tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Von Konow

Von Konow () on suomalainen aatelissuku numero 151. Suku on lähtöisin Brandenburgin maakreivikunnasta ja muutti vuonna 1631 Inkerinmaalle. Uudenmaan rykmentin everstiluutnantti Gustav Adolf von Konowin pojat naturalisoitiin Ruotsissa vuonna 1772 ja introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1776 aatelisena sukuna numero 2080.
Claude Bernard

Claude Bernard (12. heinäkuuta 1813 – 10. helmikuuta 1878) oli ranskalainen fysiologi. Hänen ansioitaan ovat muun muassa haiman aseman selvittäminen ruoansulatuksessa ja vasomotoristen hermojen löytäminen. Hän selvitti myös, että maksaan varastoituu hiilihydraattia glykogeeninä, josta taas vapautuu sokeria vereen. Aiemmin oli luultu, että vain kasvit voivat tuottaa sokeria. Bernard oli myös merkittävä fysiologian, lääketieteen ja biologian teoreetikko, ja yleisesti arvioiden kokeellisessa biologiassa noudatetaan yhä hänen kehittelemiään periaatteita. Fysiologian katsotaan olevan itsenäinen tiede Claude Bernardin ansiosta, ja häntä on kutsuttu jopa kaikkien aikojen huomattavimmaksi fysiologiksi. 
Bernard valittiin vuonna 1868 Ranskan akatemiaan.
Proton Holdings

Proton Holdings Berhad on malesialainen autonvalmistaja, joka valmistaa Proton-merkkisiä autoja. Yrityksen omistavat malesialainen - Malesian pörssissä noteerattu - monialayritys DRB-Hicom (50,1 %) ja kiinalainen autonvalmistaja Geely, joka osti Protonista 49,9 prosentin osuuden vuonna 2017. Yritys työllistää maailmanlaajuisesti noin 9 500 henkilöä.
Historia.
Proton (malajinkielinen nimi "Perusahaan Otomobil Nasional") perustettiin toukokuussa 1985. Mitsubishi Motors omisti siitä 7,93 prosentin osuuden vuosien 1983 ja 2004 välillä. Mitsubishi myi osuutensa Protonista Khazanah Nasionalille. Protonin ensimmäinen malli oli Mitsubishin lisenssillä valmistettu Proton Saga. Se esiteltiin vuonna 1985 ja sen valmistus alkoi heinäkuussa 1985. Proton listautui Kuala Lumpurin pörssiin vuonna 1992. Yritys osti Bugatilta 80 prosentin osuuden brittiläisestä Lotuksesta. Vuonna 2002 sen osuus kasvoi 95,65 prosenttiin. Vuoden 2004 huhtikuussa yhtiö otti käyttöön uuden nimen Proton Holdings Berhad. Vuonna 2012 DRB-Hicom hankki Protonin omistuksen kokonaisuudessa itselleen. Vuonna 2017 DRB-Hicom myi Protonista 49,9 % Geely:lle.
Vuonna 1989 Protonin valmistamia autoja alettiin viedä myös Isoon-Britanniaan, ja nykyään sitä viedään yli 50 maahan, esimerkiksi Turkkiin, Etelä-Afrikkaan, Australiaan sekä useisiin Aasian ja Lähi-idän maihin. Suomeen Protonia ei toistaiseksi olla tuotu. Protoneja valmistetaan Malesian lisäksi myös Indonesiassa ja Iranissa. Indonesiassa sitä on valmistettu vuodesta 2005 lähtien. Se aloitti myös Volkswagen Passatin valmistamisen vuonna 2005 ja Volkswagen Foxin valmistuksen vuonna 2006. 
Myyntimäärät vuonna 2004 olivat Malesiassa 155 420 kappaletta ja ulkomailla 16 000 kappaletta.
Geely osti Protonilta Lotuksesta 51 % vuonna 2017. Loput 49 % Lotuksesta omistaa Etika Automotive, joka on malesialaisen virvoitusjuomavalmistaja Etika holdings:in kokonaan omistama tytäryhtiö.
Mallit.
Yksi Protonin suurimmista omistajista on Mitsubishi, ja suurin osa Protonin malleista perustuukin Mitsubishin malleihin. Esimerkiksi Protonin ensimmäinen malli Saga perustuu Mitsubishi Lanceriin. Vasta vuonna 2001 esitelty malli Proton Waja on Protonin kokonaan itse suunnittelema. Senkin alusta ja moottori tosin ovat Mitsubishiltä. Proton Gen-2 on ensimmäinen kokonaan Malesiassa kehitetty malli.
Syvänoja (Pukkila)

Syvänoja on kylä Pukkilassa Itä-Uudellamaalla Askolan ja Pukkilan rajalla. Syvänojan läpi kulkee Porvoonjoki ja kylä on maatalousvaltainen. Syvänojan naapurikyliä Pukkilassa ovat Naarkoski, Torpinkylä ja Pukkilan kirkonkylä sekä Askolan puolella Korttia.
Maatilat.
Syvänojalla on ollut 1761 Suomen asutuksen yleisluettelon mukaan kestikievari ja talot Roippo, Hannula, Vähätalo, Penttilä sekä Pekkala. 
Neljä viidestä talosta, maatilasta, sijoittuu Syvänojan kummallekin puolelle Porvoonjokea ympäröiviä rinteitä.
Syvänojan kosket.
Syvänojalla on kaksi Mallusjärvestä Porvoonjoen varrella olevaa koskea, Syvänojan ylikoski ja Syvänojan alikoski. Molempien valuma-alue on 920 km2, järvisyys 2%. Syvänojan ylikoski otettiin voimalaitoskäyttöön 1873 ja siellä on ollut mylly ja saha.
Kodiksami

Kodiksami on Raumalla sijaitseva kylä, joka aikaisemmin kuului Lapin kuntaan. Lapin kirkonkylään on Kodiksamista matkaa noin kahdeksan kilometriä ja Euran Hinnerjoelle noin kuusi kilometriä. Kodiksamin kylä sijaitsee Lapinjoen itäpuolella keskellä laajoja peltoaukeita. Kylän eteläpuolella virtaa Isoniitunoja-niminen Lapinjoen sivuhaara. Kodiksamin sekä viereisten Mäentaan, Kuolimaan ja Sukkalan kylien viljelyalueet ovat Rauman laajimmat. Kodiksami on osa Museoviraston valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi luokittelemaa Lapinjokilaakson kylä- ja viljelymaisemaa, joka ulottuu myös Euran puolelle.
Kodiksamin kylätontti on sijainnut samalla paikalla varhaiskeskiajalta saakka. Asiakirjoissa kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1503. 1800-luvulla asutus levisi myös kylätontin ympäristöön ja 1900-luvun alkupuolella Kodiksamiin syntyi teollisuutta, kuten pajoja sekä Lapin Ryijy- ja Mattokutomo, joka oli toiminnassa 1925-1971. Merkittävintä säilynyttä rakennuskantaa edustavat Salomaan, Utulan, Nokan ja Saari-Uotilan tilojen rakennukset. Jugendtyylinen koulurakennus on vuodelta 1908. Se toimii nykyään paikallisen kyläyhdistyksen ylläpitämänä kylätalona.
Kuolimaa

Kuolimaa (vanh. Kuolima) on Raumalla sijaitseva kylä, joka aikaisemmin kuului Lapin kuntaan. Lapin kirkonkylään on Kuolimaalta matkaa noin yksitoista kilometriä ja Euran Hinnerjoelle noin neljä kilometriä. Lapinjoen varrella sijaitsevan Kuolimaan sekä läheisten Kodiksamin, Mäentaan ja Sukkalan kylien viljelyalueet ovat Rauman laajimmat. Kodiksami on osa Museoviraston valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi luokittelemaa Lapinjokilaakson kylä- ja viljelymaisemaa, joka ulottuu myös Euran puolelle.
Historiaa.
Kuolimaan kylä on perustettu jo 1300–1400-luvulla. Keskiajalla se oli jakokunnan kantakylä, johon kuuluivat myös Sukkala, Kodiksami ja Mäentaka. Vanhin maininta Kuolimaasta on vuodelta 1503. Kylän nimi tulee ilmeisesti 1300- tai 1400-luvulla tapahtuneesta miestaposta. Kuolimaan historiallinen kylätontti on sijainnut nykyisten Uusikartanon ja Tasasen talojen kohdalla viimeistään 1540-luvulta. 1800-luvun kuluessa kantatalot siirtyivät kauemmas kylätontilta ja asutus levisi laajemmalle Lapinjokea seuraavan Rantatien varrelle. 1900-luvun vaihteessa kylätontin pohjoispuolella olevan Myllymäen rinteille muodostui tiheästi rakennettu mäkitupien ja torppien alue. Saman vuosisadan aikana Kuolimaalle muodostui myös toinen keskus Rantatien ja Korventien risteykseen, jossa toimi muun muassa kaksi kauppaa. Kylässä on toiminut myös vuonna 1930-luvulla perustettu Kuolimaan saha, joka paloi vuonna 1991.
Mäentaka

Mäentaka on ainakin kolmen kylän nimi:
Fremantle Finland

Fremantle Finland Oy (entisiltä nimiltään Pearson Television, MTV-Viihde, Grundy Productions Oy ja FremantleMedia Finland) on brittiläiseen Fremantle-konserniin kuuluva suomalainen televisiotuotantoyhtiö. Yhtiön ensimmäinen elokuvatuotanto on "Salatut elämät" -sarjaan perustuva "Nightmare – painajainen merellä".
Rohdainen

Rohdainen voi tarkoittaa seuraavia:
Vilho Kekkonen

Vilho ”Ville” Kekkonen (21. helmikuuta 1909 Karttula – 20. lokakuuta 2014 Jyväskylä) oli suomalainen laulaja ja säveltäjä. Hän eli 105-vuotiaaksi, ja hän oli maailman vanhin esiintynyt tenori.
Ura.
Kekkonen suoritti kanttori-urkurin tutkinnon vuonna 1941 ja valmistui musiikinopettajaseminaarista 1945. Hän täydensi opintojaan muun muassa Sveitsissä ja Itävallassa. Kekkonen piti ensikonserttinsa vuonna 1949 ja esiintyi myös Ruotsissa ja Saksassa sekä Pohjois-Amerikassa. Lauludiplomin hän suoritti vuonna 1950. Hän oli Suomen Kanttorikuoron perustajajäsen ja toimi laulunopettajana muun muassa Jyväskylän musiikkiopistossa ja konservatoriossa ja Keski-Suomen Konservatoriossa 1950–1963 ja 1972–1978.
Kekkonen näytteli vanhoissa suomalaisissa elokuvissa ja toimi myös järjestäjänä. Hän sävelsi kuoro-, yksin- ja lastenlauluja sekä instrumentaalimusiikkia.
Vilho Kekkosen muistolle on omistettu Jyväskylän vuosina 2002, 2005 ja 2009 järjestetty tenorikilpailu.
Sinilurikki

Sinilurikki ("Vini ultramarina") on polynesialainen kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Sinilurikin pituus on noin 18 cm ja paino noin 35 g. Sen höyhenpuku on yläpuolelta ja päästä sininen, alapuolelta valkoinen tummansinisin kuvioin. Rinnassa on tummansininen vyö ja vaaleansinisessä pyrstössä on valkoinen kärki. Nokka on ruskea ja ylänokan tyvellä on oranssi reunus, iiris on kellanoranssi ja koivet oranssit. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun nokka on musta, iiris tummanruskea ja koivet oranssinruskeat.
Esiintyminen.
Sinilurikki on Marquesassaarten kotoperäinen laji. Sitä tavataan todennäköisesti enää vain Ua Hukan saarella. Sitä on aiemmin esiintynyt myös Ua Poulla, Nuku Hivalla ja Fatu Hivalla. Sen kanta on taantunut pääasiassa mustarottien takia. Fossiililöytöjen perusteella sen elinympäristö on aikaisemmin ollut paljon laajempi.
Lajin populaation koon arvioitiin olevan vuonna 2010 noin 2 000 yksilöä, mutta sitä pidetään liian suurena arviona. Pienen populaation ja elinympäristöjen nopean heikkenemisen takia lajia pidetään äärimmäisen uhanalaisena.
Elinympäristö.
Sinilurikit asuvat vuoriston alarinteiden metsissä, ja sitä tavataan myös kookospalmumetsiköissä sekä banaani- ja mangoviljelmillä. Ne ovat meluisia ja huomiota herättäviä.
Lisääntyminen.
Pesä sijaitsee puun kolossa tai onkalossa tai mädäntyneessä, yhä puuhun kiinnittyneenä olevassa kookospähkinässä. Pesintä tunnetaan vain vankeudessa eläneiden parien osalta. Naaras munii tavallisesti kaksi munaa. Muna on kooltaan 22,5 x 18,6 mm. Molemmat puolisot hautovat ja hoitavat poikasia. Pesäpoikasaika on noin kahdeksan viikkoa.
Ravinto.
Sinilurikit syövät siitepölyä, mettä, kukkia, pehmeitä hedelmiä ja hyönteisiä.
Kovakalvonalainen verenvuoto

Kovakalvonalainen verenvuoto eli subduraalihematooma on kallonsisäinen verenvuoto, jossa aivojen kovakalvon eli duran alle pääsee vuotamaan verta joko aivokudoksen tai aivojen verisuoniston vaurion seurauksena. Vuoto on yleensä peräisin laskimoista, ja se syntyy useimmiten muttei aina fyysisen päävamman eli intrakraniaalisen vaurion seurauksena. Subduraalihematooma diagnosoidaan pään kuvantamistutkimuksella, kuten tietokonetomografialla. Hoito on tavallisesti kirurginen, mutta pienet verenvuodot saattavat parantua itsestäänkin.
Akuutti subduraalihematooma on yleensä aivovamman seurausta, kun taas krooninen subduraalihematooma voi tulla vanhuksille ja muille riskiryhmille pienenkin päävamman jälkeen. Vuodon oireita voivat olla päänsärky, tajunnantason vaihtelut, huimaus, sekavuus, pahoinvointi, tasapaino- ja kävelyvaikeus, dysfasia ja toispuolinen halvaantuminen.
Oireet.
Subduraalihematooman oireet ilmenevät hitaammin kuin epiduraalihematoman, koska verenvuoto tapahtuu laskimoista eikä valtimoista. Laskimoiden verenpaine on siis alempi kuin valtimoiden. Subduraalihematooman oireet voivat ilmentyä minuuteissa tai jopa heti, mutta voivat käydä ilmi vasta esimerkiksi kahden viikon jälkeen. Kroonisen subduraalihematooman oireiden ilmaantuminen on usein viivästynyt yli kolme viikkoa tapaturman jälkeen.
Mikäli verenvuoto on riittävän suuri aiheuttaakseen painetta aivoihin, niin potilas ilmentää viitteitä intrakranialisesta paineesta tai aivovammasta. Muita subduraalihematooman oireita voivat olla seuraavat:
Raimo Lehti

Raimo Lehti (4. lokakuuta 1931 Viipuri – 30. lokakuuta 2008 Helsinki) oli Teknillisen korkeakoulun matematiikan professori vuosina 1967–1989. Matematiikan lisäksi hän oli perehtynyt myös tähtitieteeseen. Hän oli erityisesti perehtynyt taivaanmekaniikkaan ja matematiikan ja tähtitieteen historiaan. Suomen oppihistoriallinen seura kutsui Lehden kunniajäsenekseen vuonna 1991 ja Tähtitieteellinen yhdistys Ursa vuonna 1996
Raimo Lehti kirjoitti ylioppilaaksi 1952 Helsingin suomalaisesta yksityislyseosta, valmistui filosofian lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1957 ja väitteli tohtoriksi seuraavana vuonna Gustaf Järnefeltin oppilaana tensorilaskentaa ja projektiivista geometriaa käsittelevällä tutkimuksella. Lehti toimi eri tehtävissä Helsingin yliopiston tähtitieteellisessä observatoriossa 1955–1964. Vuonna 1964 hänet nimitettiin Teknillisen korkeakoulun matematiikan apulaisprofessoriksi ja vuonna 1967 varsinaiseksi professoriksi. Helsingin yliopiston matematiikan dosentin nimityksen Lehti oli saanut jo 1961. Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Lehti oli vuodesta 1983.
Raimo Lehti oli Professoriliiton puheenjohtaja 1973–1978 ja International Association of University Professors and Lecturers -järjestön puheenjohtaja 1980–1984. Lehti oli myös Ursan puheenjohtaja 1990–1993. 
Lehti oli erityisesti tunnettu lukuisista radioesitelmistään ja monista tietokirjoista, joista hän sai muun muassa valtion tiedonjulkistamispalkinnon 1999, Vuoden tiedekirja -palkinnon 1999 ja Lauri Jäntin palkinnon kunniamaininnan 2000.
Raimo Lehti oli Suomen fyysikkoseuran, Suomen matemaattisen yhdistyksen ja Fysikersamfundet i Finlandin julkaiseman "Arkhimedes"-aikakauslehden päätoimittaja 1973–1987.
Petra Vogt

Petra Kandarr (o.s. Vogt, 20. elokuuta 1950 – 12. maaliskuuta 2017 Karlsruhe) oli itäsaksalainen pikajuoksija. Hän voitti kolme kultamitalia Ateenan EM-kilpailuissa 1969.
Petra Vogt oli 19-vuotiaana vuoden 1969 EM-kilpailujen menestyksekkäin yleisurheilija. Hän voitti kultaa 100 metrillä ajalla 11,6 s, 200 metrillä ajalla 23,2 s sekä 4 × 100 metrin viestissä viimeisen osuuden juoksijana ajalla 43,6 s. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi ajalla 11,7 s ja juoksi kolmannen osuuden viestissä, jossa Itä-Saksa saavutti hopeaa ajalla 43,6 s.
Avioitumisensa jälkeen Petra Kandarr saavutti vielä hopeaa 60 metrillä Rotterdamissa sisäratojen EM-kilpailuissa 1973 ajalla 7,29 s ja sijoittui 200 metrillä Roomassa ulkoratojen EM-kilpailuissa 1974 kahdeksanneksi ajalla 23,99 s.
Northern Pacific Railway

Northern Pacific Railway oli rautatieyhtiö, joka toimi Yhdysvaltojen pohjois- ja keskiosissa. Se perustettiin vuonna 1864, ja päärata avattiin vuonna 1883. Yhtiö lakkasi olemasta vuonna 1970, kun se yhdistettiin Burlington Northern Railroad -yhtiöön. Se tarjosi junayhteyksiä useissa Yhdysvaltojen osavaltioissa: Idaho, Minnesota, Montana, Pohjois-Dakota, Oregon, Washington ja Wisconsin. Näiden lisäksi sillä oli ratayhteyksiä Kanadan puolelle. 
Yhtiön pääkonttori oli Minnesotan osavaltiossa; ensin Brainerdissa, vuodesta 1873 alkaen Saint Paulissa.
Alfred Sosgórnik

Alfred Sosgórnik (16. elokuuta 1933 – 8. helmikuuta 2013) oli puolalainen kuulantyöntäjä.
Sosgórnik sijoittui kuulantyönnössä kahdeksanneksi Tukholman EM-kilpailuissa 1958 tuloksella 16,65 m. Rooman 1960 olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 17,57 m. Uransa ainoan arvokisamitalin hän sai Belgradin EM-kilpailuissa 1962 työntämällä pronssille oikeuttavan tuloksen 18,26 m. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän vielä sijoittui neljänneksi tuloksella 18,38 m häviten maanmiehelleen Władysław Komarille 30 senttimetriä.
Sosgórnik voitti Puolan-mestaruuskilpailuissa kuusi mestaruutta, kolme hopeaa ja kaksi pronssia. Hän paransi Puolan ennätystä 17 kertaa ja oli ensimmäinen puolalainen joka työnsi kuulaa yli 17, 18 ja 19 metriä.
Markku Mantila

Markku Juhani Mantila (s. 7. marraskuuta 1964 Kuopio) on "Ilkka-Pohjalaisen" päätoimittaja.
Peräseinäjoella lapsuutensa elänyt Mantila tuli ylioppilaaksi 1983. Hän opiskeli Turun yliopistossa 1986–1991 ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi pääaineenaan valtio-oppi ja sivuaineena poliittinen historia. Hän suoritti M.Sc.-tutkinnon London School of Economicsissa 1993. Hän oli toimittaja "Ilkassa" 1985–1988 ja "Turun Sanomissa" 1988–1994, josta ajasta neljä viimeistä vuotta taloustoimittajana.
Mantila osallistui ulkoministeriön kansainvälisten asioiden valmennuskurssille 1994 ja työskenteli ulkoministeriössä 1995–2002. Ensin toisena lähetystösihteerinä Suomen Korean-suurlähetystössä ja sen jälkeen ensimmäisenä lähetystösihteerinä Suomen Espanjan-suurlähetystössä.
Mantila toimi päätoimittajana "Pohjalaisessa" 2002–2009 ja "Kalevassa" 2009–2014. Hän oli valtioneuvoston viestintäjohtaja 2014–2017, josta tehtävästä siirtyi perustamaansa yritykseen vuokraviestintäjohtajaksi. Mantila oli NATOn strategisen viestinnän osaamiskeskuksen yksikön päällikkö 2018–2020 ja siirtyi sen jälkeen tammikuussa 2020 uuden "Ilkka-Pohjalainen"-lehden ensimmäiseksi päätoimittajaksi.
Teokset.
Mantila on kirjoittanut Peräseinäjoen kunnan elämästä kertovan romaanisarjan.
Gotham O.D

Gotham O.D on vuonna 2003 perustettu, pieksämäkeläinen metallia esittävä yhtye. Sen musiikkia luokiteltiin alussa goottimetalliksi tai -rockiksi, mutta on sittemmin laaja-alaistunut ja kehittynyt enemmän vaihtoehtoisen raskaan rockin suuntaan. Yhtye on tehnyt useita julkaisuja ja kiertänyt Suomen lisäksi muun muassa Baltiassa, Keski-Euroopassa ja Aasiassa. 
Gotham O.D on tällä hetkellä tauolla vaikka yhtyeellä oli tekeillä kolmas levy. Ennen taukoa yhtye kuitenkin julkaisi omakustanteena pari singleä. Ilkka Moilanen ja yhtyeen entinen kitaristi vaikuttavat nykyään Old Man's Tale -folkrockyhtyeessä.
Diskografia.
Studioalbumit
EP:t
Singlet
Kokoelma-albumit
Split-albumit
Musiikkivideot
Hreinn Halldórsson

Hreinn Halldórsson (s. 3. maaliskuuta 1949) on islantilainen kuulantyöntäjä.
Hreinn voitti sisäratojen EM-kilpailuissa San Sebastiánissa 1977 kuulantyönnössä kultaa tuloksella 20,59 m. Ulkoratojen EM-kilpailuissa 1978 Prahassa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 19,34 m. Moskovan 1980 olympialaisissa hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 19,55 m.
Kasper Wrede (jääkäri)

Casper (Kasper) Fabian Wrede af Elimä () oli suomalainen jääkäriylikersantti, joka muistetaan parhaiten toiminnastaan Suomen ilmailun uranuurtajana.
Nuoruus.
Kasper Wrede kuului Wrede af Elimä -vapaaherrasukuun. Hänen vanhempansa olivat kihlakunnantuomari, vapaaherra Kasper Hjalmar Wrede ja Anna Sofia Ihre ruotsalaisesta aatelissuvusta numero 2043. Senaattori Otto Wrede ja "Parkanon paroni" Gustaf Wrede olivat Kasper Wreden setiä, "vankien ystävä" Mathilda Wrede oli hänen tätinsä. Hänen sisarensa oli Eva Wrede.
Wrede kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkosi Dresdenin teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolla vuosina 1913–1914. Wrede liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Wrede sijoitettiin joukon 1. komppaniaan, mutta hänet vapautettiin palveluksesta hänellä todetun sairauden johdosta jo 15. huhtikuuta 1915.
Lentäjän tie.
Saksasta Wrede suuntasi kulkunsa Ruotsiin ja siellä hän opiskeli vuonna 1916 Thulinin lentokoulussa Ljungbyhedissä. Ruotsista hän matkusti Yhdysvaltoihin vielä vuonna 1916 ja pääsi töihin Curtissin lentokonetehtaille Buffaloon. Lento-opintojaan hän jatkoi Newport Newsin lentokoulussa vuodet 1917–1918 ja 21. helmikuuta 1917 Amerikan Ilmailuklubi myönsi hänelle ilmeisesti ensimmäisenä suomalaisena kansainvälisen lentokoneohjaajantodistuksen nro 661. Tämän todistuksen saannin edellytyksenä suoritettu koelento tehtiin Curtiss JN-4 -koneella. Suomeen Wrede palasi sisällissodan jälkeen syksyllä 1918. Hän astui Suomen armeijan palvelukseen kersantiksi ylennettynä 12. lokakuuta 1918 ja hänet sijoitettiin Hermannin lento-osastoon. Hermannin lento-osastosta hän siirtyi mekaanikoksi Lentopataljoonaan ja edelleen Utin lentoasemalle, missä hän työskenteli lyhyen ajan. Armeijasta hän erosi 16. tammikuuta 1919 lentoupseeriksi koulutettavaksi yli-ikäisenä ylikersanttina (ikäraja oli 25) ja matkusti Australiaan. Wrede vuokrasi Fidžiltä pienen aution Yangasa-nimisen saaren, jolla hän kuoli 16. lokakuuta 1921 erakkona vaikeaan sairauteen. Hän oli saapunut Fidžille syksyllä 1920 Suomen Sydneyn konsulin Kaarlo Johannes Nauklérin (1889–1921) seurassa ja jäänyt sitten asumaan yksin vuokraamalleen saarelle.
Asterix ja suuri taistelu

Asterix ja suuri taistelu ("Astérix et le Coup du menhir") on ranskalais-saksalaisella yhteistyöllä valmistunut järjestyksessä kuudes Asterix-aiheinen piirroselokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1989. Elokuva yhdistelee "Päälliköiden ottelu" ja "Asterix ja ennustaja" -albumien juonia.
Juoni.
Roomalaiset suunnittelevat kaappavansa tietäjä Akvavitixin, jotta hän valmistaisi näille taikajuomaa, joka antaa yli-inhimilliset voimat. Roomalaispartio onnistuukin nappaamaan tietäjän, mutta Asterix ja Obelix sattuvat samaan aikaan paikalle. Pelotellakseen roomalaisia Obelix heittää näitä hiidenkivellä, mutta osuukin vahingossa Akvavitixiin. Iskun seurauksena tietäjä menettää muistinsa ja järkensä.
Gallialaiskylään saapuu ennustaja Propellix, joka hurmaa kyläläiset "ennustuksillaan". Ainoa joka epäilee ennustajaa on Asterix, jonka mielestä Propellix on herkkäuskoisten hyväksikäyttäjä. Ennustaja lähtee kylästä, koska siellä on "epäuskovia". Smirgeline saa ennustajan jäämään kylän lähellä olevaan metsään ja ennustaja lupaa ennustaa kyläläisille palkkiota (ruokaa, juomaa tai kultaa) vastaan. Smirgeline saa miehensä Aladobixin määräämään, että Asterixin ja Obelixin on pysyttävä kylässä ja vartioitava järkensä menettänyttä Akvavitixia. Tietäjä ei muista taikajuoman reseptiä ja valmistaa useita epäonnistuneita keitoksia. Koemaistajaksi joutuu gallialaisleiriin lähetetty vakooja Kaukasus, joka juoman sivuvaikutuksesta muuttuu höyhenenkevyeksi. Asterix alkaa ihmetellä, kun kyläläiset käyvät metsässä yhtenään ja lähtee ottamaan selvää asiasta. Hän saapuu aukiolle, jossa Propellix asusti, mutta ennustaja on kadonnut. Smirgeline saapuu paikalle ja ennustaa suurta onnettomuutta, kun Asterix luvatta saapui metsään ja suututti ennustajan.
Ennustaja on jäänyt roomalaisten vangiksi, mutta liittoutuu heidän kanssaan rahapalkkion toivossa. Propellix palaa takaisin gallialaiskylään ja saa kirousennustuksillaan ajettua kaikki pois kylästä Asterixia, Obelixia, Idefixiä ja Akvavitixia lukuun ottamatta. Roomalaiset saapuvat autioon kylään, mutta joutuvat lähtemään sieltä Akvavitixin keitosten aiheuttaman hajun takia. Tietäjä juo yhtä valmistamaansa taikajuomasekoitusta ja saa järkensä takaisin. Näyttääkseen kyläläisille, ettei Propellix ole oikea ennustaja ja antaakseen tälle opetuksen, hän järjestää yllätyksen saapumalla roomalaisleirin telttaan, jossa tämä on kenturion kanssa. Kyläläiset odottavat ulkopuolella ja Akvavitix käskee Propellixia ennustamaan "yllätyksen". Kun hän ei osaa, kylän naiset käyvät ennustajan ja roomalaisten kimppuun. Pian koko leiri on maan tasalla, mutta piilossa ollut ennustaja yrittää paeta, jolloin Obelix heittää tätä hiidenkivellä. Seurauksena hän menettää järkensä, kuten Akvavitix aiemmin. Asterix ja kumppanit palaavat takaisin kotikyläänsä juhlimaan.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi luonnehti elokuvaa kelvolliseksi piirrosviihteeksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Henrik Kalocsai

Henrik Kalocsai (28. marraskuuta 1940 Budapest – 22. toukokuuta 2012) oli unkarilainen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä.
Kalocsai sijoittui Belgradin EM-kilpailuissa 1962 pituushypyssä kuudenneksi tuloksella 766 cm. Uransa merkittävimpään saavutukseen hän ylsi Budapestin EM-kilpailuissa 1966 nappaamalla kolmiloikassa pronssia tuloksella 16,59 m. Sisäratojen EM-kilpailuissa 1967 Prahassa hän saavutti kolmiloikassa hopeaa tuloksella 16,45 m. Ulkoratojen EM-kilpailuissa 1969 Ateenassa hän sijoittui kolmiloikassa kymmenenneksi tuloksella 15,79 m.
Kesäolympialaisiin Kalocsai osallistui kahdesti: Tokiossa 1964 hän oli pituushypyssä 19:s ja kolmiloikassa 28:s karsiutuen kummassakin lajissa loppukilpailusta, ja Méxicossa 1968 hän sijoittui kolmiloikassa kymmenenneksi. Pituushypyssä Kalocsain ennätys oli 786 senttimetriä vuodelta 1970 ja kolmiloikassa 16,73 metriä vuodelta 1967.
Kalocsai kuoli 22. toukokuuta 2012. Hän oli kuollessaan 71-vuotias.
Zoltán Cziffra

Zoltán Cziffra (s. 10. marraskuuta 1942 Keszthely) on unkarilainen kolmiloikkaaja.
Cziffra sijoittui Budapestin EM-kilpailuissa 1966 kolmiloikassa 14:nneksi tuloksella 15,73 m. Hänen uransa paras vuosi oli 1969, jolloin hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa hopeaa tuloksella 16,46 m sekä ulkoratojen EM-kilpailuissa niin ikään hopeaa tuloksella 16,85 m.
Jääkiekkolehti

Jääkiekkolehti oli suomalainen jääkiekkoon erikoistunut aikakauslehti. Lehti painettiin PunaMustan painossa Tampereella. Lehti keskittyi pääosin SM-liigaan, mutta siinä käsiteltiin myös NHL- ja KHL-liigoja sekä maajoukkuejääkiekkoa.
"Jääkiekkolehti" oli perustettu vuonna 1993, ja sen viimeinen numero ilmestyi 9. joulukuuta 2021. Lehteä painettiin yhteensä 284 numeroa. Lehdellä oli parhaimmillaan noin 200 000 lukijaa, ja sen levikki oli suurimmillaan noin 75 000 kappaletta. Vuoden 2016 tilastojen mukaan levikki oli enää vain 7 125. "Jääkiekkolehti" lopetettiin vuonna 2021, kun sen lukijamäärät olivat pienentyneet tasaisesti jo kauan ja samaan aikaan paino- ja postikulut nousseet.
Juha Kostamovaara

Juha Kostamovaara (s. 30. joulukuuta 1955 Tervola) on suomalainen akatemiaprofessori. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1987 Oulun yliopistosta ja vuonna 1995 hänet nimitettiin Oulun yliopiston elektroniikan professoriksi.
Kostamovaara on toiminut Suomen Akatemian akatemiaprofessorina kausina 1. elokuuta 2006 – 31. heinäkuuta 2011 ja 1. kesäkuuta 2012 - 31. toukokuuta 2017. Tutkimustyönsä osana hän kehittää piirejä ja komponentteja tarkkaan, monikanavaiseen aikavälimittaus­tekniikkaan sekä nopeiden optisten ja elektronisten transienttien generointiin ja ilmaisuun. Näitä sovelletaan laseretäisyysmittaukseen ja Raman-spektroskopiaan osana tutkimustyötä, mutta komponenttien käyttöalue on merkittävästi esimerkkisovelluksia laaja-alaisempi. Kostamovaara toimii myös kansallisessa Maanmittauslaitoksen Juha Hyypän johtamassa laserkeilauksen huippuyksikössä.
Kostamovaaralla on yli 350 julkaisua tieteellisissä lehdissä ja konferensseissa, samoin kuin 16 patenttia.
JCAD

JCAD on oululaisen Quanttos Oy:n tavaramerkki. Quanttos Oy:llä on toimipisteet Oulussa Limingantullissa ja Espoon Keilarannassa. JCAD:n tarjoamat ohjelmat ovat sähköisen määrä- ja kustannuslaskennan ohjelmat rakennus-, LVI- ja sähköalalle. Edellä mainitun lisäksi yhtiö tarjoaa ohjelmia sähkösuunnitteluun. 
Ohjelmat.
JCAD MÄÄRÄT -ohjelma soveltuu rakennusalan eri toimijoille: toimitilojen ja talonrakennukseen, purku- ja perustusurakoitsijoille, maa- ja viherrakennukseen sekä katto- ja pintaurakoitsijoille. JCAD-kustannuslaskenta on ohjelma, joka toimii JCAD-Määrät ohjelman yhteydessä. Kustannuslaskennan ohjelman avulla voidaan automaattisesti määrittää rakennusosien ja -suoritteiden kustannukset. 
JCAD LVI-MÄÄRÄT -ohjelma on suunniteltu LVI-alan määrälaskentaan. Laskentakuvina ohjelmaa käytettäessä voidaan käyttää pdf-, dwg- ja rasterikuvia. 
JCAD SÄHKÖMÄÄRÄT on ohjelma, joka on kehitetty määrälaskentaan koskien sähköurakointia. Kuten muutkin ohjelmat, se tukee dwg-, pdf- ja rasterimuotoja. Ohjelma hyödyntää Sähköteknisen Kaupan Liiton tarvikerekisteriä ja Sähkö- ja teleurakoitsijaliiton laskentapaketteja.
Guéret

Guéret on kaupunki Keski-Ranskassa. Se on Creusen departementin prefektuuri, eli pääkaupunki, Uuden-Akvitanian alueella ("région").
Guéret on suurin kaupunki Creusessa, ja neljänneksi suurin Limousinin alueella.
Varsovan yliopisto

Varsovan yliopisto () on Puolan suurin yliopisto. Se perustettiin Puolan jakojen ja Napoleonin sotien jälkeen vuonna 1816, kun Kongressi-Puola oli jäänyt ilman omaa yliopistoa – Vilnan yliopisto oli Venäjän ja Krakovan yliopisto Itävallan alueilla.
Yliopistossa on opiskellut muun muassa Nobelin taloustieteen palkinnon saanut Leonid Hurwicz, historioitsija Jan T. Gross ja Israelin ensimmäinen pääministeri David Ben-Gurion. Myös säveltäjä Frédéric Chopin opiskeli yliopiston alaisessa Varsovan konservatoriossa.
Oppilaitoksen tieteellisiä saavutuksia korostava kiinalainen ARWU-yliopistoranking arvioi yliopiston maailman huippuyliopistojen listallaan 2021 sijaluokkaan 401-500. Myös Jagellon yliopisto sijottui samaan tasoluokkaan; nämä kaksi olivat Puolan korkeatasoisimmat yliopistot ARWU:n kriteerien mukaan.
Borodino

Borodino () on kylä Venäjän Moskovan alueen Možaiskin piirissä, noin 120 kilometriä Moskovasta länteen. Lähin kaupunki on Možaisk, joka sijaitsee 12 kilometriä Borodinosta itään. Borodino sijaitsee 8 kilometriä valtatien M1 (osa eurooppatietä ) pohjoispuolella. Moskovasta länteen kohti Smolenskia vievä päärautatie kulkee tämän valtatien ja Borodinon kylän pohjoisemman osan puolivälissä; toinen osa Borodinon kylää sijaitsee Borodinon rautatieaseman läheisyydessä.
Borodino on kuuluisa sen alueella käydystä Borodinon taistelusta 1812, jossa ottivat yhteen Napoleonin johtamat ranskalaiset ja Mihail Kutuzovin venäläiset. Taistelu merkitsi käännekohtaa Napoleonin sotaretkellä Venäjälle. Borodino päättyi ranskalaisten taktiseen voittoon, mutta suurten tappioiden ja Venäjän harjoittaman poltetun maan taktiikan aiheuttaman ruokapulan vuoksi ranskalaisten täytyi aloittaa vetäytyminen.
Taistelualueelle on perustettu sotahistoriallinen museo, muistomerkki ja alueesta on tehty suojelukohde.
Toisen maailmansodan aikana Borodinossa taisteltiin uudelleen. Kun natsi-Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon kesällä 1941, Adolf Hitlerin aikomuksena oli vallata Moskova ennen talven tuloa. Lokakuuhun mennessä saksalaiset olivat edenneet Borodinoon asti ja alueella käytiin raskaita taisteluja osana saksalaisten häviöön päättynyttä Moskovan taistelua.
Venäjällä tunnetun Borodinon leivän on sanottu olevan kotoisin Borodinossa sijaitsevasta nunnaluostarista.
Allgemeine SS

Allgemeine SS () oli natsi-Saksan Schutzstaffelin (SS) suurin haara jäsenmäärässä mitattuna. 
Allgemeine SS perustettiin syksyllä 1934 yhteisjärjestöksi niille jäsenille, jotka eivät kuuluneet SS:n sotilasmuodostelmaan Waffen-SS:ään. Allgemeine SS:n perustaminen oli osa SS:n johtajan Heinrich Himmlerin vuonna 1934 toteuttamaa uudelleenorganisointia, jossa SS jaettiin kolmeen haaraan:
Allgemeine SS:ään kuuluivat muun muassa hallinnon jäsenet, virkamiehet ja tutkijat sekä osa-aikaisesti SS:lle työtä tehneet ja kunniajäsenet. Korkea-arvoisin kunniajäsen oli Franz Xaver Schwarz, joka oli kansallissosialistisen puolueen ja valtion varainhoitaja. Schwarzille myönnettiin kenraalieverstiä vastannut arvo SS-Obergruppenführer.
Laajimmillaan Allgemeine SS:sä olivat mukana myös SS:n poliisitehtävissä olleet. Toisen maailmansodan loppuun mennessä Allgemeinen rooli heikkeni ja tappioiden kasvaessa jäseniä siirrettiin sotilastehtäviin sekä Wehrmachtiin että Waffen-SS:ään.
Reinhold Hanisch

Reinhold Hanisch (27. tammikuuta 1884 Gablonz (), Böömi, Itävalta-Unkari – 2. helmikuuta 1937 (?) Wien, Itävalta; kuolinpäivästä ei varmaa tietoa) oli itävaltalainen sekatyöläinen ja pikkurikollinen, joka tunnetaan parhaiten Adolf Hitlerin ystävänä ja yhteistyökumppanina tämän nuoruusvuosilta Wienissä.
Käytyään koulunsa kotikaupungissaan Hanisch teki satunnaisia töitä ja toimi muun muassa kotipalvelijana Berliinissä, jossa hän sai kaksi lyhyttä vankilatuomiota varkauksista. Wieniin hän saapui syksyllä 1909. Saman vuoden joulukuussa Hanisch tutustui tuolloin 20-vuotiaaseen Hitleriin.
Hanisch ja Hitler.
Alkuvuonna 1910 molemmat asuivat miesten asuntolassa Meldemann-kadulla. Pian miehet tekivät yhteistyötä elannokseen; Hitler maalasi postikortteja, akvarelleja ja pieniä tauluja, joita Hanisch myi. Tulot he jakoivat tasapuolisesti keskenään. Myöhemmin kumppaneille tuli kuitenkin kiistaa. Hitler syytti Hanischia huiputtamisesta, hänen väittämänsä mukaan Hanisch oli pitänyt eräästä Hitlerin maalaamasta taulusta saamansa rahat kokonaan itsellään. Hanisch, joka oli myös aloittanut maalaamisen, väitti sitä omaksi teoksekseen. Yhteistyö loppui, ja Hitler hankki tilalle toisen kumppanin, Siegfried Löffnerin.
Elokuussa 1910 Hanisch pidätettiin väärällä nimellä esiintymisestä, ja hän joutui viikoksi vankilaan. Pidätys tehtiin Siegfried Löffnerin ilmiannosta. 
Kaksi vuotta myöhemmin Hitler vuorostaan joutui tekemisiin poliisin kanssa. Nimettömän ilmiantajan mukaan Hitler oli käyttänyt oikeudetta titteliä ”akateeminen taiteilija”. Hitleriä kiellettiin käyttämästä titteliä. Tutkimuksen mukaan samassa asuntolassa asuva taiteilija Karl Leidenroth oli todennäköisesti tehnyt ilmiannon. Leidenroth oli taas Hanischin ystävä.
Myöhempi elämä.
Hanisch palasi Gablonziin elokuussa 1912. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan 1914–1917. Heinäkuussa 1918 hän palasi Wieniin ja meni naimisiin Franziska Bizurekin kanssa. Hanisch ei onnistunut pysymään erossa vaikeuksista, sillä hän sai kolmen kuukauden vankilatuomion 1923. Hanisch ja Franziska erosivat 1928, ja kaksi vuotta myöhemmin Hanisch jatkoi maalaamista. Hän myi vesivärimaalauksia, joiden hän väitti olevan Hitlerin tekemiä tämän Wienin vuosina. Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen suosion johdosta Hitlerin vanhojen maalausten arvo oli noussut huimasti. Hanisch teki muitakin väärennöksiä, joista jäi välillä kiinni ja sai lyhyitä tuomioita. 
Hanisch antoi haastatteluja Hitlerin nuoruusvuosista muun muassa natseja vastustaneelle Konrad Heidenille, joka kirjoitti ensimmäistä vakavasti otettavaa Hitler-elämäkertaa. Hanischin todistuksen mukaan Hitler sai noina aikoina usein apua juutalaisilta tutuiltaan ja taulukauppiailta.
Hanischin kuoleman ajankohdasta ja tavasta on kiistelty. Joidenkin lähteiden mukaan Hanisch olisi pidätetty ja murhattu Anschlussin jälkeen tai hänet olisi lähetetty keskitysleiriin, jossa hän olisi kuollut. Toisten lähteiden mukaan Hanisch olisi jo kuollut vuonna 1938 keuhkokuumeeseen.
Vaimossalmen kanava

Vaimossalmen kanava sijaitsee Kangasniemen kirkonkylän ja Puulaveden välisellä väylällä. Kanavassa ei ole sulkuja ja sen pituus on 100 metriä. Suurin sallittu alusten leveys on 7,1 metriä, syväys 1,5 metriä ja mastonkorkeus 4,5 metriä. 
Vaimossalmen kanava rakennettiin vuosina 1889–1891 ja sitä syvennettiin vuosina 1912–1913. Kanava oli osa Otavan satamasta Puulaveden kautta Hirvensalmelle ja edelleen Kangasniemelle vuosina 1889–1891 rakennettua 1,5 metrin syväyksistä laivaväylää. Otavan satamasta oli rautatieyhteys Savon radalle, ja sen kautta kulki 1900-luvun alussa vilkas matkustaja- ja tavaraliikenne.
Likastin kanava

Likastin kanava eli Likaisten kanava on avokanava Mikkelissä Puulaveden ja Otavan sataman välisellä väylällä. Kanavan pituus on 120 metriä, toisessa lähteessä 130 metriä. 
Suurin sallittu alusten leveys on 7,1 metriä, syväys 1,5 metriä ja mastonkorkeus 4,5 metriä. 
Likastin kanava rakennettiin Likaistensalmeen 1889–1893 samalla, kun Otavan satamaan vievä laivaväylä syvennettiin 1,5 metrin syväyksellä kulkeville aluksille. Vuosina 1912–1913 Likastin kanavaan tehtiin suojauspadot ja uusittiin kanavan kiviverhous.
Kanavan kautta kulki vielä 1900-luvun alkupuolella vilkas laivaliikenne Otavan satamaan. Otavan satamasta oli rautatieyhteys Savon radalle, ja siellä oli kaksi telakkaa laivojen korjausta varten. Matkustajalaivaliikenne päättyi 1940-luvulla ja hinaajaliikenne 1970-luvulla. Nykyisin Likastin kanavan kautta kulkee vain huviveneliikennettä.
Likastin kanavan pohjoispuolella sijaitsee Kellosalmen kanava joka rakennettiin samaan aikaan.
Lehtohepokatti

Lehtohepokatti ("Tettigonia viridissima") on hepokatteihin kuuluva hyönteislaji. Sitä tavataan laajalti Euroopassa sekä Pohjois-Afrikassa ja idässä aina Keski-Aasiaan ja Siperiaan asti. Lehtohepokatit ovat suhteellisen yksivärisesti vaalean vihreitä, ja ne ovat noin 30 millimetriä pitkiä. Laji viihtyy muun muassa puistoissa, lehtimetsissä ja niityillä. Lehtohepokatit eivät lennä mielellään, ja naaraat munivat munat maaperään, jossa ne talvehtivat.
Koko ja ulkonäkö.
Lehtohepokatti on väriltään vaalean vihreä ja jokseenkin yksivärinen ilman mainittavaa kirjailua. Selkäpuolella on ruskea pitkittäisjuova. Siivet ovat kapeat ja ulottuvat aikuisella yksilöllä huomattavasti takaraajojen polvia pitemmälle. Myös takaruumis on selvästi siipiä lyhyempi, joskin naaraan miekkamainen, hieman alaspäin kaartuva munanasetin saattaa yltää lähes siivenkärkien tasalle. Takaruumiin kärjen perälisäkkeistä ylemmät ovat alempia pidemmät. Tuntosarvet ovat siimamaiset ja pitkät. Koiraan pituus on 25–34 mm, naaraan 26–37 mm.
Samannäköinen laji on etenkin idänhepokatti, mutta joskus myös niittyhepokatti.
Levinneisyys.
Lehtohepokattia tavataan laajalti Euroopassa sekä Pohjois-Afrikassa. Idässä levinneisyysalue jatkuu Keski-Aasiaan ja Siperiaan asti. Lajin levinneisyysalue Suomessa käsittää lounaissaariston ja Ahvenanmaan sekä eteläisen rannikkoalueen suurin piirtein Espoosta Uuteenkaupunkiin. Etelärannikon saarilla lajia tavataan ainakin Pyhtäälle asti.
Elinympäristö ja elintavat.
Lehtohepokatti viihtyy niityillä, pensaikoissa, lehtimetsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Etenkin koiraat kiipeävät mielellään korkealle lehtipuuhun tai pensaaseen. Vaikka joskus harvoin onkin tavattu lentäviä parvia, lehtohepokatti ei lennä mielellään vaan siirtyy jopa puusta toiseen kävellen. Se lentää yleensä vain pieniä matkoja. Kovaäänisestä sirityksestään huolimatta yksilöitä voi olla vaikeaa löytää niiden hyvän suojavärin vuoksi. Häirittynä hepokatti lopettaa sirityksen ja kääntyy oksan ympäri pois näkyvistä. Laji on kaikkiruokainen ja syö sekä kasveja että muita hyönteisiä.
Hepokattien sirityksen voimakkuudessa ja äänensävyssä on huomattavia yksilöllisiä eroja. Lajin soidinääntä kuullaan pääasiassa iltapäivästä keskiyöhön heinäkuun puolivälistä syyskuuhun. Soidinääni on tyypillisesti noin kymmenen sekuntia kestävä yhtäjaksoinen siritys, joka voi kuulua jopa 100 metrin päähän.
Naaras munii munat maaperään, jossa ne talvehtivat. Nymfit kuoriutuvat loppukeväästä, ja niistä muodostuu aikuisia yksilöitä heinäkuun lopulla.
Svenska Yle

Svenska Yle on yksi Ylen yksiköistä. Sen vastuualue on ruotsinkielinen palvelutarjonta. Se vastaa mm. ruotsinkielisistä radio- ja tv-kanavista, ruotsinkielisestä ohjelmatarjonnasta, ruotsinkielisestä uutistarjonnasta ja ruotsinkielisistä julkaisuista.
Svenska Ylen johtaja ja vastaava tuottaja on Anna Forth. Hän on myös Svenska Ylen edustaja Yleisradion johtoryhmässä.
Osastot.
Svenska Yle jakaantuu kuuteen osastoon. Osastot ovat:
Sisältö.
Svenska Yle tuottaa sisältöjä internetiin, televisioon ja radioon. Internetissä sillä on oma verkkosivustonsa, jolla on sen uutistarjonta. Televisiossa sillä on oma kanavansa, Yle Fem, joka jakaa kanavapaikkansa Yle Teeman kanssa, mutta toimii silti itsenäisesti. Radiossa Svenska Yle tarjoaa kaksi kanavaa. Yle Vega on aikuiselle yleisölle kohdennettu kanava, jota lähetetään paitsi ruotsinkielisillä alueilla myös joillakin suomenkielisillä alueilla. Sillä on myös paikallistoimituksia ja -lähetyksiä. Yle X3M taas on nuorisolle tarkoitettu kanava, joka kuuluu ainoastaan ruotsinkielisillä alueilla.
Svenska Ylen sisällöt löytyvät myös Yle Areenasta. Lisäksi Svenska Ylen sisältöjä on Elävässä arkistossa.
Ilves FS

Ilves FS on Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Futsal-Ykkösessä, pelaava futsaljoukkue. Joukkue on kahdeksalla Suomen mestaruudellaan liigan kautta aikain menestynein seura.
Alun perin seuran nimi oli "Duck Park Rangers FC" (DPR FC), joka perustettiin jalkapalloseurana vuonna 1992. Kilpailutoiminta futsalissa alkoi Suomessa 1997, jolloin liiga perustettiin. DPR FC oli mukana liigassa sen perustamisesta lähtien. Vuonna 2001 DPR FC aloitti yhteistyön Tampereen Ilveksen kanssa ja otti nimekseen "Ilves FS".
DPR FC:nä seura voitti SM-pronssin vuonna 2001. Sen jälkeen Ilves on saavuttanut muun muassa kahdeksan Suomen mestaruutta ja kolme Futsal Cupin voittoa. Ilves on myös edustanut Suomea UEFA Futsal Cupissa viisi kertaa.
Seuralla on myös naisten joukkue, joka pelaa Naisten Futsal-liigassa. Naisten joukkue on voittanut Suomen mestaruuden neljä kertaa peräkkäin kausilla 2013–2017 ja Futsal Cupin kaudella 2013–2014.
Joukkue kaudella 2019-2020.
Ilves lähtee kauteen uudistuneella ja nuorella kokoonpanolla. Kesän aikana menetettiin useita tärkeitä pelaajia, kuten Rafael Giorgio ja Tommi Lahtinen Akaa Futsaliin, Lassi Lintula Kampuksen Dynamoon ja Akseli Syrjälä Someron Voimaan.
 
Päävalmentaja: Antti Teittinen
Valmentajat: Juha-Pekka Torvinen, Teemu Alatalo, Matti Anttonen 
Merkittäviä pelaajia.
Suomen futsalmaajoukkueessa esiintyneet Ilves-pelaajat:
Paraskeví Patoulídou

Paraskeví ”Voúla” Patoulídou (, s. 29. maaliskuuta 1965 Tripótamos, lähellä Flórinaa) on entinen kreikkalainen yleisurheilija, 100 metrin aitajuoksun olympiavoittaja Barcelonassa 1992.
Barcelona 1992.
Patoulídou juoksi 100 metrin aitojen alkuerissä ennätyksensä 12,96. Välierissä hän paransi ennätystään tuloksella 12,88 ja hänestä tuli ensimmäinen kreikkalaisnainen, joka oli selvinnyt olympiafinaaliin juoksulajissa.
Aitojen selvä ennakkosuosikki oli Gail Devers, joka johti kilpailua viimeiselle aidalle asti, mutta löi jalkansa pahasti, horjahti ja kaatui maaliviivalle jääden viidenneksi ajalla 12,75. Patoulídou juoksi elämänsä juoksun ja teki uuden, edelleen voimassa olevan Kreikan ennätyksen 12,64 voittaen kultaa. Hän tuuletti onnellisena luullen saaneensa hopeaa. Kun hän sitten näki hidastuksen stadionin suurelta taululta, hän putosi hämmästyksestä polvilleen tajuttuaan voittaneensa. Patoulídousta tuli Kreikan ensimmäinen naispuolinen olympiavoittaja.
Seuraukset.
Yllätysvoitto teki Patoulídousta kansallissankarin yhdessä painonnoston olympiavoittaja Pirros Dimasin kanssa. Heidän katsottiin aloittaneen uuden ajan Kreikan urheilussa ja tämä pitikin paikkansa ainakin mitalitilastojen valossa. Kreikka sai mitaleja seuraavasti: kaksi vuonna 1992, kahdeksan vuonna 1996, 13 vuonna 2000 ja 16 vuonna 2004. Tosin vuonna 2008 Kreikka voitti neljä mitalia, joista yksikään ei ollut kultainen.
Jälkeenpäin.
Olympiakullan jälkeen Patoulídou päätti vaihtaa lajia ja palasi alkuperäiseen urheilumuotoonsa pituushyppyyn. Hän pääsi olympiafinaaliin karsinnan viimeisenä mukaan selvinneenä Atlantassa 1996 ja sijoittui kymmenenneksi. Hän otti osaa pituushyppääjänä myös seuraaviin olympialaisiin ja Ateenan kotikisoissa 2004 hän oli 39-vuotiaana mukana 4×100 metrin viestijoukkueessa. Hän oli yksi viidestä kreikkalaisesta urheilusankarista, jotka valittiin olympiasoihdun viimeisiksi viestinviejiksi.
Yhdistetyn maailmancup 2008–2009

Yhdistetyn maailmancup 2008–2009 alkoi 29. marraskuuta 2008 Kuusamossa ja päättyi 15. maaliskuuta 2009 Vikersundissa. Kauden aikana järjestettiin 23 henkilökohtaista kilpailua ja yksi joukkuekilpailu. Suomen Anssi Koivuranta voitti kokonaiskilpailun ennen Norjan Magnus Moania.
Kauden aikana kaikissa henkilökohtaisissa kilpailuissa oli vain yksi hyppykierros ja 10 kilometrin hiihto kun aikaisemmilla kausilla normaalikilpailussa on hypätty kaksi kierrosta ja hiihdetty 15 kilometriä ja sprinttikilpailussa hypätty yksi kierros ja hiihdetty 7,5 kilometriä. Myös muita kilpailumuotomuunnelmia on ollut. Kansainvälisen hiihtoliiton mukaan muutoksen tavoitteena oli selkeyttää lajia ja lyhentää kilpailupäivää.
Lopputulokset.
Mainittuna kymmenen parasta:
Väriympyrä

Väriympyrä on puhtaitten värisävyjen muodostama ympyrän tai jonkin muun muotoinen kehä. Väriympyrässä eri sävyt sijaitsevat kirjon (spektrin) mukaisessa järjestyksessä siten, että kirjon ulommaisten sävyjen, punaisen ja sinivioletin, väliin on yleensä sijoitettu myös kirjoon kuulumattomat ns. purppurasävyt. Näiden värisävyjen omassa spektrissä on kaksi maksimihuippua, punainen ja sininen, joiden yhteisvaikutuksesta värisävy näyttää sinipunaiselta. Muun muassa neliväripainatuksen ja tulostimien CMYK-väreistä magentan (M) värisävy on tällainen. Väriympyrän sävyjen jaottelu esitetään joko portaittaisesti tai jopa liukuvana siirtymänä sävystä toiseen. Esimerkiksi Isaac Newtonin, Otto Rungen, Johann Wolfgang von Goethen, Michel-Eugène Chevreul’n, Johannes Ittenin, Wilhelm Oswaldtin, Albert Munsellin, Heinrich Freilingin, CIE:n ja NCS:n värijärjestelmän puhtaiden värisävyjen määrä ja sijainti väriympyrällä on toisistaan poikkeava.
Rushin diskografia

Rush on kanadalainen rock-yhtye, joka perustettiin elokuussa 1968. Yhtyeen jäsenet ovat Geddy Lee (basso, koskettimet ja laulu), Alex Lifeson (kitara) ja Neil Peart (rummut). Yhtyeen nykyinen kokoonpano on säilynyt samana vuodesta 1974, jolloin Peart liittyi yhtyeen rumpaliksi John Rutseyn tilalle.
Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa "Rushin" maaliskuussa 1974, jota on seurannut 17 studioalbumia, 8 konserttitallennetta ja 6 kokoelma-albumia. Yhtyeen albumit ovat menestyneet hyvin, ja Rushilla onkin 24 kultalevyä ja 14 platinalevyä (3 moninkertaista plantinaa myyneitä). RIAA:n mukaan Rushilla on rock-yhtyeistä neljänneksi eniten peräkkäisiä kulta- tai platinalevyjä – yhtyeen edellä ovat vain The Beatles, The Rolling Stones ja Aerosmith. Rush on myynyt Yhdysvalloissa 25 miljoonaa albumia, joten se on 78:nneksi parhaiten myynyt yhtye Yhdysvalloissa. Vaikka maailmanlaajuisia myyntimääriä ei ole laskettu tarkasti, yhtyeen albumien maailmanlaajuiseksi myyntimääräksi on arvioitu 40 miljoonaa (vuonna 2004).
Port-Royalin logiikka

Port-Royalin logiikka () on yleinen nimitys teokselle, jonka koko nimi on "La logique, ou l’art de penser" (”Logiikka, tai ajattelun taito”). Se on merkittävä logiikan alan teos, jonka julkaisivat Antoine Arnauld ja Pierre Nicole vuonna 1662. He olivat jansenisteja, jotka toimivat molemmat Port-Royalin luostarissa. Myös Blaise Pascalin on arveltu osallistuneen teoksen kirjoittamiseen.
"Port-Royalin logiikka" on malliesimerkki perinteisestä termien logiikasta. Teos oli kirjoitettu kansankielellä. Siitä tuli hyvin suosittu, ja sitä käytettiin 1900-luvulle saakka logiikan johdantoteoksena. Metafysiikaltaan ja tietoteorialtaan teos oli hyvin kartesiolainen. Arnauld oli yksi niistä henkilöistä, jonka vastaväitteet oli julkaistu osana René Descartesin teosta "Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta".
1900-luvulla teosta tutki tutki erityisesti Louis Marin ("La Critique du discours", Éditions de Minuit, 1975). Michel Foucault katsoi teoksessaan "Sanat ja asiat" ("Les Mots et les choses", 1966), että "Port-Royalin logiikka" oli yksi nykyaikaisen "épistémèn" perustuksia.
"Port-Royalin logiikkaan" liittyi toinen kielioppia käsitellyt teos, "Port-Royalin grammatiikka" ("Grammaire générale et raisonnée contenant les fondemens de l’art de parler, expliqués d'une manière claire et naturelle", 1660).
Laukkakasvit

Laukkakasvit (Alliaceae) on yksisirkkaisten Asparagales-lahkoon kuuluva kasviheimo eräissä vanhentuneissa luokittelujärjestelmissä, nykyään sitä yleensä pidetään narsissikasvien alaheimona Allioideae. Siihen kuuluvat kasvit on aikaisemmin luettu liljakasvien heimoon kuuluviksi, APG II -luokittelussa ne määriteltiin omaksi heimokseen, ja APG III -luokittelussa ne sisällytettiin narsissikasveihin (Amaryllidaceae). Niitä tavataan lähes kaikkialla maapallolla; Australaasiassa ne ovat harvinaisia.
Heimon tärkein suku on laukkojen ("Allium") suku, johon kuuluvat ruokasipuli ja muut syötävät sipulit.
Suvut.
Laukkakasvien heimoon ovat kuuluneet seuraavat suvut:
Ofellas

Ofellas oli makedonialainen sotilas, josta tuli Kyrenaikan hallitsija. Aleksanteri Suuren kuoltua Ptolemaios I sai Egyptin hallittavakseen. Vuonna 322/321 eaa. Ptolemaios lähetti Ofellaan ottamaan haltuunsa Kyrenaikan. Ajan myötä Ofellas alkoi kuitenkin hallita aluetta itsenäisesti. Ofellas nai erään ateenalaisen Eurydiken, josta Ofelaan kuoltua tuli Demetrioksen vaimo. 
Ofellas sekaantui Syrakusan tyrannin Agathokleen yrityksiin hyökätä Karthagoa vastaan. Agathokles tarjosi Ofellaalle kaikki Karthagon alueet Afrikassa. Ofellas suostui Agathokleen tarjoukseen. Hän alkoi lyödä rahoja, joissa oli Kyrenaikan symbolina tunnettu silphium-lääkekasvi ja Karthagon symboli taatelipalmu. Ofellas käytti arvovaltaansa Kreikassa ja sai mukaansa suuria määriä kreikkalaisia kolonisteja. Vuoden 208 eaa. kesällä Ofellas lähti Kyrenaikasta 10 000 jalkaväen sotilaan, 600 ratsuväen sotilaan ja 100 sotavaunun kanssa Karthagoa vastaan. Armeijan mukana seurasi noin 10 000 siviiliä. Kahden kuukauden vaivalloisen matkan jälkeen Ofellas saapui Agathokleen päämajaan. Miehet riitaantuivat kuitenkin pian ja Ofellas murhattiin. Ofellaan joukot liittyivät syrakusalaisiin. Kolonistit lähetettiin Sisiliaan, mutta suurin osa menehtyi matka aikana.