Semain kieli

Semain kieli (myös semai) on Malesiassa, Malakan niemimaalla, puhuttava aslikielten senoi-haaraan kuuluva kieli, jota puhuvat semait. Semain kieli kuuluu Malesian alkuperäiskansojen, orang aslien, kieliin, jotka jaetaan asli- ja protomalaijikieliin. Aslikielet ovat osa mon–khmer-kielikuntaa ja jakautuvat pohjoisiin, keskisiin ja eteläisiin kieliin. Semai on keskisten aslikielten suurin kieli ja sen puhujia arvioidaan olevan noin 42 000, pääosin Perakin ja Pahangin osavaltioissa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen ja se jakautuu 12 päämurteeseen. Semain lähimpiä sukulaiskieliä ovat muun muassa semnam ja temiar.
Kirjoitusjärjestelmä.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Käännökset ja käyttö.
Uusi testamentti käännettiin ensimmäisen kerran semaiksi vuonna 2023. Sitä käytetään paikallisissa kouluissa ja orang asleista koostuvan Malesian asevoimien alaisen sotilasyksikön lingua francana. Semain puhujat käyttävät myös malaijin kieltä.
Puhujat ja kulttuuri.
Perinteisesti semait ovat olleet kaskiviljelijöitä ja täydentäneet ravintoaan metsästyksellä ja keräilyllä, mutta osa on sittemmin asettunut pysyvämmin kaupunkien läheisyyteen ja siirtynyt palkkatyöhön. Semain kielen säilyttäminen on yhteisölle tärkeää, ja sen arvo tunnustetaan myös kansallisella ja kansainvälisellä tasolla osana kielten monimuotoisuuden suojelua.
Tutkimus ja dokumentointi.
Kieltä on tutkittu vain vähän, ja se on yhä pääosin dokumentoimaton, vaikka esimerkiksi Gérard Diffloth on tehnyt merkittävää tutkimustyötä. Tämä projekti on kerännyt sanastoja monista semain murteista ja luovuttanut aineiston viranomaisille tulevaa säilyttämistä varten. Kielen elinvoiman turvaaminen edellyttää jonkinasteista standardointia, jotta esimerkiksi oikeinkirjoituksesta voidaan päättää ja yhteinen viestintä eri murteiden välillä helpottuu.
Historiallinen ja kielitieteellinen merkitys.
Historiallisessa kielitieteessä semain merkitys on huomattava: sen äännejärjestelmä sisältää lähes kolmekymmentä vokaalia nenäisyyden ja pituuden vaihteluineen, ja kieli on säilyttänyt useita kaksitavuisia ja monitavuisia sanoja, jotka ovat monista muista mon–khmer-kielistä kadonneet.
Fonologia.
Tavurakenne.
Semain kielen sanat noudattavat mon–khmer-kielille tyypillistä rakennetta. Sanassa viimeinen tavu on tärkein, ja jos sana on kaksitavuinen, ensimmäinen tavu on kevyempi. Paino on aina viimeisellä tavulla. Sanat ovat usein yksitavuisia tai kaksitavuisia. Kaksitavuisissa sanoissa ensimmäinen tavu on "kevyempi" ja sen vokaali on yleensä lyhyt, kuten [ə]. Joskus vokaali voi olla [ɑ], [i] tai [u], jolloin se lausutaan pidempään. Kolmitavuiset sanat ovat harvinaisia. Jokaisessa tavussa on oltava vokaali ja alkukonsonantti, mutta loppukonsonantti ei ole pakollinen. Tavut voivat olla muotoa CV (vain kevyemmässä tavussa) tai CVC (yleinen viimeisessä tavussa). Kevyemmän tavun keskellä voi olla myös nasaalinen ääni.
Konsonantit.
Semain kielessä on 23 konsonanttiäännettä, kuten klusiileja (esim. [p], [t], [k]), nasaaleja (esim. [m], [n]), frikatiiveja (esim. [s], [h]) ja approksimantteja (esim. [j], [w]). Erityiset nasaaliäänteet, joita kutsutaan preplosiivisiksi nasaaleiksi, esiintyvät vain sanan viimeisen tavun lopussa. Joissakin murteissa nämä nasaalit ovat muuttuneet yksinkertaisemmiksi äänteiksi, kuten soinnittomiksi klusiileiksi (esim. [p], [t]), mikä voi aiheuttaa sanojen sekoittumista, koska ne kuulostavat samalta.
Vokaalit ja murteelliset vaihtelut.
Semain kielessä on 30 vokaalia, jotka jaetaan pitkiin ja lyhyisiin sekä oraalisiin ja nasaalisiin. Pitkät vokaalit ovat yleisempiä sanan viimeisessä tavussa. Eri murteissa vokaalit voivat ääntyä eri tavalla: