tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2024 – naisten kolmiloikka

Naisten kolmiloikka Pariisin 2024 kesäolympialaisissa kilpailtiin 2. ja 3. elokuuta 2024 Stade de Francella Pariisissa. Kilpailuun osallistui 31 urheilijaa 22 maasta, joista 12 pääsi loppukilpailuun.
Kilpailun voitti Dominican Thea LaFond uudella maansa ennätystuloksella 15,02. Kultamitali oli Dominican historian ensimmäinen olympiamitali. Toiseksi tuli Jamaikan Shanieka Ricketts ja kolmanneksi Yhdysvaltain Jasmine Moore.
Tapahtumat.
Kilpailuun lähdettiin epätavallisista ennakkoasetelmista, sillä kaikki ulkoratojen MM- ja olympiakullat vuodesta 2017 eteenpäin voittanut Kuuban Yulimar Rojas ei kyennyt osallistumaan Pariisin olympialaisiin akillesjänteen vamman vuoksi. Kolmiloikan karsintakilpailu järjestettiin Stade de Francella 2. elokuuta alkaen kello 18.15 paikallista aikaa. Karsinta hypättiin kahdessa ryhmässä, jotka molemmat aloittivat samaan aikaan. Finaaliin pääsivät kaikki karsintarajan 14,35 ylittäneet tai 12 parasta tulosta tehnyttä urheilijaa, mikäli alle 12 hyppäsi yli karsintarajan. Kaikkiaan seitsemän urheilijaa ylitti karsintarajan, heidän joukossaan LaFond, Ricketts ja Moore. Viimeisenä jatkoon pääsi Ranskan Ilionis Guillaume tuloksella 14,05. Suomen edustaja Senni Salminen ei kyennyt kilpailemaan karsinnassa loukattuaan takareitensä viimeisessä verryttelyhypyssään, mikä päätti hänen kautensa.
Loppukilpailu käytiin seuraavana päivänä, 3. elokuuta, alkaen kello 20.19. Toisin kuin kahtena edellisenä päivänä, jolloin sää oli ollut lämmin, kilpailu käytiin vesisateessa. Kilpailun kärkeen nousi ensimmäisen kierroksen alkupuolella Espanjan Ana Peleteiro-Compaore tuloksella 14,55, mutta hänet ohittivat kierroksen lopulla ensin Ricketts (14,61) ja sitten Kuuban Leyanis Pérez (14,62). LaFond, jonka hallussa oli ennen kilpailua kauden kärkitulos 15,01, hyppäsi toisella kierroksella lopulta voittotulokseksi jääneen 15,02. Hänen taakseen nousivat Ricketts (14,87) ja Moore (14,67), jotka myös hyppäsivät parhaat tuloksensa juuri toisella kierroksella. Sen jälkeen tuloksissa ei tapahtunut suuria muutoksia ennen kuin Kuuban Liadagmis Povea nousi viidennen kierroksen hypyllään neljänneksi tuloksella 14,64. Viimeisellä kierroksella sijoitukset eivät enää muuttuneet, ja kilpailun kärkikolmikoksi jäivät LaFond, Ricketts ja Moore. Ukrainan MM-hopeamitalisti Maryna Beh’-Romantšuk sai vain yhden mitatun hypyn, jäi sijalle 11 eikä päässyt mukaan kolmelle viimeiselle kierrokselle.
LaFond arveli kilpailun jälkeen sateen auttaneen häntä voittamaan, sillä se alkoi voimistua juuri hänen toisen kierroksen hyppynsä jälkeen, mikä hankaloitti olosuhteita muille.
Oblique Seville

Oblique Seville (s. 16. maaliskuuta 2001) on jamaikalainen pikajuoksija ja 100 metrin juoksun maailmanmestari.
Tokion olympialaisissa 2021 Seville selviytyi 100 metrillä välieriin. Jamaikan neljänneksi sijoittuneessa pikaviestijoukkueessa hän juoksi ankkuriosuuden. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui sadalla metrillä neljänneksi ajalla 9,97 ja juoksi myös neljänneksi sijoittuneessa Jamaikan pikaviestijoukkueessa. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui sadalla metrillä neljänneksi ajalla 9,88 ja juoksi kolmanneksi sijoittuneessa Jamaikan pikaviestijoukkueessa.
Pariisin olympialaisissa 2024 Seville juoksi 100 metrin välierien toiseksi nopeimman ajan 9,81. Loppukilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi ajalla 9,91.
Tokion MM-kilpailuissa 2025 Seville voitti 100 metrillä kultaa ajalla 9,77.
Gustave Samazeuilh

Gustave Samazeuilh (2. kesäkuuta 1877 Bordeaux – 4. elokuuta 1967) oli ranskalainen säveltäjä ja musiikkikriitikko.
Samazeuilh sai opetusta Ernest Chaussonilta tämän kuolemaan saakka. Tämän jälkeen hän opiskeli Schola Cantorum de Parisissa, jossa häntä opettivat Vincent d’Indy ja Paul Dukas. Samazeuilh oli merkittävä aikansa musiikillisen elämän kronikoitsija. Hän oli yksi varhaisimmista Olivier Messiaenin työn tukijoista.
Samazeuilh sävelsi pianoteoksia ja teki paljon transkriptioita sekä soolopianolle että pianolle nelikätisesti soitettaviksi. Hän sai vaikutteita muun muassa Claude Debussylta. Hän sävelsi myös jonkin verran kamarimusiikkiteoksia.
Morgan Bolding

Morgan Bolding (s. 13. toukokuuta 1995) on brittiläinen soutaja. Hän on kahdeksikon olympiavoittaja, kaksinkertainen maailmanmestari ja kolminkertainen Euroopan-mestari.
Bolding saavutti alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa kahdeksikossa pronssia vuonna 2017. Hän kilpaili perämiehettömässä kaksikossa MM-kilpailuissa 2019 ja EM-kilpailuissa 2021 mutta ei yltänyt A-finaaliin. Vuonna 2022 hän palasi kahdeksikkoon, jossa hän on voittanut Euroopan-mestaruuden vuosina 2022, 2023 ja 2024, maailmanmestaruuden vuosina 2022 ja 2023 sekä olympiakultaa vuonna 2024 Pariisin kesäolympialaisissa 1,04 sekunnin erolla hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan.
Ulkoasioiden kunniamitali

Ulkoasioiden kunniamitali () on ranskalainen kunnianosoitus. Se perustettiin vuonna 1816 ja alukaajn sillä palkittiin ranskalaisia, jotka olivat tehneet merkittäviä ansioita ulkomailla.
Mitalia voidaan myöntää sekä siviileille että sotilaille poikkeuksellisista ansioista. Saajan tarvitse olla Ranskan kansalainen. Mitalia myönnetään kolmessa luokassa. Siviilit voivat saada ylennyksen pronssimitalista hopeiseen väh. 8 vuoden ja hopeisesta kultaiseen väh. 7 vuoden kuluttua. Sotilaiden keskuudessa mitaliluokka määräytyy sotilasarvon mukaan: pronssimitali miehistölle, hopeamitali aliupseeristolle ja kultamitali upseeristolle. Sotilaille mitalia myönnetään myös mikkojen kera. Mitali voidaan myöntää myös postuumisti.
Mitalin nauha on sama luokasta huolimatta:
Thomas Digby

Thomas Digby (s. 23. heinäkuuta 1998) on brittiläinen soutaja. Hän on kahdeksikon olympiavoittaja, kaksinkertainen maailmanmestari ja kolminkertainen Euroopan-mestari.
Digby saavutti juniorien MM-kilpailuissa hopeaa perämiehellisessä nelosessa vuonna 2014 ja perämiehettömässä nelosessa vuonna 2015. Hän saavutti alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa perämiehettömässä nelosessa vuonna 2017 ja kahdeksikossa vuonna 2018 sekä voitti kultaa perämiehettömässä nelosessa vuonna 2019. Hän on kilpaillut yleisen sarjan arvokilpailuissa kahdeksikossa, jossa hän on voittanut Euroopan-mestaruuden vuosina 2022, 2023 ja 2024, maailmanmestaruuden vuosina 2022 ja 2023 sekä olympiakultaa vuonna 2024 Pariisin kesäolympialaisissa 1,04 sekunnin erolla hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan.
Olivier Chauzu

Olivier Chauzu (s. 18. joulukuuta 1963 Libourne) on ranskalais-espanjalainen pianisti.
Chauzu opiskeli Bordeaux’n ja Pariisin konservatorioissa. Jälkimmäisessä hän sai ensimmäiset palkinnot pianonsoitossa ja kamarimusiikissa. Chauzu suoritti täydentäviä opintoja Banff Centressä Kanadassa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Gabriel Tacchino, Théodore Paraskivesco, Jean-Claude Pennetier, Christian Ivaldi, György Sebők, Paul Badura-Skoda ja Anton Kuerti. Lisäksi Chauzu väitteli tohtoriksi espanjankielisessä kirjallisuudessa Paun ja Adourin alueen yliopistosta.
Chauzu palkittiin vuonna 1989 Barcelonan kansainvälisessä Maria Canals -musiikkikilpailussa. Seuraana vuonna hänelle myönnettiin Prix Claude Debussy. Chauzu sai Diapason d’Or -palkinnon Isaac Albénizin "Iberian" levytyksestä. Hänelle myönnettiin Choc Classica Gustave Samazeuilhin kokonaispianotuotannon levytyksestä. Lisäksi Chauzu on äänittänyt muun muassa Paul Dukasin kokonaispianotuotannon.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2024 – naisten 100 m

Naisten 100 metrin juoksu Pariisin 2024 kesäolympialaisissa kilpailtiin 2. ja 3. elokuuta 2024 Stade de Francella Pariisissa. Kilpailuun osallistui 91 urheilijaa 72 maasta.
Kilpailun voitti Saint Lucian Julien Alfred uudella maansa ennätysajalla 10,72. Kultamitali oli Saint Lucian historian ensimmäinen olympiamitali. Kaksi muuta mitalia menivät Yhdysvaltoihin, kun Sha’Carri Richardson oli toinen ja Melissa Jefferson kolmas.
Tapahtumat.
100 metrin juoksun mahdollisista mitalisuosikeista Jamaikan Elaine Thompson-Herah ja Shericka Jackson sekä Yhdysvaltain Jacious Sears eivät päässeet osallistumaan kilpailuun. Thompson-Herah, joka oli 100 ja 200 metrin puolustava olympiavoittaja, loukkasi akillesjänteensä ennen Jamaikan olympiakarsintoja eikä siten saanut paikkaa maansa joukkueeseen. Matkan MM-hopeamitalisti Jackson puolestaan päätti keskittyä Pariisin olympialaisissa päämatkalleen 200 metrille. Alkukauden nopeimman ajan juossut Sears joutui Thompson-Herahin tavoin vetäytymään maansa olympiakarsinnoista loukkaantumisen vuoksi. Heidän poissa ollessaan mitalisuosikeiksi arveltiin Alfredia, Richardsonia ja Jeffersonia sekä Jamaikan Tia Claytonia ja Shelly-Ann Fraser-Prycea.
Kilpailu alkoi Stade de France -areenalla 2. elokuuta 2024 karsinnoilla ja alkuerillä. Aamupäivällä alkaen kello 10.35 paikallista aikaa juostusta karsinnasta pääsi mukaan alkueriin jokaisen erän kolme parasta ja lisäksi viisi aikavertailulla. Karsintaeriä oli neljä, ja niiden nopein oli Kongon tasavallan Natacha Ngoye Akamabi (11,34). Alkuerät juostiin vielä samana aamupäivänä kello 11.50 alkaen. Kahdeksasta erästä jatkoon pääsi kustakin kolme parasta sekä kolme aikavertailulla. Alkuerien parhaan ajan 10,87 juoksi Norsunluurannikon Marie-Josée Ta Lou-Smith. Suomen Lotta Kemppinen jäi oman alkueränsä seitsemänneksi ajalla 11,56.
Välierät juostiin seuraavana päivänä, 3. elokuuta, kello 19.50 alkaen. Kolmesta välierästä pääsi loppukilpailuun kustakin kaksi nopeinta sekä kaksi juoksijaa aikavertailun kautta. Jatkoon pääsivät ensimmäisestä välierästä Jefferson ja Ta Lou-Smith, toisesta Alfred ja Richardson ja kolmannesta Clayton ja Ison-Britannian Daryll Neita. Aikavertailusta jatkopaikan saivat Sveitsin Mujinga Kambundji ja Yhdysvaltain Twanisha Terry. Nopein aika oli Alfredin 10,84. Viimeisissä olympialaisissaan kilpaillut Fraser-Pryce jättäytyi pois hetki ennen oman välieränsä alkua loukkaantumisen vuoksi.
Loppukilpailu juostiin samana iltana kello 21.20. Kuudennella radalla Richardsonin ja Jeffersonin välissä juossut Alfred otti loistavan lähdön, eikä Richardson kovasta loppuvauhdistaan huolimatta saanut häntä kiinni. Alfred voitti kilpailun Saint Lucian ennätysajalla 10,72, Richardson sijoittui toiseksi ajalla 10,87 ja Jefferson kolmanneksi ajalla 10,92. Myös Neita, Terry ja Kambundji alittivat loppukilpailussa 11 sekunnin rajan. Ta Lou-Smith loukkasi juoksussa jalkansa ja jäi loppukilpailun viimeiseksi.
Harry Brightmore

Harry Brightmore (s. 1. heinäkuuta 1994) on brittiläinen soudun perämies. Hän on kahdeksikon olympiavoittaja, kaksinkertainen maailmanmestari ja kaksinkertainen Euroopan-mestari.
Brightmore kilpaili alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2014–2016 mutta ei yltänyt mitaleille. Hän kilpaili yleisen sarjan MM-kilpailuissa ensimmäisen kerran vuonna 2017, jolloin hän sijoittui perämiehellisessä kaksikossa neljänneksi. Vuodesta 2022 hän on kilpaillut arvokilpailuissa kahdeksikossa, jossa hän on voittanut Euroopan-mestaruuden vuosina 2022 ja 2024, maailmanmestaruuden vuosina 2022 ja 2023 sekä olympiakultaa vuonna 2024 Pariisin kesäolympialaisissa 1,04 sekunnin erolla hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan.
Kunnialegioonan museo

Kunnialegioonan museo, virallisesti Kansallinen kunnialegioonan ja ritarikuntien museo (), on Pariisissa sijaitseva museo, jonka osoite on 2, rue de la Légion d'honneur, F-75007 Paris. Museo on perustettu vuonna 1925 ja se sijaitsee vuonna 1788 valmistuneessa ns. Salmin talossa (), jonka rakennutti Salm-Kyrburgin ruhtinaan Fredrik III.
Museon kokoelmat käsittelevät niin ranskalaisten kuin ulkomaalaistenkin ritarikuntia ja muita kunnianosoituksia sekä näiden historiaa. Kokoelmiin kuuluu yli 5000 artikkelia. Suomalaisia ritarikuntia museossa edustavat valkoisen ruusun ja Suomen leijonan ritarikunnat, joiden tunnuksia lahjoitettiin museolle huhtikuussa 2013. Ulkomaalaisia kunniamerkkejä on esillä yli 400 ja ne ovat peräisin 122 eri maasta.
Museo on auki keskiviikosta sunnuntaihin eikä peri pääsymaksua yksittäisiltä kävijöiltä; väh. 25 hengen ryhmältä pääsymaksu on 175 €.
Thomas Ford

Thomas "Tom" Ford (s. 3. lokakuuta 1992 Holmes Chapel) on brittiläinen soutaja. Hän on kahdeksikon olympiavoittaja, kaksinkertainen maailmanmestari ja nelinkertainen Euroopan-mestari. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen.
Ford kilpaili alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa kahdeksikossa vuosina 2013 ja 2014 mutta ei yltänyt mitaleille. Hän sijoittui vuonna 2017 yleisen sarjan EM-kilpailuissa kahdeksikossa viidenneksi ja MM-kilpailuissa perämiehellisessä kaksikossa neljänneksi. Vuonna 2018 hän saavutti perämiehettömässä nelosessa EM-hopeaa ja MM-pronssia. Vuodesta 2019 hän on kilpaillut arvokilpailuissa kahdeksikossa. Vuonna 2019 hän saavutti EM-hopeaa ja MM-pronssia. Vuonna 2021 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja saavutti Tokion kesäolympialaisissa pronssia, kun edellä olivat Uusi-Seelanti 1,09 sekunnin ja Saksa 0,13 sekunnin päässä. Vuonna 2022 hän voitti kahdeksikossa Euroopan-mestaruuden ja maailmanmestaruuden, kuten myös vuonna 2023. Vuonna 2024 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja Pariisin kesäolympialaisissa olympiakultaa 1,04 sekunnin erolla hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan.
Maahanmuuton historian museo

Maahanmuuton historian museo () on pariisilainen museo. Se avattiin vuonna 2007 ja aloite museosta tuli Ranskan silloiselta presidentiltä Jacques Chiracilta. Museon avajaiset kuitenkin viivästyivät, koska Nicolas Sarkozy kieltäytyi avaamasta sitä. Sarkozyn seuraaja, François Hollande avasi museon lopulta vuonna joulukuussa 2014.
Museo keskittyy Ranskaan saapuneiden maahanmuuttajien saavutuksiin ja panostuksiin mm. taiteen saralla. Siellä on mm. näytillä Pariisin nykyisen pormestarin Anne Hidalgon naturalisaatiotodistus, jonka hän sai saatuaan Ranskan kansalaisuuden.
Tommy Robinson

Stephen Christopher Yaxley-Lennon, joka tunnetaan nimellä Tommy Robinson (s. 1982), on brittiläinen islamismin vastainen kansalaisaktivisti.
Robinson aloitti aktivisminsa Lutonissa, jossa hän oli vuonna 2009 perustamassa sittemmin johtamaansa islaminvastaista English Defence Leagueä. Hän sai tämän myötä huomiota kansallisella tasolla. Robinson on ollut vangittuna pahoinpitelystä, petoksesta ja toisen passilla Yhdysvaltoihin matkustamisesta. Vuonna 2018 hän oli oikeustalon ulkopuolella kuvaamassa groomausjengin oikeudenkäyntiä kun hänet vangittiin oikeuden halventamisesta. Robinsonille pidettiin kansainvälisesti tukimielenosoituksia. Hänen saamansa tuomio kumottiin valituksen myötä. Robinsonin tukijat ovat viitanneet häneen sananvapauden ja brittiläisten arvojen puolestapuhujana. Hänen vastustajansa ovat syyttäneet häntä vihan ja väkivallan lietsomisesta.
Robinson väittää joutuneensa Britannian hallituksen harjoittaman poliisin häirinnän ja vainon uhriksi. Pelkästään "Silenced" -niminen dokumentti on katsottu yli 155 miljoonaa kertaa 18. tammikuuta 2025 mennessä. Tommy Robinson on kirjoittanut useita myydyimpiä kirjoja. Tommy on myös tehnyt dokumentteja Britannian raiskauksesta, pitänyt julkisia puheita ja haastatteluja.
Maaliskuussa 2018 Robinson sai pysyväksi tarkoitetun porttikiellon Twitteriin, mutta hänet päästettiin takaisin alustalle marraskuussa 2023. Heinäkuussa 2021 Robinson määrättiin maksamaan 100 000 puntaa vahingonkorvauksina syyrialaiselle Jamal Hijazille, jota hän oli virheellisesti syyttänyt ”väkivaltaiseksi roistoksi”. 27. heinäkuuta 2024 Robinson piti Lontoossa yli 20 000 osallistujan mielenosoituksen, jossa hänen lisäkseen puhuivat Laurence Fox, Andrew Bridgen ja Nigel Farage. Viranomaiset epäilivät hänen nettiin kuvaamassaan videossa rikkoneen tuomarin määräystä olla enää valehtelematta syyrialaisesta. Heinäkuussa 2024 Robinson jätti saapumatta oikeuden kuulemiseen ja häntä vastaan asetettiin pidätysmääräys. Hän oli poistunut maasta oikeudenkäyntiä odottaessaan. Britanniassa puhkesivat 29. heinäkuuta 2024 tehdyn Southportin puukkoiskun jälkeen laajat mellakat, joiden aikana Robinson sai osakseen syytöksiä kannustuksesta toimimaan.
James Rudkin

James Rudkin (s. 7. heinäkuuta 1994) on brittiläinen soutaja. Hän on kahdeksikon olympiavoittaja, kaksinkertainen maailmanmestari ja nelinkertainen Euroopan-mestari.
Rudkin saavutti alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa perämiehettömässä nelosessa vuonna 2016. Hän on kilpaillut yleisen sarjan arvokilpailuissa kahdeksikossa vuodesta 2017. Hän sijoittui vuonna 2017 EM-kilpailuissa viidenneksi ja MM-kilpailuissa seitsemänneksi. Vuonna 2018 hän sijoittui EM-kilpailuissa viidenneksi ja saavutti MM-kilpailuissa pronssia. Vuonna 2019 hän saavutti EM-hopeaa ja MM-pronssia. Vuonna 2021 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja saavutti Tokion kesäolympialaisissa pronssia, kun edellä olivat Uusi-Seelanti 1,09 sekunnin ja Saksa 0,13 sekunnin päässä. Vuonna 2022 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja maailmanmestaruuden, kuten myös vuonna 2023. Vuonna 2024 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja Pariisin kesäolympialaisissa olympiakultaa 1,04 sekunnin erolla hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan.
Charles Elwes

Charles Elwes (s. 15. heinäkuuta 1997 Randburg, Etelä-Afrikka) on brittiläinen soutaja. Hän on kahdeksikon olympiavoittaja, kaksinkertainen maailmanmestari ja nelinkertainen Euroopan-mestari.
Elwes saavutti juniorien MM-kilpailuissa hopeaa perämiehellisessä nelosessa vuonna 2014 ja perämiehettömässä nelosessa vuonna 2015. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti perämiehettömässä nelosessa hopeaa vuosina 2017 ja 2018 sekä voitti samassa luokassa kultaa vuonna 2019. Hän on kilpaillut yleisessä sarjassa kahdeksikossa. Hän voitti vuonna 2021 Euroopan-mestaruuden ja saavutti Tokion kesäolympialaisissa pronssia, kun edellä olivat Uusi-Seelanti 1,09 sekunnin ja Saksa 0,13 sekunnin päässä. Vuonna 2022 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja maailmanmestaruuden, kuten myös vuonna 2023. Vuonna 2024 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja Pariisin kesäolympialaisissa olympiakultaa 1,04 sekunnin erolla hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan.
Max Fazer

Max Edvard Fazer (28. toukokuuta 1854 Helsinki – 19. kesäkuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen tukkukauppias ja sokeritehtailija.
Max Fazer aloitti 17-vuotiaana uransa liikealalla Otto Rohdan konttorissa Helsingissä. Oltuaan työssä viisi vuotta tässä liikkeessä hän teki opintomatkan lähinnä Sveitsiin, sekä oli sen jälkeen eri toiminimien palveluksessa Pariisissa, Moskovassa ja Pietarissa. Fazer palasi Suomeen 1886 ja perusti ulkomailla saamansa kokemuksen pohjalla oman liikkeen, toiminimi M. E. Fazer &amp; Co:n yhdessä liikemies F. Th. Sandbergin kanssa. Liike kasvoi ajan kuluessa yhdeksi Suomen huomattavimmaksi viljaliikkeeksi. Toiminimi muutettiin 1919 osakeyhtiöksi, jonka jälkeen Fazer ei enää ottanut osaa sen johtoon. Fazerin johtaessa liikettä, perustettiin sen nimissä 1899 Sandvikens Sockerbruk Aktiebolagin sokeritehdas Hietalahteen. Tehdas liitettiin osaksi Suomen Sokeria 1918 ja vuonna 1919 Suomen Sokeri Oy jakoi Hietalahden tehtaan koneet muille sokeritehtaille ja myi tehdaskiinteistön Helsingin Tupakkatehdas Oy:lle.
Max Fazer oli toimitusjohtajana myös A. B. Blomqvist &amp; Co:ssa sekä kuului Helsingin Osakepankin hallintoneuvostoon. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston, liikemiesyhdistyksen ja Helsingin pörssikomitean jäsenenä.
Max Fazer oli yksi meripelastustoimintaa harjoittaneen Neptun-yhtiön perustajista.
Max Fazer kuoli 68-vuotiaana kesäkuussa 1922.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2024 – miesten kuulantyöntö

Miesten kuulantyöntö Pariisin 2024 kesäolympialaisissa kilpailtiin 2. ja 3. elokuuta 2024 Stade de Francella Pariisissa. Kilpailuun osallistui 31 urheilijaa 24 maasta, joista 12 pääsi loppukilpailuun.
Yhdysvallat otti kilpailussa kaksoisvoiton. Ryan Crouser otti kolmannen perättäisen olympiakultansa tuloksella 22,90. Toiseksi sijoittui Joe Kovacs, jonka paras tulos 22,15 oli sama kuin Jamaikan Rajindra Campbellillä, mutta toiseksi parhaiden tulosten vertailussa Kovacs oli Campbelliä parempi ja sai siten hopeaa.
Tapahtumat.
Kuulantyönnön karsintakilpailu järjestettiin Stade de Francella 2. elokuuta alkaen kello 20.10 paikallista aikaa. Karsinta kilpailtiin kahdessa ryhmässä, jotka molemmat aloittivat samaan aikaan. Finaaliin pääsivät kaikki karsintarajan 21,35 ylittäneet tai 12 parasta tulosta tehnyttä urheilijaa, mikäli alle 12 työnsi yli karsintarajan. Kaikkiaan kuusi urheilijaa ylitti karsintarajan, heidän joukossaan Crouser, kilpailun kolmas yhdysvaltalainen Payton Otterdahl ja Italian Leonardo Fabbri. Viimeisenä jatkoon pääsi Norjan Marcus Thomsen tuloksella 20,81.
Loppukilpailu käytiin seuraavana päivänä, 3. elokuuta, alkaen kello 19.36. Ensimmäisen kierroksen alussa johtoon siirtyi Kovacs tuloksella 21,69, mutta Crouser vastasi työntämällä 22,64. Otterdahl nousi toisen kierroksen työnnöllään 21,98 toiseksi ja vei siten Yhdysvallat kolmoisjohtoon. Crouser paransi tulostaan vielä viidellä senttimetrillä, mutta Campbell rikkoi kolmoisjohdon noustuaan toiseksi tuloksella 22,15. Kolmannella kierroksella Crouser työnsi jälleen uuden kärkituloksen 22,90, joka jäi hänen parhaakseen, sillä hän ei enää saanut mitattuja tuloksia sateen yltyessä. Kovacs sen sijaan työnsi huononevista sääoloista huolimatta viimeisellään 22,15 eli saman kuin Campbell aiemmin. Campbell oli kuitenkin vaikeuksissa eikä saanut neljällä viimeisellä kierroksella yhtään mitattua työntöä, ja niinpä hänen toiseksi paras tuloksensa oli ensimmäisen työnnön tasan 20 metriä. Kovacsin kaikki mitatut tulokset olivat tätä parempia, joten hän nousi kilpailussa toiseksi. Otterdahl teki myös parhaansa 22,03 viimeisellä kierroksella ja oli sillä loppukilpailun neljäs. MM-hopeamitalisti Fabbri oli kilpailun viides.
Jacob Dawson

Jacob Dawson (s. 2. marraskuuta 1993) on brittiläinen soutaja. Hän on kahdeksikon olympiavoittaja, maailmanmestari ja kolminkertainen Euroopan-mestari.
Dawson kilpaili arvokilpailuissa ensimmäisen kerran EM-kilpailuissa 2017 perämiehettömässä kaksikossa, jossa hän sijoittui viidenneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän sijoittui kahdeksikossa seitsemänneksi. Vuonna 2018 hän saavutti perämiehettömässä nelosessa EM-hopeaa ja MM-pronssia. Vuodesta 2019 hän on kilpaillut kahdeksikossa. Vuonna 2019 hän saavutti EM-hopeaa ja MM-pronssia. Vuonna 2021 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja saavutti Tokion kesäolympialaisissa pronssia, kun edellä olivat Uusi-Seelanti 1,09 sekunnin ja Saksa 0,13 sekunnin päässä. Vuonna 2023 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja maailmanmestaruuden. Vuonna 2024 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja Pariisin kesäolympialaisissa olympiakultaa 1,04 sekunnin erolla hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan.
Sholto Carnegie

Sholto Carnegie (s. 28. helmikuuta 1995) on brittiläinen soutaja. Hän on olympiavoittaja, kaksinkertainen maailmanmestari ja viisinkertainen Euroopan-mestari.
Carnegie saavutti alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa kahdeksikossa vuonna 2016 ja perämiehettömässä nelosessa vuonna 2017. Yleisessä sarjassa hän voitti Euroopan-mestaruuden ja saavutti MM-pronssia perämiehettömässä nelosessa vuonna 2019. Vuonna 2021 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja sijoittui Tokion kesäolympialaisissa neljänneksi. Vuodesta 2022 hän on kilpaillut arvokilpailuissa kahdeksikossa. Vuonna 2022 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja maailmanmestaruuden, kuten myös vuonna 2023. Vuonna 2024 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja Pariisin kesäolympialaisissa olympiakultaa 1,04 sekunnin erolla hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan.
Kaavin helluntaiseurakunta

Kaavin helluntaiseurakunta on Kaavilla toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1957. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kaavin keskustassa Kalliotiellä. Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat päivä- ja rukouskokousten lisäksi lapsityö, vanhustyö ja syrjäytyneiden auttaminen. 
Historia.
Seurakunta aloitti toimintansa Kuopion helluntaiseurakunnan rukouspiirinä 1950-luvun vaihteessa. Alkuaikoina kastetilaisuuksia järjestettiin Kosulaaniemellä. Seurakunnan perustaminen tuli ajankohtaiseksi vuosina 1956–1957. Seurakunnan kasvaessa heräsi myös ajatus rukoushuoneen rakentamiseksi. Aluksi rukoushuonetta suunniteltiin Ahosenniemeen, mutta lopulta seurakunta rakennettiin Kaavin keskustaan. Rukoushuone vihittiin käyttöön joulukuussa 1971.
Rory Gibbs

Rory Gibbs (s. 3. huhtikuuta 1994) on brittiläinen soutaja. Hän on olympiavoittaja, kaksinkertainen maailmanmestari ja viisinkertainen Euroopan-mestari.
Gibbs kilpaili alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015–2016 mutta ei yltänyt mitaleille. Yleisessä sarjassa hän voitti Euroopan-mestaruuden ja saavutti MM-pronssia perämiehettömässä nelosessa vuonna 2019. Vuonna 2021 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja sijoittui Tokion kesäolympialaisissa neljänneksi. Vuodesta 2022 hän on kilpaillut arvokilpailuissa kahdeksikossa. Vuonna 2022 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja maailmanmestaruuden, kuten myös vuonna 2023. Vuonna 2024 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja Pariisin kesäolympialaisissa olympiakultaa 1,04 sekunnin erolla hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan.
Kuopion Tukikohta-seurakunta

Kuopion Tukikohta-seurakunta on Kuopion Petosella toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 2011. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Petosella Koppelonkujalla. Seurakunnan pastorina toimii Jyrki Liukkonen. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko-kirkkokuntaan 
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelukset, sunnuntaikoulut, rukousillat sekä Focus-nuortenillat. Lisäksi seurakunta toimii pienryhmissä ja soluissa. Seurakunta tekee myös diakoniatyötä jakamalla ruoka-apua. 
Historia.
Kuopion helluntaiseurakunta aloitti tavoittavan nuorisotyön Petosella vuonna 1995. Nuorille järjestetyt illat loppuivat kuitenkin parin vuoden kuluttua. Syksyllä 2005 Petosen työ käynnistyi uudelleen Mix-kerhojen muodssa. Samaan aikaan aloitettiin myös sunnuntaiset jumalanpalvelukset.
Tukikohta-seurakunta itsenäistyi syyskuussa 2011 Kuopion helluntaiseurakunnasta omaksi Helluntaikirkon jäsenseurakunnakseen. Ensimmäisen vuoden Tukikohta toimi ilman palkattua työntekijää. Toisena vuonna Mikko Jokisaari palkattiin pastoriksi. Vuonna 2015 seurakunta perusti Tukikohta diakonia ry:n helpottamaan ruuan jakamista ja ihmisten kohtaamista. Tukikohta-seurakunnan ruoka-aputyön piirissä on 750 henkilöä. Seurakunta sai vuonna 2020 kunniamaininnan Kuopion kaupungin Turvallisuusteko-kilpailussa.
Tommy Fleetwood

Thomas Paul "Tommy" Fleetwood (s. 19. tammikuuta 1991 Southport) on englantilainen golfaaja. Hän on pelannut Ryder Cupissa vuosina 2018, 2020 ja 2023. Hän saavutti olympiahopeaa Pariisin kesäolympialaisissa 2024. Hän sijoittui toiseksi Yhdysvaltain avoimissa vuonna 2018 ja Britannian avoimissa vuonna 2019.
Hideki Matsuyama

Hideki Matsuyama (; s. 25. helmikuuta 1992) on japanilainen golfaaja. Hän saavutti olympiapronssia Pariisin kesäolympialaisissa 2024. Hän voitti Masters-turnauksen vuonna 2021. Hän on voittanut PGA-kiertueella kaikkiaan yhdeksän turnausta.
Loiston ritarikunta (Armenia)

Loiston ritarikunta () on armenialainen kunniamerkki, joka perustettiin vuonna 2010. Sitä myönnetään tunnustuksena valtioidenvälisten suhteiden vahvistamisesta, rauhan ja kansainvälisen turvallisuuden ylläpitämisestä, ihmisoikeuksien ja vapauksien suojelemisesta sekä taloudellisten, hengellisten ja kulttuurillisten suhteiden vaalimisesta.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
Presence Records

Presence Records on vuonna 2006 perustettu suomalainen levy-yhtiö, joka on nykyisin osa Running Moose Productionsia. Presencen ensimmäinen julkaisu oli 2006 ilmestynyt Tasavallan Presidentin albumi "Six Complete", ja myöhemmin se on julkaissut äänitteitä muiden muassa Johanna Iivanaiselta, Carita Holmströmiltä, Agenessilta, Hepa Halmeelta, Pepa Päiviseltä, Aapo Heinoselta ja Jeavestonelta.
Presencen omisti alun perin Perfect Sound Oy. Toukokuussa 2010 Perfect Sound organisoitiin uudelleen, minkä seurauksena Presence siirtyi uuden Running Moose Productionsin alle.
Nicolas Kynaston

Nicolas Kynaston (10. joulukuuta 1941 Devon – 26. maaliskuuta 2025) oli brittiläinen urkuri.
Kynaston oli nuorin vanhempiensa seitsemästä lapsesta. Hän pääsi 15-vuotiaana stipendillä opiskelemaan Fernando Germanin johdolla ensin Accademia Musicale Chigianaan, sitten Rooman konservatorioon. Englantiin palattuaan Kynaston jatkoi opiskelua Ralph Downesin johdolla Royal College of Musicissa. 19-vuotiaana hän sai nimityksen Westminsterin katedraalin urkuriksi, jona hän työskenteli kymmenen vuoden ajan. Vuonna 1971 Kynaston alkoi omistautua konserttiuralleen. Hän teki debyyttinsä Royal Festival Hallissa vuonna 1966. Myöhemmin Kynaston esiintyi lähes kaikissa Euroopan maissa ja Aasiassa sekä kiersi kuudesti pitämässä konsertteja Pohjois-Amerikan rannikolta toiselle.
Kynaston teki monia levytyksiä ja sai muun muassa Deutscher Schallplattenpreisin. Hän piti mestarikursseja Yhdysvalloissa, Hongkongissa ja Saksassa. Hän kuului monen musiikkikilpailun tuomaristoon. Kynaston sai nimityksen Royal College of Organistsin kunniafellow’ksi vuonna 1976 ja The Incorporated Association of Organistsin puheenjohtajaksi vuonna 1983.
Åseralin kirkko

Åseralin kirkko () on Åseralin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1822.
Kunniaritarikunta (Armenia)

Kunniaritarikunta () on armenialainen kunniamerkki, joka perustettiin 27. heinäkuuta 2000. Sitä myönnetään tunnustuksena merkittävistä ansioista valtion ja sen intressien suojelemisen sekä kansojen välisen rauhan, ystävyyden ja edistämisestä. Saajan ei tarvitse olla Armenian kansalainen.
Ritarikunnassa on yksi luokka:
Tammisaaren metodistiseurakunta

Tammisaaren metodistiseurakunta () on Raaseporin Tammisaaressa toimiva metodistiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1886. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Tammisaaren keskustassa Sigfrid Aroniuksen kadulla. Seurakunnan puheenjohtajana toimii Tuulikki Forsbäck. Seurakunta kuuluu Finlands svenska metodistkyrka-kirkkokuntaan
Tammisaaren metodistiseurakunnan ensimmäinen kirkko sijaitsi Asematiellä. Kirkkorakennus purettiin vuonna 1968. Seurakunta hankki talon Erottajankadun ja Sigfrid Aroniuksen kulmasta. Uusi metodistikirkko vihittiin käyttöön vuonna 1969. Rakennuksen vihki norjalainen piispa Odd Hagen.
Pyhän Mesrop Maštotsin ritarikunta

Pyhän Mesrop Maštotsin ritarikunta () on armenialainen kunniamerkki, joka perustettiin 26. heinäkuuta 1993. Sitä myönnetään huomattavista ansioista tieteen, innovaatioiden, terveyden, kulttuurin ja yhteiskunnallisten asioiden hyväksi Armeniassa. Lisäksi mm. tieteellinen ja kulttuurinen yhteistyö Armenian ja toisten maiden välillä lasketaan ansioksi.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
Flisa

Flisa on taajama Åsnesin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,9 neliökilometriä ja asukasluku 1 766 vuonna 2023.
Kjellmyra

Kjellmyra on taajama Åsnesin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 430 vuonna 2023.
Åsnesin kirkko

Åsnesin kirkko () on Åsnesin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1744.
Hofin kirkko (Åsnes)

Hofin kirkko () on Åsnesin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva tiilinen ristikirkko vuodelta 1860.
Hofin kirkko

Hofin kirkko voi tarkoittaa seuraavia:
Åsnes Finnskogin kirkko

Åsnes Finnskogin kirkko () on Åsnesin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1861.
Gjesåsenin kirkko

Gjesåsenin kirkko () on Åsnesin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1863.
Arnebergin kirkko

Arnebergin kirkko () on Åsnesin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1878.
Hof Finnskogin kirkko

Hof Finnskogin kirkko () on Åsnesin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1953.
Jerevanin valtionyliopisto

Jerevanin valtionyliopisto () on Armenian vanhin edelleen toiminnassa oleva yliopisto. Yliopiston yhteydessä toimii sen historiasta kertova museo.
Opiskelijoita yliopistolla on 18 000 ja henkilökuntaa 2000. 
Opetus on pääsääntöisesti armeniaksi, mutta myös englantia ja venäjää käytetään jonkin verran. Yliopisto tekee läheistä yhteistyötä Armenian diasporaministeriön kanssa edistääkseen armenialaisen identiteetin säilymistä ja armenian kielen taitoa diasporan keskuudessa.
Vuonna 2021 yliopiston rehtoriksi nimitettiin Hovhannes Hovhannisjan. Hänen kautensa kestää viisi vuotta. Yliopisto koostuu 19 tiedekunnasta.
Hans Jacob Sparre Schneider

Hans Jacob Sparre Schneider (11. tammikuuta 1853 Åsnes – 27. kesäkuuta 1918 Bodø) oli norjalainen eläintutkija. Hän toimi Tromssan museon konservaattorina ja keräsi näytteitä erityisesti Pohjois-Norjan hyönteisistä ja äyriäisistä.
Lauren Southern

Lauren Southern (s. 1995) on kanadalainen oikeistokonservatiivinen kansalaisaktivisti ja tubettaja.
Southern varttui Brittiläisessä Kolumbiassa. Hän sai näkyvyyttä huhtikuussa 2015 ensimmäisellä Rebel Newsiin tekemällään videolla "Why I Am Not A Feminist". Hän korosti siinä miesten kohtaamia tasa-arvo-ongelmia ja kritisoi feministejä puuttumattomuudesta miesten kokemaan epätasa-arvoon. Vuonna 2015 hän oli Libertarian Party of Canadan parlamenttiehdokas. Southernin ehdokkuus oli välillä evättynä, mutta puolue otti hänet takaisin listoilleen tukijoiden, kuten Breitbartin esittämän kritiikin myötä.
Toukokuussa 2017 Southern liittyi eurooppalaisten identitaarien seuraan ja kuvasi videon, jossa osallistujat kulkivat Italian rannikolla vuokratulla laivalla aikomuksenaan pysäyttää pakolaisia kuljettaneet veneet. Seurue häiritsi etsintä- ja pelastuslaiva Aquariuksen toimintaa ja joutui lyhyesti Italian rannikkovartioston pidättämäksi. Southernilta kiellettiin tapahtuman seurauksena rahoituksen hankkiminen Patreonin kautta. Southernia pidettiin alt-right-liikkeen piirissä 2010-luvulla vetovoimaisena hahmona, joka tuli tunnetuksi näkemyksillään laajamittaisesta maahanmuutosta, islamista ja feminismistä. Joulukuussa 2016 hän julkaisi 82-sivuisen kirjan "Barbarians: How the Baby Boomers, Immigration, and Islam Screwed My Generation". Vuonna 2018 Southern julkaisi kiistellyn dokumentin "Farmlands", joka käsitteli maanviljelijöiden murhia Etelä-Afrikassa. Southernilta kiellettiin pääsy Isoon-Britanniaan.
Vuonna 2019 Southern lopetti tilapäisesti julkisen toiminnan, meni naimisiin ja muutti miehensä kotimaahan Australiaan. Hän pyrki perinteiseen elämäntapaan, mutta koki tulleensa kaltoinkohdelluksi. Southern sai lapsen, mutta avioliitto päätyi hänen matkustettuaan Kanadaan miehen vastustuksesta huolimatta. Hän ei väittänyt konservatismia eikä käsitystä sukupuolten toisiaan täydentävistä rooleista virheellisiksi, mutta alkoi pitää ensimmäisen aallon feminismin saavutuksia käytännöllisesti arvokkaina.
Armenian amerikkalainen yliopisto

Armenian amerikkalainen yliopisto (, ) on yksityinen ja vuonna 1991 perustettu yliopisto Jerevanissa. Yliopisto tekee läheistä yhteistyötä Kalifornian yliopiston kanssa. Yliopistoa olivat perustamassa Kalifornian yliopiston lisäksi myös Armenian valtio sekä Armenian General Benevolent Union -niminen järjestö.
Tutkinnot ovat välikäden kautta Yhdysvaltain opetusministeriön akkreditoimia. Yliopisto jakautuu neljään tiedekuntaan:
Vuonna 2023 yliopiston rehtoksi nimitettiin Bruce Boghosian.
Norsk Flygerforbund

Norsk Flygerforbund (lyh. NF) on norjalainen lentäjien ammattiliitto, joka on perustettu vuonna 1977. Sillä oli noin 2 200 jäsentä vuonna 2023 ja se kuuluu LO-keskusjärjestöön.
Arsenalsgatan

Arsenalsgatan on Tukholman Norrmalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu Berzeliuksenpuistosta Kungsträdgårdsgatanille.
Kadun nimi viittaa Kungsträdgårdenissa sijainneeseen Jakob de la Gardien 1600-luvulla rakennuttamaan Makalös-palatsiin, jota ison reduktion jälkeen käytettiin sotavoimien varastona. Rakennus muutettiin 1700-luvun lopulla teatteriksi, jota kutsuttiin nimillä Kungliga Mindre Teatern tai Arsenalsteatern. Se paloi vuonna 1825.
Blomqvist &amp; Co

Aktiebolaget Blomqvist &amp; Co Osakeyhtiö oli suomalainen Helsingissä vuosina 1909–1926 toiminut elintarvikealan yritys. Blomqvist &amp; Co oli aikanaan Suomen toiseksi suurin suklaa-, karamelli-, pastilli-, marmeladi- ja keksitehdas. Yhtiön tavaramerkkinä oli päiväperhonen.
Blomqvist &amp; Co sai alkunsa Karl Edvard Blomqvistin (1868–1925) ja Gustaf Alfred Lindermanin vuonna 1905 perustamasta yrityksestä. Edvard Blomqvist oli ollut Karl Fazerin palveluksessa vuosina 1896–1905 ja hänen sisarensa Berta oli naimisissa Karl Fazerin kanssa. Blomqvist &amp; Co:n tehdas sijaitsi Sörnäisissä Lautatarhankatu 4:ssa. Vuonna 1913 yhtiöön liitettiin osia konkurssin tehneestä Töölössä toimineesta makeisvalmistajasta Aktiebolaget Westerlund &amp; Co:sta. Vuonna 1922 Blomqvist &amp; Co osti toimintansa lopettaneen Ab Laborator Oy:n ja muutti sen yhtiön nimen Fastighets Ab Fjäriln sekä siirsi oman tuotantonsa ja konttorinsa Laborator Oy:n Lautatarhankatu 10:ssa sijainneeseen kolmikerroksiseen kiinteistöön. Lanorator oli 1901 toimintansa aloittanut teknokemian yritys, joka valmisti muun muassa saippuaa, lysolia, suopaa, erilaisia musteita, leimasinvärejä, nahkavoiteita, sinettilakkaa, liimaa, etikkaa, hajuvesiä ym. Blomqvist &amp; Co:n palveluksessa oli 1913 200 työntekijää ja 1924 150 työntekijää. 
Edvard Blomqvist oli Blomqvist &amp; Co:n palveluksessa teknillisenä johtajana vuoteen 1923 saakka, jolloin hän perusti oman suklaatehtaansa, Ab Edvard Blomqvist &amp; Söner Oy:n Kivenhakkaajankatu 2:een. Tämä tehdas meni Blomqvistin kuoltua konkurssiin vuonna 1927. Max Fazer oli Blomqvist &amp; Co:n hallituksen puheenjohtajana vuodesta 1911 ja hänen perustamansa Ab M. E. Fazer &amp; Co Oy oli Blomqvist &amp; Co:n suurin osakkeenomistaja vuonna 1919. Vuodesta 1920 alkaen yhtiön omisti Ivar Lindfors (1872–1950) ja hänen yhtiönsä Ivar Lindfors Ab Oy. Ivar Lindfors oli Blomqvist &amp; Co:n hallituksen puheenjohtajana 1920–1925 ja hänen veljensä Axel Lindfors oli yhtiön toimitusjohtajana. Vuodesta 1925 alkaen yhtiön omisti sitten H. A. Elfving.
Blomqvist &amp; Co:n toiminta päätettiin lopettaa vuonna 1925 yhtiön taloudellisen tilanteen ja vuoden 1926 alusta voimaan tulleen 20% makeisveron vuoksi. Kiinteistön omistaneen tytäryhtiö Ab Fjäriln:in omistajaksi tuli 1926 makkaratehtaille eläinsuolia valmistanut, lihatuotevalmistajien ja lihakauppiaiden omistama Suomen Suoliliike Oy, joka otti Lautatarhankatu 10:n rakennuksen omaan käyttöönsä. Suomen Suoliliike siirtyi myöhemmin myymään ja valmistamaan lihankäsittelykoneita, myymäläkalusteita ja elintarvikelisäaineita. Kiinteistöyhtiö Fjäriln fuusioitiin Suomen Suoliliikkeeseen vuonna 1965 ja Lautatarhankatu 10:n rakennus purettiin vuoden 2000 tienoilla.
Lahden metodistiseurakunta

Lahden metodistiseurakunta on Lahdessa toimiva metodistiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1925. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Lahden keskustassa Oikokadulla. Seurakunnan johtajana ja pastorina toimii Elisa Brander. Seurakunta kuuluu Suomen Metodistikirkko-kirkkokuntaan
Historia.
Suomen metodstikirkko järjestäytyi itsenäisiksi yhteisöiksi vuoden 1889 eriuskolaislain jälkeen. Lahden kristillisessä kentässä metodistien vaikutus oli pysyvä 1910-luvulta lähtien. Lahden sijainti ja luonne tarjosi otollisen kohteen metodistipastorien työlle. Erityisesti 1910-luvun jälkimmäiseltä puoliskolta lähtien metodistit järjestivät julkisia tilaisuuksia. Pysyviä jäseniä kertyi siten, että Lahden metodistiseurakunta voitiin perustaa vuonna 1921.
Metodistien kannatus Lahdessa oli kuitenkin vähäistä 1940-luvun alkuun saakka. Talvi- ja jatkosodan aikainen muuttoliike kartutti kuitenkin tuntuvasti Lahden metodistiseurakunnan jäsenkuntaa. 1970-luvulla Lahden metodistiseurakunta kokoontui Anttilanmäellä Vilhonkatu 14:ssä ja seurakunnalla oli yhteinen pastori Vuoksenlaakson metodistiseurakunnan kanssa.
Vuonna 1981 seurakunta hankki Pertunmaalta Tervakon leirikeskukseksi. Aluksi leirejä pidettiin lapsille ja nuorille ja vuonna 1982 aloitettiin aikuisten leirit. 1990-luvulla seurakunta hankki uudet tilat Oikokadulta. Uusi metodistikirkko vihittiin käyttöön 2. marraskuuta 1992.
Carl Knief

Oy Carl Knief Ab oli suomalainen Helsingissä toiminut lihatuotteita ja makkaraa valmistanut ja myynyt yritys.
Carl Ludvig (Louis) Knief perusti vuonna 1862 Helsinkiin makkaratehtaan. Saksalaissyntyinen Knief oli muuttanut Helsinkiin 1850-luvulla. Kniefin makkaratehdas ja myymälä sijaitsi aluksi Helenankatu 3:ssa ja myöhemmin Aleksanterinkatu 38:ssa ja 36:ssa. Vuonna 1870 hän siirsi sitten tehtaan Albertinkatu 30:een. Ludvig Kniefin kuoltua 1870 hänen leskensä Hanna Sofie Fredrike meni naimisiin 1878 Albert Otto Seeckin kanssa ja liike toimi sitten nimellä A. O. Seeck ja myöhemmin vuodesta 1925 osakeyhtiönä Ab A. O. Seeck Oy. Marschan osti tämän yhtiön 1948 ja Seeckin oma valmistustoiminta lopetettiin pian mutta Seeckin liha-alan vähittäismyymälät toimivat 1980-luvulle saakka Marschanin omistuksessa.
Ludvig Kniefin nuorin poika Carl Knief (1862–1913) perusti oman makkaratehtaansa ja myymälänsä Unioninkatu 28:aan vuonna 1885. Vuonna 1900 hän osti Tehtaankatu 38:n kiinteistön, jonne tehdas siirrettiin. Kniefin toiminimi siirtyi hänen kuoltuaan 1914 ruotsalaisen Carl Gottfrid Ohlssonin (1877–1928) omistukseen ja tämän kuoltua hänen leskensä Augustan (Gusti) Ohlssonin omistukseen. Yritys toimi vuodesta 1951 alkaen osakeyhtiönä Oy Carl Knief Ab. Kniefin liha- ja einestuotteiden sekä makkaran valmistus tapahtui Tehtaankadun ja Telakkakadun kulmassa sijainneessa puutalossa sekä tontille 1931 valmistuneen kivitalon kolmessa alimmassa kerroksessa. Taloissa sijaitsi myös Kniefin konttori ja tehtaanmyymälä sekä asuntoja. Yhtiöllä oli 7 omaa myymälää Helsingissä. Kauppaneuvos Augusta Sofia Ohlsson (1882–1967) oli yhtiön toimitusjohtajana ja pääomistajana kuolemaansa saakka. Vuodesta 1970 alkaen toimitusjohtajana oli agronomi Aapo Lehtinen (s. 1913). Oy Carl Knief Ab asetettiin konkurssiin syyskuussa 1978 ja yhtiö lakkautettiin 1987. Tehtaankadun kulmassa olleet Kniefin puutalot purettiin 1998.
Vuoksenlaakson metodistiseurakunta

Vuoksenlaakson metodistiseurakunta (aik. Vuoksenrannan metodistiseurakunta) on Asikkalassa toimiva metodistiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1921. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Asiakkalan Vesivehmaalla Urajärventiellä. Seurakunnan pastorina toimii Jori Brander. Seurakunta kuuluu Suomen Metodistikirkko-kirkkokuntaan
Historia.
Vuoksenlaakson metodistiseurakunta perustettiin Karjalankannaksella Vuoksenrannassa vuonna 1921. Metodistiseurakunta syntyi uuden kunnan kirkon sijainnista seuranneen kiistan lopputulemana. Metodistikirkon rakennus vihittiin käyttöön vuonna 1922. Vuoksenlaakson metodistiseurakunta oli tuona aikana Suomen suurin metodistiseurakunta noin 800 jäsenellään. Myös Viipuri oli tärkeä metodistien keskus. 1920-luvulla Vuoksenrannassa pidettiin kaksi metodistien vuosikonferenssia.
Sota-aikana vuoksenrantalaiset joutuivat evakkoon Pohjanmaalle ja Savoon. Tuohon aikaan seurakunan pastorina toimi Toivo Rajamaa, joka kiersi eri puolille sijoitettujen seurakuntalaisten välillä. Jatkosodan aikana metodistikirkkoa käytettiin kenttäsairaalana. Vuoksenrantalaiset palasivat vuosien 1941–1942 aikana, jonka välillä kirkosta oli kadonnut ja hävitetty irtaimistoa. Kirkko saatiin käyttöön jälleen toukokuussa 1942. Kirkkoa uusittiin vielä keväällä 1944. Tilaisuudet Vuoksenrannassa lopetettiin kuitenkin kesäkuussa 1944 ja kirkko tuhoutui 15. heinäkuuta 1944 venäläisten tykistökeskityksessä.
Toisen maailmansodan jälkeen.
Sodan jälkeen vuoksenrantalaiset sijoitettiin Päijät-Hämeeseen ja moni päätyi Asikkalaan. Vuoksenlaakson metodistiseurakunta aloitti uuden kirkon rakentamisen Vesivehmaalla syksyllä 1949 ja se valmistui vuonna 1950. Kirkkorakennuksen yhteyteen rakennettiin myös pappila. Vuonna 1980 Vuoksenlaakson metodistiseurakuntaa kuului noin 300 jäsentä. Seurakuntaan on kuulunut myös lahtelaisia jäseniä. Seurakunta on järjestänyt muun muassa tupaseuroja jäsenperheiden kodeissa.
Dankmar Adler

Dankmar Adler (3. heinäkuuta 1844 Stadtlengsfeld, Preussi – 16. huhtikuuta 1900 Chicago) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen arkkitehti ja insinööri. Adler tunnetaan pitkäaikaisesta yhteistyöstään arkkitehti Louis Sullivanin kanssa. Yhdessä he vaikuttivat merkittävästi Yhdysvaltain arkkitehtuurin kehitykseen.
Adler muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1854 ja asettui Detroitiin, jossa hän aloitti arkkitehtuurin opinnot vuonna 1857. Myöhemmin Adler muutti Chicagoon, jossa hän pääsi piirtäjäksi Augustus Bauerin arkkitehtitoimistoon. Yhdysvaltain sisällissota keskeytti Adlerin työuran, ja hän palasi Chicagoon uudestaan vuonna 1865, jossa työskenteli Bauerin, A.J. Kinneyn ja Edward Burlingin arkkitehtitoimistoissa. Ensimmäinen Adlerin suunnittelemista rakennuksista oli Chicagon Central Music Hall, jossa hän pystyi hyödyntämään akustiikan tuntemustaan.
Vuonna 1881 Adler ja Sullivan perustivat oman arkkitehtitoimiston. Heidän suunnittelemansa liikerakennukset loivat perustan uudelle arkkitehtoniselle tyylille, jossa näkyi jo modernistisen arkkitehtuurin keskeisiä piirteitä. Toimiston huomattavimmat työt olivat Chicagon Auditorium Building, St. Louisin Wainwright Building ja Buffalon Guaranty Building (Prudential Building). Toimistossa Adler keskittyi insinöörisuunnitteluun ja hallintoasioihin, Sullivan puolestaan luovaan suunnitteluun. Auditorium Building and Theatre -hanke toi mainetta Adlerin ja Sullivanin toimistolle, ja he saivat runsaasti uusia tilauksia eri puolilta Yhdysvaltoja. Adlerilla ja Sullivanilla oli toimisto Auditorium Buildingin 17. kerroksessa, jossa heidän apulaisenaan työskenteli nuori Frank Lloyd Wright. Wright ylisti myöhemmin muistelmissaan molempia ohjaajiaan.
Kaksikon yhteistyö päättyi heinäkuussa 1895. Syynä olivat useat vastoinkäymiset, lähinnä vuoden 1893 talouslama, joka johti toimeksiantojen vähenemiseen sekä Adlerin ja Sullivanin välisten erimielisyyksien kärjistymiseen. Adler kuoli aivohalvaukseen 55-vuotiaana vuonna 1900.
Adler kirjoitti suuren määrän artikkeleita arkkitehtuurin ja rakentamisen teknisistä ja oikeudellisista kysymyksistä. Hänen tärkein kirjoituksensa on "The Influence of Steel Construction and Plate Glass upon the Development of Modern Style" (1896).
Nollatietotodistus

Kryptografiassa nollatietotodistus () on menetelmä, jolla yksi osapuoli (todentaja) voi todistaa toiselle osapuolelle (varmentajalle), että tietty väite on tosi. Tämä tapahtuu lähettämättä mitään muuta tietoa kuin sen, että väite on tosi. Nollatietotodistusten ydin on siinä, että on triviaalia todistaa, että jollakulla on tietoa tietystä tiedosta yksinkertaisesti paljastamalla se. Haasteena on todistaa tämä tiedon tai tietämyksen hallussapito paljastamatta mitään muuta tietoa.
Outi Haaranen

Outi Inkeri Haaranen (s. 5. lokakuuta 1964 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Teatteri Hevosenkengässä.
Ura.
Outi Haaranen syntyi rikostutkija Erkki Haarasen ja ohjaaja Hilkka Haarasen perheeseen. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1985–1989 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi. Haarasen ensimmäinen työpaikka kiinnitettynä näyttelijänä oli Hämeenlinnan Teatteri, jossa hän aloitti 1989. Hän on työskennellyt niin ikään Suomen Kansallisteatterissa, Teatteri Hevosenkengässä ja vapaana taiteilijana.
Haaranen on näytellyt Teatteri Hevosenkengässä muun muassa näytelmissä "Peter Pan", "Tuhkimo", "Risto Räppääjä vauvana", "Peppi Pitkätossu", "Tatu ja Patu supersankareina", "Vaahteramäen Eemeli" ja "Kaunotar ja hirviö". "Peppi Pitkätossu" sai katsojia yli 13 000 ja "Vaahteramäen Eemeli" lähes 11 000. "Tatu ja Patu supersankareina" puolestaan sai yli 20 000 katsojaa.
Haaranen on näytellyt myös televisiomainoksissa sekä muutamassa elokuvassa ja televisiotuotannossa. Vuonna 2007 hänellä oli sivuosa Lauri Nurksen ohjaamassa romanttisessa komediassa "Sooloilua". Vuonna 1994 Haaranen piipahti toimittajan roolissa draamasarjassa "Puhtaat valkeat lakanat".