tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kuningas Sarvipää

Kuningas Sarvipää () on hahmo Lloyd Alexanderin fantasiakirjasarjassa "Prydainin kronikka" ja siihen perustuvassa Disney-elokuvassa "Hiidenpata". Kuningas Sarvipää on "Kolmen kertomus" -kirjassa paha mies, joka tottelee pimeyden ruhtinasta Arawnia. Hänet tunnistaa pääkallo-naamiosta, josta lähtee isot sarvet.
Disneyn elokuvasovituksessa hahmon suomenkielisenä nimenä on Hornansarvi, ja hän on kokonaan luurankomainen mies, jolla on vihertävä iho, punertavat silmät ja kaksi sarvea päässään. Hän yrittää löytää mystisen Hiidenpadan, jonka avulla hän voisi herättää kuolleiden armeijan kasvattamaan valtaansa. Hornansarvi asuu linnassa, jonka hän valtasi sen edelliseltä omistajalta. Hornansarvi kuoli, kun Hiidenpata imi tämän elinvoimat itseensä, minkä jälkeen hänen linnansakin tuhoutui. "Hiidenpata"-elokuvassa hahmon alkuperäisenä äänenä toimii John Hurt ja suomenkielisenä Heikki Sankari.
Hornansarvi on esiintynyt myös Mikin klubi-animaatiosarjassa. Descendants-romaanissa kerrotaan, että Hornansarvi on muiden pahisten tavoin herätetty henkiin ja vangittu Isle of the Lostille. Hornansarvi pitää saarella pientä kauppaa, joka korjaa keittoastioiksi tarkoitettuja taikajuomapatoja.
Neal Boortz

Neal Boortz (s. 6. huhtikuuta 1945 Bryn Mawr, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen radiojuontaja ja poliittinen kommentaattori. Vuonna 1969 Atlantassa, Georgiassa alkanutta "The Neal Boortz Show'ta" alettiin syndikoida 1999. Sitä voi nykyään kuunnella eri puolilla Yhdysvaltoja.
Aikaisemmin republikaaniseen puolueeseen kuulunut Boortz liittyi libertaaripuolueeseen vuonna 2002. Radiotyönsä ohessa hän on kirjoittanut useita kirjoja, jotka käsittelevät muun muassa Yhdysvaltain veropolitiikkaa. Boortz nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2009.
Vanadiinidioksidi

Vanadiinidioksidi (VO2) on yksi vanadiinin oksideista. Yhdisteessä vanadiinin hapetusluku on +IV. Muita vanadiinin oksideita ovat divanadiinitrioksidi (V2O3) ja divanadiinipentoksidi (V2O5).
Rakenne.
Huoneenlämpötilassa vanadiinidioksidi on rakenteeltaan samankaltainen kuin rutiilimineraali. Se on kuitenkin hieman vääristynyt niin, että vanadiiniatomit ovat lähempänä toisiaan kuin titaaniatomit rutiilissa. Rakenteessa vanadiiatomien välillä on sidoksia.. Vanadiinidioksidin rakenne kuitenkin muuttuu 68 °C:n lämpötilassa. Vanadiiniatomien väliset sidokset katkeavat ja materiaalin ominaisuudet muuttuvat. Vanadiinidioksidi on alle 68 °C:n lämpötilassa puolijohde ja muuttuu kuumennettaessa johteeksi, jolloin sen resistiivisyys pienenee yhteen miljoonasosaan alkuperäisestä.
Valmistus, ominaisuudet ja käyttö.
Kun divanadiinipentoksidia kuumennetaan suhteellisen heikkojen pelkistimien kuten hiilimonoksidin, rikkidioksidin tai oksaalihapon kanssa, muodostuu vanadiinidioksidia. Yhdistettä voidaan valmistaa myös vanadiinioksitrikloridista, vanadyyliasetyyliasetonaatista tai vanadiinitri-isobutoksidista.
Korkeissa lämpötiloissa vedyn, hiilen tai hiilidioksidin kanssa vanadiinidioksidi muodostaa muita vanadiinin oksideita, joiden yleinen kaava on V2O2n-1. Yhdiste liukenee happoihin muodostaen vanadyyliyhdisteitä ja emäksiin muodostaen vanadaatti-ioneita.
Vanadiinidioksidista voidaan valmistaa hyvä johde lämmittämällä sitä tai kohdistamalla siihen vahva magneettikenttä. Tätä ominaisuutta voidaan hyödyntää elektroniikassa muun muassa erilaisissa kytkimissä ja antureissa. Elektroniikan sovellutuksissa yhdisteestä tehdään ohut kalvo laserstäeiden avulla.
Vanadiinidioksidia ja 1,9 % volframia käytetään valmistettaessa lämpösäteilyn läpipääsyä sääteleviä ikkunoita. Kun huoneenlämpötila on alle 29 °C ikkuna päästää läpi suurimman osan infrapunasäteilystä. lämpötilan noustessa tämän yli vanadiinidioksidi-ikkuna heijastaa osan säteilystä takaisin. Ikkunan haittapuolena on sen kellanvihreä väri.
Laterna Magica (kirja)

Laterna Magica on Ingmar Bergmanin omaelämäkerrallinen teos joka ilmestyi 1987. Teoksen on suomentanut Heikki Eskelinen.
Teos on saanut nimensä diaprojektorin edeltäjästä taikalyhdystä eli laterna magicasta, jollaisen Bergman sai lapsena ja joka oli yksi hänen uranvalintaansa vaikuttaneista tekijöistä.
Kirjassa on kuvauksia sekalaisessa järjestyksessä Bergmanin elämästä lapsuudesta elokuva- ja teatteriohjaajaksi saakka. Se on käännetty liki 30 kielelle, ja se on antanut vaikutteita muun muassa Kaija Saariaholle, joka sävelsi samannimisen teoksen.
Vuonna 2009 "Laterna Magica" valittiin kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja TV-ohjelmien klassikkoa.
Laterna Magica (galleria)

Laterna Magica on Helsingissä toimiva antikvaarinen kirjakauppa ja valokuvagalleria. Kirjakaupan ja gallerian perustivat Aapo ja Mikko Pekari vuonna 1989. Galleria järjestää valokuvanäyttelyitä. Gallerian näyttelytoiminnasta vastasi vuodesta 2006 aina kesään 2018 asti Risto Korhonen. Kirjagalleria vaihtoi omistajaa kesällä 2018, jolloin Eira Sillanpää ja Tapio Wilska ryhtyivät jatkajiksi. Näyttelyjen ohella Laterna Magicassa järjestetään myös paljon tapahtumia; konsertteja, työpajoja ja lukupiirejä. 
Pekareilla oli aiemmin Lemillä kesäisin toimiva antikvariaatti Taikalyhty. Aapo Pekari sai Lemin kotiseutuyhdistyksen vuoden 2014 Kotiseututeko-palkinnon. Perusteluissa mainitaan, että Pekari on toiminnallaan ilahduttanut niin kotimaisia kuin ulkomaisiakin Lemillä kävijöitä.
Julija Novikova

Julija Novikova (, o.s. Sjedina , s. 9. marraskuuta 1980) on venäläinen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa Deltaa.
Olomoucin MM-kilpailuissa 2008 Novikova voitti viestihopeaa joukkuetovereinaan Galina Vinogradova ja Tatjana Rjabkina. Hänen paras henkilökohtainen MM-sijoituksensa on Aichin MM-kilpailuiden 2005 pitkän matkan yhdeksäs sija. Kaohsiungin World Gameseissa 2009 hän voitti kultaa sekaviestistä Dmitri Tsvetkovin, Andrei Hramovin ja Galina Vinogradovan kanssa.
Hänen miehensä Valentin Novikov on suunnistuksen maailmanmestari.
Oikeusaste

Oikeusaste eli instanssi tarkoittaa jonkin tuomioistuimen asemaa verrattuna sen alapuolella tai yläpuolella oleviin tuomioistuimiin, jotka käsittelevät samaa oikeusriitaa. 
Oikeuslaitoksessa kullakin tuomioistuimella on tietty toimivalta, joka määrää sen aseman oikeusastejärjestyksessä. Yleensä oikeusjuttu pannaan vireille alimmassa oikeusasteessa eli ensimmäisessä instanssissa. Vasta sen ratkaisun jälkeen voidaan ratkaisuun hakea muutosta ylemmästä oikeusasteesta.
Monessa valtiossa on käytössä vain kaksi oikeusastetta. Toinen mahdollisuus on jaottelu kolmeen oikeusasteeseen: alioikeuksiin, ylioikeuksiin ja korkeimpiin eli ylimpiin oikeuksiin. Suomessa on käytössä kolme oikeusastetta. Yleisinä alioikeuksina toimivat käräjäoikeudet, joiden ratkaisuihin voi hakea muutosta hovioikeudesta. Hovioikeuden ratkaisuun voi pyytää valituslupaa korkeimmalta oikeudelta, joka joko myöntää tai epää valitusluvan. Hallintolainkäytössä ensimmäisenä oikeusasteena toimivat hallinto-oikeudet ja ylimpänä oikeusasteena korkein hallinto-oikeus.
Frank Trumbauer

Frank ”Tram” Trumbauer (30. toukokuuta 1901 Carbondale, Illinois, Yhdysvallat – 11. kesäkuuta 1956 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) oli 1920- ja 1930-lukujen huomattavimpia jazzsaksofonisteja. Hän soitti pääasiassa c-tenorisaksofonia (c-melodiasaksofoni) mutta myös alttosaksofonia ja fagottia. Trumbauer levytti ja esiintyi muun muassa kornetisti Bix Beiderbecken, pasunisti Jack Teagardenin, kitaristi Eddie Langin ja viulisti Joe Venutin kanssa. Lester Young piti Trumbaueria saksofonistina, joka vaikutti eniten hänen omaan tyyliinsä.
Gemma Arterton

Gemma Christina Arterton (s. 2. helmikuuta 1986 Gravesend, Kent, Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hänen elokuvarooleihinsa lukeutuvat muun muassa Kelly elokuvassa "Tyttökoulu St. Trinian’s" (2007), MI6-agentti Strawberry Fields James Bond -elokuvassa "007 Quantum of Solace" (2008), prinsessa Tamina elokuvassa "Prince of Persia" (2010) sekä Kerttu elokuvassa "" (2013). Televisiossa hän on näytellyt esimerkiksi nimiroolia BBC:n tuottamassa sarjassa "Tess of the D’Urbervilles".
Nuoruus.
Arterton syntyi ja kasvoi Gravesendissä, Kentissä. Syntyessään hänellä oli molemmissa käsissään kuusi sormea, mutta ylimääräiset sormet poistettiin leikkauksella. Artertonin vanhemmat erosivat kun hän oli viisivuotias, minkä jälkeen Gemma ja hänen pikkusiskonsa Hannah asuivat yksinhuoltajaäitinsä luona. Oltuaan mukana koulunäytelmässä Arterton innostui näyttelemisestä ja kävi näyttämötaidekurssin Dartfordin The Miskin Theatressa. Sen jälkeen hän haki ja pääsi opiskelemaan Royal Academy of Dramatic Artiin Lontooseen ja valmistui vuonna 2008.
Ura.
Arterton sai ensimmäisen ammattiroolinsa Stephen Poliakoffin elokuvassa "Capturing Mary" opiskellessaan vielä teatterikoulussa. Hän teki ensimmäisen näyttämöesiintymisensä Rosalinena Shakespeare-komediassa "Turhaa lemmen touhua" Lontoon Globe-teatterissa. Artertonin elokuvadebyytti oli vuonna 2007 elokuvassa "Tyttökoulu St. Trinian’s" johtajatyttö Kellynä, jonka roolista myös Sienna Miller oli kilpaillut.
Vuonna 2008 Arterton esiintyi James Bond -elokuvassa "007 Quantum of Solace", johon hänet valittiin 1 500 hakijan joukosta esittämään agentti Strawberry Fieldsiä.
Arterton toimi mainoskasvona Avonin Bond Girl 007 -hajuvedelle, joka julkaistiin lokakuussa 2008. Aloitettuaan jo sarjassa Avonin kosmetiikkamainoksia Arterton haki maaliskuussa 2008 roolia Kate Mossin vastamalliksi Rimmelille, mutta hänet torjuttiin hänen Avonin sopimukseensa kuuluvien pykälien takia.
Artertonilla oli päärooli Kerttuna elokuvassa "" vuonna 2013. Hannun roolissa oli Jeremy Renner.
Yksityiselämä.
Arterton avioitui näyttelijä Rory Keenanin kanssa vuonna 2019. Heidän poikansa syntyi 2022.
Snickers (vaatemerkki)

Snickers Workwear on osa Hultafors Groupia. Yritys valmistaa, toimittaa, markkinoi ja myy työvaatteita ammattimaisille elinkeinonharjoittajille ja työntekijöille. Yritys on perustettu Ruotsissa vuonna 1975.
Yrityksen nimi Snickers Workwear tulee ruotsinkielisestä sanasta "snickare", joka tarkoittaa timpuria, kirvesmiestä.
Yrityksen pääkonttori sijaitsee Ruotsissa, Sollentunassa. Suomessa yrityksen toimipiste sijaitsee Helsingissä. Tuotteita myydään jälleenmyyjien kautta ympäri Suomen.
Historia.
Yrityksen perustaja on suomalaissyntyinen Matti Viio. Viio oli ammatiltaan sähköasentaja vuosien 1959 ja 1972 välillä. Ensin hän toimi suurjännitelinjojen rakentajana ja myöhemmin sisäjohto- ja teollisuussähköasentajana. Tarina kertoo Viion hermostuneen siihen, että työvaatteet olivat pysyneet samanlaisina 1800-luvun puolivälistä saakka. Kun sähköasentajan pyyntöjä muutostarpeesta ei kuunneltu, hän päätti suunnitella itse paremmat työvaatteet.
Korulinja

Jewel Line Oy (aputoiminimiltään Suomen Korutarvike.com ja Korulinja) on suomalainen helmien ja korunosien maahantuojayritys, joka harjoittaa verkkokauppaa. Yhtiö toimi aikaisemmin nimellä "Korulinja", joka oli design- ja muotikorujen sekä kauneudenhoitovälineiden tukku- ja vähittäiskaupan liike, jolla oli lähes 200 jälleenmyyjää ympäri Suomea. Yhtiöllä oli myös verkkokauppa. 
Korulinjan historia.
Korulinjan perustivat vuonna 1984 turkulaiset Eeva ja Markku Hinkkanen. Yli 20 vuotta kestäneen toiminnan jälkeen Hinkkaset myivät yrityksen Salme Mäkiselle, jonka omistuksessa yritys toimi kaksi vuotta. Tämän jälkeen Salme Mäkinen myi Korulinjan Erkki Riitolle ja yrityksen uudeksi viralliseksi nimeksi tuli Jewel Line Oy, mutta virallisena aputoiminimenä ja kutsumanimenä on Suomen Korutarvike.com. Liiketoiminnan myynnin yhteydessä myös liiketilat siirtyivät Turusta Maskuun.
Suomen Korutarvike.com noudattaa tarkoin EU:n nikkelidirektiiviä. Yritys testaa ja tarkastaa kaikki maahantuomansa korut myös itse. Nikkelittömyyden lisäksi Suomen Korutarvike.com:n korunosat ovat myös lyijyttömiä ja kadmiumvapaita. Suomen Korutarvike.com:n koruosissa ei ole käytetty palladiumia. Sallittua kobolttia saattaa esiintyä. Vanhemmassa ikäluokassa joka toinen nikkeliallerginen henkilö saattaa olla allerginen myös koboltille.
Suomen aivotutkimusseura

Suomen aivotutkimusseura on vuonna 1973 perustettu seura, jonka tarkoituksena on edistää aivojen ja hermoston tieteellistä tutkimusta ja koota tässä tarkoituksessa yhteen eri aloilla toimivia tutkijoita, joiden työ kohdistuu hermostoon. Aivojen ja hermoston tutkimuksella tarkoitetaan tässä seuraavia tieteenaloja:
Aivotutkimusseura toimii Euroopan neurotieteellisten seurojen kattojärjestön FENS:n kansallisena seurana. Seuralla on noin 220 jäsentä. Vuonna 2014 sen puheenjohtajana toimii biokemian ja molekyylibiologian professori Dan Lindholm Helsingin yliopistosta.
Varjokuva

Varjokuva on suomalainen yhtye, joka on kotoisin Yläneeltä. Yhtye kiersi tanssilavoja nimellä Kyösti Mäkimattila &amp; Varjokuva vuoden 2024 loppuun saakka, jolloin Mäkimattila vaihtoi taustayhtyettään. Samalla Varjokuva jäi keikkatauolle. Vuoden 2025 alussa yhtye julkaisi uuden kokoonpanonsa.
Onežski

Onežski () on taajama Karjalan tasavallan Puudožin piirin Avdejevon kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Šalitsa-joen varrella lähellä Äänisen rantaa 9 kilometriä Avdejevosta lounaaseen. Asukkaita on 600 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunnalla on metsäteollisuutta. Palveluihin kuuluu koulu ja vanhusten vapaa-ajankeskus
Ruokotraakkipuu

Ruokotraakkipuu ("Dracaena sanderiana") myös onnenbambuna tai onnenoksana tunnettu, on trooppisesta Kamerunista kotoisin oleva traakkipuiden sukuun kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö.
Ruokotraakkipuu kasvaa luonnossa sademetsän pensaskerroksessa 1,5 metriä korkeaksi pensaaksi. Lajin lehdet ovat 15–25 cm pitkiä ja 1,5–4 cm leveitä. Lajia kaupataan yleensä kierteisenä pistokkaana vesiviljelyyn nimellä onnenbambu, vaikkei se olekaan sukua bambuille, eikä liioin vesikasvi.
Käyttö ja hoito.
Ruokotraakkipuu useine lajikkeineen on suosittu huonekasvi. Ruokotraakkipuuta käytetään myös Fengshuissa. Huonekasvina se on vaatimaton kasvuolojen suhteen, mutta viihtyy parhaiten runsaassa epäsuorassa tai suodatetussa valossa, koska suora auringon paahde saattaa kellastuttaa ja lopulta polttovioittaa lehtiä. Lämpötilan tulisi olla yli 15 °C, enintään 25 °C.
Vaikka ruokotraakkipuu kasvaa parhaiten mullassa, myydään se useimmiten vedessä kasvatettavaksi. Vesiviljelyssä vesi pitäisi vaihtaa joka toinen viikko. Veden tulisi olla pehmeää, vähintään yön yli seissyttä hanavettä.
Vita Nova

Vita Nova on Laitilan Wirvoitusjuomatehtaan valmistama energiajuoma, joka sisältää B-vitamiineja ja kofeiinia. Juomaa myydään 3,3 desilitran tölkeissä, aikaisemman 1,85 desilitran lasipullon sijaan. Reseptiä on muokattu Laitilan Wirvoitusjuomatehtaan toimesta sopimaan paremmin 2020-luvulle. 
Ennen Laitilan Wirvoitusjuomatehtaan valmistusta, sitä valmisti Laihian Mallas Oy. Alun perin juomaa valmisti 1970-luvulla Dipolar Oy, joka oli lääkeyhtiö Medipolar Oy:n tytäryhtiö.
Vita Novan valmistus päätettiin lopettaa, mutta päätös peruttiin heti huhtikuussa 2024.
Jussi Myllymäki

Raimo Juhani ”Jussi” Myllymäki (s. 7. syyskuuta 1953 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän aloitti ammattinäyttelijän uransa harjoittelijana Kajaanin kaupunginteatterissa 1973–1974. Kajaanin kaupunginteatteria seurasivat tilateatteri 1974–1975, Joensuun kaupunginteatteri 1975–1979 ja Jyväskylän kaupunginteatteri 1979–1996. Vierailijana Jussi Myllymäki on ollut Mikkelin kaupunginteatterissa 1980 ja Pyynikin kesäteatterissa 1983. Vuodesta 1996 hän on ollut freelancer tehden useita ohjaustöitä.
Ylen TV2-kanavalla vuosina 2009–2013 esitetyssä "Pirunpelto"-sarjassa Myllymäki näytteli Kosti Sorjosen roolin.
Jonathan Åstrand

Jonathan Jens-Erik Åstrand (s. 9. syyskuuta 1985 Närpiö) on suomalainen kilpauransa päättänyt pikajuoksija. Hän edusti IF Kraftia.
Åstrandia valmensi Petteri Jouste. Aiemmin hänen pitkäaikaisena valmentajanaan toimi Jan-Erik Bergman.
Ura.
SM-taso.
Åstrand voitti 200 metrillä SM-kultaa vuosina 2010, 2012 ja 2013 sekä hopeaa vuonna 2015 ja pronssia 2016. 100 metrillä hän voitti SM-kultaa vuonna 2013, hopeaa 2011 ja pronssia 2012.
Sisäratojen SM-kilpailuissa Åstrand voitti kultaa 60 metrillä Helsingissä 2011 ja 200 metrillä Mustasaaressa 2009 ja Tampereella 2012. 4 × 200 metrin viestissä hän oli pronssijoukkueessa Jyväskylässä 2013.
4 × 100 metrin viestijuoksussa Åstrand oli voittamassa SM-hopeaa vuosina 2009, 2010, 2011 ja 2012. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi hopeaa vuosina 2003 ja 2007 ja pronssia vuosina 2002 ja 2009.
Arvokisat ja maaottelut.
Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Debrecenissä 2007 Åstrand kuului Suomen pronssia voittaneeseen 4 × 100 metrin viestijoukkueeseen.
Åstrand osallistui yleisurheilun EM-kisoihin kolmesti. Barcelonassa 2010 hän selviytyi 200 metrillä välieriin. Hän juoksi myös kolmannen osuuden Suomen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi SE-ajalla 39,29. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Åstrand eteni jälleen välieriin 200 metrillä. Hän juoksi myös Suomen miesten 4×100 metrin viestijoukkueessa, joka karsiutui jatkosta ajalla 39,85. Åstrand osallistui myös Zürichin EM-kisoihin 2014 200 metrillä ja viestissä.
Daegun MM-kilpailuissa 2011 Åstrand eteni 200 metrillä välieriin joissa jäi seitsemänneksi ja putosi jatkosta ajalla 21,03. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän juoksi 200 metrin alkuerässä kauden parhaan aikansa 20,73 mutta sijoittui eränsä viidenneksi ja karsiutui jatkosta.
Pariisin EM-hallikisoissa 2011 Åstrand eteni 60 metrin juoksussa välieriin.
Åstrand osallistui Suomi–Ruotsi-maaotteluun muun muassa vuosina 2005–2006 ja 2008–2014. Vuosina 2010 ja 2011 hän voitti sekä 100 että 200 metrin juoksun. Vuonna 2010 hän oli voittamassa myös 4 × 100 metrin viestijuoksua. Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa Åstrand oli mukana vuosina 2009 (4 × 100 m), 2010 (200 m ja 4 × 100 m) ja 2011 (200 m ja 4 × 100 m).
Åstrand päätti kilpauransa syyskuussa 2016.
HMS Emerald (1757)

HMS Emerald oli Britannian kuninkaallisen laivaston 28-tykkinen kuudennen luokan alus.
Hankinta.
Alus oli alun perin Pierre Chaillén suunnitteleman Ranskan laivaston Le Fine -luokan 8 naulan tykein varustettu fregatti "L'Emeraude". Alus valmistettiin helmi-elokuussa 1744 Le Havressa, missä se laskettiin vesille 10. kesäkuuta.
"HMS Southampton" valtasi 21. syyskuuta 1757 "L'Emerauden", joka siirrettiin vielä syyskuun aikana Portsmouthiin. Amiraliteetti antoi 25. lokakuuta määräyksen liittää vallattu alus laivaston vahvuuteen, joten satamassa maannut alus tarkastettiin 12. marraskuuta ja liitettiin Kuninkaalliseen laivastoon 14. joulukuuta. Aluksesta maksettiin valtausrahoja 4 288 puntaa. Se nimettiin 26. joulukuuta "HMS Emeraldiksi" ja oli 16. maaliskuuta – 8. heinäkuuta 1758 kunnostettavana ja varustettavana.
Palvelus.
"Emerald" otettiin palvelukseen huhtikuussa 1758 kapteeninaan Thomas Cornwall. Se liitettiin samana kesänä amiraali George Ansonin laivastoa. Alus purjehti 23. tammikuuta 1759 Leewardsaarille. Se valtasi 12. heinäkuuta kaappari "Le Postillonin".
Aluksen päälliköksi tuli heinäkuussa 1760 Leewardsaarilla Charles Middleton. Alus valtasi 20. marraskuuta kaapparit "Le Conquérantin" ja "Le Parfaitin". Se oli 26. syyskuuta 1761 tarkastuksessa, jonka seurauksena alus poistettiin palveluksesta lokakuussa. Se myytiin marraskuussa Portsmouthissa romutettavaksi 7. lokakuuta annetun Amiraliteetin päätöksen mukaisesti.
Colossus-luokka (linjalaiva)

Colossus-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden 74-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Luokan suunnitteli Sir John Henslow. Piirustukset hyväksyttiin 13. tammikuuta 1798.
Luokan alusten tykkikansi oli etriä ja köli etriä. Alusten miehistötarve oli 590 henkeä. Luokan alusten aseistuksena olivat alemman tykkikannen 28 kappaletta 32 naulan tykkiä sekä ylemmän tykkikannen kolmekymmentä 24 naulan tykkiä. Puolikannella oli neljä 24 naulan tykkiä ja kymmenen 32 naulan karronadia. Etukannella oli kaksi 24 naulan tykkiä ja kaksi 24 naulan karronadia. Peräkannella oli kuusi 18 naulan tai kolme 18 naulan ja kolme 12 naulan karronadia.
Alukset.
Alukset tilattiin 23. marraskuuta 1797.
Digital Addressable Lighting Interface

Digital Addressable Lighting Interface eli DALI on digitaalinen valaistuksen ohjausväylä esimerkiksi elektronisille liitäntälaitteille ja himmentimille ja standardi, joka kuvaa digitaalista kommunikaatiota valaistuslaitteiden välillä.
DALI perustettiin markkinoita hallinneen analogisen 1-10V järjestelmän seuraajaksi sekä avoimen standardin kilpailijaksi suljetulle DSI-protokollalle. DALI on standardisoitu kansainvälisen sähköteknisen komission loisteputkivalaisinstandardi IEC 60929 mukaan. 
DALI perustuu laitekohtaiseen ohjaukseen. Yhden ohjaus/ohjelmointi-laitteen verkossa voi olla enimmillään 16 ohjattavaa ryhmää ja 16 erilaista valaistustilannetta sekä 64 kuormaliitäntää tai ohjauslaitetta. Moduulirakenteen vuoksi DALI-järjestelmää voidaan myös laajentaa. DALI voidaan liittää myös eri taloautomaatiojärjestelmien aliverkoksi valaistuksessa.
Puerto Rico yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Puerto Rico on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin alusta eli vuodesta 1983 alkaen. Ennen vuotta 2009 sen urheilijat eivät olleet yltäneet kertaakaan pistesijoille. Berliinissä 2009 Javier Culson saavutti hopeaa 400 metrin aitajuoksussa, uusi saavutuksensa kaksi vuotta myöhemmin Daegussa sekä sijoittui kuudenneksi Moskovassa 2013. Dohassa 2019 Wesley Vázquez sijoittui viidenneksi 800 metrin juoksussa. Eugenessa 2022 Jasmine Camacho-Quinn saavutti 100 metrin aitajuoksussa pronssia ja Ayden Owens-Delerme sijoittui kymmenottelussa neljänneksi. Budapestissä 2023 Jasmine Camacho-Quinn saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa.
Tanssihitit Vol 1

Tanssihitit, Vol. 1 on Smurffien debyyttialbumi vuodelta 1996. Albumia oli vuoteen 2013 mennessä myyty yli 174 000 kappaletta, kolmen platinalevyn verran. Levy oli tällöin myös kaikkien aikojen 8. myydyin albumi Suomessa.
Fabian Hertner

Fabian Hertner (s. 24. helmikuuta 1985) on sveitsiläinen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa suomalaista Kalevan Rastia.
Gdańskin nuorten MM-kilpailuissa 2004 Hertner voitti viestipronssia. Seuraavana vuonna nuorten MM-kilpailuissa Tenerossa hän voitti keskimatkan maailmanmestaruuden. Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa 2006 Hertner sijoittui 14:nneksi. MM-kilpailuissa Miskolcissa 2009 Hertner voitti hopeaa sprintissä. Primorskon EM-kilpailuissa 2010 hän voitti kultaa sprintistä ja viestistä sekä saavutti pronssia pitkältä matkalta. Trondheimin MM-kilpailuissa 2010 Hertner saavutti hopeaa sprintissä 2,3 sekuntia maanmiehelleen Matthias Müllerille hävinneenä. Kuudennen arvokisamitalinsa Hertner saavutti Lausannen MM-kilpailuissa 2012 sijoittumalla keskimatkalla pronssille. Sotkamon MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui sprintissä neljänneksi ja keskimatkalla viidenneksi.
Invernessin MM-kilpailuissa 2015 Hertner voitti ensimmäisen aikuisten maailmanmestaruutensa viestissä. Keskimatkalla ja pitkällä matkalla hän sijoittui viidenneksi. Strömstadin MM-kilpailuissa 2016 hän saavutti viestissä hopeaa ja sijoittui keskimatkalla 15:nneksi. Tarton MM-kilpailuissa 2017 Hertner saavutti keskimatkalla hopeaa ja sijoittui viestissä viidenneksi sekä pitkällä matkalla seitsemänneksi. Riian MM-kilpailuissa 2018 hän saavutti sprinttiviestissä hopeaa ja pitkällä matkalla pronssia sekä sijoittui keskimatkalla 38:nneksi.
Rakettihitit! Vol. 15

 Rakettihitit! Vol. 15 on Smurffien 15. albumi. Se julkaistiin vuonna 2007.
Tanssii Smurffien kanssa Vol 16

Tanssii Smurffien kanssa Vol 16 on Smurffien 16. albumi. Se julkaistiin 26. marraskuuta 2008.
Maaselkä (asema)

Maaselkä () on Pinduisen kuntaan kuuluva rautatieasema Muurmannin radan varrella Karjalan tasavallan Karhumäen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Pietarin ja Murmanskin välistä M18-valtatietä 30 kilometriä Karhumäestä pohjoiseen. Vuonna 1926 asemataajamassa oli 726 asukasta, mutta vuonna 2008 enää 23.
Karjalan Maaselkä sijaitsee aseman länsipuolella Seesjärven rannalla ja Meri-Maaselkä sen itäpuolella Vienanmeren–Itämeren kanavan varrella. Edellinen kuuluu Tšopinan ja jälkimmäinen Poventsan kuntaan. Puna-armeijan joukot pysäyttivät suomalaisten hyökkäyksen Maaselän aseman seudulle jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana vuonna 1941.
Tehostettu keräily

Tehostettu keräily on talteen keräiltävien villien kasvien hoitamista siten, että pyritään edistämään keräiltävän kasvin säilymistä luonnossa. Keinoja tähän ovat tuholaisten torjunta, vain tietyn kasvien osan kerääminen tietyiltä alueilta siten, että maahan jätetyt kasvit siementävät seuraavaksi vuodeksi, kasvien kastelu, jotta ne säilyvät kuivan kauden yli, ja rikkakasvien kitkeminen. Tehostettu keräily saattoi edeltää maanviljelyä.
Esimerkiksi kwakiutl-intiaanit söivät apiloita, kitkivät apilaniityiltä pois rikkaruohot ja jättivät tarkoituksella pääjuuren maahan. Myös pahalta maistuva sivujuuri jäi maahan tuottamaan uusia haaroja. Apilaniityt oli jaettu perheiden kesken. Monet luonnonkansat pitivät viljelykasveja jonkun omistamina. Länsi-Australiassa naiset istuttivat villejä jamsseja sen jälkeen, kun olivat kaivaneet niiden juurimukulat maasta. Luultavasti lopulta jamssia alettiin viljellä asumusten lähellä, ettei seuraavalla jamssinhakumatkalla jamssia tarvitsisi etsiä kaukaa. Papua-Uuden-Guinean ylängöltä on löydetty todisteita hyvin vanhasta tehostetusta keräilystä ehkä jo 49 000–44 000 vuotta sitten, joka tapauksessa ennen viime jääkauden huippukohtaa. Tehostettuun keräilyyn viittaavat löydetyt jamssin ja erään pähkinälajin jäänteet sekä ”vyötärölliset” kivityökalut, joilla uskotaan kaadetun puita, että keräiltävät kasvit saisivat enemmän kasvutilaa.
Australian aboriginaalien lippu

Australian aboriginaalien lippu suunniteltiin alun perin Australian aboriginaalien maaoikeuksista järjestettyihin mielenosoituksiin, mutta lopulta siitä kehittyi aboriginaaleja yleisesti edustava lippu. Sen suunnitteli Harold Thomas vuonna 1970. 
Lippu on jaettu vaakasuorasti kahteen yhtä suureen osaan: musta, joka kuvaa alkuperäiskansoja, ylhäällä ja punainen, joka kuvaa maan ja ihmisten välistä suhdetta, alhaalla. Lipun keskellä on keltainen ympyrä, joka symboloi elämän antajaa, eli Aurinkoa. 
Torresinsalmen saarten asukkaat käyttävät omaa lippuaan. 
Historia.
Ensimmäisen kerran lippua käytettiin 9. heinäkuuta 1971, aboriginaalien kansallispäivänä, kun se nostettiin salkoon Adelaiden kaupungissa, Victoria Square -aukiolla.
Australian hallitus virallisti lipun vuonna 1995.
Tammikuussa 2022 Australian pääministeri Scott Morrison ilmoitti liittovaltion ostavan lipun tekijänoikeudet sen suunnittelijalta Thomasilta 20 miljoonalla dollarilla. Aiemmin lipun esiintyminen mm. kaupallisissa tuotteissa oli aiheuttanut laillisia ongelmia. Alkuperäiskansoista vastaavan ministerin Ken Wyattin mukaan lippu kuuluu nyt kaikille. 
Käyttö.
Monet viralliset rakennukset käyttävät aboriginaalien lippua Australian lipun ohella. Myös aboriginaalien omat kulttuurikeskukset käyttävät lippua. Lipusta käytetään joskus versiota, jossa lippu on liitetty Australian lippuun Union Jackin tilalle. Monet aboriginaalit tosin vastustavat lipun käyttöä tällä tavalla.
Juoksija Cathy Freeman aiheutti Kansainyhteisön kisoissa 1994 kohun kantamalla kunniakierroksella sekä Australian että aboriginaalien lippua. Hän toisti tempauksen Sydneyn olympialaisissa 2000.
Heinäkuusta 2022 lähtien aboriginaalien lippu on ollut pysyvästi Australian lipun rinnalla Sydneyn sataman sillan lipputangossa. Aiemmin sen tilalla oli liehunut Uuden Etelä-Walesin lippu, ja viranomaiset olivat laskeneet, että kolmannen lipputangon pystytys olisi maksanut 25 miljoonaa dollaria.
Megaidolit Vol 12

Megaidolit Vol 12 on Smurffien 12. albumi. Se julkaistiin 5. marraskuuta 2004. Albumi sai kolme kultalevyä sekä platinalevyn.
Judon maailmanmestaruuskilpailut 2009

Judon maailmanmestaruuskilpailut 2009 olivat järjestyksessään 26. judon maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Rotterdamissa, Alankomaissa 26.–30.8.2009. Kilpailupaikkana toimi Ahoy Rotterdam -halli.
Tulokset.
Kilpailujen ohjelmassa oli seitsemän miesten ja naisten painoluokkaa.
Mitalitaulukko.
Japani oli kilpailujen menestyksekkäin maa voitettuaan kolme maailmanmestaruutta. Mitalisijoille selviytyi kaikkiaan 27 maan edustajia.
Kruunutapakulo

Kruunutapakulo ("Scytalopus atratus") on eteläamerikkalainen pienikokoinen varpuslintu, joka kuvailtiin uudelleen vuonna 2005, kun ruskoperätapakulo splitattiin viideksi eri lajiksi.
Koko ja ulkonäkö.
Kruunutapakulo painaa keskimäärin 25–26 g.
Esiintyminen.
Kruunutapakulot elävät noin 190 000 neliökilometrin laajuisella alueella Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa.
Elinympäristö.
Laji elää vuoristometsien alikasvoksessa.
Hopeaotsatapakulo

Hopeaotsatapakulo ("Scytalopus argentifrons") on keskiamerikkalainen pienikokoinen varpuslintu.
Esiintyminen.
Hopeaotsatapakulot elävät Costa Ricassa ja Panamassa noin 16 000 neliökilometrin laajuisella alueella.
Elinympäristö.
Laji elää vuoristometsien alikasvoksessa.
Lisääntyminen.
Yksi hopeaotsatapakulon pesälöytö on kuvailtu Costa Ricasta. Pesä oli vuoristossa kosteassa metsässä. Se oli maaonkalossa ja rakennettu enimmäkseen sammalista, ja sinne johti kapea tunneli. Löytöhetkellä 12. huhtikuuta 2001 pesässä oli kaksi poikasta.
Harmaakurkkutapakulo

Harmaakurkkutapakulo ("Scytalopus panamensis") on tapakulojen sukuun kuuluva keski- ja eteläamerikkalainen varpuslintu.
Esiintyminen.
Harmaakurkkutapakulot elävät hyvin pienellä alueella Cerro Tacarcunan vuoristossa Panaman ja Kolumbian rajalla. Laji on uhattuna metsien hakkuiden, kaivostoiminnan ja asutuksen laajenemisen takia.
Elinympäristö.
Laji elää vuoristometsien alikasvoksessa hieman yli tuhannen metrin korkeudessa.
Hietaokajäkälä

Hietaokajäkälä ("Cetraria aculeata") on hirvenjäkäliin kuuluva jäkälä. Se on pensasmainen ja kasvaa 2–5 senttimetriä korkeaksi. Jäkälä kasvaa merenrantahietikoilla ja kallioilla, mutta myös tuntureilla. Suomessa sitä tavataan saaristossa ja harvinaisena Tunturi-Lapissa Hietaokajäkälää voi olla vaikea erottaa yleisemmästä pikkuokajäkälästä ("Cetraria muricata").
Lajin on kuvannut tieteelle saksalainen lääkäri ja luonnontutkija Johann Christian Daniel von Schreber. Laji muistuttaa läheisesti varsin yleistä isohirvenjäkälää.
Hietaokajäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy likesteriinihappoa (C19H32O4) ja protolikesteriinihappoa (C19H32O4).
Inkeri Harmaja

Aino Inkeri Harmaja, o.s. "Vaarila", (18. toukokuuta 1898 Kuopio – 26. lokakuuta 1978 Helsinki) oli Helsingin hovioikeuden jäsen.
Harmaja teki pitkän elämäntyön Turun ja Helsingin hovioikeuksien palveluksessa. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1917, suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1921, ylemmän hallintotutkinnon vuonna 1922 ja sai varatuomarin arvon 1930. Seuraavana vuonna hän aloitti Turun hovioikeuden kanslistina ja siirtyi vuonna 1933 notaariksi. Hänestä tuli Turun hovioikeuden viskaali vuonna 1937, sihteeri 1938 ja asessori ensimmäisenä naisena Suomessa 1944. Harmaja siirtyi vuonna 1952 Helsingin hovioikeuteen. Hänet nimitettiin sen hovioikeudenneuvokseksi 6. syyskuuta 1954 Suomen ensimmäisenä naisena. Viranhoidon ohella hänellä oli erilaisia luottamustehtäviä lukuisissa järjestöissä ja yhdistyksissä. Poliittisesti aktiivinen Harmaja oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsen ja tasavallan presidentin valitsijamies.
Harmaja oli Suomen liike- ja virkanaisten liitton ensimmäinen vuoden nainen vuonna 1955.
Harmajan puoliso oli vuodesta 1926 kapteeni Hans Odin Valdemar Harmaja (k. 1936).
Arto Nurmi

Arto Nurmi on suomalainen uutistoimittaja, joka toimi Ylen television uutistoimituksen uutistenlukijana 1980-luvun puolestavälistä vuoteen 2015. 
Uransa alussa 1979–1983 Nurmi oli toimittajana Ruotsin radion suomenkielisessä toimituksessa. Hän tuli Yleisradioon ensin kesätoimittajaksi 1983 ja sitä kautta päätyi vakinaiseksi uutistenlukijaksi. 
Yleisradion organisaatiouudistuksessa vuonna 2015 62-vuotias Arto Nurmi syrjäytettiin TV-uutisista 25 palveluvuoden jälkeen ja eläkeiän kynnyksellä. Syrjäyttämisprosessissa Nurmen sanottiin antavan kasvot televisiomaailmassa jo aiemmin havaitulle ikärasismille, jossa pinnallisuutta alettiin arvostaa enemmän kuin esimerkiksi ammattitaitoa ja kokemusta. Nurmelle tarjottiin toista työtä radion aamu-uutisten lukijana, jota hän ei kuitenkaan halunnut ottaa vastaan.
Arto Nurmi viettää eläkepäiviään vanhempiensa entisessä kotitalossa Salossa.
Nuohoojatapakulo

Nuohoojatapakulo ("Scytalopus vicinior") on pienikokoinen neotrooppisella alueella elävä varpuslintu, joka splitattiin kahdeksi lajiksi vuonna 2005: nuohoojatapakulo ja tiheikkötapakulo ("S. chocoensis").
Esiintyminen.
Nuohoojatapakulot elävät Panamassa, Kolumbiassa ja Ecuadorissa noin 17 000 neliökilometrin laajuisella alueella.
Elinympäristö.
Laji elää vuoristometsien alikasvoksessa.
Kari Nenonen (kaupunginjohtaja)

Kari Matti Juhani Nenonen (s. 24. syyskuuta 1953 Paavola) on suomalainen kunta-, sairaala-, järjestö- ja kuntayhtymäjohtaja. Koulutukseltaan hän on suunnittelumaantieteilijä (filosofian maisteri) Oulun yliopiston maantieteen laitoksesta. Hän työskenteli Oulun kaupunginjohtajana vuosina 1999–2006 ja HUS:n toimitusjohtajana 2006–2009. Nenonen valittiin Kuntaliiton varatoimitusjohtajaksi lokakuussa 2009. Hän työskenteli Vantaan kaupunginjohtajana vuosina 2012–2018.
John Barnard Dunning

John Barnard Dunning on yhdysvaltalainen ekologi ja lintutieteilijä.
Dunning väitteli filosofian tohtoriksi Arizonan yliopistossa vuonna 1986. Väitöskirjan aiheena oli Yhdysvaltain lounaisosien pipilojen ravinnonhankinta ja yhteisörakenne.
Dunning työskentelee apulaisprofessorina Purduen yliopistossa Indianassa, missä hän opettaa ympäristönsuojelua, luonnonsuojelubiologiaa ja lintuekologiaa. Hän on julkaissut lukuisia kirjoja, muun muassa "Handbook of avian body weights", CRC Press, Orlando, Florida (1992), 370 sivua. Vapaa-aikanaan Dunning retkeilee perheensä kanssa ja tarkkailee lintuja.
Ismo Valkoniemi

Ismo Valkoniemi (s. 17. marraskuuta 1963 Hattula) on suomalainen Samaria-lähetyksen toiminnanjohtaja.
Elämä ja ura.
Ismo Valkoniemi on viettänyt lapsuutensa Hämeenlinnassa ja asuu Porvoossa. Koulutukseltaan hän on teologian maisteri.
Valkoniemi on työskennellyt 1985–1987 Etelä-Hämeen Osuuskaupan eri esimiestehtävissä, 1988–1989 Seppälä Oy:n Hämeenlinnan myymäläpäällikkönä, yrittäjänä vuosina 1985–1992 sekä 1994-2001. Hän joutui 1990-luvun laman seurauksena arvioimaan elämänsä perustan uudelleen, josta kokemuksesta nousevat aiheet hänen kirjoittamilleen kirjoille. Vuodesta 1992 Valkoniemi on työskennellyt kristillisten päihdejärjestöjen esimiestehtävissä: 1992–1997 ja 9. joulukuuta 2009 alkaen jälleen toiminnanjohtajana Uuden kasvun yhdistys ry:ssä, 1997–2001 hallituksen puheenjohtajana ja toiminnanjohtajana Hämeenlinnan Sininauha ry:ssä, 2001–2006 talouspäällikkönä Sininauhaliitossa, 2006–2008 toiminnanjohtajana Kristillinen alkoholisti- ja narkomaanityö ry:ssä sekä 1. syyskuuta 2008 alkaen toiminnanjohtajana Samaria rf:ssa. Lisäksi hän on perustanut tekstiilikierrätystä teollisesti harjoittavan Dafecor Oyn 1994, jonka toimitusjohtajana hän työskenteli vuoteen 2001 asti. Yritys palkittiin Hämeen ympäristöpalkinnolla vuonna 2000 ekologisesta ja sosiaalisesta vastuunkannosta yhteiskunnassa.
Teokset.
Ismo Valkoniemi on kirjoittanut kokemustensa pohjalta kaksi kirjaa.
Unkarin evankelisluterilainen kirkko

Unkarin evankelisluterilainen kirkko () on Unkarissa toimiva luterilainen kirkkokunta, jolla on 176 000 jäsentä. Kirkon johtava piispa on Péter Gáncs. 
Unkarin luterilaisessa kirkossa toimii 300 seurakuntaa, joiden hallinnassa on 500 kirkkoa. Seurakunnat jakautuvat kolmeen piiriin, joiden keskuspaikat ovat Buda, Győr ja Pest. Kirkolla on 360 pastoria ja kolme piispaa. Kirkon toimintaa johtaa synodi. Seurakunnat ovat itsehallinnollisia ja niiden toimintaa johtaa pastori ja maallikkojohtaja. Kirkolla on yhteensä 40 päiväkotia ja koulua, seitsemän opiskelija-asuntolaa ja 38 diakoniatyön yksikköä – vanhainkoteja ja vammaisten lasten hoitolaitoksia. Kirkon nuorisojärjestö järjestää kesäleirejä vammaisille. Kirkon palveluksessa on kolme opiskelijapastoria, neljä vankilapastoria ja neljä sairaalapastoria. Kirkko tuottaa televisio- ja radio-ohjelmia sekä sisältöjä internetiin. Kirkon julkaisemia lehtiä ovat Evangélikus Élet, HÍD, ja Lelkipásztor. Kirkko ylläpitää kaiken kaikkiaan 37 koulua ja lastentarhaa. Luterilaisessa teologisessa yliopistossa opiskelee yli 100 nuorta.
Kirkon ja luterilaisuuden historia Unkarissa.
Uskonpuhdistus levisi Unkariin vuonna 1518. Vuoteen 1591 saakka Lutherin ja Calvinin kannattajat toimivat yhdessä. Myöhemmin maahan syntyi erillinen luterilainen ja reformoitu kirkko.
Protestantit Unkarissa kohtasivat ankaran vastauskonpuhdistuksen jesuiittojen organisoimana. Protestanttisten kirkkojen kohtalo riippui mitä suurimmassa määrin Augsburgin uskonrauhan periaatteiden mukaisesti paikallisten ruhtinaiden uskonnosta. Ruhtinaan paluu katolilaisuuteen merkitsi Unkarissa suurten protestanttisten seurakuntien toiminnan loppumista.
Protestantit taistelivat olemassaolostaan erityisesti Habsburgien monarkian aikana, jolloin "murheiden vuosikymmen" (1671-1681) merkitsi protestanttien leimaamista valtion vihollisiksi sekä luterilaisten ja reformoitujen pastorien vangitsemista ja joutumista kaleeriorjiksi.
1700-luvulla Unkarin protestanttiset kirkot olivat voimakkaan pietistisen vaikutuksen alaisia. Keisarin antama suvaitsevaisuusasetus vuonna 1781 takasi toimintamahdollisuudet protestanttisille kirkoille ja vapaudet niiden jäsenille. Lopullisesti kirkot saivat virallisen aseman Unkarin itsenäistyessä vuonna 1867. 1800-luvun lopulla köyhiä luterilaisten asuttamia seutuja kohtasi nälänhätä, joka kiihdytti maastamuuttoa ja näivetti seurakuntia. 
Ensimmäisen maailmansodan seurauksena Unkari menetti naapureilleen laajoja alueita, ja samalla luterilainen kirkko menetti puolet jäsenistään. Toisen maailmansodan jälkeen alkaneen kommunistihallinnon aikana kaikkia kirkkoja vainottiin, niiden toimintaa vaikeutettiin ja omaisuus takavarikoitiin. Myös kirkon ylläpitämät koulut suljettiin. Kommunistihallinnon päätyttyä vuonna 1989 kirkon toiminta vapautui.
Topi saa uuden kodin

Topi saa uuden kodin on Anne Seppälän kirjoittama lastenkirja. Se on Koirakaverit-kirjasarjan ensimmäinen osa. 
Kirjan päähenkilö on cairnterrieri Topi. Luodon perhe muuttaa omakotitaloon, ja perheen Siru-tyttären haave toteutuu, kun hän saa omakseen Topi-koiran. Siru on hoitanut Topia aiemmin sen omistajan ollessa matkoilla. Kirjassa Siru ja Topi seikkailevat yhdessä naapurissa asuvan Juuson kanssa.
Sestre

Sestre on slovenialainen drag-yhtye. Yhtye tuli tunnetuksi edustettuaan Sloveniaa Eurovision laulukilpailussa 2002 kappaleella "Samo ljubezen", ja sijoittui 13. sijalle 33 pisteellä. Yhtyeen jäsenet olivat pukeutuneet lentoemänniksi. Heidän edustuskappaleesta tuli kisojen sensaatio hitti kehnosta sijoituksesta huolimatta. Yhtye aloitti kiertueensa heti kisojen jälkeen ja he esiintyivät useissa maissa. Yhtyeen single albumi "Souvenir" julkaistiin lokakuussa 2002.
Yhtyeen jäseniä ovat Tomaž Mihelič (Marlenna), Damjan Levec (Emperatrizz) ja Srečko Blas (Daphne). He ovat esiintyneet yhdessä vuodesta 2000 nimellä "Suspender Sisters".
Flaco Jiménez

Leonardo (Flaco) Jiménez (11. maaliskuuta 1939 – 31. heinäkuuta 2025) oli yhdysvaltalainen harmonikansoittaja ja lauluntekijä. Häntä pidetään texmex-musiikin eräänä tunnetuimmista artisteista, joka nousi kansainväliseen kuuluisuuteen 1970-luvulla Doug Sahmin ja Ry Cooderin kanssa tehdyn yhteistyön pohjalta. Jiménez voitti kuudesti Grammy-palkinnon.
Tausta.
Leonardo Jiménezin isää, Santiago Jiméneziä, kutsuttiin "conjunto-musiikin isäksi". Santiago oli näkyvä conjunto-harmonikkamusiikin pioneeri. Flaco seurasi isäänsä näyttämöille jo 7-vuotiaana. Hän soitti aluksi bajo sextoa, mutta kiinnostui itsekin harmonikansoitosta.
15-vuotiaana Leonardo teki ensilevytyksiään Los Caporales -nimisen yhtyeen kanssa, minkä jälkeen hänen isänsä antoi pojalle lempinimen Flaco, joka tarkoittaa "laihaa". Flaco soitti San Antonion saluunoissa ja tanssipaikoissa vuosikaudet, ansaiten maineen uniikkina harmonikkamuusikkona ja tyyliniekkana.
Ura.
Flaco aloitti yhteistyön Douglas Sahmin kanssa 1960-luvulla. Sahm oli tullut tunnetuksi rock-yhtyeestä nimeltä The Sir Douglas Quintet. Myöhemmin hän vaikutti New Yorkissa tehden yhteistyötä Bob Dylanin ja Dr. Johnin kanssa. Hän soitti jonkin aikaa etupäässä anglosaksiselle yleisölle Peter Rowanin kanssa ja matkusteli maailmalla Ry Cooderin ja David Lindseyn kanssa. Flaco alkoi saada kansainvälistä mainetta osuuksistaan Cooderin klassikkoalbumilla Chicken Skin Music. Hän konsertoi ympäri maailman ja teki yhteistyötä useiden kansainvälisesti tunnettujen artistien kanssa.
Jiménez oli mukana myös elokuvarooleissa, kuten Les Blankin tex-mex-kulttuuria käsittelevässä elokuvassa "Chulas Fronteras", Woody Allenin elokuvassa "Ihmeentekijä" sekä komediassa "The Three Amigos". Hän on myös elokuvien soundtrackeilla, esimerkiksi elokuvissa "Striptease", "Tin Cup" ja "Borders".
Jiménez vieraili Suomessa ainakin kahdesti.
Tuotanto.
Jiménez on mukana yli sadalla eri pitkäsoittolevyllä. Hän sai tuplaplatinaa osuudestaan the Rolling Stonesien Voodoo Lounge -albumilla, joka on myynyt yli kaksi miljoonaa kappaletta. Buck Owensin ja Dwight Yoakamin kanssa tehty albumi "Streets of Bakersfield" sai "the Lifetime Achievement Award"in Billboard Latin Magazine -lehdeltä.
Jiménez voitti ensimmäisen Grammy-palkintonsa 1986 levytettyään uudelleen isänsä sävellyksen "Ay Te Dejo En San Antonio". Hän muodosti texmexin superryhmäksi mainitun kokoonpanon The Texas Tornadoesin yhdessä Freddy Fenderin, Doug Sahmin ja Augie Meyersin kanssa. Ryhmä voitti Grammyn ensilevystään 1990. Vuonna 1996 hän voitti jälleen Grammyn sarjassa paras meksikolais-amerikkalainen esitys soololevystään nimeltä "Flaco Jiménez". Vuonna 1999 hän voitti kaksi Grammyä lisää, soololevytyksestään "Said and Done" sarjassa paras Tejano-levytys, sekä yhdessä Freddy Fenderin kanssa perustetun Los Super Seven -ryhmän levytyksestä sarjassa paras meksikolais-amerikkalainen esitys. Yhtyeessä olivat mukana myös David Hidalgo ja Cesar Rosas Los Lobosista, sekä Joe Ely, Rick Treviño ja Ruben Ramos. Jiménezin kuudes Grammy oli kunniapalkinto urasta.
Lea Müller

Lea Müller (s. 8. toukokuuta 1982 Buckten) on sveitsiläinen suunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa ruotsalaista Södertalje-Nykvarnia.
Nuorten MM-kilpailuissa Alicantessa 2002 Müller voitti viestikultaa. Duisburgin World Gamesissa 2005 hän voitti kultaa sekaviestissä joukkuetovereinaan Matthias Merz, Daniel Hubmann ja Simone Niggli-Luder. Aichin MM-kilpailuissa 2005 hän voitti viestin maailmanmestaruuden Vroni König-Salmen ja Simone Niggli-Luderin kanssa. Otepään EM-kilpailuissa 2006 hän voitti viestihopeaa saman joukkueen kanssa kuin vuotta aikaisemmin MM-kultaa.
G-luokka (hävittäjä)

G-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuoden 1933 laivasto-ohjelmassa hankittujen hävittäjien muodostama alusluokka. Ne olivat toisinto F-luokasta. Alusten rakentaminen aloitettiin 1934 ja ne otettiin käyttöön 1936.
Suunnittelu.
Alukset olivat kuitenkin hieman piemenpiä kuin edeltävä luokka, koska niihin ei asennettu erillisiä risteilyturbiineita. Luokan alusten uppouma vastasi A-luokan hävittäjien uppoumaa ja turbiinien poistamisen lisäksi siihen vaikutti kattiloissa käytetty uusi teknologia.
Aseistus.
Alusten pääaseistuksena olivat 4,7 tuuman 45 kaliiperin QF Mk IX -tykit, joilla kyettiin ampumaan 40 asteen korotuskulmalla. Alusten ilmatorjunta-aseistus oli kuitenkin puutteellinen muodostuen puolen tuuman konekivääreistä. Aluksilla oli kahdeksan 21 tuuman torpedoputkea Mk IX -torpedoiden laukaisemiseksi.
"HMS Glowwormille" asennettiin testikäyttöön aikaisempien neljän ryhmään asennettujen Mk VIII -torpedoputkien rinnalle uudet neliputkiset PR Mk I -torpedoputket, joissa käytettiin samaa Mk IX torpedoa.
Propulsiojärjestelmä.
Luokan aluksiin asennettiin kolme Admiralty kolmirumpuista kattilaa, joihin kytkettiin kaksi vaiheiset Parsonsin turbiinit.
Laivueen johtaja.
Kuninkaallisen laivaston perinteiden mukaisesti kuhunkin luokkaan rakennettiin myös laivueenjohtaja, joka oli hieman suurempi ja paremmilla viesti- ja johtamisjärjestelmillä varustettu. G-luokan laivueenjohtajana oli "HMS Grenville".
Kreikan laivaston alukset.
Kreikan laivasto tilasi kaksi G-luokan kaltaista Vasilefs Georgios -luokan alusta Yarrowin telakalta. Lisäksi maa tilasi kaksi alusta, jotka valmistettiin Kreikassa. Kreikassa valmistettavien alusten rakentaminen keskeytyi toisen maailmansodan vuoksi.
Kartlos

Kartlos () oli Georgian legendaarinen perustaja ja georgialaisten myyttinen kantaisä. Häntä on pidetty nimenomaisesti maan ydinosan eli Kartlin (antiikin lähteiden Iberian) perustajana, ja hänen nimensä onkin sama kuin maantieteellisellä alueella. Hänen tarinansa kerrotaan keskiaikaisessa georgialaisten kronikoiden kokoelmassa "Kartlis tskhovrebassa", jonka Leonti Mroveli lienee koonnut suullisesta perinteestä 1000-luvulla.
Legendan mukaan hän oli Targamoksen poika ja siten Haosin, Movakosin, Lekosin, Herosin, Kavkasosin ja Egrosin veli. Muut Kaukasian alueen kansat saivat heistä alkunsa. Kartlos yhdisti kansansa, nousi heidän päällikökseen ja perusti Kartlin kaupungin. 
Joidenkin nykytutkijoiden mukaan Kartlos vaikuttaa alun perin olleen varhaisen georgialaisen kansanperinteen keksintö, ja häntä alettiin pitää vasta myöhemmin keskiajalla todellisena historiallisena hahmona ja Georgian kansan aitona perustajana. Kartlosilla oli perinteen mukaan useita poikia ja pojanpoikia, Mtskhetos, Gardabos, Kakhos, Kukhos, Gatšios, Uplos, Odzrkhos ja Džavakhos, joista tuli nimiensä mukaisesti Mtskhetan, Gardabanin, Kakhetin, Kukhetin, Gatšianin, Uplistsikhen, Odzrkhen ja Džavakhetin ensimmäisiä hallitsijoita.
Azua

Azua on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Siellä on 214 311 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 2 683 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Azua de Compostela.
Azuan provinssi jakautuu kymmeneen kuntaan.
Sofian Chahed

Sofian Chahed (, s. 18. huhtikuuta 1983 Berliini, DDR) on saksalais-tunisialainen jalkapalloilija. Oikeana laitapuolustajana ja tarvittaessa keskikenttälaiturina pelaava Chahed edustaa Bundesliigassa pelaavaa Hannoveria.
Ura.
Chahed aloitti jalkapalloilun synnyinkaupungissaan Berliinissä Wannseen ja myöhemmin Hertha Zehlendorfin riveissä. Lopulta hän siirtyi kaupungin menestyneimpään seuraan Hertha BSC:hen vuonna 1998. Neljä vuotta myöhemmin Chahed pääsi aikuisten tasolle pelatessaan Herthan kakkosjoukkueessa vuoteen 2006 asti. Samaan aikaan hän nousi edustusjoukkueeseen kaudella 2003-2004, jolloin Chahed pelasi kahdeksassa sarjaottelussa. Seuraavan kerran hän pelasi Herthan edustuksessa kaudella 2005-2006 15 sarjaottelussa, jonka jälkeen Chahed nousi Herthan vakiopelaajiin. Erityisesti kaudella 2007-2008 hän pelasi yhteensä 33 sarjaottelua. Seuraava kausi meni hieman heikommin pelattuaan vain 13 sarjaottelua. Lisäksi Chahed ajautui riitoihin valmennuksen kanssa, jotka uskottelivat jatkosopimusta ainakin kaudeksi 2009-2010. Hertha kuitenkin erotti pelaajansa toukokuussa 2009.
Hannover.
Elokuussa 2009 Chahed allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen Hannoverin kanssa. Chahed pelasi avauskaudellaan kuusitoista ottelua ja onnistui tekemään yhteensä kaksi maalia SC Freiburgia ja Borussia Mönchengladbachia vastaan. Chahed pelasi myös seuraavalla kaudella (2010–2011) melko saman määrän otteluita yhteensä 18 Bundesliigaottelua. Hannover sijoittui tuolloin Bundesliigassa neljänneksi ja sai paikan Eurooppa-liigaan. Kaudella 2011–2012 Chahed pelasi Hannoverin paidassa 16 Bundesliigaottelua ja sai yhden keltaisen kortin Wolfsburgia vastaan. Chahed pelasi myös kuusi Eurooppa-liigan ottelua ja oli mukana aina kuudentoista parhaan kierrokselle saakka. Hannover eteni puolivälieriin saakka, jossa se hävisi kaksiosaisen ottelun Atlético Madridille. Chahed ei pelannut kummassakaan ottelussa.
Maajoukkueura.
Chahed nimettiin 26. elokuuta 2009 Tunisian joukkueeseen 6. syyskuuta pelattavaan MM-karsinta otteluun Nigeriaa vastaan. Hän ei kuitenkaan tuntemattomasta syystä päässyt lähtemään joukkueen mukana Nigeriaan. Chahed nimettiin toisen kerran maajoukkueen vahvuuteen 1. lokakuuta 2009 MM-karsintaotteluun Keniaa vastaan, sekä harjoitusotteluun Saudi-Arabiaa vastaan. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi 11. lokakuuta 2009 Keniaa vastaan tultuaan toisen puoliajan lopulla vaihdosta kentälle. Toisen ottelunsa Chahed pelasi heti perään 14. lokakuuta Saudi-Arabiaa vastaan pelatussa harjoitusottelussa, jossa hän tällä kertaa oli ottelun avauksessa.
Myöhemmin 29. helmikuuta 2012 Chahed pelasi kolmannen maaottelunsa Perua vastaan. Hän oli ottelun avauksessa, mutta loukkaantui ensimmäisen puoliajan lopulla saatuaan kyynärpäästä leukaan. Chahed palasi takaisin maajoukkueen riveihin 23. maaliskuuta 2013 pelatussa AM-kisojen karsintaottelussa Sierra Leonea vastaan.