Ingarskilanjoki

Ingarskilanjoki () on Uudenmaan Inkoossa sekä hieman Raaseporissa ja Lohjalla virtaava 26 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Ingarskila ån valuma-alueen 33 kilometriä pitkän pääuoman yläjuoksun osuuden ennen Torbackanjoen alajuoksun osuutta.
Joen kulku.
Ei toistaiseksi ole löytynyt lähdettä, joka määrittäisi missä kohdassa Ingarskilanjoki muuttuu Torbackanjoeksi. Luontevinta on etsiä kohta, jossa Ingarskilan kylän pellot ja Degerbyn pellot kohtaavat toisensa. Jokien nimiä ei ole kartoissa merkitty Stubbölen kulmakunnassa ja se sijaitsee edellä mainitussa luontevassa kohdassa. Tässä artikkelissa jako on määritetty Stubbölessä rannikolle johtavan tien sillalle. Ingarskilanjoen alkupää on tässä artikkelissa sama kuin vesistöalueen pääuoman alku. Vaikka pääuomalla on latvaseuduilla eri osuuksilla paikallisia nimiä, voidaan niitä pitää Ingarskilanjoen rinnakkaisniminä. Saman voisi tehdä Torbackanjoen osaltakin, mutta se on vesistöllisesti pääuoman latvaosuuksia merkittävämpi.
Ingarskilanjoki alkaa Båtsbäckenin nimisenä purona, joka virtaa Lohjalta Raaseporiin ja tulee heti Inkoon puolelle. Puron alkukohta lienee Kohagabergenin etelärinteillä. Puron nimi on peräisin Raaseporin Mustion kaakkoispuolella sijaitsevan Båtsmoran maatilan nimestä. Mustio sijaitsee Ensimmäisellä Salpausselällä ja puro virtaa sen eteläpuolella olevilla pelloilla. Puro tunkeutuu kahden kallioisen mäen välistä kapeaan ja jyrkkään etelälounaiseen laaksoon. Itäpuolisesta Högklintin takaa virtaa laaksoon Kvarnkärrsbäcken, joka yhtyy puroon laaksossa. Kun puro tulee ulos laaksosta, vaihtuu sen nimeksi Pärthyvelbäckeniksi. Se kaartaa Linkullan kylällä etelän suunnasta kohti kaakkoa. Siellä aukeavat Långängarnan pellot ja puron nimeksi on täällä merkitty karttoihin Långängsbäcken. Peltolaakso sijaitsee Bredbergenin ja Kortklintin välissä. Puroon yhtyy koillisesta tulevat Ristensbäcken ja Mossautfallet. Peltolaakso kapenee, kun joki saapuu Kusansin kylälle. Kusanssilla on kylätien silta, joka on tähän mennessä kolmas vastaava silta ja yksityisten siltojen lisäksi. Joella ei tämän jälkeen ole enää rinnakkaisia karttanimiä.
Sillan jälkeen joki joutuu Kusforsenin koskeen ja alkaa tämän jälkeen meanderoimaan kapeassa jokilaaksossaan. Se virtaa Oxhagenin alla, ylittää Bredslättin kyläpellot ja alittaa seututien 112 (Kirkniementie). Matkalla siihen yhtyy Bisabäcken. Kullkyanin peltoaukealla siihen yhtyy pohjoisesta Pålsbölesta alkava puro. Ingarskilanjoki virtaa Klevenin mäen pohjoispuolelta Rankilan kylän pelloille, joiden kuivatusojat yhtyvät pääuomaan. Joki suuntaa seuraavaksi kohti kaakkoa ja se pysyttelee jonkin matkaa Tähtelän kylässä. Rantaradan alituksen jälkeen alkaa Långmalmenin alla virtava parikilometrinen metsätaival. Tällä matkalla joella on muutama koski, Ingarskilan mylly ja pato, sekä alapuolinen koski. Joki putoaa peltojen välillä korkeuskäyrien mukaan viitisen metriä ja sen uoma virtaa aina vain syvemmässä laaksossa. Myllyn jälkeen joki alittaa yhdystien 11139 ja tulee Ingarskilan suurille pelloille (Storängarna), jossa se kääntyy itään Ålskilan suuntaan. Mutkassa siihen yhtyy lännestä tuleva Storängsbäcken. Kapenevien peltoja ympärillä on kallioisia mäkiä, joita vältelleen syvään savimaahan uurtamassa uomassa joki ohittaa Rådkilan kylän ja alittaa kantatien 51. Tien eteläosa kuuluu Stubbölen kylälle ja täällä se kohtaa pääuoman alajuoksun Torbackanjoen alkupään. Puolet joen pituudesta on uoman leveydeksi merkitty yli 5 metriä ja loput alle .
Luontoarvoja.
Vedenlaatu.
Ingarskilanjoki ja alapuolinen Torbackanjoki virtaavat maatalousvaltaisen haja-asutusalueen läpi ja tästä johtuva hajakuormitus on ensisijainen vedenlaadun heikentäjä. Vesi on luontaisesti saven samentamaa. Valuma-alueella sijaitsee Inkoon suljettu kaatopaikka, joka on eräs pistemäinen kuormituksen aiheuttaja. Jokiveden laatu on välttävää.
Meritaimen.
Ingarskilanjoen meritaimenkanta on 1980-luvun lopulla tehdyissä geneettisissä tutkimuksissa todettu oleva eri kuin kalanviljelykannoista, mutta toisaalta se on ollut lähellä Siuntionjoen taimenkantaa. Joesta pyydystettiin 1980-luvulla talteen emokaloja, joiden poikasia on voitu istuttaa takaisin jokeen luontaista kantaa vahvistamaan. Vaikka joki on pieni ja sen taimenkantakin lukumääräisesti vähäinen, on myös sen geneettinen erilaisuus säilyttämisen arvoinen.
Suojelualueita.
Kusansin ja Bredslättin kylien välissä Inkoossa on Ingarskilanjoen etelärantaan ulottuva yksityinen luonnonsuojelualue (YSA207342, Villa Solgård, 11,1 hehtaaria). Lohjan puolella Kirkniemessä on latvauomassa kaksi suojeltua aluetta. Ne kuuluvat Åkärrin luonnonsuojelualueeseen (YSA013213, 10,8 hehtaaria).
Vesistösuhteita.
Ingarskilanjoki sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueen (vesistöaluetunnus 81) Ingarskila ån valuma-alueella (81.064). Vesistöalueen valuma-alueen pinta-ala on 159,96 neliökilometriä ja järvisyys 0,17 %. Ingarskilanjoen yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on noin 80 neliökilometriä. Ingarskilanjoen valuma-alue sijaitsee Inkoossa, Lohjalla ja Raaseporissa, kun koko valuma-alue ulottuu myös Siuntion puolelle. Valuma-alueen merkittävimmät sivu-uomat ovat Ristensbäcken, Skvatterbäcken, Solbergån ja Kocksbybäcken ja sen järviä ovat Kopparträsk (9 ha), Maggböle träsk (9 ha), Ålkila träsk (5 ha) ja Djupträsk (5 ha).
Historiaa.
Torbackanjoen suisto on maankohoamisen seurauksena siirtynyt etelään päin. Alueellisesta siirtymisnopeudesta saa käsityksen pakannimistöstä. Joensuuhun perustettiin keskiajalla maatila Strand, jonka vanhimmat kirjalliset tiedot ovat nimellä "Strandh" vuonna 1538 ja "Strand" 1540. Torbackanjoen ruotsinkielinen nimi tulee Degerbyssä sijaitsevasta maatilasta Torbacka. Se muodostettiin miehen nimestä "Thord" ja mäkeä tarkoittavasta sanasta "backa". Talo sijaitsee etelässä kohoavalla kallioisella metsäalueella, josta merestä kohonnutta kosteaa ja pelloiksi raivattua viljelysmaata on hallittu. Talon paikka on aivan joen rannassa.
Ingarskilan laitossaha, vesimylly ja niiden pato on valmistunut 1800-luvulla ja sen omistajina olivat vuoteen 1919 saakka Ingarskilan ja Tähtelän maanviljelijät. He myivät sahan rakennusmestari Österlundille, joka laajensi sen toimintaa ja kävi puutavaralla ulkomaan kauppaa. Saha lopetti toimintansa vuonna 1948 ja vesimylly vuonna 1968. Mylly on yksityisomistuksessa .
Vesistöalueella on tehty runsaasti perkauksia aikojen kuluessa. Joessa toteutettiin vuosina 1988–1989 tulvansuojeluperkaus. Vuonna 1996 perkauksia tehtiin myös pääuoman alaosassa Torbackanjoella. Hankkeeseen liittyen Torbackanjokeen rakennettiin kaksi koskimaista pohjakynnystä. Uudenmaan ympäristökeskus kunnosti kolmannen Strandin kosken vuonna 1996. Joen meritaimen alkoi olla uhanalainen ja sitä yritettiin 1990-luvulla elvyttää poikasistutuksilla, mutta hanke epäonnistui. Jokea kunnostettiin vuosina 2002–2006 erityisesti meritaimenen elinoloja parantaen ja siinä onnistuttiin tällä kertaa. Jokeen istutetaan lähes joka vuosi taimenpoikasia.