tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Panteón Nacional de los Héroes

Panteón Nacional de los Héroes eli koko nimeltään Panteón Nacional de los Héroes y Oratorio de la Virgen Nuestra Señora de la Asunción on Paraguayn kansallismonumentti maan pääkaupunki Asunciónissa. Se on esimerkiksi monien maan historian merkkihenkilöiden hautapaikka. Sen rakennustyöt alkoivat vuonna 1863 ja sitä innoitti Ranskan Les Invalides. Kolmoisliiton sodan viivästyttämät työt valmistuivat vasta vuonna 1936.
Rakennusta on pidetty tärkeänä paraguaylaisen identiteetin symbolina ja se on yksi maan suositummista vierailukohteista. Sillä järjestetään myös erillaisia valtion tilaisuuksia ja juhlallisuuksia.
Rakennus.
Panteón Nacional de los Héroes sijaitsee Paraguayn pääkaupunki Asunciónin keskustassa. Se toimii muistomerkkinä ja hautapaikkana useille Paraguayn historian merkkihahmoille. Sitä on pidetty maan itsenäisyyden ja identiteetin symbolina. Se on myös Paraguayn ja Asunciónin suojeluspyhimys Taivaaseenotetun Neitsyt Marian monumentti. Paikalla on järjestetty lukuisia valtion virallisia asetuksenantoja, juhlallisuuksia ja muita merkkitapahtumia, joista monet liittyvät eri tavoin maan sotilaiden ja kaatuneiden kunnioittamiseen. Rakennus on tyyliltään uusklassinen.
Kohde on nykyisin yksi Paraguayn suosituimmista historiallisista vierailukohteista.
Historia.
Panteón Nacional de los Héroesin rakennustyöt aloitti Paraguayn presidentti ja diktaattori Carlos Antonio López vuonna 1863. Rakennuksen suunnitteli italialainen arkkitehti Alejandro Ravissa. Sen innoittaja oli Les Invalides Ranskassa, joka sisältää esimerkiksi Napoléon Bonaparten haudan. Paraguayn rakennus oli pienempi versio sen ranskalaisesta mallista.
Rakennuksen rakennustyöt lykkääntyivät vuonna 1864 puhjenneen kolmoisliiton sodan takia. Lopulta työt valmistuivat vasta presidentti Rafael Francon kaudella vuonna 1936. Rakennuksella on myöhemmin tehty useita korjaustöitä. Vuonna 2017 tehtiin töitä kosteuden aiheuttamien vahinkojen korjaamiseksi. Tuolloin entisöitiin esimerkiksi Marian taivaaseenottamisen patsas.
Die Furche

Die Furche on politiikkaa, kulttuuria ja uskontoa käsittelevä itävaltalainen viikkolehti, joka on perustettu vuonna 1945. Se ilmestyy torstaisin ja on toimitukselta linjaltaan kristillinen.
Kurier

Kurier on itävaltalainen päivittäin ilmestyvä sanomalehti, joka on perustettu vuonna 1954. Toimitukselliselta linjaltaan se on liberaali. Lehden osakkeista hieman yli 50 prosenttia omistaa Raiffeisen Bank -konserni ja noin neljänneksen osuudet omistavat Funke Media Group sekä miljardööri René Benko.
Novak

Novak tai Novák on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Salzburger Nachrichten

Salzburger Nachrichten (lyh. SN) on itävaltalainen kuusipäiväinen sanomalehti. Se on perustettu vuonna 1945 ja on toimitukselliselta linjaltaan kristillis-liberaali. Lehti oli aikoinaan maansa johtavia, mutta on sittemmin menettänyt asemiaan Salzburgin ulkopuolella. Lehden omistaa perheyritys.
Cassandre Beaugrand

Cassandre Beaugrand (s. 23. toukokuuta 1997 Livry-Gargan) on ranskalainen triathlonisti. Hän voitti olympiakultaa vuonna 2024.
Beaugrand kilpaili nuorempana kestävyysjuoksuissa ja oli vielä vuosina 2013–2014 ikäluokassaan maansa parhaimmistoa. Hän on kilpaillut Kansainvälisen triathlonliiton kiertueella vuodesta 2012. Triathlonin sekajoukkueviestin maailmanmestaruuskilpailuissa hän kuului jo vuonna 2014 hopeaa saavuttaneeseen Ranskan joukkueeseen, ja sen jälkeen hän on voittanut mestaruuden vuosina 2018, 2019, 2020 ja 2022. Hän kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Rio de Janeirossa 2016 ja sijoittui 30:nneksi. Kesällä 2021 käydyissä Tokion olympialaisissa hän keskeytti henkilökohtaisessa kilpailussa mutta saavutti pronssia sekaviestikilpailussa. Pariisin olympialaisissa 2024 hän voitti henkilökohtaisessa kilpailussa kultaa kuuden sekunnin erolla Sveitsin Julie Derroniin. Vuonna 2024 Beaugrand voitti myös viiden osakilpailun sarjana ratkaistun maailmanmestaruuden.
Julie Derron

Julie Derron (s. 10. syyskuuta 1996) on sveitsiläinen triathlonisti. Hän saavutti Pariisin olympialaisissa 2024 henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa hävittyään kuusi sekuntia kilpailun voittaneelle Ranskan Cassandre Beaugrandille.
Nathalie Pettorelli

Nathalie Pettorelli (s. 1976) on ranskalainen biologi. Hän työskentelee Britanniassa Zoological Society of Londonin eläintieteen laitoksella, jossa hän tekee tutkimusta, jolla arvioidaan ja ennustetaan globaalin ympäristönmuutoksen vaikutuksia biologiseen monimuotoisuuteen ja ekosysteemipalveluihin. Pettorelli on yksi Soapbox Science -järjestön perustajista. Soapbox Science on kansainvälinen tiedehanke, jolla tuetaan naisia ja ei-binaarisia tutkijoita ja heidän tekemäänsä tiedettä.
Pettorelli sai vuonna 2024 OBE-arvonimen ansioistaan luonnonsuojelun ja tiedeviestinnän aloilla.
Beth Potter

Elizabeth "Beth" Potter (s. 27. joulukuuta 1991 Glasgow, Skotlanti) on brittiläinen triathlonisti, joka nousi kansainväliselle tasolle ensin kestävyysjuoksijana. Hän saavutti Pariisin olympialaisissa 2024 triathlonissa kaksi olympiapronssia.
Potter kilpaili kestävyysjuoksijana useissa arvokilpailuissa niin nuorten kuin aikuistenkin sarjoissa. Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa viidenneksi ja 5 000 metrin juoksussa yhdeksänneksi. Samana vuonna hän sijoittui Euroopan-mestaruuskilpailuissa 10 000 metrillä 14:nneksi. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 hän jäi 10 000 metrillä sijalle 34. Vuoden 2017 maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli 10 000 metrillä 21:s ja vuoden 2018 Kansainyhteisön kisoissa samassa lajissa 18:s.
Potter vaihtoi 2010-luvun loppupuolella päälajinsa triathloniin. Hän voitti vuonna 2023 maailmanmestaruuden. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti pronssia sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että sekaviestissä, jonka viimeisen osuuden kilpailijana Potter jäi voittotaistelussa sekunnin verran Saksan Laura Lindemannista ja hävisi maalikuvatarkastelun tuloksena niukasti myös Yhdysvaltain Taylor Knibbille.
Philips Videopac+ G7400

Philips Videopac+ G7400 oli kolmannen sukupolven pelikonsoli, joka ilmestyi 1983 Euroopassa. Laite ilmestyi myös Suomessa, mutta katosi nopeasti markkinoilta koko Euroopasta.
Yhdysvalloissa oli tarkoitus julkaista laitteisto Odyssey³ Command Center -nimellä, mutta sitä ei koskaan julkaistu. Laite esiteltiin 1983, mutta samana vuonna tapahtunut videopelialan romahdus lopetti projektin.
G7400 käytti samaa prosessoria kuin edeltäjänsä G7000, mutta sisälsi enemmän muistia sekä edistyneemmät videopiirit, joilla saavutettiin parempi tausta- ja spritegrafiikka.
G7400 oli alaspäin lähes täysin yhteensopiva G7000-mallin pelien kanssa.
G7400:llä Videopac-sarjan pelit toimivat seuraavasti seuraavasti:
Lisa Tertsch

Lisa Tertsch (s. 1. joulukuuta 1998) on saksalainen triathlonisti. Hän voitti Pariisin olympialaisissa 2024 sekaviestissä kultaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksänneksi.
Ulla Tapaninen (professori)

Ulla Pirita Tapaninen (o.s. Seppälä; s. 30. elokuuta 1969 Helsinki) on suomalainen merenkulun logistiikan professori Tallinnan teknillisessä yliopistossa.
Koulutus.
Tapaninen valmistui ylioppilaaksi Ressun lukiosta vuonna 1988. Hän on suorittanut diplomi-insinöörin (1993), tekniikan lisensiaatin (1996) ja tekniikan tohtorin (1997) tutkinnot teollisuustekniikasta ja teollisuusjohtamisesta Teknillisessä korkeakoulussa sekä filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1996 Cranfieldin yliopistossa Isossa-Britanniassa. Hän on dosentti Turun yliopiston maantieteen ja geologian laitoksella. 
Ura.
Tapaninen työskenteli tutkijana Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1992–1996, ympäristöpäällikkönä Finnlinesilla vuosina 1996–2005, meriliikenteen logistiikan apulaisprofessorina Turun yliopiston Merenkulkualan koulutus- ja tutkimuskeskuksessa vuosina 2006–2012 ja projektipäällikkönä Helsingin kaupungilla vuosina 2012–2021. Vuodesta 2021 hän on toiminut Tallinnan teknillisen yliopiston Viron merenkulkuakatemiassa: ensin apulaisprofessorina vuosina 2021–2024 ja vuodesta 2024 alkaen professorina.
Tapanisen tutkimusalueita ovat meriliikenteen logistiikka ja teknologia, merenkulun ympäristöongelmat sekä Helsingin ja Tallinnan väliset liikenneyhteydet.
Mönnin silta

Mönnin silta on Kontiolahdella Jakokosken ja Mönnin välisellä yhdystiellä 5100 sijaitseva Pielisjoen ylittävä silta.
Silta valmistui vuonna 2006 ja korvasi aiemmin käytössä olleen Mönnin lossin. Sillan itärannalla, entisen lossin laiturin vieressä, on veneen vesillelaskupaikka. Sillan molemmissa päissä on levähdysalueet.
Möllin sillan suunnittelusta vastasi suunnittelutoimisto Pontek, ja pääsuunnittelijana toimi Juhani Hyvönen.
Mönnin silta on jännitetty betoninen jatkuva palkkisilta, jonka kokonaispituus on 342 metriä. Sillan kokonaispinta-ala on 2 565 m², ja sen pisin jänne on 64 metriä. Se on yksi Suomen pisimmistä silloista, ja sen rakenne on suunniteltu kestämään suuria kuormituksia.
Ruskomerikrotti

 
Ruskomerikrotti ("Lophiomus setigerus") on merikrotteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan indopasifiselta merialueelta. 
Koko ja ulkonäkö.
Ruskomerikrotti kasvaa tavallisimmin noin 30 cm pitkäksi ja voi suurimmillaan saavuttaa 40–50 cm:n pituuden. Laji on suuri- ja leveäpäinen ja varsinkin eturuumiistaan litteä. Ruumis suippenee pyrstöä kohden. Kalan leuassa ja kyljissä on ihosta muodostuneita haarautuneita liuskoja. Ensimmäisestä ruskomerikrotin selkäeväruodosta on kehittynyt houkutin. Ruskomerikrotti on väriltään ruskea ja ruumiissa on laikkuja.
Levinneisyys ja elintavat.
Ruskomerikrottia tavataan Punaiseltamereltä ja Afrikan itärannikolta Japaniin ja Uuteen-Kaledoniaan. Laji elää muta- ja hiekkapohjilla aina 800 metrin syvyyteen. Lisääntymiskausi on toukokuulta marraskuulle. 
Ruskomerikrottia kalastetaan ruokakalaksi trooleilla etekin Itä-Aasiassa.
Michal Novák (maastohiihtäjä)

Michal Novák (s. 26. lokakuuta 1996 Karlovy Vary, Tšekki) on tšekkiläinen maastohiihtäjä.
Novák sijoittui Pyeongchangin olympialaisissa 2018 sprintissä 57:nneksi, 15 kilometrillä 43:nneksi ja viestissä yhdeksänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli sprintissä 23:s, 15 kilometrillä 50:s, 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 18:s, viestissä 12:s ja parisprintissä 14:s.. MM-kilpailuihin hän on osallistunut Lahdesta 2017 lähtien. Hän sijoittui Planican MM-kilpailuissa 2023 perinteisen hiihtotavan sprintissä neljänneksi ja 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 12:nneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä viides, 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kahdeksas, 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa yhdestoista ja 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 16:s. Nuorten MM-kilpailujen 23-vuotiaiden sarjassa hän sai 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hopeaa 2019.
Novák kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Nové Městossa tammikuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 28:s Tour de Skihin kuuluneessa Lenzerheiden sprintissä joulukuussa 2017. Kymmenen parhaan joukkoon hän selviytyi ensimmäisen kerran niin ikään Tour de Skin osakilpailussa, vapaan hiihtotavan sprintissä Val Müstairissa tammikuussa 2021, jolloin hän oli yhdeksäs. Toistaiseksi ainoan palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Rukan 20 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa marraskuussa 2023.
Jaakko Packalén

Jaakko Ilmari Packalén (2. helmikuuta 1886 Sääksmäki - 3. maaliskuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja Teknillisen korkeakoulun lehtori.
Packalénin vanhemmat olivat maanviljelijä Karl Fredrik Packalén ja Maria Hasselqvist. Hän kävi Hämeenlinnan klassillista lyseota ja tuli ylioppilaaksi 1906 sekä valmistui insinööriksi Teknillisestä Korkeakoulusta vuonna 1911. 
Packalén oli insinöörinä rautatiehallituksen teknillisessä toimistossa toimien silta- ja huonerakennuksen alalla. Sinä aikana hän toimi myös Helsingin uuden rautatieasemarakennuksen vaikeiden betoni- ja rautabetonitöiden valvojana. Erottuaan vuonna 1916 valtion rautateiden palveluksesta hän perusti Helsinkiin oman insinööritoimistonsa, jonka omistajana ja johtajana hän toimi kuolemaansa asti. Packalénin toimiston asiakkaina olivat yksityiset rakentajat, teollisuuslaitokset sekä valtio ja kunnat. Asiakkaiden joukossa olivat yleisten rakennusten ylihallitus, oikeusministeriö, vankeinhoitohallitus ja lääkintöhallitus. Toimisto laati suuren joukon erilaisten rakennusten staattisia laskelmia ja rakennepiirustuksia ja usein Packalén suoritti myös samojen rakennustöiden valvonnan. Huomattavimpia töitä olivat eduskuntatalo, SOK:n mylly ja Turun postitalo. Packalén teki useita opintomatkoja Keski-Eurooppaan ja Skandinavian maihin. Vuonna 1931 nimitettiin Packalén Teknillisen Korkeakoulun rakennustekniikan ja insinööritieteiden lehtoriksi. 
Packalén toimi muun muassa Suomalaisten Teknikkojen Seuran sihteerinä 1919-1922. Hän oli Suomen Betoniyhdistyksen perustajajäseniä ja toimi yhdistyksen hallituksen sihteerinä ja asiamiehenä vuodesta 1926 alkaen. Hän oli jäsenenä siinä komiteassa, joka laati Suomeen uudet viralliset rautabetonimääräykset. Suomen komitean jäsenenä hän otti osaa vuonna 1927 Tukholmassa pidettyihin pohjoismaisiin rakennuspäiviin, esitelmöiden siellä suomalaisista betonivälikattorakenteista. Hän oli vuonna 1932 pidettyjen pohjoismaiden rakennuspäivien toimikunnan jäsen ja oli jäsenenä valtion asettamissa rakennuskysymyksiä käsittelevissä komiteoissa. Hän toimi lisäksi Helsingin kirkollisten rakennusten tarkastajana ja piti erilaisissa teknillisissä yhdistyksissä lukuisia rakennustekniikkaa käsitteleviä esitelmiä sekä julkaisi useita saman alan kirjoituksia. Packalén alkoi ensimmäisenä Suomessa soveltaa tieteen saavutuksia huoneakustiikan alalla. 
Jaakko Packalénin toimisto valittiin arkkitehtikilpailun yhteydessä Helsingin olympiastadionin rakennesuunnittelusta vastaavaksi rakennesuunnittelijaksi. Packalénin jälkeen toimistossa rakennelaskelmat ja suunnitelmat laati diplomi-insinööri Uuno Varjo. Packalénin kuoltua Varjo perusti vuonna 1935 oman suunnittelutoimistonsa ja jatkoi olympiastadionin rakennesuunnittelijana.
Jaakko Packalénin poika oli diplomi-insinööri Ilmari Packalén (s. 1914) 
49-vuotiaana maaliskuussa 1935 kuollut Jaakko Packalén on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
KiCad

KiCad on vapaa ohjelmisto elektroniikan piirikaavioiden suunnitteluun. Ohjelmisto on julkaistu avoimena lähdekoodina GNU GPL lisenssillä Linuxille, macOS:lle ja Windowsille. Projektin aloitti Jean-Pierre Charras hänen työskennellessään tutkijana ja opettajana Ranskassa (IUT de Saint Martin d'Hères). KiCad liittyi vuonna 2019 Linux Foundationiin.
Ohjelmassa on suunnittelutoimintojen lisäksi simulaatio-ominaisuus. KiCadissa on tuki Gerber-muodolle piirilevyjen valmistajille toimittamista varten ja muita muotoja muihin ohjelmiin viemistä varten.
Louisen ritarikunta

Louisen ritarikunta () oli preussilainen ritarikunta, joka perustettiin 3. elokuuta 1814 kuningas Fredrik Vilhelm III:n käskystä. Ritarikunnan nimi on viittaus hänen kuolleseen vaimoonsa Louisehen. Sitä jaettiin tunnustuksena erityisen ansioituneille naisille kaikissa yhteiskuntaluokissa. Aluksi nimitysten määrä oli rajattu sataan ja ritarikunnassa oli vain yksi luokka.
Ritarikunnassa oli vuodesta 1865 lähtien kaksi luokkaa sekä näiden yläpuolella oleva erikoisluokka, jota jaettiin vain kahdesti. Ritarikunnan nauha on valkoinen kahdella mustalla raidalla:
Nukarinkoski

Nukarinkoski eli Pengerkoski () on Nurmijärven pohjoisosassa Nukarin kylässä sijaitseva Vantaanjoen koski. Se on Vantaanjoen vesistön suurin koskijakso. Kosken pituus on 1 300 metriä ja pudotusta sillä on 25 metriä. Kaikkiaan koski ja virta-alueita Nukarilla on lähes 2 kilometrin matkalla. Nukarintie ylittää joen kosken pohjoispäässä. Joen ylittävän tiesillan pohjoispuolelle sijoittuu Rustohollinkoski ja tien eteläpuolelle Sahankoski.
Nukarin koski- ja virtapaikat ovat Vantaanjoen pääuoman merkittävien vaelluskalojen, kuten taimenen ja lohen lisääntymispaikkoja. Nukarinkosken pitkospuureitin varren puustossa esiintyy leppää, haapaa, tuomea ja vaahteraa. Alkukesästä rannalla kukkivat rentukat ja mukulaleinikit. Kauempana joenvarsilehdossa esiintyy muun muassa sini- ja valkovuokkoa, lehtoimikkää, taikinamarjaa ja metsäorvokkia. Rehevässä puronvarsikasvillisuudessa voi kuulla muun muassa peukaloisen ja satakielen laulua.
Nukarinkoskella on laavu ja nuotiopaikka, johon johtaa pitkospuureitti läheiseltä pysäköintialueelta. Pysäköintialueelta johtaa myös pururatareitti etelään, josta pääsee myös polkuja pitkin joenrantaan. Nukarinkoski on erityiskalastusaluetta, jossa kalastukseen vaaditaan kalastushoitomaksun lisäksi paikallisten määräysten mukainen viehekalastuslupa.
Nukarinkoskella on ollut iso merkitys Nukarin kylän teollistumisessa. Nukarinkosken rannoilla on aikoinaan ollut Raalan kartanon omistama saha ja mylly. Jäänteitä vanhoista rakennelmista on edelleen nähtävillä etenkin joen molemmin puolin Sahankoskella. Nurmijärven kunnan sähkölaitos suunnitteli 1920-luvun vaihteessa voimalaitoksen rakentamista Nukarinkoskelle, mutta suunnitelmista luovuttiin korkeiden kustannusten vuoksi. Nukarinkoskea käytettiin puiden uittoon 1920–1950-luvuilla.
Nukarinkosken uoma kuuluu Vantaanjoen Natura-alueeseen, sen pohjoisempaan osaan. Alue alkaa Nukarinkoskelta ja jatkuu etelään Helsingin Vanhankaupunginlahdelle asti.
Omniseksuaalisuus

Omniseksuaalisuudella viitataan monissa englanninkielisissä lähteissä siihen, että  ihminen kokee seksuaalista vetovoimaa kaikkiin sukupuoliin. Omniseksuaalisuus tarkoittaa siis lähes samaa kuin panseksuaalisuus, mutta eroksi on kuvailtu sitä, että omniseksuaalille sukupuoli on asia, johon hän kiinnittää seksuaalisissa suhteissaan huomiota, kun taas panseksuaalille sukupuoli ei ole merkittävä asia. Omniseksuaali kokee siis vetoa nimenomaan eri sukupuoliin, mutta panseksuaali ei koe sukupuolisia piirteitä keskeiseksi asiaksi.
Lilli Halttunen

Lilli Halttunen (s. 1. heinäkuuta 2005) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsin Damallsvenskanissa pelaavaa Linköpings FC:tä. Hän on pelannut myös Kansallista liigaa HJK:ssa.
Hattunen on Leppävaaran Pallon kasvatti, joka edusti juniorivuosinaan myös FC Espoota. Hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa lokakuussa 2024 Montenegroa vastaan.
Wilhelm von Rode

Paul Gottlieb Wilhelm von Rode (1858 Pietari – 5. maaliskuuta 1935 Helsinki) oli baltiansaksalainen Venäjän keisarillisen armeijan jalkaväen kenraali.
Baltiansaksalaiseen sukuun kuulunut von Rode tuli jo nuorena kosketuksiin Suomeen muun muassa oleskellessaan useina kesinä maaseudulla lähellä Savonlinnaa. Hän omasi musikaliset lahjat ja opiskeli Pietarin konservatoriossa mutta vanhempien vaikutuksesta hän siirtyi sotilasalalle. Hän kävi Konstantinin sotaopiston ja sai sieltä päästötodistuksen 1876. Hänet komennettiin vänrikkinä Semjanowin kaartinrykmenttiin, joka niihin aikoihin oli mukana Turkin sodassa asemapaikkanaan San Stefano Konstantinopolin edustalla. Rykmentin komentajana oli tällöin suomalainen paroni Georg Ramsay. Sodan päätyttyä von Rode palasi rykmenttinsä mukana Pietariin, jossa hän sitten kävi yleisesikunta-akatemian. Hän palveli sitten yleisesikunnassa vuoteen 1901 saakka, jolloin hänet nimitettiin jalkaväkirykmentin komentajaksi. 
Vuonna 1904 von Rode ylennettiin kenraalimajuriksi ja hän tuli Kaukasian armeijakunnan esikuntapäälliköksi. Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa 1914 kenraali von Rode oli 42. jalkaväkidivisionan päällikkönä. Hän otti 1914 osaa Lembergin valtaukseen Galitsiassa ja sen ansiosta Pyhän Yrjön ritarimerkin. Sittemmin von Rode oli 7. siperialaisen armeijakunnan päällikkönä ja hänet ylennettiin jalkaväen kenraaliksi.
Venäjän vallankumouksen jälkeen von Rode erosi vakinaisesta palveluksesta ja oli bolshevikkien vankina Kronstadtissa. Hän onnistui pakenemaan sieltä Suomeen ja asettui asumaan Helsinkiin oleskeltuaan jonkin aikaa Berliinissä. Hän sai Suomen kansalaisuuden helmikuussa 1935 vähän ennen kuolemaansa.
Wilhelm von Rode oli naimisissa vuodesta 1889 naimisissa laulajatar, professori Alma Fohströmin kanssa. Vanhoilla päivillään von Rode alkoi taas harrastaa musiikkia ja muun muassa avusti puolisoaan opetustoimissa. Von Rode kuoli 76-vuotiaana maaliskuussa 1935 Helsingissä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Sabbataareja vastaan

Kirje sapattilaisia vastaan hyvälle ystävälle () on reformaattori Martti Lutherin kirja vuodelta 1538.
Teos on suunnattu radikaaliprotestanttisia sabbataareja vastaan Sleesiassa ja Määrissä, mutta teologisesti se varsinaisesti käsittelee juutalaisuutta. Teoksen katsotaan merkitsevän käännekohtaa Lutherin uskonnollisessa suhtautumisessa juutalaisuuteen, jonka vaikutuksen hän näki legalismin voittona uskonpuhdistuksen evankelisuudesta radikaaliprotestanttien keskuudessa. Luther oletti sabbataariliikkeen kohdalla olleen kyse juutalaisesta proselytismistä, vaikkakaan tällaisesta ei juuri ole suoria todisteita näin varhaisessa vaiheessa.
Teoksessa Luther tulkitsee kymmentä käskyä luonnollisen lain kautta.
Teosta ei ole suomennettu.
Sexdrega

Sexdrega on taajama Svenljungan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 834 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Hillared

Hillared on taajama Svenljungan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 660 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Överlida

Överlida on taajama Svenljungan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 488 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Östra Frölunda

Östra Frölunda on taajama Svenljungan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 310 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Mjöbäck

Mjöbäck on taajama Svenljungan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 296 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Holsljunga

Holsljunga on taajama Svenljungan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 215 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Sandsjön och Sågbacken

Sandsjön och Sågbacken on taajama Svenljungan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 262 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aqua Trajana

Aqua Trajana ("Aqua Traiana") oli antiikin aikainen akvedukti Rooman kaupungissa Italiassa. Se toi kaupunkiin vettä luoteesta päin.
Historia.
Aqua Trajanan rakennutti keisari Trajanus, josta se sai nimensä. Se otettiin käyttöön vuonna 109. Vitiges katkaisi akveduktin vuonna 537, jonka jälkeen Belisarius korjautti sen. Akveduktia kunnostettiin vielä 600- ja 700-luvuilla. Akvedukti rakennettiin uudelleen paavi Paavali V:n toimeksiannosta vuonna 1605. Tämä akvedukti tunnettiin hänen mukaansa nimellä "Acqua Paola".
Rakennelma.
Aqua Trajana sai vetensä lähteistä Sabatinus ("Sabatinus lacus", nyk. Lago di Bracciano) -järven luoteiskulmasta. Akveduktin vesikanavasta on säilynyt vain vähäisiä antiikin aikaisia jälkiä, sillä suurin osa siitä katosi Paavali V:n akveduktia rakennettaessa. Osa siitä löydettiin American Academy in Romen rakennustöiden yhteydessä. Suuri "castellum" eli vesisäiliö, josta lähti säteittäin useita lyijyputkia, on löydetty Vigna Laisilta antiikin Via Aurelian varrelta. Vuonna 1887 löydettiin myllyjä, jotka käyttivät akveduktin virtausta voimanlähteenään. Eräs akveduktin haaroista johti kalankasvatuslaitokseen.
Vuodelta 109 jaa. peräisin oleva piirtokirjoituksella varustettu "cippus" eli etäisyyksiä mitannut kivipylväs löydettiin noin kymmenen roomalaisen mailin päässä kaupungista; toinen, jonka piirtokirjoitus on tuhoutunut, on myös tunnistettu.
Arcus Neroniani

Arcus Neroniani (myös "Arcus Caelimontani", "Aqua Neroniana") oli antiikin aikainen akvedukti Rooman kaupungissa Italiassa. Se oli Aqua Claudian haarauma ja toi vettä alun perin Caelius-kukkulalle ja myöhemmin myös Palatium-kukkulalle.
Historia.
Arcus Neronianin rakennutti keisari Nero, josta se sai nimensä. Domitianuksen arvellaan jatkaneen akveduktia, ja myös Septimius Severus paransi sitä. Akvedukti mainitaan usein jälkiklassisella ajalla, jolloin nimi "Forma Claudiana" esiintyy selvästi siihen viittaavana. Paavi Hadrianus I korjautti akveduktin.
Rakennelma.
Arcus Neroniani erkaantui Aqua Claudiasta vasemmalle Porta Praenestinalta (nyk. Porta Maggiore). Se kuljetti osan Aqua Claudian vedestä Caeliuksen yli Palatiumille, Aventinukselle ja Transtiberimin alueelle.
Alkuperäinen Neron aikainen akvedukti kulki Spes vetukselta Claudiuksen temppelille Caeliukselle, ja sen pituus oli noin kaksi kilometriä. Suurimmalta osaltaan sen epäsäännöllinen linja on säilynyt. Kaarien jänneväli on 7,75 metriä, ja pilarit ovat 2,30 metriä pitkät ja 2,10 metriä paksut, suurimman korkeuden ollessa 16 metriä. Tiilimuuraus on hienoa työtä, ja kaarissa nähdään ensimmäistä kertaa niin kutsutut luurankotiilirakenteet. Kohdissa, joissa akvedukti ylitti katuja, kaaret olivat leveämpiä ja näyttävämpiä. Näihin lukeutuvat Basilidiksen kaari ja Dolabellan ja Silanuksen kaari.
Akvedukti haarautui lähellä nykyistä Santo Stefano Rotondo al Celio -kirkkoa, ja yksi osuus kulki Aventinusta kohti päättyen lähelle Santa Priscan kirkkoa. Santo Stefano Rotondo al Celion lähellä sijaitseva San Nicolas de Formis -kirkko sai lisänimensä akveduksista, samoin kuin San Thomas de Formis -kirkko Dolabellan ja Silanuksen kaaren lähellä.
Caeliuksen ja Palatinuksen välisen laakson ylitti vesijohto, joka saattoi olla Domitianuksen rakentama, ja siinä oli kaksi kerrosta kaaria. Septimius Severus vahvisti Neron aikaisia kaaria ja myös mainitun laakson yli kulkevat kaaret.
On esitetty, että Arcus Neronianista olisi ollut myös haara, joka kulki Fornix Augustin kautta ja ylitti Tiberin.
An-Magritt

An-Magritt on norjalainen draamaelokuva vuodelta 1969. Sen on ohjannut Arne Skouen ja se perustuu Johan Falkbergetin romaaniin "Nattens brød". Tarina sijoittuu 1600-luvulle Rørosin kuparikaivokseen.
Juoni.
An-Magritt (Liv Ullman) syntyy raiskauksen seurauksena ja jää pian orvoksi, kun äiti riistää henkensä. Isoisä (Lars Tvinde) kasvattaa hänet, ja elämä on kovaa työtä. An-Magritt kuljettaa malmia kaivokselta sulatolle ja pyrkii parhaansa mukaan parantamaan köyhien työläisten asemaa. Samalla hän haaveilee Johanneksesta (Wolf von Gersum).
Lars Tvinde

Lars Knutsen Tvinde (11. syyskuuta 1886 Voss – 25. kesäkuuta 1973 Oslo) oli norjalainen näyttelijä. Ennen näyttelijänuraansa hän työskenteli setänsä kaupassa Vossevangenissa ja oli mukana paikallisessa teatterikerhossa, joka sai vuonna 1910 toisen palkinnon eräässä kilpailussa, minkä seurauksena he pääsivät esiintymään Osloon. Siellä Rasmus Rasmussen iski silmänsä Tvindeen ja pestasi tämän uuteen Det Norske Teatretiin, missä Tvinde sai kunnian lausua ensimmäisen näytelmän ensiesityksen ensimmäiset vuorosanat. Tvinde tuli tunnetuksi erityisesti kansanomaisista komedioista, mutta hänellä oli myös vakavampia rooleja. Lisäksi hän esiintyi elokuvissa.
Josephine Butler

Josephine Butler (13. huhtikuuta 1828 – 30. joulukuuta 1906) oli brittiläinen sosiaalinen uudistaja, joka vaikutti naisten koulutuksen ja kansanterveyden parantamiseen.
Josephine ja George Butler menivät naimisiin vuonna 1852. Aviomies oli pappi, joka kuului Oxfordin yliopiston lautakuntiin. He saivat neljä lasta, mutta vuonna 1863 heidän kuusivuotias tyttärensä kuoli. Surutyötä tehdessään Butler auttoi vähäosaisia, mikä oli tavallista papinrouville. Poikkeuksellista olivat kohteet, joita hän tuki, ja yhteiskunnallinen aktiivisuus joka keskittyi erityisesti naisten oikeuksiin. Yksi hänen kohteistaan oli lapsiprostituutio. Hän kuului ryhmään, joka pakotti parlamentin nostamaan suostumusikää 13 vuodesta 16 vuoteen.
Vuonna 1869 Butler aloitti kampanjansa tartuntatautilakeja vastaan. Niillä yritettiin vähentää sukupuolitauteja asevoimissa, mutta niiden nojalla poliisi kohteli huonosti mahdollisia prostituoituja. Monet ihmiset olivat järkyttyneitä siitä, että nainen puhui julkisuudessa seksiasioista. Vuonna 1883 lakien toimeenpano keskeytettiin ja ne kumottiin kolme vuotta myöhemmin.
Butler oli myös erittäin kiinnostunut naisten koulutuksesta. Hän painosti Cambridgen yliopistoa tarjoamaan jatkokoulutuskursseja naisille, mikä johti lopulta Newnham Collegen perustamiseen naisille.
Pääministeri Charles Grey oli Josephine Butlerin isän serkku.
Helmi Raijas

Helmi Raijas (s. 11. toukokuuta 2005 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsin Damallsvenskanissa pelaavaa Växjö DFF:tä. Hän on pelannut myös Kansallista Liigaa HJK:ssa, jossa hän voitti liigamestaruuden ja Suomen Cupin vuonna 2024.
Helsingin Vuosaaresta kotoisin oleva Raijas on FC Viikinkien kasvatti, joka edusti juniorivuosinaan myös Puotinkylän Valttia ja HFA Märskyä. Raijas nimettiin ensimmäisen kerran A-maajoukkueeseen kesällä 2024, mutta hän joutui jäämään pois loukkaantumisen vuoksi. Talvella 2025 Raijas valittiin jälleen maajoukkueeseen Kansojen liigan otteluihin. Hän pääsi maajoukkueessa ensimmäisen kerran kentälle huhtikuussa 2024 Unkaria vastaan pelatun Kansojen liigan ottelun lisäajalla.
Marita Napier

Marita Napier (1939–2004) oli eteläafrikkalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano, joka tunnetaan etenkin Richard Wagnerin ja Richard Straussin musiikin tulkitsijana. Hänen oopperauransa oli huipussaan 1980-luvulla. 
Napierin suurimmat saavutukset Wagner-sopraanona olivat Sieglinden ja Brunnhilden roolit "Valkyyriassa", Elsana ja Ortrudina "Lohengrinissä", Elisabethina "Tannhäuserissa", Isoldena "Tristan ja Isoldessa" ja Sentana "Lentävässä hollantilaisessa". Straussin teoksista Napier menestyi erityisesti Chrysothemisina "Elektrassa" ja nimiroolissa "Ariadne Naksoksessa". Muita Napierin ansiokkaita panoksia oopperamaailmaan olivat hänen esiintymisensä Leonorena elokuvassa "Fidelio", Abigaillena "Nabuccossa" ja Puccinin oopperan "Turandot" elokuvasovitus. Napier vaikutti myös oopperan kehitykseen ja laatuun Etelä-Afrikassa. Hän esitti myös liedejä.
Napier lauloi päärooleissa maailman suurissa oopperataloissa: Wienin valtionoopperassa, New Yorkin Metropolitan-oopperassa, Milanon La Scalassa] ja Lontoon Covent Gardenissa.
Mukwandi Chibesakunda

Mukwandi Walusiku Chibesakunda (s. 3. joulukuuta 1970 Lusaka, Sambia) on sambialainen pankkiiri ja Sambian suurimman pankin Zambia National Commercial Bankin (Zanaco) toimitusjohtaja vuodesta 2020 alkaen. 
Chibesakunda on suorittanut taloustieteen kandidaatin tutkinnon Sambian yliopistossa ja MBA-tutkinnon Manchester Business Schoolissa Isossa-Britanniassa. 
Chibesakundalla on yli kahden vuosikymmenen kokemus pankkialalta ja hän on toiminut monessa tehtävässä Sambian rahoitusalan organisaatioissa. Ennen nykyistä tehtäväänsä Zanacossa hän oli National Savings &amp; Credit Bank of Zambia (NATSAVE) toimitusjohtaja.
Vuonna 2021 Chibesakunda nimettiin vuoden toimitusjohtajaksi kotimaassaan Sambiassa. Lisäksi "Africa Leadership Magazine" nimesi hänet Afrikan vuoden naisjohtajaksi samana vuonna.
Pyhän Yrjön Suuri valtaistuinsali

Pyhän Yrjön Suuri valtaistuinsali () on Venäjän Pietarissa sijaitseva Talvipalatsin suuri valtaistuinsali.
Historia.
Valtaistuinsali on rakennettu arkkitehti Giacomo Quarenghin suunnitelman mukaan vuosina 1787–1795. Sali on suunniteltu klassiseen tyyliin. Se vihittiin käyttöön 23. marraskuuta 1795, Pyhän Yrjön voittajan päivänä.
Carl Erik Mannerheimin johtama Suomen lähetyskunta sai audienssin salissa vuonna 1808. Lähetyskunnan jäsenet vannoivat uskollisuutta Suomen uudelle hallitsija Keisari Aleksanteri I:le tämän valtaistuimen edessä, lähetyskunta antoi 17 kohdan esityslistan, jotka koski Suomen sodan jälkeisen ajan uudishallintoa. esitysten lisäksi Lähetyskunta esitti toiveen valtiopäivien järjestämiseksi Suomessa.
Suomessa Pyhän Yrjön nimeä kantava valtiosali on rakennettu Helsinkiin vuonna 1820 valmistuneeseen Presidentinlinnaan. Salissa säilytettiin Suomen itsenäisyyden alkuun saakka Suomen suuriruhtinaan valtaistuinta.
Menongue

Menongue (aiemmin: Serpa Pinto) on kunta, kaupunki ja maakuntakeskus Angolan eteläosan keskivaiheilla, vuonna 2024 muodostetussa Cubangon maakunnassa. Kaupunki oli myös aiemman Cuando Cubangon maakunnan keskus. 
Menongue sijaitsee linnuntietä 263 kilometriä naapurimaakunta Bién keskuksesta Cuítosta (Kuito) itään, sekä 297 kilometriä Huambosta ja 808 kilometriä Angolan pääkaupunki Luandasta kaakkoon. Menonguen väkiluku (2014) oli 251 178. 
Kaupunkiin johtaa Moçâmedesin rautatie (CFM) lännestä Atlantin valtameren ääreltä Namiben satamasta Angolan rataverkon kehittämissuunnitelmissa Menonguesta rakennettaisiin useita uusia ratayhteyksiä, jotka yhdistäisivät Mocamedesin rautatien maan päärataan Benguelan rautatiehen pohjoisessa Cuítossa ja koillisessa Luenassa. Myös uusia rataosuuksia lounaaseen Ondjivaaan ja edelleen Namibian rajalle, sekä kaakkoon Mavingaan ja edelleen Sambian rajalle on hahmoteltu. 
Menonguessa on myös kansallisesti keskeisiin lentoasemiin lukeutuva Menonguen lentoasema .
GOST

GOST () viittaa Neuvostoliiton hallituksen käyttämään standardijärjestelmään. Järjestelmässä on kaksiosainen tunnus, jossa ensimmäinen on sarjanumero ja toinen viittaa julkaisuvuoteen. Sarjanumeroa ei aina muutettu standardin päivityksen yhteydessä.
Ukraina lopetti GOST-standardien käytön vuonna 2015.
Iso Kuorelampi

Iso Kuorelampi on Koutaniemellä Kajaanin keskustan luoteispuolella sijaitseva järvi Kainuussa. Sen pinta-ala on noin 12,9 hehtaaria. Etäisyys keskustasta on 12 kilometriä.
Maantiede.
Kansalaisen karttapaikan perusteella vähintään kymmenen metriä syvät alueet kattavat noin kolmanneksen Ison Kuorelammen alasta. Niitä on kaksi: toinen sijaitsee järven länsiosassa ja toinen itäosassa. Itäinen syvänne on huomattavasti pienempi kuin läntinen. Ison Kuorelammen länsi– itäsuuntainen ulottuvuus on noin 900 metriä. Rantaviivan pituus on runsaat kaksi kilometriä.
Ison Kuorelammen ranta-alueella on pientaloja. Järvi on saareton. Oulujärvi sijaitsee noin puolen kilometrin päässä Isosta Kuorelammesta. Järvien välistä kulkee maantie 19047.
Ison Kuorelammen vesitilavuus on 1 106 000 kuutiometriä.
Iso Kuorelampi (59.331.1.004) kuuluu Paltaselän lähialueeseen (59.331), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Paltaselän alue (59.33) ja ensimmäinen jakovaihe on Oulujärven alue (59.3). Iso Kuorelampi on seitsemänneksi laajin alueensa 35:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Take the Long Way Home

"Take the Long Way Home" on brittiläisen rock-yhtye Supertrampin kappale, vuoden 1979 albumilta "Breakfast in America." Kappale oli viimeinen joka nauhoitettiin albumille, ja se julkaistiin myös singlenä. Kappale on yksi yhtyeen tunnetuimmista.
Trend

Trend on itävaltalainen liike-elämään ja politiikkaan keskittynyt aikakauslehti. Se on perustettu vuonna 1970 ja ilmestyy perjantaisin. Lehteä pidetään liberaalina. Aiemmin "Trend" ilmestyi kerran kuussa, mutta vuonna 2016 se yhdistyi "Formatin" kanssa muuttuen viikkolehdeksi.
Kronen Zeitung

Kronen Zeitung on Itävallan luetuin iltapäivälehti. Se on perustettu vuonna 1900 ja on poliittiselta linjaltaan vaihteleva, joissakin aiheissa lähellä sosiaalidemokraatteja, joissakin konservatiiveja ja joissakin oikeistopopulisteja. Puolet lehden osakkeista omistaa Dichand-suku, neljänneksen Funke Media Group ja toisen neljänneksen miljardööri René Benko.
Patriarkkojen hauta

Patriarkkojen hauta (, ’Makpelan hauta’; , ’Abrahamin pyhäkkö’) on yksi Pyhän maan kuuluisimmista rakennuksista, joka sijaitsee Hebronissa.
Kuningas Herodes rakennutti sen paikalle, jossa perimätiedon mukaan sijaitsi Makpelan luola. Abraham osti tämän paikan perheensä hautapaikaksi (1. Moos. 23). Haudassa lepäävät Abraham ja Saara, Iisak ja Rebekka sekä Jaakob ja Lea (1. Moos. 23, 25:9, 49:30–31, 50). Jaakobin ruumis tuotiin Egyptistä ja haudattiin Makpelan luolaan. Rakennusta pidetään merkittävänä uskonnollisena ja historiallisena kohteena. Se on merkittävä pyhiinvaelluskohde niin juutalaisille, muslimeille kuin kristityillekin.
Anja Weber

Anja Weber (s. 29. kesäkuuta 2001) on sveitsiläinen maastohiihtäjä ja triathlonisti. Hän saavutti maastohiihdon parisprintissä MM-pronssia vuonna 2025.
Weber kilpaili maastohiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2018–2021 ja voitti kultaa viestissä vuonna 2020 sekä sijoittui henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan seitsemänneksi vapaan hiihtotavan 15 kilometrin yhteislähtökilpailussa niinikään vuonna 2020. Alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa perinteisen hiihtotavan 10 kilometrin kilpailussa vuonna 2023 ja saavutti pronssia sekajoukkueiden 4 × 5 kilometrin viestissä vuonna 2023.
Weber kilpaili aikuisten arvokilpailuissa ensimmäisen kerran Pekingin olympialaisissa 2022. Siellä hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 49:nneksi ja perinteisen hiihtotavan 10 kilometrillä 55:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui vapaan hiihtotavan parisprintissä Nadine Fähndrichin kanssa viidenneksi, 4 × 5 kilometrin viestissä perinteisellä tyylillä suoritetun avausosuuden hiihtäjänä kymmenenneksi, perinteisen hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa 31:nneksi ja vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä 35:nneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti Nadine Fähndrichin kanssa perinteisen hiihtotavan parisprintissä pronssia sekä sijoittui niin vapaan hiihtotavan sprintissä kuin yhdistelmäkilpailussakin 19:nneksi.
Weber kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran joulukuussa 2021 ja säännöllisemmin joulukuusta 2022 alkaen. Hän sijoittui kolmanneksi vapaan hiihtotavan parisprintissä Davosissa joulukuussa 2024 ja sekajoukkueiden 4 × 5 kilometrin viestissä Engadinissa tammikuussa 2025. Henkilökohtaisissa sprinteissä hän on sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon vapaalla hiihtotavalla joulukuussa 2024 Toblachissa viidenneksi sekä perinteisellä hiihtotavalla tammikuussa 2025 Val di Fiemmessä kymmenenneksi ja helmikuun 2025 alussa Cognessa yhdeksänneksi.
Weber edustaa TG Hütteniä ja kilpailee Fischerin suksilla.
Weber kilpailee kansainvälisellä tasolla myös triathlonissa.
Tussinkosken luonnonsuojelualue

Tussinkosken luonnonsuojelualue on Vantaan Vallinojalla sijaitseva 18,1 hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue. Kohde rauhoitettiin luonnonsuojelualueeksi vuonna 2017. Tussinkoski on saanut nimensä siitä, että siinä käytiin ottamassa suihkuja eli duscheja. Paikallisten kielenkäytössä sana dusch kääntyi tussiksi.
Tuusulan laajoilta soilta alkava Myllyniitynoja virtaa Vantaan puolella kapean, jyrkkäreunaisen kanjonin halki. Alueen kalliot kohoavat korkeimmillaan yli 50 metriä meren pinnan yläpuolelle. Tussinkoskessa vesi syöksyy kymmenen metriä korkean ja 80 metriä pitkän kalliorinteen läpi. Purolaakson rinteet ja kallioalueet ovat mustikkatyypin tuoretta kangasta ja lehtomaista kangasta, jonka puusto on kuusi- ja koivuvaltaista. Korkeilla kallioilla on myös avokalliota sekä mäntyvaltaista metsää. Alueen luoteisosan kumpareiden rajaamassa maastonkohdassa on kangaskorpea ja soistunutta tuoretta kangasta. Luonnonsuojelualueella on myös kohtalaisen hyvä kääpälajisto.
Myllyniitynoja on arvokas puro, jonka alajuoksulla on hyvät olosuhteet taimenen lisääntymiselle. Puron reunoilla on lähteikköjä ja noroja. Puron varressa on arvokas lehtovyöhyke, jossa kasvaa Vantaalla harvinaisia lajeja, kuten lehtosinijuurta, lehtoleinikkiä, mustakonnanmarjaa ja lehtopalsamia.
Unescon maailmanperintökohteet Afganistanissa

Afganistanissa sijaitsee kaksi Unescon maailmaperintökohdetta: Bamiyanin laakso ja Jam-minareetti. Bamiyanin laakso sai maailmanperintökohteen aseman vuonna 2003 ja Jam-minareetti vuonna 2002. Näiden lisäksi Afganistanissa on neljä kohdetta Unescon maailmanperintökohteiden ehdotuslistalla. Nämä ovat Bagh-e Babor, Band-e Amir, Balkh ja Herat.Vuonna 1983 ehdotettiin kohteeksi Ai Khanumin muinaista kaupunkia, mutta ehdotus hylättiin samana vuonna.
Bamiyanin laakso.
Bamiyanin laakso on historiallisesti merkittävä alue, jossa näkyy taiteen sekä uskonnon kehitys vuosisatojen ajan. Muinainen Baktria, jossa Bamiyanin laakso sijaitsee, oli aikanaan monien kulttuurien kohtaamispaikka. Alueella on nähtävissä buddhalaisia luostarikokonaisuuksia ja pyhäkköjä sekä islamilaiselta ajalta peräisin olevia linnoituksia. Lisäksi paikka muistuttaa kahden suuren Buddhan patsaan tuhosta, Talebanin toimesta vuonna 2001. Tapahtuma herätti laajaa kansainvälistä huomiota.
Afganistanin keskiosissa sijaitseva Bamiyanin laakso on Hindukušin vuoriston ympäröimä. Alue käsittää kahdeksan erillistä historiallista kohdetta. Kallioseinämissä seisoi ennen kaksi vaikuttavaa Buddhan patsasta, mutta niiden tuhon jälkeen jäljellä ovat nähtävillä enää jäännökset. Alueella on myös lukuisia kallioon kaiverrettuja luolia, jotka ovat toimineet aikoinaan buddhalaisina luostareina, kappeleina ja pyhäköinä.
Johnny, 18-vuotias

Johnny, 18-vuotias ("Johnny Larsen") on Morten Arnfredin ohjaama tanskalainen draamaelokuva vuodelta 1979. Se on 1950-luvun alkuun perustuva teinipojan varttumistarina ja perustuu John Nehmin omaelämäkerrallisiin romaaneihin "Ståsted søges" ja "Man går ind ad en port", joista ohjaaja yhdessä Jørgen Melgaardin kanssa sovitti elokuvan käsikirjoituksen. Nimiroolia näyttelee Allan Olsen ja muita pääosia Frits Helmuth (isä), Hanne Ribens (äiti), Karl Stegger (isoisä) ja Berthe Qvistgaard (isoäiti).
Vastaanotto.
"Johnny Larsen" voitti kotimaassaan neljä Bodil-palkintoa: se nimettiin vuoden parhaaksi tanskalaiselokuvaksi ja lisäksi palkittiin Allan Olsen, Berthe Qvistgaard ja Frits Helmuth roolitöistään
Elokuva sai Suomen-ensi-iltansa Helsingissä uuden Nordia-teatterin avajaisohjelmistossa syksyllä 1980. "Iltalehden" ja "Uuden Suomen" elokuvakriitikko Heikki Eteläpää piti uutuuselokuvaa sympaattisena ja rakastettavana kuvauksena 1950-luvun alun Kööpenhaminasta ja ihan tavallisesta nuoresta kaverista, joka ei vielä oikein tiedä mitä elämältä haluaa – paitsi että sen pitäisi olla jotain parempaa kuin hänen siihen asti koluamansa työväenkorttelit ihmiskohtaloineen. Eteläpään mielestä yllätyksettömän tarinan valtteja ovat luonteva ja pinnistämätön kerronnan linja ja rehellinen ihmiskuvaus, jotka tekevät elokuvan hengestä lämpimän, läheisen ja tunnistettavan. "Helsingin Sanomissa" Helena Ylänen piti elokuvaa siististi ja osaavasti tehtynä, mutta valitteli että siitä puuttuu jännite, perimmäinen kertomiskyky. ”Johnny jää etäiseksi, tuskin tyyppiä elävämmäksi. Romaanimuoto vilkkuu elokuvan pohjalta. Tapahtumat etenevät tasaisena virtana. Johnnyn muuttuminen ja kasvu paljastuu vain hänen sanoistaan.”
Puhe hyvistä teoista

Puhe hyvistä teoista () on Martti Lutherin teos vuodelta 1520.
Kirja on valmistunut toukokuussa ja se on painettu kesäkuussa 1520. Se ilmestyi latinaksi vuonna 1521 (). Teos on ensimmäinen reformaatioliikkeen piirissä kirjoitettu etiikan esitys. Luther torjuu siinä syytöksen, että hän ylipäänsä torjuisi hyvät teot. Tästä käsin hän käy läpi kymmenen käskyä, mikä on pohjana myöhempien Vähän katekismuksen ja Ison katekismuksen teologialle.
Tutkinnanjohtaja

Tutkinnanjohtaja on viranomaisen asema suomalaisessa rikosoikeudellisessa prosessissa, ja tätä kautta virassa olevan poliisimiehen työtehtävä Suomen poliisissa. Tyypillisesti tutkinnanjohtajana toimii komisario tai keskusrikospoliisissa rikoskomisario ja niitä ylemmät arvot. Tutkinnanjohtaja sananmukaisesti johtaa esitutkintaa ja esitutkintatoimenpiteiden suorittamisesta esitutkinnan aikana. 
Tällaisia toimenpiteitä voivat olla esimerkiksi takavarikot, etsinnät ja matkustuskiellot.
Alipäällystöön kuuluvat ylikonstaapeli tai rikosylikonstaapeli toimivat ns. "rajoitetuilla oikeuksilla", mikäli tälle on perusteltu syy. Ero varsinaisen tutkintajohtajan (päällystö) ja alipäällystötutkinnanjohtajin on ensimmäisen oikeus käyttää pakkokeinoja.
Doechii

Jaylah Ji'mya Hickmon (s. 14. elokuuta 1998 Tampa, Florida, Yhdysvallat), taiteilijanimeltään Doechii on yhdysvaltalainen rap-artisti ja lauluntekijä. Doechiin 3. mixtape, "Alligator Bites Never Heal" (2024) voitti parhaan rap-albumin Grammy-palkinnon 67. Grammy-gaalassa.
Morten Arnfred

Morten Arnfred (2. elokuuta 1945 Kööpenhamina – 2. syyskuuta 2025) oli tanskalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. 
Arnfred aloitti uransa elokuvaajana vuonna 1969. Ohjaajauransa alussa hän teki monia nuortenelokuvia. Hän ohjasi yhdessä Lars von Trierin kanssa television minisarjaa "Valtakunta" (Riget). Hänen elokuvansa "Der er et yndigt land (1983) ja
"Den russiske sangerinde" (1993) olivat mukana Berliinin elokuvajuhlien kilpailusarjassa.
S. K. Rostedt

S. K. Rostedt eli Saara Rostedt (s. 1993), on suomalainen kirjailija ja markkinoinnin ammattilainen. Hän on kotoisin Sastamalasta, ja on noussut esiin erityisesti romantiikkaa ja fantasiakirjallisuutta yhdistävänä kirjoittajana. Rostedt on aktiivinen myös sosiaalisessa mediassa, missä hänet tunnetaan nimellä @skrostedt. Hän on koulutukseltaan tradenomi.
Rostedtin esikoisteos "Kahden veren tytär" (2024) voitti muun muassa Suomalaisen Kirjakaupan Vuoden kirja 2024 -kilpailun. "Kahden veren tytär" on "Moorna"-sarjan avausosa.
Pakolaisneuvonta

Pakolaisneuvonta ry on suomalainen kansalaisjärjestö, joka tarjoaa oikeudellista apua pakolaisille, turvapaikanhakijoille ja muille ulkomaalaisille. Pakolaisneuvonnan lakimiehet muun muassa auttavat turvapaikanhakijoita Maahanmuuttoviraston turvapaikkapuhutteluissa.
Pakolaisneuvonta saa vuosittain valtionavustuksia Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskukselta. Vuonna 2024 avustus oli 400 000 euroa. Tulottomien ja varattomien turvapaikanhakijoiden tapauksessa Pakolaisneuvonnan juristit saavat korvauksen julkisesta oikeusavusta.
Historia.
Kansalaisjärjestöt ja yksityishenkilöt perustivat Pakolaisneuvonnan vuonna 1988. Perustajina oli järjestöjä, jotka ovat nykyisinkin Pakolaisneuvonnan jäseniä, muun muassa Amnesty International, Helsingin yliopiston ylioppilaskunta, Oikeuspoliittinen yhdistys Demla, Suomen Pakolaisapu, Suomen ylioppilaskuntien liitto ja Suomen Punainen Risti. Pakolaisneuvontaa oli edeltänyt pakolaisneuvontapiste, joka oli perustettu kansalaisjärjestöjen varjoulkomaalaislaki-projektin päätteeksi.
Somalien pakolaiskysymyksen aikaan Pakolaisneuvonta vastusti Moskovassa olleiden somalialaisten palauttamista kotimaahansa ja kannatti heidän ottamista Suomeen 1990. Vuonna 1993 Pakolaisneuvonta vastusti ehdotusta, että Viroa ja Venäjää pidettäisiin turvallisina maina, joihin turvapaikanhakijat olisi voitu käännyttää. Lisäksi se halusi poistaa Puolan turvallisten maiden listalta. Pakolaisneuvonta arvosteli vuonna 2008 korkeimman hallinto-oikeuden päätöstä, jonka mukaan turvapaikanhakijoita voidaan palauttaa Kreikkaan ja heidän turvapaikkahakemukset käsitellä siellä. Pakolaisneuvonnan mukaan turvapaikanhakijoiden olot Kreikassa olivat ala-arvoiset.
1990-luvulla Pakolaisneuvonnan lakimiehinä työskentelivät esimerkiksi myöhemmin oikeusministeriön demokratia- ja julkisoikeusosaston päällikkönä toiminut Johanna Suurpää ja yhdenvertaisuusvaltuutettuna toiminut Kristina Stenman.
Brändiändit

Brändiändit on vuonna 2018 perustettu podcast, jossa ruoditaan ilmiöiden, asioiden ja henkilöiden mielikuvia eli brändejä humoristisella otteella. Moderaattorina toimii näyttelijä Riku Nieminen, jonka valvonnassa brändejä pohtivat rumpali Aleksi Kinnunen ja skeittaaja Aleksi Hornborg. 
Jäsenten mukaan Brändiändit on audiosisältöpalvelu Suplan pitkäaikaisin podcast. Helmikuuhun 2025 mennessä podcastia on tuotettu yli 17 tuotantokautta ja 200 jaksoa. Brändiändit kuuluu Suplan suosituimpien podcastien joukkoon. Podcastin lisäksi Brändiändit tuottavat sisältöä Instagramiin, jossa kuulijat ovat voineet äänestää jaksojen voittajista. 
Podcast osallistaa kuulijoitaan lähes joka jaksossa julkaistavan kuulijapalautteen kautta. Kuulijoistaan podcastin jäsenet ovat käyttäneet muun muassa nimiä "Brännärit", "Jopetuslapset" ja "Tuuribrännärit".
Outi Anttila

Outi Maria Helena Anttila (s. 1976) on suomalainen juristi, joka toimii työtuomioistuimen presidenttinä.
Ura.
Anttila valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 2003 ja oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 2010. Hän väitteli oikeustieteen tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2013. Hän on myös saanut varatuomarin arvon. Hänen väitöskirjansa "Kohti tosiasiallista tasa-arvoa? Sukupuolisyrjinnän kiellot oikeudellisen pluralismin aikana" palkittiin Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen vuoden väittelijän palkinnolla.
Anttila on työskennellyt työtuomioistuimessa esittelijänä, vuodesta 2018 alkaen työtuomioistuinneuvoksena ja maaliskuusta 2025 alkaen presidenttinä. Hän on myös toiminut esittelijänä hovioikeudessa ja korkeimmassa oikeudessa, tutkijana yliopistossa sekä yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakunnan puheenjohtajana. Anttila on myös Työoikeudellisen Yhdistyksen puheenjohtaja.