tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pierre Nicole

Pierre Nicole (1625 Chartres, Ranska - 16. marraskuuta 1695) oli ranskalainen teologi ja filosofi, joka oli merkittävimpiä jansenisteja.
Elämä ja teokset.
Nicole opiskeli teologiaa Pariisissa vuodesta 1642, ja tutustui pian Port-Royalin luostarin jansenistiyhdyskuntaan. Nicole ei koskaan ryhtynyt papiksi, vaan pysyi teologisena oppineena. Hän toimi muun muassa janisenistisen kirjallisuuden toimittajana Antoine Arnauldin kanssa sekä opettajana. Eräs hänen oppilaistaan oli myöhempi runoilija Jean Racine.
Nicolella oli suuri merkitys Blaise Pascalin "Lettres provinciales" -kirjeiden (1656) kokoamisessa. Vuonna 1658 hän käänsi ne latinaksi pseudonyymillä Nicholas Wendrock. Vuonna 1662 Nicole kirjoitti yhdessä Arnauldin kanssa vaikutusvaltaisen "Port-Royalin logiikan", joka perustui aristoteelisen logiikan kartesiolaiseen tulkintaan. Vuonna 1664 Nicole alkoi itse kirjoittaa sarjaa kirjeitä, "Les Imaginaires", tarkoituksenaan osoittaa, että jansenisteihin liitetyt harhaoppisiksi tuomitut mielipiteet olivat todellisuudessa olemassa vain jesuiittojen mielikuvituksessa. Desmaretz de Saint-Sorlin hyökkäsi voimakkaasti näitä kirjeitä vastaan. Nicole vastasi uudella sarjalla kirjeitä, "Les Visionnaires" (1666).
Suunnilleen samaan aikaan Nicole päätyi kiistelemään Jean Clauden kanssa ehtoollisen transsubstantiaatio-opista. Tätä kautta syntyi yhdessä Arnauldin kanssa kirjoitettu laaja teos "La Perpétuité de la foi de l'église catholique touchant l'eucharistie" (1669). Nicolen suosituin teos oli kuitenkin "Essais de morale", joka käsitteli käytännöllistä kristillisyyttä. Ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1671, ja tätä seurasi uusia osia epäsäännöllisin välein; yhteensä sarjassa oli 14 osaa. Näissä sarjoissa olevat pohdinnat "amour-propre" -käsitteestä vaikuttivat muun muassa Bernard Mandevillen ja Jean-Jacques Rousseaun ajatteluun. 
Vuonna 1679 Nicole ja Arnauld joutuivat pakenemaan Belgiaan jansenistien vainojen alettua uudelleen. Heidän tiensä kuitenkin erosivat sittemmin. Vuonna 1683 Nicolen sallittiin palata Pariisiin. Hän jatkoi siellä kirjallista työtään loppuun asti. Kuollessaan hän kirjoitti kirjaa kvietistejä vastaan.
Tom Evans

Thomas "Tom" Evans (5. kesäkuuta 1947 – 19. marraskuuta 1983) oli brittiläinen muusikko ja laulaja-lauluntekijä.
Hän toimi myös pop/rock-yhtye Badfingerin basistina 1960-luvun lopusta vuoteen 1975, jolloin Badfinger hajosi Peter Hamin itsemurhan takia.
Kahdeksan vuotta Hamin kuolemasta ja Badfingerin hajoamisesta Evans teki itsemurhan marraskuussa 1983.
Evans ja Ham ovat tehneet yhdessä kappaleen "Without You" (suom. "ilman sinua").
Tom Evans meni naimisiin Marianne Evansin kanssa 18. toukokuuta 1973. Heillä on lapsi nimeltä Stephen.
Virtsahappo

Virtsahappo on orgaaninen yhdiste, jota syntyy puriinipohjaisten yhdisteiden aineenvaihduntatuotteina. Erityisesti ainetta syntyy ksantiinioksidaasin hapettaessa hypoksantiinia ja ksantiinia. Useissa nisäkkäissä, lukuun ottamatta ihmistä ja muita kädellisiä, se hapetetaan pidemmälle uraattioksidaasin avulla allantoiiniksi. Virtsahapon suoloja nimitetään uraateiksi.
Kihdissä elimistön virtsahappo- ja uraattipitoisuus on hyvin korkea ja huonosti liukenevat uraattisuolat aiheuttavat niveltulehduksen. Muita sairauksia joihin vaikuttaa myös runsas virtsahappopitoisuus eli hyperurikemia ovat verisuoniston ja sydämen sairaudet sekä metabolinen oireyhtymä. Matala uraattipitoisuus on usein tyypillistä MS-taudille tai merkki oksidatiivisesta stressistä
Wedlock – kalmankihla

Wedlock – kalmankihla on Rutger Hauerin tähdittämä ja Lewis Teaguen ohjaama toimintaelokuva vuodelta 1991. 
Juoni.
Onnistuneen keikan jälkeen rikostoverit pettävät jalokivivaras Frank Warrenin. He ampuvat Frankia useita kertoja ja häipyvät sitten luullen hänen kuolleen. Kitumaan jäänyt Frank kuitenkin selviytyy, ja hän on onnistunut jo aiemmin piilottamaan saaliin. Frank tuomitaan elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Vankila on sikäli erikoinen, ettei siellä ole kovinkaan paljon vartijoita, mutta kaikilla vangeilla on kaulassaan ”Wedlock”-panta, joka räjähtää vangin yrittäessä karata. Räjähtäminen voidaan kuitenkin välttää, jos vanki onnistuu löytämään ”parinsa”, jolla on sama viivakoodi kaulapannassaan. Mikäli näiden kahden välinen etäisyys ylittää kolmen sadan metrin, panta kuitenkin aktivoituu. Frank löytää pian oman parinsa ja yhdessä he onnistuvat pakenemaan. He lähtevät etsimään kätkettyjä timanttisalkkuja, mutta ennen pitkää vanhat rikostoverit ovat heidän perässään samoin aikein.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi sanoo "Kalmankihlaa" onnistuneeksi toimintapaketiksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Burne Hogarth

Burne Hogarth (25. joulukuuta 1911 – 28. tammikuuta 1996) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Hän oli myös merkittävä käyttögrafiikan opettaja. Hogarth tunnetaan parhaiten Tarzan-sanomalehtistripeistään sekä monista sarjakuvapiirtäjille ja kuvittajille suunnatuista anatomiaoppaistaan.
Isänsä varhaisen kuoleman vuoksi Hogarth lähti töihin sanomalehtialalle jo 15-vuotiaana. Hän työskenteli aluksi mainosten parissa ja siirtyi vähitellen piirtämään sarjakuvia. Vuosina 1937–1945 sekä 1947–1950 Hogarth piirsi Tarzan-sarjakuvaa lehtien sunnuntaisivuille.
Piirtäjäntöidensä ohessa Hogarth opetti piirtämistä useissa oppilaitoksissa, Vuonna 1944 hän perusti opiston, josta tuli lopulta "School of Visual Arts", joka on nykyisin yksi suurimmista yksityisistä taidekouluista maailmassa. Hogarth suunnitteli koulun alkuperäisen opetusohjelman ja opetti muun muassa piirtämistä, kirjoittamista ja taidehistoriaa. Useat supersankarisarjakuvien piirtäjät ovat olleet Hogarthin oppilaina.
Hogart julkaisi 1958 ensimmäisen anatomiaoppaansa "Dynamic Anatomy". Seuraavina vuosikymmeninä hän laati useita muita piirrosoppaita, jotka keskittyivät eri osa-alueisiin kuten käsiin tai vaatteiden laskoksiin. Hän palasi 1970-luvulla vielä Tarzanin pariin ja piirsi muutamia sarjakuva-albumeita tämän seikkailuista.
Hogarth kuoli vuonna 1996 Pariisissa sydänkohtaukseen palattuaan Angoulêmen kansainvälisilta sarjakuvafestivaaleilta.
Joey Gilbert

Joey Salvatore Gilbert (s. 5. kesäkuuta 1976) on yhdysvaltalainen nyrkkeilijä Renosta. Hän oli mukana The Contender -ohjelman ensimmäisellä kaudella. Hän selvisi toiselle kierrokselle, mutta putosi kisasta loukkaannuttuaan ottelussaan Peter Manfredoa vastaan.
Taustaa.
Joey Gilbert syntyi Chicagossa, mutta muutti länteen nuorena. Hänen isänsä työskentelee armeijan lääkintämiehenä Afganistanissa. Gilbert aloitti nyrkkeilyn opiskellessaan Renon yliopistossa. Hän kävi myös armeijan ennen kuin aloitti ammattinyrkkeilyn.
The Contender.
Gilbert päätyi lännen joukkueeseen Contender-sarjan ensimmäisellä kaudella. Hän otteli kilpailun ensimmäisen kierroksen viimeisessä ottelussa Jimmy Langea vastaan. Kolminkertaisen ammattilaiskokemuksen omaava Lange hävisi Gilbertille yksimielisellä pistetuomilla. Toisella kierroksella Joey otteli Peter Manfredo Jr:a vastaan. Ottelu oli todella tasainen ja Gilbert näytti todellista sisua, mutta hävisi ottelun saatuaan pääpuskusta pahan haavan silmäkulmaansa.
Haastajan jälkeen.
Gilbert kohtasi Jimmy Langen uusinta-ottelussa 18.12.2006. Ottelun panoksena oli WBO:n NABO-titteli. Gilbert voitti ottelun kolmannessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. Gilbert puolusti mestaruuttaan voittamatonta Michi Munozia (17-0-0) vastaan 2.3.2007. Gilbert voitti 12-eräisen ottelun yksimielisellä pistetuomiolla.
12.5.2007 Gilert voitti WBC:n USA-tittelin 10. erän tyrmäysvoitolla aiemmin voittamattomasta Juan Astorgasta (10-0-1). 21.9.2007 Gilbert puolusti vyötään onnistuneesti tyrmäämällä Charles Howen 1. erässä. Ottelun lopputulos kuitenkin mitätöitiin, koska Gilbert jäi kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä.
14.2.2009 Gilbert otteli entistä Haastajan joukkuetoveriaan Jesse Brinkleytä vastaan. Ottelu kesti 12 erää ja päättyi Brinkleyn voittoon yksimielisellä pistetuomiolla. Ottelun aikana Gilbertin nenä murtui ja molemmat ottelijat olivat veren peitossa ottelun päätyttyä.
Brinkley-ottelun jälkeen Gilbert kohtasi Ivan Stovallin, Anthony Bartinellin ja Billy Baileyn, jotka kaikki hän voitti.
25.9.2010 Gilbert kohtasi Kassim Ouman. Ottelun panoksena oli NABA:n keskisarjan mestaruus. Kuudenteen erään tultaessa Gilbert johti ottelua pistein 50-44, 49-45 ja 49-45. Gilbert oli käyttänyt Oumaa kanveesissa, mutta tuli itse tyrmätyksi 6. erässä. Gilbertin pudottua kanveesiin tuomari kysyi jatkamismahdollisuuksia ja Gilbert sanoi näkevänsä kahtena. Ottelu jäi Gilbertin uran viimeiseksi.
Gilbert työskentelee Nevadassa lakimiehenä.
Space Cowboys

Space Cowboys on Clint Eastwoodin ohjaama, näyttelemä ja osin tuottama elokuva vuodelta 2000. Muissa pääosissa ovat Tommy Lee Jones, Donald Sutherland sekä James Garner.
Juoni.
Daedalus-ryhmän lentäjät ovat pääsemässä avaruuteen 1950-luvulla. Ilkeämielisen johtajan päätöksestä suunnitelma kuitenkin epäonnistuu. 40 vuotta myöhemmin miehet saavat uuden tilaisuuden, sillä venäläinen viestintäsatelliitti Ikon uhkaa pudota kiertoradaltaan maahan. Kukaan NASA:n työntekijöistä ei mahda asialle mitään, koska satelliitti on täynnä vanhaa elektroniikkaa. Tällöin kutsutaan eläkeikäiset Daedalus-miehet paikalle ja annetaan heille tehtäväksi ohjata satelliitti takaisin kiertoradalle. 12 kuukauden valmistelujen muuttuessa 30 vuorokauteen Daedalus-miehistö saa astronauttikoulutuksen herättäen paljon kyseenalaistuksia miehistön mahdollisuuksista suoriutua tehtävästä. NASA:n lennonjohtaja vaatii saada kaksi kokenutta nuorempaa astronauttia eläkeläisten mukaan.
Laukaisupäivä koittaa ja Daedalus-nimen saanut sukkula saavuttaa venäläisen Ikonin seuraten sitä sukkulan tutkalla. Yhtäkkiä satelliitti alkaa liikuttaa aurinkopaneeleja ja aktivoi oman puolustusjärjestelmän. Daedalus-sukkula kiinnittäytyy robottipuomilla satelliittiin ja miehistö suorittaa avaruuskävelyn Ikoniin. Satelliitin kyydissä on kuitenkin venäläisten ydinohjuksia, jolloin NASA:n lennonjohdossa tehtävää seuraava Venäjän kenraali tunnustaa Ikonin olleen kiertoradalla jo kylmän sodan ajoista alkaen, tarkoituksenaan pommittaa USA:ta strategisiin kohteisiin: suurkaupunkeihin. Avaruuskävely keskeytetään ja miehistö palaa sukkulaan.
Yksi miehistön nuoremmista astronauteista on kuitenkin jäänyt satelliitille suorittamaan tehtävää loppuun. Kytkiessä hyötykuormaraketteja satelliittiin hän vahingossa aseistaa Ikonin. Satelliitin muuttuessa laukaisualustaksi aurinko- ja levypaneelit irtoilevat muiden osien mukana ja yksi osa osuu sukkulan robottipuomiin irrottaen sukkulan satelliitista. Sukkulaan osuu satelliitin osia tuhoten sukkulan ohjausraketin ja yhden kahdesta hydrauliikkamoottorista. Nuorempi astronautti menettää tajuntansa osien osuessa häneen. Kaksi eläkeläistä lähtee takaisin satelliitille hakemaan tajuttoman astronautin käyttäen kahta hyötykuormarakettia paluumatkallaan takaisin sukkulaan. Toinen raketeista on kuitenkin ajautunut liian kauas ja yksi ei riitä tuomaan kolmikkoa takaisin. Toinen eläkeläisistä uhraa itsensä kiinnittyen laukaisualustaan ja käynnistää ohjukset suuntaen ne kohti Kuuta. Kaksi muuta astronauttia palaavat sukkulaan ja aloittavat lähestymisen kohti Maata. Vaurioista huolimatta sukkula onnistuu palaamaan takaisin Maahan. Elokuvan lopussa itsensä uhrannut eläkeläinen nojaa menehtyneenä kalliota vasten katsoen Maata.
Pölypilleri

Pölypilleri on Kari Peitsamon viides albumi. Albumi on ensimmäinen Peitsamon omalla nimellä julkaistu; aiemmat albumit julkaistiin nimellä Kari Peitsamo ja Ankkuli, vaikka niistä osa on Peitsamon yksin soittamia.
Levy sisältää akustisia kappaleita, joista useimpien kesto on 1–2 minuuttia. Suurin osa sanoituksista on melko surrealistisia.
Peitsamo on kertonut albumin nauhoittamiseen käytetyn ajan olleen lyhyempi kuin levyn kesto, koska kappaleiden väliin lisättiin tauot masterointivaiheessa. Peitsamo on toisaalta myös kertonut, ettei tarina pidä paikkaansa. 
Kun albumi Pölypilleri oli valmis, Atte Blom kysyi haluaako Peitsamo julkaista sen viimeisenä Love-levynä vai ensimmäisenä Johanna-albumina. Kun Peitsamo kuuli, että Lovella julkaistuna levyn kataloginumero olisi 313 eli Aku Ankan auton rekisterinumero, valinta oli selvä.
Levyn CD-versiolla on mukana hieman ennen albumia julkaistun EP:n "Sian raato kääntää hitaasti kasvonsa valoon päin" kappaleet. Levy oli Love Recordsin viimeinen julkaisu ennen yhtiön konkurssia.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Kari Peitsamo, ellei toisin mainittu.
CD-painoksen bonuskappaleet
Jeronimo Gil

Jeronimo Fernando Gil Montero (s. 8. kesäkuuta 1973 Caracas, Venezuela) on venezuelalainen näyttelijä. Parhaiten Gil tunnetaan roolistaan huippusuositussa venezuelalaisessa telenovelassa "Tuhkimotarina", jossa hän esitti Franklin Carreñoa. Gilillä on myös muita vähemmän tunnettuja tv-rooleja.
Ura.
Gilin ura näyttelijänä alkoi vuonna 1989, jolloin hänet löydettiin venezuelalaiseen televisiosarjaan. Näyttelemisen Gil aloitti jo 13-vuotiaana harrastajateatterissa.
Richard Martin West

Richard Martin West (s. 1941) on tanskalainen tähtitieteilijä, joka löysi vuonna 1975 Westin komeetaksi nimettyn komeetan. Hän on työskennellyt Euroopan eteläisessä observatoriossa (ESO) ja löytänyt nelisenkymmentä asteroidia sekä vuonna 1976 yhdessä Hans-Emil Schusterin kanssa Phoenixin kääpiögalaksin. West jäi eläkkeelle vuonna 2005, työskenneltyään 35 vuotta ESO:ssa.
Kimora Lee Simmons

Kimora Lee Simmons (synt. Perkins, s. 4. toukokuuta 1975 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli ja kirjailija. Hän oli naimisissa vuoden 1998 joulukuusta lähtien vuoteen 2009 yrittäjä-hyväntekijä Russell Simmonsin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä (s. 2000 ja 2002). Kimora Lee Simmons on kihloissa näyttelijä Djimon Hounsoun kanssa. Hän synnytti parin esikoispojan toukokuussa 2009.
Baby Phat.
Baby Phat on Kimora Lee Simmonsin vuonna 1991 perustama muotimerkki. Vuoteen 1998 asti Baby Farm -nimellä kulkenut vaatemerkki, joka valmistaa tuotteita vaatteista kenkiin. Pääsuunnittelijana toimii perustaja Kimora Lee Simmons.
Olga Pulić

Olga Pulić (o.s. Gere, s. 27. syyskuuta 1942) on entinen jugoslavialainen korkeushyppääjä.
Olga Gere sijoittui 15-vuotiaana Tukholman EM-kilpailuissa 1958 korkeushypyssä kahdeksanneksi tuloksella 161 cm. Neljä vuotta myöhemmin Belgradin EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa tuloksella 176 cm. Tokion 1964 olympialaisissa hän kilpaili nimellä Olga Pulić ja sijoittui seitsemänneksi tuloksella 171 cm. Vuonna 1966 hän saavutti Dortmundissa ensimmäisissä sisäratojen EM-kilpailuissa hopeaa tuloksella 173 cm. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Budapestissa ulkoratojen EM-kilpailuissa viidenneksi tuloksella 171 cm.
Christian Klar

Christian Klar (20. toukokuuta 1952 Freiburg, Saksan liittotasavalta) oli saksalaisen terroristijärjestön Punaisen armeijakunnan eli RAF:n jäsen. Hän kuului sen niin sanottuun toiseen sukupolveen, joka nousi johtoon Andreas Baaderin, Gudrun Ensslinin ja Ulrike Meinhofin vangitsemisen jälkeen. 
Klar joutui vankilaan 1982, ja 1985 hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen osallisuudesta useisiin RAF:n tekemiin murhiin. Hänet vapautettiin Stuttgartilaisen oikeusistuimen päätöksellä ehdonalaiseen vapauteen 19. joulukuuta 2008, jolloin RAF:n jäsenistä jäi vankilaan enää Birgit Hogefeld. Monet jäsenistä ovat tehneet vankilassa itsemurhan.
Stephen Neale

Stephen Roy Albert Neale (s. 9. tammikuuta 1958) on yhdysvaltalainen analyyttiseen koulukuntaan lukeutuva filosofi, joka toimii City University of New Yorkin filosofian professorina.
Neale väitteli filosofian tohtoriksi Stanfordin yliopistosta vuonna 1988 John Perryn oppilaana. Ennen siirtymistään New Yorkiin hän toimi apulaisprofessorina Princetonin yliopistossa (1988-1990) ja professorina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä (1990-1999), Lontoon yliopiston Birkbeck Collegessa (1996-1997) sekä Rutgersin yliopistossa vuosina 1999-2007.
Neale on erikoistunut kielifilosofiaan, ja hän on kirjoittanut paljon merkityksestä, informaatiosta ja tulkinnasta sekä filosofian ja kielitieteen leikkauspisteestä. Neale on kirjoittanut paljon myös analyyttisen filosofian historiasta. Hän on merkittävä Bertrand Russellin määrättyjen kuvausten teorian sekä Paul Gricen ja Donald Davidsonin ajattelun asiantuntija.
Lasten Eurovision laulukilpailu 2009

Lasten Eurovision laulukilpailu 2009 oli 7. Lasten Eurovision laulukilpailu, joka järjestettiin Kiovassa, Ukrainassa 21.11.2009. Ukraina, Valko-Venäjä ja Serbia olivat EBU:n isäntämaaehdokkaita, mutta ukrainalainen televisiokanava NTU voitti oikeudet. Myös Ruotsin TV4 oli kiinnostunut isännöimään Lasten Euroviisut, mutta vetäytyi myöhemmin pois ehdokkaista päätettyään vetäytyä koko kilpailusta.
Kilpailun voitti Alankomaiden edustaja Ralf Mackenbach kappaleellaan "Click Clack".
Osallistujamaat.
13 maata osallistui vuoden 2009 kilpailuun.
Sami Nefzi

Sami Nefzi (, s. 10. helmikuuta 1984 Béja) on tunisialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Tunisian pääsarjassa Club Africainia.
Ura.
Nefzi aloitti ammattilaisuransa Olympique de Béjassa kaudella 2006-2007, sittemmin hän saavutti Tunisian cupin voiton vuonna 2010. Kauden jälkeen Nefzi siirtyi kolmen vuoden sopimuksella Club Africainiin.
Charles Porter

Charles Michael ”Chilla” Porter (11. tammikuuta 1936 Brisbane – 15. elokuuta 2020 Innaloo) oli australialainen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti.
Porter saavutti korkeushypyssä olympiahopeaa Melbournessa 1956 tuloksella 210 cm. Hän paransi aiempaa omaa ennätystään viisi senttimetriä ja hävisi Yhdysvaltain Charles Dumasille kaksi senttimetriä. Dumasin ja Porterin lisäksi vain Neuvostoliiton Igor Kaškarov ylitti 210 cm tai enemmän vuonna 1956. Kansainyhteisön kisoissa Porter saavutti hopeaa vuosina 1958 tuloksella 203 cm ja 1962 tuloksella 208 cm. Hän kilpaili myös Rooman kesäolympialaisissa 1960. Porter sairasti elämänsä lopulla syöpää ja kuoli 84-vuotiaana 15. elokuuta 2020.
Penikkala

Penikkala (peräisin suomalaisesta sanasta ; – IPA: ; ennen 1920-lukua – IPA: ), on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Suomenlahden rantaa Pietariin kuuluvan Lomonosovin kaupungin länsipuolella. Kunnassa on 2 700 asukasta (vuonna 2010).
Vaakuna.
Penikkalan vaakunassa on kuvattuna kaksi koiranpentua. Se on nykyisessä muodossaan ollut käytössä vuodesta 2010.
Muut kyliä.
Kuntaan kuuluu keskuskylän lisäksi 16 kylää ja kaksi taajamaa: Hovinmätäs (ven. Ве́рхняя Бро́нна, "Verhnjaja Bronna"), Hännisi (Большо́е Конова́лово, "Bolšoje Konovalovo"), Kapakanmäki (Каба́цкое, "Kabatskoje"), Kukkosi (Кукку́зи, "Kukkuzi"), Käkösi (Куку́шкино, "Kukuškino"), Lankila (Ла́нгерево, "Langerevo"), Latikan Soikkina (Со́йкино, "Soikino"), Liimosi (Лиму́зи, "Limuzi"), Perä-Mattila (Ма́лое Конова́лово, "Maloje Konovalovo"), Pronna eli Ala-Pronna (Ни́жняя Бро́нна, "Nižnjaja Bronna"), Seppälänmätäs (Кузнецы́, "Kuznetsy"), Uusikylä (Ускуля́, "Uskulja"), Tammikontu (Таменго́нт, "Tamengont"), Tieriikola (Ма́лая Ижо́ра, "Malaja Ižora"), Vanhakontu (Дубки́, "Dubki") ja Venki (Ве́рхние Венки́, "Verhnije Venki") sekä Dubotškin (Дубо́чки, "Dubotški") rautatieaseman ja Pronnan taajamat.
Historia.
Venäjän keisarikunnan puitteissa Penikkala kuului Pietarin kuvernementin Pietarhovin kihlakuntaan. Ennen toista maailmansotaa seudun kylät olivat inkerinsuomalaisten ja inkerikkojen asuttamia. Suomalaiset kuuluivat Tyrön seurakuntaan. Penikkalan kylässä asui 1800-luvun puolivälissä inkerikkojen lisäksi savakoita ja äyrämöisiä.
Kärsimyksenkantajien kirkko.
Penikkalan kylään on vuodesta 2000 ollut rakenteilla uusromanttisen venäläisen tyylin mukainen hirsikirkko, joka omistetaan viimeisen tsaariperheen marttyyrikuoleman kokeneille kärsimyksenkantajille. Rakennustyöstä ovat vastuussa Lomonosovin arkkienkeli Mikaelin katedraalin ja Pyhän Spiridon Tremetousialaisen kirkon päämiehet. Työn on siunannut Pietarin ja Laatokan metropoliitta Vladimir.
Russell Simmons

Russell Simmons (s. 4. lokakuuta 1957 Queens, New York) on yhdysvaltalainen yrittäjä ja hyväntekijä. Hän on myös tunnettu musiikki- ja muotimoguli.
Simmons perusti yhdessä Rick Rubinin kanssa Def Jam Recordingsin vuonna 1984.
Simmons oli naimisissa malli-kirjailija Kimora Lee Simmonsin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä (s. 2000 ja 2002). He erosivat 2009.
Michele Brown

Michele Brown (o.s. Mason, s. 3. heinäkuuta 1939) on entinen australialainen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti.
Michele Mason sijoittui 17-vuotiaana Melbournen 1956 olympialaisten korkeushypyssä kuudenneksi tuloksella 167 cm. Tokion 1964 olympialaisissa hän kilpaili nimellä Michele Brown ja saavutti hopeaa tuloksella 180 cm häviten Romanian ylivoimaiselle Iolanda Balașille kymmenen senttimetriä.
Kansainyhteisön kisoissa Brown saavutti kultaa vuosina 1958 (tulos 170 cm) ja 1966 (173 cm) sekä pronssia vuonna 1962 (173 cm).
Kazuo Kimura

Kazuo Kimura (s. 28. kesäkuuta 1909) oli japanilainen korkeushyppääjä.
Kimura sijoittui olympialaisten korkeushypyssä kahdesti kuudenneksi: Amsterdamissa 1928 hänen tuloksensa oli 188 cm ja Los Angelesissa 1932 tulos oli 194 cm. Jälkimmäisellä kerralla hän hävisi kaikille mitalisteille vain kolme senttimetriä.
Aida dos Santos

Aida Menezes dos Santos (s. 1. maaliskuuta 1937 Rio de Janeiro) on brasilialainen korkeushyppääjä.
Dos Santos sijoittui naisten korkeushypyssä neljänneksi Tokion 1964 olympialaisissa. Hänen tuloksensa oli 174 cm ja hän hävisi pronssimitalisti Taisija Tšentšikille neljä senttimetriä. Dos Santos voitti Etelä-Amerikan mestaruuden vuonna 1961 tuloksella 160 cm.
Lappset

Lappset Group Oy on suomalainen leikkipaikkavälinevalmistaja. Lappsetin tuotevalikoimaan kuuluu leikkipaikkavälineiden lisäksi myös urheilupaikkavälineitä sekä pihojen, puistojen, ja katujen kalusteita.
Yrityksen perusti vuonna 1970 Antero Ikäheimo. Hänen tyttärensä Johanna Ikäheimo toimi pitkään Lappsetin hallituksen puheenjohtajana. Hänet valittiin Vuoden liikenaiseksi 2007 ja Vuoden liikemieheksi 2012. Nykyisin hallituksen puheenjohtajana toimii hallitusammattilainen Lars Husberg.
Lappsetin päätoimipiste on Rovaniemi.
Lappset on sanaleikki, se on yhdistelmä "Lap" - Lapista ja "Set" - varustesarjasta. Suomessa ja suomeksi se viittaa myös pääkohderyhmäänsä eli lapsiin.
Termi (filosofia)

Termi (&lt; ) on filosofinen logiikan alan termi, jolla tarkoitetaan usein käsitettä. Sitä voidaan käyttää esimerkiksi silloin, kun halutaan välttyä sanaan ”käsite” liittyviltä kognitiivisilta tai kielifilosofilta vivahteilta.
Aristoteelisessa logiikassa termejä ovat arvostelman subjekti (se josta väitetään) ja predikaatti (se mitä väitetään). Arvostelma on kahden termin eli subjektin ja predikaatin yhdistelmä, joka kuvaa, että jokin on tai ei ole ominaista jollekin. Syllogismissa on sen kahdessa premississä yhteensä kolme termiä: yksi kummassakin premississä esiintyvä välitermi, sekä kaksi ääritermiä.
Termi voi tarkoittaa myös yleisemmin jotain ilmausta. "Teoreettinen termi" tarkoittaa sellaista ilmausta, jolle jossakin teoriassa määritellään täsmällinen merkitys.
Fidžinluri

Fidžinluri ("Phigys solitarius") on kaijoihin kuuluvan sukunsa ainoa edustaja. Sen aiempi lajinimi on sepelluri.
Se elää vain Fidžin saaristossa eteläisellä Tyynellämerellä.
Koko ja ulkonäkö.
Fidžinlurin pituus on noin 20 cm ja paino 75–85 g. Sen höyhenpuvun yleisväri on punainen. Päälaki ja otsa ovat violetit, samoin mahan takaosa ja alaperä. Niskassa on suuri vihreä laikku. Siivet, selkä ja pyrstö ovat vihreät, ja myös siipien sekä pyrstön alapeitinhöyhenet ovat vihreitä. Nokka on oranssi, iiris punainen ja koivet vaaleanpunertavan oranssit. Sukupuolet ovat lähes samanvärisiä, mutta koiraan päälaen violetti on hieman kirkkaampaa. Nuoren linnun nokka on ruskehtava, iiris tummanruskea ja koivet vaaleanharmaat.
Ensimmäisenä fidžinlurin kuvaili saksalainen Suckow vuonna 1800. Britti George Robert Gray sijoitti lajin omaan sukuun "Phigys".
Esiintyminen.
Fidžinluri elää vain Fidžin suurimmilla saarilla. Lajin elinympäristön laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä. Lajin populaation koko on 10 000–100 000 yksilöä. Fidžinluria pidetään joskus myös vankeudessa lemmikkilintuna, mutta Suomessa niitä ei tavata.
Elinympäristö.
Fidžinlurit asuvat alavien maiden tuoreissa metsissä ja vuorten alarinteillä, myös palmumetsiköissä ja puutarhoissa. Ne esiintyvät yleensä pienissä parvissa tai pareittain, toisinaan jopa 50 yksilön parvia on havaittu. Laji on äänekäs ja huomiota herättävä, ja sitä tavataan yleisesti myös taajamissa.
Lisääntyminen.
Pesintä tapahtuu syksyllä elokuusta alkaen. Pesä sijaitsee puun tai korkean kannon kolossa tai onkalossa. Naaras munii yhden tai kaksi munaa. Muna on kooltaan 25,5×20 mm. Haudonta kestää noin 30 päivää ja poikaset jättävät pesän noin yhdeksän viikon ikäisinä.
Ravinto.
Fidžinlurit syövät siitepölyä, mettä, kukkia ja pehmeitä hedelmiä. Erityisen persoja ne ovat kookospalmun, afrikantulppaanipuun ja erään korallipuun ("Erythrina indica") kukinnoille.
Syrakusan maakunta

Syrakusan maakunta (, ) on Sisilian saarella sijaitseva Italian maakunta. Se rajoittuu idässä ja etelässä Joonianmereen, pohjoisessa ja luoteessa Catanian metropolikaupunkiin sekä lännessä Ragusan maakuntaan.
Syrakusan maakunnan pinta-ala on 2 124 km2 ja asukasluku runsaat 400 000. Maakunta muodostuu 21 kunnasta, pääkaupunki on Syrakusa.
Edmund Spenser

Edmund Spenser (1552 tai 1553 – 13. tammikuuta 1599 Lontoo, Englanti) oli englantilainen runoilija. Hän oli merkittävä renessanssilyriikan ja sonettirunouden edustaja.
Spenser opiskeli lontoolaisessa Merchant Taylors' School -koulussa ja Pembroke Collegessa Cambridgessa. Vuodesta 1580 hän asui Irlannissa virkamiehenä ja tilanomistajana. Spenserin pääteos on "The Faerie Queene", jonka julkaisemiseen häntä innosti Walter Raleigh. Teoksessa hän käyttää kehittämäänsä Spenser-säkeistöä, jota hänen jälkeensä ovat käyttäneet muun muassa lordi Byron, John Keats ja Shelley.
Teokset.
Suomennettuja runoja.
Teoksessa "Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 3: englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja", toimittaja Eino Railo, WSOY 1933
Roberto Frinolli

Roberto Frinolli (s. 13. marraskuuta 1940) on entinen italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli 400 metrin aitajuoksu.
Frinolli sijoittui Tokion 1964 olympialaisten 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi ajalla 50,7 s. Hänen maanmiehensä Salvatore Morale juoksi 0,6 sekuntia nopeammin ja sai pronssia. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 Frinolli voitti 400 metrin aitajuoksussa kultaa ajalla 49,8 s. Hän osallistui myös 4 × 400 metrin viestijuoksuun, jossa Italian joukkue sijoittui kuudenneksi ajalla 3.06,5. Melbournen 1968 olympialaisissa hän oli aitajuoksun loppukilpailussa ainoa italialainen ja jäi viimeiseksi eli kahdeksanneksi ajalla 50,1 s.
Armando Filiput

Armando Filiput (19. joulukuuta 1923 – 30. maaliskuuta 1982) oli italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli 400 metrin aitajuoksu.
Filiput voitti Brysselin EM-kilpailuissa 1950 kultaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 51,9 s. Lisäksi hän saavutti hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa, jossa Italian joukkueen loppuaika oli 3.11,0. Helsingin 1952 olympialaisten aitajuoksussa hän sijoittui loppukilpailun viimeiseksi eli kuudenneksi ajalla 54,4 s.
Kopaali

Kopaali on eräs kasvien ja puiden tuottama hartsierite (puupihka), jota usein saadaan kopaivapuista. Termillä tarkoitetaan yleensä aromaattisten puuhartsien ryhmää, jota Väli-Amerikan alkuperäiskulttuurit käyttivät rituaaleissa poltettuna suitsukkeena, mutta myös muissa tarkoituksissa. 1800-luvulla se oli Itä-Afrikassa yleinen vientituote.
Yleisemmin sana kopaali voi kuvailla hartsin kaltaisia ainesosia polymeroinnin ja kovettumisen välitilassa kovempien "Gummi"-hartsien ja meripihkan yhteydessä. Sana kopaali tulee Keski-Amerikan nahuatl-kielen sanasta "copalli". Maya-kulttuurin ihmiset ja mayojen aikalaiset tunsivat sen useissa mayojen kielissä sanana "pom" tai jokin samantapainen muunnos siitä, vaikkakin itse sanan on todistettu olevan mayojen lainasana aiemmista mixe-zoque -kielistä.
Kopaali sekoitetaan joskus virheellisesti meripihkaan, tai sitä käytetään meripihkan halvempana korvikkeena jalokivissä.
Meksikon ja Väli-Amerikan alkuperäisasukkaat käyttävät kopaalia joskus vieläkin seremonioissa ja rituaaleissa. Sitä on saatavana eri muodoissa. Kova, meripihkan kaltainen kellertävä versio on halvempaa. Valkoinen kopaali, kova, maitomainen ja tahmea ainesosa on kalliimpi versio samasta hartsista. 
Kopaalin käyttö maalaustyössä.
Kopaaleja ja muita hartseja, kuten dammaria ja mastiksipihkaa käytettiin yleisesti erityisesti taidemaalauksessa sekä maalien ja lakkojen ainesosana, ennen kuin synteettinen alkydihartsi korvasi ne 1900-luvun alussa teollisen maalinvalmistuksen yleistyessä. Niitä käytetään vieläkin taidemaalauksessa ja entisöintityössä. 
Kopaali ja meripihka eroavat pehmeämmistä dammarista ja mastiksista lähinnä siinä, että ne ovat peräisin usein jo sukupuuttoon kuolleesta kasvillisuudesta, jota löydetään usein vain maaperästä. Dammaria ja mastiksia taas saadaan vielä elossa olevista kasveista. Hartsin kovuudet vaihtelevat tavallisesti löytöpaikan mukaan. Afrikasta peräisin olevia kopaaleja on pidetty meripihkan jälkeen kovimpina kopaaleina.
Lakan valmistuksessa käytettiin ennen usein meripihkaa ja muita kovempia, usein Afrikasta peräisin olevia "gummi"-hartseja. Tosin nykyisin helpoimmin saatava kopaali on Aasiasta tuotava manilla-kopaali sekä Madagaskarilta saatava kovempi kopaali. Lakan valmistustyössä oli välttämätöntä saada aikaan korkea – kopaalilajikkeesta riippuen +250–450 celcius-asteen – lämpötila, että hartsi saatiin pysyvästi sekoittumaan pellavaöljyyn. Lopuksi lakan jäähdyttyä siihen voitiin lisätä vielä liuotinta ja kuivikeainetta, ja se suodatettiin. Valmistettaessa lakkaa kiinanpuuöljystä – joka myös oli yleistä varsinkin Aasiassa, käytetään erilaisia valmistusmenetelmiä kiinanpuuöljyn erilaisten ominaisuuksien vuoksi.
Lakkamaali valmistettiin aiemmin yksinkertaisimmillaan sekoittamalla valmistettuun lakkaan sävytettyä öljymaalia tai hiertämällä siihen suoraan väripigmenttiä.
Georg Adolf Suckow

Georg Adolf Suckow (28. tammikuuta 1751 Jena – 13. maaliskuuta 1813 Heidelberg) oli saksalainen lääkäri, kemisti, mineralogi, kaivosinsinööri ja luonnontieteilijä.
Suckow toimi lääketieteen, kemian ja luonnonhistorian professorina Heidelbergin yliopistossa. Hän kirjoitti useita teoksia eri tieteenaloilta. Vuodesta 1808 alkaen hän oli Baijerin tiedeakatemian jäsen. Hänen puolisonsa oli Regina Elisabetha Meißner, ja heillä oli kaksi poikaa, joista Friedrich Wilhelm Ludwig Suckow oli myös luonnontieteilijä.
Suckow kuvaili ja nimesi linnuista fidžinlurin ("Phigys solitarius").
Jukka Viitasaari

Jukka Viitasaari (s. 1961) on tamperelainen puhallinmusiikin säveltäjä, kustantaja, kriitikko, kitaristi ja tuubansoittaja.
Muusikkona.
Jukka Viitasaari aloitti soittamisen 10-vuotiaana trumpetilla. Myöhemmin instrumentiksi tuli sähkökitara. Viitasaaren ensimmäisen yhtyeen, vuonna 1975 aloittaneen kuortanelaisen Moukarin musiikillisia esikuvia olivat mm. Hurriganes, Jimmy Page ja King Crimson. Vuodesta 1984 hän on soittanut kitaraa ILLU-Bandissa ja vuodesta 1988 Let's Eppelinissä.
Säveltäjänä.
Jukka Viitasaari on Suomen kansainvälisesti menestynein uuden puhallinmusiikin säveltäjä.
Yksityiselämä.
Viitasaari on kotoisin Kuortaneelta Mäyryn kylästä. 1980-luvulla hän muutti Jyväskylään aloittaessaan opinnot Jyväskylän opettajankoulutuslaitoksessa. Lopetettuaan luokanopettajan työt ja siirryttyään päätoimiseksi säveltäjäksi Viitasaari muutti vuonna 2005 Tampereelle.
Anne Parillaud

Anne Parillaud (s. 6. toukokuuta 1960 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Tyttö nimeltä Nikita" (1990), "Sydämen polut" (1993) ja "Totuuden rajat" (2004).
Yksityiselämä.
Anne Parillaud on ollut kaksi kertaa naimisissa, ensin vuosina 1986–1991 ohjaaja Luc Bessonin ja myöhemmin vuosina 2005–2010 muusikko Jean-Michel Jarren kanssa. Parillaud on myös edellisten välissä seurustellut elokuvatuottaja Mark Allanin kanssa. Hänellä on kolme lasta: tytär Luc Bessonin sekä kaksi poikaa Mark Allanin kanssa. Hänellä on myös ollut suhde 1980-luvulla näyttelijä Alain Delonin kanssa.
Predikaatti (logiikka)

Predikaatti (&lt; , kuuluttaa, väittää) tarkoittaa logiikassa jotain, mitä voidaan sanoa jonkinlaisena määreenä jostakin. Usein predikaatti tarkoittaa näin samaa kuin ominaisuus. Predikaattilogiikassa predikaatti voi olla joko entiteetin ominaisuus tai entiteettien välinen suhde.
Aristoteelinen logiikka.
Aristoteelisessa logiikassa jokaisessa arvostelmassa on aina kaksi termiä, subjekti ja predikaatti. Tällaisessa arvostelmassa subjektista väitetään jokin predikaatti. Esimerkiksi lauseessa ”Sokrates on ihminen” predikaatti ”on ihminen” väitetään subjektista ”Sokrates”.
"Predikointi" tarkoittaa sen väittämistä, että jokin predikaatti kuuluu jollekin subjektille. Esimerkiksi lauseessa ”Sokrates on ihminen” ihmisyys siis predikoidaan Sokrateelle.
Predikaattilogiikka.
Joskus on epäkäytännöllistä tai mahdotonta määritellä joukko kuvaamalla kaikki sen jäsenet. Toinen mahdollinen tapa määritellä joukko on määritellä jokin ominaisuus, joka on yhteinen kaikille joukon jäsenille.
Merkintä "P(x)" tarkoittaa väittämää "P" koskien muuttujaa "x". Joukko, jonka "P(x)" määrää, merkitään {"x" | "P(x)"}. Joukko on kokoelma niitä olioita, joille väittämä "P" on mielekäs ja tosi.
Esimerkiksi {x | x on lukua neljä pienempi positiivinen kokonaisluku} on joukko {1, 2, 3}.
Tällöin joukon {x | "P(x)"} jäsen on olio "t", josta väittämä "P(t)" on totta. Väittämää "P(x)" kutsutaan predikaatiksi. Väittämää "P(x)" kutsutaan myös "propositionaaliseksi funktioksi", koska jokainen "x":n valinta tuottaa proposition eli väitelauseen "P(x)", joka on joko tosi tai epätosi. Esimerkiksi lause ”Sokrates on ihminen” on propositio, kun taas ”"x" on ihminen” on propositionaalinen funktio.
Ikiyö

Ikiyö on vuonna 2003 ilmestynyt Ilkka Remeksen seitsemäs aikuisten romaani. Sen päähenkilönä on suomalainen TERA:n agentti Antti Korpi. Kirjassa esiintyy sivuroolissa myös Antti Korven poika Aaro, joka aloitti oman nuortenkirjasarjansa samana vuonna ilmestyneellä "Piraatit"-teoksella. Ikiyö oli 135 200 kappaleen myynnillä Suomen myydyin kirja vuonna 2003.
Juoni.
Haminassa tapahtuu arvonkuljetusauton ryöstö, jossa varastetaan ydinlataus. Varastajat ovat Noora Uusitalo sekä Ralf Denk. Heidän peräänsä laivalle lähetetään Antti Korpi, joka on matkalla Suomesta Saksaan poikansa kanssa. Heidät kuitenkin köytetään ja aktivisti-varkaat antavat heille muistinmenetysseerumia, joka lisää TERA:n mielenkiintoa. 
Denk tartuttaa paaviin ebolavirusta, joka tappaa tämän myöhemmin. Sen jälkeen hän lähtee Nooran kanssa Kongoon, jossa aikoo räjäyttää ydinlatauksen ja sen mukana ihmisen lisääntymisen estävää ehkäisyvirusta. Antti lähtee heidän peräänsä ja saakin heidät kiinni ennen räjäytystä.
Samoanlurikki

Samoanlurikki ("Vini australis") on polynesialainen kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Samoanlurikin pituus on noin 19 cm ja paino 47–52 g. Sen höyhenpuvun yleisväri on vihreä. Päälaki on hohtavan sininen ja naama, kurkku ja maha punaiset. Nokka on oranssi, iiris keltainen ja koivet oranssit. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun nokka on ruskehtava, oranssikärkinen, iiris on ruskea ja koivet oranssinruskeat.
Esiintyminen.
Samoanlurikki elää Samoalla ja Tongalla sekä lähistöllä olevilla Keski-Polynesian saarilla ja Fidžillä Laun saaristossa. Lajin elinympäristön laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä ja lajin populaation koko on 50 000–100 000 yksilöä. Parvet vaeltelevat kukkivia puita etsien saaresta toiseen. Laji on yleinen, mutta sen kanta on taantumassa rottien takia. Samoanlurikkia pidetään harvoin vankeudessa lemmikkilintuna.
Elinympäristö.
Samoanlurikit asuvat tuoreissa metsissä, myös palmumetsiköissä, puutarhoissa ja asutuksen piirissä. Ne esiintyvät yleensä pienissä parvissa tai pareittain.
Lisääntyminen.
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä sijaitsee puun tai korkean kannon kolossa tai onkalossa. Naaras munii yhden tai kaksi munaa. Muna on kooltaan 27,1*24,2 mm.
Ravinto.
Samoanlurikit syövät siitepölyä, mettä, kukkia ja pehmeitä hedelmiä. Erityisen persoja ne ovat kookospalmun kukinnoille.
Ragusan maakunta

Ragusan maakunta (, ) on Sisiliassa sijaitseva Italian maakunta.
Ragusan maakunta rajoittuu etelässä ja lännessä Välimereen, idässä Syrakusan maakuntaan, pohjoisessa Catanian maakuntaan ja luoteessa Caltanissettan maakuntaan.
Ragusan maakunnan pinta-ala on 1 624 km2 ja asukasluku noin 320 000. Maakunta muodostuu 12 kunnasta, pääkaupunki on Ragusa. Muita yli 50 000 asukkaan kaupunkeja ovat Vittoria ja Modica.
Ragusan maakunnalla on rantaviivaa viitisenkymmentä kilometriä. Rannikolla on kalastajakyliä. Ragusan alue on pääasiassa turmeltumatonta, sillä 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa suuri joukko ihmisiä muutti sieltä muualle Italiaan ja ulkomaille. Viimeisen 20 vuoden aikana tilanne on muuttunut matkailun lisäännyttyä, mutta edelleen maakunnassa on useita alueita, jotka ovat säilyneet koskemattomina viimeiset 200 vuotta.
Ragusan maakunta on tunnettu hienoista kirkoistaan ja Ragusan kaupungissa on nähtävillä useita barokkityylisiä rakennuksia.
Iso Madesjärvi

Iso Madesjärvi on rehevöitynyt ja vesikasvien valtaama järvi Kurikan ja Parkanon rajalla. Pinta-alaa järvellä on 1,39324 neliökilometriä, ja se on Kyrönjoen valuma-alueen yhdeksänneksi suurin järvi. Järven pinnankorkeus on 144,9 metriä ja rantaviivaa on viisi kilometriä. Iso Madesjärvi laskee vetensä luomaa pitkin Vähään Madesjärveen, joka sijaitsee Isolta Madesjärveltä koilliseen.
Ison Madesjärven rannalla sijaitsee kunnan uimaranta sekä vene. Järven koillisrannalla kohoaa Jalasjärven korkein huippu, 193-metrinen Klopero tai Kloperovuori.
Punainen metsä

Punainen metsä () on noin kymmenen neliökilometrin laajuinen metsäalue lähellä Tšernobylin ydinvoimalaa. Vuonna 1986 sattuneen Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden laskeuma osui vahvimmin juuri tähän alueeseen, jolloin siellä kasvanut mäntymetsä kuoli pystyyn ja kellastui, eli toisin sanoen metsä muuttui punaiseksi. Männyt absorboivat voimakkaasti radioaktiivisia hiukkasia ja metsä kuoli. Jos alueella syttyisi metsäpalo, hiukkaset leviäisivät jälleen ilmakehään. Niinpä metsä päätettiin kaataa ja puut haudata maahan.
Alue on edelleen yksi maailman radioaktiivisimmista alueista.
Nykyään uusi luonto kukoistaa alueella. Eläimissä on kuitenkin havaittu monia mutaatioita.
Chinese Democracy (kappale)

"Chinese Democracy" on hard rock -yhtye Guns N’ Rosesin kappale yhtyeen kuudennelta studioalbumilta "Chinese Democracylta". Kappale julkaistiin yhtyeen 21. radiosinglenä 22. lokakuuta 2008, ja viikkoa myöhemmin se ilmestyi bändin My Spaceen kuunneltavaksi ilmaiseksi. Kappale julkaistiin iTunesissa 9. marraskuuta 2008. Kappaleen kirjoittivat Axl Rose, Josh Freese ja Tommy Stinson, ja sen sanoitti Axl Rose.
Synty.
Ennen kappaleen julkaisemista singlenä "Chinese Democracyä" on soitettu livenä Guns N' Rosesin Chinese Democracy World Tour -kiertueella vuosina 2001, 2002, 2006, 2007, 2009 ja 2010.
Axl Rose esitteli kappaleen ensimmäisen live-esiintymisen Nevadassa, Las Vegasissa näin 1. tammikuuta 2001. Kappaletta inspiroi Martin Scorsese elokuva "Kundun", joka perustui 14. dalai-laman elämään.
Vastaanotto.
Kappale sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. "Spin Magazinen" arvostelussa kehuttiin kappaleen "paksua, jäntevää, 4-sointuista riffiä ja Axl [Rosen] banshee-ulvontaa. Myös entinen Guns N' Rosesin kitaristi Slash sanoi, että "kappale kuulosti coolilta" ja "on hyvä kuulla [Axl Rosen] ääntä taas". Faneille kappale oli levyltä vanhan bändin materiaalia eniten muistuttava, ja siitä syystäkin sitä on ylistetty yhdeksi bändin parhaita hard rock-kappaleita.
Karl Keiri

Karl Leonard Geijer myöh. Keiri () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat veturinkuljettaja Karl August Geijer ja Anna Liisa Rajamäki. 
Opinnot.
Geijer kävi kansakoulun ja liikeapulaiskurssin vuosina 1913–1914 sekä Vaasan aseseppäkurssin vuonna 1918.
Jääkärikausi.
Geijer työskenteli kauppa-apulaisena ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 27. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin Altonan työosastoon 16. joulukuuta 1916 ja laskettiin 4. elokuuta 1917 siviilitöihin Saksaan.
Suomen sisällissota.
Geijer palasi takaisin Suomeen 14. maaliskuuta 1918 ja astui Suomen Valkoiseen armeijaan aliupseeriksi ylennettynä. Suomen sisällissotaan hänet liitettiin aluksi 1. Jääkärirykmentin esikuntaan, mistä hänet siirrettiin 21. huhtikuuta 1918 joukkueenjohtajaksi rykmentin 2. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, minkä mukana hän osallistui taisteluihin Lempäälässä ja Kämärän asemalla Viipurissa. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Geijer palveli sisällissodan jälkeen edelleen 1. Jääkärirykmentissä, mistä hänet siirrettiin 8. kesäkuuta 1918 alkaen Jääkärirykmentti 5:een, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Kuopion jalkaväkirykmentti 4 ja Tampereen rykmentti. Geijer palveli rykmentin 5. komppaniassa. Armeijasta Geijer erosi 19. elokuuta 1919 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Lapuan suojeluskuntaan. Lapualla hän palveli 1. marraskuuta 1919 – 15. maaliskuuta 1920 välisen ajan. Valtionrautateiden palvelukseen hän siirtyi vuonna 1922 ja palveli rautateillä Vaasassa vuoteen 1929 saakka, jolloin siirtyi liikemieheksi Helsinkiin. Geijer vaihtoi vuonna 1936 sukunimensä Keiriksi.
Jatkosota.
Keiri osallistui jatkosotaan työnjohtajana Linnoitusrakennuspataljoona 115:ssä ja Erikoistyökeskus 2:ssa, mistä hänet siirrettiin Helsingin suojeluskuntapiiriin ja edelleen työnjohtajaksi Karjalan tie - ja vesirakennuspiirin alaiselle Uuksu-Salmi-Rajakontu työmaalle. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Maailmankiertue (Extreme Duudsonit)

Maailmankiertue on Extreme Duudsonit -temppuryhmän ensimmäinen televisiosarja, jota tuotettiin kolme tuotantokautta vuosina 2001–2003. Pääosissa ovat Jarno Leppälä, Jukka Hildén, Jarno Laasala ja Hannu-Pekka Parviainen. Sarjaa esitettiin vain Suomessa. Kuvauspaikat olivat pääosin Seinäjoelta, toisin kuin sisällöissä mainitaan. Myöhemmät tuotannot olivat ulkomailla. 
Kaikki kolme tuotantokautta ja seuraava sarja "Duudsoni Elämää" julkaistiin vuonna 2007 DVD-kokoelmana "Duudsonit – Ylpeän Häjy Mahtiboksi". Sarjassa esiintyvät musiikkikappaleet ovat suomalaisten The Odorants-, The Knob- ja DMBSTR-yhtyeiden tekemiä.
Vasensilmäkampelat

Vasensilmäkampelat (Bothidae) on piikkimakrillikalojen heimo. Se on saanut nimensä siitä, että useimmilla heimon lajeilla silmät ovat vartalon vasemmalla puolella, minkä takia kaloilla on tapana maata meren pohjalla ollessaan oikealla kyljellään. Heimoon kuuluu 164 lajia, jotka jaetaan kahteenkymmeneen sukuun. Ne elävät kaikki merivedessä: Atlantissa ja Intian valtameressä sekä Tyynessämeressä.
Aurankukka

Isoaurankukka eli aurankukka ("Agrostemma githago") on yksivuotinen, Suomessa myös ylitalvinen, ruohovartinen kohokkikasvi. Laji on myrkyllinen.
Ulkonäkö ja koko.
Aurankukka on 30–60 cm korkea. Varsi on jäykkä, pysty ja usein haarova. Lehdet ovat varressa harvassa vastakkain. Ne ovat kapeita, mutta pitkiä, tasasoukkia ja teräväkärkisiä. Varsi, lehdet ja kukkien verhiö ovat harvakseltaan pitkäkarvaisia. Kukat ovat yksittäin haarojen päissä. Teriö ja verhiö ovat viisilehtiset. Terälehdet ovat soikeita, matalalanttoisia, ehyitä ja parin senttimetrin pituisia. Väriltään ne ovat purppuranpunaisia ja tummajuovaisia. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Aurankukan erityistuntomerkki ovat lehtien kaltaiset pitkät ja kapeat verhiönliuskat. Ne ovat terälehtiä pitemmät ja kukan auetessa tekevät siitä hyvin huomiota herättävän näköisen. Suomessa aurankukka kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on viisiliuskaisesti aukeava kota.
Levinneisyys.
Aurankukkaa tavataan viljelysmailla kaikissa maanosissa Antarktista lukuun ottamatta. Levinneisyysalue käsittää koko Euroopan sekä monet viljanviljelyalueet samoilla leveysasteilla Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Eteläisellä pallonpuoliskolla sitä esiintyy Etelä-Amerikassa, Keski- ja Etelä-Afrikassa ja Uudessa-Seelannissa.
Suomessa aurankukka oli 1900-luvun puoliväliin asti yleinen viljapelloissa. Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa se kasvoi muinaistulokkaana, mutta esiintymät hävisivät 1960-luvulla. Muualla maassa sitä on tavattu satunnaisena, venäläisen siemenviljan mukana tulleena uustulokkaana. Laji on ollut yleisin etelässä, mutta siitä on havaintoja Lapissa asti. Nykyisin aurankukkaa tavataan Suomessa harvoin ja lähinnä maan eteläosassa.
Elinympäristö.
Aurankukan kantamuotona pidetään Vähässä-Aasiassa esiintyvää siroaurankukkaa ("Agrostemma gracile"). Laji on kuitenkin niin täydellisesti sopeutunut kasvamaan ja leviämään viljan mukana, että sitä tuskin esiintyy missään luonnonvaraisena. Suomessa aurankukkaa on esiintynyt erityisesti kaurapelloissa ulkomailta tuodun siemenviljan mukana levinneenä, mutta ainakin lounaissaaristossa myös ruispelloissa. Peltojen lisäksi sitä on tavattu muun muassa rautatiealueilla, tien pientareilla ja satamissa.
Viljapeltojen rikkakasvi.
Aurankukan siemeniä on tavattu Keski-Euroopassa jo kivikautisilta maanviljelysasuinpaikoilta. Ennen siemenviljan tehokkaan puhdistuksen aloittamista jyvien joukossa saattoi olla paljonkin aurankukan siemeniä, esimerkiksi 1900-luvun alussa Venäjältä Suomeen tuodussa kauran siemenessä pahimmillaan 18,5 prosenttia. Aurankukasta on haittaa myös viljan käytölle, sillä sen siemenet sisältävät myrkyllistä ja pahanmakuista saponiiniglykosidia (gitagiini, agrostemmahappo) ja heikentävät viljasta valmistetun jauhon leivontaominaisuuksia.
Käyttö.
Aurankukkaa viljellään toisinaan puutarhoissa koristekasvina. Ainakin Ruotsissa, missä laji on Suomen tavoin suuresti harvinaistunut, sitä käytetään nykyisin myös yleisille alueille kylvettävissä kukansiemenseoksissa.
Jaan Koort

Jaan Koort (6. marraskuuta 1883 Sootaga vald, Tartumaa – 14. lokakuuta 1935 Moskova) oli virolainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja keramiikkataiteilija.
Koort kävi koulua 1896–1900 Tartossa. Vuonna 1901 hän osallistui Saksan Käsityöläisten yhdistyksen piirustuskurssille ja jatkoi sen jälkeen taideopintoja Pietarissa Stieglitzin opistossa (1902–1905). Vuosina 1905–1915 hän asui Pariisissa La Ruchen taiteilijayhteisössä. Hän työskenteli 1915–1916 Moskovassa ja sitten 1916–1921 Tartossa. 
Koort on haudattu Tallinnan Rahumäen hautausmaalle.
Jaan Koortin katu on Tallinnassa ja Tartossa.
Hänen poikansa Peep Koort (1920–1977) oli kasvatustieteilijä ja filosofian tohtori, ja tytär Tui Isis Lea Koort (1914 Pariisi – 2005) oli taidehistorioitsija.
Duudsoni Elämää

Duudsoni Elämää on Extreme Duudsonit -stuntryhmän suomenkielinen televisiosarja, jota esitettiin vuonna 2004 yhden tuotantokauden verran. Sarjan pääosissa olivat Jarno Leppälä, Jukka Hildén ja Jarno Laasala. Sarja julkaistiin myös "Duudsonit – Ylpeän Häjy Mahtiboksi" DVD-kokoelmalla. Sarjassa esiintyi muun muassa The Bloodhound Gang, Lamourettes, Bam Margera, Phil ja April Margera, Don Vito, Exodus, Mad Mike Jones sekä Duudsoneiden vanhemmat.
Rahumäen hautausmaa

Rahumäen hautausmaa () on Tallinnassa Nõmmen kaupunginosassa sijaitseva hautausmaa. Se on perustettu 1903.
Hautausmaan puinen juutalainen kappeli on valmistunut 1910-luvulla, Kaarlen seurakunnan kappeli 1913 ja arkkitehti Elmar Lohun suunnittelema Pyhän Hengen seurakunnan kappeli 1932.
Lorenzo Wright

Lorenzo Wright (9. joulukuuta 1926 – 27. maaliskuuta 1972) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Wright voitti kultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa Lontoon 1948 olympialaisissa. Hän juoksi viestissä toisen osuuden, ja hänen ja Barney Ewellin välillä suoritettu ensimmäinen vaihto tuomittiin aluksi tapahtuneeksi vaihtoalueen ulkopuolella, minkä vuoksi Yhdysvallat hylättiin. Kolme päivää myöhemmin hylkäys peruttiin, kun vääräksi epäiltyä vaihtoa oli tarkasteltu filmiltä, ja Yhdysvaltain joukkue sai kultamitalinsa. Joukkueen voittoaika oli 40,6 s, josta Ison-Britannian joukkue jäi 0,7 sekunnin päähän.
Mae Faggs

 
Heriwentha Mae Faggs (10. huhtikuuta 1932 – 27. tammikuuta 2000) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Faggs voitti kultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa Helsingin 1952 olympialaisissa. Hän juoksi ensimmäisen osuuden viestissä, jossa sekä Yhdysvallat että toiseksi sijoittunut Saksa juoksivat maailmanennätyksen 45,9 s. Viimeisessä vaihdossa viestiä johtaneen Australian juoksijat pudottivat kapulan ja jäivät viidenneksi. Faggs oli ainoa 100 metrin juoksussa loppukilpailuun selviytynyt yhdysvaltalainen ja hän sijoittui kuudenneksi ajalla 12,1 s.
Melbournen 1956 olympialaisissa Faggs juoksi pikaviestissä toisen osuuden ja sai olympiapronssia Yhdysvaltain tultua maaliin ajassa 44,9 s. Australia oli 0,4 sekuntia nopeampi ja teki uuden maailmanennätyksen.