tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vilho Stenroos

Vilho Stenroos (23. syyskuuta 1869 Uusikaupunki – 23. kesäkuuta 1945 Ikaalinen) oli suomalainen maanmittausinsinööri ja Ikaalisten kauppalanjohtaja.
Vilho Stenroosin vanhemmat olivat merimies Wilhelm Stenroos ja Gustava Grönroos. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Turun lyseosta ja suoritti maanmittaustutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1898. 
Stenroos toimi nuorempana ja myöhemmin vanhempana maanmittausinsinöörinä Turun ja Porin läänissä Ikaalisten piirissä 1904–1936 siirtyen eläkkeelle 1936. Tänä aikana hän valmisti 3 000 – 4 000 maanmittaustoimitusta. Hän oli Ikaalisten kunnanvaltuuston jäsenenä ja 1918–1920 valtuuston puheenjohtajana sekä sen jälkeen kauppalanvaltuuston jäsenenä ja puheenjohtajana 1924 ja 1928–1932. Vuosina 1931–1933 Stenroos toimi Ikaalisten kauppalanjohtajana ja hän oli myös kauppalan järjestysoikeuden puheenjohtajana. Hän oli pitkään jäsenenä kunnan tilanostokomiteassa ja oli tilattoman väestön lainarahaston hoitajana. Stenroos kuului Leppäkosken Sähkö Oy:n perustajiin ja toimi 1922–1923 yhtiön hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana sekä samoin Ikaalisten Osuuskaupan hallituksen ja johtokunnan jäsenenä. Lisäksi hän kuului Pohjois-Satakunta-lehden, Ikaalisten yhteiskoulun, kylpylaitoksen ja puhelinyhtiön johtokuntiin monet vuodet. Suomen sisällissodan aikana Stenroos kuului Ikaalisten rintamalla valkoisten tiedusteluosastoon, ja sodan jälkeen hän oli mukana Ikaalisten suojeluskunnan toiminnassa ja oli sen kannatusyhdistyksen alkuunpanijoita. Stenroos oli Ikaalisten valkoisten sankaripatsastoimikunnassa puheenjohtajana ja rahastonhoitajana.
Stenroos oli naimisissa vuodesta 1905 Vera Emilia Wilhelmina Heinrichsénin kanssa.
Baptismi Italiassa

Italian baptismi on italialainen vapaakirkollinen liike. Baptistisena kirkkokuntana Italiassa toimii Italian evankelinen baptistiliitto, johon kuuluu noin 4 400 jäsentä.
Historia.
Baptismi on romaanisissa ja katolissa maissa toiminut muiden vapaaseurakuntaliikkeiden tavoin haastavassa toimintaympäristössä. Englantilaiset saarnaajat aloittivat toimintansa Italiassa 1860-luvulla. Italian yhdentymisen jälkeen vuonna 1870 baptistiliike menestyi merkittävästi paremmin. Työhön liittyi tuolloin myös Yhdysvaltain baptistit.
1800-luvun lopuun mennessä seurakuntia oli muodostettu suuriin kaupunkeihin, kuten Roomaan, Bolognaan, Napoliin, Venetsiaan, Milanoon ja Torinoon. Teologinen seminaari aloitettiin vuonna 1901 Roomassa, mutta se lopetettiin 1932. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen eteläinen baptistikonventio otti vastuuta Italian seurakuntien auttamisesta.
Uusi teologinen seminaari avattiin 1949 Torinossa. Samaan aikaan avattiin nuorten naisten koulutuslaitos ja lastenkoti Roomaan.
Puéchabon

Puéchabon on kunta Etelä-Ranskassa Hérault'n departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Héraultjoen varrella, noin 30 kilometriä Montpellier'n kaupungista luoteeseen.
Saint-Sylvestre-des-Brousses'n kirkko on rakennettu 1100-luvulla. Kirkko oli benediktiinien omistuksessa 1500-luvulle saakka, jolloin he hylkäsivät sen. Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla kirkko otettiin valtion omistukseen kansallisomaisuutena. Vuodesta 1812 lähtien se on ollut Puéchabonin kunnan omaisuutta, ja vuonna 1918 se lisättiin historiallisten monumenttien listalle.
Kunnan pohjoisosaa rajaava Héraultjoki on Puéchabonin kunnan kohdalla uurtanut syvän kanjonin kalkkikivimaastoon. Tämä kanjoni, Gorges de l'Hérault, on suosittu matkailukohde.
Baptismi Espanjassa

Espanjan baptismi on espanjalainen vapaakirkollinen liike. Baptistisena kirkkokuntana Espanjassa toimii Espanjan evankelisbaptistinen liitto, johon kuuluu 101 seurakuntaa ja noin 11 300 jäsentä.
Historia.
Baptismi on romaanisissa ja katolissa maissa toiminut muiden vapaaseurakuntaliikkeiden tavoin haastavassa toimintaympäristössä. Espanjassa erityisesti kolportöörityö raivasi tietä uusille aatteille. Vaikutteet tulivat Englannista ja Yhdysvalloista. Ensimmäiset baptistiset liikkeet syntyivät erityisesti yhdysvaltalaisen saarnatoiminnan kautta.
Ensimmäiset espanjalaiset baptistit kastettiin vuonna 1870 ja he muodostivat Madridiin maaan ensimmäisen baptistiseurakunnan. 1880-luvun alusta lähtien ruotsalaisia baptisteja oli mukana toiminnassa. Ruotsalaisia lähetystyöntekijöitä olivat muun muassa Erik Lund, Juan Uhr, C. A. Haglund sekä Nils Bengtsson.
Eteläinen baptistikonventio otti ensimmäisen maailmansodan jälkeen vastuun Espanjan toiminnasta. Francon hallituksen aikana tämä ja kaikki muukin Espanjan protestanttinen toiminta joutui erittäin vaikeaan toimintaympäristöön.
Baptismi Portugalissa

Portugalin baptismi on portugalilainen vapaakirkollinen liike. Baptistisena kirkkokuntana Portugalissa toimii Portugalin baptistikonventio, johon kuuluu 72 seurakuntaa ja noin 4 800 jäsentä.
Historia.
Baptismi on romaanisissa ja katolissa maissa toiminut muiden vapaaseurakuntaliikkeiden tavoin haastavassa toimintaympäristössä. Portugalin baptismi alkoi 1880-luvulla ja sen toiminnasta vastasi pitkään yksinomaisesti Brasilian baptistit. Brasilialaiset lähettivät lähetyssaarnajia ja kannattivat saarnaajia ja heidän lähetysasemiaan.
Toisen maailmansodan jälkeen yhdysvaltalainen toiminta aktivoitui Portugalissa. Eritysesti fundamentalistiset liikkeet ovat toimineet Portugalissa ja ylläpitäneet suhteita seurakuntiin.
Viols-le-Fort

Viols-le-Fort on kunta Etelä-Ranskassa (Le Midi) Hérault’n departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 27 kilometriä Montpellier'n kaupungista luoteeseen.
Ranskan ja Englannin kuningaskuntien välillä käytiin vuosina 1337–1453 satavuotinen sota. Viols-le-Fort linnoitettiin tuolloin rakentamalla muuri kaupungin ympärille suojaamaan kunnan asukkaita englantilaisten palveluksessa olevien palkkasotureiden hyökkäyksiltä. Ainoa mahdollinen sisäänkäynti linnoitettuun kaupunkiin oli Porte du Fanabregol. Se rakennettiin vuonna 1428, ja sen rakentamisessa otettiin huomioon 1400-luvun alussa yleistyneiden tuliaseiden käyttö. 1700-luvulta tornin päälle rakennettiin pieni kellotorni, joka korvasi rakennuksen nelisivuisen tiilikaton.
Enkelten keittiö (elokuva)

Enkelten keittiö ("We’re No Angels") on Michael Curtizin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1955. Ranald MacDougallin laatima käsikirjoitus perustuu Samuel ja Bella Spewackin näytelmään "My Three Angels", joka puolestaan perustuu ranskalaisen Albert Hussonin Suomessakin esitettyyn menestysnäytelmään "Enkelten keittiö" (La cuisine des anges). Vuoden 1895 jouluun sijoittuvan elokuvan pääosissa näyttelevät Humphrey Bogart, Peter Ustinov, Aldo Ray, Joan Bennett, Basil Rathbone, Leo G. Carroll ja Gloria Talbott. Tarinassa kolme vankia pakenee jouluaattona Pirunsaaresta, Ranskan Guayanan rannikon kuuluisasta vankilasta, ja löytää piilopaikan ystävällisen kauppiaan talosta.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi kirjoitti vuonna 1974, että Curtizilla on karkureiksi hyvät miehet ja dialogi on taitavaa. Elokuvasta kehittyy hänen mielestään harvinaislaatuista idyllistä veijarikomediaa. Saman lehden Mikael Fränti ei vuonna 1990 pitänyt "Enkelten keittiötä" Michael Curtizin ("Casablanca" ym.) parhaisiin ohjaustöihin kuuluvana vaan perin tavanomaisena, jopa laimeana Hollywoodkomediana. Hänestä Bogart, Ray ja Ustinov vaikuttavat pikemminkin harmittoman hurmaavilta hunsvoteilta kuin vaarallisilta rangaistusvangeilta.
Enkelten keittiö

Enkelten keittiö voi tarkoittaa seuraavia:
Enkelten keittiö (televisiosarja)

Enkelten keittiö on Mainostelevision vuosina 1989–1990 tuottama viihdesarja, joka perustui ruoanlaiton ympärillä käytyihin keskusteluihin studiovieraiden kanssa. Tunnin mittaisina jaksoina lauantain myöhäisillassa esitetyn ohjelmasarjan juontajina olivat Seppo Ahti ja Ilkka Kylävaara ja kokkina Markus Maulavirta.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" tv-kriitikko Jukka Kajava kirjoitti, että jos hänellä olisi valta, hän määräisi ikiaikaisen juontokiellon sekä Seppo Ahdille että Ilkka Kylävaaralle molempien epäselvän puheen takia. Hänestä ohjelmasarja oli muutenkin sisällöltään tarkoituksetonta hömppää, jossa studiovieraat (mm. Hannele Schlizewski, Pirkko Arola ja studiosta poistumisella uhannut Lilli Suomalainen) jätettiin sivuosaan elleivät osanneet pitää puoliaan.
Baqofa

Baqofa () on kylä Pohjois-Irakissa Niniven maakunnassa Mosulin kaupungin pohjoispuolella. Kylä on rakennettu kahdelle rauniokummulle. Kylän asukasluku oli vuonna 2020 arviolta 250. Ennen Isisin aiheuttamia tuhoja vuonna 2014 paikalla asui noin 1 000 henkilöä. Paikalliset ovat kaldealaiskatolisia kristittyjä.
Maantiede.
Baqofa sijaitsee Pohjois-Irakissa Niniven maakunnassa Tigrisjoen itärannalla. Mosul on Baqofasta noin 30 kilometriä etelään, Tell Kaif 12 kilometriä etelään, Batnaya 5 kilometriä etelään ja Tell Esqof 2 kilometriä länteen. Alue on niinsanottua Niniven tasankoa.
Historia.
Nimi Baqofa on johdettu sanoista "B. Qōpé", joka viittaa metsäiseen paikkaan. Nykyisin paikka ei kuitenkaan ole erityisen metsäinen.
Kahdella rauniokummulla sijaitsevalla Baqofalla on pitkä historia. Paikalta on tehty Assyrian valtakunnan kautisia arkeologisia löytöjä, kuten nuolenpääkirjoitusta sisältäviä savitauluja. Toisella paikan kahdesta rauniokummusta on kylän hautausmaa.
Kansanperinteessä kristinusko saapui seudulle 300- ja 400-lukujen vaihteessa, mutta laajemmin alue lienee kääntynyt kristinuskoon 600-luvulla. Kristinuskoa alueen kylissä levitti etenkin munkki Abraham (Awrāha/Oraha), jolle omistetun luostarin rauniot sijaitsevat lähellä Baqofaa. Baqofa mainitaan 600-luvulla Rabban Hormizdin luostarin rakennuttamisen auttamisen yhteydessä.
Baqofa on kärsinyt historiansa aikana aluetta laajemmin koskettaneista hävityksistä. Syyrialaisortodoksinen oppinut Bar Hebraeus kirjoitti mongolien aiheuttamasta hävityksestä vuonna 1235. Vuonna 1743 aluetta hävittivät Persian hallitsija Nadir Šahin joukot. Baqofa ryöstettiin ja hävitettiin. Sotajoukkojen lisäksi aluetta koettelivat kulkutaudit, joista erityisen pahoja iski vuosina 1737–1738, 1773 ja 1828. 
Äärijärjestö Isis eteni joukkoineen alueelle elokuussa 2014 ja Baqofan asukkaat pakenivat. Kurdien Peshmergan onnistui kuitenkin jälleenvallata kaupunki 11 päivän jälkeen. Osa asukkaista palasi kylään, jonka rakennuksia oli ryöstelty. Lokakuussa 2017 monet joutuivat pakenemaan jälleen. Irakin Kurdistanin pitämä äänestys itsenäisyydestä johti yhteenottoihin Peshmergan ja Irakin hallinnon joukkojen välillä. Baqofa on jäänyt "harmaalle alueelle", jota käytännössä hallitsee Irakin Kurdistan, mutta jota Irakin keskushallinto mielestään hallitsee itse. 
Väestö.
Vuonna 2020 Baqofan asukasluku oli noin 250. Ennen vuotta 2014 sen asukasluku oli noin 1 000. Paikalliset ovat kaldealaiskatolisia kristittyjä.
Yuko Takeda

Yuko Takeda (s. 1981, Miyazaki) on japanilainen näyttelijä ja laulaja. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa Minako Perin roolistaan sairaalasarjassa "Syke".
Takeda aloitti alan opinnot Yhdysvalloissa vuonna 2000 ja opiskeli teatteritaidetta Keski-Oklahoman yliopistossa, josta valmistui vuonna 2004. Hän on valmistunut myös näyttelijäntaiteen maisteriksi Arkansas’n yliopistosta vuonna 2007. Hän työskenteli näyttelijäharjoittelijana yhdysvaltalaisessa Actors Theatre of Louisvillessa vuosina 2007-2008. Lisäksi hän on valmistunut Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta teatteripedagogian maisteritutkinnosta vuonna 2018.
Suomessa hän on näytellyt muun muassa Myllyteatterissa vuosina 2009-2021 sekä Tampereen Työväen Teatterin "Karvas pala" -esityksessä vuonna 2020. Takeda voitti "Ourvision"-laulukilpailun vuonna 2013. Hän on laulaja ja sanoittaja "Elena’s idea" -yhtyeessä, joka julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 2015.
Felipe Padilla de León

Felipe Padilla de León (1. toukokuuta 1912 Peñaranda, Nueva Ecija – 5. joulukuuta 1992) oli filippiiniläinen säveltäjä ja kapellimestari.
Padilla de León opiskeli Manilassa ja Yhdysvalloissa. Hän perusti Himig Ng Lahi -kokoonpanon, joka kiersi Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Hän piti viikottaisia radio-ohjelmia vuosina 1947–1985 ja oli aktiivinen luennoitsija filippiiniläisen musiikin sekä kulttuurin aiheista. Padilla de Leóniin tuotantoon kuuluu vähintään 327 sävellystä. Padilla de León sävelsi ensimmäisen täysimittaisen filippiiniläisen oopperan, José Rizalin romaaniin pohjautuvan "Noli me tangeren" (1957). Hän sävelsi myös toisen oopperan, "El filibusterismon" (1970) Rizalin toisen romaanin pohjalta. "Noli me tangere" on pysynyt esitetyimpänä filippiiniläisenä oopperana. Padilla de León sävelsi myös muun muassa kamarimusiikkia, konserttoja, pianomusiikkia, elokuvamusiikkia, kuoroteoksia ja lauluja, kuten lastenlauluja. Hän sävelsi joululaulun "Pasko na Naman" ja Manilan pitkälti tuhouduttua toisessa maailmansodassa teoksen "Payapang Daigdig". Lisäksi Padilla de León käänsi espanjasta tagalogiksi Filippiinien kansallislaulun "Lupang Hinirang".
Padilla de León sai monia palkintoja ja tunnustuksia. 8. joulukuuta 1997 hän sai postuumisti Filippiinien kansallistaiteilijan arvonimen presidentti Fidel V. Ramosilta. Padilla de León oli naimisissa Iluminada Bonus Mendozan kanssa ja sai kuusi lasta.
Inayat Khan

Inayat Khan Rehmat Khan (; 5. heinäkuuta 1882 Baroda – 5. helmikuuta 1927 Delhi) oli intialainen muusikko, runoilija ja suufilaisuuden opettaja.
Inayat Khan sai musiikinopetusta isoisältään Moula Bakshilta, joka oli yhdistänyt hindustanilaisen musiikin ja karnaattisen musiikin perinteitä. Hän opetti isoisänsä perustamassa Gayanshalassa, josta myöhemmin tuli Barodan Maharaja Sayajirao -yliopiston musiikin laitos. Khan julkaisi runoutta ja musiikkiaiheisia kirjoja. Hän oli muusikkona ensisijaisesti vinansoittaja mutta soitti monia muitakin instrumentteja ja oli dhrupadin sekä khayalin laulaja.
Khan perusti 1900-luvun alussa järjestön, joka edisti suufilaisuutta muualla maailmassa. Hän kiersi vuodesta 1910 Euroopassa ja Yhdysvalloissa levittämässä suufilaisuuden oppeja. Khan sai hyvän vastaanoton varsinkin Ranskassa ja Venäjällä. Vuosina 1914–1920 hän oli Lontoossa. Khan oli vuodesta 1912 naimisissa Amina Begumin kanssa. Perhe muutti vuonna 1920 Ranskaan Suresnesiin. Khan palasi Intiaan lokakuussa 1926 ja vieraili suufipyhätössä Mu’in al-Din Chishtin haudalla mutta sairastui matkalla ja kuoli helmikuussa 1927 Delhissä.
Metodismi Sveitsissä

Sveitsiläinen metodismi on sveitsiläinen vapaakirkollinen liike. Sveitsissä toimiva metodistinen kirkkon on Yhdistyneeseen metodistikirkkoon kuuluva Sveitsin metodistikirkko. Yhdistyneen metodistikirkon yhteyteen kuuluu 62 seurakuntaa ja noin 5 100 jäsentä.
Historia.
Metodismi saapui Sveitsiin 1850-luvulla. Toiminta alkoi saksalaisen metodismin ja L. S. Jacobyn toiminnan yhteydessä, kun nuori saarnaaja aloitti lähetystyön Lausannessa. Työ kasvoi ja menestyi hyvin. Toiminta kohdistettiin kolmeen pääkeskukseen: Lausanneen, Zürichiin ja Baseliin.
Metodistis-episkopaalinen kirkko sai uusia kannattajia saksankielisessä Sveitsissä, ja tämä lähetys kuului järjestöllisesti Saksan metodismin yhteyteen. Sveitsiläiset osallistuivatkin Bremenin yhteiseen konferenssiin 1857.
Klormekvatti

Klormekvatti ((C5H13NCl)Cl) eli klormekvattikloridi tai kloorikoliinikloridi on kvaternäärisiin ammoniumyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kasvien kasvua säätelevänä yhdisteenä maataloudessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa klormekvatti on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, asetoniin ja dikloorimetaaniin. Aine hidastaa kasvien pituuskasvua estämällä ent-kaureenin ja edelleen gibberelliinin biosynteesiä. Yhdiste myös edistää haarautumista ja kukkanuppujen muodostumista.
Klormekvattia valmistetaan trimetyyliamiinin ja 1,2-dikloorietaanin reaktiolla.
Klormekvattia käytetään säätämään viljojen, esimerkiksi kauran, ohran, riisin, rukiin ja vehnän, kasvua ja ehkäisemään niiden lakoontumista. Se myös lisää hedelmäpuiden ja koristekasvien kukintaa ja estää koristekasvien lakoontumista. Yhdiste on hyväksytty käytettäväksi muun muassa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Intiassa ja Euroopan unionin alueella.
Baptismi Tanskassa

Tanskalainen baptismi on tanskalainen vapaakirkollinen liike. Baptistisena kirkkokuntana Tanskassa toimii Tanskan baptistikirkko, johon kuuluu 55 seurakuntaa ja noin 5 200 jäsentä.
Historia.
Baptismi ja vapaakirkolliset liikkeet levisivät varhain Euroopan saksankielisestä osasta Tanskaan. Johann Onckenin apulaisena toiminut Julius Köbner palasi vuonna 1839 kotimaahansa Tanskaan, jossa esiintyi hengellisiä liikkeitä. Köbner löysi Kööpenhaminasta ryhmän uskovaisia, jotka olivat alkaneet epäillä lapsikasteen oikeutusta.
Köbneristä tuli Kööpenhaminan baptistien opettaja. Köbner palasi kuitenkin Saksaan, mutta yhteys jatkui kirjeitse Hampurin baptistien ja tanskalaisten välillä. Kirjeenvaihto johti siihen, että Oncken ja Köbner lähtivät Kööpenhaminaan syksyllä 1839 ja kastoivat yksitoista ihmistä. Näiden ympärille järjestäytyi Skandinavian ensimmäinen baptistiseurakunta.
Vuonna 1840 hampurilaissaarnaajat tekivät uuden vierailun Tanskaan ja kastoivat lisää ihmisiä. Kun liike laajeni, puhkesi ankara vaino, jolloin poliisi puuttui asiaan ja vankilatuomioita annettiin toistuvasti. Englannista ja Yhdysvalloista käsin esitettiin anomuksia vainottujen puolesta. Vuonna 1849 astui voimaan uskonnonvapauslaki, jolloin pahin vaino oli jo lakannut. Siihen aikaan Tanskassa oli kuusi seurakuntaa ja niissä noin 400 jäsentä.
1860-luvun keskivaiheille asti baptistinen toiminta menestyi Tanskassa, vaikka Kööpenhaminan toiminnalla oli vaikeuksia. Erityisesti mormonien harjoittama lähetys aiheutti vaikeuksia. Vuodesta 1851 lähtien Tanskassa toimi maasta karkotettu F. O. Nilsson, joka kastoi muun muassa Anders Wibergin 1852. Vuonna 1864 baptistiyhdyskunnan jäsenmäärä oli noin 1 600, ja se kasvoi jatkuvasti. Köbner otti vuonna 1865 Kööpenhaminan seurakunnan johtoonsa, ja hänen kaudellaan rakennettiin uusi kirkko, joka vihittiin käyttöön 1867. Köbnerin kauden loppuun 1879 mennessä baptistiliike oli järjestäytynyt ja lujittunut eri suhteissa.
Juho Mustakallio

Juho (Johannes) Mustakallio, sukunimi aik. "Schwartzberg" (1. lokakuuta 1879 Kuopio – 29. joulukuuta 1956) oli suomalainen sokeainkoulun johtaja ja kouluneuvos.
Juho Mustakallion vanhemmat olivat teologian tohtori, tuomiorovasti Johannes Schwartzberg ja Hanna Rahm. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta vuonna 1900 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1905.
Mustakallio oli Kuopion sokeainkoulun opettajana 1911–1925 ja Helsingin sokeainkoulun johtajana 1925–1947. Hän sai kouluneuvoksen arvon 1928. Mustakallio oli Sokeain Keskusliiton puheenjohtajana vuodesta 1928 alkaen.
Juho Mustakallio oli naimisissa vuodesta 1921 Vilma Maria Aallon kanssa. Mustakallio on haudattu Kuopioon Flodbergin hautausmaalle.
Metodismi Tanskassa

Tanskalainen metodismi on tanskalainen vapaakirkollinen liike. Metodistisena kirkkokuntana Tanskassa toimii Yhdistyneeseen metodistikirkkoon kuuluva Tanskan metodistikirkko, johon kuuluu noin 2 000 jäsentä.
Historia.
Metodismi saapui Tanskaan vuonna 1858, kun Yhdysvalloista Norjaan saapunut tanskalainen C. Willerup muutti Kööpenhaminaan aloittaakseen Pohjolan lähetystyön superintendenttinä. Uskonnonvapaus oli jo tällöin vahvistettu laissa, minkä vuoksi metodistisaarnaajat eivät kohdanneet samanlaisia vaikeuksia kuin baptistit tai Saksan metodistisaarnaajat.
Willerupilla oli apunaan Yhdysvalloista saapunut kolportööri. Vuonna 1866 metodistit saivat oman kirkon Kööpenhaminaan amerikkalaisten tukemana. Tähän aikaan metodisteilla oli Tanskassa neljä seurakuntaa ja jäseniä noin 170.
Willerup toimi Skandinavian lähetyksen ylivalvojana vuoteen 1868 saakka. Vuonna 1869 Ruotsi ja Norja saivat omat ylivalvojansa. Tanskan metodismi alkoi kehittyä vakaasti.
Kreuztal

Kreuztal on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Siegen-Wittgensteinin piirikunnan luoteisosassa.
Maantiede.
Kreuztal rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Olpen piirikuntaan ja idässä ja etelässä Siegen-Wittgensteinin piirikuntaan, johon se kuuluu. Kreuztal sijaitsee noin kymmenen kilometriä Siegenista pohjoiseen ja noin 72 kilometriä Kölnistä itään. Kreuztalin ja Siegenin välillä on katkeamaton kaupunkirakenne.
Historia.
Varhaisin kirjallinen maininta paikkakunnasta Berentraph, nykyisin Ferndorf, on vuodelta 1067. Vuosina 1417–1419 aikakirjoihin ilmaantuu Erinstorff, joka vastaa nykyistä Kreuztalia. Ensimmäisen kerran paikkakuntaa kutsuttiin nimellä Kreuzthal 1826. Vuonna 1861 Kreuztal sai rautatieyhteyden osuudelle Ruhr-Sieg-Strecke. Vuonna 1928 Kreuztal sai nykyisen nimensä, aiemmin sitä oli kutsuttu nimellä Ernsdorf. Nykymuotonsa Kreuztal sai 1969, jolloin siihen liitettiin useita ympäristön maalaiskuntia.
Gelbe Villa ja Weiße Villa, jotka on rakennettu 1860–1880, edustavat Kreuztalin historiallista arkkitehtuuria muiden muassa.
Talous ja liikenne.
Kreuztalin teollisuutta edustavat muun muassa ThyssenKrupp ja Krombacher Brauerei. Kaupungin halki kulkee etelästä pohjoiseen Bundesstraße 54 (Hüttentalstraße).
Saint-Martin-de-Londres

Saint-Martin-de-Londres on kunta Etelä-Ranskassa Hérault'n departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Héraultjoen varrella, noin 27 kilometriä Montpellier'n kaupungista luoteeseen.
Kaupunki on ollut linnoitettu 1100-luvulta lähtien. Tätä kylän osaa, joka oli ensimmäisen rakennetun muurin sisällä, kutsuttiin "vanhaksi linnakkeeksi". 1300-luvulla uudet linnoitukset ympäröivät koko kaupunkia. Muuri oli 1,40 metriä paksu, ja siinä oli kolme porttia torneineen, joista pääsi sisälle kaupunkiin. 1500-luvulla kaupunki kasvoi taas muurien ulkopuolelle. 1800-luvulla nämä portit purettiin. Muurin muita pyöreitä torneja on säilynyt.
Kaupungin romaaninen Saint-Martinin kirkko on peräisin 1100-luvulta. Kirkon kuisti rakennettiin 1200-luvun tienoilla ja kellotorni 1200-luvun ja 1300-luvun taitteessa. Kellotorni purettiin huonokuntoisena 1800-luvun puolivälissä ja rakennettiin uudelleen.
Kunnan pohjoisosaa rajaava Héraultjoki on Saint-Martin-de-Londres'n kunnan kohdalla uurtanut syvän kanjonin kalkkikivimaastoon. Tämä kanjoni, Gorges de l'Hérault, on suosittu matkailukohde.
Metodismi Norjassa

Norjalainen metodismi on norjalainen vapaakirkollinen liike. Metodistisena kirkkokuntana Norjassa toimii Yhdistyneeseen metodistikirkkoon kuuluva Norjan Metodistikirkko, johon kuuluu 37 seurakuntaa ja yli 11 000 jäsentä.
Historia.
Metodismi saapui Norjaan 1850-luvulla. Yhteydet Yhdysvaltoihin syntyivät maastamuuton ja palaavien merimiesten välityksellä. Keskeinen henkilö metodismin synnyssä oli O. G. Hedström, joka kääntyi New Yorkin Bethel-laivalla. Vuonna 1849 yksi kääntyneistä norjalaisista, O. P. Petersen, lähti vierailulle kotimaahansa ja aloitti saarnatoiminnan, jonka kautta monet kääntyivät metodismiin.
Vuoden 1853 lopulla Petersen palasi Norjaan lähetyssaarnaajana. Hänen avukseen tuli toinen mies Yhdysvalloista, tanskalainen C. Willerup. Tällöin Norjaan perustettiin kaksi ensimmäistä seurakuntaa, toinen Sarpsborgiin ja toinen Fredrikshaldiin.
Vähitellen Norjaan lähetettiin useita saarnaajia, mutta pian heitä nousi myös Norjan omien kääntyneitten joukosta. Ensimmäinen merkittävä heistä oli Marten Hansen, josta myöhemmin tuli piirin esimies. Hansen tuli tunnetuksi myös kirjailijana ja kirjallisuuden levittämisen johtajana. Monet ensimmäisen polven saarnaajat olivat kuitenkin siirtolaisia, jotka palasivat evankeliumin asialla Norjaan. Pääkaupungissa Kristianiassa aloitettiin toiminta vuonna 1864, ja vuonna 1869 Petersenistä tuli Norjan metodistien superintendentti.
Thai Elephant Orchestra

Thai Elephant Orchestra on Lampangissa Thaimaassa toimiva yhtye, johon kuuluu erilaisia soittimia soittavia norsuja.
Thai Elephant Orchestraa oli perustamassa viulisti, säveltäjä, neurotieteilijä Dave Soldier. Kokoonpano on pitänyt esityksiä matkailijoille Thaimaan elefanttien suojelukeskuksessa. Yhtye käyttää myös erikseen norsujen soitettaviksi kehitettyjä ja Thaimaan kulttuuriin soveltuvia soittimia. Useimmiten norsujen kouluttajat ohjeistavat eläimiä vain sen suhteen, milloin soittaminen on määrä aloittaa ja lopettaa. Thai Elephant Orchestran kolmas albumi "Water Music" julkaistiin vuonna 2011.
Saint-Mathieu-de-Tréviers

Saint-Mathieu-de-Tréviers on kunta Etelä-Ranskassa Hérault'n departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 23 kilometriä Montpellier'n kaupungista pohjoiseen.
Saint-Mathieu-de-Tréviers'n kunta koostui alun perin kahdesta kylästä, joista Saint-Mathieu sijaitsee kukkulalla ja Tréviers tasangolla. Molemmilla kylillä on oma vanha kirkko, jotka molemmat uusittiin 1800-luvulla. Saint-Mathieun kylä on kehittynyt 1000-luvulla rakennetun linnan, Château de Montferrandin läheisyyteen. Tréviers'n kylä koostuu tasangolla sijaitsevista maalaistaloista. Kylät yhdistettiin yhdeksi kunnaksi Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla.
Maurice Janin

Pierre Thiébault Charles Maurice Janin (19. lokakuuta 1862 Pariisi – 28. huhtikuuta 1946 Saint-Sébastien) oli ranskalainen divisioonakenraali, joka toimi Venäjän sisällissodan aikana Siperiassa olleiden ympärysvaltojen interventiojoukkojen komentajana.
Ura.
Janin valmistui Saint-Cyrin sotilasakatemiasta vuonna 1882 ja École supérieure de guerre -sotakoulusta vuonna 1892. Hän palveli aluksi Ranskan jalkaväessä ja vuodesta 1895 pääesikunnan tiedustelutoimistossa. Hän avusti Venäjän keisari Nikolai II:a tämän vieraillessa Ranskassa vuonna 1896 ja opetti Nikolain yleisesikunta-akatemiassa Pietarissa vuosina 1910–1911. Hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1915. Hän oli Ranskan sotilaallisena edustajan Venäjällä vuosina 1916–1917.
Janin nimitettiin 7. elokuuta 1918 komentamaan Tšekkoslovakian legioonaa, joka soti Venäjän valkoisten rinnalla Siperiassa. Hän saapui Siperiaan syksyllä 1918 Yhdysvaltojen, Tyynenmeren ja Vladivostokin kautta. Myöhemmin ympärysvaltojen ylin sotaneuvosto nimitti hänet kaikkien Siperian interventiojoukkojen komentajaksi. Vain japanilaiset eivät olleet hänen alaisuudessaan. Janinilla oli kireät suhteet Siperian valkoisten johtajaan Aleksandr Koltšakiin ja Ison-Britannian sotilasedustajaan Alfred Knoxiin. Janin tuki ja suosi tšekkijoukkoja, mikä raivostutti Koltšakia.
Siperian valkoisten peräännyttyä Irkutskiin siellä puhkesi joulukuun 1919 lopussa tšekkien tukema sotilaskapina ja paikalliset sosialistivallankumoukselliset ja menševikit ottivat vallan kaupungissa pakottaen Koltšakin eroamaan. Janin lupasi turvata Koltšakille pääsyn turvaan Britannian sotilasedustustoon, mutta tammikuun puolivälissä 1920 tšekit luovuttivatkin Koltšakin ja tämän pääministerin Viktor Pepeljajevin kapinallisille. Ranskan pääministeri Alexandre Millerand vaati sähkeitse Janinilta selitystä ja toimia Koltšakin vapauttamiseksi, mutta Irkutskissa vallan ottanut bolševikkien johtama vallankumouskomitea teloitti Koltšakin ja Pepeljajevin 7. helmikuuta.
Koltšakin kohtalo varjosti Janinin mainetta. Palattuaan myöhemmin samana vuonna Ranskaan Janin kirjoitti "Le Matin" -lehteen, että Venäjän valkoisten tukeminen oli ollut virhe, sillä he edustivat maan vanhaa hallintoa ja olivat ”Saksan vaikutuksen alaisia”. Janin julkaisi vuonna 1933 muistelmansa.
Iso-Zab

Iso-Zab on Zagrosvuorilta Turkin itäosasta Irakiin virtaava ja lopulta Tigrisjokeen laskeva joki. 
Iso-Zab saa alkunsa Zagrosvuorilta Turkin Vanin maakunnassa lähellä Iranin Länsi-Azerbaidžanin rajaa. Joki virtaa etelään Turkin Hakkarin maakunnan läpi Irakin Kurdistaniin. Kurdistanista joki virtaa lounaaseen, jossa siihen liittyy Khazirjoki. Lopulta Iso-Zab yhtyy Tigrisjokeen noin 47 kilometriä Mosulin kaupungista etelään.
Iso-Zab on turkiksi "Büyük Zap", arabiaksi "Az-Zāb al-Kabīr", kurdiksi "Zêy Badînan", syyriaksi "Zābā" ja armeniaksi "Zav". Nimi tunnetaan jo Assyrian valtakunnan kaudelta muodossa "Zabu ēlū". Klassisen kreikan nimi joelle oli "Líkos" (Λύκος) ja bysantin kreikaksi "Mégas Zvao" (μέγας Ζβαω).
Kai Kotiranta

Kai Petteri Kotiranta (s. 1968 Nastola) on suomalainen asianajaja, joka on toiminut etenkin arvopaperimarkkina- ja muissa talousrikosasioissa.
Ura.
Kotiranta valmistui Lapin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1997 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2014.
Kotiranta on ollut Suomen Asianajajaliiton jäsen vuodesta 2001 alkaen. Hän on työskennellyt vuonna 2010 perustamansa Kotiranta &amp; Co Asianajotoimiston osakkaana ja aiemmin Asianajotoimisto Borenius &amp; Kemppisen osakkaana. Kotiranta on erikoistunut arvopaperimarkkina- ja talousrikosasioihin, kaupallisiin riita-asioihin sekä arvopaperimarkkina-, yritys-, yhteisö- ja vahingonkorvausoikeudellisiin asioihin. Häntä on pidetty yhtenä Suomen parhaista arvopaperimarkkinarikoksiin erikoistuneista juristeista. Kotiranta on edustanut talousrikosjutuissa useiden yritysten omistajia ja johtajia, kuten Satama Interactiven johtoa, Evli Corporate Financen toimitusjohtajaa Kai Karttusta, Jippiin johtoa, Directan johtoa, Sekomin omistajaa Andrei Titovia, Comptelin toimitusjohtajaa Juhani Hintikkaa, Afarak Groupin pääomistajaa Danko Končaria, Airiston Helmen omistajaa Pavel Melnikovia ja Polarica Marjanhankinnan toimitusjohtajaa Jukka Kristoa. Lisäksi hän on edustanut Helsingin Sanomien toimittajia ns. Viestikoekeskus-jutussa.
Vuonna 2008 Suomen Asianajajaliiton valvontalautakunta antoi Kotirannalle varoituksen laskujen puutteellisesta erittelystä ja huolimattomuudesta oikeudenkäynnissä, joista jälkimmäinen liittyi hänen oikeudessa esittämään, väitetysti rikosoikeuden yleisten oppien vastaiseen väitteeseen. Kotiranta valitti asiasta Helsingin hovioikeuteen, joka piti väitteitä huolimattomuudesta oikeudenkäynnissä perusteettomina ja lievensi varoituksen huomautukseksi vuonna 2009.
Vuonna 2018 Kotiranta nimitettiin Lapin yliopiston oikeustieteiden tiedekunnan työelämäprofessoriksi. Vuonna 2024 hänet valittiin Suomen Asianajajaliiton valvontalautakunnan jäseneksi.
Kotirannan yhdessä Lapin yliopiston tutkijan Jenna Piipon kanssa kirjoittama artikkeli "Arvopaperimarkkinoita koskevan tiedottamisrikoksen ja markkinoiden manipuloinnin konkurrenssiongelma" palkittiin yhtenä parhaista Defensor Legis -aikakauskirjassa vuonna 2020 julkaistuista oikeudellisista kirjoituksista. Vuonna 2024 hänelle myönnettiin laamannin arvonimi.
Ádám Politzer

Ádám Politzer (1835–1920) oli unkarilainen lääkäri. Hän oli vuodesta 1863 korvatautien dosentti ja vuodesta 1871 ylimääräinen professori Wienissä. Politzer on tunnettu keksimästään hoitotavasta, ilman pumppaamisesta korvatorven ("tuba Eustachii") kautta huonokuuloisuuden parantamiseksi sekä perustamastaan runsaasta korvan patologiaa käsittävästä patologis-anatomisesta kokoelmasta. Hänestä tuli vuonna 1873 Euroopan ensimmäisen varsinaisen yliopistollisen korvaklinikan johtaja Wienissä, ja hänet nimitettiin 1894 vakinaiseksi professoriksi. Hän erosi virasta täysinpalvelleena 1906.
Mysore Vasudevachar

Mysore Vasudevachar (; 28. toukokuuta 1865 Coimbatore – 17. toukokuuta 1961) oli intialainen karnaattisen musiikin säveltäjä.
Vasudevachar muutti varhain Mysoreen. Mysoren maharaja lähetti hänet opiskelemaan Patnam Subramania Iyerin johdolla. Palattuaan Mysoreen Vasudechar aloitti työskentelyn hovinsa. Hänen tuotantoonsa kuuluu kaikkiaan yli kaksisataa sävellystä, joista 150 hän julkaisi eläessään itse. Vasudevachar sävelsi enimmäkseen telugun- ja sanskritinkielistä musiikkia. Rukmini Devi Arundale kutsui Vasudevacharin opettajaksi madrasilaiseen Kalakshetra Foundationiin.
Onnenmaa

Onnenmaa on iskelmälaulaja Kari Vepsän albumi vuodelta 1996. Sen nimikappale voitti television "Syksyn sävel" -kilpailun. Albumi on yltänyt platinalevyyn eli yli 40 000:n myyntimäärään.
Kaikki kappaleet on sovittanut albumin tuottajanakin toiminut Kisu Jernström. Monet sanoitukset on tehnyt mainonnan suunnittelijana ja myöhemmin kirjailijanakin tunnettu Asser Korhonen.
Pieni-Zab

Pieni-Zab on Zagrosvuorilta Iranissa alkunsa saava ja Irakin läpi Tigrikseen laskeva joki.
Pieni-Zab saa alkunsa Zagrosvuorilta ja se alkaa muodostuen useista eri puroista hieman Iranin puolella lähellä Irakin vastaista rajaa niinsanotun Mukri Kurdistanin alueella. Joki virtaa Irakin puolella kohti etelää Dukanin padolle ja edelleen Altin Köprün ohi yhdistyen lopulta Tigrisjokeen noin 80 kilometriä Tikritin kaupungista Tigrisiä ylävirtaan.
Pieni-Zabin arabiankielinen nimi on "Az-Zāb aṣ-Ṣaġīr" (), persiankielinen "Zāb-e Kuchek" () ja kurdinkielinen "Zêi Koya". Muinaiset assyrialaiset tunsivat sen nimellä "Zabū šupalū". Klassisen kreikankielinen nimi joelle oli "Kápros" (Κάπρος) ja bysantin kreikkalainen nimi oli " Mikro Zvao" (μικρω Ζβαω).
Kvenværin kirkko

Kvenværin kirkko () on Hitran kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1909.
Nordbotnin kirkko

Nordbotnin kirkko () on Hitran kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1900.
Patnam Subramania Iyer

Patnam Subramania Iyer (; 1845 Thanjavurin piirikunta – 31. heinäkuuta 1902 Thiruvaiyaru) oli intialainen karnaattisen musiikin säveltäjä.
Iyer syntyi muusikkosukuun. Hän työskenteli Travancoren, Mysoren ja Ramanathapuramin hoveissa. Hänen tuotantoonsa kuuluu yli sata sävellystä. Iyer kehitti Kathana Kuthuhalam -ragan. Hän sävelsi sitä käyttäen kritin "Raghuvamsha Sudhambudhi". Iyer teki musiikkia telugun ja sanskritin kielillä. Hänen kuuluisia oppilaitaan olivat Mysore Vasudevachar ja Tiger Varadachariar.
Hjartdalin kirkko

Hjartdalin kirkko () on Hjartdalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1812.
Tuddalin kirkko

Tuddalin kirkko () on Hjartdalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1796.
Saulandin kirkko

Saulandin kirkko () on Hjartdalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1859.
Stavanger/Sandnes

Stavanger/Sandnes on taajama Stavangerin, Sandnesin, Solan ja Randabergin kuntien alueella Rogalandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 80 neliökilometriä ja asukasluku 235 000 vuonna 2023.
Askim (taajama)

Askim on taajama Askimin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 7,7 neliökilometriä ja asukasluku 15 100 vuonna 2023. Vuodesta 1996 Askimista on käytetty kaupunkinimitystä. 
Askimista on lähijunayhteys Osloon. Matka kestää noin 40 minuuttia.
Baptismi Norjassa

Norjalainen baptismi on norjalainen vapaakirkollinen liike. Baptistisena kirkkokuntana Norjassa toimii Norjan baptistiliitto, johon kuuluu 104 seurakuntaa ja noin 6 400 jäsentä.
Historia.
Baptismi saapui Norjaan vuonna 1857 kun tanskalainen Fredrik Rymker asettui Porsgrunniin Skienin lähelle. Rymker oli Amerikassa kääntynyt ja kastettu merimies. Samaan aikaan ns. lammersilainen liike oli herättänyt huomiota Norjassa. Pappi G. A. Lammers oli hylännyt opin kasteessa tapahtuvasta uudestisyntymisestä ja häntä arvelutti myös kirkon ja valtion väliset siteet. Kesällä 1856 hän ja monet hänen kannattajistaan jättivät valtionkirkon ja muodostivat vapaaseurakunnan. Lammersilainen liike ei ollut pitkäikäinen, mutta raivasi tietä baptismille.
Rymker saapui Norjaan juuri kun kastekysymys oli suuri puheenaihe. Vuonna 1860 muodostettiin kaksi baptistiseurakuntaa, toinen Skienin lähelle ja toinen Larvikiin. Kolmas syntyi Krageröhön vuonna 1862. Näihin aikoihin myös F. O. Nilsson oleskeli ja saarnasi maassa.
Norjan baptismi kehittyi hitaasti, mikä johtui suurelta osin johtajan puuttesta. Vuonna 1863 Rymker jätti paikkansa, mutta maassa toimi toinen saarnja G. Hübert. Englannin baptistit kannattivat Hübertia usean vuoden ajan ja hän muodosti Bergeniin seurakunnan ja rakensi sinne kappelin. Tähän aikaan Ruotsista saapui joitakin saarnaavia maallikkoja, joista tuli myöhemmin liiikkeen pastoreita. Vuoteen 1877 mennessä liikkeen jäsenmäärä oli vain hieman yli 500:n.
Slitu

Slitu on taajama Indre Østfoldin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 781 vuonna 2023.
Trømborg

Trømborg on taajama Indre Østfoldin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,22 neliökilometriä ja asukasluku 270 vuonna 2023.
Hultafors

Hultafors on taajama Bollebygdin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 324 asukasta vuonna 2021.
Matz Hammarström

Matz Hammarström (s. 7. marraskuuta 1959 Västerås) on ruotsalainen vihreä poliitikko, joka oli toinen puolueensa rinnakkaisista puheenjohtajista vuosina 2000–2002. Hän oli valtiopäivien jäsen 1998–2002 ja Ruotsin eläinsuojeluviraston johtaja 2004–2007. Koulutukseltaan hän on aineenopettaja.
ESIM

eSIM (lyhennys sanoista ) on laitteiseen sisäänrakennettu pieni mikrosiru, joka voi mahdollistaa sähköisen SIM-kortin käyttöönoton. Perinteisiin SIM-kortteihin verrattuna eSIMin käyttöönottovaiheessa laitteeseen ei siis asenneta fyysisesti uutta mikrosirua. eSIM-valmius voi olla valmiina esimerkiksi matkapuhelimissa, tableteissa, kannettavissa tietokoneissa, älykelloissa, autoissa tai IoT-laitteissa. Yleisesti ottaen matkapuhelimessa voi olla tuki vain fyysisille SIM-kortille, vain eSIMmille, tai molemmille. Usein eSIM-liittymän voi ostaa esimerkiksi mobiilipalveluntarjoajan verkkokaupasta ilman, että asiakkaan tarvitsee fyysisesti mennä myymälään tai että hänelle pitäisi toimittaa uusi laitteeseen kiinnitettävä muovirunkoinen SIM-kortti. 
eSIM-standardi on vuodelta 2016. Fyysisiltä mitoiltaan eSIM-siru on 5 mm x 6 mm x 1 mm suuruinen (MFF2-koko).
Kansainvälisesti eSIM-liittymiä tarjoaa vain osa operaattoreista. Nekin voivat rajoittaa tukemiansa laitemalleja, jolloin kaikkiin sopivan mikrosirun sisältäviin laitteisiin ei sähköistä eSIMiä saakaan aktivoitua. Matkapuhelin tai muu mobiililaite ei kuitenkaan saa olla tehdaslukittu, jos esimerkiksi haluaa kalliiden roamingmaksujen sijaan ottaa matkallaan käyttöön paikallisen operaattorin eSIM-palvelun.
eSIM-liittymän etuja:&lt;br&gt;
eSIM-liittymän haittoja:&lt;br&gt;
Himesh Reshammiya

Himesh Reshammiya (s. 23. heinäkuuta 1973 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen säveltäjä, laulaja ja näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisissä elokuvissa. Hän aloitti uransa elokuvasäveltäjänä elokuvassa "Pyaar Kiya To Darna Kya" vuonna 1998 ja teki ensiesiintymisensä näyttelijänä elokuvassa "Aap Kaa Surroor" vuonna 2007.
Unihertz

Unihertz on kiinalainen älypuhelinvalmistaja. Yritys on perustettu vuonna 2016 ja sen pääkonttori sijaitsee Shanghaissa. 
Unihertz valmistaa Android-käyttöjärjestelmää käyttäviä älypuhelimia. Valmistaja tunnetaan erityisesti iskun-, pölyn-, ja vedenkestävistä puhelimista. Esimerkiksi vuonna 2017 julkaistu "Unihertz Jelly" -mallin puhelin sai huomiota pienikokoisuutensa takia.
Jeon So-yeon

Jeon So-yeon ( koreaksi :  전소연 ; syntynyt 26. elokuuta 1998), joka tunnetaan nimellä Soyeon , on eteläkorealainen räppäri, laulaja, lauluntekijä ja levytuottaja Cube Entertainmentilla. Jeon on tyttöryhmän I-dlen johtaja ja räppäri, jolle hän on kirjoittanut ja tuottanut eniten kappaleita. Hän on myös osa SM Station X -tyttöryhmäprojektia Station Young ja on esittänyt "League of Legends" -hahmoa Akalia virtuaalisissa musiikkiryhmissä K/DA ja True Damage.
Jeon varttui Soulissa ja tanssi peruskoulussa balettia. Hänen nähtyään Big Bangin esiintymässä, hän vaihtoi tanssimisen musiikkiin. Vuonna 2014 Jeon pääsi Cube Entertainmentille harjoittelijaksi, ja vuonna 2016 hän sai huomiota kilpaillessaan yhtiön televisio-ohjelmissa "Produce 101" ja "Unpretty Rapstar". Tammikuussa 2018 hänet valittiin uuden tyttöryhmän, I-dlen, johtajaksi.
Kotkan helluntaiseurakunta

Kotkan helluntaiseurakunta on vuonna 1928 perustettu kotkalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Jussi Heikkilä. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kotkan keskustassa Kaivokadulla. Seurakuntaan kuuluu noin 260 jäsentä. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko -kirkkokuntaan.
Kotkan helluntaiseurakunta on perustettu 10. huhtikuuta 1928 ja se rekisteröitiin yhdistykseksi kesäkuussa 1935. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja Sanan ja rukouksen iltojen lisäksi nuorten illat, lasten kerhot ja lähetystyö.
Siion-temppeli.
Kotkan helluntaiseurakunnan Siion-temppeli on valmistunut vuonna 1982. Siion-temppelin pinta-ala on 1 650 neliömetriä ja kirkkosalissa on istumapaikkoja 645 henkilölle. Siion-temppelin suunnittelija on arkkitehti Veikko Gröhn.
Musiikki.
Kotkan helluntaiseurakunnan kuoro ja orkesteri on julkaissut vuonna 1980 levyn "Muuttolintujen laulu".
Šaradi

Šaradi () on tavuarvoitus, jossa arvattavaksi annetaan jonkin sanan tavut ja itse sana, jotka kuvaillaan sanallisesti, yleensä runomuotoisesti. Tavut voidaan myös esittää näyttelemällä.
Berlevågin lentoasema

Berlevågin lentoasema () on Berlevågissa pohjoisessa Norjassa sijaitseva lentoasema. Se avattiin vuonna 1971. Samalla paikalla oli jo Norjan miehityksen aikana Saksan ilmavoimien käyttämä kenttä, jonka puinen kiitotie purettiin sodan jälkeen jälleenrakennuksen tarpeisiin.
Onnettomuudet.
Maaliskuussa 1982 Berlevågista Mehamniin matkalla ollut Widerøen matkustajakone syöksyi mereen ja 15 henkeä sai surmansa.
Alstahaugin kirkko

Alstahaugin kirkko () on Alstahaugissa Norjassa sijaitseva keskiaikainen kivikirkko. Se rakennettiin 1200-luvun vaihteessa romaaniseen tyyliin. Kirkkoa laajennettiin 1860-luvulla, ja alkuperäinen rakennus toimii nykyisen kirkon kuorina. Vanhaa osaa pyrittiin 1900-luvulla palauttamaan entiseen asuunsa.
Mikko Saarenpää

Mikko Saarenpää (2. tammikuuta 1853 – 6. maaliskuuta 1914 Jalasjärvi) oli suomalainen maallikkosaarnaaja ja virsirunoilija, joka vaikutti lestadiolaisessa liikkeessä. Saarenpää oli 1800-luvun lopussa syntyneen uusherätyksen käynnistäjiä yhdessä Pietari Hanhivaaran ja Fredrik Paksuniemen kanssa.
Vuonna 1896 lestadiolaisten keskuudessa syntyi voimakas heräysliike, jonka myötä Saarenpäästä tuli uusherännäiden merkittävimpiä johtohahmoja. Saarenpää saarnasi eri puolilla Suomea ja teki kaksi matkaa amerikansuomalaisten siirtolaisten keskuuteen Pohjois-Amerikkaan. Saarenpää oli myös käynnistämässä lestadiolaisen liikkeen ulkomaista lähetystyötä. Lisäksi Saarenpää sanoitti virsiä ja lauluja, joita on mukana "Siionin lauluissa".
Karhulan helluntaiseurakunta

Karhulan helluntaiseurakunta on vuonna 1928 perustettu kotkalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Marjaana Rauma. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kotkan Karhulassa Suntionkadulla. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko -kirkkokuntaan.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja Sanan ja rukouksen iltojen lisäksi nuorten illat, raamattutunnit sekä englanninkielinen jumalanpalvelus. Lisäksi seurakunta järjestää ruoka-apua vähäosaisille.
Historia.
Helluntaiherätys saapui Karhulaan noin vuonna 1915 evankelista Mimmi Tulimäen toiminnan seurauksena. Ennen tätä Karhulassa oli ollut jo vapaakirkollista ja Nuorten Naisten Kristillisen Yhdistyksen toimintaa.
Karhulan helluntaiseurakunta perustettiin vuonna 1920. Alkuaikoina seurakunnasssa vieraili monia puhujia, muun muassa Eino Heinonen ja Gerhard Smidt. Helluntaiseurakunta järjesti herätyskokouksia työväentalolla ja Sunilan palokunnantalolla.
Seurakunnan ensimmäiseksi vakinaiseksi kokoontumispaikaksi tuli Marttilan tupa. Vuonna 1960 seurakunta sai oman 231-paikkaisen rukoushuoneen, joka rakennettiin pääosin talkoovoimin.
Seurakunnan johtajat.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Karhulan helluntaiseurakunnan pastoreina:
Purppuratasku

Purppuratasku ("Grandala coelicolor") on rastaisiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä- ja Itä-Aasiassa.
Koko ja ulkonäkö.
Purppuratasku kasvaa 19–23 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Purppurataskukoiras on lähes kauttaaltaan violetinsininen. Siivet ja pyrstö ovat mustat. Lajin naaras on vaatimattomampi ja ruskehtavan harmaa. Naaraan päässä ja rinnassa on valkoisia juovia. Myös siivissä on valkoista. Perä on sinertävä.
Levinneisyys ja elintavat.
Purppurataskua tavataan Himalajalta Nepalista Kiinan keskiosiin. Lajin elinympäristöä ovat kivikkoiset ja pensaikkoiset vuoristoniityt 3 000–5 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Talvisin lintu liikkuu matalammalla. Purppurataskut elävät kesäisin usean kymmenen linnun parvina ja talvella lintuja voi olla parvessa yli tuhat. Lajin ravintoa ovat hyönteiset ja erityisesti talvisin marjat ja siemenet. Purppurataskun lisääntymiskausi on maaliskuulta heinäkuulle. Kuppimainen pesä on kallionkielekkeellä ja naaras munii kaksi vihertävää munaa.
The Killer’s Kiss

The Killer’s kiss on vuosina 2016–2017 kuvattu ja vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikosdraamaelokuva. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Dean Bivins. Elokuvan pääosissa nähdään William DeMeo ja Frank Vincent. Elokuva jäi Frank Vincentin viimeiseksi.
Juoni.
Ryöstö menee pieleen, kun joukko Brooklynin gangstereita selvittää erimielisyytensä naisista. Kun ahneus ja mustasukkaisuus heikentävät heidän pyrkimyksiään, Vinny Gazzo noudattaa Kummisetänsä käskyä ja käyttää kaksoisristeytystä auttaakseen häntä pääsemään tasoihin kilpailijoidensa kanssa.
Sargent

Sargent on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Poikela

Poikela on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Jortikka

Jortikka on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Olympia (elokuvateatteri)

Olympia oli Turussa vuosina 1907–1967 sijainnut elokuvateatteri. Teatterirakennus sijaitsi osoitteessa Eerikinkatu 19, aivan Turun postitalon kyljessä.
Historia.
Elokuvateatteri avattiin lokakuussa 1907 laajentamalla paikalla jo ennestään sijainnutta tiilistä varastorakennusta. 260-paikkaisen teatterin rakennutti ja omisti Pohjoismainen Biografi Komppania Fernander &amp; Hallseth. Ennen oman elokuvateatterin rakentamista yhtiö oli esittänyt elokuvia ssa. Rakennuksen Eerikinkadulle aukeavan näyttävän julkisivun suunnitteli arkkitehti Helge Rancken. Alkuvuosina teatterissa esitettiin amerikkalaisia lännenelokuvia, kuten Texas-Tex ja Rifle-Bill.
Myöhemmin, vuonna 1919 rakennusta uudistettiin uuden omistajan, Gustaf Gustafssonin Olympia-yhtiön toimesta. Uudistuksen suunnittelusta vastasi arkkitehti August Krook. Teatterisalia korotettiin, jolloin saliin lisättiin parvekkeet sekä sivu- ja taka-aitiot. Myös julkisivun ulkonäkö muuttui merkittävästi, kun fasadiin lisättiin kaksi symmetristä sisäänkäyntiä. Laajennuksen jälkeen Olympiaan mahtui 500 katsojaa. 1960-luvun alussa teatteriin asennettiin CinemaScope-laajakangaslaitteet.
Omistajat ja henkilökunta.
Biografi Komppania omisti Olympian vuoteen 1916 asti, jolloin teatteri siirtyi Gustav Gustafssonin perustamalle Olympia-yhtiölle. Neljä vuotta myöhemmin, vuonna 1920, Olympian uudeksi omistajaksi tuli tanskalainen Jens Christian Skads, mutta jo syksyllä 1921 teatteri siirtyi edelleen Hjalmar ja Berta Nilssonille, jotka omistivat Olympian aina kesäkuuhun 1967 asti.
Olympian alkuvuosina sen johtajana toimi Enfrid Isaksson, joka myöhemmin toimi myös kahden muun turkulaisen elokuvateatterin, Alhambran ja Bio-Bion johtajana. Olympian pitkäaikaisena koneenhoitajana työskenteli Kustaa Nikolai Aaltonen, jota kutsuttiin lempinimellä "Niko". Hän aloitti työskentelyn vuonna 1912, ensin Alhambrassa ja sitten 1920-luvun alussa Olympiassa. Aaltonen toimi koneenhoitajana 55 vuotta ja eläköityi vasta Olympian toiminnan päätyttyä vuonna 1967. Myös Aaltosen poika Esko Aaltonen työskenteli Olympiassa koneenhoitajana ja myöhemmin elokuvateatteri Bostonissa.
Purkaminen.
Olympian yllä leijui purku-uhka jo 1950-luvulta alkaen. Tontin omistanut Osuusliike Tarmola suunnitteli pitkään puisten myymälärakennustensa korvaamista uusilla tiloilla samalla tontilla. Suunnitelmat toteutuivat lopulta vuonna 1967, jolloin Olympia joutui väistymään uuden Centrum-tavaratalon tieltä. Olympian viimeinen esitys oli 4. kesäkuuta 1967, jolloin esitettiin ohjaaja Buzz Kulikin elokuva "Surmanlaukaus". Nykyisin Olympian paikalla sijaitsee ravintola Night Club Marilyn.
Heikki Sandberg

Henric (Heikki) Sandberg (17. syyskuuta 1834 Kemi – 31. heinäkuuta 1908 Kemi) oli suomalainen maanviljelijä ja maallikkosaarnaaja. 
Kemin maalaiskunnan Alapaakkolan kylässä asunut Sandberg vaikutti lestadiolaisessa liikkeessä. 1890-luvulla tapahtuneessa lestadiolaisten hajoamisessa Sandbergin seuraajat muodostivat oman lahkonsa, jota kutsuttiin nimellä "samperilaiset". Vuosisadan vaihteessa Sandberg kulki saarnamatkoilla myös Savossa ja Pohjois-Karjalassa. Sandbergin kuoltua hänen kannattajansa liittyivät uusheränneisiin. Sandberg kuoli Oulun lääninsairaalassa, mutta kuollessaan hän oli kirjoilla Kemin maaseurakunnassa. 
Aiheesta muualla.
GENi: Heikki Juhonpoika Sandberg