tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ante Budimir

Ante Budimir (s. 22. heinäkuuta 1991 Zenica, Bosnia ja Hertsegovinan ST, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä ja pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Osasunaa. Hän on pelannut myös Italian Serie A:ssa.
Budimir pelasi juniorina kotimaansa lisäksi vähän aikaa Itävallassa. Kroatian pääsarjassa hän edusti Inter Zaprešićia ja Lokomotiva Zagrebia kunnes siirtyi elokuussa 2014 Saksan 2. Bundesliigassa pelaavaan St. Pauliin. Seuraavaksi hän pelasi Italian Serie B:ssä ja Serie A:ssa Crotonen sekä Serie A:ssa Sampdorian joukkueissa. Hän pelasi Serie A:ssa kahdella kaudella yhteensä 33 ottelua ja teki niissä kuusi maalia, jotka kaikki Crotonen pelaajana.
Budimir siirtyi tammikuussa 2019 Espanjaan Mallorcan joukkueeseen, aluksi lainasopimuksella. Kaudella 2019–2020 hän pelasi pääsarjassa piipahtaneen Mallorcan joukkueessa 35 sarjaottelua ja teki niissä 13 maalia, millä hän oli joukkueensa paras ja koko sarjan kahdeksanneksi paras maalintekijä. Seuraavalla kaudella hän jatkoi pääsarjatasolla Osasunassa, jossa hän pelasi 30 sarjaottelua ja teki niissä 11 maalia ollen jälleen joukkueensa paras maalintekijä. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 28 sarjaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 31 sarjaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 33 sarjaottelua ja teki niissä 17 maalia, millä hän oli sarjan viidenneksi paras maalintekijä. Seuraavalla sarjakaudella Budimir pelasi 38 ottelua ja viimeisteli 21 osumaa, minkä myötä hän sijoittui maalipörssin kolmanneksi.
Budimir nousi Kroatian maajoukkueeseen syksyllä 2020 ja pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pääsi neljännesvälierässä Espanjaa vastaan vaihdosta kentälle 79. minuutille, minkä jälkeen Kroatia nousi 1–3-tappioasemasta tasoihin ja pääsi jatkoajalle, jossa Espanja kuitenkin teki kaksi voiton varmistanutta maalia. MM-kilpailuissa 2022 Budimir tuli vaihdosta kentälle neljännesvälieräottelussa Japania vastaan 62. minuutilla (mutta palasi vaihtoon jatkoajan puolivälissä) ja puolivälieräottelussa Brasiliaa vastaan 110. minuutilla. Budimir on kesäkuun 4. päivään 2024 mennessä pelannut 20 maaottelua, joissa hän on ollut kymmenen kertaa avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maalinsa hän teki kolmannessa maaottelussaan marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Turkkia vastaan ja toisen marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Armeniaa vastaan.
Barberini

Barberini oli italialainen aatelissuku, joka oli alun perin kotoisin Toscanan Barberinosta, Elsen laaksosta. Sittemmin he asettuivat aluksi Firenzeen ja sen jälkeen Roomaan, jossa suku vaurastui ja sai poliittista valtaa.
Antonio Barberini puolusti Firenzeä vuonna 1530 ja lähti sen jälkeen Roomaan, jonne hän kutsui vuonna 1555 veljenpoikansa Francescon, josta tuli suvun varsinainen kantaisä. Francesco Barberini keräsi veljensä Raffaelon kanssa huomattavan omaisuuden ja kaupallisia etuja, joista tuli Barberinin suvun vallan perusta.
Suvun mahti nousi huippuunsa kun Maffeo Barberinista tuli vuonna 1623 paavi Urbanus VIII. Urbanus suosi avoimesti sukulaisiaan ja nimitti kaksi veljenpoikaansa, vuonna 1597 syntyneen Francesco Barberinin sekä Antonio Barberini vanhemman kardinaaleiksi. Heistä Antonio edisti merkittävällä tavalla kirkollisten rakennusten rakentamista Roomaan. Kolmas Urbanuksen nimittämistä Barberinin suvun kardinaaleista oli Antonio Barberini nuorempi, jonka paavi nimitti kardinaaliksi vuonna 1628. Antonio nuorempi osoittautui taitavaksi neuvottelijaksi, ja toimi paavin legaattina Urbanossa ja Avignonissa. Antonio nuorempi oli myös taiteen tukija, ja teki tilauksia muun muassa kuvanveistäjä ja arkkitehti Gian Lorenzo Berniniltä. Antonio nuorempi keräsi lisäksi laajan kirjaston, joka liitettiin hänen kuolemansa jälkeen hänen veljensä Francesco Barberinin suureen kirjastoon.
Barberinit saivat runsaasti vihamiehiä ja joutuivat riitoihin useiden mahtisukujen kanssa, eritoten Farnesen suvun kanssa. Farneset perustivat Barberineja vastustavan liittouman, joka löi Barberinit Lagoscurossa 30. maaliskuuta 1644. Tämä tappio ja Urbanus VIII:n kuolema heikensivät Barberinin suvun asemaa.
Taddeo, Francesco ja Antonio Barberini nuorempi pakenivat Pariisiin, kun vastavalittu uusi paavi Innocentius X käynnisti syytösten pohjalta tutkimukset Barberinien kirkollisten varojen väärinkäytöstä. Siellä Barberinit olivat ranskalaisen kardinaali Jules Mazarinin suojeluksessa. Mazarinin avustuksella järjestettiin Taddeon pojan Maffeon avioliitto Innocentiuksen suojatin Olimpia Giustinianin kanssa. Barberinit tekivät sovinnon Innocentiuksen kanssa vuonna 1653. Taddeo kuoli Pariisissa, mutta sekä Francesco että Antonio palasivat Roomaan, jossa he asuivat lopun elämänsä upeassa Berninin suunnittelemassa Palazzo Barberinissa.
Barberinit onnistuivat saamaan valta-asemansa takaisin lyhyeksi aikaa, ennen kaikkea kaukonäköisesti järjestettyjen avioliittojen avulla. Näihin kuului Taddeon tyttären Lucrezian naittaminen Modenan herttua Francesco II:lle. Barberinin suku sammui vuonna 1736, ja heidän omaisuutensa siirtyi Colonnan suvun haltuun.
Yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailut 2021

Yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailut 2021 olivat järjestyksessään yhdeksännet yleisurheilumaajoukkueiden väliset Euroopan-mestaruuskilpailut. Maat kilpailivat neljällä eri tasolla edellisten vuosien menestyksensä perusteella: Superliigassa (korkein), Ykkösliigassa, Kakkosliigassa ja Kolmosliigassa.
Lajeja kunkin tason kilpailuissa oli yhteensä 40, 20 miehillä ja 20 naisilla. Kuhunkin lajiin maa asetti yhden edustajan.
Superliiga.
Superliigan kilpailut oteltiin 29-30. toukokuuta Chorzówssa, Puolassa.
Ykkösliiga.
Ykkösliigan kilpailut oteltiin 19. - 20. kesäkuuta Cluj-Napocassa, Romaniassa.
Kakkosliiga.
Kakkosliigan kilpailut oteltiin 19-20. kesäkuuta Stara Zagorassa, Bulgariassa.
Kolmosliiga.
Kolmosliiga kilpailut oteltiin 19-20. kesäkuuta Limassolissa, Kypros.
Germán Pezzella

Germán Pezzella (s. 27. kesäkuuta 1991 Bahía Blanca) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja ja pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisia. Hän voitti Argentiinan maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 2022.
Seurajoukkueura.
Pezzella edusti kotimaansa pääsarjassa River Platea. Hän voitti maansa mestaruuden ja Copa Sudamericanan vuonna 2014 sekä Copa Libertadoresin vuonna 2015. Hän siirtyi kesällä 2015 Espanjan pääsarjassa pelaavaan Real Betisiin ja pelasi kahden kauden aikana 61 liigaottelua, joissa hän teki neljä maalia. Kesällä 2017 hän siirtyi lainalle italialaisseura Fiorentinaan, ja kesällä 2018 siirto vakinaistettiin. Hän pelasi neljän kauden aikana Serie A:ssa 131 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Elokuussa 2021 hän palasi Real Betisiin. Hän pelasi kaudella 2021–2022 La Ligassa 23 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua. Betisin voittamassa Espanjan cupissa Pezzella pelasi neljä ottelua, muun muassa täydet minuuttit toisessa välieräottelussa ja loppuottelussa.
Maajoukkueura.
Pezzella pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Venäjää vastaan. Hän on edustanut Argentiinaa Copa Américassa vuosina 2019 ja 2021, joista jälkimmäisellä kerralla hän voitti mestaruuden. MM-kilpailuissa 2022 hän pääsi vaihdosta kentälle alkulohko-ottelussa Puolaa, puolivälieräottelussa Alankomaita ja loppuottelussa Ranskaa vastaan. Pezzella on jouluun 2022 mennessä pelannut 35 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, joista ensimmäisen lokakuussa 2018 ystävyysottelussa Irakia vastaan ja toisen lokakuussa 2019 ystävyysottelussa Ecuadoria vastaan.
Nahuel Molina

 Nahuel Molina Lucero (s. 6. huhtikuuta 1998 Embalse) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja ja pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Atlético Madridia. Hän voitti Argentiinan maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 2022.
Molina edusti kotimaansa pääsarjassa Boca Juniorsia sekä lainasopimuksilla Defensa y Justiciaa ja Rosario Centralia. Hän siirtyi syyskuussa 2020 italialaisseura Udineseen. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Serie A:ssa 29 ottelua ja teki niissä kaksi maalia: huhtikuussa Beneventoa ja heti seuraavassa liigaottelussa toukokuussa Juventusta vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 35 Serie A -ottelua ja teki niissä seitsemän maalia: Veneziaa, Laziota, Cagliaria, Torinoa, Romaa, uudelleen Cagliaria ja Speziaa vastaan. Hän siirtyi heinäkuussa 2022 Atlético Madridiin.
Molina pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 MM-karsintaottelussa Chileä vastaan. Tällä kokemuksella hän pääsi mukaan vuoden 2021 Copa Américaan, jossa hän tuli ensimmäisen ottelun lopulla vaihdosta kentälle ja pelasi sen jälkeen avauskokoonpanossa viimeistä alkulohko-ottelua ja Argentiinan voittamaa loppuottelua lukuun ottamatta. MM-kilpailuissa 2022 Molina pelasi joukkueensa kaikki seitsemän ottelua ja alkulohkon Meksiko-ottelua lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Puolivälieräottelussa Alankomaita vastaan hän teki joukkueensa kahdesta maalista ensimmäisen.
Molina on jouluun 2022 mennessä pelannut yhteensä 27 A-maaottelua, joissa hän on ollut 22 kertaa avauskokoonpanossa. Ainoan maaottelumaalinsa hän on tehnyt MM-puolivälierässä 2022.
Guido Rodríguez

Guido Rodríguez (s. 12. huhtikuuta 1994 Sáenz Peña) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja ja pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Hamia. Hän on maailmanmestari vuodelta 2022.
Rodríguez edusti kotimaansa pääsarjassa River Platea ja Defensa y Justiciaa. Hän pelasi kaudella 2016–2017 meksikolaisessa Club Tijuanassa ja sen jälkeen saman maan Club Américassa, jossa hän voitti kerran liigamestaruuden ja kerran Meksikon cupin. Hän siirtyi tammikuussa 2020 espanjalaisseura Real Betisiin. Ensimmäisellä kaudellaan Betisissä hän pelasi 14 La Liga -ottelua ja teki maalin heinäkuussa 2020 Osasunaa vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 35 liigaottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa, ja teki maalin joulukuussa 2020 Cádizia vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 32 liigaottelua ja teki tammikuussa maalin Espanyolia vastaan. Hän oli samalla kaudella voittamassa Copa del Reytä. Kaudella 2022–2023 hän pelasi La Ligassa 34 ottelua ja teki huhtikuussa maalin Osasunaa vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja onnistui maalinteossa lokakuussa 2022 AS Romaa vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 24 liigaottelua ja teki maalin syyskuussa Cádizia ja maaliskuussa Villarrealia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi viisi ottelua. Hän siirtyi Englannin Valioliigan West Hamiin ilmaissiirrolla elokuussa 2024. Tulokaskaudellaan hän pelasi 23 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 16 peliä.
Rodríguez pelasi Argentiinan maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan. Hän on edustanut Argentiinaa Copa Américassa vuonna 2019, jolloin hän pelasi vain yhden alkulohko-ottelun, ja 2021, jolloin hän pelasi pääasiassa avauskokoonpanossa ja teki Uruguayta vastaan pelatun alkulohko-ottelun ainoan maalin. Voittoisassa loppuottelussa Brasiliaa vastaan hän tuli vaihdosta kentälle. Argentiinan voittamassa Copa Américassa 2024 hän pelasi yhdessä alkulohko-ottelussa 13 minuuttia. Argentiinan maailmanmestaruuteen päättyneissä MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi ottelun Meksikoa vastaan. Hän on elokuun 21. päivään 2025 mennessä pelannut 30 maaottelua, joissa 13 kertaa avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä yhden maalin.
Täytyy uskaltaa

Täytyy uskaltaa voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Örebron lento-onnettomuus

Örebron lento-onnettomuus tapahtui 8. heinäkuuta 2021 seitsemän jälkeen illalla paikallista aikaa, kun laskuvarjohyppääjiä kuljettanut pieni potkurikone putosi maahan ja syttyi palamaan muutaman sadan metrin päässä Örebron lentoasemalta. Turmassa kuoli yhdeksän ihmistä. Kone ehti nousta noin 100 metrin korkeuteen, ennen kuin se kallistui tuntemattomasta syystä vasemmalle ja syöksyi maahan. Koneessa oli lentäjän lisäksi kahdeksan ihmistä. Yksi uhreista kuljetettiin onnettomuuden jälkeen sairaalaan, jossa hän myöhemmin menehtyi.
Katso myös.
Uumajan lento-onnettomuus
Mekiwi

MeKiwi on oululainen vuonna 2014 perustettu ohjelmisto- ja videopeliyritys. Sen toimintaan kuuluvat nettisivujen ja ohjelmistojen suunnittelu ja erityisesti VR- ja AR-ratkaisut (virtuaalitodellisuus ja lisätty todellisuus) käyttöliittymiin ja peleihin.
VRKiwi.
VRKiwi on MeKiwin pelistudio joka keskittyy VR-peleihin. Sen merkittävin julkaisu on vuonna 2018 Steam-palvelun kautta julkaistu Cave Digger -peli. Studio julkaisee myös muiden kehittämiä VR-pelejä, kuten liettualaisen Nieko-studion kehittämän pelin Crystal Raiders.
Johannes Eberhard von Schantz

Johannes Eberhard von Schantz (2. kesäkuuta 1861 Helsinki – 25. joulukuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies. 
Von Schantzin vanhemmat olivat kapellimestari, säveltäjä Filip von Schantz ja Charlotta Eufrosyne von Fieandt ja puoliso vuodesta 1892 Olga Wideman. Von Schantz tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja suoritti oikeustutkinnon 1884, varatuomarin arvon hän sai 1887. Von Schantz oli ensin Vehmaan ja sitten Mynämäen kihlakunnan kruununvouti 1892–1907, sisäministeriön ylimääräisenä notaarina hän toimi 1917–1925. Von Schantz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891.
Villafranca

Villafranca voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Jagjit Singh

Jagjit Singh (syntyjään Jagmohan Singh Dhiman; 8. helmikuuta 1941 Sri Ganganagar, Brittiläinen Intia – 10. lokakuuta 2011 Bombay, Maharashtra, Intia), joka tunnettiin yleisesti nimellä ”Ghazalin kuningas”, oli intialainen säveltäjä, laulaja ja muusikko. Hän sävelsi ja lauloi lukuisilla kielillä, ja hän sai tunnustusta intialaisen klassisen taidemuodon ghazalin elpymisestä ja suosiosta valitsemalla massojen kannalta merkityksellistä runoutta ja säveltämällä ne tavalla, joka painotti enemmän sanojen ja melodian merkitystä.
Singh sai Padma Bhushan -palkinnon Intian valtiolta vuonna 2003. Hän kuoli aivoverenvuotoon 70-vuotiaana 10. lokakuuta 2011.
Yksityiselämä.
Singh oli naimisissa laulaja Chitra Singhin kanssa. Heidän ainoa poikansa Vivek kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1990.
Axel Gabriel Wilhelm Tawaststjerna

Axel Gabriel Wilhelm Tawaststjerna (22. maaliskuuta 1837 Pieksämäki – 28. maaliskuuta 1891 Helsinki) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies. 
Tawaststjernan vanhemmat olivat maanmittari Johan Wilhelm Tawaststjerna ja Gustava Juliana Taube ja puoliso vuodesta 1871 Fanny Sofia Törnegren (k. 1874). Tawaststjerna tuli ylioppilaaksi Kuopiossa ja suoritti kameraalitutkinnon 1862. Hän oli senaatin sotilastoimituskunnan kamreeri vuodesta 1882. Tawaststjerna oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888 ja 1891, hän menehtyi jälkimmäisten valtiopäivien aikana maaliskuussa 1891.
Chandrashekhar Agashe

Chandrashekhar Agashe (Marathi: चंद्रशेखर आगाशे; IAST: Candraśekhara Āgāśe; 14. helmikuuta 1888 – 9. kesäkuuta 1956) oli intialainen teollisuusmies ja asianajaja, joka muistettiin parhaiten Brihan Maharashtra Sugar Syndicate Ltd. perustajana. Hän toimi yrityksen toimitusjohtajana sen perustamisesta vuonna 1934 aina kuolemaansa asti vuonna 1956.
Naakelinmäki

Naakelinmäki eli Listonmäki on 212 metrin korkuinen mäki Äänekoskella Keski-Suomessa. Sen laella sijaitsee Unescon maailmanperintökohteeseen Struven ketjuun kuuluva mittauspiste vuodelta 1835.
Struven ketjun mittauspiste.
Paikka sijaitsee Konneveden kirkosta Pyhälahdentietä, jolta erkanee noin 20 km päässä luontopolku Ahvenisen lammelle. Rokkapohjantietä matkaa on vielä noin 7 km. Paikalla kasvaa nykyisin harvaa mäntymetsää. Naakelinmäki sijaitsee laakeassa kalliomännikössä, josta näkymiä Keiteleen suuntaan. Struven merkki on kalliossa, jonkin matkaa kolmiopisteestä, jossa ollut viimeinen kolmiomittaustorni. Pisteen ympärillä edelleen kivikasoja, jotka osoittavat kolmimittaus tornin jalkojen sijainnin. Struven tutkimusryhmään kuuluva Melan mittasi paikan 7.-8. heinäkuuta 1835. Paikka on Metsähallituksen omistuksessa (992-460-6-135 Listonsalo). Lähistöllä on suojelualue nimeltään Naakelinkorpi. Veneellä paikalle pääsee Pyhälahden vierasvenesatamasta. Keiteleen rannasta on paikalle matkaa noin 700 m ylämäkeä. 
Vuonna 2005 Struven ketjusta tuli ainoa Unescon maailman­perintökohde, joka sijaitsee usean­ valtion alueella. Naakelinmäen mittauspiste yhdisti aina 1960-luvulle saakka pohjoisen ja etelän kolmiomittausketjut toisiinsa . 
Paikassa kolmimittaustornia ei enää ole. Ainoa merkki mittauspisteestä on reikä kivessä. Keski-Suomen mittauspisteitä koskevassa selvityksessä onkin mainittu, että mittauspiste voitaisiin kunnostaa tiedeopetuksen ja matkailun tarpeisiin esimerkiksi rakentamalla paikalle näkötorni . 
Helsingin Sanomien toimittaja pohtii kolmimittaustornien rakennustyötä miten työlästä aikoinaan mittausketjun tekeminen oli usein yli 100 metrin korkeille kallioille. Se vaati ehdotonta tarkkuutta ja järjestelyjä. Miten hoitaa talonpojilta tukkipuut ja saada paikalliset virkamiehet yhteistyöhön? Miten järjestää kuljetukset ja majoitukset ja maksaa palk­kiot? 
Muut Naakelinmäkeen liittyvät kolmiomittauspisteet ovat:
Goughinsaarensirkku

Goughinsaarensirkku ("Rowettia goughensis") on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Tristan da Cunhalta. 
Koko ja ulkonäkö.
Goughinsaarensirkku voi kasvaa 16–18 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Goughinsaarensirkkukoiras on päästään, selästään ja siivistään väriltään oliivinvihreä, ja otsa on hieman kellertävä. Linnulla on musta kaulus ja vatsa on oliivinvihreä. Lajin naaras on kellertävän ruskea ja ruumiissa on runsaasti tummia juovia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Goughinsaarensirkkua tavataan vain Goughin saarelta. Lajin elinympäristöä ovat erilaiset ruohomaat ja niiden pensaikot. Goughinsaarensirkku liikkuu yksin tai pareittain. Sen ravintoa ovat erityisesti selkärangattomat eläimet, mutta se voi syödä myös munia, haaskoja, hedelmiä ja kasvien siemeniä. Goughinsaarensirkkun pesimäkausi on marras–joulukuussa ja naaras munii kaksi munaa kuppimaiseen pesään kasvillisuuden tai kallioiden suojaan.
Goughinsaarensirkku luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kooksi arvioitiin vuonna 2020 noin 1 900 yksilöä. Kantaa uhkaavat vieraslajit kuten kotihiiri ja mustarotta, jotka sekä saalistavat lintuja että kilpailevat niiden kanssa ravinnosta.
Jan Mårtenson

Jan Mårtensson tai Mårtenson on seuraavien henkilöiden nimi
Dekra

Dekra on kansainvälinen Saksassa pääkonttoria pitävä teknisiin tarkastuksiin, testauksiin, arviointeihin, sertifiointeihin ja katsastuksiin erikoistunut yritys. Dekralla on toimintaa ympäri maailman ja Suomessa sillä on 18 aluetoimistoa ja 11 katsastusasemaa.
Suomessa Dekra tarjoaa yritysasiakkailleen painelaitteiden, sähkölaitteistojen, paloilmaisulaitteistojen ja sammutuslaitteiden tarkastuksia ja arviointeja sekä ainetta rikkomatonta (NDT) ja materiaalien rikkovaa testausta (DT). Teräsrakenteiden CE-merkinnän edellyttämiä kantavien teräsrakenteiden suoritustason arviointeja, sekä tuote- ja johtamisjärjestelmien sertifiointeja. Kuluttajille tarjotaan ajoneuvojen katsastuspalveluita.
Suomessa yritys työllistää yli 290 henkilöä ja liikevaihtoa yritys teki Suomessa noin 32 miljoonaa euroa vuonna 2021.
Wanhan hywän ajan laulu

Wanhan hywän ajan laulu on Somerolla asuvan Pentti Koskimaan (s. 1943) CD-albumi, joka sisältää 10 Toivo Kärjen ennenjulkaisematonta kappaletta vuosilta 1943-1986 sekä yhden uuden version. Levyn julkaisi Musapalvelu Salmenoja vuonna 2018, sovitukset teki ja äänitykset ja miksaukset hoiti omassa studiossaan Timo Salmenoja. Säestävässä perinteisen tyylin pienyhtyeessä soittivat Timo Salmenoja haitari, piano, koskettimet, basso, Siiri-Sofia Kanerva viulu, Tapio Lindholm kitara ja Antti Roos rummut. 
Projektin taustaa.
Pentti Koskimaa teki vuonna 2017 albumin "Muistatko?", jolle hän lauloi uusia versioita Henry Theelin alun perin levyttämistä kappaleista, sovittajana Timo Salmenoja. Mukana oli kaksi Toivo Kärjen vuoden 1948 sävellystä. Turkulaisen Radio Robin Hoodin toimittajat Liisa-Hellevi ja Erkki Rantanen tunsivat hyvin sekä Pentti Koskimaan että Kalervo Kärjen, Toivo Kärjen pojan ja jäämistön hoitajan. He vihjaisivat Pentille, että kannattaisi ottaa yhteyttä Kalervoon. Tämä kertoi hänellä olevan paljon isänsä julkaisematonta tuotantoa. Pentti kiinnostui välittömästi, ja syntyi idea kokonaisesta albumista tätä materiaalia. Kalervo toimitti valitsemansa nipun käsikirjoitusnuotteja Timo Salmenojalle, kappaleista mietittiin tasapainoinen kokonaisuus, ja Timo hoiti levytykset. Kalervo kirjoitti jokaisesta kappaleesta sen syntyä selvittävän lyhyen selosteen, ja levyn kannet suunnitteli Timo. Levynjulkistuskonsertti pidettiin Someron Seurahuoneella 26.1.2019.
Jan Mårtenson (s. 1933)

Jan Mårtenson (s. 1933 Uppsala, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija ja diplomaatti.
Mårtenson on koulutukseltaan juristi. Hän valmistui jur. kandiksi Uppsalan yliopistosta 1960. Hän on työskennellyt diplomaattina ja erilaisissa muissa virkatehtävissä. Hän on julkaissut salapoliisiromaaneja, runoja, esseitä ja muuta kirjallisuutta. Hän on ollut vuodesta 1967 naimisissa Ingrid Giertzin kanssa.
Maailmankisat 1976

Yhdeksännet Maailmankisat järjestettiin vuonna 1976 Helsingissä 22.–23. kesäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät. Kisat oli aiemmin järjestetty joka toinen vuosi. Nyt kisoissa siirryttiin vuosittaiseen rytmiin.
Tulokset.
Naiset.
Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai keihäänheittäjä Seppo Hovinen, joka teki lajissa Stadionin ennätyksen.
Denatsifikaatio

Denatsifikaatio () oli joukko toimenpiteitä, joita liittoutuneet tekivät Saksassa toisen maailmansodan jälkeen poistaakseen kansallissosialistisen ideologian saksalaisesta yhteiskunnasta, kulttuurista, mediasta, taloudesta ja politiikasta. Denatsifikaation seurauksena poistettiin vallasta Saksan kansallissosialistinen työväenpuolueen ja Schutzstaffelin jäseniä ja lakkautettiin organisaatioita, jotka olivat kytköksissä natseihin. Yli 40 prosenttia Saksan virkamiehistä erotettiin ensimmäisen miehitysvuoden aikana. Julkisilta paikoilta poistettiin laajamittaisesti natsisymboliikkaa, kuten hakaristejä, ja muun muassa katujen nimiä muutettiin. Myös tiedotusvälineitä kontrolloitiin ja tuhottiin natsihenkistä kirjallisuutta sekä kuvataidetta.
Termi "denazification" keksittiin Pentagonissa vuonna 1943. Alun perin sillä tarkoitettiin vain natsien oikeusjärjestelmän purkamista, mutta pian käsite laajeni tarkoittamaan koko yhteiskunnan puhdistamista natsismista. Saksan antautuessa toukokuussa 1945 kansallissosialistisessa puolueessa oli 8,5 miljoonaa jäsentä, mikä oli 10 prosenttia kansasta. Heidän lisäkseen kansallissosialistisiin järjestöihin oli kuulunut 45 miljoonaa jäsentä. 
Ohjelma käynnistettiin sodan päättymisen jälkeen ja vahvistettiin Potsdamin sopimuksessa elokuussa 1945. Kaikkien täysi-ikäisten saksalaisten piti täyttää kyselylomake, jossa heidän oli tehtävä selkoa suhteestaan natsihallintoon. Lisäksi luotiin viisiportainen luokittelu, jonka perusteella eri ryhmiin kohdistettiin erilaisia toimia. Lähes kahdelta miljoonalta saksalaiselta kiellettiin työskentely muussa kuin yksinkertaisessa fyysisessä työssä. Kaikkia natsipuolueen lakimiesliittoon kuuluneita juristeja ei kuitenkaan voinut erottaa, koska yhteiskunta olisi romahtanut. Alle vuoden kuluttua Saksan antautumisesta denatsifikaatio jätettiin saksalaisten tuomioistuinten hoidettavaksi. Denatsifikaation aika päättyi virallisesti vuonna 1951.
Bolt.Works

Bolt.Works Oy on suomalainen työvoiman vuokrausta harjoittava yritys. Yritys on erikoistunut rakennusalan työvoimavuokraukseen. Lisäksi se välittää työvoimaa esimerkiksi teollisuuden, logistiikan ja kiinteistöhuollon parissa toimiviin yrityksiin. Bolt.Works on alustayritys, joka käyttää rekrytoinnin tukena koneoppimista.
Henkilöstöpalveluyritysten liiton mukaan Bolt.Works oli toukokuussa 2021 liikevaihdolla mitattuna Suomen yhdeksänneksi suurin henkilöstöpalvelualan yritys. Vuoden 2020 lopussa Bolt.Worksilla oli 4 500 asiakasyritystä ja yli 50 000 rekisteröitynyttä työntekijää.
Historia.
Yrityksen perusti Tommi Hämäläinen vuonna 2010, jolloin hän osti tutultaan pientä liiketoimintaa harjoittaneen yrityksen ja muutti sen henkilöstövuokrausyritys Briko Oy:ksi. Yritys toimi tällä nimellä huhtikuuhun 2017 asti, jolloin se toi markkinoille oman mobiilisovelluksensa. Sovellukseen tulivat muun muassa tilaukset, sopimukset ja tuntikortit. Sovelluksessa työnantajat ja työntekijät pystyvät myös arvioimaan toisiaan.
Tammikuussa 2020 Bolt.Works solmi kuusivuotisen yhteistyösopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin omistaman Helsinki Stadion Management Oy:n kanssa. Sopimuksen myötä Töölön jalkapallostadionin nimi muuttui Bolt Arenaksi Telian (ent. Sonera) aiemman kymmenvuotisen nimisopimuksen päätyttyä, ja Bolt.Works sitoutui löytämään uransa lopettaneille HJK:n edustusjoukkueiden pelaajille uuden työn. Lisäksi Bolt sponsoroi jääkiekkoseuroista KooKoota, Oulun Kärppiä ja Vaasan Sportia, pesäpalloseuroista Sotkamon Jymyä ja Jyväskylän Kirittäriä sekä lentopalloseuroista Karelian Hurmosta. Koripallossa Bolt.Works tekee yhteistyötä Helsinki Seagullsin kanssa. Vuonna 2022 Bolt.Works aloitti markkinointiyhteistyön hiihtäjä Iivo Niskasen kanssa. Yritys käyttää markkinointiin noin 600 000 euroa vuodessa.
Tammikuussa 2021 Bolt.Works nousi Deloitten suomalaisten kasvuyhtiöiden "Technology Fast 50" -listalle. Boltin sijoitus oli 41. yli 400 prosentin kasvulla.
Maaliskuussa 2021 Bolt.Works osti Suomen suurimman torninostureiden välittäjän Trenoxin.
Omistus.
Maaliskuussa 2017 Eläkevakuutusyhtiö Etera teki Bolt.Worksiin yli miljoonan euron sijoituksen, jolla se sai yrityksestä 19,9 prosentin omistusosuuden.
Maaliskuussa 2018 yrityksellä oli 28 osakkeenomistajaa. Tuolloin suurimmat omistajat olivat Ilmarinen ja Privanet Group Oyj, joilla kummallakin oli noin 20 prosentin osuus. Loput 60 prosenttia osakkeista olivat toimivan johdon ja henkilöstön omistuksessa.
Joulukuussa 2020 Alma Median tytäryhtiö Alma Career hankki suunnatussa osakeannissa 21,05 prosenttia Bolt Groupin osakekannasta.
Helmikuussa 2022 Vaaka Partnersista tuli Bolt.Worksin pääomistaja
Brilliance Communications

Brilliance Communications Oy oli suomalainen mediayritys, joka tuotti elokuvia, videoita ja televisio-ohjelmia. Se hallinnoi televisiokanava AlfaTV:tä. Sillä oli Liikenne- ja viestintäviraston lupa lähettää Alfa TV ja Alfa TV HD -kanavia. 
Kristillinen IRR-TV ry. omisti yhtiöstä 69,7 prosenttia. Muita sijoittajia olivat viimeisen puolentoista toimintavuoden aikana muun muassa mediakonserni Keskisuomalainen liikemies-poliitikko Hjallis Harkimo, entinen kokoomuksen kansanedustaja Eero Lehti, Hesburgerin perustaja Heikki Salmela, Maskun Kalustetalon yrittäjä Toivo Sukari, Bayerncarin omistaja Joni Nelimarkka, IKH-rautakauppaketjusta tunnettu yrittäjä Ilkka Alakortes ja kokoomuslainen entinen ministeri Kimmo Sasi.
Brilliance Communications Oy perustettiin vuonna 2011. Sen päätuote, televisiokanava AlfaTV, aloitti toimintansa vuonna 2012. Brilliance Communicationsin johtajana toimi Hannu Haukka. Haukan mukaan yritys on saanut rahoitusta esimerkiksi kanadalaiselta teollisuusmiljonääriltä Ted Hiltonilta. Vuonna 2020 Brilliance Communicationsin liikevaihto oli noin 2,73 miljoonaa euroa, ja se teki voittoa yhteensä 53 000 euroa. Vuosina 2011–2021 yhtiö on tehnyt reilusti yli puoli miljoonaa euroa tappiota.
Vuonna 2021 Brilliance Communications keräsi suunnatussa osakeannissa 940 500 euroa ja sen jälkeen osakeannilla noin kolme miljoonaa euroa.
Toukokuussa 2022 yhtiö ilmoitti oman pääoman menettämisestä. Tämä tarkoittaa, että yrityksen rahat loppuivat ja sen toiminta pyöri velalla. Suomen Asiakastiedon konkurssimittarin mukaan yrityksen konkurssiriski oli suuri. Tästä johtuen Brilliance Communications jätti konkurssihakemuksen Itä-uudenmaan käräjäoikeuteen perjantaina 25.11.2022. Yhtiön mukaan samalla AlfaTV:n toiminta loppui. Yhtiö kertoi olevansa maksukyvytön, eikä sillä ole edellytyksiä hakeutua yrityssaneeraukseen. Neuvottelut rahoitustilanteen korjaamiseksi päättyivät tuloksettomina.
László Nagy

László Nagy (1925 Felsőiszkáz, Unkari – 1978 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija, kääntäjä ja graafikko. Hän oli toisen maailmansodan jälkeisistä unkarilaisista runoilijoista merkittävimpiä. Hän hyödynsi runoissaan renessanssin ja barokin rakkausrunoja, varsinkin kukkaislauluja (virágének). Hän käytti samassa runossa sekä ylevää arkaistista kieltä että arkista puhekieltä. Aiheina hän käsitteli teknisen kehityksen pelkoa ja moraalisten arvojen katoamista.
Suomennetut teokset.
Suomennettuja runoja.
Antologiassa "Kaivojen maa: valikoima unkarilaista nykylyriikkaa", suom. ja toim. Anna-Maija Raittila, Helsinki: Kirjayhtymä 1970
Saksilainen suku

Saksilainen suku ( tai "Ottonen") oli hallitsijasuku, joka hallitsi vuosina 919–1024 Saksaa ja vuodesta 962 samalla koko Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa.
Suvun vanhin tunnettu kantaisä oli Saksin alueella elänyt kreivi Liudolf (k. 866), jonka mukaan sukua on kutsuttu Liudolfingeiksi tai Ludolfingeiksi ("Liudolfinger", "Ludolfinger"). Liudolf sai jossain vaiheessa Saksin herttuan arvon, joka periytyi hänen pojilleen. Liudolfin pojanpoika, Saksin herttua Henrik Linnustaja valittiin vuonna 919 Itä-Frankian kuninkaaksi, sillä edellinen kuningas Konrad I oli kuolinvuoteellaan suositellut häntä seuraajakseen. Henrikin katsotaan varsinaisesti perustaneen Saksan valtakunnan. Henrikin seuraajaksi vuonna 936 tullut Otto Suuri liitti valtakuntaan suuren osan Italiaa, ja hänet kruunattiin vuonna 962 Roomassa keisariksi, minkä jälkeen on tapana puhua Pyhästä saksalais-roomalaisesta keisarikunnasta. Otto I:n keisariksi tulon seurauksena Saksin herttuakunta siirtyi Billungin suvulle.
Saksilaisesta suvusta tuli Oton jälkeen vielä kolme keisaria. Suku sammui keisari Henrik Pyhän kuolemaan vuonna 1024, minkä jälkeen keisarikunnassa nousi valtaan saalilainen suku. Sukujen välillä oli yhteys, sillä saalilaisen suvun ensimmäinen hallitsija Konrad II oli Otto I:n tyttären Liudgardin jälkeläinen.
Suvun hallitsijat.
Ranskan kapetingien dynastian ensimmäinen hallitsija Hugo Capet kuului saksilaiseen sukuun äitinsä puolelta.
Dustin Hoffmanin filmografia ja teatteriesiintymiset

Tämä on luettelo Dustin Hoffmanin filmografiasta ja teatteriesiintymisistä.
Leander Sevillalainen

Pyhä Leander Sevillalainen (n. 534 Cartagena, Espanja – n. 600 Sevilla, Espanja) oli munkki, pyhimys ja piispa. Mies oli Severianuksen ja Theodoran lapsi ja hänen veljensä Isidore ja Fulgentius sekä hänen siskonsa Florentina ovat myös pyhimyksiä. Hän käännytti pyhän Hermengildin ja prinssi Reccaredin, oli pyhän paavi Gregorius Suuren ystävä, toimi areiolaisuutta vastaan, osallistui Toledon kolmanteen kirkolliskokoukseen, uudisti ja yhtenäisti espanjalaista liturgiaa, kirjoitti säännön nunnille ja otti käyttöön Nikean uskontunnustuksen messuissa lännessä. Pyhimyksen töistä on säilynyt vain kaksi eli “De institutione virginum et contemptu mundi” ja “Homilia de triumpho ecclesiæ ob conversionem Gothorum”. Miehen muistopäivää vietetään 13. maaliskuuta ja joissain kalentereissa 27. helmikuuta tai 13. marraskuuta ja hän on Sevillan suojeluspyhimys.
Antti Kortteenperä

Antti Kortteenperä (s. 27. kesäkuuta 1999) on suomalainen pesäpalloilija. Kortteenperä on edustanut kaudesta 2024 alkaen Superpesiksessä pelaavaa Haminan palloilijoita. Hänen kasvattajaseuransa on Veteli Pesis. Kortteenperä pelaa sisäpelissä vaihtajana ja ulkokentällä polttajana. Kortteenperä on pelannut urallaan yhden Superpesiksen runkosarjaottelun myös Vimpelin Vedossa kaudella 2020 ja saavuttanut Vedon joukkueessa SM-pronssin. Ennen kauden 2025 alkua Korteenperä on pelannut 135 ottelua Superpesiksessä, joissa hän on lyönyt 11+18 juoksua, tuonut 110 juoksua sekä lyönyt 593 kärkilyöntiä.
Marjo Selin

Marjo Selin (s. 2. lokakuuta 1960) on suomalainen kehonrakentaja, joka voitti kehonrakennuksen Suomen mestaruuden vuonna 1981. Marjo on kisannut Ms. Olympia -kisoissa vuosien 1982 ja 1989 välissä. Hän sai pronssimitalin Women's Pro World Championship -kisoissa Ranskassa.
Knud Børge Overgaard

Knud Børge Overgaard (21. maaliskuuta 1918 Viby, Aarhus – 20. lokakuuta 1985 Hjørring) oli tanskalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti.
Overgaard pelasi Tanskan miesten maajoukkueessa kahdeksan ottelua. Hän voitti Tanskan kokoonpanossa olympiapronssia Lontoossa 1948. Seurajoukkuetasolla Overgaard edusti Aarhus GF:ia ja Boldklubben af 1893:ta.
Larry Bryggman

Arvid Laurence "Larry" Bryggman (s. 21. joulukuuta 1938 Concord, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Bryggman on esiintynyt muun muassa elokuvassa "Die Hard – Koston enkeli", jossa hän näytteli tarkastaja Walter Cobbia.
Kirkonmäen hautausmaa (Kempele)

Kirkonmäen hautausmaa eli Kempeleen vanha hautausmaa on toinen Kempeleessä sijaitsevista hautausmaista. Se sijaitsee Kempeleen keskustaajamassa vanhan kirkon ja Pyhän kolminaisuuden kirkon välissä. Hautausmaan alue on yksi valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Kaikkiaan hautausmaalla on yhteensä 1 500 hautapaikkaa.
Hautausmaan vanhimmat haudat ovat 1700-luvun loppupuolelta. Vanhempia hautoja on vanhan kirkon alla olevissa hautaholveissa. Nykyään Kempeleessä tehtävät hautaukset tehdään keskustaajaman itäpuolella sijaitsevalle Kokkokankaan hautausmaalle. 
Hautausmaan läheisyydessä sijaitsee myös sankarihauta-alue, jonka on suunnitellut Ilmari Wirkkala vuonna 1947. Vuosien 1939–1945 sankarihautamerkki paljastettiin 31. elokuuta 1952, jonka on suunnitellut Martti Tarvainen. Sen pääaiheena on Vehmaan graniitista tehty iso risti, johon on kaiverrettu vuodet sekä teksti. Yksittäisten sankarivainajien muistomerkit on myös tehty graniitista. Luonnonkivilohkareista kootun matalan muurin sisäpuolella on
lisäksi kolmelle vuoden 1918 vapaussoturille pystytetty vanhempi muistokivi.
Viime vuosina hautausmaa-alueen puuston kuntoa on kartoitettu, ja sen perusteella on tehty ensimmäisen vaiheen puukaadot. Vanhan kirkon ja kellotapulin näkyvyyttä eri ilmansuuntiin tullaan tulevaisuudessa parantamaan kirkon alueeseen liittyvän aluesuunnittelutoteutuksen yhteydessä.
Johannes Pløger

Johannes Theodor Louis Plöger (tunnettu myös nimellä Johannes Pløger, 3. huhtikuuta 1922 Fredriksberg – 4. helmikuuta 1991 Fredriksberg) oli tanskalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti.
Pløger pelasi Tanskan miesten maajoukkueessa vuosina 1940–1948 21 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Hän voitti Tanskan kokoonpanossa olympiapronssia Lontoossa 1948. Seurajoukkuetasolla Pløger edusti toisen maailmansodan aikoihin Boldklubben Fremiä, minkä jälkeen hän pelasi Italiassa.
Bryggman

Bryggman on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Oud-Heverlee Leuven

Oud-Heverlee Leuven on jalkapalloseura Leuvenin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2024–2025 Belgian korkeimmalla sarjatasolla Jupiler Pro Leaguessa. Se on perustettu vuonna 2002. Vuonna 2002 Zwarte Duivels Oud-Heverlee ja K. Stade Leuven yhdistyivät yhdeksi joukkueeksi K. Daring Club Leuvenin kanssa, jolloin se aloitti kolmannelta sarjatasolta uudella nimellä.
Silvano Bertini

Silvano Bertini (27. maaliskuuta 1940 Lastra a Signa – 27. kesäkuuta 2021 Lastra a Signa) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Bertini voitti 67 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Tokiossa 1964 ja EM-hopeaa Moskovassa 1963. Hän kilpaili myös ammattinyrkkeilijänä. Bertini kuoli 81-vuotiaana 27. kesäkuuta 2021.
Saalilainen suku

Saalilainen suku eli frankkilainen suku () oli hallitsijasuku, joka hallitsi Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa vuosina 1024–1125. Sukuun kuului neljä keisaria ja yksi paavi.
Epävarman tiedon mukaan saalilainen suku olisi polveutunut Widoneiksi ja Lambertineiksi kutsutusta frankkilaisesta aatelissuvusta. Suvun varhaisin tunnettu edustaja oli 800-luvun lopussa elänyt kreivi Werner, joka hallitsi Nahegaun, Wormsgaun ja Speyergaun kreivikuntia. Wernerin poika Konrad Punainen sai vuonna 944 Lothringenin herttuan arvon ja nai keisari Otto Suuren tyttären Liutgartin. Konradin pojanpojasta tuli vuonna 996 paavi Gregorius V.
Suvun ensimmäinen keisari oli Konrad II, joka valittiin Saksan kuninkaaksi vuonna 1024, kun saksilaisen suvun viimeinen keisari Henrik II Pyhä kuoli ilman perillistä. Konrad II kruunattiin keisariksi kolme vuotta myöhemmin. Häntä seurasivat keisareina hänen poikansa Henrik III, pojanpoikansa Henrik IV ja pojanpojanpoikansa Henrik V. Edeltäjistään poiketen saalilaisen suvun hallitsijat käyttivät valtansa tukena alhaissäätyisiä virkamiehiä, ministeriaaleja. Keisarin ja keskushallinnon valta oli mahtavimmillaan Henrik III:n aikana, mutta Henrik IV:n aikana alkoi niin sanottu investituurariita, pitkään kestänyt valtataistelu paavien ja keisareiden välillä. Saalilainen suku sammui Henrik V:n kuollessa ilman perillistä vuonna 1125. Uudeksi hallitsijaksi tuli Saksin herttua Lothar III, ja hänen jälkeensä alkoi vuonna 1138 Hohenstaufenin suvun valtakausi.
Sukua alettiin kutsua saalilaiseksi suvuksi vasta 1100-luvun alussa. Nimi viittaa todennäköisimmin saalilaisiin frankkeihin, jotka muistettiin laatimastaan saalilaisesta laista. Kronikoitsija Otto Freisingiläinen käytti suvun hallitsijoista nimitystä ”saalilaiset kuninkaat”, ilmeisesti luodakseen mielleyhtymän varhaisempiin hallitsijoihin.
Saalilaisen suvun valtakautena rakennettiin muun muassa Speyerin tuomiokirkko.
Kaamos (televisiosarja)

Kaamos oli tuotannossa ollut suomalainen kahdeksanosainen rikossarja, joka piti julkaista Nelonen Median Ruutu-suoratoistopalvelussa toukokuussa 2019. Sarjassa 40-vuotias Málagassa asuva Europolin rikostutkija, Julius, oli palaamassa Utsjoelle hautaamaan äitiään, mutta joutuukin keskelle rikosvyyhtiä. Sarjan pääosanäyttelijöiksi oli kiinnitetty Kai Vaine, Armi Toivanen ja Kari Väänänen. Muissa rooleissa olisivat esiintyneet Tiina Pirhonen, Ilkka Heiskanen, Janne Kataja, Matti Onnismaa ja Hildá Länsman. Sarjaa ohjasivat Akseli Tuomivaara ja Lauri Haukkamaa. Käsikirjoitus oli Lassi Vierikon ja Petja Lähteen.
"Kaamoksen" kokonaisbudjetti oli yli kaksi miljoonaa euroa. Nelosen silloinen kotimaisten ohjelmien päällikkö Unne Sormunen kertoi marraskuussa 2018 sarjan julkistuksen yhteydessä, sen olevan jaksokohtaiselta panostukseltaan yhtiön suurimpia tuotantoja. Sarjan rahoituksesta vastasivat Nelosen lisäksi kansainvälinen myyntiagentti DRG ja suomalainen yksityinen rahasto.
Tuotannon vaikeudet.
Sarjan kuvaukset alkoivat Utsjoella tammikuussa 2019. Kuvaukset ehtivät kestää viisi viikkoa ennen kuin tuotantoyhtiö Mogul Movies keskeytti ne. Tuotantoyhtiöllä oli maksamattomia palkkoja ja laskuja Suomen Kuvalehden mukaan yli 100 000 euron arvosta. Tuottajana toimineen Markos Annalan mukaan suunnitelmissa ei ollut osattu varautua arktisten kuvausolosuhteiden tuomiin haasteisiin. Tuotannon kaatumiseen vaikutti tuottajan mukaan myös ulkomaalaisen rahoittajan vetäytyminen projektista kesken kaiken.
Sarjan suomalais-latvialaiseen tuotantotiimiin kuului 55 henkeä. Utsjoelle sijoittuneet kohtaukset saatiin kuvattua, mutta seuraavaksi suunnitellut studiokuvaukset Helsingissä eivät koskaan alkaneet.
Kesäkuussa 2019 sarjan tuotantoyhtiönä toiminutta Mogul Moviesia haettiin konkurssiin maksamattomien verojen vuoksi. Samaan aikaan tuotantoyhtiöllä oli maksamattomia laskuja jo yli 225 000 euron edestä sekä lukuisia maksuhäiriöitä ja luottotietomerkintöjä.
Tuija Långholm

Tuija Långholm, entinen Tuija Teiska, (s. 15. lokakuuta 1985 Kajaani) on suomalainen nykytaiteilija. Hänen tuotantoonsa lukeutuu tekstiiliteoksia, veistoksia, installaatioita, piirustuksia ja performansseja. Lisäksi hän on tehnyt julkisen taideteoksen Kajaanin Keskussairaalaan akuuttigeriatrian osastolle vuonna 2019. Långholmille on myönnetty useita apurahoja ja palkintoja hänen työstään kuvataiteilijana. Suomen Taideyhdistys myönsi hänelle nuorten taiteilijoiden apurahan 2018.
Tuija Långholm valmistui kuvataiteen maisteriksi Taideyliopiston kuvataideakatemiasta 2016 Helsingissä ja kuvataiteilijaksi Imatran Taidekoulusta, Saimaan Ammattikorkeakoulusta 2009.
Taiteellinen toiminta.
Långholmin taideteoksia on ollut esillä useissa eri taiteen konteksteissa. Teoksia on ollut nähtävissä niin nykytaiteen näyttelyissä, feminististä taidetta käsittävissä näyttelyissä kuin tekstiilitaidenäyttelyissä.
Voima-lehdessä vuonna 2011 Erkki Pirtola vertasi silloisen Teiskan teoksia Judith Scottin outsider-taiteeseen. Teokset saivat Pirtolalta nimityksen ”rättiperheet”. ”Rättiperheet” ovat olleet esillä ITE-taiteen näyttelyissä. Långholm toteutti neljä ”rättiperhettä” kunnes loukkaantui 2012 auto-onnettomuudessa. Onnettomuuden jälkeen taiteilija kiinnostui performanssitaiteesta. Ensimmäinen performanssi Nutshell valmistui vuosi onnettomuuden jälkeen 2013, ja videodokumentaatio performanssista on ollut esillä Tukholman Nykytaiteen messuilla: Supermarket-Stockholmissa, Independent Art Fairissa 2013 Tukholmassa sekä 2016 Haenggungjae Galleryssä Suwon Etelä-Koreassa ja Näkyväksi neulottu -näyttelyssä 2016 Keravan Taidemuseossa.
Långträsk (Hammarland)

Långträsk on järvi Hammarlandissa Ahvenanmaan länsiosassa. Sen pinta-ala on 37,1 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on kymmenen kilometriä luoteeseen.
Maantiede.
Långträsk on etelä–pohjoissuuntaisesti pitkänomainen. Altaan pituus etelästä pohjoiseen on kaksi kilometriä, suurin leveys lännestä itään on 330 metriä. Saaria ei ole. Järveen kuuluu myös pieni soistunut vesialue pääaltaan luoteispuolella. Soistuneelta vesialueelta lähtee laskuoja Strumpoström pohjoiseen kohti Västmyra träskiä, joka laskee Korsbroströmmeniä pitkin mereen.
Päätie 1 on rakennettu aivan Långträskin itärantaa pitkin. Itäinen ranta on osin jyrkähkö, tie kulkee rannan ja 20 metrin korkeuskäyrän välistä. Enimmillään itäisen rannan metsämaat kohoavat noin 50 metriä merenpinnan yläpuolelle. Länsiranta on alavampaa. Aivan järven rannalla ei ole peltomaata.
Långträsk (82.A36.1.003) kuuluu vesistöalueeseen 82.036A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Alueeseen 82.036A kuuluu Långträskin ohella Västmyra träsk ja Tjärnaträsk.
Långträsk on toiseksi laajin Hammarlandin kahdestatoista järvestä. Laajin on Vargsundet.
Galli (täsmennyssivu)

Galli voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Lönnhammarinjärvi

Lönnhammarinjärvi () on lievästi rehevä järvi Lohjan lounaisosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 36,3 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 25 kilometriä länsilounaaseen.
Maantiede.
Lönnhammarinjärven pituus lounaasta koilliseen on kilometrin, leveys on noin puolet pituudesta. Saaria ei ole. Järven pohjois- ja itärannalla avautuu kulttuurimaisema, eteläinen ja läntinen ranta on metsämaata. Lännessä sijaitsee Fiskarsinjoen vesistöön kuuluva Seljänalanen. Järvien välisen kannaksen kautta Lönnhammarinjärven rantaa mukaillen kulkee seututie 104. Lönnhammarinjärven koillisrannalta lähtee laskuoja Myllyjärveen, joka sijaitsee puolisen kilometriä kaakkoon. Lönnhammarinjärven lounaispuolella sijaitsee Ekhammarsjön ja eteläpuolella Umpilammi.
Lönnhammarinjärvi (23.014.1.004) kuuluu Krabbäckenin valuma-alueeseen (23.014), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Karjaanjoen alaosan alue (23.01). Lönnhammarinjärvi on Krabbäckenin alueen laajin järvi, sitä seuraavat Pohkia ja Tulijärvi.
Henrik Larsson (yleisurheilija)

Henrik Roger Larsson (s. 30. syyskuuta 1999 Ruotsi) on ruotsalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä.
Ura.
Henrik Larsson saavutti jo juniorivuosinaan menestystä voittaessaan vuonna 2015 Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Georgian Tbilisissä 100 metrin juoksun. Hän saavutti 2016 samalla matkalla hopeaa alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 2019 hän voitti 100 metrillä alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuden Gävlessä. Seuraavissa kisoissa Tallinnassa vuonna 2021 hän oli samalla matkalla hopealla.
Larssson saavutti Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023 pronssia 60 metrillä Ruotsin ennätysajalla 6,53. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui 100 metrin välierissä. Hän sijoittui 2024 Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 60 metrillä viidenneksi ajalla 6,56. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän oli 100 metrillä neljäs ajalla 10,16. Pariisin olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin alkuerissä. Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuissa 2025 hän kirkasti pronssinsa hopeaksi 60 metrillä uudella Ruotsin ennätysajalla 6,52. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän karsiutui 200 metrin välierissä ja 100 metrillä alkuerissä.
Larsson on voittanut Ruotsin mestaruuden ulkoradoilla 100 metrillä vuosina 2018–2025 ja 200 metrillä 2017, 2019, 2021, 2023, 2024 ja 2025 sekä sisäradoilla 60 metrillä 2019 ja 2022–2025. Hän juoksi 100 metrin Ruotsin ennätyksen 10,13 Söderhamnissa heinäkuussa 2023 ja 10,08 Grazissa toukokuussa 2024. 200 metrillä hän juoksi Ruotsin ennätyksen 20,32 Tokion MM-kilpailujen 2025 välierässä.
Konneveden kirjasto

Konneveden kunnankirjasto on Konneveden kirkonkylän taajamassa toimiva yleinen kirjasto. Se on vuodesta 2014 lähtien kuulunut osana Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin.
Aiemmin kunnankirjaston omiin palveluihin kuului myös syrjäkyliä kiertävä kirjastoauto.
Joona Kinnunen

Joona Kinnunen (s. 22. marraskuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Kinnunen edustaa Superpesiksessä pelaavaa Sotkamon Jymyä. Kinnusen kasvattajaseura on Haapajärven Pesä-Kiilat. Hän pelaa etenijäjokerina. Kinnunen on pelannut urallaan kaksi Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on kerännyt neljä kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 10. heinäkuuta 2021.
Atsushi Nakajima

Atsushi Nakajima (1909 Tokio, Japani – 1942) oli japanilainen kirjailija. Hän valmistui Tokion yliopistosta 1933 pääaineena Japanin kirjallisuus. Sen jälkeen hän opetti äidinkieltä ja englantia. Kirjailijana hän julkaisi ensimmäisen kerran kuolinvuonnaan 1942. Julkaisut olivat hänen aiemmin lehtiin kirjoittamiaan kertomuksia ja novelleja. Osa tuotannosta tuli julki vasta hänen kuolemansa jälkeen. Hän poti astmaa ja kuoli keuhkokuumeeseen.
Löfvenin III hallitus

Löfvenin III hallitus () oli Ruotsin hallitus, joka astui virkaan 9. heinäkuuta 2021 ja erosi 30. marraskuuta 2021. Pääministeri Stefan Löfvenin johtama vähemmistöhallitus muodostui sosiaalidemokraateista ja ympäristöpuolueesta, mutta se nautti parlamentaarista tukea myös vasemmistopuolueelta ja keskustapuolueelta. Hallitus erosi Löfvenin jätettyä vapaaehtoisesti tehtävänsä sosiaalidemokraattien puheenjohtajana 30. marraskuuta 2021, jolloin Magdalena Anderssonista tuli pääministeri.
Roberto Hernández

Roberto Hernández Prendes (6. maaliskuuta 1967 Florida – 5. heinäkuuta 2021 Havanna) oli kuubalainen 400 metrillä ja 4×400 metrin viestissä menestynyt pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Hernández juoksi 400 metriä parhaimmillaan vuonna 1990 aikaan 44,14 sekuntia. Hän saavutti 4×400 metrin viestissä olympiahopeaa Barcelonassa 1992 ja MM-pronssia Roomassa 1987. 400 metrillä hän saavutti sisäratojen MM-hopeaa Indianapolisissa 1987 ja sijoittui Barcelonan kesäolympialaisissa viidenneksi ja vuoden 1991 MM-kilpailuissa neljänneksi. Ateenassa 1986 hän juoksi 400 metrillä alle 20-vuotiaiden MM-hopealle. Hernández kilpaili Kuuban viestijoukkueessa myös Atlantan kesäolympialaisissa 1996. Alueellisista kilpailuista hän voitti useita mitaleja. Hernández kärsi viimeisinä elinkuukausinaan terveysongelmista ja kuoli havannalaisessa sairaalassa 54-vuotiaana 5. heinäkuuta 2021.