tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Boʻkantov

Boʻkantov on jäännösvuoristo Kyzylkumin aavikolla Uzbekistanin Navoiyn alueella. Sen muodostavat länsi-kaakkoissuuntaiset Tuhfaberganin, Boʻzdoʻngtovin ja Boʻkantovin vuorijonot. Korkein kohta on Irlir (764 metriä).
Vuoriston etelärinteet ovat jyrkät ja pohjoisrinteet loivat. Rinteillä on paljon kuivia jokiuomia. Eteläpuolella sijaitsee joukko painanteita, joista suurin on Mingbuloq.
Seudulla vallitsee kuiva mannerilmasto. Vuotuinen sademäärä on 100–200 millimetriä. Pysyviä vesistöjä ei ole. Rinteillä kasvaa marunoita, otakilokkeja, aasianmalkolmioita ja natoja. Eläinkuntaan kuuluvat kilpikonnat, liskot, varaani, siiselit ja efat. Uchquduqin kaupungin ympäristössä louhitaan uraania, kultaa ja muita mineraaleja. Vuoristo toimii myös karakullampaiden laidunmaana.
Miklós Izsó

Miklós Izsó (1830–1875) oli unkarilainen kuvanveistäjä. Hän oli unkarilaisen laatukuvanveiston perustaja. Hän osallistui Unkarin vapaustaisteluun (1848–1849). Hän opiskeli Wienissä Hanns Gasserin oppilaana ja Münchenissä, jossa hän valmisti Unkarin kansallismuseossa olevan "Surevan paimenen". Budapestiin palattuaan hän loi useita mestarillisia laatukuvia, joista kuitenkin vain "Kohtaus kehruutuvassa" valmistui. Muut, jotka esittävät kansanomaisia tyyppejä ja kohtauksia elämästä, jäivät keskeneräisiksi tuloa tuottavien töiden eli muotokuvien vuoksi. Izson tekemistä muistopatsaista merkittäviin kuuluu Mihály Csokonain patsas Debrecenissä. Hänen teoksilleen on luonteenomaista voimakas luonteenkuvaus ja aatteen ytimekäs ilmaisu.
Pelikaaniveitsikala

Pelikaaniveitsikala ("Compsaraia samueli") on pyrstöveitsikaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Pelikaaniveitsikala voi kasvaa suurimmillaan noin 23 cm pitkäksi. Laji on ruumiinmuodoltaan pitkänomainen, litteä ja pyrstöä kohden suippeneva. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään ja lisäksi koiraiden sisällä on huomattavaa vaihtelua ulkonäössä. Koiraiden kuonon ja leukojen pituus vaihtelee hyvin pitkästä suhteellisen lyhyisiin ja lisäksi osalla koiraista on käyrät leuat. Naaraiden kuono on lyhyt. Kalan peräevä on pitkä. Pelikaaniveitsikalat ovat osittain läpikuultavia ja ruumis on selästään harmaa ja vatsastaan vaalea. Peräaukon läheisyydessä väri on punertava. Pelikaaniveitsikalalla on sähköelin, jonka avulla se voi tuottaa sähköpurkauksia.
Levinneisyys ja elintavat.
Pelikaaniveitsikalaa tavataan Amazonista ja sen sivujoista Brasiliassa ja Perussa. Laji elää suhteellisen syvissä sameissa vesissä. Kalan lisääntymiskausi on tammikuulta huhtikuulle. Pelikaaniveitsikalakoiraiden pitkän kuonon ja leukojen tarkoitusta ei täysin tunneta. Koiraiden tiedetään taistelevan kuononsa avulla reviireistä, ja pitkä kuono voi olla statussymboli. Pitkä kuono ei kuitenkaan aina korreloi aggressiivisuuden kanssa ja sitä käytetään kommunikointiin sähkösignaalien avulla.
Kisakallion urheiluopiston jäähalli

Kisakallion urheiluopiston jäähalli on Lohjalla, Kisakallion urheiluopistolla sijaitseva jäähalli. Jäähalli on valmistunut vuonna 2002 ja sitä on peruskorjattu vuosina 2008 ja 2021–2022. Jäähallin omistaja on Kisakalliosäätiö. Jäähallissa on 200 katsojapaikkaa.
Søren Jaabæk

Søren Jaabæk (1814–1894) oli norjalainen poliitikko. Hän toimi maanviljelijänä ja koulunopettajana ja oli suurkäräjien jäsen 1845–1991. Poliitikkona hän ajoi erityisesti talonpoikien etuja ja vaati säästäväisyyttä valtiotalouden hoidossa, etenkin hän otti kohteeksi virkamiesten palkat ja eläkkeet. Varsinaista vaikutusvaltaa Norjan talonpoikiin nähden hän sai vasta 1865, jolloin hän perusti talonpoikien ystävien seuran Selskabet Bondevennerne. Hän toimitti 1865–1879 sen äänenkannattajaa "Folketidende". Vuonna 1868 Jaabæk ryhmineen yhdistyi Johan Sverdrupin ja Ole Gabriel Uelandin johtamaan reformipuolueeseen, ja näin syntyi vasemmistopuolue. Hän tuli myös tunnetuksi hyökkäyksistään valtiokirkkoa vastaan, mutta hän oli siitä huolimatta uskonnollismielinen.
Klaukkalan jäähalli

Klaukkalan jäähalli on Nurmijärven Klaukkalassa sijaitseva jäähalli. Jäähalli on valmistunut vuonna 1989 ja sitä on peruskorjattu vuonna 2014, jolloin sitä laajennettiin harjoitusjäähallilla. Jäähallin omistaa Nurmijärven kunta. Jäähallissa on 402 katsojapaikkaa.
Karjaan urheiluhalli

Karjaan urheiluhalli on Raaseporin Karjaalla sijaitseva liikuntahalli. Urheiluhalli on valmistunut vuonna 1983. Urheiluhallin omistaja on Raaseporin kaupunki.
Urheiluhalli toimii käsipalloseura BK-46:n kotihallina. Urheiluhallin rakennustyöt tehtiin vuonna 1982. Alun perin hallin oli määrä valmistua tammikuussa 1982. Töitä kuitenkin kiirehdittiin Eurooppa-cupin ottelun vuoksi, joka pelattiin hallissa marraskuussa 1982.
Tammisaaren palloiluhalli

Tammisaaren palloiluhalli on Raaseporin Tammisaaressa sijaitseva liikuntahalli. Palloiluhalli on valmistunut vuonna 1985. Palloiluhallin omistaja on Raaseporin kaupunki. Halli toimii käsipalloseura Ekenäs IF:n kotihallina. Sen katsojakapasiteetti on 320 katsojaa.
Tomdin piiri

Tomdin piiri () on paikallishallintoalue Uzbekistanin Navoiyn alueella. Sen keskus on Tomdibuloqin taajama. Piirin pinta-ala on 42 490 neliökilometriä. Siellä oli 15 300 asukasta vuonna 2025.
Kyzylkumin aavikolla sijaitseva Tomdin piiri on Qońıratin ja Uchquduqin jälkeen Uzbekistanin pinta-alaltaan kolmanneksi suurin piirikunta. Se rajoittuu lännessä Navoiyn alueen Uchquduqin ja etelässä Konimexin ja Nurotan piireihin, kaakossa Jizzaxin alueeseen sekä idässä Kazakstanin Türkıstanin ja pohjoisessa Qyzylordan alueisiin. Piirin keskellä sijaitsee erillisen hallintoyksikön muodostava Zarafshonin kaivoskaupunki taajamineen. Alue on etupäässä tasankoa, jonka ylle kohoaa matalia vuoristoja, kuten Tomditov ja Etimtogʻ.
Seudulla vallitsee ankara mannerilmasto. Vuotuinen sademäärä on 108 millimetriä. Pysyviä vesistöjä ei ole. Tomditovvuorilla sijaitsee Oqtog‘–Tomdin luonnonpuisto. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kulta, hopea ja rakennusaineet.
Vuonna 1927 perustettuun piiriin kuuluu yksi taajama, kahdeksan maalaiskuntaa ja 24 kylää. Kaupunkiväestön osuus on 33 prosenttia. Asukkaista 69 prosenttia on kazakkeja, 29 prosenttia karakalpakkeja ja yksi prosentti uzbekkeja.
Piirin pääelinkeino on karjanhoito. Tärkeimpiä tuotantoeläimiä ovat karakullampaat. Lisäksi on hevosia, kameleita ja nautoja.
Cocks Areena

Cocks Areena on Riihimäellä sijaitseva liikuntahalli. Areena on valmistunut vuonna 2019. Areena toimii käsipalloseura Riihimäen Cocksin kotihallina. Areenan katsojakapasiteetti on 2 500 katsojaa.
Areenalla on pelattu muun muassa käsipallon MM-karsintoja, käsipallon Mestarien-liigaa ja Eurooppa-liigaa sekä Salibandyn Suomen Cupin finaali. Areena koostuu kolmeen lohkoon jaettavasta pääkentästä, kuntosalista, saunatiloista ja aitiosta. Areenan rakennuttaja on riihimäkeläinen yrittäjä Jari Viita.
Józef Aleksander Jabłonowski

Józef Aleksander Jabłonowski (1712–1777) oli Jablonovin ruhtinas ja Nowogrodekin voivodi. Hän sai saksalaisen valtakunnanruhtinaan arvon, jätti isänmaansa Puolan 1768 valtiollisten levottomuuksien tähden ja asettui Leipzigiin. Sinne hän perusti tiedeseuran Fürstlich Jablonowskische Gesellschaft der Wissenschaften ja lahjoitti sille pääoman, jonka koroilla on palkittu Puolan historiaa, kansantaloutta, fysiikkaa ja matematiikkaa käsitteleviä kilpakirjoituksia. Hän kirjoitti itse historiaa käsitteleviä teoksia.
Kauniaisten palloiluhalli

Kauniaisten palloiluhalli on Kauniaisissa sijaitseva liikuntahalli. Palloiluhalli on valmistunut vuonna 1988, ja sitä on remontoitu vuosina 2003 ja 2007. Palloiluhallin omistaja on Kauniaisten kaupunki. Halli toimii käsipalloseura Grankulla IFK:n kotihallina. Sen katsojakapasiteetti on 500 katsojaa. Hallissa on kaksi kenttää, joista toinen toimii telinevoimistelusalina. Hallissa on myös yhdistyksen ylläpitämä kiipeilyseinä
Juho Heininen

Juho Leimo Heininen (24. marraskuuta 1880 Uusikirkko Tl – 2. toukokuuta 1964 Lahti) oli suomalainen kirkkoherra.
Juho Heinisen vanhemmat olivat suutari Johan Heininen ja Wilhelmina Adamintytär Heininen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 Turun klassillisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1906 ja teki pro munere -väitöskirjan 1909. Hänet vihittiin papiksi 1906.
Heininen oli Marttilassa vt. kappalaisena vuodesta 1906 ja vt. kirkkoherrana vuodesta 1908. Hänestä tuli Huittisten kirkkoherran apulainen 1910 ja Huittisten vt. kirkkoherra samana vuonna. Punkalaitumen kappalaisena Heininen oli vuodesta 1911 ja vt. kirkkoherrana 1913. Hän oli Teiskon kirkkoherra 1921-1940 ja Kalannin kirkkoherra 1940–1953. Heininen jäi eläkkeelle 1953. Hän sai rovastin arvon 1934.
Punkalaitumella ollessaan Heininen oli mukana muun muassa seurakuntatalon aikaansaamisessa ja kiertokoulujen ajanmukaiseksi järjestämisessä. Hän kuului Punkalaitumen kunnanvaltuustoon useita vuosia ja oli Punkalaitumen säästöpankin hallituksessa jäsenenä kahdeksan vuotta. Teiskossa hän oli useita vuosia kunnanvaltuuston ja sen valmisteluvaliokunnan jäsenenä sekä muun muassa terveydenhoitolautakunnan puheenjohtajana, kunnan tilintarkastajana ja kouluvaliokunnan ja raittiuslautakunnan puheenjohtajana. Teiskossa hän oli yksi Teiskon Kauppa Oy:n perustajia ja vaikutti jäsenenä kauppaliikkeen voimistumiseen ja hoitoon. Hän oli eduskuntavaaleissa Kansallisen Kokoomuspuolueen eduskuntaehdokkaana. Heininen toimi sanomalehtikirjeenvaihtajana ja kirjoitti Uudenkirkon T.l.:n ja Punkalaitumen pitäjien historiat, joista viimemainittu ilmestyi painettuna. Heininen hoiti itse maataloutta ja piti pappilan viljelykset joko kokonaan tai osittain hallussaan.
Juho Heininen oli naimisissa vuodesta 1906 yhteiskoulunopettaja Fanny Maria Lyytiön (Lydén) (1880–1962) kanssa.
Brando Louhivaara

Brando Louhivaara (s. 1968 Mikkeli) on suomalainen monimediaosaaja, suomalaisen Tekno-kulttuurin pioneeri ja työelämän vaikuttaja. Nykyään hän on innovaatioiden johtamisen ja luovuuden asiantuntija-kouluttaja ja puhuja. Louhivaaran ura alkoi Mikkelin ensimmäisen paikallisradion Radio Matvekin riveissä. Kanava muuttui pian Radio Päämajaksi. Tämän jälkeen hän toimi Ylellä erilaisissa tehtävissä, mm. Paula Norosen kanssa Radiomafialla, jossa heidät palkittiin Radioviihteen Studio 10 -seuran palkinnolla. Brando Louhivaara oli YleX-brändin, ääni-identiteetin ja mainonnan suunnittelija. Hän on myös saanut kansainvälisen Promax-palkinnon käsikirjoittamastaan ja kehittämästään TV-mainoksesta Pacific-sarjalle. Louhivaara työskenteli mainostoimistoissa Publiciksella copywriterina ja mainoselokuvaohjaajana, sekä Allerilla Dinglellä luovana johtajana.
Louhivaaran kirjoituksia on julkaistu Minerva Kustannuksen Work Goes Happy - Paremman Työelämän Voimavarat -kirjassa, jossa hän esittelee "Suomen pelastussuunnitelman" yritysten innovatiivisuuden lisäämiseksi.
Louhivaara on aktiivinen luovuuden, innovatiivisen organisaation ja yrityskulttuurin puolestapuhuja ja AI-vaikuttaja. Hän on esitelmöinyt Suomen tilasta ja innovatiivisuuden johtamisesta Work Goes Happyn, Unelmien Työpäivä, Kasvu Open tapahtumissa sekä tekoälystä Autoalan Keskusliiton Tech Dayssa ja Educa-messuilla. Lisäksi Louhivaara on kehittänyt innovointi- ja kehitystyöpajoihin uusia menetelmiä, kuten "Neurobatia" ja "Koovoimat", ihmisten energian, yhteistyön ja luovuuden vahvistamiseksi psykologisin ja Neurotieteisiin pohjaavin menetelmin.
Louhivaara tunnettiin ennen alkuperäisellä nimellä Pasi Räihä.
Vihdin kirkonkylän liikuntahalli

Vihdin kirkonkylän liikuntahalli on Vihdin kirkonkylällä sijaitseva liikuntahalli. Liikuntahalli on valmistunut vuonna 2019. Liikuntahallin omistaja on Vihdin kunta. Pääsali on jaettavissa kolmeen lohkoon. Liikuntahalli on osa Vihdin kirkonkylän Campus-kokonaisuutta.
Liikuntahallin Pulastic-urheilulattian on toimittanut Unisport. Liikuntahallissa on myös kääntyvät koripallotelineet, puolapuut, puolapuupeilit, kiipeilyköysi- ja voimistelurengasjärjestelmät, rekkilaite, lentopallovarusteet, tulostaulu, sekä seinälle kääntyvät katsomot. Liikuntahallissa on noin 250 istumapaikkaa.
Hermann Jacobi

Hermann Georg Jacobi (11. helmikuuta 1850 – 19. lokakuuta 1937) oli saksalainen sanskritisti. Hän oli professorina Münsterissä vuodesta 1876, Kielissä 1885 ja Bonnissa 1889. Hän julkaisi Intian kieliä, kirjallisuutta, astronomiaa ja ajanlaskua koskevia kirjoituksia ja teoksia. Hänen näkemyksensä, että Rigveda on osittain syntynyt jo 3 000 vuotta e. Kr., on kiistanalainen.
Etelä-Nummelan monitoimihalli

Etelä-Nummelan monitoimihalli eli Autohuiput Areena on Vihdin Nummelassa sijaitseva liikuntahalli. Monitoimihalli on valmistunut vuonna 2020. Jäähallin omistaja on Lohjan kaupunki.
Monitoimihalli sijaitsee Etelä-Nummelan liikuntapuistossa. Hallin toteuttaja oli Oy Vihdin Jäähalli Ab. Hallissa on täysimittainen jalkapallokenttä sekä pituushypyn, lyhyen matkan juoksun, korkeushypyn ja seiväshypyn harjoittelupaikat. Hallissa on neljä pukukoppia suihkuineen sekä kaksi yleistä wc:tä.
Trinity Broadcasting Network

Trinity Broadcasting Network (lyh. TBN) on yhdysvaltalainen monikansallinen kristillinen televisioyhtiö. Yhtiön perustivat Paul ja Jan Crouch 28. toukokuuta 1973. Yhtiö aloitti toimintansa yhdellä osa-aikaisella UHF-asemalla Los Angelesin alueella.
Seuraavan puolen vuosisadan aikana TBN on kasvanut itsensä mukaan maailman suurimmaksi uskonnolliseksi televisioverkostoksi, joka käsittää yli 30 erikoistunutta kanavaa. TBN:n kanavat levittävät uskonnollisia ohjelmia katsojille kaikilla mantereilla satelliittilähetysten, tuhansien kaapeli- ja lähetysyhtiöiden sekä suoratoistopalvelujen kautta.
Daystar Television Network

Daystar Television Network on yhdysvaltalainen evankelinen kristillinen televisiokanava. Yhtiön perustivat Marcus D. Lamb ja Joni Trachsel Lamb vuonna 1993 Dallasissa Texasissa. Yhtiön pääkonttori sijaitsee nykyään Bedfordissa Texasissa. Word of God Fellowship -järjestön omistama verkosto aloitti toimintansa yhtenä UHF-asemana, nimeltään KMPX-TV. Kanava toimii uskonnollisena lähetystoiminnan harjoittajana, joka keskittyy helluntailaiseen ja karismaattiseen sisältöön.
Verkosto on kasvanut huomattavasti ja siitä on tullut yksi maailman suurimmista kristillisistä televisioyhtiöistä laajentumalla yli 70 omistamaansa asemaan Yhdysvalloissa sekä kansainvälisiin satelliitti- ja kaapelilähetyksiin. Sen ohjelmistoon kuuluu raamatunopetusta, jumalanpalveluksia ja keskusteluohjelmia, kuten "Joni Table Talk" ja "Ministry Now", joissa vierailevat karismaattisten seurakuntien edustajat. Daystar profiloituu tunnustuskuntien väliseksi ja perheystävälliseksi, ja sen tehtävänä on lähettää evankeliumia ympäri vuorokauden. Se on saanut palkintoja, kuten National Religious Broadcastersin TV Talk Show of the Year -palkinnon ohjelmalle The Joni Show vuonna 2004.
Peter Lahdenpera

Peter "Pekka" Juhani Lahdenpera (29. joulukuuta 1935 Helsinki – 3. heinäkuuta 2019 Fort Collins, Colorado, Yhdysvallat) oli suomalaissyntyinen yhdysvaltalainen maastohiihtäjä, ampumahiihtäjä ja ampumahiihtovalmentaja. Urheilu-uran jälkeen hän toimi asuinseudullaan Coloradossa yrittäjänä urheiluvälineisiin liittyvissä yrityksissä.
Siirtolaisen jälkeläinen sotien jälkeisessä Amerikassa.
Suomesta sotien jälkeen asekätkennän paljastumisen vuoksi Suomen armeijan upseeri isä-Erkki muutti perheineen pakolaisena Yhdysvaltoihin päästen Yhdysvaltojen armeijan palvelukseen eläköityen everstin arvoisena. Peter Lahdenpera oli 12-vuotias muuttaessaan Yhdysvaltoihin. Hän kasvoi nuoruutensa Fitchburgissa Massachusettsissa ja kävi siellä lukion ja Middlebury Collegea Vermontissa. Maastohiihto oli Peterin harrastus jo college-aikana. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1956. 
Aktiiviurheilija murtomaa- ja ampumahiihdossa.
Valmistuttuaan collegesta vuonna 1959 hänestä tuli upseeri Yhdysvaltain armeijan ampumahiihdon koulutuskeskukseen Alaskaan. Seuraavana vuonna hän osallistui ensimmäisiin talviolympialaisiinsa Kalifornian Squaw Valleyssä. Siellä hän kilpaili maastohiihdossa sijoittuen 46. sijalle 15 km:n matkalla. Hän oli mukana myös ankkurina Yhdysvaltain miesten 4 x 10 km viestijoukkueessa, joka sijoittui 11. sijalle. Ensimmäisen kerran hän osallistui ampumahiihdon MM-kisoihin vuoden 1961 Uumajan MM-kisoihin ilman suurempaa menestystä. Seuraavan vuoden Hämeenlinnan MM-kisoissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 26. sijalle. Toisissa talviolympialaisissaan Innsbruckissa vuonna 1964 hän kilpaili ampumahiihdossa sijoittuen henkilökohtaisella 20 km:n matkalla 36. sijalle. Ennen Innsbruckin olympialaisia amerikkalaiset ampujahiihtäjät valmistautuivat Suomessa johtajanaan entinen suomalainen sotasankari Olavi Alakulppi, Peterin isän tavoin sotien jälkeen Yhdysvaltoihin siirtynyt asekätkijä. Vuosien 1961 ja 1962 ampumahiihdon MM-kisojen jälkeen hän osallistui myös Salpausselän kisojen 15 km:lle. Lahdenpera pääsi Yhdysvaltain karsintojen kautta vielä kolmansiin olympialaisiinsa Sapporossa vuonna 1972 ollen maansa ankkurina ampumahiihtoviestissä, jossa joukkue sijoittui 6:ksi.
Aktiiviuransa jälkeen Lahdenperasta tuli ampumahiihtovalmentaja, joka työskenteli muun muassa Yhdysvaltain maajoukkueen kanssa Alaskaan luodussa valmennuskeskuksessa. Hän toimi myöhemmin Yhdysvaltain ampumahiihtojoukkueen johtajana vuosina 1975-1982, mukaan lukien vuoden 1976 Innsbruckin ja vuoden 1980 Lake Placidin talviolympialaiset.
Urheilu-uran jälkeen urheiluvälineyrityksissä.
Vuonna 1963 Lahdenpera perusti vaimonsa kanssa Alpine Haus Sporting Goods Companyn Fort Collinsiin, Coloradoon. Liike oli pohjana franchising-myymäläketjulle Coloradossa ja Wyomingissa. Myöhemmin Lahdenpera oli mukana useissa urheiluvälineisiin liittyvissä yrityksissä, kuten Alpen Court Limitedissä, naisten urheiluvaatteiden kauppaketjussa On the Movessa ja urheiluvälineiden turvamattoja valmistavassa Promatsissa.
Hänet nimitettiin Yhdysvaltain ampumahiihtoliiton Hall of Fameen vuonna 2019.
Hän kuoli Coloradon Fort Collinsissa 3. heinäkuuta 2019.
Fidžin kielet

Fidži on melko monikielinen maa. "Ethnologuen" mukaan maassa tavataan kahdeksaa elävää kieltä. Lukutaitoisia on 99 % maan asukkaista.
Viralliset kielet.
Fidžin kolme virallista kieltä ovat fidži, fidžinhindi ja englanti. Fidžiä puhuu enemmistö maan väestöstä ja se on alkuperäisväestön, joka muodostaa noin 54 % koko väestöstä, ensisijainen kieli. Fidžinhindiä sen sijaan puhuu suurimmaksi osaksi maan intialaistaustainen väestö (noin 37 %). Englanti oli ainoa virallinen kieli vuoteen 1997 ja toimii edelleen hallinnon, koulutuksen ja talouselämän kielenä. Englanti on myös yleensä erikielisten ihmisten yhteinen kommunikointikieli. Fidžin kansalaisuuden saaminen hakemuksen perusteella edellyttää jonkin maan virallisen kielen osaamista.
Fidžin perustuslain mukaan fidži ja fidžinhindi ovat pakollisia oppiaineita maan kouluissa.
Muut kotoperäiset kielet.
Rotumaa puhutaan syrjäisellä samannimisellä saarella, joka kuuluu Fidžille, mutta jolla on perustuslain suoma erikoisasema. Kielellä on noiin 7500 puhujaa.
Lomaivitia puhuu noin 1900 henkilöä Lomaivitin saarilla.
Vieraat kielet.
Osa Fidžin intialaistaustaisesta väestöstä puhuu fidžinhindin ohella myös muun muassa tamilia, gudžaratia, pandžabia tai telugua kotikielenään. Kiinasta tulleiden maahanmuuttajien keskuudessa puhutaan yleisesti mandariini- ja kantoninkiinaa. Muita Fidžillä tavattavia oseanialaisia kieliä ovat kiribati, tonga ja tuvalu.
Salem Media Group

Salem Media Group on yhdysvaltalainen radioyhtiö, internet-sisällöntuottaja sekä aikakauslehtien ja kirjojen kustantaja. Yhtiö perustettiin vuonna 1974 Edward G. Atsinger III:n ja Stuart Eppersonin toimesta. Yhtiön toiminta kohdistuu kristillisestä ja perheaiheisesta sisällöstä sekä konservatiivisista arvoista kiinnostuneeseen yleisöön. Salem omistaa ja ylläpitää 112 radioasemaa, joista 67 sijaitsee maan 25 suurimmalla markkina-alueella ja 30 kymmenen suurimmalla markkina-alueella.
Radiotoiminnan lisäksi Salemin toimintaan kuuluvat:
Joep Lange

Joseph Marie Albert “Joep“ Lange (25. syyskuuta 1954 Nieuwenhagen – 17. heinäkuuta 2014 Ukraina) oli alankomaalainen lääkäri ja kliininen tutkija, joka erikoistui HIV-/AIDS-tutkimukseen.
Lange opiskeli lääketiedettä Amsterdamin yliopistossa ja valmistui vuonna 1981. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1987. Hän osallistui AIDS-tutkimukseen 1980-luvulta lähtien. Lange oli varhainen antiretroviraalihoidon puolestapuhuja ja työskenteli äideiltä lapsille välittyvien tartuntojen ennaltaehkäisyn parissa. Hän perusti vuonna 2000 PharmAccessin, jonka tarkoitus oli tukea edullisen terveydenhuollon saatavuutta Afrikassa. Lange oli Maailman terveysjärjestön globaalin AIDS-ohjelman kliinisen tutkimuksen ja lääkekehittelyn päällikkö vuosina 1992–1995. Hän toimi International AIDS Societyn puheenjohtajana vuosina 2002–2004.
Lange toimi lääketieteen professorina ja globaalin terveyden laitoksen johtajana Amsterdamin yliopistossa. Lisäksi hän johti Amsterdamin maailman terveys- ja kehitysinstituuttia (AIGHD). Hän kuului monien tieteellisten julkaisujen toimituskuntiin. Lange kuoli Malaysia Airlinesin lennon 17 maahan ampumisessa Ukrainassa ollessaan matkalla edustajana 20. kansainväliseen AIDS-konferenssiin Melbourneen. Lennolla olivat mukana myös hänen elämänkumppaninsa Jacqueline van Tongeren ja useat muut konferenssiedustajat. Langella oli neljä tytärtä ja poika.
Kamila Beregszásziová

Kamila Beregszásziová (s. 3. toukokuuta 1980 Košice) on slovakialainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän esiintyi vuosina 1996–2001 Slovakian naisten maajoukkueessa yhteensä 32 ottelussa ja teki 18 maalia.
Vuonna 2001 hän sijoittui 20:nneksi "FIFA Women’s World Player of the Year" -äänestyksessä, joka oli FIFAn historian ensimmäinen maailmanlaajuinen äänestys, joka oli omistettu yksinomaan naisten jalkapallolle.
Seurajoukkueura.
Beregszásziová pelasi koko seurajoukkueuransa Olympia Košicessa, jossa hän teki yhteensä 131 maalia 120 liigapelissä Slovakian naisten pääsarjassa.
Jalkapallon ohella hän opiskeli Košicen teknillisessä yliopistossa.
Maajoukkueura.
Beregszásziová debytoi Slovakian naisten A-maajoukkueessa 14. elokuuta 1996, 16-vuotiaana, EM-karsintaottelussa Suomea vastaan.
Vuosina 1996–2001 hän pelasi 32 maaottelua ja teki 18 maalia, joista 13 virallisissa karsintaotteluissa.
Vuoden 2003 MM-karsinnoissa hän teki neljä maalia Slovakian 7–0 -voitossa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan.
Edmund Gordon

Edmund W. Gordon (s. 13. kesäkuuta 1921 Goldsboro, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen psykologi ja kasvatustieteilijä.
Gordon valmistui Howardin yliopistosta ja Columbian yliopiston Teachers Collegesta. Hän väitteli kasvatustieteen tohtoriksi vuonna 1957. Gordon työskenteli Columbian yliopiston Teachers Collegen psykologian ja kasvatustieteen Richard March Hoe -professorina ja Yalen yliopiston psykologian John M. Musser -professorina. Hän osallistui liittovaltiollisen Head Start -kasvatusohjelman kehittelyyn ja edisti työllään koulutuksen saavutettavuutta värillisille opiskelijoille sekä matalille tuloluokille. Hän on tarkastellut tutkimuksissaan muun muassa koulutuksen vaikutusta etniseen yhdenvertaisuuteen ja taloudelliseen oikeudenmukaisuuteen. Gordon perusti vuonna 1973 Institute for Urban and Minority Educationin (IUME), jonka nykyinen nimi on Edmund W. Gordon Institute for Advanced Study.
Gordon on julkaissut satoja artikkeleita ja lukuisia kirjoja. Hänen mentorinsa ja ystävänsä oli W. E. B. Du Bois. Hänen vaimonsa oli lääkäri Susan G. Gordon (k. 2016), jonka kanssa hän sai neljä lasta. Gordon valittiin vuonna 1968 National Academy of Educationin ja vuonna 2017 American Academy of Arts and Sciencesin jäseneksi. Lisäksi hän on muun muassa American Psychological Associationin jäsen ja American Association for the Advancement of Sciencen elinikäinen jäsen. Vuonna 2021 hänet valittiin American Educational Research Associationin historian ensimmäiseksi kunniapuheenjohtajaksi. Gordon sai syyskuussa 2024 kasvatustieteen Harold W. McGraw, Jr. -palkinnon yhdessä Judy Lewenin ja Robert Lermanin kanssa. Myös hänen tyttärensä Jessica Gordon Nembhard on tutkija.
Bruce C. Heezen

Bruce C. Heezen (1924–1977) oli yhdysvaltalainen geologi ja oseanografi.
Heezen sai humanististen tieteiden kandidaatin oppiarvon Iowa State Universitysta vuonna 1948 ja väitteli filosofian tohtoriksi Columbian yliopistosta vuonna 1952. Hän loi uransa Columbian yliopiston geologian laitoksen henkilökunnassa ja Lamont–Doherty Earth Observatoryn tutkijana. Heezen oli apulaisprofessori vuosina 1960–1964 ja associate professor vuosina 1964–1977. Hän konsultoi Naval Oceanographic Officea vuodesta 1968 kuolemaansa. Heezen kiinnostui oseanografiasta vuonna 1947 tullessaan kutsutuksi Maurice Ewingin ryhmään tutkimaan Atlantin keskiselännettä. Hän teki myöhemmän uransa aikana runsaasti merimatkoja. Heezen laati kollegansa Marie Tharpin kanssa karttoja ja panoraamakuvia valtameren pohjasta. Monet kartoista julkaistiin "National Geographicissa".
Heezen teki yli kolmesataa tieteellistä julkaisua ja julkaisia useita kirjoja, joihin kuului "The Face of the Deep" (C. D. Hollisterin kanssa, 1971). Heezenille myönnettiin monia palkintoja, kuten Cullum Geographical Medal vuonna 1973. Hän kuoli kesken tutkimustyön, jota hän oli tekemässä Pohjois-Atlantilla sukellusvene NR-1:llä.
Teatteri Saaga

Teatteri Saaga on oululainen vuonna 2019 perustettu ammattiteatteri, joka keskittyy omiin kantaesityksiin ja kiertuetoimintaan. Teatterin taiteellisena johtajana toimii Niina Aho. Teatteri tuottaa vuosittain 1-3 uutta kantaesitystä ja kiertää esityksillään ympäri Suomea. Teatterin ensimmäisenä näytelmänä esitettiin tositapahtumiin perustuva Punaisten lintujen maa (2019), joka kertoi suomalaisten siirtolaisten ja loikkareiden kohtaloista Stalinin vainoissa Neuvostoliitossa 1930-luvulla. Näytelmä pohjautui runoilija Salli Lundin elämään ja muistelmateokseen Taipaleita (Petroskoi 1975). Näytelmä toi esiin Suomen historiassa pitkään vaiettuna pysyneen aiheen perustuen todellisiin historiallisiin tapahtumiin. Näytelmä nähtiin Oulun Hupisaarten teatterilla.
Keskikenttäpelaaja (jalkapallo)

Keskikenttäpelaaja on pelipaikka jalkapallossa, joka sijoittuu kentän keskialueelle. Keskikenttäpelaajan tehtävänä on toimia linkkinä hyökkäyksen ja puolustuksen välillä, eli sekä luoda maalipaikkoja omalle joukkueelle että estää vastustajaa tekemästä samaa. Keskikenttäpelaajia on eri tyyppejä: osa on hyökkäävämpiä ja osa puolustavampia.
Keskikentän keskustassa pelaavat, eli niin sanotut keskikentän keskustan tai ”innerin” pelaajat, toimivat kentän keskiosassa. Heillä voi olla sekä hyökkääviä että puolustavia tehtäviä. Puolustavan keskikenttäpelaajan päätehtävä on estää vastustajaa rakentamasta vaarallisia hyökkäyksiä.
Keskikenttäpelaajien jaottelu.
Keskikenttäpelaajat voidaan jakaa keskellä pelaaviin ja laitureihin sekä toisaalta puolustaviin ja hyökkääviin rooleihin.
Keskikentän keskustapelaajat.
Keskustan pelaajat (engl. centre midfielder tai central midfielder) lähtevät liikkeelle kentän keskiosasta. He voivat osallistua sekä hyökkäyksiin että puolustamiseen. Nykyjalkapallossa pelin hallinta keskialueella on todella tärkeää, minkä takia monet joukkueet pelaavat kolmella keskikentän keskustapelaajalla.
Puolustava keskikenttäpelaaja.
Puolustavan keskikentän (engl. defensive midfielder) tärkein tehtävä on katkaista vastustajan hyökkäykset ja estää maalipaikkojen syntyminen. He pelaavat yleensä melko alhaalla, hieman omien toppareiden edessä. Sieltä he voivat sekä merkata vastustajan hyökkääjiä että prässätä vastustajan keskikenttää.
Puolustava keskikenttä voi olla myös tärkeä pelinrakentaja. Kentän alhaalta he näkevät pelin hyvin ja taitava syöttäjä voi ohjata joukkueen pallollista peliä ja käynnistää hyökkäyksiä pitkällä avaavalla syötöllä. Italiassa tätä roolia kutsutaan nimellä regista, ”ohjaaja”, koska pelaaja ikään kuin johtaa joukkueen peliä.
Hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Hyökkäävä keskikenttä (engl. offensive midfielder tai attacking midfielder) liikkuu hieman kuin kärjen takana pelaava hyökkääjä. Hän pelaa muiden keskikenttäpelaajien yläpuolella ja toimii pääasiassa hyökkäysalueella. Luovuus, tekniikka ja pelin näkeminen ovat tärkeitä, sillä hänen odotetaan rakentavan maalipaikkoja omalle joukkueelle. Italiaksi roolia kutsutaan usein nimellä trequartista, mikä viittaa kentän alueeseen keskikentän ja hyökkäyksen välissä. Hyökkäävällä keskikentällä voi olla myös puolustavia tehtäviä, esimerkiksi vastustajan pelinrakentajan häirintä.
Laitapelaaja.
Laitapelaaja (engl. winger), on hyökkäävä pelaaja, joka pelaa kentän laidalla. Hän voi pelipaikasta riippuen olla joko hyökkääjä tai keskikenttäpelaaja. Perinteisesti laiturin tehtävä on ollut ohittaa vastustajan laitapuolustaja nopeudella ja taidolla ja toimittaa pallo keskelle hyökkääjille. Nykyjalkapallossa monet joukkueet käyttävät kuitenkin niin sanottuja sisään leikkaavia laitapelaajia (inverted winger), jotka ajavat laidalta kohti keskustaa hakeakseen vetopaikkaa.
Cotton Fields

Cotton Fields on yhdysvaltalaisen folk- ja bluesartisti Leadbellyn kirjoittama laulu, joka kertoo mustien orjien työstä valkoisten isäntien puuvillapelloilla pienen lapsen näkökulmasta. Se on saanut noin sata levytysversiota, koska se on työlaulun kaltaiselta melodialtaan ja säestykseltään helppo esitettävä. Laulun sanoitus huokuu lapsuusnostalgiaa huolimatta sen kuvaamista orjien ankeista oloista. Laulun sanat vaihtelevat hieman versiosta toiseen, ja kappaleen nimi esiintyy joskus laulussa toistuvan säkeen muodossa ”In Them Old Cottonfields Back Home”.
Leadbelly itse levytti sen ensimmäisenä vuonna 1940, ja myöhempiä levyttäjiä ovat olleet muun muassa Odetta, Harry Belafonte, The Highwaymen, Buck Owens, Elvis Presley, Johnny Cash ja The Seekers. Eniten versioita levytettiin 1960-luvun alun folk-kaudella, ja uudelleen kansainväliseen suosioon kappaleen nostivat aivan vuosikymmenen lopulla The Beach Boys ja Creedence Clearwater Revival. Beach Boys levytti sen kahdesti peräkkäin, ensin albumille "20/20" (1968) ja uusintaversiona nimellä “Cottonfields (The Cotton Song)”, joka nousi vuonna 1969 singlelistan kärkeen Australiassa, Etelä-Afrikassa, Ruotsissa ja Norjassa. CCR sijoitti kappaleen menestysalbumilleen "Willy and the Poor Boys" (1969) ja julkaisi sen singlenä, joka nousi listaykköseksi ainakin Meksikossa.
Suomeksi sävelmän levytti ensimmäisenä Anki Lindqvist vuonna 1964 Ulf Erik Qvickströmin tekemällä sanoituksella ”Vanhan korpin varjo”. Siinä ei kerrota puuvillapelloista vaan vuoristomaisemista. Hector teki Cumulus-yhtyeelle vuonna 1970 alkuperäissanoitusta tarkemmin noudattavan suomennoksen nimellä ”Puuvillapellot”. Yhtye laulaa tapansa mukaan moniäänisesti, mutta viimeisen säkeistön lopussa Anki laulaa yksin aiempaan levytykseensä leikillisesti viitaten säkeen ”Vanha korppi tuskin muistaa nauruaan”.
Esko Valkeila

Esko Olavi Valkeila (29. marraskuuta 1951 Vaasa – 20. marraskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen matematiikan professori.
Valkeila syntyi diplomi-insinööri Paavo Valkeilan ja sairaanhoitaja Eeva-Kaisa Jussilan perheeseen. Hänen puolisonsa oli opettaja, laulaja Merja Hietanen. Valkeila tuli ylioppilaaksi Tervakosken yhteiskoulusta 1970 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1977 ja lisensiaatiksi 1980 ja väitteli siellä matematiikasta filosofian tohtoriksi 1985. Jatko-opiskelija Moskovan yliopistossa hän oli 1979–1981. 
Valkeila oli valmistuttuaan Helsingin yliopiston laskentakeskuksen erikoistutkija ja sovelletun matematiikan dosentti vuodesta 1989. Matematiikan professori Teknillisessä korkeakoulussa, sittemmin Aalto-yliopistossa, hän oli vuodesta 2004. Matemaatikkona hänen tutkimuskohteitaan olivat muun muassa stokastiikka, matemaattinen tilastotiede ja rahoitusteoria.
Jacoby

Jacoby on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
August Fick

August Fick (5. toukokuuta 1833 Petershagen, Westfalen – 24. maaliskuuta 1916 Hildesheim, Saksan keisarikunta, toisten tietojen mukaan Breslau nykyisen Puolan alueella) oli saksalainen vertailevan kielentutkimuksen professori Göttingenissä, jossa hän oli opiskellutkin, sittemmin professorina Breslaun yliopistossa. Hänen spesiaalialansa oli kreikan kieli. Hänen tarkoituksenaan oli osoittaa, että Homeroksen runous olisi alun perin esitetty aiolilaisella murteella; tosin myöhempi tutkimus on osoittanut tämän virhetulkinnnaksi. Hän julkaisi kuitenkin merkittäviä teoksia.
Mingbuloqin painanne

Mingbuloqin painanne () sijaitsee Kyzylkumin aavikolla Boʻkantovvuorten eteläpuolella Uzbekistanin Navoiyn alueella. Sen pituus idästä länteen on 100 kilometriä, leveys 30–35 kilometriä ja pinta-ala 5 400 neliökilometriä. Painanteen syvin kohta on 12 metriä merenpinnan alapuolella (Uzbekistanin syvin kohta).
Mingbuloq on epäsymmetrinen synkliini, joka koostuu paleotsooisen, mesotsooisen ja kenotsooisen kauden kerrostumista. Sen ilmasto on ankaran mantereinen. Vuotuinen sademäärä on 120–140 millimetriä. Alueella on useita lähteitä, jotka muodostavat puroja.
Painanteen kasvillisuus koostuu ruohoista ja heinistä, pensaista ja saksauleista. Eläinkuntaan kuuluvat liskot, käärmeet, kilpikonnat, siiselit, hyppyrotat ja hyppymyyrät. Aluetta käytetään laidunmaana.
Eskolagubbens visor

Eskolagubbens visor ("Eskolan ukon viisut") on Turussa vaikuttaneen suomenruotsalaisen asianajajan Alexander Hacksin parodinen runokokoelma, joka ilmestyi kahdessa osassa vuosina 1732 ja 1735. Edellisessä on Josef Petrej’n ja Anna Sigfridsdotterin häärunoelma, jälkimmäisessä puolestaan Josef Petrej’n hautaruno, oletettavasti ensin mainitun Petrej’n isän hautausta varten. Runoja on pidetty pilkkakirjoituksena ja niissä on lähinnä pilkattu suomenkielisten tapaa puhua ruotsia, ja runot ovatkin tavallaan sekakielisiä ja sisältävät paljon suomen sanastoa. Runot tekivät Hacksista erään 1700-luvun suosituimmista suomalaiskirjailijoista. Petrej’n hautaruno on ainoa Hacksin teos, joka on painettu Tukholmassa. Molemmat runot julkaistiin myös "Åbo Tidningar" -lehdessä 1839 ja uudelleen 1865, ja ne sisällytettiin tieteelliseen murrerunoteokseen vuonna 1937.
Kormun korpi

Kormun korpi on Riihimäellä sijaitseva metsä. Metsä rajoittuu eteläosassa metsäautotiehen ja pohjoisosassa peltoon. Metsän itä- ja länsiosassa on tehty avohakkuita. Jokseenkin luonnontilainen metsä on enimmäkseen tuoretta lehtoa. Metsän kasvillisuustyyppi vaihtelee rehevästä käenkaali-mesiangervotyypin kosteasta lehdosta saniaislehtoon. Märemmissä kohdissa, kuten metsän halki virtaavan ojan varressa, on ruoho- ja saniaiskorpea. Lahopuuta on runsaasti sekä maa- että keloutuvina pystypuina, joita edustaa muun muassa metsässä sijaitseva vanha, rauhoitettu mänty. Vallitsevia kasvilajeja Kormun korvessa ovat muun muassa käenkaali, oravanmarja, valkovuokko, kotkansiipi, mesiangervo, korpi-imarre, nokkonen, rentukka, lehtoleinikki ja hiirenporras. Riihimäen kaupungin ympäristösuojelulautakunnan vuosina 1990–1991 tehdyssä inventoinnissa Kormun korvessa on havaittu rehevien ja vanhojen metsien lintulajeja kuten peukaloista, mustapääkerttua ja puukiipijää. 
Vuonna 2023 Kormun korpeen perustettiin 4,1 hehtaarin kokoinen Ihantolan purolehdon luonnonsuojelualue osana Metso-suojeluohjelmaa. Luonnonsuojelualue on lehtomaisen kankaan metsää ja kostea lehtoa, jonka puusto on vanhaa ja tiheää kuusisekametsää, jossa on myös suuria koivuja ja raitoja sekä nuoria lehtipuustolaikkuja. Luonnonmuistomerkiksi rauhoitettu vanha mänty sijaitsee alueen keskellä.
Keski-Kyzylkumin kansallispuisto

Keski-Kyzylkumin kansallispuisto () on kansallispuisto Kyzylkumin aavikolla Navoiyn alueen Uchquduqin piirissä Uzbekistanissa. Sen pinta-ala on 12 000 neliökilometriä, josta suojelualuetta on 6 742 neliökilometriä.
Vuonna 2022 perustettu kansallispuisto on etupäässä kasvillisuuden peittämien hiekkakumpujen ja liikkuvien dyynien muodostamaa tasankoa. Siellä on myös paikoin luonnonjärviä. Eläinlajeihin kuuluvat arorusakko, arohilleri, korvasiili, afganistaninsiili, kuhertajagaselli, saiga, villisika, hietakissa, aavikkoilves, kettu, korsakki ja susi.
Kansallispuiston hallinto sijaitsee Uchquduqin piirin Altintovissa. Puistossa on luontomatkailukohteita.
Lasse Mirsch

Lars-Erik ”Lasse” Mirsch (18. heinäkuuta  1952 Kotka – 12. heinäkuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen pianisti, lauluntekijä ja soitinkauppias.
Kotkassa syntynyt Mirsch aloitti harmonikan soiton viisivuotiaana ja opiskeli pianonsoittoa Helsingin konservatoriossa Hillel Tokazierin johdolla. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin Steinerkoulusta ja alkoi sitten opiskella sekä Svenska Handelshögskolanissa että Helsingin yliopiston musiikkitieteen laitoksella. Opinnot kuitenkin jäivät sivuun käytännön töiden takia hänen ryhdyttyä neljännen polven soitinkauppiaaksi sukunsa musiikkiliikkeeseen, jonka oli perustanut vuonna 1924 hänen isoisänsä isä, itävaltalaissyntyinen Wentzel Mirsch. 
Mirsch teki sävellyksiä ja sanoituksia, joita ovat esittäneet ja levyttäneet monet artistit. Suomen euroviisukarsinnassa 1976 hänen sävelmänsä ”Tillsammans med barn” saavutti kahdeksannen sijan, sen sanoitti ja esitti Inga Thommessen, jonka kanssa Mirsch levytti myös yhden albumin Love Recordsille. Vuonna 1979 laulu ”Hyvästi ystäväin” tuli Yvonne Gräsbeckin esittämänä toiseksi. Vuoden 1980 euroviisukarsinnassa Tapani Kansan esittämä Mirschin kappale ”Kun ystävän mä sain” selviytyi semifinaaliin ja vuonna 1984 Sonja Lummen esittämä ja Outi Mirschin sanoittama ”Muistojen taulut” sijoittui kuudenneksi.
Lasse Mirsch työskenteli myös ravintolapianistina ja viime vuosinaan lehtikustantaja Allerin palveluksessa. Hän kuoli sairauskohtaukseen 57-vuotiaana.
Söngvakeppni Sjónvarpsins 2012

Söngvakeppni Sjónvarpsins 2012 oli Islannissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Islannin edustaja Eurovision laulukilpailuun 2012. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 150 kappaletta. Kappaleista 15 valittiin kilpailuun.
Kilpailu koostui kolmesta semifinaalista ja finaalista. Semifinaalit kilpailtiin 14., 21. ja 28. tammikuuta. Jokaisessa semifinaalissa kilpaili viisi kappaletta, joista puhelinäänestäjät ja raati äänestivät yhdessä kaksi finaaliin. Semifinaalien jälkeen raati myönsi finaaliin vielä yhden villin kortin. Finaali kilpailtiin 11. helmikuuta. Finaali pidettiin kaksikierroksisena. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät ja raati äänestivät kolme kappaletta superfinaaliin, jossa voittaja valittiin. Kilpailun voitti duo Gréta Salóme &amp; Jónsi kappaleella "Mundu eftir mér". Kappale käännettiin kansainvälistä Eurovision laulukilpailua varten englanniksi nimellä "Never Forget",
Kilpailun kulku.
Ensimmäinen semifinaali.
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 14. tammikuuta.
Toinen semifinaali.
Toinen semifinaali kilpailtiin 21. tammikuuta.
Kolmas semifinaali.
Kolmas semifinaali kilpailtiin 28. tammikuuta.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 11. helmikuuta. Ennen finaalia Greta Salóme vetäytyi kappaleen "Aldrei sleppir mér" esittäjistä keskittyäkseen toiseen finaalikappaleeseensa "Mundu eftir mér". Kilpailijoiden lisäksi finaalin vierailevina tähtinä esiintyivät Hera Björk ja kilpailun juontanut Páll Óskar Hjálmtýsson.
Bis(trimetyylisilyyli)asetamidi

Bis(trimetyylisilyyli)asetamidi (C8H21Si2NO) on silyyli-imidaatteihin kuuluva orgaaninen piiyhdiste. Yhdistettä käytetään reagenssina analyyttisessä kemiassa ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa bis(trimetyylisilyyli)asetamidi on väritöntä nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta reagoi helposti veden kanssa. Aine liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi dietyylieetteriin, dimetyyliformamidiin, kloroformiin ja tolueeniin. Bis(trimetyylisilyyli)asetamidi on heikosti emäksistä, mutta äärimmäisten vahvojen emästen kanssa se voi toimia myös happona. Se reagoi muun muassa alkoholien, karboksyylihappojen ja amiinien kanssa, jolloin niihin liittyy trimetyylisilyyliryhmä.
Bis(trimetyylisilyyli)asetamidia valmistetaan asetamidin, klooritrimetyylisilaanin ja trietyyliamiinin reaktiolla. Klooritrimetyylisilaania ja amiinia käytetään reaktiossa ylimäärin. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu N-trimetyylisilyyliasetamidia.
Bis(trimetyylisilyyli)asetamidia käytetään kaasukromatografia-analyyseissä liittämään molekyyleihin trimetyylisilyyliryhmä ja siten tekemään niistä helpommin haihtuvia. Tämä on hyödyllistä erityisesti biologisesti aktiivisten aineiden analyyseissä. Orgaanisen kemian synteeseissä aineella on useita käyttökohteita. Näitä ovat muun muassa alkoholien, amiinien ja karboksyylihappojen suojaus, silyylienolieettereiden valmistus, käyttö heikkona emäksenä, aktivoivana reagenssina konjugaatti- ja allyyliadditioissa ja eräiden heterosyklisten yhdisteiden valmistuksessa. Bis(trimetyylisilyyli)asetamidia hyödynnetään muun muassa lääkeaineiden valmistuksessa.
Pähkinästönmäki

Pähkinästönmäki on Riihimäellä, Hirvijärven pohjoispuolella sijaitseva laaja kalliomäki. Mäen laella on mäntyä kasvava jäkäläkallio ja melko luonnontilaisessa lounais- ja etelärinteellä kasvaa runsaasti runkomaisia lehmuksia. Kaakkoisrinteellä kasvaa pähkinäpensaita ja rinteen tyveltä avautuu tasanne, jossa lehmuksia ja pähkinäpensaita on tuhoutunut hakkuissa. Pohjois-länsirinne on kangasmetsää, jossa valtalajit ovat metsäkastikka ja mustikka. Etelärinteen yläosa on kuivaa nuokkuhelmikkä-kevätlinnunhernetyyppiä ja alaosa tuoretta imikkä-lehto-orvokkityyppiä, jossa puusto on harvempaa ja aukkoisempaa. Pähkinästönmäen rinnettä kiertää noin 135 merenpinnan yläpuolella kivikkoinen Yoldiameren rantaviiva. Riihimäen kaupungin ympäristösuojelulautakunnan vuosina 1990–1991 tehdyssä inventoinnissa Pähkinästönmäellä havaittiin peukaloispoikue, pyytä ja palokärkeä sekä uhanalaisia perhoslajeja kuten nunnamittaria, lehmuskeltayökköstä, kuusamaliuskamittaria ja silkkipikkumittaria. 
Pähkinästönmäellä sijaitsee osana Metso-suojeluohjelmaa kahdessa osassa rauhoitettu 14,7 hehtaarin kokoinen Kolisevanmaan luonnonsuojelualue. Alueen ensimmäisen osan rauhoitus tuli voimaan vuonna 2011 ja toisen osan rauhoitus vuonna 2024.
Energiahoito

Energiahoito tarkoittaa erilaisia uskomushoitoja, joiden parantavan vaikutuksen väitetään liittyvän tavalla tai toisella kehon energiavirtausten korjaamiseen tai tasapainottamiseen. Energiahoitojen tehosta ei ole olemassa tieteellistä näyttöä.
Energiahoidot eivät ole yksi yhtenäinen uskomuslääkinnän koulukunta. Hyvin monenlaisiin eri hoitosuuntauksiin voidaan viitata energiahoitoina. Usein hoidot pyrkivät kehon väitettyjen energiavirtojen korjaamiseen, mihin voidaan pyrkiä erilaisilla henkisillä harjoituksilla, kosketuksella, tai joissain koulukunnissa myös etäparannuksen keinoin. Energiahoidoksi katsottavia piirteitä sisältävät esimerkiksi seuraavat hoitomuodot ja vaihtoehtolääkinnän menetelmät:
Nurotan piiri

Nurotan piiri () on paikallishallintoalue Uzbekistanin Navoiyn alueella. Sen keskus on Nurotan kaupunki. Piirin pinta-ala on 5 940 neliökilometriä. Siellä oli 90 800 asukasta vuonna 2025.
Nurotan piiri rajoittuu etelässä Navoiyn alueen Xatirchin ja Navbaxorin piireihin, lännessä Buharan alueeseen ja Konimexin piiriin, pohjoisessa Tomdin piiriin sekä idässä Jizzaxin ja kaakossa Samarkandin alueisiin. Sen keskellä sijaitsee erillisen hallintoalueen muodostava Gʻozgʻonin kaupunki. Piirin pohjoisosassa sijaitsevat Kyzylkumin ja Qoratogʻin aavikot sekä Aydarjärvi. Eteläosassa ovat Nurota- ja Oqtovvuoret sekä niiden väliset painanteet.
Talvet ovat painanteissa leutoja ja kesät kuivia ja kuumia. Vuorilla ilmasto on viileämpi. Vuotuinen sademäärä on 200–222 millimetriä. Vuorilta virtaa puroja, joiden vesi käytetään tasangolla maatalouden keinokasteluun. Piirissä sijaitsee Oqtovin maisemansuojelualue.
Vuonna 1926 perustettuun piiriin kuuluu Nurotan kaupunki, neljä taajamaa ja 55 kylää. Kaupunkiväestön osuus on 57 prosenttia. Asukkaista 86 prosenttia on uzbekkeja ja 11 prosenttia tadžikkeja.
Piirin maatalous on keskittynyt karjanhoitoon ja viljan viljelyyn. Tärkeimpiä tuotantoeläimiä ovat karakullampaat. Lisäksi harjoitetaan puutarha- ja viininviljelyä, tuotetaan silkkikuitua sekä hoidetaan nautoja, hevosia ja siipikarjaa. Tärkein teollisuudenala on marmorin tuotanto.
Nurotan kaupungissa on useita rakennusmuistomerkkejä. Maaseudulla sijaitsee 1500-luvulta peräisin oleva Abdulla-kaanin pato. Seudun historia ja luonto tekevät siitä suositun matkailukohteen.
Yangirabot

Yangirabot on kaupunki ja Xatirchin piirin hallinnollinen keskus Navoiyn alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Zarafšonin sivuhaaran Okdaryon varrella 70 kilometriä Navoiysta itään. Kaupungissa oli 17 000 asukasta vuonna 2016.
Yangirabotista tuli kaupunkimainen taajama vuonna 1972 ja kaupunki vuonna 1998. Se on maatalousseudun keskus, jossa toimii lähinnä puuvillateollisuutta.
Qorovulbozor

Qorovulbozor on kaupunki ja samannimisen piirin hallinnollinen keskus Buharan alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Buharan ja Qarshin välisen maantien ja rautatien varrella 65 kilometriä Buharasta kaakkoon. Kaupungissa oli 9 200 asukasta vuonna 2016.
Paikkakunnan historiasta kertovat tarinat liittyvät 1500-luvulta peräisin olevaan Qorovulbozorin vesisäiliöön eli "sardobaan", jonka yhteydessä on ollut ehkä karavaaniseralji, tulliasema tai markkinapaikka. Nykyinen Qorovulbozor on saanut alkunsa 1950-luvulla öljy- ja maakaasuesiintymien hyödyntämisen yhteydessä. Siitä tuli kaupunkimainen taajama vuonna 1958 ja kaupunki vuonna 1981.
Qorovulbozorissa toimii vuonna 1997 valmistunut Buharan öljynjalostamo. Seudulla hyödynnetään myös kalkkikiveä ja kipsiä.
Johann Jacoby

Johann Jacoby (1805–1877) oli saksalainen poliitikko. Hän toimi lääkärinä Königsbergissä. Hänen kirjoituksensa "Vier Fragen, beantwortet von einem Ostpreussen" (1841) herätti suurta huomiota. Hän vaati siinä Preussille valtiosääntöä, ja hänet tuomittiin sen vuoksi vankeuteen, mutta ylioikeus vapautti hänet. Hän osallistui vuosien 1848–1849 tapahtumiin ja oli vasemmiston edustajana muun muassa Frankfurtin esiparlamentin, Preussin kansalliskokouksen ja Frankfurtin parlamentin jäsen. Hän osoittautui hyvää tarkoittavaksi mutta epäkäytännölliseksi idealistiksi. Preussin edustajakamarin (Preußisches Abgeordnetenhaus) jäsenenä 1863–1870 hän vastusti kiivaasti Otto von Bismarckin politiikkaa. Hän siirtyi 1872 sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Hänen "Gesammelte Schriften und Reden" ilmestyi 1872.
Galaosiyo

Galaosiyo on kaupunki ja Buharan piirin hallinnollinen keskus Buharan alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee 9 kilometriä Buharasta pohjoiseen. Kaupungissa oli 12 600 asukasta vuonna 2016.
Galaosiyosta tuli kaupunki vuonna 1982. Siellä toimii puuvillankäsittelylaitos ja elintarviketeollisuutta.
Anttoni Uronen

Anttoni Uronen (s. 24. kesäkuuta 2008 Kerava) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta Uronen osaa pelata myös keskellä. Hänellä on juniorisopimus ja hän on pelannut pääasiassa seuran U20-joukkueessa.
Ura.
Seuraura.
Uronen on KJT:n kasvatti. Kaudella 2023–2024 hän oli KJT Haukkojen U16-joukkueen paras syöttäjä 42 syöttöpisteellään. Uronen valittiin U16 SM-sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2024–2025 hän siirtyi yhdessä kaksoisveljensä Eeliksen kanssa Helsingin IFK:n U18-joukkueeseen. Anttoni Uronen oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 16+35=51, joilla hän jakoi U18 SM-sarjan pistepörssin kahdeksannen sijan Kiekko-Espoon Atte Vuoren kanssa.
Kaudella 2025–2026 Uronen teki HIFK:ssa SM-liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 21. marraskuuta 2025 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. HIFK nosti kokoonpanoonsa myös hänen veljensä Eeliksen sekä Viljo Kähkösen. Uronen merkittiin joukkueen kolmossentteriksi laidoilleen Petrus Palmu ja Jere Karjalainen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.06 minuuttia.
Maajoukkueura.
Uronen pelasi World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2024. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2025. Yhteensä Uronen on pelannut 25 poikien maaottelua.
Yksityiselämä.
Urosen kaksoisveli Eelis pelaa puolustajana hänen joukkuetoverinaan HIFK:ssa. Heidän isoveljensä Tuomas Uronen pelaa hyökkääjänä NHL-seura Vegas Golden Knightsin organisaatiossa.
Eeva Huotari

Eeva Huotari ( s. 1976, Kokkola) on suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko. 
Huotari on opiskellut kuvataidetta Pohjoismaisessa taidekoulussa, ammattikorkeakoulu Noviassa sekä Satakunnan ammattikorkeakoulun Taidekoulussa Kankaanpäässä. 
Huotari on kuvittanut kolme kirjaa: 
Aiheesta muualla.
Eeva Huotarin verkkosivut