tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Chesterfield Inletin lentoasema

Chesterfield Inletin lentoasema on lentoasema Chesterfield Inletin kylässä Hudsoninlahden rannalla Nunavutissa, Kanadassa. Lentoasemaa ylläpitää Nunavutin territorion hallitus, ja se on suurimman osan vuotta kylän ainoa yhteys ulkomaailmaan. 
Lentoasemalla on yksi sorapintainen kiitotie, 12T/30T, jonka pituus on 1 097 metriä.
Max Wünsche

Max Wünsche (20. huhtikuuta 1915 – 17. huhtikuuta 1995) oli saksalainen Waffen-SS-everstiluutnantti (SS-Obersturmbannführer) toisessa maailmansodassa. 
Wünsche toimi muun muassa rynnäkkötykki- ja panssarivaunupataljoonan komentajana Leibstandarte Adolf Hitler-divisioonassa. Hän sai Rautaristin Ritariristin helmikuussa 1943 tuhottuaan pataljoonineen oma-aloitteisesti divisioonan sivustaa uhanneen voimakkaan vihollisosaston. Kesällä 1943 hänet käskettiin SS-Hitlerjugend -panssaridivisioonan 12. SS-panssarirykmentin komentajaksi. Hän osallistui rykmentteineen ankariin torjuntataisteluihin Normandiassa Caenin suunnalla, jossa hän sai tammenlehvät Ritariristiinsä.
Everstiluutnantti Wünsche jäi länsiliittoutuneiden vangiksi Falaisen motissa 24. elokuuta 1944. Hän vietti sodan lopun sotavankileirillä ja hänet vapautettiin vuonna 1948.
Kat Dennings

Kat Dennings (oik. Katherine Victoria Litwack; s. 13. kesäkuuta 1986 Bryn Mawr, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "40 v. ja neitsyt" (2005), "Hamekyttä 2" (2006), "Nick &amp; Norah – loputon soittolista" (2008), "Thor" (2011) ja "" (2013). Vuosina 2011–2017 hän näytteli Maxia, toista päähenkilöä, CBS:n komediasarjassa "Tyhjätaskut".
Varhainen elämä.
Dennings, ristimänimeltään Katherine Litwack, syntyi ja kasvoi Bryn Mawrissa, Pennsylvaniassa. Hänen äitinsä Ellen on runoilija ja puheterapeutti, ja isä Gerald Litwack farmakologi ja yliopistoprofessori. Dennings on nuorin viidestä lapsesta. Hänen perheensä on juutalainen.
Dennings oli kotikoulussa ja valmistui lukiosta 14-vuotiaana. Hän muutti perheensä kanssa Los Angelesiin tullakseen näyttelijäksi ja otti Denningsin taiteilijanimekseen jo nuorena.
Ura.
Dennings aloitti näyttelemisen 10-vuotiaana ja hänen ensimmäinen työnsä oli perunalastumainoksessa. Hänen debyyttinsä televisiossa oli hankalan teinin rooli sarjassa "Sinkkuelämää". Sen jälkeen hän tähditti lyhytikäistä sitcomia "Raising Dad". Vuonna 2002 Denningsillä oli rooli Disney Channelin elokuvassa ja hän jatkoi vierailevana näyttelijänä eri tv-sarjoissa, kuten "Ilman johtolankaa", "C.S.I." ja "Teho-osasto".
Ensimmäinen elokuva, jossa Dennings esiintyi, oli Hilary Duffin tähdittämä "Kesän sävelet" vuodelta 2004, jossa hän näytteli piano-oppilasta. Seuraavaksi hän sai sivuroolit elokuvista "40 v. ja neitsyt", "Down in the Valley" ja "Hamekyttä 2". Toinen päärooli elokuvassa "Nick &amp; Norah – loputon soittolista" toi Denningsille Satellite Award -ehdokkuuden. Hänen vastanäyttelijänsä elokuvassa oli Michael Cera.
Helmikuussa 2011 Dennings sai toisen pääroolin CBS-kanavan sitcomista "Tyhjätaskut", jossa hän esitti Maxia, kovaa ja suorapuheista tyttöä Brooklynista. Hänen ystäväänsä, köyhtynyttä perijätärtä näytteli Beth Behrs. Sarjaa tehtiin yhteensä kuusi tuotantokautta vuoteen 2017 asti.
Yksityiselämä.
Dennings seurusteli laulaja Josh Grobanin kanssa vuosina 2014–2016.
Nick &amp; Norah – loputon soittolista

Nick &amp; Norah – loputon soittolista () on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2008. Se perustuu Rachel Cohnin ja David Levithanin samannimiseen romaaniin. New Yorkissa kuvatun elokuvan on ohjannut Peter Sollet ja sen päärooleja näyttelevät Michael Cera ja Kat Dennings.
Juoni.
Tavattuaan sattumalta toisensa punk-clubilla, Nick ja Norah lähtevät matkalle New Yorkin indie rock -sceneen etsimään legendaarisen bändin salaista keikkaa, mutta päätyvät löytämään toisensa.
Devlet II Giray

Devlet II Giray (1654–1725) oli Krimin kaanikunnan hallitsija, 24. Krimin kaani vuosina 1699–1702 ja toisen kerran 1708–1713. Giray hallitsi Krimiä Osmanien valtakunnan alaisuudessa. 
Hän syntyi Giray-sukuun, josta valittiin Krimin kaanikunnan jokainen kaani. Hänen isänsä oli Selim I Giray, joka oli Krimin kaani neljä kertaa vuosien 1671–1704 välisenä aikana. Myös hänen veljensä Saadet IV Giray oli kaani vuosina 1717–1724. 
Krimin tataarit olivat historiansa aikana hyödyntäneet mm. Puola-Liettuaa ja Venäjää tekemällä pitkiäkin ryöstöretkiä valtioiden alueelle. Ensimmäinen Devlet Giray -nimellä kulkenut kaani oli jopa polttanut Moskovan 1500-luvun puolessa välissä. Devlet II Girayn tullessa valtaan suunta oli kuitenkin muuttunut ja etenkin voimakkaaksi kasvanut Venäjä pyrki laajentumaan kaanikunnan alueelle. 1600-luvun viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana kaanikunta oli ollut mukana Itävaltaa, Puola-Liettuaa ja kolmessa Venäjää vastaan käydyssä sodassa, joiden aikana Venäjä oli tehnyt neljä suurta sotaretkeä Krimiin saadakseen jalansijan alueella sekä sataman Mustallemerelle. Nämä olivat Krimin sotaretket 1687 ja 1689 ja Azovin sotaretket 1695 ja 1696. Devlet Giray osallistui Azovin puolustustaisteluihin, joista ensimmäisellä kerralla Pietari Suuri joutui vetäytymään, mutta saavutti toisella kertaa voiton osmani-tataariarmeijasta. 
Kaaniksi Devlet Giray tuli aluksi sijaisena, sillä hänen isänsä Selim I jätti kolmannen valtakautensa kesken tehdäkseen pyhiinvaellusmatkan Mekkaan vanhemmalla iällä. Hän nimesi Devletin tilalleen ja jatkoi palattuaan. Selim I kuoli 1704, mutta valtakamppailun vuoksi Devlet ei perinytkään valtaistuinta. Välillä ehti olla kaksi muuta kaania, ennen kuin hän astui virkaan uudestaan vuonna 1709. Osan väliajasta hän joutui olemaan Rodoksella. Noihin aikoihin osmanien alaisuuteen kuuluneeseen länsinaapurivaltioon Moldovaan saapui Pultavan taistelun Venäjälle hävinnyt Ruotsin kuningas Kaarle XII, joka haki Osmanivaltakunnasta liittolaisia sotaan Venäjää vastaan. Devlet Giray, joka oli seurannut kiinnostuneena kasakkahetmani Ivan Mazepan liittolaisuutta Kaarle XII:n kanssa, asettui vuorostaan tukemaan ruotsalaista tämän hankkeissa suostutella sulttaani Ahmed III mukaan. Loppuvuonna 1710 Ahmed asettui viimein heidän kannalleen ja Venäjän–Turkin sota 1710–1711 alkoi sulttaanin sodanjulistuksella. Sota päättyi osmanien ja liittolaisten Prutjoen varrella saamaan voittoon heinäkuussa 1711, mutta sotaa johtanut suurvisiiri Baltacı Mehmet pašša oli sanellut sulttaanin mielestä turhan lempeät ehdot Prutin rauhansopimukseen. 
Devlet Girayn tukema Ruotsin kuningas agitoi sulttaania julistamaan uuden sodan. Tämä tekikin niin 30. huhtikuuta 1713, mutta oli haluton järjestämään suurta sotaretkeä, jota Devlet ja Kaarle XII kannattivat. Ahmed kuitenkin kyllästyi tarmokkaasti juonitteleviin liittolaisiinsa. Hän määräsi Kaarlen kotiarestiin ja poistettavaksi maasta, karkotti Devletin Rodokseen ja sopi rauhasta 5. kesäkuuta. Devlet sai juonittelunsa myöhemmin anteeksi, mutta hän ei osallistunut enää politiikkaan.
MEKO

MEKO (, monitoimiyhdistelmä) on saksalaisen Blohm &amp; Vossin suunnittelema ja toteuttama modulaarinen keveiden sotalaivojen luokka ja yhtiön rekisteröimä tuotemerkki. Modulaarisuus sisältää asejärjestelmät, elektroniset järjestelmät, voimanlähteen ja niin edelleen. Modulaarisuuden avulla saadaan parannettua alusten käytettävyyttä merkittävästi sekä samalla niiden palveluksessa olo aikaa kasvatettua.
Järjestelmään kuuluu fregatteja, korvetteja sekä avomerikelpoisia partioaluksia. Ensimmäiset tämän tyypin alukset valmistuivat 1970-luvulla ja viimeisin tilaus on tullut aivan viime vuosina.
Blake Comeau

Blake Comeau (s. 18. helmikuuta 1986 Meadow Lake, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa NHL-joukkue Dallas Starsissa.
Ura.
Comeau pelasi juniorina jääkiekkoa WHL:n Kelowna Rocketsissa vuosina 2001–2006. Vuonna 2004 Kelowna voitti Memorial Cupin. New York Islanders varasi hänet vuorolla 47. Comeau pelasi kultaa voittaneessa Kanadan maajoukkueessa nuorten MM-kisoissa vuonna 2006. Hänet valittiin vuonna 2006 WHL:n tähdistökentälliseen ja hän teki liigassa kolmanneksitoista eniten tehopisteitä runkosarjassa. Comeau siirtyi Islandersin organisaatioon WHL-kauden päätyttyä maaliskuussa 2006, jolloin hän solmi seura kanssa kolmivuotisen pelaajasopimuksen. Aluksi hän pelasi vain seuran farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersissa. 
Kauden 2006–2007 alussa järjestetyllä Islandersin harjoitusleirillä Comeau onnistui hyvin, mutta tästä huolimatta hänet lähetettiin kauden alussa Bridgeportiin. Comeau pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 7. joulukuuta 2006, mutta kaudella 2006–2007 hän pelasi vain kolme ottelua NHL:ssä. Seuraavalla kaudella Comeau aloitti jälleen Bridgeportissa, mutta Islanders nosti hänet NHL-kokoonpanoon 19. joulukuuta ja hän pelasi NHL:ssä jo yli puolet kaudesta, 51 ottelua. Kaudella 2008–2009 Comeau pelasi 53 ottelua Islandersissa. Elokuussa 2009 Comeau teki Islandersin kanssa uuden kaksivuotisen sopimuksen.
Comeau teki kaudella 2010–2011 24 maalia 77 ottelussa ja allekirjoitti kesällä Islandersin kanssa 2,5 miljoonan dollarin, yksivuotisen sopimuksen. Seuraava kausi alkoi häneltä surkeasti, ja hän oli 16 ottelun jälkeen pisteittä. Marraskuun lopulla Islanders laittoi hänet siirtolistalle, josta Calgary Flames otti hänet. Comeau allekirjoitti kesällä 2012 Flamesin kanssa 1,25 miljoonan dollarin arvoisen, vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Huhtikuussa 2013 hän siirtyi kauden 2012–2013 siirtotakarajan kynnyksellä Columbus Blue Jacketsiin, joka antoi Flamesille vaihdossa viidennen kierroksen varausvuoron. 1. heinäkuuta 2014 Comeau teki yksivuotisen sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa. 1. heinäkuuta 2015 Comeau teki vapaana agenttina kolmevuotisen sopimuksen Colorado Avalanchen kanssa. 1. heinäkuuta 2018 Comeau teki vapaana agenttina kolmevuotisen sopimuksen Dallas Starsin kanssa. Kesäkuussa 2021 Comeau teki Starsin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Ruskopääluura

Ruskopääluura ("Grallaria ruficapilla") on Etelä-Amerikassa Andeilla elävä luuriin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Ruskopääluura on kooltaan 18–19 cm. Ruskopääluuran pää ja päälaki ovat väriltään ruosteenruskeat. Lajin selkä, siivet ja pyrstö ovat väritykseltään oliivinruskeat. Vatsa on pohjaväriltään valkoinen, ja siinä on leveitä hyvin tummanruskeita tai ruosteenruskeita pystyviiruja, erityisesti kyljessä. Linnun jalat ovat harmaat. Ulkonäöltään ruskopääluura muistuttaa tumbesinluuraa ("Grallaria watkinsi") ja cundinamarcanluuraa ("Grallaria kaestneri"), joka on kuitenkin pienempi ja tummempi. 
Levinneisyys, elinympäristö ja elintavat.
Ruskopääluuraa tavataan Andeilla Venezuelassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Lajin elinympäristöä ovat vuoristometsät ja niiden reunat. Metsät sijaitsevat yleensä 2 000–2 900 metrin korkeudella merenpinnasta. Laji on suvaitsevaisempi hakattuja metsiä kohtaan kuin monet muut luuralajit. Lintu elää varsin piileskelevää elämää metsien pohjakerroksissa, mutta sitä voidaan nähdä avoimemmillakin paikoilla, kuten metsänreunojen ruohikoissa. 
Pesiminen.
Ruskopääluuran pesä sijaitsee puussa. Pesä rakennetaan tikuista, sammalista ja bambuista. Naaras munii kaksi munaa, jotka ovat väriltään vaalean sinivihreitä. Sekä koiras että naaras hautovat munia ja ruokkivat kuoriutuneita poikasia.
Pintakytkin

Pintakytkin (kelluke, vippa) on laite, jota käytetään nesteen pinnankorkeuden määrittämiseen esimerkiksi kaivoissa ja pumppaamoissa. Sitä voidaan käyttää tyhjennys- ja täyttöpumppujen, sekä moottori- ja magneettiventtiilien ohjauskojeena ja hälytyskojeena halutusta pinnankorkeudesta.
Pintakytkimiä on eri kokoisia ja tyyppisiä yksinkertaisimmista malleista sellaisiin, joilla saadaan hälytys- ja pinnankorkeustietoja monelta eri tasolta. Tyypillisimmillään kaapelin varassa roikkuva kytkin kallistuu nestepinnan vaihtelujen mukana ja antaa hälytyksen joko ylä- tai alarajalta mikrokytkimen aktivoituessa kallistumisessa. Tietyllä ennalta määritetyllä nestepinnan tasolla mikrokytkin joko katkaisee tai yhdistää virtapiirin pintakytkimen sisällä.
Yleisimpiä käyttötapoja pintakytkimelle on kytkettynä pumpun kanssa säiliöön tai likavesikaivoon. Useimmat kytkimet ovat säädettäviä siten, että laite on asetettu antamaan hälytys, kun nesteen pinta säiliössä nousee liian korkealle. Pintakytkin antaa hälytyksen pumpulle, joka sen jälkeen pumppaa nestettä ulos, kunnes pinnankorkeus on jälleen riittävän matala, jolloin kytkin pysäyttää pumpun. Näin laite myös estää pumpun kuivanakäynnin. Vastaavasti toisen tyyppisillä kytkimillä voidaan estää nestepinnan laskeminen säiliössä liian matalalle kytkemällä laite täyttöpumppuun.
Mirko Harjula

Mirko Toni Arvid Harjula (s. 1975) on helsinkiläinen filosofian tohtori , joka tutkii historiaa sekä kirjoittaa ja kääntää lähinnä historia-aiheista kirjallisuutta. Tutkimuksessaan hän pyrkii esittelemään vähälle tutkimushuomiolle jääneitä puolia Suomen ja Venäjän yhteisestä historiasta sekä tuomaan kotimaisen yleisön ulottuville heikosti tunnetuista lähteistä keräämäänsä ja koostamaansa tietoa. 
Harjula valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalais-venäläisestä koulusta 1994 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 2013. Harjulan pääaine oli venäjän kääntäminen ja tulkkaus sekä sivuaine Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimus. Harjula väitteli tohtoriksi Helsingin yliopiston historian ja kulttuuriperinnön tohtoriohjelmasta 2025. Opintojensa ja kirjallisen toimintansa ohella hän on pitänyt yhden auton taksiyritystä 20 vuotta vuoden 2017 taksiuudistukseen saakka. Hän on toiminut myös tutkimusavustajana, kielentarkastajana, kirjastonhoitajana ja Kansallisarkiston tutkimusprojektin "Suomalaiset Venäjällä 1917-1964" tietojenkerääjänä.
Songhaikielet

Songhaikielet ovat Nigerjoen keskijuoksulla Nigerissä, Malissa, Nigeriassa, koillisessa Burkina Fasossa sekä Beninissä Guenen seudulla puhuttujen kielten ryhmä. Suurimpia niistä ovat djerma eli "zarma" (1,5–2 miljoonaa puhujaa etupäässä Nigerissä), songhai (yli 500 000 Malissa ja Nigerissä) ja dendi (yli 20 000 Nigerissä ja Beninissä). Tuaregi- tai laajemmin berberivaikutteisia pohjoisryhmän kieliä ovat tadaksahak, tasawaq, tagdal ja korandjé.
Joseph Greenbergin mukaan songhaikielet kuuluvat nilosaharalaiseen ryhmään. Kielisukulaisuutta pidetään kuitenkin hyvin kiistanalaisena. Zarmaa ja dendiä käytetään kouluopetuksen kielinä. Kirjoitusjärjestelmät perustuvat latinalaiseen kirjaimistoon.
Gurilaiset kielet

Gurilaiset eli voltalaiset kielet ovat Länsi-Afrikassa puhuttujen noin 85 nigeriläis-kongolaisen kielen ryhmä. Niitä puhutaan Burkina Fasossa, Malin kaakkoisosassa, Norsunluurannikon, Ghanan, Togon ja Beninin pohjoisosissa sekä Nigerian luoteisosassa. Gurilaisten kielten puhujamäärä on noin 12–15 miljoonaa. Niistä suurin on Burkina Fason moore, jota puhuu noin neljä miljoonaa henkeä.
Suurin osa gurilaisista kielistä kuuluu keskigurilaisten tai senufokielten ryhmiin. Niiden joukossa on myös kieliä, jotka jäävät molempien ryhmien ulkopuolelle. Norsunluurannikon pohjois- ja Burkina Fason lounaisosan senufokielten asema kieliryhmän osana on kyseenalainen.
Burkina Fason sekä Ghanan, Togon ja Beninin pohjoisosien keskigurilaiset kielet jakautuvat pohjoiseen ja eteläiseen pääryhmään. Pohjoisen pääryhmän 29 kielestä 27 on oti-voltalaisia. Niihin kuuluvat mooren lisäksi muun muassa dagari, dagbani, mampruni ja gurma. Eteläisen pääryhmän 29 kielestä 20 kuuluu gurunsikieliin. Aikaisemmin gurilaisina kielinä pidettiin myös Malin dogonikieliä.
Suurin osa gurilaisista kielistä toimii ainoastaan yhteisöjen suullisen kanssakäymisen välineinä. Muutamia kieliä varten luotiin 1900-luvun alussa kirjaimistot ja eräitä niistä on käytetty kouluopetuksen välineinä 1970-luvulta lähtien. Samuen kielen kirjakielen luominen aloitettiin 2010-luvulla.
Nankanset

Nankanset (myös "gurenset", "frafrat") ovat Punaisen Voltan oikealla rannalla Ghanan ja Burkina Fason rajaseudulla asuva kansa. He puhuvat gurilaista kieltä. Vuonna 1978 nankanseja arvioitiin olevan 400 000 henkeä.
Perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Monet käyvät palkkatöissä Etelä-Ghanan kaakaoviljelmilä. Suurin osa nankanseista harjoittaa perinteisiä uskontoja, osa on muslimeja.
Lobit

Lobit ovat Burkina Fasossa Mustan Voltan yläjuoksulla ja lähialueilla Norsunluurannikolla ja Ghanassa asuva kansa. He puhuvat gurilaista kieltä. Läheisiä sukukansoja ovat mbuinit, gat, turukat ja dianit. Vuonna 1983 heitä arvioitiin olevan Burkina Fasossa yhteensä 460 000, Norsunluurannikolla 400 000 ja Ghanassa 100 000.
Perinteisiä elinkeinoja ovat kaskiviljely ja karjanhoito. Miehistä monet käyvät palkkatöissä Ghanan kaakaoviljelmillä. Käsityöammatit ja musiikkikulttuuri ovat kehittyneitä. Sukulaisuus luetaan äidin puolelta. Suurin osa kansasta harjoittaa perinteistä uskontoa, osa on kristittyjä tai muslimeja.
Bobot

Bobot ovat joukko etnisiä ryhmiä Bobo-Dioulasson pohjois- ja koillispuolella Burkina Fasossa sekä rajaseuduilla Malissa ja Norsunluurannikolla. 
”Mustat bobot” ("bobo fing") puhuvat mandelaista bobon kieltä ja ovat uskonnoltaan sunnalaisia muslimeja. 1980-luvulla heitä arvioitiin olevan noin 50 000 henkeä Burkina Fasossa ja 10 000 Malissa.
Bwat eli ”punaiset” ("bobo oule") ja ”valkoiset” ("bobo gbe") bobot puhuvat gurilaisia bomun ja bwamun kieliä. He harjoittavat etupäässä perinteistä uskontoa. Osa on katolisia. 1980-luvulla heitä asui 500 000 Burkina Fasossa, 190 000 Malissa ja 80 000 Norsunluurannikolla.
Bobojen pääelinkeino on maanviljely. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta ja käsityöammatteja.
Grusit

Grusit (myös "gurunsit") ovat Pohjois-Ghanassa Mustan- ja Valkoisen-Voltan välisellä alueella sekä Burkina Fasossa Mustan ja Punaisen-Voltan välillä asuva kansa. He puhuvat gurilaista kieltä. Vuonna 1983 gruseja arvioitiin olevan 700 000 henkeä.
Kansa jakautuu useisiin etnisiin ryhmiin. Elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Monet käyvät ansiotöissä Etelä-Ghanan plantaaseilla. Taidekäsityöt ovat kehittyneitä. Suurin osa gruseista harjoittaa perinteistä uskontoa, osa on muslimeita tai kristittyjä.
Senufot

Senufot ovat senufokieliä puhuva etninen ryhmä Norsunluurannikon pohjoisosassa, Malin kaakkoisosassa ja Burkina Fason lounaisosassa. Vuonna 2001 heitä arvioitiin olevan yli kolme miljoonaa. Miniankat ovat senufojen alaryhmä.
Senufot koostuvat 25–30 ryhmästä, jotka puhuvat toisistaan huomattavasti poikkeavia kieliä. Heillä on yhteinen kulttuuri-identiteetti, mutta ei yhteistä omaperäistä nimitystä. Nimitys "senufo" lienee alkuperältään mandelainen.
Senufojen esivanhemmat olivat pohjoisesta tulleita animistisia maanviljelijöitä, jotka muotoutuivat omaksi ryhmäkseen Korhogon alueella nykyisen Norsunluurannikon pohjoisosassa. 1700-luvulla heidän keskuuteensa muutti djulakauppiaita, jotka toivat mukanaan islaminuskon. Senufojen kehitykseen on vaikuttanut paikallinen ja eurooppalainen orjakauppa sekä ranskalainen siirtomaavalta vuodesta 1895.
Kansan pääelinkeinot ovat maanviljely sekä vähäisemmässä määrin karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, vihannekset, juurekset ja hedelmät. Myytäväksi kasvatetaan riisiä, puuvillaa, maapähkinää ja tupakkaa. Lisäksi harjoitetaan keräilyä ja käsityöammatteja. Perinteisiä asumuksia ovat savitiiliset pyöreät tai neliskulmaiset majat, jotka muodostavat viljavarastojen ja sisäpihan kanssa suljetun kokonaisuuden. Ruokavalio koostuu enimmäkseen maustetuista puuroista ja vihanneskeitoista.
Yhteiskuntajärjestys perustuu suurperheiden muodostamiin kyläyhteisöihin. Perinteinen sukujärjestelmä on matrilineaarinen, mutta avioliitto patrilokaalinen (vaimo muuttaa miehen perheeseen). Miesten ja naisten ikäryhmät muodostavat salaseuroja, jotka käyvät läpi monimutkaisia aikuistumisriittejä. Senufot ovat kuuluisia puisista rituaalinaamioistaan ja veistoksistaan. Käsityöläiset muodostavat maanviljelijöitä alempiarvoisia kastiryhmiä. Perinteiseen uskontoon kuuluu henkimaailma, jonka huipulla ovat maailman luoja Koulo Tyolo ja suojeleva esiäiti Katyelééó. Nykyään ehkä puolet senufoista on muslimeja.
Lars Jørgen Madsen

Lars Jørgen Madsen (19. heinäkuuta 1871 – 1. huhtikuuta 1925) oli tanskalainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän osallistui Pariisin, Lontoon, Tukholman ja Antwerpenin olympialaisiin. Madsen voitti urallaan yhteensä viisi olympiamitalia, joista kaksi oli kultaisia, kaksi hopeisia ja yksi pronssinen. MM-kilpailuista Madsenin henkilökohtaisten mitalien lukumäärä oli yhdeksän, kolme kutakin väriä. Mukaan on laskettu vuoden 1900 olympiakisat, jolloin ammuttiin myös maailmanmestaruuksista. Lisäksi Madsenilla on neljä joukkuepronssia, joista viimeisin vapaapistoolijoukkueessa.
Madsen voitti Loosduinenin MM-kisoissa 1899 vapaakiväärin tuloksella 943. Pariisin olympialaisissa 1900 Madsen voitti sotilaskiväärin pystyasennon tuloksella 305. Madsen ampui Wienin MM-kisoissa 1908 vapaakiväärin pystyasennon maailmanmestariksi pistein 317. Tukholman olympialaisissa 1912 hän voitti hopeaa vapaakiväärin kokonaiskilpailussa pistein 981.
Madsen ampui vuonna 1899 vapaakiväärin 300 metrin 3 × 40 laukauksen maailmanennätyksen 943, joka ylitti Achille Parochen edellisenä vuonna ampuneen ennätyksen seitsemällä pisteellä. Ennätys pysyi voimassa vuoteen 1901, jolloin Emil Kellenberger rikkoi sen.
Soninket

Soninket ovat mandelaista soninken kieltä puhuva kansa Malin luoteisosassa, Senegalin koillisosassa Bakelin seudulla ja Mauritanian eteläosassa. Erillisiä ryhmiä asuu myös Burkina Fasossa, Gambiassa, Guinea-Bissaussa ja Ranskassa. Soninkeja arvioidaan olevan noin 1,1 miljoonaa.
Soninket olivat muinaisen Ghanan valtakunnan pääkansallisuus. Heidän alaryhmiään ovat aikaisemmin oman valtionsa muodostaneet diawarat ja maurilaistuneet azerit. Malissa monet soninket osaavat bambaraa, Senegalissa wolofia ja Mauritaniassa arabiaa.
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä, riisi ja pavut. Rahakasveja ovat puuvilla, tupakka ja väri-indigo. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Perinteinen asumus on aidan ympäröimä pyöreä tai neliskulmainen savitiilinen talo. Miehet pukeutuvat leveään paitaan ja housuihin, naiset käyttävät leninkiä, huivia ja kultakoruja. Ruokavalioon kuuluvat kuskus, kakkarat, hirssipuuro ja liha.
Yhteiskunta on jakautunut kasteihin. Ylimpänä ovat hallitsijoiden jälkeläiset, talonpojat ja marabut, alimpana käsityöläisryhmät ja orjat. Orjia lukuun ottamatta kaikki kuuluvat suuriin sukuryhmiin. Suurperheeseen kuuluvat perheen pää, hänen nuoremmat veljensä ja heidän vaimonsa ja lapsensa. Avioliitto on patrilokaalinen (vaimo muuttaa miehen luokse) ja miesten moniavioisuus on yleistä. 
Soninkeilla on rikas suullinen kansanperinne, joka käsittää muun muassa griottien esittämiä kertovia runoja. Uskonnoltaan he ovat sunnimuslimeja. Soninket käyttävät musiikissaan yleisesti kielisoitinta nimeltä konting, joka on suurehko nelikielinen luuttu.
Mandelaiset kielet

Mandelaiset kielet ovat Länsi-Afrikassa puhuttujen yli 70 kielen ryhmä. Niiden puhuma-alue ulottuu Senegalista Nigerian länsiosaan. Joseph Greenbergin mukaan mandelaiset kielet kuuluvat nigeriläis-kongolaiseen kielikuntaan. Niitä pidetään usein myös erillisenä ryhmänä, jolla ei ole kielisukulaisia. Mandelaisia kieliä puhuu äidinkielenään yli 25 miljoonaa henkeä. Toisena kielenään niitä käyttää noin 30 miljoonaa, joista osalla on äidinkielenään jokin muu mandekieli.
Kieliryhmät.
Mandelaiset kielet jaetaan läntiseen ja kaakkoishaaraan. Länsihaaraan kuuluvat seuraavat kieliryhmät:
Kaakkois- tai itähaaraan kuuluu kaksi kieliryhmää:
Kielten rakenne.
Mandelaiset kielet ovat toonikieliä. Taivutuspäätteitä on vähän. Nominiluokkien puuttuminen erottaa mandekielet nigeriläis-kongolaisista kielistä. Kieliopilisia merkityksiä ilmaistaan apusanojen ja syntaksin avulla. Kiinteä sanajärjestys on subjekti–predikatiivinen osoitin–(suora objekti)–verbipredikaatti–epäsuora jäsen. Nominilausekkeessa attribuutti seuraa pääjäsentä.
Kirjakielet.
Mandelaiset kielet toimivat etupäässä suullisen kanssakäymisen välineinä. Eräitä kieliä kirjoitettiin ennen siirtomaa-aikaa arabialaisella kirjaimistolla. Perinne on säilynyt mandinkoilla ja Burkina Fason djulilla. Vain kieltä varten luotiin 1800-luvun alussa omaperäinen tavukirjoitus, ja myöhemmin vastaavat järjestelmät kehitettiin myös mendeä, kpelleä, lomaa ja bambaraa varten. Vuonna 1949 luotu n’ko-kirjaimisto on saanut laajaa kannatusta Guineassa ja sen naapurimaissa. Latinalaiseen kirjaimistoon perustuneita kirjoitusjärjestelmiä laadittiin 1900-luvulla kristittyjen lähetyssaarnaajien ja myöhemmin eräiden valtioiden toimesta.
Djulat

Djulat ovat mandelaista djulan kieltä puhuva etninen ryhmä Norsunluurannikolla, Burkina Fason länsiosassa ja Malin eteläosassa. Vuonna 1983 heitä arvioitiin olevan 470 000 henkeä.
Djulat ovat kieleltään ja kulttuurillaan lähellä bambaroita, mandinkoja ja markoja. He asuvat Norsunluurannikolla Odiennén, Touban, Séguélan ja Kongin seuduilla ja muualla etupäässä kaupungeissa. Djulat ovat saapuneet alueelle pohjoisesta ja sulauttaneet itseensä senufoja, daneja, bauleja ja muita kansoja. Bambaran yleiskieltä muistuttava djulan kielimuoto toimii Norsunluurannikolla ja Burkina Fasossa lingua francana.
Djulien elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito sekä kaupungeissa kaupankäynti ja käsityöammatit. Länsi-Afrikassa myös muihin kansoihin kuuluvia kauppiaita kutsutaan usein djuliksi. Yhteiskunta perustuu suku- ja kastiryhmiin. Djulat ovat uskonnoltaan sunnalaisia muslimeja. He ovat levittäneet islamia myös muiden kansojen keskuuteen.
Bisat

Bisat (myös "bissat") ovat Burkina Fasossa Tenkodogon eteläpuolella Valkoisen Voltan varrella, Nigeriassa Yelwan ympäristössä, Ghanan koillisosassa ja Beninissä asuva kansa. Vuonna 1980 heitä arvioitiin olevan 270 000 henkeä.
Bisat puhuvat mandelaista kieltä. Pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Käsityöammatit ovat kehittyneitä. Uskonnoltaan bisat ovat muslimeja.
Jurimetriikka

Jurimetriikka on oikeustieteellinen tutkimussuuntaus, joka tarkastelee oikeuden ja tekniikan suhteita. Sen piiriin kuuluvat monet oikeusinformatiikan keskeiset tutkimuskohteet. Alkuaan aputieteen asemassa olleesta jurimetriikasta muotoutui toisen maailmansodan jälkeen oma tutkimusalansa, kun oikeustieteilijät havaitsivat tietotekniikan seurannan oikeudellisesta näkökulmasta tarpeelliseksi. Sittemmin alan tutkimusta on tukenut Yhdysvaltain asianajajaliitto (ABA, American Bar Association). Alan keskeisenä julkaisukanavana toimii neljästi vuodessa ilmestyvä "Jurimetrics Journal," jota julkaisee Arizonan valtionyliopisto. Yhdysvalloissa jurimetriikasta on muotoutunut oikeuden ja tietotekniikan suhteita tarkasteleva oikeustieteellinen keskustelufoorum. Euroopassa sitä harjoitetaan etenkin Rotterdamin yliopistossa Alankomaissa.
Jurimetriikka-nimityksen ideoi yhdysvaltalainen Lee Loevinger (1913–2004) 1940-luvulla, kun oikeuselämä ja etenkin oikeustiede alkoi hyödyntää tietotekniikkaa yhtenä ensimmäisistä tieteistä. Yhdysvalloissa jurimetriikasta kehittyi kaksi toisilleen läheistä tutkimussuuntausta: tietotekniikkaan liittyviä oikeudellisia kysymyksiä tarkasteleva "computer law" ja oikeudellista tietoa ja oikeudellista tietojenkäsittelyä tarkasteleva "computers and law". Manner-Euroopaan yhdysvaltalaiset käsitteet eivät juurtuneet. Päätöksenteon automatisointia koskeva tutkimus eli oikeuskybernetiikka koettiin liian suppeaksi käsitteeksi. Uuden tutkimusalan nimikkeeksi vakiintui saksalaista alkuperää oleva oikeusinformatiikka, josta on edetty informaatio-oikeuteen.
Kurt Meyer

Kurt "Panzermeyer" Meyer (23. joulukuuta 1910 – 23. joulukuuta 1961) oli saksalainen kenraalimajuri (SS-Brigadeführer) toisessa maailmansodassa. 
Meyer palveli SS-joukoissa vuodesta 1931 asti. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Leibstandarte SS Adolf Hitlerissä panssarintorjuntakomppanian päällikkönä, tiedustelukomppanian päällikkönä ja tiedustelupataljoonan komentajana. Vuonna 1943 Meyer käskettiin 12. SS-panssaridivisioona "Hitlerjugendiin" panssarikrenatöörirykmentin komentajaksi. "Hitlerjugend"-divisioonan komentajan, SS-Brigadeführer Fritz Wittin kaaduttua kesäkuussa 1944 Meyer määrättiin divisioonan uudeksi komentajaksi. Meyer jäi belgialaisten vastarintataistelijoiden vangiksi syyskuussa 1944 ja hänet luovutettiin länsiliittoutuneille. Hänet tuomittiin sotarikoksista, aluksi kuolemaan, mutta tuomio muutettiin myöhemmin vankeusrangaistukseksi. Hän vapautui yhdeksän vuoden istumisen jälkeen ja toimi myöhemmin muun muassa Waffen-SS-veteraanien HIAG-järjestössä.
Sodan aikana Meyer palkittiin ansioistaan taistelussa rautaristin ritariristillä tammenlehvin ja miekoin.
Hiippasammalet

Hiippasammalet ("Orthotrichum") on hiippasammalten lahkoon kuuluva suku, johon kuuluu 18 Suomessa esiintyvää lajia. Iso- ja kertunhiippasammal ovat äärimmäisen uhanalaisia. Tunturihiippasammal on erittäin uhanalainen. Etelän-, aarni-, haka-, viiru- ja paasihiippasammalet ovat vaarantuneita. Tammihiippasammal on silmälläpidettävä. Muut lajit ovat elinvoimaisia, mutta vain haapa- ja tikanhiippasammal esiintyvät koko Suomessa.
Hiippasammalet ovat pienikokoisia (0,5–5 cm).
Purnu

Purnu on taidenäyttelykeskus Orivedellä. Kuvanveistäjä Aimo Tukiainen rakensi alueelle kesäateljeensa 1960-luvulla ja aloitti kesänäyttelytoiminnan 1967. Purnun mallin mukaan syntyi pian kesänäyttelyjä ympäri maata.
Alueella on useita näyttelyhalleja ja perinnerakennuksia. Näyttelykeskuksen sijainti kauniissa rantamaisemassa tarjoaa runsaasti tilaa ulkoteoksille. Esiintymislava toimii myös kesäteatterina ja konserttipaikkana.
Purnua ylläpitää vuonna 1994 perustettu Aimo Tukiaisen Purnun Säätiö, Säätiö esittelee Aimo Tukiaisen tuotantoa, tukee suomalaista nykytaidetta ja edistää kansankulttuuria.
Chilen laivasto

Chilen laivasto () on Chilen asevoimien merellinen osa. 
Historia.
Chilen laivasto perustettiin 1817 ja jo vuotta aiemmin Chacabucon taistelun jälkeen oli kenraali Bernardo O'Higgins sanonut, että "tällä voitolla eikä muillakaan ole merkitystä jollemme hallitse meriämme". Taistelun seurauksena alettiin muodostaa Chilen laivastoa ja sen ensimmäisenä toimena säädettiin laivastolaki. Chilen ensimmäinen kansallinen laivasto ja merikoulu perustettiin samoin kuin merijalkaväki ja huoltokeskus.
O'Higgins palkkasi brittiläisen merenkulkijan lordi Thomas Cochranen laivaston ensimmäiseksi komentajaksi, minkä seurauksena laivastoon palkattiin runsaasti englanninkielistä henkilöstöä niin Britanniasta ja Irlannista kuin Yhdysvalloistakin. Laivastoon kuului vuonna 1860 20-tykkinen höyrylaiva, 18-tykkinen korvetti, kaksi prikiä ja kuunari. Chile tuki Perua 1865 sodassa Espanjaa vastaan, minkä seurauksena Espanjan laivaston tulitti Valparaisoa. Tämän seurauksena maassa todettiin voimakkaan laivaston olevan välttämätön suojaamaan rannikkoa. Presidentti Errazurizin johdolla maan hallinto uudelleen organisoi ja varusti laivastoa, joka oli valmiina sotatoimien alkaessa 1879. 
Sota Perua vastaan alkoi 1879 ja se päättyi 1882. Laivaston merkitys sodan lopputulokseen oli ratkaiseva samoin kuin Chilen sisällissodassa 1891, jolloin suuri osa laivastossa kapinoi presidentti José Manuel Balmacedan hallintoa vastaan ja siten edesauttoi hänen karkottamistaan. Vuosisadan vaihteessa maan laivastossa palveli joukko Elswickin telakan toimittamia risteilijöitä sekä Britannian kuninkaallisen laivaston käyttämien kaltaisia torpedoin varustettuja tykkiveneitä. Torpedoaluksina oli muun muassa kymmenen Yarrow-tyyppistä alusta sekä seitsemän brittien 30-solmun tyyppiä olevaa hävittäjää.
Chilen hallitus tilasi 1912 J. Samuel White and Companyltä Cowesista kuusi suurikokoista hävittäjää, joiden aseistus oli vahvempi kuin Britannian kuninkaallisen laivaston vastaavien alusten. Aluksista kuitenkin ainoastaan kaksi päätyi Chileen, kun Britannia pakko-otti neljä keskeneräistä alusta itselleen elokuussa 1914. Ensimmäisen maailmansodan aikana Chile ei kyennyt uudistamaan laivastoaan ja Serrano-luokan alusten tilaus John I. Thornycroft and Companyltä 1927 oli seuraava alustilaus.
Maa pysyi toisessa maailmansodassa puolueettomana ja sen laivasto ei saanut apua mistään sotaa käyvästä maasta.
Tämän päivän laivasto.
Laivaston komentajan amiraali Enrique Larrañaga Martínin alaisuudessa on 25 000 henkeä, joista 5 200 palvelee merijalkaväessä. Aluksia laivastolla on 66, mikä on kasvamassa 74:ään. Aluksista 21 on varsinaisia taisteluyksiköitä ja ne on sijoitettu Valparaísoon. Laivaston sukellusveneet sekä niiden emälaiva on sijoitettu Talcahuanoon. Laivastoon kuuluvat myös ilmavoimat, joiden tehtävänä on tavaran ja henkilöstön kuljettaminen sekä merialueiden valvonta. Laivaston ilmavoimilla ei ole hävittäjiä eikä pommittajia. 
Kokoonpano.
Chilen laivaston kokoonpano kesällä 2011:
Gustaf Henrik Mellin

Gustaf Henrik Mellin (23. huhtikuuta 1806 Revonlahti – 2. elokuuta 1875 Norra Vram, Skåne, Ruotsi) oli Ruotsissa asunut suomalaissyntyinen pappi ja kirjailija. 
Mellinin vanhemmat olivat Revonlahden kappalainen Abraham Mellin ja Margareta Wacklin. Mellin siirtyi jo 1810 perheensä mukana Ruotsiin jossa hänen isänsä toimi Thunin kirkkoherrana Länsi-Götanmaalla. Mellin pääsi ylioppilaaksi 1821 ja hänet vihittiin papiksi 1829. Hän toimi 1829–1852 Tukholman Klaran seurakunnan pappina ja viimeksi hän oli kirkkoherrana Skånessa. Mellin julkaisi koko kirjallisen tuotantonsa Ruotsissa mutta hän kirjoitti myös Suomeen liittyvistä aiheista.
Mellin oli Ruotsissa suosittu kirjailija ja hänet tunnettiin ennen kaikkea historiallisista kertomuksistaan. Mellin kirjoitti myös runoja, lastenkirjoja, oppikirjoja sekä kansantajuisia tietokirjoja.
Mellin oli sukua kirjailija Sara Wacklinille ja hän toimi tämän holhoojana Wacklinin asuessa Ruotsissa. 
Romaaneja.
manuskript. Fritze, Stockholm 1890
Kevin Hagen

Kevin Hagen (3. huhtikuuta 1928 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 9. heinäkuuta 2005 Grants Pass, Oregon, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli tohtori Bakeria televisiosarjassa "Pieni talo preerialla".
Ura.
Sekalaisten opintojen jälkeen nuori Hagen matkusti Eurooppaan ja kierreltyään aikansa astui Yhdysvaltojen hallinnon palvelukseen Saksassa Wiesbadenissa. Kaksivuotisen sopimuksen päätyttyä hän palasi Yhdysvaltoihin. Opiskeltuaan vuoden verran oikeustiedettä hän totesi olevansa väärällä alalla. Koe-esiintymisen kautta hän vihdoin pääsi aloittamaan näyttelijänuran. Ensimmäinen palkkatyö oli kertarooli silloisessa suositussa radio- ja televisiosarjassa "Dragnet".
The Pretty Reckless

The Pretty Reckless on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin aiemmin näyttelijänä tunnetun Taylor Momsenin ympärille. Yhtyeen nimeksi piti alun perin tulla pelkkä The Reckless, mutta nimi vaihtui The Pretty Recklessiin tavaramerkkiongelmien takia.
Momsen on ilmoittanut OK! Magazinen haastattelussa, että yhtye on allekirjoittanut levysopimuksen Interscope Records -levy-yhtiön kanssa. Aiemmin 2009 The Pretty Reckless oli kiertueella The Veronicas -yhtyeen kanssa. Toisessa haastattelussa Taylor lyhyesti keskusteli yhtyeen musiikista, sanoen, että ”se tulee olemaan erilaista kuin ihmiset odottavat” ja siinä on mukana synkkää soundia unohtamatta kuitenkaan keveyttä ja hauskuutta.
MTV:n haastattelussa Momsen paljasti yhtyeen vaikutteiksi The Beatlesin lisäksi useita grunge-yhtyeitä, kuten Soundgarden, Audioslave ja Nirvana. Hän myös mainitsi omiksi vaikutteikseen Debbie Harryn, Joan Jettin ja Cherie Currien.
Pst/Q

Mats Petter Stenqvist (s. 28. maaliskuuta 1975 Göteborg, Ruotsi) tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Pst/Q on ruotsalainen hip hop -artisti ja sanoittaja. Hän kuuluu Mobbade Barn Med Automatvapen -nimiseen hip hop -ryhmään, jonka kanssa on julkaissut kolme studioalbumia. Pst/Q on julkaissut myös kaksi sooloalbumia.
Just Push Play

Just Push Play on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Aerosmithin vuonna 2001 julkaistu kolmastoista albumi. Singleinä julkaistiin kappaleet ”Jaded”, ”Fly Away from Here”, ”Sunshine” ja ”Just Push Play”.
Kääpiöparta-agama

Kääpiöparta-agama ("Pogona henrylawsoni") on agamien heimoon kuuluva liskolaji, jota tavataan Koillis-Australian sisämaassa. Se on sukunsa lajeista pienin ja kasvaa 22–28 cm pitkäksi. Kääpiöparta-agama on sekasyöjä, jolle maistuvat hyönteisten lisäksi kasvikset.
Kääpiöparta-agama muistuttaa ulkonäöltään parta-agamaa, mutta on kooltaan noin puolet siitä. Sen kuono on lyhyempi, siltä puuttuu vaikuttava "parta" ja sen niskassa olevat piikit ovat lyhyemmät kuin suurikokoisemmalla sukulaisellaan.
James R. Schlesinger

James Rodney Schlesinger (15. helmikuuta 1929 New York, New York – 27. maaliskuuta 2014 Baltimore, Maryland) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi vuosina 1973–1975 maansa puolustus- ja vuosina 1977–1979 energiaministerinä. Vuosina 1971–1973 hän oli Yhdysvaltain atomienergiakomission puheenjohtaja ja vuonna 1973 keskustiedustelupalvelun johtaja.
Schlesinger syntyi juutalaiseen perheeseen New Yorkissa mutta kääntyi myöhemmin luterilaiseen kristinuskoon. Hän opiskeli taloustiedettä Harvardin yliopistossa ja opetti sitten alaa itse. 1960-luvulla hän työskenteli RAND Corporationille. Sittemmin hän työskenteli muun muassa vanhempana neuvonantajana Lehman Brothersille.
Schlesinger meni vuonna 1954 naimisiin Rachel Line Mellingerin (k. 1995) kanssa. Pari sai kahdeksan lasta.
Winnetou

Winnetou on fiktiivinen intiaani, joka esiintyy useissa saksalaisen Karl Mayn seikkailukirjoissa. Hän kuuluu apassien heimoon, tarkemmin sanottuna mescaleroihin. Winnetou kulkee usein Old Shatterhandin kanssa. Winnetousta on tehty sarja elokuvia 1960-luvulla ja minisarja Saksan televisioon. Winnetoun roolissa filmatisoinneissa on ollut esimerkiksi Pierre Brice.
Helena Junttila

Helena Junttila (15. helmikuuta 1963 Simo) on lappilainen taidemaalari. Hän varttui Kittilässä ja Sodankylän Askan kylässä. Hän asuu Sodankylän Askassa taiteilijakylässä.
Ura.
Junttila valmistui Vapaan taidekoulun ammatilliselta linjalta Helsingissä vuonna 1989. Helena Junttila on tullut tunnetuksi tussipiirroksista ja maalauksista, joissa hän kuvaa ihmistä eläinten, kasvien, myyttisten hahmojen ja luonnonvoimien kanssa. Eläimistä etenkin karhu toistuu usein Junttilan teoksissa. Junttilan teoksia on ollut esillä eri puolilla maailmaa. Hänen teoksiaan kuuluu Rovaniemen taidemuseon kokoelmiin.
Junttila on Suomen taidemaalariliiton jäsen vuodesta 1996 ja kuuluu Lapin Taiteilijaseuraan, jonka hallituksen jäsen hän oli vuosina 1997–1999 ja 2001–2007 sekä puheenjohtaja 2005–2006.
Vuonna 2006 Junttila oli ehdolla Garnegie Award -näyttelyyn.
Tunnustuksia.
Lapin taidetoimikunta palkitsi Junttilan vuonna 2013 Lapin taide-elämän puolesta tehdystä työstä. Vuonna 2016 Junttila oli LuostoClassicin vuoden taiteilija. Junttila sai Lapin rahastolta 2014 visuaalisten taiteiden kokovuotisen 22 000 euron apurahan. Vuonna 2011 hän sai Lapin taidetoimikunnalta 500 euron kohdeapurahan.
Yksityiselämä.
Helena Junttilan puoliso on graafinen suunnittelija Jukka Tarkiainen.Helena Junttila on Einari Junttilan lapsenlapsi. 
Kirjallisuus.
Helena Junttila. Kustannus-Puntsi, 2004
Organism 12

Per Johan Hellqvist tunnetaan paremmin taiteilijanimellä Organsim 12 (myös Organismen) (syn. 7. maaliskuuta 1980, Uppsala, Ruotsi) on ruotsalainen rap -artisti. Hän on tullut tunnettuksi Mobbade Barn Med Automatvapen - hip hop -yhtyeen jäsenenä. "Organism 12" -nimi tulee The Cat from Outer Space -elokuvan "Org 12" -nimisestä henkilöstä.
Muut nimet.
Organism 12 tunnetaan myös seuraavilla nimillä:
Henry Umoru

Henry Umoru (s. 10. lokakuuta 1985) on nigerialainen koripalloilija, joka edustaa Koripallon I-divisioona B:ssä pelaavaa Vaasan Salamaa. Hän on pelipaikaltaan sentteri.
Umoru siirtyi kotimaastaan Nigeriasta Suomeen vuonna 2005 ja on pelannut tästä lähtien Suomen koripalloilun kahdella ylimmällä sarjatasolla. Umorun edustamat seurat Suomessa ovat olleet Äänekosken Huima, Lapuan Korikobrat sekä Kauhajoen Karhu.
Umoru on pelannut Äänekosken Huimassa myös 22-vuotiaiden SM-sarjaa, ja koska Korisliigan herrasmiessopimuksessa juniorisarjoja Suomessa pelanneet ulkomaalaiset rinnastetaan suomalaispelaajiin, ei Umoru täten kuluta joukkueensa ulkomaalaiskiintiötä. 
Pelaajaura.
Umorun kasvattajaseura on nigerialainen Union Bank Lagos. Nigeriassa hän on lisäksi pelannut nuorten maajoukkueissa.
Suomeen Umoru siirtyi kaudeksi 2005–2006 Äänekosken Huiman I-divisioona-joukkueeseen sekä 22-vuotiaiden SM-sarjajoukkueeseen. Hän joutui väistymään Huiman edustusjoukkueesta joulukuussa 2005 uuden amerikkalaisvahvistuksen saapumisen myötä.
Lapuan Korikobrien I-divisioonajoukkueeseen Umoru liittyi kaudeksi 2006–2007. Umoru oli joukkueensa aloitusviisikossa lähes kaikissa kauden otteluissa ja viimeisteli kauden aikana keskimäärin 14,7 pistettä ja otti 8 levypalloa. Toisella kaudella Korikobrissa Umorun rooli pieneni, kun joukkueeseen siirtyi Kauhajoen Karhussa sarjan levypallotilaston edellisellä kaudella voittanut gambialaissentteri Baboucarr Bojang. Joukkue sijoittui runkosarjassa toiseksi ja pääsi yrittämään nousua Korisliigaan karsintojen kautta, tässä kuitenkaan onnistumatta. Umoru viimeisteli runkosarjassa keskimäärin 11,3 pistettä ja Korisliiga-karsinnoissa 7,0 pistettä.
Korikobrissa Umoru aloitti myös kauden 2008–2009. Kesken kauden hän joutui kuitenkin neuvottelemaan Korikobrien kanssa jo tehtyä sopimusta uudelleen, eikä päässyt seuran kanssa asiasta yhteisymmärrykseen. Tämän vuoksi hän otti yhteyttä Kauhajoen Karhun I-divisioonajoukkueeseen, jonne hän neuvotteli loppukauden mittaisen sopimuksen. Karhu nousi kauden päätteeksi Korisliigaan ja Umoru solmi joukkueen kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen. Kahden ensimmäisen Korisliiga-kauden aikana hänen rooli joukkueessa jäi erittäin pieneksi ja ennen kolmannen kauden alkua suurempaa vastuuta kaivannut Umoru purki pelaajasopimuksen yhteistyössä Karhun kanssa.
DJ Large

DJ Large (myös Large Vegas) (oikealta nimeltään Jan Mattias Hedbom, s. 18. syyskuuta 1979, Uppsala, Ruotsi) on ruotsalainen Mobbade Barn Med Automatvapen -hip hop -yhtyeen DJ.
Andres Põder

Andres Põder (s. 22. marraskuuta 1949 Haapsalu) on virolainen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispa, pappi ja poliitikko. Hänet valittiin arkkipiispaksi 24. marraskuuta 2004, ja hän astui virkaan 2. helmikuuta 2005. Hänen virkakautensa päättyi tammikuussa 2015. Põderin edeltäjä oli Jaan Kiivit nuorempi. 
Põder on naimisissa, ja hänellä on kaksi poikaa, jotka ovat kumpikin teologeja. Hänen tyttärensä kuoli vuonna 2004.
Põder opiskeli kirkon teologisessa instituutissa, sai pappisvihkimyksen 19. syyskuuta 1976 ja palveli useita seurakuntia vuosina 1976–2005. Hän toimi vuosina 1990–2005 kirkon konsistorion asessorina ja Pärnun rovastikunnan rovastina. Hän myös luennoi teologisessa instituutissa.
Poliittisella urallaan Põder toimi Pärnun kaupunginvaltuuston varapuhemiehenä ja sen opetuslautakunnan puhemiehenä. Hän oli myös aikoinaan Viron kongressin jäsen. Hän oli Viron kristillis-demokraattisen liiton perustajajäseniä 1980-luvun lopulla ja vaikutti sittemmin isänmaaliitossa. Hänestä tuli vuonna 2001 Pyhän Konstantinus Suuren ritarikunnan jäsen.
Heikkilä

Heikkilä voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Sukunimi.
Kuvitteellisia henkilöitä:
Jesper Åberg

Åberg Jesper Georg Peter (s. 1967) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimii K-Market-ketjun johtajana.
Ennen K-ryhmään siirtymistään Åberg työskenteli Cloetta Fazerin toimitusjohtajana 2007–2009.
Åberg aloitti Fazerilla vuonna 1994 controller-tehtäviin. Fazerin ja ruotsalaisen Cloettan yhdistyessä vuonna 2000 hänet nimitettiin Cloetta Fazerin business controlleriksi ja konsernin johtoryhmän jäseneksi. Åberg työskenteli Cloetta Fazerin toimitusjohtajana tammikuusta 2007 lähtien. Fazer Makeiset syntyi, kun Cloetta Fazerin makeisliiketoiminta siirtyi takaisin Fazerille vuonna 2009. Samalla Åbergista tuli Fazer Makeisten toimitusjohtaja.
Åberg on opiskellut Svenska handelshögskolanissa ja on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri.
Preeriahaukka

Preeriahaukka ("Falco mexicanus") on pohjoisamerikkalainen jalohaukka.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 37–47 cm, siipien kärkiväli 90–113 cm ja paino 420–1 100 g, keskimäärin 686 g. Naaras on hieman koirasta kookkaampi. Se on kookas, melko vaalea jalohaukka, selkäpuolelta ruskehtava tai harmahtava ja vatsapuolelta lähes valkoinen. Lennossa erottuvat tummat kainalohöyhenet. Laji on suosittu haukkametsästäjien keskuudessa.
Esiintyminen.
Preeriahaukat elävät läntisessä Pohjois-Amerikassa Kanadan eteläosista Yhdysvaltain länsiosiin ja Meksikossa Durangon osavaltioon saakka. Lajin elinympäristön ala on noin 3,8 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 10 000–100 000 yksilöä.
Elinympäristö.
Pesimäympäristönä ovat avoimet, kuivat ruohomaat eli preeria, missä on kallioharjanteita ja -jyrkänteitä. Muuttoaikoina sitä tavataan myös metsäseuduilla ja autiomaissa, usein melko korkealla vuoristossa. Lajia esiintyy talvisin viljelysmailla, järvien sekä tekojärvien ympäristöissä ja kaupungeilla.
Lisääntyminen.
Pariutuminen tapahtuu muuttomatkalta palattua. Reviirin koko on 59–315 neliökilometriä. Pesä on tavallisesti kalliojyrkänteen ulkonemalla eikä siinä ole muuta kuin kuoppa, johon naaras munii 2–6, keskimäärin viisi munaa. Muninta tapahtuu kahden päivän välein ja naaras hautoo 29–31 päivää. Koiras voi joskus osallistua haudontaan, mutta pääasiassa se hankkii perheelle ruoan. Poikaset jättävät pesän lentokykyisinä keskimäärin 38 päivää vanhoina ja itsenäistyvät keskimäärin 65 päivän kuluttua. Emot ovat pesällä erittäin aggressiivisia ja häätävät pesän lähistöltä niin maakotkat, kaliforniankondorit, amerikanhuuhkajat kuin amerikanhiirihaukat sekä maapedot.
Ravinto.
Pesimäajan pääravintona ovat oravien heimoon kuuluvat siiselit ja suslikit ("Spermophilus"). Muuta ravintoa edustavat pienet ja keskikokoiset linnut sekä matelijat. Laji syö myös hyönteisiä.
Hirveä Henri

Hirveä Henri ("Horrid Henry") on brittiläinen Francesca Simonin "Häijy-Henri"-kirjoihin perustuva animaatiosarja, jota alettiin esittää ITV-kanavalla 31. lokakuuta 2006. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV2.
Venäjä yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Venäjä on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Ennen maan itsenäistymistä sen urheilijat edustivat MM-kilpailuissa Neuvostoliittoa. Venäjä on saavuttanut yhteensä 142 mitalia, joista 42 on kultaisia. Kultamitaleista 32 on naisten saavuttamia. Venäjä on MM-kisahistorian kolmanneksi menestynein maa. Yksittäisten kisojen mitalitilaston paras se oli Edmontonissa 2001. Edmontonin mitalitilastossa maa nousi ykköseksi sen jälkeen, kun useiden yhdysvaltalaisten suorituksia oli jälkikäteen hylätty dopingin käytön vuoksi. Kotikisoissaan Moskovassa 2013 Venäjä alun perin voitti mitalitilaston, mutta useiden dopinghylkäysten jälkeen se putosi mitalitilaston kärkipaikalta.
Venäjän menestyneimmät urheilijat yleisurheilun MM-kilpailuissa ovat pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja Tatjana Lebedeva, seiväshyppääjä Jelena Isinbajeva sekä aitajuoksija Julija Petšonkina. Miehistä seiväshyppääjä Maksim Tarasov saavutti kultamitalin lisäksi neljä muuta mitalia, joista yhden Neuvostoliiton edustajana.
Lontoon MM-kisoihin 2017 ja Dohan MM-kisoihin 2019 Venäjä ei saanut osallistua sen ollessa kansainvälisessä kilpailukiellossa järjestelmällisen dopingin takia. Joitakin venäläisiä yleisurheilijoita sai kilpailla ”neutraaleina urheilijoina” ilman kansallisuustunnuksia. Myöskään Eugenen MM-kisoihin 2022 Venäjä ei saanut osallistua dopingkieltonsa takia ja Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 myös yksittäisten neutraalin urheilijan statuksen saaneiden venäläisurheilijoiden osallistuminen kiellettiin.
Rotkojalohaukka

Rotkojalohaukka ("Falco fasciinucha") on harvinainen afrikkalainen jalohaukka.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus 28–30 cm ja paino noin 220 g. Naaras ja koiras ovat samanvärisiä: selkä ja pää ovat ruskeat, kurkku valkoinen, nokka ja koivet harmaat.
Esiintyminen.
Rotkojalohaukat elävät itäisessä Afrikassa, pohjoisessa Etiopian ja Sudanin eteläosista Etelä-Afrikan koilliskolkkaan. Kaikkialla ne ovat harvinaisia tiukkojen elinympäristövaatimustensa tähden. Lajin kokonaispopulaatio on todennäköisesti yli tuhat yksilöä. Se on enimmäkseen paikkalintu.
Elinympäristö.
Haukat asuvat jyrkkien rotkojen ja jyrkänteiden rikkomassa vuoristossa aina 3,8 kilometrin korkeuteen saakka.
Lisääntyminen.
Pesä on kalliojyrkänteen kolossa tai tunnelissa. Naaras munii tavallisesti kolme tai neljä munaa, joita haudotaan 31–33 päivää. Poikaset jättävät pesän lentokykyisinä 42 päivän iässä ja itsenäistyvät siitä kolmen viikon päästä.
Ravinto.
Ruokalistalla on enimmäkseen pikkulintuja ja hyönteisiä, jotka haukka pyydystää ilmasta.