tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Erityishakkuu

Erityishakkuu on metsälain kuudennen pykälän mukainen metsänhakkuutapa, jossa poiketaan kasvatushakkuussa ja uudistushakkuussa käytetyistä hakkuutavoista erityiskohteissa metsän monimuotoisuuden säilyttämisen, maisemallisten syiden tai metsän monikäytön takia. 
Vaikuttavia tekijöitä.
Metsälain tarkoittamilla monimuotoisuudella, maisemalla tai metsän monikäytöllä on oltava erityistä merkitystä hakkukohteessa.
Monimuotoisuuden merkitys voi olla erikoisten kasvi- tai eläinlajien esiintymispaikkojen aiheuttamaa. Maisemalliset syyt voivat olla mm. asutuksen läheisyys, harju tai muu maisemallisesti korkea paikka tai vesistön äärellä oleva rantametsä. Metsän monikäytön merkitys voi johtua ulkoilu- tai virkistyskäytöstä, marjojen poiminnasta, riistan esiintymisestä tai alueen erityisestä talouskäytöstä kuten jäkälän keruusta. Muita merkittäviä seikkoja voivat olla kulttuurihistorialliset syyt tai esimerkiksi, että puusto antaa suojaa tuulta tai melua vastaan.
Metsänkäyttöilmoitus.
Erityishakkuusta on tehtävä metsänkäyttöilmoitus metsäkeskukselle vähintään kaksi viikkoa ja enintään kaksi vuotta ennen hakkuun aloittamista. Ilmoituksessa on selvitettävä kohteen erityisluonne ja hakkuun tarkoitus. 
Hakkuutapoja.
Erityiskohteen hakkuussa voidaan poiketa kasvatus- ja uudistus- eli päätehakkuun menettelyistä esimerkiksi seuraavasti.
Elnur Məmmədli

Elnur Məmmədli (s. 29. kesäkuuta 1988) on azerbaidžanilainen judoka, lajin olympiavoittaja. 
Məmmədli voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 73 kg:n sarjassa Rotterdamissa 2004. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti saman painoluokan miesten Euroopan-mestaruuden Tampereella kukistettuaan loppuottelussa Ranskan Daniel Fernandesin. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa 2007 hän saavutti hopeaa hävittyään 73-kiloisten loppuottelussa Etelä-Korean Wang Ki-Chunille. Pekingin olympialaisissa 2008 Məmmədli puolestaan kukisti loppuottelussa Wangin voittaen olympiakultaa. Tokion MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui 81 kg:n sarjassa viidenneksi. Istanbulin EM-kilpailuissa 2011 hän voitti saman sarjan loppuottelussa moldovalaisen Sergiu Toman.
Məmmədli on saavuttanut Masters-, GP- ja Grand Slam -kilpailuissa kaksi voittoa ja neljä kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kolme voittoa, kaksi kakkossijaa ja kolme kolmossijaa (14. syyskuuta 2014 mennessä).
Matti Petäjä

Matti Kullervo Petäjä (12. tammikuuta 1912 Tampere − 19. elokuuta 1995 Tampere) oli suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko. Hän teki aluksi öljyvärimaalauksia ja siirtyi myöhemmin taidegraafikoksi. Hänet tunnetaan erityisesti puupiirtäjänä ja serigrafian uranuurtajana Suomessa.
Matti Petäjä opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulussa, Turun piirustuskoulussa ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa sekä Kungliga Akademien för de Fria Konsterna -akatemian taidekorkeakoulussa, Académie André Lhotessa ja Académie de la Grande Chaumièressa. Hänen töitään oli ensimmäisen kerran näytteillä vuonna 1932 Turun Taiteilijaseuran vuosinäyttelyssä. Petäjän merkittävimpiin töihin kuuluvat monumentaalimaalaukset muun muassa Nekalan lastentalossa, Kaupin parantolassa ja Sampolan kansalaiskoulussa sekä Kylmäkosken kirkon alttaritaulu.
Petäjälle myönnettiin vuonna 1964 Pro Finlandia -mitali.
Itatiaian kansallispuisto

Itatiaian kansallispuisto on Brasilian vanhin kansallispuisto. Se perustettiin 1937 ja se sijaitsee Rio de Janeiron ja Minas Geraisin osavaltioiden rajalla, noin 170 kilometrin päässä Rio de Janeirosta São Pauloon päin. Puisto tunnetaan 40 metriä korkeasta Véu de Noiva -vesiputouksesta.
Puisto jakaantuu kahteen osaa: alankoon Atlantin rannikolla ja vuoristoalueeseen, jonka korkeus vaihtelee 700 metristä 2787 metriin.
Aivan puiston vieressä sijaitsee vanha suomalainen Penedon siirtokunta.
Billy J. Kramer

Billy J. Kramer (oik. William Howard Ashton, s. 19. elokuuta 1943 Bootle, Liverpool, Englanti) on brittiläinen laulaja, joka tunnetaan yhteistyöstä The Dakotas -yhtyeen kanssa 1960-luvulla.
Billy J. Kramer and The Dakotas levytti useita menestyskappaleita 1960-luvun alussa. Niistä ensimmäinen oli Lennonin ja McCartneyn ”Do You Want to Know a Secret” Kramer julkaisi myös erityisesti hänelle tehtyjä Lennon–McCartney-sävelmiä. Beatlesilla ja Dakotasilla oli sama manageri, Brian Epstein.
Suomessa Billy J. Kramer on esiintynyt Helsingin Kulttuuritalolla vuonna 1964 sekä Tavastialla vuonna 1973.
Havaijinvaris

Havaijinvaris ("Corvus hawaiiensis"), jota on kutsuttu myös havaijinkorpiksi, on varisten sukuun kuuluva lintulaji, joka eli Havaijin kaakkoisosan saarilla. Havaijin kielellä lajin nimi on "ʻAlalā".
Havaijinvariksen höyhenpuku on korpin tapaan musta ja sen siipien kärkiväli on noin 50 senttimetriä, eli se on suurin piirtein variksen kokoinen.
Havaijinvaris on hävinnyt luonnosta, ja kaikki jäljellä olevat yksilöt elävät vankeudessa. Yritykset istuttaa laji takaisin luontoon ovat epäonnistuneet lintujen jouduttua havaijinhaukkojen saaliiksi. Viimeiset luonnonvaraiset yksilöt hävisivät vuonna 2002. Häviämisen syytä ei tarkkaan tiedetä, mutta syyksi on arveltu loisia ja tauteja, kuten lintumalariaa.
Viidakon sissit

Viidakon sissit ("American Guerrilla in the Philippines") on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen toisen maailmansodan sotadraama vuodelta 1950. Sen pääosassa on Tyrone Power. Elokuva sijoittuu Japanin valtaamille Filippiineille.
Tuotanto ja vastaanotto.
"Viidakon sissit" perustuu Ira Wolfertin kirjoittamaan kirjaan luutnantti Iliff David Richardsonin kokemuksista Leyten saarella. Darryl F. Zanuck piti kirjasta, ja alkujaan hän suunnitteli elokuvan pääosaan Fred MacMurraytä ja Henry Kingiä ohjaajaksi. Tuotanto alkoi keväällä 1945, mutta Zanuck lopetti tuotannon, kun toinen maailmansota päättyi Japanin antautumiseen.
Projekti herätettiin henkiin alkuvuodesta 1950. Kevään aikana alkoivat kuvaukset Filippiineillä. Suurin osa kuvauksista suoritettiin lähellä Manilaa. Kuvauksilla oli kiire, sillä ne piti saada päätökseen ennen monsuunikauden alkamista. Filippiiniläiset merijälkäväen sotilaat joutuivat vartioimaan kuvausryhmää sademetsässä paikallisilta sisseiltä.
"Viidakon sissit" sai ensi-iltansa marraskuussa 1950, ja sen vastaanotto oli todella huono. Kriitikoiden arviot elokuvasta olivat Langin elokuvauran huonoimpia.
Eurysthenes

Eurysthenes () oli kreikkalaisessa mytologiassa Aristodemoksen ja Argeian poika ja Spartan mytologinen kuningas. Häntä pidetään kaksoisveljensä Prokleen kanssa Spartan kaupunkivaltion perustajana ja agiadien ensimmäisenä kuninkaana.
Sen jälkeen kun herakleidit olivat valloittaneet Peloponnesoksen, Aristodemos sai surmansa salaman iskusta. Koska Eurysthenes ja Prokles olivat liian nuoria, määrättiin heidän enonsa Theras heidän huoltajakseen. Valloitetut maat jaettiin arvalla, jossa kaksoisveljekset saivat Lakonian, Temenos Argoksen ja Kresfontes Messenian.
Veljeksistä vanhemman oli määrä tulla kruunatuksi kuninkaaksi, mutta ei edes Argeia osannut nimetä, kumpi veljeksistä olisi vanhempi. Niinpä neuvoa kysyttiin Delfoin oraakkeli, joka neuvoi nimittämään molemmat kuninkaiksi, mutta kertoi vanhemman olevan näistä kahdesta vahvempi.
Jotta veljesten ikäjärjestys saatiin lopullisesti ratkaistua, kutsuttiin messenialainen Panites tarkkailemaan salaa, kumpaa veljeksistä heidän äitinsä suosisi syöttämisen ja pesemisen aikana. Tämän perusteella pääteltiin Eurystheneen olevan vanhempi, ja vaikka valta jaettiinkin veljesten kesken, alettiin Eurysthenestä ja hänen jälkeläisiään, agiadeja, kutsumaan väkevämmiksi. Tämän seurauksena veljesten välit viilenivät ja he olivat ikuisia vihamiehiä.
Kun Eurysthenes ja Prokles varttuivat täysi-ikäiseksi, he siirtyivät hallitsijoiksi huoltajansa sijasta. Theras siirtyi hänestä nimensä saanelle Theran saarelle, ja perusti sinne oman kuningaskuntansa, Theran kaupungin, Eurystheneen ja Prokleen avustuksella. Hieronymoksen mukaan Eurysthenes hallitsi 42 vuotta, ja hänen kuolemansa jälkeen vallan peri hänen poikansa Agis.
BelKa 2

BelKa 2 () on Valko-Venäjän kaukokartoitussatelliitti, joka laukaistaan vuonna 2011. 
Satelliitti perustuu venäläiseen NPO VNIEEMin satelliittirunkoon. Satelliitin massa on 400 kg, se lentää viiden vuoden ajan 510 km korkealla aurinkosynkronisella kiertoradalla. Se laukaistaan Rockot-KM-kantoraketilla yhdessä Kanopus-V 2-satelliitin kanssa.
Sen kameran resoluutio on 2,1 metriä. Sen kuva-aineisto käyttää Valko-Venäjän luonnonvarojen ministeriö ja Geodesia- ja karttapalvelu. Satelliitti tekee myös ilmakehämittauksia.
BelKa 1-satelliitti laukaistiin 26. heinäkuuta 2006 seitsemäntoista muun satelliitin kanssa Baikonurista, mutta se tuhoutui Dnepr-1-kantoraketin tuhoutuessa. Satelliitti oli vakuutettu.
Generation Kill

Generation Kill on television minisarja, joka perustuu samannimiseen Evan Wrightin kirjoittamaan kirjaan. HBO:lle tuotettu televisiosarja kertoo Rolling Stone -lehden kolumnistin ja kirjailijan Evan Wrightin kokemuksista sotatoimittajana Yhdysvaltain merijalkaväen tiedustelupataljoonan mukana Irakin sodan ensimmäisessä vaiheessa vuonna 2003.
HBO tilasi seitsenosaisen draamasarjan, joka perustui Evan Wrightin alkuperäiskäsikirjoitukseen ja romaaniin "Generation Kill" vuodelta 2004. Romaani puolestaan perustuu Wrightin kolmiosaiseen artikkelisarjaan "The Killer Elite", joka julkaistiin Rolling Stone -lehdessä syksyllä 2003.
"Generation Kill" -televisiosarjan sovittivat HBO:lle käsikirjoittajat David Simon, Ed Burns ja kirjailija Wright. Sarjan tuottivat David Simon, Ed Burns, Nina K. Noble, Andrea Calderwood, George Faber ja Charles Pattinson. Sarja sai ensiesityksensä 13. heinäkuuta 2008 ja sen seitsemän osaa esitettiin kesän aikana.
Tuotanto.
David Simon ja Ed Burns ("Langalla") käsikirjoittivat ja tuottivat projektin Company Picturesin George Faberin ja Charles Pattinsonin ("Elizabeth I") ja HBO:n Anne Thomopoulosin ("Rooma") kanssa. Sarjan tunnin mittaiset jaksot kuvattiin kuudessa kuukaudessa Namibiassa, Mosambikissa ja Etelä-Afrikassa kesän 2007 aikana.
Andrea Calderwood ("The Last King of Scotland") toimi tuottajana ja Nina Noble ("Langalla") oli vastaava tuottaja. Kirjailija Evan Wright oli konsultoiva tuottaja, Robert Harris lavastaja ja merijalkaväen kersantti evp. Eric Kocher toimi sarjan sotilasasiantuntijana. Susanna White ja Simon Cellan Jones jakoivat jaksojen ohjausvastuun.
Musiikki.
Televisiosarjassa ei ole juuri lainkaan erikseen lisättyä musiikkia. Viimeisen jakson viimeistä kappaletta lukuun ottamatta kaikki kappaleet ovat roolihahmojen laulamalla esittämiä.
Jakso 1:
Jakso 2:
Jakso 3:
Jakso 4:
Jakso 5:
Jakso 6:
Jakso 7:
Cipla

Cipla, alun perin "The Chemical, Industrial &amp; Pharmaceutical Laboratories", on intialainen lääkevalmistaja, jonka pääkonttori on Mumbaissa Intiassa. Vuonna 2006 sen tulos oli 9,4 miljardia Rs. Sillä on noin 7 000 työntekijää Intiassa. Lääketehdas on eniten tunnettu kotimaansa ulkopuolella siitä, että se tuottaa edullisia AIDS-lääkkeitä kehitysmaiden HIV-positiivisille potilaille. Tämä on mahdollista, koska Intian lainsäädäntö ei salli lääkepatentteja ja näin lääketehdas voi tuottaa geneerisesti lääkkeitä, jotka nauttivat muissa maissa patenttisuojaa ja ovet täten yleensä kalliimpia. Cipla valmistaa lääkkeitä sydänongelmiin, niveltulehdukseen, diabetekseen, painonhallintaan, masennukseen ja moniin muihin terveydellisiin ongelmiin ja sen tuotteita on jaossa yli 180 maassa ympäri maailman.
Ranbaxy Laboratories

Ranbaxy Laboratories Limited oli Intian suurin lääkealan yritys. Yhtiö perustettiin vuonna 1961 ja se vei tuotteitaan 125 maahan. Toimintaa yhtiöllä oli 46 maassa ja tehtaita seitsemässä maassa. Se oli maailman kymmenen suurimman geneerisen lääketehtaan joukossa. Yrityksen toimitusjohtaja oli Malvinder Mohan Singh.
Ranbaxy listautui pörssiin vuonna 1973. Enemmistö yhtiön osakekannasta oli vuodesta 2008 lähtien japanilaisen lääketeollisuusyhtiön Daiichi Sankyo Co:n omistuksessa.
Vuonna 2014 lääketeollisuusyhtiö Sun Pharmaceutical Industries hankki osake-enemmistön Ranbaxystä; nämä yritykset olivat ennen yhdistymistään Intian kaksi suurinta lääketeollisuusyhtiötä. Yhdistymisten edetessä Sun Pharma oli jo myynyt pois keskushermostoon vaikuttavien lääkkeitä valmistavat Ranbaxyn tehtaat ja kertoi helmikuussa 2016 aikovansa myös myydä joitain muitakin osia Ranbaxysta pois. Osa yritysjärjestelyistä johtui Intian kilpailuviranomaisten päätöksistä, jotka pakottivat Sun Pharman luopumaan joistain osista Ranbaxya. 
Yhdistynyt Sun Pharma–Ranbaxy on maailman viidenneksi suurin geneeristen lääkkeiden valmistaja. Vuonna 2016 yksi Intian suurimmista pörssiyhtiöistä, ja sen osakkeen noteerasivat sekä Bombayn pörssi (BSE) että Intian kansallinen pörssi (NSE).
Ranbaxyn ja Pfizerin kiista Suomessa käytetystä kolesterolilääkkeestä.
Helsingin käräjäoikeus tuomitsi vuonna 2014 lääketehdas Pfizerin maksamaan Ranbaxylle 16,5 miljoonaa euroa korkoineen ja oikeudenkäyntikuluineen Suomessa käydyssä kolesterolilääkeriidassa. Oikeuden mukaan Pfizer esti Ranbaxyn halpalääkkeen myynnin vuosina 2007–2009 turvaamistoimihakemuksilla, jotka oikeus katsoi turhiksi. Kun patentti raukesi Ranbaxyn kopiolääkkeen hinta oli 90 prosenttia halvempi ja saavutti 80 prosentin markkinaosuuden. Suomessa sai vuoteen 1995 valmistuspatentin, muualla patentin sai itse tuotteelle. Valmistuspatentille ei saanut samanlaista lisäsuojaa, joka on hakemuksesta mahdollinen lopputuotteelle. Pfizer pyrki estämään kopion tulon markkinoille, mutta menettely katsottiin oikeudessa tuomittavaksi.
Rantakorennot

Rantakorennot (Sisyridae) on verkkosiipisiin kuuluva hyönteisheimo. Suomesta tunnetaan kolme lajia.
Rantakorennot ovat 6–8 mm pituisia hyönteisiä, joilla on hoikka vartalo ja verraten suuret siivet. Ne muistuttavat ulkonäöltään ja olemukseltaan suuresti kirvakorentoja, mutta eroavat näistä siipisuonituksen perusteella. Aikuiset korennot liikkuvat hämärän aikaan tai öisin ja syövät niin kukkien mettä kuin toisia hyönteisiäkin.
Rantakorennot ovat ainoa verkkosiipisten ryhmä, jonka toukat elävät vedessä. Naaras laskee munat vesikasveille lähelle veden pintaa. Edellytyksenä munimispaikalle on makean veden alue, jossa kasvaa sieni- ja sammaleläimiä, joita toukat käyttävät ravinnokseen. Toukka hengittää kiduksilla ja sillä on erikoiset, pistinmäiset suuosat, joilla se imee ravintoa sienieläinkasvustoista. Toukka koteloituu kuivalle maalle.
Muiden verkkosiipisten tavoin rantakorennot lentävät usein valolle.
Lajit Suomessa.
Suomesta on tavattu kolme rantakorentolajia. Mikään niistä ei vuoden 2010 kansallisen uhanalaisarvioinnin mukaan ole uhanalainen, mutta yksi laji on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi (DD).
Nord 1500 Griffon

Nord 1500 Griffon oli ranskalaisen Nord Aviation-tehtaan 1950-luvun puolivälissä kehittämä patopainemoottorilla varustettu hävittäjän prototyyppi. Pyrkimyksenä oli kehittää Ranskan ilmavoimille lentokone, joka lentää yli kaksinkertaisella äänennopeudella aikana, jolloin suihkumoottoritekniikka ei pystynyt aikaansaamaan näin suurta nopeutta. Lentoonlähtöä ja laskeutumista varten koneessa oli myös suihkumoottori. Koneen ensilento lennettiin 20. syyskuuta 1955. 
André Turcat oli koneen ohjaajana sillä lennolla vuonna 1958, jolloin kone saavutti 2,19 Machin nopeuden. Koneessa oli monia vajavuuksia, mm. sen siipien kuumenemisesta johtuen, koska Ranskalla ei ollut käytössä Inconel-metalliseosta eikä titaania.
Griffonin kehitystyö lopetettiin yhden prototyypin rakentamisen jälkeen. Dassaultin Mirage III täytti Ranskan ilmavoimien tarpeet. 
Museokoneita.
Ainoa Griffon on Le Bourget'ssa ilmailumuseossa.
Lucija Polavder

Lucija Polavder (s. 15. joulukuuta 1984 Celje, Jugoslavia) on slovenialainen judoka.
Polavder saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen yli 78 kg:n sarjassa Budapestissa 2001. Aikuisten EM-kilpailuissa hän sijoittui samassa sarjassa seitsemänneksi Mariborissa 2002. Seuraavana vuonna hän sai Düsseldorfin EM-kilpailuissa pronssia avoimessa luokassa ja voitti alle 20-vuotiaiden yli 78-kiloisten sarjan Euroopan-mestaruuden Sarajevossa.
Polavder sijoittui Kairon MM-kilpailuissa 2005 avoimessa luokassa viidenneksi. EM-kilpailuissa Tampereella 2006 ja Belgradissa 2007 hän sai yli 78 kg:n sarjassa pronssia. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa 2007 hän saavutti avoimessa luokassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Japanin Maki Tsukadalle. Lissabonin EM-kilpailuissa 2008 hän sijoittui jälleen kolmanneksi yli 78-kiloisten sarjassa. Pekingin olympialaisissa hän sai niin ikään pronssia samassa painoluokassa. 
Polavder sijoittui Tbilisin EM-kilpailuissa 2009 yli 78 kg:n sarjassa viidenneksi. Saman vuoden Pescaran Välimeren kilpailuissa hän voitti kultaa samassa painoluokassa. Wienin EM-kilpailuissa 2010 hän voitti yli 78-kiloisten mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa venäläisen Tea Donguzašvilin. Istanbulin EM-kilpailuissa 2011 hän sai samassa sarjassa pronssia. Pariisin MM-kilpailuissa 2011 hän oli seitsemäs. Tšeljabinskin EM-kilpailuissa 2012 hän sai hopeaa. Hän voitti yli 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden Budapestissa 2013 kukistettuaan loppuottelussa Emilie Andéolin. Hän voitti 2013 saman painoluokan myös Välimeren kilpailuissa. Montpellier’n EM-kilpailuissa 2014 hän oli seitsemäs ja kuului joukkuekilpailussa Slovenian pronssijoukkueeseen.
Polavder on saavuttanut sotilaiden MM-kilpailuissa yli 78 kg:n sarjassa kultaa Hyderabadissa 2007, hopeaa Vinkovcissa 2006 ja pronssia Rio de Janeirossa 2011. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hän on voittanut kahdeksan turnausta, ollut kymmenen kertaa toinen ja neljä kertaa kolmas. Masters-, Grand Prix- ja Grand Slam -kilpailuja hän on voittanut viisi, ollut kaksi kertaa toinen ja seitsemän kertaa kolmas. Slovenian mestaruuden hän on voittanut aikuisten sarjassa 14 kertaa.
BZN

BZN oli hollantilainen vuonna 1966 perustettu pop-rockyhtye. Alkuperäinen kokoonpano oli Jan Veerman (laulu), Cees Tol (kitara), Evert Woestenburg (kitara) Jan Tuijp (basso) sekä Gerrit Woestenburg (rummut).
1970-luvun alussa yhtye muutti tyyliään hard rockkiin alkaen menestyä. Alkuperäisen laulajan Veermanin lähdettyä, laulajaksi tuli rumpalina toiminut Keizer, jolloin yhtyeen tyyli muuttui täysin kaupallisempaan poppiin. 1970-luvun alussa yhtye alkoi saada suosituimman hollantilaisbändin aseman. 
BZN:n menestys parani kappaleen "Mon Amour" (1976) myötä. Alankomaiden ulkopuolella yhtyeellä oli menestystä mm. Etelä-Afrikassa sekä Kanadassa. BZN:n on muuttanut tyyliään useita kertoja jäsenten vaihtuessa. Tärkeimmät muutokset ovat olleet Schilderin lähdettyä yhtyeestä 1984 (tilalle tuli Carola Smit), sekä 1988 Tolin veljesten lähdettyä yhtyeestä, (veljekset olivat aiemmin vastanneet suurimmaksi osaksi sävellyksistä ja sanoituksista). Vuonna 2003 yhtye päätti tehdä kappaleensa hollanniksi aikaisemmin käyttämänsä englannin sijaan.
2006 BZN ilmoitti loppukiertueestaan, joka päättyi 16. kesäkuuta 2007.
823 Naval Air Squadron

823 Naval Air Squadron (823 NAS) oli Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Palvelus.
Laivue perustettiin 3. huhtikuuta 1933 "HMS Gloriousilla" yhdistämällä 441 ja 448 laivueet kalustonaan 12 Fairey IIIF - konetta. Laivue palveli Välimeren laivastossa, kunnes tukialus palasi toukokuussa 1934 Englantiin huoltoon ja samalla laivue siirrettiin tilapäisesti "HMS Courageousille". Laivueen kalusto vaihdettiin joulukuussa kuuteen 820 laivueelta saatuun Fairey Sealiin. Laivueen konevahvuus täydennettiin täyteen kahteentoista koneeseen purjehdittaessa elokuussa 1935 Välimerelle "Gloriousilla" ja "Courageousilla", joilla kummallakin oli kuusi laivueen koneista.
Laivue siirtyi lokakuussa kokonaisuudessaan "Gloriousille" ja sen kalusto vaihdettiin marraskuussa 1936 kahteentoista Fairey Swordfishiin. Laivue palasi Englantiin lykyeksi aikaa ottaakseen osaa 20. toukokuuta 1937 Kruunajaispäivän katselmukseen Spitheadissä, minkä jälkeen se palasi Välimerelle.
Toinen maailmansota.
Toisen maailmansodan syttyessä "Glorious" purjehti Punaiselle merelle suojaamaan Intian valtameren kauppamerenkulkua. Lentotukialus koneineen palasi tammikuussa 1940 Välimerelle, josta se määrättiin huhtikuussa ottamaan osaa Norjan taisteluihin. Norjasta vetäydyttäessä "Glorious" laivueineen joutui Saksan laivaston taisteluristeilijöiden "Scharnhorstin" ja "Gneisenaun" yllättämäksi ja upottamaksi. Laivue koneesta ja henkilöstöstä tuhoutui puolet.
Laivueen koneista oli yhdeksän RNAS Hatstonissa. Kuusi laivueen koneista hyökkäsi 21. kesäkuuta yhdessä kuuden 821 laivueen koneen kanssa "Scharnhorstia" vastaan. Hyökkäys oli tulokseton ja laivue menetti yhden koneen. Laivue lakkautettiin 3. joulukuuta 1940 Orkneylla.
Laivue perustettiin uudelleen 1. marraskuuta 1941 RNAS Crailissa kalustonaan yhdeksän Fairey Swordfishiä, jotka vaihdettiin huhtikuussa 1942 Fairey Albacoreihin. Laivue liitettiin elokuussa "HMS Furiousille" suojaamaan saattueita. Laivue siirrettiin syyskuussa maihin ja liitettiin rannikkolennostoon Kanaalin alueen sukellusveneiden torjuntaan. Laivueen kalustoksi vaihdettiin kesäkuussa aluksi neljä ja myöhemmin täydet kaksitoista Fairey Barracudaa. Samalla laivue liitettiin 45. Laivaston torpedopommittajalennostoon.
Laivue siirtyi "HMS Athelingin" kannella Intiaan, jossa se siirtyi huhtikuussa 1945 11. Laivaston torpedopommittajalennostoon. Laivue yhdistettiin 6. heinäkuuta 822 laivueeseen, jolloin se lakkasi samalla olemasta.
Viulukonsertto (Sibelius)

Viulukonsertto, op. 47 d-molli on Jean Sibeliuksen konsertto, joka lopullisessa muodossaan valmistui vuonna 1905. Se on 1900-luvun viulukonsertoista eniten levytetty.
Teos ei omana aikanaan ollut kovin suosittu, sillä Sibelius antoi sen esitettäväksi vähemmän kokeneelle viulistille. Jascha Heifetz nosti viulukonserton myöhemmin maailmanmaineeseen. Suomalainen Pekka Kuusisto on saanut palkinnon teoksen parhaasta tulkinnasta.
Benjamin Flores

Benjamin Flores (24. toukokuuta 1984 – 5. toukokuuta 2009) oli meksikolainen höyhensarjan nyrkkeilijä. Urallaan hän voitti WBC Youth World -höyhensarjan mestaruuden.
Uransa viimeiseksi jääneessä ottelussa 30. huhtikuuta 2009 Flores otteli Bernabe Concepcionin jäljiltä avoimeksi jääneestä NABF-liiton höyhensarjan mestaruudesta Al Seegeriä vastaan häviten teknisellä tyrmäyksellä kahdeksannessa erässä. Floresin aivot vaurioituivat ottelun aikana.
Pertti Kuismanen

Pertti Antero ”Severi” Kuismanen (s. 16. helmikuuta 1943 Kuopio) on turkulainen entinen rata-autoilija ja jääkiekkoilija. Hän pelasi jääkiekon SM-sarjassa TPS:n riveissä yhteensä kuusi kautta ja keräsi 99 SM-sarjan ottelussa tehopisteet 42+23=65. Kuismanen ajoi jääkiekko-uransa jälkeen kartingia seitsemän vuotta ja rata-autoilla 20 vuotta eri kilpailuja.
Kuismasen mukaan on nimetty Paimiossa sijaitseva karting-rata Kuismanen Circuit.
Jääkiekko.
Kuismanen on KalPan kasvatti. Hän pelasi KalPassa Suomensarjaa sekä alempia sarjatasoja vuosina 1961-1965 ennen siirtoaan TPS:ään 1965.
Kuismanen pelasi TPS:ssä vuodet 1965-1972, joista yhden kauden Suomensarjassa 1968-1969 ja muut SM-sarjassa. Kuismasen paras saavutus oli SM-hopea ja TPS:n maalikuninkuus kaudella 1966-1967, kun hänen kanssaan ykkösketjussa pelasivat Juhanit Wahlsten ja Tamminen.
Kuismanen siirtyi kauden 1971-72 jälkeen Kiekko-67:ään, missä pelasi yhden kauden Suomensarjaa ennen vetäytymistään jääkiekosta polvivamman vuoksi. Kuismanen pelasi myöhemmin vielä yhden kauden Kiekko-67:ssa I-divisioonaa kaudella 1979-1980.
Kuismanen edusti myös Suomea maajoukkueessa kahden A-maaottelun verran.
Moottoriurheilu.
Kuismanen aloitti moottoriurheilu-uransa karting-radoilla vuonna 1988. Ura kuitenkin päättyi olkapäävammaan vuonna 1995.
Tämän jälkeen Kuismanen siirtyi ajamaan kilpaa ns. "koppiautoilla" vuonna 1996, ensimmäisenä autonaan Audi Quattro GTO. Kuismanen ajoi 20-vuotisen uransa aikana mm. saksalaisessa DTM-kilpasarjassa sekä sittemmin lakkautetuissa Ranskan LMS-sarjassa, FIA:n GT1-luokassa sekä Belgian kansallisessa Belcar-luokassa.
Kuismanen ajoi kilpaa omistamansa tallin Kuismanen Competitionin (aiemmin Kuismanen Racing) väreissä, jonka riveissä hän lopetti uransa kauteen 2016, saavuttaen DMV GTC -sarjan kuninkuusluokan hopeamitalin.
Liikemiesura.
Pertti Kuismanen pyöritti aikanaan merkittävää ohjelmatoimistobisnestä Turkuviihde Oy -nimellä. Toiminta suuntautui erityisesti ravintola-alalle ja matkustajalaivaliikenteeseen. Ravintoloiden muusikkobisneksen hiipuessa hän ryhtyi Extra-yhtiöiden puitteissa harjoittamaan työvoiman vuokrausta, joka kohdistui muuhun henkilöstöön. Extra-yhtiöt operoivat laajasti ravintolahenkilöstön vuokraamisessa. Kuismanen myi Extra-yhtiöt sijoitusyhtiö CapManille vuonna 2002. Hän sai myöhemmin vuoden ja neljä kuukauden ehdottoman vankeustuomion veropetoksesta Extra-yhtiöiden toimintaan liittyen.
Sittemmin Kuismanen on perustanut oman asuntovuokraus- ja sijoitusyhtiönsä PAK-Invest -nimellä, myöhemmin Pertti A. Kuismanen Invest.
Eurooppalainen Kulttuuriyhdistys

Eurooppalainen Kulttuuriyhdistys ry (EKY) on perustettu 1998 ja rekisteröity Suomessa 1999.
Yhdistyksen tarkoituksena on luoda ja ylläpitää kontakteja lähinnä muihin eurooppalaisiin taiteilijoihin ja samalla tehdä Suomen kulttuurielämää tunnetuksi muualla Euroopassa. 
Yhdistys edustaa Suomessa Finroart Foundation XXI´tä, jonka kanssa on järjestetty taidenäyttelyitä Romaniassa, Suomessa ja Intiassa. 
Italiassa on oltu yhteistyössä Associazione Culturale Europea -nimisen järjestön sekä venetsialaisen taiteilijaryhmä Prima Materian kanssa.
Kaikkiaan EKY on järjestänyt yli 50 taidenäyttelyä ja tapahtumaa.
Yhdistyksen puheenjohtajana toimi sen perustaja Paul Tiililä vuoteen 2009 saakka, minkä vuoden alusta aloitti puheenjohtaja taiteilija Moona Metsoila. Varapuheenjohtaja on Piia-Noora Kauppi. Yhdistyksellä on noin 100 jäsentä, joista noin kolmannes aktiivisia taiteilijoita. 
Eurooppalainen kulttuuriyhdistys pohjautuu 1960-luvulla perustettuun Paimenliittoon, joka harjoitti kulttuuritoimintaa ja kielenhuoltoa. Suomen liityttyä Euroopan unioniin nimi vaihdettiin Eurooppalaiseksi Kulttuuriyhdistykseksi 1999 ja sääntöjä uudistettiin. 
Yhdistyksen vuoden 2008 huomattavin näyttely oli Salzburgissa syyskuussa, 2009 oli Seinäjoella suuri kansainvälinen Art Salat näyttely. Tämän jälkeen näyttelyitä on järjestetty aktiivisesti eri puolilla Suomea ja osallistuttu useihin taidetapahtumiin ulkomailla, mm. Bulgariassa ja Italiassa. Viimeksi yhdistyksen taiteilijoita on ollut esillä Pirkanmaan Taidesuunnistuksessa huhtikuussa 2015.
Isobaarinen prosessi

Isobaarinen prosessi on termodynaaminen prosessi, jossa paine pysyy vakiona mutta muut systeemin suureet, kuten tilavuus ja lämpötila muuttuvat. Termi muodostetaan kreikan sanoista "isos" (sama) ja "baros" (painava).
Jos systeemi on tietyn massainen ideaalikaasu, noudattaa sen tilavuus ja lämpötila Gay-Lussacin lakia.
Laajenevan kaasun tekemä työ.
Systeemiin tuotu lämpöenergia Q tekee termodynamiikan 1. pääsäännön mukaan työtä W ja kasvattaa samalla myös sisäenergiaa U:
formula_1
Työ havaitaan esimerkiksi lämmitetyn kaasun laajenemisena ja sisäenergian muutos lämpöliikkeen kasvuna, kaasun rakennehiukkasten potentiaalienergian kasvuna tai muuna energiaa vativana muutoksena.
Laajenevan kaasun tekemä työ, kun tilavuus formula_2 muuttuu tilavuudeksi formula_3, määritellään termodynamiikassa yleisesti
formula_4,
jolloin kaasun paine p muuttuu prosessin aikana. Työn määrä riippuu tällöin paineen funktiosta.
Isobaarisessa prosessissa paine on kuitenkin vakio, joten integraali ratkeaa yksinkertaisesti
formula_5
Koska ideaalikaasulle on määritelty yleisesti
formula_6
ja koska lämpötilan kasvaessa formula_7 kasvaa myös tilavuus samassa suhteessa formula_8, ideaalikaasun yhtälö muuttaa silloin muotoon
formula_9.
Isobaarisen prosessin tekemä laajenevan kaasun työ voidaan tämän jälkeen laskea lämpötilan muutoksen formula_10 avulla
formula_11.
Ainemäärä ja paine ovat siten prosessin muuttumattomat suureet eikä olomuodon muutoksia saa esiintyä.
Leopoldo Luque

Leopoldo Jacinto Luque (3. toukokuuta 1949 Santa Fe, Argentiina – 15. helmikuuta 2021) oli argentiinalainen jalkapalloilija. Luque pelasi hyökkääjänä ja voitti maailmanmestaruuden vuonna 1978.
Ura.
Luque debytoi Argentiinan liigassa vuonna 1972 Rosario Centralin joukkueessa. Vuonna 1974 Luque siirtyi vähäisen peliajan takia Unión de Santa Fén joukkueeseen, jossa hän teki kymmenen maalia 35 ottelussa. Vuonna 1975 Luque siirtyi buenosairesilaiseen suurseuraan River Plateen ja nousi samalla Argentiinan maajoukkueeseen. Tänä aikana Luque teki läpimurtonsa ja oli mukana voittamassa maailmanmestaruutta Argentiinan kotikisoissa 1978. Hän pelasi MM-lopputurnauksessa viidessä ottelussa ja oli joukkueensa toiseksi paras maalintekijä neljällä maalilla, joista kaksi hän teki alkulohkossa, toisen Unkaria ja toisen Ranskaa vastaan, sekä kaksi jatkolohkossa Perua vastaan. Ranska-ottelun jälkeen hän sai kuulla veljensä kuolleen auto-onnettomuudessa.
Luque pelasi kaikkiaan 45 maaottelua ja teki niissä 22 maalia vuosina 1975–1981.
Jätettyään River Platen Luque pelasi vielä muun muassa Avellanedan Racingissa ja Santosissa Brasiliassa. Hän lopetti uransa vuonna 1985. Peliuransa jälkeen Luque toimi mendozalaisen Atlético Argentino -joukkueen valmennuspäällikkönä.
Venäjänravuri

Venäjänravuri on kevyt, lähinnä ravurina käytettävä lämminverinen hevonen. Rotu on kotoisin Venäjältä, ja se on syntynyt orlovravurien ja amerikanravurien risteytyksistä 1890-luvulla. Rotu virallistettiin vuonna 1949. 
Venäjänravurin pää on pienehkö ja profiili suora. Kaula on suora ja pitkä. Selkä on suora, ja lautaset ovat suorat ja voimakkaat. Yleisimmät värit ovat ruunikko, musta ja rautias. Lisäksi rodussa on jonkin verran kimoja.
Petter Carstenius

Petter Carstenius (Petrus Henrici) (noin 1647 – 19. huhtikuuta 1712) oli Viipurin kirkkoherra ja tuomiorovasti, joka pidätettiin virantoimituksesta laittomien vihkimisten vuoksi 1707.
Viipurin piispan Henrik Carsteniuksen poika Petter Carstenius opiskeli Upsalassa ja Rostockissa, missä valmistui ylioppilaaksi 1672 ja maisteriksi 1674. Tämän jälkeen hän toimi Viipurin lukion fysiikan ja logiikan lehtorina (nimitys jo 1672) sekä Viipurin triviaalikoulun rehtorina 1673 alkaen. Viipurin lukion kreikan ja heprean kielten lehtori Carstenius oli 1675. Nevanlinnan kirkkoherra hän toimi 1676 ja rovastina 1678. Viipurin lukion 1. teologian lehtori, Viipurin kirkkoherra ja tuomiorovasti Carstenius oli vuodesta 1683. Hänet kuitenkin pidätettiin virantoimituksesta laittomien vihkimisien takia 1707. Valtiopäivämies 1675.
Carstenius kirjoitti koulunäytelmän "Thet Himmelske Consistorium" (1674). Ruotsinkielisen Tukholmassa painetun näytelmän esittivät Viipurin koululaiset vuonna 1674. Näytelmäkirja oli Turun akatemian kirjastossa ja tutustuttuaan siihen Henrik Gabriel Porthan kirjoitti 1792 Åbo Tidningar-lehteen siitä laajan kuvauksen. Porthan suhtautui kuitenkin näytelmän sisältöön kielteisesti ja hän piti sitä ala-arvoisena pyhien ja maallisten asioiden sekoituksena. Näytelmäkirja lienee myöhemmin tuhoutunut Turun palossa, sillä sitä ei enää löydy Helsingin yliopiston kirjaston kokoelmista vaikka siellä onkin muita Carsteniuksen kirjoituksia.
Carsteniuksen puoliso oli Katarina Abrahamsdotter Thauvonius (elossa 1714), piispa Thauvoniuksen tytär. Lapset:
Carl Axel Aurelius

Carl Axel Aurelius (s. 25. syyskuuta 1948) on Ruotsin kirkon pappi, josta tuli vuonna 2003 Göteborgin hiippakunnan piispa. Hän syntyi Finspångissa, Itä-Götanmaalla, kasvoi Linköpingissä ja opiskeli vuodesta 1967 teologiaa Lundin yliopistossa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1972, ja tohtori hänestä tuli 1984. 
Aureliuksen seuraajaksi tuli vuonna 2011 Per Eckerdal. Hänen edeltäjänsä oli ollut Lars Eckerdal.
Seuraamusmaksu

Seuraamusmaksu on lain nojalla henkilön tai oikeushenkilön maksettavaksi määrätty rahasumma, jonka saajana on valtio tai julkisoikeudellinen yhdistys. Sen voi määrätä maksettavaksi Finanssivalvonta, markkinaoikeus, poliisi, rajavartiolaitos, Suomen Asianajajaliiton valvontalautakunta, tulliviranomainen ja Valtiokonttori.
Seuraamusmaksu voidaan määrätä esimerkiksi
Mitsuo Taketani

Mitsuo Taketani (1911–2000) oli japanilainen fyysikko ja marxilainen filosofi. Hän julkaisi teoksen "Doctrine of the Three Stages of Scientific Development" vuonna 1936. Tämä oli ensimmäinen merkittävä japanilainen panos tieteenfilosofian alalla. Taketani sovelsi ajattelussaan G. W. F. Hegelin dialektiikan teoriaa ja käsitteitä fenomenon, substanssi ja olemus. Hän työskenteli yhdessä Hideki Yukawan kanssa, ja käytti tämän löytämää mesonia esimerkkinä uudesta substanssista.
CAF Cup

CAF Cup oli Afrikan jalkapalloliiton järjestämä vuosittainen jalkapallokilpailu Afrikan eri maiden korkeimpien sarjatasojen joukkueille, jotka jäivät juuri Afrikan Mestarien liigan tai Afrikan Cup-voittajien cupin ulkopuolelle.
Historia.
CAF Cup perustettiin vuonna 1992, joka perustui eurooppalaiseen UEFA Cupiin. Palkinto nimettiin nigerialaisen liikemiehen Moshood Abiolan mukaan. Hän oli ensimmäinen itsenäistyneen Nigerian urheilujohtaja. Turnauksen idean aloitti Afrikan jalkapalloliiton puheenjohtaja Issa Hayatou, joka myös järjestytti ensimmäisen turnauksen vuonna 1992, jolloin mukana kilpailivat 31 joukkuetta. Tuolloin ensimmäisen mestaruuden vei nigerialainen Shooting Stars FC, joka voitti kaksiosaisessa loppuottelussa ugandalaisen Villa SC:n yhteismaalein 3-0. Turnaus päätettiin lopettaa vuonna 2004, kun se yhdistettiin Afrikan Cup-voittajien cupin kanssa, jonka seurauksena syntyi Afrikan Confederation Cup. Eniten mestaruuksia saavutti algerialainen JS Kabylie, joka voitti CAF Cupin kolmesti vuosina 2000, 2001 ja 2002. Se oli samalla ainut joukkue, joka kykeni uusimaan mestaruutensa peräkkäisinä vuosina. Menestyinen maa oli Tunisia, jonne mestaruus meni neljä kertaa, joista ES Sahel voitti CAF Cupin kahdesti. Cupin viimeiseksi mestariksi jäi marokkolainen Raja Casablanca, joka voitti loppuottelussa kamerunilaisen Cotonsport de Garouanin yhteismaalein 2-0.
Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista

Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista sisältää Liigassa kaudella 2020–2021 toimineet erotuomarit ja linjatuomarit sekä aiempien kausien tuomareita. Kaudelle 2012–2013 SM-liigan erotuomareiden paitoihin tuli uudistus, jossa nimi korvattiin numerolla kansainväliseen tapaan. Numerot 2–31 on varattu päätuomareille ja numerot 32–77 linjatuomareille.
Päätuomarit.
Päätuomareista Boman, Brander, Kaukokari, Kova, Rantala, Salonen ja Vikman ovat ammattituomareita.
Aiempien kausien tuomareita.
Päätuomarit.
Kansainvälinen erotuomarivaihto kaudella 2014–2015 (kukin kaksi ottelua)
Kansainvälinen erotuomarivaihto kaudella 2013–2014 (kukin kaksi ottelua)
Kansainvälinen erotuomarivaihto kaudella 2012–2013 (kukin kaksi ottelua)
Kaudella 1983–1984 ruotsalainen Lars Henriksson tuomitsi ruotsalaisen linjatuomariparin kanssa liigassa kolme ottelua. Kaudella 1984–1985 ruotsalaiset Christer Carlsson ja Ola Nässen tuomitsivat kumpikin ruotsalaisen linjatuomariparin kanssa liigassa kaksi ottelua. Kaudella 1986–1987 ruotsalainen Börje Johansson tuomitsi ruotsalaisen linjatuomariparin kanssa liigassa kolme ottelua. Kaudella 1987–1988 ruotsalainen Ralf-Åke Lundbäck tuomitsi ruotsalaisen linjatuomariparin kanssa liigassa kolme ottelua. Kaudella 1988–1989 ruotsalainen Börje Johansson tuomitsi ruotsalaisen linjatuomariparin kanssa liigassa kolme ottelua.
Linjatuomarit.
Kaudella 1983–1984 ruotsalaiset Benny Jangå ja Bengt Svensson tuomitsivat liigassa kolme ottelua päätuomari Lars Henrikssonin kanssa. Kaudella 1984–1985 ruotsalaiset Per-Erik Algotsson, Rolf Karlsson, Sven-Olof Lundström ja Christer Lärking tuomitsivat liigassa kaksi ottelua ruotsalaisen päätuomarn kanssa. Kaudella 1986–1987 ruotsalaiset Johan Enestedt ja Christer Lärking tuomitsivat liigassa kolme ottelua päätuomari Börje Johanssonin kanssa. Kaudella 1987–1988 ruotsalaiset Matz Engman ja Christer Grahn tuomitsivat liigassa kolme ottelua päätuomari Ralf-Åke Lundbäckin kanssa. Kaudella 1988–1989 ruotsalaiset Ulf Harlin ja Stefan Eriksson tuomitsivat liigassa kolme ottelua päätuomari Börje Johanssonin kanssa.
Copa América 2004

Copa América 2004 oli järjestyksessään 41. Copa América, Etelä-Amerikan jalkapalloliiton CONMEBOL:n maajoukkueiden mestaruusturnaus. Turnaus pidettiin Perussa 6. heinäkuuta – 25. heinäkuuta 2004.
Turnauksen voitti Brasilia ja toiseksi sijoittui Argentiina. 
Osallistuneet joukkueet.
Turnaukseen osallistui 10 CONMEBOL:n jäsenmaata, sekä CONCACAF:n jäsenmaat Meksiko ja Costa Rica, jotka kutsuttiin mukaan turnaukseen.
Stadionit.
Turnauksen otteluita pelattiin seitsemällä eri pelipaikkakunnalla. Loppuottelun peliareenana oli Liman Kansallisstadion.
Parhaat maalintekijät.
Turnauksen maalikuningas oli Brasilian Adriano seitsemällä osumallaan. Hänet valittiin myös turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
7 maalia
3 maalia
2 maalia
Brasilian talous

Brasilian talous on Etelä-Amerikan suurin ja koko maailman kahdeksanneksi suurin. Brasilia on yksi Etelä-Amerikan teollistuneimmista valtioista. Sen teollisuuden keskuspaikkoja ovat São Paulon, Minas Geraisin ja Rio de Janeiron osavaltiot. Brasilia on muodostanut yhdessä muiden kehittyvian talouksien Venäjän, Intian, Kiinan ja Etelä-Afrikan tasavallan kanssa BRICS-liittouman, mutta siihen on liittynyt myöhemmin muitakin.
Brasilialla on paljon raaka-ainevaroja, mutta niiden hyödyntäminen on ollut vaikeaa suurien etäisyyksien, ja pääomien ja liikenneyhteyksien puutteen takia. Brasiliassa on maailman suurimmat rautamalmiesiintymät ja maassa on myös mangaania, tinaa, kuparia, bauksiittia, fosfaatteja, kivihiiltä ja maaöljyä. Brasilian hallitus valvoo useita teollisuudenaloja, mutta suuri osa rahoituksesta tulee ulkomailta. Maa taisteleekin ulkomaanvelkansa ja valtavan inflaation kanssa, joiden johdosta maassa on suuri ero rikkaiden ja köyhien välillä.
Maatalous.
Brasilia kasvattaa riittävästi ruokaa itselleen ja ruokaa menee myös vientiin. Tärkeimpiä vientiin meneviä kasveja ovat soijapavut, sokeriruoko ja kahvi. Osa sokeriruo’on tuotannosta menee autojen polttoaineeksi, Brasilia on edelläkävijä biopolttoaineissa. Kotimaan tarveviljalajeista tärkeimmät ovat maissi, riisi ja vehnä. Brasilian kaupallisesta puutavarasta, josta valmistetaan sellua ja paperia, suurin osa saadaan eukalyptus- ja mäntyplantaaseilta maan etelä- ja kaakkoisosista. Brasiliassa kalastetaan lähinnä Amazonin altaan makean veden kaloja ja hallituksen patoaltaista koillisessa. Pääosa maan merikalastussatamista on etelässä, mutta koillisrannikollakin kalastetaan hummereita ja katkoja vientiin.
Brasilia on yksi maailman suurimmista lihantuottajista ja maailman suurin siipikarjan- ja naudanlihan viejä. Selvityksien mukaan epäkohtia lihantuotannossa ovat sekä työntekijöiden työolot ja työperäiset sairaudet että ympäristöongelmat. Karjankasvatus ja soijanviljely rehuteollisuuden tarpeisiin ovat johtaneet suurin sademetsien hakkuisiin kun sademetsiä muutetaan viljely- ja laidunmaaksi. 2017 paljastui suuri lahjusskandaali, joka liittyi pilaantuneen lihan maastaviemiseen. Brasilian maatalousministeriö on huolissaan, että jotkin maat saattavat estää brasilialaisen lihan tuonnin.
Infrastruktuuri.
Energia.
Brasilian sähköntarpeesta 84 % tyydytetään vesivoimalla. Vesivoimalaitoksia on eniten tiheään asutetuissa etelä- ja koillisosissa. Maassa on kaksi ydinvoimalaa, Rio de Janeiron lähellä Angrassa. Kolmatta voimalaa rakennetaan.
Brasilian liikenne

Brasilian liikenne käsittelee Brasilian liikenneverkkoja ja niiden osuuksia kuljetuksista.
Kaikki Brasilian suuret asutuskeskukset on liitetty toisiinsa päällystettyjen teiden avulla, mutta pienemmät tiet ovat usein päällystämättömiä. Rautateitä on lähinnä São Paulossa ja Rio de Janeirossa, muualla ne ovat lähinnä malmeja kuljettavia tavaraliikennerautateitä. Monille pohjoisille alueille pääsee vain lentäen tai vesitse. Mitä pidemmälle pohjoiseen ja luoteeseen sisämaahan mennään, sitä harvemmaksi tieverkko muuttuu. Sisämaan liikenneolojen kehittämisen suurimmat ongelmat ovat ilmasto-olosuhteet ja trooppinen kasvillisuus.
Lentoliikenne.
Koska teitä ja rautateitä on harvassa, lentoliikenne on tärkeä liikennemuoto syrjäisillä alueilla: lentokenttiä löytyy lähes jokaisesta kaupungista ja pienissäkin kylissä on korpikenttiä. Useimmat kansainväliset lennot lähtevät silti Rio de Janeirosta tai São Paulosta.
Rautatieliikenne.
Brasilian rautatiet ovat pääosin liittovaltion omistuksessa. Suurin osa niistä sijaitsee alueella, joka ulottuu 500 kilometrin päähän rannikosta. Rautateiden merkitys ei ole kovin suuri, koska niillä on pieni kuljetuskyky, kalusto on huonoa ja osittain vanhentunutta, ja koska raideleveydet vaihtelevat. Mitä pidemmälle pohjoiseen ja luoteeseen sisämaahan mennään, sitä harvemmaksi tieverkko muuttuu. Sisämaan liikenneolojen kehittämisen suurimmat ongelmat ovat ilmasto-olosuhteet ja trooppinen kasvillisuus. Brasilian rautatieverkon pituus on 29 412 kilometriä.
Tieliikenne.
Brasiliassa on 1 724 929 kilometrin pituinen tieverkko. Autoja on 23 miljoonaa, eli auto on vain 140 ihmisellä tuhannesta. Monet tiet ovat kestopäällystämättömiä, erityisesti sisämaassa, joten ne ovat ajokelvottomia sadeaikana. Tärkeimmät valtatiet ovat Rio de Janeirosta ja São Paulosta lähtevät, sekä eri suunnista maan pääkaupunkiin Brasíliaan tulevat tiet. Amazonian alueen läpi kulkeva ”Transamazonica”-tie on tärkeä Amazonian hyväksikäytön takia. Se on 5 000 kilometriä pitkä ja kulkee Amazonjoen eteläpuolella Atlantin rannalta Recifestä Perun rajalle. Tie ylittää Itaitubassa pohjois-eteläsuuntaisen tien, joka yhdistää Santarémin ja Cuiabán. Molempien teiden on tarkoitus auttaa muuttoliikettä Parán ja Maranhãon alueille.
Vesiliikenne.
Brasilian rannikkoliikenteellä on suuri kauppalaivasto, myös Amazonjoki on kulkukelpoinen suurimman osan pituudestaan.
Brasiliassa on yhteensä yli 35 000 kilometriä purjehduskelpoisia jokia, mutta niitä käytetään vain osittain liikenteen hyödyksi, koska monet joista kulkevat asuttamattomilla alueilla, ja koska haarat ja kosket haittaavat laivojen liikennettä. Amazonjoella laivaliikenne on tärkein liikennemuoto, koska sademetsän takia alueella on vähän maanteitä. Brasilian tärkeimmät satamat ovat Rio de Janeiron ja Santosin satamat, mutta Vitórian ja Tuverãon malmisatamatkin ovat vilkkaita.
KK Šiauliai

KK Šiauliai () on liettualainen koripalloseura, joka sijaitsee Šiauliaissa.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1994 ja se alkoi pian menestymään. Se sijoittui heti perustamisvuonnaan neljänneksi ja oli vakiinnuttanut paikkansa Liettuan kahden suurimman, BC Lietuvos Rytasin ja BC Žalgirisin takana. Ensimmäisen visiittinsä eurokentille joukkue teki vuonna 1996, kun se osallistui Korac Cupiin. Kaudesta 1998-1999 lähtien joukkue on pystynyt selviytymään semi-finaaleihin saakka, mutta ei ole koskaan päässyt finaaliin. Joukkue on myös vuosittain osallistunut Baltic Basketball Leagueen, jossa se on saavuttanut 3 mestaruutta.
Luettelo Brasilian kansallispuistoista

Tämä on luettelo Brasilian kansallispuistoista. Brasiliassa on 57 kansallispuistoa, joiden ensisijainen tarkoitus on suojella uhanalaisia elinympäristöjä. Puistoista vain puolet on avattu yleisölle ja monet niistä ovat puitteiltaan vaatimattomia matkailutulojen pienuudesta johtuen.
Luettelo on aakkosjärjestyksessä:
Niklas Savander

Niklas Savander (s. 4. elokuuta 1962 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi Nokian Markets-yksikön johtajana vuosina 2010–2012 ja Nokian johtokunnan jäsenenä vuodesta 2006, kunnes kesäkuussa 2012 ilmoitettiin Savanderin lähtevän Nokiasta. Tammikuusta 2014 toukokuuhun 2015 Savander oli ruotsalaisen sädehoitolaitteita valmistavan Elektan toimitusjohtajana.
Savanderia pidettiin Nokian merkittävimpiin johtajiin kuuluvana henkilönä, joka oli mukana kehittämässä Nokiaa nykyiseksi. Häntä pidettiin myös yhtenä ehdokkaana tulevaksi toimitusjohtajaksi Olli-Pekka Kallasvuon jälkeen.
Savander on koulutukseltaan diplomi-insinööri (Teknillinen korkeakoulu) ja kauppatieteen maisteri (Svenska Handelshögskolan). Hän oli Nokian palveluksessa vuodesta 1997. Sitä ennen hän oli 1987–1997 Hewlett-Packardin palveluksessa Savanderin isä Magnus Savander on ollut Rosenlewin toimitusjohtaja, ja hänen äitinsä Christina von Frenckell kuului Rosenlewin omistajasukuun. Niklas Savander on Waldemar von Frenckellin säätiön puheenjohtaja.
BusinessWeek ennakoi yritysmaailman tulevaisuuden toivoja listatessaan Savanderista Nokian seuraavaa toimitusjohtajaa.
Nykyisin Savander toimii monien pääomasijoittajien ja ohjemistoyritysten neuvonantajana. Savander on myös hallitusammattilainen ja on istunut muun muassa Nokia Siemens Networksin, Symbianin, Tamfeltin, Nebulan, Klarna Bankin, Doron, Verne Globalin, Zervantin, Cint Groupin ja SilverFinin sekä monien säätiöiden hallituksissa. Hän on tällä hetkellä Evondos Oy, , EasyPark Groupin ASA ja OutPost24 ABn yritysten hallituksen puheenjohtaja.
Laskujärjestys

Laskujärjestys on sopimus järjestyksestä, jossa matemaattisen lausekkeen laskutoimitukset tehdään. Normaalissa kouluaritmetiikassa noudatetaan seuraavia sääntöjä:
Sulkeiden sisällä olevista laskuista on huomattava, että niihin pätevät nämä kaikki samat laskujärjestyssäännöt.
Seuraavissa vaiheittaisissa esimerkeissä on korostettu kulloinenkin vaihe lihavoinnilla.
Esimerkkilasku:
(2² - (2 - 1)) ÷ 3 + 1
= (2² - 1) ÷ 3 + 1
= (4 - 1) ÷ 3 + 1
= 3 ÷ 3 + 1
= 1 + 1
= 2
Esimerkkilasku 2:
42 + 30 · 0 + 1
= 42 + 0 + 1
= 43
Esimerkkilasku 3:
Jos x = 1 ja y = 2, niin
2x - 3y · 4
= 2 · 1 - 3 · 2 · 4
= 2 - 24
= -22
Esimerkkilasku 4, joka havainnollistaa samojen laskujärjestyssääntöjen soveltamista myös sulkeiden sisällä oleviin laskuihin:
(5 · 10 - 4 · 3²) + 2 · 3
= (5 · 10 - 4 · 9) + 2 · 3
= (50 - 36) + 2 · 3
= 14 + 2 · 3
= 14 + 6
= 20
Myös muita laskujen merkintätapoja on, esimerkiksi käänteinen puolalainen notaatio, jota noudatetaan joissain taskulaskimissa. Siinäkin kuitenkin potenssi-, kerto- ja jako- sekä yhteen- ja vähennyslaskut tulevat suoritetuiksi niin, että noudattavat samaa keskinäistä järjestystä kuin edellä ja matemaattinen lopputulos on sama.
Jesse Ventura

Jesse Ventura (oik. James George Janos, s. 15. heinäkuuta 1951 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja, showpainija, näyttelijä, poliitikko, Minnesotan kuvernööri ja Vietnamin sodan veteraani.
Painiura.
Jesse Ventura oli yksi värikkäimmistä esiintyjistä WWF-painikehässä (nyk. WWE) 1970- ja 1980-luvuilla. Hän otteli kehänimellä "The Body" monia kyseisen aikakauden parhaita vastaan, heistä mainittakoon Tony Atlas, Jimmy Snuka, Hulk Hogan, Ivan Putski sekä Roddy Piper. Vuoden 1984 alussa hän loukkaantui pahasti ja joutui lopettamaan uransa mutta pysyi WWF:ssa mukana kommentaattorina vuosina 1985–1990 yhdessä selostaja Robert "Gorilla Monsoon" Marellan kanssa.
Elokuvat ja televisio.
Ventura teki ensiesiintymisensä valkokankaalla Arnold Schwarzeneggerin tähdittämässä menestyselokuvassa "Predator – saalistaja" (1987), josta hänet parhaiten tunnetaankin. Tämän jälkeen hän näytteli vielä kahdessa elokuvassa Schwarzeneggerin kanssa: "Juokse tai kuole" (1987) ja "Batman &amp; Robin" (1997). Hänen muita elokuviaan on muun muassa Sylvester Stallonen "Demolition Man" (1993). Vuoden 2003 lopulla Jesse Venturalla oli myös oma televisio-ohjelma "Jesse Ventura's America".
Politiikka.
Jätettyään WWF:n lopullisesti taakseen 1990-luvun alussa, päätti Ventura ottaa erään high school -opettajansa neuvosta vaarin ja pyrkiä Brooklyn Parkin pormestariksi. Hän voitti helposti 18-vuotiaan vastaehdokkaansa ja toimi virassaan yhden kauden ajan 1991–1995. Muutaman vuoden päästä kauden päättymisen jälkeen hänet valittiin Minnesotan osavaltion kuvernööriksi, jona hän toimi neljä vuotta 1998–2002. Myöhemmin Ventura otti kantaa USA:n kuulustelumenetelmiin esim. waterboardingiin ja ilmoitti vastustavansa kiduttamista kuulusteluissa. Ventura on myös kritisoinut USA:n kauppasaartoa Kuubaa vastaan. Lisäksi Ventura on kritisoinut sekä demokraatteja ja republikaaneja ja pitää molempia yhtä korruptoituneina.
Poliittisen uran jälkeen Ventura on tehnyt muun muassa sarjaa nimeltä "Conspiracy Theory with Jesse Ventura" (sarjaa on Suomessa esittänyt JIM-kanava nimellä "Salaliittoteoriat Jesse Venturan johdolla") ja julkaissut salaliittoteorioita käsitteleviä kirjoja.
Yksityiselämä.
Ventura on ollut vuodesta 1975 lähtien naimisissa Theresa Larson Mastersin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Spraymaali

Spraymaali on maalia, jota ruiskutetaan paineistetusta pullosta, jossa maali vapautetaan pullon yläosassa sijaitsevasta venttiilistä. Maalia käytetään usein muovi- ja metallipintojen värjäykseen.
Spraymaali keksittiin vuonna 1949, jolloin Edward Seymour lisäsi vaimonsa kehotuksesta suihkepulloon värimaalia esitelläkseen höyrypattereiden värjäämiseen valmistamaansa alumiinimaalia. Seymour alkoi siis valmistaa spraymaaleja, joiden idea perustui hyönteismyrkky- ja deodoranttisuihkeisiin ja hänen tuotteestaan tulikin suosittu. Hän perusti edelleenkin Chicagossa toimivan spraymaaleja tuottavan "Seymour of Sycamore" -yhtiön.