tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Unista (Hippokrates)

Unista (; ) on Hippokrateen nimiin laitettujen teosten kokoelmaan "Corpus Hippocraticumiin" kuuluva lääketieteellinen teos, joka käsittelee unien tulkitsemista ja hyödyntämistä terveydenhoidossa.
Historia.
"Unista" on oikeastaan hippokraattisen teoksen "Elämäntavoista" ("De diaeta" tai "De victus ratione") lopun neljäs kirja, joka toisaalta liittyy läheisesti pääteokseen, mutta toisaalta toimii siitä itsenäisenä ja on usein erotettu omaksi teoksekseen. Teosten kirjoittajaa ei tunneta varmuudella, mutta jo antiikin aikana katsottiin yleisesti, että se oli joku muu kuin Hippokrates. Tämän vuoksi ne eivät ole olleet hippokraattisen korpuksen ydinteoksia. Teokset ajoitetaan noin vuoteen 400 eaa.
Sisältö.
"Unista" koostuu kahdeksasta luvusta, jotka muodostavat "Elämäntapojen" luvut 86–93. Teos käsittelee sitä, kuinka henkilön näkemiä unia voidaan hyödyntää terveyden ylläpitämisessä, kun niitä tulkitaan oikein. Nähdyt unet kertovat ruumiin häiriötiloista ja ennustelevat tulossa olevia sairauksia.
Teos käy läpi aiheita, joita unissa saattaa esiintyä, ja selittää, miten nämä tulee tulkita lääketieteen kannalta. Esimerkiksi koska ihminen on kuin maailmankaikkeus pienoiskoossa, kuuta koskevat unet liittyvät ruumiin sisäosiin, aurinkoa koskevat unet keskiväliin ja kiintotähtiä koskevat unet ruumiin ääreisosiin. Teos käsittelee myös muun muassa seuraavia unissa nähtyjä aiheita: jumalat, näkeminen ja muu unessa tehty aistiminen, käveleminen, luonto ja siinä tapahtuvat muutokset, vaatteet, vainajat, epämuotoiset kehot sekä syöminen ja juominen. Yleisesti pätee, että miellyttävät ja valvetodellisuuden kannalta normaalit unet ovat hyvä merkki, päinvastaiset unet taas huono merkki.
Unien ennustamia sairauksia voidaan yrittää välttää muuttamalla elämäntapoja. Asioiden korjaamiseksi voidaan säädellä ruokavaliota ja rasitusta, niin että kuuman, kylmän, kostean ja kuivan ominaisuudet asettuvat tasapainoon. Myös jumalia voidaan rukoilla avuksi.
Gerald Russell

Gerald Francis Morris Russell (12. tammikuuta 1928 Belgia – 26. heinäkuuta 2018) oli brittiläinen psykiatri, joka ensimmäisenä kuvasi bulimian.
Russell oli nuorin vanhempiensa kolmesta lapsesta. Hänen isänsä oli majuri Daniel Russell ja äitinsä tämän vaimo Berthe o.s. De Boe. Isä työskenteli Ison-Britannian suurlähetystössä Belgian joutuessa hyökkäyksen kohteeksi toisessa maailmansodassa vuonna 1940. Henkilökunta evakuoitiin Dunkerquen kautta. Russellin perhe asettui Ventnoriin Isle of Wightiin. Russell valmistui ja sai lääkärin pätevyyden Edinburghin yliopistosta vuonna 1950. Hän työskenteli vuosina 1979–1993 professorina Lontoon yliopiston psykiatrian instituutissa. Russell perusti syömishäiriöyksikön, joka erikoistui perheenjäsenet mukaan ottavaan terapiaan. Syömishäiriöyksikön johdossa häntä seurasi professori Janet Treasure. Russell jatkoi työskentelyä konsultoimalla Bromleyn Priory Hospitalia.
Russell kohtasi bulimiatapauksen ensimmäisen kerran vuonna 1972 kun anoreksia nervosan diagnoosin saanut, mutta taudinkuvaltaan siitä poikennut potilas kirjattiin lontoolaiseen Royal Free Hospitaliin. Russell vakuuttui siitä, että kyse ei ollut klassisesta anoreksiasta, ja vuonna 1979 "Psychological Medicine" -lehdessä julkaistiin bulimiaksi nimetyn sairauden kuvaus. Russellin mukaan on myös nimetty tahallisesti sormilla aiheutetusta oksentamisesta johtuva Russellin merkki. Russell oli vuodesta 1950 naimisissa Margaret Taylorin (k. 2017) kanssa. Avioliitosta syntyi kolme poikaa.
Löwe

Löwe, Loewe, Lœwe tai Löve on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Ihosarvi

Ihosarvi () on paksun keratiinin peittämä kova ihon kasvain, joka muistuttaa ulkoasultaan sarvea. Se voi liittyä moniin erilaisiin taustalla oleviin ihosairauksiin. Ihosarvi kehittyy usein aurinkokeratoosin päälle, mutta saattaa kehittyä myös syylän, rasvaluomen tai karsinooman päälle.
Ihosarven ilmaantuvuus on huipussaan 60–70 ikävuoden välillä. Ihosarvet ovat yhtä yleisiä miehillä ja naisilla, mutta miehillä pahanlaatuisen aiheuttajan riski on korkeampi. Ihosarvet ovat yleensä yksittäisiä, mutta niitä voi esiintyä myös samanaikaisesti useita. Ne ilmaantuvat tavallisimmin auringolle altistuville alueille, erityisesti päähän, korviin, käsiin ja kyynärvarsiin. Ihosarvia tavataan myös rintakehässä, kaulassa, olkapäässä ja siittimessä. Yleensä kyseiset kasvaimet eivät aiheuta erityisiä oireita. Kivuliaisuus ja muutoksen suuri koko kuuluvat levyepiteelikarsinooman todennäköisyyttä lisääviin tekijöihin.
Suurin kuvattu ihosarvi oli 25 senttimetrin pituinen. Se todettiin 76-vuotiaalla pariisilaisella naisella 1800-luvulla.
5. hikō sentai

5. hikō sentai oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin joulukuussa 1921 Kagamigaharassa nimellä 5. koku daitai. Se nimettiin elokuussa 1922 5. hikō daitaiksi ja lokakuussa 1926 5. hikō rentaiksi, jolloin siihen kuului neljä tiedustelulaivuetta (chutai). Yhtymä muodostettiin 1933 uudelleen niin, että siihen kuului kaksi hävittäjä- ja kaksi tiedustelulaivuetta. Heinäkuussa 1937 siitä muodostettiin prikaatin 2. hikō daitai ja siirrettiin Kiinaan. Elokuussa 1938 siitä lopulta muodostettiin 5. hikō sentai, johon kuului kaksi hävittäjälaivuetta.
Kesäkuussa 1939 yksikkö järjestettiin uudelleen niin, että siihen kuului kolme hävittäjälaivuetta. Heinäkuussa 1941 siitä siirrettiin laivue 54. hikō sentain perustamiseksi. Se palautettiin kolmeksi laivueeksi elokuussa 1942. Joulukuussa siitä siirrettiin kuuden Ki-45kai hävittäjän muodostama dokuritsu hikō chutai (erillinen hävittäjälaivue) ja kuusi Ki-46-III tiedustelukonetta Rabauliin. Sentai jaettiin maaliskuussa 1944 hikōtaiksi (lentävä osa) ja seibitaiksi (tukeva osa).
Kalusto.
Yhtymän kalustona olivat:
Komentajat.
Yhtymän komentajina olivat:
Kuka on Brat Farrar?

Kuka on Brat Farrar? ("Brat Farrar") on Josephine Teyn jännitysromaaniin perustuva brittiläinen television minisarja vuodelta 1986. Siinä vuonna 1949 ilmestyneen romaanin tapahtumat on siirretty 1980-luvulle. Pääosissa näyttelevät Mark Greenstreet ja Francis Matthews.
Väljästi samaan tarinaan perustuu myös Hammer-yhtiön kauhuelokuva "Lukitun kammion salaisuus" (Paranoiac, 1962).
Juoni.
Orpokodista teini-iässä karannut Brat Farrar palaa Englantiin Yhdysvalloista, jossa hän on työskennellyt kahdeksan vuotta hevostilalla. Näyttelijä Alec Loding näkee hänet kadulla ja hämmästyy, miten paljon nuorukainen muistuttaa 13-vuotiaana mystisesti kadonnutta, epämääräisen itsemurhaviestin jättänyttä sukulaispoikaa. Työtön Farrar suostuu Lodingin suunnitelmaan, jossa Loding alkaa valmentaa Farraria muka löytyneen pojan rooliin päästäkseen käsiksi tämän veljen saamaan perintöön, suureen ratsutilaan. Roolia tilanomistajaperheelle esittäessään Farrar kuitenkin alkaa epäillä pojan katoamista rikokseksi.
Vastaanotto.
Sarja esitettiin Suomessa kesä-heinäkuussa 1987. "Helsingin Sanomien" Pertti Avolan mielestä minisarja on taatun huolellista brittityötä, vaikkei ensimmäinen jakso häntä vielä suuremmin säväyttänyt.
Ohjaaja Leonard Lewis teki pari vuotta myöhemmin BBC:lle toisenkin draamasarjan Josephine Teyn romaanista, nimeltään "Skandaali pienessä kylässä" (The Franchise Affair, 1988). Se nähtiin Suomessa kesällä 1990.
Romeriken ja Glåmdalin käräjäoikeus

Romeriken ja Glåmdalin käräjäoikeus () on yksi Norjan 23 käräjäoikeudesta ja se kuuluu Eidsivatingin laamanninoikeuden alaisuuteen. Se perustettiin vuonna 2021 yhdistämällä aiemmat Glåmdalin, Nedre Romeriken ja Øvre Romeriken käräjäoikeudet, ja sen toimipisteet sijaitsevat Eidsvollissa, Kongsvingerissä sekä Lillestrømissä.
Tuomiopiiri.
Käräjäoikeuden tuomiopiirin muodostavat seuraavat kunnat:
Juhani Karvonen (metsäneuvos)

Matti Juhani Karvonen (s. 11. heinäkuuta 1951 Halsua) on suomalainen metsänhoitaja, järjestöjohtaja ja päätoimittaja, joka työskenteli myös pankkialalla ja sai metsäneuvoksen arvonimen.
Karvosen vanhemmat olivat maanviljelijät Matti Karvonen ja Lilja Maria Karhulahti. Hänen puolisonsa vuodesta 1978 on agronomi Virve Tuula Maria Mäkelä. Karvonen kirjoitti ylioppilaaksi Vetelin yhteislukiosta 1971 ja valmistui metsänhoitajksi Helsingin yliopistosta 1976. Säästöpankkiryhmän esimies- eli pankinjohtajatutkinnon hän suoritti 1989.
Karvonen oli Keski-Pohjanmaan piirimetsälautakunnan metsänhoitaja 1976–1977 ja piirimetsänhoitaja 1977–1980, Pirkka-Hämeen piirimetsälautakunnan piirimetsänhoitaja 1980–1984 ja koulutuspäällikkö 1984–1985, Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin kouluttaja 1986–1989, Samerka Oy:n, vuodesta1991 Sp-palvelu Oy, jaostopäällikkö 1989–1991 ja Suomen Metsäyhdistyksen toiminnanjohtaja 1991–2014.
Hän oli myös metsänhoitoyhdistysten kehittämisohjelman osa-aikainen konsultti 1988–1991 ja "Metsä ja Puu" -lehden päätoimittaja 1991–1992 ja "Puun Aika" -lehden päätoimittaja 1996–2000. Karvosella oli lisäksi useita kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 2014.
Grand Hotel (Oslo)

Grand Hotel on Oslon keskustassa Karl Johans gaten varrella sijaitseva hotelli. Se avattiin vuonna 1874 ja on yksi Norjan tunnetuimmista. Nykyisen ulkoasunsa se sai vuonna 1913 arkkitehti Ole Sverren suunnittelemana. Hotellissa ovat vierailleet muun muassa lähes kaikki Nobelin rauhanpalkinnon saaneet. Palkinnonjaon yhteydessä järjestettävän soihtukulkueen reitti menee hotellin edestä, ja palkinnonsaajat ottavat kulkueen vastaan hotellin parvekkeelta.
Asetus isyyden vahvistamisesta ja kumoamisesta sekä lapsen elatuksesta

Asetus isyyden vahvistamisesta ja kumoamisesta sekä lapsen elatuksesta () on Suomen oikeusministeriön asetus, joka tuli voimaan 1. lokakuuta 1976. Tämä asetus koskee avioliiton ulkopuolella syntyneen lapsen isyystunnustusta ja vanhempien eron jälkeistä elatusvelvollisuutta. Isyyden vahvistamista varten tai sen kumoamiseksi asiantuntijalausunnon antaa sen synnytyslaitoksen lääkäri, missä lapsi on syntynyt tai oikeuslääkäri. Jos isyyden vahvistamista ennen tarvitaan Dna-testi, asian selvittää lastenvalvoja. Isyystunnustuksen lopullisen hyväksymisen tekee tuomari, joka lähettää paperit asiasta lastenvalvojalle, joka puolestaan ilmoittaa asiasta isyyden tunnustaneelle miehelle.
Lapsen elatuksesta antaa lausunnon sosiaalilautakunta ja tämä päätös kirjataan lomakkeelle. Elatukseen liittyvät asiat hoitaa lastenvalvoja.
Laki lapseksiottamisesta

Laki lapseksiottamisesta () on Suomen laki, joka koskee lapsen adoptoimista eli ottolapsen ottamista. Alaikäisen lapsen adoptoiminen edellyttää, että sen katsotaan olevan lapsen edun mukaista. Adoptiopäätös vahvistetaan tuomarin toimesta. Jos joku henkilö on ollut alaikäisenä hoidettavana, mutta lapseksiottamista ei ole pystytty jostain syystä vahvistamaan, lapseksi ottaminen voidaan vahvistaa henkilön ollessa täysi-ikäinen. Lapseksi ottamisen virallistaminen estyy, jos asiassa on sovittu jonkinlaisesta rahallisesta korvauksesta. Adoptiovanhempien on yleensä oltava vähintään 25 vuotta vanhoja. 18-25-vuotias henkilö voi adoptoida puolisonsa lapsen. 18 vuotta täyttänyt henkilö voi myös ottaa takaisin biologisen lapsensa, joka on aikaisemmin adoptoitu. Adoptoimista ei voida vahvistaa ilman lapsen omaa tahtoa, jos lapsi on 12 vuotta täyttänyt tai jos hän ymmärtää asian. Adoptoimisen virallistamiseen tarvitaan myös biologisten vanhempien suostumus tai erittäin painava syy.
Leijonan luola Suomi

Leijonan luola Suomi on suomalainen Yellow Film &amp; TV Oy:n tuottama ja Nelosen esittämä viihdeohjelma, jossa tavalliset suomalaiset yrittäjät esittelevät liikeideansa tai keksintönsä pääomasijoittajaraadille. Ohjelman kuusi ”leijonaa” eli sijoittajaa ovat kukin valmiina arvioimaan jokaisen liikeidean tai keksinnön. Mikäli leijonat näkivät ideassa potentiaalia, he ryhtyvät neuvottelemaan prosenttiosuudesta, jonka halusivat esittelijän yrityksestä pyydettyä summaa vastaan. Sopimus syntyy, mikäli vähintään yksi leijona sijoittaa keksijän haluaman rahasumman.
"Leijonan luolassa" ei tehdä sitovia sijoituspäätöksiä, vaan aiesopimuksia, joilla ei ole juridista sitovuutta.
Sijoittajina eli Leijonina ohjelmassa ensimmäisellä kaudella toimivat Kim Väisänen, Noora Fagerström, Jenni Kynnös, Jari Sarasvuo, Elias Aalto ja Sami Hedberg.
Ohjelman ensimmäinen 8-osainen tuotantokausi kuvattiin loppukesästä 2023, ja sen esittäminen alkoi 11. syyskuuta.
Leijonat.
"Leijonan luola Suomen" joka jaksossa nähdään viisi suomen bisneskentän kovinta sijoittajaa eli ”Leijonaa”. He ovat:
Bárbaro el Urbano Vargas

Bárbaro Osniel Vargas Galdós (s. 1987 tai 1988 Havanna, Kuuba) on kuubalainen rap-artisti.
Ura.
Bárbaro "el Urbano" Vargas valmistui graafiseksi suunnittelijaksi 2012, mutta suuntautui pian rap-muusikon uralle. Vargasin sanoitukset kritisoivat Kuuban kommunistihallintoa, minkä seurauksena hän joutui valtion mustalle listalle ja muutti Kuubasta Suomeen 2016.
Vargas on luonnehtinut rap-tyyliään ("combat rap") eksistentiaaliseksi uhaksi Kuuban hallinnolle.
Vargasilla on sivurooli Andrei Alénin ohjaamassa suomalaisessa komediaelokuvassa "Hirttämättömät" (2023).
Felicità (Al Bano &amp; Romina Powerin kappale)

Felicità on italialaisen popduo Al Bano &amp; Romina Powerin single vuodelta 1982. Sen sävelsivät ja sanoittivat Cristiano Minellono, Dario Farina ja Gino de Stefani. Singlen b-puolena on Minellonon ja Farinan teos "Arrivederci a Bahia". Singlen molemmat puolet julkaistiin Al Bano &amp; Romina Powerin studioalbumilla "Felicità" (1982). Albumi on julkaistu myös nimellä "Aria pura".
"Felicità" sijoittui San Remon musiikkifestivaaleilla sijalle kaksi.
"Felicità" on mukana useilla Al Bano &amp; Romina Powerin kokoelma-albumeilla. CD-formaatissa, eli digitaalisena tallenteena, kappale julkaistiin ensi kerran 1980-luvun lopulla. "Felicità" on mainittu myös duon kautta aikain suosituimmaksi kappaleeksi.
"Felicità" oli listamenestys Italiassa ja useissa muissa Euroopan maissa. Saksan singlelistalla se pysyi 40 viikkoa ja korkein sijoitus oli kuudes. Ranskassa sitä myytiin seitsentuumaisena singlenä noin 700 000 kappaletta.
Al Bano &amp; Romina Power levyttivät kappaleesta myös espanjankielisen version "Felicidad". Vuosikymmenten aikana kappale on levytetty myös muun muassa saksaksi, ranskaksi, hollanniksi ja islanniksi.
Bo Althoff

Bo ”Bosse” Althoff (17. syyskuuta 1944 Mellerud, Dalsland - 15. marraskuuta 2022) oli pikajuoksija 1960-luvulla ja tuli tunnetuksi Suomi–Ruotsi-maaotteluissa ”Suomen tappajana”. Ammatiltaan Althoff oli lääkäri, joka erikoistui ortopediaan ja työskenteli työuransa Örebrossa. 
Bosse Althoff nousi Ruotsin kansalliseen tietoisuuteen vuonna 1960 juostuaan 16-vuotiaana 400 metriä aikaan 50,0. Tällöin hän saikin lehdistössä lempinimen kotiseutunsa mukaan ”Mellerudin pikajuna”. Hän kilpaili ensimmäisen kerran Suomi–Ruotsi-maaottelussa kaudella 1962, jolloin Owe Jonsson otti voitot niin 100 kuin 200 metrillä Althoffin ollessa 200 metrillä 2. Saman syksyn EM-kisoissa Althoff oli mukana 4 x 400 metrin viestissä Ruotsin avaajana. Ruotsalaisnelikko menestyikin hyvin, sillä se jäi vain 0,7 sekuntia pronssimitalista.
Seuraavina kausina Althoff nousi Ruotsin kansalliseen kärkeen 100, 200 ja 400 metrilä. Han saavutti Ruotsin mestaruuden 100 metrillä kaudella 1965, 200 metrillä kausilla 1964–1966, 400 metrillä 1964–67 sekä oli mukana Örgryte IS:n joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin Ruotsin seurajoukkuemestaruuden kaudella 1967. Näin hänelle kerti kaikkiaan kahdeksan henkilökohtaista ja yksi Ruotsin viestimestaruus. Maaotteluita Althoffin uralle kertyi kaikkiaan 22. Hänestä tuli tunnettu kilpailija Suomi–Ruotsi-maaotteluissa. Erityisesti vuoden 1965 maaottelusta muodostui hänen triumfinsa, sillä hän voitti 100 ja 200 metrin juoksut ja sijoittui 400 metrillä toiseksi maanmiehensä Bengt-Göran Fernströmin voittaessa. Althoff oli mukana 4 x 100 metrin voittaneessa ruotsalaisjoukkueessa ja myös niukasti suomalaisille hävinneessä 4 x 400 metrin joukkueessa. Näin Althoff oli keskeisesti vaikuttamassa siihen, että Ruotsi saavutti maaotteluvoiton Suomesta sitten vuoden 1953. Ruotsalaislehdistö alkoi käyttää tämän jälkeen Althoffista nimitystä ”Suomen tappaja”.
Bosse Althof kilpaili vielä kaudella 1967, ja hän oli voittamassa Suomi–Ruotsi-maaottelun 200 ja 400 metriä. Näin Althoffin ura jäi varsin lyhyeksi eli hän lopetti urheilu-uransa 23-vuotiaana keskittyen lääkärin ammattiinsa.
Urheilu-uransa jälkeen hän muutti lääkäriksi Örebron kaupunkiin, jossa hän toimi ortopedian ja oli ortopediklinikan ylilääkärinä Örebron yliopistollisessa sairaalassa (USÖ). Örebrossa ollessaan hän toimi paikallisten urheiluseurojen BK Forwardin ja Örebro SK:n seuralääkärinä.
Eläköidyttyään hän palasi synnyinseudulleen Dalslandiin, jossa hän kuoli 78-vuotiaana marraskuussa 2022.
Maksim Stjopin

Maksim Stjopin (s. 8. huhtikuuta 2003) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Tampereen Ilvestä. Stjopinilla on myös Viron kansalaisuus.
Seurajoukkueet.
Tampereelta kotoisin oleva Stjopin pelasi juniorina Tampere Football Academyssä, TPV:ssä ja Ilveksessä. Ilveksen edustusjoukkueen miehistöön Stjopin murtautui kaudella 2020. Suurimman osan kaudesta Stjopin pelasi Ilveksen reservijoukkueen riveissä Kakkosessa, mutta loppukaudesta hän sai tilaisuutensa myös Veikkausliigassa. Hän kiitti vastuusta ja ensimmäisestä avauskokoonpanon paikastaan iskemällä kaksi maalia liigaottelussa Hongan verkkoon 4. marraskuuta 2020.
Helmikuussa 2021 Stjopin siirtyi tanskalaiseen FC Nordsjællandiin, jossa hän kolmen kauden aikana pelasi pääosin alle 19-vuotiaiden joukkueessa. Debyyttinsä edustusjoukkueessa hän teki Tanskan cupin ottelussa BSF:a vastaan lokakuussa 2022. Stjopin syötti ottelussa Oliver Antmanin tekemän 4–0-maalin. Tammikuussa 2023 Stjopin siirtyi kauden 2023 kattavalla, osto-option sisältävällä lainasopimuksella HJK:n riveihin. Avausmaalinsa hän teki HJK:n voittoon päättyneessä Liigacupin finaaliottelussa AC Oulua vastaan. Hän pelasi HJK:n mestaruuteen päättyneellä kaudella yhteensä kuusi ottelua Veikkausliigassa, onnistuen kerran maalinteossa. HJK ei kuitenkaan käyttänyt Stjopinin lainasopimuksessa ollutta osto-optiota.
Joulukuussa 2023 Stjopin allekirjoitti Ilveksen kanssa kahden vuoden sopimuksen.
Maajoukkue.
Stjopin on Suomen nuorten maajoukkueiden vakionimiä. Hän on saanut tililleen otteluita Suomen U16-, U17-, U19-, U20- ja U21-maajoukkueissa.
Rudolf Leiding

Rudolf Leiding (4. syyskuuta 1914 Busch, Saksi-Anhalt – 3. syyskuuta 2003 Baunatal, Hessen) oli saksalainen yritysjohtaja, joka toimi Volkswagen AG:n pääjohtajana vuodesta 1971 vuoteen 1975. Hänen kaudellaan VW-konsernin mallistoon tuotiin uudet mallit Audi 100 sekä suurmenestyksiksi osoittautuneet Volkswagen Golf, Passat, Scirocco ja Polo.
Leiding tuli Volkswagenin palvelukseen alun perin käytettyjen sotilasajoneuvojen mekaanikoksi vuonna 1947. Johtaja Heinrich Nordhoff huomasi nuoren autonkorjaajan lahjat ja teki hänestä keskeisen henkilön juuri aloitetussa Kupla-Volkkarien tuotannossa ensin käyttöinsinöörinä ja sitten osastopäällikkönä myynnin, asiakaspalvelun ja tuotannon aloilla. Leiding eteni Yhdysvaltojen myyntiverkoston järjestelijäksi ja vastasi uuden Kasselin-tehtaan rakentamisesta. Vuonna 1965 hänet nimitettiin toimitusjohtajaksi Volkswagenin Daimler-Benziltä juuri ostamaan tytäryhtiöön Auto Unioniin, josta pian muodostui Audi. Tuotantomenetelmien tuntijana Leiding kykeni pienentämään Auto Unionin tuotantokustannuksia kolmanneksella. Salaa esimieheltään Nordhoffilta Leiding rakensi erään autoinsinöörin kanssa prototyypin uudesta automallista, josta tuli suosittu Audi 100. Leiding siirtyi sitten Volkswagenin Brasilian-yhtiön johtajaksi, kunnes hänet nimitettiin Volkswagenin pääjohtajaksi 1971. Hän jäi tehtävästä pois 1974 vedoten terveydentilaansa, mutta taustalla oli myös yrityksen johdon erimielisyyksiä kannattavuuskriisiin ajautuneen konsernin uudesta suunnasta. Leidingin seuraajaksi valittiin Fordilla pitkään toiminut Toni Schmücker, jonka ensimmäisiä tehtäviä olivat yhtiön tervehdyttäminen ja Leidingin kaudella suunnitellun uuden pikkuauton Volkswagen Polon lanseeraaminen öljykriisin hiljentämille markkinoille.
Leidingin onnistui vapauttaa Volkswagen vanhentuvan myyntimenestysmallinsa Kuplan ikeestä lanseeraamalla uusia etuvetoisia malleja. Tämän työn oli aloittanut jo hänen edeltäjänsä Kurt Lotz muun muassa ostamalla NSU:n, jonka työn pohjalta vuonna 1970 esitelty etumoottorinen ja etuvetoinen Volkswagen K70 ei kuitenkaan muodostunut menestykseksi vaan sen korvaajaksi kehitettiin Audin pohjalta Volkswagen Passat. Leiding myös aloitti tuotannon rationalisoinnin yhtiön eri automallien välillä niin, että niissä alettiin käyttää yhä enemmän samoja osia ja rakenteita.
Fortnum &amp; Mason

Fortnum &amp; Mason on tavaratalo Lontoon Piccadillyllä City of Westminsterin kaupunkipiirissä. Se tunnetaan etenkin laadukkaasta ja monipuolisesta elintarvikevalikoimastaan. Piccadillyn lisäksi yhtiöllä on nykyään toimipisteet myös Hongkongissa ja Lontoossa St Pancrasin rautatieasemalla, Royal Exchangessä ja Heathrow’n lentoaseman Terminaali 5:ssä.
Fortnum &amp; Mason aloitti toimintansa ruokatavarakauppana vuonna 1707 ja tuli tunnetuksi 1700-luvun lopulla eksoottisista elintarvikkeista, joita Itä-Intian kauppakomppania oli alkanut tuoda maahan. Se alkoi myydä 1800-luvun puolivälissä herkkukoreja, jotka ovat yhä sen suosituimpia myyntiartikkeleita varsinkin juna- ja lentomatkustajien keskuudessa. Tavaratalo laajensi valikoimaansa muotivaatteisiin ja muihin tuoteryhmiin 1920-luvulla, mutta elintarvikkeet ja etenkin eksoottiset herkut ovat yhä sen nimikkotuotteita.
Yhtiön lippulaivaliike Piccadillyllä toimii yhä samassa osoitteessa kuin 1700-luvun alussa. Elintarvike- ja muiden osastojen lisäksi tavaratalossa on viinibaari, jäätelöbaari, teesalonki ja ravintola. Sen kuuluisa julkisivukello otettiin käyttöön vuonna 1964. Kellon soidessa tasatunteja tavaratalon perustajien William Fortnumin ja Hugh Masonin patsaat liukuvat esiin ja kumartavat toisilleen.
Hakor

Hakor tai Akhoris oli Egyptin 29. dynastian hallitsija eli faarao vuosina 392–380 eaa. Hänen valtaistuinnimensä oli Khemmaatra ("Oikeudenmukaisuus on Ren sydän"). Hakor oli luultavasti Neferites I:n poika ja Neferites II:n isä, mutta joidenkin lähteiden mukaan hän olisi ollut vallananastaja, joka ei ollut heille sukua.
Neferites I:n kuoltua Egyptissä puhkesi vallanperimyssota. Vallasta kamppailivat Neferitesin sukulaiset Hakor ja Psammuthis. Ei tiedetä varmasti, olivatko he hänen poikiaan, veljiään tai muuta sukua. Hakor kruunattiin, mutta Ylä-Egyptiä hallinnut Psammuthis onnistui syrjäyttämään Hakoriksen. Hakor puolestaan syrjäytti Psammuthisin noin vuoden kuluttua ja yhdisti sen jälkeen koko Egyptin valtansa alle.
Hakorin tavoitteena oli lujittaa Egyptin valtakuntaa poliittisesti. Hän solmi muun muassa sopimuksen Kyproksen ja Ateenan kuninkaan Euagorsasin kanssa vuonna 389 eaa sekä pyrki vastustamaan Persian vallan kasvua. Hakor rakennutti myös Karnakin kappelin ja useita pienempiä rakennuksia.
Kalsiumfosfidi

Kalsiumfosfidi (Ca3P2) on kalsium- ja fosfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään esimerkiksi jyrsijämyrkkynä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa kalsiumfosfidi on ruskeaa tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi hitaasti veden ja kiivaammin happojen kanssa muodostaen fosfiinia ja difosfiinia. Aine on myrkyllistä ja ärsyttää hengitysteitä ja ihoa.
Kalsiumfosfidia valmistetaan kuumentamalla kalsiumia tai kalsiumoksidia fosforin kanssa 1100 °C lämpötilaan.
24 CaO + 4 P4 → 5 Ca3P2 + 3 Ca3(PO4)2
Kalsiumfosfidia käytetään jyrsijämyrkkynä erityisesti myyrien hävittämiseen. Yhdistettä voidaan käyttää myös merkinantopanoksissa yhdessä kalsiumkarbidin kanssa.
Tuirankartano

Tuirankartano on Oulun kaupungin vanhainkotipalveluita varten suunniteltu rakennuskompleksi Oulun Tuiran kaupunginosassa. Alun perin rakennusta kaavailtiin Tuiranpuistoon historiallisten sairaalarakennusten jatkoksi mutta alueen asukkaiden vastustuksen vuoksi rakennus sijoitettiin lopulta pääosin puistoalueen ulkopuolelle, sen länsireunalle. Rakennuksen suunnitteli Arkkitehtitoimisto Harju ja se valmistui 1996–1998.
Vuodesta 2019 rakennuksessa on toiminut Tuiran sosiaali- ja terveyskeskus, joka palvelee pääosaa Oulun pohjoispuolen asukkaista. Rakennuksen julkisivu ja sisääntulon pylväskäytävä säilyttivät pääosin alkuperäisen ilmeensä muutostöissä ja parkkitilojen laajennuksessa talon alle. Muutostyön toteutti JVK-Arkkitehdit Ky.
Fadwa Tuqan

Fadwa Tuqan (arab. فدوى طوقان) (1917 Nablus – 12. joulukuuta 2003 Nablus) oli palestiinalainen runoilija ja kirjailija. Hänen teoksiaan on käännetty englanniksi, ranskaksi, saksaksi, italiaksi, persiaksi ja hepreaksi.
Elämä.
Fadwa Tuqan syntyi Palestiinan Nablusissa vuonna 1917. Perheeseen kuuluivat vanhempien lisäksi Tuqanin viisi veljeä ja kaksi siskoa. Tuqan muutti veljensä Ibrahimin luokse Jerusalemiin, jossa veli rohkaisi tätä kirjoittamaan runoutta. Tuqan lähetti runojaan Kairon ja Beirutin kirjallisuuslehtiin pseudonyymiä käyttäen.
Vuoden 1948 tapahtumien myötä Tuqan aktivoitui sekä kulttuurin, että politiikan alalla. Vuonna 1956 hän matkusti jordanialaisen delegaation mukana rauhankonferenssiin Tukholmaan, sekä liittyi Nablusin kulttuuriklubiin.
1960-luvulla Tuqan muutti Oxfordiin, Englantiin, jossa hän opiskeli kaksi vuotta englannin kieltä ja kirjallisuutta. Hän palasi Nablusiin ja rakennutti itselleen talon. Israelin miehitettyä kaupungin vuonna 1967 Tuqan järjesti miehitystä käsitteleviä väittelytilaisuuksia.
Tuqan toimi Nablusissa vuonna 1977 perustetun al-Najah yliopiston johtokunnassa. 1980-1990-luvuilla hän voitti useita kirjallisuuspalkintoja sekä Palestiinassa, että ulkomailla.
Fadwa Tuqan menehtyi 12. joulukuuta 2003. Hänen hautapaikkansa on Nablusissa.
Tuotanto.
Vuosien 1952 ja 2000 välillä Tuqan julkaisi kahdeksan runokokoelmaa. Hän kirjoitti myös kaksi omaelämäkerrallista teosta. Tuqanin runoutta on käännetty englannin, ranskan, saksan, italian, persian ja heprean kielille.
Kirjailijan alkutuotannossa hallitsevat henkilökohtaiset ja sosiaaliset aiheet. Vuoden 1967 jälkeen runoissa korostui vastarinnan tematiikka. Myöhäisemmän tuotannon teemat olivat koko ihmiskuntaa koskevia aiheita: elämä, kuolema, luonto, rakkaus, perhe ja yhteiskunnan paineet.
Bengt-Göran Fernström

Bengt-Göran Fernström (s. 12. toukokuuta 1941) on entinen 1960-luvun alun pikajuoksija. 
B-G Fernström nousi Ruotsin kansalliseen kärkeen 1960-luvun alussa. Ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa hän otti vuonna 1962 400 metrillä. Saman syksyn EM-kisoissa Fernström oli mukana 4 x 400 metrin viestijoukkueessa. Ruotsalaisnelikko menestyikin hyvin, sillä se jäi vain 0,7 sekuntia pronssimitalista. Henkilökohtaisella 400 metrillä hän jäi alkueräänsä. Vuonna 1963 hän otti mestaruudet niin 200 kuin 400 metrillä. Saman vuoden Suomi-Ruotsi -maaottelussa ja PM-kisoissa hän otti myös tuplan eli voitot 200 ja 400 metrillä. Kauden 1963 jälkeen ei Fernströmillä tullut samanlaista menestystä. Bo Althoff nousi tällöin Ruotsin ykköseksi 100, 200 ja 400 metrin matkoilla. Fernström saavutti tukholmalaisen seuransa SoIK Hellasin riveissä 4 x 400 metrillä neljä mestaruutta vuosina 1963-1966 ja 4 x 100 metrillä vuonna 1966. 
Bengt-Göran Fernström päätti urheilu-uransa kauteen 1966. Myöhemmin hänen kolme tytärtään Maria, Helena ja Linda ovat esiintyneet Ruotsin yleisurheilumaajoukkueessa.
Ridderstad

Ridderstad on ruotsalainen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Kansainvälinen suomalais-ugrilaisten opiskelijoiden konferenssi

Kansainvälinen suomalais-ugrilaisten opiskelijoiden konferenssi (engl. "International Finno-Ugric Students’ Conference", lyh. IFUSCO) on vuosittainen kansainvälinen konferenssi, joka on tarkoitettu suomalais-ugrilaisista eli uralilaisista kielistä ja kansoista kiinnostuneille opiskelijoille. Opiskelijat toimivat vuosittain itse konferenssien järjestäjinä. IFUSCO:a on järjestetty vuodesta 1984 saakka vuosittain eri paikkakunnilla. IFUSCO kokoaa yhteen eri aineiden opiskelijoita esimerkiksi kielitieteen, etnografian, historian, kirjallisuuden, kääntämisen ja monen muun tieteenalan parista. Esimerkiksi vuoden 2019 Wienin-konferenssissa oli lukuisien esitelmien lisäksi muutamia työpajoja ja monenlaisia kulttuuritapahtumia. Esitelmien ja työpajojen aiheita olivat edellä mainittujen lisäksi uralilaisten kielten puhujayhteisöiden folkloristiikka, opetus ja arkeologia. 
IFUSCO on aina ollut monikielinen konferenssi, jossa on käytetty sekä uralilaisia kieliä että englantia, venäjää ja saksaa. Eräs IFUSCO:n pitkään vaalittu perinne on kolmen kielen sääntö, jonka mukaan jokaisen esitelmän on koostuttava kolmesta kielestä – yhdestä esitelmän tiivistelmässä, toisesta sen monisteissa tai kalvoilla ja kolmannesta itse esitelmän puheessa.
Vuonna 2021 konferenssi järjestettiin Riiassa, vuonna 2022 Prahassa, ja vuonna 2023 se järjestettiin Turussa. Vuonna 2024 tapahtuma järjestettiin Budapestissa Eötvös Loránd -yliopistossa yhteistyössä Szegedin yliopiston kanssa. Vuonna 2025 konferenssi oli Wienissä.
Esa Suominen

Esa Suominen (s. 1978) on suomalainen yritysjohtaja ja poliittinen vaikuttaja. Suominen on toiminut vuodesta 2021 lähtien vaikuttajaviestinnän konsulttitoimisto Rud Pedersen Public Affairsin hallituksen puheenjohtajana sekä osakkaana. Suominen toimi vuosina 2015–2021 Rud Pedersenin toimitusjohtajana. Koulutukseltaan Suominen on yhteiskuntatieteiden maisteri ja hän on valmistunut Tampereen yliopistosta.
Ura.
Ennen Rud Pederseniä Suominen teki uraa politiikan parissa. Suominen on toiminut Antti Rinteen valtiosihteerinä valtiovarainministeriössä 2014–2015 sekä Krista Kiurun erityisavustajana opetus- ja kulttuuriministeriössä ja liikenne- ja viestintäministeriössä 2013–2014.
Vuosina 2011–2013 Suominen toimi Palvelualojen ammattiliitto Pamin hallintopäällikkönä. Vuosina 2006–2011 Suominen toimi SDP:n poliittisen osaston päällikkönä. Suominen on lisäksi työskennellyt Susanna Rahkosen ja Erkki Tuomiojan eduskunta-avustajana.
Suomisella on ollut lukuisia luottamustehtäviä terveydenhuollon, opiskelijatoiminnan ja koulutusalan järjestöissä.​ Suominen on toiminut mm. Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön sekä Kalevi Sorsa -säätiön hallituksessa. Suominen on toiminut myös Sosialidemokraatisten opiskelijoiden puheenjohtajana 2005–2006, Euroopan nuorten sosialistien hallituksessa 2003–2005 Suomen ylioppilaskuntien liiton hallituksessa 2004, Tamperen yliopiston ylioppilaskunnan hallituksessa 2003 sekä Paasikivi-seuran valtuuskunnan jäsenenä.
Yksityiselämä.
Suominen on naimisissa Jenny Suomisen kanssa, joka on aikaisemmin työskennellyt mm. SDP:n järjestöpäällikkönä.
Giovanni Boldini

Giovanni Boldini (1842 Ferrara, Italia – 1931 Pariisi, Ranska) oli italialainen taidemaalari. Hän maalasi uransa varrella paljon muotokuvia oman aikansa Pariisin rikkaista ja kuuluisista.
Elämänvaiheita.
Boldini syntyi suurperheeseen, jossa oli kolmetoista lasta. Alkuopetuksensa hän sai isältään, joka oli koristemaalari.
Firenzen taideakatemiaan Boldini pääsi 22-vuotiaana, vuonna 1862. Hän tutustui siellä nuoriin taideopiskelijoihin, joita ei akatemian vanhakantaisuus innostanut. Heitä kiinnosti muun muassa ulkoilmamaalaus. Ryhmä kutsui itseään nimellä Macchiaoli. Opiskeluaikoijen parhaita töitä Boldinilla on sarja maisemafreskoja Villa La Falconierassa.
Ryhmällä oli pysyä vaikutus Boldinin taiteelliseen tyyliin. Siihen kuului elävä värien käyttö ja irtonaisen lentävä siveltimen käyttö. Maisemia enemmän Boldinia kiinnostivat muotokuvat ja hän yritti luoda uraa muotokuvamaalarina Lontoossa. Vuonna 1871 hän asettui Pariisiin.
Ateljeensa Boldini perusti Place de Pigallelle ja hän piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1874. Hänen rohkea, valuva siveltimen käyttönsä alkoi nopeasti herättää huomiota. Muutamassa vuodessa hänestä tuli Pariisin varakkaan yläluokan suosikkimaalari ja teki tuottavia sopimuksia taidekauppiaiden kanssa.Hän ystävystyi muiden yläluokkaa kuvanneiden maalareiden, kuten John Singer Sargentin ja Paul César Helleun kanssa. Ystäväpiiriin lukeutuivat myös Adolph von Menzel ja Edgar Degas, joista jälkimmäinen oli suuri Boldinin ihailija.
Kun päästiin 1900-luvun alkuun, Boldinista oli tullut Pariisin suosituin muotokuvamaalari. Hänelle pystyi kilpailemaan ainoastaan Lontooseen asettunut John Singer Sargent. Muutamaa vuotta ennen poismenoaan hän lopetti maalaamisen. Hänet haudattiin toivoidensa mukaisesti synnyinkaupunkiinsa. 
Boldinin maalauksia on nykyään monissa merkittävissä taidemuseoissa. Pitkään luultiin että yksi teoksista on kadonnut. Se löydettiin vuonna 2010. Maalaus liittyy Pariisissa sattuneeseen suljetun huoneiston tapaukseen. Asunnossa asui 1900- luvun alun Ranskan julkisuuden henkilön Marthe de Florianin lapsenlapsi. Hän oli paennut toista maailmansotaa Etelä-Ranskaan, eikä ilmeisesti enää koskaan käynyt huoneistossaan. Huoneistossa oli upea Marthe de Florianin muotokuva. Hänen juoruttiin olleen Boldinin rakastajatar.
Rud Pedersen Group

Rud Pedersen Group on eurooppalainen julkisten asoiden ja strategisen viestinnän konsulttiryhmä. Rud Pedersen Group on perustettu Göteborgissa vuonna 2002. Konserniin kuuluu useita eri brändejä ja konsernilla on yhteensä noin 500 työntekijää. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Tukholmassa. Konsernilla on 16 toimistoa Euroopassa. Konserniin kuuluvia yrityksiä ovat Rud Pedersen Public Affairs, King Street, RP People, Welcom, Fabula, VA, CNTVRS, META Advisory ja RetiEspaña. Konsernin toimitusjohtaja on Morten Rud Pedersen.
Rud Pedersen Suomessa.
Yhteiskuntapoliittiseen neuvontantoon ja päättäjäviestintään erikoistunut Rud Pedersen Public Affairs Oy aloitti toimintansa Suomessa vuonna 2013 ja myöhemmin yrityksen tytäryhtiöiksi perustettiin viestintään ja strategiakonsultointiin erikoistunut King Street PR ja suorarekrytointiin erikoistunut RP People. Tytäryhtiöt liitettiin myöhemmin osaksi Rud Pedersen Public Affairs Oy:tä, RP People vuonna 2021 ja King Street PR vuonna 2023. Vuodesta 2024 alkaen kaikki palvelut toimivat yhden brändin alla. Yrityksellä on Suomessa yhteensä noin 30 työntekijää. Valtion kehitysyhtiö Vake maksoi vuonna 2019 reilun vuoden aikana noin 100 000 euroa, enimmäkseen sidosryhmäpalveluista. "Suomen Kuvalehden" mukaan Rud Pedersen lobbasi poliittisia vaikuttajia Vaken säilyttämisen kannalle ja hyväksymään sen syksyllä 2019 valmistuneen strategian.
Rud Pedersen Public Affairsin ensimmäisenä toimitusjohtajana Suomessa toimi entinen kokoomusnuorten puheenjohtaja Kalle Euro. Vuosina 2015–2021 toimitusjohtajana toimi SDP:n Esa Suominen ja vuodesta 2021 lähtien RKP:n Susanna Korpivaara.
Toimistot.
Rud Pedersenillä on toimistot 16 maassa, joista jokaisella on oma johtajansa:
Tilmann Riemenschneider

Tilmann t. Dill Riemenschneider. (noin 1460–1531) oli saksalainen kuvanveistäjä. Hän työskenteli ensisijaisesti Würzburgissa, jossa hän toimi pormestarina. Riemenschneider on alafrankkilaisen kuvanveistäjäkoulukunnan tärkein mestari. Hänen myöhäisgoottilaiset, teknisesti taitavat teoksensa ilmentävät naiivin suorasukaista, usein äärimmäisen tarkkaa realismia, toisinaan taas naiskuvissa on haaveellisen harras tunnelma, jollaisessa hän on omimmillaan, kuten yleensäkin yksittäisten henkilön kuvaamisessa. Riemenschneider teki sekä kivi- että puuveistoksia. Hän teki hautamuistomerkkejä, joista pääteos on keisari Henrik II:n ja tämän puolison Kunigunden muistomerkki Bambergin tuomiokirkossa (1513). Hänen merkittäviä puuveistoksiaan ovat Creglingenin, Rothenburgin ja Detwangin kirkkojen alttarit. Hänen madonna- ja pyhimyskuviaan on useissa museoissa.
Château-Porcien

Château-Porcien on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Aisne-joen varrella, noin 10 kilometriä Rethelin kaupungista länteen.
Saint-Thibaultin kirkko on peräisin 1500-luvulta, ja sitä uusittiin 1700-luvulla. Kirkon kasteallas on 1400-luvulta. Kirkon sisällä on paikallisten taidemaalariveljesten Nicolas ja Jacques Wilbaultin maalauksia.
Aleksi Sandroos

Aleksi Sandroos (s. 15. joulukuuta 1994 Äetsä) on keskustalainen poliitikko. Hän työskentelee Sivistysala ry:n politiikan ja vaikuttamisen asiantuntijana sekä toimii Nuorisoala ry:n puheenjohtajana.
Ura.
Vuonna 2020 Sandroos toimi Vaasan yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 2021 hän oli Suomen ylioppilaskuntien liiton varapuheenjohtaja.
Lokakuussa 2021 Sandroos valittiin Suomen Keskustanuorten puheenjohtajaksi kaudelle 2022–2023.
Aluevaaleissa 2022 Sandroos oli ehdolla Pirkanmaan hyvinvointialueella. Hän sai 245 ääntä eikä tullut valituksi. Eduskuntavaaleissa 2023 hän sai Pirkanmaan vaalipiirissä 504 ääntä eikä tullut valituksi.
Kuntavaaleissa 2025 Sandroos valittiin Sastamalan kaupunginvaltuustoon 154 äänellä. Hän oli ehdolla myös aluevaaleissa 2025 Pirkanmaan hyvinvointialueella ja ei tullut valituksi 329 äänellä.
Vuoden 2022 puoluekokouksessa Sandroos pyrki keskustan varapuheenjohtajaksi. Hän jäi vaalissa viidenneksi 386 äänellä.
Suomen kuvataiteen päivä

Suomen kuvataiteen päivä on epävirallinen liputuspäivä. Sitä on vietetty vuodesta 2004 Helene Schjerfbeckin syntymäpäivänä 10. heinäkuuta. Vuodesta 2020 alkaen on vietetty myös suomalaisen taiteen päivää Tove Janssonin syntymäpäivänä 9. elokuuta.
Schjerfbeckin syntymäpäivää ehdottivat Schjerfbeck-sällskapet i Ekenäs -seura ja Akvarellitaiteen yhdistys. Perusteluna oli, että kirjallisuudella ja säveltaiteella oli omat juhlapäivänsä, mutta kuvataiteella ei. Lisäksi naiset ovat aliedustettuina liputuspäivissä. Schjerfbeck valittiin, koska hän on ehdottajien mukaan tunnetuimpia suomalaisia taiteilijoita ulkomailla. Ennen sisäministeriön suositusta vuonna 2017 päivää oli liputettu paikallisesti muun muassa Retretissä. Päivän pisti alulle Suomen Akvarellitaiteen kunniapuheenjohtaja Antti Lassila yhdistyksen hallituksen kokouksessa vuonna 2001.
Sisäministeriö suositti vuosina 2017–2019 liputtamista Schjerfbeckin syntymäpäivänä, joka nimettiin Suomen kuvataiteen päiväksi. Vuonna 2020 suositus vaihtui Tove Janssonin syntymäpäivään elokuulle. Ministeri Maria Ohisalon mukaan 10. heinäkuuta ei ollut innostuttu liputtamaan riittävästi, joten virastot määrättiin liputtamaan 9. elokuuta. Ministerin mukaan Jansson edustaa suomalaista taidetta laajemmin joten päivää on kutsuttu suomalaisen taiteen päiväksi.
Heinäkuista Suomen kuvataiteen päivää on vietetty järjestämällä maalaustapahtumia, työpajoja ja ulkoilmamaalausta. Päivää on paikoin juhlistettu vapaalla pääsyllä näyttelyihin ja julkisten veistosten opastuskierroksilla tai taiteilijatapaamisilla.
Eri kaupungeista päivää on vietetty Hyvinkäällä 2005, Tammisaaressa 2006, Naantalissa 2007, Turussa 2008, Kotkassa, Riihimäellä ja Turussa 2009 sekä Turussa, Riihimäellä ja Hyvinkäällä 2010.
Muhammed-Amin

Möxämmät-Ämin xan (, , 1469 – 1518) oli kolminkertainen Kazanin kaanikunnan kaani. Ensimmäisen hallituskautensa aikana hän tuki aktiivisesti Moskovan suurruhtinaan politiikkaa ja osoitti olevansa "Venäjän todellinen ystävä". Noustuaan valtaistuimelle toisen kerran hän muutti poliittisia näkemyksiään painottaen kaanien itsenäisyyttä. Muhammed-Amin "nautti ihmisten rakkaudesta ja kunnioituksesta"; Kazan kukoisti hänen alaisena. Hänet tunnettiin myös runoilijana; otteita hänen teoksistaan ​​on säilynyt tähän päivään asti. Muhammed-Aminin Neuvostoaikana löydetyt jäänteet haudattiin Kazanin Kremliin vuonna 2016. Arkeologit yhdistivät hänet Tšingis-kaanin jälkeläiseksi.
Malin Brännkärr

Malin Brännkärr (s. 1981) on suomalainen kunnanjohtaja ja toiminut myös ministerien avustajana ja valtiosihteerinä. Bränkärr on työskennellyt Kruunupyyn kunnanjohtajana vuodesta 2016 lähtien. Koulutukseltaan Brännkärr on valtiotieteiden ja oikeustieteiden maisteri.
Vuosina 2013–2014 Brännkärr työskenteli oikeusministerin erityisavustajana, vuosina 2014–2015 puolustusministerin erityisavustajana sekä vuosina 2019–2021 oikeusministeri Anna-Maja Henrikssonin valtiosihteerinä. Henrikssonia Brännkärr avusti erityisesti kansainvälisten tehtävien ja EU-asioiden valmistelussa. Syyskuusta 2015 lähtien Brännkärr työskenteli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän ryhmäkansliassa vanhempana neuvonantajana ennen valintaansa Kruunupyyn kunnanjohtajaksi.
Virkavapaan jälkeen Brännkärr palasi Kruunupyyhyn kunnanjohtajaksi 1. heinäkuuta 2021 mutta on helmikuusta 2023 puoli vuotta vanhempainvapaalla.
Lars O. Meling

Lars Olai Meling (8. toukokuuta 1876 Haugesund – 12. toukokuuta 1951) oli norjalainen laivanvarustaja ja Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1925–1927 ja 1937–1945 sekä toimi Norjan kauppaministerinä 1924–1926 ja 1933–1935. Ennen valtakunnanpoliittista uraa hän oli vuonna 1917 Haugesundin pormestari (ordfører).
Ole Monsen Mjelde

Ole Monsen Mjelde (12. syyskuuta 1865 Øvre Mjelde – 7. maaliskuuta 1942 Øvre Mjelde) oli norjalainen maanviljelijä ja Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1910–1936 ja toimi Norjan työministerinä 1920, 1921–1923, 1924–1926, 1928–1931 sekä 1933–1935.
Liettuan ansioritarikunta

Liettuan ansioritarikunta () on liettualainen ritarikunta, joka perustettiin 18. kesäkuuta 2002. Sitä myönnetään tunnustuksena Liettuan valtion edistämisestä sekä ansioista kansainvälisen yhteistyön, humanitaarisen työn, erinomaisen julkisen sektorin palveluksen, kulttuurin, tieteen, opetuksen, kaupan, sosiaali- ja terveydenhuollon, urheilun ja talouden saralla.
Kaikki uudet nimitykset, joista päättää maan presidentti, tehdään lähtökohtaisesti ritarikunnan ensimmäiseen luokkaan ja ylennyksiä tehdään aikaisintaan kolmen vuoden päästä.
Kunnianosoitusta myönnetään viidessä luokassa, joiden lisäksi on olemassa myös yksi mitaliluokka:
Daigny

Daigny on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin kuusi kilometriä Sedanin kaupungista itään.
Kunnan keskusaukiolla on muistomerkkinä Panhard EBR -panssariauto. Panssariauto oli Daignyn alueella asemapaikkanaan pitäneen 12. ratsuväkirykmentin ("12ème Régiment de Chasseurs à cheval") kalustoa. Rykmentti lakkautettiin vuonna 1984.
Avisa Oslo

Avisa Oslo (lyh. AO) on norjalainen vuonna 2020 perustettu verkkolehti, jonka kotikunta on Oslo. Se kuuluu Amedia-konserniin.
James H. Wilkinson

James Hardy ("Jim") Wilkinson (27. syyskuuta 1919 Strood, Englanti – 5. lokakuuta 1986 Teddington, Englanti) oli brittiläinen matemaatikko. Hänelle myönnettiin vuonna 1970 Turing-palkinto tutkimuksestaan numeeriseen analyysiin, johon liittyi erityistunnustus työhön laskennasta lineaarialgebralla sekä virheanalyysillä.
Wilkinsonista tuli toisen maailmansodan jälkeen asiantuntija matriisilaskennassa, jota on myös kutsuttu "numeeriseksi lineaarialgebraksi". Hän valmistui Trinity Collegesta Cambridgesta, ja toisen maailmansodan aikana hän tutki räjähdysten lämpödynamiikkaa ja ballistiikkaa. Sodan jälkeen hän palasi Cambridgeen ja liittyi National Physical Laboratoryn henkilökuntaan (NPL). Hän työskenteli Alan Turingin kanssa elektronisen tietokoneen ongelmakohtien kanssa. Kun Turing lähti Manchesterin yliopistoon Wilkinson muiden muassa jatkoi Turingin ACE (Pilot ACE) -tietokoneen kehittämistä.
Wilkinson oli uranuurtaja vaikka ei keksinyt matriisialgoritmien virheanalyysia. Useat tieteellisen ja insinöörityön laskennat riippuvat tietyistä matriisioperaatioista, ja pyöristysvirheiden käsittely oli ilmeistä varhaisia tietokoneita suunniteltaessa yhtälöiden ja muuttujien määrien kasvaessa. Wilkinson suunnitteli Pilot ACE -tietokoneeseen kertolaskuyksikön itse, joka perustui hänen aiempaan kokemukseensa. Wilkinsonilla oli kokemusta suurista määristä yhtälöitä, joissa on suuri määrä tuntemattomia tekijöitä.
Toisen maailmansodan aikana ja sen jälkivaiheissa Wilkinson ei voinut julkaista tutkimuksia turvallisuusrajoituksien vuoksi. 1950-luvulta alkaen hän julkaisi yli sata artikkelia ja kaksi kirjaa: "Rounding Errors in Algebraic Processes" (1963) ja "Algebraic Eigenvalue Problem" (1965).
Risto Artjoki

Risto Artjoki (s. 1963) on suomalainen maa- ja metsätalousasioihin erikoistunut virkamies. Artjoki on toiminut pääministeri Petteri Orpon valtiosihteerinä kesäkuusta 2023 lähtien.
Ennen tehtäväänsä valtiosihteerinä Artjoki on työskennellyt Euroopan komissiossa Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston (DG AGRI) virkamiehenä. Vuosina 2018–2019 Artjoki on työskennellyt Euroopan komission varapuheenjohtaja Jyrki Kataisen kabinettipäällikkönä, kokoomuksen ministeriryhmän valtiosihteerinä 2017–2018, maa- ja metsätalousministeriön ruokaosaston osastopäällikkönä 2014–2016 sekä maa- ja metsätalousministerien Jari Koskisen ja Petteri Orpon valtiosihteerinä 2011–2014. Vuosina 2005–2011 Artjoki työskenteli Euroopan komissiossa Olli Rehnin kabinetissa. Lisäksi Artjoki on työskennellyt Euroopan komission maatalouspääosastolla, erityisasiantuntijana Suomen EU-edustustossa sekä Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto MTK:n Brysselin toimistossa. 
Koulutukseltaan Artjoki on maa- ja metsätieteiden maisteri maatalousekonomian pääaineesta.
Artjoki on valittu Kauniaisten kaupunginvaltuutetuksi kokoomuksen listoilta kuntavaaleissa 2012 ja 2017.
EM-rallikausi 2021

EM-rallikausi 2021 oli rallin EM-sarjan kausi vuonna 2021.
Tulokset.
Kuljettajien mestaruuden voitti Norjan Andreas Mikkelsen 191 pisteellä. Toiseksi tuli Espanjan Efrén Llarena 153 pisteellä ja kolmanneksi Puolan Miko Marczyk 151 pisteellä. Kartanlukijoiden mestaruuden voitti Sara Fernández 153 pisteellä.
Ruotsin ralli 1980

Ruotsin ralli 1980 (viralliselta nimeltään "30. International Swedish Rally") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1980. Kilpailu järjestettiin 15. – 17. helmikuuta 1980. Kilpailu oli kauden toinen ja erikoiskokeiden yhteispituus oli .
Kilpailuun ilmoittautui 158 autokuntaa, joista 146 lähti kilpailuun ja 79 pääsi maaliin.
Kilpailun voitti Anders Kulläng, jolle voitto oli ainoa rallin MM-sarjassa. Kilpailun alussa Kulläng oli hidas, mutta saavutti ja ohitti Stig Blomqvistin.
Mikko Heikkilä (ralliautoilija)

Mikko Heikkilä (s. 17. tammikuuta 1992) on suomalainen ralliautoilija.
Ura.
Heikkilä on rallin SM-sarjan mestari kaudelta 2022, jolloin hän vei voiton yhdellä pisteellä ennen Emil Lindholmia. Kaudella 2021 Heikkilä sijoittui toiseksi Lindholmin jälkeen.
Vuonna 2023 Heikkilä kilpailee rallin EM-sarjassa. Kauden 2023 EM-sarjan avauskilpailussa Portugalin Fafessa Heikkilä oli 2,8 sekunnin johdossa ennen viimeistä erikoiskoetta, mutta rengas puhkesi puolivälissä viimeisenä ajettavaa Lameirinhan erikoiskoetta. Heikkilä kertoi aikeesta valmistautua kauteen 2024 ajoissa ennen viimeisiä kilpailuja. Kaudella 2023 ongelmana ovat olleet rengasrikot, tekniset ongelmat ja muut syyt. 
Kaudella 2024 Heikkilän kartanlukijana toimii Kristian Temonen ja autona on Toyota GR Yaris Rally2. 
Heikkilä ja Temonen voittivat Tunturirallin ja voitto oli GR Yaris Rally2 -autolla ensimmäinen.
Heikkilä ja Temonen voittivat Italian sorarallisarjan avauskilpailun Rally Città di Folignon. EM-sarjan avauskilpailussa Unkarissa Heikkilä ja Temonen joutuivat keskeyttämään. Televisiokuvassa näkyi renkaan irtoaminen kovassa vauhdissa, jolloin myös etupyörän ripustus rikkoutui. Heikkilä oli kilpailun johdossa. Heikkilä sijoittui viidenneksi Rally Adriaticon kilpailussa. Hän jätti väliin Kanariansaarten rallin. Heikkilä nousi toiseksi Ruotsin EM-rallissa kun toisena ajanut Hayden Paddon kärsi rengasrikon viimeisellä erikoiskokeella. Heikkilä voitti Italian sorarallisarjaan kuuluvan San Marinon rallin kesäkuussa. Viron EM-rallissa Heikkilä kilpaili kolmannesta sijasta kun moottoriin tuli ongelmia rajussa hypyn alastulossa. Heikkilä päätyi keskeyttämään pyrkimyksenä varmistaa osallistumisen Latvian MM-ralliin. Latvian MM-rallissa Heikkilä ajoi WRC2-luokassa toiseksi, joka oli hänen ensimmäinen palkintopallisijoituksensa WRC2-luokassa. Syyskuussa Heikkilä voitti Rally Ciudad de Granadan, jossa myös ERC-sarjaa ajava Mārtiņš Sesks oli myös mukana.
Kaudella 2025 Heikkilä ajaa kuudessa WRC2-sarjan kilpailussa. Autosta vastaa kauden aikana TGS Motorsport.
Muuta.
Heikkilä työskentelee nosturiauton kuljettajana ralliautoilun ohessa.
Katalonian ralli 1991

Katalonian ralli 1991 (viralliselta nimeltään "27. Rallye España - Catalunya Costa Brava") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1991. Kilpailu järjestettiin 10. – 13. marraskuuta 1991 Lloret de Marissa. Kilpailu oli kauden toiseksi viimeinen ja erikoiskokeiden yhteispituus oli (suunniteltu pituus oli ).
Vuonna 1991 Katalonian ralli oli ensimmäistä kertaa mukana rallin MM-sarjassa. Aiempina vuosina se oli mukana rallin EM-sarjassa.
Kilpailun voitto oli Armin Schwarzille ensimmäinen rallin MM-sarjassa. Carlos Sainzin autoon tuli sähkövika ja talli keskittyi Schwarziin, jonka autoon vaihdettiin vaihdelaatikko ennätysajassa.