tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Naarajärvi (Lieksa)

Naarajärvi on kapea järvi Lieksanjoen reitillä Lieksassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on laskutavasta riippuen 1,1 neliökilometriä tai 87 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 91 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Naarajärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,5 kilometriä. Kokonaisrantaviivan pituus on Maanmittauslaitoksen maastotietokannan 1:10000 mittakaavaisen aineiston (Ranta10) mukaan 11 183 metriä. Järvi on yksi Lieksanjoen lukuisista laajentumista, yläjuoksulta katsoen sitä edeltää Rekusenjärvi. Järven kaakkoisimman osan muodostaa Saunalahti, jonka luoteispuolella sijaitsee Siikaniemen rajaama Siikalahti, jonka läntisellä vastarannalla sijaitsee Kaunisniemi. Järven luoteisosassa sijaitsee Junginniemi. Naarajärven syvimmät alueet sijaitsevat järven etelä- ja keskiosassa.
Naarajärven keskiosassa sijaitsee kolme pientä saarta. Niiden nimenä on Hiekkasaaret. Naarajärven ylittää yhdystie 5224. Sillan kohdalla on asutusta, myös järven muilla rannoilla on jonkin verran pientaloja.
Naarajärveen laskee Naarasalmi eli Saunasalmi kaakosta Rekusenjärveltä (122,9 metriä mpy). Luoteessa Törisevänvirran kohdalla Naarajärvi kaventuu Naarajoeksi, joka virtaa luoteeseen kohti Hämeenjärveä (115,5 metriä mpy), jonka kohdalla joen reitti kääntyy kaakkoon. Naarajärveen laskevia uomia ovat niin ikään Myllypuro koillisesta, Janhusenpuro lounaasta Autiosuolta ja Löttöpuro luoteesta Onkisuolta.
Naarajärven vesitilavuus on 6 767 000 kuutiometriä.
Naarajärvi (04.423.1.054) kuuluu Pankajärven-Pudasjoen alueeseen (04.423), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Lieksanjoen alue (04.42) ja ensimmäinen on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Pankajärven-Pudasjoen alueeseen kuuluu 97 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Niistä selkeästi laajin on Pankajärvi. Sitä seuraa Rekusenjärvi, Iso-Tainio, Siikajärvi, Naarajärvi ja Joutenjärvi, jota pienemmät vakavedet ovat alle 50 hehtaarin laajuisia.
Lieksan Naarajärvi on neljänneksi laajin Suomen kuudestatoista Naarajärvi-nimisestä vakavedestä.
Pitkälampi (Kontiolahti, Uilonpuron valuma-alue)

Pitkälampi on järvi Kontiolahden keskustan ja Höytiäisen itäpuolella Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,9 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 17 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Pitkälammen pituus kaakosta luoteeseen on 3,7 kilometriä. Järven eteläosa on verraten tasalevyistä, pohjoisosastaan järvi levenee, mutta ei yli kilometrin. Teerimöykky-niminen niemi jakaa järven eteläisimmän osan kahteen lahteen. Noin seitsemäsosa Pitkälammesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Järven eteläpuoliskolla sijaitsee noin 1,4 kilometriä pitkä syvänne, toinen syvänne sijaitsee järven luoteisosassa.
Pitkälammen saariluku on neljä. Saarista yksi on alle aarin laajuinen luoto, kaksi on yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Yhden saaren pinta-ala on yli hehtaarin. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin viisi hehtaaria. Pitkälammen välitön ranta-alue on melko metsäistä ja harvaanrakennettua.
Pitkälampeen laskee vähäisiä uomia pohjoisesta suoalueilta (Lamminsuo, Sokerisuo). Myös idästä laskee pieniä, nimettömiä uomia. Pitkälammen luusua sijaitsee järven eteläkolkassa, josta alkaa etelään virtaava lasku-uoma.
Pitkälammen vesitilavuus on 9 867 000 kuutiometriä.
Pitkälampi (04.333.1.003) kuuluu Uilonpuron valuma-alueeseen (04.333), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisjoen alaosan alue (04.33) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Pitkälampi on Uilonpuron valuma-alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on Miklinlampi ja kolmanneksi laajin on Pyörivänlampi. Niiden ohella alueeseen kuuluvat alle kymmenen hehtaarin laajuiset Suuri Onkilampi, Lukanlampi ja Hepolampi.
Suomessa on 176 vähintään hehtaarin laajuista Pitkälampea. Kontiolahden Uilonpuron valuma-alueen Pitkälampi on ainoa yli neliökilometrin laajuinen Pitkälampi.
Wittstock/Dosse

Wittstock/Dosse on kaupunki Brandenburgin osavaltiossa Saksan koillisosassa. Se on yksi osavaltionsa vanhimmista kaupungeista. Sen varhaiselta keskiajalta alkavan historian merkkitapauksiin kuuluu Wittstockin taistelu, joka käytiin 1636.
Maantiede.
Wittstock sijaitsee reunamuodostumalla Brandenburgin luoteisosassa 95 kilometriä Berliinistä luoteeseen ja 170 kilometriä Hampurista itäkaakkoon. Wittstockin pohjoispuolella on Mecklenburgin järvialue. Kaupungin keskustan halki virtaa 96-kilometrinen Dosse, joka on Havelin sivujoki. Havel on Elben sivujoki.
Wittstockiin liitettiin vuosina 1993 ja 2003 useita alle tuhannen asukkaan maalaiskuntia, minkä seurauksena siitä tuli pinta-alaltaan yksi Saksan laajimmista kaupunkikunnista. Vuonna 2020 se oli kuudenneksi laajin..
Historia.
Wittstock oli alkuaan slaavilainen asutus. Ensimmäinen kirjallinen maininta paikkakunnasta on vuodelta 946. Wittstock sai kaupunkioikeudet Havelbergin piispalta (Bischof Heinrich I. von Havelberg) 13. syyskuuta 1248. Vuonna 1495 tulipalo tuhosi suuren osan kaupungista. Havelbergin piispat hallitsivat Wittstockia aina reformaatioon saakka. Kaupungin alueella käytiin kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1636 Wittstockin taistelu (Schlacht bei Wittstock), jossa Ruotsin joukot ottivat yhteen keisarillisten joukkojen kanssa. Noin kymmenesosa Ruotsin 15 000 sotilaasta oli hakkapeliittoja. Kaksi vuotta myöhemmin rutto surmasi noin puolet Wittstockin väestöstä.
Wittstock liitettiin rautatieverkkoon 1885. Toisen maailmansodan aikana kaupungin reuna-alueet kokivat pommitustuhoja. Neuvostoliittolaiset miehittivät kaupungin 1945, joten se jäi DDR:n alueelle. Neuvostovallan romahdettua Wittstock vapautui venäläisistä ja vuonna 1993 alueella tehtiin paikallishallinnollisia uudistuksia: tuolloin perustettiin Landkreis Ostprignitz-Ruppin.
Wittstockin historiallisiin rakennuksiin kuuluu muun muassa Marienkirche ja Bischofsburg Wittstock.
Talous ja liikenne.
Wittstockin rautatieasema (Bahnhof Wittstock (Dosse)) on paikallisjunaliikenteen käytössä. Kaupunki sijaitsee Berliinin ja Hampurin yhdistävän moottoritien varrella ja sieltä on suora moottoritieyhteys myös Rostockiin.
Wittstockin historiallisen keskustan pohjoispuolella sijaitsee aurinkosähköä tuottava Solarpark Alt Daber. Se otettiin käyttöön 2011.
Emma Myers

Emma Elizabeth Myers (s. 2. huhtikuuta 2002 Orlando, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa lapsinäyttelijänä vuonna 2010, kun hän esiintyi televisiosarjassa "The Glades". Hän teki läpimurtonsa näyttelemällä Enid Sinclairia Netflix-sarjassa "Wednesday" vuonna 2022.
Myers esittää päähenkilö Pippa Fitz-Amobia vuonna 2024 alkaneessa televisiosarjassa "Kiltin tytön murhaopas".
Ura.
Myers debytoi lapsinäyttelijänä vuonna 2010 tv-sarjassa "The Glades". Hän aloitti näyttelemisen ammattimaisesti 16-vuotiaana. Myers esiintyi elokuvissa "Southern Gospel" (2020), "A Taste of Christmas" (2020) ja "Girl in the Basement" (2021). Hän teki läpimurtonsa, kun hän näytteli Netflix-sarjassa "Wednesday" vuonna 2022. Myers näyttelee Netflixin komediaelokuvassa "Family Switch" (2023) yhdessä Jennifer Garnerin ja Ed Helmsin kanssa. Vuonna 2025 Myers esiintyy "Minecraft"-videopeliin perustuvassa elokuvassa "Minecraft-elokuva". Hän myös palaa rooliinsa "Wednesday"-sarjan toisessa tuotantokaudessa, joka julkaistaan vuonna 2025.
Yksityiselämä.
Myers kävi lapsena kotikoulua. Myers on K-popin, erityisesti ryhmän Seventeen fani. Hänen "Teen Vogue" -lehteen vuonna 2022 antamansa haastattelun mukaan "Taru sormusten herrasta" ja" Star Wars" -fanit olivat "kaksi fantastista fanikunnan pilaria, jotka muovasivat tapaa, jolla hän näki maailman". Hän kuvailee itseään introvertiksi.
Roy Asplund

Roy Erkki Johannes Asplund (s. 5. elokuuta 1935 Pietarsaaren maalaiskunta) on suomalainen viulisti ja musiikkipedagogi.
Asplund valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi. Viulunsoiton opintonsa hän suoritti Eero Bisterin ja Onni Suhosen johdolla. Hän toimi Helsingin teatteriorkesterin konserttimestarina vuosina 1963–1965. Asplund esiintyi Suomen kansallisoopperassa vuosina 1959–1960 muusikkojen rooleissa "Kaarle-kuninkaan metsästyksessä" ja "Mustalaisruhtinattaressa". Viulistina hän soitti Kansallisoopperassa viidessä "Albert Herringin" esityksessä syksyllä 1960. Asplund on toiminut vanhan musiikin Sonores Antiqui -kokoonpanossa ja vuonna 1974 perustetun Vantaa-trion jäsenenä.
Asplund opetti Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1962 ja pääsi siellä koulumusiikin (myöhemmin musiikkikasvatuksen osasto) lehtoriksi vuonna 1974. Hän toimi Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun lehtorina vuosina 1968–1974 ja opetti myös Vantaan musiikkiopistossa. Asplund oli 1980–1990-luvuilla tekijänä lukion musiikin oppikirjoissa "Lukion Musiikin aika 1–2" (WSOY) ja "Uusi lukion Musiikin aika 1–2" (WSOY). Hän meni naimisiin muun muassa kansanmusiikkiaiheisia julkaisuja tehneen Anneli Asplundin kanssa.
Jussi Törnwall

Kaarlo Johannes "Jussi" Törnwall (4. heinäkuuta 1935 Vaasa – 26. heinäkuuta 2016) oli suomalainen oopperaohjaaja, dramaturgi, oopperoiden kääntäjä ja korrepetiittori.
Törnwall opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianonsoittoa Timo Mikkilän johdolla. Lisäksi hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon. Törnwall työskenteli opintojensa jälkeen musiikinopettajana Turussa ja Oulun konservatorion pianonsoiton lehtorina. Oulussa ollessaan hän ohjasi oopperoita Oulun Oopperassa ja toimi lisäksi oopperan pianistina eli korrepetiittorina sekä oopperoiden suomentajana. Vuonna 1979 Törnwall sai kiinnityksen Suomen kansallisoopperan korrepetiittoriksi. Vuonna 1983 hänestä tuli Kansallisoopperan dramaturgi. Kansallisooppera myös esitti yhteensä kaksikymmentä eri oopperaa Törnwallin suomennoksin. Näistä viimeiseksi jäi Gioacchino Rossinin "Sevillan parturi" (esitys 2011). Törnwall käänsi oopperoita myös alueoopperoiden käyttöön muualle Suomeen.
Törnwall tunnettiin muiden toimiensa ohella Yleisradiolle tekemistään oopperaesitelmistään.
Hortense Haudebourt-Lescot

Antoinette-Cécile-Hortense Haudebourt-Lescot (1784 Pariisi- 1845 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Hän pääsi opiskelemaan taidemaalariksi jo seitsemänvuotiaana. Hänen opettajansa oli perhetuttu Guillaume Lethière, joka oli tuolloin tunnettu historiamaalari. 
Lethière valittiin Ranskan akatemian Rooman johtajaksi vuonna 1807 ja seuraavana vuonna Lescot siirtyi Roomaan. Roomassa Lescot asui aina vuoteen 1816. 1800-luvun alussa oli harvinaista, että naistaiteilija käy ulkomailla, mutta näin pitkä oleskelu oli vielä suurempi poikkeus. Italiassa Lescot maalasi tavallisten italialaisten elämää kuvailevia maalauksia yksityiskohdat huomioon ottaen.
Avioliiton Hortense Lescot solmi vuonna 1820 arkkitehti Louis-Pierre Haudebourt`n kanssa vuonna 1820, minkä jälkeen hän käytti yhdysnimeä Haudebourt-Lescot. Hän piti säännöllisesti näyttelyitä vuosina 1811- 1840 ja hänen tiedetään maalanneen 110 maalausta.
Svaljava

Svaljava () on kaupunki Ukrainan Taka-Karpatian alueen Mukatševon piirissä. Svaljava sijaitsee Tonavan vesistöön kuuluvan Latorizajoen varrella, linnuntietä noin 23 kilometriä piirikeskus Mukatševosta koilliseen ja 52 kilometriä aluekeskus Užhorodista itään.
Tammikuun keskilämpötila on –4,9 ja heinäkuun +18,2 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä 990 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 17 124 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 1990 väkiluku oli noin 18 400. ja vuonna 2001 17 145.
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä vuonna 1263. Kaupungin aseman se sai 1957.
Svaljava on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Mukatševon piiriin; tätä ennen se oli Svaljavan piirin hallintokeskus.
Nya Varbergsposten

Nya Varbergsposten on Ruotsin Varbergissä ilmestyvä ilmaisjakelulehti. Se ilmestyy keskiviikkoisin. Lehti perustettiin alkuvuodesta 2022. Stampen Media oli lakkauttanut sen edeltäjän "Varbergspostenin" vuoden 2021 lopulla panostaakseen pelkästään tilattavaan Hallands Nyheteriin, mutta kun paikkakunnalle ilmaantui päätöksen jälkeen uusi kilpaileva ilmaisjakelulehti Varbergs Tidning, päätti konserni perustaa Nya Varbergspostenin.
Eero Pitkänen

Eero Pitkänen -nimisiä henkilöitä ovat:
Jost Bürgi

Jost Bürgi (myös Joost, Jobst, Byrgi tai Burgi, latinaksi Justus Byrgius) (28. helmikuuta 1552 Lichtensteig, Toggenburg – 31. tammikuuta 1632 Kassel) oli sveitsiläinen matemaatikko, tähtitieteilijä ja kelloseppä. Hän keksi logaritmit itsenäisesti skotlantilaisen matemaatikon John Napierin ohella.
Elämä ja ura.
Bürgin uraa ei tunneta juuri lainkaan ajalta, ennen kuin hänet nimitettiin vuonna 1579 Hessen-Kasselin maakreivi Vilhelm IV:n hovikellosepäksi ja tähtitieteilijäksi. Hän sai matemaattisen koulutuksen todennäköisesti Strasbourgissa muun muassa sveitsiläiseltä matemaatikolta Konrad Dasypodiukselta. Kasselissa Bürgi osallistui tähtitieteelliseen havainnointiin Euroopan ensimmäisessä pysyvästi perustetussa observatoriossa, jonka hänen työnantajansa rakensi vuonna 1560. Hän otti vastuulleen tähtitieteellisten instrumenttien, kellojen ja karttapallojen rakentamisen ja huollon sekä kehitti uusia mittausvälineitä. Erityisen mainitsemisen arvoinen on kello, joka osoitti sekunnit uudella tavalla, todennäköisesti sekuntiheilurin avulla. Hän myös ensimmäisenä rakensi laitteita, jotka osoittivat planeettojen liikkeen kopernikaanisen mallin mukaisesti.
Vilhelmin kuoleman jälkeen vuonna 1592 hän jäi Hessenin palvelukseen, mutta keisari Rudolf II kutsui hänet luokseen. Bürgi nimitettiin keisarilliseksi kellosepäksi vuonna 1604, ja hän asui Prahassa vuosina 1603–1622. Siellä hän ystävystyi Johannes Keplerin kanssa, joka rohkaisi häntä tekemään matemaattisia löytöjä. Bürgi työskenteli desimaalien ja murtolukujen parissa ja kehitti logaritmit vuodesta 1588 lähtien itsenäisesti John Napierin löydöstä riippumatta, mutta Napier ehti julkaista ne vuonna 1614 ennen Bürgia. Hieman myöhemmin Bürgin ja Napierin kehittämät logaritmijärjestelmät korvattiin Henry Briggsin kehittämillä kymmenkantaisella logaritmeilla.
Bürgion oli luultavasti jo ennen Galileo Galileita huomannut heilurin heilahdusajan riippumattomuuden heilahduskulmasta ja rakentanut 1500-luvun lopulla heilurikellon.
Phytotriades auratus

Phytotriades auratus on lehtisammakoihin kuuluva äärimmäisen uhanalainen sammakkolaji. Se muistuttaa "Amphodus wuchereri" -lajia ja on aikojen kuluessa kuvattu sen kanssa samaan sukuun kuuluvaksi, mutta lajit on sittemmin erotettu eri sukuihin. "Phytotriades auratus" elää tiiviissä yhteydessä ananaskasveihin kuuluvan epifyyttisen "Glomeropitcairnia erectiflora" -lajin kanssa ja asuu kasvin lehtien sisään kertyneessä vesialtaassa.
"Phytotriades auratus" -lajin ajateltiin pitkään elävän kotoperäisinä ja eristyneinä populaatioina Trinidadin saaren pohjoisosassa saaren kahden korkeimman vuorenhuipun alueilla. Sittemmin lajia on löydetty myös Venezuelasta Parian niemimaalta. Geologisesti Trinidadin pohjoisosien vuoristo on samaa vuorijonoa Parian niemimaan läpi kulkevan vuoriston kanssa ja Venezuelan rannikon sekä Trinidadin ja muutamien muidenkin ympärillä olevien saarten välillä on ollut maayhteys pleistoseenin ja plioseenin aikaan neljästä seitsemään miljoonaa vuotta sitten.
Inkoon Päivölän työväentalo

Inkoon Päivölän työväentalo (Solberg) oli Inkoossa Degerbyn kylässä sijainnut työväentalo. Talo on edelleen olemassa ja yksityisomistuksessa.
Historiaa.
Päivölän työväenyhdistys (Solberg arbetarförening) on mainittu SDP:n puoluetilastossa ensimmäisen kerran vuonna 1914. Työväenyhdistys osti vuonna 1920 Suomen Kivityöntekijäin osastolta 1 300 m²:n tontin rakennuksineen. Työväentalo suljettiin vuonna 1930, ja työväenyhdistys lakkautettiin syksyllä 1931 kommunistilakien perusteella. Työväentalo siirtyi tällöin FSA:n Suomen ruotsalaisen työväenliiton haltuun, joka luovutti talon velkoineen sotien jälkeen Päivölän työväenyhdistykselle. Työväenyhdistys oli perustettu uudelleen vuonna 1937, ja se sulautui vuonna 1965 Inkoon ruotsinkieliseen sos.dem. yhdistykseen (Ingå Socialdemokratiska Förening). Talo on ollut yhdistyksen omistuksessa vielä vuonna 1992..Talo on nykyään yksityisomistuksessa.
Rakennus.
Tarkempaa tietoa työväentalon rakentamisesta ei ole. Työväentalossa on ollut juhlasali näyttämöineen, ravintola ja keittiö, eteinen ja wc-tilat. Taloa remontoitiin perusteellisesti 1960-luvulla. Talon ullakkokerros otettiin käyttöön ja lämmitysmuoto muutettiin öljylämmitykseksi .
Toimintaa työväentalolla.
Työväentalon sulkemisen jälkeen 26.9.1931 talossa järjestettiin juhla, johon puhujaksi saapui ruotsalaisen työväenliiton puheenjohtaja Axel Åhlström. Samaan aikaan Degerbyn nuorisoseurantalolle oli kutsuttu lehti-ilmoituksella koolle Uudenmaan ruotsalaisia keskustelemaan viime aikojen poliittisista tapahtumista. Kokouksessa ilmaistiin harmi siitä, että lakkautetut työväenyhdistykset saivat aloittaa uudelleen toimintaansa suljetuissa taloissaan. Maan hallitukselle päätettiin ilmoittaa, että Länsi-Uudellamaalla ei kommunisteja siedetä ja länsiuusmaalaiset ryhtyvät asian suhteen itse tarvittaessa toimenpiteisiin. Kokouksen jälkeen osanottajat lähtivät noin kolmellakymmenellä henkilöautolla työväentalolle, josta vähälukuinen juhlayleisö pakeni paikalta. Tulijat käyttäytyivät uhkaavasti paikalle jäänyttä Åhlströmiä ja työväenliiton sihteeriä Gunnar Andersonia kohtaan. Tilanteen kärjistyttyä juhla lopetettiin ja liiton edustajat saatettiin poliisien suojeluksessa juna-asemalle. Tapahtuman johdosta työväenliitossa käynnistettiin valistus- ja jäsenhankintakampanja "Vastaus Solbergille". Työväentalolla järjestettiin onnistunut kampanjajuhla jo lokakuussa 1931. Tilaisuutta oli turvaamassa poliiseja nimismiehen johdolla.
Työväentalo on ollut aktiivisessa käytössä vielä 1980-luvulla, jolloin siellä oli kansalaisopiston harrastuspiirejä ja Nuorten Kotkien toimintaa. Vaalien alla siellä on järjestetty vaalijuhlia ja -keskusteluja.
Inkoon Degerbyn työväentalo

Inkoon Degerbyn työväentalo oli Inkoossa Degerbyn kylässä sijainnut työväentalo. Talon nykyisestä käytöstä ei ole tietoa.
Historiaa.
Degerbyn ruotsinkielinen työväenyhdistys (Degerby arbetarförening) perustettiin vuonna 1906. SDP:n puoluetilastossa siitä on maininta vuodelta 1909, jolloin yhdistyksessä oli 12 jäsentä ja sillä oli oma talo. Työväenyhdistys on ollut toiminnassa vielä vuonna 1929. Työväentalo oli vuokrattu vuonna 1944 kirkon vahtimestarille, joka osti talon vuonna 1956.
Tähkätimanttiananas

Tähkätimanttiananas ("Guzmania monostachia") on ananaskasvien (Bromeliaceae) heimoon, timanttiananasten ("Guzmania") sukuun kuuluva kasvilaji. Siitä voidaan erottaa ainakin kaksi muunnosta.
Tähkätimanttiananaksen lehdet kasvavat monilehtisenä ruusukkeena ja lehdet ovat 30–40 cm pitkiä ja teräväkärkisiä. Kukinto on pysty, enintään 15 cm pitkä, lieriömäinen ja monikukkainen.
Tähkätimanttiananas kasvaa Floridassa, Väli-Amerikassa, Karibialla ja Etelä-Amerikassa.
Beau travail

Beau travail on ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1999. Sen ohjaaja on Claire Denis.
Ranskalainen televisiokanava ARTE tilasi Denis'ltä elokuvan vieraita maita käsittelevään sarjaansa. Denis käsittelee elokuvassaan vierautta, myös siitä näkökulmasta, että ihminen saattaa toimia itselleen vieraalla tavalla. Hän sijoitti elokuvan nykypäivään ja ryhmään ranskalaisia muukalaislegioonalaisia, jotka on sijoitettu rannikon etuvartioon entisessä Djiboutin siirtomaassa Itä-Afrikassa. Hän halusi tutkia paitsi kokemusta vieraassa maassa ulkomaalaisena olemisesta, myös sitä, mitä tarkoittaa olla muukalainen itselleen.
Elokuva rakentuu kovuuden ja herkkyyden vastakohdalle. Entinen legioonalainen Galoup muistelee onnellista aikaansa ja hyvin organisoitua elämäänsä Djiboutissa muukalaislegioonan miesjoukossa, ryhmänsä sotaharjoituksia ja teiden korjausta. Kersantti Galoup toimii komentaja Forestierin alaisuudessa ja ihailee häntä syvästi. Uusi värvätty Sentain (Grégoire Colin) kiinnittää komentajan huomion suoritettuaan pelottoman pelastustyön, jolloin Galoup joutuu mustasukkaisuuden valtaan. Hän käskee Sentainin autiomaahan viallisella kompassilla päästäkseen hänestä eroon. Lähellä kuolemaa paikalliset djiboutilaiset pelastavat Sentainin. Tarina kerrotaan Galoupin näkökulmasta takautumina. Hänet on sittemmin erotettu legioonasta ja asuu Marseillessa.
Juoni perustuu löyhästi Herman Melvillen kertomukseen maskuliinisesta merielämästä teoksessa "Billy Budd : matruusi", josta Denis poimi miesten keskinäisen kolmiodraaman idean. Hän valitsi elokuvaan myös kohtia Benjamin Brittenin oopperasta "Billy Budd" säestämään legioonalaisten pelkistetysti kuvattuja sotaharjoituksia. Ne ovat balettitanssija Bernardo Montetin tyylittelemiä. Kun näyttelijä Michel Subor valittiin komentaja Bruno Forestierin rooliin, syntyi suora linkki Jean-Luc Godardin elokuvaan "Pieni sotilas" (1963), jossa sama näyttelijä esittää samannimistä armeijan karkuria. Denis hahmotteli, että hänen teoksensa olisi vino jatko Godardin elokuvalle. 
Rooleja.
Lähde:
Arminkotilot

Arminkotilot (Arminidae) on vapaakiduskotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Arminkotilot jaetaan kuuteen sukuun. Heimon lajit ovat kuorettomia ja ruumiinmuodoltaan pitkänomaisia ja suippenevia. Suurimmat arminkotilot voivat saavuttaa noin 10 cm pituuden. Mantteli on kookas ja lehtimäiset kidukset sijaitsevat manttelin ja jalan välissä. Ruumiissa voi olla pituussuuntaisia harjanteita.
Elintavat.
Arminkotiloiden ravintoa ovat pehmytkorallit ja merisulat.
Sofija Levytska

Sofija Levytska, , myös Sonia Lewitska 9. maaliskuuta 1874 Vyhylivka, Proskurivin piiri, Podilian kuvernementti – 20. syyskuuta 1937 Pariisi, Ranska) oli ukrainalaissyntyinen taidemaalari, taidegraafikko ja kääntäjä. Hänen veljensä oli Modest Levytsky.
Levytska opiskeli Pariisissa L'École des Beaux-Artsissa 1905 ja asetti töitään näytteille Salon des Artistes Indépendantsissa ja Syyssalongissa, jonka jäsen hänestä tuli 1910. Hän oli kubistien lähipiiriä, ja runoilija ja taidekriitikko Guillaume Apollinaire kiinnitti huomiota hänen maalaukseensa "Valkeita sarvikuonoja Eedenin puutarhassa" (1911). Hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelyn 1912 Galerie Weilissä.
Levytska käänsi ranskaksi Nikolai Gogolin novellikokoelman "Dikankan iltoja" (1921), ja se on myös hänen kuvittamansa. Hänen salongissaan vieraili Ranskan taide- ja kirjallisuusmaailman eliitti. Hänen suuret maisemamaalauksensa edustavat L'Ecole de Paris'lle ominaista postimpressionismia. Hänen grafiikkaansa oli esillä useita kertoja Ranskassa ja ukrainalaisten taiteilijoiden yhteisnäyttelyissä eri puolilla Eurooppaa.
&lt;gallery mode=packed-heights=120px&gt;
Sonia Lewitska - L'Amour.jpg|Rakkaus
Sonia Lewitska - Portrait d'une Parisienne.jpg|Pariisittaren muotokuva.
Sonia Lewitska - Vue de Saint Tropez.jpg |Näkymä Saint Tropeziin.
&lt;/gallery &gt;
Lappeenrannan uimahalli

Lappeenrannan uimahalli on Lappeenrannassa sijaitseva uimahalli, joka avattiin vuonna 1972. Uimahallissa on 8-ratainen 25 metrin uima-allas, joka on jaettu erilaisten uimareiden kesken. Lisäksi hallissa on lastenallas, hyppyallas, kiipeilyseinä, vesiliukumäki, höyrysaunat ja tilaussaunat. Hyppyaltaalla on erikorkuisia hyppytorneja. Uimahallin yhteydessä on myös kuntosali ja kahvio.
Guri Ingebrigtsen

Guri Ingebrigtsen (19. toukokuuta 1952 Værøy – 5. tammikuuta 2020) oli norjalainen Työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan sosiaaliministerinä 2000–2001.
Ingebrigtsen kuoli syöpään 67-vuotiaana tammikuussa 2020.
Tore Tønne

Tore Tønne (5. maaliskuuta 1948 Ogndal – 20. joulukuuta 2002 Lier) oli norjalainen Työväenpuolueen poliitikko.
Tønne teki itsemurhan joulukuussa 2002, kun häntä oli syytetty talouspetoksesta ja asia oli saanut paljon mediajulkisuutta. Tapaus nosti Norjassa keskustelun lehdistön tavasta uutisoida epäillyistä rikoksista.
Jalkapallon Kaakkois-Aasian mestaruuskilpailut

Jalkapallon Kaakkois-Aasian mestaruuskilpailut ("AFF Championship") on Kaakkois-Aasian jalkapalloliiton (AFF) järjestämä jalkapalloturnaus, johon Kaakkois-Aasian miesten jalkapallomaajoukkueet kokoontuvat joka toinen vuosi kamppailemaan Kaakkois-Aasian mestaruudesta.
Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1996 Singaporessa, tuolloin nimellä "Tiger Cup". Vuodesta 2004 turnaus on tunnettu nimellä "AFF Championship".
Georg Joachim Rheticus

Georg Joachim Rheticus (oikealta sukunimeltään Iserin, käytti myös äitinsä sukunimeä von Lauchen) (16. helmikuuta 1514 Feldkirch, Vorarlberg – 4. joulukuuta 1574 Kaschau, Unkarin kuningaskunta) oli itävaltalainen matemaatikko ja tähtitieteilijä. Hän tuli tuli tunnetuksi Nikolaus Kopernikuksen ainoana oppilaana ja heliosentrisen mallin puolestapuhujana. Hän myös määritteli ensimmäisenä trigonometriset funktiot suorakulmaisen kolmion sivujen suhteiden avulla.
Elämä ja ura.
Rheticus opiskeli Oswald Myconiuksen johdolla ja kirjautui sitten Wittenbergin yliopistoon, jossa hän opiskeli matematiikkaa ja tähtitiedettä erityisesti Johannes Volmarin kanssa. Opiskeluaikana hän kuului Philipp Melanchthonin läheiseen ystäväpiiriin. Rheticus nimitettiin matematiikan professoriksi vuonna 1537. Koska uusi kopernikaaninen teoria kiinnosti häntä suuresti, hän erosi professuurista vuonna 1539 ja lähti Frauenbergiin liittyäkseen Kopernikuksen seuraan, jossa hän avusti Kopernikusta De revolutionibus orbium coelestium -teoksen käsikirjoituksen viimeistelyssä, ja valvoi teoksen painamista, johon hän oli saanut Kopernikuksen suostuteltua. Hän palasi Wittenbergiin vuonna 1541 ja hänet valittiin Leipzigin yliopiston tiedekunnan dekaaniksi vuonna 1548. Homoseksuaalisen suhteen vuoksi Rheticus joutui pakenemaan Leipzigista huhtikuussa 1551, ja asettui lääkäriksi Krakovaan vuonna 1554. Siellä hän laati ohjeita tähtitieteellisten välineiden, muun muassa Jaakobinsauvan, rakentamiseen ja tähtieteellisestä havainnoinnista. Hän myös laati astrologisia horoskooppeja ja harjoitti alkemiaa.
Rheticus jatkoi suuren matemaattisen tutkielmansa "Opus Palatinum de Triangulis" työstämistä kuolemaansa saakka. Sen ensimmäinen versio oli vuonna 1551 julkaistu "Canon doctrinae triangulorum". Opus Palatinum -teoksen julkaisi Rheticuksen kuoleman jälkeen matemaatikko Valentine Otho vuonna 1596. Siinä määritteltiin trigonometriset funktiot ensimmäisen kerran suorakulmaisen kolmion sivujen suhteina. Teos sisälsi tarkat ja laajat trigonometriset taulukot.
Osastonhoitaja

Osastonhoitaja toimii hoitotyön johtajana eli lähiesimiehenä esimerkiksi poliklinikalla, teho-osastolla, vuodeosastolla tai leikkausosastolla. Hänellä tulee olla laillistus toimia terveydenhuollon tehtävässä sekä terveystieteen tai hoitotieteen maisterin tutkinto. Myös alan erikoistutkinnon suorittaneita, joilla on riittävä kokemus alalta toimii osastonhotajan tehtävissä. Koulutuksen muuttuessa kelpoisuusvaatimus ilmaistaan nykyisin usein seuraavasti: ""Alan ylempi korkeakouluasteen tutkinto tai alemman korkeakouluasteen tai alimman korkea-asteen tutkinto täydennettynä soveltuvilla johtamisen tai hallinnon opinnoilla tai aikaisempi opistotason erikoistutkinto"." Osastonhoitaja vastaa usein työvuorosuunnittelusta, uusien työntekijöiden rekrytoinnista, osallistuu osaamisen varmentamiseen, yksikön toiminnan suunnitteluun yhdessä hoitohenkilökunnan ja lääkäreiden kanssa, jalkauttaa uusia käytänteitä sekä tekee yhteistyötä muiden sairaalan toimijoiden kanssa.
Apulaisosastonhoitaja toimii usein osastonhoitajan työparina ja tekee niitä esimiestehtäviä, joista on sovittu. Hän sijaistaa osastonhoitajaa, mutta toimii usein myös sairaanhoitajan tehtävissä.
Helsingin Sanomat sai 607 vastausta osastonhoitajilta eri puolilta maata, kun se lähetti vuonna 2024 kyselyn terveydenhuollon tilanteesta osastonhoitajille. Vastaajista 80 % piti terveydenhuollon tilannetta kriisiytyneenä. Osastonhoitajat kertoivat jatkuvista ongelmista työntekijöiden saannissa vaikka koulutusvaatimuksia on laskettu ja potilaspaikkojen lukumäärää on pienennetty. Terveysasemia on suljettu. Osaa hoidoista ei kyetä toteuttamaan mutta kiireelliset henkeä uhkaavat toimenpiteet kyetään vielä tekemään samalla kun muusta tingitään. Hoivapalveluiden puute ajaa vanhuksia päivystyksiin, jotka taas ruuhkauttavat ja potilaat lähetään sinne, missä tilaa on. Ambulanssin saapuminen viivästyy. Vuodeosastoilla on potilaita, jotka eivät kuulu sille erikoisalalle. Esimerkiksi muistisairaita vanhuksia säilytetään vuodeosastoilla, koska muita hoitopaikkoja ei ole näille tarjolla. Jatkohoitopaikkoja ei ole riittävästi. Hyvinvointialueet kieltävät uusien työnteikijöiden rekrytoinnin ja suunnittelevat hoivapaikkojen vähentämistä säästöjen aikaan saamiseksi. Esimerkiksi leikkauksesta toipuvia joudutaan kotiuttamaan liian huonokuntoisina kotiin, koska vuodeosastoille on päivystyksestä jatkuva jono.
Helmet-lukuhaaste

Helmet-lukuhaaste on Helmet-kirjastojen järjestämä vuosittainen tapahtuma. Kirjasto koostaa kullekin vuodelle 50-kohtaisen listan, jota käytetään lukuvinkkeinä.
Erilaisia lukuhaasteita on kirjastoissa ympäri Suomea ja haasteisiin sopivia kirjoja on tarjolla kirjastojen teemahyllyillä. Koronapandemia lisäsi lukuhaasteiden suosiota. Pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastokimpan ylläpitämä Helmet-lukuhaaste on näistä suosituin. Sen Facebook-ryhmässä on yli 21 000 jäsentä.
Helmetin haasteita on kuusi:
Helmet-lukuhaasteissa valintakriteerit ovat lukijan itsensä päätettävissä. Pienen Helmet-lukuhaasteen 25 lapsille ja nuorille sopivaa haastetta löytyvät myös aikuisten haasteesta. Listaukset julkaistaan suomeksi, ruotsiksi, englanniksi ja venäjäksi. Kouluissa lukuhaasteesta tehdään usein pieni lukuhaaste, mutta myös peli ja elokuvahaaste on ollut koulujen ohjelmissa.
Helmet lukuhaasteet.
Nimitys Helmet-lukuhaaste otettin käyttöön vuonna 2015.
Verneri Hellman

Verneri Juho Johannes Hellman (s. 11. kesäkuuta 2003 Pori) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Kiekko-Vantaassa.
Ura.
Seuraura.
Hellman aloitti jääkiekkoilun seitsemänvuotiaana Porin Ässissä. Hän oli kaudella 2018–2019 joukkueensa tehokkain puolustaja sekä C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 2+17=19 että C-nuorten SM-sarjassa tehoilla 1+9=10. Kaudella 2021–2022 Hellman oli tehoilla 2+22=24 Ässien U20-joukkueen tehokkain puolustaja Valtteri Viirretin kanssa.
Huhtikuussa 2022 Hellman teki Ässien kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2022–2023 seuran U20-joukkueessa. Hellman teki liigadebyyttinsä tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2022 vieraissa Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin Ässien seitsemänneksi puolustajaksi. Hellman sai ottelussa jääaikaa 7.04 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema –1. Kaikkiaan Hellman pelasi SM-liigassa kauden aikana yhdeksän runkosarja- ja kahdeksan playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Huhtikuussa 2023 hän teki Ässien kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Syyskuussa 2023 Ässät lainasi Hellmanin kahden ottelun ajaksi Mestis-joukkue KeuPa HT:hen. Lokakuussa Ässät vuokrasi hänet alustavasti 17. joulukuuta 2023 asti ulottuvalla sopimuksella Kokkolan Hermekseen. Hellman pelasi siellä seitsemän ottelua. Joulukuussa Ässät lainasi hänet alustavasti 6. tammikuuta 2024 asti kestävällä sopimuksella jo kauden kolmanteen Mestis-joukkueeseen, Iisalmen Peli-Karhuihin. Hellman pelasi Mestiksessä kauden 2023–2024 aikana yhteensä 15 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Ässien SM-liigajoukkueessa hän pelasi 16 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Ässät lainasi Hellmanin syyskuussa 2024 toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen. Hän pelasi siellä 12 ottelua tehden viisi tehopistettä. Marraskuussa Ässät lainasi Hellmanin neljän ottelun sopimuksella Turun Palloseuraan, mutta kutsui hänet takaisin jo yhden pelatun ottelun jälkeen. Joulukuussa hän pelasi kolme ottelua lainalla Tutossa ilman tehopisteitä. Kaudeksi 2025–2026 Hellman teki sopimuksen Kiekko-Vantaan kanssa.
Maajoukkueura.
Hellman nimettiin syksyllä 2022 kahdesti nuorten maajoukkueeseen, mutta hän joutui jäämään kuitenkin molemmilla kerroilla pois. 
Muuta.
Hellman on maininnut jääkiekkoilijoina esikuvikseen Mikael Kurjen ja Ari Vallinin sekä Erik Karlssonin ollessaan C-juniori-ikäinen.
Hellman valmistui ylioppilaaksi Porin lukiosta keväällä 2022.
Hallands Nyheter

Hallands Nyheter (lyh. HN; 1905–1919 "Falkenbergs-Posten") on ruotsalainen vuonna 1905 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Varberg. Se ilmestyy kuudesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan keskustalainen ja kuuluu Stampen Media -konserniin.
Drew Binsky

Drew Binsky (oik. Drew Goldberg, s. 24. toukokuuta 1991) on yhdysvaltalainen tubettaja ja internet-persoona, joka on keskittynyt matkailuaiheisen sisällön tuottamiseen. Binsky on käynyt kaikissa maailman valtioissa ja tehnyt matkoistaan sisältöä sosiaaliseen mediaan.
Elämä ja ura.
Binsky syntyi Dallasissa Texasissa ja kasvoi Scottsdalessa Arizonassa. Binsky opiskeli Wisconsinin yliopistossa pääaineenaan taloustiede ja yrittäjyys. Opiskeluaikoinaan Binsky vietti vuonna 2012 vaihto-opiskeluvuoden Prahassa, jossa hän innostui matkailusta, kävi vaihto-opiskeluvuotensa aikana yli 20 Euroopan maassa ja päätti tehdä matkailusta itselleen uran.
Valmistuttuaan yliopistosta Binsky muutti vuonna 2013 Etelä-Koreaan englannin kielen opettajaksi. Toimiessaan opettajana 18 kuukauden ajan Binsky kävi 20 Aasian maassa. Lokakuussa 2015 Binsky oli käynyt 73 maassa.
Binsky saavutti laajaa huomiota ensimmäistä kertaa keväällä 2017 ladattuaan YouTubeen videon matkastaan Pohjois-Koreaan. Tuon jälkeen Binsky alkoi saamaan rahaa YouTube-sisällöstään mainostajien ja sponsorien kautta. Binsky saavutti tavoitteensa kaikissa maailman valtioissa käymisestä 29. lokakuuta 2021 saavuttuaan Saudi-Arabiaan. Binsky on jatkanut matkailua ja sisällön tuottamista tuon jälkeenkin.
Jüri Täht

Jüri Täht (26. toukokuuta 1930 Tartto – 29. marraskuuta 2022) oli virolainen sellisti, joka loi uransa Yhdysvalloissa.
Tähtin syntymävuonna hänen isänsä Georg aloitti työskentelyn lääkärinä Viljandin sairaalassa. Toista maailmansotaa edeltäneen lapsuutensa Täht viettikin Viljandissa. Hän sai ensimmäisen sellonsa joululahjaksi viisivuotiaana ja esiintyi jo muutama vuosi myöhemmin Felix Moorin radio-ohjelmassa. Täht ehti aloittaa sellonsoiton muodollisen opiskelun Viljandissa, mutta Viron jouduttua miehitetyksi hänen perheensä päätti paeta vuonna 1941 Saksaan. Isoäiti oli Venäjällä syntynyt saksalainen, joten perhe siirtyi Geislingenin pakolaisleirille, jossa Täht jatkoi sellonsoiton opiskelua. Hän valmistui lukio-opintojen päätteeksi pakolaisleirillä vuonna 1947 ja siirtyi Stuttgartin konservatorioon. Siellä Täht opiskeli sellonsoittoa, kunnes muutti vuonna 1951 Yhdysvaltoihin. Hän pääsi stipendillä opiskelemaan Nebraskan Dana Collegeen, josta sai kandidaatin arvon vuonna 1952. Asevoimiin värvätyksi tultuaan Täht liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin ja palveli neljä vuotta sen orkesterissa Washingtonissa.
Täht sai vuonna 1958 maisterin arvon Manhattan School of Musicista. Hän työskenteli siitä lähtien vapaana taiteilijana lukuisissa orkestereissa Broadwaylla ja muualla. Hän pääsi esiintymään muun muassa Radio City Music Halliin ja Carnegie Halliin. Hän esiintyi Marlene Dietrichin, Frank Sinatran, Tom Jonesin ja Paul Ankan kanssa. Tunnetuimmaksi Täht tuli jazzpianisti Don Shirleyn trion jäsenenä. Trio kiersi Yhdysvaltoja 1960-luvulla, ja kaikkiaan Tähtin yhteistyö Don Shirleyn kanssa kesti lähes 28 vuotta. Triosta tehtiin myöhemmin Oscar-palkittu elokuva "Green Book". Täht loukkaantui siitä, että hänestä tehtiin elokuvassa venäläinen.
Täht liittyi ylioppilasjärjestö Korporatsioon Revelia -veljeskuntaan vuonna 1957. Hän oli veljeskuntalaisen Harald Raudseppin läheinen ystävä ja yksi Estonian-Revelia Academic Fundin perustajista. Säätiö on tukenut stipendeillä nuorten virolaisten yliopisto-opintoja. Vuosina 1983–1996 Täht työskenteli Voice of America -radioasemalla. Viimeiset vuotensa hän asui puolisonsa Carmenin isän August Nieländerin kotona Vana-Kuustessa. Hänellä oli poika. Täht sai Valkoisen Tähden ritarikunnan viidennen luokan ansioristin ja Revelian ristin ansiokkaasta palveluksesta. Evelin Täht kirjoitti Tähtin elämästä kirjan "Stargazing – An Extraordinary Life".
COP 15

COP 15 voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Nismo

Nismo ("Nissan Motorsport") on Nissanin moottoriurheiluosasto, joka kilpailee Formula E- ja Super GT-sarjoissa.
Nismo on osallistunut Span 24 tunnin ajoihin ja Le Mansin 24 tunnin ajoihin. Vuonna 1998 Nissan R390 GT1 sijoittui kolmanneksi Le Mansin ajoissa. Nismo on kilpaillut myös FIA GT Championship -sarjassa. Nissan Motorsport International on perustettu syyskuussa 1984.
Nykyisin Nismo-merkkiä käytetään myös urheilullisten autojen brändinä. 
Nissan Motorsports Europe.
Nissan Motorsports Europe oli Nissanin talli, joka osallistui rallin MM-sarjaan kausilla 1991-1992 ja 1997-1998. Autona oli kahtena ensimmäisenä vuotena Nissan Sunny GTI-R, jolla paras tulos oli kolmas sija Ruotsin rallista. Kahtena jälkimmäisenä vuotena tallilla oli Nissan Almera Kit Car ja Nissan Micra Kit Car.
Castellet’n 6 tunnin ajo

Castellet’n 6 tunnin ajo tai Castellet’n tuhannen kilometrin ajo (1000 km of Castellet) on moottoriurheilun kestävyysajo, joka kuuluu GT World Challenge Europe Endurance Cup -sarjaan. Kilpailu järjestetään Circuit Paul Ricardissa Le Castellet’ssa Ranskassa. Kilpailu alkoi vuonna 1970 ja se on ollut osa European Sportscar Championship - ja World Sportscar Championship -sarjoja. 
Kilpailua on järjestetty luokasta ja vuodesta riippuen eri pituisina kahden tunnin kilpailusta kahdeksan tunnin kestoiseen sekä 200 mailin kilpailusta tuhannen kilometrin pituiseen.
Vitali Sazonov

Vitali Sazonov (; 4. huhtikuuta 1947 Taka-Baikalia, Siperia, Neuvostoliitto – 6. syyskuuta 1986 München, Länsi-Saksa) oli ukrainalainen taidemaalari.
Sazonov asui vuodesta 1957 Odessassa. Hän opiskeli Odessan yliopistossa arkeologiaa ja historiaa. Vuonna 1967 hän kiinnostui maalaamisesta ja vuonna 1972 omistautui kokonaan maalaamiselle. Hän osallistui Feodosi Humenjukin, Volodymyr Makarenkon ja Volodymyr Strelnikovin kanssa vuosina 1975 ja 1976 kahteen ukrainalaisen epävirallisen taiteen näyttelyyn moskovalaisessa yksityisasunnossa ja myös muihin epävirallisiin näyttelyihin. Hän pääsi vuonna 1980 muuttamaan länteen ja asettui Müncheniin. Hänen tyylinsä oli abstrakti, mihin hän sai vaikutteita Wassily Kandinskyn tuotannosta, abstraktista taiteesta ja vanhoista ikoneista. Hän piti yksityisnäyttelyitä Euroopassa, Australiassa ja Kanadassa. Hänen maalauksiaan esittelevä albumi ilmestyi vuonna 1984.
24H Series

24H Series on moottoriurheilun kestävyysajojen sarja, jota kehittää Creventic ja jolla on FIA:n hyväksyntä. Sarjassa kilpaillaan GT3- ja GT4-luokkien autoilla, vakioautoluokissa ja kestävyysajoon erityisesti tehdyillä autoilla. Sarjan kilpailut kestävät 12- tai 24 tuntia.
Vuosi 2015 oli ensimmäinen, jolloin sarjalla oli FIA:n hyväksyntä ja jolloin kilpailtiin mestaruuspisteistä ja titteleistä. Sarjaa on järjestetty vuodesta 2006 lähtien.
Creventic järjestää myös Touring Car Endurance Series -sarjaa (24H TCE Series).
Voittajat (2006–2014).
Creventicin järjestämien kilpailujen voittajat ennen virallista FIA:n hyväksyntää.
Bernhardus Varenius

Bernhardus Varenius (saksaksi Bernhard Varen) (1622 Hitzacker, Ala-Saksi – 1650 Amsterdam?) oli saksalainen maantieteilijä. Hänen julkaisuaan "Geographia Generalis" vuodelta 1650 on pidetty modernin maantieteen tieteenalan syntynä.
Elämä ja ura.
Varenius vietti varhaisvuotensa Uelzenissa, jossa hänen isänsä oli Braunschweigin herttuan hovisaarnaajana. Varenius opiskeli Hampurin gymnasiumissa (1640–1642) sekä Königsbergin (1643–1645) ja Leidenin (1645–1649) yliopistoissa, joissa hän omistautui matematiikalle ja lääketieteelle. Hän suoritti lääketieteen tutkinnon Leidenissä vuonna 1649. Sen jälkeen hän asettui Amsterdamiin aikomuksenaan harjoittaa lääkärin ammattia. Abel Tasmanin, Willem Schoutenin ja muiden hollantilaisten merenkulkijoiden tuoreet löydöt sekä ystävyys Willem Blaeun ja muiden maantieteilijöiden kanssa houkuttelivat Vareniuksen maantieteen pariin. Hän kuoli vuonna 1650 köyhyydessä 28-vuotiaana.
Varenius julkaisi vuonna 1649 amsterdamilaisen Lodewijk Elzevirin kautta teoksen "Descriptio Regni Japoniae". Tämä jesuiittalähetyssaarnaajien ja kauppiaiden raportteihin perustuva teos on varhainen eurooppalainen kuvaus Japanista, ja se sisältää tietoa maantieteellisistä, poliittisista ja historiallisista näkökohdista. Siihen sisältyy latinankielinen käännös osasta Jodocus Schoutenin Siamia koskevaa selostusta sekä selvitystä eri kansojen uskonnoista. Seuraavana vuonna 1650 ilmestyi Elzevirin kautta hänen tunnettu teoksensa "Geographia Generalis", jossa hän pyrki laatimaan maantieteen yleiset periaatteet tieteelliselle perustalle tähtitieteen ja matematiikan tapaan aikansa tietämyksen mukaisesti. Teos jakautuu "yleiseen" maantieteeseen ja "erityiseen" eli aluemaantieteeseen. Teos käännettiin useille eurooppalaisille kielille, ja sillä oli maailmanlaajuinen vaikutus yli vuosisadan ajan. Isaac Newton teki useita tärkeitä parannuksia teoksen Cambridgessa vuonna 1672 julkaistuun laitokseen. Myöhemmistä maantieteilijöistä erityisesti Jean-Baptiste Bourguignon d'Anville ja Alexander von Humboldt korostivat Vareniuksen merkitystä.
Kotka 10

Kotka 10 on Yellow Film &amp; TV:n tuottama suomalainen draamasarja, joka julkaistiin C More -suoratoistopalvelussa kesällä 2023. Kahdeksanosainen sarja kertoo kahden kotkalaisen pelastajatiimin ja ensihoitoyksikön toiminnasta ja arjesta. Sarjan pääosissa näyttelevät Sara-Maria Heinonen, Juha Kukkonen, Kai Vaine, Jaakko Ohtonen, Jasir Osman, Heikki Ranta, Sara Paasikoski, Inka Kallén ja Matleena Kuusniemi. Sarjan on ohjannut Jyri Kähönen ja sen pääkäsikirjoittajana on toiminut Hanna Leivonniemi.
Sarjassa nähtävät pelastustehtävät perustuvat tositapauksiin.
Tekeminen.
Sarjaa on kuvattu Kotkassa ja Helsingissä vuoden 2022 aikana. Pelastusasemakuvauksia tehtiin Kotkassa Jylpyn asemalla. Kymenlaakson pelastuslaitokselta saatiin käyttöön tarvittava kalusto sekä sarjan tekijöitä ja näyttelijöitä auttaneet ja konsultoineet ihmiset. Ennen kuvauksia sarjan näyttelijät kävivät palopelastuskoulutuksessa.
Sarjan tapahtumat oli alun perin kirjoitettu helsinkiläiselle pelastusasemalle, mutta ne siirrettiin ohjaaja Jyri Kähösen mukaan tuotannollisista ja taloudellisista syistä Kotkaan. Tapahtumien siirron mukana näyttelijät opettelivat paikallisen murteen.
Ascanio Mayone

Ascanio Mayone (myös Maione; n. 1565/1570 Napoli – 9. maaliskuuta 1627 Napoli) oli italialainen säveltäjä, urkuri ja harpisti.
Mayone opiskeli Giovanni de Macquen ja Giovanni Domenico da Nolan johdolla Napolissa. Hän toimi siellä Santissima Annunziata -kirkon urkurina vuodesta 1593 ja "maestro di cappellana" vuodesta 1621. Hän oli myös kuninkaallisen kapellin urkuri vuodesta 1602. Mayonen johdolla opiskelivat muiden muassa Guarino ja tämän poika Giulio, joista molemmista tuli Napolissa toimineita urkureita.
Mayone käytti kosketinsoitinmusiikissaan uusia, innovatiivisia muotoja. Hänen päätyönsä on kahdessa osassa julkaistu kosketinsoitinmusiikin kokoelma "Diversi capricci per sonare" (1603, 1609), joka sisältää canzonia, toccatoja, muunnelmia ja laulujen sovituksia, joista monet edustavat barokkityyliä 1500-luvulla vallinneiden musiikkityylien sijaan. Mayone jatkoi kuitenkin myös tyyliltään vanhanaikaisten kappaleiden laatimista. Hän kuului toccatan ja fuugan varhaisiin edelläkävijöihin. Mayonen muuhun tuotantoon kuuluu madrigaaleja ja vespereitä.
Nerolidoli

Nerolidoli (C15H26O) on terpenoideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy luonnossa useiden kasvien eteerisissä öljyissä. Nerolidolia voidaan käyttää hajusteissa ja muiden yhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa nerolidoli on väritöntä nestettä. Yhdisteellä on mieto kukkaismainen tuoksu. Aine ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Nerolidolilla on neljä isomeeriä, jotka ovat (3R,6E)-, (3S,6E)-, (3R,6Z)- ja (3S,6Z)-isomeerit. Kasvit muodostavat yhdistettä farnesyylipyrofosfaatista nerolidolisyntaasin katalysoimana.
Nerolidolia voidaan eristää kasveista, mutta suurin osa valmistetaan synteettisesti lähtien linalolista. Linaloli reagoi ensin etyyliasetoasetaatin tai 2-metoksipropeenin kanssa geranyyliasetoniksi. Geranyyliasetonista muodostetaan nerolidoli reaktiolla vinyylimagnesiumbromidin kanssa.
Nerolidolia käytetään ainesosana kukkaistuoksuissa, deodoranteissa ja puhdistusaineissa. Siitä voidaan valmistaa myös muita yhdisteitä, esimerkiksi farnesolia, E-vitamiinia ja K1-vitamiinia.
Anton Friedrich Büsching

Anton Friedrich Büsching (27. syyskuuta 1724 Stadthagen, Schaumburg-Lippe – 28. toukokuuta 1793 Berliini) oli saksalainen teologi ja maantieteilijä. Hän oli maantieteen poliittis-tilastollisten esitysten tärkeä kehittäjä.
Elämä ja ura.
Teologiaa Hallessa opiskellut Büsching nimitettiin vuonna 1748 kotiopettajaksi kreivi de Lynarsin perheeseen Köstritzissä. Kreivi oli tuolloin lähdössä suurlähettilääksi Pietariin, ja tällä matkalla Büsching päätti keskittyä maantieteeseen. Hän jätti kreivin perheen ja asettui Kööpenhaminaan. Vuonna 1754 hän muutti Göttingeniin, jossa hänet nimitettiin filosofian professoriksi vuonna 1757, mutta vuonna 1761 hän otti vastaan papin viran Pietarin luterilaisessa saksalaisessa seurakunnassa. Hän palasi Keski-Eurooppaan vuonna 1765. Ensin hän asui Altonassa, mutta seuraavana vuonna hänet kutsuttiin Berliiniin johtamaan kuuluisaa Gymnasium zum Grauen Kloster -koulua, jonka Fredrik Suuri oli perustanut. Büschingista tuli Saksan koulujärjestelmän uudelleenjärjestelyn auktoriteetti. Göttingenissä ollessaan hän avioitui runoilija Christiana Diltheyn kanssa.
Büschingin teoksia maantieteestä, historiasta, kasvatuksesta ja teologiasta on yli sata. Hänen pääteoksensa on seitsemässä osassa vuosina 1754–1792 julkaistu "Neue Erdebeschreibung" ("Uusi maapallon kuvaus"), uraauurtava tilastollisen ja poliittisen maantieteen esitys erittäin moniin lähteisiin ja valtavaan tutkimustyöhön perustuen. Teos käännettiin useille vieraille kielille. Büsching oli myös arvokkaiden julkaisusarjojen "Magazin für die Historie und Geographie der neueren Zeit" ja "Wöchentlichen Nachrichten von neuen Landkarten" toimittaja. Hän kirjoitti myös muun muassa perusteellisen elämäkerran Fredrik Suuresta.
Luontokokous

Luontokokous on lyhyt nimitys YK:n biodiversiteettisopimuksen osapuolten kokouksille.
Sopimuksen osapuolten konferenssi ("Conference of the Parties", COP) on hallintoelin, joka edistää sopimuksen täytäntöönpanoa määrävälein järjestettävissä kokouksissa tekemillään päätöksillä.
Vuonna 2010 YK:n biodiversiteettisopimuksen osapuolikokous Japanissa tavoitteli luonnon köyhtymisen pysäyttämistä vuoteen 2020 mennessä. Kokous asetti 20 tavoitetta, jotka nimettiin kokouspaikan mukaan Aichi-tavoitteiksi. Määräajan täytyttyä YK:n "Global Biodiversity Outlook" -raportti totesi, että vain kuusi tavoitetta oli täyttynyt edes osin, kokonaan ei yksikään.
Luettelo luontokokouksista.
Biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen sopimuspuolten konferenssin (COP) kokoukset ja niitä edeltäneet asiantuntijaryhmien ja neuvotteluryhmien kokoukset, joiden työ huipentui "Biologista monimuotoisuutta koskevaan yleissopimukseen" ja sen allekirjoittamiseen Rion Earth Summitissa vuonna 1992. Sopimuksen on ratifioinut 196 maata; vain Vatikaani ja Yhdysvallat ovat jääneet ulkopuolelle.
Norrsundvik

Norrsundvik on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön länsiosassa Norrlångvikenin merenlahden pohjoispuolella.
Norrsundvik on pääosin kallioista metsämaata. Kyläaluetta rajaavat meri etelässä ja lännessä, puro Smedjebäcken pohjoisessa ja Björndalenin laakso idässä. Kylän asutus on keskittynyt kallioalueen länsireunalle, jota ympäröivät peltoaukeat. Norrlångvikenin rannalla on lukuisia kesämökkejä.
Norrlångvik on sijainnut Sundviken-nimisen lahden rannalla. Lahti on madaltunut ja lopulta kuivunut ja muutettu peltomaaksi, eikä siitä ole jäljellä enää kuin ruovikoitunut ranta-alue Norrlångvikenin suulla. Kylän kaksi kantataloa mainitaan vuoden 1566 kymmenysluettelossa. Isonjaon aikaan 1787 kylässä on ollut neljä taloa, joista yksi on jaettu tuolloin kahtia. Kylään lohkottiin uusia pien- ja asuintiloja 1920- ja 1930-luvuilla, mutta uudempaa vakituista asutusta kylään ei ole syntynyt.