Beverley Allitt

Beverley Allitt (s. 4. lokakuuta 1968) on yksi Britannian tunnetuimmista naissarjamurhaajista. Häntä on kutsuttu kuoleman enkeliksi. Hän tappoi neljä lasta. Uhrejaan hän myrkytti insuliinilla ja kaliumilla.
Allittilla on kolme sisarusta. Lapsena hän laittoi itselleen laastareita ja siteitä, joilla yritti saada itselleen huomiota ilman, että antoi kenenkään tutkia haavojaan. Hän oli huomionhakuinen ja usein agressiivinen muita kohtaan. Hän kävi lääkärissä paljon; hän alkoi käydä eri lääkäreillä kun lääkärit tajusivat hänen haluavan vain huomiota. Lapsuudessaan hän käyttäytyi Münchhausenin oireyhtymälle tyypillisesti. Hän myös vahingoitti muita tullakseen huomatuksi.
Allitt kouluttautui sairaanhoitajaksi. Koulutuksen aikana hänen epäiltiin muun muassa hieroneen ulostetta vanhainkodin seinille. Hänen poissaolojensa määrä oli myös korkea. Poissaoloistaan ja valmistumattomuudestaan huolimatta hänet otettiin kuuden kuukauden sopimuksella töihin sairaanhoitajapulasta kärsivään Grantham and Kesteven -sairaalaan Linconshiressä vuonna 1991. Hän aloitti työt lastenosastolla. Hänen aloittaessaan päivällä oli töissä vain kaksi sairaanhoitajaa ja yöllä yksi.
21. helmikuuta 1991 Allitt tappoi ensimmäisen kerran. Hänen ensimmäinen uhrinsa oli seitsemänkuinen Liam Taylor, joka oli sairaalassa rintakehän tulehduksen takia. Taylorin oireet pahenivat Allittin oltua yksin hänen kanssaan ja hän kuoli seuraavana päivänä sydänkohtaukseen. Allittia ei kuulusteltu kuoleman yhteydessä. Vain viikkoa myöhemmin Allitt tappoi 11-vuotiaan CP-oireyhtymää sairastaneen Timothy Hardwickin. Jäätyään yksin Allittin kanssa Hardwickin kunto huononi ja hän kuoli. Ruumiinavauksessa ei löytynyt selkeää kuolinsyytä, mutta syyksi todettiin epilepsia, jonka takia hän oli sairaalaan tullut.
Kolmannen uhrinsa Allitt yritti tappaa pian toisen uhrinsa jälkeen. Yksivuotias Kayley Desmond oli sairaalassa tulehduksen takia, josta hän vaikutti olevan parantumassa hyvin, kunnes Allittin läsnäollessa hänen sydämensä pysähtyi. Desmond saatiin elvytettyä ja hänet siirrettiin toiseen sairaalaan, jossa hänen kainalostaan löydettiin neulanjälki ja ilmakupla. Jäljen epäiltiin syntyneen vahinkopistoksesta, mutta mitään tutkintaa ei aloitettu.
Allittin neljäs uhri oli viisikuinen Paul Crampton. Juuri ennen tämän kotiutumista, hänen kanssaan yksin ollut Allitt hälytti paikalle apua, sillä Crampton vaikutti kärsivän insuliinishokista. Hänet elvytettiin kolme kertaa, kunnes hänet siirrettiin toiseen sairaalaan koska insuliinitasojen vaihtelulle ei saatu selitystä. Seuraava uhri oli keuhkokuumetta sairastanut viisivuotias Bradley Gibson, jonka sydän pysähtyi yllättäen. Hänet saatiin elvytettyä ja toisen sydämenpysähdyksen jälkeen hänet siirrettiin toiseen sairaalaan. Kaksivuotias Yik Hung Chan myös toipui Allittin seurassa huonontuneesta voinnistaan siirryttyään toiseen sairaalaan.
1. huhtikuuta 1991 Allitt alkoi hoitaa kaksikuisia kaksosia Katie ja Becky Phillipsiä. Becky kuoli hieman kotiutumisensa jälkeen insuliiniyliannostukseen, eikä ruuminavauksessa aluksi selvinnyt selkeää kuolinsyytä. Katie palasi sairaalaan tarkkailuun, jossa hänen epäonnekseen Allitt oli taas läsnä. Allitt yritti tappaa hänet neljä kertaa: tukehduttamalla, insuliinilla ja kaliumilla. Hänet saatiin elvytettyä ja siirrettiin toiseen sairaalaan. Katie halvaantui osittain, hänen kuulonsa vaurioitui ja hän alkoi sairastaa epilepsiaa.
Allittilla oli vielä neljä uhria ennen kuin sairaalassa alettiin epäillä hänen tehneen jotain. Hänen viimeiseksi uhrikseen jäi viisitoistakuinen Claire Peck, joka sai sydänkohtauksen vain muutama minuutti sen jälkeen kun oli siirtynyt Allittin hoitoon. Lastenosastolla viimeisen kahden kuukauden aikana tapahtuneista sydänkohtauksista oltiin epäluuloisia ja aluksi syylliseksi epäiltiin jotakin virusta. Tutkinnan tuloksena huomattiin 25 epäilyttävää tapahtumaa, joihin liittyi 13 uhria, joista neljä kuoli. Ainoa yhdistävä tekijä oli Allittin läsnäolo.
Allitt sai syytteen 11 murhanyrityksestä ja 11 vakavasta vahingoittamisesta. Hänellä todettiin olevan oireita Münchhausenin oireyhtymästä ja muiden kautta toteutuvasta Münchhausenista. Hänen oikeudenkäyntinsä alkoi 15. helmikuuta 1993 ja päättyi 23. toukokuuta samana vuonna, kun hänet tuomittiin kolmeentoista elinkautiseen neljästä murhasta, kolmesta murhanyrityksestä ja kuudesta vahingoittamisesta. Hän ei aluksi myöntänyt tehneensä yhtään murhaa, mutta on sittemmin tunnustanut kaikki 13 rikosta joista hänet tuomittiin.
Lähteet.