Mansudaen taidestudio

Mansudaen taidestudio () on taiteen valmistamiseen keskittynyt taidestudio Pjongjangissa Pohjois-Koreassa. Vuonna 1959 perustettu taidestudio on maailman suurimpia taiteen tuotantokeskuksia, pinta-alaltaan yli 120 000 neliömetriä. Studio työllistää noin 4 000 ihmistä, joista tuhat on Pohjois-Korean parhaista taideakatemioista valittuja taiteilijoita. Suurin osa sen taiteilijoista on valmistunut Pjongjangin yliopiston taideakatemiasta.
Studioon kuuluu 13 ryhmää, joihin kuuluvat muun muassa puupiirrokset, hiilipiirrokset, keramiikka, kirjonta ja koristemaalaukset. 
Studio on tuottanut Pohjois-Korean julkisia teoksia, kuten Korean työväenpuolueen perustamisen muistomerkki, Cholliman patsas ja riemukaari. Studio vastaa myös kaikkien Pohjois-Korean johtajia esittävien taideteosten, kuten myös Mansudae-monumentin, Samjiyon-monumentin ja Wangjaesan-monumentin tuotannosta.
Kaikki Kimin suvun kuvat on tuotettu Mansudaen taidestudiossa. Tehdasta johti ennen kuolemaansa Kim Jong-il. 
Valmistus ulkomaille.
Taidestudion ulkomaille suuntautuva kaupallinen osasto Mansudae Overseas Projects perustettiin 1970-luvulla. Se on tuottanut maailmanlaajuisesti projekteja Pohjois-Korean ulkopuolella, kuten patsaita, museoita ja jopa stadioneja. Maita ovat muun muassa Algeria, Botswana, Kambodža, Tšad, Kongon demokraattinen tasavalta, Egypti, Etiopia, Saksa, Malesia, Mosambik, Madagaskar, Senegal, Syyria, Togo ja Zimbabwe.
Mansudaen taidestudion ulkomaanosasto on löytänyt eniten kysyntää Afrikasta monumentaalisille ja autoritaarishenkisille teoksille. Kylmän sodan aikana niiden vienti alkoi lahjadiplomatiana sosialistisille ja sitoutumattomille maille, mutta sittemmin siitä on tullut tärkeä valuuttabisnes. 
Esimerkiksi Mathieu Kérékoun johtamaan sosialistiseen Beninin kansantasavaltaan tilattiin julkisia taideteoksia Mansudaen taidestudiolta. Näitä ovat muun muassa kuningas Béhanzinin muistomerkki (1979) Abomeyssa ja operaatio Crevetten muistomerkki (1979) Cotonoussa. Senegalissa valettiin paikan päällä 49-metriä korkea Afrikkalaisen renessanssin monumentti (2010). Teosten henkilöiden lihakset ja koko vartalo ovat ylikorostettuja, mikä on yhteinen piirre pohjoiskorealaisten kuvanveistäjien sosialistiselle realismille.
Afrikassa studion patsaiden viehätys perustuu taidekriitikko William Feaverin mukaan hintaan ja tyyliin. Senegal maksoi valtavasta teoksesta luovuttamalla Pohjois-Korealle maa-alueen, jonka se myi heti. Myös suorasukainen, massiivinen sosialistisen realismin estetiikka tukee kansakunnan rakentamista – vähän samaan tapaan kuin aikoinaan Mount Rushmore Yhdysvalloissa. Venäläiset ja kiinalaiset eivät enää tee tämän lajin kuvanveistoa, mikä myös lisää studion kysyntää. 
Studiolla on myös yhteyksiä Italiaan. Vuonna 2005 Pier Luigi Cecioni vieraili Pjongjangin studioilla esiinnyttyään pääkaupungissa orkesterin jäsenenä. YK:n sanktioihin asti hän välitti pohjoiskorealaista taidetta länteen Italiasta käsin. 
Beninin Cotonoussa sijaitsevan, kiinalaisen kuvanveistäjän Li Xiangqunin suunnitteleman "Amatsonin muistomerkin" (2022) arvellaan olevan Mansudaen taidestudion rakentama. 
Vuodesta 2009 lähtien studiolla on ollut myös Pekingin 798-taidealueella oma näyttelytila, Mansudae-taidemuseo. 
YK:n boikotissa.
Mansudaen taidstudion arvioidaan ansainneen Pohjois-Korealle teosten valmistuksella ja viennillä ulkomaille kymmeniä miljoonia Yhdysvaltain dollareita. 
Mansudae Overseas Projects on ollut vuodesta 2017 alkaen YK:n turvallisuusneuvoston pakotteiden alainen. Niiden mukaan studion tuottaman taiteen ostamista ei suositella. Turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa vuonna 2022 mainitaan: Mansudae Overseas Project Group of Companies osallistui, edisti tai oli vastuussa työntekijöiden viennistä Korean demokraattisesta kansantasavallasta muihin maihin rakennusalaan liittyvää toimintaa varten, mukaan lukien patsaita ja monumentteja varten, tulojen tuottamiseksi Korean demokraattisen kansantasavallan hallitukselle tai Korean työväenpuolueelle. Mansudae Overseas Project Group of Companiesin on raportoitu harjoittavan liiketoimintaa Afrikan ja Kaakkois-Aasian maissa, kuten Algeriassa, Angolassa, Botswanassa, Beninissä, Kambodžassa, Tšadissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Malesiassa, Mosambikissa, Madagaskarissa, Namibiassa, Syyriassa, Togossa ja Zimbabwessa.