tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tuusulan suojeluskunta

Tuusulan suojeluskunta perustettiin 19.4.1918 Helsingissä. Sen muodosti aluksi yhteensä 62 jäsentä, mukana oli koululaisia, konttoristeja, kauppiaita ja opettajia. Myöhemmin jäsenmäärä nousi tasaisesti. Tuusulan Suojeluskunta jakautui paikallisosastoihin, jotka perustettiin Keravalle, Korsoon, Ruotsinkylään, Hyrylään, Tuomaalaan, Nahkelaan, Järvenpäähän, Kellokoskelle ja Jokelaan. Ensimmäisen komppanian muodostivat Tuomaalan, Järvenpään, Kellokosken ja Jokelan osastot. Toisen komppanian muodostivat Kerava, Hyrylä, Nahkela ja Ruotsinkylä. Hyrylän osaston päällikkönä toimi vääpeli J.E. Laaksonen.
Paikallisosastot keravalaisia ja korsolaisia lukuun ottamatta kuljettivat alueelta saadut punavangit Helsinkiin. Keravan paikallisosaston lippuun oli ommeltuna kuva veturin etuosasta muistoksi siitä, kun Keravan suojeluskuntalaiset olivat saapuneet 21.4.1918 Helsingin suunnasta ensimmäisellä käyttöönsä saamallaan junalla palauttamaan kotipaikkakunnalleen yhteiskuntajärjestyksen.
Mercedes Coghen

Mercedes Coghen Alberdingk-Thijm (s. 2. elokuuta 1962 Madrid) on espanjalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän pelasi Espanjan olympiakultaa voittaneessa maajoukkueessa Barcelonassa 1992.
Mercedes Coghenin veli Juan Luis Coghen on maahockeyn olympiahopeamitalisti vuodelta 1980.
Nuria Olivé

Núria Olivé Vancells (s. 20. elokuuta 1968 Barcelona) on espanjalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän pelasi Espanjan olympiakultaa voittaneessa maajoukkueessa Barcelonassa 1992.
Piasteri

Piasteri oli Espanjassa vuoden 1497 jälkeen lyöty kahdeksan realin hopearaha, jota jäljiteltiin Meksikossa vuodesta 1535 ja Perussa vuodesta 1598. Latinalaisessa Amerikassa piastereiksi kutsuttiin kaikkia hopeasta lyötyjä pesoja. Nimitys levisi myös Välimeren alueelle ja Kaukoitään.
Piasteri oli 1800-luvulle saakka hopeaharkkoihin vertautuva kansainvälisen kaupan väline, jonka arvo noteerattiin pörssissä. Sen kilpailijoita Levantissa olivat löwentaler ja Maria Teresian taaleri. Piastereita lyötiin myös Turkissa, Egyptissä, Tanskassa, Preussissa ja Ranskassa.
Ranskan Indokiinan piasteri oli Ranskan Indokiinan rahayksikkö vuodesta 1895. Nykyään piasteri on Egyptin, Libanonin, Syyrian ja Sudanin punnan sadasosan nimitys.
Polttopiste (lehti)

Polttopiste (vuosina 1955–1959 Suomalainen, 1973–1979 Uusi Polttopiste) oli vuosina 1955–2002 ilmestynyt suomalainen poliittinen aikakauslehti, joka oli ensin Suomen Kansanpuolueen (KP) ja myöhemmin Liberaalisen Kansanpuolueen (LKP) pää-äänenkannattaja.
Lehti perustettiin vuonna 1955 nimellä "Suomalainen" silloisen Suomen Kansanpuolueen lehdeksi. Vuodesta 1959 lehden nimi oli "Polttopiste", ja vuodesta 1965 se oli LKP:n puoluelehti. Se ilmestyi tuohon aikaan kahdesti kuukaudessa. Vuonna 1970 ilmestymistiheyttä supistettiin yhteen kertaan kuukaudessa ja lehden toimittajat päätettiin korvata palkattomalla toimituskunnalla. Vuosina 1973–1979 lehden nimenä oli "Uusi Polttopiste" ja se ilmestyi kerran viikossa. Nimi "Polttopiste" otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1980. Lehteä julkaisi vuodesta 1974 Kustannusosakeyhtiö LK-Kustannus, jonka nimi vaihtui vuonna 1980 Librum Oy:ksi. Reima T. A. Luodon johtama yhtiö kustansi myös tietokirjoja. Lehden kustantajaksi vaihtui vuonna 1983 LIB-Mediat Oy.
"Polttopisteen" viikoittainen ilmestyminen jatkui vuoteen 1984, mutta vuodesta 1987 alkaen lehti ilmestyi enää neljästä kahdeksaan kertaan vuodessa. Itse puolueen nimi vaihtui vuonna 2001 muotoon Liberaalit. "Polttopiste" lakkasi ilmestymästä vuonna 2002.
Aasian-Tyynenmeren rallisarja

Aasian-Tyynenmeren rallisarja (APRC) on FIA:n alueellinen rallisarja. Koska sarja on maantieteellisesti suurella alueella se on jaettu kahteen divisioonaan: Aasian Cup ja Tyynenmeren Cup (FIA APRC Asia Cup ja FIA APRC Pacific Cup). Kauden lopuksi järjestetään loppukilpailu.
Mestaruudet.
Sarjassa kilpaillaan kuljettajien ja kartanlukijoiden mestaruuksista APRC, APRC3 ja APRC4-luokissa. APRC Junior -luokassa jaetaan kuljettajien mestaruus alle 28-vuotiaille kuljettajille.
Pistejärjestelmä.
Pistejärjestelmänä käytetään FIA:n alueellisien sääntöjen mukaista pisteytystä.
Bertha Hollantilainen

Bertha Hollantilainen, Berthe Friisiläinen (ransk. "Berthe de Hollande, Berthe de Frise"); (n. 1055/1058 – 30. heinäkuuta 1093 tai 15. lokakuuta 1094 Montreuil-sur-Mer, Ranskan kuningaskunta) oli hollantilainen prinsessa, josta tuli Filip I:n puolisona Ranskan kuningatar.
Suku.
Berthan vanhemmat olivat Hollannin, Itä-Friisian kreivi Floris I (k. 1061) ja Saksin herttuakunnan prinsessa Gertrud von Sachsen (1028–1113), hän oli heidän vanhin tyttärensä. Hänellä oli kuusi sisarusta, joista kolme veljeä astui kirkon palvelukseen sekä viisi sisaruspuolta äitinsä toisesta avioliitosta. Vanhin veli Dietrich V oli Hollannin seuraava kreivi ja vanhin velipuoli Robert II Flanderin kreivi. Sisarpuoli Adela (k. 1115) avioitui Tanskan kuningas Knuut IV Pyhän kanssa ja toisen kerran Apulian herttua Roger Borsan kanssa. 
Avioliitto ja jälkeläiset.
Avioliiton taustalla oli Berthan isäpuolen, Flanderin kreivi Robert I Friisiläisen sota Filipin kanssa Flanderin hallinnasta. Rauhansopimus sinetöitiin avioliitolla, ja koska Robertin omat tyttäret olivat liian nuoria, hän tarjosi morsiameksi Berthan, joka oli syntynyt hänen puolisonsa Gertrudin ensimmäisestä avioliitosta Hollannin kreivi Floris I:n kanssa.
Bertha ja Filip vihittiin vuonna 1072 ja he erosivat vuonna 1092. 
Heille syntyneistä lapsista kaksi eli aikuiseksi asti:
Avioeron syynä oli Filipin rakastuminen naimisissa olevaan Anjoun kreivitär Bertrade de Montfortiin (n. 1070–1117). Aviomies purki avioliiton puolisonsa Berthan kanssa, perusteenaan se että tämä oli liian lihava ja nai Bertraden toukokuussa 1092, vaikka tämä oli ollut vuodesta 1089 lähtien naimisissa Anjoun kreivi Fulk IV:n kanssa. Tämä johti paavin edustajan asettamaan erottamiseen kirkon yhteydestä ensimmäisen kerran vuonna 1094 ja uudelleen paavi Urbanus II:n asettamana vuonna 1095, joka samalla kielsi Filipiä osallistumasta ensimmäiselle ristiretkelle. Erottaminen kirkon yhteydestä uusittiin vielä kolmannen kerran vuonna 1101, kunnes Filip teki katumuksen vuonna 1104.
Elämän loppuvaiheet.
Lähdettyään frankkien hovista Bertha asettui Ponthieun kreivikuntaan Montreuil-sur-Merin linnaan, jonka hän oli saanut myötäjäisikseen. Hän kuoli 39-vuotiaana lokakuussa 1094 ja tuli haudatuksi tavallisen kansalaisen tapaan, kertoo kronikka "Vita Arnulfi".
Palm Springs (elokuva)

Palm Springs on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen komedia. Sen ohjasi Max Barbakow. Maagisen realismin aineksia sisältävä elokuva kertoo kahdesta häävieraasta, jotka ihastuvat toisiinsa, mutta joutuvat aikasilmukkaan, jossa sama vuorokausi toistuu alati uudelleen. "Palm Springs" sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla tammikuussa 2020 ja se julkaistiin tilausvideopalvelu Hulussa heinäkuussa 2020. Neon-yhtiö alkoi sitä esittää elokuvateattereissaan niin ikään heinäkuussa 2020.
Juoni.
"Palm Springsin" keskushahmo on nuorehko Nyles, joka on kutsuttu tyttöystävänsä Mistyn kanssa tämän sukulaisen Talan häihin. Misty tosin pettää Nylesia, ja heidän suhteensa on muutenkin hatara. Nyles kohtaa häissä morsiamen siskon Sarahin ja he päättävät lähteä harrastamaan seksiä läheiselle aavikolle. Outo saalistaja ampuu Nylesia nuolilla, ja tämä pakenee haavoittuneena luolaan. Sarah seuraa Nylesia luolaan, vaikka Nyles varoittaa häntä: Nyles on joutunut aikasilmukkaan, jossa hän herää joka aamu samaan päivään, marraskuun yhdeksänteen. Sarah joutuu Nylesin mukana samaan silmukkaan.
Koska sama vuorokausi toistuu kerta toisensa jälkeen, aikasilmukassa voi heittäytyä vaikka kuolemaan ja silti herätä jälleen saman vuorokauden aamuna. Aikasilmukassa olevat voivat siten vaikuttaa suurestikin tapahtumien kulkuun, mutta lopputulos on aina sama: herääminen saman hääpäivän aamuna. Nyles alkaa olla jo tottunut aikasilmukkaan, mutta Sarah haluaa pois siitä. Sarah alkaa opiskella kvanttimekaniikkaa ja yleistä suhteellisuusteoriaa, ja sen avulla hän keksii keinon päästä eroon silmukasta. Keino on riskialtis, mutta Nyles ja Sarah onnistuvat hyppäämään marraskuun kymmenenteen.
Outo saalistaja on keskeinen sivuhahmo, jonka nimi on Roy. Myös Roy on silmukassa, ja kohtaa Nylesin ja Sarahin aina uudelleen. Kun pääpari on päässyt ulos silmukasta, Roy tapaa Nylesin hääjuhlassa. Nyles ei tunne Royta laisinkaan, sillä hän on tavannut tämän ensi kerran vasta aikasilmukassa. Roy päättelee, että Nyles on vihdoin vapaa silmukasta ja Sarahin suunnitelma on onnistunut.
Vastaanotto.
Rotten Tomatoes -sivusto antaa "Palm Springsille" 94-prosenttisesti positiivisen yhteisarvion, yhteenvetona "vahvat näyttelijäsuoritukset, varmaotteinen ohjaus ja pirteästi omintakeinen käsikirjoitus tekevät Palm Springsistä romanttisen komedian, johon on helppo hurmaantua". Käsikirjoittaja Andy Siara palkittiin työstään Film Independent Spirit Awards -gaalassa.
IndieWire -sivuston kriitikko vertasi "Palm Springsiä" aikasilmukkaelokuvaan "Päiväni murmelina" ja antoi sille arvosanan B+.
Episodin Jouni Vikman arvioi: "Huolimatta hahmojen kyynisyydestä ja rikkinäisyydestä elokuva on modernilla tavalla romanttinen".
Rosa Eriksen

Rosa Eriksen (s. 26. helmikuuta 1990 Holbæk) on tanskalainen poliitikko Moderaatit-puolueesta. Hän on toiminut vuodesta 2022 Tanskan parlamentin eli kansankäräjien jäsenenä.
Eriksen valittiin kansankäräjille marraskuun 2022 vaaleissa Fynin vaalipiiristä. Hän sai vaaleissa 4 469 ääntä. Eriksen on toiminut vuodesta 2023 kansankäräjien sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana. Ennen vuonna 2022 toimintansa aloittanutta Moderaatit-puoluetta hän oli ollut aiemmin mukana sosiaalidemokraattien ja Venstren nuorisojärjestöjen toiminnassa.
Eriksen on koulutukseltaan sairaanhoitaja. Hän valmistui vuonna 2016 UCL University Collegesta Odensesta. Hän työskenteli valmistumisensa jälkeen Odensen yliopistollisessa sairaalassa.
Ennen poliittista uraansa Eriksen oli ollut julkisuudessa oltuaan mukana tosi-tv-ohjelma "Kongerne af Svendborgissa" vuonna 2013. "Jersey Shoresta" vaikutteita saanutta ohjelmaa esitettiin Kanal 5 -kanavalla.
Rosa Eriksen on naimisissa Nicolai Eriksenin kanssa. Parilla on kaksi tytärtä.
Stefan Dragutin

Stefan Dragutin (, noin 1244 – 1316) oli keskiaikainen Serbian kuningas, joka toimi kuninkaana vuodet 1276–1282. Hän kuului Nemanjić-hallitsijasukuun.
Stefan Dragutin oli kuningas Stefan Uroš I:n ja ranskalaisen kuningatar Helena Anžujskan (Anjou) vanhin poika.
Hänen hallituskautensa jäi melko lyhyeksi: hän mursi jalkansa metsästysonnettomuudessa kuusi vuotta hallittuaan ja piti sitä jumalallisena varoituksena ja pahana enteenä, mikä yhdessä muiden tekijöiden kanssa johti hänen luopumiseensa nuoremman veljen Milutinin hyväksi vuonna 1282. Dragutin ei kuitenkaan hävinnyt poliittiselta näyttämöltä, sillä hän oli säilyttänyt läänitysmaita sekä Unkarin että Serbian alueelta valtion luoteisosassa, johon kuuluivat Mačva, Srem ja strateginen kaupunki Belgrad, osa Itä-Bosniaa ja Sumadijaa sekä muilta alueilta etelämpänä.
Kuningas Stefan Dragutin luopui Uroš I:n keskittämispolitiikasta ja luovutti aatelistolle suuret alueet läänityksinä. Hän kannatti vahvoja siteitä länteen yleensä ja Unkarin hoviin erityisesti. Suhde omaan veljeen oli myrskyisempi. He tekivät kuitenkin yhteistyötä useissa suurissa tavoitteissa, mukaan lukien eteneminen Bysanttia vastaan ​​Makedoniassa vuosina 1283–1284. Merkittäviä ovat myös Dragutinin solmimat suhteet bosnialaisten naapureidensa kanssa.
Pian äitinsä kuoleman vuonna 1314 jälkeen Dragutin vetäytyi luostariin, harjoitti hyvin askeettista elämäntapaa, ja kuoli pian sen jälkeen. Hänen perintöönsä kuuluu upeita luostareita, esimerkiksi Arilje.
Hänen seuraajansa Serbian kuninkaana oli Stefan Uroš II Milutin.
Planned Parenthood vastaan Casey

Planned Parenthood vastaan Casey () on Yhdysvaltain korkeimman oikeuden kesäkuussa 1992 antama päätös, joka vahvisti aborttioikeuden perustuslaillisuutta Yhdysvalloissa Roe vastaan Wade -päätöksen jälkeen.
Tausta.
Vuonna 1989 Pennsylvanian osavaltion kuvernööri Bob Casey allekirjoitti lain, jonka nojalla abortin saamista vaikeutettiin ja sille asetettiin seuraavat ehdot:
Planned Parenthoodin klinikka kaakkois-Pennsylvaniassa katsoi näiden vaatimusten olevan perustuslain vastaisia ja haastoi osavaltion oikeuteen. Planned Parenthood sai apua ACLU:lta.
Vuonna 1973 annetun Roe vastaan Wade -päätöksen nojalla korkein oikeus katsoi, että Yhdysvaltain perustuslain turvaama oikeus yksityiseen kattaa myös henkilön oikeuden hakea aborttia halutessaan.
Alemmat oikeusasteet.
Pennsylvanian itäisen piirin oikeus antoi elokuussa 1990 päätöksensä, jonka mukaan kaikki Pennsylvanian uuden lain kohdat olivat perustuslain vastaisia. 
Tapaus eteni vetoomustuomioistuimeen, joka pyörsi alemman oikeusasteen päätöksessä, mutta vain osittain: sen mukaan vaimolle ei tulisi asettaa vaatimukseksi ilmoittaa miehelleen aikeestaan hakea aborttia, sillä tämä saattaisi altistaa naisen väkivallalle tai sen uhalle, mikäli mies ei hyväksyisi aborttia. Tätä päätöstä oli mukana kirjoittamassa tuleva korkeimman oikeuden tuomari Samuel Alito.
Korkeimman oikeuden päätös.
Korkein oikeus otti tapauksen käsittelyynsä ja kuulu mielipiteitä puolesta ja vastaan 22. huhtikuuta 1992. Planned Parenthoodia edusti Kathryn Kolbert ja Pennsylvaniaa Ernest D. Preate, Jr., minkä lisäksi Yhdysvaltain liittovaltiota oli edustamassa Kenneth W. Starr amicus curiae -roolissa. Korkein oikeus pohti, voiko osavaltio asettaa Pennsylvanian säätämien lakien mukaisia rajoituksia aborttia hakevalle naiselle ilman, että rajoitukset menevät Roe vastaan Wade -päätöstä vastaan. Tuomarien, joiden lopullinen päätös oli niukka 5–4, äänet jakautuivat seuraavasti:
Korkeimman oikeuden mukaan henkilö saa keskeyttää raskauden, eivätkä osavaltiot saa asettaa tälle liiallisia laillisia esteitä. Tällainen este on oikeuden tulkinnan mukaan sellainen, joka estää henkilöä saamasta aborttia ennen kuin sikiö pärjäisi kohdun ulkopuolella keskosena.
Seuraukset ja kumoaminen.
Planned Parenthood vastaan Casey vahvisti Roe vastaan Wade -tapauksen suomaa oikeutta aborttiin. Päätöksessään korkein oikeus myös viittasi Roe vastaan Wade -tapaukseen. Planned Parenthood vastaan Casey kuitenkin soi osavaltioille oikeuden rajoittaa aborttia, kunhan siitä ei aiheudu liikaa laillisia esteitä aborttia hakevalle naiselle.
Korkein oikeus kumosi Planned Parenthood vastaan Casey- ja Roe vastaan Wade -päätökset kesäkuuta 2022 antamallaan Dobbs vastaan Jackson Women’s Health Organization -päätöksellä. Korkein oikeus linjasi, ettei maan perustuslaki ota kantaan aborttioikeuteen, eikä kahdella kumotulla tapauksella ole esim. amerikkalaiseen oikeushistoriaan tai ennakkotapauksiin perustuvaa pohjaa.
Marija Atanasova

Marija Georgieva Atanasova (; 26. joulukuuta 1926 Kalekovets, Bulgaria – 11. huhtikuuta 2000) oli bulgarialainen lentäjä, poliitikko ja Bulgarian ensimmäinen naispuolinen liikennelentäjä. Hän työskenteli lentäjänä Balkan Bulgarian Airlinesilla vuosina 1953–1974 ja oli lisäksi Bulgarian kansalliskokouksen jäsen 1966–1971.
Elämä.
Marija Atanasova syntyi Kalekovetsin kylässä 26. joulukuuta 1926. Hän oli perheen neljästä tyttärestä nuorin. Hän valmistui ensimmäisten naisten joukossa ilmavoimien korkeakoulusta Dolna Mitropolijassa vuonna 1950 ja työskenteli siellä vuoteen 1952 saakka lennonopettajana. Sen jälkeen hän valmistui hävittäjälentäjäkoulutuksesta.
Atanasova aloitti vuonna 1953 työt liikennelentäjänä Balkan Bulgarian Airlinesilla. Hän oli Bulgarian ensimmäinen naispuolinen liikennelentäjä ja tiettävästi maailman ensimmäinen naispuolinen kapteeni kaupallisessa lentoliikenteessä. Hän lensi Balkan Bulgarianilla Li-2-, Il-14-, Il-18- ja Tu-134-koneita. Kun hän laskeutui ensimmäisenä naisena Lontoon Heathrow’n lentoasemalle Il-18-koneella, tapaus sai niin suuren huomion, että Bulgarian suurlähetystö järjesti lehdistöä varten lentokierroksen Lontoon yllä, jotta nämä voisivat varmistua naisen todella ohjaavan konetta. Atanasova itse ei kuitenkaan pitänyt julkisuudesta.
Atanasova jäi eläkkeelle lentäjän tehtävistä vuonna 1974. Bulgarian lainsäädännössä määrättiin tuolloin miespuolisten lentäjien eläkeiäksi 45 vuotta, mutta koska naisia varten ei ollut laadittu erillisiä rajoituksia, Atanasova eläköityi vasta 48-vuotiaana. Lentämisen lopetettuaan hän työskenteli Balkan Bulgarian Airlinesin edustajana Amsterdamissa neljän vuoden ajan. Hän kieltäytyi toisesta tarjotusta nelivuotiskaudesta, koska ei pitänyt Amsterdamin ilmastosta.
Lentämisen ohella Atanasova oli Bulgarian kansalliskokouksen jäsen vuosina 1966–1971. Myöhempinä vuosinaan hän asui kesät itse rakentamallaan mökillä Solištan kylässä Rodópi-vuorilla ja talvet Sofiassa. Atanasova kuoli 73-vuotiaana 11. huhtikuuta 2000.
Kaspar Olevianus

Kaspar Olevianus (tai Caspar, Olevian, alkuperäinen saksankielinen nimi Olewig) (10. elokuuta 1536 Trier – 15. maaliskuuta 1587 Herborn) oli saksalainen lakimies, reformoitu uskonpuhdistaja ja toinen Heidelbergin katekismuksen laatijoista. 
Elämä.
Olevianus opiskeli aluksi oikeustiedettä Pariisissa, Orléansissa ja Bourgesissa, ja päätyi Ranskassa reformoidun opin kannalle. Oikeustieteen tohtorin tutkinnon suoritettuaan hän opiskeli teologiaa Genevessä ja Zürichissä Jean Calvinin, Theodore Bezan ja Pietro Vermiglin ohjauksessa. Vuonna 1559 hän alkoi julistaa kotikaupungissaan Trierissä kalvinistista uskonpuhdistusta, mutta sikäläinen arkkipiispa päätti hänen työnsä aseellisesti. Vuonna 1560 hän muutti Pfalzin vaaliruhtinas Fredrik III:n kutsusta Heidelbergiin. Hän väitteli teologian tohtoriksi Heidelbergin yliopistossa, ryhtyi dogmatiikan professoriksi ja siirtyi kirkolliseen palvelukseen pastoriksi ja kirkkoneuvokseksi vuonna 1562. Pfalzin johtavana reformoituna kirkonmiehenä hän organisoi paikallisseurakunnan, pani täytäntöön uuden reformoidun kirkkojärjestyksen, ja julkaisi yhdessä Zacharias Ursinuksen kanssa Heidelbergin katekismuksen. Olevianus suhtautui kuitenkin kriittisesti toimikunnan työn tuloksena syntyneeseen Heidelbergin katekismukseen, koska se oli hänen mielestään liikaa Philip Melanchthonin ja liian vähän Calvinin ajatuksiin suuntautunut. 
Saarnojen, kirjoitusten ja uskonnollisten keskustelujen avulla hän edisti Geneven kirkkojärjestystä ja kalvinistisia näkemyksiä. Sen jälkeen kun uusi vaaliruhtinas, luterilaismielinen Ludvig VI, karkotti hänet vuonna 1576 Pfalzista, hän työskenteli reformoidun kirkkojärjestyksen* käyttöönoton puolesta Nassaussa ja muilla alueilla. Lopulta hänestä tuli Herbornin akatemian teologian professori ja ensimmäinen pastori. Hänen tärkein systemaattisen teologian teoksensa on "De substantia foederis gratuiti inter deum et electos".
Hirvijärvi (Pielavesi)

Hirvijärvi on Pielaveteen laskeva järvi Hirvikylässä Pielavedellä Pohjois-Savon länsiosassa. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 73 kilometriä luoteeseen.
Maantiede.
Hirvijärvi koostuu kahdesta altaasta, joita erottaa Metsolanniemi. Altaiden välisellä hyvin matalalla vesialueella sijaitsee järven ainoa saari, Hirvisaari, jonka pinta-ala on noin puoli hehtaaria. Läntisen järvenosan nimi on Pieniselkä, ja siitä työntyy luoteeseen Jaakkolanlahti. Itäisen järvenosan pohjoinen osa on nimeltään Isoselkä ja eteläinen osa Itälahti. Pieniselkä on alle kolme metriä syvä, Isoselkä puolestaan on laajalti vähintään kymmenen metriä syvä. Noin kahdeksasosa Hirvijärvestä on vähintään kymmenen metriä ja enintään yksitoista metriä syvä.
Hirvijärvi on suurelta osin kulttuurimaiseman reunustama. Metsolanniemi on metsäistä ja sen korkein kohta on yli 160 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven itäpuolella sijaitsevan Hirvivuoren laki on lähes 220 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven koillispuolella sijaitsee kaksi luonnonsuojelualuetta.
Hirvijärveen virtaa tulouoma sen koillispuolisilta Täilammilta. Hirvijärven luusua sijaitsee Pieniselältä etelään työntyvän pienen lahden pohjukassa, josta alkaa Pielaveteen (102,3 metriä mpy) virtaava Hirvijoki.
Hirvijärven vesitilavuus on 5 719 000 kuutiometriä.
Hirvijärvi (14.744.1.001) kuuluu Hirvijoen valuma-alueeseen (14.744), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Pielaveden alue (14.74) ja ensimmäinen jakovaihe on Rautalammin reitin valuma-alue (14.7). Hirvijärvi on laajin Hirvijoen alueen kolmesta vähntään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Kaksi muuta ovat Iso Täilampi ja Pieni Täilampi.
Auguste Deter

Auguste Deter (1850 – 8. huhtikuuta 1906) oli saksalainen nainen, josta tuli ensimmäinen virallisen Alzheimerin taudin diagnoosin saanut henkilö.
Deter alkoi osoittaa sairauden merkkejä 50 vuotta täytettyään. Hän osoitti tavallista nuorempana merkkejä muistin, unen, kielen ja kirjoittamisen ongelmista, jotka viittasivat dementiaan. Deter syytti miestään epäasianmukaisesti pettämisestä ja kärsi muistin vioittumisesta sekä disorientoitumisesta jopa kotona ollessaan. Deter otettiin aviomiehensä toimittamana Frankfurtin Instituutioon mielisairaille ja epileptikoille 25. marraskuuta 1901. Siellä Deteriä tutki saksalainen psykiatri ja neuropatologi Alois Alzheimer, joka totesi hänellä ensin "preseniilin dementian". Deter esimerkiksi vastasi kysymykseen omasta nimestään oikein, mutta toisti oman nimensä kun hänelle esitettiin hänen miehensä nimeä koskenut kysymys. Deter kykeni tunnistamaan ja nimeämään muun muassa kynän, avaimen ja sikarin, mutta hän ei pystynyt nimeämään juuri näkemiään esineitä jälkikäteen. Kun häneltä kysyttiin, mitä hän söi, hän ilmoitti syövänsä pinaattia, vaikka oli todellisuudessa syömässä sianlihaa. Deter kärsi myös hallusinaatioista.
Deterin tila näytti heikkenevän iltaisin entisestään. Hänen puheensa muuttui sekavaksi, ja hän saattoi herätä keskellä yötä huutaen. Deter jäi instituutioon, jossa hänen sairautensa eteni pisteeseen, jossa lähes kaikki kognitiiviset kyvyt olivat kadonneet. Hän kuoli 55-vuotiaana. Alois Alzheimer oli siirtynyt muihin tehtäviin Müncheniin, mutta kuuli Deterin kuolemasta ja pyysi tämän aivoja sekä terveystietoja lähetettäväksi hänelle tarkempia tutkimuksia varten. Edesmenneen perhe myönsi luvan aivojen postuumia tutkimusta varten. Alois Alzheimer havainnoi kahden tyyppisiä epänormaaleja kertymiä hermosolujen sisällä ja välissä. Tällaisia muutoksia oli jo aiemmin havaittu muiden tieteilijöiden toimesta, mutta ei aiemmin näin nuorella potilaalla. Todettujen poikkeavuuksien joukossa oli laaja aivokuoren atrofia.
4. marraskuuta 1906 Alzheimer kuvasi Deteriltä tekemiään löydöksiä saksalaisten psykiatrien 37. vuosittaisessa konferenssissa Tübingenissä. Seuraavana vuonna hän julkaisi aihetta koskeneen artikkelin, mutta vasta vuonna 1911 häneltä ilmestyi yksityiskohtaisempi artikkeli, jossa hän tulkitsi Deteristä ja muista potilaistaan tekemiään havaintoja. Esitys Alzheimerin taudin nimeämisestä Alois Alzheimerin mukaan tuli Alzheimerin Müncheniin palkanneelta Emil Kraepelinilta, joka sisällytti kuvauksen Deterin tapauksesta kahdeksanteen laitokseen kirjastaan "Psychiatrie" vuonna 1910.
Nykyaikana Deterillä todettaisiin varhaisen alkamisajankohdan Alzheimerin tauti.
Eilish McColgan

Eilish McColgan (s. 25. marraskuuta 1990) on brittiläinen kestävyysjuoksija. Hän on Kansainyhteisön mestari ja moninkertainen Euroopan-mestaruusmitalisti.
McColgan aloitti aikuisten arvokilpailu-uransa 3 000 metrin estejuoksijana. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui alkuerissä. Moskovan maailmanmestaruuskilpailuissa 2013 hän oli kymmenes ja Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 kuudes.
Vuonna 2016 McColgan sijoittui 5 000 metrin juoksussa kuudenneksi Amsterdamin EM-kilpailuissa ja 13:nneksi Rio de Janeiron olympialaisissa. Vuonna 2017 hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa 3 000 metrin juoksussa pronssia ja sijoittui ulkosalla Lontoon maailmanmestaruuskilpailuissa 5 000 metrillä kymmenenneksi. Vuonna 2018 hän sijoittui 3 000 metrillä sisäratojen MM-kilpailuissa kymmenenneksi. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa hän sijoittui kuudenneksi sekä 1 500 metrillä että 5 000 metrillä. Berliinin EM-kilpailuissa hän saavutti 5 000 metrillä hopeaa.
McColgan sijoittui vuonna 2019 sisäratojen EM-kilpailuissa 3 000 metrillä seitsemänneksi ja ulkoradoilla Dohan MM-kilpailuissa 5 000 metrillä kymmenenneksi. Kesällä 2021 Tokion olympialaisissa hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa yhdeksänneksi mutta karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 10 000 metrillä kymmenenneksi ja 5 000 metrillä 11:nneksi. Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa 10 000 metrillä ja saavutti hopeaa 5 000 metrillä. Münchenin EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa 10 000 metrillä ja pronssia 5 000 metrillä.
McColganin ennätys on 5 000 metrillä 14.28,55 heinäkuulta 2021 ja 10 000 metrillä 30.00,86 maaliskuulta 2023. Ne molemmat ovat Britannian-ennätyksiä.
Eilish McColganin äiti on 10 000 metrin juoksun maailmanmestari Liz McColgan, ja myös isä Peter McColgan on kilpaillut juoksijana.
Kaustajärvi

Kaustajärvi on matala metsäjärvi Tohmajärven koillisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 64 kilometriä kaakkoon.
Maantiede.
Kaustajärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 2,5 kilometriä. Järvi muodostuu matalasta selkävedestä, josta työntyy etelään pitkiä ja kapeita lahtia, joiden alueella sijaitsee joitakin vähintään kuusi metriä syviä vyöhykkeitä. Järven itäosa sijaitsee Suomen ja Venäjän rajavyöhykkeellä ja aivan itäisimmät osat sijaitsevat Venäjän alueella.
Kaustajärven saariluku on seitsemän. Saarista neljä on alle aarin laajuisia luotoja, yhden saaren pinta-ala on yli hehtaarin. Kaustajärven ranta-alueella on jonkin verran pientaloja. Järven pohjoispuolitse kulkee seututie 500 ja sen pohjoispuolella sijaitsee pienten järvien mosaiikki.
Kaustajärven lounaisosan lahti kaventuu Heinäjoeksi, joka virtaa Jouhtenus-järveen (105,6 metriä mpy).
Kaustajärven vesitilavuus on 3 392 000 kuutiometriä.
Kaustajärvi (01.091.1.003) kuuluu Kaustajärven alueeseen (01.091), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistössä (01). Toinen jakovaihe on Ryösiönjoen valuma-alue (01.09). Kaustajärven alueeseen kuuluu 51 vakavettä, joiden pinta-ala on vähintään hehtaarin. Kaustajärvi on alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on Kanajärvi. Kolmanneksi laajin on Suontakasen Pitkä, jota seuraavat vakavedet ovat alle puolen neliökilometrin laajuisia.
Niitty-Pölläkkä

Niitty-Pölläkkä on saareton järvi Kuopion itäosassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 76 hehtaaria. Etäisyys Kuopion keskustasta on 25 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede.
Niitty-Pölläkän pituus lännestä itään on noin kaksi kilometriä. Järven länsiosan muodostaa Raiviolahti. Eteläosan lahtia ovat Mustalahti ja Välijoenlahti, joita erottaa Mustaniemi. Suurin osa Niitty-Pölläkästä on enintään kolme metriä tai vähintään kuusi metriä syvä. Kolmesta kuuteen metriä syvää vesialuetta on noin viidesosa järven alasta. Syvin alue sijaitsee järven länsipuoliskolla.
Niitty-Pölläkän rannoilla on sekä pelto- että metsämaata. Järven kaakkoispuolella sijaitsee Alus-Pölläkkä (82,9 metriä mpy), josta virtaa tulouoma Niitty-Pölläkän kaakkoiskolkkaan. Idästä järveen virtaa Itäjoki ja koillisesta Kortejoki. Niitty-Pölläkkä laskee Pölläkkäsalmea pohjoiseen Juurusveden Melaveteen. Niitty-Pölläkän ja Melaveden välissä sijaitsee Pölläkänniemi. Niitty-Pölläkän ja Alus-Pölläkän välistä kulkee seututie 566.
Pölläkkä-järvet ovat neljän vakaveden kokonaisuus Pölläkän kylässä. Pölläkkä-järviin kuuluu myös Alus-Pölläkän eteläpuolella sijaitseva Pasko-Pölläkkä (87,9 metriä mpy) ja sen kaakkoispuolinen Mänty-Pölläkkä (88,9 metriä mpy).
Niitty-Pölläkän vesitilavuus on 4 961 000 kuutiometriä.
Niitty-Pölläkkä (04.611.1.087) kuuluu Juurusveden lähialueeseen (04.611), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Juurusveden alue (04.61) ja ensimmäinen jakovaihe on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Niitty-Pölläkkä on viidenneksi laajin Juurusveden lähialueen 126:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Selkeästi laajin on Juurusvesi, jota seuraa Iso-Jälä, Siilinjärvi ja Tihvonjärvi.
Ditaji Kambundji

Ditaji Kambundji (s. 20. toukokuuta 2002) on sveitsiläinen pika-aitajuoksija. Hän on maailmanmestari ja sisäratojen Euroopan-mestari.
Kambundji voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa Tallinnassa vuonna 2021. Samana vuonna alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa hänet hylättiin loppukilpailussa. Tokion olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä.
Vuonna 2022 Kambundji keskeytti 60 metrin aitajuoksun sisäratojen MM-kilpailujen loppukilpailussa ja karsiutui ulkoradoilla Eugenen MM-kilpailuissa 100 metrin aitajuoksun välierissä. Münchenin EM-kilpailuissa hän saavutti 100 metrin aitajuoksussa pronssia ajalla 12,74.
Vuonna 2023 Kambundji saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrin aitajuoksussa pronssia ajalla 7,91. Heinäkuussa 2023 hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Espoossa järjestetyissä EM-kisoissa. Kambundjin finaalissa juoksema aika 12,68 oli uusi kisaennätys. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs. Hän saavutti Rooman EM-kilpailuissa 2024 hopeaa 100 metrin aitajuoksussa Sveitsin ennätysajalla ja alle 23-vuotiaiden Euroopan ennätyksellä 12,40. Pariisin olympialaisissa hän karsiutui välierissä.
Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuissa 2025 Kambundji voitti kultaa 60 metrin aitajuoksussa Euroopan ennätystuloksella 7,67. Kaksi viikkoa myöhemmin hän saavutti Nanjingin MM-hallikilpailuissa hopeaa ajalla 7,72. Tokion MM-kilpailuissa 2025 Kambundji voitti 100 metrin aitajuoksussa kultaa uudella maansa ennätyksellä 12,24.
Kambundjin ennätys 100 metrin aitajuoksussa on 12,24 syyskuulta 2025. Sisäradoilla hänen 60 metrin aitajuoksun ennätyksensä on 7,67 maaliskuulta 2025. Molemmat ajat ovat Sveitsin ennätyksiä, ja sisäratojen aika on myös Euroopan ennätys.
Ditaji Kambundjin isosisko Mujinga Kambundji on menestynyt pikajuoksija.
Barbara Celjeläinen

Barbara Celjeläinen (unk.: "Cillei Borbála", saks.: "Barbara von Cilli," slov. ja kroat.": Barbara Celjska);" (n. 1392/1394 – 1445) oli Sigismund Luxemburgilaisen puolisona Unkarin ja Böömin kuningatar sekä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna. 
Barbara oli steiermarkilaisen Celjen kreivi Herman II:n (1360-luku –1435) ja kreivitär Anna von Schaunbergin nuorin tytär.
Celjen kreivit ylennettiin keisarikunnan valtakunnanruhtinaiden joukkoon. 
Avioliitto vuonna 1405 oli Sigismundin toinen. Siitä syntyi vuonna 7. lokakuuta 1409 tytär, Elisabet Luxemburgilainen (unk.: "Luxemburgi Erzsébet)," (1409–1442), josta tuli Albrekt II:n kuningatarpuoliso ja Unkarin kuningatar sekä kanssahallitsija omalla oikeudellaan.
Barbara kruunattiin Saksan kuningattareksi Aachenissa vuonna 1414. Vuonna 1415 hän sai osallistua miehensä rinnalla Konstanzin kirkolliskokoukseen. Pian sen jälkeen kuningaspari aloitti epävirallisen asumuseron. Barbara pyysi anteeksiantoa, pääsi jälleen vaikuttamaan valtion asioihin 1420-luvulla ja sai järjestää maan puolustusta Hussilaissodissa. Rauhan tultua Barbaran ja Sigismundin välit paranivat, ja vuonna 1437 Barbara kruunattiin Böömin kuningattareksi.
Aleksandra Lisowska (juoksija)

Aleksandra Lisowska (s. 12. joulukuuta 1990) on puolalainen kestävyysjuoksija. Hän voitti maratonin Euroopan-mestaruuden vuonna 2022.
Lisowska sijoittui vuonna 2020 puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailuissa 51:nneksi. Seuraavana vuonna hän oli Tokion olympialaisissa maratonilla 35:s ajalla 2.35.33. Vuonna 2022 hän voitti Münchenin EM-kilpailuissa maratonilla kultaa ajalla 2.28.36. Vuonna 2024 hän sijoittui Rooman EM-kilpailuissa puolimaratonilla 29:nneksi ja Pariisin olympialaisissa maratonilla 36:nneksi.
Lisowska juoksi maratonilla ennätyksensä 2.25.52 Valenciassa joulukuussa 2023. Puolimaratonilla hänen ennätyksensä on 1.12.06 kesäkuulta 2024. Hän voitti 10 000 metrin juoksun Puolan-mestaruuden vuonna 2022.
Tipasoja

Tipasoja on Sotkamon kunnan itäosassa sijaitseva kylä. Karttaan merkitty kyläkeskus sijaitsee kuntataajamasta noin 22 km itä-kaakkoon. Kyläkeskuksessa sijaitsee entinen Tipasojan koulu, kylätalo Tipsakka sekä Sotkamon kunnan omistama pesäpallokenttä. Kyseinen kenttä toimi aikoinaan Tipasojan Isku Ry:n pesäpallojoukkueen kotikenttänä. 
Tipasojen merkittävin yksityinen työnantaja on nykyisin Sotkamo Silver Oy:n hopeakaivos, joka sijaitsee Tipasjärven eteläpuolella. Aiemmin pääasiallinen elinkeino kylällä on ollut maa- ja metsätalous, mutta maaseudun rakenemuutoksen johdosta maatalouselinkeinon merkitys on vähentynyt merkittävästi.
Tipasojan tunnetuin nähtävyys on Hiidenportin hautavajoama, joka sijaitsee samannimisen kansallispuiston alueella.
Tipasoja valittiin vuonna 2008 Vuoden kainuulaiseksi kyläksi.
Aloysius Bertrand

Aloysius Bertrand, myös Louis tai Ludovic Bertrand, koko nimi Louis-Jacques-Napoléon Bertrand (20. huhtikuuta 1807 Ceva, Piemonte – 29. huhtikuuta 1841 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Hänen teostaan "Gaspard de la nuit" (1842, "Yön Kaspar") pidetään klassikkona ja ensimmäisenä proosarunoteoksena.
Bertrand muutti perheensä mukana Dijoniin 1815 ja kiinnostui kaupungista niin, että liittyi paikalliseen Société d’Études -seuraan ja kokosi historiallista aineistoa, jota hän hyödynsi omassa tuotannossaankin runokokoelmassa "Volupté". Hän julkaisi johtamassaan paikallislehdessä omia kirjoituksiaan, joita arvostivat jopa Victor Hugo ja Charles Augustin Sainte-Beuve. Yritys löytää töitä Pariisista tuotti pettymyksen, joten hän palasi Dijoniin. Hän kirjoitti liberaaliin sanomalehteen, jonka Kaarle X kuitenkin lakkautti, mikä herätti suurta paheksuntaa ja heinäkuun vallankumouksen 1830. Sen jälkeen hän oli kolme vuotta "Le Patriote de la Côte-d’Orin" päätoimittaja.
Bertrand myi 1836 "Gaspard de la nuit’n" käsikirjoituksen kustantajalle, joka ei kuitenkaan julkaissut sitä, koska se ei hänen mielestään sopinut aikakauden klassismin henkeen. Bertrand kuoli tuberkuloosiin, ja teos julkaistiin vasta hänen kuoltuaan.
Yön Kaspar

 Yön Kaspar: fantasioita Rembrandtin ja Callot’n tapaan ("Gaspard de la nuit") on Aloysius Bertrandin proosarunoteos, jonka alkuteos ilmestyi 1842 ja suomennos 2013 Savukeitaan kustantamana. Teoksen ovat suomentaneet Tommi Nuopponen ja Aki Salmela. Teoksen sanotaan olevan ensimmäinen proosarunoteos; joka tapauksessa se toi lajityypin Ranskan kirjallisuuteen.
Bertrand myi 1836 "Gaspard de la nuit’n" käsikirjoituksen kustantajalle, joka ei kuitenkaan julkaissut sitä, koska se ei hänen mielestään sopinut aikakauden klassismin henkeen. Bertrand kuoli tuberkuloosiin, ja teos julkaistiin vasta hänen kuoltuaan. 
Maurice Ravel sävelsi teoksen innoittamana pianotriptyykin Gaspard de la nuit (1908).
Arviot.
Kristian Blomberg sanoo kirjoituksessaan "Parnassossa", että luettuaan teoksen useaan kertaan hän pitää sitä hämmentävänä klassikkona. Hän pohtii, onko ensimmäisyys proosarunona vaarallinen määrite. Voi löytyä joku toinen, vanhempi, ja se herättää kysymyksen, väheneekö tämän teoksen kiinnostavuus, jos se onkin vasta toinen. Blomberg on lukenut alkukielistä teosta useita kertoja mutta sanoo rakastavansa ”samalla antaumuksella myös nyt käsillä olevan käännöksen maailmaa, ehkä jopa enemmän kuin alkukielistä”. Hän perustelee näkemystään sillä, että se ”unelmointi johon "Yön Kaspar" houkuttelee, tuntuu jotenkin tarvitsevan äidinkielisen, vaistonvaraisen ympäristön”. Hän antaa kiitoksen suomentajille Tommi Nuopposelle ja Aki Salmelalle jotka tarjoavat lukijalle lisäksi lukemista helpottavia huomautuksia.
Kristian Fjeld

Kristian Fjeld (16. helmikuuta 1887 Vestre Toten – 23. joulukuuta 1976) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1945–1961 ja toimi Norjan maatalousministerinä 1945–1951. Vuosina 1925–1941 hän oli Stangen pormestari.
Sa Chen

Sa Chen (; s. 1979 Chongqing) on kiinalainen pianisti.
Chen opiskeli Dan Zhaoyin johdolla Sichuanin musiikkikonservatoriossa ja Shenzhenin taidekoulussa. Vuonna 1994 Kiinan presidentti Jiang Zemin kuunteli hänen esityksensä ja haastatteli häntä sekä Dan Zhaoyia. Chen teki ensimmäisen suuren esiintymisensä vuonna 1996 soittaessaan livenä BBC Televisionissa kilpaillessaan Leedsin kansainvälisen pianokilpailun finaalissa Simon Rattlen johtaman Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin kanssa. Chen sai kilpailussa neljännen sijan. Neljäs sija ja tunnustus parhaasta poloneesin esityksestä hänelle tuli myös vuoden 2000 Kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa. Vuonna 2005 Chen voitti Crystal Awardin 12. Kansainvälisessä Van Cliburn -pianokilpailussa.
Chen on tehnyt yhteistyötä lukuisten orkesterien kanssa eri kapellimestarien johdolla. Hän on pitänyt solistisia esityksiä monissa maailman johtavista musiikin keskuksista. Hän teki Yhdysvaltain-debyyttinsä huhtikuussa 2002. Chen on kiertänyt säännöllisesti Japanissa ja hänet valittiin esiintyjäksi Tokion "1900-luvun sadan suuren pianistin" konserttisarjaan. Vuonna 2008 Pentatone-levymerkillä julkaistiin maailmanlaajuisesti Chenin Frédéric Chopin -albumi. Tämä levytys sai Classic FM:n "The Best CD Award" -tunnustuksen. Chopinin kaksisatavuotisjuhlavuoden aikana 2010 Chen sai Puolan hallinnolta Chopin-taidepassin tunnustukseksi työstään Chopinin musiikin parissa.
Kamarimusiikin parissa Chen on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Gidon Kremerin ja Natalja Gutmanin kanssa. Hän on Steinway-artisti.
Olav Oksvik

Olav Berntsen Oksvik (7. toukokuuta 1887 Stranda – 16. syyskuuta 1958 Oslo) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1928–1953 ja toimi Norjan virkaatoimittavana maatalousministerinä 1947–1948. Vuosina 1945–1947 sekä 1949–1953 hän oli Odelstingetin puhemies.
Sofia Ennaoui

Sofia Ennaoui (s. 30. elokuuta 1995) on puolalainen keskimatkojen juoksija. Hän on menestynyt parhaiten 1 500 metrin juoksussa.
Ennaoui sijoittui vuonna 2016 Amsterdamin EM-kilpailuissa seitsemänneksi ja Rio de Janeiron kesäolympialaisissa kymmenenneksi 1 500 metrin juoksussa. Hän ylsi yleisessä sarjassa arvokisamitaleille ensimmäisen kerran vuonna 2017, kun hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa 1 500 metrillä pronssia ajalla 4.06,59. Ulkoratojen EM-kilpailuissa Berliinissä 2018 hän saavutti hopeaa ajalla 4.03,08. Vuonna 2019 hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa hopeaa ajalla 4.09,30. Vuonna 2022 Ennaoui ylsi ulkoratojen MM-kilpailuissa ensi kertaa loppukilpailuun ja sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi ajalla 4.01,43. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän saavutti pronssia ajalla 4.03,59. Vuonna 2023 hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa pronssia ajalla 4.04,06.
Ennaouin ennätys 1 500 metrin juoksussa on 3.59,70, jonka hän juoksi Chorzówissa syyskuussa 2020. Se on maaliskuun 2023 loppuun mennessä hänen ainoa neljän minuutin alituksensa. Sisäradoilla hän on parhaimmillaan juossut ajan 4.04,06 Istanbulin EM-kilpailuissa 2023
Nordre Aker Budstikke

Nordre Aker Budstikke (lyh. NAB) on norjalainen vuonna 2004 perustettu verkkolehti, jonka kotikunta on Oslo. Vuosina 2004–2014 se ilmestyi painettuna ilmaisjakelulehtenä. Lehti kuuluu Amedia-konserniin.
Portugalin Intian rupia

Portugalin Intian rupia () oli Portugalin Intian rahayksikkö vuosina 1881–1959.
Portugalilaiset löivät kulta-, hopea- ja kuparirahoja Intiassa 1500-luvulta lähtien. Portugalin Intian viralliseksi rahayksiköksi hyväksyttiin vuonna 1881 rupia, joka jakautui 16 tangaan ja 192 reisiin. Se oli saman arvoinen kuin Intian rupia ja toimi laillisena maksuvälineenä myös Brittiläisessä Intiassa.
Rupiat laski liikkeelle aluksi Portugalin Intian hallitus ja vuodesta 1906 lähtien Portugalin siirtomaapankki Banco Nacional Ultramarino. Rupia korvattiin vuonna 1959 paikallisella escudolla, joka oli saman arvoinen kuin Portugalin escudo.
Luettelo Sanrion hahmoista

Luettelo Sanrion hahmoista on luettelo kaikista Sanrion suunnittelemista piirroshahmoista.
My Melody.
My Melody (s. 18. tammikuuta 1975) on Sanrion vuonna 1975 luoma eläinhahmo. Hän on naispuolinen valkoinen jänis. Alun perin My Melodya markkinoitiin Punahilkka-hahmona. Hahmolla on edelleen hilkka, jonka hän sai isoäidiltään. My Melody asuu Marilandin metsässä Englannissa, missä hän on syntynyt. My Melodyn paras ystävä on hiiri nimeltä Flat. My Melody pitää keksien leipomisesta äitinsä kanssa, ja hänen lempiruokaansa on mantelikakku. Kuromi on My Melodyn vastustaja.
Keroppi.
Keroppi on Sanrion vuonna 1987 kehittämä eläinhahmo. Keroppi on esiintynyt kahdessa videopelissä.
Keroppi on vihreä sammakko, joka keksii usein kaikkea omassa autotallissaan. Keroppi kuuluu Hello Kittyn ystäväpiiriin ja hänen keksinnöistään saattaa olla enemmän harmia, kuin haittaa, mutta joskus niistä saattaa olla kunnolla hyötyä.
Cinnamoroll.
Cinnamoroll, joka tunnetaan myös nimellä Baby Cinnamon, on valkoinen koiranpentu, jolla on pitkät korvat ja siniset silmät. Cinnamorollin piti alun perin olla pupu, mutta siitä tehtiinkin koiranpentu.
Tarina.
Eräänä päivänä, kun Café Cinnamonin omistaja ihaili taivasta, pieni valkoinen koiranpentu tuli leijuen alas, hän epäili että koira oli tullut kahvilaan korvapuustien tuoksun takia. Utelias pentu ihastui kahvilan omistajan korvapuusteihin (), joten hän päätti jäädä. Koska koiran häntä oli kiemurainen kuin korvapuustit, kahvilan omistaja antoi tälle nimen niiden mukaan. Cinnamorollista tuli Café Cinnamonin maskotti. Hän on kuitenkin usein lentelemässä ympäri kaupunkia ystäviensä Chiffon, Mochan, Espresson, Cappucinon ja Milkin kanssa.
Suosittu Cinnamoroll.
Vuonna 2002 Cinnamorollia esiteltiin Sanrion marketeissa. Cinnamorollista tuli pian yksi suosituimmista hahmoista Sanriolta.
Anna Wielgosz

Anna Wielgosz (o.s. Sabat, s. 9. marraskuuta 1993) on puolalainen keskimatkojen juoksija. Hän on sisäratojen Euroopan-mestari ja ulkoratojen EM-pronssimitalisti 800 metrin juoksussa.
Wielgosz sijoittui vuonna 2018 Berliinin EM-kilpailuissa 800 metrin juoksussa viidenneksi ajalla 2.01,26. Vuonna 2019 hän karsiutui Dohan MM-kilpailujen välierissä. Vuonna 2021 hän karsiutui sisäratojen EM-kilpailujen välierissä ja Tokion olympialaisten alkuerissä. Vuonna 2022 hän karsiutui Eugenen MM-kilpailujen välierissä ajalla 2.00,51. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän saavutti pronssia ajalla 1.59,87.
Wielgosz karsiutui 800 metrin alkuerissä Budapestin MM-kilpailuissa 2023 ja Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi. Pariisin olympialaisissa hän karsiutui keräilyerissä. Hän voitti 800 metrin sisäratojen Euroopan-mestaruuden Apeldoornissa 2025 ajalla 2.02.09 ja sijoittui sisäratojen MM-kilpailuissa Nanjingissa viidenneksi ajalla 2.00,34. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän karsiutui välierissä.
Wielgoszin ennätys 800 metrin juoksussa on 1.58,63, jonka hän juoksi Tokiossa MM-kilpailujen alkuerissä syyskuussa 2025. Kahden minuutin rajan hän alitti ensimmäisen kerran juostessaan Chorzówissa kesäkuussa 2022 ajan 1.59,84, ja toinen alitus tapahtui EM-kilpailuissa 2022, kolmas EM-kilpailujen 2024 välierissä sekä neljäs samojen kisojen loppukilpailussa. Sisäradoilla Wielgosz on parhaimmillaan juossut ajan 2.00,34 Nanjingin MM-kilpailuissa maaliskuussa 2025.
Ice Spice

Ice Spice, oikealta nimeltään Isis Gaston (s. 1. tammikuuta 2000 New York, New York), on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hänet tunnetaan kappaleista ”Munch (Feelin’ U)”, ”Bikini Bottom”, ”In Ha Mood” ja ”Boy’s a Liar Pt. 2”, joista viimeisin on yhteistyö PinkPantheressin kanssa ja nousi Yhdysvaltain singlelistalle.
Ura.
Ice Spice julkaisi ensimmäiset singlensä vuonna 2021, mutta tuli laajemmin tunnetuksi seuraavana vuonna singlellään ”Munch (Feelin’ U)”, joka lähti leviämään Tiktokissa. Pian hän allekirjoitti levytyssopimuksen sekä 10K Projectsin että Capitol Recordsin kanssa ja julkaisi ensimmäisen EP-levynsä nimeltä "Like..?" vuoden 2023 alussa.
Toukokuussa 2023 Ice Spicen kappaleista yhdysvaltalaisen Billboard Hot 100 -singlelistan kymmenen parhaan joukkoon olivat yltäneet kolmanneksi sijoittunut ”Boy’s a Liar Pt. 2” ja neljänneksi sijoittunut ”Princess Diana”, jonka remixillä vierailee Nicki Minaj. Hän on itse vieraillut Taylor Swiftin ”Karma”-kappaleen remixillä, jota striimattiin maailmanlaajuisesti musiikkipalvelu Spotifyssa enemmän kuin mitään muuta naisräppärin kappaletta koskaan aiemmin ensimmäisen päivän aikana.
Kesäkuussa 2023 julkaistiin Ice Spicen ja Nicki Minajin kappale ”Barbie World”, jolla samplataan tanskalais-norjalaisen Aqua-yhtyeen vuonna 1997 julkaistua kappaletta ”Barbie Girl”. Kappale kuuluu vuonna 2023 ensi-iltansa saaneen, Greta Gerwigin ohjaaman "Barbie"-elokuvan .
Vuoden 2024 Grammy-gaalassa Ice Spice oli ehdolla neljässä kategoriassa, mutta ei voittanut yhtäkään palkintoa. Hän oli itse ehdolla parhaaksi uudeksi artistiksi, Taylor Swiftin ”Karma”-kappaleen remix oli ehdolla parhaaksi pop-duo/ryhmäesitykseksi ja Nicki Minajin kanssa tehty ”Barbie World” sekä parhaaksi rap-kappaleeksi että parhaaksi visuaaliseen mediaan tehdyksi lauluksi.
Ice Spicen esikoisalbumi julkaistaan vuonna 2024. Albumi on nimeltään "Y2K".
Ida Karstoft

Ida Karstoft (s. 29. lokakuuta 1995) on tanskalainen pikajuoksija, joka pelasi aiemmin jalkapalloa. Hän on EM-pronssimitalisti 200 metrin juoksussa.
Karstoft pelasi vuoteen 2017 saakka jalkapalloa. Hän edusti sarjatasolla Viborgia ja Brøndbytä. Hän pelasi Tanskan naisten maajoukkueessa kaksi maaottelua.
Karstoft osallistui 4 × 100 metrin viestijuoksijana Berliinin EM-kilpailuihin 2018, Dohan MM-kilpailuihin 2019 ja vuonna 2021 Tokion kesäolympialaisiin mutta ilman menestystä. Vuonna 2022 hän karsiutui välierissä niin sisäratojen MM-kilpailujen 60 metrillä kuin ulkoratojenkin MM-kilpailujen 200 metrilläkin. Kesäkuussa 2022 hän voitti Oslon Timanttiliigassa 200 metrin kilpailun ajalla 22,73 ja paransi kaksi päivää myöhemmin Madridissa ennätyksensä aikaan 22,67. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän juoksi välierissä ajan 22,73 ja ylsi loppukilpailussa aikaan 22,72, mikä riitti pronssimitaliin.
Vermontin senaatti

Vermontin senaatti () on Yhdysvaltojen Vermontin osavaltion lakiasäätävän elimen ylähuone. Senaatti koostuu 30 edustajasta. Alahuoneena toimii edustajainhuone. Senaattorit valitaan kahden vuoden kausille. Senaattoreilla ei ole kausirajoituksia.
Senaatti kokoontuu Vermont State Housessa osavaltion pääkaupunki Montpelierissä.
Danica Roem

Danica Roem (s. 30. syyskuuta 1984) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja toimittaja.
Roem varttui Manassasissa, Virginian osavaltiossa. Hänen isänsä teki itsemurhan lapsen ollessa 3-vuotias. Äidinisä Anthony Oliveto avusti lapsen kasvattamisessa. Oliveton kautta Roem sai intohimon sanomalehtien lukemiseen, mikä vaikutti hänen tuntemaansa kiinnostukseen journalismia kohtaan. Hän valmistui vuonna 2006 journalismin oppiarvolla New Yorkin St. Bonaventuren yliopistosta. Valmistuttuaan Roem sai työpaikan virginialaisesta "Gainesville Times" -lehdestä. Hän työskenteli siinä yhdeksän vuoden ajan ja kirjoitti myös "Prince William Timesiin" Manassasissa. Virginia Press Association myönsi hänelle seitsemän palkintoa. Vuonna 2015 Roem siirtyi "Montgomery County Sentinelin" palvelukseen Marylandin Rockvilleen. Hän lähti lehden palveluksesta vuonna 2016 edistääkseen poliittista uraansa.
Roem kiinnostui politiikasta alun perin vuonna 2004 George W. Bushin ehdottaessa Yhdysvaltain perustuslakiin lisäystä, joka olisi estänyt samaa sukupuolta olevien avioliittojen tunnustamisen. Roemin syntymänimi oli Dan, mutta hän aloitti vuonna 2012 sukupuolenkorjausprosessin. Hän otti uudeksi nimekseen Danican. 7. marraskuuta 2017 Roem tuli valituksi Virginian edustajainhuoneen jäseneksi. Hänestä tuli ensimmäinen henkilö, joka oli avoimesti transsukupuolisena tullut valituksi Yhdysvalloissa osavaltion lainsäädäntöelimeen ja ottanut paikan vastaan. Roem voitti vaaleissa tehtävässä 26 vuoden ajan toimineen vastaehdokkaansa Robert G. Marshallin. Itseensä "Virginian päähomofoobikkona" viitannut Marshall oli vaalikamppailun aikana kieltäytynyt väittelemästä Roemin kanssa ja oli viitannut tähän miespuolisista käytettävillä persoonapronomineilla. Kampanjassaan Roem oli kerännyt varoja yli 500 000 Yhdysvaltain dollarin verran, kolmesti enemmän kuin vastaehdokkaansa. Hän voitti Marshallin noin kahdeksan prosenttiyksikön erolla. Tammikuussa 2018 hän ja muut vasta valitut naispoliitikot esiintyivät "Time"-lehden kannessa.
Roem valittiin marraskuussa 2021 jo kolmannelle kaudelleen Virginian edustajainhuoneeseen. Hän on viitannut itseensä "hevarina" (metalhead) ja on myös johtanut metalliyhtyettä. Roem on julkaissut muistelmateoksen "Burn the Page".
Vermontin edustajainhuone

Vermontin edustajainhuone () on Yhdysvaltojen Vermontin osavaltion lakiasäätävän elimen alahuone. Edustajainhuone koostuu 150 edustajasta. Ylähuoneena toimii senaatti. Edustajat valitaan kahden vuoden kausille. Edustajilla ei ole kausirajoituksia.
Eudstajainhuone kokoontuu Vermont State Housessa osavaltion pääkaupunki Montpelierissä.