tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mico Luoto

Mico Luoto (s. 10. toukokuuta 2001 Vantaa) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Ura.
Seuraura.
Luoto on Jokereiden kasvatti. Hän oli kaudella 2016–2017 neljällä osumallaan C-nuorten SM-sarjassa joukkueensa eniten maaleja tehnyt puolustaja Tuomas Tillin kanssa. Kaudella 2017–2018 Luoto oli tehoilla 3+12=15 seuran B-nuorten tehokkain puolustaja Joel Määtän ja Toni Nyrhisen kanssa. Kauden 2018–2019 päätteeksi hän voitti B-nuorten Suomenmestaruuden. 
Huhtikuussa 2019 Luoto teki Jokereiden kanssa kaksivuotisen ja kaksisuuntaisen KHL-sopimuksen. Hän pelasi kauden 2019–2020 kuitenkin kokonaan seuran A-nuorissa, joiden neljänneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja Luoto oli tehoilla 17+18=35. Hän voitti koko A-nuorten SM-liigan alkusarjan ja runkosarjan yhteenlasketun puolustajien maalipörssin ja Luoto jakoi puolustajien pistepörssin seitsemännen sijan HIFK:n Eero Teräväisen kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Huhtikuussa 2020 Jokerit nimesi Luodon farmijoukkueensa, Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan vahvuuteen kaudeksi 2020–2021. Hän pelasi alkukaudella myös Jokereiden A-nuorissa. Luoto nostettiin seuran KHL-joukkueen vahvuuteen 10. marraskuuta 2020 pelattuun otteluun SKA Pietaria vastaan, kun Jokereiden vakiokokoonpanosta oli suurin osa sivussa koronaviruskaranteenin vuoksi. Hänet merkittiin joukkueen kakkospuolustajapariin Viktor Löövin viereen. Luoto sai ottelussa jääaikaa 9.52 minuuttia ja hän keräsi teholukeman –2. Ottelu jäi Luodolle kauden ainoaksi KHL:ssä. Mestiksessä hän pelasi tulokaskautensa aikana 28 runkosarjaottelua tehopistein 3+7=10 ja viisi playoff-ottelua ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2021–2022 Luoto siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Helsingin IFK:hon. Hän pelasi joukkueessa kauden aikana kuusi runkosarja- ja viisi Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Syyskuussa 2021 HIFK lainasi Luodon toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella yhteistyöseuraansa, Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Poikiin. Tammikuussa 2022 hän palasi joukkueeseen alustavasti kuukauden mittaisella sopimuksella ja lopulta Luoto pelasi siellä kauden loppuun.
Syyskuussa 2022 HIFK lainasi Luodon Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen, jossa hän pelasi suurimman osan alkukaudesta 2022–2023. Luoto pelasi myös kaksi ottelua HIFK:n U20-joukkueessa. Hän ei pelannut seurassa otteluakaan SM-liigassa, mutta Luoto edusti HIFK:ta kuitenkin Spengler Cupissa. Tammikuussa 2023 hänen sopimuksensa seuran kanssa purettiin. Samana päivänä Luodon vahvistettiin siirtyvän loppukauden kattavalla sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan Cracovia Krakówiin.
Marraskuussa 2023 Luoto siirtyi tryoutille toiseen PHL-joukkueeseen, Podhale Nowy Targiin oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2023–2024. Seura hankki hänet ensisijaisesti paikkaamaan Robert Mrugałan loukkaantumista. Luoto pelasi siellä vain yhden ottelun, kunnes joulukuussa hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella monikansallisen Alps Hockey Leaguen italialaisjoukkue HC Gherdëinaan.
Maajoukkueura.
Luoto on pelannut seitsemän nuorten maaottelua.
Persianruusu

Persianruusu ("Rosa foetida") on Lounais-Aasiassa luonnonvaraisena kasvava ruusulaji. Ruusu on saanut tieteellisen nimensä kukkiensa tuoksusta, jota pidetään epämiellyttävänä. Latinan "foetida" tarkoittaa ”pahaa hajua”. Ruususta käytetään myös nimeä "Rosa lutea", mikä viittaa sen keltaiseen väriin. Persianruusu kulkeutui Eurooppaan 1600-luvulla Iranista. Sitä kutsutaan myös nimellä ’Austrian yellow’, koska se tuli Eurooppaan Itävallan kautta. Ruusu on vuonna 1597 kuvattu englantilaisen kasvitieteilijä John Gerardin julkaisussa Gerard's Herbal.
Ulkonäkö ja koko.
Persianruusu kasvaa noin 1,5 metriä korkeaksi, pystyksi, runsaasti haaroittuneeksi pensaaksi. Lehdet ovat pienikokoiset, tummanvihreät ja kiiltävät. Kukat ovat väriltään keltaiset, halkaisijaltaan noin 5 cm, ja niissä on viisi terälehteä. Kukkien tuoksu on vahva ja epämiellyttävä. Persianruusu muodostaa pyöreitä, oranssinpunaisia kiulukoita. Persianruusu on hyvin kuivuutta kestävä.
Levinneisyys.
Persianruusun päälevinneisyysalue on Iranin vuoristoisista pohjois- ja länsiosista Georgian Kaukasukselle ulottuvalla alueella, mutta sitä esiintyy koko Iranissa ja myös lännempänä Turkissa, Irakissa ja Syyriassa sekä idempänä Afganistanissa ja Pakistanissa aina Kirgisiaan saakka.
Käyttö ruusujen jalostuksessa.
Persianruususta on luonnossa syntynyt muunnos, persiankeltaruusu ("Rosa foetida" 'Persiana'), joka kasvutapansa puolesta on kuin persianruusu, mutta sen kukat vain ovat kerrannaiset. Persiankeltaruusu tuotiin Eurooppaan Iranista vuonna 1837. Koska Euroopassa ei ole ollut luonnonvaraisesti kasvavia keltaisia ruusuja, ovat persianruusun ja persiankeltaruusun geeniperimät olleet tärkeässä asemassa keltaisten ruusujen jalostuksessa. Jalostamalla, luonnossa risteytymällä tai mutaatioiden kautta ovat syntyneet muun muassa seuraavat keltaiset tai keltasävyiset ruusulajikkeet:
Käyttö koristepensaana.
Persianruususta ei tullut suosittua tavallisten puutarhaviljelijöiden keskuudessa 1600-luvulla, kun se tuotiin Iranista, koska sillä oli vaatimaton villiruusumainen ulkonäkö ja epämiellyttävä tuoksu. Sitä ei nykyisinkään juurikaan viljellä tai käytetä koristepensaana.
Jussi Raumolin

Jussi Raumolin (19. maaliskuuta 1948 Lahti – 18. lokakuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen ympäristöhistorian ja ympäristöpolitiikan tutkija, valtiotieteiden tohtori ja dosentti. 
Opinnot.
Raumolin kirjoitti ylioppilaaksi Lahden lyseon lukiosta vuonna 1966, ja samana vuonna alkoivat opinnot Helsingin yliopistossa. Siellä hän väitteli valtiotieteen tohtoriksi vuonna 1991. 
Tutkimustyö.
Tutkijana Raumolin käsitteli ympäristöhistoriaa aatehistoriallisesta näkökulmasta ja tutki väitöskirjassaan 1991 kestävän metsätalouden aatehistoriaa. 1990-luvun alussa Raumolin oli Tampereen yliopistossa va. professorina käynnistämässä ympäristöpolitiikan yliopisto-opetusta Suomessa ja toimi Yhteiskuntatieteellisen ympäristötutkimuksen seuran ensimmäisenä puheenjohtajana. 
Radiotyö.
Toimittajana Raumolin toteutti yhdessä Juha Kulmasen kanssa Yleisradiolle Kolmannen maailman puheenvuoroja -sarjan 1987–2017. Raumolin laati runsaat 200 radioesitelmää, joilla oli oma vakiintunut kuulijakuntansa.
Nikon D5500

Nikon D5500 on Nikonin digitaalinen järjestelmäkamera, joka julkaistiin 2. huhtikuuta 2015. Kamerassa on 24 megapikselin APS-C-kokoinen CMOS-kenno. Kameralla pystyy kuvaamaan jopa viisi kuvaa sekunnissa ja videoida FullHD-laadulla 60 kuvaa sekunnissa. Kamerassa on 3,2 tuuman taittuva kosketusnäyttö ja tuki Wi-Fi:lle. Kameran runko painaa akun kanssa 420 grammaa.
Nikon D5500:n edeltäjä on Nikon D5300 ja seuraaja Nikon D5600.
Johan Herman Wessel

Johan Herman Wessel (6. lokakuuta 1742 Vestby, Norja – 29. joulukuuta 1785 Kööpenhamina, Tanska) oli norjalainen kirjailija. 
Wesselin setä oli Peder Wessel ja veljiä matemaatikko Caspar Wessel (1745–1818) ja juristi Ole Christopher Wessel (1744–1794).
Wessel asui vuodesta 1761 Kööpenhaminassa, jossa hän oli perustamassa legendaarista norjalaista kirjailijaryhmää Det norske Selskab. Hän toimitti kirjallisuuslehteä "Votre Serviteur otiosis", jossa julkaistiin hänen koomisia kertomuksiaan. Samalla hän toimi yksityisopettajana ja käänsi näytelmiä. Wessel on merkittävä erityisesti parodioista, joissa hän näytelmämuodossa pilkkasi ranskalais-klassista tragediagenreä. Niistä parhain on "Kierlighed uden Strømper" (1772), jota on esitetty edelleen. Hän on kirjoittanut myös lyhyitä runomuotoisia humoristisia kertomuksia sekä hauskoja hautakirjoituksia ja muistokirjoituksia, joissa häntä voi verrata esimerkiksi ruotsalaiseen Anna Maria Lenngreniin.
Suomennettua tuotantoa.
Antologiassa "Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja", WSOY 1930
Antologiassa "Maailman lyriikkaa: runosuomennoksia", suom. Aarni Kouta, Helsinki: Otava, 1922
Antologioissa: Yrjö Jylhä, "Runon pursi: maailmankirjallisuuden kertovaa runoutta", Helsinki: WSOY 1934 (3. p. WSOY 1980) ja Yrjö Jyrinkoski, "Runomuistelmat: ohjelmistoa 20 vuoden ajalta", toim. Tom Kalima, Espoo: Weilin+Göös 1981
Westzynthius

Westzynthius on ollut ainakin seuraavien suomalaisten sukunimi:
Haimiot

Haimiot ("Nasa") on haimiokasvien (Loasaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin sata lajia.
Riihimäen junaturma 1970

Riihimäen junaturma 1970 sattui Riihimäen ratapihalla varhain aamulla 10. marraskuuta 1970, kun Lahdesta tulossa ollut tavarajuna törmäsi ratapihalla seisseisiin matkustajavaunuihin. Onnettomuudessa kuoli tavarajunan kuljettaja ja kolme muuta ihmistä loukkaantui. Aineelliset vahingot olivat erittäin suuret, sillä tavarajunan veturin lisäksi useita vaunuja ja ratapihan laitteistoa tuhoutui tai vaurioitui.
Tavarajuna oli ajanut koko matkan Lahdesta Riihimäelle huomattavasti tavallista kovempaa vauhtia. Onnettomuuden välitön syy oli se, että tavarajuna ohitti suurella nopeudella punaista näyttäneen opastimen, eikä ehtinyt jarrutuksesta huolimatta enää pysähtyä ennen törmäystä. Onni onnettomuudessa oli, ettei asemalla seisseessä paikallisjunassa vielä ollut matkustajia.
Jiri Nissinen

Jiri Nissinen (s. 30. toukokuuta 1997 Sonkajärvi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän on pelipaikaltaan laitapuolustaja ja keskikenttäpelaaja.
Nissinen nousi Kuopion Palloseuran edustusjoukkueeseen kaudella 2017. Hän on pelannut vuoteen 2020 mennessä kahdeksan Veikkausliigakautta ja 43 ottelua KuPS:ssa tehden 1 maalin. Ensiesiintymisen Veikkausliigassa hän teki 18. kesäkuuta 2017 hyvällä suorituksella. Kaudella 2018 hän ei pystynyt loukkaantumisen vuoksi juurikaan pelaamaan. Hän on pelannut merkittävän osan urastaan Kakkosessa yhteistyöseura SC KuFu-98:ssa. Kaudeksi 2021 Nissinen teki sopimuksen KuPS:n kanssa, mutta hän siirtyi lainalle ensin IFK Mariehamniin ja sen jälkeen Ykkösessä pelaneeseen VPS:ään
Kauden alussa 23. maaliskuuta 2018 hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Suomen U21-joukkueessa Liettuaa vastaan.
Jiri Nissinen on pelannut kahdeksan kautta ja 118 ottelua Veikkausliigaa KuPS:n ja IFK Mariehamnin riveissä. 
Saavutukset.
Veikkausliiga:
Hervannan paloasema

Hervannan paloasema (eli "Hervannan aluepaloasema") on Pirkanmaan pelastuslaitoksen paloasema, joka sijaitsee Tampereella Hervannan kaupunginosassa. Asemalla on ympärivuorokautinen päivystys.
Nykyinen paloasemarakennus on otettu käyttöön 19. toukokuuta 2003. Aikaisemmin paloasemalla oli tilat arkkitehtipari Reima ja Raili Pietilän suunnittelemassa Hervannan toimintakeskuksessa (1989).
Karl Anton Wetterbergh

Karl Anton Wetterbergh, kirjailijanimi Onkel Adam, (6. kesäkuuta 1804 Jönköping, Ruotsi – 31. tammikuuta 1889 Linköping, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja lääkäri.
Nuoruus.
Wetterberghin isä oli hovioikeudenneuvos Anders Johan Wetterbergh. Hän sai isältään poikkeuksellisen kasvatuksen, täysin vapaan, niin että hänestä tuli jo varhain itsenäinen. Hän opiskeli Lundin yliopistossa, josta hän valmistui 1835 kirurgian maisteriksi. 
Ura.
Wetterbergh nimitettiin 1837 lääkäriksi Jämtlandin jääkärirykmenttiin, ja hän asui Östersundissa. Hän kirjoitti ensimmäiset novellinsa 1832 nimimerkillä "C–gh" "Stockholmsposteniin" mutta piti sitten taukoa. Kirjallinen työ jatkui 1840 ja nyt menestyksekkäästi. Hän kirjoitti tarinoita "Aftonbladetiin" nimimerkeillä Onkel Adam, Alexis, Pfefferkorn ja Herr Bagatelli, joista ensimmäinen jäi pysyväksi. Kirjoitukset ilmestyivät kirjoina "Genremålningar" (1842) ja "De fyra signaturerna" (1843) ja sen jälkeen seurasi novelleja ja romaaneja ja yksinäytöksinen näytelmä, joka oli 1842 Nya teaternin (nyk. Dramatiska teatern) vihkiäisnäytelmä. Wetterberghin kirjailijanura oli auennut melkein sattumalta, kun hän kirjoitti ensimmäisen "laatukuvansa" perheen viihdyttämiseksi aikana, jolloin perheellä oli surua.
Wetterbergh muutti 1846 Östersundista Tukholmaan Vankila- ja työlaitoshallituksen apulaislääkäriksi ja sai näin yhteyksiä tukholmalaisiin kirjallisuuspiireihin. Hän oli muun muassa vastaperustetun Konstnärsgilletin keskeisiä vaikuttajia. Hän kiinnostui myös ajan poliittisista ja sosiaalisista uudistuskysymyksistä. Aiheet leimasivat myös hänen senaikaisia laajoja romaanejaan, joista merkittävin on "Penningar ja arbete" (1847).
Wetterbergh siirtyi 1848 rykmentinlääkäriksi Itä-Göötanmaahan. 1860-luvun alussa proosan kirjoitushalu hiipui, ja hän kokeili runoja mutta päätyi kirjoittamaan kokoelman lauluja "Blad ur Catharina Månsdotters minnesbok" (1861), minkä jälkeen hän omistautui kirjoittamaan lapsille. Hän julkaisi 1862–1872 arvostettua lastenlehteä "Linnea, tidning för barn". Hän erosi 1874 armeijan palveluksesta ja vetäytyi lääkärintyöstä ja kirjoittamisesta elämänsä loppuvuosiksi.
Luonnehdinta.
Wetterberghin kirjoittajantyötä leimaa myötätunto pienimpiä kohtaan, ja siinä kirkastui hänen kirjoittajantyölleen ominainen opettavaisuus, ja hän oli siten tendenssikirjailija. Romaaneissaan hän käsitteli omana aikanaan pintaan nousseita vaatimuksia ja oli siten filantrooppi ja demokraatti. Hänen kirjoitustyylinsä on yksinkertaista ja mutkatonta, kuten hänen ohjelmansakin: "Sitä parempi, mitä suuremman vaikutuksen saa aikaan pienin keinoin. Taiteen tärkein tehtävä ei ole olla konstikasta". Tosin hänen monisanaisuutensa lisääntyi ajan myötä, eikä jälkimaailma ehkä nauti hänen kirjoituksistaan yhtä paljon.
Wetterberghin Topeliuksen kanssa käymää kirjeenvaihtoa sisältyy kokoelmaan "Konstnärsbrev: Z. Topelius' brevväxling" (1–2, Söderström 1956, 1960).
Tunnustukset.
Carl Snoilsky ja Topelius ovat omistaneet runoja Wetterberghille. Ruotsin akatemia myönsi 1869 hänelle Kuninkaallisen palkinnon kirjallisista ansioista.
Laurentius Laurentii

Laurentius Laurentii (Laurens Laurensen, Lorenz Lorenzen) (8. kesäkuuta 1660, Husum, Saksa – 29. toukokuuta 1722 Bremen, Saksa) oli saksalainen kanttori, teologi ja virsirunoilija.
Laurentii kasvoi Husumissa, silloin Tanskaan kuuluneessa Schleswigissä. Hän aloitti opintonsa Rostockin yliopistossa vuonna 1681 ja jatkoi musiikin opintojaan Kielissä. Vuonna 1684 hänestä tuli kanttori ja musiikinjohtaja Bremenin St. Martinkirkossa ja tätä virkaa hän hoiti 38 vuotta, kuolemaansa saakka.
Laurentii oli omaksunut vaikutteita Philipp Jacob Speneriltä, saksalaisen pietismin keskeisen runoilijalta ja häntä on pidetty yhtenä speneriläisen pietismin parhaimmista virsirunoilijoista. Hänen virsikokoelmansa "Evangelia Melodica, das ist: Geistliche Lieder und Lobgesänge nach dem Sin der ordentlichen Sonn- und Festtags-Evangelien zur Uebung und Beförderung der Gottseligkeit nach bekannten Melodien mitt Fleiss eingerichtet" (julkaistu 1700) kaikki 150 virttä perustuvat kirkkovuoden pyhäpäivien evankeliumiteksteihin. Hän kirjoitti virtensä vanhoihin, tuttuihin virsisävelmiin.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on yksi Laurentiin virsi, virsi 89 "Nyt herää yöstä, henkeni" ("Wach’ auch, mein Herz, die Nacht ist hin", suom. Knut Legat Lindström 1867. Sävelmä: Johann Crüger 1653). Ruotsin kirkon virsikirjassa on myös yksi hänen kirjoittama virsi, 316 "Pois sammuu päivän kulta" ("Ermuntert euch, ihr Frommen", ruots. Carl David af Wirsén 1889, Karl-Gustav Hildebrand 1978, suom. Pekka Kivekäs 1995, säv. Melchior Teschner 1615).
Pikkuvartiotangara

Pikkuvartiotangara ("Lanio versicolor") on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Pikkuvartiotangara voi kasvaa 16–17 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Pikkuvartiotangarakoiraan pää on musta lukuun ottamatta oliivinväristä otsaa. Selkä on väriltään oranssinkeltainen, ja yläperä on kirkkaamman keltainen. Siivet ovat mustat, ja niissä on kookas valkoinen laikku. Myös pyrstö on väriltään musta. Pikkuvartiotangarakoiraan rinta ja vatsa on keltainen. Naaraslintu on yleisväritykseltään vaatimattomampi: selkä ja pää on ruskea, vatsa ja rinta oranssinkellertävä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Pikkuvartiotangaran levinneisyysalue ulottuu Perusta Boliviaan ja Brasilian keskiosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reunamaat. Se liikkuu puiden latvuksissa useimmiten yksin tai pareittain ja voi liittyä sekaparviin.
Senegalinkumiliaani

Senegalinkumiliaani ("Saba senegalensis") on kumiliaanien sukuun kuuluva oleanterikasvi.
Senegalinkumiliaani on suuri puuvartinen liaani. Sen kumimaista maitiaisnestettä sisältävä varsi voi kasvaa yli 40 metrin pituiseksi ja jopa 47 senttiä paksuksi. Senegalinkumiliaanin hedelmä on 7–10 senttiä pitkä ja 6–8 senttiä leveä munanmuotoinen marja, joka sisältää hedelmälihaa ja siemeniä.
Senegalinkumiliaani kasvaa villinä Länsi-Afrikassa, Etelä-Sudanissa ja Tansaniassa. Sen kasvuympäristöjä ovat jokivarret, kostea puusavanni, galleriametsät, rotkot ja kiviset kukkulat. Liaani tuottaa hedelmiä kerran kahdessa vuodessa. Ne kypsyvät sadekauden aikana kesä-syyskuussa.
Senegalinkumiliaanin hedelmät sisältävät 80 prosenttia vettä sekä paljon hiilihydraatteja, C-vitamiinia, karoteeneja, polyfenoleja ja happoja. Niitä kerätään ja syödään ja niistä valmistetaan pyrettä, mehua, hilloa, hyytelöä ja säilykkeitä. Kasvin hedelmiä, lehtiä, maitiaisnestettä ja juuria käytetään kansanlääkinnässä.
Senegalinkumiliaanin hedelmät ovat hyvin arvostettuja, mutta niiden kaupallinen potentiaali on vielä suurelta osin hyödyntämättä. Luonnossa niitä syövät varsinkin apinat.
Huovishuone

Huovishuone on Veikko Huovinen -seuran ylläpitämä näyttely Sotkamon Niemelässä. Näyttelyssä on esillä kirjailijalle kuuluneita esineitä, kuten kirjoituskone, valokuvia, kalastusvehkeitä, piirroksia ja hyllymetrittäin kirjoja. Edellä mainitut esineet ja muu materiaali valaisevat Huovisen uraa yhtenä Suomen tunnetuimpana kirjailijana.
Nasa (täsmennyssivu)

Nasa voi tarkoittaa seuraavia:
Kristinuskon vaikutus islamiin

Kristinuskon vaikutus islamiin on aiheena monissa länsimaisissa teorioissa, jotka käsittelevät islamin syntyä ja kehitystä. Nämä teoriat poikkeavat huomattavasti toisistaan. Islamilaisen käsityksen mukaan kristinusko ei lainkaan vaikuttanut islamiin, länsimaisen valtavirtaisen käsityksen mukaan vaikutus toteutui sekä Muhammedin henkilön että islamiin kääntyneen kristillisen väestön kautta. Historiakriittisen koulukunnan mukaan osa Koraanista on kristillisen seurakunnan hartauskirjallisuutta, ja joidenkin mielestä islam kehittyi itäisestä kristillisestä lahkosta. 
Länsimainen valtavirta.
Länsimaista valtavirtaa edustavan käsityksen mukaan kristinusko vaikutti islamiin aluksi profeetta Muhammedin (570–632) kautta. Sen jälkeen sitä täydensivät vaikutteet, jotka tulivat islamilaisen kalifaatin alaisuuteen jääneeltä valtavalta kristilliseltä väestöltä. Esimerkiksi Jaakko Hämeen-Anttila katsoo, että Jeesuksen merkitys korostui islamissa tässä vaiheessa, kun muslimeiksi kääntyneet kristityt vaikuttivat uskonnon sisältöön.
Historiakriittinen näkemys.
Historiakriittisen koulukunnan edustajat ovat esittäneet useita valtavirrasta poikkeavia näkemyksiä. Günter Lüling selitti "Koraanin" vahvasti kristillistä sisältöä sillä, että Muhammedin kotikaupungissa Mekassa oli kristillinen seurakunta, ja osa "Koraanista" on sen käyttämiä hartaustekstejä. Toiset tutkijat, kuten Yehuda Nevo ja K.-H. Ohlig ovat katsoneet, että islam syntyi itäisen kristillisyyden lahkona ja irtautui kristinuskosta vain hitaasti. Näiden tutkijoiden mukaan islam sai identiteettinsä omana uskontonaan vasta 700-luvulla.
Islamilainen käsitys.
Islaminuskon mukaan kristinuskolla ei ollut mitään vaikutusta islamiin. Islam on ihmiskunnan alkuperäinen uskonto, joten kaikki "Raamatun" profeetat Aadamista alkaen olivat olleet muslimeja. Näin oli myös Jeesuksen laita. Mooseksen kirjat, psalmit ja Jeesuksen evankeliumi ovat aluksi vastanneet täsmällisesti islamin opetuksia, mutta kirjat ovat historian saatossa rappeutuneet ja vääristyneet. Tästä johtuvat sekä juutalaisuuden että kristinuskon yhtäläisyydet islamin kanssa. 
Profeettojen ketjussa islam nojautuu erityisesti Abrahamiin kantaisänä. Näin halutaan erottautua sekä juutalaisesta että kristillisestä perinteestä menemällä niiden ohi: ”Ei Abraham ollut juutalainen eikä kristitty, vaan hän oli alistuva hanif” (3:67). Myös kristinuskossa pyrittiin irtautua juutalaisista juurista samaa keinoa käyttäen.
Michelle Steel

Michelle Eunjoo Steel (o.s. Park, s. 21. kesäkuuta 1955 Soul, Etelä-Korea) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka on edustanut Kalifornian 48. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tammikuusta 2021 lähtien. Hän voitti marraskuun 2020 vaalit demokraattien Harley Roudaa vastaan. Hän on edustajainhuoneen ensimmäinen amerikankorealainen naisjäsen yhdessä Young Kimin ja Marilyn Stricklandin kanssa. Hän istuu Orangen piirikunnan hallintoneuvostossa ja on aiemmin toiminut Kalifornian osavaltion tasoituslautakunnan jäsenenä.
Steel vastustaa aborttia, samaa sukupuolta olevien avioliittoa ja kansalaisuuden myöntämistä laittomille siirtolaisille. Hän on naimisissa republikaanipoliitikko Shawn Steelin kanssa. Heillä on kaksi lasta. Pariskunta asuu Surfsidessa, Seal Beachin kaupungissa.
Koskiranta

Koskiranta on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Rooba

Rooba on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Ingram

Ingram on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Lintuniemi

Lintuniemi on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Varalan liikuntamuseo

Varalan liikuntamuseo on Tampereella Varalan urheiluopiston yhteydessä sijaitseva urheilualan museo. Sillä on tilat tehtailija Henrik Liljeroosin rakennuttamassa ja Karl Snellmanin suunnittelemassa huvilassa, joka on peräisin vuodelta 1892. Museo on tavallisesti auki vain tilauksesta.
Liikuntamuseo on yksityisen yhdistyksen perustama, ja se on toteutettu talkoovoimin. Avajaisia vietettiin 6. kesäkuuta 1971.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu esineitä, jotka kertovat naisvoimistelun historiasta. Joukossa on muun muassa liikuntavälineitä ja voimisteluasuja sekä valokuvia. Lydia Wideman-Lehtonen on lahjoittanut Varalalle hiihtopukunsa, joka hänellä oli yllään, kun hän voitti Oslon olympialaisten 10 kilometrin hiihdon vuonna 1952.
Maria 01

Maria 01 on suomalainen kasvuyrityskampus, joka sijaitsee Helsingin Kampissa entisen Marian sairaalan tiloissa. Maria 01 oli vuonna 2019 Pohjoismaiden suurin kasvuyrityskeskittymä. Vuoteen 2023 mennessä toteutuvan laajennuksen myötä Maria 01:n tavoitteena on olla Euroopan suurin kasvuyrityskampus.
Vuonna 2019 Maria 01:n tiloissa toimi yli 120 kasvuyritystä, 12 pääomasijoitusrahastoa sekä useita kasvuyrittäjyyden piiriin kuuluvia toimijoita. Kampuksella työskenteli vuonna 2019 yli 1 100 henkilöä.
Maria 01:n taustalla ovat Startup-säätiö, Helsingin uusyrityskeskus sekä Helsingin kaupunki. Kampuksen toimitusjohtajana toimii Sarita Runeberg.
Historia.
Maria 01 sijaitsee vanhassa Marian sairaalassa Helsingin Kampissa. Sairaalatoiminnot loppuivat tiloissa pysyvästi vuonna 2014. Vuonna 2016 sairaalan tilat remontoitiin ja Maria 01 aloitti toimintansa tiloissa. 
Vuonna 2017 Lemminkäinen teki tutkielman Marian alueen kehittämisestä. Taustalla oli Helsingin kaupungin tavoitteet asemoitua yhtenä Euroopan houkuttelevimmista kaupungeista kasvuyrityksille. Osana tätä, Marian alueesta on pyritty luomaan osaamiskeskittymää, jolla on kansainväliset verkostot ja poikkitieteelliset lähestymistavat tulevaisuuden kehittämiselle. Lemminkäisen tutkielman johdosta vuoden 2017 Slush-tapahtumassa julkaistiin kilpailu alueen kehittämiseksi.
Vuonna 2021 tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi vuoden kansainvälistymispalkinnot, ja Maria 01 sai yhteisöpalkinnon.
Maria01:n kehitys on jatkunut edelleen ja kampus kutsuu itseään innovaatioalojen konsortioksi, jossa on edustettuna niin sijoittajat, omistajat kuin toimijat.
Antti Yrjönen

Antti Yrjönen (s. 1992 Tampere) on suomalainen kuvajournalisti ja kolumnisti.
Yrjönen on opiskellut kuvajournalismia Tampereen yliopistossa ja työskennellyt esimerkiksi Helsingin Sanomissa. Hän on toiminut Suomen kuvajournalistit ry:n hallituksen puheenjohtajana vuosina 2020–2022. Yrjösen asuinpaikka on Helsinki.
Yrjönen on palkittu neljästi Vuoden uutiskuva -palkinnolla Kuvajournalismikilpailussa: vuonna 2018 kuvalla Perussuomalaisten kansanedustaja Teuvo Hakkaraista, toistamiseen vuonna 2019 kuvalla Keskustan puheenjohtaja Katri Kulmunista hallituksen erotessa, vuonna 2022 kuvalla Elokapinan mielenilmauksesta ja vuonna 2023 kuvalla Li Andersonista Vasemmistoliiton vaalivalvojaisissa. Vuonna 2024 hän voitti Vuoden urheilukuva -palkinnon kuvalla naisten jalkapallohajoituksista Marakwetista, Keniasta. Vuonna 2020 hänelle myönnettiin Suomen Kuvalehden journalistipalkinto osana Poikkeustila 2020 -työryhmää yhdessä Hannamari Shakyan, Markus Jokelan ja Liisa Huiman kanssa.
Bruno Rodrigues

Bruno Miguel Braz Rodrigues (s. 3. lokakuuta 1996 Lissabon Portugali ) on portugalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Bruno Rodrigues pelasi vuosina 2014-2018 Portugalin alempia sarjatasoja.
Keväällä 2018 hän siirtyi Suomeen ja aloitti Kolmosessa pelanneen Peimari Unitedin riveissä, jossa hän oli sarjan paras maalintekijä 22 osumalla. Hänet valittiinkin vuoden 2018 syyskuun Kolmosen pelaajaksi. Kesällä 2019 hän siirtyi edelleen Kakkosessa pelanneen Salon Palloilijoiden riveihin.
Bruno Rodrigues nousi Kuopion Palloseuran edustusjoukkueeseen kaudella 2020. Kevään 2020 cup-otteluiden jälkeen Rodrigues loukkaantui, jonka vuoksi hän pelasi ensin KuPS:n Kakkosta pelaavassa reservijoukkueessa SC KuFu-98 ja avasi Veikkausliigauran 22. elokuuta 2020 IFK Mariehamn-ottelussa. Kaikkiaan Veikkausliigaotteluita kertyi hänelle viisi.
Saavutukset.
Veikkausliiga:
Bolbai (Kaaria)

Bolbai (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Bolbain historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Bolbai kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 453/452 ja 446/445 eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Bolbaieus" ().
Elaia

Elaia (, myös "Elaiea", ; ) eli Kidainis (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä İzmirin maakunnan Aşağışakrania.
Maantiede.
Elaian poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Aioliissa Vähän-Aasian länsirannikolla lähellä Kaikos-joen (nyk. Bakırçay) suuta. Paikka oli noin 24 kilometriä lounaaseen saman joen varrella sisämaassa sijainneesta Pergamonista, jonka satamana Elaia toimi. Strabonin mukaan Elaia sijaitsi joen eteläpuolella 12 stadioninmitan eli vähän yli kahden kilometrin päässä siitä, ja 120 stadioninmitan päässä Pergamonista. Nykyisin kaupungin paikka on soisella alueella noin kolme kilometriä lounaaseen Zeytindağista.
Kaupunki oli rakennettu Elaianlahtena tunnetun luonnonsatamalahden rannalle. Strabon piti lahtea osana Adramyttioninlahtea, mutta tämä on virhe. Lahden toiseksi pääksi hän nimeää Hydran niemen ja toiseksi Harmatoksen niemen. Rannikko alueella on siirtynyt antiikin ajoista kauemmaksi, joten nykyisin kaupungin paikka on sisämaassa. Pitanen kaupunki sijaitsi samalla rannikolla joen toisella puolella.
Varsinainen kaupunki oli rakennettu tasangolle. Sen lähellä oli pieni kukkula, nykyiseltä nimeltään Maltepe, joka toimi kaupungin akropoliina eli linnavuorena. Sen korkeus on vain noin 20 metriä merenpinnasta laskettuna. Elaian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.
Historia.
Elaian historiasta tiedetään vain vähän. Kreikkalaisen, Strabonin mainitseman perinteen mukaan sen perusti ateenalainen Menestheus miehineen Troijan sodan aikoihin. Tämä tekisi siitä Aioliin vanhimman kreikkalaiskaupungin. Strabon puhuu kaupungista aiolialaisena kaupunkina, mutta ei selitä, miten tämä olisi ollut mahdollista, jos perustajat tulivat Ateenasta. Elaia ei koskaan ollut Aioliin liiton jäsen, eikä esiinny Herodotoksen luettelossa Aioliin kaupungeista. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä "Elaïtēs" () ja "Elaiitēs" ().
Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Elaia kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453–421/420 eaa. Kaupunki löi omaa hopearahaa noin 460–400 eaa. ja pronssirahaa noin vuodesta 340 eaa. lähtien. Rahoissa esiintyy Menestheuksen pää ja nimi, mutta tämä ei vielä riitä todistamaan kaupungin alkuperää.
Elaian merkittävyys kasvoi hellenistisellä kaudella, kun se toimi Vähän-Aasian mahtikaupungin Pergamonin satamana. Kaupunki löi rahaa myös roomalaisella kaudella ajanlaskun alun tienoilta 200-luvulle jaa. saakka. Elaia kärsi tuhoja maanjäristyksessä keisari Trajanuksen aikana, samaan aikaan kuin Pitane. Varhaisella kristillisellä kaudella Elaia oli piispanistuin Efesoksen metropoliitan alaisuudessa.
Rakennukset ja löydökset.
Kaupunki oli ympäröity muurilla, joka sulki sisälleen noin kuuden hehtaarin kokoisen alueen. Siitä on säilynyt joitakin jäänteitä, jotka osoittavat sen olleen paksuudeltaan noin kolme metriä. Muuri on ajoitettu noin vuoteen 234 eaa. Myös kaupungin sataman rakenteita, kuten merimuuria ja aallonmurtajaa, on säilynyt. Kaupungin hautausmaita on löydetty sen pohjois- ja eteläpuolelta.
Erineis

Erineis () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Erineiksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Erineis kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa neljästi vuosina 453/452–444/443 eaa. sekä vielä vuonna 425/424 eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Erineus" ().
Hydissos

Hydissos (, myös "Hydisos", , "Hydissa", ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Muğlan maakunnan Karacahisaria.
Maantiede.
Hydissos sijaitsi Kaariassa noin 20 kilometriä etelään Mylasasta eli nykyisestä Milâsista. Kaupungista länteen sijaitsi Bargylia ja koilliseen hellenistisestä kaudesta eteenpäin Stratonikeia. Kaupunki oli rakennettu kahdelle vahvalle kukkulalle.
Historia.
Hydissoksen historiasta tiedetään vain vähän. Kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Tärkeimpiä syitä on se, että Hydissos kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 448/447 ja 447/446 eaa.
Roomalaisella kaudella Hydissoksen nimissä lyötiin omaa rahaa. Maantieteilijöistä Hydissoksen mainitsevat Klaudios Ptolemaios ja Plinius vanhempi.
Rakennukset ja löydökset.
Kaupungin kukkulat oli ympäröity tornein varustetuilla muureilla, joista on säilynyt osia. Ne ajoittuvat varhaiselle hellenistiselle kaudelle. Kukkuloiden välissä sijaitsivat stoilla eli pylväshalleilla reunustettu agora ja teatteri. Paikalta on löydetty myös muun muassa piirtokirjoituksia ja kaupungin lyömiä rahoja.
Dum Dum (Intia)

Dum Dum, myös "Dumdum" (; (hindin kielestä: दमदमा "damadmā", “tenalji, korotettu kumpu tai varustus”) on kaupunki Intiassa, Länsi-Bengalin osavaltiossa. Se on osa Kalkuttaa; Dum Dum on noin 22 km Kalkutan keskuksesta. Kaupungin alkuperäinen nimi oli "Domdoma". Netaji Subhas Chandra Bosen kansainvälinen lentoasema sijaitsee Dum Dumissa. Kaupunki perustettiin 1783. Sen naapurit ovat North Dum Dum ja South Dum Dum.
Etymologia.
Alueella sijaitsi englantilaisten asevarikko ja patruunalataamo "Dum-Dum Arsenal" 1800-luvun lopulla. Siellä valmistettiin sekä onttopäisiä että pehmeäkärkisiä luoteja ".303 British"-ammusta varten. Täällä kehitettiin 1890-luvulla dumdum-luoti, kun kokovaippaisista luodeista tehtiin laajenevia/hajoavia viilaamalla luodin kärjestä millimetri pois, jolloin lyijyinen sisus paljastui ja luoti saattoi laajeta osuessaan.
Hymisseis

Hymisseis ( tai ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta sen arvellaan sijainneen Amyzonin ja Mylasan välillä.
Myöskään kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Hymisseis kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 451/450–447/446 eaa. kolmesti sekä vielä vuonna 425/424 eaa.
Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä "Hymisseus" () ja "Hymesseus" ().
Idrias

Idrias () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Muğlan maakunnan Salihpaşalaria.
Idriaksen historiasta tiedetään vain vähän. Stefanos Byzantionlainen mainitsee sen aikaisemmaksi nimeksi "Khrysaoris". Kaupungin mainitsevat myös Herodotos, Strabon ja Pausanias. Vaikka Idrias on luettu nykytutkimuksessa arkaaisen ja/tai klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Idrias saattoi kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, tai ainakin se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 425/424 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Edrieus" ().
Myöhempi hellenistisellä kaudella vuonna 281 eaa. perustettu Stratonikeian kaupunki perustettiin joko samalle paikalla kuin varhaisempi Idrias, tai ainakin hyvin lähelle sitä, jolloin se korvasi aiemman kaupungin. Siksi Idrias mainitaan usein Stratonikeian varhaisempana nimenä.
Kodapeis

Kodapeis () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Kodapeisin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Kodapeis kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 453/452–445/444 eaa. viidesti sekä vielä vuonna 425/424 eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Kodapeus" ().
Kyrbissos

Kyrbissos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Kyrbissoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Kyrbissos kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453–445/444 eaa. sekä vielä vuonna 425/424 eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Kyrbisseus" ().
Narisbareis

Narisbareis () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Narisbareisin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Narisbareis kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453–440/439 eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Narisbareus" ().
Naryandos

Naryandos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Naryandoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että löydettyjen piirtokirjoitusten perusteella kaupungilla vaikuttaa olleen tähän viittaavaa yhteistoimintaa Mylasan poliksen kanssa 300-luvulla eaa.
Toinen piirtokirjoitus hellenistiseltä kaudelta viittaa Demeter Naryandiksen kulttiin. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Naryandeus" ().
Pitane

Pitane () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi nykyisen İzmirin maakunnan Çandarlın paikalla. 
Maantiede.
Pitanen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Aioliin rannikolla Elaianlahden pohjoisrannalla olleella pienellä niemellä länteen Kaikos-joen (nyk. Bakırçay) suusta ja koilliseen Fokaiasta. Kaupungilla oli kaksi satamaa, mikä toi sille huomattavan kaupallisen edun.
Pitanen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 100 neliökilometriä. Se rajautui lännessä Kane-vuoreen, pohjoisessa Teuthranian poliksen alueeseen ja idässä Elaian alueeseen.
Historia.
Pitanen perustivat Lesbokselta tulleet aiolialaiset siirtokuntalaiset 1000-luvulla eaa. Kaupunki oli yksi Aioliin "dodekapoliin" kahdestatoista tai myöhemmin yhdestätoista kaupungista. Kaupunki kukoisti arkaaisella kaudella 600–500-luvuilla eaa., mutta ei näytellyt historiassa koskaan erityisen merkittävää osaa. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Pitane kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 453/452–433/432 eaa. Kaupunki löi omaa pronssirahaa 300-luvulla eaa.
Pitanesta oli kotoisin muun muassa akatemialainen filosofi Arkesilaos. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Pitanaios" (). Pitane kukoisti vielä hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. läheisen Pergamonin suuren merkityksen ansiosta. Kaupunki kärsi tuhoja maanjäristyksessä roomalaisella kaudella keisari Tituksen aikana. Kaupunki oli olemassa vielä 500-luvulla jaa., sillä Hierokles mainitsee sen.
1200-luvulla antiikin Pitanen paikalla oli venetsialainen linna. Kaupungin paikalla on suoritettu arkeologisia kaivauksia 1800-luvulta lähtien.
Rakennukset ja löydökset.
Kaupunki oli ympäröity muureilla viimeistään 300-luvulla eaa. Niistä on säilynyt joitakin jäänteitä erityisesti kaupungin niemen länsiosassa. Muihin löytöihin lukeutuvat muun muassa teatterin ja stadionin paikat sekä sataman aallonmurtajien jäänteet.
Kaupungin hautausmailta on löydetty erityisesti keramiikkaa protogeometriselta, geometriselta, orientalisoivalta ja arkaaiselta kaudelta sekä myös joitakin vaaseja mykeneläiseltä kaudelta. Kaupungista tehtyjä löytöjä on esillä Istanbulin arkeologisessa museossa ja İzmirin arkeologisessa museossa.
Seleinus

Seleinus ( tai "Seleinous", myös tai "Selinous") oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Peparethoksen saarella (nyk. Skópelos) Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi saaren pohjoisosassa nykyisen Glóssan Loutrákin kylän paikalla.
Peparethoksen saari oli "tripolis", ja siellä sijaitsivat myös kaupungit Peparethos ja Panormos. Peparethos oli näistä kolmesta merkittävin ja Seleinus ja Panormos olivat oletettavasti sen alaisuudessa. Seleinuksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Kaupungin olemassaolo poliksena jo klassisella kaudella tunnetaan huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä mainintaan myöhemmässä roomalaisaikaisessa piirtokirjoituksessa, sekä siihen, että Pseudo-Skymnos kutsuu saarta "tripolikseksi", eikä muita vaihtoehtoja kolmanneksi kaupungiksi ole. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Seleinūsios" ().
Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi meren rannalla oleva harjanne heti nykyisen Loutrákin kylän luoteispuolella. Kukkula on ollut varustettu muurein. Niistä on säilynyt jäänteitä, jotka on ajoitettu 300-luvulle eaa. Kaupungin paikalta on löydetty myös Athenen temppeliksi oletetut rauniot 400-luvulta eaa. sekä roomalaisaikaisten kylpylärakennusten jäänteitä.
Aniekpeno Udoh

Aniekpeno Christopher Udo (s. 11. marraskuuta 1996 Anua Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. 
Udoh teki norjalaisen Viking FK:n kanssa nelivuotisen sopimuksen tammikuussa 2016 samanaikaisesti maanmiehensä Usman Salen kanssa. Viking FK pelasi tänä aikana aluksi pääsarjassa. Udoh pelasi Vikingin riveissä kaikkiaan vain 10 ottelua, joista kahdeksan sarjapeliä. Hänet lainattiin vuoden 2017 alusta norjalaiseen toiseksi korkeimman sarjatason Levanger FK:n riveihin ja edelleen elokuussa 2018 ruotsalaiseen Superettanin Ljungskile SK:n riveihin. Seuraava vuonna Ljungskile SK teki sopimuksen Udohin kanssa jatkosta eli vuodesta 2019. 
Vuoden 2020 alussa Udoh siirtyi Suomeen Veikkausliigaan edellisen vuoden mestarin Kuopion Palloseuran riveihin. Hänen aiempi maanmies Usman Sale aloitti myös keväällä 2020 KuPS:n riveissä. Udoh oli KuPS:n kauden 2020 paras maalintekijä seitsemällä maalillaan.
Ruthie Tompson

Ruthie Tompson (22. heinäkuuta 1910 – 10. lokakuuta 2021) oli yhdysvaltalainen animaattori ja taiteilija. Hänet tunnettiin erityisesti työstään The Walt Disney Company -yhtiössä.
Tompson syntyi 22. heinäkuuta 1910 Portlandissa Mainessa, mutta kasvoi Bostonissa Massachusettsissa. Sitten hän muutti perheensä kanssa Oaklandiin Kaliforniaan kahdeksanvuotiaana marraskuussa 1918. Hän asui lapsena lähellä Disneyn perhettä ja tutustui heihin. Tavattuaan Walt Disneyn nuorena aikuisena työpaikallaan Dubrock’s Riding Academyssa, jossa Disney pelasi usein pooloa, Disney tarjosi hänelle työpaikkaa maalaajana elokuvassa "Lumikki ja seitsemän kääpiötä".
Tompson ylennettiin animaatiotarkistajaksi toisen maailmansodan aikana, jolloin hän työskenteli koulutuselokuvien parissa Yhdysvaltain asevoimille. Näiden elokuvien pääosissa oli Disney-hahmoja kuten Mikki Hiiri, Aku Ankka ja Hessu Hopo. Tompson jäi eläkkeelle vuonna 1975 työskenneltyään The Walt Disney Company -yhtiössä melkein 40 vuotta.
Vuonna 2000 hänelle annettiin Disney Legends -tunnustus työstään Studion hyväksi.
Piitulainen

Piitulainen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Pedro Vitor

Pedro Vitor Ferreira da Silva (s. 20. maaliskuuta 1998 Recife, Brasilia), pelaajanimeltä "Pedro Vitor" on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Hänen pelikkansa on keskikentällä.
Pedro Vitor aloitti jalkapallouransa kotimaassaan Brasiliassa, jossa ensimmäinen aikuisten joukkue oli Pernambuco-osavaltion pääkaupungin Sport Recife. Nuori brasilialainen siirtyi Eurooppaan vuonna 2018, kun hän siirtyi kreikkalaisen AEK Ateena FC:n riveihin. Ura vei kuitenkin nopeasti Ukrainaan FK Lvivin riveihin, jossa hän on pelannut nyt kaksi sarjakautta. Pedro Vitorille on kertynyt Ukrainan pääsarjassa yhteensä 26 ottelua, joissa on syntynyt 3 maalia. Hän siirtyi lainasopimuksella helmikuussa 2020 Suomeen Veikkausliigaan Kuopion Palloseuran (KuPS) riveihin. Pedro Vitor ehti pelata heinäkuussa 2020 käynnistyneessä Veikkausliigassa vain neljä ottelua ennen loukkaantumistaan, joka esti hänen loppukauden pelaamisensa. Kyseisellä kaudella KuPS saavutti pronssia.
Grudziądzin piirikunta

Grudziądzin piirikunta () on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 40 238. Piirikunta jakautuu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Grudziądz, Gruta, Łasin (sisältää Łasinin kaupungin), Radzyń Chełmiński (sisältää Radzyń Chełmińskin kaupungin), Rogóźno sekä Świecie nad Osą. Hallintokeskus Grudziądz on piirikuntatason kaupunki eikä siten kuulu piirikuntaan.
Grudziądzin piirikunnalla on yhteistä rajaa Kwidzynin, Iławan, County, Nowe Miaston, 
Brodnican, Wąbrzeźnon, Chełmnon ja Świecien piirikuntien kanssa. Sen pinta-alasta 14,5 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Grudziądzin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 11,1 prosenttia. Luku on huomattavan korkea koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.
Vuoden 2019 lopussa Grudziądzin piirikunnassa oli 40 238 asukasta, joista täsmälleen 50 prosenttia naispuolisia ja 50 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 40 158 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 35 150 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 20,1 prosenttia, työikäisten 62,2 prosenttia ja eläkeikäisten 17,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,7 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 339 lasta.
Cecilia Andersson

Cecilia Christine Elisabeth Andersson (s. 4. lokakuuta 1982 Väddö, Norrtälje, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli maalivahti. Hän pelasi Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 2006 Torinossa, jolloin Ruotsi sijoittui hopealle. Andersson oli turnauksessa Kim Martinin varamaalivahti ja pelasi kaksi ottelua päästäen niissä kahdeksan maalia. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan 2005 Ruotsissa, joissa Ruotsi saavutti pronssia ja Andersson pelasi kolme ottelua. Yhteensä hän pelasi urallaan 40 maaottelua. Seuratasolla Andersson edusti urallaan Concordia Stingersia ja CWHL:n Montréal Starsia.
Yuzawa (Akita)

Yuzawa () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Akitan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Yokoten allaslaakson eteläreunalla. Idässä kaupungin alue nousee Ōuvuorille, lännessä Dewavuorille. Etelässä kaupunki rajautuu Miyagin ja Yamagatan prefektuureihin. Yuzawassa on 43 489 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 790,91 neliökilometriä.
Onodera-klaani perusti Yuzawaan linnan jo Kamakura-kaudella. 1600-luvun alusta lähtien Yuzawa kehittyi yhtenä Ushū-kaidō-tiereitin postiasemista ("shukuba"), jonka kautta Akitaan vietiin hopeaa Innain hopeakaivokselta. Sitä hallitsi Satake-klaanin haara osana Akitan daimiokuntaa. Tärkeä perinteinen elinkeino on saken valmistus. Kaupungissa on myös puu-, huonekalu-, tekstiili- ja elektroniikkateollisuutta. Lisäksi se tunnetaan lakkatöistä ja udon-nuudeleista ("Inaniwa-udon"). Kaupunkioikeudet Yuzawa sai laajan kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1954. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Inakawan ja Ogachin maaseutukaupungit sekä Minasen kyläkunta. Yuzawaan kuuluvilla maaseutualueilla viljellään riisin lisäksi hedelmiä, kuten omenoita.
Yuzawan kaakkoisosa kuuluu Kurikoman puolikansallispuistoon. Seudulla toimii useita kuumia lähteitä, kuten Akinomiyan onsen-kylä, Doroyu-onsen ja Oyasukyō-onsen. Yuzawaa palvelee JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja.
Gróa

Gróa on skandinaavisessa mytologiassa "Svipdagsmálin" "Grógaldr"-runossa esiintyvä völva, näkijätär tai ennustajatar, jonka hänen poikansa Svipdag kutsuu haudan takaa. Gróa auttaa Svipdagia morsiamen löytämistä edellyttävässä tehtävässä lausumalla yhdeksän loitsua. Ne lausuttuaan Gróa sanoo pojalleen, ettei mikään estä tämän tahtoa ja että hänellä on runsaasti onnea, ja kehottaa häntä muistamaan äitinsä sanat. Svipdag rohkaistuu ja lähtee etsimään morsiantaan Menglöðiä.
Toisessa tarinassa kerrotaan, että Gróa yritti loitsuin poistaa Thorin otsaan juuttuneen kivensirpaleen. On epäselvää, ovatko he yksi ja sama henkilö.
Papinmarjat

Papinmarjat ("Ximenia") on laajasti määriteltyyn Olacaceae-heimoon tai siitä omaksi heimokseen erotettuun Ximeniaceae-heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 10–25 lajia.
Ruotolehdet

Ruotolehdet ("Strombosia") on joko laajasti käsitettyyn Olacaceae-heimoon tai siitä omaksi heimokseen rajattuun Strombosiaceae-heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 10–30 lajia.
Welcome (vuoden 2007 elokuva)

Welcome on intialainen hindinkielinen komediaelokuva vuodelta 2007. Sen on ohjannut Anees Bazmee ja pääosia näyttelevät Feroz Khan, Anil Kapoor, Nana Patekar, Akshay Kumar, Katrina Kaif, Paresh Rawal ja Mallika Sherawat.
Vastaanotto.
Box Office India julisti "Welcomen" ”superhitiksi”.
Jatko-osa.
Elokuvan jatko-osa "Welcome Back" sai ensi-iltansa vuonna 2015. Elokuvasarjan kolmas osa nimeltään "Welcome to the Jungle" on suunnitteilla.