tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Juho Räihä (kitaristi)

Juho Räihä (s. 2. lokakuuta 1984) on suomalainen kitaristi ja äänisuunnittelija, joka toimii SoundSpiral Audio -studiossa. Räihä soittaa kitaraa muun muassa Before The Dawn, Gloria Morti ja Swallow the Sun -yhtyeissä.
Harokarviainen

Harokarviainen ("Ribes divaricatum") on herukkalaji, jota löytyy luontaisena läntisen Pohjois-Amerikan metsistä Brittiläisestä Kolumbiasta Kaliforniaan.
Kuvaus.
Harokarviainen on pensas, joka kasvaa joskus jopa kolmen metrin korkuiseksi. Sillä on puuvartiset oksat, joissa on yksi tai kolme paksua ruskeaa piikkiä lehden solmukohdissa. Lehdet ovat yleensä kourasuonisia ja hammaslaitaisia, lehtilavat voivat olla jopa kuusi senttimetriä pitkiä.
Kukinto on pieni ryhmä riippuvia kukkia, joilla jokaisella on taaksepäin taipuvat purppuranvihreät verholehdet ja pienemmät, valkoiset tai punaiset terälehdet, jotka ympäröivät pitkiä, ulkonevia heteitä. Hedelmä on makea enintään senttimetrin levyinen marja, joka on kypsänä musta. Se muistuttaa pikiherukkaa ja "Ribes lobbii"ta, mutta edellisen kukat ovat pienempiä, punaisia tai punaruskeita ja jälkimmäisen kukat ovat punertavia ja muistuttavat verenpisaran kukkia ja niiden lehdet ovat tahmeita.
Taksonomia.
Muunnokset:
Käyttö.
Hedelmät ovat syötäviä, ja monet luoteisen Tyynenmeren rannikon alkuperäiskansat ovat syöneet niitä. Kasvin muita osia, etenkin kuorta, taas on käytetty rohtona.
Pikiherukka

Pikiherukka ("Ribes lacustre") on Pohjois-Amerikassa esiintyvä herukkalaji.
Kuvaus.
Pensas on pysty- tai leviäväkasvuinen, 0,5–2 metriä korkea. Se kukkii huhtikuusta elokuuhun punertavilla tai punaruskeilla kukilla. 5–15 vaaleanpunaisen, kiekon muotoisen kukan muodostavat terttukukinnot roikkuvat varsissa, jotka ovat peittyneet lyhyisiin karvoihin ja piikkeihin. Hedelmä on tummanvioletti 6–8 millimetriä pitkä marja.
Levinneisyys.
Kasvi on laajalle levinnyt ja esiintyy Kaliforniasta Alaskaan ja Pohjois-Amerikan halki itään aina Pennsylvaniaan ja Newfoundlandiin sekä etelään New Mexicoon saakka. Sitä voi löytää matalalla sijaitsevista metsistä ja soista aina subalpiiniseen korkeuteen asti. Levinneisyysalueen ulkopuolella pikiherukka saattaa olla invasiivinen. Pikiherukka katsotaan erittäin kestäväksi lajiksi, joka pystyy sietämään laajan valikoiman eri maalajeja ja olosuhteita, kuten sen laaja levinneisyys osoittaa.
Sahalininherukka

Sahalininherukka ("Ribes sachalinense") on pensasmainen herukkalaji, joka on kotoisin Itä-Siperiasta.
Kuvaus.
Sahalininherukka on kesävihanta pensas, joka tuskin ylittää metrin korkeutta. Lehdet ovat kolmi- tai viisiliuskaisia ja epäsäännöllisesti hammaslaitaisia, lähes kaljuja. Vaaleanpunaiset kukat ovat enemmän tai vähemmän pystyissä tertuissa. Hedelmät ovat halkaisijaltaan enimmillään 0,5 senttimetriä leveitä, kypsinä punaisia ja syötäviä marjoja.
Sahalininherukalla on 16 kromosomia.
Levinneisyys.
Pensaan alkuperä on Itä-Siperiassa, erityisesti Sahalinin saarella, mistä tieteellinen lajimääre "sachalinense" ja myös suomalainen nimi juontuu. Sitä esiintyy myös Kiinassa ja Japanissa. Tyypillinen kasvupaikka on metsäinen tai osittain metsäinen ja kosteaan ympäristöön liittyvä rantametsä.
Käyttö.
Sahalininherukan marjoja kerätään luonnosta ja käytetään raakana ja kypsennettynä. Vanhan neuvostoliittolaisen kasvion mukaan maku on miellyttävä vaikkakin hapokas, ja marjan viljelyä kannattaisi harkita.
Robotyne

Robotyne () on kylä Ukrainan Zaporižžjan alueen Polohyn piirin länsiosassa. Kylä sijaitsee linnuntietä noin 65 kilometriä aluekeskus Zaporižžjan keskustasta kaakkoon, Orih’ivin ja Tokmakin kaupunkeja yhdistävän paikallistien (T0408) varrella. Aluehallinnon kolmannella tasolla kylä kuuluu Tokmakin kaupungin hromadaan, ja edelleen Novoprokopivkan kyläneuvoston alaisuuteen. Vuonna 2001 kylässä oli 480 asukasta. 
Venäjän hyökkäyssodan (2022–) aikana kylän hallinnasta on käyty kiivaita taisteluja.
Ribes speciosum

Ribes speciosum on laji kasviheimossa Grossulariaceae, johon kuuluvat herukat ja karviaiset. Se on piikikäs kesävihanta pensas, joka kukkii keväällä pitkänomaisin punaisin kukin. Kukat muistuttavat verenpisaran kukkia, vaikka ne eivät olekaan läheistä sukua.
Kuvaus.
"Ribes speciosum" on leviävä pensas, joka voi saavuttaa enimmillään kolmen metrin korkeuden; sen varret ovat karvaiset ja jokaisessa varren solmussa on kolme pitkää piikkiä. Nahkeat lehdet ovat jakautuneet useisiin lohkoihin ja ovat pääosin karvattomat, yläpinnaltaan tummanvihreät ja kiiltävät.
Kukinto on yksittäinen kukka tai enintään neljä kukkaa käsittävä terttu. Kukka koostuu tulipunaisista verholehdistä, joiden sisällä on neljä punaista terälehteä. Punaiset hetet ja luotit ulottuvat kauas kukan suusta, ja kummatkin voivat olla jopa neljä senttimetriä pitkiä.
Hedelmä on noin senttimetrin mittainen punaoranssi marja, joka on tiheästi nystykarvainen.
Levinneisyys.
Pensas on kotoisin Kalifornian keski- ja eteläosista sekä Baja Californiasta, missä se kasvaa rantavuoristojen pensaikoissa ja chaparralissa.
Käyttö.
"Ribes speciosum"ia kasvatetaan koristekasvina käytettäväksi kuivuutta kestävissä puutarhoissa sekä lajin luontaisella levinneisyysalueella luonnonkasvipuutarhoissa. Se viihtyy hajanaisesta kirkkaaseen valoon kuivissa puutarhoissa ja tammien alla.
Huopaherukka

Huopaherukka ("Ribes pallidiflorum") on laji herukoiden suvussa. Se on kotoisin Kaukoidästä koillisesta Kiinasta Venäjälle Amurin alueelle, Habarovskin ja Primorjen aluepiireihin, Sahalinille ja Kamtšatkan niemimaan eteläosaan.
Huopaherukka kasvaa 1-2 metriä korkeaksi. Se kasvaa metsissä aluskasvillisuutena usein havumetsien reunoilla tai purojen varsilla. Sen marjoja kerätään syötäväksi sellaisenaan tai mehujen ja hillojen valmistukseen.
Johan Fredrik Höckert

Johan Fredrik Höckert (26. elokuuta 1826 Jönköping – 16. syyskuuta 1866 Göteborg) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän erikoistui historiallisiin aiheisiin ja sai oppia muun muassa Paul Delarochelta.
Tähtikirkas yö (elokuva)

Tähtikirkas yö ("La Notte di San Lorenzo") on Paolo ja Vittorio Tavianin ohjaama italialainen draamaelokuva vuodelta 1982. Se kertoo maagisen realismin keinoin vuoden 1944 tapahtumista Italian Toscanassa, pikkukylän väestä Natsi-Saksan ja liittoutuneiden joukkojen viimeisten välienselvittelyn puristuksissa. Tapahtumat koetaan erityisesti pienen Cecilia-tytön näkökulmasta. Osittain Tavianin veljesten omiin lapsuudenkokemuksiin perustuvaa elokuvaa pidetään heidän parhaanaan. Se palkittiin Cannesissa Grand Prix -palkinnolla.
Jo yhteisen uransa alussa 1954 Tavianin veljekset tekivät samoista lapsuusaikojensa tapahtumista lyhyen dokumenttielokuvan "San Miniato". Lähes kolme vuosikymmentä myöhemmin he palasivat aiheeseen "Tähtikirkkaassa yössä". Elokuvan raju kirkkopommituskohtaus esitetään saksalaisten tekemäksi, mutta vasta 2000-luvulla on selvinnyt, että tapaus oli amerikkalaisjoukkojen karmea erehdys.
Elokuva sai Suomessa teatteriensi-iltansa elokuussa 1983. Suomen televisiokanavilla se on esitetty marraskuussa 1985 (Yle TV2) ja kesäkuussa 1990 (Kolmoskanava) sekä syyskuussa 2005, kesäkuussa 2023 ja toukokuussa 2024 (Yle Teema).
Charles André

Charles Louis François André (14. maaliskuuta 1842 – 6. kesäkuuta 1912) oli ranskalainen tähtitieteilijä. Hän oli vuodesta 1878 Lyonin yliopiston tähtitieteen professori. Hän perusti Lyonin observatorion ja rakennutti tähtitornin, osallistui Venuksen ja Merkuriuksen Auringon ylikulun havaintoihin ja tutki erästä näissä havainnoissa esiintyvää virhelähdettä, niin sanottua mustaa tippaa. Hänen pääteoksensa ovat "Traité d’astronomie Stellaire" ja "Les planètes et leur origine".
Emil Lilleberg

Emil Martinsen Lilleberg (s. 2. helmikuuta 2001 Sarpsborg, Norja) on norjalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Tampa Bay Lightningissa. Hän pelaa myös Norjan maajoukkueessa. Lilleberg on pelannut useammissa maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän teki NHL-debyyttinsä vuonna 2024.
Etelänkylän tuulivoimapuisto

Etelänkylän tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Kalajoen Etelänkylän Ansamaalla sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 2 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 7 megawattia. Tuulivoimapuiston on rakentanut ja sen omistaa Tuulipuisto Oy Etelänkylä ja sitä operoi saksalainen Encavis.
Yleistä.
Tuulivoimapuisto kaksi tuulivoimalaitosta sijaitsevat Kalajoen keskustaajaman lähellä ja aivan Etelänkylän eteläpuolella. Voimala-alue on peltialueen reunalla, jossa toinen voimala seisoo pellolla ja toinen metsässä. Voimala-alueelle tulee valtatieltä 27 haarautuva kilometrin pituinen tie, jonka varressa voimalat ovat. Sama tie vie eteläpuolelle vuonna 2023 valmistuneelle Läntisen tuulivoimapuistoon. Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V126-mallia, jonka tuuliturbiinin halkaisija 126 metriä, ja jonka kapasiteetti on 3,45 megawattia. Voimalat sijaitsevat 20 ja 25 metrin korkeudella mpy.
Historiaa.
Tuulivoimapuisto valmistui vuonna 2016.
Tyttö (elokuva)

Tyttö ("Eltávozott nap") on Márta Mészárosin käsikirjoittama ja ohjaama unkarilainen draamaelokuva vuodelta 1968. Mustavalkoinen tuotanto oli Mészárosin ensimmäinen pitkä näytelmäelokuva ja Unkarin ensimmäisiä naisohjaajan tekemiä. 
Juoni.
Orpokodissa varttunut nuori nainen (poptähtenä tunnettu Kati Kovács) saa kirjeen biologiselta äidiltään ja lähtee maaseutukylään tapaamaan tätä. Tällä välin äiti on jo lähettänyt toisen kirjeen jossa peruuttaa kutsunsa, mutta tyttö ehtii lähteä matkaan ja löytääkin äitinsä. Moraaliltaan ankarassa yhteisössä hänen on esittäydyttävä äitinsä veljentyttärenä, ettei totuus äidin menneisyydestä paljastuisi.
Vastaanotto.
Elokuva esitettiin Helsingissä sosialististen maiden elokuvaviikolla toukokuussa 1974 ja sai 141 katsojaa. "Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi piti sen kuvausta konservatiivisen maalaiskylän ihmisistä ja miljööstä mielenkiintoisena. Juroksi ja vähäpuheiseksi käsikirjoitettu päähenkilö ei hänestä kuitenkaan päästä katsojaa päänsä sisälle, ja moni muukin asia tuntuu jääneen sekä käsikirjoittajana että ohjaajana toimineen Mészárosin tietoon niin, etteivät kaikki asiat avaudu katsojalle.
Kaitanokkatyranni

Kaitanokkatyranni ("Tyrannopsis sulphurea") on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Kaitanokkatyranni kasvaa 19–20 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää on harmaa ja päälaella on oranssinkeltainen laikku. Selkä ja siivet ovat harmahtavan ruskeat. Kaitanokkatyrannin kurkku ja ylärinta ovat valkoiset ja alarinta ja vatsa keltaiset.
Levinneisyys ja elintavat.
Kaitanokkatyrannia tavataan Andien itäpuolella Venezuelasta Boliviaan ja Brasilian keskiosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ruohomaat ja metsien reunamaat, joissa kasvaa erityisesti maurinpalmuja. Se liikkuu useimmiten yksin tai pareittain. Kaitanokkatyrannin ravintoa ovat hyönteisten lisäksi hedelmät. Linnut rakentavat kuppimaisen pesän palmuun ja naaras munii kaksi munaa.
Jacob Appel

 Jacob Christian Lindberg Appel (1866–1931) oli tanskalainen kansanopistonjohtaja. Hänestä tuli Askovin kansanopiston opettaja 1890 ja johtaja 1906. Hän toimi 1910–1913 opetusministerinä ("kultusminister") sekä 1920–1924 opetusministerinä ja 1922–1924 kirkollisten asioiden ministerinä. Hän kirjoitti Poul la Courin kanssa suomeksikin käännetyn teoksen "Historisk fysik" (1896 "Maailman rakenne ja luonnon voimat" 1–2). Appel on tutkinut Tanskan ukkosilmoja.
G. Melander esittelee suomennetun teoksen "Maailman rakenne ja luonnon voimat" vuonna 1906 aikakauskirja "Valvojassa". Teos oli aikoinaan Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatin tutkinnon vaatimuksissa, mutta Melander suosittelee sitä "jokaiselle, joka vain yleisen sivistyksen nimessä tahtoo tutustua siihen luontoon jossa hän elää". Hän kiittää suomennosta "hyväksi ja kansantajuiseksi".
Madagaskarinelemi

Madagaskarinelemi ("Canarium madagascariense") on tohtorinpuukasvien (Burseraceae) heimoon, elemien ("Canarium") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta puu, joka voi kasvaa 12–35 metriä korkeaksi. Puun latvus voi olla laakea tai pyöreä ja runko oksaton jopa 27 metrin korkeuteen saakka. Runko voi kasvaa suurimmillaan noin kaksi metriä paksuksi. Madagaskarinelemin hedelmät ovat purppuranvärisiä luumarjoja, jotka ovat noin 5,5 cm pitkiä ja halkaisijaltaan noin 3 cm. Hedelmäliha on väriltään keltaista.
Madagaskarinelemiä kasvaa luonnossa Tansaniassa, Mosambikissa ja Madagaskarilla. Tansaniassa laji kasvaa harvinaisena metsälaikuilla ja jokivarsilla hiekkaisilla kasvupaikoilla merenpinnan tasosta aina 300 metrin korkeuteen asti. Madagaskarilla laji on laajalle levinnyt, mutta esiintyy laikuittaisesti kosteissa ja kuivissa metsissä, erityisesti vesiuomien varsilla, merenpinnan tasosta aina 2000 metrin korkeuteen asti.
Madagaskarinelemin hedelmät ovat syötäviä ja ne ovat etenkin lasten mieleen. Hedelmien maku on melko makea ja niissä on enintään noin 60% rasvaa. Hedelmien lisäksi siemenetkin ovat syötäviä ja niitä voi syödä paahdettuina maapähkinöiden tapaan.
Ravinnon lisäksi madagaskarinelemistä on saatu aineita paikallisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin sekä puutavaraa materiaaliksi. Puutavaraa on joskus tuotettu myös vientiin ja puita on toisinaan istutettu koristekasveiksi sekä tuomaan varjoa.
Maria Nagaja

Marija (Maria) Fjodorovna Nagaja (; n.  1553 – 1608) oli Venäjän tsaarin Iivana Julman viimeinen vaimo. Heidän poikansa oli hämärissä oloissa kuollut Dmitri Ivanovitš.
Elämä.
Maria meni naimisiin Iivana Julman kanssa vuonna 1581 ja synnytti vuotta myöhemmin heidän poikansa Dmitrin. Maria ei ollut miehensä suosiossa, ja vain pojan syntymä säästi hänet karkotukselta hovista.
Vuonna 1584 kuollut Iivana ei jättänyt Marialle testamentissaan lainkaan omaisuutta, vaan tämä joutui elämään poikansa perimän Uglitšin kaupungin maatuloilla, ja sekä Maria että hänen poikansa asetettiin pajarien holhouksen alle. Uudeksi tsaariksi tuli Marian poikapuoli Fjodor I, mutta todellista valtaa käytti hovimies Boris Godunov. Marialle myönnettiin säännöllinen avustus, mutta hän joutui jättämään hovin ja pääkaupungin ja muuttamaan poikansa ja veljiensä kanssa poikansa Uglitšiin.
Vuonna 1591 Marian poika Dmitri kuoli Uglitšissa epäselvissä oloissa, ja Godunov järjesti komission tutkimaan Dmitrin kuolemaa. Maria ja hänen veljensä tukivat huhua, että hänen poikansa olisi kuollut Godunovin järjestämän poliittisen murhan uhrina, ja tukivat mellakkaa, joka hyökkäsi Godunovia kannattaneiden pajarien taloihin Uglitšissa. Heidät kuitenkin kutsuttiin Moskovaan, jossa Mariaa ja hänen sukulaisiaan syytettiin ”rikollisesta laiminlyönnistä”, minkä seurauksena hänen veljensä vangittiin ja hänet pakotettiin nunnaksi Beloozeron luostariin.
Vuonna 1604 huhuttiin, että Maria olisi tavannut Dmitri Ivanovitšina esiintyneen huijarin Vale-Dmitri I:n, joten Boris Godunov kutsui hänet kuulusteltavaksi, mutta hän kielsi tavanneensa Vale-Dmitrin, ja hänet lähetettiin takaisin luostariin. Vuonna 1605 Maria ”tunnisti” Moskovaan saapuneen Vale-Dmitrin pojakseen ja palasi itsekin Moskovaan. Kaikki hänen perheenjäsenensä vapautettiin, ja heille annettiin peruutetut arvot ja takavarikoitu omaisuus.
Tuhannen markan seteli (täsmennyssivu)

Tuhannen markan seteli voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tiny Toons Looniversity

Tiny Toons Looniversity on vuonna 2023 alkanut animaatiosarja. Se on "Tiny Toons" -sarjan uudelleenkäynnistys.
Basetsana Kumalo

Basetsana Julia "Bassie" Kumalo (o.s. "Makgalemele"; s. 29. maaliskuuta 1974 Soweto, Johannesburg) on eteläafrikkalainen missi, malli, juontaja ja yrittäjä.
Kumalo syntyi bussinkuljettajan ja opettajan neljäntenä lapsena. Hän voitti 16-vuotiaana Miss Black South African ja Miss Soweton tittelit. Hän opiskeli Vendan yliopistossa. Kumalo kruunattiin vuonna 1994 Miss Etelä-Afrikaksi toisena tittelin voittaneena mustana naisena Jacqueline Mofokengin jälkeen. Samana vuonna hänestä tuli Miss Maailman ensimmäinen perintöprinsessa. Kumalo pääsi juontamaan SABC 3 -kanavalle "Top Billing" -ohjelmaa. Hän perusti tuottaja Patience Stevensin kanssa Tswelopele Productions -yhtiön, joka yhdistyi vuonna 1999 Union Alliance Median kanssa ja tuli listatuksi Johannesburgin pörssiin.
Kumalo toimi Revlonin Realistic Hair Caren kasvoina ja oli brändin puhenainen viiden vuoden ajan. Hän perusti Torga Opticalin "Bassie"-aurinkolasimallin ja oman Bassie-vaatemerkkinsä. Vuonna 2004 Kumalo äänestettiin sadan suurimman eteläafrikkalaisen listalla 74. sijalle listan ainoana Miss Etelä-Afrikkana. Kumalo on toiminut Business Women's Association of South African (BWASA) puheenjohtajana.
Kumalo meni vuonna 2000 naimisiin Romeo Kumalon kanssa. Häihin osallistuivat muiden muassa Nelson Mandela ja Graça Machel. Vuonna 2003 pariskunta sai ensimmäisen lapsensa. Kumalo perusti miehensä kanssa hyväntekeväisyysjärjestön Romeo &amp; Basetsana Kumalo Family Foundationin, joka on keskittynyt varsinkin AIDS-orpojen tukemiseen. Vuonna 2009 järjestö palkittiin Inyathelo-palkinnolla. Ennen Miss Etelä-Afrikaksi kruunaamistaan Kumalo oli suhteessa nyrkkeilijä Dingaan Thobelan kanssa. Hän on sittemmin syyttänyt Thobelaa kaltoinkohtelusta suhteen aikana.
Suomen Työkalu

Suomen Työkalu Oy on suomalainen perheyhtiö, joka toimii liikkuvan ajoneuvokaluston huoltoon ja korjaamiseen tarkoitettujen laitteiden maahantuojana ja myyjänä. Yhtiö on aloittanut toimintansa 1988.
Korjaamolaitteiden myynnin, asennuksen ja huollon lisäksi yritys tarjoaa asiakkailleen konsultointi- ja suunnittelupalveluita uudiskorjaamoiden rakennushankkeiden tai vanhojen tilojen saneerausprojektien yhteydessä.
Tärkeimpiä tuotteita ovat autonostimet, testauslaitteet katsastukseen ja korjaamolle, paineilmajärjestelmät, pakokaasunpoistojärjestelmät, pyöränsuuntauslaitteet sekä autojen diagnostiikkaan ja vianhakuun tarvittavat ohjelmistot ja laitteet.
Ruotsissa yhtiö toimii nimellä Gesab.
Histrioni

Histrioni () oli alkuaan etruskilainen tanssija, sittemmin roomalainen näyttelijä. Myöhemmin ilmausta on käytetty halveksivassa merkityksessä: huono näyttelijä, ilveilijä.
Viron poliisi- ja rajavartiolaitos

Viron poliisi- ja rajavartiolaitos (, PPA), on Viron lainvalvonnan keskusvirasto. Se perustettiin 1. tammikuuta 2010 yhdistämällä poliisilaitos, keskusrikospoliisi, suojelupoliisi, rajavartiolaitos sekä kansalaisuus- ja maahanmuuttovirasto. Organisaation yleisnimitys on poliisi.
Poliisi- ja rajavartiolaitoksen tärkeimpiä tehtäviä ovat yleisen järjestyksen turvaaminen, rajavalvonnan järjestäminen, meren saastumisen havaitseminen ja puhdistaminen, etsintä- ja pelastusoperaatioiden järjestäminen merellä sekä kansalaisuus- ja maahanmuuttoasioiden järjestäminen.
Historia.
PPA:n perustaminen alkoi valmistelutyöllä vuonna 2006, kun Viro liittyi Schengen-alueeseen. Tämä edellytti rajavalvonnan, maahanmuutonvalvonnan ja poliisitoiminnan yhdistämistä. Huhtikuussa 2007 perustettiin yhdistämistä valmisteleva työryhmä, joka laati muistion Viron hallitukselle. Lokakuussa 2007 projekti sai jatkoa SWOT-analyysillä, ja tammikuussa 2008 hallitus antoi hyväksynnän yhdistämiselle. Toukokuussa 2009 Viron parlamentti (Riigikogu) hyväksyi poliisi- ja rajavartiolaitoksen lain, ja kesäkuussa nimitettiin PPA:n ensimmäinen pääjohtaja, Raivo Küüt. Yhdistäminen toteutui 1. tammikuuta 2010, jolloin tarvittavat lait tulivat voimaan. Vuonna 2012 prefektuurit lakkautettiin itsenäisinä poliisiyksikköinä, ja hallinto keskitettiin.
Tehtävät ja vastuut.
PPA:n päätehtävät määritellään poliisi- ja rajavartiolain sekä viraston perussäännön mukaan. Näihin kuuluvat:
PPA toimii 24/7 ja vastaa keskimäärin 400 hätäpuheluun päivässä. Sen toimintaan kuuluu myös kansainvälistä yhteistyötä, erityisesti rajavalvonnassa naapurimaiden kuten Suomen, Latvian ja Venäjän kanssa.
Organisaatiorakenne.
PPA:ta johtaa pääjohtaja, jota avustaa neljä apulaispääjohtajaa, jotka vastaavat kehitysosastosta, rajavartio-osastosta, keskusrikospoliisista ja hallinnosta. Virossa on neljä alueellista prefektuuria:
Prefektuureja johtavat prefektit, jotka nimitetään pääjohtajan ehdotuksesta. Lisäksi PPA:lla on erikoistuneita yksiköitä, kuten ilmailuryhmä ja laivasto.
Henkilöstö ja resurssit.
PPA:lla työskentelee noin 5 000 työntekijää, ja sitä tukee noin 1 500 vapaaehtoista apupoliisia ja meripelastajaa. Kaikki PPA:n työntekijät ovat poliisivirkamiehiä riippumatta tarkemmasta tehtävänimikkeestä, kuten rajavartija, liikennepoliisi, virkailija tai lentäjä. Aseistuksessa käytetään yleisesti Glock- ja Sig Sauer -pistooleja. PPA:n toimintaan kuuluu myös ympäristöystävällisiä hankkeita, kuten sähköpoliisiautojen testaaminen ja vanhojen univormujen kierrätys.
Lisäksi PPA on lahjoittanut 10 000 käytöstä poistettua univormua Gambian poliisille ja asentanut mehiläispesiä poliisitalon katolle.
Kansainvälinen yhteistyö.
PPA tekee tiivistä yhteistyötä naapurimaiden kanssa, erityisesti meripelastuksessa ja rajavalvonnassa. Esimerkiksi Viro-Venäjä-Suomi -meripelastus-harjoitukset alkoivat vuonna 1995, ja PPA osallistuu Pohjois-Atlantin rannavalvontafoorumiin (NACGF). Schengenin viisumialueeseen liityttyään Viro ei suorita rutiininomaista rajatarkastusta sisärajoilla, mutta pitää yllä tiukkaa valvontaa ulkorajoilla.
Ordovikit

Ordovikit ("Ordovices") asuivat pääasiassa eteläisessä Gwyneddissä ja eteläisessä Clwydissä. Useimpien walesilaisten heimojen tapaan ordovikeilla ei ollut itsenäisiä hallintoelimiä eikä roomalaistyyppistä pääkaupunkia. Ordovikien alueella oli monia vahvasti varustettuja mäkilinnoja, joihin ympäristössä asuva väestö saattoi paeta vaaran uhatessa. Ordovikien koillispuolella asuivat deceanglit, idässä cornovit, kaakossa siluurit ja lounaassa demetat.
Geologinen jakso ordovikikausi on saanut nimensä ordovikien mukaan, sillä tälle jaksolle kuuluvia kiviä esiintyy ordovikien valtakuntaan kuuluneen Snowdownian alueella.
Olympiamuseo

Olympiamuseo on Sveitsin Lausannessa sijaitseva museo, joka on omistettu olympia-aatteen arvostamiselle. Olympiamuseo on avattu vuonna 1993 ja sijaitsee Ouchyn kaupunginosassa Lausannessa, Genevenjärven rannalla. Museo on maailman suurin olympialaisiin liittyvä tiedotuskeskus. Museossa on interaktiivisia näyttelyitä, asiakirjoja, elokuva ja arvoesinekokoelmia antiikin Kreikasta nykypäivään. Museon yhteydessä toimii TOM Café-ravintola. Museossa on yli 3000 m2 näyttelytilaa, yli 1500 näyttelyesinettä ja 150 näyttöä..
Colin Wood

Colin Arthur Wood (s. 15. kesäkuuta 1943 Camberwell, Lontoo) on brittiläinen kosketinsoittaja. Hän toimi 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa sessiomuusikkona esimerkiksi The Yardbirdsin, David Bowien ja Cat Stevensin levytyksillä. Wood soitti myös Spice-yhtyeessä ja sitä seuranneen Uriah Heepin esikoisalbumilla "Very ’eavy... very ’umble". Wood erosi yhtyeestä alkuvuodesta 1970, ja hänet korvasi Ken Hensley.
Paul Appell

Paul Émile Appell (27. syyskuuta 1855 Strasbourg, Bas-Rhin, Ranska – 27. syyskuuta 1930 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen matemaatikko, vuodesta 1885 alkaen teoreettisen mekaniikan professori Pariisin Sorbonnessa. Hän oli vuodesta 1892 Ranskan tiedeakatemian jäsen. Appell julkaisi runsaasti tutkimuksia matematiikan eri aloilta, kuten geometriasta, differentiaaliyhtälöistä, funktioteoriasta ja mekaniikasta. Tärkeitä ovat etenkin hänen tutkimuksensa Niels Henrik Abelin funktioista. Appell sai kuningas Oskar II:n täyttäessä 60 vuotta (1889) Euroopan kaikkien matemaatikkojen kesken järjestetyssä kilpailussa toisen palkinnon tutkimuksestaan "Sur les intégrales de fonctions à multiplicateurs et leur application au développement des fonctions abeliennes en séries trigonométriques" (Acta mathematica, XIII nid.).
Kapeapäähai

Kapeapäähai on kidushaiden heimoon kuuluva hai, joka viihtyy erityisesti adrianmeren syvyyksissä. Lajia ei olla tutkittu paljoa, sillä se on varsin vetäytynyt. Lajista on tehty vain muutamia havaintoja viime kahden vuosisadan aikana, mutta havaintoja on tehty monia lähivuosina.
Ulkonäkö.
Täysikasvuinen kapeapäähai on noin 75 - 98 senttimetriä pitkä. Koiraat ovat suurempia kuin naaraat.
Kapeapäähai on pienikokoinen hai jolla on seitsemän kidusparia. Sillä on kapea pää ja pieni selkäevä pyrstövartensa alussa. Hailla on kolmiomainen pyrstöevä, joka osoittaa kaaremaisesti alaspäin.
Kapeapäähai on ruskehtavanharmaa selältään ja vaalenee vatsaan päin. Kapeapäähailla voi olla epämääräisiä tummia muotoja kehossaan. Lajilla on vihreät silmät.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Kapeapäähai viihtyy syvissä vesissä, ja esiintyy 0-1000 metrin syvyyksissä. Se yleensä kuitenkin viettää aikansa 180-450 metrin tasoilla. Kapeapäähai elää trooppisilla ja lauhkeilla vesillä, joihin kuuluu Välimeri, Intian valtameri, sekä läntinen ja kaakkoinen Tyynimeri. Laji liikkuu yleensä merenalaisien rinteiden lähisyydessä.
Elintavat ja käyttäytyminen.
Kapeapäähaiden käyttäytymisestä ei ole paljoa tietoa.
Ruokavalio.
Kapeapäähaiden ruokavaliion kuuluu luukalat, äyriäiset, pääjalkaiset, ja rustokalat. Pääjalkaiset ovat tärkein ruoanlähde kapeapäähaille..
Muihin kidushaihin verrattuna, kapeapäähait ovat lievästi valikoitsevampia ruokansa suhteen kuin muut kidushait.
Lisääntyminen.
Kapeapäähait ovat ovovivipaarisia, ja synnyttävät kerrallaan noin 9-12 poikasta.
Vuoden 1974 Atlantin hurrikaanikausi

Vuoden 1974 Atlantin hurrikaanikausi käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimettiin Atlantilla 1. kesäkuuta – 30. marraskuuta 1974. Virallisen kauden rajat on asetettu kaudelle jonka aikana esiintyy 97 % hurrikaaneista. Yksittäisiä tapauksia on kauden ulkopuolellakin. Nimet valittiin esiintymisjärjestyksessä etukäteen julkaistulta listalta, jossa nimet alkavat englanninkielisten aakkosten mukaisessa järjestyksessä A=Alma, B=Becky, C=Carmen ...
Aktiivisuudeltaan kausi oli jonkun verran vuosien 1955–1974 keskiarvon alapuolella: Atlantilla nimettiin seitsemän myrskyä (keskiarvo oli yhdeksän), niistä neljä voimistui hurrikaaniluokkaan (keskiarvo oli kuusi).
Vain yksi myrskyistä, Hurrikaani Carmen, osui Yhdysvaltoihin. Maassa ei oltu viiteen vuoteen koettu yhtä voimakasta Atlantin hurrikaania. Hurrikaani Fifiin liittyvät sateet ja tulvat surmasivat tuhansia Hondurasin asukkaita.
Yhteensä tämän vuoden trooppiset hirmumyrskyt johtivat ainakin 8 277 kuolemaan ja aiheuttivat lähes kahden miljardin dollarin vahingot.
Maxine Peake

Maxine Peake (s. 14. heinäkuuta 1974 Salford) on brittiläinen näyttelijä.
Peake varttui Boltonissa ja muutti 21-vuotiaana Lontooseen päästyään stipendillä opiskelemaan Royal Academy of Dramatic Artiin. Hän tuli tunnetuksi televisiosarjasta "Dinnerladies" vuosina 1998–2000 ja Veronican roolista televisiosarjassa "Shameless" (2004–2007). Peake sai kriitikoilta erinomaista palautetta Myra Hindleyn roolista minisarjassa "" (2006). Hän sai Bafta-ehdokkuudet esiintymisistään elokuvassa "Hancock and Joan" vuonna 2009 ja sarjassa "The Village" vuonna 2014. Vuosina 2011–2014 Peake esiintyi Martha Costellon roolissa draamasarjassa "Lain viitta".
Elokuvia, joissa Peake on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa "Kaiken teoria" (2014), "The Falling" (2014), "Funny Cow" (2017), "Peterloo" (2018) ja "Gwen". Hän on esiintynyt myös teatterissa. Lisäksi Peake on kirjoittanut näytelmät "Beryl" (aiheena kilpapyöräilijä Beryl Burton, 2014) ja "The Last Testament of Lillian Bilocca" (2018).
Peake kuului nuorena Britannian kommunistiseen puolueeseen ja on sittemmin määritellyt itsensä sosialistiksi.
Tanzir Tuhin

Tanzir Tuhin (; s. 26. syyskuuta 1974) on bangladeshilainen laulaja, joka tuli tunnetuksi varsinkin Shironamhin-yhtyeen entisenä pitkäaikaisena laulajana.
Tuhin opiskeli pääaineenaan arkkitehtuuria. Hän sai myös perinteisen musiikin ja Nazrul Sangeetin koulutuksen Bulbul Academy of Fine Artsissa Dhakassa. Hänelle opettivat musiikkia muiden muassa Akhtar Sadmani, Kiran Chandra Roy ja Niaz Mohammad Chowdhury.
Tuhin liittyi Shironamhiniin sen laulajana vuonna 2000. Hänestä tuli sen keulahahmo. Hän sekä sävelsi että sanoitti suuren osan Shironamhinin kappaleista. Yhtye oli aloittanut toimintansa vuonna 1996 ja nousi yhdeksi Bangladeshin suosituimmista julkaistuaan debyyttialbumin "Jahajee" (2004). Kokoonpanon tyylilajia on kuvattu indie rockiksi.
Vuonna 2017 Tuhin joutui sairaalahoitoon sydänvaivojen johdosta. Hänen mukaansa yhtye alkoi ilman hänen lupaansa esiintyä uuden laulajan kanssa sairaalahoidon aikana. Tuhin ilmoitti asian johdosta jättävänsä yhtyeen 6. lokakuuta 2017. Shironamhin jatkoi toimintaansa muuttuneella kokoonpanolla, ja Tuhin perusti vielä samana vuonna uuden yhtyeen, jonka nimeksi valittiin Avash.
Tuhinin lähdettyä Shironamhinista kiistaa heräsi laulujen tekijänoikeuksista. Tuhin hävisi vuonna 2019 tekemänsä kantelun kun tekijänoikeuslautakunta määräsi hänet olemaan jatkossa laulamatta Shironamhinin nimissä tehtyjä lauluja. Tuhin sai osakseen laajaa arvostelua riitelystä yhtyeen johtohahmoksi nousseen Ziaur Rahmanin kanssa.
Visa Vedenpää

Visa Vedenpää (s. 11. toukokuuta 2005 Oulu) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue Oulun Kärppiä. Seattle Kraken varasi hänet kuudennella kierroksella 168. pelaajana .
Ura.
Seuraura.
Vedenpää on Oulun Kärppien kasvatti. Hänet valittiin kauden 2019–2020 päätteeksi C-nuorten SM-sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kauden 2022–2023 Vedenpää pelasi suurimmaksi osaksi seuran U20-joukkueessa, mutta Vedenpää pelasi osan kaudestaan myös U18-joukkueessa, jonka hän torjui kauden päätteeksi Suomen-mestaruuteen. Joulukuussa 2022 Vedenpää teki Kärppien kanssa kevääseen 2026 asti ulottuvan SM-liigasopimuksen. 
Seattle Kraken varasi Vedenpään kuudennella kierroksella 168. pelaajana . Hän aloitti kauden 2023–2024 Kärppien U20-joukkueessa. Vedenpää puki myös kahteen SM-liigan runkosarjaotteluun, mutta hän ei kuitenkaan saanut siellä peliaikaa. Joulukuussa 2023 Kärpät lainasi Vedenpään loppukaudeksi Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen, joka vastaavasti lainasi Kärppien U20-joukkueeseen maalivahtinsa Mathieu Crocen. Hän pelasi Mestiksen runkosarjassa 15 ottelua torjuntaprosentilla 89,8 ja päästettyjen maalien keskiarvolla 2,97. Pudotuspeleissä Vedenpää torjui 13 ottelussa yhden nollapelin. Hänen torjuntaprosenttinsa oli 91,5 ja päästettyjen maalien keskiarvo 2,81.
Elokuussa 2024 Kärpät lainasi Vedenpään taas Hermeksen Mestis-joukkueeseen. Hän pelasi siellä alkukaudella 2024–2025 kolme ottelua, mutta Vedenpää ei pelannut terveydellisistä syistä kuitenkaan enää lokakuun puolen välin jälkeen.
Kauteen 2025–2026 Vedenpää lähti Kärppien SM-liigajoukkueen toisena maalivahtina Niklas Rubinille. Vedenpää teki liigadebyyttinsä runkosarjan neljännellä kierroksella 20. syyskuuta 2025 vieraissa Porin Ässiä vastaan, kun hänet vaihdettiin Kärppien maalille Rubinin loukkaannuttua vain 3.24 peliminuutin jälkeen. Hän päästi taakseen Ässien ensimmäisen laukauksen häntä kohti. Vedenpää torjui ottelussa 15 kertaa ja päästi neljä maalia, kun Kärpät hävisi lopulta lukemin 2–5. Ensimmäisen SM-liigaottelunsa aloittavana maalivahtina hän pelasi seuraavassa ottelussa 24. syyskuuta 2025 Rauman Lukkoa vastaan. Vedenpään ottelu osoittautui vaikeaksi ja hän torjui Kärppien 5–7-tappioon päättyneessä ottelussa 17 kertaa torjuntaprosentin jäädessä vain 70,8 prosenttiin.
Maajoukkueura.
Vedenpää edusti Suomea alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2023, jolloin hän pelasi yhden ottelun ja puki kolmeen. Yhteensä Vedenpää on pelannut 12 nuorten ja kuusi poikien maaottelua.
Pelityyli.
Vedenpää on luonnehtinut olevansa maalivahtina vahva liikkuja ja hyvä lukemaan peliä. Hän on maininnut vahvuudekseen myös kokonsa, jota Vedenpää on harjoitellut hyödyntämään enemmän. Hän pysyy omien sanojensa mukaaan omalla jalalla hyvin pelin päällä ja pystyy hoitamaan tilanteita sitä kautta. Vedenpää on omien sanojensa mukaan hän pyrkinyt äänenkäytöllään auttamaan puolustajie niin paljon kuin pystyy. Vedenpää on seurannut NHL-maalivahdeista Jake Oettingeria, Spencer Knightia ja Andrei Vasiljevskia.
La Vuelta Femenina

La Vuelta Femenina on Espanjassa käytävä maantiepyöräilyn etappikilpailu, joka kuuluu UCI Women's World Tour -sarjaan. Sen järjestävät Unipublic ja Amaury Sport Organisation.
Kilpailu alkoi yksipäiväisenä nimellä Madrid Challnege by La Vuelta vuonna 2015, jolloin se järjestettiin miesten Espanjan ympäriajon päätöspäivänä Madridin keskustassa. Vuonna 2018 kilpailu laajeni kaksietappiseksi, jolloin avausetappina oli joukkueaika-ajo, ja kilpailualue laajeni Madridin ydinkeskustan ulkopuolelle. Seuraavana vuonna joukkueaika-ajo korvattiin henkilökohtaisella aika-ajolla.
Vuosina 2020–2022 kilpailun nimi oli Challenge by La Vuelta ja kilpailureitti laajeni Madridin alueen ulkopuolelle. Etappien määrä nousi vuosittain kolmesta viiteen. Vuodesta 2023 alkaen kilpailu on tunnettu nykyisellä nimellään La Vuelta Femenina, ja ajettu aiemman syyskuun sijaan toukokuussa. Etappeja oli 2023 seitsemän ja seuraavana vuonna määrä nousi kahdeksaan. Kilpailu on kuulunut UCI Women's World Tour -sarjaan vuodesta 2016 lähtien.
Kilpailun kolme parasta vuosittain.
Lähde: Pro Cycling Stats
Sparbu

Sparbu on taajama Steinkjerin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 615 vuonna 2023.
Vuoteen 1964 saakka Sparbu oli itsenäinen kunta.
Mære

Mære on taajama Steinkjerin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 424 vuonna 2023.
Velde (taajama)

Velde tai Vellamelen on taajama Steinkjerin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 479 vuonna 2023.
Malm (taajama)

Malm on taajama Steinkjerin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,4 neliökilometriä ja asukasluku 1 171 vuonna 2023. Ennen kuntaliitosta Malm oli Verranin kunnan hallinnollinen keskus. Vuosina 1913–1963 Malm oli itsenäinen kunta. Nimensä mukaisesti Malmissa on ollut merkittävää kaivostoimintaa. Se lakkasi 1990-lopulla.
Follafoss

Follafoss on taajama Steinkjerin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 372 vuonna 2023. Follafoss kasvoi 1900-luvun alussa sahan yhteyteen. Nykyisin nimellä FollaCell toimiva paperimassalaitos on edelleen merkittävä työnantaja.
Trønder-Avisa

Trønder-Avisa (vuosina 1940–1952 "Fellesavisa") on norjalainen vuonna 1940 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Steinkjer. Se muodostettiin yhdistämällä "Inntrøndelagen" ja "Nord-Trøndelag" -lehdet. Niiden perintönä Trønder-Avisa oli sekä Venstren että Keskustapuolueen äänenkannattaja vuoteen 1996, jolloin lehti julistautui sitoutumattomaksi. Trønder-Avisa ilmestyy paperisena kolmesti viikossa.
Steinkjer-Avisa

Steinkjer-Avisa on norjalainen vuonna 1984 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Steinkjer. Sen omistaa nykyisin "Trønder-Avisa", jonka kilpailijaksi se alun perin perustettiin.
Mæren kirkko

Mæren kirkko () on Steinkjerin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Anastasia Romanovna

Anastasija (Anastasia) Romanovna Zaharjina-Jurjeva (; 1530 – 7. elokuuta 1560) oli Venäjän tsaarin Iivana IV Julman ensimmäinen vaimo. Hän oli myös Fjodor I:n äiti, Venäjän viimeisen rurikid-tsaarin ja Romanovien dynastian ensimmäisen tsaarin Mikaelin isotäti.
Steinkjerin kirkko

Steinkjerin kirkko () on Steinkjerin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva betoninen pitkäkirkko vuodelta 1965.
Radionpäivä

Radionpäivä () on radion keksimiseen liittyvä juhlapäivä, jota vietetään Venäjällä joka vuosi 7. toukokuuta sen muistoksi, että venäläinen fyysikko Aleksandr Popov esitteli radioaaltoja hyödyntänyttä laitetta ensi kerran 7. toukokuuta 1895 (gregoriaanisen kalenterin mukaan). 
Päivää juhlittiin Neuvostoliitossa ensimmäisen kerran radion keksimisen 30-vuotisjuhlana vuonna 1925 ja toisen kerran 40-vuotisjuhlana vuonna 1935. Aivan toisen maailmansodan lopussa 2. toukokuuta 1945 radionpäivä säädettiin pysyväksi jokavuotiseksi juhlapäiväksi. Päivästä tuli lisäksi yksi Neuvostoliiton ammattien muistamisen päivistä nimellä ”radionpäivä, kaikkien viestintäalan työntekijöiden juhlapäivä” ().
Venäjän lisäksi päivää vietetään Bulgariassa, jossa se käsittää myös televisiotoiminnan ja on nimeltään radion ja television päivä ().
Ennen kuin asevoimien viestijoukoille määrättiin juhlapäiväksi 20. lokakuuta, juhlivat viestimiehet virallista päiväänsä radionpäivänä. Viestijoukkoihin liittyvän päivän nimi venäjäksi on viestimiehenpäivä (День военного связиста).
Kansainvälinen radionpäivä on UNESCOn maailman radiopäivä, jota vietetään 13. helmikuuta.
Asbjørn Følling

Ivar Asbjørn Følling (23. elokuuta 1888 Kvam – 23. tammikuuta 1973 Oslo) oli norjalainen lääkäri ja biokemisti. Hän toimi professorina Oslon yliopistossa vuodesta 1932 ja Norjan eläinlääkärikorkeakoulussa vuodesta 1935. Følling löysi fenyyliketonuria-sairauden, mistä hänelle myönnettiin Anders Jahren palkinto vuonna 1960. Sairaus myös tunnetaan norjan kielessä Føllingin tautina.
Dobromyl

Dobromyl () on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Sambirin piirissä. Dobromyl sijaitsee Veikselin vesistöön kuuluvan Vyrvajoen varrella, 115-117 kilometriä aluekeskus Lvivistä länsilounaaseen. Puolan raja sijaitsee linnuntietä 6 kilometriä kaupungista luoteeseen. Kaupungin rautatieasemalle johtaa pistorata naapurikaupunki H’yrivistä.
Tammikuun keskilämpötila on −4,8 ja heinäkuun +16,8 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 747 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 4 111 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 4 976 (4 890 kansallisuutensa ilmoittanutta) asukasta. Heistä kansallisuudeltaan ukrainalaisia oli 97,10 prosenttia, venäläisiä 0,78 prosenttia ja puolalaisia 1,86 prosenttia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 5 824 asukasta. 
Paikkakunnan ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1374. Magdeburgin oikeudet sille myönnettiin vuonna 1566. Uudempi kaupungin asema sillä on ollut vuodesta 1939.
Dobromyl on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Sambirin piiriin; sitä ennen se kuului Staryi Sambirin piiriin. Vuosina 1940–1962 Dobromyl oli piirikeskus.
Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuvat muun muassa rokokootyylinen Kirkastuminen kirkko (1705) ja Herburtin suvun linnan jäänteet. Kaupungin eteläpuolella sijaitsee Pyhän Onufrian luostari, jonka keskeiset rakennukset ovat 1700-luvulta (tiilistä rakennettu kirkko 1705-1723, luostari 1731, kellotorni 1751).
Love You till Tuesday (soundtrack)

Love You till Tuesday on brittimuusikko David Bowien vuonna 1984 julkaistu albumi ja soundtrack samannimiseen elokuvaan. Albumi nousi Britanniassa listasijalle 53. Se julkaistiin CD-levynä vuonna 1992.
Novyi Kalyniv

Novyi Kalyniv () on nuori kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Sambirin piirissä. Novyi Kalyniv sijaitsee kaksi kilometriä Dnestrin vasemmasta rannasta pohjoiseen, 60 kilometriä aluekeskus Lvivistä lounaaseen. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 4 243 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 3 582 asukasta, joista kansallisuudeltaan ukrainalaisia oli 89,1 %, venäläisiä 9 % ja valkovenäläisiä 1,3 %. 
Paikkakunnalle alettiin rakentaa sotilaslentokenttää 1930-luvun lopussa, mutta toisen maailmansodan vuoksi työt keskeytyivät. Ensimmäiset sotilasrakennukset pystytettiin 1951, ja seuraavana vuonna alkoi intensiivisen asuntorakentaminen. Paikkakunnalle rakennettiin esimerkiksi 110 Suomi-taloa. Vuonna 1979 asukkaita oli 2 462. Vuonna 1999 kaupunkityyppisen taajaman asema, vuonna 2005 nimitys kaupungiksi.
Jean-Ernest Aubert

Jean-Ernest Aubert (1824–1906) oli ranskalainen taidemaalari, kivi- ja vaskipiirtäjä. Hän harjoitti ensin Roomassa vaskipiirrosta mutta siirtyi sitten kivipiirroksen alalle.
Maalarina Aubert saavutti myöhemmin suosiota hiukan teennäisen kauniilla, antiikkia jäljittelevillä naiskuvillaan. Tunnetuimpia niistä ovat "Rêverie" (1859), "Confidence" (1861) ja "Jeunesse" (1865).
Varun Badola

Varun Badola (s. 7. tammikuuta 1974) on intialainen televisio- ja elokuvanäyttelijä, -käsikirjoittaja ja -ohjaaja.
Badola aloitti toimintansa televisio- ja elokuvatuotannoissa pukusuunnittelijana. Tämän jälkeen hän ryhtyi käsikirjoittajamaan ja ohjaamaan. Badola tutustui "Antakshari"-musiikkiohjelman tekemisen yhteydessä Rajeshwari Sachdeviin, jonka kanssa meni naimisiin marraskuussa 2004. Pariskunnalla on yhteinen lapsi. Badola tuli kuuluisaksi varsinkin rooleistaan televisiosarjoissa "Des Mein Niklla Hoga Chand" ja "Koshish – Ek Aashaa". Hän on esiintynyt myös elokuvissa ja tositelevisiossa. Vuonna 2018 Badola teki vaimonsa kanssa yhteistyötä runoilija Dharamvir Bharatin rakkauskirjeisiin pohjautuvassa näytelmässä "Shabd Leela".
François Hédelin

François Hédelin, myös nimellä abbé d'Aubignac, (1604–1676) oli Aubignacin apottikunnan apotti ja ranskalainen kirjailija. Hän osallistui aktiivisesti ajan kirjallisiin kiistoihin. Asettuen kuuluisassa "vanhojen ja modernien kiistassa" jyrkästi modernien puolelle hän "Iliadissa" havaitsemiensa epätasaisuuksien perusteella epäili runoelman yhtenäisyyttä ja arveli, että se oli alun perin koottu pienemmistä lauluista ("Conjectures académiques sur l’Iliade d’Homère", painettu vasta 1715). Hänen ajatuksiaan kehitti sittemmin saksalainen tutkija F. A. Wolf teoksessaan "Prolegomena" (1795).
Hannu Hillo

Hannu Hillo (synt. 30. lokakuuta1946, Helsinki ) on suomalainen kuvataiteilija ja heraldikko ja toimittaja.
Kirjallisen uransa aikana Hillo on suomentanut ja
ollut mukana toimittamassa merihenkisiä kirjoja ja toiminut alan ammattilehtien toimitussihteerinä.
Hannu Hillo on suunnitellut lippuja, yritysten logoja ja runsaasti heraldisia vaakunoita.
Vapaa-ajan toimintaan on kuulunut veneily. Hannu Hillo on tuominut monessa pursiseurassa ja on ansioitunut oltuaan mukana monissa veneilytapahtumissa.
Hänen sotilasarvonsa on reservin komentajakapteeni.
Hillo on suomen Heraldisen Seuran jäsen ja toiminut puheenjohtajana.
Hillo on Maltan ritarikunnan suurmestari. Hän on ansioitunut keskiaikaisten ritarikuntien historian tutkimuksessa. Hän on kirjoittanut artikkeleita ja pitänyt aiheesta esitelmiä.
Solar Republic

Solar Republic on vuonna 2015 perustettu suomalainen televisio- ja elokuvatuotantoyhtiö. Yrityksen perustajaosakkaat ovat Solar Films, Jens Fryckman, Jukka Helle, Kim Sainio ja Samuli Norhomaa. Vuonna 2023 Norhomaa ja Jemina Jokisalo jättivät yrityksen ja perustivat Just Republic -yhtiön.
Pakkaus-Öhman

Oy K. G. Öhman Ab eli PakkausÖhman on Helsingin Ala-Malmilla ja Sipoossa toimiva pakkausalan maahantuonti- ja markkinointiyritys. 
Yrityksen perusti maakauppias Kaarlo Gustav Öhman Tampereelle vuonna 1893. Jo seuraavana vuonna yritys muutti Helsinkiin ja erikoistui paperi- ja pahvipohjaisten pakkausmateriaalien ja -tarvikkeiden myyntiin. Niiden lisäksi yritys myi alkuvuosinaan muitakin paperista valmistettuja tuotteita, kuten ikkunakaihtimia. Sotien jälkeen Öhmanin paperitukkuliikkeen valikoima laajeni pakkaamisessa käytettäviin tarvikkeisiin kuten lastuvillaan, pakkauslankoihin ja aaltopahvilaatikoihin. Aaltopahviin perustuvat pakkaukset ovat nykyisinkin PakkausÖhmanin suurin tuotealue.
Kaarlo Gustav Öhman kuoli vuonna 1914, ja yrityksen johtoon astui hänen vanhin polkansa Arvo Öhman. Vuonna 1918 toimitusjohtajan tehtävän sai Niilo Öhman ja vuonna 1928 Tauno Öhman.
Oy K. G. Öhman Ab toimi eri osoitteissa Helsingin kantakaupungissa ja sitten Ala-Malmilla, jonne valmistuivat uudet tilat 1980-luvun puolivälissä. Samassa yhteydessä otettiin käyttöön aputoiminimi PakkausÖhman. Vuonna 2013 valmistui uusi varasto- ja tuotantorakennus Sipooseen.
Polymetyylihydrosiloksaani

Polymetyylihydrosiloksaani eli PMHS on polysiloksaaneihin kuuluva polymeeri, jonka monomeeri on metyylidikloorisilaani. Yhdistettä käytetään muun muassa reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä ja tekstiilienkäsittelyissä.
Ominaisuudet.
Polymetyylihydrosiloksaani on väritöntä nestettä, jonka molekyylimassa on useimmiten 1 500–4 500 g/mol. Se on veteen liukenematonta, mutta hydrolysoituu väkevien happojen tai emästen vaikutuksesta. Polymeeri liukenee muun muassa etanoliin, eettereihin ja hiilivetyihin. Polymetyylihydrosiloksaanin sulamispiste on noin -60 °C, kiehumispiste 205–300 °C ja tiheys 0,99–1,006 g/cm3. Polymetyylihydrosiloksaani on pelkistin.
Valmistus ja käyttö.
Polymetyylihydrosiloksaania valmistetaan hydrolysoimalla metyylidikloorisilaania ja lisävaiheena voidaan tehdä kuumentaminen heksametyylidisiloksaanin kanssa.
Polymetyylihydrosiloksaania käytetään pelkistimenä orgaanisen kemian synteeseissä. Se pelkistää muun muassa aldehydit, ketonit ja esterit alkoholeiksi, imiinit ja atsidit amiineiksi ja aryylihalogenidit aromaattisiksi hiilivedyiksi. Katalyytteinä käytetään tina-, sinkki-, titaani-, rauta-, kupari tai palladiumyhdisteitä. Katalyytti vaikuttaa myös reaktion selektiivisyyteen, jos mahdollisesti pelkistyviä ryhmiä on useita. Polymetyylihydrosiloksaania käytetään myös tekstiilien, nahan, paparin, kartongin ja kipsilevyjen kosteudenestokäsittelyissä.
Lassi Heininen

Lassi Heininen on suomalainen emeritusprofessori. Heininen on arktisen alueen asiantuntija, ja hän on perehtynyt muun muassa geopolitiikkaan ja ilmastonmuutokseen. Ennen eläköitymistään 2018 hän työskenteli Lapin yliopiston arktisen politiikan professorina. Hän sai 2019 Helsingin yliopistoon nimityksen tutkimusjohtajaksi matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan Ilmakehätieteiden keskukseen. Työsuhde oli osa-aikainen ja tehtävä arktisen tutkimusohjelman ja EU-hakemuksen valmistelu.
Jäätyään vuonna 2018 eläkkeelle Lapin yliopistosta Heininen jatkoi emeritussopimuksella toukokuuhun 2024, jolloin sopimus purettiin hänen Venäjä-yhteistyönsä paljastuttua. Muiden yliopistojen tavoin Lapin yliopisto lopetti kaiken yhteistyön Venäjän kanssa sen jälkeen kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan 2022. Irtisanomispäätös oli tiedekunnan mukaan yksimielinen.
Kukkakimppu piikkilankaa

Kukkakimppu piikkilankaa ("Bouquet of Barbed Wire") on Tony Wharmbyn ohjaama brittiläinen, seitsemänosainen television minisarja vuodelta 1976. Andrea Newmanin romaaninsa pohjalta käsikirjoittama sarja kertoo kirjankustantajaperheen hajoamisesta ja sekavista ihmissuhdekuvioista, keskiössä isän ja tyttären tiivis, ehkä insestinenkin suhde. Pääosissa näyttelevät Frank Finlay, Sheila Allen, James Aubrey ja Susan Penhaligon.
Juoni.
Kirjankustantaja Peter Mansonilla on arveluttavan suojeleva suhde tyttäreensä Pruehen, joka avioituu isän kauhuksi yhdysvaltalaisen Gavinin kanssa. Peter kiinnostuu Gavinin ex-tyttöystävästä Sarahista, ja vävy Gavin ennen pitkää Peterin vaimosta Cassandrasta.
Vastaanotto.
Sarjaa pidetään ensimmäisenä seksuaalisuutta avoimesti käsitelleenä brittitelevision draamana, kuin maan omana "Peyton Placena". Sen hahmojen löyhä seksuaalimoraali herätti esitysaikanaan melkoista kohua. Suomessa sarjaa alettiin esittää alkuvuodesta 1977 Mainostelevision ohjelmistossa sunnuntain myöhäisilloissa. "Helsingin Sanomien" televisiokriitikko Jukka Kajava kirjoitti toukokuussa 1977 jättäneensä monta sarjan jaksoa väliin, mutta sarjan juonessa ei ollut hänestä tapahtunut sillä välin juuri mitään. Hän piti sarjaa halpana ja todellisuudelle vieraana ”designtragiikkana” ja kirjoitti: ”Jos brittien Akatemia jakaisi myös ’Vuoden Huijaus numero 1’ - palkinnon, niin olisi voittaja miettimättä selvä.” Pertti Avola muisteli "Iltalehdessä" vuonna 1983, miten sarja ”jaaritteli uskomattoman hölmöä ja sekavaa tarinaa keskiluokkaisesta perheestä jossa isä, äiti, tytär ja vävypoika kuluttivat suurimman osan aikaansa kömpimällä sisään ja ulos toistensa sängyistä”.
Sarja sai jatkokseen minisarjan "Another Bouquet" (1977). Alkuperäisromaanin pohjalta tehtiin vuonna 2010 kolmiosainen uusintaversio, sekin nimellä "Bouquet of Barbed Wire".
Amarna-kirjeet

Amarna-kirjeet tai Amarna savitaulut tarkoittaa lähes 400 savitaulua 1300-luvulla eKr. Amarna-kirjeet löydettiin 1887 Tell-el Amarnan kylästä Egyptistä. Arkisto sisältää muun muassa kuninkaitten Egyptin faaraolle lähettämiä kirjeitä, jotka antavat hyvän kuvan Palestiinan ja sen naapurimaiden oloista kyseisenä aikana. Amarna-kirjeet käsittelevät kahden faaraon, Amenofis III:n ja hänen poikansa Amenofis IV:n käymää poliittista kirjeenvaihtoa.
Orvokki Siponen

Orvokki Siponen (28. toukokuuta 1915 – 18. maaliskuuta 1978) oli suomalainen tanssitaiteilija. Hän työskenteli Helsingin Kansanteatterin ja Suomalaisen baletin palveluksessa.
Ura.
Siponen kiinnitettiin Helsingin Kansanteatterin tanssijaksi 1930-luvulla ja hän oli teatterin varhaisimpia varsinaisia tanssijakiinnityksiä. Siponen toimi 1936–1944 tanssitaiteilija Klaus Salinin kanssa akrobaattina ja tanssijana. Myös Salin oli Kansanteatterin kiinnitetty tanssitaiteilija. Duo esiintyi muun muassa Karhumäen Teatterin revyyssä "Budapestin Juuliska" vuonna 1944. Suomalaisessa baletissa Siponen oli mukana esimerkiksi produktioissa "Erämaan laulu" ja "Joutsenlampi".
Siponen näytteli pieniä sivuosia komedioissa "Syntipukki" (1935) ja "Vaimoke" (1936). Elokuvissa "Eulalia-täti" (1940), "Yövartija vain..." (1940) ja "Niin se on, poijaat!" (1942) hänen roolinsa liittyvät tanssiin.