tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bain-de-Bretagne

Bain-de-Bretagne () on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 42 kilometriä Redonin kaupungista koilliseen.
Paikallinen linna Château de la Robinais on rakennettu 1400-luvulla. Se toimii nykyään juhlatilana. Saint Martinin kirkko on rakennettu 1800-luvun puolivälissä. Sen erityispiirre on kaksi kellotornia. Toinen kirkon suunnitelleista arkkitehdeista oli paikallinen Arthur Regnault.
Georg Meerwein

Georg Meerwein (1932 Bickensohl am Kaiserstuhl – 25. joulukuuta 2016) oli saksalainen oboisti ja musiikkipedagogi.
Meerwein opiskeli alun perin protestanttista kirkkomusiikkia Karlsruhessa ja sitten oboensoittoa Freiburgin musiikkiyliopistossa. Hän toimi vuosina 1962–1996 ensimmäisenä oboistina ja englannintorvensoittajana Bambergin sinfoniaorkesterissa. Hän esiintyi myös solistina eri puolilla maailmaa vuosikymmenten ajan. Meerwein teki lukuisia radio- ja televisioesiintymisiä sekä muun muassa levytti Wolfgang Amadeus Mozartin Pianokvinteton (K. 452) Ingrid Haeblerin kanssa Philips Recordsille. 
Meerwein vieraili professorina eri yliopistoissa Euroopassa ja Latinalaisessa Amerikassa, esimerkiksi Universidade Federal da Bahiassa vuosina 1958–1961. Hän piti vuosina 1989–2009 mestarikursseja useissa Etelä-Amerikan maissa. Meerweinin johdolla opiskeli muiden muassa Albrecht Mayer.
Tansanian tiedeakatemia

Tansanian tiedeakatemia (, lyhennys TAAS) on Tansanian kansallinen tiedeakatemia. Vuonna 2004 perustetun tiedeakatemian kotipaikka on Tansanian väkirikkain kaupunki Dar es Salaam.
TAAS on tieteellinen järjestö, toimii yhteistyössä Tansanian hallituksen, muiden tieteellisten organisaatioiden ja yleisön kanssa edistääkseen, kehittääkseen ja soveltaakseen tiedettä ja tekniikkaa monipuolisesti Tansanian sosioekonomisen kehityksen hyväksi.
Zdeněk Sedlák

Zdeněk Sedlák voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Karasburg

Karasburg (namaksi ǀNomsoros, afrikaansiksi aiemmin Kalkfontein, kirjaimellisesti ‘karstilähde’) on kaupunki ǁKarasin alueella eteläisessä Namibiassa. Se on myös Karasburgin vaalipiirin keskus. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan Karasburgissa oli 6 621 asukasta. Kaupungin ympärillä sijaitsevat Namibian tärkeimmät lampaankasvatustilat.
Sijainti.
Kaupunki sijaitsee 710 km etelään pääkaupunki Windhoekista, 862 km pohjoiseen Kapkaupungista ja 110 km länteen Ariamsvlein raja-asemasta. Karasburg on ainoa merkittävän kokoinen kaupunki Namibiassa Keetmanshoopista etelään.
Kaupunki sijaitsee kolmen merkittävän tien varrella. Näistä valtatie B3 johtaa Grunausta Karasburgin kautta Etelä-Afrikan rajalle.
Talous.
Karasburgin alueen tärkein taloudellinen toiminta on lampaankasvatus, mutta se on myös tärkeä pysähdyspaikka Etelä-Afrikasta Namibiaan suuntautuvalle rekkaliikenteelle. Kaupungin ympärillä on useita suuria lammasfarmeja.
Kaupungilla on oma lentokenttä, jota käyttävät lähinnä pienkoneet, mutta se soveltuu myös suurempien koneiden hätälaskupaikaksi. Karasburgin rautatieasema oli aiemmin eteläisen Namibian vilkkain. Se on viimeinen merkittävä asema ennen Etelä-Afrikan Upingtonia. Vuonna 1959 valmistunut Bondelsin pato sijaitsee 7 km kaupungista länteen.
Vuonna 2010 Karasburg alennettiin kunnasta (municipality) pienempien oikeuksien kaupungiksi. Kaupunkia vaivaa työttömyys, koska siellä ei ole lainkaan teollisuutta. Maanviljelys puolestaan ei ole mahdollista, koska alueella ei sada tarpeeksi.
Ilmasto.
Karasburgin säätilat ovat äärimmäisiä suuren osan vuodesta. Kesällä lämpötila nousee huomattavasti yli 40 asteen, ja talvella ei ole harvinaista, että lämpötila on yöllä pakkasella. Sadetta saadaan hyvin vähän, vuotuinen keskiarvo on 128 mm. Sateet alkavat yleensä tammikuun alkupuolella ja loppuvat huhtikuun alkupuolella.
Politiikka.
Karasburgia hallinnoi kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
Vuoden 2010 vaaleissa Karasburgissa annettiin 808 ääntä. SWAPO sai n. 46% äänistä (3 valtuutettua), Rally for Democracy and Progress n. 33% (3 valtuutettua), Democratic Party of Namibia 14% (1 valtuutettu) ja Democratic Turnhalle Alliance 6% (0 valtuutettua). DPN:n Caroline Arendse valittiin pormestariksi. Democratic Party of Namibia kuitenkin tuomitsi tämän ja piti virkaanastujaisia valheellisina. 8.12. Arendse erotettiin tehtävästään, ja hänen tilalleen tuli Ernest Willem Anderson.
Vuoden 2015 vaalitulokset olivat seuraavat:
Vuoden 2020 vaalit voitti Landless People's Movement. Alla vaalitulokset:
Villieläimet.
Karasburgin ympäristössä on suuri määrä pienempää ja suurempaa riistaa. Näitä eläimiä ovat mm. kudut, hyppyantiloopit (engl. springbok), sukeltaja-antiloopit, kalliohyppijät, puna-antiloopit, šakaalit ja aavikkoilvekset. Kuduja on paljon kukkuloilla, ja ne hyppäävät kaikkien aitojen yli, kun taas hyppyantilooppien liikkeitä aidat haittaavat, sillä ne eivät pääse niiden yli. Aavikkoilveksiä metsästetään paljon, sillä ne tappavat alueen lampaita. Myös keihäsantilooppeja on alueella paljon, samoin seeproja ja punalehmäantilooppeja.
Arandis

Arandis (naman kielellä ‘paikka, jossa ihmiset itkevät’) on kaupunki läntisessä Namibiassa Erongon alueella. Sitä on kutsuttu ”maailman uraanipääkaupungiksi”, koska se sijaitsee vain 15 kilometrin päässä maailman suurimmasta uraanin avolouhoksesta, Rössingin uraanikaivoksesta. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 5 726 asukasta.
Kaupunki perustettiin vuonna 1978 Rössingin uraanikaivoksen työntekijöiden asuinpaikaksi. Kaivoksen johdolle ja keskijohdolle rakennettiin asunnot Swakopmundin Vinetaan, 60 km päähän, kun taas muille työntekijöille rakennettiin asunnot Arandikseen.
Kaupungin lähellä olevan uraanikaivoksen avolouhoksesta ja kaivoksen jätemaan pölystä on todettu aiheutuvan syöpää Arandiksen pitkäaikaisasukkaille. Asiasta vaietaan, ei kuitenkaan aivan täysin, sillä kaivosyhtiö lienee osittain myöntänyt asian ja maksanut korvauksia ja hoitoja. Väestö ei ole nostanut suurta meteliä, koska pelkää työpaikkojensa menettämistä. ”Paikka, jossa ihmiset itkevät” on siis varsin sattuva nimi vaikka nimi annettiin kauan ennen kuin uraanista oli mitään tietoa.
Kaupunki sai itsehallinnon ja kaupungin (“town”) aseman vuonna 1994.
Rössingin lisäksi Arandis palvelee myös Husabin kaivosta samoin kuin Trekkopjen kaivosta. Molemmat ovat uraanikaivoksia. Kaupungissa sijaitsee Namibian kaivos- ja teknologiainstituutti, jossa koulutetaan kaivostyöntekijöitä.
Talous ja infrastruktuuri.
2000-luvulla Arandiksen talous kasvoi huomattavasti. Kun koettiin maailmanlaajuinen energiakriisi, ydinvoiman kysyntä lisääntyi huomattavasti, ja Arandiksen talous piristyi. Aiemmin suljettuja pankkeja avattiin uudelleen, ja monet paikkakunnalta lähteneet nuoret tulivat takaisin. Vuonna 2008 käytiin neuvotteluja "Namibia Industrial Mining Limited" -nimisen kiinalaisen yhtiön kanssa siitä, että kaupunkiin rakennettaisiin tehdas, jossa tuotettaisiin rakennusmateriaaleja. Vuonna 2011 järjestettiin sijoituskonferenssi, ja sijoittajat päättivät rakentaa kaupunkiin ostoskeskuksen, jonka oletettiin valmistuvan vuonna 2013.
Liikenneyhteydet.
Arandis sijaitsee Swakopmundin ja Usakoksen välisellä rautatiellä, ja Arandiksen kohdalla on junien kohtausasema. Kaupungissa on myös lentokenttä.
Koulutus.
Namibian kaivos- ja teknologiainstituutti perustettiin Arandikseen vuonna 1991. Kaupungissa on myös alkeis- ja oppikoulu, joiden nimet ovat U.B. Dax Primary School ja Kolin Foundation Secondary School.
Politiikka.
Arandista hallinnoi kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
Vuoden 2010 vaaleissa SWAPO sai 664 ääntä, United Democratic Front 243 ääntä ja Rally for Democracy and Progress 72 ääntä.
Vuoden 2015 vaalitulokset olivat seuraavat:
Vuoden 2020 vaalit voitti edelleen SWAPO, mutta se menetti ehdottoman enemmistönsä. Alla vaalitulokset:
Aranos

Aranos on kaupunki Hardapin alueella Nossob-joen varrella Namibian kaakkoisosassa. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 5 493 asukasta.
Ilmasto.
Aranos saa normaalisti 188 mm sadetta vuodessa, mutta sadekaudella 2010–2011 sadetta tuli 505 mm.
Politiikka.
Aranosta hallinnoi aiemmin 5-jäseninen kyläneuvosto. Kun paikkakunta korotettiin kaupungiksi vuonna 2010, on hallitseva elin ollut kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
Vuoden 2010 paikallisvaaleissa SWAPO sai 546 ääntä, Democratic Turnhalle Alliance (DTA) sai 205 ääntä, Rally for Democracy and Progress 186 ääntä, SWANU 17 ja Congress of Democrats 12 ääntä.
SWAPO voitti myös vuoden 2015 vaalit. Tulokset olivat seuraavat:
Vuoden 2020 vaaleissa hiljattain perustettu Landless People's Movement sai vaalivoiton, kuten muuallakin Hardapin alueella. Tulokset olivat seuraavat:
Tunnettuja kaupunkilaisia.
Aranoksessa syntyivät poliitikko Jurie Viljoen ja ihmisoikeusaktisivisti Pauline Dempers.
Verinag

Verinag on Intian Jammun ja Kashmirin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Anantnagin piirikuntaan. Se on kuuluisa Jahangirin rakennuttamasta puutarhasta. Sieltä on noin 26 kilometriä Anantnagiin. Kaupungissa sijaitseva lähde on Jhelum-joen alkulähde, jota ympäröi suurmogulien valtakunnan aikaiset rakennelmat. Suurmogulien aikaiset puutarhat Kashmirissa, joihin myös Verinagin puutarha lukeutuu, ovat Unescon aielistalla maailmanperintökohteiksi. Verinagin puutarhan rakennutti Mirza Haider keisari Jahangirin käskystä vuoden 1620 paikkeilla.
Intian vuoden 2011 väestönlaskennassa Verinagin väkiluku oli 22 968 henkeä. Paikallisten keskuudessa islam oli yleisin uskonto lähes 95 prosentin osuudella. Hindulaisia oli melkein viisi prosenttia.
Justine

Justine on markiisi de Saden (oik. Donatien-Alphonse-François de Sade) tunnetuimpia romaaneja, ja sitä pidetään pornografisen kirjallisuuden klassikkona. Romaani valmistui vuonna 1787.
Romaanin suomentajan mukaan tarina kertoo nuoresta Justinesta, naiivista ja hyveellisestä 1700-luvun ranskalaistytöstä, joka heitetään ulos lapsuudenkodistaan. Justinesta tulee nopeasti helppo saalis sadistiselle miehelle. Justinen tarina on paheiden ja perversion ylistys, äärimmäisyyksiin menevän seksuaalisen vapauden kuva ja hämmentävä sadomasokistinen fantasia.
Markiisi de Sade omisti romaanin elämänkumppanilleen Marie-Constance Quesnet’lle. Romaani nousi aikansa klassikoksi, mutta aiheuttamansa kohun vuoksi de Sade joutui vankilaan ja mielisairaalaan loppuiäkseen.
Elokuva.
Vuonna 1972 romaanin pohjalta valmistui elokuva "Justine de Sade", jonka käsikirjoitti, ohjasi ja tuotti Claude Pierson. Elokuvakäsikirjoitukseen osallistui myös Huguette Boisvert. Justinea elokuvassa näytteli Alice Arno.
Hei me nauretaan

Hei me nauretaan ("The Kentucky Fried Movie") on John Landisin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1977. Erillisistä sketseistä koostuvan episodielokuvan käsikirjoittajia ovat David Zucker, Jim Abrahams ja Jerry Zucker, joiden ZAZ-nimellä tunnettu tii­mi teki pari vuotta myöhemmin läpimurron farssikomediallaan "Hei, me lennetään!" (Airplane!, 1980). Tätä elokuvaa tehdessä he, samoin kuin ohjaaja John Landis, olivat vielä uransa alussa. Elokuvan sketseihin saatiin kuitenkin nimekkäitä näyttelijöitä, kuten Donald Sutherland, George Lazenby ja Bill Bixby.
Elokuva syntyi samojen tekijöiden The Kentucky Fried Theater -komediaryhmän esittämien sketsien pohjalta. Ryhmä oli saanut menestystä Wisconsinin yliopiston piirissä Madisonissa, josta ZAZ-kolmikko lähti vuonna 1972 Los Angelesiin pyrkimyksenä luoda uraa Hollywoodissa. Komediaesitykset saivat länsirannikollakin suosiota ja auttoivat nuorukaisia eteenpäin elokuvabisneksessä.
Suomessa "The Kentucky Fried Movie" sai teatteriensi-iltansa vasta kuusi vuotta valmistumisestaan, helmikuussa 1983. Se sai suomenkielisen nimensä kolme vuotta aiemmin nähdyn ZAZ-farssin tyylisesti "Hei me nauretaan". Kymmenkunta muutakin Suomeen 1980-luvulla tuotua komediaelokuvaa nimettiin sittemmin samaan tyyliin, tunnetuimpana Rob Reinerin kuvitteellisesta Spinal Tap -rockyhtyeestä kertova dokumenttiparodia "Hei me rokataan!" (1984).
Elokuvan alkuperäisnimi viittaa pikaruokaketju Kentucky Fried Chickeniin. Suomalaisnimi esiintyy ainakin DVD-julkaisun kannessa välimerkein varustettuna kirjoitusasussa "Hei, me nauretaan!"
Arvioita.
Verkkosivusto "DVD-oppaan" Pekka Suorsa kirjoittaa elokuvan tarjoavan epä­ta­sais­ta, mut­ta par­haim­mil­laan rat­ki­rie­muk­kaan mau­ton­ta pa­ro­diaa tv:stä, elo­ku­vis­ta, ka­ra­te­fil­meistä, por­nos­ta ja mai­nok­sis­ta. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii elokuvaa uskomattomaksi ilotulitukseksi, josta perinteisen juonielokuvan ystävät eivät paljon kostu. Sekä Suorsa että Romano antavat elokuvalle kolme tähteä viidestä.
Bernice

Bernice on naisen etunimi. Se on muunnelma kreikkalaisesta nimestä Berenike, joka merkitsee ’voiton tuojaa’.
Suomessa Bernice on ollut käytössä etunimenä jo 1900-luvun alussa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan tämännimisiä naisia on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 330. Suurin osa Suomen Berniceistä on syntynyt 1940–1950-luvuilla.
Bernice-nimi lisättiin suomenruotsalaiseen almanakkaan vuonna 2005. Nimipäivä on 2. joulukuuta.
Kookossaaren laatta

Kookossaaren laatta on pieni, mereinen litosfäärilaatta, joka sijaitsee Tyynellämerellä lähellä rannikkoa Väli-Amerikan eteläpuolella. Kookossaaren laatta on saanut nimensä Kookossaaresta, joka on ainut laatan alueella sijaitseva merkittävämpi saari.
Kookossaaren laatta rajautuu koillisessa Pohjois-Amerikan ja Karibian laattoihin, etelässä Nazcalaattaan ja lännessä Tyynenmeren laattaan. Kookossaaren laatta on subduktoitumassa Meksikon ja Keski-Amerikan alle, minkä seurauksena on muodostunut useiden tuliperäisten vuorten ketjuja Meksikosta Panamaan. Kookossaaren laatan ja Pohjois-Amerikan laatan välisellä alityöntövyöhykkeellä Meksikon rannikon edustalla sijaitsee Väli-Amerikan hauta ja alityöntö saa alueella aikaan maanjäristyksiä sekä joskus myös tsunameja.
Kookossaaren laatta on aikoinaan ollut osa suurempaa Farallonin laattaa, joka hajosi noin 23 miljoonaa vuotta sitten kahteen osaan Nazcalaataksi ja Kookossaaren laataksi. Sittemmin Kookossaaren laatta on hajonnut edelleen kahteen osaan muodostaen pienen Riveran laatan.
Riveran laatta

Riveran laatta on hyvin pieni mereinen litosfäärilaatta, joka sijaitsee Meksikon länsirannikon edustalla Kookossaaren laatan luoteiskulmassa.
Riveran laatta on irronnut aikoinaan Kookossaaren laatasta ja alkanut toimia itsenäisenä pienlaattana noin 10 miljoonaa vuotta sitten. Aiemmin kumpikin laatta on ollut osa suurempaa Farallonin laattaa.
Riveran laatta subduktoituu Kookossaaren laatan tavoin koillislaidaltaan Pohjois-Amerikan laatan alle muodostaen länsilaidallaan uutta merenpohjaa Tyynellemerelle. Riveran ja Pohjois-Amerikan laattojen välinen alityöntövyöhyke muodostaa Väli-Amerikan haudan pohjoispään ja alityöntö tapahtuu noin 30 mm:n vuosivauhdilla Kookossaaren laatan alityönnön ollessa 50–90 mm vuodessa.
Ömer Seyfettin

Ömer Seyfettin (11. maaliskuuta 1884 Balıkesirin maakunta, Osmanien valtakunta – 6. maaliskuuta 1920 Konstantinopoli, Turkki) oli turkkilainen prosaisti, runoilija, toimittaja, esseisti, tutkija, opettaja ja sotilas. Seyfettin on luetuimpia turkkilaisia kirjailijoita. Hän oli ensimmäisiä panturkkilaisuutta edustavia kirjailijoita ja pyrki teoksissaan yksinkertaistamaan kansansa kieltä, silloista osmaninturkkia.
Elämä.
Ömer Seyfettin syntyi 11. maaliskuuta 1884, Gönen -nimisessä kaupungissa Balıkesirin maakunnassa. Isä-Ömer oli kotoisin Kaukasiasta, äiti Fatma Istanbulista. Nuoruusvuodet Seyfettin vietti matkustellessaan Marmaranmeren ympäristössä. İzmirin kaupungissa hän aloitti kirjoittamaan lehtiartikkeleita, ja hänen ensimmäinen runonsa, "Hissi Müncemid" julkaistiin vuonna 1900. Hän valmistui sotilaskoulusta vuonna 1903 ja astui seuraavaksi Osmanien valtakunnan armeijan palvelukseen.
Seyfettin palveli vuonna 1909 upseerina yksikössä Hareket Ordusu, joka lakkautti uskonnollisten ryhmittymien taiston uutta Istanbulin perustuslaillista monarkiaa vastaan. Atatürk oli mukana yksikössä. 
Seyfettin, Ziya Gökalp ja Ali Canip perustivat vuonna 1911 lehden nimeltään "Genç Kalemler." Lehden kautta Seyfettin alkoi kirjoittaa ensimmäisiä tekstejä käyttäen osmaninturkin sijasta turkin kieltä. 
Balkanin sodan alussa Seyfettin joutui takaisin armeijaan. Kun hänen yksikkönsä voitettiin vuoden 1913 alussa Yaninassa, hän oli vuoden sotavankina Kreikassa. Vapauduttuaan Seyfettin palasi Konstantinopoliin, ja hänestä tuli "Türk Sözü" -lehden päätoimittaja"." Erottuaan armeijasta uudelleen vuonna 1914 hänestä tuli kirjallisuuden opettaja istanbulilaiseen kouluun. Hän oli myös "Türk Yurdu" -lehden päätoimittaja.
Seyfettin ja Calibe (Hanım) olivat naimisissa mutta sittemin erosivat. Heillä oli yksi lapsi, Güner.
Kirjailijan ura.
Seyfettin on luetuimpia turkkilaisia kirjailijoita. Hän pyrki yksinkertaistamaan turkin kieltä. Seyfettin on myös yksi ensimmäisistä panturkkilaisuutta puoltaneista kirjailijoista. Kollega-Gökalp tiivisti runossaan seuraavasti omat mietteensä aatteesta, joka tunnetaan myös nimellä "turanismi": "Vatan ne Türkiye'dir Türklere, ne Türkistan; Vatan büyük ve müebbet bir ülkedir: Turan". (’Kotimaa ei ole Turkki turkkilaisille eikä Turkistan; Kotimaa on suuri ja ikuinen maa: Turan’).
Monet Seyfettinin teokset olivat nationalistisia, ja hän käytti niissä inspiraationaan muun muassa lapsuudenmuistojaan, jokapäiväistä elämää ja kansantarinoita.
Seyfettinin kirjoituksia julkaistiin vuosien varrella monissa lehdissä, mutta suurin osa on julkaistu hänen kuolemansa jälkeen. Seyfettin kuoli 6. maaliskuuta 1920 Istanbulissa (silloinen Konstantinopoli).
Muut nimet.
Seyfettinin käyttämiä muita nimiä on: Ayas, Camsâp, C. Nazmi, C. Nizami, Ç. Kemal, F. Nezihi, Feridun Perviz, Kâf-ı Farsi, Kaygusuz, M. Enver, M. Enver Perviz, Ömer, Perviz, Süheyl Feridun, Şit, Tarhan, Tekin.
Michael Thomas (amerikkalaisen jalkapallon pelaaja)

Michael William Thomas Jr. (3. maaliskuuta 1993, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Thomas edustaa New Orleans Saintsia.
Thomas edusti yliopistourallaan vuodet 2012–2015 Ohion osavaltionyliopistoa. Hän ei pelannut vuonna 2013. Yhteensä hän pelasi Ohio Statessa 39 ottelua, joissa vastaanotti 1602 jaardia ja teki 18 touchdownia.
New Orleans Saints Thomasin 2. kierroksella varaustilaisuuden 47. pelaajana vuoden . Hän on pelannut Saintsisissa vuosina 2016–2020 yhteensä 70 runkosarjan ottelua, joissa on vastaanottanut 5950 jaardia ja tehnyt 32 touchdownia. Pudotuspeleissä on pelannut seitsemän ottelua, joissa on edennyt syöttöjä vastaanottamalla 566 jaardia ja tehnyt neljä touchdownia. Hänet on valittu vuosina 2017, 2018 ja 2019 Pro Bowliin ja kahtena jälkimmäisenä vuotena myös All-Pro-joukkueeseen.
Saints ja Thomas solmivat heinäkuussa 2019 viisivuotisen jatkosopimuksen, jonka kokonaisarvo oli noin 100 miljoonaa dollaria.
Carlo Sgorlon

Carlo Sgorlon (1930 Cassacco, Udine, Italia – 2009 Udine, Italia) oli italialainen kirjailija. Alkuun hänen tuotannossaan näkyi vaikutteita Franz Kafkalta, mutta sittemmin hän löysi oman äänen. Useissa romaaneissa on aiheena kotiseutu Friulia. Hän on kuvannut muun muassa Siperian rautatien rakennustöihin menneitä italialaisia, muun muassa suomennetussa teoksessa "Menetettyjen jokien armeija".
Amidratsonit

Amidratsonit ovat orgaanisia yhdisteitä. Ne voivat esiintyä kahtena tautomeerina, jotka ovat hydratsidi-imidit (R1C(=NR2)NHNHR3) ja amidihydratsonit (RC(NHR2)=NNHR3). Missä ryhmät R2 ja R3 voivat olla vetyjä tai hiilivetyryhmiä. Jos ne ovat hiilivetyryhmiä, tautomeerit eivät voi muuttua toisikseen.
Ominaisuudet ja valmistus.
Amidratsonit ovat useimmiten nesteitä tai suhteellisen matalissa lämpötiloissa sulavia kiinteitä aineita. Ne ovat heikosti emäksisiä. Amidratsonit hydrolysoituvat emäksisissä olosuhteissa karboksylaateiksi ja hydratsiineiksi, mutta happamissa olosuhteissa ne ovat stabiileja tai hydrolysoituvat vain hitaasti. Substituoimattomat yhdisteet ovat voimakkaita pelkistimiä. Amidratsonit reagoivat useiden nukleofiilien kanssa ja ovat siksi hyödyllisiä lähtöaineita useiden heterosyklisten yhdisteiden synteeseissä.
Amidratsonien valmistamiseen on useita tapoja. Käytetyimmät ovat hydratsiinien reaktiot iminoesterien tai nitriilien kanssa.
Eino Nousiainen

Eino Jussi Nousiainen (26. joulukuuta 1888 Sippola – 19. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen maanviljelysneuvos, virkamies ja yritysjohtaja.
Henkilöhistoria.
Nousiaisen vanhemmat olivat ratavartija, maanviljeljä Juho Nousiainen ja Maria Tarvanen ja puoliso vuodesta 1920 agronomi Katri Lempi Sarajas, aiemmin Andell. Nousiainen tuli ylioppilaaksi Helsingin maanviljelyslyseosta 1911 ja valmistui agronomiksi ja filosofian kandidaatiksi 1914. Hän oli valmistuttuaan Pellervo-Seuran ja Osuuskassojen Keskuslainarahaston piirikonsulentti, kunnes siirtyi Hankkijan palvelukseen. Hankkijan siemenosaston johtajana ja johtokunnan jäsenenä Nousiainen toimi 1919–1928, kunnes hänet valittiin vasta perustetun Valtion viljavaraston johtajaksi. Sieltä hän siirtyi toimitusjohtajaksi Karjakuntaan 1936 ja toimi tässä tehtävässä aina vuoteen 1951 asti. Nousiainen oli myös tukkuliike Vientikunta Munan johtokunnan jäsen 1923–1937 ja puheenjohtaja 1926–1937 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Nousiainen sai maanviljelysneuvoksen arvon 1943. Hän menehtyi helmikuussa 1962 liikenneonnettomuudessa, jäätyään raitiovaunun töytäisemäksi Mannerheimintiellä.
Peter Antony

Peter Antony on kahden kirjailijaveljeksen Peter Shafferin ja Anthony Shafferin yhdessä käyttämä salanimi.
Call of the Wild (Powerwolfin albumi)

Call of the Wild on saksalaisen power metal -yhtyeen Powerwolfin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 16. heinäkuuta 2021.
Eleanor Fortescue-Brickdale

Eleanor Fortescue-Brickdale (25. tammikuuta 1872 – 10. maaliskuuta 1945) oli englantilainen taidemaalari, joka tunnetaan maalauksistaan, kuvitustöistään ja lasimaalauksistaan. Häntä kutsutaan viimeiseksi prerafaeliittiksi. 
Eleanor Fortescue-Brickdale syntyi nelilapsisen perheen nuorimmaiseksi. Perhe oli erittäin varakas. Täytettyään seitsemäntoista Fortescue-Brickdale pääsi Chrystal Palacen taidekouluun, jossa häntä opetti Herbert Bone. Hän pääsi kuninkaalliseen taideakatemiaan kolmannella yrityksellä vuonna 1896. Seuraavana vuonna hän sai palkinnon seinämaalauksestaan. Hänen ensimmäiset työnsä olivat näytteillä vuonna 1899.
Vuosi 1901 oli Fortescue-Brickdalelle ammatillisen menestymisen vuosi. Hän piti näyttelyn Lontoossa Dowdeswell Galleryssa, jossa oli esillä hänen 40 akvarelliaan. Ne menivät niin hyvin kaupaksi, että hän saattoi ostaa oman ateljeen.
Vuodesta 1909 alkaen Fortescue-Brickdale työskenteli Alfred Tennysonin "Idylls of the King" -teoksen kuvittamisen parissa. Teos perustuu Kuningas Arthurin legendaan. Hän maalasi siihen liittyen 28 akvarellia ja ne olivat näytteillä vuonna 1911. Kirja julkaistiin vuonna 1913. Tämän jälkeen hän teki luultavasti kuuluisimman työnsä, "Golden Book of Famous Women", joka esittelee kuuluisia naisia kautta kirjallisuuden historian, alkaen Troijan Helenasta päättyen Charles Dickensin ja George Eliotin luomiin hahmoihin.
1920- luvulla Fortescue-Brickdale työskenteli historiamaalausten parissa. Iän kertyessä hänen näkönsä alkoi heiketä ja hän maalasi nyt pienempiä töitä ja työskenteli lasimaalausten parissa. Hän kärsi halvauksesta vuonna 1938 ja kuoli vuonna 1945.
Osa taidehistoriotsijoista on kutsnut Fortescue-Brickdalea viimeiseksi prerafaeliitiksi. Hän ei ollut kuitenkaan mukana heidän liikkeessään ja oli vain kymmenenvuotias kun Dante Gabriel Rossetti kuoli. Häntä kuitenkin kutsutaan viimeiseksi prerafeliitiksi, sillä maalasi heidän tyylillään.j
Tampereen Kiakkoradio

Tampereen Kiakkoradio on Tampereella toimiva kaupallinen radioasema. Se aloitti 1.9.2021 FUN Tampereen taajuudella. Tampereen Kiakkoradio on Radio SUN Oy:n aputoiminimi.
Henrik B. Nyberg

Otto Henrik Bernhard Nyberg (10. tammikuuta 1931 Helsinki – 7. helmikuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen teollisuusneuvos ja yritysjohtaja.
Nybergin vanhemmat olivat Helsingin yliopiston kirjaston hoitaja, professori Paul Nyberg ja Anna Katharina (Karin) Lovisa Boisman ja puoliso vuodesta 1956 Anna Ingegerd Andersin. Nyberg suoritti diplomiekonomin tutkinnon Hankenissa ja työskenteli ensin Viktor Ek -yhtiössä myyjänä ja sitten Hans Palsbo -yhtiön osastopäällikkönä. Vuosina 1961–1966 hän oli Polttoaine Osuuskunnan omistaman Hiilko-yhtiön toimitusjohtaja. Tehtävään hänet palkkasi Onni Nisonen. Polttoaine Osuuskunnan omistaman G. H. H. -yhtiön, myöhemmin Aspo, toimitusjohtaja Nybergistä tuli 1966 ja 1970 yhtiön hallituksen, samoin kuin Polttoaine Osuuskunnan johtokunnan jäsen. Vuonna 1988 hänestä tuli Polttoaine Osuuskunnan toimitusjohtaja ja Aspo-yhtiön hallituksen puheenjohtaja. Nyberg jatkoi vielä liikkeenjohdon operatiivisista tehtävistä eläkkeelle jäätyään yhtiön hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1999 asti. Hänen poikansa Gustav Nyberg oli Aspon toimitusjohtaja 1999–2008 ja myöhemmin yhtiön hallituksen päätoiminen puheenjohtaja. Henrik B. Nybergillä oli useita luottamustoimia ja hänet tunnettiin erityisesti Neuvostoliiton kanssa käydyn kaupan asiantuntijana.
Peppiina

Peppiina on suomalainen naisen etunimi. Se on pidentymä nimestä Peppi.
Peppiina on Suomessa uudehko nimi, joka on tullut käyttöön 1900-luvun jälkipuoliskolla. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on huhtikuuhun 2024 mennessä kirjattu noin 1 150–1 160 tämännimistä naista. Heistä suurin osa on syntynyt 2000- tai 2010-luvulla.
Peppiina-nimeä ei ole otettu almanakkaan, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston virallisessa kissojen nimipäiväkalenterissa. Siinä Peppiinan (ja Pepin) nimipäivä on 1. huhtikuuta.
Ápteran linna

Ápteran linna (), myös "Ápteran linnoitus" (Φρούριο Απτέρων, "Froúrio Aptéron"), "Ápteran torni" (Κούλες Απτέρας, "Koúles Aptéras") ja "Soúmpasiksen torni" (Κούλες Σούμπαση, "Koúles Soúmpasi"), on linna Ápteran kylän lähellä Kreetan saarella Kreikassa.
Linna rakennettiin osmanivallan aikana vuosina 1867–1868 eli heti Kreetan vuoden 1866 kansannousun jälkeen. Sen rakennutti Kreetaa tuolloin hallinnut Hüseyin Avni pašša. Linnan tarkoitus oli vartioida Apokóronaksen laaksoa, joka on tärkeä kulkutie idästä Chanián suuntaan, sekä tukea läheistä Izzeddinin linnoitusta. Osmanivallan päätyttyä linna toimi Megála Choráfian eli nykyisen Ápteran kylän kouluna.
Linna sijaitsee antiikin Apteran arkeologisen alueen ja Itzedínin linnoituksen välissä lähellä Soúdanlahden rantaa, noin 12 kilometriä itään Chaniásta. Se on rakennettu kukkulalle noin 170 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Linna on pohjakaavaltaan Π-kirjaimen muotoinen ja avoin pohjoissivultaan, ja siinä on kaksi pyöreää tornia, toinen kaakkois- ja toinen lounaiskulmassa. Keskellä on keskuspiha. Pääportti on itäsivulla. Rakennus on säilynyt hyvin sen melko nuoren iän vuoksi sekä siksi, ettei sitä ole juuri käytetty suurissa taisteluissa.
Faneroménin luostari (Ierápetra)

Panagía (Neitsyt Maria) Faneroménin luostari () on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa noin 24 kilometriä etelään Ágios Nikólaoksesta. Luostari on munkkiluostari ja omistettu Neitsyt Marialle.
Kertomuksen mukaan Faneroménin luostari on perustettu paikalle, jossa olevasta luolasta paimen löysi sinne ilmestyneen ("faneroméni") Neitsyt Marian ikonin, ja johon ikoni ihmeellisellä tavalla palasi aina uudelleen ja uudelleen. Luostarin tarkkaa perustamisaikaa ei tunneta, mutta se on ollut olemassa viimeistään venetsialaisvallan aikana vuonna 1282. Oletettavasti se on perustettu saaren toisella bysanttilaisella kaudella eli vuosien 961 ja 1204 välillä. Luostarin nykyiset ydinrakennukset ovat arkkitehtuurin perusteella peräisin 1500-luvulta. Nykyisin luostari on itäisen Kreetan merkittävimpiä pyhiinvaelluskohteita, ja juhlii vuosittain 15. elokuuta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa luostariin kirjattiin kaksi asukasta.
Luostari on rakennettu vuorenrinteeseen noin 540 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna, ja sieltä on hyvä näköala saaren pohjoisrannikolle ja Mirampéllonlahdelle. Linnoitusmainen sijainti on suojannut aikanaan merirosvoja vastaan. Luostarin pääkirkko ("katholikon") on rakennettu luolaan. Kirkko on kaksilaivainen ja omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ("Koímisi tis Theotókou") ja Elävöittävälle lähteelle ("Zoodóchos Pigí"). Kirkon ympärillä on myöhempiä 1800-luvulla tehtyjä luostarirakennuksia, mukaan lukien vierastalo.
Gkouverniótissan luostari

Panagía (Neitsyt Maria) Gkouverniótissan luostari (myös "Gouverniótissan luostari"; ) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Chersónisoksen kunnassa lähellä Potamiésin kylää, noin 30 kilometriä itäkaakkoon Iraklionista. Luostari on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ("Koímisi tis Theotókou").
Gkouverniótissan luostari on perustettu venetialaisvallan aikana 1300-luvulla. Luostari ei ole enää toiminnassa, mutta sen kirkko toimii normaalina kirkkona.
Luostarin kirkko on ristinmuotoinen ja varustettu kupolilla. Sisältä kirkko on koristeltu seinämaalauksilla, jotka ovat peräisin vuodelta 1320, ja jotka kuuluvat Kreetan merkittävimpiin kirkkomaalauksiin. Kirkon puusta kaiverrettu ikonostaasi sekä sen ikoneita on esillä Kreetan historiallisessa museossa Iraklionissa. Kirkon lisäksi luostarista on säilynyt sen keljarakennuksia pääosin 1800-luvulta.
Izzeddinin linnoitus

Izzeddinin linnoitus ("Itzedínin linnoitus"; ) on osmaniaikainen linnoitus Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Soúdanlahden rannalla lähellä Kalámin ja Ápteran kyliä ja antiikin Apteran arkeologista aluetta, noin 15 kilometriä itään Chaniásta.
Linnoituksen rakennutti Reouf pašša vuonna 1872 paikalle, jossa oli jo vuodesta 1646 sijainnut pieni osmanien rakennuttama torni. Linnoitus sai nimensä sulttaani Abd-ul-Azizin vanhimmasta pojasta Yusuf Izzeddinistä.
Myöhemmin linnoitusta käytettiin vankilana. Elefthérios Venizélos oli vangittuna siellä vuonna 1913. Diktaattori Theódoros Págkaloksen kaudella siellä oli paljon poliittisia vankeja. Diktatuurin kukistamisen vuonna 1926 jälkeen Págkalos itse vangittiin sinne. Toisen maailmansodan aikana linnoitus toimi saksalaisten tukikohtana. Siitä tuli vankila jälleen sisällissodan aikana vuonna 1948, jonka jälkeen siellä oli vangittuna erityisesti kommunisteja. Se oli vankilana edelleen sotilasjuntan aikana, jolloin siellä oli poliittisia vankeja ideologiasta riippumatta. Vankilassa suoritettiin Kreikan viimeinen kuolemantuomion täytäntöönpano eli teloitus vuonna 1972.
Linnoitus on avoinna vuosittain vain 14.–15. joulukuuta, jolloin siellä oleva Pyhälle Eleutheriokselle omistettu kirkko juhlii.
Koudoumásin luostari

Koudoumásin Neitsyt Marian luostari (), usein vain "Koudoumásin luostari" (Μονή Κουδουμά, "Moní Koudoumá"), on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Górtynan kunnassa lähellä Stérnesin kylää. Luostari on munkkiluostari ja omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle.
Koudoumásin luostari on saattanut olla olemassa jo 1200-luvulla. Tämä tekee siitä yhden Kreetan vanhimmista. Luostarin nimen arvellaan tulevan sen Koudoumás-sukunimisestä perustajasta, mutta sen on ehdotettu tulevan myös tietynlaisesta orapihlajasta ("koudoumaliá"). Luostari raunioitui ja kunnostettiin uudelleen käyttöön vuonna 1870.
Luostari on rakennettu Asteroúsia-vuorten etelärinteeseen saaren etelärannikolle eli Libyanmeren rannalle, ja sijaitsee noin 80 kilometriä etelään Iraklionin kaupungista. Sijainti tekee luostarista yhden Kreetan eristyneimmistä, sillä sinne pääsee vain mutkaista 24 kilometriä pitkää hiekkatietä yli vuorten. Luostarin lähellä sijaitsee Koudoumásin ranta. Luostarin kirkko on pohjakaavaltaan ristinmuotoinen, alun perin yksilaivainen ja luolaan rakennettu. Luostarin lähellä on useita kappeleiksi muutettuja luolia.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa luostarille kirjattiin kuusi asukasta. Luostari juhlii vuosittain 15. elokuuta.
Myriokéfalan luostari

Myriokéfalan luostari () eli Antifonítrian luostari (Μονή Αντιφωνήτριας, "Moní Antifonítrias") on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Myriokéfalan kylässä noin 37 kilometriä lounaaseen Réthymnosta.
Luostarin pääkirkko eli "katholikon" on bysanttilaisaikainen ja rakennettu noin vuonna 1020. Luostarin perusti tuolloin Johannes Ksenos. Luostarin muut rakennukset ovat 1700- ja 1800-luvuilta. Luostari toimi 1900-luvun alkuun saakka, mutta nykyisin siinä ei ole asukkaita.
Luostarin kirkko on ristinmuotoinen ja siinä on kupoli. Sen sisällä on säilynyt seinämaalauksia 1000-, 1200- ja 1300-luvuilta.
Chicagon lippu

Chicagon lippu on Chicagon kaupungin virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on valkoisella taustalla kaksi vaaleansinistä raitaa, joiden välissä on neljä punaista kuusisakaraista tähteä. Lippu otettiin käyttöön vuonna 1917, ja sen suunnitteli kaupunginvaltuuston järjestämän suunnittelukilpailun voittaja Wallace Rice. Alun perin lipussa oli kaksi punaista tähteä, kolmas tähti lisättiin vuonna 1933 ja neljäs vuonna 1939. Tähdet symboloivat neljää tapahtumaa Chicagon kaupungin historiassa; Fort Dearbornin linnoituksen perustamista vuonna 1803, Chicagon suurta paloa vuonna 1871, sekä kaupungissa pidettyjä maailmannäyttelyitä vuosina 1893 ja 1933–34.
Lipusta on tullut suosittu ja tunnettu kaupungin symboli, ja pohjoisamerikkalainen veksillologijärjestö NAVA valitsi sen Yhdysvaltain kaupunkien lipuista toiseksi parhaimmaksi Washingtonin kaupungin lipun jälkeen.
Pyhän Georgioksen katedraali (Ierápetra)

Pyhän Georgioksen katedraali () on ortodoksinen kirkko Ierápetran kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on Kreetan kirkon Ierápytnan ja Siteían hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Pyhälle Georgiokselle eli Pyhälle Yrjölle.
Kirkko on rakennettu vuonna 1856. Samalla paikalla on ollut varhaisempi kirkko viimeistään vuonna 1640. Nykyistä kirkkoa muutettiin ja laajennettiin vuonna 1936, ja se kunnostaminen valmistui vuonna 2000. Kirkko on kolmilaivainen ja siinä on kupoli.
Pyhän Irenen luostari

Pyhän Irenen luostari () on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se on nunnaluostari ja omistettu Pyhälle Irenelle.
Luostari sijaitsee siitä nimensä saaneessa Agía Eirínin kylässä noin viisi kilometriä etelään Réthymnon kaupungista Roussospítin kylään johtavan tien varressa. Se on rakennettu Vrýsinas-vuoren pohjoisrinteeseen noin 260 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.
Luostari on perustettu Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella eli ennen vuotta 1204. Ensimmäinen varma tieto luostarin olemassaolosta on venetsialaisvallan ajalta vuodelta 1362. Tämä tekee siitä yhden saaren vanhimmista. Se oli alun perin munkkiluostari. Turkkilaiset tuhosivat luostarin Kreetan vapaustaistelun aikaan vuonna 1867. Sen toiminta päättyi vuonna 1900. Luostarin kunnostaminen alkoi vuonna 1989 ja se valmistui jälleen käyttöön vuonna 2011. Tuolloin luostarissa oli kahdeksan nunnaa. Luostarin kunnostamisen toteutus sai Europa Nostra -palkinnon vuonna 1994.
Luostarin vanha pääkirkko eli "katholikon" on kolmilaivainen ja osittain kaiverrettu kallioon. Se sijaitsee poikkeuksellisesti varsinaisen luostarirakennusten kokonaisuuden ulkopuolella. Varsinainen luostarirakennus muistuttaa muureineen linnoitusta. Sen sisällä ovat nuorempi Pyhän Irenen kirkko sekä Rafaelin, Nikholaksen ja Irenen kappeli, munkkien keljat, oliivinpuristamo, työpajoja ja luostarin museo.
Pyhän Johannes Laupiaan luostari

Pyhän Johannes Laupiaan luostari () on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Pazinóksen kylässä Akrotírin niemimaalla lähellä Chanián kansainvälistä lentoasemaa. Luostari on omistettu Johannes Laupiaalle.
Pyhän Johannes Laupiaan luostari on perustettu 1500-luvulla lähellä sijaitsevan Pyhän Kolminaisuuden luostarin alaisuuteen. Kyseessä saattaa olla sama luostari, joka mainitaan venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuodelta 1637 katolisena Pyhän Georgioksen (Yrjön) luostarina. Luostari on kunnostettu vuonna 1992.
Luostarirakennus muistuttaa pientä linnoitusta. Se perustuu läntiseen luostariarkkitehtuuriin, ja kreikkalaisille luostareille poikkeuksellisesti sen kirkko on keljarakennusten reunustaman keskuspihan ulkopuolella. Kirkko on yksilaivainen.
Pyhän Paavalin katedraali (Spíli)

Pyhän Paavalin katedraali () on ortodoksinen kirkko Spílin kylässä Kreetan saarella Kreikassa. Se on Kreetan kirkon Lámpin, Sývritoksen ja Sfakián hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu apostoli Paavalille.
Katedraali sijaitsee Spílin keskustassa päätien varrella. Sen rakentaminen alkoi vuonna 1959 ja se otettiin käyttöön vuonna 1963. Kirkko on kolmilaivainen ja siinä on kupoli. Kirkon oikea laiva on omistettu Pyhälle Isidoros Pelusionilaiselle ja vasen laiva Pyhälle Nikonille katumuksen saarnaajalle.
Washingtonin kaupungin lippu

Washingtonin kaupungin lippu on Yhdysvaltain pääkaupungin Washingtonin virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on valkoisella taustalla kaksi punaista vaakaraitaa, joiden yläpuolella on kolme punaista tähteä. Sen mittasuhteet ovat 1:2. Lippu otettiin käyttöön 15. lokakuuta 1938, ja sen alkuperäinen suunnittelija oli Charles A. R. Dunn.
Lipusta on tullut suosittu ja tunnettu kaupungin symboli, ja pohjoisamerikkalainen veksillologijärjestö NAVA valitsi sen Yhdysvaltain kaupunkien lipuista parhaimmaksi vuonna 2004.
Washingtonin lippu

Washingtonin lippu voi tarkoittaa seuraavia:
Pyhän Tuomaan kirkko (Ágios Thomás)

Pyhän Tuomaan kirkko () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko sille nimensä antaneessa Ágios Thomáksen kylässä Kreetan saarella Kreikassa.
Kirkko sijaitsee Ágios Thomáksen kylän keskellä noin 30 kilometriä etelään Iraklionista. Se on rakennettu keskibysanttilaisella kaudella varhaisemman varhaiskristillisen kirkon paikalle. Kirkkoa on muutettu paljon venetsialaisella kaudella.
Kirkko on arkkitehtuuriltaan kolmilaivainen basilika. Sen sisäänkäynnin puolella on nartheks, joka on lisätty 1400-luvulla. Sen ja keskilaivan yhtymäkohdassa on poikkeuksellisen korkea pyöreä kupolitorni, joka sekin rakennettiin 1400-luvulla. Sivun pieni kellotorni on lisätty 1800-luvulla. Sisältä kirkko on ollut koristeltu seinämaalauksin, mutta niistä on säilynyt vain vähän.
Pyhän Tuomaan kirkko

Pyhän Tuomaan kirkko voi viitata seuraaviin kirkkoihin:
Selinárin luostari

Selinárin Pyhän Georgioksen luostari () on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ágios Nikólaoksen kunnassa lähellä Vrachásin kylää. Luostari on omistettu Pyhälle Georgiokselle ("Ágios Geórgios").
Selinárin luostari on nykyisellään suhteellisen uusi ja perustettu 1900-luvun alussa. Paikalla on kuitenkin ilmeisesti ollut luostari jo Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella (961–1205) ja tämän jälkeen pieni 1500-luvulla rakennettu kirkko. Kerrotaan, että sen perusti Ródokselta turkkilaisvalloitusta Kreetalle paennut munkki Nikolaos löydettyään paikalta Pyhän Georgioksen ikonin.
Luostari sijaitsee aivan Iraklionista Ágios Nikólaokseen johtavan EO90-valtatien vieressä, ja on rakennettu jyrkkään rinteeseen Selinárin rotkon kohdalle. Luostarirakennusten kokonaisuuteen kuuluu sen vanha, pienempi Pyhälle Georgiokselle omistettu kirkko, kaksi uudempaa 1900-luvulla rakennettua kirkkoa, jotka on omistettu Vapahtajan kasteelle ("Theofánia") ja ylösnousemiselle ("Anástasi"), sekä muita samaan aikaan rakennettuja luostarirakennuksia.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa luostarille kirjattiin viisi asukasta.
Huckleberry Finnin seikkailut (vuoden 1993 elokuva)

Huckleberry Finnin seikkailut ("The Adventures of Huck Finn") on Stephen Sommersin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1993. Mark Twainin samannimiseen romaaniin perustuvan elokuvan pääosia näyttelevät nuori Elijah Wood (Huck) ja Courtney B. Vance (Jim).
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä kehuu elokuvaa takuuvarmaksi, kauniisti kuvatuksi ja lämminhenkiseksi Disney-tuotannoksi, jossa on sopivasti ronskiutta ja jännittävyyttä. ”Herttainen nykerönenä” Elijah Wood näyttelee hänestä liikoja makeilematta.
Laura Moisio

Laura Moisio (s. 1987 Tampere) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa "Spiraali" vuonna 2014. Toinen albumi "Ikuinen valo" (2015) oli Teosto-palkinto-ehdokas.
Henri Välikangas

Henri Välikangas (s. 10. kesäkuuta 1992, Pori) on porilainen näyttelijä, esiintyjä, tuottaja ja muusikko. Hän on näytellyt teattereissa ja kameran edessä sekä Suomessa että Irlannissa. Hän valmistui teatterin kandidaatiksi Trinity College Dublinista vuonna 2018. 
Henri on kiinnitetty näyttelijä Rakastajat-teatterissa elokuusta 2021 alkaen. Hän aloitti teatteriharrastuksensa Porin Teatterinuorissa ja Vihreässä Teatterissa.
Keski-Amerikan vulkaaninen kaari

Keski-Amerikan vulkaaninen kaari on Keski-Amerikassa sijaitseva tulivuorten ketju, joka kulkee Tyynenmeren rannikon suuntaisesti Guatemalasta, El Salvadorin, Hondurasin, Nicaraguan ja Costa Rican halki Panaman pohjoisosiin asti. Vulkaaninen kaari on noin 1 500 kilometriä pitkä.
Keski-Amerikan vulkaaninen kaari on syntynyt Karibian laatan länsiosiin, kun Kookossaaren laatta työntyy Karibian laatan alle. Kookossaaren laatta liikkuu länteen noin 22 millimetriä vuodessa. Vulkaaniseen kaareen kuuluu yli 70 holoseenin aikana purkautunutta tulivuorta. 2020-luvun alussa aktiivisimmat tulivuoret olivat Guatemalan Santa María, Pacaya ja Fuego sekä Costa Rican Arenal.
Telemachus antarcticus

Telemachus antarcticus on triaskautisista fossiileista tunnettu esihistoriallinen siemenkasvilaji. Yleisesti havupuuna pidetty kasvi oli eteläisen Gondwanamantereen eteläosien kesävihanta puu yli 200 miljoonaa vuotta sitten. Laji on kuvattu Etelämantereelta löydettyjen fossiilisten jäänteiden perusteella.
Kuvaus.
"Telemachus antarcticus" on ollut kesävihanta puu. Se eroaa muista suvun "Telemachus" lajeista enintään neljä senttimetriä pitkien käpyjensä ja niiden lyhyiden ehytlaitaisten peitinsuomujen puolesta.
Puun lajituntomerkkinä käytetyt emikukinnot eli kävyt olivat munanmuotoisia ja enimmillään noin neljä senttimetriä pitkiä sekä 1,5–1,8 senttimetriä leveitä. Käpy koostui 100–120 rangan ympärille kierteisesti asettuneesta emilehden ja peitinsuomun parista, jotka olivat yhdiskasvuisia noin kaksi kolmannesta pituudestaan. Viisiliuskainen puutunut emilehti eli emisuomu kasvoi noin neljä millimetriä pitkäksi ja ehytlaitainen tukilehti eli peitinsuomu noin kolme millimetriä pitkäksi.
Luokittelu.
"Telemachus antarcticus" on siemenkasveihin kuuluva kasvilaji. Sen suku "Telemachus" on yleensä luokiteltu varhaisina havupuina pidettyyn lahkoon Voltziales, mutta tarkemmista sukulaisuussuhteista muihin lahkon edustajiin on esitetty useita eriäviä näkemyksiä.
Levinneisyys.
Lajin tuntomerkkinä toimivien käpyjen fossiilisia jäänteitä on löydetty Etelämantereelta yli 200 miljoonaa vuotta vanhoista triaskautisista kerrostumista. Lajin tyyppinäyte on peräisin Transarktisilla vuorilla sijaitsevilta Allan Hills -vuorilta Etelämantereen Victorianmaassa.
Telemachus elongatus

Telemachus elongatus on triaskautisista fossiileista tunnettu esihistoriallinen siemenkasvilaji. Yleisesti havupuuna pidetty kasvi oli eteläisen Gondwanamantereen eteläosien kesävihanta puu yli 200 miljoonaa vuotta sitten. Laji on kuvattu Etelä-Afrikasta löydettyjen fossiilisten jäänteiden perusteella.
Kuvaus.
"Telemachus elongatus" on ollut kesävihanta puu. Se eroaa muista suvun "Telemachus" lajeista noin viisi senttimetriä pitkien käpyjensä ja niiden erittäin pitkien peitinsuomujen puolesta.
Puun lajituntomerkkinä käytetyt emikukinnot eli kävyt olivat munanmuotoisia ja 4,6–5,5 senttimetriä pitkiä sekä 2–2,2 senttimetriä leveitä, mutta pitkine peitinsuomuineen neljäkin senttimetriä leveitä. Käpy koostui rangan ympärille kierteisesti asettuneista emilehden ja peitinsuomun pareista, jotka olivat yhdiskasvuisia tyveltään. Viisiliuskainen puutunut emilehti eli emisuomu jäi selvästi kolmekin senttimetriä pitkäksi kasvavaa muodoltaan pitkulaista ja laidoiltaan ehyttä tai hienohampaista tukilehteä eli peitinsuomua lyhyemmäksi.
Luokittelu.
"Telemachus elongatus" on siemenkasveihin kuuluva kasvilaji. Sen suku "Telemachus" on yleensä luokiteltu varhaisina havupuina pidettyyn lahkoon Voltziales, mutta tarkemmista sukulaisuussuhteista muihin lahkon edustajiin on esitetty useita eriäviä näkemyksiä.
Levinneisyys.
Lajin tuntomerkkinä toimivien käpyjen fossiilisia jäänteitä on löydetty Afrikasta Etelä-Afrikasta, Etelä-Amerikasta Argentiinasta sekä Etelämantereelta yli 200 miljoonaa vuotta vanhoista triaskautisista kerrostumista. Tuohon aikaan maa-alueet olivat osa Pangean jättiläismantereen eteläosan muodostanutta Gondwanamannerta.
Islannin parlamenttivaalit 2021

Islannin vuoden 2021 parlamenttivaalit järjestettiin 25. syyskuuta, ja niissä valittiin Alltingin 63 edustajaa seuraavaksi nelivuotiskaudeksi. Allting on maan yksikamarinen parlamentti. Vaaleissa itsenäisyyspuolue säilytti asemansa maan suurimpana puolueena ja vihreä vasemmisto koki selkeän vaalitappion.
Tausta ja vaalijärjestelmä.
Islannin perustuslain mukaan maa jaetaan 6 tai 7 vaalipiiriin, joista kustakin valitaan vähintään kuusi edustajaa. Loput edustajien paikoista jaetaan vaalipiirien kesken niiden väkiluvun perusteella. Tämän lisäksi paikkamäärää vaalipiirien välillä voidaan vielä tasata. Vuoden 2021 vaaleissa paikat jakautuvat seuraavasti:
Vaaleissa ovat äänioikeutettuja kaikki vähintään 18 vuotta vaalipäivään mennessä täyttäneet Islannin kansalaiset, joilla on kotikunta Islannissa. Lain mukaan ulkomaille muuttaneet islantilaiset säilyttävät äänioikeutensa kahdeksan vuoden ajan, johon voi anoa pidennystä vaaliviranomaisilta. Ulkomailla oleskelevat ja äänioikeutensa säilyttäneet islantilaiset voivat äänestää maan suurlähetystöissä.
Tulokset.
Ensimmäisten tietojen mukaan vaaleissa olisi ensimmäistä kertaa Euroopan historiassa valittu parlamenttiin naisenemmistö, 33 naista ja 30 miestä; luoteisessa vaalipiirissä toimitetun uudelleenlaskennan myötä näin ei kuitenkaan käynyt, vaan miehiä valittiin 33 ja naisia 30.
Lokakuun alussa keskustapuolueen listoilta valittu Birgir Þórarinsson ilmoitti siirtyvänsä itsenäisyyspuolueen ryhmään. Syyksi eroon Birgir kertoi niin sanotun Klaustur-tapauksen, jossa muutama keskustapuolueen ja kansanpuolueen edustaja keskusteli Klaustur-baarissa alentavaan sävyyn muun muassa naisista ja vammaisista. Keskustelut nauhoitettiin salaa ja vuodettiin sitten julkisuuteen vuonna 2018. Birgir uskoi, että keskusta olisi parantanut tapansa, mutta ilmoitti loikkauksen yhteydessä, ettei ollut havainnut muutosta.
Hallituksen muodostaminen.
Itsenäisyyspuolue, vihreä vasemmisto ja edistyspuolue päätyivät neuvotteluiden jälkeen jatkamaan samalla hallituskokoonpanolla kuin ennen vaalejakin. Pääministerinä jatkaa Katrín Jakobsdóttir.
TMZ

TMZ on yhdysvaltalainen julkkisjuoru- ja viihdeuutissivusto. Se perustettiin marraskuussa 2005 TimeWarnerin tytäryhtiöiden AOL:n ja Telepicturesin yhteistyöllä. Nimi "TMZ" viittaa Los Angelesissa sijaitsevaan niin sanottuun "thirty-mile zoneen".
Uutissivuston lisäksi TMZ tuottaa myös kolmea televisio-ohjelmaa, "TMZ Liveä", "TMZ on TV":tä ja "TMZ Sportsia".
Syyskuussa 2021 WarnerMedia myi sivuston Fox Corporationille 50 miljoonalla dollarilla.