tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Robin Hood (vuoden 1973 elokuva)

Robin Hood on Disneyn animaatioelokuva vuodelta 1973. Elokuva kertoo Robin Hoodin tarinan. Siinä viekas kettu Robin Hood sekä hänen ystävänsä karhu Pikku John toimivat alkuperäisromaanin mukaan, eli ryöstävät rikkailta ja antavat rahat köyhille. 
Elokuvan ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 8. marraskuuta 1973. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa joulukuussa 1974.
Juoni.
Robin Hoodin ja kumppaneiden monikertainen ryöstön kohde oli prinssi Juhana. Allan-A-Dalen, kukkotrubaduurin säestyksellä ja muidenkin laululla tarinasta tulee romanttinen kertomus lainsuojattoman henkipaton ja ylhäisen neidon rakkaudesta ja kuinka he saavat lopulta toisensa. Mutkia on kuitenkin matkassa monia, mutta nekin Robin ja Pikku John selvittivät kunnialla. Myös tulen keskellä Robin joutui taistelemaan hengestään, kun hänen ja Pikku Johnin piti pelastaa Munkki Tuck tyrmästä.
Robin on suunnattoman rakastunut Marian-neitoon, joka haaveilee salaa Robinista. Jousiammuntakilpailuissa Robin on pukeutunut haikaraksi, ja menee juttelemaan Marianille, joka tunnistaa haikaran Robiniksi. Robin voittaa kilpailut ja Marian-neidon suosion, mutta paljastuu samalla omaksi itsekseen. Robin vangitaan ja yritetään tapattaa, mutta viime hetkellä prinssi Juhana päästää Robinin menemään, Pikku John nimittäin piteli miekkaa prinssin selän takana. Robin tunnustaa rakkautensa Marianille, joka jakaa hänen tunteensa. Samalla syntyy taistelu, joka kuitenkin päättyy prinssin ja hänen uskollisen kätyrinsä, herra Hissin, tappioon. Taistelun aloittaa Nottinghamin sheriffi, joka ei siedä Robinin ja Marianin lempeä. Myöhemmin samana iltana Robin ja Marian kulkevat käsi kädessä Sherwoodin metsässä, romanttisen sävelen soidessa. Robin antaa Marianille hehkuvan luonnonkukkasormuksen rakkautensa merkiksi. Pienen esittelykierroksen jälkeen Robin ja Marian ovat toistensa kainalossa ja katselevat kauas, kunnes Munkki Tuck keskeyttää hauskalla tavalla heidän herkän hetkensä yllätyksellä. Pian kaikki alkavat tanssimaan, ja metsä herää eloon. Kaikilla on hauskaa, varsinkin Pikku Johnilla ja Rouva Kotkot -nimisellä kanalla.
Elokuvan lopussa kuningas Richard palaa ja lähettää prinssi Juhanan, herra Hissin ja Nottinghamin sheriffin kivilouhoksille. Robin ja Marian menevät naimisiin, onnellisina ja toisensa saaneina. Pikku John hyppää ajuriksi vaunuihin, ja tuore aviopari lähtee häämatkalle jonnekin kauas.
Suomalainen jälkiäänitys.
Elokuvaan tehtiin suomalainen jälkiäänitys vuonna 1974. Jälkiäänityksessä esiintyi useita sen ajan pinnalla olevia laulajia, kuten Kai Lind, Viktor Klimenko ja Ossi Ahlapuro.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi kehuu "Robin Hoodin" suomenkielistä jälkiäänitystä ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Nishi-ku (Fukuoka)

Nishi-ku (, ’läntinen suuralue’) on yksi Japanin Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa sijaitsevan Fukuokan kaupungin seitsemästä suuralueesta. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Fukuokan länsiosassa Genkainmeren Hakatanlahden rannalla. Nishin suuralueen pinta-ala on 84,17 neliökilometriä ja siellä on 208 858 asukasta (vuonna 2017).
Nishi-ku oli aiemmin huomattavasti nykyistä suurempi, mutta 1. toukokuuta 1982 siitä erotettiin Jōnanin ja Sawaran suuralueet.
Tioglykolihappo

Tioglykolihappo on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan viskoosinen, väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C2H4O2S ja rakennekaava HSCH2COOH. Tioglykolihaposta käytetään myös nimityksiä "merkaptoetikkahappo", "etaanitioli-2-happo-1" ja "2-merkaptoetaanihappo".
Tioglykolihapon moolimassa on 92,1 g/mol, sulamispiste −16,5 °C, kiehumispiste 120 °C, tiheys 1,3 g/cm3, sekoittuu veteen, leimahduspiste 126 °C o.c., itsesyttymislämpötila 350 °C ja CAS-numero 68-11-1. 
Valmistus ja käyttö.
Tioglykolihappoa valmistetaan kloorietikkahaposta, natriumklooriasetaatista tai kaliumklooriasetaatista käsittelelmällä niitä natrium- tai kaliumvetysulfidilla. Näin syntyvästä tioglykolihapon suolasta saadaan happo vapautettua suolahapolla ja tuote puhdistetaan alipainetislauksella. Tioglykolihappoa ja sen johdannaisia käytetään hiusten kihartamisessa, ihokarvoituksen poistamisessa, tekstiiliteollisuudessa nahkojen käsittelyyn, polymeroitumiskatalyyttinä ja polyvinyylipolymeerien stabiloijana. Lisäksi merkaptoetikkahappoa käytetään lähtöaineina valmistettaessa väriaineita ja lääkkeitä. 
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Aine syövyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Turkka

Turkka on suomenkielinen nimi. Se voi esiintyä sekä etu- että sukunimenä.
Etunimi.
Turkka on suomalainen miehen etunimi. Turkan nimipäivä on 8. heinäkuuta jolloin on myös Turon nimipäivä. Nimi on ollut käytössä jo 1400-luvulla ja on syntynyt muunnoksena joko ruotsalaisista "Tor" -alkuisista nimistä tai mahdollisesti nimestä Tuure, mutta sekä Tor-alkuiset nimet että Tuure johtuvat muinaisskandinaavisesta jumalan nimestä Thor. 
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Turkka on Suomessa annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 550 henkilölle.
Sukunimi.
Turkka on myös suomalainen sukunimi. Vuonna 2020 tämän nimisiä henkilöitä oli Suomessa 262. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Lewontinin virhepäätelmä

Lewontinin virhepäätelmä on A.W.F. Edwardsin artikkelissaan "Human Genetic Diversity: Lewontin's Fallacy" vuonna 2003 esittämä ajatus. Hän kritisoi Richard Lewontinin 1972 esittämää johtopäätöstä, jonka mukaan rotu on epävalidi taksonominen konstruktio, koska todennäköisyys satunnaisen yksilön luokittelemiseksi väärään rotuun yhden geneettisen lokuksen perusteella on noin 30 %. 
Edwards perustelee näkemystään sillä, että kun otetaan huomioon enemmän kuin yksi lokus, virheellisen luokittelun todennäköisyys lähestyy nopeasti 0 %:ia. Edwards katsookin, että rodut erotteleva informaatio kätkeytyy geneettisen datan korrelaatiorakenteeseen. 
Lewontinin argumentin kärjistyksenä voitaisiin esittää, että koska ihmisillä ja porkkanoilla on 50 % yhteistä DNA:ta, lajeilla täytyy olla 50 % yhteistä.
Edwardsin argumentin kärjistyksenä voitaisiin esittää, että koska ruotsalaiset ja norjalaiset voitaisiin todennäköisesti erottaa ottamalla erottimiksi riittävän monta lokusta, ruotsalaiset ja norjalaiset kuuluvat eri rotuihin.
Onko Lewontinin virhepäätelmä todella virhepäätelmä vai ei, riippuu siitä mitä eroja pidetään "todellisina". Jos eroja populaatioiden välillä pidetään todellisina silloin, kun kaksi populaatiota pystytään erottelemaan toisistaan käyttämällä kriteereinä suurta määrää piirteitä, on Lewontin tehnyt virhepäätelmän. Mikäli taas erot populaatioiden välillä katsotaan "todellisiksi" sen mukaan, miten hyvin populaatiot voi erottaa toisistaan yhden satunnaisesti valitun piirteen perusteella, Lewontinin argumentti on pätevä.
În culori

În culori on romanialaisen eurodance-yhtye Akcentin toinen albumi, ja ensimmäinen nykyisellä kokoonpanolla. Ensimmäisellä "Senzatia"-albumilla mukana olivat Adrian Claudiu Sînă ja Ramona Barta, mutta "În culorista" lähtien yhtyeen ovat muodostaneet Sana, Marius Nedelcu, Sorin Ştefan Brotnei ja Mihai Gruia.
Trecia Smith

Trecia Smith (s. 5. marraskuuta 1975) on jamaikalainen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä
Smith osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa 1997, jolloin hän karsiutui Ateenan MM-kisojen kolmiloikan loppukilpailusta. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän oli kahdeksas. Vuonna 2002 hän voitti pronssia Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 14,32 ja sijoittui neljänneksi yleisurheilun maailmancupissa Madridissa. 2003 Smith osallistui Birminghamin sisäratojen MM-kisoihin, mutta karsiutui. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän oli neljäs tuloksella 14,71. Samana vuonna Ateenan olympialaisissa Smith loikki 15,02, mutta jäi neljänneksi. Hän oli kauden lopussa seitsemäs.
Smith voitti maailmanmestaruuden Helsingin MM-kisoissa 2005 tuloksella 15,11. Samana vuonna hän oli neljäs . Vuoden 2006 kilpailukauden Smith avasi loikkimalla neljänneksi Moskovan sisäratojen MM-kisoissa. Saman vuoden Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa tuloksella 14,39 ja oli maailmancupissa neljäs. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän karsiutui kolmiloikan loppukilpailusta. Seuraavana vuonna hän oli Pekingin olympialaisissa yhdestoista. Vuonna 2009 hän loikki Berliinin MM-kilpailuissa viidenneksi ja seitsemänneksi. New Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän voitti kultaa tuloksella 14,19 ja sai lisäksi kilpailujen "huomattavimmalle urheilijalle" myönnettävän David Dixon -palkinnon. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli kolmiloikassa seitsemäs.
Smith on maansa mestari kolmiloikassa vuosilta 2001, 2002, 2004, 2005, 2007, 2008 ja 2009. NCAA:n mestaruuden hän voitti pituushypyssä sisäradoilla 1997, 1998 ja 1999 sekä ulkoradoilla 1997 ja 1999 sekä kolmiloikassa sisä- ja ulkoradoilla 1998.
Lennonjohtaja

Lennonjohtaja johtaa siviililentoliikennettä tai sotilaslentoliikennettä ja vastaa siitä, että lentokoneet kulkevat täsmällisesti ja turvallisesti. Hän jouduttaa ilmaliikennettä ja pitää yllä järjestystä sen kulussa. Lennonjohtaja estää yhteentörmäykset niin ilma-alusten välillä kuin myös liikennealueella olevien esteiden ja ilma-alusten välillä. Hän valvoo laskeutuvia lentokoneita ja antaa tarvittaessa lentäjille radiopuhelimitse käskyjä.
Työnkuva.
Lennonjohtaja voi työskennellä teknisillä laitteilla korkeassa lennonjohtotornissa johtamassa kiitoteitä ja lähellä kenttää olevaa liikennettä. Hän voi myös työskennellä normaalissa huonetilassa tekemässä tutkatyötä. Lennonjohtaja työskentelee yksin tai ryhmässä, ja aina yhteistyössä muiden lennonjohtojen ja yhteistyötahojen kanssa. Työ on pääosin vuorotyötä.
Lentäjä ilmoittaa lentosuunnitelmansa etukäteen kaikille lennon varrella oleville lennonjohdoille. Sen ansiosta lennonjohto osaa odottaa koneen tuloa, ja se pääsee turvallisesti perille lennonjohdon ohjaamana siinäkin tapauksessa, että radioyhteydet matkalla katkeaisivat. Lennonjohtaja ja lentäjä ottavat radiopuhelimen välityksellä kontaktin toisiinsa lentokoneen lähestyessä. Lennonjohtaja antaa koneelle luvan laskeutua, kun se on suunnassa kiitotien kanssa. Tarvittaessa lennonjohtaja voi vaikuttaa koneiden tulojärjestykseen antamalla niille käskyjä kääntyä tai muuttaa nopeutta tai korkeutta.
Lennonjohtajan työssä vaaditaan muun muassa hyvää englannin kielen taitoa, kolmiulotteista havainnointikykyä, hyvää stressinsietokykyä ja keskittymiskykyä, kykyä tehdä useaa asiaa yhtä aikaa, yhteistyökykyä, ongelmanratkaisutaitoa, palvelualttiutta sekä hyvää terveydentilaa.
Eri alat.
Työssä voi suuntautua lähi-, alue-, tai lähestymislennonjohtajaksi tai opettajaksi.
Koulutus.
ANS Finland kouluttaa lennonjohtajia Avia Collegessa Helsinki-Vantaan lentoaseman välittömässä läheisyydessä. Lennonjohtajan koulutus on toisen asteen koulutus, vaikka pääsyvaatimuksena on vähintään toisen asteen koulutus, myös kielitaidon täytyy olla lähes erinomainen haettaessa koulutukseen. Koulutus on 120 opintoviikon laajuinen, joista 90 opintoviikkoa opiskellaan Avia Collegessa. Koulutusohjelma ei kuulu yhteishaun piiriin. Vuosittain koulutetaan 8-10 lennonjohtajaa. Suomessa työskentelee noin 300 lennonjohtajaa.
Pasi Jääskeläinen

Pasi (Basilius) Jääskeläinen (30. toukokuuta 1869 Haapavesi – 23. tammikuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen laulaja, näyttelijä ja kanteleensoittaja. Jääskeläinen oli Suomen ensimmäisiä kuplettilaulajia. Hän oli mukana ensimmäisessä Helsingissä järjestetyssä levytystilaisuudessa 1904 ja levytti vuosien 1904–1911 aikana kymmeniä levyjä.
Jääskeläinen opiskeli Oulun suomalaisessa yksityislukiossa vuosina 1879–1882. Lukkari- ja urkuritutkinnon hän suoritti Oulun lukkarikoulussa vuonna 1887.
Jääskeläinen esitti lähinnä suomalaisia kansanlauluja, mutta myös Oskar Merikannon kappaleita sekä Hj. Nortamon sanoittamia Rauman murteelle tehtyjä lauluja. Jääskeläinen esiintyi myös amerikansuomalaisille Yhdysvalloissa vuonna 1902.
Jääskeläinen toimi myös näyttelijänä ja perusti Suomalainen Operetti -nimisen teatteriseurueen. Haapavedelle hän perusti kantelepajan, joka toimi pari vuotta, kunnes se lopetettiin kannattamattomana vuonna 1904. Vuosina 1912–1915 hän julkaisi myös neljä sävyltään kepeää huvi- tai laulunäytelmää.
Jääskeläisen levytyksiä.
Levyillään Jääskeläinen esiintyi pianon säestyksellä, ellei toisin mainita. Levyt ilmestyivät pääosin Gramophone-merkillä, loppupään levyt myös His Master’s Voice -merkillä. Ajankohta ilmaisee äänityssession ajankohdan. Tiedot perustuvat Suomen Äänitearkiston tietokantaan.
15. syyskuuta 1911, Helsinki.
 vie Raita-tietokantaan, jossa kappaleesta on mp3-tiedosto.
1-butaanitioli

 
1-butaanitioli on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön - keltainen neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C4H10S ja rakennekaava CH3(CH2)3SH. n-butyylimerkaptaanista käytetään myös nimityksiä "n-butyylimerkaptaani", "butyylimerkaptaani" ja "tiobutyylialkoholi".
1-butaanitiolin moolimassa on 90,2 g/mol, sulamispiste –116 °C, kiehumispiste 98 °C, tiheys 0,84 g/cm3, liukoisuus veteen 0,06 g/100 ml, leimahduspiste 2 °C c.c., itsesyttymislämpötila alle 225 °C ja CAS-numero 109-79-5. 
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Aine ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Erpland

Erpland on Ozric Tentaclesin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1990. Albumi sisältää psykedeelistä avaruusrockia, etnisiä tunnelmia Lähi-idästä Väli-Amerikkaan, ambientinomaisia hetkiä sekä muuta yhtyeen tuotannolle tyypillistä materiaalia. Levyn kappale "Iscence" on yksi instrumentaalista musiikkia soittavan yhtyeen harvoista tuotoksista, joissa voidaan sanoa varsinaisesti laulettavan.
1-heksaanitioli

 
1-heksaanitioli on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C6H14S ja rakennekaava CH3(CH2)5SH. 1-heksaanitioli1-heksaanitiolista käytetään myös nimityksiä "n-heksaanitioli", "1-merkaptoheksaani", "1-heksyylitioli" ja "heksyylimerkaptaani".
n-heksaanitiolin moolimassa on 118,2 g/mol, kiehumispiste 151 °C, suhteellinen tiheys 0,84 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), ei liukene veteen, leimahduspiste 30 °C c.c. ja CAS-numero 111-31-9. 
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Aine ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Joseph Cotten

Joseph Cheshire Cotten (15. toukokuuta 1905 Petersburg, Virginia, Yhdysvallat – 6. helmikuuta 1994 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Ura.
Cotten aloitti uransa Broadwaylla muun muassa näytelmissä "Skandaalihäät" ja "Kaunis Sabrina". Teatterista hän jatkoi uraansa elokuviin. Kuuluisimmiksi muodostuivat Orson Wellesin kanssa tehdyt elokuvat "Citizen Kane" ("Citizen Kane", 1941), "Mahtavat Ambersonit" ("The Magnificent Ambersons", 1942) ja "Kolmas mies" ("The Third Man", 1949). Sen lisäksi hän näytteli 1940-luvulla muun muassa elokuvaklassikossa "Kaasuvalo" ("Gaslight", 1944) Ingrid Bergmanin ja Charles Boyerin kanssa, sekä kahdessa Alfred Hitchcockin elokuvassa "Epäilyksen varjo" ("Shadow of a Doubt", 1943) ja "Kauriin merkeissä" ("Under Capricorn", 1949). 1950-luvulla hän näytteli muun muassa Marilyn Monroen kanssa elokuvassa Niagara (1953). 
Joseph Cotten on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Yksityiselämä.
Joseph Cotten oli Orson Wellesin hyvä ystävä aina Wellesin kuolemaan asti. Hän toimi Wellesin bestmanina Orsonin ja Rita Hayworthin häissä vuonna 1943. Joseph Cotten oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa. Ensin Lenore Kippin kanssa vuodesta 1931 vuoteen 1960, jolloin Lenore kuoli. Vuonna 1960 hän meni naimisiin Patricia Medinan kanssa ja tämä avioliitto kesti aina Cottenin kuolemaan asti. Cottenilla ei tiettävästi ollut omia lapsia. Hän kuoli keuhkokuumeeseen 88-vuotiaana, mutta sairasti samaan aikaan myös kurkkusyöpää.
Khagendra Thapa Magar

Khagendra Thapa Magar (14. lokakuuta 1992 – 17. tammikuuta 2020) oli nepalilainen vihanneskauppiaan poika ja oli Guinnessin ennätysten kirjan mukaan maailman lyhyin mies, kunnes filippiiniläinen Junrey Balawing tuli hänen tilalleen kesäkuussa 2011. Hän oli 67 senttimetriä pitkä ja painoi noin 5,5 kilogrammaa. Lääkärin mukaan Magar oli niin keholtaan kuin henkisiltä ominaisuuksiltaan lapsen tasolla.
Magarin äidin mukaan hän oppi kävelemään vasta kahdeksanvuotiaana ja hänen pituuskasvunsa loppui kokonaan 11 vuoden iässä. Aluksi vanhemmat häpesivät poikaansa. Magar kävi koulua, mutta häntä kiusattiin ja kanneltiin ympäriinsä kuin nukkea, minkä takia hänen isänsä päätti ottaa pojan pois koulusta.
Kun tieto Magarista levisi, Pokharan kaupungissa vieraili kahden vuorokauden aikana 50 000 ihmistä katsomassa häntä, vanhempien vietyä hänet näytille kaupungin ostoskeskukseen. Kerätyillä rahoilla kylään on saatu hankituksi sähkö ja moni muukin asia on kehittynyt. Varojen keräystä varten on perustettu Khagendra Thapa Magar -säätiö. Monet ihmiset uskovat hänen olevan Baman Avatar, Vishnun uudestisyntymä.
Säätiö ilmoitti Guinnessin ennätysten kirjaan Magarista, joka oli pienempi kuin aiemmin virallisesti maailman lyhyimmäksi ilmoitettu mies, jordanialainen Younis Edwan, tai hänen jälkeensä vielä lyhyemmäksi mitattu kolumbialainen Edward Nino Hernandez. Magar pääsi ennätystenkirjaan kuitenkin vasta lokakuussa 2010 täytettyään 18 vuotta, sillä oli epävarmaa, kasvaisiko hän vielä.
Koevoluutio

Koevoluutio (yhteisevoluutio) on evoluutiobiologian käsite, joka tarkoittaa kahden tai useamman lajin vastavuoroista vaikutusta toistensa evoluutioon.
Koevoluutiota on esimerkiksi se, kuinka parasiittien ja isäntälajin toisiinsa kohdistamat valintapaineet voivat johtaa yhteiseloon ja jopa lajien väliseen symbioosiin.
Tunnettu esimerkki koevoluution aikaansaannoksista ovat orkideojen ja kolibrien vuorovaikutus. Kolibrit ovat riippuvaisia kukkien medestä ja kasvit ovat riippuvaisia kolibrien pölyttämisestä; linnuille on kehittynyt pitkä nokka ja kasveille syvät kukat.
Koevoluutiota esiintyy myös saalistaja–saalis-suhteessa; tätä kutsutaan Punaisen Kuningattaren hypoteesiksi. Tässä ei ole kysymys riippuvuussuhteesta vaan vastavuoroisesta kilpavarustelusta, jossa saalistajan sopeutuminen eli adaptaatio johtaa saaliiseen kohdistuvan valintapaineen kasvamiseen ja kääntäen.
Molekyylibiologiassa koevoluutio tarkoittaa useamman biomolekyylin välisen vuorovaikutuksen toisistaan riippuvaa kehitystä. Esimerkkinä on hormoni–reseptori-parien kehitys. Gabriel Dover havaitsi vuonna 1984, että oli olemassa kolmas, molekyylitasolla vaikuttava voima, "molecular drive", joka selitti sen mitä luonnonvalinta ja geneettinen ajautuminen eivät voineet selittää.
Solubiologiassa koevoluution esimerkkinä pidetään endosymbioositeoriaa, jolla selitetään mitokondrioiden, plastidien ja viherhiukkasten olemassaoloa. Koevoluution avulla voidaan selittää, miksi mitokondriot näyttivät bakteereilta niin ulkonäkönsä kuin perimänsäkin osalta.
Tähtitieteessä koevoluutio tarkoittaa galaksien ja mustien aukkojen vaikutusta toistensa syntymiseen. Erich Jantsch liitti kosmoksen kehityksen koevoluutiota muistuttavaan prosessiin kirjassaan "The Self-organizing Universe".
Myös maapallon ja elämän yhteistä kehitystä kutsutaan koevoluutioksi.
1-oktaanitioli

1-oktaanitioli on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C8H18S ja rakennekaava CH3(CH2)6CH2SH. n-oktyylimerkaptaanista käytetään myös nimityksiä "n-oktyylimerkaptaani", "1-merkapto-oktaani" ja "1-oktyylitioli".
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Aine ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Ice MC

Ice MC (oikealta nimeltään Ian Campbell) (s. 22. maaliskuuta 1965 Nottingham) on englantilaissyntyinen elektronista musiikkia ja reggaeta esittävä artisti. Hänen vanhempansa ovat alkuperältään jamaikalaisia. 
Lempinimensä ”Ice” (jää) hän sai lukioaikana. Hän teki vuonna 1989 ensimmäisen singlensä ”Easy”, joka menestyi Euroopassa. Hän itse luonnehti ensimmäistä singleään reggae-musiikiksi, mutta kuulijat pitivät sitä eurodance-musiikkina. 
Vuonna 1994 julkaistu albumi "Ice'n'Green" menestyi hyvin. Kyseisestä albumista tulivat suosituksi kappaleet "”"It's a Rainy Day"”", sekä "”"Think About the Way"”". Albumilla Ice MC käyttää jamaikalaista raggamuffin-tyylistä räppäystä. Albumin naislauluosuudet on tehnyt italialainen laulaja Alexia. Albumin tuotti italialainen Roberto Zanetti, artistinimellä "Robyx".
Ritarihaukka

Ritarihaukka ("Parabuteo unicinctus") on keskikokoinen amerikkalainen haukka, jota käytetään metsästyshaukkana.
Koko ja ulkonäkö.
Ritarihaukan höyhenpeite on mustanruskea. Siiven etuosa ja reidet ovat kastanjanruskeat. Pyrstön takaosa on valkoinen.
Pituus 60 cm, siipien kärkiväli 120 cm, paino 900 grammaa.
Levinneisyys.
Ritarihaukkoja elää Yhdysvaltojen lounaisosissa ja siitä etelään Chileen ja Argentiinan keskiosiin ulottuvalla alueella. Metsästyskäyttöön tarhattuja ritarihaukkoja on karannut luontoon muuallakin, ja Britanniassa sellaisten on havaittu pesivän vieraslajina.
Elinympäristö.
Ritarihaukka elää harvaa puustoa kasvavilla soilla ja puoliautiomaassa.
Lisääntyminen.
Ritarihaukan pesä on puussa. Se munii 2–4 munaa kerrallaan. Poikaset pysyvät vanhempiensa seurassa jopa kolmevuotiaiksi, ja perhe saalistaa usein yhdessä.
Ravinto.
Ritarihaukan luonnollista ravintoa ovat pienet jyrsijät ja liskot. Opetettuna metsästyshaukkana se voi pyydystää jäniksiä ja fasaaneita.
Käyttäytyminen.
Ritarihaukat ovat erittäin sosiaalisia eläimiä. Ne ovat ainoita petolintuja jotka tekevät yhteistyötä metsästäessään.
Cappella

Cappella on italialainen elektronista musiikkia esittävä yhtye, jonka perusti vuonna 1987 tuottaja Gianfranco Bortolotti. Yhtyeen kokoonpano on vaihtunut useita kertoja vuosien varrella, mutta yhtyeen menestyneimmät vuodet olivat 1990-luvulla.
Yhtyeen yksi tunnetuimmista kappaleista on "U Got 2 Let the Music", joka muun muassa nousi Britannian singlelistan toiselle sijalle vuonna 1993. Muita tunnettuja kappaleita ovat muun muassa "Move On Baby" ja "Tell Me The Way".
Õru

Õru on pienkauppala (alevik) ja entinen kunta Valgan kunnassa Valgamaan maakunnassa, Virossa. 
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistettiin Valgan kaupunki sekä Karulan, Tahevan, Tõllisten ja Õrun kunnat uudeksi Valgan kunnaksi. Tällöin Õrun keskuksesta tuli Valgan kuntaan kuuluva pienkauppala.
Entinen kunta.
Kunnan asukasluku oli 546 (2010), pinta-ala 104,63 neliökilometriä ja asukastiheys 5,2 asukasta neliökilometrillä. 
Õru jakautui keskuspaikkakuntansa lisäksi kahdeksaan kylään, jotka ovat Killinge, Kiviküla, Lota, Mustumetsa, Priipalu, Uniküla, Õlatu ja Õruste. Õrun kirkonkylässä oli vuonna 2008 kolme kauppaa, kaksi kahvilaa ja Viron postin konttori.
Väestö.
Vuonna 2011 Õrun kunnassa oli 448 asukasta, joista 384 (85,7 %) oli virolaisia, 48 (10,7 %) venäläisiä ja 15 (3,3 %) muita kansallisuuksia.
Kamo-jinja

Kamo-jinja (, ’Kamon pyhäkkö’) voi viitata kahteen šintolaiseen pyhäkköön Kiotossa:
Sri Lankan lippu

Sri Lankan lippu on Sri Lankan tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1948. Lipun tunnus on leijona, jolla on kädessään miekka.
Lippu on perinteinen singaleesien lippu. Sen keltainen väri ja bodhipuun lehdet viittaavat maan buddhalaiseen enemmistöön ja vuonna 1951 lisätyt vihreä ja oranssi raita viittaavat muslimi- (vihreä) ja hindulaiseen tamilivähemmistöön (oranssi). Vuonna 1972, kun maan nimi muutettiin Ceylonista Sri Lankaksi, lipun reunoihin lisättiin bodhipuun lehdet.
Kalevi Korpi

Kalevi Johannes Korpi (3. lokakuuta 1927 Miehikkälä – 6. huhtikuuta 2013) oli suomalainen laulaja. Alun perin taidelaulajaksi tähdännyt Korpi voitti Yleisradion tenorikilpailun vuonna 1955 ja piti seuraavana vuonna ensikonserttinsa. 1950- ja 1960-lukujen aikana hän levytti Pohjoismaiselle Sähkölle mutta lauloi samaan aikaan myös Trubaduurit-kvartetissa. Lisäksi hän kiersi tuolloin tanssilavoja Veikko Ahvenaisen yhtyeen laulusolistina. Korpi lauloi myös Radiokuorossa sekä muun muassa Radion sinfoniaorkesterin ja Helsingin kaupunginorkesterin solistina. 1960-luvun alussa hän teki oman orkesterinsa kanssa kiertueita muihin Pohjoismaihin. Lisäksi hän toimi yksityisenä laulunopettajana. 1970-luvulla hän oli maineikkaan Dallapé-orkesterin laulusolistina.
Harmonikkataiteilija Veikko Ahvenainen on luonnehtinut Korpea erittäin taitavaksi ja monipuoliseksi laulajaksi, joka ei kuitenkaan saanut miltään taholta sitä arvostusta, jonka hän olisi ansainnut. Esimerkiksi Peter von Baghin ja Ilpo Hakasalon "Iskelmän kultaisessa kirjassa" tai "Isossa musiikkitietosanakirjassa" Korpea ei mainita lainkaan.
Korven laulutuotanto käsittää iskelmien ohella myös hengellistä musiikkia, joululauluja ja operettisävelmiä. Kaikkiaan levytyksiä on noin 280, joiden lisäksi Yleisradion arkistoissa on useita tallenteita, joilla Korpi esiintyy.
Punaisen Kuningattaren hypoteesi

Punaisen Kuningattaren hypoteesi (, "Red Queen", "Red Queen's race" ja "Red Queen Effect") on evoluutioteoriassa käytetty malli, jolla selitetään kahta erilaista ilmiötä: sukupuolten evoluutiota sekä tilannetta, jossa kaksi saalistaja–saalis-suhteessa elävää lajia vaikuttavat toistensa evoluutioon niin että seuraukseksi syntyy koevoluutiota.
Termi viittaa Lewis Carrollin kirjaan "Liisan seikkailut peilimaailmassa", jossa Punaisen Kuningattaren on juostava kaikin voimin, jotta pysyisi paikallaan.
Kilpavarustelu.
Leigh Van Valen esitti vuonna 1973 metaforan evolutiivisesta asevarustelusta, jossa hän muotoili Punaisen Kuningattaren hypoteesin 
sukupuuttoon kuolemisesta (engl. "law of extinction"). Van Valenin mukaan kahden lajin suhteessa monet sopeutumat vaikuttavat negatiivisesti toisen lajin yksilöiden kelpoisuuteen; seuraa kilpavarustelu, joka johtaa siihen, että yksilöiden kelpoisuus ei ajan mittaan parane vaan pysyy samana, vaikka ulkoisesti katsoen niiden toiminta paraneekin.
Vaikka sopeutumat yleistyvät, toisen evoluutiojärjestelmän aiheuttamat sopeutumat heikentävät toisen järjestelmän sopeutumien vaikutusta.
Selvimmin tämä näkyy saalistaja–saalis-suhteessa, koska esimerkiksi gasellit, jotka juoksevat nopeammin, vaikeuttavat saalistavien gepardien elämää.
Van Valenin Punaisen Kuningattaren hypoteesi ei kuitenkaan liittynyt suvullisuuden kehitykseen.
Suvullisuuden paradoksi.
Tieteiden popularisoija Matt Ridley kirjoitti kirjan "The Red Queen", jossa hän esitteli teoreettisen biologian piirissä käytyä keskustelua suvullisen lisääntymisen vaikutuksista evoluutioon. Yhteys Punaisen Kuningattaren hypoteesiin seuraa siitä, että perinteinen teoria selitti suvullisen lisääntymiset edut ainoastaan ryhmätasolla mutta ei geenitasolla. Punaisen Kuningattaren hypoteesi sen sijaan selitti suvullisuuden kehittymistä yksilötasolla.
Punaisen Kuningattaren hypoteesi selitti paradoksin, että useimmissa suvullisesti lisääntyvissä lajeissa noin puolet populaation jäsenistä on koiraita, vaikka vain harvat koiraat saavat jälkeläisiä ja joissain lajeissa koiraat jopa tappavat saman lajin pentuja. Miksi lajin kannatti tuottaa koiraita?
Ongelmaa voidaan ratkaista Richard Dawkinsin itsekäs geeni -teorialla, jonka mukaan jokaisen geenin perimmäisenä tavoitteena oli monistaa itsensä. Koiraan kannatti tappaa poikaset, jotka eivät olleet sen omia jälkeläisiä. Samoin koiraiden kokonaiskelpoisuus oli sama kuin naarailla; lisääntyvien koiraiden jälkeläiset edustivat suurinta osaa seuraavan sukupolven jälkeläisistä. (On kuin koirailla olisi arpa, joissa harvat arvat voittavat paljon ja naarailla arpa, joissa useat voittavat vähän.)
Suvullinen lisääntyminen oli hyödyllistä myös sen takia, että se lisää muuntelua ja erilaiset geenien yhteisvaikutukset nousevat esiin. Eräänä tekijänä on asevarustelu: loiset, jotka lisääntyvät suvullisesti, tuottavat monenlaisia jälkeläisiä ja koettelevat loisittavan kohteen puolustusjärjestelmää useammalla eri tavalla. Tämä kiihdyttää muuntumista, sillä vaikka myös heikompia yksilöitä esiintyy enemmän, luonnonvalinta karsii ne pois ja seuraavan sukupolven yksilöt ovat niitä, joilla on ollut paras geenistö.
Irish coffee

Irish coffee (, ) on kahvijuoma, jonka aineksia ovat kahvi, irlantilainen viski, fariinisokeri ja kerma. 
Historia.
Ensimmäinen irish coffee valmistettiin talvella 1943 Foynesin sataman lentoterminaalissa lähellä Limerickiä, Irlannissa. Sen valmisti baarimikko ja kokki Joe Sheridan. Tuolloin Pan Amin lentovene, joka oli lennolla New Yorkiin, kääntyi takaisin Foynesiin, koska sää oli niin huono. Sheridania pyydettiin tekemään matkustajille ruokaa ja lämpimiä juomia. Hän teki silloin ensimmäiset irish coffeet, ja kun häneltä kysyttiin, että oliko hän käyttänyt brasilialaista kahvia, hän vastasi että: ”Ei, se oli irlantilaista kahvia.” ("No, it was Irish coffee.")
Irlantilaiset viettävät 25. tammikuuta kansallista irish coffee -päivää.
Born In The S.A.V.O.

Born In The S.A.V.O. on Sleepy Sleepersin albumi. Albumin nimi ja kansikuva on mallinnettu Bruce Springsteenin "Born in the U.S.A."-albumilta. Albumilla soittaa kitaraa Dingon kitaristina tunnettu Jonttu Virta.
Albumin nimi ja kansikuva on mukaelma Bruce Springsteenin albumista "Born in the U.S.A.".
Meriasteri

Meriasteri ("Aster tripolium", syn. "Tripolium vulgare") on sinipunakukkainen merenrannoilla ja aroalueilla kasvava asterikasvi. Suomessa se on tavanomainen rannikoiden laji.
Ulkonäkö ja koko.
Kaksivuotinen tai lyhytikäisesti monivuotinen meriasteri kasvaa 10–60 cm korkeaksi. Juurakko on vahvarakenteinen. Turpea varsi on kalju tai miltei kalju ja usein väriltään punertava. Kierteisesti olevat lehdet ovat pystyjä ja möyheitä. Alimmat lehdet ovat ruodillisia, ylimmät ruodittomia ja sepiviä. Lehtien lapa on tasasoukka tai suikea ja ehyt- tai nirhalaitainen. Huiskilomaisesti olevat mykerökukinnot ovat 2–3 cm leveitä ja vaaleansinipunaisia, sinisiä tai harvoin valkoisia. Mykerön kehtosuomut ovat pyöreäkärkisiä. Kielimäisiä laitakukkia on 10–30 kappaletta, kielet ovat 10–15 mm pitkiä. Kehräkukat ovat keltaisia torvikukkia. Meriasteri kukkii Suomassa kesäkuusta syyskuulle. Siemen kehittyy litteään, karvaiseen pähkylään, jonka pappus on hapsihaiveninen.
Levinneisyys.
Meriasteria tavataan Euroopassa rannikoilla Atlantilla Portugalista Keski-Norjaan, Itämerellä, Vienanmerellä sekä Välimerellä Ranskasta Albaniaan. Paikoitellen lajia tavataan Keski- ja Etelä-Euroopassa myös sisämaassa. Laajemmin meriasteri kasvaa sisämaan kasvina arovyöhykkeellä Unkarista itään aina Keski-Aasiaan saakka. Paikoitellen lajia esiintyy myös idempänä aina Kiinassa ja Japanissa saakka. Suomessa meriasteria esiintyy koko Suomen rannikon pituudelta, joskin Perämeren rannikolla ja monin paikoin Saaristomereltä laji on lähes kadonnut.
Elinympäristö.
Suomessa meriasteri on merenrantojen kasvi, jonka kasvupaikat usein peittyvät meriveden alle. Se kasvaa tavallisesti lähellä vesirajaa, etenkin kivikoissa, kallionraoissa sekä savi- ja hiesupohjaisilla niityillä. Keski- ja Itä-Euroopassa sekä Aasiassa laji kasvaa myös sisämaassa muun muassa aroilla.
Raid (kuvitteellinen henkilö)

Raid on kirjailija Harri Nykäsen luoma kuvitteellinen rikollishahmo, joka seikkailee Nykäsen romaanisarjassa. Nykäsen kirjoittamien romaanien ohella Raid esiintyy myös Nykäsen yhdessä Jarkko Sipilän kanssa kirjoittamassa romaanissa Paha, paha tyttö (2010). Hahmoon ja sen maailmaan perustuvissa televisiosarjassa ja elokuvassa Raid-hahmoa esitti Kai Lehtinen.
Raid on lempinimi, joka liittyy Raid-hyönteismyrkyn mainoslauseeseen ”tappaa talossa ja puutarhassa”. Raidin nimi on Joel Teräsvuori, tämä selviää kirjasarjan kolmannessa osassa. Tosin "Raid"-elokuvassa rajavartioston papereiden mukaan hänen oikea nimensä olisi Matti Einari Virtanen.
Raid on syntynyt pienessä kylässä Keski-Suomessa perheeseen, johon isän ja äidin lisäksi kuului pikkusisko. Ruotsissa varttunut Raid työskenteli Volvon tehtaalla ennen kuin muutti Tukholmaan ja aloitti työnteon Maraboun suklaatehtaalla. Täällä hän myös tutustui Hammariin, Sundmaniin, Takamäkeen ja Uki Kukkamaahan. Raid kuului Marabou-jengiin ja liittyi myöhemmin moottoripyöräjengiin. Raid joutui kuitenkin jättämään moottoripyöräpiirit jouduttuaan vankilaan epäonnistuneen pankkiryöstön jälkeen, jossa Hammar ampui häntä jalkaterään. Tämän takia Raidin oikeassa jalassa on vain yksi varvas.
Raidilla on poikkeuksellinen ystävyyssuhde komisario Eero Janssoniin. Miehiä yhdistää kiinnostus vanhoihin Mercedes-autoihin.
Matteo Paro

Matteo Paro (s. 17. maaliskuuta 1983 Asti, Italia) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Genoa CFC:tä. Paron pelipaikka on keskikentän keskellä.
Paron ammattilaisura alkoi kaudella 2000/2001 Juventuksessa, mutta hän teki debyyttinsä vasta toukokuussa 2003 ottelussa Regginaa vastaan. Vuosina 2003–2006 Paro edusti AC Chievo Veronaa, Crotonea ja AC Sienaa kunnes palasi kaudeksi 2006/2007 Serie B:hen pudotettuun Juventukseen. Hän teki Juventuksen kautta aikain ensimmäisen maalin Serie B:ssä, kun hän osui Rimini Calcio FC:n ja Juventuksen välisessä 1-1-tasapelissä. Kesällä 2007 Paro siirtyi Genoaan.
Islannin jalkapallomaajoukkue

Islannin jalkapallomaajoukkue edustaa Islantia jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Kotiottelunsa se pelaa tavallisesti Laugardalsvöllur-stadionilla pääkaupungissa Reykjavíkissa.
Päävalmentaja Lars Lagerbäckin johdolla Islanti selvitti tiensä vuoden , jossa se sai vastaansa vuoden 1998 MM-kisojen pronssimitalistin Kroatian. Ensimmäinen osaottelu Islannissa päättyi maalittomaan tasapeliin, mutta Kroatia voitti kotonaan 2–0, ja näin Islanti karsiutui kisoista. 
Tätä ennen joukkue karsi kisapaikasta vuoden 2004 EM-kilpailuihin, jolloin se johti hetken lohkoaan ja kamppaili Saksan ja Skotlannin kanssa jatkopaikoista loppukierrokselle asti. 
Islannin nykyisen joukkueen kenties suurin tähti on Evertonissa pelaava hyökkäävä keskikenttäpelaaja Gylfi Sigurðsson.
Islanti selviytyi arvokilpailuiden lopputurnaukseen ensimmäisen kerran Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2016 kukistettuaan karsintalohkossaan muun muassa Alankomaat kahdesti sekä Turkin ja Tšekin kerran. Kisoissa Islanti pääsi F-alkulohkosta jatkoon toisena joukkueena Unkarin jälkeen pelattuaan Portugalin kanssa tasan 1–1, samoin Unkarin kanssa 1–1 ja voitettuaan Itävallan 2–1. Neljännesvälierissä Islanti voitti Englannin 2–1, mutta putosi jatkosta puolivälierissä hävittyään Ranskalle 2–5. Islanti pelaa ensimmäisen kerran MM-kilpailuissa kesällä 2018. Kisapaikka selvisi kun joukkue voitti karsintalohkonsa. Islanti on asukasluvultaan pienin valtio jalkapallon MM-kilpailujen historiassa.
Pelaajat.
Nykyinen joukkue.
Seuraavat pelaajat on valittu Islannin joukkueeseen maaotteluihin Viroa ja Ruotsia vastaan 8. ja 12. tammikuuta 2023.
"Ottelut ja maalit päivitetty 8. tammikuuta 2023 Viroa vastaan pelatun maaottelun jälkeen."
Cristina Scabbia

Cristina Adriana Chiara Scabbia (s. 6. kesäkuuta 1972 Milano, Italia) on italialainen alttoääninen laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten goottimetalliyhtye Lacuna Coilin toisena laulajana, minkä lisäksi hän on yhtyeen kappaleiden pääasiallinen sanoittaja. Scabbia työskentelee myös rocklehti "Revolverin" kolumnistina.
Keväällä 2007 Scabbia toimi taustalaulajana Megadethin kappaleessa ”À Tout le Monde (Set Me Free)”, sekä Apocalyptican ”S.O.S (Anything But Love)” -kappaleessa vuonna 2008.
Scabbia seurustelee Slipknotin kitaristin James Rootin kanssa.
Sakaali (täsmennyssivu)

Sakaali tai shakaali (vanh. šakaali) tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Groteski (typografia)

Groteski () ( 'ilman pääteviivaa') on pääteviivattomista eli päätteettömistä kirjaintyypeistä käytetty nimitys (vrt. antiikva). Selkeytensä vuoksi groteskikirjaimet soveltuvat parhaiten otsikoiksi, joskin niitä käytetään myös leipätekstissä, varsinkin verkkosivuilla. Groteskikirjaintyypit sopivat hyvin myös luetteloihin ja taulukoihin. Tunnettuja groteskikirjaintyyppejä ovat Arial, Century Gothic, Helvetica, Verdana ja Gill Sans.
Groteskikirjaintyypit jaetaan usein kolmeen pääryhmään:
Alun perin nimitys groteski oli pilkkanimi, joka juontui ranskan kielen sanasta "grotesque", suhteeton tai luonnoton. Ivailu johtui siitä, että ensimmäiset 1800-luvun alun groteskit vaikuttivat tuolloin yleisten uusantiikvojen rinnalla hyvin oudoilta.
Perinteisestä groteskista tuli 1920-luvulla tyypillinen funktionalistinen kirjasinlaji, joka antaa teknisen ja viileän vaikutelman. Tunnettuja perinteisiä groteskikirjaintyyppejä ovat Akzidenz-Grotesk, Helvetica ja Univers.
Geometriset groteskit perustuvat säännöllisiin geometrisiin muotoihin, esimerkiksi O-kirjain on tavallisesti aivan pyöreä. Geometriset kirjaintyypit antavat modernin vaikutelman. Tunnettuja geometrisia groteskikirjaintyyppejä ovat Futura, Gotham ja Industria.
Humanistiset groteskit ovat luonteeltaan eniten kalligrafisia, niiden viivojen paksuudessa on enemmän vaihtelua ja ne ovat luettavampia kuin muut groteskikirjaimet. Tunnettuja humanistisia groteskikirjaintyyppejä ovat Gill Sans ja Optima.
Serif

Serif eli pääteviiva on kirjasimen rungon päätteessä oleva pieni osa. Kirjasimia, joissa on serifejä sanotaan päätteellisiksi. Päätteettömiä kirjaimia ovat sans-serifit eli groteskit. 
Roomalaissyntyisiä.
Serifit syntyivät Antiikin Roomassa, jossa kaiverrettava kirjoitus maalattiin ensin kiveen. Tällöin maalattujen siveltimenvetojen päätteet tulivat helposti leveiksi, ja kirjainten kaivertajat kaiversivat uskollisesti myös kirjainten päissä olevat levennykset. 
Sana "serif" tulee joidenkin tulkintojen mukaan hollanninkielen sanasta "schreef", joka tarkoittaa "kirjoitti". Toisten lähteiden mukaan sanserif, josta sana sans-serif tulee, on vanhempi sana kuin serif.
Serifejä on useita erilaisia. Esimerkiksi Times-kirjasintyypissä serif on orgaaninen ja se liittyy kirjasimen runkoon kaarevana. Toinen serifin perustyyppi on esimerkiksi Courier-kirjasimissa. Se on kulmikkaampi ja jäykempi. Näistä perusmuodoista on useita eri versioita. 
Myös antiikva tarkoittaa päätteellistä kirjasintyyppiä. Se kehitettiin renessanssin jälkeen yhdistelemällä roomalaista meisselikirjoitusta ja karolingista kirjoitusta.
Itämaiset vastineet.
Serifillä on vastineensa itämaisessa kalligrafiassa ja typografiassa. Japanin kielessä niistä käytetään sanaa "uroko" eli kirjaimellisesti "suomu". Kiinan kielessä taas käytetään termiä "jalalliset muodot".
Antiikva

Antiikva on nykyaikainen päätteellinen kirjaintyyli tai kirjainlaji, joka perustuu antiikin Rooman aikaisiin aakkosiin, karolingiseen minuskeliin ja 1400-luvun italialaisten humanistien kalligrafiseen kirjaintyyliin. Antiikva-sana on peräisin latinan sanasta "antiquus", vanhanaikainen, ja sillä viitataan antiikin Rooman kiveen hakattujen piirtokirjoitusten kirjaimiin, joiden tyyli on nykyisten suuraakkostemme pohja.
Typografiassa termillä antiikva tarkoitetaan päätteellisiä kirjainmuotoja, jotka kehittyivät vuosina 1470–1600. Tunnettuja tuon ajan antiikva-kirjaintyyppien suunnittelijoita olivat muun muassa Nicolas Jenson, Francesco Griffo ja Claude Garamond. Antiikvakirjaimet kehitettiin yhdistelemällä roomalaista meisselikirjoitusta ja karolingista kirjoitusta. Antiikvoille ovat luonteenomaisia ohuet kirjainten pääteviivat (serif), jotka painetussa tekstissä auttavat hahmottamaan tekstin riveinä ja helpottavat lukemista.
Antiikvat jaetaan yleensä kolmeen ryhmään: 
Medievaaliantiikvat ovat antiikvan varhaismuotoja, ja ne ovat alun perin kotoisin renessanssiajan Venetsiasta, jossa kirjanpainaja Aldus Manutius leikkautti ensimmäiset tämän kirjainmuodon edustajat. Claude Garamond hioi myöhemmin medievaaliantiikvan lopulliseen muotoonsa. Medievaaliantiikvojen pyöristetyt päätteet tekevät niistä helppolukuisia. Medievaaliantiikvojen kirjaimilla on normaali kontrasti ja kalteva akseli. Niissä on melko vahvat päätteet, ja päätteiden liitokset ovat loivat. Tunnettuja medievaaliantiikvoja ovat Jenson, Bembo, Garamond ja Sabon.
Siirtymäkauden antiikvat otettiin käyttöön 1700-luvun puolivälissä. Ne ovat ulkonäöltään medievaali- ja uusantiikvojen välimuotoja. John Baskerville teki tämän kirjainmuodon tunnetuksi, ja hänen nimeään kantava Baskerville on yhä erittäin suosittu kirjaintyyppi. Siirtymäkauden antiikvoissa on voimakkaampi kontrasti kuin medievaaliantiikvoissa. Kirjainten akseli on suora. Kirjainten päätteet ovat hiukan suoremmat ja ohuemmat. Päätteiden liitos on melko loiva. Tunnettuja siirtymäkauden antiikvoja ovat Bulmer, Baskerville, Caslon ja Times.
Uusantiikvat liittyvät taidehistorialliselta kannalta uusklassismiin. Uusantiikvojen esikuvana ovat Giambattista Bodonin suunnittelemat kirjainlajit 1700-luvun loppupuolella. Ne ovat luonteeltaan hienostuneita ja heijastelevat valistusajan pyrkimystä rationaalisuuteen. Kirjaintyypeissä on voimakkaat kontrastit paksumpien pystyviivojen ja ohuempien vaakaviivojen välillä. Uusantiikvoissa on suora akseli, ohuet päätteet ja jyrkkä päätteiden liitos. Tunnettuja uusantiikvoja ovat Bodoni, Didot, Walbaum ja Abril..
Valtaosa nykyisistä leipätekstin ladonnassa käytettävistä kirjaintyypeistä perustuu klassisille antiikvoille. Yleisesti käytössä olevia antiikvoja ovat "Baskerville", "Garamond", "Times New Roman" ja "Palatino".
Raffaele Palladino

Raffaele Palladino (s. 17. huhtikuuta 1984 Mugnano) on italialainen jalkapalloilija, joka pelaa seurassaan Juventuksessa hyökkääjänä. Juventus pelaa italian korkeimmalla sarjatasolla Serie A:ssa.
Palladino aloitti uransa Beneventon joukkueessa kaudella 2001–2002. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Juventukseen vain 18-vuotiaana. Hän viihtyi seurassa kaksi kautta, joiden aikana hän ei pelannut yhtään peliä. Seuraavaksi kaudeksi nuorukainen lainattiin Salernitanaan, jossa hän teki 39 ottelussa 15 maalia ja oli seuransa paras maalintekijä. Tämä menestyksekäs kausi poiki lainasiirron Serie A:han, Livornon joukkueeseen. Palladino pelasi yhden kauden Livornossa, kunnes Juventus otti hänet takaisin riveihinsä.
Valtio (mikrovaltio)

Valtio on 13. lokakuuta 2006 lähtien "Nyt"-liitteessä ja Radio Helsingissä seurattu Ari ”Paska” Peltosen kehittämä mikrovaltio. Se sijaitsee Posiolla Muikkulamminpuron varrella Kännäkällä, kahdeksan kilometriä pohjoiseen Posion keskustasta. Valtiolla ei ole tunnustettua juridista asemaa. Valtioksi esitetty alue on pinta-alaltaan noin 50 neliömetriä.
19. kesäkuuta 2007 puolustusvoimien uutislehti "Ruotuväki" valloitti Valtion takaisin Suomelle. Peltonen ei kuitenkaan tunnustanut valloitusta. Valtion maanpaossa elävä johto on perustanut pakolaishallituksen Helsinkiin. 
22. elokuuta 2008 Peltonen järjesti Valtiolle itsenäisyysjuhlat Helsingin Kaapelitehtaan Merikaapelihallissa Taiteiden yössä. Valtion itsenäisyyspäivän vastaanotolla vieraat saivat myös jättää turvapaikkahakemuksia. Valtionvapautusrintama jakoi samassa tilaisuudessa salaa Valtion diktatorista hallintoa kritisoivia monisteita.
Politiikka ja hallinto.
Valtion hallituksen muodostavat valtiovarainministeri Jani Halme, puolustusministeri Eva Wahlström, kulttuuriministeri Katja Ståhl ja ulkoministeri Alexander Stubb.
Kokoontumisvapautta on rajoitettu.
Ulkopoliittiset suhteet.
Valtio ei ole Naton jäsen. Valtio jätti EU-jäsenhakemuksen vuonna 2006. 
Talous.
Valtion veroprosentti on sata.
Kulttuuri.
Helmikuussa 2007 Peltonen yritti saada Valtion Euroviisuihin. Euroviisujen tapahtumajärjestäjä Kjell Ekholm lupasi toimittaa hakemuksen Tukholmassa sijaitsevaan EBU:n päämajaan ja lupasi, että hakemus käsitellään niin pikaisesti, että Valtio ehtisi osallistua Helsingissä järjestettäviin kilpailuihin. Valtio ei kuitenkaan päässyt mukaan kilpailuihin. Siitä huolimatta edustuskappaleeksi valittiin Radio Helsingin Paskalista-ohjelmassa yleisöäänestyksellä Suomen paskin bändi -kilpailun voittaneen Dream Teamer -yhtyeen kappale ”Hei hei Eurooppa”.
Säilöntäaine

Säilöntäaine on luonnollinen tai synteettinen aine, jota voidaan lisätä tuotteisiin ja jonka tarkoitus on ehkäistä tai vähentää tuotteen pilaantumista. Sitä voidaan lisätä muun muassa elintarvikkeisiin, lääkeaineisiin, maaleihin tai biologisiin näytteisiin. 
Elintarvikkeiden säilöntäaineet.
Elintarvikkeiden lisäaineluettelossa E-koodilukujen E200–E299 yhdisteitä kutsutaan säilöntäaineiksi. Aineet suojaavat elintarvikkeita pieneliöiden aiheuttamalta pilaantumiselta ja/tai terveydelle haitallisten pieneliöiden – kuten bakteerien ja sienten (esim. hiivat ja homeet) – kasvulta. Tarkoituksena on estää elintarvikkeen mätäneminen, homehtuminen tai käyminen. Kemiallisia lisäaineita hyödyntävä säilöntä vähentää myös bakteerien ja homeiden tuottamien myrkyllisten yhdisteiden syntymisriskiä. Elintarvikkeiden säilöntäaineita käytetään usein joko pelkästään tai yhdessä muiden elintarvikkeiden säilöntätapojen kanssa. 
Säilöntäaineiden teho perustuu usein elintarvikkeen happamuuden muuttamiseen, jolloin niitä kutsutaan happamuudensäätöaineiksi. Myös hapettumisenestoaineilla (E300–E399, E450–E452) on säilöviä ominaisuuksia, sillä ne suojaavat elintarvikkeita hapettumisen aiheuttamalta pilaantumiselta, kuten rasvan härskiintymiseltä ja värinmuutoksilta. 
Säilöntäaineiden haittavaikutuksia on kuvattu karkeasti esimerkiksi Elintarviketurvallisuusviraston Eviran julkaisussa (2018). Nitraatin ja nitriitin (E249–E252) osalta virasto viittaa aiempaan tieteelliseen riskiarvioon (Suomi et al, 2013). Kunkin lisäaineen nimi, E-koodi, lisäaineryhmä, alkuperä ja käyttötarkoitus sekä hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti (ADI) on esitetty Eviran julkaisemassa lisäainetaulukossa.
Franka Dietzsch

Franka Dietzsch (s. 22. tammikuuta 1968 Wolgast, Mecklenburg-Etu-Pommeri) on saksalainen kiekonheittäjä.
Itä-Saksaa edustanut Dietzsch voitti nuorten MM-hopeaa 1986 Ateenassa. Hän osallistui ensimmäisiin aikuisten arvokilpailuihinsa Tokion MM-kisoissa 1991, joissa karsiutui. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän sijoittui kahdenneksitoista. Stuttgartin MM-kisoissa 1993 hän oli kahdeksas ja Göteborgin MM-kisoissa 1995 seitsemäs. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui neljänneksi. 1997 hän oli Euroopan cupissa toinen. Dietzsch voitti 1998 Budapestin EM-kisoissa EM-kultaa. Samana vuonna hän oli toinen GP-finaalissa ja ensimmäinen yleisurheilun maailmancupissa tuloksella 67,07. Vuonna 1999 hän sijoittui Euroopan cupissa kolmanneksi sekä voitti maailmanmestaruuden Sevillan MM-kisoissa tuloksella 68,14.
Vuonna 2000 Dietzsch sijoittui Sydneyn olympialaisissa kuudenneksi ja voitti GP-finaalin. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän oli neljäs. 2003 hän sijoittui neljänneksi Euroopan cupissa, karsiutui Pariisin MM-kisoissa sekä heitti kuudenneksi. Hän oli 2004 Euroopan cupin toinen, mutta karsiutui Ateenan olympialaisissa. Kauden lopussa hän sijoittui seitsemänneksi.
Dietzsch voitti kesäkuussa 2005 Euroopan cupin. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän voitti toisen maailmanmestaruutensa. Loppukaudesta hän sijoittui toiseksi . Vuonna 2006 hän voitti jälleen Euroopan cupin superliigan. Göteborgin EM-kisoissa hän voitti EM-hopeaa, jonka jälkeen hän voitti sekä että maailmancupin.
Vuoden 2007 toukokuussa Dietzsch heitti Hallessa tuloksen 68,06, joka jäi vuoden 2007 maailmantilaston kärkitulokseksi. Osakan MM-kilpailuissa hän heitti tuloksen 66,61 ja voitti kolmannen maailmanmestaruutensa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti . Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui loppukilpailusta.
Dietzsch on voittanut Saksan mestaruuden kiekonheitossa vuosina 1997–2001 ja 2003–2007.
Ennätykset.
Lähde: IAAF