tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
José Feliciano

José Montserrate Feliciano García (s. 10. syyskuuta 1945) on puertoricolainen laulaja ja kitaristi. Hän on yhdistänyt menestyksekkäästi flamencokitaraa, boleroa, folkia ja popmusiikkia. Itse kirjoittamiensa laulujen ohella hänet tunnettiin etenkin muiden artistien kappaleiden tulkitsijana. Felicianon 1970-luvulla levyttämästä kappaleesta "Feliz navidad" on tullut tunnettu pop-joululaulu. 
Feliciano oli yksi vanhempiensa yhdestätoista lapsesta, kaikki poikia. Hän on synnynnäisen glaukooman johdosta syntymästään sokea. Feliciano muutti 5-vuotiaana perheensä kanssa synnyinsaareltaan New Yorkin Harlemiin, jossa esiintyi jo yhdeksänvuotiaana harmonikansoittajana. 14 vuoden iässä Feliciano kertoo harjoitelleensa kitaransoittoa 14 tuntia päivässä, ja 17-vuotiaana hän ryhtyi ammattimuusikoksi elättääkseen perhettään isän jäätyä työttömäksi. Hän esiintyi klubeilla New Yorkin Greenwich Villagessa ja muissakin kaupungeissa eri puolilla Yhdysvaltoja.
Ura lähti nousuun, kun RCA Recordsin kykyjenetsijä teki levytyssopimuksen Felicianon kanssa eikä illan toisen esiintyjän kanssa, jota oli tullut klubille kuulemaan. Feliciano tuli tunnetuksi ensin espanjankielisellä ohjelmistolla Etelä- ja Väli-Amerikan maissa, kunnes versio Doors-hitistä ”Light My Fire” nousi listojen kärkeen Yhdysvalloissa. 23-vuotiaana Feliciano oli jo voittanut kaksi Grammy-palkintoa ja levyttänyt neljällä kielellä.
Euroopassa ja Aasiassa hän sai nimeä kilpailtuaan vuoden 1971 San Remon musiikkifestivaaleilla italialaiskappaleella ”Che sarà”, josta tuli iso hitti. Suomeksi sen levytti muun muassa Eero Raittinen nimellä ”Toivotaan toivotaan”. Felicianon laulun ”Rain” nosti Suomessa hitiksi Markku Suominen nimellä ”Sade”.
Felicianon kansainvälinen suosio alkoi kuitenkin hiipua 1970-luvun alkupuolella. Vuoden 1974 Suomen-konserttia "Helsingin Sanomien" Julius Heikkilä moitti puhkikuluneesta ohjelmistosta ja kirjoitti Felicianon olevan sangen keskinkertainen laulaja mutta akustisen kitaran taituri. Myös "Suomen Kuvalehden" Jorma Tuomisen mielestä suosion hiipuminen oli ymmärrettävää, koska Felicianon kapea-alainen tulkintatapa teki kaikista kappaleista kovin samanlaisia. 1980-luvun alkupuolella Tuominen kirjoitti Felicianon tehneen paluun entistä kypsempänä taiteilijana albumilla "Escenas do Amor".
Heinäkuussa 1988 Feliciano esiintyi yksin Raaseporin linnan Scandinavian Guitar Festival -konsertissa, ja "Helsingin Sanomien" Pertti Avola kirjoitti artistin olevan parhaimmillaan juuri oman kitaransa säestyksellä. Hänestä Felicianon akustisen kitaran taituruus ei oikein tule ilmi viihdejousin silatuilla levytyksillä. Myös Lauri Karvosen mielestä parasta konsertissa olivat ”kitaran Liberaceksi” kutsumansa Felicianon instrumentaalinumerot.
Feliciano sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1987. Suomessa hän on esiintynyt ainakin 1974, 1983 ja 1988, jolloin Yle TV2 taltioi hänen esityksensä Raaseporissa. Hän esiintyi orkestereineen Tampere Talossa 1990.
Feliciano on yhä julkaissut useita englannin- ja espanjankielisiä musiikkialbumeita, kuten vuonna 2017 pianisti Jools Hollandin kanssa äänitetty "As You See Me Now."
Decepticon

Decepticonit ovat kuvitteellisia muotoaan muuttavia pahoja robotteja Transformers-universumissa. Useimmiten televisiosarjoissa, elokuvissa, sarjakuvissa ja videopeleissä heidän ryhmänsä johtajana on ollut Megatron. Decepticoneja on kuvailtu valtaa ja erityisesti maailmankaikkeutta tavoitteleviksi roboteiksi, jotka taistelevat oikeudenmukaisuutta tavoittelevia Autobotteja vastaan. Toisin kuin Autoboteilla, Decepticoneja johtaa se joka on kaikista voimakkain olento heidän keskuudessaan. Tämä johtaa myös useimmiten ryhmän sisäiseen vallan tavoitteluun, jota ovat tavoitelleet muun muassa Starscream, Ratbat ja Shockwave.
Christl Cranz

Christl Franziska Antonia Cranz-Borchers (1. heinäkuuta 1914 Bryssel, Belgia – 28. syyskuuta 2004 Oberstaufen-Steibis, Saksa) oli saksalainen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Cranz oli yksi menestyneimmistä alppihiihtäjistä. Hän voitti 12 maailmanmestaruutta vuosien 1934 ja 1939 välisenä aikana. Hopeaa hän saavutti kolme kertaa. Olympiakultaa Cranz voitti alppiyhdistetyssä Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisista 1936.
USSOUTHCOM

United States Southern Command (USSOUTHCOM) on Yhdysvaltain puolustusministeriön alainen asevoimien sotatoimialueen päämaja (COCOM; Unified Combatant Command), joka vastaa toiminnoista Etelä- ja Keski-Amerikassa ja Karibialla, lukuun ottamatta Kuubaa ja Puerto Ricoa, jotka kuuluvat USNORTHCOMin alaisuuteen. Sen päämaja on Miamissa Floridassa. USSOUTHCOM kuuluu Unified Command Systemiin, joka on perustettu 1947, mutta sitä edelsivät Yhdysvaltain ensimmäiset tukikohdat Panamassa 1903.
Sillä on toimintoja Fort Samissa Houstonissa Texasissa (US Army South), Davis-Monthanin lentotukikohdassa Tucsonissa Arizonassa (U.S. Air Force South), Key Westissa Floridassa (Joint Interagency Task Force South) ja Joint Task Force Bravo Soto Canossa Hondurasissa. Lisäksi sillä on etulinjan tukikohtia Comalapassa, El Salvadorissa, Mantassa, Ecuadorissa ja Aruballa ja Curaçaossa Alankomaiden Antilleilla sekä Joint Task Force Guantanamo Guantanamo Bayssä Kuubassa, vaikka Kuuba ei kuulukaan sen vastuualueeseen.
USSOUTHCOMin päämaja oli monia vuosia Panaman kanavavyöhykkeellä Panamassa kanavan Tyynenmeren puoleisessa päässä, mutta se siirrettiin syyskuussa 1997 Miamiin USSOUTHCOMin toiminta-alueen ulkopuolelle. Yhdysvaltain huumeiden vastaisessa sodassa USSOUTHCOM tukee DEA:ta, oikeusministeriötä ja siirtolaisuus- ja tullivirastoa pysäyttämään huumekauppa toiminta-alueeltaan. Se suorittaa ilma- ja meritarkkailua ja saa prosentin eli noin 17,8 miljardia dollaria (vuonna 2000) liittovaltion huumeiden vastaiseen taisteluun suunnatuista varoista.
USSOUTHCOMin komentaja on kenraali Douglas M. Fraser (USAF) kesäkuusta 2009. Hänen edeltäjiään olivat amiraali James G. Stavridis (U.S. Navy) 19. lokakuuta 2006 lähtien ja Bantz J. Craddock (US Army) 2004–2006.
USSOUTHCOMin alaisuuteen kuuluvat:
Eeva Vuori

Eeva Marjatta Vuori (o.s. Jääskeläinen; s. 8. kesäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen juristi, joka oli korkeimman oikeuden jäsen 1. maaliskuuta 2009 asti.
Työura.
Vuori valmistui 1972 oikeustieteen lisensiaatiksi Turun yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Hän toimi siellä assistenttina 1967–1974 ja sitten Turun hovioikeuden esittelijänä vuoteen 1982.
Vuori toimi 1985–1994 Tampereen raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä ja käräjätuomarina. Hänet nimitettiin korkeimman oikeuden ylimääräiseksi oikeusneuvokseksi 1995. Vuoresta tuli korkeimman oikeuden vakinainen jäsen 1. maaliskuuta 1996.
Pimeää kauppahintaa koskenut rikosepäily.
Eeva Vuori joutui julkisen keskustelun kohteeksi, kun häntä vuosina 1996–1997 epäiltiin talokauppaan liittyneestä veronkierrosta. 
Vuori oli yhdessä miehensä Ilkka Vuoren kanssa myynyt kesähuvilan Turun kaupunginjohtajalle Juhani Lepälle. Myöhemmin Vuori oli korkeimman oikeuden jäsenenä epäämässä valitusluvan myöntämistä Lepälle ns. Matintalo-kauppoihin liittyneessä rikosasiassa. Leppä vaati tuomion purkua pitäen Vuorta pimeästä kauppahinnasta johtuen esteellisenä häntä koskevassa asiassa.
Syyttäjä päätyi olemaan syyttämättä Eeva Vuorta verorikoksesta, koska katsoi, että Vuori ei ollut tietoinen pimeän kauppahinnan maksamisesta. Myöhemmin eduskunnan oikeusasiamies hänelle tehdyn kantelun johdosta päätyi siihen, ettei Vuoren voitu katsoa syyllistyneen virkarikokseen asiassa.
Tapaus herätti voimakasta lehdistökeskustelua korkeimman oikeuden jäsenten rooleista ja oikeuden menettelytavoista.
Kotimaan katsaus (albumi)

Kotimaan katsaus on Larharyhmän coveralbumi, joka julkaistiin vuonna 2000.
Laura Bridgman

Laura Dewey Lynn Bridgman (21. joulukuuta 1829 – 24. toukokuuta 1889) oli ensimmäinen tunnettu yhdysvaltalainen kuurosokea lapsi, joka sai kaksoisaistivammastaan huolimatta kunnollisen koulutuksen.
Elämä.
Laura oli baptisti ja maanviljelijä Daniel Brigmanin ja tämän vaimon Harmonyn kolmas tytär. Lauran äiti Harmony oli Cushman Downerin tytär ja Joseph Downerin pojantytär.
Lapsuus.
Bridgmanin perhe asui New Hampshiren osavaltiossa. Laura sairastui 2-vuotiaana tulirokkoon. Hänen kaksi isosiskoaan menehtyivät sairauteen; Bridgman jäi eloon, mutta menetti kuulonsa ja näkönsä, ja sairaus tuhosi tilapäisesti myös hänen haju- ja makuaistinsa. Lapsena hän oppi kosketuksen avulla ompelemaan ja kutomaan, mutta hän oli vailla kieltä, jolla kommunikoida.
Koulutus.
Vuonna 1837 James Barrett Dartmouth Collegesta tapasi Lauran ja kertoi hänestä Dr. Musseylle, joka oli lääketieteellisen osaston johtaja. Hän puolestaan kirjoitti Dr. Samuel Gridley Howelle, joka oli Perkins Institution for the Blind -erityiskoulun rehtori. Hän yritti päättäväisesti saada Lauran kouluun ja kasvattaa hänet. Vanhemmat suostuivat ja Laura lähetettiin oppilaitokseen jo saman vuoden lokakuussa, jolloin hän oli 7-vuotias (koulu oli sama, jossa myös kuurosokea Helen Keller myöhemmin opiskeli). Charles Dickens vieraili koululla vuonna 1842 ja kirjoitti Bridgmanista matkakirjaansa.
Myöhemmät vaiheet.
Opintojensa jälkeen Bridgman toimi opettajana. Laura myös ystävystyi Anne Sullivanin, Helen Kellerin tulevan opettajan kanssa.
Vuonna 1841 Laura alkoi pitää päiväkirjaa, johon hän kokosi päivän työnsä ja ajatuksensa. Hän kirjoitti myös runoja. Tunnetuin niistä on nimeltään "Holy Home" ("Pyhä koti").
Vuonna 1852 hänet kastettiin Baptistiseurakuntaan.
Kuolema.
Vuonna 1889 Bridgman sairastui ja kuoli 59-vuotiaana. Hänet haudattiin Dana Cemeteryn hautausmaalle Hanoveriin, New Hampsireen.
Perintö.
Laura Bridgmanin nimi tuli tutuksi esimerkkinä kuurosokean henkilön kasvatuksesta/ koulutuksesta. Helen Kellerin äiti luki Dickensin selvitystä ja oli inspiroitunut hakemaan neuvoa, joka johti hänet palkkaamaan opettajan ja entisen oppilaan samasta koulusta, Anne Sullivanin. Sullivan oppi viittomakielen sormiaakkoset Bridgmanilta ja vei ne mukanaan Helenille, yhdessä Bridgmanin tälle tekemän nuken kanssa.
Diana Krall

Diana Jean Krall (s. 16. marraskuuta 1964 Nanaimo, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on Grammy-palkittu kanadalainen jazzpianisti ja laulaja-lauluntekijä. Hänen ensimmäinen albuminsa "Stepping Out" julkaistiin vuonna 1993. Joulukuussa 2003 Krall meni naimisiin rockmuusikko Elvis Costellon kanssa.
Erityistilintarkastus

Erityistilintarkastus on epätavallinen toimenpide, joka aluehallintovirastossa voidaan määrätä hakemuksesta erityisen tarkastuksen toimitettavaksi asunto-osakeyhtiön, osakeyhtiön, asumisoikeusyhdistyksen tai osuuskunnan hallinnosta ja kirjanpidosta tietyltä päättyneeltä ajanjaksolta, tietyistä toimenpiteistä tai seikoista. julkisyhteisössä, yhtiössä tai yhdistyksessä. Sen edellytyksenä on perusteltu epäily siitä, että yhteisön taloutta ei ole hoidettu lakien tai asetusten mukaisesti. Joissakin tapauksissa erityistilintarkastuksia on määrätty pistokokeen omaisesti suoritettavaksi järjestössä, joka saa julkisyhteisöltä avustusta. Tarkastustoimenpide liittyy usein yhteisön konkurssiin tai yrityssaneeraukseen.
Sumusireeni

Sumusireeni on merenkulun turvalaite, jonka sovelluksia käytetään myös yleishälyttiminä. Ennen vuosituhannen vaihdetta sumusireenejä oli erityisen paljon majakoilla ja majakkalaivoilla. 
Varsinaisesti sumusireeniksi kutsutaan joko käsikäyttöistä kampikoneistolla toimivaa tai erillistä mekaanisella/sähköisellä voimanlähteellä toimivaa laitetta, jossa on yleensä lieriönmuotoiseen runkoon sijoitettu sarja siipipyöriä, jotka pyöriessään suurella nopeudella kehittävät korkean ujeltavan äänen. Laitteeseen liittyy aina kiinteänä osana koosta riippuvainen kaikusuppilo, joka vahvistaa ja kohdistaa äänen.
Sumusireenien tyyppejä.
Höyrykäyttöinen sumutorvi.
Harvinaisimpia sumumerkkilaitteita olivat höyryllä toimivat torvimalliset laitteet; niitä käytettiin ensisijaisesti majakkalaivoissa; maakäytössä vastaavia laitteita oli asennettu mm. Hangon Rautatien käyttämiin Baldwin A4 -vetureihin, joita ulkomuotonsa johdosta kutsuttiin Suomessa "Villin Lännen vetureiksi"; näistä vetureista sanottiin, että kun sellainen toitotti höyrysireenillään Riihimäen ratapihalla, ääni kuultiin Hausjärvellä asti. 
Myös höyryvihellintä on käytetty jossain määrin sumumerkin antamiseen. 
Paineilmasumutorvi eli tyfooni.
Paineilmalla toimiva "sumutorvi" on puolestaan laite, jonka olennainen osa on ilmavirtauksella eli puhalluksella toimiva torvi; puhalluksen kehittää erillinen ilmanpuristin, ja sitä säädeltiin yleensä mekaanisella kellokoneistolla, joka oli säädetty esimerkiksi antamaan kuuden sekunnin puhallus puolen minuutin välein. Ilmanpuristinta käytti yleensä polttomoottori. Tätä laitteistoa kutsutaan nimellä "tyfooni"; siitä on kehitetty edelleen nykyaikaiset sähkömoottorilla toimivat paineilmatorvet.
Sähköinen sumutorvi eli nautofoni.
Sähköisesti toimivaa sumusireeniä kutsutaan "nautofoniksi"; sen toiminta perustuu määrätyn taajuiseen sähkövirtaan, joka saa erityisrakenteiset metallilevyt värähtelemään tavalla, joka kehittää erittäin voimakkaan ja puhtaan ujeltavan äänen. Laitetta käytetään yhä palo- ja yleishälyttimenä; korkealle talojen katoille sijoitetut, ulkoasultaan sientä muistuttavat yleishälytyssireenit ja paloasemien yhteydessä olevat kiinteät hälytyslaitteet toimivat samalla periaatteella kuin nautofoni; suurin ero tyfooniin verrattuna on se, että kun nautofoni tai vastaava sähkösireeni sammutetaan, sen ääni hiipuu ennen loppumistaan, kun taas tyfoonin ääni katkeaa kuin leikattuna ilmavirran loppuessa.
Sumutorvi yhdistettynä radiomajakkaan.
Majakoiden nautofonit oli kytketty radiomajakkaan: kun radiomajakan lähetys muuttui nopeaksi, alkoi sumusireenin pitkä huuto; näin laivassa voitiin laskea etäisyys majakkaan kun ääni kulkee 300 metriä sekunnissa; siten esim. kuuden sekunnin viive merkitsi 1800 metrin etäisyyttä sireeniin.
Järjestelmä poistui käytöstä yhtaikaa radiomajakoiden kanssa; viimeinen toiminut oli Marhällanin majakka jonka nautofoni oli kytketty yhteen Korsön radiomajakan kanssa. 
Ulkomailla sumusireeniä käytetään edelleen; muun muassa Eddystonen majakassa on perinteinen nautofoni.
Pyykkinaru

Pyykkinaru on naru tai köysi, joka on pingotettu kahden tai useamman pisteen välille maanpinnan tai lattian yläpuolelle puhtaan pyykin kuivumaan ripustamista varten. Ripustamisessa voidaan käyttää apuna pyykkipoikia. 
Pidemmillä pyykkinaruilla voi olla keskellä tuki, jotta naru ei katkeaisi. Pyykkinaru tulisi ripustaa tarpeeksi korkealle, jotta vaatteet eivät likaantuisi osumalla maahan.
Pyykkinaru voi sijaita myös pyörivässä telineessä, jolloin se vie vähemmän tilaa.
Yhdysvalloissa pyykkien kuivattamista narulla pidetään sopimattomana. Etenkin alusvaatteiden julkinen esittely on epäsopivaa, ja pyykkinarujen näkyminen mielletään alaluokkaiseksi, joten se saattaa alentaa asuinalueen arvostusta ja kiinteistöjen arvoa.
The Campfire Headphase

The Campfire Headphase on skotlantilaisen Boards of Canada -yhtyeen kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Warp Records lokakuussa 2005. Albumia tehtiin yhtyeensä kolme vuotta, ja se sai ristiriitaisen vastaanoton.
Albumin äänimaailma on huomattavasti orgaanisempi kuin yhtyeen aiemmassa tuotannossa. Levyllä käytetään muun muassa raskaasti käsiteltyjä akustisia kitaroita ja tavanomaisempia kappalerakenteita.
Kappale "Oscar See through Red Eye" julkaistiin Internetissä 5. syyskuuta 2005 Bleep.comissa, joka on Warp Recordsin verkkokauppa. Toinen kappale "Dayvan Cowboy" julkaistiin iTunesin kautta 4. lokakuuta.
Huhtikuussa 2006 "Dayvan Cowboyn" musiikkivideo julkaistiin Warp Recordsin kotisivuilla. Videon ohjasi Melissa Olson.
USNORTHCOM

United States Northern Command (USNORTHCOM) on Yhdysvaltain puolustusministeriön alainen asevoimien sotatoimialueen päämaja (COCOM; Unified Combatant Command), joka perustettiin 1. lokakuuta 2002 edellisvuoden terrori-iskujen jälkeen vastaamaan Yhdysvaltain kotimaan puolustuksesta. Sen vastuualueeseen kuuluvat Yhdysvaltain lisäksi operaatiot Kanadan, Meksikon ja Pohjois-Karibian alueella, mukaan lukien Kuuba ja Puerto Rico. Alaska kuuluu Yhdysvaltain Tyynenmeren joukkojen (USPACOM) yhteiskomentoon ja Havaiji on yksinomaan USPACOMin vastuulla. USNORTHCOMin päämaja on Petersonin lentotukikohdassa Colorado Springsissa Coloradossa.
USNORTHCOMin komentaja on myös Yhdysvaltain ja Kanadan Pohjois-Amerikan ilmapuolustuksen (NORAD) komentaja.
Ensimmäinen CDRUSNORTHCOM oli Ralph Eberhart 22. lokakuuta 2002 – 1. tammikuuta 2005 (Yhdysvaltain ilmavoimat). Häntä seurasi amiraali Timothy J. Keating 5. marraskuuta 2004 - 23. maaliskuuta 2007 (Yhdysvaltain laivasto). 23. maaliskuuta 2007 lähtien komentajana on ollut kenraali Victor E. Renuart Jr. (Yhdysvaltain ilmavoimat).
USNORTHCOMiin kuuluu useita pysyviä monen aselajin Joint Task Forceja sekä aselajien päämajat:
SimCity 3000

SimCity 3000 on Maxisin kehittämä ja Electronic Artsin vuonna julkaisema "SimCity"-kaupunginrakennuspeli. SimCity 3000 -pelin jälkeen on julkaistu "SimCity 4".
Pelissä perustetaan kaupunki ja hallitaan sitä itsevaltiaana. Pelaajan tulee muun muassa suunnitella kaupungin budjetti ja rakentaa uusia asuinalueita. Parantamalla alueiden puitteita (kaupat, sairaalat, koulut, poliisi, työpaikat, puistot jne.) alueiden kysyntä kasvaa ja arvon noustessa rikkaammat asukkaat tahtovat muuttaa kaupunkiin veronmaksajiksi. Pelaaja voi myös myydä tai ostaa esimerkiksi energiaa tai vettä tietokoneen pelaamilta naapurikaupungeilta. Pelaaja voi luoda oman kaupungin, mutta ensin pitää valita vaikeustaso (helppo: 50 000, keskiverto; 20 000 ja vaikea: 10 000), kolme eri vuosilukua (1900, 1950 ja 2000) ja pelialueen koko.
Pelistä on julkaistu Nintendo DS:lle huomattavasti erilainen versio "SimCity DS".
Jääkiekon SM-liigakausi 1994–1995

Kausi 1994–1995 oli jääkiekon SM-liigan 20. kausi. Mestaruuden silloin voitti hieman yllättäen nuorella joukkueella kauteen lähtenyt Vladimir Jursinovin valmentama Turun Palloseura. Toiseksi tuli Jokerit ja kolmanneksi Porin Ässät. Kautta väritti NHL:n työsulku, jonka ansiosta NHL-pelaajia pelasi myös SM-liigassa. Nimekkäimpiä ammattilaisvahvistuksia olivat Jari Kurri, Teemu Selänne, Esa Tikkanen, Christian Ruuttu, Michael Nylander, Shawn McEachern ja Theoren Fleury. Sekä runkosarjan että pudotuspelien pistepörssin voitti Saku Koivu.
Runkosarja.
Ilves Liigakarsintaan Fazer-liigan kärkijoukkueiden kanssa. Ilves säilytti sarjapaikkansa.
Wexi Korhonen

Wexi Korhonen (oik. Veikko Johannes Korhonen, s. 9. lokakuuta 1949 Kuopio) on suomalainen kirjailija, joka asuu Tampereella.
Korhonen kirjoitti ylioppilaaksi 1989; hän oli valmistunut teknikoksi jo 1972. Hän työskenteli 70-80 -luvuilla vaatetusteollisuudessa. Myöhemmin hän omistautui täysin kirjoittajaksi. Hänellä oli 90-luvulla pitkä ura mainoisalalla copy-writer-työssä. Hän teki silloin myös toimittajantöitä. Ammattinsa lisäksi Korhonen mainitsee harrastuksenaan laskuvarjourheilun. Wexi Korhonen on harrastanut ilmailua yli 50 vuotta. Hän aloitti purjelentopoikana, mutta sen jälkeen hän omistautui täysin laskuvarjourheiluun. Hänellä on laskuvarjo-urheilun henkilökohtaisessa tarkkuushypyssä useita SM- ja PM-kultamitaleja.
Korhonen kirjoitti ensimmäisen kirjansa "Sky Divers – Tappajat taivaalta" vuonna 1984. Korhonen on eläkkeellä ja on asunut Espanjan Fuengirolassa, mutta nykyään Wexi Korhonen asuu Tampereella. Toiminnallisuus on hänen teostensa tavaramerkkejä. Usean kirjan päähenkilönä on Kari Salo. Korhosen dekkarien maisemaa ovat Tampere ja sen muutamat lähikunnat. Tampereen kaupunginosista tapahtumapaikkoja ovat esimerkiksi Pispala, Kauppi sekä Tahmela. Teoksissa Kari Salo seikkailee myös Suomen rajojen ulkopuolella mm. Virossa.
Korhonen on naimaton eikä hänellä ole lapsia.
Järvikorte

Järvikorte ("Equisetum fluviatile") on monivuotinen, rantavedessä kasvava yhtäläisitiöinen sanikkainen. Se on levinnyt laajalle alueelle Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Ulkonäkö ja koko.
Järvikorte on 50–150 cm korkea kasvi, joka muodostaa laajelle levittäytyvän maavarsiston. Maavarsistosta nousee pystyjä, nivelikkäitä ja väriltään syvänvihreitä varsia, jotka ovat pehmeitä, liereitä, sileitä ja tavallisesti 3–8 mm paksuja. Ontto varsi koostuu keskiontelosta, joka on noin 4/5 varren läpimitasta. Keskionteloa ympyröivät sivuontelot ovat hyvin pieniä. Varret ovat myös uurteisia: matalia harjuja on tavallisesti 15–20, uurteet ovat kapeita. Toisinaan järvikorte tekee rehevillä kasvupaikoilla haarojen kiehkuran, jotka ovat vartta paljon ohuempia. Haarojen alimmat nivelvälit ovat tavallisesti varren tuppea lyhyempiä. Lehdet ovat vähäisiä, yhdiskasvuisia kiehkuroita, jotka muodostavat hammasreunaisia tuppia varren nivelkohtiin. Tupet ovat ahtaita, kiiltäviä, alemmat väriltään mustia ja ylemmät vihreitä. Tupeissa on tavallisesti 15–20 äimäkärkistä mustaa hammasta. Käpymäiset, tylpät itiötähkät ovat varren tai joskus haarojenkin latvassa ja väriltään kellanruskeita. Itiöpesäkkeet ovat perällisten kuusikulmaisten kilpien alapinnalla. Suomessa järvikortteen itiöt kehittyvät kesä-heinäkuussa, jonka jälkeen itiötähkä säilyy loppukesän varren päässä muuttuen väriltään mustaksi. Maanpäällinen alkeisvarsikko on kaksikotinen, liuskainen ja väriltään vihreä.
Järvikorte voi risteytyä peltokortteen ("Equisetum arvense") kanssa. Risteymä tunnetaan nimellä rantakorte ("Equisetum arvense" × "fluviatile").
Levinneisyys.
Euroopassa järvikortetta kasvaa koko mantereella lukuun ottamatta Pyreneiden niemimaata, Etelä-Italiaa, Kreikkaa ja Etelä-Venäjää. Levinneisyysalue jatkuu Aasiassa yhtenäisenä Etelä-Siperiaan. Satunnaisemmin lajia kasvaa muualla Siperiassa Tyynelle valtamerelle saakka, jossa sitä tavataan myös Pohjois-Japanissa. Järvikorte on levinnyt myös Pohjois-Amerikan keski- ja pohjoisosiin. Suomessa järvikorte on yleinen laji koko maassa.
Elinympäristö.
Järvikorte kasvaa matalassa vedessä järvien ja jokien rannoilla, missä pääosa kasvista nousee veden pinnan yläpuolelle. Sitä esiintyy myös tulva- ja rantaniityillä, luhdissa, ojissa, kaivannoissa sekä monenlaisilla soilla. Järvikorte kaihtaa murtovettä.
Käyttö.
Järvikorte on Suomen suurikokoisin kortelaji ja se muodostaa suurikokoisia kasvustoja. Tämän vuoksi se on ollut aikaisemmin tärkeä rehukasvi. Kasvin varsia on kerätty nautakarjan rehuksi, ja juurakoita on käytetty sikojen ruokana. Luonnossa piisami ja hirvi syövät järvikortetta. Joutsenille ja poroille maistuvat versojen kärjet, joissa on runsaasti sokereita, aminohappoja ja kivennäisaineita.
Järvikortteessa on paljon piitä, joten se on karheaa, ja sitä on käytetty pesuharjana ja kiillotukseen. Muiden kortteiden tapaan sillä on ollut myös rohdoskäyttöä kansanlääkinnässä.
Commandos (pelisarja)

Commandos on Pyro Studiosin kehittämä reaaliaikainen strategiapelisarja, joka perustuu osittain historiallisiin tapahtumiin. Sarjan ensimmäinen osa on julkaistu vuonna 1998 ja viimeisin 2006.
Vuonna 2018 Kalypso Media on ilmoittanut hankkineensa oikeudet pelisarjaan ja aikovansa julkaista uusia osia.
Pelaaminen.
Sarjan peleissä pelattavuus on pysynyt samanlaisena alusta asti, mutta poikkeuksen on tehnyt viimeisin osa, ", jossa toiminta vaihtui lintuperspektiivistä ensimmäisen persoonan ammuntapelien tapaiseksi, joka omalta osaltaan muutti myös pelattavuutta. Sarjan yksi tärkeimmistä ominaisuuksista on ollut taktiset valinnat pelin edetessä sekä ryhmäläisten yhteistoiminta.
Peleissä ohjataan kuuden kommandon joukkuetta sabotaasin ja salamurhien tehtävissä.
Llanquihue

Llanquihue on järvi Etelä-Chilessä. Se on yksi Etelä-Amerikan suurimpia ja Chilen toiseksi suurin luonnollinen järvi. Sen pituus on 35 kilometriä, leveys 40 kilometriä ja pinta-ala 860 neliökilometriä. Sen rannalla sijaitsevia kyliä tai kaupunkeja ovat muun muassa Puerto Varas, Frutillar ja Puerto Octay. Järven pohjois- ja itäpuolilla on monia korkeita vuoria, niistä näkyvin on tulivuori Osorno, joka lumihuippuineen on suosittu matkailukohde.
Järven nimi tulee mapudungunin kielestä, joka tarkoittaa suomeksi uppoamista.
Hjeltin senaatti

Helsingin yliopiston kanslerin, professori Edvard Hjeltin senaatti oli toinen parlamentaarinen Venäjän keisarikunnan alaisuudessa toiminut Suomen senaatti. Sen toiminta sijoittuu toisen sortokauden alkuun. Keisari nimitti kuuden nuorsuomalaisen eli perustuslaillisen, kahden ruotsalaisen ja viiden vanhasuomalaisen muodostaman monipuoluesenaatin 1. elokuuta 1908. Kiista Venäjän yleisvaltakunnallisen lainsäädännön asemasta Suomessa oli pysyvä kiistan aihe. Senaatin hajoaminen alkoi vuoden 1909 alussa johtuen tästä ristiriidasta. Ensi vaiheessa maalis-huhtikuussa 1909 erosivat nuorsuomalaiset. Senaatin vt. varapuheenjohtajana toimi Edvard Hjeltin jälkeen hänen vanhasuomalaisiin kuuluva veljensä August Hjelt. Senaatin lopullinen ero johtui ristiriidasta, joka syntyi ns. sotilasmiljoonista.
Malibu Beach

Malibu Beach on suomalaisen rockyhtye Hanoi Rocksin kolmas EP, joka julkaistiin vain Isossa-Britanniassa yhtyeen Suomen managerin Seppo Vesterisen ja Englannin managerin Richard Bishopin Lick-levymerkillä. Levy julkaistiin vain siis Britanniassa, eikä se ollut lainkaan Suomen markkinoilla. EP julkaistiin yhdessä 7" singlen "Malibu Beach / Rebel On The Run" kanssa. EP ja 7" single julkaistiin juuri ennen samassa kuussa ilmestynyttä yhtyeen kolmatta albumia Back to Mystery Cityä. EP:n ja 7" singlen kansikuva on aivan sama eli julkaisuperiaate oli aivan sama kuin seuraavassa saman vuoden elokuussa ilmestyneessä Until I Get You-EP:ssä. Japanissa ei julkaistu kuin 7" single "Mercury"-levy-yhtiöltä ja sen kansikuva on aivan eri kuin Lick-versiossa. 
EP:n A-puolen ensimmäinen kappale on 7" singlen A-puoli "Malibu Beach". Myös "Malibu Beach Nightmare"-nimellä tunnettu Malibu Beach on "Back to Mystery City" -albumilta, joten se on nauhoitettu "Park Gate"-studiossa Hastingsissä ja miksattu "Scorpio Sound"-studiossa. Toinen kappale "Taxi Driver" on julkaistu singlekokoelmalla ja yhtyeen kolmannella studiolevyllä "Self Destruction Blues". Ensimmäisen kerran se julkaistiin jo toukokuussa 1982 7" singlellä Love's An Injection ja samannimisellä EP:llä, joka kuitenkin tunnetaan nimellä Venue-EP. Taxi Driver on nauhoitettu lähes yhdellä otoksella "Farmyard"-studiolla Lontoon ulkopuolella. Taxi Driver on yksi Hanoi Rocksin tunnetuimmista kappaleista. Kappale alkaa vaikuttavalla ja hieman shokeeraavalla yhtyeen jäsenten kiljunnalla. 
EP:n B-puolen ensimmäinen kappale on 7" singlen B-puoli "Rebel On The Run", joka on nauhoitettu "Alaska"-studiolla ja sen ovat miksanneet Dale Griffin ja Overend Watts "Silo"-studiossa. Watts tuotti myöhemmin samana vuonna live-albumin All Those Wasted Years. Toinen kappale on "Beer And A Cigarette", joka on nauhoitettu samoissa nauhoituksissa Taxi Driverin kanssa. 
Levyn kuvat on otettu samoissa kuvauksissa kuin itse Back to Mystery City -albumin. Kuvauksista vastasi Fin Costello ja levyn ulkoasusta Hillary Goodwright. Philip Cox suunnitteli kannessa olevan Hanoi Rocks -logon. 
Kappaleet.
7" single:
Kesto: 5 min 37 s
EP:
Kesto: 13 min 6 s
Levyllä soittavat.
Kappaleissa "Malibu Beach" ja "Rebel On The Run":
Kappaleissa "Taxi Driver" ja "Beer And A Cigarette":
Jorginho (jalkapalloilija, 1964)

Jorginho (oik. Jorge de Amorim Campos, s. 17. elokuuta 1964 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän oli Brasilian maajoukkueen puolustaja ja maailmanmestari vuodelta 1994. 
Seuratasolla Jorginho edusti Américaa (1984), Flamengoa (1985–1989), Bayer Leverkusenia (1989–1992), Bayern Münchenia (1992–1994), Kashima Antlersia (1995–1999), São Pauloa (1999), Vasco da Gamaa (2000–2001) ja Fluminensea (2001–2003).
Hän pelasi yhteensä 64 ottelua Brasilian maajoukkueessa tehden niissä kolme maalia. Hän pelasi myös vuoden 1990 MM-kilpailuissa, mutta silloin taival katkesi jo neljännesvälierissä Diego Maradonan Argentiinaa vastaan. 
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1994.
Jorginho valittiin vuoden 1994 MM-kisojen all stars -kokoonpanoon. Välierissä Ruotsia vastaan Romário teki hänen keskityksestään voittomaalin. Jorginho pelasi loppuottelussa Italiaa vastaan mutta loukkaantui kesken ottelun ja Cafu tuli 21. minuutilla hänen tilalleen. Brasilia voitti ottelun rangaistuspotkukilpailumaalein 3–2.
Paul-Henri Spaak

Paul-Henri Charles Spaak (25. tammikuuta 1899 Schaerbeek – 31. heinäkuuta 1972 Braine-l’Alleud) oli belgialainen sosialistipoliitikko ja valtiomies.
Spaak opiskeli oikeustieteitä. Hänet valittiin Brysselin kaupunginvaltuuston jäseneksi vuonna 1926 ja Belgian parlamenttiin vuonna 1932 sosialistien edustajana. Hän oli Belgian kulkulaitos- ja postiministeri vuonna 1935, ulkoministerinä 1937, pääministerinä 1938–1939, ulkoministerinä jälleen 1939–1946 ja toistamiseen pääministerinä 1947–1949. Vuonna 1946 hän oli Yhdistyneiden kansakuntien (YK) ensimmäisen yleiskokouksen puheenjohtaja. Vuosina 1949 ja 1950 hän toimi Euroopan neuvoston puheenjohtajana.
Vuonna 1955 Messinan konferenssissa Spaak valittiin puheenjohtajaksi komiteaan, joka valmisteli raportin Euroopan yhteismarkkinoista (niin sanottu "Spaak-raportti"). Tämä raportti oli pohjana vuoden 1957 Rooman sopimukselle, jolla perustettiin Euroopan talousyhteisö. Vuosina 1957–1961 hän toimi Naton pääsihteerinä ja vaikutti siihe, että Naton päämaja sijoitettiin Brysseliin. Nato-tehtävien jälkeen hän palasi taas ministeritehtäviin.
Spaak työskenteli myös journalistina ja oli perustamassa "L’Action Socialiste" -lehteä. 
Spaak oli yksi Euroopan yhdentymisen alkuunpanijoista: hän ajoi Benelux-maiden tulliliittoa, toimi Euroopan neuvoston (EN) presidenttinä ja johti Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) yleiskokousta vuosina 1952–1953. Vuonna 1957 hän sai Kaarle Suuren palkinnon Euroopan idean ja rauhan edistämisestä.
Lakmé

Lakmé on Léo Delibesin ooppera, joka valmistui vuonna 1883 ja sai ensi-iltansa Pariisin koomisessa oopperassa "Opéra Comique'ssa" 1888. Teoksen libreton kirjoittivat Edmond Gondinet ja Philippe Gille ja se perustuu Pierre Lotin romaaniin "Rarahu ou Le Mariage de Loti" (1880). Teosta esitettiin vuosien 1888 ja 1893 välisenä aikana yhteensä 179 kertaa ja siitä tuli pian yksi ranskalaisten lempioopperoista. Ooppera on sävelkieleltään perinteinen ja sen tapahtumat sijoittuvat Intiaan. Juonessa brahmiinipapitar Lakmé rakastuu englantilaisupseeri Géraldiin. Oopperan keskeisiä teemoja on ihmisten väliset kulttuurierot. 
Oopperan tunnetuin aaria on Lakmén ja tämän palvelijattaren Mallikan niin kutsuttu kukkaisduetto, eli "Sous le dôme épais" ().
Bingen am Rhein

Bingen am Rhein on 26 103 (1. helmikuuta 2007) asukkaan kaupunki Saksassa Rheinland-Pfalzin osavaltiossa ja Mainz-Bingenin piirikunnassa.
Bingen sijaitsee Reinin ja Nahen yhtymäkohdassa lähellä Mainzin kaupunkia. Bingen on merkittävä jokisatamakaupunki ja rautateiden risteyskohta. Kaupunki on huomattava laadukkaasta viinituotannostaan.
Vuoteen 2010 saakka Bingenissä järjestettiin vuosittain maailman suurimpiin lukeutuva demoskene-tapahtuma Breakpoint.
Teho-osasto (albumi)

Teho-osasto on Larharyhmän kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 4. huhtikuuta 2003.
Jari Kekäle

Jari Kekäle (s. 24. maaliskuuta 1966) on suomalainen gospel-musiikin säveltäjä, sanoittaja ja laulaja sekä teologi.
Yleistä.
Kekäle on koulutukseltaan teologi. Hän valmistui 1991 Helsingin yliopistosta teologian kandidaatiksi, ja hänet vihittiin papiksi 2. toukokuuta 1992. Kekäle väitteli teologian tohtoriksi 2007 (väitöskirja "Postmoderni isyys ja uskonnollisuus: Tarinallinen näkökulma"). Hän on toiminut pappina lähinnä opiskelija- ja koululaistyössä. Hänen työpaikkanaan oli Suomen Evankelisluterilainen Opiskelija- ja Koululaislähetys ry (OPKO) vuoteen 2006 saakka. Nykyään hän toimii perheneuvojana. Kekäle kuuluu luterilaisen kirkon ulkopuolella toimivan Lähetyshiippakunnan papistoon.
Jari Kekäle on julkaissut ainakin kahdeksan CD:tä. Useat sävellykset ovat nousseet suosituimpien hengellisten laulujen joukkoon. Lisäksi hän on sanoittanut 2006 ilmestyneen ja Tommi Kaleniuksen säveltämän, psalmiteksteihin perustuvan CD:n "Ihmeellisesti tehty". Jari on myös julkaissut äänikasetit Armollinen valkeus ja Juurille.
Kekäleen sävellyksiä on lisäksi ilmestynyt muiden artistien levyillä. "Tilkkutäkki 2 "-levyllä Marzi Nyman tulkitsee Kekäleen ehkä tunnetuimman kappaleen "Laula ihmisille".
Lisäksi Kekäle on tehnyt yhteistyötä muiden lauluntekijöiden kuten Tommi Kaleniuksen kanssa.
Jo Kekäleen pro gradu -tutkielma oli käsitellyt C. S. Lewisia: "C. S. Lewisin Narnia todellisuuden peilinä" (1991). Vuonna 2005 ilmestyi Kekäleen ja Esko Murron kirjoittama kirja "Narnia todellisuuden pelinä". Kirjassa tarkastellaan Narnia-kirjoja kristillisestä näkökulmasta.
Sirkus Finlandia (albumi)

Sirkus Finlandia on Larharyhmän neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 2005.
Aage Niels Bohr

Aage Niels Bohr (19. kesäkuuta 1922 – 8. syyskuuta 2009) oli tanskalainen fyysikko, joka sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1975. Hän oli kuuluisan fyysikon Niels Bohrin poika.
Bohr opiskeli Kööpenhaminan yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1954. Jo 1940-luvulla hän oli työskennellyt isänsä assistenttina Los Alamosissa ja osallistunut ydinpommin kehitystyöhön. Hän tutki yhdessä Benjamin Roy Mottelsonin kanssa Leo James Rainwaterin teorioiden pohjalta atomia pienempien hiukkasten liikettä ja määritti atomin ytimen epäsymmetrisiä muotoja. Työ oli tärkeää ydinfuusion ymmärtämisessä, ja se palkittiin Nobelilla vuonna 1975.
Lentoaseman raideyhteys

Lentoaseman raideyhteys on raideyhteys, yleensä metro, juna tai pikaraitiotie, joka huolehtii julkisesta liikenneyhteydestä lentokentän ja kaupungin keskuksen tai keskusten välillä.
Lentoasemien raideyhteyksiä ovat esimerkiksi Heathrow Express Lontoossa, Shanghain maglev-juna, Tukholman Arlanda Express, Oslon Flytoget, Helsinki-Vantaan lentoaseman Kehärata ja junayhteydet Saksan Frankfurtin lentoaseman rautatieasemalle.
Siebengebirge

Siebengebirge on vuoristo Saksassa, Reinin itärannalla Bonnista kaakkoon. Vuoristo koostuu yli 40 vuoresta ja kukkulasta. Se sijaitsee Bad Honnefin ja Königswinterin kaupunkien alueella. Siebengebirgellä on vulkaaninen menneisyys ja se muodostui noin 400 miljoonaa vuotta sitten.
Siebengebirgen korkein huippu on 460 metriin nouseva Ölberg. Vuoristo on suosittu matkailukohde, jossa voi harrastaa patikointia kauniissa ympäristössä. Suuri osa vuoristosta kuuluu Siebengebirgen luonnonpuistoon ja on luonnonsuojelusääntöjen suojelemaa.
Kinde

Kinde eli Kimmo Leskinen (s. 12. toukokuuta 1965, Helsinki) on suomalainen rumpali. Kinde soitti Smack-yhtyeessä vuosina 1984–1989. Hän oli mukana kaikilla Smackin julkaisuilla lukuun ottamatta ensimmäistä ja viimeistä singleä.
Vuosina 1994–2000 Kinde soitti ja levytti helsinkiläisessä Jimsonweed-yhtyeessä. Vuonna 1995 Kinde osallistui Lido Salosen Kalevala-yhtyeen reunion-sessioihin, joista viisi uutta kappaletta päätyi vuonna 2004 ilmestyneelle Anthology-cd:lle.
Jääkiekon SM-liigakausi 1997–1998

Kausi 1997–1998 oli jääkiekon SM-liigan 23. kausi. Mestaruuden voitti HIFK Helsingistä. Toiseksi tuli Tampereen Ilves ja kolmanneksi Jokerit. Runkosarjan pistepörssin voitti Peter Larsson ja pudotuspelien pistepörssin Jan Čaloun. 
HIFK joutui maksamaan 100 000 markan korvaukset voittojuhlien jälkeen Kanada-maljaan aiheutuneiden vaurioiden takia. Kausi oli ensimmäinen, jolloin Helsingin Jokerit pelasi kotiottelunsa uudella Hartwall Areenalla. Näin ollen tämä oli myös ensimmäinen kausi, jolloin HIFK isännöi yksin Helsingin jäähallia Nordenskiöldinkadulla.
Liigakarsinta.
Ennen varsinaista liigakarsintaa KalPa voitti I-divisioonan runkosarjan kolmosen Pelicansin 3-2 ja runkosarjan voittaja Kärpät Kokkolan Hermeksen niin ikään 3-2.
Liigakarsinnassa olivat SM-liigan jumbojoukkue KalPan lisäksi mukana I-divisioonan runkosarjan voittaja Oulun Kärpät, kakkonen Kokkolan Hermes ja kolmonen Pelicans. Ensimmäisellä kierroksella putosivat divarin neljäs FPS, viides TuTo ja kuudes Diskos.
Choose Your Masques

Choose Your Masques on Hawkwindin studio-albumi vuodelta 1982. 
Albumin nauhoitus ja sisältö.
Albumi on kolmas peräjälkeen joka on nauhoitettu kokoonpanolla Brock/Bainbridge/Lloyd Langton/Griffin. Verrattuna edelliseen "Church Of Hawkwind"-albumiin, jota pidettiin lähinnä Dave Brockin sooloalbumina, on "Choose Your Masques" enemmän bändilevy. Albumi nauhoitettiin parin aiemman albumin tapaan Rockfield-studioilla Walesin Monmouthshiressa. 
Albumin kappaleet yhdistelevät yhtyeen hard rock-puolta ja elektronista musiikkia. Jälkimmäistä puolta edustavat Harvey Bainbridgen kappaleet "Dream Worker", "The Scan" ja "Void City", jossa vierailee yhtyeen entinen jäsen Nik Turner, sekä Brockin "Utopia". Turner liittyi yhtyeeseen vakituiseksi jäseneksi albumin julkaisun jälkeen. Rockimpaa puolta ovat Brockin ja Michael Moorcockin säveltämät "Choose Your Masks" ja "Arrival In Utopia" ja Huw Lloyd Langtonin vaimonsa Marionin kanssa säveltämät, popahtavat, AOR-vaikutteiset "Solitary Mind Games" ja "Waiting For Tomorrow". Punk-henkisen "Fahrenheit 451"-kappaleen sanat on kirjoittanut yhtyeen entinen vokalisti Robert Calvert. Moorcock kreditoi sävellyksensä alun perin vaimonsa (Linda Steele) nimiin tekijänoikeuskiistojen vuoksi. Samplatut puheet kappaleessa "Dream Worker" on BBC Radio 4:n vuoden 1981 "Taru Sormusten Herrasta"-sarjasta ja kappaleessa "Void City" tv-sarjasta "Äärirajoilla".
Hawkwindin suurimman hittisinglen "Silver Machinen" julkaisusta oli vuonna 1982 kulunut kymmenen vuotta ja yhtye päätti levyttää kappaleesta uuden version albumille ja singlelle. Myös vuoden 1974 kappaleesta "Psychedelic Warlords" äänitettiin uusi versio, joka julkaistiin "Silver Machine"-singlen b-puolella ja tämän albumin cd-versioissa bonuskappaleena. Yleisesti "Silver Machinen" uudelleenäänitystä on pidetty fanien keskuudessa turhana. 
Albumin julkaisun jälkeen.
Albumin jatkoi yhtyeen hyviä listasijoituksia Britannian albumilistalla sijoittumalla sijalle 29. Yhtye promotoi albumia 29:n konsertin Britannian kiertueella loka-marraskuussa 1982. Entinen jäsen Nik Turner liittyi yhtyeen kokoonpanoon tällä kiertueella. Kiertueen lavarekvisiittaan kuuluivat lukuisat tv-monitorit, jotka loivat 3D-vaikutelman lavalle sekä kaksi tanssijaa. Myös taikuri Paul Zenon oli mukana joillakin keikoilla. Ex-vokalisti Robert Calvert vieraili Folkestonen konsertissa ja Michael Moorcock Hammersmith Odeonin konsertissa.
Kiertueen jälkeen rumpali Martin Griffin erosi yhtyeestä. Yhtye oli käyttänyt albumilla rumpukonetta ja -sampleja, koska Brock oli tyytymätön Griffinin soittoon, joka Brockin mielestä oli epätarkkaa. Griffinin tilalla helmikuun 1983 kiertueella nähtiin rumpali Andy Anderson. Myös entinen rumpali Simon King harjoitteli yhtyeen mukana näihin aikoihin, mutta ei kuitenkaan jäänyt yhtyeeseen. 
Albumi jäi Hawkwindin viimeiseksi RCA / Active-merkillä. Yhtye oli tehnyt sopimuksen riippumattoman Flicknife Recordsin kanssa arkistomateriaaleihin perustuvista julkaisuista ja RCA oli tähän tyytymätön, vaikka se ei ollut alun perin halunnut julkaista yhtyeen arkistomateriaalia, ja tämän vuoksi sopimusta yhtyeen kanssa ei uusittu.
Muusikot.
sekä:
Cornelius Cole

Cornelius Cole (17. syyskuuta 1822 Lodi, Senecan piirikunta, New York – 3. marraskuuta 1924 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja lakimies.
Cole oli vuosina 1863–1865 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Kaliforniasta. Vuosina 1867–1873 hän oli Yhdysvaltain senaatissa. Yhdysvaltain sisällissodan aikaan Cole palveli Unionin armeijassa kapteenin arvoisena. Hän toimi uransa aikana myös lakimiehenä.
Cole piti Yhdysvaltain kongressin edessä puheen 27. kesäkuuta 1922, jolloin hän oli jo 99 vuoden ikäinen. Hän kuoli Hollywoodissa 102-vuotiaana, vanhempana kuin kukaan muu Yhdysvaltain senaattori tähän mennessä.
Ville Aaltonen

Ville Aaltonen (s. 17. toukokuuta 1979 Pori) on suomalainen jääpalloilija. Aaltonen edustaa Bandyliigassa pelaavaa Porin Narukerää.
Seurajoukkueura.
Aaltonen edusti kasvattajaseuraansa Narukerää vuoteen 2001, jossa hän voitti keväällä 1998 Bandyliigassa hopeaa ja seuraavana keväänä 1999 mestaruuden. 
Sen jälkeen Aaltonen pelannut Ruotsin Ljusdalissa ja Bollnäsissä. 
Syksyllä 2006 hänet valittiin seurajoukkueiden Jääpallon maailmancupin parhaaksi pelaajaksi. 
Kauden 2007–2008 Aaltonen pelasi Venäjän pääsarjassa Krasnogorskin Zorkin joukkueessa ja saavutti hopeaa. Samaan joukkueessa pelasi myös toinen suomalainen Sami Laakkonen. 
Vuosina 2009 ja 2010 Aaltonen valittiin vuoden jääpalloilijaksi Suomessa.
Vuoden 2017 alussa Ville Aaltonen solmi Bollnäsin kannsa elinikäisen sopimuksen, joka tarkoittaa käytännössä valmennustehtäviin osallistumista uran jälkeen. 
Aaltonen palasi Narukerään kaudeksi 2020-21.
Maajoukkueura.
Aaltonen on edustanut 16 kertaa MM-kilpailuissa vuosina 2004–2019. Vuoden 2019 MM-kisojen jälkeen Ville Aaltonen on pelannut 162 A-, 5 N-, 7 P-maaottelua. Vuonna 2004 Aaltonen oli mukana maailmanmestaruuden voittaneessa Suomen joukkueessa. 
Aaltonen toimi Samuli Niskasen jälkeen Suomen maajoukkueen kapteenina.
Yksityiselämä.
Aaltosen veli Jussi pelaa jääpalloa Ruotsissa. Aaltosella on vaimo, yksi tytär ja kaksi poikaa. Aaltosen poika Jesse debytoi Narukerän edustusjoukkueessa kaudella 2023-2024.
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti
Augustus F. Hawkins

Augustus Freeman ”Gus” Hawkins (31. elokuuta 1907 Shreveport, Louisiana – 10. marraskuuta 2007 Bethesda, Maryland) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko.
Hawkins istui Kalifornian edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1963–1991. Hän vetäytyi politiikasta vuonna 1991 kotiinsa Los Angelesiin.
100-vuotiaaksi elänyt Hawkins oli kuollessaan vanhin elossa ollut entinen Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen. Vaaleasta ihostaan huolimatta hän oli etniseltä taustaltaan afroamerikkalainen.
Zones

Zones on Hawkwindin albumi vuodelta 1983, joka sisältää livenauhoituksia vuosilta 1980–1982. Albumi on julkaistu myöhemmin cd:nä mm. yhdessä "This Is Hawkwind, Do Not Panic"-albumin kanssa. Albumin julkaisi alun perin Flicknife Records, joka julkaisi useampia Hawkwindin arkistomateriaaleihin perustuvia albumeja. Lewisham Odeonilla vuonna 1980 nauhoitetut kappaleet on julkaistu myös "Levitation"-albumin remasteroidulla painoksella.
"Zones" on lyhyt eri ääniä sisältävä studiossa nauhoitettu elektroninen kollaasi ja "Dangerous Vision" on kosketinsoittaja Keith Halen säveltämä ja laulama kappale. "Runnin' Through The Back Brain"-kappaleen laulaa Michael Moorcock. "The Island" on osa "Levitation"-albumilla olevaa "Dust Of Time"-kappaletta ja samalta albumilta on peräisin myös "Motorway City"-kappale.
"Utopia 84" on Nik Turnerin syntetisaattorin ylle lausuma lyhyt kappale ja "Social Alliance" on Dave Brockin esittämä hyvin punk-henkinen kappale. "Sonic Attack" ja "Dream Worker" ovat myös elektronis-voittoisia kappaleita joiden lausunnan hoitaa Turner. Levyn päättää Turnerin vanha Hawkwind-klassikko "Brainstorm".
Ronnie Milsap

Ronnie Lee Milsap (s. 16. tammikuuta 1943 Robbinsville, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen country-laulaja ja -muusikko.
Milsap syntyi sokeana. Hän alkoi opiskella klassista musiikkia, mutta kiinnostui pian myös rock and rollista. 1960-luvun alussa hän esiintyi J. J. Calen yhtyeen kanssa. 
Milsap julkaisi vuonna 1963 singlen "Total Disaster". Hän nousi kymmeniä kertoja listaykköseksi, ja ajoittain musiikissa on kuultavissa pop-vaikutteita. Viimeinen listaykköshitti on "A Woman In Love" vuodelta 1989. Hän on Grammy-palkittu.
Mario Party 7

Mario Party 7 on Hudson Softin kehittämä ja Nintendon vuonna julkaisema partypeli. Peli on "Mario Party" -sarjan seitsemäs osa ja neljäs pelisarjan peli Nintendo GameCubelle. Se on myös toinen osa, joka käyttää GameCuben mikrofonia.
Hahmot.
Pelissä on yhteensä kaksitoista pelattavaa hahmoa:
Pelaaminen.
"Mario Party 7" on samankaltainen kuin edeltäjänsä. Pelissä pelataan virtuaalisilla pelilaudoilla, joilla on tarkoituksena saada eniten tähtiä, esimerkiksi avaamalla laatikoita. Laudoilla liikutaan heittämällä noppaa ja liikkumalla sen osoittaman luvun verran. Se, mihin ruutuun päätyy, määrää sen mitä tapahtuu seuraavaksi. Vuorojen lopuksi pelataan aina minipeli, josta voittaja(t) saavat rahaa. Rahalla ostetaan tavaroita ja hankitaan tähtiä.
Mikrofoni.
Peli käyttää joissain minipeleissä GameCuben toiseen muistikorttipaikkaan kytkettävää mikrofonia. Tällaisissa minipeleissä yksi pelaaja puhuu englanniksi komentoja mikrofoniin ja muut käyttävät tavallisia ohjaimia.
Kahdeksan pelaajan pelit.
Pelissä on myös uusi ominaisuus aiempiin sarjan osiin verrattuna: peliä pystyy pelaamaan normaalin neljän pelaajan sijasta nyt jopa kahdeksan pelaajaa. Tämä ominaisuus toimii siten, että kaksi pelaajaa pelaa samalla ohjaimella jakaen ohjaimen eli toinen pelaaja käyttää ohjaimen oikeaa puolta ja toinen vasenta. Kun ohjaimia on neljä, ja jokaiselle ohjaimelle tulee kaksi pelaajaa, se on yhteensä kahdeksan pelaajaa.
Piotr Szulkin

Piotr Szulkin (26. huhtikuuta 1950 Gdańsk – 3. elokuuta 2018 Varsova) oli puolalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän ohjasi yli 30 elokuvaa ja sai noin 50 palkintoa, niin puolalaista kuin ulkomaalaistakin. Hän oli professorina valtion elokuvakoulussa Łódźissa.
Doc Watson

Arthel Lane ”Doc” Watson (3. maaliskuuta 1923 – 29. toukokuuta 2012) oli yhdysvaltalainen country-, folk-, bluegrass-, blues- ja gospelmusiikin kitaristi, banjonsoittaja ja laulaja-lauluntekijä. Hän sokeutui jo varhaislapsuudessa.
Elämä.
Watson syntyi Deep Gapissä, Pohjois-Carolinassa vuonna 1923. Hän menetti näkönsä jo yksivuotiaana silmätulehduksen takia. Hänen perheensä oli musikaalinen, sillä hänen isänsä lauloi kirkkokuorossa ja soitti banjoa ja hänen äitinsä lauloi sekä maallista että hengellistä musiikkia. Watson sai huuliharpun jo pienenä ja opetteli soittamaan banjoa viisivuotiaana.
Watsonin ura alkoi 1953, kun hän oli swing-yhtyeen soolokitaristi. Muusikko ja manageri Ralph Rinzler huomasi 1960 Watsonin taidot, minkä seurauksena Watson pääsi soittamaan Newport Folk Festival -tapahtumaan 1963. Seuraavana vuonna Watson julkaisi ensimmäisen albuminsa, jonka nimi oli "Doc Watson".
Doc Watsonin poika Merle alkoi esiintyä isänsä kanssa 15-vuotiaana vuonna 1964. Heidän yhteisalbuminsa "Then and Now" (1974) ja "Two Days in November" (1975) kappale ”Big Sandy/Leather Britches” voittivat Grammy-palkinnot. Muusikko Sam Bush oli Watsonien kiertueilla mukana vuodesta 1974. Watsonien yhteistyö loppui 1985, kun Merle kuoli traktorionnettomuudessa 36-vuotiaana. Doc Watson palasi keikkailemaan jo viikon päästä poikansa kuolemasta. Hän oli nähnyt unen, jossa Merle oli suostutellut isänsä jatkamaan soittamista. Doc Watson perusti Wilkesboroon MerleFest-nimellä tunnetun musiikkitapahtuman poikansa muistolle.
Doc Watson palkittiin Merlen kuoleman jälkeen Grammyllä albumeista "Riding the Midnight Train" (1987), "On Praying Ground" (1991) ja "Legacy" (2003). Presidentti Bill Clintonilta hän oli saanut Kansallisen taidemitalin jo vuonna 1997 ja vuonna 2004 hän sai Elämäntyö-Grammyn. Vuonna 2012 albumi "Old Time Music at Clarence Ashley's" (1960–1962) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Watson kuoli 29. toukokuuta 2012 Wake Forestin yliopiston sairaalassa Pohjois-Carolinan Winston-Salemissä kaaduttuaan kotonaan Deep Gapissä.