tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Daniel-myrsky

Daniel-myrsky oli 4. syyskuuta 2023 Välimereltä alkanut myrsky, joka aiheutti kuolonuhreja Bulgariassa, Kreikassa, Turkissa ja Libyassa. Se voimistui medikaaniksi eli välimerelliseksi hirmumyrskyksi ennen saapumistaan Libyaan.
Se on Välimeren alueen mittaushistorian kuolonuhreiltaan suurin ja tuhoiltaan kallein hirmumyrsky. Se on myös kuolonuhreiltaan suurin hirmumyrsky maailmanlaajuisesti sitten vuoden 2008 Nargis-syklonin. 
Erityisen pahaa jälkeä myrsky teki Libyassa jossa kuolleita on ainakin 11 000, mutta kuolleiden määrän pelätään nousevan 20 000:nteen.
Säähistoria.
Myrsky syntyi Joonianmeren yllä 4. syyskuuta, ja sitä edelsivät Kreikassa rajut helteet ja maastopalot. Myrskyn taustalla oli osittain Euroopassa vallinnut sulkukorkeapaine, jonka seurauksena keskellä mannerta oli laaja korkeapaineen alue jota puristi molemmilta sivuilta matalapaine. Muodostelmasta on käytetty kreikan aakkoston Ω-kirjaimen mukaan nimitystä oomega-korkeapaine, koska se muistuttaa kyseistä kirjainta.
Myrsky jatkoi mereltä Balkanille ja iski pahiten Kreikan keskiosiin. Zagorán kylässä satoi 24 tunnissa 750 millimetriä vettä, mikä vastaa noin 18 kuukauden sadantaa. Sademäärä rikkoi Kreikan ennätyksen, joka oli syntynyt 2020 Palikíssa, jossa satoi tuolloin 644,7 millimetriä vuorokaudessa. Monin paikoin Thessaliassa sadanta oli 400–600 millimetriä vuorokaudessa.
Balkanilta myrskyi kääntyi lounaaseen ja alkoi ylittää Välimerta, missä se alkoi kehittyä hirmumyrskymaiseksi medikaaniksi. Libyan kansallisen meteorologisen keskuksen mukaan myrsky saavutti suurimman voimansa 10. syyskuuta maan koillisosassa. Tuulten nopeus oli tuolloin jopa 70–80 kilometriä tunnissa. Sateet toivat keskimäärin 150–240 millimetriä vettä vuorokaudessa, ja Beidassa sadanta oli ennätyksellisesti jopa 414,1 millimetriä.
Vaikutukset.
Kreikka.
Kreikan pääministeri Kyriákos Mitsotákisin mukaan myrsky oli äärimmäinen sääilmiö. Kreikan keskiosissa myrskyn aiheuttamat rankkasateet tappoivat 15 ihmistä.
Bulgaria.
Bulgariassa ainakin neljä ihmistä on kuollut Mustanmeren rannikolla tulvissa.
Turkki.
Luoteis-Turkissa myrsky aiheutti maanvyöryn, joka tappoi vähintään seitsemän ihmistä Kırklarelin alueella.
Libya.
Daniel aiheutti Libyassa merkittävää tuhoa 9.–11. syyskuuta. Parissa tunnissa Dernassa satoi vettä yli 400 millimetriä, mikä vastasi alueella puolentoista vuoden sademäärää. Kaksi patoa murtui sateiden voimasta kaupunkia halkovan joen yläjuoksulla. Avustusjärjestöjen mukaan Libyan tulvissa on kadonnut yli 10 000 ihmistä. Myrsky iski maan pohjoisrannikolle ja aiheutti tulvia. Satamakaupunki Derna tuhoutui.
Akramýtis

Akramýtis (; transl. myös "Akramítis") on vuori Ródoksen saarella Kreikassa. Sen korkeus on 823 metriä (joissakin lähteissä 825 metriä).
Akramýtis on Ródoksen toiseksi korkein vuori ja sijaitsee saaren länsiosassa Siánan kylän länsipuolella. Se on osa kahta Natura-aluetta yhdessä sen itäpuolella sijaitsevan Attávyros-vuoren kanssa. Vuorella on pieni Pyhälle Johannekselle ("Ágios Ioánnis") omistettu kirkko.
Boútsi

Boútsi () eli Máli Mádi (Μάλι Μάδι) on vuori Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Sen korkeimman huipun nimi on Anemodarméni (Ανεμοδαρμένη) ja korkeus metriä. Vuori sijaitsee Flórinan ja Kastorián alueyksiköiden alueella.
Usein vuori tunnetaan nimellä Máli Mádi ja nimeä Boútsi käytetään sen toiseksi korkeimmasta huipusta, joka tunnetaan myös nimellä Kostoúla (Κωστούλα, ). Boútsin pohjoispuolella sijaitsee Triklário-vuori. Itäpuolella Ladopótamos-joki erottaa Boútsin Vérno- eli Vítsi-vuoresta.
Kédros (Thessalia)

Kédros () on vuori eteläisessä Píndos-vuoristossa Thessaliassa Kreikassa. Sen korkeimman huipun nimi on "Tría Sýnora" (Τρία Σύνορα) ja korkeus metriä. Vuori sijaitsee Tríkalan alueyksikössä lounaaseen Stefánin kylästä.
Klokós

Klokós () eli Ftéri (Φτέρη) on vuori Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Sen korkeimman huipun nimi on "Panagía" (Παναγία) ja korkeus metriä. Vuori sijaitsee Akhaian alueyksikössä länteen Ptérin kylästä.
Vuoren huippu on saanut nimensä siitä, että siellä sijaitsee pieni Neitsyt Maria ("Panagía") "Klokiótissalle" omistettu kirkko. Vuoren sivuilta virtaavat Selinoúntas- ja Kerynítis-joet.
Øystein Sunde

Øystein Olaf Sunde (s. 24. tammikuuta 1947 Skarnes) on norjalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän aloitti uransa 1960-luvun lopulla Christiania Fusel &amp; Blaagress -yhtyeessä ja julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa vuonna 1970. Siitä lähtien Sunde on ollut yksi Norjan suosituimmista artisteista ja lukuisat hänen kappaleensa ovat menestyneet Norsktoppen-listalla. Hän on voittanut kaksi Spellemannprisen-palkintoa ja sai Pyhän Olavin ritarikunnan komentajan arvon vuonna 2018. Sunde muodosti 1980-luvun lopulla Gitarkameratene-ryhmän Jan Eggumin, Halvdan Sivertsenin ja Lillebjørn Nilsenin kanssa.
Koukouroúntzos

Koukouroúntzos (, myös "Koukouroútzos", Κουκουρούτζος) on vuori Epeiroksessa Luoteis-Kreikassa. Sen korkeimman huipun nimi on "Neráida" (Νεράιδα) ja korkeus metriä. Vuori sijaitsee Ioánninan alueyksikössä koilliseen Elatochórin kylästä.
Selinoúntas

Selinoúntas (, ), antiikin Selinus ( tai "Selinous", ), on joki Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Se saa alkunsa Erýmanthos-vuoren pohjoispuolelta ja laskee Korintinlahteen Aígion kaupungin itäpuolella Valimítikan ja Rodián kylien välillä. Joen pituus on noin 48 kilometriä.
Selinoúntas virtaa Akhaian alueyksikön alueella. Sen sivujokia ovat Manesaíikos ja Tranó Lagkádi. Antiikin aikana Selinus-joki laski mereen Aigionin ja Heliken kaupunkien välillä. Joen varren rotko-osuus on osa kahta Natura-aluetta, joista toinen on luonto- ja toinen lintudirektiivin mukainen.
Selinus (täsmennyssivu)

Selinus ( tai "Selinous", ) voi viitata seuraaviin:
Triklário

Triklário () eli Sfíka (Σφήκα) on vuori Kreikan ja Albanian rajalla. Sen korkeus on metriä (toisen lähteen mukaan metriä). Kreikassa oleva pääosa vuoresta sijaitsee Flórinan alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella.
Triklário sijaitsee Pieni-Préspa (Mikrí Préspa) -järven eteläpuolella. Vuoren korkeimman huipun nimi on Vármpa (Βάρμπα, myös Bármpa, Μπάρμπα). Sen muut korkeimmat huiput ovat Mégas Aléxandros (Μέγας Αλέξανδρος, ”Aleksanteri Suuri”, ), Órlovo (Όρλοβο, ), Karakóli (Καρακόλι, ) ja Mávri Ráchi (Μαύρη Ράχη, ). Triklárion pinta-ala on noin 140 neliökilometriä ja pituus noin 20 kilometriä. Vuori on pääasiassa kalkkikiveä ja dolomiittia, vähäisemmältä osaltaan graniittia. Erityisesti vuoren pohjois- ja itärinteillä on metsää.
Triklárion itäpuolella sijaitsee Vérno- eli Vítsi-vuori, jonka erottaa Trikláriosta Ladopótamos-joki. Triklárion eteläpuolella sijaitsee Boútsi-vuori.
Marco Beltrami

Marco Beltrami (s. 7. lokakuuta 1966 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänet tunnetaan elokuvamusiikin säveltäjänä. Hän on saanut kaksi parhaan musiikin Oscar-ehdokkuutta.
Koulutus.
Beltrami valmistui musiikin maisteriksi (Master of Music) Yalen yliopiston musiikkikoulusta vuonna 1991. Hän opiskeli myös säveltäjä Jerry Goldsmithin oppilaana.
Dag Skogheim

Dag Skogheim (17. toukokuuta 1928 Sømna – 4. joulukuuta 2015) oli norjalainen Brønnøysundista kotoisin ollut opettaja ja kirjailija. Hänen esikoisteoksensa, runokokoelma "... gagns menneske" ilmestyi vuonna 1970. Skogheim julkaisi uransa aikana noin kolmekymmentä teosta, joista osa oli romaaneja ja osa tietokirjoja. Monet niistä käsittelevät tavallisen työläisen elämää Pohjois-Norjassa, ja häntä onkin verrattu muun muassa ruotsalaiseen Ivar Lo-Johanssoniin. Skogheimin läpimurto ja tunnetuin työ on vuosina 1980–1986 ilmestynyt neliosainen historiallinen "Sulis-Valby"-romaanisarja, joka sijoittuu 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun Pohjoiskalotille. Se kertoo alueen ihmisten vaelluksesta ja työväenliikkeen synnystä. Vuosisadan lopussa hän alkoi kirjoittaa tietokirjoja tuberkuloosista, jonka hän oli nuorena sairastanut ja joka yhä oli Norjassa vältelty aihe.
Rikkavoikukat

Rikkavoikukat ("Taraxacum" sect. "Taraxacum", aiemmin käytetty nimi sect. "Ruderalia") on voikukkien ("Taraxacum") sukuun kuuluva sektio. Siihen kuuluvat pikkulajit kasvavat yleensä 10–50 senttimetriä korkeiksi ja esiintyvät nurmikoilla, joutomailla tai muilla ihmisen muokkaamilla kasvupaikoilla. Rikkavoikukat ovat vihreä- tai punatyvisiä, lehtituntomerkeiltään hyvin vaihtelevia, keltakukkaiset mykeröt ovat 4,5–5,5 cm leveitä ja kukat niissä siitepölyllisiä.
Rikkavoikukkien rajaus on vaihdellut: aiemmin ahovoikukat (sect. "Borea"), luhtavoikukat (sect. "Celtica") ja niittyvoikukat (sect. "Hamata") on sijoitettu myös samaan ryhmään. Nykyisen määrittelyn mukaan Suomessa esiintyy 73 vakiintunutta rikkavoikukkaa, joista hakavoikukka ("Taraxacum hamosiforme") tulkitaan alkuperäiseksi ja loput lajit uustulokkaiksi.
Rock Band from Hell

Rock Band from Hell on oululainen kolmihenkinen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 2020. Yhtyeen ensialbumi "Music for Late Night Activities" ilmestyi 1. syyskuuta 2023. Ensimmäinen julkaistu kappale ”Why Don’t You Die” päätyi Radio Rockin bändikilpailun kymmenen parhaan joukkoon ja keräsi radiosoittoa Radio Rockin lisäksi YleX-kanavalla.
Puhu minulle rakkaudesta

Puhu minulle rakkaudesta on Aulikki Oksasen runo ja Kaj Chydeniuksen siihen säveltämä laulu.
Kappaleen levytti vuonna 1969 nuori Arja Saijonmaa ensimmäisenä singlejulkaisunaan. Chydenius oli kirjoittanut laulun varta vasten Ylioppilasteatterissa näytelleelle Saijonmaalle. Syyskuussa 2023 Saijonmaa esitti laulun tv-ohjelmassa "Elämäni biisi" (toivojana kirjailija Tommi Kinnunen) ja kertoi häpeävänsä, miten levytyksessä huusi kertosäkeen kohdalla ”kuin sika teurastamossa”. Hän olisi halunnut tulkita kappaleen nyt pehmeämmin, mutta tv-ohjelman muut muusikot pitivät alkuperäislevytyksen rock-henkistä laulutapaa juuri oikeana.
Saijonmaan jälkeen kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Taljanka-yhtye, Philomela-naiskuoro, Taru Nyman ja Monna Kamu.
Lammela

Lammela on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Luolamies (elokuva)

Luolamies () on stop motion -tekniikalla valmistettu vaha-animaatioelokuva, joka valmistui vuonna 2018.
Gunstein Bakke

Gunstein Bakke (s. 30. maaliskuuta 1968 Arendal) on norjalainen kirjailija, runoilija ja norjantaja. Hän valmistui vuonna 1995 Oslon yliopistosta, jossa hän opiskeli kirjallisuustiedettä, ranskan kieltä ja aatehistoriaa. Tämän jälkeen hän työskenteli toimittajana NTB-uutistoimistossa sekä konsulenttina eri kustantamoissa. Vuonna 2000 ilmestyi hänen esikoisteoksensa, "Kontoret"-romaani. Siinä hän käytti kirjanorjaa, mutta hän on sittemmin kirjoittanut myös uusnorjaksi. Bakken ensimmäinen runokokoelma "Murskueteknikkane" ilmestyi vuonna 2012.
Urd

Urd oli vuosina 1897–1958 ilmestynyt norjalainen naisille suunnattu viikkolehti. Sen perustivat Anna ja Cecilie Bøe. Lehti oli aatemaailmaltaan kristillinen ja tarjosi yleissivistäviä artikkeleita taiteesta, kulttuurista sekä politiikasta.
Holland-luokka

Holland-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston ensimmäinen sukellusveneluokka, johon kuului viisi sukellusvenettä.
Taustaa.
Irlantilais-amerikkalainen John P. Holland kehitti ensimmäisen toimivan sukellusveneen, mutta ei kyennyt myymään niitä Yhdysvaltain laivastolle. Akkujen valmistaja Isaac L. Rice perusti 1898 Electric Boat Companyn, jolle hän lunasti Hollandin sukellusvenepatentin. Huhtikuussa 1900 Yhdysvaltain laivasto tilasi yhtiöltä ensimmäiset Holland-tyyppiset sukellusveneensä.
Britanniassa Rice teki sopimuksen aseteollisuus- ja telakkayhtiö Vickers, Sons and Maximin kanssa. Amiraliteetin hyväksyttyä Vickers hankki Holland-tyypin sukellusveneiden lisenssivalmistusoikeudet 25 vuodeksi. Vickers aloitti valmistuksen heti ja Amiraliteetti oli ostajana.
Yhtiö valmisti vuoteen 1914 saakka lähes kaikki Kuninkaallisen laivaston sukellusveneet lisenssiin perustuen. Electric Boat Companyn kärsiessä tilausten puutteesta Vickers avusti taloudellisesti ja lopulta 1907 Vickers hallinnoi pääosaa amerikkalaisyhtiön osakkeista.
Hankinta.
Laivaston vuosien 1901-1902 hankinnat sisälsivät viisi Holland-sukellusvenettä, jotka tilattiin Electric Boat Companyltä. Tilaus oli arvoltaan 175 000 puntaa. Amiraliteetti hyväksyi järjestelyn, jossa valmistus siirrettiin Vickersille ja tuotto jaettaisiin yhtiöiden kesken.
Suunnittelu.
Alukset olivat sikarinmuotoisia ja yksirunkoisia. Paineensietoa oli testattu 35 psi:hin täyttämällä runko vedellä ja paineistamalla se. Tankit oli sijoitettu painerungon sisään. Säiliöjärjestelmä käsitti etu- ja takaosan tasaustankit, painolastitankit, jotka oli eristetty laipioin, lisäpainolastitankit ja polttoainesäiliöt jne. Aluksissa oli ainoastaan yksi siiveke, joka oli asennettu peräosaan.
Aseistuksena oli yksi 18 tuuman torpedoputki, joka oli asennettu keulaan reilun puolen metrin vesilinjan alapuolelle. Torpedoputki oli varustettu suluin estämään veden pääsy alukseen. Aluksille oli mahdollista sijoittaa joko viisi lyhyttä tai kolme pitkää torpedoa.
Propulsiojärjestelmänä oli pinta-ajossa yksi yhdysvaltalainen nelisylinterinen bensamoottori, joka tuotti 340 rpm:llä 160 hevosvoimaa. Polttoaineenkulutus oli 0,88 naulaa hevosvoimaa kohden tunnissa. Polttoainetta aluksilla oli 685 gallonaa. Moottori käynnistettiin sähkömoottorilla.
Sukeltamista varten aluksella oli yksi sähkömoottori, joka tuotti 800 rpm:llä 74 hevosvoimaa. Akustossa oli 60 kennoa, mikä mahdollisti 120 voltilla ja 500 ampeerilla 75 hevosvoimaa kolmeksi tunniksi.
Rachel Grepp

Rachel Catharina Helland Grepp (5. maaliskuuta 1879 Bergen – 24. toukokuuta 1961 Oslo) oli norjalainen toimittaja, naisasianainen ja työväenpuolueen poliitikko. Hän työskenteli "Arbeiderbladetissa" vuosina 1922–1949 ja oli Oslon kaupunginvaltuutettu 1923–1945. Greppin puoliso Kyrre Grepp oli työväenpuolueen puheenjohtaja. Molemmat on haudattu Oslon Vestre gravlund -hautausmaalle.
Johann von Lamont

Johann von Lamont (1805–1879) oli saksalainen tähtitieteilijä ja fyysikko, syntyisin Skotlannista. Hän tuli 1835 Münchenin lähellä sijaitsevan Bogenhausenin observatorion johtajaksi, ja hän oli virassa lopun ikäänsä. Hän oli vuodesta 1852 Münchenin yliopiston professori.
Lamontin pääansio on maamagnetismin alalla; hän huomasi 1845 selvän jakson magneettineulan häiriöissä, ja 1851 hän määritteli jakson pituudeksi tarkemmin 10 ⅓ vuotta. Tähtitieteessä Lamont aluksi etsi etupäässä Saturnuksen ja Uranuksen kuita rata- ja massamääräyksiä varten sekä tähtisumuja ja tähtiryhmiä. Hän johti Bogenhausenin zoonihavaintoja, joiden tuloksena syntyi 12 tähtiluetteloa (1864–1874). Ne sisältävät kaikkiaan 34 000 tähteä. Tähden läpikulkua seurattaessa Lamont käytti vuodesta 1850 alkaen, ensimmäisenä Euroopassa, kronografirekisteröintiä.
Lamont

Lamont on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Raitaevähiekkahautoja

Raitaevähiekkahautoja ("Xenotilapia caudafasciata") on kirjoahventen heimoon ja hiekkahautojien sukuun kuuluva kalalaji. Sitä tavataan kotoperäisenä ja yleisenä Tanganjikajärvessä, jossa se elää parvissa hiekkapohjalla. Raitaevähiekkahautojaa pidetään akvaariokalana.
Nicolas Lancret

Nicolas Lancret (1690–1743) oli ranskalainen taidemaalari. Hän oli vuodesta 1719 Ranskan taideakatemian jäsen. Lancret sai vaikutteita merkittävän aikalaisensa, rokokootaiteilija Antoine Watteaun tuotannosta niin paljon, että heidän maalauksistaan ei ole aina helppo sanoa, kumpi on tekijä. Lancret'n aiheita olivat muodissa olleet lemmenjuhlat ("fêtes galantes"), paimenidyllit, tanssiaiset, kylä-ja markkinakohtaukset. Lancret'n maalauksia on monissa keskieurooppalaisissa museoissa.
Samppa Lappalainen

Samppa Tapani Lappalainen (s. 1976) on suomalainen arkkitehti, toimitusjohtaja ja juontaja. Lappalainen on vuonna 1998 perustetun JKMM Arkkitehtien toimitusjohtaja. Toimiston tunnettuja suunnittelutöitä ovat mm. Tiedekulma, Amos Rex ja Keski-Suomen Sairaala Nova. Lappalainen valmistui arkkitehdiksi vuonna 2006 Teknillisestä korkeakoulusta (nykyinen Aalto-yliopisto).
Lappalainen juontaa MTV3:n Grand Desingns Suomi -ohjelmaa, jossa tutustutaan kunnianhimoisiin yksityishenkilöiden rakennushankkeisiin.
Yksityiselämä.
Lappalainen kihlautui kirjailija Jenni Janakan kanssa syyskuussa 2023, mutta he erosivat heinäkuussa 2025.
1-naftaleenisulfonihappo

1-naftaleenisulfonihappo (C8H10SO3) on aromaattisiin sulfonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden yhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa 1-naftaleenisulfonihappo on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja poolisiin organisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin. Hieman niukemmin se liukenee myös dietyylieetteriin. 1-naftaleenisulfonihappo on vahva happo ja sen pKa-arvo on 0,6. 1-naftaleenisulfonihappo voi reagoida elektrofiilisillä aromaattisilla substituutioilla kuten nitraus- ja sulfonointireaktioilla.
1-naftaleenisulfonihappoa valmistetaan naftaleenin ja väkevän rikkihapon tai rikkitrioksidin reaktiolla 20–60 °C:n lämpötilassa. Korkeammissa lämpötiloissa tuotteena muodostuu 2-naftaleenisulfonihappoa tai useampia sulfonihapporyhmiä sisältäviä yhdisteitä.
1-naftaleenisulfonihappoa käytetään esimerkiksi natrium-1-naftaleenisulfonaatin, atsovärien ja värien valmistuksessa käytettävien yhdisteiden, kuten 1-naftaleenitiolin valmistamiseen. Aikaisemmin yhdistettä on käytetty myös 1-naftolin valmistamiseen.
Hannah Sharts

Hannah Michele Sharts (s. 1. elokuuta 1999 Simi Valley, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa Kuopion Palloseurassa, jonka kanssa hän solmi tammikuussa 2023 yksivuotisen sopimuksen. 
Sharts aloitti uransa Colorado Boulderin yliopiston joukkueessa Colorado Buffaloes, jota hän edusti neljän kauden ajan ennen KuPS:aa. KuPS on hänen ensimmäinen ammattilaisseuransa.
Bilytske

Bilytske () on kaupunki Donetskin alueen Pokrovskin piirissä Itä-Ukrainassa, Dneprin vesistöön kuuluvan Vodjavajoen varrella, noin 80 kilometriä aluekeskus Donetskista luoteeseen. 
Tammikuun keskilämpötila on -5,7 °C, heinäkuun +21,7 °C. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä 504 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 7 764 asukasta (2022). Vuonna 2001 asukkaita oli 10 093, joista enemmistö (61,7 %) oli etnisesti ukrainalaisia. 
Paikkakunta on perustettu vuonna 1909. Hiilikaivospaikkakunta sai kaupunkityyppisen taajaman aseman 1956, ja kaupungiksi se tuli 1966. Ukrainan vuonna 2020 laatiman aluejaon mukaan kaupunki sijaitsee Pokrovskin piirissä. Tätä ennen kaupungin aluetta hallinnoitiin Dobropilljan kaupunkipiirin kautta.
Konsta Mervelä

Konsta Olavi Mervelä (s. 24. maaliskuuta 2004) on suomalainen jalkapalloilija joka edustaa Kolmosessa pelaavaa Toijalan Pallo-49:ää.
Hydromaalaus

Hydromaalaus tai hydrodippaus on menetelmä, jossa kuiva maalattava esine upotetaan vedellä täytettyyn astiaan, jonka päällä kelluu maalattavaan esineeseen tarkoitettu pinnoite. Siten värit ja kuviot tarttuvat upottamisen yhteydessä esineeseen tasaisesti.
Fredrik III (Holstein-Gottorp)

Fredrik III (; 22. joulukuuta 1597 Schleswig – 10. elokuuta 1659 Tönning) oli Holstein-Gottorpin herttua vuosina 1616–1659. Hänen valtakautensa lopussa herttuakunta saavutti suvereniteetin suhteessa Tanskaan.
Fredrik III:n vanhemmat olivat Holstein-Gottorpin herttua Juhana Aadolf ja Tanskan prinsessa Augusta, joka oli kuningas Fredrik II:n tytär. Fredrik III tuli herttuaksi isänsä kuoltua vuonna 1616. Hän oli uskonnollisissa kysymyksissä aikaansa nähden suvaitsevainen ja salli hollantilaisten arminiolaisten ja katolilaisten asettua herttuakuntaansa vuonna 1621 perustettuun Friedrichstadtin kaupunkiin. Edistääkseen kauppasuhteita hän perusti vuonna 1633 lähetystön Venäjälle ja vuonna 1636 Persiaan. Fredrik nai vuonna 1630 Saksin vaaliruhtinaan Juhana Yrjö I:n tyttären Maria Elisabetin, jonka kanssa hän sai 16 lasta.
Vaikka Holstein-Gottorp oli vielä läänityssuhteessa Tanskaan, Fredrik III pyrki suojelemaan kolmikymmenvuotisen sodan aikana herttuakuntaansa hävitykseltä kohtelemalla ystävällisesti sen läpi kulkeneita Tanskan vihollisten armeijoita, kuten Albrecht von Wallensteinin ja Johann Tillyn komentamia keisarillisia armeijoita vuonna 1627 sekä Lennart Torstensonin ruotsalaista armeijaa Ruotsin ja Tanskanvälisen sodan aikana vuonna 1643. Sodan jälkeen hän alkoi lähentyä Ruotsia. Vuonna 1654 Fredrik III:n tytär Hedvig Eleonoora meni naimisiin Ruotsin uuden kuninkaan Kaarle X Kustaan kanssa, ja vuonna 1657 Fredrik III solmi salaisen liiton Ruotsin kanssa. Myöhemmin samana vuonna Tanska liittyi sotaan Ruotsia vastaan ja valtasi Holstein-Gottorpin linnoitukset, mutta seuraavan vuoden Roskilden rauhassa sen oli tunnustettava Fredrik III:n suvereeni asema hänelle kuuluneessa osassa Schleswigin herttuakuntaa. Sodan puhjettua pian uudelleen Fredrik pakeni Tönningiin, jossa hän kuoli vuonna 1659. Hänen seuraajakseen tuli hänen poikansa Kristian Albrekt.
Fredrik III oli kiinnostunut tähtitieteestä ja muistakin tieteistä.
Vuhlehirsk

Vuhlehirsk (; ; vuoteen 1957 asti H’atsapetivka () on kaupunki Donetskin alueen Horlivkan piirissä Itä-Ukrainassa. Kaupunki sijaitsee 60 kilometriä aluekeskus Donetskista koilliseen. Kaupunki on rautatien risteysasemapaikkakunta ja sen kautta kulkee eurooppatie .
Tammikuun keskilämpötila on -7,8 °C, heinäkuun +20,8 °C. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä 556 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 7 294 asukasta (2022). Väestönlaskennassa 2001 asukkaita oli 10 309, joista etnisesti ukrainalaisia oli 60 prosenttia ja venäläisiä 35 prosenttia.
Paikkakunta perustettiin vuonna 1879 (tai 1878) rautatienvarsiasutukseksi nimellä H’atsapetivka. Hiilikaivostominnan myötä kasvaneen asutuksen nimi vaihdettiin nykymuotoon vuonna 1957. Kaupungin aseman se sai 1958. 
Kesällä 2014 kaupunki oli jonkin aikaa Venäjän tukemien separatistien miehittämänä, mutta Ukrainan asevoimat vapauttivat kaupungin. Kaupunki on Debaltseven taistelusta (2015) lähtien ollut jälleen Venäjän tai sen nukkevaltion miehittämää aluetta, Ukrainan laillisen hallinnon ja järjestyksenpidon ulkopuolella. Ukrainan kesällä 2020 hyväksytyn aluejaon mukaan kaupunki sijaitsee Horlivkan piirissä. Tätä ennen kaupungin aluetta hallinnoitiin Ukrainassa Jenakijeven kaupunkipiirin (kaupunginvaltuuston) kautta.
Thomas Saarinen

Thomas Toivo Saarinen (s. 20. tammikuuta 2004) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Haminan Pallo-Kissoja.
Saarinen edusti kausina 2022–2023 FC Hakaa. Hän pääsi Hakan edustusjoukkueessa kentälle Veikkausliigan ylemmän jatkosarjan ottelussa lokakuussa 2022 FC Honkaa vastaan ja liigacupin alkulohko-ottelussa helmikuussa 2023 Seinäjoen Jalkapallokerhoa vastaan.
Vito Genovese

Vito Genovese (27. marraskuuta 1897, Campania Italia – 14. helmikuuta 1969, Missouri Yhdysvallat) oli amerikanitalialainen gangsteri ja Genovesen mafiaperheen johtaja.
Elämä.
Genovese syntyi Etelä-Italiassa 1897. 15-vuotiaana hän muutti perheensä kanssa Manhattanin italialaiskortteliin, missä hän liittyi paikallisiin katujengeihin. 1920-luvulla hänestä oli tullut Charles “Lucky“ Lucianon luottomies, ja he työskentelivät Giuseppe “Joe the Boss” Masserialle, Little Italyn mafiapäällikölle.
1930-luvun vaihteessa käydyssä Masserian ja Salvatore Maranzanon välisessä mafiasodassa Genovese osallistui Masserian murhaan. Pian hän ja Luciano murhasivat myös Maranzanon, joka luuli heidän olevan tämän puolella. Luciano johti nyt yhtä viiteen perheeseen kuuluneista rikollisjärjestöistä Genovesen toimiessa sen alipäällikkönä.
Vuonna 1936 Genovese astui mafiaperheen johtoon Lucianon jouduttua vankilaan. Vain vuoden päästä hän kuitenkin pakeni murhasyytettä Italiaan. Siellä hän ystävystyi Benito Mussolinin kanssa ja rahoitti fasistisia hankkeita. Toisen maailmansodan aikana hän kuitenkin tarjosi apua Yhdysvaltain armeijalle. Hän osallistui edelleen New Yorkin mafiaperheensä toimintaan sitä nyt johtaneen Frank Costellon välityksellä ja loi uusia suhteita Italian mafiajohtajien kanssa. Sodan loppuvaiheilla Genovese otettiin kiinni ja vietiin Yhdysvaltoihin oikeudenkäyntiä varten. Avaintodistaja kuitenkin myrkytettiin vuonna 1945, ja Genovese vapautettiin seuraavana vuonna.
New Yorkissa Genovese järjesti kilpailijoidensa murhia ja palasi vähitellen valtaan. Lucianon mafiaperhe nimettiin hänen mukaansa Genovesen mafiaperheeksi. Vuonna 1959 hänet tuomittiin huumekaupasta 15 vuodeksi vankilaan, josta käsin hän yhä jatkoi mafiaperheensä johtamista kuolemaansa saakka. Hän kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1969.
Riuttajärvi (Lieksa, eteläinen)

Riuttajärvi on metsäjärvi Lieksassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 47 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 81 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Riuttajärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 1,95 kilometriä. Järvi on pitkänkapea, valtaosin leveys on 100–200 metriä, mutta keskikohdastaan se laajenee noin puoli kilometriä leveäksi. Vähintään kymmenen metriä syvä vyöhyke ulottuu yhtenäisenä alueena Riuttajärven keskivaiheilta kohti luodetta ja se kattaa noin viidesosan järven pinta-alasta. Järven eteläpuolisko ja läntiosan lahti ovat matalia.
Riuttajärven ainoa saari on noin 20 aarin laajuinen karttanimeä vailla oleva saari järven pohjoispuoliskolla. Riuttajärven ranta-alueet ovat metsää ja suota. Itärannalla on joitakin rakennuksia rykelmittäin, länsiranta on lähes rakentamaton. Vaaroista korkein on järven itäpuolinen Heinävaara, joka on ylänköä. Järven itärannalla, syvimmän kohdan tuntumassa, sijaitsee jyrkkä Riutankallio.
Riuttajärveen laskee mutkitteleva Ritojoki Ritojärveltä (164,5 metriä mpy), joka sijaitsee noin kilometrin kaakkoon. Riuttajärvi laskee Riuttajokea Petronlampeen (163,8 metriä mpy), joka sijaitsee noin kilometrin luoteeseen. Petronlampi kerää vesiä myös koillisesta Pentujärveltä ja laskee Hanhijokea luoteeseen Pankajärveen.
Riuttajärven vesitilavuus on 2 750 000 kuutiometriä.
Riuttajärvi (04.427.1.028) kuuluu Hanhijoen valuma-alueeseen (04.427), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Lieksanjoen alue (04.42) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Riuttajärvi on kolmanneksi laajin Hanhijoen valuma-alueen 28:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Ritojärvi ja Pentujärvi. Neljänneksi laajin on Koiteroinen.
Lieksassa on toinenkin Riuttajärvi. Se sijaitsee Kortepuron valuma-alueella noin 32 kilometriä Hanhijoen Riuttajärveltä luoteeseen.
Kurkelanjärvi (Kisko)

Kurkelanjärvi on suurelta osin kulttuurimaiseman reunustama saareton humusjärvi Salon kaakkoisosassa Varsinais-Suomen maakunnassa. Sen pinta-ala on 82 hehtaaria. Järvi sijaitsee noin 26 kilometriä Salon keskustasta itäkaakkoon.
Maantiede.
Kurkelanjärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on noin kaksi kilometriä. Järven kaakkoisosan muodostaa yli kymmenen hehtaarin laajuinen Numionlahti. Sen länsipuolella sijaitsee Koiralahti. Lahtia erottaa niemi, jonka nimi on Saari. Järven pääallas on noin puoli kilometriä leveä. Pohjoisessa se kaventuu Siittenperäksi. Yli kolmasosa Kurkelanjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin kohta, noin kahdeksan metriä, sijaitsee järven luoteisosassa. Lahdet ovat matalia.
Kurkelanjärveä reunustaa etenkin pohjoisessa ja lännessä peltomaa. Ranta-alueella on runsaasti haja-asutusta. Järven kaakkoispuolisen Valkjärvennummen korkein kohta on noin sata metriä merenpinnan yläpuolella eli yli 70 metriä järvenpintaa ylempänä. Järven itärannalla on joitakin jyrkänteitä.
Kurkelanjärveen virtaa Kärkelänjoki kaakosta Nummijärveltä (49,7 metriä mpy). Kurkelanjärven luusua sijaitsee luoteisrannalla, josta alkaa Kurkelanjoki, joka virtaa lounaaseen ja laskee Uitmuksenjokena Kiskon Kirkkojärveen. Siitä virta vie Kiskonjokea ja Perniönjokea Saaristomeren Laukanlahteen.
Kurkelanjärven vesitilavuus on 3 727 000 kuutiometriä. Järven ekologinen tila on tyydyttävä. Pintaveden happipitoisuus on ollut hyvä niin kesäisin kuin talvisin. Veden sameus ja näkösyvyys vaihtelevat.
Kurkelanjärvi (24.032.1.001) kuuluu Kurkelanjärven alueeseen (24.032), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kiskonjoen–Perniönjoen vesistössä (24). Toinen jakovaihe on Kurkelanjoen alue (24.03). Kurkelanjärven alueeseen kuuluu 25 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä. Niistä laajin on Nummijärvi. Toiseksi laajin on Kurkelanjärvi, jota seuraa Haapjärvi.
Tähtitieteellinen vuosikirja

Tähtitieteellinen vuosikirja on vuosittain ilmestyvä kirja, jossa on muun muassa taulukoitu Auringon, Kuun ja planeettojen koordinaatit kullekin päivälle ja lueteltu muutakin muuttuvaa tähtitieteellistä tietoa.
Tunnetuin vuosikirja on amerikkalais-englantilainen "Astronomical Almanac". Muita ovat ranskalainen "Connaissance des temps" ja venäläinen "Astronomitsheskij jezhegodnik". Amerikkalais-englantilaiseen vuosikirjaan liittyy käsikirja "An explanatory supplement to the astronomical almanac", jota sanotaan jokaisen almanakan laskijan perusteokseksi.
Monet observatoriot julkaisevat eri maiden oloihin sovitettuja vuosikirjoja. Laajin suomenkielinen vuosikirja on Ursan vuodesta 1977 julkaisema "".
Myös tavallinen almanakka sisältää paljon tähtitieteellistä tietoa.
Australian kansanäänestys alkuperäisväestön kuulemisesta 2023

Australiassa järjestettiin kansanäänestys () 14. lokakuuta 2023, jossa äänestäjiltä kysyttiin, hyväksyvätkö he perustuslain muutoksen, jonka nojalla Australian alkuperäisasukkaille taataan perustuslaillinen oikeus tulla kuulluksi heitä koskevissa päätöksissä.
Tausta.
Yhtenä tavoitteena oli myös murtaa niin sanottu terra nullius -myytti, jonka mukaan Australia oli asumaton ei-kenenkään maa ennen englantilaisten siirtomaaisäntien saapumista.
Australian pääministeri Anthony Albanese ilmoitti 30. elokuuta kansanäänestyksen virallisen päivämäärän. Samassa yhteydessä julkaistiin myös kansanäänestyksen kysymys, johon äänestäjien tulee vastata joko "kyllä" tai "ei":A Proposed Law: to alter the Constitution to recognise the First Peoples of Australia by establishing an Aboriginal and Torres Strait Islander Voice.
Do you approve this proposed alteration? 
Lakiehdotus: perustuslain muuttaminen Australian alkuperäiskansojen tunnustamiseksi perustamalla aboriginaalien ja Torresinsalmen alkuperäisasukkaiden Ääni.
Hyväksytkö ehdotetun muutoksen? Äänestäminen on Australiassa pakollista kaikille yli 18-vuotiaille maan kansalaisille. Äänioikeutettujen tulee rekisteröityä äänestäjiksi. Australiassa kansanäänestyksissä vaaditaan ns. kaksinkertainen enemmistö: äänestäjistä enemmistön on kannatettava aloitetta, minkä lisäksi aloitteen pitää voittaa enemmistön tuki enemmistössä osavaltioista (tällä hetkellä 4/6).
Kampanjointi.
Albanese asettui tukemaan uudistusta ja kehotti australialaisia äänestämään muutoksen puolesta. Kansanäänestys päätettiin järjestää Albanesen hallituksen aloitteesta.
Puolueiden kantoja perustuslain muutokseen:
Tulokset ja jälkipyykki.
Marcia Langton, aboriginaaleihin kuuluva akateemikko, joka kampanjoi kyllä-vaihtoehdon puolesta, kommentoi kansanäänestyksen tuloksia sanomalla, että "sovinnonteko on kuollut". Entinen pääministeri Tony Abbott sen sijaan kirjoitti, että kansanäänestyksen tulos oli "yhteislaukaus identiteettipolitiikkaa vastaan".
Pirkko Uitto

Pirkko Marjatta Uitto (s. 15. lokakuuta 1955 Lapua) on suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja laulaja. Hän on näytellyt puhe- ja laulurooleja useissa teattereissa vuodesta 1981 alkaen. Elokuvissa ja televisiossa Uitto on näytellyt sivurooleja.
Ura.
Maanviljelijän tytär Pirkko Uitto opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1977–1981. Hän on näytellyt muun muassa Tampereen Teatterissa, Teatteri 2000:ssa ja Lahden kaupunginteatterissa sekä Lappeenrannan kaupunginteatterissa, johon hänellä oli kiinnitys 1981–1985.
Uiton ääniala on mezzosopraano-sopraano, ja hän on tehnyt useita rooleja musiikkiteatterissa ("Lapualaisooppera", "Cherbourgin sateenvarjot", "Kolmen pennin ooppera"). Uiton puherooleja ovat muun muassa Psykhen osa näytelmässä "Eros ja Psykhe" ja Varjan osa "Kirsikkapuutarhassa".
Uitto on ohjannut näyttämölle muun muassa teokset "Jaakko ja pavunvarsi" (2004), "Koirien Kalevala", "Pat &amp; Mat" (2010) ja "Kolmen pennin ooppera" (2016).
Uitto näytteli ensimmäisen valkokangasroolinsa draamaelokuvassa "Yö meren rannalla" vuonna 1981. Vuonna 2023 hän näytteli Rauha Holman roolin draamaelokuvassa "Lapua 1976". Uitto on näytellyt niin ikään monissa television draamasarjoissa, kuten "Hovimäki" (2000), "Benner &amp; Benner" (2001) ja "Tehdas" (2011–2013).
Teatterityönsä ohella Uitto on toiminut muun muassa opettajana ja juontajana. Lisäksi hän on laatinut laulutekstejä ja käsikirjoituksia musiikkiteatteriin ja osallistunut yhtyeiden kiertuille.
Zalizne

Zalizne (); vuoteen 1921 saakka Nelipivskyi (); 1921-1936 Artemivskyi rydnyk (), 1936-2016 Artemove () on kaupunki Donetskin alueen Bah’mutin piirissä Itä-Ukrainassa, linnuntietä noin 41 kilometriä aluekeskus Donetskista pohjoiseen. 
Tammikuun keskilämpötila on -4,2 °C, heinäkuun +21,6 °C. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä 421 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 4 928 asukasta (2022). Vuonna 2001 asukkaita oli 6 725.
Asutus on perustettu vuonna 1894, kaupungin aseman kaivospaikkakunta sai 1938. Osana kommunistiseen perinteeseen liittyvästä nimistöstä luopumista, Ukraina vaihtoi neuvostotoveri Artjomin kunniaksi nimetyn kaupungin uudeksi nimeksi vuonna 2016 Zalizne Ukrainan kesän 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa kaupungista tuli osa Bah’mutin piiriä. Tätä ennen kaupunki oli Toretskin (aiemmalta nimeltään Dzeržynsk) kaupunginvaltuuston hallinnon alaisuudessa.
Kristian Albrekt

Kristian Albrekt (; 13. helmikuuta 1641 Schleswig – 6. tammikuuta 1695 Schleswig) oli Holstein-Gottorpin herttua vuosina 1659–1695.
Kristian Albrektin vanhemmat olivat Holstein-Gottorpin herttua Fredrik III ja Saksin prinsessa Maria Elisabet. Kristian Albrekt oli Lyypekin ruhtinaspiispa vuosina 1655–1666. Hänestä tuli Holstein-Gottorpin herttua isänsä kuoltua Pohjan sodan aikana vuonna 1659, jolloin Tanska miehitti herttuakuntaa Tönningiä lukuun ottamatta. Vuoden 1660 Kööpenhaminan rauhassa Tanska joutui tunnustamaan uudelleen Holstein-Gottorpin herttuan suvereenin aseman hänelle kuuluneessa osassa Schleswigiä, minkä se oli tunnustanut aiemmin vuoden 1658 Roskilden rauhassa. Tanska kyseenalaisti sen pian uudelleen, mutta sovinto saatiin aikaan vuonna 1667 Glückstadtissa. Maiden suhteiden parantamiseksi Kristian Albrekt nai samana vuonna Tanskan kuninkaan Fredrik III:n tyttären Fredrika Amalian.
Vuonna 1670 Tanskan ja Holstein-Gottorpin välille syntyi uusi kiista Oldenburgista, jota kumpikin oli tavoitellut. Kristian Albrekt suuntautui tämän jälkeen Ruotsiin, jonka kuningas Kaarle XI oli hänen sisarenpoikansa. Hieman ennen Skoonen sodan puhkeamista Tanskan kuningas Kristian V kutsui Kristian Albrektin kesäkuussa 1675 tapaamiseen Rendsburgiin. Kristian Albrektin kieltäydyttyä liittoutumisesta siellä hänet vangittiin ja pakotettiin luopumaan linnoituksistaan ja suvereniteetistaan. Vapauduttuaan hän pakeni Hampuriin. Tanska valtasi hänen maansa Schleswigissä mutta joutui vuoden 1679 Fontainebleaun rauhassa palauttamaan ne sekä hänen aiemmat oikeutensa. Tanska valtasi hänen maansa Schleswigissä vielä kerran vuonna 1684 ja yritti taivutella hänet vaihtamaan ne Oldenburgiin. Tanska joutui palauttamaan maat uudelleen Ruotsin ja Englannin painostuksesta vuoden 1689 Altonan sopimuksella. Vasta tuolloin Kristian Albrekt palasi Hampurista Gottorpin linnaan.
Kristian Albrekt perusti vuonna 1665 Kielin yliopiston, joka kantaa hänen mukaansa nimeä Christian-Albrechts-Universität.
Kristian Albrektin seuraajaksi tuli hänen poikansa Fredrik IV. Nuorempi poika Kristian August toimi myöhemmin sijaishallitsijana. Kristian Albrektin tytär Marie Elisabeth oli Quedlinburgin luostarin abbedissa. Ruotsin kuningas Aadolf Fredrik oli Kristian Albrektin pojanpoika ja Venäjän keisari Pietari III hänen pojanpojanpoikansa.
Jarmo Perälä

Jarmo Perälä (s. 25. huhtikuuta 1963) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Mikkelin Teatterissa ja Kokkolan kaupunginteatterissa sekä elokuva- ja televisiotuotannoissa, kuten "Korpelan kujanjuoksu" ja "Lapua 1976".
Ura.
Jarmo Perälä aloitti uransa 1984, minkä jälkeen hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1986–1990. Perälä on näytellyt useissa kaupunginteattereissa (Mikkeli, Kokkola, Kuopio) ja kesäteattereissa (Naisvuori, Pyynikki).
Perälän roolitehtäviä ovat muun muassa Olavi ("Pesärikko", 1998 ja 2011), George ("Kuka pelkää Virginia Woolfia?", 2001), Mooses Pessi ("Havukka-ahon ajattelija", 2005), Eddie Carbone ("Näköala sillalta", 2006), Tolari ("Tukkijoella", 2007), Junni ("Taivaan tulet", 2016) ja tuomari Luste ("Levätkää rauhassa, komisario Palmu", 2021). Perälä on näytellyt myös komedioissa "Juurakon Hulda" ja "Piukat paikat".
Elokuvissa ja televisiossa Perälä on sivuosien näyttelijä. Hänellä oli sivurooli Matti Kassilan draamassa "Ihmiselon ihanuus ja kurjuus" vuonna 1988. Sittemmin hän on näytellyt elokuvissa "Paha maa" (2005), "Matti" (2006), "Vares – Sheriffi" (2015) ja "Lapua 1976" (2023). Perälä on näytellyt niin ikään erinäisissä televisiosarjoissa, kuten "Kaunis mies", "Kylmäverisesti sinun", "Korpelan kujanjuoksu" ja "Koskinen".
Éva Fahidi

Éva Fahidi (22. lokakuuta 1925 Debrecen – 11. syyskuuta 2023 Budapest) oli unkarilainen holokaustista selviytynyt julkinen esiintyjä ja muistelmakirjailija.
Fahidin vanhemmat olivat puutavarakauppias Desiderius Fahidi ja Irma Fahidi. Hänelle syntyi vuonna 1933 sisko Gilike. Etnisesti juutalainen perhe kääntyi katoliseen uskoon vuonna 1936. Fahidi kävi siskonsa kanssa luostarikoulua. Natsi-Saksan miehitettyä Unkarin keväällä 1944 hän joutui perheineen siirtymään ghettoon. 27. kesäkuuta 1944 perhe siirrettiin Auschwitziin. Fahidin äiti ja sisko murhattiin myrkkykaasulla. Isä kuoli vähän myöhemmin huonojen elinolojen johdosta. Fahidi itse siirrettiin pakkotyöhön Buchenwaldiin elokuussa 1944. Hän joutui työskentelemään kranaatinvalmistuksessa IG Farbenille. Maaliskuussa 1945 yhdysvaltalaisjoukot vapauttivat Fahidin kuolemanmarssilta. Hän palasi Unkariin ja työskenteli Budapestissa ulkomaankaupan parissa. Vuoden 1989 jälkeen hän perusti yrityksen, joka harjoitti käsitöiden vientiä.
Toisen maailmansodan jälkeen Fahidi teki ensimmäisen vierailunsa Auschwitziin vuonna 2003. Tämän jälkeen hän aloitti julkisen puhumisen ja järjestötoimintaan osallistumisen. Vuonna 2005 ilmestyi hänen muistelmateoksensa "Anima rerum – Katkaistu nuoruus" (2005). Fahidi osallistui usein julkisiin muistotilaisuuksiin ja teki vierailuja koululuokissa Saksassa sekä muualla Euroopassa. Lokakuussa 2015 kantaesitettiin Budapestin Vígszínház-teatterissa Fahidin ja Emese Cuhorkan sataminuuttinen esitys, jossa yhdisteltiin tanssia ja vuoropuhelua. Vuoteen 2017 mennessä Fahidi ja Cuhorka olivat järjestäneet esityksen eri puolilla Eurooppaa yli 50 kertaa.
Fahidin julkista toimintaa motivoi osaltaan autoritaaristen poliitikkojen nousu muun muassa Unkarissa sekä laajemmin antisemitismin, vihapuheen ja äärioikeistolaisen politiikan uudelleen kasvanut suosio. Fahidille myönnettiin vuonna 2012 Bundesverdienstkreuz. Vuonna 2014 hänet nimitettiin Stadtallendorfin ja vuonna 2020 Weimarin kunniakaupunkilaiseksi. Hän kuoli 97-vuotiaana pitkään sairastettuaan. Fahidi tunnettiin varhaisen avioliittonsa myötä myös sukunimellä Pusztai-Fahidi. Myöhemmin hänen elämänkumppaninsa oli Andor Andrási. Hänellä oli tytär Judith.
Yngve Hågensen

Yngve Hågensen (13. heinäkuuta 1938 Vuoreija – 17. kesäkuuta 2023 Askim) oli norjalainen ammattiyhdistysjohtaja, joka toimi Landsorganisasjonenin puheenjohtajana vuosina 1989–2001.
Elämä ja ura.
Hågensen asui osan nuoruudestaan lastenkodissa. Vuosina 1955–1969 hän työskenteli paperitehtaassa, minkä jälkeen hän siirtyi kokopäivätöihin ammattiyhdistysliikkeen palvelukseen. Hän eteni LO:n piirisihteristä pääsihteeriksi ja lopulta puheenjohtajaksi. Puheenjohtajana Hågensen suostui maltillisiin palkankorotuksiin työllisyyden parantamiseksi ja vastineeksi siitä, että valtiovalta pyrkisi pitämään korkojen ja hintojen nousun kurissa. Vuoden 1994 kansanäänestyksessä Hågensen kannatti Norjan liittymistä Euroopan unioniin.
Puheenjohtajakausiensa jälkeen hän oli vuosina 2003–2008 LO:n nimittämä tuomari Norjan työtuomioistuimessa.
Liechtensteinin kansalaisuus

Liechtensteinin kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Syntyperäisiä Liechtensteinin kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toinen on maan kansalainen lapsen syntyessä. Vuoteen 1996 asti kansalaisuuden saattoi siirtää vain isän puolelta, mikäli tämä oli Liechtensteinin kansalainen.
Liechtensteinin alueelta löytyneet lapset sekä Liechtensteinin kansalaisten adoptoimat lapset lasketaan myös syntyperäisiksi kansalaisiksi.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Liechtensteinissa on erikseen kunnan ja maan kansalaisuus. Ulkomaalaisen henkilön tulee ensin saada paikallisen kuntansa kansalaisuus. Hakijan tulee toimittaa kaikki kunnan vaatimat asiakirjat hakemukseensa liittyen, minkä jälkeen kunnassa järjestetään kansanäänestys ulkomaalaisen hyväksymisestä kuntalaiseksi. Mikäli hänet hyväksytään kuntalaiseksi, voi hän hakea maan kansalaisuutta.
Hakemuksen perusteella Liechtensteinin kansalaisuus voidaan myöntää henkilölle, joka täyttää seuraavat ehdot:
Vaadittua asumisaikaa voidaan lyhentää seuraavissa tapauksissa:
Kaksoiskansalaisuus.
Henkilöt, jotka saavat kansalaisuuden hakemuksella, joutuvat luopumaan muista kansalaisuuksistaan hakiessaan Liechtensteinin kansalaisuutta. Sen sijaan syntyperäiset liechtensteinilaiset voivat ottaa vastaan toisen maan kansalaisuuden. Vuonna 2015 arvioitiin, että joka neljäs Liechtensteinin kansalainen on kaksoiskansalainen. 
Maassa järjestettiin kansanäänestys kaksoiskansalaisuuden sallimisesta viimeksi vuonna 2020, mutta aloite kaatui.
Fagforbundet

Fagforbundet on norjalainen ammattijärjestö, joka on yli 400 000 jäsenellään Landsorganisasjonenin suurin jäsenliitto. Fagforbundet syntyi vuonna 2003, kun Norsk Kommuneforbund ja Norsk Helde- og Sosialforbund yhdistyivät. Liittoon kuuluu työntekijöitä muun muassa julkisesta hallinnosta, terveydenhoitoalalta sekä joukkoliikenteestä. Se julkaisee "Fagbladet"-nimistä jäsenlehteä. Puheenjohtajana on vuodesta 2013 toiminut Mette Nord. Häntä ennen virassa oli Jan Davidsen vuosina 2003–2013.
Zorynsk

Zorynsk (; ; vuoteen 1962/1963 saakka nimellä Olenijivka - tai Manujilivka) on kaivoskaupunki Luhanskin alueen länsiosassa Itä-Ukrainassa, 60 kilometriä aluekeskus Luhanskista länteen. Kaupungin rautatieaseman nimenä on Manuilivka (Мануйлівка). Eurooppatie (eli valtatie M04) kulkee kaupungin eteläpuolitse. 
Tammikuun keskilämpötila on -7,4 °C, heinäkuun +21,4 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 493 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 7 096 asukasta (2022). Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 8 672, joista etnisesti ukrainalaisia oli 47 prosenttia ja etnisesti venäläisiä 52 prosenttia.
Nykyistä kaupunkia edelsi Venäjän keisarikunnan Jekaterinoslavin kuvernementin Slovjanoserbskin kihlakunnan Manujilivkan (; ) kylä, jossa asui vuonna 1886 yhteensä 281 ihmistä. Rautatien myötä asutus kasvoi. Vuonna 1930 perustettiin Nikanorin työtaajama uuden hiilikaivoksen työntekijöille. Kaupunkityyppisen taajama Manujilivkasta tuli vuonna 1934 ja kaupunki vuonna 1962 (tai 1963), samalla kun paikkakunta sai nykynimensä.
Kaupunki on vuonna 2014 käynnistyneestä Itä-Ukrainan sodasta lähtien ollut Venäjän tai sen nukkevaltion (ns. Luhanskin kansantasavalta) miehittämää, Ukrainan laillisen hallinnon ja järjestyksenpidon ulkopuolista aluetta. Ukrainan kesällä 2020 uusiman aluehallinnollisen jaon mukaan kaupunki on ainakin periaatteessa osa sen Altševskin piiriä.
Ääniterapia

Ääniterapia on puheterapeutin toteuttamaa äänen hoitoa ja kuntoutusta, jossa harjoitellaan ääntöhengityksen ja kurkunpään lihasten säätelyä, sekä puhe-ergonomian parantamista, eli tapaa jolla puhetta tuotetaan. 
Puheäänenlaatu on vahvasti yhteydessä elämänlaatuun kaikilla puhujilla.
Ääniterapia osana sukupuolenkorjausprosessia.
Ääniterapiaan hakeutuvat useat transsukupuoliset henkilöt. Transsukupuolisten hoidon tuloksista on vain niukasti tutkimusta mutta olemassa olevan näytön mukaan etenkin transnaiset hyötyvät usein ääniterapiasta osana sukupuolen korjausprosessiaan. Transmiehille hormonihoidot ovat yleensä riittäviä madaltamaan ääntä identiteettiin sopivaksi, eivätkä he siksi usein koe tarvetta ääniterapialle. 
Transsukupuolisten henkilöiden ääniterapiassa korostuu äänen sukupuolen tulkintaan liittyvät kommunikaatiopiirteet, lisäksi transsukupuolisten ääniterapiassa keskitytään äänen suojeluun sekä omaan ääneen liittyvien väärien mielikuvien korjaamiseen.
Lampipolyyppi

Lampipolyyppi ("Hydra vulgaris") on lampipolyyppien heimoon ("Hydridae") kuuluva makeanveden polyyppieläin. Yksilöt elävät erillään eivätkä muodosta runkokuntaa. Lampipolyyppi kasvaa enimmillään 15 mm pituiseksi, mutta se pystyy supistamaan itseään huomattavasti, jolloin sen pituus on vain muutamia millimetrejä.
Lampipolyyppi kiinnittyy alustaan, kuten vesikasviin, tyvilevyn avulla. Ne pystyvät liikkumaan irrottautumalla alustastaan ja kulkeutumalla vesivirtojen mukana. Lampipolyypit pystyvät myös käyttämään lonkeroitaan alustaan kiinnittymisessä ja näin ollen liikkumaan tekemällä kuperkeikkoja.
Lampipolyyppi, kuten muutkin heimonsa lajit, koostuvat ns. varresta sekä pyyntilonkeroista. Varren toisessa päässä sijaitsee suu, jonka ympärillä pyyntilonkerot sijaitsevat. Lampipolyypilla on 6-8 lonkeroa, joilla se pyydystää ohi kulkevia eläimiä, kuten vesikirppuja. Pyyntilonkerot voivat olla huomattavasti pidempiä kuin polyypin varsi. Väriltään lampipolyypit voivat olla muun muassa ruskeita, vaaleita tai vihertäviä. Lampipolyypin voi tunnistaa muista sukunsa lajeista polttiaissolujen eli nematokystien rakenteiden perusteella.
Lampipolyypin esiintymisalue käsittää Euroopan ja Suomessa laji on yleinen.
Veikko Hulkko (kauppaneuvos)

Veikko Olavi Hulkko (27. helmikuuta 1932 Tornio – 15. elokuuta 2025 Oulu) oli suomalainen kauppaneuvos, yrittäjä ja yritysjohtaja.
Elämäkerta.
Hulkon vanhemmat olivat kauppaneuvos Olavi Hulkko ja konttoristi Olga Alice (Liisi) Mäkelä. Hän avioitui vuonna 1954 Iris Hellä Maria Himbergin kanssa. Hulkko tuli ylioppilaaksi vuonna 1951 Oulun lyseosta ja valmistui vuonna 1956 insinööriksi Tekniska läroverket i Helsingforsista. Hän oli Oulun yliopiston teknillisen tiedekunnan tuntiassistentti vuosina 1961–1962, Oulun teknillisen oppilaitoksen mekaanisen teknologian tuntiopettaja vuosina 1962–1963, harjoittelija Oulu Oy:n säiliötyömaalla vuonna 1953 ja kattilatyömaalla vuonna 1954 sekä Degerfors Järnverks Ab:n piirustuskonttorissa Ruotsissa vuonna 1955. 
Käyttöauto Oy:n työnjohtaja Oulussa Hulkko oli vuosina 1956–1957, Kymen Autoliike Oy:n korjaamopäällikkö Kotkassa vuosina 1958–1959, Käyttöauto Oy:n korjaamopäällikkö vuosina 1960–1961 ja teknillinen johtaja vuonna 1962, Merikosken ammattikoulun ammattiaineiden opettaja vuonna 1963 sekä Käyttöauto Oy:n, vuodesta 1985 Kiinteistö Oy Palveluteollisuustalo ja vuodesta 1988 Kiinteistö Oy Liiketulli, apulaisjohtaja vuosina 1964–1965, varatoimitusjohtaja vuosina 1966–1967, toimitusjohtaja vuosina 1968–1985 ja hallituksen puheenjohtaja vuosina 1986–1989.
Hulkko oli myös Elektrobit-yhtiön perustajaosakas ja sen hallituksen jäsen vuosina 1985–1997 ja puheenjohtaja vuosina 1985–1995. Oulun kaupunginvaltuuston jäsen Hulkko oli vuosina 1970–1976 ja kaupunginhallituksen jäsen vuosina 1969 ja 1972–1973. Hänellä on myös ollut useita liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Ruotsin kunniakonsuli Oulun läänissä Hulkko oli vuosina 1975–1997. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1996.