tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
QinetiQ

QinetiQ on englantilainen yksityistetty puolustusalan tutkimuskeskusten verkosto, entinen Defence Evaluation and Research Agency (DERA), joka on entinen Royal Aeronautical Establishment. Yksityisenä yrityksenä se aloitti kesäkuussa 2001.
Yritysksen johtokuntaan kuului vuosina 2006–2008 muun muassa entinen CIA:n johtaja George Tenet. Englannin puolustusministeriö omistaa yhtiöstä suurimman osan. Yhdysvaltalainen Carlyle Group omistaa siitä 34 % – tämä sijoitusyhtiö on tunnettu siitä, että sen omistajiin kuuluu Reaganin ja Bushien hallintojen entisiä ministereitä ja siitä, että sen omistukset kohdistuvat sotateollisuuteen.
QinetiQ osti alkuvuosinaan yhdysvaltalaisen Westar Corporationin ja Foster-Millerin. Syyskuussa se osti 90 % belgialaisesta Verhaert Design and Development NV -yhtiöstä, joka on Belgian suurin avaruustekniikkayhtiö. 
QinetiQ on Englannin 10 suurimman korkeakoulututkinnon suorittaneiden insinöörien työnantajien joukossa.
Valtakatu (Valkeakoski)

Valtakatu on Valkeakosken kaupungin pääkatu kaupungin keskustassa.
Historia.
Valtakatu on muodostunut silloisista myllykylän kujista ja poluista osittain 1800-luvun loppupuolella, pääosin 1900-luvun alkupuolella. Valtakatu oli silloin osa vanhaa "Lempääläntie"tä ja "Hämeenlinnantie"tä eli Sääksmäentietä, mutta reitti kulki tosin tuolloin kohti Myllysaarta. Sittemmin uuden Isonsillan valmistuttua kaupungin pääliikenne kulki suoraan Sääksmäentieltä Valtakadun kautta Lempääläntielle. 1980-luvun ja 1990-luvun taitteessa kaupungin keskustan rauhoittamisen takia, liikenne johdettiin menemään Tehtaankadun kautta. Valtakadun eteläosa muutettiin kävelykaduksi "Torikadun" tapaan ja reitti keskustaan kulkemaan Kauppatorin kautta. Kadun liikenneosuuden eteläpää on yksisuuntainen etelään tultaessa. Rinnakkaiskatu, "Seurahuoneenkatu" on yksisuuntainen pohjoiseen tultaessa. Yksisuuntaisella osuudella on parkkipaikkoja molemmin puolin katua, sekä taksitolppa aivan Koskikaran vieressä.
Paikkoja.
Valkeakosken kauppatori sijaitsee aivan keskustassa kadun vieressä ja Kauppakeskus Koskikara autokulkuosuuden eteläpäässä. Kadun varrella on myös paljon erikoisliikkeitä;
Valtakadun kävelykatu osuudella sijaitsee mm. Musta Pörssi, Suomen Terveystalo, Mama's Bar &amp; Bistro ja Nordea.
Kauko Sipponen

Kauko Mikko Sipponen (1. toukokuuta 1927 Viipuri – 10. heinäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja professori.
Elämä.
Sipponen oli koulutukseltaan oikeustieteen tohtori ja valtiotieteen kandidaatti (Helsingin yliopisto). Hän oli Tampereen yliopiston julkishallinnon vt. professori 1965–1967 ja professori 1967–1973. Sipponen toimi valtioneuvoston kanslian kansliapäällikön sijaisena 1968–1970 ja tasavallan presidentin kanslian kansliapäällikkönä 1973–1976, minkä jälkeen hän oli Keski-Suomen läänin maaherrana vuosina 1976–1985. Hän oli Elinkeinoelämän valtuuskunnan toimitusjohtaja 1984–1990 ja Tampereen yliopiston kansleri 1990–1996. Sipponen toimi Suomen Punaisen Ristin sekä Väestöliiton puheenjohtana. 
Puoluetaustaltaan Sipponen oli keskustalainen.
Korismiinihappo

Korismiinihappo (C10H10O6) on karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Kasvit ja monet pieneliöt syntetisoivat korismiinihaposta useita tarvitsemiaan yhdisteitä.
Biosynteesi.
Kasvit valmistavat korismiinihappoa niin kutsutun sikimaattireitin avulla. Sikimihappo muutetaan sikimaattikinaasientsyymin avulla 3-fosfosikimiinihappoa, josta valmistetaan 3-fosfosikimaatti-1-karboksivinyylitransferaasin avulla 5-enolipyruvyylisikimiinihappoa ja edelleen korismaattisyntaasin avulla korismiinihappoa.
Käyttö muiden yhdisteiden biosynteesissä.
Kasvit ja pieneliöt valmistavat korismiinihaposta monia eri yhdisteitä. Sitä käytetään muun muassa monien aromaattisten aminohappojen, kuten fenyylialaniinin, tyrosiinin ja tryptofaanin synteesiin. Muita molekyylejä, joita kasvit valmistavat ovat 4-aminobentsoehappo, isokorismiinihappo, 2,3-dihydroksibentsoehappo ja salisyylihappo. 4-aminobentsoehaposta eliöt valmistavat folaatteja ja isokorismiinihaposta muun muassa K-vitamiineja. Korismiinihaposta kasvit voivat myös valmistaa kinonipohjaisia terpenoideja.
Hete

Hete eli rimpi on upottava lähteen- tai suon silmäke. Hetteen vesi on monesti juomakelpoista, mutta se voi olla myös epäpuhdasta. Hetteen lähistöllä suolla kasvaa usein hillaa tai muita marjoja. Hetteitä on ennen käytetty joskus "jääkaappeina" upottamalla niihin marja- tai kalaämpäreitä. Ennen on niissä on myös jäähdytetty maitoa lypsyn jälkeen, kun maito on pitänyt saada nopeasti kylmäksi.
Opiskelijan syndrooma

Opiskelijan syndrooma viittaa ilmiöön, jossa useat ihmiset aloittavat tehtävän suorittamisen vasta viimeisellä mahdollisella hetkellä ennen aikarajaa. 
Opiskelijan syndrooma on eräs laiskottelun muoto, johon kuitenkin sisältyy suunnitelma hyvin aikein. Opiskelija tai joukko opiskelijoita voivat esimerkiksi kysyä projektin takarajan jatkamista. Tätä puolustetaan sillä, että projekti onnistuu paremmin, jos ryhmällä on enemmän aikaa; opiskelijat siis pyytävät takarajan jatkamista hyvin aikein. Todellisuudessa suurimmalla osalla opiskelijoista on muita tehtäviä tai tapahtumia, jotka vievät sen ajan, jonka he ajattelivat käyttää esseen tai projektin kehittämiseen.
Lopuksi opiskelijat huomaavat päätyneensä samaan tilanteeseen kuin aiemmin: he toivovat, että heillä olisi enemmän aikaa, kun uusi, viivästetty takaraja lähestyy. Opiskelijan syndroomaa puolustetaan usein tavallisten ihmisten ymmärryksellä ihmisen muistin toiminnasta. Tiedetään, että henkilön lyhyt muisti heikentyy ajan kuluessa, joten opiskelu viimeisellä mahdollisellä hetkellä mahdollistaa suuremman asiamäärän muistamisen koetilanteessa, vaikkakin 'ahtaminen' vahingoittaa pitkällä aikavälillä muistamista ja on huomattavasti heikompi opiskelutapa verrattuna opiskelun levittämiseen pidemmälle aikavälille.
Lauri Lamminpää

Lauri Veikko Lamminpää (13. elokuuta 1919 Lavansaari – 14. tammikuuta 2003) oli suomalainen sotakirjailija. Hän kirjoitti artikkeleita "Metsänhoitaja"-lehteen.
Teamware Group

Teamware Group Oy oli suomalainen ohjelmistoyritys. Se on osa Fujitsu-konsernia, joka toimii maailmanlaajuisesti yli 70 maassa.
Historia.
Teamware Groupin juuret ovat 1980-luvun Nokia Oy:ssä. 1990-luvun alussa käynnistyi ToimistoTiimin (nyk. Teamware Office) tuotekehitys. Vuonna 1991 ICL osti Nokian tietotekniikkatoiminnot. Mikrotietokone- ja ohjelmistoliiketoimintaa jatkettiin ICL Personal Systems Oy:ssä. Teamware Group Oy perustettiin joulukuussa 1996. Vuoden 1998 alusta se siirtyi Fujitsu Limitedin omistukseen. Teamware Officen lisäksi yritys on 2000-luvulla kehittänyt Teamware Pl@za ja Teamware Mobile –tuoteperheet. Teamware Pl@za –liiketoiminnasta on vuodesta 2005 alkaen vastannut Teamware Plaza Oy. Teamware Mobilen tuotekehityksestä vastaa nykyisin Widian Oy. Teamware Group Oy:n liiketoiminta siirtyi 1.9.2010 Fujitsu Services Oy:lle.
Tuotteet ja palvelut.
Teamware Group on ollut IT-järjestelmien, työryhmäohjelmistojen ja mobiiliratkaisujen toimittaja. Päätuotteita ovat olleet Teamware Office, Teamware Pl@za ja Teamware Mobile.
HMCS Ottawa (H31)

HMCS Ottawa (viirinumero H31) oli Kanadan laivaston River-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin maaliskuussa 1934 Vickers Armstrongilta Newcastlesta osana vuoden 1933 laivasto-ohjelmaa Britannian Kuninkaalliselle laivastolle nimellä "HMS Griffin". Sen valmistuskustannukset olivat 248 528 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä. 
"Griffin" siirrettiin 1. maaliskuuta 1943 Kanadan laivastolle korvaamaan tuhoutunut "HMCS Ottawa". Alus palasi 20. maaliskuuta palvelukseen nimellä "HMCS Griffin", mutta sen muutostyöt valmistuivat kuitenkin vasta 24. maaliskuuta. Se nimettiin 10. huhtikuuta "HMCS Ottawaksi".
Palvelus.
"Ottawa" liitettiin huhtikuussa 1943 Keskisen Atlantin saattajiin (), jossa sen tehtävänä oli suojata saattueita Newfoundlandin St. Johnsin ja Irlannin Derryn välillä. Alus siirrettiin 25. huhtikuuta 1944 Kanadan laivaston aluksista koottuun sukellusveneiden metsästykseen keskittyvään osastoon.
"Ottawa" määrättiin toukokuussa 11. saattajaryhmän komentoalukseksi. Ryhmän muut alukset olivat "HMCS Kootenay", "HMCS Chaudière", "HMCS Gatineau" ja "HMCS St. Laurent". Ryhmä osallistui "Ottawan" johdolla operaatio Neptunukseen eli Normandian maihinnousuun sukellusveneidentorjuntaosastona 25 mailia Plymouthista itään. Alus irroitettiin Beachy Headiin yhdessä "Kootenayn" kanssa saattueesta tukemaan "HMS Staticea", joka oli saanut havainnon sukellusveneestä. "Ottawa" sai kaikuluotaimella havainnon sukellusveneestä, minkä jälkeen se aloitti hyökkäyksen. Hieman myöhemmin pintaan nousi öljyä sekä tavaraa, jonka joukossa "U-678" merkitty lakki. Alus upotti 16. elokuuta "Chaudieren" kanssa sukellusvene "U-621":n La Rochellen edustalla ja kaksi päivää myöhemmin Brestin länsipuolella "U-984":n.
"Ottawan" palattua Kanadaan se oli huollettavana 12. lokakuuta 1944 - 26. helmikuuta 1945 St. John'sin telakalla. Aluksen ollessa miinanraivaustehtävässä Halifaxin edustalla se kolaroi 11. maaliskuuta korvetti "HMCS Stratfordin" kanssa. Kummankin aluksen keula kärsi merkittäviä vaurioita. Aluksen korjaustyöt saatiin päätökseen vasta 30. huhtikuuta, minkä jälkeen alus teki muutaman joukkojenkuljetusmatkan St. John'sin, Halifaxin ja Greenockin välillä. Alus poistettiin palveluksesta 31. lokakuuta 1945 Sydneyssä ja se myytiin elokuussa 1946 International Iron and Metal Companylle romutettavaksi.
Åke Frey

Åke Johan Berndt Frey (3. joulukuuta 1919 Helsinki – 24. kesäkuuta 1978 Helsinki) oli suomenruotsalainen suurlähettiläs sekä salanimellä Peter Winge salapoliisiromaaneita kirjoittanut kirjailija. Arvoltaan hän oli varatuomari ja lakitieteen lisensiaatti. Hänen isänsä oli senaattori Alexander Frey.
Frey aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1946 ja toimi Suomen suurlähettiläänä Ankarassa (sekä Teheranissa ja Kabulissa) 1968–1974 ja suurlähettiläänä Brasíliassa 1974–1975.
Tahoua

Tahoua on Tahouan alueen pääkaupunki Nigerissä. Vuonna 2001 kaupungin asukasluku oli 73 002, joista naisia oli 37 476 ja miehiä puolestaan 35 526.
Tahoua sijaitsee kuivan paimentolaisalueen, jossa laidunnetaan lampaita, lehmiä ja vuohia, ja viljellyn alueen rajalla. Viljellyllä alueella kasvatetaan maapähkinää. Sahelin aluetta koetteli 1970- ja 1980-luvuilla kuivuus, jonka aikana Tahoua oli pakolaiskeskuksena.
Tahoua sijaitsee tärkeässä risteyskohdassa pääkaupungista Niameysta Agadeziin johtavan tien varrella. Tahouassa on myös lentoasema.
Suomi talviolympialaisissa 1956

Suomi saavutti Cortina d'Ampezzon talviolympialaisista 1956 seitsemän mitalia, joista kolme oli kultaisia, kolme hopeisia ja yksi pronssinen. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui kolmannelle sijalle. 
Nuorin suomalainen olympiaurheilija näissä kisoissa oli pikaluistelija Juhani Järvinen, joka oli kilpaillessaan 20 vuoden ja 265 päivän ikäinen. Vanhin suomalainen osallistuja taasen oli maastohiihtäjä Eero Kolehmainen, jolle ikää oli kilpaillessa kertynyt 37 vuotta ja 315 päivää.
Lasse Kuusela

Lasse Uolevi Kuusela (7. kesäkuuta 1928 Helsinki– 8. heinäkuuta 2007) oli suomalainen laulaja. Ensimmäiset levytyksensä hän teki 1950-luvulla Matti Louhivuoren kanssa..
Jo nuoruudessaan kuorolaulua harrastanut Lasse Kuusela opiskeli yksinlaulua Martti Lohikosken johdolla tarkoituksenaan suuntautua taidelaulun alalle. Vuonna 1951 hän osallistui kuitenkin järjestyksessä toisiin iskelmäkuninkuuskilpailuihin Georg Malmsténin kappaleella "Musta Hermanni" ja saavutti ensimmäisen sijan. Edellisvuonna pidetyn ensimmäisen kilpailun oli voittanut Erkki Junkkarinen. Voittonsa jälkeen Kuusela aloitti kiertueet harmonikkataiteilija Esko Könösen kanssa lähinnä Könösen silloisen kotikaupungin Joensuun seudulla, ja pian hän liittyi Matti Louhivuoren ja Metro-tyttöjen "Toivelauluilta"-kiertueryhmään, jossa hän toimi juontajana ja yhtenä laulajana. 1950-luvun mittaan hänen kiertue- ja työtovereikseen tulivat myös muiden muassa Reino Helismaa, Esa Pakarinen, Masa Niemi ja Olavi Virta. Kuuselan ensimmäinen oma levytys oli Toivo Kärjen ja Reino Helismaan ralli "Sekajunan matkassa" vuonna 1956. Kiertueiden loputtua Kuusela perusti oman yhtyeen ja opetteli samalla kontrabasson soiton. Henry Theelin jätettyä esiintymisensä vähemmälle 1970-luvulla Kuusela siirtyi Jorma Juseliuksen yhtyeen toiseksi laulusolistiksi Mikko Järvisen ohella ja esiintyi sen kanssa 1980-luvun puoliväliin saakka.
Kari Purhonen

Kari Purhonen (s. 1951) on suomalainen sokea laulaja. Hän levytti vuosina 1969-1971 yhteensä kymmenen kappaletta Safir- ja Blue Master -levymerkeille. Purhonen oli Tauno Suojasen löytö, ja häntä markkinoitiin Suomen Ray Charlesina.
Tuotantoa.
Albumi.
Kari Purhonen on esittäjänä seuraavilla kappaleilla: En halua uutta maailmaa, Luulit minun pettävän, Kultainen medaljonki, Rakastan, Kellot
Sabata – salaperäinen ratsastaja

Sabata – salaperäinen ratsastaja (, ) on Gianfranco Parolinin ohjaama spagettiwesternin klassikko, jonka ensi-ilta oli vuonna 1969. Elokuva sai kaksi jatko-osaa, "Adios Sabata" (1970) ja "Sabatan paluu" (1971), joskin pääosan esittäjä Lee Van Cleef oli mukana vain jälkimmäisessä. "Adios Sabatassa" nimiroolissa näyttelee Yul Brynner.
Juoni.
Pienessä Daugherty-nimisessä pikkukaupungissa tapahtuu suuri pankkiryöstö. Kukaan asukkaista ei tiedä, että itse kaupungin johtokunta on ryöstön takana. Pian tämän jälkeen kaupunkiin saapuu salaperäinen, lahjomaton muukalainen, joka saa selville totuuden ja aikoo panna väärintekijät maksamaan teoistaan. 
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi kutsuu "Sabataa" sujuvaksi länkkäriksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Rautasoini

Rautasoini Oy on yksi Suomen vanhimmista romuliikkeistä. Yritys on säilynyt koko historiansa ajan saman suvun omistuksessa ja rautakauppaa tehdään jo neljännessä polvessa.
Huhtikuussa 2008 rakennus-, konepaja ym. teollisuusjätteiden kuljetus- sekä lajittelutoimintaan erikoistuneen Kuljetusliike Helander Oy:n koko osakekanta siirtyi Rautasoini Oy:n omistukseen.
Toiminta.
Rautasoini kerää, lajittelee ja jalostaa metalli- ja rautaromua teollisuuden raaka-aineeksi. Vuosittain Rautasoini käsittelee noin 40 000 tonnia metalliromua.
Strada

Strada oli Yle Kulttuurin Yle TV1:lle tuottama viikoittainen ohjelma. Vuosina 2008–2015 lähetetyn ohjelman olivat kehittäneet Juha Suomalainen ja Olli Kangassalo.
Strada oli asiallisuuden ja viihteen rajamaastossa liikkunut kulttuurin road-show, jota juontivat Joonatan Pitkänen ja Marjut Tervola. Ohjelman aiempia juontajia olivat olleet Outi Popp, Ivan Puopolo, Sanna Stellan ja Tuulianna Tola. Stradan journalistisesta linjasta vastasi Olli Kangassalo ja sitä tuotti Inari Uusimäki.
KK Nevėžis

Krepšinio Klubas Nevėžis on liettualainen koripallojoukkue Kėdainiaista.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1992 ja kaudeksi 2002–2003 se nousi Liettuan koripalloliigaan. Kaudella 2005–2006 joukkue oli Liettuan liigan neljäs häviten pronssipelissä KK Šiauliaille. Nevėžis eteni Baltian liigan haastajasarjan loppuotteluun kaudella 2007–2008, jossa se voitti VEF Rigan luvuin 81–68. Samalla se varmisti paikkansa Baltian liigan Elite Divisiooniin kaudeksi 2008–2009.
Don José

Don José on fiktiivinen hahmo, joka on yksi Carmen-oopperan päähenkilöistä. Don José on tarinan alussa korpraali, mutta joutuu luopumaan urastaan hyökättyään esimiehensä luutnantti Zunigan kimppuun. 
Oopperan tärkeät tapahtumat Don Josén kannalta.
1. näytöksessä torilla Don José on ainoa, joka ei ole huomaavinaankaan Carmenia. Tämä harmittaa Carmenia, ja tämä heittää kukan Don Josén jalkoihin. Muiden lähdettyä Don José poimii kukan, ja säilyttää sen.
2. näytöksessä majatalo Lillas Pastiassa Don José on seuraamassa Carmenin tanssia ja kun kello soittaa sotilaita yöksi kasarmiin, haluaa Don José lähteä. Carmen pilkkaa häntä asiasta, mutta Don José myöntää tälle rakkautensa. Carmen ei usko. Sisään tulee Don Josén esimies, luutnantti Zuniga, joka myös pitää Carmenista ja sen vuoksi Don José käy hänen kimppuunsa.
3. Näytöksessä Don José on vuorilla salakuljettajien kanssa liityttyään heihin, mutta Micaela tulee hakemaan Don Joséa pois, koska hänen äitinsä on kuolemaisillaan. Don José vannoo Carmenille palaavansa.
4. näytöksessä härkätaisteluareenan ulkopuolella Don José pyytää Carmenia seuraamaan itseään, mutta Carmen ei tahdo. Don José kysyy vielä kerran, mutta koska vastaus on ei, hän tappaa Carmenin. Lopussa Don José viedään vankilaan.
Curling talviolympialaisissa 2010

Vancouverin talviolympialaisissa 2010 kilpailtiin curlingissa viidennen kerran olympialiikkeen historiassa 16.–27. helmikuuta. Kilpailupaikkana toimi Vancouverin olympia/paralympiakeskus. Kilpailusysteemi oli identtinen edellisiin olympialaisiin verrattuna, eli sekä miehet että naiset pelasivat kymmenen joukkueen alkulohkossa kerran kaikkia vastaan, minkä jälkeen neljä parasta maata selviytyi välieriin, joiden voittajat selvisivät loppuotteluun ja häviäjät pronssiotteluun.
Turnausjärjestelmä.
Sekä miesten että naisten turnauksessa kymmenen joukkuetta pelaa yksinkertaisen runkosarjan. Runkosarjan neljä parasta joukkuetta etenevät välieriin, joissa ykkönen kohtaa nelosen ja kakkonen kolmosen. Välierien voittajat etenevät loppuotteluun ja häviäjät pronssiotteluun. Tasatilanteissa runkosarjan neljännestä sijasta järjestetään uusintaottelu, muut sijat ratkaistaan keskinäisten otteluiden voittojen perusteella - minkäänlaisia piste-eroja ei huomioida.
Leena Jääskeläinen

Leena Marjatta Jääskeläinen (o.s. Hakola, s. 22. heinäkuuta 1939 Viipuri) on suomalainen urheiluvaikuttaja ja entinen aktiiviurheilija.
Jääskeläinen voitti Suomen mestaruuden koripallossa vuosina 1961–1965 Helsingin Työväen Uimarien joukkueessa sekä pesäpallossa vuosina 1964 ja 1965 Pallo-Toverien joukkueessa. Hänellä on vielä voimassa oleva Suomen ennätys pesäpallon mestaruussarjan yhden ottelun yhteistulos tuoduista ja lyödyistä juoksuista.
Ylioppilas Kemin tyttölyseo 1960, LO Suomen Urheiluopisto 1961, VO Helsingin yliopiston Voimistelulaitos 1964, Liikuntatieteen maisteri Jyväskylän yliopisto 1968. Jääskeläinen on työskennellyt muun muassa liikunnanopettajana Viherlaakson yhteiskoulussa 1965-66 ja Hakalehdon yhteiskoulussa 1970-72. Naisten urheilun yp. lehtorina Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa 1966-1970, kouluhallituksen ylitarkastajana (tyttöjen voimistelu, urheilu ja terveyspommi) 1973-1991 ja Lapin Urheiluopiston rehtorina 1994-2003. 
Valtion urheiluneuvoston jäsen vuosina 1981–1986 sekä jäsen Liikuntalakikomiteassa 1974-1976. Jääskeläinen on SVUL:n kunniajäsen ja hän on saanut liikuntaneuvoksen arvonimen vuonna 2002. Pro Urheilu -mitalin hän sai vuonna 2009.
Luottamustoimet: Tahko Pihkala -seuran puheenjohtaja vuosina 1985–1997. Hiihtoliiton johtokunnan jäsen 1984-1992, Suomen Voimisteluliiton liittohallitus/jäsen 1976-1981 ja varapuheenjohtaja 1977-1979, Suomen Taitoluisteluliitto liittohallitus/jäsen 1978-1981, SVUL liittovaltuusto 1976. FIS naisten maastohiihtokomitea 1988-1992. WMA (kansainvälinen veteraanimaastohiihto järjestö) Suomen edustaja 1991-2016. ICNW (kansainvälinen sauvakävelyneuvosto) varapj. 2017- (www.NordicWalkingCouncil.com).
Ensimmäisen urheiluseuran (Kemin Tyttölyseon Heiton) hän perusti 1952 tyttöjen koripalloilua varten. Jääskeläinen on ollut perustajajäsen Espoo Jäätaitureissa (ent. Jäähongan taitoluistelujaosto), Suomen Taitovoimisteluklubissa (STVK), jossa puheenjohtajana 1978-1983, Rovaniemen Taitoluistelijoissa sekä Lappi Kurlunkissa. Hän on toiminut Ounasvaaran Hiihtoseuran puheenjohtajana. Jääskeläinen on SVUL:n kunniajäsen ja hän on saanut liikuntaneuvoksen arvonimen vuonna 2002[1]. Pro Urheilu -mitalin hän sai vuonna 2009[2].
Jääskeläinen on kehittänyt kansainvälisestikin levinneen sauvakävelyn hiihtäjien sauvatreeniharjoittelun pohjalta. Hän toi sen julkisuuteen ensimmäisessä Suomi kävelee-tapahtumassa (yli 3000 osanottajaa) Tampereella 1987. Hän on ollut kirjoittaja useissa liikunta-alan teoksissa ja oppaissa. Viimeisimmät OH-maailman paras, POP 2017 ja Aippara- Oukulta olympialaisiin, Väyläkirjat 2020.
Leena Jääskeläisen isä Martti Hakola menestyi pesäpalloilijana ja yleisurheilijana. Hänen poikansa Oula Jääskeläinen oli Suomen paras taitoluistelija 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa. Tytär Anu Oksanen on muodostelmaluistelun maailmanmestarijoukkue Marigold IceUnityn valmentaja.
Antonio Ascari

Antonio Ascari (15. syyskuuta 1888 Mantova, Italia – 26. heinäkuuta 1925 Pariisi, Ranska) oli italialainen Grand Prix -mestari.
Hän aloitti kilpailemisen 1919 Fiatilla ja ajoi myöhemmin Alfa Romeolla. Hän voitti Italian Grand Prix'n 1924 ja Belgian Grand Prix'n 1925. Hän kuoli onnettomuudessa Ranskan Grand Prix'ssa Autodrome de Montlhéry'lla samana vuonna.
Hänen poikansa Alberto Ascari oli myös kilpa-autoilija.
Elisabeth Röhm

Elisabeth Röhm (s. 28. huhtikuuta 1973 Düsseldorf, Saksa) on amerikansaksalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Harry pala palalta" (1997), "Miss FBI – aseistettu ja ihana" (2005), "American Hustle" (2013) ja "Joy" (2015). Hänet tunnetaan myös rooleistaan televisiosarjoissa "Eureka Street", "Wall Streetin pörssihait", "Angel", "Naistenmiehet" ja "Heroes" ja "Kova laki". Televisiosarjassa "Kova Laki" hän esitti apulaispiirisyyttäjä Evelyn Southerlyniä kaikkiaan 85 jaksossa vuosina 2001–2005. Hänen roolihahmonsa poistui sarjasta 15. tuotantokauden 13. jaksossa tultuaan erotetuksi.
Varhainen elämä.
Elisabeth Röhm syntyi Länsi-Saksan Düsseldorfissa. Röhmin perhe muutti Yhdysvaltoihin hänen ollessa yksivuotias. Hänellä on Saksan ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus. Hän kasvoi Bedfordissa New Yorkissa. Röhm valmistui vuonna 1991 St. Andrew’s-Sewanee Schoolista ja opiskeli kirjoittamista ja Euroopan historiaa Sarah Lawrence Collegessa Bronxvillessä.
Yksityiselämä.
Röhm oli kihloissa Austin Smithardin kanssa vuonna 2000 ja MSNBC:n toimittaja Dan Abrahamsin kanssa vuodet 2003–2005. Vuodesta 2007 lähtien hän on ollut kihloissa Ron Woosterin kanssa. Heillä on huhtikuussa 2008 syntynyt tytär.
Camillo Ranzani

Camillo Ranzani (22. kesäkuuta 1775 Bologna – 23. huhtikuuta 1841 Bologna) oli italialainen luonnontieteilijä ja apotti.
Ranzani toimi Bolognan yliopiston luonnontieteiden professorina. Georges Cuvier tapasi hänet Bolognassa vuonna 1810 ja ihastui yliopiston selkärankaiskokoelmiin niin, että kutsui Ranzanin Pariisiin, missä tämä asui kaksi vuotta. Hän nimesi useita uusia kalalajeja ja linnuista kirjomaatimalin ("Orthonyx temminckii") ja kirjosepän ("Trachyphonus vaillantii") vuonna 1821.
Ranzanin kunniaksi on nimetty katu Bolognassa ja Roomassa.
Western Athletic Conference

Western Athletic Conference (lyh. WAC) on NCAA:n kuuluva korkeakoulujen konferenssi. Konferenssiin kuuluu 9 yliopistoa ja 19 eri urheilulajia. Konferenssin päämaja sijaitsee Texasin Arlingtonissa ja se on perustettu vuonna 1962. Konferenssi on yksi kolmestatoista I-divisioonan konferenssista, joissa ei pelata amerikkalaista jalkapalloa.
Andrei Voronihin

Andrei Nikiforovitš Voronihin (); (28. lokakuuta 1759 Novoje Usolje, Permin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 5. maaliskuuta 1814 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen uusklassismin ajan arkkitehti ja taidemaalari. 
Andrei Voronihin syntyi Novoje Usoljen kylässä Permin kuvernementissa alueella, jonka omisti Stroganovien suku sen asukkaineen. Andrei ja hänen perheensä olivat kreivi Aleksandr Sergejevitš Stroganovin (1733–1811) maaorjia. Voronihin opiskeli Stroganovien perustamassa taidekoulussa, josta parhaat oppilaat lähetettiin jatko-opintoihin suurempiin kaupunkeihin. Voronihin lähetettiin Moskovaan, jossa häntä opetti muun muassa Vasili Baženov. Kuultuaan Voronihinin lahjakkuudesta Keisarillisen taideakatemian puheenjohtaja kreivi Stroganov lähetti hänet opiskelemaan Pietariin taideakatemiaan. 
Vuonna 1786 kreivi Stroganov vapautti Voronihinin maaorjuudesta. Hän matkusti kreivin pojan, kreivi Pavel Aleksandrovitš Stroganovin (1774–1817) kanssa Saksaan, Ranskaan ja Sveitsiin. Vuonna 1789 he matkustivat Pariisiin, jossa Vorohinin teki lopullisen päätöksen tulla arkkitehdiksi. Maaliskuusta 1800 lähtien Voronihin työskenteli Pietarin taideakatemian arkkitehtuurin professorina. Vuonna 1801 hän alkoi työskennellä kuuluisimman projektinsa, Kazanin katedraalin, parissa. Kreivi Aleksandr Stroganov oli kirkon rakentamisvalvontalautakunnan puheenjohtaja. Katedraali valmistui vuonna 1811. Vuosina 1806–1811 Voronihin rakensi kaivosinstituutin rakennuksen.
Hän toteutti myös Charles Cameronin suunnitelmia vuosina 1782-1807 rakennetussa Pavlovskin palatsissa sekä osallistui Stroganovin palatsin toteuttamiseen.
Christina Swindle

Christina Marie Swindle (s. 6. lokakuuta 1984 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen uimari. Hän voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä vuoden 2003 Pan-Amerikan kisoissa Santo Domingossa Amanda Weirin, Colleen Lannen ja Courtney Shealyn kanssa. Samoissa kisoissa hän sai hopeamitalin 100 metrin vapaauinnissa. 
Swindle rikkoi 50 ja 100 metrin vapaauinnin kansalliset high school -ennätykset vuonna 2000. Hänen yliopistonsa oli Auburnin yliopisto Alabamassa.
Arcus (urheiluseura)

Arcus on turkulainen jousiammuntaseura, joka on perustettu vuonna 1953. 
Arcus on järjestänyt kansallisia kilpailuja ja muun muassa MM-karsintakilpailun 2009. Neljä seuran valmentajaa on suorittanut Suomen Jousiampujain liiton valmentajakurssin. Arcusta ovat edustaneet muun muassa Juuso Huhtala ja Mika Savola.
Mail.ru Group

Mail.ru Group (10/2010 asti nimenä "Digital Sky Technologies", lyh. DST) on venäläinen internet-toimialan konserni. Se on omien sanojensa mukaan Venäjän ja koko Itä-Euroopan suurin internetissä toimiviin yrityksiin sijoittaja.
Konsernin hallinnoimat yritykset keräävät jopa 70 prosenttia kaikista venäjänkielisen internetin sivulatauksista. Yhtiöllä on toimistot Moskovassa ja Lontoossa. Yhtiön osake on noteerattu Lontoon pörssissä (LSE). Uutistoimisto Ria Novosti arvioi yhtiön 28. arvokkaimmaksi julkisesti noteeratuksi venäläiseksi pörssiyritykseksi helmikuun 2013 sadan yrityksen listauksessaan. Vuoden 2014 vertailussa yhtymä oli noussut markkina-arvoltaan 21. suurimmaksi. Yhtiön arvoksi laskettiin tällöin 305,234 miljardia ruplaa vuoden 2013 lopussa (+41,6 % edellisvuoteen).
Palvelut.
Mail.Ru aloitti 1998 tarjoamalla sähköpostipalvelua.
Yhtiö on hallitsee kolme Venäjän suurinta sosiaalisen median palvelua VK, Odnoklassniki ja Moi Mir (myös My World@Mail.Ru).
Lisäksi yhtiöllä on My.com-brändi, jonka alaisuudessa se tarjoaa sähköposti-, chätti-, peli- ja karttapalveluja mobiili- ja PC-alustoille.
Yhtiö julkaisee myös ilmaiseksi pelattavia PC-pelejä, esim. Armored Warfare, Skyforge, Warface ja Revelation Online.
Rahoittajat ja Lontoon pörssiin listautuminen.
Ennen pörssilistautuimistaan konsernin suurimpiin sijoittajiin kuuluu venäläinen, uzbekkisyntyinen miljardööri Ališer Usmanov. Vedomostin mukaan Usmanovin omistusosuus yrityksestä on noin 32 prosenttia. Vähemmistöomistajien joukkoon kuuluvat Goldman Sachs, Tiger Global Management ja Renaissance Capital.
12. huhtikuuta 2010 Kiinan suurin internet-alan yritys Tencent, Inc. kertoi investoivansa 300 miljoonaa dollaria konserniin. Tencent sai 10,26% omistusosuuden, 0,51% äänivallasta ja oikeuden nimittää yhden tarkkailijan sen johtoryhmään. Yritykset sopivat myös strategisesta kumppanuudesta.
Lokakuussa 2010 yritys vaihtoi nimekseen Mail.ru Group ja kertoi listautuvansa Lontoon pörssiin. Annilla kerrottiin tavoiteltavan noin 600 miljoonaa euroa. Koko konsernin arvioitiin tuolloin olevan noin 4 miljardin euron arvoinen.
Sijoituksia.
Vuonna 2009 yritys herätti huomiota sijoituksillaan Facebookiin ja Zyngaan, joita pidettiin vahvasti ylihintaisina.Mail.ru-konserni on tehnyt sijoituksia myös Baltiaan, Länsi-Eurooppaan ja Kiinaan. Vuonna 2009 yhtiö hallinnoi yli miljardin dollarin sijoitusomaisuutta, tyypillisen sijoituksen koko on 10-100 miljoonaa.
Yhtiö on tehnyt sijoituksia muun muassa Facebookiin, Forticomiin, Grouponiin, ICQ:iin, Vkontakte.ru:hun ja Zynga:aan
Mail.ru toimii emoyhtiönä (100% omistus) esimerkiksi Astrum Online Entertainmentille.
Vieras Paratiisissa

Vieras Paratiisissa on suomalaislaulaja Kari Tapion viimeinen studioalbumi ennen hänen kuolemaansa. Se julkaistiin 5. toukokuuta 2010. Albumi sisältää Kari Tapion keikoilta tuttuja käännöskappaleita, joita hän ei syystä tai toisesta ollut aiemmin levyttänyt.
Hapoel Jerusalem BC

Hapoel Jerusalem BC on israelilainen koripalloseura. Se on menestynyt sekä kansallisella että kansainvälisellä tasolla. Seuran kotipaikka on Jerusalem.
Historia.
Hapoel Jerusalem perustettiin vuonna 1943. Seura liittyi vuonna 1955 maan pääsarjaan, mutta ensimmäinen kausi päättyi huonosti, sillä joukkue oli sarjan viimeinen. Hapoel putosi tämän johdosta sarjasta mutta nousi takaisin vuonna 1958. Seuraava vuosikymmen oli joukkueelle jo parempi, sillä se voitti suurimman osan kotipeleistään. Todellinen menestyminen alkoi kuitenkin vasta 1990-luvulla, jolloin joukkue voitti ensimmäiset mestaruutensa. Vuosina 1996 ja 1997 seura voitti Israelin cupin finaaleissa Maccabi Tel Avivin ja saavutti ensimmäisen mestaruutensa. Kaudella 2003–2004 Hapoel eteni ULEB Cupissa loppuotteluun, jossa se voitti Real Madridin.
UNIKS Kazan

UNIKS Kazan (Баскетбольный клуб УНИКС Казань) on venäläinen ammattilaiskoripalloseura, joka pelaa Venäjän koripallon pääsarjassa PBL:ssä. Seuran kotipaikka on Tatarstanin tasavallan pääkaupunki Kazan. Seuran nimi UNIKS viittaa sanoihin "UNIversitet — Kultura — Sport" (yliopisto — kulttuuri — urheilu).
Historia.
Seura on kehittynyt opiskelijajoukkueesta. Ammattilaisseurana se perustettiin vuonna 1991. Vuonna 1997 se kohosi korkeimmalle sarjatasolle Superliiga A-han. Tällä tasolla se on saanut hopeaa neljä kertaa (2001, 2002, 2004, 2007) ja pronssia kuudesti. Se voitti Venäjän cupin vuosina 2003, 2009 ja 2014.
Vuonna 2004 seura voitti EuroChallengen eli silloisen FIBA Europe Leaguen. Kaudella 2007–2008 seura pääsi eurooppalaisessa ULEB Cupissa puolivälieriin. Kaudella 2010–2011 se voitti ULEB-cupin.
Vuosina 2009–2011 Kazan pelasi VTB United Leaguessa. Kaudella 2010–2011 se pelasi Venäjän PBL-sarjassa, voitti runkosarjan ja sijoittui lopulta kolmanneksi.
Heikki Pajunen

Heikki Pajunen (s. 23. tammikuuta 1971 Helsinki) on suomalainen yritysvalmentaja, asuntosijoittajaja entinen suomalainen jalkapalloerotuomari. 
Pajunen toimii Novetoksessa yritysvalmentajana ja hallituksen puheenjohtajana. Hän toimii asiakasyritysten työhyvinvoinnin kehittämishankkeissa johtamisen, esimiestoiminnan, esimiestyön kehittämisen, osaamisen, motivoinnin ja työyhteisön kehittämisen alueilla. Pajunen on kirjoittanut blogeja aiheesta: haastaminen, voittaminen ja johtaminen. 
Pajunen on ollut Henry ry:n hallituksen jäsenenä ja perustanut Henry ry:n Nuoret HR-kyvyt -jaoksen. Hän on kirjoittanut yhdessä Tapio Aaltosen ja Kallu Tuomisen kanssa kirjan "Syty ja Sytytä – valmentavan johtamisen filosofia ja Merkityksen kokemus" –kirjan Tapio Aaltosen ja Pirjo Ahosen kanssa. 
Heikki Pajunen toimii toimitusjohtajana ja omistajana Leiritulen tähdet Oy:ssä, jonka aputoiminimenä on KompassiKodit. KompassiKodit on asuntosijoittamiseen ja omien vuokra-asuntojen vuokraukseen omistautunut yritys. Asunnot sijaitsevat ympäri Suomea ja keskittyvät kaupunkeihin ja kasvukeskuksiin. KompassiKodit toimii inhimillisemmän vuokranantajuuden puolesta ja edistää toiminnalla ihmisten auttamista .
Pajunen on toiminut jalkapalloerotuomarina Veikkausliigassa vuosina 1999–2008. Hän tuomitsi urallaan 126 liigaottelua.
Heikki Pajunen on toiminut muun muassa huippu-urheilijoiden henkisenä valmentajana. Hän on valmentanut olympiatason urheilijoita. Pajunen aloitti valmentajanuransa vuonna 1986 Malmin Palloseurassa; vuonna 1989 joukkue voitti C-junioreiden suomenmestaruuden.
Marraskuussa 2021 Pajusesta tuli yksi HIFK:n jalkapallojoukkueen pääomistajista.
Noémia de Sousa

Carolina Noémia Abranches de Sousa Soares (1926–2003) oli mosambikilainen runoilija, joka kirjoitti portugaliksi. Hänellä oli sekä eurooppalaisia että afrikkalaisia sukujuuria. Hänellä oli voimakkaan vasemmistolainen maailmankatsomus. Hän toimitti "O Brado Africano" -lehden naisten sivua vuosina 1949–1951. Sousa lähti Portugaliin opiskelemaan vuonna 1951, ja kun hänen aviomiehensä Gualter Soares lähti maanpakoon Ranskaan, Sousa seurasi häntä 1964. Vuonna 1973 eronsa jälkeen Sousa palasi Portugaliin, työskenteli siellä kirjeenvaihtajana, ja asui Portugalissa kuolemaansa vuoteen 2003 asti.
Sousan tunnetuin teos, 43 runon kokoelma "Sangue Negro", Musta veri, ilmestyi omakustanteena 1950-luvun alussa. Siitä otettiin uusi painos vasta 2001. Kokoelman runoja on kuitenkin levinnyt laajalle antologioissa, vasemmistolaisissa lehdissä, käännöksinä ja oppikirjoissa.
Soaresin runot kertovat siitä, miten hienoa on olla afrikkalainen, ja vastakkainasettelusta ymmärtämättömien siirtomaaisäntien ja alkuperäisten asukkaiden välillä.
Mohamed Bouderbala

Mohamed Bouderbala (s. 12. lokakuuta 1984 Sousse, Tunisia) on tunisialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Étoile Sahelia.
Ura.
Bouderbala aloitti ammattilaisuransa ES Sahelin riveissä vuonna 2006. Hän on toiminut lähinnä varamaalivahdin roolissa Aymen Mathlouthin ollessa joukkueen ykkösmaalivahti.
Marcelino dos Santos

Marcelino dos Santos (20. toukokuuta 1929 Lumbo Portugalin Itä-Afrikka – 11. helmikuuta 2020 Maputo, Mosambik) oli mosambikilainen runoilija ja poliitikko. Hän käytti myös nimiä Kalungano ja Lilinho Micaia.
Santos opiskeli Portugalissa ja Ranskassa. Hän suoritti tohtorin tutkinnon ja julkaisi myös runoja ranskaksi, portugaliksi, englanniksi ja venäjäksi.
Santos oli perustamassa vuonna 1962 Frelimoa, ja hän kirjoitti järjestön ensimmäisen säännöstön. Santos nousi vuonna 1969 Frelimon kolmihenkiseen triumviraattiin, sen jälkeen kun järjestön johtaja Eduardo Mondlane oli salamurhattu. Muut henkilöt johtoelimessä olivat Samora Machel ja Uria Simango. Simangon jätettyä paikkansa vuonna 1970 Machelista tuli Frelimon puheenjohtaja ja Santosista varajohtaja. Ideologisesti Santos arvioitiin olevan lähellä Neuvostoliittoa, mutta hän loi hyvät suhteet myös länteen. 1960-luvun lopulla hän käytti kansainvälisiä suhteitaan ja keräsi Frelimolle varoja ja kannattajia, jotka mahdollistivat itsenäistymistaistelun aloittamisen.
Santosista tuli itsenäistymisen jälkeen Machelin ensimmäisen hallituksen kehitysministeri. Vuosina 1986–1994 hän puolestaan toimi Mosambikin parlamentin puhemiehenä. Hän toimi tehtävässä aikana, jolloin Mosambik siirtyi monipuoluejärjestelmään.
Santos jättäytyi 2000-luvulla heikkenevän terveytensä takia päivänpolitiikasta, mutta hän kuului Frelimon keskuskomiteaan aina kuolemaansa asti.
Absolute Greatest

Absolute Greatest on brittiläisen Queen-yhtyeen vuonna 2009 julkaistu kokoelma-albumi yhtyeen kuuluisimmista kappaleista. Albumista on kaksi eri versiota: normaali sekä kahden levyn versio. Kahden levyn versiossa toinen levy sisältää Roger Taylorin ja Brian Mayn selostuksen kustakin kappaleesta. Lisäksi albumia myydään kirjan kera, joka sisältää muun muassa valokuvia, käsin kirjoitettuja sanoituksia.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 15.
Luís Bernardo Honwana

Luís Bernardo Honwana (s. 1942) on mosambikilainen kirjailija ja poliitikko. Hän opiskeli lakia Portugalissa ja työskenteli jonkin aikaa toimittajana.
Maansa itsenäistyttyä Honwana kutsuttiin presidentin avustajaksi ja sitten kulttuuriministeriksi. Hän työskenteli Unescossa vuosina 1985–2002.
Honwanan novelleja on käännetty englanniksi ("We Killed Mangy-Dog and Other Stories", 1969).
Kristian Taubert

Kristian Taubert (s. 2. huhtikuuta 1972, Lahti) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli puolustaja. Vaikka Taubert on syntynyt Lahdessa, on hänen kasvattajaseuransa Tampereen Ilves. Taubert päätti uransa Venäjällä kaudella 2004–2005. Ensimmäisen SM-liigaottelunsa Taubert pelasi Ilveksessä kaudella . SM-liigassa Taubert on lisäksi edustanut TuToa, Porin Ässiä, Oulun Kärppiä ja Saimaan Palloa. Ulkomailla hän on pelannut Venäjän lisäksi Isossa-Britanniassa, jossa seura oli Nottingham Panthers. Taubert voitti Challenge Cupin kaudella 2003–2004.
Luettelo Turun Palloseurassa pelanneista jalkapalloilijoista

Tämä on luettelo Turun Palloseurassa sarjaotteluita pelanneista jalkapalloilijoista.
"päivitetty: 31. lokakuuta 2016"
Cape Breton (kunta)

Cape Breton (, lyhennetään usein: CBRM) on kaupunkioikeudet omaava kunta Kanadassa, Cape Bretonin saarella, Nova Scotian provinssissa. Vuonna 1995 Nova Scotian hallinto päätti pienentää provinssin kaupunkien ja kylien määrää yhdistämällä läheisiä alueita kaupunkimaisiksi kunniksi. Tämän päätöksen jälkeen muodostettiin Cape Bretonin kunta, johon liitettiin "County of Cape Breton" sekä Sydneyn, Glace Bayn, Sydney Minesin, New Waterfordin, North Sydneyn, Dominionin ja Louisbourgin kaupungit.
Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan alueella asuu 105 928 asukasta. Kunta on asukasluvultaan toiseksi suurin Nova Scotiassa.
Historia.
Alkuperäisasukkaat.
Tiettävästi paleointiaanit leiriytyivät alueella säännöllisesti noin 9 000-luvulla eaa. Arkaaisella kaudella, 3000-luvulta eaa. 1000-luvulle, alueella asui myöhempiä intiaanikulttuureja. Alueen nykyiset mi'kmaq-intiaanit ovat periytyneet näistä aikaisemmista kulttuureista.
Eurooppalaisten saapuminen.
Ensimmäisinä eurooppalaisina alueella vierailivat säännöllisesti viikingit noin 1100-luvulta aina 1400-luvulle. Uusimpien tutkimusten mukaan baskit olisivat ylittäneet Atlantin valtameren ja kalastaneen Pohjois-Amerikan itärannikolla noin sata vuotta ennen Kolumbuksen ensimmäistä matkaa 1942, löytäessään Amerikan. Heidän uskotaan myös antaneen saarelle sen nykyisen nimen. Tutkimusmatkailija John Cabot rantautui "Aspy Bay" -poukamaan 24. kesäkuuta 1497 ja kutsui saarta nimellä "prima terra vista". Hän julisti alueen Englannin omaisuudeksi. Vuonna 1521 portugalilainen merenkulkija João Álvares Fagundes rantautui saarelle ja perusti ensimmäisen vakituisen asuinpaikan.
Ranskalaiset saapuivat alueelle 1600-luvun alkupuolella ja nimesivät alueen Acadieksi. Ranska ja Englanti kiistelivät alueen hallinnasta 1600-luvun loppupuolelta 1700-luvun alkupuolelle ja alue vaihtoikin omistajaa useita kertoja. Vuonna 1713 solmitussa Utrechtin rauhassa Acadie jäi Britannian omistukseen, mutta Cape Breton siirtyi takaisin Ranskalle. Vuonna 1719 ranskalaiset alkoivat rakentaa saaren lounaisrannikolle linnoitettua kaupunkia, joka nykyisin tunnetaan Louisbourgina.
Seitsenvuotisen sodan aikana yhdysvaltalaiset joukot valtasivat Louisbourgin. Britit palauttivat sen myöhemmin takaisin Ranskalle, mutta sodan loppupuolella vuonna 1760 brittiläiset joukot tuhosivat kaupungin.
Seitsenvuotisen sodan jälkeen.
Seitsenvuotisen sodan jälkeen saaren nimeksi vaihdettiin Cape Breton, ja se yhdistettiin nimellisesti Halifaxin kuntaan. Vuonna 1765 Cape Bretonin saari erotettiin Halifaxista omaksi kunnakseen. Vuonna 1784 saari itsenäistyi ja pääkaupungiksi valittiin Sydney. Vuonna 1820 Cape Breton liitettiin takaisin Nova Scotiaan.
Seppo Sillanpää

Seppo Aulis Sillanpää (s. 29. huhtikuuta 1953 Lahti) on suomalainen muusikko, säveltäjä, sanoittaja, opettaja ja toimittaja. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri.
Musiikkiura.
Sillanpään ensimmäisiä yhtyeitä olivat lahtelaiset bluesyhtyeet Nikodemus Dodge (1969-71) ja Yolk (1971-72). Aktiivisin muusikon ura alkoi vuonna 1974 Vanha Isäntä -yhtyeen viulistina, banjistina 
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Suomalaiset säveltäjät]]
[[Luokka:Suomalaiset sanoittajat]]
[[Luokka:Suomalaiset kitaristit]]
[[Luokka:Suomalaiset viulistit]]
[[Luokka:Suomalaiset muusikot]]
[[Luokka:Suomalaiset kitaristit]]
[[Luokka:Suomalaiset mandoliininsoittajat]]
[[Luokka:Vuonna 1953 syntyneet]]
[[Luokka:Elävät henkilöt]]
Raakel (nimi)

Raakel tai Rakel on heprealaisperäinen naisen etunimi, joka johtuu heprean lammasta tarkoittavasta sanasta. Raakel on nimen suomenkielinen muoto, monissa muissa kielissä se kirjoitetaan Rakel. Nimi on tullut tunnetuksi Raamatusta, jossa mainittu Raakel oli Jaakobin toinen vaimo.
Suomessa nimi Raakel on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 5 417 ja Rakel noin 6 510 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt 1900-luvun alkupuolella. Raakelin nimipäivä on 17. joulukuuta.
Mosambikin kirjallisuus

Mosambikin kirjallisuus on mosambikilaisten kirjailijoiden kotimaassaan ja ulkomailla julkaisemaa kirjallisuutta. Maassa on kymmeniä pieniä kieliä, mutta useimmat mosambikilaiset kirjailijat ja runoilijat kirjoittavat portugaliksi. Maassa julkaistaan vuosittain vain noin 20 kirjaa, ja painokset ovat useimmiten vain muutamia satoja.
Kirjallisuus pohjautuu mosambikilaisten kansojen vahvaan tarinaperinteeseen. Monille kansoille esi-isien kunnioittaminen on tärkeää, ja kansantarinat kertovat sekä realistisesti että myyttisesti aikaisempien sukupolvien elämästä. Esimerkiksi makondeilla on tarina "ensimmäisestä makondesta", joka selittää myös sen, miksi myöhemmät polvet asuvat ylänköalueilla eivätkä jokivarsilla.
Siirtomaa-aikana mosambikilainen kirjallisuus käsitteli kansallismielisiä aiheita. Monet tulevat kirjailijat opiskelivat ulkomailla, lähinnä Portugalissa ja Ranskassa. Tämän vaiheen merkittävimmät kirjailijat olivat Rui de Noronha ja Noémia de Sousa. José Craveirinha alkoi käsitellä 1940-luvulla runoissaan mosambikilaisten yhteiskunnallista todellisuutta ja yllytti kapinointiin. Häntä pidetään nykyään Mosambikin tärkeimpänä runoilijana. José Craveirinha sai Camões-palkinnon vuonna 1991.
1920-luvulla maassa alkoi ilmestyä viikkolehti "O Brado Africano". Se oli portugalilaisten valvonnassa, mutta onnistui silti ilmaisemaan afrikkalaisten näkemyksiä. Monet tunnetuimmista kirjailijoista julkaisivat runojaan ja esseitään siinä, esimerkiksi Noémia de Sousa, joka toimitti lehden naistensivuja, ja Marcelino dos Santos, josta tuli Frelimon perustajajäsen.
Itsenäisyystaistelun aikana julkaistiin paljon Frelimon sissien taistelustaan kirjoittamia runoja. Yksi parhaista tämän vaiheen runoilijoista oli Marcelino dos Santos. Itsenäisyystaistelua seurasi sisällissota, jonka aikana uusina kirjailijoina nousivat esiin Mia Couto, Ungulani Ba Ka Khosa, Heliodoro Babtista ja Eduardo White. Couto on edelleen tärkeä toimija Mosambikin kirjallisuuspiireissä. Couton romaaneja on käännetty useille kielille, myös suomeksi. Nykyisistä kirjailijoista merkittäviä ovat myös Lília Momplé ja Paulina Chizine, jonka "Balada de Amor ao Vento" oli ensimmäinen julkaistu mosambikilaisen naisen kirjoittama romaani. Muita kirjailijoita ovat João dos Santos Albasini, Heliodoro dos Santos Baptista, Rui Knopfli ja Luís Bernardo Honwana.
Karl Ekman (tietokirjailija)

Karl Ekman (29. syyskuuta 1895 Bratislava, Itävalta-Unkari – 5. heinäkuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen tietokirjailija, toimittaja ja kääntäjä. Hänen vanhempansa olivat pianisti ja kapellimestari Karl Ludvig Ekman ja laulaja Ida Paulina Ekman omaa sukua Morduch. Karl Ekman kirjoitti ylioppilaaksi 1913 Nya svenska samskolanista ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1916. Hän teki opintomatkan Saksaan 1913 ja Englantiin 1924. Ekman väitteli 1920 filosofian tohtoriksi Friedrich Nietzschen estetiikasta. Hän työskenteli Helsingin osakepankin Porvoon konttorin johtajana 1920–1923, virkailijana Holger Schildt -kustantamossa 1925–1926 ja ulkomaantoimittajana Hufvudstadsbladetissa 1927–1935. Ekman julkaisi tutkimuksia estetiikasta ja historiasta, teki teollisuusyritysten historiikkeja ja kirjoitti elämäkertoja. Merkittävin elämäkerta on "Jean Sibelius", joka ilmestyi ruotsiksi ja suomeksi 1935 ja englanniksi 1936. Kirjan neljäs täydennetty painos ilmestyi suomeksi ja ruotsiksi 1956 nimellä "Jean Sibelius ja hänen elämäntyönsä".
Mustanaamamuura

Mustanaamamuura ("Myrmoborus myotherinus") on Amazonasin alueella Etelä-Amerikassa tavattava puumuuriin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan mustanaamamuura on noin 13 cm. Koiras- ja naarasyksilöt eroavat väritykseltään selvästi. Koiras on selästään ja päästään väriltään sinertävän harmaa. Silmien ympärillä on musta maski ja myös kurkku on musta. Silmän iiris on väriltään punainen. Harmaissa siivissä on kolme valkoista juovaa. Naarasmustanaamamuura on selästään tumman oliivinruskea. Myös naaraalla on koiraan tapaan silmien ympärillä musta maski. Siipijuovat ovat kellertävät. Kurkku on väritykseltään valkoinen ja vatsa on okrankellertävä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Mustanaamamuuraa tavataan eteläisestä Venezuelasta, Kolumbian, Ecuadorin ja Perun itäosista, Pohjois-Boliviasta sekä Amazonasin alueen Brasiliasta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat niin sanotut "terra firme"-metsät ja muut vanhat metsät. Laji elää erityisesti tiheän aluskasvillisuuden joukossa. Yleensä lajia tavataan metsissä, jotka sijaitsevat alle 700 metrin korkeudella merenpinnasta.
Johann Baptist von Spix kuvasi lajin holotyypin vuonna 1825 Brasiliasta (Fonte Boa, Rio Solimões). Lajista tunnetaan seitsemän alalajia: "elegans", "myotherinus", "incanus", "ardesiacus", "proximus", "sororius" ja "ochrolaema".
Elintavat.
Mustanaamamuura liikkuu yleensä pareittain tai pienissä ryhmissä. Muiden lähisukulaistensa tavoin laji syö hyönteisiä ja voi ravintoa etsiessään seurata muurahaislaumaa, jonka edestä hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat lähtevät pakoon.
Ensimmäisen kerran mustanaamamuuran pesä löydettiin vuonna 2001. Pesä on uunimainen rakennelma ja se sijaitsi maassa. Naaras munii yhdestä kahteen valkoista violettipilkullista munaa. Sekä naaras että koiras osallistuvat munien hautomiseen ja kuoriutuneiden poikasten hoitamiseen.
Hagar Sarasto

Hagar Lovisa Sarasto (o.s. "Heman"; 1. huhtikuuta 1890 Ylöjärvi – 1. tammikuuta 1959 Turku) oli suomalainen näytelmäkirjailija. Hän oli koulutukseltaan filosofian maisteri ja asui pääosan elämästään Padasjoella, jossa kuului kunnanvaltuustoon. Sarasto toimi myös Siirtoväen huollon ja Lotta Svärdin paikallisjohtajana Padasjoella. 
Hagar Saraston vanhemmat olivat rovasti, asessori, valtiopäivämies ja kirjailija Gustaf Adolf Heman, aik. Mäkelä (1855–1917) ja Lydia Lovisa os. Silander (1860–1920). Hänen sisariaan olivat Ruth Lyyli Linnove (1881-1918) ja Eva Debora Tulenheimo (1885-1977).
Anémone Marmottan

Anémone Marmottan (s. 25. toukokuuta 1988 Bourg-Saint-Maurice) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Marmottan kilpaili ensimmäisen kerran 25. lokakuuta 2008 Söldenissä. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 16:s Aspenin suurpujottelussa marraskuussa 2009. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2010. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Åren suurpujottelussa 6. maaliskuuta 2014.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Marmottan oli suurpujottelussa yhdestoista. Vuoden 2011 MM-kisoissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli suurpujottelussa neljästoista. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui suurpujottelussa kahdeksanneksi ja pujottelussa 13:nneksi. 
Marmottan on voittanut Ranskan-mestaruuden suurpujottelussa 2010 ja 2013.
Marion Bertrand

Marion Bertrand (s. 2. marraskuuta 1984 Grasse) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Bertrand kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Val d'Iseressä 12. joulukuuta 2002. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Aspenin suurpujottelussa marraskuussa 2006 oltuaan 27:s. Bertrandin paras maailmancupin sijoitus on kahdeksas sija Aspenin suurpujottelusta 29. marraskuuta 2008.
Ranskan mestaruuskisoissa hän voitti vuonna 2012 suurpujottelussa kultaa. MM-kilpailuissa Bertrand on sijoittunut parhaimmillaan suurpujottelussa kaksi kertaa 16:nneksi, vuosina 2007 ja 2013.
Kaarlo Johan Blomstedt

Kaarlo (Karl) Johan Blomstedt (3. helmikuuta 1839 Kuru – 21. lokakuuta 1888 Hämeenlinna) oli suomalainen rehtori, latinankielisen kirjallisuuden kääntäjä ja valtiopäivämies.
Blomstedtin vanhemmat olivat lukkari Aron Emanuel Blomstedt ja Karoliina Sofia Adler. Hänen vanhempi veljensä oli lehtori ja toimittaja Oskar Blomstedt. Blomstedt pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1860 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1866, opettajakandidaatiksi 1868 ja filosofian maisteriksi 1869.
Blomstedt toimi Hämeenlinnan lyseossa latinan ja kreikan lehtorina sekä rehtorina 1873–1888. Hän osallistui pappissäädyn edustajana valtiopäiville 1888. Blomstedt oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1881-1888 ja valtuuston puheenjohtajana 1885-1886. Hänen aloitteestaan perustettiin Hämeen Sanomat-lehti ja Blomstedt oli lehden ensimmäinen päätoimittaja 1879. Blomstedt vuokrasi valtion omistamaa Hämeenlinnan maalaiskunnassa sijainnutta Ojoisten virkataloa ja harjoitti siellä maanviljelyä. 
Kaarlo Johan Blomstedt oli naimisissa 1866–1875 Ida Wilhelmina Lindqvistin (k. 1875) kanssa. Heidän poikansa oli arkkitehti Yrjö Blomstedt. Vuonna 1877 Blomstedt meni uudelleen naimisiin Alma Josefina Wegeliuksen kanssa. Tästä avioliitosta oli hänen toinen poikansa historioitsija ja arkistonhoitaja Kaarlo Blomstedt.