Jeesus islaminuskossa

Jeesus () on islaminuskossa islamin profeetta, Jumalan lähettiläs ja lopun aikoina Antikristusta vastaan sotiva Messias. Muslimit uskovat, että hän syntyi Mariasta neitseellisesti, suoritti ihmetekoja, saarnasi, kirjoitti Evankeliumin ja lopulta nostettiin taivaaseen. Koraanissa Jeesuksesta kerrotaan enemmän kuin Muhammedista. Islaminuskon mukaan Jeesusta ei ristiinnaulittu eikä hän ollut jumalallinen tai Jumalan poika. Islamilainen kertomusperinne täydentää Koraanin antamaa niukkaa Jeesus-kuvaa. Kertomuksissa Jeesus on Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan lempeä opettaja, mutta toisaalta ankara askeetti.
Islamin profeetat.
Jeesuksen hahmo esiintyy sekä islamissa että kristinuskossa. Islamin mukaan islam on ihmiskunnan alkuperäinen uskonto, ja kaikki Vanhan testamentin profeetat Aadamista alkaen olivat muslimeja, myös Jeesus. Profeettojen kirjat kuitenkin rappeutuivat ajan myötä, ja niiden tekstit vääristyivät. Näin kävi myös Jeesuksen kirjoittamalle ”Evankeliumille” (إنجيل, "injil"). Kristinusko on vääristynyttä islamia.
Islamilaisessa tulkinnassa Jeesus ei ole Jumalan poika vaan yksi islamin profeetoista. Islamiin sisältyy Vanhan testamentin pohjalta profeettoja koskeva oppi, jonka mukaan Jumala on lähettänyt yhä uusia profeettoja varoittamaan ihmisiä. Jeesus lasketaan osaksi tätä ketjua, johon myös Muhammed kuuluu sen viimeisenä lenkkinä.
Islamiin kuuluvan opin profeetoista esitti Ibn Ishaq 700-luvulla, ja tätä kadonnutta teosta on lainausten perusteella ennallistanut C. D. Newby. Ibn Ishaqin esikuvana olivat Mooseksen kirjat ja Vanhan testamentin profeetat. Ishaqin profeettaopin mukaan islam oli ihmiskunnan alkuperäinen uskonto, josta ilmoittamaan oli lähetetty katkeamaton ketju profeettoja, Heitä oli yhteensä ollut 124 000 tai 144 000, joista 315 ”apostoleita”. Profeetoista vain 25 mainitaan nimeltä Koraanissa. Profeetat, joilla on myös kirja ovat ”Jumalan lähettiläitä”, ja heihin kuuluu Mooses (kirjana Toora), Daniel (kirjana Psalmit), Jeesus (kirjana Evankeliumi) ja Muhammed (kirjana Koraani). Profeetat on vuorollaan lähetetty varoittamaan ihmisiä ja julistamaan pelastusta, mutta vain osa ihmisistä koskaan uskoi heitä. Kaikki profeetat saarnasivat samaa oppia eli islamia, mutta alkuperäinen julistus vääristyi ajan myötä juutalaisuudessa ja kristinuskossa.
Jokaista kansaa varten oli oma profeettansa. Ainoastaan arabeilta sellainen puuttui, kunnes he Muhammedin myötä saivat profeettansa. Samalla profeettojen ketju tuli täyteen, joten Muhammed on heistä viimeinen. Muhammed ei luonut uutta uskontoa, vaan julisti samaa islamia kuin aiemmat profeetat Aadamista alkaen. Islamin tärkeimmät varhaiset profeetat ovat Aadam (Koraanissa 25 mainintaa), Nooa (33), Abraham (79), Mooses (136) ja Jeesus (23 mainintaa). Tärkein heistä on Muhammed, joka mainitaan Koraanissa vain neljä kertaa. Muslimit kuitenkin katsovat, että kun Koraanissa puhutaan ”Jumalan lähettiläästä” (yli 300 kertaa) tarkoitetaan aina Muhammedia. Siinä missä aikaisempien profeettojen opetukset ja kirjat vääristyivät, Muhammedin välittämä Koraani säilyi ennallaan. Se on ikuisesti muuttumaton ja suojattu vääristämiseltä.
Islamin käsitys Jeesuksesta vastasi yleiskuvaa profeetasta: Jeesus oli varoittaja ja Jumalan (, Allah) lähettiläs ("rasul Allah"), mutta ei itse jumalallinen. Hän ei kuollut ristillä, sillä sellainen ei sopinut profeettakuvaan. Muiden suurten profeettojen tapaan hän sai Jumalalta pyhän kirjan, evankeliumin, jonka sisältö kuitenkin vääristyi ajan mittaan.
Tutkijoiden käsityksiä.
Perinteisen käsityksen mukaan islamin saamat vaikutteet Lähi-idän muista uskonnoista tulivat varsinkin profeetta Muhammedin kautta. Ajan myötä kristilliset sisällöt islamissa lisääntyivät, kun islamiin kääntyneet kristityt toivat niitä mukanaan.
Revisionistisen koulukunnan edustajat taas katsovat, että kristilliset vaikutteet islamissa vähenivät ajan myötä. Se näkyy esimerkiksi neitsyt Marian katoamisena "hadith"-perinteestä, vaikka hän on näkyvästi esillä "hadith-"kirjallisuutta vanhemmassa Koraanissa. Koulukunnan monet edustajat hylkäävät islamilaisen kertomuksen uskontonsa synnystä. Saksalaisen Inarah-projektin tutkijat, kuten Christoph Luxenberg ja Volker Popp ovat esittäneet teorian, jonka mukaan muhammadismi olisi vasta kalifi Abd al-Malik ibn Marwanin (685–705) mukanaan tuoma termi. "Muhammad" olisi ollut Jeesuksen kunnianimi, arabiaksi ”ylistetty”. Kalifi al-Malik olisi omaksunut Jeesukseen liittyvän kultin, jonka keskukseksi hän rakensi Jerusalemiin Kalliomoskeijan vuonna 691. Temppelin friisiteksti kertoi al-Malikin teologian perussanoman, joka korosti sitä, että Jeesus ei ollut Jumalan poika. Jeesus olisi pysynyt islamiksi kehittyvän arabikristillisyyden tärkeimpänä hahmona, joka väistyi taka-alalle vasta abbasidivallankumouksen myötä vuoden 750 jälkeen. Tällöin esiin noussut arabiprofeetta Muhammed olisi syntynyt varhaisten "muhammad"-tekstien kansanomaisen väärinluennan tuloksena. Jeesuksen tärkeämpää asemaa Koraanissa profeetta Muhammediin verrattuna osoittaisi se, että hänet mainitaan nimeltä useammin kuin Muhammed.
Vakiintuneen käsityksen mukaan Koraanissa esiintyvä ”Jumalan lähettiläs” on aina Muhammed. Tälle ei kuitenkaan ole ilmeistä perustetta itse tekstissä, sillä myös Mooses ja Jeesus ovat Jumalan lähettiläitä. Koraanin esittämät asiat löytyvät myös kristillisistä teksteistä, kuten syyrialaisesta Diatessarronista, Tuomaan lapsuusevankeliumista sekä Jaakobin ja Pseudo-Matteuksen evankeliumeista.
Jeesus Koraanissa.
Islamin vanhinta kerrosta edustavan Koraanin antama kuvaus Jeesuksesta on suppea. Se koostuu irrallisista katkelmista, joita löytyy eri suurista. Koraanissa Jeesus ei ole Jumalan poika vaan profeetta, joka vahvistaa Abrahamin ja Mooseksen sanomat, tuo mukanaan ”selkeät todisteet”, on tullut vahvistamaan Tooran ja Evankeliumin ja kehottaa tottelemaan itseään. Jeesus on Jumalan lähettiläs ("rasul Allah") (Koraani 4:171), Messias ("al-Masih") (Koraani 3:45), ja Jumalan palvelija ("abd Allah") (Koraani 19:30). Häntä ei ristiinnaulita, vaikka siltä näyttää (5:157), vaan korotetaan taivaaseen, josta hän ylösnousemuksen päivänä tulee tuomitsemaan (4:159). Jeesus saa näin ollen myös eskatologisen roolin lopun aikojen Messiaana, kuten kristinuskossakin.
Jeesus teki Koraanin mukaan ihmeitä. Hän puhuu jo kehdossa, herättää savilinnun henkiin, parantaa sokeita ja spitaalisia ja herättää kuolleita (3:49). Jeesukselle ja hänen opetuslapsilleen laskeutuu pöytä taivaasta (5:114), mikä näyttää viittaukselta pääsiäisateriaan. Kaikkein yksityiskohtaisimmat tarinat Jeesuksesta keskittyvät Raamatusta tuttuun Marian ilmestykseen. Myös Jeesuksen syntymä kuvataan tavallista tarkemmin.
Jeesus mainitaan Koraanissa nimeltä viisi kertaa useammin kuin Muhammed: Jeesus 25 ja Muhammed viisi kertaa.
Jeesuksen elämä.
Jaakko Hämeen-Anttila on tehnyt islamin Jeesus-kuvasta tutkimuksen, jossa hän on kuvannut asiaa paitsi pyhien kirjoitusten myös muiden keskiajan islamilaisten kirjoitusten pohjalta.
Syntymä.
Muslimit uskovat Marian kautta tapahtuneeseen neitseestä syntymään, josta kerrotaan useissa Koraanin kohdissa. Koraanin tarinassa enkeli ilmestyy Marian eteen ilmoittamaan lahjastaan, pyhästä pojasta.
Henki, joka nähtävästi oli enkeli Gabriel puhalsi Mariaan siten, että tämä tuli raskaaksi (21:91; 66:12). 
Koraanissa Joosefia ei mainita nimeltä. Myöhempi selitysperinne tuntee Joosefin Marian kihlattuna, mikä tarina on kristillistä alkuperää. Erään tarinan mukaan juutalaiset sanoivat Marian tulleen raskaaksi huorinteosta, jolloin Joosef pakeni kihlattunsa kanssa. Matkalla Joosefin mieleen tuli surmata Maria, mutta enkeli Gabriel saapui ja sanoi: ”Tämä on aiheutunut pyhästä hengestä.” Joosef muutti mielensä.
Koraani hylkää ajatuksen, että neitseellisen syntymän myötä Jeesus olisi jumalallinen. Juutalaisuuden, kristinuskon ja islaminuskon mukaan myös ensimmäinen ihminen Aadam syntyi ilman isää ja äitiä, eikä hän siitä huolimatta ollut Jumala.
Koraanissa Marian isä on Imran (), jonka mukaan on nimetty Imranin perheen suura. Hänen vastineensa Raamatussa on Amram. Jeesuksen äiti Maria on Koraanin arvostetuimpia naisia ja ainoa, jonka mukaan on nimetty kokonainen suura, Marian suura.
Koraani sekoittaa Jeesuksen äidin Marian Aaronin ja Mooseksen sisareen Mirjamiin, jolloin Jeesus muuttuu Mooseksen aikalaiseksi 1200 vuoden päähän: ”Aaronin sisar, ei isäsi ollut paha mies eikä äitisi tehnyt huorin” (19:28). Jae on tulkittavissa niin, että Koraani hyväksyy kristillisen opin myös neitsyt Marian neitseellisestä syntymästä.
Ihmeteot.
Islamilaisessa perinteessä on runsaasti kertomuksia Jeesuksen tekemistä ihmeistä. Tunnetuimpia ovat henkiinherättämiset, parantamiset ja ruokaan liittyvät ihmeet. Jeesus suoritti ihmetekoja jo varhain: vauvaiässä hän puhui lintuja savesta ja lapsena oppi koulunpenkillä yhdessä päivässä kuukauden tiedot. Jotkin lapsuustarinat ovat samaa lähtöä kuin Uuden testamentin apokryfikirjoihin kuuluva Tuomaan lapsuusevankeliumi, jonka kertomusten alkuperä on Intiasta.
Jeesuksen ihmeteoista suosituimpia ovat islamilaisessa kirjallisuudessa olleet henkiinherättämiset. Jeesus saattoi herättää kuolleen henkilön, jotta hän kertoisi, kuinka tuonpuoleisessa tuomitaan tämänpuoleiset teot. Tämän jälkeen osa henkiin heränneistä jatkoi elämäänsä ja sai jopa lapsia, mutta osan Jeesus komensi takaisin kuolleiksi.
Ihmekertomusten juuret ovat usein kristillisessä kirjallisuudessa, mutta islamilaisessa kirjallisuudessa ne alkoivat elää omaa elämäänsä. Aineksia on lainattu eri lähteistä ja sijoitettu Jeesuksen elämään. Islamilaisessa kirjallisuudessa esitetään, että Jeesus oli Jumalalle alisteinen ja ihmeteot tapahtuivat aina Jumalan luvalla.
Opetukset, saarnat ja rukoukset.
Jeesus esiintyy islamilaisessa kirjallisuudessa viisaana opettajana. Hän opettaa opetuslapsiaan niin sanoilla kuin teoilla. Monet Jeesuksen opetuksista ovat peräisin kristillisestä kirjallisuudesta, kuten esimerkiksi kirjanoppineiden moittiminen ja vertaus, kuinka hedelmistään puu tunnetaan.
Koraani takaa Jeesukselle tärkeän aseman islamissa, mutta toisaalta kristinuskon keskittyminen Jeesuksen ympärille on monimutkaistanut asiaa. Joissakin teksteissä Johannes Kastaja on nostettu jopa Jeesuksen yläpuolelle ja näin korostettu Jeesuksen asemaa vain ihmisenä. Jeesuksen opetuspuheilla ei ole samanlaista asemaa kuin Koraanilla tai profeetta Muhammedin puheilla.
Islamilaisessa kirjallisuudessa Jeesuksen saarnat ja rukoukset koostuvat erilaisista katkelmista. Osa on lähes suoria käännöksiä evankeliumeista tai sieltä täältä poimittuja katkelmia, jotka on koottu yhteen. Kuuluisin vastaava kokoelma on Vuorisaarna, jossa eri evankeliumit sijoittavat vuorisaarnan opetuksia Jeesuksen eri elämän vaiheisiin. Tärkeintä niin kristityille kuin muslimeillekin oli koota opetukset yhteen.
Joidenkin islamilaisten tekstien tarkoituksena on ollut osoittaa, että Jeesus ennakoi profeetta Muhammedin tuloa. Uuden uskonnollisen tekstin sijoittaminen vanhemman hahmon suuhun ei ollut harvinaista antiikin ja keskiajan maailmassa.
Askeetti.
Jeesus on islamilaisessa kirjallisuudessa lempeä, mutta itseään kohtaan ankara. Jeesuksen paasto, kilvoittelu ja kamppailu Paholaista vastaan ovat toistuvia teemoja. Islamin Jeesus-kuvaan ovat vaikuttaneet Syyrian ja Egyptin kristillisyyden askeettinen perinne. 600-luvun keskivaiheilla kalifi Muawija esiintyi Damaskoksessa Johannes Kastajan kultin suojelijana. Johannes Kastaja oli Raamatun mukaan askeetti, joka pukeutui eläinten nahkoihin ja söi heinäsirkkoja. Jeesus esiintyy islamilaisessa tarinoissa samanlaisena askeettina, mikä viittaa näiden hahmojen sekoittumiseen keskenään:
Islam suhtautuu epäluuloisesti askeettisuuteen. Profeetta Muhammed otti itselleen monia vaimoja, ja ramadanin paastokuukauden öinä jokaisen muslimin velvollisuus on syödä. Jeesuksen toisen tulemisen yhteydessä hän kuitenkin seuraa Muhammedin "sunnaa", ottaa vaimon ja saa lapsia. Jeesuksen askeettisuus näkyy myös epäluulona omaisuutta, rikkaita ja hallitsijoita kohtaan, kun taas islam suhtautuu omaisuuden hankkimiseen myönteisesti.
Jeesuksen arvot poikkeavat profeetta Muhammedin arvoista, mutta siitä huolimatta islamilainen kirjallisuus on säilyttänyt Jeesuksen askeettina ja naimattomana vaeltajana lopun aikoihin saakka, jolloin myös Jeesus esiintyy puhdasoppisena muslimina. Jeesus saarnaa pyhän sodan sijasta rauhaa ja kehottaa kääntämään lyöjälle toisenkin posken.
Korottaminen taivaaseen.
Koraani kiistää Jeesuksen kuolleen ristillä. Koraanissa todetaan, että ainoastaan näytti siltä, että Jeesus olisi ristiinnaulittu. Islamilainen kirjallisuus esittää useita vaihtoehtoja sille, kenet ristiinnaulittiin Jeesuksen sijasta. Osa kirjoittajista uskoo, että Jumala muutti Juudas Iskariotin tai Simon Kyreneläisen näyttämään Jeesukselta johtaakseen vangitsijat harhaan. Joidenkin tarinoiden mukaan yksi epäonninen vangitsija joutuikin itse vangituksi ja ristiinnaulituksi, sillä hänen ulkonäkönsä muuttui kesken etsinnän Jeesuksen näköiseksi. Useimmat muslimit uskovat, että Jumala nosti Jeesuksen elävänä taivaaseen, kun taas osa oppineista uskoo, että hänet todella pelastettiin, mutta hän kuoli ennen ylösnousemustaan.
Jeesuksen korottaminen taivaaseen seuraa kristillistä käsitystä. Ajatus Jeesuksen sijaiskärsijästä ei ole vieras varhaisessa kristillisessä gnostilaisuudessa. Suuntaus näki aineen pahana ja sen tähden Jeesus ei olisi voinut ottaa ruumista. Joissakin gnostilaisissa teksteissä Jumala muutti Juudaksen Jeesuksen näköiseksi ja laittoi hänet ristille.
Lopun aikojen Jeesus.
Islamilaisessa "hadith-"kirjallisuudessa Jeesus on ennen muuta eskatologinen hahmo, joka nousee esiin maailmanlopun koittaessa. Jeesuksen asema lopun aikojen ruhtinaana vastaa kristillistä käsitystä, mutta on saanut paljon uusia kerroksia. Jeesus ei tule tuomitsemaan ihmisiä viimeisellä tuomiolla, vaan tulee sotimaan Antikristusta vastaan. Jeesuksen rinnalle ilmestyy myös toinen messiaaninen hahmo, Mahdi. Näin islamilaisessa eskatologiassa on rinnakkain kaksi messiaanista sankaria.
Lopun aikojen tuloa ennakoi Antikristuksen ("ad-Dajjal") saapuminen, maanjäristykset, auringon nouseminen lännestä ja yleinen tapojen turmelus. Muhammedin mukaan Antikristuksella on vain yksi silmä, ja hänen otsaansa on kirjoitettu sana "kafir" (uskoton). Sodan Antikristusta vastaan aloittaa Mahdi, joka tuo mukanaan oikeudenmukaisuuden ja ajaa vääryyden pois. Šiialaiset katsovat, että hän on kätkeytynyt 12. imaami, mutta sunnit eivät ole yhtä varmoja tästä.
Jeesus palaa nyt maan päälle sotimaan yhdessä Mahdin kanssa muslimina roomalaisia ja Antikristusta vastaan. Hän laskeutuu valkoiseen minareettiin Damaskoksen itäosassa. Jeesuksen paluu tapahtuu perjantaina, muslimien aamurukouksen aikana. Jeesus surmaa Antikristuksen, särkee ristit, tappaa siat ja lopettaa "jizya"-veron tarpeettomana, koska kristittyjä tai juutalaisia ei enää ole. Hän voittaa myös Gogin ja Magogin. Jeesus tuomitsee ihmisiä islamin lain, šarian, mukaan, menee naimisiin arabialaisen naisen kanssa ja saa lapsia. Jeesus kuolee ennen viimeistä tuomiota, ja hänet haudataan Medinaan Muhammedin viereen. 
Islamilaisen eskatologian vaiheita.
Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan Mahdi ilmestyy islamilaiseen teologiaan myöhään. Šiialaisten keskuudessa kehittyi näkemys poliittisesta hahmosta, Jumalan johdattamasta Mahdista, joka nostaisi šiiat valtaan. Moni kapinajohtaja esiintyikin Mahdin puolesta tai itse Mahdina. Alun perin odotus Mahdiin liittyi lähitulevaisuuteen eikä maailmanloppuun. Kätkeytyneen imaamin viipyminen aiheutti sen, että hänet siirrettiin lopun aikoihin. Mahdi ymmärrettiin Muhammedin sukuun kuuluvaksi messiaaksi ja näin Jeesus osittain syrjäytettiin. Jotkut oppineet, kuten Javed Ahmad Ghamidi (s. 1951) ja Amin Ahsan Islahi (1904–1997), ovat kyseenalaistaneet Jeesuksen toisen tulemisen. Jeesuksen asema on Hämeen-Anttilan mukaan saanut tukea islamin sisäisistä kiistoista. Sunni-muslimit kaventavat Mahdin merkitystä tuomalla hänen rinnalleen Jeesuksen toisena lopun aikojen sankarina.
Jeesus ja kolminaisuusoppi.
Koraanin antama kuva kolminaisuusopista vaikuttaa edelleen siihen, millaiseksi kristinuskon kolminaisuus ymmärretään islamilaisessa maailmassa. Muslimit luulevat usein virheellisesti, että kristityt palvovat Jumalan, Jeesuksen ja Marian muodostamaa kolminaisuutta.
Käsitys on vieras kristityille teologeille, sillä pyhän kolminaisuuden muodostavat Jumala, Jeesus ja Pyhä Henki. Toisaalta käsitys on lähellä silloista kristillistä kansanuskoa, jossa Marian asemaa korostettiin. Esimerkiksi Muhammedin ajan Etiopiasta tunnetaan laaja Mariaa ylistävä runous. Useimpien kristillisten suuntausten opeissa Jeesus on Jumalan poika ja osa pyhää kolminaisuutta. Islamin käsityksen mukaan kristittyjen kolminaisuusoppi on monijumalaisuutta eli polyteismia.
Vaikka islamissa korostetaan, että Jeesus ei ole Jumalan poika, Koraanissa on kuitenkin melkein sama tarina kuin evankeliumeissa Marian raskaaksi tulosta. Koraanissa Jeesus sai alkunsa, kun henki, joka ilmeisesti oli enkeli Gabriel, puhalsi Marian raskaaksi. Koraani joka tapauksessa kieltää Jeesuksen jumalallisuuden useassa suurassa.
Jeesus-nimi Koraanissa.
Sanan alkuperä.
Koraanin termi "Isa" eroaa termeistä, joita kristityt käyttävät viitatessaan Jeesukseen. Suomenkielinen nimi Jeesus tulee latinan sanasta "Iēsus", joka perustuu kreikan sanaan Iēsoûs (). Tämä puolestaan on transkriptio alkuperäisestä arameankielisestä nimestä, Jēšūa‘ (ישוע), joka taas on kehittynyt Vanhan testamentin hepreankielisestä muodosta Jehōšūa‘ (יהושע). Nimen alkuperäinen merkitys on ”Jahve pelastaa”. Myös arabiankieliset kristityt käyttävät arameasta johdettua nimimuotoa Yasū‘ (يسوع).
Koraanin Jeesuksesta käyttämästä nimestä "Isa" on eri käsityksiä.