Tin Hinan

Tin Hinan (300-luku) oli tuaregien kantaäiti ja ensimmäinen hallitsija, joka tunnetaan myös nimellä ”Hoggarin kuningatar”. Hänen nimensä ”Tin Hinan” tarkoittaa kirjaimellisesti ”telttojen nainen” tai ”telttanainen”. Tuaregit kutsuvat häntä ”meidän kaikkien äidiksi”. Tin Hinan oli tunnettu kauneudestaan, viisaudestaan ja matkustelustaan.
Historia ja legenda.
Vuosisatojen kuluessa Tin Hinanin hahmo muuttui vähitellen myytiksi ja kansanperinteeksi, kunnes hänen hautansa löydettiin ja avattiin vuonna 1925. Löydön teki puolalais-amerikkalainen arkeologi Byron Khun De Porok, mikä vahvisti Tin Hinanin historiallisen olemassaolon. 
Koska tuaregit eivät tuolloin pitäneet kirjallisia aikakirjoja, Tin Hinanin todellinen alkuperä on jäänyt hämärän peittoon. Paikallisten suullisten kertomusten mukaan Tin Hinan oli pohjoisen Saharan alueelta karkotettu prinsessa, joka lähes kuolemaan johtaneen Saharan-matkan jälkeen saapui seurueineen aavikon muurahaiskeolle, josta he löysivät viljaa. Joidenkin lähteiden mukaan hän oli berberi-muslimi, joka saapui Tafifaltin keitaalta palvelijattarensa Takamatin kanssa. He asettuivat Algerian vuoristoiselle alueelle.
Tin Hinanin saavutukset olivat merkittäviä. Vieraasta maasta tulleena naisena hänen täytyi vakiinnuttaa asemansa uudella alueella.
Tin Hinania pidetään pelottomana sotilasjohtajana; monet tuaregit viittaavat häneen afrikkalaisena amatsonien kuningattarena. Hän tunsi yrttien parantavat ja lääkinnälliset ominaisuudet, opetti kansalleen runoutta ja tifinagh-aakkostoa. Hänen suurin saavutuksensa oli tuaregien perustaminen, yhdistäminen ja kuningaskunnan perustaminen Hoggariin. Hänen tyttärensä Kellan arvioidaan yleisesti olevan Kel Rela -heimon perustaja.
Kuningatar Tin Hinanin johdolla tuaregit perustivat tärkeitä karavaanikauppareittejä, joiden avulla he keräsivät suurta varallisuutta ja taloudellista hyvinvointia 300- ja 400-luvuilla. Vaikka häntä pidetään yleisesti tuaregien perustajana, Ihadanaren-heimon katsotaan polveutuvan suoraan hänestä, kun taas Dag Ralin ja Ait Loaienin plebeijiheimojen katsotaan polveutuvan Takamatista.
Tin Hinanin kunniaksi järjestetään joka vuosi festivaaleja Etelä-Algerian keidaskaupungissa Tamanrassetissa 20.–28. helmikuuta.
Tin Hinanin hauta.
Vuonna 1925 puolalais-amerikkalainen arkeologi Byron Khun De Porok löysi Tin Hinanin haudan Hoggarin alueelta Abalessasta Etelä-Algeriassa. Hauta oli pyöreä kivirakenne kukkulalla, korkeudeltaan noin 4 metriä ja halkaisijaltaan noin 23 metriä, josta oli näkymä kuivuneeseen joenuomaan. Siinä oli useita huoneita, mutta vain yksi sisäänkäynti.
Ennen haudan avaamista tuaregit ilmaisivat huolensa, sillä he pitivät sitä häpäisynä. Ranskan armeijan tuella Byron ja hänen retkikuntansa kuitenkin etenivät tutkimuksissaan. Tuolloin Ranska hallitsi huomattavaa osaa Afrikasta, mukaan lukien Algeriaa, ja oli myöntänyt Byronille luvan suorittaa tehtävänsä sekä tarjonnut hänelle saattueeksi ranskalaisia sotilaita.
Haudan avaamisen yhteydessä Byron löysi kuningattaren jäännökset, jotka makasivat selällään jalat ristissä ja peitettynä punaisella nahkaviitalla, joka oli sittemmin muuttunut pölyksi. Kuningatar makasi puisella alustalla pää itään päin ja oli runsaasti koristeltu kullalla ja jalokivillä. Hänellä oli seitsemän hopeista ja seitsemän kultaista rannerengasta vasemmassa ja oikeassa käsivarressa, sekä kultainen ja helminen kaulakoru. Erillinen hopeinen rannerengas ja kultasormus oli asetettu ruumiin viereen. Haudasta löytyi myös muita hautajaistuotteita ja monia koruja, kuten turkoosi-, granaatti-, amatsoniiitti- ja karneoli-helmiä.
Tänä päivänä Tin Hinanin jäännökset ovat nähtävillä Bardon kansallismuseossa Algerissa.