tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Matti Vanhanen (jalkapalloilija)

Matti ”Lane” Vanhanen (s. 8. maaliskuuta 1944) on suomalainen entinen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Jalkapallossa hyökkääjänä pelannut Vanhanen edusti koko uransa ajan Mikkelin Palloilijoita vuosina 1960–1979. Hän voitti MP:ssa Suomen Cupin 1970 ja 1971 sekä SM-hopeaa 1970 ja 1972. Vanhanen pelasi seurassa kaikkiaan 235 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 89 maalia. Lisäksi Vanhasen tilillä on 107 maalia 1. divisioonassa. Hän on edelleen pääsarjan maalintekijätilastossa sijalla 29. Vanhanen pelasi myös maajoukkueessa yhden A-maaottelun 1970. 
Jääpallossa Vanhanen edusti Mikkelin Palloilijoita ja Mikkelin Kamppareita. Hän voitti MP:ssa Suomen mestaruuden 1968. Vanhanen teki urallaan 215 maalia ja pelasi myös maajoukkueessa yhden B-maaottelun.
Pelaajauran jälkeen Matti Vanhanen toimi Mikkelin Palloilijoissa erilaisissa johtotehtävissä. Hän oli muun muassa seuran puheenjohtaja vuosina 1993–2003. Vanhanen palkittiin seuran kunniapuheenjohtajuudella 2009.
Pohjois-Makedonian koripallomaajoukkue

Pohjois-Makedonian koripallomaajoukkue edustaa Pohjois-Makedoniaa koripallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Pohjois-Makedonian koripalloliitto. 
Pohjois-Makedonian maajoukkue on pelannut neljä kertaa EM-kilpailujen lopputurnauksessa. Ranskan kisoissa 1999 se hävisi alkulohkonsa otteluissa Ranskalle, Jugoslavialle ja Israelille sijoittuen lopullisessa rankingissa kolmanneksitoista. Puolan EM-kilpailuissa 2009 Pohjois-Makedonia voitti alkulohkossa Israelin sekä hävisi Kreikalle ja Kroatialle. Jatkolohkossa se voitti Saksan 86–75, mutta hävisi Ranskalle ja Venäjälle. Joukkueen lopullinen sijoitus oli yhdeksäs. Liettuan EM-kilpailuissa 2011 Pohjois-Makedonia sijoittui neljänneksi. Se voitti alkulohkonsa kukistettuaan Kroatian, Kreikan, Suomen ja Bosnia ja Hertsegovinan sekä hävittyään Montenegrolle. Jatkolohkossa se voitti Georgian ja Slovenian sekä hävisi Venäjälle sijoittuen toiseksi. Puolivälieräottelussa Pohjois-Makedonia voitti isäntämaa Liettuan pistein 67–65. Välieräottelussa se hävisi Espanjalle 80–92 ja pronssiottelussa Venäjälle 68–72. Slovenian EM-kisoissa 2013 Pohjois-Makedonia voitti alkulohkossa Serbian mutta hävisi Liettualle, Latvialle, Bosnia ja Hertsegovinalle sekä Montenegrolle ja sijoittui lohkossaan viimeiseksi sekä koko kisojen lopputaulukossa 21:nneksi.
Olympialaisiin ja MM-kilpailujen lopputurnaukseen Pohjois-Makedonia ei ole toistaiseksi selviytynyt.
Menestys arvokilpailuissa.
Olympialaiset
Maailmanmestaruuskilpailut
Euroopan-mestaruuskilpailut
Hapalochlaena

Hapalochlaena on tursaisiin kuuluva mustekalasuku, joka on tunnettu myrkyllisyydestään. Suvussa on neljä pienikokoista lajia, jotka elävät Tyynenmeren länsiosassa, ja joita tavataan muun muassa vuorovesilammikoissa. Ne syövät etupäässä äyriäisiä. Ärsytettynä ne erittävät tetrodotoksiini-hermomyrkkyä, joka voi lamauttaa ihmisenkin hengityksen. Hermomyrkkyyn ei ole vasta-ainetta. Suvun tunnetuin laji on sinirengastursas.
Luokittelu.
Brittiläinen eläintieteilijä Guy Coburn Robsonin löysi suvun vuonna 1929. Neljä lajia kuuluu Hapalochlaena-sukuun vahvistetusti, ja kuutta lajia tutkitaan yhä:
Käyttäytyminen.
Sinitäplätursaat käyttävät suurimman osan ajastaan erilaisissa koloissa piileskelyyn, samalla näyttäen vaikuttavaa suojaväritystään ihon kromatoforisolujensa avulla. Kuten muutkin mustekalat, ne voivat ahtautua suhteellisen vaivatta itseään pienemmistäkin koloista. Tämä kera kivien pinoamisen piilopaikkansa suulle saa aikaan hyvän suojan saalistajilta.
Uhattuna sinitäplätursaat voivat nopeasti vaihtaa väriään, tullen kirkkaan keltaiseksi samalla kun jokainen 50–60:stä renkaasta välkkyy kirkkaan sinisenä sekunnin kolmasosassa, varoituksena saalistajille. 
Myrkyllisyys.
Sinirengastursas kantaa tarpeeksi myrkkyä tappamaan kaksikymmentäkuusi aikuista ihmistä minuuteissa pienestä koostaan huolimatta. Niiden puremat ovat usein pieniä ja kivuttomia, ja moni uhri ei lainkaan huomaa tulleensa purruksi ennen kuin myrkky alkaa vaikuttaa, eli hengitys lamaantuu ja uhri alkaa halvaantua. Vastamyrkkyä sinirengastursaan myrkylle ei ole saatavilla.
Myrkky.
Tursaat tuottavat myrkkyä, joka sisältää tetrodotoksiinia, histamiinia, tryptamiinia, oktopamiinia, tauriinia, asetyylikoliinia ja dopamiinia. Myrkky voi johtaa pahoinvointiin, hengityslamaan, sydämen vajaatoimintaan, sekä vakavaan ja joskus täydelliseen halvaantumiseen ja/tai sokeuteen. Hoitamaton myrkytys johtaa kuolemaan minuuteissa. Kuolemansyy on yleensä tukehtuminen pallean halvaantumisen johdosta.
Sinirengastursaan pääasiallinen hermomyrkky on tetrodotoksiini, joka on 1 200 kertaa voimakkaampaa kuin syanidi. Tetrodotoksiini tukkii solujen natriumkanavat, aiheuttaen liikehermojen halvaantumisen ja hengityslaman minuuteissa altistumisen jälkeen. Tetrodotoksiinia tuottavat tursaan sylkirauhasissa olevat bakteerit.
Myrkytys vaatii suoran kontaktin myrkyn kanssa. Vaaran kohdatessa tursaiden ensimmäinen vaisto on paeta. Jos uhka jatkuu, tursaat alkavat puolustautua väläyttelemällä sinisiä renkaitaan. Jos tursas ahdistetaan nurkkaan ja sitä kosketetaan, henkilö olisi vaarassa tulla purruksi ja myrkytetyksi.
Tetrodotoksiinia löytyy tursaiden jokaisesta elimestä ja rauhasesta. Se peittää munansa myrkyllään suojellakseen niitä saalistajilta.
Otto Kestola

Otto Jalmari Kestola (s. 20. toukokuuta 1936 Viipuri) on entinen suomalainen telinevoimistelija. Hän edusti maataan kaksissa olympialaisissa ja saavutti EM-kilpailuissa kolme henkilökohtaista pronssimitalia.
Rooman 1960 kesäolympialaisissa Kestolan parhaat sijoitukset joukkuekilpailun kuudennen sijan lisäksi olivat 12. sija rekillä ja 14. sija nojapuilla. Hän sijoittui 12-ottelussa parhaana suomalaisena 16:nneksi mutta kisojen paras yksittäinen suomalaissuoritus oli Eugen Ekmanin kultamitali hevosella. Tokion 1964 olympialaisissa Kestola sijoittui kahdeksanneksi joukkuekilpailussa, 11:nneksi permannolla ja 58:nneksi 12-ottelussa. MM-kilpailuihin hän osallistui vuosina 1958 ja 1962.
Vuoden 1959 EM-kilpailuissa Kestola saavutti pronssia sekä rekillä että renkailla. Vuoden 1961 EM-kilpailuissa hän sai jälleen pronssia rekillä. Vuoden 1963 EM-kilpailuissa hän sijoittui rekillä neljänneksi. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa 6-ottelussa vuosina 1957 ja 1959 sekä joukkuekilpailussa vuosina 1957, 1959 ja 1961.
Kestola voitti Suomen mestaruuden moniottelussa vuosina 1960 ja 1962 sekä saavutti lisäksi viisi hopeaa ja kolme pronssia vuosina 1957–1974. Telinemestaruuksia hän voitti neljä vuosina 1962–1966. Hänestä käytettiin lempinimeä "Voltti-Otto".
Otto Kestola valmensi omaa poikaansa Tapio Kestolaa, joka voitti eri voimistelutelineillä 12 Suomen mestaruutta vuosina 1982–1986 sekä edusti Suomea kaksissa EM-kilpailuissa. Tapio Kestola kuoli vuoden 1996 lopussa henkirikoksen uhrina.
Konfabulaatio

Konfabulaatio eli satuilu on väärän muiston kertomista totena ilman valehtelutarkoitusta neurologisesta häiriöstä tai sairaudesta johtuen. Konfabulaatio eroaa syiltään ja joiltain erityispiirteiltään valemuistosta, vaikka muistuttaa sitä.
Konfabulaatio on yleensä omaelämäkerrallinen eli koskee vääriä muistikuvia omista kokemuksista. Konfabuloinnissa muistikuvat ovat elävämpiä ja yksityiskohtaisempia kuin tavanomaisissa muistivirheissä. Konfabuloiva ihminen saattaa osoittaa aitoja tunteita, kuten surua kertomistaan paikkansapitämättömistä muistoista. Usein kuulijat suhtautuvat kerrottuun asiaan vakavasti. Konfabulaatiot erottuvat psykiatrisissa sairauksissa esiintyvistä harhaluuloista, jotka ovat epärealistisempia. Konfabulaatio on tavallisempaa dementian kaltaisissa aivojen sairauksissa.
Kerrottuun väärään muistikuvaan on saatettu poimia yksityiskohtia elokuvista, televisiosta tai kuulluista keskusteluista.
Syyt.
Ei ole varmuutta siitä, mistä aivojen osista konfabulaatio johtuu. Konfabulaatioon on kuitenkin yhdistetty samankaltaisia aivotoiminnan muutoksia kuin valemuistoihin. Konfabulaatio voi liittyä otsalohkoon tai etuaivojen basaalisiin osiin.
Konfabulaatio voi olla oire esimerkiksi Korsakoffin oireyhtymästä, Alzheimerin taudista, frontotemporaalisesta dementiasta, aivovammasta, fetaalialkoholioireyhtymästä, tai dissosiaatiohäiriöstä.
Keilakotilot

Keilakotilot (Conidae) ovat trooppisten ja subtrooppisten merten koralliriutoilla elävä kotiloiden heimo. Yksin heimon laajimmasta suvusta "Conus" tunnetaan noin 500 lajia.
Keilakotilot ovat saalistavia petoja, jotka ovat myös tunnettuja myrkyllisyydestään. Keilakotiloilla on kärsä, joka muodostuu nielun laajentumasta, jonka kotilo voi työntää ulos ja vetää sisään ja jolla se etsii saalistaan. Kotilon erittämä hermomyrkky valuu uhriin nielun raastinkielessä olevasta ontosta harppuunamaisesta kitiinihampaasta, jonka eläin sinkoaa saaliiseensa. Kotilo nielee saaliinsa yleensä kokonaisena. Jotkut lajit saalistavat varsin suurikokoisia kaloja ja niiden pistot ovat tappaneet ihmisiäkin. Näitä lajeja ovat karttakotilo ("Conus geographus") sekä "Conus textilis" ja "Conus tulipa".
Keilakotiloiden kartiomaiset kuoret ovat usein erittäin koristeellisia, ja ne ovat vuosisatoja olleet suosittu keräilykohde kotiloharrastajien keskuudessa.
ACE Online

ACE Online (Air Combat Extreme) on kanadalaisen Suba Gamesin tuottama tietokoneella pelattava verkkomoninpeli. Peli on ilmainen, mutta tietyt lisäominaisuudet ovat maksullisia. Pelissä pelaaja pääsee futuristiseen maailmaan hävittäjän kyytiin ja taistelemaan hirviöitä vastaan. 
Kansakunnat.
Tasolla 11 pelaajan pitää valita, kumpaan kansakuntaan (] haluaa liittyä. Valittavissa on Bygeniou Regular Army tai Arlington Rebel Army. Tämän jälkeen pelaaja ohjataan automaattisesti oman kansakunnan tukikohtaan, jossa on mm. esinekauppoja. Kansakunnat ovat toistensa vihollisia.
Tehtävät.
Pelissä on lisäksi useita tehtäviä, joita avautuu useimmiten silloin, kun saa tason. Palkkioksi tehtävän suorittamisesta saa pelin sisäistä rahaa, kokemuspisteitä tai esineitä aseista parannuksiin.
Player Versus Player.
ACE Onlinessa, kuten useissa muissakin verkkopeleissä, on PvP (Player Versus Player/Pelaaja vastaan pelaaja)-ominaisuus, jossa voi haastaa muista pelaajia taisteluun itseään vastaan. Kun pelaaja ampuu toisen pelaajan alas, hänen Killmark-tasonsa nousee vastapelaajan tason mukaan.
Luopumisen aika

Luopumisen aika: Kirkosta eroaminen sosiaalisena ilmiönä on Kariston vuonna 1965 kustantama kirja. Teoksessa suomalainen tutkija Jouko Siipi selostaa kirkosta eroamista Suomessa vuosina 1962–1964. 
Sisältöä.
Siiven mukaan seurakunnan jäsenet jakautuivat seuraaviin ryhmiin:
Piikkikruunu (eläin)

Piikkikruunu ("Acanthaster planci") on Indopasifisella merialueella elävä suurikokoinen, myrkyllinen meritähtilaji. Sen elinympäristöä ovat koralliriutat Punaisessameressä, Intian valtameressä ja Tyynessämeressä. Yksilön halkaisija voi olla 40 cm. Suuresta keskuskiekosta haarautuu 12–19 sakaraa. Ruumis on yltä päältä tanakoiden terävien piikkien peittämä.
Erityisen yleinen laji on Itä-Australian Isolla valliriutalla, jossa se on runsastunut arvoituksellisella tavalla 1970-luvulta lähtien. Se syö korallien polyyppejä, ja sen populaatiot ovat lisääntyneet niin suuriksi, että korallit eivät ehdi uudistua ja riutan kantokyky on ylittynyt.
Normaalioloissa piikkikruunujen ajoittaiset joukkoesiintymiset ovat suorastaan välttämättömiä riutan monimuotoisuuden säilymiselle: ne raivaavat riuttaan paljaita läikkiä, joihin uusien koralliyhdyskuntien ensimmäiset toukat voivat kiinnittyä.
Idänpikkuliitäjä

Idänpikkuliitäjä ("Puffinus yelkouan") on liitäjien heimoon kuuluva Välimerellä elävä ulappalintu. Aikaisemmin se katsottiin pikkuliitäjän ("Puffinus puffinus") alalajiksi.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 34–39 cm, siipien kärkiväli 72–82 cm ja paino 349–416 g. Höyhenpuku on yläpuolelta tummanruskea ja alapuolelta hyvin vaalea. Lentokuvio on risti. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Idänpikkuliitäjät elävät parvissa ja siitä tunnetaan kaksi alalajia.
Esiintyminen.
Idänpikkuliitäjät elävät Välimerellä ja Mustallamerellä läpi vuoden ja vain pieni osa kannasta vaeltaa syksyllä Atlantille. Laji pesii yhdyskunnittain Ranskan, Italian, Maltan, Kreikan, Albanian, Kroatian ja Turkin rannikoiden saarilla ja rannikon jyrkänteillä. Kanta on taantuva rottien, kissojen ja turistien aiheuttaman häiriön seurauksena. Lajin kokonaispopulaatio on noin 100 000 yksilöä ja sen elinympäristön ala on 50 000–100 000 neliökilometriä.
Elinympäristö.
Laji elää pääosan elämästään kiertelemällä merta. Lisääntymisaikana ne pysyttelevät lähempänä rannikkoa.
Lisääntyminen.
Idänpikkuliitäjä kaivaa pesäonkalon maahan. Naaras munii yhden munan, jota haudotaan noin 55 päivää. Poikanen jättää pesän 50–54 päivän ikäisenä. Emot tuovat poikaselle ruokaa vain öisin välttääkseen lokkien ja kihujen ryöstelyn. Laji on sukukypsä kolme- tai nelivuotiaana.
Ravinto.
Ne syövät pääasiassa kaloja ja äyriäisiä.
Maallistuva suomalainen suurkaupunki

Maallistuva suomalainen suurkaupunki on Osmo Koskelaisen sosiologian väitöskirja vuodelta 1968.
Sisältöä.
Koskelaisen suorittamien tilastollisten tutkimusten mukaan uskonnollisuus jakautuu seuraaviin osatekijöihin:
James Collins (kirjailija)

James C. Collins on yhdysvaltalainen kirjailija.
Hyvästä paras.
Johtamisen kirjassa "Hyvästä paras" (2002) on esimerkkejä vihamielisistä yritysvaltauksista, joissa osakkeenomistajien taloudellisen edun mukaista on ollut estää yritysostot ja/tai pilkkomiset, silloinkin kun ne olisivat tuoneet omistajille moninkertaiset voitot myyntihetkellä. 
Julmien tosiasioiden kohtaaminen kaikessa toiminnassa:
Säilytä usko siihen, että sinulle käy lopulta hyvin, vaikka koetkin vaikeuksia. Yrityksen pitää ymmärtää, missä se on paras. Hyvä on parhaan vihollinen. Siitä johtuu, että ylivertaisuutta on niin vähän.
Built to last.
"Built to last, Successful habits of Visionary Companies":&lt;br&gt;John Yong HP (1976-92): Voitto on peruskivi vaikkei ole koskaan ollut itsetarkoitus. Voitto arvioidaan asiakkaiden silmin sekä teoin, joista voimme olla ylpeitä. Asiakkaiden tyytyväisyys tekee meidät tuottaviksi.”
Adrián López Álvarez

Adrián López Álvarez eli Adrián (s. 8. tammikuuta 1988 Teverga, Asturia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Osasunaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Álvarez on Real Oviedon junioriakatemian kasvatti. Hänet nostettiin jo nuorena seuran edustusjoukkueeseen, joka pelasi Segunda División B:ssä. Ensimmäiselle kaudellaan hän onnistui kahteen otteeseen maalinteossa 26 ottelussa. Tuolloin hän oli kuitenkin alaikäinen, eikä hänellä ollut vielä ammattilaissopimusta. Lokakuussa 2006 Deportivo La Coruña tarjosi Adriánista 300 000 euroa ja niin hän siirtyi galicialaisten riveihin.
Kaudella 2006–2007 Adrián koki yhden uransa huippuhetkistä, kun hän onnistui maalinteossa vierasottelussa Camp Noulla Barcelonaa vastaan. Ottelu päättyi kuitenkin Barcelonan 2–1-voittoon.
Kauden 2007–2008 hän aloitti Deportivossa, mutta pelasi vain muutamia otteluita kauden ensimmäisellä puoliskolla. Maaliskuussa 2008 Adrián lainattiin baskiseura Alavésiin. Kauden jälkeen hän palasi takaisin Deportivoon. 14. elokuuta 2008 hän siirtyi jälleen lainalle, tällä kertaa Málagaan yhden kauden kestävällä sopimuksella.
28. syyskuuta 2008 Adrián teki ensimmäisen maalinsa Málagassa 2–1-voittoon päättyneessä ottelussa Valladolidia vastaan. Hänen kauden maalisaldokseen jäi lopulta kolme.
Kesällä 2009 hän palasi Deportivoon ja onnistui kauden 2009–2010 edetessä nousemaan joukkueen avauskokoonpanoon. Hän pelasi kauden aikana lopulta 34 ottelua ja teki niissä neljä maalia.
Kaudella 2010–2011 Adrián jatkoi niin ikään joukkueen avauskokoonpanossa. Copa del Reyn neljännesvälierien toisessa osaottelussa 5. tammikuuta 2011 Córdobaa vastaan hän teki tärkeän 1–1-tasoitusmaalin ottelun lisäajalla, joka vei lopulta otteluparin ratkaisun jatkoajalle. Siellä hän onnistui maalinteossa vielä kahdesti ja varmisti näin jatkopaikan Deportivolle yhteismaalein 3–1. Joukkueen kausi päättyi kuitenkin suureen pettymykseen, sillä se ei onnistunut säilyttämään paikkaansa maan pääsarjassa ja putosi täten Segunda Divisióniin.
19. heinäkuuta 2011 hän siirtyi ilmaisella siirrolla Atlético Madridiin. Kun joukkue eteni Eurooppa-liigan finaaliin 2012 Adrián oli tärkeässä roolissa tehden yhteensä kaikissa otteluissa (ennen finaalia) 8 maalia ja 2 maalisyöttöä.
Maajoukkueura.
Adrián teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa 26. toukokuuta 2012 pelatussa ystävyysottelussa Serbiaa vastaan. Hän onnistui myös samaisessa ottelussa avaamaan maalitilinsä maajoukkueessa. Hän oli myös maansa olympiajoukkueessa Lontoossa kesällä 2012.
Mari Sepänmaa

Mari Johanna Bergius (o.s. Sepänmaa, s. 17. syyskuuta 1985 Alavus) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Alavuden Urheilijoita ja häntä valmentaa Hannu Peltola. Sepänmaa on 176 cm pitkä.
Sepänmaa edusti Suomea aikuisten maaotteluissa ensimmäisen kerran vuonna 2007 ja parhaimmillaan hän on sijoittunut maaotteluissa toiseksi Helsingissä 2008. Kalevan kisoissa hän on saavuttanut kultaa Turussa 2011 tuloksella 180 cm, hopeaa Tampereella 2008 tuloksella 178 cm sekä pronssia Lappeenrannassa 2007 silloisella ennätyksellään 181 cm ja Espoossa 2009 niin ikään tuloksella 181 cm. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa Joensuussa 2008 tuloksella 177 cm, Mustasaaressa 2009 180 cm ja Turussa 2010 halliennätyksellään 183 cm. Rovaniemellä 2007 hän sai pronssia tuloksella 176 cm. Ulkoradoilla hän on hypännyt parhaimmillaan 185 cm vuonna 2014.
Sepänmaa avioitui seiväshyppääjä Jere Bergiuksen kanssa syyskuussa 2015. 
Mari Bergius toimii Tampereen Pyrinnössä nuorisovalmentajana.
Aymen Rhifi

Aymen Rhifi (s. 3. elokuuta 1984) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa AS Kasserinea. 
Ura.
Rhifi aloitti uransa AS Marsassa kaudella 2005–2006, jolloin hän onnistui maalinteossa neljästi. Seuraava kausi meni odotettua heikommin maalien suhteen, kun Rhifi teki vain kaksi maalia kauden aikana. Hän oli kuitenkin voittamassa AS Marsalle Tunisian liigacupia vuonna 2007. Kaudella 2007–2008 Rhifi nousi esille onnistuttuaan tekemään 7 maalia AS Marsalle. Club Africain kiinnostui hyökkääjästä ja hankki hänet riveihinsä kesken kauden tammikuussa 2008. Rhifi teki kauden lopulla uudessa seurassa yhden maalin ja sijoittui Tunisian pääsarjan maalitilastossa jaetulle toiselle sijalle 8 maalilla. Kausi 2008–2009 ei mennyt odotusten mukaisesti Rhifin jäätyä maaleitta ja hän siirtyi vuonna 2009 Libyaan Olympic Azzaweyan riveihin. Rhifi kuitenkin palasi kesken kauden Tunisiaan AS Kasserineen.
Tuhkaleiju

Tuhkaleiju ("Artamus cinereus") on Australiassa, Indonesiassa ja Itä-Timorissa elävä leijuihin kuuluva varpuslintu. 
Koko ja ulkonäkö.
Tuhkaleiju on kooltaan noin 17–20 cm. Laji on selästään ja siivistään sinertävän tuhkanharmaa. Päässä silmänympärystät ovat mustat. Nokka on sinertävä ja mustakärkinen. Tuhkaleijun vatsa on vaaleamman harmaa kuin selkä. Nuoret tuhkaleijut ovat väriltään ruskeita. Tuhkaleiju muistuttaa ulkonäöltään ruskoleijua ("Artamus cyanopterus") ja naamioleijua ("Artamus personatus"). Lintu eroaa ruskoleijusta olemalla kauttaaltaan vaaleampi ja naamioleijulla pään musta alue on laajempi. 
Elinympäristö.
Tuhkaleijua tavataan koko Australiasta ja lisäksi Indonesiasta ja Itä-Timorista. Lajin elinympäristöä ovat enimmäkseen avoimet seudut kaukana vesien luota, mutta myös avoimet metsämaat usein lähellä vesialueita. Tuhkaleiju ei liiku uusille alueille yhtä paljon kuin muut leijulajit. Kuivina aikoina sitä saatetaan kuitenkin tavata rannikkoalueilla kuten Kengurusaarella tai Illawarran alueella.
Elintavat.
Tuhkaleijut kerääntyvät usein ryhmiksi yhdessä muiden leijulajien kanssa. Laji voi myös ruokailla yhdessä pääskyjen ja australianlivertäjien ("Lalage tricolor") kanssa. Pesimäkausi kestää elokuusta tammikuulle. Tuhkaleijut muodostavat usein yhteispesiä, joita ne puolustavat petoja vastaan yhdessä. Pesä on hatara risukyhäelmä puussa, rakennuksessa tai puun kannolla. Naaras munii kolmesta neljään munaa. Ravintonaan tuhkaleiju käyttää pääosin hyönteisiä, joita se pyydystää pääskysten tapaan ilmasta. Voi käyttää ravintonaan myös kasvien mettä.
Prescott Valley

Prescott Valley on kunta ("town") Yavapain piirikunnassa Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen pinta-ala on noin 100 neliökilometriä, ja vuoden 2018 arvion mukaan kunnassa asui 45 751 asukasta. Vuosina 2010–2018 Prescott Valleyn väkiluku nousi 17,7 prosenttia. Kunta sijaitsee Bradshaw ja Mingus-vuorten välisessä laaksossa Arizonan keskiosassa. Ilmasto on lämmin ympäri vuoden. Tammikuussa keskimääräinen lämpötila on 8,3 C° ja heinäkuussa 28,0 C°. Vuosittainen sadanta on noin 555 millimetriä.
Hans-Rudolf Merz

Hans-Rudolf Merz (s. 10. marraskuuta 1942, Herisau, Appenzell Ausserrhoden) on sveitsiläinen poliitikko ja entinen liittopresidentti. Hän on hoitanut liittoneuvostossa valtiovarainministerin tehtävää.
Merz opiskeli taloustieteitä Sankt Gallenin yliopistossa ja valmistui vuonna 1971. Samoihin aikoihin hän oli nykyisen puolueensa FDP:n puoluesihteerinä.
Vuonna 1997 Merz valittiin Sveitsin liittokokoukseen (parlamentin ylähuoneeseen) ja talous- ja ulkoasiainvaliokuntaan. Hänet valittiin liittoneuvostoon tammikuusta 2004 lähtien. Syyskuussa 2008 Merz sai sydänkohtauksen ja joutui luopumaan väliaikaisesti ministerin salkustaan. Hänet valittiin Sveitsin liittopresidentiksi vuodeksi 2009.
Merz on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän on myös kuulunut partioon.
Tri Mabuse – ihmispeto

Tri Mabuse – ihmispeto ("Dr. Mabuse, der Spieler") on Fritz Langin ohjaama kaksiosainen mykkä rikoselokuva vuodelta 1922. Se on ensimmäinen Langin kolmesta elokuvasta, jotka perustuvat Norbert Jacquesin luomaan Tri Mabuse -hahmoon. Elokuvan nimiosassa on Rudolf Klein-Rogge.
Elokuvan kuvaukset aloitettiin Babelsbergin studiolla vuoden 1921 lopulla. Studio oli tarpeeksi suuri, jotta myös ulkokohtaukset pystyttiin kuvaamaan siellä. Elokuva oli yhteiskestoltaan noin neljä ja puoli tuntia pitkä. Ensimmäinen osa sai ensi-iltansa 27. huhtikuuta 1922, ja jälkimmäinen osa esitettiin seuraavana iltana.
"Tri Mabuse – ihmispeto" on monisyinen elokuva, joka kuvastaa Saksan sosiaalista ja kulttuurista tuskaa 1920-luvulla. Saksalaiset elokuvakriitikot kommentoivat jo aikanaan elokuvaa aikansa dokumentaationa.
Langin seuraavat Mabuse-aiheiset elokuvat olivat "Tri Mabusen testamentti" ("Das Testament des Dr. Mabuse") vuodelta 1933 ja "Mabusen 1000 silmää" ("Die tausend Augen des Dr. Mabuse") vuodelta 1960.
Vihersimpukka

Vihersimpukka ("Perna canaliculus") on Mytilidae-heimoon kuuluva, sinisimpukkaa muistuttava merinilviäislaji. Laji elää alkuperäisenä Uudessa-Seelannissa ja vieraslajina Australian rannikoilla. Vihersimpukka saattaa kasvaa 24 cm:n pituiseksi, mutta viljelyolosuhteissa se kasvatetaan yleensä 9–12 cm pitkäksi. Uudessa-Seelannissa on 550 vihersimpukkaviljelmää. Simpukkaa syödään sinisimpukan tapaan ja noin 10 % tuotannosta käytetään terveysvalmisteina.
Musculista senhousia

Musculista senhousia on "Mytilidae" -heimoon kuuluva simpukkalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Laji saavuttaa 30 mm:n pituuden. Se on väriltään oliivinvihreä, kellanvihreä tai vihreänruskea. Kasvukeskuksesta lähtee säteittäin ohuita vaaleanpunertavia juovia. Kuori on sileä ja kiiltävä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"Musculista senhousia" on alun perin kotoisin Aasiasta: Siperian, Kuriilien, Japanin ja Korean rannikoilta sekä Kiinasta Singaporeen asti. Nykyisin lajia tavataan monin paikoin eri osissa Tyyntämerta sekä Italiasta. Se on levinnyt Australiaan ja Tasmaniaan ilmeisesti laivojen painolastiveden mukana. Se tavattiin Etelä-Australiassa 1988 ja Pohjois-Australiassa 1999. Välimerelle se lienee päätynyt viljeltyjen simpukoiden mukana.
Lajia saattaa tavata 5000–10000 yksilöä neliömetrillä. Kaliforniasta löytyi jopa 15 000 yksilöä neliömetriltä. Näin tiheä simpukkamatto saattaa tukahduttaa alla olevan merenpohjan hapettomaan tilaan.
Mytilopsis sallei

Mytilopsis sallei on valesinisimpukoiden heimoon kuuluva simpukkalaji. Se on kotoisin subtrooppisesta Etelä- ja Keski-Amerikasta Atlantin ja Meksikonlahden rannikoilta, mutta on sieltä ihmisen mukana levinnyt myös muualle, muun muassa Länsi-Australian, Kaakkois-Aasiaan ja Intiaan. "Mytilopsis sallei" kasvaa tyypillisesti 25–28 millimetriä pitkäksi. Toisin kuin sukulaisensa vaeltajasimpukka, tämä vieraslaji elää lähinnä murto- ja merivedessä. Se on haitallinen fouling-eliö, joka tehokkaasti kolonisoi muun muassa satamarakenteita.
Asterias amurensis

Asterias amurensis on "Asteriidae"-heimoon kuuluva suurikokoinen meritähtilaji. Lajia tavataan eri puolilla Tyyntämerta. Se on alun perin kotoisin Tyynenmeren pohjoisosista, mutta on levinnyt etelämmäs. Sitä pidetään nykyisin yhtenä maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Tämä meritähti voi kasvaa halkaisijaltaan 40–50 cm:n mittaiseksi. Keskikiekko on suhteessa sakaroihin pieni. "A. amurensis" on yleisväriltään keltainen, sakaroissa on punaisia tai violetinsävyisiä kuvioita. Tähden alapinta on tasaisenkeltainen ja pienten nystermämäisten piikkien peittämä.
"A. amurensis" elää suojaisissa, matalissa vesissä eikä sitä tavata niissä koralliriuttojen osissa, joita aallot runtelevat. Se menestyy parhaiten, kun veden lämpötila on 7–10 °C, mutta sietää Australian 22-asteista vettä, jopa +25 asteeseen asti.
"A. amurensis" lisääntyy sekä suvullisesti että suvuttomasti. Suvullista lisääntymistä tapahtuu talvella, jolloin naaras voi laskea 10–25 miljoonaa munaa. Suvuton lisääntyminen tapahtuu jakautumalla: jokainen osa, jossa on vähänkin keskikiekkoa, voi kasvaa uudeksi yksilöksi.
Into Kangas

Into Oskari Kangas (21. syyskuuta 1921 Kittilä – 21. elokuuta 1993 Rovaniemi) oli suomalainen toimittaja. Hän toimi Oulussa ilmestyvän vasemmistolaisen Kansan Tahto -lehden päätoimittajana vuosina 1957–1983. Hänen pakinanimimerkkinsä oli Oskari. Kangas vaikutti myös Suomen kommunistisessa puolueessa. Hän liittyi puolueeseen vuonna 1945 ja kuului sen keskuskomiteaan vuosina 1966–1972.
Torppariperheeseen syntynyt Kangas aloitti työuransa maa- ja metsätöissä. Vuosina 1941–1944 Kangas taisteli jatkosodassa, kunnes karkasi rintamalta. Hän jäi kiinni, mutta ei saanut rangaistusta teostaan. Sotien jälkeen Kangas sivisti itseään Sirola-opistossa. Opintojen jälkeen hän työskenteli SKDL:n n valistus- ja piirisihteerinä. Tätä seurasi työpaikka Kansan Tahdon Kemin aluetoimittajana.
Kangas nousi Kansan Tahdon johtoon maaliskuussa 1957, kun edeltäjä Niilo Nikkilä kuoli yllättäen. Kankaan johdolla lehti jatkoi aluksi aiemmilla linjoilla, mutta 1960-luvun puolivälissä sen ilme alkoi muuttua. Kansan Tahto tuki voimakkaasti SKDL:n ja SKP:n enemmistön uudistusmielistä linjaa ja se pyrki laajentamaan lukijakuntaansa keskiluokkaan ja sivistyneistöön. Kangas suhtautui kriittisesti Nikita Hruštšovin syrjäyttämiseen ja Neuvostoliiton nihkeään tiedotukseen asiasta. Hän halusi luopua proletariaatin diktatuuri -käsitteestä. Joulukuussa 1964 Kansan Tahtoon perustettiin mielipidepalsta, jolla käytiin avointa keskustelua liikkeen suunnasta. Vuonna 1965 ehdotti, Kankaan aloitteesta, SKP:n ja SKDL:n yhdistämistä "sosialistiseksi kansanpuolueeksi".
Tšekkoslovakian miehityksen jälkeen ja 1970-luvun alussa lehti palasi osin perinteisempiin kansandemokraattisiin linjauksiin. Kangas ei päästänyt lehden palstoille esimerkiksi Neuvostoliiton arvostelua. Kansan Tahdon linja mukautui SKP:n osapuolisopimuksen asettamaan muottiin. 1980-luvun alussa Kangas kuului SKP:n niin sanottuun kirveslinjaan, joka kannatti puolueopposition erottamista, ja Kansan Tahto tunnettiin suuntauksen äänitorvena. Vuonna 1983 Kangas jäi rintamamiesten varhaiseläkkeelle. Hän jatkoi kuitenkin kolumnistina kuolemaansa asti.
Vuonna 1978 Kangas sai Yleisen lehtimiesliiton ensimmäisen journalistipalkinnon ja 1981 valtion tiedonjulkistamispalkinnon. Hänet on haudattu Oulun hautausmaalle.
Karbonaattiesterit

Karbonaattiesteri on funktionaalinen ryhmä, joka on muodollisesti hiilihapon esteri. Hiilihapon monoesterin epästabiilisuuden takia molempien happien on oltava alkyloituja. Yksinkertaisin esimerkki on dimetyylikarbonaatti, joka on kirkas neste.
Karbonaattiesteriin perustuva polymeeri on polykarbonaatti. Sitä valmistetaan karboksyloimalla polyoleja fosgeenilla.
Salaisuus oven takana

Salaisuus oven takana ("Secret Beyond the Door...") on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1948. Elokuvan käsikirjoitti Silvia Richards, ja sen pääosissa ovat Joan Bennett ja Michael Redgrave. Elokuva kertoo naisesta, joka epäilee, että hänen miehensä suunnittelee hänen tappamistaan.
Tuotanto ja vastaanotto.
Elokuvan tuotanto ei sujunut aivan ongelmitta. Lang ja Silvia Richards suunnittelivat käsikirjoitusta koko vuoden 1947. Kuvaukset alkoivat lopulta 10. helmikuuta 1948, ja elokuvan arvioitu budjetti oli kohonnut reilusti ja oli 1,3 miljoonaa dollaria. Kuvaukset päättyivät lopulta 19. huhtikuuta 18 päivää aikataulusta myöhässä.
"Salaisuus oven takana" sai ensi-iltansa tammikuussa 1949. Elokuva sai kriitikoilta murska-arvostelut, ja se olikin Langin uran huonoimmat arvostelut saanut elokuva. "Salaisuus oven takana" menestyi myös taloudellisesti huonosti. Se oli elokuvan levittäjän Universal Picturesin huonon vuoden heikoiten tuottanut elokuva.
Luettelo jääkiekon SM-liigassa eniten tehopisteitä kaudessa tehneistä pelaajista

Tämä on luettelo SM-liigan kaudessa eniten tehopisteitä runkosarjassa tehneistä pelaajista. Luetteloon on koottu jääkiekon SM-liigan 100 eniten yksittäisellä runkosarjakaudella tehopisteitä tehnyttä pelaajaa. Yhden kauden piste-ennätys on kaudella Oulun Kärppiä edustaneen Kari Jalosen 93 tehopistettä. Paras ottelukohtainen pistekeskiarvo on Matti Hagmanilla kaudelta ; 2,48 pistettä ottelua kohden. Runkosarjan pistepörssin voittaja saa Veli-Pekka Ketola -palkinnon, joka on nimetty luettelossa kolmesti esiintyvän Veli-Pekka Ketolan mukaan. Nykyisen nimen palkinto sai 1995.
Luettelo.
Kesennuma

Kesennuma () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Miyagin prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren rannikolla prefektuurin koillisosassa. Kaupunki kuuluu Sanrikun rannikkoalueeseen, joka on rikkonaista riasrannikkoa lukuisine niemineen ja lahtineen. Kaupunki on rakentunut Kesennumanlahdelle, jonka edustalla on Ōshiman saari. Pohjoisessa ja lännessä kaupunki rajautuu Iwaten prefektuuriin. Kesennumassa on 61 630 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 332,44 neliökilometriä.
Historia.
Kesennumanlahden länsirannalle rakentuneella kaupungilla on hyvä luonnonsatama, jonka ansiosta se on kehittynyt historiallisesti kalastussatamana ja markkinapaikkana. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla alue kuului Sendain daimiokuntaan. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Kesennuma sai vuonna 1953, kun Kesennuman maaseutukaupunkiin liitettiin Shishiorin maaseutukaupunki ja Matsuiwan kyläkunta. Kaupungin satama kärsi vahinkoja Chilen maanjäristyksen aiheuttamasta tsunamista vuonna 1960, minkä jälkeen sitä laajennettiin huomattavasti 1960-luvun lopulla.
Kesennuma laajeni vuonna 2006, kun siihen liitettiin Karakuwan maaseutukaupunki, ja 2009, kun siihen yhdistettiin Motoyoshin maaseutukaupunki. Vuoden 2011 Tōhokun maanjäristyksessä ja tsunamissa kaupungin rannikkoalueet tuhoutuivat pahoin, kun 1 218 ihmistä sai surmansa ja 8 483 asuinrakennusta tuhoutui kokonaan.
Talous.
Kesennuma on Miyagin prefektuurin tärkein kalastussatama, jonka vuosittainen saalis on yli kymmenen tonnia. Kaupungista kalastetaan etenkin tonnikalaa ja boniittia; muita saaliseläimiä ovat esimerkiksi saira ("Cololabis saira"), merikorvat ja merisiilit. Rannikolla harjoitetaan "wakame"-merilevän, merituppien ja "Mizuhopecten yessoensis" -kampasimpukoiden vesiviljelyä. Kaupunki tunnetaan myös hainevien kalastuksesta. Lisäksi kaupunkiin on sijoittunut koneteollisuutta.
Liikenne.
Kesennumaa palvelee JR Higashi-Nihonin Ōfunato-linja. Kesennuma-linja on muutettu bussimetrolinjaksi.
Kulttuuri ja nähtävyydet.
Osa Ōshiman saaresta ja kaupungin rannikkoalueesta kuuluu Sanriku-fukkōn puolikansallispuistoon. Ōshimalla kohoaa 235 metriä korkea Kamevuori, jolta on hyvä näköala. Karakuwan niemimaalla sijaitsee vuorostaan Ōgama-Hanzōn maisema-alue. 
Ystävyyskaupungit.
Kesennumalla on yksi sisarkaupunki ja kolme ystävyyskaupunkia:
Seksiä, valheita ja videonauhaa

Seksiä, valheita ja videonauhaa () on yhdysvaltalaisen Steven Soderberghin esikoisohjaus, joka voitti vuonna 1989 Cannesin elokuvajuhlilla Kultaisen palmun. James Spader palkittiin parhaana näyttelijänä.
Elokuva kertoo miehestä, joka kuvaa videolle seksuaalisuudestaan kertovia naisia. Ennen pitkää hän alkaa vaikuttaa tutun avioparin suhteeseen.
"Seksiä, valheita ja videonauhaa" vaikutti merkittävästi independent-elokuvaan 1990-luvun alussa. Vuonna 2006 se valittiin säilytettäväksi Yhdysvaltain Kongressin kirjaston National Film Registryssä. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Salhojankadun Pub

Salhojankadun Pub on tamperelainen olutravintola. Se sijaitsee Tammelan kaupunginosassa Salhojankadun varrella. Ravintola on perustettu vuonna 1969, ja sen sisustus on edelleen pääosin alkuperäinen. Vuonna 1972 liikkeen perällä sijainnut keittiö purettiin ja sen tilalle tuli biljardinurkkaus.
Salhojankadun Pub on Suomen vanhin edelleen toimiva brittityylinen pubi. Vuonna 1995 se sai Vuoden Olutravintola -palkinnon.
Todd Storz

Robert ”Todd” Storz (8. toukokuuta 1924 Omaha, Nebraska – 13. huhtikuuta 1964) oli yhdysvaltalainen radioasemanomistaja, jota pidetään yleisesti top 40 -ohjelmaformaatin luojana.
Storz osti yhdessä isänsä kanssa omahalaisen KOWH-radioaseman vuonna 1949. Radiotoimintaa ei tuohon aikaan pidetty taloudellisesti kannattavana liiketoimintana, johtuen ennen kaikkea television mukaantulosta kilpailuun mainostajista. Storz muokkasi aseman ohjelmistoa siten, että perinteisen ohjelmatarjonnan sijasta se alkoi keskittyä suosituimpiin hittikappaleisiin, joita soitettiin päivän aikana toistuvasti. Vastoin monien odotuksia uusi formaatti toimi, ja KOWH:n kuuntelijaosuus nousi aikaisemmasta neljästä prosentista neljäänkymmeneenviiteen vuoden 1951 loppuun mennessä. 1950-luvun puoleenväliin mennessä Storz oli hankkinut omistukseensa radioasemia muun muassa Kansas Citystä, New Orleansista, Minneapolisista ja Miamista. Nopeasti yleistyneellä TOP 40 -formaatilla oli suuri merkitys artistien kuten Elvis Presley suosioon.
Storz kuoli sairauskohtaukseen 39-vuotiaana vuonna 1964. Hänet nimetiin National Association of Broadcasters Hall of Fameen vuonna 1987.
Musta narsissi

Musta narsissi ("Black Narcissus") on Emeric Pressburgerin ja Michael Powellin ohjaama brittiläinen elokuva vuodelta 1947. Se perustuu Rumer Goddenin samannimiseen romaaniin. Se on Himalajalla sijaitsevaan anglikaaniseen nunnaluostariin ja lähetysasemalle sijoittuva psykologinen draama. Sitä pidettiin yhtenä ilmestymisaikansa eroottisimmista brittiläisistä elokuvista.
"Mustan narsissin" kuvaajalle Jack Cardiffille myönnettiin siitä parhaan kuvauksen Oscar-palkinto.
"Musta narsissi" valittiin British Film Instituten vuonna 1999 kokoamalle listalle 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Tom Friendly

Tom Friendly on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa "Lost". Hahmoa esittää M. C. Gainey.
Taustaa.
Jakson "Toinen nainen" takaumassa näytetään Tom kolme vuotta ennen Oceanic Airlinesin lennon 815 onnettomuutta. Tomilla on vilkas keskustelu Julietin kanssa. Hän mainitsee Julietin olevan kärsivällinen terapeutti Harper Stanhopea vastaan. Jakson "Äitiysloma" takaumassa Tom valvoo Ethanin edistymistä ja kritisoi tätä Clairen kidnappauksesta ennen ”listan” tekoa.
Ensimmäisen kerran Tom nähdään ensimmäisen tuotantokauden finaalissa valepartaa käyttävänä miehenä. Hän saapuu veneellä Michaelin, Waltin, Sawyerin ja Jinin lautan luo ja kidnappaa Waltin tovereidensa avulla sekä räjäyttää lautan. 
Seuraavan kerran Tom nähdään kun Michael lähtee etsimään Waltia, ja Tom saa Michaelin kiinni. Matkalla valekylään Tom kohtaa Jackin ja selittää tälle rajoista sekä vaatii tätä ja ryhmäänsä luovuttamaan aseensa. Michael määrätään tuomaan listassa olevat henkilöt Toisten luo.
Jaksossa "Yhdessä elää, yksin kuolee" Tomin nimi ja ulkomuoto paljastetaan. Michaelin tuotua Jackin, Katen, Sawyerin ja Hurleyn väijytyspisteelle, Tom tainnuttaa ja vie heidät naapurisaarelle. Vain Hurley päästetään menemään.
Kolmannella tuotantokaudella Tom on aktiivisesti mukana Benin valvojana. Hänet mustamaalataan Sawyerin ja Katen paosta. Tom alkaa epäillä Julietia juonittelusta Beniä vastaan.
Neljännen kauden takaumassa Tom kohtaa Michaelin Manhattanilla. Tom kertoo Michaelille, ettei saari anna Michaelin kuolla ennen kuin tämä on suorittanut tehtävänsä. Tom neuvoo Michaelia työskentelemään Benille ja värvää tämän vakoojaksi "Kahana"-laivalle. Michaelin saavuttua satamaan Tom antaa Michaelille räjähteen ja käskee odottamaan päivän tai kaksi ennen kuin räjäyttää räjähteen laivalla. Hänen myös paljastettiin olevan homoseksuaali.
Palattuaan saarelle Tomin nähdään pelaavan jalkapalloa Jackin kanssa parakeilla. Toisten lähdettyä parakeilta Tom järkyttyy kun Ben aikoo viedä Locken Jacobin luo. Palattuaan mökiltä Ben käskee Tomia kymmenen muun kanssa menemään rannalle hakemaan raskaana olevat naiset selviytyneiden leiristä. Selviytyjät virittävät ansan, jossa kuolee seitsemän Toista. Tom onnistuu ottamaan Sayidin, Bernardin sekä Jinin kiinni ja vangitsee nämä.
Ben käskee Tomia tappamaan heidät. Tom ampuu kolmesti maahan hämätäkseen Jackiä. Jälkeenpäin Tom ilmaisee katumuksensa siitä, ettei hän tappanut panttivankeja kostoksi. Hurley pelastaa panttivangit Sawyerin ja Julietin kanssa. Tom antautuu, mutta Sawyer ampuu Tomin kostoksi Waltin kidnappaamisesta. Juliet hautaa Tomin viidakkoon muiden Toisten viereen.
Telakka (tietokone)

Telakka tai "telakointiasema" on tietokoneiden oheislaite, joka liitetään kannettavaan tietokoneeseen. Telakassa on kaikki liittimet (USB, DVI jne), joita tarvitaan esimerkiksi erillisen näytön, tulostimien tai tietokoneen muiden oheislaitteiden kanssa, sekä virransyöttö tietokoneelle.
Eri lisälaitteiden kaapeleita ei siis tarvitse liittää itse kannettavan tietokoneen liittimiin, ja kannettava tietokone saadaan irrotettua telakasta ja vietyä paikasta toiseen ilman aikaa vievää liittimien kytkemistä ja irrottamista. 
Pelikonsoleista Nintendo Switch käyttää konseptia.
Lee Cheol-ha

Lee Cheol-ha (; s. 12. syyskuuta 1970, Soul) on eteläkorealainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Lee teki töitä televisiomainosten tuottajana vuoteen 1999 asti, jonka jälkeen hän opiskeli San Franciscossa, Kaliforniassa Academy of Art Universityssa joka on yksityinen korkeakoulu. Sen jälkeen häntä pyydettiin ohjaamaan korealaisen poikabändin musiikkivideota. Kun hän sai lisää tarjouksia musiikkivideoiden ohjauksista hän perusti oman "H Films" -tuotantoyhtiön. Ensimmäisen elokuvahjauksensa, "Love Me Not", hän teki vuonna 2006.
Filmografia.
Lähde:
Sofja Perovskaja

Sofja Lvovna Perovskaja (; 13. syyskuuta 1853 Pietari Venäjä – 15. huhtikuuta 1881 Pietari, Venäjä) oli venäläinen vallankumouksellinen ja narodnikki. Hän osallistui Aleksanteri II:n murhan suunnitteluun ja hänet tuomittiin kuolemaan. 
Elämä.
Sofja Perovskaja oli Pietarin kuvernöörinä toimineen Lev Nikolajevitš Perovskin tytär. Vuonna 1869 hän opiskeli Alartšinskin naistenkursseilla, vuonna 1870 lähti pois kotoa ja vuosina 1871–72 toimi niin sanotussa Tšaikovskin ryhmässä. Hän osallistui narodnikkien toimintaan Pietarissa ja maaseudulla. Tammikuussa 1874 Perovskaja pidätettiin mutta laskettiin sitten isänsä takuita vastaan vapaaksi. Tämän jälkeen hän asui äitinsä luona Krimillä.
Heinäkuussa 1877 Perovskaja palasi Pietariin osallistuakseen niin sanottun 193:n oikeudenkäyntiin, jossa hänet vapautettiin syytteistä. Kesällä 1878 hänet karkotettiin Aunuksen kuvernementtiin, mutta matkalla hän pakeni. Tämän jälkeen Perovskaja liittyi Zemlja i volja -järjestöön ja sen hajottua kesällä 1879 Narodnaja voljaan. Sen toimeenpanevan komitean jäsenenä hän osallistui Aleksanteri II:n murhayritysten valmisteluun. Keisarin kuolemaan johtaneen attentaatin olivat suunnitelleen Perovskaja ja hänen aiemmin pidätetty aviomiehensä Andrei Željabov.
Murhan jälkeen Sofja Perovskaja vangittiin, tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin Pietarissa Semjonovskin kentällä. Hän oli ensimmäinen Venäjällä valtiorikoksesta teloitettu nainen. Vuosina 1918–1991 Perovskajan nimeä kantoi Pietarissa Pieni Tallikatu (ven. "Malaja Konjušennaja").
Rintaro

Rintaro (, s. 22. tammikuuta 1941, Tokio, oikealta nimeltään Shigeyuki Hayashi ) on japanilainen anime-ohjaaja.
Rintaro on yksi animaatiostudio Madhousen perustajajäsenistä. Hänen ohjaamansa televisiosarjat Galaxy Express 999 ja Captain Harlock perustuvat Leiji Matsumoton mangoihin. 
Rintaron taiteilijanimi kirjoitetaan joskus virheellisesti muodoissa Rin Taro tai Taro Rin.
Denis Grebeškov

Denis Sergejevitš Grebeškov (, s. 11. lokakuuta 1983 Jaroslavl, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkopuolustaja.
Grebeškov on voittanut kaksi jääkiekon maailmanmestaruutta Venäjän jääkiekkomaajoukkueessa vuosina 2008 ja 2009.
Ura.
Grebeškov aloitti uransa kotikaupunkinsa Jaroslavlin joukkueessa. Jaroslavlin edustusjoukkueessa Venäjän pääsarjassa hän pelasi ensimmäisen kerran kaudella 2001–2002 ollessaan 17-vuotias. Los Angeles Kings varasi Grebeškovin kesän ensimmäisellä kierroksella. Hän pelasi Jaroslavlissa vielä seuraavan kauden voittaen Venäjän mestaruuden ennen kuin siirtyi Pohjois-Amerikkaan.
Los Angelesissa Grebeškov pelasi pääasiassa farmijoukkueessa AHL-liigan Manchester Monarchsissa. Maaliskuussa 2006 juuri ennen pelaajakauppojen takarajaa Los Angeles myi hänet Jeff Tambellinin kanssa New York Islandersiin, josta sai vaihdossa Mark Parrishin ja Brent Sopelin. Islandersissa Grebeškov mahtui NHL-kokoonpanoon ja hän pelasi loppukauden NHL:ssä.
Grebeškov ei päässyt sopimukseen Islandersin kanssa keväällä 2006 ja hän palasi vuodeksi Jaroslavliin. Islandersille jäi Grebeškovin NHL-oikeudet, jotka se myi Edmonton Oilersille helmikuussa 2007. Grebeškov pelasi Edmontonissa vajaat kolme kautta. Viimeisellä sopimuskaudella Edmonton myi maaliskuussa 2010 Grebeškovin Nashville Predatorsiin tulevan varaustilaisuuden toisen kierroksen varausta vastaan.
Grebeškov ei tehnyt uutta sopimusta minkään NHL-seuran kanssa, vaan solmi pelaajasopimuksen Venäjälle KHL-sarjassa pelavaan SKA Pietarin kanssa heinäkuussa 2010. Hän pelasi joukkueessa kaudet 2010–2013 kunnes palasi jälleen Edmontoniin.
Kausi sujui pääasiassa AHL-liigassa ja otteluita Edmontonissa kertyi vain seitsemän. Grebeškov päättikin palata kaudeksi 2014–2015 KHL:ään. Uudeksi seuraksi tuli HK Vitjaz. Vitjaz ei kuitenkaan kauden loputtua tarjonnut uutta sopimusta, vaan ilmoitti toukokuussa 2015 ettei Grebeškov jatka joukkueessa.
Mikael Andersson (jääkiekkoilija, 1966)

Bo Mikael Andersson (s. Ruotsi) on pelaajauransa lopettanut ruotsalainen jääkiekkoilija. Andersson pelasi NHL:ssä 16 kauden aikana viidessä eri seurassa yhteensä 761 runkosarjaottelua. Hän on pelannut Ruotsin maajoukkueessa kuusissa aikuisten arvokilpailuissa ja oli mukana voittamassa vuonna 1992 jääkiekon maailmanmestaruutta.
Ura.
Andersson pelasi juniorina jääkiekkoa Västra Frölundassa, jossa hän pelasi myös ensimmäisen miesten pääsarjaottelunsa kaudella 1982–1983. Hän edusti Ruotsia kolmesti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1984, 1985 ja 1986. Vuonna 1984 hänet valittiin Ruotsin vuoden junioriksi. Kesällä 1984 Buffalo Sabres varasi Anderssonin ensimmäisellä kierroksella vuorolla 18. Andersson lähti syksyllä 1984 Buffalon harjoitusleirille, mutta hän ei mahtunut joukkueeseen ja Buffalo lähetti hänet takisin Ruotsiin. Syksyllä 1985 hän palasi Buffalon harjoitusleirille ja tällä kertaa hän mahtui Buffalon joukkueeseen. Ensimmäiset neljä kautta hän pelasi sekä Buffalossa, että seuran farmijoukkue Rochester Americansissa. Rochesterissa hän voitti AHL:n mestaruuden eli Calder Cupin vuonna 1987. Vuonna 1989 Andersson siirtyi Hartford Whalersiin, jossa hän pelasi kolme kautta. Hartfordissa Andersson pelasi farmijoukkueessa enää vain kaudella 1990–1991, jolloin voitti toistamiseen Calder Cupin.
Andersson teki kesäkuussa 1992 neljän vuoden sopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa. Hän pelasi seurassa seitsemän kautta maaliskuuhun 1999, jolloin Tampa myi hänet Philadelphia Flyersiin. Philadelphiassa Andersson pelasi kuitenkin vain vuoden, sillä seura myi hänet helmikuussa 2000 New York Islandersiin, josta Philadelphia sai vaihdossa Gino Odjickin. Keväällä 2000 Andersson lopetti NHL-uransa ja palasi Ruotsiin, jossa pelasi vielä kolme kautta Västra Frölundassa. Viimeisellä kaudellaan 2002–2003 hän voitti seurassa Ruotsin mestaruuden. Jääkiekkouran jälkeen Tampa nimitti hänet kykyjenetsijäksi vuonna 2003.
Andersson pelasi Ruotsin maajoukkueessa syksyllä 1991 Kanada-cupissa ja vuosina 1992, 1993 ja 1994 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän on lisäksi pelannut maajoukkueessa vuoden 1996 maailmancupissa ja Naganon olympialaisissa vuonna 1998.
Anderssonin isä on jääkiekkoilija Ronny Andersson. Anderssonilla on myös kaksi veljeä, jääkiekkoilijat Thomas Andersson ja Niklas Andersson.
Vitali Proškin

Vitali Vasiljevitš Proškin (; s. 8. toukokuuta 1976 Elektrostal, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Hän pelasi viimeiset ottelunsa Salavat Julajev Ufa -jääkiekkoseurassa kaudella 2013–2014. Proškin oli voittamassa Venäjän jääkiekkomaajoukkueessa MM-kultaa vuoden 2009 MM-kisoissa.
Dido-luokka (risteilijä)

Dido-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston 16 ilmatorjuntaristeilijän muodostama alusluokka, jonka kuuden aluksen valmistus keskeytettiin havaittujen muutostarpeiden vuoksi. Näistä kuudesta "HMS Argonaut" oli kuitenkin jo liian pitkälle rakennettu, joten muutostyöt peruutettiin. Näin syntyi luokkaan kaksi alaluokkaa: Dido-luokka ja Bellona-luokka eli paranneltu Dido-luokka.
Dido-luokka.
Varsinaiseen Dido-luokkaan kuului yksitoista alusta. Luokan alukset oli varustettu puoliautomaattisilla 5,25 tuuman tykeillä. Voimansiirrolla varustetut asennukset mahdollistivat jopa 70 asteen korotuskulman käytön. Uusien tykkitornien hidas toimitus aiheutti alusten pääaseistuksen moninaisuuden.
Alusten kylkipanssarointi oli 3-tuumainen ja kansi tuumainen konehuoneiden kohdalta. Peräsin oli suojattu samoin tuumaisella panssarilla. Ammusvarastot oli suojattu 2 tuuman kansipanssaroinnilla. Tykkitornien seinän paksuus oli 0,5 tuumaa.
Bellona- eli paranneltu Dido-luokka.
Vaikka kuuden vuoden 1939 hätäohjelmaan kuuluneen Dido-luokan risteilijän rakentaminen oli keskeytetty niin keskustelu mahdollisista muutoksista alusten vakavuuden parantamiseksi käyttöön otetuista aluksista saatujen kokemusten pohjalta jatkettiin. Vakavuuden parantamiseksi oli Q-torni poistettava, mutta muutokset olivat todellisuudessa paljon suurempia.
Q-tornin poisto mahdollisti moniputkisen ilmatorjunta-aseen sijoittamisen sillan etupuolelle, mikä mahdollisti omalta osaltaan sillan korkeuden laskemisen, mikä paransi vakavuutta entisestään. Lisäksi siltaa siirrettiin eteenpäin, joka mahdollisti savutorven asentamisen suoraan sekä sen mataloittamisen. Edelleen aluksen sisätila ratkaisuja muutettiin ottamalla huomioon saadut kokemukset.
Muutokset kohdistettiin viiteen alukseen, koska "HMS Argonautin" rakentaminen oli liian pitkällä, jotta sen muuttaminen olisi ollut mielekästä. Kaikki alukset rakennettiin myös toimimaan tarvittaessa lippulaivoina tekemällä sillalle tehtävän edellyttämät tilat.
Aluksiin lisättiin 3/4 tuuman sirpalesuojaus ammusvarastojen sekä sillan ympärille. Alusten koneet olivat vastaavat kuin varsinaisessa Dido-luokassa. Aseistuksessa oli kolme neliputkista kaksinaulaista ja kuusi kaksiputkista sähkötoimista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.
Siivoustyön mitoitus

Siivoustyön mitoitus eli siivousmitoutus on työmenetelmä- ja työaikatutkimukseen (aikastandardi) perustuvaa siivoustyön määrälaskentaa. 
Mitoituksessa lasketaan tilojen siivoukseen tarvittava aika (standardiajat). Mitoituksen avulla määritellään henkilöstön tarve. Mitoituksen pohjalta määritellään työntekijöiden alueet, tarvittava välineistö ja lasketaan siivoukselle hinta. Mitoituksen yhteydessä arvioidaan ja kehitetään kohteen siivousohjelma tarkoituksenmukaisimmaksi.
Siivoustyön mitoitus tehtiin 1980-luvulle asti käsin laskemalla ja sen jälkeen sovellusohjelman esim. 2000-luvulla yleistyneen ATOP-mitoitusohjelman avulla.