tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tommy Burns

Thomas ”Tommy” Burns (16. joulukuuta 1956 – 15. toukokuuta 2008) oli skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura pelaajana.
Tommy Burns pelasi urallaan 352 liigaottelua ja teki 56 maalia Glasgow Celticin paidassa. Burns siirtyi Celticiin Maryhill FC:stä 1973 ja debytoi Celtic-paidassa 1975 ottelussa Kilmarnockia vastaan. Burns jätti Celticin 1989 ja siirtyi Kilmarnockiin, jossa lopetti pelaajauransa 1992.
Ura valmentajana.
Burns aloitti valmennusuransa Kilmarnockissa 1992 ja nosti seuran pääsarjatasolle kauden 1992–93 päätteeksi. 1994–95 Burns nousi Celticin päävalmentajaksi. Hän toi joukkueeseen hyökkäävän ja liikkuvan pelityylin, mutta joukkue ei onnistunut rikkomaan paikallisvastustaja Rangersin mahtia Skotlannin kentillä ja 1997 Burns sai potkut.
1998 Burnsista tuli englantilaisseura Readingin päävalmentaja. Menestys jäi vaatimattomaksi ja 1999 hän sai tehdä tilaa Alan Pardew'lle.
Burns toimi myöhemmin Skotlannin jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana sekä Berti Vogtsin että Walter Smithin alaisena. Vuodesta 2005 lähtien Burns oli mukana Celticin valmennusorganisaatiossa.
Vuonna 2006 Burnsin kerrottiin sairastuneen ihosyöpään. Hoidot auttoivat hyvin, mutta syöpä havaittiin uusiutuneen maaliskuussa 2008. Tämän jälkeen hän sai hoitoa sekä Ranskassa että Glasgow'ssa. Hän kuoli syöpään toukokuussa 2008.
Paco Pavón

Francisco "Paco" Pavón Barahona (s. 9. tammikuuta 1980 Madrid, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Real Zaragozaa.
Pavón on Real Madridin kasvatti. Hän on maininnut suurimmaksi esikuvakseen Real Madridin ja Espanjan maajoukkueen entisen puolustajan Fernando Hierron, jonka kanssa hän sai pelata ammattilaisuransa ensimmäisinä vuosina. Hän nousi seuran edustusjoukkueen aloituskokoonpanoon ensimmäistä kertaa kaudella 2001–2002 ja pelasi kauden aikana kaikkiaan 28 sarjaottelussa. Lisää vastuuta tuli Mestarien liigassa, jonka Real Madrid lopulta voitti. Pavón kuului Realin vakiomiehistöön myös kahdella seuraavalla kaudella, joista ensimmäisellä hän oli mukana voittamassa Espanjan pääsarjamestaruutta. Kaudesta 2004–2005 lähtien Pavón jäi vähemmälle peliajalle aluksi Iván Helgueran ja uuden hankinnan Walter Samuelin vietyä paikan avauskokoonpanossa ja sittemmin pienten loukkaantumisten vietyä parhaan pelikunnon. Kaudella 2006–2007 Pavón esiintyi vain kahdessa Espanjan cupin ottelussa. Pavónin sopimus Real Madridin kanssa päättyi kesällä 2007, ja hän siirtyi neljävuotisella sopimuksella Real Zaragozaan.
Pavónin nimen voi yhdistää käsitteeseen "Zidanes y Pavones", joka viittaa Real Madridin entisen puheenjohtajan Florentino Pérezin harjoittamaan politiikkaan hankkia joukkueesen Zinédine Zidanen kaltaisia kalliita huippupelaajia ja samalla tukea Pavónin kaltaisia seuran omia kasvatteja.
Fotoluminesenssi

Fotoluminesenssissa atomiin osuva fotoni virittää elektronin ylemmälle viritystilalle, jonka purkautuessa atomi säteilee valoa. Viritystilan purkautuessa voi atomi emittoida joko samanenergiaisen fotonin, kaksi tai useampia fotoneita, joiden yhteenlaskettu energia on yhtä suuri kuin alkuperäisen, tai pienempienergiaisen fotonin, jolloin osa energiasta muuttuu lämmöksi. Fotoluminesenssissa on kyse valoilmiöstä, joka syntyy kun fotoluminoivaan aineeseen osuu fotoni – täten se eroaa muista luminesenssi-ilmiöistä, kuten kemiluminesenssista ja sonoluminesenssista. Fotoluminesenssi on yksi luminesenssi-ilmiön alalajeista.
Fotoluminesenssiin perustuvat fluoresenssi, jossa fotoluminesenssi tapahtuu heti virittymisen jälkeen, ja fosforenssi, jossa fotoluminesenssi tapahtuu hitaasti.
Nightmare (yhtye)

Nightmare (jap.ナイトメア, Naitomea) on japanilainen visual kei -yhtye, joka on perustettu vuonna 2000. Nightmare on tullut entistä tunnetummaksi muun muassa animesarjojen Death Note ja Claymore avulla, joissa soivat kappaleet "the WORLD" ja "Raison d'etre".
Yhtyeen musiikki on raskasta rockia yhdistettynä vahvaan bassolinjaan. Tavallisesti kappaleet ovat nopeita ja sähkökitaroiden osuus kuuluu musiikissa voimakkaasti yhdistettynä laulaja Yomin syvään ääneen, mutta joskus yhtye tekee myös hitaampia kappaleita. Ensimmäisen singlensä, jonka nimi on "-Believe-", Nightmare julkaisi elokuussa 2003.
Vuonna 2004 Nightmare julkaisi ensimmäisen DVD:n ja maxi-singlen hulluna alter ego -yhtyeenä, Sendai Kamotsuna.
Yomin monipuolinen ääni taipuu niin huutoon kuin kauniisiin ja melodisiin säveliin; häntä verrataankin usein Dir en greyn Kyoon. Ni~Ya on yhtyeen basisti. Rumpali Ruka kirjoittaa suurimman osan kappaleista. Sakito on yhtyeen johtaja. Hän säveltää Rukan jälkeen eniten ja soittaa nopeita sekä taidokkaita tuplaraitoja kitaralla Hitsugin kanssa. 
Nightmaren suurimpia musiikillisia vaikuttajia ovat X Japan sekä Luna Sea.
Cross Lake (Kanada)

Cross Lake on kahden toisistaan riippumattoman, lähekkäisen asutuskeskuksen nimi. Varsinainen Cross Laken asutuskeskuksen muodostaa Cross Lake Indian Reserve -intiaanireservaatti, kun taas toinen, pienempi kylä sijaitsee läheisellä valtion maalla. Molemmat kylät sijaitsevat Nelsonjoen varrella Manitoban provinssissa Kanadassa, noin 520 kilometriä pohjoiseen Winnipegistä ja noin 120 kilometriä etelään Thompsonista paikassa, jossa Nelsonjoki laskee Cross Lake -järveen. Molemmista kylistä on tieyhteys Provincial Road 373:lle.
Väestö.
Kanadan vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Cross Lakessa oli 388 asukasta, jotka asuivat yhteensä 114 yksityisessä asumuksissa. Viereiset reservaatit Cross Lake 19, Cross Lake 19A ja Cross Lake 19E mukaan lukien alueen yhtenäinen väkiluku oli 4,710 vuonna 2011.
Mara Kakko

Mara Martti Vilhelm Kakko (30. joulukuuta 1940 Mikkeli – 6. marraskuuta 2014) oli suomalainen elokuvaaja. Kakko toimi Kari Sohlbergin ohella Spede Pasasen elokuvien kuvaajana. Kakko kuvasi ja ohjasi myös monia lyhytfilmejä. Toisinaan hän vilahti myös pienissä sivurooleissa Speden elokuvissa. Kakko kuvasi vuosina 1978–1985 ilmestyneet Uuno Turhapuro -elokuvat.
Kakko on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin.
Alan Curbishley

Llewellyn Charles Curbishley (s. 8. joulukuuta 1957 Forest Gate, Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Peliura.
Curbishley aloitti peliuransa West Hamissa 1975. Hän pelasi lontoolaisseurassa 85 ottelua ennen siirtymistään Birmingham Cityyn 1979. 1983 Curbishley siirtyi paikallisvastustaja Aston Villaan, josta 1984 Charltoniin. 
1987 Curbishley lähti Charltonista Brighton &amp; Hoveen, josta palasi takaisin Charltoniin 1990. 
Curbishley toimi vuoden pelaaja-apuvalmentajana ja kaksi vuotta pelaajavalmentajana. Curbishleyn peliura päättyi Charltonissa lopullisesti 1993.
Valmennusura.
Alan Curbishleyn valmennusura alkoi Charltonin päävalmentajan Lennie Lawrencen apulaisvalmentajana 1990. Curbishley pelasi valmentamisen ohella vuoteen 1993 saakka.
1991 Lawrence jätti Charltonin ja Curbishleysta tuli päävalmentaja yhdessä Steve Grittin kanssa. 1995 Gritt lähti Charltonista ja Curbishley otti päävalmentajan tehtävät vastaan yksin.
Curbishleyn ura Charltonista jatkui pitkään, syyskuussa 2005 hän juhli 600 otteluaan joukkueen päävalmentajana voitolla Birminghamista. Kaikki vuodet Charlton on säilynyt Englannin Valioliigassa.
Vuonna 2006 brittimedia spekuloi, että Curbishleystä tulisi Englannin jalkapallomaajoukkueen uusi päävalmentaja MM-kilpailuiden 2006 jälkeen. Kauden 2005–2006 Curbishley jätti Charltonin 15 vuoden valmennusurakan jälkeen. 
Curbishleyn viimeiseksi otteluksi jäi 4–0-tappioon päättynyt ottelu Manchester Unitedia vastaan toukokuussa 2006. Ottelu oli samalla Curbishleyn 729 joukkueen peräsimessä.
Curbishleystä ei tullut kuitenkaan maajoukkueen päävalmentajaa, kun Steve McClaren otti tehtävän vastaan toukokuussa 2006. Curbishleyn valmennusura kuitenkin jatkui joulukuussa 2006, kun hän korvasi erotetun Alan Pardew'n West Hamin peräsimessä.
Kesällä 2008 Curbishely ajautui riitoihin West Ham Unitedin seurajohdon ja eritoten urheilujohtaja Gianluca Nanin kanssa. Pelaajasiirtoihin liittyneet erimielisyydet johtivat lopulta Curbishleyn eroamiseen tehtävistään syyskuussa 2008.
Muuta.
Alan Curbishley on mm. The Whon, Marc Bolanin ja Judas Priestin managerina toimineen Bill Curbishleyn veli.
PricewaterhouseCoopers

PricewaterhouseCoopers (lyh. PwC) on tilintarkastusta, veropalveluita, lakipalveluita ja liikkeenjohdon konsultointia tarjoava itsenäisten yritysten muodostama ketju, ja se kuuluu maailman neljän suurimman tilintarkastusketjun joukkoon. PwC:n keskeiset kilpailijat ovat Deloitte, EY, ja KPMG; näitä alan kansainvälisiä jättejä kutsutaan yhteisnimellä "The Big Four".
PwC syntyi vuonna 1998 Price Waterhousen ja Coopers &amp; Lybrandin fuusioituessa. Yhtiön globaali liikevaihto vuonna 2025 päättyneellä tilikaudella oli 56,9 miljardia dollaria ja yhtiö työllisti maailmanlaajuisesti yli 364 000 henkeä 136 maassa.
Eri maissa toimivien itsenäisten PwC-yritysten yhteistyö maailmanlaajuisen PwC-ketjun kanssa perustuu sopimukseen, jonka mukaan ketjun maailmanlaajuiset toiminnot ja kehitystoimenpiteet ovat niiden käytettävissä.
Suomen PwC eli PricewaterhouseCoopers Oy:n liikevaihto vuonna 2025 oli 198 miljoonaa euroa. Yrityksen henkilömäärä oli samaisena vuonna yli 1400. 
Suomen PwC:n toimitusjohtajana toimii Kauko Storbacka.
Tommi Nikkilä

Tommi Nikkilä (s. 16. kesäkuuta 1977 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Nikkilä aloitti SM-liigauransa kasvattajaseurassaan JYPissä, josta siirtyi I-divisioonaan Joensuun Jokipoikiin. Kolmen Joensuun-kauden jälkeen Nikkilä jatkoi Mestikseksi nimensä muuttaneessa sarjassa Mikkelin Jukureissa kaksi kautta ennen kuin palasi Jyväskylään, missä hän vakiinnutti paikkansa liigassa.
Nikkilä pelasi JYPissä toisella rupeamallaan kolme kautta ja siirtyi sitten Tampereen Tapparaan ja sieltä kahden kauden jälkeen Pelicansiin. Kaudeksi 2010–2011 Nikkilä siirtyi italialaiseen Val Pusteria -seuraan. Kaudella 2011–2012 hän pelasi tanskalaisessa Esbjergissä ja Jukureissa. Kausina 2012–2013 ja 2013–2014 hän on pelannut Kazakstanin mestaruussarjassa Beibarys Atıraw ja Irtyš Pavlodar -seuroissa.
Aneurin Bevan

Aneurin Bevan, yleensä Nye Bevan (15. marraskuuta 1897 – 6. heinäkuuta 1960) oli walesiläinen Työväenpuolueen poliitikko ja sosialisti. Hän oli puolueen vasemmiston merkittävin edustaja 1900-luvun puolivälissä. Hänen ansiokseen luetaan Britannian julkisen terveydenhuollon (National Health Service) luominen. 
Nuoruus.
Bevan syntyi Tredegarissa Walesissä. Hänen isänsä oli köyhä kaivosmies. Bevan jätti koulunkäynnin 13-vuotiaana ja meni työhön hiilikaivokseen. Hän joutui kuitenkin muutaman vuoden päästä lopettamaan kaivostyön silmäsairauden takia.
Ura.
Ammattiyhdistysaktiivi.
Bevan kannatti nuorena liberaaleja, mutta ryhtyi sosialistiksi "Clarion"-lehden Robert Blatchfordin kirjoitusten vaikuttamana. Hänestä tuli ammattiyhdistysaktiivi, ja 19-vuotiaana hän oli osastonsa johdossa. Työnantajat pitivät häntä vallankumouksellisena ja keksivät syyn erottaa hänet, mutta liiton tuella erottaminen kumottiin. Hän sai South Wales Miners' Federationin stipendin opiskeluun Lontoossa. Vuoden 1926 yleislakon aikana Bevanista tuli yksi Etelä-Walesin työläisten merkittävimmistä johtajista.
Poliitikkona.
Vuonna 1928 hänet valittiin kunnanvaltuustoon ja 1929 Ebbw Valesta parlamenttiin. Hän meni 1934 naimisiin toisen Työväenpuolueen parlamentaarikon Jennie Leen kanssa.
Toisen maailmansodan aikana Bevan oli yksi alahuoneen vasemmiston johtajista. Vuoden 1945 Työväenpuolueen suuren vaalivoiton jälkeen Bevan nimitettiin terveysministeriksi. Hänen vastuullaan oli National Health Servicen perustaminen. Hallitus otti 5. heinäkuuta 1948 vastuun kaikesta maan terveydenhuollosta ja tarjosi kaikille ilmaiset palvelut. Toinen suuri projekti oli slummien ja pommituksissa tuhoutuneiden asuntojen korvaaminen. Niitä valmistui 55 600 vuonna 1946, 139 600 1947 ja 227 600 vuonna 1948.
Bevan valittiin 1951 työvoimaministeriksi. Hän erosi pian hammashoidolle ja silmälaseille asetettujen maksujen takia. Maksut tehtiin Korean sodan kiristämän budjetin vuoksi. Kaksi muuta ministeriä, John Freeman ja Harold Wilson, erosivat samalla.
Viiden vuoden ajan Bevan johti Työväenpuolueen vasemmistosiipeä, "bevanilaisia" (). Vuonna 1955 hän pyrki puoluejohtajaksi, mutta Hugh Gaitskell voitti hänet. Hän toimi Gaitskellin ulkoministerinä varjohallituksessa. Vuonna 1959 Bevan nimitettiin puolueen varajohtajaksi, vaikka hän kärsi jo parantumattomasta syövästä.
Amerikanbulldoggi

Amerikanbulldoggi () on isokokoinen ja harvinainen koirarotu. Se ei ole FCI:n tunnustama, mutta American Kennel Club on hyväksynyt sen Foundation Stock Service -rekisteriinsä. Lisäksi Viron Kennelliitto EKL on tunnustanut sen roduksi.
Ulkonäkö.
Amerikanbulldoggi on isokokoinen, massiivinen ja isopäinen. Uroksen säkäkorkeus on 55–63,5 cm ja nartun 51–58,5 cm, mutta koiran koko vaihtelee käyttötarkoituksen mukaan. Amerikanbulldoggien jalat ovat vahvat, suorat ja paksuluiset. Silmät ovat keskikokoiset, väritykseltään ruskean eri sävyt. Amerikanbulldoggeilla on leveä kallo ja posket ovat selvästi lihaksikkaat. Bully- tai classic-tyyppisillä bulldoggeilla on selvästi nähtävissä päässä ja kuonossa ns. veriurat.
Luonne ja käyttäytyminen.
Amerikanbulldoggi on rauhallinen, urheilullinen ja toimelias. Rotu sopii kotikoiraksi yhtä hyvin kuin vahtikoiraksi. Omalle perheelleen amerikanbulldoggi on kiltti, mutta vaaran uhatessa perhettään se puolustaa sitä. Amerikanbulldoggi on helposti koulutettava, mutta koirakohtaisia eroja esiintyy erityisesti tarkasteltaessa eri linjoja. Koira-aggressiivisuutta periytyy rotuun sekoitettujen rotujen kautta – nämäkin yleisesti tiedossa olemassa olevien linjojen historian kautta. Nykyään amerikanbulldogit on kuitenkin niin pitkälle jalostettuja, että harvemmalla on ns. periytyvää aggressiivisuutta.
Rodun kasvattaminen Tanskassa on monien muiden koirarotujen ohella ollut kiellettyä vuodesta 2010.
Alkuperä.
Rotu on kotoisin Yhdysvaltojen kaakkoisosista, erityisesti Alabamasta ja Georgiasta. Joidenkin asiantuntijoiden mukaan se syntyi modernin englanninbulldoggin, amerikanpitbullterrierin ja bullmastiffin välisistä risteytyksistä. Toisen teorian mukaan sen esi-isät olivat maahan siirtomaa-aikaan tuotuja työkäyttöisiä, 1700-luvun Britannian englanninbulldoggeja. Amerikanbulldoggi on jalostettu tarkoituksella alkuperäisen, hyvät työskentelykyvyt omanneen englanninbulldoggin kaltaiseksi.
Amerikan ensimmäiset uudisasukkaat toivat 1600–1700-luvulla bulldoggeja Euroopasta suojelemaan heidän asuintilojaan pedoilta. Niitä on käytetty muun muassa villisikojen sekä puumien metsästykseen ja hyvin pian niistä tuli uudisasukkaille hyödyllinen lemmikki. Maailmansotien aikana amerikanbulldoggi kuoli lähes sukupuuttoon, mutta Yhdysvaltojen kaakkoisosien maatiloilta löytyi vielä joitain yksilöitä, joiden avulla John D. Johnson ja Alan Scott onnistuivat pelastamaan rodun.
Amerikanbulldoggia on käytetty paljon työtehtävissä, minkä ansiosta se on välttynyt muotojalostukselta. Se on pysynyt suunnilleen samannäköisenä koko historiansa ajan. Jalostuksella on pyritty saamaan amerikanbulldoggista hyvä ja terve työkoira. Ennen amerikanbulldoggi tunnettiin nimellä amerikanpitbulldog ja se on nykyisellä nimellään tunnettu vasta 1980-luvulta lähtien. Rodun kantakoirista liikkuu paljon erilaisia versioita, mutta vahvimpana pidetään alano españolia.
Terveys.
On väitetty etteivät amerikanbulldoggit ole yhtä alttiita tarttuville taudeille, kuin muut koirarodut. Perusteluina tähän on rodun järkijalostus sekä hyvä perinnöllinen vastustuskyky. Bulldoggiroduille ominaisia ongelmia ovat erilaiset lonkka-, nivel-, silmä- ja iho-ongelmat.
Mika Lehto

Mika Jorma Lehto (s. 12. huhtikuuta 1979 Vammala) on uransa lopettanut suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Lehto aloitti pelaamisen Vammalan Palloseurassa, mutta siirtyi jo C-juniorina Porin Ässiin. Lehto pelasi useiden eri ikäluokkien maajoukkueissa, mutta ei onnistunut nousemaan ykkösmaalivahdiksi Ässissä. Hän siirtyikin Ässistä kaudeksi 2000–2001 Jyväskylän JYPiin. Jyväskylästä hän siirtyi Tampereen Tapparaan ja saavutti siellä Suomen-mestaruuden kaudella 2002–2003. 
Lehto teki kaudella 2005–2006 SM-liigan ennätyksen pelattuaan runkosarjassa enemmän kuin kukaan maalivahti aiemmin. Lehto oli aiemmin osallistunut pudotuspeleihin, mutta kaudella 2006–2007 hän ei saanut niissä juuri peliaikaa. Lehdolle tuli 500 SM-liigaottelua täyteen ottelussa Tappara–Jokerit 15. marraskuuta 2007. Kausi 2008-2009 kului Lehdolta ailahtelevasti. Nollapelejä tuli vain kaksi ja voitot olivat vähissä niin Lehdolla kuin Tapparallakin. Lehdolle tuli 1. lokakuuta 2009 ottelussa JYP:iä vastaan täyteen 600 SM-liigaottelua. Lehto on SM-liigan kaikkien aikojen nollapelitilastossa viidentenä 38 nollapelillä .
Lehto lopetti uransa kauden 2009–2010 jälkeen. Hänellä oli lopettaessaan Tapparan historian eniten otteluita pelannut maalivahti 436 ottelullaan. Yhteensä Lehto pelasi 641 runkosarjaottelua. Vain Pasi Kuivalaisella on enemmän otteluita (653). Lehto siirtyi uransa jälkeen Tapparan toimiston tehtäviin.
Qazi Muhammad

Qazi Muhammad (, persiaksi قاضی محمد) (s. 1893 - 30. maaliskuuta 1947) oli Kurdistanin demokraattisen puolueen johtaja ja Neuvostoliiton tuella 22. tammikuuta 1946 perustetun Kurdistanin tasavallan presidentti.
Toisen maailmansodan aikana brittiläiset joukot miehittivät Iranin eteläosan ja neuvostojoukot Iranin pohjoisosan. Mahabadin kaupunki, joka on kurdialue, jäi valloittamatta. Alueen kurdit perustivat vapautusliikkeen ja puolueen, joka tavoitteli autonomista aluetta.
Qazi Muhammadin Iranin kurdien puolue perusti Kurdistanin tasavallan ja hänestä tuli ensimmäinen Kurdistanin presidentti. Muut valtiot eivät koskaan tunnustaneet tasavallan itsenäisyyttä.
Tämä tasavalta kesti n. vuoden. Neuvostojoukkojen vetäydyttyä Iranin armeija otti alueen haltuunsa ja marssi Mahabadin kaupunkiin joulukuussa 1946. Qazi Muhammad hirtettiin Mahabadin keskustassa 27. maaliskuuta 1947.
James Vaughan

James Vaughan (s. 14. heinäkuuta 1988 Birmingham, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka aloitti liigauransa 16-vuotiaana valioliigaseura Evertonissa ja on sen jälkeen edustanut yli kymmentä seuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Evertonin oma kasvatti Vaughan teki ensiesityksensä ykkösjoukkueessa 10. huhtikuuta 2005 ottelussa Crystal Palacea vastaan. Hänestä tuli silloin 16 vuoden ja 271 päivän ikäisenä seuran historian nuorin ykkösjoukkueessa pelannut pelaaja. Edellisen ennätyksen haltija Joe Royle oli ensiottelussaan 11 päivää vanhempi. Saman ottelun 84. minuutilla tekemänsä maalin ansiosta hänestä tuli myös Englannin Valioliigan nuorin maalin tehnyt pelaaja.
Tyrrell 026

Tyrrell 026 oli Harvey Postlethwaiten suunnittelema auto, jolla Tyrrell-talli kilpaili kaudella 1998. Autoa ajoivat Ricardo Rosset ja Toranosuke Takagi.
Auto oli Tyrrellin viimeinen, sillä talli oli myyty British American Tobaccolle. Auto oli kaikkea muuta kuin kilpailukykyinen, sillä useimmat kilpailuista päättyivät keskeytyksiin, ja joistain jopa karsiuduttiin.
Talli ei saanut valmistajien MM-sarjassa sijoitusta, sillä se ei saavuttanut yhtään MM-pistettä.
Aléxandros Margarítis

Aléxandros Margarítis (, s. 20. syyskuuta 1984 Bonn, Saksa) on kreikkalais-saksalainen kilpa-autoilija. Hän kilpailee Kreikan lipun alla ja hänen vanhempansa ovat kreikkalaisia, mutta Margarítis on asunut koko ikänsä Saksassa. Hänellä on myös Saksan kansalaisuus. Margarítis kertoo käyvänsä aina kesällä Kreikassa lomailemassa.
DTM.
Margarítiksen suurimmat saavutukset ovat toistaiseksi DTM-sarjasta, jossa hän ajoi vuodet 2005–2007. Kaudella 2006 Margritis ajoi kokeneen Jean Alesin kanssa Persson Motorsport -tallissa. Yhteistyö toimi hyvin, ja he toivat tallille tasaisesti pisteitä ja talli oli lopulta sarjassa viides.
Kaudella 2007 Margarítis jatkoi Persson Motorsport -tallissa, ollen lopulta sarjassa vuoden vanhalla autolla kymmenes 16 pisteellään. Hänen edelleen kuitenkin ehtivät tallin kaksi muuta kuljettajaa Paul di Resta kaksi vuotta vanhalla autolla (sarjan viides, 32 pistettä) ja vuoden 2006 Mercedestä kuljettanut Gary Paffett (sarjan yhdeksäs 20,5 pistettä).
Vuoden 2008 alussa Margarítis ilmoitti jättävänsä DTM-sarjan ja etsivänsä uusia haasteita uralleen.
Gary Chalk

Gary Chalk (s. 17. helmikuuta 1952 Southampton, Englanti) on kanadalainen Gemini-palkittu näyttelijä, joka on tehnyt myös useita äänirooleja animaatioihin.
Ura näyttelijänä.
Näyttelijänä ja ääninäyttelijänä tunnettu Chalk muutti Kanadaan neljävuotiaana, jossa hän aloitti näyttelijä uransa. Parhaiten Chalk tunnetaan Andrew Pawlachukin roolista televisiosarjassa Cold Squad, jossa hän näytteli vuosina 1999–2005 ja voitti Gemini-palkinnon kahtena vuotena peräkkäin. Chalk on esiintynyt useimmiten televisiosarjoissa, joita ovat olleet muun muassa Airwolf, 21 Jump Street, Ihmemies MacGyver, , , Dark Angel, Tähtiportti ja Supernatural.
Ääninäyttelijänä.
Äänirooleja Chalk on tehnyt jo 1980-luvulta lähtien ja hänen tunnetuimmat ääniroolinsa ovat Optimus Primal sarjassa ja Optimus Prime sarjoista , ja . Ennen Transformers rooleja hän oli toiminut 1980- ja 1990-luvulla samaisen sarjan lelumainoksissa mainosäänenä. Beast Wars sarjaan Chalk päätyi kuullessaan ReBoot sarjan tekijöiden tuottavan uuden Transformers aiheisen sarjan, jonka koe-esiintymisissä hän kokeili muun muassa Optimus Primalin, Megatronin ja Rattrapin rooleja. Lopulta Chalk sai Primalin roolin, jonka toinen ääniehdokas oli Michael Donovan.
Chalk on myös kertonut ettei itse pidä ollenkaan dubbaamisesta ja ymmärtää fanien kritiikin sarjoja kohtaan.
Tuukka Mäntylä

Tuukka Matias Mäntylä (s. 25. toukokuuta 1981 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi suurimman osan urastaan SM-liigaa kasvattajaseurassaan Tapparassa, eikä Mäntylä edustanut Suomessa muita seuroja. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 621 runkosarjaottelua tehopistein 50+171=221 ja keräten 757 jäähyminuuttia, sekä 101 pudotuspeliottelua tehopistein 9+22=31 ja keräten 119 jäähyminuuttia. Mäntylä toimi Tapparan kapteenina kaudella 2012–2013 sekä voitti joukkueessa Suomen-mestaruuden vuosina 2003 ja 2016. Hän pelasi urallaan myös viisi kautta Ruotsissa ja viitenä kautena KHL:ssä. Mäntylä myös edusti Suomea kuusissa MM-kilpailuissa voittaen kaksi hopeaa (2007 ja 2014) ja yhden pronssin (2006).
Ura.
Mäntylä on Tapparan oma kasvatti ja hän pelasi joukkueessa koko liigauransa. NHL-joukkue Los Angeles Kings varasi Mäntylän viidennellä kierroksella vuonna . Suurimpina saavutuksinaan hänellä on SM-liigan mestaruudet kausilta 2002–2003 ja 2015–2016. Kausina 2003–2005 Mäntylä pelasi Ruotsin Elitserienin Luulajassa, josta hän palasi Tapparaan. Kahden Tampereella vietetyn kauden jälkeen Mäntylä siirtyi takaisin Ruotsiin ja Frölundaan kausiksi 2007–2009.
Mäntylä siirtyi kaudella 2009–2010 takaisin Tapparaan peräti kymmenvuotisella sopimuksella. Sopimuksessa oli pykälä, joka mahdollisti pelaamisen ulkomailla kolmella kaudella. Alkukaudella 2009–2010 Mäntylä sai lukuisia pelikieltoja: hän taklasi Jokereiden Ilmari Pitkäsen, ajeli luistimella päähän Lukon Justin Morrisonia, taklasi Pelicansin Vili Sopasta, tönäisi HPK:n Janne Kolehmaisen vaarallisen näköisesti päin omaa maalivahtia, taklasi HIFK:n Mikko Kurvisen sekä tappeli HIFK:n Ilari Melartin kanssa. Pelikieltojen jälkeen Mäntylä kuitenkin ryhdistäytyi ja oli joukkueensa johtavia pelaajia Tapparan yltäessä aina puolivälieriin asti. Mäntylä teki henkilökohtaisen piste-ennätyksensä 5+19=24.
Mäntylä siirtyi kesken kauden 2011–2012 KHL:n Neftehimik Nižnekamskiin, jossa pelasi 38 ottelua pistein 0+17. Kaudeksi 2012–2013 hän palasi takaisin Tapparaan ja hänet nimettiin myös joukkueen kapteeniksi. Kaudella 2013–2014 hän pelasi jälleen Venäjällä, Metallurg Novokuznetskissa. Mäntylä oli isossa roolissa MM-kisoissa 2014 ja merkkautti tehot 2+3.
Kaudeksi 2014–2015 Mäntylä palasi Tapparaan, josta hän siirtyi marraskuussa KHL-joukkue Amur Habarovskiin. Kauden jälkeen vuoteen 2019 ulottunut sopimus Tapparan kanssa purettiin. Kaudella 2015–2016 Mäntylä pelasi sekä KHL:n Medveščak Zagrebissa että Tapparassa. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi monikansallisessa KHL-liigassa pelaavaan HC Red Star Kunluniin.
Kesäkuussa 2017 uutisoitiin Mäntylän jatkavan uraansa KHL-seura Jugra Hanti-Mansijskin riveissä. Saman vuoden heinäkuussa ilmoitettiin Mäntylän ja Jugra Hanti-Mansijskin purkaneen sopimuksen yhteisymmärryksessä perhesyiden vuoksi. Pian tämän jälkeen Mäntylän uutisoitiin siirtyvän Ruotsin SHL-liigan Malmö Redhawksiin.
Kaudeksi 2018–2019 Mäntylä palasi kaksivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Tapparaan.
Muuta.
Mäntylä on pelannut myös rullakiekkoa.
Hecla–Grindstone Provincial Park

Hecla–Grindstone Provincial Park on Manitoban provinssissa Kanadassa sijaitseva luonnonpuisto, joka muodostuu Hecla- ja Black-saarista, Grindstonen niemimaasta sekä useista pienemmistä saarista. Se sijaitsee mantereesta työntyvällä niemimaalla Winnipegjärven eteläaltaan luoteisosassa, noin kahdensadan kilometrin päässä Winnipegistä pohjoiseen. Luonnonpuistoon kuuluvan Hecla Islandin saaren pinta-ala on noin 1 084 neliökilometriä.
Manitoban provinssi perusti luonnonpuiston vuonna 1969. Tuolloin luonnonpuisto käsitti vain Hecla Islandin. Aluetta laajennettiin 1997 käsittämään Grindstonen niemimaa sekä useita pienempiä saaria. Alueen maanmuodot ovat vaihtelevia ja käsittävät havu- ja sekametsiä, kalkkikivikallioita, hienoja hiekkarantoja, soita sekä lehtometsää.
Alueella tavataan luonnonvaraisena mustakarhuja, hirviä, kettuja, majavia, valkopäämerikotkia, pelikaaneja, kuikkia, haukkoja, kolibreja, tikkoja ja pöllöjä.
Grindstonen niemimaa on pinta-alaltaan lähes yhtä suuri kuin Hecla Island. Siellä sijaitsee yli 350 kesäasuntoa, kauppa ja hiekkarantoja. Alueella järjestetään vuosittain elokuun alussa perhejuhla, Annual Grindstone Days.
Dale Clarke

Dale Clarke (s. 23. maaliskuuta 1978 Sarnia, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Clarke on tunnettu hyvästä laukauksestaan ja peliälystään. Hän osaa myös käsitellä kiekkoa hyvin.
Clarke pelasi kaudet 2000–2003 pohjoisamerikkalaisessa AHL-liigassa, kaudet 2003–2004 ja 2006–2007 SM-liigan Tapparassa sekä kaudet 2004–2006 Saksan DEL-liigassa. NHL:ssä Clarke esiintyi kolmessa ottelussa St. Louis Bluesin riveissä kaudella 2000–2001.
Hän pelasi kausilla 2007–2008 ja 2008–2009 SM-liigan Espoo Bluesissa. Clarke teki kaudelle 2009–2010 yksivuotisen sopimuksen HIFK:n kanssa ja seuraavalle kaudelle (2010–2011) hän siirtyi Ruotsin Elitserienissä pelaavaan Brynäsin joukkueeseen. 
Clarke palasi Espoo Bluesiin kesken kauden 2011–2012 ja pelasikin loppukauden Bluesissa. Seuraavan kauden alussa hän ei pelannut missään, mutta teki lopulta tammikuussa sopimuksen Tapparan kanssa.
Teemu Aalto

Teemu Matias Aalto (s. 30. maaliskuuta 1978 Kokkola) on uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka oli pelipaikaltaan puolustaja. Aalto tunnettiin erityisesti kovasta laukauksestaan.
Ura.
Seurajoukkueura.
Aalto aloitti pelaamisen kotikaupungissaan Kokkolassa Hermeksessä, mutta siirtyi vuonna 1994 Tapparan B-nuoriin ja oli heti voittamassa kahta peräkkäistä B-nuorten Suomen-mestaruutta. Aalto pelasi Tapparassa myös A-nuorten ykkösdivisioonaa. Hän sai kuitenkin kaudella 1996–1997 mahdollisuuden pelata I-divisioonaa myös miesten tasolla Hermeksessä, niin hän palasi sinne ja sai divisioonassa hopeaa 1998. Seuraava kausi Hermeksessä toi Aallolle 48 ottelussa 38 pistettä ja tämä herätti liigajoukkueiden kiinnostuksen.
Kaudeksi Aalto siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhoon SM-liigaan. Kaudella Aalto nousi liigan puolustajien eliittiin oltuaan puolustajien pistepörssin kuudes 30 pisteellään. Hän kehittyi paljon kauden aikana, eikä enää ollut vaikeuksissa liigan vauhdissa, ja pystyi käyttämään paremmin kovaa lyöntilaukaustaan.
HPK:ssa Aalto pelasi viisi kautta ja voitti kolme SM-pronssia. Kaudeksi 2004–2005 Aalto siirtyi Ruotsin Elitserieniin Timrån riveihin. Timrån pelien loputtua runkosarjaan keväällä 2006 Aalto siirtyi Sveitsin pääsarjaan SC Berniin pelaamaan pudotuspelejä. Vatsataudin ja joukkueen putoamisen jälkeen pelit siellä jäivät yhteen, mutta jatkuivat Sveitsin kakkosliigassa HC Sierren riveissä.
Tapparaan Aalto palasi kaudeksi 2+1-vuotisella sopimuksella. Kaudella Aalto voitti SM-liigan puolustajien pistepörssin 40 pisteellään. Tappara oli kauden päätteeksi liigassa kolmas, joka oli Aallon neljäs pronssimitali SM-liigassa.
Keväällä 2008 Aalto siirtyi takaisin Ruotsin Elitserieniin, kun hän teki sopimuksen Linköpingin kanssa. Aalto kävi kuitenkin seuralle liian kalliiksi, joten 3. elokuuta 2009 Aalto ja Linköping purkivat sopimuksensa. Seuran urheilutoimenjohtajan Johan Hemlinin mukaan sopimuksen purkaminen johtui puhtaasti taloudellisista syistä.
Aalto sai valita Oulun Kärppien ja ruotsalaisen HV71:n väliltä, ja 5. elokuuta ilmoitettiin että Aalto oli tehnyt Kärppien kanssa kahden vuoden sopimuksen. Kauden 2009–2010 jälkeen Aalto ja Oulun Kärpät purkivat sopimuksen ja Aalto siirtyi Rauman Lukkoon kaksivuotisella sopimuksella. Hän pelasikin Lukossa kaksi kautta, ja keväällä 2011 hän oli voittamassa SM-pronssia. Kauden 2011–2012 jälkeen Aalto siirtyi takaisin Tapparaan, jonka kanssa teki 2+1-vuotisen sopimuksen. Aalto siirtyi Tapparasta Tampereen Ilvekseen kaudeksi 2016–2017. 
5. toukokuuta 2017 Aalto ilmoitti lopettavansa uransa 39-vuotiaana.
Maajoukkueura.
Aalto pelasi satunnaisia maaotteluja niin alle 16-, 18-, 19- kuin 20-vuotiaidenkin maajoukkueessa. Yhteensä juniorimaaotteluja kertyi 15 kappaletta ilman maaleja.
Aalto pelasi pääsarjakiekkoilua seitsemän kautta ennen kuin teki kaudella 2006–2007 ensiesiintymisensä maajoukkueessa aikuisten tasolla. Aalto oli jopa lähellä MM-kisapaikkaa vuonna 2007, mutta putosi Janne Pesosen kanssa viimeisenä ryhmästä.
Firewall

Firewall (televisioesityksessä myös nimellä Palomuuri) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-australialainen jännityselokuva, jonka on ohjannut Richard Loncraine ja käsikirjoittanut Joe Forte. Elokuvan pääosissa näyttelevät Harrison Ford, Paul Bettany, Virginia Madsen ja Alan Arkin. 
Tarina.
Jack Stanfield (Harrison Ford) on pankinverkko tietoturva-asiantuntija joka on erikoistunut suunnittelemaan murron kestäviä pankkitietojärjestelmiä. Hän ei kuitenkaan ole huomioinut yhtä heikkoa kohtaa – itseään. Bill Cox (Paul Bettany) ottaa hänen perheensä; vaimon ja kaksi lasta, panttivangiksi, ja kiristää Stanfieldin etsimään järjestelmästä heikon kohdan jonka avulla Stanfield voi viedä 100 miljoonaa dollaria pankilta, ja siirtää ne Coxin haluamille pankkitileille veroparatiiseihin.
Rooleissa.
Lähde:
Hecla Island

Hecla Island on saari Winnipegjärvellä Manitoban provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Winnipegjärven eteläaltaan luoteisosassa, noin 200 kilometriä pohjoiseen Winnipegistä. Saaren pinta-ala on noin 1 084 neliökilometriä, ja se on osa Hecla–Grindstone Provincial Park -luonnonpuistoa.
Saaren ensimmäiset eurooppalaisperäiset asukkaat olivat Kanadaan muuttaneita islantilaisia siirtolaisia, jotka asettuivat saarelle vuonna 1876. Siirtokunta menestyi useiden vuosien ajan, kunnes kylmät talvet, sairaudet sekä maanviljelyn ja kalastuksen kehnot tulevaisuudennäkymät synnyittivät poispäin suuntautuvan muuttoliikkeen. Saaren ainoa koulu suljettiin 1970. Saari julistettiin luonnonpuistoksi vuonna 1969 ja nimettiin Hecla–Grindstone Provincial Parkiksi 1997.
Vuonna 2008 saarella oli useita matkailukohteita, joihin kuuluivat muun muassa leirintäalue, hotelli (laajennettu 2007), hiekkarantoja, kesäasuntoja, täyden palvelun venesatama sekä 18-reikäinen golfkenttä.
Lengsel

Lengsel on norjalainen progressiivinen metalliyhtye, joka on kotoisin Birkelandista. Yhtye julkaisi kriitikoiden arvostusta saaneen esikoisalbuminsa "Solacen" Endtime Productionsilla vuonna 2000 ja levy lisensoitiin Solid State Recordsille Yhdysvaltojen julkaisua varten. Toinen albumi "The Kiss, The Hope" julkaistiin 2007. Yhtyeen nimi tarkoittaa "kaipausta" norjan kielellä; kaipaus on kantava teema yhtyeen esikoisalbumilla.
Historia.
Tor Magne S. Glidje, Ole Halvard Sveen ja John Robert Mjåland perustivat Lengselin vuonna 1995. Yhtye julkaisi nimidemon vuonna 1997. Vuonna 2000 yhtye julkaisi hyvän vastaanoton saaneen esikoisalbuminsa "Solacen" kolmella levy-yhtiöllä, Endtime Productionsilla, Black Sun Recordsilla sekä Solid State Recordsilla. Albumin tyyli muistutti progressiivista black metalia.
Pian "Solacen" julkaisun Lengselin jäsenet perustivat samalla kokoonpanolla toisen yhtyeen, Ganglionin. Sen tyyli muuttui black metalista rockin suuntaan. Tyylimuutos vieraannutti Lengselin ihailijat mutta toi uusia.
Vuonna 1999 kitaristi Tor Glidje liittyi Extoliin basistiksi. Seuraavana vuonna Glidje vaihtoi kitaraan Extol toisen jäsenen poistuttua ja John Mjåland liittyi basistiksi. Kitaristin palattua, Glidje jätti Extolin mutta Mjåland pysyi basistina. Vuonna 2004 molemmat Extolin kitaristit jättivät yhtyeen ja heidän tilalleen tulivat Glidje ja Ole Sveen, jolloin Ganglionin jäsenet ja musiikki yhdistyivät Extolin kanssa. Useat Ganglion-kappaleet, jotka äänitettiin Ganglionin nimellä, liitettiin Extolin valikoimaan.
Glidje, Sveen ja Mjåland palasivat vuosien tauon jälkeen Lengselin pariin vuonna 2006. Yhtye levytti edellistä kokeellisemman albumin, joka kulki alun perin nimellä "Hell Calls Hell" mutta se vaihdettiin vähän ennen julkaisua nimeen "The Kiss the Hope". Sen julkaisi saksalainen levy-yhtiö Whirlwind Records 10. joulukuuta 2006. Ganglionista eroten "The Kiss the Hopen" tyyli on enemmän hardcorea ja sludge metalia, ja sillä on hyvin vähän samoja piirteitä "Solacen" kanssa.
Extolin jäätyä tauolle vuonna 2007 Glidje, Sveen ja Mjåland jatkoivat Mantric-yhtyeessä soittamista ilman Extolin alkuperäistä laulajaa ja rumpalia.
Niko Nieminen

Niko Nieminen (s. 16. kesäkuuta 1982 Espoo) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelityyliltään "duunari", jonka vahvuuksiin kuului liike ja monipuolisuus. Niemisen heikkouksiin kuului laukaus ja ajoittainen kaksinkamppailujen häviäminen kokeneemmille puolustajille. Hän laukoi oikealta. Nieminen pelasi SM-liigassa yhteensä 554 runkosarjaottelua tehopistein 90+94=184 ja keräten 287 jäähyminuuttia sekä 46 playoff-ottelua tehopistein 4+5=9 ja keräten 16 jäähyminuuttia.
Ura.
Seuraura.
Nieminen oli Espoon Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Espoo Bluesiin, jonka A-nuorten paras pistemies ja maalintekijä Nieminen oli kaudella 2000–2001 tehoilla 16+13=29. Hän teki samalla kaudella myös liigadebyyttinsä pelattuaan kauden aikana 14 SM-liigaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2001–2002 Nieminen oli tehoilla 24+17=41 Bluesin A-nuorten paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän sijoittui A-nuorten SM-liigan maalipörssissä neljänneksi ja jakoi pistepörssin yhdeksännen sijan HPK:n Juhamatti Yli-Junnilan kanssa. SM-liigassa Nieminen pelasi kauden aikana viisi ottelua.
Kausi 2002–2003 oli Niemiselle ensimmäinen kokonainen SM-liigassa, eikä hän pelannut kauden aikana enää A-nuorissa. Nieminen teki 41 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 5+2=7. Hänen liigauransa avausmaali syntyi 19. lokakuuta 2002 Turun Palloseuraa vastaan. Nieminen palkittiin ottelun "Ilta-Sanomien" kahden tähden tähtipelaajana. Hän pelasi Bluesissa vielä kolme seuraavaa kautta, kunnes Nieminen teki huhtikuussa 2006 kolmivuotisen sopimuksen Tapparan kanssa. kesken toisen sopimuskautensa, siirtorajan kynnyksellä helmikuussa 2008 joukkue vuokrasi hänet loppukaudeksi 2007–2008 takaisin Bluesiin, jonne puolestaan siirtyi Tapparasta puolustaja Kimmo Pikkarainen. Nieminen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudeksi 2008–2009 hän palasi Tapparaan, jossa Nieminen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 18+15=33, joilla hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. 
Kaudeksi 2009–2010 Nieminen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 2010–2011 Nieminen jakoi 11 osumallaan HPK:n sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Ville Viitaluoman ja Armands Bērziņšin kanssa. Maaliskuussa 2011 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2011–2012 Nieminen oli 13 osumallaan HPK:n toiseksi paras maalintekijä Marko Luomalan jälkeen.
Toukokuussa 2012 Nieminen palasi vuoden mittaisella sopimuksella Bluesiin. Hän muodosti syyskaudella 2012–2013 Teemu Rinkisen ja Teemu Ramstedtin kanssa tehokkaan "TNT-ketjun". Nieminen kuului heikon kauden pelanneen Bluesin onnistujiin ja hoiti hienosti fyysisen roolin. Hänen teholukemansa +8 oli joukkueen paras. Niemisen kausi päättyi kuitenkin jo 36 ottelun jälkeen loukkaantumiseen. Nieminen ilmoitti elokuussa 2013, että lopettaa pelaajauransa jatkuvien loukkaantumisten takia. 
Maajoukkueura.
Nieminen on pelannut kymmenen nuorten maaottelua kaudella 2001–2002.
Charley Boorman

Charley Boorman (s. 23. huhtikuuta 1966 Wimbledon, Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän on Christel Krusen ja ohjaaja John Boormanin poika. Boormanilla on vaimonsa Olivian kanssa kaksi tytärtä. Hänellä on myös kaksi siskoa. Hänen kolmas siskonsa, Telsche, kuoli munasarjasyöpään vuonna 1997.
Isänsä ansiosta Boorman pääsi jo nuorena mukaan elokuvateollisuuteen, ja hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1972 elokuvassa "Syvä joki" ja seuraavan kerran nuorena Mordredina elokuvassa "Excalibur – sankarin miekka" vuonna 1981. Tämän jälkeen hän on esiintynyt muun muassa vuoden 1997 "Käärmeen suudelmassa", jonka kuvauksissa tapasi nykyisen parhaan ystävänsä, Ewan McGregorin. Ewan ja Charley päättivät tehdä moottoripyöräretken maailman ympäri ja siitä tehtiin dokumenttisarja "Tien päällä Ewan McGregor" ("Long Way Round"). Jatko-osa nimeltä "Long Way Down" valmistui 2007, ja siinä he ajavat John o' Groatsista Kapkaupunkiin. Charley otti osaa myös Dakar-ralliin vuonna 2005 ja teki tästä dokumenttisarjan "Race To Dakar". Vuonna 2008 hän puolestaan oli luomassa "Ireland To Sydney By Any Means" -sarjaa, jossa hän reissasi Irlannista Australiaan mitä erilaisimmilla kulkuvälineillä.
George Peppard

George Peppard, Jr. (1. lokakuuta 1928 Detroit, Michigan – 8. toukokuuta 1994 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä.
Peppardin tunnetuin elokuvarooli oli miespääosa elokuvassa "Aamiainen Tiffanylla" (1961) jossa hänen vastanäyttelijänsä oli Audrey Hepburn. Televisiossa hän näytteli John ”Hannibal” Smithin roolin 1980-luvun kulttisarjassa "A-Team". Sarjaa tehtiin vuosina 1983–1987. Peppardin hahmon tunnusmerkkejä olivat sikarin polttaminen, itsevarma virne, mustat nahkahansikkaat, valeasut sekä iskulause ”Rakastan sitä kun suunnitelma onnistuu” ().
George Peppard oli viisi kertaa naimisissa, ja hänellä oli kolme lasta, Bradford, Julie ja Christian. Peppard oli aktiivinen sikarin polttaja ja polttanut nuoresta asti. Hän kuoli keuhkokuumeeseen, mutta sairasti kuolemansa aikaan myös keuhkosyöpää. Hän oli aiemmin kärsinyt myös alkoholiongelmasta.
Mika Viinanen

Mika Viinanen (s. 21. heinäkuuta 1979 Kaarina) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, joka osasi pelata myös laidassa. Viinanen oli monipuolinen kahdensuunnan hyökkääjä.
Ura.
Viinanen on Turun Palloseuran kasvatti. Hän kuului TPS:n A-nuorten parhaimmistoon ja teki kaudella 1999–2000 37 ottelussa tehot 26+21=47. A-nuorissa hän voitti mestaruuden, hopean ja pronssin. Viinanen ei kuitenkaan saanut paikkaa TPS:n SM-liigajoukkueesta, joten hän pelasi kauden 2000–2001 Vaasan Sportin Mestis-joukkueessa. Kaudeksi Viinanen siirtyi Rauman Lukkoon. Kaudet 2004–2007 hän pelasi Tapparassa ja kaudet 2007–2009 hän pelasi jälleen Rauman Lukossa, jonka jälkeen kauden Oulun Kärpissä. Pelattuaan kauden Kärpissä Viinanen siirtyi heinäkuussa 2010 KHL-seura Traktor Tšeljabinskiin. Sopimus kattoi kauden 2010–2011.
Viinanen ei pelannut Tšeljabinskissä koko kautta vaan hän siirtyi kesken kauden Elitserienin Timrå IK:hon. Timråsta Viinanen palasi kaudeksi 2011–2012 TPS:an. TPS:ssa hän pelasi tammikuulle 2012 asti, jolloin TPS vuokrasi hänet loppukaudeksi Sveitsin kakkostasolla pelaavaan EHC Vispiin. Kauden viimeisessä SM-liigaottelussaan hän teki SM-liigauransa 200:nnen pisteensä.
Viinanen oli alkukauden 2012–2013 pelaamatta, mutta sai tammikuussa 2013 loppukauden kattavan sopimuksen Ilvekseen. Viinanen lopetti uransa kevääseen 2013.
Jarkko Pyymäki

Jarkko Pyymäki (s. 1. helmikuuta 1982 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikka kentällä on hyökkääjä. 
Ura.
Pyymäki oppi pelaamaan Nokialla mutta voitti naapurikaupungin Tapparan riveissä C-nuorten mestaruuden 1998. Hän piti yhden "välivuoden" mutta palasi takaisin kirvesrintojen junioreihin ja oli voittamassa taas kultaa vuonna 2001, nyt A-nuorissa. Kaudella 2002–2003 oli A:ssa joukkueensa paras pistemies saldolla 12+17=29 33 ottelussa. Nousi Tapparan liigaryhmään kaudeksi 2003–2004 ja on pysynyt siinä nyt neljä kautta. Nelosketjulaisen tehokkain kausi oli 2004–2005, jolloin syntyi 36 ottelussa 3+2 pistettä ja kahdeksassa playoff-pelissäkin kaksi syöttöpinnaa. Kahdella ensimmäisellä liigakaudellaan haki välillä myös pelituntumaa Mestiksen Kiekko-Vantaan riveistä neljän ottelun verran kummallakin kaudella.
Hän pelasi kauteen 2009–2010 pääosassa Tapparassa, vaikka pelasi myös välissä yhden kauden SaiPassa. Kesällä 2010 hän solmi sopimuksen Mestiksen LeKin kanssa. Pyymäki palasi Tapparaan lokakuussa 2011, kun Tappara hankki hänet LeKistä korvaamaan loukkaantunutta Tuomas Vänttistä. Pyymäki pelasi loppukauden Tapparassa ja kauden jälkeen hän teki vuoden sopimuksen LeKin kanssa. 2014 Pyymäki palasi kotikaupunkiinsa pelaamaan Nokian Pyryssä Suomi-sarjaa. Hän toimiikin kaudella 2014–2015 ja edelleen 2015–2016 joukkueen kapteenina
Riverton (Manitoba)

Riverton on 537 asukkaan kylä Manitoban provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Winnipegjärven eteläaltaan länsirannalla noin 110 kilometriä pohjoiseen Winnipegistä. Kylän pääelinkeino on kalastus, muita elinkeinoja ovat maanviljely, palvelualat sekä pienteollisuus. Kylä on myös jääkiekkoilija Reggie Leachin kotikaupunki.
Kylän kautta kulkee myös Winnipegjärven rannalla sijaitseviin pohjoisiin kyliin johtava talvitie, ja se sijaitsee myös Hecla Islandiin johtavan maantien varrella. Kylä on tärkeä pysähdyspaikka kesäasunnoilleen ja Hecla–Grindstone Provincial Parkin luonnonpuistoon matkaaville ihmisille. Kylässä sijaitsee myös Sandy Bar -hiekkaranta. 
Kalastuselinkeino on edelleen voimissaan kylässä toimivan Freshwater Fish Marketing Corprationin ansiosta. Yrityksen kalanpakkaamo sijaitsee Icelandic River -joen alajuoksulla kylän keskustan tuntumassa. Kylään johti myös Canadian Pacific Railwayn sivuradan päätepiste, mutta sittemmin rata on purettu. Kylässä toimi pientelakka Riverton Boat Works, joka on rakentanut useita Winnipegjärvellä käytetyistä rahtialuksista.
Riverton on myös eräs Kanadan ensimmäisistä islantilaisten siirtolaisten asuttamista paikkakunnista. Myöhemmin alueelle on muuttanut myös ukrainalaisia, puolalaisia, saksalaisia, unkarilaisia sekä mennoniittejä. Alueen alkuperäiset asukkaat ovat olleet cree-intiaaneja sekä métisitejä, joiden jälkeläiset asuvat edelleen kylän ympäristössä.
Radiohorisontti

Radiohorisontti on teoreettinen etäisyys, jolla pisteestä A korkeudelta formula_1 lähtevä radioaalto etenee esteettä pisteeseen B joka on korkeudella formula_2 kaarevan maapallon pinnasta.
Etäisyys viivasuoralle etenemiselle olisi formula_3. Mutta koska maanpinnan lähdeisyydessä oleva ilmakehän troposfäärin tiheys pienenee korkeuden lisääntyessä, niin erityisesti VHF ja UHF taipuvat hieman maapalloa kohti. Edellä mainittuun kaavaan tämä aiheuttaa noin 15 %:n lisäyksen, joten radiohorisontin etäisyyden kaavaksi saadaan 
formula_4.
Teemu Virkkunen

Teemu Virkkunen (s. 13. tammikuuta 1979 Haukipudas) on oululaislähtöinen jääkiekkoilija.
Virkkunen pelasi ensimmäisen täyden kauden aikuisten sarjoissa Kärppien joukkueessa I-divisioonassa kaudella 1999–2000. Oulusta tie vei seuraavaksi Espooseen jossa ensimmäisellä liigakaudella syntyivät tehot 8+11. Kaksi seuraavaa kautta menivätkin sitten varsin vaisusti ja ennen siirtorajan umpeutumista keväällä 2003 Virkkunen löysi itsensä Lappeenrannasta.
Kaudelle 2003–2004 Virkkunen siirtyi Ässien rosteriin, jossa vastuuta tuli aivan toiseen malliin kuin Espoossa. Kausi oli Virkkusen läpimurto ja kauden saldo 56 ottelusta oli 13 maalia ja 14 syöttöä. Seuraavakin kausi vierähti Porissa ja tehot olivat samaa luokkaa.
Kahden Porin vuoden jälkeen Virkkunen siirtyi Tampereelle Tapparan joukkueeseen. Syynä siirtoon oli Virkkusen itsensä mukaan halu edelleen kehittyä pelaajana. Tapparassa kaudet menivät lähinnä loukkaantumisista toipumisessa ja nelosketjussa pelatessa, joten Virkkunen palasikin kaudeksi 2007–2008 Poriin hakemaan Ässistä uutta nousua uralleen. Loukkaantumiset kuitenkin jatkuivat Ässienkin paidassa ja Ässäfanit antoivatkin Virkkuselle lempinimen "Jääkiekon Jari Litmanen" jatkuvien ja erikoistenkin loukkaantumisten takia.
Kaudella 2009–2010 Virkkunen pelasi kaksi ottelua Tšekin Extraligan BK Mladá Boleslavissa.
Ura maajoukkueissa.
Virkkunen on urallaan pelannut U18 EM-kisoissa vuonna 1997 sekä U20 MM-kisoissa 1999. Aikuisten maajoukkueessa Virkkunen on pelannut vain yhden harjoitusottelun.
Greatest Hits (2Pac)

Greatest Hits on Tupac Shakurin kokoelma-tupla-cd, jonka Death Row Records ja Amaru Entertainment julkaisivat vuonna 1998, kaksi vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Albumi sisältää Tupacin parhaimpina pidettyjä kappaleita vuosilta 1991-1996, joitakin kappaleita on uudelleen editoitu ja remixattu. Vanhojen listahittien lisäksi kokoelmalla julkaistiin myös neljä ennenjulkaisematonta 2Pac-kappaletta: "God Bless the Dead" (omistettu Biggie Smallsille, jolla ei tarkoiteta The Notorious B.I.G.:tä), "Troublesome '96", "Unconditional Love" ja listahitti "Changes", joka on yksi Tupacin tunnetuimmista kappaleista ja samalla ainut postuumisti saavutettu Grammy Award ehdokkuus kategoriassa Best Rap Solo Performance. Albumilla julkaistiin myös paljon kohua herättänyt ja tätä ennen vain "How Do You Want It" -singlen (1996) B-puolella julkaistu kuuluisa "Hit 'Em Up". Avausviikolla albumi sijoittui sijalle 5 myyden 268,000 kopiota.
Listasijoitukset.
Albumi oli parhaimmillaan sijalla 3 U.S. Billboard 200 listalla. Suomen virallisella top-40-listalla albumi debytoi vuonna 1999 sijalla 30 ja ylsi parhaimmillaan sijalle 10. Albumi oli viikkojen 14–37 välisenä aikana yhteensä 20 viikkoa top-40:ssä.
Albumi saavutti vuonna 2011 10 miljoonan myydyn albumin rajan, ollen näin Shakurin ensimmäinen timantti rajan rikkonut albumi.
Kappalelista.
CD 1:
CD 2:
Radion kamarikuoro

Radion kamarikuoro oli Yleisradion rahoituksella 1961 perustettu ja vuosina 1962–2005 toiminut suomalainen ammattilaiskuoro. Perustajansa Harald Andersénin jälkeen sen pitkäaikaisina johtajina toimivat Ilmo Riihimäki, Eric-Olof Söderström ja Timo Nuoranne. Ulkomaisista kapellimestareista kuoroa vierailivat johtamassa muun muassa Eric Ericson, Tõnu Kaljuste ja Andrew Lawrence-King.
Radion kamarikuoro teki paljon yhteistyötä Radion sinfoniaorkesterin kanssa sekä levytti viimeisinä vuosinaan koko Einojuhani Rautavaaran kuorotuotannon. Vuonna 1995 Suomen Säveltäjät ry myönsi kuorolle Madetoja-palkinnon ansioista suomalaisen musiikin esiintuojana.
Yleisradion lakkautettua Radion kamarikuoron rahoituksen toukokuussa 2005 perustettiin sen toimintaa jatkamaan Radion kamarikuoron laulajat ry sekä pääosin sen jäsenistä koostuva Helsingin kamarikuoro.
Stefan Öhman

Stefan Öhman (s. 5. toukokuuta 1976 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalais-suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Öhman on keskushyökkääjä, mutta pystyy pelaamaan myös laitahyökkääjänä. Hän siirtyi kaudeksi 2011–2012 Ruotsin toisella sarjatasolla pelaavaan IK Oskarshamniin.
Öhman pelasi ensimmäiset Elitserien-pelinsä MODOn riveissä kaudella 1996–1997, vaikka edellisellä kaudella olikin jo pelannut ensimmäiset miesten pelinsä Ruotsin I divisioonan Björklövenissä. Vuoden MODO-vierailun jälkeen Öhman palasi kahdeksi kaudeksi Björklöveniin, jota oli nostamassa Elitserieniin. Kaudet 1999–2003 hän pelasi jälleen MODOssa.
Öhman siirtyi SM-liigaan kaudella 2003–2004, kun hän teki Tapparan kanssa vuoden sopimuksen. Tapparassa Öhman pelasi neljä kautta ja teki viimeisellä kaudellaan ennätystehonsa 22+23. Blues teki sopimuksen ruotsalaishyökkääjän kanssa keväällä 2007. Öhman sai Suomen kansalaisuuden kesällä 2007.
Öhman pelasi neljä kautta myös Bluesissa. Tuona aikana hän voitti kaksi SM-hopeaa: kaudella 2007–2008 ja kaudella 2010–2011. Yhteensä Öhman pelasi SM-liigassa 419 ottelua ja teki niissä 264 pistettä. Kahdeksan Suomen-kauden jälkeen Öhman palasi kotimaahansa, kun hän teki kahden vuoden sopimuksen IK Oskarshamnin kanssa.
Stefanin veli Jens Öhman on myös entinen Elitserien-tason jääkiekkoilija.