 20. marraskuuta 1918 veneineen Ranskalle. Alus liitettiin 1920 Ranskan laivastoon nimellä "Léon Mignot". Alus poistettiin palveluksesta 24. heinäkuuta 1937 ja romutettiin.
Aili M. Tripp

Aili Mari Tripp (s. 24. toukokuuta 1958) on suomalais-amerikkalainen politiikantutkija, tutkimusprofessori Wisconsin-Madisonin yliopistossa.
Elämä ja ura.
Tripp syntyi suomalaisen äidin ja yhdysvaltalaisen isän lapsena Britanniassa; hänen äitinsä on teologi, antropologi ja kehitysmaatutkija, professori Marja-Liisa Swantz. Hän vietti suuren osan lapsuuttaan Tansaniassa, kunnes aloitti opintonsa Yhdysvalloissa 16-vuotiaana. Hän opiskeli Chicagon yliopistossa valtiotiedettä ja Lähi-idän tutkimusta ja valmistui maisteriksi 1985. Valtiotieteen tohtoriksi hän väitteli Northwestern-yliopistossa 1990. 1990-luvun lopulla hän tutki naisten oikeuksia sisällissodasta toipuvassa Ugandassa, sittemmin muuallakin Afrikassa, jossa konflikteista ja sisällissodista toipuminen näytti johtavan naisten poliittisen roolin näyttävään vahvistumiseen.
Vuosina 2015–2016 hän tutki ja työskenteli Fulbright-stipendillä Marokossa. Vuosina 2017–2018 hänellä oli Wisconsinin yliopistossa valtiotieteen sekä nais- ja sukupuolentutkimuksen Wangari Maathai -professuuri. Vuonna 2022 hän oli vierailevana tutkijana Etelä-Afrikassa, Stellenbosch Institute for Advanced Studies -tutkimuslaitoksessa. Vuodesta 2022 lähtien hän on samassa yliopistossa hoitanut Vilas-tutkimusprofessuuria.
Tutkimustyö.
Trippin tutkimusaloja ovat vertaileva politiikantutkimus, Afrikka, myös Pohjois-Afrikka, kansalaisyhteiskunta, sukupuolen ja politiikan suhde, naisliikkeet, globaali feminismi, konfliktien ratkaisu ja demokraattistuminen. 2020-luvulla hän on tutkinut erityisesti naisten poliittista johtajuutta Afrikan itsevaltaisesti hallituissa maissa sekä naisten poliittista kansalaisuutta ja konflikteja globaalista näkökulmasta.
Teoksia.
Tripp on julkaissut useita teoksia:
Hän on myös toimittanut useita Afrikan ja globaalin feminismin tutkimukseen liittyviä artikkelikokoelmia:
SM U-119

SM U-119 oli Saksan keisarikunnan laivaston U117-luokan (tyyppi UE II) sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Hampurista Stettiner Maschinenbau AG Vulcanilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 277. Alus laskettiin vesille 4. huhtikuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 20. kesäkuuta.
Palvelus.
Aluksen miehistö antautui 24. marraskuuta 1918 veneineen Ranskalle. Alus liitettiin 1920 Ranskan laivastoon nimellä "René Audry". Alus poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 1937 ja romutettiin.
Jameese Joseph

Jameese Joseph (s. 3. toukokuuta 2002 Beltsville, Prince George’sin piirikunta, Maryland) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Chicago Starsia. Joseph on pelannut huhtikuulle 2025 mennessä 29 sarjaottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia.
Sick Boogie Recordings

Sick Boogie Recordings Oy on helsinkiläinen vuonna 2020 perustettu itsenäinen levy-yhtiö. Yhtiöön kuuluu myös indie-musiikkiin keskittyvä levymerkki Lumikide Recordings. Sick Boogie Recordings -äänitteiden jakelusta vastaa Universal Music Group. 
Yhtiö on julkaissut muun muassa Yaviksen, Jeijjo &amp; Nupin, Malla Collinin ja Aksel Kankaanrannan musiikkia.
Shea Groom

Shea Ellese Groom (s. 4. maaliskuuta 1993 Liberty, Missouri) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikenttäpelaajan pelipaikalla. Hän on pituudeltaan 168-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Chicago Starsia.
Groom aloitti uransa vuonna 2015 saman sarjan Kansas Cityssä. Hän oli samana vuonna mukana voittamassa pääsarjamestaruutta. Hän pelasi kolmen vuoden aikana 56 sarjaottelua, joissa hän teki 17 maalia. Vuonna 2018 hän pelasi Sky Bluessa 21 sarjaottelua ja teki kaksi maalia. Seuraavana vuonna hän pelasi Seattle Reignissä 16 sarjaottelua, joissa hän teki niin ikään kaksi maalia. Groom liittyi vuonna 2020 Houston Dashiin, ja joukkue voitti samana vuonna NWSL Challenge Cupin. Groom pelasi joukkueessa vuoteen 2023 asti ja pelasi sinä aikana 50 sarjaottelua, joissa hän viimeisteli 7 maalia.
Chardonnay Curran

Chardonnay Curran (s. 18. elokuuta 1999 ʻEwa Beach, Honolulun piirikunta, Havaiji) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 163-senttimetrinen ja on edustanut seuratasolla vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Chicago Starsia.
Curran edusti aiemmin vuodet 2022–2023 saman sarjan Kansas City Currentia. Hän pelasi seurassa 30 sarjaottelua. Nykyisessä seurassaan hän on pelannut huhtikuulle 2025 mennessä 12 sarjaottelua.
Justina Gaynor

Justina Gaynor (s. 21. joulukuuta 2001) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2025 NWSL-sarjassa pelaavaa Chicago Starsia. Gaynor on pelannut joukkueessa huhtikuulle 2025 mennessä kaksi sarjaottelua.
Mackenzie Wood

Mackenzie Kay Wood (s. 4. heinäkuuta 2000 Granger, Indiana) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti, joka on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän on edustanut vuodesta 2023 NWSL-sarjassa pelaavaa Chicago Starsia. Hän on pelannut joukkueessa huhtikuulle 2025 mennessä kolme sarjaottelua. Wood vieraili kauden 2023–2024 lainasiirrolla Ranskan Stade de Reims’ssä.
Pyhän Johanneksen katedraali (Lafayette, Louisiana)

Pyhän Johanneksen katedraali () on Lafayettessa, Louisianassa sijaitseva kirkko. Kirkko on Lafayetten hiippakunnan pääkirkko ja se on valmistunut vuonna 1916. Kyseessä on kolmas kirkko samalla paikalla, jonka Jean Mouton lahjoitti vuonna 1821. Nykyinen kirkko edustaa hollantilais-romaanista tyyliä. Kirkon yhteydessä toimii myös museo. Katedraali on listattu Yhdysvaltain kansalliseen historiallisten kohteiden rekisteriin.
Ilari Edelmann

Ilari Edelmann (s. 1982) on Fiskarsissa asuva suomalainen säveltäjä, pianisti ja laulaja. Hän on säveltänyt laulu-, elokuva ja -teatterimusiikkia, kuten Mika Kaurismäen elokuvaan "Tie Pohjoiseen". Hän on säveltäjä Toni Edelmannin poika ja Samuli Edelmann on hänen veljensä.
Kaunis nainen

Kaunis nainen voi tarkoittaa seuraavia:
Helen Dore Boylston

Helen Dore Boylston (4. huhtikuuta 1895 Portsmouth, New Hampshire – 30. syyskuuta 1984 Trumbull, Connecticut) oli yhdysvaltalainen kirjailija, jonka tyttökirjasarjat sairaanhoitajaksi opiskelevasta Helenasta (alun perin ”Sue Barton”) ja teatteriuraa tekevästä Carolasta (alun perin ”Carol Page”) Tammi julkaisi suomeksi 1950-luvulla. Näillä 11 suomennoksella Boylston oli vielä vuonna 1995 "Helsingin Sanomien" mukaan kaikkien aikojen kymmenenneksi eniten suomennettu lasten- ja nuortenromaanien kirjoittaja.
Boylston opiskeli Simmons Collegessa Bostonissa ja valmistui vuonna 1915 sairaanhoitajaksi Massachusetts General Hospitalista. Hän liittyi Harvardin yliopiston lääkintäyksikköön ja saavutti kapteenin arvon palveltuaan ensimmäisessä maailmansodassa Ranskassa anestesiahoitajana. Sodan jälkeen hän työskenteli Punaisen Ristin palveluksessa Euroopassa, muun muassa Albaniassa, Puolassa ja Saksassa.
1920-luvulla Boylston ystävystyi toimittaja-kirjailija Rose Wilder Lanen kanssa. Heidän yhteisistä matkoistaan T-mallin Fordilla halki eteläisen Euroopan syntyi teos "Travels With Zenobia: Paris to Albania by Model T Ford," joka julkaistiin vasta vuonna 1983.
Boylstonin kirjallinen ura alkoi teoksella "Sister: The War Diary of a Nurse" (1920), jossa hän kuvasi kokemuksiaan ensimmäisestä maailmansodasta. Hänen tunnetuin teossarjansa, seitsenosainen Sue Barton -sarja (1936–1952) seuraa punatukkaisen sairaanhoitajan koulutusta, uraa, avioliittoa ja äitiyttä. Sarja myi miljoonia kappaleita ja on käännetty useille kielille. Vuonna 1955 Boylston kirjoitti elämäkertateoksen Yhdysvaltojen Punaisen Ristin perustajasta Clara Bartonista.
Helen Dore Boylston kuoli naimattomana 89 vuoden iässä.
Siropolyyppikala

Siropolyyppikala ("Cubiceps gracilis") on polyyppikaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantista.
Koko ja ulkonäkö.
Siropolyypikala voi kasvaa suurimmillaan 72–107 cm pitkäksi. Suuriinrakenteeltaan se on pitkänomainen, pyöreäkuonoinen ja hoikahko. Pää ja silmät ovat kalalla kookkaat. Siropolyyppikalalla on kaksi selkäevää, joista taaempi on pidempi. Pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut ja rintaevät ovat pitkät. Laji on väriltään tumman siniharmaa, lähes musta.
Levinneisyys ja elintavat.
Siropolyyppikalaa tavataan lauhkeista ja subtrooppisista vesistä Atlantilla Välimeri mukaan lukien. Se elää parvina syvimmillään 100 metrin syvyydessä ja nuosee öisin lähemmäs pintaa. Lajin ravintoa ovat salpat.