tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aleksi Huuskonen

Aleksi Huuskonen (s. 18. toukokuuta 1988 Äänekoski) on suomalainen koripalloilija, joka edustaa Korisliigassa pelaavaa Kauhajoen Karhua. Hän pelaa joukkueessaan pelintekijän sekä heittävän takamiehen pelipaikoilla.
Huuskonen aloitti pääsarjauransa kasvattajaseurassan Äänekosken Huimassa vuonna 2003. Huiman lisäksi hän on pelannut BC Nokian I-divisioonajoukkueessa sekä Tampereen Pyrinnön Korisliiga-joukkueessa ennen siirtymistään Kauhajoen Karhuun. Juniorivuosinaan Huuskonen on kuulunut ikäluokkansa maajoukkueisiin. Nuorten maaotteluita hänelle kertyi uran aikana yhteensä 57.
Pelaajaura.
Huuskonen nostettiin ensimmäistä kertaa SM-sarjajoukkueen pelaavaan kokoonpanoon kasvattajaseurassaan Äänekosken Huimassa vuonna 2003, jolloin hän oli kentälle päästessään 15 vuoden, 7 kuukauden ja yhden päivän ikäisenä kaikkien aikojen nuorin koripalloilija miesten SM-sarjassa. Ensimmäisessä ottelussaan hän teki kaksi pistettä, joten samalla hänestä tuli myös historian nuorin korintekijä SM-sarjassa. Näitä tilastoja hän hallitsi Korisliiga-kauteen 2009–2010 saakka, jolloin Forssan Koripoikien Eero Huttunen vei häneltä marraskuussa nuorimman kentällä esiintyneen pelaajan tittelin ja myöhemmin maaliskuussa Torpan Poikien Joni Herrala nuorimman korintekijän tittelin.
Huuskonen siirtyi kasvattajaseurastaan Huimasta BC Nokian I-divisioonajoukkueeseen kaudeksi 2005–2006. Ensimmäisellä I-divisioonakaudellaan Huuskonen teki keskimäärin 8,0 pistettä pelaamissaan 24 runkosarjan ottelussa. Kaudella 2006–2007 Huuskonen teki I-divisioonassa pisteitä 18,5 ottelua kohti, ollen tällä lukemalla sarjan pistetilastossa sijalla 14. Hänen kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti 52,4 oli sarjan paras ja kahden pisteen heittojen tarkkuus 64,9 sarjan kolmanneksi paras. Huuskosen vapaaheittotarkkuus 81,1 oli sarjan kahdeksanneksi paras. Kaudella 2007–2008 Huuskonen teki Nokian joukkueelle pisteitä 14,4 keskiarvolla. Myös tällöin Huuskosen heittotarkkuudet olivat sarjan parhaimmistoa. Parhaiten hän sijoittui kolmen pisteen heittojen tarkkuudessa, ollen tässä kategoriassa sarjan kuudenneksi paras 43,6 onnistumisprosentillaan.
Kaudeksi 2008–2009 Huuskonen siirtyi pelaamaan Korisliigaa Tampereen Pyrinnön edustusjoukkueeseen. Huuskonen teki pisteitä 3,1 keskiarvolla pelaamissaan 34 runkosarjan ottelussa. Loppukaudesta Damon Williamsin liittyessä joukkueeseen Huuskosen vastuu pieneni ja pudotuspeleissä hän pelasikin ainoastaan kolme ottelua 0,7 pisteen keskiarvolla. Huuskosen kausi päättyi Pyrinnön mukana SM-pronssiin. 
Huuskonen siirtyi kaudeksi 2009–2010 Kauhajoen Karhuun, jossa pelasi yhteensä kolme kautta ennen siirtymistä Lapuan Korikobriin. Yhden Lapualla vietetyn kauden jälkeen Huuskonen palasi takaisin Karhuun. Huhtikuussa 2015 Huuskonen pelasi 300. runkosarjaottelunsa Suomen pääsarjassa.
Kristina Norman

Kristina Norman (s. 1979) on virolainen taiteilija, taustaltaan puoliksi venäläinen, puoliksi virolainen.
Norman on opiskellut Viron taideakatemiassa ja työskennellyt taideopettajana. Hän on osallistunut näyttelyihin ja festivaaleille ulkomailla vuodesta 2006. Tuolloin hän oli mukana Modern Art Oxford -galleriassa näyttelyssä "Arrivals – Art from the New Europe". Seuraavana vuonna hän osallistui Tallinnan Nuorten taiteilijoiden biennaaliin kokeellisella dokumenttifilmillä "Monolith" sekä Berliinin biennaaliin pseudodokumentilla "The Field of Genius". Vuonna 2009 Norman edusti Viroa Venetsian biennaalissa. 
Venetsian biennaalissa esillä ollut teos "After-War" ("Kultasoturi") on herättänyt närkästystä Virossa. Teoksen pääosassa on kullattu kopio "Pronssisoturi-"patsaasta (tunnetaan myös nimellä "Aljosha"), jonka Viron hallitus siirrätti pois Tallinnan keskustasta vuonna 2007. Norman sijoitti oman patsaansa "Aljoshan" entiselle paikalle. Poliisi poisti Normanin teoksen, ja Norman pidätettiin kuulusteluja varten. Viron kulttuuriministeriö halusi teoksesta asiantuntijalausuntoja ennen sen lähettämistä Venetsian biennaaliin.
Virolaistaiteilija Jüri Arrak on ollut niiden taiteilijoiden joukossa, jotka ovat paheksuneet Normanin teosta ja pitäneet sitä provokaationa. Norman itse kiistää provokaatiosyytteet. Teosta ovat paheksuneet myös Taideakatemian rehtori Signe Kivi, sisäministeri Jüri Pihl, puolustusministeri Jaak Aaviksoo.
Nyt kullatusta kipsiveistoksesta sekä dokumentaarisista valokuvista ja videoista koostuva teos kuuluu Kiasman kokoelmiin. Se oli esillä Kiasmassa talvella 2010–2011.
Olli-Kalle Heimo

Paavo Olli-Kalle Heimo (s. 8. syyskuuta 1953 Lappeenranta) on suomalainen näyttelijä, joka työskentelee Joensuun kaupunginteatterissa. Lappeenrannassa syntynyt Olli-Kalle Heimo on esiintynyt useissa Markku Pölösen ohjaamissa elokuvissa ja muun muassa "Karjalan kunnailla" -televisiosarjassa.
Heimo esiintyy myös joensuulaisessa Päästä irti - Irti Päästä -teatteriryhmässä, joka on järjestänyt improvisaatioesityksiä.
Taking Woodstock

Taking Woodstock on Ang Leen 2009 valmistunut "kepeäsydäminen" komedia. Se perustuu Elliot Tiberin muistelmakirjaan "A True Story Of A Riot, A Concert And A Life".
Juoni.
Elokuva kertoo 1960-luvun musiikkivallankumouksesta ja hippiliikkeen symboliksi muodostuneesta Woodstockin festivaalista 1969. Päähenkilö Elliot Tiber on sisustussuunnittelija, joka saa sattumalta kuulla naapurikaupungin evänneen huviluvan festivaalihankkeelta ja junailee tapahtuman omaan kotikaupunkiinsa. Elliotin tarkoituksena piristää sillä vanhempiensa riutuvaa motellia, josta muodostuukin festivaalijärjestäjien päämaja.
Vastaanotto.
Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvoksi 2,6.
Jüri Arrak

Jüri Arrak (24. lokakuuta 1936 Tallinna, Viro – 16. lokakuuta 2022) oli virolainen kuvataiteilija, joka tunnetaan erityisesti maalauksista ja grafiikantöistä, mutta hän teki myös taidemetallia, mattoja ja installaatioita. Hänen töidensä tunnistettavia piirteiä olivat väkikontrastit, hahmojen ja tilan deformaatiot, huumori sekä yhteiskunnalliset aiheet.
Arrak valmistui Viron valtiollisesta taideoppilaitoksesta vuonna 1966. Hän oli opiskellut metallitaiteilijaksi, mutta taidemaalarina hän oli itseoppinut. Uransa alkuaikoina Arrak etsi omaa tyyliänsä eikä halunnut olla varsinaisesti uskollinen millekään suunnalle. Hän sai kuitenkin vaikutteita abstraktista taiteesta, surrealismista ja uusrealismista. Arrakin ensimmäinen yksityisnäyttely järjestettin vuonna 1970. Silloin hänen töissä näkyi yhtäläisyyksiä pop-taiteeseen. Hän käytti muun muassa kirkkaita värejä ja yksiulotteista kuvaa. 
Arrakin ura siirtyi uuteen vaiheeseen vuonna 1976, jolloin Arrak luki Raamatun ja teki ensimmäiset vanhoista mestareista muistuttavat suuret teoksensa. Hänen teoksissaan näkyi tämän jälkeen paljon kristillistä symboliikkaa ja tarinoita. Linjan huipensi vuonna 1990 valmistunut Hallisten kirkon alttaritaulu. 
Arrakin teoksiaan on Viron taidemuseossa, MoMAssa, Tretjakovin galleriassa, New Orleansin taidemuseossa ja Kölnissä Ludwigin taidemuseossa. Jüri Arrak on myös kuvittanut osan virolaisen folkmetal-yhtye Metsatöllin kansikuvista.
Kang Chol-Hwan

Kang Chol-Hwan (s. 1967/1968) on tunnetuimpia Pohjois-Koreasta loikanneita. Hän joutui perheensä kera 9-vuotiaana lapsena Yodokin keskitysleirille, jolta hän vapautui 10 vuoden kuluttua, 19-vuotiaana. Syynä oli aiemmin Japanissa asuneeseen ja siellä yritystoiminnalla vaurastuneeseen isoisään kohdistettu poliittinen vaino. Kang Chol-Hwanin työhön keskitysleirillä kuului muun muassa kuolleiden hautaaminen. Kidutus, kuolema ja nälkä olivat arkipäivää. Kang pakeni vuonna 1992 Kiinaan ja sieltä Etelä-Koreaan. 
Kang Chol-Hwan on julkaissut kokemuksistaan kirjan "Pjongjangin akvaariot" (The Aquariums of Pyongyang, 2000), jota hän työsti yhteistyössä ranskalaisen Pierre Rigoulot'n kanssa.
Rio de Janeiron metro

Rio de Janeiron metro (Metrô Rio) on Rio de Janeiroon Brasiliaan vuonna 1979 avattu metrojärjestelmä. Se koostuu kahdesta linjasta ja 35 asemasta. Raideleveys on 1 600 mm.
Historia.
14. marraskuuta 1968 perustettiin metroyhtiö Companhia do Metropolitano do Rio de Janeiro. 23. kesäkuuta alkoivat rakennustyöt. Resurssien puutteessa ne keskeytettiin vuodesta 1971 vuoteen 1974. Metro avattiin vuonna 1979 osuudella Glória-Praça Onze. Asemat olivat Praça Onze, Central, Precidente Vargas, Cinelândia ja Clória. Vuonna 1980 järjestelmää laajennettiin avaamalla Uruguianan asema välille Precidente Vargas-Cinelândia sekä jatkamalla linjan Praça Onzen puoleista päätä Estácion asemalle. Vuonna 1981 lisättiin Cariocan asema Uruguianan ja Cinelândian asemien väliin.
Lisäksi linjaa jatkettiin Glóriasta Botafogoon (3 uutta asemaa) ja linja 2 avattiin osuudella Estácio-São Cristóvão-Maracaña. Seuraavana vuonna jatkettiin linja 1 nykyiselle pääasemalleen Saens Peñaan (2 uutta asemaa). 1983 linjaa 2 jatkettiin Maracañan asemalta Iraján asemalle ja vuosina 1988, 1991 ja 1996 sinne lisättiin yhteensä kolme asemaa (8 uutta asemaa). 1998 linjaan 1 lisättiin Botafogon puoleiseen päähän Cardeal Acoverden asema, sekä linjaa 2 jatkettiin Irajásta Pavunan asemalle (5 uutta asemaa). Linjaa 1 jatkettiin vuonna 2002 Cardeal Acoverdestä Siqueira Camposiin ja 2007 Siqueira Camposista Cantagaloon.
Linjat ja asemat.
Linja 1 kulkee Copacabanan rannan reunoista pohjoiseen keskustaan ja jatkaa sieltä kauemmas länteen Tijucaan. Se on 19 km pitkä ja kokonaan maan alla. Linjassa on 19 asemaa, josta 1 on yhteinen linjan 2 kanssa. Asemien keskimääräinen väli on 830 m.
Linja 2 kulkee Estácion asemalta pohjoiseen. Se on n. 22 km pitkä. Linja kulkee lyhyitä matkoja maan päällä. Linjassa on 16 asemaa joista 1 on yhteinen linjan 1 kanssa. Asemien keskim. väli on 1 720 m.
Asemat.
Linja 1:
Linja 2:
Kalusto.
Matkustajavaunut ovat ruostumatonta terästä. Ajovaunuihin mahtuu 351 matkustajaa (40 istumapaikkaa) ja ei-ajovaunuihin mahtuu 378 matkustajaa (48 istumapaikkaa). Kuuden vaunun kokoonpanoon mahtuu enintään 2214 matkustajaa. Vaunut ovat ilmastoituja.
Acropora

Acropora on kivikorallien suku, johon kuuluu ainakin 182 lajia. Niitä tavataan indopasifisella merialueella, missä ne muodostavat koralliriuttoja. 
Monia lajeja pidentään riutta-akvaarioissa. Ne muodostuvat kapeista haaroista, jotka voivat edelleen muodostaa joko levymäisiä tai puumaisia rakenteita. "Acropora"-korallit elävät symbioosissa zooksantelli-levien kanssa, ja saavat pääosan ravinnostaan yhteyttämällä. Niillä on myös pienet polttiaislonkerot, jolla ne pyydystävät planktonia ravinnokseen.
Tietyt laakamadot syövät "Acropora"-korallien pehmytkudosta ja voivat tappaa koko koralliyhdyskunnan.
Sportin’ Life

Sportin’ Life on kokaiinikauppias George Gershwinin oopperassa Porgy ja Bess.
Sportin’ Life on aluksi taustahahmo. Hän yrittää myydä ainettaan Catfish Row’lla, Charlestonin slummikorttelissa. Hän tavoittelee myös Bessiä, satamagangsteri Crownin naista johon on rakastunut myös raajarikkoinen Porgy.
Tilanne kehittyy lopussa niin, että Porgy kuristaa Crownin ja poliisi vie hänet pois. Sportin’ Life tulee Bessin luo ja viekoittelee tätä lähtemään mukaansa:
"Kohta lähtee laiva New Yorkiin..." 
Bess ajaa hänet pois mutta kauppias heittää annoksen huumettaan Bessin ovelle. Tämä on epätoivoinen, koska luulee että Porgy tuomitaan Crownin tappamisesta – vaikka poliisi on tosiasiassa mielissään kun pääsee eroon sataman valtiaasta. Bess poimii kokaiinin ja lähtee huumekauppiaan matkaan...
Tuomari vapauttaa Porgyn ja tämä palaa kotikujalleen – vain kuullakseen että Bess on mennyt New Yorkiin huumemiehen mukana.
"Missä on New York?" kysyy Porgy
"Tuhansien mailien päässä", kuuluu vastaus.
Porgy valjastaa muulinsa ja lähtee laulaen etsimään Bessiä kaukaisesta paikasta.
Ira Gershwin kirjoitti roolin alun alkaen blues- ja scatlaulaja Cab Callowayn personaa hyväksi käyttäen.
Rooli on vaativa ja raskas. Suomessa sen on tulkinnut mm. Ture Ara.
Varakuvernööri

Varakuvernööriksi kutsutaan korkea-arvoista valtion virkamiestä, joka on yleensä vastuussa valtion osa-alueesta kuten provinssi tai osavaltio ja on korkeamman tahon, kuten hallitsijan virkaansa nimittämä.
Intia.
Intiassa varakuveröörit nimittää presidentti. He ovat vastuussa territorioiksi kutsutuista alueista.
Australia.
Australian varakuvernöörit olivat vastuussa pienemmistä hallinnollisista alueista, mutta heidän tehtävänsä on pääsääntöisesti siirretty muille virkamiehille. Varakuvernööriksi voidaan nimittää henkilö erikoistapauksissa, esimerkiksi jos alueen kuvernööri eroaa tai kuolee kesken virkakauden.
Kanada.
Kanadan varakuvernöörit ovat provinssien korkeimpia johtohenkilöitä, jotka virallisesti edustavat Ison-Britannian kuningashuonetta. Heidät nimittää Kanadan pääministerin avustuksella Kanadan kenraalikuvernööri. He keskustelevat nimityksestä kyseisen provinssin päämiehen ('Premier') kanssa. Kanadan jokaisella provinssilla on oma varakuvernööri, mutta territorioilla on vain komissaari ('Comissionaire').
Britannian kruununalusmaat.
Jerseyn, Guernseyn ja Mansaaren varakuvernööri on valtionpäämies ja toimii yhdysmiehenä emämaa Britanniaan.
Uusi-Seelanti.
Uuden-Seelannin varakuvernöörinä toimi vuosien 1839–1841 välillä kuninkaallisen laivaston kapteeni William Hobson. Vuonna 1848 maa jaettiin kolmeen uuteen provinssiin, New Ulster, New Munster ja New Leinster, joilla jokaisella oli oma varakuvernöörinsä.
Yhdysvallat.
Yhdysvaltojen viidestäkymmenestä osavaltiosta neljässäkymmenessäkahdessa on vaaleilla valittu varakuvernööri, joka on suoraan vastuussa osavaltion kuvernöörille. Kuvernöörin kuoltua tai erottua virasta varakuvernööri perii hänen virkansa, lukuun ottamatta Massachusettsin osavaltiota, jossa varakuvernööri toimii kuvernöörinä ainoastaan väliaikaisesti.
Hongkong.
Hongkongin varakuvernööri oli Brittiläisen vallan aikana 1843–1902 toiseksi korkea-arvoisin henkilö, mutta hänellä ei ollut käytännössä poliittista sananvaltaa maan asioissa.
Optinen kierto

Optinen kierto on optinen vastine akustiselle kierrolle. Kierto tapahtuu, kun on olemassa silmukka esimerkiksi videokameran ja television tai videomonitorin välillä. Yksinkertainen esimerkki optisesta kierrosta on kahden peilin välillä heijastuva kuva.
Kameran eteen voidaan asettaa esimerkiksi palava kynttilä. Kamera tallentaa kynttilänvalon, joka vahvistetaan ja lähetetään kaapelia pitkin monitorille. Monitori projisoi näyttimensä sisällä tapahtuvan elektronisäteilyn. Tämän jälkeen kuva siirtyy monitorilta kameraan ja kamerasta takaisin monitoriin: Syntyy päättymätön silmukka.
Alkuperäinen valonlähde, tässä esimerkissä kynttilä, voidaan sammuttaa, mutta silmukka jatkaa kiertoaan. Joka kierroksella kuva kaksinkertaistuu ja interferoi itsensä kanssa. Sähköinen silmukka etenee lähes valonnopeudella. Koska elektronisuihku projisoi syntyvän kuvan monitorin sisällä fosforipisteille, kestää näiden syttyminen ja sammuminen jonkin aikaa. Tämän ansiosta ne ehtivät tallentua seuraavalle kierrokselle.
Syntyvä kuva muodostuu sen mukaan, kuinka kamera ja monitori on säädetty esimerkiksi valonvoimakkuuden, kontrastin, etäisyyden, kulman ja fysikaalisen tärinän suhteen. Yhdistämällä optiseen kiertoon musiikkia tai muita äänilähteitä voidaan vaikuttaa silmukan syntyprosessiin.
Tieteessä.
Laserteknologiassa.
Tunnetuimpia tieteellisiä käyttötapoja optiselle kierrolle on lähes kaikissa laserlaitteissa käytettävä optinen resonaattori, joka koostuu kahdesta vastakkaisesta kaarevasta peilistä. 1990-luvun lopulla havaittiin, että niin kutsuttujen epävakaiden resonoitujen lasereiden tuottamat säteet ovat muodoltaan fraktaaleita .
Filosofiassa.
Douglas Hofstadter vertaa teoksessaan "I Am a Strange Loop" videokiertoa suoraan ihmisen mieleen ja tietoisuuteen.
Populaarikulttuurissa.
Monet taiteilijat ovat käyttäneet optista kiertoa. Esimerkiksi Queen-yhtyeen "Bohemian Rhapsody" -levystä tehdyllä musiikkivideolla käytettynä efekti oli verrattavissa itsensä katselemiseen kahden peilin välissä.
Suomessakin televisiossa esitetyn brittiläisen "Doctor Who" -tieteisdraamasarjan alkutekstien yhteydessä käytettiin optista kiertoa vuosina 1963–1973.
Paek Nam-sun

Paek Nam-sun (; 13. maaliskuuta 1929 – 2. tammikuuta 2007) oli pohjoiskorealainen poliitikko, joka toimi maansa ulkoministerinä vuodesta 1998. Hän tapasi ulkomaalaisista poliitikoista muun muassa Yhdysvaltain Madeleine Albrightin vuonna 2000. Hän kuoli vuoden 2007 alussa kärsittyään jonkin aikaa terveysongelmista.
Paek Nam-sun syntyi Pohjois-Hamgyongissa, valmistui Kim Il-sungin yliopistosta Pjongjangissa ja toimi 1970-luvulla suurlähettiläänä Puolaan.
Liev Schreiber

Liev Schreiber (s. 4. lokakuuta 1967 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän nousi laajempaan julkisuuteen 1990-luvun lopulla esiinnyttyään useissa indie-elokuvissa, kuten Scream-trilogiassa, sekä myöhemmin myös Hollywood-elokuvissa. Schreiber on myös arvostettu teatterinäyttelijä ja on esiintynyt useissa Broadway-esityksissä. Vuonna 2005 Schreiber voitti Tony-palkinnon suorituksestaan "Glengarry Glen Ross" -näytelmässä. Samana vuonna Schreiber myös toimi ensimmäisen kerran elokuvaohjaajana ja käsikirjoittajana "Kaikki valaistuu" -elokuvassa, joka perustuu samannimiseen romaaniin.
Vuodesta 2013 Schreiber on näytellyt draamasarjassa "Ray Donovan", josta hän on saanut kaksi parhaan miespääosan Primetime Emmy -ehdokkuutta sekä kolme Golden Globe -ehdokkuutta.
Schreiber oli parisuhteessa näyttelijä Naomi Wattsin kanssa vuosina 2005–2016. Heillä on kaksi lasta, vuosina 2007 ja 2008 syntyneet pojat.
Montipora

Montipora on kivikorallien suku, johon kuuluu ainakin 75 lajia. Niitä tavataan indopasifisella merialueella ja Punaisellamerellä, missä ne muodostavat koralliriuttoja. 
Monia lajeja pidetään riutta-akvaarioissa. Virtaus- ja valaistusolojen mukaan ne voivat kasvaa joko levyinä tai puumaisina rakenteina. Montipora-korallit elävät symbioosissa zooksantellilevien kanssa. Niillä on myös pienet polttiaislonkerot, joilla ne pyydystävät planktonia ravinnokseen.
Tietyt lajit, kuten "Montipora crassituberculata" on listattu IUCN:n punaisella listalla vaarantuneiksi, koska ne ovat erityisen herkkiä vaalenemista aiheuttaville tekijöille.
Zlin Z-26 Trenér

Zlin Trener oli tšekkiläinen koululentokoneiden perhe, jota Moravan Otrokovice-tehdas rakensi vuodesta 1953 vuoteen 1977.
Alkuperäinen Zlin Z-26 suunniteltiin 1940-luvun lopussa tarkoituksena luoda Tšekkoslovakian lentokoneteollisuus uudestaan. 
Prototyypin moottori oli 4-sylinterinen Walter Minor 4-III.
Versiot.
Koneesta valmistettiin seuraavat versiot:
Käyttö.
Konetta käytti sotilaallisena koulukoneena Kuuba, Tšekkoslovakia, Saksan demokraattinen tasavalta, Egypti ja Mozambik. Koneella oli laajaa siviilikäyttöä myös länsimaissa, mm. urheilukoneena ja purjelentokoneiden hinauskoneena.
Manuela Gretkowska

Manuela Gretkowska (s. 6. lokakuuta 1964 Łódź) on puolalainen kirjailija ja poliitikko. Hän opiskeli Krakovassa sekä Pariisissa ja teki kirjallisen debyyttinsä vuonna 1991. Hän on sittemmin työskennellyt paitsi kirjailijana, myös televisio- ja elokuvakäsikirjoittajana. Seksuaalisuus korostuu aiheena monissa Gretkowskan kirjoissa.
Gretkowska perusti Puola on nainen -nimisen () yhteiskunnallisen liikkeen, jonka pohjalta muodostui vuonna 2007 rekisteröity Naisten puolue (). Gretkowska ei kuitenkaan pidä itseään feministinä, vaan katsoo feminismin olevan "rajoite".
Fungia fungites

Fungia fungites on kivikorallien laji, joka elää Indopasifisella merialueella. CITEs on asettanut rajoituksia lajin kaupalle.
Aikaisemmin Fungia-sukuun kuului useita alasukuja ja ainakin 18 lajia, mutta nykyään siihen luetaan vain "Fungia fungites". Muut lajit jaettiin muihin sukuihin tai toisten lajien synonyymeiksi.
Hydnophora

Hydnophora on kivikorallien suku, johon kuuluu ainakin kuusi lajia. Joitakin niistä pidetään akvaariossa. Niiden kasvutapa on haarova ja väri yleensä vihreänsävyinen. Niiden polyypeistä erittyy runsaasti polttavaa nestettä, joten akvaariossa ne on sijoitettava tarpeeksi kauas muista lajeista.
Kuudesta lajista yksi on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, kaksi silmälläpidettäviksi. CITES on asettanut kiintiöitä lajien "H. exesa", "H. microconos" ja "H. rigida" kaupalle.
Sala IBK

 
Sala IBK on ruotsalainen 21. syyskuuta 1979 perustettu salibandyn erikoisseura ja samalla maailman ensimmäinen salibandyseura. Seuraa oli perustamassa Crister Gustafsson, josta myöhemmin tuli Kansainvälisen Salibandyliiton ensimmäinen puheenjohtaja. Seura yhdessä Gustafssonin kanssa oli ensimmäisiä, jotka pyrkivät viemään lajia kilpaurheilun suuntaan.
Harlekiinipenkoja

Harlekiinipenkoja ("Orthonyx temminckii") eli aiemmalta nimeltään kirjomaatimali on itäisessä Australiassa elävä penkojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan harlekiinipenkoja on noin 18–20 cm. Koirasharlekiinipenkoja on päästään ja kyljistään väriltään harmaa. Selkä on oliivinvihreä. Siivet ovat lyhyet ja pyöreäpäiset ja niissä on harmaita pystyjuovia. Lyhyen leveän pyrstön päässä erottuu selvästi piikkejä. Harlekiinipenkojanaaraat muistuttavat ulkonäöltään koiraita, mutta naaraiden kurkku on ruosteenruskea, kun se koirailla on valkoinen. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Harlekiinipenkojaa tavataan Australian itärannikolla Uudesta Etelä-Walesista ja Queenslandista. Lajin elinympäristöä ovat kosteat subtrooppiset tai lauhkeat metsät ja niiden läheiset kosteat alueet. Erityisesti laji viihtyy metsissä, joiden pohjakerroksissa on runsaasti lehtiainesta. Laji viettää piileskelevää elämää ja vaaran uhatessa mieluummin juoksee pakoon kuin lentää. 
Elintavat.
Harlekiinipenkojat elävät yleensä pareittain. Lajin pesimäaika on kesäkuusta syyskuulle. Harlekiinipenkojat rakentavat kupolimaisen pesänsä maahan lehdistä, sammaleesta ja risuista. Pesän sivulla on maantasolla oleva kulkuaukko. Naaras munii pesään yhdestä kolmeen munaa, joita se hautoo yli kolme viikkoa. Poikasiaan naaras ruokkii koiraan tuomalla ravinnolla. 
Ravinto.
Harlekiinipenkojat ruokailevat yleensä yksin, pareittain tai pieninä ryhminä. Linnun ravinto koostuu selkärangattomista, joita se etsii vahvoilla jaloillaan raapien maahan pudonnutta lehtiainesta. Laji käyttää ravinnonhankinnassa hyödykseen myös piikikästä pyrstöään. Harlekiinipenkojat jättävät jälkeensä pieniä paljaita laikkuja paikoissa, joissa ne ovat ruokailleet.
Jatkoaika

Jatkoaika on useiden urheilulajien sääntöihin kuuluva ylimääräinen peliaika, joka pelataan tasatulokseen päättyneen varsinaisen peliajan jälkeen, jos ottelun voittaja on saatava ratkaistua. Jatkoajan kesto on määritelty kunkin lajin säännöissä.
Jalkapallo.
Jalkapallossa on tavallisesti kaksi 45 minuutin pituista puoliaikaa. Jos ottelu on tasan ja sitä ei voi päättää tasapeliin (esimerkiksi pudotuspelimuotoisissa cup-turnauksissa), pelataan yleensä kaksi kertaa viidentoista minuutin jatko-ottelu. Joissakin turnauksissa on käytetty kultainen maali tai hopeinen maali -sääntöä (peli ratkeaa heti, kun on tehty maali tai sen puoliajan lopussa jossa maali on tehty), mutta yleensä jatko-ottelu pelataan loppuun ja ottelun tulokseksi merkitään varsinaisessa ja jatko-ottelussa tehtyjen maalien summa. Mikäli jatko-ottelukin päättyy tasan, voittaja ratkaistaan yleensä rangaistuspotkukilpailussa.
Jääkiekko.
Jääkiekossa on tavallisesti kolme 20 minuutin pituista erää. Jos ottelu on niiden jälkeen tasan, pelataan yleensä jatkoaika. Se pelataan aina äkkikuolemaperiaatteella eli peli ratkeaa, kun syntyy maali. Erien pituudesta on vaihtelua: joissakin peleissä pelataan 20 minuutin jatkoeriä, kunnes tehdään maali (esimerkiksi ammattilaissarjojen pudotuspelit); toisaalta voidaan pelata ennaltamäärätty aika (5–20 min), jonka jälkeen on rangaistuslaukauskilpailu. Näin toimitaan turnauksissa ja ammattilaissarjojen runkosarjaotteluissa. Nykyään jääkiekossa ottelu ei voi päättyä tasapeliin; tasapelit olivat yleisiä vielä 2000-luvun alussa ennen sääntömuutoksia.
Jääkiekon SM-Liigan jatkoaika on runkosarjassa 5 minuuttia ja se pelataan 3vs3 kentällisellä. Pudotuspeleissä pelataan 20min jatkoeriä jatkoerä kerrallaan, kunnes maali tulee ja ne pelataan 5vs5 kentällisillä.
Käsipallo.
Käsipallossa pelataan yleensä kaksi viiden minuutin mittaista jatkoerää. Jos peli on niiden jälkeen edelleen tasan, pelataan toiset kaksi viisiminuuttista erää. Näiden jälkeen ottelu ratkaistaan rangaistusheittokilpailussa.
Melvin Jones

Melvin Jones (13. tammikuuta 1879, Fort Thomas, Arizona, Yhdysvallat − 1. kesäkuuta 1961 Flossmoor, Illinois) oli yhdysvaltalainen liikemies, joka on tullut tunnetuksi kansainvälisen lionsklubi-palvelujärjestön perustajana.
Tausta.
Jones syntyi Arizonassa, jossa hänen isänsä toimi upseerina. Perhe muutti jatkuvasti Melvinin lapsuudessa ja nuoruudessa. Jones hankki itselleen koulutusta vähin erin ja otti kursseja muun muassa Union Business Collegessa ja suoritti lakiopintoja Chaddock Collegessa, Illinoisissa.
Elämä ja ura.
Jones asettui Chicagoon, jossa hän meni työhön vakuutusyhtiö Johnson &amp; Higginsiin. Hän liittyi chicagolaiseen vapaamuurarilooshi "Garden City Lodge No. 141":een vuonna 1906. Vuonna 1909 Jones avioitui ammattimaisen golfinpelaajan Rose Amanda Freemanin kanssa, joka voitti kansallisen naisten avoimen golfkilpailun 1925. Vuonna 1913 hän perusti oman yrityksensä, Melvin Jones Insurance Agencyn.
Yrityksen menestyessä Jones kutsuttiin "Business Circle of Chicago" -liikemiespiirin jäseneksi. Erään jäsenen mukaan kerhon motto oli: "Jos rapsutat minun selkääni, minä rapsutan sinun." Jones koki kutsun etuoikeudeksi ja oli innokkaasti mukana. Hänet valittiin organisaation sihteeriksi 1915. Jones alkoi pohtia, mitä tapahtuisi jos liikemieskerho suuntaisi lahjansa ja energiansa yhteiseksi hyväksi. Vuotta myöhemmin hän alkoi ottaa yhteyksiä muihin liikemiespiireihin ja esitteli ajatustaan palvelukerhoista. Palaute oli varsin positiivista.
Vuonna 1917, 7. kesäkuuta, 27 liikemieskerhon 20 edustajaa eri puolilta maata kokoontui Chicagossa ja he päättivät perustaa liikemiesyhdistyksen, joka omistautuisi yhteiskunnan palvelemiseen. Ryhmä otti nimekseen erään kerhon nimen, "the Association of Lions Clubs". Myöhemmin samana vuonna Jones valittiin yhdistyksen sihteeriksi. Hän oli mukana muotoilemassa toiminta-ajatusta ja vaati alusta alkaen, ettei minkään klubin tulisi toimia jäsentensä taloudellisen edun kasvattamiseen. Ajatus oli kehittynyt varsin kauaksi alkuperäisestä liikemiespiirin toiminnasta.
Jones jatkoi oman yritystoimintansa harjoittamista vuoteen 1926, mutta hän käytti pääasiallisen tarmonsa lionsklubi-ajatuksen levittämiseen. Hän toimi lähestulkoon talkoohengessä, vuoden 1918 yleiskokouksen talouslaskelma paljasti, että Jones oli saanut korvaukseksi 200 dollaria 11 kuukauden työpanoksestaan.
Jones sai monia huomionosoituksia toiminnastaan. Vuonna 1932 presidentti Herbert Hoover nimitti hänet yhdeksi liikemiesvaltuuskunnan jäseneksi, joka kokoontui Valkoiseen taloon keskustelemaan talousongelmista. Vuonna 1939 Jones sai kuubalaisen huomionosoituksen "National Merit Order of Carlos Manuel de Cespedes" silloisen Kuuban hallitukselta. Vuonna 1958 lionsklubien kansainvälinen johtokunta nimitti hänet Lions Internationalin elinikäiseksi pääsihteeriksi.
Melvin Jones kuoli 82-vuotiaana kotonaan Flossmoorissa Illinoisissa. Lionsklubi-järjestö toimii nykyisin 195 maassa ja lionsklubeissa on noin 1,35 miljoonaa jäsentä.
Kara (kaupunki)

Kara on kaupunki Togon pohjoisosissa. Kara on samannimisen alueen pääkaupunki, ja sen väkiluku on sadan tuhannen paikkeilla. Kaupunki sijaitsee 413 km pääkaupunki Lomésta pohjoiseen.
Kaupungissa on vilkas tori. Togon entinen presidentti Gnassingbé Eyadéma syntyi Karan lähistöllä. 
Karan yliopisto toimii kaupungissa.
Chrono Cross

Chrono Cross on Squaren kehittämä ja julkaisema roolipeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStationille.
Peli on henkinen seuraaja Super Nintendo Entertainment System:ille julkaistulle "Chrono Trigger":lle.
Pelaaminen.
Peli on virallisesti seuraaja "Chrono Triggerille", mutta peli on itsenäinen omilla hahmoillaan, tarinalla ja useilla päätöksillä. Pelin teemana on edeltäjänsä tavoin ajassa matkustaminen ja asioiden korjaaminen.
Pelin taistelumekaniikka on luonteeltaan vuoropohjainen, mutta hahmojen ei tarvitse odottaa vuoroaan staminan riittäessä.
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi täydet 10/10 pistettä.
IGN antoi pelille arvosanaksi 9.7/10 arvostelussaan.
Myynti.
Peli on myynyt noin 1,7 miljoonaa kappaletta vuoden 2017 loppuun mennessä.
Uusintajulkaisu.
Helmikuun 2022 Nintendo Direct -lähetyksessä paljastettiin, että pelistä julkaistaan remasteroitu versio 7. huhtikuuta. Remasteroitu versio julkaistaan nimellä "Chrono Cross: The Radical Dreamers Edition" ja sen myötä peli julkaistaan ensimmäistä kertaa Euroopassa. Uusintajulkaisussa on uutta taidetta ja hahmojen uudellensuunnittelu, josta vastaa Nobuteru Yuuki, sekä paranettu taustamusiikki, josta vastaa Yasunori Mitsuda.
Siemennesteen juominen

Siemennesteen juominen tarkoittaa siemennesteen nauttimista yleensä joko eroottisin tai uskomuksellisin perustein.
Seksissä ja erotiikassa.
Seksuaalisessa kanssakäymisessä siemennestettä niellään useimmiten suuseksin kliimaksissa, jos mies laukeaa partnerinsa suuhun. Siemennesteen nieleminen on yleinen aihe kovemmassa hardcore-pornografiassa. On olemassa myös seksuaalisia fetissejä siemennesteen juomiseen erillisistä astioista. Esimerkiksi onomatopoeettinen nielemistä kuvaava japanilainen termi "gokkun" (ゴックン) tarkoittaa bukkaken kaltaista pornografian alalajia, joka keskittyy kuvaamaan suurten siemennestemäärien nielemistä.
Terveysvaikutukset.
Hyödyt.
Siemenneste muodostuu pääosin vedestä, mutta sisältää myös jonkin verran proteiineja sekä pieniä määriä sinkin ja kalsiumin kaltaisia mineraaleja. Siemenneste sisältää noin 5–7 kaloria teelusikallista kohti. Tutkimukset osoittavat siemennesteen omaavan antidepressanttisia ominaisuuksia sen sisältämien adrenaliinin sekä mielialaa säätelevien hormonien ansiosta. Siemennesteen on myös todettu vähentävän raskausmyrkytyksen riskiä.
Riskit.
Terveen miehen siemennesteen juomisesta ei ole terveydellistä haittaa. Sen sijaan siemennesteen juominen altistaa mahdollisille sukupuolitaudeille, kuten HIV:lle ja herpekselle, jos mies on näiden kantaja. Riski on suurempi, jos suun limakalvolla on haavautumia. Vaikka siemennestettä säilöttäisiin jonkin aikaa ennen nauttimista, saattavat virukset säilyä kehon ulkopuolellakin tartuntakykyisinä.
Uskomukselliset vaikutukset.
Jotkut Papua-Uuden-Guinean alkuasukasheimot harjoittavat siemennesteen juomista. Heimon nuoret miespuoliset jäsenet juovat heimon vanhimpien siemennestettä, jonka uskotaan sisältävän heidän miehuutensa. Näin heidän voimansa ja valtansa välittyy nuoremmille polville. Toiminnan harjoittamiseen sisältyy yleensä fellaatio.
Jalkahiki

Jalkahiki on jalkaterästä peräisin oleva hiki ja tämän aiheuttama tuoksu, jota pidetään usein epämiellyttävänä. Jalkahiki syntyy pidettäessä jalkaterää kauan ilmastoimattomassa tilassa kuten sukassa ja kengässä. Jalassa on tiheään hikirauhasia, joiden synnyttämä hiki yhdessä bakteerien kanssa muodostaa tuoksun. Mahdolliset karvat jalkaterässä voimistavat jalkahien hajua suurentamalla jalkaterän pinta-alaa, johon bakteerit levittyvät.
Sukkien materiaali voi vaikuttaa jalkahien voimakkuuteen. Polyesteri ja nylon ovat yleisiä sukkamateriaaleja, jotka eivät hengitä yhtä hyvin kuin esimerkiksi puuvilla, ja voimistavat jalkahien tuoksua. Sukat imevät jonkin verran hikeä, joten kenkien pitäminen ilman sukkia lisää hien määrää jalkaterässä, mikä lisää tuoksua aiheuttavia bakteereita.
Tuoksu ja koostumus.
Jalkahien tuoksua kuvaillaan esimerkiksi tukevaksi ja juustoiseksi, etikkamaiseksi ja ammoniakkimaiseksi. Sinihomejuustojenkin valmistuksessa käytettyjä "Brevibacterium"-sukuun kuuluvia bakteereita pidetään suurimpina jalkahien aiheuttajina, sillä ne käyttävät ravintonaan etenkin jalkapohjien ja varpaanvälien kuollutta ihoa. Tässä prosessissa metioniini muuttuu metyylimerkaptaaniksi, jolla on rikkimäinen tuoksu.
Myös propionihappoa on havaittu jalkahiessä. Sen lähteenä ovat propionibakteerit, jotka viihtyvät talirauhaskanavissa. Tätä pidetään etikkamaisen jalkahien tuoksun lähteenä, sillä propionihappo on kemiallisesti samankaltainen etikkahapon kanssa.
Jalkahien torjunta.
Jalkahien välttämiseksi on vaihdettava sukat ja kengät tarpeeksi usein, käytettävä hengittäviä sukkamateriaaleja ja pestävä jalat säännöllisesti.
Jalkahien torjuntaan voidaan käyttää erityisiä jalka- ja kenkädeodorantteja. Varhaisimpiin kenkädeodorantteihin kuului maustepippuri, jota venäläiset sotilaat laittoivat 1800-luvulla saappaisiinsa. Lisäksi on kehitetty erilaisia jauheita sekä aktiivihiiltä hyödyntäviä pohjallisia (hajunsyöjiä) pitämään jalkaterät kuivina.
Totuuden rakastaminen

Totuuden rakastaminen: Tieteenfilosofisia esseitä on vuonna 2003 ilmestynyt Ilkka Niiniluodon kirjoituskokoelma, jonka tekstit käsittelevät yleistajuisesti tieteen luonnetta ja asemaa. Kirjan johtoajatuksena on kriittisen tieteellisen realismin puolustaminen. Niiniluoto arvostelee erilaisia relativistisia, konstruktivistisia ja postmodernistisia ”tieteenvastaisia” käsityksiä.
Niiniluodon mukaan kokoelman tekstit täydentävät näkemyksiä, joita tekijä on aiemmin kehitellyt teoksissa "Johdatus tieteenfilosofiaan: Käsitteen- ja teorianmuodostus" (1980), "Tieteellinen päättely ja selittäminen" (1983), "Tiede, filosofia ja maailmankatsomus" (1984) sekä "Maailma, minä ja kulttuuri" (1990). Hän on kiteyttänyt kokoelmaan koottujen esseiden heijastamaa kokonaiskäsitystä tieteestä myös englanninkielisessä teoksessaan "Critical scientific realism" (Oxford University Press, 1999).
Vastaanotto.
Jyrki Alenius kirjoitti "Helsingin Sanomien" arvostelussaan, että vaikka teos on ehdottomasti luettavaa ja taattua tekijänsä tuotantoa, on paikallaan varoituksen sana: ”Niiniluodon argumentaatio on terävyydessäänkin sen verran rauhallista ja kiihkotonta, että hitaampi saattaa helposti erehtyä pitämään johtopäätöksiä selviöinä, jotka eivät voisikaan olla toisin.” Niiniluodon ajattelun heikoksi kohdaksi hän esittää Karl Popperin kolmen maailman teorian.
Vähä Koukkujärvi (Hämeenlinna, Evo)

Vähä Koukkujärvi on kooltaan pieni järvi, suuri hehtaarin kokoinen metsäinen lampi, joka kuuluu Metsähallituksen luontopalvelut -tulosyksikölle, ja joka on osa Evon virkistyskalastusalueen ja erityisesti Evon virkistyskalastusalueeseen. Se on Metsähallituksen kalastuslupaa edellyttävä kalastuslue.
Vähä Koukkujärvi on tarkoitettu alle 12-vuotiaille tai liikuntarajoitteisille kalastajille, minkä vuoksi se on ympäristöltään hyvin varusteltu alue. Vähä-Koukkujärveä kiertää kolmen, osin neljän tasaisen lankun levyiset pitkospuut, joiden varrella on useita puisia kaiteilla varustettuja lavoja, joilta voi kalastaa. Yhtenäiset pitkospuut puuttuvat lounaasta, jossa Vähä Koukkujärven ja sen lammen välitse kulkee vain kaksi lankuilla päällystämätöntä maalaamatonta tai pinnoittamatonta teräsputkea.
Kalastus on sallittu mato-ongella ja virvelillä. Ootto-ongen käyttö on kiellettyä.
Alueella sisäänajotien ja pysäköimispaikan lähellä on vaja haloille, laavu ja tulisija.
Heitto-onki

Heitto-onki on virveli, johon on kiinnitetty koho-onki. Erona tavalliseen koho-onkeen on se, että onki voidaan heittää kauas veneestä tai rannasta ja suuren kalan väsyttäminen helpottuu, kun kelalla on ylimääräistä siimaa.
Luvat.
Heitto-onginta ei ole samalla tavalla jokamiehenoikeus kuin onkiminen ja pilkkiminen, sillä siinä käytettävät välineet ovat heittokalastukseen sopivia.
Dubbie Bowie

Russell ”Dubbie” Bowie (24. elokuuta 1880 Montreal, Quebec – 8. huhtikuuta 1959) oli kanadalainen jääkiekkoilija, jota yleisesti pidetään yhtenä parhaista NHL -liigaa edeltävän ajan pelaajista urheilumuodon historiassa. 
Bowie pelasi hyökkääjänä lukuisissa Montrealin amatöörijoukkueissa jo 1890-luvulla teini-ikäisenä ja sekä Montreal Victorias -seurassa Kanadan amatöörikiekkoliiga CAHL:ssa että itäisen Kanadan amatöörisarja ECAHA:ssa vuodesta 1896 vuoteen 1908. Hän saavutti maalikuninkuuden viidesti ja viimeisteli ennennäkemättömät 234 osumaa 80 virallisessa liigapelissä. Bowie pelasi Victoriasin Stanley Cupin voittajajoukkueessa 1898. Etevänä mailankäsittelijänä, nimenomaan epätavallisen lyhyen mailan käyttäjänä, tunnettu Dubbie Bowie on valittu moniin 1900-luvun alkupuolen tähdistöjoukkueisiin ja parhaiden hyökkääjien gallerioihin.
20. helmikuuta 1901 Bowie teki Montreal Victoriasin paidassa seitsemän maalia yhdessä ottelussa ja kaksi viikkoa myöhemmin kuusi maalia ottelussa Montreal Shamrocksia vastaan. Kauden päättyessä hän oli viimeistellyt 24 maalia, 14 enemmän kuin toiseksi paras. Uran keskiarvoksi muodostui melkein kolme maalia ottelua kohden ja aikuisten pääsarjatasolla saavutusta pystyi uhkaamaan vain Frank McGee.
Hänet otettiin Hockey Hall of Fameen ensimmäisessä pelaajaryhmässä, kun kunniagalleria muodostettiin vuonna 1947.
Hybridipolkupyörä

Hybridipolkupyörä on polkupyörä, joka yhdistää maantiepyörän ja maastopyörän ominaisuuksia. Pyörätyyppi on varsin suosittu, koska se soveltuu monenlaiseen ajoon. Yleensä hybrideissä on 622 mm (28") vanteet, jotka erottivat ne alkuun maastopyöristä niissä käytettyjen 559 mm (26") vanteiden sijasta. Nykyisin kuitenkin myös maastopyörissä käytetään yleensä 29-tuumaisia renkaita, joiden vanteiden halkaisija on myös 622 mm. Hybridipyörien rengasleveys on kuitenkin yleensä kapeampi kuin maastopyörissä. Vaihteistot ja jarrutekniikka ovat samankaltaista maastopyörien kanssa, joskin pelkästään hybrideihin tarkoitettuja osiakin on olemassa. Rungon mitoitus hybrideissä vaihtelee melko paljon, jotkut mallit ovat pitkähköjä, maantiepyörää muistuttavia, jotkut taas hyvinkin pystyssä ajettavia parhaiten lyhyille matkoille ja kaupunkiin sopivia.
Potkupyörä

Potkupyörä (juoksupyörä) on polkupyörän edeltäjä. Siinä istutaan satulassa ohjaten ajoneuvoa, mutta liike-energia ei välity jaloista pyöriin polkimien kautta, vaan siten, että ajaja potkii jaloilla lisää vauhtia.
Nykyään potkupyöriä valmistetaan lähinnä pikkulapsille pyöräilyn opetteluun. Potkupyörällä voi opetella tasapainon pitämistä. Apurattailla varustettu polkupyörä sopii polkemisen opetteluun. 
Historiaa.
Saksalaisen vapaaherra Karl Draisin tiedetään patentoineen vuonna 1817 ensimmäisen etäisesti polkupyörää jollain tapaa muistuttavan puisen kulkuvälineen, potkupyörän, jota kutsutaan draisiiniksi. Tästä mallista puuttuivat polkimet, ja liikkeelle päästiin potkimalla maasta vauhtia. Potkupyörä ja sen lukuisat jäljitelmät 1800-luvulla saivatkin nopeasti englantilaisilta pilkkanimen ”keikarinhevonen” (engl. "dandy-horse") juuri tämän epäkäytännöllisen liikkumatavan vuoksi.
Velosipedi

Velosipedi tarkoittaa sellaista polkupyörää, jossa ei ole ketjuja ja jonka polkimet on yhdistetty etupyörään vipuvarsin. Tämän nykyisen polkupyörän edeltäjän kehitti pariisilainen vaunuseppä Pierre Michaux vuonna 1861, ja sen patentoi hänen palveluksessaan toiminut Pierre Lallemet Yhdysvalloissa vuonna 1866. Venäjän kielessä sana "velosiped" tarkoittaa kuitenkin edelleen kaikkia polkupyöriä, myös nykyaikaisia.
Englantilaiset nimitykset "ordinary" ja "penny-farthing" annettiin velosipedistä parannetuille malleille, joissa etupyörä oli huomattavasti suurempi kuin takapyörä. Tähän pyörämalliin päädyttiin, koska polkupyörän saattoi saada kulkemaan nopeammin sillä perusteella, että iso pyörä kulkee yhdellä kampikierroksella pidemmän matkan kuin pieni. Nopeuden havaittiin olevan hyödyksi etenkin kilpailukäytössä.
Ennen 1880-lukua polkupyörää kutsuttiin Suomessa velosipediksi, velocipediksi, pikarattaaksi, polkurattaaksi tai pikakulkuriksi. Vaikka sanaa polkupyörä käytettiin jo ennen vuotta 1886, valokuvaaja, kirjailija, kääntäjä ja toimittaja I. K. Inha mainitaan yleensä sanan keksijänä. Inha matkusti erikoisvalmisteisella polkupyörällä kuvausmatkoillaan ja välitti englantilaisia polkupyöriä myytäväksi 1880-luvulla.
Turvapolkupyörä

Turvapolkupyörä on ensimmäinen nykyaikaisen kaltainen polkupyörä, jonka kehitti englantilainen John Starley vuonna 1885 velosipedin tilalle. 
Turvapolkupyörän polkimet eivät olleet enää etupyörään kiinteästi kiinnitettyjä, vaan polkimet kiinnitettiin polkupyörän runkoon, josta voima siirrettiin hammasrattain ja ketjuvedolla takapyörälle. Tämä teki ajamisesta ja tasapainon säilytämisestä helpompaa. Myös molemmat pyörät olivat suunnilleen saman kokoisia, jolloin ajajan jalat ylettyivät maahan saakka. Tämä teki liikkeelle lähdöstä ja pysähtymisestä turvallisempaa, minkä vuoksi pyörää alettiin kutsua turvapolkupyöräksi. Ilman kumitäytteisiä pyöriä polkupyörät olivat olleet ”luidentäristäjiä” sen aikaisilla huonokuntoisilla teillä. John Boyd Dunlop keksi polkupyörän ilmatäytteisen renkaan vuonna 1887. Ilmatäytteisen renkaan avustuksella turvapolkupyörästä kehittyi kymmenessä vuodessa maailmanlaajuisesti polkupyörän perusmalli. 
Starley oli käyttänyt jo aiemmin tuotenimeä Rover valmistamissaan pyörissä, ja muutti vuonna 1896 yhtiönsä nimen muotoon The Rover Cycle Company Ltd. Yhtiö aloitti jo vuonna 1904 myös Rover-autojen tuotannon.
Turvapolkupyörällä oli odottamaton seuraus naisten vapautusliikkeelle. Velosipedilla eivät naiset saaneet tai hameen kanssa voineet pyöräillä, mutta turvapolkupyörällä se jo onnistui hameenkin kanssa. Laajempi kamppailu naisten oikeuksien puolesta alkoi, kun naiset pääsivät suuremmalla joukolla liikkeelle turvapolkupyörällä ja saivat nauttia uudenlaisesta vapaudesta. Jo vuonna 1895 ensimmäinen nainen, Annie Kopchovsky (1870–1947), joka tunnetaan paremmin nimellä Annie Londonderry, ajoi maailman ympäri polkupyörällä. Matka kesti 15 kuukautta. Suurta pahennusta aiheutti se, että hän ajoi suuren osan matkasta pukeutuneena väljiin housuihin.
Yours Truly, Johnny Dollar

Yours Truly, Johnny Dollar oli yhdysvaltalainen jännityskuunnelmasarja, jota CBS esitti 11. helmikuuta 1949 ja 30. syyskuuta 1962 välisenä aikana. Sarjan päähahmona oli freelance-vakuutusetsivä Johnny Dollar, jota esitti radioimattomat pilottijaksot mukaan lukien vuosien varrella kahdeksan eri näyttelijää. Kaikkiaan jaksoja tehtiin 811 kappaletta, joista yli 700 on säilynyt.
"Yours Truly, Johnny Dollar" ja samana päivänä päättynyt "Suspense" olivat päättyessään Yhdysvaltojen ainoat valtakunnallisissa verkoissa esitetyt radiokuunnelmasarjat.
Kintterönsuon aarnimetsä

Kintterönsuon aarnimetsä on luonnonsuojelulailla (20.12.1996/1096 muu luonnonsuojelualue: yksityinen luonnonsuojelualue, luonnonsuojelu yksityiselle kuuluvalla alueella 24 §) perustettu luonnonsuojelualue Hollolassa. Sen pinta-ala on kolme hehtaaria. Se sijaitsee osittain Kintterönsuolla ja sen länsipuolella, Messiläntien itäpuolella Televisiotien risteyksen pohjoispuolella. Kintterönsuo, joka ei pääosiltaan kuulu Kintterönsuon aarnimetsään, on korpirämettä ja isovarpuista rämettä.
Alueelle pääsee maantietä pitkin Messiläntietä, jota kuljetaan Televisiotien risteyksen kohdalle.
Kintterönsuo kuuluu Lahden seudulla eloperäisiä maalajeja edustavana yhdessä Linnaistensuon, Luhdanjoen laakson ja Kilpiäistenpohjan kanssa merkittävimpiin turvealueisiin.
Skvaleeni

Skvaleeni (C30H50) on eliöissä luonnollisesti esiintyvä hiilivety ja triterpeeni. Ensimmäisen kerran skvaleenia eristettiin haikalojen maksaöljystä. Myöhemmin yhdistettä löydettiin myös rotan maksasta ja hiivoista. Skvaleenia on runsaasti myös eräissä kasvien siemenissä ja öljyissä, kuten amarantissa ja oliiviöljyssä. 
Biosynteesi.
Skvaleenin biosynteesi kahdesta farnesyylipyrofosfaattimolekyylistä tapahtuu kahdessa vaiheessa. Kumpaakin vaihetta katalysoi skvaleenisyntaasientsyymi. Biosynteesin ensimmäisessä vaiheessa kahdesta farnesyylipyrofosfaattimolekyylistä muodostuu välituote nimeltään preskvaleenipyrofosfaatti. Toisessa vaiheessa preskvaleenipyrofosfaatti hajoaa spontaanisti ja rakenne järjestyy uudelleen skvaleenimolekyyliksi. 
Steroidien synteesi.
Skvaleeni on kaikkien steroidien esiaste. Skvaleenista muodostuu lanosterolia, josta steroidit kehittyvät. Lanosterolista eliöiden entsyymit muokkaavat muun muassa kolesterolia.
Skvaleenin vaikutukset terveyteen.
Skvaleeni on steroidisynteesin välituote ja runsaasti skvaleenia sisältävien tuotteiden kuten oliiviöljyn käyttäminen voi nostaa veriseerumin kolesteroliarvoja. Skvaleenin on todettu myös olevan antioksidantti ja ehkäisevän siten rintasyöpää.
Haastava käytös

Haastava käytös on sosiaalisesti hyväksymätön yksilön stressin purkautumisen muoto, joka kestollaan, toistuvuudellaan ja voimakkuudellaan aiheuttaa turvallisuusriskin henkilölle itselleen tai muille, tai käytöstä, joka vakavasti rajoittaa tavanomaista yhteisöllistä toimintaa. Tyypillisiä haastavan käytöksen muotoja ovat itsetuhoinen käyttäytyminen (itsensä lyöminen, pään takominen, pureminen, viiltely), aggressiivinen käyttäytyminen (toisten lyöminen, huutaminen, sylkeminen, potkiminen), normeihin sopimaton käyttäytyminen (julkinen itsetyydytys, vastentahtoinen lähentely, yhteisön normien rikkominen), ilkivaltaisuus (omien tai toisten tavaroiden rikkominen, hävittäminen tai varastelu), kiusaaminen sekä joskus myös stereotyyppinen käytös, kuten matkiminen. Haastava käytös saattaa liittyä autismiin, kehitysvammaisuuteen, dementiaan, psykoosiin, uhmaikään tai murrosikään. Haastavaa käytöstä voi esiintyä stressin yhteydessä kaikissa ikäryhmissä ja yhteisöissä.
Haastavan käytöksen prosessi.
Haastava käytös voidaan nähdä stressinpurkautumisprosessina, jossa on neljä vaihetta:
Usein tarvitaan monia stressitekijöitä laukaisemaan haastava käytös. Analysoimalla haastavaan käytökseen johtavan stressin syntyä ja prosessia voidaan ennakoida ja ehkäistä haastavan käytökseen johtavien tilanteiden kehittymistä. Käyttämällä tilanteeseen sopivia toimintatapoja laukaisuvaiheen ennakointiin, opettamalla ja käyttämällä sopivia stressinhallintatekniikoita, korvaamalla laukaisuvaiheen käyttäytymistä sosiaalisesti hyväksytyllä tavalla voi toimia palkitsemalla toivottua käytöstä. Käyttäytymisen hallintaan on kehitetty erilaisia erityiskasvatuksen menetelmiä. Näitä ovat haastavan käyttäytymisen korvaaminen merkityksellisellä käyttäytymisellä (ABA, "applied behaviour analysis"), seuraamuksellinen kasvatus ("operant conditioning") ja positiivisen käyttäytymisen tukeminen ("positive behaviour support").
Marié Digby

Marié Christina Digby (s. 16. huhtikuuta 1983) on yhdysvaltalainen muusikko. Hänet tunnetaan muun muassa YouTubessa paljon huomiota herättäneestä Rihannan kappaleen "Umbrella" akustisesta versiosta. Hänellä on levytyssopimus Disneyn Hollywood Recordsin kanssa.
Elämäkerta.
Digby, jonka äiti on japanilainen ja isä on irlantilaisamerikkalainen, on vanhin kolmesta sisaruksesta. Hänen sisaruksensa ovat Naomi (s. 12. joulukuuta 1985) ja Erina (s. 8. elokuuta 1987). Hän alkoi kirjoittaa kappaleita lukion aikana Los Angelesissa, Kaliforniassa. Digbyn opiskellessa vielä Kalifornian yliopistossa, hän nousi julkisuuteen voitettuaan 2004 Pantene Pro-Voice -kilpailun laulullaan "Miss Invisible". Pääpalkintona oli työskentely ammattilaistuottajan kanssa albumilla, 5000 dollaria ja esiintyminen lavalla muiden huippuesiintyjien kanssa.
Badr Hari

Badr Hari (, s. 8. joulukuuta 1984 Amsterdam, Alankomaat) on hollantilais-marokkolainen raskaansarjan potkunyrkkeilijä. Hän on voittanut kerran K-1:n raskaansarjan mestaruuden.
Ura.
Hari aloitti potkunyrkkeilyn harjoittelemisen 7-vuotiaana entisen maailmanmestarin Mousid Akamranen opissa. Teini-ikäisenä Hari harjoitteli Mohammed Ait Hassoun opissa Sitan Salissa. Sitan vaihteassa sijaintiaan Rotterdamiin, Hari liittyi Chakuriki saliin 16-vuotiaana vuonna 2000 Thom Harinckin oppeihin, jonka aikana hän nousi potkunyrkkeilyn parhaimmistoon. Hävittyään ottelunsa Stefan Lekolle It's Showtime -tapahtumassa Hari halusi kertoa kommenttinsa hollantilaisyleisölle, jotka vain solvasivat häntä puheen aikana. Hari katsoi yleisön olleen epäkiitollisia ja päätti sittemmin edustaa Marokkoa. Hän siirtyi Mike's Gym -salin seuraan vuonna 2005 ja voitti K-1:n raskaansarjan mestaruuden vuonna 2007.
Hari on kokeillut kerran vapaaottelemista, jossa hän hävisi latvialaiselle Igor Kirsisille 12. toukokuuta 2002 käydyssä ottelussa.
Vuonna 2011 Hari ilmoitti lopettavansa potkunyrkkeilyn ja kohtasi viimeisessä ottelussaan tammikuussa 2012 Gökhan Sakin. Ottelun jälkeen hän aikoo siirtyä Yhdysvaltoihin keskittyäkseen ammattinyrkkeilyyn.
Hari teki kuitenkin paluun potkunyrkkeilyyn pian toukokuussa 2012 K-1 World MAX 2012 -tapahtumassa, jossa hän voitti päätöksellä Anderson Silvan.