tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lappajärven vaakuna

Lappajärven vaakuna on Lappajärven kunnan tunnus. Vaakunan vene on toisinto vanhan pitäjänsinetin aiheesta. Sädekoro, joka vaakunan luontiaikaan selitettiin vielä liekkikorona, viittaa tällöin vielä vallalla olleeseen käsitykseen siitä, että kunnalle nimensäkin antanut Lappajärvi olisi vanha tulivuoren kraatteri. 
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen raakapurjeella ja peräsimellä varustettu vene. Alla liekkikoroinen kultatyviö.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Lappajärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 20. syyskuuta 1957. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 27. marraskuuta samana vuonna.
Rautalammin lukio

Rautalammin lukio on Pohjois-Savon Rautalammilla toimiva, ratsastuspainotteinen lukio, jossa toisena painotuksena on teatteri. Koulussa hyödynnetään myös etäyhteydellä toimivaa virtuaaliopetusta, jolloin usean koulun opettajien ja oppilaiden yhteistyö mahdollistuu. Lukion vuonna 1954 rakennetun rakennuksen vuoden kestänyt peruskorjaus valmistui vuonna 2014.
Lukioista tuli ratsatuspainotteinen vuonna 1997. Rautalammin lukio on Suomen vanhin ja suurin ratsastuspainotteinen lukio. Opiskelijat voivat valita tavallisten lukioaineiden lisäksi erilaisia hevosiin ja ratsastukseen liittyviä kursseja. Lukion kanssa yhteistyössä ratsastus- ja hevoskurssien kanssa toimii WRK:n Wanha Ratsastuskeskus.
Wanha Ratsastuskeskus sijaitsee kävelymatkan päässä lukiolta osoitteessa Palolahdentie 25.
Hevosiin liittyviä opintoja voi suorittaa 34 opintopistettä:
Soveltavia kursseja:
Rautalammin lukiossa on myös Satulateatteri johon pääsee valitsemalla teatteri-ilmaisun kursseja. Satulateatterissa voi myös osallistua lavastukseen, puvustukseen, maskeeraukseen sekä valo- ja äänitekniikkaan. Sen lisäksi oppilas voi päästä hyödyntämään soitto-, laulu- ja tanssitaitojaan. Halutessaan oppilas voi suorittaa myös lukion teatteridiplomin.
Alexandra Tydings

Alexandra Tydings (s. 15. joulukuuta 1972 Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooli Afroditena televisiosarjoissa "Hercules" ja "Xena".
Ankyra

Ankyra (, ) voi viitata seuraaviin:
Potenzan maakunta

Potenzan maakunta () on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Basilicatan alueella Italian eteläosissa. Potenzan maakunnan pinta-ala on 6 594 km² ja asukasluku noin 370 000. Maakunta muodostuu sadasta kunnasta, pääkaupunki on Potenza.
Alueella on usein maanjäristyksiä. Vuoden 1857 järistys tuhosi alueen pääkaupungista lähes koko rakennuskannan.
Dmitri Tsvetkov (suunnistaja)

Dmitri Tsvetkov (; 10. syyskuuta 1983) on venäläinen suunnistuksen maailman- ja Euroopan-mestari. Hän asuu Pietarissa ja edusti kaudella 2010 pirkanmaalaista Ikaalisten Nousevaa-Voimaa. Aiemmilla kausilla Tsvetkov on edustanut suomalaista Angelniemen Ankkuria ja ruotsalaista OK Tisarenia.
Nuorten sarjassa Tsvetkov voitti MM-kultaa pitkällä matkalla ja viestissä Virossa 2003. Aikuisten sarjassa hän voitti pitkän matkan ja viestin Euroopan-mestaruuden Latviassa 2008 sekä viestin maailmanmestaruuden Norjassa 2010 ja Suomessa 2013. Vuosina 2008 ja 2009 hän sai viestissä MM-hopeaa.
Imperian maakunta

Imperian maakunta () on maakunta Ligurian alueella Italiassa.
Imperian maakunnan pinta-ala on 1 156 km2 ja asukasluku noin 213 000. Maakunta muodostuu 67 kunnasta, ja sen pääkaupunki on Imperia.
Imperian maakunta sijaitsee Italian luoteisosassa, Alppien ja Välimeren välissä, Ranskan vastaisella rajalla. Italian Rivieran tunnetut lomakohteet Sanremo, Bordighera ja Ospedaletti sijaitsevat Imperian maakunnassa.
Kristiina Ronimus

Leena-Kristiina Ronimus (24. tammikuuta 1952 Pori – 16. lokakuuta 2024 Pori) oli suomalainen säveltäjä, sovittaja ja laulaja, joka aloitti esiintyjäuransa Frederikin ja kumppaneiden ”Lippa vinossa” -revyyssä. Ronimus esiintyi myös laulavana lapsimannekiinina Sammy Babitzinin kiertueella.
Ronimus harrasti musiikkia jo lapsena. Suuren musiikkikaupan omistanut isä opetti hänelle muun muassa pianon ja viulun soittoa. 10-vuotiaana Ronimus alkoi opetella kitaransoittoa ja 13-vuotiaana hän voitti nuorten laulukilpailun. Ensimmäinen oma levytys oli vuonna 1978 Satsanga-levy-yhtiön "Humppatytöt", jossa hän lauloi nimellä Leena-Kristiina yhdessä Raija Ruuskan kanssa.
1990-luvulla Ronimus aloitti säveltämisen. Hän sävelsi kappaleita muun muassa Reijo Taipaleelle ja Katri Helenalle. Muita artisteja joille Ronimus sävelsi ovat Arja Koriseva, Paula Koivuniemi, Eila Pienimäki, Kike Elomaa, Eija-Sinikka, Eino Grön, Isto Hiltunen, Anita Hirvonen, Jasmine, Matti Korkiala, Heidi Kyrö, Tarja Lunnas, Kaija Pohjola, Sebastian Ahlgren, Kirsi Kirstua, Teuvo Oinas, Tiina Räsänen, Tulipunaruusut, Arja Havakka ja Souvarit.
Ronimus kuoli 72-vuotiaana lokakuussa 2024.
Diskografia.
Säveltäjänä.
Ronimus sävelsi yli 200 kappaletta muun muassa seuraavat:
Baptiste Rollier

Baptiste Rollier (27. syyskuuta 1982) on sveitsiläinen suunnistuksen maailman- ja Euroopan-mestari. Seuratasolla hän on edustanut muun muassa norjalaista Kristiansand OK:ta sekä suomalaisia Vehkalahden Veikkoja ja vuodesta 2016 Kalevan Rastia.
Rollier on voittanut arvokisamitaleja viesteissä. Avoimissa PM-kisoissa 2007 hän kuului kultaa voittaneeseen Sveitsin joukkueeseen, ja vuonna 2008 hän saavutti viestissä EM-hopeaa ja MM-pronssia. Miskolcin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti viestissä kultaa yhdessä Daniel Hubmannin ja Matthias Merzin kanssa. Samana vuonna hän sai avoimissa PM-kisoissa viestihopeaa. Jeseníkin EM-kilpailuissa 2016 hän voitti kultaa viestijoukkueessa, johon kuuluivat myös Martin Hubmann ja Florian Howald. Henkilökohtaisilla matkoilla Rollier on parhaimmillaan sijoittunut MM-kilpailuissa neljänneksi pitkällä matkalla Savoiessa 2011 ja keskimatkalla Trentinossa 2014 sekä EM-kilpailuissa viidenneksi pitkällä matkalla Jeseníkissä 2016.
Rollier on voittanut Jukolan viestin kolmesti: vuonna 2006 Vehkalahden Veikkojen joukkueessa sekä vuosina 2009 ja 2015 Kristiansand OK:n joukkueessa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi kaudella 2008 ja uransa ainoan maailmancupin osakilpailuvoiton hän saavutti vuonna 2014 Espanjassa.
Tapani Länsiö

Kari Tapani Länsiö (s. 22. lokakuuta 1953 Helsinki) on suomalainen säveltäjä, lehtori ja kuoronjohtaja. Hän on toiminut Sibelius-Akatemian opettajana vuodesta 1980 ja lehtorina vuodesta 1994.
Länsiö johti Polyteknikkojen Kuoroa vuosina 1985–2004, Musiikkitalon Kuoroa 2011–2017 ja on johtanut Otaniemen kaiku -kuoroa vuodesta 2002. Hän on johtanut myös Kalevan Laulajia. Hän on Jyväskylä Sinfonian nimikkosäveltäjä.
Vuosina 1987–1999 Länsiö oli "Helsingin Sanomien" musiikkikriitikko. Hän on tehnyt myös monia radio-ohjelmia. Hänen poikansa Jaani Länsiö on musiikkitoimittaja.
Rauhaluoma

Rauhaluoma on Hyypässä Kauhajoella virtaava luoma. Luoma saa alkunsa Uitonnevalta, joka sijaitsee Ylimysjärven länsipuolella. Rauhaluoma laskee Hyypänmäen kohdalla Kauhajokeen eli Hyypänjokeen. Rauhaluoma on Kauhajoen merkittävin sivu-uoma ja tärkeä pienvesi. Rauhaluomassa on suuri taimenkanta, ja se lukeutuu taimenten tärkeimpiin lisääntymisalueisiin. Luoma on kalataloudellisesti merkittävä, sillä siinä on varsin pitkiä virtajaksoja. Luoma perattiin taannoin, mutta se on silti nykyisin lähes luonnontilassa. Rauhaluoman keskivaiheilla on reheviä ranta-alueita, joissa elää tärkeitä kasvi- ja eläinlajeja. Luoman alajuoksulla on jokivarsiniittyä.
Rauhaluoma on muinaisen Hämeenmetsän pohjoisraja. Luoman pohjoispuolella oli aikoinaan kyröläis–ilmajokelaisten eränautinta-alue ja eteläpuolella hämeenkyröläisten valtaama Rauhahyyppä-niminen alue. Nimi ”hyyppä” on ehkä Kauhajoellakin merkinnyt eränautinnan kannalta tärkeää maastokohdetta (”pieni, korkea kukkula”). Siitä nimi on laajentunut tarkoittamaan raja-aluetta. Nimi Rauhahyyppä sekä alueen laajuus vahvistavat käsitystä Rauhaluomasta pohjankyröläisten muinaisena eränautinta-alueen rajana Kyrönjoen yläjuoksulla eli nykyisen Kauhajoen eteläosassa. Pienikokoinen Rauhaluoma merkittiin 1600-luvulla karttoihin mahdollisesti muinaisen merkityksensä ansiosta. Kauhajoen suurempia ja merkittävämpiä sivuhaaroja ei samoissa kartoissa edes mainittu.
Sivuhaarat.
Rauhaluomaan laskevat sivuhaarat Terävänoja ja Nikonoja ovat myös merkittäviä pienvesiä. Terävänoja laskee Vatajanrämäkällä Rauhaluomaan. Oja on perattu luultavasti aikoinaan, minkä vuoksi sen rantaluonto ei ole merkittävää. Terävänoja on leveydeltään alle metrin, mutta se kelpaa taimenten lisääntymisalueeksi kivikkoisuutensa ansiosta. Terävänojan virtaama on melko vähäistä. Nikonojassakin on heikko taimenkanta.
Kristuksen &quot;myöhempien aikojen pyhien&quot; kirkko

Kristuksen "myöhempien aikojen pyhien" kirkko (engl. "The Church of Christ: "Of Latter Day Saints""), aiemmin tunnettu nimillä Kristuksen myöhempien aikojen pyhien kirkko:merkit ja ihmeet ("The Church of Christ of Latter Day Saints: Signs and Wonders") tai Jeesuksen Kristuksen pyhä kataarikirkko ("The Holy Cathar Church of Jesus Christ") on myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Kirkon perustaja Abinadi Smith kertoi vuonna 2007 enkeli Johannes kastajan ilmestyneen hänelle ja luovuttaneen hänelle maan päältä välillä kadonneet pappeuden avaimet. Samalla Johannes kastaja asetti hänet myös kirkon apostoliksi ja vanhimmaksi sekä koko kirkon profeetaksi. 
Kirkkoa johtaa nykyään Dan Smith. Sen päämaja on Indianapoliksessa Indianassa. Kirkko luonnehtii itseään fundamentalistiseksi ja karismaattiseksi sekä Joseph Smithin hengelliseen perintöön nojaavaksi. Kirkon opetuksiin kuuluu muiden muassa:
Närpiön vaakuna

Närpiön kaupungin vaakuna on saanut aiheensa vanhoista pitäjänsineteistä. Vaakunan vesilehvä on tyylitelty vanhimman vuodelta 1606 peräisin olevan sinetin tunnuskuvasta, sydämestä. Se kuvastaa kunnan sijaintia Pohjanlahden rannikolla. Siivet edustavat 1800–luvulta peräisin olevaa nuorempaa sinettiä, jonka aiheena on kolme vesilintua.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 4. elokuuta 1955. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kaateinen, kultainen vesilehvä, jolla on hopeasiivet”.
Kääretorttu

Kääretorttu on rullalle kieritetty leivonnainen. Paistettu taikinalevy ja sen päälle levitetty täyte kieritetään rullaksi ja leikataan poikittaissuuntaan siivuiksi ennen tarjolle asettamista. Taikina on useimmiten perunajauhoilla sitkostettu sokerikakkutaikina. Täytteitä on monia erilaisia, koostuen tyypillisesti marjoista, hedelmistä tai hilloista sekä kermavaahdosta, mascarponesta, rahkasta tai kreemistä. Kaakaopohjaan tehtyä voikreemillä täytettyä kääretorttua kutsutaan unelmatortuksi. Kääretorttu viimeistellään joko koristelemalla kakun tapaan tai yksinkertaisesti sirottelemalla kidesokerilla.
Historia.
Kääretortuilla ei ole selkeää yhtenäistä historiaa, mutta eri maissa on erityyppisiä kääretorttuja. Amerikassa on "jelly roll", briteillä "Swiss roll," Ranskassa "biscuit roulé" ja Espanjassa "brazo de gitano".
Variaatioita.
Kääretortun käyttötapa, joka liittyy historiallisiin henkilöihin, on Charlotte russe eli Charlotte venäläiseen tapaan. Tällöin käytetään pyöreää vuokaa, joka vuorataan sokerikakkusormilla, kakkuviipaleilla tai kääretorttuviipaleilla. Itse sisältö on vanukastyyppistä. Tämän kehitti ranskalainen keittiömestari Antonin Carême Venäjän keisarin Aleksanteri I:n kunniaksi.
Elimäen yläaste

Elimäen yläkoulu oli kouvolalainen Elimäen kirkonkylässä toiminut peruskoulun yläaste. Samassa rakennuksessa toimi Elimäen lukio. Koulussa oli noin 360 oppilasta luokilla 7–9. 
Elimäen yläaste ja Kartanokoulun ala-aste yhdistettiin Elimäen yhtenäiskouluksi elokuussa 2016.
Koulussa oli mahdollisuus opiskella ns. Heureka-luokalla, jolla opiskeltiin tavallista enemmän englantia, maantietoa, biologiaa, matematiikkaa, kemiaa ja fysiikkaa. Jaksoittain vaihtuvat lisätunnit oli sijoitettu yhdelle valinnaisaineiden tuntipaikoista 8.–9. luokkien ajaksi. Näin ollen heurekaluokkalainen sai valita vähemmän vapaaehtoisia aineita. 
Yläasteen rehtorina toimi Piia Kesonen.
Bruno Lähteenmäki

Ari Juhani ”Bruno” Lähteenmäki (s. 1966) on suomalainen muusikko, ääninäyttelijä ja Uptempo Oy:n toimitusjohtaja.
Lähteenmäki on ohjannut Winx-klubin osien 1–10 ja Kauhulan koulun osien 1–2 suomenkielisten versioiden ääninäyttelyn.
Laurent Brochard

Laurent Brochard (s. 26. maaliskuuta 1968 Le Mans) on entinen ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän kilpaili ammattilaisena vuosina 1992–2007.
Brochard voitti maantieajon maailmanmestaruuden San Sebastiánissa 1997. Kilpailun kuusi parasta pyöräilijää sai saman ajan. Hän voitti samana vuonna myös Ranskan ympäriajon 9. etapin.
Brochard oli mukana tallinsa Festinan dopingsotkussa vuoden 1998 Ranskan ympäriajossa. Hän sai puolen vuoden kilpailukiellon lokakuusta 1998 huhtikuulle 1999.
Välimeren ajo, etapin 3 voitto 
Välimeren ajo, etapin 2 voitto 
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa kuudes
Tour du Haut-Var, voitto
Regio Tour, kokonaiskilpailun ja etapin 5 voitto
Dunkerquen neljän päivän ajo, mäkikilpailun voitto
Circuit de la Sarthe, etapin 3 voitto
Tour du Limousin, mäkikilpailun voitto
Tour du Limousin, kokonaiskilpailun sekä etappien 1 ja 2 voitto
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa viides, mäkikilpailun voitto
Grand Prix du Midi Libre, kokonaiskilpailussa toinen
GP Ouest-France, toinen
Flanderin ympäriajo, seitsemäs
Olympialaiset, maantieajossa 17.
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 18.
Maantiepyöräilyn MM-kilpailut, maantiejossa kultaa
Ranskan ympäriajo, etapin 9 voitto
Grand Prix du Midi Libre, etappien 3, 5 ja 6 voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19., etapilla 18 toinen
Grand Prix du Midi Libre, kokonaiskilpailussa kolmas, etapin 6 voitto
Espanjan ympäriajo, etapin 9 voitto
Pariisi–Bourges, voitto
Route Adélie, voitto
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailun ja etapin 1 (aika-ajo) voitto
Critérium International, etapin 3 (aika-ajo) voitto
Espanjan ympäriajo, etapilla 19 kolmas
Pariisi–Camembert, voitto
Grand Prix de Villers Cotterêts, voitto
Circuit de la Sarthe, sprinttikilpailun ja etapin 1 voitto
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja etapin 7 voitto
Regio Tour, kokonaiskilpailun ja etapin 4 voitto
Grand Prix du Midi Libre, etapin 4 voitto
Dunkerquen neljän päivän ajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Critérium International, kokonais- ja pistekilpailun sekä etapin 2 voitto
Pariisi–Camembert, voitto
Pariisi–Nizza, pistekilpailun voitto
Vuelta a Castilla y León, "metas volantes" -kilpailun ja etapin 5 voitto
Välimeren ajo, kokonaiskilpailussa toinen
Dunkerquen neljän päivän ajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Étoile de Bessèges, kokonaiskilpailun ja etapin 4 voitto
Circuit de la Sarthe, etapin 3 voitto
Dunkerquen neljän päivän ajo, kokonaiskilpailussa toinen
Pariisi–Camembert, voitto
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa viides
Tour de Romandie, mäkikilpailun voitto
Tour Down Under, pistekilpailun voitto
Luxemburgin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, etapin 2 voitto
Lillasyster

Lillasyster oli vuonna 2006 perustettu ruotsalainen punk/rock-yhtye. Sen tunnetuin kappale Suomessa on lokakuussa 2007 julkaistu cover -versio Rihannan kappaleesta "Umbrella". Yhtye lopetti toimintansa 2024.
Historia.
Lillasyster oli alun perin vuonna 2004 "Rallypack"-niminen bändi, mutta muutti muotonsa ja kokoonpanonsa nykyiseksi "Lillasysteriksi" hyvin nopeasti. Alkuperäisessä "Rallypack"-kokoonpanossa kitaristi Flövik soitti selloa, ja laulukieli oli englanti; miehitys oli kuitenkin sama. Laulukielen vaihtuessa ruotsiksi laulaja Westerstrand valitsi nimeksi "Lillasyster" (suomeksi "pikkusisko"), koska hän "yritti keksiä mikä voisi olla Ruotsin kielen harmittomin sana", sarkastiseksi vastapainoksi paatoksellisuudelle ja uholle joita hän aisti samankaltaisten yhtyeiden nimissä.
Lillasyster julkaisi debyyttialbuminsa "Hjärndöd Musik för en Hjärndöd Generation" toukokuussa 2007. Yhtye julkaisi albuminsa "Det Här är inte Musik det Här är Kärlek" toukokuussa 2009; albumin päätöskappale on nimeltään "Finland". Toistaiseksi viimeisimmän studioalbuminsa "3" yhtye julkaisi tammikuussa 2012.
Laulaja Martin Westerstrand ja basisti Daniel Cordero soittivat aikaisemmin yhtyeessä LOK. "Lillasyster" soittaakin usein LOK-yhtyeen kappaleita esiintyessään. Marraskuussa 2010 basisti Cordero ilmoitti yhtyeen Facebook-sivustolla jäävänsä pois yhtyeestä. Syyksi hän ilmoitti halunsa viettää enemmän aikaa perheensä kanssa. Cordero ja Westerstrand ovat soittaneet samoissa yhtyeissä vuodesta 1994. Yhtyeen esiintyminen Göteborgissa 11. joulukuuta 2010 jäi Corderon viimeiseksi. Hänen tilalleen yhtye pestasi basistin "Andy Oh My God" (oikealta nimeltään "Andreas Bladini").
Vuonna 2013 yhtye julkaisi cover-version Kate Perryn kappaleesta Roar. Voitot singlestä luovutettiin syöpätutkimuksen tukemiseksi.
Vuonna 2024 yhtye julkaisi viimeisen levynsä "Tack och Förlåt" (suomeksi "Kiitos ja Anteeksi"), ja aloittivat jäähyväiskiertueensa.
Waterloon silta

Waterloon silta () on Thamesin yli kulkeva tie- ja jalankulkusilta Lontoossa. Alkuperäisen sillan suunnitteli John Rennie 1809–1810. Se avattiin käyttöön 17. kesäkuuta 1817.
Sillan historia.
Vuosia kestäneiden rakennustöiden aikana graniittisiltaa kutsuttiin nimellä "Strand Bridge" sen rakentaneen siltayhtiön mukaan, mutta avajaisissa se nimettiin Waterloon taistelun muistoksi. Waterloon silta oli alkuun yksityinen tullisilta, jonka käyttäjiltä perittiin maksu. Kansallistamisen yhteydessä vuonna 1878 siltamaksu poistettiin. Sillan rakenne todettiin kuitenkin ongelmalliseksi ja epävarmaksi. Vuonna 1920 se päätettiin purkaa ja korvata uudella sillalla, joka avattiin osittain käyttöön sotavuonna 1942. Vielä keskeneräinen silta oli ainoa Thamesin silloista, johon Saksan ilmavoimien Luftwaffen pommikoneet osuivat lukuisista yrityksistä huolimatta Lontoon pommituksen aikana toisessa maailmansodassa. Kokonaan se valmistui viimein vuonna 1945.
Alkuperäisen sillan graniittikivet tuotiin eripuolelta brittiläistä kansainyhteisöä. Kahta tällaista kiveä käytetään koristeena- ja muistomerkkinä Commonwealth Avenue Bridgellä Canberrassa, Australiassa. Alkuperäisiä kiviä on käytetty myös Uudessa-Seelannissa Paddy the Wanderer -nimisen koiran muistomerkin rakentamiseen. Paddy-koira jätti merkkinsä historiaan ystävystyen Wellingtonin satamassa eläneiden ja työskennelleiden ihmisten kanssa elinvuosinaan 1928–1939 välillä. Muistomerkkiin kuuluu kivien lisäksi Paddyn pronssinen muotokuva ja juomakuppi.
Georgi Markovin murha.
Georgi Markov oli bulgarialainen kirjailija ja toisinajattelija, jonka KGB:n avustama Bulgarian salainen poliisi salamurhasi. 7. syyskuuta 1978 Markov ylitti Waterloon sillan mennäkseen joen toisella puolella olevalle bussipysäkille, kun ohikulkija tökkäsi häntä sateenvarjollaan reiteen. Mies pyysi kohteliaasti anteeksi ja käveli pois. Markov kertoi myöhemmin häntä hoitaneille lääkäreille, että mies oli puhunut ulkomaalaisella aksentilla.
Saman päivän illalla Markoville nousi korkea kuume. Hän kuoli tuskissaan kolme päivää myöhemmin. Ruumiinavauksessa lääkärit löysivät hänen jalastaan pienen platinasta tehdyn kuulan. Esinettä tutkittaessa siitä löytyi kaksi reikää, joissa oli jäänteitä myrkyllisestä risiinistä. Vuonna 2005 Bulgarian salaisen poliisin arkistoja vuosi lehdistölle ja Markovin murhaajaksi paljastui italialaissyntyinen tanskalainen Francesco Giullino, joka toimi tuolloin Bulgarian agenttina.
Lontoon sopimus (1867)

Lontoon sopimus, myös nimellä Lontoon toinen sopimus (, ) oli kansainvälinen sopimus, joka allekirjoitettiin 11. toukokuuta 1867. Sopimuksella oli merkittäviä seuraamuksia Luxemburgille ja tuon ajan Euroopan suurvalloille. Se takasi Luxemburgin neutraaliuden.
Sopimuksen tärkein kohta oli Alankomaiden ja Luxemburgin keskeisen liiton hyväksyminen. Sopimus selvitti Luxemburgin kriisiä, joka oli syntynyt kun keisari Napoleon III oli vaatinut Hollantia myymään Luxemburgin Ranskalle. Lisäksi Preussin täytyi vetää varuskuntansa Luxemburgista, jossa se oli ollut sitten vuoden 1815 Wienin kongressin.
Allekirjoittajamaat olivat Itävalta, Belgia, Ranska, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Preussi, Venäjä ja Yhdistynyt kuningaskunta.
Hans-Jürgen von Arnim

 Hans-Jürgen Bernhard Theodor von Arnim (4. huhtikuuta 1889 Ernsdorf, Sleesia – 1. syyskuuta 1962 Bad Wildungen, Hessen) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana.
Arnim liittyi upseerioppilaaksi keisarillisen Saksan armeijan jalkaväkeen vuonna 1907. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli rintamaupseerina sekä länsi- että itärintamalla haavoittuen taistelussa kesällä 1916.
Sodan jälkeen Arnim jäi Weimarin tasavallan armeijaan Reichswehriin. Natsien valtaannousun jälkeen Arnim ylennettiin everstiksi 1934. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1938.
Toisen maailmansodan puhjettua Arnim johti 52. jalkaväkidivisioonaa sekä Puolan offensiivissa että taistelussa Ranskasta. Pohjois-Afrikan taisteluissa hän toimi aluksi XXXIX panssariarmeijakunnan komentajana Erwin Rommelin alaisena. Arnim ylennettiin kenraalieverstiksi 4. joulukuuta 1942. Keväällä 1943 taistelujen loppuvaiheessa Arnim komensi Saksan Afrikan armeijaryhmää, kunnes liittoutuneet löivät saksalaisten joukot Tunisiassa. Arnim jäi brittien sotavangiksi ja vapautui vasta sodan jälkeen heinäkuussa 1947.
Beckerin piirikunta

Beckerin piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion länsiosassa. Vuonna 2000 siellä oli 32 540 asukasta. Osa White Earthin intiaanireservaattia sijaitsee piirikunnan alueella. Piirikunta perustettiin 18. maaliskuuta 1858, ja se on saanut nimensä prikaatikenraali George Loomis Beckerin mukaan. Becker oli yksi kolmesta ensimmäisestä kongressiin valitusta Minnesotan tultua osavaltioksi, mutta koska Minnesotasta voitiin lähettää vain kaksi edustajaa valittiin Becker jäämään pois, mutta hänelle luvattiin, että hänen mukaansa nimetään piirikunta.
Uskonto.
Vuonna 2010 piirikunnan asukkaista eli 10 680 ei kuulunut mihinkään tuolloin tutkituista 236 uskonnollisesta yhteisöstä. Tähän lukuun sisältyvät eivät kuitenkaan ole välttämättä ateisteja ja osa saattaa kuulua sellaisiin uskonnollisiin yhteisöihin, jotka eivät esiintyneet tutkimuksessa. Toiseksi suurin ryhmä olivat niin sanotut päälinjan protestantit, joita oli 7 474. Katolisia oli 7 400, muodostaen kolmanneksi suurimman ryhmän. Evankelikaalisia protestantteja oli 6 732, muihin uskontoihin kuului 218 henkeä.
Vuonna 2010 suurimmat uskonnolliset yhteisöt olivat katolinen kirkko 7 400 jäsenellä, Amerikan evankelisluterilainen kirkko (ELCA) 6 541 jäsenellä ja Missouri-synodi 3 066 jäsenellä.
Natriumhydridi

Natriumhydridi (NaH) on natriumin ja vedyn muodostama ioniyhdiste. Natriumhydridiä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteesireaktioissa.
Ominaisuudet.
Natriumhydridi on huoneenlämmössä valkoista tai harmaata kiteistä massaa. Se on liukenematon useimpiin liuottimiin kuten eettereihin, hiilivetyihin, amiineihin ja ammoniakkiin. Aine hajoaa sitä kuumennettaessa, kun lämpötila nousee 225 celsius-asteeseen . Veden kanssa reagoidessaan natriumhydridi muodostaa natriumhydroksidia ja vetykaasua.
Valmistus.
Natriumhydridiä voidaan valmistaa suoraan natriumin ja vedyn välisellä reaktiolla. Natriumhydridiä on myös mahdollista valmistaa natriumkloridin elektrolyysin yhteydessä lisäämällä vetyä katodille.
Käyttö.
Orgaanisessa kemiassa natriumhydridiä käytetään protonin vastaanottajana kondensaatio- ja alkylaatioreaktioissa. Sitä voidaan käyttää myös polymeraatioreaktioiden katalyyttinä.
Natriumhydridiä käytetään myös valmistettaessa natriumborohydridiä.
Turvallisuus.
Natriumhydridi on erittäin vahva emäs. Aineen joutuessa kosketuksiin ihon tai silmien kanssa seurauksena on vakavia syövytysvammoja. Aineen nieleminen voi olla jopa hengenvaarallista.
Artikla

Artikla (, pikku jäsen, nivel) on joidenkin valtioiden lain, kansainvälisen sopimuksen tai Euroopan unionin säädöksen osa, jonka avulla kirjoituksen sisältö jakaantuu jäsennystä selventäviin alaosastoihin. Suomen lainsäädännössä artiklan vastineena on pykälä. EU:n säädösten artiklat jakaantuvat yhdestä tai useammasta tekstikappaleesta muodostuviin numeroituihin kohtiin. Suomalaisten valtiosopimusten artiklat jakautuvat kappaleisiin. Artiklat numeroidaan arabialaisin tai roomalaisin numeroin. Säädöksissä ja oikeustieteellisissä kirjoituksissa numeron yhteydessä ei käytetä pistettä.
Mustionjoki

Mustionjoki () eli Karjaanjoki () on joki Karjaan ja Pohjan entisissä kunnissa Uudellamaalla. Joki halkoo Mustion ruukkialuetta. Se on Suomenlahteen laskevan Karjaanjoen vesistön lasku-uoma.
Karjaan taajaman läpi kulkevasta joen osasta käytetään nimeä Landsbroström. Karjaalla on Pumppulahti, jossa joki tekee jyrkän mutkan. Nimeä Karjaanjoki käytetään myös Karjaanjoen vesistön pohjoisesta latvahaarasta, joka saa alkunsa Karkkilan Pyhäjärvestä ja laskee Vihdin Vanjärven kautta Hiidenveteen Vihdissä. Vihdin alueella sen rinnakkaisnimenä on Vanjoki.
Suomen luonnonsuojeluliiton mukaan Mustionjoki on Etelä-Suomen tärkein simpukkajoki. Joessa elävät uhanalaiset jokihelmisimpukka ja vuollejokisimpukka. Mustionjoen simpukkakantoja alettiin elvyttää vuonna 2009 Suomen luonnonsuojeluliiton Ekoenergia-merkin sekä sähköyhtiö Fortumin tuella.
Karjaanjoen vesistön alajuoksulla, eli Lohjanjärven ja meren (Pohjanpitäjänlahden) välisessä Mustionjoessa on neljä vesivoimalaa, jotka ovat ylhäältä alajuoksulle päin mentäessä nimeltään: Mustionkoski (Fabriksfallet), Peltokoski (Åkerfors), Billnäs (Mustionjoen museovoimala) ja Åminnefors.
Hubert Brandenburg

Hubert Brandenburg (17. marraskuuta 1923 – 4. marraskuuta 2009) oli katolisen kirkon saksalainen pappi. 
Brandenburg syntyi Osnabrückissä ja sai pappisvihkimyksensä 20. joulukuuta 1952. Hänet vihittiin piispaksi 26. tammikuuta 1975. Hän oli saanut 12. joulukuuta 1974 nimitykset Osnabrückin hiippakunnan apulaispiispaksi ja Strathernian titulaaripiispaksi. 21. marraskuuta 1977 hänet nimitettiin Tukholman katolisen hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi marraskuuhun 1998. 
Brandenburgia seurasi Tukholman piispana Anders Arborelius.
Narvikin rautatieasema

Narvikin rautatieasema (lyh. Nk, ) on rautatieasema Malmbanan-rautatien Norjan puoleisella osuudella, Ofotbanenilla. Liikennepaikka sijaitsee Ofotfjord-vuonon etelärannalla Narvikin keskustan tuntumassa 46,6 metriä merenpinnan yläpuolella, 3,7 kilometrin päässä Narvikin satamasta ja 1 579,9 kilometrin päässä Tukholman keskusrautatieasemalta. Se avattiin liikenteelle vuonna 1902.
Narvik on henkilöliikenteen pääteasema. Sieltä on päivittäin suoria henkilöjunayhteyksiä Ruotsiin Kiirunaan ja Luulajaan, sekä suora yöjunayhteys Tukholmaan. Henkilöliikennettä hoitavat yhteistyössä SJ AB sekä Ofotbanen AS.
Yöjunayhteys Narvik–Tukholma on eräs Euroopan pisimpiä junayhteyksiä, sillä junan pääteasemien välinen etäisyys on 1 579,9 kilometriä. "Norrlandståget" lähtee Tukholmasta kuuden jälkeen illalla ja saapuu Narvikiin puoli yhden jälkeen seuraavana päivänä. Junamatkaa on kuvailtu "varmasti yhdeksi valloittavimmista junalla tehtävistä matkoista Euroopassa".
Arthur Askey

Arthur Bowden Askey (6. kesäkuuta 1900 Liverpool – 16. marraskuuta 1982 Lontoo) oli englantilainen koomikko ja näyttelijä. 
Askey aloitti uransa varietee-esiintyjänä vuonna 1924. Hänen elokuvadebyyttinsä tapahtui 1937 elokuvassa "Calling All Stars". Suuren yleisön tietoisuuteen Askey tuli 1938 alkaneen ja viisi esityskautta kestäneen radiosarjan "Band Wagon" myötä. Askey esiintyi televisiossa, elokuvissa ja näyttämöllä, kunnes hänen jalkansa jouduttiin amputoimaan verenkierto-ongelmien takia.
Carl Wilhelms

Carl Wilhelm Wilhelms (vuoteen 1920 Svensson; 20. lokakuuta 1889 Pietari – 16. elokuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Ura.
Carl Wlhelmsin vanhemmat olivat insinööri Johan Alfred Svensson ja Anna Lovisa Malén. Isänsä kuoltua hän joutui lopettamaan oppikoulun 4. luokalta varojen puutteen takia 1904. Wilhelms työskenteli sitten konttoriharjoittelijana ja opiskeli aluksi iltaisin ja myöhemmin kokopäiväisesti Taideteollisessa keskuskoulussa 1907–1912. Sen jälkeen hän opiskeli Möller-Jensenin koulussa Kööpenhaminassa 1912–1913 ja Antoine Bourdellen johdolla kuvanveistoa Pariisissa 1920–1921.
Wilhelms suunnitteli aluksi muun muassa huonekaluja ja ryijyjä. Kuvanveistäjän uransa hän aloitti vasta 31-vuotiaana. Wilhelmsin veistokset olivat tyyliltään naturalistisia ja klassisia, mutta 1940-luvulta alkaen niihin tuli sulavaa plastillisuutta. Wilhelms tunnetaankin erityisesti hänen 1940-luvulla tekemistään naisaiheisista pienoisveistoksista. Wilhelms alkoi saada mainetta Suomessa vasta, kun hänen teoksiaan oli ollut esillä Oslossa 1946 pidetyssä Pohjoismaisessa näyttelyssä.
Wilhelms opetti Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa 1915–1917. Hän toimi Suomen kuvanveistäjäliiton sihteerinä 1923–1925 ja oli liiton johtokunnan jäsen vuodesta 1944.
Carl Wilhelms oli naimisissa näyttelijä Ella Erosen kanssa 1928–1935; heillä oli yksi tytär. Liitto päättyi avioeroon.
Legio I Illyricorum

Legio I Illyricorum () oli roomalainen myöhäisen keisariajan legioona, jonka Aurelianus perusti joko vuonna 272 ennen Palmyran sotaretkeä, tai heti sen jälkeen seuraavana vuonna. Legioonan nimen perusteella se oli värvätty illyrialaisista sotilaista. Heti Palmyran kukistumisen jälkeen se asettui lähelle Palmyran kaupunkia. Leirin rauniot on löydetty.
Legio I Illyricorumin ja Legio III Gallican sotilaista koostuva yksikkö palveli Egyptissä vuosina 315-316. Vastaavanlainen osasto oli myös Syenessä Etelä-Egyptissä. Osaston komentaja oli näinä vuosina eräs Victorinus.
Legioona pysyi vielä Palmyran lähellä 400-luvulle asti, minkä jälkeen se katoaa lähteistä.
Reinhard Lettmann

Reinhard Lettmann (9. maaliskuuta 1933 – 16. huhtikuuta 2013) oli katolisen kirkon saksalainen pappi. Hänet vihittiin papiksi 21. helmikuuta 1959, sitten piispaksi 24. helmikuuta 1973. Hänestä tuli vuonna 1973 Münsterin hiippakunnan vihkipiispa ja Rotarian titulaaripiispa.
Lettmann nousi vuonna 1980 Münsterin piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 28. maaliskuuta 2008.
Legio IIII Martia

Legio IIII Martia ("Sodanjumala Marsille omistettu legioona") oli roomalainen myöhäisen keisariajan legioona, jonka perusti luultavasti keisari Aurelianus 270-luvulla. Toinen mahdollinen perustaja on Diocletianus.
Legioona mainitaan myös "Notitia Dignitatumissa", luettelossa, johon oli merkitty kaikki Rooman armeijan yksiköt ja upseerit 300-luvun lopulla ja 400-luvun alussa. Sen mukaan Legio IIII Martia oli tuolloin Arabian provinssissa Betthorusissa (Lajjun).
Rubellius Plautus

Gaius Rubellius Plautus (33-62) oli roomalainen poliitikko ja keisari Neron poliittinen vihamies. Ajatusmaailmaltaan Plautus oli stoalainen. Hän on yksi kolmesta Neron murhauttamasta ”stoalaisesta marttyyristä” Thrasea Paetuksen ja Barea Soranuksen ohella. He kaikki olivat Musonius Rufuksen oppilaita.
Elämä.
Sukutausta.
Plautus oli äitinsä Julian kautta sukua Juliusten-Claudiusten dynastialle. Hän oli Drusuksen, Tiberius Caesarin ainoan pojan, lapsenlapsi ja Tiberiuksen ja hänen veljensä Drusuksen lapsenlapsen lapsi. Iso-isoäitiensä Vipsania Agrippinan ja Antonia minorin kautta hän oli sukua myös Marcus Vipsanius Agrippalle ja Marcus Antoniukselle, mutta ei Augustukselle. Hän oli Octavia minorin, joka oli sukua Julius Caesarille, jälkeläinen.
Plautuksen isä oli Gaius Rubellius Blandus. Tämän suku oli kotoisin Tiburista ja kuului equites-luokkaan. Julia oli aiemmin ollut naimisissa serkkunsa Nero Caesarin kanssa, ja Rubellius Blandus oli hänen toinen miehensä.
Vuosien 43 ja 45 välillä Juliasta tuli keisarinna Valeria Messalinan juonittelujen viaton uhri. Eräs syy saattoi olla se, että Messalina näki nuoren Plautuksen uhkana pojalleen Britannicukselle. Keisari Claudius ei suojellut sukulaistaan, ja Julia teloitettiin. Hänet tunteneet ihmiset kuitenkin tiesivät hänet hyveelliseksi.
Plautus nai Antistia Pollittan, Lucius Antistius Vetuksen tyttären. Heidän lastensa nimiä ei tiedetä. Yksikään heistä ei selvinnyt Neron puhdistuksista vuonna 66.
Neron kateus.
Junia Silana, keisarinna Agrippina nuoremman kilpailija ja Messalinan rakastajan entinen vaimo, syytti vuonna 44 Agrippinaa suunnitelmasta syöstä keisari Nero vallasta ja sijoittaa Plautus valtaistuimelle. Nero ei tehnyt tuolloin vielä mitään, mutta ajan kanssa hänen suhteensa Silanaan lämpeni, kun taas suhde hänen äitiinsä huononi. Vuonna 60 nähtiin komeetta, ja juorut Neron kukistumisesta ja Plautuksen noususta valtaistuimelle kasvoivat. Nero ajoi Plautuksen perheineen maanpakoon Asia Minoriin.
Sukutaustan lisäksi Neron kateutta lietsoi Plautuksen korkea stoalainen moraali, jonka Nero näki suorana loukkauksena itselleen. Plautus vetäytyi julkisesta elämästä, mutta se ei estänyt häntä koskevia huhupuheita. Vuonna 62 Plautuksen huhuttiin suunnittelevan vallankaappausta itäisen armeijan voitokkaan komentajan Gnaeus Domitius Corbulon kanssa. Nero määräsi Plautuksen teloitettavaksi. Hänen päänsä tuotiin Roomaan. Nero pilkkasi, kuinka kauhea Plautuksen pitkä nenä on.
Samoihin aikoihin Nero vangitsi myös Musonius Rufuksen. Vuonna 66 teloitettiin Plautuksen leski, lapset ja appi. Samoin Nero alkoi vainota tämän ystäviä Thrasea Paetusta ja Barea Soranusta.
Immaen taistelu

Immaen taistelu käytiin roomalaisten ja palmyralaisten joukkojen välillä kesällä 272 Immaessa, lähellä Antiokiaa muinaisessa Syyriassa nykyisen Turkin alueella. Roomalaisten joukkojen komentaja oli keisari Aurelianus ja palmyralaisia johtivat kuningatar Zenobia ja hänen kenraalinsa Zabdas. Taistelussa roomalaisten kevyt ratsuväki kukisti palmyralaisen raskaan ratsuväen.
Taistelu osoitti Aurelianuksen taitavuuden ja kokemuksen taktikoijana ja ratsuväenkomentajana.
Taustaa.
Rooman keisari Aurelianus oli keväällä 272 lähtenyt Byzantionista Vähään-Aasiaan suuren sotajoukon kanssa, tavoitteenaan valloittaa takaisin palmyralaisten hallitsemat Vähän-Aasian, Syyrian ja Egyptin provinssit. Vähän-Aasian valloitus sujui helposti, ja monet kaupungit avasivat ovensa roomalaisille. Kesällä Aurelianus saapui lähelle Antiokiaa, joka oli myös yksi sotaretken päätavoitteista.
Ennen taistelua.
Zenobia ja hänen kenraalinsa Zabdas päättivät luopua Vähästä-Aasiasta ja kohdata roomalaisten armeija Antiokiasta pohjoiseen olevan järven länsipuolen tasangolla, joka sopi erityisen hyvin palmyralaiselle raskaalle katafraktiratsuväelle ("cataphractarii" tai "clibinarii").
Kun Aurelianus sai tietää palmyralaisten ryhmittäneen armeijansa Antiokian ja hänen joukkojensa väliin, Aurelianus päätti olla tekemättä suoraa hyökkäystä vihollisen asemiin. Sen sijaan hän päätti koukata palmyralaisten sivustaan ja hyökätä idästä päin. Roomalaiset voisivat tällöin yllättää vihollisen, joka odotti Aurelianuksen hyökkäävän luoteesta. Lisäksi roomalaiset katkaisisivat vihollisen perääntymisreitin itään, ja mahdollisesti myös etelään, jos he pääsisivät Antiokiaan asti. Itäinen reitti oli myös paljon vaikeakulkuisempaa palmyralaiselle ratsuväelle.
Zabdas sai kuitenkin pian tietää roomalaisten liikkeistä. Hän tajusi, että hänen täytyi katkaista roomalaisten tie järven itäpuolella olevalla tasangolla, ennen kuin roomalaiset pääsisivät etelämpänä oleville vuorille, missä maasto oli paljon epäedullisempaa palmyralaiselle ratsuväelle. Zabdas lähetti suuren osan ratsuväestään tukkimaan tien etelään.
Taistelu.
Kun Aurelianus huomasi, että palmyralainen ratsuväki oli ehtinyt roomalaisten edelle, hän päätti ettei käyttäisi jalkaväkeään vihollista vastaan. Sen sijaan hän otti kevyesti aseistetun ratsuväkensä ja komensi nämä rynnäköimään kohti vihollista, mutta kääntymään sitten takaisin teeskennellen pakoa. Tämä onnistui, ja palmyralaisten ratsuväki lähti ajamaan roomalaisia takaa. Takaa-ajo jatkoi useita kilometrejä, kunnes palmyralaiset alkoivat väsymään kovassa helteessä ja haarniskoidensa painon alla. Roomalaiset kääntyivät tällöin takaisin ja hyökkäsivät vihollisen ratsuväen kimppuun. Taistelusta tuli lopulta verilöyly, ja palmyralaiset kärsivät suuria tappioita. Jotkut tallautuivat omien tai vihollisten hevosten alle, ja vain muutamat pääsivät pakoon Antiokiaan.
Taistelun jälkeen.
Roomalaiset olivat aiheuttaneet vakavan tappion palmyralaisille, ja kuningatar Zenobialla ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin luopua Antiokiasta. Myöhemmin roomalaiset kukistivat Palmyran armeijan uudelleen Emesan luona.
Maxwell Caulfield

Maxwell Caulfield (s. 23. marraskuuta 1959) on brittiläinen näyttelijä.
Ura.
Brittiläissyntyinen Caulfield muutti Yhdysvaltoihin 1970-luvun lopulla ollessaan 18-vuotias. Hän teki New Yorkin -teatteridebyyttinsä vuonna 1978. Seuraavana vuonna hän esitti Ironia ongelmanuorista kertovassa Off Broadway -näytelmässä "Class Enemy", josta hänet palkittiin Theatre World Awardilla. Caulfield on näytellyt teatteriurallaan pääasiassa Yhdysvalloissa. Hänen ensimmäinen näytelmänsä West Endillä synnyinmaassaan Britanniassa oli musikaali "Chicago", jossa hän näytteli miespäähenkilö Billy Flynniä vuonna 2007. Hän esiintyi myöhemmin samana vuonna myös näytelmän Broadway-versiossa.
Caulfield esitti miespäähenkilö Michael Carringtonia musikaalielokuvassa "Grease 2" (1982), jonka naispäähenkilöä Stephanie Zinonea esitti Michelle Pfeiffer. Caulfield on esiintynyt myös elokuvassa "Sokea raivo" ("The Boys Next Door", 1985) yhdessä Charlie Sheenin kanssa. "Gettysburgin taistelussa" ("Gettysburg", 1993) Caulfieldillä oli rooli eversti Strong Vincentinä, ja komediaelokuvassa "Empire Records – menoa ja musaa" ("Empire Records", 1995) hän näytteli muusikko Rex Manningia.
Caulfield on näytellyt vakituisesti monissa televisiosarjoissa. Vuosina 1985–1987 hän näytteli Miles Colbyn roolia "Dynastiassa" ("Dynasty") ja sarjan spin-offissa "Colbyt" ("The Colbys"). Hän uusi roolinsa vuonna 1991 minisarjassa "Dynastia – viimeinen luku" ("Dynasty: The Reunion"). Vuosina 2000–2001 Caulfield oli Rafe Barrett Comedy Centralin tilannekomediasarjassa "Strip Mall" ja vuosina 2003–2004 lastenlääkäri Jim Brodie brittiläisessä sairaalasarjassa "Sairaalaelämää" ("Casualty"). Tammikuusta 2009 tammikuuhun 2010 hän esitti liikemies Mark Wyldea brittiläisessä saippuasarjassa "Emmerdale". Wylden puolisoa Natasha Wyldea näytteli Amanda Donohoe. 
Caulfield on työskennellyt myös ääninäyttelijänä. 1990-luvulla hän ääninäytteli Alistair Smythea animaatiosarjassa "Hämähäkkimies" ("Spider-Man"), ja vuonna 2002 hän toimi James Bondin äänenä videopelissä "".
Yksityiselämä.
Caulfield on ollut joulukuusta 1980 alkaen naimisissa näyttelijä Juliet Millsin kanssa. Parin avioituminen herätti aikanaan huomiota, sillä Caulfield on Millsiä 18 vuotta nuorempi.
Pirttijärven pysäkki

Pirttijärven pysäkki (, ) oli rautatieliikennepaikka Ruotsin rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee Pirttijärven eli Bodträskin kylässä, neljä kilometriä itään Valkeajärven rautatieasemalta, Pirttijärvenkylän () pohjoispuolella Kainuun eli Kalixin kunnassa. Nyttemmin myös pysäkkirakennuksen vierestä kulkeva rataosuus on lakkautettu uuden Kainuu–Haaparanta-radan valmistumisen myötä.
Asemarakennus on yhdistetty ratavartijan asuin- ja asemarakennus. Ratavartijan tehtäviin kuuluivat myös asemamiehen tehtävät.
Liikennepaikka sijaitsi 1 250,7 ratakilometrin päässä Tukholman keskusrautatieasemalta, ja se avattiin liikenteelle rataosuuden Morajärvi–Lapinjärvi valmistuessa 1910, ja se palveli lähikylien asukkaita. Liikennepaikalla oli myös sivuraide, joten siellä saatettiin järjestää tarvittaessa junakohtauksia. Lisäksi ratapihan pohjoisreunalla on ollut soraraide.
Kivi-juhlat

Kivi-juhlat järjestetään vuosittain Nurmijärven Palojoella Suomen kansalliskirjailijan Aleksis Kiven kunniaksi. Aloitteen Kivi-juhlista teki teatteriohjaaja Vilho Siivola.
Nurmijärven Kivi-juhlat on tehnyt Aleksis Kiven tuotantoa tunnetuksi yhtäjaksoisesti vuodesta 1953. Perinteinen esityspaikka on Taaborinvuori, Kiven lapsuuden leikkipaikka. Kivi itse antoi tämän Raamatusta löytämänsä nimen mäntyiselle kalliolle, jolla hänen keinumäntynsä ja leikkikirkkonsa edelleen ovat.
Kivi-juhlat tarjoaa tunnelmallisessa museoympäristössä aitoa, sydämellä tehtyä teatteria, joka kuvaa suomalaisen ihmisluonnon sisukkuutta ja viljelee maanläheistä huumoria. Taaborinvuoren katsomoon mahtuu yli tuhat katsojaa. 
Historia.
Ajatus vuotuisesta Kivi-juhlasta kypsyi kesällä 1952, ja innoitus siihen saatiin Baijerin Oberammergaun kärsimysnäytelmästä ja Lontoon Shakespeare-näytännöistä. Nurmijärven opintorahayhdistys neuvotteli asiasta Aleksis Kiven Seuran johdon kanssa. Neuvottelujen tuloksena syyskuun alussa ryhdyttiin pohtimaan tulevan kesän esityksen roolijakoa. 
Ensimmäisen kerran Kivi-juhlat järjestettiin 12. heinäkuuta 1953, jolloin esitettiin Vilho Siivolan ohjaama "Nummisuutarit". Tuolloin Eskoa esitti entinen nurmijärveläinen Juhani Nuotto. Katsomossa istui huomattavia kulttuurielämän vaikuttajia, muun muassa F. E. Sillanpää, Aku Korhonen ja Eeva-Kaarina Volanen. Väliajalla luettiin presidentti Paasikiven ja pääministeri Ralf Törngrenin lähettämät sähkeet. Jo ensimmäisten Kivi-juhlien aikana syntyi traditioita, jotka jatkuvat yhä: tervetuliaispuhe ennen esityksen alkua sekä kukitus lopussa (nykyään ensi-illassa). Väliaikakahvit kuuluvat myös asiaan. Alkuvuosina tapahtumasta käytettiin nimeä Kivi-juhla, mutta vuonna 1959 nimi vaihdettiin monikkomuotoon.
Kivi-juhlien ohjelmistossa on ollut Aleksis Kiven tuotantoa lukuisina sovituksina: "Seitsemän veljestä", "Nummisuutarit", "Kihlaus", "Vuoripeikot", "Olviretki", "Kullervo", "Lea" ja niin edelleen. Ohjaajina ovat olleet muiden muassa Vilho Siivola, Ari Laine, Mikko Majanlahti, Mikko Viherjuuri, Väinö Lahti, Arto Myllärinen, Markku Savolainen, Paavo Liski ja Katriina Honkanen.
Kesinä 2007–2009 Kivi-juhlilla esitettiin "Nummisuutarit" Kai Lehtisen ohjaamana. Kesällä 2010 ensi-iltansa sai Hannu Huuskan ohjaama musiikkinäytelmä "Selman juonet". Kesinä 2011–2012 esitettiin Lehtisen ohjaama "Seitsemän veljestä". Vuonna 2012 vietettiin Kivi-juhlien 60-vuotisjuhlavuotta. Vuosina 2013 ja 2014 vuorossa oli Veijo Meren tekstiin perustuva musiikkinäytelmä "Aleksis Kivi", jonka ohjasi Samuli Reunanen. Musiikista vastasi Iiro Ollila. Kesinä 2015 ja 2016 esitettiin Atro Kahiluodon ohjaama "Nummisuutarit". Kesinä 2017 ja 2018 esitettiin Kahiluodon ohjaama "Kihlaus sekä Yö ja päivä." Kesällä 2018 nähtiin myös Lea Hirvasniemi-Haverisen ohjaama "Paloon nallikat."
Juhani Viiste

Juhani Oskari Vihtori Viiste (vuoteen 1930 Vikstedt; 20. huhtikuuta 1890 Käkisalmi – 29. joulukuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli rakennuksia pääasiassa Viipurin läänin alueelle.
Henkilöhistoria.
Viisteen vanhemmat olivat vaivaistalon johtaja Nikolai Frans Oskar Wikstedt ja Matilda Charlotta Lindberg. Hänen veljensä oli piirtäjä Topi Vikstedt. Viisteen ensimmäinen vaimo vuodesta 1926 oli Antonia (Nina) Belavin ja toinen vuodesta 1949 Anna Louise Strandberg. Viiste pääsi ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta reaalilyseosta 1908 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1915. Hän toimi yksityisenä arkkitehtina Viipurissa 1915–1939 ja Viipurin apulaislääninarkkitehtina 1924–1929. Hän oli myös Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulun sommittelun ja tyyliopin opettajana Viipurissa 1916–1922. Viiste kuului Viipurin kaupunginvaltuustoon 1920–1926 ja 1932–1933. Sodan jälkeen Viiste oli rautatiehallituksen ylimääräisenä arkkitehtina 1947–1949.
Paluusilmukka

Paluusilmukka on eräs rautatieliikenteen ratapiha- ja raiteistojärjestelyistä, joka sallii kokonaisen junan kääntämisen takaisin tulosuuntaansa ilman, että vetureita tarvitsee irrottaa junasta. Paluusilmukkaratkaisuja käytetään raitioteillä linjojen päissä, tiheästi liikennöidyillä henkilöliikenteen radoilla, sekä myös raskaan tavaraliikenteen radoilla, kuten hiili- ja malmikuljetusten kuormaus- ja purkupaikoilla.
Historia.
Paluusilmukkaratkaisut yleistyivät ensimmäisenä raitioteillä. Mikäli raitiovaunussa oli ovet vain toisella puolella, oli ovet saatava kaksiraiteisen radan sille puolelle, jolla matkustajalaiturit olivat. Samaten yksiohjaamoisen raitiovaunun ohjaamo oli aina menosuuntaan päin, sillä silmukan avulla vaunu voitiin kääntää pysähtymättä ja peruuttamatta, toisin kuin käytettäessä kolmioraidetta.
British Rail aloitti 1960-luvulla paluusilmukkajärjestelyiden rakentamisen hiilikaivosten ja voimalaitosten ratapihoille, jotta hiilijunien vetureita ei tarvitsisi irrottaa junasta jokaisen ajon päätteeksi. Näitä edestakaisin kulkevia junia alettiin kutsua nimellä "merry-go-round". Niiden vaunujärjestys ei muuttunut kulkusuunnan vaihtuessa, ja ne sekä lastattiin että purettiin junan ollessa liikkeessä.
Hyödyt.
Paluusilmukan hyödyiksi voidaan laskea seuraavat:
Golf Talma

Golf Talma on golfkeskus Sipoossa. Golfkeskuksessa toimivat kenttäyhtiö Golf Talma Oy sekä seuratoimintaa pyörittävä Golf Talma ry.
Golf Talma ry.
Golf Talma ry:n perustamiskirja on allekirjoitettu 31.10.1989 ja rekisteröinti yhdistysrekisteriin on tehty 15.1.1990. Yhdistyksen yhdistysrekisterinumero on 151.992.
Yhdistys vietti 20-vuotisjuhlavuotta vuonna 2009, vaikka 10-vuotisjuhlat pidettiin vuonna 2000. 10-vuotisjuhla laskettiin yhdistysrekisteriin merkitsemisen hetkestä.
Golf Talma ry on Suomen Golfliiton jäsenseura. Sen seuranumero on 10.
Yhdistyksen jäsenmäärä on kasvanut voimakkaasti kahteen otteeseen, vuosina 1999-2000 sekä vuosina 2007-2008. Ensimmäinen jäsenmäärän lisäys liittyi perustajaosakas Kesko Oyj:n voimakkaaseen osakkeiden myyntikampanjaan. Viime vuosien jäsenmäärän kasvu on seurausta siitä, että jäsenyys yhdistyksessä mahdollistettiin ilman osakkeeseen liittyvää nimettyä pelioikeutta. Alla olevasta taulukosta selviää yhdistyksen jäsenmäärä vuosina 1997-2008 kuten se on ilmoitettu Suomen Golfliitolle.
McCartney (albumi)

McCartney on Paul McCartneyn studioalbumi vuodelta 1970. Se on hänen ensimmäinen albuminsa The Beatlesin hajoamisen jälkeen. McCartney soittaa albumilla itse kaikki soittimet ja laulaa; hänen vaimonsa Linda McCartney laulaa taustalla muutamassa kappaleessa. Suurin osa kappaleista on äänitetty pariskunnan kotona, ja pari kappaletta Abbey Roadin studiolla.
Musiikillisesti albumi jatkaa "Get Back"/"Let it Be" -äänityssessioiden kappaleiden selkeytettyä linjaa, vieden musiikkia vieläkin yksinkertaistetumman ilmaisun suuntaan. Poikkeuksena tästä on kokeellisenoloinen "Kreen-Akrore", joka kertoo samannimisestä Brasiliassa elelevästä heimosta. Tarkoitus oli mimikoida heidän metsästysretkien ääniä, sekä luoda sen mukainen tunnelma. Paul sai idean kappaleeseen nähtyään siitä kertovan TV-dokumentin. Kappale "Teddy Boy" on Get Back sessioiden perua, mutta monien muiden kappaleiden tavoin se jäi tuolloin viimeistelemättä sekä julkaisematta. "Junk" puolestaan koki jokseenkin vastaavanlaisen kohtalon Abbey Road albumin levytyksessä. Kummatkin ovat Paulin kappaleita, jotka hän kirjoitti Beatlesin Intian reissun aikana keväällä 1968. "Hot as Sun" puolestaan juontaa juurensa vuoteen 1959 asti. "The Lovely Linda" kertoo nimensä mukaisesti McCartneyn vaimosta, ja se oli ensimmäinen levyä varten nauhoitettu kappale. Samalla Paul testasi sillä laitteistoa. Kappaleet "Valentine Day", "Momma Miss America" and "Oo You" on sävelletty paikan päällä nauhoitusten lomassa.
Vaikka useimmat kriitikot eivät pitäneet albumista, se myi erittäin hyvin. McCartneyn studioperfektionismiin tottunut John Lennon oli yllättynyt "laadun puutteesta" levyllä. Tämän mielipiteen hän ilmaisi Rolling Stonen haastattelussa vuonna 1970.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt Paul McCartney.