tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fridthjov Anderssen

Fridthjov Anderssen (26. huhtikuuta 1876 Beiarn – 9. toukokuuta 1937 Bodø) oli norjalainen säveltäjä ja urkuri. Hän opiskeli Oslon konservatoriossa ja aloitti urkurina Bodøssä vuonna 1895. Anderssen myös johti paikkakunnalla kuoroa ja musiikkiyhdistystä. Kuolemansa jälkeen hänelle pystytettiin patsas Bodøhön.
Presentismi

Presentismi on menneisyyden tulkitsemista ja selittämistä tarkasteluhetken tilanteen kautta. Presentistisestä näkökulmasta totta on se, mikä asioiden ja ilmiöiden tarkasteluhetkellä on olemassa ja tiedossa. Presentismi on ihmistieteiden alaan kuuluva ja poliittis-yhteiskunnallnen ilmiö. Presentismi voidaan jakaa kolmeen eri tyyppiin. 
Julkisissa keskusteluissa presentismi esiintyy useimmiten ”tämähän oli selvää alusta lähtien” -tyyppisinä kertomuksina, joissa edeltävää kehitystä kuvataan lopputuloksesta käsin lopputulokseen vääjäämättömästi johtaneena tapahtumien sarjana. Tutkimuksen piirissä, jossa on aina myös esiintynyt presentismiä, kyse on eräänlaisesta tieteen kaapuun puetusta jälkiviisaudesta. Tutkimuksissa presentismi esiintyykin yleensä pyrkimyksenä osoittaa tutkimushetkellä vallitsevat olosuhteet, poliittiset käsitykset tai valtasuhteet oikeiksi esittämällä ne vääjäämättömän historiallisen kehityksen tuotoksina tai historiallisesti ainutlaatuisina. 
Toinen yleisesti esiintyvä presentismin muoto on arvioida menneisyyden tapahtumia nykyhetken moraalisen koodiston kautta. Näin asiat, jotka tapahtumahetkellään olivat oman aikansa moraalin mukaisia, näyttäytyvät moraalisesti arveluttavina, jopa tuomittavina. Presentismiä esiintyykin poliittisen kamppailun yhteydessä. 
Myös teleologiset selitykset, joissa nykyhetki esitetään vääjäämättömän kehityksen tuloksena, voidaan katsoa presentistisiksi, koska näissä tulkinnoissa kielletään historialliseen kehitykseen kiinteästi liittyvä mahdollisuus tehdä tai valita toisin.
Antoine de Jussieu

Antoine de Jussieu (6. heinäkuuta 1686 Lyon, Ranska – 22. huhtikuuta 1758 Pariisi) oli ranskalainen kasvitieteilijä.
Elämä ja ura.
Jussieun isä oli maineikas apteekkari Christophe de Jussieu (tai Dejussieu), joka julkaisi teoksen "Nouveau traité de la thériaque" (1708). Antoine opiskeli lääketiedettä Montpellierin yliopistossa. Hän lähti Pariisiin vuonna 1708. Joseph Pitton de Tournefort, jonka seuraajaksi Jardin des Plantesin johtoon hänet nimitettiin Guy-Crescent Fagonin suosituksesta, kuoli samana vuonna. Vuoteen 1711 mennessä hän oli Ranskan tiedeakatemian jäsen. Hän teki kasvitieteellisiä tutkimusmatkoja veljensä Bernard de Jussieun kanssa Espanjassa, Portugalissa ja Etelä-Ranskassa, ja kuvaili niiden tuloksia Ranskan tiedeakatemian julkaisuissa vuosina 1712–1744. 
Jussieun omilla julkaisuilla muun muassa kasvitieteestä, ihmisen anatomiasta, eläintieteestä, paleontologiasta ja mineralogiasta ei ole suurta merkitystä, mutta hän toimitti Tournefortin "Institutiones rei herbariae" -teoksen painoksen (3 nidettä, 1719) sekä Jacques Barrelierin postuumisti ilmestyneen kasvitieteellisen pääteoksen "Plantae per Galliam, Hispaniam, et Italiam observatae". (1714). Jussieun kuoleman jälkeen julkaistiin "Traité des vertus des plantes" (1771). Hän harjoitti lääketiedettä pääasiassa köyhien parissa.
Mari Parkkinen

Mari Johanna Parkkinen (ent. Rautiainen, s. 6. syyskuuta 1971) on teologian tohtori ja Mikkelin hiippakunnan piispa vuodesta 2023 alkaen.
Ennen teologian opintoja Parkkinen (silloinen Rautiainen) työskenteli radiotoimittajana muun muassa Kiss FM -kanavalla, Ylessä Etelä-Savon radiossa sekä Radio Dei -kanavalla. Hän on toiminut aktiivisesti myös useissa kolmannen sektorin järjestöissä vapaaehtoisena.
Parkkinen vihittiin papiksi vuonna 2010, ja hän on toiminut pappina Mikkelin tuomiokirkkoseurakunnassa 2011–2014, Suomen Lähetysseuran palveluksessa Jerusalemissa 2014–2017 sekä Imatran seurakunnan kirkkoherrana 2021–2023. Hänen Itä-Suomen yliopistossa vuonna 2021 tarkastettu väitöskirjansa käsitteli palestiinalaiskristittyjen muuttuvaa uskonnollista kenttää.
Charles Plumier

Charles Plumier (20. huhtikuuta 1646 Marseille, Ranska – 20. marraskuuta 1704 El Puerto de Santa María, Espanja) oli ranskalainen kasvitieteilijä. Hän on aikansa merkittävin kasvitieteellinen tutkimusmatkailija ja yksi kuuluisimmista kasvitieteilijöistä ennen Linnaeusta.
Elämä ja ura.
Plumier liittyi 16-vuotiaana katolisen kirkon Ordo Minimorum -sääntökuntaan. Hän omistautui matematiikan ja fysiikan opiskelulle, valmisti kojeita ja oli erinomainen piirtäjä, maalari ja sorvari. Plumier lähetettiin ranskalaiseen Trinità dei Montin luostariin Roomaan, ja hän opiskeli siellä innokkaasti kasvitiedettä kahden sääntökunnan jäsenen johdolla ja erityisesti tunnetun sisterssiläisen kasvitieteilijän Paolo Bocconen johdolla. Palattuaan Ranskaan hänestä tuli Joseph Pitton de Tournefortin oppilas, jonka mukana hän teki kasvitieteellisiä retkiä. Hän tutki myös Provencen ja Languedocin rannikoita. Hänen kasvitieteen kannalta merkittävä työnsä alkoi vuonna 1689, kun hän Ranskan hallituksen määräyksestä lähti Joseph Donat Surianin mukana Antilleille. Matkan jälkeen Plumier nimitettiin kuninkaalliseksi kasvitieteilijäksi. Vuonna 1693 hän teki kuningas Ludvig XIV:n käskystä toisen matkansa ja vuonna 1695 kolmannen matkansa Antilleille ja Keski-Amerikkaan. Länsi-Intiassa ollessaan dominikaani Jean-Baptiste Labat auttoi häntä suuresti työssään. Vuonna 1704 hän sairastui keuhkoputkentulehdukseen ja kuoli, kun hän oli lähdössä neljännelle matkalleen aikomuksenaan vierailla Perussa. 
Plumierin työn tuloksena syntyi kokoelmia, kuvauksia ja piirroksia. Hänen ensimmäinen teoksensa oli "Description des plantes de l'Amérique" (1693). Sitä seurasi teos "Nova plantarum americanarum genera" (1703–1704). Plumierin kuoleman jälkeen julkaistiin "Traité des fougères de l'Amérique" (1705). Julkaisu "Filicetum Americanum" (1703) on koottu edellä mainituista. Plumier kirjoitti myös teoksen sorvaamisesta, "L'Art de tourner" (1701). Kuollessaan Plumier jätti jälkeensä 31 käsikirjoitettua nidettä, jotka sisältävät kuvauksia ja noin 6000 piirrosta, joista 4000 oli kasveja ja loput amerikkalaisia eläimiä, erityisesti lintuja ja kaloja. Plumier kirjoitti myös "Journal des Savants" -lehteen ja "Mémoires de Trévoux" -lehteen.
1700-luvun luonnontieteilijät kirjoittivat Plumierista ihaillen. Tournefort ja Linnaeus nimesivät hänen kunniakseen "Plumeria"-kasvisuvun.
Adrien de Jussieu

Adrien Laurent Henri de Jussieu (23. joulukuuta 1797 Pariisi – 29. kesäkuuta 1853 Pariisi) oli ranskalainen kasvitieteilijä. Hän oli Antoine Laurent de Jussieun poika.
Elämä ja ura.
Jussieu valmistui lääketieteen tohtoriksi 1824 tyräkkikasveja käsitelleellä väitöskirjalla "De Euphorbiacearum generibus medicisque earundem viribus tentamen". Hänen isänsä jäätyä eläkkeelle vuonna 1826, hänestä tuli Jardin des Plantesin maatalouskasvitieteen professori. Vuonna 1845 hänestä tuli Sorbonnen kasvien organografian professori. Hänen oppikirjansa "Cours élémentaire de botanique" julkaistiin vuosina 1842–1884 kahdessatoista niteessä ja siitä tehtiin lukuisia painoksia ja käännöksiä eurooppalaisille kielille. "Géographie botanique" -teoksen (1845) lisäksi hän julkaisi monografioita, erityisesti Malpighiaceae-heimosta (1843). Hän toimitti myös isänsä "Introductio in historiam plantarum" -teoksen. Hän toimi Ranskan tiedeakatemian puheenjohtajana. Hänen kuolemansa jälkeen de Jussieun suvun kasvitieteellinen dynastia päättyi.
Miki Ratsula

Miki Ratsula on amerikansuomalainen muunsukupuolinen muusikko. Hänen vanhempansa ovat kotoisin Porista mutta muuttaneet Yhdysvaltoihin kymmeniä vuosia sitten.
Ratsulan esikoisalbumi "I Owe It to Myself" ilmestyi vuoden 2022 maaliskuussa, ja toinen albumi "I’ll Be Fine If I Want to" oli määrä julkaista marraskuussa 2023. Vaikka hän ei ole kovinkaan tunnettu Suomessa, hänen musiikkiaan on kuunneltu Spotifyssa kymmeniä miljoonia kertoja. Elokuun 2023 aikana hänellä oli yksittäisiä kuuntelukertoja 750 000, mikä on lähes yhtä paljon kuin usealla suositulla suomalaisartistilla.
Hän on opiskellut musiikkia ja psykologiaa San Diegon yliopistossa.
Daniel Solander

Daniel Karl (Charles) Solander (19. helmikuuta 1733 Piitime, Ruotsi – 13. toukokuuta 1782 Lontoo) oli ruotsalainen, pääasiassa Englannissa toiminut kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän oli Carl von Linnén oppilas ja tämän oppien levittäjä Englannissa.
Elämä ja ura.
Papin poika Solander otettiin opiskelijaksi Uppsalan yliopistoon vuonna 1755 ja hän oli yksi Linnén lahjakkaimmista oppilaista. Hän oli tiiviisti tekemisissä mestarinsa kanssa ja opetti Linné nuorempaa. Vuonna 1756 hän teki tieteellisen matkan Norlantinin rannikolle. 1760 hän matkusti englantilaisten John Ellisin ja Peter Collinsonin pyynnöstä ja Linnén suosituksesta Englantiin edistääkseen siellä luonnonhistorian tutkimusta. Hänen "maineensa suuren mestarin suosikkioppilaana, syvä perehtyneisyys tämän järjestelmään ja hänen tapojensa kaupunkimaisuus" edistivät merkittävästi Linneauksen oppien vakiintumista Englannissa. Solander oppi pian englantia, ja syyskuussa 1762 hänet nimitettiin Linnén ehdotuksesta Pietarin tiedeakatemian kasvitieteen professoriksi, mutta Collinsonin neuvosta hän kieltäytyi nimityksestä. Hänet palkattiin järjestämään Portlandin herttuattaren museota ja myöhemmin Collinsonin suosituksesta luetteloimaan British Museumin luonnontieteellisiä kokoelmia. Hänet nimitettiin museon apulaiskirjastonhoitajaksi vuonna 1763. Hän ei hyväksynyt tarjousta palata Uppsalaan Linnaeuksen avustajaksi ja nimitetyksi seuraajaksi.
Vuonna 1768 Joseph Banks palkkasi hänet tiedemieheksi James Cookin ensimmäiselle Etelämeren matkalle 1768–1771. Matkalla hän keräsi merkittäviä luonnontieteellisiä kokoelmia. Palattuaan vuonna 1771 Banks värväsi hänet taloonsa Soho Squarelle sihteerikseen ja kirjastonhoitajakseen. Vuonna 1772 hän vieraili Banksin kanssa Islannissa, ja vuonna 1773 hänestä tuli British Museumin luonnontieteellisen osaston hoitaja. Hän sai lakitieteen tohtorin arvon Oxfordin yliopistosta ja vuonna 1773 hänestä tuli Ruotsin tiedeakatemian ja Royal Societyn jäsen. Lontoon seurapiirielämä, jossa hänen miellyttävät tapansa tekivät hänestä suositun, ja "veltto luonne" johtivat siihen, ettei Solander lopulta yltänyt Linneauksen kaltaiseksi tiedemieheksi. Hänen kuolemansa jälkeen useita hänen äitinsä hänelle lähettämiään kirjeitä löytyi avaamattomina.
Solander ei julkaissut mitään itsenäisesti. Hän julkaisi Linnén teoksen "Elementa botanica" (1756) ja Gustavus Branderin teoksen "Fossilia Hantoniensia" (1766) sekä toimitti "The natural history of zoophytes collected by the late John Ellis" (1786 ). Banksin ja Solanderin Cookin matkan aikana tekemiä kasvitieteellisiä muistiinpanoja ja kuvitusta julkaistiin myöhemmin. 1914 hänelle pystytettiin muistomerkki Botany Bayhin, Cookin muistomerkin viereen, paikkaan, jossa Cook, Banks ja Solander rantautuivat 28. huhtikuuta 1770. Solander haudattiin Lontoon ruotsalaiseen kirkkoon. Kun kirkko purettiin vuonna 1913, hänen jäännöksensä siirrettiin Ruotsin tiedeakatemian kustantamana Wokingin ruotsalaiselle hautausmaalle, ja hänelle pystytettiin myös muistomerkki.
Pierre Silfver

Pierre ”Turbopolsa” Silfver (s. 9. elokuuta 1998) on ruotsalainen ammattilaisuransa lopettanut "Rocket League" -pelaaja. Häntä pidetään laajalti yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista pelaajista.
Ura.
Turbopolsa pelasi uransa aikana lukuisissa joukkueissa, joista merkittävimmät olivat Gale Force eSports, NRG ja Team Envy. Hän on voittanut neljä Rocket League Championship Series -turnausta, joka on eniten kaikista pelaajista.
Kaljumuura

Kaljumuura ("Gymnocichla nudiceps") on puumuuriin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Kaljumuura kasvaa 15–16 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Kaljumuurakoiraan päälaen, otsan ja silmienympärystän paljas iho on sininen. Muu ruumis on hyöhenpeitteinen ja kauttaaltaan musta. Siivissä on ohuita valkoisia viiruja. Lajin naaraalla on paljasta ihoa vain silmienympärystässä. Kaljumuuranaaras on selästään harmaanruskea ja vatsastaan punaruskea.
Levinneisyys ja elintavat.
Kaljumuuraa esiintyy Belizestä Kolumbiaan ulottuvalla alueella. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät, erityisesti niiden helikonioita kasvavat tiheiköt. Kaljumuura liikkuu tavanomaisesti pareittain. Se syö hyönteisiä ja seuraa muurahaislaumoja.
Nehemiah Grew

Nehemiah Grew (kastettu 26. syyskuuta 1641 Warwickshire, Englanti – 25. maaliskuuta 1712 Lontoo) oli englantilainen fysiologi ja lääkäri. Hän oli italialaisen Marcello Malpighin ohella kasvianatomian tieteenalan perustajia. Hän julkaisi ensimmäisenä näkemyksensä, että heteet vastaavat koiraan sukuelintä ja emit naaraan sukuelintä.
Elämä ja ura.
Grew oli Coventryn St Michael's -seurakunnan kirkkoherran, Englannin kirkon opin vastaisen toisinajattelijan ("noncomformist") Obadiah Grew'n (1607–1688) ainoa poika. Hän valmistui Cambridgen yliopistosta vuonna 1661, ja kymmenen vuotta myöhemmin hän suoritti lääketieteen tohtorin tutkinnon Leidenin yliopistossa. Hän aloitti kasvien anatomiaa koskevat tutkimukset vuonna 1664, ja vuonna 1670 piispa John Wilkins toimitti Royal Societylle hänen tutkielmansa "The Anatomy of Vegetables begun". Piispan suosituksesta hänet seuraavana vuonna valittiin Royal Societyn jäseneksi. Vuonna 1672, kun essee julkaistiin, hän asettui Lontooseen ja harjoitti pian kattavasti lääkärin ammattia. Vuonna 1673 hän julkaisi teoksensa "Idea of a Phytological History", joka koostui hänen edellisenä vuonna Royal Societylle toimittamistaan artikkeleista, ja vuonna 1677 hän seurasi Henry Oldenburgia seuran sihteerinä. Hän toimitti Philosophical Transactions of the Royal Society -lehteä vuosina 1678–1679, ja vuonna 1681 hän julkaisi Gresham Collegessa säilytettävien esineiden luettelon, jonka yhteydessä painettiin joitakin hänen Royal Societylle toimittamia artikkeleita, jotka koskivat mahalaukun ja suoliston vertailevaa anatomiaa. Vuonna 1682 ilmestyi hänen suuri teoksensa "The Anatomy of Plants", joka myös oli suurelta osin kokoelma aiempia julkaisuja. Se oli jaettu neljään kirjaan, jotka olivat "Anatomy of Vegetables begun", "Anatomy of Roots", "Anatomy of Trunks" ja "Anatomy of Leaves, Flowers, Fruits and Seeds", ja se oli kuvitettu 22 kuvalla, ja sen liitteenä oli seitsemän lähinnä kemian alaa koskevaa artikkelia. Hänen muihin julkaisuihinsa kuuluivat "Sea-water made Fresh" (1684), "The Nature and Use of the Salt contained in Epsom and such other Waters" (1697), joka oli käännös hänen teoksestaan "Tractatus de salis" (1695) ja "Cosmologia sacra" (1701), jossa Grew argumentoi erityisesti Spinozan jumalakäsitystä vastaan. Carl Linnaeus nimesi hänen kunniakseen suvun "Grewia" eli rossikukat (heimo malvakasvit, aiemmin lehmuskasvit Tiliaceae).
Avarrus Arkkitehdit

Avarrus Arkkitehdit on vuonna 2008 perustettu suomalainen arkkitehtitoimisto, joka on erikoistunut korjausrakentamiseen sekä kestävään uudisrakentamiseen. Avarrus Arkkitehtien suunnittelemia kohteita on muun muassa Helsingin Punavuoressa hevostallista asuinrakennukseksi muutettu Ajurien talli, sekä Oulunkylään rakentuva As Oy Helsingin Muurarimestari, massiivitiilikerrostalo painovoimaisella ilmanvaihdolla.
Historia.
Pauli Siponen, Niilo Ikonen ja Hossam Hewidy perustivat Avarruksen kilpailutyöryhmän pohjalta vuonna 2008 vielä opiskellessaan Otaniemessä Teknillisessä korkeakoulussa. Kolmikosta Hewidy siirtyi pian työskentelemään kaupunkisuunnittelun tutkimuksen ja opetuksen parissa. Alkuun toimisto keskittyi erityisesti pientaloihin ja kaupunkisuunnitteluun, mutta 2010-luvun alusta lähtien Avarrus Arkkitehdit on tehnyt enenevissä määrin korjausrakentamista ja suurempia rakennussuunnitteluprojekteja. Vuonna 2018 Avarrus sai kolmannen osakkaan sisustusarkkitehti Laura Karhusesta. Vuonna 2023 Avarrus Arkkitehdeilla työskentelee Helsingissä yhteensä 15 arkkitehtia, suunnittelijaa ja sisustusarkkitehtia.
John Wilkins

John Wilkins (14. helmikuuta 1614 Fawsley, Northamptonshire, Englanti – 19. marraskuuta 1672 Lontoo) oli englantilainen anglikaaninen kirkonmies ja luonnontieteilijä. Hän oli yksi Royal Societyn perustajista. Hän oli Chesterin piispa vuodesta 1668 kuolemaansa saakka.
Elämä ja ura.
Wilkins oli oxfordilaisen kultasepän poika. Hän opiskeli Oxfordin yliopiston Magdalen Hallissa. Hänet vihittiin papiksi ja hänestä tuli Fawsleyn kirkkoherra vuonna 1637, mutta hän erosi pian ja ryhtyi peräkkäin lordi Sayen ja Selen, lordi Berkeleyn ja Kaarle I:n veljenpojan ja myöhemmän Pfalzin vaaliruhtinaan Kaarle Ludvigin kappalaiseksi. Englannin sisällissodan aikana vuonna 1648 hänestä tuli Oxfordin Wadham Collegen rehtori. Hänen alaisuudessaan college menestyi poikkeuksellisen hyvin, sillä vaikka hän kannatti Oliver Cromwellia, hänellä oli yhteyksiä sivistyneimpiin rojalisteihin, jotka antoivat poikansa hänen huostaansa. Vuonna 1659 Richard Cromwell nimitti hänet Cambridgen yliopiston Trinity Collegen rehtoriksi. Englannin restauraation yhteydessä vuonna 1660 hänet erotettiin, mutta hänet nimitettiin Yorkin kaniikiksi ja Middlesexin Cranfordin kirkkoherraksi. Vuonna 1661 hän toimi Gray's Innin saarnaajana ja vuonna 1662 Lontoon St Lawrence Jewryn kirkkoherrana. Hänestä tuli Northamptonshiren Polebrookin kirkkoherra vuonna 1666, Exeterin kaniikki vuonna 1667 ja seuraavana vuonna St Paulin katedraalin kaniikki ja Chesterin piispa George Villiersin, Buckinghamin toisen herttuan vaikutuksesta. Hänellä oli vahva kiinnostus luonnontieteisiin, ja hän oli Royal Societyn perustaja ja sen ensimmäinen sihteeri. Hän oli tunnettu suvaitsevaisuudestaan ja maltistaan suurten poliittisten ja uskonnollisten kiistojen ja väkivallan aikakaudella.
Hänen lukuisista teoksistaan tärkein on "Essay towards a Real Character and a Philosophical Language" (1668), jossa hän yrittää hahmotella uuden keinotekoisen universaalin kielen filosofien käyttöön. Hänet muistetaan myös teoksesta "The Discovery of a World in the Moon" (1638, 3. painos, jonka liitteenä on "The possibility of a passage thither", 1640), jossa hän yritti todistaa, että Kuu oli asuttava maailma. Myöhempään painokseen hän lisäsi luvun siitä, että Kuu oli mahdollista saavuttaa tahdonvoimalla. Muita teoksia ovat "A Discourse concerning a New Planet" (1640), kryptografinen teos "Mercury, or the Secret and Swift Messenger" (1641) ja "Mathematical Magick" (1648).
Almost Human – Works 1995–2010

Almost Human – Works 1995–2010 on suomalaisen kuvataiteilija Tero Puhan vuonna 2011 julkaisema retrospektiivinen kuvateos. Teokselle myönnettiin Valtion valokuvataidetoimikunnan laatutuki vuonna 2009. Teos sisältää runsaan kuvituksen lisäksi viisi Puhan työskentelyä analysoivaa tekstiä:
Pasilankatu

Pasilankatu on pohjois–etelä-suuntainen katu Helsingin Pasilassa. Se toimii Länsi-Pasilan ja Keski-Pasilan osa-alueiden rajana. Pasilankatu alkaa etelässä Veturitien risteyksestä ja päättyy pohjoisessa Radiokadun liikenneympyrään.
Pasilankadun varrella on eteläpäässä joukko toimistorakennuksia sekä Tripla-kompleksi. Näitä pohjoisemmassa on lisää toimistorakennuksia, 2020-luvulla valmistuneita asuinkerrostaloja sekä Helsingin pääpoliisilaitos.
Raitiovaunu 9 kulkee Pasilankatua pitkin aina Ilmalantorille saakka.
Saint-Pardoux-la-Rivière

Saint-Pardoux-la-Rivière on kunta Lounais-Ranskassa Dordognen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Dronne-joen varrella, noin 11 kilometriä Nontronin kaupungista kaakkoon.
Vuonna 1293 kuntaan perustettiin dominikaaniluostari. Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuonna 1792 nunnat karkotettiin ja luostarirakennukset kansallistettiin. Luostariin perustettiin naisvankila, mutta varojen puutteessa se suljettiin jo seuraavana vuonna. Tämän jälkeen luostarirakennukset hylättiin ja niiden kiviä käytettiin kaupungin taloissa rakennusmateriaalina. Luostari on yhä olemassa raunioituneena. 
Saint-Pardoux’n kirkko on rakennettu vuonna 1606. Se sijaitsee entisen linnoituksen paikalla. Kirkon eteläisellä seinällä on vuonna 1854 valmistettu aurinkokello.
Hydroksityrosoli

Hydroksityrosoli on orgaaninen yhdiste, jolla on kaava (HO)2C6H3CH2CH2OH. Aine luokitellaan fenyylietanoidiksi eli fenetyylialkoholin sukulaiseksi. Sen johdannaisia löytyy monista luonnollisista lähteistä, erityisesti oliiviöljyistä ja viineistä. Hydroksityrosoli on väritön kiinteä aine, vaikka näytteet muuttuvat usein beigeiksi varastoinnin aikana. Se on muodollisesti katekolin johdannainen. Sitä tai sen johdannaisia esiintyy oliiveissa ja viineissä.
Oliivit.
Oliivit, oliivinlehdet ja oliivimassa sisältävät suuria määriä hydroksityrosolijohdannaista oleuropeiinia (enemmän kuin oliiviöljy). Käsittelemättömät, vihreät (kypsymättömät) oliivit sisältävät 4,3–116 mg hydroksityrosolia 100 grammaa oliiveja kohti, kun taas käsittelemättömät, mustat (kypsät) oliivit sisältävät jopa 413,3 mg / 100 g. Oliivin kypsyminen lisää huomattavasti hydroksityrosolin määrää. Jalostetut oliivit, kuten rauta(II)glukonaattia sisältävä tavallinen säilykelajike, sisälsivät vain vähän hydroksityrosolia, koska rautasuolat ovat katalyyttejä sen hapettumiselle.
Turvallisuus.
Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) arvion mukaan hydroksityrosolia pidetään turvallisena ihmisravinnoksi tarkoitettuna uuselintarvikkeena, jonka haitaton taso on 50 mg painokiloa kohti päivässä.
Biosynteesi.
Luonnossa hydroksityrosolia syntyy oleuropeiinin hydrolyysistä, joka tapahtuu oliivin kypsymisen aikana. Oleuropeiini kerääntyy oliivinlehtiin ja hedelmiin puolustusmekanismina taudinaiheuttajia ja kasvinsyöjiä vastaan. Oliivin kypsymisen aikana tai kun taudinaiheuttajat, kasvinsyöjät tai mekaaniset vauriot vahingoittavat oliivikudosta, β-glukosidaasi katalysoi hydroksityrosolin synteesiä oleuropeiinin hydrolyysin kautta.
Metabolia.
Pian oliiviöljyn nauttimisen jälkeen 98 % plasman ja virtsan hydroksityrosolista esiintyy konjugoiduissa muodoissa (65 % glukuronokonjugaatteja), mikä viittaa laajaan metaboliaan ja puoliintumisaikaan 2,43 tuntia.
Välimeren ruokavalio.
Välimeren ruokavalion, jolle on ominaista säännöllinen oliiviöljyn saanti, on osoitettu vaikuttavan myönteisesti ihmisten terveyteen, mukaan lukien sydän- ja verisuonitautien väheneminen. Oliiviöljyn ja sen ainesosien kulutusta koskeviin tutkimuksiin kuuluvat hydroksityrosoli ja oleuropeiini, jotka voivat estää LDL-kolesterolin hapettumista, joka on ateroskleroosin, sydänkohtauksen tai aivohalvauksen riskitekijä. Hydroksityrosolin päivittäisen saannin Välimeren ruokavaliossa arvioidaan olevan 0,15–30 mg.
Abjat-sur-Bandiat

Abjat-sur-Bandiat on kunta Lounais-Ranskassa Dordognen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Nontronin kaupungista koilliseen.
Saint-Andrén kirkko on alun perin rakennettu 1100-luvulla. Tuolta ajalta on yhä jäljellä toinen kirkon laivoista. Tämän jälkeen kirkkoa on rakennettu 1400- ja 1600-luvuilla. Vuonna 1874 kirkon katto uusittiin kokonaan ja kellotorni koottiin uudelleen. Kunnan linnoista Château Étang rakennettiin vuonna 1846. Se on lähes kokonaan Abjatin ja sen lähialueen käsityöläisten valmistama.
Narve Gilje Nordås

Narve Gilje Nordås (s. 30. syyskuuta 1998) on norjalainen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija. Hän on 1 500 metrin juoksun MM-mitalisti.
Nordås sijoittui 2017 Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 10 000 metrillä viidenneksi ja 5 000 metrillä kymmenenneksi. Hän oli vuonna 2019 Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 10 000 metrillä kuudes ja maastojuoksun EM-kilpailuissa samassa ikäluokassa 19:s. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021, hän sijoittui 3 000 metrillä viidenneksi. Tokion olympialaisissa hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. Saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa hän saavutti miesten joukkuekilpailussa pronssia. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli 24:s.
Nordås karsiutui Eugenen MM-kilpailuissa 2022 5 000 metrin alkuerissä. Saman kesän Münchenin EM-kilpailuissa hän oli 5 000 metrillä seitsemästoista. Maastojuoksun EM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 21:nneksi. Hän saavutti Budapestin MM-kilpailuissa 2023 pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.29,68 ja sijoittui 5 000 metrillä 14:nneksi. Hän sijoittui 2024 Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 1 500 metrillä viidenneksi lyhyiden ratojen ennätyksellään 3.37.03. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän oli 5 000 metrillä yhdestoista ja karsiutui 1 500 metrillä alkuerissä. Pariisin olympialaisissa hän oli 1 500 metrillä seitsemäs ja 5 000 metrillä seitsemästoista. Hän sijoittui vuoden 2025 maantiejuoksun EM-kilpailuissa 10 kilometrillä 11:nneksi. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän karsiutui 1 500 metrin välierissä ja 5 000 metrin alkuerissä.
Nordås on voittanut Norjan-mestaruuden 1 500 metrillä 2023 ja 5 000 metrillä 2020, 2021 ja 2025 sekä sisäradoilla 1 500 metrillä 2020 ja 3 000 metrillä 2023. Hän juoksi 1 500 metrin ennätyksensä 3.29,47 Oslossa 15. kesäkuuta 2023 ja mailin ennätyksensä 3.47,68 Berliinissä heinäkuussa 2025. 3 000 metriä hän on juossut ulkoradoilla aikaan 7.33,49 Tukholmassa kesäkuussa 2024 ja hallissa Norjan ennätys -aikaan 7.39,05 Karlsruheissa helmikuussa 2025. Hänen 5 000 metrin ennätyksensä on Bostonin hallikilpailuissa helmikuussa 2025 juostu 13.04,85, joka samalla on sisäratojen Norjan ennätys. Hänen 10 000 metrin ennätyksensä on 28.04,42 (Oslo, huhtikuu 2022). 5 kilometrin tiejuoksussa hän on juossut Norjan ennätyksen 13.26 Lillessä marraskuussa 2023. 10 kilometrin tiejuoksun Norjan ennätyksen 27.31 hän juoksi niin ikään Lillessä marraskuussa 2024. Puolimaratonin hän on juossut aikaan 1.04.57 (2019).
Kreikan maastopalot 2023

Kreikan maastopalot 2023 vaivasivat Kreikkaa erityisesti heinä-elokuussa 2023. Paloja riehui varsinkin Keski-Kreikassa, Länsi-Traakiassa, Ródoksella ja Korfulla. 26. elokuuta mennessä paloissa oli tuhoutunut yhteensä noin hehtaaria maata ja niissä oli vapautunut noin 7,93 miljoonaa tonnia hiilidioksidia.
Maastopalot alkoivat pitkän helleaallon jälkeen. Sitä kuvattiin pisimmäksi heinäkuun aikaiseksi helleaalloksi vuosikymmeniin, ja sen aikana lämpötila nousi 46 asteeseen.
18.–27. heinäkuuta palot tuhosivat Ródoksen saaren keski- ja kaakkoisosaa. Ne vaikuttivat noin 15 prosenttiin saaren pinta-alasta. Palaneen alueen koko oli hehtaaria, ja paloissa tuhoutui 45 rakennusta. Palojen tieltä evakuoitiin noin henkilöä. Evakuoinnit olivat Kreikan nykyhistorian suurimmat metsäpalojen vuoksi. Monet evakuoidut olivat turisteja. Kreikan valtio lupasi evakuoinnin kohteiksi joutuneille turisteille viikon ilmaisen loman maassa vuonna 2024. Heinäkuussa paloja oli myös muun muassa Attikan ja Boiotian rajaseudulla Dervenochóriassa, jossa tuhoutui noin hehtaaria maata, sekä Korfun saaren koillisosassa, jossa tuhoutui noin hehtaaria.
19. elokuuta puhkesivat laajat palot Länsi-Traakiassa Évroksen alueyksikön alueella lähellä Alexandroúpolin kaupunkia. Ne tuhosivat erityisesti suojeltua Dadián metsää. Alueen palo oli suurin Euroopan unionin alueella sen jälkeen, kun yhteiseurooppalainen maastopalojen seuranta aloitettiin vuonna 2000. Palaneen alueen koko oli ainakin hehtaaria. Paloissa kuoli 20 ihmistä, joista 18 oli Kreikkaan Turkin rajan yli tulleita maahanmuuttajia. Elokuussa paloja oli myös muun muassa Párnitha-vuorella lähellä Ateenaa, jossa tuhoutui noin hehtaaria, sekä Ándroksen saarella.
Samana vuonna oli lukuisia suuria maastopaloja myös muualla Euroopassa. Kreikan paloissa tuhoutunut alue vastasi noin 40 prosentista kaikista eurooppalaisista palotuhoista. Kreikka sai palojen sammuttamiseen apua muun muassa Albaniasta, Bulgariasta, Kroatiasta, Kyprokselta, Ranskasta, Romaniasta, Ruotsista, Saksasta, Serbiasta, Slovakiasta ja Tšekistä. Useita henkilöitä pidätettiin joko epäiltynä palojen sytyttämisestä tai erilaisten laiminlyöntien vuoksi.
Naisten Ykköspesis-kausi 2023

Ykköspesis-kausi 2023 oli Suomen pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen 43. kausi. Kauteen osallistui 16 joukkuetta maantieteellisesti jaettuna kahteen kahdeksan joukkueen lohkoon.
Negishi (Taitō)

Negishi () on Tokion kaupunginosa Taitōn erillisalueella. Se sijaitsee erillisalueen pohjoisosassa JR:n Uguisudanin aseman koillispuolella Uenon ylänköalueen reunamilla. Negishi on asuinaluetta, joka oli Edo-kaudella erityisesti älymystön suosiossa. Seutu tunnettiin historiallisesti myös idänsilkkikerttusten ("uguisu") esiintymispaikkana.
Negishin kaupunginosan pinta-ala on 0,52 neliökilometriä, ja se jakautuu viiteen osa-alueeseen, jotka on numeroitu Negishi 1-chōme–Negishi 5-chōme. Niissä on yhteensä 13 922 asukasta (syyskuussa 2023). Kaupunginosan väestötiheys on siten noin 26 800 asukasta neliökilometrillä.
Historia.
Paikannimi Negishi on peräisin siitä, että alue sijaitsee Uenon ylängön reunajyrkänteen ("kishi") juurella ("ne"). Vielä Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla alueen läpi virtasi Otonashi-niminen joki, ja siellä oli kosteikkoja. Seudulla esiintyi runsaasti idänsilkkikerttusia, joiden ansiosta se sai lempinimen "Hatsune no sato", ’[vuoden] ensimmäisen linnunlaulun kylä’.
1800-luvun alkupuolella Negishiin alkoi asettua asumaan kirjanoppineita, jotka rakensivat sinne huviloitaan. Tenpō-uudistuksissa sotilasluokkaa ja kaupunkilaisia kuitenkin kiellettiin asumasta maalaisväestölle tarkoitetuilla alueilla, ja seutu autioitui. Uuteen suosioon se nousi Meiji-restauraation jälkeen, kun siellä asuivat muun muassa runoilija Masaoka Shiki ja taidemaalari Nakamura Fusetsu. Myöhemminkin Negishi on kehittynyt lähinnä asuinalueena.
Kaupunkikuva ja rakennukset.
Negishi sijaitsee Taitōn erillisalueen pohjoisosassa Uenon puiston ja Uenon rautatieaseman pohjoispuolella. Kaupunginosa on V-kirjaimen muotoinen. Lännessä se rajautuu Uenon ylänköön ja sen reunalla kulkevaan rautatiehen, idässä rajana toimii muun muassa Kanesugi-dōri-katu. Naapurikaupunginosia ovat idässä Minowa, Ryūsen ja Shitaya, etelässä Ueno, lännessä Ueno-Sakuragi ja Yanaka sekä pohjoisessa Arakawan erillisalueen Higashi-Nippori.
Negishin keskiosassa on useita buddhalaisia temppeleitä.
Liikenne.
Negishin kaupunginosan läpi kulkee muun muassa itä–länsisuuntainen pääkatu Kototoi-dōri. Alueen länsireunalla ovat JR Higashi-Nihonin laaja rautatiealue ja Uguisudanin asema, jolla pysähtyvät Yamanote-linja ja Keihin–Tōhoku-linja. Koillisessa Negishi ulottuu pitkänomaisena Tōkyō metron Minowan metroasemalle, jolla pysähtyy Hibiya-linja.
Dadián metsä

Dadián metsä () on suuri luonnontilainen metsäalue Länsi-Traakiassa Kreikassa. Sen koko on noin hehtaaria. Metsä sijaitsee Souflín kunnassa Évroksen alueyksikön alueella noin 67 kilometriä pohjoiseen Alexandroúpolista. Se on osa Dadián, Lefkímin ja Souflín metsien kansallispuistoa sekä Natura-aluetta.
Dadián metsä saa alkunsa Rodópi-vuorten itäpäästä ja ulottuu siitä itään metsälle nimensä antaneen Dadián kylän lähistölle. Se on pääosin matalaa kukkulaista maastoa, jossa suurin korkeus ei nouse yli 600 metrin merenpinnasta laskettuna. Puusto on pääosin tammi- ja mäntypuita. Metsä on merkittävä petolintujen elinympäristö, ja siellä on tavattu 36 petolintulajia koko Euroopan 38 lajista, mukaan lukien keisarikotka, merikotka ja munkkikorppikotka. Yhteensä lintulajeja on tavattu 219. Nisäkäslajeja on tavattu 48, mukaan lukien karhu, susi, sakaali ja villisika. Matelijalajeja on tavattu 40. Dadián kylässä on alueen ekoturismikeskus, ja se on myös seudun vaellusreittien lähtöpiste.
Metsä kärsi laajaa tuhoa elokuun 2023 maastopaloissa, eikä se välttämättä palaa koskaan ennalleen. Yhteensä palot tuhosivat seudulla ainakin hehtaarin kokoisen alueen.
Jacob Krop

Jacob Krop (s. 4. kesäkuuta 2001) on kenialainen kestävyysjuoksija. Hän on 5 000 metrin juoksun kaksinkertainen MM-mitalisti.
Krop saavutti vuoden 2019 Abidjanin alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa 5 000 metrillä ajalla 13.14,44. Hän sijoittui samana vuonna Dohan MM-kilpailuissa kuudenneksi silloisella ennätysajallaan 13.03,08. Hän sijoittui Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 viidenneksi 3 000 metrin juoksussa. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän saavutti 5 000 metrillä hopeaa ajalla 13.09,98 ja Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa pronssia ajalla 13.08,48. Syyskuussa hän voitti Brysselin Timanttiliigan kilpailussa 5 000 metriä ennätyksellään 12.45,71. Hän saavutti Budapestin MM-kilpailuissa 2023 pronssia 5 000 metrillä ajalla 13.12,28. Pariisin olympialaisissa 2024 hän oli 10 000 metrillä kymmenes.
Krop juoksi 3 000 metrin ulkorataennätyksensä 7.28,83 Pariisissa heinäkuussa 2024 ja halliennätyksensä 7.31,35 Liévinissä helmikuussa 2023.
Nytt på nytt

Nytt på nytt on NRK:n uutis- ja ajankohtaissatiiri, jota on esitetty vuodesta 1999. Sitä esitetään perjantai-iltaisin ja se on yksi Norjan katsotuimmista televisio-ohjelmista. Nytt på nytt perustuu brittiläiseen "Have I Got News for You" -formaattiin, eli samaan kuin "Uutisvuoto" Suomessa. Juontajana on toiminut Bård Tufte Johansen vuodesta 2017, tätä ennen Jon Almaas.
Bård Tufte Johansen

Bård Tufte Johansen (s. 19. kesäkuuta 1969 Skien) on norjalainen koomikko ja televisiojuontaja. Hänen läpimurtonsa oli NRK:n huumoriohjelma "Lille Lørdag" 1990-luvulla. Vuodesta 2017 hän on juontanut uutissatiiria "Nytt på nytt".
Mialet (Dordogne)

Mialet on kunta Lounais-Ranskassa Dordognen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 26 kilometriä Nontronin kaupungista itään.
Vuonna 1993 Dronnen sivujoki Côle padottiin, ja tuolloin muodostui 77 hehtaarin laajuinen tekojärvi. Se on suurin vesistö 80 km:n säteellä, ja sijainniltaan sopii ihanteellisesti muuttolintujen pysähdyspaikaksi. Järven ympäri kulkee yli yhdeksän kilometrin mittainen luontopolku.
Glaucidae

Glaucidae on trooppisilla ja subtrooppisilla valtamerialueilla tavattava kotiloheimo. Sen edustajat kelluvat ylösalaisin veden pintakalvolla ja saalistavat polttiaiseläimiä.
Kuvaus.
Glaucidae-heimon edustajat hyödyntävät vastavarjostukseksi kutsuttua naamiointikeinoa. Vatsapuoli, joka osoittaa taivasta kohti eläimen kelluessa ylösalaisin, on sininen tai sinivalkoinen. Veden alle näkyvä selkäpuoli taas on hopeanharmaa. Tällä tavalla merietana suojautuu niin ilmassa lentäviltä linnuilta kuin vedessä uivilta kaloilta.
Elintavat.
Useimmista merietanoista poiketen Glaucidae-lajit elävät veden pintakalvon tuntumassa, missä ne kelluvat ylösalaisin nielemiensä ilmakuplien kannattelemina. Ne eivät ole hyviä uimareita, vaan ne liikkuvat pääasiassa meren pintavirtausten mukana.
Glaucidae-lajit ovat petoja, jotka syövät portugalinsotalaivan ja purjehtijamaneetin kaltaisia polyyppieläimiä. Portugalinsotalaivoilta ne saavat laukaisemattomia nematokystoja eli polttiaissoluja, jotka ne säilövät ruumiinsa ulokkeiden kärkiin. Merietana käyttää nematokystoja puolustukseen, ja se voi pistää myös ihmistä kivuliaasti. Tiivistynyt portugalinsotalaivan myrkky voi olla tarpeeksi voimakasta ollakseen ihmiselle vaaraksi.
Luokittelu.
Glaucidae-heimoon on usein luettu kaksi lajia, sinimerietana ("Glaucus atlanticus") ja "Glaucilla marginata" (myös nimellä "Glaucus marginatus"). DNA-tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että lajeja on viisi, sillä "Glaucilla marginata" on lajikompleksi. Alla olevassa luokittelussa "Glaucilla" on jaettu neljään lajiin, kun taas "Glaucus" sisältää vain sinimerietanan.
Laajasti käsitettynä Glaucidae sisältää myös Facelinidae-heimon. Fylogeneettisesti Glaucidae ja Facelinidae ovat lähellä toisiaan, mutta ulkonäöltään ja elintavoiltaan ne eroavat toisistaan merkittävästi.
Norman Triplett

Norman D. Triplett (1861–1934) oli yhdysvaltalainen psykologi. Triplett toimi tohtorina Indianan yliopistossa. Triplett tuli tunnetuksi erityisesti artikkelistaan, jota pidetään ensimmäisenä tieteellisenä julkaisuna urheilupsykologian alalla. Artikkelissaan Triplett tutki pyöräilijöiden sosiaalista vaikutusta toisiinsa. Triplett pyrki ymmärtämään, miksi pyöräilijät ajoivat toisinaan nopeammin ajaessaan joko ryhmissä tai pareina.
Varhainen elämä ja koulutus.
Norman Triplett syntyi maatilalla vuonna 1861 Perryssä, Illinoisissa. Triplett oli kyyvykäs urheilija. Hän suoritti Jacksonvillen Illinois Collgesta "Bachelor of Arts"-tutkinnon vuonna 1899. Triplett kiinnostui erityisesti psykologissta ja oli samalla poikkeuksellinen baseball-eplaaja ja lyhyiden matkojen juoksija. Triplett suoritti maisterintutkinnon W. L. Bryanin ja J. A. Bergstroemin alaisuudessa Illinoisin yliopistossa tehden empiiristä tutkimusta pyöräilijöiden kirittämisen dynamogeenisistä vaikutuksista. Vuonna 1900 Triplett valmistui tohtoriksi Clarkin yliopistossa Massachusetssissa.
Ura opettajana ja tutkijana.
Vuonna 1901 Norman Triplett aloitti Kansasin normaalikoulussa, joka myöhemmin kehittyi Emporia State Universityksi. Triplett toimi psykologian ja filosofian opettajana ja hänellä oli erittäin laaja opetusohjelma. Triplett loi koulussa perusteet modernille psykologian ja tilastollisen metodologian koulutukselle.
Vaikka Triplettin julkaisemien tieteellisten artikkelien jäi pieneksi, hänen työnsä korkeakouluopettajana ja empiiriset tutkimukset ovat luoneet perusteita useille psykologian osa-alueille. Triplettin tutkimusten aiheina olivat yleinen, differentiaalinen, sosiaalinen, eläin-, epänormaali-, pedagoignen ja urheilupsykologia. Triplettiä on pidetty kokeellisena tutkijana useissa psykologisissa aiheissa.
Edward Wheeler Scripture

Edward Wheeler Scripture (21. toukokuuta 1864 – 31. heinäkuuta 1945) oli yhdysvaltalainen psykologi, lääkäri ja puhetieteilijä. Scripture perusti kokeellisen psykologian laboratorion Yalen yliopistoon, johti Vanderbiltin puheklinikkaa Columbian yliopistossa ja oli American Psychological Associationin perustaja. Scripture kirjoitti useita kirjoja ja artikkeleita puhetieteen eri näkökohdista käsin.
Varhainen elämä ja koulutus.
Scripture syntyi Masonissa, New Hampshiressa vuonna 1864. Hän kasvoi New Yorkissa ja suoritti perustutkinnon College of the City of New Yorkissa vuonna 1884. Scripture opiskeli yhdessä vaimonsa kanssa H. Gutzmann Jr.:n opissa Skassaa. Vuonna 1891 Scripture väitteli tohtoriksi Leipzigin yliopistossa.
Ura akateemikkona.
Scripture palasi perheineen Yhdysvaltoihin vuonna 1891. Granville Stanley Hall palkkasi Scripturen Clarkin yliopistoon, mistä hän siirttyi vuoden jälkeen Yalen yliopistoon. Yalessa Scripture suoritti tutkimusta kokeellisesta fonetiikasta. Vuonna 1892 Scripture perusti American Psychological Associationin yhdessä G. Stanley hallin kanssa. Vuonna 1903 Scripture erotettiin virasta kiistojen seurauksena. Scripture palasi perheineen Saksaan. Vuonna 1906 Scripture palasi jälleen yhdysvaltoihin ottaen vastaan viran Columbian yliopistossa. Scripturet perustivat puheklinikan, joka liittyi Vanderbilt-klinikkaan Columbia Medical Centerissä.
Vuonna 1919 Scripture perusti puheklinikan Lontoon West Endiin. Vuonna 1929 hän otti vastaan kokeellisen fonetiikan viran Wienin yliopistossa. Wienin aikana Scripture perusti toisen laboratorion lingvistisen fonetiikan tutkimusta varten. Scripture kuoli vuonna 1945 Bristolin ulkopuolella.
Sigfrid (pyhimys)

Pyhä Sigfrid oli englantilaistaustainen pappi ja piispa. Ennen siirtymistään Skandinaviaan hänen on arveltu vaikuttaneen Yorkissa. Ensimmäiset maininnat hänestä ovat 1070-luvulta Adam Bremeniläisen lähteissä. Englannin kuninkaan uskotaan lähettäneen piispa Sigfridin Norjaan, jossa kuningas Olavi Tryggvenpoika oli omaksunut kristinuskon. Käännytettyään Norjassa useita kristinuskoon hän siirtyi Ruotsiin, jossa hän kastoi Ruotsin kuninkaan Olavi Sylikuninkaan, josta tuli maan ensimmäinen kristitty kuningas. Sigfridin arvioidaan kuolleen noin 1040-1060-luvuilla. 
Sigfridiä on pidetty Ruotsin suojeluspyhimyksenä, ja häntä pidetään Ruotsin apostolina. Roomalaiskatolisena kirkkona alussa toiminut Sipoon vanha kirkko on nimetty Sigfridin mukaan.
Matti Kallio

Matti Vilho Juhani Kallio (s. 31. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen eläköitynyt Keskon ylimmässä johdossa vaikuttanut kauppias, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Kallio syntyi laitosmies Unto Kallion ja kirjaltaja Lilja Pohjalaisen perheeseen. Hänen puolisonsa 1966–1976 oli kassanhoitaja Brita Yrjölä, 1992 hän avioitui erikoissairaanhoitaja Raakel Kokon kanssa. Kansakoulun käynyt Kallio oli SOK:laisen osuuskaupan harjoittelija 1960–1962, Kääpä Oy:n lihaosaston myyjä 1962–1965, Keskon elintarvikekonttorin tukkumyyjä 1966 ja elintarvikeosaston neuvoja 1967–1972, Talous-Osakekaupan pääneuvoja 1972, K-Forssarin kauppias Forssassa 1972–1974, K-halli Passelin kauppias Helsingissä 1974–1979 ja Espoossa 1980–1989, K-Supermarket Kotihallin kauppias 1989–1995, K-supermarket Jättijaon kauppias Vantaalla 1995–2001 ja vielä Kotihalli Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. 
Kallio oli Keskon neuvottelukunnan jäsen 1984–1985 ja hallintoneuvoston jäsen 1986–2000, varapuheenjohtaja 1995–1996 ja puheenjohtaja 1997–2000 sekä Keskon hallituksen puheenjohtaja 2000–2003. Kallio oli myös Suomen Hippoksen hallituksessa 1999–2000 ja toimi Vermon ravirata -yhtiön hallituksen puheenjohtajana 1999–2000. Hänelle oli useita muitakin luottamus- ja asiantuntijatehtäviä, mukaan lukien Utele-teorian pohjalta perustettujen Utele International Oy:n hallituksen jäsenyys ja puheenjohtajuus, Utele Energy Oy:n hallituksen puheenjohtajuus ja Utele-Instituutti Oy:n hallituksen puheenjohtajuus. Espoon Vuoden Yrittäjäksi 1991 valittu Kallio sai kauppaneuvoksen arvonimen 1998. Taiteilija Sergei Zlenko on maalannut hänen muotokuvansa Keskon kokoelmiin.
Gunnar Heckscher

Gunnar Heckscher (8. heinäkuuta 1909 – 24. marraskuuta 1987) oli ruotsalainen valtiotieteen professori, diplomaatti ja Maltillisen kokoomuksen puheenjohtaja vuosina 1961–1965. Hän istui valtiopäivillä vuosina 1957–1965 ja toimi suurlähettiläänä Intiassa 1965–1970 sekä Japanissa 1970–1975. Poliitikkona hän halusi Ruotsin lähentyvän Euroopan talousyhteisöä ja yritti yhdistää jakaantuneen porvarillisen leirin. Valtiopäivävaalien 1964 tulos oli kuitenkin pettymys, ja Heckscher jätti tehtävänsä seuraavana vuonna.
Gerd Kristiansen

Gerd Kristiansen (s. 1. elokuuta 1955 Harstad) on norjalainen ammattiyhdistysjohtaja, joka toimi Landsorganisasjonenin puheenjohtajana vuosina 2013–2017. Hän on koulutukseltaan lähihoitaja.
Markku Henriksson

Markku Henriksson (s. 4. syyskuuta 1949 Helsinki) on suomalainen Pohjois-Amerikan tutkija. Hän on Helsingin yliopiston Yhdysvaltain tutkimuksen McDonnell-Douglas-professori emeritus ja Tampereen yliopiston Yhdysvaltain ja Kanadan tutkimuksen dosentti. Henriksson valmistui Helsingin yliopistossa valtiotieteen kandidaatiksi ja poliittisen historian maisteriksi vuonna 1973, valtiotieteen lisensiaatiksi 1985 ja tohtoriksi 1988.
Henrikssonille myönnettiin itsenäisyyspäivänä 2003 Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki. Hänet valittiin ensimmäisenä eurooppalaisena tutkijana Western History Association -yhdistyksen kunniajäseneksi vuonna 2005. Hän sai yhdistykseltä kansainvälisen intiaanitutkimuksen elämäntyöpalkinnon vuonna 2013 ensimmäisenä eurooppalaisena. Vuonna 2014 "International Council for Canadian Studies" myönsi hänelle Kanadan tutkimuksen "Certificate of Merit" -elämäntyöpalkinnon.
Henrikssonin teos "Tähtilipun maa – Yhdysvaltain alueen historia" oli ehdolla tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajaksi vuonna 2021.
Norsk filminstitutt

Norsk filminstitutt (lyh. NFI) on Norjan valtiollinen elokuva-alan järjestö, joka huolehtii julkisen tuen kohdentamisesta elokuvatuotantoon. Se perustettiin vuonna 2008 yhdistämällä Norsk filmfond ja Norsk filmutvikling -järjestöt. Elokuvien arkistointi siirtyi tuolloin Norjan kansalliskirjaston vastuulle.
Loukkuharju

Loukkuharju on jääkauden aikainen harjumuodostuma Vääksyn itäpuolella. Loukkuharjulla, kuten myös Salpausselän harjulla on jäätikön reuna vuoroin vetäytynyt ja vuoroin edennyt lyhyitä matkoja. Loukkuharjun teollisuusalueen itäpuolella Mikkolankankaalla päättyy moreenikerros lohkareiseen moreenivalliin, joka osoittaa jäätikön reunan ulointa sijaintia, kun se työntyi sora- ja hiekkaselänteen päälle. Maantie Heinolaan kulkee Loukkuharjun tasaisempaa reunaa pitkin. 
Teollisuutta.
Loukkuharju on myös teollisuusalue Vääksyssä. Alueella on koneteollisuutta, autokorjaamoja, LVI-palveluja sekä puutarhaliikkeitä ja pitopalveluita.
De Jussieu

de Jussieu on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vanhurskauttaminen

Vanhurskauttaminen on kristinuskossa termi, jolla tarkoitetaan syntien anteeksiantamista ja vapautusta kadotuksesta, ja tätä myöten sitä, että Jumala laskee ihmisen vanhurskaaksi. Paavalin kirjeissä ajatus vanhurskauttamisesta tulee monesti esille, muun muassa Roomalaiskirjeessä ja Galatalaiskirjeessä. Paavalin kirjeissä vanhurskauttaminen esitetään siten, että sillä tarkoitetaan Jumalan vanhurskauttavan syntisen ja Jumalasta erilleen ajautuneen ihmisen armollisuudellaan ja ihmisen uskoon perustuen. 
Vanhurskauttaminen luterilaisuudessa.
Luterilaisuudessa on erityinen vanhurskauttamisoppi, missä vanhurskauttaminen on synninpäästö. Luterilaiseen määritelmään vanhurskauttamisesta kuuluu Jumalan lapseksi ottaminen. Sen perusajatus liittyy Kristuksen kuolemaan ristillä ja ylösnousemukseen. Luterilaisuudessa alkuaikoina, uskonpuhdistuksen aikaan vanhurskauttamisoppia pidettiin ensisijaisen tärkeänä ja sen katsottiin olevan perusajatus koko kirkon koossa pysymiselle.
Coleman Griffith

Coleman Roberts Griffith (22. toukokuuta 1893 – 7. helmikuuta 1966) oli yhdysvaltalainen psykologi, joka tuli tunnetuksi ”urheilupsykologian isänä”. Griffith ryhtyi ensimmäisenä yhdysvaltalaisena tutkijana järjestelmälliseen urheilupsykologian näkökulmien tutkimiseen. Griffith työskenteli työuransa pääosin Illinoisin yliopistossa. Griffith omistautui erityisesti psykomotoristen taitojen, oppimisen ja persoonallisuusmuuttujien tutkimiseen.
Varhainen elämä ja nuoruus.
Griffith syntyi Guthrie Centerissä, Iowassa 1893. Hän suorittti Bachelor of Arts-tutkinnon Greenville Collegesta vuonna 1915. Tohtoriksi hän valmistui Illinoisin yliopistosta vuonna 1920. Vuosina 1915-1916 Griffith toimi psykologian ohjaajana Grenville Collegessa.
Ura urheilupsykologina.
Griffith aloitti tutkimuksensa Illinoisin yliopistossa vuonna 1918. Tuolloin hän suoritti ”sarjan epävirallisia havaintoja” joistakin koripalloon ja jalkapalloon liittyvistä psykologisista tekijöistä. Kaksi vuotta myöhemmin hän aloitti jalkapalloilijoiden testauksen reaktioajastimella. Tutkimukset tekivät vaikutuksen George Huffin, Illinoisin yliopiston yleisurheilun ja fyysisen kunnon osaston johtajaan. Huff muotoili suunnitelman tutkimuslaitoksesta ja syksyllä 1925 Griffithistä tuli Athletic Research Laboratoryn johtaja.
Athletic Research Center oli ensimmäinen urheilupsykologian laboratorio Yhdysvalloissa. Griffith tutki tiiminsä kanssa pelaajien oppimista, persoonallisuutta ja psykomotoriasia taitoja. Rahoituksen puute johti kuitenkin laboratorion sulkemiseen vuonna 1932.
Athletic Research Laboratory sulkemisen jälkeen Griffith keskittyi erityisesti kasvatuspsykologian professuuriin. Griffith kuitenkin suoritti laajan tutkimushankkeen Chicago Cubsille vuonna 1938. Chicagossa Girffith sai käyttöönsä merkittävän budjetin, laboratorion ja tarvitsemansa laitteet. Vuodesta 1932 lähtien Griffith toimi Bureau of Institutional Researchin johtajana. Vuosina 1944–1953 hän toimi yliopiston provostina.
Akateemisen uran jälkeen.
Griffith jäi eläkkeelle vuonna 1953. Hän jatkoi aktiivista ammatillista toimintaa kuolemaansa saakka 1966. Joulukuussa 1964 hän esitteli tutkimusartikkelin "Sports and the Culture". Griffith sai uransa aikana lukuisia kunnianosoituksia ja tunnustuksia ammatillisilta ja koulutusseuroilta.
Julkaisut.
Griffith on julkaissut monia teoksia akateemisen uransa aikana. Hänen tärkeimpinä teoksiaan on pidetty "The Psychology of Coachingia" (1926), joka on merkittävä panos urheilupsykologian alalla sekä "Psychology and Athleticsia" (1928). Griffith teki monia kirjoitui urheilusuoritusten psykologisista komponenteista "The Athletic Journaliin".
Robert Schulte

Robert Werner Schulte (1897–1933) oli saksalainen urheilupsykologi. Schulte tuli tunnetuksi yhden ensimmäisen urheilupsykologian laboratorion perustajana. Schulte tutki erityisesti, kuinka erilaisia psykomotorisia taitoja ja kykyjä opittiin. Schulte kirjoitti useita kirjoja ja luennoi liikunnan opisklelijoille.
Schulte opiskeli Leipzigin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi 1919. Hänen väitöskirjansa aihe oli Scheilermacher. Samana vuonna hän muutti Berliiniin ja alkoi Münsterbegin alaisuudessa kehittämään ja toteuttamaan psykoteknisiä valintamenettelyjä eri ammatteihin. Schulte pyrki soveltamaan differentiaalisen psykotekniikan perustekniikoita myös urheilun alalle, mikä oli uusi avaus. Schulte opetti vuodesta 1920 lähtien psykologian ja pedagogiikan lehtorina Carl Diemin johtamassa Saksan liikuntayliopistossa Berlin-Spandaussa. Schulte oli päälle 20-vuotiaana ensimmäine urheilupsykologian opettaja. Schulte kehitti suuren määrän psykoteknisiä laitteita ja jätti jälkeensä laajan työn. Schulte teki itsemurhan vuonna 1933.