tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Million Dollar Bridge

Million Dollar Bridge eli virallisesti Miles Glacier Bridge on noin 80 kilometrin päässä Cordovan kaupungista Alaskassa sijaitseva Copperjoen ylittävä silta. Se rakennettiin 1900-luvun alussa rautatiesillaksi osana Cordovan ja Kennicottin välistä, 315 kilometrin mittaista Copper River and Northwestern Railway -rautatietä, jonka rahoittivat J. P. Morgan ja Guggenheimin perhe. Silta sai lempinimekseen "Miljoonan dollarin silta" 1,4 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin nousseiden rakennuskustannusten vuoksi. Silta oli rautatieliikenteen käytössä vuosina 1909–1938.
1950-luvulla aloitettiin muutostyöt sillan ja vanhan ratapenkereen muuttamiseksi maantieksi. Työt kuitenkin keskeytyivät 27. maaliskuuta 1964, kun Pitkäperjantain maanjäristys vaurioitti sekä siltaa että rakenteilla ollutta maantietä.
Silta korjattiin väliaikaisesti vaijerein, I-palkein ja lankuin. Vain noin 16 kilometriä valmista tietä oli ehditty rakentaa sillan toiselle puolelle, ja useille autoilijoille silta onkin ajomatkan päätepiste.
Vuonna 2000 silta lisättiin Yhdysvaltain kansalliseen historiallisten paikkojen rekisteriin.
Sillan lopullinen korjaustyö alkoi 2004, ja se avattiin liikenteelle elokuussa 2005. Kiistanalainen päätös sillan korjaamisesta tehtiin syyskuussa 1995 tapahtuneen tulvan jälkeen. Tulvan seurauksena kävi selväksi, että korjaamattomana silta luhistuisi seuraavan suuren tulvan yhteydessä. Osavaltion insinöörit päättelivät, että sillan korjaaminen olisi purkamista, tai pahimmassa tapauksessa sortuneen sillan raivausta, halvempi vaihtoehto. Sortunut silta olisi raivattava, jotta lohet pääsisivät nousemaan Copperjokeen.
Ihmiset toivoivat, että sillan korjaamisen myötä myös kaavailtu Alaska Highway 10 -maantieyhteys Cordovasta Chitinaan toteutuisi. 
Vuonna 2016 jäävuori vahingoitti sillan rakenteita. Sillalle vievä maantie on poikki toisesta kohtaa, ja niinpä sen luokse pääsee vain veneellä.
Erkki Tiesmaa

Erkki Antero Tiesmaa, ent. "Tidström", (22. syyskuuta 1907 Oulu – 18. helmikuuta 1969 Pello) oli suomalainen sanoittaja. Tiesmaa on erityisesti tunnettu sota-ajan kappaleen ”Eldankajärven jää” sanoittajana. Tiesmaan sanoitus ilmestyi runon muodossa myös Olavi Paavolaisen toimittamassa runoantologiassa "Täältä jostakin – Suomen kenttäarmeijan runoja" (WSOY 1943).
Koulutukseltaan Tiesmaa oli filosofian maisteri ja suomen kielen opettaja, joka ennen sotia toimi Saksassa Königsbergin Albertus-yliopiston suomen kielen opettajana. Opiskeluaikanaan hän toimi Akateemisessa Karjala-Seurassa. Jatkosodan aikana Tiesmaa oli Uhtuan suunnalla valistusupseerina. Hän sanoitti humoristisia lauluja ja esitti niitä perustamansa orkesterin kanssa asemasotavaiheen aikana rintamalinjoilla. Sodan jälkeen Tiesmaa oli Pellon yhteiskoulun rehtorina vuosina 1947–1969. Sitä ennen hänet oli pidätetty kuukausiksi
asekätkennästä, mutta häntä ei kuitenkaan tuomittu.
Erkki Tiesmaan poika Arto Tiesmaa esitti isänsä tekstejä ja julkaisi vuonna 2003 levyn "Vaeltajan voitto", johon oli koottu Erkki Tiesmaan tuotanto.
Guelfit ja ghibelliinit

Guelfit ja ghibelliinit olivat kaksi keskiajalla Italian keski- ja pohjoisosissa vaikuttanutta poliittista ryhmittymää. Guelfit kannattivat paavinvaltaa ja ghibelliinit Pyhän saksalais-roomalaisen keisarin vallankäyttöä. He ottivat rajusti yhteen 1100- ja 1200-luvuilla.
Nimitykset guelfit ja ghibelliinit viittasivat saksalaisen Welfin hallitsijasuvun vihanpitoon Hohenstaufen-sukuisten keisarien kanssa 1100–1200-luvuilla. "Guelf" oli Welfin suvun italiankielinen nimi, ja "Ghibellini" taas viittasi Hohenstaufenien tärkeään tukikohtaan Waiblingeniin. Epäluotettavan perimätiedon mukaan nimitykset olisivat väännöksiä sotahuudoista, joita Welfien ja Hohenstaufenien armeijat olisivat käyttäneet vuonna 1140 Weinsbergin piiritystaistelussa. Nimitykset vakiintuivat käyttöön ensin Firenzessä ja sitten muissakin Italian kaupunkivaltioissa alkaen keisari Fredrik II:n valtakaudesta 1200-luvun alkupuolella.
Guelfit löivät ghibelliinit, mutta ajautuivat lopulta sisäisiin ristiriitoihin ja jakautuivat ”mustiin” ja ”valkoisiin”. Mustat jatkoivat paavin kannattamista, kun taas valkoiset vastustivat paavin liiallista vaikutusvaltaa, etenkin vuosina 1294–1303 paavina olleen Bonifatius VIII:n aikana.
Dante Alighieri eli konfliktin aikaan, ja hän saikin siitä aineksia teokseensa "Jumalainen näytelmä". Dante itse kuului valkoisten guelfien puolelle, ja mustat karkottivat hänet Firenzestä vuonna 1302.
Jimmy Stewart (kilpa-autoilija)

James ”Jimmy” Stewart (6. maaliskuuta 1931 West Dunbartonshire, Skotlanti – 3. tammikuuta 2008) oli skotlantilainen Formula 1 -kuljettaja. Hän oli F1:n kolminkertaisen maailmanmestarin Jackie Stewartin isoveli.
Jimmy Stewart osallistui Formula 1 -urallaan vain yhteen MM-sarjan Grand Prix -kilpailuun, joka oli hänen kotikilpailunsa Britannian GP. Kilpailu päättyi hänen osaltaan keskeytykseen, eikä hän kerännyt yhtään MM-pistettä. Stewart ajoi lisäksi muissa rata-autoiluluokissa, mutta lopetti ajajanuransa jouduttuaan vuonna 1955 pahaan onnettomuuteen Silverstonen radalla.
Stewart kuoli 76-vuotiaana 3. tammikuuta 2008.
Davian Clarke

Davian Clarke (s. 30. huhtikuuta 1976 St. Catherine, Jamaika) on jamaikalainen 400 metrin juoksija.
Clarke osallistui ensimmäisiin aikuisten arvokisoihinsa Göteborgin MM-kisoissa 1995, joissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 45,58 mutta sai hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna Atlantan olympialaisissa hän sijoittui 400 metrillä seitsemänneksi ja juoksi Jamaikan 4 x 400 metrin viestijoukkueessa, joka voitti olympiapronssia. Ateenan MM-kisoissa 1997 Clarke karsiutui henkilökohtaisessa kilpailussa välierissä ajalla 45,07, mutta voitti viestissä MM-hopeaa. Hän voitti viestin MM-hopeaa myös Sevillan MM-kisoissa 1999. Sekä Ateenassa että Sevillassa Jamaikan joukkue nousi pitkässä viestissä yhden sijan ylöspäin Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Sydneyn olympialaisissa 2000 Clarke selviytyi välieriin, jossa keskeytti. Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 hän karsiutui välierissä.
Clarke voitti vuonna 2003 viestin MM-kultaa Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa ja MM-hopeaa Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa. Hän osallistui Pariisissa henkilökohtaiseen kilpailuun, mutta karsiutui alkuerissä. Seuraavana vuonna Clarke voitti ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisamitalinsa voittamalla hopeaa Budapestin sisäratojen MM-kisoissa. Hän oli samoissa kisoissa mukana voittamassa viestikultaa. Hän sijoittui samana vuonna Ateenan olympialaisissa kuudenneksi ajalla 44,83 ja seitsemänneksi. Hän voitti jälleen viestissä MM-pronssia Helsingin MM-kisoissa 2005. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän oli neljäs ja Kansainyhteisön kisoissa samana vuonna viestissä kolmas. Kisojen henkilökohtaisella matkalla hän karsiutui välierissä.
Piazza della Signoria

Piazza della Signoria on Firenzen kaupungin keskusaukio, jonka laidalla sijaitsee Palazzo Vecchio, kaupungin julkisen elämän keskus. Aukio on L-kirjaimen muotoinen. Se on ollut myös Firenzen keskiaikaisen elämän keskus, jonka välittömässä läheisyydessä on ollut kaupungin katedraali ja Arno-joen ylittävä Ponte Vecchio -silta. Aukion laidalla sijaitsee myös Loggia dei Lanzi.
Girolamo Savonarola poltti tällä aukiolla "turhuuksien roviolla" esineitä, jotka olisivat voinee houkutella ihmisiä synnintekoon. Aukiolla on marmoriympyrä osoittamassa paikkaa, missä Savonarola itse poltettiin roviolla.
Kalapassi

Kalapassi on Pirkanmaan Kalatalouskeskus ry:n kalastuslupajärjestelmä. Kalastuslupia myydään internetin kautta sekä käteismyyntipisteissä. Internetin kautta tapahtuva luvanmyynti on laajentunut voimakkaasti. Verkon kautta on ostettavissa kalastus- ja ravustuslupia yli 50 lupa-alueelle ja erilaisia lupavaihtoehtoja on yli 200. Tampereen, Oulun, Lahden ja Vantaan kaupunkien kalastusluvat voi lunastaa Kalapassin kautta. Koitereen kalastusalue ja Joensuun kalastuskunta Pohjois-Karjalasta laajoine järvi- ja koskilupa-alueineen sekä Perhojoki ovat mukana Kalapassin verkkokaupassa. 
Verkkokauppaan on kehitetty uusi tuote ”Kalapassi+”, jossa lupa-alue voi ulkoistaa koko luvanmyynnin Kalapassin järjestelmään. Muun muassa Oulun ja Tampereen kaupungit ovat ulkoistaneet luvanmyynnin Kalapassi+:aan. Luvat myydään verkossa ja käteisenä. Lupa-alueen ei enää tarvitse käyttää kuittilomakkeita eikä pyydysmerkkejä. Näin lupa-alue säästää vuodessa satoja euroja. Pirkanmaan kalatalouskeskus hoitaa koko myynnin. Kaikki myynti kirjautuu samaan järjestelmään. Maksun jälkeen asiakkaalle tulostetaan tosite ja pyydysmerkit. Pyydysmerkkiin kirjautuu lupa-alueen nimi ja mistä luvasta on kyse sekä kalastajan nimi ja yhteystieto. Kalatalouskeskus raportoi luvanmyynnistä lupa-alueelle. Lupa-alue ja kalastuksen valvojat voivat seurata ajantasaisesti koko myyntiä omilla tunnuksilla. 
Luvan myyjänä on lupa-alue. Pirkanmaan Kalatalouskeskus ry.n roolina on ylläpitää ohjelmaa.
Kalapassi-nimi on rekisteröity tuotenimi, jota hallitsee Pirkanmaan Kalatalouskeskus ry. Nimi otettiin käyttöön vuonna 1991. Kalapassin lupia on myyty yli 20-vuotisen historian aikana kymmeniä tuhansia.
Heaven and Hell (yhtye)

Heaven and Hell oli brittiläis-yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, joka perustui muusikoiden Ronnie James Dio, Tony Iommi, Geezer Butler ja Vinny Appice vuosina 1979–1982 ja 1992 vaikuttaneeseen Black Sabbath -kokoonpanoon.
Historia.
Ozzy Osbourne teki omaa sooloalbumiaan vuonna 2006, jonka aikana Rhino Records julkaisi Black Sabbath -kokoelmalevyn, "The Dio Years". Albumi sisälsi kappaleita vain Ronnie James Dion aikaisen Black Sabbathin tuotannosta, sekä kolme täysin uutta kappaletta. Single ”The Devil Cried” menestyi listoilla, joten Iommi ja Dio päättivät koota yhteen "Heaven and Hell" -albumin aikaisen Black Sabbathin kokoonpanon ja aloittaa maailmankiertueen kokoelma-albumin tiimoilta. Koska alkuperäinen kokoonpano oli vielä yhdessä, Iommi ja Dio päättivät yleistä hämmennystä välttääkseen kutsua kokoonpanoaan nimellä Heaven and Hell. Geezer Butler liittyi kokoonpanoon. Myös Bill Wardin oli määrä osallistua, mutta ”musiikillisten erimielisyyksien” myötä jättäytyi pois projektista. Wardin tilalle rumpuja tuli soittamaan "Mob Rules" ja "Dehumanizer" -albumeilla vaikuttanut Vinny Appice. Näin Heaven and Hell -kokoonpanosta tulikin nimestään huolimatta itse asiassa "Mob Rules" -albumin (1981) tehnyt kokoonpano. 
Heaven And Hell aloitti kiertueen Kanadasta maaliskuussa 2007 ja kesällä oli vuorossa Euroopan kiertue (kaksi konserttia myös Suomessa, Sauna Open Air -festivaaleilla Tampereella 9. kesäkuuta, sekä Helsingin jäähallissa 10. kesäkuuta) ja syksyllä Yhdysvallat. Myös Japanin kiertue kuului suunnitelmiin. Kosketinsoittajana kiertueella oli Dio-yhtyeestä tuttu Scott Warren. Kiertueen yhteydessä julkaistiin myös rajoitettuna painoksena "Live at Hammersmith Odeon" -livealbumi, joka sisälsi materiaalia Black Sabbathin Hammersmith Odeonin konserteista vuodenvaihteesta 1981-1982. Myös vuoden 2007 Heaven and Hell -kiertueelta julkaistiin Yhdysvalloissa New Yorkissa kuvattu ja äänitetty DVD/CD "Live from Radio City Music Hall". Yhtye julkaisi cd-boksin, "The Rules of Hell", joka sisälsi kaikki Dion aikaiset Black Sabbathin albumit remasteroituina. 
Uutta studiomateriaalia sisältävä "The Devil You Know" -albumi julkaistiin huhtikuussa 2009. Albumia tukeva Euroopan kiertue saapui myös Suomeen. Heaven and Hell soitti Helsingin jäähallissa 2. kesäkuuta 2009 ja Oulun Qstockissa 25. heinäkuuta 2009.
Heaven and Hellin laulaja Ronnie James Dio menehtyi vatsasyöpään vuonna 2010. Heaven and Hell järjesti 24. heinäkuuta 2010 High Voltage-festivaaleilla Lontoossa Dion muistolle konsertin, jossa lauloivat muun muassa Deep Purplesta tuttu Glenn Hughes ja norjalainen Jørn Lande. Tapahtuman tuotto meni hyväntekeväisyyteen. Heaven and Hell lopetti toimintansa kyseisen konsertin jälkeen. Alkuperäisen Black Sabbathin uudelleenkokoamista Iommi ei sulkenut pois.
Tampereen kalamarkkinat

Tampereen kalamarkkinat on kaksi kertaa vuodessa järjestettävä kala-alan markkinatapahtuma Tampereen Laukontorilla. Tapahtuman järjestää Pirkanmaan kalatalouskeskus ry.
Suomen ensimmäiset kalamarkkinat pidettiin Tampereella vuonna 1991 Laukontorilla. Tämän jälkeen kalamarkkinoita on järjestetty runsaasti eri puolilla Suomea. Kalamarkkinoilla tuodaan esille kaikenlaista kalaa. 
Ensimmäisenä vuonna markkinat pidettiin syksyllä, mutta yleisön pyynnöstä tapahtuma järjestettiin kaksi kertaa vuodessa; keväisin ja syksyisin. Keväällä tapahtuma on viikkoa ennen vappua, kesäkauden avaus. Syksyllä tapahtuma on Tampereen päivän yhteydessä. Markkinat sai heti jakamattoman suosion. Kalamarkkinat on Tampere-päivän suosituin tapahtuma. Keväällä ja syksyllä tapahtumassa käy noin 40 000–50 000 asiakasta eli vuodessa noin 80 000–100 000. 
Keskeisimmät myytävät kalalajit markkinoilla ovat silakka, kirjolohi ja muikku. Tuoretiskeillä on tarjolla lisäksi haukea, kuhaa, lahnaa, madetta, ankeriasta, nahkiaista. Vuosien varrella markkinoilla on ollut useita muotituotteita, jotka ovat tulleet jäädäkseen. Loimukirjolohi, kalapaella, upporasvassa tiristetyt muikut ym. ovat pysyneet yleisön suosikkeina. Perinteiset puolisäilykkeet silakasta, täyssäilykkeet muikusta, kuoreesta, särjestä ovat pysyneet suosittuina.
Monille kalastajille kalamarkkinoista on tullut tärkeä lisätulon lähde sen jälkeen kun kalan hintataso laski 1990-luvulla. Markkinat ovat kalastajalle tärkeä suoramyyntitapahtuma, jossa kohdataan asiakas henkilökohtaisesti.
George Paget Thomson

George Paget Thomson (3. maaliskuuta 1892 – 10. syyskuuta 1975) oli englantilainen fyysikko. Hänelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto 1937 elektronidiffraktion keksimisestä. Hän jakoi palkinnon Clinton Joseph Davissonin kanssa, joka oli keksinyt saman ilmiön eri menetelmin.
Thomson oli Nobel-palkitun englantilaisen fyysikon J. J. Thomsonin poika. Hän opiskeli Trinity Collegessa Cambridgen yliopistossa matematiikkaa ja fysiikkaa. Thomson ehti tehdä isänsä kanssa tutkimusta vuoden ennen kuin ensimmäinen maailmansota syttyi ja hän joutui lähtemään rintamalle. Sodan jälkeen hän tutki elektronien kulkeutumista ohuiden metallikalvojen läpi havaiten elektronidiffraktioilmiön. Hän osoitti kokeellisesti, että elektronit voivat käyttäytyä aaltojen tavoin ja diffraktoitua. Samaan aikaan Clinton Joseph Davisson havaitsi saman ilmiön eri menetelmin. Elektronidiffraktio on nykyään merkittävä menetelmä ohuiden kalvojen ja pintojen kiderakenteen tutkimuksessa.
Vuonna 1924 Thomson meni naimisiin Kathleen Buchananin kanssa ja heille syntyi kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. Hänet aateloitiin 1943.
Attribuutio

Attribuutio tarkoittaa psykologiassa oman tai muun ihmisen toiminnan tai tapahtuman syystä tehtyä päätelmää. Attribuutioihin vaikuttavat päättelevän henkilön aiemmat tiedot.
Attribuutioilla pyritään selittämään tai tulkitsemaan, mikä aiheutti tietyn käyttäytymisen ja kuka tai mikä siitä on vastuussa. Attribuointi on usein tiedostamatonta. Ihmisellä on myötäsyntyinen tarve tulkita käyttäytymisen tai tapahtuman johtuvan jostakin tietystä syystä sen sijaan, että sen uskottaisiin olevan sattumanvaraista. Fritz Heider jakaa attribuution kahteen, sisäiseen ja ulkoiseen. Sisäinen attribuutio liittyy aina henkilöön, ulkoinen taas tilanteeseen.
Ihmiset tekevät herkästi virheattribuutioita. Attribuution peruserheeksi kutsutaan taipumusta yliarvioida sisäisten tekijöiden vaikutusta käyttäytymiseen. Esimerkiksi on vaikea hyväksyä liikenneonnettomuuden selitykseksi tilannetekijöitä, kun ajoneuvoja kuitenkin ohjaavat ihmiset. Havainnoija-toimija-virheeksi kutsutaan taipumusta yliarvioida sisäisten tekijöiden merkitys toisten käyttäytymistä arvioidessa ja vastaavasti aliarvioida sisäisten tekijöiden merkitystä omaa käyttäytymistä selitettäessä. Esimerkiksi mielellään ajatellaan, että oma ärtymys johtuu ärsyttävistä ympäristötekijöistä, kun taas toisten silmissä henkilöllä itsellään saattaa olla tapana kiukutella turhasta.
Attribuution valokeilavirheessä (Spotlight Effect) on kyse ihmisten taipumuksesta uskoa olevansa enemmän huomion kohteena kuin he tosiasiassa ovat. Sosiaalisissa tilanteissa ihmisten tarkkaavaisuus hajaantuu, eikä yhteen yksittäiseen yksilöön kiinnitetä kovinkaan paljon intensiivistä huomiota. Edustavuuserheeksi kutsutaan ihmisten taipumusta luoda kattavia yleistyksiä yksittäisten tapausten perusteella. Esimerkiksi Anneli Jäätteenmäki tuli mediassa leimatuksi valehtelijaksi, kun jäi kerran kiinni kyseenalaisesta lausumasta. Päättelyn virheellisyys on siinä, että käyttäytymisen syiden oletetaan olevan sisäisiä, pysyviä ja laaja-alaisia.
Gerry Byrne

Gerald ”Gerry” Byrne (29. elokuuta 1938 Liverpool, Englanti – 28. marraskuuta 2015 Wrexham, Wales) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen puolustaja.
Koko uransa aikana Liverpoolissa pelannut Byrne, pelasi vuosien 1957 ja 1969 välillä 274 Liverpool-ottelua, tehden kaksi maalia. Poolissa hän oli mukana voittamassa Englannin 1. divisioonan mestaruutta kahdesti (1964 ja 1966) ja FA Cupia vuonna 1965.
Byrnestä tuli erityisen kuuluisa vuoden 1965 finaalissa. Siihen aikaan vaihdot eivät olleet sallittuja. Byrneltä murtui solisluu, mutta hän pelasi ottelun ja jatkoajan loppuun, ja Liverpool voitti Leedsin 2-1.
Englannin maajoukkueessa Byrne pelasi kaksi ottelua ja teki debyyttinsä 6. huhtikuuta 1963 ottelussa Skotlantia vastaan. Hän oli myös mukana MM-joukkueessa, kun Englanti voitti maailmanmestaruuden kotikisoistaan vuonna 1966.
Sjeng Schalken

Sjeng Schalken (s. 8. syyskuuta 1976 Weert, Alankomaat) on entinen alankomaalainen tennispelaaja.
Vuonna 1994 alkaneella ammattilaisurallaan Schalken voitti 9 kaksinpeliturnausta ja 6 nelinpeliturnausta. ATP-listalla hän on parhaimmillaan ollut kaksinpelissä 11. sijalla (huhtikuussa 2003) ja nelinpelissä 21. sijalla (toukokuussa 2002). Schalken ansaitsi urallaan palkintorahaa 5 192 798 dollaria.
Eve Angel

Eve Angel (s. Eva Dobos, 19. toukokuuta 1983 Budapest, Unkari) on unkarilainen pornonäyttelijä ja malli. Hän on esiintynyt myös useilla muilla nimillä kuten Eve, Katie ja Severine. Angel syntyi Budapestissa perheensä keskimmäiseksi lapseksi. Hänellä on pikkusisko ja isoveli, jonka kanssa hän johtaa muotiyhtiötä. Hän on toiminut myös "Penthousen" mallina.
Pornouransa aikana Angelia kuvasi ja filmasi Andrew Youngman, John Walton, Denys Defrancesco sekä Viv Thomas. Hän esiintyi yhtenään Mya Diamondin, Zsanett Égerházin, Sophie Moonen, Aneta Šmrhován ja Monica Sweetin kanssa.
Bruno Aspelin

Bruno Aspelin (11. huhtikuuta 1870 Helsinki – 9. joulukuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija ja säveltäjä.
Elämäkerta.
Aspelin oli taidemaalari ja kuvanveistäjä ja teki jonkin verran myös metalligrafiikkaa. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1886–1887 ja 1893. Aspelin asui Helsingin Katajanokalla Gustaf Estlanderin suunnittelemassa jugend-tyylisessä vuokratalossa, johon oli rakennettu kolme ateljeehuoneistoa. Aspelin, samoin kuin Hugo Simberg, asettui taloon heti sen valmistuttua vuonna 1906. Myöhemmin talossa asui muun muassa kuvanveistäjä Viktor Janssonin perhe.
Teddy Björkman

Berndt Theodor ”Teddy” Björkman (9. lokakuuta 1896 – 30. lokakuuta 1966) oli suomalainen oopperalaulaja.
Teddy Björkmanin vanhemmat olivat tullinhoitaja Karl Theodor Björkman ja Olga Albertina Wahlqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 ja suoritti tullivirkamiestutkinnon 1928. Björkman teki opintomatkoja Milanoon 1924 sekä Saksaan 1928 ja 1932.
Björkman opiskeli laulua Helsingissä Axel von Kothenin johdolla sekä ulkomailla Milanossa ja Berliinissä. Hän toimi Huopalahden piirin apulaisnimismiehenä 1919–1925 sekä tullivirkailijana ja apulaistullitarkastajana 1926–1928. Hän oli oopperalaulajana Suomalaisessa oopperassa 1923-1924 ja uudelleen vuodesta 1928 alkaen. Björkman toimi myös laulunopettajana. Hän teki oopperavierailun Malmöhön 1932, esiintyi Muntra Musikanter-mieskuoron solistina Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa ja teki konserttimatkan Eurooppaan 1932–1933. Vuonna 1929 Björkman taltioi Odeon-levy-yhtiölle useita kymmeniä levytyksiä.
Björkman oli Suomalaisessa oopperassa 1. barytonina vuoteen 1947 saakka. Hänen tunnettuja roolejaan olivat Trubaduurin Luna, Pajatson Tonio, Carmenin Escamillo sekä 1930-luvulla useat Richard Wagnerin oopperoiden roolit. Hän oli myös Suomalaisen oopperan hallintoneuvoston jäsenenä 1937-1940 ja uudelleen vuodesta 1952 lähtien. Oopperasta lähdettyään Björkman toimi siirtoväen uudelleensijoitukseen liittyvissä tehtävissä. Hän oli myös Porkkalan liiton puheenjohtajana 1944-1947 ja vuonna 1953 hän sai kamarineuvoksen arvon.
Teddy Björkman oli naimisissa vuodesta 1924 oopperalaulajatar Marta Elisabet von Fieandtin kanssa ja vuodesta 1933 oopperalaulajatar Anne-Charlotte Winterin kanssa. Marta von Fieandtin ja Teddy Björkmanin tytär farmaseutti Ulla Ilmonen perusti vuonna 1990 nuoria laulajia tukevan stipendirahaston vanhempiensa muistoksi Suomen kansallisoopperan rahaston yhteyteen.
Martin Peters

Martin Stanford Peters (8. marraskuuta 1943 Lontoo, Englanti – 21. joulukuuta 2019) oli englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Pelaaja-aikanaan hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Vuonna 1959 alkaneella pelaajaurallaan Peters edusti West Hamia, Tottenhamia, Norwichia ja Sheffield Unitedia, jossa lopetti uransa vuonna 1981.
Englannin maajoukkuetta Peters edusti vuosien 1966 ja 1974 välillä 67 kertaa ja teki 20 maalia. Englannin valmentaja Alf Ramsey valitsi Petersin vuoden 1966 MM-kisoihin, joissa Englanti voitti maailmanmestaruuden. Peters teki loppuottelussa 2–1 johtomaalin. Hänet valittiin myös vuoden 1970 MM-kisoihin, joissa Saksa pudotti Englannin jatkosta jo puolivälierissä. Peters toimi myös maajoukkueen kapteenina.
Pelaajauransa jälkeen Peters toimi Sheffield Unitedin valmentajana.
Vini Poncia

Vincent "Vini" Poncia Jr. (s. 29. huhtikuuta 1942) on yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja musiikkituottaja.
Poncia muodosti lauluntekijätiimin "Anders and Poncia" Peter Andersin kanssa. Heidän lauluja äänittivät muun muassa The Ronettes, Bobby Bloom ja Darlene Love. Anders ja Poncia oli myös jäseniä yhtyeissä The Trade Winds ja The Innocence. The Tradewindsin debyyttisingle "New York is a Lonely Town" saavutti sijan 32 Billboardin listoilla vuonna 1966.
Ponciasta tuli myöhemmin lauluntekijä Beatles-rumpali Ringo Starrin useille sooloalbumeille. Poncia myös tuotti albumeita Melissa Manchesterille ja Lynda Carterille. Lauluntekijänä hän kirjoitti lauluja Jackie DeShannonille ja Tommy Jamesille. Vuonna 1978 hän tuotti KISS-yhtyeestä tunnetun Peter Crissin sooloalbumin. Vini Poncia palkattiin tuottajaksi myös KISSin albumeille "Dynasty" (1979) ja "Unmasked" (1980). Hän tuotti myöhemmin Peter Crissin sooloalbumin "Let Me Rock Youn" (1982). 1980-luvun lopulla hän osallistui viiden kappaleen kirjoittamiseen KISSin albumilla "Hot in the Shade" (1989)
Aprilia RX 50

Aprilia RX 50 on Aprilian valmistama enduromopo, joka lanseerattiin Suomen markkinoille vuonna 1998. RX:n ensimmäisessä mallissa Suomessa oli laadukkaat jarru- ja jousitusosat. Pyörässä oli edessä laadukkaat Marzocchin valmistamat upsidedown-iskunvaimentimet ja iso 230 mm levyjarru 2-mäntäisellä puristimella. Takana Sachsin monoiskunvaimennin ja 220 mm levyjarru 1-mäntäisellä puristimella. Vuosina 1998-2002 Suomeen tuodut RX:t olivat väritykseltään puna-mustia, puna-kelta-mustia ja sinisiä. Näissä RX:n malleissa oli Minarellin valmistama 6-vaihteinen ja nestejäähdytteinen AM6-moottori, jota on myöhemmin käytetty myös monessa muussa enduromopossa. 
Vuonna 2003 RX sai uudenmalliset katteet, ja kaasutin muuttui vanhasta 14 mm Dellorto SHA -mallista uuteen 16 mm Dellorto PHBN:ään. Vuonna 2004 RX:stä tuotiin markkinoille hyvin varusteltu racing-malli. Siinä on normaaliin malliin verrattuna maastoon soveltuvampia osia, kuten 40 mm upsidedown-keula. Siinä on myös digimittaristo ja sirompi takalippa.
Vuonna 2006 RX muuttui täysin, koska Aprilian mopojen valmistuksen osti Piaggio. Piaggio valmistaa muun muassa Derbiä ja Gileraa. Sen takia myös uuden RX:n kone vaihtui Rabasaan, joka toimii myös Derbi Sendan voimanlähteenä. Pyörän ulkomuoto muistuttaa myös aika lailla Derbi Sendaa, koska se on rakennettu yhdistelemällä Derbi DRD Pro:n ja Derbi DRD Racingin osia. Katteet ovat Derbistä poiketen punavalkoiset.
Aprilia RX 07 puolestaan eroaa aika lailla edellisistä. Täysin samoilla osilla varustettu mopo eroaa vain katteista ja tarroista. Maskikin on Derbi DRD Racingin. Katteissa on leijona-aiheiset teippaukset. Katteiden muovi on taipuisaa, joten ne eivät halkea helposti.
Ron Flowers

Ronald ”Ron” Flowers (28. heinäkuuta 1934 Edlington, Englanti – 12. marraskuuta 2021) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Flowers edusti pelaajaurallaan Wolverhampton Wanderersia vuosien 1952 ja 1967 välillä. Englannin maajoukkuetta Flowers edusti 49 ottelussa, joissa hän teki 10 maalia. Hänet valittiin myös Englannin joukkueeseen vuoden 1966 MM-kisoihin, joissa Englanti voitti maailmanmestaruuden. Flowers edusti maataan myös vuoden 1962 MM-kisoissa.
Myöhemmin urallaan Flowers edusti Northampton Townia ja Wellington Townia, jossa hän toimi pelaajamanagerina.
Andrea Pisano

Andrea Pisano (myös Andrea da Pisa, 1270–1349) oli italialainen kuvanveistäjä ja arkkitehti.
Andrea Pisano oli Giovanni Pisanon oppilas ja oppi ensimmäisenä kultasepän ammatin, mikä auttoi häntä rahoittamaan myöhemmät työnsä. Hän auttoi opettajaansa Pisassa ja Venetsiassa muun muassa palatsien kanssa ennen kuin lähti Firenzeen. Siellä Andrea Pisano työskenteli vuosia tuomiokirkon ovien parissa. Elämänsä viimeiset pari vuotta hän työskenteli pääarkkitehtina Orvieton tuomiokirkon teossa, jonka oli muotoillut ja aloittanut Lorenzo Maitani. Andrea Pisanolla oli itselläänkin oppilaita. Hänellä oli myös kaksi poikaa, jotka olivat itsekin kuvanveistäjiä.
Villasaksirapu

Villasaksirapu eli kiinanvillasaksirapu&lt;ref name="SL3/2010"&gt;&lt;/ref&gt; ("Eriocheir sinensis") on taskurapuihin kuuluva, raajoineen jopa 15 senttimetrin mittainen äyriäinen, jonka voi parhaiten tunnistaa saksien nukkamaisesta karvapeitteestä. Koirailla karvoitus on pidempää kuin naaraalla. Kookkaiden yksilöiden kilpi on 7–9 senttimetrin levyinen. Suurimmalla Suomessa tavatulla yksilöllä kuoren leveys oli 8,5 senttimetriä.
Alkuperäalueellaan Kiinassa villasaksirapua arvostetaan ravintona ja kasvatetaan vesiviljelyssä, ja sitä myös viedään Saksasta Kiinaan. Muuten Euroopassa sitä pidetään haitallisena, koska se vaikeuttaa kalastusta takertumalla verkkoihin ja kaivaa jokivarsissa koloja maapatoihin, mikä voi aiheuttaa sortumia ja eroosiota.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Villasaksiravun alkuperäistä esiintymisaluetta on Aasian itärannikko Venäjän kaukoidästä Etelä-Kiinaan. Sieltä se on levinnyt laivaliikenteen mukana Eurooppaan, Välimerelle ja Pohjois-Amerikkaan. Sitä pidetään yhtenä maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Villasaksirapu kulkeutui Kiinasta Eurooppaan, jossa se havaittiin ensi kertaa vuonna 1912. Suomen rannikolla ensimmäinen yksilö tavattiin Viipurinlahdella vuonna 1933,&lt;ref name="SL4/10"&gt;&lt;/ref&gt; Perämerellä ensimmäiset havainnot tehtiin 1950-luvulla. Villasaksirapuja on vuodesta 1999 lähtien tavattu satunnaisesti myös Saimaasta, minne ne ovat tulleet Saimaan kanavaa pitkin. Suomessa villasaksirapuja tavataan nykyään vuosittain, eniten etelärannikolla. Täältä saatavat villasaksiravut ovat todennäköisimmin tulleet laivaliikenteen mukana useimmiten Pohjanmereltä, sillä laji vaatii lisääntyäkseen korkeampaa suolapitoisuutta (&gt;26 ‰) kuin mitä Itämeressä esiintyy, eikä se siis kykene muodostamaan pysyvää kantaa Suomen vesistöissä. Suomen vesialueilla ei siksi ole tavattu lainkaan lajin poikasia, vaan kaikki yksilöt ovat olleet täysikasvuisia.
Villasaksirapu elää joissa ja järvissä, ja sen elinkiertoon kuuluu vaeltaminen makean veden ja jokisuiden murtoveden välillä. Jokien suilla kuoriutuneet toukat elävät meressä tai murtovedessä ensimmäisen elinvuotensa, ja lähtevät sitten vaeltamaan jokia pitkin jopa satojen kilometrien päähän sisämaahan. Lisääntymiskykyisiksi tultuaan ravut palaavat jokisuiden murtovesiin. Pohjanmereen laskevissa joissa on ollut aika ajoin villasaksiravun massaesiintymisiä, esimerkiksi Haveljoessa vuonna 1932 ja Elbejoessa 1990-luvun lopulla.
Laji pystyy liikkumaan myös maalla.
Ravinto.
Villasaksirapu on kaikkiruokainen. Se syö yleensä muita vesiselkärangattomia, kasveja, raatoja ja verkkoihin jääneitä kaloja.
Viljely.
Kaukoidässä villasaksirapua syödään suurena herkkuna. Lajin käyttö vesiviljelyssä alkoi Kiinassa varsinaisesti 1980-luvun lopussa ja lähti räjähdysmäiseen nousuun 1990-luvulla. Vuosituotanto 2012 oli jo yli 0,7 miljoonaa tonnia, ja se oli vesiviljelyssä maailman kolmanneksi eniten tuotettu äyriäislaji.
Mediatoimisto Dagmar

Dagmar on vuonna 1973 perustettu, Suomen suurimman markkinointiviestintäkonsernin Salomaa Groupin omistama markkinointiviestintäalan yritys. Dagmar toimii myös globaalin mediatoimistoketjun Starcom Mediavest Groupin kumppanina. Dagmarin toimipiste sijaitsee Annankadulla Helsingissä. Yrityksen toimitusjohtaja on vuodesta 2019 ollut Krista Elopuro. Häntä ennen Dagmaria johti 18 vuoden ajan Tuula Kallio.
Tilikaudella 2020-2021 markkinointitoimisto Dagmarin liikevaihto oli 162,2 miljoonaa euroa ja yrityksessä työskenteli keskimäärin 202 työntekijää.
Dagmarin palvelut.
Dagmar on erikoistunut tiedolla johdetun markkinoinnin konsultointiin, suunnitteluun ja toteuttamiseen. Yritys palvelee asiakkaitaan liiketoiminnan kehittämisen, markkinoinnin teknologioiden ja markkinointiviestinnän alueilla. "Dagmarin tiedolla johtamisen ja konsultoinnin asiantuntiijapalvelut" kehittävät uusia tapoja yhdistää dataa, teknologiaa, analytiikkaa sekä kuluttaja- ja asiakasymmärrystä kasvun vauhdittamiseen. "Sisältömarkkinoinnin asiantuntijatiimi" suunnittelee yritysten omien digitaalisten kanavien sekä sosiaalisen median konsepteja sekä sisältöjä ja huolehtii kanavaoptimoiduista tuotannoista. "Dagmarin markkinointiviestintä ja kasvumarkkinointipalvelut" rakentavat datan ja teknologian voimin markkinoinnin ratkaisuja ja vaikuttavia kohtaamisia asiakaspolun kaikkiin vaiheisiin, strategisista kokonaisuuksista kanavavalintoihin ja tulosten analysointiin. Dagmar omistaa myös Radly Oy:n, joka auttaa btob-yrityksiä digitalisaation kehityksessä.
Menestys alan tutkimuksissa ja kilpailuissa.
Mediatoimistoja arvioiva kansainvälinen tutkimustoimisto Recma arvioi viimeksi syyskuussa 2023 Dagmarin laatuluokitukseltaan Dominant-profiilin mediatoimistoksi, jonka markkinaosuus 30% on ylivoimainen. 
Dagmar on menestynyt muun muassa AdProfit-, Effie-, Grand One-,
 Global Search Awards-, European Excellence Awards- Cannes Young Lions-, ja European Advertising Certificate (EADC) Hall of Fame -kilpailussa. Kauppalehden Suomen suurimpien markkinointiviestintätoimistojen listauksessa Dagmar on ollut kärjessä usean vuoden ajan.
Smallville (4. tuotantokausi)

Smallvillen 4. tuotantokausi käynnistyi Yhdysvalloissa 22. syyskuuta 2004. Kausi sisältää 22 jaksoa. Kauden viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 18. toukokuuta 2005.
Suomessa ensimmäinen jakso nähtiin 29. tammikuuta 2006 Subtvllä. Kauden esitys Suomessa päättyi 18. kesäkuuta 2006.
4. tuotantokauden jaksot.
Juoni.
Clark saapuu takaisin Smallvilleen uudelleen syntyneenä Kal-Elinä. Täyttääkseen kohtalonsa hän lentää Lexin lentokoneeseen hakemaan Kryptonilaista kristallia, joka on Lexin hallussa. Toisaalla Lois Lane saapuu Smallvilleen selvittämään asioita serkkunsa Chloen avuksi. Myös Lana palaa takaisin Smallvilleen uudella tyylillä ja poikaystävällä varustettuna. Sairaalassa Jonathan makaa koomassa kolmatta kuukautta ja Lionel totuttelee elämäänsä vankilassa.
Kristiina Kouros

Kristiina Kouros (o.s. Huuskonen, s. 19. marraskuuta 1966) on suomalainen ihmisoikeuksiin erikoistunut juristi. Koulutukseltaan hän on oikeustieteen tohtori. 
Ura.
Kouros toimi Ihmisoikeusliiton pääsihteerinä 2000–2012, asiantuntijana Ihmisoikeuskeskuksessa vuosina 2012–2019 ja keskuksen johtajan määräaikaisena sijaisena syyskuusta 2013 marraskuuhun 2014, sekä asiantuntijana ja esittelijänä eduskunnan oikeusasiamiehen kansliassa vuosina 2019–2022. Vuodesta 2022 lähtien hän on toiminut KPMG:n Euroopan, Lähi-Idän ja Afrikan (EMA) alueen vastuullisuustyön keskuksen ihmisoikeuspalveluiden vetäjänä . Aiemmin hän on toiminut myös vapaana toimittajana, yrittäjänä sekä oikeustieteen opettajana
Kouros on toiminut useissa luottamistehtävissä, muun muassa varapuheenjohtajana ihmisoikeusjärjestön kansainvälisessä liitossa (Fédération Internationale pour les Droit Humaine, FIDH varapuheenjohtajana ulkoministeriön asettamassa Kansainvälisten ihmisoikeusasiain neuvottelukunnassa ja hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana Kansalaisjärjestöjen ihmisoikeussäätiössä (KIOS). Ulkopoliittisen instituutin (Upi) neuvottelukunnassa hän toimi eduskunnan kansliatoimikunnan nimeämänä jäsenenä vuosina 2013–2017 ja hallituksen jäsenenä Anders Chydenius -säätiössä vuodesta 2001 alkaen.
Kouros on kirjoittanut ihmisoikeuksista artikkeleita ja toimittanut teoksia. Kouros on toiminut vuosina 2000–2012 myös Ihmisoikeusraportti-lehden vastaavana päätoimittajana, Savon Sanomien kolumnistina vuosina 1999–2012 ja Lakimiesuutiset -lehden vakituisena avustajana ja toimitusneuvoston jäsenenä 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alkuvuosina.
Kouros oli vuoden 2003 eduskuntavaaleissa ehdokkaana sitoutumattomana Vihreiden listalla ja vuoden 2007 eduskuntavaaleissa hän oli kokoomuksen ehdokkaana. Sittemmin hän on ilmoittanut olevansa poliittisesti sitoutumaton. 
Kristiina Kouroksen tiestä ihmisoikeuksien pariin on tehty radio-ohjelma Ylen kuusi kuvaa -ohjelmasarjaan.
Yksityiselämä.
Kristiina Kourosin aviomies on lääkäri, kirjailija ja elokuvaohjaaja Alexis Kouros.
Norman Hunter

Norman Hunter (29. lokakuuta 1943 Eighton Banks, Gateshead, Englanti – 17. huhtikuuta 2020) oli englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän oli pelipaikaltaan toppari.
Pelaajaurallaan Hunter muistetaan parhaiten ajastaan Leedsissä, jossa hän pelasi vuosien 1961 ja 1976 välillä 724 ottelua, tehden 21 maalia. Vuonna 1974 PFA valitsi Hunterin vuoden parhaaksi pelaajaksi Englannin Valioliigassa. Leedissa pelatessaan hän oli mukana voittamassa liigamestaruutta kahdesti (1969 ja 1974), FA Cupia vuonna 1972, liigacupia (1968) ja UEFA Cupia vuosina 1968 ja 1971. Myöhemmin urallaan Hunter edusti vielä Bristolia ja Barnsleyta, jossa lopetti pelaajauransa vuonna 1983. Pelaajauransa päätyttyä Hunter toimi managerina Barnsleyssa, Leedsissa ja Rotherhamissa.
Englannin maajoukkuetta Hunter edusti 28 kertaa ja oli mukana voittamassa maailmanmestaruutta vuoden 1966 MM-kotikisoista. Hän edusti maataan myös vuoden 1970 MM-kisoissa.
Hunter kuoli vuonna 2020 76-vuotiaana koronavirukseen.
All the Roadrunning

All the Roadrunning on Mark Knopflerin ja Emmylou Harrisin duettoalbumi, joka julkaistiin 25. huhtikuuta 2006. Levy nousi Britannian albumilistan sijalle 8 ja Billboard 200 -listan sijalle 17.
Kappaleet.
Kappaleet ovat Knopflerin säveltämiä, paitsi numerot 6 ja 9, jotka ovat Harrisin.
Pāṇini

Pāṇini (devanagari: पाणिनि, [ˈpɑːɳɪn̪ɪ]) oli intialainen kielitieteilijä, joka kokosi klassisen sanskritin kieliopin todennäköisesti 5. tai 4. ajanlaskuamme edeltäneellä vuosisadalla. Hänen sanotaan opettaneen kuuluisassa Taxilan yliopistossa, ja häntä pidetään yhtenä vanhimmista kielioppien kokoajista.
Pāṇinin elinaikana sutrat (oppikirjat) alkoivat toimia uutena välineenä aatteiden välitykseen. Hän kirjoitti klassisen sanskritin toimintatavat ylös vajaaseen neljääntuhanteen sääntöön. Teoksesta tuli Intiassa kielellinen auktoriteetti, ja sitä kommentoitiin vuolaasti. Kun britit tekivät Intiasta siirtokuntansa 1800-luvulla, Pāṇinin kirjoitukset tulivat tunnetuksi myös muualla maailmassa ja saivat toimia innoituksen lähteenä tuleville länsimaisille kieliopeille. Vastaavan laajuista ja modernia kielioppia ei Pāṇinin jälkeen kirjoitettu vuosituhansiin.
Terry Paine

Terence Lionel Paine (s. 23. maaliskuuta 1939 Winchester, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Pelaaja-aikanaan Paine edusti Southamptonia vuosien 1956 ja 1974 välillä 713 kertaa, tehden 160 maalia. Hän on Southamptonin historian eniten otteluja pelannut pelaaja. Paine edusti myös 111 pelin verran Hereford Unitedia.
Englannin maajoukkueessa Paine pelasi 19 ottelua, tehden 7 maalia. Vuonna 1963 hän pelasi ensimmäisen täyden maaottelunsa ja samana vuonna hän teki hattutempun Wembleyn stadionilla pelatussa ottelussa Pohjois-Irlantia vastaan. Vuonna 1966 Englannin valmentaja Alf Ramsey valitsi Painen MM-joukkueeseen vuoden 1966 MM-kisoihin. Kisoissa hän pelasi yhdessä alkulohkon ottelussa Meksikoa vastaan. Englanti voitti kisoissa maailmanmestaruuden.
Myöhemmin urallaan Paine toimi Cheltenham Townin managerina.
Kriisi (saari)

Kriisi on saari Iin kunnassa Perämerellä. Se sijaitsee Oulun kunnanrajan tuntumassa Martinniemen ja Halosenlahden länsipuolella noin neljän kilometrin päässä mantereelta. Saaren pohjoispuolella sijaitseva Kriisin Ymmyrkäinen on maannousun vuoksi kasvanut kiinni Kriisin saareen. Lähimmät muut saaret ovat Satakari pohjoisessa, Välikari kaakossa ja Satakarinletto lännessä.
Kriisi sekä Kriisin Ymmyrkäinen ovat matalia, kivikkoisia saaria, joiden korkein kohta on noin kolme metriä merenpinnan yläpuolella.
Kriisin kummeli ja loisto.
Kriisin saaren lounaiskärjessä sijaitsevat Kriisin loisto sekä kummeli. Kummeli rakennettiin alun perin vuonna 1874, ja sen puuosat uusittiin 1990-luvulla. Rakenteeltaan kummeli muodostuu suuresta kiviröykkiöstä, jonka laella on kolmella jalalla seisova puinen pyramidimainen puna-valkoiseksi maalattu huippumerkki. Vastaavia kummeleita rakennettiin Pohjanlahdelle useita 1800-luvulla. Muista samanlaisista kummeleista poiketen Kriisin kummeli on yhä turvalaitekäytössä.
Kummelin vieressä sijaitsee 1920–1930-luvulla rakennettu pimeänavigoinnin mahdollistava betonirakenteinen sektoriloisto. Loisto on sammutettu ja korvattu kummelin huippuun sijoitetulla kevytrakenteisella valolaitteella.
Palveluliikenne

Palveluliikenne on joukkoliikennettä, joka useissa kaupungeissa korvaa hiljentyneitä tavallisia linja-autovuoroja. Palvelureittejä ajetaan usein pienemmällä kalustolla ja matkustajien lisäksi kuljetetaan myös kaupungin tai kunnan sisäistä postia, koulujen ruokia sekä muuta rahtia. Usein palveluliikenne toteutetaan ostoliikenteenä.
Palveluliikenne voi myös olla osa matkapalvelukeskusta jolloin matkapalvelukeskus hyödyntää myös palvelulinjojen tarjoamaa kapasiteettia. MPK voi esimerkiksi automaattisesti tehdä palvelulinja tilauksen taksin sijasta silloin kun se asiakkaan ja aikataulun kannalta on mahdollista.
Modernin palveluliikenteen reitti muodostuu sekä kiinteistä pysäkeistä että pysäkkien välillä tehtävästä kutsuohjatusta toiminnasta. Tämä toimintamalli mahdollistaa myös ovelta-ovelle palvelun esimerkiksi vanhusten asuttamien talojen pihoilla ja muissa paikoissa.
Kokemukset pienissä ja keskisuurissa kaupungeissa ovat osoittaneet että automatisoidulla palvelulinjalla on mahdollista ajaa pääosa (&gt;90%) kaupungin yhteiskunnan maksamista matkoista ja avoimen joukkoliikenteen matkoista.
Iomega Zip

Zip on Iomegan kehittämä levykeasema ja suurikapasiteettinen levyke, jolle mahtuu 100 tai 250 megatavua tietoa. Zip-levyke oli datan siirtoon, varastointiin ja etenkin varmuuskopiointiin käytetty muistiväline, joka oli yleisessä käytössä 1990-luvun lopulla. Nykyään sen ovat syrjäyttäneet tallentavat optiset asemat, USB-muistitikut ja ulkoiset kiintolevyt.
Iomegan Zip-asemia oli sekä ulkoisia että sisäisiä. Ulkoinen asema kytkettiin joko kirjoitinporttiin tai SCSI-liitäntään. Sisäinen asema voitiin kytkeä emolevyn IDE-liitäntään.
Zip-asemien kehitys päättyi 2002 esiteltyyn 750 megatavun asemaan, joka käytti USB 2.0 -liitäntää.
Tiina Brännare

Tiina Anne Marjatta Brännare (s. 3. tammikuuta 1960 Helsinki) on suomalainen ohjaaja, koreografi ja näyttelijä, joka on tehnyt paljon töitä musiikkiteatterin parissa. 
Brännare aloitti uransa tanssijana ja on opiskellut alaa muun New Yorkissa, Lontoossa ja Tukholmassa. Brännare valmistui teatteritaiteen maisteriksi 1992 Teatterikorkeakoulun näyttelijäntyönlinjalta. Hän työskenteli Uudessa Iloisessa Teatterissa 1980–2002 esiintyjänä, koreografina ja apulaisohjaajana. Sittemmin hän on ohjannut ja tehnyt koreografioita teattereissa ympäri Suomea. Hän on vieraillut Turun Kaupunginteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Lahden kaupunginteatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa, Porin Teatterissa, Kotkan kaupunginteatterissa, Mikkelin teatterissa, Kokkolan kaupunginteatterissa, Järvenpään teatterissa, Valkeakosken kaupunginteatterissa, Heinolan kesäteatterissa, Krapin pajalla jne. 
Brännaren ohjauksia ovat: "7-veljestä", "Liz, Katri Helena, Marilyn, Niskavuoren Heta 2X, Evita, Cats, Anything Goes, Five Guys Named Moe, Housut pois, Lainahöyhenissä, RAKAS LURJUS, Piukat paikat, Guys and Dolls, SVEN TUUVA, Pimeä metsä, Herrasmieshuijarit, Peter Pan, Kun pöly laskeutuu, Silvia und Ich, Kesällä Kerran, Kaaos, Paniikki, Ukkometsot, Kuumia Aaltoja, Hello Dolly, Kaiken Takana on Nainen, Elämää ja Erotiikkaa, SKAM, Pyhä keikka, Sweet Charity, Ankkurilyhty, Rakastan, rakastan, Cabaret, Albatrossi ja Heiskanen 3x, Heavy Christmas, My Fair Lady, Kiss Me Kate" ja "Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen", "Jyrki-Boy Suosikki musikaali", "Aint`Missbehavin" jne.
Eppu Nuotio ja Brännare ovat yhdessä kirjoittaneet musikaalit /näytelmät "ROISTOJA JA RAKKAUTTA", "Kun pöly laskeutuu," "MARILYN", "Liz", "ROMY", "Kadonnut Prinsessa", "Silvia und Ich" (pienoisooppera), "HUONE 112", "Kaiken takana on nainen", "Sekuntiviisaripoika", "Elämää ja Erotiikkaa", "Kerran kesällä", ja "Anopit". Heiltä ilmestyi myös "VETO"-niminen romaani kesällä 2022 Otavan kustantamana.
Brännare palkittiin ansioituneena musiikkiteatterintekijänä Jaakko Salo -palkinnolla 2005. 
Brännare näytteli useita vuosia korvalääkäri Sirkka Niskaa TV-sarjoissa "Ihmeidentekijät" ja "Parhaat vuodet". Hän on myös vieraillut TV-sarjoissa: "Hotelli Swan, Rahti, Rosvopankki, Ilman kavaluutta, Puhtaat valkeat lakanat, Käenpesä, Lottovoittaja" jne.
Tiina Brännare perusti tanssiryhmän Jazz-Girls vuonna 1977, Undeground teatteri "Gorgon" 1992 Sirpa Taivaisen kanssa, sekä tanssi-duon "Musta Tulppaani" Mikko Rasilan kanssa vuonna 1988.
Christoph Scheiner

Christoph Scheiner (25. heinäkuuta 1573 – 18. kesäkuuta 1650) oli saksalainen tähtitieteilijä ja jesuiitta. 
Vuonna 1611 Scheiner havaitsi yhtenä ensimmäisistä auringonpilkkuja, vaikkakin hän luuli niiden olevan Auringon kiertolaisia. Häntä avusti Johann Baptist Cysat. Kirjansa "Rosa Ursina" julkaistiin 1630. Tällöin hän jo oli samaa mieltä Galileo Galilein kanssa siitä, että auringonpilkut ovat Auringon pinnalla tai sen kaasukehässä.
Maunderin minimistä johtuen auringonpilkkujen esiintyminen väheni merkittävästi useiksi vuosikymmeniksi, jolloin Scheinerin kirja pysyi aiheen standardilähteenä pitkän aikaa.
Scheiner vastusti heliosentristä kuvaa kuolemaansa saakka.
Scheiner ja Galilei kiistelivät siitä kumpi havaitsi ensimmäisenä auringonpilkut. Tämä riita saattoi olla tekijänä Galilein kiistassa Katolisen kirkon kanssa.
Scheiner-kraatteri kuussa on nimetty hänen mukaansa.
Mike Rutherford

Mike Rutherford (oikealta nimeltään Michael John Cleote Crawford Rutherford, s. 2. lokakuuta 1950 Guilford, Surrey) on englantilainen muusikko. Käydessään Charterhousen koulua hän liittyi Genesis-yhtyeeseen, jonka Peter Gabriel ja Tony Banks olivat juuri perustaneet. Yhtyeestä tuli 1970-luvulla yksi tärkeimmistä ja menestyksekkäimmistä progressiivista rockia esittäneistä kokoonpanoista. Rutherford soitti yhtyeessä aluksi bassoa ja 12-kielistä kitaraa, mutta toisen kitaristin Steve Hackettin erottua yhtyeestä "Spot the Pigeon" -EP:n julkaisun jälkeen vuonna 1977 Rutherford otti itselleen kaiken vastuun yhtyeen kitaraosuuksista.
Genesiksen aiemmissa kokoonpanoissa Rutherford loi yhtyeelle ominaisen soundin omaperäisellä tavallaan käyttää bassokitaraa, 12-kielistä kitaraa ja pedaaleilla ohjattavaa bassosyntetisaattoria. Usein hän käytti jokaista näistä saman kappaleen eri osissa, kuten kappaleissa ”Supper’s Ready”, ”Firth of Fifth” ja ”The Cinema Show”. Keikkatilanteissa Rutherford käytti usein kaksikaulaista bassoa ja 12-kielistä kitaraa mahdollistaakseen tällaisten kappaleiden esittämisen.
Genesiksen taukojen aikana Rutherford on esiintynyt myös oman Mike and the Mechanics -yhtyeensä kanssa sekä levyttänyt kaksi soololevyä, "Smallcreeps Day" (1980) ja "Acting Very Strange" (1982).
Alison Sweeney

Alison Ann Sweeney (s. 19. syyskuuta 1976) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja juontaja. Hän on näytellyt muun muassa Samantha ”Sami” Bradyn roolissa yhdysvaltalaisessa saippuasarjassa "Päivien viemää". Hän on näytellyt roolia tammikuusta 1993 lähtien, ja hän on saanut roolista muun muassa Emmy-palkinnon. Sweeney juonsi myös "The Biggest Loser" -ohjelmaa vuosia.
Ura.
Sweeneyn ensiesiintyminen televisiossa oli neljän vuoden ikäisenä Kodakin mainoksessa. Muutamaa vuotta myöhemmin, vuonna 1986 hän esiintyi yhdessä jaksossa kauhusarjassa "Tales from The Darkside". Hän esitti Karen-nimistä nuorta tyttöä, joka pystyi näkemään toisten kuoleman etukäteen. Vuonna 1988 Sweeney esiintyi komediasarjassa "Family Man", joka kuitenkin hyllytettiin nopeasti.
Tammikuussa 1993 Sweeney aloitti Samantha "Sami" Gene Bradyn roolissa NBC:n saippuasarjassa "Päivien viemää", jonka fani hän itsekin oli.
1990-luvulla Sweeney kamppaili painonsa kanssa. Välillä hänen mekkonsa koko oli 12 (Yhdysvaltain taulukon mukaan, Suomen vastaava koko n. 42). Hän ei ollut ylipainoinen lääketieteellisten kriteerien mukaan mutta kuitenkin isokokoisempi kuin samanikäiset kollegansa. Hän kirjasi tabloidlehtien juttuja ja omaa ahdistustaan vuoden 2004 elämäkertamuistelmiinsa "All The Days Of My Life (So Far)".
Sweeney osallistui 2002 NBC:n tositelevisiosarjan "Pelkokertoimen" julkkisjaksoon. Hän on vieraillut muissakin NBC:n sarjoissa, kuten "Frendeissä" ja "Las Vegasissa".
Sweeney ryhtyi Vuonna 2007 "The Biggest Loser" -ohjelman juontajaksi Caroline Rhean seuraajana neljänneltä tuotantokaudelta lähtien lopetti 16. kauden jälkeen vuonna 2015.
Yksityiselämä.
Sweeney on ollut naimisissa David Sanovin kanssa heinäkuusta 2000 lähtien ja heillä on kaksi lasta.
Pariskunta asuu Arizonassa.
Amarantti (lisäaine)

Amarantti on elintarvikelisäaine, punainen monoatsoväri. Amarantin E-koodi on E 123 ja sitä saa käyttää eräisiin mätivalmisteisiin ja alkoholijuomiin. Yhdysvalloissa amarantti on kielletty.
Amarantti on kiinteää ainetta ja sen kemiallinen kaava on C20H11N2Na3O10S3, moolimassa 604,47 g/mol, sulamispiste &gt;300 °C, tiheys 1,5 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 50 g/l (20 °C) ja CAS-numero 915-67-3 (natriumsuola). Amarantin IUPAC-nimi on "trinatrium-3-hydroksi-4-(4'-sulfonaattonaftyyliatso)naftaleeni-2,7-disulfonaatti".
Roger Hunt

Roger Hunt (20. heinäkuuta 1938 Golborne, Lancashire, Englanti – 27. syyskuuta 2021) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Liverpoolin manageri Phil Taylor hankki nuoren hyökkääjän riveihinsä 29. heinäkuuta 1958. Debyyttinsä ja ensimmäisen maalinsa joukkueessa Hunt teki Anfieldilla 9. syyskuuta 1959 ottelussa Scunthorpe Unitedia vastaan. Vuosien 1959 ja 1969 välillä Hunt pelasi Liverpoolin paidassa 404 ottelua, tehden 245 maalia. Liverpoolissa pelatessaan Hunt auttoi maaleillaan seuran kahteen Englannin 1. divisioonan voittoon, FA Cupin mestaruuteen, kolmeen FA Community Shieldin voittoon ja Cup-voittajien Cupin mestaruuteen. Hunt on seuran historian paras maalintekijä liigapeleissä sekä toiseksi paras maalintekijä Ian Rushin jälkeen kaikki ottelut mukaan laskien.
16. joulukuuta 1969 Hunt siirtyi Boltoniin, jossa hän pelasi aina vuoteen 1972 saakka, jolloin hän lopetti pelaajauransa.
Englannin maajoukkueessa Hunt pelasi vuosien 1962 ja 1969 välillä 34 maaottelua ja teki niissä 18 maalia. Vuonna 1966 Englannin maajoukkueen valmentaja Alf Ramsey valitsi Huntin MM-kisaryhmään vuoden 1966 MM-kisoihin seurakavereidensa Ian Callaghanin ja Gerry Byrnen tavoin. Hunt oli joukkueen yksi kolmesta hyökkääjästä Jimmy Greavesin ja Geoff Hurstin lisäksi. Kisoissa Hunt pelasi kaikki kuusi ottelua ja teki kolme maalia. Englanti voitti maailmanmestaruuden, kun loppuottelussa kaatui Länsi-Saksa jatkoajalla numeroin 4–2.
Vuoden 1966 MM-joukkueessa pelanneet Hunt, Ray Wilson, George Cohen, Nobby Stiles ja Alan Ball ristittiin vuonna 2000 Brittiläisen ritarikunnan jäseniksi, jalkapalloilun edestä tekemänsä työn vuoksi.