Andokides (puhuja)

Andokides (, ; n. 440–391 eaa.) oli antiikin kreikkalainen valtiomies ja puhuja, joka oli kotoisin Ateenasta. Hänet luetaan yhdeksi kymmenestä attikalaisesta puhujasta.
Vuonna 415 eaa. Andokidesta syytettiin Ateenan hermien häpäisemisestä Alkibiadeen tavoin. Hän säilytti henkensä ryhtymällä ilmiantajaksi, mutta tuomittiin menettämään osittain kansalaisoikeutensa ja lähtemään maanpakoon Ateenasta. Hän palasi takaisin kaupunkiin demokratian palauttamisen yhteydessä annetun yleisen armahduksen jälkeen 403 eaa. Andokides onnistui vastustajiensa hyökkäyksistä huolimatta saamaan valtion viran ja itselleen merkittävän poliittisen roolin. Vuonna 391 eaa. Korintin sodan aikana hänet lähetettiin Spartaan neuvottelemaan rauhasta yhtenä Ateenan lähettiläistä, mutta neuvottelut epäonnistuivat. Andokideen puhetyyli oli yksinkertainen ja koruton, ja hänen käyttämänsä kieli arkista.
Elämä.
Varhainen elämä.
Andokides oli Leogoraan poika ja kotoisin Kydathenaionin demoksesta. Hänen tarkkaa syntymä- ja kuolinaikaansa ei tiedetä. Hän kuului vanhaan eupatridiseen keryksien sukuun, joka jäljitti sukulinjansa Odysseukseen ja jumala Hermeeseen saakka. Ylimystötaustaisena hän luonnollisesti liittyi Ateenan oligarkkiseen puolueeseen ja sai sen vaikutusvallan ansiosta vuonna 436 eaa. yhdessä Glaukonin kanssa komentoonsa kahdenkymmenen laivan laivaston, jonka tehtävänä oli suojella korkyralaisia korinttilaisia vastaan.
Tämän jälkeen hän näyttäisi toimineen useaan otteeseen lähettiläänä Thessaliassa, Makedoniassa, Molossiassa, Thesprotiassa, Suur-Kreikassa ja Sisiliassa; ja vaikka häntä vastaan usein hyökkäiltiin hänen poliittisten näkemystensä takia, hän säilytti asemansa, kunnes vuonna 415 eaa. hän sotkeutui Alkibiadesta vastaan esitettyyn syytteeseen, joka koski Eleusiin mysteerien häpäisemistä sekä hermien turmelemista juuri ennen Sisilian sotaretken alkua. Andokideen osallisuus jälkimmäiseen rikokseen vaikutti erityisen todennäköiseltä, koska hänen talonsa vieressä sijainnut hermi oli yksi harvoista, joita ei ollut vahingoitettu.
Andokides pidätettiin ja heitettiin vankilaan, mutta sai jonkin ajan kuluttua vapautensa lupaamalla paljastaa rikoksen todelliset tekijät. Erään Kharmideen tai Timaioksen neuvosta hän nimesi neljä henkilöä, jotka kaikki teloitettiin. Hänen väitetään myös ilmiantaneen oman isänsä, mutta pelastaneen tämän viime hetkellä. Koska Andokides ei kuitenkaan kyennyt puhdistamaan itseään syytteistä, hän menetti kansalaisoikeutensa ja poistui Ateenasta.
Ensimmäinen maanpako ja paluu.
Tämän jälkeen Andokides matkusteli ympäri kreikkalaista maailmaa ja toimi pääasiassa kaupallisissa tehtävissä sekä solmi suhteita mahtaviin ja vaikutusvaltaisiin henkilöihin. Keinot, joilla hän saavutti mahtimiesten ystävyyden, olivat joskus sangen kyseenalaisia; erityisesti mainitaan palvelus, jonka hän teki eräälle kyproslaiselle hallitsijalle.
Vuonna 411 eaa. Andokides palasi Ateenaan, kun neljänsadan hallitus oli perustettu, toivoen, että eräs palvelus, jonka hän oli tehnyt Samoksella olleille Ateenan laivoille, takaisi hänelle suotuisan vastaanoton. Heti kun oligarkit saivat tietää Andokideen paluusta, heidän johtajansa Peisandros kuitenkin pidätytti hänet ja syytti häntä siitä, että hän oli tukenut heitä vastustanutta puoluetta Samoksella. Oikeudenkäynnin aikana Andokides, joka huomasi häntä kohtaan vallitsevan vihamielisyyden, syöksyi oikeussalin alttarille ja asettui siellä turvananojaksi. Tämä pelasti hänen henkensä, mutta hänet vangittiin. Pian tämän jälkeen hänet kuitenkin vapautettiin tai hän pakeni vankilasta.
Toinen maanpako ja paluu.
Andokides siirtyi nyt nyt Kyprokselle ja sai siellä joksikin aikaa Euagoraan suosion; mutta jonkin tapahtuman seurauksena hän suututti tämän, ja hänet heitettiin vankilaan. Hän onnistui kuitenkin pakenemaan sieltä. Kun demokraattinen puolue sai Ateenassa voiton ja neljänsadan hallitus kumottiin, hän rohkeni jälleen palata Ateenaan. Koska hän oli yhä kansalaisoikeudeton, hän pyrki lahjuksin taivuttamaan prytanit sallimaan hänen osallistumisensa kansankokoukseen. He kuitenkin karkottivat hänet kaupungista.
Kolmas maanpako ja paluu.
Tällä kertaa, vuonna 411 tai 410 eaa., Andokides piti nykyaikaankin säilyneen puheensa "Paluusta", jossa hän pyysi lupaa asua Ateenassa, mutta turhaan. Tässä kolmannessa maanpaossaan Andokides asettui asumaan Eliihin, ja hänen poissaolonsa aikana hänen talosaan Ateenassa asui Kleofon, lyyranvalmistajana tunnettu mies, joka oli noussut demokraattisen puolueen johtoon.
Andokides pysyi maanpaossa vuoteen 403 eaa. saakka, jolloin Thrasybuloksen johtama kolmenkymmenen tyrannin kaataminen ja sen yhteydessä julistettu yleinen armahdus saivat hänet toivomaan, että armahdus ulottuisi myös häneen. Hän kertoo itse palanneensa Ateenaan Kyprokselta, mistä voidaan päätellä, että vaikka hän oli asettunut asumaan Eliihin, hän oli lähtenyt sieltä Kyprokselle kaupallisissa tai muissa tarkoituksissa; on nimittäin ilmeistä, että hän oli tehnyt sovinnon saaren hallitsijoiden kanssa, sillä hänellä oli siellä huomattavaa vaikutusvaltaa ja runsaasti maaomaisuutta.
Armahduksen ansiosta Andokideen sallittiin jäädä Ateenaan, ja hän sai nauttia rauhasta seuraavat kolme vuotta ja saavutti pian jälleen vaikutusvaltaisen aseman. Lysiaan mukaan ei kulunut kymmentäkään päivää hänen paluustaan, kun hän nosti syytteen Arkhipposta tai Aristipposta vastaan, mutta luopui siitä saatuaan rahaa. Tänä aikana Andokides oli myös Ateenan neuvoston jäsen ja vaikutti merkittävästi niin sen kuin kansankokouksenkin piirissä. Hän toimi Hefaistia-juhlien gymnasiarkkina, hänet lähetettiin arkhitheoroksena Isthmian ja Olympian kisoihin, ja hänelle uskottiin lopulta myös pyhän aarrekammion hoitajan tehtävä.
Nämä kunnianosoitukset näyttävät kuitenkin herättäneen kateutta ja vihaa hänen entisissä vihollisissaan, sillä vuonna 400 eaa. Kallias, Kefisioksen, Agyrrhioksen, Meletoksen ja Epikhareen tukemana, vaati Andokideen estämistä osallistumasta kansankokoukseen sillä perusteella, ettei hän ollut koskaan virallisesti saanut takaisin kansalaisoikeuksiaan. Koska Kallias ei uskonut menestyvänsä tällaisessa syytteessä, hän nosti Andokidesta vastaan sen sijaan syytteen mysteerien häpäisemisestä ja Eleusiin temppeliä koskevien lakien rikkomisesta. Andokides puolusti itseään nykyaikaankin säilyneessä puheessaan "Mysteereistä" ja sai vapauttavan tuomion.
Tämän jälkeen Andokides sai elää rauhassa ja säilytti valtiollisen asemansa yli kuuden vuoden ajan, kunnes hänet lähetettiin vuonna 394 eaa. lähettilääksi Spartaan neuvottelemaan rauhasta Kononin saatua voiton Knidoksessa. Palattuaan häntä syytettiin laittomasta toiminnasta lähetystehtävän aikana (). Tästä tapauksesta kertoo edelleen olemassa oleva puhe "Rauhasta lakedaimonialaisten kanssa", joka pidettiin vuonna 393 eaa. (tai 391 eaa.). Andokides todettiin syylliseksi ja tuomittiin neljänteen maanpakoon.
Neljäs maanpako ja loppuelämä.
Tämän jälkeen Andokides ei enää koskaan palannut Ateenaan ja näyttää kuolleen pian tämän iskun jälkeen. Häneltä ei ilmeisesti jäänyt jälkeläisiä, sillä hänellä ei ollut lapsia vielä 70-vuotiaana, vaikkakin eräässä Aristofaneen skoliassa mainitaan Antifon Andokideen poikana. Tämä lienee seurausta hänen vaeltavasta ja epävakaasta elämästään sekä kevytmielisestä luonteestaan. Hänen isältään perimänsä tai kaupallisilla toimillaan hankkimansa suuri omaisuus hupeni huomattavasti hänen elämänsä loppupuolella.
Teokset.
Andokideen aitoja puheita on säilynyt kolme:
Näiden neljän puheen lisäksi on säilynyt vain muutamia katkelmia ja epämääräisiä viittauksia muihin puheisiin. Lisäksi Andokideen nimiin on laitettu seuraava puhe, joka on kuitenkin epäperäinen:
Andokideen puheet sisältyivät varhaisiin kreikkalaisten puhujien kokoelmiin, joita ovat julkaisseet muun muassa Aldus Manutius, Henri Estienne, Johann Jakob Reiske ja Immanuel Bekker. Erillispainoksina julkaistiin ensimmäisinä C. Schillerin (Leipzig, 1835, 8vo.) sekä Johann Georg Baiterin ja Hermann Sauppen (Zürich, 1838) toimittamat laitokset.
Arviointia.
Antiikin aikana Andokidesta ei arvostettu erityisen korkealle puhujana, mistä kertoo se, että hänet mainitaan vain harvoin, vaikkakin Valerius Theonin kerrotaan kirjoittaneen kommentaarin hänen puheistaan. Ei tiedetä, että Andokides olisi saanut koulutusta aikansa sofistien kouluissa, ja hänen taitonsa lienee kehittynyt käytännössä hänen puhuessaan kansankokouksessa. Tästä syystä hänen puheissaan ei ole tyylillistä maneeria, ja ne ovat yksinkertaisia ja vailla retorista loistoa ja koristelua. Toisinaan hänen tyylinsä on kuitenkin lavea ja muuttuu pitkäveteiseksi ja epäselväksi. Parhaana on pidetty puhetta "Mysteereistä", mutta kaikki puheet ovat erittäin tärkeitä hänen aikakautensa historian tuntemisen kannalta.
Myöhemmin aleksandrialaiset grammaatikot lukivat Andokideen yhdeksi kymmenestä attikalaisesta puhujasta niin sanotussa aleksandrialaisessa kaanonissa.