tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kristinusko Portugalissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Portugalissa. Valtaosa portugalilaisista kuuluu roomalaiskatoliseen kirkkoon. Roomalaiskatolisen kirkon osuus on 79,7 prosenttia väestöstä. Protestanttisiin kirkkokuntiin kuuluu 2,2 prosenttia väestöstä ja muihin kristillisiin yhteisöihin 2,5 prosenttia väestöstä. 
Tunnustuskunnat.
Katolinen kirkko.
Portugalissa oli vuonna 2004 yhteensä noin 9,4 miljoonaa katolisen kirkon jäsentä, mikä oli noin 90,4 prosenttia maan väestöstä. Portugalissa toimii kaksi katolista arkkihiippakuntaa, joiden alaisuudessa on 17 hiippakuntaa. Lisäksi Portugalissa toimii sotilasordinaatti ja Lissabonin patriarkaatti.
Protestantismi.
Baptistista liikettä Portugalissa edustaa Portugalin baptistikonventio. Baptistikonventioon kuului vuonna 2025 yhteensä 72 seurakuntaa ja sillä on 4 800 jäsentä.
Historia.
Portugali syntyi yhtenäiseksi kuningaskunnaksi 1100-luvulla ja maa on leimallisesti katolinen. Katolisella kirkolla oli pitkään Vatikaanin ja Portugalin välinen konkordaatti. Portugali on merkittävä merivalta 1400-luvulla ja rakensi valtavan siirtomaavaltakunnan.
Portugalin siirtomaavalta kääntyi laskuun Lissabonin maanjäristyksen 1755 seurauksena sekä Brasilian itsenäistyessä 1800-luvulla. Pienet presbyteeri-, metodisti- ja anglikaanikirkot harjoittivat lähetystyötä ja kasvoivat 1800-luvulla.
Suurimpia itsenäisiä kirkkoja ovat Brasiliasta lähtöisin oleva Jumalan valtakunnan universaali kirkko sekä Etelä-Afrikasta lähtöisin oleva Mana-kirkko. Muita kristillisiä yhteisöjä ovat mm. Jehovan todistajat, helluntailainen Assemblies of God sekä evankeliset seurakunnat, kuten baptistit, adventistit ja Veljesseurakunta.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Presbyteerit, metodistit ja anglikaanit muodostavat yhdessä kristillisten kirkkojen neuvoston. Portugalissa toimii myös Evankelinen allianssi.
Japaninmahonia

Japaninmahonia ("Mahonia japonica") on happomarjakasvien (Berberidaceae) heimoon, mahonioiden ("Mahonia") sukuun kuuluva kasvilaji. Nimestään huolimatta japaninmahonia on kotoisin Kiinasta, eikä Japanista, mutta lajia on viljelty Japanissa laajalti.
Japaninmahonia on ainavihanta pensas, joka kasvaa tavallisesti noin kaksi metriä korkeaksi ja kahdesta kolmeen metriä leveäksi. Sen lehdet ovat parilehdykkäiset ja voivat kasvaa noin 45 cm pitkiksi. Kussakin lehdessä on 7–19 lehdykkää, jotka ovat noin 10 cm pitkiä, tummanvihreitä, nahkamaisia, muodoltaan pitkulaisia tai suikeita ja laidoiltaan terävähampaisia. Kukinnot ovat siirottavia tai nuokkuvia, 10–20 cm pitkiä terttuja ja niissä on tuoksuvia keltaisia kukkia. Laji kukkii aikaisin keväällä maalis–huhtikuussa. Kukista kehittyy loppukeväästä tai alkukesästä vahapintaisia viinirypäleitä muistuttavia hedelmiä, jotka muuttuvat kypsyessään sinimustiksi. Hedelmät ovat lintujen mieleen.
Japaninmahoniaa voi kasvattaa koristekasvina ja se sopii istutettavaksi muun muassa ryhmiin tai pensasaidaksi. Japaninmahonia kasvaa parhaiten kosteassa, mutta hyvin vettä läpäisevässä maaperässä puolivarjoisella tai täysin varjoisella paikalla. Etenkin kasvualueensa pohjoisosissa laji voi menestyä myös täydessä auringon valossa. Yksittäin kasvavat pensaat tuottavat huonosti hedelmiä, ja paremman hedelmätuotannon saadakseen tulee istuttaa vähintään muutamia pensaita lähekkäin. Laji muodostaa maarönsyjä ja voi alkaa levitä niiden avulla ympäristöönsä.
Kristinusko Romaniassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Romaniassa. Romanian suurin kirkkokunta on Romanian ortodoksinen kirkko, johon kuuluu 85,3 prosenttia väestöstä. Muita kristillisiä kirkkokuntia ovat roomalaiskatolinen kirkko, johon kuuluu 4,5 prosenttia väestöstä, reformoitu kirkko (3 prosenttia) sekä helluntailaiset (2,5 prosenttia). 
Tunnustuskunnat.
Ortodoksinen kirkko.
Romanian ortodoksit elävät pääosin Romaniassa. Lisäksi Romanian ortodoksit ovat levittäytyneet myös Länsi-Euroopaan sekä Pohjois-Amerikkaan. Romanian suurin ortodoksinen kirkko on autokefaalinen Romanian ortodoksinen kirkko. Romanian ortodoksisen kirkon johtaja on Bukarestin arkkipiispa, Ungro-Valakian metropoliitta ja Romanian patriarkka. Vuodesta 2007 lähtien johtajana on toiminut patriarkka Daniel. Romanian ortodoksisen kirkon keskus sijaitsee Bukarestissa ja kirkkoon kuuluu noin 18,8 miljoonaa jäsentä.
Katolinen kirkko.
Romaniassa oli vuonna 2004 yhteensä noin 1,8 miljoonaa katolisen kirkon jäsentä, mikä oli noin 8,6 prosenttia maan väestöstä. Romaniassa toimii kolme katolista arkkihiippakuntaa, joiden alaisuudessa on kahdeksan hiippakuntaa.
Protestantismi.
Baptistista liikettä Romaniassa edustavat Baptistien maailmanliittoon kuuluvat Romanian baptistiliitto sekä Romanian unkarilaisten baptistikonventio. Baptistiliittoon kuului vuonna 2025 yhteensä 1 722 seurakuntaa ja sillä on 98 672 jäsentä. Unkarilaisten baptistikonventioon kuuluu 240 seurakuntaa ja 7 855 jäsentä.
Luterilaisuutta Romaniassa edustavat Luterilaiseen maailmanliittoon kuuluvat Romanian evankelis-luterilainen kirkko sekä Romanian Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko. Luterilaisilla kirkoilla oli vuonna 2023 yhteensä 34 473 jäsentä.
Historia.
Romanian alue kääntyi kristinuskoon jo ensimmäisen vuosisadan aikana ja se on ollut aina ortodoksienemmistöinen maa. Romania kuuluu bysanttilaisen ja turkkilaisen perimän kautta itäiseen traditioon ja läntiseen kulttuuriin kielensä kautta. Transsilvaniassa asuu huomattava unkarilaisvähemmistö ja Romaniassa on lisäksi suuri romanivähemmistö.
Reformoitujen ja luterilaisten kirkkojen lisäksi Romaniassa toimii lisäksi useita helluntai-, baptisti- ja adventistikirkkoja. Romanivähemmistön keskuudessa toimii myös evankelinen kirkko.
Kristinusko Serbiassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Serbiassa. Serbian suurin kirkkokunta on ortodoksinen kirkko, johon kuuluu 84,6 prosenttia väestöstä. Muita kristillisiä kirkkokuntia ovat roomalaiskatolinen kirkko, johon kuuluu 5 prosenttia väestöstä sekä protestantit, joihin kuuluu 1 prosentti väestöstä. 
Tunnustuskunnat.
Ortodoksinen kirkko.
Serbian ortodoksit elävät pääosin Serbian, Bosnia ja Hertsegovinan sekä Montenegron alueella. Serbian ortodoksit ovat levittäytyneet myös laajemmin Länsi-Euroopaan sekä Yhdysvaltoihin, Kanadaan ja Australiaan. Serbian suurin ortodoksinen kirkko on autokefaalinen Serbian ortodoksinen kirkko, jonka johtaja on Pećin arkkipiispa, Belgradin ja Karlovciin metropoliitta, serbialaisten patriarkka. Vuodesta 2021 lähtien johtajana on toiminut patriarkka Porfirije. Serbian ortodoksien keskus sijaitsee Belgradissa ja kirkkoon kuuluu noin 8 miljoonaa jäsentä.
Katolinen kirkko.
Serbiassa oli vuonna 2004 yhteensä noin 519 000 katolisen kirkon jäsentä. Serbiassa toimii yksi katolinen arkkihiippakunta, jonka alaisuudessa on neljä hiippakuntaa.
Protestantismi.
Luterilaisuutta Serbiassa edustaa Luterilaiseen maailmanliittoon kuuluva Slovakian Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko Serbiassa. Kirkolla oli vuonna 2023 yhteensä 50 000 jäsentä.
Baptistista liikettä Serbiassa edustavat pohjoinen Serbian baptistiliitto sekä eteläinen Serbian evankelinen baptistikristittyjen liitto. Pohjoiseen baptistiliittoon kuului vuonna 2025 yhteensä 41 seurakuntaa ja sillä on 875 jäsentä. Eteläiseen baptistiliittoon kuuluu 14 seurakuntaa ja 700 jäsentä.
Historia.
Slaavilaiset muuttivat 600-luvulla kaakkois-Eurooppaan alueelle, jossa kehittyivät monet alueelliset identiteetit. Bysantti käännytti serbit kristinuskoon 860-luvun puolivälissä.
Serbia oli osa Osmaanien valtakuntaa aina Kosovon taisteluista vuoteen 1878. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Serbia oli osa Jugoslavian valtakuntaa ja kommunistista liittotasavaltaa toisen maailmansodan jälkeen. Maassa käytiin sisällissota vuosina 1991–1995. Serbian ortodoksinen kirkko on erottamattomasti osa serbien poliittista ja kulttuurista identiteettiä sekä historiaa. 
Serbiassa toimii useita evankelisia ja helluntailaisia kirkkoja. Tämän lisäksi Serbiassa toimii reformoitu kirkko unkarilaisvähemmistön keskuudessa, Slovakian luterilainen kirkko, sekä metodistinen kirkko. Katolisen kirkon väestö koostuu enimmäkseen kroaateista ja muista vähemmistöryhmistä.
Tummahelmilevä

Tummahelmilevä ("Ceramium virgatum") on punaleviin kuuluva laji. Se on väriltään tummanpunainen ja sen pääversoissa on tummia raitoja. Versot haarautuvat haarukan tavoin. Se on yleensä 5 cm pitkä, mutta pisimmät yksilöt voivat kasvaa 20 cm pitkiksi. Versojen haarojen päät ovat suoria tai kaarevia ja ne ovat Y:n muotoisia. Matalien vesien alueella, missä auringonvaloa on runsaasti, tummahelmilevät ovat vaaleampia kuin syvemmissä vesissä. Tummahelmilevä on Suomen uhanalaisuusluokituksessa määritelty vaarantuneeksi. Tummahelmilevä muodostaa pensasmaisia kasvustoja. Sitä esiintyy syvimmillään 15 metrin syvyydessä.
Kristinusko Sloveniassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Sloveniassa. Slovenian suurin kirkkokunta on roomalaiskatolinen kirkko, johon kuuluu 57,8 prosenttia väestöstä. Muita kirkkokuntia ovat ortodoksinen kirkko (2,3 prosenttia väestöstä) sekä muut kristilliset kirkot, joihin kuuluu 1 prosentti väestöstä. 
Tunnustuskunnat.
Katolinen kirkko.
Sloveniassa oli vuonna 2004 yhteensä noin 1,6 miljoonaa katolisen kirkon jäsentä, mikä oli noin 81,3 prosenttia maan väestöstä. Sloveniassa toimii kaksi katolista arkkihiippakuntaa, joiden alaisuudessa on neljä hiippakuntaa.
Protestantismi.
Luterilaisuutta Sloveniassa edustaa Luterilaiseen maailmanliittoon kuuluva Slovenian Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko. Kirkolla oli vuonna 2023 yhteensä 8 327 jäsentä.
Baptistista liikettä Sloveniassa edustavat Slovenian baptistiliitto sekä Slovenian evankeliskristillinen kirkko. Baptistiliittoon kuului vuonna 2025 yhteensä seitsemän seurakuntaa ja sillä on 160 jäsentä. Evankeliskristilliseen kirkkoon kuuluu kahdeksan seurakuntaa ja 280 jäsentä.
Historia.
Slovenian alue on historiallisesti osa Pyhää roomalais-saksalaista valtakuntaa ja tämän jälkeen Itävaltaa vuoteen 1918 asti. Tuolloin Slovenia liittyi osaksi Jugoslaviaa. Sloveniassa on ollut pieniä ortodoksisia yhteisöjä läpi historian. Protestanttinen vähemmistö, pääasiassa luterilainen, on ollut Sloveniassa uskonpuhdistuksen ajasta lähtien.
Kristinusko Espanjassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Espanjassa. Espanjan suurin kirkkokunta on roomalaiskatolinen kirkko, johon kuuluu 58,2 prosenttia väestöstä. 
Tunnustuskunnat.
Katolinen kirkko.
Espanjassa oli vuonna 2004 yhteensä noin 37,2 miljoonaa katolisen kirkon jäsentä, mikä oli noin 88 prosenttia maan väestöstä. Espanjassa toimii 14 katolista arkkihiippakuntaa, joiden alaisuudessa on yhteensä 55 hiippakuntaa. Lisäksi Espanjassa toimii sotilasordinaatti, itäisten riittien ordinaatti sekä Länsi-Intian patriarkaatti.
Protestantismi.
Baptistista liikettä Espanjassa edustaa Espanjan evankelisbaptistinen liitto. Baptistiliittoon kuului vuonna 2025 yhteensä 101 seurakuntaa ja sillä on 11 284 jäsentä.
Historia.
Espanjan alue kristillistettiin 200-luvulta lähtien ja Visigootit asettuivat Iberian niemimaalle 500-luvulla. Visigootit kääntyivät katolilaisuuteen, kun kuningas Rekkared I Sevillan piispa Leanderin johdattamana omaksui Khalkedonin uskontunnustuksen. Arabit jatkoivat hyökkäyksiään länteen Espanjan kautta. Frankkikuningas Kaarle Martel pysäytti arabit Poitiersissa 732 ja arabien oli tyydyttävä Iberan niemimaahan. Arabit asuttivat eteläisestä Espanjaa aina vuoteen 1492, jolloin heidät karkotettiin. Espanja oli merkittävä valta 1400–1600–luvuilla.
Vastauskonpuhdistus.
Habsburgien politiikan ja sotilaallisen voiman vuoksi uskonpuhdistus ei saanut jalansijaa Espanjassa. Maasta tuli katolisen vastanuskonpuhdistuksen keskus ja liikkeen tärkeimpien edustajien kotimaa. Espanjan inkvisitio vainosi ja tappoi tuhansia protestantteja, juutalaisia ja muslimeja. Ignatius Loyola oli jesuiittaveljestön perustaja, Ávilan Teresa aktiivisen karmeliittojen sääntökunnan reformoija, Ristin Johannes taas mystikko ja runoilija.
Espanja menetti kaikki siirtokuntansa 1800-luvulla. 
Espanjan sisällissota.
Vuosien 1936–1939 sisällissota ajoi maan Francon fasistiseen hallintoon. Espanjassa katolinen kirkko oli tuolloin valtionkirkko ja muita uskonnollisia ryhmiä syrjittiin, mukaan lukien pieniä protestanttisia ja episkopaalisia kirkkoja, jotka olivat syntyneet 1800-luvulla. 
Sisällisosodan alkuaikoina surmattiin paljon munkkeja, nunnia ja pappeja. Voimakkaassa anarkistisessa liikkeessä ja espanjalaisessa yhteiskunnassa levisi laajasti vihamielisyyttä kirkkoa kohtaan. Osansa espanjaan vaikutti myös Neuvostoliiton ja Meksikon esikuvat. Kirkko ei ollut myöskään kyennyt ottamaan huomioon perusteellisia yhteiskunnallisia muutoksia, joita oli pantu toimeen Espanjassa.
Francon hallitus vaati vielä myöhemmin joidenkin yhteiskunnan ja kirkon laitosten ylläopitämistä, vaikka ne olivat jo osoittautuneet aikansa eläneiksi.
Uusista evankelisista ryhmistä suurimmat ovat helluntailainen Filadelfia-kirkko, adventistit, helluntailainen Assemblies of God ja muut helluntailaisryhmät.
Kristinusko Sveitsissä

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Sveitsissä. Sveitsin merkittävimpiä kirkkokuntia ovat roomalaiskatolinen kirkko, johon kuuluu 34,4 prosenttia väestöstä sekä prostestantit, johon kuuluu 22,5 prosenttia väestöstä. Muihin kristillisiin kirkkoihin kuuluu 5,7 prosenttia väestöstä.
Tunnustuskunnat.
Sveitsin kristityt jakautuvat tasaiset katolisen kirkon sekä kantonien reformoituja kirkkoja yhdistävän protestanttisen liiton kesken. Sveitsissä toimii myös metodistiseurakuntia. Maahanmuuton kautta Sveitsiin on syntynyt ortodoksisia seurakuntia, jotka kuuluvat mm. Serbian ortodoksiseen kirkkoon ja ekumeeniseen patriarkaattiin. Sveitsissä on myös useita vilkkaita helluntailaisia ja evankelisia kirkkoja.
Katolinen kirkko.
Sveitsissä oli vuonna 2004 yhteensä noin 3,2 miljoonaa katolisen kirkon jäsentä, mikä oli noin 46,1 prosenttia maan väestöstä. Sveitsissä toimii kuusi katolista hiippakuntaa.
Protestantismi.
Luterilaista liikettä Sveitsissä edustaa Sveitsin ja Liechtensteinin evankelis-luterilaisten kirkkojen liitto. Kirkolla oli vuonna 2023 yhteensä yli 3 150 jäsentä.
Baptistista liikettä Sveitsissä edustaa Sveitsin baptistiliitto. Baptistiliittoon kuului vuonna 2025 yhteensä 11 seurakuntaa ja sillä on 880 jäsentä.
Historia.
Uskonpuhdistus.
1500-luvun allkupuolella suuri osa Sveitsistä omaksui huomattavien eurooppalaisten valtioiden tavoin protestanttisen uskontunnustuksen, opin ja kirkon organisaation. Valdolaiset pakenivat Italiasta lähelle Sveitsiä Piemonten metsiin ja liittyivät nopeasti protestantteihin. Vuosina 1530–1540 Guillaume Farel vei sveitsiläisen reformaation valdolaisten keskuuteen ja reformoitujen kirjoitukset elvyttivät heidän uskoaan. Jean Calvin lähetti Genevestä yli sata pappia Ranskaan.
Ulrich Zwingli oli Sveitsin saksankielisen osan ja Jean Calvin ranskankielisen osan uskonpuhdistaja. Sveitsin uskonpuhdistus sai omaleimaisen muodosn. Demokraattisessa Sveitsissä kasvanut Zwingli oli ulospäin suuntaunutunut ja pohti enemmän käytännön kysymyksiä. Sveitsin uskonpuhdistus omaksui kaksinkertaisen ennaltamääräämisopin. Kalvinilaisesta eli reformoidusta haarasta tuli kova ja tiukka suunta, joka ylläpiti ankaraa moraalia ja karsi jumalanpalveluksista pois kaiken, mitä ei sanottu Raamatussa.
Anabaptismi lähti liikkeellee Sveitsistä. Ensimmäinen kastetilaisuus pidettiin tammikuussa 1525. Sveitsin anabaptistiliikkkeen isänä pidetään Konrad Grebeliä, joka oli aluksi yhteydessä Zwingliin, mutta ajautui välirikkoon. Liike levisi nopeasti Sveitsissä, mutta vuosien 1526-1528 aikana liikettä vainottiin ja monet pakenivat kotiseudultaan. Zürichissä anabaptistiryhmää johti Felix Manz, jonka kokoukset kaupunginneuvosto kielsi ja karkotti. Manz hukutettiin tammikuussa 1527. Kaikki yksityiset koulut, jotka käsittelivät anabaptistien oppikysymyksiä, suljettiin.
Kristinusko Yhdistyneessä kuningaskunnassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Yhdistyneen kuningaskunnan asukkaista 59,5 prosenttia kuuluu kristillisiin kirkkokuntiin. Merkittäviä brittiläisiä kirkkokuntia ovat anglikaaninen kirkko, roomalaiskatolinen kirkko, presbyteerinen kirkko sekä metodistikirkko. 
Tunnustuskunnat.
Uskonpuhdistuksesta lähtien anglikaanit ovat muodostuneet vakiintuneen kirkon Englannissa ja presbyteerit kansalliskirkon Skotlannissa. Näiden kirkkojen lisäksi briteissä toimii monia vapaakirkkoja, kuten metodistit, reformoidut ja baptistit. 1900-luvulla briteissä on syntynyt monia helluntailaisia, karismaattisia ja evankelikaalisia kirkkoja ja yhteisöjä.
Maahanmuuton myötä itsenäiset afrikkalais- ja karibialaiskirkot ovat eloisia ja vahvoja. Ortodoksisista kirkoista ekumeeninen patriarkaatti on suurin. Britanniassa toimii myös suuria venäläisiä, bulgarialaisia, armenialaisia ja muita ortodoksisia kirkkoja.
Protestantismi.
Baptistista liikettä Yhdistyneessä kuningaskunnassa edustaa Ison-Britannian baptistiliitto. Baptistiliittoon kuului vuonna 2025 yhteensä 1 822 seurakuntaa ja sillä on 99 121 jäsentä. Skotlannissa toimii Skotlannin baptistiliitto, johon kuuluu 155 seurakuntaa ja 8 586 jäsentä. Walesissa toimii Walesin baptistiliitto, johon kuuluu 406 seurakuntaa ja 12 423 jäsentä. Pohjois-Irlannisssa toimii Irlannin baptistiverkosto.
Luterilaista liikettä Yhdistyneessä kuningaskunnassa edustaa Luterilaiseen maailmanliittoon kuuluva Ison-Britannian luterilainen kirkko. Kirkolla oli vuonna 2023 yhteensä yli 1 500 jäsentä.
Katolinen kirkko.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli vuonna 2004 yhteensä noin 4,8 miljoonaa katolisen kirkon jäsentä, mikä oli noin 8,5 prosenttia maan väestöstä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimii seitsemän katolista arkkihiippakuntaa, joiden alaisuudessa on 22 hiippakuntaa. Lisäksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimii sotilasordinaatti sekä kasi personaaliordinaattia.
Historia.
Britteinsaaret tulivat kristilliseen uskoon jo toisen vuosisadan aikana. Paavi Gregorius Suuri lähetti 596 Rooman luostaristaan neljäkymmentä munkkia Britanniaan. Heidän johtajanaan toimi Augustinus Canterburylainen, tuleva piispa ja anglosaksisen kirkon perustaja. Saaren pohjoisosissa elivät kelttiläiset kristityt, jotka eivät halunneet joutua tekemisiin saksalaisten kanssa.
Uskonpuhdistuksen aika.
Englanti muuttui anglikaaniseksi uskonpuhdistuksen aikaan ja kehittyi samalla huomattavaksi merenkulkuvaltioksi, sekä väistämättä katolisen Espanjan vastustajaksi. Jean Calvinin opit juurtuivat Skotlantiin ja vuonna 1560 Skotlannin parlamentti päätti siirtyä kalvinilaisuuteen. Uuden tunnustuksen maahan toi John Knox, joka oli joutunut riittaan kuningatar Maria Stuartin kanssa.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Englannissa, Skotlannissa, Walesissa ja Irlannissa on omat kansalliset kirkkoneuvostonsa. Tämän lisäksi kuningaskunnassa toimii Britannian ja Irlannin kattava kirkkoneuvosto. Vapaakirkot toimiva briteissä omissa järjestöissään. Vuonna 1846 Lontoossa perustettiin Evankelinen allianssi, joka on yhteydessä nykyisin Maailman evankeliseen allianssiin.
Kristinusko Kanadassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Kanadassa. Kanadan väestöstä 53,5 prosenttia kuuluu kristillisiin kirkkoihin. Evankeliset ja helluntailaiset edustavat noin 29 prosenttia protestanteista ja seitsemää prosenttia kristittyjen kokonaismäärästä Kanadassa.
Historia.
Kanadan väestö koostuu eri puolilta maailmaa saapuneista maahanmuuttajista ja monikulttuurisuus on kanadalaista yhteiskuntaa määrittelevä piirre. Kanadan kristillistyminen tapahtui anglikaanisten, katolisten, presbyteeristen ja muiden Yhdistyneen kuningaskunnan kirkkojen toimesta.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Kanadan yhdistynyt kirkko on yksi ekumeenisen liikkeen vanhimmista järjestöistä. 1980-luvulta lähtien Kanadan kirkkojen ja ekumeenisten ryhmien välillä on käsitelty esimerkiksi sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja rauhankysymyksiä. Kanadan kirkkojen neuvostoon kuuluvat katoliset ja ortodoksiset kirkot. Kanadan Evankelinen yhteisö on Maailman evankelisen allianssin jäsen.
Enkelikakku

Enkelikakku ( tai "angel cake") on Yhdysvalloista peräisin oleva kuivakakku, jonka kuohkeus ja keveys perustuvat siihen, että kananmunista käytetään taikinaan pelkät valkuaiset. Taikinan vaaleus johtuu myös viinikiven käytöstä kohotusaineena. Kakun maustamiseen voidaan käyttää esimerkiksi pähkinöitä. Enkelikakku paistetaan tavallisesti rengasvuoassa, mutta siitä on myös laakea versio, joka on täytetty ja päällystetty täytekakuksi.
Rukousmylly

Rukousmylly on tiibetinbuddhalaisissa rituaaleissa käytettävä pyhä esine, joka koostuu varteen kiinnitetystä pyöritettävästä sylinteristä ja sen sisään laitetusta rukouspaperista tai paperirullasta. Ulkopuolelta sylinteri on koristeltu sanskritinkielisellä mantralla ”"om mani padme hum"”. Tiibetinbuddhalaiset uskovat, että rukousmyllyn pyöriessä mantrat ja paperille kirjoitut rukoukset tulevat luetuiksi. Rukousmyllyä on tapana pyörittää myötäpäivään ja ohittaa se myllyn vasemmalta puolelta. Myllyn sivussa on pyörityksen avuksi myös ketjuun kiinnitetty pallo.
Kädessä pidettävät rukousmyllyt saattavat olla halkaisijaltaan vain muutaman sentin mittaisia, kun taas suurimmat ovat halkaisijaltaan jopa kolmemetrisiä. Suuria rukousmyllyjä voi olla ainakin tiibetinbuddhalaisten luostarien pihoilla. Osa suurista rukousmyllyistä pysyy liikkeessä tuuli- tai vesivoiman avulla.
Artur Kukk

Art(h)ur Voldemar Kukk (22. kesäkuuta 1889 Hämeenlinna, Suomen suuriruhtinaskunta – 20. huhtikuuta 1958 Tallinna, Neuvosto-Viro) oli virolainen pikaluistelija, painija, nyrkkeilijä ja urheilutoimija.
Kukk oli perustamassa jo nuoruudessaan 1910-luvulla Venäjänvallan aikaisessa Vironmaan kuvernementissa urheiluseuroja, kuten tallinnalaiset Sportin ja Olympian. Tähän aikaan 1910-luvulla Kukk kilpaili erityisesti pikaluistelussa. Hän osallistui vuonna 1913 EM-kisoihin Pietarissa loppusijoituksen ollessa 10.
Itsenäistynyt Viron tasavalta lähetti vuonna 1920 Antverpenin olympialaisiin neljä virolaispainijaa; yhtenä Artur Kukkin kreikkalais-roomalaisen painin raskaassa sarjassa. Kukk pääsi toiselle kierrokselle, jossa hän hävisi ranskalaispainijalle. Seuraavana vuonna painin MM-kisat järjestettiin Helsingissä. Niissä hän tappiot kärsineenä jäi viidenneksi. Vuoden 1922 MM-kisoissa Tukholmassa Kukk oli jälleen mukana. Niissä hän voitti ensimmäisen ottelunsa, mutta hävisi pistein kaksi seuraavaa eli ruotsalaiselle Rudolf Svenssonille ja suomalaiselle Edil Rosenqvistille loppusijoituksen ollessa neljäs.
Kukk asui vuosina 1918-1931 Suomessa, pääosin Helsingissä. Suomessa ollessaan hän aloitti nyrkkeilyharrastuksen ja kilpaili raskaassa sarjassa.
Myöhemmin palattuaan Viroon hän työskenteli 1931–1949 urheiluohjaajana Harjumaalla. Hän osallistui painonnostoon ja oli perustamassa Neuvosto-Viron aikaan Spartakin painonnostotoimintaa. Lisäksi Kukk toimi aktiivisti sotienjälkeisessä Virossa nyrkkeilytuomarina.
Odinstårnet

Odinstårnet eli Odinin torni oli vuonna 1935 Odenseen, Tanskaan rakennettu 177 metriä korkea torni, joka oli aikanaan Euroopan toiseksi korkein Eiffel-tornin jälkeen. Tanskalaiset natsit tuhosivat tornin vuonna 1944 kostoksi tanskalaisten sabotaasista saksalaisia vastaan Odensessa.
Torni rakennettiin New Lillebælts -sillan rakentamisen jäännösmateriaaleista. Silloinen kruununprinssi Frederik vihki Odin-tornin käyttöön 29. toukokuuta 1935. Vuonna 2004 tornin silloiselle sijainnille rakennettiin 12 metriä korkea pienoismalli, joka nimitettiin kaatuneen tornin muistomerkiksi.
Sven Jerring

Sven Jerring (8. joulukuuta 1895 – 27. huhtikuuta 1979) oli ruotsalainen radiotoimittaja ja urheiluselostaja. Hän opiskeli kielitiedettä Uppsalan yliopistossa ja aloitti vuonna 1925 vastaperustetussa AB Radiotjänstissä eli nykyisessä Sveriges Radiossa, jossa työskenteli koko loppuelämänsä. Urheilukilpailujen lisäksi hän selosti muita merkittäviä tilaisuuksia, kuten valtiopäivien avajaisia ja kuninkaallisia juhlia. Vuosina 1925–1972 hän teki 1 785 jaksoa lapsille suunnattua "Barnens brevlåda" -ohjelmaa.
Bjerke

Bjerke on Oslon kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin keskustasta koilliseen päin Trondheimsveienin varrella. Sen pinta-ala on 7,7 neliökilometriä ja asukasluku 34 064 vuonna 2022. Bjerke on 1990-luvulta saakka ollut Norjan suhteellisesti nopeimmin kasvava kaupunginosa. Vuonna 2018 kaupunginosan asukkaista 44,2 % oli maahanmuuttajia tai kahden maahanmuuttajan lapsia. Bjerkessä sijaitsee Norjan suurin ravirata.
Koko maailma meidät näkee

Koko maailma meidät näkee on suomalaisen Ida Paul &amp; Kalle Lindroth -duon kolmas albumi, joka julkaistiin 4. marraskuuta 2022. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan viidenneksi.
Carl Edvard Walleen

Carl Edvard Walleen (25. syyskuuta 1819 Viipuri – 13. tammikuuta 1856 Pietari) oli suomalainen valtioneuvos ja vapaaherra.
Walleenin vanhemmat olivat senaatin prokuraattori, vapaaherra Carl Johan Walleen ja Eva Gustava von Willebrand ja puoliso vuodesta 1849 Vilhelmina Matilda Björkenheim (k. 1855). Walleen opiskeli Helsingfors lyceumissa, tuli ylioppilaaksi 1836 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1840. Venäjän kieltä hän opiskeli Moskovassa 1841–1842 ja suoritti tuomarintutkinnon ja suuremman kameraalitutkinnon 1843. Hän oli Moskovan sotakenraalikuvernöörinkanslian palveluksessa nimineuvoksena 1841 ja ylimääräinen virkamies Suomen valtiosihteerinvirastossa Pietarissa 1842. Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari hän oli 1843 ja valtiosihteerinviraston vt. kirjaaja 1844. Hän siirtyi sitten Suomen kenraalikuvernöörin erityistehtäviin, sai kollegiasessorin arvon 1845, tuli kenraalikuvernöörinkanslian toimitusjohtajaksi 1846 ja johtajaksi 1854. Walleenista tuli kamarijunkkari Venäjä keisarillisessa hovissa 1849 ja vapaaherra isänsä kanssa 1854. Valtioneuvoksen arvon hän sai 1855.
Gaucherin tauti

Gaucherin tauti on lysosomaalisiin kertymäsairauksiin kuuluva perinnöllinen aineenvaihdunnan häiriö. Se on lysosomaalisista kertymäsairauksista toiseksi yleisin. Gaucherin tautia aiheuttavat "GBA"-geenin mutaatiot. Sillä on autosomaalinen, peittyvä periytymistapa. Gaucherin taudissa B-glukoserebrosidaasin toiminta on alentunut tai puuttuu, mikä johtaa aineenvaihduntatuotteiden kertymiseen makrofagien lysosomeihin. Kertymiä esiintyy etenkin pernassa, maksassa, luuytimessä ja keuhkoissa.
Gaucherin taudin kuvasi ensimmäisenä Philippe Gaucher vuonna 1882.
Tautimuodot ja oireet.
Oirekuvassa on yksilöllistä vaihtelua ja Gaucherin tauti voidaan ilmenemismuotojensa mukaan jaotella toisistaan poikkeaviin alatyyppeihin. Tyypin 1 Gaucherin tauti ilmenee noin 90–95 %:lla kaikista potilaista. Se saatetaan todeta missä tahansa iässä. Mahdollisiin yleisoireisiin kuuluu väsymys. Luustomuutosten seurauksena saattaa ilmetä kiputiloja. Verenkuvassa voivat paljastua anemia ja alentunut verihiutaleiden määrä. Lisäksi voidaan havaita maksan ja pernan laajenemista sekä luiden muutoksia, murtumia ja kuolioita. Maksan ja pernan laajeneminen aiheuttaa vatsan turvotusta, joka on tyypillinen varhainen oire. Usein esiintyy verenvuototaipumusta. Gaucherin taudin vaikeusaste on vaihteleva eikä kaikilla potilailla selkeitä oireita välttämättä ilmene.
Tyypin 2 Gaucherin tauti puhkeaa äkillisesti varhaislapsuudessa. Sille tyypillisiä ovat splenomegalia ja neurologiset ongelmat, kuten muutos lihasjänteydessä ja motoristen taitojen taantuminen. Tyypin 2 Gaucherin tauti on nopeasti etenevä ja johtaa yleensä kuolemaan muutamassa vuodessa. Tautimuodossa esiintyy aivorungon toiminnan poikkeavuus. Tyypin 3 Gaucherin tauti puolestaan on subakuutti ja alkaa lapsuus- tai nuoruusiässä. Sille tyypillisiä ovat etenevät neurologiset oireet, epileptiset kohtaukset ja liikkeiden koordinaation vaikeudet. Verenkuva ja sisäelinmuutokset vastaavat tyypin 1 Gaucherin taudissa ilmeneviä. Tyypin 3 Gaucherin tauti etenee hitaammin kuin tyypin 2 Gaucherin tauti. Elinikä jää tyypillisesti 20–40 vuoteen.
On kuvattu myös harvinainen fataali sikiöaikainen tautimuoto. Lisäksi Gaucherin taudista tunnetaan sydänoirein ilmenevä muoto, jossa aortta- ja hiippaläpät vähitellen kalkkeutuvat.
Diagnostiikka, hoito ja esiintyvyys.
Gaucherin tauti voidaan todeta perimän tutkimuksella, mikäli veritäplätestissä on havaittu alentunut B-glukoserebrosidaasiaktiivisuus. Tyypin 1 Gaucherin tautia voidaan hoitaa suonensisäisellä entsyymikorvaushoidolla tai substraattia vähentävällä tablettihoidolla. Gaucherin taudin esiintyvyys Suomessa on tuntematon. Kansainvälisesti esiintyvyydeksi on arvioitu noin 1–9/100 000.
Severin parhaat 1

Severin parhaat 1 on Esa Pakarisen kokoelma-albumi vuodelta 1972. Levy sisältää Pakarisen "alter-egon" Severi Suhosen parhaita lauluja vuosien varrelta Pakarisen uusina sovituksina/versioina. 
Albumi on julkaistu vinyylilevynä sekä C-kasettina. Toinen osa julkaistiin kolme vuotta myöhemmin vuonna 1975. Vuonna 2011 julkaistu "Meiltähän tämä käy! Kaikki levytykset 1951–1988" -kokoelma sisältää kaikki albumin kappaleet.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Esa Pakarinen. Vuoden 2011 "Meiltähän tämä käy!" -kokoelman mukaan "Marin kanssa soutelemassa" kappaleen säv. ja san. Iivari Kainulainen.
B-puoli.
Vuoden 2011 "Meiltähän tämä käy!" -kokoelmassa "Talakoo polokka" -kappaleen nimi "Talakoopolokka", "Hiliman kaksoset" -kappaleen nimi "Savonmuan Hiliman tyttäret" sekä "Kun minä illalla kyllään läksin" -kappaleen nimi "Kun minä läksin kyllään".
Pakarinen on levyttänyt kappaleet "Suhmuran Santra" aiemmin vuosina 1966 ja 1988, "Mualiman mukavin ilta" vuonna 1969, "Piikalikka Nilsijästä" vuonna 1964, "Talakoopolokka" vuosina 1956 ja 1988, "Hiliman kaksoset/Savonmuan Hiliman tyttäret" vuonna 1963, "Hullu hanuri" vuosina 1954, 1972 (orkesterin kanssa) ja 1988, "Kuti-kuti-kut" vuonna 1966, "Joensuun Elli" vuonna 1988, "Kun minä illalla kyllään läksin/Kun minä läksin kyllään" vuonna 1964, "Lentävä kalakukko" vuosina 1951, 1961, 1966, 1970 (eri sanoituksilla) ja 1988, "Hilima männöö vihille vuonna 1963 sekä "Marin kanssa soutelemassa" vuonna 1966.
Levänen (Taipalsaari)

Levänen on kylä Taipalsaaren kunnassa, Etelä-Karjalassa. Levänen sijaitsee Taipalsaaren Kirkkosaaresta pohjoiseen Leväsensalmen pohjoispuolella mantereella, mutta osaa kylästä on myös Kirkkosaaren puolella. Leväsen ja Kirkkosaaren välillä olevan Pien-Saimaaseen kuuluvan Leväsensalmen yli kulkee pengerretty silta, jossa on veneaukko. Sillan yli kulkee Savilahdentie (Seututie 408), joka kulkee Taipalsaarelta Leväsen kylän halki kohti Savitaipaletta länteen. Leväsessä on useita maatiloja, sekä useita omarantaisia kesämökkejä. Kylän asukkaista moni työskentelee maataloudessa.
Leväsen naapurikyliä sen eteläpuolella ovat Kirkkosaaren puolella olevat Olkkolan ja Hovinmäen kylät. Leväsestä länteen Savilahdentietä kuljettaessa tie haarautuu etelään Haikolantieksi, jota pitkin kuljettaessa vastaan tulevat Haikolan ja Ukkolan kylät. Leväsen kylästä Savilahdentieltä taas pohjoiseen haarautuu Suolahdentie, joka kulkee kohti Taipalsaaren Peltoin kylää, jonka pohjoispuolella on Sillanmäen kylä ja Taipalsaaren ampuma-alue. Vesistösuhteista Leväsen etelä- ja lounaispuolella on Pien-Saimaan Laitsaarenselkä, ja itäpuolella Maaveden Suolahti sekä Piispalanselkä.
Leväsen itäosassa sijaitsee entinen Leväsen kansakoulu, joka toimi alakouluna vuoteen 2009 saakka. Koulutoiminnan päätyttyä rakennuksessa on toiminut muun muassa hotelli. Koulun pihalla toimii kyläläisten käytössä oleva jääkiekkokaukalo. Leväsensalmen länsipuolella Tikkaniemessä on myös yleinen uimaranta. Kylässä toimivia yhdistyksiä ovat ainakin Leväsen seudun kyläyhdistys ry ja Leväsen Metsästysyhdistys ry. Kyläyhdistys järjestää muun muassa onki- ja pilkkikilpailuja. Leväsen ja Peltoin kylät tekevät tiivistä yhteistyötä ja Leväsen seudun kyläyhdistys on esimerkiksi rakennuttanut Peltoin lintutornin vuonna 2020.
Leväsestä on noin 10 kilometrin matka Savilahdentietä kaakkoon Taipalsaaren kirkonkylälle, jossa sijaitsevat lähimmät palvelut kuten Taipalsaaren hyvinvointiasema, ruokakauppa ja esikoulu ja alakoulu. Kirkonkylältä vielä 4 km etelään sijaitsee Saimaanharju, jossa on kaksi ruokakauppaa, kirjasto, päiväkoti ja yläkoulu. Leväsestä on 25 kilometrin matka Lappeenrannan kaupunkiin, jossa sijaitsee monia työpaikkoja, palveluita, Etelä-Karjalan keskussairaala, Lappeenrannan rautatieasema ja toisen asteen oppilaitokset sekä kaksi korkeakoulua. Leväsestä noin 17 kilometriä länteen on myös Savitaipaleen keskusta, jossa on myös monia palveluita, kuten useita myymälöitä ja Savitaipaleen lukio.
Von Gierken tauti

Von Gierken tauti on tyypin I glykogeenin varastoitumissairaus. Se aiheuttaa entsyymipuutoksista johtuvaa glykogeenin haitallista kertymistä. Sairaus jaotellaan tyyppeihin Ia ja Ib, joista ensin mainitussa entsyymipuutos koskee glukoosi-6-fosfataasia ja jälkimmäisessä glukoosi-6-fosfaattitranslokaasia. Von Gierken tauti on perinnöllinen, ja sen kuvasi ensimmäisenä vuonna 1929 Edgar von Gierke, joka havaitsi liiallisen glykogeenin kertymisen maksaan ja munuaisiin kahden lapsen ruumiinavausraporteissa.
Osalla von Gierken taudista kärsivistä hypoglykemia ja laktaattiasidoosi voivat ilmetä jo vastasyntyneisyyskaudella. Yleisemmin kuitenkin 3–6 kuukauden iässä kehittyvät sairauden merkkeinä hepatomegalia ja hypoglykemia. Laboratoriolöydöksinä voidaan havaita hypoglykemia, laktaattiasidoosi, hyperurikemia, hyperkolesterolemia ja hypertriglyseridemia. Lisäksi von Gierken taudin tyypistä Ib kärsivillä potilailla ilmenee neutropenia, joka aiheuttaa toistuvia bakteeri-infektioita. Ilman hoitoa lapsen kasvu jää jälkeen normaalista ja ilmenee motorinen kehitysviive. Toistuvat hypoglykemiatilat voivat myös johtaa aivovaurion myötä kognitiivisen kehityksen häiriöön. Ruokavaliohoidolla ja elämäntavoilla voidaan ehkäistä hypoglykemiaa ja parantaa elinajanodotetta. Pitkäaikaiskomplikaatiot ovat kuitenkin mahdollisia. Niihin lukeutuvat munuaisten vajaatoiminta, maksan adenoomat ja hepatosellulaarinen karsinooma. Hepatosellulaarinen karsinooma eli maksasolusyöpä kehittyy todennäköisimmin adenooman pohjalta. Potilailla voi myös olla verenvuotohäiriöitä ja D-vitamiinin puutoksen seurauksina luunmurtumia sekä osteoporoosia. Vaikeat hyperlipidemia ja hypertriglyseridemia kasvattavat ksantoomien, akuutin haimatulehduksen ja varhaisen ateroskleroosin riskiä. Hyperurikemia voi aiheuttaa kihtiä. Naispuolisilla potilailla saattaa ilmetä menorragiaa ja munasarjojen monirakkulaoireyhtymää. Tyypin Ib von Gierken taudin on todettu kasvattavan Crohnin tautia muistuttavan enterokoliitin ja kilpirauhasen vajaatoiminnan riskiä.
Von Gierken taudin tyyppi Ia johtuu mutaatioista kromosomin 17q21 geenissä G6PC. Tyyppi Ib johtuu mutaatioista kromosomin 11q23.3 geenissä SLC37A4. Väestötasolla von Gierken taudin ilmaantuvuus on noin 1/100 000. 80 % tapauksista on tyypin Ia tauteja, 20 % tyypin Ib tauteja. Ashkenaasijuutalaisilla tautia on havaittu esiintyvän viisi kertaa yleisempänä kuin muissa väestöissä.
Durhamin piirikunta

Durhamin piirikunta () on piirikunta, joka sijaitsee Pohjois-Carolinan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan asukkaita oli 324 833.
Forbes–Corin tauti

Forbes–Corin tauti (myös "Forbesin tauti", "Corin tauti") on tyypin III glykogeenin varastoitumistauti.
Oireet.
Forbes–Corin taudissa elimistön soluihin kertyy glykogeenia, joka on rakenteeltaan poikkeavaa ja heikentää tiettyjen elinten sekä kudosten toimintaa. Forbes–Corin tauti on jaoteltu neljään alatyyppiin, joista ensimmäinen ja kolmas aiheuttavat ongelmia pääasiassa maksassa ja lihaksissa. Toinen ja neljäs tyyppi koskevat yleensä vain maksaa. Ensimmäinen ja toinen alatyyppi ovat yleisimmät; tyyppien IIIc ja IIId glykogeenin varastoitumissairaudet ovat äärimmäisen harvinaisia. Forbes–Corin tautia sairastavilla voi esiintyä vauvaiästä asti hypoglykemiaa ja hyperlipidemiaa sekä kohonnut maksaentsyymien taso. Yleensä kasvun myötä lapselle kehittyy hepatomegalia. On kuitenkin tyypillistä, että maksan koko normalisoituu nuoruusiällä. Osalle potilaista silti kehittyvät myöhemmässä elämänvaiheessa kirroosi ja maksan vajaatoiminta. Forbes–Corin tautia sairastavilla lapsilla on usein hidastunut pituuskasvu, ja potilaat saattavat jäädä lyhytkasvuisiksi. Pienellä osalla potilaista esiintyy maksan adenoomia.
Forbes–Corin taudin ensimmäisessä tyypissä yleisiä varhaislapsuuden oireita ovat hypotonia ja lievä lihasheikkous, myopatia. Myopatia voi vaikeutua nuoreen aikuisikään tai keski-ikään mennessä. Lihasten heikkenemistä voi ilmetä sekä sydänlihaksessa että luurankolihaksissa. Mahdollisesta kardiomyopatiasta huolimatta Forbes–Corin tautiin ei yleensä liity sydämen vajaatoimintaa.
Syyt ja esiintyvyys.
Forbes–Corin tauti johtuu "AGL"-geenin mutaatiosta, jonka seurauksena glykogeenia haaroittava entsyymi toimii puutteellisesti tai ei toimi lainkaan. Sairaudella on autosomaalinen, peittyvä periytymistapa.
Yhdysvalloissa Forbes–Corin taudin ilmaantuvuudeksi on arvioitu 1/100 000. Pohjois-Afrikan juutalaista syntyperää olevilla on kuitenkin kuvattu poikkeuksellisen laajaa esiintyvyyttä; näistä yhden henkilön 5 400:sta arvioidaan sairastavan Forbes–Corin tautia. Tyypin a Forbes–Corin taudilla on vielä korkeampi esiintyvyys (1/3 600) Färsaarilla. Tämä johtuu perustajavaikutuksesta. Tyypin a Forbes–Corin tauti on taudin ilmenemismuodoista yleisin; se kattaa noin 85 % kaikista tapauksista. Tyyppi b todetaan noin 15 %:lla potilaista. Tyypit c ja d ovat niin harvinaisia, että niiden oirekokonaisuudet ovat jääneet puutteellisesti kuvatuiksi.
Andersenin tauti

Andersenin tauti on tyypin IV glykogeenin varastoitumissairaus. Sen on arvioitu kattavan noin kolme prosenttia kaikista glykogeenin varastoitumissairauksista.
Andersenin tauti johtuu glykogeenia haaroittavan entsyymin puutoksesta. Sen taudinkuva on erittäin vaihteleva ja sitä voidaan jaotella oireiden alkamisajankohdan sekä oirekuvan pohjalta eri alatyyppeihin. Yleisesti ottaen Andersenin tautia pidetään vaikeampana kuin monia muita glykogeenin varastoitumissairauksia. Vaikeimmissa tapauksissa oireet alkavat sikiöaikana. Näissä tapauksissa potilas kuolee jo vastasyntyneisyyskaudella. Synnynnäisestä tautimuodosta kärsiville tyypillisiä ovat vaikea hypotonia, kardiomyopatia, hengitysvajaus ja neurologiset oireet. Ensimmäisten elinkuukausien aikana voivat ilmetä hypotonisuuden lisäksi hepatomegalia ja kehitysviiveet. Myös kirroosi, porttilaskimon hypertensio ja askites voivat kehittyä nopeasti. Klassisesta hepaattisesta Andersenin taudin muodosta kärsivät lapset yleensä kuolevat ilman maksansiirtoa viiden vuoden ikään mennessä. Myös synnynnäinen neuromuskulaaripainotteinen muoto johtaa kuolemaan yleensä varhaislapsuudessa. Joissain tapauksissa lapsuusiän Andersenin taudin oirekuvaa kuitenkin hallitsee maksasairaus, joka ei ole luonteeltaan etenevä. Tunnetaan myös harvinainen lapsuusiällä puhkeava Andersenin taudin muoto, jota hallitsee vaikeusasteeltaan vaihteleva neuromuskulaarinen oirekuva. Oireilu voi alkaa elämän toisella vuosikymmenellä ja ilmetä lievänä tai olla vaikeampi, etenevä ja johtaa kuolemaan nuorella aikuisiällä. Ei-synnynnäiset, myöhemmin kehittyvät Andersenin taudin muodot aiheuttavat tyypillisesti lihasheikkoutta, kardiomyopatiaa ja sydämen vajaatoiminnan. Eräillä potilailla lihasoireita alkaa ilmetä vasta aikuisiällä.
Andersenin tauti johtuu mutaatioista "GBE1"-geenissä. Sillä on autosomaalinen, peittyvä periytymistapa. Diagnostiikassa avuksi ovat entsyymipuutoksen toteaminen ja glykogeenin määrän poikkeavuuden toteaminen maksakoepalalla. Andersenin taudissa voidaan tehdä maksansiirto, mikäli sydänsairautta ei esiinny. Ei-synnynnäisten, myöhemmin puhkeavien tautimuotojen ennuste riippuu taudin laajuudesta, vaikeusasteesta ja etenemisen tilasta. Andersenin tauti nimettiin sen vuonna 1956 kuvanneen Dorothy Hansine Andersenin mukaan.
Tyypin 9 glykogeenin varastoitumissairaus

Tyypin 9 glykogeenin varastoitumissairaus on glykogeenin varastoitumissairauksiin kuuluva perinnöllinen aineenvaihduntasairaus. Se aiheuttaa glykogeenin kertymistä yleensä maksaan. Taudista tunnetaan myös huomattavasti harvinaisemmat muodot, joissa sairaus koskettaa joko vain lihaksia tai sekä maksaa että lihaksia.
Tyypin 9 glykogeenin varastoitumissairaudessa, jossa oireet ovat maksapainotteiset, ilmenevät ensimmäiset merkit sairaudesta yleensä varhaislapsuudessa. Tyypillisiä oireita ovat hepatomegalia ja hidastunut pituuskasvu. Paaston aikana voi ilmetä hypoglykemia tai ketoosi. Lisäksi maksapainotteisessa tautimuodossa saattavat esiintyä motorinen kehitysviive, lievä lihasheikkous ja viivästynyt murrosikä. Maksaa koskevassa tautimuodossa oireet yleensä helpottuvat iän myötä, ja tavallisesti aikuisiällä pituus on normaali. Harvinaisissa tapauksissa kehittyy palautumaton maksasairaus, kirroosi. Lihasoireiden hallitsema taudinkuva on hyvin harvinainen ja puutteellisesti tunnettu. Siinä oireiden alkamisajankohta on vaihdellut lapsuudesta aikuisuuteen. Oireita ovat olleet väsymys, lihaskipu, lihaskrampit ja etenevä lihasheikkous. Lihasoireet korostuvat fyysisen rasituksen aikana. Lihaspainotteinen tautimuoto voi aiheuttaa myoglobinurian, jossa myoglobiinia erittyy virtsaan. Tämä voi tuottaa virtsaan punaisen tai ruskean värin. Eräillä potilailla sairaus ilmenee sekamuotoisena. Tällöin maksa- ja lihaspainotteisten tautityyppien piirteet yhdistyvät, mutta lihasoireet jäävät usein suhteellisen lieviksi.
Tyypin 9 glykogeenin varastoitumissairauden tyypillisestä hepaattisesta muodosta kärsii arviolta yksi ihminen 100 000:sta. Lihaspainotteinen ja sekamuotoinen tautimuoto ovat paljon harvinaisempia. Tyypin 9 glykogeenin varastoitumissairautta tiedetään aiheuttavan mutaatioiden geeneissä "PHKA1", "PHKA2", "PHKB" ja "PHKG2". Oireet johtuvat fosforylaasikinaasin toiminnan puutteellisuudesta. "PHKA1"- ja "PHKA2"-geenien aiheuttama sairaus periytyy peittyvästi X-kromosomissa. "PHKB"- ja "PHKG2"-geenien mutaatioiden aiheuttamalla taudilla puolestaan on peittyvä autosomaalinen periytymistapa. Tyypin 9 glykogeenin varastoitumissairauden ennuste on hyvä.
Lysosomaaliset kertymäsairaudet

Lysosomaaliset kertymäsairaudet ovat harvinaisia aineenvaihduntasairauksia, jotka johtuvat solujen lysosomeissa esiintyvien entsyymien puutteellisesta toiminnasta. Oirekuva vaihtelee sen mukaan, mitä entsyymiä puutos koskee. Usein lysosomaaliset kertymäsairaudet kuitenkin ovat eteneviä ja niissä hallitsevia ovat neurologiset oireet.
Oireita alkaa ilmetä viimeistään tilanteessa, jossa entsyymiaktiivisuus on vain 10–15 % tavallisesta. Entsyymipuutos voi olla myös täydellinen, jolloin oirekuva on vaikeampi ja varhaisempi. Ennuste vaihtelee diagnoosikohtaisesti ja yksilöllisesti, mutta entsyymin täydellinen toimimattomuus usein johtaa kuolemaan varhaislapsuudessa. Useimpien lysosomaalisten kertymäsairauksien periytymistapa on autosomaalinen ja peittyvä. Ensimmäisenä lysosomaalisista kertymäsairauksista kuvattiin Gaucherin tauti vuonna 1882, sitten Fabryn tauti vuonna 1898. Lysosomaalisten kertymäsairauksien yhteenlasketuksi esiintyvyydeksi on arvioitu 1/7 000–1/8 000. Gaucherin tauti on yleisin (esiintyvyys arviolta 1/57 000), mutta sialidooseja esiintyy vain arviolta yhdellä elävänä syntyvällä lapsella 4 200 000:sta.
Diagnoosit.
Lysosomaaliset kertymäsairaudet voidaan jaotella eri alaryhmiin esimerkiksi sen mukaan, mitä aineenvaihduntatuotetta elimistöön kertyy haitallisesti. Laajoihin alaryhmiin kuuluvat mukolipidoosit, sfingolipidoosit, glykoproteinoosit ja mukopolysakkaridoosit. Myös NCL-taudit lukeutuvat lysosomaalisiin kertymäsairauksiin. Aakkosjärjestyksessä lysosomaalisia kertymäsairauksia ovat:
Gamle Oslo

Gamle Oslo on Oslon kaupunginosa. Se sijaitsee ydinkeskustan itäpuolella ja siihen kuuluu myös Oslon edustalla sijaitsevia saaria. Oslo sijaitsi alun perin Gamle Oslon alueella, ennen kuin se suuren tulipalon jäljiltä siirrettiin nykyiseen paikkaansa 1620-luvulla. Uusi kaupunki oli vuoteen 1924 saakka nimeltään Kristiania, joten Oslo viittasi tuolloin juuri Gamle Oslon alueeseen.
Torggata

Torggata on Oslon keskustassa sijaitseva katu, joka ulottuu Stortorvetilta Ankertorgetille. Sen varrella sijaitsee lisäksi Youngstorget. Torggata on suosittu kävelykatu.
Enhanced Games

Enhanced Games (suom. ’tehostetut kisat’) on suunnitteilla oleva monilajinen urheilutapahtuma, jossa kilpailijoiden sallitaan käyttää tavallisessa urheilussa kiellettyjä menetelmiä, erityisesti suorituskykyä parantavia aineita eli dopingaineita. 
Ensimmäiset Enhanced Gamesit järjestetään Resorts Worldissa Las Vegasissa Nevadassa 21.–24. toukokuuta 2026. Lajiohjelmassa ovat painonnosto, uinti ja yleisurheilu. Painonnostolajit ovat tempaus ja työntö, uintilajit 50 ja 100 metrin vapaauinti ja perhosuinti, ja yleisurheilulajit 100 metrin juoksu sekä miesten ja naisten pika-aidat.
Kisojen perustaja on australialainen yrittäjä Aron D’Souza. Hän sanoo haluvansa antaa urheilijoille mahdollisuuden kokeilla rajojaan.
Kisoihin osallistuvien urheilijoiden dopingin käyttöä valvotaan. Urheilijat saavat käyttöönsä vain Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkeviraston hyväksymiä aineita, kuten anabolisia steroideja, testosteronia ja kasvuhormonia. Dopingin käytön voi aloittaa vasta vuonna 2025, ja se tapahtuu lääkärien valvonnassa. Urheilijat testataan ennen dopingin käytön aloittamista, ja lääkärit antavat jokaiselle urheilijalle yksilöllisen suosituksen. Sitä ei kuitenkaan ole pakko noudattaa, eikä dopingia ole pakko käyttää. Kisojen jälkeen urheilijoita seurataan vielä viiden vuoden ajan.
Kisoissa sallitaan myös raajaproteesit, edistynyt juoksukenkäteknologia ja uimapukuteknologia.
Kisoissa on suuret palkintorahat: esimerkiksi 50 ja 100 metrin perhosuinnin voittaja saa 250 000 dollaria. Kilpailuihin ovat sijoittaneet esimerkiksi 1789 Capital -sijoitusyhtiö, Peter Thiel, Balaji Srinivasan ja Christian Angermayer.
Kisoihin ovat ilmoittautuneet muun muassa uimarit James Magnussen, Kristian Gkolomeev ja Ben Proud sekä pikajuoksija Fred Kerley.
Kansainvälinen olympiakomitea ja Maailman antidopingtoimisto ovat kutsuneet Enhanced Games -kisoja vastuuttomiksi ja vaarallisiksi, ja pitävät niitä reilun pelin ja reilun kilpailun vastaisina.
Viktorija Amelina

Viktorija Jurijivna Amelina (ukr. Вікторія Юріївна Амеліна; 1. tammikuuta 1986 Lviv, Ukrainan SNT – 1. heinäkuuta 2023 Kramatorsk, Ukraina) oli ukrainalainen novellisti ja lastenkirjailija. Ukrainan sodan aikana Amelina ryhtyi keräämään tietoa Venäjän tekemistä sotarikoksista matkustamalla Ukrainan takaisin valtaamille alueille ja haastattelemalla todistajia. Hän kuoli ohjusiskussa, jonka Venäjä teki Kramatorskiin kesäkuun lopulla 2023, kun hän oli ystäviensä kanssa syömässä ravintolassa. Ennen kirjailijanuraansa Amelina oli valmistunut Lvivin polyteknisestä yliopistosta ja työskennellyt useita vuosia IT-alalla.
Yksityiselämä.
Amelina kasvoi venäjänkielisessä perheessä, mutta ei tuntenut kulttuurista yhteyttä Venäjään. Vuoden 2014 vallankumouksen yhteydessä hän oli mukana Maidanin mielenosoituksissa. 
Amelina oli naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi.
Rakkaus ja anarkia

Rakkaus ja anarkia (ruots. "Kärlek och anarki") on Netflixin ruotsinkielinen romanttinen draamakomedia. Sen ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin marraskuussa 2020, ja kyseessä on Netflixin toinen ruotsinkielinen alkuperäissarja. Sarjan on luonut Lisa Langseth, ja sen pääosia esittävät Ida Engvoll ja Björn Mosten.
"Rakkaus ja anarkia" kertoo perheenäiti Sofiesta, joka kohtaa uudella työpaikallaan kirjakustantamossa nuoren IT-tukihenkilön Maxin. Pari aloittaa anarkistisen flirttailuleikin. "Me Naisten" mukaan ""Rakkaus ja anarkia" on keskivertoa rohkeampi komedia".
Severin parhaat 2

Severin parhaat 2 on Esa Pakarisen kokoelma-albumi vuodelta 1975. Levy on jatkoa kolme vuotta aiemmin julkaistulle Severin parhaat 1 -levylle. 
Levy sisältää Esa Pakarisen "alter-egon" Severi Suhosen parhaita lauluja vuosien varrelta, muutamia uusina versioina. 
Albumi on julkaistu vinyylilevynä sekä C-kasettina Rytmi-levymerkille. Vuonna 2011 julkaistu "Meiltähän tämä käy! Kaikki levytykset 1951–1988" -kokoelma sisältää kaikki albumin kappaleet.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Esa Pakarinen. 
B-puoli.
Pakarinen levyttänyt kappaleet "Pöllö kanatarhassa" myös vuonna 1966, "Kalajuttuja" vuonna 1952, "Saanassa" vuosina 1963 ja 1988, "Kämärin kutsu" vuonna 1987 sekä kappaleen "Severi Suhosen jenkka" vuosina 1951 ja 1988.