tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Just Cause (videopeli)

Just Cause on Avalanche Studiosin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema toimintapeli. Se julkaistiin syyskuussa 2006 PlayStation 2-, Xbox- ja Xbox 360 -konsoleille sekä Windowsille.
Peli sijoittuu Karibianmerellä sijaitsevaan kuvitteelliseen San Esperiton saarivaltioon. Pelaaja ohjaa CIA:n agentti Rico Rodriguezia, joka toimii San Esperiton diktaattoria vastaan taistelevan sissiliikkeen puolella. Peli on saanut nimensä Yhdysvaltain armeijan Just Cause -koodinimellä suoritetusta operaatiosta. Pelissä pelaaja pääsee käyttämään monia elokuvatyylisiä lisävarusteita, joiden avulla voi kiinnittyä esimerkiksi ajoneuvoihin. Pelimaailmassa pelaaja voi liikkua vapaasti ja tehdä varsinaisten juonellisten tehtävien ohella sivutehtäviä, joista voi ansaita esimerkiksi lisää aseita ja turvataloja. Sivutehtäviin kuuluvat esimerkiksi kylien valtaukset joko kapinallisille tai huumeliigalle.
Vuonna 2010 pelille julkaistiin jatko-osa "Just Cause 2".
Strategus

Strategus on kovakuoriaisiin (Coleoptera) kuuluva suku.
Kanavatransistori

Kanavatransistori eli FET (, kenttävaikutustransistori) on transistori, jossa varauksenkuljettajien liikettä ohjataan puolijohdekanavassa vaikuttavan sähkökentän avulla.
Historia.
Kanavatransistorin saivat ensimmäisenä toimimaan John Atalla ja Dawon Kahng vuonna 1959. Ratkaisun mukaan se sai nimen MOSFET.
Digh Hisamoto kehitti tekniikkaa Delta Mosfetiin ja evämäisen pinnan käyttöön.
Chenming Hu on saanut IEEE:n tunnustuksen työstään kolmiulotteisen FinFET-transistorin kehittämisessä 1990-luvulla.
Monikanavaiset transistorit ovat yleistyneet yhtenä teknologiana alle 32 nanometrin valmistusprosesseissa. Useat valmistajat mainitsevat käyttävänsä FinFET-teknologiaa suorittimissaan.
Vuonna 1988 Toshiballe työskentelevä ryhmä julkaisi kehittämänsä SGT-transistorin, jolla mikropiirien koko pienenisi. Toshiban esittelemää SGT-transistoria ("Surrounding Gate Transistor") on sanottu ensimmäiseksi GAAFET-transistoriksi.
IBM on esitellyt vuonna 2017 ensimmäisenä viiden nanometrin GAAFET-tekniikkaa. Samsung kutsuu GAAFET-tekniikkaan perustuvaa versiotaan MBCFETiksi, jota se suunnittelee käyttävänsä kolmesta nanometristä eteenpäin. MBCFET on Samsungin rekisteröimä tavaramerkki tekniikalle ja Intel käyttää RibbonFET-nimitystä.
CFET ("complementary FET") on 2,5 nanometristä eteenpäin käytettävä tekniikka.
Tekniikka.
On olemassa suuri joukko eri tyyppisiä FET-komponentteja. Dopingprofiilin mukaan FETit jakautuvat n-tyyppisiin ja p-tyyppisiin. Rakenteeltaan kaksi tärkeintä päätyyppiä ovat MOSFET (metallioksidi-puolijohdekanavatransistori eli eristehilatransistori) ja JFET (liitoskanavatransistori). MOSFETit jaetaan toimintaperiaatteeltaan avaustyyppisiin ja tyhjennystyyppisiin. 
FETeillä on yleensä kolme tai neljä liitosjohtoa: lähde-, nielu-, hila- ja substraattiliitosjohdot. Substraattielektrodi on vain MOSFETillä.
FinFET-transistorilla lähde on sijoitettu pystyyn, joka oli merkittävä muutos vuosikymmeniä käytetystä tasotransistorista. FinFETissä hila ja lähde ovat pystyssä, jolloin hila on lähteen kolmella sivulla (kahdella vierustalla ja yläpuolella). Tekniikalla transistori toimii alhaisemmalla jännitteellä ja pienemmällä virran vuotamisella. FinFETin ja GAAFETin sanotaan olevan 3D-transistoreja (erona tasomaiseen 2D-transistoriin).
GAA ("gate-all-around") on tekniikka, jossa hila on kanavan neljän sivun ympärillä. Tekniikkaan viitataan nanojohtimien käytöllä. GAAFETillä on parempi suorituskyky kuin aiemmilla FET-ratkaisuilla, mutta suunnittelu ja valmistus on monimutkaisempaa ja kalliimpaa. Valmistuksessa käytetään vaihtelevia kerroksia, jotka muodostavat perustan nanojohtimille ja nanolevyille.
CFET ("complementary FET") on GAA-tekniikan monimutkaisempi tekniikka, jossa pinotaan nFET- ja pFET-johtimia päällekkäin. Perinteisemmässä GAA-tekniikassa on useita p-tyypin johtimia pinottuna päällekkäin.
Puuvillakärsäkäs

Puuvillakärsäkäs "(Anthonomus grandis)" on Keski-Amerikasta lähtöisin oleva puuvillan tuholainen.
Puuvillakärsäkäs levisi Meksikosta Yhdysvaltoihin, jossa se havaittiin ensi kertaa Brownsvillessa 1892. Vuoteen 1915 se oli saavuttanut Alabaman ja levisi 1920-luvulle mennessä koko Yhdysvaltain puuvillanviljelyalueelle. Hyönteinen aiheutti tuhoja viljelmillä, mikä pahensi 1930-luvun suuren laman vaikutusta. Se johti myös puuvillan viljelyn vähentämiseen ja maanviljelyn ja talouden monipuolistamiseen, mm. maapähkinänviljelyn aloittamiseen.
Etelä-Amerikassa se ilmestyi Venezuelaan 1949 ja Kolumbiaan 1950. Amazonin sademetsän uskottiin estävän sen leviämisen, mutta hyönteinen ilmaantui Brasiliaan 1983 ja 1990-luvulla Paraguayin ja Argentiinaan.
Toisen maailmansodan jälkeen DDT:n keksiminen mahdollisti taas puuvillan viljelyn laajentamisen Yhdysvalloissa myrkyn käytön avulla.
1970-luvulla Yhdysvalloissa aloitettiin laaja ohjelma hyönteisen tuhoamiseksi. Laajat ruiskutukset, viljelyn ohjaus ja jo korjatun puuvillan jäänteiden kyntö maan sisään mahdollistivat torjunta-aineiden vähentämisen.
Biologiseen torjuntaa on käytetty tulimuurahaista, loispistiäisiä ja "Beauveria bassiana" -hometta ja Chilo-virusta.
Noah Webster

Noah Webster (16. lokakuuta 1758 West Hartford, Connecticut – 28. toukokuuta 1843) oli yhdysvaltalainen leksikografi, toimittaja ja amerikanenglannin oikeinkirjoituksen uudistaja.
Webster halusi kehittää Yhdysvalloille oman kulttuurin – mukaan lukien kielen oikeinkirjoituksen, kieliopin ja idiomit – erotukseksi emämaa Isosta-Britanniasta. Vuonna 1828 hän julkaisi kaksiosaisen sanakirjan "American Dictionary of the English Language", joka myöhempinä painoksina tunnettiin nimellä "Webster’s". Teos muodosti amerikkalaisen leksikografian perustan.
Webster toimi asianajajana, sanomalehtimiehenä ja tuomarina, mutta eniten huomiota hän sai koulu- ja sanakirjojen tekijänä. Hänen tätä alaa koskeva toinen julkaisunsa on "A Grammatical Institute of the English Language".
Lehtikuoriaismaiset

Lehtikuoriaismaiset (Chrysomeloidea) on kovakuoriaisiin (Coleoptera) kuuluva yläheimo.
Yläheimolle tunnusomaisia ovat salaviisijaokkeiset nilkat ja tuntosarvet, jotka eivät koskaan ole selvästi nuijamaiset. Kaikkien lehtikuoriaismaisiin kuuluvien lajien ollessa kasvinsyöjiä niiden elintavat ovat keskenään samantapaiset.
Heimoja.
Yläheimo käsittää kolme varsinaista heimoa, joista jokaisen edustajia elää myös Suomessa.
Muita:
Tarton hiippakunta

Tarton hiippakunta oli keskiaikainen valtio Virossa. Se oli yksi viidestä Liivinmaan liiton valtiosta. Nimensä mukaisesti se hallitsi Tarton aluetta. Tartosta muodostui tärkeä hansakaupunki. 
Tarton hiippakunta oli perustettu 1200-luvun alussa ja ensimmäiset piispat olivat Hermann von Buxhöwden 1224–1248 ja Alexander 1263–1268. Riian piispa Albert nimitti veljensä Hermannin juuri perustetun hiippakunnan piispaksi. Alexander on käyttänyt itsestään myös titteliä Karjalan piispa, mutta sen taustasta ei ole tietoa. Yksi tieto, mikä liittyy Karjalaan on, että 24.marraskuuta vuonna 1232 paavi Gregorius IX lähetti Kalpaveljesten ritarikunnalle kirjeen, jossa pyysi ritarikuntaa suojelemaan Suomea novgorodilaisten hyökkäyksiä vastaan. 
Tarton piispa alkoi myöntää vasalleilleen läänityksiä 1220-luvulla. 
Kun Riiasta tuli 1255 arkkihiippakunta, Tarton piispa jäi sen alaiseksi. Tarton piispalla oli myös maallinen valta, toisin kuin piispalla Tallinnassa, jossa valtaa käytti Liivinmaan ritarikunta. Tarton piispan joukot osallistuivat usein Liivinmaan ritarikunnan sotaretkiin Venäjälle sekä ennen että jälkeen Peipsijärven taistelua. Hermannin linnan perustamisen jälkeen Aleksanteri Nevski joukkoineen hävitti Tarton hiippakuntaa.
Moskovan Venäjän sotajoukot valtasivat Tarton hiippakunnan Liivinmaan sodan alussa kesä-heinäkuussa vuonna 1558. Piispa kyyditettiin Moskovaan.
Tarton tuomiokirkon rauniot ovat edelleen pystyssä, vaikka se on ollut raunioina jo 400 vuotta.
Tarton piispat.
Tarton piispat katolisena aikana vuodesta 1224.
Rikki Rockett

Rikki Rocket (oik. Richard Alan Ream, s. 8. elokuuta 1961 Mechanicsburg, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rumpali. Hän on hard rock -yhtye Poisonin alkuperäisrumpali. 
Nuoruus.
Rocket syntyi pieneen pennsylvanialaiseen perheeseen. Hänen perheensä oli pienituloinen. Rocket rahoittikin itse opintonsa ja kävi sotilaskoulutuksen armeijassa. Sen jälkeen hän työskenteli nuorena muun muassa parturina, rantavahtina, New Yorkin keskussairaalassa ja ravintolassa tiskaajana.
Ura.
Poison.
Rockett perusti Poisonin vuonna 1984 Bret Michaelsin ja basisti Bobby Dallin kanssa. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi kitaristi C. C. DeVille. Yhtye julkaisi vuonna 1986 esikoisalbuminsa "Look What the Cat Dragged In." Vuonna 1988 he julkaisivat toisen albuminsa "Open Up and Say...Ahh!", joka lisäsi yhtyeen suosiota. Vuonna 1990 yhtye julkaisi kolmannen studioalbumin "Flesh &amp; Bloodin", jonka kiertueen aikana Rockettilla ja DeVillellä oli riitaa ja DeVille erosi yhtyeestä.
Vuonna 1991 yhtye julkaisi livealbumin "Swallow This Live!." Levy äänitettiin vuonna 1990, ja se oli samalla viimeinen, jolla DeVille oli mukana. "Native Tongue" -studioalbumi julkaistiin vuonna 1993. Devillen tilalle tullut Richie Kotzen erotettiin albumin ilmestymisen jälkeisellä kiertueella. Hänen epäiltiin olleen suhteessa Rocketin kihlatun kanssa.
Kolme vuotta myöhemmin vuonna 1996 yhtye julkaisi kokoelman "Their Greatest Hits 1986-1996". Seuraava studioalbumi, "Crack a Smile", julkaistiin vuonna 2000, jolloin DeVille ja Rockett olivat jo sopineet riitansa. Vuonna 2000 julkaistiin myös livealbumi "Power to the People". Uusin studioalbumi, "Hollyweird" julkaistiin vuonna 2002 ja kokoelma "Best of Ballads &amp; Blues" vuonna 2003. Yhtye piti kolmen vuoden levytysstauon, ennen kuin se vuonna 2006 julkaisi kokoelman "" ja vuonna 2007 cover-albumin "Poison’d!". Vuonna 2008 ilmestyi "Live, Raw &amp; Uncut".
Rockett palasi syöpähoitojen jälkeen soittamaan rumpuja, ja Poison kiersi Def Leppardin ja Teslan kanssa vuonna 2017.
Sooloura ja Rockett Drum Works.
Rockett julkaisi soololevyn "Glitter 4 Your Soul" vuonna 2003. Hän perusti vuonna 2005 yrityksen, joka myy kustomoituja rumpuja. Vuonna 2015 hän julkaisi sivuprojektinsa Devil City Angelsin kanssa albumin "Devil City Angels."
Yksityiselämää.
Rockett meni naimisiin Melanie Martelin kanssa 18. lokakuuta vuonna 2008. Pariskunnalla on kaksi lasta. Kesäkuussa 2015 Rockettilla todettiin suusyöpä. Kemoterapiasta ja sädehoidosta huolimatta syöpä uusiutui. Hoitojen aikana Rockett ja hänen vaimonsa erosivat, ja Rockett joutui vähentämään rumpujen soittoa sekä keskeyttämään Rockett Drum Worksin toiminnan. Useiden hoitokertojen jälkeen syöpä saatiin poistettua.
Bamenda

Bamenda on kaupunki Kamerunin luoteisosassa. Se on Nord-Ouestin maakunnan hallinnollinen keskus. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan siellä asui noin 269 500 asukasta. 
Bamenda sijaitsee kukkula-alueella 366 kilometriä maan pääkaupungista Yaoundésta luoteeseen.
Joe Meriweather

Joe C. Meriweather (26. lokakuuta 1953 Phenix City, Alabama – 13. lokakuuta 2013 Columbus, Georgia) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi Southern Illinois Universityn jälkeen NBA-tasolla vuosina 1975–1985. Hänen seuroinaan olivat Houston Rockets, Atlanta Hawks, New Orleans Jazz, New York Knicks ja Kansas City Kings.
Meriweather kuului Yhdysvaltain maajoukkueeseen, joka vuonna 1974 voitti Gene Bartowin valmentamana pronssia koripallon maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän oli ammattilaispelaajana myös Euroopassa. Peliuransa jälkeen hän ryhtyi valmentamaan.
Petri Ahonen

Petri Ahonen (s. 7. tammikuuta 1971) on suomalainen näyttelijä ja tanssija. Näyttelijänä hän on tullut tutuksi "Laura"-sarjan Lauri Merimaana sekä "Salatut elämät" -sarjan Ari-Pekka ”AP” Isolana. Lisäksi hänet on nähty "Maria Kallio" -sarjan muutamassa jaksossa. Hän on tanssijana Scandinavian Hunksissa, jossa hän käyttää taiteilijanimeä ”Mauno”.
Yksityiselämä.
Ahonen on naimisissa High Heels -tanssikoulun toimitusjohtajan ja tanssinopettajan Linda Ahosen kanssa. Parilla on kaksi lasta, Fiona ja Romeo. He asuvat Helsingissä. Ahonen on kotoisin Kotkasta.
Elin Såger

Elin Såger (30. kesäkuuta 1614 Turku – 14. elokuuta 1669 Turku) oli suomalainen talouselämän vaikuttaja 1600-luvulla.
Elin Johanintytär Såger syntyi Turussa Aurajoen itärannan talossa, joka sijaitsee nykyisen Aboa Vetus &amp; Ars Nova -museon alueella. Hänen isänsä Johan Såger (kuoli 1632), alkujaan Sager, oli varakas kauppias, joka oli tullut Turkuun 1590-luvulla Saksan Holsteinin läntisestä maakunnasta Dithmarschenista. Johan Såger jäi leskeksi 1610 ja avioitui uudelleen Elin Plagmanin kanssa, jonka isä Peter Plagman oli Turun vaikutusvaltaisimpia miehiä ja myöhemmin Turun pormestari. Elin Såger oli vanhin vanhempiensa neljästä yhteisestä lapsesta.
Elin Såger avioitui vuonna 1631 kauppias Peter Thorwösten kanssa. Thorwöste hankki omistukseensa Anskun ja Mustion rautaruukit 1647 ja perusti Fiskarsin ruukin 1649. Thorwösten kuoltua vuonna 1659 Elin-rouva ryhtyi johtamaan ruukkeja ja häntä ruvettiin nimittämään patrunessaksi. Hän johti myös suvun Turun kauppahuonetta. Hänen tarmokkuutensa ansiosta kaikki ruukit saivat verohelpotuksia ja muitakin etuja kruunun taholta, ja Peter Thorwösten ottama suuri ulkomainen velka saatiin hoidettua.
Elin Såger selvisi myös monista muista vaikeuksista. Perheen omaisuus tuhoutui tulipalossa Turussa 1656, Mustion ruukissa oli tulipalot 1664 ja 1665, ja Fiskarsin ruukin nippuvasara tuhoutui noin vuonna 1660. Lisäksi Sågerin omistama laiva upposi 1668.
Suomen taloushistorian kannalta katsoen Elin Såger on ollut Suomen vaikutusvaltaisimpia naisia.
Elin Sågerille ja Peter Thorwöstelle syntyi kymmenen lasta, joista kaksi kuoli aivan pienenä. Neljä poikaa kohosi merkittäviin asemiin: kauppias ja valtiopäivämies Hermann Thorwöste (noin 1635–1685 tai 1686) sekä Fiskarsin patruunat Jakob Thorwöste (kuoli 1671), Petter Thorwöste (noin 1640–1703) ja Johan Thorwöste (noin 1636 – kuoli 1712). Neljä tytärtä puolisoineen kohosi myös merkittäviin asemiin Suomessa.
Elin Såger haudattiin Turun tuomiokirkkoon miehensä viereen 15. tammikuuta 1670.
Pro Evolution Soccer 2

Pro Evolution Soccer 2 (Japanissa "Winning Eleven 6" ja Yhdysvalloissa "World Soccer Winning Eleven 6") on Konamin luoman "Pro Evolution Soccer" -pelisarjan toinen osa. Peli julkaistiin 25. huhtikuuta 2002 PlayStationille, PlayStation 2:lle ja Nintendo GameCubelle.
Juho Aitamurto

Juho Aitamurto (14. maaliskuuta 1864 Utajärvi – 12. joulukuuta 1939 Utajärvi) oli yksi Aitamurron veljessarjan suurhiihtäjistä.
Aitamurto henkilönä.
Juho Aitamurron hiihtävät veljet olivat Aapo Aitamurto (1876–1940) ja Antti Aitamurto (1878–1925). Juho Aitamurto oli hiihtouransa jälkeen teurastaja ja postinkuljettaja Utajärven Murronkylässä. Talvisin hän teki postimatkat hiihtäen. Tarinan mukaan hän aina laittoi mäystinsuksensa postitoimistoon mennessään valmiiksi paluumatkaa varten. Kerran pojat käänsivät tahallaan sukset väärin päin ja heikkonäköinen Aitamurto lähti paluumatkalle kannat edellä, murahdellen: ”Karraa mitä karraat, mutta Murtoon mennään.”
Kerran Aitamurto oli kutsuttu kunniavieraaksi Oulun hiihtojen 50-vuotisjuhlaan ja kävi palatessa Rotosen kaupassa Utajärvellä, näyttäen saamaansa kirjaa. Kansisivulla oli omistuskirjoitus ”Nuoruuteni suurelle urheiluidolille Juho Aitamurrolle”, jonka akateemikko V. A. Koskenniemi oli allekirjoittanut. Vuoden 1895 Oulun hiihtojen kuninkaiden Aitamurron ja Juho Ritolan kunniaksi hän oli laatinut jo aikoinaan seuraavan runon: ”Nyt vähitellen, kukin suunnaltansa; jo saapui päivän sankarit. He oli otteluhun valmiit; ja kukin yhtä varma voitostaan. Tuolt tuli Ritola ja Aitamäki; van ensi palkintoja kummallakin. Jo ympär Ritolan ja Aitamäen; nyt kokoutuvan muunkin hiihtoväen; jo nähtiin suksillansa keinutellen; ja tamineita lähtöön valmistellen.”
Postinkuljettajana toiminut Juho Aitamurto menehtyi postinhakumatkalla, hiihtäessään rataa pitkin. Huonokuuloisena hän jäi junan alle Utajärven asemalla 12. joulukuuta 1939.
Kilpailu-ura.
Aitamurto aloitti kilpauran 26-vuotiaana vuonna 1890, jolloin ilmeisesti pidettiin ensimmäiset hiihtokilpailut Utajärvellä. Harjoittelun vuoksi hän usein hiihti Utajärven Murronkylästä Muhoksen Muhosperän kautta Ouluun, matka on noin 70 kilometriä yhteen suuntaan. 
Aitamurron varsinaiset ensimmäiset suuret kilpailut olivat samana vuonna järjestetyt Oulun hiihtokisat, joissa hän sijoittui vasta 10. sijalle. Seuraavana vuonna vastaavissa kisoissa hän hiihti Juho Ritolan kannoilla ja sijoittui neljänneksi. Vuodesta 1892 alkaen Aitamurto ei keskeyttänyt yhtään kilpailua eikä koskaan jäänyt ilman palkintoa, tuolloin hän voitti Oulun Hiihdot -kilpailun päämatkan 30 kilometriä ajalla 2.46.12. Ritola ja Juho Räihä eivät kilpailuun ehtineet Tukholman kisoista. Aitamurron monista kisoista mieluisin lienee ollut vuoden 1895 Helsingin hiihtojen 60 kilometriä, jossa maan parhaat hiihtäjät tavoittelivat 200 markan suurpalkintoa. Helsingistä Utajärvelle palatessaan Aitamurto pysähtyi Tampereella, jossa hiihti 30 kilometriä ja voitti 100 markan palkinnon. Kilpailu-uransa aikaan Aitamurto asui usean vuoden ajan Helsingissä, jossa työskenteli Brandtin suksiliikkeessä. Kilpailemisen hän lopetti 33-vuotiaana. Vielä talvella 1939 Oulun hiihdon viettäessä 50-vuotisjuhliaan Juho Aitamurto oli seuraamassa kilpailuita.
Litham

Litham eli tagelmust on tuaregien käyttämä päähine. Se on noin kolmen metrin pituinen ja puolisen metriä leveä indigonsininen kangas. Se kiedotaan pään ympäri kuin turbaani, mutta loppupää kiedotaan peittämään kasvojen alaosa niin, että vain silmät ja nenän yläosa jäävät näkyviin.
Lithamia pitävät vain aikuiset tuaregimiehet. He eivät riisu sitä julkisesti koskaan; jopa ruoka ja juomakin työnnetään suuhun lithamin reunan alitse. Jos päähine pitää sitoa uudelleen, se tehdään teltan pimeimmässä nurkassa niin, ettei kukaan näe kasvoja. 
Lithamin käyttöoikeus on aikuisuuteen astumisen merkki nuorelle tuaregipojalle.
Käytännön merkitys on se, että lithamin kasvo-osa estää hiekan pääsyn suuhun ja hengityselimiin. Uskomus on, että se suojaa myös pahoilta hengiltä.
Michael Eneramo

Michael Eneramo (s. 26. marraskuuta 1985 Kaduna) on nigerialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Eneramo edustaa Turkin Superliigassa Sivassporia.
Seurajoukkueura.
Eneramo pelasi kotimaansa Lobi Starsissa, josta hän siirtyi Algeriaan. Hän pelasi USM Algerissa puolitoistakautta siirryttyään kesken kauden 2005-2006 Tunisiaan Espéranceen viiden vuoden sopimuksella.
Eneramo pelasi Tunisian sarjassa kuusi ottelua ja teki yhden maalin sekä oli samalla voittamassa liigamestaruuden ja Tunisian cupin. Seuraavalla kaudella hänet lainattiin Saudi-Arabiaan Al Chababiin. Liigassa Eneramo pelasi vain seitsemässä ottelussa, joissa hän onnistui tekemään kolme maalia. Eneramo kuitenkin jätti joukkueen kesken kauden siirryttyään takaisin Tunisiaan Espéranceen. Paluu vanhaan seuraansa onnistui hyvin, kun hän teki 13 pelaamassaan ottelussa 6 maalia. Seuraavalla kaudella 2007–2008 Eneramo onnistui tekemään 9 maalia ja kaudella 2008–2009 18 maalia, jonka myötä hän voitti sarjan maalikuninkuuden, sekä juhli kauden päätteeksi Tunisian liigamestaruutta toista kertaa urallaan. Hän teki viimeisessä ottelussa 2 maalia ES Sahelin verkkoon. Eneramo voitti myös seuraavallakin kaudella maalikuninkuuden 13 maalilla ja juhli kauden päätteeksi uransa kolmatta Tunisian mestaruutta. Toukokuussa 2010 hän teki vuoden jatkosopimuksen.
Tammikuussa 2011 Eneramo siirtyi kesken kauden Turkin Superliigaan Sivassporin riveihin.
Maajoukkueura.
Eneramo harkitsi ennen ensimmäistä Nigeria-maaotteluaan Tunisian maajoukkueeseen edustamista Tunisian jalkapalloliiton yritettyä suostutella häntä edustamaan heidän maataan. Eneramo pelasi tuolloin Tunisian pääsarjassa ja oli sarjan paras maalintekijä kaudella 2008-2009.
Nigerian maajoukkueessa Eneramo pelasi ensi kerran 11. helmikuuta 2009 ystävyysottelussa Jamaikaa vastaan, jossa hän tuli 87 minuutin kohdalla vaihdosta kentälle. Toisen kerran Eneramo sai kutsun maajoukkueeseen 29. toukokuuta 2009 Irlantia vastaan, jossa hän oli tällä kertaa avauskentällisessä. Samassa ottelussa Eneramo teki ensimmäisen maajoukkue maalinsa. Toisen maalinsä hän teki 6. syyskuuta 2009 MM-karsintaottelussa Tunisiaa vastaan.
Mike Road

Mike Road (18. maaliskuuta 1918 Malden, Massachusetts – 14. huhtikuuta 2013 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi uransa aikana lukuisissa televisiosarjoissa sekä vakituisissa että vierailevissa osissa. Hänellä oli myös elokuvarooleja.
Televisiosarjoja, joissa Road esiintyi vakituisena näyttelijänä, olivat "Buckskin" (1958–1959), "The Roaring 20's" (1960–1962), "Jonny Quest" (1964–1965), "Space Ghost" (1966) ja "The Fantastic Four" (1978). "Jonny Quest" -sarja, jossa Road oli Race Bannonin alkuperäisenä äänenä, sai uusia jaksoja 1980–1990-luvuilla, mutta hän ei enää ollut niissä mukana.
LINCL-tauti

LINCL eli Jansky-Bielshowskyn oireyhtymä on myöhäinen lapsuusiän neuronaalinen seroidilipofuskinoosi (NCL). Se on keskushermostotauti ja periytyy peittyvästi. Tautia on kahta muotoa, klassinen ja muunnelma. Tautiin sairastuva lapsi syntyy terveenä. Suomessa LINCL-sairaita lapsia on noin 50.
Klassinen muoto tunnistetaan yleensä varhain. Sen oireita ovat näkövamma, epilepsia, puheen häiriintyminen, kehitysvammaisuus, ataksia sekä pakkoliikkeet. Se johtaa kuolemaan yleensä viimeistään vähän ennen aikuisikää, noin 16–18 vuoden iässä.
Toinen muoto on erityisesti suomalaisissa esiintyvä muunnelma. Sen oireet ilmenevät myöhemmin kuin klassisessa muodossa, niin että kömpelyys ja henkinen taantuminen näkyvät noin 4–5 vuoden iässä ja muut oireet, kuten näkökyvyn heikentyminen ja epilepsia, myöhemmin. Kuolema seuraa kuitenkin yleensä viimeistään 30-vuotiaana. Tämän muodon yleisyys on 1:59 000 tapausta kohden.
Minna Savukoski totesi väitöskirjassaan, että tauti tuhoaa keskushermostoa ja soluihin kertyy haitallista materiaalia, jollaista löytyy yleensä ikääntyvistä soluista. Kun aivojen kuorikerros surkastuu, seurauksena on ennenaikainen kuolema. Sairauteen ei ole parannuskeinoa eikä lääkitystä, vaikka sen biokemiallinen tutkimus on jatkunut 30 vuotta. Taudin suomalaista muotoa esiintyy erityisesti Pohjanmaalla, muualla maailmassa ei tapauksia juuri ole ollut. Potilaita on diagnosoitu 30. Väitöskirjatyön ansiosta diagnostiikka on kehittynyt, ja INC-tautien tutkimukselle on saatu edellytykset. Tauti voi johtua virheestä kolmessa eri geenissä, jotka kaikki ovat eri kromosomeissa.
Bahir Dar

Bahir Dar on Amharan osavaltion pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Tanajärven etelärannalla ja se on oman alueensa tärkeä taloudellinen keskus.
Maantiede.
Bahir Dar sijaitsee Etiopian Amaharan osavaltiossa noin 578 kilometriä maan pääkaupunki Addis Abebasta luoteeseen Tanajärven etelärannikolla. Noin 3 kilometrin päässä kaupungista sijaitsee Chara Charan katarakti, jolta Sininen-Niili (paikallisittain "Abay") laskee Tanajärveltä. Vuotuinen sadanta Bahir Darin alueella on 1 409 mm ja keskimääräinen lämpötila 17,3 °C.
Historia.
Bahir Dar esiintyy historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran 1500-luvulla. Etiopian eri hallitsijoilla oli vaihtelevasti valtakeskuksia Tanajärven rannoilla myöhempinä vuosisatoina. Keisari Susinyusin kaudella 1600-luvulla katoliset lähetyssaarnaajat yrittivät juurruttaa alueelle katolilaisuutta tässä kuitenkin epäonnistuen. 1800-luvulla keisari Tewodros II:n valtakaudella aluetta mainitaan vaivanneen vakavan koleraepidemia. 
Italialaiset miehittivät Bahir Darin toisen Italian–Etiopian sodan yhteydessä huhtikuussa 1937. Kaupunki oli myöhemmin italialaisten tärkeä tukikohta Gojjamissa, jota vastaan etiopialaiset sissit tekivät jatkuvia hyökkäyksiä. Brittiläis-etiopialaiset joukot valtasivat Bahir Darin italialaisilta toisen maailmansodan aikana huhtikuussa 1941. Sodan jälkeen 1950-luvulla keisari Haile Selassie ilmeisesti harkitsi Etiopian pääkaupungin siirtämistä Bahir Dariin. Hanke ei kuitenkaan toteutunut. 1960-luvulla Neuvostoliitto rahoitti kaupunkiin uuden polyteknisen insittuutin rakennuttamisen ja vuonna 1970 alettiin rakentaa vesivoimalaa Tisissatin putouksille teollisuuden kehittämiseksi.
1980-luvulla Bahir Dar oli Etiopian sotilasdiktatuuri Dergin tärkeä tukikohta. Hallintoa vastaan taisteli EPRDF. Derg-jhallinnon armeija jätti lopulta asemansa kaupungissa kaoottisesti maaliskuussa 1990 kapinallisten vallatessa sen samassa kuussa. Nykyisin kaupunki on alueen tärkeä taloudellinen keskus ja se tunnetaan esimerkiksi alkupisteenä matkailijoille Siniselle-Niilille. Bahir Darin lentoasema on yksi maan tärkeimmistä ja keskisimmistä.
Väestö.
Bahir Darin kaupungin asukasluku oli Etiopian vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 155 428 ja sen "erikoisalueen" 180 174. Vuonna 1978 asukasluku oli 45 955, vuonna 1957 12 463 ja vuonna 1958 todennäköisesti aliarvioidun laskennan mukaan 2 080.
Partiovyö

Partiovyö on partiolaisten käyttämä asuste.
Partiovöitä on useampaakin eri mallia. Perinteisin on kaksiosaisella pujotettavalla soljella varustettu, joka on koottu kolmesta nahkahihnan pätkästä. Pätkät on koottu vyöksi sivuilta n. tuuman läpimittaisilla metallirenkailla, joiden alareunassa on karabiinihaka. Vapaat päät päättyvät soljen osiin, joiden yhteydessä on vyön pituuden säätö. Soljen kehyksessä on tunnuslause ”Ole valmis” ja keskiössä partiosymboli. Symboli oli tuolloin heraldinen lilja, jonka päällikkeenä oli virallisen ohjeen mukainen Suomen vaakunaleijona. Solki oli valettua metallia. Näitä vöitä näkee edelleen käytössä, koska monissa partioon jo perinteenä kuuluvissa perheissä ne kulkevat isältä pojalle, joskin määrä vähenee jatkuvasti. 
1960-luvulla tehtiin myös toisenlainen vyö: se oli yhtenäinen nahkahihna, jossa solki oli messinkipeltinen partioliljalla koristettu, läpikulkevaa mallia. Karabiinihaat olivat erillisissä nahkalenkeissä. Tämän vyön solki oli kevytrakenteisempi kuin kolmiosaisen. Partioliljan siteenä on suomalaisen perinteen mukainen yhteenliitetyt kädet -kuvio.
Näitä kahta mallia käytettiin rinnakkain. Uudempi malli oli suositumpi tukevampien poikien keskuudessa helpon säädettävyytensä vuoksi. Koska vyössä ei ollut kiinteitä sivulenkkejä, se sopi myös housujen vyöksi ja oli siis käytännöllisempi kuin kolmiosainen, joka olikin puhtaammin univormuvyö.
Yksiosainen vyö oli myös edullisempi hankkia yksinkertaisemman rakenteensa vuoksi. 
Partiotytöt käyttivät yksinomaan moniosaista vyötä, jossa keskiössä oli tyttöjärjestön apilatunnus. 
Nykyisin partiovyöt ovat pääasiassa yksiosaisia vöitä, joissa käytetään alkuperäisen kolmiosaisen mallista solkea,jossa on myös vyön pituuden säätö. Keskiötunnus on tosin uusittu ja karabiinihaat ovat erillisissä nahkalenkeissä.
Lisäksi on olemassa erillinen "Eräpojan vyö". Se on kolmiosainen partiovyö, jonka solki on kullattu. Soljen kehyksessä lukee "Eräpoika - aina valmiina" ja keskiössä on eräpoikatunnus eli siivitetty ankkuri, jonka renkaan paikalla on partioliljan yläosa. Eräpojan vyö on muista poiketen suoritettava tunnus. 
Kaikkien vöiden materiaali on aina ollut parkittu mutta värjäämätön luonnonvärinen härännahka. Kangas- tai muovivöitä ei tässä tarkoituksessa ole ainakaan Suomessa käytetty.
Kaikissa partiovöissä on alusta alkaen saanut kantaa metallisia leiri- ja vaellusmerkkejä sekä eri mittaisilla vaellustehtävillä suoritettavia nahkaliljoja.
Harley Davidson ja Marlboro-mies

Harley Davidson ja Marlboro-mies () on vuonna 1991 julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Sen pääosissa esiintyvät Mickey Rourke ja Don Johnson. Elokuvan on käsikirjoittanut Don Michael Paul ja ohjannut Simon Wincer.
Elokuva menestyi huonosti sekä lipputulojen että kritiikin osalta ja tuotti Yhdysvalloissa vain noin seitsemän miljoonaa dollaria.
Juoni.
Elokuvan tarina sijoittuu lähitulevaisuuteen vuoteen 1996. Mickey Rourken esittämä Harley Davidson kuulee texasilaisessa motellissa uudesta vaarallisesta Kristalliuni-nimisestä huumeesta radiosta. Huumeen merkitys paljastuu vasta elokuvan loppuosassa. Tämän jälkeen Harley tapaa Marlboro-mieheksi kutsutun karjapaimenystävänsä (jota esittää Don Johnson), ja he suunnittelevat yhdessä pankkiryöstön aikomuksenaan auttaa yhteistä ystäväänsä, jonka baari on vaarassa tulla puretuksi paikalle rakennettavan pilvenpiirtäjän tieltä. Ryöstettyään pankin panssariauton he kuitenkin huomaavat saaneensa saaliiksi rahan sijasta Kristalliuni-huumetta. Huumekauppaan sekaantunut pankinjohtaja Chance Wilder (jota esittää Tom Sizemore) vaatii huumeita palautettavaksi. Seuraa sarja vaarallisia yhteenottoja, kun raskaasti aseistetut palkkatappajat jahtaavat Harleyta ja Marlboroa. Elokuva tunnetaan kohtauksesta, jossa Harley Davidson ajaa moottoripyörällään erämaamaiseman halki ja taustalla soi Bon Jovin kappale ”Wanted Dead or Alive”.
Luettelo Romanian hallitsijoista

Romanian kansallisvaltion katsotaan syntyneen Valakian ja Moldavian ruhtinaskuntien yhdistyessä 1859, vaikka valtion nimenä Romania otettiinkin käyttöön vasta uuden perustuslain myötä 1866. Romania sai tunnustuksen itsenäistymiselleen osmanien vallasta 1878, ja 1881 ruhtinas Kaarle I julistettiin kuninkaaksi. Romanian monarkia lakkautettiin 1947, kun maassa vallan ottaneet kommunistit ajoivat kuningas Mikael I:n maanpakoon ja julistivat maan kansantasavallaksi.
Romanian ruhtinaat.
Hohenzollern-Sigmaringen-suku
Romanian kuninkaat.
Hohenzollern-Sigmaringen-suku
Serdar Özkan

Serdar Özkan (s. 1975 İzmir, Turkki) on turkkilainen kirjailija. Hän on opiskellut Yhdysvalloissa markkinointia ja psykologiaa ja myöhemmin psykologiaa Istanbulissa. Päätoiminen kirjailija hän on ollut vuodesta 2002 lähtien. Hänen esikoisteoksensa "Kadonnut ruusu" on herättänyt runsaasti huomiota eri puolilla maailmaa, ja se on käännetty ainakin 27 kielelle. Teos kertoo nuoren naisen itsensä etsinnästä samalla kun hän etsii kaksoissisartaan. Teosta on verrattu Richard Bachin "Lokki Joonataniin" ja Paulo Coelhon "Alkemistiin". Özkanin ihanne on Antoine de Saint-Exupéryn "Pikku prinssi", johon hän esikoisteoksessaan viittaa useita kertoja, ja hän arvostaa myös Orhan Pamukia.
Özkanin toinen suomennettu teos on "Omar ja Kuoleman enkeli". Sen aiheena on rakkaus ja ystävyys, ja päähenkilöitä ovat poika ja delfiini.
Alexandru Ioan Cuza

Alexandru Ioan Cuza (20. maaliskuuta 1820 – 15. toukokuuta 1873) oli ensimmäinen uuden ajan romanialainen hallitsija, joka tammikuussa 1859 onnistui valituttamaan itsensä samanaikaisesti sekä Valakian että Moldavian ruhtinaaksi. Tämä Valakian ja Moldovan personaaliunioni oli merkittävä askel Romanian kansallisvaltion muodostumisprosessissa. Vuonna 1861 Cuza onnistui toteuttamaan myös ruhtinaskuntien reaaliunionin yhdistämällä niiden parlamentit ja hallitukset. 
Kasvava tyytymättömyys Cuzan kykenemättömyyteen viedä tarvittavia uudistuksia eteenpäin johti kuitenkin lopulta hänen erottamiseensa ja saksalaisen Kaarle I:n kutsumiseen Romanian ruhtinaaksi 1866.
SC Bern

SC Bern on sveitsiläinen jääkiekkoseura, joka pelaa maan pääsarjassa National League:ssa. Sen kotipaikka on pääkaupunki Bern.
SC Bern pelaa kotiottelunsa PostFinance Arenalla, jossa sen ottelukohtainen katsojakeskiarvo kaudella 2013–2014 oli 16 347.
Joukkue kaudella 2025-2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Kadonnut ruusu

Kadonnut ruusu ("Kayıp Gül") on turkkilaisen kirjailijan Serdar Özkanin esikoisteos, joka julkaistiin vuonna 2003. Teos on herättänyt huomiota eri puolilla maailmaa, ja se on käännetty ainakin 27 kielelle. Sitä on ehditty verrata Richard Bachin "Lokki Joonataniin" ja Paulo Coelhon "Alkemistiin". Teoksen on suomentanut englannista Päivi Paju ja kustantanut Minerva.
Teos kertoo Diana-nimisestä nuoresta naisesta, joka saa kuolevalta äidiltään kirjeessä tietää kaksoissisaren olemassaolosta. Hän lähtee etsimään sisarta, ja samalla teos kertoo hänen matkastaan itsensä etsimiseen ja löytämiseen.
Zariskin–Goldmanin–Krullin lause

Zariskin–Goldmanin–Krullin lause on yleistys Hilbertin nollakohtalauseesta. Onkoon "K" kunta, "R" "K":n alirengas ja gen"R" "K" äärellinen, missä gen tarkoittaa minimimäärää virittäjiä, kun "R" tulkitaan algebrana. Tällöin on olemassa formula_1 siten, että formula_2 on kunta ja dimR[1/r] on vektoriavaruuden dimensiona äärellinen.
Loimi (kudonta)

Loimi on kankaan pituussuunnassa kulkevien lankojen järjestelmä. Se muodostuu yksittäisistä loimilangoista, jotka kulkevat kangaspuiden päästä päähän. Valmiissa kankaassa ne kulkevat samaan suuntaan kuin hulpiot.
Kun kangas luodaan kangaspuihin, loimilangat pujotetaan läpi pirrasta, joka pitää langat tasaisen matkan päässä toisistaan, ja sidotaan sen jälkeen eri tavoin niin, että kangas voidaan kutoa halutulla rakenteella.
Kun kankaan loimi on luotu ja asetettu, sen väritys, tiheys, ja leveys vaikuttavat suuresti kaikkiin seuraaviin kudontatöihin, niin kauan kuin lointa riittää.
Loimen pituus lasketaan ennen loimen luomista. Loimen pituuteen vaikuttavat halutun kankaan pituus, kutistuminen pesussa ja hapsuvarat. Lisäksi täytyy huomioida, että myös alkusolmuihin tarvitaan lointa (vähintään 15 cm) ja loimen loppuosaan jää lointa, jota ei pysty kutomaan. Loimen loppuosaa sanotaan tutkaimiksi. Tutkaimille jätettävä vara on noin 40–70 cm, jonka pituus riippuu sidoksesta. Kun kangas irrotetaan kangaspuista, loimi vetäytyy eli lyhenee. Vetäytyminen johtuu siitä, että kude risteilee loimessa ja tällöin vetäytymisen määrä riippuu kuteen paksuudesta ja tiheydestä. Loimeen lisätään 5 % kudontapituudesta, jos kangas on harva. Tiheän kankaan loimeen lisätään 10 %, mattoihin ja muihin paksukuteisiin tekstiileihin 15 % sekä loimiripsimattoihin 20 % kudontapituudesta.
Dieter Herzog

Dieter Herzog (15. heinäkuuta 1946 Oberhausen – 20. marraskuuta 2025) oli saksalainen jalkapalloilija, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 1974.
Laitapelaaja Herzog pelasi 250 Bundesliigan ottelua Fortuna Düsseldorfin ja Bayer 04 Leverkusenin miehistöissä ja teki niissä 46 maalia. Uransa aikuisten tasolla hän oli aloittanut Sportfreunde Hamborn 07 -joukkueessa alemmalla sarjatasolla. Hän siirtyi Düsseldorfiin vuotta ennen kuin seura palasi Bundesliigaan 1971.
Herzog sijoittui Düsseldorfin bundesliigajoukkueessa kolmanneksi sekä kaudella 1972–1973 että 1973–1974; jälkimmäistä pidettiin Herzogin todellisena huippukautena. Vuonna 1976 keskikentän vasemmalla laidalla viihtyvä Dieter Herzog siirtyi Bayer 04 Leverkuseniin, joka rakensi Bundesliiga-nousuun pyrkivää joukkuetta. Nousu onnistuikin ja Herzog pelasi vielä neljä kautta Länsi-Saksan korkeimmalla sarjatasolla.
Valmentaja Helmut Schön kutsui uransa parasta jalkapalloa pelanneen Herzogin Saksan liittotasavallan edustusmiehistöön vuoden 1974 MM-kisojen alla. Herzog pääsi MM-lopputurnauksessa kentälle välierälohkon otteluissa Jugoslaviaa ja Ruotsia vastaan. Turnaus päättyi isäntäjoukkue Länsi-Saksan kultajuhliin.
RSK Olimpijskyi

Rehionalnyi sportyvnyi kompleks Olimpijskyi () on urheilustadion Ukrainan Donetskin kaupungin Kiovan piirissä.
Stadionin kapasiteetti on 25 831, ja sillä pelataan pääosin jalkapallo-otteluita. Šah’tar pelasi stadionilla kotiottelunsa vuosina 2004–2009 ennen siirtymistä uudelle Donbas Arenalle. Myös Metalurh on pelannut stadionilla.
Jouko Joentausta

Jouko Juhani Joentausta (s. 31. elokuuta 1952 Ikaalinen) on suomalainen toimittaja, joka on työskennellyt 1970-luvulta alkaen vasemmistolaisten työväenlehtien palveluksessa. 
Syksyllä 2008 Joentausta valittiin Vasemmistoliiton äänenkannattaja Kansan Uutisten päätoimittajaksi. Hän jäi eläkkeelle kesällä 2015. Joentausta oli vuodet 1987–1997 uutistoimisto Demokraattisen Lehdistöpalvelun (DLP) päätoimittaja.
Joentausta oli ensimmäisen kerran Kansan Uutisten palveluksessa kesätoimittajana vuonna 1974. Vuonna 1976 hän sai lehdestä vakituisen paikan, ja nousi myöhemmin muun muassa uutis- ja toimituspäälliköksi. Vuonna 2004 Joentausta toimi puoli vuotta Kansan Uutisten vt. päätoimittajana Yrjö Raution erottua. Vakituiseksi päätoimittajaksi siirtyessään Joentausta oli lehden toimituspäällikkö. 
Joentausta on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen yliopistosta 1976. Hän on naimisissa vuodesta 1978 sosiaalityöntekijä Ulla Kyröviidan kanssa, perheessä on kaksi lasta. Joentausta harrastaa muun muassa raveja.
Nick Winter

Anthony William "Nick" Winter (25. elokuuta 1894, Brocklesby, Australia – 6. toukokuuta 1955 Pagewood, Australia) oli australialainen yleisurheilija, kolmiloikan olympiavoittaja Pariisissa 1924.
Pariisin olympialaisten aikaan Winter oli jo lähes 30-vuotias, poikkeuksellisen iäkäs tuon ajan yleisurheilijaksi. Kolmiloikkakilpailua johti pitkään Argentiinan Luis Brunetto tuloksella 15,425, kunnes Winter viimeisellä yrityksellään hyppäsi maailmanennätyksen 15,525. Ennen viimeistä hyppyään hän oli kolmantena ensimmäisellä kierroksella hyppäämällään tuloksella 15,13, edellään Brunetton lisäksi edellinen olympiavoittaja Vilho Tuulos. Hänen ennätyksensä ennen olympialaisia oli vain 15,15. Winterin tekniikkaa pidettiin puuttellisena, hän otti ainoastaan 20 metrin vauhdin mutta korvasi nopeuden puutteen raa'alla voimalla. Maailmanennätys ja kultamitali olivat hänelle itselleenkin yllätyksiä, etukäteen hän oli arvellut pystyvänsä korkeintaan tulokseen 15,30 ja Tuuloksen voittavan varmasti.
Erillisen karsinnan jälkeen Winter valittiin Amsterdamin olympialaisiin, mutta siellä hän ei selvinnyt finaaliin. Vielä vuonna 1930 hän voitti Australian mestaruuden tuloksella 14,40 ja tuli kaksi vuotta myöhemmin toiseksi. Tämän jälkeen hän lopetti kilpauransa.
Sittemmin Winter kärsi alkoholiongelmasta. Hän kuoli häkämyrkytykseen kotonaan toukokuussa 1955.
Gustaf Lindblom

Gustaf "Topsy" Lindblom (3. joulukuuta 1891 – 26. huhtikuuta 1960) oli ruotsalainen yleisurheilija, kolmiloikan olympiavoittaja Tukholmassa 1912.
Lindblom edusti IFK Norrköpingiä ja rikkoi vuonna 1912 Ruotsin ennätyksen kolmesti, ensin tuloksin 14,42 ja 14,45, sitten olympialaisissa 14,76. Se riitti kultamitaliin, mutta myöhemmin Lindblom ei enää pystynyt vastaaviin tuloksiin. 
Urheilu-uransa jälkeen Lindblom kirjoitti nimimerkillä Top Idrottsbladetiin. Hän toimi myös Ruotsin nyrkkeilyliiton pääsihteerinä ja ammattilaisnyrkkeilijä Olle Tandbergin managerina.
Italianratsuhevonen

Italianratsuhevonen on Italiasta kotoisin oleva hevosrotu. 
Ominaisuudet.
Sen säkäkorkeus on 152-170 cm. Kaunis ja sopusuhtainen pää, pitkä ja hyvärakenteinen kaula, vahva keskipitkä selkä, lihaksikas takaosa, laskeva lautanen, pitkät ja sirot jalat.
Historia.
Italialaiset hevostenkasvattajat halusivat kehittää ratsun, joka olisi luotettava ja yhteistyöhaluinen, mutta myös tyylikkään näköinen ja sisukas. Italianratsuhevonen polveutuu sardinianhevosta, sisilianangloarabista, maremmanhevosesta, salernonhevosesta ja sanfarellonhevosesta.
Voitto Viro

Voitto Eino Ilmari Viro (3. helmikuuta 1914 Kankaanpää – 23. kesäkuuta 1999 Espoo) oli Lauttasaaren kirkkoherra ja kirkollinen keskustelija, joka suhtautui avarasti paitsi erilaisiin uskonnollisiin ja hengellisiin näkemyksiin myös rajatietoon ja parapsykologiaan. 
Voitto Viro vihittiin papiksi vuonna 1938, ja hän suoritti teologian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1965. Hän työskenteli kirkkoherran apulaisena Hämeen läänin Koskella vuosina 1938–1943 ja Multialla vuosina 1943–1944, Helsingin Pikkukirkkoyhdistyksen pääsihteerinä vuosina 1945–1947, Keski-Helsingin seurakunnan virallisena apulaisena vuosina 1947–1957 ja Lauttasaaren kirkkoherrana vuosina 1957−1977. Papinviran ohella hän työskenteli myös radioselostajana Helsingin olympialaisissa vuonna 1952. Viro oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1982 vaalissa.
Viro tuli tunnetuksi uudentyyppisestä viranhoidostaan ja seurakuntalaisten palvelemisesta. Hänen tavoitteenaan oli ihmisten avoin ja ennakkoluuloton kohtaaminen. Viron mukaan kristittynä ei voi olla oikeassa intellektuaalisesti vaan ainoastaan rakkauden tasolla, sillä Jumala on rakkaus ja kaikki se, mikä ei ole rakkautta, merkitsee Jumalan ulkopuolella olemista.
Viro oli tuottelias hengellisten kirjojen kirjoittaja, ja lisäksi hän suomensi useita teoksia.
Paahde

Paahde () on Louis Sacharin vuonna 1998 julkaistu nuortenromaani. Kirjan suomennoksen on tehnyt Jaana Kapari ja sen on kustantanut Otava vuonna 2001. Kirja sai muun muassa Newbery-mitalin vuonna 1999 ja National Book Awardin nuortenkirjailijoille vuonna 1998.
Vuonna 2003 "Paahteesta" ilmestyi Andrew Davisin ohjaama samanniminen elokuvasovitus.
Juoni.
Jos kirjan lukee ajatuksella, se on kuin palapeli, joka ratkeaa vähitellen. 
Kirja kertoo pojasta nimeltä Stanley Yelnats, jonka elämää varjostaa kirous. Kirouksen on aiheuttanut hänen isoisänsä isoisä, josta käytetään kirjassa nimitystä ”kelvoton-kurja-mätämuna-sikavaras-isoisoisoisä”. Kirouksen seurauksena sukulinja kirotusta henkilöstä alaspäin kohtaa jatkuvaa epäonnea. Esimerkiksi Stanleyn isoisän isä tienasi valtavan omaisuuden osakekaupoilla, mutta menetti koko omaisuutensa postivaunun ryöstössä. 
Stanleyn päähän tippuvat taivaalta baseball-kengät, joiden hän uskoo tuovan ratkaisun hänen isänsä kokeiluun. Isä yrittää keksiä uusiokäyttöä lenkkitossuille. Stanleyn kulkiessa kotiin poliisi ajaa hänen ohitseen ja pidättää hänet epäiltynä kenkien varastamisesta. Kengät oli tarkoitus huutokaupata, sillä ne kuuluivat aiemmin Clyde Livingstonille, kuuluisalle baseball-pelaajalle. Tuomari pitää Stanleyn rikosta erityisen paheksuttavana, koska kengistä saatavilla rahoilla oli tarkoitus ostaa kodittomille ruokaa ja vaatteita. 
Stanley saa valita, tuomitaanko hänet nuorisovankilaan vai Greenjärven leirille. Tuomion pituudeksi määrätään puolitoista vuotta. Stanley pitää leirille menoa hauskana ajatuksena, mutta aina ei käy niin kuin odottaisi. Leirillä häntä kohdellaan huonosti. Päivän tärkein tehtävä on aina kaivaa 1,5 metriä syvä ja leveä kuoppa lähistöllä sijaitsevaan kuivuneeseen järvenpohjaan. Leiri sijaitsee texasilaisella hiekka-aavikolla. Pian Stanleylle paljastuu, että kaivamisen perimmäisenä tarkoituksena on löytää Kate Barlow -nimisen rikollisen aavikolle hautaama aarre.
Vaikka Stanleyta kiusataan koulussa ja hänellä ei ole ystäviä, hän saa leirillä nopeasti uusia ystäviä. Zero vaikuttaa mielenkiintoiselta ja tuntuu tietävän jotakin Stanleyn ”varkaudesta”. Kirjassa nivoutuvat yhteen aika ennen järven kuivumista ja nykyaika. 
Pian Zero karkaa leiriltä ja Stanley lähtee etsimään häntä. Poikien matka muuttuu yhä jännittävämmäksi ja pian he huomaavat kuinka mennyt aika vaikuttaa nykypäivään. He löytävät kukkulan, jossa kasvaa sipuleita ja josta Stanleyn isoisän isä löysi aikanaan turvan jouduttuaan Kate Barlowin ryöstön kohteeksi.
Kirjan lopussa Stanley ja Zero löytävät aarteen, jota he eivät joudu luovuttamaan rangaistusleirin pitäjille vaan saavat pitää sen, koska siinä lukee Stanley Yelnatsin nimi – nimi, joka on hänen suvussaan kulkenut isältä pojalle.
Von Öller

von Öller on ruotsalainen aatelissuku. Suvun aatelointi tapahtui 1683. Kantaisä Johan von Öller oli kotoisin Etelä-Saksasta. Ainoastaan porvarillinen osa suvusta on vielä elossa Suomessa ja Ruotsissa.
Tionyylikloridi

Tionyylikloridi (SOCl2) on rikin, hapen ja kloorin muodostama hyvin reaktiivinen molekyyliyhdiste. Joutuessaan veden kanssa kosketuksiin, se reagoi kiivaasti ja hajoaa suolahapoksi ja rikkidioksidiksi Tionyylikloridista käytetään myös nimityksiä "tionyylidikloridi", "rikkioksikloridi", "sulfinyylikloridi" ja "rikkikloridioksidi" 
Valmistus.
Yleensä tionyylikloridia valmistetaan rikkitrioksidin ja rikkidikloridin reaktiolla 
SO3 + SCl2 → SOCl2 + SO2
Muita tapoja valmistaa ainetta ovat muun muassa
SO2 + PCl5 → SOCl2 + POCl3
SO2 + Cl2 + SCl2 → 2 SOCl2
SO3 + Cl2 + 2 SCl2 → 3 SOCl2
Käyttö.
Tionyylikloridia voidaan käyttää useiden yhdisteiden kuten lääkkeiden, hyönteisten torjunta-aineiden ja erilaisten materiaalien valmistamiseen. Sillä on myös käyttöä litiumparistoissa elektrolyyttinä.
Myös orgaanisessa kemiassa tionyylikloridilla on useita sovellutuksia. Yhdistettä käytetään usein muiden yhdisteiden klooraukseen. Karboksyylihapoista saadaan asyylikloridiyhdisteitä, kun happo reagoi tionyylikloridin kanssa.
Alkoholien reaktiossa syntyy alkyyliklorideja sisäisellä nukleofiilisella liittymisreaktiolla
Turvallisuus.
Tionyylikloridi on hengitysteitä ärsyttävää. Pitkäaikaisesta altistumisesta voi seurata keuhkopöhö. Iholle tai silmiin joutuessaan aine voi aiheuttaa vakaviakin syöpymisvammoja. Tionyylikloridin vaikutuksista ympäristön tilaan ei ole paljoa tutkittu. Sen hydrolyysituotteet ovat happamia ja voivat näin aiheuttaa esim. veden pH-arvon alentumista.
GeForce 4 -sarja

GeForce4 on neljännen sukupolven näytönohjain näytönohjainvalmistaja Nvidialta. GeForce4 näytönohjaimista on kaksi (2) eri mallia: high endiä edustava Ti päätteinen ja budjetille sopivampaa edustava MX sarja, joka itse asiassa perustui vanhaan GeForce2-tekniikkaan. Näytönohjaimet julkaistiin vuonna 2002. Näytönohjaimet tukivat DirectX 7.1 ja DirectX 8.0-rajapintoja.
GeForce 4 Ti.
GeForce 4Ti (NV25) julkaistiin vuoden 2002 huhtikuussa. Käytännössä näytönohjain oli GeForce 3 näytönohjain parannetuilla ominaisuuksila. Näytönohjain oli muuten sama, mutta sen ytimen ja muistien kellotaajuutta oli korotettu nopeuslisän aikaansaamiseksi. Ainoa suurempi muutos oli uudistettu muistikontrolleri, joka tunnettiin nimellä Lightspeed Memory Architecture II. Näytönohjain tuki myös laitteistokiihdytettyä antialiasointia ja DVD:n toistoa.
Tunnettuja ongelmia.
Monessa tapauksessa oli käynyt niin että näytönohjaimen tuuletin oli pysähtynyt mikä oli johtanut sen ylikuumenemiseen ja käyttöjärjestelmän pysähtymiseen ylikuumenemisen seurauksena. Lisää ongelmia seurasi näytönohjaimen itsensä tukiessa Pixel Shader 1.1 määrityksiä mutta ajurit eivät milloinkaan tukeneet Pixel Shader 1.1:tä.
GeForce 3 -sarja

GeForce 3 (koodinimi NV20) oli Nvidian kolmannen sukupolven GeForce grafiikkasuoritin (GPU).
Ohjelmoitavat shaderit ja muut uudet ominaisuudet.
Ensimmäinen GeForce 3 piiri julkaistiin vuonna 2001 vain kolme kuukautta sen jälkeen kun Nvidia oli ostanut konkurssikypsän 3dfx:n. Ensimmäinen suuri muutos verrattuna edellisten sukupolvien näytönohjaimiin GeForce 3:ssa oli ohjelmoitavat verteksi- ja pikseliliukuhihnat. Nopeuslisää toi myös Z-puskurointi, joka poisti kuvasta ihmiselle näkymättömiä pikseleitä parantaen näin suorituskykyä. GeForce 3:n suorituskyky oli huomattavasti parempi kuin edellisen sukupolven GeForce 2 GTS, ATI RADEON DDR ja 3dfx:n Voodoo 5 -näytönohjainsarjojen. (sisältäen Voodoo 6000 sarjan) 
Seuraavat mallit Nvidia julkaisi lokakuussa 2001 lähes samanaikaisesti kun ATI julkaisi omat huippunäytönohjaimensa Radeon 8500 ja 7500 mallit. Ti500 näytönohjaimessa (Nvidia) oli korkeammat muistin ja GPU:n kellotaajuudet (240 GPU/ 250 DDR) ja se dominoi markkinoita pitkän aikaa.
Polykrates (sofisti)

Polykrates (, ; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen sofisti ja reettori. Hän opetti Ateenassa ja myöhemmin Kyproksella. Polykrates kirjoitti retorisia puheita aiheista, jotka voidaan nähdä paradoksaalisina: ylistyksen ("enkomion") Klytaimnestralle, antiikin "femme fatalelle"; syytekirjelmän Sokrateelle ("Sokrateen syyte"), jonka kuolemantuomiota oli yleisesti alettu pitää vääränä; sekä ylistyksen Busirikselle, joka oli epäinhimillisyydestään tunnettu Egyptin myyttinen kuningas. Sen lisäksi hän kirjoitti puheita esimerkiksi hiiristä ja ruukuista. Isokrates hyökkäsi voimakkaasti Busirikselle osoitettua ylistystä vastaan omassa "Busiris"-nimisessä teoksessaan, joka on edelleen säilynyt. Dionysios Halikarnassoslainen luonnehti Polykrateen tyyliä kylmäksi, karkeaksi ja hienostumattomaksi.
Postinkantaja

Postinkantaja (postinjakaja, aiemmin myös postiljooni tai posteljooni) on postinjakelua suorittava henkilö. Tyypillisiä asiakkaille jaettavia lähetyksiä ovat erilaiset kirjeet, lehdet ja paketit.
Suomessa postinjakelua hoitaa Posti Group. Sen postinkantajien työhön kuuluu tyypillisesti erilaista postin lajittelua, päivän postin kokoamista (järkevässä jakelujärjestyksessä, sidottuihin nippuihin tai erityisiin autojakelussa käytettyihin laatikoihin) ja itse jakelutyötä. Työhön saattaa kuulua myös esimerkiksi kirjeiden kääntämistä osoitteenmuutoksen tehneiden asiakkaiden osalta. Varsinainen jakelu suoritetaan yleensä autolla, pyörällä tai jakelukärryjen kanssa kävellen.
Helen Masters

Helen Masters (s. 1964) on englantilainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi Cornwalliin sijoittuvasta televisiosarjasta "Wycliffe", jossa hän näytteli 31 jaksossa rikostarkastaja Lucy Lanea. Hänen esimiestään Charles Wycliffeä näytteli Jack Shepherd ja työtoveria, rikostarkastaja Kerseytä Jimmy Yuill.
Helen Masters on valmistunut näyttelijäksi 1985 ja keskittynyt pääasiassa teatteriin. Hänellä on aviomies John ja 1998 syntynyt poika Charlie, jota hän odotti jo Wycliffeä filmattaessa. Hän asuu Lontoossa. 
Hänet tavataan myös Charles Shyerin historiallisessa rikoselokuvassa "The Affair of the Necklace" vuodelta 2001. Lisäksi hänellä on vierailuosia eri TV-sarjoissa kuten "Holby Cityn sairaala", "The Savages" sekä "Midsomerin murhat".