tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arno Babajanjan

Arno Harutjuni Babajanjan (; , "Arno Arutjunovitš Babadžanjan"; 22. tammikuuta 1921 Jerevan – 15. marraskuuta 1983 Moskova) oli armenialainen säveltäjä ja pianisti.
Babajanjan sai varhaisimmat musiikilliset vaikutteensa kotoaan. Hänen isänsä oli useita soittimia soittanut kansanmuusikko. Varhaisimmat muodolliset opintonsa Babajanjan suoritti Vardkes Talianin johdolla Jerevanin konservatoriossa. Sieltä hän valmistui vuonna 1947. Vuotta myöhemmin Babajanjan pääsi Moskovan konservatorioon opiskelemaan pianonsoittoa Konstantin Igumnovin johdolla. Hän suoritti myös sävellysopintoja Heinrich Litinskin johdolla. Palattuaan Armeniaan vuonna 1950 Babajanjan opetti pianonsoittoa Jerevanin konservatoriossa vuoteen 1956. Hän myös konsertoi ja sävelsi. Hänen teostensa joukossa on pianoteoksia, kamarimusiikkia ja orkesterisävellyksiä. Sellokonserttonsa hän sävelsi ja omisti Mstislav Rostropovitšille.
Kanavapuistikko

Kanavapuistikko () on katu Pietarsaaressa. Osa Kanavapuistikkoa on nykyisin kävelykatua.
Historia.
Kävelykadun paikalla oli aiemmin kanava, joka varustettiin sementtiputkilla ja peitettiin vuonna 1903. Kanava tunnettiin 1700-luvulla nimellä kaupunginsalmi ja 1800-luvulla nimellä puro. Kaupunginsalmessa kalastettiin 1700-luvun ensimmäisellä puoliskolla.
Heinäkuussa 1989 Pietarsaaren kaupunginhallitus esitti 590 000 markan määrärahaa kävelykadun rakennusöiden aloittamiseen. Seuraavina vuosina rakennustyöt etenivät erillisten budjettimäärärahojen turvin, vuonna 1990 varattiin 3,2 miljoonaa markkaa. Kävelykatu vihittiin käyttöön lokakuussa 1992.
Vuonna 1993 Pietarsaaren City-ryhmä otti vastatakseen kävelykadun tapahtumista ja palveluista. Kahden vuoden kuluttua vihkiäisistä Pietarsaaren kävelykatua kehuttiin tutkimuksessa yhdeksi parhaimmista Suomessa.
Arkkitehtuuri.
Fontellin talon Kanavapuistikon varteen rakennutti aluelääkäri Kurtén vuonna 1805. Rakennuksen omisti myöhemmin merikapteeni S. W. Fontell, jonka mukaan talo on nimetty. Pietarsaaren kaupunginhotelli aloitti toimintansa vuonna 1899 Fontellin talossa. Vuonna 1908 valmistui Valter Thomén suunnittelema Kaupunginhotellin lisäosa. Rakennus on asemakaavassa suojeltu. Vuoden 1910 marraskuuhun mennessä Thomé suunnitteli Kaupunginhotellin jatkeeksi liike- ja asuinrakennuksen. Rakennus on rapattua punatiiltä. Kolmannessa kerroksessa punatiili on jätetty näkyviin. Koristeena punatiilipinnoissa on medaljonkikuvioita.
Karl Johan Ahlskogin suunnittelema Armiro-talo valmistui 1940. Ahlskogin tytär Greta Pitkänen suunnitteli Armiro-talon länsi- ja eteläseiniin reliefitt. Vuonna 1982 valmistui Roger Wingerin rakennus Säästöpankki Depositalle. Sen kävelykadun puoleinen länsiosa liittyy katkotta Armirotaloon Vuosituhannen alkuun ajoittui Halpa-Hallin 3 000 m² laajennus, jonka yhteyteen rakennettiin 26 asunnon kerrostalo. Kauppakeskus Jakob Center avattiin 27. lokakuuta 2016.
Laura Tarkka

Laura Tarkka (o.s. Laine, s. 1970 Varkaus) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimii Scandic Hotels Suomen maajohtajana. Ennen Scandicia Tarkka on toiminut kodinelektroniikkaketju Gigantin ja Kämp Collection Hotelsin toimitusjohtajana. Tarkka on koulutukseltaan tuotantotalouden diplomi-insinööri.
Tarkka toimii myös Fazerin, Carunan ja Ukko.fi:n hallituksien jäsenenä.
Petri Raivio

Petri Raivio (s. 1979) on Ylen ajankohtaisohjelmien toimittaja ja A-studion juontaja. Hän on työskennellyt Ylen ulkomaantoimittajana ja vuosina 2016–2019 Ylen EU-kirjeenvaihtajana Brysselissä.
Raivio asui teini-iässä kolme vuotta Belgiassa, kun hänen isänsä oli siellä töissä, ja oppi sinä aikana ranskan kielen. Hän opiskeli 2000-luvun alussa Tampereen yliopistossa kansainvälistä politiikkaa, ja hänen opettajanaan oli tuolloin muun muassa Mika Aaltola. Raivio valmistui maisteriksi vuonna 2008, ja hänen pro gradunsa käsitteli Darfurin konfliktia. Hän oli vuonna 2022 ollut Ylessä töissä yli viisitoista vuotta; A-studiossa hän aloitti vähän ennen koronaviruspandemian alkua vuonna 2020 ja lopetti huhtikuussa 2025. Hän jatkaa Yle Uutisten politiikan toimituksessa tekemässä politiikan uutisia verkkoon, radioon ja televisioon. 
Raivio kirjoitti yhdessä toimittaja Anna Sarasteen kanssa tietokirjan "Pitkät jäähyväiset – Reportaasi fossiili-Euroopan syrjäseuduilta", joka julkaistiin vuonna 2021. Kirja käsittelee Euroopan syrjäseutujen ihmisiä, jotka tuntevat jääneensä syrjään kun fossiilisten polttoaineiden, esimerkiksi turpeen ja ruskohiilen, tuotantoa ajetaan alas ilmastotavoitteiden saavuttamiseksi. Ilmastotavoitteiden vuoksi heidän vanhat elinkeinonsa ovat uhattuina, ja sen vuoksi Euroopassa suosituiksi nousseet populistipuolueet saavat heiltä protestiääniä.
Jorma Latvus

Jorma Heikki Latvus (s. 22. marraskuuta 1940 Tampere) on suomalainen yritys- ja järjestöjohtaja, joka on saanut matkailuneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Latvuksen vanhemmat olivat kamreeri Karl Jouko Henrik Latvus ja Meeri Mirjam Latvus. Jorma Latvus tuli ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1959 ja valmistui merkonomiksi Tampereen kauppaoppilaitoksesta 1960 ja yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Tampereen yliopistosta 1965. Hän oli Finlayson-Forssan sosiaalijohtajan apulainen 1962–1963, Opiskelijatuen ja Asuntolasäätiön talouspäällikkö Tampereella 1963–1964, Yhtyneet Paperitehtaat -yhtiön sosiaalipäällikkö Valkeakoskella 1965–1967, Kahvilaravintolaliiton toimitusjohtaja 1967–1977 ja Hotelli- ja ravintolaneuvoston toimitusjohtaja 1977–1997. Latvus toimi myös Lotilan ammattikoulun tuntiopettajana 1966–1967 ja oli "Kahvilaravintola"-lehden päätoimittaja 1967–1977. Hänellä oli uransa aikana lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Matkailuneuvoksen arvonimen Latvus sai vuonna 1998. Hän on sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti.
Bassoukulele

Bassoukulele on yleensä nelikielinen ukulelesoitin, jossa on samat nuotit ja viritys, kuin bassossa. Bassoukulelea soitetaan usein ukulelen kanssa, samoin kuin sähköbassoa sähkökitaran kanssa.
Matti Pulkki

Matti Jalmari Pulkki (s. 27. marraskuuta 1947 Alatornio) on suomalainen hotelli- ja ravintola-alan yritysjohtaja ja rehtori, joka on saanut matkailuneuvoksen arvonimen.
Pulkki tuli ylioppilaaksi Munkkivuoren yhteiskoulusta, suoritti hotelli- ja ravintolaopiston liikkeenjohdon tutkinnon 1969–1971 ja Suomen Osuuskauppaopiston hotellin ja ravintolan johtajakoulutuksen 1972–1973. Ekonomiksi hän valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta 1978 ja suoritti myöhemmin vielä useita liikkeenjohdon kursseja ja koulutuskokonaisuuksia. Pulkki oli helsinkiläisen hotellin keittiöharjoittelija, tarjoilija ja hovimestari 1969–1970, esimiesharjoittelija hotellissa Göteborgissa 1971–1972, hotellin ravintolapäällikkö Ylivieskassa 1972–1973, hotellinjohtaja Porissa 1973–1975, SOK:n hotelli- ja ravintolaliiketoiminnan jaostopäällikkö ja apulaisjohtaja 1975–1980, Sokoteria-yhtiön toimitusjohtaja 1981–1983, Haaga-instituutin rehtori 1983–1985, HRB-Group-yhtiön konsultti ja yrittäjä 1986–1989, Hotre Consulting -yhtiön toimitusjohtaja 1988–1993, Jollas Instituutin rehtori 1993–2001, Pohjois-Karjalan Osuuskaupan toimitusjohtaja 2001–2002, Sokotelin toimitusjohtaja 2002–2007, SOK:n hotelli- ja ravintolaliiketoiminnan toimialajohtaja 2002–2007 ja A&amp;PM-Business -yhtiön toimitusjohtaja vuodesta 2007. Hänellä oli uransa aikana myös lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Matkailuneuvoksen arvonimen vuonna 2005 saanut Pulkki on sotilasarvoltaan reservin luutnantti.
Pulkki

Pulkki on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Erkki Kytönen

Erkki Altti Kytönen (s. 29. joulukuuta 1938 Kivennapa) on suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut viestintäneuvoksen arvonimen.
Kytösen vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Kytönen ja Mandi Kytönen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1962 oli Oili Tarja Maria Kelomaa ja toinen puoliso vuodesta 1998 on Ritva Marjatta Saksholm, aiemmin Lahtinen. Kytönen tuli ylioppilaaksi Lohjan yhteislyseosta 1958 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1966. Hän oli Posti- ja lennätinlaitoksen puhelinrakennuspiirin kantoaaltoinsinööri 1964–1968, kaapelirakennusryhmän päällikkö 1968–1971 ja keskusrakennustoimialapäällikkö 1971–1973, Posti- ja lennätinhallituksen lennätinosaston sihteeristön puhelinliikenteen automatisoinnin koordinaattori 1973–1975 ja sihteeristön esimies 1975–1980, Keski-Suomen Puhelimen, vuodesta 1998 Keski-Suomen Puhelin Oyj ja vuodesta 2000 KSP Yhtiöt Oyj, suunnittelu- ja kehitysinsinööri 1980–1982, tekninen johtaja 1982–1984 ja toimitusjohtaja 1984–2001. Kytönen oli myös Keski-Suomen Teletietopalvelu -yhtiön toimitusjohtaja 1983–1988 ja hänellä oli ammattiuransa aikana useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Viestintäneuvoksen arvonimen vuonna 1999 saanut Kytönen on sotilasarvoltaan reservin alikersantti (1992).
Final Fantasy VII Rebirth

Final Fantasy VII Rebirth on Square Enixin kehittämä toimintaroolipeli. Peli on jatkoa Final Fantasy VII Remakelle ja toinen osa Final Fantasy VII:n kolmiosaisessa uusintaprojektissa. Peli julkaistiin alkuvuonna 2024 PlayStation 5:lle. Peli on täysin itsenäinen, joten pelaajat eivät tarvitse Final Fantasy VII Remakea pelatakseen peliä.
Square Enix julkaisi 14.9.2023 tiedotteen ja trailerin, joissa paljastettiin pelin julkaisuajankohdaksi 29.2.2024. 
Pelaaminen.
Pelin sisällöstä ei tiedetä vielä paljoa, mutta pelin taistelusysteemi on rungoltaan samanlainen kuin Final Fantasy VII Remakessa. Red XIII, joka oli Remakessa vieraileva hahmo, on Rebirthissa täysin pelaajan hallittavissa.
Square Enix julkaisi vuoden 2023 Summer Game Festilla pelistä virallisen trailerin, jonka perusteella taistelusysteemiin on lisätty hahmojen välisiä yhteishyökkäyksiä. Lisäksi peliin on lisätty mahdollisuus ratsastaa chocobolla.
Remaken pelattavat hahmot palaavat pelattavaksi. Rebirthissa pelattavaksi Red XIII:n lisäksi tulevat ainakin myös Yuffie Kisaragi ja Cait Sith, jotka olivat pelattavia myös alkuperäisessä pelissä. Vincent Valentine esiintyy myös pelissä.
Tarina.
Pelin tarina jatkuu siitä, mihin Final Fantasy VII Remake päättyi. Cloud Strife, Tifa Lockhart, Barret Wallace, Aerith Gainsborough sekä Red XIII ovat paenneet Midgarista ja lähteneet jahtaamaan Sephirothia, jonka he uskovat tuhoavan planeetan. Yuffie Kisaragi on myös jättänyt Midgarin ja päättänyt etsiä uuden tiimin taistelemaan Shinraa vastaan.
Zack Fairilla on myös osansa tarinassa.
Kehitys.
Final Fantasy VII Rebirthin kehitys alkoi heti Remaken julkaisun jälkeen.
Pjotr Gribkov

Pjotr Grigorjevitš Gribkov (, 4. tammikuuta 1903 Šuja, Tverin kuvernementti – 1. tammikuuta 1992) oli karjalaissyntyinen neuvostoliittolainen opettaja ja hallintovirkailija.
Pjotr Gribkov syntyi tverinkarjalaiseen talonpoikaisperheeseen. Hän valmistui Mihailovskoje-Prudovon opettajateknikumista vuonna 1923 ja työskenteli opettajana. Gribkov liittyi Komsomoliin vuonna 1919 ja kommunistiseen puolueeseen vuonna 1925. Vuonna 1927 Tverin puoluekomitea lähetti hänet opiskelemaan Krupskajalle nimettyyn Moskovan kommunistisen kasvatuksen akatemiaan. Valmistuttuaan vuonna 1931 Gribkov jäi akatemiaan jatko-opiskelijaksi, mutta jo vuoden kuluttua NKP(b):n Moskovan aluekomitea lähetti hänet karjalankielisen oppikirjallisuuden toimittajaksi Lihoslavliin.
Vuonna 1933 Gribkov lähetettiin NKP(b):n Karjalan aluekomitean ja tasavallan valistusasiain kansankomissariaatin pyynnöstä Petroskoihin, jossa hän työskenteli didaktikkona ja pedagogisen instituutin opettajana. Vuonna 1935 hänestä tuli pedagogisen instituutin vararehtori, ja vuosina 1937–1938 hän toimi Elo Syväsen jälkeen instituutin rehtorina. Gribkovin nopeaa urakehitystä selittävät hänen karjalainen syntyperänsä ja Neuvosto-Karjalan suomalaisiin kohdistuneet puhdistukset.
Gribkov pidätettiin ”vastavallankumouksellisen nationalistisen järjestön” jäsenenä marraskuussa 1938. Hänet vapautettiin ja otettiin uudestaan puolueen jäseneksi maaliskuussa 1940. Gribkov lähti Karjalasta katkerana osoitettaan jättämättä.
Gribkov osallistui toiseen maailmansotaan ja työskenteli sen jälkeen Moskovan ilmailuteknisen viestintäopiston yhteiskunnallis-taloudellisten aineiden opettajana. Vuodesta 1957 lähtien hän työskenteli eri tehtävissä Venäjän SFNT:n opetusministeriössä. Gribkoville on myönnetty Venäjän SFNT:n ansioituneen kouluopettajan arvonimi.
Sacra di San Michele

Sacra di San Michele on Piemonten Susan laaksossa sijaitseva vanha luostari. Luostari perustettiin laaksossa olevalle korkealle kukkulalle 900-luvun lopussa, ja se on omistettu arkkienkeli Mikaelille. Luostarin nykypäiviin säilynyt karu kivirakennus on rakennettu noin vuonna 1000. Luostarissa on noin 10 000 nidettä sisältävä kirjasto.
Arkkienkeli Mikaelin uskotaan ilmestyneen täällä erakoksi ryhtyneelle Ravennan arkkipiispalle, pyhälle Johannes Vincenzolle (Besatelaiselle) 900-luvun lopulla. Lisäksi Sacra di San Michele sijoittuu kartalla linjaan, jossa seitsemän arkkienkeli Mikaeliin tavalla tai toisella liittyvää, hyvin vanhaa pyhäkköä on toisiinsa nähden suorassa linjassa Irlannin lounaiskärjen Skellig Michaelin ja Israelin Karmelvuoren välissä. Kartalla pyhäköt voi todellakin yhdistää toisiinsa viivoittimella vain yhden viivan avulla. Väitetään, että viiva seuraa kaiken lisäksi auringonlaskun reittiä kesäpäivänseisauksen aikaan.
Sacra di San Michele toimi Umberto Econ Ruusun nimi -romaanin innoittajana. Econ täti asui lähellä luostaria, ja Eco vietti lapsena lomiaan seudulla. Luostarissa vierailee vuosittain 200 000 kävijää.
Linda Rantanen

Linda Rantanen on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Rantanen työskentelee Iltalehden toimittajana. Hän on kirjoittanut useita rikosaiheisia kirjoja sekä podcasteja.
Vuonna 2020 Rantanen julkaisi Kari Kanalan ja kriminologi Sari Sompin juontaman Uhrien ääni-podcastin, sekä kirjailija Max Seeckin juontaman Elämäntyönä rikos -podcastin. Vuonna 2021 hän teki yhteistyössä rikos- ja oikeustoimittaja Vera Miettisen kanssa ratkaisemattomia suomalaisia katoamisia ja rikoksia käsittelevän Selvittämättömät-podcastin.
Vuoden 2022 aikana Rantanen on julkaissut Supla-audiopalvelussa moniosaisen minisarjan Koodi 081, joka käsittelee Suomessa tapahtuneita kaappaustilanteita.
Teagan Croft

Teagan Croft (s. 23. huhtikuuta 2004) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan pääroolistaan Netflixin alkuperäissarjassa "Titans". Croft näyttelee Rachel Rothia, eli Ravenia, tyttöä, joka on puoliksi demoni ja puoliksi ihminen. Ennen "Titans"-rooliaan Croft näytteli elokuvassa "The Osiris Child" päähenkilö Kane Sommervillen tytärtä, Indi Sommervillea. Croft esittää vuoden 2023 elokuvassa True Spirit Seilori Jessica Watsonia.
Nuoruus.
Teagan Croft syntyi Australiassa Tims Croftille ja näyttelijä Rebecca Croftille vuonna 2004. Croftilla on kaksi nuorempaa siskoa Aubrey Croft ja Sage Croft. Croftin molemmat tädit, Penny McNamee ja Jessica McNamee ovat myös näyttelijöitä. Croftin perhe muutti Sydneystä Chigacoon Yhdysvaltoihin vuonna 2016.
Ura.
Jo nuorena Croft nätteli useissa koulunäytelmissä. Croftin ensimmäinen elokuvarooli oli vuoden 2016 elokuvassa "The Osiris Child", jossa Croft näytteli Indi Sommervillea. Samana vuonna Croft valittiin esittämään toistuvaa roolia Bella Loneraganina "Home and Away -sarjaan.
Croftin perheen muutettua Chigacoon Croft sai ensimmäisen suuren roolinsa DC:n sarjassa "Titans". Croft esittää sarjassa supersankari Rachel Rothia. Croft näyttelee myös äitinsä ohjaamassa lyhytelokuvassa "Bella ja Bernie", pääroolia yhdessä näyttelijä Mary Tildenin kanssa. Hän näytteli Bellan roolia myös lyhytelokuvan jatko-osassa "Woman of a Certain Age".
Croft valittiin vuonna 2021 esittämään pääroolia myös "True Spirit" -dokumenttielokuvassa, joka kertoo Jessica Watsonista, 16-vuotiaasta tytöstä, joka purjehti yksin ympäri maailmaa. Elokuva julkaistiin 3. Helmikuuta 2023 Netflixiin.
Nauhahai

Nauhahai ("Proscyllium habereri") on nauhahaihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Tyynestämerestä.
Koko ja ulkonäkö.
Nauhahai voi kasvaa suurimmillaan 57–65 cm pitkäksi ja naaraat ovat koiraita kookkaampia. Ruumiinmuodoltaan laji on virtaviivainen ja hoikka. Selkäeviä on kaksi ja pyrstöevä on pitkä. Lajin silmät ovat suuret. Nauhahain ruumiissa on tummanruskeita satuloita ja mustia täpliä.
Levinneisyys ja elintavat.
Nauhahaita tavataan Jaavan ja Sumatran läheltä sekä Vietnamista Japaniin ulottuvalta alueelta. Se liikkuu lähellä pohjaa aina 320 metrin syvyyteen asti. Nauhahain ravintoa ovat todennäköisesti kalat, nilviäiset ja äyriäiset. Laji on ovovivipaarinen ja laskee kerrallaan kaksi munakoteloa.
Nauhahai luokitellaan vaarantuneeksi ja sitä uhkaa joutuminen kalastuksen sivusaaliiksi. Sitä hyödynnetään lähinnä kalajauhon valmistamiseen.
SynthAxe

SynthAxe on 1980 - luvulla kehitetty kitaran kaltainen midi - instrumentti. Se ei itse tuota lainkaan ääntä, vaan ohjaa midi-kytkennän avulla syntetisaattoria.
Soittimen kehittivät Bill Aitken, Mike Dixon ja Tony Sedivy vuonna 1985. Kehitystyön rahoitti Richard Bransonin Virgin- yhtymä. Yhtenä erona kitaran soittamisen perusperiaatteeseen on, että Synthaxessa on myös sen kuutta kieltä vastaava koskettimisto, jolla voi muokata soiton ilmaisua tavoilla, joka ei ole mahdollista kitaralle, mutta voi hyödyntää syntetisaattorin ominaisuuksa esimerkiksi puhallinsoittimen jäljittelyssä.
Toimintaperiaatteesta.
Synthaxessa on kitaran tavoin kuusi kieltä. Ne vastaavat tavallisen kitaran kieliä, mutta eivät tuota ääntä vaan määrittävät äänen ominaisuudet yhdessä otelaudan nauhojen kanssa, joita skannataan jatkuvasti. Kielet reagoivat sekä voimaan että nopeuteen, mikä mahdollistaa kitaran soittotekniikan piirteet, esimerkiksi erilaiset venytykset, liu'utukset ja vibratot. Otelauta määrää myös koskettimiston soivien äänien korkeuden. Instrumentin vibrakampi voidaan määrittää ohjaamaan äänilähteen muita ominaisuuksa, esimerkiksi syntetisaattorin suodatinta..
Toisin kuin kitarassa, soittimen nauhat ovat koko kaulan matkalla tasavälein, mikä vaati kitaristilta soittotekniikan ja - tavan ohella totuttelua.
Vastaanotto, käyttäjiä.
Synthaxe herätti innostusta ja muutamat huippukitaristit omaksuivat sen. Heitä olivat mm. Allan Holdsworth sekä Lee Ritenour. Etenkn Holdsworth käytti Synthaxea sekä kiertueilla että albumeillaan, mutta luopui kiertuekäytöstä, koska se oli painava ja vaati muita laitteita minkä lisäksi Synthaxe muodostui lopulta harvinaiseksi instrumentiksi. Sitä valmistettiin noin sata kappaletta. Synthaxe oli paitsi radikaali myös kallis instrumentti. Hinta oli v. 1985 10 000 puntaa, mikä vastaa vuoden 2021 rahassa n. 25 000 puntaa. 
Bela Fleck &amp; The Flecktones - yhtyeen Roy "Futureman" Wooten on muokannut Synthaxesta midi-ohjaimen, jota hän käyttää lyömäsoitin-äänien tuottamiseen ja ohjaamiseen.
Ehkä keskeisimpiä albumeita joilla Synthaxea on käytetty pääinstrumenttina ovat Allan Holdsworthin "Atavachron" ja "Sand" sekä Lee Ritenourin "Earth Run".
Fujian (lentotukialus)

Fujian () on Kiinan Kansan vapautusarmeijan laivaston tyypin 003 lentotukialus, joka on nimetty Fujianin maakunnan mukaan.
Suunnittelu.
Kiinan suunnitteleman ja rakentaman aluksen on ominaisuuksiltaan kuvattu vastaavan uusia Yhdysvaltain laivaston lentotukialuksia. Lentokoneiden lentoonlähtöä varten aluksella on perinteisten katapulttien sijaan uusi elektromagneettinen lentokoneiden laukaisujärjestelmä (EMALS).
Alukselle sijoitettaneen Shenyang J-15 tai Shenyang FC-31 (J-35) hävittäjiä. Alukselle mahtuisi arvioiden mukaan esimerkiksi noin 40 Shenyang J-15 -hävittäjää, muutamia propellikäyttöisiä kuljetuskoneita ja meritiedustelulentokoneita (mahdollisesti mallia Xian KJ-600). Toinen arvio esitti, että alukselle sopisi 48–60 lentokonetta (malliltaan Shenyang FC-31 ja Xian KJ-600).
Valmistus.
Alus tilattiin Shanghaista Jiangnan Changxingdaolta, missä köli laskettiin maaliskuussa 2015. Se laskettiin vesille ja kastettiin 17. kesäkuuta 2022. Aluksen koeajot alkoivat 8. toukokuuta 2024. Aluksen odotetaan olevan palveluskelpoinen vuoden 2025 loppupuoliskolla.
Ilmari Rinne

Jalo Ilmari Rinne (7. elokuuta 1909 – 1. heinäkuuta 1993) oli Suomen ensimmäinen kokopäivätoiminen kunnallinen nuorisotyöntekijä.
Ilmari Rinne palkattiin Hausjärven kunnan nuorisotyösihteeriksi vuonna 1946. Ennen nuorisotyösihteerin tointa Rinne oli ollut mukana seurakunnan ja NMKY:n poikakerhoissa ja partiopoikatoiminnassa sekä työskennellyt Viipurissa Toukolan setlementissä ja Turussa Auralan setlementissä. Hausjärvellä tuoreen nuorisotyöntekijän työvälineet eivät olleet kovin kummoiset. Rinne sai sentään puhelimen, mutta autoa tai polkupyörää ei ollut. Alkuvuosina kunnan nuorisotyö ei poikennut merkittävästi nuorisojärjestöjen toiminnasta, johon kuului leirejä, kursseja, liikuntaharrastuksia ja kulttuuria. Järjestöillä ei ollut juuri mitään välineitä, ja Rinne perusti välinelainaamon, josta saattoi lainata urheiluvälineitä, leiritelttoja, elokuvakoneen ynnä muuta.
Rinne piti yhteyttä opetusministeriön esittelijään Lauri Pautolaan ja välitti tälle tietoa kunnallisen nuorisotyön kentältä. Lisäksi ministeriö palkkasi Rinteen matka-asiamiehekseen, joka kiersi eri puolilla maata synnyttämässä nuorisotyölautakuntatoimintaa.
Rinne työskenteli Hausjärvellä vuoteen 1950 saakka. Vuosina 1951–1957 hän toimi Kouvolassa nuorisotyönohjaajana. Vuosina 1963–1972 Rinne oli Ulvilan kunnan nuoriso-, urheilu- ja raittiussihteerinä.
Valtakunnallinen nuorisotyöntekijöiden yhdistys, Nuorisotyöntekijöiden Liitto, perustettiin vuonna 1949. Ilmari Rinne valittiin liiton ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.
Rinne kuoli vuonna 1993. Hänet on haudattu Turussa Turun hautausmaalle.
Figaro (artisti)

Figaro (oikealta nimeltään Joonas Lahtinen, s. 1997) on suomalainen muusikko ja lauluntekijä. Hänen tunnetuin kappaleensa on Paula Vesalan kanssa tehty duetto "Kaks toisillemme hellää".
Figaro julkaisi ensimmäisen albuminsa "Näin mä haluun sut muistaa" (Etenee Records) 17. kesäkuuta 2022. Albumilla vierailevat Vesalan lisäksi Sexmane ja Anna Abreu. Singlejulkaisuissa Figaro on tehnyt yhteistyötä Pyhimyksen, MELOn ja Ettan kanssa.
Figaro tekee musiikkia myös muille artisteille. Hän on yksi neljästä sanoittajasta JVG:n "Villi länsi" -kappaleessa. Lisäksi Figaro on kirjoittanut kappaleita, Costeelle, Abreulle, Vesalalle, Reino Nordinille ja Pyhimykselle.
Minecraft (mediajatkumo)

Minecraft on mediajatkumo, jonka suurelta osin on kehittänyt Mojang Studios ja joka keskittyy samannimiseen videopeliin. Sarja koostuu viidestä videopelistä, erilaisista kirjoista, tavaroista ja tapahtumista sekä tulevista teatterielokuvasta ja aniaatiosarjasta. Microsoft osti Mojang Studiosin vuonna 2014 ja sen ohella myös Minecraft-sarjan ja sen versiot.
Kirjat.
Viralliset kirjat.
Peli on inspiroinut useita virallisesti lisensoituja romaaneja, jotka sijoittuvat "Minecraft"-universumiin:
Merkittäviä saavutuksia.
Minecraft-tuotesarja kattaa laajan valikoiman sisältöä. Vuoden 2021 lopulla Minecraft-videot keräsivät 1 miljardia katselukertaa YouTubessa. Minecraft-videopeli tunnetaan kaikkien aikojen myydyimpänä videopelinä, joka on ohittanut joTetrisin ja Grand Theft Auto V:n yli 300 000 000 myydyllä kopiolla.
Oskar Kallis

Oskar Kallis (23. marraskuuta 1892 – 1. tammikuuta 1918) oli virolainen kansallisromantiikkaa edustanut taidemaalari. Hän maalasi useita "Kalevipoeg"-aiheisia teoksia, joihin hän haki inspiraatiota matkustamalla Viron saaristossa. Hän sai vaikutteita myös Akseli Gallen-Kallelalta. Kallis kuoli tuberkuloosiin nuorella iällä.
The Agony &amp; Ecstasy of Watain

The Agony &amp; Ecstasy of Watain on Watainin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 29. huhtikuuta 2022.
Tyler Herro

Tyler Christopher Herro (s. 20. tammikuuta 2000) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa heittävää takamiestä. Herro edustaa NBA-liigassa pelaavaa Miami Heatia. Hän on pituudeltaan 196 cm. Herro pelasi yliopistossa Kentuckyn joukkueessa kautena 2018–2019.
Miami Heat varasi Herron vuoden 2019 NBA varaustilaisuudessa 13. varauksella. Hänet valittiin tulokasvuodellaan ja hän pääsi myös NBA-finaaleihin. Vuonna 2022 Herro valittiin .
Castagnole

Castagnole voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Castagnole delle Lanze

Castagnole delle Lanze () on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Astin maakunnassa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 3 513 asukasta.
Räjähtämätön ampumatarvike

Räjähtämättömällä ampumatarvikkeella tarkoitetaan räjähtävää ampumatarviketta, joka on viritetty, virittynyt, tai
muuten valmisteltu räjähtämään, mutta joka ei ole räjähtänyt. Räjähtämätön ampumatarvike on saatettu ampua ampuma-aseella, pudottaa ilma-aluksesta tai asentaa tarkoituksella tiettyyn paikkaan. Räjähtämättömän ampumatarvikkeen viritystilaa ei tiedetä.
Määritelmiä.
Suomenkielessä räjähtämättömillä ampumatarvikkeilla tarkoitetaan yleisesti sodassa tai rauhan aikana räjähtämättä jääneitä räjähteitä sekä niiden osia. Suomenkielinen lyhenne räjähtämättömille ampumatarvikkeille on RAT. 
Yhdistyneet kansakuntien määritelmän mukaan konflikteissa räjähtämättä jääneet ampumatarvikkeet jaotellaan räjähtämättömiin ampumatarvikkeisiin (Unexploded ordnance, UXO), hylättyihin ampumatarvikkeisiin (Abandoned explosive ordnance). Miinoja ei luokitella räjähtämättömiksi ampumatarvikkeiksi, sillä miinojen on tarkoitus räjähtää vasta ihmisen tai ajoneuvon läsnäolosta, läheisyydestä tai kosketuksesta.
Räjähtämättömät ampumatarvikkeet voivat olla hengenvaarallisia, joten niihin ei saa koskea. Räjähtämättömien ampumatarvikkeiden tilan määritteleminen on usein erittäin vaikeaa. Räjähtämätön ampumatarvike voi räjähtää itsestään tai pienen liikuttamisen seurauksena. Toisaalta jotkin räjähtämättömät ampumatarvikkeet eivät räjähdä kuin vasta niitä raivattaessa. Räjähtämättömien ampumatarvikkeiden vaara aiheuttaa, miinavaaran ohella, maailmalaajuisesti suuria humanitäärisia ongelmia. Konfliktialueilla on usein huomattavasti enemmän räjähtämättömiä ampumatarvikkeita kuin miinoja. 
Räjähtämättömät ampumatarvikkeet Suomessa.
Suomessa räjähtämättömiä ampumatarvikkeita voi löytyä Puolustusvoimien harjoitusalueilta. Sodissa räjähtämättä jääneitä ampumatarvikkeita löydetään ajoittain ympäri Suomea. Suomessa siviilikohteessa havaitusta räjähteestä pitää aina ilmoittaa poliisille. Puolustusvoimien harjoitusalueilla havaituista räjähteistä voi ilmoittaa lähimpään Puolustusvoimien joukko-osastoon.
Zoé Prévost

Zoé Prévost (1802–1861) oli ranskalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Prévost opiskeli Antoine Ponchard'n johdolla Pariisin konservatoriossa ja sai toisen palkinnon oopperassa vuonna 1820. Hän debytoi Opéra-Comiquessa vuonna 1821 André Ernest Modeste Grétryn oopperan "La Fausse magie" esityksessä. Prévost loikin uransa enimmäkseen Opéra-Comiquessa, jossa työskenteli (vaikkakaan ei yhtäjaksoisesti) vuosina 1821–1850. Prévostin luomien roolien joukossa olivat Zerline ("Fra Diavolo", 1830), Madeleine ("Lonjumeaun posteljooni", 1836), Suzanne ("La double échelle", 1837), Joséphine ("Les travestissements") ja Mathéa ("La sirène", 1844). Suuren osan 1840-luvusta Prévost keskittyi tulkitsemaan vakiintunutta ohjelmistoaan uusien roolien luomisen sijaan.
Prévost työskenteli Opéra-Comiquessa luomansa uran lisäksi kaksivuotisella sopimuksella Théâtre de la Monnaiessa (1832–1834). Prévostin tytär oli sopraano Caroline Prévost, jonka kanssa hän lauloi tämän debytoidessa vuonna 1849. Prévostin veli oli koomisten oopperoiden säveltäjä Eugène Prévost.
Castagnole Monferrato

Castagnole Monferrato () on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Astin maakunnassa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 1 148 asukasta.
Ostap Vyšnja

Ostap Vyšnja (; oik. Pavlo Myh’ailovytš Hubenko, ; Tšetšvan huuttori (lähellä Hrunin kylää) lähellä Zinkiviä, Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 28. syyskuuta 1956 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija, humoristi ja satiirikko. Hänen puolisonsa oli näyttelijä Varvara Masljutšenko-Hubenko.
Vyšnja osallistui Ukrainan itsenäisyyssotaan 1917–1920, ja kun Ukrainan kansantasavallan hallitus muutti Kamjanets-Podilskyiin 1919, hän muutti sinne ja aloitti kolumnistina ukrainalaisissa sanomalehdissä. Hän joutui neuvostovallanpitäjien vangiksi 1920 ja pääsi vapaaksi 1921 osallistuttuaan Vasyl Blakytnyin interventioon. Hän jatkoi kirjoittamista useisiin lehtiin ja julkaisi vuodesta 1920 1930-luvun alkupuolelle useita kirjoituskokoelmia. Hän oli suosittu talonpoikien keskuudessa, siksi hänen tekstejään julkaistiin 1920-luvulla laajasti. Hän teki yhdessä Maik Johansenin ja Mykola H’vylovyin kanssa revyyn "Allo na h’vyli 477", jota Berezil-teatteri esitti 1929.
Vyšnja sai 1933 syytteen nationalismista ja puoluejohtajiin kohdistuvan terrorismin valmistelusta. Hänet pidätettiin, hän joutui vankileirille ja vapautui 1943. Hän noudatti sittemmin kirjoituksissaan puolueen virallista linjaa, ja kirjoitusten vastaanotto oli vähemmän innostunutta kuin 1920-luvulla. Koottuja teoksia on julkaistu useita editioita, ja kertomuksia on käännetty englanniksi.
Ivan Jakovlev (rehtori)

Ivan Semjonovitš Jakovlev (, 2. heinäkuuta 1907 Jänöiselkä, Vieljärvi – 25. elokuuta 1973 Petroskoi) oli karjalaissyntyinen neuvostoliittolainen hallintovirkailija, poliitikko ja yliopiston rehtori.
Ivan Jakovlev syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän työskenteli koulun jälkeen maanviljelijänä ja kolhoosin puheenjohtajana ja valmistui Leningradin poliittisen valistuksen instituutista vuonna 1936. Jakovlev työskenteli Karjalan ASNT:n valistusasiain kansankomissaarina vuosina 1938–1940, osallistui talvisotaan ja toimi sen jälkeen syyttäjänä. Hän oli Karjalais-suomalaisen SNT:n kommunistipuolueen keskuskomitean sihteeri vuosina 1944–1948.
Jakovlev valmistui NKP:n keskuskomitean yhteiskuntatieteiden akatemiasta vuonna 1948. Hän työskenteli sen jälkeen Karjalais-suomalaisen valtionyliopiston dosenttina, puoluehistorian laitoksen esimiehenä ja yliopiston rehtorina. Jakovlev oli pidetty ihmisenä ja opettajana, mutta hänet erotettiin tehtävistään vuonna 1956. Päätöksen taustalla olivat ilmeisesti poliittisen tilanteen muutos ja yliopiston laajentumisesta aiheutuneet käytännön ongelmat. Jakovlev työskenteli sittemmin poliittisen historian opettajana Leningradin rautatie- ja vesiliikenneinstituutin Petroskoin osastossa.
Jeremy Irvine

Jeremy William Fredric Smith (s. 18. kesäkuuta 1990 Cambridgeshire, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä. Puheteatterista uransa aloittanut Irvine debytoi valkokankailla vuonna 2011. Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa.
Ura.
Irvine alkoi näytellä opettajansa kannustamana lontoolaisessa National Youth Theatressa ja hän suoritti alan opintoja London Academy of Music and Dramatic Art -draamakoulussa. Irvine näytteli myös eräissä Royal Shakespeare Companyn näytelmissä, kuten "Dunsinane".
Irvinen elokuvadebyytti oli Albert Narracottin rooli Steven Spielbergin teoksessa "Sotahevonen" vuonna 2011. Sen jälkeen hän on näytellyt useissa eri tyylilajeja edustavissa elokuvissa, kuten "Suuret toiveet", "Stonewall", "Langennut" ja "". Kriitikot ovat arvostaneet Irvinen roolisuorituksia.
Irvine on näytellyt myös muutamissa televisiosarjoissa alkaen nuortensarjasta "Life Bites" (2009).
Krank

Krank on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Ulrika Hansson

Ulrika Hansson (s. 1970 Sollentuna, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on näytellyt teatterin ohella elokuvissa, televisiossa ja radiossa.
Ura.
Hansson aloitti uransa televisiosarjassa "Hästens öga" vuonna 1987. Sen jälkeen hän on näytellyt muun muassa historiallisessa draamasarjassa "Vihan päivät" (1991) ja erinäisissä kokoillan elokuvissa, kuten "Peitenimi Coq Rouge" (1989). Hansson näytteli tukholmalaisessa Mittiprickteaternissa 2006–2021. Näyttämötaiteita hän opiskeli Teaterhögskolan i Stockholm -oppilaitoksessa 1995–1999.
Johan Portin

Johan Oskar Portin (s. 13. kesäkuuta 1961 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja urheilutoimittaja.
Ura.
Portin syntyi oikeusneuvos Göran Portinin ja lastentarhanopettaja Ann-Mari Tengströmin perheeseen. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1985–1989. Portin on ohjannut muun muassa Wasa Teaterissa. Hän näytteli keskeisen miesosan Åke Lindmanin historiallisessa draamasarjassa "Vihan päivät" (1991).
Valtaosan urastaan Portin on tehnyt Yleisradion urheilujuontajana.
Jakob Arjouni

Jakob Arjouni (o.s. "Bothe"; 8. lokakuuta 1964 Frankfurt am Main – 17. tammikuuta 2013 Berliini) oli saksalainen kirjailija.
Arjouni syntyi ja varttui Frankfurt am Mainissa. Hänen isänsä oli näytelmäkirjailija Hans Günter Michelsen. Arjouni-sukunimen hän sai käyttöönsä marokkolaislähtöisen vaimonsa kautta. Arjouni loi Frankfurt am Mainissa työskentelevän turkkilaissyntyisen yksityisetsivä Kemal Kayankayan hahmon. Hän kirjoitti kaikkiaan viisi rikosromaania, joissa Kayankaya seikkailee. Näistä ensimmäinen oli vuonna 1986 ilmestynyt "Onnea vaan, turkkilainen!", josta tehtiin myös Doris Dörrien ohjaama elokuvaversio vuonna 1991. Vuonna 1992 Arjouni sai Saksalaisen rikoskirjallisuuspalkinnon (Deutscher Krimi Preis) kirjasta "Ein Mann, ein Mord".
Vaikka Arjouni tuli tunnetuksi Kayankaya-romaaneistaan, hän kirjoitti myös muita romaaneja, novelleja, kuunnelmia ja näytelmiä. Vuonna 2012 hän teki pitkän tauon jälkeen paluun Kayankaya-sarjansa pariin rikosromaanilla "Bruder Kemal". Arjouni kuoli haimasyöpään 48-vuotiaana. 8. lokakuuta 2013 Melville House Publishing ilmoitti haimasyövän vastaiseen työhön tarkoitetun "Arjouni Fund to Fight Pancreatic Cancer" -rahaston perustamisesta yhteistyössä Lustgarten Foundationin kanssa.
Arjounin kirjallisuutta on kääntänyt englanniksi Anselm Hollo.
Like an Angel Passing Through My Room

Like an Angel Passing Through My Room on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1981. Sen sävelsivät ja sanoittivat Benny Andersson ja Björn Ulvaeus. Kappaleen laulaa Anni-Frid Lyngstad. Kappale julkaistiin yhtyeen kahdeksannen studioalbumin "The Visitors" päätösraitana.
”Like an Angel Passing Through My Room” -kappaleen levyttäminen aloitettiin Polar Music Studiolla 8. marraskuuta 1981. Kappaleen työstö oli aloitettu keväällä 1981 työnimellä ”Twinkle, Twinkle”. Siitä tehtiin myös diskoversio, mutta yhtyeen jäsenet pitivät sitä liian samankaltaisena edellisvuonna julkaistun ”Lay All Your Love on Me” -kappaleen kanssa. Lopputuloksena oli Lyngstadin laulama hyvin pelkistetty versio.
”Like an Angel Passing Through My Room” -kappaleen kehityskaari julkaistiin "The Visitorsin" deluxe-version viimeisenä raitana nimellä ”From a Twinkling Star to a Passing Angel”. Se on määritelty demo-medleyksi, ja sen kesto on noin yhdeksän minuuttia.
”Like an Angel Passing Through My Room” -kappaleesta on tehty joitakin versioita, kuten Hazell Deanin tulkinta vuodelta 1996 sekä Kristjana Stefánsin ja Svavar Knúturin duetto vuodelta 2020.
Arrival (kappale)

Arrival on ruotsalaisen Abba-yhtyeen instrumentaalisävellys vuodelta 1976. Kappaleen kirjoittivat Benny Andersson ja Björn Ulvaeus. Se julkaistiin Abban neljännen studioalbumin "Arrival" päätösraitana lokakuussa 1976. Ruotsalaisesta kansanmusiikista ammentavan kappaleen työniminä olivat ”Fiol”, ”Ode to Dalecarlia” ja ”Arrival in Dalecarlia”. ”Arrival” sisältää kuoro-osuuden.
”Arrivalista” on tehty myös useita sanoitettuja versioita, kuten Daniel Balavoinen ja Anni-Frid Lyngstadin tulkitsema ranskankielinen "Belle". Myös Mike Oldfield ja Sarah Brightman ovat levyttäneet ”Arrivalin”.
”Arrival” on toinen Abban kahdesta instrumentaaliteoksesta. Toinen on 1975 julkaistu ”Intermezzo No. 1”.
Daniel Balavoine

Daniel Balavoine (5. helmikuuta 1952 Alençon, Ranska – 14. tammikuuta 1986 Rharous, Timbuktun alue, Mali) oli ranskalainen laulaja-lauluntekijä. Balavoinen ääniala ulottui varsin korkealle ja hänen sanoituksissaan heijastuu hänen kapinallinen luonteensa ja kiinnostus sosiaalisiin kysymyksiin.
Ura.
Pohjois-Ranskassa syntynyt Balavoine varttui maan lounaisosassa ja muutti jo teini-ikäisenä Pariisiin, missä hän koetti päästä politiikkaan 1960-luvun lopun kuohunnan innoittamana. Pian hän liittyi rock-yhtye Présencen laulajaksi. Sen jälkeen hän oli mukana Patrick Juvet'n kiertueyhtyeessä. Juvet havaitsi Balavoinen lahjakkuuden ja rohkaisi tätä soolouralle: Balavoinen debyyttialbumi "De vous à elle en passant par moi" ilmestyi 1975. Balavoinen ääni teki vaikutuksen muusikko Michel Bergeriin, joka kiinnitti tämän musikaalin "Starmania" päärooliin 1978. Musikaali oli suuri menestys ja samana vuonna ilmestyi Balavoinen studioalbumi "Le Chanteur", joka niin ikään menestyi erinomaisesti.
Balavoinen menestys jatkui 1980-luvun alkupuolella, jolloin häneltä ilmestyi useita studio- ja konserttialbumeja sekä singlejä. Suuria menestyskappaleita olivat muun muassa "L'Aziza", "Vivre ou survivre" ja "Aimer est plus fort que d'être aimer".
Balavoine oli mukana humanitaarisessa toiminnassa, etenkin Afrikan ongelmiin liittyen, ja otti vahvasti kantaa politiikkaan. Hän arvosteli voimakkaasti presidenttiehdokas François Mitterrandia ja asettui kannattamaan Coluchea, joka oli kandidaattina presidenttiehdokkaaksi vuoden 1981 vaaleihin. Balavoine kuoli helikopterionnettomuudessa Malin aavikolla neljän muun henkilön kanssa Pariisi Dakar -rallin 1986 aikana.
Johan Cullberg

Johan Christoffer Cullberg (6. tammikuuta 1934 Uppsala – 14. kesäkuuta 2022 Tukholma) oli ruotsalainen psykiatri ja kirjailija.
Cullbergin veljen, taiteilija Erland Cullbergin mielisairaus innoitti häntä valitsemaan psykiatrian opinnot. Cullberg edusti Ruotsin 1960-luvun psykoanalyyttista virtausta ja vastasi Bengt Berggrenin kanssa Nacka-projektista (Nackaprojektet), jonka yhteydessä myös sosiologit ja terveydenhoitajat pääsivät työskentelemään terapeutteina. Myöhemmin hän etääntyi psykoanalyysista ja erosi Ruotsin psykoanalyyttisesta yhdistyksestä. 
Cullberg teki kirjailijana debyyttinsä vuonna 1971 ja julkaisi muutama vuosi myöhemmin klassikon asemaan kohonneen teoksensa "Kris och utveckling". Kirjassaan "Skaparkriser: Strindbergs inferno och Dagermans" (1992) Cullberg kuvaa kahta ruotsalaista merkkikirjailijaa, August Strindbergia ja Stig Dagermania, vaikeine kriiseineen. Cullbergin muita kirjoja ovat "Gustaf Fröding och kärleken: En psykologisk och psykiatrisk studie" (2004), "En diktares kompost: Om Gunnar Ekelöf", omaelämäkerta "Mitt psykiatriska liv" (2007) ja "Märta och Hjalmar Söderberg: En äktenskapskatastrof" (Björn Sahlinin kanssa, 2014). Hänen viimeisenä kirjanaan ilmestyi vuonna 2020 "Att insjukna i psykos".
Johan Cullbergin poika, juristi Martin Cullberg on naimisissa Linda Lampeniuksen kanssa.
Cullberg kuoli lyhyen sairauden jälkeen 88-vuotiaana.
Coluche

Michel Gérard Joseph Colucci (28. lokakuuta 1944 Pariisi, Ranska – 19. kesäkuuta 1986 Opio, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan taiteilijanimellään Coluche. Hänen huumorinsa oli usein provosoivaa, nokkelaa ja kaksimielistä. Jälkimaineeltaan Coluche muistetaan etenkin hyväntekijänä.
Ura.
Colucci aloitti uransa stand up -koomikkona 1960-luvun lopulla ja alkoi käyttää nimeä Coluche. Hän esiintyi televisiossa ja radiossa tiuhaan ja vakiinnutti asemansa yhtenä Ranskan tasokkaimmista koomikoista. Hänen huumorinsa liittyi usein vakaviin sosiaalisiin ja poliittisiin ongelmiin. 1970-luvulla Coluche teki uraa myös elokuvanäyttelijänä ja sai alati suurempia rooleja, kunnes 1980-luvulle tultaessa hän oli noussut filmitähden asemaan.
Coluche pyrki presidenttiehdokkaaksi Ranskan presidentinvaaleissa 1981, mutta hävisi François Mitterrandille. Coluche oli mukana humanitaarisessa toiminnassa, hän perusti hyväntekeväisyysjärjestö Les Restos du Cœurin syyskuussa 1985. Coluche sai surmansa liikenneonnettomuudessa kesäkuussa 1986.
David Arelius

David Arelius (12. maaliskuuta 1729 Kauhajoki – 7. marraskuuta 1806 Nurmo) oli suomalainen pappi. Arelius toimi kolmen vuoden ajan Ilmajoen kirkkoherran apulaisena sekä neljänkymmenen vuoden ajan Nurmon rukoushuonekunnan saarnaajana. Arelius oli Nurmon ensimmäinen saarnaaja ja palveli tehtävässään aina kuolemaansa saakka.
Areliusta on kuvattu herännäiseksi saarnaajaksi jolla oli pikainen luonne. Areliusta on kuvattu innokkaaksi kalastajaksi ja häntä kutsuttiin "Taavetti-papiksi".
Pappisura.
Nurmon saarnaaja.
Arelius toimi komen vuoden ajan Ilmajoen kirkkoherran apulaisena. Omaksi seurakunnakseen erkaantuneet nurmolaiset ja seinäjokiset kävivät kuulemassa Areliusta ja anoivat Areliuksen saamiseksi ensimmäiseksi papikseen. Anomus hyväksyttiin ja Arelius saapui Nurmon ensimmäiseksi papiksi vuonna 1766 ilman ehdollepanoa ja vaalia. Areliuksen työsarkaan vastaperustetussa seurakunnassa kuuluivat muun muasssa uuden kirkon rakentaminen sekä seurakunnallisen elämän järjestäminen.
Yksityiselämä ja koulutus.
Areliuksen vanhemmat olivat Kauhajoen Iso-Aron talollinen Jakob Nilsson sekä Brita Simonsdotter. Arelius opiskeli Vaasan triviaalikoulussa sekä valmistui ylioppilaaksi turussa vuonna 1750. Arelius vihittiin papiksi 10. toukokuuta 1763. Areliuksen puoliso oli Ilmajoen kirkkoherra Salomon Hanneliuksen sisar Hedvig.
Vuotunki

Vuotunki on matala ylänköjärvi Vuotungin kylässä Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 2,2 neliökilometriä, ranta10-menetelmän perusteella pinta-ala on 1,9 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 226 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede.
Vuotungin mutkaisen rantaviivan pituus on yli 21 kilometriä. Järveen kaakosta laskeva Hepojoki laajenee Vuotungiksi. Joen reitti jatkuu Välijokena luoteeseen Ala-Vuotunkiin, jonka korkeustaso on vain 0,3 metriä Vuotunkia alempi. Vuotungilla niemet (Heponiemi, Kotaniemi, Purnunniemi, Isoniemi) määrittävät järven muodon. Järven pohjoisimman osan muodostaa Luvelahti. Vuotungin keskisyvyys on vain 96 senttimetriä, ainoa vähintään kuusi metriä syvä alue sijaitsee Heponiemen ja Kotaniemen välissä.
Vuotungin saariluku on yhdeksän. Kaikki saaret ovat alle hehtaarin laajuisia.
Vuotungin rannoilla on asuttu kauan. Ympäristö on koillismaalaista viljelysmaisemaa.
Vuotunkiin laskee Hepojoen ohella Kuntijoki idästä Kuntijärveltä, jonka korkeustaso on 0,4 metriä Vuotunkia ylempi. Kuntijärven ja Vuotungin välinen etäisyys on alle puoli kilometriä, järvien välistä kulkee yhdystie 8690. Vuotungin länsipuolitse kulkee yhdystie 8694. Vuotunki laskee Ala-Vuotunkiin paitsi Välijokea pitkin, myös pienempää, Pudas-nimistä uomaa pitkin.
Vuotungin vesitilavuus on 2 162 000 kuutiometriä.
Vuotunki (73.042.1.001) kuuluu Vuotungin alueeseen (73.042), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kuusinkijoen valuma-alue (73.04). Vuotungin alueella on 51 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Vuotunki on laajin. Toiseksi laajin on Iso Särkiluoma, jota seuraa Ala-Vuotunki.
Henrik Strindberg

Henrik Strindberg (s. 1954 Kalmar) on ruotsalainen säveltäjä.
Strindberg oli nuorena progressiivisen rockin Ragnarök-yhtyeen perustajajäsen; yhtye julkaisi debyyttialbuminsa vuonna 1976. Hän opiskeli sävellystä Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Hän suoritti myös opintoja Iannis Xenakiksen johdolla ja opiskeli Pariisin IRCAM:ssa. Strindberg on tehnyt opetustyötä Gotlannin säveltäjäkoulussa. Hän on Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Monia Strindbergin teoksista on esitetty kansainvälisesti ja levytetty. Vuonna 2007 hän sai Christ Johnson-prisenin orkesteriteoksesta "Neptuni åkrar". Vuonna 2008 hänelle myönnettiin Rosenbergpriset, ja vuonna 2010 hän jakoi Grammis-palkinnon teoksesta "Tidslinje". Strindberg oli mukana perustamassa Sound of Stockholm -festivaalia.
Rauanjärvi (Joensuu)

Rauanjärvi on matalahko, niemien halkoma järvi Joensuussa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,1 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 29 kilometriä kaakkoon.
Maantiede.
Rauanjärven pituus lounaasta koilliseen on 2,8 kilometriä. Järven useista lahdista monet sijaitsevat lähes erillään pääaltaasta, kuten Petralahti ja Valkealahti järven itäosassa sekä Murtolahti koillisessa ja Lampakot lännessä. Suultaan avonaisempia lahtia ovat järven eteläisimmän osan muodostava Takavasanlahti ja Lampakoiden pohjoispuolinen Mustalahti. Suurin niemimaa on itärannalta lounaaseen työntyvä Ketolanniemi. Vain viitisen prosenttia Rauanjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Noin puolet järvestä on kolmesta neljään metriä syvä. Syvin kohta, kymmenen metriä, sijaitsee Ketolanniemen kärjen lähellä.
Rauanjärven saariluku on kuusi. Saaret ovat pieniä, laajin on Ketolanniemen länsipuolinen Arkkusaari. Rauanjärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Etelärannalla on runsaasti pientaloja. Järven luoteispuolella sijaitsee Immolankangas. Rauanjärveen virtaa Saarvanpuro idästä ja Lahnasenpuro pohjoisesta sekä useita nimettömiä suo-ojia. Rauanjärven laskuoja alkaa järven läntisimmästä kohdasta.
Rauanjärven vesitilavuus on 6 158 000 kuutiometriä.
Rauanjärvi (04.374.1.015) kuuluu Ravanjoen valuma-alueeseen (04.374), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Onkamojärven valuma-alue (04.37) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Rauanjärvi on Ravanjoen valuma-alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on Kannusjärvi ja kolmanneksi laajin on Kokkoselkä. Alueeseen kuuluu 32 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Kannusjärvi (Tohmajärvi)

Kannusjärvi on saareton metsäjärvi Tohmajärven luoteisosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 96 hehtaaria. Järven pohjoisin osa sijaitsee Joensuun alueella. Etäisyys Joensuun keskustasta on 32 kilometriä kaakkoon.
Maantiede.
Kannusjärven pituus etelästä pohjoiseen on 1,6 kilometriä. Järvi on leveimmillään keskiosan Halkolahden kohdalla, jossa etäisyys länsirannalta itärannalle on noin kilometrin. Järven pohjoisen osan muodostaa Kulkanlahti. Noin kolmasosa Kannusjärvestä on nollasta viiteen metriä syvä, noin kolmasosa on viidestä kymmeneen metriä syvä ja noin kolmasosa on kymmenestä viiteentoista metriä syvä. Syvin kohta, hieman yli viisitoista metriä, sijaitsee järven eteläosassa.
Kannusjärven metsäisillä rannoilla on harvakseltaan pientaloja. Maasto kohoaa järven kaakkoispuolella noin 140 metriä merenpinnan yläpuolelle. Järven kaakkoisimman osan muodostavan Jyhmäkänlahden eteläpuolella kohoaa Jyhmäkkä, jonka laki on noin 125 metriä merenpinnan yläpuolella. Koillisessa maasto on tasaista: sadan metrin korkeuskäyrä kulkee satojen metrien päässä Kulkanlahden itärannalta.
Kannusjärveen laskee pohjoisesta Kokkoselkä (96,7 metriä mpy). Järviä erottaa alle sata metriä leveä kannas. Kannusjärven luoteisen rannan Siikaniemen kohdalta alkaa länteen virtaava laskuoja.
Kannusjärven vesitilavuus on 7 017 000 kuutiometriä.
Kannusjärvi (04.374.1.008) kuuluu Ravanjoen valuma-alueeseen (04.374), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Onkamojärven valuma-alue (04.37) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Kannusjärvi on Ravanjoen valuma-alueen toiseksi laajin vakavesi, laajin on Rauanjärvi ja kolmanneksi laajin on Kokkoselkä, jota seuraa Saarva ja Pikku Elinlampi - Iso Elinlampi. Tilavuudeltaan Kannusjärvi on Ravanjoen alueen suurin vakavesi. Alueeseen kuuluu 32 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Suomessa on viisi Kannusjärveä, joista Tohmajärven Kannusjärvi on toiseksi laajin. Haminan Kannusjärvi on laajin, mutta tilavuudeltaan se on Tohmajärven Kannusjärveä pienempi.
Ole Stavad

Ole Stavad (s. 1. kesäkuuta 1949 Ejersted) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1980–2007 ja toiminut Tanskan elinkeino- ja teollisuusministerinä vuosina 2000–2001 sekä veroministerinä vuosina 1993–1994 ja 1998–2000.
Haapajärvi (Joensuu)

Haapajärvi on osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Joensuussa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 13 kilometriä kaakkoon.
Maantiede.
Haapajärven pituus etelästä pohjoiseen on 4,1 kilometriä. Järvi levenee kohti pohjoista, ja kapenee aivan pohjoisimmasta osastaan Kontkasenlahdeksi. Haapajärven ainoa saari on noin kymmenen aarin laajuinen nimetön saari luoteessa. Lähes kolmasosa Haapajärvestä on korkeintaan kaksi metriä syvä, noin neljäsosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Järven luoteiset ja pohjoiset osat ovat matalia, syvä vyöhyke puolestaan sijaitsee järven itäisellä puoliskolla.
Haapajärven rannoilla on melko runsaasti pientaloja, pohjoisella ranta-alueella on myös peltomaata. Maasto kohoaa paikka paikoin yli sata metriä merenpinnan yläpuolelle. Järven länsipuolitse kulkee rautatie ja itäpuolitse valtatie 6.
Haapajärvi laskee järven pohjoiskolkasta alkavaa Haapajokea luoteeseen Pyhäselkään (75,9 metriä mpy), joka sijaitsee kolmisen kilometriä Haapajärvestä länteen.
Haapajärven vesitilavuus on 9 410 000 kuutiometriä.
Haapajärvi (04.326.1.001) kuuluu Haapajoen valuma-alueeseen (04.326), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pyhäselän alue (04.32) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Haapajärvi on Haapajoen valuma-alueen ainoa vakavesi.