Kirov-luokka

Kirov-luokka (Projekti 26) oli Neuvostoliiton laivaston kuuden kevyen risteilijän muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Luokka oli ensimmäinen vallankumouksen jälkeinen suurten alusten luokka Neuvostoliiton laivastolle. Teollisuus ei ollut kuitenkaan vielä toipunut vallankumouksesta eikä ollut siten valmis toimittamaan aluksia ilman ulkopuolista tukea. Yhteistyö Italian kanssa alkoi 1933 ja sieltä saatiin myös risteilijä "RN Raimondo Montecuccolin" piirustukset.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan alusten uppouma oli 7 200 tonnia ja aseistuksena kuusi kappaletta kuuden tuuman tykkiä kaksoistorneissa. Suunnitelma kehittyi nopeasti ja aseistukseksi määritettiin uudet 7,1 tuuman 57 pituuskaliiperin tykit kolmessa kolmoistornissa, mikä kasvatti uppoumaa. Laivaston suunnittelijat eivät olleet tyytyväisiä Välimerelle suunnitellun italialaisaluksen sopivuuteen Itämeren talvisiin olosuhteisiin, joten suunnitelmaa muutettiin uppouman kasvaessa 7 700 tonniin.
Panssarointi.
Alusten suojana oli vesirajaan sijoitettu 50 millimetrin panssarivyö, joka ulottui etummaisen tykkitornin ammusmakasiinin laipiosta taaimman makasiinin laipioon. Lisäksi alusten kansi oli 50 millimetrin panssaria. Tykkitornien etuosa oli 75 millimetriä ja taistelunjohtotornin 100 millimetriä.
Propulsiojärjestelmä.
Propulsiojärjestelmä oli sijoitettu yksiköittäin vastaten italialaisten alusten sijoittelua. Ensimmäiset kattilat ja turbiinit toimitettiin Italiasta ja sitten ne rakennettiin Ansaldon toimittamien piirustusten mukaan Neuvostoliitossa. Kattilat sijoitettiin omiin huoneisiinsa. Ne mahdollistivat 113 000 hevosvoiman kokonaistehon. "Vorošilovin" Neuvostoliitossa valmistettu propulsiojärjestelmä tuotti 122 500 hevosvoimaa. Aluksilla oli kaksi turbiinihuonetta sijoitettuna kattilahuoneiden etu- ja takapuolelle.
Aseistus.
Alusten pääaseistuksen muodostivat 7,1 tuuman eli 180 millimetrin tykit, joilla ammuttiin 215 naulan M1928-kranaatteja. Tykkien kantama oli 41 340 jaardia. Tornit olivat sähkötoimisia ja varustettu ammushissillä. Apuaseina oli kuusi etukilvin varustettua 3,9 tuuman 56 pituuskaliiperin B34-tykkiä, jotka oli sijoitettu kummallekin kyljelle taaemman savuhormin kohdalle. Tykkien sijoitus osoittautui kuitenkin epätyydyttäväksi. Tykeillä ammuttiin 62 naulan kranaatteja. Tykkien maksimikorotuskulma oli 85 astetta ja maksimikantama 42 900 jalkaa. Keveinä ilmatorjunta-aseina oli kuusi yksiputkista 45 millimetrin 21-K -tykkiä, joista kolme oli takakannella ja loput B-kannella komentosillan ympärillä. Tykkiaseistusta täydensi neljä puolen tuuman konekivääriä. Lisäksi aluksilla oli kaksi kolmiputkista 21 tuuman torpedosarjaa keskilaivassa ja ne oli varustettu miinanlaskukalustoilla, joihin voitiin sijoittaa 60 miinaa tai jopa 164 miinaa kuten "Vorošilov". Aluksille oli myös asennettu savuhormien väliin katapultti kahden KOR-1 -kellukelentokoneen käyttämistä varten.
Alukset.
Kahden ensimmäisen aluksen tilaus vahvistettiin 29. joulukuuta projektina 26. Näistä "Kirov" (telakkanumero S270) määrättiin Itämeren laivastoon ja "Vorošilov" Mustanmeren laivastoon. Neljä seuraavaa tilattiin 1936 projektina 26bis, joista yksi Itämerelle, toinen Mustallemerelle ja kaksi Kaukoitään. Jälkimmäisen tilauksen alukset toteutettiin muutettujen suunnitelmien mukaisina, jolloin niiden siltarakenne muuttui. Samoin alusten uppoumat vaihtelivat valmistuspaikan mukaan 9 728:sta 10 040:een tonniin. Aluksilla oli myös suojaa kasvatettu panssarivyön paksuuden kasvaessa 70 millimetriin. Lukuun ottamatta keveiden ilmatorjuntatykkien määrän kasvamista yhdeksään aseistus pysyi samana.