tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaisarianín metroasema

Kaisarianín metroasema ( eli Σταθμός Καισαριανή, "Stathmós Kaisarianí") on Ateenan metron rakenteilla oleva asema linjalla 4 (oranssi). Se sijaitsee Kaisarianín kaupungissa Ateenan itäpuolella lähellä kaupunkien rajaa.
Aseman lähellä sijaitsee muun muassa Pyhän Nikolaoksen ("Ágios Nikólaos") kirkko. Seuraava asema luoteseen on Evangelismós ja itään Panepistimioúpoli.
Kolonákin metroasema

Kolonákin metroasema ( eli Σταθμός Κολωνάκι, "Stathmós Kolonáki") on Ateenan metron rakenteilla oleva asema linjalla 4 (oranssi). Se sijaitsee Kolonákin kaupunginosassa Ateenan keskustan itäosassa.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa Kolonáki-aukio ("Plateía Kolonakíou"), Benaki-museo ja Kykladisen taiteen museo. Seuraava asema luoteeseen on Akadimía ja itään Evangelismós.
Kypsélin metroasema

Kypsélin metroasema ( eli Σταθμός Κυψέλη, "Stathmós Kypséli") on Ateenan metron rakenteilla oleva asema linjalla 4 (oranssi). Se sijaitsee Kypsélin kaupunginosassa Ateenan pohjoisosassa.
Aseman lähellä sijaitsee muun muassa Kanárisin aukio ("Plateía Kanári") eli Kypsélin aukio ("Plateía Kypsélis"). Seuraava asema pohjoiseen on Elikónos ja etelään Dikastíria.
Panepistimioúpolin metroasema

Panepistimioúpolin metroasema ( eli Σταθμός Πανεπιστημιούπολη, "Stathmós Panepistimioúpoli"; ”Yliopistokampus”) on Ateenan metron rakenteilla oleva asema linjalla 4 (oranssi). Se sijaitsee Kaisarianín kaupungissa Ateenan itäpuolella.
Aseman lähellä sijaitsee muun muassa Ateenan yliopiston kampusalue, josta se on saanut nimensä. Seuraava asema länteen on Kaisarianí ja koilliseen Ilísia.
Zográfoun metroasema

Zográfoun metroasema ( eli Σταθμός Ζωγράφου, "Stathmós Zográfou") on Ateenan metron rakenteilla oleva asema linjalla 4 (oranssi). Se sijaitsee Zográfoun kaupungissa Ateenan itäpuolella.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa Alexandrísin aukio ("Plateía Alexandrí"), Zográfoun kunnallinen stadion ("Dimotikó Stádio Zográfou") ja Zográfoun huvila ("Víla Zográfou") sekä Pyhän Theraponin ("Ágios Therápontas") ja Pyhän Georgioksen ("Agios Geórgios") kirkot. Seuraava asema lounaaseen on Ilísia ja pohjoiseen Goudí.
Don Michael Randel

Don Michael Randel (s. 1940) on yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä.
Randel sai Princetonin yliopistosta kandidaatin (1962) ja maisterin ("Master of Fine Arts", 1964) arvonsa. Vuonna 1967 hän väitteli samassa yliopistossa filosofian tohtoriksi. Randel on erikoistunut tutkimustyössään keskiajan ja renessanssin musiikkeihin varsinkin Espanjassa ja Ranskassa. Hän on tehnyt julkaisuja muun muassa mosarabialaisesta laulusta, arabialaisesta musiikin teoriasta ja latinalaisamerikkalaisesta populaarimusiikista. Randel toimitti "Harvard Dictionary of Musicin" kolmannen ja neljännen edition. Lisäksi hän on toimittanut teokset "Harvard Biographical Dictionary of Music" (1996) ja "Harvard Concise Dictionary of Music and Musicians" (1999). Randelin julkaisujen joukossa ovat myös kirjat "An Index to the Chant of the Mozarabic Rite" ja "The Responsorial Psalm Tones for the Mozarabic Office". Randel on toiminut päätoimittajana "Journal of the American Musicological Societyssa". Hän on kirjoittanut esseitä ja artikkeleita myös moniin muihin lehtiin kuten "The Musical Quarterlyyn".
Randel työskenteli Syracusen yliopistossa, kunnes liittyi Cornellin yliopistoon henkilökuntaan vuonna 1968. Hän toimi siellä musiikkitieteen Given Foundation -professorina vuoteen 2000 saakka. Hän oli myös Cornellin yliopiston musiikin laitoksen puhemies sekä yliopiston College of Arts and Sciencesin hallinnoija ("provost") ja dekaani. Tämän jälkeen Randel oli musiikin professorina Chicagon yliopistossa. Hän oli sen kahdestoista puheenjohtaja heinäkuusta 2000 heinäkuuhun 2006. Vuoteen 2013 saakka Randel oli Andrew W. Mellon Foundationin viides puheenjohtaja.
Randel valittiin Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2001. Hän toimi sen hallituksen puhemiehenä vuosina 2013–2017. Vuonna 2015 hänestä tehtiin American Musicological Societyn kunniajäsen. Randel otettiin myös American Philosophical Societyn jäseneksi vuonna 2002.
Caillac

Caillac on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Lotjoen varrella, noin 12 kilometriä Cahorsin kaupungista länteen.
Viinitilana toimiva linna Château Lagrézette on rakennettu 1400-luvulla 300 vuotta vanhemman linnoitetun talon perustuksille. Linnassa on nähtävissä 1500-luvun renessanssikoristeita. Linna hylättiin 1900-luvun puolivälissä, mutta vuonna 1980 sen uusi omistaja Alain Dominique Perrin ryhtyi kunnostamaan sitä. Vuonna 1982 linna luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi. 
Pyhän Pietarin ja pyhän Paavalin kirkko on peräisin 1100-luvulta, mutta siihen on tehty merkittäviä muutoksia 1500-luvulle asti. Massiivinen kirkko on tyyliltään romaaninen, ja se luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1979.
Donbass (elokuva)

Donbass on ukrainalaisen Sergei Loznitsan ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva vuodelta 2018. Suomessa se on K-16 -luokiteltu. Donbass käsittelee Itä-Ukrainan sotaa ja on ohjaajan toinen aihepiiriä käsittelevä elokuva dokumenttielokuva Maidanin (2014) jälkeen. Elokuva kuvattiin Kryvyi Rihissä.
Fiktiivinen Donbass käsittelee satiirisesti Venäjän propagandakoneiston toimintaa itäisessä Ukrainassa vuosina 2014-15, Venäjän ylläpitämän Donetskin kansantasavallaksi kutsutun nukkevaltion alueella, lähellä sotarintamaa. Seudulla ilmenee anarkiaa, "laillista" rikollisuutta ja monia kauheuksia. Elokuvan nimi viittaa nukkehallinnon käyttämään separatistialueen nimitykseen. Donbassia on luonnehdittu sodanvastaiseksi mustaksi komediaksi. Elokuva koostuu 13:sta löyhästi toisiinsa liittyvästä osasta, jotka on käsikirjoitettu todellisten, tavallisten ihmisten kohtaamien tapahtumien pohjalta. Joidenkin kriitikoiden mukaan se ei kuitenkaan tuo näkyviin yhteiskunnassa ilmenevän korruption laajuutta ja hallinnon kankeutta, jotka aiheuttivat laajaa tyytymättömyyttä paikallisissa asukkaissa.
Donbass on Losnitsan neljäs pitkä elokuva. Kaikki edelliset elokuvat näytettiin Cannesin elokuvajuhlien pääsarjassa. Donbass hyväksyttiin Cannesin Un certain regard -sarjaan (2018), jossa se palkittiin parhaan ohjaajan palkinnolla. Loznitsa sai elokuvasta parhaan ohjaajan hopeisen pyramidin myös Kairon elokuvajuhlilta (CIFF, 2018). Ukrainan elokuva-arkiston eli Dovženko-keskuksen kyselyssä Donbass luokiteltiin vuonna 2021 maan elokuvahistorian 14. parhaaksi teokseksi (Ukrainan elokuvahistorian sata parasta elokuvaa -lista).
Elokuva esitettiin Suomessa Yle Teema -kanavalla toukokuussa 2022. Teos oli katsottavissa suoratoistona Yle Areenassa vajaan vuoden ajan, huhtikuulle 2023 saakka. Elokuva on saatavissa useista maksullisista suoratoistopalveluista englanniksi tekstitettynä.
Meltolan sairaala

Meltolan sairaala (ruots. "Mjölbolsta sjukhus") on entinen keuhkosairaala Karjaalla nykyisessä Raaseporin kaupungissa, Uudellamaalla. Sairaalarakennus on valmistunut vuonna 1936 ja sitä on laajennettu 1990-luvulla, sekä viimeksi vuonna 2007.
Rakennus ei nykyisin toimi enää sairaalakäytössä.
Keväästä 2020 asti tiloissa on toiminut voittoa tavoittelematon tapahtumakeskus Hub Feenix.
Historia.
Kun Meltolan sairaala rakennettiin 1930-luvulla, sijoituksessa tärkeää oli ilmaston terveellisyys ja paikan syrjäisyys. Sairaalassa hoidettiin keuhkotautipotilaita, jonka vuoksi heitä ei haluttu Karjaan kauppalaan. Tämän vuoksi sairaala rakennettiin Karjaan maalaiskuntaan Meltolan kylään. Sairaalarakennus rakennettiin alun perin avaraksi ja 1930-luvun tyyli oli nähtävissä myös sisätiloissa ja kalusteissa.
1960-luvun alussa Meltola muutettiin yleissariaalaksi. Vuonna 1993 Meltolassa oli yhteensä 148 potilaspaikkaa ja 391 virkaa, joista 90 oli täyttämättä. Sairaala toimi kaksikielisesti ruotsiksi ja suomeksi.
Myöhemmin Meltolan sairaala on ollut muun muassa Folkhälsanin omistuksessa. Folkhälsan vuokrasi sairaalaa Suomen Punaiselle Ristille turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskukseksi vuonna 2015. Tämän jälkeen Meltolan sairaala on vaihtanut omistajaa useasti.
Meltolassa on toiminut myös Meltolan sairaalan museo.
Willi Apel

Willi Apel (10. lokakuuta 1893 Konitz – 14. maaliskuuta 1988) oli saksalaissyntyinen, Yhdysvaltoihin muuttanut musiikkitieteilijä.
Apel opiskeli Bonnin ja Münchenin yliopistoissa. Vuonna 1936 hän väitteli tohtoriksi Berliinin yliopistossa. Apel muutti Yhdysvaltoihin, liittyi Indianan yliopiston (Bloomington) Jacobs School of Musicin henkilökuntaan ja sai vuonna 1950 nimityksen musiikin professoriksi. Apelista tuli emeritusprofessori 70 vuoden iän saavuttamisen myötä vuonna 1963, mutta hän jatkoi opetuksen antamista vielä vuoteen 1970. Vuonna 1972 hän sai Indianan yliopiston musiikin kunniatohtorin arvon. Lisäksi hänelle myönsi kunniatohtorin arvon Padovan yliopisto vuonna 1982.
Apel toimitti "Harvard Dictionary of Musicin" ensimmäiset painokset. Hän toimitti myös teoksen "Historical Anthology of Music". Hänen kirjoittamiensa teosten joukkoon kuuluu muun muassa "French Secular Music of the Late Fourteenth Century". Apel valittiin American Musicological Societyn kunniajäseneksi vuonna 1971. Indianan yliiopisto myöntää valituille opiskelijoille vanhan musiikin Willi Apel -stipendejä.
Hasapi

Hasapi on Pohjois-Sumatralta kotoisin oleva toba batakien soittama kaksikielinen luuttu. Soitin kehitettiin 1900-luvun alkupuolella ja sitä käytettiin alunperin uskonnollisissa seremonioissa ja kosiskelusoittimena. Sittemmin sitä on myyty matkamuistona ja nykyään se on käytössä uning-uningan-yhtyeissä.
American Philosophical Society

American Philosophical Society (APS) on yhdysvaltalainen tieteellinen järjestö, jonka perusti Benjamin Franklin vuonna 1743 maan ensimmäisenä oppineiden yhteisönä. Sen jäsenet edustavat monia eri tieteenaloja. Järjestön päätoimipaikka on Pennsylvanian Philadelphia, jossa sillä on toimitilat Independence National Historical Parkissa.
American Philosophical Society valitsee jäseniä ansioiden perusteella. Se myös myöntää lukuisia eri palkintoja ja mitaleita, kuten vuodesta 1906 Benjamin Franklin Medalia. American Philosophical Societyn vuonna 1786 perustettu Magellanic Premium on vanhin yhdysvaltalaisen instituution myöntämä tiedepalkinto. American Philosophical Societyn julkaisuihin kuuluvat "Memoirs", "Proceedings", "Transactions" ja "Year Book".
Historia.
Thomas Hopkinsonista tuli American Philosophical Societyn ensimmäinen puheenjohtaja ja Franklinista sihteeri. Vuonna 1769 American Philosophical Societyyn yhdistettiin Franklinin perustama toinen tiedejärjestö, American Society. Tällöin Franklin valittiin yhdistyneen järjestön puheenjohtajaksi, jona hän toimi kuolemaansa (1790) saakka. Häntä seurasivat puheenjohtajina David Rittenhouse (1791–1796) ja Thomas Jefferson (1797–1814). American Philosophical Societyn varhaisiin jäseniin kuului muun muassa lääkäreitä, juristeja, kirkonmiehiä ja kauppiaita, jotka tunsivat mielenkiintoa tieteitä kohtaan. Varhaisiin jäseniin kuuluivat myös George Washington, John Adams, Alexander Hamilton, Thomas Paine, Benjamin Rush, James Madison ja John Marshall. Jäseniksi otettiin lisäksi ansioituneita ulkomaalaisia, kuten Gilbert du Motier de Lafayette, Friedrich Wilhelm von Steuben ja Tadeusz Kościuszko. Ensimmäinen seuran jäseneksi valittu nainen oli Jekaterina Daškova (1789). Myöhemmin naispuolisista tieteilijöistä tulivat valituiksi muiden muassa Elizabeth Cabot Agassiz, Marie Curie, Gerty Cori ja Margaret Mead.
1780-luvun jälkipuoliskolla toiminnan keskukseksi rakennettiin Philosophical Hall. American Philosophical Society pystyi täyttämään kansalliskirjaston ja jopa patenttitoimiston tehtävät. Se toimi mallina monille myöhemmin perustetuille oppineiden yhteisöille. 1800-luvulla American Philosophical Societyyn kuuluivat muiden muassa John James Audubon, Robert Fulton, Charles Darwin, Thomas Edison, Alexander von Humboldt ja Louis Pasteur. 1900-luvun jäsenten joukossa olivat Albert Einstein, Robert Frost, George C. Marshall ja Linus Pauling. 
Huomattavien lahjoitusten myötä American Philosophical Societyn toiminta sai 1930-luvulla uusia suuntia. Seura antoi huomattavaa rahoitusta muun muassa Tikalin arkeologisiin kaivauksiin Guatemalaan. Lisäksi tukea alettiin antaa muun muassa tieteellisten kirjojen ja artikkeleiden tuottamista varten. Vuonna 1959 American Philosophical Society perusti tutkimuskirjastoaan varten uuden tilan; avattiin Library Hall. Vuonna 1981 laajentunut toiminta vaati vielä kolmannen toimitilan oston seuralle. Vuonna 2001 Philosophical Hallin tiloihin avattiin American Philosophical Societyn museo.
Verden Allen

Terence ”Verden” Allen (s. 26. toukokuuta 1944 Crynant, Wales, Britannia) on brittiläinen kosketinsoittaja. Hän teki uransa ensimmäisen levytyksen Jimmy Cliffin kanssa vuonna 1967. Allen oli myös Mott the Hooplen perustajajäseniä ja soitti yhtyeen neljällä ensimmäisellä albumilla.
Mott the Hooplen jälkeen Allen solmi levytyssopimuksen Polydor Recordsin kanssa, joka julkaisi häneltä vuonna 1973 yhden soolosinglen. Myöhemmin hän perusti oman Spinit Records -levy-yhtiönsä, jonka kautta hän julkaisi lisää soolomateriaalia. 1990-luvun puolivälistä eteenpäin hänen levyjään julkaisi Angel Air Records.
Dansk Melodi Grand Prix 2001

Dansk Melodi Grand Prix 2001 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 2001. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 332 kappaletta. Lähetetyistä ehdotuksista valittiin kymmenen finalistia. Finaalikappaleiden nimet ja lauluntekijät julkaistiin 13. joulukuuta ja esittäjät 4. tammikuuta.
Finaali pidettiin 7. helmikuuta Messecenter Herning -messukeskuksessa Herningissä. Finaali pidettiin kaksikierroksisena. Ensimmäisellä kierroksella valittiin viisi kappaletta toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella voittajan valitsivat yhdessä raati ja puhelinäänestäjät siiten, että raadin ja jokaisen Tanskan neljän puhelinäänestysalueen tulokset muutettiin pisteiksi kaavalla 12-10-8-6-4. Kilpailun voitti duo Rollo &amp; King kappaleella "Der står et billede af dig på mit bord", joka käännettiin kansainvälistä Eurovision laulukilpailua varten englanniksi nimellä "Never Ever Let You Go". Finaalia seurasi 1 998 000 katsojaa.
Miehiä ilman naisia

 
Miehiä ilman naisia () on Haruki Murakamin novellikokoelma vuodelta 2014. Kokoelman on suomentanut Juha Mylläri, ja suomennos on julkaistu vuonna 2016 Tammen Keltaisen kirjaston sarjassa.
Ernest Hemingwaylla on 1920-luvulla ilmestynyt novellikokoelma "Men Without Women", mutta samankaltaisista nimistä huolimatta Murakami kiistää yhteydet siihen.
Tarinoiden edetessä tyyli muuttuu niin, että sitä on verrattu maagiseen realismiin, kunnes viimeinen, kokoelman niminovelli, palaa jälleen liki realismia. Murakami on lavean kerronnan taitaja, kriitikko Harri Römpötin mielestä toisinaan jopa jaarittelija. Novelleissa on Murakamille ominaiseen tapaan viittauksia muuhun kulttuuriin. Kahden ensimmäisen novellin nimi on peräisin Beatles-yhtyeen kappaleista. "Drive My Car" -novelliin päähenkilö on nimeltään Kafuku, ja nimi viittaa Kafkaan.
Hamaguchi

Hamaguchi on japanilainen sukunimi muun muassa seuraavilla japanilaisilla henkilöillä:
118 (luku)

118 (satakahdeksantoista) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 117 ja seuraa luku 119.
Ivo Kuusk

Ivo Kuusk (vuoteen 1962 Jekimov; 8. elokuuta 1937 Konguta – 13. marraskuuta 2023) oli virolainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.
Elämä ja ura.
Ivo Kuusk oli pitkään Viron kansallisooppera Estonian johtava solisti. Hän toimi myös laulunopettajana (vuodesta 1993 professorina) Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa.
Vuonna 2005 Kuuskille myönnettiin Valkoisen Tähden 4. luokan ritariristi. Kuusk kuoli 86-vuotiaana 13. marraskuuta 2023.
Kulttuurikasarmi

&lt;mapframe width="270" height="270" latitude="60.169938" longitude="24.935526" zoom="15" text="Kulttuurikasarmi"&gt;
 "type": "ExternalData",
 "service": "geoshape",
 "ids": "Q116946261",
]
&lt;/mapframe&gt;
Kulttuurikasarmi on Helsingin Kampissa sijaitseva viihde- ja tapahtumakeskus. Se on rakennettu Narinkkatorin laidalla sijaitsevaan Turun Kasarmin entiseen talousrakennukseen, joka sittemmin toimi vuodet 1935–2005 Helsingin linja-autoasemana. Vanhaan rakennukseen on tehty lasinen laajennusosa ravintoloineen ja baareineen Narinkkatorin puolelle, ja rakennuksen kellarikerroksessa on kolme elokuvateatterisalia. Kulttuurikasarmi avattiin 17. marraskuuta 2023.
Hankkeen kustannukset ovat olleet noin 35 miljoonaa euroa, josta myös viereisen Amos Rexin omistava suomenruotsalainen Konstsamfundet-säätiö on maksanut suurimman osan. Kulttuurikasarmin on rakentanut SRV ja suunnitellut Arkkitehtitoimisto Sarc pääsunnittelijanaan Sarlotta Narjus. Hanketta varten perustettiin myös osakeyhtiö Kulttuurikasarmi Oy.
Elokuvateatteritoimintaa pyöritti vajaan vuoden verran Bio Rex -ketju, joka kuitenkin syyskuussa 2024 ilmoitti vetäytyvänsä pienten katsojamäärien takia. Bio Rexin tilalle Kulttuurikasarmin osakkaaksi tuli levitysyhtiö Atlantic Film. Marraskuussa 2024 Bio Rexin tiloihin avattiin uusi elokuvateatteri Gilda.
Rakennuksen pohjoispäädyssä on Tommi Toijan pronssiveistos "Yön kasvo" (2024).
Rakennuksen historia.
Nykyinen Kulttuurikasarmi rakennettiin 1830-luvulla viereisen, nykyisen Lasipalatsin paikalla sijainneen Turun kasarmin talousrakennukseksi. Varsinainen kasarmirakennus tuhoutui Suomen sisällissodassa Helsingin valtauksen yhteydessä 12. huhtikuuta 1918, mutta talousrakennus jäi jäljelle. Siinä toimi vuosina 1918–1921 Uudenmaan rakuunarykmentti, minkä muistoksi rakennuksen seinään on pystytetty Jari Männistön suunnittelema Rakuuna-reliefi.
Myöhemmin rakennus toimi vuodesta 1935 lähtien Helsingin linja-autoasemana, kunnes Kampin keskus linja-autoterminaaleineen vuonna 2005 valmistui. Tällöin kaukoliikenteen lähtölaiturit olivat linja-autoasemarakennuksen ja Lasipalatsin välisellä aukiolla, tulolaituri rakennuksen länsipuolella nykyisen Narinkkatorin reunassa. Länsisuunnan lähiliikenteen lähtölaitureita oli nykyisen Kampin keskuksen paikalla.
Kampin keskuksen valmistuttua vanhassa talousrakennuksessa ovat toimineet muun muassa Helsingin kaupunkisuunnitteluviraston näyttelyhalli Laituri sekä Walkers-nuorisokahvila. Nykyiseksi kulttuurikeskukseksi se peruskorjattiin vuosina 2021–2023 elokuva-alan vaikuttaja ja pääomasijoittaja Ari Tolppasen aloitteesta.
AltCensored

AltCensored on videoiden jakamissivusto. Se luotiin helmikuussa 2019. Sivuston perustajien mukaan syynä sen perustamiseen on YouTuben käytäntö poistaa videot, jotka rikkovat jatkuvasti muuttuvia ja mielivaltaisesti pakotettuja yhteisön sääntöjä, samalla kun materiaalin tekijät "itsesensuroivat" yhä enemmän välttääkseen varoituksia ja kanavien sulkemista.
Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti

Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti (C15H10N2O2) eli difenyylimetaanidi-isosyanaatti on aromaattisiin isosyanaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää polymeerien, esimerkiksi polyuretaanien, valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa metyleenidifenyylidi-isosyanaatti on väritöntä tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi veden kanssa muodostaen polyureoihin kuuluvan polymeerin. Diolien tai polyolien kanssa se reagoi polyuretaaneiksi. Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti muodostaa helposti dimeerin. Aine liukenee muun muassa asetoniin, alifaattisiin hiilivetyihin ja bentseeniin. Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti ärsyttää hengitysteitä, ihoa ja silmiä.
Metyleenidifenyylidi-isosyanaatin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa aniliini reagoi formaldehydin kanssa 4,4′-metyleenidianiliiniksi. 4,4′-metyleenidianiliini reagoi fosgeenin kanssa muodostaen metyleenidifenyylidi-isosyanaattia. On pyritty kehittämään valmistusmenetelmiä, joissa ei käytettäisi fosgeenia, esimerkiksi metyleenidifenyylidikarbamaatin kuumennus. Niillä ei kuitenkaan ole teollista merkitystä.
Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti käytetään valmistettaessa polyuretaanivaahtoja, -pinnoitteita, -liimoja, elastomeereja ja -kuituja. Kuituja käytetään esimerkiksi Spandexin valmistamiseen ja vaahtoja eristeinä.
Thomson–East Coast Line

Thomson–East Coast Line (TEL) on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän kuudes linja, jonka ensimmäinen vaihe valmistui 31. tammikuuta 2020. Linja kulkee pohjoisesta Woodlandsista Bedokiin, Itäiselle suuralueelle. 
Linja kulkee kokonaan maan alla. Sitä liikennöi SMRT Trains T251 -sähkömoottorijunilla. Junat ovat kokonaan kuljettajattomia.
Historia.
Linjan suunnitelma julkaistiin vuonna 2014, kun aiemmin erillään suunnitellut Thomson Line ja Eastern Region Line yhdistettiin yhdeksi linjasuunnitelmaksi. Thomson Linen rakentaminen oli jo ehditty aloittaa. 
Rakennusvaiheet ja reitti.
Thomson–East Coast Line avataan osissa. Ensimmäinen vaihe kulkee Woodlandsin pohjoiselta asemalta eteläiselle. Rataosuus avattiin 31. tammikuuta 2020. Toinen vaihe kulkee etelään Caldecottin asemalle asti. Osuus avattiin 28. elokuuta 2021 Koronapandemian takia viivästyneenä. Kolmas vaihe jatkaa linjaa Gardens by the Bay -puistolle. Se avattiin 13. marraskuuta 2022. Neljäs vaihe Bayshoren asemalle asti avattiin 23. kesäkuuta 2024. viides vaihe valmistunee vuonna 2026. Pääteasema on Sungei Bedok. Lisäksi on suunnitelma linjan jatkamisesta Changin lentoasemalle, mutta se valmistuisi vasta 2040-luvulla.
Victor von Hellens

Carl Johan Victor von Hellens (s. 5. helmikuuta 1991 Turku) on suomenruotsalainen runoilija, koulutukseltaan taloustieteiden maisteri. Hänelle myönnettiin Tanssiva karhu -runopalkinto vuonna 2023.
Von Hellensin esikoiskokoelmaa "Något i tiden håller på att ta slut" (2020) verrattiin Henry Parlandin kaltaiseen flanöörikertojaan, joka luovii ihmissuhteidensa ja aikalaisongelmiensa keskellä. Toinen, palkittu kokoelma "Onkalo" (2022) käsittelee ilmastoahdistusta ja ydinjätteen varastointia.
Johan Augustin Mannerheim

Johan Augustin Mannerheim (8. elokuuta 1706 – 26. elokuuta 1778 Tärnö, Nyköping) oli ruotsalainen vapaaherra sekä tykistön eversti ja Göteborgin komendantti. Hänet tunnetaan kreivi Carl Erik Mannerheimin isänä ja siten marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin esi-isänä.
Mannerheimin vanhemmat olivat täytäntöönpanotoimikunnan jäsen, ritari Augustin Mannerheim (1654–1732) ja Anna Elisabeth Olderman (1665–1737). Hän aloitti opiskelunsa Upsalan yliopistossa vuonna 1722, jonka jälkeen hän toimi ylimääräisenä virkailijana oikeustarkastusmatkalla vuonna 1728. Liityttyään asepalvelukseen hän toimi tykistön kersanttina Tukholmassa vuonna 1729, tykistöpäällikkönä 1730, aliluutnanttina 1733 ja luutnanttina 1736. Siirryttyään Gotlannin tykistöpataljoonaan Mannerheim ylettiin kapteeniksi vuonna 1741, majuriksi vuonna 1747 ja lopulta everstiluutnantiksi 1750. Saavutettuaan everstin arvon vuonna 1761 hän erosi asepalveluksesta. Vuonna 1768 Mannerheimille myönnettiin vapaaherran arvonimi.
Mannerheim aluksi kuulutettiin avioliittoon kihlattunsa, kamariherran tyttären Margareta Elisabet Nordenflychtin (1714–1748) kanssa, mutta tämä päättyi eroon vuonna 1744. Heille ehti syntyä tytär Johanna Elisabeth vuonna 1741, joka kuitenkin kuoli viiden vuoden ikäisenä. Lopulta vuonna 1747 avioitui Västervålan kirkossa everstiluutnanttin tyttären Helene Maria Söderhjelm (1722–1793) kanssa. Heille syntyivät lapset Anna Maria (1748–1839), Lars Augustin (1749–1835), Gustava Charlotta (s. 1753), Gustaf Johan (1754–1826) ja Carl Erik (1759–1837).
Picture to Burn

Picture to Burn on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2006. Se on mukana albumilla "Taylor Swift", joka julkaistiin Swiftin ollessa 16-vuotias. Swift kirjoitti kappaleen yhdessä Liz Rosen kanssa. Kappaleen tuottaja on Nathan Chapman.
”Picture to Burn” julkaistiin albumin neljäntenä singlenä 3. helmikuuta 2008. ”Picture to Burn” oli Yhdysvalloissa parhaimmillaan countrylistan sijalla 3 ja yleisen singlelistan sijalla 28. Kanadassa kappale nousi countrylistan kärkeen ja oli yleisellä singlelistalla sijalla 48. Kappale on myynyt Yhdysvalloissa tuplaplatinaa. 
Kappaleelle kuvattiin musiikkivideo, jolla Swift esiintyy ystävänsä Abigail Andersonin kanssa. Sen ohjasi Trey Fanjoy.
Sanoitukset.
Kappaleen sanoitusten aiheena on kosto ja turhautuminen ex-poikaystävään. Kappaleen singleversiossa on pieniä eroja alkuperäiseen albumiversioon. Kappaleen sanoituksia kritisoitiin homofobisiksi, sillä kappaleessa on lause ”I’ll tell mine you’re gay” (suom. ”Kerron omilleni että olet homo”). Kohta poistettiin kappaleesta. Swift on myöntänyt kappaleen olleen hieman ongelmallinen ja sanonut sen kuvastavan teini-ikäisen ajattelua. Alkuperäinen versio korvattiin singleversiolla albumin myöhemmillä painoksilla.
Should’ve Said No

Should’ve Said No on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2006. Se on mukana albumilla "Taylor Swift", joka julkaistiin Swiftin ollessa 16-vuotias. Swift kirjoitti kappaleen yksin. Kappaleen tuottaja on Nathan Chapman. Kappale julkaistiin albumin viidentenä ja viimeisenä singlenä 18. toukokuuta 2008.
”Should’ve Said No” pääsi Yhdysvalloissa countrylistan kärkeen ja Billboard 100 -listan sijalle 33. Single on myynyt Yhdysvalloissa platinaa. Se nousi listoille myös Kanadassa ja Uudessa-Seelannissa.
Vaihtoehtoinen versio kappaleesta on mukana Swiftin EP:llä "Beautiful Eyes" (2008). Toinen uusi versio kappaleesta lisättiin Swiftin toisen albumin "Fearless" kansainväliselle painokselle (2009). Alkuperäinen kappale julkaistiin vinyylisinglenä vuonna 2020.
Live-esitykset.
Kappaleen musiikkivideona toimii Swiftin esitys vuoden 2008 Country Music Awards -gaalassa. Hän esitti kappaleen lopun vesisateessa. Esitystä sanottiin mediassa yhdeksi Swiftin parhaista.
Swift esitti ”Should’ve Said No” -kappaleen Jonas Brothersin kanssa yhtyeen konsertissa vuonna 2008. Esitys on mukana Jonas Brothersin konserttielokuvassa "". Vuoden 2018 kiertueella "Reputation Stadium Tour" Swift esitti kappaleen mash-upina "Bad Blood" -kappaleen kanssa.
Cervavitus ultimus

 "Cervavitus ultimus" on sukupuuttoon kuollut hirvieläimiin kuulunut laji. Siitä on löydetty merkkejä eteläisessä Kiinassa sijaitsevista luolista. Nämä fossiilit ovat peräisin keskiseltä pleistoseenilta.
Suvitie

Suvitie on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Tekken 8

Tekken 8 on Bandai Namcon kehittämä ja julkaisema taistelupeli, joka julkaistiin 26. tammikuuta 2024 PlayStation 5, Windows ja Xbox Series X/S -alustoille.
Peli kuuluu "Tekken"-pelisarjaan.
Pelaaminen.
Pelissä on mukana useita pelitiloja, joita ovat muiden muassa yksinpelattava tarinatila, arcadetila ja monipeli verkossa. Pelissä on myös hahmojen tarinoita ja harjoittelutila.
Hahmot.
Pelissä on mukana 32 hahmoa, joista suuri osa palaa sarjan aiemmista peleistä. Uusina hahmoina mukana on Reina, jonka taistelulajissa on vaikutteita taidōsta, ja Victor Chevalier. Hahmoista mukana on myös Jun Kazama, Jin Kazaman äiti, joka on ollut aiemmin sarjan virallisissa osissa ainoastaan Tekken 2 -pelissä.
Vastaanotto.
Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10.
Peli on myynyt yli kaksi miljoonaa kappaletta julkaisun jälkeisenä kuukautena.
Myynti.
Helmikuussa 2025 kerrottiin, että peli on myynyt kolme miljoonaa kappaletta. "Tekken 8" on myynyt tämän määrän nopeammin kuin edeltävä "Tekken 7", joka on myynyt yhteensä 12 miljoonaa kappaletta kahdeksan vuoden elinkaaren aikana.
Pikkupetoahven

Pikkupetoahven ("Bathybates minor") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon ja petoahventen ("Bathybates") sukuun kuuluva kalalaji, joka elää kotoperäisenä Tanganjikajärvessä. Sitä pidetään akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö.
Pikkupetoahven kasvaa yleensä 16 senttimetrin ja enintään 20,5 senttimetrin mittaiseksi. Vartalon yläpuoli on väritykseltään ruskea ja alapuoli hopeinen. Selkäevä on piikikäs. Pikkupetoahvenella on pienet suomut ja suussaan teräviä hampaita.
Levinneisyys ja elintavat.
Pikkupetoahven elää kotoperäisenä Tanganjikajärvessä, missä sitä tavataan koko järven alueelta. Laji muodostaa parvia ja käyttää ravinnokseen pääasiassa sillejä.
Mohamed Muizzu

Mohamed Muizzu on malediivilainen poliitikko ja vuoden 2023 Malediivien presidentinvaalien voittaja 54 % ääniosuudella. Hän asettui Malediivien presidentin virkaan 17. marraskuuta 2023. Muizzu edustaa Malediivien progressiivista puoluetta. Häntä pidetään Kiinalle myötätuntoisena poliitikkona, ja hänen valintansa on spekuloitu siirtävän malediivien ulkopolitiikan painopistettä aiempaa voimakkaammin Kiinalle myönteiseen suuntaan ja etäämälle maan perinteisestä yhteistyökumppanista Intiasta.
Aiempi poliittinen ura.
Muizzu on koulutukseltaan rakennusinsinööri. Ammattiinsa hän on opiskellut brittiläisessä oppilaitoksessa. Muizzu nousi ensi kertaa politiikan huipputehtäviin presidentti Abdulla Yameenin valtakaudella, jolloin hän palveli Malediivien rakennusministerinä. Rakennusminsiterinä toimiessaan Muizzu teki myös yhteistyötä kiinalaisten kanssa, Kiinan rahoittaessa Malediivien merkittäviä rakennushankkeita. 
Yameenin presidenttikauden jälkeen Muizzu on toiminut Malediivien pääkaupunki Malén pormestarina. Muizzun pääsemistä ehdolle vuoden 2023 vaaleihin pidettiin kuitenkin pitkään epätodennäköisenä, sillä hänen puoluetoverinsa Yameenin oletettiin pyrkivän vuonna 2023 uudelleenvalintaan tämän hävittyä vuoden 2018 vaalit Ibrahim Mohamed Solih'lle. Tilanne muuttui, kun Yameen vangittiin Solihin presidenttikauden aikana.
Ennen vaaleja Muizzu on luvannut Kiinalle, että hänen valintansa mahdollistaisi maiden suhteiden lähenemisen. Hän on myös julkisesti tuonut esiin kannattavansa enemmän yhteistyötä Kiinan kuin Intian suuntaan. Muizzun vaalikampanja perustuikin laajalti siihen, että hän lupasi pyrkiä eroon Intian liian vahvaksi kasvaneesta asemasta Malediivien politiikassa.
Otto Kinkeldey

Otto Kinkeldey (27. marraskuuta 1878 New York, New York – 19. syyskuuta 1966 Orange, New Jersey) oli yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä.
Kinkeldey valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi City College of New Yorkista vuonna 1898 ja humanististen tieteiden maisteriksi New Yorkin yliopistosta vuonna 1900. Hän sai opetusta myös Edward MacDowellilta Columbian yliopistossa vuoteen 1902. Tämän jälkeen Kinkeldey lähti Berliiniin, jossa hän opiskeli Kuninkaallisessa akateemisessa kirkkomusiikki-instituutissa ja Berliinin yliopistossa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1909 väitöskirjallaan "Orgel und Klavier in der musik des 16. Jahrhunderts". Kinkeldeyn opettajiin Berliinissä kuuluivat muiden muassa Robert Radecke, Hermann Kretzschmar ja Max Friedlaender.
Kinkeldey opetti Breslaun yliopistossa vuosina 1909–1914. Hän johti New York Public Libraryn musiikkiosastoa vuosina 1915–1923 ja 1927–1930. Kinkeldey oli vuosina 1923–1927 musiikin professorina Cornellin yliopistossa. Vuonna 1930 hänestä tuli ensimmäinen musiikkitieteen professori Yhdysvalloissa uuden Cornellin yliopistoon saadun nimityksen myötä. Hän toimi tässä tehtävässä ja yliopiston kirjastonhoitajana vuoteen 1946. Kinkeldey oli American Musicological Societyn ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1935–1936 ja 1941–1942. Hän luennoi vierailevana professorina monissa Yhdysvaltain yliopistoissa. Hänen julkaisuihinsa kuuluvat lukuisat artikkelit tieteellisiin lehtiin ja teos "What We Know about Music" (1946).
Kinkeldey oli Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäsen vuodesta 1942. Hänellä oli kirjallisuuden kunniatohtorin arvo Princetonin yliopistosta. Hän kuoli Orange Memorial Hospitalissa New Jerseyssa 87-vuotiaana. Vuodesta 1967 American Musicological Society on myöntänyt Otto Kinkeldeyn mukaan nimettyä palkintoa ansiokkaimmasta edellisen vuoden aikana julkaistusta kirjasta musiikkitieteen alalla.
Kristillinen koalitio

Kristillinen koalitio () on vuonna 1989 perustettu laaja-alainen evankelinen etujärjestö. Järjestöä on pidetty Moraalisen enemmistön seuraajana. Järjestön perusti Pat Robertson ja sen johtajana toimi Ralph Reed. Järjestö keskittyi kansallisen liikkeen rakentamiseen paikallisella ja osavaltiotasolla sekä republikaanipuolueen kautta.
Kristillinen koalitio edusti erityisesti mediassa evankelisia ja katolisia kristittyjä, koulutti kristittyjä yhteiskunnalliseen aktivismiin, auttoi kristittyjä ehdokkaita vaaleissa sekä informoi ajankohtaisissa kysymyksissä. Kristillinen koalitio tuki myös uskonsa takia syrjityksi tulleita näiden käymissä oikeustaisteluissa. Järjestö pyrki vaikuttamaan hallitusvastuussa oleviin evankelisten kristittyjen ja erityisesti katolisten kristittyjen perhearvoihin liittyvissä asioissa.
Kristillinen koaltio pyrki laajentumaan evankelisen peruskannatuksen ulkopuolelle. Sen sisarryhmäksi luotiin katolinen Catholic Alliance, mutta katolinen kirkko ei tukenut järjestöä.
Historia.
Pat Robertson perusti Kristillisen koalition vuonna 1989. Ensimmäisen toimintavuoden aikana järjestö kasvoi yli sadan jaoston ja 57 000 jäsenen järjestöksi. Vuonna 1997 jäseniä oli lähes 2 miljoonaa. Vuoteen 1994 mennessä järjestö sai vallan monissa republikaanien paikkallisjaostoissa ja 1990-luvun lopussa järjestö käytti valtaa useimmissa etelän, lännen ja keskilännen piireissä. Keskeinen hahmo Kristillisen koalition ratkaiuissa oli toiminnanjohtaja Ralph Reed. Reedin ohjelma perustui tavoiteohjelman laajentamiseen sekä tukijaverkon laajentamiseen. Moraalilainsäädännöllisten tavoitteiden rinnalle nostettiin sarja laajemmin vetoavia ehdotuksia, jotka listattiin järjestön "Contract with the American Family"-ohjelmaan.
Järjestön hiipuminen alkoi vuonna 1996 kun Ralph Reed jätti järjestön samanaikaisesti Robertsonin irrottautuessa päätöksenteosta. Uusien johtajien alaisuudessa järjestön tulot romahtivat. Suuri osa järjestön poliittisita hankkeista keskeytettiin ja lehti lakkautettiin. Järjestö koki laajoja uudelleenjärjestelyjä ja sen johtajaksi nousi Roberta Combs. Vuonna 1999 oikeuslaitos puuttui järjestön puoluepoliittiseen sitoutuneisuuteen ja poisti siltä verovapauden.
Toiminta.
Kristillinen koaltio oli paikallistason yleishyödyllisten järjestöjen yhteenliittymä, jotka sitoutuivat Robertsonin ohjelmaan. Kristillinen koalitio perusti uskonsa takia syrjityksi tulleiden oikeusavuksi American Center for Law and Justice-keskuksen ja julkaisi valtakunnallista lehteä nimeltä "Christian American" sekä "Christian Coalition Live"-televisiolähetyksiä. Järjestö käynnisti kirkollisen Citizen Action Training School-ohjelma, joka kannusti poliittiseen aktiivisuuteen. Kristllinen koalitio toteutti myös Civic Concerns Ministy-projektia, jonka tavoitteena oli seurakuntien poliitisen toiminnan koordinoinnin vahvistaminen.
Nestor Noiva

Nestor Bruno Noiva (s. 13. helmikuuta 2004 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Porin Ässiä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Noiva on Jokereiden kasvatti. Hän voitti kaudella 2019–2020 C-nuorten SM-sarjassa joukkueensa sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 11+11=22. Noiva valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2021–2022 hän voitti koko U18 SM-sarjan piste- (Matti Hagman -palkinto) ja maalipörssin (Raimo Summanen -palkinto) tehoilla 32+28=60. Noiva palkittiin sarjan parhaana pelaajana Esa Tikkanen -palkinnolla ja parhaana hyökkääjänä Esa Peltonen -palkinnolla sekä valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän voitti myös pudotuspelien pistepörssin tehoilla 6+8=14. Noiva voitti kauden päätteeksi U18 SM-hopeaa. Kaudella 2022–2023 hän oli Jokereiden U20-joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 16+27=43. Noiva oli joukkueen paras pistemies myös pudotuspeleissä tehoilla 4+6=10. Hän voitti kauden päätteeksi U20 SM-hopeaa.
Huhtikuussa 2023 Noiva teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Porin Ässien kanssa. Hän aloitti kauden 2023–2024 seuran U20-joukkueessa. Noiva oli 16 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Pudotuspeleissä hän voitti tehoilla 10+7=17 koko U20 SM-sarjan maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä kolmanneksi. Noiva voitti myös Ässien sisäisen tehotilaston lukemalla +10. Hän voitti kauden päätteeksi U20 Suomen-mestaruuden. Noiva sai tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa 15. marraskuuta 2023 Vaasan Sportia vastaan. Hänet merkittiin Ässien nelosketjun vasempaan laitaan Feetu Knihdin ja Jami Virtasen viereen. Noiva sai ottelussa jääaikaa 8.10 minuuttia. Tammikuun 2024 lopulla Ässät lainasi hänet noin viikon ajaksi Mestis-joukkue Imatran Ketterään, jossa Noiva pelasi kolme ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Noiva kutsuttiin takaisin Ässiin ja teki heti ensimmäisen liigamaalinsa 9. helmikuuta 2024 vierasottelussa KalPaa vastaan. Noiva sai ottelussa myös syöttöpisteen Kasperi Ojantakasen tekemään maaliin, joka jäi Ässien 2–4-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Kari Nieminen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Noiva pelasi kauden aikana SM-liigassa 17 runkosarjaottelua tehden kaksi maalia ja yhteensä seitsemän tehopistettä.
Kaudella 2024–2025 Noiva jatkoi Ässien liigajoukkueessa. Tammikuun 20. päivään mennessä Noiva oli tehnyt 38 ottelussa neljä maalia ja 17 tehopistettä, joilla hän oli SM-liigan tulokkaiden pistepörssissä neljäntenä, kun Ässät tiedotti käyttäneensä Noivan sopimuksen option seuraavasta kaudesta. Kaksi viikkoa myöhemmin Noivan sopimusta jatkettiin kevääseen 2027 asti.
Maajoukkueura.
Noiva on pelannut 14 nuorten maaottelua.
Muuta.
Myös Noivan kaksoisveli Niklas on pelannut jääkiekkoa hyökkääjänä. Veljekset pelasivat joukkuetovereina Jokereiden C-nuoriin asti.
Nestor Noiva on maininnut esikuvikseen David Pastrňákin ja Teuvo Teräväisen.
Billy Graham Evangelistic Association

Billy Graham Evangelistic Association (BGEA) on Billy Grahamin vuonna 1950 perustama evankelioimis- ja hyväntekeväisyysjärjestö. Järjestö pyrkii levittämään evankeliumia ja varustamaan seurakuntia lukuisin keinoin. Järjestön toimintaan kuuluvat muun muassa erilaiset evankeliointiohjelmat, kuten live-tapahtumat, "Billy Graham Rapid Response Team"-kriisiikoulutus sekä PeaceWithGod.net-evankeliointisivusto. Järjestö kerää varoja hyväntekeväisyyteen muun muassa sosiaalisen median, postin ja sähköpostin välityksellä lähetettävien uutiskirjeiden ja vetoomusten avulla.
Historia.
George Wilson laati järjestön säännöt 15. syyskuuta 1950 ja ne vahvistetttiin kaksi päivää myöhemmin St. Paulissa, Minnesotassa. Järjestön tarkoituksesi kirjattiin "Herran Jeesuksen Kristuksen evankeliumin levittäminen millä tahansa keinolla...". Järjestön ensimmäisiä johtajia olivat Cliff Barrows, Grady Wilson ja George Wilson. Järjestö vuokrasi Nortwesternin ramaattukoulua vastapäätä 620 neliön toimiston.
BGEA-työn kautta Graham aloitti muun muassa viikoittaisen "Hour of Decision -"radio-ohjelman, jota lähetettiin ympäri maailmaa yli 60 vuoden ajan, kansallisilla kanavilla lähetettyjä televisio-ohjelmia, useissa kansallisissa ja kansainvälisissä sanomalehdissä julkaistun "My Answer" -lehtikolumnin sekä yhdistyksen virallisen julkaisun, "Decision"-aikakauslehden julkaisemisen. "Decision"-lehteä julkaistaan useilla kielillä ja miljoonien kappaleiden painoksena.
BGEA on ollut aloitteentekijänä tärkeissä kansainvälisissä konferensseissa: Lausannessa vuonna 1974, jossa Lausannen liike sai alkunsa sekä Amsterdamissa vuosina 1983 ja 1986 järjestetyissä evankeliointikonferensseissa. Jälkimmäiseen kokoontui 8000 evankelistaa 174 maasta. Osallistujia oli myös Ruotsista.
Metsälän tuulivoimapuisto

Metsälän tuulivoimapuisto () on Pohjanmaalla Kristiinankaupungissa Metsälässä sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 34 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 117 megawattia ja vuosituotanto on noin 400 gigawattituntia. Voimalat on rakennuttanut EPV Tuulivoima Oy, jonka omistaa tuulivoimapuiston omistaja EPV Energia Oy. Tuulipuistoa operoi EPV Tuulivoima Oy. Se oli valmistuessaan Suomen suurin tuulivoimapuisto.
Yleistä.
Tuulivoimapuistosta on matkaa 15 kilometriä kaupungin keskustaajamaan ja 10 kilometriä Lappväärtin kirkonkylään. Kaikki voimalat sijaitsevat valtatien 8 itäpuolella. Tuulipuiston pituus on 9,5 kilometriä , leveys 4,5 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on noin 14 neliökilometriä. Tuulipuistoksi kaavoitetun alueen pinta-ala on kuitenkin noin 20 neliökilometriä ja se sijaitsee yli 100 maanomistajan mailla. Tuulivoimalaitokset on pystytetty kahteen ryhmään siten, että pohjoiseen ryhmään kuuluu 23 voimalaa ja eteläiseen 11 voimalaa. Pohjoinen ryhmä sijaitsee Metsälän pohjoispuolella Finnbyn ja Pakankylän itäpuolella, ja eteläinen ryhmä Metsälän ja Kallträskin välissä. Voimalat sijaitsevat noin 35–70 metriä mpy.
Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa Vestas V136-3.45-mallia, jonka napakorkeus on 142 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 136 metriä, ja jonka kapasiteetti on 3,45 megawattia.
Tuulipuistosta on viisi tieyhteyttä valtatielle 8. Voimaloiden välille on rakennettu uusia huoltoteitä 27 kilometriä, kun vanhoja teitä oli jo olemassa 23 kilometriä. Tuulivoimaloiden tuottama sähkö johdetaan kahden sähköaseman kautta 27 kilometriä pitkällä siirtolinjalla Pyhävuoren sähköasemalle, jossa sen jännite sovitetaan kantaverkkoon sopivaksi.
Historiaa.
Valmistelu ja rakentaminen.
Kristiinankaupunki laati alueelle vuonna 2009 yleiskaavan, joka mahdollisti tuulivoimapuistojen rakentamisen. Ympäristövaikutuksien ympäristövaikutusten arviointiselostus (YVA) saapui maaliskuussa 2009 Etelä-Pohjanmaan ELY-keskukseen ja se antoi siihen lausuntonsa toukokuussa 2009. Kristiinankaupunki on hyväksynyt Metsälän tuulipuiston osayleiskaavan syyskuussa 2012. Kaavasta kuitenkin valitettiin ja lopullinen rakennuslupa voitiin myöntää, kun siihen saatiin Korkeimmalta Hallinto-oikeudelta lupa keväällä 2015. Tuulimyllyjen perustukset valettiin syyskuussa 2016. Valuihin käytettiin kaikkiaan noin 20 000 kuutiometriä betonia. Tuulivoimaloiden torneja kuljetettiin kesäkuusta 2017 alkaen paikalle kolmen osana, jotka kuljetettiin Vaskiluodon satamasta Maalahden, Långåminnenin läpi valtatielle 8, josta ne kuljettetiin Kristiinankaupunkiin Metsälään. Voimalaitoksien ja muun sen tarvitseman infrastruktuurin osasia tuotiin yli 370 erikoiskuljetuksessa. Urakka kesti lokakuuhun asti.
Uutisointia.
Syyskuussa 2020 irtosi puiston kahdelta tuulivoimalaitokselta yksi siipi. Siivet olivat 10 tonnin painoisia ja 70 metriä pitkät. Toinen siivistä irtosi vauhdista ja osia siitä lensivät sadan metrin päähän voimalasta. Jatkotutkimukset osoittivat, että hajoamisen syynä saattoivat olla salamaniskut. Varotoimenpiteenä muitakin tuulivoimaloita pysäytettiin alkututkimuksien ajaksi.
Markus Tiittula

Markus Tiittula (s. 1970) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän on käsitellyt teoksissaan yhteiskunnallisia ilmiöitä, kuten Donald Trumpin kannatusta ja salaliittoteorioita.
Tiittula on asunut pitkään Yhdysvalloissa ja toiminut kirjeenvaihtajana Washington DC:sta. Hän on ollut vapaa toimittaja ja työskennellyt lisäksi Ylen television uutislähetyksissä sekä kirjeenvaihtajana Lontoossa "Iltalehden" ja MTV3:n palveluksessa. Tiittulan kirja "Taistelu totuudesta: mikä salaliittoteorioissa koukuttaa ja miksi ne pitää ottaa vakavasti?" julkaistiin Johnny Kniga -kustantamon kautta helmikuussa 2022. Syyskuussa 2023 sama kustantamo julkaisi Tiittulan kirjan "Jumalakortti – uskonnon ja politiikan epäpyhä liitto". Tiittula oli jo ennen näitä kirjoja tehnyt omakustanneteoksen "MAGA-Jeesus: sokea usko, falskit profeetat ja kristillisen nationalismin nousu Yhdysvalloissa" (2020) sekä julkaissut Vastapaino-kustantamon kautta kirjat "Trumpin jälkeen" (2018) ja "Valkokaavuista punahattuihin: amerikkalainen fasismi ja oikeiston radikalisoituminen" (2019).
Vuoden 2020 luetuimmaksi tekstiksi "Journalisti"-lehden nettiversiossa nousi Tiittulan kirjoitus Donald Trumpin käsittelystä tiedotusvälineissä.
Kauppakeskus Kauppalinna

Kauppalinna oli vuonna 1989 avattu kauppakeskus Savonlinnan keskustassa. Se purettiin vuonna 2024.
Kauppakeskuksen parhaina aikoina siellä oli yrityksiä kuten Benetton-vaateliike, Eurokangas, Kotipizza, Musti ja Mirri, Tulikivi, Tele Ring, Tokmanni, työvaatekauppa Matin Monttu, Suomalainen Kirjakauppa, Uskudar Kebab, Grilli-Kahvila Kulman Wouti, sisustusliike Matto Sektori, Linnan Piirakka ja Kukko, Savonlinnan kuvapalvelu, musiikki ja levykauppa sekä alakerrassa urheilukauppoja. Kauppakeskus alkoi tyhjentyä 2010-luvun lopulla. Sen ylempi kerros jäi tyhjäksi vuonna 2016, kun Tokmannin myymälä lähti kauppakeskuksesta. Syy lähtöön oli se, että myymälän tilat olivat käymässä pieniksi. Jethro Rostedt osti kauppakeskuksen osakkeet vuonna 2019 ja suunnitteli uudistuksia ja korjauksia kauppakeskukseen, mutta myöhemmin riitautti kaupan. Asia eteni välimiesoikeuteen, jonka päätös ei ole julkinen.
Kauppakeskus hylättiin loppuvuodesta 2020, kun sieltä katkaistiin vesi ja sähköt. Tyhjänä ollut kauppakeskus kärsi vandaalien tekemästä ilkivallasta. Kauppakeskuksen kuvailtiin olleen purkukuntoinen, eikä sen huutokauppaan syksyllä 2023 jätetty yhtään tarjousta.
Savonlinnan kaupunki osti rakennuksen huhtikuussa 2024 tarkoituksenaan purkaa se. Kauppakeskuksen kauppahinnaksi muodostui 35 000 euroa. Rakennuksen alaikkunat ja -sisäänkäynnit peitettiiin vanerilevyillä. Tämän ajan kauppakeskus toimi luvallisena graffitiseinänä. Kauppalinnan purku oli suoritettu loppuun loppuvuodesta 2024.
Gottan

Gottan () on perinteinen japanilainen kansanmusiikki-instrumentti, jota on soitettu kauttaaltaan Kyūshūn saarella, erityisesti Kagoshiman ja Miyazakin prefektuureissa. Se on kolmikielinen kielisoitin, jonka runko on valmistettu pääasiassa japaninsetripuusta (sugi) tehdyistä laudoista.
Yleiskatsaus.
Gottania on käytetty kansanlaulujen säestyssoittimena jo 1500-luvulta lähtien, ja se on pitkään ollut tärkeä osa kansan viihdekulttuuria. Soitin levisi Kyūshūn eri alueille erityisesti tavallisen kansan keskuudessa. Sen käyttö ei kuitenkaan rajoittunut vain kansalaisiin: myös buddhalaismunkit ja šintolaiset pyhäköt hyödynsivät sitä rituaalisessa musiikissa. Keskiaikaisessa Kyūshūssa gottan oli näin ollen olennainen osa arkielämää, ja sitä voidaan pitää saaren edustavana kansansoitinperinteenä.
Gottan muistuttaa ulkonäöltään ja rakenteeltaan kahta muuta perinteistä japanilaista kielisoitinta, "sanshinia" ja "shamisenia", mutta sen sointi on yksinkertaisempi ja samalla voimakas, kuvastaen Kyūshūn karua mutta vahvaa kulttuurista identiteettiä.
Historia.
Kulttuurivaihto Ryūkyūn (Okinawa) kanssa vaikutti gottanin musiikilliseen kehitykseen. Erityisesti gottanin ja sanshinin samankaltaisuuden vuoksi gottania käytettiin usein kansanlauluissa, joissa oli ryūkyūlaisia sävelasteikkoelementtejä, mikä korostaa sen yhteyksiä Okinawan musiikkiperinteeseen.
Viime vuosina sekä soittajien että soitinrakentajien määrä on vähentynyt, mutta gottanin elävää perinnettä ylläpidetään edelleen Kyūshūn eri osissa – muun muassa Kagoshimassa, Miyazakissa ja Fukuokassa – esimerkiksi opetusryhmien avulla. Tällaisen toiminnan ansiosta soitin on säilyttänyt suosiotaan myös nuorten keskuudessa, ja sitä soittavat kaikenikäiset ihmiset.
Tiger 3

Tiger 3 on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen toimintatrillerielokuva, jonka on ohjannut Maneesh Sharma ja tuottanut Aditya Chopra. Pääosia näyttelevät Salman Khan, Katrina Kaif ja Emraan Hashmi. Se on jatko-osa vuoden 2017 elokuvalle "Tiger Zinda Hai" ja "YRF Spy Universen" viides osa.
Paul Singer

Paul Singer (1844–1911) oli saksalainen sosialisti. Hän oli syntyperältään juutalainen. Hän toimi alun perin vaatetusteollisuuden harjoittajana. Hänet valittiin 1884 Saksan valtiopäiville. Hän oli pitkään Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen keskushallituksen jäsen ja vuosittain kokoontuvien puoluepäivien puheenjohtaja.
119 (luku)

119 (satayhdeksäntoista) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 118 ja seuraa luku 120.
Naiset ovat ihania -ilmiö

Naiset ovat ihania -ilmiö tai naiset ovat ihmeellisiä -harha () on psykologisessa ja sosiologisessa tutkimuksessa havaittu ilmiö, jonka mukaan ihmiset yhdistävät naisiin enemmän myönteisiä ominaisuuksia kuin miehiin.
Tämä vinouma ilmentää tunteellista ennakkokäsitystä naisia kohtaan yleisenä ilmiönä. Ilmaisun lanseerasivat Alice Eagly ja Antonio Mladinic vuonna 1994 havaittuaan, että heidän tutkimukseensa osallistuneilla miehillä ja naisilla on taipumus liittää myönteisiä piirteitä naisiin, mutta naisosallistujilla on voimakkaampi taipumus tähän ennakkoasenteeseen. Molempien sukupuolten osallistujat osoittivat miehille myönteisiä piirteitä, mutta huomattavasti vähäisemmässä määrin.
Osa tutkijoista olettaa, että naisten yleinen myönteinen arviointi johtuu siitä, että naisiin liitetään hoivaavia piirteitä. Tätä ennakkoasennetta on pidetty esimerkkinä hyväntahtoisesta seksismistä.