Aline Grönberg

Aline Gustava Grönberg (o.s. "Wiklund", ent. Johnsson, 3. marraskuuta 1871 Turku – 29. elokuuta 1950 Tukholma) oli suomalainen kauppaneuvos ja tekstiilialalla toimineen Turun Vanun perustaja ja toimitusjohtaja. 
"Turun Sanomat" järjesti lukijaäänestyksen vuonna 1981 itsenäisyyden ajan merkittävimmästä varsinaissuomalaisesta henkilöstä. Aline Grönberg oli kahdeksanneksi merkittävin varsinaissuomalainen 286 äänellä. 
Grönberg tunnettiin myös lempinimellä Vanumamma. Hänen mukaansa on nimetty Kaarinassa sijaitseva puisto Vanumamman mäki sekä Turun Forumin kauppakeskuksessa sijaitseva Vanumammantori. Taiteilija Stefan Lindforsin suunnittelema Aline Grönbergin reliefi on Forumin kauppakeskuksen seinällä. 
Avioliitot ja lapset.
Aline avioitui kahdesti. 1895 hän avioitui sekatavarakauppias Konstantin Johnssonin (1863–1909) kanssa. Alina aloitti miehensä sekatavarakaupassa ja lapsia syntyi kolme: 1896 Anna (1896–1975), toinen Karl Johan (1898–1943) ja kolmas Erik (1901–1977).
Konstantin Johnssonin kuoli 1909 ja Aline avioitui 1911 Punkalaitumen apteekkarin Emil Grönbergin (1862–1940) kanssa. Avioparille syntyi yksi lapsi, Fjalar Grönberg (1912-1988). Apteekkari Grönberg halusi Alinen luopuvan tekstiilikaupasta. 
Emil Grönberg osti Maarianhaminan kanta-apteekin ja muutti 1922 Maarianhaminaan. 
Työura.
Erikoista työurassa.
Perustaessaan 1908 Turun Vanuliikkeen Aurakatu 12 a:n kellarihuoneistoon Aline toimi yläkerrassa olevan Antskogin verkatehtaan Turun myymälän myymälänhoitajana eli kaksoisjohtajana vuoteen 1913, jolloin Turun Vanuliike muutti Åkermannin kulmaan (Aurakatu 5). 
1925 Turun Vanuliikkeen muutto 1925 Affärscentrumiin osoitteen pysyessä pysyi samana eli Aurakatu 5. Åkermannin kulmatalo purettiin hänen liikkeeseensä asti. Sitten rakennettiin Affärscentrumin kivijalka puretun talon paikalle. Siihen muutti Turun Vanuliike ja sen myyntitoiminta toimi keskellä rakennustyömaata 1,5 vuotta. Talon valmistuttua 1926 syksyllä muut liikeyritykset ja asukkaat pääsivät muuttamaan taloon. 
Turun Vanu.
Alina aloitti myymällä vuodevaatteita (peitteitä, lakanoita, tyynynpäällisiä, lankoja ja vanua). Turun Vanuliikkeen ydintoimintaa oli lumppujen, kudinvillan, villan, höyhenien, untuvien jne. osto asiakkailta (mm. kotirouvilta, maanviljelijöiltä, saaristolaisilta) ja näiden myynti tehtaille. Tehtailta ostettiin valmistuotteet (mm. vanua, flokkivanua, lankoja, kankaat jne.). Turun Vanuliike erikoistui nopeasti vuode- ja sänkyvaatteiden erikoisliikkeeksi. Peitteitä, tyynyjä ja patjoja valmistivat pääasiassa omat kotiompelijattaret. ennen kuin Suomen Villa perustettiin.
Turun Vanuliike laajeni perustamalla myymälöitä Turkuun, Saloon ja Helsinkiin, teollisuuslaitoksia Pitäjänmäelle ja Kaarinaan sekä ostamalla yrityksiä. Alinen omat lapset perustivat Turun Vanun toimintaa tukevia yrityksiä. Erik Johnsson perusti kehräämön Suomen Villan, Anna Alander osti Helsingistä A. Mattlin Eftr lyhytavarakaupan ja teki siitä tekstiilimyymäläketjun, Fjalar Grönberg perusti Maarianhaminaan Ålands Vadd myymälän. 
Aline Grönbergin kuoltua 1950 perikunta jatkoi Turun Vanua myymälöineen ja teollisuuslaitoksineen. 1973 perikunta myi Turun Vanun osakkeet Rauno Virtaselle, joka 1977 myi puolestaan Turun Vanun [Valintatalo]lle. 
Henkilö Aline Grönberg.
Aline Grönberg teki nopeita havaintoja ja tilannearviointeja sekä yhtä nopeita johtopäätöksiä ja ratkaisuja. Hän ei kauaa tuumiskellut, oli kyseessä iso tai pieni asia. Suurimmatkin ratkaisut hän teki täysin itsenäisesti ja keneltäkään neuvoa kysymättä. Vastoinkäymisten sattuessa joskus hän saattoi olla pahantuulinen ja äkäinen kaikille, jopa asiakkailleenkin, joita hän muuten palvoi kuin kukkaa kämmenellä. 
Henkilökuntaansa hän arvosti suuresti ja piti heistä huolta. Henkilökunnalle tarjottiin jo 1920 aamukahvit sekä lainmukaisen kesäloman lisäksi annettiin myös talviloma. Jouluksi jokainen sai lahjan ja pienen rahasumman ja yli 10 vuotta palvellut henkilö sai kultakellon ja myöhemmin Turun kangaskauppayhdistys r.y:n kultasormuksen. Vuonna 1936 hän perusti Turun Vanun henkilökunnan eläkerahaston, jota hän vuosien mittaan kartutti. Aline Grönbergillä oli oma sotakummilapsi. 
Aline Grönbergin mukaan onnistumisen salaisuus liike-elämässä on siinä, että osaa tehdä ahkerasti työtä ja valita itselleen hyvät apulaiset: mitä enemmän ihmisellä on tehtävää, sitä enemmän hän ehti saada aikaan.
Aline Grönberg harrasti teatteria, matkoja ja taidetta. Aline Grönbergillä oli myös huomattava taidekokoelma suomalaista taidetta. Sosiaalisia- ja liikekontakteja hän piti yllä lukuisissa yhdistyksissä. Hän oli myös suurlahjoittaja.
Vuonna 1940 Aline Grönbergistä tuli kauppaneuvos toisena naisena Suomessa Hanna Parviaisen jälkeen. Grönbergin 75 -vuotispäivää 3. marraskuuta 1946 juhlittiin näyttävästi kolme päivää. Kestitettävinä olivat henkilökunta, asiakkaat, yhteistyökumppanit, ystävät ja sukulaiset. Samana vuonna hänelle myönnettiin ensimmäisenä naisena Suomessa Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkki. 
Pohjoismaisen yhteistyön pioneereja.
Erik Borgström, Göteborgin Turku-komitean sihteeri 1950: "Vain harvat ihmiset lienevät osanneet antaa kummikuntatyön aatteelle niin suurta merkitystä kuin Aline Grönberg. Hän käsitti erikoisen selvästi Suomen ja Ruotsin välisen yhteistyön arvon, ja hän oivalsi myös mikä merkitys Göteborgin ja Turun esimerkillä saattoi olla. Sen vuoksi hän halusi osallistua tähän työhön niin paljon kuin suinkin mahdollista".
Kuolema ja siunaustilaisuus.
Aline Grönberg osallistui Tukholman St. Erikin messuille elokuussa 1950. Messujen avajaisiin hän ei kuitenkaan enää pystynyt osallistumaan: hänen vointinsa alkoi heiketä nopeasti ja hänet vietiin Tukholman Serafimer sairaalaan. Kuolinvuoteellaan hänen suurimpana huolenaan olivat henkilökunta ja asiakkaat: ”Voj, voj, att jag aldrig fick dela ut de där klockorna, som jag hade önskat!” (”Voi, voi, etten saanutkaan jakaa kelloja, vaikka olin niin toivonut!"). Viimeisinä lauseenaan hänen kuultiin sanovan: "Glöm inte, att tacka alla kunder" (”Älkää unohtako kiittää kaikkia asiakkaita”). 
Aline Grönberg kuoli 29. elokuuta 1950. Hän sairasti sokeritautia, mutta kuoleman aiheutti sydämen verisuonten kalkkeutuminen.
Perjantaina 8. syyskuuta 1950 Turun Sanomat otsikoi: ”Kauppaneuvos Grönbergin viimenen matka muodostui koko kaupungin surujuhlaksi”. ”Turun Vanun edustalle kokoontui aamulla jo sadoittain ihmisiä, jotka uskollisesti seisoivat odottelemassa, kunnes vainajan kaunis tamminen arkku kannettiin hänen kotoaan kadulla odottaviin ruumisvaunuihin. Tuomiokirkon kellojen kumahdellessa lähtivät vaunut hiljaa vierimään kohti Unikankaretta. Puoleen päivään mennessä täyttyi Tuomiokirkko ääriään myöten suruvieraista”.
Professori G. O. Rosenqvist avustajanaan pastori Th Cederqvist ja rovasti V. Marjanen siunasi Aline Grönbergin. Kunnianosoituksia esittivät kauppa- ja teollisuusministeriön edustajan jälkeen maaherra Erkki Härmä sekä lukuisat yhdistykset ja yritykset, adresseja oli tullut useita satoja. Arkun kirkosta ulos kantoivat johtaja Erik Johnsson, apteekkari Fjalar Grönberg, insinööri Eric Alander, pankinjohtaja G. Manna, varatuomari Werner Wänninen ja varatuomari Olli Tulenheimo. Kirkon edustalta ruumisautoa seurasi kolme kuorma-autoa kuljettaen kukkia. Grönberg haudattiin Turun hautausmaalle. 
Muuta.
Kaarina-teatterin 40 -vuotis juhlaesityksenä esitettiin Vanumamma-Vaddmamma -näytelmä.
Käsikirjoitus Olli Kauremaa. Ohjaus, näyttämösovitus, pukusuunnittelu, kielenkäännös Jarmo Kujala. Aline Grönbergiä näytelmässä esitti Anne Höglund.