Sitšin kiväärimiehet

Sitšin kiväärimiehet (, lyh. ,KSS) oli Ukrainan kansantasavallan armeijan vakinainen yksikkö 1917–1919. Se toimi eri muodoissa, muun muassa Galitsian-Bukovinan Sitšin kiväärimiesten pataljoona, Sitšin kiväärimiesten ensimmäinen "kurin" (), Sitšin kiväärimiesten rykmentti ja Sitšin kiväärimiesten piiritysjoukot. Nimen keskeinen osa on peräisin Galitsian Ukrainan Sitšin kiväärimiehistä.
KSS:n Galitsian-Bukovinan pataljoonan muodosti Kiovassa 13. marraskuuta 1917 Galitsian-Bukovinan komitea. Mukaan tuli aluksi Venäjän sotavankileireiltä paenneita Itävalta-Unkarin armeijan entisiä sotilaita. Kurinissa oli tammikuun lopussa 1918 noin 500 miestä, joista muodostuivat kapteenien Roman Suško, Ivan Tšmola ja Vasyl Kutšabskyi johtamat kolme komppaniaa. Eversti Jevhen Konovaletsin johtamana se puolusti Kiovaa bolsevikkeja vastaan ja siten turvasi kansantasavallan hallituksen vetäytymisen Žytomyriin. Vallattuaan Kiovan takaisin 1. maaliskuuta 1918 KSS:n ensimmäinen kurin sai tehtäväkseen vartioida hallituksen laitoksia ja vastuulleen yleisen järjestyksen säilyttämisen kaupungissa. Se laajeni KSS:n rykmentiksi, joka käsitti kaksi jalkaväkikurinia ja reservin kurinin, ratsuväenyksikön ja tykistöpatterin. Kolmannes sen noin kolmestatuhannesta miehestä oli kotoisin Ukrainan Dneprin seuduilta.
Kun Pavlo Skoropadskyi tuli Saksan miehitettyä Ukrainan Saksan tuella hetmaniiksi 29. huhtikuuta 1918 eikä KSS suostunut palvelemaan hänen alaisuudessaan, saksalaiset joukot riisuivat KSS:n aseista, jolloin rykmentin miehet liittyivät muihin sotilasyksiköihin. Monet siirtyivät Zaporižžjan toiseen rykmenttiin, jota komensi Petro Bolbotšan. Heistä muodostettiin kolmas kurin Roman Suškon komennossa. Hetmani tyytyi KSS:n osittaiseen uudelleenjärjestelyyn, ja elokuussa 1918 muodostettiin Bila Tserkvaan Sitšin kiväärimiesten erillisosasto. Siihen kuului noin 1 200 miestä, ja se muodostui jalkarykmentiksi. Erillisosastolla oli keskeinen asema hetmanin syrjäyttämisessä vallasta: se aloitti kapinan Bila Tserkvassa ja sai ratkaisevan voiton hänen vartiostaan 18. marraskuuta Motovylivkassa. Kiovan piirityksen aikana erillisosasto kasvoi KSS:n Kiovan divisioonaksi, johon kuului 11 000 miestä. Joulukuun alussa siitä tuli Sitšin kiväärimiesten piiritysjoukot, joka käsitti noin 25 000 miestä. Siihen kuuluivat Dneprin ja Mustanmeren divisioonat. Kun Kiova oli vallattu 14.–15. joulukuuta 1918, piiritysjoukot hajotettiin alkuperäisiksi yksiköikseen.
1917–1921 käydyn Ukrainan ja Venäjän välisen sodan toisen vaiheen alussa tammikuussa 1919 KSS:n divisioonasta muodostettiin kolme taisteluryhmää, jotka lähtivät eri suuntiin estämään bolsevikkien hyökkäystä Kiovaan. Kärsittyään raskaita menetyksiä KSS perääntyi helmikuun lopulla ja ryhmittyi uudestaan KSS:n joukoiksi (noin 7 000 miestä). Berdytšivissä 29.–30. maaliskuuta kärsimästään tappiosta huolimatta joukot jatkoivat taistelua Šepetivkan ja Kremenetsin alueella. Heinäkuussa se sai uuden nimen KSS:n ryhmä, ja se määrättiin Kiovan hyökkäystä varten eversti Arnold Wolfin armeijaryhmään. KSS:n ryhmä koostui noin 8 600 miehestä. Lokakuussa kiväärimiehet siirrettiin Anton Denikinin ansiosta avautuneelle rintamalle. Ryhmä kärsi menetyksiä taistelussa, ja taudit vaivasivat sitä. Starokostjantynivissä kokemiensa vaikeuksien jälkeen KSS päätti joulukuussa 1919 hajaantua. Osa miehistä liittyi partisaaniyksiköihin, ja osan internoivat puolalaiset kevääseen 1920 saakka.
Sitšin kiväärimiehet oli merkittävimpiä Ukrainan kansantasavallan armeijan säännöllisistä yksiköistä. Se oli keskeisenä tekijänä hetmanien vastaisessa kumouksessa ja myöhemmin vaikutusvaltainen Ukrainan kansantasavallan johdossa. Sodan jälkeen eräät KSS:n upseerit perustivat Ukrainan sotilaallisen organisaation () ja toimivat sen johdossa.