Nashville Skyline

Nashville Skyline on Bob Dylanin vuonna 1969 julkaisema yhdeksäs studioalbumi. Albumilta julkaistiin myös single ”Lay Lady Lay”. Levyllä esiintyy myös Johnny Cash. Kriitikot pitivät levystä, se myös myi hyvin ja nousi listaykköseksi ainakin Isossa-Britanniassa ja Ranskassa.
"Nashville Skyline" oli ensimmäinen Dylanin albumi, joka julkaistiin vain stereo-painoksena. Aiemmat oli julkaistu sekä monona että stereona.
Nauhoitus.
Dylan aloitti "Nashville Skylinen" nauhoitukset helmikuussa 1969. Edellisestä studioalbumista, vuoden 1967 "John Wesley Hardingista", oli kulunut yli vuosi. Dylan piti sessiot Columbian Studio A:ssa. Ne alkoivat helmikuun 12. päivä, mutta sinä päivänä nauhoitettua materiaalia ei ole levyllä. Seuraavana päivänä saatin nauhoitetuksi kappaleet ”To Be Alone With You”, ”I Threw It All Away” ja ”One More Night”. Dylan myös yritti useaan otteeseen ”Lay Lady Layta”, joka hän oli kirjoittanut vuonna 1968, samoin kuin kappaleen ”I Threw it All Away”. 
Aikaisempiin levyihin verrattuna Dylan muutti laulutapaansa nyt hiljaisemmaksi ja vähemmän karheaksi. Dylan itse kertoi, että uusi ääni johtuu tupakoinnin lopettamisesta, mutta äänen voi silti tunnistaa hänen äänekseen. 
14. helmikuuta Dylan sai levylle seuraavat kappaleet: ”Peggy Day”, ”Tell Me That Isn't True”, ”Country Pie”, ja ”Lay Lady Lay”. Kahden seuraavan päivän aikana vietetyn tauon aikana Dylan kirjoitti uuden kappaleen, jonka nimi oli ”Tonight I’ll Be Staying Here With You”. Kun sessiot jatkuivat 17. päivänä, ”Tonight I’ll Be Staying Here With You” oli keskipisteenä, ja lopullinen versio valittiin yhdestätoista otosta. Myös instrumentaalin ”Nashville Skyline Rag” hän kirjoitti session alussa. Myöhemmin se lisättiin albumille. 
Yhteistyö Johnny Cashin kanssa.
Jossain sessioiden vaiheessa countrylegenda Johnny Cash käväisi studiossa. Hän oli oman yhtyeensä kanssa levyttämässä viereisessä studiossa. Hän oli ollut Dylanin pitkäaikainen ystävä ja kannattaja. He päätyivät esittämään duettoina Dylanin kappaleet ”One too Many Mornings” ja ”Don’t Think Twice It's Alright” sekä Cashin oman ”I Still Miss Someone”. Niistä mitään ei voinut käyttää, mutta Cash palasi seuraavana päivänä tekemään lisää duettoja. 
Helmikuun 18. omistettiin kokonaan Cashin ja Dylanin duetoille. ”One Too Many Mornings” ja ”I Still Miss Someone” uusittiin, ja ne myös torjuttiin uudestaan. He kokeilivat myös seuraavia kappaleita: ”Matchbox”, ”That’s Alright Mama”, ”Mystery Train”, ”Big River”, ”I Walk The Line”, ja ”Guess Things Happen That Way”. Näiden kappaleiden alkuperäisesittäjät olivat Carl Perkins, Elvis Presley ja itse Cash. Niitäkään ei voitu käyttää. Coverit Jimmie Rodgersin ”Blue Yodel #1 &amp; #5”, Johnny Cashin ”Ring on Fire”, ”You Are My Sunshine”, ”Mountain Dew”, perinteinen spirituaali ”Just a Closer Walk with Thee”, ”How High The Water”, kansanballadi ”Careless Love” sekä Dylanin erityisesti Cashille kirjoittama ”Wanted Man” olivat myös kokeiltavina, mutta eivät kelvanneet. Ainoa hyväksytty oli Dylanin oma kappale ”Girl from The North Country”, joka päätyi levyn avausraidaksi Cashin ja Dylanin esittämänä. Kun pääasiallinen levytys oli tehty, 19., 20. ja 21. päivät käytettiin lopulliseen miksaukseen ja muokkaukseen.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli