tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Trygve Dehli Laurantzon

Trygve Dehli Laurantzon (20. maaliskuuta 1903 Kristiania – 21. toukokuuta 1975 Hamar) oli norjalainen poliitikko, maanviljelijä ja maataloustieteilijä. Hän toimi viikkojen ajan Norjan natsimiehityksen aikaisena maatalousministerinä.
Laurantzonin vanhemmat olivat kenraalimajuri Jacob Ager Laurantzon ja Bergljot Dehli. Hänen isoisänsä oli Ole Dehli. Laurantzon varttui enimmäkseen Kristianiassa ja sai siellä oppiarvon taiteessa vuonna 1921. Hän oli kiinnostunut myös maataloudesta ja opiskeli alaa vuosina 1924–1927 Norges landbrukshøgskolessa Åsissa. Hän valmistui agronomina vuonna 1927. Laurantzon johti Frebergin maatilaa Hedmarkin läänissä vuosina 1927–1931, Dalfarmen-nimistä tilaa 1931–1935 ja vuodesta 1935 miltei kuolemaansa Sørbryhnin maatilaa Romedalissa.
Laurantzon oli Nasjonal Samlingin jäsen vuodesta 1933 ja toimitti vuosina 1941–1945 sen "Norsk Jord" -lehteä. Toisen maailmansodan loppukuukausina hän toimitti myös "Nationen"-lehteä. Laurantzon oli natsimiehityksen alaisen Norjan maatalousministerinä 21. huhtikuuta – 8. toukokuuta 1945 Thorstein Fretheimin seuraajana. Sodan jälkeisessä oikeudenkäynnissä Laurantzon tuomittiin yhteistyöstään miehittäjien kanssa viideksitoista vuodeksi pakkotyöhön, mutta hänet vapautettiin jo vuonna 1950.
Laurantzon kehitti pitkin Norjaa maataloudellisiin kokeiluihin tarkoitettuja maanviljelijöiden järjestöjä ("forsøksring"). Vuonna 1937 perustettiin ensimmäisenä tällaisena yhdistyksenä Hedmark Forsøksring, jonka johdossa Laurantzon toimi. Hankkeen tukijoihin kuului professori Mikkel Ødelien. Vuonna 1955 Toteniin perustettiin vastaava yhdistys. Tämän jälkeen saman mallin mukaiset järjestöt yleistyivät voimakkaasti. Monissa perustamista edeltäneissä kokouksissa osallistujana oli Laurantzon, joka toimi myös yhteyshenkilönä. Vuonna 1962 järjestöille perustettiin kattojärjestö Landbrukets Forsøksringer. Laurantzon toimi sen ensimmäisenä puhemiehenä yhdeksän vuoden ajan. Hedmark Forsøksringiä hän johti vuoteen 1975 saakka. Hän loi myös yhteyksiä naapurimaihin; hän kehitti laajaa yhteistyötä vastaavien yhdistysten kanssa Ruotsissa, Tanskassa ja Suomessa. Laurantzon oli aktiivinen kirjoittaja maatalousaiheista ja oli vuonna 1958 perustamassa "Jord og Avling" -lehteä. Hän toimitti sitä vuoteen 1969 saakka.
Laurantzon oli vuodesta 1928 naimisissa Johanne Sandbergin kanssa. Sandberg oli kapteeni, maanviljelijä Ole Rømer Aagaard Sandbergin ja Hanna Kragin tytär.
Demonaksin elämä

Demonaksin elämä (, ) on Lukianoksen kirjoittama filosofi Demonaksin elämäkerta tai paremminkin kokoelma anekdootteja hänen elämästään.
Historia.
Lukianos eli ja kirjoitti Rooman valtakunnassa 100-luvulla. Hänen "Demonaksin elämänsä" kertoi kyynistä filosofiaa elvyttämään pyrkineestä Demonaksista, joka eli samalla vuosisadalla suunnilleen keisari Hadrianuksen aikana. Hän otti esikuvaukseen kyynikko Diogenes Sinopelaisen, jota piti puolestaan Sokrateen hyveiden uskollisimpana edustajana. Lukianos sanoo tunteneensa Demonaksin henkilökohtaisesti ja olleensa hänen oppilaansa. Lukianoksen teos on päälähde Demonaksin elämään.
Sisältö.
Lukianoksen teos ei nimestään huolimatta ole varsinainen elämäkerta siinä mielessä, että tarjoaisi jonkinlaisen yhtenäisen esityksen aiheesta, vaan enemmänkin kokoelma Demonaksiin liittyviä anekdootteja ("khreia"). Siinä ei lyhyen johdannon jälkeen ole juuri lainkaan jatkuvaa kerrontaa. Anekdootit ovat lyhyitä ja humoristisia. Demonaksia ei koskaan esitetä keskustelemassa filosofiasta, niin kuin Platon ja Ksenofon esittävät Sokrateen. Teoksen tyyliä on arveltu Lukianoksen tekemäksi tarkoitukselliseksi retoriseksi valinnaksi, joka jäljittelee kyynikoita itseään. Samanlaiset anekdoottikokoelmat olivat tyypillisiä myös muiden filosofien ja erityisesti kyynikkofilosofien elämästä kerrottaessa, hyvänä esimerkkinä Diogenes Laertioksen "Merkittävien filosofien elämät ja opit".
Teoksessa Lukianos esittää Demonaksin ihannoidussa valossa, lähes täydellisen viisaana ja hyvänä, ja kuvaa hänet rakastettavana, hyväntuulisena hahmona, joka eli onnellista elämää ja jota muut rakastivat ja kunnioittivat. Hän tuo esille Demonaksin suorapuheisuuden (), vapauden intohimoista () ja yksinkertaisen elämäntavan (). Lukianos sanoo kirjoittaneensa teoksensa, jotta nuorten, jotka haluavat opiskella filosofiaa, ei tarvitse tyytyä pelkkiin muinaisaikaisiin esikuviin, vaan he voivat pyrkiä jäljittelemään myös Demonaksia.
Suurimmaksi osaksi teos koostuu Demonaksin lausumista sukkeluuksista, joilla on tarkoitus havainnollistaa hänen nopeaa älyään. Eräitä esimerkkejä näistä ovat:
Stanley Bruce

Stanley Melbourne Bruce (15. huhtikuuta 1883 – 25. elokuuta 1967) oli Australian kahdeksas pääministeri vuosina 1923-1929. Hänen kaudellaan tehtiin laaja-alaisia uudistuksia Australian yhteiskunnassa. Hänen pääministerikautensa päättyi selvään tappioon vuoden 1929 parlamenttivaaleissa. Pääministerin uransa jälkeen Bruce loi menestyneen uran diplomaattina; hän oli lähettiläänä Yhdistyneessä kuningaskunnassa (1933-1945) ja toimi Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestössä vuosina 1946-1951. Vuonna 1947 hänet aateloitiin Britanniassa Melbournen varakeivi Bruceksi ().
Syväjärvi (Ilomantsi)

Syväjärvi on matala erämaajärvi Ilomantsin koillisosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 4,9 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 93 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede.
Syväjärven pituus kaakosta luoteeseen on 4,3 kilometriä. Järven luoteisosan muodostaa mutkainen Tervalahti. Pääallas koostuu selkävedestä ja muutamasta lahdesta (Kotalahti, Aittolahti, Aitalahti). Laajin niemimaa on länsirannan Sissosenniemi. Noin 40 prosenttia Syväjärvestä on vähintään 1,5 metriä ja enintään 3 metriä syvä. Noin 20 prosenttia on enintään 1,5 metriä syvä. Syvin kohta, 6 metriä, sijaitsee pääaltaan luoteisosassa.
Syväjärven ainoa saari on järven koillisosassa sijaitseva runsaan viiden hehtaarin laajuinen Syvänjärvensaari. Syväjärven rannoilla on vain muutama pientalo, muun muassa luoteisrannan Tervalahdenrutnikan kohdalla.
Syväjärveen laskee Hoikanpuro etelästä Hoikka-järveltä (185,3 metriä mpy), Lakonpuro lännestä Lakonjärveltä (184,1 metriä mpy) ja Tervapuro luoteesta Tervalammelta (185,3 metriä mpy). Syväjärvi laskee pohjoisrannalta alkavaa Joutenlamminpuroa pohjoiseen kohti Hietajokea, joka laskee kaakkoon Yliseen Aittojärveen (179,9 metriä mpy), joka laskee edelleen Aliseen Aittojärveen (179,2 metriä mpy). Alinen Aittojärvi laskee etelään Pyötikköön, josta alkaa Koitajoki. Alinen Aittojärvi sijaitsee osittain Venäjän alueella. Syväjärvi laskee Koitajoen uomaan myös kaakkoisrannalta alkavaa laskuojaa, joka virtaa korpijärvien kautta Pyötikköön.
Syväjärven vesitilavuus on 13 860 000 kuutiometriä.
Syväjärvi (04.932.1.029) kuuluu Koitajoen yläosan alueeseen (04.932), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ylä-Koitajoen valuma-alue (04.93) ja ensimmäinen on Koitajoen valuma-alue (04.9). Koitajoen yläosan alueeseen kuuluu 54 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Viisi laajinta ovat Syväjärvi, Alinen Aittojärvi, Hoikka, Alinen Hietajärvi ja Lahnajärvi.
Ilomantsissa on myös toinen Syväjärvi (04.922.1.052). Se sijaitsee Nuorajärven alueella noin 50 kilometriä Koitajoen yläosan alueen Syväjärveltä etelään.
Psion Series 3

Psion Series 3 oli Psionin sarja kämmentietokoneita. Neljä päämallia olivat Psion 3 (1991), Psion 3a (1993), Psion 3c (1996) ja Psion 3mx (1998).
Acorn Computers myi Psion 3 ja Psion 3a -malleja omalla nimellä Acorn Pocket Book ja Acorn Pocket Book II nimillä.
Psion 3 -mallit olivat merkittävä parannus aiempaan Psion Organiseriin verrattuna. Psion 3 -sarjan valmistus päättyi vuonna 1998 pian Psion Series 5:n julkaisun jälkeen (Series 4:ää ei ole olemassa).
Eikones (Filostratos nuorempi)

Eikones (, , ”Kuvia”) on Filostratos nuoremman kirjoittama teos, joka esittää 17 antiikin kreikkalaisen maalauksen kuvaukset.
Historia.
Filostratos nuorempi kirjoitti noin vuonna 300. Hän oli ilmeisesti Filostratos vanhemman pojanpoika ja sukua myös tunnetummalle sofisti Filostratokselle. Hänen teoksensa "Eikones" on tavallaan jatkoa Filostratos vanhemman samannimiselle mutta tunnetummalle teokselle "Eikones", joka esitti kuvaukset 65 maalauksesta. Nämä kaksi teosta julkaistaan usein yhdessä Kallistratoksen veistoskuvauksia sisältävän teoksen "Ekfraseis" kanssa.
Sisältö.
Teos käsittää 17 maalauksen kuvaukset. Suurin osa on aiheiltaan mytologisia. Tyyliltään teos ei ole pelkkä Filostratos vanhemman teoksen jäljitelmä, vaikka käyttääkin samanlaisia termejä ja sen kuvaamista maalauksista kymmenen on aihepiiriltään samankaltaisia kuin varhaisemmassa teoksessa. Kirjoittaja muun muassa laittaa vähemmän painoa retorisen vaikutelman saavuttamiseen kuin Filostratos vanhempi, sekä käyttää lähteenään kreikkalaisia runoilijoita useammin.
Teoksen sisältö on seuraava:
Eikones

Eikones (, , ”Kuvia”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin maalauksia kuvaaviin teoksiin:
Ekfraseis

Ekfraseis (, ”Kuvauksia”; , ”Veistosten kuvauksia”) on Kallistratoksen kirjoittama teos, joka esittää 14 antiikin kreikkalaisen veistoksen kuvaukset.
Historia.
Kallistratos oli sofisti, joka tunnetaan ainoastaan teoksestaan "Ekfraseis". Hänen ajoitustaan ei tunneta varmuudella; joskus teos on ajoitettu noin vuoteen 280 ja joskus taas kirjoittaja on ajoitettu vuosiin 330–475. Osan kuvaamistaan veistoksista Kallistratos oli saattanut nähdä itse, mutta osa kuvauksista perustuu varhaisempiin kirjallisiin lähteisiin.
"Ekfraseis" julkaistaan usein yhdessä Filostratos vanhemman ja Filostratos nuoremman "Eikones" (lat. "Imagines") -teosten kanssa, joiden muotoa teos vaikuttaa jäljittelevän. Kallistratoksen veistoskuvaukset tunnettiin renessanssiaikana, ja niillä arvellaan olleen vaikutusta ajan veistoksiin. Teos oli suosittu myös uusklassisella kaudella klassisen kuvanveiston kirjallisena lähteenä.
Sisältö.
Kallistratoksen teos käsittää 14 lyhyttä lukua, ja kuvaa yhtä monta veistosta. Niistä suurimman osan aiheet ovat kreikkalaisesta mytologiasta, ja ne oli tehty marmorista tai pronssista. Kuvaukset ovat luonteeltaan runollisia ja pyrkivät luomaan retoriikan keinoin eloisan kuvan veistoksista. Tyyliä on kuitenkin luonnehdittu teeskentelevän sirostelevaksi.
Teoksen kuvaamat veistokset ovat:
Aleksanteri Huotari

Aleksanteri Huotari (s. 21. elokuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Huotari pelaa kasvattajaseurassaan Superpesiksessä pelaavassa Sotkamon Jymyssä. Hänen sopimuksensa Jymyn kanssa ulottuu kauden 2026 loppuun saakka. Hän pelaa sisäpelissä kotiuttajana ja ulkokentällä polttolinjassa. Huotari on edustanut urallaan myös Koskenkorvan Urheilijoita, kun hän pelasi osan kaudesta 2023 Koskenkorvan riveissä lainapelaajana.
Huotari on voittanut urallaan kaksi suomenmestaruutta. Kauden 2023 päätteeksi Huotari oli mukana voittamassa Sotkamon Jymyn seurahistorian 20. Suomenmestaruutta. Seuraavalla kaudella Jymy otti toisen mestaruuden putkeen, jota Huotari oli niin ikään voittamassa. Huotari on pelannut urallaan 82 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 4+48=52 juoksua, tuonut 32 juoksua ja kerännyt 166 kärkilyöntiä. Pudotuspeleissä Huotari on pelannut 19 ottelua, joissa hän on lyönyt 2+10=12 juoksua, tuonut 5 juoksua ja kerännyt 45 kärkilyöntiä.Lisäksi Huotari on pelannut ykköspesistä Sotkamon Jymyn kakkosjoukkueessa ja Haapajärven Pesä-Kiiloissa yhteensä 18 runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 0+7=7 juoksua, tuonut 4 juoksua ja kerännyt 27 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 17.11.2024
Aleksanteri Huotari on uransa lopettaneen pesäpalloilijan Mikko Huotarin poika. Aleksanterin veli Samuel edustaa niin ikään Sotkamon Jymyä ja sisko Nelli edustaa Joensuun Mailaa Naisten Superpesiksessä
Filostratos (Veruksen poika)

Filostratos (, ; 1. vuosisata) oli antiikin kreikkalainen reettori. Hän oli Veruksen poika ja toimi roomalaisella kaudella keisari Neron aikana.
Filostratos kuului lemnoslaiseen Filostratos-nimisten reettorien ja kirjailijoiden sukuun ollen sen vanhin tunnettu edustaja. Hän harjoitti reettorin ammattia Ateenassa. Suvun myöhempiä edustajia olivat tunnettu sofisti Filostratos ”Ateenalainen” sekä Filostratos Lemnoslainen vanhempi ja nuorempi.
Teokset.
"Sudan" mukaan Filostratos kirjoitti muun muassa seuraavat teokset:
Hänen tai Filostratos Ateenalaisen kirjoittamana pidetään myös dialogia "Nero" (), joka on usein pantu Lukianoksen nimiin.
Ruokojärvi (Juva)

Ruokojärvi on muodoiltaan ja syvyyssuhteiltaan varsin epäyhtenäinen järvi Juvan eteläosassa Etelä-Savon maakunnan keskiosassa. Sen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelistä on 35 kilometriä itäkoilliseen. Ruokojärven lounaisrannalla on Kirkkokiviksi kutsuttuja kookkaita siirtolohkareita, joita pidetään muinaisena uhripaikkana.
Maantiede.
Ruokojärven pituus etelästä pohjoiseen on 3,1 kilometriä. Järvi koostuu eteläisestä altaasta ja pohjoisesta altaasta. Eteläinen allas on kapea ja useat pienet lahdet tekevät sen rantaviivan mutkaiseksi. Pohjoinen allas on eteläistä allasta laajempi, leveämpi ja syvempi. Suurimpia niemiä ovat Koveronniemi, Uitonniemi ja Leskelänniemi. Noin viidesosa Ruokojärvestä on enintään metrin syvyinen ja niin ikään noin viidesosa on vähintään kymmenen metrin syvyinen. Syvin kohta, 20 metriä, sijaitsee pohjoisen altaan kaakkoiskolkassa. Siitä luoteeseen ulottuu noin puolitoista kilometriä pitkä vyöhyke, jonka syvyys on vähintään kymmenen metriä. Eteläisen altaan pohjoisosassa on 12 metrin syvänne. Pohjoisen altaan syvänteen länsipuolella Uitonsalmen kohdalla on laaja matalikko.
Ruokojärven ainoa saari on pohjoisen altaan eteläosassa sijaitseva noin 40-aarinen nimetön saari. Ruokojärven rannat ovat laajalti metsää, Uitonniemellä on myös suota. Pohjoisrannalla sijaitsee peltoalue. Järven länsipuolella sijaitsee Hitjuksenjärvi ja luoteispuolella Kankaisjärvi. Järviä erottavat kannakset ovat kapeimmista kohdistaan alle sata metriä leveitä. Kannasten halki kulkee yhdystie 15156.
Ruokojärvi laskee järven lounaiskolkasta alkavaa Tylttyjokea etelään Ohmonlampeen (87,8 metriä mpy), josta virta vie Huosiosjokea etelään Luonteriin (75,8 metriä mpy).
Ruokojärven vesitilavuus on 8 621 000 kuutiometriä.
Ruokojärvi (04.116.1.004) kuuluu Huosiosjoen-Tylhyjoen valuma-alueeseen (04.116), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Virmajoen valuma-alueeseen kuuluu 86 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Viisi laajinta ovat Virmajärvi, Rautjärvi, Vanosenjärvi, Vieruvanjärvi ja Kaukheimonen.
Kallistratos

Kallistratos (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin henkilöihin:
Kallistratos (sofisti)

Kallistratos (, ) oli antiikin kreikkalainen sofisti. Hänen ajoitustaan ei tunneta varmuudella; joskus hänet on ajoitettu toimineeksi noin vuonna 280 ja joskus taas vuosien 330 ja 475 välillä.
Kallistratos tunnetaan pelkästään teoksestaan "Ekfraseis" (, ”Kuvauksia”; lat. "Statuarum descriptiones"), joka esittää 14 veistoksen kuvaukset.
Psion

Psion oli kuluttajaelektroniikkaa valmistava brittiläinen yritys, joka kehitti kämmentietokoneita.
Historia.
Yrityksen perusti David Potter vuonna 1980. Potter päätti nimeksi Potter's Scientific Instruments, jonka lyhenteeseen hän lisäsi osan "ON". Vuonna 1982 yritys kehitti ohjelmistoja ja pelejä Sinclair ZX81:lle.
Ensimmäinen Psionin julkaisema laite oli vuonna 1984 julkaistu Psion Organiser, jota seurasi Psion Organiser II vuonna 1986. Yritys kehitti EPOC-käyttöjärjestelmän laitteitaan varten.
Psionin henkilöt ehdottivat Nokialle Psionin ohjelmisto-osaston irrottamista erilleen ja vuonna 1998 Symbian perustettiin.
Vuonna 2000 Psion osti kanadalaisen langattoman verkon laitteita valmistavan Teklogixin. Kaupan seurauksena Psion yhdisti Teklogixin ja Psion Enterprisen toiminnot.
Vuonna 2004 Psion myi osakkeensa Symbianista.
Vuonna 2011 yritys ilmoitti poistavansa "Teklogix"-osan nimestään.
Motorola Solutions osti yrityksen vuonna 2012.
Irina Piippo

Irina Piippo (s. 1974) on suomalainen kielitieteilijä. Piippo on toiminut Suomen Lähi-idän instituutin johtajana vuodesta 2020 lähtien.
Piippo väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa yleisen kielitieteen oppiaineesta vuonna 2012. Hänen tutkimusalojaan ovat arabian kielen sosiolingvistiikka, monikielisyys ja kieliin sosiaalistuminen.
Turkologia

Turkologia eli turkkilainen filologia on turkkilaisiin kieliin ja kulttuureihin keskittyvä akateeminen tutkimuksen alue. Alan tutkijaa kutsutaan turkologiksi. Turkologia kuuluu mongolistiikan ohella altaistiikan tutkimusalaan.
Kirsten Brosbøl

Kirsten Brosbøl (s. 14. joulukuuta 1977 Odder) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 2005–2019 ja toiminut Tanskan ympäristöministerinä vuosina 2014–2015.
Petra Pakkanen

Petra Pakkanen (s. 1967) on suomalainen antiikintutkija. Pakkanen on toiminut Suomen Ateenan-instituutin johtajana vuodesta 2021 lähtien.
Pakkanen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa uskontotieteen oppiaineesta vuonna 1995. Hänen päätutkimusaloihinsa kuuluvat antiikin Kreikan uskonto ja filhellenismi.
Al Quie

Albert Harold ”Al” Quie (18. syyskuuta 1923 Wheeling Township, Minnesota – 18. elokuuta 2023) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko ja maanviljelijä.
Quie syntyi maatilalla Wheeling Townshipissa lähellä Dennisonia. Hän oli toisen maailmansodan veteraani, joka oli vuosina 1943–1945 Yhdysvaltain laivaston lentäjänä. Quie opiskeli Northfield High Schoolissa ja sai Minnesotan Northfieldin St. Olaf Collegessa kandidaatin arvon politiikan tutkimuksessa vuonna 1950. Quie istui Minnesotan senaatissa vuosina 1955–1958. Vuonna 1958 hänet valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi Minnesotan ensimmäisestä kongressipiiristä August H. Andresenin kuoltua kesken kauden. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen vuoteen 1979 saakka.
Vuosina 1979–1983 Quie toimi Minnesotan kuvernöörinä, ja vuonna 1982 hän sai nimityksen presidentin neuvoa-antavaan kauppaneuvottelujen komiteaan. Vuosina 1983–1986 hän työskenteli luennoitsijana ja opettajana. Vuonna 1987 hänestä tuli Prison Fellowship USA:n varatoimitusjohtaja. Quie myös operoi omistamaansa maatilaa.
Quie oli luterilainen. Hän meni kesäkuussa 1948 naimisiin Gretchen Hansen Quien kanssa ja sai useita lapsia. Myös hänen isoisänsä Knut K. Finseth oli poliitikko.
Risto Räppääjä ja pakastaja-Elvi

Risto Räppääjä ja pakastaja-Elvi on Sinikka ja Tiina Nopolan kirjoittama, Risto Räppääjä -kirjasarjaan kuuluva lastenkirja joka julkaistiin vuonna 2001. Kirja voitti Pirkanmaan Plättä -palkinnon vuonna 2002. Vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Risto Räppääjä -elokuva perustuu monelta osin tähän kirjaan.
Juoni.
Rauha Räppääjä nyrjäyttää jalkansa eikä näin ollen voi tehdä ruokaa itselleen ja Ristolle. Apuun tulee Rauhan serkku Elvi Räppääjä, eläköitynyt pakastaja-pussittaja. Risto alkaa välittömästi vihata ankaraa ja kurinalaista Elviä. Erinäisten tapahtumien kautta Risto epäilee Elviä rikolliseksi ja aikoo naapurin ystävänsä Nelli Nuudelipään kanssa selvittää tämän aikeet.
Lupe Valdez

Guadalupe ”Lupe” Valdez (s. 11. lokakuuta 1947 San Antonio, Texas) on yhdysvaltalainen lainvalvontaviranomainen. Hän toimi Dallasin piirikunnan sheriffinä vuosina 2005–2017, mitä ennen hän on toiminut muun muassa Yhdysvaltain maavoimien reservin kapteenina ja vanginvartijana. Valdez luopui sheriffin virastaan ollakseen ehdolla Texasin kuvernöörivaaleissa vuonna 2018. Hänet valittiin demokraattien ehdokkaaksi ja vastassaan hänellä oli istuva republikaanikuvernööri Greg Abbott, jolle hän hävisi vaalit. Tämän jälkeen hän on työskennellyt poliisina DeSoton kaupungille.
Valdez oli ehdolla uudelleen Dallasin piirikunnan sheriffiksi vuonna 2024 järjestettävissä vaaleissa, mutta hävisi esivaalissa istuvalle sheriffille Marian Brownille.
Jon Sundby

Jon Sundby (8. kesäkuuta 1883 Vestby, Akershusin lääni – 14. joulukuuta 1972 Vestby, Akershusin lääni) oli norjalainen Maanviljelijöiden puolueen (Bondepartiet) poliitikko ja maanviljelijä. Hän toimi Norjan maatalousministerinä vuosina 1931–1932 ja talousministerinä vuosina 1932–1933.
Elämä.
Sundby varttui Vestbyssä nuorimpana kuudesta sisaruksesta. Hänen isänsä oli pormestari ja maanviljelijä Julius James Sundby (1837–1911) ja äitinsä Othilie Strand (1841–1909). Sundby valmistui Sem landbruksskolesta vuonna 1903 ja Norges Landbrukshøgskolesta vuonna 1905. Hän sai stipendin Yhdysvaltoihin vuonna 1908. Hän opetti Sem landbruksskolessa vuosina 1906–1912 ja toimi jonkin aikaa myös sen tilapäisenä johtajana. Vuosina 1912–1960 Sundby työskenteli maanviljelijänä Vestbyssä.
Sundby meni 29. huhtikuuta 1915 naimisiin Bertha Marie Mørkin kanssa. 
Ura politiikassa, järjestöissä ja luottamustehtävissä.
Sundby istui Maanviljelijöiden puolueen (Bondepartiet) hallituksessa vuosina 1928–1945. Hän edusti puoluetta Vestbyn kunnanvaltuustossa kahden kauden ajan ja istui Norjan parlamentin eli Suurkäräjien edustajana vuosina 1922–1945. Maatalousministerinä Sundby oli vuosina 1931–1932 ja talousministerinä vuosina 1932–1933.
Sundby toimi Østlandetin maitokeskuksen (Østlandets Melkesentral) puhemiehenä vuosina 1930–1957 ja sai sen kunniajäsenyyden vuonna 1958. Hän oli myös Maatalouden keskusliiton (Landbrukets Sentralforbund) puhemies vuosina 1945–1957. Hänellä oli lisäksi merkittäviä asemia Norske Melkeprodusenters Landsforbundissa ja Meieribrukets Sentralstyressä. Vuosina 1936–1944 ja 1945–1947 Sundby istui Norges Bankin johtokunnassa. Hänestä tehtiin Norges Bondelagin kunniajäsen vuonna 1953 ja Det Kongelige Selskap for Norges Velin kunniajäsen vuonna 1958. 
Sundby oli voimakas talousliberalismin kriitikko. Hän oli keskeinen maatalousjohtaja Norjassa vuodesta 1920 1950-luvulle. Hänellä oli joitain lähellä äärioikeistoa olleita näkemyksiä, ja vuonna 1931 hänet valittiin yhtenä 31:sta henkilöstä Nasjonal Samlingin edeltäjänä pidetyn Nordisk Folkereisningin johtajistoon, vaikkakaan häneltä ei ollut etukäteen tiedusteltu halukkuutta tehtävään. Sundby puolusti puolustusministerinä toiminutta Vidkun Quislingia Jens Hundseidin halutessa korvata tämän vuonna 1932. Hän oli myös yksi kolmesta parlamentaarisesta edustajasta, jotka nimitettiin ulkoministerin kanssa neuvottelemaan saksalaisten miehitysjoukkojen kanssa Suurkäräjien 9. huhtikuuta 1940 pitämän kokouksen jälkeen.
Sundby kirjoittajana.
Sundby kirjoitti lukuisia maatalouteen ja maatalouspolitiikkaan liittyneitä julkaisuja. Hän kirjoitti myös lehtiartikkeleita erityisesti "Tidens Tegnin" ja "Nationenin" maataloustoimittajana.
Norges Bondelag

Norges Bondelag (NB) on Norjassa toimiva maanviljelijöitä edustava ammatillinen ja elinkeinopoliittinen järjestö. Se ja Norsk Bonde- og Småbrukarlag neuvottelevat valtion kanssa maataloussopimuksesta vuonna 1950 laaditun pääsopimuksen pohjalta. Norges Bondelag on perustettu 6. helmikuuta 1896. 
Norges Bondelag tekee läheistä yhteistyötä Norjan maatalousjärjestöjen kanssa sateenvarjojärjestö Norsk Landbrukssamvirken alaisuudessa. Norges Bondelagilla on yli 62 000 jäsentä, yli 500 paikallisjaosta ja kuusitoista lääninjaosta.
Norges Bondelag julkaisee "Bondebladet"-nimistä jäsenlehteä.
Black Crypt

Black Crypt on Raven Softwaren kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema luolastoroolipeli, joka on julkaistu vuonna Amigalle.
Pelaaminen.
Peli on ensimmäisestä persoonasta kuvattu luolaston tutkimispeli, joka on vastaavankaltainen kuten "Dungeon Master" ja "Eye of the Beholder" -sarja. Pelaajan tehtävänä on ohjata neljää seikkailijaa näiden tavoitteessa sinetöidä Estoroth Paingiver ja löytää kadonneet muistoesineet.
Vastaanotto.
Peli on saanut "CU Amiga" -lehden arvostelussa arvosanaksi 90 %. Peli on saanut "Amiga Format" -lehden arvostelussa arvosanaksi 78 %. Peli on saanut "The One" -lehden arvostelussa arvosanaksi 92 %.
Bændasamtök Íslands

Bændasamtök Íslands (BÍ, "Islannin maanviljelijöiden liitto") on Islannin maanviljelijöitä edustava järjestö. Se sai alkunsa maaliskuussa 1995, jolloin järjestöt Búnaðarfélag Íslands ja Stéttarsamband bænda yhdistyivät. Bændasamtök Íslands pitää päämajaansa Reykjavíkin Hagatorgilla, mutta sillä on myös toimisto Akureyrissa.
Bændasamtök Íslandsin lehti on yleensä kahden kuukauden välein ilmestyvä "Bændablaðið".
Joseph Lyons

Joseph Aloysius Lyons (15. syyskuuta 1879 – 7. huhtikuuta 1939) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian 10. pääministerinä vuodesta 1932 kuolemaansa saakka vuonna 1939. Hän aloitti uransa Australian työväenpuolueessa (ALP), mutta hänestä tuli United Australia Partyn (UAP) (nykyisen Australian liberaalipuolueen edeltäjän) perustajajohtaja vuonna 1931 tapahtuneen ALP:n hajoamisen jälkeen. Hän oli aiemmin toiminut Tasmanian pääministerinä vuosina 1923–1928. 
Lyons kuoli sydänkohtaukseen huhtikuussa 1939, ja hänestä tuli ensimmäinen Australian pääministeri, joka kuoli virassa. Hän on myös yksi kahdesta, George Reidin lisäksi, osavaltion pääministeristä, joista on tullut myöhemmin Australian pääministeri. Miehensä kuoleman jälkeen hänen leskestä Enid Lyonsista tuli ensimmäinen nainen, joka valittiin Australian edustajainhuoneeseen.
Islannin maatalousyliopisto

Islannin maatalousyliopisto (, eli "AUI") on Islannissa toimiva yliopisto, joka tarjoaa opetusta ja tuottaa tutkimusta maatalous- ja ympäristötieteiden aloilla. Yliopisto sijaitsee Hvanneyrissa, läntisessä Islannissa, ja siellä on noin 300 opiskelijaa.
Islannin maatalousyliopisto on perustettu 1. tammikuuta 2005. Se on jaettu kahteen tiedekuntaan: maa- ja eläinresurssien tiedekuntaan sekä ympäristötieteiden tiedekuntaan, joiden lisäksi yliopistoon kuuluu ammatillisten ohjelmien ja elinikäisen oppimisen laitos. Islannin maatalousyliopisto on yksi Arktinen yliopisto -yhteistyöverkoston (UArctic) jäsenyliopistoista.
Yliopisto ylläpitää noin 600–700 kasvin kokoista banaanitarhaa yliopiston kasvihuoneessa. Taimet päätyivät yliopistolle lahjoituksena sen jälkeen, kun banaanien kaupallinen viljely Islannissa päättyi. Yliopiston kasvattamat banaanit eivät ole myynnissä, vaan niitä syövät opiskelijat ja henkilökunta.
George Reid

George Houston Reid (25. helmikuuta 1845 – 12. syyskuuta 1918) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian neljäntenä pääministerinä vuosina 1904–1905. Tätä ennen hän oli ollut Uuden Etelä-Walesin pääministeri vuosina 1894–1899. Hän oli Free Trade Partyn johtaja vuosina 1891–1908. Pääministerin uran jälkeen hän toimi diplomaattina Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vuonna 1916 hänet välittiin Britannian alahuoneen House of Commonsin kansanedustajaksi, mutta hänen poliittinen ura Britanniassa katkesi pari vuotta myöhemmin hänen kuolemaansa.
Earle Page

Doctor Sir Earle Christmas Grafton Page (8. elokuuta 1880 Grafton, Uusi Etelä-Wales – 20. joulukuuta 1961 Grafton, Uusi Etelä-Wales) oli australialainen kirurgi ja poliitikko, joka toimi lyhyesti Australian 11. pääministerinä. Hän toimi virassa 19 päivää Joseph Lyonsin kuoleman jälkeen vuonna 1939. Hän oli Country Partyn, nykyisen Australian kansallispuolueen edeltäjän, johtaja vuosina 1921–1939. Tämän lisäksi hän toimi Australian valtiovarainministerinä ("Treasurer of Australia") vuosina 1923–1929, kauppaministerinä ("Minister for Commerce") vuosina 1940–1941 ja terveysministerinä ("Minister for Health") vuosina 1949–1956.
Royal Agricultural University

Royal Agricultural University (RAU; alun perin "Royal Agricultural College" eli "RAC") on Isossa-Britanniassa toimiva maataloustieteellinen korkeakoulu. Se toimii Cirencesterissä, Gloucestershiressä.
Idea maatalouskorkeakoulun perustamisesta oli esillä Fairfordin ja Cirencesterin maanviljelijäkerhojen tapaamisessa vuonna 1842. Tyylillisesti uusgotiikkaa edustavan rakennuksen rakentaminen aloitettiin huhtikuussa 1845 Bathurstin jaarlin vuokrattua tätä varten alueen. Suunnittelijana oli arkkitehti Samuel Whitfield Daukes. Kuningatar Viktoria myönsi oppilaitokselle kuninkaallisen peruskirjan samana vuonna. Royal Agricultural University on englanninkielisen maailman ensimmäisenä perustettu maatalouden korkeakoulu.
Royal Agricultural Universityn ensimmäiset 25 opiskelijaa hyväksyttiin syyskuussa 1845. Seuraavana vuonna opiskelijaluku nousi 108:aan. Vuonna 1982 yliopiston puheenjohtajaksi tuli Walesin prinssi Charles. Privy Council myönsi Royal Agricultural Universitylle täyden yliopistostatuksen vuonna 2013.
Royal Agricultural Universityn motto on lainaus Vergiliuksen "Georgicasta": "Arvorum Cultus Pecorumque".
Joseph Cook

Joseph Cook (7. joulukuuta 1860 – 30. heinäkuuta 1947) oli australialainen poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 1913–1914. 
Cook syntyi Englannissa, mutta asui Australiassa vuodesta 1885, missä hänet valittiin Uuden Etelä-Walesin edustustoon vuonna 1891 ja Australian hallituksen parlamenttiin vuonna 1901 vapaakaupan edustajaksi. Vuosina 1909–1910 hän oli Australian puolustusministeri. Pääministerin uran jälkeen hän toimi Australian laivastoministerinä vuosina 1917–1920. Cook jätti parlamentin vuonna 1921 ja toimi diplomaattina Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuoteen 1927 asti, jonka jälkeen hän palasi Australiaan.
Andrew Fisher

Andrew Fisher (29. elokuuta 1862 – 22. lokakuuta 1928) oli australialainen poliitikko, joka toimi maan pääministerinä kolmeen otteeseen vuosina 1908–1909, 1910–1913 ja 1914–1915. Hän oli Australian työväenpuolueen johtaja vuosina 1907–1915. Fisher syntyi Skotlannissa, mutta muutti Australiaan vuonna 1885. 
Andrew Fisherin toisella pääministerikaudella tehtiin useita merkittäviä uudistuksia, kuten luotiin vanhuuseläkkeet ja työkyvyttömyyseläkkeet, vahvistettiin työntekijöiden oikeuksia, aloitettiin Trans-Australian rautatien rakentaminen ja perustettiin nykyinen Australian pääkaupunkiterritorio. Pääministerin uran jälkeen Fisher hyväksyi nimityksen Yhdistyneen kuningaskunnan pääkomissaariksi ja toimi tässä tehtävässä vuosina 1916–1920. Tämän jälkeen hän palasi lyhyesti Australiaan, mutta muutti eläkepäiviksi Lontooseen, jossa myös kuoli.
Royal Agricultural Society of England

Royal Agricultural Society of England on brittiläinen maatalousseura, joka perustettiin vuonna 1838 tarkoituksenaan englantilaisen maatalouden yleinen kehittäminen.
Royal Agricultural Society of England oli alun perin nimeltään "English Agricultural Society". Se sai kuningatar Viktorialta kuninkaallisen peruskirjan ja samalla nykyisen nimensä vuonna 1840. Järjestön motoksi omaksuttiin "Practice with Science". Royal Agricultural Society of England omaksui roolin keskusauktoriteettina maatalouden käytännöistä painottaen tieteellistä ja modernisoivaa näkökulmaa. Se perusti Royal Agricultural Collegen vuonna 1845. Sen merkittävyyttä kasvatti 1800-luvun jälkipuoliskolla sen neuvoa-antava rooli maataloutta koskevassa lainsäädännössä hallitukselle. Royal Agricultural Society of England aloitti myös lehden "The Journal of the Royal Agricultural Society of England" julkaisemisen.
Royal Agricultural Society of England myöntää monia palkintoja, joiden joukossa on "Bledisloe Gold Medal for Landowners".
Museum of English Rural Life

Museum of English Rural Life (MERL, "Englantilaisen maalaiselämän museo") on museo lähellä Readingin keskustaa Isossa-Britanniassa. Se on Englannin kattavin museo, joka on omistettu maaseutuelämän ja maanviljelyn aiheille. Se on perustettu vuonna 1951.
Museum of English Rural Lifen kokoelmissa on esineitä, arkistoja, valokuvia ja kirjoja, jotka on jaettu lukuisiin erillisiin gallerioihin. Museon omistaa ja sitä hallinnoi Readingin yliopisto. Yhdessä Reading Museumin kanssa Museum of English Rural Life muodostaa Reading Museums Partnershipin, jota tukee Arts Council England.
Vahvuudettomat silmälasit

Vahvuudettomat silmälasit, tunnettu myös nimillä feikkilasit ja nollalasit ovat silmälasit, joissa ei ole liki- eikä pitkänäköisyyttä korjaavaa vahvuutta. Niissä ei välttämättä ole lainkaan linssejä.
Vahvuudettomat silmälasit on tarkoitettu henkilölle, jolla ei ole näön heikkoutta, johon vahvuudelliset silmälasit oletettavasti auttaisivat. Tyypillisesti ne ovat erityisen suuret ja huomattavat lasit. Niiden pinta voi olla heijastamaton. Niiden käyttö on tullut muotiinkin. Tyypillisimmin niiden tarkoituksena on lähinnä asusteena toimiminen, kenties heikkonäköisten silmälasimuodin seuraaminen, mutta jotkut hammaslääkärit ja -hoitajat käyttävät niitä suojatakseen silmiään roiskeilta, joskus niiden käyttöä on puollettu silläkin, että ne suojaavat silmiä esimerkiksi hiekalta.
Nykyään feikkilasien käyttö pelkässä ulkonäkömielessä on varsinkin nuorten naisten suosiossa, mutta sellaiseen tarkoitukseen suunniteltuja laseja on saatavilla myös nimenomaan miehille suunnattuja. Feikkilaseissakin voi olla ultraviolettisuoja, voimakas antireflex-pinnoite ja kovapinta.
Thomas Ulsrud

Thomas Ulsrud (21. lokakuuta 1971 Oslo – 24. toukokuuta 2022 Oslo) oli norjalainen curlingin pelaaja. Hän voitti curlingin maailmanmestaruuden vuonna 2014 ja olympiahopeaa Vancouverissa 2010. Ulsrud kuoli syöpään toukokuussa 2022.
Matti Auramaa

Matti Yrjö Auramaa (5. joulukuuta 1932 Eura – 6. elokuuta 2020 Eura) oli suomalainen kuljetusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.
Matti Auramaan vanhemmat olivat liikenneneuvos Yrjö Auramaa ja Bertta Kajala ja puoliso Tellervo Päivikki Tammiranta. Auramaa oli isänsä perustaman kuljetusalan yrityksen kuorma-auton kuljettaja 1950–1960, ajoesimies 1961–1971, kuljetuspäällikkö 1972–1978, tekninen johtaja 1979–1983 ja toimitusjohtaja 1983–2003. Perheyrityksen hallituksen puheenjohtajana hän toimi yli 20 vuotta. Auramaalla oli myös useita alansa asiantuntija- ja luottamustehtäviä, muun muassa pitkäaikainen jäsenyys Autoliikenteen Työantajaliiton hallituksessa. Liikenneneuvoksen arvonimen Auramaa sai vuonna 1999.
Rurikō-in

Rurikō-in () on buddhalainen temppeli Pohjois-Kiotossa, Japanissa lähellä Hieivuorta. Se sijaitsee Sakyōn suuralueella Kamitakano-Higashiyaman kaupunginosassa. Temppeli on tunnettu puutarhastaan, jossa käy paljon vierailijoita vuosittain. Se on auki yleisölle vain keväisin ja syksyisin lokakuun alusta 12. joulukuuta asti, jolloin se on suosittu paikka värikkäiden vaahteranlehtien ihailuun.
Historia.
Rurikō-inin rakennutti Sanetomi Sanjō (1837–1891), aatelinen, joka oli Meiji-kaudella hallituksen virkamiehenä. Se oli alun perin huvila, johon kuului teehuone Kikaku-tei. Sanjōn kuoltua huvila siirtyi hänen perustamansa Kyōto dentō -sähköyrityksen johdon käyttöön. 
1900-luvun alkupuolella, Taishō-kauden lopusta Shōwa-kauden alkuun huvilaan tehtiin suuria korjauksia, ja siihen rakennettiin kolme uutta puutarhaa: Ruri no niwa, joka kuvaa maailmaa lapis lazuli -kiven värissä, sammalpuutarha Yamaroji no niwa ja lampipuutarha Garyō no niwa, jossa on vettä ja kiviä, jotka kuvaavat taivaaseen nousevaa lohikäärmettä. Puutarhoihin on istutettu yli sata vaahteralajia, minkä vuoksi se on Kiotossa suosittu paikka käydä katsomassa syksyisin värikkäitä vaahteranlehtiä. Japanissa syksyinen ruska tunnetaan nimellä "kōyō", ja sen aikana japanilaiset käyvät perinteisesti ihailemassa punaisia lehtiä luonnonkauniilla paikoilla tapahtumassa, joka on nimeltään "momijigari", syksyinen vastine kevään hanamille eli kirsikankukkajuhlalle.
Teeseremoniatalo ja osa alkuperäisistä rakennuksista on Nakamura Sotojin rakentamia, ja puutarhojen suunnittelijan sanotaan olleen Sano Tōemon. Myöhemmin huvila oli jokin aikaa majatalona, kunnes paikan buddhalaiset ostivat huvilan. "Shoin"-rakennuksesta on näkymä Ruri no niwa -puutarhaan, jossa kasvaa vaahteroita. Kiiltäväksi lakatut pöydät sen toisessa kerroksessa heijastavat ikkunoista näkyviä vaahteroiden lehtiä niin, että syntyy vaikutelma, että katsoja olisi vaahteran lehtien ympäröimä.
Zoysia

Zoysia on heinäkasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on kahdeksan lajia. Niitä esiintyy alkuperäisenä Itä-Aasiassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Lajit "Zoysia japonica" ja "Zoysia matrella" ovat monivuotisia, rönsyileviä ja mattomaisen kasvuston muodostavia. Ne ovat yleisesti viljeltyjä lämpimän vyöhykkeen nurmikkoheiniä. "Zoysia japonica" ja "Zoysia matrella" ovat levinneet tulokaslajeina muun muassa Yhdysvalloissa, muualla Amerikassa ja paikoin Afrikassa.
Aeluropus

Aeluropus on heinäkasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on kuusi lajia. Niitä esiintyy Etelä-Euroopassa, pohjoisessa Afrikassa ja Aasiassa. Euroopassa kasvaa kaksi lajia Välimeren maissa. Suvun heinät ovat yksi- tai enimmäkseen monivuotisia. Lajilla "Aeluropus macrostachyus" korret ovat puutuneet. Kukinto koostuu tähkyläryhmistä, jotka muodostavat tiiviin latvakukinnon tai valetähkän.
Štš-209

Štš-209 () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista 61 kommunan telakalta, missä köli laskettiin 25. toukokuuta 1934. Alus laskettiin vesille 2. maaliskuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 31. joulukuuta.
Palvelus.
Alus romutettiin 1958.
Štš-210

Štš-210 () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1934. Alus laskettiin vesille 13. maaliskuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 31. joulukuuta 1936.
Palvelus.
Alus upotettiin 13. maaliskuuta 1942.
Štš-211

Štš-211 () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 3. syyskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 3. syyskuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 5. toukokuuta 1938.
Palvelus.
Alus tuhoutui 16. marraskuuta 1941.
Štš-212

Štš-212 () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 28. marraskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 28. joulukuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 31. lokakuuta 1938.
Palvelus.
Alus tuhoutui toukokuussa 1942.
Štš-213

Štš-213 () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista 61 kommunan telakalta, missä köli laskettiin 4. helmikuuta 1934. Alus laskettiin vesille 13. huhtikuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 31. lokakuuta 1938.
Palvelus.
Alus tuhoutui 12. heinäkuuta 1942.
Štš-214

Štš-214 () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista 61 kommunan telakalta, missä köli laskettiin 13. heinäkuuta 1935. Alus laskettiin vesille 23. huhtikuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 4. maaliskuuta 1939.
Palvelus.
Alus upotettiin 19. kesäkuuta 1942.
Štš-215

Štš-215 () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Nikolajevista 61 kommunan telakalta, missä köli laskettiin 27. maaliskuuta 1935. Alus laskettiin vesille 11. tammikuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 21. huhtikuuta 1939.
Palvelus.
Alus nimettiin lokakuussa 1949 uudelleen "S-215:ksi" ja romutettiin 1958.
Varsankieli

Varsankieli ("Pentaglottis sempervirens") on lemmikkikasvilaji, joka on varsankielten ainoa laji. Alun perin se on kuvattu rastien ("Anchusa") sukuun. Kasvi on monivuotinen karkeakarvainen ruoho ja kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Tyvilehdet ovat 10–20 cm pitkiä, pitkäruotisia, suikeita ja suippokärkisiä, varsilehdet ovat pienempiä. Viuhkokukinnot kasvavat pitkien lehtihankaisten perien päihin ja yhdessä viuhkossa on viidestä viiteentoista kukkaa, joiden teriöt ovat kirkkaansinisiä ja lähes yhden senttimetrin levyisiä. Varsankieli esiintyy alkuperäisenä Länsi-Euroopassa: Ranskassa, Belgiassa, Espanjassa ja Portugalissa sekä tulokkaana joissain muissa Euroopan maissa. Sitä voidaan viljellä koristekasvina.
Valtiorikosylioikeus

Valtiorikosylioikeus (lyh. VRYO; ) oli vuosina 1918–1920 Suomessa toiminut tuomioistuin, joka tuomitsi Suomen sisällissotaan punaisten puolella osallistuneita valtiorikosoikeuksien ylempänä oikeusasteena.
Toiminta.
Valtiorikosylioikeus perustettiin samassa yhteydessä ja samalla lailla kuin valtiorikosoikeudet. Niin sanottu tynkäeduskunta hyväksyi lain 28. toukokuuta 1918. Valtiorikosoikeuksien päätöksiin ei liittynyt normaalia muutoksenhakuoikeutta, mutta tuomitut saivat anoa valtiorikosylioikeudelta armoa seitsemän päivän ajan tuomion antamisesta. Lisäksi valtiorikosoikeudet saattoivat itse alistaa oikeuskysymyksen ratkaisun valtiorikosylioikeudelle, jos vähintään kaksi valtiorikosoikeuden jäsentä sitä vaati. Valtiorikosylioikeuteen kuului seitsemän jäsentä, joista neljän jäsenen tuli olla lainoppineita ja aiemmin tuomareina toimineita sekä kahden jäsenen esiupseerin arvoisia sotilaita. Tuomarijäsenet nimesi senaatin oikeusosasto ja sotilasjäsenet armeija ylipäällikön esityksestä. Seitsemäs jäsen oli maallikko.
Valtiorikosoikeuksissa käsitellyistä 75 575:stä tapauksesta 27 467 eteni valtiorikosylioikeuden käsittelyyn. Näistä lähes kaikki olivat tuomittujen tekemiä armonanomuksia. Vain 464 tapausta alistettiin ylioikeuden ratkaistavaksi valtiorikosoikeuksien omasta pyynnöstä. Kahdessa kolmasosassa tapauksista valtiorikosylioikeus vahvisti valtiorikosoikeuden tuomion sellaisenaan, muissa tapauksissa se yleensä lievensi tuomiota. Vain hyvin pienessä osassa tapauksista tuomio koveni. Valtiorikosoikeuksien antamista 555:stä kuolemantuomiosta 274 vahvistettiin valtiorikosylioikeudessa. Kansanedustajien valtiorikosoikeudessa saamat tuomiot alistettiin kaikki valtiorikosylioikeuden harkittaviksi. Siellä ne alenivat huomattavasti.
Toisin kuin valtiorikosoikeudet, valtiorikosylioikeus käsitteli tapauksia vain kirjallisesti. Syytetyt eivät olleet itse paikalla.
Valtiorikosylioikeus ja valtiorikosoikeudet lakkautettiin valtioneuvoston päätöksellä 1. kesäkuuta 1920 alkaen.
Osastojen puheenjohtajat.
Valtiorikosylioikeus oli jaettu kahdeksaan osastoon. Syyskuussa 1918 osastojen puheenjohtajina toimivat seuraavat henkilöt:
Fo Guang Shan

Fo Guang Shan () on taiwanilainen buddhalainen järjestö, joka noudattaa mahajanan opetuksia. Nykyään järjestö hallinnoi Taiwanin suurinta temppelialuetta. Järjestön päämaja sijaitsee Kaohsiungissa.
Fo Guang Shan on yksi ns. Taiwanin neljästä suuresta vuoresta.
Historia.
Toukokuussa 1967 Fo Guang Shanin perustaja Hsing Yun osti 30 hehtaaria maata Dashun kylästä rakentaakseen paikalle luostarin. Kaksi kuukautta myöhemmin hän otti hoitaakseen aiemmin kristittyjen ylläpitämän vanhainkodin, jossa oli hieman yli 100 asukasta..
Järjestön laajeneminen jatkui 1970- ja 1980-luvuilla. Tuona aikana Fo Guang Shanin maille nousi mm. 36-metrinen Amitabha-buddhaa esittävä patsas vuonna 1975 ja Suurten sankarien halli rakennettiin 1985. Alkuperäisen temppelin ulkopuolelle aukesi myös yhteensä 200 temppeliä..
Elokuussa 1989 Fo Guang Shan antoi lyhytaikaisen luostarivihkimyksen tuhannelle maallikolle, jotka olivat ilmoittautuneet järjestön pitämään retriittiin. Tämä oli ensimmäinen kerta Kiinan historiassa, kun maallikoille tarjottiin tällainen mahdollisuus..
Vuosina 1997–2000 sulki pääluostarinsa yleisöltä taatakseen munkeille ja nunnille rauhallisen ympäristön. Vuonna 1998 Järjestö sai vastuulleen Buddhan hampaan säilyttämisen kiitoksena buddhalaisuuden hyväksi. Buddhan hampaita tunnetaan koko maailmassa ainoastaan kolme. Tämän pyhäinjäännöksen ympärille rakennettiin oma temppeli ja sittemmin museo. Fo Guang Shanin Buddha-museo valmistui vuonna 2011..
Fo Guang -yliopisto aloitti toimintansa vuonna 2000 Jiaoxin kylässä.
Toiminta nykyään.
Järjestö on pyrkinyt järjestämään ja ylläpitämään eri uskontojen välisiä keskusteluja Taiwanissa, jossa buddhalaiset muodostavat suurimman uskontokunnan (35,1 % koko väestöstä).
Fo Guang Shanilla on toimintaa myös Taiwanin ulkopuolella. Paikallisia osastoja on yhteensä 28 eri maassa (sekä Hongkongissa ja Macaolla). Toukokuussa 2021 järjestön malesialainen paikallisosasto järjesti varainkeruun ja lähetti 100 happikonsentraattoria Intiaan auttamaan maan happipulaa koronapandemian keskellä.
Fo Guang Shan toimii myös Manner-Kiinassa, jossa sillä on toimintaa neljässä isossa kaupungissa. Pekingin tuki järjestölle on myös kasvanut 2000-luvulla ja Hsing Yun on tavannut Kiinan nykyisen johtajan Xi Jinpingin kanssa useaan otteeseen ja Xi on kertonut lukeneensa Hsing kirjoittamia kirjoja.
Olli Eronen

Olli Eronen (s. 25. joulukuuta 1991 Kajaani) on suomalainen urheiluselostaja ja -toimittaja. Eronen työskentelee tuottajana ja selostajana C Morella jääkiekon SM-Liigan lähetyksissä sekä Ruudun Superpesis-lähetysten studioisäntänä, tuottajana ja selostajana. Hän on myös itse entinen pesäpalloilija ja pelinjohtaja. Eronen on kouluttautunut Laajasalon opistossa urheilutoimittaja-linjalla. Hän on aloittanut mediatyöt 13-vuotiaana.
Fagu Shan

Fagu Shan () on Taiwanissa toimiva buddhalainen hyväntekeväisyysjärjestö. Se on yksi niin sanotuista Taiwanin neljästä suuresta vuoresta.
Fagu Shanin katsotaan saaneen alkunsa vuonna 1978, kun munkki Sheng Yen aloitti pienen Nung Chan -luostarin apottina. Luostarin oppilaiden määrä lähti kasvuun, jonka jälkeen tilat jäivät pieneksi. Sheng osti siksi vuonna 1989 maata Uuden-Taipein liepeiltä Jinshanin kylästä..
Järjestön pyrkimyksenä on opettaa buddhalaisuutta ja ”rakentaa puhdas maa tähän maailmaan”. Fagu Shan pyrkii myös ympäristökasvatukseen Taiwanissa yhdessä monien muiden vastaavien järjestöjen kanssa. 
Fagu Shanin temppelissä on maailman suurin lootuskello. Perinteeksi on muodostunut, että kelloa soitetaan 108 kertaa uuden vuoden juhlimisen yhteydessä. Luku 108 kuvaa ihmisten 108 huolenaihetta ja on muutenkin tärkeä luku buddhalaisuudessa. Kellon 108. lyönti on ajoitettu siten, että se soi keskiyöllä vuoden vaihtuessa..
Fagu Shanin perustamat kaksi koulutuslaitosta yhdistyivät vuonna 2014 Dharmarummun vapaiden taiteiden instituutiksi (Dharma Drum Institute of Liberal Arts, 法鼓文理學院, DILA).
Chung Tai Shan

Chung Tai Shan () on taiwanilainen buddhalainen hyväntekeväisyysjärjestö. Se on yksi ns. Taiwanin neljästä suuresta vuoresta.
Järjestön perustaja oli munkki Wei Chueh. Hän oli toiminut aktiivisesti munkkina jo 1960-luvun lopulta alkaen, ja perusti Chung Tai Shanin vuonna 1987. Järjestö kasvoi sen vuonna 2001 valmistunut päämajan on yksi maailman korkeimmista temppeleistä (135 metriä)..
Vaikka Chung Tai Shan luokitellaan hyväntekeväisyysjärjestöksi, se on arvostellut muita kaltaisiaan buddhalaisia järjestöjä kuten vaikkapa Tzu Chita. Järjestö on mm. väittänyt, että muiden järjestöjen keräämät isot rahasummat päätyvät lopulta apua saavien juomiseen. Chung Tai Shan sen sijaan katsoo omasta mielestään kehittävän ensisijaisesti ihmisen mieltä meditaation avulla..
Järjestöllä on noin 90 meditaatiokeskusta sekä Taiwanissa että ulkomailla.
Mahonri Young

Mahonri Mackintosh Young (9. elokuuta 1877 Salt Lake City Utah – 2. marraskuuta 1957 Norwalk Connecticut) oli yhdysvaltalainen kuvanveistäjä, kuvataiteilija ja olympiavoittaja. Taidesuunnaltaan Young edusti yhteiskunnallista realismia. Hän oli myös taiteilijoille tarkoitetun Yhdysvaltain vesiväriyhteisön jäsen.
Young osallistui vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa hän voitti kultaa patsaissa teoksellaan "Maahanlyönti".
Youngin isoisä oli Brigham Young, joka toimi Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon puheenjohtajana, Utahin kuvernöörinä sekä mormoniliikkeen uranuurtajien johtajana. Isoisänsä ja mormonien kunniaksi Young veisti mormonien Salt Laken laaksoon saapumiseen satavuotisjuhlan kunniaksi "Tämä on se paikka" muistomerkin, joka julkistettiin 24. heinäkuuta 1947.