tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lasten Eurovision laulukilpailu 2024

Lasten Eurovision laulukilpailu 2024 oli 22. Lasten Eurovision laulukilpailu. Kilpailu järjestettiin 16. marraskuuta 2024 Madridissa, Espanjassa. Maa isännöi Lasten Euroviisuja ensimmäistä kertaa. 
EBU tiedotti 3. syyskuuta 2024 17 maan osallistuvan kilpailuun. palasi kilpailuun kahdeksan vuoden ja kuuden vuoden tauon jälkeen. puolestaan vetäytyi vuoden 2024 kilpailusta.
Kilpailun voitti Georgian Andria Putkaradze kappaleellaan "To My Mom".
Tapahtumapaikka.
Vaikkakin Ranskan Zoé Clauzure voitti edellisen vuoden kilpailun kappaleellaan "Cœur" saaden 228 pistettä, Ranska ei halunnut isännöidä Lasten Euroviisuja toista kertaa putkeen ja kolmatta kertaa neljän vuoden sisällä, joten toiseksi sijoittunut maa Espanja sai luvan isännöidä kilpailun. Espanja oli voittanut Lasten Euroviisut kerran vuonna 2004, mutta ei ollut aiemmin isännöinyt Lasten Euroviisuja. Lasten Euroviisuissa edellisen vuoden voittajamaa ei automaattisesti isännöi seuraavan vuoden kilpailua, toisin kuin Eurovision laulukilpailussa. 14. helmikuuta 2024 EBU vahvisti, että kilpailu järjestettäisiin Espanjassa.
10. toukokuuta 2024 vahvistettiin, että kilpailu järjestetään Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Tapahtumapaikkana toimi 12 500 katsojaa vetävä Caja Mágica. Urheilukompleksilla on järjestetty lukuisia urheilutapahtumia, konsertteja sekä muita tapahtumia.
Formaatti.
Graafinen ilme.
Kilpailun tunnuslause "Let's Bloom" () julkistettiin 3. syyskuuta 2024 osallistujalistan yhteydessä. Kilpailun logo kuvaa kukkakimppua ja se on saanut inspiraationsa luonnosta, kukista ja kukinnoista. Se kuvastaa kilpailun nuorten artistien kukoistusta, kasvua ja monimuotoisuutta.
Juontajat.
12. syyskuuta 2024 ilmoitettiin, että vuoden 2024 kilpailun juontavat Ruth Lorenzo, Marc Clotet ja Melani García. Lorenzo on espanjalainen laulaja, lauluntekijä, televisiopersoona ja juontaja. Hän edusti Espanjaa vuoden 2014 Euroviisuissa Kööpenhaminassa kappaleella "Dancing in the Rain" sijoittuen kymmenenneksi. Clotet on espanjalainen näyttelijä ja malli. Hän on näytellyt useissa espanjalaisissa elokuvissa, televisiosarjoissa ja teatterituotannoissa. García on espanjalainen laulaja, joka edusti Espanjaa vuoden 2019 lasten Euroviisuissa Gliwicessä kappaleella "Marte" sijoittuen kolmanneksi.
Osallistujamaat.
17 maata osallistui vuoden 2024 kilpailuun.
Muut maat.
Seuraavat maat olivat osallistuneet ennen, mutta eivät osallistuneet vuonna 2024:
Fontenoyn taistelu

Fontenoyn taistelu käytiin Flanderissa pienen Fontenoyn kylän lähellä 11. toukokuuta vuonna 1745 englantilaisten, hollantilaisten ja hannoverilaisten armeijan ja ranskalaisten armeijan kesken osana Itävallan perimyssotaa. Marsalkka Morits Saksilainen, joka johti Ranskan armeijaa, oli aloittanut hyökkäyksen Alankomaiden tasavaltaa vastaan, ja liittokunnan jalkaväkiarmeija Cumberlandin herttuan johdolla yritti pysäyttää ranskalaisten hyökkäyksen. Liittokunta taisteli suurta ylivoimaa vastaan neljä tuntia, mutta ei pystynyt pysäyttämään ranskalaisten hyökkäystä ja joutui vetäytymään taistelukentältä. Fontenoyn taistelua on sanottu Ison-Britannian "loistavaksi tappioksi".
Ted (TV-sarja)

Ted on yhdysvaltalainen Peacock-suoratoistopalveluun julkaistu animoitu fantasiakomediasarja. Sarja toimii esiosana vuoden 2012 elokuvalle. Sarjaa tuottaa Universal, MRC ja Fuzzy Doors. Sarjan ohjaajana toimii Seth Macfarlane ja tuottajana toimii John Jacobs. Maailmanlaajuisesti sarjaa esitetään suoratoistopalvelu Skyssa. Sarjan pääosissa ovat Seth Macfarlane, Max Burkholder, Alanna Ubach, Scott Grimes sekä Giorgia Whigham. Sarja seuraa Johnin toivomuksen seurauksena luotua puhuvaa nallekarhu Tediä sekä Johnia itseään.
Heikki Orama

Heikki Orama (s. 1953) on suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan basso.
Orama varttui Espoon Laurinlahdessa. Hän aloitti laulamisen Cantores Minoresissa vuonna 1962. Vuonna 1973 Orama aloitti opiskelun Sibelius-Akatemiassa, josta hän valmistui vuonna 1978 opettajanaan Pekka Salomaa. Hän täydensi opintojaan muiden muassa Luigi Riccin ja Kim Borgin johdolla. Orama sai vuonna 1978 toisen palkinnon Lappeenrannan laulukilpailussa ja tunnustuspalkinnon Timo Mustakallio -laulukilpailusta. Hänet kiinnitettiin Suomen kansallisoopperaan vuosiksi 1978–1980, minkä jälkeen hän työskenteli kymmenen vuoden ajan Saksan oopperataloissa. Saksasta palattuaan Orama asettui Inkooseen. Hän on esiintynyt vierailijana Suomen kansallisoopperassa, suomalaisilla musiikkifestivaaleilla ja ulkomaisissa tapahtumissa. Orama sai director cantuksen arvonimen vuonna 2008 ja tuli valituksi Lohjan Tenoripäivien Vuoden taiteilijaksi vuonna 2014.
Orama on lukuisten oopperarooliensa lisäksi esiintynyt keskeisissä oratorioissa ja passioissa. Hänellä on myös laaja yksinlauluohjelmisto. Orama on pitänyt suosikkiroolinaan Sarastroa Wolfgang Amadeus Mozartin "Taikahuilusta". Hän työskenteli kanttorina Lohjan seurakunnassa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2018. Hän on myös ollut taiteellisena koordinaattorina Karjalohjan kirkon kesäkonserteissa.
Karl Warburg

Karl Johan Warburg (1852–1918) oli ruotsalainen kirjallisuushistorioitsija. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Upsalassa 1873 ja valmistui filosofian lisensiaatiksi 1876, jolloin hänet nimitettiin dosentiksi. Hän oli estetiikan ja kirjallisuuden professori Göteborgin korkeakoulussa 1890–1900 ja Tukholman korkeakoulussa vuodesta 1909. Hän työskenteli kirjallisuus- ja taidehistorioitsijana, arvostelijana ja journalistina. Warburg laati useiden kirjailijoiden elämäkertoja ja toimitti heidän tuotantoaan julkaisuiksi. Hän toimitti pienen Ruotsin kirjallisuushistorian kouluja varten sekä yhdessä Henrik Schückin kanssa viisiosaisen teoksen "Illustrerad svensk litteraturhistoria" (2. p. 1911–1917). Lisäksi hän kirjoitti artikkeleita sanomalehtiin ja aikakauskirjoihin.
Piste Nationale

Piste Nationale on laskettelurinne Crans Montanan talviurheilukeskuksessa Lensin ja Crans-Montanan kunnissa Sveitsissä.
Piste Nationale on yhdistelmärinne ja se muodostuu Bellalui ja La Nationale -rinteistä.
Piste Nationalessa järjestettiin vuoden 1987 alppihiihdon MM-kilpailujen pujottelukilpailut ja miesten syöksylaskukilpailut. Viereisessä Piste Mont Lachaux -rinteessä järjestettiin naisten syöksylaskukilpailut. Super-G- ja suurpujottelukilpailut sekä alppiyhdistettyjen pujotteluosuudet järjestettiin hieman kauempana olevassa Chetseron-rinteessä. Piste Nationale tunnetaan myös alppihiihdon maailmancupin kilpailujen isäntäpaikkana ja siinä järjestetään vuoden 2027 alppihiihdon MM-kilpailujen miesten syöksylasku-, super-g-, suurpujottelu- ja joukkuealppihdistettykilpailut sekä naisten suurpujottelukilpailu.
Reitti.
Piste Nationalen yläasema sijaitsee 2 528 metriä merenpinnan yläpuolella lähellä Bella Lui -vuoren huippua ja miesten syöksylaskuradan lähtöpaikka sijaitsee 2 526 metriä merenpinnan yläpuolella.
Ennen syöksylaskuradan maalia rinteeseen yhtyy oikealta Piste Mont Lachaux -rinne ja syöksylaskuratojen maalit sijaitsevat 1 545 metriä merenpinnan yläpuolella yhteisellä maalialueella. Itse rinne päättyy 1 509 metriä merenpinnan yläpuolella Violettes Express -gondolihissin ala-asemalle.
Lääkärin omatunto

Lääkärin omatunto ("Magnificent Obsession") on Douglas Sirkin ohjaama yhdysvaltalainen Technicolor-värielokuva vuodelta 1954. Melodramaattisessa tarinassa lääketieteen opintonsa keskeyttänyt vauraan perheen playboy-poika (Rock Hudson) aiheuttaa välillisesti kaupungin lääkärin kuoleman, rakastuu tämän leskeen (Jane Wyman) ja päättää hyvittää tekonsa aloittamalla opintonsa uudelleen.
"Lääkärin omatunto" on uusintaversio John M. Stahlin 1930-luvun puolivälissä ohjaamasta, sekä alkuperäis- että suomenkieliseltä nimeltään samannimisestä elokuvasta, jossa näyttelevät Robert Taylor ja Irene Dunne.
Vastaanotto.
Elokuva oli suuri yleisömenestys, joka nosti sekä Sirkin että Rock Hudsonin kuuluisuuteen ja toi Jane Wymanille Oscar-ehdokkuuden. Tästä alkoi Sirkin, Hudsonin, tuottaja Ross Hunterin ja elokuvaaja Russell Mettyn menestyksekäs yhteistyö, joka jatkui seuraavaksi melodraamassa "Kaikki minkä taivas sallii" (1955).
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti ei elokuvasta vuonna 1992 innostunut eikä arvellut suurenkaan yleisön siitä pitävän: ”"Lääkärin omaatuntoa" pidetään varmasti nykyään uskomattomana roskana, jota kukaan itseään kunnioittava maanantaiseuralainen ei voi ottaa vakavasti.” Hänestä Hudson ja Wyman esittävät elokuvassa lähinnä itseään ja menevät vain mukaan melodramaattisen juonen pyörteisiin. Hän kehuu palvelijaa näyttelevän Agnes Mooreheadin roolityötä ja studiossa tehdyn elokuvan uskottavan näköisiä Sveitsi-kulisseja jaksossa, jossa päähenkilö hakee oppia Euroopasta.
Buddy Duress

Buddy Duress (oikealta nimeltään Michael C. Stathis; toukokuu 1985 Queens, New York – marraskuu 2023) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Duress opiskeli Robert Louis Stevenson Schoolissa Manhattanilla. Hän teki debyyttinsä Josh ja Benny Safdien elokuvassa "Heaven Knows What" ja esiintyi myös näiden elokuvassa "Good Time". Duress aloitti yhteistyönsä Safdien veljesten kanssa pian sen jälkeen kun oli saanut vapauttavan tuomion huumausaineisiin liittyneistä syytteistä. Hän jätti menemättä hoito-ohjelmaan kuuluneeseen sovittuun tapaamiseen ja oli tämän takia pidätettynä "Heaven Knows Whatin" New Yorkin elokuvajuhlien ensi-illan aikana. Duress sai työstään näyttelijänä hyviä arvosteluja, mutta hänen elämänsä jatkui huumeiden ja rikosten sävyttämänä. Hän oli monesti pidätettynä.
Duress teki muita esiintymisiä muun muassa elokuvissa "Person to Person" (2017), "The Great Darkened Days" (2018), "Beware of Dog" (2020) ja "Funny Pages" (2022). Hän kuoli eri huumausaineiden yhteiskäytön aiheuttamaan sydänpysähdykseen marraskuuussa 2023. Kuolemasta tiedotettiin julkisuuteen vasta helmikuussa 2024. Duress ehti ennen kuolemaansa esiintyä Jay Karalesin elokuvassa "Mass State Lottery", joka ei kuitenkaan ehtinyt ilmestyä hänen eläessään.
Jackie Loughery

Jackie Loughery (18. huhtikuuta 1930 Brooklyn – 23. helmikuuta 2024 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja missi.
Loughery varttui Flatbushissa ja kävi St. Francis Xavier Academy for Young Ladies -koulua. Hän voitti ensimmäisen Miss USA -kilpailun vuonna 1952. Loughery avusti Johnny Carsonia peliohjelmassa "Earn Your Vacation" (1954). Hän esiintyi Annien roolissa elokuvassa "The D.I." (1957). Vuonna 1958 Loughery meni naimisiin Jack Webbin kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1964. Loughery teki esiintymisiä myös muun muassa elokuvissa "Pardners" (1956), "Eighteen and Anxious" (1957) ja "The Hot Angel" (1958). Hän esiintyi lisäksi televisiosarjoissa, kuten "Judge Roy Beanissa" (1955–1956).
Vuodesta 1969 Loughery oli naimisissa liikemies Jack Schwietzerin kanssa, kunnes tämä kuoli vuonna 2009.
Säynätsalon Saarenpojat

Säynätsalon Saarenpojat (lyh. SSP) on säynätsalolainen urheiluseura. Se tarjoaa nuorille ja aikuisille harrasteliikuntaa. Yhdistyksen viimeaikaiseen lajivalikoimaan ovat kuuluneet salibandy ja melonta.
Historia.
Vahvasti työläispainotteiseen Säynätsalon teollisuusyhdyskuntaan oli perustettu oma työväen urheiluseura vuonna 1917, joka perustettiin uudelleen vuonna 1922 nimellä Säynätsalon Riento. Säynätsalo oli tuolloin jakautunut, paitsi vasemmiston sisäisesti, myös vasemmiston ja oikeiston kesken, joten oli luonnollista, että saarten porvaristo perusti oman urheiluseuransa.
Säynätsalon Saarenpojat perustettiin 1.3.1922 Säynätsalon VPK:n alaiseksi urheiluseuraksi. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin J.V. Rantahalme. Saarenpojat itsenäistyi omaksi järjestökseen helmikuussa 1927. Saman vuoden syyskuussa Säynätsalon Naisvoimistelijoista tuli järjestön alajaosto. Naisvoimistelijat itsenäistyivät omaksi yhdistyksekseen 1.5.1934 ja saivat SSP:lta alkupääomaksi 3500 markkaa. 
Suomen urheiluseurojen poliittisen jakautumisen seurauksena Säynätsalon Riento kuului TUL:iin ja Säynätsalon Saarenpojat vuodesta 1926 alkaen SVUL:iin. Riennon ja Saarenpoikien välit olivat pitkään kireät.
Ludwig Berger (säveltäjä)

Ludwig Berger (18. huhtikuuta 1777 – 16. helmikuuta 1839) oli saksalainen säveltäjä, pianisti ja pianopedagogi.
Berger opiskeli musiikkia Berliinissä Joseph Augustin Gürrlichin johdolla ja oli tuottelias säveltäjä jo parikymppisenä. Hän muutti Dresdeniin, jossa hänen läheisin ystävänsä oli taidemaalari Philipp Otto Runge. Pian Berger tapasi Muzio Clementin, jonka oppiin hän lähti Pietariin. Hän myös itse opetti jonkin aikaa pianonsoittoa Pietarissa. Hän meni naimisiin vuonna 1808, mutta hänen vaimonsa kuoli kymmenen kuukautta myöhemmin.
Bergerin oli poistuttava Pietarista Napoleonin sotaretken (1812) johdosta. Hän asui jonkin aikaa Tukholmassa ja suuntasi sitten Lontooseen. Vuodesta 1815 hän työskenteli pedagogina Berliinissä. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Felix Mendelssohn ja Fanny Mendelssohn. Berger piti viimeisen julkisen esiintymisensä pianistina vuonna 1814. Hänen uransa päätti käsivarren vaikea loukkaantuminen. Vuodesta 1816 Berger tunsi Wilhelm Müllerin, joka oli hänen tapaansa säännöllinen vieras Friedrich August von Staegemannin salongissa. Berger sävelsi laulusarjan "Die schöne Müllerin" (1816) ennen kuin Franz Schubert laati oman versionsa. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu kaikkiaan 160 yksinlaulua ja niiden lisäksi muun muassa pianosonaatteja, etydejä pianolle, kantaatteja sekä mieskvartettilauluja. Berger omaksui vaikutteita muun muassa John Fieldiltä. Useimmat Bergerin laulut ovat yksinkertaisia ja harrastelijaesityksiin suunnattuja.
Berger perusti vuonna 1819 Bernhard Kleinin, Gustav Reichardtin ja Ludwig Rellstabin kanssa Jüngere Berliner Liedertafel -mieskuoron.
Ludwig Berger

Ludwig Berger voi viitata seuraaviin henkilöihin:
The Code (kappale)

The Code () on sveitsiläisen laulajan Nemon esittämä kappale, joka julkaistiin 29. helmikuuta 2024. Nemo edusti kappaleella Sveitsiä vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmön kaupungissa Ruotsissa. Hän voitti kilpailun saaden yhteensä 591 pistettä, joista 226 yleisöltä ja 365 raadeilta.
Nemo kirjoitti kappaleen yhdessä Benji Alasun, Lasse Midtsian Nymannin ja Linda Dalen kanssa.
Auringon häät

Auringon häät on Marjorien toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Se on musiikillisesti lähempänä akustisempaa ja perinteisempää suomalaista iskelmää kuin laulajan esikoisalbumi "Huone 213".
Sisältö.
Albumin kappaleista kaksi on coverkappaleita: ”Yksinäinen huone” on käännös Cris Owenin laulusta ”Gör det någonting” ja ”Ikävä” on puolestaan Pave Maijasen vuoden 1990 soololevyllään levyttämä hittikappale. Albumilla oli myös tarkoitus julkaista suomenkielinen versio K. D. Langin ”Constant Craving” -kappaleesta, mutta tekijänoikeusongelmien vuoksi kappale jäi pois albumilta.
Albumin kappaleiden kirjoittamiseen ja soittamiseen osallistui monia nimekkäitä muusikoita ja lauluntekijöitä, kuten Heikki Salo, Kari Pesonen, Janne Louhivuori ja Anssi Nykänen. Useissa kappaleissa on kuultavissa Puolikuu-yhtyeen tyylistä 1990-luvun alkupuoliskon akustista popiskelmää, mikä selittyy osittain yhtyeen laulaja Kari Pesosen kirjoittamilla kappaleilla. Puolikuu on sittemmin myös itse levyttänyt Pesosen kirjoittaman ”Aika kulkee meitä vastaan” levyllään "Onko taivas korkealla" vuonna 2011.
Marjorie on kertonut omistaneensa kappaleen ”Kun laulu hiljenee” M/S Estonian onnettomuuden uhreille.
Julkaisu.
Albumi julkaistiin 28. lokakuuta 1994. Samana iltana Marjorie esiintyi Let’s Eppelinin, Veltto Virtasen ja Moog Konttisen kanssa "Kas nythän on joulu"-konserttikiertueen avajaiskeikalla Jyväskylän Topikatti-ravintolassa. Marjorie esitti konsertissa uuden albumin kappaleet ”Yöllä uimaan”, ”Aika kulkee meitä vastaan”, ”Kun laulu hiljenee”, julkaisematta jääneen K. D. Lang -versioinnin ”Kaipuun jälkeen” sekä kappaleet ”The Battle of Evermore”, ”I’m Not in Love” ja ”Proud to Be (a Honky Woman)”.
Böningh

Böningh tai Böning on vanha ("uradel") saksalainen aatelissuku Westfalenista tai Pommerista. Yksi suvun haaroista aateloitiin Suomen ritarihuoneeseen numerolla 205 nimellä von Böningh. Suomessa aateloitu sukuhaara sammui 11. toukokuuta 1891.
Historiaa.
Rykmentinmajoitusmestari Brix Böningh naturalisoitiin Ruotsin Ritarihuoneeseen 21. heinäkuuta 1652, mutta häntä ei introdusoitu. Hän kuoli neljä vuotta myöhemmin ilman miespuolisia perillisiä. Saksalaistaustainen suku saapui Suomeen Liivinmaan kautta. Yksi suvun haaroista lisättiin Suomen ritarihuoneeseen numerolla 205, kun Tallinnan kauppa-asiamies Gustav Fredrik Böning pyysi aateluutensa uudistamista, johon sisältyi hänen naturalisoimisensa ja introduktionsa Suomen Ritarihuoneeseen. Hänen pyyntönsä hylättiin, mutta samalla korostettiin, että hänet voidaan ylentää aatelisarvoon suomalaisen aatelistaustansa ja muut ansionsa huomioiden. Böning aateloitiin 3. tammikuuta 1839, ja hänet otettiin virallisesti Suomen Ritarihuoneen jäseneksi 8. toukokuuta 1840 von Böningh -nimellä.
Suomalainen aatelissukuhaara sammui 11. toukokuuta 1891 Gustav Fredrik (von) Böninghin pojan kollegioneuvos Reinhold Brix von Böningh kuoltua."
Stefan I Mușat

Stefan I Mușat oli Moldavian ruhtinas vuosina 1394–1399.
Veljiensä tavoin Stefan sopi alistuvansa Puolan Jagellon vasalliksi. Tästä suuttuneena Unkarin kuningas Sigismund Luxemburgilainen hyökkäsi Moldovaan, mutta Stefan torjui hyökkäyksen.
Europapa

Europapa on alankomaalaisen laulajan ja rap-artistin Joost Kleinin esittämä kappale, joka julkaistiin 29. helmikuuta 2024. Klein edusti kappaleella Alankomaita vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale pääsi toisesta semifinaalista jatkoon saatuaan yhteensä 182 pistettä. Se ei kuitenkaan esiintynyt finaalissa, koska Alankomaat diskattiin kilpailusta laulajan epäasiallisen käytöksen vuoksi.
Ram Chandra Poudel

Ram Chandra Poudel (; s. 6. lokakuuta 1944) on nepalilainen poliitikko ja maan presidentti vuodesta 2023.
Poudel kasvoi maanviljelijäperheessä. Hän osallistui politiikkaan jo opiskelijana, ja istui vankilassa 14 vuoden ajan useassa pätkässä vuosien 1961 ja 2006 välillä, koska tavoitteli monipuoluedemokratiaa.
Nepalin presidentin rooli on lähinnä seremoniallinen.
Niklas Nikkilä

Niklas Nikkilä (s. 29. maaliskuuta 2005 Lahti) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä.
Ura.
Seuraura.
Nikkilä on Pelicansin kasvatti. Kaudella 2022–2023 hän puki yhteen SM-liigan runkosarjaotteluun marraskuussa 2022, kun Patrik Bartošák oli sivussa. Nikkilä ei kuitenkaan saanut peliaikaa.
Kesäkuussa 2023 Nikkilä teki Pelicansin kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän lähti kauteen 2023–2024 joukkueen kolmantena maalivahtina Jussi Olkinuoralle ja Jasper Patrikaiselle. Olkinuoran lähdettyä ja Patrikaisen loukkaannuttua Pelicansin maalivahtiosasto täydentyi Johan Gustafssonilla ja Niklas Kokolla. Nikkilä aloitti kauden seuran U20-joukkueessa. Hän pelasi kauden aikana kahdessa SM-liigaottelussa. Nikkilä teki liigadebyyttinsä 28. helmikuuta 2024 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan, kun Niklas Kokko oli sairastunut. Nikkilä vaihdettiin Pelicansin maalinsuulle Johan Gustafssonin tilale ottelun kolmanteen erään, kun HIFK johti ottelua lukemin 4–1. Hän torjui erän aikana neljä kertaa ja päästi kaksi maalia. Pelicans hävisi ottelun lopulta lukemin 6–1. Ensimmäisen SM-liigaottelunsa aloittavana maalivahtina Nikkilä pelasi seuraavana päivänä, karkauspäivänä 29. helmikuuta 2024 vieraissa Tapparaa vastaan, jolloin sekä Gustafsson että Kokko olivat sivussa kokoonpanosta. Pelicansin luukkuvahtina toimi toinen U20-joukkueen maalivahti Jasper Lattu. Nikkilä torjui Pelicansin 2–1-tappioon päättyneessä ottelussa kymmenen kertaa.
Alkukaudella 2024–2025 Nikkilä ei pelannut otteluakaan, kunnes helmikuussa 2025 Pelicans lainasi hänet loppukaudeksi Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Hän pelasi siellä kolme runkosarja- ja kolme karsintasarjan ottelua. Kaudeksi 2025–2026 Nikkilä siirtyi jatkamaan Mestis-pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Kokkolan Hermekseen.
Maajoukkueura.
Nikkilä on pelannut neljä poikien maaottelua.
Muuta.
Nikkilä on maininnut idolikseen Andrei Vasilevskin.
Lenni Tiihonen

Lenni Tiihonen (s. 19. huhtikuuta 2004 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Saimaan Palloa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Tiihonen pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Tiihonen on Espoo Bluesin kasvatti. Hän voitti kauden 2021–2022 Kiekko-Espoossa U18 Suomen-mestaruuden. Kaudeksi 2023–2024 Tiihonen 2+1-vuotisen juniorisopimuksen Saimaan Pallon SM-liigajoukkueen kanssa. Hän aloitti kauden seuran U20-joukkueessa. Tiihonen teki liigadebyyttinsä 28. helmikuuta 2024 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Hänet merkittiin SaiPan 13. hyökkääjäksi. Tiihonen sai ottelussa jääaikaa lopulta vain 42 sekuntia. Seuraavassa ottelussa 1. maaliskuuta 2024 Mikkelin Jukureita vastaan hänet merkittiin nelosketjun oikeaan laitaan Rasmus Ruususen ja Miro Tauslahden viereen. Tiihonen sai ottelussa jääaikaa 3.30 minuuttia. Hän teki myös liigauransa avausmaalin. Hän pelasi SM-liigassa kauden aikana lopulta kuusi runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2.
Kauden 2024–2025 Tiihonen pelasi lähes kokonaan SaiPan U20-joukkueessa, jossa hän teki 38 runkosarjaottelussa tehot 31+22=53. Tiihonen voitti koko U20 SM-sarjan maalipörssin ja hänet palkittiin Arto Javanainen -palkinnolla. Hän sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain KooKoon Manu Mäkelä. Tiihonen voitti myös SaiPan sisäisen tehotilaston lukemalla +17. Hän pelasi SM-liigassa kauden aikana yhden ottelun. Toukokuussa 2025 SaiPa tiedotti käyttäneensä Tiihosen sopimuksessa olleen option ja tehneen vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Kaarisulkasaniainen

Kaarisulkasaniainen ("Nephrolepis exaltata") kuuluu saniaisten kallioimarrekasvien heimoon. Sitä esiintyy luonnostaan trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Kaarisulkasaniainen kuuluu sulkasaniaisten sukuun ja on kasvutavaltaan rehevä. On myös suosittu huonekasvi sen kauniiden, vihreiden lehtien ansiosta. Se viihtyy kosteassa, varjoisassa ympäristössä ja voi kasvaa sekä maassa että ruukuissa. Kasvi lisääntyy itiöiden avulla ja sitä voidaan myös lisätä jakamalla kasvuston juuria.
Dorothy Richardson

Dorothy Miller Richardson (1873 Abingdon, Britannia –1957) oli englantilainen kirjailija. Hänen merkittävin teoksensa on 12 osasta koostuva "Pilgrimage", joka ilmestyi alkujaan yksittäisinä kirjoina ja vuonna 1938 neliosaisena yhtenäisenä teoksena, johon hän vielä toisen maailmansodan jälkeen kirjoitti kesken jääneen kolmannentoista osan. Häneen liitetään ensimmäisenä termi tajunnanvirta, jota sanaa hän itsekin käytti. Richardson on jäänyt henkilönä tuntemattomaksi, ja hänestä tiedetään aika vähän, sillä hän ei paljastanut julkisuuteen asioita omasta elämästään.
Keskiluokkaiseen perheeseen syntyneen Richardsonin isä menetti omaisuutensa lähes kokonaan, ja perhe muutti Lontooseen. Richardson kävi siellä John Ruskinin aatteista vaikutteita saanutta koulua. Perheen taloustilanne heikkeni edelleen, ja Richardson lähti 17-vuotiaana työelämään, ensin kotiopettajaksi Saksaan, sitten opettajaksi Englantiin ja vihdoin hammaslääkärin vastaanottovirkailijaksi. Kirjallisen uransa hän aloitti kirjoittamalla artikkeleita pieniin aikakauslehtiin. Ennen " Pilgrimagea" hän kirjoitti 1908–1914 pieniä kirjoitelmia "Saturday Review" -lehteen.
Richardson ja taiteilija Alan Odle avioituivat 1917. Kynä- ja mustepiirroksia tehnyt Odle ei elinaikanaan saanut taiteilijana huomiota, mutta sittemmin hänestä on tullut keräilijöiden kiinnostuksen kohde. Odlella oli merkittävä vaikutus Richadsonin kirjailijantyöhön, ja heillä oli paljon samanlaisia ajatuksia kirjallisuudesta ja taiteesta. He asuivat talvet Cornwallissa ja kesät Lontoossa. Vuodesta 1939 Odlen kuolemaan vuoteen 1948 he asuivat pysyvästi Cornwallissa, josta Richardson muutti 1954 hoitokotiin Kentiin.
Sumikko Gurashi

Sumikko Gurashi (; ) on japanilaisen San-X-yrityksen tavaramerkki, joka koostuu 15 maskotin ryhmästä. Kullakin maskotilla on oma taustatarinansa ja persoonansa, mutta ne kaikki ovat ujoja tai pitävät hiljaiselämästä. Monilla hahmoista on epävarmuuksia, jotka saavat ne näkemään itsensä tai maailman negatiivisesti. Sumikko Gurashi julkistettiin vuonna 2012 ja on Rilakkuman jälkeen San-X:n toiseksi suosituin tuotemerkki.
Sumikko Gurashista on tehty kolme anime-elokuvaa, jotka ilmestyivät Japanissa vuosina 2019, 2021 ja 2023. Ensimmäinen niistä tuotti lipputuloissa yhteensä 1,4 miljardia jeniä ja toinen ensimmäisten kolmen päivän aikana noin 250 000 jeniä.
Vuonna 2023 ilmoitettiin Sumikko Gurashi -teemaisten popup-kahviloiden avaamisesta. Kahvilat avattiin viiteen suureen japanilaiseen kaupunkiin.
Neljä huolenaikaa

Neljä huolenaikaa on Huoran neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 15. maaliskuuta 2024 Sakara Recordsin kautta.
Täyttä elämää (Marjorien albumi)

Täyttä elämää on Marjorien kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1998. Albumilla Marjorie poikkeaa ensimmäistä kertaa aikaisempien levytystensä pop-linjasta ja hyödyntää klassisen laulajan taustaansa esimerkiksi Theo Mackebenin oopperalaulussa ”Warum”.
Tietoa.
Albumin kappaleista suurimman osan on säveltänyt Jokke Seppälä, joka myös tuotti albumin. Nimikkolaulu ”Täyttä elämää” syntyi alun perin Costa Rica -kahvimerkin mainokseen, jonka suosion johdosta mainospätkästä kasvoi kokonainen laulettu kappale ja sitä myötä albumi.
Albumilla Marjorie laulaa suomeksi, englanniksi, saksaksi ja italiaksi. Kappale ”Arrivederci amore mio” on nimestään huolimatta alkujaan suomalainen sävellys, jonka italiankielisen käännöksen teki tunnettu italialainen sanoittaja Franco Migliacci. Suomeksi kappaleen levytti alun perin Virve Rosti.
Caroline Polachek

Caroline Elizabeth Polachek (s. 20. kesäkuuta 1985 New York City, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja tuottaja.
Polacheck tuli tunnetuksi jäsenenä indiebändi Chairliftissä, hän on myös työskenellyt Ramona Lisa ja CEP taiteilijanimien alla ennen kuin alkoi julkaisemaan musiikkia itsenään vuonna 2019. Polachek on myös kirjoittanut ja tuottanut musiikkia monille artisteille kuten Charlie XCX:lle, Blood Orangelle ja Beyoncélle.
Ura.
Polachek syntyi New Yorkissa Yhdysvalloissa vuonna 1985. Hänen molemmat vanhempansa ovat tutkijoita. 
Hänen uransa alkoi 2000-luvun alussa indiebändi Chairliftissä. Polachek perusti bändin sen aikaisen poikaystävänsä muusikko Aaron Pfenningin kanssa vuonna 2005 heidän opiskellessaan University of Coloradossa. Polachek aloitti soolouransa vuonna 2017 Chairliftin hajottua.
Hänen debyyttialbuminsa "Pang" julkaistiin 18. lokakuuta 2019. Levyltä julkaistiin ensimmäinen single "Door" kesäkuussa 2019. Polachek julkaisi "Standing at the Gate: Remix Collection" remix -albumin vinyylevynä 16. huhtikuuta 2021. Albumi sisältää muokattuja versioita "Pangin" kappaleista sekä coverin The Corrsin kappaleesta "Breathless". Albumin remixejä olivat tekemässä Toro Y Moi, A. G. Cook, George Clanton ja oklou.
Polachekin toinen studioalbumi "Desire, I Want to Turn Into You" julkaistiin 14. helmikuuta 2023. Albumin julkaisua edelsi single "Welcome to My Island". Albumista julkaistiin deluxe-versio, "Desire, I Want to Turn Into You: Everasking Edition" 14. helmikuuta 2024"." Levyä tuki samana vuonna Spiraling -kiertue. Kiertue käsitti 70 konserttia kautta Euroopan ja Pohjois-Amerikan.
Polachek esiintyi Helsingissä Flow Festival -musiikkifestivaalissa vuoden 2023 elokuussa.
Palkinnot ja menestys.
Polachek on ollut ehdolla Grammy -gaalassa kahdesti. Ensimmäisen kerran hän oli ehdolla vuoden 2014 gaalassa työstään tuottajana ja kirjoittajana Beyoncén "Beyoncé" (2013) albumilla. "Desire, I Want to Turn Into You" levy oli ehdolla Best Engineered Album, Non-Classical kategorioissa vuoden 2024 gaalassa.
Polachek oli ehdolla vuoden kansainväliseksi artistiksi vuoden 2024 Brit Awards -gaalassa.
Pakettien katoaminen

Pakettien katoaminen () tarkoittaa tilannetta, jossa yksi tai useampi IP-paketti ei saavuta päämääränsä. Pakettien katoamiseen voi vaikuttaa esimerkiksi ruuhka tai bittivirhe, jonka vuoksi paketti on hylätty vaurioituneena. Pakettien katoamista mitataan usein prosenttimääränä suhteessa kaikkien lähetettyjen pakettien määrään.
TCP-protokolla tunnistaa pakettien katoamisen ja lähettää uusia pyyntöjä varmistaakseen luotettavan tiedonsiirron.
Reaaliaikaisissa sovelluksissa pakettien katoaminen voi vaikuttaa negatiivisesti käyttäjien käyttökokemukseen. Kuitenkin joissain käyttötarkoituksissa, kuten videopuheluissa ja DNS-kyselyissä, nopeus on usein tärkeämpää kuin kaikkien pakettien vastaanottaminen. Tämän takia esimerkiksi suosituimmat videopuhelupalvelut Zoom (ohjelmisto), Google Meet ja Microsoft Teams käyttävät TCP:n sijaan UDP-protokollaa.
Carrie Hamilton

Carrie Hamilton (5. joulukuuta 1963 New York – tammikuu 2002) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hamilton oli Carol Burnettin ja Joe Hamiltonin kolmesta lapsesta vanhin. Hän esiintyi muun muassa "Fame"-sarjassa Reggie Higginsin roolissa sekä elokuvissa "Tokyo Pop" ja "".
Hamilton kärsi päihderiippuvuudesta. Hän kuoli tammikuussa 2002 keuhkokuumeeseen, joka ilmeni aivoihin levinneen keuhkosyövän komplikaationa. Vuonna 2014 hänen äitinsä julkaisi häntä käsittelevän kirjan "Carrie and Me: A Mother-Daughter Love Story". Hamiltonin sisaruksista Erin Hamilton on luonut uran laulajana.
Destin (Florida)

Destin on kaupunki Yhdysvalloissa Floridan osavaltiossa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa Destinissä oli 13 931 asukasta. Kaupunki sijaitsee Okaloosan piirikunnassa. 
Destin perustettiin kalastuskylänä, ja siitä on tullut sittemmin suosittu lomapaikka. Kesäisin kaupungin väkiluku nousee kaksin- tai kolminkertaiseksi. Kalastus on nykyäänkin tärkeä osa kaupungin taloutta: Destinin kalastuslaivasto on koko maan suurin.
Väestö.
Vuonna 2020 Destinin 13 931 asukkaasta valkoisia oli 86,2 %, mustia 3,9 %, aasialaisia 0,8 % ja alkuperäisasukkaita 0,1 %. Asukkaista 6,8 % kuului kahteen tai useampaan rotuun. 16,3 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 12,8 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Ingmar Bengtsson

Ingmar Bengtsson (2. maaliskuuta 1920 Tukholma – 3. joulukuuta 1989) oli ruotsalainen musiikkitieteilijä ja pianisti.
Bengtsson opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa pianonsoittoa vuosina 1937–1940 ja sai vielä vuoteen 1943 asti opetusta Gottfrid Boonilta. Bengtsson piti ensikonserttinsa vuonna 1942 ja jatkoi aktiivista esiintymistä pianistina vuoteen 1953. Hän muun muassa säesti yksinlaulajia. Bengtsson oli vuonna 1947 Baselissa, jossa opiskeli sekä Schola Cantorum Basiliensisissa että Jacques Handschinin johdolla. Musiikkitieteelliset opintonsa hän suoritti Uppsalan yliopistossa, jossa häntä opettivat Carl-Allan Moberg ja Sven E. Svensson. Bengtsson sai filosofian lisensiaatin arvon vuonna 1945 ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1955. Väitöskirja käsitteli Johan Helmich Romania ja tämän soitinmusiikkia. Väitöskirjassaan Bengtsson tutki teosten autenttisuutta käsikirjoitus- ja muotoanalyysien avulla. Vuonna 1961 hänestä tuli Uppsalan yliopiston musiikintutkimuksen, vuonna 1969 musiikkitieteen professori. 
Bengtsson työskenteli musiikkikriitikkona "Svenska Dagbladetissa" vuosina 1943–1959. Kirjoissaan hän tarkasteli usein musiikkipedagogisia kysymyksiä, esityskäytäntöjä ja uutta musiikkia. Bengtssonin julkaisujen joukossa ovat "Från visa till symfoni" (1947) ja musiikkitieteen kattava yleisteos "Musikvetenskap" (1973). Bengtsson toimi vuosina 1948–1950 Fylkingenin puheenjohtajana. Hänelle myönnettiin Medaljen för tonkonstens främjande vuonna 1974 ja Tegnérpriset vuonna 1983. Vuonna 1992 Ruotsin kuninkaallinen musiikkiakatemia alkoi jakaa Bengtssonin mukaan nimettyä palkintoa.
Rozetka

Rozetka () on ukrainalainen verkkokauppa, joka lukeutuu liikevaihdolla mitattuna maansa suurimpiin verkkokauppoihin. Yrityksen kotipaikka on Kiova. Vuoden 2022 liikevaihto oli 18,388 miljardia Ukrainan hryvniaa (UAH) ja nettovoitto 0,1191 miljardia hryvniaa. Yrityksen palveluksessa oli tuolloin 923 henkeä. 
Venäjän hyökkäyssodan alkaminen merkitsi Rozetkalle myynnin rajua putoamista. Kuukausimyynti romahti noin 4 miljardista Ukrainan hryvniasta (106,6 milj. USD) 23 miljoonaan hryvniaan (612 921 USD). Työntekijöiden palkkoja pudotettiin rajusti ainakin joksikin aikaa. Maaliskuun 2022 jälkeen yrityksen kyky jatkaa toimintaansa oli epävarmaa. Notkahduksesta kuitenkin toivuttiin, ja vuonna 2023 Rozetka avasi jo 40 uutta fyysistä myymälää. 2024 tammikuussa Rozetkalla oli yhteensä Ukrainassa 116 toimipaikkaa, jotka toimivat sekä myymälöinä että verkko-ostosten jakeluterminaaleina. Vuonna 2019, ennen koronaepidemiaa, yrityksellä oli palveluksessaan noin 4 000 työntekijää. Tuolloin yrityksellä oli vain seitsemän fyysistä myymälää, mutta esimerkiksi 600 hengen laajuinen puhelinpalvelu (call center). Verkko-ostokset toimitettiin asiakkaille ainoastaan postitoimipaikkojen (Ukrpošta, Nova pošta ja Meest) kautta. Kun yritys ryhtyi jakelemaan tilauksia myös omista toimipisteistään, niitä perustettiin voimakkaasti lisää. 
Rozetkan perustivat vuonna 2005 Vladyslav Tšetšotkin () ja hänen vaimonsa Iryna Tšetšotkina () elektroniikan ja kodinkoneiden verkkokauppana. Sittemmin yrityksen tuotevalikoima on laajentunut huomattavasti. Vuonna 2018 Rozetka ja eteläafrikkalaiseen Naspers-monialakonserniin kuulunut EVO, joka oli Ukrainan suurimpiin lukeutuvan Prom.ua-markkinapaikan taustayritys, yhdistivät voimansa Ukrainan johtavan Rozetka-EVO -verkkokauppakonsernin perustamiseksi. Maaliskuussa 2023 Rozetka avasi verkkokaupan myös Puolaan.
Katja Mäntyniemi

Katja Mäntyniemi (o.s. Lindgren, s. 1979 Ruotsi) on kauhajokelainen kahvilayrittäjä. Hän tuli tunnetuksi "Koko Suomi leipoo" -ohjelmasta ja perusti Kauhajoelle oman vohvelikahvilan vuonna 2021. Mäntyniemi on todennäköisesti Suomen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kahvilayrittäjänä toimiva romaninainen.
Elämä.
Katja Mäntyniemi on viettänyt lapsuutensa ja nuoruutensa Nokialla. Aikuisiällä hän muutti Etelä-Pohjanmaalle, josta hänen äitinsä suku on kotoisin.
Mäntyniemi oli jo lapsena innostunut leipomisesta. Hänen sukulaisissaan oli paljon kokeneita leipojia ja ruoanlaittajia ja leipomiseen kannustettiin. Vuonna 2020 Katja Mäntyniemi valittiin 500 hakijan joukosta "Koko Suomi leipoo" -ohjelman kuudennen tuotantokauden 12 kilpailijan joukkoon. Oman kahvilan hän avasi Kauhajoen keskustaan lokakuussa 2021.
Mäntyniemi osallistui lapsena vuoden 1991 Tenavatähti-kilpailuun ja pääsi finaaliin.
Let’s Eppelin

Let's Eppelin on vuonna 1990 Jyväskylässä perustettu rockyhtye, joka soittaa Led Zeppelinin musiikkia. Yhtye on maailman neljänneksi vanhin edelleen toimiva Led Zeppelin -tribuuttibändi.
Historiaa.
Let's Eppelin soitti ensimmäisen keikkansa Ravintola Ilokivessä 8.5.1990. Esiintymisen piti olla ainutkertainen, mutta lopulta yhtye päätyi jatkamaan esiintymisiä. Let's Eppelin esiintyi etenkin 1990-luvun aikana runsaasti niin kotimaan festivaaleilla kuin muutaman kerran ulkomaillakin.
Yhtye on esiintynyt lähes parin vuosikymmenen ajan uudenvuodenaattona jyväskyläläisessä Ravintola Popparissa.
Lähteet.
Viitteet.
Pilgrimage

Pilgrimage tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Dokka

Dokka on taajama Nordre Landin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 3,4 neliökilometriä ja asukasluku 2 928 vuonna 2023.
Åmotin kirkko (Nordre Land)

Åmotin kirkko () on Nordre Landin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen kahdeksankulmainen kirkko vuodelta 1823.
Østsinnin kirkko

Østsinnin kirkko () on Nordre Landin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1877.
Haugnerin kirkko

Haugnerin kirkko () on Nordre Landin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1950.
Lunden kirkko (Nordre Land)

Lunden kirkko () on Nordre Landin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1769.
Lunden kirkko

Lunden kirkko voi tarkoittaa seuraavia:
Trygve Rønningen

Trygve Rønningen (s. 7. kesäkuuta 1968 Dokka) on norjalainen toimittaja ja televisiojuontaja, joka aloitti uransa "Oppland Arbeiderbladissa" vuosina 1988–1989 sekä "VG":ssä vuonna 1990. Hän työskenteli TV 2 -kanavalla sen perustamisesta 1991 lähtien ja juonsi useita ohjelmia, muun muassa "Big Brotheria" ja "Jeopardy"-tietokilpailua. Vuonna 2000 hän lähti TV 2:lta uuden kanavajohtajan kanssa muodostuneiden erimielisyyksien vuoksi ja työskenteli sen jälkeen ohjelmapäällikkönä P4-radiokanavalla 2003–2006, TV3:lla ja Viasatilla 2006–2011, tuotantoyhtiö Mastiffin toimitusjohtajana 2011–2013, P4-kanavan johtajana 2014–2015 ja MTG Norgen hallintojohtajana 2015–2016. Vuonna 2017 hän palasi TV 2:lle kanavajohtajan ominaisuudessa.
Mexicat

Mexicat olivat chichimeekkeihin kuulunut ryhmä, joka asui asteekkien valtakaudella Meksikon laaksossa. He olivat omien kertomustensa mukaan tulleet laaksoon pohjoisen ja etelän kautta. He omaksuivat laaksossa aiemmin asuneilta ihmisryhmiltä nahuatlin kielen. Meksikot liittoutuivat joidenkin toisten ihmisryhmien kanssa ja tämä liittouma valvoi muita alueen ihmisryhmiä. Meksikon laaksossa ja sitä ympäröineillä vuorten rinteillä alettiin viljellä maata 600 ekr. Tuolloin alueella rakennettiin kastelukanavia. Mexicoja oli palkkasotureina Chulhuacánin kaupunkivaltiossa.
Linn T. Sunne

Linn Tormodsdatter Grøndahl Sunne (s. 2. joulukuuta 1971 Kongsberg) on norjalainen opettaja ja lasten- ja nuortenkirjailija. Vuodesta 2019 hän on toiminut Nordre Landin varapormestarina. Hän edustaa työväenpuoluetta.
Pilgrimage (Dorothy Richardsonin kirja)

Pilgrimage on englantilaisen kirjailijan Dorothy Richardsonin romaanisarja, joka ilmestyi yksittäisinä kirjoina vuodesta 1915 ja yhtenäisenä laitoksena 1938. Teos oli ensimmäinen, jonka yhteydessä puhuttiin tajunnanvirrasta, jota termiä hän itsekin käytti. Kirjaa ei kuitenkaan tunneta laajemmin, ei Englannissakaan, ja se on jäänyt syrjään modernismin kaanonista. Ville-Juhani Sutinen pohtii artikkelissaan "Parnassossa" syytä syrjimiseen: ehkä sen valtava koko: ilmestyttyään yhtenäisenä laitoksena 1938 se oli neliosainen, liki 2 000-sivuinen. Tai sitten syynä oli ehkä Richardsonin myönteinen suhtautuminen Saksaan, johon tuolloin, 1900-luvun alkupuolella, suhtauduttiin Englannissa torjuvasti. Syynä saattoi olla myös sukupuoli, sillä naisesta ei ehkä nähty olevan romaanin uudistajaksi.
Kirja kertoo Miriam Hendersonin kasvamisesta itsenäiseksi naiseksi 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa, vuoteen 1915. Teos jakautuu 12 "kirjaan" ja niiden jälkeiseen epilogiin "March Moonlight", joka Richardsonilta jäi kesken. Ensimmäinen romaani, "Pointed Roofs", ilmestyi 1915, kahdestoista "Dimple Hill" vuonna 1938. Richardson piti kirjoja yhden kirjan lukuina, mutta käytännön syistä ne ilmestyivät erillisinä. Sutinen perustelee sitä sillä, että yksittäiset kirjat eivät ole tasapainoisia, mutta kokonaisuus muodostaa tasapainon. "Pilgrimagessa" ei korostu juonellinen toiminta vaan päähenkilön Miriamin ajatukset. Richardson saattaa kuvata monta sivua Miriamin ajatuksia siitä, miten hiukset pitää kammata.
Richardson tunsi monien modernistien tuotantoa, mutta vaikuttajakseen hän sanoo Henry Jamesin myöhäistuotannon. Aikalaistaan Virginia Woolfia Richardson ei mainitse, vaikka tämä vilkkuu rivien välistä. Richardson ei halunnut arvioida Woolfin viimeistä romaania "Vuodet", koska tunsi aina jääneensä tämän varjoon.
"Pilgrimage" ei ole ulkoisesti elämäkerrallinen vaan Sutisen mukaan sisäinen omaelämäkerta. Hän kirjoitti "Saturday Review" -lehteen ja oli täyttänyt neljäkymmentä "Pilgrimagen" alkaessa ilmestyä. Viimeisen osan ilmestyttyä hän oli 65-vuotias. Teoksen yhteydessä on esitetty kysymys sen autofiktiivisyydestä. Sutisen mukaan se ei ole räikeän julistavasti" omaelämäkerrallinen, mutta Richardsonia voi kuitenkin pitää autofiktion isoäitinä. Monia henkilöhahmoja on tunnistettavissa: Hypo Wilson on karikatyyri H. G. Wellsistä. Teoksen osa "Dawn's Left" käsittelee Miriamin ja Hypon suhdetta. Nimissä on yleensä jokin vihje alkuperäisestä henkilöstä.
Vuoden 1938 julkaisua kriitikot lukivat yhtenäisenä, ja ihmeteltiin, kun teos jäi kesken, sillä "Dimple Hill" ei vetänyt teemoja yhteen vaan loppu jäi auki, odottamaan vielä yhtä suunniteltua osaa. "March Moonlight" ilmestyi Richardsonin kuoleman jälkeen keskeneräisenä. Sen lopussa Miriam on saanut valmiiksi esikoisromaaninsa.
Slime Rancher

Slime Rancher on ensimmäisen persoonan elämän simulaatioseikkailuvideopeli, jonka on kehittänyt ja julkaissut amerikkalainen indie-studio Monomi Park. Peli julkaistiin ennakkoversiona tammikuussa 2016, ja se julkaistiin virallisesti Windowsille, macOS:ille, Linuxille ja Xbox Onelle 1. elokuuta 2017.
Paholaisen enkelit

Paholaisen enkelit ("The Tarnished Angels") on Douglas Sirkin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1957. William Faulknerin romaaniin perustuva mustavalkoinen melodraama kertoo 1930-luvun lama-aikana Yhdysvaltoja kiertävän taitolentäjän perheestä ja sen kanssa ystävystyvästä lehtimiehestä. Pääosissa näyttelevät Rock Hudson, Robert Stack, Dorothy Malone ja Jack Carson.
Vastaanotto.
Mikael Fränti tunnusti elokuvan tv-esityksen alla "Helsingin Sanomissa" vuonna 1992, että elokuva on parempi kuin hän muistikaan. Hänestä se kuvaa tarkasti 1930-luvun pulavuosien tunnelmaa ja kolmiodraaman henkilöhahmot ovat realistisen raadollisia, toisin kuin Sirkin muissa melodraamoissa. "Tv-maailma"-lehdessä vuonna 2024 Pertti Avola kirjoitti "Paholaisen enkelien" osoittautuneen Sirkin parhaimpiin ja verevimpiin kuuluvaksi melodraamaksi, jota myös kirjailija Faulkner piti parhaana oman tarinansa elokuvasovituksista. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä.
Rubí (1731)

Rubí oli Espanjan laivaston vuonna 1731 palvelukseen otettu kaksikantinen 66-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Pasajesista. Se otettiin palvelukseen 31. heinäkuuta 1731.
Palvelus.
Alus lähti tammikuussa 1730 Cornejon seitsemän linjalaivan laivueessa Santanderista. Alus saapui marraskuussa laivueen mukana Ferroliin, mistä se lähti 20. huhtikuuta 1731 edelleen laivueeseen liitettynä Barcelonaan päällikkönään Diego de Landa. Barcelonassa laivue liitettiin Marqués de Marin laivastoon. Lokakuussa se suojasi laivaston mukana joukkojenkuljetussaattueen Livornoon. Alus saapui 30. marraskuuta Cádiziin. Se siirrettiin 18. toukokuuta 1732 huollettavaksi La Carracaan.
Kesäkuussa 1732 alus lähti Cádizista Cornejon laivastossa Oranin sotaretkelle. Se suojasi elokuussa Cádizista "Infanten", "Gallo Indianon", fregatti "Pingue Pópulon" kanssa 17 rahtialuksen saattueen Veracruziin päällikkönään Rodrigo de Torres. Saattueeseen kuului vielä linjalaiva "Lanfranco", joka oli varustettu kaapparikirjalla. Saattue oli 14. syyskuuta Puerto Ricossa, mistä se jatkoi 20. syyskuuta Veracruziin. Saattue saapui 24. lokakuuta Veracruziin. Alus suojasi 25. toukokuuta 1733 Veracruzista "Infanten" ja "Gallo Indianon" kanssa 16 rahtialuksen saattueen Havannaan, jonne saavuttiin 24. kesäkuuta. Alus suojasi 13. heinäkuuta Havannasta "Infanten", "Áfrican" ja "Gallo Indianon" kanssa 19 jalometalleja ja -kiviä kuljettaneen rahtialuksen saattueen Cádiziin. Alus upposi 15. tammikuuta myrskyssä Bahaman kanavassa 80 mailia etelään Florida Keysistä.
James Garner (jalkapalloilija)

James David Garner (s. 13. maaliskuuta 2001 Birkenhead) on englantilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia.
Garner on 182 senttimetriä pitkä ja pelaa puolustavana keskikenttäpelaajana. Hän pystyy pelaamaan myös monia muita paikkoja kuten oikeaa keskikenttää ja laitapakkina. 
Garner aloitti uransa Manchester Unitedissa kahdeksanvuotiaana vuonna 2009. Hän pelasi edustusjoukkueessa kaksi valioliigaottelua vaihtopelaajana, ensimmäisen helmikuussa 2019. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaudella 2019–2020 neljä ottelua, joista kolme avauskokoonpanossa. Kausina 2020–2022 hän pelasi lainalla mestaruussarjan Watfordissa 20 sarjaottelua ja Nottingham Forestissa pudotuspelit mukaan lukien 64 mestaruussarjan ottelua, joissa teki kahdeksan maalia.
Garner siirtyi Valioliigan Evertoniin runsaan kymmenen miljoonan euron siirtosummalla syyskuussa 2022. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigassa 16 ottelua, joista avauskokoonpanossa seitsemän peliä. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 37 valioliigaottelua, kolmea vaille kaikki avauskokoonpanossa, ja teki maalin lokakuussa Bournemouthia vastaan. Seuraavalla kaudella hän oli selkävamman vuoksi yli kolme kuukautta sivussa. Hän pelasi Valioliigassa 21 ottelua, joista avauskokoonpanossa 17 peliä.
Garner edusti marraskuusta 2017 alkaen Englannin nuorisomaajoukkueita alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän voitti vuonna 2023 alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2023; hän pelasi turnauksessa joukkueensa kaikki kuusi ottelua ja viimeistä alkulohko-ottelua lukuun ottamatta täydet minuutit.
Rihannan diskografia

Barbadoslaisen laulaja Rihannan diskografia käsittää kahdeksan studioalbumia, kaksi remix albumia, 53 singleä ja 17 singleä vierailevana artistina.
Juan Bermudo

Juan Bermudo (n. 1510 – n. 1565) oli espanjalainen musiikkiteoreetikko, säveltäjä ja fransiskaaneihin kuulunut munkki.
Bermudon keskeisin julkaisu on "Declaración de instrumentos musicales" (1555), jossa käsitellään ajan tyypillisiä soittimia ominaisuuksineen. Teos on tärkeä 1500-luvun esityskäytäntöjen lähde. Bermudon sävellystuotantoon kuuluu urkuteoksia.
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2024

Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2024 järjestettiin Glasgow'ssa, Britanniassa 1.–3. maaliskuuta.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Elli Pajukanta

Elli Pajukanta (o.s. Tuomisto; 24. lokakuuta 1922 Ilmopohja, Jyväskylän maalaiskunta – 4. heinäkuuta 2012) oli suomalainen runoilija. Hän on sanoittanut sota-aikana suosituksi tulleen ”Vartiossa”-laulun.
Elämä.
Elli Tuomisto syntyi Päijänteen rannalla sijaitsevassa Ilmopohjan kylässä, josta on parin kilometrin matka Säynätsalon saareen. Hän muutti Säynätsaloon vuonna 1946.
Pajukanta voitti nuoruudessaan Keski-Suomen työväenopistojen välisen kirjoituskilpailun. Hän kirjoitti satoja runoja, ja niitä on julkaistu jo 1950-luvulla Säynätsalo-lehdessä. Pajukannan runoissa käsiteltiin usein elämän arkea, iloa ja huolia. Toistuvana ja voimakkaana teemana olivat lapset ja luonto.
Vartiossa.
Tuomisto oli 17-vuotias, kun hän vuonna 1940 kirjoitti runon ”Vartiossa”. Se julkaistiin Työn Voima -lehdessä, josta sen lukenut Lassi Utsjoki päätti säveltää runon pohjalta laulun. Ture Aran levyttämästä laulusta tuli sota-ajan kuunnelluimpia lauluja.
Laulua siteerataan vuonna 1955 ilmestyneessä "Tuntematon sotilas" -elokuvassa, jossa Tarmo Mannin esittämä Honkajoki ihmettelee, miten yhtä ja samaa miestä voidaan pitää vartiossa koko ajan.
Seija Salmiala

Seija Annukka Salmiala (s. 22. heinäkuuta 1943 Helsinki) on suomalainen viulisti ja musiikkipedagogi.
Salmiala adoptoitiin Bruno Salmialan perheeseen vuonna 1945. Hän aloitti viulutunneilla käymisen 6-vuotiaana ja aloitti ylioppilaaksi kirjoitettuaan vuonna 1961 opiskelun Sibelius-Akatemiassa. Häntä opetti siellä Arno Granroth. Salmiala opiskeli myös Helsingin yliopistossa musiikkitiedettä, estetiikkaa ja fonetiikkaa. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1965 ja suoritti filosofian lisensiaatin lisensiaatin tutkinnon vuonna 1975. Salmiala sai Suomen Kulttuurirahaston apurahan vuonna 1966 ja pääsi opintojaksolle Pariisiin. Pariisissa hänen opettajanaan oli Gabriel Bouillon. Salmiala osallistui myös kesäkursseille Salzburgissa ja Nizzassa.
Salmiala piti ensikonserttinsa vuonna 1964 ja sai Kuopion viulukilpailun kolmannen palkinnon vuonna 1973. Hän oli Jean Sibelius -viulukilpailun sihteerinä vuosina 1970 ja 1975. Salmiala on toiminut sihteerinä myös Suomen Solistiyhdistyksessä ja Pariisin taiteilijakaupungin säätiössä. Hän laati oppikirjat "Säveltapailu B" ja "Säveltapailu C" sekä harjoitusvihon "Säveltapailu 4". Lisäksi hän suomensi Galamianin viulumetodin.
Vuoteen saakka 2002 Salmiala työskenteli Sibelius-Akatemiassa säveltapailun lehtorina. Hän oli vuodesta 1972 naimisissa pianisti Timo Mikkilän kanssa.
Psilotopsida

Psilotopsida on pieni kasvien luokka, johon kuuluu kolme sukua ja 12 lajia. Nämä kasvit ovat primitiivisiä itiöiviä kasveja, joilla ei ole juuria tai lehtiä. Niiden rakenne on hyvin yksinkertainen verrattuna monimutkaisempiin kasveihin, Psilotopsidoilla ei ole varsinaisia lehtiä, vaan niiden fotosynteesi tapahtuu pienten suomumaisia rakenteita sisältävien oksastojen avulla.
Psilotopsidat ovat usein kääpiömäisiä ja elävät luonnostaan kosteissa trooppisissa ja subtrooppisissa ympäristöissä eri puolilla maailmaa. Niitä löytyy erityisesti sademetsistä, kosteikoista, lehtimetsistä ja vuoristoalueiden kosteikoista. Näitä kasveja on tavattu esimerkiksi Aasiassa, Afrikassa, Etelä-Amerikassa, Australiassa ja Tyynenmeren saarilla. Ne viihtyvät yleensä varjoisissa ja kosteissa ympäristöissä, kuten lehtomaisissa alueissa tai kosteikoilla, joissa ne voivat kasvaa sammalen ja muiden kosteikkokasvien kanssa.