tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arianna Errigo

Arianna Errigo (6. kesäkuuta 1988 Monza) on italialainen florettimiekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Huhtikuussa 2021 Errigo oli FIE:n rankingissa kuudes, mutta on parhaimmillaan ollut rankingin paras useana vuotena.
Ennen osallistumista ensimmäisiin olympialaisiin, Errigo oli voittanut useita arvokisamitaleja: kaksi joukkuemaailmanmestaruutta 2009 ja 2010, MM-hopeaa 2011 joukkuekilpailussa sekä MM-hopeaa 2010 ja MM-pronssia yksilökilpailussa. Ensimmäisen EM-kullan Errigo voitti 2009 joukkuekilpailussa, jonka jälkeen hän saavutti vielä EM-kultaa ennen Lontoon olympialaisia 2012 EM-kultaa 2010, 2011 ja 2012 joukkuekilpailuissa. Lontoon olympialaisten yksilökilpailussa Errigo aloitti toiselta kierrokselta, jolla voitti venezuelalaisen Johana Fuenmayorin. Kolmannella kierroksella Errigo voitti venäläisen Kamilla Gafurzyanovan, puolivälierissä yhdysvaltalaisen Lee Kieferin ja välierissä toisen italialaisen Valentina Vezzalin. Loppuottelussa italialainen Elisa Di Francisca oli kuitenkin parempi luvuin 12–11. Joukkuekilpailussa Errigo otteli kaikissa Italian otteluissa. Puolivälierissä Italia voitti Ison-Britannian ja välierissä Ranskan. Ensimmäisen olympiakultansa Errigo saavutti, kun loppuottelussa Italia voitti Venäjän 45–31.
Ennen seuraavia olympialaisia Errigo saavutti viisi MM-kultaa, yhden MM-hopean, yhden MM-pronssin, neljä EM-kultaa, yhden EM-hopean ja yhden EM-pronssin. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Errigo voitti yksilökilpailun toisella kierroksella vietnamilaisen Đỗ Thị Anhin, mutta hävisi neljännesvälierissä kanadalaiselle Eleanor Harveylle 15–11. Rion olympialaisten jälkeen Errigo on saavuttanut yhden MM-kullan, kaksi MM-hopeaa ja MM-pronssia, kolme EM-kultaa, yhden EM-hopean ja yhden EM-pronssin.
Tokion olympialaisissa 2020 Errigo oli mukana Italian joukkueessa, joka sai floretin joukkuekilpailussa pronssia. Floretin yksilökilpailussa Errigo sijoittui viidenneksi. Pariisissa 2024 Errigo voitti Italian joukkuessa hopeaa ja sijoittui jälleen yksilökilpailussa viidenneksi.
Ida Grönlund

Ida Grönlund on suomalainen stand up -koomikko ja käsikirjoittaja. Grönlund teki ensimmäisen stand up -keikkansa vuonna 2003. Vuonna 2005 hän osallistui Vuoden stand up -tulokas -kilpailuun. Grönlund on käsikirjoittanut televisioon muun muassa Ylen ajankohtaissatiireita "Noin viikon uutiset" ja "Noin viikon studio" sekä Nelosella esitettyä "Nieminen &amp; Lahtinen Show’ta".
Grönlund on asunut nuoruutensa Vihdin Nummelassa.
Vuokko Kinnula

Vuokko Liisa Kinnula (o.s. Torvinen, 29. heinäkuuta 1947 Kauhajoki – 17. marraskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen biokemisti (FL) ja sisätautien ja keuhkosairauksien erikoislääkäri (LKT), joka toimi Helsingin yliopiston keuhkosairausopin professorina ja Helsingin yliopistollisen keskussairaalan (HYKS) ylilääkärinä vuodesta 2003 elämänsä loppuun asti.
Torvinen kirjoitti ylioppilaaksi Tuiran yhteiskoulusta (1966). Uudella nimellään Kinnula hän valmistui Oulun yliopistosta ensin biokemistiksi (FK, 1971, FL 1974), jonka jälkeen opiskeli vielä samassa yliopistossa lääkäriksi ja väitteli lääketieteestä (LL 1981, LKT 1981). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa oli otsikoitu "Hepatic and cardiac energy metabolism during acute and chronic hypoxia in vivo : mitochondrial oxidation capacity and cytochrome concentrations, cytosolic and mitochondrial redox states, phosphorylation state of the adenylate system, activity of the (Na+-K+)-stimulated ATP-ase and triacylglycerol biosynthesis in the rat". Hän erikoistui sisätautien erikoislääkäriksi Oulussa (1987) ja keuhkosairauksien erikoislääkäriksi Helsingin yliopistossa (1989). Hän oli Helsingin yliopiston dosentti vuosina 193–2003 ja Oulun yliopiston fysiologian dosentti (1987–1995).
Kinnula työskenteli Oulun yliopistollisen sairaalan (OYS) sisätautien ja keuhkosairauksien apulaislääkärinä (1982-1987), HYKSin sisätautien ja keuhkosairauksien apulaislääkärinä (1987–1989) ja Helsingin yliopiston keuhkosairauksien apulaisopettajana (1989–1992). Tänä aikana hän toimi vuosina 1989-1991 ja 1992 yhdysvaltalaisen Duken yliopiston vierailevana professorina. Ennen Helsingin yliopiston professuuriaan Kinnula toimi HYKSin keuhkosairauksien erikoislääkärinä (1993–1994), Oulun yliopiston sisätautiopin virkaa tekevänä apulaisprofessorina (1995–1996) ja keuhkosairausopin professorina (1996–2003). 
Kinnula oli Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritari. Hänelle myönnettiin Maud Kuistilan palkinto vuonna 2011.
Tuotantoa.
Kinnulan tieteellinen tuotanto käsitti vuoteen 2007 mennessä noin 230 tutkimusjulkaisua ja muuta kirjoitusta keuhkosairauksista ja keuhkovauriomekanismeista. Hän oli yksi Duodecimin julkaiseman Keuhkosairaudet-kirjan toimittajista ja kirjoittajista.
Eddie Hall

Edward Stephen Hall (s. 15. tammikuuta 1988 Newcastle-under-Lyme) on englantilainen voimamies. Hän on voittanut Maailman Vahvin Mies -kilpailun vuonna 2017, sekä lukuisia kertoja Britannian Vahvin Mies ja Englannin Vahvin Mies -kilpailuja. Hall tuli tunnetuksi tehdessään maastavedon maailmanennätyksen, nostaessaan 500 kilogrammaa voimamiessääntöjen mukaisesti vuonna 2016.
Voitettuaan Maailman Vahvin Mies -kilpailun, Hall päätti jättäytyä kyseisistä kilpailuista tulevaisuudessa ja osallistua enää alemman tason kilpailuihin. Nykyisin hän tekee aktiivisesti vlogisisältöä YouTubeen.
Hall taisteli Hafþór Júlíus Björnssonia vastaan Dubaissa "The Heaviest Boxing Match in History" -nyrkkeilyottelussa, mutta hävisi kuusi erää kestäneen ottelun tuomaripäätöksin 3–0. Eddiellä ja Hafþórilla on ollut kiistaa ja erimielisyyksiä jo vuodesta 2017 lähtien, ja ottelun tarkoitus oli selvittää kaikki kehän sisällä. 
Hall on naimisissa Alexandra Hallin kanssa ja heillä on kaksi poikaa.
Olga de Amaral

Olga de Amaral (s. 1932 Bogotá) on kolumbialainen nykytekstiilitaiteilija, joka tunnetaan suurista kullalla ja / tai hopealehdillä peitellyistä tekstiilitaideteoksistaan. Olga de Amaralista tuli yksi harvoista eteläamerikkalaisista taiteilijoista, joka tuli kansainvälisesti tunnetuksi tekstiilitaiteestaan 1960- ja 70-luvuilla. Vuonna 1986 hänen taidettaan esiteltiin myös Arsenalessa 42. Venetsian biennaalissa. Häntä pidetään myös tärkeänä abstraktion kehittäjänä sodanjälkeisessä Latinalaisessa Amerikassa. Hän asuu ja työskentelee Bogotássa Kolumbiassa.
Pavlovin Rotat

Pavlovin Rotat oli suomalainen Youtube-pelikanava, jossa neljä kaverusta pelaa videopelejä ja puhuu nuorille suunnatuista aiheista. Jokaisella pelaajalla on oma rottahahmo, joka on animoitu mukautumaan pelaajan äänen kanssa. Rottien nimimerkkeinä ovat Ruhonleikkaaja, haerskiturska, ryskAE ja ihmispitsa. Jäseniin kuului aiemmin myös haerskiturska ja peetu, joista haerskiturska palasi takaisin Rottien joukkoon helmikuussa 2023.
Kanava toimi Yleisradion alaisuudessa, ja se on luotu 14. maaliskuuta 2019. 
Pavlovin Rotat ovat olleet mukana ohjelmassa ja tuottaneet siihen pelivideot.
Vuonna 2021 Pavlovin Rotat julkaisi kappaleen ”Servulla nähään”.
8. maaliskuuta 2024 ladattiin kanavan viimeinen video.
Alyxandria Treasure

Alyxandria Treasure (s. 15. toukokuuta 1992 Prince George, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen korkeushyppääjä.
Ura.
Treasure edusti korkeushyppyjuniorina Kanadaa vuoden 2009 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa ja vuoden 2010 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Ensin mainituissa hän sijoittui loppukilpailun yhdenneksitoista, jälkimmäisissä hän jäi karsintaan. Nuorten Kanadan-mestaruuskilpailuissa hän voitti vuonna 2010 hopeaa ja vuonna 2011 kultaa. Jälkimmäisenä vuonna hän kilpaili myös ensimmäisissä aikuisten Kanadan-mestaruuskilpailuissaan.
Treasure opiskeli yrittäjyyttä ja markkinointia Kansasin osavaltionyliopistossa Yhdysvalloissa. Yliopistourheilijana hän voitti muun muassa hopeaa NCAA:n mestaruuskilpailuissa vuonna 2014. Samana vuonna hän voitti ensimmäisen aikuisten Kanadan-mestaruutensa. Hän uusi mestaruuden vuosina 2015–2018. Elokuussa 2016 Treasure kilpaili Rio de Janeiron kesäolympialaisissa. Hän pääsi kisoihin ylitettyään niiden tulosrajan 193 cm saman vuoden toukokuussa. Olympialaisissa hän eteni loppukilpailuun hypättyään uransa parhaan tuloksen 194 cm. Loppukilpailussa hän jäi viimeiseksi, seitsemänneksitoista, tuloksella 188 cm. Vuonna 2017 Treasure osallistui Lontoon maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän jäi alkukarsintaan tuloksella 185 cm.
Olympialaisten ja MM-kilpailujen lisäksi Treasure edusti maataan vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoissa ja vuoden 2018 Kansainyhteisön kisoissa. Pan-Amerikan kisoissa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 185 cm ja Kansainyhteisön kisoissa neljänneksi tuloksella 191 cm. Hän lopetti kilpailu-uransa kauteen 2019.
Yksityiselämä.
Treasure sairastaa Crohnin tautia. Sairaus todettiin hänellä 17-vuotiaana.
Sheila Hicks

Sheila Hicks (s. 1934 Hastings, Nebraska, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taiteilija. Hän asuu ja työskentelee Pariisissa, Ranskassa. Hänet tunnetaan innovatiivisista ja kokeellisista kudoksistaan sekä veistoksellisesta ja värikkäästä tekstiilitaiteestaan, jossa on luonnonmateriaaleja ja henkilökohtaisia kertomuksia. Sheila Hicks osallistui Venetsian biennaaliin 2017.
Laura Knight

Laura Knight (o.s. Johnson) (4. elokuuta 1877 Long Eaton, Derbyshire – 7. heinäkuuta 1970 Lontoo) oli brittiläinen taidemaalari ja olympiamitalisti. Hänen tyylisuuntansa edusti realismin perinteitä ja impressionismia. Taideteoksissaan hän kuvasi laaja-alaisesti senhetkistä maailmaa ja teemat vaihtelivat esiintyvästä taiteesta arkielämään ja sota-aikaan.
Knight sai Dame-arvonimen vuonna 1929. Hänestä tuli ensimmäinen nainen, jonka Royal Academy of Arts -taideyhteisö hyväksyi vakinaiseksi jäseneksi vuonna 1936 ja seniorijäseneksi vuonna 1953.
Elämäkerta.
Varhaisvaiheet.
Laura Johnson syntyi Derbyshiren Long Eatonissa 4. elokuuta 1877. Opiskellessaan Nottinghamin taidekoulussa hän tapasi tulevan aviomiehensä Harold Knightin, jolta sai vaikutteita omiin teoksiinsa. He menivät naimisiin vuonna 1903 ja muuttivat vuonna 1907 Cornwalliin, missä he vaikuttivat merkittävässä taideyhteisössä. Lauran maalaamia kyseisen ajan avoilma- ja maisemateoksia on myyty huutokaupoissa korkeilla hinnoilla 2000-luvulla. Vuonna 1913 Knight maalasi alastomuutta käsittelevän teoksen "Omakuva alastonmallin kanssa" (), jossa hän esiintyi yhdessä alastonmallitaiteilija Ella Naperin kanssa. Ankarien naisille asetettujen maalaussääntöjen mukaan Knight ei saanut maalata olemassa olevista taideteoksista eikä suoraan alastonmalleja, minkä seurauksena hän kehitti tavan, jossa teosta katsova henkilö yllättää taiteilijan ja tämän kohteen kesken luonnostyön.
1910–1930-lukujen työtehtävät.
Vuosina 1911–1929 Knightin piirustusten ja maalausten kohteena oli Sergei Djagilevin venäläinen balettiryhmä Ballets russes, josta hän seurasi kulisseissa erityisesti Lydia Lopokovaa, Anna Pavlovaa sekä näiden tanssinopettajaa Enrico Cecchettiä. Knight työsti 1920-luvun aikana myös painotuotteita sekä etsausta ostamassaan painotalossa. Vuonna 1926 hän sai mahdollisuuden maalata Yhdysvalloissa afroamerikkalaista sairaalahenkilökuntaa Johns Hopkinsin sairaalassa ja Baltimoren lastensairaalan potilaita, joista yksi kuuluisimmista teoksista on "Puuvillapeltojen Madonna" (). Knight osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa sai hopeaa maalauksissa teoksellaan "Boxer". Knightin sirkusteemaiset maalaukset valittiin voittajaehdokkaiden joukkoon Cadburyn suklaarasioiden suunnittelukilpailussa vuonna 1933, ja hän suunnitteli niihin myös konvehtien käärepaperit. 1930-luvun puolivälistä lähtien Knightin maalauksissa alkoi esiintyä myös kiertolaisia kuten romanit. 
Toisen maailmansodan teokset.
Toisen maailmansodan aikana Knight työskenteli sotataiteilijana.
Hänen sotataideteoksiaan olivat muun muassa
Myöhemmät vaiheet.
Knight sai Britannian sotataiteilijoiden neuvostolta luvan osallistua vuoden 1946 Nürnbergin sotaoikeudenkäynteihin, joita hän seurasi kolmen kuukauden ajan oikeussalissa. Oikeudenkäyntien innoittamana Knight teki maalauksen, jossa sotarikoksista syytetyt istuivat penkeillä ja heidän taustallaan paloivat kaupungin rauniot. Sodan jälkeen Knight keskittyi jälleen esittävän taiteen ja kiertolaisista kertoviin teemoihin. Knight kuoli Lontoossa 7. heinäkuuta 1970.
Högberget (Vantaa)

Högberget on 74 metriä korkea mäki Sipoonkorven metsässä Vantaan Sotungissa, Sotungin laakson itäreunassa. Sotungin peltojen hallitsemassa maisemassa silmiin pistävä kallionjyrkänne kohoaa 50 metriä ympäristöään ylemmäksi. Högbergetin laella on laajoja jääkauden aikana muovautuneita silokallioita. Högberget on liitetty osaksi Sipoonkorven kansallispuistoa vuonna 2011.
Luonto.
Korkealla mäellä olevat metsät ovat paikoitellen tiheän metsän peittämiä. Högbergetin juurella puolestaan kasvaa reheviä kallionaluslehtoja. Kallionlaella kasvaa harvakseltaan mäntyjä, ja niiden ympärillä on laajoja avokallioita, joilta löytyy jäkälä- ja sammalkasvustoa. Kuivuutta ja niukkuutta kestäviä lajeja, kuten jäykkärölliä, isomaksaruohoa ja kalliohatikkaa, kasvaa kallionraoissa. Alarinteillä olevissa kangasmetsissä tavataan sinivuokkoa, jotka vaihettuvat valkovuokkojen, sudenmarjojen ja muiden lehtoruohojen kanssa reheviksi lehdoiksi.
Högbergetin eläimistön runsauteen vaikuttaa erityisesti Sipoonkorven kansallispuiston laajojen yhtenäisten metsäalueiden läheisyys. Alueella tyypillisiä nisäkkäitä ovat jänikset, hirvet ja kauriit.
Linnusto on monipuolista. Högbergetillä havaitaan säännöllisesti teeriä, sirittäjiä ja palokärkiä. Lisäksi petolinnuista lehtopöllö ja hiirihaukka ovat alueella tavanomaisia.
Aušrinė Armonaitė

Aušrinė Armonaitė (s. 26. toukokuuta 1989) on liettualainen poliitikko ja Vapauspuolueen puheenjohtaja. Hänet valittiin maansa parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 2016 nousten ministeriksi vuonna 2020.
Tausta ja yksityiselämä.
Armanaitė syntyi vuonna 1989 Vilnassa. Hän valmistui maisteriksi Vilnan yliopistosta vuonna 2014. Pääaineenaan hän opiskeli politiikan tutkimusta ja poliittista analyysia.. Armanaitė työskenteli poliittisena analyytikkona vuosina 2013–2015 liettualaisella kauppakamarilla.
Armanaitė on naimisissa Edgaras Stanišauskasin kanssa.
Poliittinen ura.
Armanaitė aloitti poliittisen uransa vuonna 2010, kun hän aloitti Lietuvos liberalus jaunimas -nuorisojärjestön puheenjohtajana.
Armanaitė asettui ehdolle parlamenttivaaleissa ensimmäistä kertaa vuonna 2016 LRLS:n listoilta ja tuli valituksi.
Vuonna 2018 Armanaitė ja liuta muita LRLS:n jäseniä erosi puolueesta vastalauseena sen johdolle. Mukana oli mm. Vilnan pormestari Remigijus Šimašius. Nämä henkilöt ilmoittivat myöhemmin perustavansa uuden puolueen.. Armanaitė on toiminut puolueensa puheenjohtajana vuodesta 2019 lähtien.
Armanaitė asettui uuden Vapauspuolueen listoilta ehdolle vuoden 2020 parlamenttivaaleissa. Vaalipiirin sijaan hänet valittiin liettualaisten diasporan edustajaksi.. Armanaitė valittiin talous- ja innovaatioministeriksi Šimonytėn hallitukseen.
Inés Arrimadas

Inés Arrimadas (s. 3. heinäkuuta 1981) on espanjalainen juristi ja poliitikko. Hän on ollut mukana sekä Katalonian alueen paikallispolitiikassa kuin myös valtakunnan politiikassa. 
Tausta ja yksityiselämä.
Arrimadas on sanonut, että ei ymmärrä alueellista nationalismia, vaan kokee itse olevansa espanjalainen ja eurooppalainen. Hänellä on katalonialaista sukutaustaa ja Arrimadas puhuu katalaania sujuvasti.. Näiden lisäksi hän puhuu sekä englantia että ranskaa. Arrimadas opiskeli oikeustiedettä Pablo de Olavide -yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen Arrimadas työskenteli konsultointiyrityksessä.
Arrimadas on naimisissa katalonialaisen poliitikon Xavier Ciman kanssa. Parin ensimmäinen poika syntyi toukokuussa 2020. 
Poliittinen ura.
Kiinnostus politiikkaan syntyi, kun Arrimadas päätyi sattumalta Ciudadanosin tapahtumaan ja vakuuttui puolueen tavoitteista. Puolueen puheenjohtaja Albert Rivera havaitsi Arrimadasin potentiaalin ja nosti tämän puolueen vaalilistoilla neljänneksi Barcelonassa..
Arrimadas valittiin Katalonian parlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 2012 vaaleissa.
Arrimadas toimi Katalonian parlamentin oppositiojohtajana Katalonian kriisin aikana. Hänen kantansa alueen itsenäisyyteen on kielteinen ja hän on sanonut, että myös ne, jotka eivät kannata Katalonian itsenäisyyttä ovat yhtälailla katalonialaisia. Lisäksi hänen mielestään Carles Puigdemont ei ole poliittinen vanki, vaan rikollinen, joka käytti julkisia varoja rikollisiin tarkoituksiin.
Vuonna 2018 espanjalaisnainen totesi Facebook-kirjoituksessaan haluavansa nähdä Arrimadasin joutuvan joukkoraiskauksen uhriksi, josta hänelle langetettiin vankeustuomio. Arrimadas ilmoitti tekevänsä asiasta rikosilmoituksen ei vain oman turvallisuutensa vuoksi, mutta myös kaikkien väkivallan uhkaa kokevien naisten vuoksi..
Arrimadas valittiin puolueensa puheenjohtajaksi vuonna 2020. Hän sai puoluekokouksessa 76,9 % annetuista äänistä kun taas vastaehdokas Francisco Igea sai 22,3 %..
TattleTales

TattleTales on yhdysvaltalaisen räppärin 6ix9inen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 4. syyskuuta 2020. Albumilta julkaistiin neljä singleä, joista suuriksi hiteiksi nousivat ”Gooba” ja ”Trollz”. Albumi oli 6ix9inen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin hänen vankilasta vapautumisen jälkeen.
Kappaleet.
Alkuperäinen albumiversio
Extended Edition (Bonuskappaleet)
Macario Hing-Glover

Macario Hing-Glover (s. 4. huhtikuuta 1995 Phoenix, Arizona) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa HIFK:ta. Pelipaikaltaan Hing-Glover on yleisesti oikea laitapuolustaja tai oikea keskikenttä. 
Hing-Glover siirtyi HIFK:hon vuonna 2019 ilmaissiirrolla Spartak Trnavasta, Slovakian liigasta.
Alex Schulman

Alex Schulman (s. 17. helmikuuta 1976 Trelleborgin kunta, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija, kolumnisti, toimittaja, bloggari ja mediapersoona. Kirjailijana hänet tunnetaan erityisesti autofiktiivisistä romaaneista.
Yksityiselämä.
Alex Schulmanin isä oli suomenruotsalainen toimittaja Allan Schulman ja hänen äitinsä oli televisiojuontaja ja poliitikko Lisette Schulman. Sven Stolpe taas oli hänen äidinpuoleinen isoisänsä. Hän on naimisissa mediapersoona Amanda Schulmanin kanssa ja heillä on kolme lasta.
Ura.
Kirjailijanuran lisäksi hän pitää yhdessä kirjailija Sigge Eklundin kanssa yhtä Ruotsin suosituimmista podcasteista; "Alex &amp; Sigge".
Nithya Menon

Nithya Menon (kannadaksi ನಿತ್ಯಾ ಮೆನನ್, s. 8. huhtikuuta 1988) on intialainen näyttelijä ja laulaja. Hän on työskennellyt etupäässä malayalamin-, telugun-, tamilin- ja kannadankielisten elokuvien parissa.
Tausta ja yksityiselämä.
Menon syntyi malajalivanhemmille Bangaloressa vuonna 1988. Menon opiskeli journalistiikkaa Manipal Academy of Higher Education -instituutissa.
Vuonna 2020 Menon kertoi haastattelussa saaneensa vastanäyttelijältään Dulquer Salmaanilta kommentin, että Menoninkin kannattaisi mennä naimisiin. Menon on kuitenkin sinkku.
Ura.
Ensimmäinen Menonin elokuvaesiintyminen oli elokuvassa "Hanuman" (1998) hänen ollessaan 8-vuotias lapsinäyttelijä. Menonia ei kuitenkaan mainita elokuvan lopputeksteissä.
Menonin näyttelijän ura avautui kannadankielisen elokuvan "7 O’ Clock" myötä vuonna 2006.
Elokuvien lisäksi Menon on tehnyt myös joitakin dubbauksia, joista tunnetuin lienee Elsa elokuvan "Frozen II" telugunkielinen versio.
Filmografia.
Lähde:
Shakuntala Devi

Shakuntala Devi (; 4. marraskuuta 1929 Bangalore – 21. huhtikuuta 2013 Bangalore) oli intialainen matemaatikko, kirjailija ja päässälaskija, joka tunnettiin yleisesti nimellä ”ihmistietokone”. Devi pyrki yksinkertaistamaan numeerisia laskelmia opiskelijoille. Hänen lahjakkuutensa ansaitsi hänelle paikan vuonna 1982 julkaistussa Guinnessin ennätystenkirjassa. Todistus ennätyksestä annettiin kuitenkin postuumisti 30. heinäkuuta 2020 huolimatta siitä, että Devi saavutti maailmanennätyksensä 18. kesäkuuta 1980 Lontoon Imperial Collegessa. Devi oli edistynyt lapsi ja hän osoitti laskutaitonsa Mysoren yliopistossa ilman muodollista koulutusta.
Devi kirjoitti myöhempinä vuosina useita kirjoja, mukaan lukien romaaneja sekä tekstejä matematiikasta, arvoituksista ja astrologiasta. Hän kirjoitti kirjan "The World of Homosexuals", jota pidetään Intian ensimmäisenä homoseksuaalisuuden tutkimuksena. Hän näki homoseksuaalisuuden positiivisessa valossa ja häntä pidetään alan edelläkävijänä.
Devin elämästä on tehty elokuva "Shakuntala Devi", joka sai ensi-iltansa vuonna 2020. Deviä näytteli Vidya Balan.
Pooja Hegde

Pooja Hegde (s. 13. lokakuuta 1990 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa telugun- ja hindinkielisissä elokuvateollisuuksissa. Hänet kruunattiin toiseksi perintöprinsessaksi Miss Universe India 2010 -kilpailussa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli tamilinkielinen supersankarielokuva "Mugamoodi" (2012). Hänen ensimmäinen teluguelokuvansa oli romanttinen komedia "Oka Laila Kosam" (2014). Vuonna 2016 hän näytteli Hrithik Roshanin kanssa ensimmäisessä hindielokuvassaan "Mohenjo Darossa".
Meera

Meera, tunnetaan myös nimellä Mirabai (मीराबाई; n. 1498 – n. 1546), oli 1500-luvun intialainen hindulainen mystinen runoilija ja Krishnan palvoja. Hänen alkuperäinen nimensä oli ’Mihira’, mutta runoudessaan hän esitteli nimensä muuttuneessa Meera-muodossa Rajasthanin aksentin ansiosta, ja siksi tuli tunnetuksi Meerana. Hän on juhlittu bhaktipyhimys, erityisesti Pohjois-Intian hinduperinteessä.
Mirabai syntyi kuninkaalliseen rajputperheeseen Kudkissa, Palin alueella, Rajasthanissa, ja hän vietti lapsuutensa Mertassa, Rajasthanissa. Hänet mainitaan Bhaktamalissa, mikä vahvistaa, että hän oli laajalti tunnettu ja rakastettu hahmo bhakti-liikkeen kulttuurissa noin vuonna 1600 jKr. Useimmissa Meeraa koskevissa legendoissa mainitaan hänen peloton piittaamattomuutensa sosiaalisista ja perheen käytännöistä, omistautumisensa Krishnalle sekä tämän kohtelu aviomiehenään ja appivanhempiensa vainotuksi tuleminen uskonnollisen antaumuksensa vuoksi. Hänestä on tehty lukuisia kansantarinoita ja hagiografisia legendoja, jotka ovat epäjohdonmukaisia ​​tai yksityiskohdiltaan hyvin erilaisia.
Miljoonat hartauslaulut, jotka ylistävät Krishnaa intohimoisesti, katsotaan Mirabain ansioksi intialaisen perinteen mukaan, mutta tutkijoiden mukaan vain muutaman sadan uskotaan olevan aitoja, ja aikaisimmat kirjalliset muistiinpanot viittaavat siihen, että lukuun ottamatta kahta virttä, suurin osa kirjoitettiin muistiin vasta 1700-luvulla. Monet Meeralle kuuluneet runot ovat todennäköisesti säveltäneet myöhemmin muut Meeraa ihailleet runoilijat. Nämä laulut tunnetaan yleisesti bhajanina ja ne ovat suosittuja kaikkialla Intiassa. Hindutemppeleitä, kuten temppeli Chittorgarhin linnoituksessa, on omistettu Mirabain muistolle. Legendoja Meeran elämästä, joiden aitous on kiistanalaista, on käsitelty elokuvissa, sarjakuvissa ja muussa suositussa kirjallisuudessa nykyaikana.
Runlevel

Runlevel ("suoritustaso", "ajotaso") on Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä käytetty etukäteen määritelty käyttötila. Taso ilmaistaan yhdellä numerolla ja taso vastaa tiettyä järjestelmän konfiguraatiota. Tasoissa on eroa käyttöjärjestelmien mukaan. Vaihtamalla tasoa voidaan siirtyä tilaan, jossa ongelma on helpompi ratkaista kuten konfigurointivirheet: tason vaihtaminen sammuttaa palvelut joita uudella tasolla ei pitäisi ajaa ja vastaavasti käynnistää ne jotka sillä kuuluu ajaa.
Tasojen konsepti on peräisin Unix System V:stä, jossa init-palvelu tai muu vastaava määrittelee sallitut tasot. Kahdeksan tasoa on sallittuna, numerot 0–6 sekä S tai s. Tasoa voi muuttaa codice_1-komennolla. systemd korvaa tasot omalla ratkaisullaan, mutta tarjoaa yhteensopivuuden.
Esimerkki Linuxissa yleisesti käytetyistä tasoista:
Slackware-jakelussa käytetyt tasot:
AIX sisältää useita tasoja, mutta jättää niitä useita käyttäjän määriteltäväksi.
Linna (vuoden 1986 elokuva)

Linna on Jaakko Pakkasvirran ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 1986. Elokuva perustuu Franz Kafkan romaaniin Linna (1926) ja se jäi viimeiseksi Pakkasvirran ohjaamaksi pitkäksi näytelmäelokuvaksi. 
Elokuvan päähenkilönä on maanmittari Josef K., joka saapuu talvimysrkyn keskellä linnan alueelle. Yövyttyään paikallisessa majatalossa, hän saa kuulla tarvitsevansa luvan päästäkseen linnaan. K. yrittää hankkia lupaa, mutta sotkeutuu byrokratian kiemuroihin.
Kill City (elokuva)

Kill City on Peter Lindholmin ohjaama suomalainen draama- ja rikoselokuva vuodelta 1986. Elokuvan tapahtumapaikkana on Helsingin Kalliossa sijainnut Kill City -niminen puutalokortteli, joka todellisuudessa oli jo purettu vuosia ennen elokuvan kuvauksia, jotka tehtiin 1985-86. 
Elokuvassa Ana ostaa levytysstudion Kill City -korttelista, jonka entinen omistaja "Lare" on kadonnut aikaisemmin. Studioon murtaudutaan seuraavana yönä ja sieltä katoaa levyke. Ana viedään poliisikuulusteluihin jossa hänelle kerrotaan, että Lare on nähty viimeksi Lontoossa sijaitsevassa hotellissa, josta on löytynyt matkalaukku täynnä rahaa. Tämän jälkeen Ana mukiloidaan tajuttomaksi lähellä Kill Cityä ja hän kietoutuu rikosten maailmaan.
G Herbo

G Herbo (oik. Herbert Randall Wright lll, s. 8. lokakuuta 1995, Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-artisti.
Lia Wälti

Lia Joëlle Wälti (s. 19. huhtikuuta 1993 Heimiswil) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 167-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Arsenalia ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2011.
Wälti edusti kotimaassaan FC Langnauta, FC Könizia ja BSC Young Boysia. Kesällä 2013 hän siirtyi saksalaisseura Turbine Potsdamiin, jossa hän viipyi viisi vuotta. Hän pelasi Bundesliigassa 97 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Kesällä 2018 hän siirtyi Arsenaliin, jossa hän on seitsemän kauden aikana pelannut Superliigassa 113 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, lokakuussa 2022 vierasottelussa Liverpoolia vastaan. Kaudella 2018–2019 hän voitti Englannin liigamestaruuden ja hänet valittiin kauden tähdistöjoukkueeseen.
Wälti on pelannut Sveitsin nuorisomaajoukkueissa. Sveitsin naisten maajoukkueessa hän pelasi ensi kerran vuonna 2011. Hän pelasi alusta loppuun joukkueensa kaikki neljä ottelua MM-kilpailuissa 2015 ja kaikki kolme ottelua EM-kilpailuissa 2017. Hän oli avauskokoonpanon pelaaja myös EM-kilpailuissa 2022 ja MM-kilpailuissa 2023. Hän on pelannut 9. kesäkuuta 2025 mennessä 127 naisten maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Malin Gut

Malin Jaya Gut (s. 1. elokuuta 2000) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 169-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Arsenalia ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa lokakuusta 2018 alkaen.
Gut edusti kotimaassaan juniorivuosina FC Fislisbachia ja FC Badenia, kausina 2015–2019 FC Zürichiä ja kaudella 2019–2020 zürichiläisseura Grasshopperia. Kesällä 2020 hän siirtyi englantilaisseura Arsenaliin, jossa hän on ensimmäisellä liigakaudellaan pelannut Superliigassa 13 ottelua.
Gut on pelannut Sveitsin nuorisomaajoukkueissa. Sveitsin naisten maajoukkueessa hän pelasi ensi kerran lokakuussa 2018. Vuoden 2020 loppuun mennessä hän on pelannut 12 naisten maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Jean Luc Rosat

Jean Luc Rosat (6. syyskuuta 1953 – 2. huhtikuuta 2021) oli brasilialainen lentopalloilija. Hän kilpaili vuoden 1976 kesäolympialaisissa ja vuoden 1980 kesäolympialaisissa.
Rosat kuoli 67-vuotiaana COVID-19: n aiheuttamien komplikaatioiden vuoksi.
Noelle Maritz

Noelle Maritz (s. 23. joulukuuta 1995 Newport Beach, Kalifornia, Yhdysvallat) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 165-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Aston Villaa ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa maaliskuusta 2013 alkaen.
Maritz edusti kotimaassaan juniorivuosina FC Amriswilia, FC Staadia ja FC Wil 1900:aa sekä kausina 2011–2013 FC Zürichiä. Kausina 2013–2020 hän pelasi Saksassa VfL Wolfsburgin joukkueessa. Hän pelasi Bundesliigassa 109 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Hän voitti Mestarien liigan vuonna 2014 ja viisi Saksan-mestaruutta. Kesällä 2020 hän siirtyi englantilaisseura Arsenaliin, jossa hän pelasi ensimmäisellä liigakaudellaan Superliigassa 12, toisella 19, kolmannella 17 ja neljännellä kahdeksan ottelua. Hän siirtyi tammikuussa 2024 Aston Villaan ja pelasi kauden 2023–2024 jälkipuoliskolla 12 superliigaottelua. Kaudella 2024–2025 hän pelasi 18 superliigaottelua.
Maritz on pelannut Sveitsin nuorisomaajoukkueissa. Sveitsin naisten maajoukkueessa hän pelasi ensi kerran maaliskuussa 2013. Hän pelasi joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa MM-kilpailuissa 2015 sekä alusta loppuun kaikki kolme ottelua EM-kilpailuissa 2017, kaikki kolme ottelua EM-kilpailuissa 2022 ja kaikki neljä ottelua MM-kilpailuissa 2023. Hän on pelannut 13. kesäkuuta 2025 mennessä 128 naisten maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Sandrine Mauron

Sandrine Mauron (s. 19. joulukuuta 1996) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 163-senttimetrinen. Hän edusti Saksan Bundesliigassa pelaavaa 1. FFC Frankfurtia kausina 2019–2022. Kesällä 2022 hän palasi kotimaahansa Servetten joukkueeseen. Hän on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa maaliskuusta 2016 alkaen.
Mauron edusti kotimaassaan juniorivuosina FC Grandson-Tuileries'ta ja FC Yverdonia sekä kausina 2014–2019 FC Zürichiä. Vuonna 2019 hän siirtyi saksalaisseura 1. FFC Frankfurtiin. Hän on pelannut Bundesliigassa 59 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Mauron on pelannut Sveitsin nuorisomaajoukkueissa. Sveitsin naisten maajoukkueessa hän pelasi ensi kerran maaliskuussa 2016 olympiakarsintaottelussa Norjaa vastaan. Hän kuului Sveitsin EM-kisajoukkueeseen 2017 mutta ei saanut peliaikaa. Hän pääsi kentälle EM-kilpailuissa 2022 joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa ja MM-kilpailuissa 2022 joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa. Hän on pelannut 11. kesäkuuta 2025 mennessä 45 naisten maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Gaëlle Thalmann

Gaëlle Thalmann (s. 18. tammikuuta 1986) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen. Hän pelannut kotimaansa lisäksi Saksan, Italian ja Espanjan sarjoissa. Hän on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2007 alkaen.
Thalmann on pelannut vuodesta 2008 lähtien pääasiassa ulkomailla. Saksassa hän on edustanut Turbine Potsdamia, Hamburger SV:tä, Lokomotive Leipzigia ja MSV Duisburgia, Italiassa Torresia, Fiorentinaa, Veronaa, Atalantaa ja Sassuoloa sekä Espanjassa Real Betisiä. Saksan Bundesliigassa hänen peliaikansa jäi vähiin mutta Italian Serie A:ssa hän on pelannut pitkälti toistasataa ottelua ja kuului vakiokokoonpanoon myös Espanjan Primera Divisiónissa kaudella 2021–2022. Hän on voittanut Saksan-mestaruuden vuonna 2009, Italian-mestaruuden vuonna 2013 ja Sveitsin-mestaruuden vuonna 2021.
Thalmann pelasi Sveitsin naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2007. Hän oli joukkueen ykkösmaalivahti MM-kilpailuissa 2015 ja EM-kilpailuissa 2017. Hän on ennen MM-kilpailujen 2023 alkua pelannut 105 maaottelua.
Dominique Rüegg

Dominique Rüegg (s. 5. helmikuuta 1996 St. Gallenkappel) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa ruotsalaista SDHL-joukkue Leksands IF:ää.
Ura.
Rüegg debytoi Sveitsin naisten pääsarjassa kaudella 2013-2014, jolloin hän pelasi SC Weinfeldenin paidassa yhdeksän ottelua tehoin 3+1=4. Seuraavalla kaudella hän pääsi ensimmäisen kerran edustamaan Sveitsin maajoukkuetta maailmanmestaruuskilpailuissa. Rüegg pelasi turnauksessa neljä ottelua ilman tilastomerkintöjä.
Kaudeksi 2015-2016 Rüegg siirtyi ZSC Lionsiin, jossa voitti Sveitsin mestaruuden seuraavina kolmena vuonna peräkkäin. Vuonna 2018 hänet valittiin edustamaan Sveitsiä Pyeongchang talviolympialaisissa, joissa joukkue sijoittui viidenneksi. Rüegg pelasi turnauksessa kuusi ottelua, joissa sai kaksi syöttöpistettä sekä yhden rangaistuksen.
Rüegg toimi kaudella 2018-2019 Lionsin kapteenina. Tehtyään 20 ottelussa 22 maalia hän sijoittui koko liigan maalipörssin neljänneksi. Seuraavalla kaudella Rüegg voitti liigan maali- sekä pistepörssin tehtyään 19 runkosarjaottelussa tehot 28+17=45.
Toukokuussa 2020 Ruotsin pääsarjassa pelaava Leksands IF ilmoitti tehneensä Rüeggin kanssa yksivuotisen sopimuksen.
Max Treitel

Max Treitel (17. joulukuuta 1890 Posen – 14. joulukuuta 1942 jälkeen Auschwitz) oli saksalainen taidemaalari.
Köyhään juutalaisperheeseen syntyneen Max Treitelin isä kuoli jo varhain ja hän varttui sitten äitinsä kasvattamana kahden sisarensa Paulan ja Johannan kanssa. Posenilainen aviopari Gustav ja Rosalie Goldschmidt tuki Treitelin taideopintoja. Treitel opiskeli maalausta ja kuvanveistoa Berliinin Charlottenburgissa Lovis Corithin oppilaana. Vuonna 1914 hän sai mestariluokan ensimmäisen palkinnon berliiniläisen Sezionin Studium-Atelierissa maalaustaidetta ja plastiikkaa varten pidetyssä näyttelyssä.
1920-luvun alussa Max Treitel maalasi useiden Saksassa asuneiden suomalaisten muotokuvia. Vuonna 1924 Treitel maalasi Suomen ensimmäisen reformaation jälkeinen katolisen piispan, hollantilaisen pappi Johannes Michael Buckxin (1881–1946) muotokuvan.
Max Treitel ja hänen sokea ja osittain halvautunut sisarensa Johanna asuivat vuodesta 1925 alkaen Karlsruher Strasse 23:ssa Berliinissä. Heidät kuljetettiin 14. joulukuuta 1942 Auschwitzin keskitysleirille ja murhattiin siellä. Heidän nimensä löytyvät Karlsruher Strasse 23:n edustalla olevasta kompastuskivestä. Treitelin maalauksia on esillä muun muassa Frankfurt am Mainin juutalaisessa museossa.
Lara Dickenmann

Lara Dickenmann (s. 27. marraskuuta 1985) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 165-senttimetrinen. Hän pelasi Sveitsin naisten maajoukkueessa ennätykselliset 135 maaottelua vuosina 2002–2019 ja teki niissä 53 maalia.
Dickenmann edusti ranskalaisseura Olympique Lyonnais'ta vuosina 2009–2015 ja voitti Mestarien liigan vuosina 2011 ja 2012. Vuodesta 2015 hän on edustanut saksalaista VfL Wolfsburgia.
Chinon

Chinon on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Viennejoen varrella, noin 46 kilometriä Toursin kaupungista lounaaseen. Chinonissa on departementin aliprefektuuri.
Chinonin keskiaikaisen kaupungin yläpuolelle kohoaa kuninkaallinen linna "Château de Chinon". Linnan historia ulottuu 900-luvulle saakka. Yksi merkittävä tapahtuma linnassa koettiin vuonna 1429, jolloin Jeanne d’Arc saapui sinne tapaamaan tulevan Ranskan kuninkaan Kaarle VII:n ennen lähtöään Orléansiin.
Linnasta on näkymä ympäröivään jokilaaksoon ja sen viiniviljelmille. Seudun viinit ovat saaneet laatuluokituksen Chinon AOC. Kaikkiaan tähän tuotantoalueeseen kuuluu 26 kuntaa.
Vuonna 1958 rakennettu Chinonin ydinvoimala oli Ranskan ensimmäinen ydinvoimala. Nimestään huolimatta se sijaitsee läheisen Avoinen kunnan alueella.
Janina Konarska

Janina Konarska-Słonimska (alun perin Seideman; 30. huhtikuuta 1900 – 9. kesäkuuta 1975) oli puolalainen taiteilija. Vuodesta 1934 lähtien hän oli naimisissa puolalaisen runoilijan Antoni Słonimskin kanssa.
Konarska osallistui vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopealla taidegrafiikassa teoksillaan "Narciarze" ("Hiihtäjä") ja "Stadium".
Isabel Waidacher

Isabel Waidacher (s. 25. heinäkuuta 1994 Arosa) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa kotimaansa pääsarjatasolla pelaavaa ZSC Lionsia.
Ura.
Waidacher on EHC Arosan kasvatti. Pääsarjadebyyttinsä hän teki ZSC Lionsin paidassa pelattuaan kaksi pudotuspeliottelua kaudella 2009-2010. Seuraavalla kaudella hän pelasi Lionsissa 15 ottelua tehoin 10+17=27 joukkueen voittaessa liigan mestaruuden. Lisäksi Waidacher edusti Sveitsiä alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa hän pelasi kuusi ottelua saaden yhden syöttöpisteen. Hän edusti Sveitsiä myös vuonna 2012, jolloin kuudessa ottelussa syntyi tehot 3+6=9.
Kaudella 2012-2013 Waidacher pelasi viimeiset junioriottelunsa Arosan U17-joukkueessa. Lionsissa pelaamissaan 18 ottelussa hän teki tehot 19+39=49 sijoittuen liigan pistepörssin toiseksi Sara Benzin jälkeen. Seuraavan vuoden Waidacher pelasi yliopistokiekkoa Yhdysvalloissa.
Waidacher palasi Lionsiin kaudeksi 2014-2015, jolloin hän pelasi yhteensä kymmenen ottelua kauden aikana. Seuraavina vuosina 2016-2018 Lions ja Waidacher voittivat kolmesti peräkkäin Sveitsin mestaruuden. Lisäksi Waidacher voitti koko liigan syöttö- ja pistepörssit kaudella 2016-2017 tehtyään 19 ottelussa tehot 24+32=56.
Ruotsalainen SDHL-joukkue Djurgårdens IF ilmoitti heinäkuun alussa 2018 tehneensä seuraavan kauden kattavan sopimuksen Waidacherin kanssa. 31 runkosarjaottelussa Waidacher teki 25 tehopistettä sekä neljässä pudotuspeliottelussa yhden maalin. Kauden päätteeksi Waidacher pelasi viisi ottelua Sveitsin paidassa maailmanmestaruusturnauksessa.
Waidacher siirtyi Ruotsissa viettämänsä vuoden jälkeen takaisin Lionsiin, jossa teki paluukaudellaan pelaamissaan 11 ottelussa tehot 7+11=18. Neljässä pudotuspeliottelussa tilastoihin kertyi neljä tehopistettä sekä neljä kahden minuutin rangaistusta.
Perhe.
Waidacherin isä Ludwig pelasi jääkiekkoa Sveitsin pääsarjatasolla. Myös hänen neljä veljeä Beni, Rico, Markus ja Thomas ovat pelanneet jääkiekkoa, mutta kukaan ei ole edennyt ammattilaissarjoihin. Lisäksi Isabelin kaksi siskoa Monika ja Nina ovat pelanneet hänen kanssaan samaan aikaan ZSC Lionsissa sekä toimineet molemmat joukkueen kapteenina. Nina on myös olympiamitalisti vuoden 2014 Sotšin kisoista.
Monika Waidacher

Monika Waidacher (s. 9. heinäkuuta 1990 Zürich) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa kotimaansa pääsarjassa pelaavaa ZSC Lionsia.
Ura.
Waidacher on EHC Arosan kasvatti. Pääsarjatasolla hän debytoi kaudella 2008-2009 ZSC Lionsin joukkueessa. Lionsissa Waidacher pelasi kaksi kautta, jonka jälkeen siirtyi Yhdysvaltoihin opiskelemaan neljäksi vuodeksi. Tuona aikana hän pelasi yhteensä 100 NCAA-ottelua tehden tehot 36+35=71. Opiskeluvuosiensa aikana Waidacher edusti kahdesti Sveitsin maajoukkuetta maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuoden 2012 turnauksessa joukkue voitti pronssia.
Waidacher palasi kaudeksi 2014-2015 Lionsiin, jossa hänet valittiin kaksi kautta myöhemmin kapteeniksi. Vuosina 2016, 2017 ja 2018 joukkue voitti kolmesti peräkkäin Sveitsin mestaruuden. Waidacher valittiin edustamaan Sveitsiä Pyeongchangin vuoden 2018 talviolympialaisissa. Kuudessa turnauksessa pelaamassaan ottelussa Waidacher jäi ilman tehopisteitä.
Perhe.
Waidacherin isä Ludwig pelasi jääkiekkoa Sveitsin pääsarjatasolla. Myös hänen neljä veljeä Beni, Rico, Markus ja Thomas ovat pelanneet jääkiekkoa, mutta kukaan ei ole edennyt ammattilaissarjoihin. Lisäksi Monikan kaksi siskoa Isabel ja Nina ovat pelanneet hänen kanssaan samaan aikaan ZSC Lionsissa. Nina on myös olympiamitalisti vuoden 2014 Sotšin kisoista.
Karoliina Korhonen

Karoliina Korhonen (s. 1986) on suositun "Finnish Nightmares" -sarjakuvan tekijä ja graafinen suunnittelija. Sarja on saanut suuren suosion Suomessa ja muualla maailmassa, erityisesti Kiinassa. Korhosen perheeseen kuuluu mies ja kaksi kissaa.
"Finnish Nightmares" -sarjakuva on julkaistu englanniksi, suomeksi, kiinaksi, japaniksi ja koreaksi. Sarjakuva on erityisen suosittu nuoremman sukupolven kiinalaisten parissa, jotka tahtovat enemmän yksityisyyttä kuin vanhempansa. Kiinassa on tätä ilmiötä kuvaamaan syntynyt uusi sana, jingfen, henkinen suomalainen.
Elämä ja ura.
Korhosella ei ollut lapsena selkeää unelma-ammattia, vaan hän haaveili monesta eri alasta. Hän päätyi graafiseksi suunnittelijaksi pikkuhiljaa. Korhonen on aina pitänyt julisteiden tekemisestä, kuvien muokkaamisesta, logojen suunnittelusta, piirtämisestä ja suunnittelusta. Nykyään hän tekee "Finnish Nightmaresin" ohella eniten käyttöliittymäsuunnittelua ja käyttäjäkokemussuunnittelua. Korhonen on alun perin kuopiolainen, mutta asuu nykyisin Helsingissä.
"Finnish Nightmares" -sarjakuva lähti muutamasta piirustuksesta, joihin idean Korhonen kehitti aamukahvilla ja työmatkalla. Hän lähetti ne huvikseen parille kaverillaan ja Facebookiin, jossa ne muodostuivat nopeasti viraaliksi ilmiöksi. Kun Korhoselta kysyttiin, mikä hahmon nimi oli, hän etsi suosituimman suomalaisen miehen nimi. Se oli Kari, mutta ei kuulostanut sopivalta, joten nimeksi tuli toiseksi suosituin nimi, Matti. Matilla on samanlainen hattu kuin Korhosen isällä. Inspiraatiota sarjakuvaan Korhonen saa omasta elämästään sekä myös muiden kokemuksista ja kertomuksista. Idean saatuaan Korhonen luonnostelee sen post-it -lapulle tai kännykälleen. Vaikka sarjakuva kuvaa suomalaisia painajaisia, Korhonen tiedostaa, että kyse on yleismaailmallisista ilmiöistä.
Gut

Gut on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Pjotr Kirillov

Pjotr Semjonovitš Kirillov (, 8. heinäkuuta 1910 nykyisen Samaran alueen Pohvistnevon piirin Malyi Tolkain kylä – 24. marraskuuta 1955 Moskova) oli ersämordvalainen kirjailija.
Pjotr Kirillov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän valmistui Mordvan opettajaopistosta vuonna 1928, Moskovan kustannustoimittajainstituutista vuonna 1933 ja elokuvainstituutista vuonna 1937. Kirillov hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1934. Hän osallistui toiseen maailmansotaan ja työskenteli vuodesta 1946 lähtien kirjailijana Moskovassa.
Kirillovin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1932. Hänen runoteoksistaan onnistuneimpana pidetään runoelmaa "Valske Sura langso" (”Aamu Surajoen yllä”, 1934). 1930-luvun puolivälissä Kirillov alkoi kirjoittaa näytelmiä. Historiallinen draama "Litova" (1939) kertoo mordvalaisten osallistumisesta Stenka Razinin talonpoikaiskapinaan. Leonti Kirjukov on säveltänyt sen pohjalta samannimisen musiikkinäytelmän. Myöhemmistä näytelmistä huomattavin on 1900-luvun alkuun sijoittuva "Utšitelnitsa" (”Opettajatar”, 1953), jonka Kirillov käänsi itse venäjäksi. Hän kirjoitti myös proosaa ja jätti jälkeensä keskeneräisen romaanin "Ukskat" (”Ampiaiset”).
1950-luvun lopussa julkaistiin useita Kirillovin laatimia mordvalaisen suullisen kansanperinteen kokoelmia. Hän toimi myös kääntäjänä ja laati käsikirjoitukset ensimmäisiin Mordvan tasavallasta kertoviin dokumenttielokuviin.
Teija-Tuulia Ahola

Teija-Tuulia Ahola (s. 1963 Tampere) on suomalainen kuvataiteilija. Hän on valmistunut vuonna 1988 taidemaalariksi Kankaanpään taidekoulusta ja toiminut taideopettajana Tampereella vuodesta 1988 lähtien. Aholan taide käsittää maalauksia ja grafiikkaa. Hän on osallistunut yhteis- ja ryhmänäyttelyihin ja pitänyt yksityisnäyttelyitä vuodesta 1992 lähtien. Hän on tehnyt taidetta myös yhdessä puolisonsa, mediataiteilija Charles Sandisonin kanssa.
Aholan julkisia taideteoksia ovat muun muassa Tampereella Sampolan kirjaston julkisivussa oleva "Avautuminen". Teoksessa on ikkunoihin hiekkapuhallettuja isokokoisia kirjaimia, jotka muodostavat pitsimäisen kuvion. Teos valmistui vuonna 2003. Tampereen Vuoreksen taideohjelmassa on mukana Aholan vuonna 2016 paljastettu teos "tässä / nyt", joka on graniittinen monoliitti.
Teija-Tuulia Aholan isokokoinen teos "Virtaus" valmistui vuonna 2019 Tampereen yliopistollisen sairaalan D-rakennuksen aulaan. Teos muodostuu kromatusta metallipalloista, joiden sommittelu muistuttaa virtaavasta vedestä.
Aholan töitä on myös Tampereen rantatunnelin meluesteisiin toteutetussa Melutaidegalleriassa. Melutaidegalleria on kuuden taiteilijan töistä muodostuva kokonaisuus, joka valmistui vuonna 2015.
Franz Fühmann

Franz Fühmann (1922 Rokytnice, Tšekkoslovakia – 1984 Itä-Berliini, Saksan demokraattinen tasavalta) oli saksalainen kirjailija. Hän osallistui kansallissosialistina toiseen maailmansotaan ja jäi neuvostoliittolaisten vangiksi. Vuodesta 1949 hän asui Itä-Berliinissä ja työskenteli toimittajana ja kirjailijana. Hän käsittelee teoksissaan nuoruutensa kansallissosialismia ja sotakokemuksia. Hän on kirjoittanut myös lastenkirjoja.
Luettelo vuonna 1943 kuolleista henkilöistä

 * Kaatui toisessa maailmansodassa. ** Toisen maailmansodan siviiliuhri.
Tiiliekspressionismi

Tiiliekspressionismi () tarkoittaa ekspressionistisen arkkitehtuurin erityistä tyylisuuntaa, jolle on tyypillistä tiilien, kaakelilaattojen ja klinkkeritiilien käyttö julkisivumateriaalina. Tiiliekspressionismi kehittyi 1920-luvulla Pohjois-Saksan suurissa kaupungeissa, erityisesti Hampurissa ja Bremenissä, sekä Ruhrin alueella. Tiiliekspressionismin esimerkkejä löytyy muualtakin, esimerkiksi Berliinistä, ja myös niin kutsuttu Amsterdamin koulukunta luetaan tiiliekspressionismiin.
Tyylipiirteet.
Kun Bauhausin kannattama uusasiallisuus ajoi kaiken koristelun hävittämistä arkkitehtuurista, kehittivät ekspressionistiset arkkitehdit vastapainoksi tyylin, joka perustui karkeisiin, kulmikkaisiin ja teräviin muotoihin. Julkisivuissa käytettiin tiiltä, ja horisontaaliset linjat jaettiin riveihin, joissa tiilten suunta vuorotteli. Ekspressionististen arkkitehtien mukaan nämä tyylipiirteet ilmaisivat parhaiten 1920-luvun dynaamisuutta, intensiivisyyttä ja jännitteitä.
Tiiliekspressionismin tärkein rakennusmateriaali oli klinkkeritiilet. Korkeassa lämpötilassa poltettu klinkkeritiili oli erittäin muodikas, ja sitä suosittiin varsinkin julkisivuissa. Kestävänä materiaalina se sopi erityisen hyvin Ruhrin teollisuusalueen rakennuksiin, sillä niissä olosuhteet olivat haastavat. Klinkkeritiilten luonteenomainen karkea pinta ja runsas värisävyjen kirjo ruskeasta punaisen kautta purppuraan lisäsivät materiaalin suosiota.
Tiiliekspressionismia edustavissa rakennuksissa silmiinpistävä piirre on niiden julkisivujen elävyys, joka perustuu siihen, että tiilet muurattiin tarkoituksella muodostamaan kuvioita. Tämä auttoi elävöittämään laajoja seinäpintoja, jotka muuten olisivat olleet monotonisia. Joissakin tapauksissa julkisivuissa hyödynnettiin jopa hukkatiiliä, jotka olivat vahingoittuneet polton aikana. Niitä käytettiin koriste-elementteinä hyödyntäen niiden yksilöllistä ulkonäköä. Kulmatiiliä yhdisteltiin erilaisiin sommitelmiin, mikä sai aikaan rikkaan kuvioinnin, ja vaikutelmaa täydensivät julkisivuun sopivat veistokset.
Keskeiset arkkitehdit.
Tiiliekspressionismin huomattavimpia arkkitehteja olivat:
Tee se itse (kappale)

”Tee se itse” on suomalaisen Maustetytöt-yhtyeen single vuodelta 2020. Huhtikuuhun 2021 mennessä kappaleen singleversion musiikkivideota oli katsottu YouTubessa yli 400 000 kertaa. Spotifyssa kappaleen single- ja albumiversiota on huhtikuuhun 2021 mennessä kuunneltu yhteenlaskettuna yli 800 000 kertaa.
Tausta.
Singlen oli alun perin tarkoitus olla ensimmäinen single yhtyeen "Eivät enkelitkään ilman siipiä lennä" -studioalbumille. Kappaletta ei kuitenkaan sisällytetty albumille ja sen korvasi kappaleesta tehty albumiversio.
Singlelle pidettiin sen julkaisupäivänä julkaisukonsertti, Tampereella G Livelabissa.
Musiikkivideo.
Kappeleen musiikkivideo tehtiin yhteistyössä Mieli Ry:n Kriisipuhelimen kanssa.
Fyrtiotalismi

Fyrtiotalismi (ruots. "fyrtiotal" = ’40-luku’) on ruotsalainen kirjallinen suuntaus, joka sai nimensä "40-tal"-aikakauslehden mukaan. Lehden ympärille ryhmittyneiden kirjailijoiden tuotannon ominaispiirteitä olivat pessimismi ja illuusiottomuus.
Suuntaukseen kuuluivat keskeisinä hahmoina runoilijat Karl Vennberg, Erik Lindegren, Stig Dagerman ja Werner Aspenström, jotka olivat samalla kriitikoita.
Peitsi (aikakauslehti)

Peitsi. Suomen maanpuolustajien lehti oli 1957–1965 Helsingissä kuukausittain ilmestynyt aikakauslehti, joka käsitteli maanpuolustusasioita. Sen julkaisija oli Maanpuolustuslehden kustannusosakeyhtiö ja kustantajina toimivat Maanpuolustuksen Kannatussäätiö, Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki -säätiö ja Urlus-säätiö. Lehden levikki vuonna 1963 oli 35 000 kappaletta ja lehden standarditunnus on ISSN 0479-8082.
Lehden tarkoituksena oli olla kaikille suomalaisille suunnattu puolueeton aikakausjulkaisu, jota aluksi markkinoitiin vähintään 48-sivuisena suurikokoisena, hyvälle paperille painettuna kuvalehtenä. Se pyrki kiihkottomasti herättämään kiinnostusta maanpuolustusta kohtaan ja tukemaan Suomen puolustusvoimia. Lehden päätoimittajina toimivat päällystöön kuuluvat ammattisotilaat ja toimittamisesta huolehti monipuolisesti valittu neuvottelukunta, johon 1950-luvulla kuului muun muassa Kustaa Vilkuna. "Peitsi"-lehden tilalle perustettiin "Suomalainen"-lehti, jota julkaistiin 1966–1977. Myös "Suomen Sotilas" -lehti pyrki saamaan lakkauttamisen jälkeen "Peitsi"-lehden entisiä lukijoita tilaajikseen ja olemaan koko kansan maanpuolustuslehti.
Suomalainen (aikakauslehti)

Suomalainen oli vuosina 1966–1977 Helsingissä neljä kertaa vuodessa ilmestynyt aikakauslehti. Vaikka lehteä kustansi Maanpuolustuslehden Kustannusosakeyhtiö, siinä käsiteltiin enemmän yhteiskunnallisia aiheita kuin maanpuolustusta. "Suomalainen" oli 1957–1965 ilmestyneen tilattavan "Peitsi"-lehden seuraaja, mutta sitä jaettiin ilmaisjakeluna 1,5 miljoonaan talouteen mainostajien vastatessa kustannuksista. Lehdessä oli 1970-luvulla enää hyvin vähän maanpuolustuksellisia artikkeleita. Lehden standarditunnus on ISSN 0039-548X.