tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pohjantalo

Pohjantalo on Helsingin Kampissa osoitteessa Runeberginkatu 5 sijaitseva 11-kerroksinen toimistorakennus. Armas Lehtisen suunnittelema rakennus edustaa tyyliltään modernismia, ja se valmistui vuonna 1958 osana Autotalon korttelia. Sen itäpuolella sijaitsee suunnilleen samankokoinen Kampintorni, joka valmistui neljä vuotta myöhemmin.
Tontilla oli aiemmin sijainnut linja-autotalleina toimineita matalia varastorakennuksia. Eteläisen Rautatiekadun puoleiset tontit omisti SOK:n alainen vakuutusyhtiö Pohja-Yhtymä. Uuden talon rakentamista varten perustettiin vuonna 1957 Pohja-Yhtymälle tytäryhtiö Kakskulma Oy. Rakennus valmistui vuonna 1958.
Pohjantalon arkkitehtuuri on viereistä Autotaloa hillitympää, mutta sen rakennusmateriaalit ovat olleet suhteellisen laadukkaita. Siinä ovat 1950-luvulle tyypilliset nauhaikkunat, ja sen julkisivu on koristettu kellertävillä marmorilaatoilla, ja Runeberginkadun puolella eloksoidulla alumiinilla. Katutason julkisivu on verhoiltu graniitilla. Tornitalon katolla on ullakkokerros, joka sisältää muun muassa hissin konehuoneen.
Rakennuksen edustalla olevan pysäköintikentän tilalle on suunniteltu Cabriolet-uudisrakennusta, josta olisi suora yhteys Pohjantaloon.
Louis Hynes

Louis Oliver Hynes (s. 9. lokakuuta 2001 Oxford, Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa pääroolissa Klaus Baudelairen roolissa Netflix-sarjassa "Surkeiden sattumusten sarja" vuosina 2017–2019. Hän näytteli myös Vladia "Hulu"-sarjan "The Great" ensimmäisellä kaudella vuonna 2020. 
Nuoruus ja yksityiselämä.
Louis Hynes syntyi ja kasvoi Englannissa Oxfordissa keskimmäisenä kolmesta lapsen. Hänen vanhempansa ovat Andrew ja Lisa Hynes. Maaliskuussa 2020 hän ajeli päänsä livenä Instagramissa kerätäkseen rahaa brittiläiselle ruokapankkiverkostolle The Trussell Trustille. 
Hynes seurusteli vuoden näyttelijä Amybeth McNultyn kanssa, ennen kuin pari erosi vuonna 2022.
Ura.
Hynes aloitti uransa arvostetussa esityksessä Franzlin roolissa "Intermezzossa", jonka on tuottanut Bruno Ravella Garsington Operassa. Hän näytteli Young Alaricia History Channelin sarjassa "Barbarians Rising" ja vuosina 2017–2019 Klaus Baudelairea kolmella kaudella Netflixin mysteeridraamassa "Surkeiden sattumusten sarja". Heinäkuussa 2017 hän esiintyi uudessa "The Saint" -sovituksessa, joka julkaistiin Netflixissä. Hän näytteli nuoren Simon Templarin roolia. Se kuvattiin vuonna 2013. Vuonna 2019 Louis oli ehdolla Young Artist Award -palkinnon saajaksi. Vuonna 2020 hän esiintyi "Hulu"-sarjassa "The Great". Yhdessä sarjan pääosanäyttelijöiden kanssa hän oli vuonna 2021 ehdolla Screen Actors Guild Award -palkinnon saajaksi komediasarjan ryhmän erinomaisesta suorituksesta.
COVID-19-karanteenin aikana hän aloitti podcastin nimeltä ”Louis’ Lockdown Lowdown”. Vieraina ovat olleet Amybeth McNulty, Declan McKenna ja Elle Fanning.
Kaukana mielettömästä maailmasta

Kaukana mielettömästä maailmasta ("Far from the Madding Crowd") on Thomas Hardyn romaaniin perustuva, John Schlesingerin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1967. 1800-luvun puolenvälin Lounais-Englannin maaseudulle sijoittuvassa tarinassa Batsheba Everdene (Julie Christie) on dorsetilaisen maatilan ainoa perijä, jota miehet liehittelevät. Keskeisiä miesrooleja näyttelevät Alan Bates, Peter Finch ja Terence Stamp. Upeista maisemistaan kehuttu elokuva on kuvattu 70 millimetrin filmille.
Vastaanotto.
National Board of Review of Motion Pictures palkitsi elokuvan ja Peter Finchin roolisuorituksen vuoden parhaina omissa sarjoissaan.. Richard Rodney Bennett oli Oscar-ehdokkaana elokuvan musiikista. Bafta-ehdokkuuksia saivat Nicolas Roeg kuvauksesta ja Alan Barrett puvustuksesta.
"Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi näki elokuvassa tuoreeltaan ”jylhää voimaa, salaperäistä kohtalokkuutta, selkeytymättömien ja ristiriitaisten tunteitten kuohua, epätavallisia ihmistyyppejä ja -luonteita sekä poikkeuksellista ballaadinomaista kauneutta”. Saman lehden Mikael Fränti kirjoitti elokuvan televisioesityksen alla vuonna 1980 sen tavoittavan erinomaisesti 1800-luvun englantilaisen maaseutuympäristön sykkeen, mutta kuvaavan henkilöiden taustoja ja Thomas Hardyn alkuperäistarinan teemoja kovin ulkokohtaisesti. ”Schlesinger tarjoaa huimaavan kauniita jaksoja, maiseman ja luonnon verevää kuvallista taltiointia, mutta niissä on kyllä joskus itsetarkoituksellisuuden makua.”
Uudempi versio.
Tanskalainen Thomas Vinterberg ohjasi tarinasta 2010-luvulla uuden englanninkielisen elokuvaversion, jonka suomenkielinen nimi on "Kaukana maailman menosta" (2015).
Beat-Sofi Granqvist

Beat-Sofi Granqvist (1869 – 1960) oli suomalainen näyttelijä ja floristi.
Beat-Sofi Granqvistin vanhemmat olivat Porin yläalkeiskoulun matematiikan ja luonnonhistorian kollega Karl Emil Granqvist (1830–1889) ja hänen ensimmäinen vaimonsa Maria Sofia Nyström. Granqvist oli Kaarlo Bergbomin oppilaana ja näytteli Ruotsalaisessa teatterissa Helsingissä ja Turussa 1890–1894 ja 1904–1909. Hän kävi myös kiertueella Ruotsissa.
Granqvist opiskeli 1910-luvulla Saksassa Dresdenissä ja Steibnitzissä tekokukkien valmistusta. Suomeen palattuaan hän perusti maan ensimmäisen tekokukkatehtaan asuntonsa yhteyteen Pieni Roobertinkatu 4-6:een.
Baaghi (vuoden 2016 elokuva)

Baaghi (suomeksi ”Kapinallinen”) on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen toimintatrilleri, jonka on ohjannut Sabbir Khan ja tuottanut Sajid Nadiadwala. Päärooleja näyttelevät Tiger Shroff ja Shraddha Kapoor.
Juoni.
Kamppailulajiopiskelija lähtee Thaimaahan pelastamaan rakastettunsa ja kostamaan mestarinsa murhan.
Vastaanotto.
Box Office India julisti "Baaghin" 1,27 miljardin rupian tuotollaan ”hitiksi”.
Jatko-osat.
Elokuvan menestys poiki kaksi hengellistä jatko-osaa, "Baaghi 2" (2018) ja "Baaghi 3" (2020), joiden pääroolissa jatkoi Tiger Shroff.
Pertti Ruuskanen

Pertti Ruuskanen (7. huhtikuuta 1953 Siilinjärvi – 5. kesäkuuta 2022 Siilinjärvi) oli suomalainen alppihiihtäjä.
Ruuskanen voitti vuonna 1967 Aku Ankka -kilpailun ja pääsi siten edustamaan Suomea Italiaan. Hän kilpaili miesten sarjassa jo 15-vuotiaana. Hänen paras lajinsa oli syöksylasku, jossa voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa 1972. Yhteensä Ruuskanen sai 18 Suomen-mestaruusmitalia, vuonna 1974 hän voitti kaikki lajit; pujottelun, suurpujottelun ja syöksylaskun. Keski-Euroopan klassikkokisoissa hän oli parhaimmillaan kymmenen parhaan joukossa. Mutta Suomen Hiihtoliitto oli nihkeä tukemaan alppimaajoukkuetta ja Ruuskanen lopettikin kansainvälisen uran vasta 22-vuotiaana.
Kilpailu-uran jälkeen Ruuskanen toi maahan urheiluvälineitä sekä työskenteli urheilukaupan parissa. Hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen Siilinjärvellä 5. kesäkuuta 2022.
Checkmate (Itzy)

Checkmate on eteläkorealaisen k-pop-yhtye Itzyn viides EP. Se julkaistiin JYP Entertainmentin ja Republic Recordsin kautta 15. heinäkuuta 2022. EP sisältää seitsemän kappaletta, mukaan lukien singlen ”Sneakers”. EP:stä julkaistiin kuusi eri fyysistä versiota, viisi perusversiota ja yksi rajoitettu painos. 
Yhtyeen samanniminen kiertue alkoi elokuussa 2022.
Kaupallinen menestys.
31. lokakuuta 2022 uutisoitiin että EP on myynyt yli miljoona kappaletta Circle Chartin mukaan (entinen Gaon Chart).
Vastaanotto.
EP:tä ennakkotilattiin 720 665 kappaletta.
Albumi on noussut Billboard 200 listalla kahdeksannelle sijalle.
Artemis Fowl (elokuva)

Artemis Fowl on Kenneth Branagh’n ohjaama yhdysvaltalainen tieteiselokuva vuodelta 2020. Se perustuu Eoin Colferin samannimiseen kirjaan vuodelta 2001, ja sen ovat käsikirjoittaneet Hamish McColl ja Conor McPherson. Elokuva yhdistelee fantasiaa ja scifiä, ja sen oli alun perin tarkoitus ilmestyä elokuussa 2019, mutta se siirrettiin kevääseen 2020. Koronaviruspandemian vuoksi elokuva julkaistiin elokuvateattereiden sijasta suoratoistopalvelu Disney+:aan Yhdysvalloissa 12. kesäkuuta 2020, ja Suomessa 6. marraskuuta 2020. Pääroolia Artemis Fowlia esittää Ferdia Shaw.
Tuotanto.
Artemis Fowl -kirjan filmatisointioikeuksista alettiin käymään tarjouskilpailua jo vuonna 2000, jolloin Artemis Fowl -romaania ei oltu vielä edes julkaistu ja Eoin Colfer työskenteli yhä täysipäiväisenä opettajana. Filmatisointioikeudet voitti itselleen lopulta Miramax Films -tuotantoyhtiö. Vaikka filmatisointioikeudet myytiin nopeasti, kesti elokuvan tuotantoprosessi kokonaisuudessaan parisenkymmentä vuotta. Elokuvaprojektin ohjaajaksi valittiin useita eri henkilöitä, jotka yksi toisensa jälkeen jättivät projektin. Myös elokuvan käsikirjoitus kirjoitettiin uudelleen useita kertoja ja esimerkiksi Colfer on itse kuvaillut esillä olleiden käsikirjoitusten vaihdelleen Scary Movie -tyyppisestä parodiasta Taru Sormusten Herrasta -sarjan hahmoja sisältäneeseen versioon.
Noin vuosina 2006–2008 Colfer ja Jim Sheridan käsikirjoittivat yhdessä elokuvasta yhden version, jonka ohjaajana Sheridanin olisi pitänyt olla. Käsikirjoitus valmistui, mutta projekti ei edennyt tuotantovaiheeseen. 
Vuonna 2013 Disney ja Weinstein Company kertoivat suunnittelevansa elokuvaa, joka käsittäisi alkuperäisen Artemis Fowlin tapahtumien lisäksi myös kirjasarjan . Tähän projektiin ohjaajiksi kaavailtiin Robert De Niroa ja Jane Rosenthalia. Disney lopetti yhteistyön Weinstein Companyn kanssa vuonna 2017, jolloin projekti ei vielä ollut edennyt tuotantoon saakka.
Elokuvan kuvaukset alkoivat lopulta vuonna 2018. Elokuva oli määrä julkaista ensin kesällä 2019, mutta Disneyn ja 21st Century Foxin välisen fuusion vuoksi julkaisua lykättiin toukokuulle 2020. Tuolloin taas koronapandemia esti elokuvan teatterilevityksen. Lopulta elokuva julkaistiin ilman teatterilevitystä suoraan Disney+-suoratoistopalvelussa.
Sophia Kleinherne

Sophia Kleinherne (s. 12. huhtikuuta 2000) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan naisten maajoukkueessa heinäkuun 7. päivään 2025 mennessä 34 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Kleinherne voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2016 ja saavutti hopeaa alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Hän pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2019. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2022 kolme ottelua, joista yhden avauskokoonpanossa, teki maalin alkulohko-ottelussa Suomea vastaan ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen. Hän kuului Saksan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2023 mutta ei saanut lopputurnauksessa lainkaan peliaikaa.
Kleinherne on kesästä 2017 edustanut kotimaassaan kahdeksan kauden ajan sittemmin nimensä Eintracht Frankfurtiksi muuttanutta 1. FFC Frankfurtia, johon hän siirtyi Güterslohista.
Laura Freigang

Laura Freigang (s. 1. helmikuuta 1998) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Saksan naisten maajoukkueessa heinäkuun 7. päivään 2025 mennessä 40 maaottelua ja tehnyt niissä 17 maalia.
Freigang on pelannut useissa Saksan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2020. Hän teki hattutempun eli kolme maalia marraskuussa 2020 EM-karsintaottelussa Kreikkaa vastaan ja syyskuussa 2022 MM-karsintaottelussa Bulgariaa vastaan. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2022 yhdessä ottelussa varttitunnin ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen. MM-kilpailuissa 2023 hän pääsi vaihdosta kentälle yhdessä ottelussa. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle kolmessa ottelussa ja saavutti olympiapronssia.
Freigang on kesästä 2018 edustanut kotimaassaan sittemmin nimensä Eintracht Frankfurtiksi muuttanutta 1. FFC Frankfurtia. Hän edusti vuoteen 2016 saakka TSV Schott Mainzia ja pelasi ennen Frankfurtiin tuloaan kaksi vuotta Yhdysvalloissa Pennsylvanian osavaltionyliopiston Penn State Nittany Lions -joukkueessa.
Nicole Anyomi

Nicole Anyomi (s. 10. helmikuuta 2000) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Saksan naisten maajoukkueessa syyskuun 2022 puoliväliin mennessä 12 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Anyomi on kesästä 2021 edustanut kotimaassaan Eintracht Frankfurtia, johon hän siirtyi SGS Essenistä.
Anyomi voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2017 sekä saavutti hopeaa alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2018 ja 2019. Hän pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran helmikuussa 2021. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2022 kaksi ottelua, teki maalin alkulohko-ottelussa Suomea vastaan ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen.
Reino Eklund

Reino Aleksander Eklund (15. kesäkuuta 1895 Jyväskylä – 21. helmikuuta 1966) oli suomalainen Vapaakirkon lähetystyöntekijä, kuvanveistäjä ja taidemaalari.
Reino Eklundin vanhemmat olivat leipuri Emil Alexander Eränlinna (Eklund; 1869–1955) ja Alma Lydia Lehtonen (1871–1918). Hän oli naimisissa vuodesta 1931 Vapaakirkon lähetyssaarnaaja ja sairaanhoitaja Annikki Tunturivuon (1889–1973) kanssa.
Kotkassa asunut Reino Eklund aloitti kuvaamataiteen parissa jo 12-vuotiaana saatuaan öljyvärit äidiltään. Hän lähti 1922 opiskelemaan Ateneumiin ja sitten hän opiskeli kuvaamataiteita ulkomailla Ranskassa ja Saksassa. Maalaamisen lisäksi Eklund oli kuvanveistäjä ja hän toimi myös puuseppänä tehden huonekaluja, muun muassa Kalevala-aiheisen tammisen kirjakaapin. Eklund teki vuonna 1928 Kotkan suojeluskuntatalon luentosalin seinämaalaukset. Vuonna 1930 Eklund lähti opintomatkalle Sikkimiin Suomen Vapaakirkon lähetysasemalle auttakseen myös lähetysasemien rakennusten kunnostamisessa.
Sikkimissä Darjeelingin seudulla Eklund sai mainetta rakentajana, sillä hänen tekemänsä rakennukset eivät sortuneet maanjäristyksessä. Hän lähetti myös esineitä Helsingin yliopiston kokoelmiin. Toimeentulonsa hän hankki maalauksillaan. Eklund teki kattomaalaukset Kalimpongin katoliseen kirkkoon, opetti nunnille taidehistoriaa ja maalausta sekä suunnitteli ja rakensi luostarin lastenkotirakennuksen. Hän patentoi myös kaksi keksintöään, perinteiseen rukkiin tehdyn parannuksen ja käsikarstan.
Tabea Waßmuth

Tabea Waßmuth (s. 25. elokuuta 1996) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Saksan naisten maajoukkueessa syyskuun 2022 puoliväliin mennessä 21 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Waßmuth on kesästä 2021 edustanut kotimaassaan Wolfsburgia, johon hän siirtyi Hoffenheimista.
Waßmuth ei pelannut lainkaan Saksan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2020. Hän teki aikuisten maajoukkueuransa ensimmäiset kaksi maalia joulukuussa 2020 EM-karsintaottelussa Irlantia vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi neljä ottelua ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen.
Jule Brand

Jule Brand (s. 16. lokakuuta 2002) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Saksan naisten maajoukkueessa heinäkuun 7. päivään 2025 mennessä 61 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia.
Brand on edustanut Saksan Bundesliigassa Hoffenheimia kausina 2020–2022 ja Wolfsburgia kausina 2022–2025. Hän siirtyi kesällä 2025 ranskalaisseura OL Lyonnesiin.
Brand voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2019. Hän pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran huhtikuussa 2021. Hän teki lokakuussa 2021 kotikentällä pelatussa MM-karsintaottelussa Israelia vastaan kaksi maalia. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi Saksan kaikki kuusi ottelua ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen. MM-kilpailuissa 2023 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme ottelua. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kuusi ottelua, teki maalin ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Australiaa vastaan ja saavutti olympiapronssia.
Ahtiala (Lohja)

Ahtiala (ruots. "Aktilaby") on kylä Lohjan Jalassaaressa Uudellamaalla. Kylässä sijaitsee esimerkiksi Ahtialan kartano, sekä Saima Harmajan perheen kesäkoti Heimo. Alueen postinumero on 08800.
Ahtialassa Ahtialan salmessa sijaitsee myös vedenottamo, josta otetaan vettä Kirkniemen paperitehtaalle.
Ann-Katrin Berger

Ann-Katrin Berger (s. 9. lokakuuta 1990 Göppingen) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Saksan naisten maajoukkueessa 23 maaottelua joulukuusta 2020 alkaen. Hän saavutti varamaalivahtina hopeaa EM-kilpailuissa 2022. Myös MM-kilpailuissa 2023 hän oli varamaalivahtina. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 hän pelasi ykkösmaalivahtina joukkueensa kaikki ottelut ja saavutti olympiapronssia.
Berger edusti kotimaassaan Turbine Potsdamia kausina 2011–2014. Tämän jälkeen hän on edustanut Ranskassa Paris Saint-Germainia kausina 2014–2016 sekä Englannissa ensin Birmingham Cityä ja kaudet 2019–2024 Chelseaa. Kaudesta 2024 hän on edustanut NWSL:ssä pelaavaa Gotham FC:tä (aiemmin nimellä NJ/NY Gotham), jossa hän on pelannut kesäkuun 2025 loppuun mennessä 37 sarjaottelua.
Pölkkyhärkä

Pölkkyhärkä ("Sinodendron cylindricum") on kampasarvisten heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Pölkkyhärkä on väriltään musta ja koiraalla on päässään kaareva sarvi. Lajilla esiintyy sukupuolidimorfismia.
Pölkkyhärkää esiintyy Suomessa Pori-Joensuu akselin eteläpuolella. Suomessa pölkkyhärkä on luokiteltu yleiseksi, vakiintuneeksi ja elinvoimaiseksi lajiksi.
Lajia esiintyy laajemmin pääasiallisesti Euroopassa. Lajin saalistajana esiintyy ainakin lahokapo ("Boros schneideri") ja loisena loiskärpäsiin (Tachinidae) kuuluva "Dinera ferina".
Kotikatu – 2. tuotantokausi (1996–1997)

Kotikatu-televisiosarjan toinen tuotantokausi esitettiin Yle TV1 -kanavalla vuosina 1996–1997. Tuotantokauden ensimmäinen jakso esitettiin ensimmäisen kerran 5.9.1996 ja viimeinen jakso 24.4.1997. 
YLE Tallennemyynti ja Pan Vision julkaisivat tuotantokauden jaksot DVD:nä 1.8.2008. Jaksojen lisäksi DVD-julkaisu sisältää lisämateriaalia.
Tuotantokauden jaksot julkaistiin Yle Areenaan huhtikuussa 2017.
Toiseen tuotantokauteen perustuu myös kolme Kotikatu-kirjasarjan romaania, "Kuuma kesä" (2000), "Jouluksi kotiin" (2000) ja "Keväthäät" (2001), joista ensimmäinen kattaa sarjan jaksot 38–51, toinen jaksot 52–68 ja kolmas jaksot 69–88.
Kotikatu – 3. tuotantokausi (1997–1998)

Kotikatu-televisiosarjan kolmas tuotantokausi esitettiin Yle TV1 -kanavalla vuosina 1997–1998. Tuotantokauden ensimmäinen jakso esitettiin ensimmäisen kerran 4.9.1997 ja viimeinen jakso 23.4.1998.
YLE Tallennemyynti ja Pan Vision julkaisivat tuotantokauden jaksot DVD:nä 21.1.2010. Jaksojen lisäksi DVD-julkaisu sisältää ohjelmanteosta kertovan dokumentin "Ykköskatsomo - Special: Kotikatu ruudun takaa".
Tuotantokauden jaksot julkaistiin Yle Areenassa kesäkuussa 2017.
Kolmanteen tuotantokauteen perustuu myös kaksi Kotikatu-kirjasarjan romaania, "Keväthäät" (2001) ja "Matkalla tähtiin" (2001), joista ensimmäinen kattaa sarjan jaksot 69–88 ja toinen jaksot 89–104.
Kotikatu – 4. tuotantokausi (1998–1999)

Kotikatu-televisiosarjan neljäs tuotantokausi esitettiin Yle TV1 -kanavalla vuosina 1998–1999. Tuotantokauden ensimmäinen jakso esitettiin ensimmäisen kerran 5.9.1998 ja viimeinen jakso 29.4.1999.
YLE Tallennemyynti ja Pan Vision julkaisivat tuotantokauden jaksot DVD:nä 17.2.2011. AIempien tuotantokausien DVD-julkaisuista poiketen julkaisu ei sisällä lisämateriaalia.
Tuotantokauden jaksot julkaistiin Yle Areenassa lokakuussa 2017.
Neljänteen tuotantokauteen perustuu myös kaksi Kotikatu-kirjasarjan romaania, "Viimeinen vierailu" (2002) ja "Äitien päivät" (2003), joista ensimmäinen kattaa sarjan jaksot 105–121 ja toinen jaksot 122–138.
Le Tour du monde

Le Tour du monde (”Matka maailman ympäri”) oli vuosina 1860–1914 ilmestynyt ranskalainen kuvitettu aikakauslehti. Se julkaisi koti- ja ulkomaisia matkakertomuksia eri puolilta maailmaa.
Édouard Chartonin toimittama ja Hachette-kustantamon julkaisema viikkolehti seurasi ranskalaisen ja brittiläisen imperialismin kehitystä, mutta sen näkökulma oli enemmän pedagoginen kuin nationalistinen. Chartonin tavoitteena oli jakaa suurelle yleisölle tietoa maantieteestä ja eri puolille maailmaa suuntautuneista tutkimusretkistä. Lehden kirjoittajia olivat muun muassa Jules Crevaux, Guillaume Lejean, Adolf Erik Nordenskiöld, Nikolai Prževalski ja Henry Morton Stanley. Se julkaisi ilmestymisaikanaan 900 kertomusta 500 matkailijalta, joista kolmisenkymmentä oli naisia. Korkealaatuisen piirroskuvituksen tekijöistä tunnetuin oli Gustave Doré. 
Lehden levikki nousi 33 000 kappaleeseen vuonna 1866. Sen lukijakuntaan kuuluivat muun muassa Jules Verne ja Henri Rousseau. Vastaava englanninkielinen julkaisu "National Geographic" perustettiin vuonna 1888.
Hachette jatkoi lehden julkaisemista Chartonin kuoltua vuonna 1890. Vuonna 1895 alkaneessa toisessa jaksossa piirroskuvitus korvattiin pääosin valokuvilla, ja lehteä alettiin pitää ”siirtomaapuolueen” kannattajana. Vuodesta 1891 lähtien julkaistiin liitettä "Les Nouvelles géographiques", joka sai vuonna 1895 nimen "A travers le monde". Lehden ilmestyminen lakkasi laskevan levikin myötä.
Kotikatu – 5. tuotantokausi (1999–2000)

Kotikatu-televisiosarjan viides tuotantokausi esitettiin Yle TV1 -kanavalla vuosina 1999–2000. Tuotantokauden ensimmäinen jakso esitettiin ensimmäisen kerran 2.9.1999 ja viimeinen jakso 28.4.2000.
Tuotantokauden jaksot julkaistiin Yle Areenaan tammikuussa 2018.
Kotikatu – 6. tuotantokausi (2000–2001)

Kotikatu-televisiosarjan kuudes tuotantokausi esitettiin Yle TV1 -kanavalla vuosina 2000–2001. Tuotantokauden ensimmäinen jakso esitettiin ensimmäisen kerran 5.10.2000 ja viimeinen jakso 24.5.2001.
Tuotantokauden jaksot julkaistiin Yle Areenaan huhtikuussa 2018.
Hynes

Hynes on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Luettelo Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan kunniatohtoreista

Luettelo Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan kunniatohtoreista.
Kunniatohtorien arvojen myöntäminen tuli mahdolliseksi Keisarillisessa Aleksanterin-yliopistossa (nyk. Helsingin yliopisto) vuoden 1828 statuuttien myötä, ja ensimmäiset kunniatohtorien arvot jaettiin yliopiston 200-vuotisjuhlallisuuksien promootioiden yhteydessä. Teologinen tiedekunta ei kuitenkaan tuolloin vielä alkanut jakamaan kunniatohtorin arvoja, koska itse teologian tohtorin arvo oli tähän aikaan hallitsijan eli Venäjän keisarin armosta myöntämä erityinen huomionosoitus. Käytännössä teologian tohtorin arvo siis toimi kuin myöhempi kunniatohtorin arvo. Keisarin nimittämien teologian tohtorien tavan päättyessä 1900-luvun alussa avautui myös teologiselle tiedekunnalle mahdollisuus jakaa itse tiedekunnan päätöksellä kunniatohtorin arvoja teologiassa. Ensimmäiset teologian kunniatohtorit vihittiinkin vuoden 1907 teologisen tiedekunnan promootiossa.
Sanna Kurronen

Sanna Kurronen (s. 1982 Espoo) on suomalainen ekonomisti ja Liberaalipuolueen poliitikko. Hänen erityisosaamisalueitaan ovat muiden muassa Suomen talouspolitiikka, rahoitussektorin rooli taloudessa ja Venäjän talous.
Kurronen väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopiston kansantaloustieteen laitokselta vuonna 2017. Väitöskirjassaan hän tutki rahoitussektorin toiminnan vaikutusta raaka-ainekiroukseen.
Kurronen on työskennellyt Danske Bankissa, Pohjola Pankissa, OKOssa ja Suomen Pankissa. Vuosina 2014–2020 hän työskenteli pankkiekonomistina Nordeassa makrotalousanalyysin ja valuuttamarkkinoiden parissa. Hän aloitti EVA:n ekonomistina maaliskuussa 2020. 
Vuodesta 2020 lähtien hänen toimintansa on herättänyt laajempaa huomiota. Kurronen on tullut tunnetuksi kärkeviksikin yltyvistä kannanotoistaan. Hän on saanut aikaan keskustelua esimerkiksi kirjoittamalla polttomoottoriautojen arvon alenemisesta liikenteen sähköistyessä.
Kurrosen mukaan suomalaisten työuria tulisi pidentää niin alusta, keskeltä kuin lopustakin. Kotihoidon tuki olisi hänen mukaansa syytä poistaa ja ansiosidonnaista työttömyysturvaa pitäisi heikentää, jotta työnteko olisi nykyistä houkuttelevampaa. Eläkeikä olisi nostettava 65:stä 67:ään vuoteen. Koulutuksen rahoitusta pitäisi hänen mukaansa sen sijaan kasvattaa. Kurronen pitää yritystukia pääasiassa haitallisina, sillä ne vääristävät kilpailua.
Kurronen siirtyi EVA:sta Suomen Pankin Rahapolitiikka- ja tutkimusosastolle vanhemmaksi ekonomistiksi syyskuussa 2022 .
Kurronen oli Liberaalipuolueen ehdokkaana Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa ja sai 2386 ääntä, muttei tullut valituksi. Kuntavaaleissa 2025 Kurronen valittiin Espoon kaupunginvaltuustoon 949 äänellä.
Yksityiselämä.
Kurrosen puoliso on ammatiltaan sisätautilääkäri. Heillä on kolme lasta. He asuvat Espoossa.
Erik Ollonqvist

Erik Johan Ollonqvist (26. kesäkuuta 1872 Kauhajoki – 16. elokuuta 1930 Vaasa) oli suomalainen kauppias, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Ollonqvistin vanhemmat olivat merikapteeni, kauppias Ernst Johan Edmund Ollonqvist ja Maria Nelin ja puoliso vuodesta 1901 Emilia Maria Hansten. Ollonqvist kävi kansakoulun ja kaksi luokkaa Vaasan lyseota. Hän oli apulainen isänsä liikkeessä Kauhajoella 1888–1889 ja 1892–1896 sekä Emil Gärdströmin tukkuliikkeessä Vaasassa 1889–1892, ja sitten maakauppias Kauhajoella 1896–1903, Emil Asplundin palveluksessa Vaasassa 1903–1905 ja itsenäinen tukkukauppias 1905–1930. Ollonqvistilla oli myös useita luottamustoimia, Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen hän oli vuodesta 1911 ja toimi myös valtuuston varapuheenjohtajana. Hän toimi Suomen Vapaudenpatsaan patsastoimikunnan puheenjohtajana ja oli Norjan varakonsuli Vaasassa vuodesta 1923. Kauppaneuvoksen arvonimen Ollonqvist sai 1923.
Kasarmikatu 21

Kasarmikatu 21 on Helsingin Kaartinkaupungissa, Kasarmitorin laidalla sijaitseva seitsenkerroksinen toimistorakennus, joka valmistui vuonna 2017. Sen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Sarc ja rakentanut YIT. Rakennuksen omistaa yhdysvaltalainen kiinteistösijoitusyhtiö Hines. Nykyisen rakennuksen tilalta purettiin 1960-luvulla valmistuneet rakennusviraston toimistotalot.
Kasarmikatu 21:n julkisivua koristaa vaalea kalkkikivi ja suuret ikkunat. Sen keskiössä on katettu seitsenkerroksinen sisäpiha. Rakennus edustaa nykyarkkitehtuuria, ja on mittakaavaltaan merkittävä uudisrakennus Helsingin keskustassa.
Historia.
Ensimmäinen osoitteessa Kasarmikatu 21 sijainnut rakennus oli Carl Ludvig Engelin suunnittelema koulurakennus, joka valmistui 1830-luvulla. Vuonna 1918 se siirtyi kaupungin rakennusviraston käyttöön, mutta kaksikerroksinen rakennus kävi pian liian pieneksi. Vuonna 1961 sen tilalle rakennettiin Lauri Pajamiehen suunnittelema modernistinen toimistotalo. Kaupunki hankki omistukseensa myös viereisen Pohjoisen Makasiinikatu 9:n tontin, johon valmistui kolme vuotta myöhemmin toimistotalon lisäosa.
2010-luvulla virastorakennukset päätettiin purkaa, sillä ne olivat huonossa kunnossa. Purkaminen aloitettiin helmikuussa 2016, ja se kesti viisi kuukautta. Uusi Kasarmikatu 21 -toimistorakennus valmistui tontille joulukuussa 2017.
Lessolo

Lessolo () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 1 772 asukasta.
Arvid Bremer

Arvid Zebor Bremer (13. marraskuuta 1870 Sääksmäki – 18. helmikuuta 1948 Porvoo) oli suomalainen virkamies, kauppias, yritysjohtaja ja maanviljelijä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Bremerin vanhemmat olivat ratainsinööri Hugo Raimund Bremer, Viktor Zebor Bremerin poika, ja Olga Josefina von Bonsdorff ja puoliso vuodesta 1901 Signe Amanda Svartström. Bremer kävi kuusi luokkaa oppikoulua Helsingin ruotsinkielisessä reaalilyseossa 1881–1887 ja valmistui Helsingin kauppakoulusta 1888. Hän oli konttoristi J. E. Cronvallilla Helsingissä, harjoittelija Valtionrautateiden liikenneosastolla, Perkjärvellä rautatieaseman sähköttäjä vuodesta 1892 ja toinen kirjuri 1897–1899, Haminan yksityisen rautatien Metsäkylän aseman asemapäällikkö 1899–1905, SOK:n pääkonttorin valvoja Helsingissä vuodesta 1905 ja Viipurissa konttorin hoitaja 1906–1915 sekä Savo-Karjalan Tukkuliikeen toimitusjohtaja 1915–1940. Bremer oli myös puutavarakauppias ja omisti maatiloja, muun muassa Sännäsin tilan Karjaalla, jota hän viljeli vuodesta 1940. Bremer sai kauppaneuvoksen arvonimen 1928. Taiteilija Aino von Boehm maalasi kauppaneuvos Arvid Bremerin muotokuvan vuonna 1931.
Vuoden 2022 Atlantin hurrikaanikausi

Vuoden 2022 Atlantin hurrikaanikausi on Atlantin hurrikaanikausi, joka käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimettiin Atlantilla 1. kesäkuuta – 30. marraskuuta 2022. Virallisen kauden rajat on asetettu kaudelle jonka aikana esiintyy 97 % hurrikaaneista. Yksittäisiä tapauksia on kauden ulkopuolellakin. Nimet valitaan esiintymisjärjestyksessä etukäteen julkaistulta listalta, jossa nimet alkavat englanninkielisten aakkosten mukaisessa järjestyksessä A=Alex, B= Bonnie, ...
Vertailu keskimääräiseen kauteen.
Kaudella nimettiin 14 myrskyä, joista kahdeksan voimistui hurrikaaneiksi, ja kaksi niistä voimakkaiksi hurrikaaneiksi: Fiona ja Ian.
NOAA oli ennustanut toukokuussa, että La Niña -ilmiön ja keskimääräistä lämpimämpien merivesien takia kaudesta tulee jälleen keskimääräistä aktiivisempi, 14–21 nimettyä myrskyä, joista 6–10 hurrikaania, joista 3–6 voimakasta hurrikaania.
Murray Head

Murray Seafield Saint-George Head (s. 1946) on brittiläinen näyttelijä ja muusikko. Hän näytteli Juudas Iskariotia rockoopperan "Jesus Christ Superstar" alkuperäistuotannossa 1970, teki samoihin aikoihin yhden päärooleista John Schlesingerin kolmiodraamassa "Saakelin sunnuntai" (1971) ja oli vuosikymmentä myöhemmin mukana musikaalin "Chess" levytyksessä (1984), jolta nousi kansainväliseksi hitiksi hänen ja Anders Glenmarkin esittämä kappale ”One Night in Bangkok”. Head esittää puhelauluosuudet, Glenmark laulaa kertosäkeet. Head näytteli pääroolia myös "Chessin" West End -tuotannossa 1986–1989.
Head on tehnyt toistakymmentä sooloalbumia ja näytellyt myös elokuvissa "Kuherruskuukausi" (The Family Way, 1966), "Madame Claude" (1976) ja "Afrikan valkoinen kaunotar" (White Mischief, 1987).
Headin isä oli mainoselokuvien tuottaja ja äiti näyttelijä, ja myös hänen veljestään Anthony Headistä tuli näyttelijä. Vasta 18-vuotias Murray Head sai levytyssopimuksen vuonna 1964 voitettuaan Radio Luxembourgin kilpailun.
Murray Head on melko tuntematon laulaja kotimaassaan Britanniassa, mutta Ranskassa paljon suositumpi. Menestys Ranskassa alkoi 1970-luvun puolivälissä, kun kappale ”Say It Ain't So, Joe” nousi myyntilistoille. Heikosti englantia taitavat ranskalaiset pitävät sitä rakkauslauluna, vaikka kappale itse asiassa kritisoi Yhdysvaltojen presidentti Richard Nixonia.
Guillaume Lejean

Guillaume Marie Lejean (1. helmikuuta 1824 Plouégat-Guérand, Finistère – 2. helmikuuta 1871 Plouégat-Guérand) oli ranskalainen tutkimusmatkailija.
Guillaume Lejean syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän työskenteli hallintovirkailijana, harrasti historiaa ja maantiedettä, toimi lehtimiehenä ja Alphonse de Lamartinen sihteerinä. Lejean liittyi Ranskan maantieteelliseen seuraan ja lähti vuonna 1857 ensimmäiselle matkalleen Moldovaan, Valakiaan ja Bulgariaan. Napoleon III:n hallitus myönsi hänelle rahoituksen yhteensä seitsemälle tutkimusretkelle.
Lejean tutki Niilin yläjuoksua vuosina 1860–1861. Vuonna 1862 hänet nimitettiin Ranskan varakonsuliksi Massawaan. Hänen tehtävänään oli solmia kauppasopimus Etiopian keisarin Teodoros II:n kanssa, puolustaa katolisia lähetyssaarnaajia ja luoda markkinoita ranskalaisille tuotteille. Teodoros epäili Lejeania yhteistyöstä Egyptin kanssa ja karkotti hänet maasta seuraavan vuoden lopussa.
Vuonna 1865 Lejean matkusti Lähi-itään, Anatoliaan, Mesopotamiaan, Afganistaniin ja Kashmiriin. Vuosina 1867–1870 hän teki useita matkoja Osmanivaltakuntaan. Lejean on laatinut matkakuvauksia, kansatieteellisiä tutkimuksia ja karttoja.
Antinkatu 1

Antinkatu 1 (aiemmin Valtioneuvoston kirjapainotalo) on Helsingin Kampissa sijaitseva Antero Pernajan ja Erkki Huttusen suunnittelema kymmenkerroksinen toimistorakennus, joka valmistui vuonna 1952. Se käsittää Graniittitalon korttelin pohjoisosan. Rakennus oli aluksi Valtioneuvoston kirjapaino, ja 1970-luvulla peruskorjauksen yhteydessä se muutettiin toimistotaloksi.
Rakennuksen suunnittelu alkoi jo 1930-luvulla, ja se piirrettiin uudelleen useamman kerran. Sen jykevässä muotokielessä on vaikutteita funktionalismista ja modernismista. Tasaisten ikkunarivien koristama julkisivu on rapattu beigellä laastilla.
Historia.
Valtioneuvosto päätti talvella 1940 rakentaa uuden kirjapainotalon Kampin kentän laidalle, ja samana kesänä rakennettiin jo sen perustuksia. Sota-ajan materiaalisäännöstely ja työvoimapula johti kuitenkin projektin keskeytymiseen. Vasta rakennussäännöstelyn päätyttyä vuonna 1949 hanketta päästiin jatkamaan. Alkuperäissuunnitelma oli vuosikymmenessä vanhentunut, ja rakennus jouduttiin suunnittelemaan uudelleen, tällä kertaa myös lisäämällä kellarikerrosten varastotilaa. Rakentaminen aloitettiin varsinaisesti vuoden 1950 alussa, ja kesällä 1951 se oltiin saatu harjakorkeuteen. Keväällä 1952 viimeisteltiin sisätilat. Virallisesti se vihittiin käyttöön saman vuoden lopussa.
Rakennuksen valmistuttua sen eteläpuoleiset suuret umpiseinät osoittautuivat halutuiksi mainospaikoiksi. Vuonna 1962 siihen maalattiin näkyvä Philipsin, ja myöhemmin Partekin mainos, jotka näkyivät linja-autokentälle. Graniittitalon valmistuttua samaan kortteliin vuonna 1982 mainosseinä jäi piiloon.
Muutostyöt.
Vuonna 1973 valmistui uusi painotalo Hakuninmaalle, joten rakennus muutettiin kokonaan toimistokäyttöön. Toiseen kerrokseen, jossa oli aiemmin ollut kirjapainon varasto rakennettiin laajat kirjastotilat, joissa sijaitsi ensin Tilastokeskus, ja sittemmin Venäjän ja Itä-Euroopan instituutti. Rakennuksen sisätilat uusittiin lähes kokonaan, mukaan lukien ilmanvaihto ja WC-tilat. Alkuperäisenä säilyi muun muassa Valtion elokuvatarkastamon näytössali.
Rakennukseen tehtiin pienempiä muutoksia 1990-luvun puolivälissä ja vuonna 2004. Vuonna 2011 rakennuksen puiset ikkunat uusittiin laajamittaisesti, ja vaihdettiin moderneihin MSE-ikkunoihin.
Valtakunta (kirjasarja)

Valtakunta () on yhdysvaltalaisen kirjailijan Sarah J. Maasin nuorille aikuisille suunnattu fantasiaromaanisarja. Se alkaa samannimisestä romaanista, joka julkaistiin toukokuussa 2015. Tarina seuraa kuolevaisen Feyre Archeronin matkaa sen jälkeen, kun hänet on tuotu Prythianin haltiamaille.
Perseus Karlström

Perseus Karlström (s. 2. toukokuuta 1990 Eskilstuna, Ruotsi) on ruotsalainen kilpakävelijä. Hänen uransa suurimmat saavutukset ovat MM-hopea 20 kilometrin kävelyssä Budapestin MM-kilpailuissa 2023 Ruotsin ennätysajalla 1.17.39, MM-pronssi 20 kilometrin matkalta Dohassa 2019 ajalla 1.27.00 ja niin ikään MM-pronssi Eugenessa 2022 ajalla 1.19.18. Eugenessa hän saavutti pronssia myös 35 kilometrin matkalla maansa ennätysajalla 2.23.44. Hän voitti 20 kilometrin kävelyn Euroopan-mestaruuden Roomassa 2024 ajalla 1.19.13 ja saavutti samalla matkalla hopeaa Münchenin EM-kilpailuissa 2022 ajalla 1.19.23. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli 20 kilometrillä yhdeksäs ja 2023 Budapestin MM-kilpailuissa 35 kilometrillä kahdeksas. Hän teki 20 kilometrin kävelyn aiemman Ruotsin ennätyksen 1.18.07 La Coruñassa kesäkuussa 2019.
Karlströmin vanhemmat Enrique Vera Ibáñez ja Siw Karlström sekä veli Ato Ibáñez ovat myös kilpakävelijöitä.
Jacmel

Jacmel () on kaupunki Haitin etelärannikolla noin 39 km lounaaseen Haitin pääkaupungista Port-au-Princestä. Jacmel sijaitsee Jacmelinlahtea ympäröivien kukkuloiden rinteillä Tiburonin niemimaalla.
Jacmelin kaupunki ja satama kukoistivat ranskalaisten valtakaudella ja sataman kautta kuljetettiin kahvia, sokeria sekä puuvillaa. Myöhemmin kaupunki on toiminut kahvin, banaanien ja kaakaon kaupan keskuksena. Vuonna 1980 valmistui hyväkuntoinen tie Jacmelistä pääkaupunkiin Port-au-Princeen, minkä seurauksena Jacmelistä tuli turistikohde. 1990-luvulla Jacmelin rannat ja rakennukset kuitenkin tyhjenivät ja kaupungin turismi hiipui vähäiseksi. Haitin vuoden 2010 maanjäristys aiheutti merkittävää tuhoa monille kaupungin rakennuksille ja monia kaupungin asukkaita kuoli maanjäristyksen seurauksena.
Creswell (Oregon)

Creswell on kaupunki Oregonissa Yhdysvalloissa. Siellä on noin 5 700 asukasta, ja se on Eugenen ja Springfieldin nukkumalähiö maatalousalueen keskellä.
Creswell sijaitsee Willamettejoen laakson eteläosassa Interstate 5 -valtatien varrella Eugenen ja Cottage Groven välissä. Creswellillä on pieni liikekeskusta, jossa on muutama isompi kauppa sekä pari ostoskatua, ja sitä ympäröi useampi asuinalue. Kaupungin ympärillä on puolestaan maanviljelyalueita.
Eurooppalaiset ja amerikkalaiset uudisasukkaat saapuivat 1850-luvun puolivälissä Willamettenlaaksoon, ja sinne kasvoi pian useampia pieniä asutuskeskuksia. Creswell muodostui nykyisen Cloverdalen paikalle. Asukkaat muuttivat sieltä kuitenkin muutamia kilometrejä länteen, kun Oregonin ja Kalifornian välisen rautatien linjaus paljastui. Rautatie saapui 1871, ja kaksi vuotta myöhemmin paikkakunta nimettiin ylipostimestari John Creswellin mukaan.
Creswell kasvoi tasaisesti 1870-luvulta vuoteen 1909, jolloin siellä oli 500 asukasta. Paikkakunnan ensimmäinen kirkko rakennettiin 1873 ja koulu 1874. Yrittäjä A. C. Bohnrstedt muutti Creswelliin vuonna 1909 ja alkoi kehittää alueen maataloutta. Hän perusti muun muassa ison hedelmätarhan. Se houkutteli paikkakunnalle asukkaita, ja vuoden 1909 asukasluku kasvoi peräti 35 prosenttia. Creswellin toinen nopea asukaslukun kasvukausi tapahtui toisen maailmansodan jälkeen.
Creswell on 1970-luvun jälkeen kehittynyt nukkumalähiöksi, jossa asuinkustannukset ovat huomattavasti pienemmät kuin Eugenen ja Springfieldin suurkaupunkialueella. Creswell onkin kasvanut tasaisesti, ja sen asukasluku on kasvanut nopeampaa kuin muissa osissa Lanen piirikuntaa. Väestönkasvu oli vuosien 1970 ja 2005 välillä noin 3,9 prosenttia vuodessa. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan Creswellin asukasluku oli 5 684.
Creswell

Creswell voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Heino Nyyssönen

Heino Nyyssönen (s. 1963) on suomalainen politiikan tutkija ja tietokirjailija. Hän työskentelee valtio-opin yliopistonlehtorina Turun yliopistossa. Hän on valtio-opin, kansainvälisen politiikan ja poliittisen historian dosentti. Nyyssösen erityisiä tuntemuksen kohteita ovat muun muassa Unkarin ja Itä-Euroopan politiikka.
Vuonna 2017 ilmestyi Nyyssösen kirjoittama tietokirja "Tasavallan loppu? Unkarin demokratian romahdus" (Atena).
"Unkarilaisen autoritarismin nousu" (2024) sai kehut Veli-Pekka Leppäseltä "Kanavan" artikkelissa. Leppänen kiittää Nyyssösen perehtyneisyyttä: "Pitkästä katsannosta kumpuaa se etu, että hän osaa tarkasti erotella pohjimmaisia virtoja pelkistä pintaväreistä. Teos on itsenäinen mutta myös täydentävä jatko kirjalle "Tasavallan loppu?", ja nyt ei otsikossa enää ole kysymysmerkkiä, kuten Leppänen huomauttaa.
Flixbus

Flixbus (['flɪksbʊs]; FLiXBUS) on saksalainen yritys, joka operoi bussiliikennettä neljällä mantereella, erityisesti Euroopan ja Yhdysvaltojen kaupunkien välisessä liikenteessä. Flixbusin omistaa "Flixmobility GmbH", joka liikennöi myös "Flixtrainia" ja "Flixcaria".
Historia.
Yritys perustettiin vuonna 2013 Saksan kuljetusmarkkinoiden vapauttamisen jälkeen. Vuonna 2015 Flixbus aloitti laajentumisensa Euroopassa, jonka rahoittivat sijoittajat, kuten Daimler. Flixbusin perustivat Münchenissä vuonna 2013 Daniel Krauss, Jochen Engert ja André Schwämmlein, jotka aloittivat ensimmäisen Saksan reittinsä helmikuussa 2013. Jo vuotta myöhemmin, vuonna 2014, Flixbus liikennöi valtakunnallista verkkoa. Alkuvuodesta 2015 yhtiö ilmoitti kansainvälistävänsä koko liiketoimintamallinsa. Kesällä 2015 Flixbus käynnisti italialaisen tytäryhtiönsä Milanossa ja astui Ranskan markkinoille "Flixbus Francen" kanssa. Marraskuussa 2015 Flixbus julkisti uuden sivukonttorin "Flixbus BV:n" Hollannissa ja sen myötä myös ensimmäisen Hollannin kansallisen bussiverkoston eri kaupunkien välillä. Saksan, Ranskan ja Italian jälkeen nämä olivat toimittajan seuraavat kansalliset markkinat, kun taas kansainväliset reitit yhdistivät jo kohteita Sveitsissä, Belgiassa, Itävallassa, Espanjassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 
Syyskuussa 2016 Flixbus ilmoitti suunnitelmistaan laajentua uusille markkinoille Skandinaviassa. Vuonna 2017 Stefans Bussista Göteborgissa ja Expressbuss i Linköping "AB:"sta tuli Flixbusin ruotsalaisia bussikumppaneita. Flixbus on yhdessä tanskalaisten pk-yrityskumppaneiden kanssa käynnistänyt kotimaan verkoston Tanskassa keväällä 2017 uuden tytäryhtiön "Flixbus Danmark A/S":n alaisuudessa. 2. toukokuuta 2018 FlixBus osti Swebus Express AB:n.
Flixbus aloitti toimintansa Suomessa heinäkuussa 2023 reitillä Vaasasta Närpiön, Porin, Rauman, Raision, Turun, Salon ja Espoon kautta Helsinkiin, edelleen Tallinnaan ja Puolan Varsovaan. Lauttayhteytenä Helsingistä Tallinnaan yhtiö käyttää Tallinkin autolauttaa. Flixbusilla on myös Suomesta lähtevät linjat Tampere–Vilna ja Joensuu–Hampuri. Syksyllä 2024 yhtiö odottaa viranomaisten lupaa Rovaniemi–Krakova-reitille. 
Toiminta.
Linja-autoliikenne tapahtuu yhteistyössä alueellisten pienten ja keskisuurten bussiyhtiöiden kanssa. Reittiliikenteen päivittäisestä toiminnasta vastaavat paikalliset linja-autoyrittäjät ja Flixbus vastaa verkostosuunnittelusta, markkinoinnista, hinnoittelusta, laadunvarmistuksesta ja liiketoiminnan asiakaspalvelusta. Yhtiön liiketoimintamalli on erittäin skaalautuva, mikä on mahdollistanut nopean kasvun. 
Flixbus-reitistö tarjoaa 400 000 päivittäistä yhteyttä 2 500 kohteeseen 30 maassa. Flixbusilla on yli 3 000 työntekijää (ja yli 10 000 kuljettajaa 500 kumppaniyrityksessä) kotimaan bussiliikenteessä Tanskassa, Ranskassa, Italiassa, Kroatiassa, Alankomaissa, Norjassa, Puolassa, Sveitsissä, Ruotsissa, Saksassa, Itävallassa ja Yhdysvalloissa.
Novotrojitske

Novotrojitske (; ) on kaupunkityyppinen taajama Henitšeskin piirissä, Hersonin alueella, Etelä-Ukrainassa. Vuonna 2021 taajaman väkiluvuksi arvioitiin 10 627.
Paikkakunta oli aiemman Novotrojitsken piirin hallintokeskus. Kesällä 2020 Ukrainan piirijakoa selkeytettiin karsimalla piirien ja muiden aluehallinnon toisen tason yksiöiden lukumäärää. Tällöin Novotrojitske liitettiin osaksi laajentunutta Henitšeskin piiriä.
Paikkakunnalla on ollut esimerkiksi siipikarjan tuotantolaitos, elintarviketehdas, meijeri ja rehuntuotantoa. Kotiseutumuseo.
Venäjän asevoimat miehittivät taajaman osana hyökkäyssotaansa Ukrainaan alkuvuodesta 2022. Esimerkiksi maaliskuun lopulla väestö osoitti mieltään miehitystä vastaan. Myös heinäkuussa 2022 ukrainalaiset viestimet kertoivat isänmaallisten symbolien kiinnittämistä sisältäneestä mielenilmauksesta.
Tyrell Malacia

Tyrell Malacia (s. 17. elokuuta 1999 Rotterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa englantilaista Manchester Unitedia. 
Malacia on Feyenoordin kasvatti. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa Feyenoordin edustusjoukkueessa joulukuussa 2017. Hän pelasi kaksi ottelua Feyenoordin voittaessa KNVB-cupin 2018. Hän pelasi Feyenoordissa kaikkiaan 98 Eredivisien ottelua, joissa hän teki neljä ja syötti kahdeksan maalia. Mestarien liigassa hän pelasi yhden ottelun, Eurooppa-liigassa kuusi ja Konferenssiliigassa 11 ottelua, mukaan lukien tappiollinen finaali 2022.
Heinäkuussa 2022 Malacia siirtyi Manchester Unitediin neljävuotisella sopimuksella. Hän pelasi debyyttikaudellaan 22 ottelua Valioliigassa ja yhdeksän Eurooppa-liigassa. Unitedin voittamassa liigacupissa hän pelasi neljä ottelua. Hän oli polvivamman vuoksi sivussa koko kauden 2023–2024.
Malacia on edustanut Alankomaiden maajoukkueita junioritasolla. Hän pelasi muun muassa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 ja alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021, joissa molemmissa Alankomaat ylsi välieriin. Malacia pelasi ensi kerran miesten maajoukkueessa 4. syyskuuta 2021. Hän on pelannut miesten tasolla 16. kesäkuuta 2023 mennessä yhteensä yhdeksän maaottelua. Hän kuului Alankomaiden joukkueeseen MM-kilpailuissa 2022 mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan.
Uimapolyypit

Uimapolyypit (Siphonophorae tai Siphonophora) on polyyppieläimiin kuuluva lahko. Lahkon lajeja tavataan kaikista valtameristä.
Taksonomia ja anatomia.
Uimapolyypit jaetaan kolmeen alalahkoon, jotka ovat Calycophorae, Cystonectae ja Physonectae. Molekyylifylogeneettisten tutkimusten perusteella tämä jako ei välttämättä ole monofyleettinen. Lahkossa tunnetaan 16 heimoa ja 175 lajia ja näiden lisäsi on noin kymmenkunta lajia, joiden statuksesta ei ole varmuutta. 
Uimapolyypit on morfologialtaan monimuotoinen lahko. Tyypillistä on, että polyyppirunkokunnat ovat vapaasti uivia, eikä pohjaan ankkuroitunutta vaihetta elinkaaressa ole. Polyypit muodostavat eri tehtäviin erikoistuneita tsooideja. Alalahkoista kahdella, Cystonectae ja Physonectae, on kaasun täyttämä ontelo eli pneumatofori, joka auttaa runkokuntaa kellumaan. Pneumatoforin lisäksi niillä voi olla nektofori eli uimakello, joka auttaa niitä liikkumaan. Alalahkon Calycophorae lajeilla ei pneumatoforia ole, mutta nektoforeja on kaksi. Muut tsooidit muodostavat jopa usean metrin pituisia rihmamaisia ja haarautuneita lonkeroita ravinnonhankintaa ja lisääntymistä varten.
Elintavat.
Uimapolyyppejä tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä veden pinnasta aina 1 000 metrin syvyyteen. Ne pyydystävät pyyntilonkeroillaan ravinnokseen erityisesti äyriäisiä, mutta myös kalojen poikasia. Uimapolyyppien munista kehittyy ensin planulatoukkavaihe ja edelleen esirunkokunta ja sitten sukukypsä runkokunta.
Kotikatu – 7. tuotantokausi (2001–2002)

Kotikatu-televisiosarjan seitsemäs tuotantokausi esitettiin Yle TV1 -kanavalla vuosina 2001–2002. Tuotantokauden ensimmäinen jakso esitettiin ensimmäisen kerran 6.9.2001 ja viimeinen jakso 25.4.2002.
Tuotantokauden jaksot julkaistiin Yle Areenaan heinäkuussa 2018.
Vermontin sinetti

Vermontin sinetti on Yhdysvaltain osavaltio Vermontin virallinen tunnus sen lipun ohella. Sinettiä käytetään muun muassa virallisten asiakirjojen todentamiseksi.
Sinetissä on kuvattu metsästä nouseva 14-haarainen mänty, jonka yläpuolella on viljalyhde. 14 oksaa symboloivat kolmeatoista siirtokuntaa ja Vermontia, joka oli Yhdysvaltain 14. osavaltio. Kuvan viljalyhteet ja lehmä edustavat Vermontin maataloutta. Puut ja aaltoviivat edustavat vuoria ja järviä. Sinetin alaosassa lukee Vermontin osavaltion motto ”Freedom &amp; Unity” (). Sinetti otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1937, jota ennen se oli ollut käytössä ennen vuotta 1821.
Sagittaalileikkaus

Sagittaalileikkaus () on lääketieteessä anatomiaan liittyvä termi, joka jakaa kehon kuvitteellisesti oikeaan ja vasempaan tasoon. Suomeksi termiä kutsutaan myös "nuolileikkaukseksi".
Sanan keksijänä pidetään Gerad Cremonalaista.
Kolportööri

Kolportööri oli markkinoilla ja messuilla kiertävä kauppias, joka kantoi mukanaan suurta kuvataulua, myytäväksi tarkoitettua rihkamaa ja kuva-arkkeja. Hän pystytti kuvataulun torille näkyvään paikkaan, otti käteensä karttakepin ja alkoi laulaa. Kolportööri lauloi kuvatauluun sisältyvän kertomuksen ja peri kuuntelijoilta kolehdin. Uskonnollisten aiheiden lisäksi taulut kuvailivat tunnettuja hirmutekoja ja romanttisia murhenäytelmiä. Saksassa kolportööriä kutsuttiin "Bänkelsängeriksi", Ranskassa hän oli "chanteur des cantiques". Ranskassa kolportöörien myymistä kuva-arkeista suosituimpia olivat Épinalissa valmistetut moniväriset painatteet, "imagerie populaire".
Llanos

Los llanos eli llanos on savannialue Kolumbian ja Venezuelan alueella Etelä-Amerikassa. Sen pinta-ala on 375 786 km², josta 105 323 km² (28 %) on suojeltua.
Lajisto.
Llanosin alueella tavataan lajeja, joita ei esiinny missään muualla. Esimerkkinä orinoconkrokotiili.