tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
OAuth

OAuth () on protokolla pääsyoikeuksien välittämiseen palvelusta toiseen ilman salasanan tai tunnuksien uudelleen välittämistä. Ratkaisulla yhdelle sivustolle kirjautuminen toimii tunnistautumisena toiseen järjestelmään, ja sitä tukevat muun muassa Google, Facebook ja Twitter.
Historia.
OAuth sai alkunsa marraskuussa 2006, kun Blaine Cook työskenteli Twitterin OpenID-toteutuksen parissa. Cook otti yhteyttä Chris Messinaan, jotta OpenID:tä voisi käyttää Twitterin ohjelmointirajapinnan kanssa. He tapasivat David Recordonin ja Larry Halffin kanssa keskustellakseen olemassa olevista ratkaisuista. Lopputuloksena he totesivat, ettei pääsyn delegoimiseen ollut avointa standardia. Huhtikuussa 2007 Googlella muodostettiin ryhmä ehdotuksen muodostamiseen avoimelle protokollalle. Heinäkuussa 2007 ryhmällä oli alustava määrittely, ja 3. lokakuuta 2007 OAuth 1.0 julkaistiin.
Arseenitrisulfidi

 
Arseenitrisulfidi (As2S3) on arseeni- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineena ja erikoislasien valmistukseen. Luonnossa arseenitrisulfidia esiintyy auripigmenttimineraalina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa arseenitrisulfidi on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen eikä happoihin mutta liukenee emäksiin. Sulfidiliuoksiin aine liukenee muodostaen tritioarseniitteja (AsS32-) ja ammoniumsulfidin tapauksessa tetratioarsenaatteja (AsS43-). Niukkaliukoisuutensa vuoksi arseenitrisulfidi ei ole yhtä myrkyllistä kuin useat arseeniyhdisteet. 
Arseenitrisulfidia valmistetaan kuumentamalla arseenin ja rikin seosta. Toinen tapa on saostaa arseenitrisulfidia arseenihapokkeen tai muun kolmiarvoisen arseeniyhdisteen vesiliuoksesta vetysulfidilla happamissa olosuhteissa.
2 As + 3 S → As2S3
Arseenitrisulfidia käytetään keltaisena pigmenttinä. Sitä käytetään myös infrapunasäteilyä läpäisevien lasien valmistuksessa ja puolijohdesovelluksissa.
Mestari ja haastaja

Mestari ja haastaja on Aleksi Salmenperän ohjaama suomalainen elokuva, jonka piti tulla ensi-iltaan vuonna 2024. Vuonna 2024 elokuvan tuottaja Marko Talli kuitenkin kertoi rahoitusvaikeuksista, joiden vuoksi elokuvaa käsikirjoitettiin uudelleen.
Elokuva sijoittuu 1920-luvun urheilun maailmaan, jolloin suomalaiset Ville Ritola ja Paavo Nurmi olivat maailman parhaita kestävyysjuoksijoita ja toistensa kovimmat kilpakumppanit. Ritola voitti kaksissa olympialaisissa viisi kultamitalia ja kolme hopeista, Nurmi voitti kolmissa olympialaisissa yhdeksän kultaa ja kolme hopeaa.
Nurmen roolissa on Olli Riipinen ja Ritolaa näyttelee Miro Lopperi. Käsikirjoituksen ovat laatineet ohjaaja Salmenperä ja Juha Karvanen.
Elokuvan tuottaa Yellow Film &amp; TV:n Jarkko Hentula ja Marko Talli. Elokuvan levittää Scandinavian Film Distribution.
Elokuvan kuvaukset alkoivat syksyllä 2022.
Bill Viola

Bill Viola (25. tammikuuta 1951 Queens, New York – 12. heinäkuuta 2024 Long Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen video- ja installaatiotaiteilija. Hänen työnsä käsittelivät usein ihmiselämän suuria kysymyksiä kuten syntymää, elämää, kuolemaa ja henkisyyttä.
Viola valmistui taiteiden kandidaatiksi (BFA) Syracusen yliopistosta 1973. Hän sai maalaustaiteen Praemium Imperiale -palkinnon 2011.
Ohjaaja Peter Sellars ja kapellimestari Esa-Pekka Salonen tekivät yhdessä Violan kanssa Richard Wagnerin "Tristan ja Isolde" -oopperan produktion, jota esitettiin Los Angelesissa, Pariisissa ja myös Helsingin juhlaviikoilla vuonna 2012. Violan teoksia oli nähtävillä Suomessa myös vuonna 2021, jolloin Amos Rexissä oli esillä hänen näyttelynsä "Bill Viola: Inner Journey". 
Viola kuoli 73-vuotiaana Alzheimerin taudin komplikaatioihin.
Dmitri Utkin

Dmitri Valerjevitš Utkin (; 11. kesäkuuta 1970 – 23. elokuuta 2023) oli venäläinen sotilas. Häntä pidetään yksityisen palkka-armeija Wagner-ryhmän perustajana. Wagner-ryhmän nimen on esitetty tulleen Utkinin käyttämästä Wagner-taistelijanimestä, joka puolestaan on otettu säveltäjä Richard Wagnerin sukunimestä.
Utkin syntyi Asbestin kylässä Venäjän neuvostotasavallassa vuonna 1970. Hän toimi komentajana Venäjän joukoissa ennen siirtoaan reserviin everstiluutnantin sotilasarvolla. Tämän jälkeen hän työskenteli Moran-turvallisuusyhtiön palveluksessa ja osallistui Slaavilaisen armeijakunnan toimintoihin Syyriassa vuonna 2013. Venäjä pidätti Utkinin tuona vuonna, mutta Ukrainan sodan alettua 2014 hän pääsi jälleen maansa hallinnon suosioon. Vuodesta 2014 Utkin oli Syyriassa, Ukrainassa ja Afrikan maissa toimineen Wagner-ryhmän komentaja. Joulukuussa 2016 Utkin nähtiin Vladimir Putinin kanssa Kremlin sponsoroimassa tapahtumassa. Tämän jälkeen Utkinia ei nähty julkisuudessa.
Utkin joutui Yhdysvaltain asettamien pakotteiden kohteeksi kesäkuussa 2017. Hänestä tuli marraskuussa 2017 Konkord Menedžment i Konsalting -yhtiön toimitusjohtaja. Utkinilla itsellään oli natsiteemaisia tatuointeja, ja monet muut Wagner-ryhmän perustajajäsenistä ovat toimineet ultranationalistisessa, valkoista ylivaltaa edistävässä liikkeessä.
23. elokuuta 2023 muiden muassa Dmitri Utkinin ja Jevgeni Prigožinin väitettiin venäläisissä tiedotusvälineissä kuolleen lento-onnettomuudessa. Väitteen mukaan seurue oli ennen onnettomuutta osallistunut tapaamiseen Venäjän puolustusministeriön viranomaisten kanssa.
Luettelo vaahteralajeista

Luettelo vaahteralajeista sisältää vaahteroiden ("Acer") suvun lajit, joita on noin 150–160 riippuen lajien määrittämisestä. Lisäksi suvussa on muutamia luontaisia lajitason risteymiä. Luettelo sisältää nykyiset lajit, ei fossiileista kuvattuja lajeja.
Lezginka

Lezginka (lezgiksi лезги кьуьл, , tatiksi l"əzgihəngi," tai ) on venäläinen yhteisnimitys alun perin kaikille kaukasialaisille tansseille, joiden tahtilaji on kuusi kahdeksasosaa. Lezginka voi olla yksin- tai paritanssia. Soolotanssin esittäjänä toimii useimmiten mies, jolla saattaa olla kädessään perinteinen miekka. Melodia on dynaaminen ja tempo nopea. Yleensä virheellisesti luullaan tanssin liittyvän ainoastaan lezgeihin, mutta 1800-luvun loppuun asti venäläiset käyttivät nimitystä "lezgi" kaikista Dagestanin ylängön asukkaista. Lezginka on perinteinen tanssilaji myös Tšetšeniassa, Ingušiassa ja Pohjois-Azerbaidžanissa.
Poul Schlüterin II hallitus

Poul Schlüterin II hallitus oli Tanskan hallitus vuosina 1987–1988. Siihen kuuluivat Konservatiivinen kansanpuolue, Venstre, Keskustademokraatit ja Radikaali Venstre.
Ministerit.
Kaikki ministerit istuivat koko hallituksen virassaoloajan 10.9.1987–3.6.1988.
Pääministeri
Ulkoministeri
Valtiovarainministeri
Oikeusministeri
Talouskoordinaatioministeri
Talousministeri
Ympäristöministeri
Opetus- ja tutkimusministeri
Sosiaaliministeri
Kirkkoministeri
Energiaministeri
Kalastusministeri ja pohjoismaisesta yhteistyöstä vastaava ministeri
Työministeri
Sisäministeri
Kulttuuri- ja viestintäministeri
Teollisuusministeri
Liikenneministeri
Veroministeri
Terveysministeri
Maatalousministeri
Puolustusministeri
Asuntoministeri
Juukan Gorge

Juukan Gorge oli esihistoriallinen luolasto ja aboriginaalien pyhä paikka Länsi-Australiassa Hamersleyn vuoristossa. Luolasto on ainoa DNA-perusteinen todiste siitä, että paikalla on ollut nykyisten "puuti kunti kurrama- ja pinikurakansojen" (PKKP) esivanhempia jo 46 000 vuotta sitten, joten paikka on ollut asuttuna jo jääkaudella. Sen nimi tulee "Juukan"-nimisen PKKP-kansoihin kuuluvan henkilön mukaan. Juukan Gorge tuhoutui kaivosyhtiö Rio Tinton rautakaivoksen laajennuksen yhteydessä vuonna 2020 pitkällisen oikeusprosessin päätteeksi.
Génos (Hautes-Pyrénées)

Génos (oksitaaniksi: "Genos") on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 50 kilometriä Bagnères-de-Bigorren kaupungista kaakkoon.
Kunta on pinta-alaltaan laaja, ja se ulottuu Espanjan rajaan saakka. Se sijaitsee Vallée du Louronin laaksossa, jossa virtaa yksi Neste-joen ylävirroista. Kunnan keskustan kohdalla joki muodostaa Lac de Génos-Loudenviellen tekojärven.
Genos

Genos tai Génos voi tarkoittaa seuraavia:
Liekkivaahtera

Liekkivaahtera eli liekki-idänvaahtera ("Acer truncatum") on itäaasialainen vaahteralaji, jota käytetään myös koristepuuna. Laji on joskus yhdistetty idänvaahteraan ("Acer pictum"), joko muunnoksena (var. "truncatum") tai Suomen Lajitietokeskuksen hyväksymässä luokittelussa alalajina (subsp. "truncatum"). Liekkivaahtera kasvaa yleensä lauhkean vyöhykkeen metsissä ja esiintyy Itä- ja Koillis-Kiinassa, Koreassa, Japanissa ja Sahalinissa.
Julius Reini

Julius Reini (s. 18. toukokuuta 2000 Genk, Belgia) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa ICEHL-sarjan Pioneers Vorarlberg:ssä. 
Ura.
Seuraura.
Reini syntyi Belgian Genkissä, kun hänen isänsä Juha Reini pelasi tuolloin jalkapalloa KRC Genkissä. Reini muutti perheineen Kokkolaan nelivuotiaana, kun Juha palasi Kokkolan Pallo-Veikkoihin. Julius Reini aloitti jääkiekkoilun Kokkolan Hermeksessä, josta hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Turun Palloseuraan. Reini toimi kaudella 2016–2017 seuran C-nuorten kapteenina.
Heinäkuussa 2019 TPS lainasi Reinin koko kauden 2019–2020 kattavalla sopimuksella kasvattajaseuransa Kokkolan Hermeksen Mestis-joukkueeseen. Hänen tulokaskautensa toi siellä 44 runkosarjaottelussa tehot 4+7=11. Reini pelasi myös neljä Suomen Cupin ottelua tehopistein 1+2=3. Toukokuussa 2020 hän teki Hermeksen kanssa uuden, vuoden mittaisen sopimuksen. Reini voitti kaudella 2020–2021 koko Mestiksen pudotuspelien jäähypörssin 32 minuutillaan. Hän voitti kauden päätteeksi hopeaa. Kesäkuussa 2021 Reini teki Hermeksen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2021–2022 hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi.
Elokuussa 2022 Reini teki 1+1-vuotisen ja syyskuun loppuun asti kestävän tryoutin sisältävän sopimuksen SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhon kanssa. Hän sai tililleen ensimmäisen liigaottelunsa kauden 2022–2023 avauskierroksella 14. syyskuuta 2022 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Reini merkittiin HPK:n seitsemänneksi puolustajaksi. Reini jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa hän sai seuraavassa ottelussa 16. syyskuuta 2022 Mikkelin Jukureita vastaan. Reini merkittiin heti HPK:n ykköspuolustajapariin Juuso Hietasen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 17.28 minuuttia. Reini sai myös syöttöpisteen Aleksi Mustosen tekemään maaliin. Liigauransa avausmaalin hän teki 21. lokakuuta 2022 Oulun Kärppiä vastaan. Tuomo Nukari ja Arto Mäkilä valitsivat Reinin ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Kaikkiaan hän pelasi tulokaskautensa aikana 44 runkosarjaottelua tehopistein 1+7=8. Helmikuussa 2023 Reini teki HPK:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2023–2024, marraskuussa 2023 HPK lainasi Reinin yhden ottelun ajaksi Mestis-joukkue Forssan Palloseuraan. Joulukuussa seura vuokrasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella hänen aiempaan seuraansa Kokkolan Hermekseen, jossa Reini pelasi 12 ottelua.
Kaudeksi 2024–2025 Reini palasi Mestikseen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tutoon. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi.
Maajoukkueura.
Reini on pelannut yhden poikien maaottelun.
Muuta.
Reinin isä Juha on entinen Suomen jalkapallomaajoukkuepuolustaja, joka pelasi Juliuksen syntymän aikaan ammattilaisena Belgiassa.
Vilhelm Pitkämiekka

Vilhelm Pitkämiekka (, , , ; n. 893 – 17. joulukuuta 942) oli Normandian toinen hallitsija vuodesta 927 aina vuonna 942 tapahtuneeseen salamurhaansa asti. 
Vilhelm oli viikinkipäällikkö Rollon poika. Vilhelmin salamurhan jälkeen hänen pojastaan Richard Sans-Peurista (Rikhard I Normandialainen) tuli Normandian seuraava hallitsija.
Rudolf Agricola

Rudolf Agricola, alk. Roelof Huysman (1443 tai 1444 Baflo, Groningen, nyk. Alankomaat – 27. lokakuuta 1485 Heidelberg, nyk. Saksa) oli hollantilainen renessanssiajan humanisti. Hän korosti filosofiassaan yksilön vapautta ja ihmisen itsensä kehittämistä sekä älyllisesti että fyysisesti. Hänen filosofiansa vaikutti myöhemmin Erasmus Rotterdamilaisen humanistisiin oppeihin.
Luettelo Suomen golfkentistä

Luettelo Suomen golfkentistä sisältää tällä hetkellä 134 kenttää.
George Spelvin

George Spelvin on yhdysvaltalainen teatterissa käytetty pseudonyymi. Nimeä käytetään muun muassa kaksoisrooleille ja ihmisenkaltaiselle tarpeistolle. Spelvin esiintyi ensi kerran Charles A. Gardinerin teoksessa "Karl the Peddler" vuonna 1886. Nimeä on käytetty useissa näytelmissä tämän jälkeen. Naispuoliselle hahmolle käytetään etunimeä Georgiana, Georgina tai Georgette.
Moirislampi

Moirislampi on 1980-luvulla rakennettu tekolampi Jyväskylän Seminaarinmäellä. Sitä pidetään sulana talvisin keinotekoisesti. Se on nimetty Seminaarinmäellä hieman eri paikassa sijainneen 1880-luvulla seminaarin paloturvallisuuden vuoksi rakennetun mutta ehkä oppikirjojen hävitykseenkin käytetyn, 1920-luvulla hävitetyn Moirislammen mukaan, joka taas oli nimetty Niilin tulvajärven mukaan. Alkuperäinen Moirislampi aikaansaatiin kosteikkoa syventämällä, ja myöhemmin sitä kaivettiin suuremmaksi. Rakennettiin myös saari ja siltoja, ja paikasta tuli suosittu opiskelijoiden ajanviettopaikka. Nykyinen Moirislampi sijaitsee Moirislammen puistossa noin 100 metriä alkuperäistä Moirislampea idempänä. Vuonna 2019 paikalla järjestettiin Runotulet-tapahtuma.
Kehä Vihreän kasvillisuuskonseptin raportissa vuodelta 2020 esitetään että kaupungin alueella oleva lampi muutetaan toisinaan kuivuvaksi kosteikoksi.
Foregone

Foregone on ruotsalaisen metalliyhtye In Flamesin neljästoista studioalbumi. Se julkaistiin 10. helmikuuta 2023. Kansitaiteesta vastaa Blake Armstrong.
Alcantarilla

Alcantarilla on teollisuuskaupunki Murcian alueella kaakkoisessa Espanjassa. Se on osa Murcian metropolialuetta. Alcantarillan alue sijaitsee enklaavina Murcian kaupungin luoteisosassa.
Maantiede.
Alcantarilla sijaitsee Huerta de Murcia -comarcan alueella Murcian itäosassa noin kahdeksan kilometriä Murcian keskustasta länsilounaaseen. Etäisyys Alicantesta on noin 75 kilometriä lounaaseen. Alcantarillan hallinnollinen alue on pieni, tiheään asuttu ja melko tasainen. Río Segura -joki virtaa Alcantarillan pohjoispuolitse kohti Välimerta, jonka rannalle on noin 40 kilometriä kaupungin keskustasta.
Historia.
Alcantarillan historiaan on vaikuttanut sijainti Murcian sisämaasta rannikolle johtavien kulkuväylien risteyksessä. Huomattavaa on myös kaupungin säilyminen hallinnollisesti itsenäisenä Murcian kaupungin välittömästä läheisyydestä huolimatta. Muslimivallan aikana Alcantarillan alueella lienee ollut maalaistaloja, kenties vähäinen maalaiskylä. 1100-luvulta on maininta Qantara Askaba -nimisestä asutuksesta. Reconquistan edetessä Murcia siirtyi takaisin kristittyjen hallintaan, mutta Alcantarillan väestö pysyi islaminuskoisena aina 1500-luvulle eikä paikkakuntaa siten liitetty kristittyyn Murcian kaupunkiin. 1610-luvulla kuningas Filip III määräsi maurit karkotettaviksi Espanjasta. Määräyksen ja samanaikaisten kulkutautien seurauksena Alcantarillan väkiluku putosi noin kuudesta sadasta pariin sataan, minkä jälkeen kaupunkiin haalittiin lisää asukkaita. 1800-luvulla Alcantarilla teollistui ja kaupunki liitettiin rautatieverkkoon vuonna 1860. Väkiluku pysytteli pitkään viiden tuhannen tienoilla, mistä se kasvoi yli kaksinkertaiseksi 1900-luvulle tultaessa.
Alcantarillan kirkkoihin kuuluu 1900-luvun puolivälissä rakennettu uusbarokkityylinen Iglesia de Nuestra Señora de la Asunción -kirkko (Neitsyt Marian ylösnousemuksen kirkko). Se sijaitsee Campoamorin kaupunginosassa.
Talous ja liikenne.
Alcantarilla on merkittävä teollisuuskaupunki. Sen teollisuusalueita (polígono industrial) ovat muun muassa Polígono Industrial Oeste ja Polígono Industrial Cabezo Verde. Kaupungin vanhat rautatieasemat on suljettu ja tilalla on rautatieseisake Estación de Alcantarilla-Los Romanos. Maantieliikenteen tärkeimmät väylät ovat Autovía del Mediterráneo (A-7) ja RM-15. Kaupungin alueella sijaitsee sotilaslentokenttä Base Aérea de Alcantarilla.
Jackson (Tennessee)

Jackson on kaupunki Tennesseessä Yhdysvalloissa. Sen historian varhainen vaihe 1800-luvun alkupuolella oli puuvillaplantaasien valtakautta. 1800-luvun jälkipuoliskolla se kasvoi hyvien rautatieyhteyksien ansiosta kaupankäynnin ja teollisuuden keskukseksi. Jackson on myös huomattava koulukaupunki.
Maantiede.
Jackson sijaitsee Forked Deer -joen etelähaaran varrella Tennesseen länsiosassa noin 125 kilometriä Memphisista koilliseen.
Historia.
Jacksonin seudun alkuperäisasukkaat olivat Chickasaw-intiaanikansa. Seudulle muutti eurooppalaisia uudisasukkaita 1810-luvulta alkaen. Paikkakunnan nimi oli ensin Alexandria, mutta se muutettiin Jacksoniksi Andrew Jacksonin kunniaksi. Vuonna 1821 siitä tehtiin vastaperustetun Madisonin piirikunnan hallintokeskus. Alueen maaperä on suotuisa puuvillan viljelyyn, joka oli Jacksonin varhaisvaiheen merkittävin elinkeino. Syntyi plantaaseja, jotka tarvitsivat orjatyövoimaa. Vuonna 1860 lähes puolet Madisonin piirikunnan asukkaista oli orjia, ja väestön tuolloinen koostumus heijastuu myös 2000-luvulle.
Melko isoillekin aluksille soveltuvan Forked Deerin ja 1857 avatun rautatieyhteyden tarjoamat liikenneyhteydet olivat keskeisiä Jacksonin kehitykselle. Jacksonissa käytiin pieni taistelu sisällissodan aikana joulukuussa 1862, mutta kaupunki ei juurikaan kärsinyt sotatuhoja. 1900-luvulle tultaessa Jackson oli kasvanut monipuoliseksi kaupan ja teollisuuden keskukseksi ja 1900-luvun aikana maantieyhteydet kehittyivät olennaisesti. Jackson oli alusta alkaen myös koulukaupunki. Ensimmäinen oppilaitos, Jackson Male Academy, avattiin 1823.
2000-luvun alussa Jackson kärsi tornadojen aiheuttamista tuhoista.
Talous ja liikenne.
Jacksonin merkittäviä elinkeinoja ovat maatalous (puuvilla, maissi, soijapavut), teollisuus, elintarvikkeiden jalostus ja oppilaitokset. Jacksonin keskeinen itä–länsisuuntaisen maantieliikenteen väylä on Interstate 40. Pohjois–eteläsuuntaisen liikenteen pääväylä on U.S. Route 45.
Juri Klen

Juri Klen, oikea nimi Oswald Burghardt, (4. lokakuuta 1891 Serbynivtsi, Podolia – 30. lokakuuta 1947 Augsburg, Saksa) oli ukrainalainen prosaisti, runoilija, kirjallisuudentutkija ja kääntäjä.
Klen opiskeli Kiovan yliopistossa. Hän julkaisi valmistuttuaan 1915 venäjänkielisen tutkielman runotyylien analyyseistä. Hän oli taustaltaan saksalainen, ja hänet karkotettiin ensimmäisen maailmansodan aikana Pohjois-Venäjälle Arkangelin alueelle. Hän palasi lokakuun vallankumouksen jälkeen Ukrainaan, jossa hän työskenteli opettajana Baryšivkassa ja alkoi kirjoittaa runoja ukrainaksi. Klen oli epävirallisen viisihenkisen Neoklassikot-ryhmän jäsen. Hän julkaisi runoja vuodesta 1924 lähtien aikakausjulkaisuissa, mutta hänen päätyönsä oli saksan-, ranskan- ja englanninkielisen runouden kääntäminen ukrainaksi.
Klen onnistui muuttamaan 1931 Saksaan ja opetti slaavilaista kirjallisuutta Münsterin, Innsbruckin ja Prahan yliopistoissa. 1930-luvulla hän kirjoitti sekä saksaksi että ukrainaksi nimellä Yu. Klen. Vaikka hänen runonsa edustavat muodoltaan uusklassismia, niitä läpäisee uusromanttinen vire, joka heijastelee toisen maailmansodan myrskyisiä aikoja. Hänen uransa katkesi ennenaikaiseen kuolemaan, mutta hän ehti kuitenkin saada viimeistellyksi neljä osaa eeppistä runoelmaa "Popil imperi" (1946. ) sekä muistelmat Neoklassikot-ryhmästä (1947).
Klen kirjoitti Leonid Mosendzin kanssa yhteisellä salanimellä Porfyri Horotak kirjallisia parodioita, jotka ilmestyivät 1947 nimellä "Dyjabolitšni paraboly" (). Hän käänsi ukrainaksi William Shakespearen "Hamletin" ja "Myrskyn", jotka ilmestyivät hänen kuolemansa jälkeen koottujen teosten julkaisussa "Tvory" (osat kahdesta neljään, 1957–1960; osa yksi sisältää lyriikkaa ja ilmestyi 1992). Hänen sisarensa J. Burghardt on julkaissut 1962 hänen elämästään ja työstään saksankielisen tutkimuksen "Oswald Burghardt: Leben und Werke".
Hyvää puuta (kappale)

Hyvää puuta on suomalainen kevyen musiikin sävelteos vuodelta 2009. Sen sävelsivät ja sanoittivat Timo Kiiskinen, Markus Koskinen ja Tuure Kilpeläinen. Kappaleen levytti Vesa-Matti Loiri. Se julkaistiin digitaalisena singlenä ja saman nimisen studioalbumin raitana.
"Hyvää puuta" -kappaleen sävellajina on D-duuri. Soundi-lehden Pertti Ojala arvioi kappaletta: "Levyn nimiraita seisauttaa veret kateuden sävyttämän ystävyyden kuvauksena".
Leo Leandros

Leo Leandros (oik. "Léandros Papathanasíou", , 23. elokuuta 1923 Astakós – 31. lokakuuta 2025 Pefki, Euboea ) oli kreikkalainen kevyen musiikin laulaja, lauluntekijä ja tuottaja. Hän teki aktiiviuransa valtaosin Saksassa 1950–1980-luvuilla.
Ura.
Leo Leandros muutti 1950-luvulla Saksan liittotasavaltaan, missä hän menestyi laulajana etenkin 1960-luvulla. Vuosikymmenen lopulla hän siirtyi tuottajaksi, ja toimi ennen kaikkea tyttärensä Vasilikín taustavoimana tämän noustessa suosioon. Leo Leandros tuotti 1970-luvulla myös Julio Iglesiasin, Nána Moúschourin, Demis Roussoksen ja useiden muiden artistien kappaleita. Hän lopetti tuottajan uransa 1980-luvulla ja palasi Kreikkaan.
Leo Leandros perusti 1964 yhtyeen Five Tops, joka menestyi joitakin vuosia. Hänen soolouransa menestyskappaleita ovat muun muassa "Komm Mr. Tallimann" (1957), "Tum Balalaika" (1960) ja "Bananas" (1961).
Porfyri Horotak

Porfyri Horotak oli salanimi, jota käyttivät ukrainalaiset kirjailijat Juri Klen ja Leonid Mosendz kirjoittaessaan kirjallisia parodioita, jotka ilmestyivät 1947 nimellä "Dyjabolitšni paraboly" (’Pirullisia paraabeleja’).
Dolcetto

Dolcetto on italialainen musta viinirypälelajike, jota kasvatetaan laajalti Piemonten alueella Luoteis-Italiassa. Lajikkeesta tuotettujen viinien happamuus on alhainen, ja ne on yleensä tarkoitettu nautittavaksi muutaman vuoden kuluessa valmistuksesta.
Italialainen sana "dolcetto" tarkoittaa ”pientä makeaa”, mutta ei ole varmaa, sisältyikö nimeen alun perin mitään viittausta rypäleen makeustasoon.
Dolcettoa pidetään kevyenä helposti juotavana punaviininä, joka sopii hyvin pastojen ja pizzaruokien kanssa.
Suurin osa Dolcetto-rypäleistä tuotetaan Piemonten alueella Luoteis-Italiassa. Italiassa rypälettä viljellään noin 6 000 hehtaarin alueella, ja maassa tuotetaan noin 98 prosenttia Dolcetto-rypäleistä.
Harri Henttinen

Harri Henttinen (s. 1965) on Vesilahden seurakunnan kirkkoherra. Henttinen valmistui papiksi vuonna 1989 ja tuli valituksi Vesilahden kirkkoherraksi vuonna 2006. Henttinen on tullut tunnetuksi värikkäästä pukeutumistyylistään, johon kuuluu meikkaamista ja näyttäviä vaatteita. Hän on esiintynyt muun muassa Ylen "Papisto"-TV-sarjassa.
Vesilahden kunta myönsi Henttiselle vuonna 2021 "Hyvinvoiva Vesilahti -"tunnustuspalkinnon.
Henttinen on kertonut olevansa sukupuoli-identiteetiltään androgyyni.
Kevin Fitzgerald

Kevin Fitzgerald (s. 31. heinäkuuta 1996 Oak Brook, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi viisi kautta St. Cloud Universityn yliopistojoukkueessa, jonka jälkeen Fitzgerald pelasi ammattilaisena seitsemän ottelua ECHL-joukkue South Carolina Stingraysissa ja kolme ottelua SM-liigajoukkue Saimaan Pallossa vuonna 2022. Lokakuussa 2022 SaiPa tiedotti hänen lopettavan pelaajauransa vain 26-vuotiaana Fitzgeraldin kärsittyä urallaan useasta päävammasta.
Ura.
Fitzgerald vietti juniorivuotensa pääasiassa Chicago Missionin organisaatiossa. Hän kävi high schoolin Hinsdale Central High'ssa. Fitzgerald aloitti NAHL-junioriliigan Topeka Roadrunnersissa kaudella 2013–2014. Chicago Steel varasi hänet 141. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2014. Kesken kauden 2014–2015 Fitzgerald siirtyi Roadrunnersista EHL-junioriliigan Vermont Lumberjacksiin. Kesällä 2015 hänet varattiin uudelleen NAHL:ään Aberdeen Wingsin toimesta liigan varaustilaisuuden 52. pelaajana. Fitzgerald siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016, jolloin hän oli 15 osumallaan Wingsin paras maalintekijä. Kaudella 2016–2017 Fitzgerald oli tehoilla 22+37=59 joukkueen paras pistemies ja hän jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Carter Roon kanssa. Fitzgerald jakoi koko NAHL:n pistepörssin kahdeksannen sijan Bismarck Bobcatsin Matt Barryn, Minnesota Magiciansin Mitchel Slatteryn ja Coulee Region Chillin Kevin Dineenin kanssa. Pudotuspeleissä hän oli Wingsin paras pistemies tehoilla 5+6=11.
Vuosina 2017–2022 Fitzgerald kävi St. Cloud State Universityn yliopistoa. Hän voitti kahden ensimmäisen vuotensa päätteeksi NCHC:n runkosarjan mestaruuden, Penrose Cupin. Kesällä 2018 Fitzgerald osallistui Columbus Blue Jacketsin kehitysleirille. "Senior-vuotenaan" 2020–2021 hän nousi St. Cloudin varakapteeniksi. Fitzgerald palkittiin kauden päätteeksi NCHC:n urheiluhenkisimpänä pelaajana. Viidennellä ja viimeisellä yliopistokaudellaan 2021–2022 hän oli joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 17+19=36. Fitzgerald jakoi divisioonan maalipörssin seitsemännen sijan UMD:n Blake Biondin kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi NCHC:n toiseen tähdistökentälliseen. Yliopistokautensa päätteeksi maaliskuussa 2022 Fitzgerald siirtyi ECHL-joukkue South Carolina Stingraysiin, jossa hän pelasi loppukaudella yli piste per peli -tahdilla seitsemän runkosarjaottelua tehopistein 4+4=8.
Kaudeksi 2022–2023 Fitzgerald siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Joukkueeseen siirtyi hänen jälkeensä myös Fitzgeraldin kanssa St. Cloudissa ja ECHL:ssä pelannut puolustaja Seamus Donohue. Fitzgerald sai kuitenkin aivotärähdyksen kauden kolmannessa ottelussaan. 3. lokakuuta 2022 SaiPa tiedotti hänen lopettavan pelaajauransa terveydellisistä syistä kärsittyään urallaan useamman päävamman.
Sarveissienet

Sarveissienet (Spongiidae) on sarveispiisieniin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan niin lauhkeista kuin trooppisistakin merivesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Sarveissieniin kuuluu 6 sukua ja yhteensä noin 90 lajia, muun muassa pesusieni. Heimon lajien tukiranka koostuu tiheistä spongiiniproteiinisäikeistä ja lajit vovat olla levymäisiä, maljamaisia, haarautuneita tai epämääräisiä. Rakenne on kokoonpuristuva, mutta silti kestävä. Sarveissienillä ei ole spikuleja.
Speakers’ Corner

Speakers' Corner on perinteinen julkisten puheiden pitopaikka Lontoon Hyde Parkissa. Speakers' Corner sijaitsee Hyde Parkin koilliskulmassa, lähellä Marble Archia ja Oxford Streetia. 
Speakers' Corner on toiminut puheiden, väittelyiden ja mielenosoitusten pitopaikkana 1800-luvun puolivälistä lähtien, ja kuuluisuudet kuten Karl Marx, Vladimir Lenin ja George Orwell sekä muun muassa 1900-luvun alun suffragetit ovat pitäneet siellä kiihkeitä puheita. Sunnuntaisin onkin tavallista, että väkijoukot kerääntyvät kuuntelemaan innokkaita puhujia. Sana on vapaa, mutta puheet eivät saa sisältää laittomuuksia.
Paikalla sijaitsi aikoinaan Tyburnin kylä, jossa oli hirttopaikka. Jokainen kuolemaantuomittu sai luvan lausua viimeiset sanat ennen tuomion täytäntöönpanoa. Tästä alkoi julkisten puheiden perinne. Nykymuotoisen Speakers' Cornerin historia alkaa vuodesta 1866, jolloin paikalla oli hallitusta vastustavia marsseja, protesteja ja kolme päivää kestänyt mellakka. Vuonna 1872 Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti sääti lopulta "Parks Regulation Actissa", että Speakers' Corner varataan sananvapaudelle.
Hans Op de Beeck

Hans Op de Beeck (s. 1969 Turnhout, Belgia) on belgialainen kuvataiteilija, joka asuu ja työskentelee Brysselissä. Hänellä on ollut näyttelyitä eri puolilla maailmaa kahdenkymmenen vuoden ajan. 
Hans Op de Beeckin taiteellinen tuotanto koostuu suurista installaatioista, veistoksista, elokuvista, piirustuksista, maalauksista, valokuvista ja teksteistä. Hänen taiteellinen työnsä muodostuu kuolevaisuuden, yhteiskunnan ja yleismaailmallisten kysymysten ja merkitysten pohdinnasta. Hän pitää ihmistä olentona, joka ”lavastaa” ympärillään olevaa maailmaa tragikoomisella tavalla. Op de Beeck haluaa ennen kaikkea stimuloida katsojien aisteja ja kutsua heidät todella kokemaan kuvan. Hän pyrkii luomaan visuaalista fiktiota, joka tuottaa hetken ihmeitä ja hiljaisuutta.
Hans Op de Beeckin ensimmäinen yksityisnäyttely Suomessa avautui vuonna 2022 Amos Rexissä. Näyttelyssä taiteilijan harmaansävyiset installaatiot valtaavat museon näyttelytilat. Taiteilijan elokuva "Staging Silence (3)" esitettiin Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla näyttelyn avajaispäivänä 21.9.2022. "Staging Silence (3)" on kolmas ja viimeinen osa Hans Op de Beeckin toteuttamaa itsenäisten videoteosten sarjaa. Kolmessa videoteoksessa tunnistamattomat kädet rakentavat ja purkavat kuvitteellisia maisemia ja sisätiloja noin kolmen neliömetrin kokoisella pienoisnäyttämöllä.
MM-rallikausi 1977

MM-rallikausi 1977 oli järjestyksessään rallin maailmanmestaruussarjan viides kausi FIA:n MM-ohjelmassa (World Rally Championship, WRC).
Kauden aikana ajettiin kuljettajien maailmanmestaruudesta nimellä "FIA Cup", jonka voitti Sandro Munari. Kuljettajien mestaruussarja sisälsi kaikki WRC-sarjan kilpailut sekä ERC-sarjan tapahtumia.
Kaudella ajettiin 11 kilpailua, mutta vain kahdeksan parasta laskettiin. Uutena kilpailuna mukana oli Uuden-Seelannin ralli, jolla oli yhteensä mittaa . Kauden aikana Safari-ralli oli pisimmillään, jossa oli yhteensä ajettavaa. Sanremo-rallin reitit olivat nyt päällystettyjä ja kaudella oli kaksi asfalttirallia.
Kilpailukalenteri.
Kuljettajien "FIA Drivers’ Cupiin" laskettiin lisäksi ERC-sarjan kilpailut Arctic Rally, Rajd Polski, Rally San Martino di Castrozza, Tour de France Automobile, Rally Catalunya, sekä näiden lisäksi Giro d’Italia Automobilistico, Southern Cross Rally ja Rally South Africa.
Emma D’Arcy

Emma Zia D’Arcy (s. 27. kesäkuuta 1992 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Rhaenyra Targaryenin roolista televisiosarjassa "House of the Dragon" (2022–). Rooli on saanut kriitikoilta ylistystä, ja D’Arcy sai siitä myös Golden Globe -ehdokkuuden.
Elämä ja ura.
D’Arcy on syntynyt Boroughin kaupunginosassa Lontoossa. Hän näytteli ensimmäisiä roolejaan koulunäytelmissä 10–11-vuotiaana.
D’Arcy on sukupuoli-identiteetiltään muunsukupuolinen. Vuonna 2022 video, jossa hän kertoi lempicocktailistaan (Negroni Sbagliato), levisi laajalti verkossa.
Coniophis

Coniophis on sukupuuttoon kuollut käärmesuku, jonka lajeja eli liitukaudelta paleogeenikaudelle. Lajeista nykyään tunnetuin ja varmistetuin on "Coniophis precedens", mutta muitakin on epäilemättä ollut. Yhdysvaltalainen dinosaurusten tutkija O. C. Marsh löysi lajin luurangon ja kuvasi sen tieteelle vuonna 1892.
Christian Christensen

Christian Christensen (20. tammikuuta 1925 – 30. syyskuuta 1988) oli tanskalainen kristillisdemokraattinen poliitikko. Hän istui kansakäräjillä vuosina 1973–1988 ja toimi Tanskan ympäristöministerinä 1982–1988 sekä pohjoismaaministerinä 1982–1987. Koulutukseltaan hän oli opettaja.
Brian Thompson

Brian Earl Thompson (s. 28. elokuuta 1959 Ellensburg, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen uransa alkoi pienestä roolista vuoden 1984 elokuvassa "Terminator – tuhoaja". Sitten hän näytteli ilkeää "Night Slasher" vuoden 1986 elokuvassa "Cobra" Sylvester Stallonen kanssa. Hänet tunnetaan kulmikkaasta leuastaan, korkeasta pituudestaan ja vahvasta äänestä.
Varhainen elämä.
Brian Thompson syntyi Ellensburgissa Washingtonissa ja kasvoi Longviewissa. Hän osallistui Central Washingtonin yliopistoon, jossa hän opiskeli liikkeenjohtoa, pelasi jalkapalloa ja esiintyi monissa koulutuotantoissa. Sitten hän muutti Kaliforniaan ja suoritti maisterin tutkinnon Kalifornian yliopistosta Irvinestä.
Yksityiselämä.
Thompson harrastaa melontalautailua, purjelautailua ja leijalautailua ja opiskelee hapkidoa. Hänellä on kaksi lasta, Daphne ja Jordan.
Pavlo Fylypovytš

Pavlo Fylypovytš, salanimi Pavel Zorev, , (1. syyskuuta 1891 Kaitanivka, Kiovan kuvernementti – 3. marraskuuta 1937 Sandarmoh, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen runoilija ja kirjallisuudentutkija.
Fylypovytš opiskeli Kiovan yliopistossa 1910–1915 ja oli siellä 1917–1935 professorina. Hän julkaisi ensimmäiset runonsa vuodesta 1910 alkaen salanimellä Pavel Zorev venäläisissä lehdissä. Vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen Fylypovytš alkoi kirjoittaa ukrainaksi, ja runoja julkaistiin 1919 ilmestyneessä ukrainalaisessa symbolistien kirjallisessa kalenterissa "Muzahetissa". Hän liittyi 1920-luvulla Neoklassikkojen ryhmään ja julkaisi kaksi runokokoelmaa "Zemlja i viter" (1922, ) ja "Prostir" (1925, ).
Fylypovytš oli Ukrainan tiedeakatemian liitännäisjäsen ja sen Historiallis-kirjallisen seuran sihteeri. Hänen ensimmäinen merkittävä tieteellinen teoksensa oli venäläistä runoilijaa Jevgeni Baratynskia käsittelevä teos "Žizni tvortšestvo Je. A. Boratynskogo" (1917, ), ja lisäksi hän kirjoitti yli sata muuta tieteellistä artikkelia ja katsausta. Hän antoi merkittävän panoksen Ukrainan aikalaiskirjallisuuden tutkimukseen, ja erityisen merkittävää työtä hän teki Taras Ševtšenkon ja ukrainalaisen romantiikan tutkimuksessa. Kokoelma hänen tutkimuksiaan ilmestyi 1929.
Fylypovytš pidätettiin elokuussa 1935 Stalinin vainojen aikana, oletettavasti sillä perusteella, että hän suhtautui kriittisesti neuvostoukrainalaiseen kulttuuripolitiikkaan. Hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi pakkotyöleirille ja tapettiin Sandarmohissa joukkoteloituksessa, joka järjestettiin lokakuun vallankumouksen 20-vuotisjuhlan kunniaksi. Kootut runot "Poezi" ilmestyi 1959 ja tieteellisiä artikkeleita Melbournessa 1971. Kiovassa julkaistiin vuonna 1989 kokoelma "Poezi" ja kokoelma tieteellisiä tutkimuksia 1991.
Oskari Heikkilä (kauppaneuvos)

Oskari Heikkilä (30. syyskuuta 1886 Loimaa – 3. heinäkuuta 1954 Loimaa) oli suomalainen yrittäjä, kauppias ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet.
Heikkilän vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle K. Heikkilä ja Anna Heikkilä ja puoliso vuodesta 1914 Anna Kallo. Heikkilä kävi kansakoulun Loimaalla ja suoritti kymmenen viikon mittaisen kaupallisen kurssin Helsingissä. Hän oli kauppa-apulainen Ivan Popoffin liikkeessä Karinaisten Kyrössä, Ivan Grigorjeffin (Juho Ritamaa) liikkeessä Loimaalla 1908–1910, Ky Sakkinen &amp; Heikkilän osakas Alastarolla 1910 ja sitten oman liikkeen, vuodesta 1942 Oskari Heikkilä Oy, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja Loimaalla. Heikkilä oli myös Loimaan Nahka Salminen &amp; Kumpp. Ky:n, vuodesta 1930 Loimaan Nahka Oy, toinen perustaja 1918 ja johtokunnan puheenjohtaja, T:mi Loimaan Auton omistaja 1950–1952 sekä Valtimon ja Säkylän sahojen omistaja ja Mikkolan tilan omistaja vuodesta 1935. Heikkilä oli Loimaan kauppalanvaltuuston ja kauppalanhallituksen jäsen useaan otteeseen ja toimi valtuuston puheenjohtajana. Hänellä oli lisäksi merkittäviä kaupan alan ja muita luottamustehtäviä, kuten Keskon hallintoneuvoston puheenjohtajuus 1940–1946 ja 1954. Maakauppiaitten Oy:n johtokuntaan hänet oli valittu jo 1918 ja sen hallintoneuvoston puheenjohtajaksi 1932. Talousneuvoksen arvonimen Heikkilä sai 1936 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1954, vain vähän ennen kuolemaansa.
Paavo Juntunen

Paavo Johannes Juntunen (9. joulukuuta 1896 Tobolskin kuvernementti, Venäjä – 23. huhtikuuta 1973) oli suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Juntusen vanhemmat olivat katekeetta Vilho Juntunen ja Maria Aurora Lundén ja puoliso vuodesta 1923 Aune Aleksandra Tourunen. Juntunen tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan suomalaisesta yhteiskoulusta 1916. Hän oli Hankkijalla venäjän kielen kääntäjä 1917–1918, koneosaston palveluksessa Helsingissä 1919–1920, myyntikonttorin apulaisjohtaja Tampereella 1920–1924, toimistonhoitaja Hämeenlinnassa 1924–1925 ja konttorinjohtaja Kuopiossa 1925–1933. Kuopion Karjanmyyntiosuuskunnan, vuodesta 1937 Savo-Karjalan Osuusteurastamo ja vuodesta 1956 Lihakunta, toimitusjohtaja Juntunen oli 1933–1963. Hän oli Maalaisliiton edustajana Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen 1937–1945 ja hänellä oli myös muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Juntunen oli reservin kapteeni (1942). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1954.
Wilhelm Jägerroos

Svante Wilhelm Jägerroos (10. kesäkuuta 1898 Pyhäjärvi Ul – 30. elokuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Jägerroosin vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Wilhelm Jägerroos ja Emilia Sofia Isaksson ja puoliso vuodesta 1923 Elsa Lydia Korhonen. Jägerroos tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1919 ja sai päästötodistuksen Helsingin kauppakorkeakoulusta 1922. Hän oli Högforsin Tehdas Oy:n harjoittelija Pyhäjärvellä 1920, Joh. Parviaisen Tehtaat Oy:n harjoittelija Jyväskylässä 1921, Suomen Ratapölkkykonttori Oy:n konttoripäällikkö Helsingissä 1922–1925 ja Viipurissa 1925–1927 sekä yhtiön toimitusjohtaja 1927–1930 ja osakas ja johtokunnan jäsen. Valtion Rikkihappo- ja superfosfaattitehtaiden, vuodesta 1933 Valtion Rikkihappo- ja Superfosfaattitehtaat Oy, konttoripäällikkö Lappeenrannassa Jägerroos oli 1930–1940 ja Helsingissä 1940–1945, hallinnollisen osaston johtaja 1945–1953 ja johtokunnan jäsen 1946–1952. Hän oli Vihtavuori Oy:n hallinnollisen osaston johtaja ja johtokunnan jäsen 1946–1950, Oy Helsingin Kyllästyslaitoksen perustajia ja johtokunnan jäsen vuodesta 1947 sekä Oy Impregno Ab:n perustajia ja johtokunnan jäsen samasta vuodesta. Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen Jägerroos oli 1934–1940 ja hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin luutnantti. Jägerroos sai kauppaneuvoksen arvonimen 1954.
Loudervielle

Loudervielle (oksitaaniksi: "Lodervièla") on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Vallée du Louronin laaksossa, noin 50 kilometriä Bagnères-de-Bigorren kaupungista kaakkoon.
Kunnan linna "Château de Moulor" on rakennettu 1100-luvulla. Moulorin suvun viimeiset jäsenet kuolivat 1700-luvun puolivälissä. Nykyään linnasta on jäljellä vain neliön muotoinen vartiotorni.
MacOS Ventura

macOS Ventura (macOS 13) on Applen Mac-tietokoneille tarkoitetun käyttöjärjestelmän versio. Versio julkistettiin 6. kesäkuuta 2022 Applen WWDC 2022 -tapahtumassa ja se julkaistiin yleisön saataville 24. lokakuuta 2022. Se on nimetty Kalifornian Venturan piirikunnan mukaan. Ventura on macOS:n kymmenes julkaisu, joka on nimetty Applen kotiosavaltiossa Kaliforniassa olevan paikan mukaan. MacOS 13 Venturan logo, virallinen grafiikka ja oletustaustakuva muistuttavat abstraktia kaliforniantuliunikkoa. macOS Venturan seuraaja macOS Sonoma julkaistiin 26. syyskuuta 2023.
Ensimmäinen sovelluskehittäjille suunnattu beetaversio julkaistiin 6. kesäkuuta 2022 ja ensimmäinen julkinen beetaversio 11. heinäkuuta 2022.
Järjestelmävaatimukset.
macOS Ventura tukee Mac-malleja, joissa on Applen M1-prosessori tai Intelin vähintään 7. sukupolven Kaby Lake -prosessori, eikä se enää tue vuonna 2015 tai aikaisemmin julkaistuja Mac-malleja. macOS Venturan tukemat laitteet:
Turkin merivoimat

Turkin merivoimat () on Turkin asevoimien meripuolustuksesta vastaava puolustushaara.
Historia.
Turkin merivoimien historia alkaa 10. heinäkuuta 1920, kun Turkin itsenäisyystaistelun aikana perustettiin laivastoministeriö. Heinäkuussa 1949 ministeriöstä muodostettiin merivoimat.
Laivasto.
Turkin laivaston henkilöstövahvuus oli 48 600 henkeä vuonna 2008. Lukuun sisältyy merijalkaväkiprikaati sekä joitakin erikoisjoukkojen yksiköitä. Vuoden 2021 alussa merivoimilla oli runsaasti erilaisia aluksia ja noin 60 ilma-alusta.
Satoko Miyahara

Satoko Miyahara (; s. 26. maaliskuuta 1998 Kioto) on japanilainen taitoluistelija.
Hän kilpaili vuoden 2018 talviolympialaisissa Pyeongchangissa sijoittuen neljänneksi pistein 222.38. Hän osallistui myös joukkuekilpailuun sijoittuen neljänneksi lyhytohjelmassa Japanin jäädessä viidenneksi kokonaiskilpailussa.
Miyahara saavutti urallaan vuoden 2016 neljän maanosan mestaruuden, neljä Japanin-mestaruutta (2014–2017) ja kolme Grand Prix -kultamitalia. Hän kilpaili viisissä MM-kilpailuissa voittaen hopeaa 2015 ja pronssia 2018. Junioritasolla Miyahara saavutti yhden Grand Prix -kullan ja kaksi Japanin-mestaruutta sekä sijoittui MM-kilpailuissa parhaimmillaan neljänneksi. 
Hän eläköityi kilpaluistelusta vuonna 2022.
Kolyma (alue)

Kolyma () on alue Venäjällä Koillis-Siperiassa. Se on saanut nimensä Kolymajoesta ja käsittää osia Tšukotkasta ja Magadanin alueesta. 
Alueella on kultaesiintymiä, ja siellä oli Neuvostoliiton pahamaineisimmat vankileirit, joiden muistoa ylläpitää paikallinen museo. Leirit olivat alkuun tuottavia laitoksia, mutta 1937–1938 alkuvaiheen johtajat teloitettiin ja uudet johtajat muuttivat leirit tuhoamisleireiksi. Leirien uhrimääräksi on arvioitu kolme miljoonaa.
Alueen tärkein kaupunki on Magadan, joka syntyi aikoinaan keskitysleirien verkoston hallinnolliseksi keskukseksi. Se oli alkuun kullankaivutukikohta. Toinen kaupunki alueella on Bilibino, jossa on maailman pohjoisin ydinvoimala. Kaupunki on perustettu Kolymajoen kullan 1917 löytäneen Juri Bilibinin kunniaksi. Kullankaivuyritys Dalstroi oli samalla vankileirien ylläpitäjä. Leirejä lakkautettiin 1952 ja 1954 Stalinin kuoleman jälkeen ja viimeiset Nikita Hruštšovin tultua valtaan 1956.
The Passage (kirjasarja)

The Passage on yhdysvaltalaiskirjailija Justin Croninin kolmiosainen postapokalyptinen kauhukirjasarja. Sarjaan kuuluvat romaanit "Ensimmäinen siirtokunta" (2010), "Linnake" (2012) ja "Peilikaupunki" (2016). Kirjasarjasta on tehty televisiosarja "The Passage".
Juoni.
Sarja kertoo dystooppisesta maailmasta, jossa viraaleiksi kutsutut vampyyrimaiset olennot ovat ottaneet vallan epäonnistuneen kokeen seurauksena. Maailman pelastaminen on nuoren Amyn ja maailmanlopusta selviytyneen pienen ihmisjoukon vastuulla. Tapahtumia seurataan monesta näkökulmasta ja pitkällä aikavälillä. Kirjojen varsinaiseen tapahtuma-aikaan elävien kertojien kokemusten lisäksi tilanteen kehitystä kuvataan sekä katastrofin alusta kertovilla takaumilla että tuhannen vuoden päähän tulevaisuuteen ajoittuvilla etuumilla.
Televisiosarja.
Kirjasarjan pohjalta on tehty samanniminen televisiosarja, jota esitettiin vuonna 2019. Sen pääosia näyttelevät Mark-Paul Gosselaar ja Saniyya Sidney. Sarja peruttiin ensimmäisen tuotantokauden jälkeen.
Red Herring

Red Herring on entinen uusmediaan keskittynyt aikakausilehti ja nykyinen uutissivusto, joka järjestää teknologiajohtajille suunnattuja tapahtumia ympäri maailmaa. Lehti on julkaissut vuodesta 1996 vuosittaisia top 100 -listoja mielenkiintoisista startup-yrityksistä.
Historia.
"Red Herring" -lehden perusti entinen pankkiiri Anthony Perkins 1993, ja se oli yksi 1990-luvun teknologiaallon merkittävimpiä uusmediaan keskittyneitä lehtiä. Lehteä ei kuitenkaan saatu kannattavaksi ja se lopetettiin 2003 IT-kuplan puhjetessa. Lehti myytiin ranskalaiselle tietotekniikkayrittäjä Alex Vieuxelle, joka aloitti aikakausilehden julkaisun uudestaan vuonna 2004. Lehteä julkaistiin paperisena 2004 - 2007 minkä jälkeen siitä julkaistiin verkossa vuoteen 2011 saakka. Vuonna 2013 sivusto julkaisi enää muutaman uutisartikkelin viikossa ja toiminta oli top 100 startup tapahtumien järjestämistä.
Red Herring Top 100 -listat.
Red Herring julkaisee vuosittaisia listoja top 100 innovatiivisimmista startup-yrityksistä Euroopassa, Aasia, Amerikoissa ja koko maailmassa. Vuonna 2013 TechCrunch-lehden selvittäessä listausten toimintaperiaatetta, niin niihin osallistuakseen yritysten piti hakea mukaan kilpailuun ja maksaa 2900€ osallistumismaksu. Kilpailuun hakeneista yrityksistä Red Herring valitsi 100 heidän mielestään parasta jotka se julkaisee aakkosjärjestyksessä. Valintaan vaikutti muun muassa kasvuvauhti, teknologinen innovatiivisuus, johdon toimintakyky ja markkina-asema. Vuosina 2012 ja 2013 Euroopasta kilpailussa oli Red Herringin mukaan loppuun asti mukana noin 500 yritystä. Kilpailuun sisältyy kaksipäiväinen palkintojenjakotilaisuudessa jossa yritykset voivat verkostoitua ja löytää esimerkiksi sijoittajia tai jälleenmyyjiä. 
Kauppalehti on uutisessaan vuonna 2009 pitänyt Red Herringin top100 listoja hyvänä keinona uusien ja innovatiivisten teknologia yritysten tunnistamiseen. Yleisradion Niko Antin kuvasi vuonna 2013 listalle päästyä kunnia-asiana startupeille ja, että ne hakevat sen kautta tunnustusta. 
Vuoden 2013 artikkelissaan TechCrunch kirjoitti kriittisesti siitä miten yritykset harvoin hakevat itsenäisesti kilpailuun ja, että Red Herring soittaa yrityksiä läpi tavalla joka vastaa myyntityötä, ja että tuomarointi ei ole läpinäkyvää. Suomalainen ArcticStartup kommentoi edelleen TechCrunchin artikkelia siten, että kilpailuissa startupit viimekädessä ostavat Red Herringiltä tunnustuksen antaakseen vaikutelman uskottavuudesta.
Chiedozie Ogbene

Chiedozie Ogbene (s. 1. toukokuuta 1997 Lagos, Nigeria) on nigerialais-irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Sheffield Unitedia lainalla saman sarjan Ipswich Townista. Hän on pelannut Irlannin maajoukkueessa vuodesta 2021.
Nigeriassa syntynyt Ogbene muutti vanhempiensa mukana Irlantiin vuonna 2005. Hän edusti Irlannin pääsarjassa Cork Cityä ja Limerickiä. Vuonna 2016 hän voitti Cork Cityn joukkueessa Irlannin cupin. Tammikuussa 2018 Ogbene siirtyi Englantiin, jossa hän on edustanut mestaruussarjassa Brentfordia, lainasopimuksella kakkosliigassa Exeter Cityä sekä elokuusta 2019 alkaen ykkösliigassa ja mestaruussarjassa Rotherham Untedia. Hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Lutoniin ilmaissiirrolla kesällä 2023. Hän pelasi kaudella 2023–2024 kaikkiaan 30 valioliigaottelua. Hän teki maalin lokakuussa Nottinghamia, tammikuussa Brightonia, helmikuussa Liverpoolia ja maaliskuussa Bournemouthia vastaan. Lisäksi hän syötti kolme maalia. Hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Ipswichiin elokuussa 2024. Hän pelasi kaudella 2024–2025 viisi valioliigaottelua, kunnes hänen kautensa päättyi akillesjänteen repeämään lokakuun lopulla. Ogbene aloitti kauden 2025–2026 Ipswichissä pelaamalla kaksi mestaruussarjan ottelua, mutta syyskuun alussa hän siirtyi lainalle Sheffield Unitediin.
Ogbene pelasi Irlannin maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Unkaria vastaan. Hän on pelannut syyskuun 7. päivään 2025 mennessä 25 maaottelua, joissa hän on ollut 18 kertaa avauskokoonpanossa. Maaotteluista neljä on kuulunut MM-kisojen karsintaan, viisi EM-karsintaan ja kahdeksan Kansojen liigaan. Ogbene on tehnyt maaotteluissaan neljä maalia: lokakuussa 2021 MM-karsinnassa Azerbaidžania, marraskuussa 2021 MM-karsinnassa Luxemburgia, maaliskuussa 2022 ystävyysottelussa Belgiaa ja maaliskuussa 2023 ystävyysottelussa Latviaa vastaan.
Fliegende Blätter

Fliegende Blätter oli saksalainen viikoittain ilmestynyt pilalehti. Lehteä julkaistiin vuosina 1844–1944, ja se on yksi pisimpään yhtäjaksoisesti julkaistuista aikakauslehdistä.
Kirjakauppias ja puupiirtäjä Kaspar Braun ja kirjailija Friedrich Schneider perustivat Fliegende Blätter -lehden vuonna 1844 Münchenissä. He olivat jo vuonna 1843 perustaneet kustannusyhtiö Braun &amp; Schneiderin, joka keskittyi humoristisen kirjallisuuden julkaisuun. Fliegende Blätterin ensimmäinen numero ilmestyi 7. marraskuuta 1844. Aluksi lehti ilmestyi epäsäännöllisesti, ja yksittäisten numeroiden sivumäärä vaihteli. Numerosta neljä alkaen Fliegende Blätter alkoi ilmestyä kahdesta kolmeen kertaan kuukaudessa, ja vasta numerosta 60 alkaen lehti ilmestyi viikoittain. Siitä lähtien lehden joka numerossa oli yleensä kahdeksan sivua täynnä ironisia ja satiirisia kirjoituksia sekä taidokkaita pilapiirroksia.
Fliegende Blätter -lehteä arvostettiin yleisesti, koska se kuvasi saksalaista porvaristoa purevan osuvasti. Viihdyttävän humoristisissa pilapiirroksissa ja sarjakertomuksissa tarkastellaan lähes kaikkia ammatteja, yhteiskuntaluokkia sekä elämänalueita. Sarjakertomuksissa oli vakiohahmoja, kuten byrokraattinen Staatshämorrhidarius, paroni Beisele ja hänen hovimiehensä tohtori Eisele. Lehti pilkkasi yhtä lailla baijerilaisten, saksalaisten kuin muidenkin eurooppalaisten asenteita. Myös lehden ulkoasu oli laadukas, ja sitä pidetään sekä taiteellisesti että painoteknisesti erittäin merkittävänä. Kustantaja varmisti kaivertajiensa huolellisen koulutuksen avulla, että kaikki vedokset painettiin suoraan alkuperäisistä puupiirroksista. Vuosien saatossa lehdellä oli avustajinaan satoja kirjoittajia ja kuvittajia. Fliegende Blätterin avustajiin kuuluivat muun muassa Wilhelm Busch, Adolf Oberländer, Franz Graf von Pocci, Moritz von Schwind, Carl Spitzweg, ja Edmund Harburger