Ann Burgess

Ann Wolbert Burgess (s. 2. lokakuuta 1936, Newton, Massachusetts) on yhdysvaltalainen tutkija, psykiatrinen erikoissairaanhoitaja, sekä tietokirjailija. Hän on tullut kuuluisaksi kriminaalipsykologian kehittäjänä ja psykopatian asiantuntijana tutkimalla etenkin sarjamurhaajia ja heidän käyttäytymistä. 
1970-luvun lopulla FBI:n Behavioral Science Unit (käyttäytymistieteiden yksikkö) palkkasi hänet johtavaksi tutkijaksi ja hänen asiantuntemusta on käytetty vaarallisten rikollisten tunnistamisessa ja kiinniottamisessa. Burgess auttoi kehittämään rikollisten haastattelumenetelmiä ja hän oli mukana tutkimassa tunnettuja sarjamurhaajia kuten Edmund Kemperiä, Ted Bundya, Charles Mansonia ja Dennis Raderia, pyrkien ymmärtämään heidän motiivejaan ja tekojaan. Burgess oli ensimmäinen tutkija, joka tutki myös lapsuudenaikaisen hyväksikäytön, nuorisorikollisuuden ja myöhemmän rikollisuuden välisiä yhteyksiä Hänen tarkka ja järjestelmällinen analyysinsa rikollisista on jättänyt pysyvän jäljen kriminologian alalle. 
Hän on myös kansainvälisesti arvostettu uraauurtava tutkija väkivaltarikosten uhrien hoitotyön kehittämisessä. Häntä on kutsuttu "sairaanhoidon tienraivaajaksi". Burgess on toiminut myös asiantuntijatodistajana useissa korkean profiilin oikeustapauksissa, kuten Menendezin veljesten ja Bill Cosbyn rikosoikeudenkäynneissä. Ann Burgessin työn vaikutus näkyy yhä niin tieteessä, oikeuslääketieteessä kuin populaarikulttuurissakin.
Ura.
Varhainen ura.
Lokakuun alussa 1936 syntynyt Ann Burgess kasvoi Newtonissa, Bostonin esikaupunkialueella. Hän valitsi aluksi sairaanhoitajan uran, koska kolme hänen enoistaan oli lääkäreitä. Kun Burgess oli 10- tai 11-vuotias, hän alkoi auttaa yhtä heistä synnytysten hoidossa maaseudulla. Burgess ja muut sairaanhoitajat olivat usein ensimmäisiä lääketieteellisiä ammattilaisia, jotka kohtasivat rikosten uhreja – tämä tarjosi hänelle mahdollisuuden tarkkailla läheltä rikosten uhrien käyttäytymistä ja reaktioita."“Minua kiehtoi ihmisen käyttäytyminen ja kaikki sen vaihtelut. En ole saanut siitä koskaan tarpeekseni.”" 
Rikosten uhrien hoidon kehittäminen.
Burgess jatkoi työskentelyä suoraan potilaiden kanssa osana Bostonin yliopiston sairaanhoito-ohjelmaa, tehden kliinisen harjoittelunsa Massachusetts Mental Health Centerin psykiatrisella osastolla. Burgess perusti yhdessä sosiologi Lynda Lytle Holmstromin kanssa yhden ensimmäisistä sairaalapohjaisista väkivaltarikosten uhrien kriisineuvontaohjelmista Yhdysvalloissa.. Hän käytti tarkkailukykyään kirjoittaakseen yhdessä Lynda Lytle Holmstromin (Boston Collegen sosiologi) kanssa merkittävän tutkimusartikkelin American Journal of Nursing -lehdessä vuonna 1973. He haastattelivat 146 raiskauksen uhria, iältään 3–73 vuotta. Tutkimuksen pohjalta he päättelivät, että raiskaus ei ole seksuaalisen halun motivoimaa vaan valtaan ja kontrolliin liittyvä rikos – tämä oli tuolloin suuri muutos vallitsevaan “uhri on syyllinen” -ajatteluun"." 
Hän oli mukana määrittelemässä rikosten uhrien traumanjälkeistä stressihäiriötä, joka tunnetaan myös nimellä posttraumaattinen stressihäiriö (engl. "post-traumatic stress disorder", "PTSD"). Hänen työ on vaikuttanut merkittävästi trauma-tietoiseen hoitoon hoitotyössä ja psykologiassa. Burgess ja Holmstrom alkoivat puolustaa kriisiterapiaa ja kouluttivat terveydenhuollon ammattilaisia tunnistamaan raiskauksen merkkejä. Pian tutkimuksen julkaisemisen jälkeen FBI otti yhteyttä Burgessiin tämän asiantuntemuksen vuoksi.
Yhteistyö FBI:n kanssa.
FBI:n johtaja William Webster kutsui Burgessin vuonna 1978 FBI-akatemiaan opettamaan, kuinka rikosten uhreja tulisi kuunnella ja kuinka heidän kertomuksensa voidaan systemaattisesti tallentaa. Luennot herättivät FBI:sa laajempaa kiinnostusta ja pian he halusivat selvittää voisiko Burgessin kehittämiä menetelmiä käyttää rikollisten – erityisesti sarjamurhaajien – ajattelun ymmärtämiseen.
Vuodesta 1980 alkaen, Yhdysvaltain oikeusministeriön rahoittamana, Burgess alkoi rakentaa rikosprofiiloinnin perustaa. Hän auttoi tutkijoita tutkimaan sarjarikollisia ja tunnistamaan seksuaalirikosten rikospaikoilta löytyvän todistusaineiston ja rikollisten motiivien välisiä kaavoja. Tämä työ johti sarjamurhaajien ja seksuaalisten henkirikosten tutkimiseen, ja sitä seurasi sarjalastensurmaajien ja -hyväksikäyttäjien tutkimussarja. Näiden tutkimusten myötä ymmärrys siitä, miten uhreista voi tulla myöhemmin myös tekijöitä, laajeni merkittävästi. 
Yksi Burgessin ja FBI:n merkittävistä varhaisista yhteistöistä oli vuonna 1983 Nebraskassa tapahtuneiden kahden pojan murhien tutkinta. Tutkijat laativat todennäköisen profiilin tekijästä, jonka perusteella poliisi pidätti John Joseph Joubert IV:n. Tämä tunnusti murhat ja hänet teloitettiin vuonna 1996. "“Osoitimme, että rikollisen mielen ymmärtämisestä on todellista hyötyä… että rikosprofiilointia voi oikeasti käyttää aktiivisessa tutkinnassa murhaajan jäljittämiseen – se oli suurin mahdollinen palkinto,”" Burgess kirjoitti möhemmin muistelmateoksessaan "A Killer by Design: Murderers, Mindhunters, and My Quest to Decipher the Criminal Mind" (2021).
Burgess oli mukana kehittämässä FBI:n väkivaltaisten rikollisten jäljitys- ja analysointiohjelmaa VICAP (Violent Criminal Apprehension Program). Yksi Burgessin tutkimuksen tärkeimmistä painopisteistä on rikosten uhka-arviointi, jolla pyritään estämään esimerkiksi joukkomurhia, kuten kouluampumisia. Hänen tutkimuksensa jatkuvat edelleen, käsittäen vanhusten kaltoinkohtelua hoitokodeissa, verkkovainoa ja seksuaalirikoksia internetissä. Burgess myös kouluttaa FBI:n agentteja ja antaa kursseja seuraavista aiheista: Oikeuslääketiede, Oikeuspsykiatria, Tapaustutkimuksia rikostutkimuksesta, Oikeuslääketieteen laboratoriotyöskentely
Asiantuntijana rikosoikeudessa.
Burgess on jatkanut merkittävää rooliaan asiantuntijana myös useissa tunnetuissa rikostapauksissa. Vuonna 1993 hän toimi puolustuksen asiantuntijatodistajana Menendezin veljesten ensimmäisessä oikeudenkäynnissä, jossa Erik ja Lyle Menendez olivat syytettyinä vanhempiensa murhasta Beverly Hillsissä elokuussa 1989. Burgess haastatteli Erikiä noin 50 tunnin ajan ja totesi, että syytökset isän, José Menendezin, seksuaalisesta hyväksikäytöstä olivat uskottavia ja “murhien alkuperäinen syy”. Vuonna 1996 veljekset tuomittiin ensimmäisen asteen murhasta. 
Tietokirjailija.
Burgess on kirjoitti yhdessä Robert Resslerin kanssa teoksen "Sexual Homicide: Patterns and Motives" ja "Crime Classification Manual ,"joka loivat perustan väkivaltaisten rikosten analysoinnille. Vuonna 2022, Burgess julkaisi omaelämäkertansa "A Killer by Design: Murders, Mindhunters, and My Quest to Decipher the Criminal Mind."