tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Uhka menneisyydestä

Uhka menneisyydestä ("Primeval") on brittiläinen scifi-draamasarja, jota on esitetty Ison-Britannian ITV-kanavalla helmikuusta 2007 lähtien. Sarjan on luonut Tim Haines ja Adrian Hodges, jotka ovat luoneet aikaisemmin ilmestyneet dokumentit "Matkalla dinosaurusten kanssa", "Muinaisten petojen matkassa" ja "Muinaisten hirviöiden matkassa", kuten myös Nigel Marvenin tähdittämän "Esihistoriallinen puisto" -dokumenttisarjan. Sarja on saavuttanut suurta suosiota, ja sitä on tehty viisi tuotantokautta.
Suomessa sarjaa on esittänyt SuomiTV.
Anomaliat.
"Uhka menneisyydestä" kertoo aikaporteista eli anomalioista, joita ilmestyy satunnaisesti ympäri Englantia. Näitä portteja pitkin olennot niin menneisyydestä kuin tulevaisuudesta pääsevät nykyaikaan, aiheuttaen kaaosta. Menneisyyteen tulee anomalia joka vie tulevaisuuteen ja toisin päin. Evoluutiobiologian professori Nick Cutter (Douglas Henshall) kuulee hirviöhavainnosta Forest of Deanin metsässä, hän, hänen oppilaansa Connor Temple (Andrew Lee-Potts) sekä assistenttinsa Stephen Hart (James Murray) lähtevät ottamaan asiasta selvää, sillä Nickin vaimo Helen (Juliet Aubrey) katosi kahdeksan vuotta sitten samaan metsään selvittäessään samanlaista hirviöhavaintoa. Paikalle ajautuu myös Wellingtonin eläintarhan herpetologi Abby Maitland (Hannah Spearritt), joka on käynyt katsomassa erään paikallisen pojan lemmikkiä, joka näyttää olevan uusi matelijalaji. Pian he löytävät anomalian metsästä, kuten myös joukon eläimiä permikaudelta 220 miljoonan vuoden takaa. Abby adoptoi matelijan, jota poika kutsuu nimellä Rex. Selviää, että eläin on Coelurosauravus, pieni liitävä matelija permikaudelta. Apua haetaan valtiolta, ja joukkoon liittyy tiimin tuleva johtaja James Lester (Ben Miller) sekä hänen apulaisensa Claudia Brown (Lucy Brown). Kaiken kukkuraksi Nickille vielä selviää, että hänen vaimonsa ei olekaan kuollut, vaan on kahdeksan vuoden ajan kulkenut anomaliasta toiseen.
Olennot.
Suurin osa "Uhka menneisyydestä" -sarjan olennoista on esihistoriallisia, mutta mukana on myös kehittyneitä olentoja tulevaisuudesta. Monet sarjan eläimet ovat myös tuttuja Hainesin ja Hodgesin dokumenteista. Yllättävää on, että vain muutamassa jaksossa esiintyy dinosauruksia, joten yleisölle vähemmän tunnetut otukset pääsevät pääosaan. Anomaliat avautuvat yleensä arkisiin paikkoihin tai aivan syrjään, mutta useimmiten itse anomaliosta tulleilla olennoilla ei ole eloonjääneitä silminnäkijöitä. Mukaan mahtuu siis esimerkiksi jättiläisselkärangattomia metrotunnelissa, merimatelijoita uimahallissa, sapelihammaskissa saalistamassa huvipuistossa, Gorgonops riehumassa koululla, kolumbianmammutti aiheuttamassa kaaosta moottoritiellä, valtava muinaisskorpioni uimarannalla, Deinonychus mellastamassa ostoskeskuksessa, Anurognathus-parvi hyökkäilemässä golfklubilla, tulevaisuuden hylkeitä ja haita järvissä ja viemäreissä, tulevaisuuden lepakkomainen peto aiheuttamassa kaaosta ympäri kaupunkia, sekä Giganotosaurus lentokentällä.
Quad City Thunder

Quad City Thunder on entinen koripallojoukkue, joka sijaitsi Quad Citiessa, eli Illinois'n ja Iowan alueella. Joukkue pelasi CBA:ssa vuodesta 1987 vuoteen 2001 saakka. Thunder voitti sarjan kaksi kertaa vuosina 1994 ja 1998, vuonna 1991 se sijoittui toiseksi. 
Joukkueen kotiareenana toimi 6 000 henkeä vetävä Wharton Field House.
Níkos Xyloúris

Níkos Xyloúris (, 7. heinäkuuta 1936 Anógeia, Kreikka – 8. helmikuuta 1980 Pireus, Kreikka) oli Kreetan saarella syntynyt kreikkalainen säveltäjä, laulaja ja kreetalaisen lyyran soittaja.
Ura.
Jo nuorella iällä Xyloúris alkoi soittaa mandoliinia ja laulaa ystävänsä Giórgis Kalomoíriksen kanssa. Xyloúris halusi kuitenkin oppia soittamaan lyyraa. Puolentoista vuoden ajan Xyloúris oli lyyransoittaja Leonídas Kládoksen oppilaana, jonka jälkeen hän alkoi yhdessä muiden kanssa kiertää kylissä soittamassa esimerkiksi hääjuhlissa.
Xyloúris meni 17-vuotiaana töihin musiikkihalli ”Kástroon” Iraklioniin. Ensimmäisen 78 levytyksestään, hän julkaisi vuonna 1958. Xyloúris poistui Kreikasta ensimmäistä kertaa vuonna 1966, jolloin hän osallistui Italiassa Sanremon folkmusiikkifestivaaleille. Siellä Xyloúris voitti ensimmäisen palkinnon. Pian Xyloúris aloitti esiintymiset Ateenassa.
Yksityiselämä.
Xyloúris syntyi vuonna 1936 Anógeian kylässä Rethymnonin prefektuurissa. Saksalaiset valloittajat polttivat Anógeian toisen maailmansodan aikana vuonna 1941. Tämän vuoksi Xyloúris oli pakotettu muuttamaan pois kylästä, johon hän kuitenkin myöhemmin palasi.
Hän tapasi juhlissa ja tansseissa soittaessaan varakkaan iraklionilaisen perheen tyttären, Ouránia Melampianákin, jonka kanssa hän avioitui. Parin ensimmäinen lapsi, Giórgos, syntyi vuonna 1960 ja toinen, Rinió, vuonna 1968.
Xyloúris kuoli aivokasvaimeen Manner-Kreikan Pireuksessa 8. helmikuuta 1980.
Níkos Xyloúris on laulaja–säveltäjä Psarantóniksen (oik. nimeltään Antónis) (s. 1942) ja Giánniksen (s. 1943) veli. Veljesten isä soitti myös lyyraa.
Tales of Monkey Island

Tales of Monkey Island on Telltale Gamesin kehittämä seikkailupeli, joka on julkaistu vuonna . 
Peli on "Monkey Island" -pelisarjan viides osa ja se julkaistiin viidessä osassa. Peli on tehty LucasArtsin lisenssillä.
Peli sijoittuu joitakin vuosia sarjan neljännen pelin "Escape from Monkey Islandin" jälkeen. Ääninäyttelijöihin palaavat "The Curse of Monkey Island" -pelistä tutut Dominic Armato (Guybrush Threepwood) ja Alexandra Boyd (Elaine Marley). Pelin kehittäjiin kuuluvat muun muassa sarjan aiempien pelien kehityksessä mukana olleet Dave Grossman, Mike Stemmle ja Michael Land.
Jon Masalin

Jon Henrik Masalin (s. 29. tammikuuta 1986 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edusti viimeksi Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelannutta Fredrikstad FK:ta.
Masalin valittiin Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2009 EM-kisoihin Ruotsiin korvaamaan leikkaukseen joutunutta Lukas Hradeckya. Hän oli tätä ennen pelannut alle 21-vuotiaiden joukkueessa yhden ottelun Pohjois-Irlantia vastaan 21. elokuuta 2007 toisella puoliajalla tullen Anssi Jaakkolan tilalle. Kotijoukkue voitti ottelun Ballymenassa 2–1. Lisäksi Masalin edusti Suomea alle 17-vuotiaiden vuoden 2003 MM-kotikisoissa.
Masalin on ollut Valioliigan Aston Villan kokoonpanossa, mutta ei ole pelannut edustusjoukkueessa yhtään ottelua. Erikoista Masalinin uralla on myös se, että hän ei ole pelannut yhtään Veikkausliigan ottelua.
Joulukuussa 2007 Masalin kirjoitti sopimuksen HamKamin kanssa ja siirtyi pois Notodden FK -seurasta Bosman-säännön mukaisesti.
Henri Camara

Henri Camara (s. 10. toukokuuta, 1977) on senegalilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Hän on ehtinyt edustaa urallaan jo yhdeksää eri joukkuetta. Camara on pelannut Ranskassa, Sveitsissä, Englannissa ja Skotlannissa.
Senegal.
Henri Camara on edustanut Senegalia eniten kaikista senegalilaisista pelaajista. Hän on myös tehnyt Senegalin maajoukkueelle kautta aikojen eniten maaleja. Camara oli mukana jo Senegalin maajoukkueen ensimmäistä kertaa esiinnyttyä Maailman Mestaruuskilpailuissa 2002. Turnauksessa Camara teki kaksi maalia Ruotsia vastaan alkulohkojen jälkeen ensimmäisellä pudotuspelikierroksella. Senegal voitti ottelun jatkoajalla Camaran maalilla 2-1. Seuraavassa ottelussa, puolivälierissä Turkkia vastaan Senegal putosi jatkosta.
The W

The W on yhdysvaltalaisen hip hop- ryhmä Wu-Tang Clanin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 21. marraskuuta 2000.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.
Skardu

Skardu () on kaupunki kiistellyn Kashmirin alueen Pakistaniin kuuluvalla Gilgit-Baltistanissa (aiemmin nimellä Pohjoisalueet). Se on Baltistanin alueen merkittävin kaupunki ja Skardun hallintoalueen pääkaupunki. Vuoden 1998 väestönlaskennassa kaupungissa asui 26 023 asukasta.
Skardu sijaitsee vuorten ympäröimässä 10 kilometriä leveässä ja 40 kilometriä pitkässä laaksossa Indus-joen ja Shigar-joen yhtymäkohdassa. Kaupunki on lähellä Karakorumin vuoristoa.
Laakso ja vuoret vaikuttavat Skardun ilmastoon siten, että kesät ja talvet tavallista viileämpiä. Talvisin Skardu voi olla runsaan lumen takia eristyksissä.
Suuri osa turisteista, retkeilijöistä ja vuorikiipeilijöistä kulkevat Skardun kautta. Toinen vastaava kaupunki Gilgit-Baltistanissa on Gilgit.
Loop Ash

Loop Ash (Rūpu Asshu, joskus kirjoitettu myös logomaisemmin L∞p Ash) on japanilainen independent record label "visual"-tyylisille yhtyeille. Loop Ashia johtaa Michiru, joka on toiminut muun muassa n, Aiorian, S to M:n ja Maskin basistina. Loop Ash on Oshare Kei -yhtyeen Antic Cafen levy-yhtiö. Loop Ashin yhtyeitä on Lolita23q, joka oli aiemmin Speed Diskillä.
Iron Flag

Iron Flag on Wu-Tang Clanin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 18. joulukuuta 2001.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 32. Single ”Uzi (Pinky Ring)” nousi Hot R&amp;B/Hip-Hop Songs -listan sijalle 93.
Per Hedman

Per-Erik Hedman (s. 1959 Bjurholm) on ruotsalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, joka on tehnyt vuodesta 1992 alkaen Disneyn sarjakuvia Egmontille.
Continental Basketball Association

Continental Basketball Association (CBA) oli Yhdysvalloissa pelattu koripallosarja. 
Sarja perustettiin vuonna 1946. Kaudella 2007–08 sarjassa pelasi 10 joukkuetta, mutta kauden jälkeen kuusi joukkuetta vetäytyi sarjasta. Neljän joukkueen voimin pelattu kausi 2008–2009 jäi sarjan viimeiseksi.
Nedim Gürsel

Nedim Gürsel (s. 5. huhtikuuta 1951 Gaziantep, Turkki) on turkkilainen kirjailija. Hän on eturivin turkkilaisia nykykirjailijoita. Hän asuu Ranskassa ja on Ranskan kansalainen. Esikoisteoksestaan "Uzun Sürmüþ Bir Yaz" ('Kesä vailla loppua') hän on saanut Turkin merkittävimmän kirjallisuuspalkinnon. Hän opettaa Sorbonnessa Turkin nykykirjallisuutta ja on myös toimittaja. Hänen romaanejaan on sovitettu teatteriin ja elokuvaksi.
Gürsel haastettiin oikeuteen syytettynä, että hänen teoksensa "Allahin tyttäret" loukkaa islamin arvoja. Hänet kuitenkin vapautettiin syytteestä kesäkuussa 2009. Hän on joutunut muuttamaan pysyvästi Ranskaan kirjojensa saaman vastaanoton vuoksi. Hänen teoksensa (Ensimmäinen nainen) sensuroitiin 1983. Häntä vastaan ei kuitenkaan nostettu syytettä, mutta seuraus oli, että hänen teoksiaan ei vuosiin ollut saatavissa Turkissa.
Hänen ensimmäiset novellinsa ilmestyivät turkkilaisessa kirjallisuuslehdessä kun hän oli 16-vuotias. Kaunokirjallisuuden lisäksi hän on kirjoittanut esseitä ja matkakertomuksia.
Tobias Moretti

Tobias Moretti (s. 11. heinäkuuta 1959) on itävaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten televisiosarjasta "Poliisikoira Rex", jossa hän näytteli Richard Moseria vuosina 1994–1998. Muut hänen tunnetut esiintymisensä ovat elokuvissa "Troilus ja Cressida" (1981), "Man Is Man" ja "Die Schatzinsel" (suom. Aarresaari). Hän on ollut vuodesta 1997 naimisissa Julia Morettin kanssa, ja parilla on kolme lasta; Antonia (s. 1998), Lenz Valentino (s. 2001) ja Rosa Cäcilia (s. 2011).
Bradleyn yliopisto

Bradleyn yliopisto eli Bradley University on yksityinen yliopisto Peoriassa, Illinoissa. Se perustettiin vuonna 1897 ja on nykyisin keskikokoinen yliopisto Yhdysvaltain mittakaavassa.
Urheilussa yliopisto kuuluu Missouri Valley Conferenceen, jossa se kilpailee yhdeksän muun yliopiston kanssa.
Nganasanit

Nganasanit (aikaisempia nimityksiä "tavgit", "tavgisamojedit"; nganasaniksi "ńaa") ovat Venäjällä Krasnojarskin aluepiirin Taimyrin piirissä asuva, uralilaisen kieliperheen samojedilaiseen haaraan kuuluvaa nganasanin kieltä puhuva kansa. Heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Asuinalue ja lukumäärä.
Nganasanit jakautuvat läntiseen Avamin ja itäiseen Vadejevin ryhmään. Avamin nganasanit asuvat Dudinkan kuntaan kuuluvissa Ust-Avamin ja Volotšankan taajamissa, Vadejevin nganasanit Hatangan kunnan Novajassa. Kummallakin ryhmällä on oma murteensa. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 1 300 nganasania, mutta vuonna 2002 enää 834, joista 766 asui Taimyrin piirikunnassa. Nganasanin kielen puhujia laskettiin olevan 505 henkeä. Lähes kaikki nganasanit puhuvat venäjää ja huomattava osa myös dolgaania.
Etninen historia.
Nganasanien esi-isiä ovat samojedit, joihin on sekoittunut varhaisempaa jukagiiri- ja tunguusiväestöä. Alkuperäisväestön elinkeino oli villipeuran metsästys, samojedit toivat alueelle poronhoidon. 1600-luvun alussa seudulle tunkeutuivat jasakkiveroa keränneet venäläiset. Nganasaniheimojen asuinalue käsitti aluksi koko Taimyrin niemimaan aina Hatanganlahdelle saakka. 1700-luvulta lähtien kaakosta tunkeutui jakuutteja, joihin sulautuneet evenkit ja venäläiset muodostivat vähitellen dolgaanien kansanryhmän. Dolgaanit ja lännestä saapuneet nenetsit työnsivät nganasanit niemimaan keskiosan tundralle.
Nganasaneja on pidetty Euraasian pohjoisimpana kansana. Pohjoisessa heidän porolaitumensa ulottuivat Taimyrjärvelle 77 leveysasteelle, talvella he siirtyivät lähelle metsätundran rajaa. 1600-luvun alussa nganasaneja oli noin 1 300 henkeä, mutta sen jälkeen heidän määränsä laski muun muassa kulkutautien takia. 1900-luvun alkuun saakka nganasanit muodostivat patrilineaarisia sukuyhteisöjä.
Elinkeinot ja kulttuuri.
Perinteisiä elinkeinoja ovat poronhoito ja metsästys. Kalastuksen merkitys oli pienempi kuin seudun muilla kansoilla. Perinteinen asumus oli porontaljoilla peitetty kota. 1980-luvun alkuun mennessä poronhoidosta jouduttiin lähes kokonaan luopumaan villipeuran voimakkaan lisääntymisen takia. Nykyään nganasanit asuvat monikansallisissa taajamissa etelämpänä dolgaanien perinteisellä asuinalueella. Vakavia ongelmia ovat työttömyys ja alkoholismi.
Poronnahasta valmistettuja perinteisiä vaatteita ja jalkineita käytetään nykyäänkin varsinkin juhla-asuna. Ruokavalio koostuu jäisestä, kuivatusta tai keitetystä poron ja villihanhen lihasta, kalasta sekä nykyään myös leivästä. Uskontoon kuuluu luonnonvoimien ja henkien kunnioitus sekä šamanismi. Rikas suullinen perinne käsittää mytologisia kertomuksia ja epiikkaa, tarinoita, satuja ja lauluja. Laululla ja musiikilla on viime aikoihin saakka ollut uskonnollinen merkitys.
Eräs nganasanien perinteinen juhlapäivä on variksenpäivä, jota viettävät myös hantit ja mansit.
Tontut (televisiosarja)

Tontut (, ) on espanjalais-kanadalainen piirrossarja. Sarja luotiin Espanjassa, mutta sen animoinnista vastasi kanadalainen Cinar-studio, nykynimeltään Cookie Jar Group.
Sarja pohjautuu Wil Huygen kirjoittamiin ja Rien Poortvlietin kuvittamiin teoksiin "Suuri tonttukirja" ja "Tonttujen kutsu".
Juoni.
Ensimmäisten 26 jakson päähenkilönä on lääkäritonttu "Taavi", joka kiertää metsissä auttamassa eläimiä ratsastaen "Viuhu"-ketulla. Lopuissa 26 jaksossa sarjan päähenkilöinä ovat tuomaritonttu "Klaus" ja hänen apulaisensa "Danny". He kiertävät sovittamassa ongelmia ympäri maata "Henri"-joutsenen selässä.
Tontut ovat 15 senttimetriä pitkiä ja painavat 250-300 grammaa. Sarjassa esitellään muun muassa metsätonttuja, särkkätonttuja, puutarhatonttuja, maalaistonttuja, kotitonttuja ja Siperian tonttuja. Tonttujen elinikä on tasan 400 vuotta. On olemassa kuitenkin muutamia tapauksia, jotka ovat eläneet yli 400 vuotta.
Tontut elävät pareittain kodikkaissa luolissa tai koloissa puiden alla, seuranaan pari hiirtä. Ruokavalioltaan tontut ovat kasvissyöjiä. Tontuilla on voimat telepatiaan ja mielenhallintaan. Tontut tervehtivät ja osoittavat huomiota toisilleen hieromalla neniään yhteen. Tontut voivat saada lapsia vain kerran elämässään ja aina kerrallaan kaksoset; poika ja tyttö tai kaksi poikaa/kaksi tyttöä.
Tonttujen pahimpia vihollisia ovat peikot; ne ovat pahansuopia ja kömpelöitä olentoja, jotka tekevät harmia metsän asukkaille.
Tontut kritisoivat usein ihmisiä eläinten ja luonnon tuhoamisesta, sekä vähättelevät materialistista yhteiskuntaa, vaikkakin ainakin osalla tontuista on myös ihmisystäviä. Tontut varjelevat myös kieltään; ainoa tonttujen kielen sana, jonka ihminen saa lausua, on "Slitzweitz", mikä on hyvän yön toivotus.
Jaksot.
"Pääartikkeli: Luettelo televisiosarjan Tontut jaksoista"&lt;br&gt;
Suomessa esitetty sarja koostuu tuotannollisesti kahdesta eri sarjasta: vuonna 1985 valmistuneesta "David el Gnomo" sekä vuonna 1987 valmistuneesta "La llamada de los gnomos". "Golden Voice" dubbasi sarjan jaksot 1-4 suomeksi VHS-julkaisua varten, mutta myöhemmin sarjaa esitettiin uudelleen dubattuna "Ylellä". Yle esitti sarjan ensimmäisen jakson ensikertaa TV2-kanavalla 9.10.1998.
Ääninäyttelijät.
Ylellä esitetyn, suomenkielisen version on ohjannut "Anne Nádasi". Sarjan tunnusmusiikit kyseisessä versiossa esittävät "Anja", "Timo", "Taija" ja "Tuulevi Tyrväinen".
Suomessa julkaistut kotivideot.
Tonttu - David the Gnome:&lt;br&gt;
80-luvulla julkaistu VHS-kasetti, joka sisälsi sarjan neljä ensimmäistä jaksoa suomeksi dubattuina. Ääninä Golden Voicen ääninäyttelijät.
Tontut: Taavi-tontun huikeat seikkailut:&lt;br&gt;
Ensimmäisen sarjan jaksoista 1, 6, 8, 9, 11, 14 ja 25 koostettu elokuva. Julkaistu VHS:lle ja DVD:lle suomeksi dubattuna. Ääninä samat näyttelijät, kuin Ylen dubbauksessa.
&lt;br&gt;
Toisen sarjan jaksoista koostettu elokuva. Julkaistu VHS:lle ja DVD:lle suomeksi dubattuna. Ääninä samat näyttelijät, kuin Ylen dubbauksessa.
&lt;br&gt;
Toisen sarjan jaksoista koostettu elokuva. Julkaistu VHS:lle ja DVD:lle suomeksi dubattuna. Ääninä samat näyttelijät, kuin Ylen dubbauksessa.
Johnny Servoz-Gavin

Georges-Francis "Johnny" Servoz-Gavin (18. tammikuuta 1942 Grenoble – 29. toukokuuta 2006 Grenoble) oli ranskalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui 13 F1-osakilpailuun kausilla 1967–1970. Hän saavutti yhteensä 9 MM-pistettä, kolme pistesijaa ja yhden palkintosijan, joka tuli Italian GP:stä 1968, jossa hän oli toinen. Aika-ajoissa hän oli parhaimmillaan toinen.
Servoz-Gavin voitti Ranskan Formula 3 -sarjan mestaruuden vuonna 1966 ja Euroopan Formula 2 -sarjan mestaruuden vuonna 1969. Hän starttasi eturivistä Monacon GP:ssä 1968 johtaen kilpailua vähän aikaa, kunnes moottori petti. Hän teki historiaa Kanadan GP:ssä 1969 ajamalla ensimmäisenä ja ainoana kuljettajana pisteille nelivetoisella autolla, Matra MS84 4WD -autolla. Gavin ajoi viimeiset pisteensä Espanjan GP:ssä 1970 ollen viides. Karsiuduttuuaan Monacon GP:n aika-ajoissa hän päätti lopettaa F1-uransa.
Lähteet.
https://www.statsf1.com/en/johnny-servoz-gavin/engagement.aspx
Backseat (kappale)

Backseat on suomalaisen hard rock-yhtyeen Peer Güntin yksi tunnetuimmista kappaleista. Se julkaistiin singlenä yhtyeen samannimiseltä albumilta "Backseat" vuonna 1986, jolloin se nousi Suomen virallisen listan sijalle 14. Kappaleen ovat säveltäneet Timo Nikki, Teijo Erkinharju ja Teijo Kettula. "Backseat" valittiin Peer Güntin parhaaksi kappaleeksi Radio Rockin Suurimmat Yhtyeet-äänestyksessä ja "parhaaksi ajobiisiksi" Radio Cityn äänestyksessä kesällä 2012.
Singlen B-puolena on kappale nimeltä "Little Squeezer". "Backseat" on myös julkaistu Peer Güntin jokaisella live- ja kokoelmalevyllä.
Inkerin Väliaikainen Hoitokunta

Inkerin Väliaikainen hoitokunta tai Länsi-Inkerin väliaikainen hoitokunta oli Pohjois-Inkerin hoitokunnan ohella toinen Inkerin asiaa ajanut toimielin Inkeriläisten kansannousun ja Heimosotien yhteydessä. 
Perustaminen.
Hoitokunta perustettiin Helsingissä tammikuussa 1919. Sen johtajaksi valittiin yliopettaja, Pietari Toikka. Hoitokunnan alkuperäisenä tavoitteena oli saa­da lu­pa toi­mi­a Suo­mes­sa ja koo­ta jouk­ko­ja ta­voit­tee­na Inkerinmaan va­paut­ta­mi­nen bolše­vikeilta.
Inkerin pataljoona.
Inkerin väliaikainen hoitokunta ja Viron valtio tekivät maaliskuussa 1919 sopimuksen perustaa inkeriläisistä vapaaehtoisista joukko-osasto, jota käytettäisiin Länsi-Inkerissä osana Viron armeijaa. Suomi salli asekuntoisten inkeriläisten kauttakulun Viroon, missä joukko perustettiin. Pataljoona muodostettiin 241 miehen vahvuisena Tallinnassa keväällä 1919. Yksikön oli määrä osallistua virolaisten ja Venäjän valkoisen armeijan Pihkovaa ja Pietaria kohti suuntaavaan hyökkäykseen. Komentajana toimineen inkeriläisen Aleksanteri Tynnin kaaduttua nimitti Inkerin hoitokunta Suomesta käsin hänen seuraajakseen Venäjän armeijan alikapteeni Aarne Uimosen.
Hoitokuntien väliset erimielisyydet.
Hoitokuntien sijainnista johtuen myös niiden tavoitteet Inkerin tulevaisuuden suhteen olivat eriäviä. Alueelliset erot johtivat myös erimielisyyksiin hoitokuntien välillä. Pohjois-Inkerin hoitokunta pyrki liittämään Inkerin Suomeen Inkerin hoitokunnan ollessa maltillisempi. Se ei uskonut Venäjän koskaan luopuvan Inkeristä ja tästä johtuen se tähtäsi Inkerin itsenäiseen hallintoon osana Venäjää.
Erimielisyyksistä huolimatta hoitokunnat sopivat maisteri Kaapre Tynnin valtuuttamisesta edustamaan Inkeriä Tarton rauhanneuvotteluissa vuonna 1920.
John Farnham

John Peter Farnham (s. 1. heinäkuuta 1949) on englantilaissyntyinen australialainen poplaulaja, joka tunnetaan esimerkiksi kappaleesta "You're the Voice" vuodelta 1986. Farnham on ollut Little River Band-yhtyeen jäsen.
Farnham on naimisissa Jillian Billmanin kanssa. Parilla on kaksi lasta, Robert ja James Farnham.
David Grann

David Grann (s. 10. maaliskuuta 1967 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija, jonka esikoisteos "The Lost City of Z" oli heti kirjallinen läpimurto ja nousi sekä myynnilliseksi menestykseksi että on saanut kriitikkojen kehut.
Grann on ollut vuodesta 2003 The New Yorkerin toimittaja, joka on kirjoittanut esikoisteoksensa "The Lost City of Z – A Tale of Deadly Obsession in the Amazon" Indiana Jonesin esikuvasta Percy Harrison Fawcettista. Hän törmäsi Fawcettin nimeen Arthur Conan Doylesta kertovissa teoksissa kirjoittaessaan lehtiartikkelia Sherlock Holmes -tutkijan salaperäisestä kuolemasta. Fawcett on myös Doylen tieteisromaanin "Kadonnut maailma" päähenkilön John Roxtonin esikuva. Fawcett-kirjaa tehdessään Grann teki tutkimustyötä myös Etelä-Amerikassa Amazonin alueella, missä Fawcettin arvellaan kadonneen. Kirjan tekemiseen kului neljä vuotta. "The Lost City of Z:n" elokuvaoikeudet ostettiin jo ennen kirjan julkaisua, ja James Grayn ohjaama filmatisointi "" (engl. "The Lost City of Z") sai ensi-iltansa New Yorkin elokuvajuhlilla 2016.
Grann on kirjoittanut aiemmin novelleja, joita on julkaistu antologioissa.
Leonardo Mayer

Leonardo Mayer (s. 15. toukokuuta 1987 Corrientes) on argentiinalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 21 ja nelinpelissä sijalle 58. Hän on voittanut kaksinpelissä kaksi ATP-turnausta ja nelinpelissä yhden.
Ranskan avoimissa 2009 Mayer selviytyi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen pääsarjaan karsintojen kautta. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti turnauksen 15:nneksi sijoitetun James Blaken lukemin 7–6(6), 7–5, 6–2, mutta hävisi toisella kierroksella Tommy Haasille lukemin 3–6, 6–7(2), 6–3, 6–4, 3–6. Wimbledonissa 2009 Mayer voitti ensimmäisellä kierroksella Oscar Hernandezin erin 6–0, 6–0, 6–3. Toisella kierroksella hän hävisi turnauksen kymmenenneksi sijoitetulle Fernando Gonzálezille lukemin 7–6(4), 4–6, 4–6, 4–6. Yhdysvaltain avoimissa 2009 hän voitti Andrey Golubevin lukemin 6–4, 4–6, 7–5, 6–3. Toisella kierroksella hän hävisi 15:nneksi sijoitetulle Radek Štěpánekille lukemin 6–7(5), 3–6, 4–6.
Ranskan avoimissa vuonna 2010 Mayer pääsi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksessa kolmannelle kierrokselle asti. Kolmannella kierroksella hän hävisi viiden erän ottelun Marin Čilićille.
Rudolf Koch

Rudolf Koch (20. marraskuuta 1876 Nürnberg – 9. huhtikuuta 1934 Offenbach am Main) oli saksalainen kalligraafikko, kirjainmuotoilija ja opettaja. Ollessaan Offenbachin taideteollisuuskoulun johtajana Koch loi uusia kirjaintyyppejä, kokosi ympärilleen nuoria taiteilijoita ja osoitti kirkkotaiteelle uuden suunnan.
Almby IK

Almby Idrottsklubb, lyhyemmin Almby IK tai AIK, on vuonna 1923 perustettu ruotsalainen urheiluseura Örebrosta. Seuran alkuperäiset lajit olivat jalkapallo sekä jääpallo. Mäkihyppy oli lajina vuosina 1927–1966. Jalkapallosta luovuttiin vuonna 1934 sarjajärjestelmän matkakustannusten vuoksi. Jääpallokin on aikojen kuluessa tullut ja mennyt. Nykyisistä lajeista suunnistus on ollut mukana vuodesta 1929 ja pyöräilyä harrastettiin jo 1930. Näiden lisäksi nykyiseen lajivalikoimaan kuuluu hiihto.
Suunnistuksessa seuran miehet ovat voittaneet Tiomilan vuosina 1988 ja 1985 ja Jukolan viestin 1985, 1984 ja 1981. Naiset ovat voittaneet Venlojen viestin 1983. Seuran menestyneimpiä suunnistajia ovat Jörgen Mårtensson ja Karin Rabe.
Raimo Suikkari

Raimo Kalevi Suikkari (5. marraskuuta 1939 Antrea – 7. heinäkuuta 2015 Espoo) oli suomalainen runoilija, kirjailija ja pienkustantaja. Hän toimi itsenäisenä kirjailijana ja pienkustantajana vuodesta 1992 alkaen kuolemaansa asti. Suikkari oli lisäksi Suomen Pienkustantajat ry:n hallituksessa 2000-luvulla sekä Espoon kirjailijat ry:n hallituksessa ja sihteerinä vuosina 1997–2007.
Teokset.
Postuumisti julkaistut:
Jalkapallo Välimeren kilpailuissa 2009

Vuoden 2009 välimeren kilpailujen jalkapalloturnaus alkoi 25. kesäkuuta ja loppui 4. heinäkuuta. Turnauksessa pelasi yhteensä 12 maata. Sen voitti Espanja voitettuaan loppuottelussa Italian. Kolmanneksi sijoittui Libya voitettuaan Ranskan rangaistuspotkukilpailuun menneessä ottelussa.
Maalintekijät.
4 maalia:
3 maalia:
2 maalia:
1 maali:
 oma maali:
Tummalaulumesikko

Tummalaulumesikko ("Meliphaga lewinii") on itäisessä Australiassa tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu. Laji on nimetty australialaisen taidemaalarin John Lewinin mukaan.
Tunnistaminen.
Kooltaan tummalaulumesikko on noin 20–22 cm. Yleisväritykseltään lintu on vihertävän harmaa. Nokasta silmäkulmaan ulottuu kapea viiru paljasta vaaleaa nahkaa. Silmän takana on vaaleankeltainen kuunsirppimäinen laikku. Lennossa näkyy tummalaulumesikon siipihöyhenten vaaleat reunat. Molemmat sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Nuoret lajin yksilöt eroavat aikuisista tummalaulumesikoista silmien värin perusteella. Nuorilla silmät ovat rusekat, kun ne aikuisilla ovat siniset. Ulkonäöltään tummalaulumesikoa muistuttavat tarhalaulumesikko ("Meliphaga garcilis") ja nokilaulumesikko ("Meliphaga notata"), mutta ovat molemmat pienempiä. Paras tummalaulumesikon tuntomerkki on sen kauas kuuluva konekiväärin ääntä muistuttava laulu.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Tummalaulumesikkoa tavataan Australian itärannikolla pohjoisesta Queenslandista Victorian osavaltion keskiosiin. Lajin elinympäristöä ovat sademetsät ja kosteat pensaikkoalueet. Laji vaeltaa usein myös avoimemmillekin seuduille. Lintu on pääosin paikkalintu, mutta muuttaa talveksi korkeilta seuduilta matalammille.
Pesintä ja ravinto.
Tummalaulumesikon pesimäkausi kestää syyskuusta tammikuulle. Suuri, kuppimainen pesärakennetaan kasvimateriaalista ja sidotaan yhteen hämähäkinseitin avulla. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa, joita haudotaan kaksi viikkoa. Molemmat vanhemmat osallistuvat poikasten hoitoon.
Tummalaulumesikon ravinto koostuu pääsoin hedelmistä ja marjoista, mutta laji syö myös mettä ja hyönteisiä, joita se syö lennosta. Laji elää yleensä yksin, mutta voi myös muodostaa löyhiä noin kymmenen yksilön parvia.
Sinimarliini

Sinimarliini eli purjemarliini ("Makaira nigricans") on purjekalojen heimoon kuuluva marliinikala. Se on lihansyöjä, joka käyttää ravinnokseen monenlaisia eliöitä lähellä veden pintaa. Sinimarliini on suosittu ja arvostettu saalis urheilukalastuksessa. 
Koko ja ulkonäkö.
Sinimarliininaaras voi saavuttaa 4,3 metrin pituuden ja 540 kg painon. Painoennätys on 636 kg. Koiraat kasvavat hitaammin ja pienemmiksi kuin naaraat. 
Sinimarliinin ruumis on päältä koboltinsininen ja alta hopeanvalkoinen. Sinisessä osassa on korkeussuuntaisia valkoisia raitoja. Otsa on hyvin korkea; ruumis on edestä paksu ja se kapenee taaksepäin. Yläleuka on pidentynyt keihäänmuotoiseksi. Pyrstö on korkea ja puolikuun muotoinen. Selkäevä on aivan edessä korkea ja matalampi takana.
Levinneisyys.
Sinimarliinia esiintyy Atlantin valtameressä. Pääasiassa sen elinalueen rajat ovat etelässä Hyväntoivonniemen ja Rio de la Platan välillä, pohjoisessa Espanjan luoteisrannikon ja Newfoundlandin eteläosien välillä. 
Sinimarliinia esiintyy myös muissa merissä, muun muassa eteläisellä intian valtamerellä se on suosittu urheilukalastuksen kohde.
Lisääntyminen.
Sinimarliinit saavuttavat sukukypsyyden 2-4 vuoden iässä. Lisääntymisaika on myöhäiskesästä syksyyn; kuteminen tapahtuu toukokuussa. Naaras voi kutea neljäkin kertaa yhtenä kutuaikana, kerrallaan jopa 7 miljoonaa mätimunaa, joista kukin 1 mm läpimitaltaan. Mätimunista vain harvat saavuttavat sukukypsyyden.
Koiraiden on todettu saavuttaneen 18:n ja naaraiden 27 vuoden iän.
Ravinto.
Sinimarliinin pääravintoa ovat pääasiassa kalmarit, mustekalat ja pienet tai keskikokoiset kalat. Sen uskotaan käyttävän pitkää keihäsmäistä yläleukaansa saaliin tainnuttamiseen.
Taloudellinen merkittävyys.
Sinimarliini saadaan tavallisesti saaliiksi sivusaaliina tonnikaloille tarkoitetuissa pitkäsiimoissa. Lajilla on kuitenkin kaupallista arvoa ympäri maailman. Vuonna 2000 sinimarliinia kalastettiin yhteensä 3064 tonnia. Sen liha on hyvänlaatuista, vaaleaa ja runsasrasvaista. Lihaa arvostetaan erityisesti Japanissa, missä sitä käytetään erityisesti sashimin valmistukseen.
Urheilukalastuksessa sinimarliini on erittäin haluttu ja arvostettu saalis.
Istiophorus

Istiophorus on piikkimakrillikalojen (Carangiformes) lahkoon ja purjekalojen (Istiophoridae) heimoon kuuluva kalasuku.
Sukuun luetaan kuuluvan kaksi suurikokoista lajia, Tyynessämeressä ja Intian valtameressä elävä purjekala sekä atlantinpurjekala. Kummallakin lajilla yläleuka on pidentynyt keihäsmäiseksi. Ne ovat erittäin nopeita kaloja. Kummankaan lajin pituus ei ylitä kolmea metriä ja paino harvoin ylittää 90 kg. Purjekalat tunnistaa helposti suurista selkäevistään.
Purjekalat ovat arvostettua saalista urheilukalastuksessa, jonka lisäksi niitä pyydetään teollisesti.
Arturo Schwarz

Arturo Schwarz (1924 Alexandria, Egypti – 23. kesäkuuta 2021) oli italialainen taidehistorioitsija, professori, taidekonsultti ja kansainvälisten näyttelyjen kuraattori. Hän keräsi laajan kokoelman Marcel Duchampin, André Bretonin, Man Rayin ja Jean Arpin sekä muiden 1900-luvun taiteilijoiden teoksia. Hän oli myös kirjailija ja runoilija. Schwarz käsitteli kirjoituksissaan Marcel Duchampia, Man Rayta, surrealisteja ja dadaisteja.
Schwarz karkotettiin poliittisen aktivismin vuoksi Egyptistä 1949. Hän asettui Italiaan Milanoon ja aloitti silloin taiteenkeräämisen. Hänen yhteistyönsä Jerusalemissa sijaitsevan Israel-museon kanssa alkoi 1972, jolloin hän lajoitti museolle 13 Duchampin teosten kopioita, jotka hän oli tehnyt 1964 Duchampin kanssa. 1991 hän lahjoitti laajan arkistonsa. Vuonna 1998 hän lahjoitti museolle 800-teoksen kokoelma dadan ja surrealismin taidetta. Kokoelmasta oli Gettyn museo tarjonnut hänelle suuret summat.
Israelin museon peruskorjaustyön aikana kokoelmasta kiersi maailmalla 250 teosta, ja ne ovat esillä Helsingissä Taidemuseo Tennispalatsin näyttelyssä "Suuntana surrealismi – mestariteoksia Jerusalemin Israel-museosta" 22.9.2009 saakka.
Purjekalat

Purjekalat (Istiophoridae) on piikkimakrillikalojen (Perciformes) lahkoon kuuluva kalaheimo, jonka lajit ovat purjekaloja ja marliineja. Niitä tavataan ympäri maailman valtameriä. Heimon kaikilla lajeilla on keihäsmäiseksi pidentynyt yläleuka, siro ruumis ja huomattava selkäevä. Heimon kalat ovat maailman nopeimpia kaloja; purjekalan on kerrottu saavuttaneen jopa 110 kilometrin tuntinopeuden.
Purjekalat ja marliinit ovat haluttuja ja arvostettuja urheilukalastuksen saalislajeja. Ernest Hemingwayn romaanissa Vanhus ja meri kuvaillaan suuren marliinin kalastusta.
Suvut ja lajit.
Heimossa on viisi sukua ja yksitoista lajia.
Iberiankeisarikotka

Iberiankeisarikotka ("Aquila adalberti") on hyvin harvinainen haukkalaji. Se muistuttaa paljon keisarikotkaa, joka tosin on hieman suurempi. Aiemmin nämä onkin luettu alalajeiksi. Iberiankeisarikotkaa tavataan Espanjan lounaisosissa ja Portugalissa, mutta yksittäisinä pareina se pesii mahdollisesti myös Marokossa.
Tuntomerkit.
Iberiankeisarikotka on 72–85 cm pitkä ja sen siipiväli on 180–210 cm. Se painaa 2 500–3 500 grammaa. Laji muistuttaa ulkonäöltään paljon keisarikotkaa. Vanhalla linnulla siiven etureuna on kuitenkin valkoinen sekä siiven ylä- että alapuolella. Iberiankeisarikotkan valkoiset hartialaikut ovat yleensä suuremmat kuin keisarikotkalla ja sijaitsevat edempänä, jolloin ne usein yhdistyvät valkeaan siiven etureunaan. Lisäksi iberiankeisarikotkan siipisulat ovat tummemmat eivätkä niin selvästi poikkijuovaiset, ja pyrstön tyvi vaaleammanharmaa ja juovaton. Nuori iberiankeisarikotka on nuorta keisarikotkaa punaruskeampi eikä sen puvussa ole viirutusta, vaan korkeintaan hyvin heikkoa kuviointia.
Levinneisyys.
Iberiankeisarikotkaa tavataan Keski- ja Lounais-Espanjassa sekä Portugalin itäosissa. Marokosta se on hävinnyt. Marokosta on kuitenkin pesimähavainto vuodelta 1995, joten maassa voi olla yhä joitain pesiviä pareja. 1800-luvulla laji pesi myös Algeriassa, mutta sittemmin se on sieltä hävinnyt. Lajin pesimäkanta on nykyään noin 200 paria. Yksilömääräksi arvioidaan 450–600 yksilöä, joista 300–400 on täysikasvuisia.
Elinympäristö.
Iberiankeisarikotkaa tavataan pääasiassa nahkealehtisen kasvillisuusvyöhykkeen metsissä, mutta myös marskimailla. Riittävä saaliseläinten määrä on tärkeä vaatimus elinympäristölle.
Vanhat iberiankeisarikotkat ovat paikkalintuja, mutta nuoret yksilöt vaeltavat itenäistymisensä jälkeen.
Ravinto.
Iberiankeisarikotkan tärkeintä ravintoa ovat jänikset. Se syö myös raatoja, kyyhkyjä ja muita lintuja sekä matelijoita.
Äänis

Äänis on harvinainen suomalainen etunimi. Sillä oli oma nimipäivä 2. lokakuuta vuosina 1929–1949. Se on ollut suomalaisen almanakan kaikkien aikojen ainoa Ä-alkuinen nimi. Se viittaa Itä-Karjalassa sijaitsevaan Äänisjärveen ja kuuluu suursuomalaisiin nimiin.
Pääosa Ääniksistä on saanut nimensä 1940-luvulla. Jatkosodan aikana Äänis-nimen antamista perusteltiin joskus sillä, että lapsi oli kastettu rintamalta tuodulla Äänisen vedellä. Kustaa Vilkunan "Etunimet"-kirjassa Äänis on merkitty naisennimeksi, vaikka sen on saanut ainakin 50 miestä ja alle 40 naista.
Wolfgang Seidel

Wolfgang Seidel (4. heinäkuuta 1926 Dresden – 1. maaliskuuta 1987 München) oli saksalainen F1-kuljettaja. Seidel ajoi yleensä itsensä mukaan nimetyillä autoilla tai jotka olivat Scuderia Colonian omistamia. 
Formula 1.
Seidel osallistui 12 F1-osakilpailuun kausilla 1953, 1958 ja 1960–1962. Hän oli parhaimmillaan yhdeksäs Italian GP:ssä 1960. Seidel ajoi myös sarjan ulkopuolisia kilpailuja.
Kilpailulisenssin menetys.
Seidel menetti kilpailulisenssinsä vuonna 1962, kun hän kritisoi jyrkästi Saksan kansallisen autourheilun ylintä päättävää komissiota eli ONS:ää (), kisajärjestäjiä sekä Saksan autourheiluklubia eli AvD:tä (). Kritiikin kohteena oli Seidelin kokema vääryys vuoden 1962 Saksan GP:ssä, jossa hän ei päässyt kilpailuun, koska oli teknisen mittausvirheen mukaan ajanut harjoituksissa vain 4 kierrosta sääntöjen vaatiman vähimmäismäärän 5 sijasta. Seidelilta vietiin sekä kilpailulisenssi että AvD:n jäsenyys. Lisäksi ONS asetti hänelle elinikäisen kilpailukiellon, joka muutettiin myöhemmin kahden vuoden mittaiseksi. Seidel yritti myöhemmin osallistua sarjan ulkopuoliseen Meksikon osakilpailuun ja haki osallistumislupaa FIA:lta, jota hän ei koskaan saanut. Kiellon ja vääryyden seurauksena Seidel lopetti kilpailemisen.
Günther Seiffert

Günther Seiffert (18. lokakuuta 1937 Oldenburg Ammerland – 11. marraskuuta 2020 Köln Nordrhein-Westfalen) oli saksalainen F1-kuljettaja.
Formula 1.
Seiffert osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1962, Saksan GP:hen, jossa hän jakoi autonsa Wolfgang Seidelin kanssa. Hän kuitenkin karsiutui, eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän osallistui myös MM-sarjaan kuulumattomiin kilpailuihin ollen parhaimmillaan seitsemäs Itävallan GP:ssä 1963.
Art brut

Art brut ( raaka), on taidemaalari Jean Dubuffetin käyttämä nimitys varsinaisen taidemaailman ulkopuolella tuotetusta taiteesta, joka ilmaisee hänen mukaansa spontaanisti ihmismielen tiedostamattomia puolia. Tällaista taidetta ovat muun muassa mielisairaiden, lasten, vangittujen rikollisten tai amatööritaiteilijoiden tekemät teokset. 
Myös graffiti laskettiin kuuluvaksi art brutiin. Dubuffet arvosti siinä vision tai emootion raakaa ilmaisua, joka ei joudu konvention ansaan. Dubuffet koki art brutin olevan aidointa ja alkuperäisintä taidetta sen raaimmassa perusmuodossaan.
Dubuffet kiinnostui 1940-luvulla taiteesta, joka oli karkeaa, hiomatonta ja jopa rivoa. Häntä innoittivat erityisesti psyykkisesti sairaiden tekemät teokset. Toisaalta myös Paul Kleen lapsenomaiset maalaukset olivat Dubuffet'lle merkittävä inspiraation lähde. Omissa varhaistöissään Dubuffet pyrki välittämään sitä rehellisyyttä, naiiviutta ja teeskentelemättömyyttä, joka ilmeni hänen mukaansa todellisessa art brut -taiteessa. Hänen myöhemmissä teoksissaan on vaikutteita graffitista ja psykoottisesta taiteesta.
Englanninkielisissä maissa art brutista käytetään usein nimitystä outsider art, jonka otti käyttöön taidekriitikko Roger Cardinal vuonna 1972.
Tom Enberg

Tom Gustaf Enberg (s. 26. elokuuta 1970 Hanko) on suomalainen jalkapalloilija. Hän pelaa Uudenmaan Vitosessa FC HIK:n joukkueessa.
Laitahyökkääjänä pelaavan Enbergin ura alkoi II divisioonan Hangö IK:sta 1988. Kaudeksi 1993 hän siirtyi Veikkausliigaan Turun Palloseuran riveihin. Enberg pelasi TPS:ssa 1993–1995 ja hänen suurin saavutuksensa oli Suomen Cupin voitto 1994. Turusta Enberg siirtyi kahden kauden ajaksi Myllykosken Palloon. Ensimmäisellä MyPa-kaudella hän voitti SM-hopeaa. Kausilla 1998–1999 Enberg edusti jälleen Turun Palloseuraa, kunnes hän palasi kesken kauden 1999 Ykkösessä pelanneeseen kasvattajaseuraansa, Hangö IK:hon. Kaikkiaan Enberg pelasi seitsemän pääsarjakautensa aikana 155 ottelua, joissa hän teki 32 maalia.
Maajoukkueessa Enberg pelasi vuonna 1995 viisi A-maaottelua.
Steel Panther

Steel Panther (aiemmin muun muassa nimillä Danger Kitty, Metal Shop ja Metal Skool) on yhdysvaltalainen, Los Angelesissa Sunset Stripillä perustettu parodinen glam metal -yhtye. 
Alkujaan Metal Shop -nimisellä yhtyeellä on pisimpään kestänyt heavy metal -show Sunset Stripillä. Lavalla yhtye soittaa 1980-luvun glam metal -kappaleita sekä covereina että pilkallisina parodioina. Konserteissa yhtyeen kappaleiden välissä esitetään useimmiten komediaa, esimerkiksi riitaa jäsenten välillä, keskustelua seksistä, huumeista ja yleisön kanssa harrastetaan improvisoitua huumoria.
Suomessa Steel Panther esiintyi ensimmäistä kertaa Tampereen Sauna Open Air -festivaaleilla 10. kesäkuuta 2010. Toinen keikka oli 11. maaliskuuta 2012 Nosturissa, Helsingissä. Neljännen kerran yhtye esiintyi Suomessa 19. helmikuuta 2014 Tampereen Pakkahuoneella.
Bändi on myös esiintynyt Helsingin The Circuksessa 2012. Yhtye esiintyi jälleen kerran Tampereen Pakkahuoneella 14.syyskuuta 2016 sekä Helsingin The Cirkuksessa 15. syyskuuta 2016.
Jäsenet.
Kaikki yhtyeen jäsenet käyttävät nimimerkkejä imitoimiensa yhtyeiden hengessä.
Nykyiset jäsenet
Entiset jäsenet
Jarmo Flink

Jarmo Flink (s. 12. syyskuuta 1948) on suomalainen jalkapalloilija, joka peliuran päätyttyä toimi valmentajana.
Keskikentällä pelannut Flink edusti urallaan mestaruussarjassa Kuopion Palloseuraa 1966, 1969 ja 1971, Lahden Reipasta 1967–1968, Kopareita 1972–1973 sekä Kuusysiä 1974. Lisäksi Flink pelasi alemmilla sarjatasoilla Kopareissa 1970, Kuopion Elossa 1975–1976 ja 1979 sekä Kuopion Pallossa 1977–1978. Hän voitti urallaan kaksi Suomen-mestaruutta, Kuopion Palloseurassa 1966 ja Reippaassa 1967. Kaikkiaan Flink pelasi kahdeksan kauden aikana 138 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 21 maalia. 
Maajoukkueessa Flink pelasi vuosina 1968–1975 yhteensä 13 maaottelua.
Pelaajauran jälkeen Flink toimi myös valmentajana. Hän oli muun muassa Kuopion Palloseuran päävalmentaja osan kaudesta 1980.
Myös hänen veljensä Turo Flink oli menestynyt jalkapalloilija.
Azar Gat

Azar Gat (s. 1959 Haifa, Israel) on israelilainen tutkija ja sotahistorioitsija. 
Gat suoritti Bachelor of Arts-tutkintonsa Haifan yliopistossa 1978 ja Master of Arts-tutkintonsa Tel Avivin yliopistossa 1983. Filosofian tohtoriksi hän valmistui Oxfordin yliopistossa 1986. Hän on toiminut Tel Avivin yliopiston valtio-opin laitoksen johtajana vuodesta 1999.
Teoksia.
Azar Gatin kirjoittamia teoksia:
"War in Human Civilization" on yksi Times Literary Supplementin valinnoista vuoden 2007 parhaiksi kirjoiksi.
Paavo Ravila

Paavo Ilmari Ravila (5. heinäkuuta 1902 Laukaa – 16. huhtikuuta 1974 Helsinki) oli akateemikko ja Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professori ja yliopiston rehtori. Hän oli vaikuttava esiintyjä ja hyvä puhuja. Hän nousi ripeästi Helsingin yliopiston hallintotehtävissä. Rehtorina yliopiston avajaisissa pitämillään puheillaan Ravila kohosi kansalliseen tietoisuuteen, sillä siihen aikaan sanomalehdet julkaisivat puheet sellaisinaan.
Ura.
Ravila kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1921 ja valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1924 ja filosofian maisteriksi 1927. Valmistuttuaan Turusta hän lähti opiskelemaan Helsingin yliopistoon suomen kieltä ja sen sukukieliä ja valmistui filosofian lisensiaatiksi 1932 ja väitteli filosofian tohtoriksi samana vuonna.
Paavo Ravilan työura alkoi Helsingin suomalaisen normaalilyseon suomen kielen tuntiopettajana 1926–1928. Vuodet 1932–1934 hän toimi Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen dosenttina, Turun yliopiston suomen kielen ja sen sukukielten professorina 1934–1949, humanistisen tiedekunnan dekaanina 1948–1949, Uppsalan yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen virkaa tekevänä professorina 1947–1948 ja Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professorina 1949–1956. Hän toimi myös historiallis-kielitieteellisen osaston dekaanina 1951–1952, vararehtorina 1952–1953 ja rehtorina 1953–1956. Suomen Akatemian jäsenenä Ravila oli 1956–1963 ja akatemian esimiehenä 1963 sekä Helsingin yliopiston kanslerina 1963–1968.
Ravilan ensimmäinen tutkielma 1929 käsitteli mordvan kielen äännehistoriaa. Hän kiinnostui aiheesta niin, että lähti Neuvostoliittoon keräämään omaa aineistoa. Työskentely Neuvostoliitossa osoittautui vaikeaksi ja vierailu jäi vain kolmen viikon mittaiseksi. Keräämänsä murresanaston Ravila julkaisi vasta 1959. Mordvan sijasta hän otti 1929 kohteekseen saamen kielen ja lähti Petsamoon keräämään aineistoa, jonka avulla hän sittemmin väitteli tohtoriksi. Ravila toimi vuonna 1932 perustetun saamelaisasioihin keskittyneen Lapin sivistysseuran sihteerinä.
Turun professuurin aikana Ravilalla oli vähän oppilaita, niin että aika riitti paneutumiseen historialliseen muoto- ja lauseoppiin, joiden tutkimukset ovat Ravilan arvostetuinta tuotantoa. Turun aikanaan hän toimitti myös professori Heikki Paasosen keräämän aineiston pohjalta neliosaisen mordvalaisen kansanrunouskokoelman. Ravila toimi talvi- ja jatkosodan aikana upseerina, mutta aika riitti silloinkin myös tieteellisten tutkimusten julkaisuun. Jatkosodan aikana hän oli jonkin aikaa komennettuna Berliiniin suomensukuisten kansojen asiantuntijana.
Helsingin-kautenaan Ravila ehti antaa opetusta vain kahtena lukuvuonna, sillä hallinnolliset tehtävät veivät lähes kaiken ajan. Aika riitti kuitenkin Suomalais-ugrilaisen seuran esimiehen tehtäviin 1953–1968 ja muun muassa Sanakirjasäätiön valtuuskunnan puheenjohtajuuteen 1953–1970 sekä moneen muuhun luottamustoimeen.
Einola

Einola voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimi.
Einola, suomenkielinen sukunimi, joka vuonna 2022 oli yhteensä 343 henkilöllä. Tunnettu nimenkantaja:
The Weinstein Company

The Weinstein Company (lyh. TWC) oli yhdysvaltalainen elokuvastudio. Sen perustivat veljekset Harvey Weinstein ja Bob Weinstein vuonna 2005, kun he jättivät Disneyn tuolloin omistaman Miramax Filmsin, jonka he perustivat vuonna 1979. TWC oli yksi suurimmista ns. itsenäisistä elokuvayhtiöistä Yhdysvalloissa ennen ajautumistaan konkurssiin keväällä 2018. Weinstein Company julkaisi muiden muassa Quentin Tarantinon menestyselokuvat "Kunniattomat paskiaiset" (2009) ja "Django Unchained" (2012).
Yhtiö ajautui talousvaikeuksiin vuonna 2017, kun toinen sen perustajista, Harvey Weinstein, joutui useiden seksuaaliahdistelu- ja raiskaussyytösten kohteeksi. Syytösten seurauksena TWC menetti useita tuotantosopimuksiaan; esimerkiksi yhtiön sopimus Netflixin kanssa purkautui ja sen nimi poistatettiin Peaky Blinders -sarjan lopputeksteistä. TWC hakeutui lopulta Chapter 11-konkurssiin 19. maaliskuuta 2018.
16. heinäkuuta 2018 ilmoitettiin, että TWC ja sen omaisuus oli myyty Lantern Entertainmentille 289 miljoonalla dollarilla.
Viron vapaussodan voitonpylväs

Viron vapaussodan voitonpylväs () sijaitsee Vapaudenaukiolla Harjumäellä Tallinnan kaupungissa Virossa. Sen suunnittelivat Rainer Sternfeld, Andri Laidre, Kadri Kiho ja Anto Savi. Kyseessä on pilari, jonka päässä on embleemi.
Pylvään työnimi veistoskilpailussa oli "Libertas". Sen pilari on 23,5 metriä korkea ja se koostuu 143 lasilaatasta. Pylvään huipulla on Viron Vapaudenristi. Muistomerkki paljastettiin 23. kesäkuuta 2009 Viron vapaussodassa 1918–1920 taistelleiden virolaisten muistoksi.
Historia.
Viron vapaussodassa vuosina 1918–1920 kaatui noin 4 000 ja haavoittui noin 14 000 virolaista. Ajatus itsenäisyyden puolesta taistelleiden muistoa kunnioittavasta muistomerkistä syntyi jo sodan aikana vuonna 1919. Laki muistomerkin pystyttämisestä laadittiin kuitenkin vasta vuonna 1936. Valmisteleva työ asian edistämiseksi keskeytyi kuitenkin toisen maailmansodan takia ja estyi vuosikymmeniksi sodanjälkeisen neuvostomiehityksen myötä. Viron julistauduttua uudelleen itsenäiseksi 1991 ajatus muistomerkistä nousi jälleen esiin. Keväällä 2005 Riigikogu päätti Tallinnan Vapaudenaukiolle pystytettävästä muistopylväästä. Keväällä 2006 muistomerkistä järjestettiin suunnittelukilpailu, johon tuli yli 40 ehdotusta. Viron vapaudenpylvään valmistumista tukivat yli 12 000 ihmisen lahjoitukset.
Heti avajaisten yhteydessä muistomerkki nostatti esiin kiistoja sodan tulkinnasta erityisesti Viron ja Venäjän välillä.
Vuoden 2013 alussa "Postimees" uutisoi teoksen ylläpitokustannusten nousseen vajaan prosentin. Viron puolustusministeriö maksaa kiinteistöyhtiölle monumentin hallinnollisia kustannuksia 5 064 euroa kuukaudessa. Summa sisältää itse muistomerkin säännöllisen huollon, kunnossapidon, muistomerkin alueella olevan maiseman hoidon ja sähkön.
Kontomári

Kontomári (; ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella ja kuuluu Plataniáksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Se kuului aiemmin Plataniáksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Plataniáksen kunnan Plataniáksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 285 (vuonna 2011).
Kontomári sijaitsee Kreetan pohjoisrannikolla 18 kilometriä Chaniásta länteen. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κοντομαρίου, "Topikí Koinótita Kontomaríou"), johon kuuluvat varsinaisen Kontomárin kylän lisäksi kylät Koiláda, Metóchi ja Xirokámpi. Alueen pääelinkeinoja ovat appelsiinin- ja oliivinviljely sekä turismi.
Toisen maailmansodan aikana saksalaiset maahanlaskujoukot teloittivat Kontomárissa noin 25 asukasta kostona siviilien osallistumisesta saarensa puolustamiseen Kreetan taistelun aikana. Kostoisku tunnetaan nimellä Kontomárin verilöyly.
Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri

Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri oli kuntayhtymä, jonka muodostivat Lapin nykymaakunnan kuusi lounaisinta kuntaa Kemi, Keminmaa, Simo, Tervola, Tornio ja Ylitornio. Sairaanhoitopiiri järjesti laissa säädetyt erikoissairaanhoidon palvelut jäsenkuntiensa puolesta. Kuntayhtymän palveluksessa oli noin 800 henkilöä vuonna 2007. Asukasluvultaan Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri oli toiseksi pienin Manner-Suomen sairaanhoitopiireistä. Vuoden 2013 lopulla piirin alueella oli 64 200 asukasta.
Sairaanhoitopiirin toiminta päättyi 31. joulukuuta 2022 osana Sote-uudistusta. Nykyisin alueen sosiaali-, terveys- ja pelastustoimen palvelut tuottaa Lapin hyvinvointialue.