Munck af Fulkila

Munck af Fulkila (ruots. [mɵnk av ”fʊlkila]) ollut nimenä kahdella Suomessa esiintyneellä suvulla. Nimeä Munck af Fulkila (Uskelan Fulkkilan kylän mukaan) alun perin kantanut vanhempi aatelissuku sammui jo 1700-luvun lopulla. Samaa nimeä nykyisin kantava nuorempi suku on lähtöisin Somerolta, ja sen yksi haara aateloitiin 1600-luvulla nimellä "Munck af Sommernäs". 1700-luvulla Ruotsin ritarihuoneessa tapahtuneen sekaannuksen takia suvut yhdistettiin virheellisesti toisiinsa, eikä virhettä huomattu ennen kuin 1900-luvulla. Tämän seurauksena myös Somerolta peräisin oleva Munck-suku kantaa nimeä Munck af Fulkila.
Vanhempi Munck-suku.
Vanhemman Munck-suvun kantaisäksi ehdotetaan Sääksmäen voutia Paavali Antinpoika (tunnettu myös nimellä Paavali kirjuri, k. joskus välillä 1575–1584). Hänen poikansa oli Turun linnanvouti, tuomarinsijainen, Vehmaan Nuhjalan ja Huovarin sekä Uskelan Fulkilan omistaja, nimellä "Munck af Fulkila" vuonna 1585 aateloitu Mikael Paavalinpoika Munck (myös "Mickel Pålinpoika Munck"), joka mestattiin Turun verilöylyssä vuonna 1599. Hänen poikansa oli Käkisalmen käskynhaltija, Fulkkilan ja Nuhjalan kartanoiden omistaja, eversti Hans Munck (k. 1635) ja tyttärensä Margareta Munck (k. 1677), Someron Jurvalan kartanon emäntä ja Someron Lahden kartanon perustaja Hans Munckin poika oli Turun hovioikeuden presidentti Johan Munck (1614–1663). Suku sammui miehen puolelta vuonna 1778.
Nuorempi Munck-suku.
Nuoremman suvun kantaisä oli tanskalaissyntyinen ratsumies Anders Joninpoika Munck (n. 1580–1634), Wolmarin käskynhaltija, Someron Hirsjärven kartanon perustaja ja omistaja, joka oli syntyjään tanskalaista tai holsteinilaista aatelia. Vuonna 1611 hän suoritti ratsupalvelusta kahden Someron Hirsjärven kylän talon puolesta. Munck ansioitui sotilaana ja sai ansioistaan vuonna 1626 Someron Harjun, Palikaisten ja Hirsjärven kylät ostorälssinä ja 1628 tilan Liivinmaalta.
Aatelisarvon Ruotsissa nimellä "Munck af Sommernäs" (vrt. "Sommarnäs", ) sai kuitenkin vasta vuonna 1657 (toisen tiedon mukaan 1649) hänen nuorempi poikansa Anders (k. 1687), Someron Palikaisten herra, mutta ei jostain syystä vanhempi poika Johan (k. 1639). Näistä Andersin sukuhaara, aateloitu suku Munck af Sommarnäs, sammui jo tämän lapsiin joskus vuosina 1678–1681, mutta Johanista alkanut sukuhaara jatkui ja elää edelleen. Aikojen kuluessa tieto tämän sukuhaaran alkuperästä hämärtyi ja sen jäsenet nauttivat aatelisia oikeuksia olematta tosiasiassa Ruotsin ritarihuoneen kirjoissa. 1700-luvulla suku vihdoin yhdistettiin virheellisesti ritarihuoneen kirjanpidossa toiseen Munck-sukuun nimellä "Munck af Fulkila". Kun virhe 1900-luvulla huomattiin, muutoksia suvun asemaan ei enää tehty.
Somerolla suku omisti säterin oikeuksia vuodesta 1628 nauttinutta Hirsjärven kartanoa vuoteen 1840. Suvun muita kartanoita Somerolla olivat Anders Joninpoika Munckin läänityksiin kuuluneet, mutta avioliittojen kautta muille suvuille joutuneet Harju vuoteen 1649 ja Palikainen vuoteen 1678 sekä lisäksi Someron Ihamäki eli Hovila 1660-luvulta vuoteen 1707 ja uudelleen vuosina 1796–1825 ja puolet Someron Kimalasta vuosina 1769–1796. Muualla suku omisti Härkälän kartanon Vihdissä vuosina 1691–1781 ja Irjalan kartanon niin ikään Vihdissä 1700-luvun alkupuolelta vuoteen 1859.
Suvun jäseniä.
Suvun 1800- ja 1900-luvulle jatkuneet haarat polveutuvat Johan Munckin pojan eversti Anders Munckin (1638–1675) pojista, Someron Hirsjärven kartanoa omistaneesta kornetti Anders Erik Munckista (k. 1709 vankeudessa Venäjällä) ja Vihdin Härkälän kartanon omistajaksi avioliiton kautta tulleesta ratsumestari Clas Munckista (k. 1716 vankeudessa Siperiassa). Sukuhaarojen myöhempien kotikartanoiden mukaan ensin mainittua haaraa on sanottu Hirsjärven ja viime mainittua Ihamäen suvuksi.
Näistä Hirsjärven suku jakautui Anders Erik Munckin pojista kolmeen haaraan. Vanhimpaan haaraan kuuluivat hovioikeudenneuvos Karl Fredrik Munck (1819–1900) ja tämän veljenpoika, kenraalimajuri ja todellinen valtioneuvos Lennart Fritiof Munck (1852–1941), joka toimi Mikkelin läänin kuvernöörinä ja vuosina 1918–1919 Suomenlinnan komendanttina ja varuskunnan päällikkönä. Keskimmäisen sukuhaaran jäsen oli senaattori Adolf Fredrik Munck (1800–1886). Nuorimpaan haaraan kuuluivat vuonna 1778 vapaaherralliseen säätyyn korotetut kolme veljestä: Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherra, vapaaherra Johan Henrik Munck (1748–1817); tämän veli, kamarirevision puheenjohtaja, hovitallimestari ja sittemmin kreivi, Ruotsin kuningas Kustaa III:n suosikki, Adolf Fredrik Munck (1749–1831); sekä veljeksistä nuorin, Kustaa IV Aadolfin hovimarsalkka, Tukholman käskynhaltija, vapaaherra Otto Magnus Munck (1764–1853). Näistä Johan Henrik Munckin poika oli Helsingin yliopiston sijaiskansleri, jalkaväenkenraali ja vapaaherra Johan Reinhold Munck (1795–1865). Hänen poikansa oli Hausjärven Erkylän kartanon omistaja Carl Otto Alexander Munck (1853–1927), jonka tytär oli jääkäripataljoona 27:n sairaanhoitaja, vapaaherratar Ruth Munck (1886–1976). Johan Reinhold Munckin tytär oli Minette Donner (o.s. "Munck", 1848–1922), kielitieteilijä ja senaattori Otto Donnerin puoliso ja tutkimusmatkailija ja kielitieteilijä Kai Donnerin äiti.
Nuoremman, Someron Ihamäen suvuksi sanotun sukuhaaran tunnettuja jäseniä olivat Someron Ihamäen kartanon omistaja, Ruotsin laivaston everstiluutnantti Carl Johan Munck (1758–1815) sekä tämän pojat, Suomessa vaikuttanut everstiluutnantti August Carl Ludwig Munck af Fulkila (1789–1869) ja Ruotsissa vaikuttanut eversti Carl Jacob Munck (1808–1882). August Carl Ludvig Munckin poika oli kontra-amiraali Alexander Munck af Fulkila (1832–1892) ja tämän poika kenraalimajuri Viktor Ernst Fredrik Munck af Fulkila (1867–1929) Carl Jakob Munckin tytär oli Ruotsin prinssi Oscarin puoliso Ebba Munck (1858–1946).
Muita Munck-sukuja.
Muita Munck-sukuja ovat ruotsalainen aatelissuku Munck af Rosenschöld sekä Säämingissä vaikuttanut suomalainen Munck-niminen rälssisuku. Munk-niminen aatelissuku on lisäksi Tanskassa, ja nuoremman Munck af Fulkila -suvun sanotaan polveutuvan tästä.