tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ramat Ganin stadion

Ramat Ganin stadion () on jalkapallostadion, joka sijaitsee Ramat Ganissa Israelissa. Israelin jalkapallomaajoukkue pelaa muun muassa stadionilla kotiottelunsa.
Stadion valmistui vuonna 1951 ja se on maan suurin jalkapallonäyttämö. Sen kapasiteetti on 41 583 ja uusin stadionin 13 370-paikkainen katsomo valmistui vuonna 1982, jolloin sitä muutenkin kunnostettiin.
Israelin jalkapallomaajoukkueen lisäksi stadionilla ovat pelanneet Maccabi Tel Aviv ja Maccabi Haifa, kun ne ovat selvinneet Mestarien liigan lohkovaiheeseen kausilla 2004–2005 ja 2009–2010.
Stadionille on kaavailtu tehtävän kunnostamista, joka on määrä aloittaa vuonna 2011. Kapasiteetin olisi tarkoitus nousta 70 000 ja sen rakennuskustannukset on arvioitu olevan yli 100 milj. dollaria.
Zombies Paradise

Zombie's Paradise on Leningrad Cowboysin albumi, joka julkaistiin 2. kesäkuuta 2006. Levyllä ei ole lainkaan yhtyeen omia kappaleita, vaan kaikki raidat ovat cover-versioita ulkomaalaisten artistien tunnetuista kappaleista. Kappaleeseen "You're My Heart, You're My Soul" on julkaistu musiikkivideo.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 39.
NW S

NW S oli itävaltaunkarilaisen Nesselsdorfer Wagenbaun (NW) vuosina 1906–1915 valmistama henkilöautomalli. Autosta oli kaksi muunnelmaa: nelisylinterinen S4 ja kuusisylinterinen S6. Edistyksellisen mallin suunnitteli Hans Ledwinka salassa yrityksen pääjohtajalta. Seuraajamallit olivat NW T ja NW U.
Suunnittelu.
NW:n autojen suunnittelusta vastanneen Hans Ledwinkan jätettyä yrityksen vuonna 1902 uudet mallit eivät pärjänneet markkinoilla. Autoissa esiintyi runsaasti vikoja ja huoltotoimenpiteet olivat vaikeita, sillä autojen moottorit oli sijoitettu keskelle. Tilannetta korjaamaan palkattiin kaksi insinööriä, Kronfeld ja Lang, jotka suunnittelivat mallit J ja L. Autot olivat sikäli edistyksellisiä että niissä oli käytössä kardaaniveto ketjun sijaan. Moottorit olivat sivuventtiilisiä rivimoottoreita. Autot olivat kuitenkin tehottomia ja painavia, ja niinpä Kronfeld ja Lang saivat lähteä.
NW:n pääjohtaja, Hugo Fischer von Röslerstamm, onnistui houkuttelemaan Ledwinkan takaisin vuonna 1905. Palattuaan Ledwinka totesi sekä J- että L-mallin kehityskelvottomiksi, ja päätti aloittaa kokonaan uuden mallin, tyyppi S:n, suunnittelun puhtaalta pöydältä. Suunnittelu tapahtui salassa Fischeriltä. Projekti paljastettiin hänelle vasta 1906 kun ensimmäinen prototyyppi oli rakennettu valmiiksi. Aikansa harkittuaan Fischer hyväksyi auton tuotantoon. Valmistus alkoi 1909, jolloin autoja valmistettiin 37 kappaletta eri korimalleilla. Ensimmäiset kymmenen myytyä yksilöä eivät tallentuneet tehtaan kirjanpitoon.
S-mallin ansiosta luottamus NW:n autoihin palasi ja myyntiluvut lähtivät nousuun.
Teknisiä tietoja.
Moottori.
Ledwinka suunnitteli uuteen automalliin erittäin edistyksellisen moottorin, jossa oli puolipallon muotoiset palotilat ja kannen yläpuolinen nokka-akseli. Sylinteriryhmä oli valettu kahden sylinterin osissa. Kampiakseli oli vierintälaakeroitu.
Voimansiirto ja alusta.
Voima siirtyi moottorilta kartiokytkimen kautta nelivaihteiseen vaihteistoon, jossa oli erikoisen rakenteen ansiosta vain viisi hammaspyörää. Sekä etu- että taka-akseli olivat jäykkiä. Autossa oli kaksi jarrujärjestelmää; yksi vaikutti voimansiirtoon ja toinen suoraan takarenkaisiin. Jälkimmäistä järjestelmää käytettiin myös seisontajarruna.
Suorituskyky.
Maavara oli 230 mm. Kuuden hengen kuormalla auton huippunopeus oli 90 km/h.
Muunnelmat.
Vuonna 1911 esiteltiin tehokkaampi malli jossa sylinterien määrä oli kasvatettu kuuteen. Tämän ansiosta autolla saavutettiin nyt 110 km/h huippunopeus.
S4-mallin seuraaja oli edeltäjäänsä pohjautunut, vuonna 1914 esitelty NW T, jonka nimeksi tuli myöhemmin Tatra T20 yrityksen vaihdettua nimeään Tšekkoslovakian itsenäistyttyä. S6-mallin seuraaja oli NW U, josta taas tuli Tatra T10.
Vilis Lācis

Vilis Lācis (oik. Jānis Vilhelms Lāce, (12. toukokuuta 1904 nykyään Riikaan kuuluva Rīnūžin kylä, Vidzeme – 6. helmikuuta 1966 Riika) oli latvialainen neuvostokirjailija ja kommunistipoliitikko. Hänen teoksensa edustivat stalinismin ajan sosialistista realismia.
Latvian neuvostomiehityksen myötä Lācisista tuli yksi johtavista kollaboraattoreista. Lācis oli Neuvostoliiton kesällä 1940 asettaman Latvian nukkehallituksen sisäministeri. Maan Neuvostoliittoon liittämisen jälkeen hän toimi elokuusta 1940 lähtien Latvian SNT:n kansankomissaarien neuvoston ja vuosina 1946–1959 ministerineuvoston puheenjohtajana. Neuvostoliiton korkeimman neuvoston puhemiehistön jäsenenä hän oli vuosina 1954–1958.
Elämä ja ura.
Vilis Lācis syntyi Jānis Vilhelms Lācena (vanhan oikeinkirjoituksen mukaan Jahn Wilhelm Lahze) Rīnūžin kylässä, Mangaļin kihlakunnassa, joka nykyään on osa Vecmilgravisin kaupunginosaa Riiassa. Hänen isänsä Tenis Lace (Lahze) oli satamatyöläinen ja äiti Karline Veidemane (Veidemann). Alkeiskoulunsa hän kävi Daugavgrīvan (Dünamünden) kihlakunnankoulussa. Vuosina 1916–1917 Lācis asui Garciemsissa Carnikavan kihlakunnassa. 
Ennen kuin Saksan keisarillinen armeija valtasi Riian syyskuun alussa 1917, perhe pakeni Siperiaan Altain alueelle, jossa vuosina 1917–1918 Lācis opiskeli Barnaulin opettajaseminaarissa. Valmistuttuaan hän toimi Bijskin kyläneuvoston sihteerinä. Hän palasi Riikaan vuonna 1921 Myöhemmin hän työskenteli Latviassa satamatyöläisenä, kalastajana ja merimiehenä. Vuonna 1928 hän liittyi kommunistiseen puolueeseen.
Neuvostojoukot miehittivät Latvian 17. kesäkuuta 1940. Vuonna 1940 Lācisista tuli miehittäjän saneleman Kirhenšteinsin nukkehallituksen sisäministeri ja Latvian kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsen. Vuodesta 1940 lähtien hän toimi Latvian SNT:n kansankomissaarien neuvoston ja vuosina 1946–1959 ministerineuvoston puheenjohtajana. Lācis oli NKP:n keskuskomitean ehdokasjäsen ja Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kansanedustaja.
Lācisin romaanit "Putni bez spārniem" (”Siivettömät linnut”, 1931–1932) ja ”Kalastajan poika” ("Zvejnieka dēls", 1933–1934) kuvaavat satamatyöläisten ja kalastajien elämää. Eeppinen romaani "Vētra" (”Myrsky”, 1946–1948) kertoo neuvostojärjestelmän pystyttämisestä Latviaan. Romaanin ”Uudelle rannalle” ("Uz jauno krastu", 1951) aiheena on maatalouden kollektivisointi. Myöhempiä teoksia ovat ”Kylä meren rannalla” ("Ciems pie jūras", 1954) ja "Pēc negaisa" (”Ukonilman jälkeen”, 1962).
Lācis sai Latvian SNT:n kansankirjailijan arvonimen vuonna 1947. Hänet on palkittu seitsemällä Leninin kunniamerkillä sekä Isänmaallisen sodan kunniamerkillä. Romaanit ”Myrsky” ja ”Uudelle rannalle” saivat Stalin-palkinnon vuosina 1949 ja 1952.
The in Crowd

The In Crowd on Mitchel Musson ensimmäinen single nimikkoalbumilta. Se julkaistiin 13. tammikuuta 2009 ja musiikkivideona 23. tammikuuta. Single esiintyi myös 27. tammikuuta 2009 julkaistulla Radio Disney Jams 11 levyllä.
The In Crowd on cover alkuperäisestä John Hampsonin esittämästä kappaleesta.
Aurèsvuoret

Aurèsvuoret on vuoristo, joka sijaitsee Pohjois-Afrikassa, Algerian ja Tunisian alueella. Vuoristo on Atlasvuorien itäisin osa. Vuoriston korkein huippu on Algerian puolella sijaitseva Djebel Chélia, joka nousee 2328 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Berberiheimot ovat useasti historian aikana paenneet valloittajia Aurèsvuorille.
Hans Leberecht

Hans Leberecht (1. joulukuuta 1910 Pietari – 10. marraskuuta 1960 Tallinna) oli virolainen neuvostokirjailija. Hän kirjoitti viron lisäksi myös venäjäksi.
Hans Leberecht syntyi työläisperheeseen. Vuosina 1935–1937 hän opiskeli Leningradin Gorkille nimetyssä kirjallisuusopistossa. Toiseen maailmansotaan hän osallistui puna-armeijan virolaisjoukoissa. Vuonna 1945 hänet hyväksyttiin NKP:n jäseneksi. Leberecht oli 1945–1951 "Sovjetskaja Estonija" -lehden Tallinnan-kirjeenvaihtaja. 
Leberechtin tunnetuin teos on Viron maatalouden kollektivisointia kuvaava pienoisromaani "Valo Koordissa" ("Valgus Koordis", 1948), jota aikoinaan pidettiin yhtenä ”sosialistisen realismin maineikkaimmista teoksista”. Vuonna 1949 Leberecht sai siitä Stalin-palkinnon. "Valo Koordissa" ilmestyi alkujaan 1948 "Zvezda"-lehdessä ja kirjana viroksi 1949.. Leberechtin myöhempiä teoksia ovat romaanit "Kaptenid" (”Kapteenit”, 1954), "Sõdurid lähevad koju" (”Sotilaat tulevat kotiin”, 1956), "Vassarite paleed" (”Vassarien linnat”, 1960) sekä pienoisromaani "Ühes majas" (”Eräässä talossa”, 1957).
Herbert Rappaport ohjasi vuonna 1951 "Valo Koordissa" -teoksen pohjalta samannimisen elokuvan, joka myös sai Stalin-palkinnon.
Nerva–Antoninusten hallitsijasuku

Nerva–Antoninusten hallitsijasuku hallitsi Rooman valtakuntaa vuosina 96–192. Siihen kuului seitsemän keisaria: Nerva, Trajanus, Hadrianus, Antoninus Pius, Marcus Aurelius (yhdessä Lucius Veruksen kanssa) ja Commodus.
Näitä keisareita on myös kutsuttu Adoptiokeisareiksi, koska neljä ensimmäistä adoptoivat itselleen seuraajansa. Ainoastaan Commodus, joka oli Marcus Aureliuksen poika, ei adoptoinut seuraajaa eikä häntä itseään ollut adoptoitu.
Edward Gibbonin mukaan viiden ensimmäisen keisarin aika oli onnellisinta aikaa mitä ihmiskunta on kokenut, joten hän kutsui näitä ”viideksi hyväksi keisariksi”. Nämä keisarit olivat luonteiltaan hyvin erilaisia, mutta heitä yhdisti se että yksikään ei ollut edeltäjänsä poika. Jo antiikissa ja myöhemmin pidettiin hyvänä tätä tapaa jossa keisari valitsi seuraajakseen "parhaan miehen". Toisaalta muilla kuin Marcus Aureliuksella ei ollut omaa poikaa ja osa viidestä keisarista olivat sukua muulla tavalla. 
Myös Niccolò Machiavelli nosti nämä keisarit esimerkiksi. 
Hallitsijasuku voidaan jakaa Nerva–Trajanuksen ja Antoninusten hallitsijasukuun.
Rumjana Želeva

Rumjana Ruseva Želeva (, nimi translitteroidaan usein myös ranskalaisittain "Rumiana Jeleva"; s. 18. huhtikuuta 1969 Nova Zagora) on bulgarialainen poliitikko. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2007–2009 ja toimi heinäkuusta 2009 tammikuuhun 2010 maansa ulkoministerinä. Želeva vaikuttaa keskustaoikeistolaisessa GERB-puolueessa (Kansalaiset Bulgarian eurooppalaisen kehityksen puolesta).
Želeva oli Bulgarian ehdokas Euroopan komission jäseneksi vuosiksi 2010–2014, vastuualueinaan kansainvälinen yhteistyö, humanitaarinen apu ja kriisinhallintatoimet. Hän kuitenkin luopui ehdokkuudesta 19. tammikuuta 2010 ja ilmoitti samalla luopuvansa ulkoministerin tehtävästä. Euroopan parlamentti oli tätä ennen kyseenalaistanut hänen pätevyytensä ja liiketoimensa. EU:n lakimiehet eivät kuitenkaan löytäneet hänen toimistaan puutteita.
Želeva valmistui filosofian tohtoriksi saksalaisesta Magdeburgin Otto von Guericke -yliopistosta vuonna 2003 alanaan sosiologia. Hän on avioliitossa.
Mikheil Tšiaureli

Mikheil Tšiaureli (, ; 6. helmikuuta 1894 Tbilisi – 31. lokakuuta 1974 Tbilisi) oli georgialaissyntyinen neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Mikheil Tšiaureli valmistui Tbilisin taidekoulusta ja työskenteli teatterissa lavastajana, näyttelijänä ja ohjaajana. Vuodesta 1921 lähtien hän näytteli myös georgialaisissa elokuvissa. Tšiaurelin ensimmäisiä merkittäviä ohjaustöitä olivat melodraama "Saba" (1929) ja eksentrinen komedia "Khabarda" (1931). Hän ohjasi myös ensimmäisen georgialaisen äänielokuvan ”Viimeiset naamiohuvit” ("Ukanaskneli maskaradi", 1934). Georgian historiasta kertovat "Arsena" (1937) ja kansallissankari Giorgi Saakadzelle omistettu samanniminen elokuva (1942–1943).
1930-luvun lopussa Tšiaurelista tuli koko Neuvostoliiton tuntema ”Stalinin hovikuvaaja”. Elokuvassa "Diadi gantiadi" (”Suuri kajastus”, 1938) Stalinista tehtiin lokakuun vallankumouksen päähenkilö ja Leninistä hänen apulaisensa. Stalinin alter egoksi valkokankaalla vakiintui näyttelijä Mikheil Gelovani. Henkilönpalvonta ja historian vääristely saavuttivat huippunsa jättibudjeteilla kuvatuissa elokuvissa ”Vala” (1936) ja ”Berliini kukistuu” (1949–1950). Jälkimmäisessä ”suuri johtaja” esiintyy puhtaasti mytologisena hahmona, mutta elokuvasta voi löytää myös merkkejä ohjaajan poikkeuksellisesta lahjakkuudesta. Stalin-aiheen joutsenlauluksi muodostui vuonna 1951 valmistunut ”Ristitulessa” (oik. ”Unohtumaton vuosi 1919”, "Nezabyvajemyi 1919-i"), joka perustuu Vsevolod Višnevskin samannimiseen näytelmään. Ohjaajan myöhempien elokuvien teemoja ovat Georgian historia ja kansanperinne.
Tšiaureli oli NKP:n jäsen vuodesta 1950. Hän toimi myös Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kansanedustajana. Vuonna 1948 hän sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen. Ohjaaja on palkittu kolmesti Leninin kunniamerkillä. Hän on saanut elokuvistaan Stalin-palkinnon vuosina 1941, 1943, 1946, 1947 ja 1950.
Tšiaureli oli naimisissa näyttelijä Veriko Andžaparidzen kanssa. Hänen lapsiaan ovat näyttelijä Sopiko Tšiaureli ja elokuvaohjaaja Otar Tšiaureli.
Aalto-yliopiston lääketieteellisen tekniikan ja laskennallisen tieteen laitos

Lääketieteellisen tekniikan ja laskennallisen tieteen laitos, (, BECS) oli monialainen ja monitieteinen Aalto-yliopiston laitos, jonka painopistealueita olivat lääketieteellinen tekniikka, laskennallinen tiede, aivotutkimus ja aivokuvantamisteknologia, kognitiivinen neurotiede, lääketieteellinen kuvantaminen, biofysiikka sekä kompleksiset systeemit.
BECS:n toiminta alkoi TKK:n lääketieteellisen tekniikan ja laskennallisen tekniikan laboratorioiden yhdistyessä 1.1.2008. Se kuului Informaatio- ja luonnontieteiden tiedekuntaan. Laitoksen toiminta on sittemmin jatkunut Aalto-yliopiston perustieteiden korkeakoulun Neurotieteen ja lääketieteellisen tekniikan laitoksena. 
BECSin johtajana toimi 1.1.2008-31.7.2011 professori Risto Ilmoniemi ja varajohtajana professori Jouko Lampinen. Elokuusta 2011 alkaen laitoksen johtajana toimi Jouko Lampinen ja varajohtajana professori Ari Koskelainen.
Laitoksella toimi vuosina 2006-2011 professori Kimmo Kasken johtama Suomen Akatemian huippuyksikkö.
Laitos sai vuonna 2009 suoritetussa Aalto-yliopiston yksiköiden tutkimuksen arvioinnissa erittäin hyvät arviot.
Francisco Frutos

Francisco Frutos Gras (6. syyskuuta 1939 Calella – 26. heinäkuuta 2020 Madrid) oli espanjalainen poliitikko. Hän toimi vuosina 1998–2009 Espanjan kommunistisen puolueen (PCE) pääsihteerinä. Hän oli edustajainhuoneen jäsen vuosina 1993–2004. Hän tapasi kesäkuussa 2009 silloisen Kiinan kommunistisen puolueen johtajan He Guoqiangin.
Frutos oli kotoisin Kataloniasta.
Lambaesis

Lambaesis oli antiikin roomalainen kaupunki Numidiassa, Pohjois-Afrikassa, nykyisen Algerian alueella. Sen hyvin säilyneet rauniot sijaitsevat 11 kilometriä Batnasta kaakkoon ja 27 kilometriä Timgadista länteen lähellä nykyistä Tazoultin kylää.
Lambaesis rakennettiin luultavasti keisari Hadrianuksen aikana vuosina 123–129 jaa. ja sinne sijoitettiin roomalainen legioona, Legio III Augusta. On tosin mahdollista, että paikalla oli jo noin vuodesta 81 lähtien ollut auxilia-yksikön leiri. Marcus Aureliuksen kaudella Lambaesista laajennettiin ja siitä tuli suuri sotilastukikohta. Legio III Augusta pysyi Lambaesiksessä melkein kaksi vuosisataa ja se vartioi provinssia berberikansojen hyökkäyksiltä. Kaupunkiin rakennettiin amfiteatteri, riemukaaria, temppeleitä ja akvedukti.
Vuonna 260 Legio III Augustan komentaja Gaius Macrinus Decianus pystytti berbereistä saadun voiton kunniaksi muistomerkin Lambaesikseen. Keisari Diocletianuksen aikana legioona lähti kaupungista ja vuoden 389 jälkeen se hylättiin melkein kokonaan.
Julio Anguita

Julio Anguita González (21. marraskuuta 1941 Fuengirola – 16. toukokuuta 2020 Córdoba) oli espanjalainen kommunistipoliitikko, joka toimi kommunistipuolueen (PCE) pääsihteerinä vuosina 1988–1998. Vuosina 1979–1986 hän oli Córdoban pormestari. Hän johti urallaan myös Yhdistynyttä vasemmistoa (IU) ja istui Espanjan parlamentissa. 
Anguitaa seurasi puolueen pääsihteerinä Francisco Frutos.
Eläintohtori 2

Eläintohtori 2 () on Steve Carrin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2001. Se on jatkoa "Eläintohtori"-elokuvalle. Elokuvassa esiintyy cameoroolissa eläintieteilijä Steve Irwin sekä ääniroolissa Arnold Schwarzenegger.
Juoni.
John joutuu tällä kertaa käyttämään kykyään sirkuskarhun sopeuttamisessa luontoon ja rakastamaan uhanalaista villikarhua, jotta luonnon ekosysteemi säilyisi ja näin ollen metsää ei hakattaisi paljaaksi.
Singulariteetti (matematiikka)

Singulariteetti on matematiikassa, erityisesti reaali- ja kompleksianalyysissä, piste, jossa matemaattinen objekti ei ole määritelty.
`f(x) = 1/x` ei ole esimerkiksi hyvin-määritelty, kun `x = 0`. Kyseisessä pisteessä funktion arvoa ei ole määritelty.
Toisin sanottuna nollan käänteisalkiota ei ole määritelty.
Singulariteetti kompleksianalyysissä.
Kompleksianalyysissä singulariteetti esiintyy neljässä eri tilanteessa. Olkoon U kompleksilukujen avoin osajoukko ja piste `a` kuuluu joukkoon U siten, että funktio f on jatkuva ja differentioituva jossakin `a`:n ympäristössä pois sulkien itse a eli joukossa U \ {a}.
Eristetyt singulariteetit.
Olkoon funktio f ei-jatkuva pisteessä a. Piste`a` on funktion `f` poistettava singulariteetti, jos on olemassa holomorfinen funktio g, joka on määritelty joukossa U siten, että f(z) = g(z) kaikilla z joukossa U\{a}. Funktio `f` korvataan jatkuvalla funktiolla `g`.
Edellistä pistettä kutsutaan "navaksi", jos on olemassa holomorphinen funktio `g` joukossa U ja luonnollinen luku `n` siten, että f(z) = g(z) / (z -a) kaikilla z joukossa U \ {a}.
Derivaatta ei ole mahdollisesti olemassa kyseisessä pisteessä. Jos g(a) on erisuuri kuin nolla, niin navan astetta merkitään n:llä. Aste on polkujen lukumäärä navan ympäri.
Esimerkiksi ympyränmuotoisen polun aste pisteen `a` ympäri on yksi.
Edellistä singulariteettia kutsutaan epäoleelliseksi singulariteetiksi.
Singulariteetti on oleellinen, jos ja vain jos funktion Laurentin sarjalla pisteen ympäristössä on äärettömän monta potenssia, joiden aste on negatiivinen.
Toisin sanottuna tämä funktion piste ei ole poistettava piste eikä napa.
Sivuhaarojen pisteet.
Sivuhaarojen pisteet ovat moniarvoisten funktioiden tulos, toisin kuin eristetyt singulariteetit. Esimerkiksi log(z) on määritelty joillakin rajoilla siten, että funktio voidaan tehdä vakiofunktioksi lähtöjoukossa. Kompleksianalyysissä asetetaan usein analyyttisyysraja, jotta voidaan erottaa funktion ei-jatkuvat pisteet. Funktio saa tämän rajan ympärillä eri arvoja. Analyyttisyysrajan sijainnilla ja muodolla yksikkökiekossa ei ole yleensä merkitystä.
Solonen

Solonen (oik. Tomi Solonen, s. 30. tammikuuta 1984 Kokkola) on suomalainen rap-muusikko.
Ura.
Solonen julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa vuosituhannen vaihteessa asuessaan Pietarsaaressa. Vuonna 2002 Solonen voitti Rapin Suomenmestaruuden ja sitä seurannut toinen levy ilmestyi vuonna 2003. Solonen on ollut myös mukana yhtyeissä Avaintekijät, Konala Cartelli ja Narcotic. Solosen toinen sooloalbumi "Harmaanaaman kirous" julkaistiin heinäkuun lopussa 2009 Yellowmic Recordsin kautta.
Syksyllä 2011 Solonen ja rap-artisti Kosola julkaisivat yhteis-EP:n "XX EP", jonka seuraajaa, "XX LP:tä" ei ole vielä julkaistu. Solosen ja Kosolan seuraava yhteislevy "Kolmetoista kertaa kovempi ku kukaan" julkaistiin Monsp Recordsin kautta 17. toukokuuta 2013. Albumi saavutti Suomen virallisen albumilistan 11. sijan, ja sen kappaleista "Räppii", "Kadut puhuu mun puolesta" ja "Kolmetoista kertaa kovempi ku kukaan" on julkaistu musiikkivideot. Solonen juontaa Kosolan ja Xmiehen kanssa YleX-radiokanavalla radio-ohjelmaa "Lyömättömät", joka on myös kolmikon bändin nimi.
Yksityiselämä.
Syyskuussa 2008 Solonen sai kuuden kuukauden vankeusrangaistuksen kieltäytyessään varusmies- ja siviilipalveluksesta. Solonen käytti ajan hyväkseen ja otti vankilaan mukaan matkaradion, kyniä ja paperia. Puolet Solosen "Harmaanaaman kirous" -albumin lyriikoista valmistui hänen ollessaan vankilassa.
Solonen kihlautui tositv-kuuluisuus Sointu Borgin kanssa keväällä 2025 ja he asuvat Helsingissä.
Helena Benaouda

Helena Benaouda (o.s. Fagerdin, 22. toukokuuta 1959 Haukipudas) on Ruotsin muslimineuvoston ("Sveriges muslimska råd") puheenjohtaja.
Benaoudan tytär on pidätetty miehensä Munir Awadin kanssa Etiopiassa 2007 ja Pakistanissa 2009. Loppuvuodesta 2010 Munir Awad pidätettiin epäiltynä terrori-iskun suunnittelusta Jyllands-Posten-lehden toimitukseen. Benaouda on tuominnut väkivaltaisen toiminnan ja terrorismin.
Rupert Hollaus

Rupert Hollaus (4. syyskuuta 1931 Traisen, Itävalta – 11. syyskuuta 1954 Monza, Italia) oli itävaltalainen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti maailmanmestaruuden 125-kuutioisissa vuonna 1954. Hollaus oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa itävaltalainen ratamoottoripyöräilyn osakilpailuvoittaja ja maailmanmestari.
Rupert Hollausin ura jäi varsin lyhyeksi. Hän ehti ajaa vain yhden vajaan kauden MM-sarjassa. Hollaus kuoli vuonna 1954 Monzassa Italian GP:n harjoituksissa saamiinsa vammoihin. Hän ajoi ulos "Lesmon mutkassa", kun oli tehnyt vain hetkeä aikaisemmin uuden rataennätyksen. Hollaus kuoli myöhemmin sairaalassa. Hollausin pisteet riittivät kuolemasta huolimatta 125-kuutioisten mestaruuteen, ja hänestä tuli ensimmäinen postuumisti maailmanmestaruuden voittanut kuljettaja. 250-kuutioisissa Hollausin pisteet riittivät toiseen sijaan. Rupert Hollaus haudattiin synnyinkaupunkiinsa Traiseniin, missä hän sai poikkeuksellisesti valtiolliset hautajaiset.
Bruno Saltor

Bruno Saltor Grau, yleensä vain Bruno (s. 1. lokakuuta 1980 El Masnou, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän edusti englantilaista Brighton &amp; Hove Albionia ja oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Ura.
Bruno on Espanyolin junioriakatemian kasvatti. Ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa hän pelasi 29. syyskuuta 2001 Rayo Vallecanoa vastaan. Hän pelasi kuitenkin pääosin reservijoukkueen riveissä.
Pelattuaan katalonialaisseuroissa Gimnàsticissa ja Lleidassa, hän siirtyi Almeríaan vuonna 2006. Kauden 2006–2007 päätteeksi andalusialaiset nousivat ensimmäistä kertaa historiansa aikana maan pääsarjaan.
Kaudella 2007–2008 Bruno pelasi 34 ottelua, jääden pois vain neljästä. Lopulta kauden päätyttyä Almería sijoittui kahdeksanneksi. Bruno kuului myös kaudella 2008–2009 joukkueen vakiokokoonpanoon.
Kesäkuussa 2009 Bruno siirtyi Valenciaan kolmivuotisella sopimuksella, uusvanhan valmentajansa Unai Emeryn alaisuuteen.
Yehiel De-Nur

Yehiel De-Nur (יחיאל די-נור hepreaksi) (16. toukokuuta 1909 – 17. heinäkuuta 2001) oli holokaustista selvinnyt juutalainen. Hän tuli tunnetuksi keskitysleirejä kuvaavilla kirjoillaan, joiden joukossa on "The House of Dolls" (1955). Se kertoo keskitysleireillä pidetyistä juutalaisnaisista, joiden tehtävänä oli natsien seksuaalisten tarpeiden tyydyttäminen.
De-Nur syntyi Sosnowiecissä, vietti toisen maailmansodan aikana kaksi vuotta Auschwitzissä ja muutti vuonna 1945 Palestiinan brittiläiseen mandaattiin (myöhemmin Israel). Hän kirjoitti nimellä Ka-Tzetnik 135633, jota hänestä oltiin käytetty Auschwitzissa. Hänen henkilöllisyytensä paljastui vasta Adolf Eichmannin oikeudenkäynnissä vuonna 1961. Hänen todellinen alkuperäinen nimensä oli Yehiel Finer, jonka hän oli muuttanut De-Nuriksi Israeliin päästyään.
De-Nur meni naimisiin Nina Ashermanin kanssa. Hän kuoli Tel Avivissa 92-vuotiaana.
American Institute of Physics

American Institute of Physics (lyh. AIP) on yhdysvaltalainen voittoa tuottamaton fysiikan alan etujärjestö ja tiedejulkaisujen kustantaja. Sen tavoitteena on tuoda fysiikkaa tieteenä tunnetummaksi yleisölle. AIP:n jäsenjärjestöjen jäsenmäärä oli vuonna 2008 noin 135 000. Työntekijöitä järjestöllä oli 450, ja sen budjetti oli noin 75 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. AIP:llä on toimipiste College Parkissa Marylandissä ja sen kustannustoiminta on keskitetty Melvilleen New Yorkin osavaltiossa. AIP on yksi suurimmista fysiikan alan kustantajista. Luonnontieteiden ja tekniikan julkaisualusta ja hakukone nimeltä Scitation on AIP:n ylläpitämä.
AIP on kymmenen fysiikan alan jäsenseuran kattojärjestö:
Julkaisut.
AIP:lla on 12 julkaisua:
Animals as Leaders

Animals as Leaders on yhdysvaltalaisen kitaristi Tosin Abasin progressivista instrumentaalimetallia soittava yhtye. Yhtyeeltä on julkaistu viisi täysipitkää albumia. Yhtyeen musiikki on hyvin kitarapainotteista ja se yhdistelee elektronisen musiikin elementtejä progressiivisen metalliin. Kitaristit Tosin Abasi ja Javier Reyes soittavat 7- ja 8-kielisillä kitaroilla. 
Historia.
Animals as Leaders perustettiin Washingtonissa vuonna 2008. Ennen Animals as Leadersiä kitaristi Tosin Abasi soitti Reflux-nimisessä yhtyeessä. Prosthetic Records -levy-yhtiö kiinnostui Abasin kitaroinnista ja tarjosi hänelle mahdollisuutta levyttää sooloalbumin. Abasi kuitenkin kieltäytyi vedoten ajanpuutteeseen omalta yhtyeeltään ja todeten, että albumin nauhoittaminen olisi "omahyväistä ja tarpeetonta". Refluxin hajottua ja aloitettuaan opiskelut musiikkikoulussa Abasi kuitenkin muutti mieltään sopimuksesta.
Animals as Leadersin yhtyeen nimeä kantava debyyttialbumi nauhoitettiin vuoden 2008 alkupuolella ja julkaistiin seuraavan vuoden huhtikuussa. Albumilla Abasi soitti kaikki kitara- ja bassoraidat, joiden lisäksi Periphery-yhtyeen kitaristi Misha ”Bulb” Mansoor ohjelmoi rummut, syntetisaattorin ja muut efektit. 
Abasin vanhojen ystävien, kitaristi Javier Reyesin ja rumpali Navene Koperweisin tuella Animals As Leaders esiintyi vuoden 2009 aikana säännöllisesti ja lähti saman vuoden joulukuussa ensimmäiselle kiertueelleen Veil of Mayan ja Between the Buried and Me'n kanssa. Animals as Leaders oli myös mukana muun muassa vuoden 2010 Summer Slaughter -kiertueella. Yhtye esiintyi Suomessa ensimmäistä kertaa 28. syyskuuta 2011 Helsingin Nosturissa yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Between the Buried and Men kanssa.
Animals as Leadersilta julkaistiin toinen albumi vuoden 2011 marraskuussa. "Weightless"-nimisen pitkäsoiton julkaisupäivä oli 8. marraskuuta. Isossa-Britanniassa albumi julkaistiin jo 7. marraskuuta ja muualla Euroopassa 4. marraskuuta.
Yhtyeen kolmas albumi "The Joy of Motion" julkaistiin vuonna 2014. Yhtyeen neljäs albumi "The Madness of Many" julkaistiin vuonna 2016. Vuoden 2019 tammikuussa Animals as Leaders esitti Winnipegin sinfoniaorkesterin kanssa kolme uudelleensovitettua kappalettaan Winnipeg New Music Festivalissa, Kanadassa.
Hobey Baker Award

Hobey Baker Award on jääkiekkopalkinto, joka myönnetään vuosittain Pohjois-Amerikan parhaalle yliopistopelaajalle. Palkinto on nimetty jääkiekkoilijan ja ensimmäisen maailmansodan veteraanin Hobey Bakerin mukaan.
Voittajat.
Lyhenteet:
Ulkosuomalaisparlamentti

Ulkosuomalaisparlamentti (USP) on vuonna 1997 perustettu ulkosuomalaisten yhteistyöfoorumi.
Ulkosuomalaisparlamentin tehtävänä on vaikuttaa julkisen hallinnon sellaisiin päätöksiin, jotka vaikuttavat ulkosuomalaisten asemaan, ja välittää ulkosuomalaisten yhteiset päätökset Suomen viranomaistahoille ja valtionhallinnolle. 499 yhteisöä 37:stä maasta on vahvistanut USP:n säännöt.
Alunperin USP:n sihteeristönä toimi Suomi-seura Helsingissä, ja parlamentin puhemiehenä toimi Suomi-seura r.y:n kulloinenkin puheenjohtaja. Vuodesta 2021 alkaen Suomi-seura alkoi vähentää USP:hen liittyviä toimintojaan, eikä enää nykyään toimi USP:n sihteeristönä. Suomi-seuran nykyinen puheenjohtaja on kieltäytynyt toimimasta marraskuussa 2025 järjestettävän Ulkosuomalaisparlamentin 11. täysistunnon puheenjohtajana.
Koska Suomi-seura r.y. alkoi ajaa alas omia USP:hen liittyviä toimintojaan, USP:n varapuheenjohtajat perustivat elokuussa 2024 yhdessä Suomessa asuvien USP:n toimintaperiaatteiden kannattajien kanssa USP:n toimia tukemaan uuden yhdistyksen nimeltään Ulkosuomalaisparlamentin tuki r.y.
USP:n puhemiehistö koostuu seitsemän eri alueen varapuhemiehistä ja suomenruotsalaisten varapuhemiehestä. Edustajat ovat:
Ulkosuomalaisparlamentti pitää täysistunnon Helsingissä parin-kolmen vuoden välein. Muina aikoina edunvalvonnasta huolehtii tarpeen mukaan kokoontuva puhemiehistö. Edellinen täysistunto pidettiin Helsingissä kesäkuussa 2021. Seuraava istunto on määrä pitää marraskuussa 2025.
Mikko Koskinen (koripalloilija)

Mikko Juhani Koskinen (s. 21. heinäkuuta 1949 Oulu) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Koskinen voitti Turun NMKY:n riveissä kolme Suomen mestaruutta vuosina 1973–1977 ja sijoittui Euroopan mestareiden cupissa kymmenenneksi kaudella 1975–1976. Hän edusti kaudet 1978–1987 Tampereen Pyrintöä, jonka paidassa hän teki pääsarjan runkosarjassa 5 792 pistettä. Suomen koripallomaajoukkueessa Koskinen pelasi 138 ottelua ja teki niissä 1029 pistettä.
Koskinen oli mukana myös vuoden 1977 EM-kisoissa, joissa hän teki 9,3 pistettä ottelua kohden.
Koskinen toimi Tampereen Pyrinnön pelaaja-valmentajana kauden 1982-1983.
Elokuussa 2017 Koskinen nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen.
Saavutukset.
Lähde:
Pelityyli.
Pyrinnön päävalmentajana Koskisen aikana toiminut Raimo Lammi kuvaili Koskisen saaneen Pyrinnössä pelatessaan pelata melko vapaasti, mistä mahdollisuudesta Koskinen kiitti erinomaisilla peliesityksillä. Lammi piti Koskista kansainvälisen tason pelaajana, joka vaihdosta tullessaan tuli pelihaluisena kentälle aina yhä energisempänä. Koskista on kuvailtu myös ratkaisuhaluiseksi pelaajaksi ja taitavaksi heittäjäksi.
Jouko Heikkinen

Jouko Heikkinen (s. 28. syyskuuta 1955) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. 
Heikkinen edusti uransa aikana muun muassa kasvattajaseuraansa Äänekosken Huimaa, Uudenkaupungin Urheilijoita ja Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoita, joiden paidassa hänet valittiin Vuoden koripalloilijaksi vuonna 1983. SM-sarjassa Heikkinen teki uransa aikana 5607 pistettä.
Heikkinen pelasi Suomen koripallomaajoukkueessa 190 ottelua, joissa hän teki 1 739 pistettä. Hän pelasi 168 peräkkäisessä miesten maaottelussa. Heikkisen maajoukkue-ura päättyi vuonna 1988, ja hän pysyi lähes 28 vuotta eniten miesten A-maaotteluita pelanneena suomalaiskoripalloilijana: Tuukka Kotti ohitti Heikkisen kesällä 2016.
Luettelo Suomessa uhanalaisista selkärangattomista

Luettelo Suomessa uhanalaisista selkärangattomista sisältää ne selkärangattomat eläinlajit, jotka kuuluvat Suomen uhanalaisluokituksessa luokkiin äärimmäisen uhanalainen (CR), erittäin uhanalainen (EN) tai vaarantunut (VU). Silmälläpidettäviä, puutteellisesti tunnettuja tai hävinneiksi luokiteltuja lajeja tämä luettelo ei sisällä. Muutamat luettelon eläinlajeista on lisäksi katsottu tarpeelliseksi myös rauhoittaa luonnonsuojeluasetuksessa (160/1997). Nämä on merkitty listaan lihavoinnilla.
Luettelot uhanalaisista perhos-, pistiäis- ja kovakuoriaislajeista ovat lajien suuren määrän vuoksi omina artikkeleinaan.
Suomessa uhanalaiset hyönteiset.
Kaksisiipiset (arviointi 2010).
Sääsket.
Katso Luettelo Suomessa uhanalaisista sääskistä
Kovakuoriaiset.
Katso Luettelo Suomessa uhanalaisista kovakuoriaisista
Perhoset.
Katso Luettelo Suomessa uhanalaisista perhosista
Pistiäiset.
Katso
Ykkösen kausi 2006

Ykkönen on Suomen toiseksi korkein jalkapallon sarjataso. Kaudella 2006 se pelattiin 14 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voitti FC Viikingit Helsingistä, joka nousi suoraan Veikkausliigaan. Sarjasta nousi poikkeuksellisesti suoraan myös toiseksi sijoittunut AC Oulu, koska Veikkausliigassa kaudella 2005 pelannut AC Allianssi luopui sarjapaikasta. Sarjasta putosivat Mikkelin Palloilijat ja Lappeenrannan Rakuunat.
Joukkueet.
Kaudeksi 2006 Ykköseen putosi Veikkausliigasta Tornion Pallo-47 ja Rovaniemen Palloseura karsintojen jälkeen ja Veikkausliigaan nousivat FC Honka Espoosta ja Vaasan Palloseura. 
Kaudeksi 2006 Ykköseen nousivat Kakkosesta Vaasan IFK, JIPPO Joensuusta ja Klubi-04 Helsingistä, Kakkoseen putosivat VG-62 Naantalista, OLS Oulusta ja Pallo-Iirot Raumalta.
Grense Jakobselv

Grense Jakobselv () on kylä Barentsinmeren rannalla, Vuoremijoen () suulla Norjan Finnmarkin läänissä, Etelä-Varangin kunnassa Venäjän rajalla. Tietä pitkin on 60 km:n matka länteen Kirkkoniemeen.
Venäjän vastainen raja kulkee Vuoremijokea pitkin. Alueella on pieni Norjan armeijan Etelä-Varangin varuskunnan tukikohta, josta käsin rajavartiot liikkuvat. Alueella ei ole julkista rajanylityspaikkaa.
Kylässä on vuonna 1869 rakennettu Kuningas Oskar II:n kivikappeli. Kirkko rakennettiin vahvistamaan Norjan aluevaatimusta alueella ja nimettiin Ruotsi-Norjan kuninkaan, Oskar II:n mukaan.
Grense Jakobselv on Norjassa kauimmaisena Oslosta tietä pitkin mitattuna sijaitseva paikka: etäisyys on 2 556 km, jos koko matka tehdään Norjan alueella, mutta noin 600 km lyhyempi oikaistaessa Ruotsin ja Suomen kautta.
Vuoremijoki

Vuoremijoki (, ) on Norjan ja Venäjän rajajoki maiden pohjoisimmalla maarajalla. Pienehkö 45 kilometriä pitkä joki virtaa pohjoiseen ja laskee Barentsinmereen Norjan Grense Jakobselvin kylän kohdalla. Joen suulla on matala Vuoremivuonon suulahti. Joen latvoilla on Vuoremijärvi.
Vuosina 1920–1944, kun Petsamo kuului Suomeen, Vuoremijoki muodosti osaltaan Norjan ja Suomen rajan.
Pyrogallushappo

Pyrogallushappo eli 1,2,3-trihydroksibentseeni tai 1,2,3-bentseenitrioli on valkoista, hajutonta kiteistä jauhetta, jonka löysi Carl Wilhelm Scheele vuonna 1786 kuumentamalla gallushappoa. Pyrogallushappo muuttuu helposti harmaaksi tai ruskeaksi ollessaan ilman ja valon vaikutuksessa. Se on fenoli, jonka kemiallinen kaava on C6H6O3. Sitä käytettiin 1800- ja 1900-luvuilla yleisesti valokuvien kehittämiseen, ennen kuin se korvattiin hydrokinonilla. Pyrogallushapon isomeerejä ovat 1,3,5-trihydroksibentseeni eli floroglusinoli ja 1,2,4-trihydroksibentseeni. Pyrogallushappo liukenee veteen, etanoliin ja eetteriin, mutta ei merkittävässä määrin bentseeniin.
Johanneksenleipäpuun ("Ceratonia siliqua") hedelmä ja mäkikuisma ("Hypericum perforatum") sisältävät pyrogallushappoa.
André-Pierre Gignac

André-Pierre Christian Gignac (s. 5. joulukuuta 1985 Martigues, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Meksikon Primera Divisiónin Tigresiä. Gignacilla on Ranskan lisäksi myös Meksikon kansalaisuus, jonka hän sai vuonna 2019. 
Aiemmin Gignac on edustanut Lorientiä, Pauta ja Toulousea, jonka riveissä hän voitti Ligue 1:n maalikuninkuuden 24 maalillaan kaudella 2008–2009 sekä Olympique Marseillea. Gignac siirtyi Tigresiin kesällä 2015 ja on sen kaikkien aikojen eniten maaleja tehnyt pelaaja. 
Gignac pelasi vuosina 2009–2016 Ranskan maajoukkueessa 36 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia. Hän kuului Ranskan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2010 sekä EM-kilpailuissa 2016, joissa Ranska saavutti hopeaa. Hän edusti Ranskaa yli-ikäisenä pelaajana vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa, joissa hän pelasi kolme ottelua ja teki niissä neljä maalia, mukaan lukien hattutempun alkulohkon toisessa ottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan.
Gignac on etniseltä taustaltaan romani.
BAC 1-11

BAC 1-11 "(tunnetaan myös nimellä One-Eleven)" on brittiläinen vuosina 1963–1982 valmistettu lyhyen matkan suihkumatkustajalentokone. Koneen suunnitteli Hunting Aircraft. Sitä valmisti ja kehitti British Aircraft Corporation, kunnes Hunting ja BAC yhdistyivät muiden lentokonevalmistajien kanssa vuonna 1960.
Onnettomuudet.
Alla olevaan taulukkoon on listattu kaikki BAC 1-11:lle sattuneet onnettomuudet, jotka ovat johtaneet koneen tuhoutumiseen tai hylkäämiseen.
Paris, Texas

Paris, Texas on Wim Wendersin ohjaama elokuva vuodelta 1984. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet L. M. Kit Carson ja Sam Shepard. Käsikirjoitus perustuu Shepardin novellikokoelman "Motellien aikakirjat" kertomuksiin. Elokuvan musiikin on säveltänyt Ry Cooder, ja elokuvan on kuvannut Robby Müller. 
Tie-elokuva kertoo ahdistuneesta, muistinsa menettäneestä miehestä (Harry Dean Stanton), joka löytää seitsenvuotiaan poikansa ja lähtee tämän kanssa etsimään lapsen hylännyttä äitiä (Nastassja Kinski). Elokuva on saanut useita palkintoja, muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla Kultaisen palmun.
Vastaanotto.
"Ilta-Sanomien" Timo Malmin mukaan Robby Müllerin unenomainen kuvaus ja Ry Cooderin erinomainen musiikki tekevät teoksesta yhtä aikaa karun ja lämpimän. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen luonnehtii elokuvaa Sam Shepardin hienoja visioita ammentavaksi road-elokuvaksi. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Sulkijalihas

Sulkijalihas on ympyränmuotoinen lihas, joka sijaitsee jonkin elimen tai ontelon ympärillä kontrolloiden sen aukon suuruutta. Sulkijalihaksia on useita erilaisia, esimerkiksi pupillin sulkijalihas silmässä, virtsaputken sulkijalihas ja peräsuolessa pidätyskykyä ylläpitävät sulkijalihakset.
Sulkijalihas on latinaksi "sphincter", joka taas toisaalta on peräisin kreikankielisestä termistä "sphinktēr". Se on johdettu verbistä "sphingō", "sitoa tiukasti", vrt. sfinksi, "kuristaja".
Sulkijalihakset ruoansulatuksessa.
Ruoansulatuselimistössä olevat sulkijalihakset osallistuvat ruoan siirtämiseen. Ruoan kulku elimistössä alkaa suun kehälihaksen kautta. Ruoka joutuu menemään mahanportin sulkijalihaksen läpi päästäkseen pohjukaissuoleen. Sulamaton osa ruoasta kulkeutuu suolia pitkin ulosteena ja kulkee peräsuolen kahden sulkijalihaksen (sisäinen ja ulkoinen) läpi ennen kehosta ulos pääsyä. Sisempi peräsuolen sulkijalihas on autonominen eli tahdosta riippumaton. Se toimii automaattisesti avautuen sisältä tulevan paineen ollessa kyllin suuri ja näin päästää ulosteen ja pierun peräsuolen kanavaan. Sisempää sulkijalihasta paksumpi ulompi sulkijalihas on tietoisesti kontrolloitavissa, sillä voidaan tarvittaessa pidätellä ulosteen poistumista, vaikka olisi tarve ulostaa, samoin vaikuttaa piereskelyn äänenpaineeseen.
Mono Inc.

Mono Inc. on alternative rock -yhtye Hampurista, Saksasta.
Georgian murteet

Georgian kieli () on eteläkaukasialainen tai kartvelilainen kieli, jota puhuu noin 4,1 miljoonaa henkeä pääosin Georgiassa mutta myös Venäjällä, Turkissa, Iranissa ja Azerbaidžanissa. Georgian yleiskieli on erittäin vakiintunut; ensimmäiset yritykset luoda kirjallisia ja kielellisiä normeja tehtiin jo 400-luvulla. Kielestä voidaan kuitenkin erottaa ainakin 18 murretta, jotka luokitellaan kahteen pääryhmään: läntiseen ja itäiseen. Georgian yleiskieli perustuu pääosin itäisen (keskisen) ryhmän Kartlin murteeseen, mutta myös useat muut murteet ovat vaikuttaneet siihen enemmän tai vähemmän. Georgian yleiskieli on vuorostaan vaikuttanut huomattavasti erityisesti koulutusjärjestelmän ja tiedotusvälineiden kautta kaikkiin murteisiin, paitsi niihin, joita puhutaan Georgian ulkopuolella. Monet murteiden ainutlaatuisista piirteistä ovat kuitenkin säilyneet. Vaikka murteilla on huomattavia äänneopillisia, muoto-opillisia, lauseopillisia ja sanastollisia alueellisia vaihteluita, niiden puhujat ymmärtävät pääosin toisiaan. Kolme muuta eteläkaukasialaista kieltä, mingreli, lazi ja svani, ovat georgian sisarkieliä, mutta niiden puhujat eivät ymmärrä toisiaan.
Georgian murteiden tärkeimpiä piirteitä ovat seuraavat vaihtelut:
Luokittelu.
Georgian murteet luokitellaan maantieteellisten alueiden mukaan. Luokittelu heijastelee georgialaisten perinteisiä etnografisia jakolinjoja. Länsi- ja itämurteiden lisäksi jotkut tutkijat ovat ehdottaneet myös etelämurteiden ryhmää. Nämä ryhmät voidaan edelleen jakaa viiteen pienempään murreryhmään (Gigineišvili, Topuria ja Kavtaradze, 1961):
Koillismurteet.
Ryhmän murteita puhuvat Georgian koillisosan vuoristolaiset.
Itämurteet.
Kahta näistä murteista, Ingilon ja Fereidanin murteita, puhutaan Georgian ulkopuolella; edellistä puhuvat Azerbaidžanin luoteisosassa asuvat georgialaiset ja jälkimmäistä 1600-luvulla Iraniin karkotettujen georgialaisten jälkeläiset.
Keskimurteet.
Keskimurteita pidetään joskus itämurteiden osana ja niitä puhutaan Georgian keski- ja eteläosissa. Ne ovat muodostaneet pohjan georgian yleiskielelle.
Tšamorrot

Tšamorrot ovat Mariaaneilla asuva alkuperäiskansa. Guamin ja Pohjois-Mariaanien lisäksi heidän siirtolaisyhteisöjään elää muun muassa Havaijilla, Kaliforniassa ja muualla Yhdysvaltojen länsirannikolla. Ennen Espanjan siirtomaakautta tšamorrojen yhteiskunta perustui klaanijärjestelmään.
Historia.
Tšamorrot tulivat nykyisille asuinalueilleen arviolta noin vuoden 1600 eaa. tienoolla Pohjois-Mariaaneilta. Tšamorrojen esi-isät olivat hyviä merenkävijöitä ja käsityöläisiä. Heidät tavatessaan eurooppalaiset huomasivat heidän omalaatuiset kanoottinsa ja arkkitehtuurin, johon kuuluivat kiinteänä osana niin sanotut haligikivet, jotka ovat kahdesta päällekkäin nostetusta kivestä tehtyjä patsaita. Ennen eurooppalaisten valtaa tšamorrojen yhteisöissä oli kastijärjestelmä. Tšamorrot jakautuivat kasteihin, joiden välillä näytti olevan rodullisia erilaisuuksia. Espanjan valtakaudella suuri osa tšamorroista kuoli tauteihin tai yhteenotoissa espanjalaisten kanssa. Kun ennen eurooppalaisia vuonna 1667 heitä arvioitiin olevan yli 100 000, vuoteen 1880 mennessä määrä oli laskenut 10 000:een. Väestön dramaattisen vähenemisen vuoksi suuri osa alkuperäisestä kulttuurista hävisi, ja nykyään suurin osa tšamorroista on katolisia. Monet nuoret muuttavat alkuperäisiltä asuinalueiltaan Yhdysvaltoihin töiden perässä ja heidän kulttuurinsa onkin vaarassa hävitä.
Nykyään.
Suurin osa tšamorroista on katolilaisia. Tähän ovat vaikuttaneet mm. Filippiineiltä tulleet siirtolaiset. Myös alkuperäistä uskoa ja muita kristinuskon muotoja harjoitetaan jonkin verran. Merkittävä osa vuoden juhlista liittyy kristinuskoon.
Tšamorron kieltä puhutaan yleisesti Guamilla kotikielenä, vaikka englannillakin on virallinen asema.
Vesijohto

Vesijohto tai vesiputki on putki tai letku, joka on usein tehty polyvinyylikloridista, raudasta, polyeteenistä tai kuparista ja joka johdattaa paineistettua ja puhdasta vettä rakennuksiin (osana kunnallista vesiverkostoa).
Historia.
Jo Babyloniassa osattiin tehdä vesijohtoja poltetusta savesta, mutta myöhemmin Rooman valtakunnassa vesijohdot rakennettiin yleensä lyijystä. Se oli suosittu materiaali vesijohdoille sen muokattavuuden takia. Lyijy aiheutti paljon terveysongelmia monia vuosia sen myrkyllisyyden takia, esimerkiksi kohtukuolemia ja imeväisyyskuolleisuutta. Lyijystä valmistetut vesijohdot oli vielä yleisessä käytössä 1900-luvun alussa monissa kotitalouksissa. Tina-lyijy -juotosta oli usein käytetty kupariputkien liittämisessä, mutta nykyään käytetään tina-antimoni -juotetta vaaratekijöiden takia.
Vesijohtoja on tehty vuosisatojen ajan myös puusta. Arkeologit ovat löytäneet Englannin Northumberlandista 2 000 vuotta vanhoja roomalaisaikaisia puisia vesijohtoja, joissa vesi yhä virtasi. Joissakin maissa käytettiin peräkkäin asetettuja ja liitoskohdista tiivistettyjä suoria tukkeja, joiden keskelle oli pituussuuntaan kairattu reikä. Sellaisia käytettiin ainakin 1600- ja 1700-luvulla Lontoossa sekä 1810- ja 1820-luvulla Yhdysvaltojen Philadelphiassa, jossa puuvesijohdon ehdottajaksi mainitaan arkkitehti Benjamin Latrobe. Suomessa kairatuista mäntytukeista rakennettiin vesijohtoja vielä 1950-luvulla ainakin eräissä Etelä-Pohjanmaan kunnissa ja Satakunnan Jämijärvellä, joihin idean arvellaan kulkeutuneen amerikansiirtolaisiksi lähteneiltä.
Nina af Enehjelm

Nina af Enehjelm (s. 1960) on af Enehjelmin sukuun kuuluva suomalainen tietokirjailija ja toimittaja. Hän on kirjoittanut Armi Kuuselaa käsittelevän kirjan "Armi Kuusela: myytti, julkkis ja supertähti" sekä kirjan suomalaisen missi-instituution historiasta. Hän on myös entinen malli, manageri ja tiedotuspäällikkö.
Laulaja Tapani Kansa oli Enehjelmin pitkäaikainen avomies. Parin seurustelu alkoi vuonna 1980. Heillä on yhteiset lapset Madeleine ja Edvard. Nuorempana Enehjelmillä oli romanssi Dodi Al-Fayedin kanssa. Suhteessa Kansan kanssa on ollut monia vaiheita, jolloin pariskunta on asunut erillään.
The B. Coming

The B. Coming on Beanie Sigelin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 29. maaliskuuta 2005. Se debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kolmannella sijalla.
Samplet.
Feel It In The Air
I Can’t Go On This Way
Gotta Have It
Purple Rain
Oh Daddy
Change
Bread &amp; Butter
Flatline
Look At Me Now
It’s On
Wanted (On The Run)
Don't Stop
Susanna Tervaniemi

Susanna Tervaniemi on vuoden 2001 Miss Suomen ensimmäinen perintöprinsessa. Hänet valittiin vuoden 2002 Miss Skandinavia -kilpailun ensimmäiseksi perintöprinsessaksi. Hän on ollut julkisuudessa huumeisiin liittyneiden sotkujen takia. Hänet on tuomittu sakkoihin huumausaineen käyttörikoksista vuosina 2003 ja 2008. Ensin hän jäi kiinni hasiksesta ja ekstaasista, jälkimmäisellä kerralla kokaiinista.
Tervaniemi on kirjoittanut kolumnia rikoslehti Alibiin. Vuonna 2002 hän juonsi Yle TV2:n viihdeohjelmaa "Katso pois" yhdessä Teemu Virtasen kanssa.
Jussi Ahde on Tervaniemen entinen miesystävä.
V-Tyyli (albumi)

V-Tyyli on rap-artisti Junon toinen virallinen studioalbumi, joka julkaistiin 27. tammikuuta 2010. Sen julkaisi Monsp Records.
Taustaa.
V-Tyyli nousi ilmestymisviikollaan (5/2010) Suomen virallisen albumilistan sijalle 50. ja putosi pois seuraavalla viikolla. Erikoisliikkeiden myyntiä mittaavalla Rumban listalla levy oli yhteensä kolme viikkoa – parhaimmillaan sijalla 2. Kappaleesta "Tervetuloo, tervemenoo" on julkaistu musiikkivideo ja albumin kansitaiteen on tehnyt kuvataiteilija Ansver Oksman.
Fort William (Ontario)

Fort William on entinen satamakaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa Yläjärven länsirannalla. Se yhdistyi 1. tammikuuta 1970 Port Arthurin, Neebingin ja McIntyren kaupunkien kanssa. Ne muodostivat nykyisen Thunder Bayn kaupungin.
Historia.
Vuonna 1679 Daniel Greysolon, Sieur du Lhut perusti turkiskauppa-aseman Kaministiquiajoen suulle. Ranskalaiset viranomaiset kuitenkin sulkivat kauppa-aseman 1696 turkisten ylitarjonnasta. Vuonna 1717 Zacharie Robutel, sieur de la Noue perusti samalle alueelle Fort Kaministiquian linnoituksen. Britannialaisten valloitettua suuren osan Uutta Ranskaa linnoitus hylättiin ja toiminnot siirrettiin Pigeonjoelle, Grand Portageen, Minnesotaan. Vuonna 1784 montrealilaiset kauppiaat muodostivat uuden turkiskauppaa harjoittavan North West Companyn.
Amerikan vallankumouksen ja vuonna 1794 solmitun Jay Treaty -sopimuksen jälkeen Pigeonjoen alue siirtyi Yhdysvaltain omistukseen. Tästä huolimatta North West Company jatkoi toimintaansa alueella. Ongelmana kuitenkin oli Yhdysvaltojen verotus, minkä takia yhtiö päätti 1803 hylätä aseman ja perustaa 1807 uuden tukikohdan Kaministiquiajoen suulle. Tukikohdan nimeksi valittiin Fort Williams, North West Companyn johtajan William McGillivrayn mukaan. Linnoituksen maa-alue oli hankittu ojibway-intiaaneilta 30. heinäkuuta 1798 allekirjoitetulla sopimuksella. North West Companyn ja Hudson's Bay Companyn yhdistyttyä 1821 linnoitus jäi muiden tukikohtien varjoon ja toimi pienenä turkiskauppa-asemana. Linnoitus jäi 1880-luvulla Canadian Pacific Railway -rautatien ja hiilivuorten alle. Kopio linnoituksesta on rakennettu kauemmaksi ylävirtaan, paikkaan jossa Thomas Douglasin lähettämä Regiment de Meuron -joukko-osasto kokoontui ennen matkaa Red River Colonyyn. Paikalla sijaitsee nykyään Fort William Historical Park -puisto.
Huhtikuussa 1892 osa Neebingin kylästä liitettiin Fort Williammiin. Huhtikuussa 1907 Fort William sai kaupunkioikeudet ja vuoden 1969 lopussa kaupunki lakkautettiin sen yhdistyessä Port Arthurin, Neebingin ja McIntyren kaupunkien kanssa muodostaen nykyisen Thunder Bayn kaupungin.