tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Docklands Light Railway

Docklands Light Railway (lyh. DLR) on Lontoon Docklandsin alueella liikennöivä automaattimetrojärjestelmä. Siinä on nykyisin 39 asemaa ja sen pituus on 31 kilometriä. DLR kulkee pääosin maanpinnan yläpuolella lukuun ottamatta Bankin haaraa ja Thamesin alitusta. Lontoon metrolla ja DLR:llä on yhteinen lippujärjestelmä ja se esiintyy Lontoon metrokartassa turkoosina kaksoisviivana.
Historia.
Docklands Light Railwayn ensimmäinen 13 kilometrin osuus Tower Gatewaystä Island Gardensiin ja Stratfordiin otettiin käyttöön vuonna 1987.
Rata rakennettiin kokonaan maanpinnan yläpuolelle osittain silloille. Asemat suunniteltiin yhden yksikön mittaisiksi ja samantyylisiksi ulkonäöltään. 
Alkuperäinen järjestelmä osoittautui liian pieneksi Docklandsin alueen kasvaessa suuremmaksi finanssikeskukseksi. Keskustan päässä Tower Gatewayn asema sai kritiikkiä huonojen vaihtoyhteyksien vuoksi. Niiden seurauksena kaikki asemat pidennettiin mahdollistamaan kahden yksikön mittaisten junien pysähdykset sekä vuonna 1991 rakennettiin uusi, tunnelissa oleva osuus Bankiin. 
Vuonna 1994 Poplarin ja Becktonin välille avattiin uusi osuus. Sen seurauksena Poplarin aseman ympäristöä uudistettiin rakentamalla kaksi eritasoliittymää. 
Eteläistä haaraa jatkettiin vuonna 1999 Island Gardensista Lewishamiin rakentamalla tunneli Thamesin alitse Greenwichiin ja itäistä vuonna 2005 Canning Townista King George V:hen London City Airportin kautta. Tätä osuutta jatkettiin Woolwich Arsenaliin tammikuussa 2009. Vuonna 2011 avautui kuudes haara Canning Townista Stratford Internationalin rautatieasemalle ja myöhemmin 2010- ja 2020-luvulla on suunniteltu avattavan neljä uutta haaraa. 
Nykyisin Docklands Light Railwayn viidellä haaralla kulkee neljä linjaa.
Kalusto.
Docklands Light Railwayn käyttämät junat ovat kaksivaunuisia ja molempiin suuntiin ajettavia. Yhdessä vaunussa on kaksi ovea molemmilla puolilla. Niissä ei ole ohjaamoa, mutta junaa voi ohjata päädyn ohjauspaneelista. Kaluston huippunopeus on 80 km/h.
Volcana (DC Comics)

Volcana, oikealta nimeltään Claire Selton on DC-animaatiouniversumissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Volcana pystyy hallitsemaan ja manipuloimaan tulta. Hänen ensiesiintymisensä oli "Teräsmies"-animaatiossa vuonna 1998. Volcana on Livewiren ja Harley Quinnin ohella yksi DC-universumin hahmoista, jotka tekivät ensiesiintymisensä animaatiossa sarjakuvan sijaan. Volcanaa ääninäytteli animaatiosarjoissa Peri Gilpin.
Superman: The Animated Series.
Claire Seltonin ollessa teini-ikäinen hänellä havaittiin kyky tuottaa tulta ajatuksen voimalla. Vanhemmat lähettivät tyttärensä Metropolikseen paranormaaliin kouluun opettelemaan hallitsemaan voimansa, mutta myöhemmin hallituksen agentit veivät tytön mukaansa, sillä he aikoivat tehdä hänestä elävän aseen, pyyhkimällä hänen menneisyytensä ja antamalla Clairelle uuden nimen ”Volcana”. Volcana kuitenkin onnistui karkaamaan agenteilta ja tyytyi elämään varkaana. Hän myöhemmin kohtasi Teräsmiehen ja onnistui pakenemaan tältä taistelun jälkeen. Volcana myöhemmin kohtasi agentteja, jotka hänen alkuperäinen vangitsijansa Kurt oli lähettänyt noutamaan hänet. He vangitsevat ja vievät hänet maanalaiseen laitokseen tarkoituksenaan myydä hänet toiselle hallitukselle dissektointitarkoituksiin ja hänen voimiensa lähteen selvittämiseksi. Sillä välin Teräsmies paikantaa ja kuulustelee yhtä agenteista ennen kuin pelastaa Volcanan, joka tuhoaa laitoksen ja yrittää kostaa Kurtille. Samalla kun hän vahingossa sytyttää vetykapselit, jotka räjähtävät ja tainnuttavat hänet, Teräsmies evakuoi laitoksen ja vie Volcanan autiolle saarelle, jossa hän ei voi satuttaa ketään, ja lupaa toimittaa hänelle ruokaa silloin tällöin. Volcana esiintyy myös jaksossa Unity, jossa hän taistelee Terästyttöä vastaan.
Justice League.
Volcana esiintyy animaatiosarjan "Justice Leaguen" jaksoissa Only a dream ja Hereafter. Jaksossa Only a dream Volcana pakenee vankilasta Fireflyn, Solomon Grundyn, Mokkasiinikäärmeen ja Luminuksen kanssa. Oikeuden Puolustajat saavat kaikki karkurit kiinni ja vievät heidät takaisin vankilaan. Jaksossa Hereafter Volcana, Kalibak, Deadshot, Mokkasiinikäärme, Tähtisafiiri ja Livewire juhlivat Teräsmiehen kuolemaa riehumalla kaupungilla.
Justice League Unlimited.
Volcana esiintyi "Justice League Unlimited"issa yhtenä Cadmus-projektin jäsenenä. Hän myös liittyi Gorilla Groddin johtamaan Tuomion Legioonaan ja taisteli Lex Luthorin puolella syntyneessä kapinassa Tuomion Legioonan hallinnasta. Viimeisessä jaksossa hän taisteli muiden Luthorin puolella taistelleiden sekä Oikeuden Puolustajien kanssa Darkseidiä vastaan.
Videopeleissä.
Volcana esiintyi pomovastuksena ' pelissä. Volcana esiintyi pomovastuksena myös pelissä '.
Selvänäköisyys

Selvänäköisyys (, sanoista "clair" ’selvä’ ja "voyance" ’näkyvyys’) tarkoittaa paranormaalia kykyä, jonka haltija väittää voivansa saada tietoja esineistä tai tapahtumista käyttämättä aisteja tai johdonmukaista päättelyä. Selvänäkijä väittää voivansa nähdä tulevaa tai mennyttä. Selvänäkijä voi väittää näkevänsä myös omia henkioppaitaan, suojelusenkelinsä tai muita henkimaailman olentoja.
Yleiskielessä selvänäkijöiksi kutsutaan myös ennustajia. Varsinaisesti ennustaminen tarkoittaa selvänäkemistä välineiden avulla, esimerkiksi tarot-korteilla. Muodollisesti selvänäkeminen on selväaistimisen erikoistapaus, jossa väitetty havaitseminen tapahtuu visuaalisesti.
Laura Birn

Laura Eveliina Birn (s. 25. huhtikuuta 1981 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Ura.
Birn opiskeli Teatteri­korkea­koulussa vuosina 2002–2007 ja valmistui vuonna 2008. Hänet tunnetaan rooleistaan elo­kuvissa "Helmiä ja sikoja" (2003), "Lupaus" (2005), "Joulutarina" (2007), "8 päivää ensi-iltaan" (2008), "Ralliraita" (2009), "Puhdistus" (2012), "Vuo­saari" (2012), "Leijonasydän" (2013) ja "Helene" (2020). Vuonna 2014 hänellä oli pieni rooli yhdys­valtalaisessa elo­kuvassa "Tanssi haudoilla".
Birnin tunnettuja televisiosarjarooleja ovat "Karjalan kunnailla" (2007), "Suojelijat" (2008), "Morsian" (2008),"Virta" (2011), Apple TV+:n sarja "Foundation" (2021–2023) ja Elisa Viaplayn "Munkkivuori" (2022).
Teatterin puolella Birnin läpi­murto­rooli oli Siskon rooli Ari-Pekka Lahden esikois­näytelmässä "Sydän­maa", jota esitettiin Helsingin kaupunginteatterin Studio Pasilassa näytäntö­kautena 2005–2006. Syksyllä 2006 Birn nähtiin KOM-teatterissa Marjo Niemen käsi­kirjoittamassa näytelmässä "Odotus­aika on maksullista puhe­aikaa". Vuonna 2011 hän näytteli Q-teatterissa Saara Turusen käsi­kirjoittamassa ja ohjaamassa näytelmässä "Broken Heart Story".
Vuonna 2013 Birn sai parhaan naispääosan Jussin elo­kuvasta "Puhdistus" (2012). Samana vuonna hänelle myönnettiin elokuvataiteen valtionpalkinto. Birnin yhdessä Anna Paavilaisen kanssa käsikirjoittama lyhytelokuva "Kaksi ruumista rannalla" voitti parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnon 2020. Kultainen Venla 2022 -gaalassa Birn palkittiin vuoden sivuosanäyttelijänä tv-sarjasta "Munkkivuori".
Yksityiselämä.
Birn sai ensimmäisen lapsensa toukokuussa 2015.
Gilberto (jalkapalloilija)

Gilberto da Silva Melo, (s. 25. huhtikuuta 1976 Rio de Janeiro, Brasilia) paremmin tunnettu nimellä Gilberto, on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa seuratasolla Serie Assa pelaavaa Campeonato Brasileiro Série A. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Hän pystyy pelaamaan myös laitapuolustajana.
31. tammikuuta 2008 "Gilberto" siirtyi Saksan Bundesliigan Hertha Berlinistä Englannin Valioliigan Tottenham Hotspuriin. 
Maajoukkuetasolla Brasiliaa edustava Gilberto teki maalin vuoden 2006 jalkapallon MM-kilpailujen alkulohko-ottelussa Japania vastaan. Ottelu päättyi Brasilian 4-1 voittoon.
Vajots' Dzor

Vajots' Dzor () (aikaisemmin ) on yksi Armenian maakunnista ("marz"). Idässä ja lännessä naapurina on Azerbaidžan. Maakunnan pinta-ala on 2 308 neliökilometriä ja asukkaita alueella on 53 230 (2001). Asukkaista miehiä oli 25 653 ja naisia 27 577. Vajots' Dzorin pääkaupunki on Jeghegnadzor.
Vajots' Dzorin naapurimaakunnat ovat Ararat luoteessa, Geghark'unik' pohjoisessa ja Sjunik' kaakossa.
Kaupungit ja kunnat.
Vajots' Dzorin maakunta muodostuu 44 yhteisöstä ("hamaynkner"), joista kolme on kaupunkeja ja ne on alla olevassa luettelossa lihavoituina. Loput 41 yhteisöä ovat maalaiskuntia.
Frederiksborgin linna

Frederiksborgin linna () on linna Hillerødin kunnassa, Tanskassa. Se sijaitsee Slotsø-järvellä kolmella pienellä saarella. Linna edustaa hollantilaista renessanssityyliä ja on Pohjoismaiden suurin renessanssilinna. Lisäksi linnaa ympäröi suuri barokkipuutarha.
Linnan vanhimmat osat ovat vuoden 1560 tienoilta, jolloin Tanskan kuningas Fredrik II rakennutti paikalle linnan. Linna on saanut nimensä hänen mukaansa, mutta suurimmaksi osaksi nykyisen linnan rakennutti kuningas Kristian IV vuosina 1602–1620. Suunnittelijoina tuolloin toimivat hollantilaiset arkkitehdit Hans ja Lorents van Steenwinckel.
Kuningas Kristian IV:n kuoleman jälkeen linnaa käytettiin lähinnä seremoniallisiin tarkoituksiin. Vuonna 1720 Frederiksborgin rauha kirjoitettiin linnassa. 1850-luvulla palatsista tuli jälleen kuninkaallinen residenssi, kun kuningas Fredrik VII otti sen käyttöönsä. Vuonna 1859 kuninkaan ollessa läsnä tulipalo tuhosi suuren osan linnan sisätiloja. Linnan uudelleenrakennus rahoitettiin julkisella keräyksellä, ja suurimpia lahjoittajia olivat itse kuningas, Tanskan valtio ja Carlsbergin panimon perustaja J. C. Jacobsen.
Isolahti

Isolahti () on osa-alue Vaasassa. Isolahden vieressä sijaitsee Gerby ja Vetokannas. Alueella sijaitsee muun muassa Isolahden koulu sekä päiväkoti. Muuten siellä on vain asuintaloja. 
Isolahden itä- ja länsiosat koostuvat omakotitaloista, näistä itäiset talot on rakennettu 1970-luvulla ja läntiset 2000-luvulla. Isolahden eteläosassa sijaitsee kaksikerroksisia rivitaloja ja keskiössä 1970-luvulle tyypillisiä matalia lamellikerrostaloja.
Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista Isolahti kuuluu Gerbyn suuralueeseen. Isolahden alue kuuluu samaan asemakaavoitettuun kaupunginosaan Vetokannaksen kanssa.
Väestö.
Vuonna 2015 Isolahden alueella oli 1 014 asukasta.
Isolahden asukkaista äidinkielenään suomea puhui 60,8 %, ruotsia 27,5 % ja muita kieliä 11,6 % vuonna 2015. Alueen työvoimasta oli opiskelijoita 19,8 % ja työttömiä 12,8 % vuonna 2013.
Perttu Leppä

Perttu Leppä (s. 8. helmikuuta 1964 Joensuu) on suomalainen elokuvaohjaaja.
Uran alku.
Ennen elokuvauraansa Perttu Leppä opiskeli Tampereen yliopiston draamalinjalla sekä valokuvausta Roomassa. Taideteollisen korkeakoulun elokuvalinjalle Leppä pääsi 1985. Vuonna 1990 hän pyrki ja pääsi Yleisradion ammattiopiston käsikirjoituskoulutukseen, josta osa tapahtui Texasin Austinissa. Lepän läpimurtotyö oli tummasävyinen komedia "Karavaani" (1992), jossa sodassa isänsä menettänyt Santtu-poika yrittää löytää paikkansa miesten maailmassa. Sotavammaisten miehittämällä metsätyömaalla Santtu yrittää opetella hanurilla Duke Ellingtonin Caravan-sävelmää.
Suomen elokuvasäätiön, AVEKin ja televisioyhtiöiden tukeman Sparrausrinki-projektin puitteissa syntyi Perttu Lepän vajaan tunnin mittainen "Tyttöjä ja jäätelöä" vuonna 1995. Kritiikeissä tätä tyttöjä tiirailevista teinipojista kertovaa elokuvaa pidettiin pienenä pettymyksenä "Karavaanin" jälkeen. Tässä elokuvassa, kuten monissa Lepän varhaistöissä, esiintyvät vakiohahmot Patu ja Lajunen. Patu sai alkunsa jo nuoren pojan kasvutarinassa "Yksi-yksi" (1991), ja Patu ja Lajunen seikkailivat myös seuraavassa elokuvassa "Angora" (1996).
Patu ja Lajunen esiintyvät hahmoina myös Perttu Lepän ensimmäisessä pitkässä elokuvassa "Pitkä kuuma kesä" (1999), joka kertoo Kalle Päätalo -nimisen punk-yhtyeen kommelluksista matkalla maineeseen ja Tavastia-klubille.
Vuonna 2003 sai ensi-iltansa Perttu Lepän pitkä elokuva "Helmiä ja sikoja". Hänen seuraava pitkä elokuvaohjauksensa oli "8 päivää ensi-iltaan" vuonna 2008.
Kööpenhaminan raatihuone

Kööpenhaminan raatihuone () on raatihuone Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa. Se sijaitsee kaupungin ydinkeskustassa, Rådhuspladsenilla. Raatihuoneen on suunnitellut arkkitehti Martin Nyrop, ja sen esikuvana on ollut italialaisen Sienan kaupungin raatihuone. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1892 ja raatihuone avattiin 12. syyskuuta 1905.
Raatihuoneen julkisivua hallitsee Absalonin kultainen patsas parvekkeen yläpuolella. Rakennuksen 105,6 metriä korkea kellotorni on Kööpenhaminan korkeimpia rakennuksia.
Raatihuoneeseen on sijoitettu Jens Olsenin maailmankello, joka valmistuessaan oli maailman tarkin ja monimutkaisin kello. Siinä on 15 448 osaa.
Kevo

Kevo () on kylä Utsjoella Kevojärven rannalla, jossa Kevojoki yhtyy Utsjokeen. Mänty kasvaa alueella vain jokilaaksossa. Lähellä on Kevon kanjoni, rotkolaakso, joka ympäristöineen muodostaa Kevon luonnonpuiston. Kevojoen suulla sijaitsee Turun yliopiston Lapin tutkimuslaitos Kevo ja Ilmatieteen laitoksen säähavaintoasema.
Ilmasto.
Kevo sijaitsee suhteellisen lähellä Jäämerta, mutta siellä on melko mantereinen ilmasto. Pysyvä lumipeite tulee lokakuun aikana ja sulaa keskimäärin vasta toukokuun lopulla. Kylmimmän kuukauden eli tammikuun keskilämpötila on noin −16 °C ja lämpimimmän kuukauden eli heinäkuun +13 °C. Kevon vuosittainen keskilämpötila on noin −2 °C. Kevo on Suomen vähäsateisinta aluetta, siellä sataa vuosittain keskimäärin vain 415 millimetriä.
Kasvukauden pituus Kevolla on noin 110 päivää. Ikiroutaa ei ole lukuun ottamatta joitakin palsakumpuja, jotka ovat jäässä ympärivuotisesti.
Haanen veljekset

Haanen veljekset ovat Johan Ludvig Runebergin runon Hauta Perhossa henkilöitä. Runon ja sen taustalla olevan kansanperinteen mukaan kuusi Haanen veljestä taisteli joko iso- tai pikkuvihan aikaan viimeiseen mieheen puolustaessaan kotiaan venäläisiä miehittäjiä vastaan.
Perholaisen perimätiedon mukaan Haanen veljekset on haudattu Jängänjärven Kalmosaareen, josta löydettiin vainajien luita vuonna 1919. Nykyään paikalla on muistomerkki, joka paljastettiin heinäkuussa 1925. Harmaagraniittisen, yli kaksi metriä korkean muistomerkin kyljessä olevassa soikeassa kilvessä on kirjoitus: "Haanein henki sua velvoittaa synnyinmaallesi uhrautumaan".
Kotajk'

Kotajk' () on yksi Armenian maakunnista ("marz"). Maakunta sijaitsee keskellä maata. Pinta-alaltaan maakunta on 2 089 neliökilometriä ja asukkaita alueella on 241 337 (2001). Asukkaista miehiä oli 113 783 ja naisia 127 554. Maakunnan pääkaupunki on Hrazdan. Kotajk'issa on yhteensä 67 kuntaa, joista seitsemällä on kaupungin asema. 
Kotajk'in naapurimaakunnat ovat Lorri pohjoisessa, Tavuš koillisessa, Geghark'unik' idässä, Ararat etelässä, Aragatsotn lännessä ja Jerevanin pääkaupunkialue lounaassa.
Maakunta on antanut nimensä myös armenialaiselle "Kotayk"-oluelle.
Kaupungit ja kunnat.
Kotajk'in maakunta muodostuu 67 yhteisöstä ("hamaynkner"), joista seitsemän on kaupunkeja ja ne on alla olevassa luettelossa lihavoituina. Loput 60 yhteisöä ovat maalaiskuntia.
Marmaduke Tunstall

Marmaduke Cuthbert Tunstall (1743 Burton Constable, Yorkshire – 11. lokakuuta 1790 Wycliffe-on-Tees) oli englantilainen ornitologi ja keräilijä.
Katolisena Tunstall opiskeli Ranskassa, Douai'ssa. Opintonsa päätettyään hän muutti Welbeck Streetille Lontooseen, minne hän perusti museon, sekä laajan elävien lintujen ja muiden eläinten kokoelman. Avioiduttuaan 1776 hän siirrätti museon Wycliffeen. Museo oli aikansa hienoimpia Englannissa.
21-vuotiaana hänet valittiin jäseneksi "Society of Antiquaries of London" järjestöön, ja 1771 hänet äänestettiin Royal Societyn jäseneksi.
Tunstallin kuoltua hänen jäämistönsä peri hänen velipuolensa William Constable, joka kutsui taiteilija ja ornitologi Thomas Bewickin tallentamaan museon eläinkokoelmaa. Bewick vietti 2 kuukautta Wycliffessä piirtäen ja maalaten lintuja. 1791 kokoelman osti George Allan of Darlington. Taidekokoelma päätyi viimein vuonna 1823 "Newcastle Societyn" huostaan, ja se sijoitettiin Newcastlen museoon 1834. Museo on nykyisin osa suurempaa museota Great North Museum.
Tunstall julkaisi 1771 "Ornithologica Britannican", joka lienee ollut ensimmäinen brittiläinen teos, jossa lajien nimeämisessä käytettiin Linnén luomaa binomijärjestelmää.
Tunstall kuvaili ja nimesi tieteelle muun muassa muuttohaukan ja virtavästäräkin.
Rautavaaran lentokeskus

Rautavaaran lentokeskus on Rautavaaran kunnassa sijaitseva lähinnä harrasteilmailun käytössä oleva lentokenttä. Kentän pääasialliset käyttäjät ovat Kuopion Ilmailuyhdistys (purjelento) ja Savon liitäjät (varjoliito). Kenttä toimii myös riippuliidon SM-kisapaikkana joka toinen vuosi. Muita toimijoita ovat paikalliset moottorilento- ja lennokkikerhot.
Kentän historia juontaa juurensa jatkosodan alkuun, jolloin Suomen Ilmavoimien lentolaivue 16:n 2. lentueen Westland Lysander -koneet toimivat siellä. Sodan jälkeen lentopaikan toiminta loppui, kunnes vuonna 1965 kenttää alettiin kunnostaa harrasteilmailun käyttöön. Lentotoiminta käynnistyi uudelleen seuraavana vuonna.
Lentokeskuksen päällikkönä on joulukuun 2020 tiedon mukaan Kimmo Niemelä.
Yläraaja

Yläraaja (yleiskielessä myös ”käsi”; ) on ihmisen ylempi, rintakehään kiinnittyvä raaja (), johon kuuluvat olkavarsi, kyynärvarsi sekä varsinainen käsi. Neljällä jalalla kulkevilla eläimillä vastaavaa raajaa sanotaan eturaajaksi.
Luut.
Eturaajan luustoon kuuluvat lapaluu, solisluu, olkaluu, värttinäluu, kyynärluu, ranneluut, kämmenluut ja sormien luut. Lapaluu ja olkaluu niveltyvät olkanivelellä; olkaluu, värttinäluu ja kyynärluu kyynärnivelellä; värttinäluu ja kyynärluu ranteen luihin proksimaalisella ja ranneluiden kaksi riviä toiseensa distaalisella rannenivelellä (etupolvinivel). Kuhunkin sormeen kuuluu kolme niveltä (peukaloon kaksi).
Lihakset.
Yläraajan lihaksia ovat muun muassa kolmipäinen olkalihas, hauislihas, olkalihas, olka-värttinäluulihas, ranteen koukistajalihakset ja ranteen ojentajalihakset.
Békéscsaba

Békéscsaba (, ) on kaupunki Kaakkois-Unkarissa Békésin läänissä, jonka pääkaupunki Békéscsaba on. Békéscsaban ystävyyskaupunki Suomessa on Mikkeli.
Väestö.
Vuonna 2009 kaupungissa oli 64 784 asukasta. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan kaupungin väestöstä 93,8 prosenttia oli unkarilaisia, 6,0 prosenttia slovakkeja, 0,6 prosenttia saksalaisia, 0,4 prosenttia romaneja ja 0,4 prosenttia romanialaisia. Kaupungin pinta-ala on 193,93 neliökilometriä ja väestötiheys siten 334,1 asukasta neliökilometrillä.
Lauri Korpinen (kunnanjohtaja)

Lauri Kustaa Jalmari Korpinen (20. marraskuuta 1896 Hämeenlinna – 30. syyskuuta 1975 Vantaa) oli Helsingin maalaiskunnan pitkäaikainen kunnansihteeri (1931–1957) ja kunnanjohtaja (1957–1961).
Korpisen mukaan on nimetty Lauri Korpisen katu Jokiniemen kaupunginosassa Vantaalla.
Drum Workshop

Drum Workshop, tunnettu myös nimellä DW Drums, on yhdysvaltalainen rumpuvalmistaja. Se on tunnettu käsityönä tehtävistä rummuistaan.
Historia.
Drum Workshopin perusti Don Lombardi vuonna 1972 Santa Monicaan, Kaliforniaan. Alun perin se oli pieni opetusstudio, joka sekä antoi yksityistunteja että järjesti työpajoja rumpujen soittoon liittyen. Don kuitenkin alkoi yhdessä oppilaansa John Goodin kanssa myydä rumpuja ja tarvikkeita kattaakseen studion pitämisestä aiheutuneet kulut. Pian tämän yhteistyön tuloksena syntyi DW:n ensimmäinen oma tuote, korkeussäädöllä varustettu rumputuoli, joka toimi myös tarvikkeiden säilytyslaatikkona.
Vuonna 1978 Don osti konkurssiin ajautuneen Camco Drum Companyn valmistustyökalut ja -laitteet, ja DW:n pääpainoksi tuli rumputarvikkeiden valmistus. Seuraava merkittävä tuote oli uudelleen DW:n nimellä esitelty Camcon 5000-sarjan hihnavetoinen bassorummun pedaali. Vuonna 1983 DW esitteli saman pedaalin pohjalta luodun maailman ensimmäisen tuplapedaalin, joka mahdollisti nopeampien rytmien soittamisen vain yhdellä bassorummulla. 1980-luvulla DW kehitti myös muita innovatiivisia rumputarvikkeita ja valmisti ensimmäiset rumpunsa. DW:n ensimmäinen virallinen artisti oli Mötley Crüen Tommy Lee.
Vuonna 2000 DW:n tehdas muutti Oxnardiin, Kaliforniaan. Samana vuonna DW perusti uuden yhtiön nimeltä Pacific Drums and Percussion (PDP), joka alkoi valmistaa halvempia rumpuja DW:n 
mallin mukaan.
Hitaus

Hitaus eli inertia on kappaleen taipumus jatkaa tasaisessa liiketilassaan, ellei siihen kohdistu kiihtyvyyttä aiheuttavaa nettovoimaa. Jos kappaleeseen ei vaikuta mitään voimia tai siihen vaikuttavien voimien resultantti (summa) on nolla, kiihtyvyys on nolla. Kappaleen hitaus tarkoittaa kappaleen kykyä vastustaa liikkeen muutosta. Hitauden suure on kappaleen massa. Termi inertia tulee latinan sanasta "iners", joka tarkoittaa toimetonta tai hidasta. Vaihtoehtoisia mutta harvemmin käytettyjä nimiä hitaudelle ovat "jatkavuus", "jatkuvuus" ja "vitka".
Newtonin toisen lain mukaan kappaleen kiihdyttämiseen tarvittava voima on suoraan verrannollinen kappaleen massaan. Tätä kappaleen ominaisuutta kutsutaan myös sen "hitaaksi massaksi", joka kuvaa kappaleen hitauden määrää. Hidas ja painava massa on perinteisesti eroteltu käsitteinä toisistaan, mutta yleisen suhteellisuusteorian mukaan ei ole olemassa erikseen hitautta ja painavuutta, vaan kyseessä on sama ilmiö. 
Hitaus tarkoittaa sitä, että massallisen kappaleen vuorovaikuttaessa toisen kappaleen kanssa siihen kohdistuva voima vastustaa liiketilan jatkavuutta kiihtyvyydellä "a = F/m", missä "F" on vuorovaikutusvoima ja "m" kappaleen massa. Esimerkiksi kun bussi kääntyy oikealle, kyydissä seisova henkilö kallistuu bussiin nähden vasemmalle, koska henkilöllä on massansa määrä hitautta ja liikkeen suunnan muuttamiseksi tarvitaan suuruudeltaan henkilön massaan verrannollinen voima esimerkiksi bussin penkkirakenteista. Pyörimisliikkeessä, kuten karusellissa, kaikki pyörimisen mukana liikkuvat osat tarvitsevat kytkennän pyörimisakseliin, keskihakuvoiman. Muuten ne jatkaisivat liikettään saavuttamallaan nopeudella pyörimiskaaren tangentin suuntaan.
Terhi Dostal

Terhi Dostal o.s. Jääskeläinen (s. 19. tammikuuta 1978 Kouvola) on suomalainen pianisti, joka on esiintynyt konserteissa Suomessa ja ulkomailla.
Mikkelistä kotoisin oleva Dostal valmistui musiikin tohtoriksi Sibelius-Akatemiasta 2010. Hänellä on myös pianodiplomi Imolan pianoakatemiasta Italiasta (2005). Terhi Dostalin tärkeimmät opettajat olivat Erik T. Tawaststjerna, Matti Raekallio, Boris Petrušanski ja Rauno Jussila. Terhi Dostal on urallaan keskittynyt etenkin Johannes Brahmsin musiikin tulkitsemiseen. Vuonna 2002 hän kantaesitti Pertti Jalavan pianokonserton. 
Orkesteridebyyttinsä Terhi Dostal soitti 14-vuotiaana Radion sinfoniaorkesterin kanssa. Hänen on esiintynyt myös muun muassa Lahden ja Mikkelin kaupunginorkestereiden, Pietarin Mariinski-teatterin orkesterin, BBC Scottish Symphony Orchestran, sekä Helsingborgin sinfoniaorkesterin kanssa. Hän on konsertoinut Kuhmon kamarimusiikissa, Tuusulanjärven kamarimusiikissa (2000), Turun musiikkijuhlilla (2000), Mäntän musiikkijuhlilla, Mikkelin musiikkijuhlilla (1994, 1997, 1998) ja Seinäjoen Eloserenadissa (2000). 
Hän on NIX-pianokvartetin jäsen. 
Terhi Dostal hoiti vuosina 2004–2007 assistentin virkaa Sibelius-Akatemian Docmus-yksikössä. Hän työskenteli 2007–2008 Berliinissä toimivan Suomen Saksan-instituutin kulttuurivastaavana. Dostal toimi Berliinin Konzerthausissa 2009–2010 järjestettävän suomalaisaiheisen "NordNote"-konserttisarjan taiteellisena suunnittelijana. Hän myös esiintyi itse sarjassa.
Terhi Dostal toimii vapaa-ajallaan myös monissa hyväntekeväisyystehtävissä.
Luís Boa Morte

Luís Boa Morte Pereira (s. 4. elokuuta 1977 Lissabon) on portugalilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitalinkki.
Saksan MM-kisoissa 2006 Boa Morte pääsi vaihtopelaajana kentälle Portugalin viimeisessä alkulohko-ottelussa.
Värriön tutkimusasema

Värriön tutkimusasema on pohjoisessa Sallassa, Värriötunturin pohjoispuolella, keskellä erämaata oleva Helsingin yliopiston tutkimusasema. Sinne päästäkseen on kuljettava Savukoskelta pohjoiseen Martin, Tulppion ja Ainijärven rajavartioston kautta. Autolla ei pääse perille saakka. Aseman perusti professori Erkki Pulliainen vuonna 1967. Alueella on erinomaiset mahdollisuudet erämaaeläimistön tutkimiseen, kun erämaat ympäröivät asemaa joka suunnasta. Värriötunturien noin kymmenen kilometriä pitkä tunturijakso on lähellä asemaa, samoin kuin Värriön luonnonpuisto. Laajat metsät leviävät tunturien juurella. Alkuun asema keskittyi suureksi osaksi suurpetotutkimukseen, mutta myöhemmin on tutkittu Lapin luontoa monipuolisesti. Tärkeä osa tutkimusta on talvinen eläinten jälkiseuranta, josta on kertynyt aineistoa koko tutkimusaseman toiminnan ajalta.
Nykyisin merkittävin tutkimus tapahtuu ilmakehätieteiden alalla. Värriön tutkimusaseman yhteyteen perustettiin vuonna 1991 SMEAR I ilmakehän tutkimusaema, joka on ensimmäinen SMEAR-asemien verkostossa. 
Asemaa johtaa fyysikko, professori Mikko Sipilä.
Karanovon kulttuuri

Karanovon kulttuuri vallitsi noin 6000 eaa. (kalenterivuotta) alkaen Bulgariassa. Karanovon kulttuuri oli tyypillinen keramiikkaa valmistanut neoliittinen maatalouskulttuuri, jossa ihmiset asuivat kylissä, viljelivät maata ja kasvattivat karjaa. Kulttuurin löytöpaikkoja on muun muassa Azmak.
Samaan aikaan oli Marmarameren ympärillä Finkirtepen kulttuuri, ja Kreikassa Sesklon kulttuurin asutusta.
Åsa Larsson

Åsa Elena Larsson (s. 28. kesäkuuta 1966) on ruotsalainen rikoskirjailija.
Tausta.
Åsa Larsson syntyi Uppsalassa ja muutti nelivuotiaana perheensä kanssa Kiirunaan, jossa hän kasvoi ja vietti nuoruutensa. Hän opiskeli oikeustiedettä Uppsalan yliopistossa erikoistuen veroasioihin. Ennen kirjailijanuraansa hän työskenteli juristina Gävlen ja Tukholman käräjäoikeuksissa sekä lääninoikeudessa Nyköpingissä.
Larsson alkoi kirjoittaa esikoisromaaniaan "Aurinkomyrsky" ollessaan äitiysvapaalla. Imettämisen ja vaipanvaihtojen keskellä alkoi kehittyä Kiirunan maisemiin sijoittuva kokonainen kirjasarja. ”En niinkään halunnut kirjoittaa erityisesti dekkaria, vaan tärkeintä on kertoa hyvä tarina”, kertoo Larsson. Tapahtumapaikka Kiiruna on myös Larssonin suvun kotiseutua. Kirjailijan isä on kiirunalainen suomenkielinen kirjastonhoitaja, jolta Åsa peri rakkautensa kirjoihin ja lukemiseen. Hänen äitinsä on kotoisin Tornionjokilaaksosta ja puhuu suomen kielen murretta, meänkieltä. Åsa itse ei kuitenkaan puhu suomea.
Larsson asuu Tukholman lähistöllä miehensä ja kahden lapsensa, 6-vuotiaan Stellan ja 4-vuotiaan Leon kanssa. Åsa Larssonin isoisä Erik Larsson eli "Kiiruna-Lasse" oli tunnettu hiihtäjä, joka voitti kultaa vuoden 1936 talviolympialaisissa. Myöhemmin hän toimi esikoislestadiolaisena saarnaajana Kiirunassa.
Kirjallisuus.
Larssonin esikoisteos "Aurinkomyrsky" ilmestyi vuonna 2003 ja siitä tuli arvostelu- ja myyntimenestys. Ruotsin dekkariakatemia palkitsi "Aurinkomyrsky"-romaanin vuoden 2003 parhaana esikoisjännärinä. Larssonin toinen teos "Sudentaival" ilmestyi vuonna 2004 ja se palkittiin Ruotsissa vuoden parhaan dekkarina.
Larssonin dekkarit ovat suosittuja Pohjoismaissa ja ovat tehneet kansainvälisen läpimurron. Niitä on käännetty muun muassa suomeksi, englanniksi, italiaksi, hollanniksi, norjaksi, tanskaksi ja saksaksi. Pohjois-Ruotsin pikkukaupunkiin sijoittuva "Sudentaival" -dekkari ilmestyi kymmenessä maassa. Sandrew Metronome on ostanut kolmen kirjan filmioikeudet ja "Aurinkomyrsky" -elokuva tuli Suomen elokuvateattereihin keväällä 2008.
Larssonin kirjojen päähenkilö on juristi Rebecca Martinson, joka ei yhtymäkohdista huolimatta ole kirjailijan omakuva. Larssonin kirjoissa heijastuu tukholmalaisen asianajotoimiston kiireinen työyhteisö ja snobbailevat juristit, mutta toisaalta Pohjois-Ruotsin pikkukaupungin sekä hyvät (ihmisten yhteisöllisyys) että synkät puolet (alkoholismi, perheväkivalta, sisäänpäinkääntyneisyys, masentuneisuus). Larsson on ilmeisesti hyödyntänyt dekkareissaan omia kokemuksiaan juristina.
Kaakkoiset lappalaiset

Kaakkoiset lappalaiset tai lopilaiset (, ) olivat useiden, lähinnä venäläisten, arkeologien ja kielitieteilijöiden mukaan suomalais-ugrilainen ryhmä, joka asui Valgetjärven ympäristössä nykyisillä Vologdan ja Arkangelin alueilla sekä Karjalassa. Suomalaisista tieteentekijöistä asiaa on käsitellyt Janne Saarikivi paikannimitutkimuksissaan. Kaakkoisia lappalaisia luonnehditaan saamelaisten sukulaiskielihaaran edustajiksi. Myös Keski- ja Etelä-Suomessa, erityisesti Savossa ja Karjalassa asuneiden lappalaisten oletetaan olleen heille läheistä sukua. Kaakkoisten lappalaisten kieli sammui viimeistään 1600-luvulle mennessä, mutta siitä on jäänyt viitteitä paikannimistöön.
Tavuš

Tavuš () on yksi Armenian maakunnista ("marz"). Maakunta sijaitsee maan koillisosassa. Pohjoisessa naapurina on Georgia ja idässä Azerbaidžan. Tavušin pinta-ala on 2 704 neliökilometriä ja asukkaita alueella on 121 963 (2001). Asukkaista 57 513 oli miehiä ja 64 450 naisia. Maakunnan pääkaupunki on Idževan. Muut kaupungit ovat Ayrum, Noyemberyan, Dilijan ja Berd.
Tavušin naapurimaakunnat ovat Geghark'unik' etelässä, Kotajk' lounaassa ja Lorri lännessä.
Maakunnan sisällä on myös kaksi Armenian kontrollissa olevaa Azerbaidžanin eksklaavia, Barxudarlı ja Yuxarı Əskipara.
Kaupungit ja kunnat.
Tavušin maakunta muodostuu 62 yhteisöstä ("hamainkner"), joista viisi on kaupunkeja ja ne on alla olevassa luettelossa lihavoituina. Loput 57 yhteisöä ovat maalaiskuntia.
Palonsuoja-aine

Palonsuoja-aine eli palonestoaine on kemikaali, joka estää tai hidastaa tulen leviämistä aineessa.
Palonestoaineita käytetään muun muassa tekstiileissä.
Aineet voivat toimia neljällä mekanismilla
Terveyshaitat.
Myrkyllistä bromia sisältäviä palonestoaineita pidetään terveydelle ja ympäristölle vaarallisina. On esimerkiksi osoitettu, että palonestoaineet häiritsevät niin sanottujen Purkinjen solujen kehitystä pikkuaivoissa estämällä kilpirauhashormonien toimintaa. Suomessa ja EU:ssa bromattujen bifenyylien käyttäminen palonestoaineena tekstiileissä kiellettiin 1990-luvulla. Ne pyritään korvaamaan booriyhdisteillä. 
Uusia vaihtoehtoja.
Kiilto Oy ja professori Carl-Erik Wilénin tutkijaryhmä Åbo Akademin kemiantekniikan laitokselta ovat kehittäneet yhteistyössä myrkyttömiä palonestoaineita. Niiden kaupallistaminen on kallista EU:n vaatiman Reach-rekisteröinnin vuoksi, ja esimerkiksi eri polymeerien variaatiot täytyy rekisteröidä erikseen. Jotta rekisteröinnin kustannukset saadaan katettua, täytyy valmiille tuotteille olla suuret markkinat. Ensimmäiset palonestoaineet ovat yhdistelmä sellaisia yhteistyössä kehitettyjä aineita, joiden Reach-rekisteröinti on jo tehty. Esimerkiksi puupohjaisten materiaalien suojaamiseen tarkoitetulla aineella käsitelty paperi hiiltyy, mutta ei pala. Wilénin tutkijaryhmän kehittämät uudet halogeenittomat aineet ovat rikin ja typen sidokseen perustuvia sulfeeniamideja. Ne estävät kemialliset prosessit, jotka ylläpitävät palamista. Aineita tarvitaan vain pieni määrä, alle prosentti suojattavan materiaalin painosta. Sulfeeniamideilla voi pinnoittaa tai niitä voi imeyttää materiaalliin. Näin saadaan esimerkiksi palosuojattua muovia tai maalia. Sulfeeniamidien Reach-rekisteröinti on vielä kesken.
Tekokuituvaatteet.
Palonestoaineiden tarpeeseen voi vaikuttaa valinnoilla. Esimerkiksi puuvillasta tehty vaate ei pala niin kovin herkästi, eikä siten tarvitse palonestokäsittelyä. Tekokuinen vaate taas voi palaa rajusti ja sulaa käyttäjänsä ylle. Jos tekokuituinen vaate on lisäksi väljä käyttäjänsä päällä, paloa ylläpitävää ilmaa pääsee runsaasti sen ympärille. Tekokuituisten vaatteiden palonestoaineina käytetään muun muassa orgaanisia bromiyhdisteitä, esimerkiksi tetrabromibisfenoli A:ta.
Marjaniemen Uimarit

Marjaniemen Uimarit ry (MaU) oli helsinkiläinen uintiseura. Seura perustettiin vuonna 1948 Itä-Helsingin Marjaniemessä. Uimarit toimivat aluksi paikallisessa melontaseurassa, Marjaniemen melojissa, mutta kaupungin rakentaman uimarannan valmistuttua uimarit järjestäytyivät omaksi seurakseen.
Toiminnan alkuvaiheessa keskeistä oli lasten uimaopetuksen organisointi. Uimakoulusta oli luontevaa siirtyä kilpauinnin pariin. Jo vuonna 1952 ensimmäinen seuran uimari ylsi tyttöjen nuorten Suomen mestaruuteen. Eila Pyrhönen saavutti lukuisien Suomen mestaruuksiensa ja kansainvälisten menestystensä huippuna 100 metrin perhosuinnissa neljännen sijan Tokion olympialaisissa 1964. Pyrhösen EM-pronssi vuodelta 1966 oli ainoa suomalaisen naisen pitkällä radalla saavuttama arvokisamitali ennen Hanna-Maria Seppälän MM-kultaa v. 2003. Myös Janne Blomqvist ja Riikka Ukkola ovat edustaneet seuraa olympialaisissa upealla kilpailu-urallaan.
Vuosina 1965–1973 harjoitti MaU myös vesipallotoimintaa päästen silläkin sektorilla mestaruussarjaan. Vesipallosta jouduttiin luopumaan hallitilan puutteen vuoksi. Vuonna 1980 toiminta keskitettiin pääosin uuteen Vuosaaren uimahalliin. 
Marjaniemen Uimarit on kasvattanut nuoria kilpauimareita ikäkausisarjojen kansalliselle huipulle 1990- ja 2000-luvuilla. Vuonna 2002 MaU oli yhteispisteissä paras seura Nuorten Talvikisoissa Raumalla ja vuonna 2005 Nuorten lyhyen radan mestaruuskisoissa Tampereella.
Vuoden 2011 alussa tapahtuneessa seurafuusiossa MaU ja Vetehiset yhdistyivät uudeksi seuraksi, ORCA Helsinki ry.
Lee Cooper

Lee Cooper on englantilainen farkkumerkki. Lee Cooperia alettiin tehdä myös Suomessa 1970-luvun puolivälissä suomalaisilla malleilla, joten sitä voitiin vuoteen 2014 saakka kutsua myös suomalaiseksi farkkumerkiksi.
Lee Cooperia teki Suomessa Blueman ja Suomen Lee Cooperit suunnitteli Irja Leimu, joka oli aiemmin ollut suunnittelijana muun muassa Vaaksalla, Kestilällä ja Ruskatexillä. "Peffasta istuu, reisistä svengaa" oli suomalaisten Lee Coopereiden mainoslause, mikä kertoo paljon siitä, millaisiin farkkuihin pyrittiin. Lee Cooper International oli niin tyytyväinen Irja Leimun suunnittelemaan takataskutikkaukseen, että se otti sen farkkuihinsa. Farkkujen, farkkuliivien yms. lisäksi Suomessa suunniteltiin maihari (maihinnousutakki), josta tuli menestys. Iskevän ja värikkään mainoskampanjan avulla Lee Cooper pääsi farkkujen valioluokkaan, jossa olivat 1970-luvulla Bee Gee, Beavers, Falmers, Lee, Mic Mac ja Wrangler.
Farkkujen markkinointiin Suomessa liittyi Lee Cooper -klubi ja sen vuosina 1977–1978 julkaistu jäsenlehti "Shock Group", jota päätoimitti Matti Kyllönen. Klubi ilmoitti vuonna 1977 jäsenmääräkseen 40 000.
Lee Coopereita tehtiin pitkään Suomessa, valmistajanaan M.A.S.I Company. Loppuvuodesta 2014 yritys kuitenkin siirsi farkkujen valmistuksen Suomen Keiteleeltä Viroon. Jo vuonna 2004 oli osa Suomen tuotannosta (Viitasaaren farkkuvalmistus) ulkoistettu Viroon.
Muromin metroasema

Muromin metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on toinen asema Kūkō-linjalla Meinohaman aseman päästä lukien. Asema avattiin 26. heinäkuuta 1981 ja sinne asennettiin turvaportit ensimmäisenä Kyūshūn saarella 6. joulukuuta 2003.
Aseman lähistöllä sijaitsevat muun muassa:
Meinohaman metroasema

Meinohaman metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on ensimmäinen asema Kūkō-linjalla ja Chikuzen-junalinjan ensimmäinen asema. Asema yhdistää juna- ja metroliikenteen kahdella päälinjalla ja sen edessä sijaitsee linja-autoterminaali.
Meinohaman aseman vanhin rakennus avattiin 15. huhtikuuta 1925 palvelemaan Pohjois-Kyūshūn junaliikennettä. 22. maaliskuuta 1983 avattiin yhtenäinen linja Fukuokan lentoasemalta Karatsun kaupunkiin. Vanha rautatielinja kulkee asemalta Hakatan asemalle.
Aseman läheisyydessä sijaitsevät muun muassa:
Gofukumachin metroasema

Gofukumachin asema () on Fukuokan kaupungin Hakata-kun suuralueella sijaitseva metroasema. Gofukumachin asema toinen asema Hakozaki-linjalla. Asema on avattu 20. huhtikuuta 1982.
Aseman lähistöllä sijaitsevat muun muassa:
Alkaliparisto

Alkaliparistot ovat paristoja, jotka kehittävät energiaa sinkin ja mangaanidioksidin (MnO2) välisissä reaktioissa.
Alkaliparistoissa anodi on tehty sinkkijauheesta ja katodi mangaanidioksidista. Alkaliparistot käyttävät elektrolyyttinä kaliumhydroksidiä (KOH), missä ne eroavat sinkki-hiili-paristoista, jotka käyttävät joko ammoniumkloridia tai sinkkikloridia. Puolireaktiot ovat:
formula_1
ja
formula_2
Ajan myötä alkaliparistot ovat alttiita vuotamaan emäksistä kaliumhydroksidia, joka saattaa aiheuttaa hengitys-, silmä- tai ihoärsytystä. Vuotoja voidaan estää laittamalla yhteen laitteeseen vain saman tyypin paristoja, vaihtamalla kaikki paristot samaan aikaan ja poistamalla ne laitteista varastoinnin ajaksi.
Simone Mareuil

Simone Mareuil (syntyjään Marie Louise Simone Vacher, myös nimellä Simonne Mareuil, 25. elokuuta 1903 Périgueux – 24. lokakuuta 1954) oli ranskalainen näyttelijätär. Hän eli suurimman osan elämästään kotikaupungissaan Périgueux’ssa. Hän näytteli elämänsä aikana kahdessakymmenessä elokuvassa, joista tunnetuin on Luis Buñuelin ja Salvador Dalin klassikko "Andalusialainen koira". 
Toisen maailmansodan aikana hän ei asunut synnyinseuduillaan, mutta sodan päätyttyä hän palasi Périgueux’hön, jossa hän vaipui syvään masennukseen. Hän teki polttoitsemurhan julkisella aukiolla valelemalla itsensä bensiinillä ja sytyttämällä tuleen. Hän oli kuollessaan 51-vuotias.
Metallien sähkökemiallinen jännitesarja

Jännitesarjalla kuvataan metallien taipumusta osallistua hapetus-pelkistysreaktioon toisen metallin kanssa.
Metallit on järjestetty pienenevän hapettumiskykynsä mukaisesti; toisin sanoen litium hapettuu paljon helpommin kuin platina. Tämän johdosta jänniterajan avulla voidaankin ennustaa, tapahtuuko tietyn metallin ja jonkin toisen metallin ionien välinen hapettumis-pelkistymisreaktio. Atomimuodossa oleva epäjalompi metalli pelkistää ionimuodossa olevan jalomman metalli-ionin atomiksi. Niinpä esimerkiksi alumiini kykenee pelkistämään jokaisen sen jälkeen tulevan metallin ionin alkuaineatomiksi.
Jännitesarjassa esiintyvä epämetalli vety jakaa metallit epäjaloihin ja jaloihin. Epäjaloja metalleja on huomattavasti enemmän kuin jalometalleja. Epäjalot metallit hapettuvat happoliuoksissa vapauttaen vetykaasua (H2). Jalometallit puolestaan hapettuvat vain niin kutsutuilla hapettavilla hapoilla, esimerkiksi typpihapolla, tai kuningasvedellä. Menetelmät, joilla metalleja voidaan eristää elektrokemiallisesti malmeista, riippuu siis metallin sijainnista jännitesarjassa sekä elektrolyytistä. 
Nimitys jännitesarja tulee siitä, että kahden eri metallin välillä on potentiaaliero – ollessaan elektrolyytin välityksellä yhteydessä toisiinsa – eli jännite, joka saa aikaan sähkövirran, milloin metallit ovat myös galvaanisessa yhteydessä toisiinsa elektrolyyttisen yhteyden lisäksi; jos upotetaan osittain kaksi eri metallitankoa sähköä johtavaan liuokseen (elektrolyyttiin), syntyy niiden välille potentiaaliero. Mitä kauempana metallit ovat jännitesarjassa toisistaan, sitä suurempi metallien välinen potentiaaliero on. Mikäli näiden tankojen välille muodostetaan ulkoinen virtapiiri, saa potentiaaliero virran kulkemaan sekä virtapiirissä (elektroneina), että elektrolyytissä (ioneina).
Oikeuslääketiede

Oikeuslääketiede on lääketieteen ala, jossa tehdään tutkimuksia rikoksen tutkinnan tai muun oikeudellisen päätöksenteon avuksi. Niillä pyritään selvittämään rikokseen liittyviä tapahtumia ja niihin sekaantuneita henkilöitä.
Oikeuslääketiede jakautuu oikeuskemiaan, oikeusantropologiaan ja seretologiaan eli isyyden selvittämiseen ja oikeuspsykiatriaan.
Oikeuslääketieteen laboratoriossa tehdään monia kokeita rikosten selvittämiseksi. Uhrien lääketieteellinen tunnistaminen ja kuolinajan määrittäminen on keskeistä alan työssä. Uusimpia menetelmiä on DNA-kartoitus. Sen avulla voidaan tunnistaa henkilö pienen veritahran tai hiusten juureen tarttuneiden ihosolujen perusteella. Menetelmän olennaisin osa on elektroforeesi, joka muistuttaa kromatografiaa, mutta jossa käytetään sähkövirtaa. Näytteestä eristetty perintöaines analysoidaan elektroforeesin avulla. Se todistaa henkilöllisyyden samalla tavalla kuin sormenjäljet. Alaan kuuluvat myös hoitovahinkojen selvittäminen ja liikennelääketieteen eri tehtävät.
Historiaa.
Saksan rikoslaki vuodelta 1532 sisälsi säädöksen, että rikoksen selvittämisessä on käytettävä asiantuntija-apua, jos kyse on murhasta, lapsenmurhasta, abortista tai salatusta raskaudesta. Tämä johti vähitellen siihen, että tuomioistuimet käyttivät asiantuntijoina alaa tuntevia lääkäreitä. Omaksi erikoisalakseen oikeuslääketiede kohosi kuitenkin vasta 1950-luvulla. Suomeen perustettiin 1973 ensimmäiset oikeuslääkärin virat (lääninhallituksiin lääninoikeuslääkärit).
IBM 3270

IBM 3270 on IBM:n valmistama tietokonepäätteiden sarja, jonka laitteita on käytetty lähinnä yhtiön suurkoneiden kanssa. Nämä päätteet ovat lohkopohjaisia: toisin kuin merkkipohjaiset päätteet (esimerkiksi suurin osa Digital Equipment Corporationin VT-sarjasta) ne kommunikoivat käyttäen kokonaisuuksia, "tietovirtoja" (), yksittäisten merkkien sijaan.
Ensimmäiset 3270-sarjan laitteet esiteltiin 1970-luvun alkupuolella.
Nykyään IBM on käytännössä lakkauttanut sarjan, ja pääte-emulointi on korvannut laitteiden käytön.
Arto Räty

Arto Tuomas Räty (s. 25. lokakuuta 1955 Parikkala) on suomalainen kenraaliluutnantti evp. Prikaatikenraaliksi Räty ylennettiin vuonna 2004 ja kenraaliluutnantiksi vuonna 2010.
Rädyn ura huipentui Suomen puolustusministeriön kansliapäällikkönä tammikuusta 2011 vuoden 2015 loppuun, minkä jälkeen hän jäi eläkkeelle. Räty toimi myös Turvallisuuskomitean puheenjohtajana vuoden 2015 loppuun. Helmikuussa 2016 hän aloitti johtotehtävissä Fortumilla.
Ura sotilaana.
Arto Räty valmistui Kadettikoulusta vuonna 1979. Sotakorkeakoulun maasotalinjalta hän valmistui 1989, ja yleisesikuntaupseerin tutkinnon Räty suoritti samana vuonna. Lisäksi hän on suorittanut opintoja Yhdysvalloissa, Ruotsissa ja Saksassa.
Valmistumisensa jälkeen Räty toimi toimistopäällikkönä Helsingin sotilaspiirin esikunnassa 1989–1992. Pääesikunnassa hän työskenteli osastoesiupseerina operatiivisella osastolla 1992–1994 ja apulaisosastopäällikkönä kansainvälisellä osastolla 1997–2000. Näiden toimien välissä hän oli apulaissotilasasiamiehenä ja Naton yhteysupseerina Brysselissä vuodet 1994–1997.
Vuonna 2000 Räty toimi Suomen pataljoonan komentajana KFOR-operaatiossa Kosovossa. Sieltä hän siirtyi jo samana vuonna Porin prikaatin komentajaksi, missä tehtävässä hän toimi vuodet 2000–2002. Sen jälkeen hän toimi maanpuolustuskurssien johtajana Maanpuolustuskorkeakoulussa 2003–2004, minkä jälkeen vuosina 2004–2008 hän johti puolustusministeriön kansallisen puolustuspolitiikan yksikköä.
Vuosina 2008–2009 Räty palveli Maavoimien esikuntapäällikkönä. Vuosina 2009–2010 hän toimi operaatiopäällikkönä Puolustusvoimain pääesikunnassa. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantin arvoon jälkimmäisenä päällikkövuotenaan.
Puolustusministeriön kansliapäällikkönä.
Suomen puolustusministeriön kansliapäällikkönä hän toimi 2011–2015, ja hän haki tähän tehtävään uudelle viisivuotiskaudelle yhtenä viidestä hakijasta, ja monet pitivät häntä ennakkosuosikkina ja hänestä povattiin jopa puolustusvoimain komentajaa.
Syksyllä 2015 Sipilän hallituksen puolustusministeri Jussi Niinistön (ps) esitti Rädyn seuraajaksi kuitenkin insinöörikenraalimajuri Jukka Juustia. Poliittisen väännön ja julkisen keskustelun jälkeen hallitus nimitti Juustin, ja Rädyn virkakausi päättyy vuoden 2015 lopussa.
Työryhmä tankkeri-kuljetuskoneiden hankinnasta.
Vuonna 2006 Räty johti työryhmää, jonka suosituksena oli hankkia kaksi ilmatankkaus-kuljetuslentokonetta. Tyypiksi työryhmä suositteli Airbusin A330 MRTT -monitoimikonetta, jotka maksavat arviolta 150 miljoonaa euroa kappaleelta. Niiden avulla voitaisiin hankkia kaikille F-18 Hornet -lentäjille ilmatankkauspätevyys ja käyttää niitä pääasiassa Finnairin käytössä, mistä otettuna ne voitaisiin muuttaa vuorokauden kuluessa sotilaallista käyttöä varten.
Harry Markowitz

Harry Max Markowitz (24. elokuuta 1927 Chicago, Illinois – 22. kesäkuuta 2023 San Diego, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä.
Markowitz sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 1990 yhdessä Merton Millerin ja William Sharpen kanssa ansioistaan rahoitusteorian kehittäjänä. Hän tutki erityisesti portfolioteoriaa.
Markowitz toimi Rady School of Managementin professorina Kalifornian yliopistossa San Diegossa. Opiskeltuaan Chicagon yliopistossa hän työskenteli useiden maineikkaiden yliopistojen ja RAND Corporationin palveluksessa.
Oona Louhivaara

Oona Verona Louhivaara (s. 29. lokakuuta 1987 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. 
Louhivaara tunnetaan parhaiten Juulia Aution roolista "Salatut elämät" -televisiosarjassa. Louhivaaran ensimmäinen kohtaus sarjassa kuvattiin lokakuussa 2006, ja roolihahmo Juulia Autio esiintyi sarjassa ensimmäisen kerran keväällä 2007. Alkuvuonna 2009 Louhivaarasta kuvattiin viimeiset kohtaukset "Salatuissa elämissä", ja Juulia Autio poistui sarjasta syksyllä 2009. Eräässä yleisöäänestyksessä hänen roolihahmonsa valittiin suosikkihenkilöksi. Louhivaara kertoi poistumisensa yhdeksi syyksi sen, ettei hän halunnut leimautua ”Salkkareiden Juuliaksi”. 
Louhivaara on näytellyt myös Yle TV2:n nuortensarjassa "Laura", jossa hän esitti sarjan päähenkilöä Laura Koivistoa. Sarjaan tehtiin kolme kautta: "Laura", "Laura kesäleirillä" ja "Laura kaupungissa". Vuonna 2001 hän näytteli 12–15-vuotiaiden nuorten käsikirjoittamassa "Kyytiä Moosekselle" -elokuvassa.
Vapautettu Jerusalem

Vapautettu Jerusalem () on Torquato Tasson (1544–1595) vuonna 1581 kirjoittama italiankielinen eeppinen runoelma.
Runoelmassa kerrotaan lavean sepitteellisesti ensimmäisen ristiretken tapahtumista, jolloin ranskalaisen ritarin ja ylimyksen Godefroy de Bouillonin johtamat kristityt taistelivat muslimeita eli saraseeneja vastaan, jotta piiritetty Jerusalem saataisiin vapautetuksi.
Kirjan teksti koostuu kahdestakymmenestä eripituisesta runoelmasta, jotka puolestaan koostuvat kahdeksanrivisistä säkeistöistä.
Teos sijoittuu tyylillisesti renessanssin ritarirunouteen ja -kirjallisuuteen sekä tietenkin italialaisen eeppisen runouden lajiin. Tasso käyttää paljon hyväkseen tapahtumia ja henkilöitä, jotka ovat mukana myös Ludovico Arioston teoksessa "Raivoisa Roland" ("Orlando furioso"). Runoissa on lisäksi vahvoja vaikutteita Homeroksen ja Vergiliuksen teoksista, erityisesti kerrottaessa piiritystekniikasta ja sodankäynnin taidosta.
Aihetta on käsitelty useasti myös oopperoissa, ja varsinkin ”Armide” on sävelletty useasti. Säveltäjien joukosta mainittakoon Jean-Baptiste Lully, Christoph Willibald Gluck, Gioacchino Rossini, Joseph Haydn sekä Antonín Dvořák.
Alex Winter

Alexander ”Alex” Winter (s. 17. heinäkuuta 1965 Lontoo) on englantilainen näyttelijä ja ohjaaja.
Winterin tanssijavanhemmat Ross Winter ja Gregg Mayer kannustivat poikaansa tanssijanuralla, ja tämä kävi Lontoossa tanssitunneilla 4–7-vuotiaana. Perheen muutettua Lontoosta Missouriin Alex päätyi elokuvatuotannon laitokselle New Yorkin yliopistossa.
Vuonna 1995 Winter meni naimisiin Sonia Y. Dawsonin kanssa ja heille syntyi poika vuonna 1998.
Dodge Durango

Dodge Durango on Dodgen suurin maasturi. Auto on seitsemänpaikkainen. Sen voisi siis sanoa olevan crossover.
Ensimmäinen sukupolvi.
Ensimmäinen sukupolvi perustui Dodge Dakotaan.
Varustelu.
Koko tuotantokauden ajan saatavilla oli SLT, R/T ja SLT Plus varustelutasot, vuosina 1999-2000 oli myös Sport ja vuosina 2001-2003 SX. 
Kehitys.
Vuonna 2000 5.2 litrainen moottori korvattiin kehittyneemmällä 4.7 litraisella. Samana vuonna markkinoille tuli tehokas nelivetoinen R/T versio 5.9 -litraisella moottorilla.
Toinen sukupolvi.
Toisen sukupolven Durango on huomattavasti edeltäjäänsä suurempi ja se perustuukin suurempaan Dodge Ram-malliin. Chryslerin oma versio autosta tunnetaan nimellä Chrysler Aspen. Durangosta tuli uuden sukupolven myötä täysikokoinen SUV ja samaa kokoluokkaa edeltäjän kanssa jatkaa uusi Dodge Nitro -malli.
Varustelu.
Alkuperäiset varustelutasot olivat SXT, SLT, SLT Plus ja Limited, vuonna 2005 tuli lisäksi myös Adventurer -varustelutaso.
Kehitys.
Vuodeksi 2007 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut malli vuoden 2006 Dallasin autonäyttelyssä. Auton keula, etumaski, konepelti ja etuvalot ovat uudenlaiset, samoin lokasuojat ja pyörät. Uutuutena tulee myös elektroninen ajovakauden hallintajärjestelmä, rengaspaineen hallintajärjestelmä ja parkkitutka. Myös lattia ja takapenkki on uusittu.
Vuonna 2008 myyntiin on tulossa hybridikäyttöinen malli Durangosta.
Kolmas sukupolvi.
Dodge esitteli kolmannen sukupolven Durangon internetissä 16. elokuuta 2010. Sitä valmistetaan Jeep Grand Cherokeen rinnalla Jefferson Assembly Plant -tehtaalla Detroitissa, Michiganissa. Uuden Durangon sarjatuontanto aloitettiin 14. joulukuuta 2010. Ensimmäinen mallivuosi oli 2011. 
Kolmannen sukupolven Durangon facelift esiteltiin New Yorkin autonäyttelyssa 2013.