tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Abhimaan

Abhimaan (; ) on vuonna 1973 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen musiikkidraamaelokuva, jonka on ohjannut Hrishikesh Mukherjee. Päärooleja näyttelevät Amitabh Bachchan ja Jaya Bhaduri. Musiikin on säveltänyt S. D. Burman.
Klassikoksi muodostunut elokuva voitti kaksi Filmfare Awards -palkintoa, parhaasta naispääosasta ja musiikista.
Juoni.
Subir on ammattilaulaja, jolla on menestyvä ura. Hän ei aio mennä naimisiin – kunnes hän tapaa Uman, suloisen kyläläistytön, joka on musiikillisesti lahjakas. Subir rakastuu Umaan ja menee naimisiin hänen kanssaan. Hän palaa Mumbaihin uuden morsiamensa kanssa. Subir jatkaa laulajana ja edistää Uman laulajan uraa. Hänen uransa kuitenkin horjuu, kun Uman laulajan ura alkaa kukoistaa.
Lopulta Umasta tulee miestään menestyneempi, mikä herättää kateutta Subirissa. Hänen ylpeytensä ja mustasukkaisuutensa repivät avioliiton osiin. Pari eroaa ja Uma saa keskenmenon. Tätinsä kovan kritiikin jälkeen Subir ymmärtää turhamaisuutensa ja tekee sovinnon Uman kanssa tunteellisessa jälleennäkemisessä, ja he laulavat yhdessä.
Denis Vavro

Denis Vavro (s. 10. huhtikuuta 1996 Partizánske) on slovakialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 189-senttimetrinen. Hän edustaa Tanskan Superliigassa pelaavaa FC Kööpenhaminaa. Hän on pelannut Slovakian A-maajoukkueessa vuodesta 2017.
Vavro aloitti pääsarjauransa kotimaassaan MŠK Žilinan joukkueessa huhtikuussa 2013. Hän on pelannut elokuusta 2017 alkaen ulkomailla ja edustanut Tanskassa FC Kööpenhaminaa, Italiassa Laziota ja Espanjassa helmi-toukokuussa 2021 lainasopimuksella Huescaa. Hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä Tanskan Superliigassa 133 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia, Italian Serie A:ssa 13 ottelua ja Espanjan La Ligassa 11 ottelua. Hän on voittanut liigamestaruuden Slovakiassa vuonna 2017 sekä Tanskassa vuosina 2019, 2022 ja 2023. Hän on voittanut Tanskan cupin vuonna 2023. Hän on pelannut Mestarien liigassa 12 ottelua, Eurooppa-liigassa 20 ottelua ja Konferenssiliigassa kaksi ottelua tekemättä maaleja.
Vavro pelasi Slovakian nuorisomaajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi vuonna 2013 kolme ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa ja neljä ottelua saman ikäluokan MM-kilpailuissa. Jälkimmäisessä turnauksessa hän teki tappiollisessa alkulohko-ottelussa Brasiliaa vastaan joukkueensa ainoan maalin. Hän oli Slovakian joukkueessa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 mutta jäi vaihtopelaajaksi.
Vavro pelasi Slovakian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran tammikuussa 2017 ystävyysotteluissa Ugandaa ja Ruotsia vastaan. Seuraavat A-maaottelunsa ja ensimmäiset EM-karsintaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2019. Kesällä 2021 käydyissä EM-kilpailuissa hän oli ensimmäisessä ottelussa vaihtopelaajana ja jäi sitten koronavirustartunnan vuoksi kokonaan joukkueen ulkopuolelle. Hän kuuluu Slovakian joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024. Hän on vuoden 2024 EM-kilpailujen alkulohko-ottelut mukaan lukien pelannut 23 A-maaottelua, joissa hän on ollut 22 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan kaksi maalia: ensimmäisessä ottelussaan Ugandaa ja kesäkuussa 2023 EM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan.
Tšatkalvuoret

Tšatkalvuoret tai Chatqolvuoret (, , ) ovat läntiseen Tienšaniin kuuluva vuorijono Kirgisiassa ja Uzbekistanissa. Ne erottavat Ferganan ja Tšatkaljoen laaksot toisistaan.
Lounais-koillissuuntaisen vuorijonon pituus on 220 kilometriä. Se alkaa lounaassa Chirchiqjoen laaksosta ja päättyy koillisessa Terekbelin solaan, joka erottaa sen Talasin Alatausta. Vuorten keskikorkeus on 3 000–3 500 ja korkein kohta 4 503 metriä merenpinnasta.
Tšatkalvuoret koostuvat etupäässä paleotsooisen kauden liuskeesta, kalkkikivestä, graniitista, granodioriitista ja porfyyrista. Pohjoisrinteet ovat jyrkät ja etelärinteet loivat. Rinteillä kasvaa kastanjoita, kuusia, katajia, manteli- ja pähkinäpuita. 3 000 metrin korkeudessa on subalpiinisia ja alppiniittyjä. Eläinkuntaan kuuluvat villisika, mäyrä ja hirvi, korkeammissa osissa kauris, lumileopardi, ilves, susi, karhu ja kettu. Alueella sijaitsevat Sary-Tšelekin biosfäärialue ja Ugom–Chatqolin kansallispuisto.
Constellation Brands

Constellation Brands on yhdysvaltalainen pörssiyhtiö, joka valmistaa ja markkinoi alkoholijuomia. Sen tunnetuin olutmerkki on Corona, ja muita ovat Modelo, Pacifico ja Victoria. Yhtiöllä on panimot Coahuilan ja Sonoran osavaltiossa Meksikossa. Yhtiön viinibrändejä ovat Kim Crawford, Ruffino, Robert Mondavi, Meiomi, The Prisoner, Mount Veeder, Schrader, Simi ja Empathy. Väkeviä juomia ovat Svedka-votka ja Casa Noble -tequila sekä viskimerkit High West ja Nelson's Green Brier.
Constellation Brands on Yhdysvaltain suurin alkoholijuomien markkinoija. Sen liikevaihdosta noin 80 prosenttia tulee Meksikossa pannuista oluista, kuten Coronasta ja Modelosta, joihin sillä on kuitenkin oikeudet vain Yhdysvalloissa. Constellation Brands omistaa myös runsaan kolmasosan kanadalaisesta kannabisyhtiöstä nimeltä Canopy Growth.
Quramavuoret

Quramavuoret eli Kuramavuoret (, , , ) ovat läntiseen Tienšaniin kuuluva vuorijono Uzbekistanissa, Tadžikistanissa ja Kirgisiassa.
Lounais-koillissuuntaiset Quramavuoret toimivat Syrdarjan ja Ohangaronin vedenjakana. Ne rajoittavat Ferganan laaksoa luoteesta ja yhtyvät pohjoisessa Tšatkalvuoriin. Vuorijonon pituus on 170 kilometriä ja keskikorkeus 2 500–3 000 metriä. Korkein kohta on Boboiob (3 769 metriä). Luoteisrinteet ovat jyrkkiä ja kaakkoisrinteet loivia.
Vuorten hyötykaivannaisiin kuuluvat kivihiili, hopea, fluoriitti, lyijy, kupari, kulta ja sinkki. Rinteillä kasvaa pensaikkoa, kuusia, villiomena- ja pähkinäpuita. 2 800 metrin yläpuolella on vuoristolaitumia.
Forchheimin piirikunta

Forchheimin piirikunta () on Oberfrankenin hallintopiirissä sijaitseva piirikunta Baijerin osavaltiossa Saksassa. Sen keskus on Forchheimin kaupunki. Piirikunnan pinta-ala on 642,79 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 29 kuntaa. Vuoden 2023 lopussa piirikunnan väkiluku oli 118 725.
Forchheimin piirikunta sijaitsee Nürnbergin pohjoispuolella, ja se kuuluu Nürnbergin metropolialueeseen. Piirikunta sijaitsee noin 250–600 metrin kokeudella merenpinnasta. Korkein kohta on Hilpoltsteinin kunnassa sijaitseva 602 metriä korkea Silberecke. Lisäksi piirikunnassa on suojeltuja luonto- ja kulttuurimaisemia.
Latvian ralli 2024

Latvian ralli 2024 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2024. Kilpailu järjestettiin 18.–21. heinäkuuta 2024 ja kilpailun huoltopaikka oli Liepājassa Latviassa.
Kilpailijat.
Kilpailuun ilmoittautui 40 autokuntaa. Ilmoittautuneissa on kymmenen Rally1-autokuntaa, joiden lisäksi mukana on WRC2- ja WRC3-sarjoissa kilpailevia autokuntia.
Erikoiskokeet.
Kilpailussa ajettiin 20 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 300 kilometriä. Siirtymiä oli kilometriä ja kokonaispituus oli kilometriä.
Tapahtumia.
Erikoiskoe 14 pysäytettiin kun mainoskaari putosi tielle Evansin osuttua siihen. Erikoiskoetta päästiin jatkamaan, mutta Tänak, Katsuta ja Fourmaux saivat erikoiskokeelta nimellisen ajan keskeytyksestä johtuen. Kilpailun voittoon ajoi Kalle Rovanperä. Viimeisellä erikoiskokeella Latvian Martins Sesks kärsi teknisistä ongelmista ja putosi sijoituksissa. WRC2-luokan kilpailun voitti Oliver Solberg ennen Mikko Heikkilää, jolle tulos oli ensimmäinen palkintopallisijoitus WRC2-luokassa. Lappi joutui keskeyttämään viimeisen erikoiskokeen jälkeen moottorivikaan.
Zvanivka

Zvanivka () on kylä Ukrainan Donetskin alueen pohjoisosassa, Bah’mutin piirin Zvanivkan hromadan alueella. Kylä sijaitsee 4-8 kilometriä Siverskin kaupungin keskustasta etelään. Zvanivka sijaitsee linnuntietä 26 kilometriä piirikeskus Bah’mutista ja 94 kilometriä aluekeskus Donetskista pohjoiseen.
Kylä on perustettu 1800-luvun alkupuolella. Sen väkiluku oli 1 325 (2017) tai 1 430 (2001). Koko Zvanivkan maaseutuhromadan väkiluvuksi arvioitiin ennen Venäjän helmikuussa 2022 käynnistämäänsä hyökkäyssotaa 2 355 (2022); tähän sisältyi myös Verh’nokamjansken kylä.
Osana Ukrainaan kohdistamaansa hyökkäyssotaa (2022–) Venäjä on pyrkinyt laajentamaan miehitysaluettaan Donetskin alueella. Rintamalinjan lähellä sijaitsevaan Zvanivkan kylään on kohdistettu useita ilma- tai tykistöiskuja. Näissä on haavoittunut ja saanut surmansa kylän siviiliasukkaita; rakennuksia on tuhoutunut tai vahingoittunut.
Korjärvi

Korjärvi on Kymenlaaksossa Kouvolan Anjalankoskella, Inkeroisissa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 4,2 hehtaaria, se on 510 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,35 kilometriä. Korjärvellä sijaitsee uimala.
Järven erityispiirteet.
Humuspitoinen, hapan bifurkaatiojärvi.
Vesistösuhteet.
Korjärvi on bifurkaatiojärvi, joka kuuluu sekä Summanjoen (vesistöaluetunnus 13) että Kymijoen vesistöön. Sillä on kaksi laskuojaa. Toinen niistä lähtee järven lounaispäästä, ja sitä pitkin vedet virtaaavat Onkiojan kautta Kortesuonojaan, joka laskee Inkeroisten keskustan läpi Kymijokeen. Järven toinen laskuoja taas alkaa sen koillispäästä ja johtaa Palonojan kautta Pekkiin, josta vedet virtaavat edelleen Sippolanjokea pitkin Summanjokeen ja sitä pitkin Suomenlahteen.
Pakkalan Palloseura

Pakkalan Palloseura (PPS) on vantaalainen vuonna 2006 perustettu jalkapalloseura.
Seuran miesten edustusjoukkue pelasi Nelosessa 2023 ja tippui kauden päätteeksi Vitoseen. Joukkueen edustusjoukkueen toiminta on siitä lähtien ollut pois toiminnasta. Miehissä seuralla on kaksi muuta joukkuetta. PPS/Old Stars joka pelaa Nelosessa ja PPS/Diablos Rojos joka pelaa kutosta.
Seuran naisten joukkue pelaa Naiset Harraste Kolmosta.
Seuralla on junioritoimintaa 5-vuotiaista B-junioreihin. PPS:llä on YJ joukkue Tikkurilan Palloseuran kanssa, joka pelaa valtakunnallista P17 ykköstä. Seuran 2010 syntyneiden joukkue nousi P14 Etelä-Liigan jatkosarjaan 2024 kevätkauden päätteeksi.
Pakkalan Palloseuran tunnettuja kasvatteja on Leo Walta.
Väinö Seppä

Väinö Seppä (20. kesäkuuta 1889 Säkkijärvi – 4. heinäkuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen opettaja.
Väinö Seppä kävi Virolahden kansanopiston ja Kotkan kauppakoulun ja toimi sitten kolmisen vuotta liikealalla. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista 1916.
Seppä oli opettajana Tuusniemellä 1916–1917, Muuruvedellä 1917–1920 ja vuodesta 1920 alkaen Helsingin kaupungin suomenkielisissä kansakouluissa. Seppä oli mukana erilaisissa valistusjärjestöissä, yhdistyksissä, kerhoissa ja urheiluseuroissa. Hän toimi yhdeksättä vuotta Kotikasvatusyhdistyksen kotiopintosihteerinä ja teki lukuisia esitelmämatkoja ympäri maata. Vuodesta 1934 alkaen Seppä toimi Helsingin Opettajayhdistyksen puheenjohtajana ja vuodesta 1938 alkaen Suomen Kansakoulunopettajain Liiton tilintarkastajana. Seppä julkaisi useita kirjoja, muun muassa "Elämäntehtävän valinta" ja "Ammatinvalinta ja työntieto". Suomen sisällissodan aikana Seppä oli Vöyrin kaartin mukana Hämeen rintamalla ja otti sodan jälkeen osaa suojeluskuntatyöhön.
Vuonna 1961 kuollut Väinö Seppä on haudattu Honkanummen hautausmaalle.
Freija (yhtye)

Freija on vuonna 2005 perustettu suomalainen kansanmusiikkiyhtye, jonka musiikissa laulu on merkittävässä osassa. Yhtye on yhdistänyt kansanmusiikkiin Suomi-iskelmiä ja tehnyt myös lastenmusiikkia.
Vuonna 2011 yhtye palkittiin Etno-Emma-palkinnolla levystään "Sydänjuurilla".
Yhdysvaltain ja Pohjois-Korean Singaporen-huippukokous

Pohjois-Korean ja Yhdysvaltojen Singaporen huippukokous, joka tunnetaan yleisesti myös nimellä Singaporen huippukokous, oli Pohjois-Korean johtajan Kim Jong-unin ja Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin välinen huippukokous, joka pidettiin Capella-hotellissa, Sentosassa, Singaporessa 12. kesäkuuta 2018. Se oli kaikkien aikojen ensimmäinen tapaaminen Pohjois-Korean ja Yhdysvaltojen johtajien välillä. 
Osapuolet allekirjoittivat yhteisen julkilausuman, jossa sovittiin Pohjois-Korean turvatakuista, uusista rauhanomaisista suhteista, Korean niemimaan ydinaseriisunnasta, sotilaiden jäännösten palauttamisesta ja korkean tason virkamiesten välisistä jatkoneuvotteluista. Molemmat johtajat tapasivat erikseen myös Singaporen pääministerin Lee Hsien Loongin. 
Tausta.
Vuoden 2017 lopulla kärjistyneen konfliktin jälkeen, jännitteet alkoivat lieventyä, kun Kim Jong-un ilmoitti haluavansa lähettää urheilijoita Etelä-Koreassa pidettäviin vuoden 2018 talviolympialaisiin. Kisojen aikana Kim ehdotti neuvotteluja Etelä-Korean kanssa Koreoiden välisen huippukokouksen pohjustamiseksi. 8. maaliskuuta Etelä-Korean valtuuskunta palasi neuvotteluista ja matkusti Yhdysvaltoihin toimittamaan Kim Jong-unin tapaamiskutsun Donald Trumpille. Tämän jälkeen käytiin korkean tason keskusteluja osapuolten välillä, joissa muun muassa CIA:n silloinen johtaja Mike Pompeon vieraili Pohjois-Korean pääkaupungissa Pjongjangissa ja Korean työväenpuolueen varapuheenjohtaja Kim Jong-chul vieraili Valkoisessa talossa Yhdysvalloissa. 
Molemmat osapuolet uhkasivat peruuttaa huippukokouksen Yhdysvaltojen ja Etelä-Korean yhteisten sotaharjoitusten jälkeen, ja Trump jopa toimitti Kimille virallisen kirjeen kokouksen peruuttamisesta; osapuolet sopivat kuitenkin lopulta tapaavansa.
Seuraukset.
Heti huippukokouksen jälkeen Trump ilmoitti, että Yhdysvaltain armeija lopettaa "provosoivat" yhteiset sotaharjoitukset Etelä-Korean kanssa, ja totesi haluavansa vetää Yhdysvaltain joukot Etelä-Koreasta jossain vaiheessa, mutta vahvisti, että asiasta ei sovittu osana Singaporen sopimusta. Yhdysvaltain senaatti hyväksyi 1. elokuuta 2018 vuoden 2019 sotilasbudjettilain, joka kielsi Yhdysvaltain Korean joukkojen aktiivisen henkilöstön vähentämisen alle 22 000; Yhdysvaltain joukkojen merkittävää poistamista pidettiin ei-neuvoteltavissa olevana asiana ydinaseriisuntaneuvotteluissa Pohjois-Korean kanssa. 
Trumpin ja Kimin toinen tapaaminen pidettiin helmikuussa 2019 Hanoissa, Vietnamissa.
Joutsan helluntaiseurakunta

Joutsan helluntaiseurakunta on vuonna 1947 perustettu joutsalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Joutsan keskustassa Jousitiellä. Seurakunnan pastorina toimii Hannu-Heikki Hyppönen. Seurakunta on perustettu 1947 ja rekisteröity yhdistykseksi 17. marraskuuta 1948.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi ehtoolliskokoukset ja rukouskokoukset sekä kirpputoritoiminta.
Historia.
Helluntaiherätys saapui Joutsaan talvella 1922 kun Aatu Ahvenainen piti kokouksia Pappisten koululla sekä ympäristön maataloissa. Ensimmäiset kastejuhlat pidettiin Pappisissa 1924. Vuonna 1925 seurakunta piti krikonkylässä kesäjuhlat. 1920-luvulla seurakunnan evankelistoihin kuuluivat Maiju Virtanen ja Helena Eerola. Lisäksi Joutsassa vierailivat Pekka Lattu ja Väinö Pfaler. 1930-luvulla helluntaiherätystä syntyi Pylsynkylässä.
Sotavuosien jälkeen Joutsaan muutti useita uskovia perheitä. Vuonna 1947 Joutsan ja Pylsynkylän uskovat järjestäytyivät seurakunnaksi ja Pappisissa toiminut seurakunta liittyi Joutsan seurakuntaan. 1950-luvulla seurakunta kasvoi 80 jäseneen ja järjesti suosittuja kotikokouksia. 1960-luvun voimakas maaltamuutto vei monia uskovaisia peheitä kaupunkeihin. 1970- ja 1980-luvulla ihmisiä tuli uskoon. 2000-luvulla seurakunta panosti erityisesti lapsi- ja nuorisotyöhön.
Rukoushuone.
Seurakunta hankki kokoontumistilan Puutteenkujan ja Puistotien kulmasta 1948, jossa kunnostettu rukoushuone toimi vuoteen 1992 saakka. Hanke uuden rukoushuoneen toteuttamiseksi alkoi 1980-luvun lopulla ja seurakunta muutti entisen osuuskauppatalon liiketilaan marraskuussa 1992. Vuonna 1994 seurakunta myi vanhan rukoushuoneen tontteineen.
Kuhmalahden helluntaiseurakunta

Kuhmalahden helluntaiseurakunta on vuonna 1947 perustettu kangasalalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kangasalan Kuhmalahdella Rautajärventiellä. Seurakunnan pastorina toimii Jussi Järvinen. Seurakunta on perustettu 1947 ja rekisteröity yhdistykseksi 18. maaliskuuta 1953.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi ehtoollisjuhlat, sanan ja rukouksen illat sekä musiikkitoiminta erilaisten kuorojen ja bänditoiminnan muodossa.
Kurdjumivka

Kurdjumivka () on kylä ja aiempi kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Donetskin alueen pohjoisosassa, Bah’mutin piirin Toretskin hromadan alueella. Kylä sijaitsee 12 kilometriä Toretskin keskustasta koilliseen ja 55 kilometriä Donetskista pohjoiseen. Kurdjumivka on Bah’mutista etelään Horlivkaan johtavan rautatieosuuden asemapaikkakunta. Yhdyskunta- ja kasteluvettä kuljettava Donets–Donbass-kanava kulkee kylän kautta.
Kurdjumivkan väkiluku oli 737 (2022) ja aiemmin 1 161 (2001) sekä 1 233 (1989).
Kylä on perustettu 1936. Kaupunkityyppisen taajaman asema sillä oli vuosina 1957-2024.
Osana Ukrainaan kohdistamaansa hyökkäyssotaa (2022–) Venäjä on pyrkinyt laajentamaan miehitysaluettaan Donetskin alueella. Kurdjumivkasta on taisteltu kiivaasti useaan otteeseen, osin osana pitkään jatkuutta taistelua Bah’mutista. Rintamalinjalla tai sen läheisyydessä sijaitsevaan Kurdjumivkan kylään on kohdistettu toistuvia ilma- tai tykistöiskuja, joissa monet rakennukset ovat vaurioituneet tai tuhoutuneet. Vaikka moni kylän asukas on siirtynyt suojaan pois kiivaimman sodan vyöhykkeeltä, paikkakunnalla yhä olleita siviililejä on sotatoimien vuoksi haavoittunut tai kuollut. Kylä oli Venäjän tai sen nukkevaltion miehittämä marraskuun 2022 lopusta alkaen. Osa tilannekuvaa ylläpitävistä sivustoista esitti kylän kesäkuussa 2024 olevan Ukrainan hallussa ainakin länsiosiltaan (esim. liveuamap.com), toiset (esim. deepstatemap.live ja ISW) näyttyvät kylän venäläisjoukkojen hallinnassa olevana alueena.
Georg Raphael Donner

Georg Raphael Donner (1692–1741) oli barokin ja rokokoon aikainen itävaltalainen kuvanveistäjä ja arkkitehti. Hän tutki luontoa ja pyrki, toisin kuin yleensä aikalaisensa, antiikin tyyliseen yksinkertaisuuteen, totuuteen ja kauneuteen.
Donner sai kasvatuksensa Heiligenkreutzin luostarissa. Hän muutti 1725 Salzburgiin, jossa hän teki arkkipiispallisen Mirabell-linnan porraskäytävän patsaat, ja sen jälkeen 1727 Budapestiin valvomaan Unkarin arkkipiispan, ruhtinas Emerik Esterházyn rakennuksia. Parhaimmillaan Donner on Wienin Neumarktin suihkulähteessä (valmistui 1739), jossa kuvioina on keskellä kaitselmus ja altaan reunoilla neljä Ala-Itävallan päävirtaa. Vanhan raatihuoneen kaunis seinäkaivo (1739) Perseus ja Andromeda -reliefeineen on Donnerin viimeinen työ. Hänen valmistamiaan ovat myös Pyhän Martinuksen patsas Pozsonyissa, Kaarle VI:n Wienin Belvederessä ja Martin Lutherin Eisenachissa.
Olgan ritarikunta

Olgan ritarikunta () oli Württembergin kuningaskunnassa jaettu ritarikunta, joka perustettiin 27. heinäkuuta 1871 kuningas Kaarle I:n käskystä. Ritarikunnan nimi on viittaus hänen vaimoonsa Olgaan. Sillä palkittiin Ranskan–Preussin sodassa haavoittuneita hoitaneita ansiokkaasta palveluksesta. Ritarikunta lakkautettiin monarkian mukana vuonna 1917.
Ritarikuntaa jaettiin pääsääntöisesti naisille, mutta toisinaan sitä voitiin myös miehille.
Ritarikunnassa oli vain yksi luokka:
Abdülkadir İnan

Abdülkadir İnan (baš. Әбделҡадир Инан, "Əbdelqadir İnan;" synt. Fətqelqadir Mostafa ulı Söləymanov, "Фәтҡелҡадир Мостафа улы Сөләймәнов"; 29. marraskuuta 1889 Jekaterinburg, Venäjän keisarikunta – 1. lokakuuta 1976 Ankara, Turkki) oli baškiiritaustainen turkkilainen historioitsija ja folkloristi, joka keskittyi etenkin turkkilaisten kansojen historiaan. Vuonna 1936 Mustafa Kemal nimitti İnanin "itäturkin murteiden professoriksi" kielten, historian ja maantieteen tiedekuntaan. Hän toimi myös muun muassa Turkin kieliliiton pääasiantuntijana. Nuorempana İnan oli mukana basmatšiliikkeessä ja toimi Baškortostanin edustajana Neuvostoliiton kongressissa vuonna 1917.
Sebastian Edathy

Sebastian Edathy (s. 5. syyskuuta 1969 Hannover) on saksalainen entinen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko.
Edathy syntyi saksalaiselle äidille ja Keralasta Intiasta muuttaneelle isälle. Hän sai maisterin arvon sosiologiassa ja saksan kielessä Hannoverin Gottfried Wilhelm Leibniz -yliopistosta. Edathy työskenteli vuosina 1990–1993 Ala-Saksin maapäivien edustaja Bärbel Tewes-Heiseken palveluksessa ja oli vuosina 1993–1998 Saksan liittopäivien edustaja Ernst Kastningin avustaja.
Edathy oli vuosina 1998–2014 Saksan liittopäivien jäsen. Hän oli liittynyt sosiaalidemokraatteihin vuona 1990 ja toiminut sen nuorisojärjestön alueellisena puhenjohtajana vuosina 1993–1995. Lisäksi hänet oli valittu sosiaalidemokraattien piirijärjestön hallitukseen vuonna 1993. Edathy toimi liittopäivillä Nationalsozialistischer Untergrundin rikosten tutkintakomitean puheenjohtajana.
Lapsipornoskandaali.
Edathy erosi helmikuussa 2014 kaikista tehtävistään "terveyssyihin" vedoten. Syyttäjänvirasto kuitenkin paljasti hänen hallustaan löydetyn lapsipornoa. Edathya syytettiin lapsipornokuvien ja -videoiden lataamisesta liittopäivillä käyttämälleen työkoneelle sekä lapsipornoa sisältäneiden kuvitetun kirjan ja CD-levyn hallussapidosta. Rikostutkijat olivat päässeet Edathyn jäljille löydettyään hänen nimensä kanadalaisen lapsipornon välittäjän noin kolmensadan saksalaisen asiakkaan listalta. Aluksi Edathy kiisti materiaalin olleen lain tarkoittamassa merkityksessä lapsipornoa. Maaliskuussa 2015 hän kuitenkin tunnusti rikoksen ja suostui sopimukseen 5 600 Yhdysvaltain dollarin suuruisista sakoista vastineeksi oikeudenkäynnin keskeyttämisestä.
Edathy kertoi saaneensa etukäteen tiedon häneen kohdistuneesta tutkinnasta, koska salassapidettävää tietoa oli vuodettu. Maatalousministeri Hans-Peter Friedrich otti vastuun tietovuodoista ja erosi tehtävistään. Edathya seurasi liittopäiväedustajana Gabriele Groneberg. 
Edathy kertoi tapahtumien jälkeen saaneensa runsaasti tappouhkauksia ja poistuneensa niiden johdosta Saksasta.
Saksalaiset kristityt

Saksalaiset kristityt () oli Saksan evankelisen kirkon sisällä vuosina 1932–1945 toiminut etujärjestö ja liike, joka suuntautui natsismin antisemitistisiin, rasistisiin ja "Führerprinzip"-ideologisiin periaatteisiin ja jonka tavoitteena oli yhdenmukaistaa koko saksalainen protestanttisuus näiden periaatteiden mukaiseksi. Näiden periaatteiden edistäminen johti jakautumiseen 23:ssa Saksan alun perin 28:sta alueseurakunnasta ("Landeskirchen") ja vastakkaisen tunnustuskirkon perustamiseen vuonna 1934. Siegfried Leffler oli Saksan kristittyjen perustajajäsen.
Nurotavuoret

Nurotavuoret (, ) ovat Turkestanvuorten luoteinen jatke Navoiyn, Samarkandin ja Jizzaxin alueilla Uzbekistanissa. Sangzorjoki ja Ilonoʻttin sola erottavat ne kaakossa Molguzarvuorista. Nurotavuoret rajoittuvat etelässä Zarafshonjoen laaksoon ja lännessä Kyzylkumin aavikkoon. 
Vuoret koostuvat pohjoisesta ja eteläisestä vuorijonosta. Pohjoisosan keskikorkeus on noin 1 260 metriä (korkeimmassa keskiosassa 1 750 metriä). Korkein kohta on Zargartog‘ (2 169 metriä). Laaksot jakavat eteläisen vuorijonon useaksi osaksi, joiden nimet ovat G‘ubintog‘, Qaroqchitog‘ ja Oqtog‘. Niiden keskikorkeus on 1 000-1 500 metriä. Oqtog‘in luoteispuolella sijaitseva Qoratog‘ kuuluu myös eteläisiin Nurotavuoriin.
Nurotavuoret ovat muodostuneet pääasiassa paleotsooisen kauden kalkkikivestä, hiekkakivestä, liuskeesta ja metamorfisista kivilajeista. Vuorilla on paljon irtonaista kiviainesta. Niiltä virtaa monia jokia ja puroja, joiden vettä käytetään tasangoilla maatalouden keinokasteluun. Rinteillä kasvaa manteli- ja pähkinäpuita, villiruusuja, kuusamia ja orapihlajia. Ylempänä on koivulehtoja. Eläinkuntaan kuuluvat susi, kettu, siiseli, jänis, vuorikauris, mäyrä, käärmeet, vuoripyy ja hietakyyhky.
Nurotavuoria käytetään laitumena, ja jokien laaksoissa harjoitetaan maanviljelyä ja puutarhanhoitoa. Rinteillä viljellään vehnää ja ohraa. Alueella sijaitsee vuonna 1975 perustettu Nurotan luonnonpuisto.
Lavian yhteiskoulu

Lavian yhteiskoulu oli Laviassa vuosina 1917–1974 toiminut yksityinen oppikoulu. Koulun omisti Lavian yhteiskoulun kannatusyhdistys.
Lavian yhteiskoulun perusti 1917 opettaja Johannes Aaltonen, joka toimi koulun ensimmäisenä johtajana. Tammikuussa 1920 virallisen perustamisluvan saanut Lavian yhteiskoulu aloitti toimintansa viisiluokkaisena ja sai oikeuden antaa keskikoulutodistuksia 1922. Koulu muutettiin neliluokkaiseksi 1932 ja palautettiin uudelleen viisiluokkaiseksi 1955. Koulu sai luvan laajentua 8-luokkaiseksi 1958 ja koulu sai ylioppilastutkinto-oikeuden 1959. Lavian yhteiskoulu toimi aluksi Rankosen talossa. Syksyllä 1919 koulu siirtyi sitten vuonna 1908 valmistuneeseen Oy Suomelan taloon, joka tuli koulun pysyväksi toimipaikaksi. Koulua laajennettiin lisärakennuksilla 1956 ja 1966.
Koulun toimintaa jatkoivat vuoden 1974 jälkeen Lavian, Kiikoisten ja Suodennniemen kuntien peruskoulun yläaste ja Lavian lukio. Lavian lukio lakkautettiin 2015.
Feon

Feon Oy on suomalaisen perheyrityksen Onvestin omistama teräspalveluyhtiö eli teräsraaka-aineiden tukkukauppa. Sen asiakkaita ovat suomalaiset kone- ja laitevalmistajat sekä teräsrakentajat. Uudessakaupungissa toimiva AluSteel-yksikkö, aiemmin tytäryhtiö, tuottaa rakennusten metallisia julkisivuverhouksia. Joulukuussa 2020 Feon kertoi ostavansa kilpailevan terästukkurin Oy Kontino Ab:n. Sekä AluSteel että Kontino on vuonna 2022 sulautettu Feoniin. Feon-konsernin yhteenlaskettu liikevaihto oli sen jälkeen noin 150 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä noin 200.
Vuonna 2024 Feon osti Seinäjoella vuonna 2005 perustetun Ferrum Groupin. Kaupan myötä Feon-konsernin liikevaihto nousi noin 180 miljoonaan euroon ja henkilöstömäärä noin 330:een.
Johannes Aaltonen

Johannes Rikhard Aaltonen (24. kesäkuuta 1879 Laitila – 15. heinäkuuta 1956 Lavia) oli suomalainen opettaja. Hän perusti 1917 Lavian yhteiskoulun ja toimi koulun ensimmäisenä johtajana.
Aaltonen valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman seminaarista ja hän toimi aluksi opettajana Karjalan pitäjässä, vuodesta 1905 Lavian Niemen koululla ja vuodesta 1914 Lavian kirkonkylän koululla.
Aaltonen toimi Lavian opettajayhdistyksen puheenjohtajana. Hän perusti 1917 Lavian yhteiskoulun ja koulun ensimmäisenä toimintavuotena hän oli koulun ensimmäinen johtaja toimien samalla koulussa opettajana ja taloudenhoitajana. Myöhemmin Aaltonen toimi koulun johtokunnan varapuheenjohtajana toistakymmentä vuotta. Hän oli myös puuhaamassa Lavian yhteiskoululle omaa koulutaloa. 
Aaltonen oli Lavian kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan jäsenenä, huoltolautakunnan puheenjohtajana, kirkonkylän vaalilautakunnan puheenjohtajana sekä kirjaston johtokunnan ja majoituslautakunnan jäsenenä useita vuotta. Hän toimi Lavian kirkon isännöitsijänä, kuului Lavian säästöpankin hallitukseen ja Lavian Telefooni Oy:n hallitukseen sekä oli monta vuotta Lavian suojeluskunnan esikunnan jäsen.
Samet Akaydin

Samet Akaydin (s. 13. maaliskuuta 1994 Trabzon) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Fenerbahçea mutta oli kevätkauden 2024 lainalla kreikkalaisseura Panathinaikosissa. Hän on pelannut Turkin A-maajoukkueessa vuodesta 2022.
Akaydin pelasi Turkin alemmilla sarjatasoilla Arsinsporissa, Sancaktepessa, Şanlıurfasporissa ja Ankara Keçiörengücüssä. Hän siirtyi tammikuussa 2021 Adana Demirsporiin, joka nousi keväällä 2021 Superliigaan. Akaydin pelasi Adana Demirsporissa 49 superliigaottelua, joissa hän teki neljä maalia. Tammikuussa 2023 hän siirtyi Fenerbahçeen, jossa hän on pelannut 27 superliigaottelua tekemättä maaleja. Maaliskuussa 2023 hän pelasi kaksi Eurooppa-liigan ottelua. Hän pelasi tammi-toukokuussa 2024 lainalla kreikkalaisseura Panathinaikosissa 12 Kreikan Superliigan ottelua. Hän on voittanut Turkin cupin 2023 ja Kreikan cupin 2024 mutta ei kummallakaan kerralla pelannut loppuottelussa.
Akaydin pelasi Turkin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2022 ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa Turkin kolme alkulohko-ottelua mutta oli kahden varoituksen tuoman pelikiellon vuoksi poissa neljännesvälieräottelusta. Hän oli jälleen avauskokoonpanossa tappiollisessa puolivälierässä Alankomaita vastaan ja teki siinä Turkin ainoan maalin. Akaydin on pelannut lokakuun 2024 puolväliin mennessä 11 A-maaottelua, joista kymmenen ensimmäistä avauskokoonpanossa.
Kurjenkylän helluntaiseurakunta

Kurjenkylän helluntaiseurakunta on Virtain Kurjenkylässä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1946. Seurakunta on rekisteröity yhdistykseksi 3. syyskuuta 1968.
Historia.
Vapaiden suuntien toiminta Kurjenkylällä alkoi 1900-luvun alussa. Otto Silnader toimi opettajana Leppäsen koululla, missä hän piti yllä myös kokoustoimintaa. Erkki Alakurki piti niin ikää kokouksia kylällä. Vuosien 1910–1920 välisenä aikana Kurjenkylällä toimivat niin helluntailaiset, vapaakirkolliset kuin baptitstit. Alkuaikoina seurakunta kokoontui seurakuntalaisten kodeissa. Helluntaiherätykselle antoi vauhti myös 1930-luvun vapaakirkollinen herätys, jossa tulivat uskoon myös Kurjenkylän helluntaiseurakunnan perustajajäsenet.
Helluntaiherätys alkoi Kurjenkylällä 1930-luvun puolivälissä pidetyillä helluntaijuhlilla, jotka pidettiin Kurjenkylän rukoushuoneessa. Vuonna 1940 Kurjenkylään sijoitettiin Karjalasta tulleita siirtolaisia, joiden joukossa oli Viipurin läänin Pyhäjärven helluntaiseurakunnan paimen Heikki Kukko. Kukko alkoi järjestää paikkakunnalle kokouksia ja monet tulivat uskoon.
Kurjenkylän uskovat pyysivät Frans Kalliomäkeä Kurjenkylään 1942. Kalliomäen herätys jatkui vuoteen 1946 asti, jolloin seurakunnan järjestäytyminen tuli ajankohtaiseksi. Perustamiskokous pidettiin Linjamaan kodissa 21. heinäkuuta 1946.
1950-luvulta lähtien seurakunta toimi voimakkaasti Kurjenkylässä, Peltoperällä ja Sammatissa. 1960-luvulla Juupakylässä syntyi herätystä Naimi Ahvenaisen toiminnan kautta. 1960-luvulla Lahja Harju antoi uskoon tultuaan omistamansa maalaistalon tilat seurakunnan käyttöön.
Rukoushuone.
Kurjenkylän helluntaiseurakunta kokoontui pitkään kodeissa. Syyskuussa 1981 seurakunta osti Virtain Kauppakunnan entisen myymälän, jonka jälkeen seurakunta on kokoontunut pääasiassa siinä. Huoneistoa on saneerattu seurakunnalliseen toimintaan sopivaksi.
Saarnaajat.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kurjenkylän helluntaiseurakunnan saarnaajina:
Abdülkerim Bardakcı

Abdülkerim Bardakcı (s. 7. syyskuuta 1994 Konya) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Galatasarayta. Hän on pelannut Turkin A-maajoukkueessa vuodesta 2023.
Bardakcın seura oli vuosina 2009–2022 Konyaspor, mutta hän pelasi vuosien varrella myös lainalla alemmilla sarjatasoilla Konya Şekerin, Adana Demirsporin, Samsunsporin, Giresunsporin, Denizlisporin ja Altayn joukkueissa. Superliigassa hän pelasi Konyasporissa yhden ottelun elokuussa 2013, seitsemän ottelua kaudella 2015–2016, kuusi ottelua kaudella 2016–2017, 37 ottelua kaudella 2020–2021 ja 33 ottelua kaudella 2021–2022. Hän teki ensimmäisen superliigamaalinsa marraskuussa 2015 Eskişehirsporia vastaan. Hän teki kaksi maalia superliigakaudella 2020–2021 ja viisi maalia seuraavalla kaudella. Bardakcı siirtyi kesällä 2022 Galatasarayhin. Siellä hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 30 superliigaottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja toisella 27 ottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Bardakcı pelasi Mestarien liigassa kuusi ottelua kaudella 2023–2024 sekä Eurooppa-liigassa kaksi ottelua kaudella 2016–2017 ja kaksi ottelua kaudella 2023–2024. Hän teki Eurooppa-liigassa maalin helmikuussa 2024 Sparta Prahaa vastaan, mutta Galatasaray hävisi tuon ottelun ja putosi jatkosta. Bardakcı on voittanut Turkin liigamestaruuden vuosina 2023 ja 2024 sekä Turkin Cupin vuonna 2017, joskin hän pelasi cupissa vain kaksi alkuvaiheen ottelua.
Bardakcı pelasi Turkin nuorisomaajoukkueissa alle 18-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi Turkin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2023 EM-karsintaotteluissa Latviaa ja Walesia vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa kaksi ensimmäistä alkulohko-ottelua mutta oli kolmannesta poissa saatuaan molemmissa aiemmissa otteluissa varoituksen ja sen vuoksi yhden ottelun pelikiellon. Hän pelasi jälleen avauskokoonpanossa neljännesvälierässä ja tappiollisessa puolivälierässä. Bardakcı on pelannut lokakuun 2024 puoliväliin mennessä 16 A-maaottelua, joissa kaikissa täydet minuutit. Hän teki maalin ensimmäisessä A-maaottelussaan Latviaa vastaan.
Honkajoen helluntaiseurakunta

Honkajoen helluntaiseurakunta (aik. Honkajoen-Isojoen helluntaiseurakunta) on Kankaanpään Honkajoella toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1948. Seurakunnan toimintaan kuuluvat ehtoollis- ja päiväkokousten lisäksi rukouskokoukset.
Historia.
Vapaakirkollinen toiminta alkoi Honkajoella 1930-luvulla ja helluntaiherätys lisääntyi merkittävästi 1940-luvun loppupuolella. 1930-luvulla uskoon tulleita oli muutamia, joista monet kuuluivat aluksi Karvian helluntaiseurakuntaan. Heinäkuun 1947 kesäjuhlien jälkeen Heikki Lahti ja Eelis Penttilä jäivät Honkajoelle pitämään kokouksia. Kokouksista syntyi herätys, joka johti myöhemmin Honkajoen-Isojoen helluntaiseurakunnan perustamiseen.
Herman ja Hilda Virta esittivät Honkajoen helluntaiseurakunnan perustamista ja päätös tehtiin talvella 1947. Aluksi seurakunta toimi yhteisenä Isojoen helluntaislaisten kanssa. Seurakunta toimi vireästi järjestäen kesäjuhlia, raamattupäiviä ja ehtoolliskokouksia. Käytännön syistä isojokiset järjestäytyivät vuonna 1954 Karijoen helluntaiseurakunnan alaiseksi rukouspiiriksi.
Vuonna 1957 seurakunta aloitti kokoustoiminnan Kivikylässä. Honkajoen helluntaiseurakunta on tehnyt myös lähetystyötä. Vuoteen 1979 seurakunta toimi Satakunnan lähetysrahaston kautta, minkä jälkeen seurakunta on tehnyt yhteistyötä Kankaanpään ja Jämijärven helluntaiseurakuntien kanssa.
Rukoushuone.
Vuosina 1946–1951 seurakunta kokoontui pääasiassa Lindforssin kodissa. 1950- ja 1960-luvuilla seurakunta kokoontui Hietaojan yläkerrassa kirkonkylässä. Ehtoollisikokouksia varteen kokoonnuttiin Pappilankylän Kangassaloon. 1970-luvun alussa seurakunta vuokra oman kokoushuoneen kirkonkylältä, missä seurakunta kokoontui vuoteen 1977 saakka.
Honkajoen helluntaiseurakunta aloitti 1975 varainkeruun omaa rukoushuonetta varten. Seurakunta osti Honkajoen Osuuspankin toimitalon seurakunnan kokoontumispaikaksi vuonna 1977. Muutostöiden jälkeen tilat soveltuivat seurakunnalliseen käyttöön ja uusi kokoussali vihittiin käyttöön 10. heinäkuuta 1977.
Mert Müldür

Mert Müldür (s. 3. huhtikuuta 1999 Wien, Itävalta) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Fenerbahçea, johon hän siirtyi kesällä 2023 pelattuaan neljä vuotta Italiassa. Hän on pelannut Turkin A-maajoukkueessa vuodesta 2018.
Müldür aloitti pelaajauransa Itävallassa Rapid Wienin junioreissa. Hän nousi edustusjoukkueeseen toukokuussa 2018. Hän pelasi Rapid Wienissä sijoitusottelut mukaan lukien 32 bundesliigaottelua ja teki maalin elokuussa 2019 St. Pölteniä vastaan. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua ja teki maalin vierasottelussa Spartak Moskovaa vastaan. Müldür siirtyi elokuussa 2019 italialaisseura Sassuoloon. Hän pelasi neljän kauden aikana Serie A:ssa 85 ottelua ja teki maalin heinäkuussa 2020 peräkkäisissä otteluissa Fiorentinaa ja Lecceä vastaan. Kauden 2022–2023 ensimmäisessä liigaottelussa Juventusta vastaan hän loukkaantui pahasti ottelun alkuminuuteilla ja pelasi seuraavan kerran vasta kauden viimeisessä ottelussa 9,5 kuukautta myöhemmin. Müldür siirtyi elokuussa 2023 turkkilaisseura Fenerbahçeen, jossa hän kaudella 2023–2024 pelasi 26 superliigaottelua ja teki yhden maalin Konyasporia vastaan.
Müldür pelasi Turkin alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Turkin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2018 ystävyysottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan. Kesällä 2021 käydyissä EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle toisessa alkulohko-ottelussa Walesia vastaan ja pelasi täydet minuutit kolmannessa alkulohko-ottelussa Sveitsiä vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän teki joukkueensa ensimmäisen maalin ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Georgiaa vastaan ja pelasi avauskokoonpanossa myös kolmannen alkulohko-ottelun Tšekkiä, neljännesvälierän Itävaltaa ja tappiollisen puolivälierän Alankomaita vastaan. Hän on pelannut lokakuun 2024 puoliväliin mennessä 31 A-maaottelua, joissa hän on ollut 24 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki ensimmäisen A-maaottelumaalinsa marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan, ja EM-kilpailujen 2024 Georgia-ottelun maali oli toinen.
Multajoki

Multajoki on Keski-Suomessa Laukaassa ja Jyväskylässä virtaava puro tai pieni joki. Se alkaa Jyväskylän Jylhänperältä pienestä Mustalammesta ja laskee Laukaassa Leppäveden Ilveslahteen Järvilinnan kulmakunnalla. Puro on noin 6,6 kilometrin pituinen. 
Multajoki kuuluu Kymijoen vesistön (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden alueeseen (14.31), tarkemmin Leppäveden lähialueeseen (14.311).
Joen kulku.
Multajoki alkaa Jyväskylän puolelta alle hehtaarin kokoisesta Mustalammesta, johon ei laske ojia. Uoma lähtee kulkemaan etelään ojitetulle Heposuolle ja sen itäosassa sijaitsevaan nimettömään lampeen. Lammen jälkeen Multajoki kulkee seututien 638 alituksen jälkeen notkossa Laukaan puolelle ja siellä Kuukkalan peltoaukeiden läpi. Alajuoksullaan Multajoki kulkee Jyväskylä–Haapajärvi-radan ja seututien 637 ali ja laskee lopulta Leppäveden Ilveslahteen. Mustalammen pinnankorkeus on noin 162,5 m, joten laskiessaan 80,8 metrin korkeudella olevaan Leppäveteen Multajoella on noin 81,7 metriä pudotusta. Jyväskylän osuus on lähes rakentamatonta aluetta, myöskin kaikki pellot ovat Laukaan puolella. Jyväskylän puolelle puron lähistölle on kuitenkin suunniteltu uutta työpaikka-aluetta Leppäveden vastaavan alueen jatkeeksi.
Luontoarvoja.
Seututien 638 (Kuukanpääntien) itäpuolelta alkava kanjonimainen notko on säilynyt pääosin luonnontilaisena. Notkon puusto on kuusivaltaista, myös tervaleppää ja raitaa kasvaa notkossa. Multajoen vesien lisäksi notkoon kulkeutuu lähdevesiä, jonka vuoksi siellä kasvaa runsaasti kosteiden metsien kasveja, etenkin suokelttoa, mutta myös muun muassa harvinaisempaa lehtotähtimöä ja kotkansiipeä. Metso-ohjelmaan kuuluva Puronotkon luonnonsuojelualue kattaa osan Laukaan puoleisesta notkosta. Suojelualueeseen kuuluu liito-oravan elinympäristöä sekä suojeltavan harsosammalen kasvualuetta. Multajoen äyräät loiventuvat alempana ennen rautatien alitusta. Rautatien lähistöllä on vielä jonkin verran rehevää lehtoa, jossa lehtotähtimöä kasvaa enemmän kuin ylempänä.
Historiaa.
Vuonna 2020 Jyväskylän puoleiselta Multajoen keskijuoksulta, seututien 638 itäpuolelta on löydetty mahdollinen vesimyllyn raunio. Löytöpaikkaa ei ole tutkittu tarkemmin.
La Roche-Guyonin linnan potager

La Roche-Guyonin linnan hyötypuutarha () sijaitsee Val-d’Oisen departementissa La Roche-Guyonin kylässä, noin 70 kilometriä Pariisista länteen. Se on geometrisena muotopuutarhana toteutettu julkinen puutarha, jonka istutusalueet sisältävät  hyötykasveja. Se avattiin vuonna 2004 yleisölle 1700-luvulla suunniteltuun asuunsa entistettynä. Noin 3,5 hehtaarin kokoinen alue on saanut Ranskan kulttuuriministeriön Jardin remarquable -tunnuksen 2011 ja vuodesta 2013 alkaen kaikki sen tuotteet ovat luomulaatua. Ruohovartisten kasvien lisäksi puutarhaan on istutettu myös satoja hedelmäpuita ja siksi siitä käytetään myös nimeä "potager-fruitier".
Historia.
La Roche-Guyonin linnaan kuuluu tyyliltään erilaisia puutarhoja. Niistä yksi on potager eli hyötypuutarha, joka perustettiin alkuperäisessä muodossaan 1697.  Nykyinen "potager-fruitier" perustuu 1740-luvulla tehtyihin uudistuksiin. Linnan omistajat olivat tuolloin kiinnostuneet maanviljelystä ja valistusfilosofiasta ja halusivat tunnelmaltaan tieteellisen ja kokeellisen, mutta kuitenkin kauniin puutarhan. Tuloksena oli tiukan geometrinen muotopuutarha "à la française", jossa istutusalueet toteutettiin ajan tavasta poiketen käyttämällä koristekasvien sijaan hyötykasveja, kuten juureksia, vihanneksia ja yrttejä. Ranskan vallankumouksen jälkeen tämä periaate kuitenkin katosi ja ensimmäisen maailmansodan jälkeen aluetta käytti itsenäinen kauppapuutarha, kunnes viljelmät hylättiin noin 1955 ja alue jäi vuosikymmeniksi unohduksiin. 
Puutarhasuunnitelma.
Muurien ympäröimä potager sijaitsee linnan ja Seinejoen välissä ja se on pinnanmuodoiltaan tasainen. Kun sitä ruvettiin entistämään 2000-luvun alussa, se haluttiin palauttaa alkuperäiseen vuoden 1741 asuunsa. Työ kesti kolme vuotta ja se valmistui heinäkuussa 2004, jolloin puutarha avattiin yleisölle. 
Puutarhan  istutussuunnitelma perustuu suoriin viivoihin. Sen peruskuvioina on neljä neliötä, joista jokaisen keskellä on pieni kasteluvesiallas. Säännöllisin välein sijoitetut pitkittäiset, poikittaiset ja vinot käytävät jakavat neliöt niin, että tuloksena on 32 kolmion muotoista ja hedelmäpuiden reunustamaa istutusaluetta. Niissä kasvatetaan alkuperäiseen tapaan ruuaksi tai mausteiksi kelpaavia kasveja, mutta myös luonnonmukaiseen tuholaisten ja tautien torjuntaan sopivia lajeja. Hyötypuutarhan lisäksi puutarhassa on kaksi tuulilta suojaavaa muotopuutarhan metsikköaluetta  ("bosque").
Kehityslinjoja.
Alueella luovuttiin vuonna 2007 kokonaan keinotekoisten torjunta- ja lannoiteaineiden käytöstä. Kaikki sen puutarhatuotteet ja niistä tuotetut jalosteet ovat vuodesta 2013 alkaen luomulaatuisia. Puutarhatoiminnan tavoitteena on liittää kasvitarhan ekosysteemi omaan ympäristöönsä. Sen vuoksi siellä halutaan lisätä viljelykasvien moninaisuutta, edistää elonkirjoa ja kierrätystä sekä viljelytiedon ja taitojen siirtymistä eteenpäin. Puutarhassa järjestetään erilaisia kiertokäyntejä ja työpajoja. Puutarhaan on vapaa pääsy linnan aukioloaikoina.
Ferdi Kadıoğlu

Ferdi Erenay Kadıoğlu (s. 7. lokakuuta 1999 Arnhem, Alankomaat) on alankomaalais-turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brightonia. Hän on pelannut Turkin A-maajoukkueessa vuodesta 2022.
Kadıoğlu aloitti pelaajauransa synnyinmaassaan Alankomaissa. Hän liittyi NEC Nijmegenin junioreihin vuonna 2008 ja nousi edustusjoukkueeseen kaudella 2016–2017, jolloin hän pelasi 27 Eredivisie-ottelua ja teki niissä neljä maalia. Seuraavan kauden hän pelasi NEC Nijmegenin joukkueessa toisella sarjatasolla. Hän siirtyi kesällä 2018 turkkilaisseura Fenerbahçeen. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi vielä reservijoukkueessa mutta sittemmin hän on pelannut Superliigassa 148 ottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. Hän voitti Turkin Cupin vuonna 2023. Hän on pelannut Eurooppa-liigassa 11 ottelua ja Konferenssiliigassa yhdeksän ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia. Hän siirtyi elokuussa 2024 englantilaisseura Brightoniin. Hän pelasi avauskaudellaan vain kuusi valioliigaottelua ja teki yhden maalin. Hänen kautensa päättyi varvasvammaan marraskuun alussa.
Kadıoğlu pelasi Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi viisi ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 Alankomaiden yltäessä välieriin. Hän pelasi neljä ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017, ja sielläkin Alankomaat pääsi välieriin saakka. Hän pelasi neljä ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021, ja jälleen Alankomaiden taival päättyi välieriin.
Kadıoğlu pelasi Turkin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2022 neljässä Kansojen liigan ottelussa. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2024 täydet minuutit Turkin kaikissa viidessä ottelussa. Hän on pelannut elokuun 12. päivään 2025 mennessä 22 A-maaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Hän teki maalin marraskuussa 2023 ystävyysottelussa Saksaa vastaan.
Francisco Conceição

Francisco Fernandes da Conceição (s. 14. joulukuuta 2002 Coimbra) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Juventusta lainalla portugalilaisseura Portosta. Hän on pelannut myös alankomaalaisseura Ajaxissa. Hän pelasi Portugalin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2024.
Conceiçãon junioriseuroja olivat muun muassa Sporting, Padroense ja vuodesta 2018 Porto. Hän nousi Porton edustusjoukkueeseen kaudella 2020–2021, jolloin hän pelasi 14 Primeira Ligan ja kaksi Mestarien liigan ottelua mutta oli avauskokoonpanossa vielä vain yhdessä Primeira Ligan ottelussa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Primeira Ligassa 25 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, Mestarien liigassa kaksi ottelua ja Eurooppa-liigassa yhden ottelun mutta oli yhä avauskokoonpanossa vain yhdessä Primeira Ligan ottelussa ja muutamassa cup-ottelussa. Hän voitti sekä liigamestaruuden että Portugalin cupin. Kaudella 2022–2023 Conceição pelasi alankomaalaisseura Ajaxissa 19 Eredivisie-ottelua, joissa hän pääsi neljä kertaa avaukseen. Mestarien liigassa hän pelasi kolme ottelua ja teki maalin alkulohkon päätösottelussa Rangersia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhden ottelun.
Conceição palasi syyskuussa 2023 lainasopimuksella Portoon. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Primeira Ligassa 27 ottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja nyt hän oli jo useimmiten avauskokoonpanossa. Porton voittamassa Portugalin cupissa hän pelasi kuusi ottelua ja teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua ja teki maalin alkulohkon päätöskierroksella Šah’tar Donetskia vastaan. Kaudeksi 2024–2025 hän siirtyi jälleen Porton omistukseen.
Conceição on pelannut Portugalin eri nuorisomaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi yhteensä yhdeksän ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021, jolloin Portugali saavutti hopeaa, ja 2023, jolloin Portugali karsiutui puolivälierissä. Conceição teki vuoden 2021 turnauksessa maalin alkulohkossa Sveitsiä ja puolivälierässä Italiaa vastaan.
Conceição pelasi Portugalin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Sloveniaa vastaan ja toisen kerran kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Suomea vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi kolmannen A-maaottelunsa tultuaan vaihdosta kentälle turnauksen ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Tšekkiä vastaan. Hän teki Tšekki-ottelussa 2–1-voittomaalin. Hän pelasi täydet minuutit kolmannessa alkulohko-ottelussa Georgiaa vastaan sekä tuli vaihdosta kentälle neljännesvälierässä Sloveniaa ja puolivälierässä Ranskaa vastaan.
Francisco Conceiçãon isä Sérgio Conceição on maajoukkuejalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja, joka teki muun muassa kolme maalia Saksaa vastaan EM-kilpailuissa 2000. Myös Francisco Conceiçãon isoveljet Sérgio, Rodrigo ja Moisés ovat jalkapalloilijoita.
Robin Hranáč

Robin Hranáč (s. 29. tammikuuta 2000 Plzeň) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän on edustanut Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hoffenheimia elokuusta 2024 alkaen. Hän on aiemmin pelannut Tšekin liigassa Viktoria Plzeňissä ja vuosina 2022–2023 lainasopimuksella Pardubicessa sekä Slovakian liigassa loppuvuonna 2021 lainalla Tatran Liptovský Mikulášin joukkueessa.
Hranáč pelasi Tšekin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 12 ottelua, joista kolme kuului vuoden 2023 EM-kilpailuihin. Hän pelasi Tšekin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Armeniaa vastaan. Hän kuului Tšekin joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024. Hänen neljäs maaottelunsa oli EM-kilpailujen ensimmäinen alkulohko-ottelu Portugalia vastaan. Tšekki hävisi tuon ottelun 1–2, ja Portugalin ensimmäinen maali merkittiin Hranáčin omaksi maaliksi pallon pompittua hänestä maaliin, ja toisen maalin Portugali teki Hranáčin menetettyä lisäajalla pallon maalinedustalla Francisco Conceiçãolle. EM-kilpailujen toinen alkulohko-ottelu Georgiaa vastaan päättyi tasan 1–1, ja Georgia sai johtomaalinsa Hranáčin käsivirheen vuoksi tuomitusta rangaistuspotkusta. Tappiollisessa kolmannessa alkulohko-ottelussa Turkkia vastaan Hranáč syötti Tšekin ainoan maalin. Hranáč on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä seitsemän A-maaottelua.
Lähteet.