Rukajoki

Rukajoki on Satakunnassa Kokemäellä ja Porin Laviassa sekä hieman myös Pirkanmaalla Sastamalan Kiikoisissa virtaava 18 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa lähes kokonaan eli pääosan valuma-alueensa pääuomasta.
Joen kulku.
Kartoissa Rukajoen nimi on kirjoitettu joen ala- ja keskijuoksulle, mutta ei enää yläjuoksulla Kivijärven peltoaukealle, mistä joen valuma-alueen pääuoma alkaa. Joen nimen historiallinen viitekehys on selostettu lyhyesti alempana, mutta tässä artikkelissa käytetään Rukajoen nimeä Lutajärveltä alkaen. Joen alku sijaitsee silloin Lutajärven eteläpäässä, josta saa alkunsa pieni oja. Alue sijaitsee Porin puolella, missä se alittaa Kullaan ja Lavian välisen seututien 257. Se laskee kaksi kilometriä alemmaksi peltoaukealle, jossa sijaitsi aikoinaan Kivijärvi. Oja virtaa siellä suoraksi kaivettuna johto-ojana, joka kuivattaa entistä vesijättöaluetta. Siihen yhtyy pellolla lännestä tuleva Hanhioja, koillisesta tuleva Kalmannevan johto-oja ja lännestä tuleva Hastinoja. Peltoaukean eteläpäässä sijaitsee Kivijärvenmaan kylä, jossa sijaitsee järven tyhjentänyt kaivanto. Tätä yli 300 metriä pitkää uomaa kutsutaan Kivijärvenkoskeksi, ja se alittaa täällä Kivijärvenmaan kylätien. Se laskee pellolle, jossa on Tervajärven entistä vesijättömaata, jonka vedenpintaa laskemista varten syvennettiin kaivannoksi Tervakoski. Kosken alapuolella on vuorostaan sijainnut Rukajärvi, jonka vesijättömalle on raivattu pelto- ja suomaaksi. Täällä Rukajokeen yhtyy idästä Pikku Rukajärvensuon läpi virtaava Mustajärvenoja. Joki seuraa johto-ojana entisen järven pohjaa käyden välillä Sastamalan puolella ja se päätyy lopuksi Myllykoskelle, jossa kohtaavat Porin, Sastamalan, Kokemäen ja Ulvilan kuntarajat. Samalla paikalla sijaitsee Jaaran ja Saarijärven välisen yhdystien 13049 silta. Tämä on aikoinaan ollut Rukajärven lasku-uoma ja Rukajoen varsinainen alkukohta. Seutua kutsutaan Isokorvenmaaksi, joka kuuluu Kokemäelle.
Joki kääntyy nyt kohti etelää ja laskee sitten kaakon suuntaan käyden taas nopeasti Sastamalan puolella. Palattuaan takaisin, se alittaa valtatien 11. Tästä eteenpäin on joessa toisinaan lyhyitä koskia. Niitä ovat aluksi Valkamankoski, Pystykoski, Koskelankoski ja Vääräkoski. Rukajoen kosket eivät ole herättäneen Vesihallituksen koski-inventoijien kiinnostuksen vuonna 1980 julkaisussa taulukossa, joten tiedot niistä ovat vähäiset. Joki mutkittelee maltillisesti edetessään metsätaipaleellaan. Jokeen on johdettu runsaasti ojitettujen soiden ojia ja joenvarsi on asumatonta seutua Rukamaalle asti. Joessa on muutamia suvantoja tai uoman laajentumia. Vääräkosken alapuolella joki tekee mutkan, jossa on peräkkäin kaksi suvantoa. Suvannon rannassa on retkeilyyn sopiva laavu . Pahakosken ja Myllykosken jälkeen jokea on kaivamalla levennetty järvimäiseksi uomaksi. Uoman itäpuolella on kaivettu altaita, joiden rannoille on rakennettu vapaa-ajan asuntoja Huhtalan maatilan maille. Aluetta voi kutsua lomakyläksi . Altaiden jälkeen joki kääntyy länteen ja haarautuu kahdeksi rinnakkaiseksi jokiuomaksi. Alitettuaan Sääksjärven ja Sääkskosken välisen yhdystien 12939, sen sivu-uomat palaavat taas yhteen. Samalla joki levenee huomattavasti. Joen kaakkoispuolella sijaitsee taas altaikko, joka on rakennettu peltomaalle ja jossa on kasvatettu kalaa . Joki laskee Sääksjärveen leveänä uomana Rukasuon halki, Rukaniemen viereen ja Rukaluodon suojaan.
Rukajoen valuma-alue.
Rukajoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.147) sijaitsee Kokemäenjoen vesistön (35) Kokemäenjoen alueessa (35.1), jonka Kauvatsanjoen valuma-alueeseen (35.15) se kuuluu. Rukajoen valuma-alueen pinta-ala on 63,75 neliökilometriä (tai 64,81 km² ) ja järvisyys 0,85 %. Rukajoki on valuma-alueen laskujoki Sääksjärveen, joka sijaitsee Sääksjärven alueella (35.152) . 
Valuma-alueen pääuoma on joen alajuoksulla tietysti Rukajoki itse. Kun noustaan Kivijärvenmaalle, yhtyvät siellä toisiinsa idästä tuleva Mustajärvenoja ja pohjoisesta tuleva kuivatetun Kivijärven laskuoja. Mustajärvenojan valuma-alueen pinta-ala on 13,17 km² ja Kivijärven laskuojan 21,91 km². Tämän perusteella valitaan Kivijärven laskuoja mukaan pääuomaan. Pääuomaa päättyy vesistöviranomaisten mukaan Kivijärven peltoalueen pohjoisosaan. Matkaa joensuusta tähän kohtaan on vesistöviranomaisen mukaan 15,6 kilometriä. Jos pääuomaan otettaisiin mukaan Lutajärven pituus (1,7 km) ja järven laskuoja (2,1 km) pääuoman päätekohtaan, tulisi pääuomasta 19,4 kilometriä pitkä. Toisaalta, muutkin päätekohtaan laskevat ojat ovat lähes yhtä pitkiä. Pääuoman pituudeksi voidaan silloin ilmoittaa yli 18 kilometriä. Vaikka pääuoman yläjuoksun kulku on Rukajoen tapauksessa tulkinnanvarainen, alkaa pääuoma tässä artikkelissa Lutajärven pohjoispäästä ja Rukajoki Lutajärven luusuasta . Joen pituudeksi saadaan silloin 17,7 kilometriä. Lopuksi on vielä muistutettava ettei kartoissa lue Rukajoen nimeä Kivijärven peltoaukean uomalla.
Rukajoen valuma-alueen leveys on etelässä 2–3 kilometriä ja pohjoisessa 8 kilometriä. Sen uomaverkosto on siten vaatimaton. Rukajoen ala- ja keskijuoksulla on vain lyhyitä ojia. Isokorvenmaalla löytyy alajuoksun ainoa nimetty oja Rimpioja. Kivijärvenmaalla Rukajokeen yhtyy idästä tuleva ja pitkä Mustajärvenoja. Entisen Kivijärven peltoalueella pääuomaan yhtyy Hastinoja, Lutalammista (1 ha) alkava Hanhioja ja Kalmannevalta vetensä keräävä pitkä oja. Pääuoman alkulähde on pohjoisessa sijaitseva toinen järvi Lutajärvi (33 ha). Tässä voidaan vielä mainita Rukajoen vieressä sijaitseva ja järvenlaskussa pienentynyt Riukujärvi.
Valuma-alueen historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa on Rukajoki piirretty nimettömänä jokena, joka alkaa ”Rukajärvestä” viiden pitäjän rajakiven vierestä ja virtaa etelään ”Sääksjärven” itärantaan Piilijoen pohjoispuolella. Rukajoen valuma-alueella sijaitsivat vielä järvet ”Tervajärvi”, ”Kivijärvi”, ”Lutavanjärvi” ja ”Lutalampi”. Nimettyjen järvien lisäksi on ollut vielä neljä järveä lisää. Näiden järvien kohdalla lukee Karttapaikassa Riukujärvi, Pikku Rukajärvi, Iso Mustajärvi ja Pikku Mustajärvi. Senaatin kartastossa, jota valmistettiin vuosina 1870–1907, on Kullaan karttalehdelle merkitty Kivijärvi, Rukajärvi, Pikku Rukajärvi, Tervajärvi, Pikku Mustajärvi ja Iso Mustajärvi jotka on kuivatettu niityksi, suomaaksi tai kosteikoksi. Pienen Riukujärven karttanimeksi on karttaan tullut Rukajärvi, mikä on ollut virhe.
Vuoden 1934 Porin seudun taloudellisessa kartassa on Rukajärvi merkitty pelto- tai niittymaaksi, Tervajärvi ja Kivijärvi vesijättömaaksi. Myös Pikku Rukajärvi on vesijättömaata, joka on yleensä merkinnyt niittymaata. Vuoden 1955 taloudellisessa kartassa Rukajärvi on yhtä niittypalstaa lukuun ottamatta peltoa. Samoin on Tervajärven laita, ja Kivijärvessä ovat lähes kaikki palstat peltomaita, joskin joukossa on muutama niittypalsta. Pikku Rukajärven alue on edelleen niittymaata. Lutalammen ympäristö on suurta niittyä, joten lampea on täytynyt laskea. Mustajärvet on merkitty vuoden 1932 taloudellisessa kartassa vesijättömaaksi.
Vuosien 1961 ja 1962 peruskartoissa korostuu Rukajärven lasku-uoman kaivanto, joka on kartasta mitattuna noin kilometrin, ja Kivijärven kaivanto, joka on alle 500 metrin pituinen. Uomaa Rukajärven kaivannosta yläjuoksulle kutsutaan kartassa Rukajoeksi, mutta sen ylempänä ei nimeä käytetä. Karttaan on merkitty Tervajärvi väärään kohtaan ja tämä virhe toistuu kaikissa myöhäisemmissä kartoissa . Pikku Rukajärven vesijättömaalla on neljä heinälatoa ja turpeennostokenttä. Kauempana idässä sijaitsevat Pikku Mustajärvi ja Iso Mustajärvi esiintyvät kartassa soiden niminä, mutta niiden äärellä on kummassakin vain yksi lato. Tontin rajat osoittavat, ettei niiden vesijättömaita ole jaettu osakkaiden kesken, ja että ne ovat vielä kosteikkoja.
Rukajoki, joka alun perin alkoi Rukajärvestä, on virrannut melko soistuneen ja aution metsäalueen halki. Asutus levisi alueelle kohtiin, jossa suo tai metsä oli helposti raivattavissa peltomaaksi. Vaikka joki on kalteva ja koskia on esiintynyt usein, ei vanhoissa kartoissa esiinny vesimyllyjä. Tilanne Rukajoen osalta on vuoden 1930 aikoihin seuraavanlainen. Kuivatuille järville ja järven alapuolisille alueille kehittyi monitaloiset kyläyhteisöt. Joki virtasi siellä aluksi vesijättömailla ja alempana peltomailla. Keskijuoksulla esiintyi joenvarressa muutamia pienempiä maatiloja. Alajuoksulla Piilijoenmaalla joki saapui peltoalueelle, joka kantaa nykyään nimeä Rukamaa. Joenvarren soita alettiin ojittamaan 1960-luvulla, mutta vuoden 1962 peruskartassa ei vielä esiinny merkittävästi suo-ojia . Alajuoksulla esiintyvät lampareet on kaivettu vasta vuoden 1987 peruskartan julkaisun jälkeen.