tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nene Hatunin kansallispuisto

Nene Hatunin kansallispuisto on suojeltu alue Turkin Erzurumissa.
Se on saanut nimensä siellä asuneesta Nene Hatunista, josta tuli kansallinen sankaritar Venäjän keisarikunnan ja Osmanien valtakunnan välillä vuosina 1877–1878 käydyssä Turkin sodassa.
Puisto sijaitsee noin kaksi kilometriä Erzurumin keskustasta 2 064 metriä korkean Topdağı-vuoren rinteillä. Siihen sisältyvät Aziziyen ja Mecidiyen bastionit, juoksuhautoja ja muita sotimiseen liittyviä rakenteita, Nene Hatunin mausoleumi ja sankarihautausmaa. Puiston pinta-ala on 387 hehtaaria.
Fufu

Fufu on Länsi- ja Keski-Afrikassa suosittu ruokalaji, joka valmistetaan soseuttamalla keitettyä kassavaa, jamssia, keittobanaania tai riisiä ja muotoilemalla sose palloksi. Fufu on ilmeisesti peräisin Ghanasta, jossa se on myös perusruokalaji.
Perinteisesti fufu soseutetaan morttelin ja survimen avulla, mikä voi olla hyvinkin työlästä. Se voidaan valmistaa myös keittämällä esimerkiksi keittobanaani- tai riisijauhoa ja sekoittamalla syntynyttä tahnaa, kunnes siinä on sopiva koostumus.
Ruokailun aikana fufu syödään kastikkeen tai pataruoan kanssa. Perinteisesti se on tapana syödä sormin repimällä fufupallosta pienempi pala, joka vuorostaan kastellaan ja syödään. Tapana on myös nielaista fufu pureskelematta. Yleinen uskomus myös on, että fufupallon pureskelematta nieleminen auttaa syöjää pysymään pidempään kylläisenä.
Cruel Summer (Taylor Swiftin kappale)

Cruel Summer on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale, joka julkaistiin 23. elokuuta 2019 albumilla "Lover". Kappaleen ovat kirjoittaneet Swift, Jack Antonoff ja Annie Clark, joka tunnetaan paremmin artistinimellä St. Vincent. Swift ja Antonoff toimivat kappaleet tuottajina. Kappaleesta tuli nopeasti suosittu fanien keskuudessa. ”Cruel Summer” nousi uudelleen listoille keväällä 2023 Swiftin konserttikiertueen "The Eras Tour" myötä ja siitä tehtiin radiosingle. Kappale nousi Yhdysvalloissa listaykköseksi. Kappale vietti listalla yhteensä 54 viikkoa. Siitä on tullut yksi Swiftin menestyneimpiä kappaleita. Kappale oli listaykkösenä myös Australiassa, Kanadassa, Singaporessa ja Filippiineillä. Suomessa se oli radiosoittolistan sijalla 14.
Taustaa.
Swift kirjoitti kappaleen ”Cruel Summer” Jack Antonoffin ja Annie Clarkin kanssa. Clark tunnetaan paremmin laulajana ja kitaristina nimellä St. Vincent. Hän soittaa kappaleella kitaraa. Kappaleen tuottajina toimivat Swift ja Antonoff. Swiftin mukaan kappale kertoo kesäromanssista, johon kuuluu salailua, kaipuuta ja tuskaa. Kappale julkaistiin albumilla Swiftin vuoden albumilla "Lover" 23. elokuuta 2019. Siitä tuli nopeasti suosittu fanien keskuudessa, vaikka sitä ei tuolloin julkaistu singlenä. Swift kertoi myöhemmin, että kappale oli tarkoitus julkaista singlenä kesällä 2020, mutta koronapandemia muutti suunnitelmat ja Swift päätyi julkaisemaan sen sijaan albumin "Folklore".
Singlejulkaisu.
”Cruel Summer” sai suosiota ja nousi uudelleen uudelleen listoille keväällä 2023. Suosioon vaikutti se, että kappale oli osa Swiftin konserttikiertueen "The Eras Tour" avausnumeroa. Siitä tehtiin virallinen radiosingle kesäkuussa 2023. Swift julkaisi lokakuussa suoratoistopalveluissa remix-ep:n "The Cruelest Summer", jossa oli mukana alkuperäisen kappaleen lisäksi kiertueella äänitetty liveversio ja remix nimeltä ”Cruel Summer (LP Gioppi Remix)”. 
”Cruel Summer” nousi lokakuussa 2023 Yhdysvaltojen listaykköseksi konserttielokuvan "" julkaisun jälkeen. Kappale vietti listalla yhteensä 54 viikkoa ja on nyt yksi hänen menestyneimmistä kappaleistaan. Yhdysvaltojen lisäksi kappale nousi listakärkeen Australiassa, Kanadassa, Singaporessa ja Filippiineillä. Kappale oli lisäksi listoilla kymmenissä muissa maissa. Britannian singlelistalla se oli parhaimmillaan sijalla 2. Suomessa kappale oli radiosoittolistan sijalla 14.
Listasijoitukset.
2019
2023–2024
Namibiantasku

Namibiantasku ("Namibornis herero") on sieppoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Afrikan lounaisosasta.
Koko ja ulkonäkö.
Namibiantasku kasvaa noin 17 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä ja siivet ovat harmahtavan ruskeat. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova ja nokasta silmän taakse ulottuva musta juova. Namibiantaskun rinta on kellertävä ja vatsa valkoinen ja niissä on ruskeita juovia. Linnun alaperä on punaruskea.
Levinneisyys ja elintavat.
Namibiantaskua tavataan Angolan eteläosista Namibiaan. Lajin elinympäristöä ovat kuivat aavikoiden kallioiden reunamaat, joilla kasvaa siellä täällä pensaikkoja ja puita. Lintu liikkuu useimmiten yksin tai pareittain. Namibiantaskun ravintoa ovat hyönteiset, erityisesti termiitit. Laji pesii sadekaudella helmikuusta huhtikuulle. Naaras munii kaksi tai kolme vihertävää munaa puuhun rakennettuun kuppimaiseen pesään.
Oulun rauhanyhdistys

Oulun rauhanyhdistys on Oulun Kontinkankaalla sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen tarkoituksena on herättää ja elvyttää kristillistä uskonelämää, ja sen toiminta perustuu Raamattuun ja evankelis-luterilaisen kirkon tunnustukseen. Yhdistys on perustettu 28. lokakuuta 1895.
Vuonna 2011 Oulun rauhanyhdistyksellä oli noin 1 800 jäsentä. Lisäksi toimitalolla käy viikoittain useita satoja muiden rauhanyhdistysten jäseniä, kuten Oulussa opiskelevia nuoria. Oulun rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen suurin rauhanyhdistys.
Historia.
Varhaisimmat tiedot lestadiolaisuudesta Oulussa ovat vuodelta 1895, jolloin Ouluun tuotiin useita saarnamiehiä vankikyydillä. Tunnetuin lestadiolaisvanki oli raittiusasiamies Heikki Parkajoki.
Varsinaisesti lestadiolaisuus saapui Ouluun 1860-luvulla. Seuratoiminta käynnistyi Länsipitkäkadun varrella 1863 Sofia Ollikaisen mökissä. Ensimmäisiä oululaisia saarnaajia olivat Juho Koistinen, Yrjö Sjöring sekä Juho Oskari Sandström. Seuraavina vuosina seuratoiminnan keskuspaikaksi muodostui nikkarinverstas Kuusiluodossa.
1870-luvulla lestadiolaisten piiriin tuli myös säätyläisiä, esimerkiksi Fredrik Mauritz Hellmanin perhe, ja Hellmanien kodista tuli Oulun liikkeen kotipaikka. Vuonna 1875 ostettiin Pikku-Uudenkadun varrelta kapakka, joka muutettiin seurahuoneeksi.
Vuonna 1887 lestadiolaisten määräksi arvioitiin Oulussa 500–600. Rauhanyhdistyksen perustava kokous pidettiin 28. lokakuuta 1895. Kokouskiinteistö saatettiin yhdistyksen nimiin. Vuonna 1899 lestadiolaiseen liikkeeseen kuului Oulussa noin 1 000 ihmistä.
Kontinkankaan toimitalo.
Rauhanyhdistyksen toimitalo rakennettiin Kontinkankaan Professorintielle 1982. Toimitalo on peruskorjattu vuosina 2010–2011, minkä jälkeen rakennuksen kerrosala on 4 060 neliötä. Ulkopuolisten urakoitsijoiden lisäksi peruskorjaus tehtiin osin myös talkootyönä. Hankkeen kustannusarvio oli 5,4 miljoonaa euroa.
Puhujankorokkeen takana on taiteilija Paavo Tolosen tekemä taideteos "Seitsemän levähdyspaikkaa". Taideteos julkistettiin Oulun rauhanyhdistyksen 100-vuotisjuhlassa vuonna 1995.
Michael Scott Rohan

Michael Scott Rohan (22. tammikuuta 1951 Edinburgh − 12. elokuuta 2018 Edinburgh) oli skotlantilainen fantasiakirjailija. Hän on kirjoittanut fantasiasarjan "Winter of the World".
Kirjailijan ura.
Rohan opiskeli lakia Oxfordin yliopistossa ja valmistui 1973. Hänen ensimmäiset novellinsa julkaistiin yliopiston science fiction -harrastajien lehdessä "SFinxissä". Fantasiakirjallisuuden ulkopuolella hän toimi muun muassa ensyklopedistina ja klassisen musiikin arvostelijana. Ammattimaisesti hän alkoi julkaista tarinoita 1977, ja esikoisromaaninsa "Run to the Stars" hän julkaisi 1983. "Winter of the World" -sarjan kolme ensimmäistä osaa ovat saaneet Crawford-palkinnon. Toinen merkittävä teoskokonaisuus on sarja "Spiral".
Rohan teki yhteistyössä Alan Scottin kanssa sekä fiktiota että tietokirjallisuutta.
Cardigan (täsmennyssivu)

Cardigan voi viitata esimerkiksi seuraaviin asioihin:
Osvi Lahtinen

Osvi Heikki Jooseppi Lahtinen (23. heinäkuuta 1912 Helsinki – 15. syyskuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä ja tuomari. Hän toimi korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena vuodesta 1961 alkaen kuolemaansa asti.
Elämä ja ura.
Lahtinen valmistui ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta kaksoislyseosta ja suoritti vuonna 1939 ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa. Hän palveli sotilaana talvisodassa, jonka aikana hän haavoittui vakavasti telttaan osuneesta ammuksesta mutta selvisi hengissä. Sodan jälkeen hän sai varatuomarin arvon vuonna 1941, suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1947 ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1951 väitöskirjallaan "Zum Aufbau der rechtlichen Grundlagen".
Lahtinen työskenteli koko uransa korkeimmassa oikeudessa, jonne hänet nimitettiin ensin ylimääräiseksi virkamieheksi vuonna 1942, sitten ylimääräiseksi oikeusneuvoksi vuonna 1960 ja lopulta pysyväksi oikeusneuvokseksi vuonna 1961. Tuomarina Lahtisella oli harvinaisen syvällinen ote teoreettisiin kysymyksiin, ja hän vaikutti korkeimman oikeuden työn laadun parantumiseen 1950- ja 1960-luvuilla sekä aloitti ensimmäisenä korkeimman oikeuden tuomarina oikeustapausten säännöllisen selostamisen.
Oikeustieteellinen tutkimus.
Lahtinen oli analyyttisen oikeustieteen varhaisimpia edustajia Suomessa. Hänen väitöskirjansa edusti oikeusrealismia ja perustui saksalaisen Theodor Geigerin empiiriseen käsitykseen normin voimassaolosta. Lahtinen oli kiinnostunut oikeudellisten käsitteiden semantiikasta, jossa hän edusti nominalismia ja jota hän käsitteli useissa artikkeleissa. Suomalaisen jäämistöoikeudellisen tutkimuksen kannalta uranuurtavassa ja aikanaan paljon keskustelua herättäneessä artikkelissa "Kuolinpesä-konstruktiosta" (1955) Lahtinen esitti, että oikeushenkilö on tunnusnimi, joka on palautettavissa henkilönimiksi eli fyysisten henkilöiden nimiksi, ja tämän perusteella myös kuolinpesää on pidettävä oikeushenkilönä. Lahtisen ajatus kuolinpesä-konstruktiosta perustui Bertrand Russellin ajatukseen määrätyistä kuvauksista ja loogiseen empirismiin.
Heikki Rantakari

Heikki Vilho Olavi Rantakari (14. maaliskuuta 1979 Peräseinäjoki – 21. lokakuuta 2023 Rochester, Yhdysvallat) oli suomalaissyntyinen Yhdysvalloissa asunut taloustieteen tohtori ja yliopisto-opettaja. Hän väitteli Massachusetts Institute of Technologyssa (MIT) taloustieteen alaan kuuluvalla väitöskirjalla (2007). Hänen englanninkielinen väitöstutkimuksensa oli otsikoitu "Essays in organizational economics". Väitöstutkimuksen ohjaajina toimivat Robert Gibbons ja Bengt Holmström.
Sittemmin Rantakari toimi myös saman oppilaitoksen vierailevana opettajana (suomalainen termi apulaisprofessori). Viimeisenä pestinään hän opetti taloustiedettä ja johtamista apulaisprofessorina Rochesterin yliopiston kauppakorkeakoulussa.
Rantakari asui perheineen Bostonissa. Hän oli matkustanut Rochesteriin 20. lokakuuta 2023 opettamaan mutta ei ilmestynyt luennolle seuraavana päivänä. Varhain samana aamuna kuvatun videomateriaalin perusteella epäiltiin, että hän putosi kävelysillalta Geneseejokeen. Rantakarin ruumis löydettiin joesta 31. lokakuuta.
Lily Afshar

Lily Afshar (; 1960 Teheran – 24. lokakuuta 2023) oli iranilais-yhdysvaltalainen kitaristi.
Afshar sai kandidaatin arvon musiikissa Bostonin konservatoriosta ja musiikin maisterin arvon New England Conservatory of Musicista. Hän pääsi yhtenä kahdestatoista kansainvälisestä opiskelijasta Andrés Segovian oppiin Etelä-Kalifornian yliopistoon. Hän jatkoi opintojaan Floridan osavaltionyliopistossa ja sai ensimmäisenä naisena maailmassa musiikin tohtorin arvon kitaransoitossa. Afshar esiintyi solistina, kamarimuusikkona ja orkesterien kanssa Iranissa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Englannissa, Irlannissa, Ranskassa, Italiassa, Jordaniassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa sekä Etelä-Amerikan ja Afrikan maissa.
Afshar sai vuonna 2000 Los Angelesissa parhaan klassisen naiskitaristin Orville H. Gibson -palkinnon. Hän sai palkinnon myös Guitar Foundation of American kilpailusta sekä Aspenin musiikkijuhlien kitarakilpailun suurpalkinnon. Afshar sai kolmesti Memphisin The Recording Academyn vuosittaisen Premier Guitarist -tunnustuksen ja toimi United States Information Agencyn taiteilijalähettiläänä Afrikassa. Afshar julkaisi lukuisia levytyksiä ja piti säännöllisesti mestarikursseja. Ajoittain hän soitti esiintymisissään myös iranilaista setar-soitinta. Afshar sairasti pitkään syöpää ja joutui 18. lokakuuta 2023 terveydentilansa heikennyttyä sairaalaan Tutkabonissa. Hän kuoli 63-vuotiaana 24. lokakuuta 2023.
Espoon rauhanyhdistys

Espoon rauhanyhdistys toimii Espoon Vanttilassa sijaitsevassa toimintatalossa. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen tarkoituksena on järjestää hengellisiä tapahtumia kaiken ikäisille.
Espoon rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1998. Tätä ennen Espoon vanhoillislestadiolaiset olivat osa Helsingin rauhanyhdistystä. Espoon rauhanyhdistyksen toimitalo rakennettiin vuonna 2005, ja sen seurasaliin mahtuu 390 kuulijaa. Lisäksi rakennuksessa on 150-paikkainen kahvio ja alakerran monitoimitilat.
Rauhanyhdistyksen toimintaan kuuluvat sunnuntaisin pidettävät seurat ja kerran kuussa keskiviikkoisin. Lisäksi yhdistys järjestää suurempia seuroja kahdesti vuodessa. Toimitalolla järjestetään myös juhlia, myyjäisiä, nuorteniltoja, pyhäkouluja ja raamattuluokkia. Espoon rauhanyhdistyksellä oli vuonna 2022 yhteensä 515 jäsentä. Espoon rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen 10. suurin rauhanyhdistys.
DREAMZzz

DREAMZzz on Lego Groupin tuottama tietokoneanimoitu fantasia-supersankari-televisiosarja. Se perustuu Lego Dreamzzz -tavaramerkkiin. Sarjan ensimmäinen kausi "Unenjahtaajien seikkailut" julkaistiin Pluto TVssä 2. toukokuuta 2023. Ensimmäisen kauden toinen puolisko julkaistiin ​​10. kesäkuuta 2023 englanniksi ja suomeksi 1. elokuuta 2023, ja toinen tuotantokausi "Mestarinoidan yö" saapui vuonna 2024. Kolmas tuotantokausi saapuu 2. kesäkuuta 2025 HBO Maxiin suomeksi 5. kesäkuuta 2025 Ruutuun.
Juoni.
Kaverusjoukko liittyy salaiseen järjestöön, jossa he oppivat käyttämään mielikuvituksen voimaa, luovimaan Unimaailmassa ja luomaan ihmeellisiä mielikuvitusluomuksia. Heidän tehtävänsä on auttaa nukkuvia lapsia, joita vainoaa paha Painajaiskuningas, joka yrittää valloittaa Unimaailman ja hyökätä Valvemaailmaan.
Rony Huhtala

Rony Huhtala (s. 8. kesäkuuta 1998, Heinävesi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa AC Oulua. Pelipaikaltaan Huhtala on hyökkääjä.
Pohjois-Karjalasta lähtöisin oleva Rony Huhtala pelasi Ykköstä kuusi kautta ja 110 ottelua tehden 26 maalia Hongan, Klubi-04:n, MyPan ja Gnistanin riveissä. Kaudeksi 2023 Huhtala siirtyi veikkausliigaseura AC Oulu, jossa pelasi ensimmäisellä Veikkausliigakaudellaan 15 ottelussa. 
Rony Huhtala on pelannut kuusi ottelua ikäkausimaaotteluissa vuosina 2014-2016.
Helsingin rauhanyhdistys

Helsingin rauhanyhdistys on Helsingin Oulunkylässä sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Helsingin Rauhanyhdistyksen toimitalolla lapset, varhaisnuoret, varttuneemmat, perheet ja eläkeläiset kohtaavat viikoittain yhteisissä seuroissa. Rauhanyhdistys on rekisteröity ensimmäisenä Suomessa 2. heinäkuuta 1888. Toimintaan osallistuu säännöllisesti noin 1 500 seuravierasta.
Vuonna 2011 Helsingin rauhanyhdistykseen kuului 994 jäsentä. Helsingin rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen toiseksi suurin rauhanyhdistys Oulun rauhanyhdistyksen jälkeen.
Toiminta.
Helsingin rauhanyhdistyksellä järjestetään seuroja kolme kertaa viikossa. Lisäksi yhdistys järjestää seuroja kodeissa, seurakunnan tiloissa sekä hoitolaitoksissa. Rauhanyhdistys järjestää myös lapsi- ja nuorisotyötä, perheiden iltapäivä-toimintaa, naisten ja miesten iltoja, torstaikerhoja sekä varainkeruutoimintaa.
Suviseurat.
Helsingin Rauhanyhdistys on järjestänyt suviseurat vuosina 1910, 1959 ja 1988. Vuoden 1910 vuosikokousseurat pidettiin Helsingin ydinkeskustan kirkoissa ja seuratuvalla, vuoden 1959 suviseurat Messuhallissa eli nykyisessä Töölön kisahallissa. Vuoden 1988 suviseurat pidettiin Nummelan lentokentällä noin 40 kilometrin päässä Helsingistä.
Historia.
Varhaisimmat kertomukset lestadiolaisuudesta Helsingissä ulottuvat vuoteen 1866, jolloin torniolainen saarnamies liikkui kaupungissa. Varsinainen lestadiolaistoiminta käynnistyi vaasalaisen maalari Gustaf Adolf Sundströmin saapuessa Helsinkiin 1872. Yhdessä Sundströmin kanssa evankeliumia levitti myös Johan Vilhelm Nyman.
Pääasiallisia kokoontumispaikkoja olivat lestadiolaisten Wilkmanien ja Sundströmien kodit. Tilaisuuksia pidettiin kymmenissä paikoissa, kunnes ensimmäinen vakituinen rukoushuone vuokrattiin 1875 Konstantininkatu 6:ssa.
Oma rukoushuone ja rauhanyhdistyksen perustaminen.
Lestadiolaisten jäsenmäärä kasvoi erityisesti muuttoliikkeen ansiosta. Vuonna 1884 lestadiolaisia arveltiin olevan Helsingissä 400–500. Samana vuonna lestadiolaisyhteisö hankki ensimmäisen oman kiinteistön osoitteessa Fredrikinkatu 61. Rukoushuone vihittiin käyttöön 1886.
Vuonna 1888 lestadiolaiset rekisteröityivät rauhanyhdistykseksi. Yhdistyksen avulla turvattiin vapaata toimintamahdollisuutta jäsenille. Samalla yhdistys otti vastuuta kiinteistön ja toiminnan taloudesta. 1890-luvulla lestadiolaisten toimintaan osallistui säännöllisesti noin tuhat ihmistä. Helsingin lestadiolaiset järjestivät joulukuussa 1889 suurkokouksen, johon osallistui puhujina 56 saarnaajaa.
Vuonna 1958 Fredrikinkadulle rakentui uusi kiinteistö, jossa yhdistys toimi vuoteen 1984.
Oulunkylän toimitalo.
Oulunkylän toimitalo valmistui vuonna 1984 Myrskyläntielle. Uuteen toimitaloon siirrettiin muun muassa Fredrikinkadun toimitalosta tuttu lause Apt. 10:33 mukaan. Rauhanyhdistyksen toimintaan osallistuu säännöllisesti noin 1 500 seuravierasta. Toimintaan osallistuu paljon yksinasuvia, pariskuntia ja lapsiperheitä.
Freben rukoushuone

Freben rukoushuone () on Helsingin Kampissa sijaitseva rukoushuone. Rukoushuoneella toimivat pääkaupunkiseudun uusheräystä edustavat lestadiolaiset sekä kaksikielisesti rauhansanalaislestadiolaisuutta edustava Etelä-Suomen Rauhan Sana kattojärjestöinään Lähetysyhdistys Rauhan Sana ja Laestadianernas Fridsföreningars Förbund.
Historia.
Ensimmäinen rukoushuone.
Fredrikinkadun ensimmäinen rukoushuone vihittiin käyttöön vuonna 1886. Tuolloin Helsingissä oli lestadiolaisia 400–500. Rukoushuone oli talkoovoimin rakennettu ja pystytetty J. W. Nymanin vuokraamalle tontille. Myöhemmin kiinteistö siirtyi kokonaan Helsingin rauhanyhdistyksen omistukseen.
1950-luvulla seurahuoneen käyttöä vuoroteltiin vanhoillisten ja uusheränneiden välillä. Vuonna 1950 yhdistys alkoi suunnitella seurakuntasalin suurentamista. Vanha seurahuone purettiin vuonna 1957.
Fredrikinkadun toimistotalo.
Rauhanyhdistys myi tontin Karjanlahti-yhtiölle, joka rakensi paikalle toimistotalon. Rauhanyhdistys ja Lestadiolainen lähetysyhdistys ostivat uudisrakennuksesta kaksi seurahuonetta sekä talonmiesten osakkeet. Myöhemmin rauhanyhdistys osti myös liiketilan rakennuksen ensimmäisestä kerroksesta. Helsingin rauhanyhdistys siirsi säännöllisen toimintansa Oulunkylään 1984.
Fredrikinkadun toimitiloissa on edelleen seurakuntasali alkuperäisessä käyttötarkoituksessaan. Pääasiallinen käyttäjä on Pääkaupunkiseudun Lestadiolainen Uusherätys-yhdistys.
Puistolan rukoushuone

Puistolan rukoushuone on Helsingin Puistolassa sijaitseva rukoushuone. Se edustaa esikoislestadiolaisuutta, jonka kattojärjestö on Esikoislestadiolaiset ry. Rukoushuoneen omistaa itsenäinen rukoushuoneyhdistys.
Sotien jälkeen lestadiolaisryhmien välinen yhteistyö muuttui ja tilat kävivät ahtaiksi. Esikoislestadiolaiset rakensivat Puistolaan omat tilat, jotka valmistuivat vuonna 1980. Rukoushuoneen projektia johti insinööritoimisto Pekka Rytilä &amp; Co.
Vantaan rauhanyhdistys

Vantaan rauhanyhdistys (aik. Rekolan seudun rauhanyhdistys) on Vantaan Asolassa sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeistä toimintaa on seurojen järjestäminen. Seurat pidetään tavallisesti sunnuntaisin ja perjantaisin toimitalolla.
Vantaan rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1968. 1990-luvulla rauhanyhdistyksen nimi muutettiin nykyiseen muotoon. Nykyinen toimintatalo on valmistunut ja otettu käyttöön vuonna 1993. Rauhanyhdistykseen kuuluu noin 380 jäsentä.
Vantaan rauhanyhdistys perustettiin noin 50 aikuisen ja 80 lapsen yhteisönä, jotka joutuivat tilanpuutteen vuoksi etsimään omia tiloja. Tämän vuoksi alkoi pohdinta oman rauhanyhdistyksen perustamisesta ja kiinteistöjen hankkimista. Vuosien varrella seurakuntatoiminta on lisääntynyt ja mukaan on tullut lapsi- ja nuorisotyö.
Helsingin seudun pikaraitiotiet

Helsingin seudun pikaraitiotiet ovat pääkaupunkiseudulla toimivia pikaraitioteitä. Niistä ensimmäinen, Raide-Jokeriksi kutsuttu pikaraitiolinja 15 aloitti liikenteen Helsingin ja Espoon välillä lokakuussa 2023. Sen jälkeen liikenteen on 2020-luvulla aloittamassa Kruunusillat-raitiotie kahdella eri linjalla. Rakenteilla on myös Vantaan pikaraitiotie, jonka on määrä valmistua vuonna 2029. Suunnitteilla on lisäksi lukuisia muita hankkeita, kuten Vihdintien pikaraitiotie ja Viikin–Malmin pikaraitiotie.
Tampereen rauhanyhdistys

Tampereen rauhanyhdistys on Tampereen Nekalassa sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksellä järjestetään seuroja keskiviikkoisin, lauantaisin ja sunnuntaisin.
Vuonna 2011 Tampereen rauhanyhdistykseen kuului 857 jäsentä. Tampereen rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen neljänneksi suurin rauhanyhdistys.
Historia.
Tampereen rauhanyhdistys on perustettu 10. joulukuuta 1889. Alkuaikoina seuroja pidettiin useissa vuokrahuoneistoisssa. Ensimmäiset omat toimitilat hankittiin vuonna 1967 Hämeenpuistossa. Tila kävi kuitenkin ahtaaksi uskovaisten määrän kasvaessa. Rauhanyhdistyksen nykyinen toimitalo valmistui vuonna 1983. 2000-luvulla toimitilat kävivät jälleen ahtaaksi. Tämän vuoksi Lempäälään ja Ylöjärvelle perustettiin omat rauhanyhdistykset ja tehtiin päätös Tampereen toimitalon laajentamisesta.
Artur Mikael Nordström

Artur (Arthur) Mikael Nordström (28. lokakuuta 1888 Porvoo – 20. helmikuuta 1956) oli suomalainen Helsingin ruotsalaisen kauppakorkeakoulun professori.
Nordström pääsi ylioppilaaksi 1910 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1922. Nordström teki opintomatkan Leipzigiin 1922.
Nordström hoiti aluksi assistentin virkoja ja oli Turengin kemiallisen tehtaan teknillisenä johtajana 1916–1917. Hän oli korkeamman ruotsalaisen kauppaopiston kemian ja tavaraopin opettajana 1916–1921 ja Helsingin ruotsalaisen kauppakorkeakoulun kemian ja tavaraopin vanhempana opettajana 1921–1934 sekä kemian ja tavaraopin professorina vuodesta 1934. Nordström oli myös kauppakorkeakoulun vararehtorina 1927–1939.
Nordström oli lisäksi Nya svenska samskolanin ja Nya svenska läroverketin opettajana 1923–1925 ja Suomen osuuskauppakoulun opettajana 1921–1945. Ruotsalaisen kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan inspehtorina hän oli 1926–1930, Helsingin eteläisen ruotsalaisen seurakunnan kirkkoneuvoston jäsenenä vuodesta 1928 ja kirkkovaltuuston jäsenenä 1931–1950.
Artur Nordström oli naimisissa vuodesta 1917 Thyra Vasa Johanna Sandströmin kanssa.
Julkaisuja.
Nimellä "A. M. Nordström":
Kevojoki

Kevojoki (, ) on noin 46 kilometrin pituinen joki, joka virtaa Utsjoella Kevon luonnonpuiston alueella. Kevojoki kuuluu Tenojoen vesistöön, se on Tenojokeen laskevan Utsjoen sivujoki.
Kevojoki alkaa 3,5 hehtaarin kokoisesta Geavvogeašláddot-järvestä 346 metrin korkeudelta. Joenuoma virtaa pääosin Kevon kanjonin, yli 40 kilometriä pitkän rotkolaakson pohjalla. Joki päättyy 75 metrin korkeudelle Utsjoen uoman suuntaiseen Kevojärveen Kevon kylässä.
Kevojoen suurimmat sivuhaarat ovat Mádjohka, Gamajohka eli Kamajoki ja Fiellogahjohka länsipuolella sekä Čieskadasjohka itäpuolella. Fiellogahjohkan alaosassa, missä sivujoki putoaa Kevon kanjoniin, sijaitsee Fiellunputous, eräs Suomen korkeimmista vesiputouksista.
Klas Stening

Klas August Stening (27. lokakuuta 1868 Ruotsi – 9. marraskuuta 1952) oli suomalainen puutarhuri ja puutarha-alan kirjojen tekijä.
Ruotsissa syntynyt Klas Stening muutti Suomeen Ruotsin Södermanlandista vuonna 1895 suoritettuaan puutarhamestaritutkinnon ja toimi sitten aluksi Porin kaupunginpuutarhurina. Stening oli Tammelassa Mustialan maanviljelysopiston valtionpuutarhan ylipuutarhurina 1898–1936 jääden sen jälkeen eläkkeelle. Vuosina 1936–1940 Stening toimi "Convallaria Oy:n" viljelysten työnjohtajana Hangossa.
Stening toimi palkintotuomarina ja asiantuntijana puutarhanäyttelyissä ja avusti puutarha-alan ammattilehtiä. Hän julkaisi "Kasvitarhakirja"-nimisen puutarhakirjan, josta otettiin useita painoksia.
Dansk Melodi Grand Prix 2010

Dansk Melodi Grand Prix 2010 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 2010. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 562 kappaletta. Ehdotuksista valittiin kymmenen finalistia.
Finaali pidettiin 6. helmikuuta Gigantium-areenalla Aalborgissa. Voittaja valittiin kolmikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella asiantuntijaraati ja katsojat tekstiviestiäänestyksellä valitsivat yhdessä neljä kappaletta toiselle kierrokselle. Toiselle kierrokselle päässeet jaettiin kahteen pariin, joista kummastakin äänestettiin tekstiviestiäänestyksellä toinen superfinaaliin. Superfinaalissa voittaja valittiin tekstiviestiäänestyksellä. Kilpailun voitti duo Chanée &amp; N'evergreen kappaleella "In a Moment Like This". Finaalia seurasi 1 864 000 katsojaa.
Turun rauhanyhdistys

Turun rauhanyhdistys (aik. Piikkiön seudun Rauhanyhdistys) on Kaarinan Littoisissa sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Turun Rauhanyhdistys ry järjestää seuroja ja muita tilaisuuksia.
Turun rauhanyhdistyksen toimitalo on valmistunut 2007. Talon on suunnitellut arkkitehtitoimisto Markku Raudasoja. Toimitalon seurasalissa on 330 istumapaikkaa.
Historia.
Ensimmäiset lestadiolaisseurat pidettiin Turussa 1870-luvulla. Vuonna 1889 perustettiin Rauhanyhdistys Turussa ry, johon liittyi tuolloin 77 jäsentä. Luostarinkadulta hankittiin pian talo, joka kunnostettiin rukoushuoneeksi. Muutamassa vuodessa jäsenmäärä nousi 200 henkeen. 1800- ja 1900-lukujen taitteen suuri hajaannus vaikutti myös Turkuun. Yhdistys ja rukoushuone jäivät uusheräyksen haltuun. Esikoislestadiolaisuus muodosti oman ryhmänsä vanhoillislestadiolaisuuden jäädessä varsin pieneksi alkaen kasvaa vasta 1940-luvulla.
Hajaannuksen jälkeen vanhoillislestadiolaisuuden kannatus pysyi Turussa pitkään alhaisena. Vuonna 1946 perustettiin Turun ja lähiympäristön Rauhanyhdistys ry. Se kuitenkin erotettiin erimielisyyksien tähden Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksestä vuonna 1961 ja siitä tuli elämänsanalaisten yhdistys. Vanhoillisuuden kannattajat perustivat 1961 Piikkiön seudun Rauhanyhdistyksen, jonka nimi vuonna 1965 muutettiin Turun Rauhanyhdistykseksi. Siihen kuului 1996 noin 200 jäsentä, joista 30–40 oli opiskelijoita muualta Suomesta. Tällöin yhdistyksen toimialueeseen kuului 33 kuntaa. Rukoushuone sijaitsi Ekmaninkadulla Nättinummessa. Sunnuntaisin pidettyihin seuroihin kokoontui noin 150–200 henkeä.
Aleksander Peczenik

Aleksander Peczenik (1937 – 2005) oli puolalais-ruotsalainen oikeusteoreetikko.
Peczenik syntyi Puolassa. Hänen akateeminen uransa alkoi Jagellon yliopistossa, jossa hänen oppi-isänään toimi kansainvälisesti tunnettu teoreetikko ja loogikko Kazimierz Opalek. Peczenik siirtyi Puolasta poliittisena pakolaisena Tanskaan vuonna 1969 ja edelleen Ruotsiin, jossa hän työskenteli ensin Tukholman yliopistossa ja sitten Lundin yliopistossa yleisen oikeustieteen professorina vuodesta 1975 alkaen. 1990-luvulla Peczenik nimitettiin myös Åbo Akademin dosentiksi.
Peczenikin tärkeimpiin oikeusteoreettisiin teoksiin kuuluvat muun muassa "Juridikens metodproblem" (1974) ja "Rätten och förnuftet" (1986). Hän oli kiinnostunut etenkin oikeudellisesta päättelystä tuomarin harkinnassa. Peczenik teki paljon yhteistyötä suomalaisen Aulis Aarnion kanssa, jonka kanssa hän muun muassa kehitti suomalaisessa oikeustieteessä yleisesti hyväksytyn oikeuslähdeopin. Peczenik myös toimi kansainvälisessä Bielefelder Kreis -tutkijaryhmässä.
Pateniemen rauhanyhdistys

Pateniemen rauhanyhdistys on Oulun Pateniemessä sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys.
Pateniemen rauhanyhdistyksen tärkeä toimintamuoto on seurat, joissa pidetään Raamatun tekstehin pohjautuvia seurapuheita.
Historia.
Lestadiolaisten toiminta Pateniemessä alkoi vuonna 1873, jolloin Pateniemeen perustettiin saha. Lestadiolaiset järjestivät seuroja ja halusivat perustaa yhdistyksen tätä varten. Rauhanyhdistys perustettin toukokuussa 1934. Rauhanyhdistys sai tontin ja rakennustarvikkeet Pateniemen sahalta. Uusi toimitalo vihittiin marraskuussa 1938. Toimitaloa laajennettiin vuonna 1976, jolloin aloitettiin myös raamattuluokkatoiminta. 1990-luvulla yhdistys kasvoi aktiivisesti ja rauhanyhdistys päätti rakentaa uuden toimitalon. Uuden toimitalon avajaisjuhla pidettiin syyskuussa 1998.
Kinsella

Kinsella on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Espen Egil Hansen

Espen Egil Hansen (s. 16. lokakuuta 1965 Grimstad) on norjalainen toimittaja. Hän oli "Aftenpostenin" päätoimittaja vuosina 2013–2020. Hansen aloitti uransa valokuvaajana "Verdens Gang" -lehdessä vuonna 1991.
Espen (nimi)

Espen on Norjassa yleinen miehen etunimi. Se on muunnelma tanskalaisesta etunimestä Esben, jossa "es" viittaa aasajumaliin ja "ben" tarkoittaa karhua. Nimen sai vuosina 1900–2017 noin 14 500 norjalaista, ja sen nimipäivää vietetään maassa 10. toukokuuta samana päivänä kuin Asbjørnin ja Asbjørgin kanssa.
Hans Mosesson

Hans Kristoffer Mosesson (1. elokuuta 1944 Tukholma – 25. lokakuuta 2023 Göteborg) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän oli jäsenenä Nationalteatern-ryhmässä vuosina 1970–1985. Erityisesti hänet tunnettiin ICA-kauppaketjun mainoksista, joissa hän näytteli yli kymmenen vuoden ajan Stig-nimistä myymäläpäällikköä.
Yrjö Antinpoika Lyttraeus

Yrjö Antinpoika (Göran Andersson) Lyttraeus, entinen "Lytter" (noin 1582 – 1633 Tukholma) oli suomalainen kauppias, laivanomistaja, valtiopäivämies ja Oulun pormestari.
Lyttraeus, joka oli Oulussa 1600-luvulla vaikuttaneen Lytter-Lythraeus-suvun kantaisä, muutti Ouluun jo niihin aikoihin kun kaupunki perustettiin 1605 tai pian sen jälkeen. Hän asui mahdollisesti Tukholmassa ennen Ouluun tuloaan, mutta ainakin vuonna 1613 hän asui jo Oulussa. Lyttraeus polveutui mahdollisesti Lytting-, Lytt(h)en- ja Lyttare-nimiä käyttäneestä suvusta, jonka edustajia asui 1500-luvulla Tukholmassa ja Kruunupyyssä. 
Lyttraeus toimi kauppiaana ja laivanomistajana Oulussa. Hän oli Oulun pormestarina 1619–1632 ja hän edusti Oulua Tukholman valtiopäivillä 1629. Oululaiset maksoivat Lyttraeukselle korvausta kun hänen laivansa otettiin sotilaiden kuljetukseen Stralsundiin 30-vuotiseen sotaan vuonna 1629. Lyttraeus vuokrasi yhdessä Henrik Olssonin ja raatimies Hans Jönssonin kanssa Oulun pikkutullin vuosina 1622–1629. Lyttraeus vuokrasi myös Pyhäjoella sijainneen myllynpaikan ja osti Kempeleeltä niityn, joka hänen kuoltuaan siirtyi hänen poikansa Anders Jöraninpoika Lythraeuksen omistukseen.
Lyttraeus sai pyynnöstään todistuksen pormestarin viran hyvästä hoidosta vuonna 1629 mutta vuonna 1633 hän sai sakkoa 40 markkaa liian hienosta takista ja tyttären helminauhasta, sakon syynä oli se että Ruotsin valtio pyrki siinä vaiheessa hillitsemään ulkomaisten tuotteiden tuontia maahan.
Lyttraeus kuoli Tukholmassa vuonna 1633 ja hänet haudattiin Tukholman Suurkirkkoon.
Lyttraeus jäi leskeksi ensimmäisestä avioliitostaan ja hän meni toisen kerran naimisiin noin 1618 Brita Mattsdotter Granbergin (1575–1662) kanssa, joka oli vuonna 1616 kuolleen oululaisen porvarin Lauri Paavonpoika Katajan leski. Lyttraeuksen lapsia hänen toisesta avioliitostaan olivat:
Reidar T. Larsen

Reidar Toralf Larsen (8. lokakuuta 1923 Lillehammer – 16. helmikuuta 2012) oli norjalainen poliitikko ja Norjan kommunistisen puolueen puheenjohtaja vuosina 1965–1975. Hän edusti puheenjohtajana keskitien linjaa ja otti etäisyyttä Neuvostoliittoon sekä Itä-Saksaan. Larsen myös vastusti lähentymistä työväenpuolueen kanssa ja kannatti sen sijaan työväenpuolueesta vasemmalla sijaitsevien pienpuolueiden yhtenäisyyttä. Vuonna 1975 hän siirtyi vastaperustettuun sosialistiseen vasemmistopuolueeseen ja erosi kommunistisesta puolueesta, joka oli jättäytynyt sosialistisen vasemmistopuolueen ulkopuolelle. Larsen erosi sosialistisesta vasemmistopuolueesta 1999 vastalauseena sille, että puolue tuki Naton pommituksia Jugoslaviassa.
Jaakko Nuutinen

Jaakko Juhani Nuutinen (23. marraskuuta 1924 Nurmes – 3. tammikuuta 2015 Hämeenlinna) oli suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Nuutisen vanhemmat olivat konttorinjohtaja Juho Nuutinen ja Hilja Kärki. Hän avioitui 1947 Katri Marjatta Naaralaisen kanssa. Nuutinen tuli ylioppilaaksi Nurmeksen yhteislyseosta 1945 ja opiskeli Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä ja lainopillisessa tiedekunnissa 1945–1947. Ylioppilasmerkonomiksi hän valmistui Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1949 ja suoritti HTM-tutkinnon 1959. Nuutinen oli Jukolan Osuuskaupan kesäapulainen 1936–1943 ja Pohjoismaiden Yhdyspankin pankkivirkailija 1946–1948. SOK:lla hän oli varastotehtävissä 1949, tarkastusosastolla 1949–1951, Rovaniemen konttorin luottotarkastaja 1951–1958 ja Tampereen konttorin luottotarkastaja 1958–1964. Osuusliike Maakunnan toimitusjohtaja Kajaanissa Nuutinen oli 1964–1967 ja sitten Etelä-Hämeen Osuuskaupan toimitusjohtaja Hämeenlinnassa. Nuutisella oli työuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1982.
Nuutinen kuoli vuonna 2015 ja hänet on haudattu Hämeenlinnassa Vuorentaan hautausmaalle.
Reidar

Reidar on pohjoismainen miehen etunimi. Sen alkuosan arvellaan olevan muinaispohjoismainen sana "hreiðr", joka tarkoittaa pesää tai kotia. Norjassa nimen sai noin 16 500 henkilöä vuosina 1900–2017 ja sen nimipäivää vietetään maassa 28. heinäkuuta. Ruotsissa Reidarin nimipäivä on 9. toukokuuta.
Andrea Rubio

Andrea Valentina Rubio Armas (s. 27. marraskuuta 1998 Caracas) on venezuelalainen malli ja kauneuskuningatar. Hän voitti Miss International 2023 -kilpailun tittelin.
Bjarne Brøndbo

Bjarne Arnstein Brøndbo (s. 19. syyskuuta 1964 Namsos) on norjalainen laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan D.D.E.-yhtyeen laulajana. Brøndbo varttui Overhallassa ja aloitti musiikkiuransa vuonna 1978 Humanic-nimisessä bändissä, josta hän siirtyi 1984 After Darkiin, vuonna 1992 perustetun D.D.E.:n edeltäjään. D.D.E.:ltä on ilmestynyt 12 studioalbumia, ja lisäksi Brøndbo on julkaissut kaksi sooloalbumia sekä singlejä. Vuonna 2003 Brøndbo esiintyi musikaalipääroolissa Trøndelagin teatterissa. Brøndbo osaa soittaa harmonikkaa, pianoa, tamburiinia ja huuliharppua.
Guglielmo Vicario

Guglielmo Vicario (s. 7. lokakuuta 1996 Udine) on italiailainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 194-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria, johon hän siirtyi kotimaastaan kesällä 2023. Hän pelasi Italiassa kuusi kautta alemmilla sarjatasoilla eri joukkueissa sekä Serie A:ssa neljä ottelua kaudella 2020–2021 Cagliarissa ja 69 ottelua kausilla 2021–2023 Empolissa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Tottenhamin kaikki 38 valioliigaottelua ja molemmat FA Cupin ottelut. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Tottenhamin kaikki 12 valioliigaottelua marraskuun lopulla tapahtuneeseen loukkaantumiseensa saakka. Loukkaantumisesta toivuttuaan hän pelasi loppukauden aikana toiset 12 Valioliigan ottelua. Tottenhamin voittamssa Eurooppa-liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua, joissa hän päästi viisi maalia ja piti neljässä ottelussa vastustajan maaleitta.
Vicario on ollut Italian maajoukkueen otteluissa varamaalivahtina syyskuusta 2022 alkaen. Vuoden 2024 EM-kilpailuissakin hän kuului joukkueeseen mutta ei pelannut. Hän on pelannut neljä maaottelua: maaliskuussa 2024 ystävyysottelun Ecuadoria, kesäkuussa 2024 ystävyysottelun Turkkia sekä loka-marraskuussa 2024 Kansojen liigan ottelut Israelia ja Ranskaa vastaan.
Pekka Ulmanen

Pekka Ulmanen (1958 – 2023 Vaajakoski) oli suomalainen muusikko, joka oli jyväskyläläisen Se-yhtyeen kosketinsoittajana käyttäen nimeä "P. A. Ulmanen".
Pekka Ulmanen kävi Kemin lyseota yhdessä Se-yhtyeen keulahahmon Yarin eli Jari Knuutisen kanssa. He molemmat erosivat koulusta ollessaan lukion toisella luokalla perustaakseen oman bändin. Ulmasella oli laaja levykokoelma ja hän tutustutti myös Yarin suomalaiseen 1970-luvun alun rockiin. Heillä oli Kemissä "Pohjolan Voima" -niminen yhtye, jonka nimeksi tuli sittemmin "Se" ja kotipaikaksi Jyväskylä. Se-yhtye oli toiminnassa vuosina 1976–1985. Yhtye julkaisi tänä aikana neljä studioalbumia, joista usealla Ulmanen oli mukana soittamassa.
Ulmanen teki sittemmin sekalaisia töitä ja oli muun muassa useiden vuosien ajan Miljoonasade-yhtyeen valomiehenä. Pitkään sairastellut Ulmanen kuoli 65-vuotiaana sairauskohtaukseen kotonaan Jyväskylän Vaajakoskella. Ulmasen kuolemasta kertoi 12. lokakuuta 2023 Se-yhtyeen keulahahmo Yari julkisessa Facebook-päivityksessään.
Hannu Tolonen

Hannu Mikael Tolonen (11. maaliskuuta 1945 – 17. joulukuuta 2005) oli suomalainen oikeustieteilijä, joka toimi Turun yliopiston yleisen oikeustieteen professorina vuosina 1993–2005.
Ura.
Tolonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1964. Hän valmistui Turun yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1967, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1972 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1984.
Tolonen toimi Turun yliopiston yleisen oikeustieteen ja oikeushistorian assistenttina vuosina 1974–1983 ja apulaisprofessorina vuosina 1984–1993. Vuonna 1993 hänet nimitettiin Turun yliopiston yleisen oikeustieteen professoriksi, ja hän toimi professorin virassa kuolemaansa asti.
Tolosen tutkimus keskittyi oikeusteoriaan, jossa häntä kiinnosti etenkin oikeuden ontologia. Tolonen piti oikeutta moniulotteisena, jännitteisenä ja dynaamisena ilmiönä. Kaarlo Tuori on jäsentänyt Tolosen tuotannon oikeusteoreettisia perusteemoja jännitteisiksi käsitepareiksi, kuten rakenne–toiminta, abstrakti–konkreetti ja oikeusjärjestys–oikeusjärjestelmä. Tolonen sai paljon vaikutteita Otto Brusiinilta, joka toimi hänen opettajanaan ja oli hänen edeltäjänsä Turun yliopiston yleisen oikeustieteen professorina. Oikeusteorian ohella Tolosen tuotantoon kuului myös oikeushistoriallista tutkimusta, jossa hän keskittyi oikeuden aatehistoriaan ja jota edustaa esimerkiksi hänen väitöskirjansa sekä eurooppalaisen vaihdanta-, raha- ja sopimusjärjestelmän syntyä käsittelevä teos "Korko, raha ja sopimus" (1992).
Sam Fröjdö

Sam Fröjdö (s. 12. heinäkuuta 1976, Kruunupyy) on suomenruotsalainen säveltäjä ja muusikko. 
Fröjdö aloitti lyömäsoittimien opinnot Lapväärtin kansanopistossa (Pop/Jazz) ja jatkoi opiskellen klassisia lyömäsoittimia Pietarsaaren konservatoriossa. Fröjdö aloitti vuonna 2000 lyömäsoittimien opinnot Turun konservatoriossa ja musiikkitieteen Åbo Akademissa.
Fröjdö on toiminut myös taiteellisena johtajana ja kapellimestarina eri kuoroissa Turussa. 
Vuonna 2017 Fröjdö sai Musik &amp; Talangin palkinnon muun muassa Åbo Rockskolanin perustamisesta vuonna 2008 ja Svenska Folkskolans Vänner - palkinnon Folkbildningsmedaljen 2025.
Irja Aro-Heinilä

Irja Aro-Heinilä (s. 1947 Punkalaidun) on suomalainen kirjailija, pappi ja teologian tohtori. Hänen tuotantoonsa kuuluu romaaneja, runo- ja pakinakokoelmia sekä lastenkirjoja. Hänen väitöskirjansa aiheena oli naiskuva ja naisen rooli Hilja Haahden tuotannossa, ja hän on myös kirjoittanut kirjan Hilja Haahden elämästä (SLS, 2007). Aro-Heinilä on tehnyt pitkään lähetystyötä Afrikassa ja työskennellyt opettajana Keniassa 1980-luvulla ja Tansaniassa 1990-luvulla.
Aro-Heinilä syntyi Punkalaitumella pienviljelijäperheen seitsemänneksi lapseksi vuonna 1947. Hän solmi avioliiton Veikko Aro-Heinilän kanssa vuonna 1968. 
Työvuosina Keniassa kehkeytyi ajatus lisäopiskelusta. Siihen avautui mahdollisuus 1990-luvulla tulleen aikuisopintotuen myötä, tosin samalla opettajan työtä tehden. Opettajavuosia kertyi kaksikymmentä. Aro-Heinilä vihittiin papiksi yhdessä Veikko Aro-Heinilän kanssa vuonna 1995. Tämän jälkeen he lähtivät Tansanian Morogoron evankelis-luterilaisen kirkon papeiksi. Vuonna 2005 hän väitteli teologian tohtoriksi runoilija-kirjailija Hilja Haahden naiskuvista Helsingin yliopistossa, ja vuonna 2010 hän perusti oman toiminimen Artbox Irja. Se on julkaissut kirjoja ja tuottaa edelleen erilaisia kulttuuripalveluja. 
Vuonna 2023 Aro-Heinilä julkaisi Warelian kustantaman romaanin "Kun emme mitään muuta voi", joka käsittelee naisiin kohdistuvaa väkivaltaa, kuten tyttöjen silpomista Afrikassa.
Nykyisin Aro-Heinilä asuu Naantalin saaristoon kuuluvalla Livonsaarella. Eläkkeelle jäätyään hän alkoi rakentaa naisten ja tyttöjen turvakotia Tansanian Morogoroon yhdessä Lempäälän seurakunnan, Lempäälän NMKY:n ja monien muiden tahojen kanssa. Ensimmäinen rakennus Kimbilion alueella otettiin käyttöön 2014.
Otokar Arma

Otokar Arma on turkkilaisen Otokarin valmistama sarja modulaarisia 6×6- ja 8×8 -alustaisia panssaroituja taisteluajoneuvoja.
Suunnittelu.
Otokar suunnitteli Arman yksityisrahoitteisesti vuonna 2007 alkaneeseen Turkin asevoimien projektiin, jossa etsittiin pyörillä kulkevaa taistelu-/joukkojenkuljetusajoneuvoa. 6×6 esiteltiin vuonna 2010 ja 8×8 2011.
Arma on amfibiokykyinen ja runkonsa ansiosta hyvin suojattu miinoilta ja ballistisesti sekä kemiallisilta ja biologisilta aseilta. Ajoneuvo on modulaarinen, joten se voidaan aseistaa useilla erilaisilla manuaalisilla tai kauko-ohjatuilla asejärjestelmillä, esimerkiksi konekiväärein. Arma voidaan ilmakuljettaa Lockheed C-130 Hercules -kuljetuskoneella.
Käyttö.
Taistelukäyttö.
Bahrain on käyttänyt Arma-vaunujaan Saudi-Arabian johtamassa väliintulossa Jemenin sisällissodassa.
Toyota Liteace

Toyota Liteace, aikaisemmilta nimiltään Lite Ace tai Lite-Ace, tunnetaan myös nimellä Toyota Town-Ace (1976-) ja Toyota Master Ace Surf (1982-1992), on pienikokoinen ja kevyt, lähinnä kaupunkiajoon tarkoitettu pakettiauto jota japanilainen Toyota valmisti vuodesta 1970 vuoteen 2007. Vuonna 2008 valmistus siirtyi Daihatsulle. 
Suomeen Liteace tuotiin vuonna 1980, jolloin mallin nimi oli Lite-Ace.
Lauri J. Toivonen

Lauri Johannes (Sikstuksenpoika) Toivonen (21. marraskuuta 1888 Ruokolahti – 6. toukokuuta 1969 Tampere) oli suomalainen fantasiakirjailija. Hän oli Hämeessä ja Laatokan Karjalassa kasvanut ja myöhemmin Tampereella asunut kansakoulun lämmittäjä ja entinen merimies.
Toivosen vuonna 1933 ilmestynyt seikkailuromaani "Uponnut maa" kertoi Tyynellä valtamerellä sijainneesta tarunomaisesta korkealle kehittyneestä Mu-maasta, joka upposi suuressa luonnonmullistuksessa mereen Atlantis-mantereen tavoin. Romaanin kertoja lähtee muutamien toveriensa kanssa laivalla etsimään tätä maata ja he purjehtivat Helsingistä Englannin kautta ja edelleen Panaman kanavan läpi Pääsiäisaarelle. Romaanin kertoja uskoo Pääsiäissaaren olevan kuvapatsaineen muinaisen Mu-maan merenpinnan yläpuolelle jäänyt pieni jäännös. Retkikunta löytää saarelta eräästä luolasta maljakon, joka sisältää vanhaa kirjoitusta täynnä olevia ohuita hopealevyjä. 
Hopealevyt on kirjoittanut ja luolaan tallentanut eräs Mu-maan tuhosta henkiinjäänyt ylimmäisen papin Eknon poika Minos, joka purjehtii muiden tuhosta henkiinjääneiden kanssa Välimerelle ja perustaa Kreetan saarelle uuden minolaisen kultturin. Hopealevyjen sisältämä kertomus alkaa siitä kun Minos karkaa Ra-jumalan temppelistä yhdessä pyhän papittaren Ilamin kanssa ja kertomus päättyy Mu-maan tuhoon.
Toivonen työskenteli lämmittäjänä ja vahtimestarina Tampereella Aleksanterin kansakoulussa. Toivosen puoliso oli Susanna Fransin (Sanni Fransiina) Toivonen (1891–1964). Toivosen isä oli Juha Sikstus Toivonen. Lauri Toivonen oli käynyt kansakoulun ja siirtyi vuonna 1905 synnyinseudultaan Ruokolahdelta Urjalan ja Kylmäkosken kautta Jaakkimaan Kurenrantaan, jossa toimi koneenkäyttäjänä. Hän muutti vuonna 1912 Tampereelle ja sieltä Helsinkiin avioituen siellä ensimmäisen puolisonsa Aino Amanda Mäkipään kanssa vuonna 1915. Helsingistä Toivonen palasi Karjalaan Sortavalan maalaiskuntaan Läskelään samana vuonna 1915 toimien siellä lämmittäjänä. Läskelästä Toivonen muutti puolisonsa kanssa Hämeenkyröön vuonna 1917.
Asuessaan Laatokan Karjalassa Toivonen kirjoitti nimimerkillä "Kullervo" useita tarunomaisia kertomuksia, muun muassa asuinseudultaan Karjalassa. Toivonen oli myös yksi kirjoittajista Suomalaisen Kustannus-osakeyhtiö Kansan vuonna 1911 kustantamassa teoksessa "Poikien kirja" matkakuvauksellaan "Käynti Valamossa". 
Teoksia.
nimimerkillä "Kullervo"
Josh Rock

Josh Rock (s. 13 maaliskuuta 2001) on pohjoisirlantilainen dartsinpelaaja, joka on pelannut PDC:n alaisuudessa vuodesta 2022. 
Rock on urallaan saavuttanut nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2022, jossa hän heitti kaikkien aikojen korkeimman nuorten MM-kisojen loppuotteluiden keskiarvotuloksen 104,13. 
Dartsin MM-kisoissa Rockin paras saavutus on selviytyminen 16 parhaan joukkoon debyyttikisoissaan vuonna 2023, jossa hän putosi neljännellä kierroksella walesilaiselle Jonny Claytonille. Rock on selviytynyt 16 parhaan joukkoon myös vuoden 2022 EM- sekä Grand Slam of Darts- kisoissa. Lokakuussa 2023 Rock on maailmanlistan sijalla 26.
Vuoden 2022 Grand Slam of Darts -kisassa Rock heitti uransa ensimmäisen televisioidun yhdeksän tikan pelin alankomaalaista Michael van Gerweniä vastaan.
Romanian unkarilaisten demokraattinen liitto

Romanian unkarilaisten demokraattinen liitto (, lyh. RMDSZ, . lyh. UDMR) on romanialainen puolue, joka edustaa maan suurta unkarilaisvähemmistöä. Puolue perustettiin 25. joulukuuta 1989 Nicolae Ceaușescun diktatuurin romahdettua. Sen päätarkoitus on edustaa maan unkarilaisväestöä ja suojella heidän kieltään ja kulttuuriaan. Puolueen perustaja kalvinistipappi László Tőkés lukeutuu kommunistidiktatuurin päättäneen vallankumouksen johtajiin. Romanian unkarilaisista enemmistö äänestää puoluetta, ja se on ollut mukana useimmissa maan hallituksissa.
Unkarilaisten demokraattisen liiton suurimpiin poliittisiin saavutuksiin voidaan lukea vuoden 2001 kielilaki, joka sallii vähemmistökielten käyttämisen virallisissa yhteyksissä kunnissa, joiden väestöstä vähintään 20 prosenttia kuuluu kyseiseen kielivähemmistöön. Se on myös saanut turvattua oikeuden unkarinkieliseen koulutukseen.
RMDSZ on suurin kolmesta romanianunkarilaisia edustavista poliittisista puolueista. Se on erittäin läheisissä väleissä Unkarin Fidesz-puolueen kanssa, joka on ostanut Romanian unkarilaismedioita itselleen. Romanian ja Unkarin keskinäiset suhteet ovat toisinaan jännitteiset. Puolueen puheenjohtaja Hunor Kelemen on kertonut medialle ulkounkarilaisten tukevan Fideszin politiikkaa, mikä näkyy puolueen suurena kannatuksena Unkarin vaaleissa ulkounkarilaisten keskuudessa. 
RMDSZ:llä on 20 edustajaa Romanian edustajainhuoneessa. Senaatissa puolueen edustajia on yhdeksän. Euroopan parlamentissa puolueen kaksi europarlamentaarikkoa kuuluvat Euroopan kansanpuolueen ryhmään.
Puheenjohtajat.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet puolueen puheenjohtajina:
Elize Rydin diskografia

Tämä on Elize Rydin diskografia.
Hor (faarao)

Hor tai Hor I (myös Hor Awibre) oli muinaisen egyptin 13. dynastiaan kuuluva faarao. Hän hallitsi noin 1777–1775 eaa. Hor määräsi hallintokaudellaan uudistamaan faarao Amenemhat III:n pyramidin Dahshurissa. Omaksi haudakseen Hor valitsi käyttämättömän kuiluhaudan. Horin hauta löydettiin arkeologisissa kaivauksissa vuonna 1894, ja sieltä löytyi erilaisia esineitä sekä faaraota esittävä puuveistos.