tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Petri Manninen

Petri "Pete" Juhani Manninen (s. 19. helmikuuta 1965 Varkaus) on suomalainen näyttelijä. Hän on kotoisin Savonlinnasta. Hän valmistui näyttelijäksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta vuonna 1990.
Manninen on työskennellyt vuodesta 1991 Suomen Kansallisteatterissa. Vuonna 1992 "Helsingin Sanomien" Kirsikka Moring kehui Mannisen huikeaa läpimurtoa ”neuroottisena, varpusmaisen säikähtäneenä poikana, morfinistina,” Kurt Nuotion ohjaamassa Lars Norénin näytelmässä "Elämää pitempi yö." Mannisen muita teatterirooleja ovat olleet muun muassa päähenkilö Tom Joad "Vihan hedelmissä" 1993, Lauri vuoden 1997 "Seitsemässä veljeksessä" sekä nimirooli näytelmässä "Topaze eli menestymisen taito" (2001). Maria Säkö kirjoitti vuonna 2022 Mannisen olevan tunnettu ”fyysisesti ja mentaalisesti pitelemättömistä ja miltei rajattomista roolitöistä” arvostelussaan Janne Reinikaisen ohjaamasta sooloesityksestä "Ikuinen paluu". 
Manninen voitti vuonna 2015 parhaan miessivuosan Jussi-palkinnon elokuvasta "Korso". Hän näytteli sotamies Heikkistä elokuvassa "Rukajärven tie" (1999) ja Rampe Turakaista televisiosarjassa "Mogadishu Avenue" (2006). 
Manninen on toiminut myös näyttelijä-käsikirjoittajana KokoTeatterissa.
Mega Man X5

Mega Man X5 on Capcomin kehittämä ja julkaisema tasohyppely "Mega Man" -sarjaan, joka on julkaistu vuonna PlayStationille.
Pelin piti olla viimeinen "Mega Man X" -sarjan peli, mutta sarjaa jatkettiin "Mega Man X6:lla".
Tarina.
Vuonna 21XX, jonkin aikaa Mega Man X4:n tapahtumien jälkeen X ja Zero tulevat avaruussiirtokunta ”Eurasialle” kohtaamaan Sigman, joka on havaittu lähistöllä. Sigma löydetään piiloutuneena keskeneräisen patsaan päähän ja lyhyen taistelun jälkeen hän häviää tahallaan. Sigman räjähdys repii aukon ”Eurasian” runkoon ja siirtokunnan sisällä ollut "Sigma-virus" vuotaa ulos heikentyneiden puolustusten läpi leviten maapallon joka puolelle. minuuttien sisällä räjähdyksestä "reploidit" ympäri maailmaa menevät "maverickeiksi" ja alkavat tuhota kaikkea eteen tulevaa. samaan aikaan ”Eurasia” suistuu radaltaan ja syöksyy kohti maata. "Maverick huntereilla" on 16 tuntia aikaa etsiä maverickien valtaamilta alueilta tarvittavia osia voimistaakseen ainoaa käyttökelpoista asetta "Enigmaa" ja ampua "Eurasia" ennen kuin se törmää maahan aiheuttaen valtavia tuhoja tai mahdollisesti tuhoten koko planeetan ekosysteemin.
Englanninkielisessä versiossa jokainen tärkeä maverick on nimetty yhden Guns N' Roses -yhtyen jäsenen mukaan (koska Capcom Of Japanin työntekijät ovat yhtyeen faneja).
Mega Man X5 on kolme erilaista vaihtoehtoista loppua. Hyvä lopetus tulee silloin, jos pelaaja onnistuu tuhoamaan Sigman avaruusaluksen ja on tuhonnut kaikki Maverickit. Paha lopetus tulee silloin, jos pelaaja ei onnistu tuhoamaan avaruusalusta tai aika loppuu. Zeron loppu on hyvin samanlainen kuin Hyvässä lopussa, mutta tulee vain jos pelaa Zerolla.
Ariana (kuvernementti)

Ariana () on yksi Tunisian 24 kuvernementistä. Se sijaitsee Pohjois-Tunisiassa ja sen pääkaupunki on Ariana. Kuvernementissä on 576 088 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 498 neliökilometriä.
Katri Kaarlonen

Katri Inkeri Kaarlonen (o.s. "Kallio", 28. maaliskuuta 1915 Nivala – 1. lokakuuta 2008 Perniö) oli suomalainen poliitikko. Kaarlonen toimi Keskustapuolueen kansanedustajana Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä 1966–1972. Hänen vanhempansa olivat tasavallan presidentin toimessa 1937–1940 ollut Kyösti Kallio ja Kaisa Kallio. Hänen veljensä oli kuvanveistäjä Kalervo Kallio ja sisarensa kansanedustaja ja ministeri, opetusneuvos Kerttu Saalasti. 
Katri Kallio meni naimisiin perniöläisen Olavi Kaarlosen kanssa joulukuussa 1940. Häät pidettiin Presidentinlinnassa Helsingissä vain kolme päivää ennen presidentti-isän kuolemaa. Kaarloset asuivat miehen kotipaikassa Perniössä. Heille syntyivät lapset Juha Antero (1942), Ilkka Tapani (1944), Pentti Olavi (1947) ja Kaisa-Leena (1949). Kaarlonen toimi tasavallan presidentin valitsijamiehenä presidentinvaaleissa 1962 ja 1968. 
Kaarloselle myönnettiin opetusneuvoksen arvo 1985. Koulutukseltaan hän oli puutarhaopettaja.
Mega Man X6

Mega Man X6 () on Capcomin kehittämä ja julkaisema tasohyppely "Mega Man" -pelisarjaan. Peli on julkaistu vuonna PlayStationille.
Peli on "Mega Man X "-sarjan viimeinen PlayStationille peli. "Mega Man X5" piti olla sarjan viimeinen osa mutta tarinaa jatkettiin. Mega Man X6:ssa on sanottu olevan Mega Man X-sarjan parhaat musiikit.
Tarina.
On kulunnut kolme viikkoa Eurasia-avaruusaseman tuhosta ja Reploidit korjaavat planeettaa avaruusaseman osien aiheuttamista vahingoista. Tiedemies Gate löytää Eurasia raunioiden keskeltä DNA-kappaleen, joka kuului Sigmaa vastaan taistelussa kaatuneelle Zerolle. Gate ryhtyy tutkimaan DNA:ta ja altistuu Zero-virukselle. Myöhemmin X näkee unta Zerosta, joka väittää tämän olevan planeetan ainoa suojelia. Alia hälyttää X:n taisteluasemiin, kun Eurasian maahansyöksyalueella on havaittu maverickeja. Paikanpäällä X kohtaa viruksen saastuttaman mekaniloidin. Pian vastustajan tuhoamisen jälkeen Zeroa muistuttava hahmo ilmestyy paikalle ja tuhoaa loput mekaniloidista. Paikalle saapuu myös High-Max, joka on X:lle mahdoton vastus. X saa selville, että kyseinen Zero-hahmo oli nimeltään Nightmare Zero. High-Maxin esimiehenä toimiva reploidi Isock kuuluttaa maailman reploideille "Zeron haamun" olevan vastuussa "painajaisilmiöstä" joka toimii viruksen tavoin. Hän kehottaa vapaaehtoisia toimimaan yhteistyössä kahdeksan painajaistutkijan kanssa tuhotakseen sen. 
Epäilyksen kalvamana X lähtee tutkijoiden perään ja kohtaa heidät yksitellen, pelastaen myös alueille saapuneita vapaaehtoisia reploideja painajaisvirusten kynsistä. Samalla hän tuhoaa Nightmare Zeron, mikä paljastaa oikean Zeron olevan elossa. Zero oli onnistunut piilottamaan itsensä korjauksia varten. (Huom. Tämän jälkeen pelaajan on mahdollista valita Zero pelattvaksi hahmoksi, jolloin osia juonesta ja dialogista muuttuu. Kokonaisuudessaan juoni on täysin samanlainen.) X:n kukistaessa painajaistutkijat, hän saa selville jokaisen olleen Alian vanhan tutkijakumppanin - Gaten - luomuksia. Gate oli katkeroitunut siitä, ettei saanut tunnustusta tiedeyhteisöltä luomistaan reploideista, jotka olivat siitä erikoisia, että niiden DNA:n analysointi oli melkein mahdotonta. Saman tiedeyhteisön jäsenet salaa tuhosivat jokaisen reploidin - Alian avustamana. Gate paljastaa suunnitelmansa luoda täysin reploidien oma yhteiskunta painajaisviruksen avulla ja haastaa X:n tulemaan luokseen. X suuntaa Gaten laboratorioon, jossa hän kohtaa Hig-Maxin ja voittaa tällä kertaa hänet. Syvemmällä laboratoriossa X lopulta tuhoaa Zeron DNA:lla vahvistuneen Gaten. Henkihieverissä oleva Gate paljastaa viimeisen valttinsa: henkiinherätetyn Sigman, joka tuhoaa tämän. Toisin kuin aikaisemmat versiot, tämä Sigma oli täysin vioittunut, ja käytti keskeneräisiä robottikehoja. X:n voitettua Sigman jälleen kerran tämä vannoo tulevansa takaisin. X pelastaa Gaten ruumiin tuhoutuvasta laboratoriosta ja lahjoittaa sen Alialle korjauksien toivossa. Maailman elvytys voi taas jatkua.
Muğlan maakunta

Muğlan maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Se sijaitsee Länsi-Turkissa.
Maakunta rajoittuu Välimereen etelässä, Egeanmereen lännessä, Aydıninin, Denizlin ja Burdurin maakuntaan pohjoisessa sekä Antalyan maakuntaan etelässä. 
Maakunnan pääkaupunki on Muğla. Muita kaupunkeja ovat esim. Marmaris, joka on suosittu lomakohde. Maakunnan väkiluku oli 837 804 vuoden 2011 väestönlaskennassa; vuoden 2015 lopun arvio oli 908 877 asukasta.
Maakunnan tärkein tulonlähde on matkailu.
Piirikunnat.
Maakunta on jaettu 13 piirikuntaan.
John Nance Garner

John "Cactus Jack" Nance Garner IV (22. marraskuuta 1868 lähellä Detroitia Texasissa – 7. marraskuuta 1967 Uvalde, Texas) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja lakimies. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1903–1933, toimi edustajainhuoneen puhemiehenä 1931–1933 ja sen jälkeen 32. Yhdysvaltain varapresidenttinä 1933–1941.
Garner syntyi Teksasissa John Nance Garner III:n sekä Sarah Jane Guestin pojaksi ja valmistui lakimieheksi. Hän istui Texasin osavaltion edustajainhuoneessa vuodesta 1898 vuoteen 1902, jolloin hänet valittiin kongressiin. Hänen varapresidenttikausiensa aikana Yhdysvaltain presidenttinä toimi Franklin D. Roosevelt. Häntä edelsi Charles Curtis ja seurasi Henry A. Wallace. 
Garnerin vaimo oli Mariette Rheiner Garner (1869–1948). Parilla oli vuonna 1896 syntynyt poika Tully Charles Garner. Garner vetäytyi varapresidenttiytensä jälkeen Uvaldeen, Teksasiin, jossa hän kuoli pari viikkoa ennen kuin olisi täyttänyt 99 vuotta. Hän on Yhdysvaltain historian pitkäikäisin varapresidentti. Garner on Schuyler Colfaxin kanssa ainoa edustaja, joka toimi Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemiehenä ja Yhdysvaltain varapresidenttinä.
Garner riitautui Franklin Rooseveltin kanssa vuonna 1937, kun Roosevelt pyrki laajasti muokkaamaan Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomareiden toimikausia. Garner sekä monet demokraatit ja republikaanit vastustivat Rooseveltin pyrkimyksiä, sillä heidän mielestään Roosevelt pyrki keskittämään liikaa valtaa presidentille, jos presidentti pystyisi rajoittamaan korkeimman oikeuden tuomareiden ikärajaa. Välikohtauksen jälkeen Garner ja Roosevelt eivät oikein koskaan palanneet tavallisiin väleihin. Garner myös pyrki demokraattipuolueen presidenttiehdokkuutta vuoden 1940 vaaleihin, mutta Roosevelt nimitettiin presidenttiehdokkaaksi uudelleen ja Henry A. Wallace nimitettiin varapresidenttiehdokkaaksi.
John Nance Garner sai lempinimen "Cactus Jack" vuonna 1901, kun Texasin edustajainhuoneessa istunut Garner tuki opuntiakaktusta osavaltion viralliseksi kukaksi, mutta edustajainhuone kuitenkin päätti toisin ja valitsi toisen kasvin.
Mega Man Xtreme 2

Mega Man Xtreme 2: Soul Eraser on Capcomin vuonna 2001 Japanissa ja Yhdysvalloissa Game Boy Colorille julkaisema Mega Man X3:n ja Mega Man X4:n väliin sijoittuva tasohyppelypeli. Euroopassa peli julkaistiin vuonna 2002.
Pelissä on kaksi erilaista ohjattavaa hahmoa: Mega Man X, jonka pääaseena on X-Buster, ja Zero, jonka pääaseena on Z-Saber.
Manboy

 
Manboy on suomalainen vuonna 1998 perustettu rockyhtye. Yhtyeen musiikki on melankolista, brittivaikutteista poprockia. Yhtye on alun perin lähtöisin Porista, mutta toimii tätä nykyä Helsingissä. 
Historia.
Debyyttialbumi "Stretch Your Religion" ilmestyi 2001 ja yhtye kiersi kesän esiintymässä Suomen suurimmilla esiintymislavoilla. Seuraava albumi "Blame the World" ilmestyi vasta kolme vuotta ensilevyn jälkeen, ja yhtyeen uskottiinkin yleisesti hajonneen. Yhtye on todennut viivästyksen johtuneen ristiriitaisuuksista silloisen levy-yhtiön kanssa. Yhtyeen kolmas levy, "Majestic", ilmestyi lokakuussa 2006. Manboy oli mukana elokuvan "V2 – Jäätynyt enkeli" tuotannossa kappaleellaan "How the World Ends". Toinen albumilta julkaistu single "Please Stop Crying" soi "Idols"-sarjan mainosten tunnusmusiikkina. Manboyn neljäs albumi ilmestyi maaliskuussa 2009 ja oli nimeltään "Deus Protector Noster". Nimi on lainattu Porin vaakunasta ja tarkoittaa vapaasti käännettynä "jumala olkoon suojelijamme". Kesällä 2007 Manboy kiersi Eurooppaa Placebon lämmittelybändinä. Lokakuussa vuorossa oli lämmittelykeikka brittiyhtye Musen Helsingin loppuunmyydyllä jäähallin keikalla. 
Kolmikko julkaisi viidennen albuminsa "Something Wonderful" 2. helmikuuta 2011. Yhtye äänitti sen omassa studiossaan ja vastasi itse tuotannosta. Levyn kappaleista julkaistiin vuoden 2010 aikana singlet "One Dollar Under God" ja "Nothing Compares 2 U", joka soi sekä radiosoitto- että singlelistan kärkikymmenikössä. Seuraavalla singlellä "Home" soi Manboyn lisäksi Apocalyptica-yhtyeestä tutun Eicca Toppisen sello ja Damn Seagullsin torvisektio Sirdie Horns. Uusimmalla sinkkulohkaisulla "How It Hurts" kuullaan synapainotteisempi Manboy. Singlestä valmistui Kennel Helsingin Teemu Niukkasen ohjaama musiikkivideo, joka sai kunniamaininnan Oulun Musiikkivideofestivaaleilla elokuussa 2011. Vuonna 2012 yhtye esiintyi vain kerran: Kuudes aisti -festivaalilla.
Yhtyeen laulaja-basisti Karo Broman (s. 1978 Pori) on toiminut myös äänisuunnittelijana mainosalalla sekä tuottajana muun muassa yhtyeille Lapko, Traffic Island, The Orders. Muihin Bromanin musiikkiprojekteihin lukeutuu muun muassa yhteistyö Jori Sjöroosin kanssa edesmenneellä kokoonpanolla Fu-Tourist. Nykyään hän soittaa Teppo Vapauden yhtyeessä.
Sorgun

Sorgun on kaupunki ja piirikunta Turkissa, Yozgatin maakunnassa. Sorgum on suurin piirikunta Yozgatin maakunnassa. Piirikunnan asukasluku on 120 262.
Vuonna 2022 kaupungissa oli noin 55 000 asukasta.
Hanna Korell

Hanna Lotta Kristiina Korell (s. 16. maaliskuuta 1979 Lieksa) on suomalainen uransa päättänyt yleisurheilija. Hänen päämatkansa oli 100 metrin aitajuoksu. Korell lopetti uransa kauteen 2007.
Korell voitti ensimmäisen mitalinsa Kalevan kisoissa jo vuonna 1995, jolloin hän juoksi 100 metrin aitajuoksussa hopealle ajalla 14,14. Hän voitti matkan SM-hopeaa myös vuosina 1996 ja 1997. Sisäratojen SM-kisoissa 1999 hän sijoittui pituushypyssä toiseksi tuloksella 611 ja saman vuoden Kalevan kisoissa 100 metrin aidoissa kolmanneksi ajalla 13,64. Myöhemmin samana vuonna hänellä havaittiin sääriluun rasitusmurtuma, joka esti aitajuoksun neljäksi vuodeksi. Välissä vuonna 2001 Korell voitti 60 metrillä sisäratojen SM-kultaa ajalla 8,42. Vuonna 2003 vamman parannuttua hän voitti SM-hopeaa 100 metrin aidoissa ajalla 13,50.
Korell paransi 14. heinäkuuta 2004 Lena Spoofin 25 vuotta vanhaa naisten 100 metrin aitajuoksun Suomen-ennätystä 11 sadasosalla aikaan 13,13. Nooralotta Neziri paransi 12. elokuuta 2012 Korellin Suomen ennätystä lukemiin 13,10.
Vuonna 2005 Korell voitti Kalevan kisoissa 100 metrin aidoissa kultaa ajalla 13,33 ja 100 metrin juoksussa hopeaa ajalla 11,99. Hän edusti Suomea Helsingin MM-kisoissa samana vuonna, mutta karsiutui alkuerissä. Kalevan kisoissa 2007 hän voitti 100 metrin aidoissa hopeaa ajalla 13,35.
Ervasti

Ervasti on Pudasjärven kaupungissa sijaitseva kylä kantatien 78 varrella. Kaupungin keskustaajamasta Kurenalta matkaa kylään on noin 30 kilometriä, ja Hirvaskoskelta noin 8 kilometriä. 
Kylässä sijaitsee K-kyläkauppa Ervasti ja tunnettu virkistyskalastusalue Jaaskamonkoski. Ervastissa oli myös oma koulu, joka lakkautettiin vuonna 2009.
Mega Man X Collection

Mega Man X Collection on Capcomin Pohjois-Amerikassa PlayStation 2:lle ja Nintendo GameCubelle 10. tammikuuta 2006 julkaisema Mega Man X-pelikokoelma.
Kokoelma sisältää seuraavat pelit:
Kokoelman kaksi ensimmäistä peliä ovat SNES-versioita ja loput 4 (ja Mega Man Battle &amp; Chase) PlayStation-versioita.
Mobira

Mobira Oy (myöhemmin Nokia-Mobira) oli suomalainen matkapuhelinten valmistaja. Nimi Mobira tuli sanoista "mobile" ja "radiotelephone".
Nokian ja Saloran yhteisyritys Mobira Oy perustettiin vuonna 1979. Sen pääkonttori ja puhelintehdas oli Salossa. Oulun konttori valmisti tukiasemia ja verkkolaitteita. Ensimmäinen toimitusjohtaja oli Jorma U. Nieminen. Yksi Mobiran syntyyn vaikuttanut keskeinen tekijä oli, että NMT-matkapuhelintekniikka oli tulossa eikä kenelläkään kotimaisella valmistajalla ollut kunnollisia resursseja siihen.
Mobira julkaisi Senator-matkapuhelimensa vuonna 1982. Puhelin toimi NMT-verkossa. Se painoi 10 kg ja maksoi 20 000 markkaa. Senatorin ansiosta Mobirasta tuli Pohjoismaiden markkinajohtaja vuonna 1983.
Nokia osti Saloran 1984. Vuonna 1986 Mobiran nimi muutettiin Nokia-Mobiraksi osoittamaan Nokian yksinomistusta. Vuonna 1989 Nokia-Mobiran nimeksi muutettiin Nokia Mobile Phones.
Nokia-Mobira rekisteröi nimen Kännykkä omaksi tuotemerkikseen vuonna 1987. Nimeä "Kännykkä®" käytettiin joissain Cityman-mainoksissa, mutta siitä tuli pian matkapuhelimen yleisnimi, vaikka yhtiö yrittikin sitä estää.
Mega Man Battle &amp; Chase

Mega Man Battle &amp; Chase on Capcomin PlayStation:lle julkaisema kilpa-ajopeli. Se sisällytettiin Pohjois-Amerikassa PlayStation 2:lle julkaistuun Mega Man X Collectioniin.
Peli julkaistiin Japanissa 20. maaliskuuta 1997, ja Euroopassa 30. marraskuuta 1998. Peliä ei ole lainkaan julkaistu Yhdysvalloissa itsenäisenä pelinä, mutta se on ollut saatavilla Mega Man X Collection -kokoelmassa.
Edward Brooke

Edward William Brooke III (26. lokakuuta 1919 Washington – 3. tammikuuta 2015 Coral Gables, Florida) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Massachusettsista vuosina 1967–1979.
Brooke syntyi Washington DC:ssä afroamerikkalaisen perheen pojaksi. Hän valmistui Howardin yliopistosta ja Bostonin yliopiston Law Schoolista.
Brookella todettiin syyskuussa 2002 rintasyöpä. Hänelle myönnettiin vuonna 2004 "Presidential Medal of Freedom". Hän asui elämänsä viimeiset vuodet vaimonsa Annen kanssa Miamissa. Parille syntyi kaksi tytärtä ja yksi poika.
Brooke oli kolmas afroamerikkalainen senaattori Yhdysvalloissa.
Mega Man Zero

Mega Man Zero on Capcomin Game Boy Advancelle vuonna 2002 julkaisema tasohyppelypeli ja Zero-sarjan ensimmäinen peli. Pelin kehitti Inti Creates, joka kehitti myöhemmin myös sen jatko-osat. Pelisarjan päähenkilönä on Zero, joka on Mega Man X -sarjasta ennestään tuttu hahmo. Tarina alkaa noin sata vuotta X-sarjan jälkeen, kun hahmo nimeltä Ciel herättää Zeron 100 vuotta kestäneestä unesta. Zero liittyy vastarintaliikkeeseen, joka taistelee Neo Arcadia -nimistä hallitusta vastaan.
Mega Man Zerossa nähtiin paljon asioita, joita ei Mega Manissa ollut aikaisemmin nähty, esimerkiksi uusia aseita ja energiakristalleilla ruokittavia cyber elfejä. Lisäksi jokaisen tehtävän lopussa annetaan aina pistelaskelma ja arvosana pelaajan suorituksesta. Speedrun-harrastajat suosivat tehtävien uutta ”give up” -toimintoa, jonka avulla voi tahallisesti jättää väliin useita tasoja ja läpäistä pelin helpommin ja nopeammin. Toimintoa ei kuitenkaan nähty enää pelisarjan kolmessa seuraavassa osassa, koska sen ajateltiin olevan turha.
Jääkiekon SM-liigan kuukauden pelaaja

SM-liigan kuukauden pelaaja on valittu syksystä 1993 lähtien. Valittu pelaaja palkitaan pronssisella pelaajapatsaalla, joka on kopio Kanada-maljassa olevasta pelaajasta. Valinnan tekivät "Jääkiekkolehti" ja SM-liiga helmikuuhun 2025 saakka, ja syyskuusta 2025 lähtien valinta on tehty yleisöäänestyksellä.
Useimmiten palkinnon ovat voittaneet Aleksandr Barkov, Jan Čaloun, Juha-Pekka Haataja, Tim Thomas ja Kim Hirschovits, joille se on myönnetty kolmesti.
Inkee

Inkee (nimen rinnakkaismuoto on Inget, postiosoitteena "93470 Inget") on Taivalkosken kunnassa sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Taivalkosken kirkonkylältä koilliseen kunnan suurimman järven Kostonjärven rannalla. 
Kylässä toimi vuoteen 2012 asti oma koulu. Alun perin koulurakennus valmistui vuonna 1953 opetuskäyttöön. Koulun rakentaminen aloitettiin sotavuosien jälkeen, mutta urakoitsijan konkurssiinmenon johdosta rakennustyömaa jäi kesken kolmeksi vuodeksi. Taivalkosken kunnan rakennusmestarina vuosina 1952–1953 toiminut Kalle Päätalo haki työmaalle uutta mestaria, ja valituksi tuli hänen tuntemansa tamperelainen rakennusmestari, joka jatkoi koulun rakennustöitä vuonna 1952.
Margareten

Margareten on Itävallan pääkaupungin Wienin 5. kaupunginosa ("Gemeindebezirk"). Kaupunginosa irrotettiin vuonna 1861 Wienin 4. kaupunginosasta ja siitä muodostettiin itsenäinen kaupunginosa. Margaretenia rajaavat Mariahilfin, Favoritenin, Meidlingin ja Wiedenin kaupunginosat. 
Väestö.
Margareten on Wienin kaupunginosista kaikkein tiheimmin asutuin. Kaupunginosassa asuu yli 25 000 ihmistä yhtä neliökilometriä kohden. Aikojen saatossa kaupunginosan väkiluku on heittelehtinyt. Vuonna 1896 Margaretenissa asui noin 54 000 ihmistä. Seuraavan kolmenkymmenen vuoden aikana väkiluku kaksinkertaistui: vuonna 1900 kaupunginosan rajojen sisällä asui keskimäärin 107 810 ihmistä. Sen jälkeen väkiluku lähti laskuun, muun muassa tiukentuneiden asumisvaatimusten vuoksi. Kaupunginosan nykyinen asukasluku on vuoden 1896 tasolla.
Vuonna 2001 Margaretenin asukkaista noin 23,2 prosenttia oli jonkin muun maan kuin Itävallan kansalaisia. Suurimman ulkomaisen ryhmän muodostivat serbialaiset ja montenegrolaiset, joita oli yhteensä noin seitsemän prosenttia väestöstä. Seuraavaksi suurin ulkomainen ryhmä oli turkkilaiset, noin 4,4 prosentilla. Vuoden 2001 tutkimuksessa 64,4 prosenttia kaupunginosan asukkaista ilmoitti arkikielekseen saksan. Seuraavaksi eniten puhuttiin serbiaa (10,2 %), turkkia (7,6 %), kroatiaa (3,4 %) ja unkaria (1,1 %). 
Yleisin uskonto Margaretenissa on katolisuus, jota tunnustaa noin 42,2 prosenttia kaupunginosan väestöstä. Sen jälkeen tulevat islam (11,9 %) ja ortodoksisuus (9,6 %).
Tate Modern

Tate Modern on modernin taiteen museo Lontoossa. Se on osa englantilaista taidemuseoiden verkostoa, jossa ovat mukana Tate Britain Lontoossa, Tate Liverpool ja Tate St Ives. Tate Modern on maailman suosituin nykytaidetta esittelevä museo, sillä museossa vierailee vuosittain 4–5 miljoonaa näyttelyvierasta. 
Näyttelytila on avattu vuonna 2000 entisen voimalaitoksen tiloihin. Museon pysyvä kokoelma on sijoitettu kolmanteen ja viidenteen kerrokseen, joihin on ilmainen pääsy. Neljännessä kerroksessa on suuri tilapäisten näyttelyiden tila.
Museossa on esillä kansainvälistä modernia ja nykytaidetta, muun muassa Claude Monet’n, Henri Matissen Salvador Dalín, Louise Bourgeois’n, Roy Lichtensteinin, Doris Salceon ja Pablo Picasson teoksia.
Tate Moderniin johtaa Thamesjoen ylitse Millennium Bridge -silta.
Salaattikastike

Salaattikastike eli salaatinkastike on salaatin kanssa tarjottavaksi tarkoitettu kastike. Niitä valmistetaan muun muassa öljy-, kermaviili- ja sinappipohjaisina eri tavoin maustettuna. Erilaisten salaattien kanssa sopivat erilaiset kastikkeet, ja aina salaatti ei kastiketta kaipaa lainkaan. Salaattikastike tarjotaan joko valmiiksi salaattiin sekoitettuna (usein esimerkiksi caesarsalaatissa) tai erikseen.
Jim Gray

James Nicholas ”Jim” Gray (12. tammikuuta 1944 – katosi merellä 28. tammikuuta 2007) oli johtava yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Vuonna 1998 hänelle myönnettiin Turing-palkinto. Hän oli valmistunut Kalifornian yliopistosta ja toimi katoamisensa aikaan Microsoftin tutkijana San Franciscossa. Hän sai lisäksi mainetta muun muassa Kalifornian yliopiston luennoitsijana.
Katoaminen.
28. tammikuuta 2007 Gray lähti purjehdusretkelle Farallonsaarille San Franciscon edustalla tarkoituksenaan sirotella äitinsä tuhkat mereen. Hänet tunnettiin kokeneena purjehtijana. Kun Gray ei palannut takaisin odotettuun aikaan eikä hänen puhelimeensa saanut yhteyttä, hänen vaimonsa teki katoamisilmoituksen vielä samana iltana. Laajoissa etsinnöissä veneestä tai Graystä ei löydetty minkäänlaisia merkkejä, vaikka avuksi oli otettu monia teknologian keinoja. Gray julistettiin kuolleeksi vuonna 2012.
James Gray

James Gray (s. 14. huhtikuuta 1969, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja.
Ura.
Useat Grayn ohjaamat elokuvat ovat saaneet myönteisen vastaanoton kriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan "Two Lovers", "Maahanmuuttaja", "" ja "Ad Astra" ovat kaikki saaneet positiivisen arvostelun yli 80 prosentilta ne arvioineista kriitikoista. Monet Grayn elokuvista ovat kuitenkin epäonnistuneet kaupallisesti.
Kalle Kinnusen kirjoittaman henkilökuvan mukaan Gray on "eurooppalaishenkinen humanisti, jota vetävät puoleensa ihmisen sisäinen kamppailu ja riittämättömyys". Hänen kaikki elokuvansa ovat lisäksi "kertomuksia perheistä". Gray puolustaa klassista tarinankerrontaa.
Gray on ohjannut elokuvissaan useita tunnettuja näyttelijöitä. Näihin kuuluvat James Caan, Anne Hathaway, Anthony Hopkins, Tom Holland, Tommy Lee Jones, Gwyneth Paltrow, Robert Pattinson, Joaquin Phoenix, Brad Pitt, Charlize Theron ja Mark Wahlberg.
Pikkaralan koulu

Pikkaralan koulu on Oulussa, Pikkaralan kaupunginosassa toimiva perusasteen 1–6 vuosiluokkien oppilaitos. Se perustettiin alun perin kansakouluksi vuonna 1892, jolloin se toimi kylän asuinrakennuksissa. Nykyisin käytössä oleva koulurakennus valmistui 1913.
Eriksdalsbadet

Eriksdalsbadet on kunnallinen uinti- ja urheilukeskus Tukholmassa Södermalmin eteläosassa, Årstavikenin rannalla. Sinne on sijoitettu Tukholman suurin sisäuimala. Vuoden 1962 uinnin Euroopan-mestaruuskilpailuja varten rakennetut ulkoaltaat ovat nykyisin kesäaikana maauimala-käytössä.
Nykyinen uimahalli rakennettiin 1997–2001, kun Tukholman kaupunki tavoitteli vuoden 2004 kesäolympialaisia. Eriksdalsbadetin alueella sijaitsi aiemmin 1800-luvulla rakennettu Tukholman ensimmäinen vedenpuhdistuslaitos.
Critérium du Dauphiné

Critérium du Dauphiné (aiemmin Critérium du Dauphiné Libéré) on kesäkuun alkupuolella Dauphinén seudulla Ranskassa ajettava kahdeksanetappinen maantiepyöräilykilpailu, joka kuuluu UCI World Tour -sarjaan. Kilpailun järjestää Amaury Sport Organisation, joka vastaa myös muun muassa Ranskan ympäriajosta. Critérium du Dauphiné on yhdessä Sveitsin ympäriajon kanssa tärkeä valmistautumiskilpailu heinäkuista Ranskan ympäriajoa ajatellen.
Koska Dauphiné on vuoristoista seutua, kilpailun ovat usein voittaneet mäkiajon erikoismiehet. Monet Ranskan ympäriajosta tutut nousut, kuten Mont Ventoux, Col du Galibier ja Col de la Chartreuse kuuluvat usein kilpailun reitille. Kaikki ne pyöräilijät, jotka ovat voittaneet Ranskan ympäriajon viisi kertaa tai useammin, ovat myös voittaneet Dauphiné Libéré -kilpailun.
Kilpailussa on käytössä lähestulkoon samanlaiset arvopaidat kuin Ranskan ympäriajossa: keltainen kokonaiskilpailun johtajan paita, jossa on poikkeuksena sininen nauha, vihreä pistekilpailun johtajan paita, mäkikilpailun johtajan pallopaita sekä nuorten kilpailun valkoinen paita.
Vuonna 1947 järjestetyn ensimmäisen Dauphiné Libéré -kilpailun voitti puolalainen Edward Klabiński. Nello Lauredi, Luis Ocaña, Charly Mottet, Bernard Hinault ja Chris Froome ovat voittaneet kilpailun useimmin, kukin kolme kertaa.
Lance Armstrong käytti Dauphiné Libérétä valmistautumiskilpailunaan Ranskan ympäriajoon. Hän voitti kilpailun vuosina 2002 ja 2003, mutta hävisi vuonna 2004 Iban Mayolle, joka ratkaisi voittonsa vahvalla esityksellään Mont Ventoux'n nousussa. Vuonna 2005 Armstrong oli neljäs jääden 59 sekuntia voittajasta, Euskaltel-Euskadi-tallin Íñigo Landaluzesta. Armstrongin saavutukset on myöhemmin hylätty doping-tuomion myötä.
Yumileidi Cumbá

Yumileidi Cumbá (s. 11. helmikuuta 1972, Guantánamo, Kuuba) on kuubalainen kuulantyöntäjä.
Cumbá osallistui 1992 Soulin nuorten MM-kisoihin, joissa sijoittui kuulassa neljänneksi tuloksella 17,06. Seuraavana vuonna hän oli toinen Keski-Amerikan mestaruuskilpailuissa. 1994 hän voitti Lissabonissa nuorten MM-hopeaa tuloksella 18,09. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia Pan-Amerikan kisoissa, mutta karsiutui Göteborgin MM-kisoissa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän karsiutui tuloksella 18,55.
Cumbá voitti 1998 Keski-Amerikan mestaruuden ja sijoittui yleisurheilun maailmancupissa neljänneksi työnnettyään 18,76. Seuraavana vuonna hän työnsi kuudenneksi Maebashin sisäratojen MM-kisoissa. Samana vuonna hän voitti Universiadit, sijoittui toiseksi Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa ja kuudenneksi Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa. Hän oli kuudes myös Sydneyn olympialaisissa 2000.
Cumbá sijoittui viidenneksi Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001. Saman vuoden Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli kahdeksas, jonka jälkeen hän voitti Universiadit tuloksella 18,90. Seuraavana vuonna Cumbá työnsi toiseksi yleisurheilun maailmancupissa tuloksella 19,14. Vuonna 2003 hän oli Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa kuudes tuloksella 19,19, mutta karsiutui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa. Vuonna 2004 hän voitti hopeaa Budapestin sisäratojen MM-kisoissa työnnettyään 19,31. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Ibero-Amerikan mestaruuden tuloksella 19,97 sekä olympiakultaa Ateenan olympialaisissa tuloksella 19,59.
Vuonna 2005 Cumbá oli neljäs Helsingin MM-kisoissa ja kuudes . Seuraavana vuonna hän työnsi Moskovan sisäratojen MM-kisoissa viidenneksi, kolmanneksi ja yleisurheilun maailmancupissa kolmanneksi. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän oli kahdestoista. Seuraavana vuonna hän karsiutui loppukilpailusta Pekingin olympialaisissa.
Ennätykset.
Lähde: IAAF
Emil Danielsson

Emil Danielsson (7. elokuuta 1882 Tula, Venäjä – 16. heinäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. 
Emil Danielssonin isä Gustaf Adolf Danielsson oli kotoisin Tenholasta läntiseltä Uudeltamaalta, josta hän päätyi työn mukana ensin Turkuun, sieltä Pietariin ja lopulta työnjohtajaksi kenraaliluutnantti, vapaaherra Carl August Standertskjöldin vuokraamaan asetehtaaseen Tulaan. Lapsena Emil muutti vanhempineen Suomeen.
Aikuisena Emil Danielsson asui talvisin Turussa, Tampereella ja Helsingissä ja kesäisin Karkussa. Hän opiskeli ensin Turun lyseossa ja 1900-luvun alussa Turun piirustuskoulussa. Karkun Pirunvuorelle hän rakennutti vuonna 1906 kivisen ateljeelinnan, jossa työskenteli vuosikymmenet ja alkuun myös asui. Linna on rakennettu ilman liitosmateriaalia siten, että kivet muotoiltiin käsityökaluilla toisiinsa sopiviksi. Taiteilijan tunnetuimmat työt ovat maisemamaalauksia, joista useat kuvaavat Pirunvuoren maisemia. Danielsson maalasi myös paljon muotokuvia.
Danielsson osallistui useisiin yhteisnäyttelyihin vuosina 1901–1954 ja piti lisäksi muutamia yksityisnäyttelyjä vuosina 1910–1935. 
Vuonna 1913 Emil Danielsson avioitui Kirkkonummelta kotoisin olleen Saga Aurora Andelinin (1885–1983) kanssa. Heillä ei ollut lapsia.
Emil Danielsson kuoli keuhkosyöpään muutamaa viikkoa ennen 85-vuotissyntymäpäiväänsä. Saga Danielsson lahjoitti Pirunvuoren kivilinnan ja joukon miehensä teoksia vuonna 1975 Tyrvään seudun Kotiseutuyhdistykselle, joka luovutti ne vuonna 1990 silloiselle Vammalan kaupungille.
Wayne Allard

Alan Wayne Allard (s. 2. joulukuuta 1943) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain senaatissa Coloradosta vuodesta 1997 vuoteen 2009. 
Allard syntyi Fort Collinsissa ja on varsinaiselta ammatiltaan eläinlääkäri. Hän oli ennen senaattorinuraansa istunut vuodesta 1991 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä. 
Allard pääsi Yhdysvaltain senaattiin viiden prosenttiyksikön äänierolla Tom Stricklandiin. Hänet valittiin uudelleen vuonna 2002. Hän ei asettunut enää ehdolle vuonna 2008.
Jesse Helms

Jesse Alexander Helms, Jr. (18. lokakuuta 1921 Monroe, Pohjois-Carolina – 4. heinäkuuta 2008 Raleigh, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Maansa modernin kristillisen oikeiston johtohahmoihin luettu Helms istui yhtämittaisesti vuosina 1973–2003 Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Pohjois-Carolinasta. Terveyssyistä hän ei ollut ehdolla enää vuonna 2002. 
Helms tuki voimakkaasti kotiosavaltionsa tupakanviljelyä ja tupakkateollisuus puolestaan häntä.
Hän vastusti 1983 Martin Luther Kingin päivän julistamista juhlapäiväksi, koska Kingillä oli yhteyksiä kommunisteihin.
Vuonna 1987 Helms sai aikaan "Helmsin lisäyksen" lakiin, joka kehotti presidenttiä lisäämään HIV:n niiden sairauksien joukkoon, joiden kantajia ei päästetä matkustamaan tai muuttamaan USA:han. Helms vastusti erityisesti AIDSin tutkimusta ja hoitoa sillä perusteella että tautitapaukset johtuvat sodomiasta.
Hänellä oli läheiset suhteet elsalvadorilaiseen antikommunistiseen konservatiivipoliitikkoon Roberto D'Aubuissoniin ja hänen ARENA-puolueeseensa. Helms puolusti kuolemanpartioiden johtamisesta syytettyä D'Aubuissonia sanomalla että hän on uskonnollinen ja yritysystävällinen mies. Helms tuki myös vahvasti Chilen Augusto Pinochetia. Vuonna 1996 hän ajoi läpi Dan Burtonin kanssa ns. Helms-Burton Actin, joka vahvisti Kuuban kauppasaartoa myös ulkomaisiin yhtiöihin, jotka tekivät kauppaa Kuuban kanssa ja hyötyivät Kuuban 1959 kansallistamasta yhdysvaltalaisesta omaisuudesta. 
Vuoden 1994 vaalien jälkeen Helms valittiin senaatin ulkoasiainkomitean johtoon ja hän sai jäädytettyä USA:n YK:n jäsenmaksut, jollei järjestöä uudistettaisi.
Ikääntynyt Helms kärsi vaskulaarisesta dementiasta. Hän oli kuollessaan 86-vuotias.
Life Is Peachy

Life Is Peachy on yhdysvaltalaisen yhtyeen Kornin toinen studioalbumi. Immortal Records ja Epic Records julkaisivat sen 15. lokakuuta 1996, ja sitä on myyty maailmanlaajuisesti yli 6 000 000 kappaletta. Yhdysvalloissa se on saanut tuplaplatina statuksen. Julkaisuaikanaan se nousi Yhdysvaltojen listalle sijalle 3. Suomessa albumi nousi sijalle 24.
Albumin tuotti Ross Robinson, joka tuotti myös yhtyeen ensimmäisen levyn, "Kornin". Korn-logo muuttui alkuperäisestä, mutta vanha otettiin takaisin Follow the Leaderilla. Levy sisältää pääasiassa yhtä synkkää teemaa kuin edeltäjänsä, mutta asiat on tehty ikään kuin "sekopäisemmin". Kuten myös aikaisempi albumi "Korn" myös "Life Is Peachy" oli erittäin suuressa avainasemassa nu metalin kehityksessä. Albumilla vierailee Deftonesista tunnettu laulaja Chino Moreno Ice Cube -coverissa "Wicked". Albumin kappaleista "A.D.I.D.A.S.", "Good God" ja "No Place to Hide" tehtiin singlet ja edellä mainitusta kappaleesta musiikkivideo. Lisäksi kappale "Ass Itch" on aikaisempi versio kappaleesta "A.D.I.D.A.S.".
"No Place to Hide" sai Grammy ehdokkuuden parhaasta metalliesityksestä vuonna 1998.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Korn, ellei toisin mainittu.
Alkuperäinen julkaisu sisälsi myös bonus-levyn. Sen oli tarkoitus promotoida Kornin tulevaa kiertuetta, ja se sisälsi kappaleen kaikilta kiertueen yhtyeiltä: Kornilta, The Urgelta ja Incubusilta.
Mary Surratt

Mary Elizabeth Surratt (o.s. Jenkins touko- tai kesäkuu 1823 Waterloo, Maryland, Yhdysvallat – 7. heinäkuuta 1865 Washington (DC), Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen, joka tuomittiin kuolemaan maanpetoksesta, salaliitosta sekä Abraham Lincolnin murhan suunnittelusta. Hän oli ensimmäinen nainen, jonka liittovaltio teloitti.
Elämäkerta.
Surratt syntyi vuonna 1823. Ollessaan 17-vuotias hän avioitui John Harrison Surrattin kanssa. He muuttivat asumaan Washingtonin lähistöllä sijaitsevaan Oxon Hilliin josta hänen miehensä oli perinyt maata. He saivat yhdessä kolme lasta: Isaac, 1841, Anna, 1843 ja John Jr., 1844. Heidän kotinsa tuhoutui tulipalossa vuonna 1851 ja John Surratt osti 287 hehtaaria maata läheltä heidän entistä kotiaan. He rakensivat sinne tavernan, jonka yhteydessä oli myös heidän uusi kotinsa. Myöhemmin sinne perustettiin myös postitoimisto, jonka postimestarina John Surratt toimi kuolemaansa asti 25. elokuuta 1862. Aluetta ympärillä alettiin kutsua Surrattsvilleksi ja isänsä kuoleman jälkeen John Surratt Jr. toimi sen postitoimiston postimestarina 3. toukokuuta 1865 saakka.
Salaliitto.
John Surratt oli ostanut 6. joulukuuta 1853 H-kadulta Washington DC:stä talon, josta hän maksoi 4 000 dollaria. Miehensä kuoleman jälkeen 1. lokakuuta 1864 Surratt muutti sinne tyttärensä Annan kanssa ja vuokrasi tavernan John Minchin Lloyd -nimiselle miehelle. Hän perusti taloon täysihoitolan tuloja saadakseen. John Surratt Jr. ryhtyi konfederaation vakoojaksi Yhdysvaltain sisällissodan aikana ja tapasi John Wilkes Boothin. Booth sekä muita ihmisiä, jotka myöhemmin tunnistettiin salaliittolaisiksi, alkoi vuoden 1865 alkupuolella vierailla usein täysihoitolassa.
Tuomio.
Surratt jäi kiinni pian Lincolnin murhan jälkeen keväällä 1865. Hänet tuomittiin maanpetoksesta, salaliitosta sekä murhan suunnittelusta 30. kesäkuuta. Jury äänesti Surrattin tuomiosta ja päätyi kuolemanrangaistukseen, mutta lisäsi suosituksen muuttaa tuomio elinkautiseksi tuomioksi Surrattin sukupuolen ja iän vuoksi. Presidentti Andrew Johnson väitti ettei ollut saanut armahdushakemusta, jonka vuoksi hän ei sitä voinut myöntää. Surratt hirtettiin yhdessä Lewis Powellin, David Heroldin ja George Atzerodtin kanssa 7. heinäkuuta 1865. Hän oli ensimmäinen nainen jonka liittovaltio teloitti.
Athirson

Athirson, koko nimeltään Athirson Mazzoli e Oliveira, (s. 16. tammikuuta 1977 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista Bayer 04 Leverkusenia. 182 senttimetriä pitkän Athirsonin pelipaikka on vasemmalla laidalla, useimmiten puolustajana, mutta hän on pelannut myös keskikenttäpelaajana.
Athirson on Flamengon kasvatti, ja hän on viettänyt seurassa myös suurimman osan ammattilaisurastaan. Hän on kuitenkin edustanut myös Santosia, Juventusta sekä Cruzeiroa. Brasilian maajoukkueessa Athirson pelasi vuosina 1999–2003 19 ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Follow the Leader

Follow the Leader on yhdysvaltalaisen Korn-yhtyeen kolmas studioalbumi. Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 14 000 000 kappaletta, joista 7 miljoonaa Yhdysvalloissa, joten se on yhtyeen eniten myyty albumi. Se julkaistiin 18. elokuuta 1998. Levyä pidetään yleisesti yhtyeen läpimurtoalbumina. Se on myös yhtyeen ainut albumi, jota ei myydä iTunesissa. Yhdysvalloissa ja Kanadassa albumi meni suoraan listaykköseksi. Suomessa se nousi albumilistan sijalle 4.
Albumilla yhtye erkani huomattavasti poispäin raskaista kitarariffipohjaisista kappaleista ja erittäin arkaluonteisista aihepiireistä. Albumi sisältää singleinäkin julkaistut hitit "Got the Life" ja "Freak on a Leash", jotka kuuluvat yhtyeen tunnetuimpiin kappaleisiin. Albumilla vierailevat Ice Cube ja Limp Bizkitin keulakuva Fred Durst, joista jälkimmäinen ohjasi yhtyeen musiikkivideon "Falling Away from Me".
Albumi alkaa raidasta 13, 12 ensimmäistä kappaletta on hiljaisuutta, jota kestää yhteensä minuutin. 
Yhtye lanseeraa keväällä 2023 albumin kansikuvaan pohjautuvan meikkisetin.
Kappaleet.
&lt;li value="13"&gt;
Listasijoitukset.
Albumi
Singlet
Joan Laporta

Joan Laporta i Estruch (s. 29. kesäkuuta 1962 Barcelona, Katalonia, Espanja) on katalonialainen juristi. Hän toimii urheiluseura FC Barcelonan puheenjohtajana vuodesta 2021 lähtien.
Laporta on valmistunut Barcelonan yliopistosta.
John Mytton

John Mytton (30. syyskuuta 1796 - 29. maaliskuuta 1834) oli englantilainen Shropshiressä asunut kartanonomistaja. Hän tuli kuuluisaksi erityisen tuhlaavaisesta elämäntyylistään sekä eriskummallisista tempauksistaan.
Lapsuus.
Mytton oli lapsena villi ja tottelematon. Hänen isänsä oli rikas, ja hän tottui saamaan kaiken haluamansa. Hänen vilkas mielikuvituksensa kannusti häntä mitä kummallisimpiin temppuihin ja kokeiluihin.
Myttonin elämäntavat.
John Mytton oli hyvin sosiaalinen ihminen, ja hän piti mielellään kutsuja. Joskus hänellä oli tapana tulla karhun selässä saliin, jossa vieraat odottivat. Kerran karhu puraisi Myttonia jalkaan. Myttonilla oli myös tapana ajella vaunuilla täyttä vauhtia pellolla ja näin testata, kuinka kovaa ne kulkevat.
Myttonin elämän kaksi intohimoa olivat alkoholin juominen ja kettujahti. Myttonilla oli tapana juoda kahdeksan pulloa konjakkia ja portviiniä päivässä. Metsästäessään pakkasella hän oli joko vähissä vaatteissa tai kokonaan alasti. Lisäksi Mytton oli erittäin antelias mies. Hänellä oli tapana heitellä setelinippuja ystävilleen ja palvelijoilleen.
Perikato.
Huolettoman elämäntapansa takia Mytton oli 15 vuodessa tuhlannut koko omaisuutensa. Hän kuoli 37-vuotiaana Kings-Bench -oikeusistuimen tuomittua hänet velkavankeuteen vuonna 1834.
Sverker Åström

Carl Sverker Åström (30. joulukuuta 1915 Uppsala – 26. kesäkuuta 2012 Tukholma) oli ruotsalainen diplomaatti.
Åströmin ollessa vielä teini-ikäinen hänen lakimiesisänsä kuoli ja elättäjäksi jäi äiti. Åström valmistui Uppsalan yliopistosta ja aloitti uransa Ruotsin ulkoministeriössä vuonna 1939. Hän toimi Neuvostoliiton-lähetystössä 1940–1943, ensin Moskovassa ja kaupunkia lähestyneen toisen maailmansodan itärintaman takia sitten Kuibyševissä, jonne useimmat muutkin lähetystöt joutuivat siirtymään.
Åström toimi maansa Yhdistyneiden kansakuntien -suurlähettiläänä 1964–1970 ja sen jälkeen kaksi vuotta Ruotsin pääneuvottelijana Euroopan yhteisössä. Hän oli ulkoministeriön kabinettipäällikkönä 1972–1977 ja suurlähettiläänä Ranskassa 1978–1982. Poliittisesti Åström oli sosiaalidemokraatti ja Olof Palmen läheinen ystävä.
Åström julkaisi vuonna 1992 omaelämäkertateoksen "Ögonblick: från ett halvsekel i UD-tjänst". Hän tuli vuonna 2003 esiin avoimesti homoseksuaalina ja totesi, ettei ollut voinut kertoa tätä aiemmin diplomaattiuransa vuoksi. Ruotsalainen QX-lehti valitsi Åströmin Vuoden homoksi 2004.
Issues

Issues on Kornin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 16. marraskuuta 1999. Sitä on myyty maailmanlaajuisesti yli 11 000 000 kappaletta. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan ensimmäisellä sijalla, ja Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 4.
Albumi sisälsi neljä erilaista kansikuvaa, jotka oli suunnitellut Kornin fanit, jotka osallistuivat MTV:n kilpailuun (voittaneen kannen oli suunnitellut Alfredo Carlos). Albumi on Kornin ensimmäinen, jossa ei ole piilotettua kappaletta. Se on myös Kornin ensimmäinen albumi joka ei suoranaisesti viittaa lapsiin.
Kappaleista "Falling Away from Me", "Make Me Bad" ja "Somebody Someone" tehtiin singlet ja musiikkivideot, joista kappaleen "Falling Away from Me" ohjasi Limp Bizkitin Fred Durst.
Silja Rantanen

Silja Irene Rantanen (s. 30. heinäkuuta 1955 Helsinki) on suomalainen taidemaalari.
Rantanen opiskeli 1974–1976 Helsingin teknillisessä korkeakoulussa arkkitehtiosastolla ja 1976–1980 Suomen Taideakatemian koulussa maalauslinjalla. Rantanen oli Taideteollisen korkeakoulun opettajana 1983–1986 ja professorina Kungliga Konsthögskolanissa 1994–1995. Rantanen toimi Kuvataideakatemian maalaustaiteen professorina vuosina 2009–2015.
Rantasen maalausten aiheet liittyvät tilan merkitykseen ja kokemiseen, joita hän tarkastelee abstraktin käsitteellisessä muodossa. Hän debytoi Helsingissä 1971 ja on osallistunut kotimaisiin yhteisnäyttelyihin vuodesta 1977 alkaen. 
Rantasen maalausten voidaan katsoa edustavan postmodernismia, vaikka hänet luetaan yleensä myös merkittävien suomalaisten uusekspressionistien ryhmään yhdessä Marika Mäkelän ja Leena Luostarisen kanssa. Rantanen käsittelee tuotannossaan arkkitehtonisia muotoja ja tiloja. Maalausten muotokieli koostuu usein arkkitehtuurin peruselementeistä: viivoista, tasoista ja niiden yhdistelmistä. Rakenne-elementit luovat teoksiin tiloja ja voimakenttiä, jotka heijastavat erilaisia ajatuksia ja tunnetiloja. Rantasen teokset voivat käsitellä myös arkipäiväisten esineiden, kuten pullapitkon tai astiankuivaustelineen rakennetta.
Rantasen vanhemmat olivat diplomi-insinööri, kauppatieteen lisensiaatti Esko Rantanen ja tekstiilitaiteilija Kirsti Rantanen (o.s. Widing). Hänen puolisonsa oli taiteilija Carolus Enckell vuodesta 1991 kuolemaansa vuonna 2017 saakka.
Silja Rantanen väitteli kuvataiteen tohtoriksi marraskuussa 2014 opinnäytetyöllään, jonka otsikko on "Ulos sulkeista: Nykytaiteen teosmuotojen tulkintaa".
Aulis O. Kairamo

Aulis Oswald Kairamo (29. huhtikuuta 1905 Helsinki – 13. joulukuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos. Hänen uransa suomalaisen teollisuuden johtotehtävissä ulottui 1930-luvun alkupuolelta 1960-luvun puoliväliin. Kairamo oli toimitusjohtaja Oulu Oy:ssä vuosina 1946–1953 ja Kemi Oy:ssä 1953–1966.
Kairamo valmistui ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1924 ja konerakennuksen diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1930. 1930-luvulla Kairamo osallistui kolmen uuden sulfaattitehtaan suunnitteluun ja rakentamiseen. Hän työskenteli käyttöinsinöörinä Enso-Gutzeitin Kotkan sulfaattiselluloosatehtaalla (1931–1934), Kaukopään sulfaattitehtaalla (1934–1936) ja Oulu Oy:n sulfaattitehtaalla (1936). Vuosina 1936–1946 Kairamo oli Sunila Oy:n tekninen johtaja ja organisoi uuden tehtaan rakennustyöt. Tehtaan uutta teollisuusarkkitehtuuria edustaneen asuntoalueen suunnitteli Alvar Aalto. Sen rakennustyössä Kairamo ja Alvar Aalto toimivat läheisessä yhteistyössä.
Vuosina 1938–1952 ja uudelleen vuodesta 1967 Kairamo istui Kajaani Oy:n johtokunnassa. Vuosina 1944–1945 sekä uudelleen vuodesta 1974 hän oli Oulu Oy:n hallintoneuvoston jäsen.
Kairamon isä oli professori Alfred Oswald Kairamo, joka oli teollisuusmies ja senaattori. Myös Kairamon isoisä Alfred Kihlman oli teollisuusmies. Aulis Kairamon poikia olivat vuorineuvos Kari Kairamo ja arkkitehti Erkki Kairamo.
Riikinkukkokehrääjä

Riikinkukkokehrääjä eli pikkuriikinkukkokehrääjä ("Saturnia pavonia", joskus "Pavonia pavonia") on riikinkukkokehrääjiin kuuluva perhoslaji. Se on Suomessa melko harvalukuinen, mutta sitä tavataan koko maassa pohjoisinta Lappia myöten. Laji on pääasiassa lämpimillä alueilla tavattavan heimonsa edustajista palearktisella alueella laajimmalle levinnyt.
Koko ja ulkonäkö.
Suurimmassa osassa elinaluettaan riikinkukkokehrääjä on varsin helposti tunnistettava laji, jota muistuttavia perhosia tavataan lähinnä Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Naaraan siipien pohjaväri on vaaleanharmaa. Koiraan siipien väri vaihtelee enemmän ja etusiivet ovat sävyltään harmaanruskeat kun takasiivet ovat voimakkaan ruosteenkeltaiset. Kummallakin sukupuolella on kaikkien siipien keskellä iso silmätäplä. Yleensä silmätäplää ympäröi suorakaiteen muotoinen vaalea alue, mutta muodolla f. "deflexa" silmätäplä koskettaa ulompaa poikkiviirua. Muodolta f. "obsoleta" silmätäplät puuttuvat. Siipien kärkiväli on koirailla noin 45–65 mm, naarailla 48–90 mm.
Riikinkukkokehrääjän toukka on vaaleanvihreä, ja siinä on keltamustia sukasellisia kyhmyjä. Toukka koteloituu kehräämänsä lujatekoisen, päärynänmuotoisen kotelokopan sisälle. Kotelokopan se kiinnittää esimerkiksi ravintokasvinsa mustikan varpuun tai maanpinnalle. Varvikosta voikin löytää marjamatkoilla riikinkukkokehrääjän ruskeita, harvakarvaisia kotelokoppia.
Levinneisyys ja lentoaika.
Riikinkukkokehrääjää tavataan Länsi-Euroopasta Kiinaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Lentoaika on keväällä maaliskuusta kesäkuuhun, mutta riippuu leveysasteesta. Suomessa aikuisia perhosia voi tavata toukokuun alusta toukokuun loppuun, mutta Lapissa lentoaika voi olla jopa kuukautta myöhäisempi.
Elinympäristö ja elintavat.
Riikinkukkokehrääjät lentävät loppukeväällä ja alkukesällä soilla, kangasmailla ja kosteilla niityillä. Koiraat ovat liikkeellä päivisin, noin kello 13 ja 18 välisenä aikana, kun taas naaraat ovat aktiivisimmillaan illalla auringonlaskusta keskiyöhön.
Riikinkukkokehrääjillä on erikoinen kosiokäyttäytyminen. Naaras erittää ilmaan feromoneja, joista muodostuu hajujälki. Koiraalla on äärimmäisen tarkat hajuaistimet tuuheissa, sulkamaisissa tuntosarvissaan, ja se pystyy niiden avulla seuraamaan tätä hajujälkeä ja lentämään naaraan luo. Vaikka perhonen on yleensä harvalukuinen, yhtä naarasta voi lyhyen ajan sisällä ilmestyä kosiskelemaan jopa satoja kookkaita koirasperhosia. Naaras lentää usein valolle, koiras vain harvoin.
Naaras munii noin 200 munaa ravintokasville hieman maanpinnan yläpuolelle. Munat kuoriutuvat 10–14 päivän kuluessa ja kookkaita, helposti tunnistettavia toukkia voi tavata kesäkuusta elokuuhun. Riikinkukkokehrääjä talvehtii kotelona, usein kaksi, mutta joskus jopa kolme kertaa.
Perhosen toukilla loisii useita eri loiskärpäs- ja loispistiäislajia.
Ravintokasvi.
Toukka on erittäin polyfagi, ja sen ravintokasvi vaihtelee alueittain. Suomessa ravintokasvina toimii erityisesti mustikka ("Vaccinium myrtillus").
Kaupunki EP

Kaupunki EP on suomalaisen punkrock-yhtye Loose Prickin EP-levy. Sen julkaisi vuonna 1979 Poko Rekords. Levyn tuotti Epe Helenius.
Kaupunki EP 2002.
Yhtye levytti EP:n vuonna 2002 uudelleen samalla kokoonpanolla. Lisäksi Viisi päivää kuolemaa -kappaleesta on mukana kaksi muuta miksausta.
Markku Karpio

Markku Karpio (s. 4. huhtikuuta 1961 Muurla) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän toimii myös luovan kirjoittamisen opettajana.
Karpio valmistui ylioppilaaksi vuonna 1980 ja lastentarhanopettajaksi vuonna 1984. Hänen esikoisteoksensta, nuortenromaani "Otsalamppu", ilmestyi vuonna 1995.
Karpion teoksiin kuuluvat muun muassa kiusaamisen, erillisyyden tunteen ja rasismin teemoja nuoren pojan näkökulmasta läpikäyvä "3 siltaa mantereelta" (1997) ja nuoren tytön aikuisuutta ja omaa identiteettiä etsivää mieltä ja kiihkouskovaisuutta tarkasteleva "Tie auki taivasta myöten" (2001).
Karpion lastenkirja "Puh pah pelistä pois" oli vuoden 2005 Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokas. Samana vuonna Karpio palkittiin Pertsa ja Kilu -nuortenkirjallisuuspalkinnolla. Karpion nuortenkirja "Myrskyvaroitus" oli ehdolla vuoden 2008 Topelius-palkinnon sekä vuoden 2009 LukuVarkaus- ja Kirjava Kettu -palkintojen saajaksi. "Mun isäni on avaruusmies" (2012) oli Kirjava Kettu -palkintoehdokkaana vuonna 2014. Myös "Selviytymispeli" (2014) oli Topelius-palkintoehdokkaana. Vuonna 2025 Karpiolle myönnettiin Tirlittan-palkinto.
Karpio asuu Utön majakkasaarella.