tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Disko ja ydinsota

Disko ja ydinsota () on virolainen dokumenttielokuva vuodelta 2009. Elokuva käsittelee Suomen televisiolähetysten vaikutusta Neuvosto-Viroon.
Juoni.
Ensimmäiset tiedot siitä, että Pohjois-Virossa katsotaan Suomen televisiota ovat 1960-luvun lopulta. Espooseen pystytettiin vuonna 1971 uusi tv-aseman lähetysmasto, joka mahdollisti Suomen televisiokanavien lähes häiriöttömän katselun myös Tallinnassa ja muualla Pohjois-Virossa. Elokuvassa pohditaan, sijoitettiinko masto tarkoituksella Espooseen, jotta Suomen tv-kanavia olisi mahdollista katsoa myös Neuvosto-Virossa.
Virolaisiin televisioihin piti tehdä muutoksia, koska koko silloisessa Neuvostoliitossa oli käytössä SECAM-järjestelmä ja Suomessa PAL-järjestelmä. Mutta Jaak Kilmin mukaan "Joka perheessä tunnettiin joku, joka osasi sen tehdä." Lisäksi vastaanottoon tarvittavat antennit tehtiin tarvittaessa vaikka elohopeamittarista.
Dokumentissa on lavastettuja kohtauksia, joissa kahdeksanvuotias Jaak lupaa kertoa etelävirolaiselle serkulleen Urvelle televisiosarja "Dallasin" tapahtumista. Urve taas kiertää kotikylässään kertomassa muille televisiosarjojen juonenkäänteistä.
Toisaalla "Ritari Ässää" seuranneet tallinnalaiset pikkupojat etsivät niitä kaupungin harvoja ulkomaisia autoja. Jaak seuraa kotinsa ikkunasta, miten eräs poika puhuu rannekellonsa kautta autolle. Kesäkuussa 1987 huhutaan, että Suomen televisiossa esitetään "Emmanuelle". Tämän seurauksena sadat autot muualta maasta suuntaavat kohti Tallinnaa.
"Disko ja ydinsota" väittää, että Suomen televisio vaikutti osaltaan Neuvostoliiton romahtamiseen 1991.
Vastaanotto.
"Disko ja ydinsota" huomioitiin laajalti virolaisessa mediassa. "Eesti Päevaleht" haastatteli Suomen Viron suurlähettilästä Jaakko Kalelaa dokumenttiin liittyen. "Postimees"-lehden toimittaja Alo Lõhmus ihmetteli, miksi Suomen television merkitystä ei ollut aikaisemmin tutkittu vakavasti. Lõhmus kuvaili Suomen televisiota "henkiseksi ydinpommiksi", joka hajotti hölmön järjestelmän. Etelä-Virossa dokumenttia arvosteltiin Tallinna-keskeisyydestä.
Elokuva esitettiin Yle TV1:n Ykkösdokumentti-ohjelmapaikalla 11. lokakuuta 2009.
Harjunpää (Ulvila)

Harjunpää () on 1 500 asukkaan kylä Ulvilassa, Satakunnassa. Harjunpää sijaitsee Porin kaupungin kyljessä. Kylän asutus on pääosin kallioiden päällä ja kupeessa. Harjunpään kylän kallioilta näkyy Harjunpäänjoen ja Kokemäenjoen rantapelloille. Aikanaan Harjunpään kalliot muodostivat luonnonsataman, josta merkkejä voi havaita vieläkin. Sittemmin meri on vetäytynyt ja antanut tilaa Harjupään ja Sunniemen pelloille.
Harjunpään tärkeimpiä rakennuksia ovat kyläkoulu (noin 120 oppilasta, mukaan lukien esiopetus) sekä kylän lähikauppa, neuvola, kirjasto ja seurakuntakoti. Kylä tarjoaa myös monenlaisia urheiluharrastuksia, sillä sieltä löytyvät jalkapallokenttä, jääkiekkokaukalo, kuntosali, pururata ja haasteelliset mäet pyöräilyharrastukseen. Harjunpään kallioon on louhittu 1960-luvulla osin työllisyystöinä luolasto puolustusvoimille. Nykyisin luolastossa toimii tietotekniikkayritys, joka tarjoaa konehallipalveluja. Harjunpään kylään kuuluu myös Puhju, joka sijaitsee kylän keskustasta noin neljä kilometriä pohjoiseen. Sieltä on löydetty kivikautisia asumuksia, ja sen perusteella on suojeltu eräs mäki.
Harjunpään koulu on perustettu vuonna 1893. Nykyinen kivikoulu on rakennettu 1950–1960-lukujen vaihteessa ja peruskorjattu vuonna 2015 (arkkitehti Esa Säkkinen).
Historiaa.
Harjunpäässä tiedetään 1500-luvulla olleen yhdeksän maatilaa, mutta Porin kuninkaankartanoa perustettaessa kylästä erotettiin niin sanottu Härpsannan saari ja liitettiin kuninkaankartanoon. Yksi tiloista oli vuodesta 1456 Naantalin luostarin omistuksessa, kunnes joutui kruunulle 1556. Maanomistajana Harjunpäässä oli ainakin vanha rälssisuku Sluk, joka vuonna 1542 myi Lampolana tunnetun tilansa Sunniemen kartanon omistajalle Kustaa Finckelle. Tiloja jaettiin vuosisatojen kuluessa niin, että 1920-luvulla Harjunpäässä oli kirkonkirjojen mukaan 18 tilaa: Ali-Tuori, Yli-Tuori, Iso-Tuomola, Vähä-Tuomola, Vähä-Anttila, Väinölä, Mattila, Iso-Anttila, Uusitalo, Vanhatalo, Sippola, Iso-Kreula, Uusi-Kreula, Nedbacka, Nissilä, Perttula-Holmi, Anton Perttula ja Kalle Perttula.
Vuonna 1920 kylässä syttyi suuri tulipalo, joka tuhosi lähes kaikki kylän silloiset rakennukset.
Simon Baker

Simon Baker (tunnetaan myös nimillä Simon Denny tai Simon Baker-Denny; s. 30. heinäkuuta 1969 Launceston, Tasmania, Australia) on australialainen näyttelijä. Hän näytteli vuodesta 2008 vuoteen 2015 "Mentalist"-televisiosarjassa. Baker on näytellyt myös tv-sarjassa "Oikeuden puolesta", jossa hän näytteli pääosaa. Hänen roolihenkilönsä nimi on Nick Fallin. Hän on ollut myös ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi roolistaan sarjassa "Mentalist" ja Golden Globe -voittajaksi sarjasta "Oikeuden puolesta".
Yksityiselämä.
Simon Baker oli naimisissa toisen australialaisen näyttelijän, Rebecca Riggin kanssa. He kumminkin julkistivat eronsa vuonna 2020. Heillä on kolme lasta; Stella Breeze (s. 1993), Claude Blue (s. 1998) ja Harry Friday (s. 2001). Näyttelijä Nicole Kidman on Harryn kummitäti, ja Naomi Watts puolestaan on Clauden kummitäti. Perhe asui ennen Malibussa, Kaliforniassa, mutta muutti sittemmin takaisin Sydneyyn, Australiaan. Nykyisin he asuvat Los Angelesissa.
Clock Tower

Clock Tower on Human Entertainmentin aloittama ja Sunsoftin jatkama selviytymiskauhupelisarja. Sarjan pelit etenevät kauhuelokuvien tapaisesti. Toisin kuin muut selviytymiskauhupelit, pelisarjan peleissä ei keskitytä olioiden tappamiseen tai väkivallan käyttöön, vaan enemmänkin ympäristössä piiloutumiseen ja pakenemiseen, arvoituksien ratkomiseen sekä monimutkaisen juonen seuraamiseen. Pelien päähahmo on yleensä melko avuton vihollisiin verrattuna, minkä vuoksi vihollisilta pyritään piiloutumaan ja pakenemaan.
Pelisarjalle on ollut kehitteillä samanniminen elokuva, jonka oli tarkoitus ilmestyä vuonna 2012.
Sydänääniä

Sydänääniä on suomalaisen Kolmas Nainen -rockyhtyeen kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin lokakuussa 2009 15 vuoden levynjulkaisutauon jälkeen. Levyn on tuottanut Sakari Pesola. Sävellykset ovat Pauli Hanhiniemen, Sakari Pesolan, Timo Kivikankaan ja Raimo Valkaman yhteistuotantoa. Albumin kaikki sanoitukset on tehnyt Pauli Hanhiniemi.
Albumia on myyty 16 937 kappaletta. Se myi ilmestymisvuotenaan kultaa.
Miten valmiiksi tullaan

Miten valmiiksi tullaan on Irinan 14. lokakuuta 2009 julkaistu neljäs studioalbumi. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.
Levyn ensimmäisenä singlenä julkaistiin Irinan ensimmäinen kokonaan itse säveltämä ja sanoittama ”Et huomaa”, joka lähetettiin radioille heinäkuun lopussa 2009 ja se nousi nopeasti yhdeksi eniten Suomen radioissa soivaksi kappaleeksi. Levyn toisena singlenä julkaistiin ”Näe minut tässä”, johon Tuukka Temonen ohjasi videon. Kolmas single oli ”Jälki”, joka julkaistiin albumin kolmantena singlenä helmikuun alussa 2010. Heltechin opiskelijat tekevät Kappaleeseen musiikkivideon helmikuun aikana.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittaneet Jyrki Tuovinen, Janne Kasurinen, Miika Colliander, Antti Pitkäjärvi, Jussi Saxlin sekä J Salonen, ellei toisin mainittu.
Kari Cavén

Kari Tapio Cavén (s. 13. maaliskuuta 1954 Savonlinna) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän edusti Suomea Venetsian biennaalissa vuonna 1995.
Cavén aloitti taidemaalarina, mutta siirtyi pian tekemään veistoksia kierrätetystä puu- metalli- ja muovimateriaalista. Cavénin teoksille on usein ominaista leikkimielinen kekseliäisyys.
Cavénin työt ovat usein paitsi maalauksia myös reliefejä tai veistoksia. Myös teosten humoristisilla nimillä on usein tärkeä merkitys.
Kari Cavén opiskeli maalausta Vapaassa taidekoulussa vuosina 1976–1977, sen jälkeen Taideteollisessa korkeakoulussa ja lopuksi Taideakatemian koulussa 1978–1982. Cavénin ensimmäinen yksityisnäyttely oli Kuopion taidemuseossa 1983.
Cavén on asunut Lallukan taiteilijakodissa.
Kokkolan kirkko

Kokkolan kirkko on arkkitehti Aarne Nuortilan suunnittelema tiilirakenteinen kirkko Kokkolan keskustassa. Kirkolle on annettu nimi "De profundis – Syvyydestä" psalmin 130 alun mukaan. Se on Kokkolan suomalaisen seurakunnan pääkirkko. Kirkossa on noin 1 200 istumapaikkaa, kirkkosalin lisäksi kirkossa on muun muassa Iastenhuone ja morsiushuone.
Kirkossa on ruotsalaisen Åkerman &amp; Lundin urkurakentamon 50-äänikertaiset urut, jotka valmistuivat vuonna 2002. Kuorin kalastaja-aiheinen lasimaalaus "Minä olen teidän kanssanne joka päivä" on taiteilija Urpo Wainion.
Aikaisemmat kirkot.
Kokkolan ensimmäinen kirkko oli pieni 300 hengen ristikirkko, joka valmistui 1655 ja purettiin 1876.
Toinen kirkko oli Theodor Granstedtin suunnittelema vuonna 1877 valmistunut puinen ristikirkko, johon mahtui noin 1 000 henkeä. Kirkko paloi loppiaisyönä 1958. Palossa tuhoutui myös paljon arvokasta kirkkotarpeistoa, kuten saksalaisen Walckerin urkutehtaan uudet 42-äänikertaiset urut, kynttiläkruunut, lampetit ja kirkonkellot. Messukasukat onnistuttiin pelastamaan sakastista
Rubin (satelliitti)

Rubin on eri satelliiteille suunniteltuja merenkulun AIS-järjestelmän laitteita. AIS on merenkulun raskaampien alusten pakollinen paikkatiedon lähetys- ja seurantajärjestelmä.
Rubin 9.
Rubin 9-AIS (Automatic Identification System) koostuu kahdesta laitteesta, Rubin-9.1 ja Rubin-9.2, jotka painavat kumpikin 8 kg, intialaisen 23. syyskuuta 2009 laukaistun PSLV-kantoraketin elektroniikkaosastossa. Ne seuraavat laivojen AIS-lähetteitä.
Rubin-9.1-laitteen kehitti Luxspace. Laite tutkii AIS-lähetteitä lähettävien laivojen paikallistamista merialueilla, joilla on vilkas meriliikenne.
Rubin-9.2-laitteen kehitti ruotsalainen Ångström-yhtiö, ja se testaa nanoteknologioita avaruudessa. Senkin tavoite on AIS-järjestelmän vastaanottimien kehittäminen, jota on tehty aiemmin Rubin-7- ja Rubin-8-missioilla. Rubin-8 launkaistiin PSLV-C9-kantoraketilla huhtikuussa 2008.
Rubin-järjestelmän kokonaisuuden tekemistä johti saksalainen OHB-System-yhtiö. 
Rubin 8.
Rubin 8-AISin (Automatic Identification System) teki OHB Systems -yritys testaamaan sen signaalin välittämistä Orbcomm- ja Iridium-tietoliikennesatelliittien välityksellä maahan. Laite on kiinnitetty intialaisen PSLV-kantoraketin ylimpään osaan, ja se tuottaa tarvitsemansa sähkön aurinkopaneelilla. Seitsemänkiloinen Rubin-8-AIS laukaistiin 28. huhtikuuta 2008 PSLV-CA-raketin mukana.
Rubin 7.
Rubin 7-AIS (Automatic Identification System) oli merenkulun AIS-järjestelmän satelliittikomponentin testi, joka liittyi Orbcomm-satelliittien toiseen sukupolveen. Kolme samanlaista laitetta oli kiinnitetty Kosmos-3M-kantorakettiin. Laitteilla on aurinkopaneeleja.
Rubin 6.
AGILE (Astro-rivelatore Gamma a Immagini LEggero) on italialainen gamma-astrofysiikan satelliitti, jonka kyydissä on myös Rubin 6 -tietoliikennehyötykuorma, jonka kehitti saksalainen OHB-System. Se lähettää dataa Orbcomm-satelliittien kautta. Se laukaistiin intialaisella PSLV-kantoraketilla.
Rubin 5.
Rubin-5-Asolant oli saksalaisen OHB-System-yrityksen tietoliikennekoe, joka lensi Kosmos-3M-kantoraketin kyydissä. Laitteita oli kaksi 37 kg ja 45 kg, ja niistä toinen on amatööritransponderi AATiS SAFIR-S ja toinen ESA Asolant aurinkopaneeli GPS-laite.
Rubin 3 ja Rubin 4.
Rubin-3-DSI (DSI = dopolnitel'naya sistema izmereniya) oli Kosmos-3M kantorakettiin liitetty tietoliikennekoe. Se välittää tietoja maahan Orbcomm-satelliittien kautta. Tämä koe välitti muun muassa raketin värähtelyitä. Laitteita oli kaksi, toinen painoi 37 kg ja toinen 45 kg. 
Rubin 2.
Rubin 2 on piensatelliitti, jonka kehittivät Fuchs Group (OHB System ja Carlo Gavazzi Space). Rubin 2 laukaistiin 20. joulukuuta 2002. Se lentää 650 km korkealla radalla. Satelliitissa on GPS-mittalaite satelliitin tarkan radan määritykseen. Yksi sen kokeista on tietoliikennekoe, joka liittyy Orbcomm-satelliitteihin.
Rubin 1.
Bird-Rubin eli Rubin 1 oli saksalainen mikrosatellitti, jossa oli Orbcomm-satelliitteihin liittyvä tietoliikennekoe. Se laukastiin 15. heinäkuuta 2000 Kosmos-3M kantoraketilla.
Halsuan kirkko

Halsuan kirkko on Jaakko Kuorikosken, isänsä Heikin suunnitelmien mukaan vuosina 1825–1826 rakennuttama kirkko Halsualla. Kirkko sijaitsee Kauppisen harjulla keskellä pitäjää, Halsuanjärven läheisyydessä. Kirkko on puinen, pohjaltaan tasavartinen ristikirkko.
Halsuan kirkkotie ja kirkonseutu kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Museoviraston perustelujen mukaan se on edustava esimerkki Kuorikosken kirkonrakentajasuvun vaatimattomasta ja pienmittakaavaisesta rakennustyylistä. Kirkon ja tapulin lisäksi kirkonseutuun kuuluu lainamakasiini, hautausmaa sekä harjua pitkin kulkeva kirkkotie.
Historiaa.
Kirkon rakentaminen tuli ajankohtaiseksi Kokkolan seurakuntaan kuuluneen Halsuan rukoushuonekunnan perustamisen jälkeen vuonna 1824. Kirkonkello oli aluksi kirkontornissa, mutta vuonna 1882 rakennettiin kellotapuli Juho Jaakko Kuorikosken johdolla. 
Vuonna 1906 hankittiin kirkkoon kaksiäänikertaiset ”Himanderin” eli Lahden Urkutehtaan urut, jotka sijoitettiin niitä varten rakennetulle parvelle. Uudet urut Halsualle hankittiin 1959. Ne ovat saksalaisen Jehmlichin urkutehtaan tekemät 11-äänikertaiset ja edustavat tuon aikaista neobarokki-tyyliä.
Kirkkoa on peruskorjattu vuosina 1968–1969, jolloin korjauksen suunnitteli paikallinen arkkitehti Sulo Kalliokoski sekä 2001, jolloin korjauksesta vastasi oululainen arkkitehtitoimisto Jorma Teppo Oy.
Markku Larkio

Markku Tapio Larkio (s. 4. syyskuuta 1972 Riihimäki) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Ura.
Larkio aloitti koripallon pelaamisen Hyvinkään Tahkossa. Koska samassa joukkueessa oli neljä muuta yli kaksimetristä pelaajaa, pantiin Larkio takamieheksi. Vuonna 1991 Larkio siirtyi pelaamaan Namika Lahteen, jossa hän pelasi kahden kauden ajan. Suomesta hän lähti Yhdysvaltoihin opiskelemaan Illinois'n yliopistoon. Valinta kuitenkin epäonnistui, sillä jo yhden kauden jälkeen Larkio palasi Suomeen ja Lahteen.
Kun Bosman-sääntö tehtiin 1990-luvulla, sai Larkio mahdollisuuden siirtyä Eurooppaan. Hän siirtyikin TTL Bambergiin, jossa pelit sujuivat hyvin puolitoista kautta. Toisen kauden lopulla Larkio kärsi vakavan akillesjänteen loukkaantumisen, joka piti hänet pois kentiltä puoli vuotta. Tämän takia hän siirtyi takaisin Suomeen kuntoutumaan ja samalla pelaamaan Lahden paitaan. Kaudeksi 1999–2000 Larkio palasi Saksaan, mutta tällä kertaa Bayer Leverkusenin paitaan. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ennen siirtymistään Braunschweigiin. Larkion uran viimeiset kaudet olivat kuitenkin vaikeat, sillä hänellä oli pieniä loukkaantumisia jatkuvasti. Keväällä 2004 Larkio lopetti ammattilaisuransa.
Maajoukkue.
Larkio oli mukana myös Suomen koripallomaajoukkueessa vuoden 1995 EM-kisoissa. Hän pelasi maajoukkueessa aina vuoteen 2003 saakka, mutta ei ollut tyytyväinen maajoukkuetoimintaan.
Kaustisen kirkko

Kaustisen kirkko on Kaustisen keskustassa sijaitseva puinen, sisäviisteinen ristikirkko. Kirkon runkona on Kaustisen vuonna 1777 valmistunut ensimmäinen kirkko, joka uudistettiin perinpohjaisesti vuonna 1859. Kirkko ja erillinen kellotapuli ovat kaustislaisen Kuorikosken kirkonrakentajasuvun töitä. Kirkossa ja kellotapulissa on paanukatot.
Kirkko.
Kaustisen ensimmäisen kirkon ja erillisen kellotornin suunnitteli ja rakensi Matti Kuorikoski. Kirkko valmistui 1777, tapuli vuotta myöhemmin. Kirkko oli tornillinen ristikirkko, mitään kunnollista kuvaa sen ulkomuodosta ei ole jäänyt. Kirkko rakennettiin käytännössä uudestaan vuonna 1859 Jaakko Heikinpoika Kuorikosken suunnitelmin ja johdolla. Vanha kirkko purettiin perustuksiaan myöten ja rakennettiin uudelleen pohjamittoja muuttamatta, mutta kirkon seinät korotettiin. Kirkkoon tehtiin kahdeksankulmainen attika ja keskuskupoli, jonka lappeet kaartuvat voimakkaasti sisäänpäin. Kupolin päällä on torni.
Kirkon kolmiosaisen alttaritaulun on maalannut vaasalainen taiteilija Immanuel Alm vuonna 1794. 21-äänikertaiset urut ovat vuodelta 1971.
Kaustisen kirkossa pidetään pääsääntöisesti joka sunnuntai jumalanpalvelus, minkä lisäksi kirkossa suoritetaan avioliittoon vihkimisiä, kastetilaisuuksia ja hautaan siunaamisia sekä järjestetään muita hengellisiä tilaisuuksia ja konsertteja.
Kellotapuli.
Kaustisen kirkon kellotapulin rakensi Matti Kuorikoski vuonna 1778. Tapuli on säilynyt kutakuinkin alkuperäisessä asussaan, ainoastaan paanukaton tervauksia ja ulkoseinien maalauksia on ajan saatossa tehty. Tapulin seinustalla on vaivaisukko, jonka pitelemässä tekstissä lukee ”Iloista antaja Jumala rakasta”. Tornin kolme kelloa on hankittu Tukholmasta.
Peruskorjaukset.
Juho Jaakko Kuorikoski peruskorjasi kirkon vuonna 1910. Sitä korjattiin 1954 Ilmari Wirkkalan suunnitelmin ja 1969–1970, jolloin suunnittelijana oli Veikko Larkas. Viimeisin peruskorjaus tehtiin 2006 arkkitehti Hanna Lyytisen johdolla. Kirkon ja tapulin paanukatot uusittiin vuonna 2014.
Muistomerkki.
Kuorikosken kirkonrakentajasuvun muistomerkki ja sankaripatsas kirkkopihassa ovat kaustislaissyntyisen taiteilija Ilmari Wirkkalan käsialaa. Kaustislainen Jouni Virkkala on toteuttanut kirkkopihaan "Läheisten muistolle" -kiven. Kirkonrakentajamuistomerkki on vuodelta 1939.
Tove Åman

Tove Kristiina Linnea Åman (s. 16. syyskuuta 1970 Kokkola) on suomalainen laulaja (sopraano).
Tove Åman valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta 2003, opettajanaan Anita Välkki, ja piti ensikonserttinsa 2005. Hän voitti 1993 Kangasniemen laulukilpailun ja 1999 Lappeenrannan laulukilpailun. Åman on ollut vuodesta 1999 Suomen Kansallisoopperan solistikunnan vakituinen jäsen. Hän on myös vieraillut Brysselin Théâtre Royal de la Monnaiessa.
Åmanin esittämiä rooleja ovat muun muassa Pamina (oopperasta "Taikahuilu"), Fiordiligi ("Così fan tutte"), Kreivitär ("Figaron häät"), Micaëla ("Carmen"), Mimì ("La Bohème"), Rusalka ja Leonora ("Kaarle-kuninkaan metsästys").
Akira Suzuki

Akira Suzuki (, s. 12. syyskuuta 1930 Mukawa) on japanilainen kemisti, joka palkittiin lokakuussa 2010 Richard F. Heckin ja Ei-ichi Negishin kanssa Nobelin kemianpalkinnolla palladiumin käyttöä ristikytkentäreaktioiden katalyyttinä koskevista tutkimuksista. Suzuki-reaktio on nimetty hänen mukaansa. Suzuki on Hokkaidōn yliopiston emeritusprofessori
Rolls-Royce

Rolls-Royce voi merkitä seuraavia aiheita:
Historian kuluessa on lisäksi ollut useita yrityksiä, jotka ovat käyttäneet nimeä Rolls-Royce.
Rolls-Royce Holdings

Rolls-Royce Holdings plc on brittiläinen pörssiyhtiö, joka valmistaa moottoreita lentokoneisiin, laivoihin sekä voimalaitoksiin. Suomessa yrityksellä on ollut tehtaat Raumalla ja Kokkolassa, joissa valmistetaan potkurilaitteita, vintturijärjestelmiä ja vesisuihkulaitteita. Heinäkuussa 2018 norjalainen Kongsberg osti Rolls-Roycen Marine-ryhmän, johon Suomenkin tehtaat ovat kuuluneet. Kauppaan eivät kuulu Rolls-Roycen Bergen-moottorit eivätkä eräät muut meriteollisuustuotteet, joten Rolls-Royce jatkaa toimintaansa myös meriteollisuudessa.
Historia.
Yhtiön perustivat vuonna 1906 Charles Rolls ja Henry Royce. Ensimmäinen automalli oli The Silver Ghost, jota tuotettiin 1906–1925. Ensimmäinen lentokoneenmoottori valmistui vuonna 1914. Yhtiö tuotti noin puolet Liittoutuneiden Ensimmäisessä maailmansodassa käyttämistä lentokonemoottoreista. 1920-luvulle mennessä lentokonemoottorintuotanto kasvoi yrityksen tärkeimmäksi toimialaksi.
Frank Whittlen Power Jets -yrityksessä kehittämien suihkumoottori valmistus siirtyi Roverilta Rolls-Roycelle. Whittlen ryhmän kanssa Rolls-Royce kehitti W.2b -moottorin (Rolls-Royce Welland).
Vuonna 1966 Bristol Siddeley sulautettiin yhtiöön.
Vuonna 1971 yhtiö joutui pahoihin taloudellisiin vaikeuksiin, kun RB211-moottorin kehitystyön kustannukset kasvoivat hallitsemattomiksi. Edward Heathin johtama konservatiivihallitus kansallisti yhtiön. Vuonna 1973 autotehdas erotettiin omaksi yhtiökseen, ja Margaret Thatcherin hallitus yksityisti yhtiön uudelleen vuonna 1987.
Tuotteet.
Tytäryhtiö Rolls-Royce Marine Power Operations on valmistanut ydinreaktoreita Yhdistyneen kuningaskunnan laivaston sukellusveneisiin.
Fox on the Run (Sweetin kappale)

”Fox on the Run” on brittiläisen Sweet-yhtyeen hittikappale. Se julkaistiin alun perin vuoden 1974 lopulla yhtyeen kolmannella studioalbumilla "Desolation Boulevard". Seuraavan vuoden 1975 maaliskuussa julkaistiin uusi singleversio, josta muodostui yksi yhtyeen suurimmista hiteistä. Se oli samalla yhtyeen ensimmäinen single, jonka se oli itse säveltänyt ja sanoittanut. Kappale kertoo bändäreistä.
Alkuperäisessä albumiversiossa sähkökitara on johtava soitin ja kappale on tyyliltään ”raaempi” kuin singleversio. Se on myös lähes viisiminuuttisena huomattavasti singleversiota pitempi. Singleversiossa merkittävin ero on vahvasti esillä oleva syntetisaattori, jota ei albumiversiossa ole lainkaan. 
”Fox on the Run” oli yhtyeen kotimaassa Isossa-Britanniassa korkeimmillaan listan sijalla 2. Yhdysvalloissa sijoitus oli 5. Lisäksi kappale oli listaykkönen ainakin Länsi-Saksassa, Belgiassa ja Australiassa.
Singlen B-puolella oli basisti Steve Priestin laulama kappale ”Miss Demeanor”, jota ei ole julkaistu millään yhtyeen studioalbumilla. Se on kuitenkin sisältynyt bonuskappaleena remasteroiduille versioille yhtyeen 1970-luvun studioalbumeista. Viimeksi vuonna 2005 se oli bonuskappale SonyBMG:n julkaisemalla "Desolation Boulevard" -CD:llä. 
Pertti Neumann levytti kappaleen suomeksi nimellä ”Kettujen yö” vuonna 1988.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Sydäntutkimuksen suurpalkinto

Sydäntutkimuksen suurpalkinto on Sydäntutkimussäätiön jakama tunnustus, joka jaetaan parittomina vuosina suomalaiselle aktiivivaiheessa olevalle tutkijalle, jonka työ nauttii laajaa kansallista ja kansainvälistä arvostusta.
Palkinto on suuruudeltaan 20 000 euroa. Vuosina 2003–2005 se oli arvoltaan 17 000 euroa.
Palkitut.
Lähde
Alytus

Alytus on kaupunki eteläisessä Liettuassa, Alytusin läänissä. Vuonna 2012 kaupungin väkiluku oli 58 616 asukasta, jolla asukasmäärällä kaupunki oli Liettuan kuudenneksi suurin.
Historia.
Ensimmäinen maininta Alytuksesta on vuodelta 1377, jolloin nimi mainitaan Marburgin Wigandin aikakirjassa. Puolan kuningas ja Liettuan suurherttua ilmoittivat 5. heinäkuuta 1581, että Alytus saa kaupunginoikeudet. Tuolloin se sai myös vaakunansa. Päivämäärä 5. heinäkuuta muodostuikin kaupungin vuosittaisen juhlapäivän nimeksi.
1700-luvun loppupuolella Alytus jakaantui kahteen osaan, kun Preussin ja Venäjän raja siirtyi niin, että se halkaisi kaupungin Venäjän puolella olevaan itäiseen ja Preussin puolella olevaan länteiseen osaan. Läntinen osa kuului Preussille 12 vuoden ajan, kunnes Napoleon I määräsi sen Puolan herttuakunnalle vuonna 1807. Myöhemmin se tuli osaksi Puolan uutta kuningaskuntaa ja sen hajotessa osaksi Venäjän keisarikuntaa. Vuonna 1918 Liettuan itsenäistyttyä Alytuksen hallinnollinen kahtiajako pysyi silti voimassa.
Toisen maailmansodan jälkeen Alytus siirtyi muun Liettuan mukana osaksi Neuvostoliittoa.
Alytuksen kaupungin nykyinen vaakuna – valkoinen kukka punaisella pohjalla – otettiin käyttöön vuonna 1995.
Talous.
Kaupungissa sijaitsevat liettualaisittain merkittävän vientiyrityksen AB Snaigėn tehtaat. Yritys on perustettu vuonna 1963 ja se valmistaa jääkaappeja ja pakastimia. Tuotannosta 97% menee vientiin ja sen tuotteita myydään 30 valtiossa. Yritys on noteerattu Vilnan arvopaperipörssissä.
Chad Muska

Chad Muska (s. 20. toukokuuta 1977 Lorain, Ohio) on yhdysvaltalainen ammattirullalautailija.
Hän on myös vaate- ja kenkäsuunnittelija, valokuvaaja sekä DJ/tuottaja.
Elämäkerta.
Muska syntyi Loranissa, Ohiossa. Myöhemmin hän muutti Phoenixiin, Arizonaan, jouduttuaan hankaluuksin lukiossa. Hän aloitti rullalautailun ollessaan 10-vuotias.
Chad Muska on ollut pelihahmona kuudessa ensimmäisessä Tony Hawk’s -pelisarjan pelissä (Tony Hawk's Pro Skaterista Tony Hawk's Underground 2:seen). Hän on ollut myös mukana Shorty's Skateboard's -skeittileffoissa "Guilty", "Fulfill The Dream" ja "How To Go Pro".
Neo-Geo (taidesuuntaus)

Neo-Geo on taidesuuntaus, joka sai alkunsa 1980-luvun alussa. Sana viittaa sanoihin "neo"=uusi ja "geo"=geometria, mutta kokonaisuudessaan suuntausta on kutsuttu sanoilla Neo-Geometric Conceptualism, eli uusgeometrinen käsitetaide. Termiä alkoivat käyttää Yhdysvalloissa muun muassa taiteilijat Peter Halley, Ashley Bickerton ja Jeff Koons. Erityisesti Halleyhin, joka näki geometrian yhteiskunnan metaforana, vaikutti ranskalainen filosofi Jean Baudrillard. 
Ryhmän taide tähtäsi modernin maailman mekanisoitumisen ja kaupallistumisen kritiikkiin. Halleyn maalaukset ovat geometrisen abstrakteja, mutta niillä on esittävä perusta. Bickerton ja Koons tekevät pääasiassa kolmiulotteisia teoksia. Koons parodioi kulutuskulttuuria esittämällä todellisia kulutustavaroita teoksina, joilla on ajaton kauneus. 
Suomessa Neo-Geo on vain vähän tunnettu suuntaus.
Auvo Vihro

Auvo Vihro (s. 10. toukokuuta 1956 Polvijärvi) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Ura.
Vihro opiskeli näyttelemistä Teatterikorkeakoulussa, josta hän valmistui vuonna 1985. Aikaisemmin hän oli opiskellut hammaslääketiedettä ja taidehistoriaa. Hän on ollut kiinnitettynä Lahden kaupunginteatteriin ja Tampereen Työväen Teatteriin, jossa hän on näytellyt vuodesta 1991. Tampereen vuosinaan hän on esittänyt muun muassa Larrya "Closerissa", Emil Aaltosta "Suutari Aaltosessa", Markus Hautalaa "Fundamentalistissa" ja Antonio Salieria "Amadeuksessa".
Vihro on työskennellyt myös teatteriohjaajana. Hän on ohjannut muun muassa Asko Sahlmanin runokoosteen "Yhdeksän elämää" (1999) Tampereen Teatterille sekä näytelmät "Rauta" (2003), "Yön kosketus" (2005), "Manner" (2011) ja "Kolme iloista rosvoa" (2015) Tampereen Työväen Teatterille. Vuonna 2010 hänet valittiin Tampereen Teatterikesän taiteellisen johtoryhmän jäseneksi. Hän jätti johtoryhmän vuonna 2013.
Vihro on esiintynyt myös elokuvissa ja televisiossa. Hän on esiintynyt miespääosassa elokuvassa "Kaivo" (1992), esiintynyt Lauri Kettusen roolissa televisiosarjassa "Siperian nero" (2000–2001) ja Aatos Launiksen roolissa televisiosarjassa "Taivaan tulet" (2007–2010). Vuodesta 2012 Vihro on toiminut joulupukkina jouluaattoaamun "Joulupukin Kuuma linja" -ohjelmassa.
Tunnustuksia.
Vuonna 2003 Vihrolle myönnettiin Veikko Sinisalo -palkinto.
Yksityiselämä.
Vihro on naimisissa näyttelijä Minna Hokkasen kanssa. Heillä on kaksi lasta, vuonna 1991 syntynyt poika ja vuonna 1994 syntynyt tytär.
Gates McFadden

Gates McFadden (s. 2. maaliskuuta 1949 Akron, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koreografi. Hän näytellyt Beverly Crusheria televisiosarjassa "Star Trek – uusi sukupolvi" sekä sarjaan pohjautuvissa elokuvissa.
Elokuvadebyyttinsä McFadden teki vuonna 1984 elokuvassa "Muppetit Manhattanilla". Myöhemmin hän on näytellyt muun muassa elokuvassa "Punaisen lokakuun metsästys". Koreografina hän on ollut elokuvissa "Tumma kristalli" (1982), "Ihmelapsi" (1985) ja "Labyrintti" (1986).
Tšukotkan lippu

Tšukotkan lippu on Venäjälle kuuluvan Tšukotkan autonomisen piirikunnan tunnus. Se hyväksyttiin 28. joulukuuta 1994.
Lipun valkoinen kolmio vasemmassa reunassa symboloi Tšuktšien niemimaata, jolla Tšukotka sijaitsee. Valkoinen väri symboloi Arktista ja lunta. Sininen symboloi Pohjoista jäämerta ja Tyyntämerta, joiden kanssa Tšukotkalla on rantaviivaa. Rengas, jonka keskellä on Venäjän lippu symboloi, että tällä alueella aurinko nousee ensimmäisenä Venäjällä, kuten myös alueen asukkaiden "jarar"-soitinta. Renkaan keltainen väri symboloi alueen tärkeää teollisuuden haaraa, kullan tuotantoa.
Luxor 2

Luxor 2 on MumboJumbon kehittämä ja julkaisema pulmapeli. Peli on julkaistu vuonna Windowsille ja seuraavana vuonna Xbox 360:lle
Peli on jatko-osa vuonna 2005 julkaistulle "Luxorille". 
Pelaaminen.
Pelissä on tarkoitus ampua alhaalta skarabeella värillisiä kuulia pienten skarabeiden edellään työntämiin kuuliin. Kuulat liikkuvat kentän määräämää rataa ja ammutun kuulan osuessa kolmeen tai enempään samanväriseen kuulaan, kuulat räjähtävät Tetriksen tyyliin. Tietyn kuulamäärän tuhoamisen jälkeen peli etenee seuraavaan kenttään. Tasoja on 13 kpl, joissa on kenttiä on yhteensä 88 kpl sekä 13 kpl bonuskenttiä. Vaikeustasoja on 3 kappaletta. Jos kuulat etenevät kentän laidassa olevaan pyramidiin, pelaaja menettää elämän ja joutuu aloittamaan alusta. Kolmesta peräkkäisestä kuulien räjäyttämisestä saa power-upin. Power-upit hidastavat kuulien liikettä, muuttavat skarabeen tarkemmaksi miekaksi, tuottavat kuulia tuhoavan pommin, salaman tai salamamyrskyn jne. 
Julkaisut.
Peli on julkaistu digitaalisena latauksena Windowsille. 
Peli on julkaistu Xbox 360:lle Xbox Live Marketplacessa sekä fyysisesti levyllä. Peli on mukana Xbox Live Arcade Compilation Discillä.
"Luxor: Pharaoh's Challenge" on pelin uusintaversio, joka on julkaistu Nintendo DS:lle, PlayStation 2:lle, PlayStation Portablelle ja Wiille.
Venäjän länsirintama (ensimmäinen maailmansota)

Venäjän länsirintama muodostui keväällä 1916, kun ensimmäisen maailmansodan itärintama oli otettu Nikolai II:n komentoon 3. syyskuuta 1915 (juliaanisen kalenterin mukaan 21. elokuuta 1915) ja kun hän jakoi ylipäällikön vastuunsa kolmelle armeijaryhmälle, joista venäjän kielessä käytettiin nimityksensä niin Venäjän keisarikunnan kuin myös Neuvostoliiton aikana nimitystä rintama.
Venäjän länsirintama oli Saksan keisarikunnan ja Itävalta-Unkarin, Bulgarian kuningaskunnan sekä Osmanien valtakunnan vastaisessa taistelussa keskinen rintama (armeijaryhmä). Sen pohjoispuolella oli luoteisrintama ja eteläpuolella lounaisrintama.
Ylipäällikkyyden ottaneen Nikolai II:n alaisena länsirintamaa komensi jalkaväenkenraali Aleksei Evert.
Arapaimat

Arapaimat (Arapaimidae) on kalaheimo arapaimakalojen lahkossa. Arapaimat ovat makean veden kaloja, ja niitä tunnetaan yhteensä 6 lajia suvuissa "Arapaima" ja "Heterotis". Aiemmin myös arovanat (Osteoglossidae) luettiin kuuluvaksi arapaimojen kanssa samaan heimoon. Arapaimat voivat kasvaa jopa 2,5-metrisiksi, mutta tavallisesti niiden pituus on 90–120 senttimetriä. Heimon suurin laji on arapaima, joka voi kasvaa jopa kolme metriä pitkäksi. Arapaimat voivat hypätä korkealle vedenpinnasta; on tehty havaintoja, joissa arapaimat ovat kahden metrin korkeudesta pyydystäneet lintuja ja hyönteisiä.
Arapaimoja tavataan trooppisilla alueilla Etelä-Amerikassa, Aasiassa, Afrikassa ja Australiassa. Arapaimat ovat alkeellisia ja vanhoja lajeja, minkä takia lajien samankaltaisuutta on käytetty todisteena mannerliikunnoista. Monet arapaimalajit ovat uhanalaisia liikakalastuksen vuoksi.
Salamanterikala

Salamanterikala ("Lepidogalaxias salamandroides") tai salamanterikuore on lahkonsa Lepidogalaxiiformes ja salamanterikalojen (Lepidogalaxiidae) heimon ainoa laji. Sen levinneisyysalueeseen kuuluvat Länsi-Australian lounaisosat. Salamanterikala selviytyy kuivista kausista kaivautumalla mutaan. Se kasvaa noin 7 senttimetrin pituiseksi.
Barramundi

Barramundi ("Lates calcarifer") on laji piikkimakrillikalojen lahkossa.
Ulkonäkö ja koko.
Barramundeilla on hopeiset suomut, jotka saattavat vaihtaa väriä ympäristön mukaan. Barramundi saattaa kasvaa 1,8 metrin mittaiseksi. Suurin tunnettu yksilö painoi 60 kg.
Levinneisyys ja käyttö.
Barramundeja tavataan Indopasifisella merialueella. Niiden levinneisyysalue ulottuu Persianlahdelta Kiinaan, Japaniin ja Australian pohjoisrannikolle. Barramundit pystyvät elämään merivedessä tai makeassa vedessä. Niitä kasvatetaan ruokakalaksi Thaimaassa, Indonesiassa ja Australiassa. Barramundit ovat yleisiä urheilukalastuksen kohteita.
Jättibassi

Jättibassi ("Maccullochella peelii") on laji etelänbassien heimon kalalaji aurinkoahvenkalojen lahkossa. Laji kasvaa 80–100 senttimetrin mittaiseksi. Se elää Australian eteläosan joissa ja järvissä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin elinvoimaiseksi.
Kreivi (elokuva)

Kreivi on Peter von Baghin ohjaama elokuva vuodelta 1971. Se kertoo naisten huijaajana tunnetusta Pertti Ylermi Lindgrenistä. Pääosaa esittää Lindgren itse. "Kreivi" on ainoa von Baghin ohjaama kokoillan fiktioelokuva.
Elokuvan katsomäärät jäivät tunnetusta päähahmosta huolimatta vähäisiksi.
Arviot.
Kriitikoista Paula Talaskivi lyttäsi "Kreivin", mistä ohjaaja von Bagh oli katkera:
”’Kreivin’ maine, seikkailut ja tarinat ovat inspiroineet ensikertalaisohjaajan ehkä liian monitahoiseen ja vaativaan yritykseen. &lt;br&gt; Uskoisin ja toivon kuitenkin, että on runsaasti sellaista yleisöä, joka nauttii ’Kreivin’ seurasta paljon enemmän kuin minä. &lt;br&gt; Omasta puolestani toivon, että Peter von Bagh seuraavalla kerralla keskittyy todellisempiin aiheisiin.”
Yleisesti ottaen kritiikki jakautui kahtia: osa ei ymmärtänyt elokuvaa vaan leimasi sen anaalihuumoriksi; toisen puolen ymmärtävissä teksteissä nostettiin vertailuun Chaplinin ja Keatonin elokuvat. Kritiikkiä seurasi lehdistössä käyty ankara polemiikki. Myöhemmin, vuonna 1981, Ywe Jalander jopa nosti elokuvan suomalaisen elokuvan parhaimmistoon.
Honda Fireblade

Honda Fireblade tai Honda CBR Fireblade on Hondan valmistama moottoripyörämalli. Se tuli markkinoille vuonna 1992 täysin uutena mallina. Pyörässä on alusta asti ollut nelisylinterinen rivimoottori, jonka tehot ovat kasvaneet alkuperäisestä 124 hevosvoimasta vuonna 2008 markkinoille tulleen uusimman mallin 178 hevosvoimaan. Fireblade kuuluu Hondan CBR -sarjaan.
Mallin historiaa.
1992.
Honda esitteli uuden mallin CBR sarjaansa. Uudessa Firebladessa oli nelisylinterinen 893 cm³ rivimoottori, joka tuotti tehoa 124 hevosvoimaa. Sen paino oli 185 kg. Pyörällä ei juuri ollut kilpailijoita sen tullessa markkinoille. Esimerkiksi Yamahalla oli tehokkaampi malli FZR 1000, mutta se oli painavampi painaessaan 209 kg.
1996.
Firebladen moottorin iskutilavuus nousi 918,5 kuutioon, ja sen tehoalue laajeni. Uuden mallin huipputeho oli 130 hv. Vuonna 1998 malli sai kilpailijakseen Yamaha YZF-R1 moottoripyörän, joka oli tehokkaampi ja kevyempi.
2000.
Firebladen moottorin iskutilavuus nousi 929 kuutioon, ja se tuotti 150 hevosvoimaa kierrosnopeudella 11250.
2002.
Firebladen moottorin iskutilavuus kasvoi jälleen. Nyt 954 kuutioinen moottori tuotti 154, (Mitattu 152,8) hevosvoimaa, ollen tehokkaampi kuin sen kilpailija Yamaha YZF-R1.
2004.
Firebladen moottorin iskutilavuus kasvoi 998 kuutioon, ja se tuotti 172 hevosvoimaa kierrosnopeudella 11250. Moottorin lisäksi mallin ulkoasu muuttui melkoisesti. Uusi pakoputkisto oli nostettu satulan alle. Fireblade painoi 180 kg kuivana.
2006.
Uuden Firebladen moottorin tehot pysyivät samana 172 hevosvoimana, mutta ne saavutettiin aiempaa korkeammilla kierroksilla, kierrosnopeudella 12500. Kuivapaino laski 176 kilogrammaan, ja sitä poistettiin mm. pakoputkistosta, nokka-akselista ja sen vetolaitteista.
2008.
Firebladen uusin malli esiteltiin vuonna 2008. Pyörän projektijohtajana oli Hirofumi Fukunaga ja muotoiluvastaavana oli Toshiaki Kishi. Mallin moottorin iskutilavuus on 999,8 cm³ ja se tuottaa 178 hevosvoimaa. Uusi moottori on edellistä 1,5 mm lyhytiskuisempi, eli se on aiempaa kierrosherkempi. Polttoaineen syöttönä pyörässä on neljä 46 mm ruiskurunkoa. Mallin pakoputkisto on sijoitettu jälleen alas, takahaarukan oikealle puolelle. Pyörän runko on aiempaa mallia 1460 grammaa painavampi, sillä sitä on vahvistettu useasta paikasta. Koko pyörän paino on laskenut neljä kilogrammaa aiemmasta, ja mallin märkäpainoksi ilmoitetaan 199 kg.
Teknisiä tietoja.
Tiedot ovat vuoden 2008 mallista.
Kirkko-oikeus

Kirkko-oikeus on eri kirkkokuntien ja niiden jäsenten toimia järjestävien oikeussäännösten kokonaisuus, jonka piiriin kuuluu myös alaa koskeva oikeustieteellinen tutkimus. Katolinen kirkko-oikeus eli kanoninen oikeus () liittyy kiinteästi kristinuskoon ja "Raamattua" pidetään keskeisenä oikeuslähteenä. Sen perustana on jumalallinen oikeus ("jus divinum"), jota pidetään varsinaisena kirkko-oikeutena ("jus ecclesiasticum"). Muun kirkollista elämää koskevan lainsäädännön katsotaan liittyvän kirkkopoliittiseen toimintaan.
Muissa kirkoissa käytetään nimitystä autonominen kirkko-oikeus siitä, mikä perustuu kirkon omaan lainsäädäntöön. Kanonisen oikeuden kaltainen perusta on myös ortodoksisessa ja anglikaanisessa kirkko-oikeudessa. Reformoitujen kirkkojen käyttämät oikeusnormit perustuvat suoraan "Raamattuun". Muista poiketen luterilaista kirkko-oikeutta pidetään kokonaan inhimillisenä oikeutena, ei siis jumalallisena.
Kirkko-oikeus jakautuu kahtia: 1. kirkollista elämää ja jäsenten keskinäisiä suhteita sääntelevään kirkko-oikeuteen sekä valtion ja 2. kirkon suhteita sääntelevään kirkko-oikeuteen. Säännökset luo yleensä kirkko itse, mutta valtiokirkoissa valtio tekee lopullisen päätöksen. Valtiokirkkoja koskeva oikeusjärjestys on osa julkisoikeutta. Eri kirkkokuntien välisiä oikeussuhteita käsittelee ekumeeninen kirkko-oikeus, joka kehittyi 1900-luvulla kirkkokuntien omien säädösten rinnalle.
Kirkko-oikeuden perustajana pidetään italialaista kamaldolilaismunkkia Gratianusta, joka eli noin 1100–1160. Hän toimitti noin 1142 oman käsityksensä mukaan voimassa olleista paavin määräyksistä kokoelman, josta käytetään nimeä "Concordia discordantium canonum" tai "Decretum Gratiani". Myöhemmin koottiin lakikokoelma, joka 1500-luvulla sai nimen "Corpus juris canonici". Sen ensimmäisen osan muodostaa Gratianuksen kokoelma.
Lakijäätikkö

Lakijäätikkö, kilpijäätikkö () on vuoriston ylänköalueen peittävä kupera jäätikkö. Koska lakijäätikkö on niin paksu, alustan muoto ei vaikuta juurikaan sen virtauskuvioon. Lakijäätiköitä on muun muassa Norjassa, siellä esimerkiksi Huippuvuorilla. Norjan tunnetuimmat lakijäätiköt ovat Jostedalsbreen ja Svartisen. Islannin Vatnajökull on laaja lakijäätikkö, jonka pinta-ala on nykyisin noin 8 100 km2. Sen keskipaksuus on 420 metriä, ja maksimisyvyys 1 000 metriä. Jääkentät ("ice field") ovat myös vuoristojen lakiosissa, mutta ne ovat lakijäätiköitä ohuempia, eivät ole kuperia ja niiden virtauskuvio riippuu enemmän alustasta kuin jäätikön omasta muodosta.
Kultabassi

Kultabassi ("Macquaria ambigua") on laji aurinkoahvenkalojen lahkossa, Percichthyidae heimossa. Kultabasseja elää Australian joissa. Kultabassit ovat keskimäärin 30–40 cm pitkiä ja painavat 1–2 kg. Suurin julkaistu paino on ollut 24 kg ja pituus 76 cm. Kultabassit syövät rapuja, katkarapuja ja sammakoita.
Orestes (Makedonia)

Orestes (300-luvun eaa. alku) oli Makedonian kuningas 399 eaa. – noin 398/7 eaa. Orestes oli kuningas Arkhelaoksen ja erään Kleopatran poika. 
Oresteesta tuli kuningas sen jälkeen kun hänen isänsä kuoli vuonna 399 eaa. Orestes oli tuolloin alaikäinen ja hallitsijaksi valittiin hänen setänsä Aeropos II. Aeropos syrjäytti kuitenkin nuoren Oresteen noin vuonna 398/7 eaa. ja julisti itsensä kuninkaaksi.
Vuoristojäätikkö

Vuoristojäätikkö ("laaksojäätikkö") on yleensä virtamainen jäätikkö, joka valuu vuorten rinteiltä alas. Tämäntyyppisiä ovat esimerkiksi Norjan Jostedalsbreen ja Svartisen sekä Alppien Aletschgletscher ja Kashmirin alueen Siachenin jäätikkö. Vuoristojäätikön virtausta pitää yllä eniten alustaan sulanut vesi ja jään muovautuvuus suurissa paineissa, jotka syntyvät paksun jääkerroksen paineesta. Vuoristojäätiköitä on erityyppisiä, mutta niiden perusperiaate on aina sama. Monien vuoristojäätiköiden virtaus on nopeaa, koska jyrkkä rinne ja painovoima vaikuttavat tehokkaasti jäähän. Myös vuoren edustalla olevat vuorenjuurijäätiköt ovat yksi vuoristojäätiköiden alalaji. Sen sijaan laajemmat lakijäätiköt eivät ole varsinaisia vuoristojäätiköitä.
Meriahvenet

Meriahvenet (Epinephelidae) on ahvenkalojen lahkoon (Perciformes) kuuluva kalaheimo. Siihen luetaan 16 sukua ja 172 lajia, joista osa on suurikokoisia. Tunnetuimpia on kaksimetriseksi kasvava jättimeriahven, joka on suurimpia koralliriuttojen kaloja. Meriahvenia käytetään yleisesti ruokakaloina ja niitä myös viljellään.
Sukujako.
Aiemmin meriahventen heimolla (Serranidae) tarkoitettiin nykyistä laajempaa kokonaisuutta, joka käsitti nykyiset meriahventen, saha-ahventen (Serraninae) ja heloahventen (Anthiadidae) heimot.
Malaspinan jäätikkö

Malaspinan jäätikkö on Alaskassa sijaitseva vuorilta valunut vuorenedustajäätikkö. Se on tarkemmin neljän laaksojäätikön yhdistelmä. Jään virtauskuvio näkyy erittäin selvästi joissain ilmakuvissa ja satelliittikuvissa. Jää nousee silti painanteesta ylös, koska siihen virtaava uusi jää pursottaa sitä ylös.
Jalometallityöntekijäin Liitto

Jalometallityöntekijäin Liitto oli suomalainen vuosina 1906–1974 toiminut ammattiliitto. Liitto perustettiin Tampereella 20. lokakuuta 1906 nimellä Suomen Kulta- &amp; Hopeatyöntekijäin Liitto. Nimi muutettiin vuoden 1919 edustajakokouksessa.
Liitto kuului keskusjärjestö Suomen Ammattijärjestöön vuosina 1907–1930, Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliittoon vuosina 1930-1960, uuteen SAJ:hin 1960-luvulla ja uuteen SAK:hon 1970-luvulla.
SAK:n eheyttämissopimukseen perustuen Jalometallityöntekijäin liiton ylimääräinen edustajakokous hyväksyi Metallityöväen liiton kanssa neuvotellun yhdentämissopimuksen ja se fuusioitui Metalliliittoon 1. joulukuuta 1974 alkaen.
Arkhelaos (Makedonia)

Arkhelaos oli Makedonian kuningas 413–399 eaa. Arkhelaos oli Perdikkas II:n poika. 
Arkhelaoksen hallituskauden alkuvuosi on epävarma. Perdikkaan tiedetään sotineen Amfipolista vastaan vuonna 414 eaa. ja Arkhelaoksen tiedetään piirittäneen Pydnaa vuonna 411/410 eaa. Arkhelaos hallitsi erään lähteen mukaan 14 vuotta. Tämän takia 413 eaa. on todennäköinen vuosi Arkhelaoksen vallan alulle.&lt;ref name="Borza/161"&gt;Borza s.161&lt;/ref&gt;
Platonin dialogin "Gorgias" mukaan Arkhelaos oli Perdikkaan ja erään orjattaren poika. Platonin mukaan Arkhelaos murhasi Perdikkaan veljen Alketaan, josta muuten olisi tullut kuningas. Antiikin aikana tarina oli tunnettu, mutta nykyään sen aitoutta epäillään. Jos Arkhelaos oli Perdikkaan vanhin poika, on epäselvää oliko hänellä vai Alketaalla suurempi oikeus kruunuun. Vuodelta 423 eaa. 
Arkhelaoksen astuessa valtaan Ateena oli juuri kokenut tappion Sisilian sotaretkellä. Ateena tarvitsi uuden laivaston, ja Makedonia oli ainoa paikka josta sellaisen voisi hankkia. Arkhelaos halusi vahvistaa ja uudelleen organisoida Makedonian valtion ja ateenalaiset olivat valmiita auttamaan häntä tässä. Ateenalaiset auttoivat Arkhelaosta Pydnan piirityksessä. Pydna oli tuolloin itsenäinen kreikkalainen kaupunki keskellä Makedoniaa. Ateenalaisten avulla kaupunki vallattiin, siirrettiin jonkin matkaa sisämaahan ja perustettiin uudelleen makedonialaisena kaupunkina. 
Arkhelaos ei sekaantunut enempää peloponnesolaissotaan. Hän joutui kuitenkin sotimaan Makedonian länsipuolella olleita heimoja vastaan. 
Arkhelaoksen aikana Pella syrjäytti Aigain pääkaupunkina. Aigai pysyi kuitenkin vielä tärkeänä kaupunkina. Arkhelaos kannusti myös kreikkalaista kulttuuria, ja näytelmäkirjailija Euripides muutti Pellaan. Euripides kirjoitti muun muassa näytelmän "Arkhelaos", joka kertoi nuoresta Herakleen jälkeläisestä, joka perusti Aigain Apollonin käskystä.
Arkhelaos kuoli vuonna 399 eaa. Diodoroksen mukaan Arkhelaoksen rakastaja Krateros tappoi hänet vahingossa metsästysretken aikana. Aristoteleen mukaan Krateros oli mukana salajuonessa, jonka tarkoitus oli tappaa kuningas. Aristoteles on ajallisesti lähempänä tapahtumaa, joten hänen versionsa on luultavasti oikea. Arkhelaosta seurasi kuninkaan hänen poikansa Orestes.
Tykkimiehet

Tykkimiehet r.y. on vuonna 1965 perustettu tykistön perinteitä vaaliva yhdistys. Sen tärkeimpänä tehtävänä on ollut Suomen Tykistömuseon, nykyisen Museo Militarian, toiminnan ylläpitäminen.
Historia.
Tykkimiehien perustava kokous oli 25. toukokuuta 1965 Tykistökoulussa Santahaminassa. Kokoukseen osallistui yhteensä 102 kenttätykistön ja rannikkotykistön upseeria, aliupseeria ja upseerioppilasta, jotka päättivät perustaa Tykistökoulun perinneyhdistys -nimisen yhdistyksen. Aloitteen tekijöinä olivat Suomen Tykistökoulun 1918 upseerikokelaskurssien valtuuskunta kenraaliluutnantti Uolevi Poppiuksen johdolla sekä Tykistökoulun johtaja eversti Kauko Mäkipää.
Yhdistyksen perustamissopimuksen allekirjoittivat 22. kesäkuuta 1965 kenraaliluutnantti Uolevi Poppius, eversti Kauko Mäkipää, eversti R. Aaltonen ja sotilasmestari T. Tapanila. Yhdistysrekisteriin Tykistökoulun perinneyhdistys merkittiin 28. kesäkuuta 1965. 
Yhdistyksen tarkoituksena sääntöjensä mukaisesti oli vaalia tykistöllisen koulutuksen perinteitä ja toimia tykistöllisten aselajien yhdyssiteenä.
Yhdistyksen nimi muutettiin 26. lokakuuta 1967 Tykistön perinneyhdistykseksi. Syynä nimenmuutokseen oli kenttätykistön ja rannikkotykistön erottuminen omiksi aselajeikseen ja jo tiedossa ollut Tykistökoulun siirto Niinisaloon.
Tykistön perinneyhdistyksen nimi muutettiin 21. lokakuuta 1975 Tykkimiehet r.y.:ksi osoituksena yhdistyksen toimikentän laajentumisesta koko valtakuntaan ja sen kaikkia tykkimiehiä käsittäväksi.
Tykistön perinneyhdistys käynnisti kenttätykistömuseohankkeen, ja ensin järjestettiin kenttätykistönäyttely Sotamuseolla vuonna 1973. Näyttelystä saatua kokemusta hyödyntäen perustettiin Tykkimiehien ylläpitämä Tykistömuseo Niinisaloon 2. heinäkuuta 1977. Tykistömuseo siirrettiin keskeisemmälle paikalle Hämeenlinnaan vuosina 1995–1997 ja se nimettiin Suomen Tykistömuseoksi vuonna 2004.
Suomen Tykistömuseon virallisia päättäjäisiä vietettiin juhlallisesti Hämeenlinnassa 4. joulukuuta 2012 ja museon toiminta siirtyi uudelle museoyhdistykselle Suomen Tykistö-, Pioneeri- ja Viestimuseoyhdistykselle. Tykistömuseo jatkoi 1. tammikuuta 2013 alkaen toimintaansa Museo Militariana. Tykkimiehet on edelleen mukana ylläpitämässä Museo Militariaa yhdessä Pioneeriaselajin Liiton sekä Viestikiltojen Liiton kanssa.
Toiminta.
Yhdistyksen toiminnan keskeisiä tavoitteita ovat
Puheenjohtajat.
Yhdistyksen puheenjohtajina ovat toimineet
Yhdistyksen toiminnanjohtaja on everstiluutnantti Kari Halonen.
Lady Gagan diskografia

Yhdysvaltalaisen pop-laulaja-lauluntekijä Lady Gagan diskografia käsittää kuusi studioalbumia, kolme kokoelma-albumia, neljä EP-levyä ja 42 singleä. Lisäksi Lady Gaga on esiintynyt muiden artistien kanssa ja sanoittanut kappaleita lukuisille muille artisteille.
Muut kappaleet.
Seuraavia kappaleita ei ole julkaistu singleinä eivätkä ne esiinny Lady Gagan albumeilla. Gaga esiintyy "Video Phonen" virallista singleä myöhemmässä remix-versiossa, joka julkaistiin singlenä.
Muut julkaisut.
Media on huomioinut Lady Gagan työn laulunkirjoittajana ennen soolouraansa ja sen aikana. Hänen säveltämiään kappaleita ovat mm:
Obsidian Entertainment

Obsidian Entertainment on 2003 perustettu yhdysvaltalainen pelitalo. Yrityksen perustivat Black Isle Studiosin entiset työntekijät studion sulkemisen seurauksena.
Historia.
Feargus Urquhart oli yksi perustajista ja on toiminut yhtiön toimitusjohtajana. Yhtiön perustivat 12. kesäkuuta 2003 Feargus Urquhart, Darren Monahan, Chris Jones, Chris Parker ja Chris Avellone.
"in" julkaisun jälkeen uutisoitiin, että peli olisi tarvinnut Metacritic-arvosanan, joka on 85/100 tai parempi saadakseen merkittävän bonus-maksun Bethesda Softworksilta pelin kehittämisestä. Peli jäi pisteen päähän 84:een. Yhtiö oli talousvaikeuksissa kunnes "Pillars of Eternity" -pelin Kickstarter-rahoitus onnistui.
Yhtiö on sopinut inXile Entertainmentin kanssa yhteistyöstä työkalujen ja teknologian kehittämisessä.
Vuonna 2018 ilmoitettiin Microsoft Studiosin ostavan yhtiön.
Elokuussa 2024 kerrottiin seuraavan pelin "Avowed" olevan lähes valmis, mutta vuodelle 2024 suunniteltua julkaisua siirrettiin seuraavaan vuoteen.
Torres del Painen kansallispuisto

Torres del Painen kansallispuisto on Patagoniassa eteläisessä Chilessä sijaitseva kansallispuisto, jonka alueella on runsaasti vuoria, jäätiköitä, järviä ja jokia. Keskeinen osa kansallispuistoa ovat Cordillera del Painen vuoret. Kansallispuistossa on eri pituisia retkeilyreittejä: lyhimmät ovat päiväretkiä, pidemmät kestävä neljästä viiteen päivään, pisimmät 8–9 päivää. Pitkille vaelluksille suositellaan kunnollisia retkeilyvarusteita, karttaa ja kompassia. 
Puisto sijaitsee 112 kilometriä Puerto Natalesista ja 312 kilometriä Punta Arenasista pohjoiseen.
Puistossa on Nordenskiöldinjärvi, joka on nimetty tutkimusmatkailija Otto Nordenskjöldin mukaan.