tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaarlo Waismaa

Kaarlo Waismaa, sukunimi esiintyy myös muodossa "Vaismaa" (24. lokakuuta 1869 Isokyrö – 1. joulukuuta 1947 Tampere) oli suomalainen Vapaakirkon lähetyssaarnaaja ja seurakunnan esimies.
Waismaan vanhemmat olivat maanviljelijä Israel Waismaa ja Susanna Sevón. Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 Vaasan yksityislyseosta ja hän suoritti teologisen alkututkinnon Helsingin yliopistossa 1891. Hän keskeytti kuitenkin teologian opintonsa ja siirtyi Vapaan lähetyksen (vuodesta 1923 alkaen Suomen Vapaakirkko) saarnaajaksi.
Waismaa oli Vapaakirkollisen liikkeen matkasaarnaajana Intiassa Himalajan alueella Sikkimissä 1898–1905 ja hän palasi vielä Intiaan matkasaarnaajaksi 1910–1912. Jälkimmäisellä kaudella hän viimeisteli julkaisukuntoon kirjoittamansa tiibetin kielen aapisen josta otettiin vuonna 1911 3 000 kappaleen painos Kalkutassa. Hän käänsi tiibetin kielellä myös suomalaisia hengellisiä lauluja. Waismaa toimi Suomessa ollessaan Vapaan lähetyksen saarnaajakoulun opettajana Tampereella ja vuodesta 1913 hän oli lisäksi vapaakirkollisen Suomen Viikkolehden toimittajana. Vuodesta 1916 alkaen hän toimi Tampereen vapaakirkkoseurakunnan esimiehenä ja hänestä tuli 1923 Suomen Vapaakirkon hallituksen jäsen.
Kaarlo Waismaa oli naimisissa 1898–1905 Johanna Helena Staudingerin (1865–1905) ja vuodesta 1906 Emma Helena Höglundin (1874–1958) kanssa. Waismaalla oli kaksi lasta ensimmäisestä ja viisi lasta toisesta avioliitosta.
Dorianvillakko

Dorianvillakko ("Senecio doria") on villakoiden sukuun kuuluva kookas asterikasvi. Se on monivuotinen, pystykasvuinen, tanakkavartinen ruoho, joka kasvaa 130–170 senttimetriä korkeaksi. Se muodostaa kasvustoja maarönsyjen avulla. Lehdet ovat suurehkot ja paksuhkot, pitkänsoikeat. Kukinnot ovat leveissä ja kookkaissa huiskiloissa, ja mykeröiden kukat ovat kirkkaankeltaiset. Koko kasvi tuoksuu. Laji houkuttelee pölyttäjiä ja sitä voidaan viljellä koristekasvina, perennana.
Dorianvillakko esiintyy alkuperäisenä Etelä- ja Itä-Euroopassa Espanjasta Italiaan, Balkanille ja Ukrainaan. Sitä tavataan myös viljelykarkulaisena joissain muissakin Euroopan maissa.
Riihimäen yhteiskoulu

Riihimäen yhteiskoulu voi tarkoittaa seuraavia:
Suzanne Vegan diskografia

Tämä on Suzanne Vegan diskografia.
Mukulapaloyrtti

Mukulapaloyrtti ("Phlomoides tuberosa") on monivuotinen huulikukkaiskasvi. Se on 50–100 senttimetriä korkeaksi kasvava ruoho, jonka juurissa kasvaa nimen mukaisesti mukuloita. Lehtien lapa on herttamainen-soikea ja nyhälaitainen, aluslehdet ovat pitkäruotisia ja varsilehdet ruodittomia. Kukintona on lehtihankainen valekiehkura, yhdessä kiehkurassa on jopa 40 kukkaa tiheästi. Kukan teriö on kaksihuulinen, vaaleanpunainen.
Mukulapaloyrtti kasvaa alkuperäisenä muun muassa Itä- ja Kaakkois-Euroopassa, Saksassa, Venäjällä, Turkissa ja Kaukasiassa. Suomessa se on harvinainen, joko satunnaisena tai vakiintuneena pidetty uustulokas tai viljelyjäänne.
Mohammad Reza Golzar

Mohammad Reza Golzar (, s. 21. maaliskuuta 1977) on iranilainen näyttelijä, laulaja, tv-juontaja ja malli.
Aikainen elämä.
Mohammadreza Golzar Azari syntyi 21. maaliskuuta 1977 Persia-Azerista peräisin olevassa perheessä. Hänen läheinen ystävänsä Aria Sajadi auttoi häntä näyttelijätaidoillaan. Hän on omaperäinen ja on syntynyt Teheranissa.
The Visit

The Visit on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut M. Night Shyamalan. Elokuva on koostettu päähenkilöiden, Beccan ja Tylerin, käsivarakameralla kuvaamasta materiaalista, kun he viettävät viikon isovanhempiensa maatilalla.
Juoni.
Sisarukset Becca, 15, ja Tyler, 13, ovat lähdössä viikoksi kylään isovanhempiensa luokse. He eivät ole koskaan tavanneet isovanhempiaan, sillä heidän äitinsä katkaisi välit näihin 15 vuotta sitten. Välit ovat edelleen viileät, ja lasten lähtiessä kylään äiti menee risteilylle poikaystävänsä kanssa. 
Saavuttuaan maatilalle isovanhemmat kertovat Beccalle ja Tylerille muutamia sääntöjä: kellariin ei saa mennä missään tapauksessa, sillä siellä on hometta; ja nukkumaanmenoajan (kello 9:30) jälkeen omasta huoneesta ei saa poistua. Päivien kuluessa Becca ja Tyler havaitsevat mummin ja ukin käytöksen olevan todella kummallista ja paikoin pelottavaakin, ja kun Becca kysyy mummilta tämän väleistä tyttäreensä, mummi alkaa täristä ja kirkua. 
Vastaanotto.
Ilmestyessään "The Visit" sai myönteisiä arvioita, ja sitä pidettiin Shyamalanin parhaana elokuvana moneen vuoteen. Rotten Tomatoes -elokuvasivustolla 68 prosenttia kriitikoista antoi elokuvalle myönteisen arvion, ja sivustolla sanotaan elokuvan tarjoavan kauhun ystäville onnistuneen yhdistelmän jännitystä ja naurua. 
"Helsingin Sanomien" kriitikko Juho Typpö ei pitänyt elokuvaa erityisen onnistuneena. Hänen mukaansa elokuvan alkupuoli "vaikuttaa lähinnä kuvauspaikalla improvisoidulta, turhia kohtauksia ja kömpelöä dialogia riittää". Näyttelijäsuorituksia Typpö piti kelvollisina, mutta "[m]ustalla huumorilla höystetty Hannu ja Kerttu -muunnelma on nähty useasti aiemmin". 
Elokuvalehti "Episodin" kriitikko Jouni Vikman antoi "The Visitille" kolme tähteä viidestä, sanoen sitä askeleksi oikeaan suuntaan: ""The Visit" on parasta Shyamalania vuosiin, mikä ei kyllä ole kovin vaativa suoritus. Tuotannon selvä halpuus sekä ohjaajan virnuilun läpinäkyminen estävät sitä nousemasta hänen varhaisteostensa tasalle".
Kolumbian presidentinvaalit 2010

Kolumbian presidentinvaalit 2010 järjestettiin Kolumbiassa touko- ja kesäkuussa 2010. Kaksi kautta presidenttinä toimineen Álvaro Uriben virkakausi päättyi 2003, eikä hän voinut asettua enää ehdolle, jolloin maalle oli tarkoitus valita uusi presidentti. Vaalien ensimmäinen kierros pidettiin 30. toukokuuta 2010. Ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä saivat Juan Manuel Santos sekä Antanas Mockus, joten he pääsivät toiselle kierrokselle joka pidettiin 20. kesäkuuta 2010. 
Santos voitti vaalit toisella kierroksella saaden noin 69% ääniosuuden. Hän aloitti presidenttinä 7. elokuuta 2010.
Taipalsaaren kirkonkylä

Taipalsaaren kirkonkylä on Taipalsaaren keskustaajama. Se on toiseksi suurin asutuskeskittymä Taipalsaarella Saimaanharjun jälkeen. Vuoden 2019 lopussa taajamassa asui 890 asukasta. Taipalsaaren kirkonkylän asutus on keskittynyt Taipalsaaren kirkon ympärille. Kirkonkylältä löytyy Taipalsaaren hallinnolliset palvelut, kuten Taipalsaaren kunnantalo. Kirkonkylään on keskitetty myös Taipalsaaren terveyspalvelut, ja siellä sijaitsee Taipalsaaren hyvinvointiasema. Kirkonkylällä on päiväkoti, esikoulu ja ala-koulu. Kirkonkylältä löytyy myös elintarvikemyymälä, posti, parturi-kampaamo sekä kaksi ravintolaa. 
Taipalsaaren kunnantalon alapuolella lähellä Saimaan rantaa sijaitsee seurantalo Väinölä, jota voi vuokrata harrastuksiin ja tapahtumien järjestämiseen. 1880-luvulla rakennettu Väinölä on toiminut 1900-luvun alussa Taipalsaaren nuorisoseuran talona ja työväentalona, ja vuosina 1928–1944 suojeluskunnan talona. Suojeluskuntien lakkauttamisen jälkeen talo on kuulunut Taipalsaaren kunnalle.
Inuvikin alue

Inuvikin alue ( tai "Beaufort Delta Region") on yksi Kanadan Luoteisterritorioiden viidestä hallinnollisesta alueesta Sahtun, Dehchon, North Slaven ja South Slaven ohella. Alue koostuu kahdeksasta kunnasta, ja sen hallinnollinen keskus on Inuvikin kaupunki. Suurin osa kunnista sijaitsee Beaufortinmeren rannalla ja asukkaat ovat sekoitus inuvialuit-inuitteja ja Kanadan intiaaneja, pääasiassa gwich'inejä.
Aikaisemmin Inuvikin alueella oli myös samanniminen Statistics Canadan väestönlaskenta-alue, joka poistettiin Kanadan vuoden 2011 väestönlaskennassa. Pinta-alaltaan väestönlaskenta-alue oli kuitenkin jonkin verran Inuvikin aluetta suurempi.
Inuvikin alueen kunnat.
Inuvikin alueeseen kuuluvat seuraavat kunnat:
Ison Omenan terveysasema

Ison Omenan terveysasema on Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueen terveysasema, joka toimii Matinkylän kaupunginosassa, Matinkylän metroaseman yläpuolella, kauppakeskus Ison Omenan eteläpäädyn kolmannessa kerroksessa. Terveysasema avattiin tammikuussa 2019 ja samalla kaupunginosan aiempi Matinkylän terveysasema sulki ovensa.
Ison Omenan terveysasema on avoinna ajanvarauksella arkisin klo 7-20. Neuvonta- ja ajanvaraus palvelee arkisin klo 7–18.
Tricholoma ustale

Tricholoma ustale, epävirallisesti pyökkivalmuska tai mustuva valmuska on valmuskojen sukuun kuuluva helttasienilaji, jolla on kastanjanruskea, reunasta vaalea ja keskeltä tummempi, iän myötä mustuva 3–10 senttimetrin levyinen lakki ja renkaaton, punaruskea jalka. Malto on valkoista tai kermanväristä, mutta muuttuu vaurioituneena punaruskeaksi. Heltat ovat vaalean kermanväriset.
"Tricholoma ustale" on yksi yleisimmistä ruskealakkisista valmuskalajeista, mutta sen havaitseminen on vaikeaa, koska sen lakki sulautuu niin hyvin maahan pudonneisiin lehtiin. Pyökkivalmuska esiintyy lehtimetsissä ja on nimensä mukaisesti pyökin juurisieni. Sieni on melko yleinen Britanniassa ja Irlannissa ja esiintyy suurimmassa osassa Manner-Eurooppaa, mutta Suomessa laji on havaittu vain kerran vuonna 1958. Eri lähteissä sientä pidetään joko syötävänä tai syömäkelvottomana, ja sen on havaittu aiheuttavan hiirillä maha-suolikanavan ärsytystä. Japanilaiset tutkijat ovat eristäneet sienestä ustaliinihapoksi nimettyä sienimyrkkyä, ja sen arvellaan olevan yksi kolmesta eniten myrkytystapauksia aiheuttavasta sienestä Japanissa. Maultaan sieni on kitkerähkö, mieto tai jauhomainen. Britteinsaarilla sienen kasvuaikoja ovat myöhäiskesä ja syksy, ja sitä muistuttavia lajeja ovat kosteilla nurmilla esiintyvä koivun juurisieni täplähelttavalmuska "Tricholoma fulvum" ja harvinainen "Tricholoma ustuloides".
"Tricholoma ustale"n kuvasi ensimmäisen kerran vuonna 1818 ruotsalainen sienitieteilijä Elias Magnus Fries, joka antoi sille nimen "Agaricus virgatus". Nykyisen nimensä sieni sai saksalaiselta Paul Kummerilta vuonna 1871, kun tämä siirsi lajin yhdessä muiden valmuskojen kanssa "Tricholoma"-sukuun. Sienellä ei ole alalajeja.
Oskar Backman

Oskar August Backman (7. tammikuuta 1847 Ristiina – 7. tammikuuta 1915 Kotka) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies, joka toimi Kotkan pormestarina.
Backmanin vanhemmat olivat nimismies Anders Erik Backman ja Anna Lovisa Ehrencrantz. Hän tuli ylioppilaaksi 1866, suoritti tuomarintutkinnon 1871 ja sai varatuomarin arvon 1874. Backman oli Kotkan pormestari 1880–1903 ja sitten poliittisista syistä tehtävästä erotettu, kunnes palasi sitä uudestaan hoitamaan 1907. Hän sai kollegiasessorin arvon 1900. Backman oli porvarissäädyssä Kotkan edustaja valtiopäivillä 1885.
Alfred Hedman

Georg Jonas Alfred Hedman (11. marraskuuta 1844 Vaasa – 12. toukokuuta 1928 Korsholma) oli suomalainen kauppias, liikemies, laivanvarustaja ja valtiopäivämies.
Hedmanin vanhemmat olivat kauppias Gustaf Mauritz Hedman ja Brigitta Magdalena Wallgren ja puoliso vuodesta 1866 Olivia Johanna Maria Sjöberg (k. 1915). Hedman tuli veljensä kanssa 1862 isänsä perustaman kauppaliikkeen omistajaksi ja sai kauppaoikeudet Vaasassa 1865. Veljensä kuoltua hän otti koko liikkeen haltuunsa 1872 ja ryhtyi harjoittamaan myös laivanvarustustoimintaa. Hän omisti muitakin yrityksiä ja toimi niiden johtajana. Hedman oli Vaasassa myös useiden eri maiden varakonsuli ja konsuliasiamies, kuului kaupungin vanhimpiin ja oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen. Hedman lahjoitti huomattavia summia yleisiin tarkoituksiin. Hän oli porvarissäädyssä Kaskisten edustaja valtiopäivillä 1885 ja 1888.
Robert Junnelius

Robert Alexander Junnelius (12. joulukuuta 1843 Oulu – 24. joulukuuta 1900 Pori) oli suomalainen apteekkari ja valtiopäivämies.
Junneliuksen vanhemmat olivat kauppias Erik Junnelius ja Kristina Damlin. Junnelius kävi Oulussa yläalkeiskoulun ja tuli apteekkioppilaaksi Turkuun 1862, farmaseutiksi hän valmistui 1867 ja proviisoriksi 1872. Palveltuaan apteekeissa Mikkelissä ja Turussa Junnelius osti Porista apteekin 1876, jota hän piti vuoteen 1890. Hän oli Porissa myös Vaasan Osake-Pankin haarakonttorin johtaja 1891. Kunnallisneuvoksen arvon Junnelius sai 1892. Hän oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1877–1890, toimien myös valtuuston puheenjohtajana. Junnelius oli porvarissäädyssä Porin edustaja valtiopäivillä 1885 ja 1891. Hänet valittiin tehtävään myös valtiopäiville 1894, mutta hän kieltäytyi siitä terveyteensä vedoten.
Luettelo Billboard Hot 100 -listan ykkösistä vuonna 2021

Tämä on luettelo Billboard Hot 100 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2021 pitäneistä artisteista ja singleistä.
Heljä Lundgrén-Laine

Heljä Lundgrén-Laine (s. 1967) on suomalainen sairaalajohtaja. Hän toimii HUS-yhtymän hoito- ja terveystieteiden tutkimuskeskuksen johtajana. Aiemmin hän toimi Keski-Suomen hyvinvointialueen johtajaylihoitajana. Lundgrén-Laine iritisanoutui johtajaylihoitajan tehtävästä 9. marraskuuta 2025 lukien. Hän on aiemmin toiminut Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtajaylihoitajana. Lundgrén-Laine on toiminut myös Turun yliopistossa hoitotieteen dosenttina. Koulutukseltaan hän on terveystieteiden tohtori ja sairaanhoitaja. EMBA-tutkinnon hän on suorittanut keväällä 2022. Hän on suorittanut myös luonto- ja eräoppaan ammattitutkinnon. Hän on työskennellyt sairaanhoitajana, Turun yliopiston hoitotieteen laitoksella assistentin, tutkimusapulaisen ja tutkijan tehtävissä ja Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin suunnittelijana ja kehittämisylihoitajana.
Vuonna 2013 Turun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan hoitotieteen laitoksella hyväksyttiin Lundgrén-Laineen Hoitotieteen väitöskirja "Immediate decision-making and information needs in intensive care coordination (Välitön päätöksenteko ja tiedontarpeet tehohoidon koordinoinnissa)". Pro gradu -tutkielma "Tehohoitopotilaan hoitoisuus ja hoitoisuusluokka yliopistollisen keskussairaalan aikuisten teho-osastolla" hyväksyttiin vuonna 2005. 
Lundgrén-Laine toimii Suomen Sairaanhoitajien puheenjohtajana. Hänet valittiin tammikuussa 2022 vuoden hoitotyön johtajaksi valtakunnallisessa osastonhoitajille ja hoitotyön johtajille osoitetussa kyselyssä. Perusteluissa häntä pidettiin luotettavana, helposti lähestyttävänä sekä innokkaana hoitotyön kehittäjänä. 
Toukokuun 20. päivä 2022 johtajaylihoitaja Lundgrén-Laine kommentoi YLE:lle akuuttiyksiköissä pahenevaa hoitajapulaa: ”Jos tietäisin vastauksen, mistä tämä tilanne johtuu, ratkaisisin sen heti”. Samaan aikaan oli käynnissä Tehyn ja Superin työtaistelu koulutetun hoitohenkilökunnan työehtojen ja palkkauksen parantamiseksi.
Georg Rosenius

Georg Jakob Rosenius (1. tammikuuta 1841 Viipuri – 10. kesäkuuta 1889 Vicenza, Italia) oli suomalainen pankinjohtaja ja virka- ja valtiopäivämies.
Roseniuksen vanhemmat olivat kauppaneuvos Carl Henrik Rosenius ja Anna Schröder ja puoliso vuodesta 1873 Alma Franciska Holstius. Kauppaneuvos, valtiopäivämies Carl Rosenius oli hänen veljensä. Georg Rosenius tuli ylioppilaaksi 1857 ja valmistui filosofian maisteriksi 1864 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1868. Hän oli koulutoimen ylihallituksen sihteeri 1869–1872 ja Pohjoismaiden Osakepankin johtokunnan jäsen 1873–1889 ja samalla pankin Viipurin konttorin johtaja. Hän oli myös Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen 1879–1889. Rosenius oli porvarissäädyssä Viipurin edustaja valtiopäivillä 1885.
Paavo Kyrenius

Paavo Yrjö Heikki (Paul Georg Henrich) Kyrenius (29. elokuuta 1885 Tallinna – 16. marraskuuta 1955) oli suomalainen rakennusinsinööri. Hän oli 1910-luvulla suomalaisen rakennusviennin uranuurtajia ja 1920-luvulla yksi Lapin koneellisen kullankaivuun pioneereja.
Elämä.
Paavo Kyreniuksen vanhemmat olivat eversti Karl Simeon Kyrenius (1838–1917) ja Angelica Lopacinsky (1849–1923). Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 ja valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1908.
Kyrenius oli toimistoinsinöörinä Jalmar Castrénin insinööritoimistossa, Tampereen sementtivalimon teknillisenä johtajana 1910–1913, Baltische Eisenbetonbaugesellschaftin toimitusjohtajana 1913–1914, Turgelin paperi- ja selluloosatehtaan rakentajana ja toimitusjohtajana 1914–1915 ja 1921–1925, Ljaminon tehdasalueen toimitusjohtajana 1915–1917 sekä rakennusliike Oy Constructorin toimitusjohtajana 1917–1919. Tampereen sementtivalimon omistaja Richard Helander perusti 1910-luvun alussa yhdessä Kyreniuksen ja professori Jalmar Castrénin kanssa Viron rakennusmarkkinoilla toimineen yhtiön. Kyrenius vastasi yhtiön Viron rakennuskohteista ja hänen johdollaan Viroon rakennettiin tehdasrakennuksia, lentokonehalli ja sähkölaitos. Virossa yhtiöllä oli enimmillään noin 300 työntekijää. Venäjän vallankumousta seuranneet levottomuudet katkaisivat kuitenkin näin alkaneen rakennusviennin.
Kyrenius oli myös vuonna 1917 perustetun "Suomen Betonilaiva Osakeyhtiön" toimitusjohtajana 1917–1919, yhtiö rakensi teräsbetonirunkoisia laivoja Kyreniuksen ja insinööri Manne Muoniovaaran (1883–1958) kehittämän menetelmän mukaan. Tämä yhtiö rakennutti Kemissä vuonna 1919 277 bruttorekisteritonnin betonikaarirunkoisen rahtilaivan M/S Norpan. Laivan köli, vantaat, kansi ja ulkolaudoitus oli rakennettu puusta. Toisen suuremman vastaavanlaisen aluksen rakentaminen keskeytettiin. M/S Norppa myytiin pakkohuutokaupalla Raumalla maaliskuussa 1920 ja se upposi joulukuussa 1920 Gotlannin pohjoispuolella kun sen runkoon tuli vesirajan alapuolelle repeämä. Suomen Betonilaiva Osakeyhtiö lakkautettiin 1924.
Kyrenius toimi Kymin oy:n työpäällikkönä 1919–1921 ja Lapin kultamailla koneellista kullanhuuhdontaa harjoittaneen Oy Ivalojoki Ab:n teknillisenä johtajana 1925–1926. Kyreniuksella oli oma insinööritoimisto Helsingissä vuodesta 1926 alkaen ja hän toimi lisäksi rakennusalan asiantuntijana Helsingissä vuodesta 1946 lähtien. Kyrenius oli myös Rakennusalan työnantajaliiton asiamiehenä 1927–1942 sekä Suomen Rakennusteollisuuksien Keskusvaltuuston ja Suomen Kivityönantajain Liiton asiamiehenä. Hän oli vakuutusneuvoston jäsenenä 1928–1934 sekä vakuutusyhtiö Louhen hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1945. Kyrenius toimi maanviljelijänä Karjalassa 1943–1944 ja Hattulassa vuodesta 1944 lähtien.
Perhe.
Paavo Kyrenius oli naimisissa 1908–1928 Eeva Susanna Simeliuksen (1885–1961) kanssa ja vuodesta 1929 Astrid Elfvingin (1902–1982) kanssa. Hänen veljiään olivat upseerit Eugen Kyrenius ja Karl Edvard Kyrenius.
Äidin tyttö

Äidin tyttö on Kari Paljakan ohjaama suomalainen melodraamaelokuva vuodelta 1993. Elokuva käsittelee Angelikan ja hänen äitinsä Marjatan välistä suhdetta ja valtataistelua. Marjatta on oopperalaulaja, joka kadehtii nuoren tyttärensä elämää ja poikaystävää.
Sari Elfving

Sari Elfving (s. 1974) on suomalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Taivaat jotka ansaitsemme" ilmestyi keväällä 2019 kustannusosakeyhtiö Teoksen kustantamana. 
Elämä ja ura.
Elfving on kotoisin Hämeenlinnasta. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kaurialan lukiosta vuonna 1993. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa yleistä kirjallisuustiedettä, tiedotusoppia ja sosiologiaa, valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2001 ja yhteiskuntatieteiden tohtoriksi vuonna 2008. Tiedotusopin alaan kuuluva väitöskirja "Taikalaatikko ja tunteiden tulkit" käsittelee suomalaisen televisioviihteen historiaa 1960- ja 70-luvuilla. Väitöskirjassa tarkastellaan mm. populismin ja elitismin suhdetta televisiota koskevassa aikalaiskritiikissä ja amerikkalaisen Peyton Place -melodraamasarjan vastaanottoa suomalaisissa lehdissä.
Elfving on työskennellyt myös tutkijana, opettajana, käytettävyysasiantuntijana ja sanataideohjaajana. Hän valmistui sanataideohjaajaksi Hämeen kesäyliopistosta vuonna 2020.
EML Vanemuine

EML Vanemuine oli Viron merivoimien tykkivene ja Peipsijärven laivaston lippulaiva.
Valmistus.
Liivinmaan Höyrylaiva yhtiö tilasi Varkaudesta A. Ahlström Osakeyhtiöltä matkustaja-aluksen Peipsijärvelle. Alus valmistui 1914.
Palvelus.
Vuodesta 1914 "Imperatoriksi" nimetty alus liikennöi järvellä, kunnes Venäjän keisarikunnan laivasto osti sen lokakuussa 1915 ensimmäisessä maailmansodassa tykkiveneeksi Peipsijärven keisarilliseen sotalaivastoon.
Hieman ennen vallankumouksen alkamista alus nimettiin uudelleen "Presidentiksi". Punaiset valtasivat aluksen 29. huhtikuuta 1918 ja liittivät sen Peipsijärven laivastoonsa. Valkokaarti valtasi 28. lokakuuta aluksen Velikajajoella ja punaiset valtasivat sen takaisin 20. joulukuuta. Neuvostovenäjän joukot hylkäsivät aluksen 14. tammikuuta 1919 Tartoon, jossa valkoiset valtasivat sen. Viron laivastoon se liitettiin 27. tammikuuta 1919 nimellä "EML Vanemuine". Alus vaurioitui 13.-20. toukokuuta taistelussa punaisia vastaan, jolloin laivasto luopui siitä.
Alus oli 1922 korjattavana telakalla, josta se palasi Peipsijärvellä matkustaja-rahtialukseksi. Alus palautettiin 1930 Viron laivastolle. Punalaivastoon alus liitettiin 13. elokuuta 1940 koululaivana ja aseistettiin 30. kesäkuuta 1941 tykkiveneeksi nimellä "Issa". Saksan aloitettua hyökkäyksensä itään alus vaurioitui pahoin, jolloin noin 50 miehistön jäsentä sai surmansa ja 18 haavoittui. Saksalaiset kunnostivat aluksen ja liittivät sen Peipsijärven laivastoonsa nimellä "Vanemuine". Sodan lopulla lokakuussa 1944 alus upposi ilmahyökkäyksessä Rannapungerjan edustalle. Hylky kuljetettiin 1953 romutettavaksi.
Nestori Eskola

Nestori Eskola -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Dancing with the Devil... the Art of Starting Over

Dancing with the Devil... the Art of Starting Over on yhdysvaltalaislaulaja Demi Lovaton seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin Island Recordsin kautta 2. huhtikuuta 2021. Sillä vierailevat muun muassa yhdysvaltalaisartistit Ariana Grande, Noah Cyrus ja Saweetie. Albumilta on julkaistu singlet ”Anyone”, ”What Other People Say” ja ”Dancing with the Devil”.
Samoihin aikoihin albumin kanssa julkaistiin myös neliosainen dokumenttisarja "Demi Lovato: Dancing with the Devil". Sekä sarjassa että albumilla käsitellään yliannostusta, joka oli koitua Lovaton kohtaloksi vuonna 2018.
Hofheim am Taunus

Hofheim am Taunus on kaupunki Main-Taunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota, ja kuuluu Frankfurt am Mainin läntiseen esikaupunkialueeseen. Hofheim am Taunus on piirikuntansa suurin kaupunki ja hallintokeskus.
Maantiede.
Hofheim am Taunus sijaitsee Taunus-vuoriston eteläreunalla Frankfurt am Mainin suurkaupunkialueella noin seitsemäntoista kilometriä Frankfurt am Mainin keskustasta länsilounaaseen ja noin viisitoista kilometriä Wiesbadenista itään.
Nykyinen Hofheim am Taunus muodostettiin 1970-luvulla kunnista Diedenbergen, Langenhain, Lorsbach, Wallau ja Wildsachsen. Kantakaupunki Hofheimiin kiinni kasvanut Marxheim oli liitetty Hofheimiin jo 1938. Hofheim ja Marxheim sijaitsevat kaupungin kaakkoisosassa, ja niissä asuu yli puolet väestöstä. Muut osa-alueet sijaitsevat niistä hieman erillään.
Historia.
Hofheimin alueella on asuttu jo paleoliittisella kaudella. Roomalaiset saapuivat alueelle noin vuonna 40 jaa., heidän jälkeensä tulivat frankit. Varhaisin kirjallinen maininta Hofheimin kylästä on vuodelta 1254 muodossa Hoveheim, ja kaupunkioikeudet paikkakunta sai 21. maaliskuuta 1352. Hofheimissa toteutettiin uskonpuhdistus kreivi Stolberg-Königsteinin aikana 1540. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana kaupunkia ryöstelivät ja tuhosivat Espanjan, Baijerin, Ruotsin ja Ranskan joukot. Lisäksi oli nälänhätää ja ruttoa. Hofheim sen sijaan säästyi Frankfurtin seutua 1660-luvulla vaivanneelta rutolta, ja sen kunniaksi kaupunkilaiset rakensivat kappelin Räuberberg-vuorelle.
Vuosina 1806–1866 Hofheim kuului Nassaun herttuakuntaan, ja sen jälkeen Preussiin muun herttuakunnan mukana. Rautatieyhteyden Hofheim sai 1870-luvulla, jolloin rakennettiin ratayhteys Frankfurt–Hofheim–Limburg. Kaupunki kehittyi voimakkaasti, ja väkiluku kasvoi etenkin 1900-luvun alussa. Kansallissosialistit murhasivat useimmat Hofheimin juutalaisista, joita oli 33 vuonna 1933. Vain muutaman onnistui paeta ulkomaille. Toisen maailmansodan jälkeen Hofheimista tuli osa Hessenin osavaltiota. 1980-luvulla siitä tuli Main-Taunuksen piirikunnan hallintokeskus.
Hofheim am Taunuksen historiallisia rakennuksia ovat muun muassa Wasserschloss Hofheim, jonka historia alkaa 1350-luvulta, ja kaupungin vanha raatihuone, jonka historia alkaa Eppstein-Königsteinin kreivien ajalta vuodesta 1529. Kaupungissa on myös Bahai-temppeli vuodelta 1964.
Talous ja liikenne.
Hofheimin asukkaiden ostovoimaindeksi on 138,5 (2017, Saksan liittotasavalta = 100,0). Elinkeinot ovat palveluvaltaisia.
Hofheim sijaitsee Frankfurt am Mainin paikallisjunaliikenteen piirissä Main–Lahn-rautatien varrella, asemia on kaksi: Hofheim (Taunus) ja Lorsbach. Keskeisiä maanteitä ovat moottoritiet Bundesautobahn 66 ja Bundesautobahn 3, jotka risteävät kaupungin lounaispuolella.
Hattersheim am Main

Hattersheim am Main on kaupunki Main-Taunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota, ja kuuluu Frankfurt am Mainin läntiseen esikaupunkialueeseen.
Maantiede.
Hattersheim am Main sijaitsee viisitoista kilometriä Frankfurt am Mainin keskustasta länsilounaaseen. Frankfurtin lentoasema sijaitsee Hattersheimin kaakkoispuolella, lentoaseman ja Hattersheimin välissä virtaa Main.
Hattersheim am Mainin kaupunginosat ovat Hattersheim, Eddersheim ja Okriftel. Eddersheim ja Okriftel liitettiin Hattersheimiin 1972.
Historia.
Arkeologisten löytöjen perusteella Hattersheim am Mainin alueella on asuttu jo neoliittisella kaudella. Hattersheim ja Eddersheim lienevät frankkien 500- tai 600-luvulla perustamia, tähän viittaa -heim-liite. Hattersheimista on kirjallinen maininta vuodelta 1132 muodossa Heideresheim, Eddersheim mainitaan ensi kerran 1145 muodossa Heddereshem. Okriftelista ilmestyy aikakirjoihin vuonna 1103. Hattersheim liitettiin Nassaun herttuakuntaan 1806, ja Preussiin 1866 muun herttuakunnan mukana. 
Maatalouden ohella myllyteollisuus oli Hattersheimin merkittävä elinkeino aina 1900-luvun alkuun. Ensimmäisistä myllyistä on maininta jo vuodelta 1219. Hattersheim liitettiin rautatieverkkoon 1839, ja kuten tavallista, se antoi paikkakunnalle huomattavan kasvusysäyksen mukaan luettuna sokeritehtaan perustaminen 1884. Tehtaasta kehittyi 1900-luvulla suklaatehdas, joka oli toisen maailmansodan jälkeen piirikunnan suurin työnantaja. Suklaatehdas ja useita muita teollisuuslaitoksia suljettiin 1900-luvun loppuun mennessä.
Eddersheim oli etenkin talonpoikien, kalastajien ja käsityöläisten kylä. Myös Okriftel oli varsin maatalousvaltainen 1800-luvulle. Paikkakunnan luonne muuttui ratkaisevasti 1885, jolloin sinne perustettiin selluloosatehdas. Suuria puumääriä oli taloudellista kuljettaa Mainia pitkin. Okriftelin paperiteollisuus päättyi 1970-luvulla.
Hattersheim sai kaupunkioikeudet 11. syyskuuta 1970.
Hattersheim am Mainin historiallisia rakennuksia ovat muun muassa kirkko St. Martinus (1747, laajennettu 1913-1915), jugendia edustava vesilaitos (1909) ja lukuisat ristikkotalot.
Talous ja liikenne.
Hattersheim am Mainin talouselämää hallitsevat pienet ja keskisuuret yritykset, jotka edustavat palvelualoja, kaupankäyntiä ja valmistavaa teollisuutta.
Hattersheim sijaitsee Frankfurt am Mainin paikallisjunaliikenteen piirissä Taunus-rautatien varrella. Hattersheimin rautatieasema, Bahnhof Hattersheim (Main), on 14,9 kilometriä Frankfurtin päärautatieasemalta länteen. Taunus-rautatien pituus on 41,2 kilometriä. Kun sitä rakennettiin 1830-luvulla, se ulottui kolmen itsenäisen valtion alueelle: Frankfurtin vapaakaupunki, Nassaun herttuakunta ja Hessenin suurherttuakunta.
Keskeisiä maanteitä ovat moottoritiet Bundesautobahn 66 ja Bundesautobahn 3, jotka risteävät kaupungin länsipuolella.
Ammoniumsulfiitti

Ammoniumsulfiitti on rikkihapokkeen ammoniumsuola. Sen kemiallinen kaava on (NH4)2SO3.
Valmistus.
Ammoniumsulfiittia voidaan valmistaa antamalla ammoniakin reagoida rikkidioksidin kanssa vesiliuoksessa:
2NH3 + SO2 + H2O → (NH4)2SO3
Vanhanaikaisissa kaasupesureissa, jotka käyttivät ammoniumhydroksidia rikkidioksidin poistamiseen savukaasuista, muodostui ammoniumsulfiittia, joka voitiin hapettaa ilman kanssa ammoniumsulfaatiksi.
Käyttö.
Ammoniumsulfiitti on ammoniumtiosulfaatin raaka-aine.
Sitä käytetään myös kosmetiikassa hiusten suoristamiseen, koska ammoniumpohjaiset tuotteet ovat hellävaraisempia hiuksille kuin natriumhydroksidipohjaiset.
Ammoniumsulfiittia käytetään sokerikulöörin (E150d) valmistuksessa.
Vallilan kesäteatteri

Vallilan kesäteatteri eli Vallilan ulkoilmanäyttämö oli kesäteatteri, joka toimi Helsingissä 1920-luvun lopulta vuoteen 1970. Se sijaitsi Vallilan kaupunginosan pohjoispuolisessa metsässä nykyisen Itä-Pasilan alueella.
Vallilan kesäteatteria käytti ensimmäisenä harrastajateatteri Työn Näyttämö parina kesänä 1920-luvun lopulla, ainakin jo vuonna 1927. Vuosina 1931–1964 kesäteatteria käytti Helsingin Työväen Teatteri, jonka päänäyttämö oli Vallilan työväentalolla. Tuona aikana kesäteatterin näyttämö rakennettiin uudelleen kolmesti, vuosina 1931, 1934 ja 1954–1955. Jokainen rakennuksista oli näyttämöaukollinen ”ulos siirretty sisäteatteri”. Helsingin kaupungin rahoituksella vuonna 1955 valmistuneen viimeisen näyttämörakennuksen suunnitteli arkkitehti Bjurström. Sen sanottiin olleen Suomen ensimmäinen kaupungin varoilla rakennettu teatteri. Katsomossa oli noin 1 200 istumapaikkaa, joista 700 sadekatoksen alla. Vallilan kesäteatteri auttoi Työväen Teatteria tavoittamaan uusia katsojaryhmiä ja vakiinnuttamaan toimintaansa, mikä edisti sen kehittymistä harrastajateatterista ammattiteatteriksi. Kesäteatterissa esiintyi Suomen tunnetuimpia näyttelijöitä, esimerkiksi jo kesäkaudella 1931 Tauno Brännäs (myöh. Palo).
Helsingin Työväen Teatterin yhdistyttyä osaksi uutta Helsingin kaupunginteatteria jäi Vallilan kesäteatteri kesäksi 1965 tyhjilleen. Vuonna 1966 Kaupunginteatterin säätiö perusti kaupunginvaltuuston aloitteesta Helsingin Kesäteatterin, joka käytti Vallilan ulkoilmanäyttämöä kesinä 1966–1970. Kesäteatterin johtajana toimi Matti Aro. Näyttämörakennus tuhoutui tulipalossa 11. helmikuuta 1971 vastaisena yönä, eikä sitä enää rakennettu uudelleen, koska paikalle suunniteltiin jo uutta kaupunginosaa. Kesäteatteritoiminta siirrettiin Mustikkamaalle.
Vallilan kesäteatterin paikalla on nykyään Resiinakujan varrella sijaitseva pieni hiekkakenttä, joka sai vuonna 1983 nimekseen Vanha teatterikenttä kunnianosoituksena maineikkaalle kesäteatterille.
Lähteet.
Paraguayn kielet

Etelä-Amerikan keskiosassa sijaitsevassa Paraguayn tasavallassa puhutaan useita eri kieliä, joista virallisia ovat sekä indoeurooppalaisiin kieliin kuuluva espanja että alkuperäiskieli guarani, jota ymmärtää noin 90 prosenttia väestöstä. Pienempi osuus (75 prosenttia) paraguaylaisista puhuu espanjaa, mikä on erittäin poikkeuksellinen tilanne Etelä-Amerikan entisten Espanjan siirtomaiden keskuudessa. Käytännön puhekielenä toimii yleensä jopará, espanjasta ja guaranista muodostunut sekakieli. Pääosa paraguaylaisista on kaksikielisiä; maaseudulla 52 prosenttia väestöstä puhuu pelkkää guarania. Paraguayn perustuslaki tunnustaa myös muiden intiaanikielten aseman osana maan kulttuuriperintöä.
Paraguayn kielellinen tilanne poikkeaa merkittävästi jopa muista monikielisistä Latinalaisen Amerikan maista, kuten naapurimaa Boliviasta (, "Bolivian monikansainen valtio") tai Etelä-Amerikan kielellisesti monimuotoisimmasta maasta Perusta, joissa laillisestikin tunnustetut alkuperäiskielet ovat säilyneet vain perinteisissä heimoyhteisöissä ja valtaväestö puhuu espanjaa. Sen sijaan Paraguayssa alkuperäiskieltä puhuu enemmistö maan asukkaista, eivätkä sen puhujat rajoitu pelkästään alkuperäiskansojen edustajiin, vaan sitä käyttävät myös keski- ja yläluokkalaiset paraguaylaiset ja jopa maahanmuuttajat.
Guarani.
Alkuperäiskieli guaranista tuli Paraguayn toinen virallinen kieli vuonna 1992 presidentti Alfredo Stroessnerin syrjäyttämisen jälkeen. Se oli ensimmäinen tällaisen aseman saavuttanut Etelä-Amerikan alkuperäiskieli. Jo ennen virallistamistaan guarani oli pääkieli Paraguayn radiossa ja lehdistössä sekä pääkaupunki Asunciónin (guaraniksi "Paraguay") teattereissa. Paraguayn asukkaista silti vain pari prosenttia on intiaaneja suuren enemmistön ollessa mestitsejä, jotka kuitenkin määrittelevät itsensä kernaammin guaraneiksi kuin espanjalaisiksi. Guarani on ollut myös pääasiallinen opetuskieli kouluissa vuodesta 1996 lähtien.
Guaranin asema johtuu erityisesti Paraguayn maantieteellisestä eristyneisyydestä ja asujaimiston sitkeydestä: alkuperäisasukkaat kieltäytyivät opiskelemasta espanjaa, joten espanjalaisten kuvernöörien oli opittava puhumaan guarania. Guaranin asema maassa on niin vahva, että se alkaa uhata jopa osaa muista alkuperäiskielistä. Kuusi maan 19 alkuperäiskielestä on vakavasti uhanalaisia.
Muut kielet.
Pienempiä maassa puhuttavia kieliä ovat mm. intiaanikielet aché, ayoreo, chamacoco, iyo'wujwa, kaskihá, lengua, maká, nivaclé, Pai Tavytera, sanapana, Toba Qom ja maskoy. Guaranin kielen muunnelmia tai lähisukukieliä ovat mm. 7 000 puhujan chiripa ja 75-prosenttisesti kielen kanssa yhtenevä mbya, jolla on arviolta 8 000 puhujaa. Lisäksi Chacon alueella asuu noin 10 000 saksalaista mennoniittaa, jotka puhuvat omaa kieltään. Pohjois-Paraguayssa useimmat osaavat espanjan lisäksi myös portugalia, mutta englannin taito on heikkoa.
Jake Walman

Jake Walman (s. 20. helmikuuta 1996 Toronto) on kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Walman edustaa NHL-seura Edmonton Oilersia.
St. Louis Blues varasi hänet kolmannella kierroksella varausnumerolla 82 . Maaliskuussa 2022 Blues kauppasi Walmanin, Oskar Sundqvistin ja toisen kierroksen varausvuoron Red Wingsiin vaihdossa Nick Leddyyn ja Luke Witkowskiin. Elokuussa 2022 Walman teki Red Wingsin kanssa yksivuotisen ja 1,05 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. 
Helmikuussa 2023 Walman teki Red Wingsin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 10,2 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Walman on 8. kesäkuuta 2023 mennessä pelannut urallaan 139 NHL-runkosarjaottelua tehden niissä 13 maalia ja 17 syöttöä eli 30 tehopistettä. Kesäkuussa 2024 Red Wings kauppasi Walmanin ja toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa San Jose Sharksiin.
Maaliskuussa 2025 Sharks kauppasi Walmanin Edmonton Oilersiin vaihdossa ehdolliseen ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa ja Carl Berglundiin. Lokakuussa 2025 Walman solmi Oilersin kanssa seitsemänvuotisen ja yhteensä 49 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Alfred Burman

Johan Alfred Burman (17. kesäkuuta 1847 Vaasa – 25. tammikuuta 1904 Vaasa) oli suomalainen merikapteeni, merikoulun johtaja ja valtiopäivämies.
Burman, joka käytti äitinsä sukunimeä, lähti jo nuorena merille. Hän suoritti merikapteenin tutkinnon ja toimi Vaasan merikoulun johtajana. Burmanille myönnettiin kollegiasessorin arvonimi. Hän oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen usean vuoden ajan. Burman oli myös porvarissäädyssä Vaasan edustaja valtiopäivillä 1888, 1891, 1894 ja 1899.
Johan Strömberg (valtiopäivämies)

Johan Strömberg (26. heinäkuuta 1839 Tammela – 8. maaliskuuta 1916 Hämeenlinna) oli suomalainen suutarimestari, kauppias ja valtiopäivämies.
Strömberg muutti nuorena suutarinoppilaana Hämeenlinnaan, opiskeli ammattia Pietarissa ja perusti oman suutarinliikkeen Hämeenlinnaan 1860-luvulla. Hänellä oli liikkeen yhteydessä myös kumitavarakauppa, liikettä hän piti aina vuoteen 1908 asti. Strömberg oli Hämeenlinnassa kaupunginvaltuusmies yli 30 vuotta ja sai ansioistaan taloustirehtöörin arvonimen. Hän oli porvarissäädyssä Hämeenlinnan edustaja valtiopäivillä 1888.
Getty Kaspers

Gertrude "Getty" Kaspers (s. 5. maaliskuuta 1948 Graz, Itävalta) on itävaltalaissyntyinen laulaja. Hän oli hollantilaisen yhtyeen Teach-Inin päälaulaja, joka voitti vuoden 1975 Eurovision laulukilpailun Tukholmassa kappaleella "Ding-a-dong".
Ura.
Kaspers liittyi Teach-In-yhtyeeseen vuonna 1971. Yhtye menestyi Alankomaiden lisäksi myös kansainvälisesti. "In The Summernight" nousi listojen viidenneksi Etelä-Afrikassa ja kolmanneksi Belgiassa.
Teach-In osallistui Alankomaiden euroviisukarsintaan "Nationaal Songfestivaliin" vuonna 1975. Viisijäseninen kansainvälinen tuomaristo valitsi yhtyeen voittajaksi kaksivaiheisen kilpailun jälkeen. Päälaulajana Kaspers avasi Tukholmassa järjestetyn vuoden 1975 Eurovision laulukilpailun ja voitti kilpailun 152 pisteellä. Euroviisuvoittonsa jälkeen yhtye nousi listojen kärkeen ympäri Eurooppaa.
Teach-In kiersi ympäri Eurooppaa seuraavien kahden vuoden ajan, mutta tappiollisen "Get On Board" -albumin ja "Rose Valley" -singlen myötä yhtye hajosi vuonna 1978. Kaspers päätti jatkaa musiikkiuraansa sooloartistina taiteilijanimellä Getty.
Kaspers esiintyy yhdessä Teach-Inin kanssa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa finaalin väliaikanumerossa.
Yksityiselämä.
Kaspers syntyi Itävallassa hollantilaiselle äidille ja itävaltalaiselle isälle. Hän puhuu sujuvasti englantia, hollantia ja saksaa. Vuonna 2011 Kaspersin aviomies menehtyi ALS-tautiin.
Carl Fredrik Tojkander

Carl Fredrik Tojkander (11. toukokuuta 1850 – 22. heinäkuuta 1901 Porvoo) oli suomalainen pankinjohtaja ja liike- ja valtiopäivämies.
Tojkanderin vanhemmat olivat kirjuri Fredrik Tojkander ja Helena Fredrika Forsström. Tojkander kävi koulua Helsingissä ja toimi siellä ja Porvoossa kirjakaupan palveluksessa. Siirryttyään sitten ensin puutavaraliikkeen palvelukseen hän perusti Porvooseen oman asioimisto-, puutavara- ja laivanvarustusliikkeen. Tojkander oli myös sahanomistaja ja Pohjoismaiden Osakepankin Porvoon konttorin johtaja 1881–1898, samoin kuin Hollannin varakonsuli. Hän oli Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen 1878–1898 ja toimi myös valtuuston puheenjohtajana. Tojkander oli porvarissäädyssä Porvoon edustaja valtiopäivillä 1888.
Avokadoöljy

Avokadoöljy on syötävä kasviöljy, jota saadaan avokadojen hedelmämallosta puristamalla. Sitä voidaan käyttää ravinnoksi sellaisenaan, tai ruoanlaitossa. Puhdistetun avokadoöljyn savupiste on 270 °C, mikä on korkeimpia ruoanlaittoon käytettävillä rasvoilla ja kasviöljyillä.
Koostumus.
Avokadoöljy sisältää runsaasti E-vitamiinia ja kertatyydyttymättömiä rasvahappoja. Sen rasvahappokoostumus muistuttaa oliiviöljyä, ja se sisältää paljon oleiinihappoa. Tyypillisesti avokadoöljy on 76% kertatyydyttymättömiä (oleeiini- ja palmitoleiinihappoa), 12% monityydyttymättömiä (linoli- ja linoleenihappoja) ja 12% tyydyttyneitä (palmitiini- ja steariinihappo) rasvoja.
Käyttö.
Avokadoöljyä käytetään kosmetiikassa, koska se imeytyy ihoon nopeasti ja hyvin. Kosmeettisiin tarkoituksiin öljy erotetaan korkeassa lämpötilassa liuottimien avulla. Puhdistamisen jälkeen tuloksena on hajuton keltainen öljy.
Syötäväksi tarkoitettu kylmäpuristettu avokadoöljy on yleensä puhdistamatonta, jolloin se säilyttää avokadolle luonteenomaisen tuoksun ja värin. Avokadoöljy sopii kaikkeen korkeassa lämpötilassa tapahtuvaan ruoanlaittoon, kuten leivontaan, wokkaamiseen, uppopaistamiseen, grillaukseen ym.
Se auttaa karotenoidien ja muiden ravinteiden imeytymisessä.
Anatoli Sofronov

Anatoli Vladimirovitš Sofronov (, 19. tammikuuta 1911 Minsk – 14. syyskuuta 1990 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Anatoli Sofronov syntyi poliisivirkailijan perheeseen. Hän työskenteli toimittajana Donin Rostovissa ja suoritti kirjallisuuden tutkinnon vuonna 1937. Sofronov liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1940 ja oli toisen maailmansodan aikaan sotakirjeevaihtajana.
Sofronovin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1934. Hän kirjoitti runojen lisäksi propagandistisia näytelmiä sekä komedioita, joista eräät olivat varsin suosittuja. Näytelmät "V odnom gorode" (”Eräässä kaupungissa”, 1946) ja "Moskovalainen luonne" ("Moskovski harakter", 1948) saivat Stalin-palkinnot ja näytelmät "Nasledstvo" (”Perintö”) ja "Uragan" (”Rajumyrsky”) VSFNT:n valtionpalkinnon vuonna 1972.
Sofronov työskenteli "Ogonjok"-lehden päätoimittajana vuosina 1953–1986. Hän kuului Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallitukseen vuodesta 1954 ja oli yksi VSFNT:n kirjailijaliiton sihteereistä.
Albert Öberg

Johan Albert Eligius Öberg (26. helmikuuta 1850 Helsinki – 25. joulukuuta 1910 Pori) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Öbergin vanhemmat olivat tullipäällysmies Johan Öberg ja Helena Sofia Lindroos. Öberg tuli ylioppilaaksi 1870, suoritti oikeustutkinnon 1875 ja sai varatuomarin arvon 1878. Hän oli tullinhoitaja Uudessakaarlepyyssä vuodesta 1887, Kokkolassa vuodesta 1892 ja Porissa 1897–1910. Öberg oli porvarissäädyssä Uudenkaarlepyyn edustaja valtiopäivillä 1888 ja Porin edustaja valtiopäivillä 1900.
Piet Hein (amiraali)

Piet Hein (15. marraskuuta 1577 Delfshaven – 18. kesäkuuta 1629 Dunkerque), myös Piet Heyn tai Pieter Pieterszoon, oli alankomaalainen amiraali ja Alankomaiden Länsi-Intian kauppakomppanian johtaja, joka vuonna 1628 kaappasi Matanzasinlahden taistelussa Espanjan hopealaivaston lähellä Kuuban rannikkoa.
Nuoruudessaan Hein joutui espanjalaisten vangiksi vuonna 1597 ja vietti neljä vuotta espanjalaisen aluksen kaleeriorjana. Hänet vapautettiin Espanjan ja Alnakomaiden vankienvaihdossa vuonna 1602. Sen jälkeen hänestä tuli kauppalaivan kapteeni, ja hän keräsi huomattavan omaisuuden. Vuonna 1621 hänestä tuli Hollannin Länsi-Intian kauppakomppanian johtaja. Hein sai vara-amiraalin arvon 1624, ja kolmen vuoden päästä hän kaappasi 22 portugalilaista laivaa Brasilian edustalla. Syyskuussa 1628 Hein asettui San Antonion niemen lähistölle Kuuban pohjoisrannikolle odottamaan Espanjan suuren hopealaivaston liikkeellelähtöä. Heinillä oli komennossaan 31 alusta ja 3 000 miestä. Hein hyökkäsi heti espanjalaisten kaljuunoiden kimppuun, kun ne ilmestyivät merelle. Hein kaappasi koko aarrelaivaston ja sai saaliikseen valtavat määrät kultaa, hopeaa, helmiä, puuta ja indigoa. Saaliista pelkästään kullan ja ja hopean arvo oli 12 miljoonaa guldenia. Kaappaus oli merkittävä sotilaallinen ja taloudellinen voitto, joka takasi Alankomaiden tasavallalle riittävät varat taistelussa Espanjaa vastaan eteläisen Hollannin – nykyisten Belgian ja Luxemburgin – hallinnasta.
Onnistuneen kaappauksen jälkeen Hein suunnitteli vetäytyvänsä eläkkeelle, mutta hänet kutsuttiin takaisin palvelukseen amiraalin arvoisena vuonna 1629. Hein sai komennettavakseen tasavallan koko laivaston tehtävänään hävittää Pohjanmereltä Dunkirkin merirosvot, jota toimivat Espanjan kuninkaan Filip IV:n laskuun. Heinin laivasto onnistui tuhoamaan merirosvot kesäkuussa 1629, mutta Hein itse sai surmansa taistelussa.
Johan Strömberg

Johan Strömberg -nimisiä henkilöitä ovat:
Rendez-vous (EP)

Rendez-vous on eteläkorealaisen laulaja-lauluntekijä Im Hyunsikin ensimmäinen EP-levy. Albumin julkaisi Cube Entertainment 14. lokakuuta 2019. Albumin liveversio julkaistiin tammikuussa 2020.
Fyysisen version lisäksi albumi julkaistiin useammassa musiikin suoratoistopalvelussa, kuten iTunesissa, Spotifyissä ja MelOnissa.
Tausta.
Albumin teemana on avaruus. Albumi sisältää kuusi kappaletta: nimikkosinglen ”Dear Love” ja sen instrumentaaliversion sekä kappaleet ”Rendez-vous”, ”Docking” ”Black” ja ”Moonlight”.
Julkaisu.
Cube Entertainment julkaisi 22. syyskuuta 2019 spoilerin Imin debyyttialbumille. Kuvassa nähtiin avaruuspukuun pukeutuneen henkilön nostavan sormensa kohti maailmankaikkeutta. Kuvaan oli kirjoitettu koodi "RD-V1102-3", joka osoittautui olevan salainen vihje Imin 2.-3. marraskuuta järjestetylle konsertille. 
Albumin julkaisusta ilmoitettiin virallisesti ensimmäisen kerran 24. syyskuuta 2019. Cube Entertainment julkaisi lokakuun alussa sarjan teasereita mainostaakseen albumia "Rendez-vous". Albumin kappaleista julkaistiin esittelypätkät 8. lokakuuta. Seuraavina päivinä julkaistiin kaksi lyhyttä traileria kappaleen ”Dear Love” musiikkivideolle. Ensimmäisessä trailerissa Im nähtiin huutavan avaruudessa lähestyville kappaleille ja toisessa hänen nähtiin kohtaavan avaruudessa toisen, samankaltaisesti pukeutuneen tuntemattoman henkilön.
Promootio.
Im esiintyi kappaleella ”Dear Love” useissa musiikkiohjelmissa kuten Show Champion (16. lokakuuta), Music Bank (18. lokakuuta) ja Inkigayo (20. lokakuuta).
Im esitti kaikki albumin kappaleet loppuunmyydyssä soolokonsertissaan "RENDEZ-VOUS," joka järjestettiin Buesquare iMarket Hallissa 2. ja 3. marraskuuta 2019. 
Im Hyunsik järjesti COEXissa Soulissa 9. marraskuuta 2019 ilmaisen ulkoilmatapahtuman "또 한번의 Rendez-vous" (suom. "Vielä yhden kerran Renzed-vous"), jossa esitti albumin "Rendez-vous" kaikkien kappaleiden lisäksi John Mayerin kappaleen ”Gravity”, Bart Howardin ”Fly Me to the Moon”, Van Morrisonin ”Moondance” sekä oman soolojulkaisunsa ”Swimming”. 
Im esitti kappaleen ”Dear Love” 12. tammikuuta 2020 KBS:n televisio-ohjelmassa ""열린 음악회 (Open Concert)"."
Listamenestys.
Albumi sijoittui Gaonin albumilistan neljänneksi.
Dagmar Edqvist

Dagmar Edqvist (1903 Visby, Ruotsi – 2000 Luulaja, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kirjoitti viihteellisiä avioliittoromaaneja. Myöhemmin hänen aiheenaan oli historia, ja 1950-1960-luvulla hän kirjoitti viisi Afrikka-kirjaa, joissa vastakkain olivat heimoyhteisö ja länsimainen kulttuuri.
J. T. Hanho

Juho Teofilus Hanho (14. kesäkuuta 1879 Ruovesi – 30. huhtikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori ja tilastovirkamies.
Hanhon vanhemmat olivat talollinen, valtiopäivämies Juho Heikki Ala-Hanho ja Johanna Antintytär Hörtsänä. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1900 ja hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1906, filosofian maisteriksi 1907 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1915.
Hanho oli sosiaalihallituksen tilasto–osaston 1. aktuaarina 1920–1923, tilastollisen päätoimiston sosiaalitilastollisen osaston 1. aktuaarina 1923–1928 ja sosiaaliministeriön sosiaalitutkimus– ja tilastotoimiston yliaktuaarina 1928–1929. Viimeksi hän oli Tilastollisen päätoimiston yleisen osaston johtajana 1929–1944.
Julkaisuja.
Nimellä "J. T. Hanho":
Ranskan demokratian unioni

Ranskan demokratian unioni (ranskaksi: Union pour la démocratie française, UDF) oli Ranskassa keskustaoikeistolainen poliittinen puolue. Se perustettiin vuonna 1978 vaaliliittoumana tukemaan presidentti Valéry Giscard d'Estaingia vuoden 1981 presidentinvaaleissa vastapainoksi gaullistien vallitsevaa poliittista oikeutta Ranskassa. Puolueen nimi valittiin Giscard d'Estaingin vuoden 1976 kirjan, Démocratie française, otsikon vuoksi. Puolue toi yhteen kristillisdemokraatit, liberaalit ja radikaalit ja ei-gaullistiset konservatiivit ja kuvasi itseään sentristiseksi.
Stanley Ellin

Stanley Bernard Ellin (1916 New York, Yhdysvallat – 1986 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jännityskirjailija. Ennen kirjailijanuraansa hän toimi useissa ammateissa. Hän sai tuotannostaan useita palkintoja.
Reidar Ekner

Reidar Ekner (1929 Gävle, Ruotsi – 2014 Bø, Telemark, Norja) oli ruotsalainen kirjailija, esseisti ja kirjallisuuskriitikko.
Ekner valmistui filosofian tohtoriksi. Hän edusti uusyksinkertaista suuntaa. Hänen esikoiskokoelmansa "Etnografika" ilmestyi 1960. Hän osallistui myöhemmin teoksillaan keskusteluihin ajankohtaisista aiheista, esimerkiksi teoksella "Varje meddelande om att motståndet skall uppges är falskt" (1974) ja runokokoelmalla syöpää sairastaneesta tytöstä "Efter flera tusen rad" (1974).
Eklöfin äiti oli norjalainen. Eklöf oli vuodesta 1997 naimisissa norjalaisen runoilijan Eldrid Lundenin kanssa ja asui tämän kanssa Bøssä Telemarkissa.
Vaasan nuorisovaltuusto

Vaasan nuorisovaltuusto on vuonna 2008 perustettu Vaasan kaupungin vaikuttamistoimielin, joka tuo nuorten äänen kuuluviin, ottaa kantaa ajankohtaisiin asioihin, tekee aloitteita ja kannanottoja. Nuorisovaltuusto on kuntalain 26 § edellytämä nuorten vaikuttajaryhmä.
Nuorisovaltuustolla on yksi varsinainen edustaja sekä varaedustaja kuudessa kaupungin lautakunnassa. Edustajilla on läsnä ja puheoikeus kokouksissa.
Nuorisovaaltuustolla on 22 varsinaista edustajaa ja 10 varaedustajaa, jotka valitaan kahden vuoden pituiselle toimikaudeksi. vaali- ja äänikelpoiset ovat Vaasassa asuvat 13-20 vuotiaat nuoret. Nuorisovaltuuston hallituksessa on seitsemän jäsentä.