tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gamelon Productions

Gamelon Productions oli suomalainen videopelejä kehittävä tiimi, joka perustettiin Lapinlahdella vuonna 1994. Tiimi julkaisi Freeware-pelejä ja "Vera: Warrior Princess" -teaser trailerin. Henri Sorvali antoi tiimin käyttöön kaksi kappaletta tiimin tekeillä olevaan peliin vuonna 2004. Hän halusi pitää tekijänoikeudet kappaleisiin itsellään. Kappaleet olivat mukana vuonna 2005 julkaistussa "Arena Mania" -teknologiademossa. Yhtä kappaleista käytettiin myös tiimin vuonna 2006 julkaisemassa "Archonita"-nimisessä pelissä pelin soundtrackina.
Fuerte-luokka

Fuerte-luokka oli Espanjan laivaston kolmen kaksikantisen 60-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Vuoden 1721 määräykset täyttävä 60-tykkisen linjalaivan prototyypin suunnittelun aloitti 1726 Juan de Acosta. Suunnittelussa havaittujen ongelmien vuoksi Autrán teki yksityiskohtaiset ohjeet alusten valmistamisesta, mikä sisälsi muun muassa puutavaran hankintaan ja laatuun liittyviä yksityiskohtia.
Kesällä 1736 laivastoministeri José Patiño määräsi Havannan valmistamaan kaksi 60-tykkistä linjalaivaa ja töitä valvomaan Juan de Acostan. Suunnitelmaksi määrättiin Ciprían Autránin Fuerte-luokan piirustuksen. Acosta käytti aluksiin aiemman Castillan romutuksesta saadun puutavaran.
Suomalainen lääkärikeskus

Suomalainen lääkärikeskus on viisiosainen lääketieteen tietokirja, jonka on julkaissut Weilin+Göös vuosina 1989–1992. Kirjasarja käsittelee terveyttä ja sairauksia, ja siten on tietokirja ihmisestä ja ihmisen normaalista toiminnasta. Kirjasarjan kirjoittajia olivat Olli Simonen, Kaija Kangasniemi, Jussi Huttunen ja Seppo Ahonen. Kirjasarjan . Kirjasarjan sisältämä näkemys homoseksuaalisuudesta oli asenteita kielteistävä.
Olli Simonen

Olli Simonen (s. 1941) on suomalainen lääkäri ja tietokirjailija, joka on toimittanut "Kodin suuren lääkärikirjan" (1995), kirjoittanut "Kodin uuden Lääkärikirjan" (2006) sekä osallistunut "Suomalainen lääkärikeskus" -kirjasarjan tekemiseen (1989–1992). Simonen työskenteli terveydenhuollon erikoislääkärinä ja neuvottelevana virkamiehenä sosiaali- ja terveysministeriössä. Simonen on toiminut myös Suomen osteoporoosiliiton puheenjohtajana ja Lääkärit tupakkaa vastaan -verkoston puheenjohtajana.
África (1733)

África oli Espanjan laivaston vuonna 1733 vesille laskettu kaksikantinen 60-tykkinen Fuerte-luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Havannasta. Alus laskettiin vesille 1733 ja otettiin palvelukseen 31. kesäkuuta 1733.
Palvelus.
Alus suojasi 13. heinäkuuta 1733 Havannasta Torresin laivueessa 18 rahtilaivan saattueen Cádiziin päällikkönään Daniel Huoni. Laivueen muut alukset olivat "Rubí", "Infante", "Gallo Indiano" ja fregatti "Pingue Pópulo". Saattue joutui 15. heinäkuuta Bahaman kanavassa kovaan myrskyyn. Alus palasi kolmen rahtialuksen kanssa Havannaan muun saattueen upottua. Alus suojasi 5. toukokuuta 1734 Havannasta saattueen Cádiziin Torresin laivueessa, jonka muut alukset olivat "Europa", "Santa Rosa" ja fregatti "San Francisco Javier". Saattue saapui 19. kesäkuuta Cádiziin mukanaan yli 12 miljoonaa pesoa. Alus oli heinäkuussa huollettavana La Carracassa
Alus palautettiin elokuussa palvelukseen Cádizissa, mistä se kuljetti 1. syyskuuta "Europan" ja "Constanten" kanssa miljoona pesoa Napoliin. Alus liitettiin Napolissa osastoon, jonka tehtävänä oli partioida Italian ja Ranskan rannikolla. Se osallistui 1734 "Andalucían", "Constanten" ja "Europan" sekä fregattien "Victoria Galeran" ja "Fama Volanten" kanssa Pescarassa ja Syrakusassa Napolin ja Sisilian sotaretkeen. Alus lähti Sisiliasta fregatti "Nuestra Señora de Atochan" kanssa Adrianmerelle, missä ne kohtasivat Itävallan Lombardiaan lähetettäviä täydennysjoukkoja saartavan laivaston.
Alus saapui 19. lokakuuta 1735 Cádiziin "Constanten" ja "Europan" kanssa. Se määrättiin lähtemään 25. tammikuuta 1736 Cádizista Pizarron osastossa, jonka tehtävänä oli evakuoida joukot La Speziasta ja Livornosta. Pizarron osastossa olivat "Asía", "Europa", "Nueva España", "San Isidro", "Andalucía", "Hércules" ja fregatti "Fama Volante". Alus vaurioitui kuitenkin myrskyssä ja joutui palaamaan korjattavaksi. Alus yritti 12. helmikuuta 1736 Pizarron alaisuudessa "Asían", "Europan", "Nueva Españan", "San Isidron" ja "Andalucían" kanssa uudelleen lähteä evakuointimatkalle. Alus evakuoi 1736-1737 laivueen mukana joukkoja La Speziasta ja Livornosta, kunnes se siirrettiin maaliskuussa 1737 Cádizissa reserviin.
Alus oli 22. huhtikuuta 1737 Cádizissa 18 linjalaivan, viiden fregatin ja kahdeksan pienemmän sotalaivan kanssa. Alus lähti 4. kesäkuuta 1738 Cádizista Havannaan Espínolan laivueessa, jonka muut alukset olivat "Europa" ja fregatit "Galera Victoria", "Astrea" ja "Triunfo". Alus suojasi Veracruzista saattueen Havannaan Pizarron laivastossa, jonka muut alukset olivat "Guipúzcoa" ja "Castilla" sekä fregatit "Incendio" ja "Esperanza". Saattue saapui 20. kesäkuuta 1738 Havannaan. Alus lähti 1738 Havannasta Cartagena de Indiasiin Espínolan laivueessa, jonka aluksina olivat "Europa" ja "Dragón" sekä fregatit "Galera Victoria", "Astrea", "Santa Barbara", "San Cristobal" ja "Triunfo". Laivue saapui syyskuussa Cartagena de Indiasiin, missä se liitettiin Lezon laivastoon.
Miehistö upotti ja poltti 25. maaliskuuta 1741 Cartagena de Indiasin piirityksessä aluksensa, ettei se joutuisi piirittäneen Britannian kuninkaallisen laivaston amiraali Vernonin laivaston alusten saaliiksi.
Jussi Nissinen

Jussi Nissinen (s. 1950, Tohmajärvi) on suomalainen psykoterapeutti (perhe- ja verkostoterapia, gestaltterapia), sosiaalipsykologi ja kansalaisaktivisti. Nissinen opiskeli Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa sosiologiaa ja häntä kiinnosti homoseksuaalisuuden integraatioajatus.
Elämä.
Nissinen oli SETA:n perustajajäsen vuonna 1974, SETA:n sosiaalisihteeri 1986-89 ja verkkolehti FinnQueerin perustajajäsen vuonna 2001. Nissinen toimi Setan pääsihteerinä 2002–2005. Nissinen teki koko työuransa yhdenvertaisuuden edistämiseksi.
Nissinen on toiminut myös sosiaaliterapeuttina A-klinikkasäätiöllä 1980- ja 1990-luvulla sekä koulutuspäällikönä ja toiminnanjohtajana Sexpo-säätiössä 2000-luvulla. Vuodesta 2014 lähtien hän on jatkanut psykoterapeuttina, työnohjaajana ja kouluttajana omassa yrityksessä Avoinna kasvuun J&amp;T.
Rødvenin sauvakirkko

Rødvenin sauvakirkko () on Rauman kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva sauvakirkko 1300-luvulta.
Isfjorden (taajama)

Isfjorden on taajama Rauman kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Se sijaitsee samannimisen vuonon pohjukassa. Taajaman pinta-ala on 1,2 neliökilometriä ja asukasluku 1 351 vuonna 2023. Isfjorden tunnettiin aiemmin valmisvaateteollisuuden keskuksena. Se oli entisen Henin kunnan keskustaajama.
Henin kirkko (Rauma)

Henin kirkko () on Rauman kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1831.
Presidentin mies

Presidentin mies on Mauno Saaren käsikirjoittama ja Timo Bergholmin ohjaama television draamasarja vuodelta 1998. Siinä salassa pidettävä EU-liittovaltiohanke on vuotanut julki, ja tapauksesta epäillään suomalaisia poliitikoita. Sarjan kolme jaksoa esittävät kukin oman näkökulmansa tapahtumien kulusta: tasavallan presidentin (Antti Litja), pääministerin (Kari Heiskanen) ja ”presidentin miehen”, avustaja Mälkin (Pertti Sveholm) version.
Minisarja jatkaa Mauno Saaren, Timo Bergholmin ja tuottaja Kari Kyrönsepän yhteistyötä, joka alkoi vuosina 1995–1996 ensiesitetyllä kuusiosaisella "Hyvä veli" -sarjalla Suomen 1990-luvun taitteen pankkikriisistä. Tällä kertaa tarina on kuitenkin fiktiivisempi ilman tarkoin tunnistettavia tosielämän esikuvia.
Tarina ilmestyi samana vuonna 1998 myös Mauno Saaren laatimana romaanina.
Øverdalenin kirkko

Øverdalenin kirkko () on Rauman kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1902.
Foxtrot (rikollisjärjestö)

Foxtrot tai Foxnätverket (Foxtrot-verkosto) on ruotsalainen rikollisjengi, jota johtaa Rawa Majid, joka tunnetaan nimellä ”Kurdikettu” (Kurdiska räven) tai foxkurdish.
Foxtrotiin kuuluu kymmenisen henkeä Rawa Majidin sukulaisia iältään 25–35 vuotta. Kuusi henkeä, mukaan lukien Majidin äiti ja isä, on tuomittu rahanpesusta huumejutussa, jossa hän on itsekin osallisena. Rawa Majid on oleskellut Irakissa ja Turkissa vuodesta 2019. Turkin poliisi pidätti hänet 2022, kun hän unohti puistonpenkille salkullisen rahaa ja meni noutamaan sitä poliisiasemalta, mutta hän pääsi vapaaksi muutaman viikon päästä.
Yksi Rawa Majidin läheisimmistä tuttavista tuomittiin huumerikoksista huhtikuussa 2022 yhdeksän vuoden, kuuden kuukauden vankeuteen. Foxtrot-verkostoon kuuluvaksi epäilty urheilujohtaja tuomittiin huumekaupasta ja sieppauksesta kahdeksan vuoden ja kuukauden vankeuteen. Kolmatta miestä epäillään huumeiden salakuljetuksesta Alankomaista Ruotsiin.
Kurdikettu itse on Interpolin etsintäkuuluttama elokuusta 2020 lähtien epäiltynä huumekaupasta. Rawa Majidia pidetään Ruotsin merkittävimpänä huumekauppiaana ja hänellä on laaja kansainvälinen verkosto. Häntä epäillään lisäksi osallisuudesta murhaan Haningessa 18. maaliskuuta 2022 ja aserikoksiin. Kurdikettu oleskelee Turkissa, jonka kansalaisuuden hän on saanut. Siksi hänen luovuttamisensa Ruotsiin tuomittavaksi on vaikeaa. Hänen perheensä asuu Uppsalassa.
Tammikuussa 2024 kolme Foxtrotiin liittyvää henkilöä tuomittiin vankeuteen. Tapausta alettiin tutkia huhtikuussa 2023, kun autotallista Södertäljestä löytyi 50 kg huumeita ja 38 tuliasetta.
Syksystä 2023 lähtien jengin sisäisessä välienselvittelyssä kuoli kymmenkunta ihmistä. Maaliskuussa 2024 Tukholmassa tapahtui useita pommiräjähdyksiä, joiden uskottiin liittyvän Foxtrotiin liittyvään oikeudenkäyntiin.
Malmön yliopiston kriminologian dosentti Manne Gerellin mukaan Foxtrot-jengi on käytännössä lakannut olemasta oikeudenkäyntien ja murhien vuoksi.
Foxtrotilla on läheiset yhteydet Bronätverket-järjestöön, jonka kanssa he ovat poseeranneet aseiden ja luksusautojen kanssa ja tehneet rapmusiikkivideon.
Toinen rikollisjengi Dödspatrullen toi Kurdiketun huumeita myös Suomeen.
Foxtrotilla on yhteyksiä myös Maynätverket-ryhmään, jota johtaa Maykil Yokhanna, joka on sodassa Vårbynätverketia vastaan.
Uusi jengi nimeltä Dalennätverket, jota johtaa mies nimeltä Greken on yrittänyt ottaa haltuunsa huumekaupan Sundsvallissa, mikä johti jengisotaan Foxtrotia vastaan.
Maaliskuussa 2024 Istanbulissa tapahtui ammuskelu, jossa kuoli yksi mies ja toinen haavoittui. Uhrit kuuluvat Zeronätverket-rikollisryhmään, jota johtaa Jordgubben-nimellä tunnettu Ismail Abdo. Abdo on verivihollinen entisen ystävänsä ”Kurdikettu” Rawa Majidin kanssa. Väkivaltakierre on ulottunut Ruotsista Turkkiin.
Abdon äiti ammuttiin Uppsalassa 6. syyskuuta 2023. Rawa Majidin väitetään tilanneen murhan.
Eidin kirkko (Rauma)

Eidin kirkko () on Rauman kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1797.
Gryttenin kirkko

Gryttenin kirkko () on Rauman kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1829.
Vollin kirkko

Vollin kirkko () on Rauman kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puukirkko vuodelta 1829.
Alessandrini

Alessandrini on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Korsin kirkko

Korsin kirkko () on Rauman kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1797.
Holmin kirkko

Holmin kirkko () on Rauman kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1907.
Voll (Rauma)

Voll on taajama Rauman kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 500 vuonna 2023.
Martti Häkkänen

Martti Häkkänen on suomalainen oikeustieteilijä ja oikeustieteen professori. Häkkänen on tutkinut maankäyttöön, kaavoitukseen, rakentamiseen ja kiinteistöihin liittyviä oikeudellisia kysymyksiä.
Häkkänen on koulutukseltaan oikeustieteen tohtori, tekniikan tohtori ja kauppatieteiden maisteri. Hän on toiminut tutkimus- ja opetustehtävissä Helsingin yliopistossa ja Aalto-yliopistossa sekä lainvalmistelutehtävissä ympäristö- ja oikeusministeriössä. Häkkänen valittiin Turun yliopiston maankäyttö- ja kiinteistöoikeuden lahjoitusprofessuuriin vajaan kahden vuoden määräajaksi vuonna 2022 ja uudestaan kolmen vuoden määräajaksi vuonna 2024.
Martti Häkkäsen veli on poliitikko Antti Häkkänen.
Synkooppi (lehti)

Synkooppi on vuodesta 1978 ilmestynyt musiikin yleislehti, jota julkaisee Helsingin yliopiston musiikkitieteen ainejärjestö Synkooppi ry. Lehdessä julkaistaan yleistajuisia musiikkiartikkeleita, artistihaastatteluita, tieteellisiä artikkeleita, kannanottoja opiskelijaelämään ja laajemmin kulttuurikenttää käsitteleviä tekstejä, ja näiden lisäksi "Synkoopissa" arvioidaan musiikkia käsitteleviä kirjoja ja elokuvia, äänitteitä ja tapahtumia. Synkooppi ilmestyy painettuna lehtenä ja digitaalisena näköislehtenä neljä kertaa vuodessa, minkä lisäksi yksittäisiä juttuja voi lukea lehden verkkosivulta. Synkooppi kuuluu Kulttuuri- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:hyn.
Historia.
Vuonna 1969 perustettu Helsingin yliopiston musiikkitieteen ainejärjestö Synkooppi ry oli jo vuonna 1970 päättänyt perustaa nimeään kantavan lehden, mutta nämä suunnitelmat eivät aluksi toteutuneet. Vuonna 1976 saatiin kuitenkin aikaiseksi monistamalla levitetty opiskelijalehti "Äänitorvi". Vuonna 1978 päätettiin uuden, "korkeatasoisen" lehden perustamisesta, jonka nimeksi tuli "Synkooppi". Sen päätoimittajaksi ryhtyi Pekka Hako, ja toimituksen muut jäsenet olivat Tero-Pekka Henell ja Risto Nieminen. Lehden ensimmäisen pääkirjoituksen mukaan lehti "ei pyri kilpailemaan Musiikki-lehden, Rondon ja muiden alan julkaisujen kanssa", vaan sen tarkoituksena oli innostaa opiskelijat kirjoittamaan. Ensimmäisinä toimintavuosina juttuja lehteen kirjoittivat muiden muassa Erkki Salmenhaara, Kalevi Aho, Eero Tarasti, Philip Donner ja Kimmo Korhonen. Synkoopin julkaisusarjassa ilmestyi myös kaksi kirjaa, Mikko Heiniön "Sointuanalyysin ongelmia" (1979) ja Pekka Hakon ja Risto Niemisen toimittama "" (1981).
Synkooppia julkaistiin aluksi ilmoitusmyynnin tuotoilla, mutta 1990-luvulla lehti pääsi HYY:n järjestötuen piiriin. Lehti ei ilmestynyt vuonna 1990.
Dragón (1737)

Dragón oli Espanjan laivaston vuonna 1737 vesille laskettu kaksikantinen 60-tykkinen Fuerte-luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Havannasta. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1737 ja otettiin palvelukseen 31. joulukuuta 1737.
Palvelus.
Alus liitettiin 20. heinäkuuta 1738 Espinolan laivueeseen. Francisco José de Ovando y Solís tuli päälliköksi aluksella, joka lähti 1738 Havannasta Espinolan laivueessa, jonka muut alukset olivat "Europa" ja "África" sekä fregatit "Galera Victoria", "Astrea" jaa "Triunfo". Laivue saapui syyskuussa Cartagena de Indiasiin, missä se liitettiin Lezon laivastoon. Aluksen miehistö valtasi 21. helmikuuta 1741 brittiläisen kaapparin.
Alus oli uivana patterina, kunnes miehistö upotti 5. huhtikuuta 1741 aluksensa Cartagena de Indiasin puolustustaistelussa Boca Chican kanavaan, ettei se joutuisi ylivoimaisen Britannian kuninkaallisen laivaston, joka koostui 36 linjalaivasta ja 12 fregatista, saaliiksi.
Polyvinyylipyrrolidoni

Polyvinyylipyrrolidoni eli povidoni tai PVP on polymeeri, jonka monomeeri on N-vinyylipyrrolidoni. Sillä on useita käyttökohteita. 
Ominaisuudet.
Polyvinyylipyrrolidoni on termoplastinen polymeeri. Sen molekyylimassa on tavanomaisesti 2 500–2 200 000 g/mol. Polymeerin sulamispiste on 100–140 °C. Monet polyvinyylipyrrolidonin ominaisuudet riippuvat sen molekyylimassasta ja polymeerin absorboiman kosteuden määrästä. Esimerkiksi lasisiirtymälämpötila on 100–180 °C ja on sitä korkeampi mitä suurempi molekyylimassa on. Absorboitunut kosteus alentaa lasisiirtymälämpötilaa. Aine liukenee veteen, alkoholeihin ja kloorattuihin hiilivetyihin, mutta ei esimerkiksi ketoneihin tai estereihin. Yhdisteen pyrrolidonirengas hydrolysoituu väkevien happojen vaikutuksesta. Polyvinyylipyrrolidoni muodostaa komplekseja jodin ja useiden orgaanisten yhdisteiden kanssa. 
Valmistus ja käyttö.
Polyvinyylipyrrolidonia valmistetaan radikaalipolymeroinnilla N-vinyylipyrrolidonista vesiliuoksessa. Valmistettaessa molekyylimassaltaan pieniä polymeerejä käytetään radikaali-initiaattorina vetyperoksidin ja ammoniakin seosta, ja suurempien polymeerien valmistuksessa käytetään orgaanisia peroksideja tai atsoyhdisteitä.
Polyvinyylipyrrolidonia käytetään muun muassa lääkeaine- ja kosmetiikkavalmisteiden stabilisoijana, tekstiilien värjäytymistä auttavana aineena, painomusteiden valmistamiseen, liimojen valmistamiseen, pesuaineissa ja elintarvikkeiden lisäaineena E-koodilla E1201. Polyvinyylipyrrolidonin ja jodin kompleksia käytetään desinfiointiin. Yhdistettä on käytetty myös veriplasmankorvikkeena.
Albert Mackey

Albert Gallatin Mackey (12. maaliskuuta 1807 Charleston, Etelä-Carolina, Yhdysvallat – 20. kesäkuuta 1881 Fort Monroe, Virginia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lääkäri, kirjailija ja vapaamuurari.
Mackeyn kirjoitukset vapaamuurariudesta ovat kenties ensimmäiset vakavat oppineen kirjoitukset aiheesta. 
Mackeyn näkemyksiä vapaamuurariuden "maamerkeistä" arvostetaan nykyäänkin erityisesti Pohjois-Amerikassa, mutta ne eivät ole maailmanlaajuisesti hyväksyttyjä. Mackeyn tunnistaman 25 maamerkin joukossa ovat muun muassa symbolisen muurariuden jako kolmeen asteeseen, kolmannen asteen legenda, usko Jumalan olemassaoloon ja tulevaan ylösnousemukseen, kaikkien muurarien tasa-arvoisuus, järjestön salaisuudet, "lain kirja" loosin alttarilla ja maamerkkien ikuinen muuttumattomuus.
Elämä.
Mackey hankki opettajan työn kautta mahdollisuuden opiskella lääketiedettä ja valmistui Etelä-Carolinan Collegen (nykyään Etelä-Carolinan yliopisto) lääketieteellisestä osastosta vuonna 1832. Hän asettui Charlestoniin, ja hänet valittiin vuonna 1838 kyseisen laitoksen anatomian opettajaksi, mutta vuonna 1844 hän jätti ammattinsa harjoittamisen ja jatkoi uraansa kirjoittamisen ja vapaamuurariuden opiskelun parissa. Oltuaan yhteistyössä useiden Charlestonin lehtien kanssa hän perusti vuonna 1849 viikkolehden "The Southern and Western Masonic Miscellany", jota hän toimitti seuraavat kolme vuotta lähes kokonaan omilla kirjoituksillaan. Vuosina 1858–1860 hän johti "Quarterly"-lehteä, jossa hän käsitteli samoja aiheita. Hän omaksui kreikan, latinan, heprean ja Manner-Euroopan kielet käytännössä omatoimisesti ja luennoi usein keskiajan henkisestä ja moraalisesta kehityksestä. Myöhemmin hän keskittyi yksinomaan vaikeaselkoisen symboliikan tutkimiseen sekä kabbalistisiin ja talmudisiin tutkimuksiin. Heinäkuussa 1865 presidentti Andrew Johnson nimitti hänet Charlestonin sataman tullinhoitajaksi. Myöhemmin hän pyrki epäonnistuneesti senaattoriksi Etelä-Carolinasta ja muutti sitten Washingtoniin vuonna 1870.
Aikakauslehtikirjoitusten lisäksi Mackey julkaisi teokset "A Lexicon of Freemasonry" (1845, laajennettu ja parannettu painos 1855); "The Mystic Tie" (1849); "Book of the Chapter" (1858); "A History of Freemasonry in South Carolina" (1861); "A Manual of the Lodge" (1862); "Cryptic Masonry" ja "Masonic Ritualist" (1867); "Symbolism of Freemasonry" ja "A Text-Book of Masonic Jurisprudence" (1869); ja "Masonic Parliamentary Law" (1875). Hänen suurin ja tärkein panoksensa vapaamuurarikirjallisuuteen on kuitenkin "Encyclopaedia of Freemasonry" (1874), jonka toinen painos, joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen, sisältää laajan elämäkerrallisen luonnoksen kirjoittajasta. Näitä teoksia pidetään arvovaltaisina vapaamuurariuden tulkintoina.
Filosofiset mietelmät

Filosofiset mietelmät on vuonna 1910 julkaistu suomennettu lyhennelmä Francis Baconin kirjoittamasta englanninkielisestä alkuteoksesta "Essays". Alkuteos, joka julkaistiin vuonna 1597, on eräänlainen käytännöllisen elämänviisauden käsikirja. Suomentaja on Elof Kristianson.
Barndominium

Barndominium on yhdysvaltalainen 2020-luvulla suosiota kasvattanut rakennustyyppi, joka on asumiskäyttöön mukautettu maatalousrakennus. Metallirunkoiseen rakennukseen lisätään ikkunat ja ulko-ovi. Sisätilassa on vain vähän väliseiniä ja rakennuksen perustuksena on raudoitettu betonilaatta. Vähin kustannuksin rakennettavan talon asumismukavuus on silti korkea ja asuinpinta-ala suuri.
Projekti 641

Projekti 641 () oli Neuvostoliiton laivaston dieselkäyttöisten pitkän toimintamatkan omaavien sukellusveneiden muodostama alusluokka, joka
seurasi Projekti 613:a () ja Projekti 633:a ().
Suunnittelu.
Kaksoisrunkoisissa aluksissa oli edeltäjiään suurempi torpedomäärä ja pidempi toimintamatka. Painerungon halkaisija oli noin neljä metriä. Propulsiojärjestelmä aluksilla vaihteli valmistusjakson aikana jonkin verran ja viimeisissä dieselmoottoreissa oli alennusvaihteisto. Ensimmäisiin aluksiin asennettiin kolme Kolomna 37D -dieselmoottoria ja viimeisiin kolme Kolomna 2D42 -dieselmoottoria. Moottorit oli kukin kytketty omaan akseliin, joka pyöritti kuusi lapaista potkuria. Alusten äänilähteet ja nopeus olivat samankaltaisia koko tuotannon ajan.
Aluksilla oli polttoainetta 360 tonnia.Niiden toimintamatka oli taloudellisella nopeudella jopa 20 000 merimailia tai 11 000 merimailia 8 solmun nopeudella snorkkelisyvyydessä. Alusten toimintamatka sukelluksissa 300 metrin syvyydessä oli 350 merimailia kahden solmun nopeudella. Akkujen lataus oli mahdollista seitsemän metrin syvyydessä snorkkelin avulla.
Alusten aseistuksena oli aluksi kymmenen 533 millimetrin torpedoputkea, joista neljä oli asennettu perään. Myöhemmin perän torpedoputket korvattiin neljällä 400 millimetrin torpedoputkella. Torpedoina olivat M57 torpedot, joita aluksella oli kaikkiaan 22 kappaletta. Elektroniikkajärjestelmänä olivat muun muassa Snoop Tray -tutka sekä Herkules- ja Fenix -kaikuluotaimet. Omasuojajärjestelmänä oli Stop Light.
Alukset.
Veneitä rakennettiin vuodesta 1958 vuoteen 1973 Neuvostoliiton laivastolle 62 venettä. Lisäksi aluksia valmistettiin Intian, Libyan, Kuuban ja Puolan laivastoille. Yhteensä aluksia valmistettiin 74 (tai jopa 79) kappaletta. Sen seuraajaksi tuli Projekti 641B "Som".
Space on Fire

Space on Fire oli suomalainen vuonna 2017 Yhdysvaltoihin Burning Man - festivaalille toteutettu yhteisöllinen taidehanke . Itseohjautuvuuden organisointimallia käyttäneen projektityöryhmän Cosmic Egg taideinstallaatiossa yhdistyivät kokeellinen parametrinen puuarkkitehtuuri sekä suomalainen avaruusteknologia. Hankkeen rahoittajina toimivat Suomen Kulttuurirahasto sekä Walter Ahlströmin säätiö ja sen virallisena tukijana (eng. patron) toimi avaruustähtitieteilijä Esko Valtaoja . Hankkeen yhteistyökumppaneina toimivat Lunden Architecture, Reaktor Space Labs sekä Aalto-yliopisto. 
Cosmic Egg - installaatio.
Viikon pituisella Burning Man festivaalille Yhdysvaltojen Nevadan osavaltion aavikolle rakennettu ja sen lopuksi poltettu 180:n neliömetrin osallistava taideinstallaatio rakentui liimapuupalkeista. Viidenkymmenen henkilön vapaaehtoistyöryhmän toimesta Nevadan aavikolle rakennetussa teoksessa oli mukana myös avaruusteknologiaa- Teoksessa oli mukana maa-asema, jonka avulla oli mahdollista seurata satelliitteja sekä kuunnella kosmista taustasäteilyä. Teoksen kokijoilla oli mahdollisuus lähettää viestejä avaruuteen ja sen äänitaiteessa avaruuden signaalit yhdistettiin suomalaisiin shamanistisiin äänimaisemiin . 
Hankkeen tutkimus.
"Hallinnon Tutkimus" - lehdessä hankkeesta julkaistu vertaisarvioitu tieteellinen tutkimus tutki millä tavoin psykologinen turvallisuus vaikutti työryhmän kokemuksiin riskinotoista ja millä tavoin riskinotto on mahdollista väliaikaisissa itseohjautuvissa organisaatioissa. Tutkimuksen löydökset perustuvat kyselyyn ja laadulliseen analyysiin 20:sta haastattelusta ja ne tuovat esiin monitaustaisen työryhmän tiimityön eri käytäntöjä. Löydösten perusteella tutkimuksen toteuttavat ehdottavat, että tiimi koki radikaalisti korkeaa psykologista turvallisuutta, koska se määritteli projektin konseptin yhteisluomisen kautta. Yhdessätoteutettu määritelmä, vahva yhteinen visio sekä omistajuus vapaaehtoishankkeesta mahdollisti osallistujille vapauden valita roolinsa jonka puolestaan toi yksilöille rohkeutta oppia uutta. . 
Hankkeen tutkimus sisälsi myös teknistä tutkimusta, missä tutkittiin teoksen arkkitehtuurista ja rakennesuunnittelusta vastanneen Lunden Architecture Companyn toimesta. Tavoitteena oli testata tulevaisuuden koulumallin rakennetta taidehankkeena ilman hankalia lupaprosesseja ja testata puisen installaation suunnittelu parametrisen suunnittelun työkaluin.
Hellmuth Christian Wolff

Hellmuth Christian Wolff (23. toukokuuta 1906 Zürich – 1. heinäkuuta 1988 Leipzig) oli saksalainen säveltäjä, musiikkitieteilijä ja taidemaalari.
Wolff opiskeli musiikkitiedettä Berliinin yliopistossa Hermann Abertin, Arnold Scheringin, Friedrich Blumen ja Curt Sachsin johdolla. Hän sai filosofian tohtorin oppiarvon vuonna 1932 väitöskirjallaan "Die Venezianische Oper in der zweiten Hälfte des 17. Jahrhunderts". Wolffin habilitaatiotyönä valmistui vuonna 1942 Kielin yliopistossa "Die Barockoper in Hamburg 1678–1738". Wolff työskenteli musiikkitieteen professorina Leipzigin yliopistossa vuosina 1954–1971.
Wolffin sävellystuotannon joukossa on muun muassa oopperoita, suurimuotoisia orkesteriteoksia, kamarimusiikkia, pianokappaleita ja yksinlauluja. Wolff julkaisi monia kirjoja muun muassa Georg Friedrich Händelin musiikista, oopperasta ja Alankomaiden renessanssimusiikista. Vuodesta 1956 hän oli aktiivinen taidemaalari ja piti näyttelyitä Leipzigissa sekä muissa Saksan kaupungeissa.
Karl Grammann

Karl Grammann (3. kesäkuuta 1844 Lyypekki – 30. tammikuuta 1897 Dresden) oli saksalainen säveltäjä.
Grammann suoritti konservatorio-opintonsa Leipzigissä. Hän asui myös Wienissä ennen kuin muutti Dresdeniin vuonna 1885. Grammannin elinaikana hänen täysimittaisista oopperoistaan esitettiin "Melusine" (1875), "Thusnelda und der Triumphzug des Germanicus" (1881) ja "Das Andreasfest" (1882). Hänen tuotantoonsa kuuluvat myös lyhyemmät oopperat "Ingrid" ja "Das Irrlicht". Grammannilta esitettiin vuonna 1901 postuumisti ooppera "Auf neutralem Boden". Oopperoiden lisäksi Grammannin tuotantoon kuuluu muun muassa kantaatteja, sinfonioita ja kamarimusiikkiteoksia eri kokoonpanoille.
Lahti Ringette

Lahti Ringette on lahtelainen ringetteseura, joka on perustettu 2.12.1982. Seuran kotihallina toimii Lahden RTK Areena. Lahti Ringette järjestää toimintaa kaikissa ikäluokissa. Seura on saanut toiminnastaan NuoriSuomi -sinetin vuonna 2005. Nykyisin seura on Tähtiseura, jonka myöntää Olympiakomitea.
Lahti Ringette voitti Suomen mestaruuden vuonna 1993, ja on saanut lisäksi kolme hopeaa ja kaksi pronssia.
Horilka

Horilka () on pääsääntöisesti Ukrainassa nautittava väkevä alkoholijuoma, joka valmistetaan tislaamalla. Vahvuudeltaan se on yleensä noin 40-prosenttista. Juoman nimi tulee verbistä "polttaa" (). Horilkaa valmistetaan yleensä viljatisleistä, joihin käytetään usein vehnää tai ruista, mutta toisinaan myös durraa, perunaa ja maissia voidaan käyttää. Tunnetuin ukrainalainen tuotemerkki lienee Nemiroff.
Monesti horilkaa tarjoillaan aperitiivina alkupalojen kuten salon ja säilöttyjen vihannesten kanssa. Horilkaa juodaan viileänä (usein 8–10 °C). Liian kylmän horilkan tarjoamista pidetään yrityksenä peittää sen huonoa laatua.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 venäläiset votkat poistettiin monien kauppojen hyllyiltä ympäri maailmaa. Monin paikon valikoimaan otettiin tilalle ukrainalaista horilkaa solidaarisuuden osoittamiseksi.
Kosmos Festival

Kosmos Festival on Ristiinan Närhilässä vuodesta 2014 lähtien järjestetty elektronisen musiikin festivaali. Tapahtumaan myydään 2 000 lippua, ja sen tekemiseen osallistuu noin 400 vapaaehtoista. Vuosittain Kosmos Festivalilla nähdään 200–300 esiintyjää. Festivaalin liput on loppuunmyyty vuosina 2018, 2019, 2022, 2023 ja 2024.
Festivaalin järjestämisestä vastaa Elektro Shamans ry.
Johann Nepomuk von Poißl

Freiherr Johann Nepomuk von Poißl (15. helmikuuta 1783 Haunkenzell – 17. elokuuta 1865 München) oli saksalainen säveltäjä.
Poißl opiskeli Straubingissa, Münchenissä ja Landshutissa. Hän asui Münchenissä vuodesta 1805. Hänen sävellysopettajiaan olivat Franz Danzi ja Georg Joseph Vogler. Poißl oli hovimusiikin avustava superintendentti vuodesta 1823 ja hoviteatterin johtaja vuodesta 1825. Hoviteatteria hän johti vuoteen 1833 ja hovin musiikkielämää vuoteen 1847, jolloin hänestä tuli ensimmäinen kamariherra. Poißlin teoksista tunnetuimmaksi tuli ooppera "Die Prinzessin von Provence" (1825). Hänen muista oopperoistaan suosiota saavuttivat varsinkin "Athalia" (1814) ja "Der Wettkampf zu Olympia oder Die Freunde" (1815). Poißlin muuhun tuotantoon kuuluvat konsertot klarinetille ja viululle sekä oratoriot "Judith" (1824) ja "Der Erntetag" (1835). Hän sävelsi myös muun muassa kolme messua, Stabat Materin, "Misereren" ja kantaatteja.
Gravesend

Gravesend on asukkaan kaupunki Kentin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Hallinnollisesti se toimii Graveshamin kaupunkipiirin keskuspaikkana eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa ("unparished area"). Se sijaitsee Thamesjoen oikealla rannalla Lontoon itäpuolella.
Gravesendin läheltä Swanscombesta löydettiin 1930-luvulla Britannian varhaisin tunnettu pääkallo, joka on arviolta vuotta vanha ja kuului heidelberginihmiselle. Nykyisen Springheadin paikalle perustettiin Vagniacae-niminen roomalais-brittiläinen temppelikompleksi vuonna 56 ilmeisesti, koska paikallisten lähteiden vedellä uskottiin olevan parantavia voimia. Temppelit hylättiin vuoden 340 paikkeilla ja niiden rakennuskivet vietiin muuhun käyttöön.
Domesday Bookissa (1086) Gravesend mainitaan nimellä Gravesham ja siellä kerrotaan sijainneen useita kirkkoja, vesimylly ja jokisatama ("hithe"). Vuonna 1380 ranskalaiset ja espanjalaiset sotalaivat polttivat kylän maan tasalle ja ottivat sen asukkaita panttivangiksi. Hyvitykseksi tästä kylän venemiehille myönnettiin yksinoikeus kuljettaa matkustajia jokea pitkin Lontooseen (ns. "Long Ferry"). Kuningas Henrik IV vahvisti tämän oikeuden vielä erillisellä määräyskirjalla 1401. Vuonna 1617 powhatanprinsessa Pocahontas kuoli Gravesendissä äkillisesti juuri ennen kuin hänen olisi pitänyt purjehtia takaisin Virginiaan. Hänen ruumiinsa haudattiin Pyhän Yrjon kirkkoon, jonka kirkkomaalle pystytettiin häntä esittävä pronssipatsas 1958.
Gravesend säilytti asemansa tärkeänä pysähdyspaikkana matkalla Lontooseen 1800-luvulle asti, jolloin höyrykäyttöiset siipiratasalukset korvasivat perinteiset veneet ja tullirakennukset ja satama-altaat siirrettiin lähemmäs kaupunkia. Samoihin aikoihin Gravesend kasvatti suosiotaan kylpyläpaikkana, jonne tultiin uimaan Thamesissa erityisiä uimavaunuja käyttäen. Kaupunkiin rakennettiin kaksi laituria ja elegantti puistoalue 1830-luvulla, ja vierailijoiden määrä kasvoi yli miljoonaan matkailukauden aikana. Matkailijoiden määrä kääntyi kuitenkin laskuun 1860-luvulla, kun rautatietä jatkettiin Margaten merenrantakaupunkiin.
Thamesjoella ja sen liikenteellä on yhä suuri merkitys Gravesendille. Lontoon satamaviranomaisella on siellä pääkonttori ja luotsiasema. Kaupungissa on myös paperi- ja sementtiteollisuutta sekä laivan- ja koneenrakennusta.
Space Fence

Space Fence () on Yhdysvaltain avaruusvoimien käyttämä avaruuden valvontajärjestelmä, jota käytetään tarkkailemaan Maapallon kiertoradalla kulkevia esineitä, kuten satelliitteja ja avaruusromua. 
Historia.
Yhdysvaltojen aikaisempi avaruuden esineiden valvontajärjestelmä oli Air Force Space Surveillance System, joka poistettiin käytöstä vuonna 2013. Vuoden 2009 suunnitelmien mukaan sitä piti uudistaa, mutta lopulta järjestelmä päädyttiin korvaamaan kokonaan. Lockheed Martin voitti tarjouskilpailun järjestelmän suunnittelusta vuonna 2014.
Yhdysvaltain avaruusvoimat julisti järjestelmän käyttöön 28. maaliskuuta 2020.
Toiminta.
Space Fencen tutka-asema sijaitsee Kwajeleinin atollilla Marshallsaarilla. Tutka käyttää S-aaltoja. Aiempaa pienemmän aallonputuuden aallot ja yli tuhatkertainen taajuus mahdollistavat hyvin pienien kohteiden, jopa noin kymmensenttisten esineiden seuraamisen. Tästä on hyötyä etenkin pienen avaruusromun tarkkailussa ja siten satelliittien kanssa tapahtuvien törmäysten välttämisessä.
Montargis

Montargis on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loingjoen varrella, noin 110 kilometriä Pariisin kaupungista etelään. Montargis on Loiret’n aliprefektuuri.
Kuntaa halkoo Loingjoen lisäksi myös Canal de Briare sekä muita pienempiä kanavia. Kaupungissa on 131 siltaa ja kävelysiltaa, ja kaupunkia kutsutaankin Gâtinaisin Venetsiaksi. Gâtinais on alueen historiallinen nimi. Kaupungissa on useita keskiaikaisia ristikkotaloja sekä renessanssiajan kaupunkitaloja. Keskustassa olevalla kukkulalla on entinen keskiaikainen kuninkaallinen linna Château de Montargis. Linna on osittain raunioitunut. Linnan päätornin rakennutti Ranskan kuningas Filip II vuoden 1200 tienoilla.
Keskustassa on myös Sainte-Madeleinen kirkko. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1183. Alkuperäisestä rakennuksesta on jäljellä kellotornin pohja sekä pilarit ja kapiteelit. Kirkko paloi osittain vuonna 1525, samalla kun koko kaupunki poltettiin. Kuningas rahoitti kirkon jälleenrakentamisen. Tuolloin rakennettu kuori on kirkon arvokkaimpia osia. Sen suunnitteli Renée Ranskalaisen arkkitehti Jacques I Androuet du Cerceau.
Jukka-Pekka Heikkilä

Jukka-Pekka Heikkilä (s. 1979) on suomalainen kauppatieteilijä ja tutkija-aktivisti. Heikkilä toimii Aalto-yliopiston perustieteiden korkeakoulussa tuotantotalouden laitoksella avoimen strategian tutkijana sekä Stanfordin ja Harvardin yliopistojen vierailevana tutkijana. Hän on sotakirjeenvaihtaja, toimittaja ja kirjailija Pia Heikkilän veli. 
Heikkilä on työskennellyt yrittäjyyden professorina Pohjois-Koreassa 2013–2016 sekä yrittäjyyden ja organisaatiotieteiden professorina Kolumbiassa 2022–2023 . Hän on saanut Suomen Akatemian tutkijatohtorin kolmivuotisen nimityksen vuonna 2017 sekä elinikäisen The Royal Society:n Newton International Fellow - arvonimen vuonna 2014. 
Heikkilä on julkaissut artikkeleita JUFO-luokitelluissa tiedelehdissä.
Heikkilän tohtorin tutkinto Vaasan yliopistosta vuodelta 2013 syventyi johtamiskäytäntöjen standardisointi - lokalisointi dilemmaan kansainvälisen johtamisen tutkimuskentässä . 
Heikkilä on toiminut YLE:n kolumnistina vuodesta 2019 sekä Turun Sanomien asiantuntijakolumnistina vuodesta 2020. Hänen on tehnyt ekstreme-ympäristön tutkimus- ja koulutustyötä.
Heikkilä on ollut Royal Society of Arts jäsen (2011–2014) sekä Suomessa maahanmuuttajien yrittäjyyttä edistävän Slushin sisarorganisaatio The Shortcut:n (2018–2020), Kauppatieteellisen yhdistyksen (2013–2020), Vertaiskulttuuri Eldis ry:n (2016–2019) sekä äänituotantoyhtiö Artlab oy:n (2019–2022) hallituksissa.
Peretšyn

Peretšyn () on kaupunki Taka-Karpatian alueen Užhorodin piirissä Länsi-Ukrainassa, Tonavan vesistöön kuuluvan Už-joen varrella, 20 kilometriä aluekeskus Užhorodista koilliseen. Paikkakunnalla on rautatieasema.
Tammikuun keskilämpötila on -3,9 °C, heinäkuun +19,3 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 856 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Peretšynin väkiluvuksi 6 477 asukasta (2022). Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 7 083. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 7 200 asukasta.
Vuoden 1266 dokumentissa kerrottiin seudun maiden kuulumisesta aatelissuvulle, ensimmäinen historiallinen maininta Peretšynin kylästä on vuodelta 1427. Kaupunkityyppiseksi taajamaksi se nimettiin 1947, kaupungiksi 2004.
Ukrainan vuonna 2020 laatiman aluejaon mukaan kaupunki on osa Užhorodin piiriä. Tätä ennen se oli Peretšynin piirin keskus.
Sakura Miyawaki

Sakura Miyawaki ( 19. maaliskuuta 1998 Kagoshima, Kagoshiman prefektuuri, Japani) on japanilainen laulaja, lauluntekijä ja tanssija. Etelä-Koreassa hän käyttää myös nimeä Kim Yoonah ().
Miyawaki kuului eteläkorealaiseen yhtyeeseen Iz*One vuosina 2018–2021. Yhtye kuitenkin hajosi ja Miyawaki liittyi uuteen eteläkorealaiseen tyttöyhtyeeseen nimeltä Le Sserafim. Yhtye debytoi vuonna 2022 minialbumillaan "Fearless". Sakura on ryhmän vanhin jäsen ja visual eli kauneimmaksi luokiteltu jäsen. 2024 Miyawaki oli mukana sanoittamassa Le Sserafimin kappaletta Swan Song ryhmän kolmannelle minialbumille "Easy."
Sylvia Geszty

Sylvia Geszty (1934 Budapest – 15. joulukuuta 2018 Stuttgart) oli unkarilaissyntyinen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Geszty opiskeli Franz Lisztin musiikkiakatemiassa ja teki debyyttinsä Unkarin valtionoopperassa vuonna 1959. Hän teki ensimmäiset esiintymisensä Itä-Berliinissä vuonna 1961 ja asettui sinne pysyvästi. Geszty lauloi vuoteen 1970 saakka sekä Staatsoper Unter den Lindenissä että Komische Oper Berlinissä. Hän esiintyi 1960–1970-luvuilla myös Hampurin valtionoopperassa. Geszty muutti vuonna 1970 Stuttgartiin ja sai kiinnityksen Staatsoper Stuttgartiin. Hän teki lisäksi vierailuja Bayerische Staatsoperissa.
Geszty teki Covent Garden -debyyttinsä vuonna 1966. Hän esiintyi lisäksi muun muassa Glyndebournen oopperafestivaalilla, Pariisissa, Brysselissä, Moskovassa, Amsterdamissa, Wienissä, Buenos Airesissa ja Los Angelesissa. Geszty tuli tunnetuksi varsinkin Zerbinettan roolista "Ariadne auf Naxoksessa" ja Yön kuningattaren roolista "Taikahuilussa". Muihin tärkeisiin rooleihin kuului "Lucia di Lammermoorin" nimiosa.
Geszty opetti muiden muassa Melanie Dieneriä, Anke Sieloffia, Annette Luigia ja Marlis Peterseniä. Hänelle myönnettiin Saksan demokraattisen tasavallan taidepalkinto vuonna 1966 ja Kammersängerin-arvonimi vuonna 1968. Geszty perusti kansainvälisen koloratuurikilpailun vuonna 1988 ja työskenteli oopperaohjaajana ensimmäisen kerran vuonna 1998.
136 (luku)

136 (satakolmekymmentäkuusi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 135 ja seuraa luku 137.
Neljäntuulenlakki

Neljäntuulenlakki, neljän tuulen lakki tai lapinlakki () on miesten saamenpukuun kuuluva päähine. Lakkia käytetään Suomen ja Norjan Lapissa.
Neljäntuulenlakin edeltäjän eli kolkkalakin esittelivät saamelaisille ilmeisesti Varanginvuonolla käyneet venäläiset kauppiaat 1800-luvun puolivälissä. Kolkkalakki on yksinkertaisempi nelikulmainen lakki, jonka kulmat eli kolkat eivät ole neljäntuulenlakin tavoin pitkiä. Se tekee kolkkalakista muodoltaan pyöreämmän. Neljäntuulenlakki syntyi, kun saamelaiset venyttivät oman muotinsa mukaan kolkkalakin kulmia pidemmiksi ja sarvimaisemmiksi. Pian lakin käyttöönoton jälkeen saamelaiset alkoivat myös pidentää ja täyttää kolkkia eri asentoihin niin, että eri alueilla miehet pitivät lakkia eri tavalla.
Zeitpyramide

Zeitpyramide () on Manfred Laberin (1932–2018) suunnittelema taideteos Wemdingissä, Saksassa. Pyramidia alettiin rakentamaan 23. lokakuuta 1993 Wemdingin täytettyä 1200 vuotta. Laberin ajatuksena oli, että pyramidiin asennetaan yksi palikka kerran vuosikymmenessä, jolloin pyramidi olisi valmis vuonna 3183.
Mathieu Ahlersmeyer

Mathieu Ahlersmeyer (29. kesäkuuta 1896 Köln – 23. heinäkuuta 1979 Garmisch-Partenkirchen) oli saksalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.
Ahlersmeyer palveli rintamalla ensimmäisessä maailmansodassa ja opiskeli sodan jälkeen Karl Fischer-Niemannin johdolla. Vuonna 1928 tai 1929 hän teki oopperadebyyttinsä Wolframin roolissa "Tannhäuserin" esityksessä Mönchengladbachissa. Ahlersmeyer lauloi Berliinin Kroll-oopperassa vuosina 1930–1931 ja Hampurin valtionoopperassa vuosina 1931–1933. Vuosina 1934–1945 hän oli Dresdenin Semperoperin jäsen. Hän oli mukana kantaesittämässä Richard Straussin "Die schweigsame Frauta" (1935) ja Werner Egkin "Peer Gyntiä" (1938).
Ahlersmeyer lauloi jälleen Hampurin valtionoopperassa vuosina 1946–1961 ja 1962–1973. Hänen rooleihinsa kuului mainittujen lisäksi osia muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin ja Paul Hindemithin oopperoissa. Ahlersmeyer teki äänityksiä Saksan radiolle vuosina 1932–1963.
Sarvilakki

Sarvilakki () oli 1800-luvulla saamelaisten naisten käytössä ollut päähine, joka saa nimensä kookkaasta sarven näköisestä muodostaan. Se oli ilmeisesti päivittäisessä käytössä pohjoisimmalla saamelaisalueella ainakin Suomessa ja Norjassa. Lakissa on pitkät korvalliset ja niihin ommeltuina nauhat, jotka kiinnitetään leuan alle. Sarviosa on tehty männystä tai koivusta ja se on päällystetty punaisella verkakankaalla. Lakki on koristeltu kuvionauhoilla.
Lakki jäi pois käytöstä samaan aikaan, kun lestadiolaisuus levisi saamelaisalueille. Ei ole täysin varmaa, miksi naiset eivät sen jälkeen enää pitäneet lakkia, mutta erään teorian mukaan lestadiolaispapit olivat tuominneet sen pirun sarveksi. Suomessa lakki hävisi ensin Käsivarren Lapista, ja Norjassa 1900-luvulla lakki oli jo lähes kokonaan jäänyt pois muodista.
Joseph Fort Newton

Joseph Fort Newton (21. heinäkuuta 1876 Decatur, Texas, Yhdysvallat – 24. tammikuuta 1950 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kristillinen johtaja ja saarnaaja. Hänen arvioitiin olleen 1930-luvun lopulla Yhdysvaltain huomattavimpia protestanttisia vaikuttajia. Newton oli myös johtava vapaamuurari, joka muistetaan useista suosituista vapaamuurarikirjoistaan.
Newtonin teologiaa kuvataan liberaaliksi, poliittisia näkemyksiä erittäin konservatiivisiksi.
Elämä.
Newton vihittiin baptistipastoriksi huhtikuussa 1895, ja hänestä tuli pienen baptistiseurakunnan pastori Rose Hillissä, Texasissa. Syksyllä 1895 hän kirjoittautui Southern Baptist Theological Seminaryyn Louisvilleen, Kentuckyyn. Hän siirtyi sieltä Parisissa Texasissa sijaitsevaan First Baptist Churchin pastoriksi 1897–1898. Newton lähti sitten St. Louisiin, Missouriin, jossa hän toimi apulaispastorina kirkkokuntiin sitoutumattomassa People's Church -seurakunnassa 1900-1903. Hän perusti Dixoniin, Illinoisiin People's Churchin, jonka pastorina hän toimi 1903-1908. Vuodet 1908–1916 Newton oli Cedar Rapidsissa Iowassa universalistisen Liberal Christian Churchin pastori. Monet hänen saarnoistaan julkaistiin, ja niiden levikki Englannissa toi hänelle kutsun toimia Lontoon City Temple -seurakunnan pastorina 1916–1919. Vuodet 1919–1925 hän oli New Yorkin universalistisen Church of the Divine Paternity -seurakunnan pastori. Newton vihittiin episkopaalisen kirkon diakoniksi 16. tammikuuta 1926 ja papiksi 28. lokakuuta 1926. Hän palveli Memorial Church of St. Paulissa Overbrookissa Pennsylvaniassa 1925-1930 ja 1930-1935 Philadelphian St. James' Churchin apulaiskirkkoherrana. Newton oli Associated Churches of Philadelphian erityissaarnaajana 1935–1938 ja Philadelphian St. Luke and the Epiphany Churchin kirkkoherrana 1938–1950.
Arrhikhion

Arrhikhion tai Arrhakhion (, ; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Figaleiasta Arkadiasta. Hän oli kolminkertainen Olympian kisojen pankrationin voittaja.
Arrhikhion voitti pankrationin 52.–54. olympiadien kisoissa eli vuosina 572, 568 ja 564 eaa. Näistä viimeisessä kisassa hänen vastustajansa surmasi hänet vääryydellä, ja siksi hänet julistettiin voittajaksi vaikka hän oli jo kuollut. Pausanias käyttää hänestä nimimuotoa "Arrhakhion". Filostratos vanhempi, joka kuvaa hänestä tehtyä maalausta teoksessaan "Eikones", käyttää nimimuotoa "Arrhikhion", ja Sextus Julius Africanus nimimuotoa "Arichion".
Astylos Krotonlainen

Astylos Krotonlainen, joskus myös "Astyalos Krotonlainen" (, ; 500/400-luku eaa.), oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Krotonista Suur-Kreikasta. Hän voitti useita juoksulajeja 73.–75. olympiadien Olympian kisoissa eli vuosina 488, 484 ja 480 eaa., ja oli ensimmäinen, joka päihitti Khionis Spartalaisen juoksusaavutukset 600-luvulta eaa. Astylos voitti vuosina 488, 484 ja 480 eaa. stadionjuoksun ja diauloksen ja vuonna 480 eaa. lisäksi myös hopliittijuoksun.
Astylos

Astylos (, ) voi viitata seuraaviin:
Deinomakhe

Deinomakhe (, ; n. 470/465 – n. 432 eaa. jälkeen) oli antiikin kreikkalainen nainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja kuului alkmaionidien ylimyssukuun. Hän oli Kleinias II:n vaimo ja Alkibiadeen äiti.
Deinomakhe oli Megakles IV:n ja eretrialaisen Koisyran tytär ja kotoisin Alopeken demoksesta. Hänen avioliittonsa Kleinias II:n kanssa ajoittuu vuoteen 451 tai 450 eaa., millä perusteella hänen syntymänsä on ajoitettu noin vuosiin 470–465 eaa. Kleinias ja Deinomakhe saivat kaksi poikaa, tunnetuimman Alkibiadeen eli Alkibiades III:n sekä Kleinias IV:n.
Deinomakhe jäi leskeksi vuonna 446 eaa. Hänen ei tiedetä avioituneen uudelleen. Hän saattoi muuttaa poikineen asumaan serkkunsa Perikleen luokse, kun tästä tuli hänen lastensa huoltaja. Joskus on ehdotettu, että Deinomakhe olisi avioitunut Perikleen kanssa ja annettu myöhemmin vaimoksi Hipponikos II:lle, mutta tälle ei ole perusteita.
Eupalinos

Eupalinos (, ; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen arkkitehti, joka oli kotoisin Megarasta. Hän suunnitteli Samoksen saarelle Eupalinoksen tunnelina tunnetun tunneliakveduktin, joka johti vettä Samoksen kaupunkiin.
Eupalinoksen nimi tunnetaan Herodotokselta, joka mainitsee hänen olleen Naustrofoksen poika. Muutoin hänestä itsestään ei tiedetä mitään. Hänen suunnittelemansa tunneli kulki seitsemän stadioninmitan matkan vuoren sisässä, ja edustaa aikansa kehittyneintä rakentamista ja ilmentää matemaattista osaamista. Se rakennettiin Samoksen tyranni Polykrateen aikana, mikä ajoittaa Eupalinoksen toimineeksi arkaaisen kauden loppupuolella noin vuosina 540–522 eaa. Arkeologia ajoittaa tunnelin rakentamisen aloittamisen tarkemmin noin vuosiin 540–530 eaa. Eupalinoksen uskotaan saaneen jo aiemmin mainetta alallaan, ennen kuin Polykrates kutsui hänet Samokselle.
Rui Rocha

Rui Nuno de Oliveira Garcia da Rocha (s. 13. maaliskuuta 1970) on portugalilainen poliitikko ja liberaalin aloitteen puheenjohtaja. Hän on toiminut kansanedustajana tasavallan kokouksessa vuodesta 2022.
Hippokrates (alkmaionidit)

Hippokrates (, ) oli usean eri henkilön nimi ateenalaisessa alkmaionidien ylimyssuvussa.
Hippokrates, Megakles III:n poika.
Hippokrates (s. 550-luku eaa.) oli Megakles III:n ja Kleisthenes Sikyonlaisen tyttären Agariste I:n poika ja Kleistheneen veli. Hippokrateen lapsia olivat Megakles IV ja Agariste II, joka oli Perikleen äiti.
Hippokrates, Apollodoroksen poika.
Hippokrates (n. 450-luku–411 eaa.) oli Apollodoroksen poika. Hänen äitinsä oli Ksanthippos I:n ja Agariste II:n nimeltä tuntematon tytär, joka oli Perikleen ja Arifron II:n sisar.
Hippokrates, Arifron II:n poika.
Hippokrates (n. 460–424 eaa.) oli Perikleen veljen Arifron II:n poika. Hänen poikiaan olivat Perikles III, Demofon ja Telesippos.
Khionis Spartalainen

Khionis Spartalainen (, ; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Spartasta. Hän oli ensimmäinen, joka voitti Olympian kisojen stadionjuoksun kolmissa tai jopa neljissä peräkkäisissä kisoissa.
Pausaniaan mukaan Khionis olisi voittanut stadionjuoksun neljästi peräkkäin eli 28.–31. olympiadien kisoissa (668, 664, 660 ja 656 eaa.). Eusebioksen mukaan vuoden 668 eaa. stadionjuoksun voittaja olisi kuitenkin ollut spartalainen Kharmis, ja kyseinen nimi esiintyy voittajien luettelossa myös nykyisin.
Khionis voitti myös diauloksen kolmissa peräkkäisissä kisoissa, samoina vuosina joihin hänen varmat stadionjuoksun voittonsa sijoittuvat eli 29.–31. olympiadeissa (664, 660 ja 656 eaa.).
Khionis

Khionis (, ) voi viitata seuraaviin:
Kleomedes Astypalaialainen

Kleomedes Astypalaialainen (, ; 500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Astypalaiasta. Hän voitti nyrkkeilyn 72. olympiadin eli vuoden 492 eaa. Olympian kisoissa.
Pausanias ja Plutarkhos kertovat Kleomedeestä seuraavan legendan. Hän surmasi kisaottelussa vastustajansa, epidauroslaisen Ikkoksen, ja tuomarit eli "hellanodikai" päättivät hänen syyllistyneen epärehellisiin keinoihin ja ottivat häneltä pois hänen voittonsa. Hän palasi häpeissään kotiinsa Astypalaiaan ja kaatoi siellä yhden poikien koulun pylväistä, niin että koko rakennus romahti ja kaikki alle jääneet kuolivat. Astypalaialaiset olivat aikeissa kivittää hänet kuoliaaksi, ja hän pakeni Athenen temppeliin. Siellä hän meni piiloon kirstuun. Hänen takaa-ajajansa yrittivät pitkään avata kirstun ja hajottivat sen lopulta palasiksi. Kleomedes ei kuitenkaan ollut siellä. Astypalaialaiset pyysivät neuvoa Delfoin oraakkelilta, ja saivat seuraavan vastauksen:
Siitä lähtien astypalaialaiset kunnioittivat häntä heeroksena.
Kleomedes

Kleomedes (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin: