tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aurinkolurikki

Aurinkolurikki ("Neopsittacus musschenbroekii") on Papua-Uudella-Guinealla elävä kaijalaji. Laji on nimetty hollantilaisen luonnontieteilijän Pieter van Musschenbroeckin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö.
Aurinkolurikin pituus on noin 23 cm ja paino 43–55 g. Sen höyhenpuvun pääväri on vihreä, alapuolelta kellanvihreä. Päälaki on oliivinruskea keltaisin viiruin, myös naama ja kurkku ovat keltaviiruiset. Rinta ja vatsan keskiosa ovat punaiset, samoin siiven alapinta. Pitkähkön pyrstön kärki ja reunat ovat keltaiset, samoin pyrstön alapinta. Nokka on vaaleankeltainen, iiris punainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori yksilö on himmeämmän värinen, ja sen iiris on kellanruskea tai oranssi.
Esiintyminen.
Aurinkolurikki elää Papua-Uuden-Guinean vuoristoseuduilla. Lajin elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä ja sen populaation koko on arviolta yli 300 000 yksilöä. Lajista tunnetaan kolme alalajia: "musschenbroekii", "medius" ja "major".
Elinympäristö.
Aurinkolurikit elävät vuoristometsissä 1 250–2 800 metrin korkeudella. Yleensä ne liikkuvat puiden latvustoissa pareittain tai pikku parvina. Ne lyöttäytyvät usein muiden lurikkien seuraan. Aurinkolurikki on harvinainen lemmikkilintuna.
Lisääntyminen.
Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneiden lintujen osalta. Munia on tavallisesti kaksi. Haudonta-aika on noin 23 päivää ja pesäpoikasaika kaksi kuukautta.
Ravinto.
Aurinkolurikit syövät kukkia ja niiden siitepölyä ja mettä sekä hedelmiä, marjoja, siemeniä ja mahdollisesti myös hyönteisiä ja niiden toukkia.
Kuwaitin jalkapallomaajoukkue

Kuwaitin jalkapallomaajoukkue edustaa Kuwaitia jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Kuwaitin jalkapalloliitto.
Kuwaitin maajoukkue on esiintynyt kerran MM-kilpailujen lopputurnauksessa: Espanjan kisoissa 1982. Se pelasi ensin 1–1-tasapelin Tšekkoslovakiaa vastaan, mutta hävisi Ranskalle 1–4 ja Englannille 0–1 pudoten jatkosta alkulohkon jälkeen. 
Kuwait voitti Aasian mestaruuden kotikisoissaan 1980. Se sijoittui alkulohkossaan toiseksi, kukisti välieräottelussa Iranin 2–1 ja loppuottelussa Etelä-Korean 3–0. Maanosan mestaruuskilpailuissa Kuwait on saanut lisäksi hopeaa Iranissa 1976 hävittyään loppuottelussa Iranille 0–1 sekä pronssia Singaporessa 1984 voitettuaan pronssiottelussa Iranin rangaistuspotkukilpailun jälkeen .
Walter Bockenkamp

Walter Bockenkamp (19. syyskuuta 1907 Wolfenbüttelin piirikunta – 1994 Hannover) oli saksalainen poliitikko ja sotilas.
Bockenkamp liittyi jo vuonna 1930 maansa Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen, jossa palveli SS-miehenä ja poliittisena ohjaajana. Toisessa maailmansodassa hän toimi Luftwaffen maajoukkojen esikuntaupseerina ja vastasi armeijakunnan huollosta. Sodan jälkeen Bockenkamp palveli reservinmajurina Bundeswehrissä. 
Vuodesta 1948 Bockenkamp toimi oikeistokonservatiivisen Deutsche Partein sihteerinä Ala-Saksissa. Hänet valittiin Ala-Saksin maapäiville 1959. Vuonna 1962 Bockenkamp loikkasi kristillisdemokraattiseen CDU:hun.
Smaragdilurikki

Smaragdilurikki ("Neopsittacus pullicauda") on Papua-Uudessa-Guineassa elävä kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Smaragdilurikin pituus on noin 18 cm ja paino 28–40 g. Sen höyhenpuvun pääväri on vihreä, alapuolelta kellanvihreä. Päälaki, naama ja posket ovat keltaviiruiset. Alapuoli on laajalti punainen, samoin siiven alapeitinhöyhenet ja kyynärsulkien alapinnalla oleva leveä juova. Pitkähkö pyrstö on vihreä. Nokka on oranssi, iiris punainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori yksilö on himmeämmän värinen ja sen iiris on ruskehtava.
Esiintyminen.
Smaragdilurikki elää Papua-Uusi-Guinean vuoristoseuduilla. Lajin elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä ja sen populaation koko on yli 30 000 yksilöä. Lajista tunnetaan kolme alalajia: "pullicauda", "alpinus" ja "socialis".
Elinympäristö.
Smaragdilurikit elävät korkealla vuoristometsissä 1 750–3 800 metrin korkeudella. Yleensä ne liikkuvat puiden latvustoissa pareittain tai äänekkäinä pikku parvina. Ne ovat usein hyvin kesyjä. Smaragdilurikki on harvinainen lemmikkilintuna.
Lisääntyminen.
Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneiden lintujen osalta. Munia on tavallisesti kaksi.
Ravinto.
Smaragdilurikit syövät kukkia ja niiden siitepölyä ja mettä sekä hedelmiä, marjoja ja siemeniä.
Gavlerinken Arena

Gavlerinken Arena on monitoimiareena Gävlessä, Ruotsissa. Areenan katsojakapasiteetti on jääkiekko-otteluissa 8 265 ja konserteissa 11 000. Areena toimii Brynäs IF:n kotihallina.
Nykyareenan edeltäjä valmistui vuonna 1967 nimellä "Gavlerinken". Vuonna 2005 kaupunki myi jäähallin Brynäs IF:lle joka rakennutti sen suurelta osin uudelleen. Uuden areenan nimenä oli vuosina 2006–2014 "Läkerol Arena".
Rudolf Diels

Rudolf Diels (16. joulukuuta 1900 – 18. marraskuuta 1957) oli saksalainen virkamies. Hän oli Hermann Göringin suojatti ja johti natsi-Saksan salaista valtionpoliisia Gestapoa 1933–1934.
Palveltuaan ensimmäisessä maailmansodassa Diels opiskeli lakia Marburgin yliopistossa. Diels meni töihin Preussin sisäministeriöön 1930 ja toimi poliisin neuvonantajana 1932. Hänen tehtävänsä tuolloin oli rajoittaa poliittisten radikaalien, sekä kansallissosialistien että kommunistien toimia. Adolf Hitlerin noustua valtaan vuonna 1933, Göringistä tuli Preussin sisäministeri. Diels ilmoittautui välittömästi natsien kannattajaksi ja sai Göringin puolelleen. Göring teki hänestä Preussin uuden valtionpoliisin osasto 1A:n johtajan. Osasto nimettiin pian uudelleen Gestapoksi.
Diels sai kilpailijoistaan kuten Reinhard Heydrichista voimakkaita vihollisia. Pitkien puukkojen yönä Hitlerin johtama kansallissosialistinen puolue suoritti sisäisiä puhdistuksia ja kosti poliittisille vihollisilleen. Mustamaalattu Diels onnistui pakenemaan täpärästi ja välttymään hankaluuksilta. Hänet erotettiin Gestapon johdosta 1. huhtikuuta 1934, kun virka siirtyi Heinrich Himmlerille. Diels tyytyi pienempiin tehtäviin ja meni myöhemmin naimisiin Göringin serkun kanssa. Diels säilytti henkensä natsi-Saksan johdon sisäisissä valtakiistoissa lähinnä Göringin ansiosta.
Sodan jälkeen Diels työskenteli Ala-Saksin hallinnossa ja sisäministeriössä, kunnes jäi eläkkeelle 1953. Hän kuoli metsästysonnettomuudessa saamiinsa haavoihin.
Alun Jones

Alun Arthur Gwynne Jones, Chalfontin paroni, (5. joulukuuta 1919 Monmouth, Wales – 10. tammikuuta 2020) oli brittiläinen poliitikko.
Jones toimi ministerinä Foreign and Commonwealth Officessa vuosina 1964−1970. Privy Counciliin hänet oli nimitetty vuonna 1964. Jones on ollut Chalfontin paroni 11. marraskuuta 1964 lähtien. Hän on pitkäaikaisin elinikäinen pääri Shawcrossin paronin, Hartley Shawcrossin kuoltua vuonna 2003.
Jones on myös kirjoittanut useita kirjoja sotahistoriasta.
Audacious (ohjelma)

Audacious Media Player on mediasoitinohjelma, joka jatkaa Beep Media Playerin kehitystä. Kun muut lähtivät kehittämään BMPx:ää, Ariadne "kaniini" Conill ilmoitti aloittavansa projektin, jossa alkuperäisen BMP:n kehitys jatkuisi. Audacious on vapaan ohjelmiston mediasoitin POSIX-järjestelmille, esimerkiksi Linuxille.
Ohjelman käyttöliittymä on siirtynyt GTK-kirjastosta Qt-kehykselle. Ulkoasu on vastaava kuin aiemmassa, mutta käytettävyyttä on parannettu. GTK-tuki on säilytetty, mutta uudet ominaisuudet lisätään Qt-pohjaiseen käyttöliittymään.
Ohjelma tukee chiptune- ja tracker-musiikkia SID-, S3M- ja MOD-muodoissa ja ffmpeg-lisäosan kautta muitakin muotoja.
Ohjelmassa on ReplayGain-tuki. Ohjelma tukee erilaisia toistorajapintoja ja tiedostomuotoja laajennusosien avulla. Ohjelmassa on muun muassa FLAC ja PipeWire-tuki.
BBC Archives

The BBC Archives brittiläisen heavy metal -yhtye Iron Maidenin live-albumi. Albumi julkaistiin 4. marraskuuta 2002. Se sisältää yhtyeen live-esityksiä vuosilta 1979-1988. Live-esityksiä on neljä. Albumi julkaistiin osana "Eddie’s Archive" -boksia.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Steve Harris, ellei toisin mainita.
Kamferipuu

Kamferipuu ("Cinnamomum camphora") on aasialainen puu, jota on viljelty siitä saatavan tuoksuvan kemikaalin, kamferin takia.
Ulkonäkö ja koko.
Kamferipuu kasvaa 20–30 metriä korkeaksi. Rungon halkaisija voi olla 4,5 metriä ja lehvästön leveys kaksi kertaa puun korkeus. Sen lehdet ovat ikivihreät, kiiltävän vahapintaiset. Jokaisessa lehdessä on kolme selvästi erottuvaa kellertävää lehtisuonta. Nuorina lehdet ovat kirkkaanvaaleanvihreitä. Keväällä puuhun puhkeaa paljon pieniä, valkoisia kukkia. Niistä kypsyy mustia, halkaisijaltaan noin senttimetrin mittaisia marjoja.
Levinneisyys.
Kamferipuuta kasvaa Kiinassa, Japanissa, Koreassa ja Taiwanissa. Sitä on istutettu Yhdysvaltoihin ja Australiaan, missä se on levinnyt luontoon.
Julian Beck

Julian Beck (31. toukokuuta 1925 New York, New York – 14. syyskuuta 1985 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, taidemaalari ja runoilija. Hän perusti yhdessä vaimonsa kanssa vuonna 1947 teatteriryhmän "The Living Theater", joka on yksi pisimpään Yhdysvalloissa toimineista kokeellisista teatteriryhmistä. Heidän innoittajanaan oli Antonin Artaud ja tämän manifesti "Theatre of Cruelty" (suomennettuna "Julmuuden teatteri").
Näyttelijänä Beck esiintyi elokuvissa "Oidipus" ("Edipo Re", 1967) ja "Amore e rabbia" (1969). Hän ehti aloittaa myös elokuvan Poltergeist II kuvaukset, mutta kuoli ennen elokuvan valmistumista.
Poltergeist II

Poltergeist II on kauhuelokuva vuodelta 1986. Se on jatkoa elokuvalle Poltergeist, ja kertoo samasta Freelingin perheestä kuin edeltäjänsä. Perhe on muuttanut mummolaan edellisen elokuvan tapahtumien jälkeen. 
Elokuva oli ehdolla parhaiden erikoistehosteiden Oscar-palkinnon saajaksi.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen kutsuu kakkososaa typerillä selityksillä pilatuksi alkuperäisen elokuvan alaviitteeksi. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Kristillinen seurakunta Uusipesula

Kristillinen seurakunta Uusipesula on helluntaiherätykseen ja Suomen Helluntaikirkkoon kuuluva seurakunta Turun Varissuolla Kousankadulla.
Seurakunta itsenäistyi Turun helluntaiseurakunnasta vuoden 2005 lopulla. Toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelukset, kerhot, pienryhmät sekä diakoniatoimintana kirpputori "Wakke" ja ruokajako torstaisin Leipä-iltojen muodossa. Seurakunnassa oli vuonna 2022 noin 200 jäsentä.
Wayne’s World 2

Wayne’s World 2 on Mike Myersin tähdittämä jatko-osa vuoden 1992 komediaelokuvalle "Wayne’s World" vuodelta 1993. Elokuva kertoo kaveruksista Waynestä ja Garthista, jotka kuvaavat televisio-ohjelmaa "Wayne’s World". Elokuvan ohjasi Stephen Surjik.
Elokuva pohjautuu Saturday Night Livessä esitettyyn samannimiseen sketsiin.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo elokuvaa koko lailla turhaksi jatko-osaksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Harry Winston

Harry Winston (1. maaliskuuta 1896 – 8. joulukuuta 1978) oli yhdysvaltalainen jalokiviseppä ja -kauppias.
Hän osti Hope-timantin, jonka sanottiin tuottavan omistajalleen tai anastajalleen huonoa onnea. Vuonna 1958 Winston lahjoitti timantin Smithsonian-instituutin kokoelmiin.
Turun adventtiseurakunta

Turun adventtiseurakunta on Turussa toimiva Suomen Adventtikirkkoon kuuluva seurakunta, joka perustettiin 5. elokuuta 1919. 1930-luvulla ja vuosina 1943–1947 seurakunta koki voimakkaita kasvun aikoja, sillä kumpanakin ajanjaksona seurakunnan jäsenmäärä kasvoi noin 200:lla. Nykyiseen toimipaikkaansa Betel-kirkkoon seurakunta siirtyi marraskuussa 1984. Aiempi kirkko oli ollut vuodesta 1936 Jarrumiehenkadulla. Nykyinen jäsenmäärä on noin 350.
Turussa on aiemmin sijainnut Suomen Adventtikirkon toimisto, mutta se siirtyi vuoden 1996 alussa Tampereelle.
Aiheesta muualla.
Seurakunnan kotisivut
Daniel Abraham

Daniel Abraham (s. 14. marraskuuta 1969) on yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija.
Soolokirjailijana Abrams tunnetaan parhaiten fantasiasarjastaan "The Long Price Quartet" (2006–2009). 
Abraham on yhdessä Ty Franckin kanssa julkaissut tekijänimellä James S. A. Corey "Expanse-kirjasarjaa", jonka ensimmäinen romaani julkaistiin 2011. Abraham on Franckin kanssa mukana myös kirjasarjan pohjalta tehtävän "Expanse-televisiosarjan" teossa. 
Abraham on myös kirjoittanut yhdessä George R. R. Martinin ja Gardner Dozoisin kanssa tieteisromaanin "Hunter's Run" (2007) sekä urbaanifantasian "Unclean Spirits" (2008) salanimellä M.L.N. Hanover. Abrahamin kertomuksia on julkaistu myös eri lehdissä ja valikoimissa. Abraham on ollut ehdokkaana Hugo- ja Nebula-palkintojen saajaksi. 
Abraham asuu Albuquerquessa New Mexicossa.
Rokkaava Judy Jetson

Rokkaava Judy Jetson ("Rockin' with Judy Jetson") on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut animaatioelokuva, joka perustuu 1960-luvulla tehtyyn tulevaisuuteen sijoittuvaan Jetsonit-televisiosarjaan. Elokuvan ohjasi Paul Sommer ja sen käsikirjoittivat Charles M. Howell IV sekä Kevin Hopps. Elokuvan tuotti Hanna-Barbera yhdessä Wang Film Productions Companyn ja Cuckoo's Nest Studiosin kanssa.
Juoni.
Rocktähti Sky Rocker on vienyt Judy Jetsonin sydämen, niin hän menee kahden ystävänsä kanssa laulajan konserttiin. Eräs musiikkia inhoava ilkeä noita on kuitenkin siepannut rocktähden ja tytöt päättävät lähteä pelastamaan häntä noidan kynsistä. Samalla konserttiin asti seurannut Judyn isä George joutuu vankilaan, jolloin hänen poikansa Elroy ja perheen koira Astro tulevat paikalle pelastamaan hänet, mutta joutuvatkin vaikean päätöksen eteen: kumman he pelastaisivat ensin, isänsä vai siskonsa Judyn. Lopulta loputkin Jetsonin perheen jäsenet sekaantuvat Judyn sankarillisen yrityksen hetkeen ja saavat todistaa kuinka hän on aikeissa pelastaa rocktähti Sky Rockerin ilkeän noidan käsittelystä.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi ei innostu elokuvasta pohjana olevan tv-sarjan tavoin laadukkaasta piirrosjäljestä huolimatta. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Anu Hämäläinen

Anu Marjo Hämäläinen (o.s. Pirttimaa) (s. 4. kesäkuuta 1972 Ylivieska) on kilpauransa lopettanut suomalainen pikajuoksija. Hän edusti Ylivieskan Kuulaa ja häntä valmensi Juha Pirttimaa.
Hämäläinen juoksi Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 avausosuuden Suomen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi Suomen ennätysajalla 43,37 . Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän karsiutui alkuerissä sekä 100 että 200 metrin juoksussa sekä juoksi ensimmäisen osuuden seitsemänneksi sijoittuneessa Suomen pikaviestijoukkueessa . Atlantan olympialaisissa 1996 ja Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän oli mukana alkuerissä pudonneessa Suomen pikaviestijoukkueessa.
Hämäläinen saavutti Kalevan kisoissa 100 metrillä hopeaa Tuusulassa 1994 sekä pronssia Mikkelissä 1993, Tampereella 1996 ja Lappeenrannassa 1997. 200 metrillä hän sai SM-hopeaa 1994 sekä pronssia 1996 ja 1997. Sisäratojen SM-kilpailuissa Hämäläinen sai 60 metrillä hopeaa 1994 ja 1995 sekä pronssia 1996. Lisäksi hän sai pronssia 200 metrillä 1996.
Hämäläinen työskentelee koulunkäynninohjaajana ja on avioliitossa entisen uimarin Sami Hämäläisen kanssa ja heillä on kolme tytärtä, jotka kilpailevat myös uimareina.
Pietarin evankeliumi

Pietarin evankeliumi () on varhaiskristillinen "Uuden testamentin" apokryfisiin kirjoihin kuuluva pseudepigrafinen evankeliumi, josta on säilynyt ainoastaan katkelmia Jeesuksen kärsimyshistoriasta.
Historia.
"Pietarin evankeliumi" on ajoitettu noin vuosiin 70–160. 1800-luvun loppupuolelle asti "Pietarin evankeliumi" tunnettiin ainoastaan kirkkoisien yksittäisistä maininnoista, jotka tuomitsivat teoksen harhaoppisena mutta eivät juurikaan kertoneet sen sisällöstä. Kirkkoisistä ainakin Serapion Antiokialainen (n. 200 jaa.) on tuntenut "Pietarin evankeliumin", samoin Origenes, Eusebios Kesarealainen ja Theodoretos Kyrrhoslainen.
Talvella 1886–1887 ryhmä ranskalaisia arkeologeja M. Bouriantin johdolla löysi Akhmimista eli antiikin Panopoliista Ylä-Egyptistä kirjan, joka sisälsi katkelmia "Pietarin evankeliumista", "Pietarin ilmestyksestä", "Henokin kirjasta" sekä eräistä muista teksteistä. Kirja on ajoitettu 500-luvun lopulle, ja sen tekstit julkaistiin 1892. Myöhemmin Oksyrhynkhoksesta on löydetty kaksi lyhyttä papyruskäsikirjoitusta, jotka sisältävät katkelmia "Pietarin evankeliumista" (P.Oxy. 2949 ja P.Oxy 4009). Nämä katkelmat ovat peräisin 100-luvun lopulta tai 200-luvun alusta. Nämä löydöt viittaavat siihen, että "Pietarin evankeliumi" on ollut aktiivisessa käytössä ainakin joissakin egyptiläisissä luostareissa.
Sisältö.
Säilynyt "Pietarin evankeliumin" jakso sisältää Jeesuksen kärsimyshistorian, ylösnousemuksen ja ylösnousseen ilmestyksiä. Koska evankeliumin alkua ei ole säilynyt, ei tiedetä, rajoittuiko se alun perin kärsimyshistoriaan vai sisälsikö se myös Jeesuksen opetuksia ja tekoja kanonisten evankeliumien tapaan.
Rakenne.
Käytössä on kaksi tapaa viitata "Pietarin evankeliumin" yksittäisiin kohtiin. Seuraavassa taulukossa arabialaiset numerot 1–60 viittaavat Adolf von Harnackin laatimaan jaejakoon, roomalaiset numerot I–XIV J. A. Robinsonin lukujakoon, jota tarkennetaan tarvittaessa liittämällä lukunumeroihin Harnackin numeroinnin mukaiset jaenumerot.
Erityispiirteitä.
Useimpien tutkijoiden mukaan "Pietarin evankeliumi" on kirjallisesti riippuvainen kanonisista evankeliumeista. Niihin verrattuna kärsimyshistorian ihmeenomaiset piirteet ovat kuitenkin kasvaneet selvästi. Lisäksi tietyissä yksityiskohdissa esiintyy juutalaisvastaisia sävyjä: esimerkiksi syy Jeesuksen ristiinnaulitsemisesta vieritetään juutalaisten niskoille selvemmin kuin "Uudessa testamentissa".
Tietyissä yksityiskohdissa kuvaus saa dokeettisia piirteitä, eli Jeesuksen ihmisyys ja hänen kärsimyksensä vaikuttaa vain näennäiseltä:
"Pietarin evankeliumi" sisältää vanhimman tunnetun kuvauksen itse ylösnousemuksesta:
The Elder Scrolls Construction Set

The Elder Scrolls Construction Set on editointiohjelma Gamebryo-pelimoottoria hyödyntäville '- ja ' -videopeleille. Se tuli "Morrowind"-pelin mukana automaattisesti, kun taas "Oblivion"-pelille se pitää ladata erikseen internetistä. Construction Set antaa täydellisen hallinnan pelin sisältöön kenelle tahansa, joka on valmis käyttämään hieman aikaa sen käytön opettelemiseen. Se on sama työväline, jolla Bethesda Softworks loi "Morrowind"- ja "Oblivion"-pelien maailmat. Vaikka Bethesda Softworks sittemmin hyödynsi uudempaa versiota virallisten liitännäisten tekemiseen "The Elder Scrolls IV: Oblivion" -pelille, silti "Morrowind"- ja "Oblivion"-pelien Construction Set -versiot ovat taaksepäin yhteensopimattomia. The Construction Set antaa faneille mahdollisuuden muokata pelin maailmaa ja tallentaa omat muutoksensa .esp-tiedostomuotoon ("Elder Scrolls plugin"), joka on Construction Setia käyttävien "The Elder Scrolls" -pelien oma tiedostomuoto liitännäisille. Tehdäkseen lisää yksityiskohtaisempia vuorovaikutuksia modien välille, monet modit käännetään .esm-tiedostomuotoon ("Elder Scrolls Master").
Fanit voivat ladata ja laittaa jakoon näitä itse tekemiään tai toisten tekemiä liitännäisiä (eli ’modeja’) vapaasti internetissä. Niiden avulla voi muuttaa mitä tahansa pelissä; aina uusista hahmojen kyvyistä ja taidoista suuren kartanon lisäämiseen tai täysin uuden juonirakenteen luomiseen. Modien tiedostokoot voivat olla pienimmillään vain muutaman kilotavun kokoisia, koska ne voivat muokata vain vaikkapa pelin olennaisia asetuksia, kuten gravitaation suuruutta, mutta toisaalta tiedostot voivat olla myös paljon suurempia, kuten esimerkiksi 100 megatavua tai enemmän.
Kaikkein suurimmat liitännäiset sisältävät myös lisätiedostoja, joita ei ole pelistä aiemmin löytynyt. Näitä voivat olla esimerkiksi tekstuurit ja 3D-mallit (eli ’meshes’), jotka tuovat peliin täysin uutta materiaalia. Usein nämä pitää itse siirtää oikeaan paikkaan pelin kansioihin, jotta ne toimivat. Jotkut modit on kuitenkin pakattu arkistoihin, jotka voi helposti ja nopeasti purkaa oikeisiin paikkoihin.
Sinipuu

Sinipuu eli kampetsepuu ("campechepuu", "priksilja", "sinilastu") ("Haematoxylum campechianum") on keski- ja eteläamerikkalainen puu, jota on käytetty väriaineen tuottamiseen. Se on saanut nimensä meksikolaisen Campechen kaupungin mukaan.
Ulkonäkö.
Sinipuu on pieni, piikkinen puu, jonka runko on poimullinen, kuin yhteensulautuneiden ohuiden runkojen nippu. Lehdet muodostuvat parittaisista sydämenmuotoisista lehdyköistä. Keltaisia kukkia puhkeaa ympäri vuoden.
Puun ydinpuu on purppuranpunaista ja tiheää; tuoreet lastut uppoavat vedessä. Puuaineksesta lohkotuista lastuista voi liottaa väriainetta.
Käyttö.
Alueen alkuperäiset asukkaat, kuten atsteekit, ovat käyttäneet sinipuuta vuosisatojen ajan sekä tekstiilien ja nahan värjäykseen että lääkeaineena bakteeritulehduksia vastaan. 
Sinipuuta tuotiin Eurooppaan laivalasteittain tekstiiliteollisuuden käyttöön, kunnes synteettiset väriaineet korvasivat sen 1800-luvulla.
Jess Willard

Jess Willard (29. joulukuuta 1881 St.Clere, Kansas, Yhdysvallat – 15. joulukuuta 1968 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli nyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestari vuosina 1915–1919.
Jess Willard työskenteli cowboyna lähes kolmenkymmenen vuoden ikäiseksi ennen kuin alkoi vakavissaan nyrkkeillä. Hän kuitenkin suurikokoisena menestyi erinomaisesti ja yllättäen Havannassa 5. huhtikuuta 1915 voitti maailmanmestaruuden Jack Johnsonilta tyrmäyksellä 26. erässä. Maailmanmestaruuden vei vasta sodan jälkeen Jack Dempsey 4. kesäkuuta 1919 Ohion Toledossa. Ottelu päättyi tyrmäykseen kolmannessa erässä.
Nyrkkeilyuran jälkeen Willard esiintyi vaudeville-esityksissä sekä Buffalo Billin kiertueella.
Donovan McNabb

Donovan Jamal McNabb (s. 25. marraskuuta 1976 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän pelasi 13 kautta NFL-liigassa. Nykyisin hän toimii NFL Networkin kommentaattorina.
Ura.
Ennen ammattilaisuraansa McNabb pelasi neljä kautta, kaudet 1995–1998, Syracusen yliopiston amerikkalaisen jalkapallon joukkueen aloittavana pelinrakentajana. Hänet nimettiin kaikilla neljällä kaudella Big East Conferencen ensimmäiseen tähdistöön, kolmesti, 1996–1998, konferenssin vuoden hyökkääjäksi ja 1990-luvun päätteeksi Big East Conferencen vuosikymmenen parhaaksi hyökkääjäksi. Hän pelasi yliopistoaikanaan myös koripalloa. Hän opiskeli Syracusessa pääaineenaan puheviestintää.
Philadelphia Eagles varasi McNabbin NFL:ään numerolla kaksi vuoden 1999 NFL Draftin ensimmäisellä kierroksella. Hän pelasi tulokaskaudellaan 12:ssa NFL:n runkosarjaottelussa ja oli kuudessa ottelussa avauskokoonpanossa. Kausina 2000–2009 hän oli Eaglesin aloittava pelinrakentaja kaikissa pelaamissaan NFL-otteluissa, ja hänellä on hallussaan useita joukkueen seuraennätyksiä. Hän on muun muassa eniten otteluja joukkueen riveissä voittanut pelinrakentaja sekä eniten onnistuneita syöttöjä ja touchdown-syöttöjä antanut Eagles-pelaaja. Kaudella 2004 hän onnistui antamaan 24 peräkkäistä onnistunutta syöttöä, mikä on NFL:n ennätys.
Kaudella 2004 McNabb oli auttamassa Philadelphia Eaglesiä etenemään Super Bowliin ensimmäisen kerran sitten kauden 1980. Joukkue kuitenkin hävisi helmikuussa 2005 pelatun Super Bowl -ottelun hallitsevalle mestarille New England Patriotsille pistein 21–24. Lisäksi joukkue oli McNabbin aikana kausina 2001–2003 ja 2009 n häviävänä osapuolena.
McNabb siirtyi huhtikuussa 2010, muutama kuukausi ennen kauden 2010 alkua, Washington Redskinsiin. Eagles sai vaihdossa kaksi varausvuoroa. Redskinsissä pelattu kausi oli hänen siihenastisen ammattilaisuransa tilastollisesti heikoin aloittavana pelinrakentajana. Hän menettikin aloittavan pelinrakentajan paikkansa Rex Grossmanille kauden kolmessa viimeisessä ottelussa. Marraskuussa 2010 hän teki seuran kanssa viisivuotisen, 78 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen, mutta siirtyi heinäkuussa 2011, jo ennen seuraavan kauden alkua, Minnesota Vikingsiin. Redskins sai vaihdossa kuudennen kierroksen varausvuoron vuonna 2012 sekä ehdollisen kuudennen kierroksen varausvuoron vuonna 2013. 
McNabb on valittu kuudesti NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin, kausina 2000–2004 ja 2009.
Yksityiselämä.
McNabb on naimisissa ja hänellä on vaimonsa kanssa neljä lasta. Heidän ensimmäinen lapsensa, tytär, syntyi vuonna 2004, vuonna 2008 heille syntyi kaksoset, poika ja tytär, ja vuonna 2009 heille syntyi poika.
Mustakakadu

 
Mustakakadu ("Zanda funereus") on suurikokoinen, tumma australialainen kakadu.
Koko ja ulkonäkö.
Mustakakadu on noin 67 cm pitkä ja painaa 750–900 grammaa. Se on yleisväriltään mustanruskea, ja varsinkin alapuolen höyhenten reunukset ovat kellertävät. Poskessa on kellertävä laikku ja mustassa pyrstössä on keltainen tai valkoinen kuvio. Se nostaa toisinaan päälaenhöyhenensä töyhdöksi. Nokka on tummanharmaa, iiris tummanruskea ja koivet ruskeat. Naaraan poskilaikku on kirkkaampi ja nokka on luunvärinen. Nuoret linnut muistuttavat naarasta. Mustakakadut ovat vilkkaita ja äänekkäitä. Niiden lentoääni on lajityypillinen kova huuto "kii-ou", varoitusääni karhea kirkaisu. Mustakakadut voivat elää vankeudessa 50-vuotiaiksi.
Mustakakadujen ruokailulento on rauhallista lepattelua. Muuttomatkoillaan ne lentävät hyvin korkealla ja pitävät yhteyttä toisiinsa jatkuvalla huutelulla.
Esiintyminen.
Mustakakadua tavataan Kaakkois-Australiassa. Sen elinympäristön laajuus on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja sen populaation koko on yli 20 000 yksilöä. Laji on jaettu eli "splitattu", ja entinen alalaji "baudini" on erotettu omaksi lajiksi lyhytnokkakakadu ("Zanda latirostris"). Mustakakadu elää Australian kaakkoisosassa Queenslandin keskiosista aina Kengurusaarelle ja Eyren niemimaalle sekä Tasmaniassa ja Bassinsalmen suurimmilla saarilla.
Elinympäristö.
Mustakakadut asuvat enimmäkseen vain tuoreissa ja vetisissä metsissä, käyden harvinaiseksi kuivilla alueilla.
Lisääntyminen.
Mustakakadun pesä on syvässä puunkolossa, tavallisesti eukalyptuksessa. Naaras munii yhden tai kaksi munaa ja hautoo niitä noin kuukauden. Muna on kooltaan 50 mm x 34,7 mm. Koiras ruokkii hautovaa naarasta kolme-neljä kertaa päivässä. Jos naaras munii kaksi munaa, se munii toisen munan 4–7 päivää ensimmäisen jälkeen. Toinen muna jää usein kuoriutumatta, tai jos se kuoriutuu, jää poikanen yleensä pieneksi ja kuolee pian. Pesäpoikasaika on 12–13 viikkoa. Molemmat emot ruokkivat poikasia aikaisin aamulla ja toistamiseen myöhään iltapäivällä. Poikasia ruokitaan vielä pesästä lähdön jälkeen noin neljän kuukauden ajan.
Ravinto.
Mustakakadut syövät siemeniä, pähkinöitä, marjoja, hedelmiä, kukkia sekä hyönteisiä ja niiden toukkia. Paikoin ne ovat puutarhurien riesana syömällä omenista siemenet. Metsänviljelyalueilla ne syövät radiatamännyn ("Pinus radiata") siemeniä aiheuttaen suuria taloudellisia menetyksiä.
Mustakakaduparvi ruokailee puun latvustossa hyvin huomaamattomasti. Yksi tai kaksi lintua on vartiossa, ja vaaran havaittuaan ne varoittavat kirkumalla, jolloin koko parvi lennähtää pois.
House–tree–person-testi

House–tree–person-testi eli HTP on projektiiviseen ilmaisuanalyysiin perustuva psykologinen tutkimusmenetelmä erityisesti lasten persoonallisuuden ja psyykkisen kehityksen analysoimiseksi.
Testissä tutkittavaa lasta pyydetään piirtämään väriliiduilla tai lyijykynällä vähintään kolme kuvaa: talo, puu ja ihminen. Tämän jälkeen tutkija esittää kysymyksiä näistä piirroksista. 
Taustalla on käsitys, että lapsi projisoi oman persoonallisuutensa tiedostamattomia piirteitä näihin piirroksiin, minkä sitten tutkija voi piirroksista tulkita. Tulkinnassa talon ajatellaan symboloivan tutkittavan kotioloja ja perhesuhteita, puu kertoo tiedostamattomista minätuntemuksista ja ihminen puolestaan symboloi minäkäsitystä. Tulkinnan tueksi on kehitetty pisteytysjärjestelmä.
Menetelmän kehitti 1940-luvulla yhdysvaltalainen psykologi John N. Buck (1906–1983).
Antti Koskinen (muusikko)

Antti Juhani Koskinen (13. maaliskuuta 1922 Helsinki – 6. kesäkuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen laulutaiteilija, kanttori-urkuri ja laulupedagogi.
Opinnot.
Antti Koskinen aloitti opintonsa Sibelius-Akatemiassa 1938 lauluopinnoilla Einar Collianderin ja professori Oiva Soinin, pianonsoiton opinnoilla Eino Lindholmin ja Kerttu Bernhardin sekä urkujensoiton opinnoilla professori Elis Mårtensonin johdolla. 
Ensikonserttinsa hän piti 1943 ja suoritti kanttoriurkurin sekä musiikinopettajan tutkinnot 1945 ja päätti opintonsa Sibelius-Akatemiassa keväällä 1946 suoritettuaan lauludiplomin.
Antti Koskinen jatkoi opintojaan vuosina 1948–1965 (muun muassa tanskalaisen Magnus Andersenin oppilaana) useilla opintomatkoilla Skandinaviaan, Keski-Eurooppaan ja 1950 Yhdysvaltoihin.
Ura.
Opettajan uransa Sibelius-Akatemiassa Antti Koskinen aloitti viransijaisena vuonna 1944, jonka jälkeen hän siirtyi vakinaiseksi opettajaksi 1954, lehtoriksi 1961 ja ylemmän palkkaluokan lehtoriksi 1966.
Antti Koskinen toimi 1950–1970-luvuilla monien merkittävien suomalaisen laulutaiteen henkilöiden laulunopettajana ja johti vuosina 1953–1963 Nils-Eric Fougstedtin perustamaa Radiokuoroa (alkujaan "Radion solistikuoro").
Koskinen oli Suomalaisen oopperan solisti 1945–1948. Hän toimi kanttoriurkurina Pasilan kirkossa 1945–1957, kanttorina Helsingin Vanhassa kirkossa 1957–1967 ja kanttorina Helsingin tuomiokirkossa 1967–1970.
Lisäksi Antti Koskinen esiintyi laulajana konserteissa ja radiossa Suomessa, Skandinaviassa, Keski-Euroopassa ja Yhdysvalloissa sekä toimi oratorio- ja sinfoniakonserttien solistina ja konserttisäestäjänä sekä m.m. Polyteknikkojen Kuoron solistina. Antti Koskinen toimi Suomen Solistiyhdistys ry:n johtokunnassa vuosina 1967–1976.
Klassisen musiikin uransa ohella Antti Koskinen levytti taiteilijanimellä Sulo Sala myös viihdemusiikkia muun muassa Metro-tyttöjen, Decca-orkesterin, Ramblers-orkesterin ja Viljo Vesterisen solistiyhtyeen kanssa sekä esiintyi sota-aikaisilla viihdytyskiertueilla.
Koskinen esiintyi vuonna 1943 elokuvassa "Tositarkoituksella" ja vuonna 1944 kolmella Jussi-Patsaalla palkitussa elokuvassa "Herra ja ylhäisyys".
Antti Koskiselle myönnettiin arvonimi Director cantus vuonna 1960, ja hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1969.
Perhe.
Antti Koskisen puoliso oli muotitaiteilija Pirkko Hellevi Koskinen o.s. Krapinoja, ja heillä oli kaksi lasta, tytär Hanna (s. 1957) ja poika Juha (s. 1959). Antti Koskisen äiti oli Martta Koskinen, ja hänen isänsä Gunnar Koskinen toimi Helsingin kaupunginorkesterin lyömäsoittajana sekä Sibelius-Akatemian lyömäsoittimien opettajana.
Keskuskoulu (Kotka)

Keskuskoulu on peruskoulu Kotkassa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Kotkansaarella osoitteessa Keskuskatu 28. Koulu antaa opetusta peruskoulun luokilla 6–9 ja sen oppilasmäärä on noin 415 (2012).
Keskuskoulu on alkuvuodesta 2013 perustetun Kotkansaaren koulun toimipisteistä toinen.
Historia.
Keskuskoulun on suunnitellut Kaarlo Borg ja se oli valmistuessaan 1929 Suomen toiseksi suurin koulurakennus. Koulu on toiminut kansakouluna, kansalaiskouluna ja yläasteena. Rakennuksessa on toiminut joitakin vuosia myös ruotsinkielinen kansakoulu. Parhaimmillaan koulussa on ollut samanaikaisesti yli tuhat oppilasta.
Minnelaulu

Minnelaulu eli minnerunous () oli keskiajalla Saksassa esiintynyt runouden laji, jota esitettiin laulamalla yksiäänisesti harpun tai viulun säestyksellä. Lauluja sävellettiin 1400-luvun alussa myös moniäänisiksi, mutta näiden merkitys jäi vähäiseksi. Minnelaulua esiintyi 1100-luvun loppupuolelta 1400-luvulle asti, mutta suosituinta se oli 1200-luvun alkuvuosikymmeninä. Se oli trubaduurirunouden saksalainen vastine, jonka vaiheet liittyvät 1300-luvulta alkaen myös mestarilauluihin.
Yleensä johonkin kirkkosävellajiin sävelletyn minnelaulun sisältö oli usein naista ihannoivaa lemmenrunoutta, mutta muitakin aiheita esiintyi. Minnelaulun tärkeimmät muodot olivat Lied, Leich ja Spruch. Lied tarkoitti alkuaan laulua yleensä. Sen muotoja olivat Botenlied, Erntelied (elojuhlalaulu), Kreuzlied (ristiretkeläislaulu) ja Tagelied (aamulaulu). Leich oli tanssilauluja ja uskonnollisia aiheita käsittelevä runouden muoto, jonka tuotosten pituus oli usein useita satoja rivejä. Spruchin aiheet olivat opettavia ja mietiskeleviä.
Runojen esittäjät olivat etenkin alkuaikoina lähes yksinomaan aatelisia, mutta myöhemmin heidän joukossaan oli myös porvarillisia kierteleviä laulajia. Tunnetuimpia laulajia olivat
Cartoon attribution strategy test

Cartoon attribution strategy test eli CAST on nimitys projektiivisiin testeihin kuuluvalle psykologiselle testimenetelmälle. Testillä pyritään selvittämään tutkittavan ajattelu- ja toimintatapoja, saamansa palautteen tulkintapoja sekä tapahtumien syitä koskevia päätelmiä, eli sellaisia persoonallisia piirteitä, joilla hän pyrkii ratkaisemaan erilaisia haasteita suoritus- ja sosiaalisissa tilanteissa.
Testissä tutkittavalle esitetään yhteensä kaksitoista mustavalkoista kuvaa, neljässä kolmen kuvan sarjassa. Kuvissa on hypoteettisia suoritustilanteita ja sosiaalisia tilanteita, joissa voi esiintyä ongelmallisia ajattelu- ja tulkintatapoja. Tutkittavaa pyydetään vastaamaan, mitä kuvitteellinen henkilö tilanteessa ajattelee ja tekee. Vastaukset käsitellään ja pisteytetään testiin kuuluvan pisteytysjärjestelmän mukaan. 
Testin taustateoriaa voi hieman yleistäen luonnehtia kognitiiviseen sosiaalipsykologiaan perustuvaksi. 
Testi on kehitetty Suomessa 1990-luvulla.
Tehtävä Alpeilla

Tehtävä Alpeilla ("The Eiger Sanction") on Clint Eastwoodin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1975. Pääosissa ovat ohjaaja ja George Kennedy.
Elokuva on saanut tunnustusta realistisista kiipeilyosioistaan. Eastwood kiipeilee elokuvassa itse eikä käytä sijaisnäyttelijöitä.
Elokuva perustuu Rodney William Whitakerin nimimerkillä Trevanian kirjoittamaan 1972 ilmestyneeseen samannimiseen, James Bond -tarinoita parodioivaan romaaniin. Romaani ilmestyi suomeksi 1974 Weilin+Göösin kustantamana ja Matti Kannoston suomentamana.
Juoni.
Eastwood on Hemlock, eläkkeelle siirtynyt palkkamurhaaja, joka on suunnannut energiansa rauhallisempaan työhön taiteen opettajaksi ja keräilijäksi. Vanha pomo suostuttelee Hemlockin kuitenkin takaisin vaarallisiin kuvioihin ja hän saa tehtäväksi eliminoida kaksoisagentin, joka murhasi hänen vanhan työkumppaninsa ja ystävänsä. Palkkioksi luvataan kulujen ohella eräs hänen erityisesti tavoittelemansa arvokas taideteos.
Hemlock aloittaa jahdin koulutuskeskuksessa eliminoimalla vanhan vihollisensa (Jack Cassidy), joka ei kuulunut oikeastaan tehtävään. Hän kaappaa miehen mukaansa jeeppiin ja jättää tämän keskelle erämaata ilman mitään varusteita.
Ajojahti vie aina Sveitsin Alpeille asti, Kleine Scheidegg -solan yläpuolella kohoavalle Eigervuorelle. Hänellä on neljä epäiltyä vuoristokiipeilijää, joista yksi on hänen etsimänsä mies. 
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo "Tehtävää Alpeilla" pirulliseksi ja tosikkomaiseksi tapposeikkailuksi huikeissa maisemissa. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Geordie

Geordie oli brittiläinen glam rock -yhtye, joka oli aktiivinen 1970-luvulla.
Historiaa.
Geordie sai alkunsa kun laulaja Brian Johnson perusti rumpali Brian Gibsonin ja basisti Tom Hillin kanssa vuonna 1971 yhtyeen nimeltä Buffalo. Seuraavana vuonna mukaan tuli kitaristi Vic Malcolm, ja yhtye vaihtoi nimekseen USA. Yhtyeen ensimmäinen keikka oli Peterleessä 1. helmikuuta 1972. Saman vuoden toukokuussa yhtye teki sopimuksen levy-yhtiö Red Bus Recordsin kanssa ja vaihtoi nimekseen Geordie. Vuoden lopulla jäsenet muuttivat Newcastlesta Lontooseen. Yhtyeen ensisingle ”Don't Do That” julkaistiin syyskuussa 1972, ja se nousi brittilistalla joulukuussa sijalle 32. Yhtye teki kiertueen lokakuun ja marraskuun aikana sekä esiintyi talven aikana Top of the Pops -ohjelmassa ja The Velvet Undergroundin ja Sladen lämmittelijänä. Ensialbumi "Hope You Like It" ilmestyi 2. maaliskuuta 1973. Single ”All Because of You” nousi brittilistalla kuudenneksi ja myi miljoona kappaletta. Yhtyeestä oli tullut tunnettu ja se teki kiertueen Euroopassa. Albumi ei kuitenkaan myynyt kovinkaan hyvin edes Britanniassa, eikä yhtye saavuttanut minkäänlaista suosiota Yhdysvalloissa. Geordien viimeiseksi jäänyt listasingle oli ”Electric Lady”. Vuoden 1974 alussa yhtye keikkaili Japanissa ja Australiassa. Geordie esiintyi Suomessa Kuusrockissa 1974.
Toinen albumi "Don't Be Fooled By The Name" ilmestyi huhtikuussa 1974. Yhtyeen suosio oli jo laskenut Britanniassa, mutta he olivat edelleen suosittuja manner-Euroopassa. Kitaristi Malcolm kuitenkin jätti yhtyeen vuoden 1975 alussa ja laulaja Johnson saman vuoden kesällä. Johnson perusti vuonna 1977 uuden Geordien, joka tunnettiin myös nimellä Geordie II. Maaliskuussa 1980 hän siirtyi AC/DC:n laulusolistiksi.
Geordie koottiin vielä uudestaan laulajanaan Rob Turnbull, ja se julkaisi "No Sweat" -albumin vuonna 1983. Albumi ei saanut suurta kaupallista menestystä. Malcolm lähti taas yhtyeestä, joka sen jälkeen vaihtoi nimekseen Powerhouse ja julkaisi vielä yhden albumin.
Vjazniki

Vjazniki () on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazmajoen rannalla 113 kilometriä Vladimirista itään. Kaupunki on Vjaznikin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan, Nižni Novgorodin ja Kazanin välinen M7-valtatie. Vjaznikin asema Moskovan ja Nižni Novgorodin välisellä rautatiellä sijaitsee 8 kilometrin päässä kaupungista. Asukkaita on 41 500 henkeä (vuonna 2008).
1100-luvulla kaupungin paikalla sijaitsi Rostovin ja Suzdalin ruhtinaskunnan rajalinnoitus, jonka mongolivalloittajat hävittivät vuonna 1238. Vjaznikin kylä on ilmeisesti syntynyt 1500-luvun lopussa. Vuonna 1613 siitä tuli kauppias- ja käsityöläisasutus ja vuodesta 1622 lähtien tärkeä pyhiinvaelluspaikka ”ihmeitätekevän” Kazanin jumalanäidin ikonin ansiosta. 1600-luvun alussa seudusta muodostui ikonimaalauksen ja pellavanjalostuksen keskus. Vuonna 1676 tsaari Aleksei Mihailovitšin määräyksestä kylän viereen rakennettiin Jaropoltšin linnoitus, joka tuhoutui vuoden 1703 tulipalossa. Vuonna 1778 Vjaznikista tuli Vladimirin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800-luvulla kaupunkiin syntyi tekstiiliteollisuutta. Nykyään Vjazniki on yksi Venäjän pellavanjalostuksen keskuksista.
Nähtävyyksiä ovat Jaropoltšin mäellä sijaitseva Pyhän kolminaisuuden kirkko (1756–1761), Marian ilmestyksen kirkko (1682–1683) sekä lukuisat 1800–1900-luvun alun kauppiastalot ja koristeelliset puurakennukset.
Sojuz TM-22

Sojuz TM-22 oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento. Se alkoi 3. syyskuuta 1995 ja päättyi paluuseen Maahan 29. helmikuuta 1996. Lennon tunnus oli Ура́н (Uraani). Alus kiersi 179 vuorokaudessa Maan 2800 kertaa.
Mission parameterit.
Lento oli 23. lento Mir-avaruusasemalle.
Vjatskije Poljany

Vjatskije Poljany (, ) on kaupunki Kirovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vjatkajoen rannalla 350 kilometriä Kirovista kaakkoon. Kaupungin kautta kulkee Kazanin ja Agryzin välinen rautatie (Vjatskije Poljanyn asema). Asukkaita on 38 800 henkeä (vuonna 2008).
1500-luvulle saakka paikalla sijaitsi pieni udmurttikylä. Vuonna 1596 perustettiin Kristuksen syntymän luostari, jonka ympärille syntyi vilkas kauppataajama. Vuonna 1915 rakennettiin sen kautta kulkeva Moskovan ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Vuonna 1938 Vjatskije Poljany sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1942 siitä tuli kaupunki.
Nykyään Vjatskije Poljanyssa on konepaja, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Sudogda

Sudogda () on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazmaan laskevan Sudogda-joen rannalla 40 kilometriä Vladimirista kaakkoon. Kaupunki on Sudogdan piirin keskus. Asukkaita on 12 400 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta tunnetaan 1600-luvulta lähtien. Vuonna 1778 siitä tuli Vladimirin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. Nykyään Sudogdassa on lasikuitutehdas, pellavanjalostusta, huonekalu- ja elintarviketeollisuutta.
Sojuz TM-21

Sojuz TM-21 oli venäläinen miehitetty avaruuslento Mir-avaruusasemalle. Alus kiersi maan 2 940 kertaa 180 vuorokaudessa alkaen 14. maaliskuuta 1995 ja päättyen 11. syyskuuta 1995. Alus vei asemalle kolme kosmonauttia, miehistö EO-18, ja toi takaisin kaksi yhden palatessa toisella lennolla. Sukkula (STS-67) oli lennolla ja avaruudessa oli samanaikaisesti ennätykselliset 13 ihmistä. Lennon tunnus oli Uragan (Урага́н) eli hurrikaani.
Miehistö.
Laukaistiin avaruuteen
Paluu:
Soligalitš

Soligalitš () on kaupunki Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgaan laskevan Kostromajoen rannalla 216 kilometriä Kostromasta koilliseen. Kaupunki on Soligalitšin piirin keskus. Asukkaita on 6 100 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta tunnetaan 1300-luvulta lähtien nimellä "Sol-Galitskaja". 1300–1600-luvuilla se oli huomattava suolan tuotannon keskus. Aluksi kaupunki kuului Galitšin ruhtinaskuntaan. Vuonna 1450 se liitettiin lopullisesti Moskovaan. 1400-luvun lopulla Kostroma-joen vastarannalle rakennettiin maalinnoitus, jota tataarit piirittivät vuonna 1532. Vuonna 1609 kaupungista tuli voivodikunnan keskus. Vuodesta 1708 lähtien se kuului Arkangelin lääniin ja vuodesta 1778 Kostroman lääniin. 1800-luvulla Soligalitš menetti taloudellisen merkityksensä, mutta säilytti asemansa kihlakunnan keskuksena.
Kaupungin historiallinen keskus on kauppatori, jolla sijaitsevat 1800-luvun puolivälissä rakennetut kauppahallit, Pyhän Nikolaoksen (1688) ja Kristuksen kirkastumisen (1821) kirkot. Keskustassa sijaitsevat ylösnousemuksen ja Jumalan ilmestyksen luostarit 1600-luvulla rakennettuine kirkkoineen. Kaupunki koostuu lähinnä 1–2-kerroksisista koristeellisista puutaloista. Kostroma-joen vastarannalla on kylpylä, jossa annetaan erilaisia mineraalivesi- ja mutahoitoja.
Sobinka

Sobinka () on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazmajoen rannalla 37 kilometriä Vladimirista lounaaseen. Kaupunki on Sobinkan piirin keskus. Kolmen kilometrin päässä sijaitsee Moskovan ja Nižni Novgorodin välisen rautatien Undolin asema. Asukkaita on 19 700 henkeä (vuonna 2008).
1800-luvun puolivälissä Sobinkan kylään rakennettuun suuri tekstiilitehdas. Vuonna 1939 tehtaan asutustaajamasta tuli kaupunki. Huomattavin yritys on yhä tekstiilitehdas Sobiteks.
Italian futsalmaajoukkue

Italian futsalmaajoukkue edustaa Italiaa futsalin kansainvälisissä otteluissa. Maajoukkue kuuluu Italian jalkapalloliiton alaisuuteen.
Italia on yksi Euroopan menestyneimpiä maajoukkueita futsalissa. Se on voittanut Euroopan-mestaruuden vuonna 2003 sekä 2014 ja lisäksi sillä on useita mitaleita MM- ja EM-kisoista. Useat Italian maajoukkueen pelaajat ovat syntyjään brasilialaisia. Esimerkiksi Italian 2008 MM-kisojen joukkueen kaikki pelaajat olivat kansalaisuuden saaneita brasilialaisia.
Kaj Franck -muotoilupalkinto

Kaj Franck -muotoilupalkinto kunnioittaa muotoilija Kaj Franckin (1911–1989) työn henkeä ja periaatteita korkeatasoisesta, demokraattisesta ja funktionaalisesta suunnittelusta, jolla ratkaistaan käytännön haasteita ja luodaan uusia mahdollisuuksia muotoiluosaamista käyttäville yrityksille. Erityinen ansio on, jos palkinnon saaja samalla tuo arkeen kauneutta, iloa ja parempaa elämän laatua.
Design Forum Finlandin vuosittain jakaman muotoilualan tunnustuspalkinnon rahoittaa Suomen Messusäätiö, joka haluaa kunnioittaa Kaj Franckin merkittävää elämäntyötä muotoilukulttuurimme pioneerina ja samalla antaa tunnustusta ja tukea nykyisille suunnittelijoillemme.
Palkinto voidaan myöntää suomalaiselle tai Suomessa asuvalle tai työskentelevälle ulkomaiselle muotoilijalle tai työryhmälle ja sen myöntämisestä päättää palkintolautakunta. Valinnan perusteena on muotoilijan/työryhmän koko suunnittelutyö. Palkinto on suuruudeltaan 10 000 euroa. 
Palkintoon kuuluu myös Tapio Junnon suunnittelema mitali ja palkintonäyttely. Kaj Franck -muotoilupalkintoa on jaettu vuodesta 1992 lähtien.
Gustaf Skinnari

Gustaf (Kustaa) Skinnari (27. maaliskuuta 1835 Hailuoto – 11. huhtikuuta 1916 Oulu) oli oululainen merimies ja lohikauppias. 
Talollisen poikana syntynyt Skinnari työskenteli merimiehenä, lohikauppiaana ja viimeksi maalarina. Hän muutti 1854 Hailuodosta Ouluun ja oli merimiehenä seuraavat 15 vuotta. Sitten Skinnari toimi lohikauppiaana matkustellen ympäri Suomea, ja noin vuodesta 1890 lähtien hän oli maalarina asuen Oulun Heinäpäässä.
Vuonna 1868 Skinnari liittyi lestadiolaiseen herätysliikkeeseen ja toimi vuodesta 1869 alkaen lestadiolaissaarnaajana. Nykyään Skinnari tunnetaan lestadiolaisuudessa lähinnä tuotteliaana virsirunoilijana. Skinnari toimitti vuonna 1894 ilmestyneen laulukirjan "Jumalan lasten Rukous-, Ylistys- ja Kiitos-Wirsiä matkustaissamme elämän tietä läpi wihollisen maan Paratiisiin", jossa monet hänen lauluistaan julkaistiin ensimmäistä kertaa. Laulujen keskeisenä sanomana on Kristuksen ristinkuolema ja sovintotyö. Skinnarin lauluissa sanotaan sykkivän lestadiolaisen alkuheräyksen sydänäänet. Skinnari syrjäytyi uskonsa menetettyään vuonna 1890 lestadiolaisesta liikkeestä, ja hän liittyi myöhemmin lestadiolaisiin uusheränneisiin. Ennen kuolemaansa Skinnari kuitenkin palasi vanhoillislestadiolaisuuden pariin. 
Skinnarin tunnetuin laulu on virsikirjan virsi 301 "Kirkasta, oi Kristus, meille". Muita hänen sanoittamiaan lestadiolaisuudessa tunnettuja lauluja ovat muiden muassa "Jeesus rakas, joka maksoit"; "Oi, kuinka ihanata"; "Henkensä antoi hän, kaikki ken loi"; "Vieras on meille tämä maa" ja "Kuule sä Eevan lapsi". Skinnarin lauluja on mukana mm. kokoelmissa Siionin laulut, Siionin matkalaulut sekä Hengellisiä lauluja ja virsiä. Merimiehenä ollessaan Skinnari kirjoitti sanat tunnettuun merimieslauluun "Hyvästi rakas Kreettani".
Serdobsk

Serdobsk () on kaupunki Penzan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Serdoba-joen rannalla aron ja metsäaron rajalla 111 kilometriä lounaaseen Penzasta. Kaupunki on Serdobskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Penzan ja Rtištševon välinen rautatie. Asukkaita on 36 200 henkeä (vuonna 2005).
"Serdobskaja sloboda" -niminen asutus mainitaan ensimmäisen kerran 1699. Se toimi linnoituksena paimentolaiskansojen hyökkäyksiä vastaan. Vuonna 1717 linnoitusta piirittivät Krimin ja Kubanin tataarit. Vuonna 1780 Serdobskista tuli Saratovin kuvernementtiin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800-luvulla suurin osa asukkaista harjoitti kauppaa ja käsityöammatteja. Vuonna 1896 kaupungin läpi rakennettiin rautatie. Venäjän kansalaissodan aikana seudulla käytiin taisteluja puna-armeijan ja kapinallisten välillä. 
Nykyään Serdobskissa on koneenrakennus-, rakennustarvike-, elintarvike- ym. teollisuutta. Neuvostoaikana tunnettu kellotehdas Majak on lopettanut toimintansa. Nähtävyyksiä ovat kauppatorin klassistinen rakennuskokonaisuus, lukuisat 1800–1900-lukujen vaihteen kauppiastalot ja julkiset rakennukset, kaksi arkkienkeli Mikaelin kirkkoa (1864 ja 1905). Kaupungissa toimii vuonna 1919 perustettu kotiseutumuseo.
Iron Man (vuoden 1931 elokuva)

Iron Man on Tod Browningin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1931. Käsikirjoituksesta vastasi Francis Edward Faragoh, joka kirjoitti elokuvan W. R. Burnettin romaanin pohjalta. Elokuvan pääosissa nähdään Lew Ayres, Robert Armstrong ja Jean Harlow. Sivuosissa ovat muiden muassa John Miljan ja Edward Dillon. Elokuva kestää noin 73 minuuttia ja on mustavalkoinen. Universal Studios tuotti elokuvan. "Iron Man" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 30. huhtikuuta vuonna 1931.
Juoni.
"Iron Man" kertoo ammattinyrkkeilijä Kid Masonista (Ayres), joka menettää vaimonsa Rosen (Harlow) avausottelussa, joka jättää hänet Hollywoodissa. Ilman Rosea, Mason alkaa treenata ja voittaa. Rose tulee takaisin ja haluaa Masonin vedostaa hänen manageriaan Regania (Armstrong), ja korvaa hänelle Rosen salaisen rakastajan Lewisin (Miljan) kanssa.