tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bianca Bellová

Bianca Bellová (s. 1. tammikuuta 1970, Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen kirjailija ja kääntäjä.
Bellován ensimmäinen romaani "Sentimentální muž" ilmestyi vuonna 2009. Bellová teki kansainvälisen läpimurtonsa romaanillaan "Jezero" (2016), joka voitti vuonna 2017 Magnesia Litera -palkinnon sekä Euroopan unionin kirjallisuuspalkinnon (EUPL, European Union Prize for Literature). Romaanin englanninnos (Lake, Parthian 2022, kääntäjä: Alex Zucker) voitti vuonna 2023 EBRD:n kirjallisuuspalkinnon. 
Teoksissaan Bellová tarkastelee ihmisten välisiä suhteita eikä kaihda vaikeiden kysymysten esiin nostamista tai aikamme suurten teemojen käsittelyä. Bellován romaaneja on käännetty yli 20 kielelle.
Kuolema noutaa arkkipiispan

Kuolema noutaa arkkipiispan () on Willa Catherin romaani vuodelta 1927.
Romaani kertoo piispa Jean Latourin ja pappi Joseph Vaillantin ystävyydestä ja seikkailuista heidän perustaessaan uutta katolista hiippakuntaa New Mexicoon, kun alue on liitetty Yhdysvaltoihin. Romaani ilmestyi suomeksi vuonna 1956 WSOY kustantamana, Sirkka-Liisa Norko-Turjan käännöksenä. Teos on saanut William Dean Howellsin mitalin.
Mats Hellström

Mats Hellström (s. 1942) on ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on toiminut valtiopäiväedustajana vuosina 1969–1996, maatalousministerinä 1986–1991 ja ulkomaankauppaministerinä 1983–1986 sekä 1994–1996. Vuosina 1996–2001 hän oli Ruotsin suurlähettiläs Saksassa ja 2002–2006 Tukholman läänin maaherra.
Ulf Dinkelspiel

Ulf Adolf Roger Dinkelspiel (4. heinäkuuta 1939 Tukholma – 9. tammikuuta 2017) oli ruotsalainen kokoomuspoliitikko ja suurlähettiläs. Hän oli Ruotsin ulkomaankauppaministeri vuosina 1991–1994 ja toimi Ruotsin neuvottelijana EU-jäsenyysprosessissa.
Bakken silta

Bakken silta () on Flekkefjordin kunnassa sijaitseva Norjan vanhin riippusilta. Sira-joen ylittävä silta avattiin vuonna 1844 ja on nykyisin suojeltu.
Heikki Kainulainen (professori)

Heikki Juhani Simo Olavi Kainulainen (s. 25. tammikuuta 1952 Leppävirta) on suomalainen liikuntafysiologian emeritusprofessori.
Heikki Kainulainen syntyi taloudenhoitaja Simo Kainulaisen ja Eeva Tuovi Kärkkäisen perheeseen. Hän avioitui 1994 ylilääkäri Tarja Ruuskan kanssa. Kainulainen tuli ylioppilaaksi Viitaniemen yhteiskoulusta 1971 ja valmistui Jyväskylän yliopistosta filosofian maisteriksi 1978 ja väitteli siellä filosofian tohtoreiksi 1990.
Kainulainen oli Joensuun yliopistossa biologian assistentti 1979–1986 ja työskenteli Tampereen yliopiston kliinisen lääketietieteen laitoksen laboratoriossa 1986–1994 ja oli laboratorion päällikkö 1995–2004. Liikuntafysiologian professoriksi Jyväskylän yliopistoon hän tuli 2005. Kainulainen on ollut myös Helsingin yliopiston solubiologian dosentti ja Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiön sivutoiminen tutkimusjohtaja. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet liikunta- ja solufysiologia, samoin kuin muun muassa liikunta ja diabetes.
HMAC

HMAC on viestin todennuskoodi, joka perustuu kryptografiseen tiivisteeseen. Tiivisteen käyttö on turvallisempi menetelmä kuin etu- tai loppuliitteen käyttäminen. HMAC on määritelty NIST-standardissa FIPS 198-1 ja IETF:n standardissa . HMAC voi käyttää tiivisteeseen esimerkiksi SHA-256 -tiivistettä (HMAC-SHA-256). 
HMAC-menetelmän turvallisuus riippuu käytetystä tiivistemenetelmästä ja avaimen koosta, mutta hyökkäysmenetelmiä on ehdotettu. Tiivisteen murtaminen ei aina tarkoita, että siitä riippuva HMAC olisi myös murrettu. Uusissa käyttökohteissa vanhaa tiivistemenetelmää ei kuitenkaan pitäisi käyttää.
Heikki Kainulainen

Heikki Kainulainen -nimisiä henkilöitä ovat:
Nazario Pardini

Nazario Pardini (25. helmikuuta 1937 Arena Metato, Italia) on italialainen kirjailija, esseisti ja runoilija.
Hän on valmistunut Pisan yliopistosta vertailevasta kirjallisuudesta ja filosofiasta ja hän on myös bloggaaja.;
Blåsutin metroasema

Blåsutin metroasema on Tukholman metron vihreän linjan asema, joka sijaitsee Blåsutissa, Johanneshovissa, Söderortissa. Asema on yksi Tukholman metron ensimmäisistä asemista ja se avattiin 1. lokakuuta 1950. Etäisyys Slusseniin on 3,6 kilometriä.
Ruostenahkamonni

Ruostenahkamonni ("Trachelyopterus galeatus") on nahkamonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Ruostenahkamonni kasvaa suurimmillaan 22–30 cm pitkäksi, ja koiraat ovat naaraita suurempia. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen sylinterimäinen ja tukevahko. Kalan pää on kookas ja leveä. Selkäevän jälkeen on pieni rasvaevä ja pyrstöevä on pyöreähkö tai tasakärkinen. Ruostenahkamonnikoiraan- ja naaraan peräevät poikkeavat toisistaan muodoltaan ja koiraan peräevässä on lisääntymistä helpottava uloke. Kuonnossa on kolme paria viiksisäikeitä. Ruostenahkamonni on ruskeita tai tummanruskeita ja ruumiissa on mustia laikkuja.
Levinneisyys ja elintavat.
Ruostenahkamonnia tavataan laajalta alueelta, joka ulottuu Venezuelasta Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat suoalueiden joet ja purot. Kala menestyy myös vähähappisissa vesissä. Ruostenahkamonnin ravintoa ovat kalat, selkärangattomat eläimet ja veteen pudonneet hedelmät. Kalan lisääntymiskausi vaihtelee laueeittain, mutta lisääntyminen tapahtuu sadekauden aikana. Ruostenahkamonnin hedelmöitys on sisäinen.
Ruostenahkamonnia kalastetaan paikoin ravinnoksi.
Tampereen henkilöratapihahanke

Tampereen henkilöratapihahanke on Tampereen rautatieaseman ja sitä ympäröivän alueen uudistushanke, joka toteutetaan vuosien 2025–2031 aikana.
Ratapihahankkeessa Itsenäisyydenkadun alikulkusilta ja nykyinen asematunneli yhdistyvät matkaterminaaliksi, johon tulee myös raitiotiepysäkki. Rakentamisen yhteydessä parannetaan pyörätietä ja jalkakäytäviä ja rakennetaan pyöräparkki sekä hissejä ja liukuportaita. Uuteen matkaterminaaliin rakennetaan uutta liiketilaa noin 600 neliömetriä. Naistenlahteen rakennetaan vaunuhuoltoalue, jotta matkustajaliikenteen junille saadaan enemmän tilaa ratapihalle. Henkilöratapihalla tehdään rata-, turvalaite- ja sähköratamuutoksia. Lisäksi asetinlaitetila uudistetaan ja asemalle rakennetaan kolmas välilaituri sujuvoittamaan junaliikennettä. Osana hanketta rautatieaseman pohjoispuolella sijaitseva Erkkilän ylikulkusilta uusitaan. Samalla siltaa korotetaan, jotta suojaetäisyydet radan rakenteisiin säilyvät Naistenlahden raiteiston alueella.
Tomi Alakoski

Tomi Alakoski (s. 1972) on 4H-liiton:n toimitusjohtaja ja Yrityskylä-konseptin kehittäjä. Koulutukseltaan hän on kasvatustieteiden maisteri.
Ura.
Armeijan jälkeen Alakoski opiskeli vuoden Länsi-Suomen opistossa, minkä jälkeen hän aloitti luokanopettajaopinnot Hämeenlinnan opettajankoulutuslaitoksessa. Valmistuttuaan hän opetti kaksi vuotta Meilahden ala-asteella. 
Vuonna 2003 hän hän aloitti Taloudelliseen tiedotustoimistossa (TAT) nuoriso- ja koulupalvelun verkkoviestintäpäällikkönä. TAT:ssa hän toimi yhteensä 16 vuotta, muun muassa nuorisopalvelun päällikkönä. TAT:n omistajia olivat Teollisuuden ja työnantajain keskusliiton TT-säätiö ja Elinkeinoelämän keskusliitto. Alakosken toimenkuvaan kuului muun muassa oppimateriaalien valmistamista ja viestintää.
Alakoski vieraili työmatkallaan Yhdysvalloissa BizTown-oppimiskeskuksessa, joka opetti lapsille yhteiskunnan toimimista. Hän innostui ja halusi tuoda vastaanvanlaisen konseptin Suomeen. Muokattuaan mallista Suomen oloihin sopivan hän esitteli konseptin Elinkeinoelämän keskusliiton johtokunnalle vuonna 2008. Se ei kuitenkaan kiinnostunut ideasta. Hän etsi hankkeelle rahoitusta 1,5 vuotta, kunnes Yksityisyrittäjien Säätiö otti yhteyttä ja kertoi, että voivansa rahoittaa hankkeen pilotin. Tämän jälkeen myös opetus- ja kulttuuriministeriö kiinnostui. 
Ensimmäinen Yrityskylä toteutettiin Tekniikan museon vanhoissa tiloissa Helsingissä keväällä 2010. Kesäkuussa 2011 Alakoski nimitettiin Yrityskylä-konseptin toiminnanjohtajaksi. Vuonna 2016 yrityskyliä toimi eri puolilla Suomea kahdeksan ja niissä kävi vuosittain noin 45 000 kuudesluokkalaista, 75 prosenttia ikäluokasta. 
TAT:n jälkeen Alakoski työskenteli joitakin kuukausia Atea Finlandissa Account Managerina, kunnes Alakoski aloitti Suomen 4H-liiton toimitusjohtajana syksyllä 2017. Järjestöön kuului tuolloin noin 50 000 jäsentä ja 225 paikallisyhdistystä.
Yksityiselämä.
Alakoski asuu perheineen Helsingin Viikissä. Hänen vanhemmillaan oli maatila Punkalaitumen Oriniemessä. Alakoski oli jo lapsena mukana 4H-toiminnassa.
Vapauttava rakkaus

Vapauttava rakkaus () on Francine Riversin historiallinen rakkausromaani vuodelta 1991.
Romaani sijoittuu Kalifornian kultakuumeen aikaan, vuoteen 1850. Tarinan naispuolinen päähenkilö on myyty lapsena prostituoiduksi ja selviytyy ruokkimalla vihaansa, erityisesti miehiä kohtaan. Sitten hän kohtaa Michael Hosean, joka vähitellen tekee katkerat odotukset tyhjiksi, ja päähenkilö joutuu kohtaamaan arvottomuuden ja pelon tunteet. Romaani on samalla traaginen ja kaunis seksuaalisväritteinen kehitystarina, jonka inspiraationa on Vanhan testamentin Hoosean kirja ja Laulujen laulu. Se on Riversin tunnetuin teos, ja käännetty 28 kielelle. Romaanin pohjalta on tehty elokuva "Redeeming Love" (2022).
Maltan scudo

Maltan scudo (, ) on Maltan ritarikunnan virallinen rahayksikkö. Ritarikunta on lyönyt omia kolikoitaan vuodesta 1318 lähtien, kun Rodoksen saari päätyi sen alaisuuteen. Kolikoiden lyöminen loppui 1798, kun ritarikunta ajettiin pois Maltalta, mutta se alkoi uudestaan vuonna 1961.
Scudon arvo on sidottu euroon kiinteällä kurssilla: 1 euro = 0,24 scudoa.
1 scudo jakautuu 12 "tariin", jokainen "taro" 20 "graniin", ja jokainen "grano" 6 "piccoliin".
Historiallinen tausta.
Scudon historia ulottuu vuoteen 1318, jolloin ensimmäiset kolikot lyötiin Rodoksella. 1500-luvulle tultaessa scudot tunnisti helposti niissä esiintyvästä rististä sekä Ritarikunnan ja suurmestarin vaakunoista toisella puolella ja Johannes Kastajan kuvasta toisella. Maltalla scudon lyönti alkoi suurmestari Piero de Ponten valtakaudella. Kolikoiden laatu kehittyi merkittävästi 1700-luvulla, erityisesti António Manoel de Vilhenan hallitessa. Ajoittain scudon rinnalla kiersivät myös ulkomaiset kolikot, kuten espanjalaiset dollarit, venetsialaiset liirat ja ranskalaiset "Louisit".
Ranskan miehitys ja sen jälkeinen aika.
Vuonna 1798, Ranskan miehityksen aikana, kirkkojen hopeaesineitä sulatettiin ja niistä valmistettiin kolikoita, joita lyötiin suurmestari Hompeschin leimoilla 15 ja 30 taron -nimellisarvoilla. Maltalaisten kapinan jälkeen käyttöön otettiin myös hopea- ja kultaharkkoja, joihin oli merkitty nimellisarvot graneissa, tareissa ja scudeissa. Scudo pysyi maksuvälineenä vielä pitkään senkin jälkeen, kun Malta oli siirtynyt Britannian alaisuuteen, aina vuoteen 1825 saakka, jolloin se korvattiin punnalla vaihtosuhteella yksi punta vastaten kahtatoista scudoa. Viimeiset scudot poistettiin lopullisesti kierrosta ja mitätöitiin vuonna 1886.
Nykykäyttö.
Nykyään Roomassa toimiva Maltan ritarikunta on lyönyt scudo-nimellisarvoisia keräilyrahoja vuodesta 1961 lähtien. Kolikoiden valmistus alkoi Roomassa, Pariisissa ja Arezzossa, mutta vuodesta 1964 ne on lyöty Ritarikunnan omassa rahapajassa. Nimellisarvot vaihtelevat metallin mukaan: kuparista on tehty pienempiä grano- ja taro-kolikoita, hopeasta useita taro- ja scudo-arvoisia kolikoita ja kullasta suurempiarvoisia scudoja. Nykyisin valmistetaan pronssista 10 granin kolikkoa, hopeasta 9 tarin sekä 1 ja 2 scudon kolikoita, ja kullasta 5 ja 10 scudon kolikoita. Vaikka scudo ei ole virallinen maksuväline, sillä on edelleen symbolista merkitystä ja keräilyarvoa ritarikunnan piirissä.
Apostolinen signatuuri

Apostolinen signatuuri () on katolisen kirkon ylin oikeusistuin ja vastaa oikeudenmukaisuuden toteutumisesta kirkon hallinnossa ja oikeudenkäytössä. 
Signatuuria ohjaa oma erillinen lakinsa ja se on osa paavillista hallintoa eli Rooman kuuriaa. Se perustettiin 1400-luvulla ja toimii kirkon ylimpänä oikeusistuimena varmistaen, että oikeutta jaetaan kirkossa asianmukaisesti. Sen tehtäviin kuuluu käsitellä valituksia kirkollisista tuomioista sekä hallinnollisia riita-asioita, erityisesti niitä, jotka liittyvät kirkon virkamiehiin tai kirkollisiin päätöksiin. Signatuuri sijaitsee Palazzo della Cancelleriassa Vatikaanissa ja sen johdossa toimii prefekti, jota avustaa sihteeri. Useat tunnetut kardinaalit ja piispat ovat palvelleet virassa sen historian aikana. Apostolinen signatuuri on keskeinen osa kirkon oikeudellista järjestelmää, ja se linkittyy tiiviisti katolisen kirkon hallintorakenteeseen.
Kokoonpano ja johtaminen.
Signatuuri koostuu paavin nimittämistä kardinaaleista, piispoista ja papeista, ja sen johdossa toimii kardinaaliprefekti. Prefektiä avustaa tehtävissään sihteeri.
Signatuuri tuomioistuimena.
Signatuuri käsittelee oikeudellisia kiistoja, kuten valituksia Rota Romanan päätöksistä, erityisesti silloin kun epäillään ratkaisun mitätöimistä tai haetaan asian palauttamista käsittelyyn. Se puuttuu myös tilanteisiin, joissa epäillään tuomareiden puolueettomuutta tai toimivaltakiistat estävät asioiden etenemisen kirkon eri tuomioistuimissa. Lisäksi se käsittelee tapauksia, joissa Rota Romana on evännyt uuden käsittelyn henkilöoikeudellisissa asioissa. Rota Romana käsittelee pääasiassa avioliiton mitätöimisiä, joten signatuuri saa käsiteltäväkseen suuren määrän näihin liittyviä valituksia. Signatuuri ei noudata nykyaikaisia todisteisiin perustuvia oikeudenkäyntisääntöjä ja se voi antaa lopullisen päätöksen esimerkiksi yksittäisten henkilöiden avioliitoista myös osapuolten tahdosta riippumatta.
Hallinnollisena tuomioistuimena signatuuri ratkaisee valituksia, jotka kohdistuvat paavin alaisuudessa toimivien virastojen päätöksiin. Tällöin arvioidaan, onko päätöksenteossa tai menettelytavoissa rikottu kirkon lakia. Tarvittaessa se voi myös määrätä korvauksia mahdollisesti aiheutuneista vahingoista. Signatuuri käsittelee lisäksi hallinnollisia kiistoja, jotka paavi tai kirkon muut toimielimet ovat sille osoittaneet, sekä ratkaisee toimivaltakiistat dikasterien tai valtiovierailusihteeristön välillä.
Kurinpidollisessa ja valvovassa roolissaan signatuuri huolehtii siitä, että kirkon oikeusistuimet toimivat asianmukaisesti, ja se voi ryhtyä toimiin epäasiallisesti käyttäytyviä virkailijoita, asiamiehiä tai asianajajia kohtaan. Se käsittelee myös pyynnöt, jotka koskevat tapausten siirtämistä Rota Romanalle tai muita oikeudenhoitoon liittyviä kysymyksiä. Lisäksi sillä on valtuudet laajentaa alemman oikeusistuimen toimivaltaa ja hyväksyä uusien kirkollisten tuomioistuinten perustaminen eri tasoille, mukaan lukien alueelliset ja kansalliset tuomioistuimet.
Józef Oleszkiewicz

Józef Oleszkiewicz (n. 1777 Šiluva, Puola-Liettua – 5. lokakuuta 1830 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli puolalainen taidemaalari, mystikko ja vapaamuurari. Hänet tunnetaan erityisesti klassisista ja romanttisista muotokuvistaan sekä erikoisesta persoonastaan. Oleszkiewicz työskenteli elämänsä aikana pääosin Vilnassa ja Pietarissa.
Elämä ja ura.
Oleszkiewicz syntyi köyhtyneeseen aatelisperheeseen noin vuonna 1777. Hänen isänsä oli muusikko. Vuonna 1797 Oleszkiewicz aloitti opinnot Vilnan yliopistossa, jossa hän opiskeli aluksi anatomiaa ja fysiologiaa, mutta siirtyi pian taideopintoihin Franciszek Smuglewiczin ja Jan Rustemin johdolla. Vuonna 1803 Oleszkiewicz matkusti Pariisiin opiskelemaan École des Beaux-Arts -taidekouluun, missä hänen opettajinaan toimivat Jean-Simon Berthélemy ja Jacques-Louis David.
Palattuaan Vilnaan vuonna 1806 Oleszkiewicz yritti saada professorin nimityksen taideopetuksessa, mutta epäonnistui. Tämän jälkeen hän muutti Pietariin vuonna 1810. Vuonna 1812 hänen maalauksensa "Keisarinna Maria Fjodorovna köyhien suojelijana" toi hänelle akateemikon arvon Pietarin taideakatemiassa.
Persoonallisuus ja elämäntapa.
Oleszkiewicz tunnettiin aikalaistensa keskuudessa poikkeuksellisena ja omalaatuisena hahmona. Hän oli vakaumuksellinen kasvissyöjä ja eläinten oikeuksien puolustaja. Oleszkiewicz asui Pietarissa talossa, jossa hän piti lukuisia kissoja, ja hän lahjoitti suurimman osan tuloistaan henkilökohtaisesti köyhille.
Myös Oleszkiewiczin kiinnostus mystiikkaan, teosofiaan ja paranormaaleihin ilmiöihin oli laajalti tunnettu. Vuonna 1824 hän ennusti Pietarin suuren tulvan, mikä vahvisti hänen mainettaan näkijänä. Oleszkiewicz oli myös aktiivinen vapaamuurari ja toimi merkittävissä asemissa Pietarin ja Vilnan looseissa ennen kuin ne kiellettiin vuonna 1822.
Cappello romano

Cappello romano tai saturno eli ”roomalainen hattu” on leveälierinen ja pyöreäkupuinen hattu, jota katolinen papisto käyttää ulkona sarkaan pukeutuessaan. Nimi "saturno" viittaa hatun Saturnus-planeettaa muistuttavaan ulkonäköön.
Capello valmistetaan joko majavan turkista tai huovasta ja vuorataan valkoisella silkillä. Toisin kuin seremoniallinen "galero"-hattu, cappello on käytännöllinen eikä sillä ole liturgista merkitystä. Sen käyttö on vapaaehtoista eikä sitä koskaan käytetä jumalanpalvelusten aikana. Nykyään hattu on harvinainen Rooman ulkopuolella.
Paavi käyttää punaista cappelloa, jossa on kultaiset nauhat, kun taas muut papit käyttävät mustaa hattua. Kardinaalilla voi olla punakultaiset nauhat ja punainen vuori, piispalla vihreäkultaiset nauhat ja violetti vuori ja papilla vuori on musta. Diakonien ja seminaarilaisten hatuissa ei ole erottavia yksityiskohtia.
Cappellon käyttö yleistyi 1600-luvulta lähtien erityisesti Roomassa ja katolisenemmistöisissä maissa, mutta cappellon käyttö on nykyään harvinaista, etenkin kun papisto ei enää yleisesti käytä sarkaa katupukeutumisessa.
Shh

Shh tai SHH voi viitata ainakin seuraaviin:
Superaurinko

Superaurinko on Jonna Tervomaan yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 30. elokuuta 2024.
VNIIEF

VNIIEF on Venäjän federaation tiede- ja tutkimuskeskus. Neuvostoliiton ajoilta periytyneenä, se omaa ilmeisesti kaksi eri toimipaikkaa. Toinen toimii Sarovissa. Se on tunnettu aiemmin nimellä Arzamas-16 sekä KB-11. Paikka on tunnettu ydintutkimuksestaan, mikä sisältää ydinaseitten kehittelyä. Myös "Los Arzamas" - kutsumanimellä tunnettu paikka kuuluu atomgradeihin. Sitä pidetään Los Alamosin itäisenä vastineena. Tieteellisiä tutkimuskeskuksia kutsutaan naukogradeiksi. VNIIEF on sama kuin: РФЯЦ-ВНИИЭФ — Российский федеральный ядерный центр, Всероссийский научно-исследовательский институт экспериментальной физики, "RFJaTs - VNIIEF, Rossijski federalnyi jadernyi tsentr, Vserossijski nautšno-issledovateleski institut eksperimentalnoi fiziki".
Idre

Idre (eteläsaameksi "Eajra") on taajama Älvdalenin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 695 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Idre on Sälenin ja Åren ohella Ruotsin suosituimpia talviurheilukohteita.
Särna

Särna on taajama Älvdalenin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 655 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Särnan lähellä sijaitsee Ruotsin korkein vesiputous Njupeskär.
Njupeskär

Njupeskär on Fulufjälletin kansallispuistossa Taalainmaalla sijaitseva Ruotsin korkein vesiputous. Sen putoamiskorkeus on yhteensä 93 metriä, josta vapaata pudotusta on 70 metriä.
Rot (Älvdalen)

Rot on taajama Älvdalenin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 678 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Västermyckeläng

Västermyckeläng on taajama Älvdalenin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 372 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Evertsberg

Evertsberg on taajama Älvdalenin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 241 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Åsen (Ruotsi)

Åsen on taajama Älvdalenin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 228 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Brunnsberg

Brunnsberg on taajama Älvdalenin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 208 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Montfaucon-en-Velay

Montfaucon-en-Velay on kunta Ranskassa Haute-Loiren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Yssingeaux’n kaupungista itään.
Montfaucon on keskiaikainen kaupunki, joka linnoitettiin muureilla 1200-luvulla. Kaupungista tuli tuolloin Velayn historiallisen alueen toiseksi tärkein keskus Le Puy-en-Velayn jälkeen, ja sinne perustettiin alueen toinen hallinnollinen, taloudellinen ja oikeudellinen istuin; bailliage. Kaupungilla oli tämä oikeus vuoteen 1696 saakka.
Kunnan keskustassa oleva Notre-Damen kappeli on rakennettu 1500-luvulla. Nykyisen muotonsa se sai 1800- ja 1900-lukujen kunnostustöissä. Kappelin sisällä on nähtävissä flaamilaisen taidemaalari Abel Grimmerin 1500-luvulla maalaamat teokset. Maalauksia on kaksitoista, ja ne kuvaavat uskonnollisten teemojen lisäksi 1500-luvun flaamilaista elämää vuoden kahdentoista kuukauden aikana. Taulut varastettiin kesäkuussa 1995, mutta ne onnistuttiin saamaan takaisin vielä saman vuoden aikana.
Egressiivi

Egressiivi (lat. "egressus" ’(liikkeelle) lähtö’) on paikallissijoihin kuuluva sijamuoto, joka ilmaisee tekemisen tai toiminnan (epämääräistä) alkupistettä tai suuntaa, josta liike lähtee.
Termiä "egressiivi" on luultavasti ensimmäisen kerran käyttänyt viron kielen sijojen kuvauksessaan Friedrich Heller vuonna 1822. Nykyään egressiiviksi nimitettyjä sijoja tunnetaan vain harvojen kielten kieliopeista.
Egressiivi vepsässä.
Vepsän kielessä egressiivi kuuluu nuoriin, postpositioista syntyneisiin paikallissijoihin ja muodostaa uuden paikallissijasarjan yhdessä olosija approksimatiivin ja tulosija propinkvatiivin kanssa. Kaikkiin näihin kolmeen sisältyy suomen "luo-"postpositiovartalon vastine, egressiiviin samoin kuin muihin erosijoihin myös alkuperäinen postpositio "päi." Egressiivi esiintyy useimmiten liikeverbejä määrittävän adverbiaalin sijana: "tsar ii käskend lähtta kuume nedalid tütrennoupäi ’tsaari kielsi lähtemästä kolmeen viikkoon tyttären luota’, "hö basit’he, mit’ uitta mamšilonpää ’he keskustelivat, miten paeta akan luota’.
Egressiivi permiläisissä kielissä.
Permiläisissä kielissä (komi ja udmurtti) egressiivi ilmaisee liikkeen lähtökohtaa tai lähtöpistettä ajassa, ja sen vastinparina on päätepistettä ilmaiseva terminatiivi. Egressiivin pääte on komissa "-śań" (esim. "lokta vörśań ’tulen metsästä päin’, gožömśań vit'ćysá sijös" ’olen kesästä asti odottanut häntä’), udmurtissa "-(y)śen" (esim. Iževskyśen pojezden mynimy" ’Iževskistä menimme junalla’). Komissa egressiivi (ablatiivin ohella) toimii myös datiivin vastinparina ilmaisemassa antajaa tai lähettäjää: Vańaśań menym vois piśmö" ’Vanjalta tuli minulle kirje’.
Al-Quds Al-Arabi

Al-Quds Al-Arabi () on maanpaossa elävien palestiinalaisten vuonna 1989 perustama sanomalehti, joka on perinteisesti ollut linjaltaan arabinationalistinen. Sen toimitus sijaitsee Lontoossa. Vuodesta 2013 lehti on ollut Qatarin rahoittama.
Libertatea

Libertatea (rom. ’vapaus’) on romanialainen vuonna 1989 perustettu sanomalehti. Se ilmestyy päivittäin ja on linjaltaan sitoutumaton.
Linda Andre

Linda Andre (20. joulukuuta 1959 – 2. syyskuuta 2023 New York) oli yhdysvaltalainen psykiatriaan kriittisesti suhtautunutta liikettä edustanut aktivisti ja kirjailija.
Andre määrättiin vuonna 1984 sähköhoitoon. Hän koki pysyviä haittoja muistinsa ja kognitionsa heikentyessä. Andre aloitti pian toiminnan Project Release -nimisessä ryhmässä. Hän hyväksyi informoituun suostumukseen perustuvan sähköhoidon ja ajoi Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkeviraston saattamista vastuuseen epäonnistumisesta sähköhoitolaitteiden asianmukaisessa sääntelyssä. Andre pääsi Committee for Truth in Psychiatry -järjestön johtajaksi Marilyn Ricen kuoltua vuonna 1992. Andrea haastattelivat muiden muassa "20/20", "The New York Times" ja "The Washington Post".
Andre julkaisi vuonna 2009 teoksen "Doctors of Deception: What They Don’t Want You to Know About Shock Treatment". Sen kustansi Rutgers University Press. Kirja oli ehdolla Investigative Reporters and Editors -palkinnon saajaksi. Andre teki itsemurhan Manhattan Psychiatric Centerissä. Hän oli ollut ennen kuolemaansa pitkään sairaalahoidossa. Andre haudattiin Forest Green Park Cemeteryyn New Jerseyn Morganvilleen.
Thales (täsmennyssivu)

Thales voi viitata seuraaviin:
Theognis

Theognis () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
I Shalt Become

I Shalt Become on S. Hollimanin vuonna 1995 perustama yhdysvaltalainen black metal -yhtye, joka alkoi sooloprojektina. S. Holliman äänitti projektin kaksi ensimmäistä julkaisua, "Wanderings" (1998) ja "In the Falling snow" (1999), ennen projektin lopettamista. Jälkimmäinen albumi julkaistiin bootleg-versiona käyttäen nimeä Birkenau, vuonna 1999. Yhtyeen sanoitukset käsittelevät aiheita kuten lohduttomuutta ja tyhjyyttä.
Erikavision

Erikavision on suomalaislaulaja Erika Vikmanin 16. toukokuuta 2025 julkaistu EP-levy. Sillä on hänen aiemmin julkaistuja kappaleitaan sekä uusi levytys ”Syntisten Hard Rock Hallelujah”. EP julkaistiin ainoastaan fyysisesti CD-levynä ja vinyylilevynä.
EP nousi Suomen albumilistalla sijalle 18 ja fyysisten albumien listalla ykköseksi.
Aldetrude

Aldetrude (tunnetaan myös nimillä Adeltrudis, Aldetrudis, Adeltrude, Madeltrude) oli 600-luvulla elänyt frankkilainen neitsyt ja Maubeugen luostarin abbedissa, jota pidetään pyhimyksenä.
Aldetrude oli pyhän Vincent Madelgaruksen ja pyhän Waldetruden tytär, pyhän Madalbertan, Landricin ja Dentelinuksen sisar, pyhän Aldegonden sisarentytär sekä pyhän Walbertin ja pyhän Bertillan lapsenlapsi.
Aldetrude kasvoi Maubeugessa pyhän Aldegunden, äitinsä sisaren, perustamassa luostarissa, jossa hän sai sekä maallista että uskonnollista kasvatusta. Jo varhain hän osoitti poikkeuksellista hartautta ja halua omistaa elämänsä Kristukselle. Hän rakasti erityisesti evankeliumin vertauksia viisaista ja tyhmistä neitsyistä ja vietti aikaansa rukouksessa, valvomisessa ja almuja jakaen.
Hänen elämäänsä liittyy useita ihmeitä ja näkyjä. Eräässä kertomuksessa Aldetrude keräsi alttarikynttilöiden vahatähteitä sulatettavaksi, mutta vahan syttyessä tuleen hän nosti tulikuuman padan käsin ilman vammoja. Toisessa näyssä apostoli Pietari ilmestyi ja lupasi suojella häntä ja hänen luostarisisariaan. Erään nunnan näyssä Aldetruden huulilla nähtiin mehiläiskenno, mikä symboloi hengellistä makeutta ja viisauden lahjaa.
Aldetrude valittiin Maubeugen luostarin johtoon pyhän Aldegonden kuoleman jälkeen, ja hän johti yhteisöä 12 vuoden ajan hartaasti ja rakkaudella. Hän kuoli 25. helmikuuta, todennäköisesti vuonna 676. Häntä kunnioitetaan erityisesti hänen nöyryytensä, uskonsa ja luostarielämälle omistautumisensa vuoksi. Aldetrude julistettiin pyhimykseksi ennen virallisen kanonisointiprosessin kehittymistä. Irlantilainen hagiografi John Colgan väitti Aldetruden olleen isänsä puolelta iiriläistä sukua, ja siksi hänet lasketaan myös iirinkirkon pyhimysten joukkoon.
Joissakin kuvauksissa Aldetrude esitetään rottien ja hiirten kanssa, mutta tämä johtuu luultavasti sekaannuksesta pyhän Gertrud Nivellesiläisen kanssa. Hänen elämästään kertovat useat hagiografiset saagat, ja hänet muistetaan erityisesti pyhyydestään, perheensä hengellisestä perinnöstä ja luostarin johtamisesta.
Vain elämää (16. tuotantokausi)

Vain elämää -televisiosarjan 16. tuotantokausi esitetään syyskuusta 2025 alkaen Nelosella. Kauden artistit ovat Käärijä, Lauri Haav, Kuumaa-yhtyeen laulaja Johannes Brotherus, Egotrippi-yhtyeen laulaja Mikki Kauste, Pelle Miljoona, Viivi, Jonna Tervomaa ja Vesta. Kausi kuvattiin kesällä. Kaudella nähdään myös kunniavieraat Remu Aaltonen, yhdeksännellä kaudella mukana ollut Pepe Willberg ja Marion Rung. Aikataulusyistä kaikki kauden artistit eivät ole mukana kunniavieraiden päivinä, jolloin heitä tuuraa yhdennellätoista kaudella esiintyneet Mariska, Stig, Jannika B ja Herra Ylppö.
Jaksot.
1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.
James Barry (kirurgi)

James Barry (syntyjään Margaret Ann Bulkley, 1789 Cork, Irlanti − 1865) oli lääketieteen pioneeri, joka esiintyi miehenä voidakseen toimia kirurgina. Hän oli ensimmäinen, joka onnistui suorittamaan keisarinleikkauksen, jossa sekä lapsi että äiti jäivät henkiin.
Barry toimi armeijan kirurgina muun muassa Karibian saarilla, Kanadassa ja Hyväntoivon Niemen siirtomaassa.
Saraguro

Saraguro on kaupunki Ecuadorin Lojan maakunnassa. Kaupunki on saanut alkunsa Inkavaltakunnan aikaisena majatalona ("tambo"). Paikalliset alkuperäisasukkaat tunnetaan saraguroina.
Maantiede.
Saraguro sijaitsee Ecuadorin Lojan maakunnassa. Kaupunki on Lojan maakunnan Saraguron kantonin hallinnollinen keskus. Alue on Andien ylänköä.
Historia.
Saraguro on muodostunut paikkakuntana kun alue liitettiin Inkavaltakuntaan 1400-luvun loppupuoliskolla. Saraguro oli alkujaan "tambo" eli majatalo tiellä Cuencan ja Lojan välillä. Paikalliset polveutuivat Inkavaltakunnan pakkosiirtämistä asukkaista Boliviasta, sekä paikallisista cañareista ja paltoista. Eurooppalainen siirtomaavalta saapui 1530-luvulla, mutta Saragurossa paikallishallinto pysyi pitkälti alkuperäoisasukkaiden käsissä. Espanjalaiset hacienda- ja encomienda-järjestelmät eivät yleistyneet muun Etelä-Amerikan tapaan siirtomaakaudella. 
1940-luvulla valmistui Pan-Amerikan valtatie, jonka rakentaminen johti esimerkiksi perinteisen alkuperäiskansojen päätäntävallan heikkenemiseen. Toisaalta 1980-luvulla kaupunkiin rakennettiin myös sähköverkko ja vesijärjestelmä. nykyinen Saraguro on oman alueensa hallinnollinen, taloudellinen ja uskonnollinen keskus.
Väestö.
Paikalliset alkuperäisasukkaat ovat saraguaroja. Heitä asuu etenkin kaupungin keskustaa ympäröivissä "barrioissa" eli kaupunginosissa. Itse keskustassa on asunut espanjalaisia ja mestitsejä ("blancos").
Knockout

Knockout (tai Knock out) voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tupsumesipuu

Tupsumesipuu ("Melianthus comosus") on mesipuiden ("Melianthus") sukuun kuuluva kasvilaji.
Tupsumesipuu on monivuotinen ja ainavihanta pensas, joka voi kasvaa 70–240 cm korkeaksi. Kaikista kasvin osista tulee rikottaessa vahva ja epämiellyttävä haju.
Tupsumesipuu kasvaa luontaisena eteläisessä Afrikassa Namibian, Etelä-Afrikan ja Lesothon alueilla. Laji on kasvualueillaan yleinen ja laajalle levinnyt.
Etelä-Afrikassa tupsumesipuuta käytetään lääkekasvina perinteisessä lääkinnässä ja sitä myydään paikallisilla toreilla. Lajin on uskottu olevan myrkyllinen, joten sitä on käytetty lääkinnässä vain ulkoisesti. Lajin juurista tai lehdistä valmistettua rohdosta on käytetty muun muassa käärmeenpuremien hoitoon.
Caritas in veritate

Caritas in Veritate ("Rakkaus totuudessa") on paavi Benedictus XVI:n kolmas ensyklika eli paavin kiertokirje, jossa hän tarkastelee katolisen kirkon yhteiskuntaopetusta rakkauden ja totuuden näkökulmasta. Kirjoitus korostaa, että aidon inhimillisen kehityksen perusta on rakkaus totuudessa.
Benedictus XVI painottaa, että rakkaus on kirkon yhteiskuntaopetuksen ydin. Kaikki vastuut ja velvoitteet, jotka tästä opetuksesta seuraavat, kumpuavat rakkaudesta. Jeesuksen elämä, kuolema ja ylösnousemus todistavat rakkaudesta totuudessa, joka toimii aidon kehityksen liikkeellepanevana voimana.
Kiertokirjeen mukaan rakkaus ("caritas") on Jumalasta lähtöisin oleva voima, joka rohkaisee ihmisiä toimimaan oikeudenmukaisuuden ja rauhan puolesta. Jokainen ihminen löytää todellisen hyvänsä noudattamalla Jumalan hänelle tarkoittamaa suunnitelmaa. Tämän suunnitelman kautta hän löytää myös oman totuutensa ja tulee vapaaksi. Totuuden ("veritas") puolustaminen, sen ilmaiseminen nöyrästi ja vakaasti sekä siitä todistaminen käytännössä ovat vaativia, mutta välttämättömiä rakkauden muotoja. Rakkaus ”iloitsee yhdessä totuuden kanssa” (). Ihmisen kaipuu rakkauteen ja totuuteen on Jumalan istuttama kutsumus. Kristus puhdistaa ja vapauttaa tämän kaipuun inhimillisen vajavuuden rajoituksista. Hänessä Jumalan rakkauden suunnitelma tulee näkyväksi, ja "Caritas in Veritate" saa kasvot. Kristus itse on Totuus (), ja hän kutsuu meitä rakastamaan toisiamme hänen totuutensa mukaisesti.
Ala-Malmin peruskoulu

Ala-Malmin peruskoulu on Osmo Siparin suunnittelema suojeltu entinen koulurakennus Helsingin Ala-Malmilla, osoitteessa Vanha Helsingintie 5.
Parin sadan metrin mittainen matala betonirakennusten ryhmä valmistui vuonna 1965 Ala-Malmin kansakoulun ja kansalaiskoulun käyttöön ja tarjosi tuolloin tilat myös Helsingin kaupunginkirjaston Malmin sivukirjastolle (320 m2), hammasklinikalle ja koululääkärin vastaanotolle.
Kun Helsingissä siirryttiin peruskouluun vuonna 1977 muuttui koulu Ala-Malmin ala- ja yläasteeksi. Vuosina 1978–1981 käytettiin nimiä Longinojan ala-asteen koulu ja Ala-Malmin yläasteen koulu. Ala-Malmin yläasteelle otettiin oppilaita Ala- ja Ylä-Malmin lisäksi myös Pihlajamäestä, Puistolasta, Pukinmäestä ja Tapanilasta, samoin kuin rakennuksessa sitä ennen toimineeseen Ala-Malmin kansalaiskouluun.
Koulun toiminta lakkasi kevääseen 2012, ja sen korvasi lähellä sijaitseva Hietakummun ala-aste, jonka rakennus oli alun perin Malmin kaupallinen keskikoulu 1959–1965 ja sitten kauppaopisto ja Malmin yhteiskoulu 1965–1977. Vuodesta 2013 Ala-Malmin koulun tiloissa toimi Stadin ammatti- ja aikuisopisto. Syksyn 2019 ajan koulu toimi Vartiokylän ala-asteen väistötilana.
2020-luvun alkuvuosina rakennuksen tiloissa järjestettiin koronaviruspandemiaan liittyviä joukkorokotuksia. Sen jälkeen tilat ovat olleet enimmäkseen tyhjillään. Maaliskuussa 2025 kerrottiin suunnitelmista kunnostaa ja uudistaa rakennus noin 700 oppilaan peruskoulun ja 250 lapsen päiväkodin käyttöön. Tämän arvellaan tarkoittavan joidenkin osien purkamista ja korvaamista uudisrakennuksilla, muun muassa liikuntatiloilla.
P-tolyyliasetaldehydi

p-tolyyliasetaldehydi (C9H10O) eli 4-metyylifenyyliasetaldehydi on aldehydeihin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa ainesosana hajusteissa. Luonnossa p-tolyyliasetaldehydiä esiintyy muun muassa maississa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa p-tolyyliasetaldehydi on väritöntä nestettä, jonka haju on kukkaismainen tai karvasmantelia muistuttava. Yhdiste liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin.
p-tolyyliasetaldehydiä valmistetaan p-tolualdehydin ja klooriasetaattien välisellä Darzens-kondensaatiolla. Reaktiossa muodostuva epoksiesteri hydrolysoidaan ja dekarboksyloidaan p-tolyyliasetaldehydiksi. Toinen tapa on vinyylitolueenin hapetus.
p-tolyyliasetaldehydiä käytetään muun muassa saippuoiden ja muiden kosmetiikkatuotteiden hajustamiseen. Ainetta käytetään myös maatalouskemikaalien ja lääkeaineiden valmistamiseen.
Dignitatis humanae

Dignitatis Humanae on Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen julistus uskonnonvapaudesta, jonka paavi Paavali VI antoi 7. joulukuuta 1965.
Julistus käsittelee kysymystä siitä, mitä vapaus ja totuus merkitsevät ja miten ne liittyvät kirkon ja valtion suhteeseen. Siinä korostetaan, että uskonnonvapaus ei tarkoita vain oikeutta olla joutumatta toimimaan omaatuntoaan vastaan, vaan myös oikeutta etsiä uskonnollista totuutta ja elää sen mukaisesti.
Julistuksen mukaan ihmisellä on luontainen oikeus etsiä vastauksia elämän perimmäisiin kysymyksiin ja muodostaa vakaumus vapaasti ilman ulkoista pakkoa. Julistus muistuttaa, että valtio ei ole kaiken yläpuolella oleva voima, joka voi pakottaa kansalaisia uskomaan tai toimimaan tietyllä tavalla. Uskonnonvapaus ei ole vain yksilön oikeus harjoittaa uskontoaan yksityisesti, vaan se sisältää myös oikeuden toimia uskonnon mukaisesti julkisesti – perheessä, yhteisöissä ja instituutioissa. Näin ollen esimerkiksi uskonnollisilla kouluilla, sairaaloilla ja hyväntekeväisyysjärjestöillä on oikeus toteuttaa tehtäväänsä uskonnollisen vakaumuksensa pohjalta.
Julistus tuo esiin myös uskonnonvapauden yhteisöllisen ulottuvuuden: ihmiset ovat sosiaalisia olentoja, ja siksi myös yhteisöillä tulee olla vapaus elää todeksi uskonnollisia vakaumuksiaan. Uskonnonvapaus nähdään erottamattomana osana ihmisarvoa, koska ihmiselle on ominaista kyky käyttää järkeään ja vastata totuuteen. Vapaus kysyä, kuunnella ja etsiä vastauksia on olennainen osa ihmisyyttä. Tämän vuoksi uskonnonvapaus on paitsi yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden kulmakivi myös keskeinen ihmisoikeus.
Helge Wulff

Helge Bertil Wulff (9. lokakuuta 1903 Malmö, Ruotsi – 21. toukokuuta 1986 Helsingborg, Ruotsi) oli ruotsalainen lääkäri ja kirurgian professori.
Wulff valmistui ylioppilaaksi vuonna 1921 ja suoritti lääketieteen opintonsa Lundin yliopistossa. Hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi vuonna 1925, lisensiaatiksi 1930 ja väitteli lääketieteen tohtoriksi vuonna 1937. Vuonna 1949 hänestä tuli kirurgian professori Lundin yliopistossa. Hän työskenteli uransa aikana useissa vaativissa tehtävissä, muun muassa apulais- ja ylilääkärinä sekä Lundissa että Malmössä, ja toimi ylilääkärinä myös Skandinaavisessa syöpäkeskuksessa.
Wulff osallistui aktiivisesti lääketieteelliseen koulutukseen ja hallintoon. Hän johti lääkärikoulutuskomiteaa ja toimi jäsenenä lääketieteellisen tutkimusneuvoston ja ulkomaanasiain neuvoston elimissä. Hän oli asiantuntijana lääkärikoulutuksen kehittämisessä ja osallistui tutkimusrahastojen toimintaan. Lisäksi hän toimi Ruotsin kirurgiyhdistyksen sihteerinä ja puheenjohtajana sekä vaikutti WHO:n asiantuntijana Indonesiassa vuonna 1953. Hän vieraili myös Yhdysvalloissa ja luennoi muun muassa Tuftsin ja Coloradon yliopistoissa. Wulff oli aktiivinen kansainvälisessä liikennelääketieteellisessä yhdistyksessä ja teki useita opinto- ja luentomatkoja Eurooppaan, Aasiaan ja Amerikkaan.
Wulff hallitsi useita kieliä ja kuului lukuisiin tieteellisiin seuroihin ja järjestöihin. Vapaa-ajallaan hän harrasti tennistä, golfia ja purjehdusta. Nuoruudessaan hän osallistui myös yleisurheiluun, erityisesti pikajuoksuun ja korkeushyppyyn. Wulff kirjoitti useita julkaisuja kirurgian, radiologian ja patologian aloilta.
Wulff avioitui Anna Lisa Sundströmin kanssa vuonna 1931, ja perheeseen syntyi viisi lasta.
FA Cupin loppuottelu 2022

FA Cupin loppuottelu 2022 (sponsorisyistä johtuen myös Emirates FA Cup) oli maailman vanhimman jalkapalloturnauksen, FA Cupin 141. loppuottelu. Ottelussa kohtasivat Liverpool ja Chelsea. Varsinainen peliaika päättyi 0-0 ja Liverpool voitti rangaistuspotkukilpailun 6-5 ja saavutti seurahistoriansa 8. FA Cupin.
FA Cupin voittaja saa normaalisti paikan Eurooppa-liigaan. Vaikka Liverpool voitti ottelun, se oli jo varmistanut paikkansa Mestarien liigassa sijoituttuaan Valioliigassa toiseksi. Täten Eurooppa-liigan paikka siirtyi Valioliigassa seuraavaksi korkeimmalle sijoittuneelle joukkueelle, joka ei ollut vielä varmistanut paikkaa eurooppalaisissa kilpailuissa. Täten Manchester United sai tämän paikan.
Ottelu.
Ottelu alkoi kello 18:45 Wembley Stadiumilla, Lontoossa. Katsojia oli noin 84 897. Ottelun tuomarina toimi englantilainen Craig Pawson. Varsinainen peliaika päättyi 0-0, jonka jälkeen siirryttiin jatkoajalle. Lopulta ottelun voittaja ratkesi rangaistuspotkukilpailussa, jonka Liverpool voitti 6-5. Ratkaisevan rangaistuspotkun laukoi Kostas Tsimikas.
Bělčice

Bělčice on kaupunki Etelä-Böömin läänissä Tšekissä. Se sijaitsee Strakonicen piirikunnan pohjoisosassa. Vuonna 2017 kaupungissa asui 1007 henkilöä.
Maantiede.
Bělčice on jaettu seitsemään kaupunginosaan: Bělčice, Hostišovice, Podruhlí, Tisov, Újezdec, Záhrobí ja Závišín.
Historia.
Bělčicestä löytyneen hautapaikan perusteella sen alueella on ollut luultavasti asutuskeskus jo 700- ja 800-luvuilla. Ensimmäinen suora maininta kylästä on vuodelta 1245, kun asiakirjassa mainitaan Petr Bělčiceläinen niminen henkilö. Silloisen kylän tarkkaa sijaintia ei tiedetä, mutta se on luultavasti ollut nykyisen kirkon kohdalla. Sen laidalla sijaitsi linna, jossa asuivat aikalliset aateliset aina 1500-luvun alkuun asti jolloin se tuhoutui. Linnaa ympäröineet vallit ovat säilyneet nykypäivään saakka. Sen kaksimetriset muurit käytettiin kylän uudelleenrakennukseen vuoden 1848 tulipalon jälkeen.
Bělčice sai markkinakaupungin ("Městečko") oikeudet ensimmäistä kertaa vuonna 1484, mutta ne poistuivat joskus ennen 1550-lukua. Keisari Ferdinand I palautti Bělčicen oikeudet vuonna 1549, ja myönsi sille oikeuden käyttää sinettiä sekä vaakunaa. Kaupungin koulu on toiminut ainakin vuodesta 1672, ja sen nykyinen koulurakennus on vuodelta 1823. Bělčice sai täydet kaupunkioikeudet jälleen vuonna 1899.
Vuonna 1911 perustettu graniitinlouhintaa harjoittanut yritys työllisti 190 ihmistä aikana juuri ennen ensimmäistä maailmansotaa. Sodassa kuoli 35 bělčiceläistä sotilasta. Rauhan solmimisen jälkeen "rohlíčky" nimellä kulkeneita perunoita myytiin ympäri Tšekkoslovakiaa. Toisessa maailmansodassa kuoli useita kaupunkilaisia ja juutalaisperheitä kuljetettiin keskitysleireille tuhottaviksi.
Liikenne.
Strakonicesta Březniceen kulkeva rautatie pysähtyy Bělčicen keskustan laidalla. Rautatieasema avattiin kesäkuussa 1899.
Jossain on valo joka ei sammu

Jossain on valo joka ei sammu on Lauri-Matti Parppein ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen draamaelokuva, joka tuli ensi-iltaan syyskuussa 2025.
Elokuva sai kansainvälisen ensiesityksen Cannesin elokuvajuhlien ACID-sivusarjassa toukokuussa 2025.
Elokuvassa ammattihuilisti Pauli palaa romahduksen jälkeen takaisin lapsuudenkotiinsa Raumalle. Siellä hän kohtaa entisen koulutoverinsa Iiriksen, joka houkuttelee Paulin mukaan luomaan erikoislaatuista musiikkia – sellaista, jota kukaan ei ollut osannut kaivata.
Elokuvan on tuottanut Ilona Tolmunen Made Oy:stä ja sen levittää elokuvateattereihin B-Plan Distribution.
Maarit Koponen

Maarit Koponen (s. 1978 Vantaa) on suomalainen kielitieteilijä ja käännöstieteen professori Itä-Suomen yliopistossa. Koponen on tutkinut konekääntämisen laatua ja käytettävyyttä kääntäjien ja muiden käyttäjien näkökulmasta.
Koulutukseltaan hän on filosofian tohtori kieliteknologiasta.
Ura.
Koponen väitteli keväällä 2016 Helsingin yliopistosta. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Turun yliopistossa yliopistonlehtorina englannin oppiaineessa vuoteen 2019 asti. Vuosina 2019–2020 hän työskenteli EU:n Horizon-projektin MeMAD-hankkeessa Helsingin yliopiston Digitaalisten ihmistieteiden osastolla. Itä-Suomen yliopiston käännöstieteen professorina hän aloitti tammikuussa 2021.
Koponen on toiminut myös ”Kertova teksti, kääntäjä ja kone” -hankkeessa ja monitieteisessä DECA-konsortiossa. DECA eli "Demokratian episteeminen toimintakyky algoritmien aikakaudella" tutkii muun mussa tiedon käyttöä ja tuottamista ja siihen liittyviä ongelmia yksilön ja yhteiskunnan kannalta.
Saarijärvi (Lieksa, Laklajoen valuma-alue)

Saarijärvi on Suomen ja Venäjän välisellä rajavyöhykkeellä sijaitseva korpijärvi Lieksassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 111 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Saarijärveä ympäröi osin suoalue. Ainoa nimetty lahti on länsiosan matala ja leveäsuinen Tikkalanlahti. Niemistä on nimetty itärannan Ollinniemi. Etäisyys kaakkoisrannalta luoteisrantaan on noin 2,4 kilometriä. Noin kuudesosa Saarijärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin kohta, noin yhdeksän metriä, sijaitsee järven pohjoispuoliskolla.
Saarijärven saariluku on kaksi. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin 7,4 hehtaaria, josta yli seitsemän hehtaaria tulee järven keskiosassa sijaitsevan Eskelinsaaren osalle. Sen länsipuolella sijaitsee Kalkkusaari, jonka pinta-ala on alle aarin. Saarijärven länsipuolella kohoaa Tikkalanvaara, jonka laki on noin neljänneskilometrin korkeudessa merenpinnan yläpuolella.
Saarijärven tulouomista karttanimi on luoteesta laskevalla Kivipurolla. Saarijärven luusua sijaitsee järven eteläisimmässä kolkassa, josta alkaa etelään virtaava Saarijoki.
Saarijärven vesitilavuus on 3 363 000 kuutiometriä.
Saarijärvi (04.436.1.010) kuuluu Laklajoen valuma-alueeseen (04.436), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijärven alue (04.43) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Saarijärvi on laajin Laklajoen valuma-alueen kahdeksastatoista järvestä.
Nydvind

Nydvind on ranskalainen metallimusiikin yhtye, joka on perustettu vuonna 2000.
Yhtyeen ensimmäinen albumi "Eternal Winter Domain" julkaistiin vuonna 2003 Sacral Productionsin kautta, ja uudelleen vuonna 2006 Adipocere Recordsin kautta.
Malmin peruskoulu

Malmin peruskoulu on Helsingin Ylä-Malmilla toimiva peruskoulu, jossa on vuosiluokat 1–9. Se toimii Kirkonkyläntien molemmin puolin kolmessa lähekkäisessä osoitteessa. Talvelassa (Talvelantie 1) toimivat vuosiluokat 5–9, Pohjolassa (Kirkonkyläntie 17) ja Kesälässä (Silkokuja 7) vuosiluokat 1–4. Syksyllä 2024 koulussa oli kaikkiaan 757 oppilasta.
Koulun tiloja tullaan 2020-luvun loppupuolella keskittämään Kirkonkyläntie 17:ään rakennettavaan uuteen kampuskokonaisuuteen, jossa nykyinen 1920-luvulta peräisin oleva koulurakennus perusparannetaan ja sen yhteyteen rakennetaan laajennus. Hankkeen valmistuttua rakennuksessa toimisivat Malmin peruskoulun lisäksi päiväkodit Takatasku (nyt osoitteessa Takaniitynpolku 1) ja Ylä-Malmi (nyt Notkotie 12). Hanke mahdollistaa Talventie 1 tontin vapauttamisen Malmin uuden sairaalan laajennukseen. Rakennushankkeen on tarkoitus valmistua alkuvuonna 2028.
Pro Merito Melitensi -ritarikunta

Pro Merito Melitensi -ritarikunta () on Maltan ritarikunnan alainen ritarikunta. Kunnianosoituksella palkitaan henkilöitä, jotka ovat ansioituneet ritarikunnan tai katolisen kirkon hyväksi Maltan ritarikunnan suurmestarin päätöksellä. Saajan ei tarvitse olla katolilainen, ja siksi kunnianosoituksen saaneista ei tule virallisesti Maltan ritarikunnan jäseniä. Ylintä ketjuluokkaa myönnetään yleensä vain valtionpäämiehille. Ritarikunta on perustettu vuonna 1920.
Ritarikuntaan kuuluu myös kaksi kampanjamitalia, joita myönnetään Maltan ritarikunnan jäsenille tai vapaaehtoisille kiitoksena erityislaatuisesta vapaaehtoistyöstä. Vuonna 2020 perustettiin COVID-19 -kampanjamitali ja 2022 Ukrainan kampanjamitali.
Ritarikunnassa on kolme divisioonaa (papisto, siviilit ja sotilaat) ja sen luokat jakautuvat seuraavasti:
Aulis Salovaara

Aulis Olavi Salovaara (22. helmikuuta 1928 – 2. heinäkuuta 2009) oli suomalainen näyttelijä sekä hallinto- ja toimitusjohtaja.
Ura.
Aulis Salovaaran vanhemmat olivat juustonhoitaja Niilo Salovaara ja Anni Salovaara. Kansakoulun jälkeen Salovaara suoritti mainoshoitajain kurssin myynti- ja mainoskoulussa ja sanomalehtialan kursseja. Hän kirjoitti niin ikään artikkeleita aikakauslehtiin.
Salovaara toimi kiinnitettynä näyttelijänä Mikkelin teatterissa 1947–1948 ja 1950–1952. Lisäksi hän vieraili Teatteri Jurkassa 1955–1957. Hänen roolejaan olivat muun muassa Timo ("Seitsemän veljestä"), Kalle Aaltonen, Jussi ("Pohjalaisia"), Engstrand ("Kummittelijoita") ja Legros ("Olemmehan 20-vuotiaita").
Salovaara toimi Tampereen Teatterin taloudenhoitajana 1957–1959, Helsingin Kansanteatterin myynti- ja mainospäällikkönä 1959–1965, Helsingin kaupunginteatterin tuotantopäällikkönä 1965–1970 ja samaisen teatterin hallinto- ja toimitusjohtajana vuodesta 1970.
Salovaara näytteli ruhtinaan roolin Sakari Jurkan ohjaamassa televisiotuotannossa "Mylläri ja kirkkoherra" (1962).
Ranilug

Ranilug (, ) on kylä ja kunta Kosovossa. Se sijaitsee Gjilanin piirissä. Vuoden 2024 väestönlaskennassa Ranilugin kunnan väkiluku oli 2 481. Enemmistö kunnan asukkaista on serbejä.
Väestö.
Vuoden 2024 väestönlaskennan mukaan Kllokotissa asui 2 481 ihmistä, joista 2 349 oli serbejä, 129 albaaneja ja 1 bosniakki. 2 asukasta kuului muihin etnisiin ryhmiin.
Marko Paavilainen

Marko Paavilainen (s. 1964) on suomalainen historioitsija ja tietokirjailija. Hän on erikoistunut talous- ja yhteiskuntahistoriaan ja julkaissut useita teoksia, jotka käsittelevät suomalaista liike-elämää, politiikkaa ja kansallista identiteettiä erityisesti 1900-luvun alun Suomessa.
Ura.
Paavilainen väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistosta. Hänen väitöskirjansa "Kun pääomilla oli mieli ja kieli: suomalaiskansallinen kielinationalismi ja uusi kauppiaskunta maakaupan vapauttamisesta 1920-luvun alkuun" (2005) käsittelee suomenkielisen kauppiaskunnan nousua, kansallista identiteettiä ja talouspolitiikkaa Suomen itsenäisyyden alkuvuosikymmeninä.
Paavilaisen tutkimus tarkastelee usein liike-elämän historiaa laajemmasta yhteiskunnallisesta ja poliittisesta näkökulmasta. Hän pyrkii irrottautumaan perinteisestä liiketoimintahistorian lähestymistavasta ja korostaa kaupankäynnin sidoksia yhteiskunnalliseen muutokseen, nationalismiin ja modernisaatioon. Väitöskirjassaan hän kuvaa, kuinka suomenkielinen porvaristo nousi taloudellisesti ja poliittisesti merkittäväksi ryhmäksi, ja kuinka tämä ryhmä vaikutti kansalliseen keskusteluun ja talousjärjestelmään.