tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Peitsi (täsmennyssivu)

Peitsi voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Ruth Miller

Ruth Blanchard Miller (tunnettu myös nimillä Ruth Miller Kempster ja Ruth Blanchard Miller Kempster; 17. tammikuuta 1904 Chicago Illinois – 21. toukokuuta 1978 Santa Barbara Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Hänen sukunsa auttoi Fontanan kaupungin perustamisessa.
Millerin taideopinnot saivat alkunsa Kansas City Art Institutessa, josta hän jatkoi Pasadenan Stickney Memorial Art Schoolin kautta Los Angelesin Otis Art Instituteen. Art Students League of New Yorkissa hän opiskeli kuvanveistoa, maalaustaidetta ja litografiaa. Hän opiskeli kuvataidetta myös Ranskassa ja Italiassa. Hän opetti kuvataidetta Pasadenan School of Fine Arts -taideakatemiassa 1930-luvulla. 
Miller osallistui vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa sai hopeaa maalauksissa teoksellaan "Struggle" (). Taidesuuntaukseltaan hän edusti modernia näkemystä, johon yhdisti sosiaalista realismia ja surrealismia. Millerin tunnetuimpia teoksia on vuonna 1935 julkistettu "Housewife" (), jossa esiintyy varhaisfeminististä epätoivoa.
Miller kuoli Kalifornian Santa Barbarassa 21. toukokuuta 1978.
Ebba Hermansson

Ebba Hermansson (s. 14. toukokuuta 1996 Göteborg) on ruotsalainen poliitikko, puoluekannaltaan ruotsidemokraatti. Hän on toiminut vuodesta 2018 valtiopäiväedustajana Skånen läänin läntisestä vaalipiiristä.
Hermansson liittyi ruotsidemokraattien silloiseen nuorisojärjestöön SDU:hun syksyllä 2014. Sitä ennen hän oli ollut lyhyen aikaa maltillisen kokoomuksen nuorisojärjestön MUF:n jäsen. Vuosina 2017–2018 hän toimi ruotsidemokraattien uuden nuorisojärjestön Ungsvenskarnan pääsihteerinä. Elokuussa 2018 hänestä tuli puolueen tasa-arvopoliittinen puhehenkilö.
Hermansson valittiin Ruotsin valtiopäiville syyskuun 2018 vaaleissa. Hän oli 22-vuotiaana vaalien nuorin valituksi tullut edustaja. Hän on ollut varsinaisena jäsenenä valtiopäivien työmarkkinavaliokunnassa lokakuusta 2018 tammikuuhun 2021. Hän on ollut myös monen valiokunnan varajäsen, muun muassa koulutusvaliokunnan lokakuusta 2018, oikeusvaliokunnan maaliskuusta 2020 ja perustuslakivaliokunnan maaliskuusta 2020 saman vuoden syyskuuhun.
Hermansson on kotoisin Mölndalista.
Kazue Katō

Kazue Katō on japanilainen mangaka, jonka tunnetuin sarja on Blue Exorcist. Katō toimi tuomarina Tezuka Manga -kilpailussa, kun kilpailu järjestettiin 100. kerran. Vuonna 2016 Blue Exorcist -mangaa oli myyty jo 15 miljoonaa kappaletta. Kun vuonna 2011 listattiin parhaiten menestyneet mangakat vuodelta 2020, Katō sijoittui sijalle 31. '2 218 000' myydyllä mangalla. 
Katō sanoo, ettei Blue Exorcistissa ole mukana "korkeampaa" viestiä, vaan hän tahtoi tehdä teoksen, josta vanhemmat teinit ja noin 20-vuotiaat pitäisivät. Sarjan inspiraationa toimi Grimmin veljesten sadut, joissa veljekset taistelivat hirviöitä vastaan. Katō laittoi teokseensa viittauksia kristinuskoon, koska sarjan teemana ollut demonien manaaminen vaati sitä. Kun sarjaa alettiin kääntää englanniksi ja ranskaksi, hän mietti, pitäisivätkö kristityt sen lukemisesta ja pitäisikö joidenkin kohtien kääntäminen jättää pois.
Katō on kertonut, että mangan tiukat deadlinet yllättävät hänet usein. Kun Blue Exorcista tehtiin anime, hänen työmääränsä kasvoi, mutta se oli monelta osin vain iloinen asia.
Rothesayn herttua James (1540–1541)

James Stewart, Rothesayn herttua (22. toukokuuta 1540 St Andrews – 12. huhtikuuta 1541) oli Skotlannin kruununprinssi. Hän oli kuningas Jaakko V:n ja kuningatar Maria Guisen vanhin poika.
Hänen syntymänsä aikaan Jaakko V oli ainoana veljistään selviytynyt aikuiseksi asti. Vastasyntynyt Rothesayn herttua ja hänen isänsä olivat ainoat elossa olevat miespuoliset jälkeläiset hänen isänpuoleiselle isoisälleen Jaakko IV:lle. Seuraavana vallanperimyksessä oli hänen pikkuserkkunsa James Hamilton, Arranin toinen jaarli. 
Nuori herttua kuoli kuitenkin hiukan vaille vuosi ennen ensimmäistä syntymäpäiväänsä St. Andrewsissa. Hänen nuorempi veljensä Robert Stewart oli syntynyt hieman aiemmin huhtikuussa 1541 mutta hänkään ei selviytynyt ensimmäisestä elinkuukaudestaan. Heidän kuolemansa jättivät Jaakko Jaakko V:n ilman jälkeläisiä ja Arranin jaarlin perilliseksi. Kuolleiden prinssien sisar Maria syntyi seuraavana vuonna ja seurasi heidän isäänsä valtaistuimelle. Hänestä tuli Maria Stuart.
Rothesayn herttua James (1507–1508)

James Stewart, Rothesayn herttua (21. helmikuuta 1507 Edinburgh – 27. helmikuuta 1508 Stirling) oli Skotlannin kruununprinssi. Hän oli kuningas Jaakko IV:n ja kuningatar Margareeta Tudorin vanhin poika.
James Stewart syntyi Holyroodin palatsissa. Syntyessään hän ja hänen isänsä olivat ainoat hänen isänpuoleisen isoisänsä Jaakko III:n elossa olleet jälkeläiset. Seuraavana vallanperimyksessä olisi ollut Albanyn herttua John Stewart, Jaakko III:n veljenpoika. 
Nuori herttua kuoli kuitenkin vain vuosi ja kuusi päivää syntymästään Stirlingin linnassa. Hänen kuolemansa teki Jaakko IV:stä jälleen lapsettoman ja Albanyn herttuasta jälleen vallanperijän. Hänen nuorempi veljensä Rothesayn herttua Arthur syntyi vasta vuonna 1509. Myös Arthur kuoli syntymäänsä seuraavan vuoden aikana. Aikuiseksi selvinnyt Jaakko V syntyi vasta vuonna 1512.
Sirkka Kiviranta

Sirkka (Sikke) Kiviranta (s. 1941 Kajaani) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän asuu Salon Perniössä. Kiviranta on opiskellut Turun piirustuskoulussa, Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa ja Firenzessä.
Salossa on Kivirannan julkinen veistos "Rantaradan muistomerkki", joka on paljastettu vuonna 1995. Muistomerkki on silta-arkkujen kivistä.
Akaassa Viialan kirkon kirkkopuistossa on vuonna 1987 valmistunut suihkukaivoveistos "Elävän veden lähde". Teoksen suihkualtaan suunnitteli Viialan kirkkoherra Arvi Kuoppala. Betonisen naishahmon kädessä olevasta maljasta vesi suihkusi altaaseen hiljalleen. Vesijohdon toimintahäiriön takia vesi ei enää virtaa maljasta, vaan altaaseen asennettiin pieni erillinen suihkulähde. Altaan pohjaan on lisätty myöhemmin myös kaksi mosaiikkikalaa.
Kiviranta, taidekäsityöläinen Rauni Elfving-Ugurin ja kankuri Kirsti Uuttu tekivät vuonna 2004 Pärnäisten lossirantaan Paraisille autolautta Estonian muistomerkin. Muistomerkki on luonnonkivi, jonka juurella on kivitaso, jossa yksinkertainen teksti ”Estonia 28.9.1994”. Luonnonkiveen on kiinnitetty puoshaka. Nauvon Pärnäisten kautta kuljetettiin Estonian merestä nostettuja uhreja maihin.
Taikapeli (elokuva)

Taikapeli on Hannu Peltomaan ohjaama suomalainen fantasia- ja lastenelokuva vuodelta 1984. Hannu Peltomaa käsikirjoitti elokuvan yhdessä veljensä Erkki Peltomaan kanssa, joka toimi myös elokuvan kuvaajana. Hannu Peltomaa kertoo halunneensa tehdä lastenelokuvan, koska hän koki, että lapsille ei ole tehty tarpeeksi elokuvia. Hän kertoo myös halunneensa painottaa elokuvassa mielikuvituksen käyttöä nykypäivän digitaalisessa maailmassa. 
Elokuvan päähenkilö on Arttu, joka ei saa pelata vanhempien sisarustensa ja serkkujensa elektroniikkapeleillä. Artun äiti antaa hänelle rikkinäisen elektroniikkapelin, jonka Arttu muuttaa taikapeliksi. Taikapelin avulla Arttu pystyy tekemään taikoja ja manipuloimaan ympäristöään haluamillaan tavoilla.
Kate French (nykyaikainen viisiottelija)

Kate French (s. 11. helmikuuta 1991, Gravesend) on brittiläinen nykyaikainen viisiottelija ja maailmanmestari.
French kilpaili ensimmäisen kerran ammattilaisena vuonna 2009. Ensimmäisen kerran aikuisten arvokisoissa hän kilpaili vuoden 2012 EM-kilpailuissa, mutta ensimmäisen arvokisamitalin hän saavutti vuoden 2013 EM-kisoissa, kun hän oli mukana voittamassa sekä joukkuekilpailun että viestikilpailun EM-kultaa. Ensimmäisen MM-kullan French voitti joukkuekilpailuissa vuoden 2013 MM-kilpailuissa. Tämän jälkeen French on saavuttanut MM-hopeaa kolmesti (2014 joukkue- ja sekaviestikilpailussa sekä 2019 joukkuekilpailussa) sekä yhden MM-hopean vuonna 2019 yksilökilpailussa. EM-kultaa hänellä vuodelta 2019 joukkuekilpailusta sekä kaksi EM-hopeaa (2018, 2019) yksilökilpailusta sekä EM-pronssia 2016 joukkuekilpailusta.
French on kilpaillut kertaalleen myös olympialaisissa, kun hän osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016. Hän sijoittui viidenneksi oltuaan uinnissa 15:s, miekkailussa 17:s, ratsastuksessa ensimmäinen ja ampumajuoksussa kahdeksas.
Haydy Morsy

Haydy Morsy (os. Adil, s. 20. syyskuuta 1999) on egyptiläinen nykyaikainen viisiottelija.
Morsy kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten kilpailuissa vuonna 2015 ja samana vuonna hän osallistui myös MM-kilpailuihin. Morsyllä on yksi MM-mitali, kun hän oli parinsa kanssa toinen vuoden 2017 MM-kilpailujen sekaviestissä. Hänellä on myös Afrikan-mestaruus vuodelta 2019 yksilökilpailusta.
Morsy on kilpaillut myös kertaalleen olympialaisissa, kun hän osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016. Hän oli uinnin 35., miekkailun 31., ampumajuoksun 27. eikä saanut tulosta ratsastuksesta. Hän oli koko kilpailun viimeinen.
Sahlstén

Sahlstén on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Moira (nimi)

Moira on naisen etunimi. Yhden selityksen mukaan se on muunnelma Maria-nimen kelttiläisestä muodosta "Máire". Nimen pohjana voi toisaalta olla myös gaelin kielen sana ’suuri’ tai kreikan kielen sana ’kohtalo’. Kreikkalaisesta mytologiasta tunnetaan moirat eli kohtalonjumalattaret (Klotho, Lakhesis ja Atropos).
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2023 mennessä tilastoitu yhteensä 51 Moira-nimistä naista.
Clara LaMore Walker

Catherine Clara LaMore Walker (2. heinäkuuta 1926 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat – 2. huhtikuuta 2021 North Smithfield, Rhode Island, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen uimari, joka voitti kolme AAU:n Yhdysvaltain-mestaruutta ja osallistui Lontoon olympialaisiin 1948. Hän päätti kilpauransa Lontoon jälkeen, mutta hän palasi veteraaniurheiluun 1980-luvulla. Walker teki veteraanisarjoissa 184 maailmanennätystä ja 468 Yhdysvaltain-ennätystä, ja hänet valittiin Masters-uimarina International Swimming Hall of Fameen.
Nuoruus ja kilpaura.
Clara LaMore syntyi Providence vuonna 1926, ja hän aloitti uintiharrastuksensa 12-vuotiaana 1930-luvun laman aikana, kun hänen molemmat vanhemmat olivat töissä. LaMore nousi lajissa nopeasti huipulle ja teki muun muassa kaksi Yhdysvaltain-ennätystä.
LaMore voitti rintauinnissa Amateur Athletic Unionin Yhdysvaltain-mestaruuden kolmesti. 200 metrin kilpailussa vuonna 1945, 100 jaardin kilpailussa vuonna 1947 ja 220 jaardin kilpailussa vuonna 1948. LaMore pääsi myös Yhdysvaltain joukkueeseen Lontoon olympialaisiin 1948. Hän sijoittui 200 metrin rintauinnissa oman eränsä 6:nneksi ja yhteistilastojen 19:nneksi. LaMore päätti lopettaa kymmenen vuotta kestäneen kilpauransa Lontoon olympialaisiin.
Työura ja yksityislämä.
Uintiuransa jälkeen LaMore työskenteli puhelinyhtiössä, vietti seitsemän vuotta luostarissa ja oli yksi ensimmäisiä Providence Collegen täydennyskoulutus keskuksesta valmistuneista naisista. Hän meni naimisiin laivaston upseerin Doneal Walkerin kanssa. He matkustelivat 1960-luvulla Euroopassa Walkerin äkilliseen kuolemaan 1970 asti.
Walker suoritti vuonna 1973 alemman korkeakoulututkinnon erityisopetuksesta ja maisterin tutkinnon 1978. Hän suoritti lopulta kolme maisterin tutkintoa ja työskenteli opinto-ohjaajana.
Paluu veteraaniurheilijana.
Walker jatkoi uintiuraansa 54-vuotiaana, kun hänen lääkärinsä suositteli uintia selkäkipujen lievittämiseksi. Hän ui alkuun kolme kertaa viikossa muutaman kuukauden ajan, mutta sitten hän osallistui ensimmäiseen masters-uintikilpailuunsa, missä hän teki 50–54-vuotiaiden 50 jaardin Yhdysvaltain-ennätyksen. Se inspiroi Walkerin harjoittelemaan uudestaan ankarammin.
Walker oli vuosikymmenen ajan maailman ylivoimaisimpia veteraaniurheilijoita, eikä hän hävinnyt yli kymmeneen vuoteen yhtään Masters-uintikilpailua. Hänellä oli yhdessä vaiheessa perhosmatkoja lukuun ottamatta kaikki 65–69-vuotiaiden Yhdysvaltain- ja maailmanennätykset. Kaikkiaan hän teki 184 maailmanennätystä ja 468 Yhdysvaltain-ennätystä, enemmän kuin kukaan toinen Masters-uimari. Walker valittiin vuonna 1985 ensimmäisenä naisena Masters-uintisaavutuksistaan International Swimming Hall of Fameen.
Volha Silkina

Volha Silkina (, s. 27. toukokuuta 1995) on valkovenäläinen nykyaikainen viisiottelija ja maailmanmestari.
Silkina kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten kilpailuissa vuonna 2015. Aikuisten arvokisoissa hän debytoi vuonna 2016 EM-kilpailuissa. Ensimmäisen arvokisamitalin hän saavutti vuonna 2017, kun hän oli osa Valko-Venäjän joukkuetta, joka oli kolmas joukkuekilpailussa. Vuonna 2018 hän voitti EM-kultaa viestikilpailussa. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän voitti sekä yksilökilpailun että joukkuekilpailun. Bathin EM-kilpailuissa 2019 hän saavutti EM-hopeaa.
Avoine (Indre-et-Loire)

Avoine on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loiren ja sen sivujoen Indren haarautumiskohdassa, noin 47 kilometriä Toursin kaupungista lounaaseen.
Avoinessa Loiren rannalla oleva Chinonin ydinvoimala on rakennettu vuonna 1958, ja se oli Ranskan ensimmäinen ydinvoimala. Tätä ennen Avoine oli maatalouskunta.
Avoinessa järjestetään vuosittain Avoine Zone Groove -musiikkitapahtuma.
Rosamund Fletcher

Rosamund Mary Beatrice Fletcher (5. elokuuta 1908 Dorking Surrey – 18. helmikuuta 1993 Braintree Essex) oli brittiläinen kuvanveistäjä. 
Fletcherin taideteoksia oli esillä monissa näyttelyissä, muun muassa Royal Society of British Sculptors -seuran lapsikuvanveistäjien messuilla vuonna 1947, Royal Scottish Academyn messuilla 1950 ja Royal Glasgow Institute of the Fine Artsin messuilla 1951. Kansainvälistä menestystä hän sai vuoden 1948 Lontoon olympialaisissa, joissa voitti pronssia kohokuvissa teoksellaan"The End of the Covert". Hänet palkittiin olympialaisten avajaisseremoniassa.
Olympiamitalinsa lisäksi Fletcher sai myös kuvataiteilijoiden Lady Feodora Gleichen -säätiön palkinnon vuonna 1940 ja hänestä tuli Royal Society of British Sculptorsin jäsen vuonna 1957. Fletcher kuoli Essexin Braintreessa 18. helmikuuta 1993.
Futsal-Liigan kausi 2012–2013

Futsal-liigan kausi 2012–2013 oli suomalaisen futsalin pääsarjatason 15. kausi. Futsal-liigassa pelattiin 12 osallistuvan joukkueen kesken kaksinkertainen runkosarja, jonka kahdeksan parasta joukkuetta jatkoivat pudotuspeleihin. Futsal-liigan mestaruuden kaudella 2012–2013 voitti puolustava mestari Ilves FS, joka kukisti finaalisarjassa espoolaisen GFT:n otteluvoiton 3–2.
Mestaruus oli Ilveksen kolmas perättäinen ja seurahistorian kahdeksas. Ilves FS on kahdeksalla mestaruudellaan yhä liigahistorian menestynein joukkue.
Runkosarjassa viimeiseksi jääneet joukkueet TP-Kaarle ja FC Jazz putosivat kauden päätteeksi Futsal-Ykköseen.
Runkosarja.
Runkosarja alkoi 7.10.2012 ja päättyi 2.3.2013. Runkosarjan kahdeksan parasta jatkoivat pudotupeleihin.
Elena Micheli

Elena Micheli (s. 29. huhtikuuta 1999) on italialainen nykyaikainen viisiottelija.
Micheli kilpaili ensimmäistä kertaa aikuisten kilpailuissa vuonna 2014. Ensimmäisiin arvokisoihin vuonna 2016, mutta jäi tuolloin MM-kilpailujen karsintakilpailuun. Ensimmäisen arvokisamitalin Micheli voitti vuoden 2019 MM-kilpailuissa, kun hän oli toinen yksilökilpailussa.
Sahtun alue

Sahtun alue () on hallinnollinen alue Kanadan Luoteisterritorioissa. Alueellisesti vuonna 1993 solmitun maanhankintasopimuksen mukaisen asutusalueen kanssa yhtenevä 41 437 neliökilometrin laajuinen osa Sahtun alueesta on sen alkuperäisasukkaiden sahtujen ja métisien yhteisomistuksessa. Vaikka suurin osa seudun väestöstä on ns. ensimmäisiä kansoja, vuonna 1920 perustetussa alueen pääkaupungissa Norman Wellsissä enemmistö on kuitenkin ei-intiaaneja.
Etymologia.
Sahtú on dene-intiaanien käyttämä nimi suurimmasta kokonaan Kanadassa sijaitsevasta järvestä, Isosta Karhujärvestä, joka kuuluu alueeseen kokonaisuudessaan. Alueen alkuperäisasukkaat käyttävät nimeä myös itsestään ja puhumastaan kielestä, pohjoisslevistä. Nimeä käyttävät sekä Sahtu Dene -neuvosto että Sahtu-sihteeristö, molemmat alueella toimivat alkuperäiskansojen instituutiot, jotka jakavat hallinnon Luoteisterritorioiden hallituksen kanssa.
Kunnat.
Sahtun alue koostuu viidestä kunnasta, joiden rajojen ulkopuolella ei ole pysyvää asutusta. Alueen pääkaupunki Norman Wells perustettiin 1900-luvun alkupuolella paikallisten öljyvarantojen hyödyntämiseksi ja sen asukkaista valtaosa on muita kuin intiaaneja. Muut Sahtun alueen kunnat ovat intiaanienemmistöisiä.
Aleksandr Afinogenov

Aleksandr Nikolajevitš Afinogenov (, 4. huhtikuuta 1904 Skopin – 29. lokakuuta 1941 Moskova) oli venäläinen näytelmäkirjailija.
Aleksandr Afinogenov syntyi kirjallisuutta harrastavan rautatieläisen perheeseen. Hän liittyi kommunistipuolueeseen vuonna 1922 ja valmistui Moskovan lehdistöinstituutista vuonna 1924. Afinogenov laati näytelmiä Proletkultin näyttämöille ja kirjoitti ensimmäisen omaperäisen teoksensa "Tšudak" (”Hupsu”) vuonna 1929. Moskovan toisen taiteellisen teatterin esittämänä se herätti laajaa huomiota ja osoitti tekijänsä tšehovilaisen perinteen jatkajaksi. Seuraava näytelmä "Strah" (”Pelko”, 1931) oli enemmän velkaa Maksim Gorkiille.
Kirjansa "Tvortšeski metod teatra" (1931) ansiosta Afinogenov oli Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistyksen tärkein teatterivaikuttaja. Vuonna 1934 hänet valittiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen puhemiehistöön ja "Teatr i dramaturgija" -lehden toimittajaksi.
Afinogenov lähetti kolmannen näytelmänsä "Lož" (”Valhe”, 1933) Stalinille, joka torjui jyrkästi sen esittämisen. Afinogenov yritti vapautua ideologian kahleista näytelmässä "Daljokoje" (1935) ja siirtyi sankariromantiikkaan Espanjan sisällissotaa käsittelevässä näytelmässä "Saljut, Ispanija!" (”Terve, Espanja”, 1936).
Afinogenov joutui poliittisen ajojahdin kohteeksi vuonna 1937. Hänet erotettiin puolueesta, ja hänen näytelmänsä kiellettiin. Seuraavana vuonna Afinogenov kuitenkin rehabilitoitiin, ja hän löysi uudelleen itsensä lyyrisessä komediassa "Pikku Maša" ("Mašenka", 1940). Se oli pitkään suosituimpia neuvostonäytelmiä. NKP:n keskuskomitean tietotoimiston kirjallisuusosaston johtajaksi nimitetty Afinogenov kuoli saksalaisten pommittaessa Moskovaa.
Mikkjel Fønhus

Mikkjel Fønhus (14. maaliskuuta 1894 Sør-Aurdal, Norja – 28. lokakuuta 1973 Bagn, Norja) oli norjalainen kirjailija. Hänen aiheenaan olivat metsä ja erämaa, joista hän kirjoitti 41 romaania.
Fønhusin esikoisromaani "Skoggangsmand" ilmestyi 1917.
Fønhusin romaanista "Noitahirvi" tehtiin vuonna 1927 menestyselokuva "Troll-elgen".
Futsal-Liigan kausi 2011–2012

Futsal-liigan kausi 2011–2012 oli suomalaisen futsalin pääsarjatason 14. kausi. Futsal-liigassa pelattiin 12 osallistuvan joukkueen kesken kaksinkertainen runkosarja, jonka kahdeksan parasta joukkuetta jatkoivat pudotuspeleihin. Futsal-liigan mestaruuden kaudella 2011–2012 voitti puolustava mestari Ilves FS, joka kukisti finaalisarjassa jyväskyläläisen Kampuksen Dynamon otteluvoiton 3–1. Mestaruus oli Ilveksen toinen perättäinen ja seurahistorian kuudes.
Runkosarjassa viimeiseksi jääneet joukkueet ACE ja Sääksjärven Loiske ja Porin Palloilijat putosivat kaikki kauden päätteeksi Futsal-Ykköseen.
Maimuna bint al-Harith

Maimuna bint al Harith (arab. مَيْمُونَة بِنْت ٱلَحَارِث ٱلْهِلَالِيَّة‎ ) (599/600–680/681), oli yksi islamin profeetta Muhammedin kolmestatoista vaimosta, joiden joukossa hän kuului Uskovaisten äideiksi kutsuttuun yhdeksän vaimon joukkoon. Nämä yhdeksän erosivat muista siten, että nimensä esiintyvät ainakin joissakin "hadith-"perinteen kertojaketjuissa. Maimuna esiintyy kertojana tai välittäjänä 37 "hadithissa", mikä merkitsee kolmatta sijaa Aišan ja Umm Salaman jälkeen"." 
Esi-islamilaisena aikana Maimuna oli naimisissa Masud ibn Armin kanssa, sitten Abu Ruhmin kanssa, joka kuoli, minkä jälkeen profeetta nai hänet. Avioliitto solmittiin Sarifissa kymmenen mailia Mekasta vuonna 628, jolloin Maimuna oli 28-vuotias ja profeetta 58-vuotias. Maimuna oli profeetan vaimoista viimeinen ja hän myös eli heistä pisimpään. Profeetta maksoi hänelle 500 dirhamia myötäjäisinä. 
Maimunan historiallisuutta ei ole varmistettu, sillä häntä koskevat tiedot ilmestyvät kirjallisuuteen vasta 700-luvun lopulla Ibn Ishaqin teoksessa eli noin sata vuotta hänen kuolemansa jälkeen.
Annika Zillekens

Annika Zillekens (o.s. Schleu, s. 3. huhtikuuta 1990) on saksalainen nykyaikainen viisiottelija ja maailmanmestari.
Ura.
Zillekens kilpaili ensimmäistä kertaa aikuisten kilpailuissa vuonna 2009. Ensimmäisiin aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui vuotta myöhemmin EM-kilpailuissa, kun hän oli yksilökilpailun 15. Hän osallistui vuonna 2010 ensimmäistä kertaa myös maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän sai myös ensimmäisen arvokisamitalin samoista MM-kilpailuista, kun Saksan joukkue oli kolmas joukkuekilpailussa. Ensimmäiset EM-mitalit Schelu sai vuoden 2011 kilpailuista, kun hän saavutti EM-hopeaa sekä viesti- että joukkuekilpailusta. Moskovan MM-kilpailuissa 2011 Zillekens voitti ensimmäisen MM-kullan viestikilpailusta. Saksa uusi viestikullan vuotta myöhemmin Rooman MM-kisoissa. Zillekens osallistui myös Lontoon olympialaisiin. Hän oli miekkailun 31., uinnin 23., ratsastuksen 11. ja ampumajuoksun 27. Kokonaiskilpailussa hän oli 26.
Vuonna 2013 Zillekens saavutti kaksi EM-pronssia viesti- ja joukkuekilpailusta. Vuonna 2014 hän voitti ensimmäisen EM-kultansa, kun Saksan joukkue voitti joukkuekilpailun. Hän sai samoissa EM-kilpailuissa myös viestihopeaa. Vuonna 2015 Bathin EM-kilpailuissa hän voitti EM-kultaa viestikilpailussa ja EM-hopeaa joukkuekilpailussa. Berliinin MM-kilpailuissa hän voitti MM-hopeaa viestikilpailussa. Vuoden 2016 MM-kilpailuissa Zillekens voitti viestissä MM-kultaa sekä MM-pronssia joukkuekilpailussa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Zillekens oli uinnin 20., miekkailun 18., ratsastuksen 12. ja ampumajuoksun 3. Yhteistuloksissa hän oli neljäs.
Vuonna 2017 Zillekens saavutti EM-kultaa ja MM-kultaa viestikilpailuissa sekä MM-pronssia joukkuekilpailussa. Vuoden 2018 MM-kilpailuissa Zillekens saavutti kaksi MM-hopeaa, kun Saksan joukkue oli toinen viestissä ja Schelu oli toinen yksilökilpailussa. Yksilökilpailun MM-hopea oli Zillekensin uran ensimmäinen arvokisamitali yksilökilpailussa.
Tokion olympialaisissa 2021 Zillekens sijoittui 31:nneksi. Hän johti kilpailua ennen esteratsastusta, mutta jäi pisteittä ratsastusosiossa kun hänen käyttämänsä hevonen ei suostunut lähtemään kilparadalle. Tämän vuoksi Zillekens löi hevosta raipalla useita kertoja. Tapaus sai suurta huomiota ja Saksan eläinsuojeluyhdistys teki hänestä jopa rikosilmoituksen eläinrääkkäyksestä.
Vita &amp; Virginia

Vita &amp; Virginia on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Chanya Buttonin ohjaama elämäkerrallinen romanttinen draamaelokuva. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Chanya Button ja Eileen Atkins vuonna 1992 ilmestyneen Atkinsin kirjoittaman näytelmän "Vita &amp; Virginia" pohjalta. Pääosissa nähdään Gemma Arterton, Elizabeth Debicki ja Isabella Rossellini. Elokuva sijoittuu 1920-luvulle, ja kertoo Vita Sackville-Westin ja Virginia Woolfin välisen rakkaustarinan.
Tarina.
Kirjailijat Vita Sackville-West ja Virginia Woolf liikkuvat 1920-luvulla eri seurapiireissä. Kohdatessaan ensimmäistä kertaa Vita päättää Virginian olevan hänen seuraava valloituksen kohteensa. Naisten välille kehkeytyy suhde huolimatta kummankin avioliitoista tahollaan.
Dehchon alue

Dehchon alue () on yksi Kanadan Luoteisterritorioiden viidestä hallinnollisesta alueesta Inuvikin, Sahtun, North Slaven ja South Slaven ohella. Alue koostuu kuudesta kunnasta, ja sen hallinnollinen keskus on Fort Simpsonin kaupunki. Kaikissa kunnissa asukkaiden enemmistö kuuluu alkuperäiskansoihin.
Kunnat.
Dehchon alueeseen kuuluvat seuraavat kunnat:
Juz Aleškovski

Juz Aleškovski (, oikealta nimeltään "Josif Jefimovitš Aleškovski", Ио́сиф Ефи́мович Алешко́вский; 21. syyskuuta 1929 Krasnojarsk – 21. maaliskuuta 2022 Tampa, Florida, Yhdysvallat) oli venäläinen kirjailija. Vuodesta 1979 lähtien hän asui Yhdysvalloissa.
Moskovassa kasvanut Aleškovski tuomittiin armeija-aikanaan kurinpitorikkomuksesta neljäksi vuodeksi vankeuteen. Hän palasi vuonna 1955 Moskovaan, jossa hän työskenteli autonkuljettajana ja rakennusmiehenä. Vuodesta 1963 lähtien Aleškovski toimi lastenkirjailijana ja käsikirjoittajana sekä kirjoitti omia teoksiaan, jotka hän julkaisi vasta myöhemmin ulkomailla.
Aleškovskin ”esikoisromaani” on kertomus "Nikolai Nikolajevitš" (1970, julkaistu 1980), joka sai suuren suosion samizdat-kopioina. Hänen vankileirilaulujaan sisältyi moskovalaiseen "Metropol"-samizdatjulkaisuun (1979). Samana vuonna Aleškovski muutti Wienin kautta Yhdysvaltoihin.
Aleškovskin realismia ja absurdismia yhdistelevät proosateokset jatkavat Nikolai Leskovin, Mihail Zoštšenkon ja Jevgeni Švartsin skaz-perinnettä. Monologiin perustuvien kertomusten aiheina ovat uskomattomat tapahtumat, joiden herättämä nauru kohdistuu painajaismaiseen neuvostotodellisuuteen. Aleškovskin teoksissa yhdistyvät kertojan alatyylinen puhunta, byrokraattinen kansliakieli, lehdistön kliseet ja raamatullinen ylätyyli. Kirjailijan keskeinen teema on alistetun yksilön pyrkimys säilyttää oma henkinen puhtautensa.
Jokke Kantola

Jouko ”Jokke” Kantola on suomalainen kosketinsoittaja ja muusikko.
Yhtyeitä joissa Kantola on ollut mukana ovat muun muassa Pepe Willberg, Pro Fide, Q.Stone, Kaamos, Dad’s Hello, Jukka Leppilampi ja Jocke Kantola Band.
Kantola on myös säveltänyt ja julkaissut omaa musiikkia, joista tuoreimpana albumi "RePro" vuodelta 2015.
Kaisu Pitkälä

Kaisu Hannele Pitkälä (30. huhtikuuta 1956 Haapavesi) on suomalainen geriatrian, yleislääketieteen ja sisätautien erikoislääkäri, joka toimii Helsingin yliopiston yleislääketieteen ja avoterveydenhuollon professorina.
Hän on kansallisesti ja kansainvälisesti ansioitunut geriatrian ja gerontologian alan tutkija sekä tutkijoiden kouluttaja. Hän on esiintynyt myös joukkotiedotusvälineiden haastateltavana esimerkiksi ikäytyneiden ihmisten terveyden ylläpitoon, kuntoutukseen ja lääkehoitoon sekä yksinäisyyteen liittyvistä teemoista. Yhteiskunnallisena keskustelijana hän on yhdessä työtoveriensa kanssa kirjoittanut jo 1990-luvulla joukkotiedotusvälineisiin esimerkiksi vanhusten avopalvelujen, kuten sopivien asumisratkaisujen ja kotihoidon tuen tärkeydestä. 
Pitkälä kirjoitti ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta (1976). Hän opiskeli Helsingin yliopistosta (HY) lääkäriksi ja väitteli lääketieteestä (LL 1983, LKT 1991). Hänen suomenkielinen väitöskirjansa (1991) oli otsikoitu "Vanhusten päiväsairaalahoidon vaikutukset kotisairaanhoidon potilaiden selviytymiseen : Kirkkonummen-Siuntion vanhustutkimus". Hän pätevöityi myös geriatrian erikoislääkäriksi (HY, 1996), yleislääketieteen erikoislääkäriksi (TaY, 1997) ja sisätautien erikoislääkäriksi (HY, 1999). Pitkälästä tuli Helsingin yliopiston geriatrian dosentti vuonna 2003.
Työurallaan Pitkälä työskenteli vuosina 1983-1992 sairaalalääkärinä, terveyskeskuslääkärinä, Diakonissalaitoksen omalääkärinä muun muassa Kirkkonummi-Siuntion ja Kelan palveluksessa. Hän oli sairaalalääkäri Helsingin kaupungin (1993-1994 ja 1996) sekä Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin (HUS) palveluksessa (1995). Perälä oli sitten Helsingin yliopiston sisätautien kliininen opettaja (1997-2000) ja tutkija (HUS, 2000-2002) sekä Vanhustyön keskusliiton tutkija (2003-2006). Lisäksi hän on ollut konsultoiva lääkäri (Apollokodit 93–), erikoislääkäri (HUS sisätaudit 1997–2002) sekä pitänyt yksityislääkärin vastaanottoa vuodesta 2003. 
Pitkälä on vetänyt muun muassa pohjoismaista geriatrian tutkijakoulua (2001–2004). Vuoden 2021 alkuun mennessä hän on ohjannut 23 valmistuneen väitöskirjan tekijää, ja hänellä oli tuolloin ohjattavanaan 12 väitöskirjatutkijaa. Pitkälälle myönnettiin ansioistaan Maud Kuistilan palkinto tammikuussa 2021.
Tuotantoa.
Pitkälän tieteellinen tutkimustyö on suuntautunut muun muassa kliinisiin hoitotutkimuksiin ja geriatrian alan epidemiologiaan. Hänen tuotantonsa käsittää tieteellisten alkuperäisartikkelien ohella runsaasti katsausartikkeleita tai oppikirja-artikkeleita. Hän on ollut laatimassa monia lääketieteellisiä oppi- ja käsikirjoja. Julkaisuluettelossa oli vuoden 2021 alussa yli 460 tieteellisiä artikkeleita ja yli 60 kirjan lukua. Pitkälä on toiminut muun muassa Yleislääkärin käsikirjan ja tietokannan toimittajana (1991-2001) ja avustanut Lääkärilehteä (2003-). Esimerkkejä tuotannosta:
Laura Coombs

Laura Coombs (s. 29. tammikuuta 1991 Gravesend) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 162-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Manchester Cityä ja on pelannut Englannin maajoukkueessa kaksi maaottelua.
Coombs on edustanut Englannin pääsarjassa Arsenalia, Chelseaa, Liverpoolia ja kaudesta 2019–2020 alkaen Manchester Cityä. Hän on pelannut liigassa kaikkiaan 126 ottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. Hän on voittanut liigamestaruuden vuonna 2010 Arsenalissa ja vuonna 2015 Chelseassa sekä FA Cupin vuonna 2011 Arsenalissa, vuonna 2015 Chelseassa ja vuonna 2020 Manchester Cityssä. Hän on pelannut myös Yhdysvalloissa Los Angeles Strikersin joukkueessa.
Englannin naisten maajoukkueessa Coombs on pelannut kaksi ottelua lokakuussa 2015, vastustajina Kiina ja Australia.
Chloe Kelly

Chloe Maggie Kelly (s. 15. tammikuuta 1998 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 168-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Arsenalia. Hän on pelannut Englannin maajoukkueessa elokuun 2025 loppuun mennessä 59 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Kelly on edustanut Englannin pääsarjassa aiemmin Arsenalia, Evertonia ja vuosina 2020–2025 Manchester Cityä. Hän on pelannut liigassa toistasataa ottelua. Hän on voittanut FA Cupin vuonna 2016 Arsenalissa ja vuonna 2020 Manchester Cityssä. Kelly nimettiin liigakauden 2019–2020 tähdistöjoukkueeseen.
Kelly saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Englannin naisten maajoukkueessa marraskuussa 2018 Itävaltaa vastaan. EM-kilpailuissa 2022 Kelly tuli vaihdosta kentälle mestaruuden voittaneen Englannin kaikissa kuudessa ottelussa. Loppuottelussa Saksaa vastaan hän teki 110. peliminuutilla 2–1-voittomaalin. MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti hopeaa. Hän pelasi kaksi ensimmäistä ottelua avauskokoonpanossa ja tuli lopuissa viidessä ottelussa vaihdosta kentälle. Hän teki maalin alkulohko-ottelussa Kiinaa vastaan. EM-kilpailuissa 2025 Kelly tuli vaihdosta kentälle kaikissa kuudessa ottelussa. Puolivälierässä Ruotsia vastaan hän syötti Englannin ensimmäisen maalin ja oli rakentamassa myös toista maalia Englannin noustessa 0–2-tappioasemasta tasoihin. Välierässä Italiaa vastaan hän teki jatkoajalla 2–1-voittomaalin maalivahdin ensin torjuttua rangaistuspotkun mutta Kellyn ehdittyä potkaisemaan paluupallon maaliin. Loppuottelussa Espanjaa vastaan Kelly syötti Alessia Russon tekemän 1–1-tasoitusmaalin. Ottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa hän teki mestaruuden Englannille ratkaisseen viimeisen maalin joukkueensa viidentenä laukojana.
Yksityiselämä.
Kelly kihlautui Scott Mooren kanssa vuonna 2023 Suomessa ja he avioituivat kesällä 2024.
Mariana Arceo

Mariana Arceo (s. 25. huhtikuuta 1994) on meksikolainen nykyaikainen viisiottelija ja maailmanmestari. Arceo on kilpaillut aikuisten kilpailuissa vuodesta 2010 lähtien. Uransa ainoan arvokisamitalin Arceo voitti vuonna 2019, kun hän kilpaili Meksikon joukkueessa naisten viestikilpailussa.
Kalle Savolainen

Kalle Eemil Savolainen (22. joulukuuta 1879 Nilsiä – 31. maaliskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen tukkukauppias, kauppaneuvos ja Maanviljelyskauppa Oy:n sekä Kauppa Oy J. Hallenbergin toimitusjohtaja.
Savolaisen vanhemmat olivat kanttori Petter Vilho Savolainen ja Katri Räsänen. Hän kävi kansakoulun ja kaksivuotisen Kuopion kauppakoulun ja oli kirjanpitäjänä ja myyjänä kauppias P. Kotilaisen tukkuliikkeessä Joensuussa sekä konttoripäällikkönä tukkuliike Sorvali &amp; Ahokkaalla Sortavalassa. Vuonna 1908 hän pääsi viipurilaisen Juho Hallenbergin liikkeen palvelukseen kauppamatkustajaksi. Savolaisen asiakkaat olivat maakauppiaita ja hän teki kauppamatkoja Haminasta ja Kotkasta pohjoiseen Sortavalaan ja Joensuuhun ulottuvalla alueella.
Savolaisesta tuli vuonna 1916 Juho Hallenbergin liikkeen Kauppa Oy J. Hallenbergin varajohtaja. Hallenberg päätti sitten keskittyä teollisuuteen ja maatalouden harjoittamiseen ja hän myi 1917 vähittäis- ja tukkukauppaliiketoimintansa Savolaiselle ja tämän liikekumppanille Jaakko Leskiselle. Savolaisen ja Leskisen liikekumppanuus jatkui vuoteen 1924 saakka, jolloin Leskinen myi osakkeensa ja perusti oman yrityksen. Jatkossa Kauppa Oy J. Hallenbergin omistivat Savolainen perheineen ja eräät yhtiön toimihenkilöt.
Savolainen oli Kauppa Oy J. Hallenbergin toimitusjohtajana 1917–1942 ja hänen aikanaan liike luopui vähittäiskaupasta ja keskittyi tukkukauppaan. Liike menestyi hyvin ja ennen sotia se oli yksi Viipurin suurimpia siirtomaatavara-alan tukkukauppoja.
Talvisodan aikana Kauppa Oy J. Hallenbergin pääkonttori jäi evakuoimatta, mutta itse liike siirtyi Kuopion kautta Helsinkiin. Savolainen myi yhtiön välirauhan aikana Suomen Matkailijayhdistykselle, joka omisti ennestään hotelli- ja ravintolatoimintaa harjoittaneen Matkaravinto Oy:n. Uusi omistaja muutti Hallenbergin lähinnä suurkeittiöitä palvelevaksi tukkuliikkeeksi. Savolainen sai kauppaneuvoksen arvon 1944.
Vuonna 1944 Savolaisesta tuli Viipurista Helsinkiin siirtyneen Maanviljelyskauppa Oy:n toimitusjohtaja ja pääosakas. Vuonna 1898 perustettu Maanviljelyskauppa Oy (vuoteen 1937 Suomalainen Maanviljelyskauppa Osakeyhtiö) harjoitti maatalouskoneiden, maataloustarvikkeiden, siemenien, rehujen ja lannotteiden tukku- ja vähittäiskauppaa. Savolainen laajensi liikkeen toiminnan kattamaan koko Suomen. Savolaisen kuoltua liikkeen johtoon tuli hänen poikansa Jorma Kaarlo Savolainen (1915–1992). Maanviljelyskauppa Oy lopetti toimintansa 1960.
Kalle Savolainen oli mukana perustamassa Viipurin kauppakamaria ja Suomen Tukkukauppiaiden liittoa. Hän toimi Viipurin kauppakamarin varapuheenjohtajana. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston ja kirkkovaltuuston jäsenenä.
Lauren Hemp

Lauren Hemp (s. 7. elokuuta 2000 North Walsham) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 163-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Manchester Cityä ja on pelannut Englannin maajoukkueessa 69 maaottelua.
Hemp on edustanut Englannin pääsarjassa Bristol Cityä ja kesästä 2018 alkaen Manchester Cityä. Hän on pelannut liigassa kaikkiaan 58 ottelua ja tehnyt niissä 20 maalia. Hän on voittanut FA Cupin vuosina 2019 ja 2020.
Hemp saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018. Englannin naisten maajoukkueessa hän on pelannut heinäkuun 25. päivään 2025 mennessä 69 maaottelua ja tehnyt niissä 19 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2019 Portugalia vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa ja teki joukkueensa toisen maalin alkulohko-ottelussa Norjaa vastaan.
Ellie Roebuck

Ellie Roebuck (s. 23. syyskuuta 1999 Sheffield) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Manchester Cityä ja on pelannut Englannin maajoukkueessa vuoden 2022 EM-kilpailujen päättyessä kahdeksan maaottelua.
Roebuck on edustanut Englannin pääsarjassa Manchester Cityä vuodesta 2016 alkaen. Hän on pelannut liigassa kaikkiaan 76 ottelua. Hän on voittanut liigamestaruuden vuonna 2016, jolloin hän vielä oli lähinnä varamaalivahdin roolissa, sekä FA Cupin vuosina 2017, 2019 ja 2020.
Roebuck saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018. Englannin naisten maajoukkueessa hän on pelannut kahdeksan ottelua, joista ensimmäisen vuonna 2018. EM-kilpailuissa 2022 hän oli varamaalivahtina kultaa voittaneessa Englannin joukkueessa.
Gemma Bonner

Gemma Bonner (s. 13. heinäkuuta 1991 Leeds) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa yhdysvaltalaisessa NWSL:ssä pelaavaa Racing Louisvilleä ja on pelannut Englannin maajoukkueessa seitsemän maaottelua.
Bonner on edustanut Englannin Superliigassa Chelseaa, Liverpoolia ja kausina 2018–2021 Manchester Cityä. Hän on pelannut liigassa kaikkiaan 146 ottelua ja tehnyt niissä 15 maalia. Hän on voittanut liigamestaruuden Liverpoolissa vuosina 2013 ja 2014 sekä FA Cupin Manchester Cityssä vuosina 2019 ja 2020. Huhtikuussa 2021 hän siirtyi NWSL-seura Racing Louisvilleen.
Bonner voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2009 ja saavutti samassa ikäluokassa seuraavana vuonna EM-hopeaa. Hän on pelannut alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa viisi, alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa 13 ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kymmenen maaottelua. Englannin naisten maajoukkueessa hän on pelannut seitsemän ottelua, joista ensimmäisen syyskuussa 2013 Turkkia vastaan.
Natsumi Tomonaga

Natsumi Tomonaga (os. Takamiya, , s. 22. elokuuta 1991) on japanilainen on brittiläinen nykyaikainen viisiottelija. 4
Tomonaga kilpaili ensimmäistä kertaa aikuisten kilpailuissa vuonna 2014 ja osallistui seuraavana vuonna ensimmäistä kertaa arvokisoihin Aasian-mestaruuskilpailuissa. Tomonaga kilpaili Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hän oli tuolloin uinnin 12., miekkailun 27., ratsastuksen kuudes ja ampumajuoksun 14. Hänen loppusijoituksensa oli 12. Samana vuonna Tomonaga voitti ensimmäisen arvokisamitalin, kun hän voitti sekaviestikilpailun Aasian-mestaruuden. Hänellä on myös kaksi AM-hopeaa vuodelta 2019 yksilö- ja joukkuekilpailusta.
Katniss Everdeen

Katniss Everdeen on kuvitteellinen hahmo, joka on päähenkilö yhdysvaltalaiskirjailija Suzanne Collinsin kirjoittamassa tieteiskirjasarjassa "Nälkäpeli" ja esiintyy myös sen pohjalta tehdyissä elokuvissa. Elokuvissa Katnissia näyttelee Jennifer Lawrence.
Kirjasarjan alussa Katniss on 16-vuotias. Hän asuu perheineen dystooppisessa Pohjois-Amerikassa, Panem-nimisessä valtiossa, joka on jaettu kahteentoista vyöhykkeeseen. Katniss on kotoisin Vyöhykkeeltä 12. Hänen perheeseensä kuuluu äiti ja pikkusisar, Prim. Sisarursten isä on kuollut aiemmin kaivosonnettomuudessa, minkä jälkeen Katniss on elättänyt perhettään. Kun vuosittain järjestettävän hengenvaarallisen Nälkäpelin osallistujat arvotaan ja valinta kohdistuu Primiin, Katniss ilmoittautuu vapaaehtoiseksi tämän tilalle.
Perhe.
Katnissin vanhemmat ovat Burdock Everdeen ja Asterid March, jotka esiintyvät "Nälkäpeli"-sarjan esiosassa "Elonkorjuun sarastus". Romaanissa Burdockia nimitetään Haymitch Abernathyn tyttöystävän Lenore Dove Bairdin serkuksi. Lukijoiden esittämien teorioiden mukaan Burdockin äiti voisi olla kiertävistä muusikoista koostuvan Covey-ryhmän Maude Ivory Baird, Barb Azure Baird tai heidän serkkunsa ja presidentti Snow’n entinen tyttöystävä Lucy Gray Baird, joista kerrotaan kirjasarjan toisessa esiosassa "". Suzanne Collins ei ole vahvistanut Katnissin isänäidin henkilöllisyyttä, eivätkä Burdockin alkuperään liittyvät teoriat ole aukottomia. "Balladi laululinnuista ja käärmeistä" -romaanissa Lucy Gray joko kuolee tai katoaa, eikä hänen myöhemmistä vaiheistaan paljasteta teoksissa mitään. Barb Azure tiettävästi tapailee toista naista ja Maude Ivorya pidetään todennäköisemmin Lenore Doven kuin Burdockin äitinä. Katnissilla ja hänen isällään kuvaillaan olevan musikaalisia taitoja, joiden katsotaan periytyvän Coveyiltä.
Vastaanotto.
Katnissia pidetään poikkeavana päähenkilönä nuortenkirjoissa ja hahmon merkitystä nuorten tyttöjen roolimallina on analysoitu monesti. Häntä verrataan hieman aiemmin ilmestyneen, samassa kohderyhmässä suositun "Houkutus"-fantasiasarjan päähenkilöön Bella Swaniin. Bella esitetään heikkona ja passiivisena hahmona, joka on kiinnostunut vain poikaystävästään. Katniss puolestaan kuvataan taistelijana ja selviytyjänä, joka ei pojista piittaa. Kirjailija Samantha Ellis kutsuukin Katnissia Buffy Summersin perijäksi. Samalla Katniss ei kuitenkaan pidä tunteitaan heikkoutena, mutta näkee epäkohtia muuallakin kuin rakkauselämässään. Ellisin mukaan tämä piirre tekee sarjasta monimutkaisen poliittisen trillerin pelkän rakkaustarinan sijaan. Samalla linjalla on myös "The Guardianin" Suzanne Moore, joka näkee Katnissin sekä fyysisesti että henkisesti vahvana, itsenäisenä ja älykkäänä hahmona, jota ei määritä tämän suhde miehiin.
North Slaven alue

North Slaven alue () eli Tłichon alue on yksi Kanadan Luoteisterritorioiden viidestä hallinnollisesta alueesta Inuvikin, Sahtun, Dehchon ja South Slaven ohella. Se on väkirikkain viidestä alueesta ja sen asukasluku on yli 23 000. North Slaven alue koostuu kahdeksasta kunnasta, ja sen hallinto sijaitsee Behchokǫ̀ssa ja Yellowknifessa. Yellowknifea lukuun ottamatta alueen asukkaat kuuluvat suurimmaksi osaksi alkuperäiskansoihin.
Kunnat.
North Slaven alueeseen kuuluvat seuraavat kunnat:
Anna Lindström

Anna Lindström (s. 19. maaliskuuta 1982) on suomalainen uransa lopettanut maantiepyöräilijä.
Lindström voitti maantiepyöräilyn aika-ajon SM-kilpailuissa kultaa vuonna 2010 ja sijoittui samana vuonna kolmanneksi maantieajon SM-kilpailuissa .
South Slaven alue

South Slaven alue () on yksi Kanadan Luoteisterritorioiden viidestä hallinnollisesta alueesta Inuvikin, Sahtun, Dehchon ja North Slaven ohella. Alue koostuu seitsemästä kunnasta, ja sen hallinto sijaitsee Fort Smithissä ja Hay Riverissä. Enterpriseä ja Hay Riveriä lukuun ottamatta alueen asukkaat ovat pääasiassa intiaaneja.
Kunnat.
South Slaven alueeseen kuuluvat seuraavat kunnat:
Letitia Marion Hamilton

Letitia Marion Hamilton (30. heinäkuuta 1878 – 11. elokuuta 1964) oli irlantilainen taidemaalari ja olympiamitalisti. Hänen taidesuuntauksessaan esiintyi modernismia ja nykytaidetta, mutta hän maalasi myös maaseudusta maisemakuvia, joista tuli kuuluisaksi.
Hamilton ja hänen Eva-siskonsa eivät menneet elämänsä aikana naimisiin, jotta pystyivät elättämään lapsuudenperheensä taiteilijan työllään. He opiskelivat William Orpenin alaisuudessa Dublin Metropolitan School of Artissa, mutta Hamilton myös Belgiassa Frank Brangwynin opettamana. Hänen ensimmäinen osallistuminen näyttelyyn tapahtui vuonna 1902. 
Järjestötoiminnan osalta Hamilton oli yksi taidemaalareille tarkoitetun Society of Dublin Paintersin perustajajäsenistä yhdessä Paul Henryn, Grace Henryn, Mary Swanzyn ja Jack Butler Yeatsin kanssa, kun järjestö perustettiin vuonna 1920. Hänestä tuli myös Irlannin taiteilijoiden järjestön Royal Hibernian Academyn (RHA) jäsen vuonna 1943. 
Kansainvälistä menestystä Hamilton sai vuoden 1948 Lontoon olympialaisissa, joissa hänet palkittiin pronssilla öljy- ja vesivärimaalauksissa teoksellaan "Meath Hunt Point-to-Point Races.
Anka Mrak-Taritaš

Anka Mrak-Taritaš (s. 24. marraskuuta 1959) on kroatialainen poliitikko ja GLAS-puolueen puheenjohtaja. 
Tausta ja yksityiselämä.
Mrak-Taritaš syntyi vuonna 1959 Bjelovarin kaupungissa, Jugoslaviassa. Hän on opiskellut arkkitehtuuria Zagrebin yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen hän toimi arkkitehtinä ja vuosina 2003–2005 hän oli Zagrebin kaupunkisuunnittelusta ja ympäristönsuojelusta vastaavan instituutin johtaja.
Vuonna 1984 Mrak-Taritaš meni naimisiin Zlatko Taritašin kanssa. Parilla on kaksi poikaa. Uskonnolliselta vakaumukseltaan hän on katolinen.
Poliittinen ura.
Mrak-Taritaš valittiin Kroatian parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 2016 HNS:n listoilta.
Vuonna 2012 Mrak-Taritaš nousi Kroatian omistajanohjauksesta ja julkisesta rakentamisesta vastaavaksi ministeriksi. Mrak-Taritašia pidettiin Milanovićin hallituksen yhtenä pätevimmistä ministereistä ja hän pyrki Zagrebin pormestariksi vuonna 2017. Ministerinä toimiessaan Mrak-Taritaš kuitenkin jätti ilmoittamatta 38 950 kunan (5200 euroa) edestä palkkioita, joita hän oli saanut istuessaan ministeriönsä perustamassa komissiossa. 
Vuonna 2017 Mrak-Taritaš jätti HNS:stä ja perusti uuden puolueen nimeltä GLAS.
Kristina Persson

Inger Kristina Persson (s. 16. huhtikuuta 1945 Östersund) on ruotsalainen ekonomi ja sosiaalidemokraattinen poliitikko ja virkamies.
Persson valmistui Tukholman kauppakorkeakoulusta 1968 ja oli 1970- ja 1980-luvuilla töissä eri ministeriöissä ja ammattiyhdistysliikkeen eri organisaatioissa. Hän toimi kansanedustajana valtiopäivillä vuosina 1991 ja 1993–1998 sekä europarlamentaarikkona 1. tammikuuta–8. lokakuuta 1995. Persson oli Jämtlannin läänin maaherrana 1995–2001. Vuosina 2014–2016 Persson toimi Löfvenin I hallituksen strategia- ja tulevaisuusministerinä sekä pohjoismaisesta yhteistyöstä vastaavana ministerinä.
Sergei Gusev-Orenburgski

Sergei Ivanovitš Gusev-Orenburgski (, oikea sukunimi "Gusev"; 5. lokakuuta 1867 Orenburg – 1. kesäkuuta 1963 New York) oli venäläinen kirjailija.
Sergei Gusev-Orenburgskin vanhemmat olivat varakkaita Orenburgin kasakoita. Hän opiskeli kotikaupunkinsa ja Ufan hengellisissä seminaareissa ja työskenteli sen jälkeen kansakoulunopettajana ja maalaispappina.
Gusev-Orenburgski alkoi kirjoittaa Gleb Uspenskin vaikutuksesta. Hänen ensimmäinen kertomuksensa ilmestyi vuonna 1890. Vuonna 1898 Gusev-Orenburgski päätti omistautua kirjallisuudelle. Hän työskenteli toimittajana ja julkaisi narodnikkien perinteitä jatkaneita maaseutuaiheisia kertomuksia. 1900-luvun alussa Gusev-Orenburgski tuli tunnetuksi varsinkin papiston arjen kuvaajana.
Kun Gusev-Orenburgski tutustui Maksim Gorkiin, hänestä tuli tämän perustaman Znanije-kustantamon osakas. Hänen tunnetuin teoksensa on pienoisromaani "Nuori Venäjä" ("Strana otsov", 1905), joka on laadittu vuoden 1905 vallankumouksen hengessä. Sen aiheena on ”isien” ja yhteiskunnallisia uudistuksia vaativien ”lasten” konflikti. Myöhemmissä teoksissaan, kuten "V gluhom ujezde" (”Syrjäisellä maaseudulla”, 1912) Gusev-Orenburgski palasi perinteiseen realismiin.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Gusev-Orenburgski työskenteli sairaalajunissa ja julkaisi sotakuvauksia. Hän piti Venäjän vallankumousta väistämättömänä ja kierteli sen jälkeen kaksi vuotta eri puolilla maata.
Vuonna 1920 kirjailija muutti Tšitan ja Harbinin kautta Yhdysvaltoihin. Hän työskenteli emigranttilehtien toimittajana ja kirjoitti muutamia teoksia, joista kiinnostavin on omaelämäkerrallinen romaani "Strana detei" (”Lasten maa”, 1928). 1920-luvun lopulla Gusev-Orenburgski harkitsi myös paluuta Venäjälle.
Chloe Peplow

Chloe Peplow (s. 3. joulukuuta 1998) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria.
Peplow on edustanut Englannin pääsarjassa aiemmin Birmingham Cityä ja Brighton &amp; Hove Albionia. Kesällä 2019 hän siirtyi Tottenham Hotspuriin. Hän on pelannut pääsarjassa kaikkiaan 48 ottelua.
Peplow saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018.
Kaija Kiuru

Kaija Kiuru (s. 1959 Sodankylä) on suomalainen kuvataiteilija. Hän tekee muun muassa veistoksia, ympäristötaidetta ja installaatioita. Kuru opiskeli kuvanveistoa Lahden taideinstituutissa, josta valmistui vuonna 1991. Hän on lisäksi opiskellut kuvataiteilijaksi Lahden ammattikorkeakoulussa ja on filosofian maisteri pääaineenaan taidehistoria Jyväskylän yliopistosta.
Julkisia veistoksia.
Kiurun julkisia teoksia on muun muassa Oulussa ja Kemissä. Kemin Sauvosaaressa Hahtisaaren puistossa on Kiurun teräsveistos "Majakka", joka on paljastettu vuonna 2002. Pienen teräslevystä tehdyn talon seinissä on laserleikattuja laivojen ja veneiden nimiä, ja teoksen sisällä oleva valo loistaa aukoista ulos kuin majakan valo. Kiurun tekemä on myös Oulun Kuivasjärven kaupunginosassa olevan Kuivasjärven päiväkodin julkisivutaideteos, joka koostuu erivärisistä ja erikokoisista halkaistuista luonnonkivistä, jotka on liitetty päiväkodin muurattuun ulkoseinään. Osaan kivistä on hiekkapuhallettu erilaisten mukulakasvien kukkia ja lehtiä esittäviä piirroksia. Taideteoksen nimi on "Mukulat", jolla puhekielen sanana viitataan myös lapseen. Teos on valmistunut vuonna 2007, siinä on 110 osaa ja se kuuluu Oulun kaupungin prosenttitaidekokoelmaan.
Maataidetta ja maisemointia.
Kaija Kiuru on tehnyt Pallas-Yllästunturin kansallispuistoon maisemointiprojektin vuosina 2000–2004. Lähelle Pallastunturin luontokeskusta valmistui vuonna 2004 maataideteos "Pikkukuru". Seututie 957:lla Pallasjärven kohdalla tieleikkausten luiskat maisemoitiin luonnonkiviverhouksin ja istutuksin. "Maan kansi" -maisemointiprojekti kesti vuodesta 2000 vuoteen 2003.