tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kontorhausviertel

Kontorhausviertel on Hampurin satamakaupungin ytimessä sijaitseva korttelialue, joka valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2015 yhdessä Chilehausin ja Speicherstadtin kanssa.
Kontorhausviertel sijaitsee Burchardplatzin ympärillä, Mönckebergstraßen ja Speicherstadtin välissä. Aluetta ryhdyttiin kehittämään 1900-luvun alussa Hampurin kaupunginarkkitehti Fritz Schumacherin johdolla. Modernistinen Chilehaus ja sen vieressä sijaitseva Kontorhausviertel on yli viiden hehtaarin suuruinen alue, jossa on useita suuria toimistorakennuksia, jotka on rakennettu 1920–1940-luvuilla satamassa tuolloin toimineille yrityksille. Kontorhausviertel on erinomainen esimerkki kansainvälisen kaupan nopean kasvun vaikutuksista 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa.
Chilehaus ja Kontorhausviertelin massiiviset toimistorakennukset Messberghof, Sprinkenhof, Mohlenhof, Montanhof, entinen postirakennus Niedernstrasse 10:ssä, Kontorhaus Burchardstrasse 19–21 ja Miramarhaus ovat ainutlaatuisia sekä varhaismodernistisen tiiliarkkitehtuurinsa että toiminnallisen yhtenäisyytensä ansiosta. Alue on myös erinomainen esimerkki 1900-luvun alun kaupunkisuunnittelusta.
Kaliningrad-Tškalovskin lentotukikohta

Kaliningrad-Tškalovskin lentotukikohta tai Tškalovskin lentotukikohta () on Venäjän Itämeren laivaston lentotukikohta. Se sijaitsee Kaliningradin alueella, noin yhdeksän kilometriä Kaliningradin ydinkeskustasta luoteeseen. 
Lentotukikohdassa toimi vuoden 2021 lopussa kaksi joukko-osastoa: 689. hävittäjärykmentti ja 4. merivoimien hävittäjälentorykmentti. Lentokalustoon kuului Suhoi Su-27 -hävittäiä, kauko-ohjattavia taktisia Forpost-lennokkeja (UAV), Suhoi Su-24M -rynnäkkölentokoneita sekä Suhoi Su-30M2 ja Suhoi Su-30SM -hävittäjälentokoneita. 
Vuonna 2022 uutisoitiin, että kolme hypersoonisia Kinžal-ohjuksia kuljettamaan kykenevää Mikojan MiG-31I -hävittäjää olisi sijoitettu Tškalovskin lentotukikohtaan.
Johan Jakob Bäck

Johan Jakob Bäck (4. toukokuuta 1824 Uusikaarlepyy – 23. tammikuuta 1879 Vaasa) oli suomalainen kansanparantaja ja välskäri. Hän erikoistui nyrjähdysten ja luunmurtumien parantamiseen.
Munsalalaiseen talonpoikaiskotiin syntynyt Bäck ei ollut kiinnostunut maanviljelystä vaan hän lähti räätälinoppiin ja kiersi sitten kisällinä kotipitäjässään. Bäck palasi sitten kotiinsa, jossa oli myös jo vuosia asunut kansanparantajana tunnettu matami Renström. Bäck pääsi matami Renströmin oppilaaksi ja hänen taitonsa kehittyivät niin että kun matami Renström joutui sairauden vuoksi lopettamaan potilaiden vastaanoton Bäck saattoi aloittaa itsenäisen työn parantajana 29-vuotiaana. Hän sai lisäopetusta kahdelta pietarsaarelaiselta lääkäriltä ja hankki tietoja lukemalla ja itseopiskelulla. Bäck tuli tunnetuksi ensin Uudenkaarlepyyn seudulla mutta pian hänen luokseen alkoi tulla potilaita kauempaakin Suomesta.
Bäck käytti työssään lähinnä ulkoisia hoitomuotoja kuten hauteita, hierontaa ja kääreitä mutta hänen erikoisalaansa oli nyrjähdysten ja luuvikojen ja luunmurtumien parantaminen. Bäckin maineen kasvaessa hänen luokseen alkoi tulla potilaita myös Ruotsista, Venäjältä, Saksasta ja Baltian maista. Jopa lääkärit antoivat tunnustusta hänen taidoilleen ja lähettivät hänen luokseen potilaita joiden vammoja he eivät itse kyenneet hoitamaan. Bäck teki matkoja myös Helsinkiin, Pietariin ja Ruotsiin hoitaakseen sisellä potilaita. 
Vuonna 1863 lääkintökollegio antoi Bäckille luvan harjoittaa "alempaa välskärin toimintaa". Bäck sai 1863 hallitukselta 500 markan tunnustuspalkinnon ja 1865 hänelle myönnettiin hopeamitali. Vuonna 1869 Bäck nimitettiin Vaasan kaupungin välskäriksi ja hän hoiti tätä tehtävää kuolemaansa saakka.
Johan Jakob Bäckin poika oli kirkkoherra, evankelisen liikkeen johtomies ja kirjailija Johannes Bäck.
Runkolinja 530

Runkolinja 530 on Helsingin seudun liikenteen runkolinja, jonka liikennöinti alkoi 14. elokuuta 2023. Linjan reitti kulkee väliä Matinkylä – Espoon keskus – Jorvi – Myyrmäki vyöhykkeillä B ja C. Espoon keskuksessa on vaihtoyhteydet lähijuniin E, L, U, ja Y. Myyrmäessä I ja P. Finnoossa ja Matinkylässä puolestaan metroon. Linjan myötä lakkautettiin Espoon keskuksen ja Myyrmäen välinen linja 565, sen lyhennetty variantti 565B sekä ja Matinkylän ja Tuomarilan väliset linjat 134 ja 136. Vuoroväli on arkisin ja lauantaisin päiväsaikaan kymmenen minuuttia ja sunnuntaisin päiväsaikaan viisitoista minuuttia. Linjaa liikennöidään pääasiassa Pohjolan Liikenteen vuosina 2022 ja 2023 hankkimilla Yutong E15- sähköbusseilla, joita löytyy myös runkolinjoilta 500 ja 520 (kylkinumerot 1001-1016, 1028-1055).
Porte de Vincennesin metroasema

Porte de Vincennesin metroasema on Pariisin 12. arrondissementissa sijaitseva metroasema, jonka kautta kulkevat metrolinja 1 ja raitiovaunulinjat T3a ja T3b.
Vuonna 2019 Porte de Vincennesin metroasemalle tehtiin 7 633 984 matkaa eli se oli Pariisin metron 33. vilkkain asema.
Porte de Vincennesin metroasema on toinen Pariisin ensimmäisen metrolinjan alkuperäisistä pääteasemista. Pariisin metro aloitti liikennöinnin 19. heinäkuuta 1900 ja sen ensimmäinen linja kulki Porte Maillot’n ja Porte de Vincennesin metroasemien väliä.
Evert Aartela

Evert Nikolai Aartela, sukunimi aik. "Ahllund" (18. marraskuuta 1880 Vanaja – 24. huhtikuuta 1963 Hämeenlinna) oli suomalainen kauppapuutarhuri.
Aartela tuli puutarha-alalle 16-vuotiaana ja ensimmäisen kasvihuoneensa hän rakensi 22-vuotiaana. Hän hankki vuonna 1915 Hattelmalasta kauppapuutarhan, josta kasvoi yksi Suomen merkittävimpiä alallaan. Kauppapuutarhan päätuotteita olivat tomaatit ja kurkut ja lisäksi kasvatettiin ruusuja. Vuonna 1937 Aartelan kasvihuoneiden pinta-ala oli 6 013 neliömetriä ja vuodessa tuotettiin 400 000 ruusua, 30 000 kiloa kurkkuja ja 10 000 kiloa tomaatteja. 
Vuonna 1924 Aartela rakensi Punaportin alueella sijainneen kauppapuutarhansa keskelle asuintalokseen Aartelan talon.
Marietta Blau

Marietta Blau (1894–1970) oli itävaltalainen fyysikko, joka kehitti emulsiomenetelmän, jolla tallennettiin alkeishiukkasten liikeratoja. Tällä valokuvien vedostamista muistuttavalla menetelmällä hän pystyi havaitsemaan neutroneita ja löytämään kosmisten säteiden aikaansaamia ydinten hajoamistapahtumia. Blau oli kaksi kertaa ehdolla Nobelin fysiikanpalkinnon saajaksi, mutta ei tullut koskaan valituksi.
Blau väitteli Wienin yliopistossa vuonna 1919, mutta ei saanut koulutustaan vastaavaa työpaikkaa. Hän työskenteli vapaaehtoisena ilman palkkaa Radium-instituutissa 1920– ja 1930-luvuilla. 
Vuonna 1938, kun Hitler valtasi Itävallan, Blau oli Norjassa mutta joutui pakenemaan sieltäkin. Albert Einsteinin tuella hän sai professorin paikan Mexico Citystä. Hänen keskeneräiset tutkimuksensa jäivät Eurooppaan, missä natsimieliset entiset kollegat julkaisivat niitä omissa nimissään. Blau siirtyi Meksikosta Yhdysvaltoihin vuonna 1944.
Edvard Josef Fabritius

Edvard Josef Joachim (Jocki, E. J., E. J. J.) Fabritius (20. maaliskuuta 1879 Helsingin maalaiskunta – 20. kesäkuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen tilanomistaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Fabritiuksen vanhemmat olivat säveltäjä, tilanomistaja Ernst Fabritius ja Alma Elisabeth Polin ja puoliso vuodesta 1905 vapaaherratar Else Munck, tilanomistaja ja vapaaherra Carl Otto Alexander Munckin tytär ja vapaaherratar Ruth Munckin sisar. Aktivisti Almar Fabritius ja professori Harald Fabritius olivat hänen veljiään. Fabritius tuli ylioppilaaksi vuonna 1897 ja opiskeli Mustialassa, valmistuen sieltä agronomiksi vuonna 1900. Valmistuttuaan hän työskenteli isänsä omistamassa kartanossa ja maanviljelyskoulussa, kunnes siirtyi vuonna 1902 tilanhoitajaksi Erkylän kartanoon.
Fabritiuksesta tuli vaimonsa kanssa Erkylän kartanon omistaja vuonna 1928. Kartanossa harjoitettiin erityisesti karjataloutta, kasvattamalla Ayrshire-nautoja. Fabritius oli jo vuonna 1905 perustamassa Karjantarkkailuyhdistys Unionia ja toimi sitten sen puheenjohtajana 35 vuotta. Hän oli myös Suomen Ayrshire-yhdistyksen hallituksen varajäsen ja oli perustamassa Suomen Agraaritoimistoa, josta kehittyi myöhemmin Maakiinteistöpankki. Hän oli lisäksi "Nya Pressen"-lehden sivutoiminen maataloustoimittaja ja Hausjärven kunnanvaltuutettu. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Fabritius sai vuonna 1938.
Emil J. Suhonen

Emil J. Suhonen (1873 – 1962) oli suomalainen Karhulassa asunut valokuvaaja.
Suhonen aloitti valokuvauksen jo poikasena ja voitti palkinnon teollisuusnäyttelyssä omatekoisella kamerallaan. Hän oli sitten eri ammateissa kunnes ryhtyi päätoimiseksi valokuvaajaksi. Suhonen harrasti myös kuvanveistoa, maalausta ja musiikkia rakentaen 13-vuotiaana tervalepästä omatekoisen viulun. Hän maalasi 1937 Karhulan seurakuntatalon alttaritaulun.
Suhonen suunnitteli ja rakensi valokuvien kuivaus- ja suurennuskoneita, teki muitakin valokuvaukseen liittyviä keksintöjä ja kehitti kristalliesineiden hienovalokuvausmenetelmän hoitaen monien Suomen lasitehtaiden esineiden kuvauksen.
Nayara Ferreira

Nayara Ferreira (s. 11. toukokuuta 1993) on brasilialainen lentopalloilija, pelipaikaltaan yleispelaaja ja pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän pelasi Suomessa naisten lentopallon Mestaruusliigassa tammikuusta 2018 kauden 2018–2019 loppuun LP-Vampulan joukkueessa sekä marraskuusta 2021 alkaen kauden 2021–2022 loppuun Hämeenlinnan Lentopallokerhon joukkueessa. Hän saavutti SM-pronssia vuonna 2022. Vuosina 2019–2021 hän pelasi Ranskassa ja Portugalissa. Lähdettyään Suomesta vuonna 2022 hän on pelannut Portugalissa, Saudi-Arabiassa ja Albaniassa.
Ferreira on väliaikaisessa pelikiellossa Albaniassa. Kaksi Albanian naisten liigan joukkuetta on esittänyt epäilyjä Ferreiran sukupuolesta. Albanian lentopalloliitto vaati häntä lokakuussa 2025 sukupuolitestiin, mutta hän ei suostunut menemään testiin liiton valitsemaan laboratorioon vaan kävi testeissä itse valitsemassaan laboratoriossa.
60-lukulaiset

60-lukulaiset, 60-lukulaisuus (), on ukrainalainen kirjallinen sukupolvi, joka aloitti julkaisutoiminnan 1950-luvun jälkipuolella Nikita Hruštšovin ja suojasään aikana. Sukupolven huippuaikaa oli 1960-luvun alkupuoli, mistä se sai nimensä.
Ryhmän ensimmäisiä edustajia olivat Lina Kostenko ja Vasyl Symonenko. Heidän jälkeensä tuli joukko runoilijoita Ivan Dratš, Mykola Vinhranovskyi, Vasyl Holoborodko, Ihor Kalynets. Alkuun myös Vitali Korotytš oli ryhmää lähellä. Merkittäviä ryhmään kuuluneita prosaisteja olivat Valeri Ševtšuk, Hryhir Tjutjunnyk, Volodymyr Drozd ja Jevhen Hutsalo sekä kirjallisuuskriitikot Ivan Dzjuba, Jevhen Sverstjuk ja Ivan Svitlytšnyi. 60-lukulaiset syyttivät Stalinin rikoksista ”kirjallisia vanhempiaan”, jotka alistuivat hirmuvaltaan ja tukahduttivat luovuutensa. Näin esitti Dratš teoksessaan ”Oda tšesnomu boiahuzovi” (”Oodi rehelliselle petturille”). Edellisen polven kirjailijoista monet, kuten Pavlo Tytšyna, Platon Voronko, Mykola Šeremet ja Myhailo Tšabanivskyi, eivät hyväksyneet 60-lukulaisten kokeiluja ja uudistuksia.
60-lukulaisten runoille oli tyypillistä runomuodon ja aiheiden uudistaminen, kun taas sosialistisen realismin oppi torjui uudistukset. Realismistaan huolimatta ryhmän prosaistien tyyli ei rajoittunut sosialistisen realismin kahleisiin, vaan sitä leimasi huumori (”Tjutjunnyk”) ja satiiri (Drožin ”Katastrofa” ja ”Maslyny” (”Oliivit”)), ja aiheita otettiin historiasta (”Ševtšuk”).
60-lukulaisuus kuristettiin hengiltä muutamassa vuodessa. Kritiikkiä esitettiin luovan älymystön kokouksessa jo 1963, ja lopullisesti heidät vaiennettiin vuosien 1965–1972 pidätyksissä. Viralliseen asemaan pääsi muutama yksittäinen kirjailija, esimerkiksi Vitali Korotytš, Volodymyr Drož ja Jevhen Hutsalo. Jotkut joutuivat julkaisukieltoon tai keskeyttivät vapaaehtoisesti, kuten Lina Kostenko, Valeri Ševtšuk. Eräät pääsivät julkaisemaan vasta 1980-luvun lopulla (Vasyl Holoborodko). Sitkeimmät pidätettiin, ja he saivat pitkiä tuomioita, kuten Ivan Svitlytšnyi, Vasyl Stus, Jevhen Sverstjuk, Ihor Kalynets ja Valeri Martšenko, joista pakkotyöleireillä kuolivat esimerkiksi Stus, Martšenko. Mielensä muuttajia oli vähän, mutta esimerkiksi Ivan Dzjuba sai vapauduttuaan jatkaa kirjoittamista.
60-lukulaisuus hiipui täysin 1970-luvun alussa, ja siitä jäi jälkiä harvan tuotantoon (Kostenko, Ševtšuk). Suuntaus oli kuitenkin merkittävä tekijä samizdat-kirjallisuuden levittäjänä ja varsinkin venäläisen kiihkoisänmaallisuuden ja venäläistämisen vastaisen oppositioliikehdinnän vahvistajana, kuten Dzjuba kirjassaan "Internatsionalizm tšy rusyfikatsija?" (1965, ”Internationalismi vai venäläistäminen?”), Sverstjuk esseissään, monet samizdat-runoilijat, etenkin Vasyl Symonenko ja Mykola Holodnyi ja vastalausekirjelmissään Stus, Martšenko ja muut. 1980-luvun loppupuolen glasnost ja perestroika saivat 60-lukulaiset jälleen nousemaan ukrainan kielen ja ukrainalaisen kulttuurin itsenäisyyden puolustajiksi. Ukrainan itsenäistyttyä Ivan Dratš ja Ivan Dzjuba lähtivät politiikkaan.
Ryhmään kuului myös muiden taiteenalojen edustajia.
Hämeenlinnan Lentopallokerho

Hämeenlinnan Lentopallokerho on hämeenlinnalainen naisten ja tyttöjen lentopalloon erikoistunut urheiluseura. Se perustettiin vuonna 1993, ja sen edustusjoukkue pelasi menestyksekkäästi liigassa aluksi nimellä Hämeenlinnan Tarmo-Volley, sitten Vanajan Racing Club ja vuodesta 2008 yhteistyössä Hämeenlinnan Pallokerhon kanssa nimellä HPK Naiset. Vuodesta 2018 edustusjoukkue on pelannut Hämeenlinnan Lentopallokerhon nimellä.
Seura on voittanut Hämeenlinnan Tarmo-Volleyn ja Vanajan Racing Clubin nimellä kahdeksan Suomen-mestaruutta ja HPK-Naisten nimellä kaksi Suomen-mestaruutta. Suomen Cupin se on voittanut viisi kertaa. Viimeisimmän nimenmuutoksen jälkeen edustusjoukkue on saavuttanut SM-hopeaa 2019 sekä SM-pronssia 2021 ja 2022. Vuonna 2023 joukkue voitti Suomen Cupin.
Kokoonpano kaudella 2023–2024.
Päävalmentaja: Giovanni Torchio.
Häirintäkohu.
Syyskuussa 2022 uutisoitiin Lentopallokerhoon liittyvästä häirintäepäilystä. Suomen urheilun eettisen keskuksen (SUEK) tekemän tutkinnan jälkeen Lentopalloliitto tuomitsi seuran 3 000 euron sakkoihin ja asiattomasti käyttäytyneen toimihenkilön 1 000 euron sakkoihin. Liitto katsoi selvitetyksi, että toimihenkilö oli käyttänyt pelaajasta puhuessaan epäasiallisia ilmaisuja, jotka sisälsivät seksuaalissävytteisiä vihjailuja. Lentopalloliitto ei pitänyt uskottavana, ettei seura tiennyt toimihenkilön epäasiallisesta käytöksestä. Seuran mukaan asia tuli heille yllätyksenä. Seuran entinen puheenjohtaja Jarmo Lempiäinen kyseenalaisti Suekin tutkintaan johtaneen tapauksen.
Seuran manageri Ville Kalliomäki kertoi tammikuussa 2023 olevansa tämä epäasiallisesti käyttäytynyt toimihenkilö, vaikka oli edellisenä syksynä kieltänyt tietävänsä asiasta mitään. Seura ei nähnyt estettä, etteikö Kalliomäki voisi jatkaa seuran palveluksessa. 
Seurassa vuosina 2020–2022 pelannut Emilia Joensalo kertoi kokemastaan häirinnästä ja sanoi ottaneensa asian seurassa esille, mihin ei aluksi reagoitu mitenkään. Haastattelussa Joensalo kertoi, että häntä ”on kutsuttu herkkuperseeksi, kuviani on esitelty valmentajalle nenäni edessä kehuen persettäni.” Helmikuussa 2023 julkisuuteen tuli tieto, että Kalliomäki käyttäytyi asiattomasti myös aiemmin, ja tilanteisiin liittyi sopimatonta koskettelua. Kaudella 2008-2009 joukkuessa pelannut Elina Salomäki kertoi haastattelussa, että Kalliomäelle oli tyypillistä kommentoida pelaajia asiattomasti. Salomäen mukaan Kalliomäki saattoi julkisesti ja kenenkään puuttumatta kommentoida pelaajien rintoja tai takapuolta. Salomäki kertoi Kalliomäen myös kosketelleen häntä sopimattomasti.
Seura päätti aluksi, että Kalliomäki jatkaa seuran palveluksessa kauden loppuun. Merkittävä sponsori päätti lopettaa yhteistyösopimuksen ja Hämeenlinnan kaupunki pyysi lisäselvityksiä asiassa. Kalliomäki jätti lopulta tehtävänsä seurassa.
Malaijialue

Malaijialue () on nimitys maantieteelliselle alueelle, jossa puhutaan malaijin kieltä. Malaijialue toimii pohjana etnisiä malaijeita yhdistävälle nationalismille. Indonesiassa tämä kuitenkin kehittyi siihen suuntaan, että malaijin kielestä tuli kaikkien erikielisten etnisten ryhmien yhteinen kieli maan itsenäistymisen jälkeen. 
Malaijin kieli on standardoitu muutamassa eri muodossa riippuen siitä, mikä maa on kyseessä. Esimerkiksi Indonesiassa kielen nimi on indonesian kieli ja Malesiassa malesian kieli. Singaporessa ja Bruneissa kielestä käytetään nimeä malaijin kieli.
Kuala Lumpurissa on malaijialueelle ja sen kulttuurille omistettu museo.
Westbrook (Maine)

Westbrook on kaupunki Mainen osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 20 400 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Cumberlandin piirikunnassa ja se kuuluu Portlandin suurkaupunkialueeseen. 
Väestö.
Vuonna 2020 Westbrookin 20 400 asukkaasta valkoisia oli 90,5 %, mustia 4,6 %, aasialaisia 1,5 % ja alkuperäisasukkaita 0,3 %. 8,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 7,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Jenna Ylivainio

Jenna Ylivainio (s. 27. maaliskuuta 2003) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan passari ja pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän pelasi Mestaruusliigassa vuosina 2018–2023 kasvattajaseuransa Hämeenlinnan Lentopallokerhon joukkueessa. 
Kaudeksi 2023–2024 Ylivainio siirtyi Oriveden Ponnistukseen.
Ylivainio saavutti SM-hopeaa vuosina 2019 ja 2023 sekä SM-pronssia vuosina 2021 ja 2022.
Koblenzin manifesti

Koblenzin manifesti tai Braunschweigin manifesti () oli Ranskan vallankumouksen kulkuun vaikuttanut julistus, jonka liittoutuneiden preussilais-itävaltalaisten joukkojen ylipäällikkö, Braunschweigin herttua Kaarle Vilhelm Ferdinand esitti Ranskan asukkaille ensimmäisen liittokunnan sodan aikana 25. heinäkuuta 1792. Manifestin oli tarkoitus tukea Ranskan kuningas Ludvig XVI:ta vallankumouksellisia vastaan, mutta siinä erityisesti Ranskan pääkaupunkiin Pariisiin kohdistetut uhkaukset käänsivätkin kansan entistä jyrkemmin kuningasta vastaan, mikä johti tämän syrjäyttämiseen muutamaa viikkoa myöhemmin. 
Tausta ja synty.
Ranska oli julistanut huhtikuussa 1792 sodan Itävallalle, joka sai pian tuekseen Preussin. Itävallan ja Preussin tavoitteena oli kukistaa Ranskan vallankumous ja palauttaa itsevaltius. Valtansa palauttamista toivonut kuningas Ludvig XVI halusi vihollisen painostavan Ranskan vallankumousjohtoa manifestilla. Kun pariisilaiset olivat nöyryyttäneet kuningasta kesäkuun 20. päivän mielenosoituksessa, itävaltalaissyntyinen kuningatar Maria Antoinette esitti pyynnön tiukkasanaisesta julistuksesta. Kuningattaren yhteyshenkilönä toiminut ruotsalainen kreivi Hans Axel von Fersen kertoi myöhemmin olleensa manifestin innoittaja. Varsinaisen tekstin laati Ranskasta paennut taipumaton rojalisti Jérôme-Joseph Geoffroy de Limon. Braunschweigin herttua allekirjoitti sen Koblenzissa 25. heinäkuuta, ja se julkistettiin elokuun alussa hänen joukkojensa edettyä Lothringenin alueelle.
Sisältö.
Manifestissa tuomittiin ensin Ranskan vallankumouksellisten toiminta, kuninkaan ”pyhään henkilöön” ja tämän ”jaloon perheeseen” kohdistetut ”väkivaltaisuudet” sekä ”oikeuttamattoman sodan” aloittaminen keisaria vastaan. Itävallan ja Preussin tavoitteiksi ilmoitettiin vain Ranskassa vallitsevan ”anarkian” lopettaminen sekä kuninkaan laillisen vallan ja hänen henkilökohtaisen turvallisuutensa ja vapautensa palauttaminen, ei valloitukset. Vastarintaa tekeviä Ranskan kansalliskaartilaisia ja siviilejä uhattiin rangaistuksilla. Lopuksi Pariisin asukkaita vaadittiin välittömästi alistumaan kuninkaan valtaan ja palauttamaan hänelle ”täydellinen vapaus” sekä ”luonnonlakien ja kansojen lakien mukainen” koskemattomuus ja kunnioitus hallitsijana. Jos kuninkaalliseen Tuileries’n palatsiin tunkeuduttaisiin tai kuningasperheeseen kohdistettaisiin vähäisintäkään väkivaltaa tai heidän turvallisuuttaan tai vapauttaan loukattaisiin, kohtaisi koko Pariisin kaupunkia ”ikimuistoinen kosto” ja se tuhottaisiin täydellisesti.
Vaikutus.
Koblenzin manifestin vaikutus Ranskassa oli päinvastainen kuin mihin sillä pyrittiin. Se herätti enemmän vihaa kuin pelkoa ja sai kuninkaan näyttämään vihollisen liittolaiselta. Siitä tuli viimeinen pisara, joka johti 10. elokuuta puhjenneeseen pariisilaisten kansannousuun, Tuileries’n valtaukseen ja monarkian kumoamiseen Ranskassa. Liittokunnan joukot eivät koskaan päässeet Pariisiin saakka, sillä ne kärsivät tappion Ranskan armeijalle Valmyn taistelussa 20. syyskuuta.
Kookossaarten malaiji

Kookossaarten malaiji (omakielinen nimi: Basa Pulu Cocos) on malaijin kieleen perustusva kreolikieli, jota puhutaan Australialle kuuluvilla Kookossaarilla. Vuonna 2009 kielellä arvioitiin olevan 5000 puhujaa ja määrä on ollut laskemaan päin.
Kieli kehittyi saarilla, kun englantilainen kauppias John Clunies-Ross alkoi viljelemään kookospähkinöitä saarilla ja toi sinne työvoimaa malajinkielisiltä saarilta. Iso-Britannia otti saaret virallisesti haltuunsa vuonna 1857. Vuonna 1955 saarista tuli osa Australiaa.
Kielellä ei ole kirjoitettua muotoa.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Sanastoa.
Ilmauksia Kookossaarten malaijiksi:
Bettina Yli-Sissala

Bettina Yli-Sissala (s. 15. syyskuuta 2000 Alajärvi) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan keskitorjuja. Hän edustaa 2-sarjassa pelaavaa Alajärven Ankkureita.
Seurajoukkueet.
Kuortaneen Urheiluopisto.
Yli-Sissala on Alajärven Ankkureiden kasvatti. Yli-sissala pelasi ensimmäiset ammattiottelunsa Kuortaneen Urheiluopiston joukkueessa, hänen opiskellessa urheilulukiossa. Kuortaneella hän myös pelasi osana U19-maajoukkueryhmää, muttei pelannut yhtään ottelua maajoukkueessa. Yli-Sissala sai mahdollisuuden pelata ja harjoitella Mestaruusliiga joukkuessa, kun Jymy Volley kutsui hänet loppukaudesta 2017-2018 seuraan pelaamaan kehityspelaajasopimuksella.
Jymy Volley.
Yli-Sissala siirtyi Jymyyn täysiaikaisesti kaudeksi 2018-2019. Jymy selvitti itsensä pudotuspeleihin tuolla kaudella mutta hävisi tulevaa mestaria LP Viestiä vastaan puolivälierissä.
Pölkky Kuusamo.
Yli-Sissala siirtyi Pölkky Kuusamoon kaudeksi 2019-2020. Hän pelasi seurassa vain yhden kauden ja ei saanut paljoa peliaikaa, pelaten vain kuusi ottelua, ja ollen yleensä vaihtopenkillä.
Hämeenlinnan Lentopallokerho.
Yli-Sissala siirtyi Hämeenlinnan Lentopallokerhoon kaudeksi 2020-2021 kertoen kovasta halusta kehittyä seurassa. Yli-Sissala sai seurassa peliaikaa ja voitti 2020-2021 kaudella pronssia LP Viestin luovuttaessa koronavirus tartuntojen takia. Yli-Sissala sai toisen mitalin kaulaansa seuraavalla kaudella, kun hän pelasi läpimurtokauden ja Lentopallokerho voitti toisen vuoden putkeen pronssia. Hänet asetettiin myös ehdolle kauden läpimurtopelaajaksi.
Pölkky Kuusamo.
Näytettyään taitonsa Lentopallokerhossa Yli-Sissala allekirjoitti sopimuksen aiemman seuransa Pölkyn kanssa. Hän voitti Kuusamossa Suomen-mestaruuden kahtena seuraavana vuonna. Mestaruuksien myötä Yli-Sissala valittiin maa­jouk­kue­ryh­mään, ja myöhemmin hän pääsi ensi kertaa pelaamaan maajoukkueessa.
KNRC.
Yli-Sissala herätti huomiota eurooppalaisissa seuroissa maajoukkuedebyytillään ja siirtyi Unkarin Kaposvárissa pelaavaan KNRC:hen kaudeksi 2024-2025. Yli-Sissala ei seurassa kauaa vipynyt vaan siirtyi pois jo syyskuussa 2024. 
TI-Volley Innsbruck.
Yli-Sissala siirtyi kesken kauden 2024-2025 Itävaltalaiseen TI-Volley Innsbruckiin.
Søren Pape Poulsen

Søren Pape Poulsen (31. joulukuuta 1971 Bjerringbro – 2. maaliskuuta 2024) oli tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko ja puolueensa puheenjohtaja vuodesta 2014.
Pape Poulsen istui kansankäräjillä vuodesta 2015, ja hän oli Tanskan oikeusministeri vuosina 2016–2019. Vuosina 2010–2014 hän oli Viborgin pormestari.
Elokuussa 2022 Pape Poulsen ilmoitti pyrkivänsä pääministeriksi vuoden 2022 kansankäräjävaaleissa. Oikeistoblokilla oli näin ollen kaksi pääministeriehdokasta, sillä myös Venstren puheenjohtaja Jakob Ellemann-Jensen pyrki virkaan.
Yksityiselämä.
Pape Poulsen oli koulutukseltaan opettaja ja on myös toiminut kyseisessä ammatissa vuosina 1999–2010.
Pape Poulsenin aviomies oli dominikaanilainen Josue Medina Vasquez, mutta 14. syyskuuta 2022 Pape Poulsen ilmoitti parin eroavan.
Poulsen kuoli yllättäen saatuaan aivoverenvuodon kesken puoluetilaisuuden.
Yhdeksän jalokiven ritarikunta

Yhdeksän jalokiven ritarikunta, virallisesti Iänikuinen ja hyväenteinen yhdeksän jalokiven ritarikunta (), on thaimaalainen ritarikunta. Sen perusti kuningas Rama IV vuonna 1851.
Ritarikunnan tunnukset koostuvat kolmesta osasta:
Tunnustus voidaan myöntää Thaimaan kuningasperheen jäsenille tai sellaisille maallikoille, jotka ovat tehneet erityisen merkittävän teon buddhalaisuuden hyväksi. Ritarikunnassa saa olla kerrallaan vain 27 jäsentä.
Ritarikunnassa on yksi luokka:
Elephant and Castle

Elephant and Castle on Lontoossa sijaitseva maantieteellinen alue. Elephant and Castle sijaitsee Thamesjoen eteläpuolella Southwarkin piirissä.
Elephant and Castlen alue on kehittynyt liikenteen solmukohtaan. Säilyneiden kirjoitusten perusteella alueella sijaitsi keskiajalla lukuisia majataloja. Vuonna 1890 alueelle avattiin Elephant &amp; Castlen metroasema, joka on nykyisin osa metron Bakerloo- ja Northern-linjoja. 1940-luvulla alue vaurioitui pahoin Lontoon pommituksissa ja arviolta noin kolmannes alueen kaikista rakennuksista tuhoutui. Pommitusten vuoksi alueelle rakennettiin sodan jälkeen paljon uusia rakennuksia.
Elephant and Castlen erikoisen nimen ("elefantti ja linna") alkuperä ei ole selvä. Joissakin lähteissä nimen on arveltu viittaavan alueella joskus sijainneen majatalon nimeen. Linnaa selässään kantavan elefantin tiedetään joka tapauksessa olleen keskiaikaisessa taiteessa suosittu motiivi.
Barvinkove

Barvinkove () on kaupunki Harkovan alueella Ukrainassa. Se sijaitsee Suh’yi Torets -joen varrella, maanteitse 180 kilometriä Harkovasta eteläkaakkoon. Kaupungissa on rautatieasema. Vuonna 2021 kaupungissa oli 8 110 asukasta. Vuonna 2023 väkiluku oli 2 600, valtaosin ukrainalaisia.
Varhaisesta asutuksesta todistavat seudulta löydetyt skyyttien ja petsenegien kiviset naisjohtajien figuurit. Slobodan (kyläyhteisön) perustivat atamaani Ivan Barvinkon johtamat kasakat 1651-1653, sen nykyinen nimi vuodelta 1653.
Paikkakunta oli vuodesta 1923 heinäkuun 2020 aluehallinnollista uudistustukseen saakka Barvinkoven piirin keskus. Uudistuksessa tämä piiri liitettiin osaksi aiemmasta laajennettua Izjumin piiriä. Kaupungin aseman se sai vuonna 1938.
Osana hyökkäyssotaansa Venäjä on kohdistanut kaupunkiin vihamielisyyksiä useina päivinä, esimerkiksi tulittamalla kaupunkia ilmasta ja ampumalla tykistötulta sinne muun muassa 29 maaliskuuta 2022.
Viktor Fagerström

Viktor Arvid Fagerström (27. helmikuuta 1871 Viipuri – 14. elokuuta 1959 Savitaipale) oli suomalainen osuustoimintamies, opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Fagerströmin vanhemmat olivat sairaalantoimitsija Henrik Alexander Edvard Fagerström ja Johanna Amalia Gustava Platán. Fagerström tuli ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1891 ja valmistui agronomiksi Mustialasta vuonna 1899. Hän oli valmistuttuaan Pellervo-seuran konsulentti ja vuodesta 1903 ensin Osuuskassojen Keskuslainarahaston valtuutettu, aina vuoteen 1934 asti, ja sitten apulaisjohtaja vuoteen 1910 asti. Fagerström osallistui myös Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan perustamiseen ja oli sen hallintoneuvoston puheenjohtaja 1917–1927. Vuonna 1911 Fagerström siirtyi Kurkijoen maamiesopiston yhteiskuntatalouden lehtoriksi, opiston johtaja hän oli 1918–1934. Fagerström oli Kurkijoen kunnanvaltuuston puheenjohtaja vuonna 1917 ja osallistui Suomen sisällissotaan, oltuaan Kurkijoen suojeluskunnan ensimmäinen esikuntapäällikkö. Maanviljelysneuvoksen avonimen hän sai vuonna 1929.
Moontalk

Moontalk Oy on suomalainen operaattorialan SaaS-yritys, joka kehittää ja tarjoaa yritysten mobiilivaihde- ja kommunikaatioteknologiaa ja -palveluita. Huhtikuussa 2023 päättyneellä tilikaudella yhtiön liikevaihto oli 10 miljoonaa euroa. Yhtiö perustettiin vuonna 1995 ja ennen vuotta 2022 yhtiö toimi Mustalinja nimellä. Suomessa yhtiöllä on yli 1 400 asiakasta ja yhtiön asiakkaisiin lukeutuu esimerkiksi Renta, Saka, Vesivek, Rinta-Joupin Autoliike ja Rakennusyhtiö Lehto. Yhtiön toimitusjohtajana on toiminut vuodesta 2010 lähtien Jussi Patopuro. Yhtiön pääkonttori on Oulussa.
Ratkaisut.
Moontalk kehittää ja tarjoaa yritysten mobiilivaihde- ja kommunikaatioteknologiaa. Yhtiön ydintuote on SaaS-pohjainen Mustalinja-mobiilivaihde yritysten puhelinliikenteen hallintaan. Helmikuussa 2022 yhtiön lanseerasi Moontalk Out -nimisen työkalun, jolla organisaatiot voivat toteuttaa, seurata ja mitata asiakaskontaktointia ajasta, paikasta ja laitteesta riippumatta. Palvelu on tarkoitettu etenkin niille yrityksille, jotka tekevät yrityksestä ulospäin suuntautuvia soittotehtäviä. 
Historia.
Moontalk perustettiin vuonna 1995. Varhainen liiketoiminta oli Apple-tuotteiden jälleenmyynti ja konsultointi yrityksille. Yhtiön nykyiset omistajat ostivat yrityksen vuonna 2010, mistä lähtien yhtiö alkoi keskittymään operaattoriliiketoimintaan. Yhtiöön sijoittajia ovat esimerkiksi Kyösti Kaikkonen. Vuoden 2022 aikana yhtiö aloittaa kansainvälistymisen. Osana kansainvälistymistä yritys muutti brändiään ja vaihtoi nimensä Mustalinjasta Moontalkiksi. Ensimmäisessä vaiheessa Moontalk aikoo laajentua Ruotsiin. 
Yhteistyö ja kumppanuudet.
Elisa ja Moontalk tekevät yhteistyötä mobiilipalveluiden tuottamisessa suomalaisille pk-asiakkaille. Uudenlaisessa yhteistyömallissa Moontalk tuottaa yrityksille suunnattua Mustalinja-mobiilivaihdepalvelua ja Elisa mobiililiittymien kautta käytettävät matkaviestinpalvelut.
Kamil Samigullin

Kamil Iskanderovitš Samigullin (, ; s. 22. maaliskuuta 1985, Marin ASNT), tunnetaan myös nimellä Abu Ahmad al-Kazani (Абу Ахмад аль-Казани), on Tatarstanin tasavallan mufti vuodesta 2013. Hän on myös Tatarstanin tasavallan muslimien hengellisen hallituksen (DUM RT) puheenjohtaja, sekä hanafi-maturidi -tutkija ja vuodesta 2022 islamilaisten tiedeiden professori.
Samigullinin on kuvailtu olevan Koraanin hafiz, jonka asiantuntemus on tataarien- sekä koko Venäjän umman korkeimpaa tasoa. Samigullin aloitti uskonnollisen kouluttautumisensa vuonna 2003 Mahatškalan islamilaisessa yliopistossa jatkaen Turkissa, missä valmistui konservatiivisesta suufilaisesta İsmailağa -madrasasta vuonna 2007. Samigullin kuuluu Naqšbandi -veljeskuntaan. Hän puhuu sujuvaa arabiaa ja turkkia.
Julkisia kannanottoja.
Kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan vuonna 2022, Samigullin totesi, että se oli "väistämätöntä ja perusteltua". Samigullin oli jo vuonna 2014 tukenut Krimin miehitystä.
Samigullin on ollut mukana valtioduuman kokouksissa "taistelemassa LGBT -propagandaa vastaan". Vuonna 2022 hän ilmaisi: "Erikoisoperaation alkamisen jälkeen olemme nähneet, kuinka maassamme on tapahtunut aggressiivista kansannousua. Länsi-myönteiset epäperinteiset näkemykset perhe- ja moraalikysymyksistä ovat kasvaneet voimakkaasti." Vuonna 2016 Samigullin oli todennut, että "ihmisten, joilla on ei-perinteinen suuntautuminen, tulisi tehdä parannus."
Kun lokakuussa 2023 Dagestanissa tapahtui anti-semitistisiä mellakoita, joissa muun muassa vallattiin lentokenttä Mahatškalassa, Samigullin esitti, että tekijöitä kohtaan pitäisi suoda "armahdusta". Hän tarkentaa: "On ilmeistä, että joukkovainotoimet Dagestanissa järjestivät ulkopuoliset toimijat, vaikka tietysti Israelin provosoimina. Dagestanin tapaus on myös puhdas provokaatio, jota länsimaiset tiedustelupalvelut käyttävät, leikitellen uskovien tunteilla."
Gazan sodan alettua Samigullin on osoittanut vahvan tukensa palestinialaisille ja kutsunut syypääksi "sionistisia tunkeutujia" sekä "kollektiivista länttä, joka tukee kansanmurhaa".
Samigullin kannattaa perjantairukouksen toimittamista tataarin kielellä. "Itse Allah loi meidät tataareiksi ja on meidän velvollisuutemme säilyttää kielemme ja siirtää se seuraavalle sukupolvelle”. Kun Samigullinilta kysyttiin tataarien harjoittamasta islaminuskosta ja sen perinteestä, vastasi Samigullin seuraavasti: "Tämä kysymys saa erinäisiä tulkintoja aikaan, mutta fakta on se, että meidän perinne on Sunna. Olemme todistettavasti seuranneet Abū Ḥanīfan Madhabia ja Abu Mansur al-Maturidin Aqidahia yli tuhat vuotta. Tämä on meidän perinne, ja kaikki muu on ulkopuolista vaikutusta, jota emme hyväksy".
Samigullin on puhunut Wahhabismia vastaan. Hänen mielestä venäläisten viranomaisten tulisi tunnustaa se äärijärjestöksi ja kieltää sen kaltainen toiminta kokonaan. Samigullinin edeltäjä muftina (2011–2013) oli Ildus Faizov, joka vuonna 2012 joutui terrori-iskun kohteeksi Kazanissa kun hänen autonsa räjähti. Myös Faizov oli ollut kriittinen islamin radikaaleja muotoja kohtaan.
Donskojen lentotukikohta

Donskojen lentotukikohta (; ) on Venäjän Itämeren laivaston käyttämä helikopteritukikohta Venäjän Kaliningradin alueen Svetlogorskin piirin Donskojessa, noin 14 kilometriä Svetlogorskin keskustasta länteen.
Tukikohdassa toimii Itämeren laivaston sukellusveneiden torjuntahelikopterilentue (, lyhennys OKPVE), jonka lentokalustoon kuuluu ainakin Kamov Ka-27/29 helikoptereita. Myös Mil Mi-14 -koptereita on palvellut tukikohdassa.
Lentotukikohdan kiitotie on nykyisellään vain 500 metriä pitkä. Alkujaan se on ollut 2 000-metrinen.
İlham Şakirov

İlham Ğilmetdin ulı Şakirov (, ; 15. helmikuuta 1935 - 16. tammikuuta 2019) oli tataarilainen laulaja (baritoni), palkittu kansantaiteilija, Abdulla Tukain mukaan nimetyn filharmonisen seuran keulahahmo.
Vuonna 1968 Şakirov vieraili Suomessa paikallisen tataariyhteisön keskuudessa. Hän, muutama muu Venäjän tataarimuusikko sekä Ymär Daher tapasivat tuolloin presidentti Urho Kekkosen.
Emil Zaljaldinov

Emil Usmanovitš Zaljaldinov (, ; 2. heinäkuuta 1933, Samarkand, Uzbekistanin SNT — 19. maaliskuuta 2023) oli tataaritaustainen neuvostoliittolainen ja venäläinen laulaja, palkittu kansantaiteilija. Zaljaldinovin laaja katalogi sisälsi yli 500 teosta. Hän kykeni esittämään sujuvasti niin tataarien kuin venäläisten lauluja "lyyris-dramaattisella" baritonillaan. Zaljaldinov tunnettiin myös taidokkaana runojen lausujana, etenkin Gabdulla Tukain teoksien.
Ura.
Vuosina 1954-1957 Cələletdinov palveli Neuvostoliiton armeijassa. Vuonna 1957 hän meni lauluosastolle Taškentin osavaltion konservatorioon, jossa hän opiskeli kaksi vuotta. Vuonna 1959 hän meni Kazaniin ja aloitti Kazanin valtion konservatoriossa V. Voronovin alaisena. Valmistuttuaan menestyksekkäästi Kazanin konservatoriosta vuonna 1962 hänestä tuli tataarilaisen filharmonian solisti, jossa hän työskenteli oopperan ja kamarimusiikin osastolla aina vuoteen 1992 asti. Cələletdinov oli aktiivinen musiikin parissa vielä vanhuusvuosinaan.
Orih’iv

Orih’iv (; ), vuosina 1783–1801 "Orih’ove" () on kaupunki Polohyn piirissä, Ukrainan eteläosan Zaporižžjan alueen pohjoisosassa, maanteitse noin 65 kilometriä aluekeskus Zaporižžjan keskustasta kaakkoon. Kaupunki on Zaporižžjasta kaakkoon (muun muassa Berdjanskiin) johtavan rautatieyhteyden varrella.
Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 14 136 (2021). Orih’iv sijaitsee Polohyn piirissä (167 060 as., 2021), jonka osaksi aiempi Orih’ivin piiri liitettiin Ukrainan heinäkuun 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa. Tätä ennen kaupunki oli Orih’ivin piirin hallinnollinen keskus.
Kaupunkityyppisen taajaman aseman Orih’iv sai 1923, kaupungiksi se tuli vuonna 1938.
Osana 24. helmikuuta 2022 aloittamaansa hyökkäyssotaa Venäjä on kohdistanut vihollisuuksia kaupunkiin useita kertoja esimerkiksi kaupunkia pommittamalla tai ampumalla tykistöllä kaupunkiin maalis-huhtikuussa 2022.
Italia–suomi-suursanakirja

Italia–suomi-suursanakirja oli ilmestymisvuotenaan 2003 ja on edelleen laajin Suomessa ilmestynyt italia–suomi-sanakirja. Sen tekijät ovat Ola Berggren, Silja Kinnunen ja Kristiina Lounasvuori-Riikonen, ja kirja ilmestyi Otavan kustantamana. Sanakirja sisältää noin 80 000 sanaa, sanontaa ja käyttöesimerkkiä. Lukuisat käyttöesimerkit ovat elävää nykykieltä. Teos sisältää myös verbitaulukot ja muita liitteitä. Sanakirja myytiin nopeasti loppuun, eikä siitä ole otettu uusintapainosta.
Sanuli

Sanuli on avoimen lähdekoodin verkkosanapeli. Peli on ohjelmoitu Rustilla ja lisensoitu avoimella MIT-lisensillä.
Sanuli on saanut inspiraationsa Wordle-pelistä ja pelissä yhdistyy Hirsipuu- sekä Mastermind-pelit.
Pelaaminen.
Pelissä pelaaja yrittää arvata sanan viidellä (tai pelimuodosta riippuen kuudella) yrityksellä. Pelaajan arvattua sanaa, kirjaimet värjätään eri värein. Harmaa: kirjainta ei löydy sanasta lainkaan. Keltainen: kirjain löytyy sanasta, mutta on arvauksessa väärällä paikalla. Vihreä: kirjain on arvauksessa oikealla paikalla. Yleensä sanat ovat Sanulissa perusmuotoisia sanoja, mutta ne eivät välttämättä ole yleiskieltä. Omia sanulien arvauksia on mahdollista jakaa muille.
Sanulissa on erilaisia vaikeustasoja ja pituisia "sanuleja". Peruspelin lisäksi on myös erilaisia pelimuotoja, kuten "päivän sanuli", "sanuliketju" ja "neluli". "Päivän sanulit" tulevat omalta listaltaan ja ovat aina samoja kaikille pelaajille tiettynä päivänä. "Sanuliketjussa" jos arvaat sanulin, on se suoraan ensimmäinen arvaus seuraavaan peliin. Näin pelaaja joutuu sopeutumaan vaihtuviin alkuarvauksiin, ja peli on hieman vaikeampi. "Nelulissa" ratkaistaan samalla kertaa neljää eri "sanulia" samoilla arvauksilla. Tavoite on saada kaikki neljä "sanulia" ratkaistua yhdeksällä arvauksella.
Toteutus.
Pelin Sanuli.fi-ilmentymä käyttää sanalistojensa lähteenä Kotimaisten kielten keskuksen avoimia aineistoja.
Vastaanotto.
2022 helmikuun alussa Sanuli.fi:tä ladattiin viisisataatuhatta kertaa.
Kolme puhdasta

Kolme puhdasta ovat taolaisen panteonin korkeimpia jumalia. Ne toimivat taolaisuuden kannalta samalla tavalla kuin kristinuskon pyhä kolminaisuus (Isä, Poika ja Pyhä Henki) tai buddhalaisuuden Trikaya (Dharmakaya, Samboghakaya ja Nirmanakaya). Ne edustavat kaikkia eläville olennoille luontaisen jumaluuden kolmea aspektia.
Bunakin kieli

Bunak on Itä-Timorissa ja Indonesiassa puhuttava kieli, joka kuuluu pieneen timor-alor-pantar-kielten kielikuntaan. Vuonna 2012 arvioitiin, että kielellä on yhteensä noin 80 000 puhujaa. Bunakin katsotaan olevan uhanalainen ja sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat oirata ja fataluku.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Fonologia.
Vokaalit.
Lähde:
Konsonantit.
Lähde:
Metropole Druten

Metropole Druten on Alankomaiden Drutenissa, itäisessä Gelderland-provinssissa sijaitseva, ajoneuvoharvinaisuuksia sisältävä yksityinen automuseo. Se on avoinna yleisölle kerran viikossa. Druten-kylän sijainti on Google-karttatiedoin 62 tiekilometriä länteen Saksan Emmerichistä, 22 tiekilometriä länsiluoteeseen Nijmegenistä, 65 tiekilometriä Utrechtista, ja noin 120 tiekilometrin päässä Den Haagissa sijaitsevasta, huomattavasta Louwman Museum -automuseosta.
Kokoelma on yrittäjä "Frans van Harenin" keräämä, ja se sisältää korkealaatuisten noin 200 henkilö-, kilpa- ja osin uniikkien erikoisautojen lisäksi noin 30 moottoripyörää. Lisäksi 20 000 m² pinta-alan Metropole-rakennuksen kellarissa on laaja ja vaihtuva vanhojen hyötyajoneuvojen kokoelma: osa niistä on kuulunut perustajan yritykselle, ja maalattu sen värein. Frans von Haren käy myös erillisessä kahvion sisältävässä myymälätilassa kauppaa historic-ajoneuvoilla, ja tammikuusta 2022 lähtien Historic-ajoneuvojen (erityisesti Amphicar) kauppaa harjoittanut "Potomac Classics"-yhtiö on yhdistänyt toimintansa Frans van Harenin kanssa Metropole Drutenissa toiminimeksi "Metropole Classics". Metropole Druten ei tavoittele museopedagogista konseptia, vaan vaihtuva kokoelma sisältäen myytävät ajoneuvot on pikemminkin säilössä ja siten esillä rakennuksen tiloissa.
Kokoelma.
Frans van Haren on kokoelmassaan keskittynyt erityisesti valmistajien Alfa Romeo, Ferrari ja Mercedes-Benz kilpa- ja tuotantoautoihin, mutta kokoelmaan sisältyy myös Fiat-, Porsche- ja Volkswagen-autoja sekä laaja kirjo muiden valmistajien harvinaisuuksia tai erikoismalleja.
Kemakin kieli

Kemak (omakielinen nimi: "ema") on Itä-Timorissa puhuttava malaijilais-polynesialainen kieli. Vuonna 2013 arvioitiin, että kielellä on 72 000 puhujaa. Kemakin katsotaan olevan uhanalainen ja se jaetaan kahteen päämurteeseen.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Nintendo DS -käsikonsolisarja

Nintendo DS -käsikonsolisarja on Nintendon kehittämä sarja käsikonsoleita. Siihen kuuluu 10 käsikonsolia, 11 jos Nintendo Switch Lite lasketaan mukaan.
Vasyl Symonenko

Vasyl Symonenko (8. tammikuuta 1935 Bijivtsi, Lubnyn piiri, Pultavan alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 13. joulukuuta 1963 Tšerkasy, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen runoilija, toimittaja ja toisinajattelija.
Symonenko valmistui Kiovan yliopistosta 1957 journalismin oppiaineesta ja työskenteli alueellisissa sanomalehdissä "Tšerkaska pravdassa" ja "Molod Tšerkaštšynyssä" ja sen jälkeen aluetoimittajana kiovalaisessa "Robitnytšya hazetassa". Hän kirjoitti runoja jo opiskeluaikana mutta neuvostosensuurin ankaruuden vuoksi ei julkaissut juuri mitään ja koko elinaikanaankin vain yhden runokokoelman "Tyša i hrim" (1962, ”Hiljaisuus ja melske”). Runot olivat kuitenkin suosittuja ja levisivät samizdat-runoina laajalle. Niistä sai alkunsa 1960–1970-lukujen ukrainalainen oppositio. Runot ovat neuvostohallinnon satiiria ja vastalauseita venäläiselle kiihkoisänmaallisuudelle. Merkittävä on runosarja, jossa Symonenko puhuu rakkaudestaan Ukrainaa kohtaan.
Kymmenen vuoden ajan Symonenkon kuoleman jälkeen neuvostokritiikki pyrki kieltämällä estämään hänen samizdat-runojensa vaikutuksen mutta samalla kiitti, että ne noudattivat kommunistipuolueen linjaa. Myöhemmin hänen koko tuotantonsa kiellettiin, siksi että ne neuvostojärjestelmää kannattaneen kirjallisuudentutkijan Mykola Šamotan mukaan eivät noudattaneet puolueen linjaa. Tšerkasyyn perustettiin 1998 Symonenkolle omistettu kirjallisuusmuseo.
Hautamuistomerkki.
Bykivnjan haudat on Kiovan ulkopuolella oleva muistomerkki ja Neuvostoliiton aikaisen salaisen poliisin NKVD:n ukrainalaisten uhrien joukkohauta, johon on haudattu kymmeniätuhansia ihmisiä. Symonenko löysi hautapaikan yhdessä taiteilija Alla Horskan ja ohjaaja Les Tanjukin kanssa. He ilmoittivat haudasta Kiovan viranomaisille. Poliisi pahoinpiteli Symonenkon, jonka munuaiset vahingoittuivat. Symonenko kuoli 28-vuotiaana. Horska maalasi hänen muistoaan kunnioittavan maalauksen, joka esittää kuvaannollisesti, kuinka neuvostojärjestelmä tappoi Symonenkon. Symonenkon kuolemasta alkoi kymmenvuotinen Ukrainan älymystön vainoamisen kausi.
Naisten mestaruuskilpailu 1972

Naisten mestaruuskilpailu 1972 oli toista kertaa järjestetty epävirallinen jalkapallon naisten SM-kilpailu. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi.
Naisten mestaruuskilpailuun ilmoittautui 85 joukkuetta, joista viisi luopui ja neljä keskeytti. Alkulohkojen voittajat jatkoivat cup-kilpailuun, jonka ensimmäinen kierros pelattiin kaksiosaisena.
Alkulohkot.
Lohko 1.
HePa keskeytti ja KPK luopui.
Lohko 7.
Haka luopui.
Lohko 10.
LauTP luopui.
Lohko 14.
Kunto keskeytti ja FF Jaro luopui. 
Lohko 15.
OTP keskeytti.
Lohko 16.
Vastus keskeytti.
Suomen mestarit.
HJK:n joukkue: Leena Eloranta, Ritva Heinonen, Anita Himmanen, Paula Järvenpää, Raija Kärkkäinen, Marjatta Lehti, Kaija Lundán, Merja Lindberg, Inkeri Määttä, Marita Niemi, Merja Rytkönen, Kaija Salopuro, Paula Sirkka, Pirkko Vauhkonen, Raija Vähäsantanen, Tuula Öhrnberg. Valmentaja Thure Sarnola.
Traded Dreams

Traded Dreams on Temple Ballsin debyyttialbumi, joka julkaistiin 24. helmikuuta 2017.
Untamed

Untamed on Temple Ballsin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 8. maaliskuuta 2019.
Pyromide

Pyromide on Temple Ballsin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 16. huhtikuuta 2021.
Niko Härkönen

Niko Härkönen (s. 27. syyskuuta 1986 Turku) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka on valmentanut Mestis-seura Iisalmen Peli-Karhuja vuosina 2019–2023. Nykyään Härkönen on KalPan U20-joukkueen päävalmentaja. Hän on sitä ennen valmentanut muun muassa Kajaanin Hokkia kauden 2016–2017 ja KeuPa HT:tä 2017–2019. Härkönen on myös toiminut Kroatian jääkiekkomaajoukkueen apuvalmentajana.
Härkösen ensimmäisellä päävalmentajakaudella IPK tuli runkosarjassa toiseksi ja seuraavalla kaudella saavutti pronssia. 
Härkönen on noussut Iisalmessa ”someilmiöksi”; hänen mukaansa on nimetty muun muassa hampurilainen. IPK on tehnyt fani-paidan, jossa on Härkösen kuva.
Accrington

Accrington on kaupunki Lancashiren kreivikunnassa Englannin luoteisosassa. Se sijaitsee 32 kilometriä pohjoiseen Manchesteristä ja kuusi kilometriä itään Blackburnistä. Accrington on Hyndburnin kaupunkipiirin ("borough") hallinnollinen keskus. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kaupungissa oli 35 456 asukasta. Se muodostaa Blackburnin, Darwenin, Burnleyn ja eräiden muiden lähiseudun kaupunkien kanssa yhtenäisen kaupunkialueen, jonka alueella elää noin ihmistä.
Kaupunki tunnettiin 1800-luvulla monien muiden Lancashiren paikkakuntien tavoin puuvillateollisuudestaan, joka kehittyi alueelle ensin Hyndburn-joesta saadun vesivoiman ja sitten paikallista kivihiiltä polttoaineena käyttäneen höyry- ja sähkövoiman ansiosta. Raaka-aineiden ja valmiiden tekstiilituotteiden kuljetuksia auttoi alueen kautta kulkeva Leedsin–Liverpoolin kanava.
Sielunlaulu

Sielunlaulu on Tapani Kansan albumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2018.
Itä-Timorin presidentinvaalit 2022

Itä-Timorin vuoden 2022 presidentinvaalien ensimmäinen kierros käytiin 19. maaliskuuta ja toinen 19. huhtikuuta. Istuva presidentti Francisco Guterres voi asettua ehdolle. Valituksi tulleen presidentin on määrä astua virkaan 20. toukokuuta 2022, joka on myös Indonesian miehityksen päättymisen 20-vuotisjuhlapäivä.
Sekä EU että Yhdysvallat ilmoittivat lähettävänsä vaalitarkkailijoita seuraamaan presidentinvaaleja.
Vaalijärjestelmä ja ehdokkaat.
Presidentinvaaleissa järjestetään kaksi kierrosta. Toiselle kierrokselle selviytyvät ne kaksi ehdokasta, jotka saivat eniten ääniä ensimmäisellä kierroksella. Toisella kierroksella ehdokkaan tulee saada yli puolet annetuista äänistä tullakseen valituksi. Vaaleissa ovat äänioikeutettuja kaikki vähintään 17-vuotiaat kansalaiset. Ensimmäistä kertaa äänioikeutettuja on vaaleissa noin 20 % kaikista äänestäjistä.
Itä-Timorin perustuslaki määrittelee, että presidentin toimikausi on viisi vuotta, jolle voi tulla uudelleenvalituksi kerran. Lisäksi perustuslaki asettaa seuraavat reunaehdot presidenttiehdokkaille:
Rekisteröityneitä ehdokkaita oli ensimmäisellä kierroksella yhteensä 16.
Toiselle kierrokselle selviytyivät Guterres ja José Ramos-Horta. Ramos-Horta on vihjaillut, että aikoo hajottaa parlamentin ja järjestää ennenaikaiset vaalit, mikäli tulee valituksi. Entinen presidentti, Xanana Gusmão, ilmoitti tukevansa Ramos-Hortaa.
Tulokset.
Toisella kierroksella Ramos-Hortan onnistui saamaan 62,09 % annetuista äänistä. Vielä torstaina 21. huhtikuuta Ramos-Horta ei ollut keskustellut Gueterresin kanssa, mutta oli saanut kutsun presidentin kanslialta tulla keskustelemaan vallanvaihdosta.
Mary Cartwright

Mary Lucy Cartwright (17. joulukuuta 1900 Northamptonshire – 3. huhtikuuta 1998 Cambridge) oli englantilainen matemaatikko.
Cartwright tarttui vuonna 1938 differentiaaliyhtälöongelmaan, jonka sovellutukset olivat radio- ja tutka-alalla. Hän työskenteli yhdessä John Edensor Littlewoodin kanssa, ja heidän ratkaisunsa liittyi läheisesti kaaosteoriaan ja siihen, mitä myöhemmin alettiin kutsua perhosvaikutukseksi. Se vaikutti dynaamisten järjestelmien moderniin teoriaan, ja johti siihen että Cartwrightistä tuli Royal Societyn ensimmäinen naispuolinen matemaatikkojäsen.
Firda

Firda on Norjan Vestlandetissa ilmestyvä sanomalehti. Se on perustettu vuonna 1917 ja sen toimitus on Førdessä Sunnfjordin kunnassa.
Firda on Norjan suurin uusnorjankielinen sanomalehti.
Historia.
Lehden perusti Kristian Ulltang, ja sen ensimmäinen koenumero ilmestyi 15. joulukuuta 1917. Varsinaisesti lehti alkoi ilmestyä seuraavan vuoden tammikuussa. Lehti oli alusta saakka poliittisesti tiukasti sitoutumaton. Levikki kasvoi nopeasti 1920-luvulla. Aluksi lehti ilmestyi vain lauantaisin, mutta vuonna 1919 se alkoi ilmestyä kahdesti viikossa.
Toisen maailmansodan aikana Natsi-Saksa miehitti Norjan, ja Firda-lehteen tuli saksalaisten valitsema uusi päätoimittaja, mikä johti levikin romahdukseen: noin 4 000 tilaajasta noin 1 000:een. Sodan jälkeen lehti kuitenkin palasi nopeasti jaloilleen, ja vuonna 1954 sillä oli jo 5 000 tilaajaa.
Førden kunta kasvoi nopeasti 1960-luvulla, mikä hyödytti myös Firdaa, ja siitä tuli fylkensä suurin sanomalehti. Tuolloin se ilmestyi vasta kaksi kertaa viikossa. 1990-luvulla lehti ilmestyi jo kuudesti viikossa. Nykyisin lehti ilmestyy paperisena neljästi viikossa (ti, to, pe ja la).