tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pielisensuun seurakunta

Pielisensuun seurakunta on evankelis-luterilainen seurakunta Joensuussa, jonka alue käsittää Pielisjoen itäpuolisen alueen, lähinnä Niinivaaran, Penttilän, Hukanhaudan ja Karsikon. Se kuuluu Joensuun seurakuntayhtymään, johon kuuluvat myös Enon seurakunta, Joensuun seurakunta, Pyhäselän seurakunta, Rantakylän seurakunta ja Vaara-Karjalan seurakunta.
Pielisensuun seurakunta on erotettu omaksi seurakunnaksi Kontiolahden seurakunnasta 1912. Pielisensuun kunta ja samalla seurakunta liitettiin kunnallisesti Joensuun kaupunkiin 1954 ja yhteistalouteen Joensuun seurakunnan kanssa 1955.
Kirkko.
Seurakunnan ensimmäisenä kirkkona toimi Utran kirkko, joka on rakennettu vuonna 1895. Kirkko jäi kuitenkin vuonna 1954 tapahtuneem seurakuntien rajojen uudelleenjärjestelyn tuloksena Joensuun seurakunnan alueelle. Pielisensuun seurakunnan kirkko, Pielisensuun kirkko, valmistui 1960. Se kohoaa Niinivaaran mäen päällä. Hukanhaudan kaupunginosassa on Hukanhaudan seurakuntatalo.
Kirkkoherrat.
Pielisensuun seurakunnan kirkkoherroja ovat olleet:
Seurakunnan kappalaisena on ollut muun muassa Matti Sihvonen (1975–1980), joka oli Kuopion hiippakunnan piispana vuosina 1984–1996. Virallisena apulaisena toimi vuosina 1962–1964 Olavi Rimpiläinen. Hän oli Oulun hiippakunnan piispa vuosina 1979–2000.
Kansallissosialismi ja okkultismi

Kansallissosialismin ja okkultismin väliset väitetyt yhteydet ovat olleet keskustelun kohteena erityisesti 1960-luvun alusta lähtien, tosin ensimmäiset aihetta käsittelevät kirjoitukset julkaistiin Ranskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa jo 1940-luvun alussa. Useiden dokumenttielokuvien ohella aiheesta on julkaistu lukuisia kirjoja, joista tunnetuimpia ovat "Le Matin des Magiciens" (1960) ja Trevor Ravenscroftin "Pyhä keihäs" (1972). Tätä kirjallisuutta on tutkinut historioitsija Nicholas Goodrick-Clarke teoksissaan "The Modern Mythology of Nazi Occultism" ja "The Nazi Mysteries". 
Kansallissosialistien ja okkultismin yhteyttä korostava kirjallisuus muodostaa oman lajityyppinsä. Lajityypin toistuva piirre on väite, jonka mukaan natsit toimivat jonkinlaisen okkultistisen voiman tai salaseuran ohjauksessa. Koska natseja ohjailleen salaisen tahon olemassaoloa ei ole pystytty todistamaan, Goodrick-Clarke ja saksalainen historioitsija Michael Rißmann ovat kuvailleet lajityyppiä näennäishistoriaksi. Okkultismin ja pakanuuden vaikutuksesta kansallissosialismiin on kuitenkin tehty myös akateemista tutkimusta, ja aihepiiri kuuluu kansallissosialismin uskonnollisesta puolesta käytyyn tieteelliseen keskusteluun.
Natsiokkultismi populaarikulttuurissa.
Populaarikulttuurissa videopeli "Wolfenstein 3D" ja sen jatko-osat, erityisesti "Return to Castle Wolfenstein", käsittelevät läheisesti natsi-Saksan ja okkultismin välistä yhteyttä toisen maailmansodan aikaan. Jälkimmäisen kantava teema on, että natsit olisivat etsineet paranormaaleista ilmiöistä asetta voittaakseen sodan.
Natsit ja okkultismi yhdistyvät myös juutalaisen Steven Spielbergin ohjaamissa Indiana Jones -elokuvissa "Kadonneen aarteen metsästäjät" ja tämän jatko-osassa "Indiana Jones ja viimeinen ristiretki". Ensimmäisessä elokuvassa natsit jahtaavat liitonarkkua ja jälkimmäisessä Graalin maljaa esineiden oletettujen taikavoimien takia.
Yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija Mike Mignola on luonut sarjakuvan "Hellboy", jossa okkultistinatseilla on iso rooli nimisankarin vastustajina. Natseja esiintyy myös kyseiseen sarjakuvaan pohjautuvassa elokuvasovituksessa, joka sai ensi-iltansa vuonna 2004. Elokuvassa nimiroolia esittää Ron Perlman.
L. A. Puntila

Lauri Aadolf (L. A.) Puntila (24. elokuuta 1907 Hattula – 24. toukokuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen politiikan ja historian tutkija, joka osallistui myös itse poliittiseen toimintaan.
Elämäkerta.
Puntilan vanhemmat olivat maanviljelijä Eevert Puntila ja Iida Vilhelmiina Oskarintytär Puntila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1926 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1932 ja lisensiaatin tutkinnon 1944. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1950.
Talvisodan aikana Puntila oli Valtion tiedotuskeskuksen sihteerinä 1939–1940 ja toukokuusta 1940 lähtien sen päällikkönä. Vuonna 1940 hänestä tuli myös pääministeri Risto Rytin sihteeri ja hän jatkoi tässä tehtävässä vuoteen 1943 saakka. Jatkosodan aikana kapteenin arvon saanut Puntila toimi Valtion tiedotuslaitoksen VTL:n apulaispäällikkönä vastaten sodanaikaisesta propagandasta ja sensuurista. Puntilan mukaan nimettiin myös niin sanottu "puntilismi", joka oli erään ruotsalaisen määritelmän mukaan ”keinotekoisesti luotua yksimielisyyttä ja koko sitä korostettua isänmaallista aatesuuntaa, jota jatkosodan käynti valloituksineen ja uusine laitoksineen vaati”.
Puntila oli Helsingin yliopiston poliittisen historian professorina 1952–1971. Hän oli mukana perustamassa Suomen Kulttuurirahastoa 1937 ja toimi rahaston yliasiamiehenä 1937–1954. Kun Kulttuurirahasto sai lahjoituksena enemmistöosuuden Huhtamäki-yhtymän osakkeista, Puntilasta tuli myös Huhtamäki-yhtymän hallituksen puheenjohtaja. 
Ennen sotia Puntila samaistui lähinnä aitosuomalaisuuteen ja AKS:stä Mäntsälän kapinan takia eronneisiin maalaisliittolaisiin. Sodan jälkeen Puntilaa pyydettiin useaan otteeseen kokoomuksen puheenjohtajaehdokkaaksi, mutta puolue oli hänestä väärä. Puntila liittyi 1965 sosialidemokraattiseen puolueeseen. Puntilan poliittinen ura jäi yhteen kansanedustajakauteen vuosina 1966–1970.
Puntilan väitöskirja "Ruotsalaisuus Suomessa" (1944) käsittelee suomenruotsalaisten kansallistunnetta ja rotuoppeja.
Joulukuussa 1972 Puntila oli yhtenä allekirjoittajana professori Göran von Bonsdorffin alulle panemassa, presidentti Urho Kekkoselle osoitetussa kirjelmässä, jolla vastustettiin presidentin toimikauden pidentämistä poikkeuslailla.
L. A. Puntila sai elämäntyöstään Jenny ja Antti Wihurin rahaston 20 000 markan tunnustuspalkinnon vuonna 1978.
Puntila on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin. Hänen poikansa on taloustieteilijä Markku Puntila.
Rantakylän seurakunta

Rantakylän seurakunta on evankelis-luterilainen seurakunta Joensuussa. Sen alue käsittää Rantakylän, Mutalan ja Utran:alue on kaistale Pielisjoen ja Kajaanintien välissä. Jäseniä oli vuoden 2023 lopulla 9 353. Rantakylän seurakunta kuuluu Joensuun seurakuntayhtymään, ja siihen kuuluvat myös kuuluvat Joensuun, Pielisensuun, Vaara-Karjalan, Enon ja Pyhäselän seurakunnat.
Sonny Boy Williamson I

Sonny Boy Williamson (oik. John Lee Curtis Williamson, 30. maaliskuuta, 1914 – 1. kesäkuuta, 1948) oli yhdysvaltalainen blueshuuliharpisti, joka toi huuliharpun moderniin, urbaaniin bluesmusiikkiin. Hänestä käytetään välillä nimitystä Sonny Boy Williamson I erotuksena toisesta samaa taiteilijanimeä käyttäneestä muusikosta.
Williamsonin ensimmäinen levytys, ”Good Morning, School Girl” vuodelta 1937, oli suuri hitti mustien ”race records” -markkinoilla. Williamsonista tuli pian kuuluisa mustan väestönosan keskuudessa koko eteläisessä USA:ssa kuten myös keskilännen teollisuuskaupungeissa, joihin kuului Detroit sekä Williamsonin kotikaupunki Chicago. Hänen sanotaan olleen 1940-luvulla kaikista tunnetuin blueshuuliharpisti. Muita tunnettuja kappaleita ovat ”Shake the Boogie”, ”You Better Cut That Out”, ”Sloppy Drunk” ja ”Early in the Morning”. Williamsonin soittotyyli vaikutti moneen hänen jälkeensä tulleisiin huuliharpisteihin, joihin kuuluvat esimerkiksi Billy Boy Arnold, Junior Wells, Sonny Terry, Little Walter ja Snooky Pryor. Williamsonin vaikutuksen sanotaan ulottuneen myös sellaisiin muusikoihin, jotka eivät soittaneet itse huuliharppua. Esimerkiksi Muddy Waters sekä Jimmy Rogers olivat soittaneet Williamsonin kanssa 1940-luvulla ja myöhemmin tekivät cover-versioita Williamsonin kappaleista.
Williamson levytti sekä yhtyejohtajana että taustamuusikkona koko uransa ajan, useimmiten Bluebird merkille. Varhaisimmat levytykset tehtiin yleensä Illinoisissa Aurora-kaupungissa. Myöhemmät levytykset tehtiin yleensä Chicagossa. Viimeinen levytys tapahtui joulukuussa 1947, jolloin hän soitti Big Joe Williamsin levylle. Kesäkuun ensimmäisenä päivä 1948 Williamson puukotettiin kuoliaaksi Chicagon eteläpuolella, kun hän oli kävelemässä kotiinsa Plantation Clubilta esityksensä jälkeen.
1940-luvulla Aleck ”Rice” Miller omaksui radio-ohjelmansa sponsorin myötävaikutuksesta myös taiteilijanimekseen Sonny Boy Williamsonin. John Lee Williamson ei pitänyt tästä, mutta mitään oikeusjuttua asian tiimoilta ei viritelty. Miller ei Williamsonin elinaikana vielä levyttänyt mitään, ja hän myös pysytteli tässä vaiheessa vielä Mississippin suistoalueella, mikä on todennäköisesti vähentänyt asian ongelmallisuutta.
Sergei Zinovjev

Sergei Olegovitš Zinovjev (, s. 4. maaliskuuta 1980 Prokopjevsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. NHL-seura Boston Bruinsi varasi Zinovjevin vuoden 2000 kolmannella kierroksella, kokonaisvarausnumerolla 73.
Zinovjevillä on kaksi jääkiekon maailmanmestaruutta Venäjän maajoukkueesta vuosilta 2008 ja 2009, lisäksi hänellä on kaksi MM-pronssia vuosilta 2005 ja 2007. Zinovjev pelasi Venäjän joukkueessa myös vuoden 2010 talviolympialaisissa.
Junior Wells

Junior Wells (oik. Amos Blakemore, 9. joulukuuta 1934 – 15. tammikuuta 1998) oli blueslaulaja ja -huuliharpisti.
Junior Wells syntyi Tennesseen Memphisissä ja varttui Arkansasissa. Wells muutti Chicagoon vuonna 1948 ja soitti jo 18-vuotiaana Muddy Watersin yhtyeessä. Hän oli myöhemmin muiden muusikoiden ohella etenkin Buddy Guyn yhteistyökumppani ja levytti 1960-luvulla Delmark Recordsille. Tunnetuimmat Junior Wellsin kappaleet ovat "Messin' with the Kid" (Muddy Watersin cover-versiona nimellä "Messin' with the Man") sekä "Little by Little". 
Wellsin tunnetuin albumi oli vuonna 1965 julkaistu "Hoodoo Man Blues", jolla oli kitaristina Buddy Guy. Vuonna 2012 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Wells esiintyi vielä kuolinvuonnaan 1998 elokuvassa "Blues Brothers 2000", joka tuli teattereihin pian Wellsin kuoleman jälkeen.
(† mukana Buddy Guy)
Vaara-Karjalan seurakunta

Vaara-Karjalan seurakunta on evankelis-luterilainen seurakunta Joensuussa. Seurakunta syntyi vuoden 2005 alussa entisistä Kiihtelysvaaran ja Tuupovaaran seurakunnista, mutta sen juuret ulottuvat aina 1600-luvulle saakka. Jäseniä oli vuoden 2023 lopussa 2 451. Joensuun seurakuntayhtymään kuuluvat myös Enon seurakunta, Joensuun seurakunta, Pielisensuun seurakunta, Pyhäselän seurakunta ja Rantakylän seurakunta.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Vaara-Karjalan seurakunnan kirkkoherroina:
Gina Gershon

Gina L. Gershon (s. 10. kesäkuuta 1962 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Minh Nguyen

Minh Van Nguyen (s. 15. toukokuuta) on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. 
Nguyen oppi pokerin ystävältään Men Nguyenilta ja on pelannut vakituisesti turnauksissa 1990-luvulta lähtien.
Nguyen sijoittui 24:nneksi World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksessa vuonna 2002 ja ansaitsi 40 000 dollaria. Seuraavana vuonna hän voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa 1 500 dollarin seven card stud hi-lo split -turnauksessa ja oli pääturnauksen yhdestoista. Toisen WSOP-rannekkeensa Nguyen saavutti vuonna 2004, jolloin hän voitti $1,500 pot limit hold’em -turnauksen. Samana vuonna hän ansaitsi 329 975 dollaria Mark Seifin voittamassa WSOP:n 1 500 dollarin no limit hold’em -turnauksessa.
World Poker Tourilla (WPT) Nguyen on ollut seitsemäs The Doyle Brunson North American No Limit Hold’em Poker Championship -turnauksessa lokakuussa 2004 (palkintosumma 60 000 dollaria) ja kahdeksas World Poker Finalsissa marraskuussa 2005 (palkintosumma 172 800 dollaria).
Kesäkuussa 2008 Nguyenin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,0 miljoonaa dollaria.
Dai Nippon Butokukai

 Dai Nippon Butokukai oli ensimmäinen kansallinen japanilainen budojärjestö. Se perustettiin 1895 Kiotossa tarkoituksena edustaa ja edistää kaikkia japanilaisia klassisia kamppailutaitoja. Dai Nippon Butokukain päämajaksi ja japanilaisten kamppailulajien pääharjoittelupaikaksi perustettiin 1899 Butokudenin harjoitteluhalli. Ensimmäiseksi kendon pääopettajaksi valittiin Hokushin itto-ryū -kenjutsun mestari Naito Takaharu. Judon pääopettajaksi valittiin maineikas judoka Isogai Hajime.
Yhtenäisen miekka-katasarjan luominen.
Butokukai keräsi vuonna 1906 teknisen raadin luodakseen Japanin kendolle kansallisen standardi-katasarjan yhtenäistäkseen harjoittelukäytäntöjä koko maassa. Tällöin syntyi kolmen katan sarja: jodan ("ten"), chudan ("chi") ja gedan (jin). Katasarja sai kuitenkin osakseen paljon arvostelua Butokukaissa. Kun kävi ilmeiseksi, että kenjutsu otettaisiin mukaan Japanin kansalliseen liikuntakoulutukseen 1911, sai muutostarve ilmaa siipiensä alle ja uusi komitea muodostettiin viidestä miekkamestarista ("kenjutsu"): Negishi Shingoro, Tsuji Shimpei, Naito Takaharu, Monna Tadashi ja Takano Sasaburo. Komitea loi "Dai Nippon Teikoku Kendo -katan", joka sai lukuisien eri kehitysversioiden jälkeen lopullisen muotonsa vuonna 1912 sisältäen kaikkiaan 10 tekniikkaa pitkää miekkaa vastaan, 7 pitkälle miekalle "otachi" ja 3 lyhyelle miekalle "kodachi". Pariin otteeseen uudelleen nimettynä ja joidenkin muutoksien jälkeen on tuolloin luotu katasarja pohjana nykyiselle Japanin kendoliiton ZNKR kendō no katalle.
Butokukain johtajat tavoittelivat kendoa ja judoa osaksi japanilaista liikuntakasvatusta heidän uudelleenrakennetussa koulujärjestelmässään ja he muokkasivatkin lajeja aktiivisesti standardisoimalla tekniikoita, kata-sarjoja sekä kilpailu- ja graduointikäytäntöjä tämän tavoitteen saavuttaakseen. Vuonna 1911 syntyi "Dai Nippon Butokukai Bujutsu Semmon Gakko" eli "Suuri japanilainen taistelutaitokoulu". Tällöin Japanin opetusministeriö reagoi yhä kasvaneeseen kendon ja judon liikunnalliseen harrastukseen määräämällä, että jokaisen miespuolisen opiskelijan on harjoiteltava jompaakumpaa lajia liikunnanopetuksessa. Tällöin Japanin viranomaiset virallistivat budoharjoittelun osaksi koululaitoksen opetussuunnitelmaa.
Dai Nippon Butokukai toisen maailmansodan aikana.
Sodan aikanakin Dai Nippon Butokukaissa oli miljoonia jäseniä (3 178 000 jäsentä maaliskuussa 1941). Sodan aikana viisi japanilaista ministeriötä (sisä-, opetus- ja sosiaaliministeriö sekä armeija ja laivasto) ohjasi Dai Nippon Butokukain toimintaa).
Butokukai toisen maailmansodan jälkeen.
Maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain miehitetyn Japanin valvontaelin SCAP kielsi "Dai Nippon Butokukain" toiminnan militaristisena. Panna pyörrettiin vasta Korean sodan alettua 1950. Botukuden avattiin uudelleen vuonna 1952
Uusi Maasjärvi

Uusi Maasjärvi () on maaseututaajama Karjalan tasavallan Belomorskin piirissä Sosnavitsan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Tungutjoen muodostaman järven rannalla 66 kilometriä Sosnavitsasta länteen. Vuonna 2013 taajamassa oli 391 asukasta (vuonna 2013).
Maasjärven kylän länsipuolella sijaitseva Uusi Maasjärvi perustettiin vuonna 1958 lähiympäristön lakkautettujen kylien asukkaita varten. Vuodesta 1960 lähtien se toimi Tunkuan kyläneuvoston ja myöhemmin kylähallinnon keskuksena.
Uudelle Maasjärvelle johtaa sorapäällystetty maantie Pušnoista. Siellä toimii metsäteollisuusyritys ja leipomo. Taajamassa on koulu, terveyspalvelut, posti ja kauppoja. Majoitusta tarjoaa pieni vierasmaja.
Maasjärvi

Maasjärvi () on kylä Karjalan tasavallan Belomorskin piirin Sosnavitsan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen järven rannalla 56 kilometriä Sosnavitsasta länteen. Vuonna 2013 kylässä oli viisi asukasta.
Suikujärven pogostaan kuulunut Maasjärven kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvun lopun verokirjoissa. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa se kuului Tunkuan volostiin. Vuonna 1905 kylässä oli 41 taloa, kyytiasema ja 265 asukasta. Neuvostoaikana Maasjärvi kuului Tunkuan kyläneuvostoon. Vuonna 1933 siellä oli 176 asukasta, jotka kaikki olivat karjalaisia.
Maasjärven läheltä Tunkuanjoen rannalta on löydetty kivikautisia hautapaikkoja. Kylässä on suomalaisten maahantunkeutujien vuosina 1921–1922 teloittamien kommunistien hautapaikka.
Gioi Luong

Gioi Duc Luong on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän sijoittui rahoille vuonna 2003 peräti 86 kertaa.
Luongin rahallisesti arvokkain turnausvoitto on Legends of Poker -tapahtuman $ 3,000 Mariani/Buss Open - 1/2 Hold 'Em &amp; 1/2 Seven Card Stud -turnauksen 72 360 dollarin ykköstila elokuussa 2004.
Tammikuussa 2007 Luong oli toinen WSOP:n oheisturnauksessa Grand Tunicassa. Dennis Perryn voittamassa turnauksessa Luongin ansiot olivat 290 792 dollaria. Vuoden 2007 WSOP:ssa hän saavutti kaksi finaalipöytäsijoitusta.
Elokuussa 2007 Gioi Luongin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,1 miljoonaa dollaria.
Hynden Walch

Heidi Hynden Walch (s. 1. helmikuuta 1971 Davenport, Iowa) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hynden Walch opiskeli näyttelemistä Pohjois-Carolinassa. Hänet palkittiin Outer Critics Circle -palkinnolla hänen esiintyessään ensi kerran Broadway-näytelmässä.
Ensimmäisen elokuvaroolinsa Walch sai vuoden 1992 elokuvassa "Angel Street". Hän on vieraillut muun muassa televisiosarjoissa "Lahjomattomat", "Kova laki", "Oikeus ja kohtuus", "Siskoni on noita" ja "NYPD Blue". Walch on esiintynyt myös elokuvissa "Päiväni murmelina", "Jerry Maguire – elämä on peliä" ja "Drillbit Taylor."
Vuonna 1998 hän teki ääniroolin elokuvassa '. Tämän jälkeen hän on ollut mukana useissa animaatioissa, kuten "Batman"-sarjassa Harley Quinnin äänenä. Hänen äänitöihinsä kuuluvat myös "Adventure Time", "Ipanat", "Justice League", "Super Robot Monkey Team Hyperforce Go!", "Jake Long – amerikkalainen lohikäärme" ja '. Näiden ohella Walch on dubannut animea, minkä hän on kertonut olevan huomattavasti vaikeampaa kuin alkuperäisten ääniroolien tekeminen.
Vuosina 2003–2006 Walch teki Tähtitulen ääniroolin Teinititaanien piirretyssä nimeltä "Teen Titans" sekä elokuvassa "".
Ahmovaara

Ahmovaara on kylä Juuassa, lähellä Lieksan rajaa. Kylässä on noin 440 asukasta. Kylä sijaitsee valtatien 6 varrella. Matkaa Juuan kirkonkylään on 25 kilometriä ja Joensuuhun, Outokumpuun ja Nurmekseen kuhunkin noin 60 kilometriä. Koli sijaitsee 10 kilometrin päässä. Ahmovaara valittiin Pohjois-Karjalan maakunnan Vuoden Kyläksi 2022.
Valtatien 6 lähellä Kolintie 29:ssä sijaitsee vuonna 2019 valmistunut monikäyttötalo. Se rakennettiin talkoovoimin ja Leader-rahoituksella. Talkootyötä kertyi 10 000 tuntia liki 150 henkilön voimin. Monikäyttötalolla on liikuntasali, jossa voidaan järjestää myös erilaisia tapahtumia (iso valkokangas ja muu tekniikka), kuntosali, kerhohuone ja keittiö. Talossa on myös vuokrattavissa palvelutila esim. yritysten käyttöön.
Kylällä on kylän runoilija Viljo Tuomelan (alias Matti Hyttinen) kotimuseo Tuomelan tupa.
Ahmovaara on kuuluisa Ahmanhiihto-laturetkestä. Sen järjestää maaliskuussa urheiluseura Ahman Pojat ja syksyllä on Ahmanjuoksun.
Kevättämäjärvi

Kevättämäjärvi (myös "Kevätjärvi", ) on kylä Karjalan tasavallan Belomorskin piirin Sosnavitsan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen järven pohjoisrannalla 92 kilometriä Sosnavitsasta luoteeseen. Kylässä ei ole vakituista asutusta (vuonna 2013).
Suikujärven pogostaan kuulunut Kevättämäjärvi mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvun lopun verokirjoissa. Kylän maille Muujärven (ven. "Mujezero") saareen perustettiin samoihin aikoihin Pyhän Kolminaisuuden erämaaluostari, josta tuli osa Voijärven volostia. Kevättämäjärven kylä siirrettiin vuonna 1856 Voijärven yhteydestä Tunkuan seurakuntaan. Vuonna 1898 kylään perustettiin yksiluokkainen valtion koulu. Tunkuan volostiin kuuluneessa kylässä oli vuonna 1905 41 taloa ja 133 asukasta.
Neuvostoaikana muodostettiin Tunkuan piirin kuulunut Kevättämäjärven kyläneuvosto, johon kuuluivat myös Lammintaustan (ven. "Zalambino"), Petškanvaaran ("Petškinvaraka"), Pompinvaaran ("Pompinvaraka"), Viikatehjärven ("Kosoje Ozero"), Voingin ("Voinga") ja Votulman ("Vatulma") kylät sekä 1920–1930-luvun vaihteessa syntynyt Kevättämäjärven metsätyöläisasutus. Vuonna 1933 niissä oli yhteensä 570 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Myöhemmin Kevättämäjärvi toimi Uskelan kyläneuvoston keskuksena. Vuonna 1960 Uskelan kyläneuvosto liitettiin Tunkuan kyläneuvostoon, jonka keskus siirrettiin Uuden Maasjärven taajamaan. 1960-luvulla kylän palvelut lakkautettiin ja suurin osa sen asukkaista muutti Uuteen Maasjärveen.
Kevättämäjärven rannoilta on löytynyt useita kivikautisia asuinpaikkoja. Kylässä on paljon vanhoja karjalaistaloja ja Pyhän Nikolaoksen tsasouna. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1800–1900-lukujen vaihteessa pystytetty Kolobovan aitta.
Chip Jett

Charles "Chip" Jett (s. 22. syyskuuta 1974 Scottsdale, Arizona) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän aloitti uransa jakajana kasinolla, mutta siirtyi pelaaja-ammattilaiseksi huomattuaan siinä ansaitsevansa paremmin.
Jett sijoittui toiseksi Howard Ledererin voittamalla World Poker Tourin (WPT) PartyPoker.com Million II -risteilyllä maaliskuussa 2003. Myöhemmin samana vuonna hän oli kaksi kertaa World Series of Poker -turnausten (WSOP) finaalipöydässä ja toistamiseen WPT:n finaalipöydässä Mel Judahin voittamassa Legends of Poker -turnauksessa.
Vuonna 2005 Jett oli WSOP:n 5 000 dollarin seitsemän kortin avopokeri -turnauksen kolmas. Lokakuussa samana vuonna hän ansaitsi 107 900 dollaria Bellagio Festa Al Lago -turnauksen kakkostilasta, kuukautta myöhemmin hän oli toinen myös Amir Vahedin voittamassa Ultimate Poker Challengen finaalissa ansaiten 106 700 dollaria. Vuoden 2007 WSOP:ssa Jett oli kolmas 1 000 dollarin S.H.O.E.-turnauksessa.
Jettin vaimo on pokeriammattilainen Karina Jett (omaa sukua Mikelis). Elokuussa 2005 he pelasivat samassa finaalipöydässä London Open -turnauksessa. Chip Jett oli turnauksen neljäs ansaiten 150 000 dollaria ja Karina kahdeksas saaden 45 000 dollaria. Perheessä on tytär ja poika. Sekä Chip että Karina Jett edustavat Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Jett kirjoittaa "Card Player Magazineen" kolumneja yhdessä vaimonsa kanssa. Elokuussa 2007 Jettin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,0 miljoonaa dollaria.
Uskela (Tunkua)

Uskela eli Uškela eli Uskila eli Uškila () on kylä Karjalan tasavallan Belomorskin piirin Sosnavitsan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Muujärven (ven. "Mujezero") pohjoisrannalla noin 90 kilometriä Sosnavitsasta luoteeseen. Vuonna 2013 kylässä oli kaksi asukasta.
Muujärven asutus lienee syntynyt 1500- ja 1600-lukujen vaihteessa. Uskelan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1720, jolloin siellä oli kolme taloa. Muujärven Troitsansaaressa oli 1500-luvun lopulla perustettu Pyhän Kolminaisuuden erämaaluostari, jonka mukana kylä liitettiin Solovetskin luostarin omistuksiin. Luostari lakkautettiin vuonna 1764.
1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Uskela kuului Voijärven volostin Ofonanniemen kyläkuntaan. Vuonna 1905 siellä oli 35 taloa ja 207 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Tunkuan piiriin kuulunut Uskelan kyläneuvosto, johon kuuluivat myös Hristananvaaran (ven. "Hristanvaraka"), Mustavaaran ("Tšornaja Varaka"), Ofonanniemen, Puustin ("Pusty") ja Tarkonjärven ("Tarkozero") kylät sekä Tavaškan metsätyöläisasutus. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 468 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Uskelassa asukkaita oli 212.
Toisen maailmansodan jälkeen Uskelan kyläneuvoston keskus siirrettiin Kevättämäjärvelle. Vuonna 1960 se liitettiin Tunkuan kyläneuvostoon, jonka keskuspaikaksi tuli Uusi Maasjärvi.
Muujärven Troitsansaaressa on säilynyt vuonna 1602 tai mahdollisesti jo aikaisemmin rakennettu Nikolaos Ihmeidentekijän kirkko, joka restauroitiin perusteellisesti 1970-luvulla. Saarella on myös tsasouna ja erakkomunkin mökki, jonka sisällä on luostarin perustajan Kassian Pyhittäjän kiviarkku. Kirkko ja tsasouna ovat valtakunnallisia suojelukohteita.
Rantakylän kirkko

Rantakylän kirkko on Joensuun Rantakylän seurakunnan pääkirkko. Se valmistui vuonna 1981. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Veijo Martikainen. Kirkko on punatiilinen rakennus, sisältä kirkon seinät ovat valkoiseksi rapattua tiiliseinää.
Kirkko sijaitsee keskellä Rantakylän kaupunginosaa, mäntymetsikön ympäröimänä Rantakylän toimintakeskuksen ja liikekeskuksen vieressä. Se on linjoiltaan pelkistetty ja moderni.
Kirkossa on istumapaikkoja 350 hengelle, kirkkosaliin yhdistettävästä seurakuntasalista lisäpaikkoja saadaan 200 hengelle.Rakennukseen kuuluvat myös laajat seurakunnan työntekijöiden toimisto-, vastaanotto- ja kokoustilat sekä lasten ja nuorten toimitilat. Kirkon urut ovat urkurakentamo Veikko Virtasen valmistamat 20-äänikertaiset urut. Ne ovat valmistuneet 1982. Urkujen disposition on suunnitelleet kanttori Paavo Stedt ja Pauli Pesonen yhdessä rakentamon kanssa. Urkujen julkisuvun on suunnitellut Veikko Virtanen ja arkkitehti Veijo Martikainen.
Kirkkotaide.
Tunnetuin työ kirkossa on kastemaljan yläpuolelle sijoitettu kuvanveistäjä Kain Tapperin työ ”Aamu”. Kaksi metriä korkea ja puolitoista metriä leveä pelkistetty, puinen seinäreliefi sai seurakunnassa aikoinaan ristiriitaisen vastaanoton. 
Pirkko Hammarberg on suunnitellut kirkon kirkkotekstiilit ja kuusiosaisen kala-aiheisen kuultokudostyön seurakuntasalin puolella. Kirkkosalin katon rajassa olevaan ikkunaan valmistui 1993 Raimo Puustisen lasimaalaus ”Ilosanoma”, joka koostuu noin tuhannesta lasinosasesta.
Pierre Emmanuel

Pierre Emmanuel (oik. "Noël Jean Mathieu", 3. toukokuuta 1916 – 22. syyskuuta 1984 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, joka tuli alkujaan tunnetuksi toisen maailmansodan aikaisena vastarintaliikkeen runoilijana ja kokoelmastaan "Tombeau d'Orphée" (1941). Hän käsitteli myöhemmässä runoudessaan katolista uskoa ja filosofisia aiheita.
Emmanuel valittiin Ranskan akatemiaan vuonna 1968, mutta hän erosi siitä vuonna 1975.
Albert von Hellens

Albert Alexander von Hellens (22. marraskuuta 1879 Helsinki – 2. huhtikuuta 1950) oli suomalainen tuomari, ministeri, maaherra, valtiopäivämies ja vapaaherra.
Von Hellensin isä oli Turun hovioikeuden presidentti, senaattori ja valtiopäivien maamarsalkka Lars Theodor von Hellens (1826–1896). Perheeseen kuului 12 lasta; tunnetuimmat von Hellensin sisaruksista olivat hygienian professori Oskar von Hellens (1867–1948), kenraalimajuri Lars Hjalmar von Hellens (1869–1953), valtiopäivämies ja pormestari Harald Wilhelm von Hellens (1865–1926) sekä Turun hovioikeuden presidentti Valde Hirvikanta (1863–1911).
Valmistuttuaan varatuomariksi 1903 von Hellens aloitti työuransa Turun tuomiokapitulin sihteerinä, jota tehtävää hän hoiti siihen asti, kunnes hänet nimitettiin Turun ja Porin läänin väliaikaiseksi maaherraksi vuonna 1917. Samana vuonna hänet nimitettiin Kuopion läänin maaherraksi 1917–1918 ja Hämeen läänin maaherraksi 1919–1930.
Edistyspuoluetta edustanut von Hellens toimi sisäasiainministerinä Erichin hallituksessa 1920–1921 ja oikeusministerinä Vennolan II hallituksessa 1922 sekä Ingmanin II hallituksessa 1924–1925.
Vuonna 1930 von Hellensistä tuli oikeuskansleri, jota tehtävää hän hoiti lyhyen aikaa siirtyen Turun hovioikeuden presidentiksi ja samalla valtakunnanoikeuden jäseneksi.
Vapaaherra von Hellens oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1904–1905. Jäsen Turun kaupunginvaltuustossa hän oli 1913–1919.
Shane Embury

Shane Embury on brittiläisen grindcore/death metal -yhtye Napalm Deathin basisti. Embury on soittanut yhtyeessä vuodesta 1987, mutta on ohessa toiminnut samaan aikaan Brujeriassa, Venomous Conceptissa, Lock Upissa ja Meethook Seedissä. Ennen "Napalm Deathiin" liittymistä Embury soitti Azagthoth -nimisessä death metal -yhtyeessä yhdessä Peter Gilesin kanssa.
International Superhits!

International Superhits! on yhdysvaltalaisen pop-punkyhtye Green Dayn kokoelmalevy. Se ilmestyi vuonna 2001. Levyllä on mukana kaikki yhtyeen singleinä julkaistut kappaleet sekä kaksi uutta kappaletta: Maria ja Poprocks &amp; Coke.
Emodiini

Emodiini on lääkeaine ja väriaine. Se on oranssi yhdiste, antrakinoniväri. Emodiinin kemiallinen kaava on C15H10O5, moolimassa 270,24 g/mol, sulamispiste 253 °C, liukoisuus veteen &lt; 0,1 g/100 ml ja CAS-numero 518-82-1. Emodiini on franguliinin hajoamistuote. 
Lääketarkoitukseen emodiinia ja muita luonnon antrakinoneita on käytetty hyvin pitkään muun muassa laksatiivisina aineina. 
Emodiinia saadaan muun muassa paatsamalajien ("Rhamnus") kuten esimerkiksi Suomessa kasvavan korpipaatsaman ("Rhamnus frangula") kuoresta ja juuresta sekä sennasta, aaloesta, suolaheinästä ja raparperista. Emodiinia esiintyy myös eräiden jäkälälajien jäkäläaineena eli lajin sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena.
Frangulaemodiinia on paatsaman puoliraaoissa marjoissa. Paatsaman kuivattu kuori sisältää antrakinoniglykosideja, muun muassa franguliinia. Franguliinin hajotessa syntyvä emodiini ärsyttää paksusuolen seinämää ja lisää näin suolen liikettä ja vaikuttaa ulostavasti. Rohtoa voi käyttää ummetukseen vain tilapäisesti, sillä jatkuva käyttö aiheuttaa riippuvuutta. Orapaatsamasta ("Rhamnus catharticus") on ulostuslääkkeenä käytetty kuoren lisäksi myös kypsiä kuivattuja siemeniä ja marjojen mehua. Paatsaman marjoista valmistetaan keltaista lakkaa. 
Paatsaman kuori ja hedelmät ovat lääkeluettelossa, joten rohdoksia ei voi valmistaa eikä myydä vapaasti. Paatsama sinänsä lasketaan myrkyllisiin kasveihin. Emodiinikin on joissakin tutkimuksissa osoittautunut myrkylliseksi.
Vince Burgio

Vince Burgio (s. Kansas City, Missouri) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Burgio valmistui Missourin yliopistosta ja muutti Kaliforniaan vuonna 1976, jossa hän aloitti rakennusliiketoiminnan. Burgio aloitti pokerin turnauspelaamisen säännöllisesti vuonna 1987.
Vuonna 1992 Burgio saavutti huomiota kun hänet valittiin Four Queens Poker Classic -tapahtuman parhaaksi yleispelaajaksi. Samana vuonna hän oli toinen World Series of Pokerin (WSOP) $ 1,500 Ace to Five Draw -turnauksessa. Toistaiseksi ainoan WSOP-rannekkeensa hän voitti vuonna 1994 $ 1,500 Seven-Card Stud Split -turnauksessa. Ykköspalkinto siinä oli 127 200 dollaria. Samana vuonna hän selvityi WSOP:n pääturnauksen finaalipöytään ja oli lopulta neljäs ansaiten 168 000 dollaria.
World Poker Tourilla (WPT) Burgio on ollut kerran finaalipöydässä: hän oli viides Paul Dardenin voittaessa marraskuussa 2002 49'er Gold Rush Bonanza -turnauksen. 
Elokuussa 2006 Burgio voitti lowballin maailmanmestaruuden Legends of Poker -tapahtumassa Bicycle Casinolla, Los Angelesissa. Burgio on pelannut myös Ultimate Poker Challenge -ohjelmassa.
Burgio on julkaissut omaelämäkerran "Pizza, Pasta And Poker: The Private &amp; Public Life of a Professional Poker Player". Hän kirjoittaa kolumneja "Card Player Magazineen". Elokuussa 2007 Burgion pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.
Vilkku Joukahainen

Vilhelm (Vilkku) Joukahainen (aikaisempi sukunimi Seppä) (19. huhtikuuta 1879 Vehkalahti – 27. maaliskuuta 1929 Hamina) oli suomalainen opettaja, toimittaja, runoilija, Maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri. Hän käytti kirjailijana myös salanimiä "Sakari Pyysalo" ja "Vilho Rautseppä".
Elämä ja ura.
Joukahaisen vanhemmat olivat talollinen "Kalle Kustaa Seppä (Jouhikainen)" ja "Helena Heikintytär Ståhlberg" joka oli kotoisin Vehkalahden Reitkallin Pässilän rusthollista. Hänen äitinsä oli jäänyt alaikäisten lapsien kanssa leskeksi ensimmäisestä aviomiehestään, Vehkalahden Husulan kylän Jaakkolan kantatilalla tilanosaa viljelleestä perintötilallinen Jooseppi Heikinpoika Jouhikaisesta, ja meni parin vuoden kuluttua naimisiin uudestaan sukunimettömän renki Kalle Kustaan kanssa, joka oli kotoisin Liikkalan sepän talon palkollisväestä, ja josta näin tuli Husulan Jouhikaisen tilan puusniekka. Renki Kalle Kustaa Tuomaanpoika oli syntyjään nuorempi poika Hirvelän Sepän talosta. Jälkimmäisestä avioliitosta syntyi tähän uusperheeseen poika Vilkku (Vilhelm). Koska Vilkulle ei ollut luvassa viljelystilan osuutta (maanomistuksen oli tarkoitus periytyä äidin ensimmäisen aviomiehen eloonjääneelle tyttärelle), Vilkku laitettiin opintielle hankkimaan itselleen oma ammatti ja toimeentulo. Hän kävi kansakoulun ja kansanopiston ja valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista 1902. Hän toimi Keski-Savon kansanopiston vt. johtajana 1902–1903 sekä 1905 ja kansakoulunopettajana Tuusulassa 1904 ja Haminassa 1904–1919.
Kansallisromanttisessa hengessä Vilkku käänteli kotitilansa nimestä (Jouhikainen, Joukainen) itselleen kalevalaiselta kuulostavan sukunimen Joukahainen. Oikeasti hän ei ollut Virolahden Joukaisten (Jouhikaisten) biologisia jälkeläisiä.
Joukahainen oli "Koitar"-lehden päätoimittajana Haminassa 1904–1905, "Kansakoulun lehden" toimittajana 1909–1919, "Maakansan" toimittajana 1913–1914, "Maaseutu"-lehden päätoimittaja 1916–1920, "Maan äänen" toimittajana 1919–1920, "Turunmaa"-lehden päätoimittajana 1923–1924 ja "Suomen talonpoika" -lehden päätoimittajana 1924–1925. Joukahainen toimi myös maanviljelijänä Vehkalahdella ja oli viimeksi Suomen Maatalous-Osake-Pankin Haminan konttorin johtaja 1926–1929.
Maalaisliiton kansanedustajana Joukahainen oli vuosina 1917–1923 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli sosiaaliministerinä Rafael Erichin ja J. H. Vennolan hallituksissa 1920–1922 ja myöhemmin Antti Tulenheimon hallituksessa 1925. Sisäasiainministerinä Joukahainen toimi Kyösti Kallion hallituksessa 1922–1924.
Joukahainen kirjoitti myös runoja ja näistä tunnetuin on joululaulu "On hanget korkeat, nietokset", joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1901 "Joulupukki"-lehdessä.
Stereoelektroniikka

Stereoelektroniikka koskee orgaanisessa kemiassa elektronien jakautumista molekyylien sisällä ja sen stereokemiallisia vaikutuksia. Aaltofunktioiden muodosta voi ennustaa sen, miten ja erityisesti missä asennossa (konformaatiossa) molekyyli reagoi. Yksinkertaiset ideaalitapaukset riittävät usein, mutta tarkkaan laskentaan kvanttimekaniikkaa käyttäen tarvitaan paljon tietokonetehoa.
Stereokemia muuttuu tai pysyy usein stereokemian takia. (Muita syitä ovat steerinen vaikutus ja epimerisaatio.) Esimerkiksi bimolekyläärisessä substituutioreaktiossa havaitaan, että stereokemia kääntyy täsmälleen toisin päin: vasenkätisestä tulee oikeakätinen ja toisin päin. Syy on siinä, että katkeavan sidoksen hajottava orbitaali on vastakkaisessa suunnassa sidoksen suhteen. Kun sidos katkeaa, se tapahtuu lisäämällä nukleofiili hajottavalla orbitaalille.
Hyperkonjugaatio on ilmiö, jossa jotkin elektronit, kuten sidosten elektronit tai vapaat elektroniparit luovuttavat elektronitiheyttä toisen sidoksen hajottavalle orbitaalille. Tämä heikentää sidosta, mutta myös tekee molekyylin vakaammaksi. Koska sekä sidoksilla että niiden hajottavilla orbitaaleilla on avaruudellinen suunta, hyperkonjugoitunut konformaatio on vakaampi (alemman energian) muoto.
Esimerkiksi anomeerinen efekti johtuu stereoelektroniikasta: substituenttien hajottava orbitaali vuorovaikuttaa elektroneja luovuttavan happiatomin vapaiden elektroniparien kanssa. Esimerkiksi pyranoosisokerimolekyyli on siksi siinä konformaatiossa, jossa renkaassa olevan hapen vapaat elektroniparit ja viereinen substituentti ovat samassa linjassa. Tämä siitäkin huolimatta, että tämä konformaatio on jännittynyt.
Erilaisten diastereomeerien erilainen reaktiivisuus selittyy stereoelektroniikalla ja steerisillä vaikutuksilla.
Liigacup 2007

Liigacup pelattiin 11. kertaa keväällä 2007. Mukana olevat kaikki 14 liigajoukkuetta oli jaettu kahteen alkulohkoon. Alkulohkot pelattiin yksinkertaisena sarjana, eli jokainen joukkue pelasi alkulohkovaiheessa kuusi ottelua. Kummastakin alkulohkosta neljä parasta selvisi pudotuspeleihin.
Tapahtumat lyhyesti.
Liigacup pelattiin vuonna 2007 totutusti alkukeväästä ennen Veikkausliigan alkua. Hallitseva mestari Kuopion Palloseura ei ollut mukana puolustamassa mestaruuttaan, sillä sen kohtalona oli pudota liigasta edelliskaudella. Kaikki 14 liigajoukkuetta osallistuivat keväiseen turnaukseen, joka potkaistiin perinteisesti käyntiin Talin jalkapallohallissa.
Edellisvuonna nolosti alkulohkonsa viimeiseksi jäänyt HJK paransi juhlavuotensa kunniaksi, ja otti ykköslohkossa ylivoimaisen voiton häviämättä ensimmäistäkään ottelua. Samasta lohkosta jatkoon pääsivät myös nousijajoukkue FC Viikingit, FC Lahti sekä FC Honka. Edelliskaudella finaalin hävinnyt FC KooTeePee jäi lohkossa viidenneksi, ja karsiutui siten jatkopeleistä.
Toisessa lohkossa hallitseva Suomen mestari Tampere United oli yhtä ylivoimainen kuin HJK, sillä sekään ei hävinnyt otteluakaan. Tamperelaisten ohella lohkosta jatkopeleihin jatkoivat VPS, FC Inter sekä toinen nousijajoukkue AC Oulu.
Puolivälierissä nousijajoukkueiden matka päättyi. Viikingit olivat vain hidaste FC Interille, kun taas AC Oulu taisteli HJK:n kanssa aina rangaistuspotkukilpailuun saakka. Helsinkiläiset olivat ratkaisuhetkillä niukasti vahvempia. FC Honka yllätti alkulohkonsa ylivoimaisesti voittaneen TamU:n maalein 2-1, kun taas FC Lahti eteni välieriin niukalla 1-0 -voitolla VPS:stä. Tasaisissa välierissä Lahti yllätti aseettoman HJK:n, ja Honka joutui taipumaan Interille rangaistuspotkuilla.
Finnair Stadiumilla pelattu loppuottelu oli välierien tapaan puolustusvoittoinen, eikä maaleja varsinaisella peliajalla nähty. Rangaistuspotkuissa lahtelaiset olivat turkulaisia vahvempia, ja FC Lahti pääsi siten juhlimaan historiansa ensimmäistä liigacupin voittoa.
Sarjataulukot.
Lohko I
Lohko II
Tulokset.
Alkulohkot.
Lohko I
Lohko II
Maalipörssi.
7 maalia
5 maalia
4 maalia
3 maalia
Muuta.
Liigacupin paras pelaaja 2007 oli FC Interin Jos Hooiveld.
Arkadi Tšernyšov

Arkadi Ivanovitš Tšernyšov (, 16. maaliskuuta 1914 Moskova – 22. lokakuuta 1992) oli venäläinen jääkiekkovalmentaja. Hän valmensi Neuvostoliiton maajoukkuetta yhdessä Anatoli Tarasovin kanssa vuosina 1954–1972. Tšernyšov valmensi 294 maaottelussa, joista voittoja oli 240, häviöitä 37 ja tasapelejä 17. Hän pelasi jääkiekkoa, jääpalloa ja jalkapalloa Dynamo Moskovassa. Tšernyšov toimi Dynamo Moskovan jääkiekkojoukkueen päävalmentajana 27 vuotta.
Tšernyšovin mukaan on nimetty yksi KHL-liigan neljästä divisioonasta.
Citius, altius, fortius

Citius, altius, fortius () on latinankielinen lentävä lause ja Olympialiikkeen motto. Moton kehitti nykyaikaisten olympialaisten isä, paroni Pierre de Coubertin, vuonna 1894 omaksuttuaan sen dominikaani-isä Henri Didonilta.
Vuonna 2021 Kansainvälinen olympiakomitea muutti moton muotoon "Citius, altius, fortius – communis" ().
Nuotta

Nuotta on useista verkoista rakennettu kalastusväline, jonka perään kalaparvi yritetään saartaa. Nuotta lasketaan yleensä veneestä ja se voidaan vetää veneeseen tai rantaan. Talvinuottaa vedetään jään alla. Suomessa tavallisimpia nuotalla kalastettavia kaloja ovat muikku, silakka, siika ja kuore. Erilaisia nuottatyyppejä ovat muun muassa rantanuotta, talvinuotta, selkänuotta, muikkunuotta, silakkanuotta, kurenuotta, kierrenuotta ja laahusnuotta eli trooli.
Vanhoista nuottapyydyksistä kulteet olivat muutaman metrin pituisia, tasaliinaisia virtanuottia, joilla pyydettiin lohia ja siikoja, vadat pikkunuottia, joita kaksi tai kolme
henkeä veti kahlaten pitkin tyvenvesien rantoja ja poukamia. Niillä
saatiin lähinnä pientä kalaa. Kuuritsa oli jalaksilla kulkeva, kolmen hengen vedettävä nuotta.
Pick-Nick

Pick-Nick on Forssassa järjestettävä harrasteajoneuvotapahtuma. Tapahtumasta on kehittynyt pohjoismaiden suurin yksipäiväinen harrasteajoneuvotapahtuma ja siihen osallistuu vuosittain noin 2 500 harrasteautoa ja noin 30 000 kävijää. Tapahtuma järjestetään Pilvenmäen raviradalla vuosittain elokuun ensimmäisenä sunnuntaina. Pick-Nick on järjestetty joka vuosi vuodesta 1983 lähtien. (2020-luvulle siirtyessä tapahtuma on korona-taudin johdosta ollut tauolla.)
Ajoneuvojen arvostelu.
Arvostelussa autot ja moottoripyörät pisteytetään asteikolla 1–10. Arvosteltavia kohteita on viisi: 
Tuomareita on viisi, joista yksi toimii päätuomarina. Päätuomari arvostelee auton/moottoripyörän kokonaisuuden. Mikäli sattuu tilanne, että arvostelussa tulee samat pisteet kahdelle tai useammalle ajoneuvolle, kokonaisuuden pistemäärä ratkaisee sijoituksen. Jos kokonaispisteet ovat myös tasan, sen jälkeen tuomaristo ratkaisee paremmuuden.
Palkintoluokat.
Seuraavat ajoneuvot arvostellaan alkuperäisyyden mukaan: Classic cars, 50-luku, 60-luku, 70-luku sekä Rock’n Roll Cars. Seuraavat ajoneuvot arvostellaan tyylisuunnan ja rakentelun toteutuksen mukaan: Custom, Trucks &amp; vans, Hot rod, Classic bike sekä Custom/chopper bike.
Kōka

Kōka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Shigan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Kioton ja Mien prefektuurien rajalla. Kōkassa on 91 485 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 481,62 neliökilometriä.
Maantiede.
Kōka on laaja kaupunki, joka syntyi vuonna 2004, kun Kōkan, Minakuchin, Tsuchiyaman, Kōnanin ja Shigarakin kunnat yhdistyivät uudeksi Kōkan kaupungiksi. Suuri osa kaupunkia on maaseutumaista, ja maasto vaihtelee vuoristosta laajoihin Yasugawan ja Somagawan jokilaaksoihin. 
Suurin osa alueen palveluista ja teollisuuslaitoksista on keskittynyt valtateiden numero 1 ja 307 tuntumaan. 
Nähtävyydet.
Shigaraki.
Alueen suurin nähtävyys on keramiikkatuotteiden keskittymä Shigarakin taajamassa. Shigarakin keramiikalla () on kautta Japanin tunnettu ominaispiirteensä. Kaupungissa asuu alan merkittäviä taiteilijoita, ja siellä on alan koulutusta.
Kōkan ninja-kylä.
Ninja-kulttuuria ja perinteisiä kamppailulajeja vaalitaan Kōkalaisessa kylässä Kōkaryu Ninjussa. 
Minakuchin linna.
Minakuchin linna on alun perin vuonna 1585 rakennettu linna, joka sittemmin raunioitui, mutta on rakennettu uudelleen ja avattu yleisölle 1991.
Liikenne.
Kōkaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Kusatsu-linja, Ōmi-rautateiden päälinja ja Shigaraki-kōgen-rautateiden Shigaraki-linja.
Ystävyyskaupungit.
Kōkalla on neljä ystävyyskaupunkia:
Wireless HD

WirelessHD joka tunnetaan myös nimellä WiHD (Wireless High Definition) on langattoman digitaalisen käyttöliittymän seuraava sukupolvi kulutuselektroniikan alalla. Monet merkittävät kulutuselektroniikan tuottajat ovat yhdistäneet voimansa kehittääkseen WirelessHD tekniikkaa. Mukaan ovat lähteneet mm. LG Electronics, Matsushita Electric Industrial (Panasonic), Samsung Electronics, Sony Corporation sekä Toshiba Corporation.
WirelessHD standardi mahdollistaa pakkaamattoman teräväpiirtokuvan sekä monikanavaäänen digitaalisen lähettämisen lähettimestä vastaanottimeen. WirelessHD:n tämänhetkinen kehitysaste operoi 60 GHz:n taajuudella pystyen kuljettamaan sekä tämän hetkiset että todennäköisesti myös tulevaisuuden HD signaalit. Tällä hetkellä suuren toimintataajuutensa takia WirelessHD tekniikka vaatii suoran näköyhteyden lähettäjän ja vastaanottimen välille. Tämä ei käytön kannalta toisi kuluttajalle sitä vapautta, johon standardilla juuri pyritään. Tämä onkin yksi isoista haasteista joita kehittäjäryhmällä on ratkaistavanaan. Ensimmäisten markkinoille julkaistavien laitteiden tavoitteena on kuitenkin tarjota 10 metrin kantama ilman suoraa näköyhteyttä.
Tekniikka on suunniteltu ja optimoitu näyttölaitteen langattomaan kytkemiseen. Sen ensimmäisen sukupolven toteutuksen tiedonsiirtonopeus vaihtelee 2–5 Gbps välillä käytettäessä mm. tietokoneiden ja kannettavien laitteiden (kuten kämmentietokone) kanssa. Teknologian teoreettinen nopeus voi nousta jopa 20 Gbps asti mahdollistaen korkeampien tarkkuuksien skaalaamisen sekä paremman värisyvyyden. 
WirelessHD standardin päätarkoituksena on tarjota kuluttajalle lisää vapautta kodin viihde-elektroniikan kytkemiseen. Teknologia vähentäisi huomattavasti kaapelointia ja mahdollistaisi myös sen että lähdelaitteiden kuten DVD:n ei tarvitsisi olla sijoitettuna näyttölaitteen läheisyyteen.
Kehittäjäryhmän tavoitteena on saada standardi tuotantovalmiiksi 2007 kevääseen mennessä.
WirelessHD käyttää UWB (Ultra WideBand) modulointimenetelmää.
Henry Pym

Henry ”Hank” J. Pym on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari, nerokas tiedemies ja ensimmäinen Muurahaismies. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui "Tales to Astonish" -lehden numerossa 27 tammikuulta 1962. Henry Pymin loivat Stan Lee ja Jack Kirby.
Henry Pymin seuraajat.
Lukuisia muita supersankareita (ja muutama superroistokin) on ottanut Pymin entisiä pukuja ja supersankarinimiä käyttöönsä. Seuraavassa listaus käsittelee nämä hahmot aikajärjestyksessä.
"Pääartikkeli: Haukansilmä (sarjakuvahahmo)"
Clint Barton.
Clint Barton joka tunnetaan paremmin nimellä Haukansilmä otti itselleen Pymin Goljatti-identiteetin Pymin itsensä ryhtyessä Kimalaiseksi.
"Pääartikkeli: Bill Foster"
Bill Foster.
Tohtori Bill Foster oli Pymin laboratorioapulainen ja otti itselleen lyhyeksi aikaa Jätti-identiteetin. Foster oli ennen vetäytymistään tunnettu myös omalla supersankarinimellään Mustana Goljattina. Myöhemmin Foster kuitenkin luopui eläkeaikeistaan ja on palannut taistelemaan rikollisuutta vastaan käyttäen vanhaa Goljatti-nimeään. Foster menetti henkensä taistelussaan rikollisuutta vastaan.
Scott Lang.
Scott Lang oli varas, joka Rautamiehen ja Pymin ansiosta palasi kaidalle tielle. Hän toimi pitkän aikaa toisena Muurahaismiehenä ja toimi läheisesti Ihmenelosten kanssa. Nykyään Scott Lang on saanut surmansa taistelussa rikollisuutta vastaan.
Erik Josten.
Erik Josten toimi uransa alussa Voimamies-nimisenä superrikollisena. Myöhemmin Voimamies-nimitystä käyttänyt Luke Cage taisteli Jostenia vastaan nimensä väärinkäytösten vuoksi. Josten vaihtoikin nimensä Goljatiksi ja liityttyään supersankariryhmä Ukonnuoliin otti itselleen vielä uuden nimen kutsuen itseään Atlakseksi.
Rita DeMara.
Rita DeMara aloitti uransa myös superroistona. Toimittuaan jonkin aikaa Pahuuden Mestareissa DeMara liittyi lyhyeksi ajaksi Kostajiin.
Eric O’Grady.
Eric O’Grady on uusin Muurahaismiehen identiteettiä käyttävä sankari. O’Grady on alemman tason YPKVV:n agentti, joka sattumalta saa käsiinsä Muurahaismiehen asun. O’Grady on kuitenkin itsekeskeinen sankari, joka ajattelee ensisijaisesti itseään vaikka taisteleekin aktiivisesti rikollisuutta vastaan.
Muissa medioissa.
Elokuvat.
Henry Pym oli isossa roolissa "Ultimate Avengers"- ja "Ultimate Avengers 2" -piirroselokuvissa. Hahmoa ääninäytteli näyttelijä Nolan North.
Marvel Cinematic Universe.
Marvel Cinematic Universen elokuvissa Hank Pymiä näyttelee Michael Douglas.
Televisio.
Henry Pym esiintyi vakituisena hahmona amerikkalaisessa "The Avengers: United They Stand" piirretyssä. Sarja ei saavuttanut laajaa suosiota ja sen teko rajoittui 13 episodiin. Henry Pymin hahmoa dubbasi näyttelijä Rod Wilson.
Videopelit.
Henry Pym esiintyy "" -pelissä NPC-hahmona, joka antaa pelaajalle arvokkaita vihjeitä, joiden avulla erilaiset pulmat ovat helpompia.
Jouni Rinne

Jouni Rinne (s. 12. maaliskuuta 1956 Rauma) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.
Hyökkääjänä pelannut Rinne aloitti liigauransa vuonna 1973 Lukossa, jossa hän pelasi kolmeen otteeseen: 1973–1977, (1977-1979) 1979–1980 ja 1981–1982. Liigassa Rinne edusti lisäksi KalPaa, jossa hän oli mukana jo seuran I-divisioona-aikoina ja nostamassa kuopiolaisia liigaan keväällä 1986. Liigassa Rinne pelasi runkosarjassa yhteensä 432 ottelua tehoin 252+302=557 ja pudotuspeleissä kuusi peliä saldolla 3+5=8. Maalitilaston hän voitti kaudella 1975–1976, jolloin hän teki 36 maalia. Divarissa Rinne edusti KalPan lisäksi myös HPK:ta, FoPS:aa ja KooKoota. Divarissa Rinne teki pisteitä kovalla tahdilla ja voitti pistepörssin kolme kertaa. Parhaalla kaudellaan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla hän keräsi tehot 36+60.
Kaudella 1998–1999 Rinne teki paluun liigajäille KalPan kakkosvalmentajan paikalta. Hän pelasi ottelussa HPK:ta vastaan 24 sekuntia ylivoimalla ja sai kahdeksan vuoden poissaolon jälkeen tililleen kaksi syöttöpistettä. Hän nousi pisteiden avulla SM-liigan kaikkien aikojen syöttötilastossa ohi Martti Jarkon ja Erkki Lehtosen.
Maaotteluita Rinne pelasi 59. Hän edusti Suomea kaksissa MM-kisoissa. SM-liigaseura KalPa jäädytti Jouni Rinteen pelinumeron (27) Niiralan montun jäähallin kattoon ensimmäisenä pelinumerona.