tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Minna Hokkanen

Minna Hannele Hokkanen (s. 23. kesäkuuta 1964 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on ollut kiinnitettynä Tampereen Työväen Teatteriin vuodesta 1988.
Ura.
Hokkanen opiskeli näyttelemistä vuodesta 1984 Teatterikorkeakoulussa ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2007. Hänellä on ollut vuodesta 1988 kiinnitys Tampereen Työväen Teatteriin, jossa hänen rooleihinsa ovat lukeutuneet muun muassa 
Vuodesta 1998 hän on kuulunut myös tarinateatteriryhmä Tampereen Tarinateatteriin. 
Hokkanen on näytellyt myös elokuvissa ja televisiossa. Hän on muun muassa näytellyt Liisaa televisioelokuvassa "Onnellinen hääpäivä" (1993) ja Marika Launista televisiosarjassa "Taivaan tulet".
Tunnustuksia.
Vuonna 2004 Hokkanen ja monologinäytelmän "Miksi Saara nauroi?" muu työryhmä palkittiin NNKY:n tunnustuspalkinnolla ja vuonna 2005 hänet palkittiin Eino Salmelaisen säätiön palkinnolla.
Yksityiselämä.
Hokkanen ja hänen puolisonsa näyttelijä Auvo Vihro asuvat Pyynikillä. Heillä on kaksi lasta, vuonna 1991 syntynyt poika ja vuonna 1994 syntynyt tytär.
David Nobbs

David Nobbs (13. maaliskuuta 1935 Petts Wood, Lontoo – 9. elokuuta 2015) oli brittiläinen televisiokäsikirjoittaja.
Nobbs teki käsikirjoituksia useisiin BBC:n komediasarjoihin, kuten "That Was the Week That Was", "The Frost Report" ja "The Two Ronnies". Omaan romaaninsa "The Fall and Rise of Reginald Perrin" pohjautuvan komediasarjan "Herra Perrinin uusi elämä" hän käsikirjoitti 1970-luvun puolessavälissä. Vuonna 2009 sarjasta alkoi uusi versio, tällä kertaa nimeltään "Reggie Perrin", jota Nobbs oli myös mukana kirjoittamassa.
Emerald-luokka (korvetti)

Emerald-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston potkurikorvettiluokka, jossa alusten perä ja laidat oli suojattu raudalla. Alusten runko oli valmistettu neljän tuuman teak-lankuista ja vedenalaiset osat oli peitetty kuparilevyillä. Alusten suunnittelija oli Nathaniel Barnaby.
Suunnittelu.
Aseistus.
Luokan alusten aseistukseksi suunniteltiin neljätoista tykkiä kuten edeltäneessä Amethyst-luokassa, mutta ainoastaan ensimmäisen "HMS Opalin" aseistus oli ensimmäiseen telakointiin saakka sellainen. Muut alukset varustettiin kahdellatoista tykillä. Tykeistä kymmenen sijoitettiin viisi kummallekin laidalla ja loput keulaan ja perään kumpaankin yksi.
Luokan aluksista "HMS Emerald" ja "HMS Tourmaline" aseistettiin vuosina 1882-1886 uudelleen neljällä kuuden tuuman sadan naulan tykillä sekä kahdeksalla viiden tuuman viidenkymmenen naulan tykillä. "HMS Garnet" aseistettiin uudelleen neljällätoista viiden tuuman 50 naulan tykillä, seitsemällä konekiväärillä sekä kahdella kevyemmällä tykillä.
Propulsio.
Kaikki alukset oli varustettu valmistuessaan täydellä takilalla (18250 neliöjalkaa) ja ne muutettiin parkeiksi 1880-luvulla. Kaikkiin aluksiin asennettiin korkeapainesylinteri, jonka jalkaisija oli 57 tuumaa sekä matalapainesylinteri, jonka halkaisija oli 90 tuumaa. Iskunpituus oli 33 tuumaa.
Suoritus

Suoritus tarkoittaa velallisen tekemää rahallista tai muuta varallisuusarvoista varojensiirtoa velkojalle, jolla on saamisoikeus tähän maksuun. 
Usein suorituksen synonyyminä käytetään nimitystä maksu. Yleiskielessä maksu tarkoittaa vain rahavelan suoritusta, mutta oikeudellisessa kielenkäytössä se tarkoittaa muunkinlaista velvoitteen täyttämistä. 
Oikea ja velvoitteen lakkauttava suoritus edellyttää: oikeaa suoritusajankohtaa, suorituksen oikeaa lajia ja määrää sekä oikeaa suorituksen vastaanottajaa.
Oikeustoimeen perustuvissa velkasuhteissa erotetaan päävelvoite ja päävelvoitteen suoritusta edistävä apuvelvoite. Suoritukset jaotellaan positiivisiin suorituksiin, jotka ovat jotakin toimintaa tai tekemistä, ja negatiivisiin suorituksiin, jotka ovat tekemättä jättämistä. Toinen jaottelutapa on jako kerta- ja kestosuorituksiin. Suoritus voi olla myös valinnan mukaan määräytyvä (valinnaisvelvoite), jolloin sopimuksen osapuoli tai ulkopuolinen taho voi valita sovituista vaihtoehdoista suoritustavan.
Mustemaailma

Mustemaailma on Cornelia Funken kirjoittaman fantasiatrilogian viimeinen osa. Sarjan ensimmäinen osa on nimeltään Mustesydän ja toinen osa Musteloitsu. Trilogian ensimmäisestä osasta on tehty myös elokuva vuonna 2009.
Juoni.
Meggie ja hänen äitinsä Resa ja isänsä Mo elävät Mustesydän-kirjan maailmassa, ja tarina on punonut heidät tiukasti mukaansa. Se on antanut Molle Närrin, rosvojoukon johtajan vaarallisen roolin. Mustan prinssin rinnalla Närri taistelee julmia vallanpitäjiä vastaan, ja on jatkuvasti hengenvaarassa. Tarinankertoja Fenoglio on menettänyt taitonsa, ja valta muuttaa tarinan kulkua on nyt Orfeuksella, joka hyötyy enemmän julmien vallanpitäjien palvelemisesta. Mustesydämen maailma on kaunis ja maaginen, mutta täynnä ansoja, eikä kukaan voi tietää, mihin suuntaan tarina lopulta punoutuu.
Antony Jay

Antony Rupert Jay (20. huhtikuuta 1930 – 21. elokuuta 2016) oli brittiläinen televisiokäsikirjoittaja ja kirjailija. Hän oli toisena käsikirjoittajana, yhdessä Jonathan Lynnin kanssa, BBC:n komediasarjassa "Kyllä, herra ministeri", ja sen seuraajassa "Kyllä, herra pääministeri".
Jay oli politiikan tuntija, ja hän toimi muun muassa puheenkirjoittajana ja BBC:n toimittajana. Yhteistyön komediakirjoittaja Jonathan Lynnin kanssa hän aloitti 1970-luvun puolessavälissä yrityskoulutuselokuvia tuottaneessa, John Cleesen perustamassa, Video Artsissa.
Petrus Bång

Petrus Bång (1633–1696) toimi Viipurin hiippakunnan piispana 1681–1696. Tämä ruotsalaissyntyinen mies oli kotoisin Hälsinglandista ja hänet mainitaan 1600-luvun etevimmäksi virkansa hoitajaksi. Hän teki ulkomaanmatkoja ja oli suomen kielen taitoinen.
Elämäkerta.
Bång syntyi Norrbon pitäjässä, tuli ylioppilaaksi 1651 Upsalassa, jossa myös sai maisterin arvon sekä toimi jumaluusopin professorina. Kreivi Pietari Brahe kutsui hänet professoriksi Turkuun, kun piispa Johannes Terserus oli erotettu virastaan epäilyttävien opetustensa vuoksi. Turussa Bång hoiti toistakymmentä vuotta teologian professorin virkaa. Vuonna 1678 hänet kutsuttiin lyhyeksi aikaa Narvan superintendentiksi ja nimitettiin kohta sen jälkeen vuonna 1681 Viipurin piispaksi, missä virassa hän toimi kuolemaansa asti vuoteen 1696. Hän kirjoitti vuonna 1678 hallituksen käyttöön laajan muistion, jossa hän pohti suhtautumista ortodokseihin.
Viipurin piispana Bång suhtautui ortodokseihin eri tavalla kuin edeltäjänsä. Vaikka hän piti ortodoksista uskoa eksytyksenä, hän koetti osoittaa ortodokseille, ettei heidän uskonsa eronnut paljoa luterilaisuudesta. Hän ei hyväksynyt ortodoksien pakkokäännyttämistä. Bång halusi keskittyä erityisesti karjalaa ja suomea puhuviin ortodokseihin, joille kirkkoslaavi oli vierasta. Heidät piti saada käymään luterilaisissa kirkoissa. Bång totesi, että "synnistä he opettavat puhtaasti ja totuudenmukaisesti ja he puhuvat kauniisti Jumalan armosta ja Kristuksen armotyöstä. Yksin Kristusta he pitävät Vapahtajanaan... Monet uskonkappaleet ovat heille tuntemattomia, mutta mitään he eivät tietääkseni kiellä".
Bång perusti omilla varoillaan kaupunkiin kirjapainon, joka oli Suomessa toinen järjestyksessä. Hän edisti tarkastusmatkoillaan lukutaitoa seurakunnissa. Rautalammin seurakunnan vanhin säilynyt piispantarkastuspöytäkirja on vuodelta 1695. Siinä Petrus Bång totesi pitäjän miesten osaavan katekismusta "kauniisti ja puhtaasti" ulkoa. Sen sijaan vain muutamat seurakuntalaiset osasivat lukea. Bångin vaikutus tuntui myöhemmin erityisesti Käkisalmen läänissä.
Bång oli lukenut ja oppinut mies ja osasi myös suomea. Tosin hänen teoksensa Ruotsin kirkon historiasta (1675) on ajalle tyypillistä götismiä, jossa mahtipontiset kuvitelmat sotkeutuivat tosiasioiden kanssa. Niinpä hän toteaa, että Aatami toimi piispana Kälkestadissa Ruotsissa
Petrus Bång oli avioliitossa kahdesti. Hänen ensimmäinen vaimonsa Katarina Leijel kuoli 1675, minkä jälkeen Bång v. 1681 solmi uuden avioliiton Magdalena Schnackin kanssa. Hänen lapsistaan eli täysi-ikäiseksi vain ensimmäisestä avioliitosta syntynyt tytär Katarina, joka vajaat 18-vuotiaana vihittiin vuonna 1688 avioliittoon vuonna 1691 aateloidun Carl Banckin kanssa.
Ladun maja

Ladun maja on Suomen Ladun jäsenyhdistyksen, Jyväskylän Ladun ylläpitämä hiihtomaja Jyväskylän Taka-Keljossa Kolmisoppisen rannalla.
Maja-alue on suosittu ulkoilupaikka kautta vuoden. Alueella on hyviä ulkoilureittejä patikoijille ja maastopyöräilijöille kesäaikaan. Talvikaudella kaupunki ylläpitää laajaa latuverkostoa vapaan ja perinteisen hiihtotavan hiihtäjille. Osa näistä reiteistä on valaistu. Maja on talvella hiihtokaudella hiihtomajana viikonloppuisin ja hiihtolomien aikana. Muina aikoina Majaa käytetään kokous- ja koulutustilana yhdistyksen sisäisesti. Lisäksi sitä vuokrataan ulkopuolisille yhteisöille ja yksityishenkilöille. Majan lähituntumassa on pysäköintipaikkoja melko runsaasti. Kesällä on Kolmisoppisen rannassa uimaranta.
Jyväskylän Latu ylläpitää metsälatuja, joissa voi hiihtää perinteisellä tyylillä metsämaastoon avatuilla laduilla. Majalla on talvella mahdollisuus vuokrata suksia ja lumikenkiä. Huoltorakennuksessa on yhdistyksen jäsenillä mahdollisuus huoltaa suksia asianmukaisissa tiloissa. Laduilta on hiihtoyhteys myös Laajavuoren latuverkostoon (valaistu) sekä Muurameen. Yhdistyksellä on vuokrattuna 300 m päässä varsinaisesta majasta Soppimaja, jota vuokrataan asiakkaille kesäaikaan eri pituisiksi ajoiksi. Majojen läheisyydessä on myös Kolmisoppisen laavu, jonne on viitoitus Ladun Majalta. 
Maja rakennettiin 1950-luvulla, ja sitä on useamman kerran laajennettu, viimeksi 1960-luvulla, jolloin hirret laajennusta varten lahjoitti Jyväskylän kaupunki.
Pesäpallon miesten Suursarjan kausi 1931

 Pesäpallon miesten Suomenmestaruuskilpailut 1931 aloitettiin karsinnoilla. Edellisen vuoden kaksi parasta joukkuetta, Lahden Mailaveikot ja Haminan Palloilijat kelpuutettiin suoraan Suursarjaan. Muut joukkueet jaettiin karsintaryhmiin maantieteellistä jakoa noudattaen.
Karsinnoissa koettiin jymypaukku, kun edelliskauden pronssimitalisti ja kaikkien aikojen menestynein pesäpalloseura, Helsingin Pallonlyöjät putosi Suursarjasta.
Suursarjan eli A-sarjan alapuolelle perustettiin valtakunnallinen B-sarja ja myös Naiset aloittivat Suomen mestaruudesta pelaamisen.
Karsinnat.
Karsintaryhmä 1.
Pelattiin 14.6. Helsingissä ja 21.6. Riihimäellä.
Karsintaryhmä 2.
Pelattiin 2.6. Tampereella ja 11.6. Toijalassa.
Karsintaryhmä 3.
Pelattiin 5.6. Valkealassa ja 11.6. Kuusankoskella.
Karsintaryhmä 4.
Pelattiin 31.5. Viipurissa ja 7.6. Sortavalassa.
Jatkokarsinta.
Kunkin karsintaryhmän voittaja eteni Suursarjaan. Kahden suurimman karsintaryhmän kakkoset pelasivat vielä lisäkarsinnan yhdestä Suursarjapaikasta Hämeenlinnassa 28. kesäkuuta:
Pallo-Toverit - Tampereen Pyrintö 17-3
Suursarja.
Vuoden 1931 Suursarja oli äärimmäisen tasainen. Lahden Mailaveikot vei mestaruuden juoksusuhteen perusteella, vaikka hävisikin tasapisteisiin päätyneelle Riihimäen Pallonlyöjille keskinäisessä ottelussa. Neljä seuraavaa joukkuetta olivat niin ikään tasapisteissä, ja näistä Pallo-Toverit nappasi pronssia ja Toijalan Palloveikot puolestaan putosi sarjasta yhdessä Kymintehtaan kanssa. Toijala sai kuitenkin sarjalaajennuksen myötä mahdollisuuden karsia vuoden 1932 suursarjaan keväällä, ja onnistui säilyttämään sarjapaikkansa.
Ottelut.
Toijala luovutti ottelunsa Kymintehtaata vastaan (1-0).
Sarjasta putosi Kymintehtaan Urheiluseura. Tilalle nousivat Loimaan suojeluskunta (B-sarjan mestari) ja Joensuun Palloseura. Toijala ja B-sarjan kolmonen Uuraan Urheilijat pelasivat keväällä 1932 karsintaottelun Suursarjapaikasta. Ottelun voitti Toijala tylysti 17-1.
Tuojatilasto.
Vuoden 1931 Suursarjan tuodut juoksut joukkueittain. Pöytäkirjoista selviävät vain tuojat, eivät lyöjät. Riihimäen Klaus Karvonen oli etenijäkuningas 10 juoksullaan.
Muut mestarit.
Lahden Mailaveikot voittivat myös naisten mestaruuden, josta pelattiin ensimmäistä kertaa.
Nuorten mestaruuden voitti Tampereen Pyrintö nöyryyttämällä finaalissa LMV:n peräti 26-1.
 selviytyi Helsingin Kullervo.
Anton Wilhelm Lindgren

Anton Wilhelm Lindgren (27. syyskuuta 1831 Tampere – 3. joulukuuta 1901 Kuopio) oli suomalainen oppikoulun lehtori, kirjailija, toimittaja ja kirjankustantaja. 
Lindgrenin vanhemmat olivat kirvesmies David Lindgren ja Maria Mattsdotter. Hän kävi Tampereen pedagogiota ja ala-alkeiskoulua valmistuen ylioppilaaksi 1850. Lindgren opiskeli jonkin aikaa Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa.
Lindgren oli Tampereen ala-alkeiskoulun vt. opettajana ja Pietarsaaren ala-alkeiskoulun opettajana 1853, Porin yläalkeiskoulun historian ja maantiedon kollegana vuodesta 1857 sekä Hämeenlinnan yläalkeiskoulun historian ja maantiedon kollegana vuodesta 1862. Hän jäi tästä toimesta lakkautuspalkalle 1879 ja toimi vielä senaatin suomen kielen apulaiskielenkääntäjänä 1881–1892.
Lindgren osti 1874 Gustaf Erik Eurénin (1818–1872) vuonna 1858 perustaman sanomalehti Hämäläisen sekä sitä painaneen kirjapainon. Hän oli myös Hämeenlinnassa ilmestyneen Hämäläisen päätoimittajana.
Anton Wilhelm Lindgren oli naimisissa vuodesta 1862 Amanda Wetterstenin (1837–1935) kanssa. Arkkitehti Armas Lindgren oli heidän poikansa.
Lynda Baron

Lynda Baron (oikealta nimeltään Lilian Ridgway; 24. maaliskuuta 1939 Urmston, Manchester – 5. maaliskuuta 2022) oli brittiläinen näyttelijä. Komediasarjassa "Aina auki" hän esitti hoitaja Gladys Emmanuelin roolin. Lisäksi hän näytteli muun muassa saippuasarja "EastEndersissä".
David Wilhelm af Grubbens

David Wilhelm af Grubbens (17. heinäkuuta 1824 Lofö, Ruotsi – 6. maaliskuuta 1903 Tammela) oli ruotsalaissyntyinen insinööri joka saapui opettajaksi Mustialan maanviljelysopistoon. Hän opetti maanmittausta sekä toimi opiston navetan esimiehenä. Kirjallisessa tuotannossaan af Grubbens käytti nimimerkkejä "-bb-", "D.W.", "D.W.G.", "Gbb" ja "Min-Penna".
1860-luvulla af Grubbens osti Tammelan kirkonkylästä pienen maatilan jossa hän asui taloutta hoitaneen sisarensa Wilhelmina (Minna) Maria Elisabeth Chiewitzin kanssa. Minna Chiewitz oli arkkitehti Georg Theodor von Chiewitzin leski. Tilanpidon ohella af Grubbens kävi kävi kartoittamassa lähiseudun maatilojen uudisraivauksia. Hänellä oli myös arkkitehti von Chiewitzin suunnittelema pieni kesähuvila Lunkinjärven saaressa.
Af Grubbensin kirjalliseen tuotantoon kuului näytelmä ja kaksi runokokoelmaa.
Bos en lommer

Bos en Lommer () on kaupunginosa Amsterdamin läntisellä puolella, Alankomaissa. Alueella asuu reilut 30000 ihmistä ja sen pinta-ala on 2,71 km². Bos en Lommeriin kuuluva Kolenkitbuurt kantaa kyseenalaista titteliä olemalla koko Alankomaiden huonoin lähiö asua ja elää hollantilaisen televisiokanavan RTL:n julkaiseman Top 40 ongelma-alueet -listan mukaan.
Alueet ("buurten") Bos en Lommerissa.
Myös Sloterdijkin vanha kylä on osa Bos en Lommeria.
Bos en Lommerin kaupunginosavaltuusto.
Valtuusto koostuu 17 jäsenestä.
Kulkuyhteydet.
Bos en Lommeriin menevät niin bussit, raitiovaunut kuin myös metrokin. Raitiovaunulinjat 7, 12 ja 14 kulkevat kaupunginosan läpi. Metroasema kantaa nimeä Bos en Lommerweg/Vlugtlaan.
Cision

Cision on medianäkyvyyden hallintaan, mediatietoon ja viestintäpalveluihin erikoistunut yritys. Sillä on toimistoja Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa sekä maailmanlaajuinen yhteistyökumppaniverkosto. Cision on listattu New Yorkin pörssiin vuonna 2017. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Chicagossa.
Historia.
Cision perustettiin Ruotsissa vuonna 1892 Svenska Telegrambyrån mainososastona. Myöhemmin siitä muodostui Pressurklipp-niminen yritys, jonka leikeseuranta palveli ruotsalaisia yrityksiä ja yksityishenkilöitä. Yritys laajeni 1990-luvulla Observer-nimisenä Tanskaan ja sen tarjoamat palvelut sisälsivät lehtileikkeiden lisäksi radio- ja televisiotranskriptiot.
Analyysipalvelut tulivat yhtiön tarjontaan 1990-luvun puolivälissä ja siitä lähtien tarjonta laajeni kattamaan erilaiset räätälöidyt tietopalvelut. Liikevaihdon kasvu sai yhtiön laajentamaan toimintansa kaikkiin muihin Pohjoismaihin, Saksaan ja Baltiaan.
Suomen markkinoille Cision tuli alun perin Observer-nimisenä vuonna 1997, kun konserni osti suomalaisen mediaseurantayrityksen, Sanomalehtien Ilmoitustoimisto SITA Oy:n, koko liiketoiminnan. SITA:n olivat aikanaan vuonna 1913 perustaneet Suomen suurimmat sanomalehdet. Yhtiön palveluihin kuuluivat perinteisen lehdistöseurannan lisäksi 1960-luvulta lähtien myös radio- ja tv-seuranta sekä erilaiset mittauspalvelut. Konserniin kuulunut, tiedotejakeluun keskittynyt sisaryhtiö Waymaker sulautui yritykseen vuonna 2003.
2000-luvulle mentäessä yritys oli jatkanut laajentumista Anglo-Euroopan alueella ja Portugalissa ja jatkoi kasvuaan useilla yritysostoilla Yhdysvaltain ja Kanadan markkinoille. Seuraavina vuosina 2003–2005 markkina-asema vahvistui vielä MediaMap-, Delahaye- ja Multivision-yritysostojen myötä. Vuonna 2007 kaikki Observer-konsernin tytäryhtiöt yhdistettiin yhteisen Cision-nimen alle. Vuonna 2009 Cision myi seuranta- ja analyysitoiminnot Tanskassa Infomedialle ja Norjassa ja Ruotsissa Infopaq Internationalille. Kesällä 2011 Cision myi Suomen seuranta- ja analyysitoiminnot M-Brain Oy:lle säilyttäen Cision Finlandilla tiedotejakelu- ja mediatietokantapalvelut sekä palkitun CisionPoint-verkkosovelluksen myynnin, markkinoinnin ja asiakastuen.
Cision Finland.
Cision Groupin kesällä 2011 toteuttaman yrityskaupan myötä Cision Finlandin mediaseuranta- ja analyysiliiketoiminnot myytiin M-Brain Oy:lle. Cision säilytti Suomessa itsellään mediatietokantaan ja tiedotejakeluun keskittyvät Plan &amp; Connect -palvelut, joiden myyntiä, markkinointia ja asiakastukitoimintoja sekä CisionPoint-verkkosovellusta Cision Finland (Cision Plan and Connect Finland Oy) hoitaa. Cision Finlandin toimipiste sijaitsee Helsingissä. Cisionin maailmanlaajuinen CisionPoint-verkkosovellus voitti vuosina 2009 ja 2011 CODiE-palkinnon, jonka myöntää Software and Information Industry Association (SIIA). Cision ylläpitää julkista CisionWire-uutissivustoa, jossa julkaistaan tiedotteita, kuvia ja videoita. Cisionin Journalisttweets.com -sivustolla voi seurata eri alojen journalistien mikrobloggausta Twitterissä. Cision julkaisee myös Suomen mediauutisia sekä suositun top-blogilistauksen kuukausittain vaihtuvasta aihealueesta.
Årdalsfjorden

Årdalsfjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Årdalin kunnan alueelle.
Keskeisimmät vuonon varrella sijaitsevat kylät ovat Naddvik, Seim ja Årdalstangen.
Lustrafjorden

Lustrafjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Lusterin kunnan alueelle.
Vuonon varrella sijaitsevia kyliä ovat mm. Solvorn, Nes, Luster, Skjolden sekä Gaupnefjorden-lahden päässä sijaitseva Gaupne.
Aukusti Alhovuori

Aukusti Alhovuori (sukunimi aik. "Dahlberg"; 10. elokuuta 1863 Messukylä – 29. joulukuuta 1912 Tampere) oli suomalainen toimittaja. Hän toimi tamperelaisen Aamulehden toimitussihteerinä ja päätoimittajana 1900-luvun alussa.
Alhovuoren vanhemmat olivat sulattotyöläinen Emanuel Dahlberg ja Maria Kristina Laurén. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1887 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1892 ja maisteriksi 1894.
Alhovuori oli nuorena työssä tehtaassa ja hän suoritti ylioppilastutkinnon sekä valmistui maisteriksi vasta aikuisvuosinaan. Hän oli mukana 1890-luvulla Tampereen Työväenyhdistyksen toiminnassa. Alkuvaiheissa wrightiläistä suuntausta edustaneeseen yhdistykseen kuului sekä työntekijöiden että työnantajien edustajia ja se korosti erityisesti työväestön valistamisen ja koulutuksen tarvetta. 1890-luvun lopulla yhdistyksen linja radikalisoitui ja sosialismin vastustajana tunnettu Alhovuori erotettiin yhdistyksestä hänen arvosteltuaan työväenliikettä ja sen johtohenkilöitä kirjoituksissaan.
Alhovuori oli Aamulehden päätoimittajana 1905–1912. Hänen kaudellaan lehti otti käyttöön syyskuussa 1909 uuden kaksirataisen "Plauen"-rotaatiopainokoneen joka mahdollisti kaksiväripainannan. Aamulehteä voitiin uuden koneen ansiosta painaa jopa 16-sivuisena kun muut tamperelaiset sanomalehdet ilmestyivät edelleen nelisivuisina.
Toimittajan työn ohella Alhovuori toimi suomentajana.
Jaakko Nikkinen

Jaakko Nikkinen (1. lokakuuta 1884 Laihia – 7. marraskuuta 1946 Laihia) oli suomalainen maanviljelijä ja kirjailija. Hän kirjoitti myös nimellä "Jouko Nikkinen".
Jaakko Nikkinen alkoi kirjailijaksi Santeri Alkion kehoituksesta. Nikkisen tuotantoon kuuluivat kertomuskokoelmat "Kotipellon kynnökseltä" ja "Nuori kuokkija" sekä romaanit "Leppirannan Lauri" ja "Ylenkatsotuita". Kirjailijan työn lisäksi Nikkinen toimi nuorisoseuraliikkeessä, hoiti erinäisiä kunnallisia luottamustehtäviä, esiintyi puhujana ja hoiti pientä maatilaansa. Nikkinen julkaisi myös suuren joukon kertoelmia ja muita kirjoituksia aikakauslehdissä, etenkin Pyrkijässä, sekä Ilkassa.
HMS Acasta (1797)

HMS Acasta oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Acasta-luokan 40-tykkinen viidennen luokan alus, fregatti. Alus tilattiin 30. huhtikuuta 1795 John Randall and Companyltä Rotherhithestä. 
Palvelus.
"Acasta" siirrettiin huhtikuussa 1797 Rotherhithestä telakalta aluksen päällikkönä Richard Lane Deptfordiin varustettavaksi, ja se otettiin sieltä palvelukseen 24. kesäkuuta. Alus liitettiin Kanaalin laivastoon, kunnes se purjehti helmikuussa 1798 Jamaikalle.
Alus valtasi seuraavat kaapparilaivat: "Santa Marian" 1. toukokuuta, "San Antonion" 12. toukokuuta sekä "L'Hirondellen" ja sen seuralaisen vielä toukokuussa. Se valtasi edelleen seuraavat kaapparit: "Trompen" 30. kesäkuuta, "San Josef de Victorian" 2. heinäkuuta ja "San Miguel y Acandoan" 13. heinäkuuta. Alus valtasi vielä vuoden loppuun mennessä kaapparit "L'Actifin", "Cincinnatuksen" sekä erään tuntemattomaksi jääneen aluksen.
"Acastan" päälliköksi määrättiin marraskuussa 1799 Edward Fellowes, jonka johdolla alus upotti vuoden 1800 alussa kaapparialus "La Victoiren". Alus purjehti lokakuussa 1801 takaisin Englantiin suojaten samalla saattuetta kotimaahan. Alus palasi Jamaikalle helmikuussa 1802 päällikkönään James Wood.
Alus palasi heinäkuussa 1802 Englantiin, jossa se siirrettiin telakalle Portsmouthiin. Telakalta palattuaan alus sijoitettiin tammikuussa 1803 Pohjanmeren valvontaan ensin Leithiin ja myöhemmin Noreen. Aluksen päälliköksi määrättiin huhtikuussa James Oswald. Alus määrättiin heinäkuussa Kanaalin laivastoon, jossa palvellessaan se valtasi 2. lokakuuta kaapparialus "L'Aventuren".
"Acasta" määrättiin vuonna 1804 Länsi-Intiaan, josta se palasi Englantiin huhtikuussa 1805. Toukokuussa aluksen päälliköksi vaihdettiin Richard Dunn ja se liitettiin Kanaalin laivastoon. Alus kuului Duckworthin osastoon, jonka tehtävänä oli estää Cadizissa olevan laivaston pääsy merelle.
Alus otti osaa 6. helmikuuta 1806 San Domingon taisteluun. Aluksen päälliköksi määrättiin syyskuussa Philip Beaver. Se purjehti helmikuussa 1807 Leewardsaarille. Alus valtasi 17. heinäkuuta 1808 La Güairassa Ranskan laivaston 18-tykkisen "Le Serpentin". Alus osallistui 30. tammikuuta 1809 Martiniquen saaren valtaukseen ja 14. huhtikuuta Les Saintes -saarten valtaukseen. Se palasi vuonna 1810 Englantiin, jossa se poistettiin Plymouthissa palveluksesta.
"Acasta" palasi palvelukseen tammikuussa 1811 päällikkönään Alexander Kerr, ja se liitettiin Kanaalin laivastoon, kunnes se purjehti vuonna 1812 Pohjois-Amerikkaan. Alus valtasi amerikkalaiset kaappariprikit "Curlew'n" 24. heinäkuuta ja "Heraldin" 10. joulukuuta. Alus joutui tulitukseen kohteeksi varjostaessaan amerikkalaista laivasto-osastoa kesäkuussa 1813 Uuden Lontoon edustalla. Alus varjosti tammikuussa 1815 "Constitututionia". Se valtasi myöhemmin tammikuussa takaisin "Levantin".
Alus palasi heinäkuussa 1817 Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta 12. syyskuuta, ja se sijoitettiin Chathamin reserviin. Alus myytiin romutettavaksi 1. tammikuuta 1821 Woolwichissa.
Lauri Kemiläinen

Lauri August Kemiläinen (6. syyskuuta 1886 Kuopion maalaiskunta – 4. lokakuuta 1946 Kuopio) oli suomalainen opettaja, runoilija ja kääntäjä.
Kemiläisen vanhemmat olivat suntio Juho Vilho Kemiläinen ja Anna Loviisa Hyvärinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1905 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1911 ja maisteriksi 1919.
Kemiläinen toimi Pietarin suomalaisen yhteiskoulun opettajana ja sittemmin hän oli Keski-Suomen kansanopiston johtajana ja Kuusankosken, Karkkilan ja Mäntän työväenopistojen opettajana.
Kemiläinen suomensi muun muassa Aleksandr Puškinin runoromaanin Jevgeni Onegin, Tito Collianderin teoksen "Ilja Repin, ukrainalainen taiteilija", Maksim Gorkin "Valittuja novelleja ja runoja" sekä Dagmar Edqvistin romaanin "Kohtalokas tapaus" ja Gina Kausin kirjan Katariina Suuresta.
Rob Wright (muusikko)

Rob Wright (s. 11. maaliskuuta 1954 Montreal, Québec, Kanada) on parhaiten tunnettu punk rock -yhtye NoMeansNon laulajana, basistina ja lauluntekijänä. Hän myös soittaa bassokitaraa pop-punk-yhtyeessä The Hanson Brothers ja esiintyy soolona (bassokitara, laulu) nimellä Mr.Wrong. Hän asuu nykyisin Vancouverissa. 
Hän perusti yhtyeen NoMeansNo veljensä John Wrightin kanssa vuonna 1979. Molemmat soittavat myös yhtyeessä The Hanson Brothers yhdessä nykyisen NoMeansNo-kitaristi Tom Hollistonin kanssa. Mr.Wrongina esiintyessään hän soittaa bassoa ja laulaa papin kaapuun pukeutuneena ilman muuta säestystä. Hän on myös esiintynyt Ford Pierin, Itchin ja progressiivisen instrumentaaliyhtye Removalin levytyksillä (viimeksi mainitussa Mr.Wrong-hahmollaan). 70-luvun lopulla ja 80-luvun alussa hän ajautui myös musiikkituotannon pariin, ja äänitti ja/tai tuotti useiden paikallisten (Brittiläinen Kolumbia) punkyhtyeiden levytyksiä, tunnetuimpana ryhmänä näistä ehkä "Neos". 
Wrightilla on oma, selkeästi tunnistettava bassokitaransoittotekniikkansa, joka sisältää elementtejä joita yleensä on totuttu kuulemaan sähkökitarasta. Yleensä hän käyttää Fender Precision Bass -bassokitaraa. Käyttämiinsä vahvistimiin hän on saanut innoituksensa Motörhead-yhtyeen Lemmy Kilmisteriltä ja käyttää Marshallin "solid state"-vahvistinta Marshallin 4x10 kitarakaiuttimen kanssa. Muiksi vaikutteikseen hän on maininnut muun muassa jazz-basistit Jimmy Blantonin ja Paul Chambersin. Wright on korkealle arvostettu muiden basistien keskuudessa, ja häntä on ylistänyt muun muassa The Minutemenin Mike Watt.
Rob Wright on myös yksi levy-yhtiö "Wrong Records"in omistajista.
Jessica

Jessica tai Jessika on varsinkin englanninkielisissä maissa yleinen naisen nimi. Nimi on tullut tunnetuksi William Shakespearen näytelmästä "Venetsian kauppias". Shakespearen arvellaan muodostaneen nimen Vanhassa testamentissa esiintyvän heprealaisen "Jiska"- tai "Yiskah"-nimen pohjalta, joka merkitsee "Jumala kääntyy puoleen".. 
Suomessa nimeä Jessica tai Jessika ei ennen vuotta 1940 ollut annettu kenellekään, mutta varsinkin 1980-luvulta lähtien ne ovat yleistyneet. Helmikuuhun 2025 mennessä Jessica on annettu nimeksi noin 6030 ja Jessika noin 910 henkilölle. Jessican nimipäivä on suomenruotsalaisen ja vuodesta 2025 lähtien myös suomenkielisen kalenterin mukaan 25. helmikuuta.
Arnafjorden

Arnafjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Vikin kunnan alueelle. Vuono haarautuu etelässä kahdeksi lahdeksi, Indrefjordeniksi ja Framfjordeniksi.
Keskeisimmät vuonon varrella sijaitsevat kylät ovat Arnafjord ja Framfjord.
Høyangsfjorden

Høyangsfjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Høyangerin kunnan alueelle.
Vuonon pohjoispäädyssä sijaitsee Høyangerin kylä.
Vihtori Simonen

Vihtori Simonen (3. marraskuuta 1882 Iitti – 18. toukokuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka käytti myös nimimerkkejä "Vihtori Auer" ja "Valkoinen Neekeri".
Elämä ja ura.
Simonen oli "Etelä-Suomi"-lehden toimittajana vuosina 1903–1909, "Mikkelin Sanomien" päätoimittajana vuosina 1906–1911 ja 1913–1921 sekä "Kouvolan Sanomien" päätoimittajana ja Kouvolan Sanomalehti Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1921–1929. Vuonna 1929 Simonen muutti Helsinkiin ja ryhtyi vapaaksi toimittajaksi. Hän toimi eräiden maaseutulehtien Helsingin kirjeenvaihtajana ja kirjoitti pakinoita suojeluskuntien "Hakkapeliitta"-lehteen. 
Simonen toimi Suomalaisen puolueen puoluesihteerinä vuosina 1911–1912 ja kuului Mikkelissä suomalaisen puolueen ja myöhemmin kokoomuspuolueen piiritoimikuntaan. Hän oli myös Suomalaisen Järjestön johdossa ja tuli maakunnassa tunnetuksi etevänä puhujana.
Simonen oli Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1917–1920. Suomen sisällissodan aikana hän valkoisten tiedostustoimiston johtajana.
Vihtori Simosen lapsia olivat toimittaja Salama Hirvonen ja toimittaja Seppo Simonen.
Teoksia.
Nimimerkillä "Valkoinen Neekeri":
Nimimerkillä "Vihtori Auer":
Fuglsetfjorden

Fuglsetfjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Høyangerin kunnan alueelle.
Vuonon varrella sijaitsevat mm. Søreiden, Bjordalin ja Oslandin kylät.
Pesäpallon SM-sarja 1941

Pesäpallon SM-sarjaa 1941 ei pelattu loppuun asti. Sota keskeytti sarjatoiminnan kesäkuussa.
Suursarjakarsinta.
Helsingin NMKY - Etelä-Saimaan Kisa 4-13
ESK selvisi tämän ainoan kerran mestaruussarjaan ja siinäkin sen meriitit jäivät neljän ottelun mittaiseksi, kun sota häiritsi urheilutoimintaa. Seura on tunnettu myöhemmin Lauritsalan Kisana.
Helsingin NMKY ei ole koskaan selviytynyt tämän lähemmäksi SM-sarjaa.
Suursarja.
Tasaisena alkanut sarja keskeytyi Suomen ja Neuvostoliiton välisten sotatoimien alkaessa kesäkuussa. Viimeiset pelit pelattiin 15.6. eikä mestaruutta voitu ratkaista.
Mahmud I

Mahmud I (2. elokuuta 1696 – 13. joulukuuta 1754) oli Osmanien valtakunnan sulttaani 1730–1754. Hän syntyi Istanbulissa sulttaani Mustafa II:n ja Valide Sultan Salihan pojaksi. Hän varttui isoäitinsä Gülnûşin huomassa ja opiskeli mm. historiaa, kirjallisuutta, runoutta ja musiikkia.
Mahmud nousi Osmanien valtakunnan valtaistuimelle 35 vuoden iässä 1. marraskuuta 1730 ja kokosi hallintonsa virkamiehistä, jotka edustivat hänen omaa sukupolveaan. Hän oli luonteeltaan hyväntahtoinen, päättäväinen, armelias ja kärsivällinen. Hallitsijana hän kiinnitti paljon huomiota kansan hyvinvointiin ja välttyi siten toistamasta isänsä ja enonsa Ahmed III:n tekemiä virheitä. Mahmudin valtakaudella osmanit sotivat Itävallan ja Venäjän kanssa. Sodat päättäneiden rauhansopimusten seurauksena Turkki sai Belgradin takaisin Itävallalta ja Venäjä joutui käymään kauppaa Mustallamerellä osmanien laivoilla.
Mahmudin aikakaudella hovin sisällä ryhdyttiin käymään valtataistelua ja virkamisten korruptio lisääntyi.
Mahmud sairasteli paljon viimeisen kahden elinvuotensa aikana ja kuoli 59 vuoden iässä 1754. Hänet haudattiin Mustafa II:n hautaan Yenin moskeijassa Istanbulissa.
Jang Jin-young

Jang Jin-young (; 14. kesäkuuta 1974 – 1. syyskuuta 2009) oli eteläkorealainen näyttelijä. Hän aloitti uransa mallina ja osallistui 1990-luvun alussa Miss Korea -kilpailuun. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1998. Hän sai parhaan naispääosan esittäjän Blue Dragon -palkinnon kahdesti: ensin vuonna 2001 elokuvasta "Sorum", sitten vuonna 2003 elokuvasta "Singles". Muita rooleja hänellä oli muiden muassa elokuvissa "Over the Rainbow" (2002) ja "Scent of Chrysanthemums" (2003).
Jang Jin-youngilla todettiin syyskuussa 2008 vatsasyöpä, johon hän kuoli vain 35-vuotiaana.
NBA-kausi 1982–1983

NBA-kausi 1982–1983 oli NBA-liigan 37. kausi. Runkosarja käynnistyi 29. lokakuuta 1982 ja päättyi 17. huhtikuuta 1983. 31. toukokuuta loppuneiden pudotuspelien päätteeksi mestaruuden voitti Philadelphia 76ers kaadettuaan Los Angeles Lakersin finaalisarjassa puhtaasti otteluvoitoin 4–0.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
Roxy Beaudro

Roxy (Rocque) Francis Beaudro (29. helmikuuta 1884 – 10. helmikuuta 1960) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi laitahyökkääjänä. Beaudro voitti Stanley Cupin vuonna 1907 Kenora Thistlesissä.
Ura.
Beaudro syntyi Yhdysvalloissa Minnesotan osavaltion Red Lake Fallsissa. 1890-luvun alussa hän muutti Kanadaan, Ontarion Rat Portageen. Nuorena hän kiinnostui jääkiekosta ja liittyi vuonna 1896 paikalliseen juniorijoukkueeseen yhdessä tulevien Hall Of Fame -jäsenten Tommy Phillipsin, Si Griffisin, Billy McGimsien ja Tom Hooperin kanssa. 
Beaudro pelasi Kenora Thistlesin edeltäjä Rat Portage Thistlesissä vuodet 1896–1907, pelaten tuona aikana viidesti Stanley Cupista vuosina 1903, 1905 ja kolmesti vuonna 1907. Vuonna 1907 Beaudro lopetti uransa mutta palasi yhdeksän vuoden tauon jälkeen pelaten kahdeksan ottelua puolustajana National Hockey Associationin Toronto 228th Battalionissa ennen liittymistään Yhdysvaltojen armeijaan ensimmäisessä maailmansodassa. Beaudro kuoli Ontarion Barriessa 10. helmikuuta 1960.
Beaudro teki ratkaisumaalin toisessa Stanley Cup -ottelussa tammikuussa 1907 Montreal Wanderersia vastaan.
Michel Tabachnik

Michel Tabachnik (s. 10. marraskuuta 1942) on sveitsiläinen kapellimestari ja säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa, sävellystä ja orkesterinjohtoa kotikaupungissaan Genevessä. Hän on pitkän uransa aikana johtanut useita orkestereita ja työskennellyt myös oopperataloissa. Säveltäjänä hän on julkaissut omia teoksiaan 1960-luvulta lähtien.
Tabachnik on julkaissut romaanin "Il était une fois un enfant" (1999).
Auringon temppeli.
Kuusitoista Auringon temppeli -kultin jäsentä kuoli Ranskan Vercorsissa joulukuussa 1995. Tabachnikia alettiin tutkia tapauksen johdosta vuonna 1996. Hän myönsikin olleensa yhteyksissä kulttiin, mutta kertoi, ettei tiennyt mitään kuolemista.
Tabachnikia vastaan nostettiin kuitenkin syyte, sillä syyttäjät uskoivat, että Tabachnik oli ollut johtavassa asemassa Auringon temppelissä. He vaativat Tabachnikille viiden vuoden tuomiota yllytyksestä kuolemiin, joiden liikkeen jäsenet uskoivat johtavan uuteen syntymään Siriuksella. Myös Jean-François Mayer, joka osallistui tutkimuksiin asiantuntijana, piti Tabachnikin asemaa kultissa korkeana. Hän ei kuitenkaan liittänyt Tabachnikia surmiin, vaan katsoi, että niiden takana oli Joseph di Mambro, joka itse kuoli kultti-itsemurhien yhteydessä vanhana ja sairaana.
Tabachnik vapautettiin syytteistä, ja päätös pysyi myöhemmin myös ylemmässä oikeusasteessa.
Kristian Thulesen Dahl

Kristian Thulesen Dahl (s. 30. heinäkuuta 1969) on tanskalainen poliitikko. Hän on ollut kansanedustaja kansankäräjillä vuodesta 1994. Vuosina 1994–1995 hän edusti Tanskan edistyspuoluetta, mutta irtautui puolueesta ja oli perustamassa Tanskan kansanpuoluetta, jonka riveissä on sittemmin pysynyt. 
Tanskalainen "Arena"-lehti valitsi Dahlin maansa vaikutusvaltaisimmaksi alle 40-vuotiaaksi poliitikoksi vuonna 2009. Koulutukseltaan hän on liiketalouden ja kauppalain maisteri Aalborgin yliopistosta. Dahl suoritti asepalveluksen tykistössä Skivessä vuosina 1988-89, ja on sotilasarvoltaan reservin korpraali ().
Pesäpallon Suursarja

Suursarja on Pesäpallon SM-sarjan nimitys, jota käytettiin vuosina 1931–1941. Vuosina 1942–1944 sarjasta käytettiin nimitystä Sotasarja ja vuodesta 1945 lähtien on puhuttu Mestaruussarjasta aina vuoteen 1989 saakka, jonka jälkeen perustettiin Superpesis.
Suursarja oli vuosina 1932–1939 jaettu Itä- ja Länsilohkoon. Tämä lohkojako oli myös perustana vuosittain pelattavaan Pesäpallon Itä-Länsi otteluun. Suursarjasta käytettiin myös nimitystä A-sarja, ja sen alapuolelle perustettiin valtakunnallinen B-sarja.
Suursarjan voittajat:
Monopoly City Streets

Monopoly City Streets oli "Monopolyyn" perustunut verkkopeli. Sitä pelattiin oikean maailman kaduilla Google Mapsin ja OpenStreetMapin avulla. Pelin kehitti Tribal DDB, Hasbron digitaalisen puolen edustusyhtiö. Projektissa oli mukana myös Google. Peli käynnistettiin 9. syyskuuta 2009 ja se lopetettiin 9. joulukuuta 2009.
Yleistä.
Monopoly City Streets -pelaajat aloittavat 3 miljoonasta virtuaalisesta dollarista ja he voivat ostaa oikean maailman rakennuksia kuten hotelleja, taloja, jalkapallostadioneita, linnoja ja pilvenpiirtäjiä. Pelaajat maksavat rakennuksien vuokraa joka päivä, alkaen talosta maksettavasta 50:stä aina pilvenpiirtäjän 100 miljoonaan dollariin asti.
Pelaajat voivat ostaa, myydä, ja neuvotella hinnoista muiden pelaajien kanssa. "Monopoly Chance Cards" -nimisiä kortteja annetaan pelaajille satunnaisesti, ja niillä on mahdollista sabotoida toisten pelaajien peliä rakentamalla hasardeja toisten pelaajien kaduille. Myös bonusrakennuksia, kuten puistoja, kouluja, vesitorneja ja tuulipuistoja, voidaan rakentaa. Pelaajat saavat näitä rakennuksia mahdollisuuskorttien avulla.
Finnafjorden

Finnafjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Vikin kunnan alueelle.
Vuono on melko eristynyt eikä sen varrella sijaitse teitä tai kyliä.
Ikjefjorden

Ikjefjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Høyangerin kunnan alueelle.
Vuonon varrella sijaitsevat mm. Øystrebøn ja Ikjenin kylät.
Naavat

Naavat ("Usnea") on jäkäläsuku, johon kuuluvat lajit kasvavat puiden oksilta roikkuvina ja muistuttavat ulkonäöltään harmaata tai vihertävää partaa. Naavoja kasvaa kaikissa maanosissa. Muiden jäkälien tavoin ne koostuvat symbioosissa elävistä sieni- ja levälajeista. Naavojen sienet kuuluvat kotelosienten kaareen ("Ascomycota") ja levät kaareen Chlorophyta. Naavat on helppo erottaa muista jäkälistä siinä, että niiden keskellä kasvaa joustava puhtaan valkoinen säie, jollaista muissa niitä muistuttavissa jäkälissä ei ole. Toisin kuin monien muiden jäkälien, naavojen väri ei kasvukauden kestäessä muutu.
Taksonomia.
Naavalajeja on useita satoja. Eräässä Józef Motykan vuonna 1947 laatimassa luettelossa niitä mainitaan 451 lajia. Nykyisen käsityksen mukaan monet niistä kuitenkin ovat vain samojen lajien muunnoksia, jotka ovat sopeutuneet paikallisiin olosuhteisiin. Monista muodoista on edelleen epäselvää, onko niitä pidettävä eri lajeina. Myös Suomessa katsottiin vuonna 1951 kasvavan 34 naavalajia, mutta nykyisen käsityksen mukaan vain 12. Koko maailmassa naavalajeja tunnetaan noin 500, ja suku on karpeiden heimon ("Parmeliaceae") suurimpia. Ulkonäkönsä puolesta naavat sekoitetaan helposti luppoihin.
Ekologia.
Naavat ovat hyvin herkkiä ilmansaasteille, varsinkin rikkidioksidille. Jos sitä esiintyy ilmassa runsaasti, naavat kasvavat vain muutaman millimetrin pituisiksi, mikäli lainkaan pysyvät elossa, kun taas puhtaassa ilmassa ne voivat kasvaa 10 tai jopa 20 senttimetrin pituisiksi.
Käyttö.
Naavoja on käytetty lääkekasveina ainakin tuhat vuotta. Monet lajit sisältävät "naavahappoa" (C18H16O7), jolla on antibioottisia vaikutuksia. Tämän sekä partamaisen rakenteensa vuoksi niitä on käytetty haavojen sterilisointiin, ennen kuin nykyisiä antibiootteja oli saatavissa. Erityisesti intiaanit ovat käyttäneet niitä taisteluissa saamiensa haavojen hoitoon. Naavat ovat myös syötäviä, ja ne sisältävät runsaasti c-vitamiinia.
Nykyisessä amerikkalaisessa luontaislääkinnässä naavoja käytetään lääkkeenä varsinkin keuhkojen ja ylempien hengityselinten sekä virtsaelinten tulehduksiin. Kliinisillä kokeilla niiden tehoa ei ole voitu vahvistaa eikä kumota, mutta muilla tavoin tehdyt tutkimukset viittaavat vahvasti siihen, että niillä on mikrobeja tappavia vaikutuksia.
Naavat ovat osoittautuneet hyödyllisiksi myös akvaariokaloilla esiintyvien tulehdusten torjunnassa, mikä johtuu niiden sisältämästä naavahaposta.
Naava oli yhtenä aineksena "Lipokinetix"-nimisessä tuotteessa, jonka väitettiin auttavan painonpudotukseen kiihdyttämällä aineenvaihduntaa. Muiden sisältämiensä aineksien vuoksi tuotetta väitettiin kuitenkin vaaralliseksi, ja sen vaikutuksia tutkitaan yhä. Pidetään mahdollisena, että suurina pitoisuuksina naavahapollakin on myrkkyvaikutuksia.
Naavoja voidaan käyttää lankojen ja kankaiden värjäyksessä. Naavan kerääminen ei kuulu jokamiehenoikeuksiin.
Pyhimysten ja mielipuolten kaupunki

Pyhimysten ja mielipuolten kaupunki () on yhdysvaltalaisen Jeff VanderMeerin alun perin vuonna 2001 ilmestynyt fantasiakirja. Teos sisältää muun muassa pitkän novellin ”Martin Laken muodonmuutos”, joka palkittiin vuonna 2000 World Fantasy Awardilla. 
Teoksesta on julkaistu erilaisia sisällöltään jonkin verran vaihtelevia laitoksia. Suomeksi teos on ilmestynyt vuonna 2006 Loki-Kirjojen kustantamana ja 2025 Osuuskumman kustantamana. Suomennos on valikoima alkuperäisteoksen tarinoista. Alkuteoksen ensimmäiseen painokseen sisältyi myös mm. pitkä novelli ”Dradin, in Love”, mutta sitä ei ehditty kääntää kirjailijan Finnconin vierailun alla ilmestyneeseen suomennokseen 2006. Teokseen sisältyvät novellit "Vaihtokauppa" ja "Kuningaskalmari: Suppea tutkielma, kirjoittanut Frederick Madnok" on julkaistu Tähtivaeltaja-lehden liitteinä. 2025 julkaistussa uudistetussa laitoksessa ovat mukana myös novellit "Kuningaskalmari: Suppea tutkielma, kirjoittanut Frederick Madnok" sekä ”Dradin, in Love”.
Suomennos voitti ensimmäisen vuoden parhaalle käännösfantasialle jaettavan Tähtifantasia-palkinnon vuonna 2007. Raadin mukaan VanderMeer ”on onnistunut luomaan teoksessaan mosaiikkimaisen runsaan rinnakkaistodellisuuden” ja kirja ”on kaunokirjallisesti merkittävä, fantasiaa lajityyppinä uudistava teos”. 
Tausta.
”Martin Laken muodonmuutosta” varten VanderMeer tutki Marc Chagallin, Max Ernstin ja Salvador Dalín maalauksia ja kirjoja taidekritiikistä. Hän käytti myös hyväkseen muistojaan taiteilijaäitinsä ateljeesta ja omasta nuoruudestaan. Väkivallan kuvaamista varten hän tutki kohtauksia muun muassa Ian McEwanin romaanista "Viaton".
Pesäpallon miesten Suursarjan kausi 1932

Pesäpallon SM-sarjassa 1932 pelattiin kahdessa maantieteellisessä lohkossa. Lohkojen voittajat kohtasivat finaalissa, jonka voitti Lahden Mailaveikot. Suursarjan liukkain etenijä oli Riihimäen Klaus Karvonen 15 tuodulla juoksullaan.
Sarjan järjestelyistä vastasi ensimmäistä kertaa lokakuussa 1931 perustettu Pesäpalloliitto, joka jatkoi SVUL:n pesäpallojaoston toimintaa. Ensimmäinen Arvo-ottelu näki päivänvalonsa 29.5. kun hallitseva Suomen Mestari (1931) Lahden Mailaveikot haastoi muun Suomen joukkueen. Maajoukkue oli ylivoimainen juoksuin 3-17. Lokakuun 2. päivä pelattiin sitten Itä-Länsi -ottelu, tulos 4-11. Viikkoa myöhemmin oli vuorossa maaottelu Viro-Suomi. Suomea edustanut Helsingin Pallonlyöjät sai kiertopalkinnon "kotiin" 245 maksaneen katsojan edessä juoksuin 3-14. 
Suursarja.
Länsilohko.
Suursarjasta putosivat Joensuun Palloseura ja Loimaan Palloilijat. Sarjaan nousivat Helsingin Pallonlyöjät (B-sarjan mestari) ja Enson Kisailijat.
Joukkueet.
Normaali lyöntijärjestys, ulkopelipaikka, IL=Itä-Länsi pelaaja MS= muun Suomen joukkueessa, tuodut juoksut (*=kunniajuoksu)
Naisten SM.
HPL: Aune Särkkä,
Gunnel Forsman,
Ilta Elonen,
Lempi Hartikka,
Elli Eskelinen,
Lyyli Lindholm,
Lempi Eskelinen,
Anna-Lisa Kaijalainen,
M Immonen,
Simolin,
Laamanen,
Laajanen.
Lehtimäen Jyske

Lehtimäen Jyske eli LeJy on Alajärvellä toimiva urheilun yleisseura, joka on perustettu vuonna 1929. Seuran lajeina ovat yleisurheilu, hiihto, suunnistus, jalkapallo, jääkiekko ja pesäpallo.
Lehtimäen Jyskeen kuuluisimpiin urheilijoihin kuuluvat maastohiihtäjä Juha Hauta-aho ja keihäänheittäjä Ari Mannio.
Lomma

Lomma on taajama Lomman kunnassa, Etelä-Ruotsissa. Se sijaitsee Malmöstä pohjoiseen ja Lundista länteen Juutinrauman rannalla. Taajamassa oli vuoden 2010 lopussa 10 837 asukasta.
Lomma on aikaisemmin ollut kauppala. Lisäksi Lomma on ollut myös kaupunki, mutta se lakkautettiin jo ennen vuoden 1862 kunnallislakien voimaanastumista. Niinpä sitä ei yleensä luetakaan Ruotsin kaupunkien joukkoon.
Eaton Corporation

Eaton Corporation on monialainen teollisuusyritys. Sen tuotteita ovat muiden muassa virransyöttöön liittyvät sähkölaitteet ja järjestelmät, hydrauliikkajärjestelmät ja autojen voimansiirtoon liittyvät järjestelmät.
Eaton oli vuonna 2012 maailman 99. suurin autoteollisuuden osatoimittajayritys.
Suomessa UPS-laitteita valmistava Eaton Power Quality työllisti vuonna 2020 noin 280 henkilöä.
Pons sublicius

Pons sublicius oli antiikin aikainen silta Roomassa Italiassa. Se sijaitsi vanhan jokisataman yläpuolella suunnilleen Forum boariumin kohdalla. Pons sublicius oli varhaisin Tiberin ylittänyt silta ja tehty puusta, joten se ei ole säilynyt nykyaikaan.
Historia.
Pons sublicius oli vanhin ja kuuluisin Tiberin ylittävistä silloista. Perimätiedon mukaan sen rakennutti Rooman neljäs kuningas Ancus Marcius. Tämä ajoittaisi sillan noin vuoteen 642 eaa. Todellisuudessa sen arvellaan kuitenkin olleen vasta etruskivallan ajalta. Silta sai nimensä siitä, että se rakennettiin paalujen ("sublicae") varaan, ja se oli tehty puusta ilman minkäänlaista metallia.
Sillan rakennusmenetelmä viittaa yleisesti siihen, että se ajoittuu ajalle, jolloin Latiumin asukkaat eivät vielä olleet kehittäneet raudan työstöä riittävälle tasolle sillanrakennusta varten. Tämä aika saattaa vastata kaupungin kasvun toista vaihetta, jolloin se laajeni Palatiumin rajoja pidemmälle. On myös mahdollista, että rautaa ei käytetty tarkoituksella, jotta silta olisi voitu purkaa helpommin, jos etruskien puolelta uhkasi vaara. Tähän saattaisi viitata historioitsija Liviuksen kertomus, jonka mukaan Horatius Cocles puolusti Pons subliciusta yksin kokonaista etruskiarmeijaa vastaan, kunnes hänen toverinsa onnistuivat purkamaan sillan.
Pontifexien pappiskollegio oli luultavasti alkujaan perustettu huolehtimaan sillasta ja siihen liittyvistä uskonnollisista riiteistä. Silta oli kollegion suorassa valvonnassa ja sen säilyttäminen nähtiin uskonnollisena velvollisuutena. Kaikki tulvien aiheuttamat vauriot katsottiin ennusmerkeiksi ("prodigium"). Näitä vaurioita näyttää tapahtuneen melko usein, mutta silta korjattiin aina. Silta esitetään vielä Antoninus Piuksen aikaisissa rahoissa, joissa kuvataan roomalaisten ja etruskien välistä taistelua ja Horatiusta uimassa joessa. Silta säilyi olemassa 400-luvulla jaa. saakka.
Rakennelma.
Pons sublicius oli koko historiansa ajan puurakenteinen, lukuun ottamatta kiviröykkiöistä koostuneita perustuksia. Sillan tarkka sijainti on epäselvä ja se on ollut pitkään kiistanalainen. Esimerkiksi antiikin kirjallisuuden kuvaukset Horatiuksen puolustuksesta ja Gaius Gracchuksen paosta sillalle kuvaavat sitä vain tavalliseksi ja lyhimmäksi reitiksi vasemmalta rannalta Janiculukselle.
Vahvimmat todisteet viittaavat siihen, että silta ylitti joen Forum boariumilta hieman myöhemmin rakennetun Pons Aemiliuksen alapuolella. Tämä olisi ainoa paikka, jossa sillan lähestymistä olisi suojannut kaupungin muuri, tuolloin Serviuksen muuri. Tässä tapauksessa silta olisi rakennettu suvantoon heti Tiberin saaren (nyk. Isola Tiberina) alapuolelle, missä alkuperäinen kahluupaikka, jolle Vicus jugarius johti, todennäköisesti sijaitsi. Sillan itäpää sijoitetaan heti Hercules Victorin temppelin eteläpuolelle, Cloaca maximan ja Cloaca Circi maximin suiden väliin. Länsipään tarkka sijainti on epävarmempi.
Sillalle lienee ollut yhteys joen itäpuolella Aventinukselta päin Porta trigeminan kautta. Länsipuolella sillalta pääsi Janiculuksen rinteille ja Via campanalle.