tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Helmut Berger

Helmut Berger (oik. "Helmut Steinberger", 29. toukokuuta 1944 Bad Ischl – 18. toukokuuta 2023 Salzburg) oli itävaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi italialaisen ohjaajan Luchino Viscontin ohjaamista elokuvista. 
Elämänvaiheet.
Helmut Steinberger syntyi hotellialan yrittäjäperheeseen Itävallassa, mutta ala ei kiinnostanut häntä. Hän matkusti kahdeksantoistavuotiaana Lontooseen, jossa hän teki sekalaisia töitä samalla kun opiskeli näyttelemistä. Opiskeltuaan italian kieltä Perugiassa hän päätti muuttaa Roomaan.
Visconti.
Vuonna 1964 hän tapasi elokuvan "Tuhon tähdet" () kuvausten aikana ensimmäisen kerran italialaisohjaaja Luchino Viscontin. Tämä kohtaaminen muutti hänen koko ammatillisen ja henkilökohtaisen elämänsä, sillä hänestä tuli Viscontin elämänkumppani. 
Vuonna 1967 hän sai ensimmäisen elokuvaroolinsa usean ohjaajan kooste-elokuvassa "Nykypäivän noitia" (ital. "Le streghe", 1966), johon Visconti ohjasi osuuden La strega bruciata viva. Hän nousi kuitenkin kansainväliseen maineeseen vasta Martin von Essenbeckin roolissa Viscontin elokuvassa "Kadotetut" (ital. "La caduta degli dei", 1969).
Tämän jälkeen hän osallistui keskeisesti Viscontin elokuvien "Ludwig II" (1973) ja "Intohimo ja väkivalta" (ital. "Gruppo di famiglia in un interno", 1974) kuvaamiseen.
Muut elokuvat.
Berger työskenteli Viscontin ohella muidenkin tunnettujen ja tunnustettujen ohjaajien elokuvissa. Hän kuvasi Vittorio De Sican kanssa "Finzi Continin puutarha" (ital. "Il giardino dei Finzi-Contini", 1970), Joseph Loseyn kanssa elokuvan "Romanttinen nainen" (, 1975) sekä Yino Brassin elokuvan "Salon Kitty" (1977). 
Vuonna 1984 Berger sai osan amerikkalaisessa televisiosarjassa "Dynastia" ja 1990 hän näytteli osan elokuvassa "Kummisetä III". Vuonna 1993 hän palasi Baijerin kuninkaan Ludvig II:n persoonaan tulkitessaan nimiroolin elokuvassa "Ludvig 1881". Viimeisimpiä osasuorituksia Bergerillä oli esimerkiksi suomalaisen ohjaajan Mika Kaurismäen elokuvassa "Honey Baby" (2002) ja Raines Matsutanin ohjaamassa televisioelokuvassa "Damals warst du still" (2005).
Nnamdi Azikiwe

Benjamin Nnamdi Azikiwe (16. marraskuuta 1904 – 11. toukokuuta 1996) oli nigerialainen nationalisti ja maan ensimmäinen presidentti vuodesta 1963–1966. Azikiwe syöstiin vallasta vallankaappauksessa 1966, joka johti sisällissotaan kesäkuussa 1967 Biafran yrittäessä itsenäistyä Nigeriasta.
Azikiwe syntyi Zungerussa Pohjois-Nigerian protektoraatissa. Hänen isänsä oli brittien siirtomaavallan palveluksessa. Azikiwe kävi lähetyskoulua, ennen kuin lähti 1920-luvulla Yhdysvaltoihin opiskelemaan Lincolnin yliopistossa, Pennsylvaniassa ja Pennsylvanian yliopistossa. 
Rahoittaakseen opintonsa hän teki sekalaisia töitä hissinkuljettajana, kaivoksessa ja tiskaajana ja sai myöhemmin paikan yliopistolta. Hän sai tutkinnon filosofiasta ja ylemmän antropologiasta ja lempinimen ”Zik”. Ensimmäisen artikkelinsa "Liberia in World Politics" hän julkaisi 1931.
Hän palasi Afrikkaan 1934 ja oli "African Morning Postin" toimittajana Accrassa Kultarannikolla (nyk. Ghana) ja perusti 1937 "West African Pilot" -lehden Lagosissa ja myöhemmin viisi muuta. Hän perusti 1946 Nigerian ja Kamerunien kansallisen neuvoston ja johti sitä 1946–1960 ja kohosi kansallisen liikkeen messiashahmoksi. 
Hänet nimitettiin Itä-Nigerian pääministeriksi 1954–1959 ja maan itsenäistyttyä Nigerian liittovaltion ensimmäiseksi syntyperäiseksi kenraalikuvernööriksi 1960–1963 ja kun maa julistettiin tasavallaksi ensimmäiseksi presidentiksi. Nigerian itsenäisyyttä hän piti elämäntyönsä täyttymyksenä.
Azikiwe ja kollegansa poistettiin vallasta sotilasvallankaappauksella 15. tammikuuta 1966. Biafran sodan aikana hän tuki aluksi Biafran separatisteja, jotka edustivat hänen kansaansa igboja, mutta vaihtoi keskushallituksen tukijaksi 1969. 
Hän oli mm. Lagosin yliopiston kanslerina 1972–1976. Hän johti Nigerian kansanpuoluetta vuodesta 1978 ja yritti uudelleen presidentiksi 1979 ja 1983. Kun puolueet kiellettiin uuden sotilasvallankaappauksen jälkeen 1984, hän jätti politiikan.
Azikiwen poliittista filosofian alettiin kutsua zikismiksi. Hän hahmotteli sitä teoksissaan kuten "Renascent Africa" (1973).
Kurt Schwaen

Kurt Schwaen (21. kesäkuuta 1909 Katowice – 9. lokakuuta 2007 Berliini) oli saksalainen säveltäjä.
Schwaen opiskeli vuosina 1929–1933 musiikkitiedettä, taidehistoriaa, filosofiaa ja saksan kieltä Berliinissä ja Breslaussa. Varhaisimman varsinaisen musiikinopetuksensa hän oli saanut Katowicessä tapaamaltaan Fritz Lubrichilta, joka itse oli aiemmin ollut Max Regerin oppilaana. Suurilta osin Schwaen oli säveltäjänä kuitenkin itseoppinut.
Schwaen suljettiin vuonna 1935 kolmeksi vuodeksi vankeuteen natsihallinnon vastaisista toimista pidätettynä. Selvittyään toisesta maailmansodasta hän teki huomattavaa työtä musiikkiopistojen elvyttämisessä ja toimi myös Berliinin Volksbühne-teatterin musiikillisena neuvonantajana. Vuodesta 1953 aina 2000-luvulle hän työskenteli vapaana säveltäjänä. Hän kuoli 98-vuotiaana lokakuussa 2007. 
Schwaenin sävellystuotanto on tyylillisesti monipuolista; siihen kuuluu mm. orkesteriteoksia, näyttämö- ja vokaalimusiikkia, kamarimusiikkia sekä pianokappaleita. Hän julkaisi myös musiikkikirjallisuutta.
Nalle Puh ja Möhköfantti

Nalle Puh ja Möhköfantti (engl. "Pooh’s Heffalump Movie") on vuonna 2005 julkaistu animaatioelokuva, jonka ohjasi Frank Nissen. Se huomioitiin myös Young Artist -ehdokkuudella parhaasta kokoperheen animaatioelokuvasta vuonna 2006. Elokuva tuotti noin 53 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli noin 42 miljoonaa euroa. 
Ääniroolit.
Suomenkieliset äänet.
Muissa rooleissa: Inna Vintturi, Päivi Hilska, Markus Bäckman, Matti Holi, Pekka Kuorikoski, Jenna Haverinen, Ella Jaakola, Pilvi Kekkonen, Henri Piispanen ja Ulla Renko.
Laulut:
Nalle on Puh
Laulajat: Merja Larivaara &amp; Pekka Lehtosaari
Möhköfanttilaulu
Laulajat: Petteri Summanen, Jari Karjalainen, Aarre Karén &amp; Riko Eklundh
Pikku herra Ruu
Laulajat: Ulla Renko &amp; Merja Larivaara
Nimileikki
Laulaja: Nuutti Jaakkola
Rinta rinnan
Laulaja: Merja Larivaara
Pikku herra Ruu repriisi
Laulaja: Akira Takaki
Suomenkielisen dialogin on ohjannut Carla Rindell.
Pähkinäpensaslehto

Pähkinäpensaslehto on lehtometsän kasvillisuustyyppi, joka on Suomessa yksi luonnonsuojelulain mukaan suojeltavista luontotyypeistä. Luontotyyppikriteerit täyttäväksi pähkinäpensaslehdoksi katsotaan alue, jolla on vähintään kaksikymmentä kahden metrin korkuista tai levyistä pähkinäpensasta hehtaarin pinta-alalla yhtenä tai useampana ryhmänä yhtenäisellä rajattavalla olevalla alueella. Pähkinäpensaslehtoja esiintyy Suomessa ainoastaan Etelä-Suomessa. Niitä esiintyy rehevällä ja tuoreella tai kuivahkolla lehtomaalla. Pähkinäpensaslehdoille tyypillisiä kasveja ovat jalot lehtipuut (kuten metsälehmus tai metsätammi), kuusi, koivu ja sinivuokko. 
Luonnontilaisia pähkinäpensaslehtoja on Suomessa säilynyt vain vähän. Niitä on raivattu muun muassa pelloiksi ja uhkana voivat nykyisin olla myös uudisrakentaminen ja hakkuut. Ilman hoitotoimia niitä voi uhata myös kuusettuminen, joten lehtoja voidaan hoitaa kuusten ja mahdollisten muiden pähkinää varjostavien puiden hyvin suunnitellulla poistolla. Pähkinäpensas kuitenkin viihtyy yleensä hyvin jalojen lehtipuiden sekä haavan ja raidan kanssa, ja siksi näitä on säästettävä. Itse pähkinäpensaita ei yleensä pidä harventaa, ja lehto pysyy elinvoimaisena kun kuolleet rungot jätetään lahoamaan. Pensaat kukkivat ja tuottavat pähkinöitä vain saadessaan sopivasti valoa. 
Pähkinäpensaslehdot ovat yleensä varsin pienialaisia, mutta paikallisesti ne ovat voivat olla melko yleisiäkin, kuten Lohjan seudulla. Uudellamaalla suojeltuja lehtoja on yhteensä useita kymmeniä. Helsingissäkin pieniä lehtoja on muun muassa Pasilassa, Jakomäessä, Maunulassa ja Viikissä.
Pähkinäpensaslehtojen eliöstö.
Pähkinäpensaslehtojen eliöstö on hyvin monimuotoista. Kasvillisuus on tavallisesti käenkaali-oravanmarjatyyppiä, mutta voi olla myös esimerkiksi käenkaali-mesiangervotyyppiä tai sinivuokko-käenkaalityyppiä. Aluskasvillisuuteen kuuluu siten lehdoille tyypillisiä lajeja, kuten käenkaali, oravanmarja, mesiangervo, sini- ja valkovuokko, kielo, lehto-orvokki, hentokiurunkannus, kivikkoalvejuuri, kevätlinnunherne, mustakonnanmarja, sudenmarja, jänönsalaatti, hiirenporras, metsäimarre, korpi-imarre, nuokkuhelmikkä, metsäkastikka, lillukka ja vuohenputki.
Pensaskerroksessa pähkinäpensaan seurassa kasvaa usein taikinamarjaa ja korpipaatsamaa sekä tuomia, haapoja ja pihlajia. 
Alus- ja pensaskasvillisuuden ohella pähkinäpensaan lähiympäristössä tai itse pensaalla viihtyy useita uhanalaisia eliöitä. Suomessa harvinainen lintu, pähkinähakki, on riippuvainen pähkinäpensaista. Kuolleiden pensaiden lahot rangat ovat monien sienten ja hyönteisten elinpiiriä. Pähkinäpensaalle ominainen juuriloinen on suomukka, joka on rauhoitettu loiskasvi.
Al-Kafirun

Al-Kafirun (, ) on Koraanin 109. suura. Siinä on 6 jaetta, ja suura on mekkalainen tai medinalainen. 
Teksti.
Lyhyt suura kuuluu kokonaisuudessaan seuraavasti (suomennos Jaakko Hämeen-Anttila):
Islamilainen "tafsir-"tulkinta.
Muhammad ibn Jarir al-Tabari antoi 900-luvun alussa Uskottomien suuralle sen virallisen selityksen. Tabari kertoo ibn Abbasiin palautuvan "hadithin", jonka mukaan eräät Quraish -heimon jäsenet lupasivat tehdä Muhammedista Mekan rikkaimman miehen, antaa hänelle puolisoksi kenet tämä tahtoi ja kulkea aina hänen jäljessään kunnioituksesta. Muhammedin piti vastineeksi luopua parjaamasta heidän kunnioittamiaan jumalia. Jos tämä ei käynyt, he ehdottivat toista ratkaisua: Muhammed suostuisi palvomaan al-Latia ja al-Uzzaa vuoden ajan ja he puolestaan palvoisivat Muhammedin Jumalaa. Muhammed ei heti vastannut vaan kertoi, että hänen pitää katsoa, mitä Jumala ilmoittaa tästä asiasta. Tämän jälkeen Muhammedille laskeutui Uskottomien suura. 
Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan suura on ytimekäs erojulistus pakanoista. Vielä tarkemmin suuran alas laskeutumisesta kertoo Al-Islam.org .sivusto. 
Buddhalainen rinnakkaisteksti.
Suura poikkeaa tyyliltään muusta Koraanin tekstistä, koska siitä puuttuu normaali vääräuskoisten tuomitseminen. Myös suuran tarkoitus tuntuu olevan hukassa, koska säkeet toistelevat samaa, itsestään selvää asiaa. Pari johtolankaa on auttanut ymmärtämään, miten suuran teksti on syntynyt. Orientalisti Markus Groß on löytänyt Uskottomien suuralle 109 rinnakkaistekstin. Teksti on buddhalainen, ja suura vaikuttaa sen suoralta käännökseltä. Rinnakkaistekstissä puhutellaan ei-buddhalaisia ja kerrotaan, että monissa asioissa buddhalaiset ovat heidän kanssaan samaa mieltä ja vain muutamissa eri mieltä. Kyse on siten ei-uskovien taivuttelusta, jossa mielipide-eroja vähätellään. 
Suurassa 109 ei kuitenkaan ole kysymys sovun hieronnasta, koska siinä esitellään vain erimielisyyksiä. Gerd R. Puin on kuitenkin todennut, että kieltosana "lā" voidaan tulkita Koraanin käyttämässä ortografiassa myös vahvistavaksi partikkeliksi, jolloin sen merkitys muuttuu päinvastaiseksi. Teksti voidaan siis lukea käänteisesti eli "”minä kunnioitan hyvin paljon samaa, mitä tekin kunnioitatte”" ja niin edelleen. Tällöin viimeinen virke muodostaisi edellisille kontrastin, ja kuuluisi "”(mutta) teillä on teidän oma din (= tie tai oppi) ja minulla omani.”" 
Tämän tulkinnan mukaan suuran taustalla olisi suvaitsevainen buddhalainen teksti, jossa korostetaan kahden uskonnon välisiä yhtäläisyyksiä. Partikkelin lukutapa olisi muslimien käytössä myöhemmin muutettu, jotta päästäisiin korostamaan eroja yhtäläisyyksien asemesta. Samanlainen "la" -partikkelin tulkintaongelma esiintyy suurassa Al-Balad (90). 
Suuran buddhalainen tausta ei sovi teoriaan, jossa Koraanin katsotaan ilmestyneen Muhammedille Arabian niemimaalla tuhansien kilometrien päässä buddhalaisista. Se sopii kuitenkin revisionistisen islamintutkimuksen esittämään teoriaan, jossa on oletettu Koraanin useiden suurien saaneen alkunsa itäisessä Iranissa, joka oli tuohon aikaan buddhalaisen Afganistanin naapuri.
Al-Jum’a

Al-Jum'a (, ) on Koraanin 62. suura. Siinä on 11 jaetta. 
Sisältö.
Suura alkaa sanoilla: "Kaikki, mikä on taivaassa ja maassa, ylistää Jumalaa." Lause on peräisin psalmista 69:35 "”Taivas ja maa ylistäkööt häntä.”" Myös suurat 57, 59, 61 ja 64 alkavat samalla lauseella. Psalmien lainaamista on pidetty todisteena siitä, että Koraanin varhaisilla suurilla olisi kristillinen tausta.
Lähettiläs pakanoille.
Jakeet 2–4 kertovat, että pakanoille on lähetetty lähettiläs heidän omasta joukostaan lukemaan heille merkkejä ja opettamaan heille Kirjan ja viisauden. Sitä ennen he olivat selvästi eksyksissä. Kirjoitus ei kerro tarkemmin mistä puhutaan. Se esittää yleisellä tasolla islamiin vakiintuneen ajatusmallin, jonka mukaan kukin kansa on saanut oman lähettiläänsä, jolla on Jumalan antama Kirja. 
Juutalaiset.
Jakeet 5–8 esittävät solvauksia juutalaisia kohtaan. He ovat ""kuin aasi, joka kantaa kirjoja"." Jos juutalaiset väittävät olevansa Jumalan erityisiä ystäviä, heidän pitäisi toivoa kuolevansa, jos ovat vilpittömiä. Jumala kyllä tietää pahantekijät, ja kertoo juutalaisille viimeisellä tuomiolla, mitä he ovat tehneet.
Perjantairukous.
Jakeissa 9–11 suura käsittelee lopuksi perjantairukousta. Tämä on samalla Koraanin ainoa kohta, missä siitä puhutaan. Suura kehottaa uskovaisia osallistumaan perjantairukoukseen aina kutsun kuultuaan ja jättämään siksi aikaa kaupanteon. Teksti arvostelee henkilöitä, jotka haluavat vain huvitella ja käydä kauppaa jättäen "sinut" seisomaan yksin. 
Islamissa viikon tärkein rukous on keskipäivän perjantairukous, joka alkaa, kun aurinko on ylittänyt lakikorkeutensa. Muslimeilla itsellään ei ole selitystä perjantairukouksen asemalle. Kysymys väistetään toteamalla "”Herrasi luo mitä haluaa”" (Koraani 28:68). 
Perjantairukouksen selityksiä.
Koska suurassa käsitellään muslimeille ominaista perjantairukousta, suura sisältää erityisesti islamiin liittyvää aineistoa. On arveltu, että perjantain valitseminen tärkeimmäksi rukouspäiväksi johtuisi halusta erottua juutalaisuudesta ja kristinuskosta. Ignaz Goldziherin mukaan Islamilaisten perjantai on eräänlainen kopio juutalaisten sapatista, mutta kantaa mukanaan myös parsilaista taustaa. Parsilaisen uskonnon mukaan Jumala loi maailman kuudessa vaiheessa mutta ei levännyt sen jälkeen. Islamilainen perjantaikaan ei ole lepopäivä. 
Christoph Luxenberg on löytänyt mahdollisen selityksen 900-luvulla eläneen oppineen as-Sigistanin Koraanisitaatista. Se perustuu suuran 62 vanhempaan varianttiin kuin mitä nykyinen Kairon laitos edustaa. As-Sigistanin käyttämä ilmaisu "yawm rubtā rabbtā" tarkoittaa suurta auringonlaskun päivää, suurta aattoa tai suurta perjantaita. Ilmaisu viittaa Jeesuksen ristiinnaulitsemisen päivään eli pitkäperjantaihin, jolloin aurinko pimeni. Syyrialais-kristillisessä liturgiassa pitkäperjantaita muistettiin joka perjantai, joten se alkoi tämän takia saada lisäarvoa. Samalla tavoin roomalais-katolisessa ruusukkorukouksessa yhä muistellaan joka perjantai Jeesuksen kärsimyksen mysteerejä. On siis mahdollista, että muslimien perjantairukouksen taustalla on syyrialais-kristillisen kirkon harjoittama pitkäperjantain muistelu.
Pohjois-Louko

Pohjois-Louko () on Suomen rataverkon liikennepaikka Seinäjoen kaupungissa 17 kilometriä Seinäjoen rautatieasemalta etelään rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee entisen Peräseinäjoen kunnan Louonmäen kylän pohjoispuolella.
Pohjois-Louosta alkaa kaksiraiteinen rataosuus Seinäjoelle. Liikennepaikalla kaksoisraideosuuden eteläpäässä sijaitseva vaihde on Suomen ensimmäinen suurnopeusvaihde, ja sen suurin sallittu nopeus on 140 kilometriä tunnissa poikkeavalle raiteelle.
The Whitest Boy Alive

The Whitest Boy Alive on berliiniläinen yhtye. Se aloitti vuonna 2003 elektronisen musiikin projektina, josta se on ajan myötä muovautunut soitinyhtyeeksi. Yhtyeen päähahmoja on norjalainen Kings of Convenience -yhtyeen keulahahmo Erlend Øye.
Yhtyeen esikoisalbumi "Dreams" julkaistiin kesäkuussa 2006.
Alkiolaisuus

Alkiolaisuus on poliittinen ideologia, joka perustuu kirjailija-poliitikko Santeri Alkion ajatuksiin. Alkio pyrki monitahoisella julkisella toiminnallaan herättämään maaseutuväestössä tietoisuuden sen omasta merkityksestä. Alkio oli nuorisoseuraliikkeen aatteellinen ja käytännöllinen johtaja sekä eräs Maalaisliiton perustajista. Alkio toimi puolueen edustajana valtiopäivillä ja eduskunnassa sekä sosiaaliministerinä. Alkio perusti myös Ilkan ja toimi sen päätoimittajana.
Kansanvalistus.
Alkio nousi nuorisoseuraliikkeen johtohahmoksi 1890-luvulla. Alkion myötä harrastus- ja edistysseuratoiminta sai tiiviin aattellisen linjan, joka tiivistyy sanapareissa "hyvä ihminen" ja "kunnon kansalainen". Alkiolainen nuorisoseura-aate perustui edistysuskoon, eli ihmisen kykyyn kehittyä kasvatuksen ja varsinkin itsekasvatuksen avulla. Yhteiskunnallisesti nuorisosta haluttiin kasvattaa kansalaisia, jotka veljeyden hengessä ja säätyrajat poistaneina rakentaisivat kansakuntaa.
Raittiusaatteen leviämisessä yhteiskunnalliset rajat murtuivat: raittiutta ajoivat sekä työväenliike, nuorisoseuraliike että herätysliikkeet.
Alkoholin saannin rajoittamisen kannalla ollut Santeri Alkio esitteli kieltolain vuonna 1919 ollessaan Castrénin hallituksen sosiaaliministeri.
Poliittinen aate.
Alkujaan Alkio oli poliittisesti nuorsuomalainen, mutta liike oli pääosin kaupunkilaisväestön puolue, josta ei tullut maaseudun valtapuoluetta. Alkion mielestä nuorsuomalaisuus liukui oikealle ja "yhteiskunnalliseen värittömyyteen". Alkio ja nuorisoseuralaiset perustivat vastaliikkeenä Etelä-Pohjanmaan oikeistolaiselle lehdistölle uuden sanomalehden, Ilkan, vuonna 1906. Lehti oli osa uudistusmielisen maalaisväestön järjestäytymistä Etelä-Pohjanmaalla. Alkiosta muodostui uuden maalaisväestön poliittisen liikkeen henkinen ja aatteellinen keulakuva, jonka ajatukset levisivät nuorisoseurojen kautta ympäri maata.
Alkiolaisuuden johtoajatuksena on edistyksen kannattaminen. Nuorsuomalaiset olivat innokkaampia uudistajia kuin suomettarelaiset. Sosialistista ajattelua Alkiossa liittyy köyhän asiaan. Tämä tiivistettiin kahteen asiaan: "köyhän asiaan" ja "edistyksen lipun kantamiseen".
Suomen itsenäistymisen ja torpparivapautuksen jälkeen vahvistunut maalaisliitto pyrki lisäämään pienviljelijöiden viljelemää pinta-alaa. Tähän liittyi muun muassa Lex Kallio -laki.
Keskustelu alkiolaisuudesta.
Suomen Keskustan piirissä ei keskustelu alkiolaisuudesta ole dogmaattista, mutta ajoittain se johtaa kysymyksenasetteluun Keskustan ja Perussuomalaisten välillä, sillä Perussuomalaisten edeltäjä Suomen Maaseudun Puolue erkaantui aikanaan Keskustapuolueesta. Kesällä 2007 Keskustan puoluesihteeri Jarmo Korhonen totesi, että Perussuomalaiset ja Keskusta voisivat yhdistyä, koska niillä on samaa aateperinnettä. Suomen Keskustan historiankirjasarjan yhden osan kirjoittajan, Tytti Isohookana-Asunmaan mukaan yhteyttä ei ole, koska Perussuomalaiset on suvaitsematon puolue. Kari Hokkanen puolestaan kirjoitti, että yhteinen aateperintö on olemassa.
Laura Lehtonen

Laura-Maija Lehtonen (o.s. Raittila) on suomalainen urheilutoimittaja. Hän toimi vuosina 2001–2007 Yleisradion urheilutoimituksen toimittajana ja Urheiluruudun uutisankkurina. Vuonna 2007 hän alkoi juontaa ja toimittaa Offseason-ohjelmaa Urheilukanavalla. Lehtonen palasi Yleisradioon vuonna 2018. Hän toimii myös yrittäjänä Klue Oy:ssä.
Lehtonen on aikaisemmin pelannut pesäpalloa Järvenpään Palossa, muun muassa naisten edustusjoukkueessa.
Lehtonen opiskeli Helsingin yliopistossa viestintää. Hänen pro gradu -työnsä on nimeltään "Ekan joutsenlaulu – Televisiouutisten raportointi Ekan romahduksesta" ja se valmistui vuonna 2001.
The Essential Alice in Chains

The Essential Alice in Chains on kaksilevyinen kokoelma-albumi yhtyeeltä Alice in Chains. Se suunniteltiin alun perin julkaistavan 30. maaliskuuta 2004, mutta se myöhästyi, ja albumi julkaistiin lopulta vasta 5. syyskuuta 2006. 
Kappalelista.
CD 1
CD 2
Musta pörssi

Musta pörssi on luvatonta kaupankäyntiä, jota esiintyy usein erilaisten poikkeustilanteiden, kuten sodan tai laajojen lakkojen yhteydessä. Yleensä mustan pörssin kauppa käynnistyy, kun jonkin tuotteen saatavuutta säännöstellään esimerkiksi ostokorttien avulla tai siitä muuten on pulaa. Kauppatavarat ovat tyypillisesti esimerkiksi alkoholia, ylellisyystuotteita, lääkkeitä ja elintarvikkeita.
Yleensä tuotteita myydään markkinahinnalla eli sillä hinnalla, jolla kysyntä ja tarjonta ovat yhtä suuret. Jos tuotteelle määrätään tätä alempi enimmäishinta, sitä yleensä myydään salaa markkinahintaan, mutta tällöin yleensä saatavuus heikkenee ja markkinahinta nousee, koska kannustin tuottaa tuotetta on heikentynyt.
Mustan pörssin eräitä muotoja ovat ”tiskin alta myyminen” ja tietynlainen kytkykauppa. ”Tiskin alta” myytäessä kauppiaat varaavat osan tuotteistaan ainoastaan tietyille asiakkaille tai asiakasryhmille, kun taas muille kerrotaan ettei kysyttyä tavaraa ole saatavilla. ”Kytkykaupassa” puolestaan asiakkaan edellytetään ostavan varsinaisesti tarvitsemansa hyödykkeen ohella muuta tavaraa, joka ei eri syistä käy hyvin kaupaksi.
Mustan pörssin kehittymiseen vaikuttaa myös yleinen suhtautuminen siihen. Esimerkiksi Suomessa talvisodan aikana salakauppaa paheksuttiin eikä vakavaa tavarapulaa ehtinyt sodan kuluessa muodostua, joten musta pörssi ei kehittynyt. Jatkosodan aikana oli toisin: ratsiat ja rangaistukset eivät estäneet salakauppaa, koska tavarapula lisääntyi ja yleinen mielipide hyväksyi salakaupan.
Esimerkkejä.
Diocletianus (Rooman keisarina 284-305 jaa.) yritti estää nopeaa hintojen nousua määräämällä yli tuhannen tuotteen enimmäishinnat kuolemantuomion uhalla. Moni tuottaja lakkasi myymästä ja kaupankäynti lähes loppui. Toiset myivät kalliimmalla salaa mustassa pörssissä.
Commerzbank Tower

Commerzbank Tower on pilvenpiirtäjä Frankfurt am Mainin kaupungissa, Saksassa. Vuosina 1994–1997 rakennetun pilvenpiirtäjän on suunnitellut isobritannialainen arkkitehti Norman Foster. Antenni mukaan laskettuna pilvenpiirtäjän korkeus on 300 metriä, ilman antennia 259 metriä.
Commerzbank Towerin rakentaminen maksoi noin 600 miljoonaa Saksan markkaa. 56-kerroksinen rakennus kantoi vuosien ajan Euroopan korkeimman rakennuksen titteliä, kunnes sen ohitti Moskovan 264-metrinen Voiton palatsi joulukuussa 2003. Saksan korkein rakennus se on edelleen. Sitä kutsutaan myös maailman ensimmäiseksi ekopilvenpiirtäjäksi. Nimitys juontuu siitä, että pilvenpiirtäjä käyttää enimmäkseen luonnollista ilmanvaihtoa .
Pilvenpiirtäjässä pitää pääkonttoriaan pankkiyhtiö Commerzbank AG.
M/S Mistral

M/S Mistral () on ahvenanmaalaisen Godby Shipping Ab:n omistama ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 1998 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 438 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. "Mistral" on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Brändö. Nykyisin Mistral on rahdattu Färsaarelaiselle Smyril Line konsernille ja ajaa väliä Hirtshals-Torshavn-Thorlakshoven väliä.
Mistralin sisaraluksia ovat M/S Caroline Russ, M/S Elisabeth Russ, M/S Friedrich Russ, M/S Pauline Russ, M/S Miranda ja M/S Seagard.
Käyttöhistoria.
Godby Shipping tilasi aluksen telakalta marraskuussa 1997 ja 29. joulukuuta 1998 se siirtyi nykyisen omistajan omistukseen, joka rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Ahvenanmaalla sijaitseva Brändö. Samalla laiva vuokrattiin viideksi vuodeksi Transfennicalle. 2. tammikuuta 1999, Lyypekissä tapahtui sen luovutus ja kastaminen "Mistraliksi". Aluksen kummina toimi Anna-Kaisa Kälviänen. Kastamista seuraavana päivänä Mistral aloitti liikennöinnin reitillä Hanko–Lyypekki. Vuonna 2003 laiva siirtyi uudelle reitille: Hamina–Antwerpen.
20. joulukuuta 2003 UPM-Kymmene vuokrasi aluksen. Tammikuussa 2004 Mistral aloitti liikennöinnin linjalla Rauma–Santander / El Ferrol.
17. syyskuuta 2013, Tallink Silja aikarahtasi aluksen liikennöimään M/S Seawindin pariksi Turku-Tukholma väliä.
Loppuvuodesta 2014 vuoden 2019 loppuun Mistral oli aikarahdattuna P&amp;O Ferries -laivayhtiölle. Alusta käytettiin pääasiallisesti Zeebrugge–Teesport-reitillä. Alus kulki myös satunnaisesti Zeebruggesta Tilburyn satamaan ja Rotterdamista Teesportin satamaan. Lyhyt poikkeus P&amp;O:n rahtaukseen tapahtui kesällä 2018, jolloin Mistral oli aikarahdattu Stena Linen liikenteeseen Europoort–Harwich-reitille. Vuoden 2019 alusta loppuun P&amp;O Ferries käytti Mistralia Irlannin merellä Dublinin ja Liverpoolin satamien välisessä liikenteessä.
Yamataikoku

Yamataikoku () oli kiinalaisten historiankirjojen mukaan Japanissa Yayoi-kaudella ajanlaskun alun vuosisatoina sijainnut muinainen valtio. Japani oli tähän aikaan jakautunut lukuisiin pieniin valtiomuodostelmiin, joista joillakin oli yhteyksiä Kiinaan. Yamatai on näistä valtioista tunnetuin.
Kronikoiden mukaan Yamataikokua hallitsi kuningatar Himiko. Hänellä oli vallassaan yli 30 "kunin" (maan tai maakunnan) liittouma, ja hän vaikuttaa hallinneen kansaansa šamaanin tavoin. Hän vaikuttaa myös pitäneen yhteyttä Kiinaan ja käyttäneen Kiinalta saamaansa hyväksyntää tuomaan vallalleen legitimiteettiä. Himikon tiedetään lähettäneen lähetystön Kiinaan vuonna 238. Hänen kuolemansa jälkeen kysymys vallanperimyksestä johti sotaan Yamataikokun ympäristössä, kunnes Himikon 13-vuotias sukulaistyttö nousi maan uudeksi kuningattareksi. Myös hän lähetti lähettiläitä Kiinaan. Tämän jälkeen Yamataikokua ei mainita kiinalaisissa teksteissä.
Yamataikokun sijaintia ei tiedetä, ja siitä onkin kiistelty. "Kolmen kuningaskunnan kronikassa" kuvaillaan valtion sijaintia suhteessa muihin "kuni"-valtioihin, joita tekstissä mainitaan seitsemän, mutta näiden pikkuvaltioiden sijainnista on erilaisia tulkintoja. Suosituimpien teorioiden mukaan Yamataikoku sijaitsi joko Kyūshūn saarella tai Kinain alueella Honshūn keskiosassa.
Friulin kieli

Friulin kieli on Friuli-Venezia Giuliassa, Koillis-Italiassa puhuttava kieli, jota puhuvat friulit. Se muistuttaa paljon ladinin kieltä, mutta on saanut myös vaikutteita saksan, italian ja slovenian kielistä. Friulin kielestä on tekstejä 1000-luvulta, ja runoutta ja kirjallisuutta löytyy 1300-luvulta. Kielellä oli 300 000 puhujaa vuonna 2002.
Grimstad

Grimstad on kaupunki ja kunta Etelä-Norjassa Agderin läänissä Skagerrakin rannikolla. Sen rajanaapureita ovat Arendal idässä, Froland ja Birkenes pohjoisessa ja Lillesand lännessä. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 24 587 asukasta.
Historia.
Grimstadin puutavarasatama tunnetaan jo vuodelta 1528. Se oli luotsiasema () vuonna 1791 ja sai kaupunkioikeudet () vuonna 1816. Purjelaivojen aikakaudella kaupunki kukoisti laivanrakennus- ja varustamotoiminnan ansiosta. Fjæren ja Landvikin kunnat liitettiin Grimstadiin vuonna 1971.
Elinkeinoelämä.
Kaupungissa on huomattavaa laivanvarustamotoimintaa sekä öljynporaus- ja informaatioteknologian tuotekehitystä ja tuotantoa. Hedelmien, marjojen ja vihannesten tuotanto on tärkeää. Kaupungissa toimii erikoisoluistaan myös Norjan rajojen ulkopuolella tunnettu pienpanimo Nøgne Ø.
Urheilu.
Kaupungin tunnetuin urheiluseura on FK Jerv. Se onnistui nousemaan jalkapallossa maan pääsarjaan kaudeksi 2022.
Koulutus.
Grimstadissa toimii Agderin yliopiston tekninen tiedekunta ja osa taloustieteellistä tiedekuntaa.
Media.
Grimstadissa ilmestyy paikallislehti "Grimstad Adressetidende".
Mike Reid

Michael "Mike" Reid (19. tammikuuta 1940 – 29. heinäkuuta 2007) oli englantilainen näyttelijä ja koomikko, joka muistetaan parhaiten Frank Butcherin roolista sarjassa "EastEnders". Hän oli syntynyt Lontoossa, mutta perhe muutti Lontoon pommitusten jälkeen Tottenhamiin, jossa Reid opiskeli Rowland Hill Schoolissa. 
Reid meni vuonna 1958 naimisiin ensimmäisen vaimonsa Sheilan kanssa ja sai ensimmäisenä lapsenaan Jane-tyttären. Vuonna 1967 otetun avioeron jälkeen hän solmi vuonna 1971 uuden avioliiton Shirley Collinsin kanssa. Reid ja Collins saivat pojat Michael ja Mark, joista jälkimmäinen teki itsemurhan vuonna 1990. 
Reid työskenteli 1960-luvun alussa stand up -koomikkona ja sai pian sivurooleja suosituissa televisiosarjoissa, kuten "Doctor Who'ssa", "Pyhimyksessä" ("The Saint") ja "Department S'ssa". Hän oli myös stunttina elokuvissa "Casino Royale" (1967) ja "Likainen tusina" (1967). 
Reid liittyi "EastEndersiin" vuonna 1987. Hän sai tällä roolilla uransa suurimman menestyksen. Vuonna 1994 hän aloitti stressin johdosta tauon. Hän teki useita lyhytaikaisia paluita vuosina 1995–1997 ja palasi täyspäiväisesti joulukuussa 1997. Toukokuussa 2000 hän ilmoitti jättävänsä sarjan, ja hänen viimeinen jaksonsa näytettiin saman vuoden marraskuussa. Samana vuonna hän esiintyi elokuvassa "Snatch – hävyttömät", ja vuonna 2003 hänellä oli rooli espanjalaisessa elokuvassa "Oh Marbella!" 
Viimeisten elinvuosiensa aikana Reid teki useita lyhyiksi jääneitä comebackeja "EastEndersiin". Hän esitti myös korruptoitunutta liikemies Brian Stevensiä sarjan "The Bill" kahdessa jaksossa. Pääasiassa hän oli kuitenkin jo vetäytynyt Espanjaan, jossa hän kuoli heinäkuussa 2007 Marbellassa saamaansa sydänkohtaukseen.
Viimeinen kesä (vuoden 2007 elokuva)

Viimeinen kesä ("Der geköpfte Hahn") on Radu Gabrean ohjaama saksankielinen elokuva vuodelta 2007. Se kertoo aikuisuuden kynnyksellä elävien nuorten ystävyydestä ja rakkaudesta pienessä romanialaisessa kaupungissa vuonna 1944.
Juoni.
Eginald Schlattnerin romaaniin perustuva elokuva kertoo toisen maailmansodan vaikutuksista transilvanialaiseen Făgărașin seutuun, jossa asuu saksalaisia, unkarilaisia, romanialaisia ja juutalaisia. Suvaitseva monikulttuurinen yhteisö saa kärsiä natsien ja sodanuhkan alla. Elokuvan tarina kerrotaan vapaamielisen ja vauraan saksalais-unkarilaisen perheen teinipojan näkökulmasta. Hän liittyy parhaan kaverinsa mukana enempiä ajattelematta Hitler-Jugendin jäseneksi. Pojat ihastuvat rikkaan talon ja juutalaisen elokuvakoneenkäyttäjän tyttäriin, mutta sota-ajan tuomat ristiriidat saavat vanhan kyläidyllin ja nuoruuden viattomuuden nopeasti katoamaan.
Nina Lundström

Nina Lundström (s. 26. lokakuuta 1961, Savonlinna) on ruotsinsuomalainen poliitikko, joka istui vuosina 2002–2006, 2010–2012 ja jälleen vuodesta 2016 alkaen liberaalien edustajana Ruotsin valtiopäivillä. Hänet valittiin Tukholman läänin vaalipiiristä. Paikallispolitiikassa hän on ollut kotikuntansa Sundbybergin kunnanvaltuustossa 1994–2003 ja 2006–2010.
Turkoosihuulikko

Turkoosihuulikko ("Cirrhilabrus lubbocki") tai tulihuulikala on koralliriuttojen huulikala, jota pidetään joskus myös riutta-akvaariossa.
Koko ja ulkonäkö.
Turkoosihuulikko kasvaa noin 7,5 cm pitkäksi. Sen väritys vaihtelee. Usein vartalo on tulipunainen, evät keltaiset. Lajista on jalostettu myös muotoja, joiden vartalossa on laajoja sinisiä alueita.
Alkuperä.
Turkoosihuulikko elää luonnossa Indopasifisella merialueella. 
Käyttäytyminen.
Turkoosihuulikko saattaa hypätä ulos akvaariosta. Se viihtyy pienissä parvissa. 
Ravinto.
Turkoosihuulikko syö liha- ja leväpitoista ruokaa.
Kultaraputokko

Kultaraputokko ("Amblyeleotris randalli") on tokkoihin kuuluva kala. 
Koko ja ulkonäkö.
Kultaraputokko kasvaa noin 10 cm pitkäksi. Sen vartalossa on vaalealla pohjalla kapeita kullankeltaisia juovia. Selkäevän tyvessä on tumma silmäkuvio. Silmät kohoavat kulmikkaan pään yläpuolelle. Rintaevät ovat muiden tokkojen tapaan voimakkaat.
Alkuperä.
Kultaraputokko elää luonnossa Tyynen valtameren länsiosassa.
Käyttäytyminen.
Kultaraputokko voi elää symbioottisesa suhteessa samassa hiekkakuopassa tai kolossa suunnilleen samankokoisten pistoolirapujen ("Alpheus sp.") kanssa. Se on tokoista vähiten aggressiivisia, ja voi asua samassa kolossa myös toisen raputokon kanssa. 
Vesiolot ja ravinto.
Kultaraputokkoja pidetään meriakvaariossa jossa on paljon uintitilaa ja korallihiekkapohja. Ne eivät näyki koralleja, joten ne käyvät myös riutta-akvaarioon. Ne syövät lihaisaa pakasteruokaa, jota suositellaan annettavaksi kahdesti päivässä.
Sigma Corporation

Sigma Corporation () on vuonna 1961 perustettu japanilainen kameroiden, objektiivien ja muiden valokuvaustarvikkeiden valmistamiseen erikoistunut yhtiö. Kaikki Sigman tuotteet valmistetaan yhtiön omassa tehtaassa Japanin Fukushimassa. Vaikka Sigman valikoimaan kuuluu useita kameramalleja, yritys tunnetaan paremmin muiden valmistajien tuotteiden kanssa yhteensopivista valokuvausvarusteista.
Sigma valmistaa varusteita omien kameramalliensa lisäksi Canonin, Nikonin, Pentaxin, Konica Minoltan, Sonyn, Olympuksen sekä Panasonicin (Micro Four Thirds) kameroihin. Sigman tuotteet ovat usein kameran alkuperäisvalmistajan tuotteita edullisempia.
Kamerat.
Sigman valikoimaan kuuluu useita filmijärjestelmäkameroita kuten SA-300, SA-7 ja SA-9. Yritys on kilpailijoidensa tavoin siirtynyt 2000-luvulla digitaalisten kameroiden tuotantoon. Sigman digitaalisia järjestelmäkameroita ovat Sigma SD14, SD10 ja SD9, jotka käyttävät Foveon X3 -kennoa. Sigma käyttää kameroissaan omaa Sigma SA -objektiivikiinnitystä.
Objektiivit.
Sigma valmistaa useita erilaisia objektiiveja eri valmistajien kameroihin. Eri valmistajien kameroihin suunnitellut objektiivit saattavat poiketa toisistaan.
Objektiivit APS-C-kameroille.
&lt;br clear="all"&gt;
Teen gongfu-haudutus

Teen gongfu -haudutus () on Etelä-Kiinassa kehittynyt tapa hauduttaa ja juoda teetä. Sitä kutsutaan myös gongfu-teeseremoniaksi. Ensimmäinen historiallinen maininta teeseremoniasta on 1600-luvun alkupuolelta.
Haudutusta käytetään hyvän oolong-teen nauttimiseen, jota voidaan hauduttaa useaan kertaan. Näin ollen käytetään hyvin pientä teekannua, jossa on suuri määrä teelehtiä, joita haudutetaan uudelleen ja uudelleen.
Gongfu-haudutukseen käytetään oolongin lisäksi myös vanhaa pu’er-teetä ().
Taiwanilainen gongfu-haudutus sisältää enemmän välineitä ja on hieman erilainen. 
Japanilaiseen teeseremoniaan verrattuna gongfu-haudutus on melko yksinkertainen tapa valmistaa teetä. Lisäksi siinä pääpaino on korkealaatuisen teen hauduttamisessa ja nauttimisessa aivan toisin kuin japanilaisessa teeseremoniassa.
Nathan Deakes

Nathan Deakes (s. 17. elokuuta 1977) on australialainen kävelijä.
Deakes kilpaili 1997 kävelyn maailmancupissa, jossa sijoittui 20 kilometrin kävelyssä viidenneksikymmenenneksikolmanneksi ajalla 1.23.58. Kaksi vuotta myöhemmin hän käveli Sevillan MM-kisoissa samalla matkalla seitsemänneksi. Hän kilpaili Sydneyn olympialaisissa 2000 20 kilometrin kävelyssä, jossa sijoittui kahdeksanneksi ajalla 1.21.03 sekä 50 kilometrin kävelyssä, jossa sijoittui kuudenneksi ajalla 3.47.29. Edmontonin MM-kisoissa 2001 Deakes oli 20 kilometrillä neljäs ajalla 1.20.55. Seuraavana vuonna hän voitti Kansainyhteisön kisoissa 50 kilometrin kävelyn.
Deakes käveli 2004 kävelyn maailmancupissa kolmanneksi 20 kilometrillä ajalla 1.19.11. Myöhemmin samana vuonna hän voitti olympiapronssia Ateenan olympialaisissa 20 kilometrillä. Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän voitti 10 kilometrin kävelyn ajalla 39.36, 20 kilometrin kävelyn sekä 50 kilometrin kävelyn ajalla 3.42.53. Myöhemmin samana vuonna hän oli viides kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä.
Deakes on voittanut Australian mestaruuden 20 kilometrin kävelyssä vuosina 2002–2006. Hän voitti maansa mestaruuden 2005 50 kilometrillä ja 2006 30 kilometrillä. Hän käveli 50 kilometrillä uuden maailmanennätyksen, 3.35.47, 2. joulukuuta 2006 Geelongissa.
Deakes voitti Osakan maailmanmestaruuskisoissa 2007 kultaa 50 kilometrillä.
Udon

Udon ( tai 饂飩) tarkoittaa japanilaisia paksuja, vehnästä valmistettuja nuudeleita. Kuten muitakin japanilaisia nuudeleita, udonia tarjotaan usein viileänä kesällä ja kuumana talvella. Lisäkkeetkin voidaan valita vuodenajan mukaan. Suurinta osaa lisäkkeistä ei kypsennetä erityisemmin ennen niiden lisäämistä, vaikka jotkut onkin keitetty rasvassa. Monia udon-lisäkkeitä voidaan käyttää myös soban kanssa.
Yleisimmin udonia tarjotaan kuumana nuudelikeittona miedosti maustetulla liemellä, yksinkertaisimmassa muodossaan ("kake udon") pelkässä dashista, soijakastikkeesta ja mirinistä valmistetussa liemessä. Yleisiä lisäkkeitä ovat tempura (yleensä rasvassa keitettyä katkarapua tai kakiagea) tai abura-age (rasvassa paistettuja tofukuutioita sokerilla, soijakastikkeella ja mirinillä maustettuna). Mukana voi olla ohut viipale kamaboko-kalakakkua, shichimi-maustetta ja beni shōga -pikkelsiä. 
Liemen maku ja lisukkeet vaihtelevat alueelta toiselle. Yleensä tummanruskeaa, tummasta soijakastikkeesta ("koikuchi shōyu") valmistettua lientä käytetään Itä-Japanissa, kun taas vaaleaa, vaaleasta soijakastikkeesta ("usukuchi shōyu") valmistettua Länsi-Japanissa. Tämä on otettu huomioon myös valmiiksi pakatuissa pikanuudeleissa, joita usein myydään eri versioina idässä ja lännessä. 
Udonin alkuperästä on useita erilaisia näkemyksiä. Erään version mukaan udon on lähtöisin Kiinasta Nara-kaudella tuoduista myvyistä, joiden vehnästä leivotun taikinakuoren sisälle oli laitettu punapaputahnaa. Niitä kutsuttiin nimellä "konton" (混沌, ’sekava’, ’kaoottinen’), koska niillä oli epämääräinen muoto. Myöhemmin sana muuntui muotoon "undon" (温飩) ja lopulta Muromachi-kaudella muotoon "udon". Itse nuudelien alkuperä voi kuitenkin olla pikemminkin vettä apuna käyttäen venytetyissä kiinalaisissa nuudeleissa (水引餅). Joka tapauksessa Edo-kauden alkupuolella 1600-luvulla Osakaan syntyi udonia tarjoavia ravintoloita, jotka ottivat jo pian valikoimaansa sobaruokalajeja. Myöhemmin soba nousi niissä udonia tärkeämmäksi tarjottavaksi.
Vanneperhostokko

Vanneperhostokko ("Amblygobius phalaena"), aiemmin ruskoraitatokko, on tokkojen heimon kalalaji. 
Koko ja ulkonäkö.
Vanneperhostokko on yksi suurimmista perhostokkolajeista ja kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Sen vartalossa on ruskeansävyisiä pystyraitoja, päänseudussa ja niskassa on tummia pilkkuja.
Alkuperä.
Vanneperhostokko elää luonnossa Indopasifisella merialueella.
Käyttäytyminen.
Vanneperhostokko saattaa hypätä ulos akvaariosta, mikä pitää ottaa huomioon, kun suunnitellaan altaan kantta ja reunoja.
Vesiolot ja ravinto.
Vanneperhostokkoja pidetään meriakvaariossa jossa on korallihiekkapohja, jonka joukosta tokot kaivelevat ruokaa itselleen. Ne eivät näyki koralleja, joten ne käyvät myös riutta-akvaarioon. Ne syövät lihaisaa pakasteruokaa, jota suositellaan annettavaksi kahdesti päivässä.
Alicia Alonso

Alicia Ernestina de la Caridad del Cobre Martinez Hoya eli Alicia Alonso (21. joulukuuta 1920 Havanna – 17. lokakuuta 2019) oli kuubalainen balettitanssija ja koreografi. Hänen perustamastaan tanssiryhmästä muodostui Kuuban kansallisbaletti, jota hän johti lähes 70 vuotta.
Elämäkerta.
Hoya syntyi Havannassa 21. joulukuuta 1920. Hän oli toinen upseeriperheen kahdesta tyttärestä. Hän aloitti flamencon tanssimisen nuorena espanjalaisen isoisänsä suosituksesta. Baletin tanssimisen hän aloitti 8-vuotiaana. 
Hoya rakastui 16-vuotiaana baletin opiskelija Fernando Alonsoon. Pari meni naimisiin ja he muuttivat New Yorkiin. Alonso synnytti pian tyttären ja jatkoi balettiopintojaan Yhdysvalloissa ja Lontoossa.
Ollessaan 19-vuotias Alonso menetti näkönsä osittain verkkokalvon irtauman takia. Hänelle tehtiin useita korjausleikkauksia mutta ne epäonnistuivat, ja Alonso eli suurimman osan elämästään vaikeasti näkövammaisena. Tästä huolimatta hän pystyi luomaan uran tanssijana ja koreografina. 
Alonso kuoli 98-vuotiaana vuonna 2019.
Ura.
Alonso aloitti ammattiuransa balettitanssijana New Yorkissa 1930-luvun lopulla. Hän oli yksi vuonna 1941 perustetun American Ballet Theatren perustajajäsenistä. 1940-luvulla hän nousi maineeseen muun muassa "Gisellen" tulkitsijana. 
Menestyksestä huolimatta Alonso palasi vuonna 1948 Kuubaan ja perusti oman balettiryhmän. Tästä ryhmästä kehittyi myöhemmin Kuuban kansallisbaletti ("Ballet Nacional de Cuba"). Hän teki kiertueen Etelä-Amerikassa ja esiintyi myös Venäjällä vuonna 1952 sekä Pariisin oopperassa vuonna 1953. Vuosina 1955–1959 hän esiintyi joka vuosi vierailevana tähtenä Monte Carlon Ballets Russessa. Hän saavutti lopulta menestystä Amerikassa ja Euroopassa Neuvostoliitto mukaan lukien. Näkövamman takia muiden esiintyjien oli oltava lavalla aina sovitussa ja Alonson ennalta tietämässä paikassa. Lisäksi hän käytti näyttämövaloja apunaan tilan hahmottamisessa. 
Alonso johti Kuuban kansallisbalettia vielä yli 90-vuotiaana. Kaikkiaan hän johti kansallisbalettia ja sen edeltäjää melkein 70 vuoden ajan, ja hän nosti sen kansainvälisesti arvostetuksi balettiryhmäksi. Alonso jatkoi myös tanssijanuraansa vanhuuteensa saakka; vielä vuonna 1995 hän esiintyi muiden ikääntyvien balettitanssijoiden kanssa San Franciscossa Middle of the Sunsetissa. Hän voitti uransa aikana lukuisia palkintoja ja julkaisi myös omaelämäkerrallista kirjallisuutta.
M/S Westwood Pomona

M/S Westwood Pomona () on yhdysvaltalaisen Westwood Shipping Linesin omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu Rauma-Repolan Rauman telakalla vuonna 1985. Kuollutta painoa "Westwood Pomonalla" on 9 334 tonnia. Alus on rekisteröity Bahaman lipun alle ja sen kotisatama on maan pääkaupunki Nassau. 
Käyttöhistoria.
Huhtikuussa 1985 alus luovutettiin Rederi Ab Gustav Erikssonin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina. Tuolloin alus oli nimeltään "Degerö". Tämän jälkeen Transfennica aloitti liikennöinnin laivalla Suomen ja Länsi-Euroopan välillä. Vuonna 1995 Degerö vaihtoi omistajaa, kun United Shipping osti sen. 
Tammikuussa 2002 laiva rekisteröitiin Birka Cargo Ab:n omistukseen. Myös aluksen nimi vaihtui; "Birka Forest", jonka jälkeen se siirtyi reitille Hanko–Rauma–Antwerpen. Syksyllä 2003 Kappa Kraftliners vuokrasi Birka Forestin linjalle Piitime–Bremen–Sherness–Terneuzen. Heinäkuussa 2004 Kent Line vuokrasi aluksen ja vaihtoi sen nimeksi "Kent Loyalist".
Nykyisen omistajan, Westwood Shipping Linesin omistukseen alus päätyi 4. lokakuuta 2005. Luovutus tapahtui kuitenkin vasta 15. tammikuuta 2006, jolloin alus myös sai nykyisen "Westwood Pomona" -nimensä.
Chali 2na

Chali 2na (oik. Charles Stewart, s. 26. kesäkuuta 1971 Chicago) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja rap-yhtye Jurassic 5:n jäsen. Hänen matala äänensä on yksi hip hop -maailman tunnetuimpia. Chali 2na syntyi Chicagossa, Illinoisin osavaltiossa, mutta muutti sittemmin Los Angelesiin, jossa myös Jurassic 5 perustettiin vuonna 1995. Hän kasvoi isoäitinsä kanssa. Hänen taiteilijanimensä on viittaus Charlie the Tunaan, matalaääniseen Starkistin piirrettyyn maskottiin. 
Sooloura.
Chali 2na on aloittanut myös soolouran ja häneltä on ilmestynyt mixtape nimeltä Welcome to the Fish Market (toisinaan nimetty Fish Outta Sea), sekä single nimeltä Don't Stop, jonka hän teki yhteistyössä soul-artisti Anthony Hamiltonin kanssa. Don't Stop esiintyi video- ja tietokonepeli NBA Live 06:n soundtrackillä. Welcome to the Fish Marketilla ei ole yhtään Chali 2nan omaa kappaletta, sillä levyllä on pelkästään muiden artistien kanssa yhteistyössä tehtyjä biisejä.
Roni Andersson

Roni Andersson (s. 7. tammikuuta 1985 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli laitahyökkääjä, mutta hän pystyi tarvittaessa pelaamaan myös sentterinä.
Andersson aloitti kiekkoilun Vuosaaren Viikingeissä, josta siirtyi Jokereissa, jossa pelasi pääosin junioreissa. Kaudella 2005–2006 hän pääsi pelaamaan kaksi SM-liigaottelua Jokereiden edustusjoukkueessa. Kaudeksi 2006–2007 nuorukainen valloitti kuitenkin pelipaikan Jokereista ja pelasi 50 ottelua, joissa syntyi kymmenen tehopistettä. Kauden päätteeksi Anderssonin ja muiden Jokeri-pelaajien kaulaan ripustettiin vielä hopea-mitalit.
Hyvän Jokeri-kauden jälkeen Andersson kiinnostui hakemaan pelipaikkaa muualta kuin kasvattajaseurastaan. Monet SM-liiga-seurat olivatkin kiinnostuneita tästä lupaavasta hyökkääjästä, mutta lopulta miestä miellytti eniten HPK:n kaksivuotinen sopimustarjous, jonka hän allekirjoitti. HPK:n organisaatiossa hän pelasi kevääseen 2009, jolloin joutui lopettamaan uransa.
Mikel Astarloza

Mikel Astarloza Chaurreau (s. 17. marraskuuta 1979 Guipúzcoa, Baskimaa) on espanjalainen maantiepyöräilijä.
Astarloza aloitti ammattilaisuransa AG2R Prévoyance -joukkueessa vuonna 2002. Hän voitti seuraavana vuonna Tour Down Under -etappikilpailun Australiassa ennen Lennie Kristenseniä. Vuonna 2003 hän sijoittui lisäksi Ranskan ympäriajon nuorten kilpailussa toiseksi.
Astarloza edusti vuoden 2007 alusta Euskaltel-Euskadi-tallia. Hän sijoittui tuona vuonna seitsemänneksi Dauphiné Libéréssä, yhdeksänneksi Ranskan ympäriajossa ja kuudenneksi Clásica de San Sebastiánissa. Kaudella 2008 hän oli kuudes Baskimaan ympäriajossa, viides Tour de Romandiessa
ja kuudestoista Ranskan ympäriajossa. Vuonna 2009 hän sijoittui neljänneksi Katalonian ympäriajossa ja viidenneksi Dauphiné Libéréssä. Ranskan ympäriajossa hän voitti 16. etapin ja oli kahdeksannella etapilla kolmas. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui 11:nneksi.
Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI ilmoitti 31. heinäkuuta 2009, että Astarlozan 26. kesäkuuta antamasta dopingnäytteestä oli löytynyt merkkejä EPO-hormonin käytöstä. Hänet asetettiin välittömästi kilpailukieltoon. Vapauduttuaan kahden vuoden kilpailukiellosta hän teki paluun Euskaltel-Euskadi-joukkueeseen kesällä 2011. Hän lopetti uransa kauden 2013 jälkeen.
Heriger Lobbesilainen

Heriger Lobbesilainen () (n. 925 – 31. lokakuuta 1007) oli ranskalainen benediktiinimunkki ja historiankirjoittaja. Hän toimi vuodesta 990 Lobbesin luostarin apottina. 
Heriger opiskeli katedraalikoulussa Liègessä. Hän oli Notker Liègeläisen läheinen ystävä ja lähti tämän mukaan Roomaan vuonna 989. 
Herigerin päätyönä pidetään Liègen piispoista tehtyä kronikkaa, joka kuitenkin päättyi pyhän Remaculuksen kuolemaan 660-luvulla. Teosta on sittemmin täydennetty. Herigerin tuotanto sisältää ajalle poikkeuksellisen paljon historiallista kritiikkiä.
Perintö

Perintö, vainajan omaisuus eli jäämistö on omaisuutta, joka saadaan joko lähisukulaisen kuoltua lakimääräisesti perittynä tai testamentin kautta. 
Suomessa perinnöstä ja testamentista säädetään vuoden 1965 perintökaaressa (, ), jolla sen tullessa voimaan kumottiin samanniminen vuoden 1734 lain kaari. Henkilön kuoltua tulee kolmen kuukauden kuluessa pitää perunkirjoitus ja tehdä perukirja, josta ilmenee muun muassa vainajan perilliset ja leski, vainajan ja lesken omaisuus ja velat ja mahdollinen testamentti. Perinnön jakamisesta perillisten kesken tehdään perinnönjakokirja sitten, kun perinnönjako tehdään. 20 000 euron suuruisesta ja sitä suuremmasta perinnöstä pitää maksaa perintöveroa.
Perintö-termiä käytetään myös kulttuurisessa, teknologisessa ja uskonnollisessa mielessä. Puhutaan kulttuuriperinnöstä, joka tarkoittaa aiempien sukupolvien kulttuurin siirtymistä uusille sukupolville tradition kautta. Teknologiassa perintö voi liittyä esimerkiksi historiallisiin protokollamäärittelyihin. Verenperinnöksi voidaan kutsua yleistyneitä tapoja, näkemyksiä, uskomuksia tai luonteenominaisuuksia. Samoin Suomen itsenäisyydestä voi käyttää ilmaisua "veteraanien perintö".
Perilliset Suomen lain mukaan.
Suomen lain mukainen perimysjärjestys määräytyy sukulaisuuden läheisyyden mukaan luotujen ryhmien, parenteelien, perusteella. Vain elossa olevat voivat periä. Tästä huolimatta ennen perittävän kuolemaa alkunsa saanut lapsi perii, jos hän sittemmin syntyy elävänä.
Perinnönjako.
Perinnönjako voidaan suorittaa kahdella tavalla, joko perillisten välisellä sopimuksella, sovintojakona, tai käräjäoikeuden määräämän pesänjakajan toimittamana, toimitusjakona. Perilliset voivat myös sopia, että kuolinpesä jätetään toistaiseksi jakamatta, jolloin he elävät jakamattomassa pesässä. Toimitusjako on kuitenkin suoritettava, jos yksikin perillisistä niin vaatii tai jos heistä jonkun perintöosuus on ulosmitattu. Aiemmin käytössä ollut menettely perinnön jakamiseksi oli arpajako.
Iijärvi (Jaakkima)

Iijärvi on kylä entisen Jaakkiman kunnan kylä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Nykyisin Iijärven alue kuuluu Miinalan kylähallintoalueeseen, mutta kylässä ei ole asutusta. Iijärven kylä sijaitsi Jaakkiman läntisimmässä osassa Ison-Iijärven ympäristössä noin 20 kilometriä länteen Jaakkiman kirkolta ja Lahdenpohjan kauppalasta. Kylä rajoittui idässä Meriän kylään, etelässä Lumivaaran kuntaan, lännessä Parikkalan ja Saaren kuntiin sekä pohjoisessa Uukuniemen kuntaan. 
Iijärvellä oli kansakoulu, osuuskassa, osuuskauppa ja meijeri.
Tunnettuja Iijärveläisiä olivat kansanedustajat Mikko Leinonen ja Jaakko Loppi.
Iijärveä kuten muutakaan Jaakkimaa ei vallattu talvisodassa, vaan se kuului alueeseen, joka luovutettiin vasta rauhansopimuksen perusteella 13. maaliskuuta 1940. Rauhan tultua Iijärven väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin ja väestö pääsi palamaan koteihinsa, mutta uusi evakuointi toteutettiin 1944.