tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Henry Cejudo

Henry Cejudo (s. 9. helmikuuta 1987 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut vapaapainin olympiavoittaja ja vapaaottelija. Hän oli UFC:n kärpäs- ja kääpiösarjan mestari.
Henry Cejudo voitti 55 kilogramman painoluokassa olympiakultaa Pekingissä 2008, loppuottelussa hän kukisti japanilaisen Tomohiro Matsunagan. Vuonna 2007 hän voitti kultamitalin Pan-Amerikan kisoissa. Pan-Amerikan mestaruuden sekä Yhdysvaltain mestaruuden Cejudo on voittanut vuosina 2006 ja 2007. Lukioaikoinaan hän voitti neljä osavaltiomestaruutta.
Cejudo asuu Colorado Springsissä ja edustaa "Sunkist Kids" -seuraa. Hänen valmentajanaan toimii Terry Brands.
Dan Ewing

Daniel "Dan" Ewing (s. 3. kesäkuuta 1985 Manly, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Dillionina, Mustana Rangerina televisiosarjassa "".
Elämäkerta.
Ewing syntyi Manlyssa ja kasvoi Forestvillessa, Australiassa. Hän on perheensä vanhin neljästä sisaruksista. Ewing opiskeli Marist College North Shoressa, jonka aikana hän esiintyi musikaalisissa näytelmissä. Ewing edusti myös kouluaan urheilussa, kuten koripallossa, jalkapallossa, rugbyssa, yleisurheilussa, uinnissa ja lentopallossa. Jalkapalloa hän on harrastanut 6-vuotiaasta asti pelatessaan Forest Killarneyn junioriseurassa. Näyttelemistä Ewing opiskeli muun muassa Kensingtonissa National Institute of Dramatic Artissa, sekä John Gibsonin opissa.
Näyttelijänä.
Näyttelemisen pariin Ewing päätyi serkkunsa kautta, pelatessaan samaan aikaan koripalloa. Hänen serkkunsa teki näyttelemistä lisätyönä ja Ewing lähti mielenkiinnosta mukaan. Hän kokeili näyttelemistä aikaisemmin high schoolissa, mutta varsinaisesti päätyi ammatikseen näyttelijäksi serkkunsa kautta, kun lisätöiden myötä Ewingille tarjoutui lukuisia mainosrooleja. Sittemmin hän pääsi television pariin tehden aluksi cameorooleja elokuviin Dead Meat ja Superman Returns. Vuosina 2007–2008 Ewing sai ensimmäisen vierailevan roolin australialaisessa televisiosarjassa "Home and Away". Ensimmäisen pääroolin hän sai vuonna 2009 televisiosarjasta "", jossa Ewing näyttelee Mustaa Rangeria, Dillionia.
Prohladnyi

Prohladnyi () on kaupunki Kabardi-Balkariassa Venäjällä. Se sijaitsee Kaukasusvuorten juurella Terekiin laskevan Malkajoen rannalla 56 kilometriä Naltšikista koilliseen. Kaupunki on Prohladnyin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Siellä haarautuvat Mineralnyje Vodyyn, Mozdokiin ja Groznyiin johtavat rautatiet (Prohladnyin asema). Asukkaita oli 59 601 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1700-luvulla syntyneestä Prohladnoin kasakkakylästä. 1860-luvulla sen kautta rakennettiin Donin Rostovin ja Vladikavkazin välinen rautatie. Vuonna 1937 Prohladnyi sai kaupungin aseman. Nykyään se on Kabardi-Balkarian toiseksi suurin kaupunki ja huomattava teollisuuskeskus. Tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus ja metallinjalostus.
Not 4 Sale

Not 4 Sale on kanadalaisen rap-artisti Kardinal Offishallin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 9. syyskuuta 2008.
Taustatietoa.
2. heinäkuuta 2007 julkaistiin albumin ensimmäinen single "Graveyard Shift" (feat. Akon). Pian kuitenkin päätettiin, että single ei tule kyseiselle albumille ja se leikattiin kappalelistalta.
Albumin ensimmäinen virallinen single "Dangerous" (feat. Akon) julkaistiin 18. maaliskuuta 2008. Singlestä tuli Kardinal Offishallin menestynein kappale koskaan. Se sijoittui "Billboard Hot 100" -listan 5 sijalle ja "Canadian Hot 100" -listan sjalle 2. Kappale tuli tunnetuksi myös Suomessa ja se sai runsaasti soittokertoja. Se sijoittui myös sijalle 8 Suomen virallisella latauslistalla.
Kesäkuussa 2008 julkaistiin "Limited Time Only" -mixtape, joka sisälsi kuusi kappaletta kyseiseltä albumilta. Mixtape sisälsi muun muassa kappaleen "Burnt" (feat. Lindo P), josta tuli myöhemmin single. "Burnt" sekä "Set It Off" (feat. Clipse), julkaistiin 15. heinäkuuta iTunesissa. myös "Set It Offista" tuli single.
Neljäs single "Numba 1 (Tide Is High)" kuultiin radiossa syyskuussa 2008 ja se julkaistiin digitaalisesti 14. lokakuuta. Kappaleen albumi versiolla kappaleella vierailee Rihanna, mutta on myös versioita, joilla vierailee Keri Hilson ja Nicole Scherzinger. Kappale sisältää samplen The Paragonsin kappaleesta "The Tide Is High".
Tyrnyauz

Tyrnyauz () on kaupunki Kabardi-Balkariassa Venäjällä. Se sijaitsee Kaukasusvuorten pohjoisrinteellä Baksan-joen yläjuoksulla 89 kilometriä Naltšikista lounaaseen. Kaupunki on Elbrusin piirin keskus. Sen kautta kulkee Elbrusin juurelle johtava tie. Asukkaita on 21 000 henkeä (vuonna 2010).
Tyrnyauzin taajama perustettiin 1930-luvulla Kirohažanin balkaarikylän paikalle lähelle volframi- ja molybdeeniesiintymää, jonka hyödyntäminen alkoi vuonna 1940. Kaupungin aseman Tyrnyauz sai vuonna 1955. Nykyään siellä on kaivostoimintaa, sähkölaite- ja rakennustarviketeollisuutta.
Blackburn Aircraft

Blackburn Aircraft Limited oli brittiläinen lentokonevalmistaja. Yhtiön perusti Robert Blackburn.
Yhtiö toimi nimellä Blackburn Aeroplane Company vuonna 1911 ja muutti nimeksi Blackburn Aeroplane and Motor Company vuonna 1914. 
Vuonna 1959 osana yhtiön uudelleen järjestelyjä moottoriosasto eriytettiin tytäryhtiöksi Blackburn Engines, jonka Bristol Siddeley hankki vuonna 1961.
Yhtiö sulautui Hawker Siddeley -yhtiöön vuonna 1960 ja lakkasi olemasta vuonna 1963. Suuri osa yhtiön toiminnasta keskittyi Broughiin Yorkshireen, jonne rakennettiin tehdas vuonna 1916.
Korać cup

Korać cup oli FIBA:n vuosina 1971–2002 järjestämä vuosittain pelattu kansainvälinen koripallosarja. Sarja oli kolmanneksi korkein Euroopan cupin ja Cup-voittajien cupin jälkeen. Sarjan pelaaminen ajoitettiin kaudella 1971–1972, jolloin sarjan voitti Lokomotiva Zagreb. Uusi sarja nimettiin Radivoj Koraćin mukaan.
Sarjaa pelattiin viimeistä kertaa kaudella 2001–2002, jolloin kauden voitti SLUC Nancy. Kauden 2001–2002 jälkeen sarja yhdistettiin Saporta cupin kanssa ULEB Eurocupiksi.
Eniten mestaruuksia voitti Pallacanestro Cantù, joka voitti mestaruuden neljästi. Kolme voittoa saivat KK Partizan ja CSP Limoges.
A2 Ethniki

A2 Ethniki on Kreikan toiseksi korkein koripallosarja. Sarja aloitettiin nykyisellä sarjajärjestelmällä kaudella 1986-1987. Kauden päätteeksi kaksi parasta joukkuetta nousee A1 Ethnikiin ja kaksi viimeistä joukkuetta A2 Ethnikistä putoaa B Ethnikiin.
Eniten mestaruuksia ovat voittaneet Sporting BC sekä Papagou BC, jotka ovat voittaneet sarjan kolmesti.
Luettelo Arizonan piirikunnista

Yhdysvaltain Arizonan osavaltio koostuu 15 piirikunnasta. Kaikki piirikunnat La Pazin piirikuntaa lukuun ottamatta (perustettu 1983) luotiin ennen kuin Arizonasta tuli osavaltio vuonna 1912. Piirikuntien nimistä monet ovat peräisin vanhojen paikallisten intiaaniheimojen nimistöstä.
Hallinto ja tehtävät.
Arizonassa noudatetaan osittain ns. Dillonin sääntöä eli piirikunnilla ei lähtökohtaisesti ole oikeutta hoitaa sellaisia tehtäviä, joihin osavaltion lainsäädäntöelin ei ole erikseen antanut lupaa. Piirikunnilla ei myöskään lähtökohtaisesti ole omia perustamiskirjojaan. Mikäli piirikunnassa on yli 500 000 asukasta, se voi kirjoittaa itselleen perustamiskirjan. Toistaiseksi tämä koskee vain Maricopan ja Piman piirikuntia, jotka eivät ole tehneet näin. Piirikuntien valtuustojen koko on 3–5 henkilöä väkiluvusta riippuen.
Piirikunnat jakautuvat edelleen kuntiin, joita on yhteensä 91.
Piirikuntien lakisääteisiin tehtäviin kuuluvat mm. jätehuollon järjestäminen, ylläpitää terveydenhuoltoyksiköitä sekä suunnitella piirikunnan kasvuun tähtäävää toimintaa. Piirikunnat voivat halutessaan ylläpitää kirjastoja. Kaupallisten kaapelitelevisiokanavien omistaminen on kielletty.
Karatšajevsk

Karatšajevsk (, ) on kaupunki Karatšai-Tšerkessiassa Venäjällä. Se sijaitsee Kaukasusvuorten pohjoisrinteellä Kubanjoen varrella 60 kilometriä Tšerkesskistä lounaaseen. Kaupunki on Karatšajevskin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 20 300 henkeä (vuonna 2013).
Kaupunki on perustettu vuonna 1929. Vuoteen 1944 saakka sen nimenä oli Anastas Mikojanin mukaan "Mikojan-Šahar". Karatšaiden karkotuksen jälkeen vuonna 1944 se liitettiin Georgiaan nimellä "Kluhori". Vuonna 1957 kaupungin nimeksi tuli "Karatšajevsk" ja se liitettiin jälleen Venäjään.
Nykyään kaupungissa on mm. elintarvike-, kone- ja rakennustarviketeollisuutta. Sen lähellä on useita vanhoja rakennustaiteellisia muistomerkkejä: Šoanan ja Sentan kirkot 900-luvulta, 700–900-lukujen muinaislinna Humarassa ym.
Minä ja ministeri

Minä ja ministeri on vuonna 1934 valmistunut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Risto Orko apulaisohjaajanaan Topo Leistelä. Elokuva perustuu Leistelän näytelmään "Kotityranni" vuodelta 1934 ja hänen salanimellä Pierre Gaston Durac kirjoittamaansa näytelmään "Piika jonkas minulle annoit" (1926).
Valjuksi ja kankeaksi komediaksi luonnehdittu elokuva on Orkon esikoisohjaus. Kriitikon mukaan parasta elokuvassa on eräät miljööt ja musiikkijaksot. Elokuvan ensi-ilta oli 18. maaliskuuta 1934 Kino-Palatsissa Helsingissä.
Juoni.
Ulkoministeriön vastanainut virkamies Raimo Vehari (Joel Rinne) ja hänen vaimonsa Marja (Maire Suvi) etsivät lehti-ilmoituksella taloustöihin ja ruoanlaittoon perehtynyttä kotiapulaista. Paikan ottaa Veharin esimiehen ministeri Hirvimaan (Uuno Laakso) täti Priskilla Paukkaja (Hertta Leistén), joka alkaa tarmokkaasti järjestellä nuorenparin asioita. Priskilla alkaa myös hankkia Raimolle ylennystä uhaten paljastaa salaisen suhteen, joka ministerillä on tanssijatar Virvan (Birgit Kronström) kanssa.
Fågelsta

Fågelsta on taajama Motalan kunnassa Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuonna 2010 Fågelstassa oli 287 asukasta.
Fågelstasta on matkaa linnuntietä Götalaan kilometri, Övre Götalaan 1 km, Nedre Götalaan 2,1 km, Risbergaan 2,7 km, Tranbergaan 2,7 km, Fivelstadiin 2,9 km, Vinbergaan 2,9 km, Lårstadiin 3,8 km, Nyckelbyhyn 3,8 km, Skänningeen 5,9 km, Vinnerstadiin 7,7 km, Hagebyhyn 8,4 km ja Motalan taajamaan 9 km.
Fågelstan läpi on aikoinaan kulkenut kapearaiteinen rautatie. Nykyisin jäljellä on enää 9,6 kilometrin pituinen osuus Fågelstasta Vadstenan taajamaan. Fågelstan rautatieaseman asemarakennus purettiin vuonna 1981.
Oliver-Sven Buder

Oliver-Sven Buder (s. 23. kesäkuuta 1966 Erlabrunn) on saksalainen entinen kuulantyöntäjä ja moninkertainen arvokisamitalisti. Hänen ennätyksekseen jäi vuonna 1999 Sevillan MM-kisoissa työnnetty 21,42 metriä, jolla hän sijoittui kilpailussa toiseksi. Hallissa Buder tosin työnsi 21,47 vuonna 1998, jolloin hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Valenciassa. Kisassa Buderin taakse jäivät suomalaiset Mika Halvari ja Arsi Harju.
Ennen vuotta 1991 Buder edusti Itä-Saksaa. Buder oli 1990-luvun parhaita kuulantyöntäjiä, sijoittuen muun muassa kahdesti MM-hopealle. Hän päätti urheilu-uransa vuonna 2003 pitkän loukkaantumisesta johtuneen tauon jälkeen.
We’ve Got It Goin’ On

"We’ve Got It Goin’ On" on Backstreet Boys -poikabändin ensimmäinen single, joka julkaistiin heidän ensimmäiseltä albumiltaan Backstreet Boys syyskuussa 1996; se on myös heidän ensimmäinen kappaleensa koskaan. Myöhemmin kappale oli myös Yhdysvaltojen albumilla.
"We've Got It Goin' On" julkistettiin ensin Yhdysvalloissa ja se menestyi hyvin paikallisilla listoilla. Billboard Hot 100 listalla se pysyi peräti 20 listaviikkoa. Kun single julkaistiin Euroopassa se sai osakseen paljon julkisuutta ja Backstreet Boys nousi Euroopan listoille.
Nauhoitus.
Bändin yksi jäsenistä, Nick Carter ei voinut laulaa kappaleen äänityksissä, koska hänen äänensä vaihteli murrosiän takia. Kappale nauhoitettiin viikon aikana Cheiron Studiosilla Ruotsissa, kesäkuussa 1995, tuottajien Max Martinin ja Denniz PoPin kanssa. Bändille oli varattu kappaleen nauhoittamiseen viikko, mutta heidän saatua kappale valmiiksi vain kahdessa päivässä martin ja PoP ehdottivat bändille kappaletta "Quit Playing Games (With My Heart)".
Musiikkivideo.
Bändin ensimmäinen musiikkivideo kuvattiin 19. elokuuta 1995 Orlandossa, Floridassa ja sen ohjasi Lionel C. Martin. Videolla bändi laulaa kuntosalilla, ulkona puistossa ja studiossa, tanssivat klubilla, pelaavat koripalloa, pesevät Jeep-autoa ja pelaavat biljardia.
Menestys listoilla.
"We've Got It Goin' On" julkaistiin ensin Yhdysvalloissa, mutta vain rajoitetusti. Se nousi "Billboard Hot 100" -listan sijalle #69 ja vietti listalla 20 viikkoa. Kun single julkaistiin Euroopassa ja niitti siellä mainetta, Backstreet Boys nousi Euroopan listojen kärkeen.
Kappalelista.
Yhdysvallat CD3
Yhdysvallat CD5
Eurooppa
Euroopan hologrammi painos
Japani
Remixit tupla vinyyli
Get Down (You’re the One for Me)

"Get Down (You’re the One for Me)" on Backstreet Boys -poikabändin kolmas single, heidän kansainväliseltä debyyttialbumiltaan. Myöhemmin bändin Yhdysvaltojen debyyttialbumi sisälsi myös tämän kappaleen. Joissain maissa "Get Down" julkaistiin bändin debyyttisinglenä.
Kappale sisältää rap-osion, jossa ensimmäisen säkeen laulaa Smooth T.-ryhmästä Fun Factory ja toisen osan laulaa A.J. McLean. Kun kappaletta esitettiin livenä Smooth T. liittyi bändiin muutamissa tilaisuuksissa. Ensimmäisen rap-osan säkeistö, joka levytettiin ja jota käytettiin Markus Plastik Vocal Remixissä:
"So get ready - ready for the flavor we are bringin' / It's time I set it off and get your body swingin' / When we're alone, girl, I wanna push up / Can I get it? (yeah!) Everybody throw your hands up."
Kappaleet.
Eurooppa
Englanti
Täydellinen Remix pakkaus
Remix-painos (vinyyli)
Musiikkivideo.
Musiikkivideossa bändi laulaa ja tanssii valaistun puolikkaan discopallon päällä toisen discopallon sisällä erillisillä. Rap-osan aikana Smooth T. ilmestyy leijumaan yläpuolelle. Videon ohjasi Alan Calzatti ja se filmattiin huhtikuussa 1996.
Joseph Mahmoud

Joseph Mahmoud (s. 13. joulukuuta 1955 Safi, Marokko) on ranskalainen yleisurheilija. Hän piti 3 000 metrin estejuoksun Euroopan-ennätystä nimissään 18 vuoden ajan.
Mahmoud saavutti uransa ainoan arvokisamitalin Los Angelesin 1984 olympialaisissa sijoittumalla estejuoksussa hopealle ajalla 8.13,31. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui neljänneksi ajalla 8.18,32, Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 kuudenneksi ajalla 8.20,25 sekä Tokion MM-kilpailuissa 1991 kymmenenneksi ajalla 8.37,09. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän keskeytti loppukilpailussa, Barcelonan 1992 olympialaisissa hän karsiutui välierissä ja Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän karsiutui alkuerissä. Maastojuoksun MM-kilpailuissa hän sijoittui 130:nneksi vuonna 1990.
Mahmoud paransi 3 000 metrin estejuoksussa viidesti Ranskan ennätystä. Elokuussa 1982 hän juoksi Berliinissä ajan 8.20,54 alittaen noin kolmella sekunnilla Gérard Buchheitin lähes yhdeksän vuotta vanhan ennätyksen. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän paransi ennätystä runsaalla kahdella sekunnilla ja elokuun 1983 lopulla Koblenzissa hän juoksi uuden ennätyksen 8.15,59. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän paransi ennätystä 2,28 sekunnin verran. Kaksi viikkoa olympiafinaalin jälkeen Brysselissä hän juoksi Euroopan ennätyksen 8.07,62. Tämä säilyi Euroopan ennätyksenä vuoteen 2002 kunnes Simon Vroemen juoksi matkan nopeammin. Ranskan ennätyksen Mahmoudilta vei Bouabdellah Tahri vuonna 2003.
Mahmoud voitti 3 000 metrin estejuoksussa Ranskan mestaruuden vuosina 1980–1985, 1989 ja 1992. Seuratasolla hän edusti CMS Marignanea. Hän on pituudeltaan 174-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 65 kiloa.
Anywhere for You

"Anywhere for You" on yhdysvaltalaisen Backstreet Boys -poikabändin viides single heidän vuonna 1997 ilmestyneeltä kansainväliseltä debyytti albumiltaan. 
Espanjan kieliset sanoitukset kappaleeseen "Donde Quieras Yo Iré" nauhoitettiin myöhemmin Zurichissa, samaan aikaan kappaleen "I'll Never Break Your Heart" espanjankielisen version kanssa.
Musiikkivideo.
Musiikkivideossa bändi on rannalla Miamissa, Floridassa 11. tammikuuta 1996, ja he muun muassa pyöräilevät ja pelaavat lentopalloa. Laulu kohtaukset kuvattiin kivillä veden vieressä.
Panionios BC

Panionios Nea Smyrni BC (kreik. Πανιώνιος Αθήνα KAE) on kreikkalainen koripalloseura. Se on osa suurempaa Panionios-seuraa. Koripallojaosto perustettiin vuonna 1919, mutta Panionis perustettiin jo 1890 ollen näin yksi Kreikan vanhimmista. Panionis B. tunnetaan sponsorointisyistä myös nimellä "Panionis On Telecoms". Sitä ennen joukkueen nimi oli "Panionis Forthnet".
Joukkue pääsi Euroliigaan kaudeksi 2008-2009 yli kymmenen vuoden tauon jälkeen.
Mark Williams (näyttelijä)

Mark Williams (s. 22. elokuuta 1959 Worcestershire, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan esimerkiksi Arthur Weasleyn roolista "Harry Potter" -elokuvissa, Jesperin roolista vuoden 1996 elokuvassa "101 dalmatialaista" sekä Isä Brownin roolista G. K. Chestertonin romaaneihin perustuvassa "Isä Brown ja hänen laumansa" -rikossarjassa. 
Näiden lisäksi Williams on näytellyt myös muun muassa televisiosarjoissa "Ruuvit löysällä" (1994–2000) ja draamasarjassa "Tohtori Intiasta" (2010). Vuosina 2014–2015 hän juonsi BBC One-kanavan peliohjelmaa "The link".
Quit Playing Games (With My Heart)

"Quit Playing Games (With My Heart)" on neljäs single Backstreet Boys -poikabändin ensimmäiseltä kansainväliseltä albumilta "Backstreet Boys". Se nauhoitettiin kesäkuussa 1995 Tukholmassa, Ruotsissa ja julkaistiin vuonna 1996. Kappale tavoitti listasijan #1 Sveitsissä ja Itävallassa, #2 Britannian singlelistalla, ja #7 Hollannissa. Single julkaistiin myös bändin Yhdysvaltojen debyytti albumilla ja julkaistiin ensimmäisenä singlenä vuonna 1997. Se sijoittui sijalle #2 Billboard Hot 100 -listalla.
Single ei ollut levy-yhtiön ensimmäinen valinta Yhdysvaltojen debyytille. He halusivat julkaista Mutt Langen tuottaman kappaleen "If You Want It To Be Good Girl", mutta bändi ei halunnut, väittäen kappaleen olevan yksi heidän huonoimmistaan. Jiven puheenjohtaja Barry Weiss sanoo, että ensimmäiseksi singleksi USA:n debyyttialbumille olivat myös "Anywhere for You" ja "All I Have To Give". Bändi halusi tehdä kappaleesta myös musiikkivideon, mutta levy-yhtiö kieltäytyi sanoen, että he suunnittelivat kappaletta radioon ei videolle. Kappale menestyi lopulta ilman MTV:n tukea.
Kappaleen alkuperäisessä nauhoituksessa Brian Littrell lauloi molemmat säkeistöt ja A.J. McLean "sillat". Tämä versio kappaleesta on bändi vuoden 1995 debyyttialbumilla ja vuoden 1997 USA:n debyyttilalbumilla. Nick Carterista tuli kuitenkin pian bändin suosituin jäsen, joten ennen kuin kappaletta julkaistiin singlenä, Max Martin lensi nauhoittamaan toisen säkeistön uudelleen, tällä kertaa Nickin kanssa. Tämä versio lisättiin myöhemmin yhtyeen vuoden 1995 debyyttialbumille ja sitä käytettiin radiossa sekä musiikkivideolla.
Kaikki taka-alan äänet (paitsi A.J.:n laulamat harmoniat "sillassa") ovat Brianin ja Kevin Richardsonin laulamia, jotka päättivät viimeistellä kappaleen muiden bändin jäsenten ollessa lounaalla. Kappaletta tarjottiin bändille heidän ollessa äänittämässä Tukholmassa kappalettaan "We've Got It Goin' On" kesäkuussa 1995. He hyväksyivät tarjouksen saatuaan äänitykset valmiiksi kahdessa päivässä arvellun viikon sijasta.
Kappaleesta on myös italiankielinen versio, "Non puoi lasciarmi così", jossa kaksi ensimmäistä säkeistöä laulavat Kevin ja Howie Dorough.
Kappalelista.
Yhdysvallat
Eurooppa
Euroopan joulupainos
Britannian
Japani.
Yhdysvaltojen mainosvinyyli
Remix-tuplavinyyli
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin 17. lokakuuta 1996 "Howard Middle School" -koulussa Orlandossa, Floridassa. Kai Sehrin ohjaamassa videossa bändi tanssii ja laulaa autiolla koripallokentällä iltamyöhään. Videon puolivälissä alkaa sataa ja bändi tanssii videon jälkimmäisen puoliskon paidat auki.
João Pessoa

João Pessoa on Amerikan mantereen itäisin kaupunki, ja Brasilian Paraíban osavaltion pääkaupunki. Pinta-alaltaan vuonna 1585 perustettu kaupunki on noin 210 neliökilometriä, ja vuonna 2010 kaupungissa oli yli 720 000 asukasta.
Kaupungin rajojen sisäpuolella on seitsemän neliökilometriä metsää, minkä vuoksi se on luokiteltu maailman toiseksi vihreimmäksi kaupungiksi, jääden toiseksi ainoastaan Pariisille.
Maantiede.
João Pessoa sijaitsee Paraíba do Norte -joen oikealla rannalla noin 18 kilometriä joen suulta, 120 km Recifestä pohjoiseen. Brasilian itäisimmässä pisteessä, Point Seixasin niemellä on Cape Brancon majakka.
Historia.
Kaupunki on perustettu vuonna 1585. Sen nimi on ollut Filipea de Nossa Senhora das Neves, Frederikstad ja Paraíba. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1930 osavaltion presidentin kunniaksi.
Johan Fredrik Eek

Johan Fredrik Eek (15. heinäkuuta 1758 Rauma – 3. tammikuuta 1820 Tukholma) oli ruotsalainen eversti ja sotakirjailija. Eek aikoi ryhtyä virkamieheksi ja opiskeli Turussa. Hän kuitenkin päätyi Henkirakuunarykmenttiin korpraaliksi. Sittemmin hän sai siirron Porin rykmenttiin, jonka kapteenina hän otti osaa an kuuluneisiin Porrassalmen ja Haminan taisteluihin. Eek allekirjoitti myös kuningas Kustaa III:tta vastaan tarkoitetun Anjalan liittokirjan. Eek ylennettiin sotaa seuranneena rauhanaikana majuriksi. Hän johti porilaisjoukkojaan pitkän ajanjakson. Vuonna 1807 hän joutui lähtemään puolustamaan Pommerissa sijaitsevaa Stralsundia, joka tuohon aikaan kuului Ruotsille.
Vuosina 1808–1809 käydyssä Suomen sodassa Eek onnistuneesti otti yhteen venäläisten kanssa kaikissa taisteluissa, joihin Ruotsin pääarmeija otti osaa. Miehistö ihailikin Eekiä. 14. heinäkuuta käydyssä Lapuan taistelussa ruotsalaisjoukot Eekin johtamina tekivät venäläisten asemiin rynnäkön. Sittemmin Eek ajautui riitaan kenraali Carl Johan Adlercreutzin sekä upseerien kanssa suunniteltuaan Keski-Suomessa sissisotaa. Eekillä ei ollut taitoa johtaa suuria sotatoimia. Hän oli lisäksi kunnianarka. Näitä kahtaa seikkaa pidetään myös syinä erimielisyyksiin. Eek sairastui syksyllä 1808 ja parantui ja palasi vasta maaliskuun lopulla 1809 kotiseudulleen. Kun Haminan rauha 17. syyskuuta 1809 solmittiin ja Suomi luovutettiin Venäjälle, muutti Eek Ruotsiin. Venäläiset olivat Suomen sodan aikana kiduttaneet hänen kuuromykkää veljeään sekä ryöstäneet Eekin talon.
Eekillä oli vaikeuksia saada uutta työtä Ruotsiin saavuttuaan. Syynä tähän oli se, että häntä syytettiin kenraali Carl Johan Adlercreutzin vastaisen kirjasen tekijäksi. Vuonna 1813 Eek sai everstinarvon. Hän otti osaa Norjaa vastaan käytyyn sotaan Jämtlandin rykmentin päällikkönä. Eek köyhtyi koko ajan ja joutui luopumaan kodistaankin. Syy tähän oli se, että hän oli ollut viratta vuosia Ruotsiin tultuaan. Myös everstinviran myyjälle piti maksaa suuri korvaus. Eek erosi valtion palveluksesta ja ajautui konkurssiin, sillä Ruotsin kuningas ei ollut suostunut laina- tai palkankorotusvaatimuksiin. Perimätiedon mukaan Eek toimi tämän jälkeen Tukholmassa kantajana tai halonhakkaajana.
Eek teki myös omaelämäkertansa, josta käyvät ilmi riidanhalu, ylpeys sekä kunnianarkuus. Muun muassa Johan Ludvig Runebergin tuotanto on saanut vaikutteita tästä teoksesta sekä muista Eekin kirjoittamista papereista.
Perhe.
Johan Fredrik Eekin vanhemmat olivat Anna Sophia Jerlström ja hovioikeudenneuvos Johan Eek.
Eek meni vuonna 1781 naimisiin vapaaherratar Sofia Christina von Dübenin kanssa ja sai tämän kanssa kolme lasta: Sofia Kristina (1782–1852), Ulrika Wilhelmina (1786–1826) ja Johanna Fredrika (1788–1844).
Theódoros Papaloukás

Theódoros ”Thodorís” ”Theo” Papaloukás (, s. 8. maaliskuuta 1977 Ateena) on kreikkalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ura.
Papaloukás aloitti koripallon Ethnikos Ellenorosonin juniorijoukkueissa. Kaudeksi 1995–1996 hän siirtyi toisella sarjatasolla pelanneeseen Abelokipin joukkueeseen, jossa hän pelasi kaksi kautta. Vuonna 1997 Papaloukás siirtyi Dafnin joukkueeseen ja edusti seuraa kahden kauden ajan. Kaudet 1999–2001 Papaloukás pelasi Panioniosissa ja vuonna 2001 hän siirtyi suurseura Olympiakosiin. Ainoastaan yhden kauden jälkeen Papaloukás siirtyi TsSKA Moskovaan, jossa hän pelasi kuusi kautta. Tänä aikana hän voitti kaksi Euroliiga-mestaruutta sekä kuusi Venäjän mestaruutta. Vuonna 2006 hänet valittiin ksi. Lisäksi Papaloukás valittiin vuonna 2007 Euroliigan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuonna 2008 hän teki paluun Olympiakosiin kolmivuotisella sopimuksella. Papaloukás siirtyi israelilaiseen Maccabi Tel Aviviin kesällä 2011.
André Lecat

André Aristide Joseph Lecat (2. maaliskuuta 1920 Lille – 12. kesäkuuta 2005 Cornebarrieu, Haute-Garonne) oli ranskalainen este- ja maastojuoksija.
Lecat sijoittui maastojuoksun MM-kilpailuja edeltäneessä kansainvälisessä maastojuoksumestaruuskilpailussa 15:nneksi vuonna 1953 ja 12:nneksi vuonna 1954. Molemmilla kerroilla Ranska sijoittui joukkuekilpailussa toiseksi.
Lecat voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 1951. Hän juoksi syyskuussa 1954 estejuoksun ensimmäiset viralliset Ranskan ennätykset 9.20,4 ja 9.17,2. Jälkimmäisen ennätyksen rikkoi Julien Soucours seuraavan vuoden elokuussa. Uransa nopeimman estejuoksun Lecat suoritti vuonna 1951 juostessaan ajan 9.11,0, mutta tuolloin ei vielä noteerattu virallisia ennätyksiä.
Seuratasolla André Lecat edusti US Marquettea.
Harhakuva.org

Harhakuva.org oli Iikka Koistisen syyskuussa 2005 perustama internetgalleria, joka esitteli taiteen harrastajien teoksia. Sivusto keskittyi valokuvaukseen, mutta nähtävillä oli myös muuta kuvataidetta, musiikkia sekä kaunokirjallisuutta.
Taideyhteisön tavoitteena oli taiteilijana kehittyminen kritiikin kautta, minkä mahdollisti toisten teosten kommentointiominaisuus. Harhakuva.org antoi käyttäjilleen mahdollisuuden esitellä vapaasti teoksiaan internetissä sekä tulla näin tunnetummiksi taiteen saralla. Toisaalta kykyjen ja kuvittajien etsijät löysivät sivustolta alan ammattilaisia.
Vuoden 2009 alussa Harhakuva.orgissa oli jäseniä 11 000 ja töitä esillä noin 53 000. Sivusto suljettiin lopullisesti maaliskuussa 2016.
15. Waffen-SS-divisioona (1. latvialainen)

15. Waffen-SS-divisioona (1. latvialainen) () oli Waffen-SS:n yksikkö, joka koottiin etnisistä latvialaisista.
Perustaminen.
Saksan miehitettyä Baltian kesällä 1941 Reichskommissariat Ostlandissa koottiin partisaaneja vastaan toimivia yksikköjä. Heinrich Himmler perusti elokuussa 1942 balttilaiset legioonat, mukaan lukien Lettische SS-Freiwilligen-Legionin, joka nimettiin 22. lokakuuta 1943 15. latvialaiseksi SS-vapaaehtoisdivisioonaksi ().
Palvelus.
Vahvuuden kasvattamiseksi Reichskommissariat Ostlandissa määrättiin asevelvollisuus aluksi vuosina 1915–1924 syntyneille ja 1943 1904–1914 syntyneille ja 1944 1925–1926 syntyneille. Asevelvolliset muodostivat 15th Waffen-Grenadierdivision der SS:n vuonna 1944 Neuvostoliiton vastahyökkäyksen aikana.
Divisioona kärsi menetyksiä itärintaman romahtaessa ja sen taistelutahto heikkeni Neuvostoliiton miehitettyä Latvian uudelleen. Divisioona taisteli myöhemmin Pommerissa Die Pommernstellungin puolustuslinjalla. Selviytynyt pataljoona taisteli vielä Berliinin taistelussa 1945 ja osa joukoista antautui amerikkalaisille Güterglückissa lähellä Elbeä.
Komentajat.
Divisioonankomentajina olivat
Lapväärtin vaakuna

Lapväärtin vaakuna on saanut aiheensa viljelyksistä Lapväärtinjoen rantamaisemissa, joihin viitataan vaakunan lyhteellä ja aaltokorolla.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 25. marraskuuta 1960. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kultainen lyhde ja hopeinen, aaltokoroinen tyviö, jossa punainen, aaltokoroinen hirsi”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973, kun Lapväärtin kunta liittyi osaksi Kristiinankaupunkia.
19. Waffen-SS-divisioona (2. latvialainen)

19. Waffen-SS-divisioona (2. latvialainen) () oli toinen latvialaisten muodostama Waffen-SS:n yhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen.
Divisioona muodostettiin 7. tammikuuta 1944 pohjoisen armeijaryhmän selustassa 2. motorisoidusta SS-jalkaväkiprikaatista, johon liitettiin 42. Waffen-SS krenatöörirykmentti (1. latvialainen) ja 43. Waffen-SS krenatöörirykmentti (2. latvialainen) täydennykseksi kolmanneksi rykmentiksi 44. krenatöörirykmentti (6. latvialainen). Divisioona saavutti täyden vahvuuden.
Palvelus.
Divisioona osallistui taisteluihin armeijaryhmän vetäytyessä Leningradista Baltian läpi länteen. Se motitettiin Kuurinmaan mottiin, jossa se kävi kuusi kovaa taistelua. Divisioona antautui puna-armeijalle sodan lopussa 8. toukokuuta 1945. Puna-armeija teloitti antautuneet latvialaiset.
Komentajat.
Divisioonankomentajina olivat:
Adolphe Delessert

Adolphe Delessert (k. 1849 tai 1843) oli ranskalainen tutkimusmatkailija ja lintutieteilijä.
Delessert tutki Intian linnustoa ja löysi Niligirivuorilta uuden lintulajin, naamionaurutimalin ("Garrulax delesserti"), jonka Thomas C. Jerdon myöhemmin nimesi Delessertin kunniaksi. Delessert teki viisi vuotta kestäneen matkan, joka alkoi 24. huhtikuuta 1834 Nantesistaja kävi muun muassa Mauritiuksella, Réunionilla, Penangissa, Pondicherryssä, Malakan niemimaalla, Singaporessa, Jaavalla ja Madrasissa. Hän palasi matkalta 30. huhtikuuta 1839. Delessertin setä Benjamin Delessert oli rikas teollisuusmies, joka ilmeisesti kustansi matkan. Delessert keräsi matkalta mittavan kokoelman erilaisia eläimiä, kasveja ja mineraaleja. 
Vuonna 1843 Delessert julkaisi matkakertomuksen Intiasta "Souvenirs d'un Voyage dans l'Inde exécuté de 1834 à 1839" (Pariisi: Fortin, Masson and Langlise et Leclercq). Teos käsittää 35 kuvataulua, joista kahdeksan V. Dollet'in maisemallista litografiaa ja 27 eläinaiheista kaiverrusta, joista useimmat tehnyt J.G. Prêtre ja kolmea taulua lukuun ottamatta värittänyt Gérard. 
Delessert nimesi linnuista keltapriinian ("Prinia flaviventris") 1840.
Gymnothorax melatremus

Gymnothorax melatremus on pienikokoinen mureenalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Gymnothorax melatremus jää noin 25 cm pitkäksi. Se on väriltään likaisen kullankeltainen, silmissä on musta keskus ja valkoinen reuna.
Alkuperä.
Gymnothorax melatremus on kotoisin indopasifiselta merialueelta. Sen levinneisyysalue ulottuu Itä-Afrikasta Marquesas-saarille ja sieltä Havaijille ja Australiaan. Se elää koralliriuttojen merenpuoleisten rinteiden koloissa tyrskyvyöhykkeen alapuolella aina 26 metrin syvyyteen asti.
Ravinto.
Gymnothorax melatremus on lihansyöjä. Akvaariossa se huolii pakastettua ruokaa, eikä yleensä yritä saalistaa asuinkumppaneitaan.
Johan Adolf Grönhagen

Johan Adolf Grönhagen (1753—1826) oli ruotsalainen majuri ja myöhemmin everstiluutnantti. Hän osallistui muun muassa vuosina 1808–1809 käytyyn Suomen sotaan. Hänet on mainittu "Vänrikki Stoolin tarinoissa" runossa "Döbeln Juuttaalla". On kuitenkin osoitettu, ettei hän osallistunut taisteluun, mutta sen sijaan hän osallistui taisteluun Lapualla.
Johan Adolf Grönhagenin isä oli kapteeni Fredrik Grönhagen (1698–1770).
Adarnase I

 
Adarnase I () tai Adrnerse () oli Iberian (eli Georgian itäosan Kartlin) ruhtinas Khosroiani-dynastiasta vuosina 627–637/642. 
Adarnase oli Iberian viimeisen kuninkaan Bakur III:n poika ja Kakhetin herttua (eristavi). Vuonna 627 hän auttoi Bysantin ja kasaarien armeijaa Tbilisin piirityksessä, joten Bysantin keisari Herakleios teki hänestä Iberian hallitsijan teloitettuaan sassanideja kannattaneen Stepanoz I:n. Joskus vuosien 637 ja 642 välillä (eli al-Qādisiyyahin taistelun jälkeen ja ennen Nihawāndin taistelua) hän liitti joukkonsa yhteen Albanian prinssi Džavanširin kanssa ja hyökkäsi Iranin varuskuntiin Albaniassa. 
600-luvun historioitsija Movses Kaghankatvatsin mukaan Adarnasella oli kolme bysanttilaista arvonimeä. Taidehistorioitsija Vakhtang Džobadzen mukaan hän oli sama henkilö kuin kunniakonsuli Adarnase (Adrnerse hypatos), joka mainitaan kaiverruksessa Džvarin luostarissa Mtskhetassa. Cyril Toumanoff kuitenkin väittää, että kaiverruksen Adrnerse tarkoittaa 600-luvun lopussa hallinnutta Adarnase II:ta. Hänen muut arvonimensä olivat todennäköisesti patricius ja mahdollisesti stratelates.
Brad Stuart

Bradley William "Brad" Stuart (s. 6. marraskuuta 1979 Rocky Mountain House, Alberta) on kanadalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi urallaan 16 kautta ja yli 1 000 ottelua NHL-liigassa edustaen kuutta eri seuraa. Kaudella Stuart voitti Stanley Cupin pelatessaan Detroit Red Wingsissä.
Ura.
Stuart pelasi junioriuransa melkein kokonaan WHL-liigan Regina Patsissa, lukuun ottamatta kauden 1998–1999 loppuosaa jonka hän pelasi Calgary Hitmenissä. Hän oli junioriaikoina yksi liigan parhaista pelaajista, joten oli luonnollista että hänet varattiin pienellä numerolla. San Jose Sharks varasi hänet nimittäin vuoden kolmantena pelaajana.
Stuart siirtyi NHL:ään kausi varauksensa jälkeen. Hän pelasi hyvän tulokaskauden, joka huomioitiin kauden päätyttyä parhaan tulokkaan Calder Trophy -äänestyksen toisella sijalla sekä paikkana NHL:n tulokkaiden tähdistöjoukkueessa.
Vaikka Stuart esitti tasaisia otteita pisteiden valossa San Josessa, hänet myytiin suuressa pelaajakaupassa marraskuussa 2005 Boston Bruinsiin yhdessä Marco Sturmin ja Wayne Primeaun kanssa. Toiseen suuntaan matkasi Joe Thornton. Ensimmäisellä kaudellaan Bostonissa Stuart teki uuden piste-ennätyksensä, 43 pistettä.
Kaudella Stuart myytiin Calgary Flamesiin, jälleen Wayne Primeaun kanssa. Vaihdossa Calgary antoi Chuck Kobasewin ja Andrew Ferencen.
Stuartin sopimus loppui kevääseen 2007, joten hän oli vapaa pelaaja. Stuart kirjoitti kesällä yksivuotisen, 3,5 miljoonan dollarin sopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa. Pelaajasiirtojen takarajalla Los Angeles kauppasi Stuartin Detroit Red Wingsiin. Stuart voitti kauden päätteeksi alussa Red Wingsissä Stanley Cupin.
Kesällä 2008 Stuart oli jälleen vapaa pelaaja, mutta hän päätti jatkaa uraansa Red Wingsissä tehden neljän kauden sopimuksen joka oli arvoltaan 15 miljoonaa dollaria. Ennen vapautumista vapaaksi pelaajaksiksi kesällä 2012 Red Wings myi miehen oikeudet San Jose Sharksiin.
Stuart pelasi kaudet ja San Josessa. Kesällä 2014 hänet myytiin Colorado Avalancheen vaihdossa kahteen varaustilaisuuden varausvuoroon. Stuartilla oli vielä yksi kausi pelaajasopimusta jäljellä, mutta Avalanche teki hänen kanssaan uuden kolmivuotisen sopimuksen. Kauden jälkeen Avalanche osti Stuartin sopimuksen viimeisen vuoden ulos ja hän päätti lopettaa pelaajauransa.
Nooan saari

Nooan saari on vuosina 1997–1999 tehty lasten animaatiosarja, joka tehtiin brittiläis-ranskalais-saksalaisena yhteistuotantona. Nooan saari perustuu Telemaginationissa kehiteltyyn alkuperäistarinaan. Nooan saari esitti ensimmäisen kerran Suomessa YLE TV1, YLE TV2, ja se on näytetty myöhemmin vuonna 2005 YLE FST:llä ruotsiksi tekstitettynä. Sarjan ovat ohjanneet Philippe LeClerc ja Alan Simpson ja käsikirjoittanut Elphin Lloyd-Jones ja John M. Mills.
Juoni.
Sarja kertoo meressä kelluvalle saarelle pelastautuneista eläimistä. Saari irtosi mantereesta, siellä sijaitsevan tulivuoren kraatteriin pudonneen meteoriitin (kutsuttu sarjassa tulipalloksi) vaikutuksesta. Saaren ensimmäisiä asukkaita ovat jääkarhu Nooa sekä jään sisästä sulaneet mammutit Salome ja Papparainen. Eräänä päivänä saaren läheltä kulkee laiva täynnä suljetun eläintarhan eläimiä. Laiva uppoaa myrskyssä, mutta suurin osa sen eläimistä pääsee turvaan saarelle. Kahdella ensimmäisellä tuotantokaudella, eläimet pyrkivät saaren avulla etsimään turvapaikakseen Timanttimaaksi kutsuttua saarta, jonka olemassaolosta ihmiset eivät tiedä. Kolmannella tuotantokaudella ilmenee, ettei Timanttimaa olekaan paratiisi niin kuin Nooa ja saaren eläimet olivat olettaneet. Saarta hallitsevat esihistorialliset sammakot, jotka haluavat päästä ”epäsammakoista” eroon, peläten näiden tuhoavan saarten.
Suomenkieliset ääninäyttelijät.
Sarjan suomenkielisen version ohjasi Irja Hämäläinen ja suomensi Maija Rantanen.
Waldemar de Brito

Waldemar de Brito (17. maaliskuuta 1913 São Paulo, Brasilia – 21. helmikuuta 1979) oli brasilialainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjän pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 176-senttimetrinen. Hän pelasi Brasilian jalkapallomaajoukkueessa kaksi ottelua ja teki yhden maalin. Hän kuului joukkuueen kokoonpanoon vuoden 1934 MM-kilpailuissa, jossa hän pelasi yhden ottelun.
Elsa Morante

Elsa Morante (18. elokuuta 1912 Rooma, Italia – 25. marraskuuta 1985 Rooma) oli italialainen toimittaja ja kirjailija, jonka tunnetuin teos on "La storia".
Moranten puoliso oli vuodesta 1945 kirjailija Alberto Moravia. He erosivat 1963.
Hajógyárisaari

Hajógyárisaari () eli Óbudansaari on Tonavan saari, joka sijaitsee Óbudassa, Budapestin III osa-alueella. Saari on noin kilometrin levyinen ja viisi kilometriä pitkä, ja sen pinta-ala on 108 hehtaaria. Se oli alun perin tulville altis ranta-alue, joka erotettiin kanavalla mantereesta ja jota vahvistettiin läjittämällä kanavan kaivuumaat tulvien torjumiseksi. Saarella on säilynyt mosaiikkeja ja muita jäänteitä palatsista ajalta, jolloin saaren lähellä oli roomalainen Aquincum, Ala-Pannonian pääkaupunki.
Saarella järjestetään joka kesä Sziget () -niminen rock-festivaali. Vuonna 2008 festivaalissa oli yli 300 000 kävijää. 
Saarelle on suunniteltu myös suurta viihdekeskusta, johon tulisi hotelli, kasino, urheiluhalli ja konferenssikeskus.
Edgardo Moltoni

Edgardo Moltoni (5. kesäkuuta 1896 Oneglia, Italia – 12. tammikuuta 1980 Milano) oli italialainen lintutieteilijä.
Moltoni väitteli tohtoriksi Torinon yliopistossa 1920. Pian tämän jälkeen hän pääsi assistentiksi ensin Sassarin ja sitten Cagliarin yliopistoon. 1922 hän sai apulaisprofessorin viran Milanon luonnonhistoriallisesta museosta. Hänen vastuulleen tuli kreivi Ercole Turatin (1829–1881) laaja lintukokoelma, joka oli tullut Milanon kaupungin omistukseen vuonna 1884 ja johon oli myöhemmin lahjoitettu myös Turatin lintutieteellinen kirjasto.
Moltoni järjesti tieteellisiä tutkimusretkiä sekä Italiaan että Italian siirtomaihin Afrikassa. Museon kokoelmat tuhoutuivat osittain lentopommituksessa 1943. Yhdessä johtaja B. Parisin kanssa Moltoni korjautti ja entisöi museon ja hankki uusia näytteitä kokoelmiin. Vuonna 1952 hänestä tuli museon johtaja. Jäätyään eläkkeelle 1962 Moltoni jatkoi tutkimustyötä. Hän perehtyi erityisesti Italian rannikon pienten saarten linnustoon. Hän julkaisi "Rivista Italiana di ornitologiaa" sen toisesta osasta lähtien vuodesta 1933. Hän kirjoitti noin 450 tieteellistä artikkelia.
Moltoni nimesi linnuista etiopiannaakan ("Zavattariornis stresemanni") vuonna 1938.
Suomen Epätieteellinen Seura

Suomen Epätieteellinen Seura on perustettu vuonna 1992. Seuran pääkonttori ja laboratorio sijaitsevat Espoossa. 
Säiden säätäminen jaakonpäivän kylmän kiven avulla on muodostunut seuran vuotuiseksi rutiiniksi.
Stepanoz II

Stepanoz II () oli Iberian (eli Georgian itäosan Kartlin) ruhtinas Khosroiani-dynastiasta vuosina 637/642–n. 650. 
Stepanoz oli Adarnase I:n poika ja seuraaja. Hän jatkoi isänsä Bysanttia myötäilevää politiikkaa ja Bysantin keisari antoi hänelle luultavasti patricius-arvonimen. Hänen täytyi kuitenkin tunnustaa vuonna 645 kalifi hallitsijakseen, kun arabit etenivät Georgiaan. Valtaistuimelle häntä seurasi hänen poikansa Adarnase II. 
Kivilaatassa Džvarin luostarissa Mtskhetassa mainitaan kirkon tärkeimmät rakentajat: Stepanoz "patricius", Demetre "hypatos" ja Adarnase "hypatos". Georgialaiset tutkijat ovat perinteisesti pitäneet heitä samoina henkilöinä kuin Guaramin poika Stepanoz I, Stepanoz I:n veli Demetre ja Adarnase I. Professori Cyril Toumanoff on tästä kuitenkin eri mieltä: hänen mielestään kyse on Stepanoz II:sta, Stepanoz I:n veljestä Demetrestä ja Stepanoz II:n pojasta Adarnase II:sta.
Budan linna

Budan linna () on Unkarin kuninkaiden entinen linna Budapestin I osa-alueella, Linnavuoren eteläkärjessä. 
Ensimmäinen linna tälle paikalle rakennettiin vuosien 1247 ja 1265 välillä. Sigismund Luxemburgilaisen pitkän hallituskauden aikana linnasta kehittyi Euroopan merkittävimpiin kuuluva goottilainen linna. Matias Corvinus kutsui italialaisia taiteilijoita ja arkkitehteja uudistamaan linnaa, ja Budapestistä tuli Alppien pohjoispuolisen renessanssin keskus.
Sitten Unkariin hyökkäsivät ottomaanit, ja palatsi alkoi rappioitua. Se tuhoutui lähes kokonaan, kun kristityt valtasivat kaupungin takaisin 1686.
Vuonna 1715 Kaarle III määräsi rauniot purettaviksi. Niiden päälle kasattiin maata, ja osia keskiaikaisesta linnoituksesta on kaivettu jälleen esiin toisen maailmansodan tuhojen jälkeen. Tilalle hän rakennutti pienen barokkipalatsin. 1700-luvun puolivälissä sitä laajennettiin Wienin loistokkaiden palatsien vertaiseksi.
Vuonna 1849 unkarilaiset vallankumoukselliset piirittivät linnaa ja se paloi poroksi. Se uusittiin 1850–1856, ja sitä kunnostettiin 1875–1912. Vuoden 1918 vallankumous syrjäytti Habsburgit, ja linnasta tuli itsenäisen Unkarin valtionhoitajan Miklós Horthyn palatsi.
Toisen maailmansodan loppuvaiheessa Budapestin piirityksen aikana linna oli akselivaltojen viimeinen turvapaikka, ja Puna-armeija pommitti sen maan tasalle. Kommunistihallinnon aikana uusbarokkipalatsia pidettiin taantumuksellisen hallinnon jäänteenä, ja se tuhottiin. Keskiaikainen linnoitus nousi arvossaan, ja se kunnostettiin.
Linna on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1987.
S/S Kotvio II

S/S Kotvio II on suomalainen höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1884 Rosenlewin Porin konepajalla. Alus rakennettiin Rosenlewin omaan käyttöön hinaajaksi ja se nimettiin "S/S Näsijärveksi". Alus hinasi tukkeja omistajansa käytössä Tampereen pohjoispuolisilla vesillä liikkuen lähinnä Näsijärven alueella. Vuodet 1916–1917 alus oli liitettynä venäläiseen sotalaivastoon, jolloin se oli aseistettu tykillä.
Vuonna 1935 Kotvio Oy osti aluksen ja vaihtoi siihen toisesta yhtiön hinaajasta Tamperelaisen K.F. Dunderbergin konepajan valmistaman kolmisylinterisen höyrykoneen sekä antoi alukselle sen nykyisen nimen "S/S Kotvio II". Kotvion sahan omistuksessa alus hinasi haloilla ja muulla sahatavaralla lastattuja proomuja aina siihen saakka kun uittotoiminnan väheneminen lopetti hinaajien työt. 
Ansioliikenteen loputtua aluksen osti Kotvion sahan entinen työnjohtaja joka myi sen myöhemmin Tampereen kaupungille. Kaupunki suunnitteli asettavansa Kotvio II:n näytteille teknilliseen museoon. Museointi kuitenkin lykkääntyi ja alusta säilytettiin ulkona jolloin sen kunto rapistui. Museoinnin sijaan Vilppulan veneilijät ostivat aluksen joka mittavan peruskorjauksen jälkeen laskettiin uudelleen vesille heinäkuussa 1995.
Esihistoriallinen tappeluklubi

Esihistoriallinen tappeluklubi () on yhdysvaltalainen 1080 Entertainmentin tuottama 12-osainen dokumenttisarja, jossa käsitellään esihistoriallisia taisteluja eri dinosauruslajien välillä. Jokaisessa jaksossa paleontologien löytämistä fossiileista ja analyyseistä kerrotaan tarina kahden dinosauruslajin taistelusta tietokoneanimaatiolla. Taistelut perustuvat todistusaineisiin, joita on saatu tutkimalla fossiileja ja eri dinosaurusten käytöstapojen perusteella, sekä sarjan yhteisluoneen George Blasingin mielikuvituksen sekoituksena.
Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa syksyllä 2008 History-kanavalla. Suomessa sarjaa on esittänyt Jim 3. maaliskuuta 2009 lähtien.
Vilhelm V Oranialainen

Vilhelm V Oranialainen (8. maaliskuuta 1748 Haag, Alankomaat – 9. huhtikuuta 1806 Braunschweig) oli Orania-Nassaun sukuun kuuluva prinssi ja Yhdistyneiden provinssien viimeinen perinnöllinen käskynhaltija. 
Vuosina 1795–1806 hän johti Hollannin tasavallan pakolaishallitusta Lontoossa. Hänen poikansa oli Alankomaiden kuningas Vilhelm I. Hänen puolisonsa oli Preussin prinsessa Wilhelmina (1751–1820), jonka veli oli Preussin kuningas Fredrik Vilhelm II.
Vilhelm V nousi käskynhaltijaksi kolmevuotiaana isänsä kuoltua. Aluksi hänen äitinsä oli sijaishallitsija, mutta kun äitikin kuoli, sijaishallinto siirtyi provinsseille. Siitä kehittyi monimutkainen poliittinen verkosto, jonka keskuksena oli Haagin hovi, joka tavallaan yhdisti Alankomaita epävirallisesti. 1780-luvun puolivälissä keskusvaltaan tyytymättömän voimat aktivoituivat, ja käskynhaltijan piti lähteä Haagista sisäiseen maanpakoon. Lopulta Vilhelmin lanko, Preussin Fredrik Vilhelm II tarjosi hänelle turvapaikan.
Andrea Dossena

Andrea Dossena (s. 11. syyskuuta 1981 Lodi, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin pääsarjassa pelaavaa Sunderlandia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ura.
Dossena aloitti uransa Veronan juniorijoukkueista. Myöhemmin urallaan hän siirtyi seuran edustusjoukkueeseen ja pelasi siellä neljän kauden ajan. Vuonna 2005 Italian pääsarjaseura Udinese hankki Dossenan, mutta saman tien hänet lainattiin tulevaksi kaudeksi Trevisoon. Kauden jälkeen hän palasi Udineseen ja pelasi joukkueessa seuraavat kaksi kautta.
4. heinäkuuta 2008 Liverpool vahvisti hankkineensa Dossenan nelivuotisella sopimuksella joukkueeseen.
Hänet hankittiin korvaamaan Italiaan Rooman riveihin siirtynyttä John Arne Riiseä. 16. elokuuta 2008 Dossena teki ensiesiintymisensä Liverpoolissa Valioliigan ottelussa Sunderlandia vastaan. 10. maaliskuuta 2009 Dossena teki ensimmäisen maalinsa Mestarien liigan puolivälieräottelussa espanjalaista Real Madridia vastaan. Myöhemmin samalla viikolla hän laukoi myös ensimmäisen liigaosumansa hallitsevaa mestarijoukkue Manchester Unitedia vastaan.
5. tammikuuta 2010 Dossena palasi takaisin kotimaahansa Italiaan, tällä kertaa Napoliin. Siirtosumma oli arvoltaan 5 miljoonaa euroa.
Maajoukkueura.
Dossena teki ensiesiintymisensä Italian maajoukkueessa 17. lokakuuta 2007 ystävyysottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan.
Józef Kossakowski

Józef Kazimierz Korwin Kossakowski (16. maaliskuuta 1738 – 9. toukokuuta 1794 Varsova) oli puolalainen aatelinen, Liivinmaan arkkipiispa, poliitikko ja kirjoittaja, joka tuli tunnetuksi venäläismielisyydestään Puola-Liettuan loppuvaiheissa.
Józef Kossakowski oli hetmani Szymon Kossakowskin, voivodi Michał Kossakowskin ja linnanherra Antoni Kossakowskin veli. Hänet vihittiin papiksi 1761 ja opiskeli Vilnassa ja Varsovassa.
17. syyskuuta 1775 hänet nimitettiin Liivinmaan piispaksi. Samaan aikaan hän toimi myös Kuurinmaan hiippakunnan hallitsijana. Hän kulutti suuria määriä julkisia ja kirkon varoja. Hän nautti pysyvää tukea Venäjän lähetystöltä Puolassa ja edusti venäläismielistä suuntausta Sejmissä, lahjoen ja uhkaillen usein alueellisia virkamiehiä. Hänet nimitettiin 19. joulukuuta 1791 Vilnan apulaispiispaksi, palkkiona palveluksista Venäjän keisarikunnalle. Piispanvirat olivat Katariina Suuren hallinnassa, eivätkä ne juurikaan seuranneet Rooman ohjeita. Hän lisäsi Venäjän hallintavaltaa kirkon omaisuuden suhteen.
Kossakowski julkaisi kolme romaania sekä käänsi joitakin näytelmiä ranskankielestä.
Katariina Suuren ohjeiden pohjalta hän vastusti Puola-Liettuan perustuslakia 3. toukokuuta 1791. Hän komensi veljensä Szymonin kanssa Targowican konfederaation joukkoja ja hänestä tuli joksikin aikaa Liettuan suuriruhtinaskunnan de facto hallitsija Venäjän armeijan tuella. Puolan toisen jaon yhteydessä hän sanoi: "Jollei venäjä, jollei Preussi, mitä sitten? Haluatteko kadota tyhjiöön?".
Kossakowski vangittiin Kościuszkon kapinassa huhtikuussa 1794. Muutamaa päivää ennen kansannousua hän oli ehdottanut, että venäläisjoukkojen olisi saarrettava kaikki kirkot ja pidätettävä kaikki tunnetut venäläisvastaiset. Vähän ajan kuluttua eräs kansannousun johtajista, Jan Kiliński, esitti dokumentteja, jotka osoittivat Kossakowskin olleen venäläisten palkkalistoilla. Varsovan asukkaat vaativat Venäjän hyväksi toimineiden henkilöiden teloittamista. Vaatimuksen johdosta vallankumoukselliset perustivat rikosoikeuden, joka tuomitsi Kossakowskin hirtettäväksi yhdessä Józef Ankwiczin, hetmani Piotr Ożarowskin ja hetmani Józef Zabiełłon kanssa 9. toukokuuta.