tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Justine Kielland

Justine Kvaleng Kielland (s. 22. marraskuuta 2002) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi Norjan naisten maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa helmikuussa 2024 Kroatiaa vastaan. Hän on pelannut 7. kesäkuuta 2025 mennessä seitsemän naisten maaottelua.
Kielland on edustanut kotimaansa pääsarjassa Stabækia kausilla 2017–2023 ja Brannia kausilla 2023 ja 2024. Hän siirtyi kesällä 2024 saksalaisseura VfL Wolfsburgiin. Hän pelasi kaudella 2024–2025 Bundesliigassa kymmenen ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Sidsel Mørck

Sidsel Mørck (o.s. Garborg; 28. marraskuuta 1937 Oslo – 5. maaliskuuta 2024 Oslo) oli norjalainen vasemmistolainen kirjailija ja naisasianainen. Feminismin lisäksi hän otti aktiivisesti kantaa ympäristönsuojelun puolesta.
Kim Kansas

Kim Kansas (myös nimillä Anssi Kansas, Ansa Kansas ja Kim Kansikas) on amerikansuomalainen entinen merimies, joka tuli 1960-luvun jälkipuoliskolla tunnetuksi Suomessakin transsukupuolisuutensa takia eräänlaisen elämäkertaelokuvan "Olin mies" (1967) myötä. Elokuva kertoo muun muassa hänen matkastaan sukupuolenkorjausleikkaukseen Helsinkiin.
Elokuvan myötä aiheeseen tarttui "Hymy"-lehti, ja "Koti-Posti" julkaisi marraskuussa 1967 jutun ”Muuan ihmiskohtalo: – Muutuin naiseksi, kertoo merimies Anssi Kansas.” "Apu"-lehti julkaisi tammikuussa 1968 ”yksinoikeudella” Kansasin kaksiosaisen elämäkertajutun.
Samana vuonna 1967 kuin "Olin mies" julkaistiin sai ensi-iltansa myös Kim Kansasin tuottama, Bing Jung -nimisen ohjaajan 71-minuuttinen elokuva nimeltä "Peilileikki" ("Mirror Game"). Se on selvänäköisyydestä kertova jännityskomedia, jonka pääosaa Kansas näytteli itse ja muissa osissa olivat muun muassa New Yorkissa asuneet kirjeenvaihtaja Jussi Himanka ja oopperalaulaja Kalle Ruusunen. Elokuva sai Suomessa ensi-iltansa Helsingin Joukolassa toukokuussa 1968. Myös sen markkinoinnissa käytettiin mainoslausetta ”Kim Kansas – ennen mies nyt nainen!”.
Vuonna 1971 Kim Kansas julkaisi elämäntarinansa 175-sivuisena omakustanteena nimeltä "Juopa". Kirjan kannessa otsikko on kokonaisuudessaan "Juopa erottaa miehen naisesta, hyvän pahasta, näkyvän näkymättömästä, elävät kuolleista".
Signe Gaupset

Signe Gaupset (s. 18. kesäkuuta 2005) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut useissa Norjan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Norjan naisten maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa helmikuussa 2024 Kroatiaa vastaan. Hän on pelannut 7. kesäkuuta 2025 mennessä seitsemän naisten maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, lokakuussa 2024 Albaniaa vastaan.
Gaupset on edustanut kotimaansa pääsarjassa kaudesta 2021 alkaen Sandvikenia, joka kaudeksi 2022 muutti nimekseen SK Brann. Joukkue voitti liigamestaruuden kausina 2021 ja 2022 sekä Norjan cupin kaudella 2022, ja tuon cupin loppuottelussa Gaupset teki kaksi maalia ja syötti yhden. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Mestarien liigassa avauskokoonpanossa kahdeksan ottelua ja teki maalin tasapeliin päättyneessä kotiottelussa Lyonia vastaan.
Tébessa

Tébessa () on kaupunki ja Tébessan maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Atlasvuorten ylätasangolla lähellä Tunisian rajaa 585 kilometriä Algerista kaakkoon. Tébessan kunnassa oli arviolta 241 300 asukasta vuonna 2020.
Maantiede ja ilmasto.
Tébessan kunnan pinta-ala on 184 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Boulhaf Dirin, koillisessa El Kouifin, idässä Bekkarian, etelässä El Ma Labiodhin, lounaassa Ogla Melhan, lännessä Bir Mokkaddemin ja luoteessa Hammametin kuntiin. Kaupunki on rakennettu etelän Djebel Ozmor -vuoren ja tasangon reuna-alueelle.
Kaupungin ilmasto on semiaridi ja sateet epäsäännöllisiä. Heinäkuun keskilämpötila on 30 ja tammikuun 7 astetta. Vuotuinen sademäärä on 229 millimetriä.
Historia.
Alkujaan Karthagon alainen kaupunki tunnettiin roomalaisaikana nimellä Theveste. Vespasianuksen aikana sinne sijoitettiin Legio III Augusta. 100-luvun alussa kaupungissa oli 50 000 asukasta. Septimius Severus teki Thevestestä colonian ja antoi sen asukkaille Rooman kansalaisoikeudet. Kristinusko levisi kaupunkiin 200-luvun alussa, ja siellä oli myös manikealaisia ja donatolaisia. Vandaalimiehityksen jälkeen bysanttilaiset rakensivat linnoituksen. Antiikin aikana seudulla tuotettiin varsinkin oliiviöljyä.
Arabivalloituksen jälkeen kaupunki menetti merkityksensä. Tähän oli syynä mahdollisesti myös aavikoituminen ja kauppareittien muuttuminen. Myöhemmin Tébessa tunnettiin lähinnä siellä kudotuista matoista. Turkkilaiset perustivat sinne varuskunnan 1500-luvulla, ja ranskalaiset vuonna 1851. Algerian itsenäistymisen jälkeen kaupunki on kasvanut nopeasti ja osin hallitsemattomasti. Siitä tuli maakunnan keskus vuonna 1974.
Liikenne ja talous.
Tébessa on tärkeä maantieliikenteen keskus Algerian ja Tunisian sekä Tell-Atlasin ja Saharan välillä. Sen kautta kulkee rautatie Djebel Onkin ja El Kouifin fosfaattikaivoksille. Kaupungin lähellä sijaitsee kotimaan lentoasema.
Kaupungin pääelinkeinot ovat kaupankäynti ja palvelut. Ympäröivä maaseutu tuottaa viljaa, oliiveja, hedelmiä, taateleita, lihaa ja villaa. Maakunnassa on rauta- ja fosfaattikaivoksia. Tébessassa toimii Cheikh Larbi Tebessin yliopisto.
Nähtävyydet.
Tébessan vanha kaupunki sijaitsee vuonna 535 rakennetun bysanttilaisen linnoituksen sisällä. Hyvin säilynyt neliskulmainen muuri on kymmenen metriä korkea ja kaksi metriä leveä, ja siinä on 14 neliskulmaista tornia. Neljästä sisäänkäynnistä kuuluisin on itäinen Solomonin portti. Muita kohteita ovat vuonna 216 pystytetty tetrapylonin muotoinen Caracallan riemukaari, marmoripylväin ja friisein koristeltu ”Minervan temppeli” 200-luvun alusta ja aikaisemman kirkon paikalle 300-luvun lopussa tai 400–500-luvuilla rakennettu suuri basilika. Kaivauksissa on löydetty myös amfiteatteri, kylpylä ja öljynpuristamoja.
Bia Menezes

Beatriz Ferreira de Menezes (s. 25. kesäkuuta 1997 São Bernardo dos Campos), joka tunnetaan usein vain nimellä Bia Menezes, on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa São Pauloa ja Brasilian naisten jalkapallomaajoukkuetta. Hänen pelipaikkansa on puolustaja.
Kauppakassi

Kauppakassi tai ostoskassi on kassi, jolla kuljetetaan ostoksia kaupasta kotiin. Kauppakassit valmistetaan yleensä muovista, paperista tai kankaasta. Kangaskassit ovat niin sanottuja kestokasseja, joita voi käyttää useita kertoja. Monissa kauppakasseissa on kaupan logo tai mainos. 
Euroopan unioni pyrkii vähentämään muovisien kauppakassien määrää 40 muovipussiin henkeä kohden vuoteen 2025 mennessä. Osa kaupoista on sitoutunut vähentämään muovipussien käyttöä valistamalla asiakkaita ja tekemällä muovipusseista maksullisia.
RSA SecurID -murto

RSA SecurID -murto oli kyberhyökkäys, joka kohdistui RSA Security -yritykseen. Murron seurauksena RSA Security vaihtoi kaikki yli 40 miljoonaa SecurID-laitetta. Murron seurauksena muun muassa Lockheed Martinille yritettiin hyökätä. Myös Northrop-Grumman oli hyökkääjien tavoitteena.
SecurID on laite, jota käytetään kaksivaiheiseen tunnistautumiseen. Jokaisella käyttäjätunnuksella on "token", ja jokainen token tuottaa jaksottain vaihtuvan numeron. Kirjautumisen yhteydessä käyttäjä syöttää käyttäjätunnuksen, salasanan sekä vaihtuvan numeron. Tunnistautumispalvelin tietää minkä numeron pitäisi näkyä ja käyttää tätä varmistamaan, että käyttäjällä on token hallussaan. Numeroiden vaihtuminen käyttää RSA Securityn kehittämää algoritmia, jonka alustamiseen käytetään siemenarvoa. Jokaisella tokenilla on eri siemenarvo, joka on liitetty käyttäjätunnukseen. Jos algoritmi ja siemenarvo tunnetaan tokenista tulee hyödytön, koska näytettävä numero voidaan laskea samalla tavalla kuin palvelinkin sen laskee.
Hyökkääjät käyttivät RSA Securityyn kohdennetua sähköpostihyökkäystä, jolla he asensivat takaoven. Takaoven kautta hyökkääjät saivat pääsyn SecurID-tietoihin, joita he voivat käyttää hyökkäykseen varsinaiseen kohteeseen. Hyökkäyksessä sähköpostitse lähetettiin liitetiedosto, joka avautui Exceliin ja suoritti siinä sisällä olevan Flash-tiedoston. Flash-tiedosto käytti hyväkseen tietoturva-aukkoa, jonka kautta se asensi Poison Ivy -takaoven. Takaoven kautta hyökkääjä sai täyden pääsyn käyttäjän koneelle sekä pääsyn verkkolevyille. Varsinaisten laitteiden valmistus oli erotettu muusta verkosta, mutta laitteiden siemenarvot kirjoitettiin CD-ROM-levyille asiakkaille lähetettäväksi yhdellä koneella. Siemenarvot säilytettiin varmuuskopiona palvelimella asiakkaiden ongelmien varalta, ja hyökkääjät pääsivät kopiomaan siemenarvoja palvelimelta itselleen.
Murron sanotaan olleen herätys valtioiden sponsoroimien murtojen uhalle. Myöhemmin SolarWinds-murto herätti huomion toimitusketjuhyökkäyksien uhasta.
Grünenthal

Grünenthal on lääkeyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Aachenissa Saksassa.
Yhtiö perustettiin vuonna 1946 nimellä Chemie Grünenthal ja on ollut jatkuvasti perheomistuksessa. Yhtiö toi ensimmäisenä penisilliinin Saksan markkinoille sodanjälkeisenä aikana, kun liittoutuneiden valvontaneuvosto poisti kiellon. Grünenthal tuli pahamaineiseksi 1950- ja 1960-luvuilla teratogeenisen talidomidilääkkeen kehittämisestä ja myynnistä, jota markkinoitiin unilääkkeenä Contergan ja mainostettiin aamupahoinvoinnin ehkäisynä. Talidomidi aiheutti vakavia synnynnäisiä epämuodostumia, keskenmenoja ja muita vakavia terveysongelmia. Vaikka nämä sivuvaikutukset todistettiin lopullisesti vuosina 1959 ja 1962, Grünenthal jatkoi lääkkeen markkinointia pitkälle 1970- ja 1980-luvuille.
Yhtiö tuottaa yli 50 prosenttia tuloistaan kipulääkkeillä, kuten tramadolilla ja tapentadolilla. Yhtiöllä on kaksi toimistoa Saksassa sekä tytäryhtiöt Euroopassa, Latinalaisessa Amerikassa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Marraskuussa 2016 yhtiö osti Thar Pharmaceuticalsin ja vuonna 2018 Averitas Pharman.
NotPetya-hyökkäys 2017

NotPetya-hyökkäys 2017 tarkoittaa vuoden 2017 kyberhyökkäystä, joka kohdistui Ukrainan pankkeihin ja yrityksiin. Tutkijoiden mukaan hyökkäyksen tavoitteena oli horjuuttaa Ukrainan vakautta. Haittaohjelma saastutti Ukrainassa käytetyn M.E.Doc-kirjanpito-ohjelmiston, jonka kautta se levisi muihin toimijoihin ja aiheutti Valkoisen talon arvion mukaan yli 10 miljardin dollarin kustannukset. Hyökkääjät olivat kauan aiemmin saastuttaneet M.E.Docin ja käyttivät sitä troijalaisena. 
FedEx-yhtiö on arvioinut sille aiheutuneen 400 miljoonan dollarin kustannukset ja Merck-yhtiö on arvioinut kustannuksiksi 670 miljoonaa dollaria vuonna 2017. Merckin mukaan sen tuotanto-, tutkimus- ja myyntitoiminnot keskeytyivät eikä se voinut toimittaa tuotteita, kuten Gardasil 9 -rokotetta. Tanskalainen A. P. Møller-Mærsk kertoi, että yrityksen verkko oli osittain jumissa eivätkä asiakkaat voineet varata laivoja. NotPetya aiheutti ongelmia, koska se oli tarkoitettu tekemään peruuttamatonta tuhoa ja se levisi nopeasti.
Hyökkäys käytti muunneltua versiota Petya-haittaohjelmasta, jota ensin käytettiin vuonna 2016. Hyökkäyksen seurauksena lukuisat tietokoneet ympäri maailman sammuivat ja haittaohjelma hävitti tietokoneilla olleita tietoja. Haittaohjelma esiintyi kiristyksenä, mutta todellisuudessa tuhosi lopullisesti tietoja. Hyökkäystä on sanottu yhdeksi tuhoisimmista ja siitä johtuen kuusi venäläistä miestä etsintäkuulutettiin. Hyökkääjät toimivat Venäjän GRU:n alaisessa Sandworm-ryhmässä.
NotPetyasta ei löydetty "tappokytkintä", jolla sen leviämisen voisi pysäyttää. Eräissä muissa madoissa vastaava on ollut.
Toimintatapa.
NotPetya ylikirjoittaa tietokoneen Master Boot Record (MBR) -osion haittaohjelmalla, ja pakottaa Windowsin käynnistymään uudelleen. Uudelleen käynnistymisen jälkeen MBR-osioon kirjoitettu ohjelma salaa tietokoneella olevat käyttäjän tiedostot. NotPetya leviää käyttämällä MS017-010 -haavoittuvuutta (CVE-2017-0144, "EternalBlue"), jota myös WannaCry-haittaohjelma käytti leviämiseen. Microsoft julkaisi haavoittuvuuteen korjauksen maaliskuussa 2017, mutta monet organisaatiot eivät asentaneet päivitystä. NotPetya kerää myös käyttäjätunnuksia saastuneelta koneelta ja käyttää leviämiseen myös muita tekniikoita kuten Windows Management Instrumentation (WMI) -toimintojen kautta. Muita eri tahojen käyttämiä nimiä NotPetyalle ovat Petya 2.0, ExPetr ja GoldenEye. NotPetya eroaa kiristyshaittaohjelmista siten, että se on täysin tuhoisa hävittämällä tiedot ilman keinoa niiden palauttamiseen. NotPetya esitti valheellisen kiristysviestin, jolla varsinainen tavoite piilotettiin. "Kiristysviestissä" oli mukana valheellinen satunnaisesti muodostettu BitCoin-osoite, jolla mahdollisia lunnasrahoja ei voi kerätä.
Nuestra Señora de la Concepción y de las Ánimas

Nuestra Señora de la Concepción y de las Ánimas oli Espanjan laivaston kolmikantinen 90-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Espanjan Tyynenmeren laivaston () kuninkaallisen lippulaivan () hankinta alkoi tarkastamalla 23. heinäkuuta 1680 tehty suunnitelma. Kapteeni Millán Ignacio de Iriarte y Gaztelu, joka oli vuonna 1678 kuolleen José de Iriarten poika, sai 2. syyskuuta 1681 käskyn hankkia tarvikkeet aluksen rakentamiseen. Aluksen suunnittelusta vastasi José Antonio de Gaztañeta y de Iturribalzaga. Köli laskettiin 1682, jolloin vastaavina mestareina olivat Antonio de Amas ja Ignacio de Soroa. Alus oli viimeinen Habsburgien laivaston kolmikantinen linjalaiva. Alus laskettiin vesille 24. syyskuuta 1687 ja otettiin palvelukseen 20. toukokuuta 1690 päällikkönään Diego Fernández de Zalvídar, Conde de Saucedilla.
Aluksen alimmalla tykkikannella oli 28 tykkiporttia, mutta niihin oli asennettu vain 18 naulan (k-es|libras}} (8,3 kg) kulveriinit, kun vastaavasti Englannin laivaston aluksilla oli 32 naulan (14,5 kg) tykit ja Ranskan laivastolla 36 naulan () (16,6 kg). Espanjan laivasto otti käyttöön vastaavat 36 naulan (16,6 kg) tykit vasta vuonna 1749. Valmistuessa aluksella ei ollut tykkejä puoli- tai etukannella, kunnes neljä pientä tykkiä asennettiin etukannelle vuonna 1692.
Palvelus.
Aluksen vakavuutta parannettiin vuonna 1691 ja seuraavana vuonna se oli Pedro Corbeton lippulaivana Italian retkellä. Alus oli 1693 José Antonio de Gaztañetan lippulaivana Máhonissa ja syyskuussa 1695 Zaldívarin lippulaivana Armada de la Tierra Firmessä. Se riisuttiin heinäkuussa 1700 aseista Cádizissa, jolloin aluksen miehistö ja tykit siirrettiin Pedro Fernández de Navarrete y Ayalan laivastoon Darienin retkelle valmistauduttaessa.
Alus oli 1702 Cádizissa Britannian kuninkaallisen laivaston amiraali Rooken joukkojen piirittämänä. Vuonna 1705 alus purettiin Cádizissa osittain, koska muiden alusten korjauksiin tarvittiin puutavaraa. Jäljelle jäänyt hylky upotettiin Puntalesiin estämään pääsy Cádizinlahdelle.
Toni Loimuneva

 
Toni Loimuneva (s. 24. kesäkuuta 1976 Hyvinkää) on suomalainen musiikintekijä ja muusikko. Hän oli 2013 lopettaneen suomirockyhtye Musta Joutsenen perustajajäsen, lauluntekijä ja kitaristi. Nykyään hän tekee soolouraa artistinimellä Loimu.
Elämä ja toiminta.
Vuosina 1991–2006 Loimuneva soitti useissa hyvinkääläisissä yhtyeissä. Näistä pitkäaikaisin oli vuosina 1998–2004 toiminut Versio, joka pääsi vuonna 2002 Rock Sm -kilpailussa kuuden parhaan joukkoon.
Vuonna 2006 Loimuneva perusti Musta Joutsen -yhtyeen, joka sai Poko Rekordsilta levytyssopimuksen. Yhtye teki yhteensä kolme albumia. Musta Joutsenen lopetettua vuonna 2013 Loimuneva aloitti soolouran työstämisen.
Loimuneva julkaisi vuonna 2015 ensimmäisen sooloalbuminsa "Peiliinkatsojat". Vuonna 2020 hän julkaisi toisen sooloalbuminsa "Taivaanrannanmaalarit" artistinimellä Loimu.
Loimunevan huhutaan nykyisin myös vaikuttavan yhtyeessä Perintötekijät.
Viljo Haapamäki

Viljo Haapamäki (s. 17. heinäkuuta 1999 Elimäki) on suomalainen ammattitaikuri, mentalisti, tapahtumatuottaja ja juontaja. Haapamäki innostui taikuudesta jo alakouluikäisenä, jolloin hän ihaili televisiossa näytettyjä taikuriohjelmia. Ensimmäisen korttitemppunsa hän oppi lastenhoitajalta samoihin aikoihin.
Todellinen palo taikuuteen syntyi yläkouluaikoina vuonna 2014, kun Haapamäki päätti kesälomalla opetella joka päivä uuden korttitempun. Harjoitteluun hän kertoo käyttäneensä joskus jopa 12 tuntia päivässä. Temppujaan hän esitti tuolloin perheenjäsenilleen ja ystävilleen. Ensimmäisen keikkansa Haapamäki teki lukioikäisenä Kartanokoululla, jossa oli itsekin ollut aiemmin oppilaana.
Haapamäki opiskeli englannin kieltä Helsingin yliopistossa, mutta ei opiskelumenestyksestään huolimatta tuntenut riittävää intohimoa alaa kohtaan. Syksyllä 2020 hän päätti pitää välivuoden kokeillakseen yrittäjyyttä ammattitaikurina. Moni kyseenalaisti hänen suunnitelmansa akateemisen uran hylkäämisestä varsinkin vallitsevan koronaviruspandemian vuoksi. Haapamäki kertoo vaikean alun opettaneen hänet tekemään ahkerasti töitä, mikä on tukenut hänen myöhempää menestystään.
Nykyään Helsingissä asuva Haapamäki toimii taikurina ja mentalistina. Hän esiintyy laajasti sekä yritys- että yksityistilaisuuksissa.
Tammikuussa 2023 Haapamäki perusti kollegansa Kristian Backmanin kanssa Helsinki Magic Show -nimisen taikuriklubin. Ensimmäinen esityskausi oli valtaisa menestys, ja suuren kysynnän vuoksi Helsinki Magic Show aloitti joulukuussa 2023 toisen esityskautensa. Esityksissä on nähty suomalaisia taikureita ja mentalisteja kuten Jarmo Luttinen ja Pete Poskiparta sekä useita kansainvälisesti tunnettuja taikureita kuten ruotsalainen Tom Stone, ranskalainen David Stone sekä espanjalaiset Mario Lopez ja Hector Mancha.
Nykyään Helsinki Magic Show on Euroopan suurin säännöllisesti järjestettävä taikuriklubi.
11. helmikuuta 2024 Suomen Taikapiiri myönsi Haapamäelle ja Backmanille Timo Tuomivaara -kiertopalkinnon suomalaisen taikakulttuurin edistämisestä.
Tuurenmäki 98

Tuurenmäki 98 on suomalainen kahdeksanosainen Elisa Viihteelle tuottama draamakomediasarja, joka kertoo teini-ikäisen kaveriporukan tempautumisesta internetin ja aikuisuuden kiemuroihin kultaisella 90-luvulla. Sarjan alkuperäisidean ovat luoneet veljekset Janne Aaltonen ja Markus Aaltonen. Sarjan on ohjannut Lauri Randla, sekä leikkausprosessia Kim Saarniluoto ja käsikirjoittanut Lauri Randla ja Markus Aaltonen. Sarjassa näyttelevät keskeisimpiä rooleja muun muassa Toni Nikka, Onni Vesikallio, Saimi Kahri, Lauri Qvick, Minka Kuustonen, Iikka Forss ja Ville Myllyrinne.
Näyttelijät.
Lähde:
Polyasetyleeni

Polyasetyleeni eli PAC on tyydyttymätön polymeeri, jonka monomeeri on etyyni. Sitä käytetään esimerkiksi orgaanisen elektroniikan komponenttien valmistamiseen. 
Ominaisuudet.
Polyasetyleeni on termoplastista. Polymeerin molekyylimassa on tavanomaisesti 21 500–286 000 g/mol. Yhdisteellä on cis- ja trans-isomeerit, joista trans-polyasetyleeni on stabiilimpi. Cis-isomeeri alkaa muuntua trans-isomeerikseen noin 0 °C:n lämpötilassa ja noin 100 °C:n lämpötilassa kaikkien polymeerin kaksoissidosten konfiguraatio on trans. Polyasetyleenin lasisiirtymälämpötila on 200 °C. Kiteisyysaste on korkea, noin 80 %, minkä vuoksi aine on liukenematonta moniin liuottimiin. Se kuitenkin hapettuu helposti. Polymeeri on huokoista tai kuitumaista ja sen tiheys on 1,0–1,27 g/cm3. Polyasetyleeni on itsessään sähköneriste (sähkönjohtavuus 4,4·10-5 S/cm), mutta douppaamalla saadaan sähkönjohtavuutta kasvatettua arvoon 0,5–560 S/cm. Usein käytettyjä douppausaineita ovat esimerkiksi jodi, rikkihappo ja arseenipentafluoridi. Douppauksen vaikutuksen polyasetyleenin sähkönjohtavuuteen havaitsivat Alan J. Heeger, Alan MacDiarmid ja Hideki Shirakawa, ja he saivat tästä Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2000.
Valmistus ja käyttö.
Ensimmäisen kerran polyasetyleeniä valmisti Giulio Natta tutkimusryhmineen etyynistä korkeassa paineessa Ziegler–Natta-katalyyttien avulla. Reaktio suoritetaan orgaanisissa liuottimissa ja douppausaine lisätään reaktioseokseen. Etyynistä voidaan muodostaa polyasetyleeniä myös koboltti-, nikkeli- tai rautakatalyyttien avulla.
Toinen usein käytetty menetelmä polyasetyleenin valmistukseen on renkaanavautumismetateesipolymerointi. Siinä lähtöaineena voi olla esimerkiksi syklo-oktatetraeeni, syklo-oktatetraeenista johdettu 7,8-bis(trifluorimetyyli)trisyklo-[4.2.2.02,5]deka-3,7,9-trieeni, muut samankaltaiset niin kutsutut Durham-prekursorit tai bentsvaleeni.
Polyasetyleenistä valmistetaan kalvoja ja kuituja. Käyttökohteita ovat esimerkiksi orgaaniset puolijohteet, ladattavien akkujen elektrodit ja aurinkokennot.
Aurora Mikalsen

Aurora Watten Mikalsen (s. 21. maaliskuuta 1996 Kristiansund) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. 
Mikalsen pelasi Norjan naisten maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa helmikuussa 2022 Portugalia vastaan. MM-kilpailuissa 2023 hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua. Hän on pelannut 7. kesäkuuta 2024 mennessä 21 naisten maaottelua. Aiemmin hän pelasi useissa Norjan nuorisomaajoukkueissa.
Mikalsen on edustanut kotimaansa pääsarjassa Arna-Bjørnaria, Kolbotnia ja kausina 2021–2024 Sandvikenia, joka kaudeksi 2022 muutti nimekseen SK Brann. Hän pelasi välillä Englannissa, jossa hän edusti Manchester Unitedia kaudella 2019–2020 ja Tottenham Hotspuria kaudella 2020–2021. Hän ei päässyt Manchesterissa pelaamaan yhtään Superliigan ottelua ja Tottenhamissakin vain viisi. Hän siirtyi tammikuussa 2025 saksalaisseura FC Kölniin, jossa hän pelasi kevätkaudella 2025 seitsemän Bundesliigan ottelua.
Kirsi-Mari Kallio

Kirsi-Mari Kallio (s. 1979 Pori) on suomalainen laskentatoimen tutkija. Hän toimii professorina Turun yliopiston Turun kauppakorkeakoulun Porin yksikössä. Hänen tutkimuksensa tarkastelee muun muassa suoritusmittausta yliopistotyön kontekstissa.
Karen Seto

Karen C. Seto on maantieteen ja kaupungistumisen professori Yalen metsä- ja ympäristötutkimuksen korkeakoulussa. Hän tutkii kaupungistumisen vaikutusta planeettaan. Hänet tunnetaan erityisesti kaupunkien maankäytön analysoimisesta satelliittikaukokartoituksen avulla kaupunkialueiden laajentumisen ennustamiseksi ja kaupungistumisen laajamittaisten ympäristövaikutusten arvioimiseksi. 
Hänellä on laaja kenttätyökokemus Aasiasta, erityisesti Kiinasta ja Intiasta. 
Seto syntyi Hongkongissa ja varttui Kaliforniassa. Hän suoritti valtiotieteen kandidaatin tutkinnon Kalifornian yliopistosta Santa Barbarassa ja valmistui Bostonin yliopistosta kaksoismaisterin tutkinnolla kansainvälisissä suhteissa sekä resurssien ja ympäristön hallinnassa. Tohtorin tutkinnon hän suoritti maantieteestä vuonna 2000. Seto on työskennellyt lukuisissa kansallisissa ja kansainvälisissä tieteellisissä elimissä, kuuten Yhdysvaltain hiilenkiertotutkimuksen ohjausryhmässä, Yhdysvaltain kansallisen tutkimusneuvoston kaupunkien kestävää kehitystä käsittelevässä komiteassa sekä IPCC:n viidennen arviointiraportin koordinoivana johtajana. 
Seto on saanut NSF CAREER Award -palkinnon, NASA New Investigator Program (Career) Award -palkinnon, Research Excellence Award -palkinnon American Association of Geographers -järjestöltä sekä National Geographic Research Grant -avustuksen. Hänet nimitettiin Aldo Leopoldin stipendiaatiksi vuonna 2009. Hän on Yhdysvaltojen tiedeakatemian jäsen vuodesta 2017.
Johanna Kujala

Johanna Kujala (s. 1963) on suomalainen kauppatieteilijä. Hän toimii yrityksen johtamisen professorina sekä tutkimuksen varadekaanina Tampereen yliopistossa. Hän tutkii sidosryhmäyhteistyötä ja -arvonluontia sekä yritysvastuuta ja -kestävyyttä ja johtaa RESPMAN-tutkimusryhmää.
Taloustieteen ja rauhan-instituutti

Taloustieteen ja rauhaninstituutti () on kansainvälinen ajatushautomo, jolla on pääkonttoreita New Yorkissa, Sydneyssä, Meksikossa ja Oxfordissa. IEP tutkii ja julkaisee vuosittain ylikansallisia indeksiarvoja ja talouspoliittisia tutkimustuloksia. Talouspoliittisen tutkimustyön lisäksi IEP julkaisee tutkimustuloksia maailmanlaajuisesta terrorismista. IEP:n tutkimustuloksia käyttävät monet kansainväliset järjestöt, kuten OECD, kansainyhteisö, maailmanpankki, yhdistyneet kansakunnat, akateemiset oppilaitokset, ajatushautomot ja useat eri valtiot sekä niiden hallitukset. Taloustieteen ja rauhaninstituutti toimii yhteistyössä Aspen instituutin, YK:n, strategisten ja kansainvälisen tutkimuksen keskuksen, UNDP:n ja Cranfieldin yliopiston kanssa. IEP:n tutkimuksia referoidaan usein kansainvälisissä mediajulkaisuissa, kuten New York Timesissa, The Guardianissa, The Economist:ssa, Deutsche Wellessä, Washington Postissa, CNN:ssä ja BBC:ssä. Lisäksi Australian ulkoasiainministeriä (DFAT) perustaa omat julkaisunsa IEP:n indekseihin.
Adriaen Brouwer

Adriaen Brouwer (1605 Oudenaarde – 1638 Antwerpen) oli Flanderissa syntynyt taidemaalari ja piirtäjä. Hän oli Frans Halsin oppilas, maalasi aistikkaasti ja käytti maalauksissaan paljon ruskeaa väriä. Aiheensa Brouwer otti maisemien lisäksi arkisesta elämästä, esimerkiksi talonpojat juomassa ja tupakoimassa tai puoskari hoitamassa irvistelevää potilasta. Hän kuoli 33-vuotiaana.
Mathilde Harviken

Mathilde Hauge Harviken (s. 29. joulukuuta 2001 Elverum) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi useissa Norjan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Norjan naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2022 Albaniaa vastaan. MM-kilpailuissa 2023 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua. Hän on pelannut 7. kesäkuuta 2025 mennessä 32 naisten maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, lokakuussa 2024 Albaniaa vastaan.
Harviken on edustanut kotimaansa pääsarjassa Fartia kausina 2018–2019, Røaa kausina 2020–2021 ja Rosenborgia kausina 2022–2024. Hän siirtyi tammikuussa 2025 italialaisseura Juventukseen. Hän pelasi kevätkaudella 2025 Serie A:ssa 11 ottelua ja teki yhden maalin kotiottelussa AS Romaa vastaan.
Marthine Østenstad

Marthine Østenstad (s. 18. maaliskuuta 2001) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi useissa Norjan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Norjan naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran joulukuussa 2023 Portugalia vastaan ja on pelannut 7. kesäkuuta 2025 mennessä viisi maaottelua.
Østenstad on edustanut kotimaansa pääsarjassa Vikingiä, Kleppiä ja kaudesta 2021 alkaen Sandvikenia, joka kaudeksi 2022 muutti nimekseen SK Brann.
ARTHUR (tutka)

ARTHUR on ruotsalaisen Saab Ab:n valmistama vastatykistötutka. Taisteluissa se sijoitetaan mahdollisimman lähelle etulinjaa. Se havaitsee ja jäljittää nopeasti tykistöammuksia. Se laskee niiden lähtöpisteet ja luo maalipisteitä taisteleville joukoille. Järjestelmää pidetään liikkuvana, laajan toiminta-alueen omaavana ja tarkkana. Järjestelmä voidaan sijoittaa mihin tahansa taisteluajoneuvoon, joka kykenee kantamaan 3 metrin antennin. Taistelutilanteessa järjestelmä on vastustajan ensisijainen kohde ja tästä syystä sitä voidaan käyttää alle viisi minuuttia yhdessä paikassa.
Järjestelmä on käytössä Norjan ja Ruotsin puolustusvoimilla, ja se on myyty mm. Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Italiaan, Espanjaan, Etelä-Koreaan, Kreikkaan ja Tšekkiin. Yhdistynyt kuningaskunta on käyttänyt järjestelmää Persianlahden sodassa (2003), Irakin sekä Afganistanin operaatiossa. Norja ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat toimittaneet ARTHUR-vastatykistötukia Ukrainaan. Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimat käyttävät järjestelmästä nimitystä "Mobile Artillery Monitoring Battlefield Asset" (MAMBA). 
Ruotsi on ilmoittanut alkuvuodesta 2024 etsivänsä ARTHUR-järjestelmälle seuraajaa.
Soittorasia (albumi)

Soittorasia on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Pehmoainon ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin Sony Musicin kautta 5. tammikuuta 2024. Albumi nousi heti Suomen virallisen listalle, jonka kärjessä se pysyi viisi viikkoa peräkkäin.
Vuonna 2025 "Soittorasia" palkittiin Vuoden albumin Emma-palkinnolla.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säv. Aino Morko ja Topi Kilpinen, san. Morko, ellei toisin mainita.
Julia Slingo

Julia Slingo on englantilainen meteorologi. Hän oli Ison-Britannian ilmatieteen laitoksen Met Officen tieteellinen johtaja 2009–2016. Hänen oman tieteellisen kiinnostuksen kohteensa on ollut tropiikin sää, sen vaihtelut ja vaikutus globaaliin säähän ja ilmastoon.
Slingo opiskeli Bristolin yliopistossa ja aloitti uransa Met Officessa sääennustusten parissa. Hän osallistui varhaisten säänennustusmallien kehittämiseen ja kirjoitti koodia, jolla lasketaan säteilyn kulkua ilmakehässä, pilvien ja merenpinnan välillä.
Ennen tutkimusjohtajan virkaansa Met Officessa Slingo työskenteli Readingin yliopistossa, mihin hän perusti 2006 "Walker Institute for Climate System Research" -nimisen poikkitieteellisen yksikön, jonka tehtävänä on tutkia ilmastonmuutosta ja sen yhteiskunnallisia vaikutuksia. Hän on työskennellyt myös ECMWF:ssä ja Yhdysvalloissa NCAR:ssä.
Lakshmi (näyttelijä)

Yaragudipadi Venkata Mahalakshmi (s. 13. joulukuuta 1952 Madras, Madras, Intia), taiteilijanimeltään Lakshmi, on intialainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten työstään eteläintialaisissa elokuvissa. Lisäksi hän on työskennellyt joissakin hindinkielisissä elokuvissa.
Yli puoli vuosisataa kestäneellä urallaan Lakshmi on voittanut monia palkintoja, mukaan lukien parhaan naispääosan National Film Awards -palkinto, yhdeksän Filmfare Awards South -palkintoa, Filmfare Awards -palkinto sekä useita osavaltioiden elokuvapalkintoja. Hän on ainoa näyttelijä, joka on voittanut parhaan naispääosan Filmfare Awards South -palkinnot kaikilla neljällä kielellä (kannada, malajalam, tamili ja telugu) sekä hindinkielisen parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinnon.
David Teniers nuorempi

David Teniers nuorempi (1610 Antwerpen – 1690 Bryssel) oli flaamilainen taidemaalari, joka tunnetaan talonpoikaiskuvistaan. Hän toimi myös museon johtajana Brysselissä ja sai kamariherran arvon.
Elämäkerta.
David Teniers nuorempi oli taidemaalari David Teniers vanhemman poika ja oppilas. Vuonna 1637 hän meni naimisiin Jan Brueghel vanhemman tyttären Annan kanssa. Vuonna 1651 Teniers muutti Brysseliin ja ryhtyi arkkiherttua Leopold Williamin hovitaiteilijaksi ja taidekokoelman hoitajaksi.
Tuotanto.
Juovat ja tupakoivat talonpojat ja sotilaat ovat David Teniers nuoremman teosten tavallisimpia aiheita, mutta hän on maalannut myös maisemia ja Pyhän Antoniuksen egyptiläisessä luolassa. Hänen maalaisia esittäviä teoksiaan on käytetty kudottujen seinävaatteiden malleina.
Tampering

Tampering ry on vuodesta 2013 alkaen toiminut nykymusiikkiyhdistys, jonka perustivat tamperelaiset nuoret sävellysopiskelijat. Yhdistyksen tarkoitus on ajaa nuorten säveltäjien ja muusikoiden asiaa sekä edistää nykymusiikin asemaa Tampereen ja koko Suomen kulttuuritarjonnassa. Yhdistys tarjoaa säveltäjille mahdollisuuden saada teoksiaan esitetyksi, muusikoille mahdollisuuden päästä soittamaan näitä teoksia ja kuulijoille mahdollisuuden kuulla kiinnostavaa uusinta musiikkia.
Tampering on järjestänyt Tampereella useita orkesterikonsertteja, kamarimusiikkikonsertteja, resitaaleja, profiilikonsertteja ja vuodesta 2014 alkaen
Tampering Festivalia. Konserttien yhteydessä järjestetään säännöllisesti teoshakuja.
Yhdistyksen yhteydessä toimii myös uuteen musiikkiin erikoistunut
yhtye Tampering Ensemble.
Emilie Woldvik

Emilie Marie Aanes Woldvik (s. 8. tammikuuta 1999) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi useissa Norjan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Norjan naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2020 Saksaa vastaan. Hän on pelannut 7. kesäkuuta 2025 mennessä 13 naisten maaottelua.
Woldvik on edustanut koko kotimaisen pääsarjauransa ajan Lillestrøm SK:ta. Hän siirtyi tammikuussa 2025 ruotsalaisseura FC Rosengårdiin, jossa hän on ollut alusta saakka vakiokokoonpanon pelaaja.
Wieland

Wieland, muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Etunimenä:
Katherine Richardson Christensen

Katherine Richardson Christensen (s. 11. toukokuuta 1954) on tanskalais-yhdysvaltalainen meribiologi. Hän on professori Kööpenhaminan yliopistossa.
Suurin osa Richardsonin tutkimuksesta on kohdistunut meriplanktoniin (pääasiassa kasviplanktoniin). Hän on tutkinut myös suurempia eliöitä, kuten kaloja (sekä toukkia että aikuisia) ja jopa pyöriäisiä. Tutkimuksen tavoitteena on ymmärtää paremmin biologisten prosessien ja biologisen monimuotoisuuden roolia valtamerten pintakerroksen hiilen kierrossa ja sitä, kuinka tämä vaikuttaa ravintoverkkoihin ja globaaliin hiilen kiertoon.
Richardson väitteli tohtoriksi Pohjois-Walesin yliopistossa vuonna 1980. Hän on työskennellyt myös Aarhusin yliopistossa.
C. J. Stretch

C.J. Stretch (s. 3. elokuuta 1989 Irvine, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2-joukkue Starbulls Rosenheimissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Zitadellen metroasema

Zitadellen metroasema on Berliinin metron U7-linjan asema. Se avattiin 1. lokakuuta 1984 osana U7:n laajentamista Rathaus Spandaulle. Se sijaitsee Haselhorstin alueella, Spandaun alueella lähellä samannimistä vanhaa Spandaun linnoitusta, johon viitataan myös aseman sisustuksessa.
Tämä asema eroaa huomattavasti U7-linjan luoteisosan suunnittelusta, johon yleensä rakennettiin vain keskuslaitureita, sivulaitureidensa vuoksi. Aseman suunnittelunimeä "Am Juliusturm" käytettiin kuvaamaan sen sijaintia samannimisen kadun alla. Koska läheinen Spandaun linnoitus sisällytettiin kuitenkin jatkosuunnitteluun, käytettiin nimeä z"itadelle".
Arkkitehti Rainer G. Rümmlerin suunnittelema tiilinen asemaseinä ja taidokkaasti suunnitellut sisäänkäynnit ovat silmiinpistäviä. Aseman seinällä roikkuu kaupungin karttoja ja valokuvia entisen itsenäisen Spandaun kaupungin henkilöistä.
Asemaa remontoitiin ja sen esteettömyyttä parannettiin vuonna 2016.
Maaliskuussa 2017 ilmoitettiin, että metroasema, yhdessä kuuden muun pohjoisen U7-aseman kanssa, listataan historialliseksi muistomerkiksi.
Otto Wiener

Otto Wiener (1862–1927) oli saksalainen fyysikko. Hän tuli fysiikan professoriksi Giessenin yliopistoon 1895 ja siirtyi Leipzigin yliopistoon 1899. Hän tutki valo-oppia. Hän esitti kokeellisen todistuksen Gabriel Lippmannin värivalokuvauksen perustan muodostavien seisovien valoaaltojen olemassaolosta. Hän kehitti tutkimuksillaan värivalokuvausta. Useimmat hänen julkaisuistaan on painettu "Annalen der Physik" -aikakauskirjaan.
Lipschitzalleen metroasema

Lipschitzalleen metroasema on Berliinin metron U7-linjan asema. Asema sijaitsee keskellä Gropiusstadtin kaupunginosaa samannimisen kadun toisella puolella, joka on saanut nimensä SPD-poliitikon Joachim Lipschitzin mukaan. BVG-asemahakemistossa tätä asemaa kutsutaan "nimellä La" .
Asema avattiin 2. tammikuuta 1970 osana laajennusta Zwickauer Dammille. Sen suunnitteli Rainer G. Rümmler, joka kiinnitti suurta huomiota yksinkertaiseen muotoiluun. Liukuportaat ja jälkiasennettu hissi tekevät asemasta esteettömän.
Jessica Pilz

Jessica "Jessy" Pilz (s. 22. marraskuuta 1996) on itävaltalainen ammattikiipeilijä, joka on erikoistunut kisakiipeilyyn. Vuonna 2018 hän voitti lead-kiipeilyn maailmanmestaruuden.
Kiipeilyura.
Pilz aloitti kiipeilyn vuonna 2005 ja osallistui ensimmäisen kerrain kilpailuun pian sen jälkeen hänen valmentajansa sitä ehdotettua. Sen jälkeen hän alkoi osallistua kansallisiin kilpailuihin. Sijoituttuaan kansallisissa kilpailuissa neljän parhaan joukkoon hän sai osallistua kansainvälisiin kiipeilykisoihin ensimmäisen kerran vuonna 2010. Vuodesta 2011 vuoteen 2015 hän voitti kuusi kansainvälistä nuorten lead-kilpailua. Vuonna 2014 hän voitti Euroopanmestaruuden boulderoinnissa omassa ikäluokassaan.
Vuonna 2018 hän voitti Innsbruckissa järjestetyt lead-kiipeilyn maailmanmestaruuskilpailut. Toiseksi tullut Janja Garnbret kiipesi finaalireitin muutamaa sekuntia hitaammin.
Vuonna 2019 Pilz oli yhdistetyn kiipeilyn maailmanmestaruuskisoissa kymmenes saaden paikan 2020 Olympialaisiin, joissa sijoittui seitsemänneksi.
Elokuussa vuonna 2023 Pilz sijoittui yhdistetyn kiipeilyn maailmanmestaruuskisoissa toiseksi saaden paikan 2024 olympialaisiin.
Pilz on kiivennyt ulkona ensimmäisellä yrityksellä kaksi 8c+-vaikeustasoisen lead-reitin Olianassa, Espanjassa.
Arun (joki)

Arunjoki [ˈærən] on 84 kilometriä pitkä vuorovedelle altis joki West Sussexin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Sen valuma-alue kattaa 974 neliökilometriä, enemmän kuin useimmat valuma-alueet Tamarin ja Medwayn välissä. Sen suurimpia sivujokia ovat Rother, Kird, North River, Boldings Brook ja Horn Brook.
Arun saa alkunsa Horshamin itäpuolelta St Leonard’s Forestin metsäalueelta, noin 125 metrin korkeudelta merenpinnasta.
Joki virtaa enimmäkseen maaseudulla eikä sen ympäristössä ole juurikaan teollisuutta. Suurimpia Arunin jokivarren asutuskeskuksia ovat Horsham, Arundel ja Littlehampton, jossa joki laskee Englannin kanaaliin. Vuorovesi yltää 41 kilometriä mereltä ylävirtaan Pulboroughin kylään saakka.
Vielä 1400-luvun lopulla Arun muodosti Adurjoen kanssa Lancingissa estuaarin, jonka kautta niiden vedet laskivat mereen. Kun vuorovesiaallot tukkivat vähitellen estuaarin, erkanivat joet toisistaan. Arunin suu siirtyi Worthingin, Goringin ja Ferringin kautta kohti nykyistä paikkaansa Littlehamptonissa.
Roomalaiset kutsuivat Arunia nimellä "Trisantonis" eli ’luvaton kulkija’, koska se mutkittelee ja tulvii säännöllisesti ympäröiville maille. Vuoteen 1270 mennessä nimi oli muuntunut muotoon "Tarrant". Nykyisessä muodossaan se mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vasta vuonna 1577.
Historiallisesti Arun oli tärkeä kulkureitti sisämaahan. Jokea pitkin kuljetettiin paljon rahtia, esimerkiksi hiiltä, maataloustuotteita sekä Amberleystä louhittua kalkki- ja liitukiveä. Yläjuoksulla sijaitsevissa Slaughamin ja Mannings Heathin kylissä harjoitettiin raudanvalmistusta vuosina 1540–1630. Kylien asukkaat patosivat joen lammiksi, joissa he pystyivät jäähdyttämään hehkuvaa rautaa. He myös ohjasivat lammista vettä vesipyöriin, jotka toimivat voimanlähteenä palkeille ja konevasaroille.
Enää Arunilla ei ole niin suurta taloudellista merkitystä kuin aikaisemmin. Se on kuitenkin merkittävä virkistys- ja luontokohde. Vuonna 1999 se nimettiin Ramsarin luetteloon tärkeänä kosteikkoalueena.
Norman Hauner

Norman Hauner (s. 4. joulukuuta 1991 Hückeswagen, Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2-joukkue Starbulls Rosenheimissa. Hän pelaa enimmäkseen laitahyökkääjänä.
Oceana Mackenzie

Oceana Mackenzie (s. 11. heinäkuuta 2002 Heidelberg, Saksa) on australialainen kiipeilijä, joka erikoistuu kisaboulder-kiipeilyyn. Hän osallistui vuoden 2020 kesäolympialaisiin sijoittuen 19:nneksi ja vuoden 2024 kesäolympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi.
Mackenzie aloitti kiipeilyn kahdeksanvuotiaana. 15-vuotiaana vuonna 2018 hän alkoi osallistua kiipeilyn maailmancupeihin. Vuonna 2019 hän pääsi ensimmäisen kerran boulderoinnissa maailmancupin finaaliin. Hän oli finaalissa kuudes. Hän voitti yhdistetyn sarjan vuoden 2020 Oseanian-mestaruuskilpailuissa ja sai paikan 2020 olympialaisiin Tokioon. Hän oli karsinnan 19. eikä päässyt finaaliin.
Lauren Mukheibir

Lauren Mukheibir (s. 2001) on eteläafrikkalainen kiipeilijä. Vuonna 2023 hän voitti Afrikan olympiakarsintatapahtuman ja sai paikan vuoden 2024 kesäolympialaisiin.
Mukheibir aloitti kiipeilyn kahdeksanvuotiaana. Hän on kolminkertainen Afrikan-mestari. Vuonna 2022 hän edusti Etelä-Afrikkaa World Games -tapahtumassa Birminghamissa Yhdysvalloissa. Hän sijoittui nopeudessa 12:nneksi, lead-kiipeilyssä 12:nneksi ja boulderoinnissa 11:nneksi.
Sudova Vyšnja

Sudova Vyšnja (), vuoteen 1545 asti "Vyšnja" () on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Javorivin piirissä. Sudova Vyšnja sijaitsee San-joen sivuhaaran Vyšnjan (; ) varrella, 51 kilometriä aluekeskus Lvivistä länteen. Lvivistä länteen Puolan rajalle johtava rautatie, ja samansuuntainen valtatie M11 (osa eurooppatietä ), kulkee kaupungin kautta. Kaupungista johtaa pohjoiseen, piirikeskus Javorivin kautta Rava-Ruskaan vievä alueellinen maantie R40.
Tammikuun keskilämpötila on −4,0 ja heinäkuun +18,0 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 677 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 6 470 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 6 655 asukasta. Heistä etnisesti ukrainalaisia oli 97,85 prosenttia, puolalaisia 1,26 % ja venäläisiä 0,83 %. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 6 611 asukasta. 
Kiovan Rusin aikana paikkakunnalla on ollut kaksi mäkilinnoitusta, yksi 900-luvulta 1100-luvun varhaisvuosiin kykyisen kaupungin länsilaidalla, ja toinen 1100- ja 1200-luvuilla kronikan toteamassa paikassa nykyisen kaupungin itälaidalla. Mahdollisesti asutus siirtyi ensimmäisestä linnoituksesta toiseen. Paikkakunnan ensimmäinen kirjallinen maininta on kirjattu vuodelle 1230 (Galitsian ja Volynian kroniikassa). Magdeburgin kaupunginoikeudet paikkakunta sai 1368. Paikkakunnan nimeä oli vuoteen 1545 saakka Vyšnja, eli se oli nimetty San-joen sivuhaaran Vyšnjan (; ) mukaisesti. Adjektiivi Sudova () lisättiin nimeen alkuun vuonna 1545, kun siitä tuli toinen Vähä-Puolan provinssin Rusin puoleinen hallintokeskus. Vyšnja, sittemmin Sudova Vyšnja, oli osa Puola-Liettuan Vähä-Puolan provinssia ja sen Rusin (Rutenian) voivodikuntaa. 1772 siitä tuli osa Itävallan ja vuodesta 1869 Itävalta-Unkarin aluetta, sen Mostyskan kihlakuntaa. Usean 1900-luvun alkuvuosikymmenen valtiomuutoksen jälkeen vuodesta 1939 lähtien osa Ukrainan SNT:aa. Uudempi kaupunkiluokitus tuli vuonna 1940.
Sudova Vyšnja on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Javorivin piiriin; sitä ennen se oli osa Mostyskan piiriä. Vuosina 1939-1959 Sudova Vyšnja oli silloisen Drohobytšin alueen piirikeskus.
Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuvat muun muassa reformistinen luostari (1739), paperimylly (1787), palatsi (1800-luvun jälkipuoli). Siellä on paikallishistorian museo.
Leelah Alcorn

Leelah Alcorn (alun perin Joshua Ryan Alcorn; 15. marraskuuta 1997 – 28. joulukuuta 2014) oli yhdysvaltalainen transtyttö, jonka 17-vuotiaana tekemä itsemurha herätti laajoja reaktioita. Hän oli kotoisin Ohion osavaltiosta.
Alcorn koki 4-vuotiaasta saakka olevansa tyttö. 14-vuotiaana hän ymmärsi kokemuksensa olevan transsukupuolisuutta. Alcornin vanhemmat poistivat lapsensa julkisesta koulusta ja takavarikoivat hänen sähköiset laitteensa. He estivät häneltä sekä sosiaalisen median käytön että yhteydenpidon ystäviin. 
Vanhemmat eivät uskonnollisista syistä hyväksyneet transsukupuolisuutta. Alcorn ei saanut vanhemmilta lupaa sukupuolenkorjausprosessin aloittamiseen vaan hänet lähetettiin ”kristilliseen terapiaan”, jossa yhdistettiin fluoksetiinilla toteutettu lääkehoito ja uskonto. Alcornilta odotettiin ”virheensä” näkemistä ja Jumalan opetusten hyväksymistä. Häntä syytettiin itsekkyydestä, ja hän koki kohtelunsa hyväksikäytöksi.
Alcorn jättäytyi ajoneuvoyhdistelmän alle joulukuussa 2014. Hänen kuoltuaan Tumblriin ilmestyi hänen ajastettuna julkaisemansa itsemurhaviesti, jonka hän toivoi tuovan näkyvyyttä transsukupuolisten kohtaamille ongelmille. Tapahtumat saivat liikkeelle vaatimuksia eheytyshoitojen kieltämisestä. Barack Obama yhtyi tavoitteeseen, mutta totesi asian edellyttävän toimia Yhdysvaltain kongressilta. Seurannut julkisuus johti myös kostonhaluisen vihapostin lähettelyyn Alcornin vanhemmille. CNN:n haastattelussa hänen äitinsä viittasi häneen poikana ja käytti hänestä maskuliinisia persoonapronomineja. Alcornilla oli sisaruksia.
Mavrokordátos

Mavrokordátos () on kreikkalainen fanarioottisuku. Sen jäsenet ovat vaikuttaneet Turkin, Romanian ja modernin Kreikan historiassa. Suvun kantaisä oli chíoslainen kauppias.
Suvun jäsenistä ovat merkittäviä mm:
Heikki Kaksonen

Heikki Juhana Kaksonen (3. huhtikuuta 1879 Kerimäki – 14. lokakuuta 1947) oli suomalainen kulta- ja hopeaseppämestari.
Heikki Kaksonen kävi kansakoulun, siirtyi vuonna 1893 14-vuotiaana Pietariin ja pääsi siellä oppilaaksi sukulaisensa kulta- ja hopeaseppä Pekka Silventoisen liikkeeseen. Kisällinäytteen suoritettuaan Kaksonen meni Fabergén tunnetun hovihankkijaliikkeen palvelukseen, tässä liikkeessä oli työssä ennestään paljon suomalaisia. Kahden vuoden kuluttua Kaksonen palasi takaisin Silventoisen liikkeeseen ja toimi sitten työnjohtajana liikkeessä. Hänet julistettiin kultaseppämestariksi 1913. Hän perusti 1913 (toisen tiedon mukaan 1916) oman liikkeen Pietariin ja piti sitä vuoteen 1918 saakka. Kaksonen tunnettiin Pietarissa taitavana hopeaseppänä ja hän osallistui useamapana vuonna niin sanottujen keisarillisten pääsiäislahjojen valmistukseen. Hän merkitsi valmistamansa esineet HK nimikirjaimilla. Venäjän vallankumouksen jälkeen neuvostoviranomaiset takavarikoivat ensin suurimman osan Kaksosen liikkeen jalometalleista ja lopulta liikkeen koko irtaimiston. Levottomien aikojen vuoksi Kaksonen siirtyi perheineen vuonna 1918 Pietarista Suomeen. Suomen sisällissodan aikana hän oli avustanut valkoisia Pietarissa ja sai näistä ansioista kaksi muistomitalia.
Suomeen palattuaan Kaksonen perusti 1922 oman liikkeen Helsinkiin. Hän harrasti nuorempana urheilua ja myöhemmin oli mukana suojeluskuntien toiminnassa.
Lokakuussa 1947 68-vuotiaana kuollut Heikki Kaksonen on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Lähteet.
Miho Nonaka

Miho Nonaka (, s. 21. toukokuuta 1997) on japanilainen kisakiipeilijä, joka on erikoistunut boulderointiin. Hän osallistui vuoden 2020 kesäolympialaisiin ja voitti naisten yhdistetyssä kiipeilyssä hopeaa.
Nonaka aloitti kiipeilyn ollessaan yhdeksän ja osallistui ensimmäiseen maailmancupiinsa ollessaan 17-vuotias. Hän on yksi menestyneimmistä maailmancupeihin osallistuneista kiipeilijöistä. Ennen Tokion olympialaisia hän alkoi treenata myös nopeus- ja lead-kiipeilyä. Vuonna 2018 hän voitti boulderoinnin maailmancupin kokonaiskilpailun 
voittamalla kauden seitsemässä kilpailussa yhden kullan ja kuusi hopeaa.
Fanny Gibert

Fanny Gibert (s.16 helmikuuta 1993) on ranskalainen kiipeilijä, joka on erikoistunut boulderointiin. Hän harjoittelee Reunion-saarella ja aloitti kiipeilyn kuusivuotiaana.
Gibert on kuusinkertainen ranskanmestari boulderoinnissa. Hän on voittanut pronssia lead-kiipeilyn maailmancupissa Brianconissa vuonna 2020 ja boulderoinnin maailmancupin kokonaistuloksissa vuosina 2018 ja 2019. Hän on vuodesta 2011 lähtien osallistunut yli 50 maailmancupiin.
Hänellä on insinöörin tutkinto INSA Lyonista ja hän tekee kiipeilyn ohella töitä julkisenliikenteen parissa RATP Pariisissa.
Laura Rogora

Laura Rogora (s. 28. huhtikuuta 2001) on italialainen kiipeilijä, joka on erikoistunut urheilukiipeilyyn ja kisakiipeilyyn. Vuonna 2021 hänestä tuli kolmas 9b-vaikeustasoisen reitin redpoint-kiivennyt nainen, kun hän kiipesi "Erebor"-nimisen reitin Italiassa.
Vuonna 2019 Rogora sai paikan vuoden 2020 kesäolympialaisiin tultuaan lead-kiipeilyn Euroopanmestaruuskisoissa toiseksi. Samana vuonna hän voitti kolme neljästä kultamitalista nuorten maailmanmestaruuskisoissa. Olympialaisissa Rogora oli viidestoista jääden finaalin ulkopuolelle.
14-vuotiaan vuonna 2015 Rogorasta tuli toiseksi nuorin 9a-vaikeustasoisen reitin redpoint-kiivennyt kiipeilijä. Vuonna 2023 hän kiipesi ensimmäisenä naisena "Lapsus"-nimisen reitin (9a+) Italiassa.
Kiivettyjä reittejä.
9b:
9a+:
9a:
8c+/9a:
8c+:
8c:
Tuulikki Kannisto

Tuulikki Marjatta Kannisto, o.s. Haro (14. helmikuuta 1941 Jyväskylä – 16. maaliskuuta 2017 Jyväskylä) oli SAK:n pitkäaikainen toimihenkilö, varapuheenjohtaja ja Suomen ensimmäisiä naispuolisia ammattiliiton puheenjohtajia.
Kanniston äiti oli verovirkailija Mirjam Haro. Hänen puolisonsa vuodesta 1966 oli ammattiyhdistystoimitsija Jukka Sakari Kannisto. Tuulikki Kannisto tuli ylioppilaaksi Jyväskylän normaalilyseosta 1959 ja harjoitti kirjallisuuden, sosiologian ja aikuiskasvatuksen opintoja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Tampereella 1961–1965.
Kannisto oli Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton eli vuodesta 1969 Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK:n naistoimitsija vuodesta 1965 ja toimi sitten nuorisosihteerinä ja Pohjola-opiston opettajana Haukiputaalla. Metallityöväen liiton naistoimitsija ja koulutussihteeri hän oli 1970–1975, SAK:n hallituksen jäsen vuodesta 1976 ja Tekstiili- ja vaatetustyöväen liitto Tevan liittosihteeri vuodesta 1982 ja puheenjohtaja 1986–1991.
SAK:ssa Kannisto oli vielä edunvalvontaosaston johtaja ja vuodesta 1996 kansainvälisten asioiden johtaja ja toimi järjestön varapuheenjohtajana 1991–2001. Puoluekannaltaan sosiaalidemokraattisella Kannistolla oli myös kotimaisia ja kansainvälisisä luottamustehtäviä. Sosialidemokraattisen Naisliiton sihteerinä hän toimi 1978–1979.