Jouluoratorio

Jouluoratorio ("Weihnachts-oratorium", BWV 248) on Johann Sebastian Bachin säveltämä kuusiosainen teos joulun ajan tapahtumista. Yhteensä Jouluoratoriossa on 64 numeroa, jotka jakaantuvat kuuteen kantaattiin.
Tausta.
Bach kokosi Jouluoratorion pääasiassa aiemmista maallisista kantaateistaan, jotka hän oli säveltänyt Dresdenin kuninkaallisen perheen kunniaksi vuosina 1733–1734. Jouluoratorioon Bach lisäsi lukuisia resitatiiveja ja turba-kuoroja sekä koraaleja, joista muutamat olivat Bachin aikana jo vanhastaan tunnettuja. 
Kantaesitykset.
Jouluoratorio sai kantaesityksensä kuutena pyhäpäivänä joulun aikaan vuosien 1734 ja 1735 vaihteessa. Alkuperäiseen partituuriin on merkitty, missä ja milloin eri osat esitettiin. Ne esitettiin jumalan­palvelusten yhteydessä Leipzigin kahdessa tärkeimmässä kirkossa, Tuomaankirkossa ("Thomaskirche") ja Nikolauksenkirkossa. Kokonaisuudessaan teos esitettiin tuolloin vain Nikolauksenkirkossa.
Rakenne.
Evankelista kuljettaa juonta eteenpäin resitatiiveissaan. Resitatiivien tekstit on lainattu Luukkaan evankeliumista (Luukas 2:1-), kahdessa viimeisessä kantaatissa kuitenkin Matteuksen evankeliumista (Matt. 2.1-). Aarioissa pysähdytään kuuntelemaan ja tarkentamaan eri näkökulmia ja asioita. Kuoron koraaleissa kommentoidaan tapahtunutta tai tarkennetaan asioiden luonteita.
Asema ja arvostus.
Nykyään Jouluoratoriota pidetään yhtenä hienoimmista Bachin kirkkomusiikkiteoksista ja se on yksi Bachin eniten esitetyistä teoksista. Suomessa Jouluoratorio kuuluu muun muassa Cantores Minores- ja Chorus Cathedralis Iuniorum -poikakuorojen vakituiseen ohjelmistoon. Useimmiten oratoriosta esitetään kolme ensimmäistä (joulupäivien) kantaattia yhdessä konsertissa ja mahdollisesti kantaatit 4–6 toisessa konsertissa. Nykyisin niitä tosin ei useinkaan esitetä niinä pyhäpäivinä, joille ne alkujaan tarkoitettiin (joulupäivästä loppiaiseen) vaan kolme ensimmäistä tavallisimmin muutamaa päivää ennen joulua, harvemmin esitettävät kolme viimeistä kantaattia useimmiten uudenvuoden jälkeen.
Kantaatit.
Ensimmäinen kantaatti, ensimmäisenä joulupäivänä.
Ensimmäinen kantaatti ("Jauchzet frohlocket, auf, preiset die Tage") esitettiin alun perin ensimmäisenä joulupäivänä. Sen pääsävellajina on D-duuri, ja siinä esiintyvät:
Ensimmäinen kantaatti käsittelee ajanjaksoa ennen ja jälkeen Jeesuksen syntymän. Kantaatti alkaa juhlallisella trumpettien ja patarumpujen rytmittämällä alkukuorolla "Jauchzet frohlocket, auf, preiset die Tage" (Riemuitkaa, iloitkaa, kiittäkää näistä päivistä), joka perustuu Bachin kantaattiin "Tönet ihr Pauken" (BWV 214). Kantaatti käsittelee Marian ja Joosefin verollepanon. Alttoaaria "Bereite dich, Zion" (Valmistaudu Siion) antaa ensimmäisen silmäyksen tulevaan. Seurakunta vastaa koraalilla "Wie soll ich dich empfangen" (Kuinka minun tulee vastaanottaa sinut), joka lauletaan samalla Hans Leo Hasslerin melodialla, joka toistuu useita kertoja myös Matteus-passiossa. Sama melodia toistuu kuudennen kantaatin viimeisessä osassa. Bassoaaria "Grosser Herr und starker König" (Suuri Herra ja voimakas Kuningas) ylistää trumpettien tavoin Jumalan majesteettisuutta. Ensimmäinen kantaatti päättyy "Vom Himmel hoch" (Enkeli taivaan) -melodiaan perustuvaan koraalin, jossa kuoro vuorottelee patarumpujen ja trumpettien kanssa. Samainen melodia toistuu oratoriossa kahden ensimmäisen kantaatin aikana yhteensä kolme kertaa.
Toinen kantaatti (toisena joulupäivänä).
Toinen kantaatti ("Und es waren Hirten in derselben Gegend", "Ja samalla seudulla oli paimenia") esitettiin alun perin toisena joulupäivänä eli tapaninpäivänä. Sen pääsävellajina on G-duuri, ja siinä esiintyvät:
Toinen kantaatti käsittelee paimenille ilmoitettua ilosanomaa Jeesuksen syntymästä. Kantaatti alkaa kauniilla sinfonialla (pastoraali), jonka Bach sävelsi tiettävästi juuri Jouluoratoriota varten. Oboekvartetti vuorottelee muun orkesterin kanssa antaen musiikille sopivan maaseudullisen paimensävyn. Pastoraalisia piirteitä on paljon: 12/8 -tahtilaji, pisteelliset keinuvat rytmit, rinnakkaiset terssit sekä borduunaäänet, joiden toteuttamisessa Bach käyttää omaperäisesti kaikkia oboeita. Marian 'kehtolaulun' "Schlafe, mein liebster" (Nuku rakkaimpani) -alttoaarian jälkeen tulee kuoron ylistys "Ehre sei Gott in der Höhe" (Kunnia olkoon Jumalalle korkeuksissa). Toinen kantaatti päättyy kuoron ja oboeiden vuorottelevaan koraaliin "Wir singen dir in deinem Heer" (Laulamme Sinulle joukkojesi kera).
Kolmas kantaatti (kolmantena joulupäivänä).
Kolmas kantaatti ("Herrsher des Himmels, erhöre das Lallen", "Taivaan hallitsija, kuule heikkoa ääntämme") esitettiin alun perin kolmantena joulupäivänä eli 27. joulukuuta. Sen pääsävellaji on D-duuri, ja siinä esiintyvät:
Kolmas kantaatti päättää jouluyön kertomuksen. "Herrscher des Himmels" (Taivaan valtias, kuule kuiskauksemme, salli laulumme miellyttää Sinua) 3/8 -tahtilajissa on trumpettien ja patarumpujen majestetisoiva kuoro-osa, joka kerrataan kolmannen kantaatin lopussa. Sopraanon ja basson duetto "Herr, dein Mitleid, dein Erbarmen" (Herra, sinun myötätuntosi, sinun armosi) pysäyttää juonen kulun ja asettaa kuulijan hetkeksi kuuntelemann kauniisti virtaavaa oboe d’amoren ja solistien vuoropuhelua. Alttoaariassa "Schliesse, mein Herze" (Kätke, sydämeni) Maria tutkiskelee sydämessään vastatapahtunutta ihmettä. "Seid froh, dieweil" -koraali huipentuu joulun ilosanomaan ("Iloitkaa, koska teidän Vapahtajanne on syntynyt Jumalaksi ja ihmiseksi. Hän on Herra ja Kristus, Daavidin kaupungissa, monien valittu.").
Neljäs kantaatti (uudenvuodenpäivänä).
Neljäs kantaatti ("Fallt mit Danken, fallt mit Loben") esitettiin alun perin Jeesuksen ympärileikkauksen juhlapäivänä eli uudenvuodenpäivänä. Sen pääsävellaji on F-duuri, ja siinä esiintyvät:
Neljäs kantaatti alkaa alkukuorolla. Bach käyttää neljännen kantaatin ensimmäisessä ja viimeisessä kuoro-osassa soitinnuksessaan käyrätorvia. Sopraanoaariassa "Flösst, mein Heiland, flösst dein Namen", joka on parodia Herkuleskantaatista (BWV 213), Bach käyttää kaikuefektiä ehkä jopa epätarkoituksellisesti. Kaksoisviulusoolo- ja tenoriaariassaan "Ich will nur dir zu Ehren" Bach leikittelee fuugamaisilla teemoilla ja melodian käsittelyllä. Kantaatti päättyy rauhalliseen koraaliin.
Viides kantaatti (uudenvuoden jälkeisenä sunnuntaina).
Viides kantaatti ("Ehre sei dir, Gott, gesungen", "Kunnia olkoon sinulle, Jumala, laulettu") esitettiin alun perin uudenvuodenpäivän jälkeisenä sunnuntaina. Sen pääsävellaji on A-duuri, ja siinä esiintyvät:
Viides kantaatti on soitinnukseltaan suppein. Kantaatti alkaa eläväisellä alkukuorolla "Ehre sei dir, Gott gesungen", jossa oboet, jouset ja kuoro vuorottelevat vauhdikkaasti. Bassoaariassa "Erleucht auch meine finstre Sinnen" Bach käyttää soolosoittimena oboe d’amorea. Seuraa Jouluoratorion ainut tertsetto (sopraano, altto ja tenori). Kantaatti päättyy kuoron koraaliin.
Kuudes kantaatti (loppiaisena).
Kuudes kantaatti ("Herr, wenn die stoltzen Feinde schnauben") esitettiin alun perin loppiaisena. Sen pääsävellajina on D-duuri, ja siinä esiintyvät:
Riemukas kuudes kantaatti alkaa iloisella alkukuorolla. Suuren osan kantaatin sävelmistä Bach oli alun perin säveltänyt erääseen toiseen, nyttemmin kadonneeseen kantaattiin, jonka orkesteri­nuotti­lehtiä Bach itse käytti Joulu­oratorin kuudennen kantaatin esityksissä.
Sopraanoaariaa "Nur ein Wink" säestävät oboe d’amore ja jouset. Jouluoratorion viimeinen aaria "Nun mögt ihr stolzen Feinde schrecken" on soitinnettu kahdelle oboe d’amorelle ja tenorille. Oratorio päättyy loppukoraaliin, jossa Bach käyttää samaa Hasslerin melodiaa kuin ensimmäisen kantaatin koraalissa. Kuoroa säestävät trumpetit, patarummut, oboet, jouset sekä continuo.