tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nättraby

Nättraby on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 3 338 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Hasslö

Hasslö on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 704 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Sturkö

Sturkö on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 372 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Fridlevstad

Fridlevstad on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 697 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Skavkulla och Skillingenäs

Skavkulla och Skillingenäs on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 885 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Tving

Tving on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 545 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Spjutsbygd

Spjutsbygd on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 364 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Fågelmara

Fågelmara on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 366 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Historia.
Fågelmaran kylä alkoi kasvaa vuonna 1899, kun rautatie rakennettiin Karlskronan ja Torsåsin välille. Asema rakennettiin Fogelmaran kartanon maille, mikä vauhditti alueen kehitystä. Posti alkoi kulkea junalla, ja meijeri siirrettiin aseman lähelle vuonna 1901. Kauppatoiminta vilkastui uusien kauppojen myötä, ja väestönkasvu johti uuden koulun rakentamiseen vuonna 1912. Uskonnolliset yhteisöt rakensivat rukoushuoneen, ja alueelle perustettiin myös höyrysaha ja mylly. Fågelmarasta kehittyi taloudellinen ja kulttuurinen keskus ennen ensimmäistä maailmansotaa.
Gängletorp

Gängletorp on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 797 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Holmsjö

Holmsjö on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 357 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Historia.
Holmsjö perustettiin noin vuonna 1769, kun entinen merimies Olov Halvarsson-Lustig-Lindberg aloitti uudistilan raivaamisen. Vuonna 1782 tila siirtyi hänen vävyilleen. 1850-luvulla kylän maista perustettiin uudet tilat Östby ja Holm. Vuonna 1862 kylän neljällä talonpojalla oli merkittävä karja ja viljelty maa. Kylä kehittyi erityisesti rautatien rakentamisen jälkeen 1870-luvulla, mikä toi mukanaan teollisuutta ja käsityöläisiä. Kylän kirkko rakennettiin vuonna 1768 ja koulu perustettiin 1831. Teollisuuden kehitys alkoi 1890-luvulla, mutta osa tehtaista tuhoutui tulipalossa 1902. Holmsjö liitettiin osaksi Karlskronan kuntaa vuonna 1972.
Kättilsmåla

Kättilsmåla on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 251 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Joel Hofer

Joel Hofer (s. 30. heinäkuuta 2000 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Hofer edustaa NHL-joukkue St. Louis Bluesia.
Ennen NHL-uraansa Hofer pelasi WHL-juniorisarjassa Swift Current Broncosin ja Portland Winterhawksin joukkueissa. St. Louis Blues varasi hänet neljännellä kierroksella 107. varausvuorolla . 
Kesäkuussa 2025 Hofer solmi Bluesin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 6,8 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Hofer on pelannut 69 NHL:n runkosarjan ottelua. Näistä otteluista hän on torjunut 35 voittoa ja kaksi nollapeliä. Hänen päästettyjen maalien keskiarvonsa on 2,69 päästettyä maalia ottelua kohden ja hänen torjuntaprosenttinsa on 90,8%. Hän on myös syöttänyt kolme maalia. Uran tilastot päivitetty 29. kesäkuuta 2025.
Sioux’n piirikunta (Pohjois-Dakota)

Sioux’n piirikunta () on Yhdysvaltojen Pohjois-Dakotan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 3 898 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Fort Yatesin kaupunki, ja suurin asutuskeskus on Cannon Ball. Piirikunta on perustettu vuonna 1914.
Väestö.
Vuoden 2020 väestönlaskennassa Sioux’n piirikunnan asukasluku oli 3 898. Arvion mukaan asukkaista alkuperäisasukkaita on 81,0 %, valkoisia 13,0 %, mustia 0,8 % ja aasialaisia 0,2 %. Asukkaista 5,0 % kuuluu kahteen tai useampaan rotuun. 7,3 % asukkaista puhuu kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 0,1 % asukkaista on syntynyt ulkomailla.
Politiikka.
Sioux’n piirikunta on yksi Pohjois-Dakotan kahdesta säännöllisesti demokraatteja äänestävästä piirikunnasta Roletten piirikunnan ohella. Vuoden 2024 presidentinvaaleissa demokraatti Kamala Harris sai 68,6 % piirikunnan äänistä ja republikaani Donald Trump 29,9 %.
Roletten piirikunta

Roletten piirikunta () on Yhdysvaltojen Pohjois-Dakotan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 12 187 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Rollan kaupunki, ja suurin asutuskeskus on Belcourt. Piirikunta on perustettu vuonna 1914.
Väestö.
Vuoden 2020 väestönlaskennassa Roletten piirikunnan asukasluku oli 12 187. Arvion mukaan asukkaista alkuperäisasukkaita on 77,4 %, valkoisia 18,5 %, mustia 0,5 % ja aasialaisia 0,3 %. Asukkaista 3,2 % kuuluu kahteen tai useampaan rotuun. 7,0 % asukkaista puhuu kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 0,8 % asukkaista on syntynyt ulkomailla.
Politiikka.
Roletten piirikunta on yksi Pohjois-Dakotan kahdesta säännöllisesti demokraatteja äänestävästä piirikunnasta Sioux’n piirikunnan ohella. Vuoden 2024 presidentinvaaleissa demokraatti Kamala Harris sai 63,0 % piirikunnan äänistä ja republikaani Donald Trump 35,0 %.
Valotorni

Oy Valotorni Ab oli 1920-luvulta 1990-luvulle toiminut suomalainen mainostoimisto. Se erikoistui aluksi valomainosten suunnitteluun, joka oli 1920-luvulla nopeasti kasvavaa liiketoimintaa. Valotornin alkuaikojen suurimpia asiakkaita olivat Shell, Porin Konepaja, Havi ja Kaleva-vakuutusyhtiö sekä Fazer, joka osti Valotornin itselleen 1930-luvulla. Tuolloin Valotorni oli Suomen seitsemänneksi suurin mainostoimisto. 1940-luvulla Oy Veikkaustoimisto Ab osti Valotornin omaksi ”talotoimistokseen” eli mainososastokseen, jolla oli ulkopuolisiakin asiakkaita.
Valotorni toimi monissa Helsingin osoitteissa: 1930-luvulla Kluuvikatu 3:ssa, 1940-luvulla Unioninkatu 40:ssä, 1950-luvulla Korkeavuorenkatu 30:ssä ja Neitsytpolku 1:ssä, 1960-luvulla Veikkauksen pääkonttorin yhteydessä Albertinkatu 30:ssä ja sitten Simonkatu 12:ssa, 1970-luvulla Lauttasaaressa Perttulantie 6:ssa ja 1980-luvulla Itälahdenkatu 27:ssä. 
1950-luvun puolivälissä Valotornissa työskentelivät tai sitä avustivat muun muassa Aukusti Tuhka, Bertel Gripenberg, Håkan Mörne ja Alf Danning. Kirjailija Olavi Henriksson työskenteli Valotornissa 1959–1972. 1970-luvun alussa toimistossa työskenteli lyhyen aikaa myös graafikko Asko Kekkonen.
Valotornin liikevaihdosta tuli Veikkauksen töistä vuonna 1960 noin 20 prosenttia ja valtaosa siis ulkopuolisilta asiakkailta. Valtion tilintarkastajat, jotka valvoivat Veikkauksen varojen jakamista edunsaajille, kiinnittivät tuolloin huomiota Valotornin omistamisen tarpeellisuuteen, kun taas toista tytäryhtiötä, veikkauskuponkeja yms. painavaa kirjapaino Kvarttoa, he pitivät Veikkauksen toiminnalle tarpeellisempana. Kvarton liikevaihdosta kaksi kolmasosaa tulikin Veikkauksen painotöistä.
Vuonna 1975 Valotornista tuli Suomen valtion omistama mainostoimisto, kun emoyhtiö Veikkaus siirtyi kokonaan valtionyhtiöksi entisiltä omistajilta, suomalaisilta urheilujärjestöiltä kuten SVUL, TUL ja Suomen Palloliitto. Seuraavana vuonna Valotornista tuli puolestaan Veikkauksen osaomistaja, kun Veikkauksen tytäryhtiöille Valotornille ja kirjapaino Kvartolle siirrettiin kummallekin yksi 110 000 markan arvoinen Oy Veikkaus Ab:n osake, koska osakeyhtiölaki edellytti useampaa kuin yhtä omistajaa. Noihin aikoihin Valotorni oli Mainostoimistojen liiton (MTL) jäsenistä 13. suurin 34 hengen henkilöstöllään ja 20 miljoonan markan vuosiliikevaihdollaan. 
Suomen 1990-luvun alun lamassa Valotornin osakekannasta 95 prosenttia siirtyi Veikkaukselta Sakari Mattilan ja Seppo Järvisen vuonna 1989 perustamalle mainostoimisto Quadille, joka muutti Valotornin nimen muotoon Qood Oy.. Vuonna 1994 Markkinointi Viherjuuri osti sekä Quadin että Qoodin, joilla oli yhteensä 28 työntekijää. Viherjuuri nousi näin Suomen suurimmaksi mainostoimistoryhmäksi, mutta lopetti pian Qoodin ja Quadin toiminnan itsenäisinä yhtiöinä. Viherjuuren toiminta loppui konkurssiin vuonna 2009 nimellä Evia.
Lonkero-okio

Lonkero-okio ("Alluaudia humbertii") on kaktiokasvien (Didiereaceae) heimoon, okioiden ("Alluaudia") sukuun kuuluva kasvilaji.
Lonkero-okio on suureksi pensaaksi tai pieneksi puuksi kasvava kausivihanta mehikasvi. Se voi kasvaa noin 4,5–6 metriä korkeaksi ja usein myös yhtä leveäksi. Oksissa on harmaa kuori ja noin 2 cm pitkiä piikkejä. Lehdet ovat pieniä ja pyöreitä, noin 2 cm halkaisijaltaan olevia mehilehtiä. Lehdet puhkeavat sadekauden aikaan ja putoavat sitten kuivan kauden tullen. Kukat kehittyvät rykelminä oksien kärkiosien lehtihankoihin. Kukat ovat pieniä ja vaaleanvihertäviä. Laji on kaksikotinen eli hede- ja emikukat kehittyvät eri yksilöihin.
Lonkero-okio kasvaa luontaisena eteläisen Madagaskarin keskikuivilla pensastomailla sekä piikkipensasmetsissä. Laji kasvaa luonnossa usein happamilla ja hiekkaisilla paikoilla.
Lämpimillä alueilla lonkero-okiota voi kasvattaa puutarhakasvina muiden kserofyyttien tavoin kuivakkokasvipuutarhassa tai kivikkopuutarhassa. Lajia voi kasvattaa myös huonekasvina ruukussa.
Lonkero-okion tieteellisen nimen lajinimi ("humbertii") viittaa 1887–1967 eläneeseen ranskalaiseen kasvitieteilijään Jean-Henri Humbertiin, joka keräsi runsaasti kasvinäytteitä Madagaskarilta.
Joseph Woll

Joseph Woll (s. 12. heinäkuuta 1998 Dardenne Prairie, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti. Woll edustaa NHL-joukkue Toronto Maple Leafsia.
Ennen NHL-uraansa Woll pelasi Boston Collegen joukkueessa. Toronto Maple Leafs varasi hänet kolmannella kierroksella 62. varausvuorolla . Woll on pelannut 48 NHL:n runkosarjan ottelua. Näistä otteluista hän on torjunut 29 voittoa ja kaksi nollapeliä. Näissä otteluissa hänen päästettyjen maalien keskiarvonsa on 2,63 päästettyä maalia ottelua kohden ja hänen torjuntaprosenttinsa on 91,3%.Woll on pelannut seitsemän NHL:n pudotuspelien ottelua. Näistä otteluista hän on torjunut neljä voittoa. Näissä otteluissa hänen päästettyjen maalien keskiarvonsa on 1,78 päästettyä maalia ottelua kohden ja hänen torjuntaprosenttinsa on 93,3%. Uran tilastot päivitetty 16. joulukuuta 2024
Ulrich von Cilli

Ulrich II von Cilli (1406–1456), oli Cillin kreivien suvun viimeinen miespuolinen jäsen, valtakunnanruhtinas, Friedrich II von Cillin ja Elisabeth Frankopanin poika, kuningatar Barbara Celjeläisen veljenpoika, Serbian despootti Đurađ Brankovićin vävy.
Ulrich II oli vuodesta 1438 lyhyen aikaa Böömin kuningaskunnan valtionhoitaja. Myöhemmin varmistettuaan alaikäisen Ladislaus V:n kruunaamisen Unkarin kunikaaksi, hän hallitsi käytännössä tämän kautta Unkarin kuningaskuntaa.
Sioux’n piirikunta

Sioux’n piirikunta () voi tarkoittaa seuraavia:
Emil Murén

Emil Ferdinand Murén (16. kesäkuuta 1854 Kärkölä – 8. syyskuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen pappi, toimittaja ja kristilllinen kirjailija.
Henkilöhistoria.
Murénin vanhemmat olivat lukkari Ferdinand Murén ja Edla Kristina Ahlbäck. Hänen puolisonsa oli Aleksandra Emilia Nikander. Rovasti Urho Muroma oli heidän poikansa. Murén tuli ylioppilaaksi 1876 ja vihittiin papiksi 1879. Hän hoiti valmistuttuaan kappalaisen tehtäviä Pulkkilassa ja Mäntsälässä ja tuli vakinaiseksi kappalaiseksi Pornaisiin 1883. Kappalaiseksi Mäntsälään Murén palasi 1885 ja oli siellä vuoteen 1891.
Helsingissä Murén oli kirkkoherranapulainen 1891–1893, toinen komministeri 1893–1902 ja toinen kappalainen 1902–1906 sekä viimeksi Pohjoisen suomalaisen seurakunnan kappalainen 1906–1912. Hän oli myös muun muassa Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen ja toimitti lehtiä "Totuuden Tunnustaja" 1885, "Uskonnollinen Kuukauslehti" 1990, "Pyhäkoululehti" ja "Lasten Pyhäkoululehti" 1891–1895 sekä "Isänmaan Ystävä" 1897–1899.
Finnad

Finnad oli suomalainen mainostoimisto ja toimistoryhmä, joka toimi useilla eri nimillä ja nousi 1980-luvun lopulla pariksi vuodeksi Suomen suurimmaksi yksittäiseksi mainostoimistoksi. Alun perin nimellä Oy Finn-Ad Ab toiminut yritys oli ensimmäisiä kansainväliseen omistukseen siirtyneitä suomalaistoimistoja sen omistajan Tapio Penttilän myytyä yrityksensä vuonna 1969 ruotsalaiselle Gumaelius-mainostoimistolle. Tuolloin nimeksi tuli Finnad-Gumaelius, ja myöhempien yhteistyö- ja omistuskuvioiden myötä nimiä olivat Finnad Bates, BSB Finnad, BSB Finnad Saatchi &amp; Saatchi, Bates Saatchi &amp; Saatchi Advertising Finland ja Bates Advertising Finland. Finnad-ryhmän muita yhtiöitä tai yksiköitä eri aikoina olivat Finnad 2 Oy, BSB City, mediatoimisto Finnmedia Oy, viestintätoimistot FG-Tiedotus ja Finnad Communications, suoramarkkinointitoimistot Finndirect Oy ja K&amp;D Finnad Direct sekä Turussa toimineet Finnad Kolme Advertising, Finnad-Bates 3, Finnad Bates West ja Bates Advertising Turku Oy.
Vuonna 1969 alkaneen Gumaelius-yhteistyön jälkeen Finnadin osake-enemmistö palasi vuonna 1975 jälleen Suomeen. Sitten Finnad teki yhteistyötä yhdysvaltalaisen Compton International -mainostoimistoketjun kanssa, ja Finnadin toimitusjohtaja Tapio Penttilä nimitettiin 1979 myös Comptonin pohjoismaiseksi kehitysjohtajaksi. Penttilän jäädessä 1983 eläkkeelle aloitti Volvon mainosjohtajan paikalta Göteborgista Suomeen palannut Carl-Eric Holm yhteistyön amerikkalaisen Ted Bates -ketjun kanssa nimellä Finnad Bates. 1980-luvun lopulla yhteistyökumppanina oli brittiläisen Saatchi &amp; Saatchin omistama, Ted Bates -ketjusta muodostunut Backer Spielvogel Bates ja nimenä BSB Finnad. Vuoden 1995 paikkeilla nimenä oli Bates Saatchi &amp; Saatchi Advertising Finland, sitten Bates Advertising Finland. Pian sen jälkeen toiminta siirtyi kansainvälisten fuusioiden myötä nimelle Y&amp;R Brands. Y&amp;R Brands poistui nimenä käytöstä koko maailmassa syksyllä 2023, kun omistaja WPP sulautti sen asiakaskokemukseen erikoistuneeseen ketjuun nimeltä VML, josta tuli näin maailman suurin markkinointipalveluyritys noin 30 000 työntekijällään.
Grönlanninpuikkokuore

 
Grönlanninpuikkokuore ("Nansenia groenlandica") on puikkokuoreisiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä Atlantin pohjoisosista.
Koko ja ulkonäkö.
Grönlanninpuikkokuore voi suurimmillaan kasvaa noin 24,5 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan se on puikkomainen, hoikka ja pitkänomainen. Kalan vatsaevät sijaitsevat kalan keskiruumiin jälkeen ja selkäevän takana on pieni rasvaevä. Pyrstöevä on haarautunut. Grönlanninpuikkokuore on väriltään hopeanharmaa tai ruskea. Pyrstönvarsi on tumma, lähes musta.
Levinneisyysalue ja elintavat.
Grönlanninpuikkokuoretta tavataan Atlantin itäosissa Grönlannista Marokkon ja Azoreille. Atlantin länsiosissa levinneisyys ulottuu Grönlannista New Jerseyihin. Laji elää useimmiten 180–960 metrin syvyydessä ja syvimmillään sitä on tavattu noin 1 400 metrin syvyydessä. Kalan lisääntymiskausi on todennäköisimmin keväällä ja kesällä.
Rachel Brosnahan

Rachel Brosnahan (12. heinäkuuta 1990) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Brosnahan tunnetaan parhaiten pääosastaan "The Marvelous Mrs. Maisel" -komediasarjasta, josta hän voitti Primetime Emmy -palkinnon vuonna 2018 sekä Golden Globe -palkinnon 2018 ja 2019. Brosnahan on myös esittänyt Lois Lanea DC Universen (DCU) elokuvissa, alkaen elokuvasta "Superman" (2025).
Oseanian historia

Oseanian historia kuvaa historian vaiheita Oseanian alueella. Väestö on tullut alueelle pääasiassa Kaakkois-Aasiasta ja asutus on levinnyt aikojen kuluessa saariryhmältä toiselle. Varhaisimmat eurooppalaiset tutkimusmatkailijat seikkailivat Oseanian alueella 1500-luvulla. Yleisesti Oseanian alueet joutuivat Eurooppalaisten valtioiden haltuun 1700-1800-luvuilla.
Oseanian varhaisimmat asuinpaikat olivat Melanesian alueella, Uudessa-Guineassa, Uudessa-Britanniassa, Uudessa-Irlannissa ja Bougainvillessa. Bismarckinsaaristossa syntyi Polynesiassa laajalle levinnyt Lapita-kulttuuri. Tähän kulttuuriin kuului saviesineiden, kuten ruukkujen, lautasten ja maljojen valmistus.
Australian alkuasukkaat, aborginaalit tulivat Australiaan pohjoisesta 20000-16000 vuotta sitten. Heidän muinaisiin uskomuksiin kuuluivat unimaailma, myytit ja legendat. Maorit saapuivat Uuteen-Seelantiin 800-1400-luvuilla. Ensimmäiset Australiaan saapuneet eurooppalaiset olivat portugalilaisia kauppiaita. Britit saapuivat Australiaan 1700-luvulla, jolloin Australia oli aluksi vankien karkoituspaikka.
Varhaisimmat asukkaat tulivat Melanesiaan Torresin salmen kautta 70000 vuotta sitten. Kaakkois-Aasiasta tuli 40000 vuotta sitten Uuteen-Guineaan väestöä, joka toi mukanaan varhaisen maanviljelytaidon. Myöhemmin väestöä tuli nykyisen Taiwanin alueelta. Asutus levisi Bismarckinsaaristoon ja Salomonsaarille noin 32000 vuotta sitten. Uuden-Kaledonian, Vanuatun ja Fidžin saaristoihin asutus saapui 1500-1000 eaa. Eurooppalaiset vierailivat ensimmäisiä kertoja Melanesiassa 1700-luvulla. Siirtomaakausi alkoi alueella 1800-luvulla ja se kesti yleisesti toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan.
3000-1000 Taiwanin suunnalta saapui austronesialaisiin kansoihin kuulunutta väestöä Mikronesiaan ja Melanesiaan. Lapita-kulttuurin aikana asutus levisi itään ja 700 jaa mennessä asutus oli levinnyt suurimpaan osaan Polynesiasta. Ensimmäinen Polynesiassa käynyt eurooppalainen tutkimusmatkailija oli espanjalainen konkistadori Álvaro de Mendaña. Brittiläinen kapteeni James Cook seikkaili alueella 1800-luvun puolivälissä. Eurooppalaiset valtiot olivat vallanneet suurimman osan Polynesiasta 1900-luvun alkuun mennessä. Alueella oli useita liittoutuneiden tukikohtia toisen maailmansodan aikana.
Espanjalaiset tutkimusmatkailijat löysivät myös Mikronesian 1500-luvulla. Alueella liikkui lähetystyöntekijöitä 1800-luvun puolivälissä. Saksa valtasi Karoliinit aivan 1800-luvun lopussa. Japani valtasi alueita Mikronesiassa 1914.
Johan Kristoffersson

Johan David Kristoffersson (s. 6. joulukuuta 1988 Arvika) on ruotsalainen autourheilija. Hän on voittanut rallicrossin MM-sarjassa seitsemän maailmanmestaruutta.
Kristoffersson on voittanut rallicrossin maailmanmestaruuden vuosina 2017, 2018, 2020, 2021, 2022, 2023 ja 2024. Vuonna 2018 hän voitti 12 MM-osakilpailusta yksitoista. Vuonna 2019 hän ei kilpaillut rallicrossissa.
Kristoffersson on kilpaillut myös muun muassa rallissa. Hän on yltänyt WRC2-luokassa palkintosijoille Ruotsin ja Suomen MM-rallissa.
Kristofferssonin isä Tommy Kristoffersson kilpaili rallicrossissa ja vakioautoluokissa. Hän omistaa Kristoffersson Motorsport -tallin.
Ilmari Kärki (dosentti)

Ilmari Kärki (15. helmikuuta 1925 Töysä – 4. tammikuuta 1996 Turku) oli suomalainen assyriologi. Hänen etunimensä oli alkujaan Ilo, mutta hän vaihtoi inhoamansa nimen heti kun sen mahdollistava laki tuli voimaan. Kärki oli nuorin seitsenpäisestä sisarussarjasta, vanhemmat olivat Frans Kärki ja Ester o.s. Kurvinen. Hänen isoveljiään olivat Usko, Armo ja Toivo Kärki.
Ilmari Kärki vietti nuoruutensa Laihialla, jossa hänen isänsä toimi kappalaisena. Kärki kirjoitti ylioppilaaksi Vaasan Lyseosta vuonna 1943. Hän ryhtyi opiskelemaan lääketiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1955. Lääkärin tointa hän ei harjoittanut vaan toimi usean vuoden ajan lääke-esittelijänä.
1960-luvulla Kärki vaihtoi alaa, ryhtyi opiskelemaan assyriologiaa Adam Falkensteinin johdolla Heidelbergin yliopistossa. Hän väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi vuonna 1967 sumerin kielen alalta, vastaväittäjänä oli professori Armas Salonen. Kärki omisti väitöskirjansa syksyllä 1966 kuolleelle Falkensteinille. 
Väiteltyään Kärki toimi sumerologian dosenttina Helsingin yliopistossa ja Suomen Akatemian tutkijana. Eläkepäivänsä hän vietti Turussa.
Kärki oli kiinnostunut jazzista ja soitti pianoa.
Ilmari Kärki oli kolmesti naimisissa, puolisoinaan Naimi o.s. Arve, Marjatta o.s. Särkisilta ja Irja o.s. Parviainen. Jokainen avioliitto oli lapseton.
Julkaisut.
"Ilmari Kärki: Die Sprache der sumerischen Königsinschriften der frühaltbabylonischen Zeit", väitöskirja (Studia Orientalia edidit Societas Orientalis Fennica 35), Helsinki 1967
Luettelo Etelä-Dakotan piirikunnista

Tämä on luettelo Etelä-Dakotan osavaltion piirikunnista. Etelä-Dakotassa on 66 piirikuntaa.
Luettelo Länsi-Virginian piirikunnista

Tämä on luettelo Länsi-Virginian osavaltion piirikunnista. Länsi-Virginiassa on 55 piirikuntaa.
Morgantown (täsmennyssivu)

Morgantown tarkoittaa useimmiten Morgantownin kaupunkia Yhdysvaltojen Länsi-Virginian osavaltiossa. Morgantown voi tämän lisäksi tarkoittaa seuraavia paikkoja Yhdysvalloissa:
Luettelo Lionel Messin maajoukkuemaaleista

Tämä on luettelo Lionel Messin maajoukkuemaaleista. Messi on argentiinalainen jalkapalloilija, joka on edustanut Argentiinan A-maajoukkuetta elokuusta 2005 lähtien. Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 2006 ja ensimmäisen hattutemppunsa helmikuussa 2012.
Messistä tuli Argentiinan maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä kesäkuussa 2016, kun hän teki 55. maalinsa. Maaliskuussa 2023 hän teki sadannen maajoukkuemaalinsa. Heinäkuussa 2024 hän nousi miesten maajoukkuejalkapallon historian toiseksi parhaaksi maalintekijäksi, edellään ainoastaan Cristiano Ronaldo.
Messi on yksi kuudesta pelaajasta, jotka ovat pelanneet viisissä MM-kilpailuissa. Niissä Messi on tehnyt Argentiinan ennätyksen 13 maalia. Hän on ainoa pelaaja, joka on tehnyt maalin MM-kilpailuissa alle 20-vuotiaana, yli 20-vuotiaana ja yli 30-vuotiaana. Messi on tehnyt Etelä-Amerikan Copa Américassa 14 maalia.
Maalit.
"Päivitetty 14. marraskuuta 2025"
Hattutemput.
"Päivitetty 16. joulukuuta 2024"
Tilastot.
"Päivitetty 14. marraskuuta 2025"
Connecticutin hallintoneuvostot

Connecticutin hallintoneuvostot () ovat Connecticutin osavaltion alueellisia suunnitteluorganisaatioita, joiden tehtävänä on edistää kuntiensa välistä yhteistyötä toistensa sekä osavaltion kanssa. Jokaista hallintoneuvostoa vastaa alueeltaan samanlainen suunnittelualue (). Vuonna 2022 Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto hyväksyi Connecticutin hallintoneuvostot korvaamaan Connecticutin perinteiset piirikunnat tilastollisia tarkoituksia varten. Vuodesta 2018 lähtien hallintoneuvostoja on ollut 9.
Aleksi Lukkarinen

Aleksi Lukkarinen (1996, Nastola) on suomalainen urheilija, joka on kilpaillut Suomen huipulla monessa eri urheilulajissa. Lukkarisen kilpailuhistoriaan kuuluu vapaaottelu, brasilialainen jujutsu sekä toistoleuanveto. 
Urheilu-ura.
Vapaaottelu.
Lukkarinen aloitti ammattilaisvapaaottelu-uransa vuonna 2015. Lukkarinen on otellut vapaaottelussa ammattilaissäännöillä yhteensä 4 ottelua, joista hän on voittanut kaikki ennen täyttä aikaa. 
Amatööriuran Lukkarinen aloitti vuonna 2012. Amatööriuralta Lukkarisella on hallussaan muun muassa nuorten välisarjan Suomen mestaruus vuodelta 2014 .
Brasilialainen jujutsu.
Lukkarinen aloitti kamppailu-urheilun vuonna 2010 brasilialaisella jujutsulla. Siitä lähtien Lukkarinen on kilpaillut brasilialaisessa jujutsussa kansallisella tasolla. Lukkarinen saavutti mustan vyön vuonna 2019 ja voitti ruskea/mustavöisten NoGi SM kultaa vuonna 2020.
Toistoleuanveto.
Lukkarinen osallistui vuonna 2024 toistoleuanvedon Suomen mestaruuskilpailuihin voittaen kultaa miesten -100kg sarjassa. Lukkarinen teki samalla -100kg sarjan Suomen- ja maailmanennätyksen vetäen 53 hyväksyttyä leukaa.
Vuonna 2025 Lukkarinen voitti toistoleuanvedossa -100kg sarjan maailmanmestaruuden.
Lähteet.
4. https://bjjliitto.fi/kaavioparse.php?tid=568&amp;sp=m&amp;sarja1=Ruskea-%2520ja%2520mustavy%C3%B6t&amp;sarja2=&amp;pl=-85.5%2520kg
5.https://www.tapology.com/fightcenter/fighters/77837-aleksi-lukkarinen
Cecilia Heikel

Cecilia Margaretha Heikel-Ek, o.s. "Heikel" (7. toukokuuta 1921 Helsinki – 27. syyskuuta 2013) oli suomalainen näyttelijä.
Hän näytteli Svenska Teaternissa ja Wasa Teaterissa sekä esiintyi suomalaisissa elokuvissa kuten "Mord före midnatt" (1957), "Hemma klockan sju" (1958) ja "Grottan" (1970). Heikel-Ekin vanhemmat olivat suomalainen kuvataiteilija Gitti Heikel (1897–1983) ja insinööri Bertel Heikel (1884–1949). Heikel-Ek oli radiotoimittaja ja muusikko Tomas Ekin äiti.
Sadan vuoden yksinäisyys (televisiosarja)

Sadan vuoden yksinäisyys ("Cien años de soledad") on kolumbialainen televisiosarja, joka perustuu Gabriel García Márquezin samannimiseen romaaniin. Ensimmäinen kahdeksan jaksoa kuusitoistajaksoisesta sarjasta julkaistiin Netflixissä joulukuussa 2024. Netflix oli hankkinut vuonna 2019 oikeudet romaaniin García Márquez pojilta. Kirjailija itse oli elinaikanaan vastustanut teoksen filmatisointia, sillä hän ei uskonut elokuvan pystyvän aikarajoitusten takia tuomaan kirjan maailmaa.
"Sadan vuoden yksinäisyys" kuvattiin vuoden 2023 aikana Kolumbiassa, ja sitä varten luotiin kolme täysimittaista kylää. Kaksi niistä esitti Macondoa.
Tuotanto.
Netflix hankki vuoden 2019 alkupuoliskolla oikeudet Gabriel García Márquezin romaanin filmatisointiin. Yritys ilmoitti maaliskuussa tuottavansa teoksesta sarjan, jonka vastaavina tuottajina toimivat García Márquezin pojat Rodrigo García ja Gonzalo García Barcha. García Márquez ei elinaikanaan suostunut myymään oikeuksia "Sadan vuoden yksinäisyyden" sovittamiseen. Hän ei uskonut, että teoksesta pysyisi tekemään aikarajoitusten vuoksi elokuvaa. Hänen mukaansa myös vain espanjankielinen tuotanto voisi tehdä kunniaa teokselle.
"Sadan vuoden yksinäisyyden" käsikirjoitusta alkoi ensimmäisenä työstää näytelmäkirjailija José Rivera. Sen jälkeen sitä kirjoittivat kahden ja puolen vuoden ajan kolumbialaiset kirjailijat Camila Brugés, Albatros González ja Natalia Santa. Prosessi oli vaativa, sillä romaani on niin täynnä tapahtumia ja hahmoja, että he joutuivat karsimaan paljon. Netflix myös vaati, että sarja kerrottaiisin kronologisesti, vaikka romaani etenee eri aikajaksoissa hyppien.
Kuvauksia varten rakennettiin kolme täysimittaista kylää. Macondosta tehtiin kaksi versiota Kolumbian Andeille Alvaradoon. Toinen niistä esittää varhaista Macendoa yksinkertaisine taloineen ja hiekkateineen ja toinen kehittyneempää kylää monikerroksine taloineen. Lavastussuunnittelijana aloitti Eugenio Caballero, mutta hän jäi pois vuonna 2022. Hänet korvasi Bárbara Enríquez. Lavastuksia varten hankittiin myös paljon antiikkihuonekaluja. Zenújen käsityöläiset puolestaan punoivat sarjaan koreja ja chimilat perinteisiä "chinchorro"-riippumattoja.
Puvustuksesta vastaa Catherine Rodríguez. Sarjaa varten tarvittiin noin 34 000 vaatekappaletta ja jalkinetta. Kaikki toteutettiin alusta alkaen Kolumbiassa. Puvustuksen suunnittelussa käytettiin hyväkseen 1800-luvulla toteutetun Comisión Corográfica -tutkimushankkeen kuvituksia sekä espanjalaisia matkakirjoja.
Kuvaukset alkoivat toukokuussa 2023 ja jatkuivat joulukuulle asti. Se kuvattiin kokonaan Kolumbiassa, ja sen tuotti kolumbialainen tuotantoyhtiö Dynamo.
Julkaisu.
"Sadan vuoden yksinäisyys" julkaistaan kahdessa osassa, molemmissa osissa on kahdeksan jaksoa. Sarjan kesto on yhteensä yli 16 tuntia. Ensimmäinen osa julkaistiin 11. joulukuuta 2024.
Bisanthe

Bisanthe (), myöhemmin Rhaidestos (, myös "Rhaideston", ; ), oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Propontisessa Traakiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi nykyisen Tekirdağin kaupungin paikalla.
Maantiede.
Bisanthen kaupunki sijaitsi Traakiassa Propontiin eli nykyisen Marmaranmeren pohjoisrannalla. Se yhdistetään yleensä nykyiseen Tekirdağiin, tosin sijaintipaikaksi on ehdotettu myös nykyistä Barbarosta.
Bisanthen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Samalla rannikolla kaupungista itään sijaitsivat Heraion Teikhos, Neon Teikhos ja Perinthos, ja lounaaseen Panion, Serreion Teikhos ja Neapolis.
Historia.
Bisanthen perustivat Samoksesta tulleet siirtokuntalaiset. Sen arvellaan olleen aluksi Perinthoksen alaisuudessa. Varhaisimmat löydöt kaupungin paikalta ovat arkaaiselta kaudelta 500-luvun eaa. lopulta. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Bisanthēnos" ().
Noin vuodesta 430 eaa. lähtien Bisanthe kuului traakialaisen Odrysian kuningaskunnan alaisuuteen. Samoihin aikoihin kaupunki kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 425/424 ja 422/421 eaa. Vuoden 410 eaa. tienoilla se oli yksi seudun linnoituksista, jotka olivat traakialaisten kanssa yhteistyötä tehneen Alkibiadeen hallussa. Vuonna 400/399 eaa. Seuthes II tarjosi kaupunkia toistuvasti Ksenofonille.
Myöhemmin kaupungin nimeksi muutettiin "Rhaidestos", mutta on epäselvää, milloin tämä muutos tapahtui. Yleisesti katsotaan, että Plinius vanhemman ja "Itinerarium Antonini Augustin" mainitsema "Resistos" tai "Resisto" on sama paikka kuin Bisanthe, vaikkakin Plinius mainitsee Bisanthen ja Resistoksen erillisinä kaupunkeina.
Rooman valtakunnan jaossa Bisanthesta tuli osa Bysantin valtakunnaksi kehittynyttä Itä-Roomaa. 500-luvulla jaa. keisari Justinianus teki paljon kaupungin entisöimiseksi, sillä se vaikuttaa rappeutuneen. Tämän jälkeen bulgaarit kuitenkin tuhosivat sen kahdesti, ensin vuonna 813 ja toisen kerran vuonna 1206.
Rakennukset ja löydökset.
Antiikin aikaisten kuvausten perusteella Bisanthen kaupunki on ollut linnoitettu. Kaupungin paikalta on tehty joitakin vähäisiä arkeologisia löydöksiä.
Carl-Eric Holm

Ove Carl-Eric ”Calcci” Holm (4. maaliskuuta 1946 Vaasa – 29. heinäkuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen mainosalan yritysjohtaja. Hän toimi Suomen suurimpiin kuuluneen Finnad Bates -mainostoimistoryhmän varatoimitusjohtajana 1982–1985, sitten toimitusjohtajana ja uran lopulla hallituksen puheenjohtajana. Holm tuli tunnetuksi yhtenä ensimmäisistä suomalaisen mainostoimistoalan kansainvälistäjistä, ja hänen aikanaan Finnadista tuli vuosiksi 1988–1990 Suomen suurin yksittäinen mainostoimisto.
Vaasalaissyntyinen Holm suoritti merkonomin tutkinnon Helsingissä 1966 ja suuntasi sitten Britanniaan saamaan lisää liikealan koulutusta. Hän sai harjoittelupaikan Lontoon J. Walter Thompsonilta ja palasi sitten Suomeen. Hän työskenteli 1970-luvulla ensin Taucherilla ja sitten Seitsenmainoksessa 1973–1978, jossa hän yleni yhteystehtävistä varatoimitusjohtajaksi. Vuodet 1978–1982 Holm toimi Volvo-konsernin mainosjohtajana Göteborgissa, kunnes palasi Suomeen Finnad-ryhmän varatoimitusjohtajaksi ja vuodesta 1985 toimitusjohtajaksi yhtiöryhmään, josta sittemmin tuli Finnad-Bates, sitten BSB Finnad ja lopulta Bates Saatchi. Suomen-yhtiön hallituksen puheenjohtajuuden lisäksi hän toimi BSB:n kansainvälisessä johtoryhmässä ja BSB Europen varajohtajana.
Calcci Holm kuoli 49-vuotiaana pitkään sairastettuaan.
Sadan vuoden yksinäisyys (täsmennyssivu)

Sadan vuoden yksinäisyys voi viitata seuraaviin asiohin:
Gyenos

Gyenos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kolkhiissa nykyisen Georgian alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Otšamtširen kaupunkia.
Maantiede.
Gyenoksen kaupunki sijaitsi Pontoksen eli Mustanmeren itärannalla. Se on paikannettu lähelle nykyistä Otšamtširea. Kaupunki oli rakennettu kolmelle kukkulalle, joitakin kutsutaan tutkimuksissa nimillä A, B ja C, ja niitä ympäröineelle tasangolle, ja sen on arveltu kattaneen noin 65 hehtaarin kokoisen alueen.
Gyenoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia.
Gyenoksen historiasta tiedetään antiikin ajan lähteistä vain vähän. Sen asuttivat itäkreikkalaiset siirtokuntalaiset ja kauppiaat arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Kaupungin väestö koostui osaksi kreikkalaisista ja osaksi seudun paikallisesta kolkhislaisesta väestöstä.
Kaupungin paikalla on suoritettu joitakin kaivauksia kukkulalla C. Niiden perusteella asutus ainakin kyseisellä kukkulalla on päättynyt 300-luvulla eaa.
Rakennukset ja löydökset.
Kaivauksissa on löydetty muun muassa jälkiä puisista taloista sekä erityisesti itäkreikkalaista keramiikkaa.
Idyros

Idyros (, ) eli Idyris () eli Ityra () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan nykyisen Kemerin paikalle.
Maantiede.
Idyros sijaitsi Pamfyliassa lähellä sen ja Lyykian rajaa, ja Pseudo-Skylaks sijoittaa sen Lyykiaan. Kaupungin sijaintipaikkaa ei tunneta täydellä varmuudella, mutta se yhdistetään yleensä nykyisestä Kemeristä löydettyihin raunioihin, sekä lähellä virranneeseen Idyros-jokeen. Kaupungin akropoliiksi eli yläkaupunkikukkulaksi katsotaan nykyinen Çalış-Tepen kukkula Kemerin eteläpuolella. Sen korkeus on noin 300 metriä. Joskus nykyiseen Kemeriin on kuitenkin sijoitettu Olbia, mutta se sijoitetaan nykyisin yleensä lähelle Attaleiaa.
Historia.
Idyroksen historiasta ei tiedetä antiikin lähteistä juuri mitään. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Idyroksen katsotaan kuuluneen Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, tai ainakin se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 425/424 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin oletettavasti etnonyymiä "Idyritēs" ().
Nykyisen Kemerin muinaisjäänteitä tutkittiin vuonna 1980 ja ensimmäisen kerran laajemmin vuonna 2004.
Rakennukset ja löydökset.
Idyroksen oletettu akropolis Kemerin Çalış-Tepellä on ollut linnoitettu muureilla, jotka ajoitaan klassiselle tai hellenistiselle kaudelle. Ne ympäröivät noin neliömetrin kokoisen alueen. Muuria on erityisesti kukkulan etelä- ja kaakkoissivulla, kun taas muilta puolilta sitä ovat suojanneet jyrkät luonnonrinteet. Muurien paksuus on noin 2,2–2,4 metriä, ja niitä on säilynyt monin paikoin 2–3 metrin korkeudelta. Linnoituksessa oli kolme porttia, joista pääportti oli eteläsivulla. Muureissa on ollut ainakin kolme tornia, joista kaksi on ollut suorakulmaisia ja yksi puoliympyrän muotoinen.
Nykyisestä Kemeristä on löydetty myös muun muassa nekropolis eli hauta-alue, jonka keramiikka ajoittuu 400–300-luvuille eaa., sekä bysanttilaisaikaisen basilikakirkon rauniot.
Sombia

Sombia () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Propontiin lähistöllä nykyisen Turkin alueella. Sen tarkempaa sijaintipaikkaa ei tunneta. Se saattoi sijaita yhtä lailla Propontiin pohjois- kuin etelärannallakin, mutta yleensä sen arvellaan sijainneen etelärannalla.
Myöskään Sombian historiasta ei tiedetä antiikin lähteistä juuri mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon sillä perusteella, että se kuului 400-luvulla eaa Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton vetotusluetteloissa useita kertoja vuosien 428/427 ja 418/417 eaa. välillä.
IRIS²

IRIS² on Euroopan unionin hanke strategisten ja valtiollisten toimijoiden käyttöön tarkoitetulle eurooppalaiselle satelliittikonstellaatiolle. Järjestelmään on suunniteltu kuuluvan 264 LEO-radoilla (noin 1 200 km korkeudella) ja 18 MEO-radoilla (8 000 km korkeudella) Maata kiertävää satelliittia.
Tavoitteena on tarjoa tietoturvallista viestintää. Konstellaation käyttäjiä ovat viranomaiset, yritykset ja kansalaiset. Hankkeen rahoittajiin kuuluu Euroopan unionin lisäksi yrityksiä, jotka ovat perustaneet SpaceRise-yhteenliittymän. Konstellaatioon kuuluu satelliitteja LEO- ja MEO-kiertoradoilla.
Ørlandin kirkko

Ørlandin kirkko () on Ørlandin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Bingenin kappeli

Bingenin kappeli () on Øvre Eikerin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1924.
Blomvågin kirkko

Blomvågin kirkko () on Øygardenin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1931.
Foldnesin kirkko

Foldnesin kirkko () on Øygardenin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 2001.
Hjelmen vanha kirkko

Hjelmen vanha kirkko () on Øygardenin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1875.
Hjelmen kirkko

Hjelmen kirkko () on Øygardenin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1971.
Kauslandin kirkko

Kauslandin kirkko () on Øygardenin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1881.
Landron kirkko

Landron kirkko () on Øygardenin kunnassa Norjassa sijaitseva betonikirkko vuodelta 1977.
Sundin kirkko (Norja)

Sundin kirkko () on Øygardenin kunnassa Norjassa sijaitseva kivikirkko vuodelta 1997.
Ramdala

Ramdala on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 253 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Nävragöl

Nävragöl on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 234 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Sjuhalla

Sjuhalla on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 227 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Skåre

Skåre on taajama Karlstadin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 5 415 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Vålberg

Vålberg on taajama Karlstadin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 764 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Skattkärr

Skattkärr on taajama Karlstadin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 960 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Molkom

Molkom on taajama Karlstadin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 887 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Edsvalla

Edsvalla on taajama Karlstadin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 701 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Alster (Karlstad)

Alster on taajama Karlstadin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 822 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Väse

Väse on taajama Karlstadin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 566 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Vallargärdet

Vallargärdet on taajama Karlstadin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 580 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Sykloni Chido

Sykloni Chido oli Intian valtamerellä kehittynyt voimakas sykloni, joka iski Ranskalle kuuluvalle Mayotten saarelle 15. joulukuuta 2024 aiheuttaen laajaa tuhoa. Alustavien arvioiden mukaan uhriluku olisi saattanut nousta satoihin tai jopa tuhansiin. Muutamien päivien kuluttua kuitenkin todettiin, että uhriluku jää pelättyä pienemmäksi. Jouluaattoon mennessä kuolleita oli vahvistettu 39. Uhrien määrän selvittämistä vaikeuttivat muun muassa saaren vaikeakulkuisuus ja paikallisten tapa haudata kuolleet vuorokauden kuluessa. Myöskään saaren tarkkaa asukaslukua ei tunneta, sillä siellä asuu paljon paperittomia siirtolaisia. Chido aiheutti vahinkoa myös ainakin Mosambikissa. Siellä viranomaiset ovat vahvistaneet 94 ihmisen kuolleen. 
Edellisen kerran vastaavan luokan sykloni oli osunut Mayotten saarelle vuonna 1934.
5-APB

5-APB (lyhenne sanoista "5-(2-aminopropyyli)bentsofuraani") on empatogeeninen psykoaktiivinen 3,4-metyleenidioksiamfetamiinin kaltainen yhdiste ja substituoitu bentsofuraani, substituoitu amfetamiini ja substituoitu fenetyyliamiini. 5-APB:tä ja muita vastaavia yhdisteitä markkinoidaan nimellä "benzo fury". 5-APB esiintyy yleensä sukkinaatti- ja hydrokloridisuolana. Hydrokloridisuola on 10 % voimakkaampaa massana ja annokset on säädettävä vastaavasti. 5-APB:tä on myyty design-huumeena vuodesta 2010.
Käyttäjät kuvailevat aineen vaikutuksiin muun muassa euforian tunnetta. Sen raportoidut vaikutukset olivat suurelta osin samanlaisia ​​kuin 3,4-metyleenidioksimetamfetamiinilla, mutta eivät yhtä voimakkaita. Aineen on raportoitu aiheuttavan näköhäiriöitä ja sillä sanotaan olevan lieviä psykedeelisiä vaikutuksia. Aineen viihdekäyttö on yhdistetty kuolemaan yhdessä muiden päihteiden kanssa ja myös yksinomaan.
Lainsäädäntö.
Listattu valtioneuvoston asetuksessa huumausaineina pidettävistä aineista, valmisteista ja kasveista.
Ewald Müller

Ewald Fredrik Müller (12. elokuuta 1885 Keuruu – 4. huhtikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen opettaja, virkamies ja oppikirjojen laatija.
Müllerin vanhemmat olivat asemapäällikkö Johan Fredrik Müller ja Fredrika Lovisa Granfelt ja puoliso vuodesta 1911 Thyra Margaretha Nordberg. Müller tuli ylioppilaaksi 1904, valmistui filosofian kandidaatiksi 1909 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1929. 
Hän oli saksan- ja ranskan opettaja Kotkassa 1910–1918 ja Helsingissä 1918–1920, Maarianhaminan yhteislyseon lehtori 1920–1924, Helsingin ruotsalaisen tyttölyseon lehtori 1925–1930 ja Ruotsaisen normaalilyseon saksan- ja ranskan yliopettaja 1930–1942. Kouluhallituksen ruotsinkielen osaston kouluneuvos Müller oli 1942–1950. 
Müller oli myös "Hufvudstadsbladetin" ulkomaan osaston aputoimittaja 1918–1920, oppikoulujen uudistamiskomitean jäsen 1944 ja ylioppilastutkintolautakunnan jäsen 1946–1950. Hän julkaisi väitöskirjansa "Vornamen als appellative Personenbezeichnungen" (1929) lisäksi useita saksankielen oppi- ja lukukirjoja yksin ja yhdessä muiden kanssa.
HMS Ard Patrick (1918)

HMS Ard Patrick oli Britannian kuninkaallisen laivaston 24-luokan miinanraivaussluuppi ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Wallsendistä Swan, Hunter and Wigham Richardsonilta, missä köli laskettiin 24. joulukuuta 1917 Neptunen Low Walkerin telakalla telakkanumerolla 1058. Alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1918 ja valmistui 6. heinäkuuta 1918.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen heinäkuussa 1918. Alus myytiin 12. elokuuta 1920 Moise Mazzalle Southamptoniin. Se myytiin romutettavaksi 1. joulukuuta 1921 Stanlee Shipbreaking Companylle Doveriin.
HMS Cicero

HMS Cicero oli Britannian kuninkaallisen laivaston 24-luokan miinanraivaussluuppi ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Wallsendistä Swan, Hunter and Wigham Richardsonilta, missä köli laskettiin 4. maaliskuuta 1918 Neptunen Low Walkerin telakalla telakkanumerolla 1062. Alus laskettiin vesille 26. heinäkuuta 1918 ja valmistui 30. elokuuta 1918.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen elokuussa 1918. Alus myytiin 1. joulukuuta 1921 Moise Mazzalle Southamptoniin. Se myytiin romutettavaksi 1. joulukuuta 1921 Stanlee Shipbreaking &amp; Salvage Companylle Doveriin.
HMS Flying Fox

HMS Flying Fox oli Britannian kuninkaallisen laivaston 24-luokan miinanraivaussluuppi ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Wallsendistä Swan, Hunter and Wigham Richardsonilta, missä köli laskettiin 9. marraskuuta 1917 Neptunen Low Walkerin telakalla telakkanumerolla 1056. Alus laskettiin vesille 28. maaliskuuta 1918 ja valmistui 17. toukokuuta 1918.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1918. Alus siirrettiin 24. maaliskuuta 1920 Bristoliin laivaston vapaaehtoiselle reserville koulutusalukseksi. Se myytiin romutettavaksi 1973 Cardiffiin.
HMS Minoru

HMS Minoru oli Britannian kuninkaallisen laivaston 24-luokan miinanraivaussluuppi ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Wallsendistä Swan, Hunter and Wigham Richardsonilta Neptunen Low Walkerin telakalta telakkanumerolla 1072. Alus laskettiin vesille 16. kesäkuuta 1919 ja valmistui elokuussa 1919.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen elokuussa 1919. Alus myytiin 1921 Southamptoniin Moise Mazzalle, joka nimesi sen "Haim Mazzaksi". Alus nimettiin vielä samana vuonna uudelleen "Zioniksi" ja uudelleen "Haim Mazzaksi". Vuonna 1923 alus myytiin Lontooseen Anglo-Oriental Navigation Companylle, joka nimesi sen "Zioniksi" ja edelleen samana vuonna "Vimaksi". Alus myytiin 1924 Komatsushimaan Japaniin Awanokuni Kyodo Kisen KK:lle, joka nimesi aluksen "Kyodomaru No 29:ksi". Alus myytiin 1940 Amagasakiin Toa Kalun KK:lle. Yhdysvaltain laivaston sukellusvene "USS Seahorse" upotti 4. heinäkuuta 1944 torpedoimalla aluksen 100 mailia etelään Hongkongista.
HMS Orby

HMS Orby oli Britannian kuninkaallisen laivaston 24-luokan miinanraivaussluuppi ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Wallsendistä Swan, Hunter and Wigham Richardsonilta, missä köli laskettiin Neptunen Low Walkerin telakalta telakkanumerolla 1070. Alus laskettiin vesille 22. lokakuuta 1918 ja valmistui marraskuussa 1918.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen marraskuussa 1918. Alus myytiin 15. marraskuuta 1922 romutettavaksi Ferguson Muirille.
HMS Rocksand

HMS Rocksand oli Britannian kuninkaallisen laivaston 24-luokan miinanraivaussluuppi ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Wallsendistä Swan, Hunter and Wigham Richardsonilta, missä köli laskettiin Neptunen Low Walkerin telakalla telakkanumerolla 1060. Alus laskettiin vesille 10. heinäkuuta 1918 ja valmistui elokuussa 1918.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen elokuussa 1918. Alus myytiin 15. marraskuuta 1922 romutettavaksi Ferguson Muirille.
HMS Spearmint

HMS Spearmint oli Britannian kuninkaallisen laivaston 24-luokan miinanraivaussluuppi ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Wallsendistä Swan, Hunter and Wigham Richardsonilta, missä köli laskettiin Neptunen Low Walkerin telakalta telakkanumerolla 1068. Alus laskettiin vesille 23. syyskuuta 1918 ja valmistui lokakuussa 1918.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1918. Alus myytiin 29. marraskuuta 1922 romutettavaksi Hallamshire Metal Companylle.
Ilmari Kärki

Ilmari Kärki -nimisiä henkilöitä ovat:
Sony ILCE-5000

Sony ILCE-5000 tai Sony α5000 tai Sony Alpha 5000 on japanilaisen Sonyn valmistama peilitön järjestelmäkamera. Sony-yhtiö julkisti sen 7. tammikuuta 2014. Sitä seurasi Sony ILCE-5100.
HMS Enchantress (L56)

HMS Enchantress (viirinumerot L56 ja U56) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bittern-luokan sluuppi toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin nimellä "HMS Bittern" Clydebankistä John Brown and Companyltä, missä köli laskettiin 9. maaliskuuta 1934. Alus nimettiin "HMS Enchantressiksi" 7. syyskuuta 1934, kun siitä päätettiin tehdä Amiraliteetin jahti. Alus laskettiin vesille 21. joulukuuta 1934 ja valmistui 4. huhtikuuta 1935. Alus otettiin palvelukseen Portsmouthissa, kun varikolta oli nimetty sille miehistö 8. huhtikuuta.
Palvelus.
Takakannen 4,7 tuuman tykki poistettiin pian valmistumisen jälkeen. Toisen maailmansodan alkaessa aluksen aseistukseen lisättiin 3 tuuman ilmatorjuntatykki ja kaksi neliputkista .50" ilmatorjuntakonekivääriä, jotka korvattiin toukokuussa 1943 neljällä 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Alukselle asennettiin huhtikuussa 1942 Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin.
Vuonna 1940 alukselle asennettiin tyypin 286M tutka, joka korvattiin 1941 tyypin 286P tutkalla. Tyypin 286 tutka korvattiin myöhemmin tyypin 291 tutkalla. Kesäkuussa 1943 alukselle asennettiin tyypin 271 tutka ja huhtikuussa 1942 HF/DF radiopeilausjärjestelmä.
Alus myytiin 1946, jolloin se sai nimen "Lady Enchantress".
Aminoetyylipiperatsiini

Aminoetyylipiperatsiini (C6H15N3) on piperatsiinijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa reagenssina polymeeriteollisuudessa ja muiden yhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa aminoetyylipiperatsiini on väritöntä nestettä, jolla on amiineille tyypillinen ammoniakkia muistuttava haju. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja aromaattisiin liuottimiin. Aineen rakenteessa on sekä primäärinen, sekundäärinen että tertiäärinen aminoryhmä. Yhdiste on keskivahva emäs. Primäärisen aminoryhmän pKa-arvo on 9,63 ja sekundäärisen aminoryhmän pKa-arvo on 8,63.
Aminoetyylipiperatsiinia voidaan valmistaa useilla tavoilla, joista kahta käytetään eniten. Reaktiot ovat 1,2-dikloorietaanin ja ammoniakin reaktio tai etanoliamiinin, ammoniakin ja vedyn reaktio kuparin, koboltin tai nikkelin toimiessa katalyytteinä. Molemmissa reaktioissa aminoetyylipiperatsiini on sivutuote ja reaktioissa muodostuu useita muitakin di-, tri- ja polyamiineja.
Aminoetyylipiperatsiinia käytetään katalyyttinä epoksihartsien kovettamisessa ja polyuretaanien synteeseissä. Sitä käytetään myös monomeerina erikoiskuitujen valmistuksessa. Muita käyttökohteita ovat lääkeaineiden, väriaineiden ja pinta-aktiivisten aineiden valmistus ja käyttö korroosionestoaineena.