tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Melodi Grand Prix 1963

Melodi Grand Prix 1963 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 1963 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 221 kappaletta. Niistä raati, johon kuuluivat Otto Nielsen, Robert Levin ja Turid Johansen, valitsi viisi finaaliin. Finaali pidettiin 10. helmikuuta Norjan yleisradioyhtiö NRK:n studiossa Oslossa. Finaalissa jokainen kappale esitettiin kahdesti, pienen ja suuren orkesterin säestyksellä ja eri esittäjien esittämänä. Voittajan valitsi kymmenhenkinen raati, johon kuului viisi norjalaista musiikkitoimittajaa sekä heidän vaimonsa, joista kukin antoi jokaiselle kappaleelle arvosanan välillä 1-10. Raatiäänestyksen eriteltyjä tuloksia ei kuitenkaan ole tiedossa. Kilpailun voitti kappale "Solhverv", jonka karsinnassa esittivät Jan Høiland ja Nora Brockstedt. Heistä Brockstedtin oli alun perin tarkoitus esittää Norjan edustuskappale kansainvälisessä Eurovision laulukilpailusa, mutta Brockstedt vetäytyi myöhemmin edustustehtävästä, ja Norjan edustuskappaleen kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa esitti Anita Thallaug.
Jumalan laupeuden ruusukko

Jumalan laupeuden ruusukko on rukousnauhan avulla lausuttava katolinen rukousten kokonaisuus, joka on osoitettu Jumalan laupeudelle. Se pohjautuu pyhän Faustyna Kowalskan saamaan, hänen "Päiväkirjaansa" kirjattuun ilmestykseen Vilnassa 13.-14. syyskuuta 1935. "Päiväkirjassa" tähän rukoukseen liitetään useita lupauksia, muun muassa kuolevien puolesta. Jumalan laupeuden ruusukko rukoillaan perinteisesti joka päivä klo 15, Jeesuksen kuoleman hetkenä ristillä.
Käytännössä Jumalan laupeuden ruusukko rukoillaan tavallista katolilaista ruusukkoa käyttäen, mutta Terve Maria ja Isä meidän -rukoukset korvataan erityisillä Jeesuksen sovitustyöhön kohdistuneilla rukouksilla. Koska rukouksia on vähemmän ja ne ovat hieman lyhyempiä ja koska siihen ei kuulu ruusukon "salaisuuksia", se on ajallisesti paljon varsinaista ruusukkorukousta lyhytkestoisempi.
Luonteeltaan se on osallistumista Kristuksen pappeuteen uskovien yhteisen pappeuden perusteella. Sitä rukoilevat uhraavat Isä Jumalalle Jeesuksen Kristuksen ”ruumiin ja veren, sielun ja jumaluuden” pyytäen anteeksiantoa omien, läheistensä ja koko maailman syntien takia.
Jumalan laupeuden novena.
Jumalan laupeuden ruusukko rukoillaan myös Jumalan laupeuden novenan yhteydessä. Novena alkaa pitkäperjantaina päättyy Jumalan laupeuden sunnuntain aattona.
Jumalan laupeuden novenan rukousaiheet päivittäin:
Melodi Grand Prix 1962

Melodi Grand Prix 1962 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 1962 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu järjestettiin sävellyskilpailuna, johon saivat osallistua Norjan säveltäjien ja sanoittajien liiton jäsenet. Kilpailuun lähetettiin 121 kappaletta. Niistä raati, johon kuuluivat Alf Blyverket, Otto Nielsen ja Willy Andersen, valitsi viisi kilpailun finaaliin. Finaali pidettiin 18. helmikuuta Norjan yleisradioyhtiö NRK:n studiossa Oslossa. Finaalissa jokainen kappale esitettiin kahdesti, pienen ja suuren orkesterin säestyksellä ja eri esittäjien esittämänä. Voittajan valitsi kymmenhenkinen raati, johon kuului viisi norjalaista musiikkitoimittajaa – Rolf E. Schade, Yngvar Holm, Espen Eriksen, Karl Emil Hagelund ja Syver Reff – sekä heidän vaimonsa. Raadin jäsenistä kukin antoi jokaiselle kappaleelle arvosanan välillä 1-10. Eritellyt raatiäänet eivät kuitenkaan ole tiedossa. Kilpailun voitti kappale "Kom sol, kom regn", jonka karsinnassa esittivät Inger Jacobsen ja Laila Dalseth. Heistä Inger Jacobsen valittiin Norjan edustajaksi kansainväliseen Eurovision laulukilpailuun.
Melodi Grand Prix 1961

Melodi Grand Prix 1961 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 1961 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 349 kappaletta. Niistä viisi valittiin kilpailun finaaliin. Finaali pidettiin 18. helmikuuta Norjan yleisradioyhtiö NRK:n studiossa Oslossa. Finaalissa jokainen kappale esitettiin kahdesti, pienen ja suuren orkesterin säestyksellä ja eri esittäjien esittämänä. Voittajan valitsi raati, johon kuului viisi musiikkitoimittajaa ja viisi tavallista musiikin kuuntelijaa. Jokainen raadin jäsen antoi kullekin kappaleelle arvosanan välillä 1-10. Eritellyt raatiäänet eivät kuitenkaan ole tiedossa. Kilpailun voitti kappale "Sommer i Palma", jonka karsinnassa esittivät Per Asplin ja Nora Brockstedt. Heistä Nora Brockstedt valittiin Norjan edustuskappaleen esittäjäksi kansainväliseen Eurovision laulukilpailuun.
Melodi Grand Prix 1960

Melodi Grand Prix 1960 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 1960 Eurovision laulukilpailuun. Norja osallistui tuolloin Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa, joten Melodi Grand Prix järjestettiin myös ensimmäistä kertaa. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 303 kappaletta. Niistä raati, johon kuuluivat Øivind Bergh, Erik Diesen, Otto Nielsen ja Leif Rustad, valitsi 11 kilpailun semifinaaliin.
Semifinaali lähetettiin radiossa 4. helmikuuta. Semifinaalissa jokaisen kappaleen esitti joko Inger Jacobsen tai Jens Book-Jenssen. Semifinaalista kymmenhenkinen raati äänesti kuusi kappaletta finaaliin. Kukin raadin jäsen antoi jokaiselle kappaleelle arvosanan välillä 1-5, mutta tuomarikohtaiset äänet eivät ole tiedossa.
Finaali pidettiin 20. helmikuuta ja lähetettiin myös televisiossa. Finaalissa jokainen kappale sai uuden esittäjän. Voittajan valitsi 12-henkinen asiantuntijaraati, jonka jäsenistä kukin antoi jokaiselle kappaleelle arvosanan välillä 1-10. Kilpailun voitti Nora Brockstedt kappaleella "Voi Voi".
Tulos.
Finaali.
Finaalissa toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneiden kappaleiden välillä käytiin uusintaäänestys, jossa toiselle sijalle äänestettiin "Ny smart hatt".
Matti Myllylä

Matti Ilkka Johannes Myllylä (3. toukokuuta 1920 Helsinki – 3. heinäkuuta 2004 Kangasala) oli suomalainen järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Myllylän vanhemmat olivat toimitusjohtaja Johannes Jaakko Myllylä ja Auli Joutsiniemi ja puoliso vuodesta 1946 farmaseutti Tellervo Horsma. Myllylä tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1938 ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1947. Hän teki myös opintomatkoja lukuisiin eri maihin. Myllylä oli Maataloustyönantajain Liiton järjestösihteeri 1947–1949, Linnaisten ja Kassilan kartanoiden tilanhoitaja Mäntsälässä 1950–1951, Työtehoseuran tutkimus- ja opetuskeskuksen johtaja Nurmijärvellä 1951–1963, Hämeen-Satakunnan maanviljelysseuran toiminnanjohtaja 1963–1969 ja Pirkanmaan maatalouskeskuksen johtaja 1970–1983. Myllylällä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1982. Sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistunut Myllylä toimi sodissa joukkueenjohtajana, komppanianpäällikkönä ja tiedustelu-upseerina ja yleni luutnantiksi.
Eestin runotar

Eestin runotar: virolaisen lyriikan antologia on vuonna 1940 ilmestynyt virolaisen runouden antologia. Sen on toimittanut Elsa Haavio ja kustantanut WSOY. Teoksen alussa on Haavion johdanto "Viron uudenaikainen lyriikka".
August Alle

August Alle (31. elokuuta 1890 Viljandi – 8. heinäkuuta 1952 Tallinna, Viro) oli virolainen runoilija ja toimittaja. Hän sai ensin humanistisen koulutuksen, opiskeli sen jälkeen 1915–1918 lääketiedettä Venäjällä Saratovin yliopistossa ja palasi sitten opiskelemaan Viroon, jossa hän suoritti oikeustieteellisen tutkinnon 1937 Tarton yliopistossa. Hän toimi monissa ammateissa mutta kirjoitti myös koko ajan ja osallistui Viron kirjalliseen elämään. Neuvostoliiton miehitettyä Viron 1940 Alle myötäili miehittäjiä ja toimi opetusministeriössä ja muissa kulttuurilaitoksissa. Saksan miehityksen aikana hänet evakuoitiin Neuvostoliittoon. Hän oli "Loomingin" päätoimittaja vuodesta 1946 kuolemaansa asti.
Alle julkaisi ensimmäiset runonsa 1911, ja sen jälkeen niitä ilmestyi lehdissä ja kirjallisten ryhmien Noor-Eestin ja Siurun julkaisuissa. 1918 ilmestyi esikoiskokoelma "Üksinduse saartele", jossa on hänen tunnetuin runonsa "Eesti pastoraal". Hän oli myös satiirikko ja kirjoitti epigrammeja. Myös journalismissa hän viljeli satiiria, joka venyy joskus groteskiin ja absurdiin tyylilajiin. Alle käänsi etenkin puolalaista kirjallisuutta.
Suomennettu tuotanto.
Teoksessa: "Eestin runotar", toim. Elsa Haavio, Helsinki: WSOY 1940 Allen runot suom. Yrjö Jylhä
Teoksessa: "Veri ja kulta: Yrjö Jylhän suomentamaa maailmanlyriikkaa"
Teoksessa: "Purje: merirunoutta neljällä kielellä", Helsinki: Otava 1980
Hollannin Grand Prix 2023

Hollannin Grand Prix 2023 (virallisesti Formula 1 Heineken Dutch Grand Prix 2023) oli Formula 1 -kauden 13. osakilpailu, joka ajettiin 27. elokuuta Circuit Zandvoortin moottoriradalla Alankomaissa.
Vapaat harjoitukset.
Ensimmäisten vapaiden harjoitusten nopein oli Red Bullin Max Verstappen, Aston Martinin Fernando Alonso oli toinen ja Mercedeksen Lewis Hamilton kolmas.
McLarenin Lando Norris oli toisten vapaiden harjoitusten nopein, Verstappen toinen ja Williamsin Alexander Albon kolmas.
Verstappen oli kolmansien vapaiden harjoitusten nopein, Mercedeksen George Russell toinen ja Red Bullin Sergio Pérez kolmas.
Aika-ajot.
Verstappen ajoi paalupaikalle, Norris oli toinen ja Russell kolmas.
Kilpailu.
Verstappen ajoi kilpailun voittoon, Alonso oli toinen ja Alpinen Pierre Gasly kolmas.
Italian Grand Prix 2023

Italian Grand Prix 2023 (virallisesti Formula 1 Pirelli Gran Premio d’Italia 2023) oli Formula 1 -kauden 14. osakilpailu, joka ajettiin 3. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa.
Vapaat harjoitukset.
Ensimmäisten vapaiden harjoitusten nopein oli Red Bullin Max Verstappen, Ferrarin Carlos Sainz oli toinen ja Red Bullin Sergio Pérez kolmas.
Sainz oli toisten vapaiden harjoitusten nopein, McLarenin Lando Norris toinen ja Pérez kolmas.
Sainz oli myös kolmansien vapaiden harjoitusten nopein, Verstappen toinen ja Mercedeksen Lewis Hamilton kolmas.
Aika-ajot.
Sainz ajoi paalupaikalle, Mercedeksen George Russell oli toinen ja Ferrarin Charles Leclerc kolmas.
Kilpailu.
Verstappen ajoi kilpailun voittoon, Pérez oli toinen ja Sainz kolmas.
Singaporen Grand Prix 2023

Singaporen Grand Prix 2023 (virallisesti Formula 1 Singapore Airlines Singapore Grand Prix 2023) oli Formula 1 -kauden 15. osakilpailu, joka ajettiin 17. syyskuuta Marina Bayn katuradalla Singaporessa.
Vapaat harjoitukset.
Ensimmäisten vapaiden harjoitusten nopein oli Ferrarin Charles Leclerc ennen tallikaveriaan Carlos Sainzia ja Red Bullin Max Verstappenia.
Sainz oli toisten vapaiden harjoitusten nopein, Leclerc oli toinen ja Mercedeksen George Russell kolmas.
Sainz oli myös kolmansien vapaiden harjoitusten nopein, Russell oli toinen ja McLarenin Lando Norris kolmas.
Aika-ajot.
Sainz ajoi paalupaikalle, Russell oli toinen ja Leclerc kolmas.
Kilpailu.
Sainz ajoi kilpailun voittoon, Norris oli toinen ja Mercedeksen Lewis Hamilton kolmas.
Japanin Grand Prix 2023

Japanin Grand Prix 2023 (virallisesti Formula 1 Lenovo Japanese Grand Prix 2023) oli Formula 1 -kauden 16. osakilpailu, joka ajettiin 24. syyskuuta Suzukan moottoriradalla Japanissa.
Vapaat harjoitukset.
Ensimmäisten vapaiden harjoitusten nopein oli Red Bullin Max Verstappen ennen Ferrarin Carlos Sainzia ja McLarenin Lando Norrisia.
Verstappen oli myös toisten vapaiden harjoitusten nopein, Ferrarin Charles Leclerc oli toinen ja Norris kolmas.
Verstappen oli kolmansien vapaiden harjoitusten nopein, Norris toinen ja Norrisin tallikaveri Oscar Piastri kolmas.
Aika-ajot.
Verstappen ajoi paalupaikalle, Piastri oli toinen ja Norris kolmas.
Kilpailu.
Verstappen ajoi kilpailun voittoon, Norris oli toinen ja Piastri kolmas.
Qatarin Grand Prix 2023

Qatarin Grand Prix 2023 (virallisesti Formula 1 Qatar Airways Qatar Grand Prix 2023) oli Formula 1 -kauden 17. osakilpailu, joka ajettiin 8. lokakuuta Lusail International Circuitin moottoriradalla Qatarissa.
Vapaat harjoitukset.
Vapaiden harjoitusten nopein oli Red Bullin Max Verstappen ennen Ferrarin Carlos Sainzia ja Charles Leclerciä.
Aika-ajot.
Verstappen ajoi paalupaikalle ennen Mercedeksen George Russellia ja Lewis Hamiltonia.
Sprinttiaika-ajot (Sprint Shootout).
McLarenin Oscar Piastri ajoi sprinttipaalupaikalle ennen tallikaveriaan Lando Norrisia ja Verstappenia.
Sprinttikilpailu.
Piastri ajoi sprinttikilpailun voittoon, Verstappen oli toinen ja Norris kolmas.
Kilpailu.
Verstappen ajoi kilpailun voittoon, Piastri oli toinen ja Norris kolmas.
Yhdysvaltain Grand Prix 2023

Yhdysvaltain Grand Prix 2023 (virallisesti Formula 1 Lenovo United States Grand Prix 2023) oli Formula 1 -kauden 18. osakilpailu, joka ajettiin 22. lokakuuta Circuit of the Americasin moottoriradalla Texasissa Yhdysvalloissa.
Vapaat harjoitukset.
Vapaiden harjoitusten nopein oli Red Bullin Max Verstappen, Ferrarin Charles Leclerc oli toinen ja Mercedeksen Lewis Hamilton kolmas.
Aika-ajot.
Leclerc ajoi paalupaikalle, McLarenin Lando Norris oli toinen ja Hamilton kolmas.
Sprinttiaika-ajot (Sprint Shootout).
Verstappen ajoi sprinttipaalupaikalle ennen Leclerciä ja Hamiltonia.
Sprinttikilpailu.
Verstappen ajoi sprinttikilpailun voittoon, Hamilton oli toinen ja Leclerc kolmas.
Kilpailu.
Verstappen ajoi kilpailun voittoon ennen Hamiltonia ja Norrisia, mutta kilpailun jälkeen tehdyn tarkastuksen perusteella tuomaristo hylkäsi Hamiltonin suorituksen auton sääntöjenvastaisen pohjan vuoksi, minkä vaikutuksesta Norris nousi toiseksi ja Ferrarin Carlos Sainz kolmanneksi. Pistesijoitusten osalta Hamiltonin ja samalla myös Leclercin hylkääminen nostivat Williamsin Alexander Albonin ja Logan Sargeantin yhdeksänneksi ja kymmenenneksi, mikä oli Sargeantin ensimmäinen MM-pistesijoitus F1-sarjassa. AlphaTaurin Yuki Tsunoda puolestaan ajoi ensimmäistä kertaa F1-urallaan kilpailun nopeimman kierroksen.
Meksikon Grand Prix 2023

Meksikon Grand Prix 2023 (virallisesti Formula 1 Gran Premio de la Ciudad de México 2023 eli Méxicon Grand Prix 2023) oli Formula 1 -kauden 19. osakilpailu, joka ajettiin 29. lokakuuta Autódromo Hermanos Rodríguezin moottoriradalla Méxicossa Meksikossa.
Vapaat harjoitukset.
Ensimmäisten vapaiden harjoitusten nopein oli Red Bullin Max Verstappen ennen Williamsin Alexander Albonia ja Red Bullin Sergio Péreziä.
Verstappen oli myös toisten vapaiden harjoitusten nopein, McLarenin Lando Norris oli toinen ja Ferrarin Charles Leclerc kolmas.
Verstappen oli kolmansien vapaiden harjoitusten nopein, Albon toinen ja Pérez kolmas.
Aika-ajot.
Leclerc ajoi paalupaikalle ennen tallikaveriaan Carlos Sainzia ja Verstappenia.
Kilpailu.
Verstappen ajoi kilpailun voittoon, Mercedeksen Lewis Hamilton oli toinen ja Leclerc kolmas.
São Paulon Grand Prix 2023

São Paulon Grand Prix 2023 (virallisesti Formula 1 Rolex Grande Prêmio de São Paulo 2023) oli Formula 1 -kauden 20. osakilpailu, joka ajettiin 5. marraskuuta Interlagosin moottoriradalla São Paulossa Brasiliassa.
Vapaat harjoitukset.
Vapaiden harjoitusten nopein oli Ferrarin Carlos Sainz ennen tallikaveriaan Charles Leclerciä ja Mercedeksen George Russellia.
Aika-ajot.
Red Bullin Max Verstappen ajoi paalupaikalle, Leclerc oli toinen ja Aston Martinin Lance Stroll kolmas.
Sprinttiaika-ajot (Sprint Shootout).
McLarenin Lando Norris ajoi sprinttipaalupaikalle ennen Red Bullin Verstappenia ja Sergio Péreziä.
Sprinttikilpailu.
Verstappen ajoi sprinttikilpailun voittoon, Norris oli toinen ja Pérez oli kolmas.
Kilpailu.
Verstappen ajoi kilpailun voittoon, Norris oli toinen ja Aston Martinin Fernando Alonso kolmas.
Las Vegasin Grand Prix 2023

Las Vegasin Grand Prix 2023 (virallisesti Formula 1 Heineken Silver Las Vegas Grand Prix 2023) oli Formula 1 -kauden 21. osakilpailu, joka ajettiin 18. marraskuuta Las Vegas Strip Circuitilla Paradisessa Nevadassa Yhdysvalloissa.
Vapaat harjoitukset.
Ensimmäisten vapaiden harjoitusten nopein oli Ferrarin Charles Leclerc ennen Haasin kuljettajia Nico Hülkenbergiä ja Kevin Magnussenia.
Leclerc oli toisten vapaiden harjoitusten nopein ennen tallikaveriaan Carlos Sainzia ja Aston Martinin Fernando Alonsoa.
Mercedeksen George Russell oli kolmansien vapaiden harjoitusten nopein, McLarenin Oscar Piastri toinen ja Williamsin Logan Sargeant kolmas.
Aika-ajot.
Leclerc ajoi paalupaikalle, Sainz oli toinen ja Red Bullin Max Verstappen kolmas, mutta Sainzin lähtöruuturangaistuksen myötä Verstappen nousi toiseksi ja Russell kolmanneksi.
Kilpailu.
Verstappen ajoi kilpailun voittoon, Leclerc oli toinen ja Red Bullin Sergio Pérez kolmas.
Abu Dhabin Grand Prix 2023

Abu Dhabin Grand Prix 2023 (virallisesti Formula 1 Etihad Airways Abu Dhabi Grand Prix 2023) oli Formula 1 -kauden 22. ja viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 26. marraskuuta Yas Marinan moottoriradalla Abu Dhabissa.
Vapaat harjoitukset.
Ensimmäisten vapaiden harjoitusten nopein oli Mercedeksen George Russell ennen Aston Martinin testikuljettajaa Felipe Drugovichia ja AlphaTaurin Daniel Ricciardoa.
Ferrarin Charles Leclerc oli toisten vapaiden harjoitusten nopein, McLarenin Lando Norris toinen ja Red Bullin Max Verstappen kolmas.
Russell oli kolmansien vapaiden harjoitusten nopein, McLarenin Norris oli toinen ja Oscar Piastri kolmas.
Aika-ajot.
Verstappen ajoi paalupaikalle, Leclerc oli toinen ja Piastri kolmas.
Kilpailu.
Verstappen ajoi kilpailun voittoon, Leclerc oli toinen ja Russell kolmas.
Maalahdenjoki

Maalahdenjoki on Pohjanmaalla Maalahdella virtaava 13 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Maalahdenjoen vesistön pääuoman alajuoksun osuuden.
Joen kulku.
Maalahdenjoen nimi esiintyy kartoissa joen alajuoksulla ja ylettyy sellaiseen kohtaan, jossa on peltoaukean keskellä paikannimenä Ågrenarna. Tälle pienelle alueelle yhtyy eri ilmansuunnista tulevia pikkujokia tai puroja . Niitä ovat Långåminnbäcken, Svinbäcken, Häljobäcken ja Ribäcken. Purojen yhtymäkohdassa peltomaat ovat hyvin tasaiset ja ne sijaitsevat yli 12,5 metrin korkeudella mpy. Joki virtaa koko matkan kohti luodetta laajojen peltojen keskellä. Kolmen kilometrin jälkeen joki saapuu Övermalaxiin, jossa joen ylittää jo toinen silta. Seututie 679 seuraa joen kulkua sen pohjoisrantoja myötäilen. Ennen Maalahden kirkonkylää on neljän kilometrin matkalla kaksi pientä koskea. Kirkonkylän kohdalla on joen vedenpinnan korkeudeksi merkitty karttaan 9,5 metriä mpy. Vedenpinta pysyy tällä tasolla kirkonkylän koskeen niskaan rakennetun pohjapadon takia. Kirkonkylä ympäröi jokea parin kilometrin matkalla, joka päättyy Köpingsissä toiseen seututiehen 673 kuuluvaan siltaan. Alajuoksulla on vielä yksi silta. Joki on nyt muuttunut ilmeisen matalaksi, koska siinä on pieniä jokisaaria. Saarien määrä lisääntyy suuresti puolitoista kilometriä ennen joensuuta viimeisen sillan jälkeen. Saarien ympärillä vedenpinta pysyy samalla korkeudella niiden alapuolelle rakennetun pohjapadon ansiosta. Joensuussa joki kasvaa 100–150 metriä leveäksi ja sen rannat ovat täynnä kalastusmajoja, jotka muodostavat Åminnen kalasataman . Suistossa on lisäksi kaksi pienvenesatamaa. Joensuussa sijaitsee 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä lietesaari, jonka vasemmalta puolelta joen päävirtaus kulkee ohi.
Maalahdenjoen vesistöalue.
Maalahdenjoen vesistöalueen pinta-ala on 499,75 neliökilometriä ja sen järvisyys on 0,05 %. Maalahdenjoen jokiverkosto on yläjuoksultaan viuhkamainen. Joen keskivirtaama (MQ) vuosina 1972–2003 on ollut 4,0 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), mutta vuosittaiset virtaama-arvot ovat vaihdelleet 1,5–10,1 m³/s. Suurimmillaan se on ollut talvella 1999–2000, jolloin mitattiin 40 m³/s. Joki onkin varsin tulvaherkkä, sillä sen valuma-alueella ei esiinny järviä.
Ruoveden Pohjankylän työväentalo

Pohjankylän työväentalo oli Ruoveden kunnan Pohjan kylässä eli Jäminkipohjassa sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Pekkalan-Pohjankylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905 Pekkalan kartanon torppareiden ja työmiesten yhdistykseksi. Mukana perustamisessa oli Yrjö Mäkelin. Mukaan liittyi alussa jopa 120 jäsentä, mutta pian alkuinnostuksen haihduttua määrä laski noin kymmenesosaan siitä.
Yhdistyksen talo valmistui vuonna 1910 talkootyönä. Myöhemmin talon yhteyteen rakennettiin säännösten edellyttämä putka häiriökäyttäytyjiä varten. Ensimmäinen asiakas oli Onni-niminen mies, minkä seurauksena putka ristittiin ”Onnelaksi”. 1950-luvun puolivälissä talo oli yhä pystyssä, mutta sen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Toimintaa työväentalolla.
Vuonna 1915 yhdistys vietti 10-vuotisjuhliaan omalla talollaan. Ohjelmassa oli puheita, 10-vuotishistoriikin luku, näytelmä ynnä muuta. Vuonna 1925 järjestettiin pienviljelijäkurssi. Vuoden 1931 vappujuhlassa oli noin 200 osallistujaa, ja vuonna 1936 järjestettiin Sosialidemokraattisen piirikunnan opastuskurssit ja niiden päättäjäiset. Osallistujia kursseilla oli noin 30 ja keski-ikä 19 vuotta. Muutamat liittyivät kurssien jälkeen yhdistyksen jäseniksi. Kurssien päättäjäisissä läsnä oli noin sata henkeä. Pohjankylän työväenyhdistyksen soittokunta esiintyi, ja lisäksi ohjelmassa oli muun muassa puheita, kisällilaulua, yhteislaulua ja näytelmä.
Stibiini

Stibiini (SbH3) on antimonin ja vedyn muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa reagenssina puolijohdeteollisuudessa. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa stibiini on väritöntä kaasua, jolla on voimakkaasti epämiellyttävä haju. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin hiilidisulfidiin ja orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Yhdiste hapettuu helposti antimonitrioksidiksi. Kuumennettaessa ainetta yli 200 °C:n lämpötilaan stibiini hajoaa antimoniksi ja vedyksi. Stibiini on hyvin myrkyllistä.
Stibiiniä valmistetaan käsittelemällä magnesium- tai sinkkiantimonideja vahvoilla hapoilla. Ainetta muodostuu myös pelkistettäessä antimoni(III)yhdisteitä sinkillä tai natriumboorihydridillä.
Mg3Sb2 + 6 HCl → 2 SbH3 + 3 MgCl2 
Stibiiniä käytetään dopanttina valmistettaessa n-tyypin piipuolijohteita.
Pavlo Hrabovskyi

Pavlo Hrabovskyi (11. syyskuuta 1864 Puškarne, Oh’tyrkan piiri, Harkovan kuvernementti – 12. joulukuuta 1902 Tobolsk, Siperia, Venäjä) oli ukrainalainen runoilija, kääntäjä, toimittaja ja vallankumouksellinen.
Hrabovskyi erotettiin radikaaliutensa vuoksi 1882 Harkovan teologisesta seminaarista, ja hän joutui poliisin valvontaan. Hänet vangittiin ja karkotettiin 1886 Siperiaan Irkutskin kuvernementtiin, jossa hänet vangittiin jälleen 1889. Vapauduttuaan 1893 hän asui eri paikoissa ja vuodesta 1899 Tobolskissa, jossa hän kuoli keuhkotautiin.
Hrabovsky kävi vankilasta käsin kirjeenvaihtoa Galitsian ukrainalaisten kanssa, jotka julkaisivat hänen runojaan ja kirjallisuuskritiikkiään kulttuurilehdissä "Pravda", "Zorja" (Lviv), "Dzvinok", "Narod", "Žytie i slovo" ja "Literaturno-naukovyi vistnyk". Hän hylkäsi taidetta taiteen vuoksi -periaatteen ja kirjoitti yhteiskunnallista, poliittista ja isänmaallista runoutta. Hän käänsi venäläistä, eurooppalaista ja amerikkalaista runoutta. Hänen omia runojaan ja käännöksiään ilmestyi kokoelmina Lvivissä. Kokoelma "Kobza" ja pitkä runo, Robert Burns -parafraasi "Homa Bahlai", ilmestyi Tšernihivissä 1898. Hrabovskyin teoksia julkaistiin uudelleen Neuvosto-Ukrainan aikana.
IIIII

IIIII on Magenta Skycode -yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 15. maaliskuuta 2006. Se keräsi julkaisuvuonna kriitikoilta kiitosta, ja nousi Sue- ja Soundi-lehden vuosikymmenen parhaitten levyjen listoille.
Piippa Lappalainen

Piippa Lappalainen (o.s. Lybeck, 5. kesäkuuta 1940 Helsinki – 23. tammikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen muotisuunnittelija, vaatetusalan yrittäjä ja Taideteollisen korkeakoulun professori. Hän oli yksi kuopiolaisen Piretta-P.T.A.-yrityksen perustajista ja sen pääsuunnittelija parinkymmenen vuoden ajan.
Elämä.
Helsingissä Imatran Voiman johtajan tyttäreksi syntynyt Lappalainen opiskeli Ateneumin tekstiililinjalla ja sai sitten paikan kuopiolaisen Turo Oy:n vaatesuunnittelijana. Vuonna 1960 hän, aviomies Risto Lappalainen sekä Pirkko ja Veijo Koponen perustivat Kuopioon Piretta-vaateyrityksen, jonka mallistojen suunnittelusta hän vastasi. Hän toimi myös Italian kunniakonsulina tutustuttuaan maahan liikematkoillaan ja opeteltuaan maan kieltä.
Piretta Oy sai hyvän lähdön 1960-luvun lopun naisten maksipituisista päällystakeista, ja myös sen nuorille suunnattu sisarmerkki P.T.A sai suosiota Suomen lisäksi myös vientimaissa, Neuvostoliiton lisäksi myös länsimarkkinoilla. 1980-luvun puolenvälin jälkeen Lappalaiset myivät osuutensa yhtiöstä ja muuttivat Helsinkiin. Piippa Lappalainen kutsuttiin Nanso Oy:n ja Taideteollisuusliitto Ornamon hallitusten jäseneksi sekä vuosituhannen vaihteen tienoilla viisivuotiskaudelle Taideteollisen korkeakoulun muotitaiteen professorina. Sisarensa Mirja Almayn kanssa hän laati WSOY:n vuonna 1996 julkaiseman suomalaisen vaatetusteollisuuden historiikin "Kansakunnan vaatettajat".
Vuonna 1979 työryhmä Piippa Lappalainen, Ritva-Liisa Pohjalainen ja Pirkko Vienola saivat Taideteollisuuden valtionpalkinnon Piretta Oy:lle tekemistään mallistoista.
Lappalainen on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Väärinmajan työväentalo

Väärinmajan työväentalo oli Ruoveden kunnan Väärinmajan kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Väärinmajan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Vuonna 1906 jäseniä oli jo yli 200. Alkuinnostuksen jälkeen jäsenmäärä laski, mutta yhdistys pysyi kuitenkin toiminnassa, kunnes sisällissota katkaisi sen. Vuonna 1919 päästiin aloittamaan uudelleen, mutta alku oli hankalaa, kun suuri osa yhdistyksen jäsenistä oli kaatunut sodassa tai vangittu.
Jo ennen sisällissotaa yhdistys yritti vuokrata tonttia ja osti rakennuspuutkin, mutta ne jouduttiin myymään vuonna 1918. Tontin hankkiminen oli sodan jälkeenkin hankalaa, mutta lopulta vuonna 1926 eräs henkilö myi yhdistykselle tontin, ja rakennustyöt saattoivat alkaa. Valtion metsästä ostettiin sata kappaletta hirsipuita, jotka ajettiin talkoilla rakennuspaikalle. Rakennustarpeita kerättiin myös lahjoituksilla. Työt tehtiin osaksi talkoilla ja osaksi palkkatyönä. 
Talon vihkiäisiä vietettiin 21.10.1928, ja talo oli täynnä. Ohjelma alkoi Kansainvälisen yhteislaululla, minkä jälkeen ohjelmassa oli puheita, runonlausuntaa ja yhdistyksen historiikki. Iltajuhlassa taas laulettiin Työväen marssi, pidettiin puheita sekä esitettiin näytelmä ja lausuntaa.
Yhdistyksen toiminta oli vilkasta 1930-luvulla ja vielä sotien jälkeenkin. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Kenraali Tson kana

Kenraali Tson kana () on ruokalaji, jonka kehitti taiwanilainen Peng Chang-kuei 1950-luvulla kokattuaan sitä yhdysvaltalaiselle amiraali Arthur Radfordille. Peng muutti 1970-luvulla New Yorkiin, jossa hän avasi ravintolan, minkä johdosta hänen kehittämästään ruokalajista tuli suosittu. Tämän jälkeen ruoka on omaksuttu kiinalaisravintoloiden tarjontaan eri puolilla maailmaa. Ruokalaji on nimetty 1800-luvun kiinalaisen sotilasjohtaja Zuo Zongtangin (Tso Tsung-t'ang) mukaan.
Kenraali Tson kana on rapeaksi friteerattua kanaa sisältävä makea, etikkainen ja maltillisen tulinen ruokalaji. Perinteisessä reseptissä makeus tulee sokerista. Suosiota on saavuttanut myös ruokalajista tehty vegaaninen versio Kenraali Tson tofu.
Josef Wilhelm Wallander

Josef Vilhelm Wallander (1821–1888) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän opiskeli Tukholmassa taideakatemiassa ja harjoitti ensin historiamaalausta mutta siirtyi sitten laatumaalaukseen. Hän oleskeli 1856–1862 Düsseldorfissa, Ranskassa ja Italiassa ja oli 1867–1886 Ruotsin taideakatemian professorina. Hänen monet laatumaalauksensa kuvaavat Ruotsin kansanelämää: markkinoita, häitä, talkoita ynnä muuta düsseldorfilaiseen tyyliin. Muutamien maalaustensa aiheet hän on saanut C. M. Bellmanin lauluista. Jossain mielessä historiallista maalausta ovat sellaiset teokset kuin "Jesuiitat ja Kristuksen kuva" (1862) ja "Juutalaisvaino" (1885).
Wallanderin veljenpoika oli taidemaalari, keraamikko Alf Wallander.
Strobl

Strobl on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Highlandin piirikunta

Highlandin piirikunta voi tarkoittaa
Gina Prince-Bythewood

Gina Maria Prince-Bythewood (o.s. Prince; s. 10. kesäkuuta 1969, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja, joka on työskennellyt sekä elokuvien että televisiosarjojen parissa.
Ura.
Prince-Bythewood valmistui Kalifornian yliopiston Los Angelesin -kampuksen teatteri-, elokuva- ja televisiokoulusta vuonna 1991.
Prince-Bythewood on ohjannut elokuvissaan useita tunnettuja näyttelijöitä ja julkisuuden henkilöitä. Näihin kuuluvat Viola Davis, Jennifer Hudson, Alicia Keys, Queen Latifah ja Charlize Theron.
Prince-Bythewood sai parhaan ohjauksen Bafta-ehdokkuuden elokuvasta "The Woman King" (2022).
Leif Haraldseth

Leif Haraldseth (30. marraskuuta 1929 Drammen – 8. huhtikuuta 2019) oli norjalainen ammattiyhdistysjohtaja ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kunta- ja työministerinä 1987–1988 sekä Landsorganisasjonenin puheenjohtajana 1987–1989. Vuosina 1989–1999 hän oli Buskerudin maaherra.
Arne Øien

Arne Øien (22. joulukuuta 1928 Oslo – 5. lokakuuta 1998 Oslo) oli norjalainen ekonomisti ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan öljy- ja energiaministerinä 1986–1989.
Hasler

Hasler on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Letitia Wright

Letitia Michelle Wright (s. 31. lokakuuta 1993 Georgetown, Guyana) on guyanalais-brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt sekä elokuvissa että televisiosarjoissa. Hänet tunnetaan parhaiten Shurin roolista Marvel Cinematic Universen elokuvissa.
Storožynets

Storožynets () on kaupunki Siretjoen varrella Ukrainan länsiosassa, Tšernivtsin alueen Tšernivtsin piirissä.
Kaupunki sijaitsee maanteitse 21 kilometriä aluekeskus Tšernivtsistä lounaaseen.
Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 14 138 (2021).
Asutus on arkeologisten asutusjäännösten perustella kehittynyt 1300-luvulla. Paikkakunta mainitaan moldovalaisissa dokumenteissa kylänä ensimmäisen kerran vuonna 1448. Moldovan ruhtinaskunnan jälkeen se oli 1500-luvulla turkkilaisten hallinnassa, kunnes 1774 siirtyi Bukovinan osana osaksi Itävaltaa Habsburgien omistukseen. Kaupunginoikeudet se sai 1854. Kihlakuntakaupungiksi se tuli vuonna 1904. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kaupungin miehitti Romania, ja vuonna 1940 se liitettiin Ukrainan sosialistiseen neuvostotasavaltaan, jossa siitä tehtiin piirikeskus.
Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksessa kaupunki siirtyi osaksi Tšernivtsin piiriä.
Phrygia prima

Phrygia prima ("Phrygia I", ), myöhemmin Phrygia Pacatiana (), oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Fryygiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella.
Maantiede.
Phrygia priman provinssi käsitti Fryygian maakunnan länsiosan Vähän-Aasian ja samalla nykyisen Turkin läntisissä sisäosissa. Provinssin itäpuolella sijaitsivat Fryygian itäosan käsittänyt Phrygia secundan (Phrygia II, myöhemmin Phrygia salutaris) provinssi ja Pisidian provinssi, eteläpuolella Lycia et Pamphylian provinssi (myöhemmin erilliset Lycia ja Pamphylia) ja Carian provinssi, länsipuolella Lydian provinssi, luoteispuolella Hellespontuksen provinssi ja pohjoispuolella Bithynian provinssi. Phrygia priman hallinnollinen keskus oli Laodikeia tai Hierapolis.
Eri nykylähteissä Phrygia prima (I) ja Phrygia secunda (II) esiintyvät kartalla joskus väärin päin, ja myös lisänimissä Pacatiana ja salutaris esiintyy sekaannusta ja ne liitetään provinsseihin joskus väärin päin. "Barrington Atlas of the Greek and Roman World" -kartastossa, jota tässä seurataan, Phrygia I (Pacatiana) on provinsseista lännempi ja Phrygia II (salutaris) idempi.
Kaupunkeja.
Phrygia priman kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Phrygia priman alue oli aiemmin osa Asian provinssia. Phrygia priman provinssi perustettiin oletettavasti keisari Diocletianuksen uudistuksen yhteydessä noin vuonna 293–297. Joskus on tosin katsottu, että tuossa vaiheessa Asian provinssista olisi erotettu yksi Phrygian provinssi, joka olisi jaettu kahtia Phrygia primaksi ja Phrygia secundaksi vasta Konstantinus Suuren aikana 300-luvun alkupuolella. Varmuudella jako on ollut olemassa "Veronan luettelon" kirjoittamisen aikaan noin vuonna 313/314.
Phrygia prima oli Fryygian kahdesta provinssista suurempi, vauraampi ja merkittävämpi. Provinssi kuului Asianan diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Oriensin prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Itä-Roomaa. Samoihin aikoihin provinssin nimeksi tuli "Phrygia Pacatiana". Uusi nimi mainitaan ensimmäisen kerran mahdollisesti vuonna 396. Viimeistään se oli käytössä vuodesta 405, ja se esiintyy "Notitia dignitatumissa".
Provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Phrygia secunda

Phrygia secunda ("Phrygia II", ), myöhemmin Phrygia salutaris (), oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Fryygiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella.
Maantiede.
Phrygia secundan provinssi käsitti Fryygian maakunnan itäosan Vähän-Aasian ja samalla nykyisen Turkin läntisissä sisäosissa. Sen länsipuolella sijaitsi Phrygia priman provinssi (Phrygia I, myöhemmin Phrygia Pacatiana), pohjoispuolella Bithynian provinssi, itäpuolella Galatian provinssi (myöhemmin Galatia salutaris), ja eteläpuolella Pisidian provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Synnada.
Eri nykylähteissä Phrygia prima (I) ja Phrygia secunda (II) esiintyvät kartalla joskus väärin päin, ja myös lisänimissä Pacatiana ja salutaris esiintyy sekaannusta ja ne liitetään provinsseihin joskus väärin päin. "Barrington Atlas of the Greek and Roman World" -kartastossa, jota tässä seurataan, Phrygia I (Pacatiana) on provinsseista lännempi ja Phrygia II (salutaris) idempi.
Kaupunkeja.
Phrygia secundan kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Phrygia secundan alue oli aiemmin osa Asian provinssia. Phrygia secundan provinssi perustettiin oletettavasti keisari Diocletianuksen uudistuksen yhteydessä noin vuonna 293–297. Joskus on tosin katsottu, että tuossa vaiheessa Asian provinssista olisi erotettu yksi Phrygian provinssi, joka olisi jaettu kahtia Phrygia primaksi ja Phrygia secundaksi vasta Konstantinus Suuren aikana 300-luvun alkupuolella. Varmuudella jako on ollut olemassa "Veronan luettelon" kirjoittamisen aikaan noin vuonna 313/314.
Phrygia secunda oli Fryygian kahdesta provinssista pienempi, köyhempi ja vähemmän merkittävä. Provinssi kuului Asianan diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Oriensin prefektuuria. Viimeistään vuonna 385 provinssin nimeksi oli tullut "Phrygia salutaris", tosin nimi esiintyy jo vuonna 359–361. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Itä-Roomaa.
Provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Picenum suburbicarium

Picenum suburbicarium () oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti suunnilleen nykyisen Italian Marchen alueen.
Maantiede.
Picenum suburbicariumin provinssi käsitti alueen Italian niemimaan itärannikon pohjoisosissa Adrianmeren rannalla. Siihen kuului aiemman Flaminia et Picenumin provinssin eteläosa. Provinssin luoteispuolella sijaitsi Flaminia et Picenum annonarium, länsipuolella Tuscia et Umbria, lounaispuolella Valeria ja kaakkoispuolella Samnium. Provinssin hallinnollinen keskus oli Asculum.
Kaupunkeja.
Picenum suburbicariumin kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Picenum suburbicariumin alue oli aiemmin osa Augustuksen Italian alueisiin kuulunutta Picenumin aluetta (Regio V) ja sitten Flaminia et Picenumin provinssia. Picenum suburbicariumin provinssi perustettiin 300-luvun jälkimmäisellä puolella, kun Flaminia et Picenumin provinssi jaettiin kahdeksi provinssiksi, joista toinen oli aiemmin provinssin pohjoisosan käsittänyt Flaminia et Picenum annonarium ja toinen eteläosan käsittänyt Picenum suburbicarium. Picenum suburbicarium kuului Italia et African prefektuuriin ja Italia suburbicarian diokeesiin.
Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen Picenum suburbicarium oli osa Länsi-Roomaa. Varmuudella provinssi on ollut olemassa viimeistään "Notitia dignitatumin" aikoihin 400-luvun alussa.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Raetia prima

Raetia prima ("Raetia I", ) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti osan nykyisistä Sveitsistä ja Itävallasta.
Maantiede.
Raetia priman provinssi sijaitsi Alpeilla ja käsitti suunnilleen nykyisen Sveitsin itäosan ja Itävallan länsiosan. Sen pohjois- ja itäpuolella sijaitsi Raetia secundan provinssi, eteläpuolella Venetia et Histria, lounaispuolella Liguria ja länsipuolella Maxima Sequanorum. Provinssin hallinnollinen keskus oli Curia.
Kaupunkeja.
Raetia priman kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Raetia priman alue oli aiemmin osa Raetian provinssia. Raetia priman provinssi perustettiin jossakin välissä 200-luvun loppua tai 300-lukua, kun Raetian provinssi jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Raetia prima ja Raetia secunda. Provinssit kuuluivat Italian diokeesiin ja kumpaakin hallitsi "praeses". Jako on tehty mahdollisesti jo osana Diocletianuksen uudistusta noin vuonna 293. Provinssijako ei kuitenkaan esiinny "Veronan luettelossa" 300-luvun alkupuolella, mikä saattaa olla virhe, sillä luettelossa on muitakin virheitä Italian diokeesin kohdalla. Viimeistään jako vaikuttaa olleen olemassa vuonna 355.
Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen Raetia prima oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja Italia annonarian diokeesiin. Provinssi mainitaan "Notitia dignitatumissa" 400-luvun alussa.
Provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Raetia secunda

Raetia secunda ("Raetia II", ) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti alueita nykyisistä Itävallasta ja Etelä-Saksasta.
Maantiede.
Raetia secundan provinssi sijaitsi Alpeilla ja käsitti alueen suunnilleen nykyisen Itävallan länsiosasta sekä Baijerista Saksan eteläosassa. Se oli rajaprovinssi, jonka pohjoispuolella sijaitsi Rooman valtakunnan ulkopuolinen Germania. Provinssin itäpuolella sijaitsivat Noricum ripensen ja Noricum mediterraneumin provinssit ja eteläpuolella Venetia et Histria ja Raetia prima. Provinssin hallinnollinen keskus oli Augusta Vindelicum.
Kaupunkeja.
Raetia secundan kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Raetia secundan alue oli aiemmin osa Raetian provinssia. Raetia secundan provinssi perustettiin jossakin välissä 200-luvun loppua tai 300-lukua, kun Raetian provinssi jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Raetia prima ja Raetia secunda. Provinssit kuuluivat Italian diokeesiin ja kumpaakin hallitsi "praeses". Jako on tehty mahdollisesti jo osana Diocletianuksen uudistusta noin vuonna 293. Provinssijako ei kuitenkaan esiinny "Veronan luettelossa" 300-luvun alkupuolella, mikä saattaa olla virhe, sillä luettelossa on muitakin virheitä Italian diokeesin kohdalla. Viimeistään jako vaikuttaa olleen olemassa vuonna 355.
Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen Raetia secunda oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja Italia annonarian diokeesiin. Provinssi mainitaan "Notitia dignitatumissa" 400-luvun alussa.
Provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Grigórios Spantidákis

Grigórios Spantidákis (, 1909–1996) oli kreikkalainen kenraaliluutnantti ja yleisesikunnan päällikkö siinä vaiheessa, kun Kreikan sotilasjuntta nousi valtaan huhtikussa 1967. Hän siirtyi vallankaappauksessa juntan puolelle, ja nimitettiin varapääministeriksi ja puolustusministeriksi. 
Nuorena upseerina mukana toisessa maailmansodassa.
Spantidákis syntyi Kreetalla ja valmistui upseeriksi vuonna 1931. Sen jälkeen hän taisteli kapteenina Italian-Kreikan sodassa 1940–1941. Akselivaltojen hyökäyttyä Saksan johdolla Kreikkaan huhtikuussa 1941 Spantidákis osallistui taisteluihin ja haavoittui. Kreikan akselimiehityksen aikana hän osallistui natsimiehityksen vastaiseen maanalaiseen Ómiros-vastarintaryhmän toimintaan, ja vuonna 1944 hän pakeni Kairoon ja liittyi maanpaossa olevan Kreikan hallituksen sisäpiiriin.
Sodan jälkeen armeijan korkeissa viroissa.
Maailmansodan jälkeen vuonna 1946 hänet ylennettiin majuriksi, ja hän taisteli Kreikan sisällissodan ensi vaiheen taisteluissa. Vuonna 1947 hänet nimitettiin uuden panssarikoulun ensimmäiseksi päälliköksi, jossa hän toimi vuoteen 1949 asti. Samana vuonna hänet ylennettiin everstiluutnantiksi, ja hän toimi sen jälkeen marsalkka Aléxandros Papágoksen esikunnassa. 1950-luvulla hän työskenteli esikunta- ja komentoviroissa mm. Naton palveluksessa. Vuonna 1964 Spantidákis ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja seuraavana vuonna Kreikan armeijan yleisesikunnan päälliköksi.
Mukana everstijuntan vallankaappauksessa ja hallituksessa.
Kreikan poliittinen tilanne 1960-luvun puolivälissä johti useiden lyhytikäisten hallitusten syntymiseen ja lopulta armeijan everstien tekemään vallankaappaukseen 21. huhtikuuta 1967.
Asemansa puolesta Spantidákis oli keskeisessä asemassa. Vallanottaneet everstit suunnittelivat syrjäyttävänsä hänet, mutta Spantidákisin siirryttyä tukemaan vallankaapanneita hänet suunniteltiin nimitettäväksi pääministeriksi, mutta kuningas Konstantin II vaati nimittämään hallituksen johtoon siviilin. Näin korkeimman oikeuden syyttäjä Konstantínos Kólliasista tuli pääministeri ja Spantidákisista varapääministeri ja puolustusministeri. 
Kaappauksen alkuvaiheessa näytti julkisuuteen siltä, että Spantidákis korkeasta asemastaan johtuen olisi ollut kärkihahmo, mutta pian selvisi todelliset voimamiehet eli prikaatinkenraali Stylianós Pattakós, everstit Geórgios Papadópoulos ja Nikólaos Makarézos. 
Spantidákis toimi tehtävissään varapääministerinä ja puolustusministerinä aina kuningas Konstantinin 13. joulukuuta 1978 tapahtuneeseen epäonistuneeseen vastavallankumousyritykseen. Tapahtuman aikaan Spantidákis oli Kreikan edustajana Naton huippukokouksessa Brysselissä, mutta ilmoitti kannattavansa kuninkaan toimintaa. Juntan johtoon noussut ja itsensä tässä vaiheessa pääministeriksi nostanut eversti Papadópoulos erotti Spantidákisin kuten myös aiemman pääministeri Kólliasin. 
Hallituksen kaatumisen jälkeen hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen roolistaan ​​siinä. Hänet vapautettiin ennenaikaisesti terveydellisistä syistä ja kuoli vuonna 1996.
Hän kuoli Ateenassa vuonna 1996.
Saimir Pirgu

Saimir Pirgu (s. 1981) on albanialainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan tenori.
Pirgu aloitti varhain viulunsoiton opiskelun. Vasta nuorena aikuisena hän päätti ryhtyä oopperalaulajaksi nähtyään 19-vuotiaana televisiosta Kolmen tenorin esiintymisen. Pirgu opiskeli Bolzanon Monteverdi-konservatoriossa Vito Maria Brunettin johdolla. Hän saavutti kansainvälistä kilpailumenestystä, pääsi esiintymään useisiin rooleihin Luciano Pavarottin kanssa ja sai 22-vuotiaana Claudio Abbadolta kutsun esiintymään Ferrandon roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin "Così fan tuttessa" Ferrarassa. Pirgu on sittemmin esiintynyt muun muassa Wienin valtionoopperassa, Deutsche Oper Berlinissä, Bolšoi-teatterissa, Gran Teatre del Liceussa, Sydneyn oopperatalossa, Teatro Colónissa, Los Angelesin oopperassa, Washington National Operassa, Pariisin oopperassa, Tokiossa, Bangkokissa, La Scalassa, Metropolitan-oopperassa, Baijerin osavaltionoopperassa, Veronan Arenassa, Salzburgin musiikkijuhlilla, Zürichin oopperassa ja Covent Gardenissa.
Pirgu on tulkinnut rooleja muiden muassa Jacques Offenbachin, Charles Gounod'n, Georges Bizet'n, Charles Gounod'n, Giuseppe Verdin ja Giacomo Puccinin oopperoissa. Hän on esittänyt myös eri sinfoniaorkestereiden kanssa konserttiohjelmistoa, kuten Verdin ja Mozartin requiemit.
AsciiDoc

AsciiDoc on yksinkertainen ihmisen luettavissa oleva merkkauskieli, joka on tarkoitettu dokumentaation kirjoittamiseen. AsciiDoc sisältää samat ominaisuudet kuin esimerkiksi DocBook, mutta sitä voi kirjoittaa tekstieditorilla ilman erikoistuneita työkaluja tai tekstinkäsittelyohjelmia. Dokumentti muunnetaan skriptillä toisiin muotoihin kuten PDF, TeX, Unixin man-sivut, sähkökirjaksi tms.
Formaatin loi Stuart Rackham, joka vuonna 2002 julkaisi asciidoc ja a2x -työkalut. Muitakin AsciiDocia tukevia ohjelmia on julkaistu, kuten Rubylla kirjoitettu Asciidoctor (2013). GitHubin käyttämä Markdown on hyvin samanlainen kuin AsciiDoc. Eclipse Foundation on aloittanut AsciiDocin standardoinnin. Antora julkaisujärjestelmä käyttää AsciiDoc-merkintäkieltä.
Esimerkki.
== Otsikko
=== Toisen tason otsikko
Tämä on ensimmäinen kappale. Otsikkojen merkintä lienee lainattu Wikipedian wiki-merkintäkielestä.
.Kappaleen otsikko
AsciiDoc lainaa esimerkiksi sähköposteissa ja nyysseissä käytettyjä vahvistuskeinoja: *lihavoitu*, _alleviivattu_ teksti.
[.text-center]
Tämä on keskitetty teksti.
[verse,Kalevala, kolmas runo]
Vaka vanha Väinämöinen,
tietäjä iän-ikuinen.
https://asciidoclive.com[AsciidocLIVE] -- linkki verkkosivulle
International Conference on Human-Robot Interaction

"International Conference on Human-Robot Interaction" (HRI) on ihmisen ja robotiikan vuorovaikutusta tutkiva ACM:n ja IEEE:n järjestämä jokavuotinen poikkitieteellinen konferenssi. Konferenssi keskittyy robotiikan yhtymäkohtiin eri tieteenalojen kanssa. Näitä tieteenaloja ovat mm. psykologia, kognitiotiede, ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutus (Human-Computer Interaction eli HCI), tekoälytieteet, sekä antropologia.
Andrei Tšibis

Andrei Vladimirovitš Tšibis (; s. 19. maaliskuuta 1979) on venäläinen poliitikko, joka on toiminut Murmanskin alueen päämiehenä vuodesta 2019 lähtien. Hän on aiemmin toiminut Venäjän rakennus-, asumis- ja yhteisöpalveluasioiden varaministerinä vuosina 2013–2019. Tšibis edustaa Venäjän valtapuoluetta yhtenäistä Venäjää.
Tšibis syntyi Tšuvassian pääkaupungissa Tšeboksaryssä. Hän opiskeli oikeustiedettä Moskovassa Venäjän osuuskuntayliopistossa ja valmistui vuonna 2001. Vuonna 2006 hän väitteli tieteiden kandidaatiksi Venäjän sisäministeriön akatemiassa Volgogradissa.
Joulukuussa 2013 Tšibis nimitettiin Venäjän rakennus-, asumis- ja yhteisöpalveluasioiden varaministeriksi. Lokakuussa 2014 hänet nimitettiin Venäjän päärakennustarkastajaksi. Maaliskuussa 2019 hänet nimitettiin Murmanskin alueen virkaatoimittavaksi päämieheksi, ja syyskuussa hänet valittiin alueen varsinaiseksi päämieheksi. Marraskuussa hänet valittiin Venäjän valtapuolueen yhtenäisen Venäjän Murmanskin osaston sihteeriksi.
Joulukuussa 2022 Tšibis lisättiin Euroopan unionin pakotelistalle Venäjän Ukrainaa vastaan käynnistämän hyökkäyksen takia.
Interaktiivinen taide

Interaktiivinen taide on taidetta, johon kokija voi vaikuttaa. Interaktiivinen taide voi esimerkiksi kutsua kokijan kävelemään sen lävitse tai ympäri, tai kutsua kokijoita osallistumaan taideteokseen. Interaktiivinen taide liittyy ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutuksen (human-computer interaction eli HCI) tiedekenttään. 
Interaktiivisen taiteen tietotekniset elementit sisältävät usein tietokoneita, käyttöliittymiä tai sensoreita jotka reagoivat liikkeisiin, lämpöön, tai ympäristön muutoksiin (esim. säähän). Taideteoksen sisältämä tietokone on koodattu reagoimaan näihin ärsykkeisiin. 
Aikaisimmat interaktiiviset taideteokset on tehty 1920-luvulla. Interaktiivinen taide huomioitiin virallisesti taidekentällä vasta 1990-luvun loppupuolella. 
Interaktiivinen taide on usein immersiivistä. Immersiivinen taide on upottavaa, ja voi sisältää esimerkiksi audiota ja videokuvaa.
Suomalaiset interaktiiviset taiteilijat.
Suomalisiin interaktiivisiin taiteilijoihin kuuluvat mm. WAUHAUS-kollektiivi, Ekho Collective, sekä Kaiken Keskus.
Ihmisen ja robotin vuorovaikutus

Ihmisen ja robotin vuorovaikutus on tieteenala, joka tutkii näitä vuorovaikutuksia ( eli HRI). HRI on poikkitieteellistä, ja tutkii robotiikan vuorovaikutusta muun muassa ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutuksen (human-computer interaction eli HCI), tekoälytieteiden, lingvistiikan, muotoilun, psykologian ja antropologian kanssa. 
Ihmisen ja robotin vuorovaikutuksen tieteellinen tutkimus.
Ihmisen ja robotin vuorovaikutusta käsittelevaa tutkimusta julkaistaan monessa tieteellisessä konferenssissa. Esimerkkejä ovat:
Grönlannin asutushistoria

Grönlannin asutushistoria alkaa ajalta muutamia tuhansia vuosia sitten, jolloin Grönlantia alkoivat asuttaa ihmiset, jotka olivat ehkä jotain sukua Amerikan intiaaneille. Nämä kansanryhmät asuttivat Grönlantia 300-400-luvuille saakka, jolloin ne katosivat. Joskus 1000-luvulla Grönlantiin tuli viikinkejä, joita johti Erik Punainen. Suurinpiirtein samoihin aikoihin ilmaantuivat myös inuiitit. Viikingit katosivat saarelta 1400-luvulla, jolloin Grönlannin ilmasto kylmeni. Tämän jälkeen Grönlannissa asui yksinomaan inuiitteja muutaman sadan vuoden ajan. 1700-luvulla erään norjalaisen lähetyssaarnaajan toimeksiannosta Grönlantiin rakennettiin pääkaupunki Nuuk. Nykyisin Grönlanti kuuluu Tanskaan, mutta tanskalaisia saaren väestöstä on vain 10 prosenttia ja suurin osa väestöstä on inuiitteja.