tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bibliotekarforbundet

Bibliotekarforbundet (lyh. BF) on norjalainen kirjastonhoitajien ammattiliitto. Se kuuluu Unio-keskusjärjestöön. Bibliotekarforbundetilla oli noin 1 600 jäsentä vuonna 2023.
Josias Cederhielm

Josias Cederhielm (4. toukokuuta 1673 – 23. syyskuuta 1729) oli ruotsalainen vapaaherra ja virkamies. Hän työskenteli Kaarle XII:n kenttäkansliassa Suuren Pohjan sodan aikaan ja joutui sotavangiksi Venäjälle Pultavan taistelun seurauksena. Hän palasi Ruotsiin 1722, ja seuraavana vuonna hänestä tuli valtaneuvoston jäsen. Cederhielm kuului niin sanottuun Holsteinilaiseen puolueeseen, ja hänet lähetettiin diplomaatiksi Pietariin. Holsteinilaisten kärsittyä poliittisen tappion vuonna 1727 Cederhielm joutui eroamaan valtaneuvostosta. Hänen muistiinpanonsa ja kirjeensä ovat olleet historioitsijoille tärkeä lähde tuon ajan Ruotsin tapahtumiin.
Lestijärven helluntaiseurakunta

Lestijärven helluntaiseurakunta (aik. Lestijärven Betania-seurakunta) on Lestijärven toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1959. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Lestijärven keskustassa Lestintiellä. 
Historia.
Helluntaiherätyksen ensimmäiset saarnaajat saapuivat vuonna 1934. Vuonna 1938 puhujia vieraili paikkakunnalla jo useammienn ja juhannuksen alla pidettiin Yli-Lestin työväentalolla ensimmäiset helluntaiherätyksen kesäjuhlat. Syksyllä 1950 perustettiin Lestijärven helluntaiseurakunta, joka tunnettiin vuodesta 1958 nimellä Betania-seurakunta. 
Seurakunnan perustaminen vakiinnutti toimintaa ja jäseniä liittyi seurakuntaan myös Perhon ja Kinnulan puolelta. Helluntaiseurakunnalla on sijainnut rukoushuone myös Reisjärvellä. 1950-luvun lopulla seurakunnan saarnaajana toimi Niilo Yli-Vainion veli Lauri. 1960-luvulla seurakunnalla oli yhteinen lähetystyöntekijä Kälviän helluntaiseurakunnan kanssa Keniassa.
Toholammin ja Lestijärven rauhanyhdistys

Toholammin ja Lestijärven rauhanyhdistys on Toholammilla sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Toholammin ja Lestijärven rauhanyhdistyksen keskeistä toimintaa on hartaustilaisuuksien ja seurojen järjestäminen. 
Historia.
Lestadiolaisuus sai vakiintunutta kannatusta Toholammilla 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Suuntaukseen kuuluivat muun muassa pitäjän tunnetut henkilöt, kuten kanttori H. W. Pöyhtäri sekä maanviljelijä Aleksi Kivelä. Lestijärvelle lestadiolaisuus saapui 1920-luvulla. 
Pikkuesikoisuuden kriisi kosketti 1930-luvulla kosketti myös Toholampia, sillä Pöyhtärillä oli kiinteät sukuyhteydet himankalaiseen Sakari Ainaliin. Toholampilaisten irtautuessa vanhoista johtajistaan he kiinnittyivät keskusyhdistykseen. Toholammin ja Lestijärven rauhanyhdistys perustettin vuonna 1947. Rauhanyhdistyksen toimitalo on rakennettu vuonna 1982. Lestijärvellä lestadiolaisuuden kannatus on keskittynyt pääosin Syrin kylälle.
Sopotin rautatieasema

Sopotin rautatieasema () on Puolan pohjoisosassa, Pommerin voivodikunnan Kolmoiskapungissa toimiva vilkas rautatieasema. Asema sijaitsee Sopotin keskustassa. Nykyinen rautatieasema palvelee 2010-luvulla valmistuneessa Sopot Centrum -kauppakeskuksessa, jossa sijaitsee myös Sopotin kaupunginkirjasto.
Vuonna 2023 Sopotin rautatieaseman laitureitten kautta kulki päivittäin keskimäärin 25 300 matkustajaa (eli 9,2 milj. matkustajaa vuodessa). Tämän perusteella asema oli Puolan 11. vilkkain matkustajaliikenteen rautatieasema. Merkittävä osa Gdynian päärautatieaseman matkustajamäärästä selittyy runsaalla paikallisjunaliikenteellä kolmoiskaupungin (Gdańsk, Gdynia ja Sopot) monien rautatieasemien ja seisakkeiden välillä.
Fredrik von Post

Fredrik von Post (1726 Uppland, Ruotsi – 11. huhtikuuta 1805 Enköping, Uppsala, Ruotsi) oli von Post -sukuun kuulunut lakimies ja poliitikko, joka toimi Ruotsissa Svean hovioikeuden askultanttina ja Turun hovioikeuden presidenttinä. Hän kuoli 1805 Stora Bärbyssä ja hänet haudattiin Upsalassa 22. huhtikuuta 1805 Girestan kirkkoon.
Tuulin diskografia

Tämä on suomalaisen laulajan Tuulin diskografia.
Varaha (Vishnun inkarnaatio)

Varaha (, ’villisika’) on hindujumalan Vishnun avataara, intialaisen villisian muodossa. Varaha on listattu kolmanneksi Dashavatarassa, Vishnun kymmenessä tärkeimmässä avataarassa.
Varaha liittyy legendaan maan nostamisesta kosmisesta valtamerestä. Kun asura Hiranyaksha varasti maan ja piilotti sen ikivanhoihin vesiin, Vishnu ilmestyi Varahan muodossa pelastamaan sen. Varaha tappoi Hiranyakshan ja nosti maan valtamerestä hampaillaan palauttaen Bhumin paikkaansa universumissa.
Varaha on kuvattu karjuna tai antropomorfisessa muodossa, villisian pään ja ihmisruumiin kanssa. Hänen puolisoansa Bhumia kuvataan yleensä jumalattarena, jonka Varaha nosti.
Leppävirran rauhanyhdistys

Leppävirran rauhanyhdistys on Leppävirralla sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Leppävirran rauhanyhdistyksen keskeistä toimintaa on hartaustilaisuuksien ja seurojen järjestäminen. 
Historia.
Leppävirran rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1926. Yhdistys rakensi vuosina 1983–1986 toimitalon Leppävirran kirkonkylälle. Leppävirran rauhanyhdistykseen kuuluu noin 100 aikuisjäsentä. Rauhanyhdistyksen maallikkojohtajana on tullut tunnetuksi muun muassa Herman Savolainen.
Donetskin ooppera- ja balettiteatteri

Donetskin ooppera- ja balettiteatteri, viralliselta nimeltään A. Solovjanenkon mukaan nimetty Donetskin akateeminen valtiollinen ooppera- ja balettiteatteri (, ), on Donetskissa Ukrainassa sijaitseva oopperatalo, jossa toimii myös balettiseurue.
Vuonna 1932 perustettiin Donetskin kiertävä musikaaliteatteri Luhanskin oopperan ja Dnipropetrovskin akateemisen ooppera- ja balettiteatterin pohjalta. Vakituinen teatterirakennus rakennettiin vuosina 1935–1944 arkkitehti Ljudvig Kotovskyin johdolla. Vuonna 1941 teatterin nimeksi otettiin Donetskin venäläinen ooppera- ja balettiteatteri. Vuonna 1948 teatterin yhteyteen perustettiin balettikoulu, ja vuonna 1977 teatterille myönnettiin akateemisen teatterin asema. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1999, jolloin teatteri omistettiin Anatoli Solovjanenkolle. Solovjanenko itse kuului aikoinaan teatterin kuuluisimpiin laulajiin.
Donetskin ooppera- ja balettiteatterin ohjelmisto on historiallisesti koostunut enimmäkseen venäläisistä ooppera- ja balettiklassikoista sekä neuvostoliittolaisten säveltäjien teoksista. Vuonna 2014 Donetskin ooppera- ja balettiteatterille myönnettiin Ševtšenkon palkinto Richard Wagnerin oopperan "Lentävä hollantilainen" tuotannosta.
Mikkelin vapaaseurakunta

Mikkelin vapaaseurakunta on Mikkelissä toimiva vapaaseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1906. Seurakunnan pastori on Mikko Ohra-aho. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Mikkelin keskustassa Savilahdenkadulla. Seurakunta kuuluu Suomen Vapaakirkko -kirkkokuntaan.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat sunnuntaitilaisuuksien lisäksi rukoushetket, päiväpiirit, perhetilaisuudet ja pienryhmät. Seurakunnan diakoniatyötä tehdään ViaDian Mikkelin osaston kautta
Historia.
Vapaakristillinen liike on toiminut Mikkelin seudulla 1800-luvun lopulta lähtien. Mikkelissä vieraili alkuaikoina useita saarnaajia. Vapaaseurakunta järjestäytyi itsenäiseksi paikallisseurakunnaksi vuonna 1906. Vapaaseurakunnan rukoushuone "Bethel" valmistui vuonna 1911. Vapaaseurakunta liittyi vuonna 1923 järjestäytyneeseen Suomen Vapaakirkkoon.
Kuopion vapaaseurakunta

Kuopion vapaaseurakunta on Kuopiossa toimiva vapaaseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1909. Seurakunnan johtaja ja pastori on Tapio Annala. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kuopion Peipposessa Kemilänrinteellä. Seurakunta kuuluu Suomen Vapaakirkko -kirkkokuntaan.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat viikottaiset rukousillat, jumalanpalvelukset, kuorotoiminta sekä ikäryhimmille suunnatut työmuodot kuten pyhäkoulut ja varhaisnuorten illat. Lisäksi seurakunta järjestää lasten- ja nuortentapahtumia, avioliittotyötä sekä naisten- ja miestenpäiviä.
Historia.
Vapaakristillisyys saapui Kuopioon ensimmäisen kerran 1800-luvun lopulla. Kuopion vapaaseurakunta järjestäytyi itsenäiseksi paikallisseurakunnaksi vuonna 1909. Vapaaseurakunnan ensimmäinen kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1968. Vapaaseurakunnan nykyinen kirkko rakentui Kemilänrinteelle.
Toimitilat.
Kuopion vapaakirkko valmistunut vuonna 1989. Vapaakirkon pinta-ala on 2 090 neliömetriä ja kirkkosalissa on istumapaikkoja 600 henkilölle. Vapaakirkon suunnittelija on arkkitehti Veikko Gröhn.
Erik Sparre

Erik Sparre (24. marraskuuta 1618 Strömsholmin linna – 12. lokakuuta 1673) oli Ruotsalainen Kronobergin läänin paroni ja Ruotsin kuninkaan "riksråd," neuvonantaja.
Historia.
Erikin oli Lars Sparre af Rossvikin ja Märta Banérin poika, vuonna 1650 Erik meni naimisiin Tukholmassa Tre Kronor Barbro Flemingin kanssa. Heillä syntyi kaikkiaan seitsemän lasta. 
Sparre oli kamariherra vuodesta 1644, paroni vuodesta 1647. Erik Sparre oli Hälsinglandin, Gästriklandin, Härjedalenin ja Ångermanlandin maaherra sekä Hudiksvallin läänin lääninherra vuodesta 1651. Jälkimmäisen tehtävän hän jätti vuonna 1655. Hän oli neuvonantaja ja hovivaltuutettu Svean hovioikeudessa vuodesta 1654. Hän oli Turun hovioikeuden presidentti vuodesta 1658. 
Erik Sparre kuoli 54-vuotiaana, hautajaiset pidettiin Tukholmassa Riddarholmin kirkossa.
Klordimeformi

Klordimeformi (C10H13N2Cl) on amidiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty maataloudessa akarisidina eli punkkimyrkkynä sekä hyönteismyrkkynä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa klordimeformi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin muun muassa metanoliin, asetoniin, etyyliasetaattiin ja kloroformiin. Aine on myrkyllistä ja voi aiheuttaa iho-, munuais- tai virtsatulehduksen. Klordimeformi on todennäköisesti karsinogeenista. Sen myrkyllisyys hämähäkkieläimille ja hyönteisille perustuu oktopamiinireseptorin toiminnan estymiseen.
Klordimeformia valmistetaan 4-kloori-o-toluidiinin ja dimetyyliformamidin ja fosgeenin reaktiotuotteen välisellä reaktiolla.
Klordimeformia on käytetty punkkien torjuntaan hedelmä- ja vihannesviljelmillä sekä puuvillaa tai riisiä vaurioittavien perhosten torjuntaan. Yhdisteen käyttö kasvinsuojeluaineena ei ole ollut hyväksyttyä Euroopan unionin alueella vuodesta 2009.
The Lost 1971 Studio Session

The Lost 1971 Studio Session on suomalaisen Tasavallan Presidentti -yhtyeen tammikuussa 2023 julkaistu livealbumi. Yleisradion arkistoista löytynyt äänitys on peräisin syksyltä 1971, ja se on yhtyeen viimeinen studiosessio alkuperäissolisti Frank Robsonin kanssa. Albumin julkaisi Svart Records vinyylilevynä ja CD-levynä.
Äänityksen ensimmäinen osa julkaistiin alkujaan 6. tammikuuta 1972 Ylen rinnakkaisohjelman "Poppia"-lähetyksessä, ja toinen osa 2. huhtikuuta 1972 "Äänilevykonsertti"-ohjelmassa.
Kuopion metodistiseurakunta

Kuopion metodistiseurakunta on Kuopiossa toimiva metodistiseurakunta. Kuopion metodistiseurakunta on perustettu vuonna 1910 ja se on ainoa Savon alueella toimiva metodistiseurakunta. Seurakunnan pastori on Elisa Brander. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kuopion keskustassa Puusepänkadulla. Seurakunta kuuluu Suomen Metodistikirkko -kirkkokuntaan.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat ehtoollishetket, iltakirkot, Olkkari-hetket, rukous- ja laulutoiminta sekä teemaillat. Lisäksi seurakunta osallistuu yhteiskristilliseen Savon torilähetykseen.
Historia.
Metodistien toiminta sai Kuopiossa alkunsa 1900-luvun alussa. Metodistiseminaarin oppilas K. A. Holmstén piti vuoden 1901 alussa muutamia kokouksia ja samana vuonna pastori N. J. Rosén vieraili maalaiskunnan talolla. Kuopiossa asui tuohon aikaan muutamia ruotsalaisia metodisteja, jotka toivoivat Kuopioon kaksikielistä saarnaajaa. Holmstén sai nimityksen Kuopioon vuonna 1903 ja piti kokouksia maalaiskunnan talolla seuraavaan kevääseen saakka. Tämän jälkeen metodistit vuokrasivat ensimmäisen rukoushuoneen Uotisen talosta Hatsalankadulta. Edellytyksiä seurakunnan perustamiselle ei kuitenkaan olut ja Holmstén jätti tehtävän.
Näiden vuosien aikana muilta paikkakunnilta muutti metodisteja Kuopioon. Muutamien kuopiolaisten ystävien kanssa nämä alkoivat pitää kokouksia muodostaen luokan, joka myöhemmin liitettiin Mikkelin metodistiseurakuntan. Vähitellen ystäväpiirin keskuudessa virisi ajatus oman saarnaajan kutsumisesta. Aluksi Kuopioon saapui S. A. Sinisalo, joka piti kokouksia NNKY:n talolla ja ulkona Päivärinteellä. Lupaavan työn alettua Sinisalo sai kutsun Turkuun. Kuopiossa vierailivat Harras Aulanko sekä Mikkelin pastori V. K. Aulanko ja seminaarilainen A. Aarnio.
Sinisalo sai nimityksen Kuopioon vuonna 1910 ja samana vuonna perustettiin seurakunta. Seurakunnan saarnaaja teki lähetysmatkoja maaseudulle, puhuen Maaningalla, Iisalmessa ja Kajaanissa sekä muutamilla asemilla Kuopion ja Kajaanin välissä. Pastori Toivo Rajalinna tuli vuoden 1912 alusta Kuopion metodistiseurakunnan saarnaajaksi. Hänen aikanaan seurakunta laillistettiin. Vuonna 1915 seurakunnalle ostettiin kiinteistö osoitteesta Haapaniemenkatu 40, jopssa seurakunta toimi vuoteen 1981 saakka. Seurakunnan nykyinen kirkko Puusepänkadulla vihittiin käyttöön huhtikuussa 1986. 
Seurakunnan johtajat.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kuopion metodistiseurakunnan johtajina:
Anni Valtonen

Anni Valtonen (s. 1970 Joutseno) on suomalainen toimittaja, kriitikko ja tietokirjailija. Valtonen on työskennellyt Fingo ry:n kustantamassa "Maailman Kuvalehdessä" vuodesta 2009 ja sen päätoimittajana vuodesta 2015. 
Valtonen valmistui vuonna 1998 Tampereen yliopistosta pääaineenaan Suomen kirjallisuus. Hän aloitti toimittajan työnsä samana vuonna "Aamulehden" kulttuuritoimituksessa. Vuodesta 2000 Valtonen työskenteli "Helsingin Sanomien" kulttuuritoimituksessa erityisenä vastuualueenaan tanssitaide. Tätä nykyä Valtonen kirjoittaa Helsingin Sanomiin kirjallisuusarvosteluja. Valtonen on julkaissut kolme tietokirjaa. 
Valtonen on asunut Latinalaisessa Amerikassa ja sittemmin Helsingissä. Hänellä on kaksi lasta.
Johan Lagerflycht

Johan Lagerflycht (19. huhtikuuta 1701 Turku - 11. heinäkuuta 1774) oli Turun hovioikeuden presidentti Johan kuoli vuonna 1774, hänet on haudattu Turun Maarian kirkkoon.
Feldmochingin metroasema

Feldmoching on Münchenin metron U2-linjan pääteasema, joka avattiin 26. lokakuuta 1996. Vuoden 2009 lopusta lähtien suora pääsy samannimisen S-Bahn-aseman molemmille laitureille on ollut mahdollista. Aseman suunnitteli arkkitehti Peter Lanz, kun taas valaistussuunnittelusta vastasi arkkitehtitoimisto Werner Lampl.
Fürstenried Westin metroasema

Fürstenried West on metroasema Münchenin metrossa, joka avattiin 1. kesäkuuta 1991. Se on U3-linjan pääteasema, ja se sijaitsee Neurieder Straßen alapuolella, noin 10 metrin syvyydessä. Asemalla on maanalainen Park+Ride-pysäköintihalli, jossa on 215 pysäköintipaikkaa, sekä maanpäällinen Park+Ride-pysäköintihalli, jossa on 53 pysäköintipaikkaa.
Frankfurter Ringin metroasema

Frankfurter Ring on U2 -linjan asema Münchenin metrossa, joka avattiin 20. marraskuuta 1993. Se sijaitsee samannimisen Frankfurter Ring -kadun vieressä. Aseman suunnitteli arkkitehtitoimisto Braun + Hesselberger yhteistyössä kaupungin metro-osaston kanssa, kun taas aseman seinämosaiikit suunnittelivat Michael Braun ja Ricarda Dietz.
Sibel Can

Sibel Can (s. 1. elokuuta 1970 Istanbul) on turkkilainen kansanmusiikkivaikutteisen popmusiikin laulaja. Hänet tunnetaan kyvystään esittää eri tyylilajeja edustavaa musiikkia.
Can aloitti työskentelyn tanssijana 14-vuotiaana ja ryhtyi sitten laulajaksi. Hänen debyyttialbuminsa "Günah Bize" (Kervan Plak, 1987) rikkoi myyntiennätyksiä. Hänen uraansa tuki Orhan Gencebay, joka myös tuotti hänen varhaiset albuminsa. Canin julkaisu "Arabesque" (2016) oli hänen 21. albuminsa. Can on esiintynyt useissa Euroopan maissa ja saavuttanut suosiota myös Lähi-idän maissa.
Unescon maailmanperintökohteet Kiinassa

Unescon maailmanperintökohteet Kiinassa käsittävät yhteensä 59 kohdetta, jotka jakautuvat 40 kulttuurikohteeseen, 15 luonnonkohteeseen ja 4 sekakohteeseen.
Skjolds Pladsin metroasema

Skjolds Pladsin metroasema on Kööpenhaminan metron M3-linjan asema, joka sijaitsee Tagensvej’n ja Haraldsgaden risteyksessä. Asema sijaitsee Vibenshus Runddelin ja Nørrebron asemien välissä. Asema avattiin 29. syyskuuta 2019.
Kayla Fischer

Kayla Fischer (s. 5. tammikuuta 2000 Kent, Portagen piirikunta, Ohio) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2023 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä. Fischer on pelannut joukkueessa huhtikuulle 2025 mennessä 38 sarjaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin.
Aleksi Pulkkinen

Aleksi Pulkkinen (s. 29. syyskuuta 2000 ) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Lentopotkaisijana pelaavan Aleksin pituus on 194 cm ja paino 98 kg. Pulkkinen aloitti amerikkalaisen jalkapallon pelaamisen Helsinki Wolverines-seurassa. Tällä hetkellä Pulkkinen pelaa ja opiskelee South Alabaman yliopistossa, Mobilessa, Yhdysvalloissa. Aleksi aloittaa 2025 syksyllä kolmannen yliopiston lukuvuotensa, pääaineena kansainvälinen viestintä ja politiikka.
Aleksi, "The Finnish Punter" teki lajin suomalaista urheiluhistoriaa omalla pelipaikallaan, keväällä 2023, kun hän sai täyden urheilijastipendin pelaamaan amerikkalaista jalkapalloa University of South Alabama yliopistoon. Yliopisto sijaitsee Mobilessa Alabamassa, Meksikonlahden rannalla ja pelaa ylintä sarjatasoa, D1 FBS, Sun Belt Conference. South Alabama Jaguars joukkueesta on joka vuosi varattu pelaajia NFL-ammattilaissarjaan. Lue juttu tästä linkistä. South Alabama Jaguars pelaa kotipelinsä uudella, 78 miljoonaa dollaria maksaneella ja yli 25 000 katsojaa vetävällä Hancock Whitney jalkapallostadionilla, joka sijaitsee University of South Alabaman kampuksella.
Ensimmäinen vuosi 2023 Gollege Football-sarjassa Aleksi meni varapelaajan roolissa, samalla mukana kauden 2023 lopulla voittamassa isoa Bowl-peliä, 68 Venture Bowl. Vuonna 2024 kauden alussa, syyskuussa, Pulkkinen murtautui avauskokoonpanoon, aloittavana lentopotkaisijana, punter, pelasi South Alabama Jaguars paidassa 11 runkosarjan ottelua sekä oli avainroolissa voittamassa kauden lopuksi jälleen isoa Bowl-peliä, Kauden 2024 aikana Aleksi teki jälleen suomalaista urheiluhistoriaa: Syyskuun alussa Pulkkinen pelasi ensimmäisenä suomalaisena lentopotkaisijana USA:n ylimmällä yliopistotasolla, D1 FBS. Syyskuun lopulla tuli taas uusi ennätys: Vieraspelissä LSU:ta vastaan Baton Rouge, Louisianassa, Pulkkinen pelasi ensimmäisenä suomalaisurheilijana isoimman yleisön edessä kuin kukaan toinen aikaisemmin, maailman 7. suurimmalla urheilustadionilla oli loppuunmyyty yleisömäärä, yli 102 000. Onnistuneen pelikauden 2024 kruunasi suomalaisten urheilutoimittajien nimitys Urheilugaalassa tammikuussa 2025 vuoden 2024 parhaaksi suomalaiseksi amerikkalaisen jalkapallon pelaajaksi.
Courtney Petersen

Courtney Lynn Petersen (s. 28. lokakuuta 1997 Royal Oak, Oaklandin piirikunta, Michigan) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 165-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä.
Petersen edusti saman sarjan Orlando Prideä vuodet 2020–2022 ja Houston Dashia vuodet 2023–2024. Hän on pelannut nykyisessä seurassaan huhtikuulle 2025 mennessä 11 sarjaottelua. Hän edusti vuonna 2016 Yhdysvaltain alle 20-vuotiaiden naisten maajoukkuetta kahdessa ottelussa.
Allie George

Allie Suzanne George (s. 25. maaliskuuta 2003 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2025 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä.
Emma Sears

Emma Sears (s. 23. helmikuuta 2001) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen ja on seuratasolla edustanut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä. Maajoukkuetasolla Sears on edustanut vuodesta 2024 Yhdysvaltain naisten A-maajoukkuetta.
Sears on pelannut Racing Louisvillessä huhtikuulle 2025 mennessä 30 sarjaottelua, joissa hän on iskenyt seitsemän maalia. Maajoukkueessa hän taas on pelannut neljä ottelua ja viimeistellyt yhden maalin.
Marisa DiGrande

Marisa Marie DiGrande (s. 5. helmikuuta 1997 Troy, Oaklandin piirikunta, Michigan) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 163-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä.
DiGrande edusti aiemmin saman sarjan Orlando Prideä vuodet 2019–2021 ja Houston Dashia vuodet 2022–2023. Nykyisessä seurassaan hän on pelannut huhtikuulle 2025 mennessä 27 sarjaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin. DiGrande edusti vuonna 2019 Yhdysvaltain alle 23-vuotiaiden naisten maajoukkuetta yhdessä ottelussa.
Nina Björk

Nina Björk (s. 1967 Lund) on ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja feministi. Hänen esikoisteoksensa oli "Under det rosa täcket" (1996), jossa hän esitteli Judith Butlerin näkemyksiä siitä, kuinka sukupuoli rakentuu sosiaalisesti. Feminististen teosten lisäksi Björk on kirjoittanut kapitalismia ja uusliberalismia kritisoivia kirjoja. Hän on toiminut "Dagens Nyheterin" ja "ETC:n" kolumnistina. Vuonna 2008 Björk väitteli kirjallisuustieteen tohtoriksi Göteborgin yliopistosta aiheenaan vapauden käsite John Locken, John Stuart Millin ja Victoria Benedictssonin teksteissä.
Center for Inquiry

Center for Inquiry (CFI) on yhdysvaltalainen järjestö, jonka tavoitteena on edistää sekulaaria yhteiskuntaa, joka perustuu tieteelle, järjelle, tutkimuksen vapaudelle ja humanistisille arvoille. Järjestön päätoimisto on Amherstissa New Yorkin osavaltiossa. Sillä on haaraosastoja muualla Yhdysvalloissa ja eri maissa.
CFI yhdistää toiminnassaan sekulaarin yhteiskunnan ja tieteellisen skeptismin edistämisen. Se puolustaa sekulaaria humanismia, kirkon ja valtion eroa ja uskonnottomien oikeuksia. Järjestön perusti filosofi Paul Kurtz ja se julkaisee "Free Inquiry" -lehteä.. Organisaatioon kuuluu skeptikkojärjestö Committee for Skeptical Inquiry, joka julkaisee "Skeptical Inquirer" -lehteä. CSI esittelee kritiikkiä näennäistieteitä ja paranormaaleja uskomuksia kohtaan.
Tavoitteet.
Center for Inquiry on voittoa tavoittelematon järjestö, jonka tavoitteena on edistää kriittistä ajattelua, tiedettä ja sekularismia. Se puolustaa kirkon ja valtion eroa sekä ateistien ja uskonnottomien oikeuksia Yhdysvalloissa ja muissa maissa. CFI vastustaa uskonnollisia etuoikeuksia ja vastustaa uskonnollisten uskomusten liittämistä julkiseen päätöksentekoon. Organisaatioon kuuluu vuonna 1976 perustettu skeptikkojärjestö Committee for Skeptical Inquiry. CSI julkaisee "Skeptical Inquirer" -lehteä ja esittää kritiikkiä näennäistieteitä ja paranormaaleja uskomuksia kohtaan. 
Historia.
CSI perustettiin vuonna 1976 nimellä Committee for the Scientific Investigation of Claims of the Paranormal (CSICOP). Taustalla oli astrologian, ufouskomusten, salaliittoteorioiden ja muiden näennäistieteiden yleistyminen 1970-luvulla. Järjestön perusti filosofi Paul Kurtz yhdessä tutkijoiden ja kirjoittajien kanssa, joita olivat muun muassa Carl Sagan, Isaac Asimov, Martin Gardner ja James Randi.
Vuonna 1980 Paul Kurtz perusti Council for Secular Humanism -organisaation, aluksi nimellä Council for Democratic and Secular Humanism (CODESH). Kurtzin määritelmän mukaan sekulaari humanismi on naturalistinen elämänkäsitys, joka perustuu järkiperäiseen ja myönteiseen etiikkaan. Tämä oli vastalause kristillisen oikeiston nousulle yhteiskunnassa. Organisaatio alkoi julkaista "Free Inquiry" -lehteä.
Vuonna 1991 CSICOP ja sekulaarin humanismin neuvosto perustivat yhteisen päämajan lähelle Buffalo Universitya, jossa Paul Kurtz oli opettanut filosofiaa. Päämajaan sisältyi kirjasto, joka keräsi ja säilytti skeptikkojen ja humanistien materiaaleja eri ajoilta. Yhteisen rakennuksen myötä muodostettiin kattojärjestö Center for Inquiry.
Vuonna 2016 Center for Inquiryn osaksi tuli biologi Richard Dawkinsin mukaan nimetty säätiö, Richard Dawkins Foundation for Reason &amp; Science. CFI jakaa vuosittain Richard Dawkins -palkintoa tunnetulle henkilölle, joka on edistänyt sekularismin ja rationalismin arvoja.
Olga Segerberg

Olga Constantia Segerberg (11. marraskuuta 1868 Falköping – 12. joulukuuta 1951 Arvika) oli ruotsalainen valokuvaaja ja äänioikeusaktivisti. Segerberg avasi oman valokuvausateljeen Karlskronassa vuonna 1892 ja muutti kolme vuotta myöhemmin Arvikaan. Vuonna 1901 hän jatkoi siellä edesmenneen lankomiehensä valokuvaamon toimintaa. Segerbergillä oli myös sivutoimipisteitä Charlottenbergissä, Åmotforsissa, Trossnäsissä ja Färgelandassa. Hän oli aktiivinen LKPR-äänioikeusliikkeessä ja johti sen paikallisosastoa Arvikassa. Hän antoi yhdistyksen pitää kokouksia valokuvaamoissaan.
Segerberg pysyi naimattomana, mutta adoptoi vuonna 1909 tukholmalaisen Margareta-nimisen tytön. He asuivat Arvikassa yhdessä Brita Cronan kanssa, joka myös oli äänioikeusaktiivi. Segerberg kuoli vuonna 1951, ja hänet on haudattu Arvikaan.
Segerberg

Segerberg on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Arthur Morgan

Arthur Morgan on Rockstar Gamesin vuoden 2018 pelin "Red Dead Redemption 2" päähahmo. Hän on lainsuojaton, joka on mukana Dutch van der Linden johtamassa jengissä vuonna 1899. Arthuria esittää näyttelijä Roger Clark.
Biografia.
Arthur jäi orvoksi 11-vuotiaana. Hänen äitinsä kuoli kun Arthur oli vielä nuori, eikä hän enää muista paljoakaan äidistään. Hänen isänsä, joka niin ikään oli lainsuojaton, pidätettiin ja teloitettiin. Arthur kertoi eräässä tehtävässä intiaanipäällikkö Rains Fallille omasta perheestään, johon kuului Eliza-niminen nuori tarjoilija, ja poika Isaac. Arthurin mukaan eräänä päivänä heidät molemmat ryöstettiin ja tapettiin Elizan ollessa vasta 19-vuotias.
Vuonna 1899 van der Linden jengi joutuu pakenemaan pohjoiselle vuoristoalueelle Ambarinon osavaltiossa, jossa Arthur pelastaa John Marstonin susien hyökkäykseltä, kohtaa O’Driscollien jengin ja toteuttaa heidän aikomuksenaan olleen junaryöstön Leviticus Cornwallin junaan. Palattuaan vuorilta New Hanoverin osavaltioon Arthur alkaa muun muassa hakea ihmisiltä väkivalloin velkoja Leopold Straussille. Siellä jengi saa vastaansa Cornwallin miehet, jolloin se joutuu vetäytymään uudelleen itään Lemoynen osavaltioon. Jengin Saint Denisin kaupungissa suorittama pankkiryöstö epäonnistuu Pinkertonin etsivätoimiston yllättäessä, minkä seurauksena yksi jengin perustajajäsenistä, Hosea Matthews ja jengin toinen jäsen, Lenny Summers saavat surmansa, ja Arthur, Dutch, Micah Bell ja Bill Williamson joutuvat Guarman saarelle pakomatkallaan laivalla.
Palattuaan Guarmasta Arthur saa tietää saaneensa tuberkuloositartunnan eräältä velalliseltaan, ja näin olisi kuolemassa pian. Hän myös alkaa menettää luottamustaan Dutchiin, kun tämä ei suostu hakemaan vangittua John Marstonia, eikä hänen kaapattua vaimoaan. Tämän lisäksi Dutch hylkää Arthurin Yhdysvaltain armeijan hyökätessä alkuperäisasukkaita vastaan, ja jättää Johnin kuolemaan heidän viimeisen junaryöstönsä aikana. Kun selviää, että Micah Bell on toiminut salaisena tiedonvälittäjänä Pinkertoneille, jengi kääntyy Arthuria ja Johnia vastaan. Kun Pinkertonit lähtevät ajamaan heitä takaa, pelaajan päätöksestä riippuen Arthur palaaa hakemaan jengin ryöstösaalista, tai lähtee Johnin mukaan auttaakseen tämän turvaan. Kesken matkan Micah ja Dutch yllättävät Arthurin, ja Arthur vakuutti Dutchille Micah’n olevan petollinen. Tämän jälkeen, riippuen Arthurin moraalin tasosta, hän kuolee tuberkuloosiinsa auringonnousun aikaan, tai Micah tappaa hänet.
Tuotanto.
Arthuria näytteli Roger Clark, jonka näyttelijäsuorituksessa käytettiin paljolti liikkeenkaappaustekniikkaa. Clark aloitti "Red Dead Redemption 2":n tuotannossa elokuussa 2013, ja tuotanto kesti viisi vuotta. Clark on itse kertonut pitäneensä paljon näyttelemisestä pelissä, ja se avasi hänelle paljon uusia työmahdollisuuksia. Hän kertoi ottaneensa vaikutteita hahmoonsa muun muassa Toshirō Mifunelta ja John Wayneltä.
Roger Clark voitti esiintymisestään pelissä parhaan esiintyjän The Game Awards -palkinnon.
Inger Schörling

Inger Schörling (s. 7. maaliskuuta 1946 Skellefteå) on ruotsalainen ympäristöpuolueen poliitikko. Hän toimi valtiopäiväedustajana vuosina 1988–1991 ja europarlamentaarikkona 1995–2004.
Stefan Hultman

Stefan Hultman (5. syyskuuta 1963 – 12. huhtikuuta 2025 Ekerö) oli ruotsalainen ravivalmentaja. 
Hultman työskenteli 1970–1980-luvulla muun muassa Ulf Nordinin, Stig H. Johanssonin ja Tommy Hannén valmennustalleilla, kunnes aloitti ammattivalmentajana vuonna 1989. Hultman piti omaa tallia Tukholmassa Solvallan raviradalla vuoteen 2015, jolloin hän sairastui myasthenia gravis -autoimmuunisairauteen. Hultmanin tunnetuimpia valmennettavia olivat Elitloppetin 2003 voittanut From Above ja Prix d'Amériquen 2014 voittanut Maharajah. Hänet valittiin Ruotsissa vuoden ravivalmentajaksi 2002 ja 2008.
Birgitta Ahlqvist

Birgitta Ahlqvist (s. 16. toukokuuta 1948 Byske) on ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimi europarlamentaarikkona vuosina 1995–1998. Lisäksi hän oli valtiopäiväedustaja vuosina 1994–1995 ja 1998–2006.
Real Madrid (täsmennyssivu)

Real Madrid on espanjalainen jalkapalloseura.
Real Madridilla voidaan viitata myös muun muassa seuraaviin:
Maj Britt Theorin

Maj Britt Theorin (22. joulukuuta 1932 Göteborg – 6. huhtikuuta 2021) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimi valtiopäiväedustajana vuosina 1971–1995 ja europarlamentaarikkona 1995–2004. Theorin ajoi erityisesti aseidenriisuntaa.
Theorin

Theorin on seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Caroline Hatchard

Caroline Hatchard (12. lokakuuta 1883 Portsmouth – 7. tammikuuta 1970 Lontoo) oli brittiläinen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänityypiltään lyyrinen sopraano.
Hatchard opiskeli Agnes Larkcomin johdolla Royal Academy of Musicissa. Hän teki Queen’s Hall -debyyttinsä Proms-festivaalin konsertissa vuonna 1904. Covent Gardenissa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1907 Engelbert Humperdinckin "Hannun ja Kertun" tuotannossa. Hatchard tulkitsi Sophien roolin Richard Straussin "Ruusuritarin" Britannian-ensiesityksessä Thomas Beechamin johdolla. Hänen oopperaohjelmistoonsa kuului myös teoksia muiden muassa Richard Wagnerilta, Giuseppe Verdiltä ja Wolfgang Amadeus Mozartilta. Hän teki esiintymisiä Denhof Opera Companyssa.
Hatchardilla oli laaja konserttiohjelmisto. Hän tulkitsi muun muassa oratorio-ohjelmistoa ja esiintyi musiikkiteatterissa. Hatchard esiintyi säännöllisesti radiossa vuoden 1924 jälkeen. Hän opetti laulua Royal Academy of Musicissa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1952.
Siikaisjärvi

Siikaisjärvi on järvi Siikaisissa pohjosi-Satakunnassa. Järvi kuuluu Karvianjoen vesistöön. Siikaisjärvi on vesialaltaan 476 hehtaarin suuruinen matala järvi, joka sijaitsee Siikaisten pohjoispuolella, aivan keskustan tuntumassa. Järviveden laatu on heikentynyt viime vuosina ja on yleisen käyttökelpoisuusluokituksen mukaan nykyään välttävää. Järven rannat ovat pääosin metsäisiä ja rakennettuja, peltoja ei ole juuri ollenkaan. Järveen laskee kaksi suurempaa jokea, Leppijoki pohjoisosaan ja Tunturijoki itäosan Itälahteen. Lisäksi järveen laskee runsaasti pienempiä metsä- ja suo-ojia. Järven laskujokena toimii Koirajoki.
Käyttö ja merkitys.
Järvellä on merkittävä virkistyskäyttöarvo ja heikentyneen veden laadun onkin koettu uhkaavan järven virkistyskäyttöä. Järven etelärannalla sijaitsee Eteläpään luonnonkaunis matkailu- ja virkistysalue uimarantoineen. Keskustan tuntumassa on myös kunnan uimaranta. Järvellä on melko runsaasti vapaa-ajan asutusta.
Ongelmat.
Mataluus, Leväkukinnot, Vinoutunut kalakanta
Kunnostus.
Siikaisjärven luusuaan vuonna 1982 kaivettu väylä laski järven veden korkeuksia arviolta 20 cm. Tilanteen palauttamiseksi luusuaan rakennettiin vuonna 1987 kalkkikivilouheesta pohjapato kyläläisiltä kerätyillä varoilla. Matalaa ja liettynyttä Eteläpäänlahtea ruopattiin vuosina 1992-93 virkistyskäytön parantamiseksi. Vuonna 1994 valmistui nykyisen Pirkanmaan ympäristökeskuksen tekemä Siikaisten keskustan vesialueiden kunnostussuunnitelma, jota ei kuitenkaan toteutettu. Järven tilan parantamiseksi on Siikaisten kunnan aloitteesta kartoitettu edellytyksiä kunnostaa järveä esim. veden pintaa nostamalla. Järvelle on tehty suunnitelma, jonka mukaisesti järven keskivedenkorkeutta olisi tarkoitus nostaa järven luusuaan rakennettavalla pohjapadolla 31 cm. Kunnostuksen toteuttamista varten tarvittava lupaprosessi pyritään saamaan vireille vuonna 2006. Luvan hakijana tulee olemaan Siikaisten kunta, joka pitää järven kunnostamista yhtenä tärkeimmistä hankkeistaan. Kunnostus on myös nimetty Satakunnan kärkihankkeeksi.
Lähteet.
https://pyhajarvi-instituutti.fi/wp-content/uploads/2021/05/Satakunnan_vesistot.pdf
Luettelo Helsingin sairaaloista

Tämä on luettelo Helsingin sairaaloista:
Rosina Buckman

Rosina Buckman (16. maaliskuuta 1881 Blenheim – 31. joulukuuta 1948 Lontoo) oli uusiseelantilainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Buckman sai varhaisimman koulutuksensa äidiltään, joka oli taitava laulaja ja urkuri. Perhe muutti vuonna 1898 Āpitiin, jossa Buckman sai opetusta metodistikirkon kuoromestarina työskennelleeltä James Gracelta. Hänet lähetettiin Birminghamiin opiskelemaan Charles Swinnerton Heapin johdolla. Heapin kuoltua vuonna 1900 Buckman siirtyi Birmingham and Midland Instituten musiikkikouluun, jossa häntä opetti George Breedon. Buckman työskenteli konserttiesiintyjänä Britanniassa, mutta sairastumisen aiheuttaman tulonmenetyksen myötä hän palasi vanhempiensa kustannuksella Uuteen-Seelantiin, johon hän saapui maaliskuussa 1904. Uuteen-Seelantiin palattuaan Buckman lähti kiertueelle yhdysvaltalaisen baritoni Hamilton Hodgesin kanssa. Hän teki oopperadebyyttinsä 25. syyskuuta 1905 Wellingtonissa Alfred Hillin kevyen oopperan "A Moorish Maid" tuotannossa. Buckman liittyi vuonna 1910 J. C. Williamsonin oopperaseurueeseen, joka kiersi sekä Uudessa-Seelannissa että Australiassa. Hän esiintyi esimerkiksi "Madama Butterflyn" ja "Carmenin" tuotannoissa. Nellie Melba kutsui Buckmanin seurueeseen, jota oli perustamassa omien oopperaesiintymistensä tueksi Sydneyssa ja Melbournessa. Melban ja tenori John McCormackin kannustamana Buckman palasi Britanniaan vuonna 1912. Hän pääsi esiintymään Thomas Beechamin johdolla. Hän ehti esiintyä vain lyhyesti Covent Gardenissa ennen kuin se suljettiin ensimmäisen maailmansodan johdosta. Beecham kuitenkin valitsi Buckmanin oman oopperaseurueensa pääasialliseksi dramaattiseksi sopraanoksi. Näin hän pystyi jatkamaan esiintymisiään sodan aikana. Hän menestyi muun muassa "Madama Butterflyn" nimiroolissa sekä naispääosassa Richard Wagnerin oopperassa "Tristan ja Isolde".
Buckman jatkoi esiintymistä Covent Gardenissa sen avattua ovensa uudelleen toukokuussa 1919. Hän vuorotteli "La bohèmen" pääroolin esittäjänä Nellie Melban kanssa. Buckman meni Lontoossa 24. joulukuuta 1919 naimisiin tenori Maurice d’Oislyn kanssa. Pariskunta esiintyi yhdessä; molemmista tuli British National Opera Companyn säännöllisiä esiintyjiä sen vuonna 1922 tapahtuneen perustamisen yhteydessä. Buckman vietti vuonna 1922 myös kuukausia Uudessa-Seelannissa pitäen sarjan yhteisiä resitaaleja miehensä kanssa. 1920-luvun mittaan Buckmanin esiintymiset vähenivät, ja 1930-lukuun mennessä hän oli luopunut julkisista esiintymisistä. Hän opetti Royal Academy of Musicissa ja antoi lisäksi yksityisopetusta. Säveltäjä Alfred Hiil omisti yhden maorilaulujen sarjan Buckmanille. Buckman teki monia levytyksiä, joihin sisältyy ooppera-aarioiden ja -duettojen lisäksi balladeja ja konserttilauluja. Hän kuoli vakavan sairauden jälkeen 67-vuotiaana. Hänellä ei ollut lapsia.
Psychopannychia

Psychopannychia on reformoidun uskonpuhdistaja Jean Calvinin ensimmäinen teologinen teos.
Otsikko, löyhästi käännettynä, tarkoittaa "sielun unta" ja viittaa oppiin, jonka mukaan sielu kuolee ruumiin kanssa ja herätetään kuolleista. Sitä opetti Avignonin paavi Johannes XXII, ja se tuomittiin myöhemmin harhaopiksi. Calvinin päivinä jotkut anabaptistit, mutta mikä vielä tärkeämpää, myös Michael Servetus, joka myös kielsi kolminaisuusopin, elvyttivät opin. Calvin kirjoitti tämän tutkielman vuonna 1534, mutta ei julkaissut sitä heti. Calvinille kristillisen elämän pyhiinvaellus päättyy Jumalan näkemiseen, jopa ennen ruumiin ylösnousemusta viimeisenä päivänä. Se oli myös katolisen kirkon opetusta. Calvin uskoi, että sen kieltäminen merkitsi Raamatun selkeän opetuksen kieltämistä ja todellisen kristillisen toivon kieltämistä.
Florence Austral

Florence Mary Austral (16. huhtikuuta 1892 Richmond, Victoria – 15. toukokuuta 1968 Mayfield, Newcastle, Uusi Etelä-Wales) oli australialainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Australin ruotsalaissyntyinen isä William Wilson (alun perin Wilhelm Lindholm) kuoli vuonna 1895. Hänen äitinsä Helena Mary o.s. Harris meni vuonna 1903 uusiin naimisiin syyrialaisen John Fawazin kanssa. Austral käyttikin nimeä Florence Fawaz ennen Austral-taiteilijanimen käyttöön ottamista vuonna 1921. Austral voitti vuonna 1913 Ballaratissa South Street -kilpailun mezzosopraanokategoriassa ensimmäisen palkinnon ja kahdessa muussa kategoriassa toisen palkinnon. Hän opiskeli tämän jälkeen Melbournessa Elise Wiedermannin johdolla. Austral lähti Yhdysvaltoihin, mutta pettyi Metropolitan-oopperan käytäntöihin ja päätti palata kotimaahansa. Hän kuitenkin vieraili matkan varrella Lontoossa ja päätti jäädä sinne. Austral teki ensimmäisen esiintymisensä Lontoossa vuonna 1921. Covent Garden -debyyttinsä hän teki 16. toukokuuta 1922, jolloin hän korvasi lyhyellä varoitusajalla Elsa Stralian Brünnhilden roolissa Richard Wagnerin oopperassa "Valkyyria". Austral sai monia kiinnityksiä ja tuli tunnetuksi varsinkin Wagnerin oopperoiden rooleista. Hän teki myös äänityksiä 1920-luvulta lähtien. Hän teki ensimmäisen kuudesta Pohjois-Amerikan-kiertueestaan vuonna 1925.
Austral meni 15. joulukuuta 1925 naimisiin muusikko John Amadion kanssa vain pari kuukautta sen jälkeen kun Amadio oli eronnut. Asiasta riitaantumisen seurauksena Austral ei enää saanut tavata äitiään. Hän palasi Australiaan vuonna 1930 ja alkoi pitää konsertteja. Marraskuussa 1930 hän kuitenkin palasi Eurooppaan ja sai kiinnityksen Berliinin valtionoopperaan. Austral teki paluun Covent Gardeniin vuonna 1933. Hän kiersi Alankomaissa vuosina 1931 ja 1933–1934. Austral palasi Australiaan konsertoimaan huhtikuussa 1934, ja saman vuoden syyskuussa teatterinjohtaja Benjamin Fuller kiinnitti hänet oopperakaudelleen. Lisäksi hän piti resitaaleja sekä livenä että radiossa. Austral oli palannut Lontooseen vuoden 1936 loppuun mennessä. Hän teki toisen maailmansodan aikana esiintymisiä hyväntekeväisyyskonserteissa, mutta oli muilta osin päättänyt uransa laulajana.
Austral asettui Melbourneen vuonna 1946 ja aloitti opettamisen New South Wales State Conservatorium of Musicin Newcastlen-toimipisteessä vuonna 1954. Hän jäi eläkkeelle sairauden takia vuonna 1959. Austral sairasti pitkään MS-tautia, joka aiheutti oireita jo hänen urallaan laulajana. Hän ei kerran kyennyt seisomaan ilman tukea "Valkyyrian" esityksessä. Austral halvaantui myöhemmin ja sai hoitoonsa rahoituksen Florence Austral Associationilta. Hän kuoli aivoverenkierron sairauteen kirkon ylläpitämässä vanhainkodissa.
Diana Palijska

Diana Boneva Palijska (, s. 20. elokuuta 1966 Plovdiv) on bulgarialainen ratameloja, joka kilpaili kajakkien 500 metrillä. Hän saavutti yhdessä Vanja Geševan kanssa olympiahopeaa Soulissa 1988 sekä MM-pronssia Montrealissa 1986. Lisäksi he ylsivät Soulissa 1988 Borislava Ivanovan ja Ognjana Petrovan kanssa olympiapronssille.
The Everlasting Man

The Everlasting Man () on G. K. Chestertonin apologeettinen teos vuodelta 1925.
Teosta pidetään Chestertonin kirjallisista töistä mahdollisesti merkittävimpänä. Tekijä esittää kaunopuheisesti ja ytimekkäästi koko ihmiskunnan historian väittäen, että kristillisen kirkon kriitikot ovat sitä liian lähellä nähdäkseen kohteensa kunnolla, ja että he kriittisyydessään pelkästään reagoivat näkemättä kokonaiskuvaa, nähden ainoastaan heihin suoraan vaikuttavia pienempiä asioita. Teos on kirjoitettu eräänlaisena kumoamuksena H. G. Wellsin populaarille teokselle "Historian ääriviivat", käsitellen kahta historia pääkohtaa, ihmisen ainutlaatuisuutta ja Kristuksen ainutlaatuisuutta. Wellsin lähestymistapana on lähteä liikkeelle filosofisesta materialismista ja tieteisuskoisesta progressivismista, ja se esittää historian vääjäämättömänä kohoamisena primitiivisyydestä sivistykseen, mihin kuuluu uskonnosta luopuminen tieteen ja teknologian edistyksen hyväksi. Chestertonin lähestymistapana on olennaisilta osiltaan esittää, että ihmisyydessä sinänsä ei tapahdu edistystä, vaan se pysyy muuttumattoman inhimillisenä läpi historian. Ensimmäisessä luvussa "ihminen luolassa" tekijä aloittaa siitä, että luolamiehistä voi fyysisen todistusaineiston perusteella tietää varmasti ainoastaan, että he olivat taiteilijoita. Teoksen toinen osa alkaa luvulla "Jumala luolassa", ja se argumentoi, että Kristuksen saapuminen on historian keskus. Inkarnaatio Jumalan itseilmoituksena tekee historiasta Jumalan historian, mikä tekee mahdolliseksi koko historian pääpiirteitten lukemisen Kristuksen valossa. Teoksella oli suuri merkitys C. S. Lewisin kääntymiselle ateistista kristityksi.
Sampo Ruuth

Sampo Edvard Ilmari Ruuth, ent. Salovaara (s. 22. tammikuuta 1936 Helsinki) on suomalainen insinööri ja matematiikan emeritusprofessori.
Sampo Ruuth, vuoteen 1979 Salovaara, syntyi diplomi-insinööri Johan Ilmari Salovaaran (ent. Ruuth) ja farmaseutti Elli Esteri Karan perheeseen. Hän avioitui 1960 Raija Vuokko Marjatta Kurosen kanssa. Ruuth tuli ylioppilaaksi Helsingin yhteiskoulusta 1955 ja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1962 ja tekniikan lisensiaatiksi 1967. Tekniikan tohtoriksi hän väitteli siellä samana vuonna. Ruuth suoritti myös filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1969.
Ruuth oli Teknillisessä korkeakoulussa teoreettisen sähkötekniikan ja säätötekniikan assistentti 1962–1966, systeemiteorian assistentti 1966–1968 ja matematiikan vt. apulaisprofessori 1968–1969 ja apulaisprofessori ja professori 1969–2001. Hän oli myös vieraileva professori Brunelin yliopistossa Lontoossa 1993–1994.
Archimède (Q73)

Archimède (Q73) oli Ranskan laivaston kaksoisrunkoinen sukellusvene ( ja tammikuusta 1909 ).
Valmistus.
Aluksen suunnitteli Hutter. Se tilattiin 31. joulukuuta 1906 Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 2. tammikuuta 1908. Alus nimettiin 17. heinäkuuta 1909 ja laskettiin vesille 4. elokuuta 1909. Aluksen propulsiojärjestelmää testattiin ensi kerran 20. lokakuuta 1909. Tammikuussa 1910 alus otettiin palvelukseen koeajoja varten, joissa se oli helmikuusta kesäkuuhun. Aluksen varsinainen palvelukseenotto viivästyi propulsiojärjestelmässä havaittujen ongelmien vuoksi. Alus otettiin varsinaiseen palvelukseen 22. syyskuuta.
Palvelus.
Vuonna 1914 alus oli Cherbourgissa 2e Escadre légèren 1. sukellusvenelaivueessa. Alus siirrettiin marraskuussa 1914 brittien pyynnöstä Harwichiin avustamaan Helgolandin saarrossa, mistä se palasi joulukuun lopulla Cherbourgiin savuhormin vaurioiduttua myrskyssä. Alus siirrettiin huhtikuussa 1915 Cherbourgista "Gustave Zédén" kanssa Välimerelle. Alus oli joulukuusta 1915 Adrianmerellä, mistä se vapautui huhtikuussa 1917.
Tammikuusta 1918 alus oli Marokkoon sijoitetussa laivueessa, minkä jälkeen se oli palveluskelvoton. Alus siirrettiin 28. lokakuuta 1919 myyntilistalle ja poistettiin alusluetttelosta 12. marraskuuta 1919. Alus myytiin 4. lokakuuta 1921 Toulonissa.
Grammar of Assent

An Essay in Aid of a Grammar of Assent () on John Henry Newmanin apologeettinen teos vuodelta 1870. Se käsittelee uskonnonfilosofisesti ja -psykologisesti kysymystä, miten on mahdollista ja oikeutettua uskoa johonkin, mitä ei osaa selittää tai puolustaa.
Teos on laadittu yhtäältä koulutettujen ylevämielisten viktoriaanisten agnostikkojen vakuuttamiseksi, toisaalta maallikoiden uskon puolustukseksi fideismin syytökseltä. Kirjoittaja tekee tämän erottamalla toisistaan suoran ja epäsuoran päättelyn, joita nykyisin kutsutaan muodolliseksi ja epämuodolliseksi päätelmäksi. Newman kirjoitti teosta 20 vuoden ajan. Teoksensa "Proper Studies" alussa Aldous Huxley tunnusti velkansa Newmanille, ”jonka analyysi ajattelun psykologiasta säilyy yhtenä terävimmistä, kuten se varmasti on hienostunein, mitä koskaan on tehty.”
Newmanin proosa teoksessa edustaa 1800-luvun parasta tyyliä, mutta se tekee kirjan nykylukijalle vaikeasti lähestyttäväksi. Teos ei ole kansantajuinen esitys, vaan aihepiirinsä vuoksi hyvin analyyttinen.
Mariotte (Q74)

Mariotte (Q74) oli Ranskan laivaston yksirunkoinen sukellusvene ( ja tammikuusta 1909 ). Alus nimettiin ranskalaisen papin ja fyysikon Edme Mariotten (noin 1620-1684) mukaan.
Valmistus.
Aluksen suunnitteli insinööri () Charles Radiguer. Suunnitelman hyväksyi laivastoministeri Gaston Thomson joulukuussa 1906. Alus tilattiin 31. joulukuuta 1906 Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 30. maaliskuuta 1908. Alus nimettiin 17. heinäkuuta 1909 ja laskettiin vesille 2. helmikuuta 1911. Sukelluskokeet järjestettiin 8.-22.elokuuta 1911. Aluksen dieselmoottorit asennettiin 1. maaliskuuta - 28. heinäkuuta 1912. Dieselmoottorien käyttökokeet järjestettiin 23. lokakuuta - 11. joulukuuta 1912. Alus otettiin varsinaiseen palvelukseen 5. helmikuuta 1913.
Palvelus.
Alus määrättiin 16. tammikuuta 1913 Calaiseen sijoitettuun 2e Escadre légèren 2. sukellusvenelaivueeseen, mihin se liittyi 11. helmikuuta. Kesäkuussa 1915 alus siirrettiin Välimerelle. Alus yritti 26. heinäkuuta 1915 läpäistä Dardanellit, jolloin sen vasen potkuriakseli tarttui miinavaijeriin. Alus joutui nousemaan pintaan, jolloin osmanien rannikkopatterien tulitus vaurioitti alusta. Miehistö upotti aluksensa lähellä Cape Naraa, minkä jälkeen miehistö joutui sotavankeuteen.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
Marianne Eriksson

Marianne Eriksson (s. 17. toukokuuta 1952 Brännkyrka) on ruotsalainen entinen vasemmistopuolueen poliitikko. Hän toimi europarlamentaarikkona vuosina 1995–2004. Aiemmin hän on työskennellyt vapaa-ajanohjaajana.
Eriksson erosi vasemmistopuolueesta vuonna 2016. Syyksi hän kertoi vallan keskittymisen puoluetyöntekijöille ja että puolue ei ota vakavasti maahanmuuttajayhteisöissä tapahtuvaa naisten sortoa.
Rådhuspladsenin metroasema

Rådhuspladsenin metroasema on Kööpenhaminan metron M3 ja M4-linjojen asema, joka sijaitsee Kööpenhaminan Raatihuoneentorilla. Asema sijaitsee Gammel Strandin ja Kööpenhaminan päärautatieaseman välissä. Asema avattiin 29. syyskuuta 2019.
Amiral Bourgois (Q82)

Amiral Bourgois (Q82) oli Ranskan laivaston kaksoisrunkoinen sukellusvene ( ja tammikuusta 1909 ).
Valmistus.
Aluksen suunnitteli Bourdelle. Se tilattiin 31. joulukuuta 1906 Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 19. toukokuuta 1908. Alus nimettiin 17. heinäkuuta 1909 ja laskettiin vesille 25. marraskuuta 1912. Aluksen dieselmoottorit vastaanotettiin 4. toukokuuta 1912. Ensimmäinen pinnalla tehty koeajo sähkömoottoreilla tehtiin 21. heinäkuuta 1913. Dieselmoottorien koeajot alkoivat 19. elokuuta. Ensimmäisen maailmansodan alettua alus otettiin varsinaiseen palvelukseen 7. elokuuta 1914.
Palvelus.
Alus määrättiin palvelukseen otettaessa Cherbourgiin sijoitettuun 2e Escadre légèreen. Se lähti 7. syyskuuta Rochefortista Cherbourgiin, jolloin dieselmoottoreita oli käytetty vain yhdeksän tuntia. Dieselmoottoreiden toimintamatkan testaus hyväksyttiin 17. joulukuuta 1914. Tammikuussa 1918 alus oli Normandian sukellusvenelaivueessa, mistä se siirrettiin 13. toukokuuta Touloniin vedenalaisen suunnistuksen kouluun (ENSM). Samalla annettiin määräys korjata aluksen propulsiojärjestelmässä havaitut viat. Korjaustyöt määrättiin 25. marraskuuta lopetettavaksi. Alus poistettiin 12. marraskuuta 1919 laivastoluettelosta. Alus oli 1920-1926 myytävänä Toulonissa, jolloin se oli varattuna torpedokokeisiin. Alus myytiin 25. kesäkuuta 1927 Toulonissa M. Saglialle.