Fjodor Ušakov

Fjodor Fjodorovitš Ušakov (; 24. helmikuuta 1745 Burnakovo, Jaroslavlin alue – 14. lokakuuta 1817 Aleksejevka, Tambovin kuvernementti) oli venäläinen amiraali. Hän on myös Venäjän ortodoksisen kirkon pyhä.
Ura.
Ušakov syntyi köyhtyneeseen aatelissukuun. Hän kävi merikadettikoulun Pietarissa vuosina 1761–1766 ja palveli sen jälkeen Itämeren laivastossa. Hän osallistui vuosina 1766–1767 amiraali Vasili Tšitšagovin purjehdukseen Kronstadtista Huippuvuorten kautta Arkangeliin ja takaisin. Vuosina 1769–1774 Ušakov palveli Donin eli Asovanmeren lippueessa, jonka mukana hän osallistui sotaan Turkkia vastaan. Hän oli vuodesta 1772 eri alusten päällikkönä, ja komensi vuosina 1776–1779 fregatti "Svjatoi Pavelia" Välimerellä, vuonna 1780 jonkin aikaa keisarillista huvialusta, vuosina 1780–1782 linjalaiva "Viktoria" Välimerellä ja vuodesta 1783 uutta linjalaiva "Svjatoi Pavelia" Mustallamerellä. Hän valvoi Sevastopolin sotasataman rakentamista.
Vuosien 1787–1792 Venäjän–Turkin sodassa Ušakov saavutti voiton Fidonisin meritaistelussa (1788), sai vuonna 1789 kontra-amiraalin arvon ja tuli vuonna 1790 Mustanmeren laivaston komentajaksi. Hän löi turkkilaiset tärkeissä Kertšinsalmen (1790), Tendran (1790) ja Kaliakranniemen meritaisteluissa (1791) soveltamalla vallinneesta linjataktiikasta poikennutta uudenlaista taktiikkaa, jossa alukset keskittivät tulivoimansa ja iskivät ensiksi vihollisen lippulaivaan, mikä halvaannutti vihollislaivaston toimintakyvyn. Ušakov ylennettiin vuonna 1793 vara-amiraaliksi.
Toisen liittokunnan sodan aikana Ušakov komensi vuosina 1798–1800 Välimerellä yhdistettyä venäläis-turkkilaista laivastoa, joka valtasi Jooniansaaret Ranskalta. Vallattuaan vuonna 1799 linnoitetun Korfun taitavalla operaatiolla hän sai amiraalin arvon. Vallatuille saarille perustettiin Seitsemän saaren tasavalta -niminen valtio, jonka keskushallinnon järjestämiseen Ušakov osallistui. Vuonna 1800 hän siirsi huomionsa Italiaan osallistumalla Genovan ja Anconan merisaartoon sekä Napolin ja Rooman valtauksiin. Sen jälkeen hän palasi laivastoineen Sevastopoliin.
Vuonna 1801 Venäjän keisariksi tullut Aleksanteri I ei arvostanut Ušakovin saavutuksia ja nimitti tämän seuraavana vuonna suhteellisen vähäpätöiseen tehtävään Itämeren soutulaivaston komentajaksi. Ušakov erosi vuonna 1807 ja asettui asumaan tiluksilleen Aleksejevkaan. Vuoden 1812 sodan aikana paikalliset aateliset valitsivat hänet Tambovin kuvernementin nostoväkijoukkojen komentajaksi, mutta hän kieltäytyi tehtävästä terveyssyistä. Hän kuoli tilallaan vuonna 1817, ja hänet haudattiin Temnikovin seudulla sijaitsevaan Sanaksarin luostariin.
Jälkimaine ja kanonisointi pyhimykseksi.
Ušakovin mukaan on nimetty Anadyrinlahdella sijaitseva lahti ja Ohotanmeren pohjoisrannalla sijaitseva niemi. Hänen mukaansa on nimetty myös useita sotalaivoja, kuten rannikkopanssarilaiva "Admiral Ušakov". Neuvostoliitossa perustettiin vuonna 1944 Ušakovin ritarikunta. Korfulla on Ušakovin muistomerkki. Hänen mukaansa on nimetty myös asteroidi 3010 Ushakov.
Ušakovista tehtiin Neuvostoliitossa vuonna 1953 kaksi elämäkertaelokuvaa, "Mustan meren kotka" ja "Tuliholvin alla".
Venäjän ortodoksinen kirkko kanonisoi Ušakovin Saranskin hiippakunnan paikalliseksi pyhäksi vuonna 2001 ja koko kirkon yleisten pyhien joukkoon vuonna 2004. Hänen muistopäivänsä ovat juliaanisen kalenterin 23. heinäkuuta ja 2. lokakuuta (gregoriaanisen kalenterin 5. elokuuta ja 15. lokakuuta). Vuodesta 2005 hän on ollut lisäksi Venäjän strategisten ydinpommikoneiden suojeluspyhimys.