tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Neasdenin temppeli

Neasdenin temppeli eli BAPS Shri Swaminarayan Mandir on Lontoossa Neasdenin kaupunginosassa Brentin kaupunkipiirissä sijaitseva hindutemppeli. Temppeli valmistui vuonna 1995, jolloin se oli maansa ensimmäinen kaikkia vastu shastra -perinteitä noudattava hindutemppeli. Temppeli edustaa Swaminarayan-liikkeen alaisuudessa toimivaa Bochasanwasi Akshar Purushottam Swaminarayan Sanstha (BAPS) -suuntausta. Se on omistettu hindujohtaja Swaminarayanille, jota yhteisö kunnioittaa jumalana.
Ensimmäinen Lontoon Swaminarayan-temppeli perustettiin vuonna 1970 käytöstä poistettuun kristilliseen kirkkoon Islingtonissa. Ensimmäisen temppelin vihki käyttöön uskonnollinen johtaja Yogiji Maharaj, jonka seuraaja Pramukh Swami Maharaj tarvitsi yhteisölle suuremman temppelin. Yhteisö osti Neasdenin Meadow Garthissa sijainneen teollisuusalueen, johon he rakennuttivat uuden vuonna 1982 avatun temppelin. Pramukh Swami halusi rakennuttaa hindulaisten perinteiden mukaisen temppelin ja suunnitteli tekevänsä sen Meadow Garthin tontille, mutta arkkitehtien ja insinöörien mukaan tontti ei soveltunut siihen tilan puutteen vuoksi. Temppeliä vastapäätä sijaiseva varastorakennus tuli myyntiin vuonna 1990, minkä intialaiset arkkitehdit ja insinöörit katsoivat soveltuvan perinteisen hindutemppelin rakennuttamisalueeksi.
Temppelin ulkokuori on rakennettu bulgarialaisesta hiekkakivestä. Sisätilojen marmori on maahantuotu Intiasta ja Italiasta. Materiaalit toimitettiin Intian Gujaratiin hindulaisten käsityöläisten työstettäviksi. Enimmillään hankkeen parissa työskenteli 1 562 gujaratilaista ja rajasthanilaista kivenveistäjää. Valmis kiviaines kuljetettiin Englantiin, jossa temppelin kokoaminen alkoi 12. kesäkuuta 1993. Temppelin parissa työskenteli noin sata täyspäiväistä ja yli tuhat osa-aikaista vapaaehtoistyöntekijää. Temppeli valmistui kahdessa ja puolessa vuodessa.
Temppeli voitti vuonna 2007 ensimmäisen sijan kansallisessa "Pride of Place" -kilpailussa, jossa sai nimetä rakennuksen josta tunsi eniten ylpeyttä. Neasdenin temppelin viereinen tieosuus päätettiin vuonna 2020 uudelleennimetä Pramukh Swamin mukaan paikallisten vastustuksesta huolimatta, koska Brentin valtuusto katsoi sen olevan kansainvälinen maamerkki ja vaikuttaneen merkittävästi alueeseen.
Pyhäjärven helluntaiseurakunta

Pyhäjärven helluntaiseurakunta on vuonna 1932 perustettu pyhäjärveläinen helluntaiseurakunta. Seurakunnan puheenjohtaja on Pertti Jauhiainen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Pyhäjärven keskustassa Kellopolulla.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja evankelioimiskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyötä.
Cantemirin piiri

Cantemirin piiri on hallintopiiri eteläisessä Moldovassa. Piirin hallintokeskus on Cantemir. 
Piirin pinta-ala on 870 neliökilometriä, ja väkiluku vuonna 2014 noin 52 115.
Bengt-Arne Wallin

Bengt-Arne Wallin (13. heinäkuuta 1926 Linköping – 23. marraskuuta 2015) oli ruotsalainen jazztrumpetisti, -flyygelitorvensoittaja ja -säveltäjä.
Wallin muutti 1950-luvun alussa Tukholmaan ja kehitti Jan Johanssonin, Lars Gullinin, Bengt Hallbergin ja Arne Domnéruksen tavoin omaperäistä, ruotsalaisesta kansanmusiikista vaikutteita ammentanutta jazztyyliä. Hän soitti muun muassa Malte Johnsonin, Seymour Österwallin, Arne Domnéruksen ja Harry Arnoldin kokoonpanoissa. Wallin sai vuonna 1962 Gyllene skivan -palkinnon albumista "Old Folklore in Swedish Modern". Noin vuodesta 1970 lähtien hän keskittyi pääasiassa säveltämiseen ja sovittamiseen. Lisäksi hän opetti pitkään Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa.
Wallin työskenteli jazzin lisäksi muun muassa iskelmän, lastenmusiikin ja musikaalien parissa. Hän sävelsi paljon musiikkia big bandille ja lisäksi elokuvamusiikkia muun muassa elokuviin "Chans" (1962) ja "Härifrån till Kim" (1993). Wallinille myönnettiin Medaljen för tonkonstens främjande vuonna 2001, ja hänet valittiin Ruotsin säveltäjäliiton kunniajäseneksi vuonna 2003. Hänelle myönnettiin Atterbergpriset vuonna 2007.
Sensommar Filmfest

Sensommar Filmfest on Porin Reposaaressa vuosittain järjestettävä elokuvafestivaali. Sensommar Film Festival Ry järjesti festivaalin ensimmäisen kerran
elokuussa 2023. Tapahtuman taustayhdistyksen perustivat vuonna 2022 elokuvatuottaja Severi Koivusalo, muotoilija Laura Asmala sekä kulttuurituottaja Anni Fahler. 
Elokuun viimeisenä viikonloppuna järjestettävän kaksikielisen festivaalin ohjelmisto on koottu kauniiden ja kaihoisien elokuvien ympärille. Festivaalin tavoitteena on koota yhteen elokuvataiteen ystäviä hyvästelemään kesää samana viikonloppuna kun rannikkoseudulla vietetään venetsialaisia. Festivaali järjestetään Selkämerellä Porin edustalla sijaitsevassa omaleimaisessa Reposaaren saaristolaiskylässä. Päätapahtumapaikkana toimii Vapaapalokunnan vuonna 1901 rakennettu juhlatalo ja toisena näytöspaikkana Reposaaren Kivikoulun juhlasali. 
Sensommar Filmfest on kaksikielinen elokuvafestivaali, jonka ohjelmisto koostuu klassikoista, kotimaisten uutuuksien ennakkonäytöksistä, moderneista klassikoista, arkistojen helmistä sekä kiinnostavimmista festivaalimenestyjistä tuoreeltaan Cannesin ja Berliinin elokuvajuhlilta. Ensimmäisen vuoden ohjelmistossa nähtiin Suomen ennakkonäytökset elokuvista , , Neljä pientä aikuista ja Pelle Hermanni &amp; Hypnotisoija sekä muun muassa erikoisnäytös Reposaaressa 1980-luvulla kuvatusta Hollywood-elokuvasta White Nights. 
Festivaalille myönnettiin Taiken alueellinen taidepalkinto marraskuussa 2023 sekä Porin Nuorkauppakamarin Porilainen maineteko -kunniamaininta joulukuussa 2023.
Lievestuoreen helluntaiseurakunta

Lievestuoreen helluntaiseurakunta on vuonna 1933 perustettu laukaalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan puheenjohtaja on Matti Hyyryläinen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Lievestuoreen keskustassa Hohontiellä.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja Sanan ja rukouksen iltojen lisäksi lapsi- ja nuorisotyö sekä lähetystyö Turkissa.
Teleradio-Moldova

Teleradio-Moldova on Moldovan valtion omistama yleisradioyhtiö. Yhtiön päämaja sijaitsee Chișinăussa.
Yhtiö on Euroopan yleisradiounionin jäsen.
Historia ja organisaatio.
Teleradio-Moldova jäljittää historiansa vuoteen 1940, kun toiminta aloitettiin Moldovan SNT:ssa radion välityksellä. Televisiolähetykset aloitettiin vuonna 1958. Aluksi ohjelmaa lähetettiin vain 2–3 tuntia vuorokaudessa. Ympärivuorokautiset lähetykset aloitettiin vasta vuonna 2007.
Virallisesti yleisradioyhtiöksi Teradio-Moldova muutettiin vuonna 2003. Kommunistien ollessa vallassa yhtiö oli käytännössä puolueen äänitorvi ja propagandakanava. Sittemmin uutisointi on muuttunut puolueettomammaksi, jossa on auttanut mm. saksalainen Deutsche Welle ja Euroopan neuvosto. Yhtiön alaisuudessa toimii myös vuonna 2017 perustettu jatkuvan oppimisen keskus, jonka vastuulla on yhtiön palveluksessa olevien toimittajien ammattitaidon kehittämisestä.
Yhtiön toiminnasta vastaa toimitusjohtaja, jonka nimittää virkaansa Moldovan parlamentin enemmistö. Marraskuusta 2021 lähtien toimitusjohtajana on toiminut Vlad Țurcanu.
Myrskyluodon Maija (vuoden 2017 musikaali)

Myrskyluodon Maija on 1800-luvun Ahvenanmaalle sijoittuva Anni Blomqvistin Myrskyluoto-kirjasarjaan perustuva musikaali, jonka kantaesitys oli 24. elokuuta 2017 Helsingin kaupunginteatterissa. Musikaali oli suurtuotanto, jolla juhlistettiin samanaikaisesti 50-vuotiasta Helsingin kaupunginteatterin teatteritaloa sekä Suomen 100-vuotista itsenäisyyttä.
Esityksen musiikista vastasi Lasse Mårtenson, joka oli säveltänyt musiikin myös vuonna 1976 esitettyyn Myrskyluodon Maija televisiosarjaan. Mårtenson kuoli ennen musikaalin kantaesitystä. Laulujen sanoituksesta vastasi laulaja-lauluntekijä Maija Vilkkumaa. Kantaesityksen ohjasi Kari Rentola.
Musikaali oli Helsingin kaupunginteatterin vuoden 2017 katsotuin esitys, keräten 65 924 katsojaa. Helsingin Sanomat antoi musikaalille arvostelussaan kaksi tähteä, todeten sen olevan sekavista aineksista koostettu esitys, joka kärsi näkemyksen hajanaisuudesta. Laura Alajääsken karisma ja ääni sai kuitenkin arviossa kehuja.
Musikaalin viimeinen esitys nähtiin Helsingin kaupunginteatterissa 28. huhtikuuta 2018. Myrskyluodon Maijan vuoden 1991 musikaaliversiossa Jannen roolin näytellyt Matti Rasila näytteli vuoden 2017 musikaalissa Vanhan Ollen roolin.
John Lilley

John Lilley (s. 3. elokuuta 1972 Wakefield, Massachusetts on uransa päättänyt yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän on Winnipeg Jetsin 7. kierroksen varaus vuodelta 1990. NHL:ssa Lilley pelasi Anaheim Mighty Ducksin joukkueessa kolmella kaudella 23 ottelussa joissa teki pisteet 3+8. Muutoin hän pelasi farmisarjoissa sekä Saksan DEL-liigassa.
Ura.
Lilley pelasi yhden kauden Bostonin yliopiston joukkueessa ja siirtyi sitten Kanadan puolelle WHL-liigaan Seattle Thunderbirdsin joukkueeseen. Yhden WHL-kauden jälkeen hän siirtyi NHL:aan Anaheimin joukkueeseen. Tulokaskaudellaan 1993-1994 Lilley pelasi 13 NHL-ottelua ja kolme ottelua AHL:ssa. Seuraavalla kaudella Lilley pelasi pääosin farmijoukkue San Diegossa ja NHL-otteluita kertyi vain yhdeksän kappaletta. Viimeisellä sopimuskaudellaan 1995-1996 Lilley mahtui Mighty Ducksin kokoonpanoon vain yhdessä ottelussa kauden muutoin kuluessa IHL:n Los Angeles Ducksin ja AHL:n Baltimore Banditsin riveissä. Tämän jälkeen häntä ei enää NHL:ssa nähty. Kaudella 1996-1997 Lilley pelasi yhden ottelun IHL:n Detroit Vipersissa ja yhden ottelun AHL:n Rochester Americansissa ennen siirtoaan Boston Bruinsin AHL-farmijoukkue Providence Bruinsiin, jossa pelejä kertyi 63 kappaletta.
Kaudelle 1997-1998 Lilley siirtyi Saksan DEL-liigaan Düsseldorfin joukkueeseen yksivuotisella sopimuksella. 44 ottelussa hån teki yhdeksän maalia ja 23 pistettä. Seuraavan kauden Lilley aloitti Kassel Huskiesin joukkuessa, josta siirtyi 18 pelin jälkeen Schwenningeniin. Lilley pelasi Schwenningenissä myös kauden 1999-2000 ennen palaamistaan Pohjois-Amerikkaan. Siellä pelipaikka löytyi länsirannkikon WCHL-sarjasta Long Beach Ice Dogsin joukkueesta, jossa hän pelasi kahden kauden aikana 113 ottelua. Lilley lopetti uransa kevääseen 2002.
Maajoukkue.
Vuodenvaihteessa 1991-1992 Lilley edusti Yhdysvaltoja alle 20-vuotiainen MM-turnauksessa ollen joukkueensa toiseksi paras pistemies yhdessä kahden muun pelaajan kanssa. 1994 Lilley oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa sekä Olympiaturnauksessa että kevään MM-kisoissa. Viimeiset maaottelunsa Lilley pelasi vuonna 1999 MM-karsintaturnauksessa.
Thierry Escaich

Thierry Escaich (s. 8. toukokuuta 1965 Nogent-sur-Marne) on ranskalainen säveltäjä ja urkuri.
Escaich opiskeli Pariisin konservatoriossa urkujensoittoa, sävellystä ja improvisointia voittaen kahdeksan ensipalkintoa. Hänet nimitettiin vuonna 1996 Pariisin Saint-Étienne-du-Mont -kirkon urkuriksi. Urkurina hänet tunnetaan improvisointikyvyistään. Vuonna 1992 Escaich aloitti opettamisen Pariisin konservatoriossa.
Escaichin teoksia ovat esittäneet muiden muassa Trio Wanderer, Olivier Latry, Kun-woo Paik, Renaud ja Gautier Capuçon sekä lukuisat sinfoniaorkesterit eri maissa. Hänen keskeisten teostensa joukossa ovat muiden muassa sinfonia nro 1 ("Kyrie d'une messe imaginaire", 1992) sekä urkukonsertot nro 1 (1995) ja 2 (2006). Escaichin ensimmäinen ooppera "Claude" (libretto: Robert Badinter) kantaesitettiin maaliskuussa 2013 Lyonin oopperassa. Escaich sai Victoires de la musique -palkinnot vuosina 2003, 2006, 2011 ja 2017. Lisäksi hänelle on myönnetty muun muassa SACEM:n Grand Prix de la Musique Symphonique (2004). Vuonna 2013 Escaich valittiin Académie des Beaux-Arts'n jäseneksi.
Olavi Röyhkeä

Olavi Röyhkeä oli Olavin sukuun kuulunut Tanskassa hallinnut kuningas, joka hallitsi 900-luvun alussa. Hänen hallituskaudestaan tiedetään hyvin vähän, koska hänen ajaltaan ei ole juurikaan tekstilähteitä. Hän kaappasi vallan edeltäjältään Helgeltä, jota pidetään Olavin suvun suorana edeltäjänä. Olavi tuli todennäköisesti Ruotsista. Hänellä oli kaksi poikaa Gyrd ja Gnupa.
Olavilla on erilaisia nimimuotoja; Olaf/Olav (tanska), Olof the brash, (englanti), Olof den bryske (ruotsi), Olaph (latina).
The Tower (kappale)

The Tower () on puolalaisen laulajan Lunan esittämä kappale, joka julkaistiin 19. helmikuuta 2024. Luna edustaa kappaleella Puolaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä.
G-duuriasteikko

G-duuriasteikko on g-sävelestä alkava sävelasteikko, johon kuuluvat sävelet g, a, h, c, d, e, fis ja g. G-duurin rinnakkaissävellaji on e-molli ja muunnossävellaji g-molli. G-duuria käytetään paljon populaarimusiikissa sen helppouden ja ergonomisuuden vuoksi.
G-duurin etumerkintä eri nuottiavaimilla.
Neljällä yleisimmällä avaimella.
&lt;score&gt;{ \new Staff \with{ \magnifyStaff #3/2 } « \time 4/16 \override Score.TimeSignature #'stencil = ##f { \clef treble \key g \major s16 \clef alto \key g \major s16 \clef tenor \key g \major s16 \clef bass \key g \major s16 } » }&lt;/score&gt;
Neljällä yleisimmällä nuottiavaimella (diskantti-, altto-, tenori- ja bassoavain) on vakiintuneet standardit, miten niille kirjoitetaan etumerkit. G-duurin etumerkit kirjoitetaan niille ylläolevin tavoin.
Aigition

Aigition (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aitoliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Dorídan kunnan alueella lähellä nykyistä Aigítion kylää.
Maantiede.
Aigitionin kaupunki sijaitsi Aitolia Epiktetoksessa lähellä Ozolian Lokriin rajaa. Se oli rakennettu vuorten keskelle noin 80 stadioninmitan päähän merestä. Seutu oli aitolialaisen apodotien ("Apodotai") heimon aluetta. Kaupunki sijaitsi noin kilometrin länteen nykyisestä Aigítiosta. Se jakaantui kahteen osaan, linnoitettuun asutukseen ja kukkulan huipulla olleeseen linnoitettuun akropoliihin.
Historia.
Aigitionin kaupunki oli olemassa ainakin klassisella ja hellenistisellä kaudella. Se tunnetaan historiassa pelkästään Thukydideeltä, joka kertoo, että ateenalaiset hyökkäsivät sinne Demostheneen johdolla vuonna 426 eaa. ja kärsivät tappion aitolialaisille.
Kaupungin lähellä sijaitseva nykyinen Aigítion kylä on nimetty antiikin aikaisen kaupungin mukaan. Kylän alkuperäinen nimi oli vuoteen 1927 saakka Stroúza.
Rakennukset ja löydökset.
Thukydideen kuvauksen perusteella kaupunki on ollut suhteellisen pieni linnoitettu asutus. Kaupunginmuureista on säilynyt osia erityisesti niiden pohjois-, länsi- ja eteläsivulta. Myös akropoliin muuria on säilynyt, parhaimmillaan lähes 3,5 metrin korkeudelta sen eteläsivulla. Muurit oli tehty osaksi suorakulmaisista ja osaksi monikulmaisista kivistä. Löytöihin lukeutuu myös muun muassa vesisäiliöiksi tulkittuja rakennelmia.
Fola

Fola (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aitoliassa Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Folan historiasta ei tiedetä juuri mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, mutta sen todellinen asema vielä tuolloin tunnetaan huonosti. Se oli polis varmuudella hellenistisellä kaudella.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Folaieus" (), "Folantios" () tai "Folās" (). Kaupungin nimi ei esiinny antiikin lähteissä sellaisenaan, vaan se on päätelty etnonyymistä.
Fylea

Fylea (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aitoliassa Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Fylean historiasta ei tiedetä mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Luettelointi perustuu pelkästään siihen, että eräs piirtokirjoitus mainitsee Fylealla olleen 300-luvulla eaa. "theorodokos" Epidauroksesta tulleiden "theoroi"-lähettiläiden vastaannottamiseksi.
Halikyrna

Halikyrna (, myös "Halikarna", ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aitoliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Mesolóngin kunnan alueella lähellä nykyisiä Ágios Thomásin ja Archaía Alíkarnan kyliä.
Maantiede.
Halikyrnan kaupunki sijaitsi Aitoliassa Kalydonin ja Pleuronin välissä jonkin verran sisämaahan rannikosta. Kalydon sijaitsi kaupungista noin 4,5 kilometriä itäkaakkoon ja Pleuron noin 7,5 kilometriä länsiluoteeseen. Halikyrnan arkeologinen alue sijaitsee koilliseen Ágios Thomásin kylästä ja lounaaseen Archaía Alíkarnan kylästä, heti A5-valtatien pohjoispuolella. Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi kukkula, joka oli Arakynthos-vuoren viimeisiä ulokkeita. Kukkulan nykyinen nimi on Chília Spítia (”Tuhat taloa”). Alakaupunki levittäytyi kukkulalta tasangolle etelään ja lounaaseen päin. Halikyrnan kaupunkivaltion hallussa ollen alueen kooksi on arvioitu alle 100 neliökilometriä ja ehkä jopa alle 25 neliökilometriä.
Historia.
Halikyrnan kaupunki on ollut olemassa ainakin arkaaiselta roomalaiselle kaudelle. Paikalla on kuitenkin ollut asutusta jo viimeistään protogeometrisella kaudella. Halikyrnan vaiheista ei tiedetä antiikin lähteistä juuri mitään. Pseudo-Skylaks mainitsee sen kaupungiksi, kun taas Strabon kutsuu sitä ensimmäisellä vuosisadalla jaa. kyläksi. Toisaalta paikka vaikuttaa kukoistaneen 100-luvulla jaa., sillä se sijaitsi Patrain ja Nikopoliin välisellä tiellä.
Nykyinen Archaía Alíkarnan (”Antiikin Halikarna”) kylä on ottanut nimensä antiikin aikaisesta kaupungista. Halikyrnan arkeologisia kaivauksia on suoritettu vuodesta 2011 lähtien.
Rakennukset ja löydökset.
Kaupungin paikalta on löydetty linnoitetun asutuksen jäänteitä. Muurit, joita on säilynyt vain huonosti, suojasivat kaupunkikukkulaa ja sulkivat sisäänsä ovaalinmuotoisen alueen. Kaupungin paikalla on myös joitakin rakennusten ja tukimuurien jäänteitä. Kaupungissa on ollut ruutuasemakaava, jossa itä-länsisuuntaisen pääkadun leveys oli noin 5,2 metriä. Sen kanssa ristesivät kapeammat, noin 4,5 metriä leveät kadut noin 32 metrin välein.
Ágios Thomásin kylästä on löydetty roomalaisen kylpylän jäänteet. Rakennus tuhoutui vuoden 551 maanjäristyksessä. Löytöihin lukeutuu myös hautoja, jotka ajoittuvat 700-luvulta eaa. hellenistiselle kaudelle.
Colin McPhee

Colin McPhee (15. maaliskuuta 1900 Montreal – 7. tammikuuta 1964 Los Angeles) oli kanadalaissyntyinen säveltäjä ja etnomusikologi.
McPhee valmistui Peabody-konservatoriosta Baltimoressa vuonna 1921. Hän opiskeli sävellystä ja pianonsoittoa myös Pariisissa ennen muuttamistaan New Yorkiin vuonna 1926. Hänen opettajiensa joukossa oli Edgar Varèse. McPhee saavutti suosiota säveltäjänä Kanadassa ja Yhdysvalloissa jo 1920-luvulla. Hän kiinnostui gamelanista kuultuaan vuonna 1931 Ranskassa tehtyjä äänityksiä Jaavan ja Balin gamelanorkesterien musiikista, joka siihen aikaan oli länsimaissa varsin tuntematonta. McPhee muutti vaimonsa, antropologi Jane Belon kanssa Balille. Pariskunta vietti siellä suuren osan 1930-luvusta. McPhee opiskeli ensimmäisenä länsimaalaisena balilaista musiikkia balilaisten opettajien johdolla ja soitti eri instrumentteja balilaisissa gamelanorkestereissa. McPhee palasi Yhdysvaltoihin ja asettui New Yorkiin vuonna 1939. Hän vietti siellä suurimman osan seuraavista kahdesta vuosikymmenestä säveltäen sekä balilaisvaikutteista musiikkia että uusklassistisia teoksia. Vuosina 1960–1963 McPhee työskenteli etnomusikologian professorina Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa. 
McPheen tunnetuin balilaisvaikutteinen sävellys on "Tabuh-Tabuhan" (1936), jonka hän sävelsi Meksikossa, jossa vieraili Carlos Chávezin kutsumana. McPhee laati Balin musiikista kirjan "Music in Bali". Hän kuvaili myös Balilla viettämäänsä aikaa kirjassa "A House in Bali". Omien alkuperäisten balilaisvaikutteisten teostensa ohella McPhee teki balilaisesta musiikista sovituksia kahdelle pianolle. McPhee adoptoi vuonna 1934 Balilla 8-vuotiaan Samphi-pojan, joka vuonna 1952 kiersi Yhdysvalloissa balilaisen yhtyeen kanssa tanssijana. Vuonna 1954 Samphi löydettiin kuoliaaksi kuristettuna joesta Balilla.
McPhee kuoli kirroosiin Kalifornian yliopiston (Los Angeles) lääketieteellisessä keskuksessa vuonna 1964. McPhee oli homo, ja hänen avioliittonsa Jane Belon kanssa oli päättynyt eroon jo vuonna 1938.
Kallion

Kallion (, ) eli Kallipolis (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aitoliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Dorídan kunnan alueella lähellä nykyistä Kállion kylää.
Maantiede.
Kallionin kaupunki sijaitsi Aitolian itäosassa Dafnos (nyk. Mórnos) -joen laaksossa. Se oli tiellä, joka johti Thessaliasta ja Sperkheios-joen laaksosta Aitoliaan, sekä tiellä, joka johti Pyrasta eli Oita-vuoren huipulta Korintinlahden rannalle Naupaktokseen. Koraks (nyk. Vardoúsia) -vuori erotti kaupungin alemmasta Aitoliasta. Kallionin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi kukkula, joka sijaitsee linnuntietä noin kilometrin lounaaseen nykyisestä Kállion kylästä ja noin 4,5 kilometriä luoteeseen Lidoríkin kylästä keskellä Mórnoksen tekojärveä. Samalla kukkulalla ovat myös keskiaikaisen Veloúchovon linnan rauniot. Alempi kaupunki on nykyisin tekojärven alla.
Historia.
Kallionin paikalla on ollut asutusta jo geometrisella kaudella. Kallionin kaupunki perustettiin klassisen kauden loppupuolella 300-luvulla eaa., jolloin siitä tuli kallieslaisten (, lat. "Callienses") heimon keskus. Heimo oli aiemmin osa laajempaa ofionien () heimoa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Kallieus" () ja "Kallipolitas" ().
Gallit hyökkäsivät Aitoliaan Kallionin kautta kulkenutta tietä vuonna 279 eaa., tuhosivat kaupungin ja käyttäytyivät kaupunkilaisia kohtaan hyvin julmasti. Tämä puolestaan johti aitolialaisten kostoiskuun. Myöhemmin kaupunki rakennettiin uudelleen, mutta ei juurikaan esiinny antiikin historiassa enää muutoin. Keskiajalla seudun keskus siirtyi läheiseen Lidoríkiin, ja kaupungin akropoliin paikalle rakennettiin Veloúchovon linna, joka tunnetaan myös Lidoríkin linnana ja Kállion linnana.
Kaupungin arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1977–1979 ennen Mórnoksen tekojärven rakentamista, jonka jälkeen kaupungin alemmat osat jäivät tekojärven alle. Kaivauksia johti Pétros Thémelis.
Rakennukset ja löydökset.
Kaupungissa oli suunniteltu asemakaava ja se oli ympäröity muurein, jotka sulkivat sisäänsä noin 25 hehtaarin kokoisen alueen. Akropolis oli suojattu omilla muureillaan. Muurien yhteispituus oli noin kaksi kilometriä, ja niistä on säilynyt huomattavia osia. Muihin löytöihin lukeutuvat muun muassa buleuterion, kreikkalainen teatteri, agora, stoa eli pylväshalli ja kaksi pyhäkköä sekä hautoja. Piirtokirjoituslähteiden perusteella Kallionissa oli kultit ja näin oletettavasti myös pyhäköt ainakin Demeterille ja Korelle eli Persefonelle, Artemiille sekä Eileithyialle. Useisiin kaivettuihin taloihin lukeutuu arkistorakennus, josta on löydetty yli 600 sinettiä.
Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on Ámfissan arkeologisessa museossa sekä Lidoríkin arkeologisessa kokoelmassa. Niihin lukeutuu muun muassa Persefonea esittänyt patsas sekä keramiikkaa, piirtokirjoituksia, mosaiikkeja, rahoja ja koruja.
Proskhion

Proskhion (, myös "Proskheon", ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aitoliassa Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta. Proskhion esitetään esihistoriallisen Pylenen kaupungin perillisenä.
Maantiede.
Proskhionin kaupunki sijaitsi Thukydideen kuvauksen perusteella jossakin Pleuronin ja Kalydonin länsipuolella lähellä Akheloos-jokea, sen ja Euenos-joen välissä. Sen oletetaan sijainneen lähellä nykyistä Aitolikón kaupunkia, mutta sen tarkempaa paikkaa ei tunneta. William Martin Leake sijoitti kaupungin Arakynthos-vuoren länsirinteeseen nykyisten Aitolikón ja Angelókastron välille, lähelle Ellinikán Pyhän Georgioksen luostaria ("Moní Agíou Georgíou Ellinikón").
Historia.
Antiikin aikaisen käsityksen mukaan Proskhion oli esihistoriallisen, Homeroksen "Iliaan" Laivaluettelossa esiintyvän Pylenen kaupungin perillinen. Strabonin mukaan pyleneläiset perustivat Proskhionin siirtämällä kaupunkinsa korkeampaan paikkaan, jolloin se sai myös uuden nimen. Myös proskhionlaiset esittivät kaupunkinsa hyvin vanhaksi, sillä kaupungissa oli pyhäkkö, jonka Herakleen sanottiin omistaneen Oineuksen juomanlaskijalle Kyathokselle, jonka oli vahingossa surmannut.
Proskhion on luetteloitu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Luettelointi perustuu siihen, että proskhionlaisia mainitaan muualta löytyneissä piirtokirjoituksissa, joissa käsitellään polisten välisiä suhteita ("theorodokos", "proksenia"). Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Proskheios" () ja "Proskhieus" ().
Therminea

Therminea () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aitoliassa Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Therminean historiasta ei tiedetä mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Luettelointi perustuu pelkästään siihen, että eräs piirtokirjoitus mainitsee Therminealla olleen 300-luvulla eaa. "theorodokos" Epidauroksesta tulleiden "theoroi"-lähettiläiden vastaannottamiseksi.
Trikhoneion

Trikhoneion (, myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aitoliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Agrínion kunnan Gavaloún kylän paikalla.
Maantiede.
Trikhoneionin kaupunki sijaitsi siitä nimensä saaneen Trikhonis (nyk. Trichonída) -järven eteläpuolelle nykyisen Gavaloún kylän paikalla. Kaupungin akropolis eli yläkaupunkikukkula, joka sijaitsee heti kylän eteläpuolella, tunnetaan nykyisin nimellä Palaiókastro. Strabon tosin sanoo kaupungin sijainneen hedelmällisellä tasangolla, millä perusteella se on aiemmin sijoitettu joskus järven pohjoispuolelle. Kaupungista itäkoilliseen noin 25 kilometrin päässä sijaitsi Thermos eli Thermon, ja lounaaseen Pleuron.
Historia.
Trikhoneionin kaupunki on ollut olemassa ainakin arkaaiselta roomalaiselle kaudelle. Se oli yksi Aitolian merkittävimpiä kaupunkeja, ja useita sen kansalaisia mainitaan antiikin historiassa. Sen omista vaiheista tiedetään kuitenkin vain vähän. 300-luvulta eaa. lähtien Trikhoneion oli osa Aitolian liittoa.
Kaupungin kansalaisista esiintyy antiikin lähteissä etnonyymejä "Trikhonieus" (), "Trikhōnieus" (), "Trikhoneieus" (), "Trikhoneus" (), "Trikhōneus" (), "Trikhonios" () ja "Trikōnieus" ().
Rakennukset ja löydökset.
Trikhoneionin paikalta on löydetty suuren, muureilla ympäröidyn kaupungin jäänteitä, jotka ajoittuvat pääosin klassiselle ja hellenistiselle kaudelle. Löytöihin lukeutuu myös hautoja protogeometriselta kaudelta hellenistiselle kaudelle.
Huomattavin rakennuslöytö ovat Asklepieionin eli lääkinnän jumala Asklepiokselle omistetun pyhäkön tai sen osan rauniot. Ne sijaitsevat Gavaloún kylässä Trikhoneionin yläkaupunkikukkulan juurella, ja ne ovat olleet kaupunginmuurien ulkopuolella. Löydetty rakennus on suorakulmainen ja sen koko on noin 9,5 × 7,5 metriä. Se koostuu kahdesta huoneesta, joista toisessa on ollut matalia penkkejä ja toisessa alttari. Raunioista on löydetty lukuisia votiivilahjoja ja eri ihmisruumiin osia esittäneitä keraamisia esineitä. On mahdollista, että kyseessä oli "enkoimeterion", jossa potilaat nukkuivat yönsä, mikä oli osa hoitoa. Rakennus löydettiin vuonna 1992.
Maan ja veren huone

Maan ja veren huone () on yhdysvaltalaiskirjailija Sarah J. Maasin kirjoittama fantasiaromaani ja "Crescent City" -kirjasarjan ensimmäinen osa. Romaani julkaistiin alkuperäiskielellä vuonna 2020 ja suomeksi vuonna 2023. Gummeruksen kustantaman suomennoksen käänsi Sarianna Silvonen.
Romaani kertoo Bryce Quinlanista, joka hautoo kostoa ystävänsä murhanneelle demonille. Kun samanlaisia murhia alkaa tapahtua lisää, Bryce lyöttäytyy yhteen poliisivoimille työskentelevän langenneen enkelin, Hunt Athalarin, kanssa. Kaksikko yrittää ratkaista tapausta ja ajautuu jännittävään seikkailuun.
"Maan ja veren huone" on nuortenkirjailijana tunnetun Maasin ensimmäinen aikuisille suunnattu teos. Hänen aiemmasta tuotannostaan poiketen kirjassa esiintyy enemmän väkivaltaa ja seksiä sekä karkeampaa kieltä. Romaani voitti julkaisuvuonnaan parhaan fantasiakirjan Goodreads Choice -palkinnon.
Louis Gruenberg

Louis Gruenberg (3. elokuuta 1884 Brest-Litvoskin seutu – 10. kesäkuuta 1964) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja pianisti.
Gruenberg muutti pian syntymänsä jälkeen perheineen Venäjän keisarikunnasta Yhdysvaltoihin. Hänen isänsä työskenteli viulistina New Yorkissa. Gruenberg sai lapsena Adele Marguliesilta pianonsoiton opetusta silloin Antonín Dvořákin johtamassa National Conservatory of Music of Americassa. Parikymppisenä hän lähti Wieniin opiskelemaan Ferruccio Busonin johdolla. Gruenberg aloitti jo nuorena kiertämisen sekä solistina että kamarimuusikkona. Hän kiersi myös Enrico Caruson säestäjänä. Gruenberg sävelsi vuonna 1919 orkesteriteoksen "The Hill of Dreams", joka palkittiin; tämän jälkeen hän keskittyi päätoimiseen säveltämiseen. 1920-luvulla Gruenberg osallistui International Composers' Guildin ja League of Composersin toimintaan. 
Gruenberg sai useisiin sävellyksiinsä vaikutteita jazzista ja ragtimesta. Vuosina 1933–1934 Metropolitan-ooppera tuotti menestyksekkäästi hänen ekspressionistisen oopperansa "The Emperor Jones", joka pohjautuu Eugene O’Neillin näytelmään ja jonka pääosassa esiintyi Lawrence Tibbett. Vuosina 1933–1936 Gruenberg johti Chicago Musical Collegen sävellyksen laitosta. Tämän jälkeen hän muutti perheineen Kaliforniaan. Gruenberg teki elokuvissa yhteistyötä muun muassa Pare Lorentzin kanssa ja oli kolmesti ehdolla Parhaan musiikin Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 1944 Jascha Heifetz kantaesitti Gruenbergilta tilaamansa viulukonserton (op. 47) Eugene Ormandyn johtaman Philadelphian orkesterin kanssa. Teoksen myös levyttivät Pierre Monteux ja San Franciscon sinfoniaorkesteri. Gruenbergin tuotantoon kuuluu lisäksi muun muassa useita oopperoita, viisi sinfoniaa ja oratorio "A Song of Faith". Gruenberg oli vuodesta 1947 Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen. Hän oli Arnold Schönbergin läheinen ystävä tämän kuolemaan (1951) saakka.
Ritari (täsmennyssivu)

Ritari tai ritarit voi viitata seuraaviin:
Titan (kappale)

Titan () on albanialaisen laulajan Besan esittämä kappale, joka julkaistiin 11. maaliskuuta 2024. Besa sai kappaleen albaniankielisellä versiolla Zemrën n’dorë (), joka julkaistiin 19. joulukuuta 2023, eniten yleisöääniä "Festivali i Këngës 62" -kilpailussa ja täten edustaa kappaleella Albaniaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale oli alun perin albaniankielinen ja se oli nimeltään "Zemrën n’dorë". 5. maaliskuuta 2024 ilmoitettiin, että Besa julkaisee kappaleesta uudistetun englanninkielisen version nimeltään "Titan".
Lähteet.
Maria Kuutti

Maria Kuutti (o.s. Kettunen, 13. elokuuta 1980 Kangasniemi) on suomalainen lastenkirjailija. Hän on toiminut myös äidinkielenopettajana, kirjastonhoitajana ja sanataideohjaajana.
Teokset.
Anna ja Elvis -sarja
Onni ja Aada -sarja
Onnenpotku-sarja
Roope ja Make -sarja
Muut teokset
Julija Lovotškina

Julija Volodymyrivna Lovotškina (; s. 17. tammikuuta 1977) on ukrainalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Verh’ovna Radassa vuosina 2007–2022. Hän on edustanut alueiden puoluetta, oppositioblokkia sekä Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puoluetta. Hänen veljensä on niin ikään entinen kansanedustaja Serhi Lovotškin.
Lovotškina syntyi Kiovassa. Hän opiskeli Kiovan kansallisessa yliopistossa oikeustiedettä ja valmistui vuonna 1999, minkä jälkeen hän opiskeli Kanadassa Manitoban yliopistossa. Hän työskenteli muun muassa analyytikkona Credit Suissellä, NRB-Ukrajina-pankissa, TAS-Investbankissa ja Misto Bankissa.
Vuoden 2007 parlamenttivaaleissa Lovotškina valittiin Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan alueiden puolueen listan 106. ehdokkaana. Vuoden 2012 vaaleissa hänet valittiin parlamenttiin Krimillä sijaitsevasta 6. vaalipiiristä. Joulukuussa 2013 hän erosi alueiden puolueesta ja huhtikuussa 2014 sen parlamenttiryhmästä. Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan oppositioblokin listan 16. ehdokkaana. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hänet valittiin parlamenttiin Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puolueen listan 21. ehdokkaana. Hän toimi ulkoasian- ja parlamenttienvälisen yhteistyön valiokunnan varapuheenjohtajana.
Lovotškina poistui Ukrainasta Ranskaan muutama päivä ennen Venäjän hyökkäystä vuonna 2022. Joulukuussa 2022 Verh’ovna Rada vapautti Lovotškinan kansanedustajan tehtävästä hänen omasta pyynnöstään.
Jurnal TV

Jurnal TV on yksityinen moldovalainen televisiokanava, jonka omistaa Jurnal Trust Media -niminen yritys. Kanavan päämaja sijaitsee Chișinăussa.
Historia.
Kanava aloitti toimintansa vuonna 2010, jolloin sillä oli hieman reilu sata työntekijää. Aluksi se keskittyi uutisiin, mutta sittemmin kanava on se on muuttunut yleisluontoisemmaksi. Sisältöä tuotetaan sekä romaniaksi että venäjäksi, ja lähetykset tapahtuvat sateliitin kautta.
Vuonna 2017 Jurnal TV ilmoitti vähentävänsä itsetuottamansa sisällön määrää. Syyksi ilmoitettiin kanavan studiona toimivan kiinteistön omistajan toive. Kanava katsoi tällä olevan kytköksiä moldovalaiseen oligarkiin nimeltä Vladimir Plahotniuciin, jota Jurnal TV syytti kanavan häirintäyrityksestä.
Valikoima ohjelmia.
Lähde:
Tottolan sorakuopan vaihde

Tottolan sorakuopan vaihde (ratakm 136+776) on purettu rantaradan rataosuus ja rautatievaihde Salossa. Vaihde palveli Tottolassa sijainnutta soranottoaluetta ja sen raiteita muuteltiin lukuisia kertoja. Lopullisesti vaihde purettiin vuonna 1993.
Tottolan sorakuoppa oli Valtionrautateiden omistuksessa ja sen vieressä oli Salon kauppalan soranottoalue. Sorakuopan vaihde rakennettiin rantaradan rakennustöiden yhteydessä, sillä rakentamiseen tarvittiin soraa ja kiviä. Myös kasvavalla kauppalalla oli tarvetta mukulakiville ja soralle. Ensimmäisen kerran vaihdetta ja raiteita muuteltiin vuonna 1932 samalla kun Tottolassa sijainnutta rantaradan mutkaa oikaistiin. Soranottovyöhykkeiden siirtyessä myös raiteita siirrettiin. Sorakuopan vaihde poistettiin käytöstä 1960-luvulla, mutta otettiin jälleen käyttöön 1973. Lopullisesti vaihde purettiin vuonna 1993.
Anders Parmström

Anders "Ankan" Parmström (s. 16. helmikuuta 1942 Tukholma) on ruotsalainen entinen jåäkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja.
Parmstrom pelasi koko uransa vuodesta 1959 vuoteen 1970 tukholmalaisseura AIK:ssa.
Ura valmentajana ja seurajohdossa.
Pelaajauransa päätettyään Parmström jatkoi AIK:n palveluksessa ensin vanhemman neuvonantajan ja johtokunnan jäsenen roolissa vuosina 1970-1972. Vuodesta 1972 vuoteen 1980 hän toimi AIK:n päävalmentajana. Tämän jälkeen hän siirtyi Ruotsin maajoukkueen peräsimeen. Hän toimi maajoukkueen päävalmentajana vuosien 1982 ja 1983 MM-kisoissa, 1981 Kanada Cupissa sekä vuoden 1984 olympiaturnauksessa. Tämän jälkeen Parmström palasi AIK:n palvelukseen vanhemman neuvonantajan ja johtokunnan jäsenen roolissa. Sillå kertaa pesti ulottui kevääseen 1993 asti, jonka jälkeen hän astui sivuun jääkiekkoilun parista.
Syksyllä 2002 Parmström palasi tuttuun seuraan ja rooliinsa vanhempana neuvonantajana ja toimi tehtävässä kevääseen 2010 asti. Kolmen vuoden poissaolon jälkeen hän palasi vielä kerran AIK:n toimintaan yhden kauden ajaksi, tällä kertaa yhtenä neuvonantajaryhmän jäsenenä. 
Maajoukkueen päävalmentajana Parmström saavutti MM-kisoissa molempina vuosina 4. sijat Neuvostoliiton, Tsekkoslovakian ja Kanadan jälkeen. Kanada Cupissa Ruotsi ei päässyt jatkoon alkusarjasta ja 1984 Olympiaturnauksessa Ruotsi saavutti pronssia voittaen loppusarjassa Kanadan ja häviten Tsekkoslovakialle ja Neuvostoliitolle.
Yrjö Uitto

Yrjö Untamo Uitto (2. kesäkuuta 1924 Ylihärmä – 11. elokuuta 1979 Helsinki) oli tiedemies ja aktiivinen toimija Suomen talouselämässä 1960- ja 1970-luvuilla.
Hän perusti Ajatar-yrityksen veljensä Olavi Uiton kanssa vuonna 1952. 1970-luvun alussa yritys myytiin Ihatsun perheelle. Hän oli vuonna 1967 mukana perustamassa Valintataloa, josta tuli vuonna 2015 Siwa. Yrjön Uiton pankki Talousosuuspankki (TOP) tuhoutui täysin 1990-luvun pankkikriisissä.
Liike-elämän ohella Uitto vaikutti tutkimuksessa. Uitto väitteli Helsingin yliopistossa valtiotieteen tohtoriksi vuonna 1964 aiheenaan Kaupan sosiaaliset arvot ja roolit. Myöhemmin hän toimi dosenttina ja lyhyen aikaa myös sosiologian professorina. Uitto itse asetti tiedemiehen identiteettinsä jopa yritysjohtajan roolinsa edelle. 
Tapani Valkonen mainitsee Uiton muistelmissaan "Käytännöllisiä ja hyödyllisiä ongelmia – Puoli vuosisataa sosiaalitutkijana" tieteen vilpittömänä tutkijana ja tärkeiden taloustutkimusten rahoittajana. Uitto on kirjoittanut 1972 suomeksi "Uudenaikaistuminen – haaste liikealalle" (Otava). Uitto oli mukana perustamassa "Sosiologia"-lehteä.
Yrjö Uiton säätiö.
Yrjö Uiton säätiö tukee yrittäjyyden alalla tapahtuvaa tutkimusta sekä projekteja, jotka tukevat akateemisen yrittäjyyden edellytyksiä. Säätiön tarkoituksena on tukea etenkin Aalto-yliopiston tohtorikoulutusta ja tohtoriopiskelijoita, jotka työskentelevät yrittäjyystutkimuksen parissa.
Miusynsk

Miusynsk (); erään näkemyksen mukaan vuoteen 1965 asti Šterhres () on kaupunki Itä-Ukrainan Luhanskin alueen Rovenkyn piirissä, Miusjoen laaksossa, 72 kilometriä aluekeskus Luhanskista etelään. Donin Rostovin (Venäjä) ja Donetskin välinen maantie kulkee Miusynskin kautta.
Tammikuun keskilämpötila on -7,0 °C, heinäkuun +22,0 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 500 millimetriä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 4 596 asukasta (2022). Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 6 029, joista etnisesti ukrainalaisia (äidinkielen mukaan) oli 42,3 prosenttia, etnisesti venäläisiä 56,95 % ja armenialaisia 0,4 %. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 7 828 asukasta. 
Asutusta paikkakunnalla on ollut ainakin 1760-luvulta lähtien. Joidenkin tulkintojen mukaan paikkakunta olisi perustettu 1887 (Novo-Pavlivkan kylä; Ново-Павлівка) tai 1923 (Šterhres, jossa hres viittaa GOELRO-lämpövoimalaan, jolle perustettiin taajamaan), kaupungin aseman se sai vuonna 1965.
Kaupunki on vuonna 2014 käynnistyneestä Itä-Ukrainan sodasta lähtien ollut Venäjän tai sen nukkevaltion (ns. Luhanskin kansantasavalta) miehittämää, Ukrainan laillisen hallinnon ja järjestyksen ulkopuolella olevaa aluetta. 
Ukrainan vuonna 2020 laatiman aluejaon mukaan kaupunki sijaitsee ainakin periaatteessa Rovenkyn piirissä.
Horodenka

Horodenka () on kaupunki läntisen Ukrainan Ivano-Frankivskin alueen Kolomyjan piirissä. Horodenka sijaitsee 75 kilometriä aluekeskus Ivano-Frankivskista kaakkoon.
Tammikuun keskilämpötila on -5,1 ja heinäkuun +18,7 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 600 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 8 812 asukasta vuoden 2022 alussa. Vuonna 2001 asukkaita oli 9 794, ja pääosin he olivat etnisesti ukrainalaisia.
Paikkakunta tunnetaan kirjallisissa lähteissä vuodesta 1195. Magdeburgin kaupunginoikeudet Horodenka sai vuonna 1668. Ukrainan valtiossa Horodenka on kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Kolomyjan piiriin; sitä ennen se oli Horodenkan piirin keskus.
Varangin saamelaismuseo

Varangin saamelaismuseo (, ) on Uuniemen Varangerbotnissa Finnmarkin läänissä Norjassa sijaitseva merisaamelaisten kulttuurihistoriaa esittelevä museo. Se on perustettu vuonna 1994.
Finn Lützow-Holm

Finn Lützow-Holm (28. toukokuuta 1890 Uuniemi – 4. kesäkuuta 1950 Oslo) oli norjalainen sotilaslentäjä ja kommodori, joka toimi Norjan laivaston lentojoukkojen komentajana vuodesta 1938. Norjan miehityksen aikana hän työskenteli Britanniasta käsin. Lützow-Holm osallistui vuosina 1929–1930 Lars Christensenin rahoittamalle Eteläiselle jäämerelle suuntautuneelle tutkimusmatkalle sekä Roald Amundsenin ja Umberto Nobilen pelastusoperaatioihin 1925 ja 1928.
Lützow-Holm syntyi Pohjois-Norjan Uuniemessä, mutta varttui Risørissä.
Berit Reiss-Andersen

Berit Reiss-Andersen (s. 11. heinäkuuta 1954) on norjalainen juristi, joka on toiminut Norjan Nobel-komitean puheenjohtajana vuodesta 2017.
Kari Slaatsveen

Kari Slaatsveen (s. 15. syyskuuta 1963 Nesodden) on norjalainen toimittaja ja juontaja. Hän työskenteli vuosina 1989–2017 NRK:lla, jossa hän aloitti aamujuontajana ja juonsi myöhemmin useita suosittuja viihde- ja musiikkiohjelmia. NRK:lta lähtönsä jälkeen hän on tehnyt podcasteja ja julkaissut novellikokoelman "Kvinnen som ble saget i to" (2018).
Hilde Hagerup

Hilde Hagerup (s. 26. helmikuuta 1976 Tromssa) on norjalainen lasten- ja nuortenkirjailija, jonka kirjoja on käännetty useille kielille. Hän varttui Fredrikstadissa, opiskeli Englannissa ja asuu nykyisin Nesoddenissa.
Konglungen

Konglungen on taajama Askerin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,22 neliökilometriä ja asukasluku 266 vuonna 2023. Nimi tulee muinaisnorjan sanasta "kunglungr", joka tarkoittaa pakanallisen ajan röykkiöhautaa.
Råholt

Råholt on taajama Eidsvollin ja osittain Ullensakerin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 8,4 neliökilometriä ja asukasluku 15 300 vuonna 2023.
Råholtin kirkko

Råholtin kirkko () on Eidsvollin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1888.
Green card (golf)

Green Card (GC) eli golfin ajokortti on todistus golftiedon ja –taidon suorittamisesta, jolla pelaaja hyväksytään maailmanlaajuiseen tasoitusjärjestelmään, World Handicap System (WHS). Sen hallinnointioikeus Suomessa on Golfliitolla.
Green Cardin suorittaminen yhdessä golfseuran jäsenyyden kanssa antaa pelaajalle oikeuden pelata tasoituskierroksia. Green Card -järjestelmä on pyritty luomaan kokeiden, materiaalien ja menettelytapojen osalta sellaiseksi, että golfyhteisöt eri olosuhteissaan pystyvät sitoutumaan niiden noudattamiseen. Green cardin myöntää Golfliiton jäsenseura.
Kaikki kentät eivät vaadi green cardia pelaamiseen, näitä kenttiä kutsutaan jokamies-kentäksi. Green cardia suorittaessa tutustutaan golfin etikettiin ja sääntöihin, ja varmistetaan, että jokaisella pelaajalla on riittävät valmiudet toimia ja pelata turvallisesti sekä sujuvasti golfkentällä ilman muiden vaarantamista. Green cardin suorittamisen jälkeen pelaaja saa oikeuden liittyä golfseuraan ja sitä myötä ensimmäisen tasoituksensa, mikä on 54. Turvallisuuden lisäksi on tärkeää, että pelitaidoiltaan eritasoiset pelaajat kykenevät sujuvasti pelaamaan samaa kenttää.
C-molliasteikko

C-molliasteikko on c-sävelestä alkava sävelasteikko, johon kuuluvat sävelet c, d, es, f, g, as, b ja c. Sen rinnakkaissävellaji on Es-duuri ja muunnossävellaji C-duuri. 
C-mollin etumerkintä eri nuottiavaimilla.
Neljällä yleisimmällä avaimella.
&lt;score&gt;{ \new Staff \with{ \magnifyStaff #3/2 } « \time 4/16 \override Score.TimeSignature #'stencil = ##f { \clef treble \key c \minor s16 \clef alto \key c \minor s16 \clef tenor \key c \minor s16 \clef bass \key c \minor s16 } » }&lt;/score&gt;
Neljällä yleisimmällä nuottiavaimella (diskantti-, altto-, tenori- ja bassoavain) on vakiintuneet standardit, miten niille kirjoitetaan etumerkit. C-mollin etumerkit kirjoitetaan niille ylläolevin tavoin.
Daniel Aaron

Daniel Baruch Aaron (4. elokuuta 1912 Chicago, Illinois – 30. huhtikuuta 2016 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen kirjallisuustieteilijä. Häntä on pidetty yhtenä Yhdysvaltain tutkimuksen perustajahahmoista.
Aaron syntyi venäjänjuutalaisten maahanmuuttajien pojaksi. Hän aloitti opiskelun Michiganin yliopistossa vuonna 1929. Tuohon aikaan englanninkielisen kirjallisuuden tutkimuksessa keskityttiin pitkälti brittiläiseen kirjallisuuteen, mutta Aaron suuntasi huomionsa yhdysvaltalaiseen kirjallisuuteen. Hän sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Michiganin yliopistosta vuonna 1933 ja tohtorin arvon Harvardin yliopistosta 1943. Aaron opetti vuosina 1939–1971 Smith Collegessa, jossa hänen opiskelijoihinsa kuului Betty Friedan. Vuosina 1971–1983 hän kuului Harvardin yliopiston henkilökuntaan. Hän oli siellä Victor S. Thomas -professorina.
Aaron osallistui toisen maailmansodan jälkeen Salzburg Global Seminarin varhaiseen toimintaan. Vuonna 1961 hän julkaisi teoksen "Writers on the Left", jossa hän käsitteli yhdysvaltalaisten kirjailijoiden osallistumista kommunistiseen poliittiseen toimintaan 1900-luvun alkupuolella. Vuodelta 1973 on "The Unwritten War", jossa tarkastellaan Yhdysvaltain sisällissodan kirjallisuutta. Aaron oli mukana perustamassa Library of Americaa vuonna 1979 ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana vuoteen 1985 saakka. Hän oli American Studies Associationin puheenjohtaja vuosina 1971–1973. Hän kuului vuodesta 1973 American Academy of Arts and Sciencesiin ja oli myös Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen. Aaron sai vuonna 2010 Barack Obamalta National Humanities Medalin.
Vuonna 2007 ilmestyi Aaronin omaelämäkerta "The Americanist". Aaron kuoli keuhkokuumeen komplikaatioihin 103-vuotiaana. Hän oli naimisissa Janet o.s. Summersin (k. 2003) kanssa ja sai kolme poikaa.
Philip Hanson

Philip Hanson (s. 5. heinäkuuta 1999, Sunningdale, Berkshire, Englanti) on brittiläinen kilpa-autoilija. Hän kilpailee tällä hetkellä FIA World Endurance Championship ja European Le Mans Series -sarjoissa, United Autosports -tallissa.
15-vuotiaana Hanson aloitti uransa kilpa-ajajana. Tuolloin hän kilpaili kartingissa Isossa-Britanniassa. Toisin kuin monet muut nuoret kuljettajat, hän päätti kilpailla urheiluautoissa ja GT-kilpailuissa, ilman aikaisempaa kokemusta avoimen pyörän autokilpailuista. Vuonna 2015 hän kilpaili ja voitti "Super One National Junior X30 Championship" -sarjassa.
Häggkvist

Häggkvist tai Häggqvist on ruotsinkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Torchia

Torchia on vuonna 2010 perustettu tamperelainen, melodista death metalia soittava yhtye.
Historia.
Yhtyeen perustivat kitaristi/säveltäjä Ville Riitamaa, basisti Pirkka Birkstedt ja rumpali Joonas Juntunen. He olivat ennestään tuttuja soitettuaan Krypton -nimisessä yhtyeessä yhdessä. Kokoonpano täydentyi pian kitaristi Henri Heikkisellä ja laulaja Panu Kivistöllä. Loppuvuonna 2011 yhtye soitti ensimmäisen keikkansa. Kaksi vuotta myöhemmin ensimmäinen demo "One" julkaistiin. Pian demon julkaisun jälkeen Kivistö päätti erota yhtyeestä keskittyäkseen omiin projekteihinsa. Tilalle löydettiin Eetu Hentunen vuonna 2015. Hän pääsi heti tuoreeltaan nauhoittamaan toisen demon, "Ending Beginning" laulu-osuuksia.
Se julkaistiin vuonna 2015. Vuodenvaihteessa 2016-2017 rumpali Ville Virtanen tuli korvaamaan yhtyeestä lähteneen Juntusen.
Maaliskuussa 2017 yhtye meni studioon nauhoittamaan debyyttialbuminsa, Concorde Music Companyn kautta julkaistun "Of Curses and Grief"in. Albumin tuottajana toimi Hiili Hiilesmaa. Yhtye lähti albumin julkaisun yhteydessä Taiwaniin kiertueelle. Julkaisua seuranneena vuotena 2018 albumi sai Infernolta kunnianosoituksena seitsemännen sijan Vuoden kotimaiset levyt 2017 -äänestyksessä.
Tammikuussa 2020 yhtye ilmoitti solmineensa levysopimuksen italialaisen Rockshots Recordsin kanssa. Samassa yhteydessä ilmoitettiin yhtyeen toisen, "The Coven" -nimisen albumin julkaisupäiväksi maaliskuun 27. päivä.
Vuonna 2021 yksi yhtyeen perustajista, basisti Pirkka Birkstedt päätti jättää yhtyeen. Tilalle tuli Nation Despair -yhtyeen laulaja/basisti Eetu Tingander.
Helmikuussa 2024 julkaistiin yhtyeen kolmas albumi, "Arcane Magicae". Tällä kertaa albumin miksasi ja tuotti Janne Saksa. Kansitaiteesta vastasi Santiago Caruso, jonka kädenjälkeä on myös kahden aiemman albumin kansitaide.
U Fleků

U Fleků on yksi Tšekin pääkaupungin Prahan suosituimmista ja kuuluisimmista ravintoloista. Sen yhteydessä olevassa panimossa on valmistettu olutta ainakin 500 vuoden ajan.
Ravintola.
Prahan Staré Město -kaupunginosassa katuosoitteessa Křemencova 11 sijaitseva U Flekůn ravintola on erikoistunut perinteiseen tšekkiläisen keittiöön. Juomapuolella se tunnetaan sen omassa panimossa valmistetusta Flekovský ležák -lagerista, jota tarjotaan sekä tummana että vaaleana. Vahvuudeltaan se on 5 tilavuusprosenttia ja 13° Plato.
Itse ravintolarakennus koostuu kahdeksasta salista ja ulkoalueesta. Ravintolaan mahtuu yhtä aikaa jopa 1 200 asiakasta.
Historia.
U Flekůn panimo perustettiin vuona 1499.
Panimomuseo.
U Flekůn panimon perustamisen 500. vuosipäivänä vuonna 1998 perustetussa panimomuseossa esitellään Prahan oluenvalmistuksen historiaa. Näyttelyesineisiin kuuluu muun muassa panimokoneita sekä valmistukseen käytettyjä työkaluja ja astioita.
Tashi

Tashi on australialainen animoitu televisiosarja, joka perustuu äidin ja tyttären Anna Fienbergin ja Barbara Fienbergin Tashi-kirjoihin ja kuvituksen Kim Gamble. Suomessa sarjaa on esitetty Nelosella vuosina 2017.