Secret Treaties

Secret Treaties on Blue Öyster Cultin vuonna 1974 julkaistu albumi. Albumi on monien kriitikoiden ja fanien mielestä yhtyeen paras albumi, sisältäen yhtyeen klassikoiksi nousseita kappaleita kuten "Career of Evil", "Dominance and Submission" ja "Astronomy". Albumia on myyty kultalevyn arvoisesti Yhdysvalloissa ja se on myös pärjännyt hyvin monien rock-lehtien "paras albumi"-äänestyksissä.
Taustaa ja albumin materiaali.
BÖC oli julkaissut kaksi studioalbumia vuoteen 1973 mennessä ja vaikka albumit eivät olleet menestyneet kaupallisesti kovinkaan vahvasti pidettiin yhtyettä hyvänä live-esiintyjänä ja se teki paljon kiertueita alkuvuosina, mm. lämmitellen isompia artisteja. Kun BÖC alkoi levyttämään "Secret Treaties"ia, päätti se keskittyä laulunkirjoittamiseen entistä intensiivisemmin ja pyrki tuottamaan enemmän "tunteita" herättävän albumin. Talvella 1973-1974 yhtye työsti albumin kappaleet pienessä mökissä Long Islandilla.
Myös yhtyeen manageri Sandy Pearlman ja yhtyeen lähipiiriin kuulunut rock-toimittaja Richard Meltzer osallistuivat sanoittajina kappaleiden tekoon. Osa kappaleista pohjautuukin Pearlmanin 1960-luvulla kirjoittamaan "Imaginos"-konseptiin, joka käsitteli "maailmansotiin perustuvia, salaperäisiä tieteitä", joista mainitaan myös albumin kansiteksteissä. Albumilla kappaleet tulevat ilman taukoja luoden näin konseptimaisen tunnelman, kappaleiden käsitellessä "salamyhkäisesti ja moniselitteisesti" erilaisia ihmiskunnan teemoja. Musiikillisesti albumi on pääasiallisesti hard / heavy rock-painotteinen.
Albumin avaa rumpali Albert Bouchardin ja runoilija-laulaja Patti Smithin säveltämä "Career of Evil". Se pohjautuu Smithin runoon "Poem Of Isadore Ducasse". Kappale julkaistiin myös singlenä. Se versio on albumiversiota lyhyempi ja sitä on myös sensuroitu. Kyseenalaiset sanat "I'd like to do it to your daughter on the dirt road" ovat vaihtuneet muotoon "I'd like to do it like you oughta in the dirt road". Musiikillisesti kappale on keskitempoinen kulkien kitarariffin myötä.
"The Subhuman" on rauhallinen, tunnelmallisempi kappale, jonka ovat säveltäneet vokalisti-kitaristi Eric Bloom ja Sandy Pearlman. Kappale julkaistiin myöhemmin uudelleen "Imaginos"-albumilla nimellä "Blue Oyster Cult". Sanat pohjautuvat Pearlmanin aiemmin mainittuun "Imaginos"-kertomukseen. Kappaleessa kitaristi Donald Roeserin tunnelmallinen sooloilu tulee hyvin esille.
"Dominance and Submission", "ME 262" ja "Cagey Cretins" ovat nopeatempoisia heavy rock-kappaleita, joista viimeksi mainitussa kuullaan Albert Bouchardin tuplabasari-komppia. Nimi "ME 262" tulee samannimisestä toisen maailmansodan aikaisesta saksalaisesta hävittäjälentokoneesta ja kappaleen teksti sisältääkin viitteitä tuolta ajalta. "Dominance and Submission"-kappaleesta tuli yleisönlaulatus-numero yhtyeen myöhemmillä kiertueilla. Sen sanat kertovat oikeasti tapahtuneesta automatkasta, jossa mukana olivat mm. laulussa esiintyvät Suzy- ja Charles-nimiset henkilöt.
"Harvester of Eyes" on hitaampitempoinen, "junnaavan" riffin myötä kulkeva kappale, jonka tahtilaji vaihtuu kappaleen loppuosassa. Sitä seuraava "Flaming Telepaths" alkaa soittorasia-efektillä, ja kappaleessa Allen Lanierin syntetisaattori on isossa osassa. Kappaleen sanoituksen aiheena on "tieteis-henkinen huumausaineiden testaus ihmisillä tuhoisin seurauksin".
Albumin päättää lähes 7-minuuttinen "Astronomy". Kappale on hidas, balladimainen, jossa kosketinsoittimet ja piano ovat isossa osassa. Yhtyeen mukaan kappaleen musiikin inspiraationa oli David Bowien "Panic in Detroit"-kappale. Sanoituksen inspiraationa on toiminut jälleen Pearlmanin "Imaginos"-runo sekä hänen mainitsemansa "salainen tiede", sekä seksuaalisuus. Lisäksi kappaleen tarinassa on mukana jälleen Suzy-niminen naishenkilö, johon viitataan joissain muissakin yhtyeen lauluissa. BÖC levytti myöhemmin kappaleen uudelleen "Imaginos"-albumille ja Metallica-yhtye versioi kappaleen myöhemmin albumilleen "Garage Inc.".
Kappaleet "Boorman the Chauffer", "Mommy", "Mes Dames Sarat" ja "Born to be Wild" nauhoitettiin myös albumin sessioissa ja julkaistiin albumin remasteroidussa versiossa vuonna 2001. Cover-kappale "Born to be Wild" julkaistiin alun perin saman kappaleen live-version b-puolena vuonna 1975. Basisti Joe Bouchardin ja tuottaja Murray Krugmanin säveltämä "Boorman the Chauffer" on hyvin samanhenkinen kappaleen "ME 262" kanssa. "Mommy" on puolestaan hieman proto-punk-henkinen ainakin sanoitukseltaan ja Allen Lanierin "Mes Dames Sarat" (tunnetaan myös nimellä "CC (Coca-Cola) Voodoo") edustaa progressiivisempaa suuntausta ottaen vaikutteita edellisen albumin "The Red and The Black"-kappaleesta.
Albumin julkaisu ja vastaanotto.
"Secret Treaties" julkaistiin huhtikuussa 1974. Kannessa oli mustavalkoinen maalaus yhtyeestä ME 262-hävittäjän ympärillä. Albumin kansi jatkoi yhtyeen "mustavalkoista" sarjaa; myös kahden aiemman albumin kannet olivat mustavalkoiset. Singlenä julkaistiin kappale "Career of Evil". Albumi nousi Billboardin listalla sijalle 53. ja siitä tuli lopulta kultalevy vuonna 1992. Yhtyeen suosio kasvoi Pohjois-Amerikassa albumin myytyä edellisiä albumeita paremmin ja BÖC sai jalansijaa myös Euroopassa ja Britanniassa, jossa arvostettu Melody Maker-lehti nimesi albumin "kaikkien aikojen parhaaksi rock-albumiksi" vuonna 1975. Myös Yhdysvalloissa Rolling Stone- ja Creem-lehdet antoivat positiivista palautetta albumista.
Myös yhtyeen fanit ja tämän päivän kriitikot nostavat albumin yhdeksi yhtyeen parhaista. Monet albumin kappaleet (esim. "Career of Evil", "Dominance and Submission", "ME 262" ja "Astronomy") ovat nousseet yhtyeen klassikoihin kuuluviksi ja ovat pysyneet yhtyeen soittolistalla konserteissa. Arvostelijoista mm. Allmusic-sivuston arvostelija kehuu albumin sanoituksia ja soitantaa ja nostaa albumin "yhtyeen ehdottomaksi klassikoksi" ja Sputnik Music-sivuston kriitikko sanoo albumin olevan "viimeinen yhtyeen kolmesta ensimmäisestä voima-albumista" ja pitää albumia "itsestään selvänä menestyksenä". Kerrang!-lehden Don Kayen mukaan "albumin kappaleet sopivat täydellisesti yhteen toistensa kanssa luoden draamaa ja monipuolisuutta jota vain parhaat albumit voivat tarjota".
Albumista julkaistiin bonus-raitoja sisältävä remasteroitu versio vuonna 2001. Varhaisemmissa CD-painoksissa "Cagey Cretins"-kappaleessa on pieni "hyppy" johtuen ilmeisesti nauhavirheestä CD-masteroinnissa. Myös kannessa yhtyeen nimi on vihreällä joissain painoksissa.