tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Günther Anhalt

Günther Anhalt (23. tammikuuta 1906 - 27. huhtikuuta 1945) oli saksalainen SS-mies toisen maailmansodan aikana. Hänen on epäilty osallistuneen Wormhoudtin joukkomurhaan vuonna 1940.
Nuoruus.
Hän oli syntynyt Breslaussa Preussin Sleesiassa. Hän liittyi natsipuolueeseen 1. kesäkuuta 1932 ja seuraavana vuonna SS Stabswache "Berliniin", tarkkaan valittuun 240-miehiseen SS:n henkivartioyksikköön.
17. lokakuuta 1934 hänet ylennettiin SS-Hauptscharführeriksi Leibstandarte SS "Adolf Hitler"-divisioonan 7. komppaniaan.
Anhalt ylennettiin SS-Untersturmführer on 10. huhtikuuta 1935 ja SS-Obersturmführeriksi 9. marraskuuta 1936, jolloin hän otti 7. komppanian komennon. Hänen komppaniansa toimi kunniavartijona Ribbentropin ja Cianon allekirjoittaessa Saksan ja Italian välisen ystävyyssopimuksen.
II maailmansota.
II maailmansodan alussa hän otti osaa Puolan sotaretkeen Wilhelm Mohnken alaisuudessa. Hän haavoittui Puolassa ja sai ylennyksen SS-Hauptsturmführeriksi. Hän saattoi ottaa osaa 90 brittisotavangin joukkomurhaan kostona Sepp Dietrichin väitetystä kuolemasta. 6. huhtikuuta 1941 Anhalt sai komentoonsa divisioonansa 1. insinöörikomppanian, ja Venäjän sotaretken alettua IV pataljoonan. 1. syyskuuta 1941 hänet ylennettiin SS-Sturmbannführeriksi. Hän toimi Leibstandarte-divisioonan III ja IV pataljoonien komentajana. Seuraavaksi hänet siirrettiin SS:n sotilaspoliisiin ja ylennettiin SS-Obersturmbannführeriksi 22. marraskuuta 1943.
Viimeiset päivät.
1. heinäkuuta 1944 Anhalt siirrettiin ja ylennettiin SS-Standartenführeriksi, ja hänestä tuli SS-poliisiprikaati "Anhaltin" komentaja. Taistelustaan itärintamalla hän sai Ritariristin 12. elokuuta 1944. 26. tammikuuta 1945 hänet ylennettiin SS:n vapaaehtoisen jalkaväkirykmentti 87. komentajaksi. Saman vuoden maaliskuussa hänestä tuli SS:n poliisirykmentti 98:n komentaja. Rykmentti otti osaa Berliinin taisteluun, jossa Anhalt kaatui 27. huhtikuuta 1945.
Eemsmond

Eemsmond on kunta Groningenin provinssissa Alankomaissa. Kunnassa on arviolta 15 815 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 189,81 neliökilometriä.
Asutuskeskukset.
Eemshaven, Eppenhuizen, Kantens, Oldenzijl, Oosteinde, Oosternieland, Oudeschip, Roodeschool, Rottum, Startenhuizen, Stitswerd, Uithuizen, Uithuizermeeden, Usquert, Warffum, Zandeweer.
Kuntaan kuuluu myös asumattomat saaret Rottumeroog ja Rottumerplaat.
Starsailor

Starsailor on vuonna 2000 perustettu englantilainen, Chorleystä ja Wiganista lähtöisin oleva rockyhtye. Vuoteen 2006 mennessä heillä on ollut kolme lista-albumia sekä kymmenen Top 40- singleä Ison-Britannian singlelistalla.
Starsailorin oli buukattu vuoden 2004 Provinssirockin yhdeksi pääesiintyjäksi, mutta yhtye perui tulonsa.
Yhtyeen jäsenet.
Tavalliset "keikkajäsenet":
Diskografia.
Ison-Britannian singlet.
Levyltä "Love Is Here":
Levyltä "Silence Is Easy":
Levyltä "On the Outside":
Levyltä "All the Plans":
Franz Augsberger

Franz Augsberger (10. lokakuuta 1905, Wien, Itävalta-Unkari – 19. maaliskuuta 1945, Neustadt, Sleesia, Saksa) toisen maailmansodan aikainen SS-kenraalimajuri ("Brigadeführer"), joka komensi vuosina 1942-1945 kaatumiseensa asti virolaista .
Nuoruus.
Hän oli syntynyt hotellinomistajan pojaksi Wienissä Itävalta-Unkarissa. Hän liittyi SA:han 30. lokakuuta 1930 ja Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen samana päivänä. Vuoteen 1932 hän työskenteli arkkitehtina Wienissä. Hän oli jonkin aikaa työssä Norjassa ja oppi norjan kielen. Vuoteen 1933 hän työskenteli Wienissä Saksan kansallissosialistisen puolueen propagandapäällikkönä, kunnes puolue kiellettiin. Hän liittyi 1932 SS:ään ja muutti pian Saksaan. Hän eteni SS-rivimiehestä SS-kapteeniksi ("Hauptsturmführer") vuoteen 1937 mennessä.
Toinen maailmansota.
Toisen maailmansodan alettua hän työskenteli aluksi Konstantin von Neurathin adjutanttina Böömissä ja Määrissä. Hänet ylennettiin SS-majuriksi ("Sturmbannführer") 1. elokuuta 1939. 10. helmikuuta 1941 hänestä tuli SS:n Standarte-7 pataljoonan komentaja. 1. joulukuuta 1941 hänet ylennettiin SS-Sturmbannführeriksi. Hän ansaitsi ensimmäisen ja toisen luokan rautaristit 1941 ja jalkaväen hyökkäysmerkin seuraavana vuonna. Hän sai myös ylennyksen everstiluutnantiksi ("Obersturmbannführer") esimiehensä kenraalimajuri Karl-Maria Demelhuberin esityksestä.
Viron legioona.
Lokakuussa 1942 Adolf Hitler nimitti hänet virolaisen vapaaehtoislegioonan komentajaksi ja hänet siirrettiin Viroon. Hänet myös ylennettiin SS-everstiksi ("Standartenführer"). Tammikuussa 1944 prikaati laajennettiin 20. Estnische SS-Freiwilligen-divisioonaksi ja toukokuussa samana vuonna 20. Waffen-SS:n krenatööridivisioonaksi (1. virolainen). Augsberger ylennettiin SS-Oberführeriksi tammikuussa 1944 ja SS-Brigadeführeriksi kesäkuussa 1944.
Viimeiset vaiheet.
Augsberger johti divisioonansa peräytymistä Sleesiaan. 10. maaliskuuta 1945 Franz Augsberger kaatui taistelussa lähellä Neustadtia ulosmurtautumisyrityksessä neuvostojoukkojen piirittämästä Oppelnin kaupungista. Kaksi päivää aikaisemmin hän oli ansainnut ritariristin marsalkka Ferdinand Schörneriltä Oppelnin kaupungin puolustuksesta.
Otto Kumm

Otto Kumm (1. lokakuuta 1909 Hampuri, Saksa – 23. maaliskuuta 2004 Offenburg, Saksa) oli saksalainen SS-Brigadeführer ja Waffen-SS:n kenraalimajuri toisessa maailmansodassa. Hän toimi muun muassa SS-divisioona Prinz Eugenin komentajana ja komensi vuonna 1945 SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitleriä joukko-osaston antautumiseen asti. Hänelle myönnettiin rautaristin ritariristi tammenlehvin ja miekoin. Sodan jälkeen hän oli yksi Waffen-SS-veteraanien HIAG-järjestön perustajista.
Otto Kummille myönnetyt mitalit:
Mika Laaksonen (moukarinheittäjä)

Mika Markku Juhani Laaksonen (s. 21. maaliskuuta 1968 Sippola) on suomalainen yleisurheiluvalmentaja ja entinen moukarinheittäjä. Urheilu-urallaan hän edusti Suomessa Inkeroisten Terhoa ja häntä valmensivat Seppo J. Mänttäri, Martti Karhu ja Raimo Ahola.
Laaksonen karsiutui loppukilpailusta Helsingin EM-kilpailuissa 1994 tuloksella 72,88 m ja Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 heitettyään 72,20 m. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa ja Euroopan cupin kilpailuissa vuosina 1993−1997.
Laaksonen voitti Suomen mestaruuden Tuusulassa 1994 tuloksella 75,22 m. SM-hopeaa hän saavutti 1993 ja 1997 sekä SM-pronssia 1992, 1995 ja 1996. Hän heitti ennätyksensä 76,22 m El Pasossa 13. huhtikuuta 1996.
Laaksonen opiskeli yliopistossa El Pasossa Texasissa vuosina 1992–1998. Hän voitti NCAA:n mestaruuden moukarinheitossa vuonna 1992 ja painonheitossa sisäradoilla samana vuonna. Valmistumisensa jälkeen hänet palkattiin yliopistonsa yleisurheilujoukkueen apuvalmentajaksi ja vuonna 2010 päävalmentajaksi.
Esa Jantunen

Esa Jantunen (s. 20. syyskuuta 1965) on entinen suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti Lappeenrannan Urheilu-Miehiä ja häntä valmensi Martti Jantunen.
Jantunen karsiutui loppukilpailusta Splitin EM-kisoissa 1990 oltuaan karsinnan seitsemästoista tuloksella 71,60 m. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1989−1992 ja voitti maaottelun moukarikilpailun Helsingissä vuosina 1990 ja 1991.
Jantunen saavutti SM-hopeaa 1990 ja 1992 sekä SM-pronssia 1989. Hän heitti ennätyksensä 76,02 m Kuortaneella 23. kesäkuuta 1990.
Everybody’s in Show-Biz – Everybody’s a Star

Everybody's in Show-Biz – Everybody's a Star (tunnetaan myös lyhyemmin Everybody's in Show-Biz) on The Kinksin alkusyksystä 1972 julkaistu tupla-albumi.
Kyseisellä levyllä Ray Daviesin sanoitukset muuttuivat teatraalisempaan suuntaan.
Albumin kakkoslevy on liveäänite Carnegie Hallista, New York Citystä. Vuonna 1998 julkaistussa CD-versiossa kaikki kappaleet sisältyvät yhdelle levylle.
Albumin tunnetuin kappale on kuusiminuuttinen ”Celluloid Heroes”, joka myöhemmin on noussut klassikoksi, vaikkei ilmestyessään singlenä saavuttanutkaan menestystä. 
Kappaleessa mainitaan nimeltä useita näyttelijöitä, kuten Greta Garbo, Rudolph Valentino ja Marilyn Monroe. Juice Leskinen Slam levytti kappaleesta vuonna 1978 oman suomenkielisen käännöksensä ”Paperitähdet”. 
Myös kappale ”Supersonic Rocket Ship” julkaistiin singlenä ja se nousi brittilistan sijalle 16 toukokuussa 1972, useaa kuukautta ennen itse albumin julkaisua.
Kappaleet.
LP 1.
A-puoli
B-puoli
LP 2.
A-puoli
B-puoli
Laakson kuningas

Laakson kuningas oli Ecosse Filmsin BBC Scotlandille tuottama televisiodraamasarja, jota Isossa-Britanniassa esitti BBC One. Sarjaa tehtiin kaikkiaan seitsemän tuotantokautta vuosina 2000–2005 Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1.
Sarja sijoittuu Skotlannin Ylämaille kuvitteelliseen Glenboglen kartanoon. Sarjan ensimmäiset viisi tuotantokautta kertovat nuoresta ravintoloitsijasta, Archie MacDonaldista, joka yrittää palauttaa lapsuudenkotinsa takaisin aiempaan loistoonsa. Kaksi viimeistä tuotantokautta kertovat puolestaan uuden kartanonherran Paul Bowmanin yritykseen modernisoida tilaa. Sarja perustuu löyhästi Compton Mackenzien teokseen "Highland Novels".
Sarjan henkilöt.
Päähenkilöt.
Oheisessa taulukossa on listattu henkilöt, jotka on mainittu ohjelman alkutunnuksessa. 
Sivuhenkilöt.
Luettelo sarjan henkilöistä, jotka esiintyivät vähintään kolmessa jaksossa.
Asko Pesonen

Asko Samuli Pesonen (s. 15. huhtikuuta 1943 Kiuruvesi) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edusti Iisalmen Visaa ja häntä valmensi Rauno Niskanen.
Pesonen sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 1971 viidenneksi tuloksella 214 cm. Grenoblen sisäratojen EM-kilpailuissa 1972 hän oli kuudes ylitettyään 217 cm. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 210 cm.
Pesonen edusti Suomea aikuisten maaotteluissa ja Euroopan cupin kilpailuissa vuosina 1969−1977. Vuonna 1973 hän voitti Euroopan cupin karsintakilpailun Celjessä ja sijoittui Edinburghin finaalissa toiseksi. Maaottelujen korkeuskilpailun hän voitti Helsingissä, Oslossa ja Wuppertalissa 1971, Helsingissä ja Tukholmassa 1973 sekä Oulussa 1977. 
Syksyllä 1977 Euroopan cupin finaalissa Helsingissä Pesonen jäi kiinni steroidien käytöstä yhdessä Seppo Hovisen ja Markku Tuokon kanssa. He saivat IAAF:lta elinikäisen kilpailukiellon, mutta SUL:n anomuksesta kilpailukielto päättyi 13. elokuuta 1978.
Pesonen voitti ulkoratojen Suomen mestaruuden Oulussa 1971, Hyvinkäällä 1973, Jyväskylässä 1974, Turussa 1976 ja Tampereella 1977. SM-hopeaa hän sai 1972 ja 1975 sekä SM-pronssia 1970. Sisäratojen Suomen mestaruuden hän voitti 1970, 1971 ja 1973. Hän hyppäsi parhaan tuloksensa 219 cm Göteborgin hallimaaottelussa 5. helmikuuta 1972. Ulkoradoilla 178-senttinen Pesonen hyppäsi Vaalassa 27. kesäkuuta 1971 ennätyksekseen 217 cm, joka sivusi Reijo Vähälän Suomen ennätystä. Myöhemmin Pesonen sivusi Suomen ennätystä 217 vielä kolmesti. Pesonen on kilpaillut myös veteraanisarjoissa ja hän hyppäsi vielä 45-vuotiaana 200 cm ja 55-vuotiaana 182 cm. Vuonna 2012 Pesonen hyppäsi uuden 65-vuotiaiden halliennätyksen 156 senttiä .
Brenda Vaccaro

Brenda Buell Vaccaro (s. 18. marraskuuta 1939 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Golden Globe ja Emmy-palkittu näyttelijä, joka on saanut myös Oscar-ehdokkuuden elokuvasta "Kerta ei riitä koskaan".
Vaccaro on tehnyt urallaan myös muutamia äänirooleja muun muassa "Jetsoneihin", "Smurffeihin" ja "Johnny Bravoon".
Elämäkerta.
Vaccaro syntyi Brooklynissa italialais-amerikkalaiseen perheeseen Christine M. ja Mario A. Vaccarolle. Hän kuitenkin kasvoi Texasissa, jossa Vaccaron vanhemmat perustivat ravintolan Mario's Restaurant. Hän valmistui Thomas Jefferson High Schoolista vuonna 1958, jonka jälkeen Vaccaro palasi New Yorkiin opiskelemaan näyttelemistä. Vuonna 1961 hän teki ensiesiintymisensä Broadwaylla komedianäytelmässä "Everybody Loves Opal".
Ura.
Vaccaro on tehnyt useita äänirooleja. Hän on myös näytellyt Gloria Tribbiania "Frendeissä" yhden jakson ajan.
The Kink Kronikles

The Kink Kronikles on The Kinksin maaliskuussa 1972 Yhdysvalloissa julkaistu kahden LP:n kokoelma-albumi. Vuonna 2003 Rolling Stone -musiikkilehti rankkasi sen sijalle 231 kaikkien aikojen top 500-albumilistallaan.
Kappaleet.
LP 1.
A-puoli
B-puoli
LP 2.
A-puoli
B-puoli
Ranta-apali

Ranta-apali ("Apalis ruddi") on herttuihin kuuluva varpuslintu. Lajia tavataan Etelä-Afrikasta, Mosambikista ja Malawista.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan ranta-apali on noin 13 cm. Lajin selkä, pyrstö ja siivet ovat väriltään oliivin vihreät. Päälaki on ranta-apalilla harmaa. Kaula ja vatsa ovat valkoiset lukuun ottamatta mustaa poikkijuovaa. Ranta-apalin koivet ovat väriltään vaaleanpunaiset.
Elinympäristö, ravinto ja lisääntyminen.
Ranta-apalit elävät pääosin yksin tai pareittain valoisissa metsissä. Erityisesti lajia tavataan vesialueiden kuten jokien, purojen ja lampien lähettyviltä. Ravintonaan laji käyttää pääasiassa erilaisia hyönteisiä, joita se saalistaa ilmasta. Ranta-apalit elävät valitsemansa parin kanssa koko ikänsä. Naaras munii pesään yleensä yhdestä kolmeen sinistä munaa.
Louis-Honoré Fréchette

Louis-Honoré Fréchette (16. marraskuuta 1839 – 31. toukokuuta 1908) oli kanadanranskalainen runoilija, poliitikko, näytelmä- ja novellikirjailija.
Fréchette syntyi Quebecin provinssissa sijaitsevassa Lévisin kaupungissa. Hän opiskeli 1854–1860 Petit Séminaire de Québecissa, Collège de Sainte-Anne-de-la-Pocatièressa ja Séminaire de Nicoletissa, ja myöhemmin hän opiskeli lakia Lavalin yliopistossa.
Vuonna 1864 hän perusti asianajotoimiston Lévisiin ja perusti myös kaksi sanomalehteä, "Le drapeau de Lévis" ja "La Tribune de Levis". Myöhemmin hän siirtyi Chicagoon, ja siellä ollessaan hän kirjoitti teoksen "La voix d'un exilé", joka on kokoelma näytelmien käsikirjoituksia Chicagon suuren tulipalon tapahtumista.
Vuonna 1874 hän palasi takaisin Kanadaan ja tuli valituksi parlamentin alahuoneeseen Ottawassa. Hän oli parlamentin jäsen 1874–1878 ja kuului Kanadan liberaalipuolueeseen. Vuoden 1878 vaaleissa Frechette ei pystynyt säilyttämään edustajapaikkaansa ja tätinsä kuoleman johdosta perimän omaisuuden avulla hän muutti Montrealiin, jossa hän keskittyi pelkästään kirjoittamiseen.
Vuonna 1879 hänet palkittiin ensimmäisenä québeciläisenä Ranskan akatemian palkinnolla runokokoelmastaan "Les Fleurs boréales, les oiseaux de neige".
Vuonna 1897 hän sai Order of St Michael and St George kunniajäsenyyden (Companion).
Nokia 3250

Nokia 3250 on matkapuhelin, joka kuuluu Nokian XpressMusic-sarjaan, jonka alustana on S60 3rd edition. Puhelimen näppäimistö kääntyy 180 astetta, kamera on sivulla ja laitteessa on erilliset musiikkinäppäimet.
Sebastian Bonnet

Sebastian Bonnet (s. 27. huhtikuuta 1978) on slovakialainen pornonäyttelijä. Hän on esiintynyt Bel Ami -yhtiön homopornoelokuvissa. Hän esiintyi pornoelokuvassa ensimmäistä kertaa vuonna 1996. Hän on esiintynyt elokuvissa myös nimellä Antoine Korda. Viime vuosina hän on osallistunut elokuvien tekemiseen kuvaajana ja leikkaajana. Vuonna 2007 Bonnet meni naimisiin ja hänellä on yksi lapsi.
Holmogoryn piiri

Holmogoryn piiri () on kunnallispiiri Arkangelin alueella Venäjällä. Alueen keskiosassa Vienanjoen ja sen sivujokien Pinegan ja Jemtsan rannoilla sijaitsevan piirin pinta-ala on 16 800 neliökilometriä. Asukkaita on 27 300 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1929 perustetut Holmogoryn ja Jemetskin piirit yhdistettiin vuonna 1959 Holmogoryn piiriksi, jonka hallinnollinen keskus on Holmogoryn kylä. Piiriin kuuluu 18 kuntaa:
Pääelinkeinoja ovat karjatalouteen, perunan ja vihannesten viljelyyn erikoistunut maatalous sekä puunhankinta. Seutu on kuuluista taidokkaista luuleikkauskäsitöistään. Holmogoryssa ja Jemetskissä toimivat kotiseutumuseot, Lomonosovin kylässä on siellä syntyneelle Mihail Lomonosoville omistettu museo. Jemetskin kylästä on kotoisin runoilija Nikolai Rubtsov.
Mirja Bolgár

Mirja Bolgár (o.s. Voutilainen; 16. lokakuuta 1927 Helsinki – 15. marraskuuta 2013 Carsac-Aillac, Dordogne, Ranska) oli suomalais-ranskalainen suomentaja, tietokirjailija ja toimittaja. Hän teki merkittävän elämäntyön ranskalaisen kulttuurin tunnetuksi tekemiseksi Suomessa.
Bolgár aloitti sodan päätyttyä opintonsa Helsingin yliopistossa mutta saattoi ne päätökseen Sorbonnen yliopistossa. Sen jälkeen hän työskenteli toimittajana muun muassa Ranskan radiossa sekä Yleisradion ja "Uuden Suomen" Pariisin kirjeenvaihtajana.
Toimittajan työn lisäksi Bolgár teki ranskalaista kulttuuria tunnetuksi Suomessa muun muassa suomentajana, esseistinä ja kirjallisuuskriitikkona. Suomentajana hänet tunnetaan erityisesti Simone de Beauvoirin monista teoksista. Hänen toimittamaansa lyriikka-antologiaan "Sanat että tietäisimme" (1975) sisältyy muun muassa Pierre Emmanuelin ja Yves Bonnefoyn runotuotantoa. Bolgár esitteli usein suomalaisille tuoreeltaan nykyranskalaisen kirjallisuuden uusia tuulia. Esimerkiksi Jean-Marie Gustave Le Clézion tuotantoa hän käsitteli jo esseekokoelmassaan "Rinnakkaiseloa" vuodelta 1967. 
Bolgár esitteli suomalaista kulttuuria ja erityisesti kirjallisuutta Ranskassa ja käänsi Mika Waltarin, Veijo Meren ja Paavo Haavikon teoksia. Hänelle myönnettiin muun muassa valtion kääntäjäpalkinto vuonna 1984 ja valtion ulkomainen kääntäjäpalkinto 1989.
Kotlasin piiri

Kotlasin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Arkangelin alueella Venäjällä. Alueen kaakkoisosassa Vienanjoen ja Vytšegdan rannoilla sijaitsevan piirin pinta-ala on 6 300 neliökilometriä. Asukkaita on 22 100 henkeä (vuonna 2009).
Piirin rajojen sisäpuolella sijaitsevat Kotlasin ja Korjažman kaupunkipiirikunnat, jotka eivät kuulu piiriin. Piirin hallinnollisena keskuksena toimii kuitenkin Kotlasin kaupunki.
Piirissä on kolme kaupunkikuntaa ja yksi maalaiskunta, ja niissä yhteensä noin 300 asutuskeskusta. Solvytšegodsk on ainoa piiriin kuuluva kaupunki. Privodino ja Šipitsyno ovat kaupunkimaisia taajamia.
Talouden perustan muodostaa metsäteollisuus, öljyn ja kaasun kuljetus putkijohtoja pitkin sekä maidontuotantoon, viljan- ja perunan viljelyyn erikoistunut maatalous. Piirin kautta kulkevat Moskova–Vorkuta, Kotlas–Perm–Kirov sekä Kotlas–Veliki Ustjug -rautatiet. Solvytšegodskissa toimii historian ja taiteen museo.
Šenkurskin piiri

Šenkurskin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Arkangelin alueella Venäjällä. Alueen eteläosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 11 300 neliökilometriä. Asukkaita on 17 200 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1929 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Šenkurskin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 11 maalaiskuntaa:
Tärkeimmät elinkeinot ovat metsäteollisuus ja maanviljely.
The Temptations

The Temptations on yhdysvaltalainen soul-lauluyhtye, joka perustettiin Detroitissa vuonna 1961. Siitä tuli Motownin suosituimpia lauluyhtyeitä, ja se levytti 15 top-10-singleä, kuten ykkössinglet ”My Girl” ja ”Papa Was a Rollin’ Stone”. Yhtyeen albumeista ja kokoelmista 19 on myynyt kultaa tai platinaa.
Historia.
The Temptations sai alkunsa Detroitissa nimellä The Elgins vuonna 1961 The Primesin ja The Distantsin yhdistyessä. Vaihdettuaan nimensä nykyiseksi () yhtye sai levytyssopimuksen Motownin tytäryhtiö Miraclelta. Yhtyeen single ”Dream Come True” (1962) myi kohtalaisesti, mutta muut varhaiset singlet eivät saavuttaneet menestystä. Kun yhtye sai vuonna 1964 tenorikseen David Ruffinin ja lauluntekijäkseen ja tuottajakseen Smokey Robinsonin, se alkoi saada singlehittejä, joista ”My Girl” nousi poplistan ja R&amp;B-listan ykköseksi vuonna 1965.
Vuoden 1966 jälkeen Temptations vaihtoi Robinsonin pehmeän popsoulin tuottaja Norman Whitfieldin rosoisempaan souliin. Vuosikymmenen lopussa yhtyeen sanoituksiin tuli avoimen poliittista sävyä.
1970-luvulla Temptations nousi jälleen listakärkeen singlellään ”Papa Was a Rollin’ Stone” (1972), joka toi yhtyeelle myös kaksi Grammy-palkintoa. Yhtye menestyi listoilla vielä seuraavan vuoden ajan, mutta sitten sen suosio alkoi hiipua. Vuoden 1976 jälkeen yhtye vaihtoi Motownilta Atlanticille ja julkaisi kaksi diskoalbumia.
Temptations palasi Motownille vuonna 1980. Yhtye nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1989. Seuraavan vuosikymmenen alussa alkuperäisestä kokoonpanosta oli mukana enää Otis Williams. Yhtye on jatkanut levyttämistä ja esiintymistä 2020-luvulle asti.
Yhtyeen albumit "Cloud Nine" (1969) ja "All Directions" (1972) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Skorpionikuningas

Skorpionikuningas () on Chuck Russellin ohjaama, vuonna 2002 valmistunut seikkailuelokuva. Nimihahmoa esittää entinen showpainija Dwayne "The Rock" Johnson. Elokuva on Muumio-elokuvasarjan inspiroima ja sen tapahtumat sijoittuvat aikaan ennen "Muumion" tapahtumia.
Elokuva julkaistiin DVD:llä vuonna 2003 ja uudelleen vuonna 2008, Blu-raylle vuonna 2010 ja 4K UHD Blu-ray -formaatissa vuonna 2019.
Juoni.
Muinaisessa Egyptissä vanhan heimon laki määrää, että sotureista vahvin on hallitseva kuninkaana. Niinpä säälimätön tyranni Memnon (Steven Brand) onkin pysytellyt vallan kahvassa ennustajansa Cassandran (Kelly Hu) avulla, joka näkee taistelut etukäteen. Niin kauan kuin velhotar kertoo Memnonille, mitä tuleman pitää, ei yksikään kuolevainen mahda tälle mitään. Memnon on jo tuhonnut monta heimoa. Nyt niistä viimeiset kuitenkin kokoavat voimansa ja panevat kaiken yhden miehen varaan: taisteluun lähetetään akkadialaisheimon viimeinen tappaja nimeltä Mathayus (The Rock) Gomorran kaupunkiin tehtävänään eliminoida ennustaja ja päästää Memnon, joka on myös vastuussa Mathayuksen veljen kuolemasta, päiviltään. Matkallaan hän joutuu kestämään maagisia voimia, hiekkamyrskyjä ja haaremin houkutuksia sekä kasapäin nuolia ja sapeleita.
Norm Spencer

Norm Spencer (23. helmikuuta 1958 – 31. elokuuta 2020) oli kanadalainen ääninäyttelijä. Hän on tehnyt Kykloopin ääniroolin 1990-luvun piirrossarjassa "X-Men".
Ura.
Spencer aloitteli ääninäyttelemisen televisiossa vuonna 1989 "Babar ja sarvikuonot" -animaatioelokuvan myötä. Sittemmin hän toimi vuosina 1992–2000 sarjakuvista sovitetun animaation supersankarin Kykloopin äänenä. Spencer esitti hahmoa "X-Men"-piirrossarjan lisäksi videopeleissä, kuten ' ja '. Hän teki myös muutamia näytelmäelokuvarooleja, jotka olivat useimmiten cameorooleja, muun muassa elokuvassa "Syötti" (2000).
Avohuolto

Avohuolto on perhe- ja yksilökohtaista lastensuojelua. Se tarkoittaa lastensuojelussa olevia avohuollon palveluita ja tukitoimia. Ne ovat tarpeellisia, jos sosiaalityöntekijä katsoo alle 18-vuotiaan henkilön tilanteen vaativan tukea tai muutosta. Tukitoimenpiteet ja -palvelut suunnitellaan aina yksilökohtaisesti. Avohuollon tukitoimet ovat ensisijaisia sijaishuoltoon ja huostaanottoon nähden.
Avohuollossa tehdään asiakkaalle asiakassuunnitelma, jossa kerrotaan työskentelyn tavoitteet ja ajanjakso. Myönnetyistä tukitoimista tehdään päätös. Avohuollossa lapsen etu on aina ensisijainen. Avohuollossa on kuunneltava yli 12-vuotiasta lasta ja hänen huoltajaansa, eikä sitä voida aloittaa ilman heidän molempien suostumusta. Avohuollon tukitoimena voidaan järjestää myös laitoshuoltoa tai kotihoitoa. Kunta vastaa avohuollon järjestämisestä ja että se sisällöltään ja laajuudeltaan vastaa kunnan tarpeita.
Lastensuojelulaissa on määritelty, milloin avohuollon tukitoimenpiteisiin on ryhdyttävä:
1) jos kasvuolosuhteet vaarantavat tai eivät turvaa lapsen terveyttä tai kehitystä; taikka
2) jos lapsi käyttäytymisellään vaarantaa terveyttään tai kehitystään.
Avohuollon palvelut ja tukitoimet.
Avohuollon palveluihin ja tukitoimiin kuuluvat:
Velskin piiri

Velskin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Arkangelin alueella Venäjällä. Alueen eteläosassa Vel- ja Vagajokien varrella sijaitsevan piirin pinta-ala on 10 600 neliökilometriä. Asukkaita on 58 700 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1929 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Velskin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu Kuloin taajama ja 20 maalaiskuntaa:
Talous perustuu metsä- ja elintarviketeollisuuteen sekä maanviljelyyn. Piirin kautta kulkee Moskovan ja Arkangelin välinen M8-valtatie sekä Moskovan ja Vorkutan välinen rautatie.
Saara Forsius

Saara Margareta Elisabet Forsius (o.s. Hiidenheimo, vuoteen 1906 Törnström; 27. maaliskuuta 1902 Vihti – 5. elokuuta 1988 Lahti) oli suomalainen agronomi, nuorisokasvattaja, pankinjohtaja ja kansanedustaja.
Forsius opiskeli Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui vuonna 1927 sekä agronomiksi että maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi. Hän meni seuraavana vuonna naimisiin Vihdin Säästöpankin toimitusjohtajan Eiler Forsiuksen kanssa. Liitosta syntyi kaksi poikaa vuonna 1929 ja 1931.
Vuosina 1931–1937 Forsius toimi Vihdin yhteiskoulussa luonnonhistorian, maantieteen, terveysopin ja voimistelun opettajana. Samoina vuosina hän osallistui Vihdissä Kansallisen Kokoomuspuolueen ja Lotta Svärd -järjestön sekä Isänmaallisen kansanliikkeen paikallisosastojen toimintaan. Lotta Svärd -järjestön lakkauttamisen 1944 jälkeen Forsius toimi vuosina 1945–1947 Maatalouskerholiiton (myöh. 4H-järjestö) palveluksessa "Nuorten Sarka" -lehden ja "Maatalouskerhoneuvoja"-lehden toimitussihteerinä.
Saara Forsius oli Vihdissä kunnallisvaalien ehdokkaana Kokoomuspuolueen listoilla vuonna 1947. Seuraavan vuoden alussa hän tuli valituksi valtuustoon ja toimi siellä vuoteen 1972 saakka.
Saara Forsius nimitettiin Vihdin Säästöpankin toimitusjohtajaksi aviomiehensä kuoleman jälkeen vuonna 1951. Forsius sai paljon julkisuutta tammikuussa 1954, kun vankilasta karannut Hilarius Sorjonen yritti ryöstää Vihdin Säästöpankin. Forsius ei ryöstöyrityksen aikana suostunut luovuttamaan Sorjoselle kassaholvin avainta ja niinpä Sorjonen poistui paikalta ilman rahaa. Samana vuonna Forsius valittiin eduskuntavaaleissa kansanedustajaksi, ja hän toimi niissä tehtävissä vuoteen 1970 saakka. Hän oli Yleisradion hallintoneuvoston jäsen 1964–1970.
Saara Forsius kuoli Lahdessa 86 vuoden ikäisenä vuonna 1988. Kansanedustaja Merikukka Forsius on hänen lapsenlapsensa. Myös Saara Forsiuksen isä, maanviljelijä Artturi Hiidenheimo sekä tämän toinen puoliso Elli Hiidenheimo, isän veli Pentti Hiidenheimo ja äidinisä Kaarle Ojanen toimivat kansanedustajina.
Henkilöntarkastus ja -katsastus (psykiatria)

Henkilöntarkastuksella ja henkilönkatsastuksella tarkoitetaan tässä artikkelissa tahdostaan riippumatta psykiatrisessa sairaalahoidossa olevaan potilaaseen kohdistuvaa (lääkärin määräämää) toimenpidettä, joka voidaan suorittaa myös potilaan tahdon vastaisesti. Henkilöntarkastuksella tarkoitetaan mm. potilaan vaatetuksen tutkimista ja henkilönkatsastuksella taas tarkoitetaan potilaan ruumiin tarkastamista ja/tai puhalluskoetta, veri-, virtsa- tai sylkinäytteen ottamista. 
Henkilöntarkastuksen ja -katsastuksen edellytykset.
Kuten kaikkien muidenkin tahdosta riippumatta toteutettavien toimenpiteiden edellytyksenä on myös henkilöntarkastuksen ja - katsastuksen yleisenä ehtona se, että potilas on joko määrättynä mielenterveyslain mukaiseen tarkkailuun tai että hänet on määrätty tahdostaan riippumatta psykiatriseen sairaalahoitoon. Tämän vuoksi ei vapaaehtoisesti psykiatrisessa toimintayksikössä hoidossa olevaan potilaaseen voi kohdistaa mainittua tahdosta riippumatonta toimenpidettä. 
Henkilöntarkastuksen voi määrätä suoritettavaksi hoidosta vastaava lääkäri, mikäli hänellä on perusteltu syy epäillä, että potilaalla on vaatteissaan tai muuten yllään "päihteitä, niiden käyttöön erityisesti soveltuvia välineitä tai potilaan oman tai muiden henkilöiden terveyttä tai turvallisuutta vaarantavia aineita tai esineitä." 
Henkilönkatsastuksen voi myös määrätä suoritettavaksi potilaan hoidosta vastaava lääkäri, mikäli hänellä on aihetta epäillä potilaan olevan päihdyttävän aineen vaikutuksen alainen tai että hänellä on aiemmin mainittuja aineita tai esineitä kehossaan. 
Toimenpiteen määrääminen.
Toimenpiteen voi, kuten aiemmin on mainittu, määrätä suoritettavaksi hoidosta vastaava lääkäri. Hoidosta vastaavan lääkärin tulee kirjallisesti perustella potilaan sairauskertomukseen:
Toimenpiteen toteuttaminen.
Henkilöntarkastuksessa, jossa voidaan tutkia mm. potilaan vaatetus, tulee olla läsnä kaksi hoitohenkilökuntaan kuuluvaa henkilöä. Potilaan yksityisyydestä tulee huolehtia mm. siten, että tarkastus ei tapahdu tilassa, jossa potilas on muiden henkilöiden nähtävissä.
Henkilönkatsastuksessa tulee myös olla läsnä kaksi osaston henkilökuntaan kuuluvaa henkilöä. Anatomista asiantuntemusta vaativan tutkimuksen saa tehdä vain henkilö, jolla on riittävästi anatomian tuntemusta. Käytännössä tämä tarkoittaa usein sitä, että tutkimuksen voi suorittaa vain lääkäri.
Jatkotoimenpiteet.
Mikäli henkilöntarkastuksessa tai henkilönkatsastuksessa käy ilmi, että potilaan hallussa on aiemmin mainittuja aineita tai esineitä tulee henkilökunnan ensisijaisesti ohjata potilasta toimittamaan omaisuus sairaalan ulkopuolelle, hävittämään ne tai luovuttamaan ne osaston henkilökunnan säilytettäväksi. Lääkärin erillisellä, kirjallisella päätöksellä omaisuus voidaan myös ottaa haltuun. Haltuunotetusta omaisuudesta tulee laatia erillinen luettelo potilaan sairauskertomuksen liitteeksi.
Sosiaali- ja terveysministeriön antaman ohjeen mukaan alkoholipitoiset nesteet voidaan hävittää esim. kaatamalla ne viemäriin ja huumausaineet on mahdollista luovuttaa poliisille (edelleen hävitettäväksi).
Vaikutus

Fysiikassa vaikutus eli aktio (tunnus "S") on skalaarinen suure, joka kuvastaa fysikaalista prosessia. Sen SI-yksikkö on formula_1 eli joule kerrottuna sekunnilla. Yksinkertaisimmillaan aktio on kineettisen energian ja prosessin keston tulo, lineaarisen liikemäärän ja avaruudellisen siirtymän tulo tai pyörimismäärän ja kulmaeron tulo. Kuitenkin yleensä tulee ottaa huomioon myös prosessin aikaiset muutokset edellä mainittujen osalta.
Klassisessa fysiikassa aktiolle ei juurikaan ole käyttökohteita lukuun ottamatta fysikaalisten järjestelmien liikeyhtälöitä, joiden johtamisessa voidaan hyödyntää stationaarisen aktion periaatetta. Kvanttimekaniikassa se sen sijaan on keskeinen käsite, sillä luonnon sallimat aktiot vaikuttavat olevan aina Planckin vakion likiarvon (formula_2) kerrannaisia.
The Honky Tonk Man

Roy Wayne Farris (s. 25. tammikuuta 1953) on yhdysvaltalainen showpainija, joka tunnetaan paremmin nimellä The Honky Tonk Man sekä esiintymisistään WCW:ssä ja WWF:ssä, jossa hän oli Intercontinental Champion -listalla ennätysmäiset 64 viikkoa. The Honky Tonk Man valittiin vuonna 2019 WWE Hall of Fame kunniagalleriaan.
Yksityiselämä.
Farris on entisen vapaapainijan Jerry Lawlerin serkku ja Brian Lawlerin toinen setä.
Hän on ollut naimisissa vuidesta 1984 Tammyn kanssa. Hänellä on kaksi lasta. Hän harrastaa golfia.
Joonatan Rautio

Joonatan Rautio (s. 12. syyskuuta 1973) on suomalainen jazzmuusikko. Hänen pääinstrumenttinsa on saksofoni. Hänen tyylilajeinaan ovat jazzmusiikin lisäksi myös monet muut, erityisesti rytmimusiikin genret. Rautio on soittanut ja levyttänyt monien eri yhtyeiden riveissä. Hän on tehnyt äänitteille lukuisia sovituksia ja on myös tuottanut levytyksiä.
Opinnot ja työ.
Vuosina 1993–1995 Rautio opiskeli Helsingin Pop &amp; Jazz Konservatoriossa. Tämän jälkeen opiskeli Sibelius-Akatemian jazzmusiikin osastolla, josta hän valmistui musiikin maisteriksi 2003. 
Rautio on työskennellyt muun muassa yhtyeissä Jukkis Uotila Band, Pentti Lasanen Big Swing, Jussi Lehtonen Quintet/Quartet, Koko Jazz Orchestra, Jussi Fredriksson Jazz Wars, Markus Ketola Rewired, Timo Hirvonen Brasillian Heart, Markus Niittynen Band, Varre Vartiainen Almost Standards, Jonas Metsäkylä Skogby Quintet, Joe Peri &amp; Perillä, Tessa Virta Orkesteri, Janne Maarala Good Spirit, SuomiSolmu, Sami Saari &amp; Sonics, Freda4, Big Brother, Caipirinha, Laura Sippola &amp;Tuki, Ves Rain, Riverside Rascals, Jenny Robson Band, Visa Oscar Group, Kari Setälä quartet, DDT Jazzband, Universal Big Band (Norja), His Masters Noise, Soul Connection, Higher Ground Vocals, Gospel Helsinki. 
Rautio on soittanut lukuisten kotimaisten ja ulkomaisten huippumuusikoiden kanssa. Näitä ovat muun muassa Jim Beard, Randy Brecker, Tim Hagans, Jon Balke, Jukkis Uotila, Mike Stern, Frank McComb, Adam Nussbaum, Peter Erskine, Jeff "Tain" Watts, Dave Liebmann, Lars Danielsson, Jesse van Ruller, Anders Jormin, Ron McClure, Mark Soskin, Dana Hall sekä UMO Jazz Orchestra. Hänellä on myös useita omia kokoonpanoja:
Tunnustukset.
Rautiolle myönnettiin 1999 Suomen Saksofoniseuran Josef Kaartinen -palkinto. Hän sai Pekka Pöyry-palkinnon 2000. Vuotta myöhemmin hänet valittiin Pori Jazz Vuoden Taiteilijaksi.
Suomen Jazzliitto myönsi Rautiolle vuoden 2010 Yrjö-palkinnon.
Brnon teknillinen yliopisto

Brnon teknillinen yliopisto (, ) on yliopisto, joka sijaitsee Brnossa, Tšekissä. Se perustettiin vuonna 1899 ja alun perin tarjosi kursseja rakennustekniikassa. Nykyään siellä opiskelee yli 20 000 opiskelijaa kahdeksassa tiedekunnassa.
Yliopiston tiedekunnat.
Lista yliopiston tiedekunnista perustamisvuosineen:
Joachim Müncheberg

Joachim Müncheberg (18. joulukuuta 1918 – 23. maaliskuuta 1943) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen hävittäjä-ässä. Müncheberg lensi yli 500 taistelulentoa saavuttaen 135 ilmavoittoa. Müncheberg pudotussuhde oli 3.70.
Lokakuussa [939 Müncheberg liittyi III./Jagdgeschwader 26:een (Hävittäjärykmentti 26:n kolmas laivue). Hän saavutti ensimmäisen ilmavoittonsa 7. marraskuuta 1939 ampuessaan alas Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien Bristol Blenheim -pommikoneen. Ranskan valtauksessa hän ampui alas kahdeksan lentokonetta. Taistelun Britanniasta varhaisessa vaiheessa Müncheberg lensi majuri Adolf Gallandin siipimiehenä. Elokuussa hänet nimitettiin 7./JG 26:n lentueenpäälliköksi "(Staffelkapitän)" ja 14. syyskuuta 1940 hänelle myönnettiin rautaristin ritariristi. Taistelussa Englannista hän saavutti kaikkiaan 14 ilmavoittoa.
Seuraavaksi hän laivueineen otti osaa taisteluun Jugoslaviasta. Hän saavutti Välimerellä yli 20 ilmavoittoa. Toukokuussa 1941 hänelle myönnettiin rautaristin ritariristi tammenlehvillä. 1941 hän vietti kaksi kuukautta Libyassa Deutsches Afrikakorpsin tukena. Tämän jälkeen hän palasi Ranskaan elokuussa 1941. Hän saavutti Ranskassa 35 ilmavoittoa lisää, näistä 34 Supermarine Spitfirejä. 19. syyskuuta hänet ylennettiin kapteeniksi "(Hauptmann)" ja nimitettiin II./JG 26:n laivueenkomentajaksi "(Gruppenkommandeur)". Hän ampui 24. huhtikuuta alas puolalaisen lentäjä-ässän Marian Pisarekin. Heinäkuussa 1942 hänet siirrettiin itärintamalle, jossa hän ampui alas 33 lentokonetta. Hän sai seuraavana vuonna siirron Tunisiaan, jossa sai surmansa ilmataistelussa 23. maaliskuuta 1943.
Jouluvirsi

”Jouluvirsi” on Juice Leskinen Grand Slam -yhtyeen humoristinen joululaulu, joka julkaistiin singlenä (GSS 104) vuonna 1985. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Juice Leskinen ja sovittanut Anssi Tikanmäki. Kappale levytettiin a cappella -esityksenä, ja laulajina toimivat Leskisen lisäksi Toni Lähteenmäki ja Päivi Portaankorva.
Kappaleen sanoituksessa kerrataan useita suomalaiseen jouluun liitettyjä elementtejä: joulukuusi, tähdet, Pelastusarmeijan joulupata, lumi, ylensyönti, puuro ja perheväkivalta. 
Kappale on julkaistu myöhemmin eri esittäjien "Joulutahti"-levyllä sekä singlekokoelmilla "Sietämätön mies" ja "Syksyn sävel – Kaikki singlet 1974–2004". Playback-esitys ”Jouluvirrestä” on mukana "Minä – sunnuntailapsi" -DVD:llä.
Franz von Werra

Franz von Werra (13. heinäkuuta 1914 – 25. lokakuuta 1941) oli saksalainen lentäjä-ässä toisen maailmansodan aikana. 
Werra syntyi Leukissa Sveitsissä. Nuoruudessaan hän joutui sisarensa kanssa hoitoon saksalaiseen aatelisperheeseen. Hän liittyi Luftwaffeen vuonna 1936. Hän otti toisessa maailmansodassa osaa taisteluun Britanniasta, jossa hän ampui alas yhdeksän lentokonetta. Hänen oma koneensa ammuttiin alas Kentissä 5. syyskuuta 1940. Hän joutui brittien sotavangiksi ja vankileiriin kahden viikon kuulustelujen jälkeen. Hän yritti myös paeta 7. lokakuuta 1940, mutta joutui kiinni melko pian. Werra joutui lopulta tammikuussa 1941 Kanadaan sotavankileirille Ontarioon Suurten järvien lähelle. Werra alkoi suunnitella pakoa Yhdysvaltoihin, joka oli tuohon aikaan puolueeton. 21. tammikuuta hän karkasi Montrealista lähteneestä vankijunasta hypäten toisten vankien avustamana ulos junan ikkunasta. Hän päätyi Smiths Fallsiin 30 mailia St. Lawrence -joesta. Seitsemän muutakin vankia karkasi, mutta he jäivät pian kiinni.
Werran onnistui päästä Ogdensburgiin New Yorkin rajalle, missä hän antoi itsensä ilmi poliiseille. Viranomaiset syyttivät häntä laittomasta maahantulosta, ja Kanadan ja Yhdysvaltain viranomaisten neuvotellessa Saksan varakonsuli auttoi hänet Meksikoon. Werra meni ensin Rio de Janeiroon Brasiliaan, sitten Barcelonaan Espanjaan ja Roomaan Italiaan. Werra palasi lopulta Saksaan 18. huhtikuuta 1941. Hänet otettiin vastaan sankarina ja hän sai Adolf Hitleriltä ritariristin. Hän palasi Luftwaffeen ja otti osaa taisteluihin itärintamalla saavuttaen 25 ilmavoittoa. Hänen lentueensa siirrettiin lopulta partioimaan Pohjanmeren ylle. 25. lokakuuta 1941 hänen koneensa katosi Pohjanmerellä moottoririkon takia. Hänen ruumistaan ei ikinä löydetty.
Werrasta tehtiin vuonna 1956 kirja ja elokuva nimeltä "The One That Got Away".
Andries Hoogerwerf

Andries Hoogerwerf (29. elokuuta 1906 Vlaardingen, Alankomaat – 5. helmikuuta 1977 Castricum) oli hollantilainen luonnontieteilijä, lintutieteilijä ja juoksija.
Hoogerwerf kunnostautui keskimatkojen juoksijana vuosina 1926–1930. Hän juoksi useita ennätyksiä ja edusti Hollantia vuoden 1928 Amsterdamin kesäolympialaisissa.
Hoogerwerf matkusti Jaavalle Indonesiaan vuonna 1931. Alue oli silloin vielä Hollannin siirtomaa. Aluksi hän luokitteli eliöitä Bogorin eläintieteellisen museon toimeksiannosta ja työskenteli Bogorin kasvitieteellisessä puutarhassa. Hänestä tuli siirtomaa-alueen luonnonsuojelualueiden luonnonsuojeluvirkamies 1935 ja hänet tunnetaan erityisesti jaavansarvikuonojen suojelusta ja Indonesian ensimmäisen kansallispuiston Ujung Kulonin perustamisesta.
Hoogerwerf palasi Hollantiin 1957 mutta vieraili senkin jälkeen säännöllisesti Indonesiassa. Hän toimi Manokwarin maatalouden tutkimuslaitoksen tutkijana lokakuusta 1962 huhtikuuhun 1963. Hollanissa hän asettui asumaan Castricumiin, jossa hän kuoli sydänkohtaukseen.
Hoogerwerf julkaisi useita kirjoja ja noin 250 lintu- ja kasvitieteellistä kirjoitusta. Linnuista hän nimesi muutamia alalajeja, muun muassa punarintakaijan ("Psittacula alexandri kangeanensis") vuonna 1962. Hänen kunniakseen on nimetty leuserinrotta ("Rattus hoogerwerfi").
Gerhard Schmidhuber

Gerhard Schmidhuber (9. huhtikuuta 1894 – 11. helmikuuta 1945) oli saksalainen kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana. Hän oli syntynyt Dresdenissä Saksissa. Hän oli Wehrmachtin 13. panssaridivisioonan komentaja toisessa maailmansodassa. Kun saksalaiset valtasivat Unkarin vuonna 1944, Schmidthuber oli maassa olevien saksalaisjoukkojen ylipäällikkö. Virassaan hänellä oli monia sopimuksia Raoul Wallenbergin kanssa. Wallenberg pelasti lukemattomia juutalaisia keskitysleireiltä. Schmidhuber kuoli Budapestin taistelussa.
Unkarilainen sanomalehti väitti äskettäin, että Schmidhuber esti Budapestin gheton tuhoamisen puna-armeijan lähestyessä.
Schmidhuberin saamiin kunniamerkkeihin kuuluivat ensimmäisen ja toisen luokan rautaristit sekä ritariristi.
Horst Ademeit

Horst Ademeit (8. helmikuuta 1912 Breslau – 7. elokuuta 1944 Dünaburg, kadonnut) oli Saksan ilmavoimien lentäjä-ässä ja rautaristin ritariristin saaja toisessa maailmansodassa. Hän saavutti 166 ilmavoittoa.
Ademeit valmistui Königsbergin Albertus-yliopistosta ja opiskeli lentäjäksi. Sodan syttyessä hänestä tuli hävittäjälentäjä. Hän osallistui taisteluun Britanniasta, jossa hänet ammuttiin alas Kanaalin yläpuolella. Ademeit selviytyi vahingoittumattomana. Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon Ademeit siirrettiin itärintamalle, jossa hänen yksikkönsä oli Jagdgeschwader 54 ”Grünherz”. Vuonna 1944 hänet ylennettiin kommodoriksi.
Ademeit saavutti 166 ilmavoittoa ja ansaitsi II sekä I luokan rautaristit ja ritariristin tammenlehvillä. Hän jahtasi 7. elokuuta 1944 venäläistä Il-2 Sturmovik -maataistelukonetta lähellä venäläisten linjoja Dünaburgissa. Hän ei palannut tukikohtaan, ja hänet julistettiin kadonneeksi.
Ahmavaara

Ahmavaara on suomalainen suku, johon on kuulunut useassa polvessa eri alojen vaikuttajia. Suvun kantaisä oli poliitikko Pekka Ahmavaara, jonka isä oli Ylitorniolla asunut talollinen David Ahma. Pekka Ahmavaara käytti alun perin nimeä Aulin, jonka alkuperä on epäselvä. Se on mahdollisesti väännös Lapissa esiintyneestä talonnimestä Aula. Vuonna 1906 hän suomensi nimensä Ahmavaaraksi. Tunnettuja suvun jäseniä ovat olleet:
Jan Kiepura

Jan Wiktor Kiepura (16. toukokuuta 1902 Sosnowiec, Puola – 15. elokuuta 1966 Rye, New York, Yhdysvallat) oli puolalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "The Song of Night" (1932), "My Heart Calls You" (1934), "Auringonpaisteessa" (1936), "Give Us This Night" (1936), "Olet koko maailmani" (1939), "Ihmeellinen valhe" (1947) ja "Hymyn maa" (1952).
Yksityiselämä.
Kiepura oli naimisissa näyttelijä Mártha Eggerthin kanssa vuodesta 1936 kuolemaansa saakka vuoteen 1966. Heillä on kaksi poikaa, Sharbek ja Marjan.
Louis Lavauden

Adrien Joseph Louis Lavauden (19. kesäkuuta 1881 Grenoble – 1. syyskuuta 1935 Anjou, Isère) oli ranskalainen metsä- ja eläintieteilijä.
Lavauden työskenteli Ranskan kansallisen metsätoimiston ("Eaux et Forêts") palveluksessa Dauphinéssa ja myöhemmin kymmenen vuotta Tunisiassa. Vuonna 1925 hän otti osaa ensimmäiseen motorisoituun Saharan ylitykseen Tunisista Tšadjärven kautta Dahomeyhin. Vuosina 1928–1931 Lavauden toimi metsänvartijoiden päällikkönä Madagaskarilla. Hän palasi Ranskaan Keski-Afrikan kautta. Viimeiset vuotensa Lavauden vietti Pariisissa toimien opettajana maatalouskoulussa.
Lavauden oli kiinnostunut eläintieteestä, erityisesti Madagaskarin linnustosta ja nisäkkäistä. Hän julkaisi lukuisia kirjoituksia myös kotiseutunsa Alppien eläimistöstä. Hänen laaja kokoelmansa on pääosin Grenoblen luonnonhistoriallisessa museossa.
Lavauden nimesi linnuista isomustakaijan ("Coracopsis vasa") alalajin "drouhardi".
Wolf-Udo Ettel

Wolf-Udo Ettel (26. helmikuuta 1921 – 17. heinäkuuta 1943) saksalainen Luftwaffen lentäjä-ässä toisen maailmansodan aikana natsi-Saksassa. Hän saavutti 124 ilmavoittoa ja sai kuolemansa jälkeen rautaristin ritariristin tammenlehvin ja miekoin. Ettelin pudotussuhde oli 2.02
Ettel palveli itärintamalla vuodesta 1942. Hän saavutti ensimmäiset kaksi ilmavoittoaan 24. kesäkuuta. 10. heinäkuuta hänet ammuttiin alas hänen tuhottuaan venäläisen pommikoneen. Hänen onnistui kuitenkin uida Donjoen yli ja palata neljän päivän päästä yksikköönsä. Hän saavutti 20. ilmavoittonsa 9. elokuuta ja 30. voittonsa 7. lokakuuta. Hänen yksikkönsä sijoitettiin Kubanin sillanpääasemaan helmikuussa 1943. Hän tuhosi 28 venäläiskonetta maaliskuussa ja 36 huhtikuussa. Hän saavutti 120. ilmavoittonsa 11. toukokuuta mutta hänen koneensa Bf 109 G–4 ammuttiin rintamalinjojen väliin ja hänen onnistui palata omiensa linjoille huolimatta venäläisten kivääritulesta. Samana yönä hän johti Wehrmachtin partion hakemaan koneesta varusteita.
Ettel sai ritariristin 1. kesäkuuta. 5. kesäkuuta 1943 Ettel sijoitettiin kapteeniksi 8./JG 27 yksikköön Kreikassa. Hän ampui alas Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien Supermarine Spitfiren Sisilian yläpuolella 14. heinäkuuta. 16. heinäkuuta hän pudotti kaksi B-24-pommikonetta ja yhden Spitfiren.
Ettel ammuttiin alas Sisiliassa 17. heinäkuuta 1943 ja hän sai surmansa.
Wilfrid Wedgwood Bowen

Wilfrid Wedgwood Bowen (28. marraskuuta 1899 Barbados – 16. elokuuta 1987 Kutztown, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä ja lintutieteilijä.
Bowenin vanhemmat olivat Ernest Francis Sinderby Bowen ja Maude Marion Hodgkinson. Bowen toimi biologian professorina Dartmouthin yliopistossa Hanoverissa New Hampshiressa. Bowen oli American Ornithologists' Unionin jäsen.
Bowen nimesi linnuista muun muassa mosambikinkaijan ("Poicephalus cryptoxanthus") alalajin "tanganyikae".
Fernando Rey

Fernando Rey (oik. Fernando Casado Arambillet; 20. syyskuuta 1917 A Coruña, Galicia – 9. maaliskuuta 1994 Madrid, Espanja) oli espanjalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Tristana" (1970), "Kovaotteiset miehet" (1971), "Doubt" (1972), "Elisa – elämäni" (1977), "Our Father" (1985), "The Knight of the Dragon" (1985), "Diario de invierno" (1988) ja "El Quijote de Miguel de Cervantes" (1991).
Yksityiselämä.
Fernando Rey oli naimisissa näyttelijä Mabel Karrin kanssa vuodesta 1960 kuolemaansa saakka. Heillä on kaksi lasta. Rey kuoli syöpään 9. maaliskuuta 1994. Hän oli kuollessaan 76-vuotias.
Preussin sotakorkeakoulu

Preussin sotakorkeakoulu () oli Preussin kuningaskunnan sotakorkeakoulu ja upseerioppilaitos, joka sijaitsi Berliinissä. 
Koulun perusti Berliiniin preussilainen kenraali Gerhard von Scharnhorst 15. lokakuuta 1810. Yksi koulun ensimmäisistä oppilaista oli Carl von Clausewitz, josta tuli yksi tunnetuimmista sotateoreetikoista. Muita maineikkaita koulussa opiskelleita olivat muun muassa sotamarsalkat Karl Friedrich von Steinmetz, Helmuth von Moltke ja Leonhard Graf von Blumenthal.
Unter den Linden -kadun varrelle vuosina 1824–1825 rakennetun koulurakennuksen suunnitteli Karl Friedrich Schinkel. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen koulu kävi läpi uudistuksia. 
Koulu lakkautettiin toisen maailmansodan jälkeen.
Ray Sharkey

Ray Sharkey (14. marraskuuta 1952 Brooklyn, New York – 11. kesäkuuta 1993 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Golden Globe -voittaja. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Tähdentekijä" (1980) ja "The Ordeal of Bill Carney" (1981). Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi "Kyttä ja puolikas". Hän näytteli myös televisiosarjoissa "Wiseguy", "Murharyhmä" ja "Miami Vice".
Yksityiselämä.
Ray Sharkey oli puoliksi italialainen ja puoliksi irlantilainen. Avioliiton hän solmi kaksi kertaa: ensin Rebecca Woodin kanssa vuosina 1981–1986 ja sitten Carole Grahamin kanssa 1988–1992. Hänellä on Grahamin kanssa vuonna 1989 syntynyt tytär. Ray Sharkey kuoli AIDSiin 11. kesäkuuta 1993 ainoastaan 41-vuotiaana.
Verkottunut ihmiskunta

Verkottunut ihmiskunta ("The Human Web. A Bird's-Eye View of World History") on William McNeillin ja J. R. McNeillin, isän ja pojan, kirjoittama teos, jossa käsitellään ihmisten verkostoitumista ja sen vaikutuksia maailmanhistoriaan. Verkottunut ihmiskunta saavutti ilmestyessään suuren suosion Yhdysvalloissa, maailmanlaajuisesti ja Suomessa.
McNeillien teemana on käydä maailmanhistoria läpi ihmisten verkottumisen ajatuksen näkökulmasta. Ihmiskunta on vuorovaikutusverkkojen muodostava laajempi kokonaisuus, joka historian saatossa on tihentynyt ja nopeutunut eri ajanjaksoina. "Verkottunutta ihmiskuntaa" pidetään yhtenä parhaimmista yrityksistä selittää, miten nykyisenkaltainen globaali maailmantalous ja maailmanjärjestelmä ovat muodostuneet. Helsingin Sanomien kriitikko kirjoitti kirjan olevan paras vastaus siihen, mistä globalisaatiossa on kysymys. Kirjaa ovat kehuneet vuolaasti useat arvostetut historiantutkijat, kuten Jonathan Spence ja Alfred Crosby. Crosby kirjoittaa: "If you're going to read only one book on world history, this is the one it should be." McNeillit itse kertoivat tavoitteenaan olleen myös kirjoittaa historiankirja, jonka ihminen, jolla ei ole kirjahyllyllistä akateemisia teoksia kodissaan, voisi ymmärtää. Tässä McNeillien katsotaan onnistuneen erinomaisesti, yksinkertaistamatta historiaa liikaa.
Helsingin, Turun ja Tampereen yliopistoissa kirja otettiin pääsykoekirjaksi suomenkielisen painoksen ilmestymisen jälkeen. 2007 kirja oli pääsykoekirjana Helsingin valtiotieteellisessä tiedekunnassa maailmanpolitiikan sekä talous- ja sosiaalihistorian oppiaineisiin. Turun ja Tampereen historian laitosten valintakokeisiin kirja nousi myös pääsykoekirjaksi. Turku ja Tampere jatkoivat pääsykoekirjojen kierrätystä seuraavana vuonna, mutta Helsingissä "Verkottunut ihmiskunta" on säilynyt toistaiseksi maailmanpolitiikan ja talous- ja sosiaalihistorian valintakokeiden pohjateoksena.
William H. McNeilliltä ovat aiemmin ilmestyneet muun muassa useaan otteeseen palkittu, historiantutkimukseen keskeisesti vaikuttanut maailmanhistorian yleiskuvaus "The Rise of the West. A History of the Human Community" (1963), mielenkiintoisen näkökulman tanssin ja ihmisyhteisöjen historiaan tarjoava "Keeping together in Time: Dance and Drill in Human History" (1995) ja "Plagues and People", joka on myös käännetty suomeksi nimellä "Kansat ja kulkutaudit". 
J. R. McNeillin tunnetuin teos "Verkottuneen ihmiskunnan" ohella on hänen kuvauksensa 1900-luvun ympäristöhistoriasta, suuren painoarvon saanut "Something New Under the Sun: An Environmental History of the Twentieth-century World", jota ei ole käännetty suomeksi.