tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nicholas Daniloff

Nicholas S. Daniloff (30. joulukuuta 1934 Pariisi – 17. lokakuuta 2024 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen toimittaja. Hän oli vuonna 1986 pidätettynä Neuvostoliitossa vakoilusta epäiltynä.
Daniloff syntyi Venäjältä muuttaneen isän ja yhdysvaltalaisen äidin perheeseen. Hänen lapsuudenkodissaan puhuttiin ranskaa. Daniloff muutti lapsena Pariisista ensin Argentiinaan, sitten New Hampshireen ja lopulta takaisin Pariisiin. Vuodesta 1952 hän opiskeli Harvardin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1956. Daniloff täydensi opintojaan Oxfordin yliopistossa vuoteen 1958 saakka. Hän tapasi Englannissa Ruthin, jonka kanssa meni naimisiin vuonna 1959.
Daniloff kiinnostui Venäjästä kuultuaan lapsuudessaan kertomuksia muun muassa Venäjän sisällissodasta ja Vladimir Leninin valtaannoususta. Hänen sukuunsa kuuluneita oli myös teloitettu Neuvostoliitossa. Hänen isoisänsä oli tsaarinaikaisen Venäjän kenraali (Juri Danilov), ja hän oli myös 1800-luvun dekabristi Aleksandr Frolovin jälkeläinen.
Pidätys ja jälkivaiheet.
Daniloff johti vuosina 1981–1986 U.S. News &amp; World Reportin Moskovan-toimistoa. KGB pidätti hänet 30. elokuuta 1986 vakoilusta epäiltynä. Daniloff oli saanut ystävänään ja lähdehenkilönään pitämältään neuvostoliittolaiselta dokumentteja, joiden joukossa oli kuvia neuvostosotilaista Afganistanissa. Hän kantoi dokumentteja paketissa pidätyksen hetkellä. KGB:n työntekijät pakottivat Daniloffin kyytiinsä. Hän joutui Lefortovon vankilaan. Häntä vastaan nostettiin syyte, mutta Ronald Reaganin hallinnon neuvoteltua Neuvostoliiton edustajien kanssa hänen annettiin poistua Neuvostoliitosta 23. syyskuuta 1986. Daniloff kuvaili kuulustelujen olleen psykologista, vaikkakaan ei fyysistä kidutusta. Pidätys tapahtui vähän sen jälkeen kun New Yorkissa oli pidätetty vakoilusta epäiltynä Gennadi Zaharov. Daniloff katsoikin joutuneensa panttivangiksi Neuvostoliiton reaktiona Zaharovin pidätykseen.
Toimittajana Daniloff käsitteli neuvostohallintoa kriittisesti, mutta puolusti Neuvostoliiton teatteri- ja musiikkikulttuuria. Hän kiinnostui myös maan avaruustutkimuksesta ja kirjoitti aiheesta kirjan. Neuvostoliitossa oleskelunsa aikana Daniloff tutustui muun muassa avaruustutkimusinstituutin johtaja Roald Sagdejeviin ja lukuisiin kulttuurivaikuttajiin.
Daniloff julkaisi myöhemmin omaelämäkertateoksen "Two Lives, One Russia". Hän opetti Northeastern Universityn toimittajakoulussa, jota johti vuosina 1992–1999. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2014. Daniloffilla on lapset Miranda ja Caleb. Daniloffin jälkeen Neuvostoliitossa tai Venäjän federaatiossa ei pidätetty vakoiluepäilyin yhtäkään yhdysvaltalaista kirjeenvaihtajaa ennen Evan Gershkovichin pidätystä vuonna 2023. Yhdysvaltain kansalainen Paul Whelan oli kuitenkin pidätetty Moskovassa 28. joulukuuta 2018. Daniloff toi julkisuudessa esiin tapauksen samankaltaisuuden omaan pidätykseensä, koska Marija Butina oli pidätetty Yhdysvalloissa ennen Whelanin pidättämistä Venäjällä.
Stara planinan ritarikunta

Stara planinan ritarikunta (, ) on bulgarialainen ritarikunta. Se on Bulgarian korkein kunnianosoitus. Ritarikunnalla palkitaan sellaisia siviilejä ja sotilaita, jotka ovat osallistuneet vahvojen kansainvälisten suhteiden luomiseen tai ylläpitämiseen. Saajan ei tarvitse olla Bulgarian kansalainen.
Alun perin ritarikunta perustettiin vuonna 1966 Bulgarian kansantasavallassa, jossa sitä jaettiin samoin perustein. Nykymuodossaan ritarikunta perustettiin 15. heinäkuuta 1994.
Kunnianosoitusta myönnetään kolmessa luokassa, joiden nauha on samanlainen:
Britannian intialaiset

Britannian intialaiset ovat Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisia, joiden sukujuuret ovat Intiasta. Vuonna 2021 Yhdistyneen kuningaskunnan intialaistaustainen väestö oli yli 1,8 miljoonaa ihmistä, ja se on siten maan suurimpia etnisiä vähemmistöjä ja suurin aasialaistaustainen ryhmä Britanniassa. Britannian intialaiset ovat myös maailman suurimpia intialaisten diasporaväestöjä. Enemmistö Britannian intialaisista on hinduja, mutta huomattava osa on myös sikhejä, muslimeja ja kristittyjä.
Britannian intialaiset ovat nykyään maan taloudellisesti keskimäärin menestynein etninen ryhmä, joka päihittää jopa maan valtaväestön.
Abdul-Malik al-Huthi

Abdul-Malik Badruldeen al-Huthi (; s. 22. toukokuuta 1979 Saada) on jemeniläinen huthiliikkeen sotilaallinen, hengellinen ja poliittinen johtaja.
Al-Huthi nousi huthiliikkeen sotilaalliseksi johtajaksi vuonna 2004, jolloin Jemenin turvallisuusjoukot surmasivat hänen veljensä Hussein Badr al-Din al-Huthin. Veljesten isä Badreddin al-Huthi jatkoi liikkeen hengellistä ja poliittista johtamista, kunnes kuoli vuonna 2010. Tässä vaiheessa Abdul-Malik al-Huthille siirtyi myös liikkeen poliittinen ja hengellinen johtajuus. Hän johti huthikapinallisten puolta neuvotteluissa Jemenin keskushallinnon kanssa vuonna 2007. Al-Huthin varhainen retoriikka koostui Yhdysvaltain ja Saudi-Arabian halventamisesta. Arabikevään jälkeen hän alkoi pitää puheita, jotka vetosivat jemeniläisiin laajemmalta pohjalta.
Al-Huthi perusti vuonna 2007 Al-Minbar-verkkosivuston ja vuonna 2012 Al-Masirah-televisiokanavan.
Silkworm (videopeli)

Silkworm on Tecmon kehittämä julkaisema ammuntapeli, joka on julkaistu vuonna kolikkopelinä.
Pelistä julkaistiin käännös Amiga-, Amstrad CPC-, Atari ST-, Commodore 64- ja ZX Spectrum -alustoille.
Pelin käännökset tehnyt The Sales Curve kehitti vuonna 1991 julkaistun SWIV:n.
Pelaaminen.
Pelissä ohjataan joko jeeppiä tai helikopteria ja kuljetaan vihollisalueen läpi ampuen vastustajia.
Jifna

Jifna () on kylä Palestiinassa. Antiikin aikoina se tunnettiin nimillä "Gofna" tai "Gufna". Paikalliset ovat pääasiassa kristittyjä. Vuonna 2016 sen asukasluku oli arviolta 2 196.
Maantiede.
Jifna sijaitsee Palestiinan Länsirannan alueella Ramallahin kuvernoraatissa noin kuusi kilometriä Ramallahin kaupungista pohjoiseen. Paikkakunnan korkeus merenpinnasta on 713 metriä. Sen vieressä sijaitsevat Dura al-Qarin, Bir Zeitin, Ein Siniyan, Surdan ja Abu Qashin kylät sekä al-Jalazunin pakolaisleiri.
Keskimääräinen vuotuinen sadanta Jifnan alueella on 659 mm ja keskimääräinen lämpötila 15 °C.
Historia.
Nykyinen Jifna sijaitsee paikalla, joka tunnettiin aikoinaan nimellä "Gofna" tai "Gufna". Paikan mainitsevat esimerkiksi Josephus teoksessaan "Juutalaissodan historia" ja Plinius vanhempi teoksessa "Naturalis historia". Paikka esiintyy myös Toorassa nimellä "Beit Gufnin". Nimi lienee johdettu herpean viiniä tarkoittavasta sanasta "gefen". Paikkakunta oli aikoinaan oman alueensa hallinnollinen keskus. Myöhemmin paikka esiintyy maantiekartassa "Tabula Peutingeriana", ja Eusebios mainitsee sen sijaitsevan parinkymmenen kilometrin päässä Jerusalemista. Kylässä sijaitsee Bysantin valtakunnan aikainen Pyhän Yrjön kirkko sekä muita raunioituneita historiallisia rakennelmia. Nykyinen nimi Jifna viittaa viiniköynnöksiin.
Kylään iski vuonna 2019 joukko islamisteja, joita kyläläiset syyttivät vandalismista ja häiriköinnistä. Kyläläisten mukaan tapahtumien taustalla oli eräs alueen "vaikutusvaltainen henkilö".
Talous.
Vuonna 2011 Jifnan työssäkäyvästä väestöstä 75 % oli työllistynyt hallinnossa tai yksityisellä alalla, 10 % maataloudessa, 5 % kaupanalalla, 19 % teollisuudessa ja 5 % palveluissa. Työttömyysaste oli 3 %. Kylä tunnetaan esimerkiksi viinirypäleiden ja aprikoosien kasvatuksesta. Satoaikana kylään saapuu huomattava määrä työvoimaa muilta alueilta.
Väestö.
Jifnan asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 2 196. Vuonna 1997 vastaava lukema oli 961 ja vuonna 1967 se oli 655. Asukkaat ovat pääosin kristittyjä. Noin puolet kuuluvat katoliseen ja toinen puoli ortodoksiseen kirkkoon. Kylässä on kaksi luostaria ja yksi moskeija.
Gush Etzion

Gush Etzion () on Israelin siirtokunta-alue Palestiinan Länsirannalla (Israelissa Juudean ja Samarian hallintoalue). Alue sijaitsee Juudean vuorimaalla Jerusalemin ja Hebronin kaupunkien välissä ja käsittää useita erillisiä virallisia ja epävirallisia siirtokuntia. Vuonna 2004 alueella oli noin 44 000 siirtolaista.
Historia.
Israelin itsenäisyyssodan syttyessä vuonna 1947 nykyisen Gush Etzionin alueella oli neljä juutalaista asutuskeskusta, joista ensimmäinen eli Kfar Etzion oli perustettu vuonna 1943. Muut kolme olivat Massu'ot, Yitzhak, Ein Tzurim ja Revadim. Israelilaiset menettivät alueen taisteluissa toukokuussa 1948 arabilegioonan joukkojen hyökätessä alueelle. Kfar Etzionissa toteutettiin verilöyly, jossa monet alueen noin 500 israelilaisesta puolustajasta surmattiin. Siirtokuntien rakennukset hävitettiin.
Israel valtasi Länsirannan Jordanialta kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. Siirtokuntia alettiin perustaa saman vuoden syyskuussa, ja ensimmäinen niistä oli aikaisemmin tuhoutunut Kfar Etzion. Ensimmäisiä paikalla olivat Ha-Kibbutz ha-Dati -järjestön jäsenet. Kfar Etzionia seurasivat Har Gilo vuonna 1968 sekä Allon Shevut ja Rosh Tzurim vuonna 1970. Seuraavien vuosikymmenten aikana siirtokuntia rakennettiin edelleen lisää.
Alue on ollut joskus esillä tyhjennettävänä mahdollisen rauhansopimuksen yhteydessä, mutta Israelissa yleinen mielipide on ollut sitä vastaan.
Fighter (elokuva)

Fighter on vuonna 2024 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Siddharth Anand. Pääosia näyttelevät Deepika Padukone, Hrithik Roshan ja Anil Kapoor. Se on ensimmäinen osa suunnitellussa ilmatoimintaelokuvasarjassa.
"Fighterin" oli alun perin tarkoitus saada ensi-iltansa 30. syyskuuta 2022, mutta se viivästyi COVID-19-pandemian aiheuttamien tuotantoviiveiden vuoksi. Se sai ensi-iltansa teattereissa 25. tammikuuta 2024 tasavallan päivän viikonloppuna.
Juoni.
Srinagarissa, Jammussa ja Kashmirissa Azhar Akhtarin johtama terroristijärjestö aikoo hyökätä Intiaan, kohteenaan Intian ilmavoimien Srinagarin tukikohta.
Ryhmäkapteeni Rakesh ”Rocky” Jai Singh määrätään torjumaan uhkaa ja hän muodostaa joukkueen nimeltä ”Air Dragons”, joka koostuu taitavista hävittäjälentäjistä. Tiimiin kuuluvat lentueen johtajat Shamsher ”Patty” Pathania, Minal ”Minni” Rathore, Sartaj ”Taj” Gill, Basheer ”Bash” Khan ja Sukhdeep ”Sukhi” Singh. Harjoittelun aikana tiimin jäsenet lähentyvät ja Minnille syntyy romanttisia tunteita Pattya kohtaan. Pattya kuitenkin ahdistaa hänen oma menneisyytensä, kun hän menetti morsiamensa edellisen tehtävän aikana. Ryhmä saa tietää Akhtarin järjestämästä hyökkäyksestä CRPF:n sotilaita vastaan ​​Pulwamassa.
Vastauksena Intian ilmavoimat suunnittelevat yhdessä RAW-agentti Zareena Begumin kanssa vastahyökkäyksen Akhtarin tukikohtaan Balakotissa. Tehtävässä onnistumisesta huolimatta seuraukset aiheuttavat konfliktin Intian ja Pakistanin välille. Tämän seurauksena Pakistanin ilmavoimat käynnistävät kostohyökkäyksen Intian tukikohtaan. Rockyn käskyistä huolimatta Patty, Taj ja Bash ylittävät valvontalinjan. Pakistanin ilmavoimien lentäjät ampuvat alas Tajin ja Bashin koneen, mikä johtaa heidän vangitsemiseensa. Rocky poistaa Pattyn Air Dragons -joukkueesta tutkintatuomioistuimen jälkeen. Patty siirtyy työskentelemään lentokouluttajana ilmavoimien akatemiassa Hyderabadissa. Rocky paljastaa Minnille myös, että hän kantaa kaunaa Pattya kohtaan, koska tämä antoi morsiamensa Naina ”Enjay” Jai ​​Singhin (jonka paljastetaan olevan Rockyn nuorempi sisar) kuolla edellisessä pelastustehtävässä. AFA:ssa Patty auttaa lentokadettia Neha Joshia (joka käyttää myös samankaltaista kutsutunnusta NJ) laskeutumaan turvallisesti sen jälkeen, kun tämä oli panikoinut ja menettänyt koneensa hallinnan ensimmäisellä yksinlennolla. Hän tuntee lievää sovitusta autettuaan Nehaa ja kiinnittää erityistä huomiota tämän harjoitteluun.
Pakistanin hallitus ilmoittaa saattavansa Tajin ja Bashin turvallisesti takaisin Intiaan. Air Dragons -tiimi kokee kuitenkin järkytyksen, kun helikopteri, joka oli lähtenyt vastaanottamaan Tajin ja Bashin, palaa vain Bashin ruumiin kanssa. Sukhi kertoo Pattylle, että Akhtar murhasi raa’asti Bashin ja että hän on vanginnut vakavasti loukkaantuneen Tajin. Päätettyään pelastaa hänet, Patty ja Rocky uhmaavat käskyjä ja liittyvät salaiseen tehtävään. Ryhmä soluttautuu onnistuneesti vihollisen alueelle ja Patty pystyy pelastamaan Tajin ja tappamaan Akhtarin. Laskeutumisen jälkeen Patty ja Minni halaavat ja juhlivat voittoaan.
Roman Korban

Roman Korban (23. toukokuuta 1927 – 15. tammikuuta 2024) oli puolalainen keskimatkojen juoksija. Hän kilpaili miesten 800 metrin juoksussa vuoden 1952 kesäolympialaisissa. Hän karsiutui jo alkuerissä. 
Korban kuoli 96-vuotiaana 15. tammikuuta 2024 .
Antti Närhi

Antti Arvo Närhi (s. 22. elokuuta 1944 Pori) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Närhen vanhemmat olivat vaatturimestari Veikko Närhi ja Ulla Närhi. Hän avioitui 1969 Heli Pautolan kanssa. Närhi tuli ylioppilaaksi Kulmakoulusta Helsingissä 1965 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1971. Närhi loi uransa Outokumpu Oy:n palveluksessa. Hän oli Porin tehtaiden tutkimusinsinööri 1971–1975 ja laadunvalvontapäällikkö 1975, Tornion tehtaiden laatu- ja asiakaspalvelupäällikkö 1976–1980 ja myyntipäällikkö 1980–1981 sekä Outokumpu Svenska Ab:n toimitusjohtaja Göteborgissa 1981–1985. 
Outokumpu Oy:n Tornion tehtaiden myyntijohtaja Närhi oli 1985–1986 ja Valssatut tuotteet -yksikön johtaja 1987–1989, Oy Ja-Ro Ab:n toimitusjohtaja Pietarsaaressa 1990–1991, Outokumpu Steel Oy:n toimitusjohtaja Torniossa 1991–1998, Outokumpu Oyj:n johtaja ja johtokunnan jäsen Helsingissä 1998–2001, Outokumpu Steel Oy:n toimitusjohtaja 2000–2001, AvestaPolarit Oyj:n johtaja 2001–2003 ja Outokumpu Stainless Steel Oy:n johtaja Espoossa 2004–2005. Teollisuusneuvoksen arvonimen Närhi sai 2005.
Monte Carlo -ralli 2024

Monte Carlo -ralli 2024 (virallisesti "92e Rally Automobile Monte-Carlo") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2024. Kilpailu järjestettiin 25.–28. tammikuuta 2024 ja kilpailun huoltopaikka oli Gapissa.
Kilpailijat.
Kilpailuun ilmoittautui yhteensä 70 autokuntaa, jossa oli mukana Rally1-autojen (P1) lisäksi WRC2- ja WRC3-sarjoissa ajavia Rally2- ja Rally3-autoja (P2 ja P3). Lisäksi mukana oli muita RGT, Rally4- ja Rally5-autoja.
Erikoiskokeet.
Kilpailuun kuului 17 erikoiskoetta, joiden pituus oli . Siirtymiä oli yhteensä ja koko kilpailun pituus oli .
Testierikoiskoe ajettiin keskiviikkona 24. tammikuuta. Ensimmäiset erikoiskokeet ajettiin torstaina 25. tammikuuta. Kilpailun viimeinen erikoiskoe ajettiin sunnuntaina 28. tammikuuta.
Tapahtumia.
Lauantain jälkeen kärkipaikalla oli Thierry Neuville, joka siirtyi Sébastien Ogierin edelle. Ogier ajoi 700. erikoiskoevoittonsa lauantaina.
Kilpailun voitti Thierry Neuville, joka keräsi täydet saatavilla olleet pisteet uuden pistejärjestelmän mukaan. Neuville sai täydet pisteet lauantain sijoituksen, sunnuntaiosuuden sekä Power Stage -erikoiskokeen pisteistä.
Kaikki on tuhoutunut

Kaikki on tuhoutunut on Markku Paasosen proosarunokirja vuodelta 2023. Sen on julkaissut Teos vuonna 2023.
Kulttuuritoimituksen arviossaan Mikko Saari vertaa teosta Paasosen edelliseen kirjaan "Lykätty salamurha", jossa Paasonen kyseenalaisti kirjoittamisen mielekkyyden. Tässä kirjassa kaikki on jo tuhoutunut. Teoksen alku painottuu enemmän runoon ja Saaren mukaan saa lukijan odottamaan, mihin tämä vie. Toinen osa alkaa kolmisivuisella proosarunolla "Paavali Jerusalemissa", joka on yhtä pisteetöntä virkettä. Senjälkeisessä "Jumalan armon painossa" ei ole edes isoa alkukirjainta, ja sen teho perustuu toistoon. Siinä toistuvat tuhoa, iankaikkista kadotusta kuvaavat H. Gruebel- ja H. Verschmelz -nimisten taiteilijoiden maalaukset.
Saari ehdottaa, että kirjasta tehtäisiin äänikirja: "iankaikkinen kakaka iankakakaikkinen kakakaka". Saari sanoo, että kirja ei päästä lukijaa helpolla, eikä tarvitsekaan, ja että "Paasonen on mielenkiintoisella, ajatuksia herättävällä tavalla omituinen kirjoittaja".
Arttu Seppänen ottaa "Helsingin Sanomissa" kriittisen asenteen: kun hän toteaa, että Paasonen on saanut vaikutteita Thomas Bernhardilta, hän muotoilee asian niin, että "Paasonen ammentaa – – samasta kielellisestä pelistä [kuin Bernhard], mutta mekaniikka ei vain ole yhtä hyvin hallussa. Hänen kokemuksensa kirjasta on se, että lukija jää ulkopuolelle, koska "Paasosen kielellinen maailma on merkillisen umpinainen, joka ei kutsu lukijaa sisään", ja hän väittää, että "Paasonen miettii muotoa liikaa".
Øksfjord

Øksfjord on taajama Lappean kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,3 neliökilometriä ja asukasluku 496 vuonna 2023. Øksfjord on perinteinen kalastuselinkeinon keskus ja Hurtigruten-alus pysähtyy siellä.
Øksfjordin kirkko

Øksfjordin kirkko () on Lappean kunnassa Finnmarkin läänissä sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1954.
Hallgeir Pedersen

Hallgeir Pedersen (s. 24. toukokuuta 1973 Tromssa) on norjalainen jazzkitaristi. Hän on kotoisin Øksfjordista ja perusti vuonna 1999 nimeään kantaneen trion. Heidän esikoisalbuminsa "West Coast Blues" ilmestyi 2002.
Santo Domingo (1769)

Santo Domingo oli Espanjan laivaston vuonna 1769 vesille laskettu San Juan Nepomuceno -luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Jorge Juan y Santacilian suunnittelema alus tilattiin kuninkaalliselta telakalta Guarnizosta. Alus laskettiin vesille 6. joulukuuta 1769.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen Ferrolissa päällikkönään Juan Antonio Cordero. Se lähti 21. heinäkuuta 1770 koelaivueen "Guerreron" ja "Santísima Trinidadin" kanssa harjoituksiin päällikkönään Pedro de Castejón. Osasto palasi satamaan 9. elokuuta. Alus saapui 7. syyskuuta Cádiziin saatettuaan kauppalaivoja Cabo de São Vicenten edustalle. Se saattoi 24. toukokuuta 1771 kauppalaivoja Amerikkaan. Alus siirrettiin 16. kesäkuuta Ferrolissa reserviin.
Vuonna 1773 alus partioi kolmen linjalaivan ja fregatin muodostamassa osastossa Galician rannikolla päällikkönään Alejo Rubalcaba. Tammikuussa 1774 se lähti Ferrolista "Guerreron" ja fregatti "Santa María Magdalenan" kanssa Cádiziin, mistä se lähti maaliskuussa merelle "Guerreron", "San Rafaelin" ja "Santa María Magdalenan" kanssa Castejónin alaisuudessa. Alus palasi Cádiziin saman osaston mukana Cartagenasta. Se lähti 18. elokuuta 1774 Cádizista "Astuton" ja fregattien "Santa María Magdalenan" ja "Santa Rosalían" kanssa Veracruziin. Elokuussa Santa Cruz de Tenerifen lähistöllä alus vaihtoi "Santa Rosalían" ja pienempien alusten kanssa kurssin Montevideoon. Se saapui 10. marraskuuta Montevideoon fregattien "Santa Rosalía", "Nuestra Señora de la Asunción" ja "Santa María Magdalena" sekä pienempien alusten kanssa.
Vuonna 1776 alus ajoi karille Migueleten estuaarissa, mistä se irroitettiin ilman vaurioita. Se osallistui 1778 sotatoimiin Portugalia vastaan Catalina Islandilla. Alus saapui 17. heinäkuuta 1778 Cádiziin "Monarcan", "San Dámason" ja "Américan" kanssa. Kesäkuussa 1779 se oli huollettavana Cádizissa.
Aluksen kuuluessa Lángaran laivastoon miehistö valtasi 1. heinäkuuta 1779 Britannian kuninkaallisen laivaston turskalastissa olleen prikin "HMS Valiantin", jonka kanssa alus saapui 22. heinäkuuta Cádiziin. "Santo Domingo" otettiin palvelukseen 10. elokuuta 1779 päällikkönään Vicente Doz saartamaan "San Agustínin" ja fregattien "Santa Catalinan", "Santa Bárbaran" ja "Santa Teresan" kanssa Oportoa ja Lissabonia. Syyskuussa 1779 alus ajoi Lissabonin edustalla takaa Britannian kuninkaallisen laivaston 50-tykkistä fregattia "HMS Chathamia". Se saapui 20. syyskuuta Lissaboniin "San Lorenzon" kanssa.
Alus liitettiin 13. lokakuuta 1779 Lángaran laivueeseen. Se räjähti ja upposi 16. tammikuuta 1780 Cabo de São Vicenten taistelussa, jolloin koko miehistö sai surmansa.
Hallgeir

Hallgeir on muinaispohjoismaista alkuperää oleva miehen etunimi. Sen etuosa "hall" tarkoittaa kivipaatta ja jälkiosa "geir" keihästä. Norjassa oli 920 Hallgeir-nimistä henkilöä vuonna 2022, ja siellä Hallgeirin nimipäivää vietetään 7. joulukuuta. Suosituimmillaan nimi oli 1950-luvulla Hallgeir Brendenin olympiamenestyksen ansiosta. Kaksituhattaluvulla syntyneille nimeä ei enää ole juuri annettu.
Maison de Verre

Maison de Verre ("lasitalo") on Pariisin 7. arrondissementissa sijaitseva vuonna 1932 valmistunut modernistinen asuintalo. Sen suunnitteli arkkitehti Pierre Chareau ystäväpariskunnalleen. Hän vastasi myös sisustuksesta. Talo on rakennettu teräksestä ja sen pihanpuoleinen julkisivu on kokonaan lasitettu, mikä tekee sisätiloista valoisat. Maison de Verren paikalla aiemmin sijainneen talon ylimmän kerroksen vuokralaisen vaatimuksesta kyseinen kerros säilytettiin ja talosta purettiin vain alimmat kerrokset. Chareaun rakennus on myöhemmin innoittanut monia muita arkkitehteja.
Ruteniumditelluridi

Ruteniumditelluridi (RuTe2) on ruteniumista ja telluurista koostuva epäorgaaninen yhdiste. Se on perusmuodossaan kiinteä, siniharmaa yhdiste, joka muistuttaa kiderakenteeltaan ja ominaisuuksiltaan ruteniumdisulfidia (RuS2) ja ruteniumdiselenidiä (RuSe2). Ruteniumdisulfidista ja -diselenidistä poiketen ruteniumditelluridi voi esiintyä kahdessa eri kiderakenteessa: pyriittityyppisessä kiderakenteessa niin kuin ruteniumdisulfidi ja -diselenidikin sekä sen lisäksi markasiittityyppisessä kiderakenteessa.
Ruteniumditelluridi ei juurikaan reagoi muiden aineiden kanssa. Sen liuottamiseksi tarvitaan typpihappoa tai kuningasvettä.
Ruteniumditelluridia voidaan valmistaa suoraan alkuaineistaan lämmön avulla.
Ruteniumditelluridia voidaan käyttää veden elektrolyyttiseen hajotukseen ja sitä kautta tapahtuvaan vedyn tuotantoon. Perinteisesti prosessissa on käytetty platinapohjaisia yhdisteitä, mutta ruteniumpohjaisten yhdisteiden käyttö yleistynee, sillä rutenium on halvempaa kuin platina ja platinaryhmän metalleista halvin.
Futsal Ligaen

Futsal Ligaen on Tanskan futsalin korkein sarjataso. Kaudella 2022–2023 sarja on jaettu kahteen lohkoon, joissa on yhteensä 12 joukkuetta. Vuosittain järjestetään myös naisten valtakunnallinen turnaus.
Joukkueet.
Miesten joukkueet 2023–2024.
Seuraavat joukkueet pelaavat miesten pääsarjassa:
San Julián (1768)

San Julián oli Espanjan laivaston vuonna 1768 vesille laskettu San Isidro -luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Jorge Juan y Santacilian suunnittelema alus tilattiin 16. lokakuuta 1766 Ferrolista Reales Astilleros de Esteirolta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 25. Alus laskettiin vesille 10. joulukuuta 1768.
Palvelus.
Alus lähti 8. kesäkuuta 1769 Cádizista partiomatkalle Kanariansaarille päällikkönään Joaquín Gutierrez. Se saattoi 19. kesäkuuta Tenerifestä Buenos Airesista saapuneen aarrelaivaston Cádiziin. Elokuussa 1881 alus lähti Ferrolista fregattien "Nuestra Señora del Carmenin" ja "Santa Catalinan" kanssa Montevideoon. Se saapui fregattien "Andaluzin" ja "Santa Catalinan" kanssa Cádiziin mukanaan 650 000 pesoa. Lokakuussa 1773 alus huollettiin Cádizissa.
Marraskuussa 1774 alus kuljetti Cádizista elohopeaa ja muita tarvikkeita Callaoon, jonne se saapui kolmannesmiehistöstä sairaana. Alus lähti 2. joulukuuta 1775 Callaosta "San Pedro de Alcántaran" kanssa ja saapuivat 20. toukokuuta 1776 Cádiziin mukanaan 2,2 miljoonaa pesoa ja muita hyödykkeitä. Heinäkuussa 1776 se oli La Carracassa huollettavana.
Vuonna 1776 alus teki matkan Cádizista Havannaan ja takaisin. Se saattoi 20. maaliskuuta 1777 Cádizista viisi sotilaita, elohopeaa ja tarvikkeita kuljettanutta rahtilaivaa Veracruziin, jonne alus saapui 23. kesäkuuta. Se saapui 2. lokakuuta Havannaan mukanaan kuusi miljoonaa pesoa. Alus saapui 10. tammikuuta 1778 Cádiziin mukanaan viisi miljoonaa pesoa. Se lähti 23. kesäkuuta 1779 Cádizista Ulloan laivueen mukana partiomatkalle Azoreille, mistä se palasi laivueen mukana Cádiziin 1. lokakuuta.
Vuonna 1779 alus osallistui Gibraltarin piiritykseen. "HMS Royal Georgen" miehistö valtasi aluksen 16. tammikuuta 1780 Cabo de São Vicenten taistelussa ja aloitti hinauksen. Espanjalaismiehistö kuitenkin valtasi aluksensa takaisin. Seuraavana päivänä alus saapui Cádiziin, missä se ajoi karille ja tuhoutui 18. tammikuuta. Syynä tuhoon olivat myrsky sekä taistelussa saadut vauriot.
David Lumsdaine

David Lumsdaine (31. lokakuuta 1931 Sydney – 12. tammikuuta 2024 York) oli australialainen säveltäjä.
Lumsdaine opiskeli Sydneyn yliopistossa ja New South Wales Conservatorium of Musicissa. Hän lähti vuonna 1953 Englantiin opiskelemaan Mátyás Seiberin johdolla. Hän myös työskenteli siellä säveltäjänä, kapellimestarina, opettajana ja musiikkitoimittajana. Lumsdaine saavutti varhaista mainetta säveltäjänä muun muassa teoksillaan "Kelly Ground" (1966), "Flights" (1967), "Mandala 1" (1967) ja "Mandala 2" (1969). Hän sävelsi myös kantaatteja yhteistyössä runoilija Peter Porterin kanssa. Lumsdaine pääsi luennoitsijaksi Durhamin yliopistoon, jossa hän myös johti perustamaansa elektronisen musiikin studiota. Tämän jälkeen hän opetti King’s College Londonissa. Vuodesta 1973 lähtien Lumsdaine jakoi aikansa Australian ja Ison-Britannian välillä.
Lumsdainen myöhempiin merkittäviin teoksiin kuuluvat muiden muassa "Aria for Edward John Eyre", "Hagoromo", "Mandala 5", "Garden of Earthly Delights" ja "Kali Dances". Hän sai musiikkiinsa innoitusta muun muassa Australian maisemista. Lumsdaine jatkoi myös opettamista ja johti workshopeja muun muassa Don Banksin kanssa. Hän jäi eläkkeelle akateemisista tehtävistään vuonna 1993 ja lopetti säveltämisen vaikeiden kuulo-ongelmien johdosta vuonna 1997. Lumsdaine oli naimisissa säveltäjä Nicola LeFanun kanssa. Hän kuoli kotonaan Yorkissa tammikuussa 2024.
Prui

Prui on laskettelurinne Skigebiet Scuolin talviurheilukeskuksessa Scuolissa Sveitsissä.
Prui-rinteessä järjestettiin ensimmäiset lumilautailun maailmancupin parisuurpujottelukilpailut maaliskuussa 2018.
Tuomaan Markkinat

Tuomaan Markkinat () ovat vuodesta 1994 lähtien Helsingissä järjestetyt joulumarkkinat. Alunalkaen markkinat järjestettiin Esplanadin puistossa, kunnes ne siirrettiin nykyiselle pitopaikalleen Senaatintorille. Tapahtuma kerää vuosittain yli 300 000 kävijää.
Helsingin tuomiokirkon edustalle pystytetään suuri joulukuusi, ja torilla on kojuja, joissa myydään riisipuuroa, glögiä, talvicocktaileja, kudottuja käsitöitä, muun muassa lapasia ja pipoja sekä matkamuistoja. Markkinoiden vetonauloihin kuuluu myös ilmainen karuselli.
Marraskuussa 2023 yhdysvaltalainen mediajätti CNN listasi Tuomaan Markkinat yhdeksi maailman parhaimmiksi joulumarkkinoiksi.
Isabel Wilkerson

Isabel Wilkerson (s. 1961 Washington D.C. Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen toimittaja, tietokirjailija ja opettaja. Hän voitti ensimmäisenä afroamerikkalaisena naisena Pulitzer-palkinnon vuonna 1994.
Wilkerson valmistui Howardin yliopistosta, jonka jälkeen hän meni töihin "The New York Timesille". Hän on opettanut Princetonin yliopistossa, Emory Universityissä ja Bostonin yliopistossa sekä luennoinut lukuisissa muissa korkeakouluissa Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Aasiassa. Hän on kirjoittanut "The New York Timesin" bestsellerin ja kriitikoiden ylistämän The Warmth of Other Suns -teoksen, joka voitti National Book Critics Circle -palkinnon ja se valittiin "The New York Timesin" kymmenen parhaan tietokirjan joukkoon.
Polyfenyleenisulfidi

Polyfenyleenisulfidi tai PPS on aromaattisiin polytioeettereihin kuuluva polymeeri. Polyfenyleenisulfidilla on useita käyttökohteita erityisesti korkean lämpötilan sovellutuksissa.
Ominaisuudet.
Polyfenyleenisulfidin molekyylimassa on tavanomaisesti 12 000–1 400 000 g/mol. Sen sulamispiste on orgaaniseksi polymeeriksi korkea, noin 270–295 °C. Lasisiirtymälämpötila on 74–92 °C. Polyfenyleenisulfidi kestää useiden kemikaalien vaikutuksia, eikä esimerkiksi liukene orgaanisiin liuottimiin alle 200 °C:n lämpötilassa. Hapettimet kuitenkin vaikuttavat siihen suhteellisen helposti. Aineen kiteisyysaste on 40–83 % ja tiheys 1,3–1,44 g/cm3. Polyfenyleenisulfidi on kovaa, lujaa ja sen muoto säilyy hyvin korkeissakin lämpötiloissa. Sitkeyttä voidaan parantaa seostamalla lasikuidulla. Polyfenyleenisulfidi ei syty helposti palamaan ja se myös hiiltyy, mikä estää palamista. Polymeeri itsessään on sähköneriste, mutta esimerkiksi arseeniyhdisteillä douppaamalla sen johtavuutta saadaan parannettua.
Valmistus ja käyttö.
Polyfenyleenisulfidin valmistamiseen on useita tapoja, mutta teollisesti käytetään vain yhtä. p-Diklooribentseeni reagoi natriumsulfidin kanssa 160–260 °C °C:n lämpötilassa. Liuottimena käytetään korkealla kiehuvaa poolista liuotinta kuten N-metyylipyrrolidonia. N-metyylipyrrolidoni myös hydrolysoituu osittain N-metyyli-4-aminobutanoaatiksi, joka muodostaa polymeroitumista edistävän reaktiivisen kompleksin sulfidi-ionien kanssa.
Polyfenyleenisulfidista valmistetaan niin pinnoitteita, kalvoja, kuituja kuin kappaletuotteitakin. Yhdistettä käytetään esimerkiksi metallien ja kaapeleiden pinnoittamiseen, autojen ja lentokoneiden osien valmistamiseen, releiden, kondensaattorien ja muiden sähkötekniikan komponenttien valmistamiseen, suodatinmateriaalien valmistamiseen ja uuninkestävien astioiden valmistamiseen.
Israelin ilmatorjuntahallinto

Israelin ilmatorjuntahallinto () on Israelin ilmavoimien yksikkö, jonka tehtävä on hoitaa Israelin maanpinnalta tapahtuvaa ilmatorjuntaa, ja täydentää hävittäjien suorittamaa ilmapuolustusta. 
Israeliin kohdistuu suuri ilmauhka, koska pienehköllä maalla on viholliset suhteet usean naapurimaansa kanssa. Lähialueilla toimii militanttijärjestöjä, kuten Hamas Gazassa, joka on ampunut jo pitkään ohjaamattomia raketteja Israeliin. Israel onkin kehittänyt useita erilaisia ilmatorjuntajörjestelmiä, joita on sanottu jopa maailman parhaiksi.
Konrad Hirsch

Konrad Emanuel Nikolaus Hirsch (27. toukokuuta 1900 Eidskog, Norja – 17. marraskuuta 1924 Surte, Ruotsi) oli ruotsalainen jalkapalloilija, joka edusti ruotsalaista GAIS:ia. Pelipaikaltaan Hirsch oli puolustaja.
Pariisin olympialaisissa 1924 Hirsch sai pronssia Ruotsin joukkueessa. Hän pelasi kisoissa yhdessä ottelussa.
Karstulan terveysasema

Keski-Suomen hyvinvointialueen Karstulan terveysasema toimii Karstulassa osoitteessa Koulutie 9. Terveysasemalla tomii lääkärin ja hoitajan vastaanotto, hoitotarvikejakelu, suun terveydenhuolto, kuntoutus, neuvola, mielenterveys- ja päihdepalvelut sekä sairaalan kuntoutusosasto.
Sairaalan yhteydessä toimii satelliittidialyysiyksikkö munaisten vajaatoimintaa sairastaville potilaille. Siellä annetaan keinomunuais- eli dialyysihoitoa näille potilalle. 
Fimlabin laboratorio toimii Karstulan terveysasemalla arkisin.
Toistaiseksi Karstulassa lääkärin vastaanotolle tulevat ohjataan Saarijärven terveysasemalle.
Filip Štrauh

Filip Štrauh (8. elokuuta 1862 Pietari – 3. marraskuuta 1924 Leningrad) oli venäläinen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Štrauh kuului venäläisen "Gallia II" -veneen miehistöön sen saadessa 10mR-luokan olympiapronssia Tukholmasta 1912.
Risteillä ristityt

 
Risteillä ristityt ("Крещенные крестами, Kreštšonnyje krestami") on kirjailija-kuvataiteilija-lavastaja Eduard Kotšerginin kirjoittama puolidokumentaarinen muistelmateos. Sen on suomentanut Tuukka Sandström, ja suomennoksen on vuonna 2017 julkaissut Idiootti. Alkuteos on saanut Venäjällä vuonna 2010 Natsionalnyi bestseller- ja Sergei Dovlatov -palkinnot. "Risteillä ristityt" on tunnussana, jota pietarilaisen vankilan Krestyn vangit käyttivät tunnistaakseen toisensa. 
Jälkisanoissa suomentaja Tuukka Sandström kommentoi alkuteoksen kieltä, johon sisältyy venäläistä rikollisten kieltä "fenjaa". Fenjaan sisältyy venäjän lisäksi aineksia monista muista kielistä, kreikasta, turkkilaisista kielistä, marista, ja myöhemmin mukaan on tullut sanastoa jiddisistä. Kielen juuret ovat lähtöisin 1500-luvulta, kiertelevien kauppiaiden salakielestä. Sanoille ei ole vastineita suomen kielessä, joten suomennos on alkuteosta yleiskielisempää. 
Kotšergin kertoo muistelmissaan pakoretkestä Siperian Omskissa sijaitsevasta kansanvihollisten lasten orpokodista vuonna 1945 Leningradiin, jossa hän vihdoin tapasi vankilasta vapautuneen äitinsä. Isä oli teloitettu.
Jylisevän tuulivoimalaitos

Jylisevän tuulivoimalaitos on Etelä-Pohjanmaalla Kurikan (Jalasjärvi) Ilvesjoen kylässä sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 0,75 megawattia. Voimalan omistaa ja sitä operoi Kauppilan autohajottamo Oy.
Yleistä.
Tuulivoimalaitos sijaitsee Ilvesjoen kylässä. Voimalaitoksen tarkka paikka on epävarma, sillä Maamittauslaitoksen Karttapaikka palvelun kartoissa tai ilmakuvissa ei erotu tuulivoimalaitosta Jylisevän maatilalla tai autohajottamon alueella. Vanhin tieto osoittaa maatilalle vesivoimalaitoksen lähistöllä ja Tuulivoimayhdistyksen kartta osoittaa autohajottamolle. Näin ollen voimala sijaitsee 115–120 metrin korkeudella mpy.
Tuulivoimalaitos on uusimpien tietojen mukaan saksalaisen Südwindin valmistama S46, jonka napakorkeus on 76 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 46 metriä, ja jonka kapasiteetti on 0,75 megawattia. Tuulivoimala saavuttaa nimellistehonsa, kun tuulee 12–13 metriä sekunnissa ja se pysähtyy 25 m/s myrskytuulessa.
Historiaa.
Kauppilan autohajottamo hankki tuulivoimalaitoksensa käytettynä ja se pystytti sen vuonna 2009. Tuolloin hankittu tuulivoimala tuotti haastattelun perusteella sähköä lähinnä yrityksen omaan käyttöön ja tuulisina päivinä myös sähköverkkoon. VTT:n tuulivoiman vuoden 2010 vuositilastoissa sitä ei mainita, joten voimalaitos tuotti alussa sähköä ilmeisesti vain omaan käyttöön. Tässä käytetyistä lähteistä ei selvinnyt, millaisesta tuulivoimalaitoksesta oli kyse. Maatuuli Oy hankki Suomeen kolme Südwindin tuulivoimalaa vuonna 2011 ja kaksi niistä päätyi Jalasjärvelle. Toinen Ilvesjoen tuulivoimalaitos kuuluu Pramialle, ja se toimi moitteettomasti tammikuusta 2011 lähtien. Autohajottamon tuulivoimalaitosta ei mainita VTTn tuulivoiman vuosiraportissa vuosina 2009–2013. Vuonna 2014 se ilmestyy vuosiraporttiin vuonna 2009 hankitulla voimalallaan, joka on Südwindin valmistama samaa mallia. Pitkän tauon on saattanut aiheuttaa onnettomuus, joka hajotti voimalan ohjausjärjestelmän. Sen korjaamiseksi oli hankala löytää varaosia, mutta ongelma näyttää korjaantuneen.
Karstulan paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Karstulan paloasema sijaitsee Karstulassa osoitteessa Kukontie 2. Paloasema valmistui vuonna 2023 ja sen omistaa Karstulan kunta. Rakennuskustannukset olivat noin 3,8 miljoonaa euroa. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Arkkitehtipalvelu Oy. Paloaseman pinta-ala on 1 061 m2. Autohallissa on paikka yhdelle ensivasteautolle ja kolmelle paloautolle. Lisäksi on pesuhalli ja korjauspaja. Miehistölle on sosiaalitilat, joihin kuuluvat esimerkiksi pukuhuoneet, saunaosasto sekä kuntosali.
Paloasemaa käyttävät sivutoimiset palokuntalaiset, joiden päivystysvahvuus on kaksi henkilöä virka-ajan ulkopuoella. Hälytyksiin osallistuu satunnaisesti myös muita sivutoimisia palokuntalaisia päivystysvuoronsa ulkopuolelta. Jos käytettävissä oleva resurssi ei riitä, hälytetään apua muilta lähialueen paloasemilta. Keski-Suomen hyvinvointialueen ensihoito ylläpitää yhtä hoitotason ensihoitoyksikköä Karstulassa ympärivuorokautisesti.
Markus H. Korhonen

Markus Hemminki Korhonen (s. 1963 Oulu) on oululainen kulttuurihistorioitsija, kirjailija, tapakouluttaja ja kamarineuvos. 
Koulutukseltaan Korhonen on filosofian maisteri. Hänet tunnetaan myös nimellä "Markus de Lergas". Hänen Suomen ja Skandinavian historian pro gradu -tutkielmansa "Syntyperän tähden - neljä tutkimusta syntyperän vaikutuksesta" (1999) käsittelee eräiden aatelisten, mm. Carl Gustaf Emil Mannerheimin ja Ebba zu Solms-Braunfelsin elämänvaiheita. Opinnäytetyön aihe edustaa erästä Korhosen kiinnostusten ja asiantuntemuksen alueista. 
Korhonen loukkaantui vaikeasti auto-onnettomuudessa vuonna 2007. 
Hänet valittiin vuonna 2023 Oulun 38. Rotuvaariksi. Rotuvaari on Oulun keskustaa kehittäneelle henkilölle myönnettävä arvonimi,
joka viittaa kävelykatu Rotuaariiin. Markus H. Korhosen isä käräjätuomari Yrjö Korhonen (1932–2019) toimi sotaoikeuden puheenjohtajana vuosina 1982–84 ollen viimeinen sotatuomari Oulussa.
Menna

Menna on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
FC Nokia

FC Nokia on vuonna 2004 perustettu nokialainen jalkapalloon ja futsaliin erikoistunut urheiluseura. Seuralla on toimintaa ainoastaan nais- ja tyttöjalkapallossa sekä -futsalissa.
Kaudella 2024 FC Nokian jalkapallon edustusjoukkue pelaa Suomen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Naisten Kolmosessa. Seuralla on myös toinen joukkue, joka pelaa Naisten Nelosessa. FC Nokian kotikenttänä toimivat Nokian keskusurheilukentät. 
Futsalissa FC Nokian edustusjoukkue pelaa kaudella 2023–2024 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Futsal-Ykkösessä. Seuralla on myös joukkue junioreiden korkeimmalla sarjatasolla, T19 Futsal-Liigassa. FC Nokia on pelannut historiansa aikana useamman kauden Naisten Futsal-Liigassa ja voittanut myös SM-pronssia vuonna 2010 turnausmuotoisessa futsalin SM-sarjassa. Kotiottelunsa FC Nokia pelaa kaudella 2023–2024 Emäkosken koululla Nokialla.
Vuonna 2020 FC Nokia palkittiin vuoden Grassroots-seurana Captain's Ball -gaalassa. FC Nokian omien kotisivujen mukaan seurassa pelaa noin 400 pelaajaa.
Sarah Gigante

Sarah Gigante (s. 6. lokakuuta 2000 Melbourne) on australialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Tibco-Silicon Valley Bankisa, jota edusti vuodet 2020–2021. Tämän jälkeen hän ajoi Movistar Teamissä kaudet 2022–2023. Vuodesta 2024 alkaen hänen joukkueensa on ollut AG Insurance–Soudal.
Gigante voitti Australian-mestaruuden maantieajossa vuonna 2019 sekä aika-ajossa 2020 ja 2021. Hän voitti vuonna 2024 Women's World Touriin kuuluneen Tour Down Underin 20 sekunnin erolla Nienke Vinkeen. Hän voitti mäkikirikilpailun ja kaksi etappia Giro d'Italia Women -kilpailussa 2025. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Nuorten MM-kilpailut, pisteajossa hopeaa
Oseanian-mestaruuskilpailut, nuorten maantieajossa hopeaa
Nuorten maantieajon, aika-ajon ja kriterium-ajon Australian-mestaruus
Oseanian-mestaruuskilpailut, nuorten maantieajossa kultaa, aika-ajossa pronssia
Maantieajon Australian-mestaruus
Oseanian-mestaruuskilpailut, maantieajossa hopeaa, alle 23-vuotiaiden aika-ajossa kultaa
Aika-ajon Australian-mestaruus
Aika-ajon Australian-mestaruus
Olympialaiset, aika-ajossa 11:s
Emakumeen Nafarroako Women's Elite Classics, voitto
Tour Down Under, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa seitsemäs
Giro d'Italia Women, kokonaiskilpailussa kolmas, mäkikirikilpailun sekä 4. ja 7. etapin voitto
Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa kuudes, 8. etapilla toinen
Choe Son-hui

Choe Son-hui (; s. 1964 Pjongjang) on pohjoiskorealainen diplomaatti ja poliitikko.
Choe on Pohjois-Korean pääministerinä toimineen Choe Yong-rimin adoptiotytär. Hän opiskeli Pohjois-Koreassa, Kiinassa, Itävallassa ja Maltalla. Choe nousi esiin tiedotusvälineissä ensimmäisen kerran vuonna 1997 hänen toimiessaan tulkkina Pohjois-Korean edustajille neljän osapuolen välisissä ydinaseneuvotteluissa. Myöhemmin hän osallistui kuusikantaneuvotteluihin Pohjois-Korean ydinaseohjelmasta. Choe eteni Pohjois-Korean neuvottelijaryhmän avainjäseneksi. Helmikuussa 2018 hän sai nimityksen Pohjois-Korean varaulkoministeriksi. Kesäkuussa 2022 Choe sai nimityksen Pohjois-Korean ensimmäiseksi naispuoliseksi ulkoministeriksi.
Choe tapasi Bill Clintonin tämän elokuussa 2009 tekemällä matkalla Pjongjangiin. Vuosina 2018 ja 2019 hän tapasi Kim Jong-unin kanssa Donald Trumpin Singaporen ja Hanoin huippukokouksissa. 14. tammikuuta 2024 Choe lähti harvinaiselle vierailulle Moskovaan keskustelemaan Sergei Lavrovin kanssa tämän kutsumana Pohjois-Korean ja Venäjän taloudellisten, poliittisten ja sotilaallisten yhteyksien syventämisestä. Venäjän kansainvälisen aseman heikennyttyä Ukrainan sodan (2022) myötä analyytikot arvioivat Venäjän alkaneen nähdä suhteensa Pohjois-Koreaan aiempaa arvokkaampana.
Columbia-luokka (sukellusvene)

Columbia-luokka on Yhdysvaltain laivaston strategisin ballistisin ohjuksin varustettujen ydinsukellusveneiden (SSBN) muodostama alusluokka, joka on suunniteltu korvaamaan palveluksesta vuodesta 2029 alkaen poistettavat Ohio-luokan sukellusveneet.
Tausta.
Joulukuussa 2009 Defense Acquisition Board aloitti Ohio Replacement Program -ohjelman, jossa tutkittiin mahdollisuuksia kehittää Virginia-luokasta ohjussukellusvene, kehittää Ohio-luokan pohjalta uusi vene tai kokonaan uusi luokka. Uudelle veneelle on annettu tunnus SSBN-X.
Alukset.
Ensimmäisen vene tilattiin General Dynamicsin Electric Boatin Newport News Shipbuildingilta, missä köli laskettiin 4. kesäkuuta 2020. Uuden aluksen nimeksi on ilmoitettu "USS District of Columbia" runkonumerolla SSBN-826. Sen on määrä aloittaa partiointinsa lokakuussa 2030.
Suurlohjankatu

Suurlohjankatu (ruots. Storlojogatan) on yksi Lohjan merkittävimmistä kaduista. Se alkaa Karstuntien alkupäästä ja päättyy valtatien 25 liittymään. Sen varrella toimii merkittäviä liikkeitä, kuten Säästötalo Latvala, Kauppakeskus Lohi ja Filmtown. Kadun nimi tulee Suur-Lohjan kirkkopitäjästä.
Laurentius-koulu

Laurentius-koulu on Lohjalla sijaitseva, vuonna 2021 perustettu koulu. Se muodostettiin Tytyrin ja Anttilan kouluista. Rehtorina toimii Satu-kristiina Hautamäki ja oppilaita on noin 800. Koulussa opetetaan luokkia 1–9. Samoissa rakennuksissa toimivat myös muun muassa Lohjanseudun kuvataidekoulu, Hiiden opisto, päiväkoti ja ruotsinkielinen Solbrinken skola.
Historia.
Koulu perustettiin vuonna 1914 nimellä Lohjan yhteiskoulu Anttilan tilan päärakennukseen. Vuonna 1917 koulu sai oman rakennuksen, jota nykyään kutsutaan Puu-Anttilaksi, ja jota nykyään käytetään moniin kulttuuritarkoituksiin. Koulu siirtyi vuonna 1957 valtion omistukseen ja sai nimen Lohjan yhteislyseo, jossa oli keskikoulu ja lukio. 
Tytyrin koulun rakennus valmistui vuonna 1962, ja sen suunnitteli sairaala-arkkitehtinä tunnettu Reino Koivula.
Peruskoulun tullessa Lohjalle koulu jakautui Lohjan lukioksi ja Anttilan yläasteeksi. Yläaste toimi aluksi kahdessa paikassa, Puu-Anttilassa ja Tytyrissä, kunnes koulu vuonna 1982 punatiilisen koulurakennuksen muutaman sadan metrin päähän Puu-Anttilasta. Vuonna 1994 koulu jakautui kahteen, kun Harjun yläaste aloitti toimintansa Harjun koulussa. Anttilan koulu jäi entisiin tiloihin.
Koulun yhteydessä toimii 500-paikkainen konserttisali, Laurentius-sali.
Vuonna 2017 Tytyrin koulun rakennus purettiin sisäilmaongelmien takia, ja samoihin aikoihin Anttilan koulu remontoitiin huonon kunnon takia. Tytyrin koulu päätettiin korvata uudisrakennuksella ja yhdistää koulut. Rakennus valmistui vuonna 2021. Entinen Anttilan koulu ja uusi talo on yhdistetty kävelysillalla.
Keskusaukio (Lohja)

Keskusaukio (ent. Kouluaukio) on Lohjan keskustassa, Laurin- ja Suurlohjankadun kulmassa sijaitseva aukio. Sillä sijaitsee mm. Martti Peitson veistämä Vuorimies-patsas ja Lohjan kotiseutuyhdistyksen perustamisen muistokivi. Se on saanut nykyisen ulkoasunsa 1970-luvun alussa, kun sen viereen rakennetun, arkkitehti Einari Teräsvirran suunnitteleman liike- ja toimistotalon rakentamisen yhteydessä keskusaukiota muutettiin. Samassa rakennuksessa toimii nykyään mm. Keskusaukion hammashoitola. Aukio oli alun perin paljon pienempi, ja sen alueella sijaitsi sen entisen nimen mukaisesti kansakoulu. Se tosin purettiin 1960-luvulla edellä mainitun rakennuksen tieltä. Sinne myös kulki 50-luvulle asti sen eteläpuolella sijaitseva Koulukatu, joka on saanut nimensä paikalla sijainneesta koulusta. Tällöin aukion reunalle valmistui Helsingin Osakepankin toimitalo.
Tylochromis regani

Tylochromis regani on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji. Se on saanut nimensä iktyologi Charles Tate Reganin mukaan.
Koko ja ulkonäkö.
"Tylochromis regani" voi kasvaa enintään 27,5 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on kylkiviivallaan 37–40 suomua. Selkäevässään sillä on 14–15 piikkiruotoa ja 14–16 pehmeää ruotoa. Peräevässä on kolme piikkiruotoa ja 7–9 pehmeää ruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"Tylochromis regania" tavataan Sambiassa sekä Kongon demokraattisessa tasavallassa Mwerujärvessä ja Upembajärvessä sekä Lualaba-, Lufira,- Luvua- ja Luapula-joissa. Laji käyttää ravinnokseen pääasiassa kasveja ja hyönteisten toukkia. Naaras hautoo mätimunia suussaan.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut "Tylochromis reganin" silmälläpidettäväksi lajiksi. Luapula-joella lajia uhkaa pohjanuotilla tapahtuva liikakalastus.
Syke (13. tuotantokausi)

Suomalaisen sairaalan traumaosastolle sijoittuvan "Syke"-draamasarjan kolmannentoista tuotantokauden julkaiseminen alkoi Nelonen Median maksullisessa suoratoistopalvelussa Ruutu+:ssa 25. marraskuuta 2022.
Kaudella sarjaan palasi Iina Kuustosen esittämä Iiris Ketola. Myös aiemmin sarjassa nähdyt Eetu Haataja (es. Marius Valtanen) ja Salla Nortamo (es. Mari Perankoski) palasivat sarjaan. Kauden uudet hahmot olivat sairaalan uusi toimitusjohtaja Raila Lehtelä (es. Miia Nuutila) sekä Jussi Lammen esittämä tatuoija Matti Jalla.
Ritva Oksanen (vuoden 1971 albumi)

Ritva Oksanen on näyttelijä-laulaja Ritva Oksasen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1971. Sen A-puolella on suomennoksia ranskalaisen Gilbert Bécaud’n lauluista ja B-puolella pääosin suomalaisten säveltäjien ja sanoittajien kappaleita. Kannen esittelytekstin on kirjoittanut Chrisse Johansson.
Albumi on julkaistu Columbia-levymerkillä vinyylilevynä neljä kertaa.
Taustaa.
Ennen levyn julkaisua, kevätkaudella 1971, Ritva Oksanen piti Helsingin Kaupunginteatterin pienellä näyttämöllä lauluiltoja, joissa hän esitti samoja kappaleita kuin tällä albumilla. Albumi on välispiikkejä ja pienen yleisön antamia aplodeja myöten studiossa tallennettu toisinto noista lauluilloista, mikä "Helsingin Sanomien" Raimo Möysän mielestä teki hieman onton ja keinotekoisen vaikutelman. Levyn parhaita kappaleita ovat hänen mukaansa Chydeniuksen ”Huomenna on parempi” ja Ilkka Hannulan ”Musta äiti, joka on peräisin Yleisradion kuunnelmasta "Musta ooppera", Gabriel Cousinin tarinasta afroamerikkalaisen laulajattaren ja juutalaisen trumpetistimiehen välisestä romanssista. Ritva Oksanen esitti kuunnelman naispääosaa. Laulu ”Polly Garter” on peräisin Dylan Thomasin näytelmästä "Maitometsän alla", laulu ”Balladi Frank Millsistä” musikaalista "Hair".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Olle Wiberg.
Brunswick stew

Brunswick stew () on Yhdysvaltojen Virginiasta peräisin oleva pataruoka. Perinteisesti se valmistettiin käyttäen oravanlihaa tai muuta pienriistaa. Nykyisin käytetään myös tavallisempaa kanaa tai sikaa.
Piirteet.
Brunswick stew on pataruoka, jota on perinteisesti valmistettu etenkin oravasta tai muista pienistä riistaeläimistä, kuten jäniksestä. Nykyisin riistan sijaan voidaan käyttää myös esimerkiksi kanaa, sikaa tai nautaa. Lihan ohella pataan voidaan lisätä hyvin vapaasti erilaisia kasviksia, kuten maissia, tomaattia, sipulia, limanpapuja ja perunaa. Brunswick stew valmistuu muille pataruuille tyypilliseen tapaan melko hitaasti. Annosta voidaan kypsentää neljästä kuuteen tuntiin. Pataa hämmennetään koko kypsymisen ajan. Melko työlään valmistusprosessin takia pataa valmistetaan erityisesti erilaisiin tilaisuuksiin.
Historia.
Tunnetun tarinan mukaan Brunswick stew on peräisin Yhdysvaltojen Virginian osavaltion Brunswickin piirikunnasta, jossa sitä valmisti ensimmäisen kerran afroamerikkalainen kokki Jimmy Matthews vuonna 1828. Matthews oli orja. Hän oli mukana virginialaisen poliitikko Greed Haskinsin johtamalla metsästysretkellä ja sattui muiden ollessa metsällä pyydystämään oravan, josta hän valmisti myöhemmin tunnetuksi tulleen pataruokansa. Matthews valmisti oravaa, kuivunutta leipää ja mausteita suuressa rautapadassa. Aluksi annosta epäilleet metsästysseurueen jäsenet yllättyivät lopulta sen mausta positiivisesti. Ajoittain Brunswick stew'n syntytarina on liitetty myös muihin Brunswick-nimisiin paikkoihin, kuten Brunswickin kaupunkiin Georgiassa. Virginia ja Georgia ovat joskus kilpailleet leikkimielisesti asemasta padan syntypaikkana. Hieman vastaavia ruokalajeja lienee kuitenkin valmistettu jo Kaakkois-Yhdysvaltojen intiaanien parissa.