tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pik-Sen Lim

Pik-Sen Lim (; 1944 Penang – 9. kesäkuuta 2025) oli malesialaissyntyinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten työstään television komedioissa.
Lim oli etniseltä taustaltaan Malesian kiinalainen. Hän lähti 16-vuotiaana Isoon-Britanniaan opiskelemaan teatteria. Alkuvuodesta 1964 hän sai roolin Bernard Milesin tuotannosta Euripedeksen "Bakkhantit"-näytelmästä Mermaid Theatressa. Samana vuonna hän teki televisiodebyyttinsä sarjassa "Emergency Ward 10", jossa esiintyi vuoteen 1967 sairaanhoitaja Kwei Kim Yenin roolissa. Lim tapasi "Emergency Ward 10" -sarjassa esiintyessään tulevan miehensä, käsikirjoittaja Don Houghtonin.
Lim esiintyi myöhemmin urallaan muun muassa televisiosarjoissa "The Flaxton Boys", "Doctor Who" ("The Mind of Evil" -jaksot), "Albion Market", "Within These Walls", "Mind Your Language", "Medics", "Fortysomething", "Pikku-Britannia" ja "Spirit Warriors". Hän teki esiintymisiä myös elokuvissa, joihin kuuluivat "Gladiatorerna" (1969), "Madame Sin" (1972) ja "Johnny English – Uudestisyntynyt" (2011).
Myös Limin tytär Sarah Houghton on näyttelijä. Äiti ja tytär esiintyivät yhdessäkin.
Pancasila

Pancasila () on Indonesian valtion virallinen filosofia, jonka muotoili Sukarno taistellessaan maan itsenäisyydestä, ja julkaisi ajatuksensa 1. kesäkuuta 1946 pitämässään puheessa. Vielä tänäkin päivänä pancasila muodostaa pohjan Indonesian tasavallalle. Filosofian avulla Indonesian monikulttuurisen ja -kielisen maan katsotaan pysyvän koossa ja muodostavan kaikille kansalaisille yhteisen ideologian. Suharton kauden jälkeen valtion rooli pancasilan edistämisessä on jäänyt vähemmälle.
Joko Widodon kaudella pancasilaa on käytetty erityisesti ääri-islamismin tukahduttamiseen, koska filosofia nähdään Indonesiaan paremmin sopivana maltillisempana ajatteluna. Vuonna 2018 Widodo sanoi, että haluaa tehdä pancasilasta taas koko kansan elämäntavan. Vuonna 2019 toteutetussa kyselytutkimuksessa 86,5 % Indonesian muslimeista pitää pancasilaa hyvänä asiana.
Pancasila-päivää on vietetty vuodesta 2017 lähtien vuosittain 1. kesäkuuta, kun Widodo antoi presidentin määräyksen, jonka nojalla juhlapäivä perustettiin, vuonna 2016.
Henkilöiden, jotka saavat Indonesian kansalaisuuden hakemuksen perusteella, tulee tunnustaa pancasila sekä Indonesian vuoden 1945 perustuslaki yhtenä ehtona kansalaisuuden saamiselle.
Sisältö.
Nimensä mukaisesti pancasilaan kuuluu viisi periaatetta. Ne ovat:
Sanna Luoma

Sanna Luoma (s. 25. kesäkuuta 1986 Ylihärmä) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Luoma edusti Superpesiksessä Ylihärmän Pesis-Junkkareita, PeTo-Jusseja, Lapuan Virkiää. Hän saavutti kolme SM-kultaa kaudella 2011, kaudella 2012 ja kaudella 2013. Luoma pelasi viisi Itä-Länsi-ottelua vuosina 2007, 2008, 2011, 2012 ja 2013 sekä yhden Liitto-Lehdistö-ottelun vuonna 2012. Hän pelasi ulkokentällä kopparina. 
Luoma pelasi 211 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi kahdeksan kunnaria ja 48 tavallista juoksua, toi 253 juoksua ja keräsi 938 kärkilyöntipistettä. Luoma pelasi 72 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kolme kunnaria ja yhdeksän tavallista juoksua, toi 73 juoksua ja keräsi 302 kärkilyöntipistettä. Luoma pelasi 19 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja viisi tavallista juoksua, toi 17 juoksua ja keräsi 76 kärkilyöntipistettä.
Manhuš

Manhuš (; vuosina 1946–1995 Peršotravneve ) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Donetskin alueen Mariupolin piirissä. Manhuš sijaitsee noin 25 kilometriä piirikeskus Mariupolin rautatieasemalta länteen ja 141 kilometriä aluekeskus Donetskista etelälounaaseen. Ukrainan tilastokeskus arvioi taajaman väkiluvuksi 7 858 asukasta vuoden 2021 alussa. Manhušin keskustan läpi kulkee Mariupolista länteen johtava eurooppatie eli valtatie (M14).
Manhuš on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Mariupolin piiriin; tätä ennen se oli Manhušin piirin (vuoteen 2016 saakka nimenä Peršotravneven piiri) hallintokeskus. Kesästä 2020 lähtien Manhuš on ollut aluehallinnon kolmannella tasolla olevan, Manhušin maaseutukunnan () hallintokeskus; Mariupolin piiriin on kesästä 2020 lähtien kuulunut yksi kaupunkikunta ja neljä maaseutukuntaa.
Vuonna 2001 Manhušin taajaman väkiluku oli 8 468. Tuolloin 90,04 prosenttia asukkaista oli venäläisiä, 9,21 ukrainalaisia, lisäksi oli hiukan kreikkalaisia, valkovenäläisiä ja muita.
Manhušin joukkohaudat.
Venäjä tunkeutui sotavoimineen laajemmalle Ukrainaan helmikuun 24. päivästä 2022 lähtien. Venäjä pyrki piirittämään ja valtaamaan Manhušin lähistöllä sijaitsevan Mariupolin suurkaupungin. Pelkästään Mariupolissa arvioitiin (pormestari, EU) jo maaliskuussa kuolleen tuhansia siviilejä, jota suuruusluokkaa YK:kin piti mahdollisena. 12. huhtikuuta Donetskin alueen sotilasjohto nosti arvion kaupungissa kuolleista siviileistä jo suuruusluokkaan 20 000-22 000.
Esimerkiksi Ukrinform ja BBC:n uutisoivat 21. huhtikuuta 2022, että 19. maaliskuuta otetun satelliittikuvan mukaan näyttäisi, että Manhušin taajaman pohjoislaidalla sijaitsevan uuden hautausmaan () pohjoispuolelle olisi kaivettu ensimmäisiä joukkohautoja (koordinaatit noin ). Joukkohautoja näkyy lisää 23. maaliskuuta, ja etenkin 30. maaliskuuta ja 3. huhtikuuta 2022 otettuissa satelliittikuvissa. Ukrainan valtiollisen tietotoimisto Ukriformin välittämän Mariupolin kaupungin kannan mukaan Manhušin joukkohaudat kattavat jo yli 20 kertaa suuremman pinta-alan, kuin mitä Butšan verilöylyn jälkeen havaittu Butšan kirkon viereinen 70 hengen joukkohauta oli kooltaan. Lisäksi Mariupolin kaupungin keräämien muiden tietolähteiden mukaan Manhušin pohjoisosan hautausmaan pohjoispuolisiin hautoihin olisi saatettu haudata kuolleita moneen kerrokseen. Tämä viittaa useisiin satoihin, tai jopa muutamaan tuhanteen näihin joukkohautoihin haudattuun ihmiseen. Mariupolin kaupungin arvion mukaan Manhušin joukkohautoihin olisi voitu haudata jopa 3 000-9 000 ihmistä.
Vartsalan työväentalo

Vartsalan työväentalo on Salon Halikossa Vartsalan kylässä sijaitseva työväentalo. Työväentalolla on kulttuurihistoriallista merkitystä ja se on seudullisesti arvokas.
Historiaa.
Vartsalan työväenyhdistys perustettiin marraskuussa 1906 ja yhdistys liittyi saman tien Sosialidemokraattiseen puolueeseen. Oman talon puute hankaloitti toimintaa. Kokoukset järjestettiin osuuskaupan pienessä salissa, missä pidettiin myös iltamia talvisin. Kesällä iltamat järjestettiin heinämakasiinissa. Yhdistys järjestikin iltamia ahkerasti alusta asti. Oma näytelmäseura ja kirjasto perustettiin alkuvuosina.
Rakennus.
Yhdistys perusti rakennuskomitean oman talon rakentamista varten jo 1907, mutta tontin hankkiminen tuotti vaikeuksia. Asia eteni vasta viisi vuotta myöhemmin, jolloin yhdistys osti vanhan riihen rakennustarpeiksi ja vuokrasi tontin taloa varten. Piirustukset tilattiin rakennusmestari Kustaa Haulilta, joka oli Halikon Kaninkolan ja myöhemmin Salon työväenyhdistyksen jäsen. Suunnitelma valmistui vuonna 1916, ja saman vuoden lopulla valmistui työväentalo.
Taloon laitettiin peltikate vuonna 1924, ja seuraavana vuonna saatiin sähkövalo. Talo on vinkkelin muotoinen, ja se sijaitsee tien risteyksessä niin, että talon pitkät sivut ovat tielle päin. Pääsisäänkäynti on tien puolella. Talo on vuorattu ponttilaudoituksella. Talo oli vaaleanpunainen 1970-luvulla, mutta on sen jälkeen maalattu punaiseksi. Työväentalon näyttämö on purettu ja rakennettu uudelleen. Sisätiloja on osittain uusittu. Rakennusta on kunnostettu vuonna 1990.
Toimintaa työväentalolla.
1920-luvulla talolla toimi lukuisia alaosastoja. Näytelmäseuran lisäksi yhdistyksellä oli opinto-, nuoriso-, raittius- ja urheiluosasto. Työväentalo on alueen ainoa yleinen kokoontumistila, joten oman käytön ohella talolla järjestetään kansalaisopiston kursseja, siellä kokoontuvat Halikon Eläkkeensaajat ja talo toimii myös Salon kaupungin nuorisotilana. Tiloja vuokrataan myös yksityisille juhlien ja muiden tapahtumien pitopaikaksi.
Vilh’a

Vilh’a () on ukrainalainen raskas raketinheitin, joka on kiovalaisen Luch Design Bureaun suunnittelema ja se on BM-30 Smerch -raketinheittimen kehitellympi malli. Vilh’a otettiin palvelukseen Ukrainan asevoimissa vuonna 2018.
Raketin paino on noin 800 tai 900 kg. Taistelukärki on yhtenäinen, ja siihen voidaan asentaa jopa 250 kg painavia räjähtäviä sirpale-, rypäle- tai termobaarisia panoksia. Tehtävistä riippuen sillä voidaan tuhota, sekä maa- että merikohteita.
Ohjuksen kantama on 70 km 250 kg painavalla taistelukärjellä ja 130 km 170 kg painavalla taistelukärjellä (Vilh’a-M). Noin 200 km:n kantama on saavutettavissa 170 kg painavalla ohjuksela taistelukärjen painoa vähentämällä (Vilh’a-M2).
Kaikki Alderin tuotantoon käytettävät komponentit ovat ukrainalaisia, mukaan lukien uudet ohjausjärjestelmät, rakettipolttoaine ja taistelukärjet. Uuden MLRS alustan oletetaan perustuvan KrAZ-7634 -ajoneuvoon, vaikka ensimmäiset testit ovat käynnissä muunnetulla MAZ-543 -alustalla.
Vilh’a-rakeitinheitintä käytettiin Ukrainassa sotatoimissa jo maaliskuussa 2022. Keskipitkän kantaman Vilh’a-M:ää otettiin käyttöön Ukrainassa toukokuussa 2022. Ukrainan ilmoituksen mukaan keskipitkän kantaman Vilh’a-M -raketteja olisi valmistettu ainakin 100 kappaletta helmikuun loppuun 2023 mennessä.
Novator (ajoneuvo)

Novator () on kevyt panssaroitu ajoneuvo, jonka on suunnitellut ja valmistanut ukrainalainen puolustusteollisuusyritys Ukrainian Armor. Ajoneuvo on tehty partioimiseen vuoristoisessa maastossa, yleisen järjestyksen valvomiseen, sekä ihmisten kuljettamiseen turvatusti.
Ajoneuvo esiteltiin vuonna 2019. Siitä julkaistiin sekä sotilaalliseen käyttöön että siviiliasiakkaille suunnattu malli. Ensimmäiset ajoneuvot toimitettiin marraskuussa 2019 Ukrainan puolustusministeriölle. Vuosina 2020 ja 2021 Ukrainan kansalliskaartille toimitettiin erät heitä varten varusteltuja Novator-sotilasajoneuvoja.
Vuonna 2021 esiteltiin esimerkiksi lennokin laukaisemiseen varusteltu muunnos ja Kamrat-M muunnos, johon oli asennettu Stugna-P panssarintorjuntaohjusten laukaisulaitteisto.
Vuonna 2024 raportoitiin uudistetun, Novator-2 -versionimellä tunnetun ajoneuvomallin läpäisseen ukrainalaisen tilaajan testit. Heinäkuun 2024 alussa raportoitiin ensimmäisten uudenmallisten Novator-ajoneuvojen toimittamisesta Ukrainan kansalliskaartille.
Tekninen kuvaus.
Varta Novatorin pituus on 5,80 m, leveys 2,405 m ja korkeus 2,164 m. Sen kokonaispaino on 9 000 kg ja hyötykuorma jopa 1 000 kg. Autossa on 300 hv, 6,7 litran turbodieselmoottori. Varta Novatorin suurin tienopeus on 140 km/h. Sen suurin toimintamatka on maastossa 500 km ja maantiellä 1100 km. Käyttölämpötila-alueeksi kerrotaan -40°C – 50°C.
Ajoneuvo on suojattu pienaseiden ja ammusten sirpaleita vastaan, mukaan lukien 7,62 × 54 mmR ammuttu Dragunov-kiikarikivääristä 10 metrin päästä ja kahden RGD-5 -tyypin käsikranaatin räjähdykseltä. Ajoneuvoon voidaan kiinnittää 12,7 mm:n kaliberinen konekivääri. Ajoneuvon muotoilu on jaettu kolmeen pääosaan, joissa moottori on edessä, miehistö-osasto keskellä ja tavaratila takana. Siihen mahtuu viisi sotilasta, joista kaksi on edessä ja kolme takana.
Vuonna 2024 esitelty uudistettu Novator-2 on varustettu järeämmällä, kauko-ohjattavalla KPVT 14,5 mm -konekivärillä. Kuljetuskapasiteettia on lisätty, aiemman pick up -tyylisen ykkösversion sijaan uusi malli on katettu takaosaan saakka, jolloin se pystyy kuljettamaan 8 (10) henkilöä. Myös rakenteen modulaarisuutta ja suojausta miinoja vastaan on parannettu. Paino on noussut 8,845 tonniin. Tarkoituksena on seuraavaksi varustaa ajoneuvot elektronisen sodankäynnin (EW) häirintälaitteilla niin, että ne pystyisivät suojautumaan paremmin dronehyökkäyksiltä. Pyrkimyksenä on toimittaa jokaiselle Ukrainan kansalliskaartin sotilasyksikölle Novator-sotilas-ajoneuvoja.
Turvallisuusselonteon koordinaatioryhmä

Turvallisuusselonteon koordinaatioryhmä (virallisesti "koordinaatioryhmä valtioneuvoston ajankohtaisselonteon eduskuntakäsittelyn ajaksi") on puhemiesneuvoston 1.4.2022 asettama väliaikainen ryhmä, jonka tehtävänä on varmistaa eri toimijoiden välinen tiedonkulku valtioneuvoston ajankohtaisselonteon eduskuntakäsittelyn aikana. Ryhmän tarkoitukseksi on myös tulkittu eduskunnan kannan välittäminen presidentille ja hallitukselle Nato-päätöksentekoa varten.
Ano Turtiainen vaati puhemiesneuvostolta 4.4.2022 omalle yhden hengen Valta kuuluu kansalle -eduskuntaryhmälleen paikkaa koordinaatioryhmään. Puhemiesneuvosto hylkäsi vaatimuksen 5.4.2022 ja uudelleen 6.4.2022.
Ulundi

Ulundi (eli UluNdi) on kaupunki Etelä-Afrikassa nykyisen KwaZulu-Natalin provinssin pohjoisosassa. Vuonna 2001 Ulundin väkiluku oli 212970 asukasta ja suurin osa kaupungin asukkaista on zuluja.
Ulundii sijaitsee Umfolozi-joen pohjoisrannalla ja kaupungin paikan valitsi zulukuningas Cetshwayo tullessaan Zulumaan kuninkaaksi vuonna 1873. Hän halusi perustaa paikalle Zulumaan uuden pääkaupungin ja antoi kaupungille nimen UluNdi (). Zulusodan viimeisessä taistelussa vuonna 1879 brittiläiset joukot valtasivat ja polttivat kaupungin sekä kukistivat Cetshwayon. Nykyisin paikalle on pystytetty zulusodan muistomerkki.
Vuonna 1980 Ulundista tuli KwaZulun bantustanin uusi pääkaupunki. Vuonna 1994 KwaZulun bantustan yhdistettiin Natalin provinssiin uudeksi KwaZulu-Natalin provinssiksi ja Ulundi oli tuon uuden provinssin pääkaupunkina 1994–2004. Vuonna 2004 provinssin pääkaupungiksi vaihdettiin Pietermaritzburg.
Ulundissa on pientä teollisuutta, joka tuottaa elintarvikkeita, tupakkaa sekä puutavaraa. Ulundista johtaa maanteitä sekä rautatie rannikolle ja sisämaahan.
Anidulafungiini

Anidulafungiini (C58H73N7O17) on ekinokandiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä sienilääkkeenä. Anidulafungiini kuuluu WHO:n keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Anidulafungiini on puolisynteettinen yhdiste. Yhdisteen sienten kasvua estävät ominaisuudet perustuvat 1,3-β-glukaanisyntaasin estoon. Tämän entsyymin inhibitoituessa sienet eivät kykene muodostamaan soluseinänsä rakennusaineeksi beetaglukaania ja solujen rakenne hajoaa helposti. Anidulafungiini tehoaa useisiin sieniin ja homeisiin, muun muassa "Candida"- ja "Aspergillus"-sukujen lajeihin. Anidulafungiini ei metaboloidu, mutta elimistön pH:ssa se hydrolysoituu hitaasti tehottomaksi avoketjuiseksi peptidiksi. Lääkeainetta voidaan käyttää muuten vaikeasti hoidettavien atsoleille vastustuskykyisten candidioosien ja aspergilloosien hoitamiseen. Anidulafungiini annostellaan ruiskeena suoneen.
Haittavaikutukset.
Anidulafungiini on useimmiten hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla huonovointisuus, oksentelu, ripuli, ummetus, ihottuma ja verenpaineen lasku. Anidulafungiini voi aiheuttaa maksan entsyymiarvojen nousua.
UPS (yhtye)

UPS oli Helsingissä perustettu ja vuosina 2004–2014 toiminut gospelyhtye, joka soitti folkvaikutteista pop-musiikkia. UPS voitti gospelin Suomen-mestaruuden vuonna 2006 sekä julkaisi kaksi pitkäsoittoa, "Tässä"-albumin vuonna 2008 ja "Ennen pimeää" -albumin vuonna 2010"." 
UPS esiintyi pääasiassa nuorisotaloilla sekä seurakunnissa. Maata Näkyvissä -festivaaleilla yhtye esiintyi vuosina 2008 ja 2010.
Lundazi

Lundazi on Sambian Itäisessä maakunnassa sijaitseva kaupunki. Kaupunki sijaitsee aivan maan itäisimmässä osassa Malawin rajan tuntumassa lähellä paikkaa, jossa Lundazi- ja Mzuzi-joet yhtyvät toisiinsa. Lundazin kaupunki on nimetty Lundazi-joen mukaan, joskin joki on nykyään padottu.
Englantilainen Errol Button rakennutti vuonna 1948 jokien yhtymäkohdan luo normannialaistyylisen linnan, joka on edelleen pystyssä. Linnan lisäksi Lundazissa on edelleen jäljellä monia muitakin samantyylisiä rakennuksia. Yhdessä normannialaistyylisessä linnassa toimii nykyisin hotelli. Kaupungin asukkaiden tärkeimmät tulonlähteet ovat maanviljely sekä kauppa. Kaupungissa on myös kouluja sekä lentokoneiden kiitotie.
Kaupungin asukkaista suurin osa kuuluu tumbuka-, chewa- sekä ngoniheimoihin ja valtaosa kaupungin asukkaista puhuu tumbukaa.
Risto Halme

Risto Johannes Halme (24. maaliskuuta 1934 Lahti – 7. maaliskuuta 2021 Lahti) oli suomalainen sisustusarkkitehti ja huonekalusuunnittelija.
Risto Halmeen isä oli E-liikkeeseen kuuluneen Lahden Osuuskaupan toimitusjohtaja, kauppaneuvos Kaarlo Halme (1902–1961). Risto Halme valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1959 ja työskenteli aluksi Sopenkorpi Oy:llä ja Iskun koulukalusteosastolla, jossa hän piirsi 1960-luvun alussa yli kolmekymmentä vuotta käytössä olleen koulukalustesarjan. Hän perusti vuonna 1964 oman suunnittelutoimiston. Sen puitteissa hän teki monia pankkien, hotellien ja ravintoloiden sisustuksia. Huonekaluja hän suunnitteli Askolle, Lepofinn Oy:lle, Sotkalle, Peem Oy:lle, Martelalle, Merivaaralle ja Koulukalusto-Intriolle.
Risto Halme tunnetaan erityisesti tuolien suunnittelijana. Hänen myydyin tuotteensa on kahdesta taivutetusta vanerikappaleesta muodostuva, kymmenien tuhansien valmistusmäärään yltänyt "Isku 441" -pikkutuoli (1960), jonka perusidea syntyi jo opiskelutehtävän myötä. Puulon valmistaa sitä nykyisin nimellä "1960". Muita Risto Halmeen tunnettuja töitä ovat odotusaulakalustesarja "Aulanko" Lepofinnille sekä verhoiltu lujitemuovinen "Tina"-nojatuoli ja monet nahkaiset sohvakalustot Peem Oy:lle. Halmeen töistä järjestettiin keväällä 1994 näyttely Helsingin Design Forumissa.
Lepofinn Oy:ssä Risto Halme vastasi 1980-luvulla yrityksen laajasta Neuvostoliiton-vientivalikoimasta.
Halme toimi Sisustusarkkitehdit SIO -järjestön hallituksessa ja Suomen Huonekaluviejät -yhdistyksessä, jolle hän suunnitteli 1970-luvulla messuosastoja kansainvälisiin näyttelyihin. Halme oli mukana perustamassa Huonekalumuseosäätiötä. Hän opetti kalustesuunnittelua Lahden muotoiluinstituutissa.
Kuhmoisten työväentalo

Kuhmoisten työväentalo on Kuhmoisten kirkonkylässä sijaitseva työväentalo. Peltoaukean keskellä sijaitsevalla rakennuksella on maisemallista arvoa, ja työväentalona se on kulttuurihistoriallisesti merkittävä. Kuhmoisten kirkonkylän suurten tilakeskusten Muurilan ja Katajamäki-Nuutilan väliin jäävä työväentalo muodostaa yhdessä tilojen kanssa maakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön, yhtenäisen maatalousmaiseman, jolla on historiallisia, rakennushistoriallisia ja maisemallisia arvoja.
Historiaa.
Kuhmoisten työväenyhdistys perustettiin vuonna 1902. Yhdistyksen perustajajäsenet olivat lähinnä käsityöläisiä ja muita oman ammatin harjoittajia. Alku oli hankala ja marraskuussa 1904 maksavien jäsenten määrä oli laskenut kolmeen.
Rakennus.
Tontti omaa taloa varten saatiin Elli ja Kalle Tervalalta Muurilan talosta. Muistitiedon mukaan yhdistys maksoi tontista yhden markan, jonka Muurilan tilan isäntä antoi lahjoituksena takaisin yhdistykselle. Yhdistys sai rakennusaineet keräyksillä, ja jonkin verran tavaraa ostettiin Kuhmoisten sahalta. Työväentalo valmistui vuonna 1923. Talon suunnitteli Aleksanteri Heino, jolla oli oma puusepänverstas työväentalon tontin lähellä. talo rakennettiin pääasiassa talkoilla, mutta työssä käytettiin myös urakkamiehiä. 
Hirsirunkoinen talo vuorattiin peiterimoitetulla pystylaudoituksella vuonna 1954. Talo oli alun perin maalattu punaiseksi, vuonna 1966 se maalattiin vaaleaksi. Vuoraamattomat sisäseinät paneloitiin alaosastaan ja tapetoitiin yläosastaan vuonna 1927. Paneloitu sisäkatto peitettiin akustiikkalevyillä vuonna 1958. Pärekatto vaihdettiin huopakatoksi ja sisäänkäynnin kohdalla ollut torni purettiin 1930-luvun lopulla. Talossa on juhlasali, näyttämö, ravintola, keittiö, eteistilat ja asuinhuone. Talossa ei ole sisävessoja.
Taloa on kunnostettu 2010-luvulla mm. ulkomaalauksella ja ikkunoita kunnostamalla. Oman käytön lisäksi talolla on pidetty erilaisia tapahtumia: kirpputoreja, sadonkorjuujuhlia, lastentapahtumia ja joulumyyjäisiä.
Alexander von Bunge

Alexander von Bunge (, 6. lokakuuta 1803 Kiova – 18. heinäkuuta 1890 Kiltsi, Virumaa) oli venäläinen (baltiansaksalainen) kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän kuvasi Venäjän arojen ja Keski-Aasian kasvistoa sekä kirjoitti useita tutkimuksia Mongolian, Kiinan ja Iranin kasvistosta.
Elämä ja ura.
Bungen isä oli Kiovan kasvitieteellisen puutarhan johtaja. Nuorempi Bunge oli Friedrich Georg von Bungen veli ja Gustav von Bungen ja Alexander Bungen isä. Bunge valmistui Tarton yliopiston lääketieteellisestä tiedekunnasta, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1825. Hän työskenteli lääkärinä Altailla vuosina 1826–1833, toimi kasvitieteen professorina Kazanin yliopistossa vuosina 1833–1836 ja Tarton yliopistossa vuosina 1836–1867 sekä johti sen kasvitieteellistä puutarhaa. 
Hän teki useita tieteellisiä matkoja muun muassa Keski-Aasiaan, Altaille, Kiinaan ja Persiaan. Hänen julkaisuihinsa kuuluvat "Enumeratio plantarum, quas in China boreali collegit Alexander von Bunge" (1831), "Plantarum mongolico-chinensium decas I" (1835), "Beitrag zur Kenntnis der Flora Russlands und der steppen Centralasiens" (1851), "Labiatæ persicæ" (1873) ja useita kasvimonografioita. Hän julkaisi kymmenen niteen kokoelman Itämerenmaakuntien ruohokasveista. Bunge kuvasi elinaikanaan yli 400 uutta lajia.
Itä-Metal

Itä-metal on suomalaisen rap metal -yhtyeen Lähiöbotoxin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 22. huhtikuuta 2022. Kappaleeseen "Lähiöni tuote" kuvattiin yhtyeen treenikämpällä lyriikkavideo, joka on Anniina Rytkösen käsialaa.
Kaasu pohjaan

Kaasu pohjaan on Portion Boysin vuonna 2022 julkaistu kappale. Kappale on mukana "MC Helper beKINGs" -elokuvassa.
Anni Marttinen

Anni Marttinen (s. 19. tammikuuta 1992 Helsinki) on suomalainen taloustieteilijä ja väitöskirjatutkija. Marttinen on työskennellyt Suomen sosiaali ja terveys ry Sosten pääekonomistina, SAK:ssa, Valtiovarainministeriössä, Euroopan keskuspankissa ja Suomen pankissa. Marttinen on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2016. Vuonna 2024 Marttinen valmisteli Lappeenrannan-Lahden teknillisessä yliopistossa ekologisen taloustieteen artikkeliväitöskirjaa hyvinvointitalouden ohjausmallista. Hyvinvointitaloudella tarkoitetaan sekä ekologisesti että sosiaalisesti kestävää yhteiskuntaa, jossa ihmisen ja luonnon hyvinvointi ovat avainasemassa. Marttinen tutkii väitöskirjassaan sitä, minkälaisia esimerkkejä hyvinvointitaloudesta löytyy maailmalta, ja miten mallia voitaisiin soveltaa Suomessa. 
Marttinen ajaa feminististä talouspolitiikkaa, jossa ihmisten hyvinvointi arvotetaan talouskasvun edelle. Feministinen taloustiede ottaa huomioon yhteiskunnan eriarvoistavat rakenteet kuten rasismin ja tunnustaa sen, ettei kaikilla ihmisillä ole samoja lähtökohtia. Marttinen on somevaikuttaja, joka kertoo Instagram- ja TikTok-tileillään talouspolitiikasta kansantajuisesti. Marttinen tekee myös Feministinen talous -nimistä podcastia yhdessä filosofi Maria Mäkysen kanssa. Vuonna 2024 Marttinen julkaisi kansantalouteen perehdyttävän "Hattaratalous"-tietokirjan.
Sinikukka Saari

Sinikukka Saari (s. 1975) on suomalainen politiikan tutkija jonka tutkimuskohde on entisen Neuvostoliiton alue, sen ulkopolitiikka ja konfliktit. Hän työskentelee Ulkopoliittisessa instituutissa johtavana tutkijana.
Saari on lukenut koulussa pitkän venäjän, ja on asunut Venäjällä, Pietarissa ja Novgorodissa 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alkupuolella ja Georgiassa Tbilisissä 2010-luvulla. Hän on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopiston valtiotieteellisestä tiedekunnasta vuonna 2002, ja vuonna 2007 London School of Economicsista kansainvälisen politiikan tohtoriksi.
Saari on työskennellyt UPI:n lisäksi muun muassa ulkoministeriössä, EU Institute for Security Studies tutkimuslaitoksessa Pariisissa ja EU:n tarkkailumissiossa Tbilisissä.
Blue Lagoonin kansallispuisto

Blue Lagoonin kansallispuisto (Sinisen laguunin kansallispuisto) on pieni luonnonsuojelualue Kafuen tasangon pohjoisosassa. Kansallispuisto sijaitsee Sambian Keskisessä maakunnassa noin 120 kilometriä länteen pääkaupungista Lusakasta. Kansallispuistoalueen pinta-ala on noin 500 km².
Kansallispuisto oli pitkään suljettuna ja se avattiin uudelleen virallisesti 9.5.2003. Sambian presidentti Levy Mwanawasa oli yksi puiston ensimmäisistä kävijöistä sen uudelleen avaamisen jälkeen. Pitkän kiinni olonsa seurauksena kansallispuiston alue on säilynyt yhtenä Afrikan koskemattomimmista paikoista, joskin kiinni olon aikana puisto oli salametsästäjien aluetta.
Kansallispuiston tulvatasangot houkuttelevat tuhansia kafuenlikejä, seeproja ja suoantilooppeja, jonkin verran afrikanpuhveleita sekä lukuisia vesilintuja. Tulvatasankojen lomassa on akaasiametsiä. Kaiken kaikkiaan alueella elää runsaasti erilaisia lintulajeja.
Singaporen korkein oikeus

Singaporen korkein oikeus (, , , ) on Singaporen korkein tuomioistuin.
Toiminta.
Singaporen korkeimmasta oikeudesta säädetään Singaporen perustuslain 8. osassa. Sen nojalla korkein oikeus koostuu valitustuomioistuimesta () ja ylioikeudesta (), joka puolestaan koostuu valitusosastosta () ja yleisosastosta (). Korkeimman oikeuden puheenjohtajan ja muut tuomarit nimittää Singaporen presidentti pääministerin esityksestä. Tämänhetkinen puheenjohtaja on Sundaresh Menon.
Tuomiovalta.
Valitustuomioistuin ei harjoita alkuperäistä tuomiovaltaa, vaan se käsittelee ainoastaan alemman tuomioistuimen jo käsittelemiä asioita, joista on valitettu. Siviiliasioissa ylioikeuden tuomioista voi yleensä valittaa valitustuomioistuimeen. Rikosasioissa ylioikeuden tuomiosta voi valittaa valitustuomioistuimeen, jos asiaa ei ole aiemmin käsitelty alemmassa tuomioistuimessa; jos alemman tuomioistuimen käsittelemästä rikosasiasta on valitettu ylioikeuteen, siitä ei voi uudelleen valittaa valitustuomioistuimeen.
Ylioikeus käsittelee sekä siviili- että rikosasioita ja harjoittaa sekä alkuperäistä tuomiovaltaa että valitustuomiovaltaa. Siviiliasian käsittely on aloitettava ylioikeudessa (eikä alemmassa tuomioistuimessa), jos vaateen summa on yli 250 000 Singaporen dollaria. Kuolinpesäkäsittelyissä vähimmäisraja on kolme miljoonaa dollaria.
Rakennus.
Korkeimman oikeuden nykyinen rakennus otettiin käyttöön vuonna 2005. Sen suunnitteli brittiläinen arkkitehtitoimisto Foster and Partners. Sitä edeltävä, vuoteen 2005 asti käytössä ollut rakennus, muutettiin vuonna 2015 Singaporen kansallisgalleriaksi yhdessä sen vieressä sijaitsevan kaupungintalon kanssa.
Alysson Paradis

Alysson Paradis (s. 29. toukokuuta 1984) on ranskalainen näyttelijä. Hän on ranskalaisen laulaja, malli ja näyttelijä Vanessa Paradis'n pikkusisko ja näyttelijä-malli Lily-Rose Deppin täti.
Nyikan kansallispuisto

Nyikan kansallispuisto on Malawin pohjoisosassa sijaitseva kansallispuisto, joskin pieni osa puistosta ulottuu myös Sambian puolelle. 
Nyikan kansallispuiston pinta-ala on noin 3200 km² ja se on Malawin suurin kansallispuisto. Kansallispuisto sijaitsee Nyikan ylänkötasangolla, joka kuuluu UNESCOn maailmanperinnön aieluetteloon. Nyikan kansallispuisto perustettiin vuonna 1965 ja se on myös Malawin ensimmäinen virallinen kansallispuisto.
Nyikan kansallispuistoalueen kallioperä on graniittia. Kansallispuisto koostuu kukkuloista sekä laaksoista, joissa kasvaa miombotyyppistä pensassavannia sekä ainavihantia metsiä. Alueella virtaa myös paljon jokia ja siellä on useita vesiputouksia, mistä kansallispuiston nimikin tulee; Nyika tarkoittaa "paikkaa, josta vedet tulevat". Veden runsauden myötä alueella tavataankin yli 3000 kasvilajia, mukaan lukien 200 erilaista kämmekkää. Eläimistä alueella tavataan useita erilaisia antilooppeja sekä seeproja. Myös pienemmät nisäkkäät, kuten pahkasiat ja pensassiat ovat puistossa tavallisia. Nyikan kansallispuistossa elää myös Malawin suurin leopardipopulaatio ja toisinaan alueella havaitaan myös leijonia. Erilaisia lintuja puistossa pesii ainakin 400 lajia.
Lohjan kanttorila

Lohjan kanttorila (ruots. "Lojo kantorsgård") oli Lohjan seurakunnan omistama entinen kanttorin virka-asunto Lohjan keskustassa Uudellamaalla. Kivinen rakennus valmistui vuonna 1932 ja sen ensimmäinen asukas oli kanttori Antero Lintuniemi perheineen. Rakennuksessa asuivat myös kanttorit Erkki Muukkonen ja Olavi Nieminen perheineen.
2000-luvun aliussa Lohjan seurakunta käytti rakennusta pienimuotoiseen kerhotoimintaan eikä rakennus ollut enää virka-asuntokäytössä. Vuoden 2023 keväällä seurakunta ilmoitti aikeistaan purkaa huonoon kuntoon päässeen yli 90-vuotiaan kanttorilan. Lohjan kanttorila purettiin vuoden 2023 joulukuussa.
Ğaliyäbanu

Ğaliyäbanu (ven. / tat. Галиябану) on tataarilaisen kirjailijan Mirxäydär Fäyzin näytelmä, joka sai ensi-iltansa Venäjän Orenburgin kaupungissa vuonna 1917. Se on musiikillinen draama, jonka keskiössä on nuoripari Ğaliyäbanu ja Xälil, sekä heidän onnen väliin tuleva rikas mies, İsmäğil"." Näytelmää on esitetty Suomen tataarien keskuudessa nimellä "Aliyebanu." Se on suosituimpia tataarilaisia näytelmiä.
Tausta.
Tataarilainen kirjailija Mirxäydär Fäyzi kirjoitti alun perin kansanlaulun nimeltään "Säğadätbanu". Sen pohjalta hän loi musiikkinäytelmän, jonka nimeksi tuli myöhemmin "Ğaliyäbanu". (Галиябану). Se oli ensimmäinen tataarilainen musiikkidraama. 
"Ğaliyäbanu" on naisen nimi. (Ğaliyä/Aliyä; ylevä, korkean aseman omaava / Banu: tyttö, rouva, prinsessa.) 
Ensiesitykset.
Näytelmän esitti ensimmäisen kerran ryhmä nimeltään "Şikrät", jonka keulahahmo oli palkittu kansantaiteilija Wäliulla Mortazin. Ensi-ilta oli Orenburgissa 19. maaliskuuta 1917. Ğaliyäbanun roolia esitti näyttelijätär Sara Baykina.
Seuraava esitys oli 7. huhtikuuta 1918, Kazanissa. Esittäjänä toimi ryhmä "Säyyar". Näytelmän ohjasi Ğabdulla Kariev. Pääosissa Aşraf Sinyaeva (Ğaliyäbanu), Xamit Azimov (İsmäğil), Sitdıyq Aydarov (Xälil).
Sayyar-ryhmästä muodostui lopulta nykyään Galiaskar Kamalin akateemisen tataariteatterin nimellä tunnettu teatteri. Kyseisen teatterin ohjelmistossa Ğaliyäbanu oli ensimmäisen kerran vuonna 1937.
Suomessa Aliyebanu esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1930.
Ouma Laouali

Ouma Laouali (1987) on Nigerin ilmavoimien lentäjä ja Nigerin ensimmäinen naispuolinen sotilaslentäjä. Sotilasarvoltaan hän on luutnantti. 
Laouali on Yhdysvaltain kouluttama. Hän teki maansa historiaa lentämällä sotilaskonetta 21. lokakuuta 2015. Lento oli osa operaatiota, jolla taisteltiin Boko Haramia vastaan. Hän lensi Cessnaa, joka oli saatu Yhdysvaltojen hallituksen lahjoituksena. Lentokone kuului Yhdysvaltain kaikkiaan 24 000 000 dollarin arvoiseen tukeen Nigerin valtiolle. Laoualin päätehtävänään oli ilmatiedustelu.
Aleppon suurmoskeija

Aleppon suurmoskeija on moskeija Syyrian Aleppon kaupungissa. Alkuperäisen moskeijan rakennuttaminen alkoi jo umaijadien valtakaudella vuonna 715, mutta nykyinen on lähes kokonaan peräisin aijubidien jälkeiseltä ajalta alkuperäisen tultua hävitetyksi useampaan otteeseen. Nykyinekin moskeija koki suuria vaurioita Syyrian sisällissodan Aleppon taistelun aikana, jolloin tuhoutui esimerkiksi sen tunnettu minareetti.
Historia.
Aleppon alkuperäisen suurmoskeijan rakennustyöt alkoivat vuonna 715. Rakennushankkeen aloittajasta ei ole täyttä varmuutta. Mahdollisesti hankkeen taustalla oli joko umaijadikalifi Walid I tai hänen seuraajansa Suleiman. Alkuperäinen moskeija ei ole säilynyt, vaan nykyinen rakennus on peräisin myöhemmiltä ajoilta. Alkuperäisen moskeijan piirteistä ei tästä syystä tiedetä paljonkaan. Jotkin moskeijat rakennettiin aikaisempien kristittyjen tai pakanallisten pyhien paikkojen tilalle, mutta Aleppossa moskeijan paikka oli aikaisemmin ilmeisesti rakentamaton. Joissakin lähteissä mainitaan sen rakentamisessa käytetyn pylväitä Kúrroksen kaupungin katedraalista Aleppon pohjoispuolella. Mahdollisesti Aleppon moskeijahanketta innoitti Damaskoksen suurisuuntainen Umaijadi-moskeija ja se on saattanut muistuttaa edelleen pystyssä olevaa Maarat al-Numanin suurmoskeijaa. 
Moskeijaa tuhottiin tulevina vuosina useampaan otteeseen. Abbasidit ryöstelivät sen alkuperäiset mosaiikit ja Bysantin valtakunnan keisari Nikeforos I poltti sen sotaretkellään vuonna 962. 1000-luvun puolivälissä sitä hävittivät fatimidit ja vuonna 1169 iski tuhoisa tulipalo. Hävityksiä seuranneiden uudelleenrakennushankkeiden aikana moskeija sai kokonaan uuden ilmeen. Seldžukit tekivät moskeijalla laajoja uudelleenrakennuksia. Heidän kaudellaan rakennettiin esimerkiksi moskeijan minareetti. Heitä seurasi Nur al-Dinin teettämät rakennustyöt. Moskeijalla koettiin vielä uusia tulipaloja ja sitä uudelleen rakensivat entisestään ensin aijubidit ja myöhemmin Egyptin mamelukit. Nykymoskeija on peräisin lähes kokonaan aijubidien tai heidän seuraajiensa kausilta, vaikka onkin mahdollista, että jotkin pienet osat sen seiniä ovat peräisin kaudelta ennen 1100-lukua. 
Suurmoskeija on ollut vuodesta 1986 osa historiallisen Aleppon kaupungin Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta. Syyrian sisällissodan aikana Aleppon taistelun kiivaimpia yhteenottoja käytiin vuodesta 2013 aivan suurmoskeijan tuntumassa. Moskeija kärsi yhteenotoissa mittavia vahinkoja ja esimerkiksi sen kuuluisa minareetti romahti huhtikuussa 2013. Taistelujen jälkeen on aloitettu korjaustöitä.
Rock 'n' Roll Telephone

Rock 'n' Roll Telephone on Nazarethin albumi, joka julkaistiin 3. kesäkuuta 2014.
Tattooed on My Brain

Tattooed on My Brain on Nazarethin albumi, joka julkaistiin 12. lokakuuta 2018.
Surviving the Law

Surviving The Law on Nazarethin albumi, joka julkaistiin 15. huhtikuuta 2022.
Näkemiin professori

Näkemiin professori (; myös "Richard Says Goodbye") on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Wayne Roberts. Elokuvan pääosissa ovat Johnny Depp, Rosemarie DeWitt, Danny Huston, Zoey Deutch, Ron Livingston ja Odessa Young.
"Näkemiin professori" sai maailmanensi-iltansa Zürichin elokuvajuhlilla Sveitsissä 5. lokakuuta 2018. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Yhdysvalloissa 17. toukokuuta 2019 ja Suomessa 10. heinäkuuta 2020.
Juoni.
Richard Brown (Johnny Depp) on elämäänsä kyllästynyt englantilaista kirjallisuutta yliopistossa opettava keski-ikäinen professori, joka saa lääkäriltään musertavan diagnoosin: parantumaton ja pahasti levinnyt syöpä. Lääkäri antaa hänelle puolisen vuotta elinaikaa, mutta alkujärkytyksen jälkeen hän päättää heittää käytöstavat taivaan tuuliin ja elää lopun elämäänsä täysin estoitta. Hän ei kaihda paheita eikä välitä vaimonsa Veronican (Rosemarie DeWitt) tai yliopiston rehtorin Henry Wrightin (Ron Livingston) mielipiteistä yhtään. Hän laukoo vapautuneesti suorat sanat kaikille, jotka ärsyttävät häntä vähääkään. Ajan käydessä vähiin hänen on löydettävä sanat myös niille, joita hän eniten rakastaa.
Tuotanto.
Toukokuussa 2017 kerrottiin Johnny Deppin kiinnityksestä nimirooliin elokuvassa "Richard Says Goodbye". Saman vuoden heinäkuussa ilmoitettiin muiden näyttelijäkokoonpanon pääosienesittäjien kiinnityksistä elokuvaan.
Elokuvan lähes viisiviikkoiset kuvaukset alkoivat Vancouverissa Kanadassa 25. heinäkuuta ja päättyivät 25. elokuuta 2017.
Vastaanotto.
"Näkemiin professori" on saanut elokuvakriitikoilta kielteisen mutta yleisöltä myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 10 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 4,8/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 20 arviointiin. Yli 500 käyttäjästä 77 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 4/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 12 arvostelun perusteella elokuva on saanut 37 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 56 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,8/10. "Helsingin Sanomien" elokuvakriitikko Pertti Avola antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä.
"Näkemiin professori" tuotti maailmanlaajuisesti yli 3,6 miljoonan dollarin lipputulot. Elokuva oli Suomessa vuoden 2020 41. katsotuin elokuva saatuaan 15 991 katsojaa.
Alphonse Pyramus de Candolle

Alphonse Louis Pierre Pyramus de Candolle (28. lokakuuta 1806 Pariisi – 4. huhtikuuta 1893 Geneve) oli ranskalais-sveitsiläinen kasvitieteilijä, Augustin Pyrame de Candollen poika. Candolle lukeutuu kasvimaantieteen perustajiin.
Elämä ja ura.
Alphonse de Candolle opiskeli oikeustiedettä, mutta päätyi isänsä tavoin lopulta kasvitieteeseen. Hän oli kasvitieteen professori Genevessä ja jatkoi yhdessä muiden tutkijoiden kanssa isänsä klassista "Prodromus systematis naturalis regni vegetabilis" -teosta (niteet 8–17) ja julkaisi myös kasvimaantieteellisesti varsin merkittävän "Géographie botanique raisonnée" -teoksen (1855), "Origine des plantes cultivées" -teoksen (1883) ja yhdessä poikansa Casimir Pyramus de Candollen kanssa "Monographiæ phanerogamarum" -teoksen. Hän oli kiinnostuneita viljelykasvien alkuperästä ja siitä, miten ihminen on kesyttänyt ne luonnonvaraisista lajeista. Vuonna 1873 hän julkaisi tieteen historiaa käsittelevä tutkielma "Histoire des sciences et des savants depuis deux siècles". Candolle oli lukuisten akatemioiden ja oppineiden järjestöjen jäsen, ja hänellä oli maailmanlaajuisia tieteellisiä yhteyksiä, muun muassa ystävällinen kirjeenvaihto Charles Darwinin kanssa. Hänestä tuli Ruotsin tiedeakatemian jäsen vuonna 1859 ja Uppsalan tiedeseuran jäsen vuonna 1860.
Neptune Beach

Neptune Beach on rantakaupunki Floridan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 7 217 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Duvalin piirikunnassa, aivan Jacksonvillen kaupungin vieressä.
Väestö.
Vuonna 2020 Neptune Beachin 7 217 asukkaasta valkoisia oli 95,0 %, alkuperäisasukkaita 2,1 % ja aasialaisia 1,0 %. 6,9 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 5,2 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Atlantic Beach (Florida)

Atlantic Beach on rantakaupunki Floridan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 13 513 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Duvalin piirikunnassa, aivan Jacksonvillen kaupungin vieressä.
Väestö.
Vuonna 2020 Atlantic Beachin 13 513 asukkaasta valkoisia oli 82,7 %, mustia 7,0 %, aasialaisia 3,4 % ja alkuperäisasukkaita 0,2 %. 7,2 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 7,6 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Itä-Timorin kansalaisuus

Itä-Timorin kansalaisuus on laillinen suhde Itä-Timorin tasavaltaan. Kansalaisuus saadaan perinteisesti ius sanguinis -periaatteella eli siten, että vähintään toisella henkilön vanhemmista on jo Itä-Timorin kansalaisuus.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä tai ilmoituksella.
Itä-Timorin perustuslaki vaatii, että presidentin tulee olla syntyperäinen Itä-Timorin kansalainen. Syntyperäisiä itätimorilaisia ovat sellaiset Itä-Timorin maaperällä syntyneet henkilöt, jotka täyttävät seuraavat ehdot:
Lisäksi vähintään toisen itätimorilaisen lapset lasketaan syntyperäisiksi kansalaisiksi, mikäli kansalaisuuden omaava vanhempi asuu ulkomailla tai on siellä valtion palveluksessa komennuksella.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Itä-Timorin lain mukaan henkilö voi hakea Itä-Timorin kansalaisuutta, kun hän on täysikäinen sekä kotimaassaan että Itä-Timorissa. Hakijoiden tulee osoittaa, että heillä on perustavanlaatuinen ymmärrys Itä-Timorin kulttuurista ja historiasta, riittävä kielitaito (joko portugali tai tetum). Hakijan tulee myös todistaa kykynsä integroitua, elättää itsensä sekä esittää mahdollinen rikosrekisterinsä. Nämä ehdot täytettyään hakijan oleskeluaika Itä-Timorissa määräytyy seuraavasti:
Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen.
Itä-Timor sallii käytännössä kaksoiskansalaisuuden, sillä toisen kansalaisuuden vastaanottaminen ei itsessään johda Itä-Timorin kansalaisuuden poistamiseen. Itä-Timorin laki on kuitenkin avoin kaksoiskansalaisuutta koskien.
Syntyperäisiltä itätimorilaisilta ei voi poistaa maan kansalaisuutta ilman heidän suostumustaan. Oma-aloitteinen kansalaisuudesta luopuminen on kuitenkin mahdollista, mikäli henkilöllä on jonkin toisen maan kansalaisuus valtiottomuuden estämiseksi. Hakemuksella Itä-Timorin kansalaisuuden saaneet voivat menettää kansalaisuutensa sen, mikäli ovat esimerkiksi antaneet valheellisia tietoja hakemuksessaan. Tällöin Itä-Timorin viranomaiset eivät myöskään edellytä, että kansalaisuuden menettävällä henkilöllä olisi jonkin toisen maan kansalaisuus.
Hafþór Júlíus Björnsson

Hafþór Júlíus Björnsson (s. 26. marraskuuta 1988 Reykjavík) on islantilainen näyttelijä, nyrkkeilijä sekä voimamies. Hän on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa henkilö, joka on voittanut Arnold Strongman Classicin, Euroopan vahvin mies -tittelin sekä Maailman vahvin mies -tittelin saman kalenterivuoden aikana. Lukuisten titteleiden lisäksi Hafþórilla on hallussa monia maailmanennätyksiä.
Vuonna 2020 rikottuaan maastavedon maailmanennätyksen Hafþór haastoi ennätyksen edellisen haltijan, Eddie Hallin, nyrkkeilyotteluun. Ottelua alettiin kutsua nimellä ”Historian raskain nyrkkeilyottelu”. Hafþór voitti 6 erää kestäneen ottelun tuomariäänin 3-0.
Vuosina 2014–2019 Hafþór näytteli Gregor Cleganea televisiosarjassa "Game of Thrones". Vuonna 2022 hän näytteli sivuroolia Robert Eggersin viikinkielokuvassa "The Northman".
Syyskuussa 2025 Hafþór teki maastavedon maailmanennätyksen 510 kg Giants Live World Deadlift Championships -tapahtumassa Birminghamissa, Englannissa.
Azemin palatsi

Azemin palatsi ( tai "Beit al-Azem") on palatsi Syyrian pääkaupungissa Damaskoksessa. Sen rakennutti Damaskoksen osmanikauden aikainen kuvernööri Asad al-Azem 1700-luvulla. Nykyisin rakennus toimii taide- ja kansanperinnemuseona.
Palatsi.
Azemin palatsi sijaitsee muurien ympäröimässä Damaskoksen vanhassakaupungissa Syyriassa lähellä esimerkiksi Umaijadi-moskeijaa. Alkujaan asuintaloksi rakennettu palatsi toimii nykyisin yleisölle avoimena taide- ja kansanperinnemuseona. Palatsin pinta-ala on noin 5 500 m². Sen arkkitehtuuri edustaa tyypillistä Damaskoksen asuinrakennusperinnettä. Palatsin pihaan on istutettu sitruuna- ja appelsiinipuita, jasmiineja, sypressejä ja rumeliineja.
Historia.
Azemit (tai Azm) olivat vaikutusvaltainen suku Osmanien valtakunnan hallitsemassa Syyriassa 1700-luvulta lähtien. Sulayman al-Azem oli Damaskoksen kuvernööri vuoteen 1743 saakka, ja häntä seurasi virassa veljenpoika, Azemin palatsin rakennuttaja Asad al-Azem. Asad al-Azem vakiinnutti kuvernöörin tavallisesti huteran vallan ja pysyi virassaan harvinaisen pitkään, vuoteen 1757 saakka. Osa suvun vauraudesta käytettiin loistokkaan Azemin palatsin rakennuttamiseen. Rakennustyöt kestivät kaksi vuotta, ja työmaalla oli 800 työntekijää. Rakennus valmistui vuosina 1749–1750. 
Rakennusta kunnostettiin vuonna 1830. Palatsi kärsi huomattavia vahinkoja ranskalaisten tulittaessa Damaskosta Syyrian suuren kapinan yhteydessä vuonna 1925. Suuri osa palatsin eteläosasta tuhoutui tuolloin tulipalossa. Palatsin korjaustyöt valmistuivat 34 vuotta niiden alkamisesta vuonna 1965.
Liimatan Pan Alley

Liimatan Pan Alley on Tommi Liimatan debyyttialbumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 1996.
Neptun (ohjus)

R-360 Neptun () on ukrainalainen alisooninen maa-ajoneuvosta laukaistava meritorjuntaohjus. 
Ominaisuudet.
Valmistaja ilmoittaa ohjuksen kantamaksi 300 kilometriä. Ohjus taittaa alun matkaa käyttäen inertiaohjausta ja satelliittipaikannusta. Saavuttuaan maalialueelle se hakeutuu loppuvaiheessa maaliin omalla tutkallaan. Ukrainalaisen "Defence Express"-julkaisun mukaan ase nousee tutkahavaintoa varten jopa satojen metrien korkeuteen ja maalin löydettyään laskeutuu takaisin alas, päättääkseen lentonsa kohteeseen muutamien metrien korkeudella merenpinnasta.
Ohjus on kehitetty neuvostoliittolaisen H-35-ohjuksen perustalta ja siihen verrattuna Neptun on pidempi ja siinä on enemmän polttoainetta. Asetta valmistaa kiovalainen Lutš. Ukrainan merivoimat otti aseen käyttöön 2021. Siitä oli tuolloin suunnitteilla myös laivasta ja lentokoneesta laukaistavat versiot.
Taistelukäyttö.
Ukrainalaislähteiden mukaan 14. huhtikuuta 2022 uponnutta venäläistä ohjusristeilijä Moskvaa vastaan hyökättiin yhdellä tai useammalla Neptun-ohjuksella.Ukrainan laivasto teki Venäjän Kavkazin satamaan (lähellä Kertsin salmea) 22.8.2024 Neptune ohjuksella satamassa olleeseen Conro Trader -junalauttaan (lasti oli polttoainesäiliöitä). Räjähdyksen ja tuleen syttymisen seurauksena lautta upposi.
Vuonna 2023 Ukrainan uutisoitiin kehittäneen ohjuksesta myös maakohteita vastaan soveltuvan version. Tässä versiossa on uusi ohjausjärjestelmä, mutta se voidaan laukaista samoilta alustoilta, kuin meritorjuntaohjusversio. Ukrainalaisten puolustusviranomaisten mukaan version kantama on noin 400 kilometriä ja siinä on 250 kg taistelukärki. Maakohteita vastaan kehitettyä versiota on ilmoitettu käytetyn sodan aikana useampaan otteeseen.
Tekniset tiedot.
Ohjusjärjestelmän ja sen komentokeskuksen lavettiautoina on vuodesta 2021 lähtien käytetty tšekkiläisen Tatran valmistamaa kuorma-autoa (Tatra 815-7).
Portals

Portal on Kirk Hammettin EP, joka julkaistiin 23. huhtikuuta 2022. EP:n on miksannut Bob Rock
Ananda Sukarlan

Ananda Sukarlan (s. 1968) on Espanjaan asettunut indonesialainen pianisti ja säveltäjä.
Sukarlan aloitti pianonsoiton 5-vuotiaana ja valmistui vuonna 1993 Haagin kuninkaallisesta konservatoriosta Alankomaissa. Hän voitti useita kansainvälisiä kilpailuja ja pääsi vuonna 2000 esiintymään portugalilaisen sinfoniaorkesterin solistina. Sukarlan on pianistina tullut tunnetuksi yhteistyöstään keskeisten espanjalaisten nykysäveltäjien kanssa; hän on kantaesittänyt näiden teoksia sekä Espanjassa että kansainvälisesti. Hän on levyttänyt David del Puerton, Santiago Lancharesin ja Tōru Takemitsun kokonaispianotuotannot. Hänelle ovat omistaneet uusia teoksia muiden muassa Per Nørgård, Peter Sculthorpe ja John McLeod.
Sukarlan on yhteistyössä koreografi Chendra Effendy Panatanin kanssa säveltänyt baletteja, joita on esitetty sekä Euroopassa että Indonesiassa. Hänen ensimmäinen oopperansa kantaesitettiin Jakartassa vuonna 2008; ooppera perustuu Seno Gumira Ajidarman kirjoittamaan teokseen "Mengapa Kau Culik Anak Kami?", joka pohjautuu tositarinaan Suharton diktatuurin ajalta. Sukarlanin tuotantoon kuuluu myös orkesteri-, kamari- ja soolosoitinteoksia, lauluja sekä kuoroteoksia. Indonesiassa on perustettu Sukarlanin mukaan nimetty pianokilpailu ja palkinto nuorten pianistien urien edistämiseksi.
Ivan Svitlytšnyi

Ivan Oleksijovytš Svitlytšnyi (; 20. syyskuuta 1929 Polovynkyne, Luhanskin piirikunta, Ukrainan SNT – 25. lokakuuta 1992 Kiova, Ukraina) oli ukrainalainen runoilija, kirjallisuuskriitikko, ihmisoikeusaktivisti ja toisinajattelija. Hänen sisarensa oli kirjailija, toisinajattelija Nadija Svitlytšna, joka muutti 1978 Yhdysvaltoihin.
Svitlytšnyi opiskeli kielitieteitä Harkovan yliopistossa, josta hän valmistui 1952. Hän työskenteli toimittajana "Radjanske literaturoznavstvossa" sekä tutkijana Ukrainan SNT:n tiedeakatemian kirjallisuusinstituutissa ja kielitieteellisen instituutin sanakirjaosastolla. Hänet erotettiin tehtävästä 1965 ja pidätettiin ”nationalistisesta” toiminnasta syytettynä. Hänen syytettiin salakuljettaneen ulkomaille Vasyl Symonenkon teoksia. Hän joutui viettämään vankilassa kahdeksan kuukautta. Toinen pidätys tapahtui 13. tammikuuta 1972 sillä perusteella, että hän oli kirjoittanut ja levittänyt samizdat-kirjallisuutta. Tuomio oli seitsemän vuotta pakkotyötä ja viiden vuoden sisäinen karkotus. Hän sairastui leirillä eikä toipunut kuntoon enää palattuaan Kiovaan 1984.
Svitlytšnyi julkaisi ensimmäiset kritiikkinsä "Vittšyznassa", "Radjanske literaturoznavstvossa" ja "Dniprossa" jo opiskeluaikana. Ensimmäisissä kirjallisuuden teoriaa käsittelevissä kirjoituksissa hän hylkäsi filosofisten käsitteiden soveltamisen estetiikan ja kirjallisuuden tutkimukseen. Hän kuului 60-lukulaisiin ja kohdisti paljon huomiota heidän kirjoituksiinsa. Hän käänsi kirjallisuutta ukrainaksi. Vankeusaikana hän kirjoitti runoja, joita ilmestyi lännessä. 1980-luvun perestroikan aikana hänen kirjoituksiaan ja häntä käsitteleviä artikkeleita alkoi jälleen ilmestyä neuvostolehdissä.