tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Juho Penttinen

Juho Eemil Penttinen () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaa vääpelinä Valkoisessa armeijassa . Hän osallistui myös talvi- ja jatkosotaan pioneerijoukoissa vääpelinä rintamalla. 
Perhe ja koulutus.
Penttisen vanhemmat olivat maanviljelijä Aapo Penttinen ja Anna Syrjälä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Anni Jokelan kanssa, josta hän erosi vuonna 1933 ja avioitui uudelleen vuonna 1934 Olga Viivi Kanervan kanssa. Hän kävi kansakoulun ja yhden lukukauden työväenopistoa. Hän kävi Sotilaspedagogisen kurssin vuonna 1926 ja Taistelukoulun kanta-aliupseerikurssin jalkaväkilinjan vuonna 1930. 
Jääkärikausi.
Penttinen työskenteli työnjohtajana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 17. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 18. joulukuuta 1917, josta hänet laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan. 
Suomen sisällissota.
Penttinen astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurin valloitukseen johtaneisiin sotatoimiin, muun muassa taisteluun Lavolassa. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Penttinen siirrettiin sisällissodan jälkeen 10. heinäkuuta 1918 koulutusaliupseeriksi Pioneerikoulutuspataljoonan 4. komppaniaan, jossa hänet siirrettiin myöhemmin Pioneeripataljoona I:een komppanianvääpeliksi. Hän toimi Pioneeripataljoonan aliupseerikoulun vääpelinä vuosina 1923–1927, jonka jälkeen hän toimi komppanianvääpelinä aina talvisotaan saakka. 
Talvi- ja jatkosota.
Penttinen osallistui talvisotaan vääpelinä 27. Pioneerikomppaniassa. Hän osallistui talvisodan taisteluihin Metsäpirtissä, Raudussa, Kiviniemellä, Summassa, Suurperossa, Kostialassa ja Kärstilässä. Välirauhan aikana hän toimi aluksi entisessä tehtävässään, kunnes hänet siirrettiin komppanianvääpeliksi Pioneeripataljoona 2:een. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin komppanianvääpeliksi Pioneeripataljoona 14:ään. Hän osallistui jatkosodan taisteluihin Karjalankannaksella ja Laatokan Karjalassa. Sotien jälkeen Penttinen toimi kasarmiupseerina Pioneerikoulutuskeskuksessa. Myöhemmin hän toimi Pioneerirykmentin esikuntakomppanian päällikkönä ja Korian varuskunnan komendantti vuoteen 1947 saakka, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Hänet on haudattu Hattulaan.
Sufficiently Breathless

Sufficiently Breathless on Captain Beyondin studioalbumi vuodelta 1973. Edelliseen levyyn verrattuna albumi on musiikillisesti kevyempi. Kokoonpanoa oli täydennetty kosketinsoittajalla ja perkussionistilla, jotka toivat musiikkiin jazzmaisia vaikutteita.
Albumin teko kärsi miehistönvaihdoksista ja huonosta levy-yhtiön tuesta, joiden seurauksena yhtye hajosi vuoden 1973 lopussa.
Perun presidentti

Perun presidentti on Perun valtionpäämies, joka valitaan viiden vuoden välein. Istuva presidentti ei saa asettua ehdolle toiselle kaudelle, mutta entinen presidentti voi asettua ehdolle. Vaaleissa järjestetään tarvittaessa toinen kierros.
Maan perustuslain mukaan presidentiksi valittavan henkilön tulee olla syntyperäinen Perun kansalainen, vähintään 35-vuotias ja nauttia täysiä poliittisia oikeuksia. Presidentinvaalien yhteydessä valitaan myös kaksi varapresidenttiä, joille on asetettu presidentin kanssa samat pätevyysvaatimukset ja virkakausien rajoitukset.
Perun protektoraatti (1821–1822).
Perun protektoraatti perustettiin 3. elokuuta 1821. Protektoraatti kesti 20. syyskuuta 1822 asti. 
Peru-Bolivian konfederaatio (1836–1839).
Vuonna 1836 maan eteläpuoli julistettiin itsenäiseksi Etelä-Perun tasavallan perustamisen myötä, kun taas Pohjois-Perun aleella perustettiin Pohjois-Perun tasavalta. Nämä kaksi valtiota olivat Bolivian tasavallan kanssa perustamassa Perun-Bolivian konfederaatiota 28. lokakuuta 1836. Marsalkka Andrés de Santa Cruz toimi konfederaation korkeimmana suojelijana. Samanaikaisesti tasavallan tosiasiallista valtaa pitivät kunkin alueen omat presidentit. Peru-Bolivian konfederaatio purkautui 25. elokuuta 1839.
Pohjois-Perun tasavalta (1836–1839).
Pohjois-Perun tasavalta 
Etelä-Perun tasavalta (1836–1839).
Etelä-Perun tasavalta 
Perun tasavalta (1822–1836).
Perun tasavalta perustettiin 28. heinäkuuta 1821. Sen perustuslaki hyväksytiin 20. syyskuuta 1822. Tasavalta kesti aina 11. elokuuta 1836 
Perun tasavalta (vuodesta 1839).
Perun tasavallan uudelleen perustaminen 25. elokuuta 1839.
Kim Böling

Kim Böling (s. 4. helmikuuta 1992 Närpiö) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja, joka voi pelata myös molemmilla laidoilla ja hyökkääjänä.
Böling on Närpes Kraftin kasvatti. Hän pelasi närpiöläisjoukkueessa kakkosessa vuodet 2006–2009. Kausina 2010–2013 ja 2017 Böling edusti Veikkausliigassa pelannutta Vaasan Palloseuraa. Hän on pelannut poikamaajoukkueissa 26 kertaa 2007–2010.
Talatšyn

Talatšyn () eli Tolotšin (; , , ) on pieni kaupunki ja samanniminen piiri Valko-Venäjän koillisosassa Vitsebskin alueella. Vuoden 2009 väestönlaskennan aikaan hallintopiirissä asui 28 565 asukasta, mistä Talatšyn kaupungissa 10 155 ja Koh’anavan kaupunkimaisessa taajamassa 4 327 asukasta. Loput Talatšinskin piirin väestöstä olivat maaseutuasukkaita.
Talatšyn on pääkaupunki Minskistä itään johtavan junaradan varrella. Valko-Venäjän rautateiden Minskin lähiliikenteen Oršan radan junat pysähtyvät Talatšynissä usealla asemalla tai seisakkeella. Länsilounaassa sijaitsevaan Minskiin on matkaa maanteitse 162 kilometriä ja naapurikaupunki Oršaan idässä 52 kilometriä. Nopea Varsova-Brest-Minsk-Orša-Moskova-valtatie E30 (M1) ohittaa Talatšynin keskustan 5 kilometrin etäisyydeltä pohjoisesta. Lähin piiri (raion) Talatšynin länsipuolella Minskin alueella on Krupki.
Bernd Jakubowski

Bernd Jakubowski (10. joulukuuta 1952 Rostock – 25. heinäkuuta 2007) oli itäsaksalainen jalkapallomaalivahti.
Jakubowskin ura alkoi Hansa Rostockissa. Hän siirtyi Dynamo Dresdeniin 1977 ja pelasi seurassa uransa loppuun asti voittaen liigamestaruuden kahdesti ja cupin kolmesti. Jakubowski edusti seuraa 183 liiga- ja 31 eurocupottelussa. Jakubowski voitti DDR:n maajoukkueessa hopeaa Moskovan olympialaisissa 1980.
Pelaajauran päättymisen jälkeen Jakubowski työskenteli Dynamo Dresdenissä muun muassa urheilutoimenjohtajana ja apulaisvalmentajana.
Erkki ja Leena

Erkki ja Leena on suomalaisen Popeda-yhtyeen kappale ja järjestyksessään toinen single. Se julkaistiin syyskuussa 1978. "Erkki ja Leena" on Ilari Ainialan ja Pate Mustajärven suomennos Wayne Countyn kappaleesta "Eddie and Sheena". Kappale julkaistiin alun perin osoittamaan, ettei Popeda kuulunut "rasvapäihin" eikä "punkkeihin". Single äänitettiin MSL-studiossa.
Hilse-levymerkillä työskennelleet kritisoivat myöhemmin singlen "huolimattomasti piirrettyä kantta". Kimmo Miettisen mielestä "Erkin" eli kuvassa esiintyvän "diinarin" puvun olisi pitänyt olla enemmän diinarin näköinen. Erkki ja Leena oli MSL-studion ensimmäinen julkaisu.
Liège–Bastogne–Liège 2010

Liège–Bastogne–Liège 2010 oli järjestyksessään 96. maantiepyöräilyn Liège–Bastogne–Liège-kilpailu. Se käytiin 258 kilometrin reitillä Liègestä Bastognen kautta Ans'iin 25. huhtikuuta 2010.
Aleksandr Vinokurov voitti kilpailun pudotettuaan irtiottokumppaninsa Aleksandr Kolobnevin kyydistään kilpailun päättäneessä ylämäessä noin 500 metriä ennen maalia. Kaksikko oli karannut muilta kärkiajajilta noin 17 kilometriä ennen maalia Vinokurovin iskun seurauksena. Alejandro Valverde sijoittui alun perin kolmanneksi kukistettuaan loppukirissä Philippe Gilbertin ja Cadel Evansin. Valverde kuitenkin hylättiin hänen saatuaan takautuvasti kahden vuoden kilpailukiellon 1. tammikuuta 2010 alkaen. 
Tulokset.
Lähde: Cycling Archives
Reitin nousut.
Lähde: LeTour
Osallistuneet tallit.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat joukkueet:
Halton Hills

Halton Hills on 55 289 asukkaan (2006) kaupunki Ontarion provinssin eteläosassa Kanadassa. Halton Hills sijaitsee Haltonin piirikunnassa ja kuuluu Toronton metropolialueeseen sekä Kultaisen hevosenkengän talousalueeseen, joka on suurimmalta osaltaan tiheästi asuttua ja teollistunutta urbaania aluetta. Halton Hills on muodostettu yhdistämällä useita erillisiä kaupunkeja, kyliä ja asuinalueita.
Halton Hillsin väkiluku on kasvanut viime vuosina voimakkaasti. Vuonna 2001 järjestetyssä väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 48 184 asukasta. Vuoteen 2006 mennessä kaupungissa asui jo 55 289 asukasta, mikä on 14,7 prosenttiä enemmän kuin vuonna 2001. Väestönkasvun johdosta alueen asuntojen ja tonttien hinnat ovat nousseet voimakkaasti, noin kaksinkertaistuneet vuosien 2001–2006 välillä.
Kaupungin läpi kulkee laaja Niagaran harjanne, joka on Unescon biosfäärialue.
Kaupungin asuinalueet.
Halton Hills muodostettiin yhdistämällä useita kaupunkeja, kyliä ja asuinalueita. Kaupungin suurimmat asuinalueet ovat Acton ja Georgetown, joista jälkimmäisessä asuu noin kaksi kolmannesta kaupungin väestöstä. Muita pienempiä asuinalueita ovat Ashgrove, Glen Williams, Hornby, Limehouse, Mansewood, Norval, Scotch Block, Silver Creek, Speyside, Stewarttown ja Wildwood.
Historia.
Vuoden 1650 tienoilla irokeesit kukistivat alueella aikaisemmin asuneet huronit, mutta eivät kuitenkaan asettuneet asumaan alueelle. Algonkini-intiaaneihin kuuluvat mississaugat käyttivät tilaisuuden hyväkseen ja asuttivat alueen. Brittiläiset ostivat intiaaneilta vuosien 1781–1818 aikana useita maa-aloja, mikä mahdollisti siirtolaisten muuton alueelle. Vuoteen 1850 mennessä loput alueella asuneet mississaugat uudelleensijoitettiin reservaatteihin.
Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset saapuivat alueelle 1820-luvun alkupuolella. Ensimmäisinä asutettiin nykyinen Norval (noin 1820), Georgetown (1823) ja Acton (1825).
1800–1900-lukujen taitteessa metsäteollisuus, paperiteollisuus ja nahkateollisuus olivat tärkeimmät työllistäjät, mutta myöhemmin muu teollisuus ja palvelualat ovat nousseet tärkemmäksi työllistäjäksi. Halton Hillsin kaupunki muodostettiin 1. tammikuuta 1974 yhdistämällä alueen entiset kylät ja kaupungit keskushallinnon alaisuuteen.
Häme-Wiki

Häme-Wiki on alueellinen, avoin, Kanta-Hämettä esittelevä, internetissä oleva tietosanakirja, joka on tehty MediaWiki-alustalle. Häme-Wiki avattiin elokuussa 2009.
Häme-Wikiin on koottu asukkaiden tarinoita, muistoja ja tunnelmia sekä entisiltä ajoilta että tästä päivästä. Häme-Wikissä on tekstien lisäksi myös kuvia. Yhdistykset ja laitokset voivat esitellä toimintaansa, yksittäiset asukkaat voivat kertoa muistelmiaan tuntemistaan henkilöistä tai omasta kotiseudustaan. Häme-Wikiin mahtuu monenlaista aineistoa. Harrastajakuvaajat voivat tallentaa sinne kiinnostavia kuvia tai videopätkiä, soittajat laittaa näytteitä musiikistaan. Siellä voi olla Aulangolta otettu isovanhempien hääkuva 1920-luvulta, videopätkä kotiseutuyhdistyksen pikkujoulusta tai kuvia nuorten taide- tai urheilutapahtumista.
Kuinka Häme-Wikiin voi lisätä aineistoa?
Kuka tahansa voi kirjoittaa Häme-Wikiin artikkeleita sekä myös muokata siellä olevia kirjoituksia. Häme-Wikin sivuilla on ohjeet, joiden avulla on helppo tallettaa tekstejä ja kuvia. Hämeenlinnan pääkirjastossa ja tarvittaessa myös muissa kirjastoissa järjestetään opetusta wiki-kirjoittamisessa ja kuvien tallentamisessa. Jos asukkaat tai yhdistykset eivät itse halua tai voi tallentaa aineistoa Häme-Wikiin, kannattaa ottaa yhteyttä palvelun ylläpitäjiin Hämeenlinnan kaupunginkirjastoon. Tällöin voidaan yhdessä miettiä, miten kannattaa toimia.
Häme-Wikin ylläpito.
Periaatteet.
Vaikka Häme-Wiki on avoin kaikille kirjoittajille, sinne ei kuitenkaan voi kirjoittaa mitä tahansa. Kirjoituksissa tulee kunnioittaa yksityisyyden suojaa ja tekijänoikeuksia. Jos Häme-Wikiin laittaa kuvia tai ääninäytteitä, on tekijöiltä oltava lupa verkkojulkaisemiseen. Wiki-periaatteen mukaisesti jokaisesta muutoksesta jää jälki, jonka perusteella ylläpitäjät näkevät, kuka on tehnyt muutoksen ja millainen muutos on ollut. Tarvittaessa ylläpitäjä voi aina palauttaa aiemmat sivut. 
Ongelmia.
Syyskuun 2015 tilanteessa maaliskuuta 2013 aiemmat versiot artikkelien historioista puuttuivat eikä niitä syyskuuhun 2015 mennessä oltu saatu palautetuksi. 
Häme-Wikin toteuttaminen.
Hämeenlinnan kaupunginkirjastossa alettiin kehittää Häme-Wikiä syksyllä 2008. Häme-Wiki on toteutettu ”Tiedon ja kulttuurin avoin oppimisympäristö verkossa” -projektissa, joka saa rahoitusta Manner-Suomen ESR-ohjelmasta vuosina 2008–2011. Häme-Wikin teknisestä toteutuksesta vastaa hämeenlinnalainen yritys Opiferum ja ulkoasusta graafikko Kaarina Helenius ja Hämeenlinnan kaupunginkirjasto.
Sigfried Held

Sigfried Held (s. 7. elokuuta 1942) on entinen saksalainen jalkapalloilija ja valmentaja. 
Held syntyi Freudenthalissa Sudeettialueella. Hänen ensimmäinen seuransa oli Regionalliga Südissa pelannut Kickers Offenbach. Vuonna 1965 Held siirtyi Bundesliigaan Borussia Dortmundiin, jossa hän saavutti muun muassa cup-voittajien cupin voiton ja toisen sijan liigassa 1966. Held pelasi urallaan kaikkiaan 422 Bundesliigaottelua Dortmundissa, Offenbachissa ja Bayer Uerdingenissa.
Held pelasi Saksan maajoukkueessa 41 maaottelua vuosina 1966–1973 ja teki niissä viisi maalia. Hän oli mukana 1966 MM-kisoissa, joissa Saksa oli toinen, ja 1970 MM-kisoissa, joissa hän sai pronssia.
Pelaajauran jälkeen Held ryhtyi valmentajaksi. Hän valmensi muun muassa Bundesliigassa Schalkea ja Dynamo Dresdeniä sekä ulkomailla turkkilaista Galatasarayta, itävaltalaista Admira Wackeria ja japanilaista Gamba Osakaa. Lisäksi Held on valmentanut Islannin, Maltan ja Thaimaan maajoukkueita.
Kodin Kuvalehti

Kodin Kuvalehti on suomalainen naistenlehti. Se oli vuoden 2017 tilaston mukaan Suomen suosituin niin levikillä kuin lukijamäärälläkin mitattuna. "Kodin Kuvalehti" on perustettu vuonna 1957 Mannerheimin Lastensuojeluliiton "Terve lapsi" -lehden jatkajaksi, ja kymmenisen vuotta myöhemmin se siirtyi Sanoman omistukseen. Päätoimittajana toimii Minna McGill (s. 1967).
Artikkelit käsittelevät muun muassa sisustamista, ruokaa, työelämää ja rahaa, ihmissuhteita sekä lukijoiden elämänkokemuksia ja tarinoita.
Suuri Käsityö

Suuri Käsityö on Suomen suurin käsityölehti. Se on perustettu vuonna 1974. Lehden päätoimittaja on Leeni Hoimela.
"Suuri Käsityö" -lehden sisällöstä löytyy inspiraatiota ja ohjeita niin neulomiseen kuin virkkaamiseen ja ompeluun. Lehden sisältöön kuuluvat myös askartelu ja sisustaminen. Vuosikertaan kuuluu 10 lehteä. Lehteä julkaisee Sanoma Media Finland.
Artpack

Artpack (suom. suoraan käännettynä "taidepakkaus") on erilaista tietokoneella tehtyä, pääasiassa visuaalista taidetta sisältävä ja yleensä pakattu (esim. ZIP, RAR) arkisto. 
Käsite liittyy pääasiassa niin sanottuun "artskeneen", tällaisen digitaalisen taiteen tekoon keskittyneeseen alakulttuuriin.
Artpackit sisältävät tyypillisesti ANSI- tai ASCII-taidetta tai VGA-bittikarttagrafiikkaa ("hirez", "high resolution"). Tämän lisäksi niissä voi olla esimerkiksi RIPscrip-taidetta, MOD-musiikkia, erilaisia introja ja joskus myös runoutta tai muita kirjoituksia. 
Ensimmäinen varsinainen artpack oli todennäköisesti ACiD Productionsin julkaisema "The Acquisition" 1990-luvun alussa. Erilaisten artskeneryhmien tekemät artpackit nimettiin alkujaan yleensä julkaisukuukauden mukaan, esimerkkinä ACDU0692.zip (Acidin artpack kesäkuulta 1992). Myöhemmin, julkaisutahdin harvetessa ja muuttuessa satunnaisemmaksi, artpackeja alettiin nimetä julkaisujärjestyksessä, esimerkkinä MIMIC50.ZIP (ASCII-ryhmä Mimicin 50. artpack).
Max Krook

Karl Johan Maximilian (Max) Krook (3. tammikuuta 1860 Helsinki – 27. joulukuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä "Karl Johan" ja "Finne Svensk".
Krookin vanhemmat olivat esittelijäsihteeri Karl Gabriel Krook ja Anna Karolina Gustava Wilhelmina Krook. Hän pääsi ylioppilaaksi 1879 Helsingin normaalilyseosta ja opiskeli sitten ulkomailla. Krook toimi myös vakuutusasiamiehenä.
2,6-dikloorifenoli-indofenoli

2,6-Dikloorifenoli-indofenoli eli DCPIP (C12H7NCl2O2) indofenoliväriaineisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. 2,6-Dikloorifenoli-indofenolia käytetään redox-indikaattorina muun muassa määritettäessä C-vitamiinipitoisuuksia ja fotosynteesitutkimuksessa.
Käyttö.
2,6-dikloorifenoli-indifenolia käytetään usein fotosynteesin valoreaktioiden tutkimiseen. Kasveissa NAPD+ toimii elektronien vastaanottajana niin kutsutussa Hillin reaktiossa ja pelkistyy. NAPD+ voidaan korvata reaktiossa 2,6-dikloori-indofenolilla, joka toimii elektronien vastaanottajana ja pelkistyy seuraavan reaktion mukaisesti:
Hapettunut muoto on väriltään sininen ja pelkistynyt on väritön. Hapettunut, sininen yhdiste absorboi valoa 600 nanometrin aallonpituudella, mutta pelkistynyt muoto ei, joten fotosynteesireaktion etenemistä voidaan seurata spektrofotometrisesti.
2,6-Dikloorifenoli-indofenolia käytetään myös C-vitamiinin määrittämiseen volumetrisesti eli titraamalla. Emäksisissä tai neutraaleissa olosuhteissa 2,6-dikloorifenoli-indofenoli on sinistä ja happamissa punertavaa. Yhdiste hapettaa C-vitamiinin dehydroaskorbiinihapoksi ja pelkistyy värittömäksi yhdisteeksi. Ekvivalenttikohta saavutetaan, kun 2,6-dikloorifenoli-indofenoli värjää liuoksen vaaleanpunaiseksi.
Gunnar Laatio

Kaino Gunnar Laatio synt. Lindfors (10. syyskuuta 1915 Turku – 12. huhtikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen upseeri, vuori-insinööri ja Kokoomuksen kansanedustaja.
Laation isä oli makkaratehtailija Hjalmar Lindfors, valkoisten tukija Suomen sisällissodassa. Punaiset hävittivät tehtaan, perhe pakeni ensin Loimaalle, isä sittemmin Kanadaan. Gunnar Laatio ryhtyi koulun jälkeen opiskelemaan Teknillisessä korkeakoulussa geologiaa 1937. Vuonna 1939 hän lähti talvisotaan vänrikkinä. Jatkosodan alussa hän oli luutnantti. Karhumäen taistelun jälkeen hänet ylennettiin kapteeniksi ja hän toimi Poventsassa pataljoonankomentajana. Myöhemmin hänestä tuli majuri ja Suomen sotaveteraaniliiton puheenjohtaja. 
Sodan jälkeen Gunnar Laatio toimi Outokumpu Oy:n Orijärven kuparikaivoksella Kiskossa toimitusjohtajana, minkä jälkeen Vihannin kaivoksen johtajana. 
Gunnar Laation poliittisen uran alku on erikoinen. Hän ilmoitti yhtiön johtajalle vuorineuvos Petri Brykille asettuneensa Kokoomuksen ehdokkaana ehdolle eduskuntavaaleissa. Laatio oli kaivosinsinöörinä lähes korvaamattomana pidetty, ja Bryk aikoi kieltää ehdokkuuden. Valtionyhtiö Outokummun tilitarkastajista SKDL:n kokenut humppilalainen Kaino Haapanen totesi ettei sitä todellakaan voi kieltää, mutta ei olisi syytä huoleen, koska Vihanti oli pieni kunta täynnä maalaisliittolaisia ja SKDL:n kannattajia. Vaalit 1970 menivät Kokoomuksen osalta hyvin puolueen saadessa peräti 11 lisäpaikkaa, mutta Gunnar Laatio valittiin eduskuntaan Oulun läänin vaalipiiristä 1970 ainoana kokoomuslaisena, ja hän sai uusituksi valintansa 1972. Hänen kansanedustajauransa päättyi vuonna 1975. Koko kansanedustajakautensa Laatio hoiti myös kaivoksen johdon eikä näin ollen siirtynyt päätoimiseksi poliitikoksi. Lisäksi hän toimi Oulun kaupunginvaltuustossa vuosina 1973–1976. Laatiolle myönnettiin yli-insinöörin arvonimi vuonna 1971.
Yrjö Vuorinen

Akseli Armas Yrjö Vuorinen (23. huhtikuuta 1887 Lahti – 18. helmikuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen nimismies ja kirjailija.
Vuorisen vanhemmat olivat kiertokoulun opettaja Willehad Vuorinen ja Anna Jaakkola. Hän pääsi ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1906 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Vuorinen oli sittemmin liikealalla. Suomen sisällissodan alettua Vuorisen onnistui päästä punaisten linjojen läpi Lahdesta Vilppulan rintamalle, jossa hän oli sitten mukana taisteluissa. Hänet siirrettiin sitten eversti Hans Kalmin osastoon ja hän oli sodan loppuun saakka tämän osaston riveissä. Vuoden 1918 lopulla hänet nimitettiin Savitaipaleen ja Suomenniemen piirin vt. nimismieheksi ja vakinainen nimismies hänestä tuli seuraavana vuonna. Hänet nimitettiin Lappeen piirin nimismieheksi vuonna 1922 ja tätä virkaa hän hoiti vuoden 1929 loppuun saakka. Lappeen piirin nimismiehenä toiminut Vuorinen pidätettiin tammikuussa 1930 kun paljastui että hän oli kavaltanut 150 000 markkaa hänen kauttaan kulkeneita varoja. Lappeenrannan raastuvanoikeus tuomitsi 3. maaliskuuta 1930 Vuorisen raskauttavien asianhaarain vallitessa virkamiehenä tehdystä kavalluksesta 2 vuoden 6 kuukauden kuritushuonerangaistukseen sekä korvaamaan valtiolle kavaltamansa rahasummat.
Vuorisen pääteos on meriympäristöön sijoittuva jännitysromaani "Saaren kirot". Hän kirjoitti myös näytelmän "Umpikujassa", jota esitettiin Kansallisteatterissa.
Yrjö Vuorinen kuoli keuhkokuumeeseen Helsingin keskusvankilassa helmikuussa 1931.
Sellaista elämä on (kappale)

Sellaista elämä on Juha ”Watt” Vainion sanoittama, säveltämä ja esittämä kappale. Kappale äänitettiin vuonna 1983, ja se julkaistiin samana vuonna samannimisellä albumilla "Sellaista elämä on". Vaikka kappaletta ei koskaan julkaistu singlenä, se on Vainion tunnetuimpia kappaleita.
Kappaleen historia.
Vainio kertoi saaneensa virikkeen lauluun elokuvasta Yön siirrot ("Night Moves"), jossa Gene Hackman näyttelee yksityisetsivää. Elokuvassa eräässä kohtauksessa nuori tyttö itkee sängyssä elämänsä vaikeuksia, jolloin Hackmanin hahmo lohduttaa tyttöä sanomalla, että jos elämä on vaikeaa 16-vuotiaana, niin se on ihan yhtä vaikeaa nelikymppisenäkin. Laulussa lauletaanikin muun muassa ”Sinä kulkija kuustoistavuotias” ja ”Joskus itkeehän myös nelikymppinen”. Myös Vainio itse oli tuolloin nelikymppinen.
Äänitys.
Sellaista elämä on äänitettiin Takomo-studioilla Helsingissä vuonna 1983. Äänittäjinä toimivat Juha Laakso ja Jukka Teittinen, ja kappaleen tuotti Vainion pitkäaikainen yhteistyökumppani Jaakko Salo. Kappale on sovitukseltaan bossanova-balladi. Sen sovitti Markku Johansson.
Alkuperäisversiolla oli mukana seuraavat muusikot:
+ jousiryhmä:
Julkaisu.
”Sellaista elämä on” julkaistiin vuonna 1983 nimikkoalbumillaan "Sellaista elämä on". Se oli albumin a-puolen viimeinen kappale. Myöhemmin kappale on julkaistu Vainion kokoelmilla "Lauluntekijä ja laulaja", "20 suosikkia – Albatrossi", "Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990" ja sen tiivistelmällä "Legendan laulut – 48 mestariteosta".
Kappaleen mukaan on nimetty muun muassa hänen vuoden 1993 kokoelma-albuminsa "Junnun parhaat – Sellaista elämä on" ja Jaakko Salon toimittama kirja "Sellaista elämä on".
Kappaleen on levyttänyt myös muun muassa Vesa-Matti Loiri, jonka versio on hänen vuonna 2003 julkaistulla albumillaan "Ystävän laulut".
József Antall

József Antall (8. huhtikuuta 1932 – 12. joulukuuta 1993) oli Unkarin ensimmäinen demokraattisesti valittu pääministeri kommunistivallan päättymisen jälkeen. 
Elämäkerta.
Antall kuuluu vanhaan alemman aatelin sukuun. Hänen isänsä József Antall vanhempi oli aikoinaan toiminut ministerinä sekä ennen että jälkeen sodan, ollut Riippumattoman pientilallisten puolueen (FKGP) perustajajäsen (1931) sekä toisen maailmansodan aikana hallituksen pakolaiskomitean puheenjohtaja.
József Antall nuorempi opiskeli unkarin kieltä ja kirjallisuutta Budapestin yliopistossa. Hän menetti opettajantyönsä osallistuttuaan vuoden 1956 kansannousun aikana FKGP:n uudelleenperustamiseen ja työskenteli myöhemmin kirjastonhoitajana. Hän kiinnostui myöhemmin lääketieteen historiasta ja kirjoitti 80 lääkärin elämäkerrat. Hän sai myös kansainvälistä tunnustusta työlleen.
Antall valittiin 1989 Magyar Demokrata Fórum -puolueen johtoon. MDF voitti vuoden 1990 vaalit, ja hänestä tuli pääministeri. Siirtymä markkinatalouteen oli vaikea talouden romahtaessa ja rikollisuuden räjähtäessä. Antall kiisteli liberaaleja edustaneen presidentti Árpád Gönczin kanssa sekä hallituksen sisällä aikomuksestaan ottaa katolinen usko osaksi kouluopetusta.
Antall kuoli syöpään joulukuussa 1993, ennen pääministerikautensa loppua. Hänen lyhytaikaiseksi seuraajakseen ennen vaaleja tuli sisäministeri Péter Boross.
Epiphone Les Paul

Epiphone Les Paul on Epiphonen valmistama sähkökitaramalli, joka ulkoisesti muistuttaa hyvin läheisesti Gibson Les Paulia. Epiphone on Gibsonin omistuksessa, ja sen Les Pauleja tehdään Kiinassa, Etelä-Koreassa ja Indonesiassa. Epiphone Les Paulit ovat hinnaltaan Gibson Les Paul -malleja selvästi edullisempia.
Epiphone Les Paul -kitaraa käyttää muun muassa heavy metal -yhtye Twisted Sisterin rytmikitaristi Jay Jay French.
Parsoninkameleontti

Parsoninkameleontti ("Calumma parsonii") elää Madagaskarilla. Se kuuluu kissankokoisena kahteen suurimpaan kameleonttilajiin, ja siitä tunnetaan useita hyvinkin paljon toisistaan poikkeavia kirkkaanvärisiä ja usein kirjavia ilmenemismuotoja.
Parsoninkameleontti kasvaa 47 – 68 cm pitkäksi.
Ronnie Montrose

Ronnie Montrose (29. marraskuuta 1947 Denver – 3. maaliskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen kitaristi.
Hänen uransa oli monipuolinen ja hän soitti useiden artistien kanssa sessio- ja vierailevana kitaristina. Soolouran hän aloitti oman Montrose-kokoonpanonsa jälkeen. Hän jatkoi vierailuja muiden artistien sessioissa omien yhtyeiden johtamisen ohella.
Montrose-yhtye.
Ronnie Montrose perusti Montrose-yhtyeen 1973. Sen laulajaksi tuli Sammy Hagar, rumpaliksi Denny Carmassi ja basistiksi Bill Church.
Warner-yhtiö julkaisi kokoonpanolta kaksi albumia "Montrose" ja "Paper Money". Toisen albumin jälkeen Hagar erosi Ronnie Montrosen menettäessä malttinsa Hagarin kysyttyä lupaa soittaa kitaraa seuraavalla albumilla. Hagar kertoi liittyessään Van Haleniin
yhtyeelle, että Montrose ei kuvaannollisesti suvainnut muita kitaristeja samassa talossa.
Poimintoja uralta.
Ennen yhtyeensä perustamista Montrose soitti Edgar Winter Groupissa. 
Montrose soitti kitaraa Gary Wrightin kappaleella ""Power of Love" Garyn 1975 vuonna julkaistulla albumilla "The Dream Weaver". 
Vuonna 1983 hän soitti soolokitaraa "She is a" kappaleessa Paul Kantnerin albumilla "Planet Earth Rock and Roll Orchestra".
Muita artisteja ovat olleet mm. Herbie Hancock, Van Morrison ja erityisesti säveltäjänä tunnettu Dan Hartman.
Soolouralla hän julkaisi neljä albumia vuosina 1980-2005.
Montrose-yhtyeen alkuperäinen kokoonpano soitti Sammy Hagarin "Marching to March" -albumilla kappaleessa "Leaving the Warmth of the Womb.""
Kokoonpano oli mukana Sammy Hagarin keikoilla vuosina 2004 ja 2005.
Montrose kuoli tekemällä itsemurhan ampumalla 3. maaliskuuta 2012.
Sound of Music (musikaali)

Sound of Music on Richard Rodgers ja Oscar Hammerstein II Broadway-musikaali vuodelta 1959. He toivat Maria Augusta Trappin muistelmiin "Laulava Trappin perhe" löyhästi pohjautuvan teoksen teatteriin. Musikaali sisältää muun muassa tunnetut laulut: ”Kun vuorelle käyn”, ”Mikä vois olla sen mukavampaa”, ”Do-Re-Mi” ja ”Edelweiss”. "The Sound of Music" oli viimeinen yhteistyö, jonka maineikas musikaalientekijäduo Richard Rodgers ja Oscar Hammerstein tekivät yhdessä, sillä Hammerstein kuoli pian musikaalin valmistumisen jälkeen. Hän ei ehtinyt nähdä elokuvaa.
Musikaali perustuu löyhästi Maria von Trappin ja hänen perheensä elämään. Monia yksityiskohtia ja pääjuoni on lainattu Maria von Trappin kirjasta, mutta useita oleellisia seikkoja von Trappin perheestä muunneltiin musikaaliin. Esimerkiksi ainoastaan kapteeni esiintyy musikaalissa oikealla nimellään. Marian oikea nimi oli todellisuudessa Maria Augusta Kutchera, ei Maria Rainer, kuten musikaalissa. Kapteeni oli leski, ja perheessä oli seitsemän lasta, mutta musikaaliin lasten nimet ja iät muutettiin. Todellisuudessa perheen vanhin lapsi ei edes ollut tyttö vaan poika Rupert. Rupertia (joka oli musikaalin Friedrichin esikuva) seurasivat sisarussarjassa Agathe (Liesl), Maria Franziska (Louisa), Werner (Kurt), Hedwig (Brigitta), Johanna (Marta) ja Martina (Gretl). 
Oikea kapteeni von Trapp (Georg von Trapp), toisin kuin musikaalissa, oli hyvin lempeä ja rakastava isä, kun taas oikea Maria oli, toisin kuin musikaalissa, sangen temperamenttinen, äkkipikainen ja päättäväinen. 
Suomessa "Sound of Musicista" on tehty 2010-luvun loppuun mennessä ainakin kolmisenkymmentä produktiota useissa ammatti- ja harrastajateattereissa sekä suomeksi että ruotsiksi.
Juoni.
Tarinassa nunna Maria lähetetään itävaltalaisen leski-kapteeni von Trappin seitsemän lapsen kotiopettajaksi. Rakastettava Maria tuo musiikin iloa lapsilaumaan, mutta ankara kapteeni ei sitä voi ensin hyväksyä. Lopulta Maria ja kapteeni kuitenkin rakastuvat palavasti toisiinsa. Sitten he menevät naimisiin. Tarinan loppupuolella koko perhe pakenee natseja Alppien yli.
Eino Karttunen

Eino Pentti August Karttunen (14. marraskuuta 1883 Rääkkylä – 13. marraskuuta 1920 Kerimäki) oli suomalainen sanomalehtimies ja kirjailija joka käytti nimimerkkejä "Karttu" ja "Hypönniemi".
Karttunen kävi viisi luokkaa Joensuun klassillista lyseota ja Suomen Liikemiesten Kauppaopiston Helsingissä. Tämän jälkeen hän toimi sanomalehtialalla toimien muun muassa Uusmaalaisen toimituksessa sekä helsinkiläisen pilalehti Tuulispään toimittajana. Karttusella oli taipumus humoristiseen kielenkäyttöön ja hän julkaisi useita leikillisiä sepeitelmiään sanomalehdissä, etupäässä pilalehdissä. Lisäksi hän toimi suomentajana.
Karttunen osallistui sisällissotaan toimien valkoisten puolella sanitäärinä, jossa toimessa hän vilustui pahasti menettäen terveytensä kuollen kotonaan Kerimäellä marraskuussa 1920.
SLC6A4

SLC6A4 on eräs geeneistä. Eräs geenin alleeleista liittyy voimakkaasti alkoholin kertakulutukseen. Geenin alkoholinkulutukseen vaikuttava alleeli on T-Alleeli. T-Alleeli aiheuttaa serotiinin takaisinottajamolekyylin vähäisemmän ilmestymisen. 
Geeni koodaa integraalista kalvoproteiinia. Koodattu proteiini estää serotoniinin toiminnan. Proteiini on psykomotoristen stimulanttien kohteena. SLC6A4 Geenin on todettu vaikuttavan serotoniinin takaisinottoon ja geenillä voi olla vaikutusta kätkytkuolemassa Alzenheimerin taudissa esiintyvässä aggressiivisessa käyttäytymisessä sekä emotionaalisen trauman kokeneen ihmisen masennuksessa.
Ferrol

Ferrol on kaupunki ja kunta Luoteis-Espanjassa. Ferrol sijaitsee Atlantin rannikolla A Coruñan maakunnassa Galician itsehallintoalueella. Kunnan väkiluku on 68 308 (2016) ja metropolialueen 241 528 (2011).
Ferrol on merkittävä laivanrakennuksen keskus ja Espanjan laivaston tukikohta. Kaupunki oli kenraali Francisco Francon syntymäpaikka ja tunnettiin hänen mukaansa nimellä El Ferrol del Caudillo vuosina 1938–1982.
Helgolandrysä

Helgolandrysä on lintujen pyydystämiseksi rengastamista varten rakennettu suurikokoinen rakennelma.
Helgolandrysiä on monen kokoisia, suurimpien ollessa 30 metriä pitkiä ja 15 metriä korkeita. Rysän runko on rakennettu metalli- tai puupylväistä, joiden varaan on vaijerien avulla pingotettu vahva muoviverkko. Rysän paikka on valittu siten, että mahdollisimman paljon muuttavia lintuja lentää sen tuntumassa. Tällaisia paikkoja ovat eristyneiden saarten (esimerkiksi Signilskär, Helgoland) pesaikot tai metsiköt tai rannikoiden johtolinjat ja niemet (esimerkiksi Viron Kabli, Liettuan Ventės ragas). Rysässä on laaja nielu, joka on suunnattu siten, että linnut lentävät sitä kohti. Joillakin lintuasemilla käytetään houkuttimia tai pelottimia, että ylilentävät parvet saadaan pudottamaan korkeutta. Rysän perällä on suppilo, johon linnut kerääntyvät, ja josta ne poimitaan rengastettavaksi.
Helgolandrysän kehitteli saksalainen Hugo Weigold työskennellessään Helgolandissa 1910. Rysiä on käytössä useilla lintuasemilla.
Lauri Suomalainen

Lauri Lemmetty Samuli Suomalainen (12. toukokuuta 1877 Helsinki – 15. helmikuuta 1901 Sortavala) oli suomalainen seminaarin lehtori ja kirjailija.
Suomalaisen vanhemmat olivat seminaarin lehtori Kaarlo Kustaa Samuli Suomalainen ja Hilma Katarina Charlotta Bähr. Hän pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1896 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1900. Suomalainen toimi Sortavalan seminaarin suomen kielen vt. lehtorina 1900–1901.
Alexander Boehm

Valentin Anders Alexander Boehm (5. helmikuuta 1834 Sortavala – 22. maaliskuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen kamreeri ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija. Hän käytti nimimerkkiä "A. B."
Boehmin vanhemmat olivat kauppias Alexander Gottfried Boehm ja Charlotta Matilda Kyntzell. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1853 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1860. Boehm toimi Suomen Hypoteekkiyhdistyksen kamreerina 1866–1901.
Ammunta kesäolympialaisissa 2004 – naisten 10 metrin ilmakivääri

Naisten 10 m ilmakivääri ammuttiin Ateenan kesäolympialaisissa 14. elokuuta. Kultaa voitti Kiinan Du Li tuloksella 502,0 (398+104,0). Hän oli Ateenan kisojen ensimmäinen olympiavoittaja.
Peruskilpailun jälkeen kärjessä oli Venäjän Ljubov Galkina tuloksella 399. Hän oli pisteen edellä Du'ta, Kiinan toista ampujaa Zhao Yinghui'ta sekä Tšekin Kateřina Kůrkováa. Galkina aloitti finaalissa hyvin, ja ammuttuaan kuudennella ja seitsemännellä laukauksella 10,8, oli hän 1,4 pisteen johdossa ennen kolmea viimeistä laukausta. Du kuitenkin kiristi seuraavilla laukauksilla, ja ennen viimeistä laukausta Galkinan johto oli enää 0,4 pistettä. Galkinan viimeinen laukaus oli hänen koko finaalisarjansa heikoin 9,7. Ja kun Du ampui 10,6, voitti hän kullan 0,5 pisteen erolla Galkinaan. Kůrková varmisti Tšekille kisojen avauspronssin. 
Marjo Yli-Kiikka oli kilpailussa 22. tuloksella 392.
Albin Granlund

Albin Granlund (s. 1. syyskuuta 1989 Parainen) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Interiä. Hän on pelipaikaltaan laitapuolustaja ja pystyy pelaamaan niin oikealla kuin vasemmalla.
Granlund on Pargas IF:n kasvatti ja hän edusti Turun Palloseuran reservijoukkue Åbo IFK:ta ennen siirtymistään Rovaniemen Palloseuraan. Rovaniemelle hän tuli John Allenin houkuttelemana. Granlund antoi RoPS:lle näyttöjä mm. Umbro Cupissa Oulussa ja vakuutti valmennusjohdon sopimuksen arvoisesti. Kauden 2011 jälkeen Granlund oli Veikkausliiga-seura JJK:n testissä, muttei saanut sopimusta. Hän solmi Rovaniemen Palloseuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen toukokuussa 2012. Kaudeksi 2014 Granlund siirtyi IFK Mariehamniin, jossa hän voitti Suomen Cupin vuonna 2015 ja Veikkausliigan mestaruuden kaudella 2016. Marraskuussa 2017 hän teki kolmen vuoden sopimuksen Örebron kanssa. Kolmen kauden ja 65 Allsvenskan-ottelun jälkeen Granlund siirtyi Puolan Ekstraklasaan Stal Mielecin riveihin vapaalla siirrolla tammikuussa 2021. Sopimus Stal Mielecissä ulottui kesään 2022. Sopimuksen umpeuduttua Granlund palasi elokuussa 2022 Suomeen ja IFK Mariehamnin riveihin loppukauden kattavalla sopimuksella.
Granlund ei koskaan saanut tililleen nuorisomaaotteluita, mutta A-maajoukkueessa hän debytoi Marokkoa vastaan 9. tammikuuta 2018. Vuoden 2020 EM-kisojen karsinnoissa Granlund pelasi neljä ottelua, mutta lopulliseen EM-joukkueeseen häntä ei lopulta valittu.
Saavutukset.
RoPS
IFK Mariehamn
FC Inter
Neuvostoliiton väestönsiirrot

Väestönsiirrot Neuvostoliitossa olivat Neuvostoliiton suorittamia väestön pakkosiirtoja 1930-luvulta 1950-luvulle Stalinin hallinnon aikana. Ne voidaan luokitella karkeasti seuraaviin: 
Useimmissa tapauksissa väestö siirrettiin alikansoitetuille kaukaisille alueille. Tämä koskee myös ei-neuvostokansalaisten siirtoa Neuvostoliittoon valtion ulkopuolelta. 
Sosiaaliluokkien siirrot.
Kulakit eli vauraina pidetyt talonpojat olivat suurin siirretty sosiaaliryhmä.
Kulakkeja siirrettiin suuria määriä Siperiaan ja Keski-Aasiaan. Vuonna 1990 julki tulleiden Neuvostoarkistojen mukaan 1 803 392 ihmistä siirrettiin työleireille ja työsiirtoloille vuosina 1930–1931. Arkistojen mukaan 1 317 022 siirrettyä pääsi perille. Myöhemmin väestöä siirrettiin lisää. Vuosina 1932–1940 työsiirtoloissa kuoli 389 521 kulakkia ja heidän sukulaistaan.
"Etniset operaatiot".
Stalin siirsi jatkuvasti vastahakoisten etnisten ryhmien osia: puolalaisia (vuosina 1939–1941 ja 1944–1945), kuolannorjalaisia (vuosina 1940–1942), romanialaisia (vuosina 1941 ja 1944–1953), liettualaisia, latvialaisia, virolaisia (vuosina 1941 ja 1945–1949), Volgan saksalaisia (vuosina 1941–1945), inkeriläisiä ja muita Leningradin alueen suomalaisia (1929–1931 ja 1935–1939, 1941-1943), karjalansuomalaisia (vuosina 1940–1941 ja 1944), Krimin tataareja, kriminkreikkalaisia (1944), kaukasuksenkreikkalaisia (vuosina 1949–1950) kalmukkeja, balkaareja, karatšeja, kriminitalialaisia, meskhetianturkkilaisia, karapakeja, korealaisia (vuonna 1937), tšetšeeneja ja inguušeja (vuonna 1944). Toisen maailmansodan aikana – hieman ennen sitä ja hieman sen jälkeen – Stalin suoritti erityisen suuria väestönsiirtoja. Vuosina 1941–1948 arviolta 3,3 miljoonaa ihmistä siirrettiin Siperiaan ja Keski-Aasiaan. Eräiden arvioiden mukaan jopa 43 prosenttia siirretystä väestöstä kuoli aliravitsemukseen ja tartuntatauteihin.
Vuonna 1956 Nikita Hruštšov tuomitsi väestönsiirrot ja siirsi suuren osan väestöryhmistä takaisin, joskin Krimin tataarit, meskhetianturkkilaiset ja Volgan saksalaiset saivat palata vasta Neuvostoliiton hajoamisvuonna 1991 ja vielä 1959 tšetšeenit siirrettiin vuorilta tasangolle. Tadžikistanin vuoristokansoja pakkosiirrettiin tasangoille vuonna 1970.
Työvoiman siirrot.
Gulag-järjestelmä pakkosiirsi väestöä rangaistukseksi, ja pakkoasutus perustui suurelta osin kolonisaation tarpeisiin. Tämän vuoksi Lännessä on kiistelty siitä, missä määrin Neuvostoliiton talouskasvu perustui Gulag-vankien pakkotyöhön. Työvoimaa siirrettiin myös "vapaaehtoisesti", "rekrytoiden" muun muassa pakkosiirtoloista.
Emigranttien pakkosiirto Neuvostoliittoon.
Sodan päätyttyä miljoonat entiset neuvostokansalaiset pakkosiirrettiin vuosina 1945–1947 (Operaatio Keelhaul) Neuvostoliittoon. Joukossa oli monia emigrantteja, jotka olivat jo hankkineet toisen valtion kansalaisuuden vuosia aiemmin.
Saksalaisten saamista 5,7 miljoonasta neuvostovangista 3,5 miljoonaa oli kuollut, loppuja Neuvostoliitto kohteli pettureina SMERSH ("Kuolema vakoojille") -lainsäädännön mukaisesti. Yli 1 500 000 neuvostosotilasta lähetettiin Gulag-vankileireille.
Avoin pelimaailma

Avoin pelimaailma on videopeleissä käytettävä virtuaalimaailma, jota pelaaja voi vapaasti tutkia. Pelisuunnittelun lähtökohtana on epälineaarinen pelaaminen ja laajat pelialueet, joissa on monta eri keinoa saavuttaa asetetut tavoitteet. Joissakin peleissä avoimen pelimaailman mallina on käytetty oikean maailman paikkaa kuten New Yorkia. Monet avoimen pelimaailman pelit sisältävät silti rajoituksia jossain kohdin pelimaailmaa, yleensä joko pelimoottorin ja -suunnittelun rajallisuuden takia tai juonellisista syistä. Olennaista avoimelle pelimaailmalle on, että pelaaja voi pelimaailman sääntöjen rajoituksien mukaan päättää "milloin" tekee asioita liikkuessaan vapaasti maailmassa.
Varhaisimmat avoimen pelimaailman pelit olivat tekstiseikkailuja, kuten "Colossal Cave Adventure". Muita varhaisia pelejä ovat "Ultima"-sarja sekä "Elite".
Tunnettuja avoimen pelimaailman pelejä ovat muun muassa "Metroid" (1986), "The Legend of Zelda" (1986), "The Elder Scrolls" -pelisarja (1994–), "Grand Theft Auto" -pelisarja (1997–), "Driver"-pelisarja (1999–), "The Godfather" -pelit (2006 ja 2009), "Assassin’s Creed" -pelisarja (2007–), "" pelisarja (2009–), "Far Cry" -pelisarja (2004–), "ARMA 2" (2009), "Minecraft" (2009), "Just Cause" -pelisarja (2010–) ja "Dead Island" -pelit (2011 ja 2016). "ARMA 2":ssa pelimaailma jatkuu satunnaisesti generoituna äärettömyyteen varsinaisen pelialueen ulkopuolella. "Minecraftissä" taas jokainen maailma on täysin erilainen ja maailma voi olla yhteensä yhdeksän tuhannen maapallon kokoinen, ennen kuin järjestelmärajoitukset tulevat vastaan.
Hiekkalaatikkopeli

Hiekkalaatikkopeli on videopeli, jossa pelaajan toimintaa ohjataan vain vähän tai ei lainkaan. Hiekkalaatikkopelissä voi olla laajalti eri pelisuunnittelun elementtejä avoimesta pelimaailmasta epälineaariseen rakenteeseen. Hiekkalaatikkopelin tekeminen vaatii enemmän kehitystä ohjelmistotasolla, jotta se tukee erilaisia pelitapoja. Varhaiset seikkailupelit kuten "Adventure" muuttivat totuttua pelimekaniikkaa ja pelaajalla ei ollut enää tarvetta pelata kelloa vastaan: peliä pystyi pelaamaan viihteellisemmin.
Hiekkalaatikkopeleissä on myös jossakin määrin rakentamisen ominaisuuksia alkaen vuoden 1981 videopelistä "Utopia". Lisäksi peleissä voi olla simulaatiopelin aineksia.
Ventės ragas

Ventės ragasin lintuasema sijaitsee Liettuan Šilutėn alueella, Kuurinmeren pohjoisrannan niemen kärjessä Windenburger Eckessä.
Liettualainen lintutieteilijä Tadas Ivanauskas perusti Ventės ragasin lintujen rengastusaseman vuonna 1929. Asema on eräs Euroopan vanhimmista ja toimii edelleen aktiivisesti. Siellä keskitytään etenkin syysmuuttoon, sijaitseehan asema pitkän etelään työntyvän niemen kärjessä. Sen maisemaa hallitsee suurikokoinen helgolandrysä.
Tadas Ivanauskas

Tadas Ivanauskas, syntyään "Tadeusz Iwanowski", (16. joulukuuta 1882 Woblast Hrodna, Valko-Venäjä – 1. kesäkuuta 1970 Kaunas, Liettua) oli puolalais-liettualainen eläintieteilijä ja biologi, joka oli perustamassa Vytautas Suuren yliopistoa.
Ivanauskas opiskeli Varsovan kimnaasissa ja muutti valmistuttuaan 1901 opiskelemaan Pietarin yliopistoon. Siellä hän tutustui liettualaisiin opiskelijoihin ja opetteli liettuan kielen. Vuonna 1905 hän muutti Pariisiin ja opiskeli Sorbonnessa luonnontieteitä valmistuen 1909. Hän palasi Pietariin jatkamaan opintojaan ja valmistui sieltä 1910. Ivanauskas työskenteli vastikään Pietariin perustetussa Zootom-laboratoriossa ja retkeili kesäisin Liettuassa keräämässä aineistoa tutkimuksiaan varten. Vuosina 1914 ja 1917 hän osallistui Murmanskin ja Arkangelin seuduille sekä Norjaan tehdyille tutkimusretkille. Vuonna 1918 hän palasi Liettuaan ja yhdessä vaimonsa Honoratan kanssa avasi ensimmäisen liettuankielisen koulun.
Vuonna 1920 Ivanauskas muutti Kaunasiin ja toimi maatalousministeriön neuvonantajana. Yhdessä Konstantina Regeliksen kanssa hän oli perustamassa Kaunasin kasvitieteellistä puistoa 1923. Yhdessä vaimonsa kanssa hän ryhtyi järjestämään vuosittaista kansallista lintupäivää ja puiden istutuspäivää.
Ivanauskas toimi Liettuan yliopiston (myöhemmin Vytautas Suuren yliopisto) professorina 1922–1940 ja eläintieteen laitoksen johtajana vuodesta 1929 alkaen. Vuosina 1940–1941 hän toimi vastaperustetun Vilnan yliopiston professorina. Vuonna 1944 hän palasi takaisin tähän virkaan, jossa toimi vuoteen 1956 saakka. Hänellä oli professuuri myös Kaunasin lääketieteellisessä instituutissa 1954–1970.
Ivanauskas oli perustamassa erästä Euroopan varhaisimmista lintuasemista Ventės ragasiin 1929. Hän perusti myös eläintieteellisen museon 1918, Žuvintasin suojelualueen ja Kaunasin eläintarhan 1938. Hän julkaisi kaikkiaan 37 painotuotetta, muun muassa kirjan Liettuan linnuista. Vuodesta 1941 lähtien Ivanauskas oli Liettuan tiedeakatemian jäsen.
Soukko

Soukko (myös Souko) on yksinäistilan muodostama kylä Mynämäen kunnan Mietoisissa, Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee Kustavintien varrella lähellä Vehmaan rajaa.
Soukon yksinäistila oli 1500-luvun alussa yhden manttaalin suuruinen. Vuonna 1649 tilan omistukseensa hankkinut Patrik Ogillwes vaihtoi Soukon vuonna 1684 Hämeen läänissä sijaitsevaan tilaan. Samana vuonna Soukon tila peruutettiin kruunulle ja siitä tuli ratväkirykmentin everstin toisen torvensoittajan puustelli. Perinnöksi tila ostettiin vuonna 1771. Soukon vanhan tilan rakennuskanta autioitui ja tuhoutui 1900-luvun alkupuolella. Soukosta on 1930 luvulla lohkottu ainakin yksi tila.
Soukon naapurikyliä Mietoisissa ovat Aarlahti, Palokylä, Nummi ja Sydänperä. Harvaan asuttu Soukko on maisemaltaan lähinnä peltoa ja metsää.
Toija

Toija on Salon kylä ja taajama, joka sijaitsee entisen Kiskon kunnan alueella. Toija oli Kiskon ainoa taajama ja hallinnollinen keskus.
Toijan koulussa on luokat 1.–6. ja esikoulu. Koulua käy noin 110 oppilasta.
Kalusteita valmistava yritys Juha Punta Oy on paikallisesti merkittävä työnantaja.
Toijassa on toinen Kiskon vanhoista lainamakasiineista. Kivimakasiini on valmistunut vuonna 1858. Nykyisin se on kesäisin näyttelytilana. Seurakuntaan on rakennettu kaksi makasiinia, koska seurakuntalaisten kesken ei päästy yksimielisyyteen makasiinin sijainnista. Ensimmäinen rakennettiin Kiskon kirkonkylään, mutta Turun läänin puolella asuvat seurakuntalaiset halusivat oman makasiinin, ja sellainen syntyi Toijaan.
Nika Schuberg

Nika Schuberg (1832–1884) oli liiviläinen laivanomistaja ja aktivisti. Hän johti kapinaa Dundagan moisioherraa vastaan 1859–1860. Kapina unohdettiin pitkäksi aikaa, kunnes Riiasta löytyi 1980-luvulla laukku, joka sisälsi Schubergin käymää kirjeenvaihtoa.
Kapina.
Nika Schuberg syntyi Kolkan kylässä Latvian Liivinrannalla. Hänen isänsä oli kalastaja-pienviljelijä. Hän kävi paikallista koulua ja oppi lukemaan ja kirjoittamaan sekä liiviksi että latviaksi. Hän hankki oman kalastusveneen ja rupesi harjoittamaan kalan vientiä Riikaan. 
Lokakuussa 1859 Dundagan paroni von Osten-Sacken, Dundagan moisioherra, joka omisti suurimman osan Kuurinmaan liiviläisten kylien maasta, vaati uutta vuokrasopimusta maidensa viljelijöiltä. Sopimus olisi korottanut maan vuokran lähes kaksinkertaiseksi siitä, mitä se oli kruunun omistamilla mailla. Kaikki ne, jotka eivät suostuneet allekirjoittamaan, uhattiin karkottaa hänen mailtaan. Uhkauksesta huolimatta kukaan viljelijöistä ei allekirjoittanut, vaan kylistä päätettiin lähettää lähetystö Baltian kenraalikuvernööri Suvorovin luokse. Lähetystöä johti Nika Schuberg, sillä hän oli ainut, joka osasi sekä puhua että kirjoittaa sujuvaa latviaa. Suvorovilta vaadittiin liiviläisten viljelemän maan vuokran arviointia maan arvon mukaan, sekä maan lunastamista moisiolta kruunulle. 
Suvorov asettikin tutkintakomitean, joka koostui pääasiassa Ventspilsin aatelistosta. Komitea päätyi ehdottamaan liiviläisten lähetystön pidättämistä kiihotuksesta tottelemattomuuteen. Nika Schuberg ja muut pidätettiin 7. maaliskuuta 1860. Heidät vapautettiin Latvian kansallisen heräämisen johtohahmon Krišjanis Waldemārsin puhuttua Suvoroville heidän puolestaan. Kaikki lähetystön jäsenet kuitenkin menettivät maansa, kuten myös kaikki ne jotka eivät allekirjoittaneet uutta vuokrasopimusta.
Loppuelämä.
Tapauksen jälkeen Schuberg muutti Pietariin, jossa hän eli vuoteen 1863 saakka. Tämän jälkeen hän palasi ja meni naimisiin paikallisen naisen kanssa. Hänet kuitenkin pidätettiin ja tuomittiin kärsimään 50 raippaparia epäselvästä syystä. Ilmeisesti kyseessä oli paikallisen aateliston kosto. Tämän jälkeen hän muutti vaimonsa kanssa takaisin Pietariin ja sieltä sisä-Venäjälle, jossa hän työskenteli viinanpolttamossa. Vuonna 1881 hän muutti melkein rahattomana kuusihenkiseksi kasvaneen perheensä kanssa Riikaan ja sieltä Moskovaan, jossa hän kuoli vuonna 1884.
Frank Lieberam

Frank Lieberam (s. 17. joulukuuta 1962 Halberstadt Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura.
Lieberam aloitti pääsarjauransa 1. FC Magdeburgissa vuonna 1981. Hän edusti seuraa kaksi kautta ennen siirtymistään Lok Halberstadtiin, joka pelasi kolmannella sarjatasolle. Kesken kauden 1984–1985 Lieberam palasi Magdeburgiin, jossa hän pelasi kauden loppuun. Seuraavan kauden hän pelasi Stahl Riesassa, josta hän siirtyi kauden jälkeen Dynamo Dresdeniin. Dynamossa Lieberam voitti kaksi DDR-Oberligan mestaruutta. Saksojen yhdistyttyä Lieberam siirtyi korealaiseen Ulsan Hyundaihin. Hän ei kuitenkaan pelannut seurassa koko kautta, vaan palasi 2. Bundesliigassa pelanneeseen VfL Wolfsburgiin. Hän edusti seuraa aina vuoteen 1998 saakka, jonka jälkeen hän liittyi 1. FC Magdeburgiin. Lieberam nosti seuran Regionalligaan ja lopetti uransa vuonna 1998.
Valmennusuran Lieberam aloitti heti pelaajauran loputtua. Hän on toiminut FC Erzgebirge Auen, VfB Germania Halberstadtin, 1. FC Union Berlinin ja MSV Neuruppinin valmentajana. Lisäksi hän toimi lyhyen ajan 1. FC Lok Stendalin valmentajistossa, mutta lopetti seuran talousvaikeuksien takia.
Lieberam edusti DDR:n jalkapallomaajoukkuetta kerran. Lisäksi hän pelasi lukuisia nuorten maajoukkueotteluja.