tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vanessa D’Ambrosio

Vanessa D’Ambrosio (s. 26. huhtikuuta 1988) on sanmarinolainen poliitikko, joka toimi vuonna 2017 maansa kapteenivaltionhoitajana. Hänen parinaan virassa toimi Mimma Zavoli, mikä oli ensimmäinen kerta, kun kapteenivaltionhoitajina toimi samanaikaisesti kaksi naista. Vuonna 2017 San Marinon postitoimisto julkaisi tätä tapahtumaa kunnioittavan postimerkin.
Tausta ja yksityiselämä.
D’Ambrosio opiskeli kieliä, mm. arabiaa, ja markkinointia Bolognan yliopistossa.
D’Ambrosion isoisä Francesco Berti on myös ollut politiikassa ja oli mm. perustamassa San Marinon kommunistista puoluetta.
Poliittinen ura.
San Marinon suur- ja yleisneuvosto valitsi D’Ambrosion ja Zavolin kapteenivalitionhoitajaksi maaliskuussa 2017. Aloittaessaan virassa D’Ambrosio oli 29-vuotias ja maailman nuorin valtionpäämies.
Vuosina 2017–2020 D’Ambrosio toimi San Marinon edustajana Euroopan neuvostossa.
Mimma Zavoli

Mimma Zavoli (s. 13. helmikuuta 1963) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana. 
Tausta ja yksityiselämä.
Zavolin perhe on alun perin San Marinosta, mutta muutti Italian puolelle, jossa Zavoli syntyi vuonna 1963. Kertoman mukaan Zavolin isoisällä oli tapana muistuttaa lapsia kotimaastaan osoittamalla Monte Titanon suuntaan ja kertoneen "tuolla on maa, josta me tulimme".. 
Zavoli on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. 
Poliittinen ura.
Maaliskuussa 2017 San Marinon suur- ja yleisneuvosto valitsi Zavolin maan kapteenivaltionhoitajaksi yhdessä Vanessa D'Ambrosion kanssa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun virkaan valittiin yhtä aikaa kaksi naista.. San Marinon postitoimisto julkaisi syyskuussa 2017 postimerkin, jolla kunnioitettiin tätä tapahtumaa.
Milaine Thériault

Milaine Thériault (s. 14. marraskuuta 1973 Saint-Quentin, New Brunswick) on uransa päättänyt kanadalainen maastohiihtäjä. Thériault on kaksinkertainan Kanadan mestari naisten vapaan tyylin viiden kilometrin hiihdossa. Jälkimmäisen voittonsa Thériault saavutti vuonna 2004 Brittiläisen Kolumbian Kelownassa.
Thériault kilpaili Kanadan maajoukkueessa kolmissa olympialaisissa ja viisissä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa.
Tulokset.
Tulostaulukkojen lähde: International Ski Federation (FIS) 
a. Kilpailu peruttiin poikkeuksellisen kylmän sään vuoksi.
Anne Ylinen

Anne Ylinen (o.s. Herttua) (s. 20. maaliskuuta 1963) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Ylisen aktiiviura kesti vuodesta 1979 vuoteen 1996 ja hän edusti urallaan Lapuan Virkiää ja Ikaalisten Tarmoa. Hän pelasi urallaan kaikkiaan 339 SM-sarjaottelua ja niissä hän löi 23 kunnaria ja 251 juoksua. Tuotuja juoksuja kertyi 443 ja kärkilyöntejä 1608.
Ylinen aloitti pelaajauransa Lapuan Virkiässä pelaten ensimmäisen ottelunsa Oulun Lippoa vastaan 20. toukokuuta 1979. Hän edusti Virkiää vuoteen 1983 asti ja siirtyi tämän jälkeen Ikaalisten Tarmoon. Ylinen voitti Virkiän riveissä SM-hopeaa vuonna 1983 ja uusi hopeamitalinsa Tarmon riveissä heti seuraavana vuonna. Vuosina 1985–1987 Ylinen oli Tarmon mukana voittamassa kolme perättäistä SM-kultaa ja neljännen vielä vuonna 1991.
Antonella Mularoni

Antonella Mularoni (s. 27. syyskuuta 1961) on sanmarinolainen juristi ja poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana eli valtionpäämiehenä.
Tausta ja yksityiselämä.
Mularoni syntyi vuonna 1961. Hän on opiskellut Bolognan yliopistossa: aluksi englannin ja saksan kielten kääntämistä, ja myöhemmin oikeustiedettä. Vuosina 1991–2001 hän työskenteli juristina ja notaarina. Tämän jälkeen hän toimi vuoteen 2008 saakka Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomarina..
Poliittinen ura.
Vuonna 1993 Mularoni oli mukana perustamassa Kansan allianssi -nimistä (ita. "Alleanza Popolare") keskustalaista puoluetta ja toimi mm. sen puheenjohtajana. Puolue lakkautettiin vuonna 2017, kun sen liitty Tulevaisuuden tasavalta -puolueeseen.
San Marinon suur- ja yleisneuvosto valitsi Mularonin ja Denis Amicin kapteenivaltionhoitajiksi 20. maaliskuuta.
Mularoni nimitettiin vuonna 2018 San Marinon keskuspankin johtokunnan jäseneksi Nicola Cavallin erottua.
Swara Bhaskar

Swara Bhaskar (s. 9. huhtikuuta 1988 Delhi) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hänet tunnetaan parhaiten sivurooleistaan valtavirran tuotannoissa ja päärooleistaan itsenäisissä elokuvissa. Hän on voittanut kaksi Screen Awards -palkintoa ja ollut ehdolla Filmfare Awards -palkinnon saajaksi neljästi.
Swara, merivoimien kommodori C. Uday Bhaskarin tytär, syntyi ja kasvoi Delhissä. Suoritettuaan englannin kirjallisuuden kandidaatin tutkinnon Miranda Housessa, hän ilmoittautui Jawaharlal Nehrun yliopistoon suorittamaan sosiologian maisterin tutkintonsa. Swara teki elokuvadebyyttinsä sivuroolilla vuoden 2009 draamassa "Madholal Keep Walking", joka oli kaupallinen pettymys. Hän sai laajempaa huomiota tulevan morsiamen roolillaan kaupallisesti menestyneessä romanttisessa komediassa "Tanu Weds Manu" (2011). Kriitikot ottivat hänen esityksensä elokuvassa hyvin vastaan ​​ja hän sai parhaan naissivuosan Filmfare Awards -ehdokkuuden.
Swara sai lisää kiitosta suorituksestaan kriitikoiden ylistämässä romanttisessa draamassa "Raanjhanaa" (2013), josta hän ansaitsi toisen parhaan naissivuosan Filmfare Awards -ehdokkuutensa. Sitten hän toisti roolinsa elokuvan "Tanu Weds Manu" jatko-osassa ja myöhemmin esiintyi romanttisessa draamassa "Prem Ratan Dhan Payo"; molemmat tuotannot kuuluivat vuoden 2015 eniten tuottaneiden hindielokuvien joukkoon. Hänen pääroolinsa itsenäisissä elokuvissa "Nil Battey Sannata" (2016) ja "Anaarkali of Aarah" (2017) ansaitsivat hänelle lisää suosiota. Hän voitti parhaan naisnäyttelijän Screen Awards -kriitikkopalkinnon edellisestä ja sai parhaan naisnäyttelijän kriitikkopalkinnon Filmfare Awards -ehdokkuuden viimeisestä.
Yksityiselämä.
Bhaskar meni naimisiin aktivisti Fahad Ahmadin kanssa helmikuussa 2023.
Esme Morgan

Esme Beth Morgan (s. 18. lokakuuta 2000 Sheffield) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Manchester Cityä.
Morgan pelasi Englannin Superliigassa Manchester Cityn joukkueessa kausina 2017–2024. Kauden 2019–2020 hän edusti lainasopimuksella Evertonia Hän on pelannut Superliigassa kaikkiaan 64 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, joista ensimmäisen Evertonille. Hän siirtyi kesällä 2024 NWSL:ään yhdysvaltalaisseura Washington Spiritiin.
Morgan on pelannut useissa Englannin nuorisomaajoukkueissa ja ollut alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kapteeni. Hänet nimettiin Englannin naisten maajoukkueeseen syyskuussa 2021 mutta pian tämän jälkeen hän sai jalkavamman, joka piti hänet poissa kentiltä lähes vuoden ajan. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa lokakuussa 2022 ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan. Hän on pelannut heinäkuun 8. päivään 2025 mennessä 14 naisten maaottelua tekemättä maaleja.
Abbey-Leigh Stringer

Abbey-Leigh Stringer (s. 17. toukokuuta 1995 Nuneaton) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän edustaa Yhdysvaltain USL Superliigassa pelaavaa DC Power FC:tä. 
Stringer on pelannut Englannin pääsarjassa Birmingham Cityn joukkueessa vuoteen 2018 saakka ja sen jälkeen Evertonissa vuoteen 2021. 2021-2024 hän pelasi West Ham Unitedissa. Vuonna 2015 hän pelasi lainalla Aston Villassa. Hän on pelannut pääsarjassa kaikkiaan 77 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Stringer on pelannut useissa Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi muun muassa alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 Englannin yltäessä hopealle ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014.
Chantelle Boye-Hlorkah

Chantelle Boye-Hlorkah (s. 8. syyskuuta 1995) on englantilainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan pääasiassa hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Evertonia.
Boye-Hlorkah nousi Evertonin junioreista edustusjoukkueeseen 17-vuotiaana vuonna 2013. Loukkaantumiset pitivät häntä sivussa, ja hän palasi pääsarjatasolle muutaman välivuoden jälkeen kaudella 2017–2018. Hän on pelannut Evertonissa kaikkiaan 57 liigaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia.
Boye-Hlorkah on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa.
Danielle Turner

Danielle Turner (s. 10. syyskuuta 1991 Warrington) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Evertonia ja on toiminut joukkueen kapteenina.
Turner pelasi vuonna 2012 lainasopimuksella islantilaisseura Stjarnanissa. Englannissa hän on koko liigauransa ajan edustanut Evertonia. Hän on pelannut Englannissa kaikkiaan 73 liigaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.
Turner on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa.
Megan Finnigan

Megan Finnigan (s. 2. huhtikuuta 1998) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka on pelannut myös puolustajana. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Evertonia.
Finnigan nousi Evertonin junioreista edustusjoukkueeseen vuonna 2015 mutta paha loukkaantuminen piti hänet sivussa, kunnes kaudesta 2017–2018 alkaen hän on kuulunut joukkueen vakiokokoonpanoon. Hän on pelannut kaikkiaan 64 liigaottelua ja teki ensimmäisen liigamaalinsa kaudella 2020–2021.
Finnigan on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa.
Konstanty Ildefons Gałczyński

Konstanty Ildefons Gałczyński (1905 Varsova, Puola – 1953 Varsova, Puola) oli puolalainen kirjailija.
Gałczyński oli 1930-luvulla Berliinissä Puolan kulttuurilähettiläs. Hän oli vastarintaliikkeen jäsen, ja toisen maailmansodan päätyttyä hän muutti joksikin aikaa ulkomaille mutta palasi 1946 Puolaan.
Uran alkukauden modernismin jälkeen hänen tuotannossaan oli 1930-luvulla uskonnollinen ja isänmaallinen vaihe. 1940-luvulla näytelmissä kuvastui moraalinen rappio ja keinottelu. Hän yhdisti teoksissaan kollaasimaisesti aineksia eri lähteistä. Hän kirjoitti romaaneja, näytelmiä ja runoja.
Gałczyńskin puoliso oli Natalia Gałczyński.
Gabrielle George

Gabrielle "Gabby" George (s. 2. helmikuuta 1997) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Evertonia ja on pelannut kaksi maaottelua Englannin naisten maajoukkueessa.
George on pelannut Superliigassa Evertonin joukkueessa vuodesta 2014 alkaen. Hän on pelannut liigassa kaikkiaan 62 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, kaudella 2018–2019.
George on pelannut useissa Englannin nuorisomaajoukkueissa. Naisten maajoukkueessa hän on pelannut kaksi maaottelua, syyskuussa 2018 Kazakstania ja marraskuussa 2018 Itävaltaa vastaan.
Georgen serkku Jesse Lingard on maajoukkuejalkapalloilija.
Aleksandr Galitš

Aleksandr Galitš (1919 Jekaterinoslav, Neuvosto-Venäjä – 1977 Pariisi, Ranska) oli neuvostoliittolainen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja, ja hän kirjoitti myös lauluja.
Galitš opiskeli Moskovassa Gorkin kirjallisuusinstituutin teatterikoulussa. Tuotannossaan hän käsitteli vankileirejä, neuvostojärjestelmän uhreja ja ironiseen sävyyn kansalaisten arkea. Hänet erotettiin 1971 Neuvostoliiton kirjailijaliitosta. Hän siirtyi 1974 Norjaan, sieltä Länsi-Saksaan ja Pariisiin.
Galitšin runot levisivät samizdat-kirjallisuutena, ja lännessä ne saivat julkisuutta 1960-luvulta alkaen. Neuvostoliiton hajottua hänen kirjailijanmaineensa palautui.
Loistoröllinurmikka

Loistoröllinurmikka ("Eragrostis spectabilis") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, röllinurmikoiden ("Eragrostis") sukuun kuuluva kasvilaji. Sitä kasvaa luonnossa ainakin Pohjois-Amerikassa Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Loistoröllinurmikkaa käytetään myös koristeheinänä.
Loistoröllinurmikan lehdet voivat kasvaa noin 25 cm pitkiksi ja ovat noin 1 cm leveitä. Lehdet muodostavat epäsäännöllisiä mättäitä. Lehtien joukosta kohoaviin varsiin kehittyvät harsut, röyhymäiset kukinnot, joissa on punertavanvioletteja kukkia. Kukintoja muodostavat varret kasvavat noin 60 cm korkeiksi. Kukinnan jälkeen kukinnot tuleentuvat ruskehtaviksi.
Loistoröllinurmikkaa kasvaa avoimilla ja tavallisesti myös hiekkaisilla tai kallioisilla kasvupaikoilla. Tavallisesti loistoröllinurmikkaa kasvaa luonnossa maanteiden ja rautateiden varsilla sekä aidanvierillä. Kasvatettuna loistoröllinurmikka kasvaa täydessä auringon valossa hyvin vettä läpäisevässä maaperässä, jonka kosteus voi vaihdella kuivasta keskikosteaan. Tavallisesti laji kasvaa parhaiten hiekkaisessa tai soraisessa maaperässä. Loistoröllinurmikka kestää hyvin kuivuutta.
Salla Hakanpää

Salla Hakanpää (s. 1987) on suomalainen sirkustaiteilija ja vapaasukeltaja. Hän on erikoistunut köysiakrobatiaan. 
Hakanpää on valmistunut Turun Taideakatemian sirkuslinjalta vuonna 2010. Hakanpää on Zero Gravity Company -nykysirkusryhmän perustajajäsen. Hän on tehnyt yhteistyötä myös nykysirkusryhmä WHS:n kanssa. 
Teoksissaan Salla Hakanpää on käyttänyt ilma-akrobatian lisäksi vettä elementtinä, esimerkiksi DIVE-esityksessä Hakanpää esiintyy veden alla sukeltaen. 
Pinta-teoksen työryhmälle (Salla Hakanpää, Ville Walo, Ainu Palmu, Tuuli Kyttälä, Anne Jämsä, Teemu Liakka, Matias Boettge) myönnettiin vuoden 2013 Sirkuksen lumo -palkinto. Hakanpää oli ehdokkaana Kulttuurin tulevaisuus -kategoriassa Suomen 100-vuotisjuhlavuonna 2017 järjestetyssä Vuosisadan Kulttuurigaalassa.
Hakanpää on kilpaillut Suomen vapaasukellusjoukkueessa vuodesta 2017 alkaen. Hänellä on hallussaan vapaasukeltamisen Suomen ennätys pituussukeltamisesta stereoräpylöillä, DYN-bifins (Dynamic Apnea With Bifins), 157 m.
Arwidson (yritys)

Oy Arwidson Ab, vuoteen 1993 "Arwidson &amp; Co Oy" oli suomalainen vuosina 1911–2019 toiminut autonosia, lisätarvikkeita, moottoripyöriä ja moottoripyörätarvikkeita maahantuonut teknisen tukkukaupan yritys. Yhtiö joutui konkurssiin 2019.
Ruotsalainen Herman Fredrik Arwidson perusti yrityksen Turkuun vuonna 1911 alun perin koneliikkeeksi. Vuonna 1919 yrityksen osti Gustaf Allan Rosenqvist (1885–1961), joka oli vuonna 1911 perustanut yhdessä Carl Severin Andréen (1873–1932) kanssa Turkuun moottoriveneitä ja Andros-polttomoottoreita valmistaneen Ab Andrée &amp; Rosenqvist Oy:n. Vuonna 1922 Arwidson &amp; Co siirtyi Turusta Helsinkiin Lönnrotinkatu 7:ään ja yritys aloitti samalla autonosien ja -lisävarusteiden sekä moottoripyörien maahantuonnin. Gustaf Allan Rosenqvist oli Arwidson &amp; Co:n toimitusjohtajana 1919–1955. Hänen poikansa Armas Rosenqvist (1911–1987) aloitti toimitusjohtajana 1956 ja hänen aikanaan yritys kasvoi suurimmaksi alallaan Suomessa. Vuonna 1963 Arwidson aloitti japanilaisten Yamaha-moottoripyörien maahantuonnin. Armas Rosenqvistin jälkeen toimitusjohtajana oli hänen poikansa Jarmo Rosenqvist.
Vuonna 1980 Arwidsonin toiminta siirtyi Lönnrotinkadulta Espoon Yli-Suomenojalle. Yritys aloitti 1980-luvulla myös Applen atk-tuotteiden markkinoinnin Suomessa. Vuodesta 2005 alkaen Arwidson toimi Teollisuustie 8:ssa Kirkkonummella. Yamaha-moottoripyörien tuonti myytiin Keskolle vuonna 2003. Vuonna 2006 Arwidson paljasti autovaraosakaupan tukkuliikkeiden laittoman kartelliyhteistyön kilpailuvirastolle. Arwidson-konserni kärsi loppuvaiheissa pitkään talousvaikeuksista ja yhtiön konkurssi alkoi maaliskuussa 2019. 
Arwidsonin tytäryhtiöitä olivat:
Alisha Lehmann

Alisha Lehmann (s. 21. tammikuuta 1999) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Englannissa pelatessaan hän edusti West Ham Unitedia, Evertonia ja Aston Villaa, kunnes hän siirtyi vuonna 2024 Italian Serie A:han Juventukseen. Hän edusti Juventusta yhden kauden, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2025–2026 FC Comoon. Hän on pelannut Sveitsin maajoukkueessa vuodesta 2017.
Lehmann siirtyi sveitsiläisseura Young Boysista Englantiin West Ham Unitedin joukkueeseen kesällä 2018. West Ham ylsi keväällä 2019 FA Cupin loppuotteluun. Lehmann pelasi seurassa kahden ja puolen kauden aikana 42 liigaottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Tammikuussa 2021 hän siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella Evertoniin. Kaudet 2021–2024 hän edusti Aston Villaa. Lehmann siirtyi italialaiseen Juventukseen kaudeksi 2024–2025, mutta jäi siellä vaihtopelaajan rooliin. Seura vaihtuikin Juvesta FC Comoon heti kesällä 2025.
Lehmann on pelannut Sveitsin nuorisomaajoukkueissa ja saavutti vuonna 2015 hopeaa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Sveitsin naisten maajoukkueessa hän pelasi ensi kerran lokakuussa 2017 Japania vastaan. Sekä MM-kilpailuissa 2023 että EM-kisoissa 2025 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. Hän on pelannut 15. elokuuta 2025 mennessä 61 naisten maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.
Jalkapallon ulkopuolella Lehmann on saavuttanut suuren suosion sosiaalisessa mediassa.
Nicoline Sørensen

Nicoline Haugård Sørensen (s. 15. elokuuta 1997) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Evertonia ja on pelannut Tanskan maajoukkueessa.
Sørensen on kotimaassaan edustanut Brøndbytä sekä Ruotsissa Rosengårdia heinäkuusta 2013 vuoden 2014 loppuun ja Linköpingiä kesästä 2017 kesään 2018. Englantiin Evertonin joukkueeseen hän siirtyi Brøndbystä kesällä 2020. Hän on pelannut Englannin Superliigassa 40 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia, joista ensimmäisen lokakuussa 2020 West Ham Unitedia, toisen helmikuussa 2021 Readingia, kolmannen huhtikuussa 2023 Tottenham Hotspuria ja neljännen kolme viikkoa myöhemmin Readingia vastaan.
Sørensen pelasi Tanskan nuorisomaajoukkueissa. Tanskan naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2016 Islantia vastaan. EM-kilpailuissa 2017 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. Heinäkuun 10. päivään 2023 mennessä hän on pelannut naisten maajoukkueessa 50 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. Maaleista ensimmäisen hän teki maaliskuussa 2017 Venäjää vastaan, yhden syyskuussa 2017 Unkaria vastaan, yhden maaliskuussa 2018 Islantia vastaan, yhden elokuussa 2019 Maltaa vastaan, yhden lokakuussa 2019 Georgiaa vastaan, kaksi marraskuussa 2019 jälleen Georgiaa vastaan ja yhden huhtikuussa 2021 Irlantia vastaan.
Kumma juttu

Kumma Juttu on Hannu Peltomaan ohjaama suomalainen fantasia- ja lastenelokuva vuodelta 1989. Hannu Peltomaa kertoo halunneensa tehdä uuden suomalaisen lastenelokuvan, koska hän kokee tärkeänä, että lapsille tehdään elokuvia heidän omalla kielellään. 
Elokuvassa joukko lapsia näkee sattumalta kellarin ikkunasta, kun vanhojen tavaroiden kauppias huumataan. Kun kauppias tokenee, hän kertoo olevansa nimeltään Ukko Perinteinen ja huumaajiensa olevan pahuuden kätyreitä, jotka estävät häntä taikuuden avulla etsimästä Vilhelmiina-nimistä ystäväänsä. Ukko antaa lapsille taikapiikit ja he ryhtyvät yhdessä etsimään Vilhelmiinaa.
Katherine LaNasa

Katherine LaNasa (s. 1. joulukuuta 1966 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Big Love", "Imposters", "Miehen puolikkaat" ja "Satisfaction". Filmirooleja hänellä on ollut esimerkiksi elokuvissa "Alfie" (2004) ja "Ystävänpäivä" (2010).
LaNasan nykyinen aviopuoliso on näyttelijä Grant Show. Aikaisemmin hän on ollut naimisissa näyttelijä Dennis Hopperin ja näyttelijä French Stewartin kanssa. LaNasalla on kaksi lasta.
Rikke Sevecke

Rikke Læntver Sevecke (s. 15. kesäkuuta 1996) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Evertonia ja on pelannut Tanskan maajoukkueessa.
Sevecke edusti kotimaassaan Brøndbytä heinäkuuhun 2019 saakka. Hän pelasi kauden 2019–2020 Ranskassa FC Fleury 91:n joukkueessa ja siirtyi kesällä 2020 englantilaisseura Evertoniin. Ranskan liigassa hän pelasi 16 ottelua tekemättä maaleja ja Englannin liigassa hän on toistaiseksi pelannut 31 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Sevecke pelasi Tanskan nuorisomaajoukkueissa muun muassa alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 ja 2015. Tanskan naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2016 Islantia vastaan. Kesäkuun 2022 loppuun mennessä hän on pelannut naisten maajoukkueessa 38 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia, yhden elokuussa 2019 Maltaa vastaan, yhden syyskuussa 2020 Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan, yhden kesäkuussa 2021 Australiaa vastaan ja yhden syyskuussa 2021 Maltaa vastaan.
Grace Clinton

Grace Clinton (s. 31. maaliskuuta 2003) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Manchester Unitedia, johon hän siirtyi heinäkuussa 2022 Evertonista. Hän pelasi ensimmäiset liigaottelunsa kaudella 2020–2021.
Clinton on pelannut Englannin alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Englannin naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran helmikuussa 2024. Hän on pelannut 8. heinäkuuta 2024 mennessä 12 naisten maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Harha-askel (vuoden 1964 elokuva)

Harha-askel on Erik Häkkisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen yhteiskunnallinen draamaelokuva vuodelta 1964. Elokuva oli Häkkisen ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaustyö ja sen yleisömenestys jäi varsin heikoksi. 
Elokuvassa Matti on viettämässä joulua perheensä kanssa ja hän alkaa muistella kesäpäivää, jolloin hän teki syrjähypyn 18-vuotiaan prostituoidun kanssa.
Qajitbein linnoitus

Qajitbein linnoitus on Egyptin mamelukkisulttaani Qajitbein 1470-luvulla rakennuttama merilinnoitus Aleksandriassa tuolloin jo raunioituneen Faroksen majakan paikalla. Valmistuttuaan se oli yksi Välimeren huomattavimmista merilinnoituksista.
Historia.
Al-Ašraf Saif al-Din Qajitbei oli Egyptiä vuosien 1468 ja 1496 välillä hallinnut burdži-mamelukki. Qajitbein kautta on usein pidetty burdži-mamelukkien kultakautena. Qajitbei palautti keskushallinnon aseman ympäri valtakuntaa ja elvytti näin maan talouselämää. Hän tuli tunnetuksi myös useista suurista rakennushankkeistaan. Osa niistä tähtäsi maan rajojen turvaamiseen. Vakavan uhan nähtiin usein tulevan mereltä. Suurimman uhan ulkomailla muiodostivat tuolloin Turkin osmanit. Qajitbein linnoitus päätettiin rakentaa puolustamaan rannikkokaupunki Aleksandriaa. Qajitbein mukaan nimetyn linnoituksen rakennustyöt alkoivat vuonna 1477 paikalla, jossa aikanaan oli sijainnut tunnettu Faroksen majakka, mutta joka tuolloin oli jo raunioina.
Linnoituksen rakennustyöt valmistuivat vuonna 1479. Valmistuttuaan Qajitbein linnoitus oli yksi koko Välimeren alueen vaikuttavimmista merilinnoituksista. Mamelukit ylläpitivät linnoituksella paitsi puolustavaa varuskuntaa, mutta myös vankilaa, johon päätyi hallitsijan vastustajia. Sulttaani Qansuh al-Ghauri vahvisti edelleen vartuskuntaa, mutta linnoitus ei lopulta pysäyttänyt Egyptin 1500-luvulla vallanneita osmaneija. Osmanit jatkoivat linnoituksen ylläpitämistä omilla varuskunnillaan. Napoléon Bonaparten sotartkellä Egyptiin vuonna 1798 ranskalaiset sotilaat valtasivat linnoituksen sitä puolustavilta turkkilaisilta. Ranskalaiset löysivät linnoituksesta ristiretkien kautisia aseita ja olettivat niiden olevan peräisin Ludvig IX:n Egyptiin suuntautuneelta ristiretkeltä. Ranskalaisten sittemmin lähdettyä Egyptin halltisijaksi nousi Muhammad Ali vuonna 1805. Muhammad Ali uudisti linnoituksen puolustuksia ja toi sille myös uudenaikaisia aseita, kuten rannikkotykkejä. Linnoituksella taisteltiin jälleen Urabi-kapinan aikana. Britit pommittivat Aleksandriaa ja etenkin Qajitbein linnoitusta mereltä 11. heinäkuuta 1882. Pohjois- ja länsimuuri vaurioituivat tulituksessa. Erityisen suuria vahinkoja kärsi länsimuuri. Linnoitus oli sittemmin paljolti käyttämättömänä vuoteen 1904, jolloin osiin linnoitusta tehtiin korjaustyötä. Suurempia entisöintejä tehtiin kuningas Faruqin kaudella, kun linnoitus haluttiin muuttaa kuninkaalliseksi lomakohteeksi.
Anu Torikka

Anu Torikka (s. 1948 Joensuu) on suomalainen taidegraafikko ja kuvaamataidon opettaja. Torikka on opiskellut kuvataiteita Suomen Taideakatemian koulussa 1967–1968 ja valmistunut kuvaamataidonopettajaksi Taideteollisesta oppilaitoksesta. Taideterapeutiksi hän valmistui Inartes Instituutista vuonna 2006. Hän on opiskellut myös Unkarin Kuvataidekorkeakoulussa Budapestissa vuosina 1976–1977.
Näyttelyt ja julkinen työ.
Anu Torikka on pitänyt yli 30 yksityisnäyttelyä vuodesta 1973 alkaen ja osallistunut noin 140 yhteis- ja ryhmänäyttelyyn. Hän on tehnyt myös yli kymmenen tilateosta ja koostetta. Torikka on toiminut opettajana Lasten ja nuorten kuvataidekoulussa Joensuussa vuosina 1979–1992 ja 1996–2010.
Torikka on tehnyt Joensuun Penttilänrantaan kahden asunto-osakeyhtiön kadunvastaiseen aitaan julkisen taideteoksen. Teos on toteutettu graafisen betonin menetelmällä betonielementteihin. Taideteoksen aihe on vuonna 1988 toimintansa lopettaneen Penttilän sahan alue, toiminta ja ihmiset. Teos "Sahalle" valmistui vuonna 2016.
Laura Clarke

Laura Mary Clarke OBE (s. 3. kesäkuuta 1978) on brittiläinen diplomaatti, joka toimii tällä hetkellä Pitcairnsaarten kuvernöörinä sekä Yhdistyneen kuningaskunnan Uuden-Seelannin suurlähettiläänä.
Clarke ylennettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeriksi vuoden 2020 lopulla. Hän on naimisissa uusiseelantilaisen Toby Fisherin kanssa. Parilla on kolme lasta.
Jäinen saari

Jäinen saari on Erik Häkkisen ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 1964. Elokuva perustuu Mika Waltarin novelliin "Jäinen saari", joka on julkaistu kokoelmassa "Kuun maisema" (1953). Elokuvan yleisömenestys oli varsin heikko, ja se jäi Häkkisen viimeiseksi pitkän näytelmäelokuvan ohjaustyöksi. 
Elokuvassa keuhkotautia sairastava opiskelijatyttö menee erakoituneen taiteilijan luokse tehdäkseen hänestä tutkimusta. Jonkin ajan kuluttua heidän välilleen syntyy rakkaussuhde.
Ernest K. Gann

Ernest K. Gann (1910 Lincoln, Yhdysvallat – 1991 San Juan Island, Washington, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja lentäjä. Hänen teostensa aihepiiri liittyy lentämiseen ja pelkoihin.
Gann opiskeli teatterialaa Yale School of Dramassa mutta siirtyi sitten Broadwaylle. 1930-luvulla hän toimi näytöslentäjänä, sitten armeijan huoltojoukoissa lentäjänä ja myöhemmin American Airlinesin palveluksessa. Gann jatkoi lentämistä vielä kirjailijana menestyttyäänkin. Hän kuoli munuaissairauteen.
Lémeré

Lémeré on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 53 kilometriä Toursin kaupungista lounaaseen.
Kunnan nähtävyys on vuonna 1420 rakennettu linna "Château du Rivau". Sen rakennutti Kaarle VII:n kamariherra Pierre de Beauvau. Vuonna 1429, satavuotisen sodan loppupuolella, ja juuri ennen Orléansin piiritystä, Jeanne d'Arc joukkoineen tulivat hakemaan hevosia Le Rivausta, joka oli tunnettu siellä kasvatettujen sotahevosten laadusta. Linna pysyi Beauvaun suvun hallussa 247 vuotta.
Janet Cardiff

Janet Cardiff (15. maaliskuuta 1957, Brussels, Ontario, Kanada) on kanadalainen ääni- ja moniaistillisia teoksia tekevä taiteilija. Cardiff tekee teoksensa usein puolisonsa George Bures Millerin kanssa. Cardiff tuli tunnetuksi äänikävelyillään 1995. Pariskunta työskentee Grindrodissa, Kanadassa. Cardiff ja Miller osallistuvat 2021 Helsinki biennaaliin.
Vasili Nemirovitš-Dantšenko

Vasili Ivanovitš Nemirovitš-Dantšenko (, 5. tammikuuta 1845 Tbilisi – 18. syyskuuta 1936 Praha) oli venäläinen kirjailija.
Vasili Nemirovitš-Dantšenko syntyi armeijan upseerin perheeseen. Hänen äitinsä oli armenialainen. Vasilin veli Vladimir oli tunnettu teatteriohjaaja. Nemirovitš-Dantšenko opiskeli kadettikoulussa ja Pietarin yliopistossa ja oli 1870-luvun alussa karkotettuna Arkangelissa.
Nemirovitš-Dantšenko oli hyvin tuottelias kirjailija. Hän on julkaissut noin 250 kirjaa. Niistä suuri osa on matkakirjoja, jotka kuvaavat Pohjois-Venäjää, Uralia, Volgan aluetta, Kaukasiaa, Eurooppaa, Amerikkaa ja Afrikkaa.
Nemirovitš-Dantšenko oli ensimmäisiä venäläisiä sotakirjeenvaihtajia. Hän osallistui Turkin sotaan, Venäjän–Japanin sotaan ja ensimmäiseen maailmansotaan ja kirjoitti romaaneja Kaukasian valloituksesta. Nemirovitš-Dantšenkon romaanien ja kertomusten sankareita ovat vahvat ja rohkeat ihmiset, jotka toimivat aktiivisesti muiden hyväksi. Hän oli aikanaan suosittu isänmaallinen ja humanistinen kirjailija, joka ei tuotannossaan yltänyt suuriin saavutuksiin.
Nemirovitš-Dantšenko muutti ulkomaille vuonna 1922. Hän asui ensin Berliinissä ja asettui sitten Prahaan. Hän kirjoitti siellä muistelmiaan ja sai ikänsä puolesta erilaisia kunnianosoituksia.
Jason Robertson

Jason Robertson (s. 22. heinäkuuta 1999 Arcadia, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Dallas Starsissa. Robertson saavutti vuoden 2021 maailmanmestaruuskilpailuissa Yhdysvaltain maajoukkueessa MM-pronssimitalin.
Robertsonin veli Nicholas on myös NHL-jääkiekkoilija. Heidän äitinsä on filippiiniläinen. 
Dallas Stars varasi Robertsonin toisella kierroksella numerolla 39 vuoden . Ensimmäisen NHL-ottelunsa hän pelasi kaudella . Robertson teki Starsin kanssa nelivuotisen ja 31 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen syksyllä 2022.
Operaatio Babylift

Operaatio Babylift oli Yhdysvaltojen Vietnamin sodan lopulla toteuttama operaatio 4. – 14. huhtikuuta 1975, jolla Etelä-Vietnamista evakuoitiin noin 2 600 vietnamilaista orpolasta Yhdysvaltoihin. Operaation kriitikot esittivät kysymyksiä esimerkiksi sen poliittisista tarkoitusperistä, mutta presidentti Gerald R. Fordin hallinto julisti sen kuitenkin virallisesti onnistuneeksi. Operaatioon liittyi myös 138 ihmisen hengen vaatinut lentotapaturma operaation ensimmäisellä lennolla.
Tausta.
Pohjois-Vietnam oli aloittanut uuden offensiivin Etelä-Vietnamissa keväällä 1975 ja etelävietnamilaiset asevoimat olivat romahtaneet nopeasti. Kommunistien joukot etenivät nopeasti. Tuolloin jo Vietnamin sotaan vain hyvin rajallisesti osallistuneet amerikkalaiset alkoivat suunnitella esimerkiksi amerikkalaisen henkilökunnan evakuointeja Etelä-Vietnamista. Rajallisia evakuointilentoja oli alettu tehdä huhtikuun alussa, vaikka vielä yleistä evakuointikäskyä ei oltu annettu. Kysymykseen tuli tällöin myös laajalti uutisoitu operaatio Babylift, jonka aikana amerikkalaiset evakuoivat Etelä-Vietnamista vietnamilaisia orpolapsia. 
Operaatio.
Yhdysvaltain presidentti Gerald R. Ford julkisti tiedon operaation aloituksesta 3. huhtikuuta ja ensimmäinen evakuointilento siihen liittyen tehtiin seuraavana päivänä. Ensimmäinen lento päättyi lento-onnettomuuteen. Tân Sơn Nhứtin lentotukikohdalta ilmaan lähtenyt Lockheed Galaxy-kuljetuskone syöksyi maahan. 138 matkustajaa saivat surmansa. Suurin osa heistä oli vietnamilaisia lapsia. Lennolla ollut kapteeni Mary Therese Klinker oli yksi sodassa suhteellisen harvoista kaatuneista amerikkalaisista sairaanhoitajista. Kysymyksiä uhrien korvauksista käsiteltiin sittemmin oikeusistuimissa aina 1980-luvulle saakka.
Onnettomuudesta huolimatta operaatio jatkui alun perin suunnitellut 10 päivää. 5. huhtikuuta presidentti Ford ja hänen vaimonsa Betty Ford olivat median mukana ottamassa vastaan 325:n orpolapsen lentoa San Franciscossa. Lehdistössä uutisoitiin laajalti erään liikemiehen kustantaneen kyseisen 250 000 dollarin tilauslennon. Viimeiset lennot tehtiin 14. huhtikuuta. Pohjois-Vietnam valtasi Etelä-Vietnamin pääkaupunki Saigonin vain 16 päivää myöhemmin.
Seuraukset.
Operaation kautta Yhdysvaltoihin adoptoitiin yhteensä 2 600 lasta. Gerald R. Ford julisti operaation onnistuneeksi. Operaatio herätti Yhdysvalloissa kritiikkiä liittyen sen toteutukseen ja operaation saamaan julkisuuteen. Operaatio oli toteutettu sillä odotuksella, että Pohjois-Vietnamin voitto sodassa johtaisi ilmiselvästi verilöylyyn, jollainen ei lopulta toteutunut. Operaation taustalla nähtiin poliittisia vaikuttimia. Presidentti Fordin hallintoa syytettiin operaation käyttämisestä sympatioiden herättämiseksi Etelä-Vietnamin hallintoa kohtaan ja näin ajettaisiin Fordin haluama hätäapupaketti Etelä-Vietnamille Yhdysvaltain kongressissa. Epäilyjä esitettiin myös siitä, että kaikki lapset eivät välttämättä edes olleet orpoja. Joillekin vanhemmille operaatio saattoi olla tapa saada lapsensa turvallisesti maasta pois heitä orvoiksi väittämällä.
PEPPOL

PEPPOL ("Pan-European Public Procurement Online") on kokoelma teknisiä määrityksiä, jotka pyrkivät vakioimaan rajat ylittäviä sähköisiä hankintaprosesseja. PEPPOLia ylläpitää OpenPEPPOL-yhdistys. Se sisältää mm. verkkolaskutuksen. Teknisten määrittelyjen lisäksi PEPPOLiin kuuluu myös tietojen toimitukseen käytettävä verkko.
PEPPOL alkoi samannimisenä Euroopan unionin kehitysprojektina toukokuusta 2008 elokuuhun 2012 "Competitiveness and Innovation"-ohjelmassa. EU rahoitti PEPPOL-ohjelmaa yli 15 miljoonalla Eurolla. Ohjelman päätyttyä sen työtä jatkamaan perustettiin Belgiaan OpenPEPPOL-yhdistys.
Hallinto.
PEPPOLia hallinnoi OpenPEPPOL-yhdistys. Sen korkein päättävä elin on yleiskokous, joka valitsee pääsihteerin ja hallituksen, jotka vastaavat käytännön toimista. Muutokset valmistellaan työryhmissä, jotka on jaettu tarkempiin tehtäviin ja joiden omistajana toimii hallituksen jäsen. Työryhmät toimivat vapaaehtoispohjalta, joskin monet niiden jäsenistä on varsinaisesti lähetetty työryhmään joko työnantajansa tai asiakkaansa puolesta.
Käyttö.
PEPPOLia käytetään laajasti Euroopan valtioissa. Sitä on harkittu myös Australian ja Uuden-Seelannin sähköisen laskutuksen ratkaisuksi.
Lydecken

Lydecken on sukunimi, jonka kantajia ovat muun muassa seuraavat suomalaiset henkilöt:
Micheál Martin

Micheál Martin (; s. 1. elokuuta 1960 Cork, Irlanti) on irlantilainen poliitikko, joka on toiminut Irlannin varapääministerinä joulukuusta 2022 alkaen sen jälkeen, kun hän toimi alkukauden pääministerinä hallitussopimuksen mukaisesti. Martinista tuli jälleen pääministeri tammikuussa 2025.
Poliittinen ura.
Martin on toiminut Irlannin parlamentin jäsenenä vuodesta 1989 asti, jolloin hänet valittiin parlamentin alahuoneeseen ensimmäistä kertaa. Sen jälkeen Martin on toiminut muun muassa maansa tiede- ja koulutusministerinä (1997–2000), terveys- ja lapsiasioista vastaavana ministerinä (2000–2004), yritys-, kauppa- ja työllisyysministerinä (2004–2008) sekä ulkoministerinä (2008–2011). 
Martin valittiin keskusta-oikeistolaisen Fianna Fáil -puolueen puheenjohtajaksi tammikuussa 2011. Hänen edeltäjänsä oli talouskriisin heikon hoitamisen vuoksi puheenjohtajuudesta luopunut Brian Cowen.
Tammikuussa 2020 Irlannin presidentti Michael D. Higgins hajotti tuolloisen pääministerin Leo Varadkarin pyynnöstä maan parlamentin alahuoneen. Samalla ilmoitettiin, että seuraavat parlamenttivaalit järjestettäisiin ennenaikaisesti 8. helmikuuta. Parlamenttivaaleissa pääministeripuolue Fine Gael sijoittui kolmanneksi, Fianna Fáilin ja Sinn Féinin taakse. Hallitusneuvotteluista ennustettiin vaikeita, sillä sekä Fine Gael että Fianna Fáil olivat ennen vaaleja kieltäytyneet yhteistyöstä vasemmistolaisen ja kansallismielisen Sinn Féinin kanssa muun muassa puolueen IRA-kytkösten takia. Ääntenlaskennan aikana Micheál Martin kuitenkin sanoi, ettei sulje pois yhteistyötä kummankaan kilpailijan kanssa.
Neljän kuukauden neuvottelujen jälkeen uuden hallituksen päätyivät muodostamaan Fianna Fáil ja Fine Gael yhdessä vihreiden kanssa, ja uudeksi pääministeriksi nousi Martin. Fianna Fáil ja Fine Gael ovat olleet vuorotellen maan johdossa 1920-luvulta lähtien, ja ne muodostivat yhteishallituksen tuolloin ensimmäistä kertaa. Martin toimi pääministerinä 17.12.2022 asti, jonka jälkeen paikalle palasi edellisen hallituksen pääministeri ja alkukauden tánaisten paikalla ollut Leo Varadkar. Vaalien suurin voittaja Sinn Féin jätettiin hallituksen ulkopuolelle.
Martin on Irlannin pääministeri Simon Harrisin jälkeen tammikuusta 2025 alkaen.
Yksityiselämä.
Martin on ollut naimisissa Mary O'Shean kanssa vuodesta 1989. Heillä on ollut viisi lasta, joista kaksi on menehtynyt. Heidän poikansa Micheál Aodh Martin (s. 1994) on gaelilaisen jalkapallon pelaaja.
Hubert Hurkacz

Hubert Hurkacz (s. 11. helmikuuta 1997 Wrocław) on puolalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listalla kaksinpelissä sijalla 8 tammikuussa 2024 ja nelinpelissä sijalla 30 kesäkuussa 2022. Hän on voittanut urallaan kahdeksan ATP-turnausta kaksinpelissä ja neljä nelinpelissä.
Vuonna 2018 Hurkacz eteni karsintojen kautta Ranskan avointen toiselle kierrokselle, missä hävisi Marin Čilićille. Myös Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi Čilićille toisella kierroksella. Vuonna 2019 hän saavutti ensimmäisen ATP-turnausvoittonsa Winston-Salemissa, missä voitti loppuottelussa Benoît Pairen. Wimbledonissa hän eteni kolmannelle kierrokselle. Tammikuussa 2021 Hurkacz voitti Delray Beachin turnauksen. Australian avoimissa hän hävisi avauskierroksella Mikael Ymerille viisieräisen ottelun. Maalis-huhtikuussa hän voitti Miamin ATP Masters 1000 -turnauksen. Hän voitti turnauksessa mm. maailmanlistan sijalla 11 olleen Denis Shapovalovin, sijalla viisi olleen Stéfanos Tsitsipásin ja välierissä sijalla kahdeksan olleen Andrei Rublevin. Loppuottelussa hän voitti maailmanlistan sijalla 31 olleen Jannik Sinnerin. Voiton myötä Hurkacz nousi maailmanlistalla sijalta 37 sijalle 16.
Marwa Elselehdar

Marwa Elselehdar () on ensimmäinen egyptiläinen ja arabialainen naispuolinen merikapteeni. Hän valmistui The Arab Academy for Science, Technology &amp; Maritime Transport -oppilaitoksesta vuonna 2013 ja oli ensimmäinen nainen, joka valmistui merenkulku- ja teknologialaitokselta. Huhtikuusta 2021 alkaen hänen asemansa on ollut ensimmäinen perämies aluksella Aida IV. Toukokuussa 2021 hän suorittaa viimeiset kokeet saadakseen merikapteenin arvon.
Elselehdar on tullut tunnetuksi, kun häntä ryhdyttiin syyttämään Ever Given -aluksen juuttumisesta Suezin kanavaan, vaikka hän oli tapahtuman aikaan satojen kilometrien päässä kanavasta. Haastatteluissa Elselehdar on kertonut siitä, miten hän on kohdannut alalla paljon seksismiä. Hänen nimissään pidetään Twitter-tilejä ja hänestä levitetään valeuutisia. Syyksi hän arvelee kansallisuuttaan sekä sitä, että hän on nainen miesvaltaisella alalla.
Elselehdar on kulkenut Suezin kanavan läpi useita kertoja, kuten elokuussa 2015, uudistetun kanavan avajaispäivänä.
Monica Hagström

Monica Hagström (s. 20. elokuuta 2000) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Kansallisessa Liigassa Gamlakarleby BK:ssa kaudella 2017 ja Åland Unitedissa kausina 2019–2022. Kaudella 2018 hän edusti ruotsalaisseura Umeåta mutta pääsi kentälle vain yhdessä liigaottelussa. Kausina 2023–2024 hän edusti Ruotsissa AIK:ta ja pelasi ensin toisella sarjatasolla Elitettanissa 23 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja kaudella 2024 pääsarja Damallsvenskanissa kahdeksan ottelua. Heinäkuussa 2024 hän siirtyi liettualaisseura Gintraan. Kaudeksi 2025 hän palasi Åland Unitediin.
Hagström on pelannut Kansallisessa liigassa ennen kauden 2025 alkua 102 ottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. Hän voitti kaudella 2020 liigamestaruuden ja Suomen Cupin. Kaudella 2021 hän saavutti SM-pronssia ja voitti Suomen Cupin, ja kaudella 2022 hän uusi nämä saavutukset.
Nikolai Telešov

Nikolai Dmitrijevitš Telešov (, 10. marraskuuta 1867 Moskova – 14. maaliskuuta 1957 Moskova) oli venäläinen kirjailija.
Nikolai Telešov syntyi kauppiasperheeseen. Hän valmistui Moskovan käytännöllisestä kauppakorkeakoulusta vuonna 1884. Vuosina 1899–1916 Telešovin luona kokoontui kirjallisuuskerho Sreda, jonka toimintaan osallistui Venäjän kuuluisimpia kirjailijoita. Vallankumouksen jälkeen hän työskenteli muun muasssa valistusasiain kansankomissariaatissa ja sai VSFNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimen vuonna 1938.
Telešov kirjoitti lähinnä realistisia ja filosofisia kertomuksia ja novelleja. Neuvostoaikainen pienoisromaani "Natšalo kontsa" (1933) kertoo vuoden 1905 vallankumoustapahtumista. Muistelmateos "Kirjailijan muistiinmerkintöjä" ("Zapiski pisatelja") on ainutlaatuinen Moskovan kirjallisuuselämän kuvaus.
Rosa Corder

Rosa Frances Corder (18. toukokuuta 1853 – 28. marraskuuta 1893) oli englantilainen taidemaalari ja taidemalli. Hän oli Charles August Howellin rakastajatar ja hänen oletetaan rakastajansa painostamana olleen mukana väärentämässä Dante Gabriel Rossettin teoksia.
Rosa Corderin isä oli kauppias ja muusikko Micah Corder. Perheessä oli kuusi lasta. Rosa Corder opiskeli musiikkia ja oli lahjakas myös vieraissa kielissä ja ennen kuin oli täyttänyt 20 vuotta käänsi englanniksi teoksen "Science Without God."
Corder opiskeli aluksi taidetta Felix Moschelesin oppilaana ja jatkoi opintojaan Frederick Sandysin oppilaana. Sandysin oppilaana Corderin opintoihin kuului vanhojen teosten kopiointi ja hän pärjäsi opinnoissaan erinomaisesti. Hän piti näyttelyn sekä Grosvenor Galleryssa että Royal Academy of Artsissa. Hänen muotokuvaansa kirkonmies Edward Bouverie Puseysta pidettiin eniten mallinsa näköisenä. 
Noin 20-vuotiaana Corder kohtasi Howellin joka todennäköisesti näki tässä lahjakkaan taiteilijan joka voisi tehdä väärennöksiä. Corderin odotuksia suhteelta ei tiedetä, mutta hän suoraapätä ryhtyi rikoskumppaniksikaan. Howell tutustutti Corderin James McNeill Whistlerille joka maalasi hänestä upean muotokuvan. On epäilty, että hänellä oli suhde myös Whistlerin kanssa. Maalauksen tekeminen oli kestänyt jo kaksi vuotta, kunnes Corder sai tarpeekseen. 
Väitetyn väärentäjän uransa ohella Corder maalasi muotokuvia. Hänellä oli ateljee Newmarketissa jossa hänen onnistui naisena päästä sisälle miesten hallitsemaan hevosurheilumaailmaan. Hän maalasi muotokuvia hevosurheilijoista että lemmikkieläimistä ja niistä tuli suosituuja. Osasta hänen teoksiaan otettiin painojäljennöksiä joita ostettiin paljon. Hän oli eläinten oikeuksien puolustaja ja oli oikeudessa todistamassa eläinrääkkäysjutuissa.
Kun Howellin vaimo kuoli vuonna 1888, otti Corder Howellin tyttären kasvatikseen. Hänellä oli myös itsellään tytär Howellin kanssa. Howell kuoli vuonna 1890 keukokuumeeseen. Howellin sairastellessa kävi Corder hänen luonaan joka päivä. Corder kuoli keuhkokuumeeseen itsekin kolme vuotta myöhemmin.
Corderin kuvaillaan olleen äärimmäisen kaunis ja älykäs nainen joka piti erikoisia vaatteita. Jos hän oli mukana taideväärennöksissä, hän lienee tehnyt sen omasta halustaan eikä Howellin pakottamana. Häntä pidettiin itsenäisenä naisena jolla oli useita suhteita kuten suhde Rossettin ja Whistlerin kanssa.
Seuilly

Seuilly on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 55 kilometriä Toursin kaupungista lounaaseen.
Kunnan alueella oleva maatila "Manoir de la Devinière" on kirjailija François Rabelaisin syntymäkoti, jossa hän syntyi noin vuonna 1483 – 1494. Historiallisen muistomerkin statuksen saaneesta talosta ja sitä ympäröivistä maatalousrakennuksista tehtiin kirjailijalle omistettu museo "Musée Rabelais" vuonna 1951.
Seuillyssä on myös keskiaikainen linna "Château du Coudray Montpensier". Sen alkuperä juontuu vuoteen 1090. Nykyinen linna on rakennettu 1300-luvulla, ja sitä laajennettiin huomattavasti 1400-luvulla. Linnan puutarha on perustettu vuonna 1736. Puutarhan ja linnan entisöinti alkoi vuonna 1930, kun lentokonevalmistaja Pierre-Georges Latécoère hankki linnan omistukseensa. Nykyisin linna toimii kokous ja juhlapaikkana.
RESIST (vaaliliitto)

RESIST on Belgian työväenpuolueen (PTB; flaam."Partij van de Arbeit") ja Arabien Euroopan liigan (AEL "flaam. Arabisch-Europese Liga") liittouman tuloksena syntynyt vaalilista Belgian liittovaltion vaaleissa 2003 Flanderin alueella.. RESISTi:ä johti PTB-lakimies Zohra Othman, joka oli marokkolainen arabi, ja sai 10 059 ääntä. Tämän seurauksena AEL irrottautui PTB:stä ja perusti uuden puolueen nimeltä "Moslim Democratische Partij.".
Pertti Aula

Pertti Päiviö Aula (9. kesäkuuta 1936 Helsinki – 18. tammikuuta 2021 Helsinki) oli Turun yliopiston lääketieteellisen genetiikan professori.
Aula kirjoitti ylioppilaaksi 1954, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1961 ja väitteli lääketieteen tohtoriksi 1965 Helsingin yliopistossa. Hänen työuransa alkoi Helsingin yliopistollisen keskussairaalan (HYKS) Lastentautien klinikalla, jossa hän toimi apulaislääkärinä 1965–1969. Vuosina 1966–1967 hän työskenteli Yhdysvalloissa hankkiakseen lisää alansa tietämystä. Aula valmistui lastentautien erikoislääkäriksi 1969 ja työskenteli apulaisopettajana 1970–1971. Hän perusti Lastentautien klinikalle kromosomilaboratorion, jossa pyrittiin selvittämään synnynnäisten kehityshäiriöiden syitä. Aulan toinen tutkimusala oli syövän syntymekanismien selvittäminen tutkimalla virusten vaikutuksia kromosomeihin.
Suomen Akatemian vanhempana tutkijana Aula toimi vuodet 1971–1978 ja Naistentautien klinikan sikiötutkimusyksikön vastaavana lääkärinä 1978–1986. Klinikan lääketieteellisen genetiikan erikoislääkärinä hän oli ensimmäinen henkilö Suomessa, joka alkoi tutkia geneettisiä muutoksia lapsiveden soluissa, kun oli havaittu että sellainen on mahdollista. Vuosina 1981–1982 Aula työskenteli vierailevana professorina New Yorkissa Yhdysvalloissa. Vuonna 1986 Aula valittiin Turun yliopiston lääketieteellisen genetiikan apulaisprofessoriksi ja hän keskittyi opetustyöhön ja tutkimukseen. Professorin virkaan Aula valittiin 1997 ja hän jäi eläkkeelle 2001. Aulalla on yli sata tieteellistä julkaisua lääketieteellisestä genetiikasta.
Puna-viher-ruskea liitto

Ranskasta peräisin oleva puna-viher-ruskea liitto tarkoittaa vasemmistolaisten ( "punainen" ), islamistien ( "vihreä" ) ja äärioikeistojen ( "ruskea" ) liittoa. Termiä on käytetty myös kuvaamaan väitettyjä ay-vasemmiston ( "punaiset" ), ekologisesti ajattelevien agraarien ( "vihreät" ) ja äärioikeiston ( "ruskeat" ) liittoja.
Historia.
Ranskalainen esseisti Alexandre del Valle kirjoitti ""une alliance idéologique ... rouge-brun-vert" " ("puna-ruskea-vihreä ... ideologinen liitto") 22. huhtikuuta 2002 "Le Figaro -lehdessä." Vuonna 2010 Del Valle julkaisi esseen Italiassa otsikolla " " (Punainen, Musta, Vihreä: Äärimmäisten vastakohtien kohtaaminen. ) 
Puna-viher-ruskean teorian ja sen eri muunnelmien myöhempi suosio johtuu pääasiassa ranskalaisen juutalaisjärjestön CRIF:n presidentin Roger Cukiermanin pitämästä puheesta CRIF:n juhlassa 25. tammikuuta 2003. Puheen teki kuuluisaksi 27./28. tammikuuta 2003 artikkeli "Le Mondessa". Cukierman käytti ranskalaista termiä "alliance brun-vert-rouge" kuvaamaan antisemitististä asennetta, jonka oletettavasti jakoivat "äärioikeiston nostalgia rotujen hierarkioita kohtaan" (jota symboloi ruskea väri), "äärivasemmisto [joka on] anti-globalisti antikapitalistinen, amerikkalais- ja sionistivastainen" (punainen) ja José Bovén (vihreä) seuraajat.
Yhdysvalloissa samanlainen erilaisten ryhmien liitto esiintyi Maailman kauppajärjestöön vastaisessa globalisaatiokriittisessä liikkeessä, joka yhdisti ammattiliitot, uusluddiittiset ympäristönpuolustajat ja paleokonservatiiviset nationalistit, kuten Pat Buchanan. Monet yllättyivät vasemmistolaisen Lenora Fulanin tuesta Pat Buchananille, jota on pidetty esimerkkinä puna-viher-ruskeasta liittoutumasta.
Samankaltaiset termit.
Termi puna-ruskea (aktivistit / poliittiset voimat) ( , "Krasno-korichnevye)" syntyi Neuvostoliiton jälkeisellä Venäjällä kuvaamaan äärivasemmiston (kommunistit) ja äärioikeistolaisten (nationalistit, fasistit, monarkistit, uskonnolliset) liittoa, joka vastusti liberaalia ja kapitalistista Venäjän hallitusta vuonna 1990 ja sen taloudellisia ja sosiaalisia uudistuksia.
Oona Siren

Oona Siren (s. 23. helmikuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Superliigassa West Ham Unitedia, johon hän siirtyi syyskuussa 2024 norjalaisseura Lillestrømistä.
Siren on edustanut Kansallisessa Liigassa Tikkurilan Palloseuraa kausina 2018–2021 ja Kuopion Palloseuraa kausina 2022–2023. Hän pelasi TiPS:ssä 88 liigaottelua ja teki niissä 16 maalia. Kaudella 2020 TiPS saavutti SM-hopeaa ja pelasi myös Suomen Cupin loppuottelussa. Seuraavalla kaudella tuloksena oli jälleen SM-hopeaa. Kausilla 2022 ja 2023 Siren voitti KuPS:in joukkueessa liigamestaruuden sekä jälkimmäisellä kaudella myös Suomen Cupin. Hän pelasi ensimmäisellä KuPS-kaudellaan 23 liigaottelua ja teki niissä viisi maalia. Kaudella 2023 hän pelasi 23 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia.
Siren pelasi kaudella 2024 Lillestrømin joukkueessa Norjan pääsarjassa 19 ottelua. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Englannin Superliigassa West Hamin joukkueessa 20 ottelua.
Siren on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 ja aiemmin samana vuonna saman ikäluokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa, joissa Suomi sijoittui kolmanneksi ja varmisti siten paikkansa MM-kilpailuihin.
Siren pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa huhtikuussa 2023 Slovakiaa vastaan. Heinäkuussa 2023 hän pelasi Islantia ja Skotlantia vastaan, marraskuussa 2023 Kansojen liigan ottelussa Romaniaa vastaan sekä joulukuussa 2023 Kansojen liigan ottelussa Slovakiaa vastaan. Hän on kesäkuun 2025 loppuun mennessä pelannut 24 naisten maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, kesäkuussa 2025 ystävyysottelussa Alankomaita vastaan.
Sirenin kaksossisko Emmi Siren on myös pelannut Liigaa samassa joukkueessa siskonsa kanssa, ensin Tikkurilan Palloseurassa ja sitten Kuopion Palloseurassa, ja myös hän on pelannut naisten maajoukkueessa.