tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Meltolan linjavaihde

Meltolan linjavaihde (, ) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Hanko–Hyvinkää-radalla Raaseporissa.
Liikennepaikka perustettiin alun perin nimellä Starkom. Vuonna 1910 sen nimeksi vaihdettiin Mjölbolsta ja suomenkieliseksi nimeksi tuli myöhemmin Meltola. Meltolan ensimmäinen asemarakennus, jonka oli todennäköisesti suunnitellut Bruno Granholm, siirrettiin Sipooseen Talman seisakkeelle, yhdelle Porvoon radan liikennepaikoista. Toinen asemarakennus rakennettiin vuonna 1930, ja sen suunnitteli Thure Hellström. Toinen rakennus purettiin 1964.
Meltola muutettiin miehittämättömäksi 1. toukokuuta 1958 ja tavaraliikenne lakkautettiin 8. toukokuuta 1961. Henkilöliikenne lakkautettiin 31. toukokuuta 1970 ja liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 28. toukokuuta 1972.
Meltola avattiin kuitenkin uudelleen 1. lokakuuta 1980. Meltolassa oli tavaraliikennettä ja sieltä johti sivuraide romuttamolle. Liikennepaikka lakkautettiin uudelleen 29. kesäkuuta 2016.
Viktor Laurentius Helander

Viktor Laurentius Helander (21. toukokuuta 1822 Raahe – 9. lokakuuta 1905 Pietarsaaren maalaiskunta) oli suomalainen pappi, rehtori ja moninkertainen valtiopäivämies. 
Henkilöhistoria.
Helanderin vanhemmat olivat kirkkoherra Anders Helander ja Anna Magdalena Kihlgren ja puoliso vuodesta 1844 Rosina Evelina Hjelt (k. 1897). Helander tuli ylioppilaaksi 1842 ja vihittiin papiksi 1844. Hän oli Raahen kappalaisen apulainen 1844, Kajaanissa ala-alkeiskoulun rehtori vuodesta 1845 ja Oulussa yläalkeiskoulun apulaisrehtori vuodesta 1859. Koulun muuttuessa 1863 alkeisoppilaitokseksi hän oli teologian lehtori vuodesta 1864 ja koulun rehtori 1866–1869. Oulun lääninvankilan ja lasaretin vt. saarnaajana hän toimi 1864. Pietarsaaren maaseurakunnan kirkkoherraksi Helander tuli 1869. Hän sai rovastin arvon 1873 ja toimi lääninrovastina 1875–1897. Helander oli pappissäädyssä valtiopäiväedustaja 1872, 1877, 1882 ja 1891. 
Rovasti, opettaja ja valtiopäivämies Karl Jakob Helander oli Viktor Laurentius Helanderin veli.
Dungeons of Daggorath

Dungeons of Daggorath on DynaMicron kehittämä ja Tandy Corporationin julkaisema toimintaroolipeli. Peli on julkaistu vuonna TRS-80 Color Computerille.
Pelin kehittivät Douglas J. Morgan ja Keith S. Kiyohara sekä äänet teki Phil Landmeier.
Pelaaminen.
Peli on ensimmäisestä persoonasta kuvattu reaaliaikainen luolastoroolipeli.
Pelin sanotaan inspiroineen vastaavia pelejä.
Pelaajan hahmo kehittyy pelissä kestävyyden paranemisella hirviöitä voittamalla.
Jokainen komento piti kirjoittaa näppäimistöllä joko kokonaan tai oikoteitä käyttämällä.
Populaarikulttuurissa.
Peli on merkittävässä osassa "Ready Player One" -kirjassa.
François Blondel

François Blondel (1618–1686) oli ranskalainen arkkitehti. Hän opiskeli rakennustaidetta matkoillaan Saksassa ja Italiassa, jonne hän opettajana seurasi Ludvig XIV:n valtiosihteerin de Lomenien poikaa. Hän toimi sittemmin lähettiläänä muun muassa Konstantinopolissa. Palattuaan hän sai määräyksen dauphinin opettajaksi ja Collège royaliin matematiikan professoriksi.
Blondelin ensimmäistä käytännön työtä Saintesin siltaa seurasivat Pariisissa kaupunginportit Porte Saint-Bernard (1670), Porte Saint-Antoine (1673) sekä suurimpana työnä Porte Saint-Denis (aloitettu 1674), jonka veistokset aloitti François Girardon ja sai valmiiksi Michel Anguier. Myös Berliinin Zeughausia on joskus arveltu Blondelin suunnittelemaksi. Blondelista tuli 1672 Pariisin 1671 perustetun arkkitehtuuriakatemian ensimmäinen johtaja.
Blondelin kirjallisista töistä "Cours d’architecture" (1675 ja 1698), jossa hän italialaisten teoreetikkojen esimerkkiä noudattaen pitää antiikin säännöistä kiinni, määräsi pitkiksi ajoiksi Pariisin akatemian suunnan, ja hänen ansionaan pidetään, että rokokoon aikainen arkkitehtuuri Ranskassa jäi melko hillityksi.
Jacques-François Blondel

"Ei pidä sekoittaa arkkitehti François Blondeliin (1618–1686)."
Jacques-François Blondel (1705–1774) oli ranskalainen arkkitehti ja kaivertaja. Hän toimi arkkitehtina Metzissä, jonne hän suunnitteli katedraalin entisen portaalin, arkkipiispan palatsin, kaupungintalon ja teatterin, uudisti Valenciennesin luona Saint Armandin luostarin, Châlons-sur-Marnen katedraalin ja Cambraissa arkkipiispanpalatsin. Taitavana kaivertajana hän jatkoi ja päätti Jean Marot’n aloittaman "Architecture Française" -nimisen sittemmin osittain hävinneiden merkkirakennusten kokoelman. Hän julkaisi muun muassa teokset "De Ia distribution des maisons de plaisances et de Ia décoration des édifices en général" (1737–1738), "Cours d’architecture" (1771–1777), jota Pierre Patte hänen kuoltuaan jatkoi.
August Fredrik Järnefelt

August Fredrik Järnefelt (7. lokakuuta 1825 Vaasa – 6. joulukuuta 1876 Helsinki) oli suomalainen juristi, tilanomistaja ja virka- ja valtiopäivämies. 
Järnefeltin vanhemmat olivat hovioikeuden asessori Karl Fredrik Järnefelt ja Susanna Sofia Carström ja puoliso vuodesta 1852 Emma Kristina Björnberg (k. 1909). Järnefelt tuli ylioppilaaksi 1842 ja suoritti tuomarintutkinnon 1846 ja kameraalitutkinnon 1837. Varatuomarin arvon hän sai 1849. Hän oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari 1846 ja senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri vuodesta 1847. Turun hovioikeuden kanslistina Järnefelt toimi 1851–1854. Järnefelt, joka omisti Anolan kartanon, oli nimikauppias Porissa 1866 ja siellä oikeusraatimies, maistraatinsihteeri ja julkinen notaari 1871 sekä vt. pormestari 1872. Hän oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 ja aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1863–1864. 
Järnefeltin poika oli tilanomistaja, valtiopäivämies Fredrik Järnefelt.
Heinrich Lilienfein

Heinrich Lilienfein (20. marraskuuta 1879 Stuttgart – 14. joulukuuta 1952 Weimar) oli saksalainen kirjailija. Hän oli vuodesta 1919 Schillerstiftungin ylisihteeri.
Lilienfein opiskeli Tübingenissä ja Heidelbergissä ja muutti valmistuttuaan Berliiniin vapaaksi kirjailijaksi. Hän oli tuottelias ja suosittu näytelmäkirjailija. Merkittäviin teoksiin kuuluu romaani "In Fesseln frei" (1938), joka kertoo Ch. F. D. Schubartin elämästä ja sisältää rivien välissä Kolmannen valtakunnan sortoon kohdistuvaa kritiikkiä. Hän sai 1949 Weimarin kunniakansalaisen arvon, ja 1952 DDR myönsi hänelle kunniaeläkkeen.
Germund Gustaf Aminoff

Germund Gustaf Aminoff (16. kesäkuuta 1823 Vaasa – 20. maaliskuuta 1908 Kaskinen) oli suomalainen juristi, virkamies ja Tammikuun valiokunnan jäsen. 
Aminoffin vanhemmat olivat laamanni Henrik Gustaf Aminoff ja Ebba Magdalena Söderlund ja puolisot vuodesta 1860 Maria Fredrika Thuring (k. 1875) ja vuodesta 1895 Hanna Charlotta Hartman (k. 1942). Aminoff tuli ylioppilaaksi 1838 ja suoritti tuomarintutkinnon 1843, varatuomarin arvon hän sai 1846 ja hovioikeudenneuvoksen arvonimen 1873. Hän oli Vaasan hovioikeuden kanslisti vuodesta 1851, kirjaaja vuodesta 1853, ylimääräinen viskaali vuodesta 1856, varakanneviskaali vuodesta 1859, kanneviskaali 1860, sihteeri vuodesta 1861 ja asessori vuodesta 1863. Närpiön tuomiokunnan tuomarina Aminoff toimi 1868–1897. 
Aminoff oli sukunsa edustaja aatelissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864. Oikeusneuvos Gregori Aminoff oli Germund Gustaf Aminoffin poika.
Edvin Gideon Wasastjerna

Edvin Gideon Wasastjerna (5. kesäkuuta 1824 Maalahti – 28. helmikuuta 1877 Kaskinen) oli suomalainen juristi, virka- ja valtiopäivämies ja Tammikuun valiokunnan jäsen.
Wasastjernan vanhemmat olivat konttorikirjuri Johan Jakob Falander, vuodesta 1808 Wasastjerna, ja Katarina Kristina Bange ja puoliso vuodesta 1855 Rudolfina Charlotta Barck (k. 1916). Wasastjerna tuli ylioppilaaksi 1841, suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1846 ja valmistui molempien oikeuksien kandidaatiksi 1851. Varatuomarin arvon hän sai 1853. Wasastjerna oli senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri ja kamaritoimituskunnan kopisti vuodesta 1854 ja sotilastoimituskunnan 1. apukamreeri 1858–1861. Hän toimi samalla Uudenmaan läänin vt. lääninkamreerina 1856–1857 ja Suomen maalaisten paloapuyhtiön sihteerinä ja asiamiehenä vuodesta 1858 ja 1. asiamiehenä vuodesta 1864. Wasastjerna oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1863–1864, 1867 ja 1872. 
Taidemaalari Torsten Wasastjerna oli Edvin Gideon Wasastjernan poika, samoin kuin juristi ja virka- ja valtiopäivämies Björn Rudolf Wasastjerna ja sisustusarkkitehti Nils Wasastjerna.
Lugné-Poe

Lugné-Poë eli Aurélien François Marie Lugné (1869–1940) oli ranskalainen näyttelijä, teatteriarvostelija ja teatterinjohtaja. Hän perusti 1894 Théâtre de l'Œuvre -nimisen näyttämön, jonka ohjelmana oli esittää Ranskassa erityisesti nuorien kotimaisten kirjailijoiden draamoja mutta myös ulkomaisten, kuten Gerhart Hauptmannin, Henrik Ibsenin, Maurice Maeterlinckin ja Gabriele D’Annunzion. Lugné-Poë teki seurueineen useita vierailuja ulkomaille.
Selänoja

Selänoja on kylä Hausjärvellä. Kylä sijaitsee Hikiältä Myllylammelle kulkevan Selänojantien varrella. Hausjärven kuntakeskukseen Oittiin on Selänojasta matkaa noin 14 kilometriä. Hikiälle matkaa on viisi kilometriä ja siellä sijaitsee myös lähin rautatieasema. Lähin kaupunki on Riihimäki.
Historia.
Selänojan kylä on saattanut olla asutettu myöhäiskeskiajalta lähtien. Kylä muodostui Hikiältä Riihimäelle johtavan tien varrelle. Kylässä oli vuonna 1539 neljä taloa: Heiskala, Nokkala, Savula ja Timperi. Timperi jaettiin vuonna 1758 Timperiksi ja Alastaloksi. Nokkala jaettiin vuonna 1773 Yli- ja Ali-Nokkalaksi ja vuonna 1793 Savulasta jaettiin Mäkelä. Isojaon aikana kylään muodostettiin Jussila ja Mattila, jotka olivat aiemmin perutettuja torppia. Muita torppia kylässä olivat Myllyntausta, Kutinoja, Sillantausta ja Mäkelä.
Kylän keskusta säilyi tiivinä vanhalla kylätontilla ja rakennuskanta on pääosin 1800-luvun lopulta ja 1900-luvun alusta. Rakennuksissa on piirteistä jugendista ja klassismista. Nykyisin kylän alue on harvaan rakennettua ja 1900-luvun lopulla purettu pohjoisosa pusikkoineen. Kyläkeskuksen ympärillä levittäytyy peltomaisema ja kyläraitin varrelle istutetut puut lisäävät kylän viehätystä.
Hausjärven kirkonkylä

Hausjärven kirkonkylä on Hausjärven kylä, jossa sijaitsee kunnan kirkko ja hautausmaa. Kirkonkylä sijaitsee Vanhan Hämeentien (nyk. seututie 290) varrella. Hausjärven kuntakeskukseen Oittiin on kirkonkylältä matkaa 6,7 kilometriä. Hikiälle matkaa on 2,7 kilometriä ja siellä sijaitsee lähin rautatieasema. Hausjärven kirkonkylä on tilastollisessa taajamaluokituksessa osa Hikiän taajamaa. Lähin kaupunki on Riihimäki.
Historia.
Kirkonkylä oli jo vuonna 1539 iso kylä, jossa oli seitsemän taloa; Hinkkala, Pietilä, Seppälä, Heikkola, Ämmälä, Laskola ja Kolkkala. Näistä vaurain oli Hinkkala, joka suoritti ratsupalvelusta 1600-luvulla. Kolkkalan talosta puolet sai kappalaisen virkatalon oikeudet vuonna 1684 ja Ämmälästä tuli vuonna 1694 sotilasvirkatalo. Heikkolan talosta lohkottiin 1700-luvun lopulla Aapola ja Hinkkala jaettiin Ali- ja Yli-Hinkkalaksi. Isojaon aikana kirkonkylään muodostettiin neljä uudistaloa; Vainola, Vuorenalusta, Umpistenmaa ja Palkkimäki. Umpistenmaa jaettiin jo vuonna 1769 uudestaan Mattilan ja Mäkelän tiloiksi. Vuorenmaasta lohkottiin vuonna 1821 Kajanto. Pietilästä muodostettiin 1900-luvun alussa kirkkoherran virkatalo ja vaivaistalo. Laskola liitettiin osaksi kunnalliskodin tilaa vuonna 1919. Ämmälästä lohkottiin vuonna 1930 Äijälä-niminen kantatila. Ainoastaan Seppälän talo säilyi jakamattomana. 
Kirkonkylästä muodostui vähitellen kunnan keskus ja siellä sijaitsi rukoushuone. Myöhemmin sinne rakennettiin kappelikirkko, joka vahvisti kirkonkylän asemaa. Nykyinen puukirkko on Martti Tolpon rakentama ja se valmistui 1789. Nykyinen hautausmaa otettiin käyttöön vuonna 1891.
John (sukunimi)

John on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Leposaaren kappeli

Leposaaren kappeli sijaitsee Kulosaaren hautausmaalla Helsingissä. Arkkitehti Armas Lindgrenin suunnittelema kappeli on valmistunut vuonna 1927.
Hirsirunkoinen kappeli on kahdeksankulmainen ja kattomuodoltaan kotamainen. Tuulikaappi on soirorakententeinen ja julkisivun rappaus peittää hirsirakenteen. Lindgrenille tyypillisesti kappelissa on klassistisia yksityiskohtia. Sokkeli sekä kappelin porras ovat betonia ja portaan askelmat on toteutettu yhdistäen kiviladontaa paikalla valettuun betoniin.
Taiteilija Antti Salmenlinna on maalaannut vuonna 1958 ylösnousemusaiheinen kattomaalauksen. Kuvanveistäjä Essi Renvall on tehnyt krusifiksin.
Kappelissa on Kangasalan urkutehtaan vuonna 1971 valmistamat urut.
Tuhkarokkovirus

Tuhkarokkovirus on morbilliviruksiin kuuluva yksijuosteinen RNA-virus, joka aiheuttaa tuhkarokkoa. Tuhkarokkovirus infektoi vain ihmisiä. Tuhkarokkovirus on erittäin herkästi ilmateitse tarttuva, ja vain immuniteetti virusta vastaan suojaa infektiolta. Virus voi infektoida hyvin suuren määrän ihmisiä lyhyessä ajassa. 
Viruksen rakenne ja genomi.
Tuhkarokkovirus on vaipallinen virus, eli sitä ympäröi isäntäsolusta peräisin oleva lipidikaksoiskalvo. Viruksella on pinnallaan F- ja H-pintaproteiineja, joita käytetään isäntäsoluun tunkeutumiseen. Tuhkarokkoviruksella on yksijuosteinen negatiivinen RNA-genomi, joka sisältää yhteensä kuusi erilaista geeniä. 
Infektio.
Virus käyttää solun infektoimiseen kahdenlaisia reseptoreja. Viruksen primäärinen reseptori on SLAM-reseptori, jota ekspressoidaan erilaisten immuunisolujen pinnalla. Viruksen sekundäärinen reseptori on nektiini-4, jota ekspressoidaan epiteelisolujen pinnalla. Virus infektoi ensin hengityselimistön dendriittisoluja ja makrofageja. Virus leviää makrofagien ja dendriittisolujen avulla imusolmukkeiden kautta muualle elimistöön. Tämän jälkeen se infektoi epiteelisolujen nektiini-4-reseptoreja. Lisäksi virus voi infektoida hermosoluja, mutta reseptori, jota virus käyttää hermosolujen infektoimiseen, on tuntematon. Viruksen aiheuttama hermostotulehdus voi johtaa kuolemaan.
Virus käyttää H- ja F-pintaproteiineja soluun tunkeutumiseen. H-proteiini sitoutuu isäntäsolun reseptoreihin ja F-proteiini indusoi lipidimembraanien fuusiota. Virus vapauttaa RNA-genominsa soluun, josta virionin sisältämä polymeraasi syntetisoi positiivisen RNA-juosteen, josta muodostuu uusi negatiivinen RNA-juoste. Tätä sykliä toistetaan useita kertoja, kunnes isäntäsolussa on useita kopioita viruksen RNA-genomista ja isäntäsolun ribosomit alkavat tuottaa viruksen proteiineja.
Vaikutukset immuunipuolustukseen.
Tuhkarokkovirusinfektio vaimentaa immuunipuolustuksen toimintaa inhiboimalla interferonien tuotantoa. Lisäksi se aiheuttaa leukopeniaa eli valkosolujen vähäistä määrää elimistössä. Täten tuhkarokkovirus altistaa potilaan muille infektioille, esimerkiksi bakteerien aiheuttamalle keuhkokuumeelle.
Rokote.
Tuhkarokkovirukseen on olemassa tehokas MPR-rokote, joka on vähentänyt viruksen aiheuttamaa kuolleisuutta ja esiintyvyyttä.
Juha-Pekka Keränen

Juha-Pekka Keränen (s. 1. toukokuuta 1968 Valkeala) on suomalainen kenraalimajuri evp. Hän toimi urallaan viimeiseksiIlmavoimien komentajana 1. kesäkuuta 2022 – 30. marraskuuta 2024. 
Keränen suoritti Kadettikoulun vuosina 1988–1991 ja yleisesikuntaupseerikurssin 2003–2004. Sotilasurallaan hän toimi muun muassa hävittäjälentolaivue 21:n komentajana 2008–2011, Satakunnan lennoston komentajana 2015–2017 ja Ilmavoimien operaatiopäällikkönä 2017–2020. Ilmavoimien operaatiopäällikkönä Keränen toimi myös HX-hävittäjähankkeessa Ilmavoimien hankejohtajana.
Ennen tehtäväänsä Ilmavoimien komentajana Keränen toimi vuosina 2021–2022 Ilmavoimien esikunnan esikuntapäällikkönä. Häntä seurasi Ilmavoimien komentajana Timo Herranen.
Marko Loukaskorpi

Marko Loukaskorpi (s. 1983) on suomalainen yritysjohtaja ja mediataustainen liike-elämän ammattilainen. Hän toimii Norrin Advisory Oy:n toimitusjohtajana. Norrin Advisory on osa Norrin-konsernia, joka on tekoälyyn ja dataan keskittyvä teknologiayhtiö. 
Koulutukseltaan Loukaskorpi on kauppatieteiden maisteri, jonka ohella hän opiskeli teatteritaiteen sivuaineen Teatterikorkeakoulussa. 
Vuonna 2021 Loukaskorpi osallistui televisio-ohjelmaan Diili, jossa hän sijoittui kolmanneksi.
Ennen siirtymistään liike-elämän johtotehtäviin Loukaskorpi on työskennellyt media-alalla muun muassa televisio-ohjaaja, näyttelijä sekä radiojuontajana. Hän on toiminut MTV Urheilu kanavan SM-Liiga lähetysten monikameraohjaajana sekä esiintynyt elokuvissa, televisiosarjoissa ja lyhytelokuvissa. Lisäksi, hän on toiminut juontajana radiokanava Kiss FM:llä.
Hafniumkarbidi

Hafniumkarbidi (HfC) on hafniumin ja hiilen muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään kestävien pinnoitteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa hafniumkarbidi on harmaata kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee väkevään vetyfluoridiin. Yhdiste kuuluu niin sanottuihin välisijayhdisteisiin ja on koostumukseltaan epästoikiometrinen. Koostumus vaihtelee tyypillisesti välillä HfC0,6–HfC0,99. Hafniumkarbidin alkeiskoppi on kuutiollinen. Yhdiste on hyvin kovaa ja suhteellisen inerttiä. Se alkaa kuitenkin reagoida hapen kanssa 400–500 °C:n lämpötilassa. Hafniumkarbidi johtaa sähköä.
Valmistus ja käyttö.
Hafniumkarbidia valmistetaan kuumentamalla hafnium(IV)oksidia hiilen kanssa 1 900–2 300 °C:n lämpötilaan. Hafniumkarbidi ohutkalvoja voidaan valmistaa hafnium(IV)kloridin ja metaanin välisellä reaktiolla käyttäen ALD-tekniikkaa.
HfO2 + 2 C → HfC + CO2
Hafniumkarbidilla ei ole kovin monia käyttökohteita sen korkean hinnan vuoksi. Sitä voidaan kuitenkin käyttää pinnoitteena esimerkiksi työkalujen terissä yhdessä muiden metallikarbidien kanssa.
Timo Saarinen

Timo Saarinen (s. 10. huhtikuuta 1965 Lahti) on suomalainen prikaatikenraali. Hän on toiminut Pääesikunnan logistiikkapäällikkönä vuodesta 2022.
Saarinen suoritti Kadettikoulun vuosina 1985–1988 ja yleisesikuntaupseerikurssin 1995–1997. Hän on urallaan toiminut muun muassa Puolustusvoimien logistiikkalaitoksen esikunnan esikuntapäällikkönä ja osastopäällikkönä, Itä-Suomen huoltorykmentin komentajana sekä pataljoonan komentajana Karjalan prikaatissa.
Karl Verner Rosendal

Karl (Carl) Verner (Werner) Rosendal (31. tammikuuta 1825 Hämeenkyrö – 8. joulukuuta 1902 Laitila) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies. 
Rosendalin vanhemmat olivat lääninkamreeri Adolf Georg Rosendal ja Maria Lovisa Avellan ja puolisot vuodesta 1846 Johanna Lovisa Timm (k. 1851) ja vuodesta 1855 Linda Constantina Ringbom (k. 1899). Rosendal tuli ylioppilaaksi 1842 ja oli tilanomistaja perimällään Palttilan säteriratsutilalla. Hän oli myös paloapuyhtiön asiamies Uudessakaupungissa. Vuonna 1853 Rosendal teki useita samanaikaisia hakemuksia, joissa hän anoi lupaa kuivatuttaa Hangeranjärven, Hankerasuon ja Isosuon, Velhojärven, Peräjärven, Ruotjärven ja Valkojärven. Kaikissa näissä hakemuksissa vastausta sai odottaa vuoteen 1860. Rosendal osallistui talonpoikaissäädyssä Vehmaan tuomiokunnan edustajana valtiopäiville 1872, joilla hän oli jäsen kunnallisvaliokunnassa, yleisessä valitusvaliokunnassa ja lisätyssä suostuntavaliokunnassa. Hän teki ensimmäisenä valtiopäivämiehenä Suomessa esityksen kansakoulupakon säätämisestä, tarkoittaen silti lähinnä kansakoulujen perustamista.
Rehtori ja valtiopäivämies Adolf Fredrik Rosendal oli Karl Verner Rosendalin veli.
Ture Birger Wegelius

Ture Birger Wegelius (19. helmikuuta 1822 Oravainen – 29. heinäkuuta 1890 Vöyri) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. 
Wegeliuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Jakob Wegelius ja Kristina Charlotta von Essen ja puolisot vuodesta 1847 Elisabet Matilda Wasastjerna (k. 1863), vuodesta 1866 Matilda Amanda Litzell (k. 1881) ja vuodesta 1882 Hilda Fredrika Schrey (k. 1924). Wegelius tuli ylioppilaaksi 1841 ja vihittiin papiksi 1844. Varapastorin arvon hän sai 1860. Wegelius oli Suomussalmen kappalaisen apulainen vuodesta 1844, Orismalan vt. ruukinsaarnaaja ja pedagogi Isossakyrössä vuodesta 1847 ja vakinainen vuodesta 1849. Ylihärmän vt. kappalaiseksi Wegelius tuli 1862 ja Alahärmän vt. kirkkoherraksi ja vt. kappalaiseksi 1867. Hän oli Kokkolan kirkkoherra vuodesta 1869, astuen virkaan 1872, ja Vöyrin kirkkoherra vuodesta 1881. Vt. lääninrovastina Wegelius toimi vuodesta 1873 ja vakinaisena vuodesta 1875. Hän oli pappissäädyssä valtiopäiväedustaja 1882.
Helvig

Helvig on saksalaisperäinen naisen etunimi. Se voi olla muunnos joko nimestä Hedvig ("Hedwig", ’taistelijatar’) tai nimestä "Heilwig" (’taisteluonni’).
Suomessa Helvig-nimisiä henkilöitä on virallisten etunimitilastojen mukaan ollut vain muutama. Tiettävästi tätä nimeä ei ole annettu Suomessa yhdellekään lapselle 1910-luvun jälkeen. Siitä huolimatta nimi on vuonna 1973 otettu mukaan suomenruotsalaiseen almanakkaan. Helvigin nimipäivää vietetään 16. syyskuuta.
Suomi kesäparalympialaisissa 1988

Suomi menestyi hyvin kahdensansissa kesäparalympialaisissa, jotka järjestettiin Soulissa. Suomi sai yhteensä 50 mitalia ollen mitalitaulukossa 22. sijalla. Suomella oli mukana 61 hengen kisajoukkue, joista miehiä 50 ja naisia 11. 
Suomalaisista menestyi parhaiten Ari Lehto juoksumatkoilla voittaen kaksi kultaa. Naisurheilijoista parhaan mitalisaaliin sai Ritva Nikkilä, joka uinnissa voitti yhden kulta-, hopea ja pronssimitalin.
Albrecht Altdorfer

Albrecht Altdorfer (n. 1480 – 12. helmikuuta 1538, Regensburg) oli saksalainen taidemaalari, painokuvien tekijä ja piirtäjä, jota pidetään yhtenä eurooppalaisen maisemamaalauksen perustajista.
Altdorfer vietti suurimman osan elämästään Regensburgissa, jonka kansalaisuuden hän sai vuonna 1505. Hän toimii myöhemmin kaupungin virallisena arkkitehtina ja kaupunginneuvoston jäsenenä. Altdorfer oli Tonavan koulukunnan merkittävin edustaja. Hänen varhaisissa henkilöitä kuvaavissa maalauksissa näkyy jo kasvavaa kiinnostusta maisemaa kohtaan. Vuonna 1510 valmistunut maalaus "Pyhä Yrjö ja lohikäärme" on käytännössä maisemamaalaus, sillä ritari jää maalauksessa pelkkään sivuosaan, kun huomio kohdistuu mahtavaan alkumetsään. "Maisema Regensburgista" (noin 1522–1525) on ensimmäisiä Altdorferin maalaamia puhtaita maisemakuvia, joissa ei ole lainkaan ihmishahmoja. Hänen suosikkiaiheinaan olivat Saksan ja Itävallan vehreät ja läpipääsemättömät aarniometsät. Hän kuvasi myös ensimmäisten joukossa auringonlaskua ja raunioita iltahämärässä. Useat hänen vuonna 1518 valmistuneista Pyhän Florianuksen kirkossa sijaitsevista alttaripaneeleista, jotka kuvaavat Kristuksen kärsimystä ja Pyhän Sebastianuksen marttyyrikuolemaa, ovat yökuvia, joissa hän hyödynsi soihtu- ja tähtivaloa. Altdorferin mestariteos on "Aleksanterin taistelu" (1529; Alte Pinakothek, München), joka on yhdistelmä uskomattoman yksityiskohtaista taistelukohtausta sekä dramaattista ja ilmeikästä maisemakuvaa.
Altdorferin maalausten näyttävät elementit näkyivät myös hänen piirustuksissaan, joista suurin osa tehtiin mustavalkoisin korostuksin ruskealle tai siniharmaalle paperille. Hänen kaiverruksilleen ja puupiirroksilleen oli ominaista leikkisä kekseliäisyys. Uransa loppupuolella Altdorfer otti käyttöön uuden taidegrafiikan menetelmän, etsauksen, ja teki tällä tekniikalla useita maisemakuvia.
Lippisch P.10

Lippisch P.10 on nimitys kahdelle toisistaan eroavalle toisen maailmansodan aikana toteutetulle saksalaiselle lentokoneprojektille, jotka jäivät suunnitteluasteelle. Pommikoneprojektista oli vastuussa Hermann Wurster ja rynnäkkökoneprojektista Rudolf Rentel.
Suunnittelu ja kehitys.
Kahdelle lentokoneprojektille on annettu nimitys Lippisch P.10, joista toinen keskittyi pommikoneen suunnitteluun, ja toinen rynnäkkökoneen.
Lippisch P.10 (pommikone).
Tämä projekti kantautuu vuoden 1942 toukokuulta, ja siitä oli vastuussa Hermann Wurster. Projektin tarkoituksena oli suunnitella suurnopeuksiin kykenevä pyrstötön pommikone.
Lentokoneen voimanlähteenä tuli toimia Daimler Benz DB 606 moottori, joka koostui kahdesta vierekkäin asennetusta DB 601 moottorista tuottaen 2,700hv. Moottori sijaitsi suoraan ohjaamon takana, ja se pyöritti 4-lapaista työntöpotkuria jatkoakselin avulla. Koneessa käytettiin sisäänvedettävää kolmipyöräistä laskutelinettä. Koneen siivet olivat taitettuna noin 33 asteen kulmassa taaksepäin. Koneen ohjaamoa peitti pienehkö kuplanmuotoinen lasikupu, ja koneen nokka oli myös lasitettu näköpaneeleilla pommien tähtäämistä varten. Kone oli aseistettu kahdella tykillä, sijaiten siipien juurissa, sekä kykeni kuljettamaan pommilastia aina tuhanteen kiloon saakka.
Saksan ilmailuministeriön (RLM) asiakirjoissa tämä projekti esiintyi nimellä Me 334, mutta tätä nimitystä ei tähän mennessä olla voitu vahvistaa 100% varmuudella. Kaiken kaikkiaan tämäkään projekti ei edennyt suunnitteluvaihetta pidemmälle, sillä RLM: n varat eivät riittäneet mallinnoksen valmistamiseen.
Lippisch P.10 (rynnäkkölentokone).
Tämä projekti kantautuu vuoden 1941 marraskuulta, ja siitä oli vastuussa Rudolf Rentel. Projektin tarkoituksena oli suunnitella kahdella turbojetillä varustettu pyrstötön rynnäkkölentokone.
Ulkonäöltänsä kone muistutti suurennettua Me 163 hävittäjää. Koneen kaksi turbojettiä sijaitsivat rungon molemmin puolin siipien juurissa. Ohjaamon takana sijaitsi kaksi suurta polttoainesäiliötä. Näiden polttoainesäiliöiden alapuolelle jäi tilaa pommiruumalle, johon mahtui pommilastia tuhanteen kiloon saakka. Koneen aseistuksena toimi kahdet MG 151/20 20mm lentokonetykit koneen nokassa, sekä toiset kaksi koneen pyrstössä. Näitä pyrstössä sijaitsevia konekiväärejä olisi pilotti käyttänyt periskoopin avulla. Koneen laskuteline koostui kahdesta sisäänvedettävästä renkaasta siivissä, sekä kannuspyörästä. Kone suunniteltiin kaksipaikkaiseksi, mutta muutettiin myöhemmin yksipaikkaiseksi. Projekti ei edennyt suunnitteluvaihetta pidemmälle.
Twin Mirror

Twin Mirror on Dontnod Entertainmentin kehittämä ja julkaisema seikkailupeli. Se julkaistiin 1. joulukuuta 2020 Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle.
Pelin päähenkilö on tutkiva journalisti Sam Higgs, joka palaa kotikaupunkiinsa osallistumaan vanhan ystävänsä hautajaisiin.
Pelaaminen.
Twin Mirror on psykologinen seikkailupeli, jota pelataan kolmannen persoonan näkökulmasta. Pelaajan tekemät päätökset voivat vaikuttaa tarinan etenemiseen. Pelin päähenkilöllä Higgsillä on "mielipalatsi", jota käytetään tietojen tutkimiseen, tallentamiseen ja lajittelemiseen. Ominaisuudella on keskeinen rooli pelin pulmien ja haasteiden ratkaisemisessa.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 5/10.
Seppo Sännälä

Seppo Sännälä (23. elokuuta 1933 Renko – 17. huhtikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen politiikan toimittaja, joka työskenteli muun muassa "Helsingin Sanomissa", Yleisradiossa ja "Ilta-Sanomissa". Pisimpään Sännälä kirjoitti "Ilta-Sanomiin", jonka sivuilla hän piti myös 1980-luvulla ensimmäisen kerran julkaistua Mustien autojen viikko -palstaa. Sännälä aloitti lehdessä politiikan toimituksen esimiehenä, mutta siirtyi vuonna 1984 artikkelitoimituksen esimieheksi. Hän kirjoitti "Ilta-Sanomiin" satoja pääkirjoituksia, joita ei kuitenkaan julkaistu Sännälän nimellä. Sännälä jäi "Ilta-Sanomista" eläkkeelle vuonna 1998. Häntä pidetään taistolaisuus-termin luojana.
Sännälä esiintyi pienessä roolissa Edvin Laineen ohjaamassa "Tuntemattomassa sotilaassa". Hän esittää elokuvassa venäläistä sotamiehestä, joka joutuu Antero Rokan ampumaksi. 1980-luvulla Sännälä käsikirjoitti Yle TV1:n esittämää "Perjantaipörssi"-sarjaa.
Sännälä on haudattu Akaan hautausmaalle.
Sitruuna (hedelmä)

Sitruuna on sitruunan ("Citrus limon") hedelmä. Kasvitieteessä se määritellään marjaksi, koska se on pehmeäkuorinen, mehevä hedelmä. Muiden sitrushedelmien tavoin sitruuna on jakautunut useampaan lohkoon.
Käyttö.
Sitruunasta käytetään tavallisimmin siitä puristettu mehu, mutta myös hedelmälihaa ja kuoria käytetään mm. ruoanlaitossa ja juomasekoituksissa. Sitruunaa syödään harvoin sellaisenaan, sillä sen kirpeä maku ei miellytä kovin monia. Sitruunamehusta on noin 5 % sitruunahappoa, joka antaa sille kirpeän maun.
Suolan käyttöä ruoassa voi vähentää korvaamalla sen sitruunalla.
Säilytys.
Sitruuna säilyy hyvin huoneenlämmössäkin, mutta parhaiten viileässä +10–+14 asteessa. Pitkään huoneenlämmössä säilytetyn sitruunan kuori voi kuivua. Sitruuna on herkkä etyleenille. Kaupasta ostettu sitruuna kannattaa pestä ennen käyttöä.
Ravintoarvot ja terveysvaikutukset.
Ravintoarvot sataa grammaa kohden:
Sitruunoissa on paljon C-vitamiinia, antioksidantteja, fytokemikaaleja, kaliumia ja kohtalaisesti myös folaattia ja kalsiumia. Sitruunat ovat myös jonkin verran diureettisia eli niiden nauttiminen poistaa nesteitä kehosta minkä vuoksi sitruunamehua käytetään elimistön puhdistamiseen. Sitruunoilla on myös antibakteerisia ominaisuuksia eli ne tuhoavat vapaita radikaaleja. Sitruunassa oleva sitruunahappo vähentää kalsiumin tuotantoa ja ehkäisee siksi munuaiskiviä.
Dawadat

Dawadat ovat kansanryhmä Libyan Fezzanin alueella. He asuivat aikaisemmin Wadi-al-Ajalin keidasryhmän pohjoispuolella sijaitsevien järvien rannoilla. Dawadat asutettiin 1970-luvulla Wadi-al-Ajaliin. Heidän kylänsä ovat nykyään autiona.
Ramla-al-Dawadan hiekka-aavikon keskellä on kymmenkunta pohjaveden ruokkimaa järveä, joissa on paljon soodaa ja muita mineraaleja. Dawadat asuivat Gabr ’Awn (Gaberoun), Mandara ja Truna -järvillä, joissa elää suolalehtijalkainen-niminen äyriäinen. 1960-luvulla dawadoja oli 400–500 henkeä. Ulkopuolisten antama nimitys tarkoittaa ”madonsyöjää”.
Dawadat puhuvat arabiaa, mutta ovat ulkonäöltään negridejä. Uskonnoltaan he ovat oikeaoppisia muslimeja. Dawadojen alkuperästä ei ole historiallista tai perimätietoa. On arveltu, että he polveutuisivat Fezzanin kantaväestöstä, jonka garamantit ahdistivat autiomaan keskelle.
Dawadojen aineellinen kulttuuri oli hyvin niukkaa. Naiset kalastivat suolalehtijalkaisia, joita syötiin kuivattuina kakkuina. Lisäksi kasvatettiin taatelipalmuja, viljeltiin vähän vihanneksia ja viljaa sekä pidettiin joitakin aaseja, vuohia ja kanoja. Miehet keräsivät järvien rannalle haihtumisen kautta kerääntynyttä soodaa. Tuaregien karavaanit kävivät dawadojen luona kerran vuodessa vaihtamassa soodaa ja äyriäiskakkuja jauhojen ja oliiviöljyn kaltaisiin tarvikkeisiin. Soodaa käytettiin nahan parkitsemiseen ja leivontaan ja äyriäiset tunnettiin Fezzanissa lemmenlääkkeenä.
Dawadat asuivat palmupuusta rakennetuissa majoissa ja pukeutuivat naapureiltaan saamiinsa vaatteisiin. Gabr ’Awnissa ja Mandarassa oli soodalaatoista rakennetut moskeijat. Ainoa käsityöammatti oli erään tiedon mukaan köyden punominen palmupuun kuiduista. Arkeologinen tutkimus on osoittanut, että dawadat tunsivat myös savenvalannan ja että maanviljely on ollut oletettua laajempaa.
Ava (nimi)

Ava on kansainvälinen naisen etunimi. Sen alkuperästä on esitetty useita tulkintoja. Kyseessä voi olla Eva-nimen muunnelma, mutta myös lyhentymä "Av"-alkuisista tai "ava"-loppuisista nimistä, kuten Avelinasta tai Gustavasta. Yhden selityksen mukaan Ava-nimi pohjautuisi muinaissaksilaiseen sanaan "aval", joka merkitsee ’voimaa’. 
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on tilastoitu vuoteen 2025 mennessä noin 1 680 Ava-nimistä naista. Vuodesta 2020 lähtien Avalla on nimipäivä suomenruotsalaisessa almanakassa 6. kesäkuuta.
Roolimestari

Roolimestari () on amerikkalaisen Iron Crown Enterprises (ICE)-kustantamon vuonna 1980 julkaisema roolipeli. Roolimestaria pelataan kahdella kymmensivuisella nopalla (ns. N100) ja pelin erityispiirteisiin kuuluvat sen taistelusysteemi sekä moninaiset taulukot. Vaikka Roolimestari on suuniteltu täysin avoimeksi pelisysteemiksi, on pelillä silti oma fantasiamaailma, joka tunnetaan nimellä "Shadow World". Roolimestarin säännöt toimivat myös perustana ICE-kustantamon Keski-Maa roolipelille. 
Suomennokset.
Vuosina 1993-1994 Tudeerin veljesten perustama roolipelikustantamo Ace-pelit käänsi "Rolemaster"-pelin pelikirjat "Arms Law", "Spell Law", "Character Law" sekä "Campaign Law", julkaistaen ne suomeksi nimillä "Asemestari", "Loitsumestari" sekä yhdistettynä "Mestarihahmot ja kampanjat".
Nykytilanne.
ICE-kustantamo on pitkään työskennellyt uutta versiota "Rolemaster"-roolipelistä, joka kulkee nimellä Rolemaster Unified (RMU). RMU-roolipelin tarkoituksena on yhdistää ICE-kustantamon varhaisemmat "Rolemaster"-versiot yhdeksi kokonaisuudeksi, pystyäkseen täten tukemaan "Rolemaster"-roolipeliä paremmin. RMU-roolipelin julkaisu on suuniteltu tapahtuvan vuoden 2021 ensimmäisen puoliskon aikana.
Ella Ilbak

Ella Ilbak (1895 – 8. elokuuta 1997) oli virolainen tanssija. Hän oli Viron ensimmäinen ammattitanssija..
Ilbak aloitti modernin tanssin opinnot 1913 Tartossa Elmerice Partsin taiteellisen voimistelun koulussa. Sen jälkeen hän opiskeli 1915–1917 Pietarissa. Sieltä valmistuttuaan hän alkoi pitää soolonäytäntöjä. Hänestä tuli Suomessa ilmiö varsinkin 1930-luvun alkupuolella. Hilkka Finne piti häntä kirjoituksessaan Suomen Nainen -lehdessä esteetikkona, vakavaan melankoliseen tunnelmaan keskittyvänä taiteilijana.
Ilbak esiintyi Suomessa useita kertoja, 1922, 1930, 1932, 1933 ja 1936, muun muassa Viron itsenäisyyspäiväjuhlinnan yhteydessä Suomen Kansallisteatterissa. Vuonna 1930 hän oli kiertueella säveltäjä-pianisti Kosti Vehasen kanssa 26 kaupungissa ja piti yhteensä 45 esitysiltaa.
Aku Kettunen

Aku Kettunen (s. 17. syyskuuta 1997 Jyväskylä) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Kiteen Palloa.
Ura.
Kettunen on Jyväskylän Kirin kasvatti. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 8. toukokuuta 2016 kotona Hyvinkään Tahkoa vastaan. Hän toi ensimmäisen juoksunsa Superpesiksessä 12. toukokuuta 2016 toisessa ottelussaan Vimpelin Vetoa vastaan. 
Muuta.
Kettunen valmistui Jyväskylän normaalikoulun lukiosta keväällä 2016. Hän opiskelee tietojärjestelmätiedettä Jyväskylän yliopistossa.
Gouraincourt

Gouraincourt on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 59 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 5,45 neliökilometriä.
Gouraincourtin väkiluku on kasvanut 16 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 43 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 51, eli siellä asui kahdeksan asukasta vähemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Taillancourt

Taillancourt on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 127 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 11,09 neliökilometriä.
Taillancourtin väkiluku on pienentynyt yhdeksällä asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 136 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 145, eli siellä asui 18 asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Kristian Malikine

Kristian Einari Malikine (s. 2. elokuuta 2001 Kuusankoski) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Joensuun Mailaa.
Ura.
Malikine on Kouvolan Pallonlyöjien kasvatti. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 16. elokuuta 2018 vieraissa Seinäjoen JymyJusseja vastaan. Hänet palkittiin joukkueensa parhaana pelaajana. Malikine löi ensimmäisen juoksunsa 30. toukokuuta 2019 kotona Alajärven Ankkureita vastaan. Hän toi ensimmäisen juoksunsa 12. heinäkuuta 2019 vieraissa Seinäjoen JymyJusseja vastaan.
Muuta.
Malikine valmistui ylioppilaaksi Kouvolan yhteislyseon lukiosta keväällä 2020.
Houdelaincourt

Houdelaincourt on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 299 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 16,07 neliökilometriä.
Houdelaincourtin väkiluku on pienentynyt 61 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 360 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 338, eli siellä asui 39 asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Miyuu Nagayoshi

Miyuu Nagayoshi (s. 1998) on japanilainen karateka. Hän on Kyokushinin kaksinkertainen maailmanmestari ja voittanut myös kerran nuorten maailmanmestaruuden.
Kilpaura.
Nagayoshi saavutti huhtikuussa nuorten maailmanmestaruuden tyttöjen 15–17-vuotiaiden sarjassa yli 50-kiloisissa. Hän voitti loppuottelussa Kana Kurosawan. Samana vuonna elokuussa Nagayoshi kilpaili aikuisten sarjassa Japanin mestaruuskisoissa. Hän saavutti pronssia voitettuaan mitaliottelussa Natsuki Otan.
Nagayoshi eteni mitalipeleihin vuoden 2016 maailmanmestaruuskisoissa, mutta hävisi pronssiottelussa Julija Grigorjevalle.
Lokakuussa 2018 Nagayoshi saavutti Japanin mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Nanami Saton.
Nagayoshi saavutti ensimmäisen maailmanmestaruutensa huhtikuussa 2019, kun hän voitti loppuottelussa Julija Grigorjevan. Toisen maailmanmestaruutensa hän voitti samana vuonna marraskuussa. Tällä kertaa kolmansissa avoimen painoluokan maailmanmestaruuskisoissa hän voitti loppuottelussa Nanami Saton.
M4 (ohjus)

M4 on ranskalaisvalmisteinen SLBM-ohjus (ransk. M4 MSBS, "Mer-Sol-Balistique-Strategique"), eli sukellusveneestä laukaistava pitkän kantaman ydinohjus. Asetyyppinä sen ainut käyttäjä on Ranskan laivasto, joka otti laivasto-ohjukset käyttöön vuonna 1971 (M1). M4-ohjuksen ydinkärkiä oli 6 kappaletta, joka tekee siitä MIRV-aseen. Ohjusaseen ohjautus tapahtui inertiaaliohjauksen avulla. Yhden ydinkärjen räjähdysvoima oli 150 kilotonnia (M4A). Ydinkärkiohjus käytti jo niin kutsuttuja "penetraatioapu"ja, eli harhautusmaaleja.
Ase otettiin käyttöön 1. toukokuuta 1985. Ydinohjuksen kantama oli 4 000 kilometriä (tyyppi 4A) ja 5 000 km (tyyppi 4B). Kolmivaiheisen M4A-tyypin ohjuksen laukaisumassa oli 35 000 kg. M4-ohjukset otettiin käyttöön Redoutable-luokan ydinsukellusveneissä. Niitä oli 6 kappaletta kaikkiaan, ja nämä sukellusveneet ovat vedetty pois palveluskäytöstä.
M4- ja myöhempiä M45 -tyypin monikärkisiä ydinohjuksia valmistettiin Ranskan laivaston 4 aluksen käyttöön 96 kpl, joissa 288 kpl ydinkärkiä. Ydinkärkien niin sanotut koodinimet eli tunnusnimet ovat: TN-70 ja TN-71.
M4B-tyypin ohjuksen kantama on 1 000 km pidempi, eli se on 5 000 km ja sen tuhovoima on 6x 110 kT. Ohjuksen laukaisumassa on 36 000 kg. Myöhempänä M4-ydinohjuksen korvasi päivitetty M45, joka otettiin käyttöön vuonna 1997. Se kuuluu samaan ohjusperheeseen. Tämän jälkeen kehiteltiin vielä M51-ohjustyyppi. Triomphant-luokan sukellusveneitä on kaikkiaan 4 kpl, ja ne käyttävät sekä M45- että M51-ohjustyyppiä. Yksi vene voi kuljettaa 16 kpl monikärkiydinohjuksia.
Asetyyppinä M4:ää edelsi yksikärkinen, vuonna 1977 palvelukseen tullut M20, jonka tuhovoima oli 1,2 megatonnia.
Kuultosinisilmä

Kuultosinisilmä ("Kiunga ballochi") on sinisilmien (Pseudomugilidae) heimoon kuuluva erittäin uhanalainen kalalaji.
Kuultosinisimä kasvaa noin 3 cm pitkäksi. Se on läpinäkyvä, vatsapuoleltaan hopeanhohtoinen. Pyrstön, selkä- ja peräevän ulkoreunassa on musta raita, ja sen sisäpuolella keltainen raita.
Kuultosinisilmiä on tavattu vain Papua Uusi-Guineassa muutamissa puroissa jotka kuuluvat Ok Smak -joen vesistöön. Kuparin ja kullan kaivaminen sen esiintymisalueilla saattaa lajin elinympäristön vaaraan.
Sławnon piirikunta

Sławnon piirikunta () on Puolan piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 56 134. Piirikunta jakautuu Darłowon ja hallintokeskus Sławnon kaupunkikuntiin sekä neljään maalaiskuntaan (Darłowo, Malechowo, Postomino sekä Sławno).
Sławnon piirikunnan pinta-alasta 28,5 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Sławnon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 13,3 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.
Vuoden 2019 lopussa Sławnon piirikunnassa oli 56 134 asukasta, joista 50,9 prosenttia naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 58 127 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 48 110 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 18 prosenttia, työikäisten 60,8 prosenttia ja eläkeikäisten 21,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,5 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 484 lasta.
Osmo Helin

Osmo Olavi Helin (12. syyskuuta 1921 – 15. tammikuuta 2012) oli suomalainen toimittaja, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän työskenteli muun muassa "Maailma ja me" -lehden päätoimittajana vuosina 1968–1985.
1950–1960-luvuilla Helin ohjasi muun muassa SKDL:n vaalivideoita, ja myöhemmin hän teki APN:n ja Yleisradion tuottamia suomalais-neuvostoliittolaisia yhteistyöelokuvia kuvaaja Osmo Harkimon kanssa.
Vuonna 1957 Helin ja Elvi Sinervo suomensivat John Reedin teoksen "Kymmenen päivää, jotka järisyttivät maailmaa".
Mikasa (Hokkaidō)

Mikasa () on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se sijaitsee Sorachin yleiskehitystoimiston alueella Hokkaidōn keskiosassa. Kaupunki on rakentunut Yūbarivuorten lounaisosaan Ishikarijoen sivujoen Ikushunbetsun varrelle. Mikasassa on 8 167 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 302,52 neliökilometriä.
Mikasa on Hokkaidōn vanhinta kivihiilen tuotantoaluetta. Horonain hiilikaivos avattiin jo vuonna 1879, ja sen jälkeen Ikushunbetsujoen laaksoon perustettiin useita muitakin hiilikaivoksia. Alueelle valmistui rautatieyhteys 1882. Mikasayaman kyläkunta perustettiin vuonna 1906 ja Mikasaksi se muutti nimensä saadessaan maaseutukaupungin oikeudet vuonna 1942. Kaupunki Mikasasta tehtiin vuonna 1957. Silloin siellä oli jopa 60 000 asukasta. Kaupungin väkiluku alkoi laskea voimakkaasti, kun hiilikaivoksia suljettiin 1970-luvulta lähtien. Horonain kaivos suljettiin viimeisenä vuonna 1989. Kaivostoiminnan tilalle kaupunkiin on sijoittunut esimerkiksi elektroniikka- ja elintarviketeollisuutta sekä rakennustarvikkeiden tuotantoa. Alueella viljellään myös riisiä, vihanneksia ja meloneja.
Mikasan nähtävyyksiin kuuluu maisemiltaan kaunis Katsurazawan tekojärvi, joka on ympäristöineen osa prefektuurin luonnonpuistoa. Kaupunki tunnetaan myös "Taniwhasaurus mikasaensis" -mosasaurin fossiilin löytöpaikkana. Mikasaan johti aiemmin Japanin valtionrautateiden Horonai-linja, mutta se lakkautettiin vuonna 1987. Kaupungissa toimii kuitenkin Mikasan rautatiemuseo.
Anneli Ott

Anneli Ott (s. 2. toukokuuta 1976 Tartto) on virolainen poliitikko, joka edustaa keskustapuoluetta.
Hän toimi Viron julkishallintoministerinä Ratasin II hallituksessa 25. marraskuuta 2020 – 26. tammikuuta 2021 ja Kaja Kallaksen I hallituksessa 26. tammikuuta 2021 – 2. marraskuuta 2021.
Lappeenrannan metodistiseurakunta

Lappeenrannan metodistiseurakunta on Suomen Metodistikirkon seurakunta Lappeenrannassa. Elokuussa 2023 seurakunnan pastorina aloitti Susanna Jeremejeff. Aiemmin pastoreina ovat toimineet muun muassa Hilkka Ovaska ja Mika Partanen. 
Seurakunnan kirkkorakennuksen sisäilmaongelmien vuoksi seurakunta toimii vuokratiloissa osoitteessa Raatimiehenkatu 20. Tila on nimetty "Majakaksi". Kirkko sen sijaan aiotaan purkaa, ja sen paikalle suunnitellaan rakennettavaksi kerrostalo. Seurakunnan toimintaa ovat esimerkiksi jumalanpalvelukset ja vapaamuotoiset Kohtaamispaikka-keskustelutilaisuudet. Ylämaan kaupunginosassa Lappeenrannan metodistiseurakunnalla on toinen kirkko, jonka se sai Lappeenrannan ja Ylämaan metodistiseurakuntien yhdistyessä. Ylämaalla on myös Suomen ainoa metodistinen hautausmaa.
Historia.
Lappeenrannan metodistiseurakunta on perustettu 27. marraskuuta 1909 erottamalla se Viipurin metodistiseurakunnasta. Ensimmäinen kirkkorakennus sijaitsi Raastuvankadulla. Seurakunnan kaupungin keskustan tuntumassa sijaitseva viimeisin kirkko on vihitty käyttöön vuonna 1969. 
Ylämaan metodistiseurakunta liitettiin Lappeenrannan metodistiseurakuntaan vuonna 1988.
Lappeenrannan metodistiseurakunta järjesti ruokajakelua vuosina 2001–2023, mutta joutui lopettamaan sen, koska toimintaan ei ollut enää vastuunkantajia.
Haarusanikkaiset (suku)

Haarusanikkaiset ("Psilotum") on haarusanikkaisten ryhmään kuuluva saniaissuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, "Psilotum complanatum" ja haarusanikkainen ("Psilotum nudum"), sekä niiden välinen risteymä "Psilotum" × "intermedium". Haarusanikkaislajeilla on jokseenkin maailmanlaajuinen levinneisyys lämpimillä alueilla. Niitä luonnehtii varhaisten putkilokasvien evoluutiohistoriasta tunnettu ja nykykasveista yleensä sekovartilla itiökasveilla (sammalet ja viherlevät) esiintyvä dikotominen eli halkihaarainen kasvutapa.
Citra Febrianti

Citra Febrianti (s. 22. helmikuuta 1988 Pringsewu) on indonesialainen painonnoston olympiamitalisti.
Febrianti sijoittui 2012 Lontoon olympialaisissa 53 kg:n painoluokassa alun perin neljänneksi yhteistuloksella 206 kg. Tempauksessa hän nosti 91 kg ja työnnössä 115 kg. Alkuperäinen voittaja, kazakstanilainen Zulfija Tšinšanlo ja pronssimitalisti, Moldovan Cristina Iovu jäivät kuitenkin uusintatesteissä 2016 kiinni dopingin käytöstä, ja Febrianti nousi hopealle.
Febrianti sijoittui MM-kilpailuissa 53-kiloisissa neljänneksi 2010 ja 48-kiloisissa kuudenneksi 2007. Hän oli 53 kg:n sarjassa neljäs Aasian kisoissa 2010. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui samassa painoluokassa neljänneksi 2012 sekä viidenneksi 2009 ja 2013. Kaakkois-Aasian kisoissa hän saavutti 53-kiloisissa hopeaa 2011.
Blondel

Blondel tai Blondell voi tarkoittaa seuraavia:
Caddon piirikunta (Louisiana)

Caddon piirikunta (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 240 204 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Shreveportin kaupunki. Piirikunta on perustettu 18. tammikuuta 1838.
Calcasieun piirikunta

Calcasieun piirikunta (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 203 436 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Lake Charlesin kaupunki. Piirikunta on perustettu 24. maaliskuuta 1840.
Sumterin piirikunta (Florida)

Sumterin piirikunta () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 132 420 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bushnellin kaupunki. Piirikunta perustettiin 8. tammikuuta 1853.
Sumterin piirikunta

Sumterin piirikunta () on neljän yhdysvaltalaisen piirikunnan nimi:
Wakullan piirikunta

Wakullan piirikunta () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 33 739 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Crawfordvillen kunta. Piirikunta perustettiin 11. maaliskuuta 1843.
Vilhelm Lundström

Karl Johan Vilhelm Lundström (1869–1940) oli ruotsalainen kielitieteilijä ja nationalisti. Hän oli vuodesta 1907 klassillisten kielten professorina Göteborgin korkeakoulussa. Lundström toimi myös sanomalehtimiehenä ja esiintyi isänmaallisena runoilijana. Hänet valittiin 1911 toiseen kamariin, missä hän kuului oikeistoon. Suomessa Lundström tuli tunnetuksi toiminnastaan Riksföreningen för svenskhetens bevarande i utlandet -yhdistyksen sihteerinä. Lundström toimitti kielitieteellistä aikakauskirjaa "Eranos".
Jeffersonin piirikunta (Florida)

Jeffersonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 14 246 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Monticellon kaupunki. Piirikunta perustettiin 20. tammikuuta 1827.
Holmesin piirikunta (Florida)

Holmesin piirikunta () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 19 617 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bonifayn kaupunki. Piirikunta perustettiin 8. tammikuuta 1848.
Jacksonin piirikunta (Florida)

Jacksonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 46 414 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Mariannan kaupunki. Piirikunta perustettiin 12. elokuuta 1822.
Gadsdenin piirikunta

Gadsdenin piirikunta () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 45 660 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Quincyn kaupunki. Piirikunta perustettiin 24. kesäkuuta 1823.
Hans Brüggemann

Hans Brüggemann (n. 1480 – n. 1547) oli tanskalainen puunleikkaaja, 1500-luvun huomattavimpia. Hänen ainoa varma päätyönsä on Schleswigin tuomiokirkon suuri myöhäisgoottilainen puuhun leikattu siipialttaritaulu (1514–1520), joka oli alkuaan tarkoitettu Bordesholmin luostarikirkkoa varten mutta siirretty Schleswigiin 1666. Taulussa on 20 kohtausta kärsimyshistoriasta, kaikkiaan 400 kuviota. Yksityiskohdissa näkyy vaikutteita Dürerin puupiirroksista, kokonaisuudessa alankomaalaista ja alasaksalaista leimaa, mutta kaikki sekä kuviot että ornamentit on leikattu sirosti ja hienosti ja, päinvastoin kuin siihen aikaan oli tapana, jätetty maalaamattomiksi.
Leonin piirikunta (Florida)

Leonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 293 582 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on osavaltion pääkaupunki Tallahassee. Piirikunta perustettiin 29. joulukuuta 1824.
Madisonin piirikunta (Florida)

Madisonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 18 493 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Madisonin kaupunki. Piirikunta perustettiin 26. joulukuuta 1827.
Coelognathus

Coelognathus on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmesuku, jossa on seitsemän lajia. Niitä tavataan Etelä-Aasiassa ja Malaijien saaristossa. Sukua pidettiin aiemmin osana kiipijäkäärmeiden sukua ("Elaphe").
Euprepiophis

Euprepiophis on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmesuku, jossa on kolme lajia. Niitä tavataan Itä-Aasiassa. Sukua pidettiin aiemmin osana kiipijäkäärmeiden sukua ("Elaphe").