tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ulf Grönholm

Ulf Gunnar Johannes Grönholm (8. tammikuuta 1943 Helsinki – 26. helmikuuta 1981 Kirkkonummi) oli suomalainen ralliautoilija. Ammatiltaan hän oli maanviljelijä. Rallin kaksinkertainen maailmanmestari Marcus Grönholm on Ulf Grönholmin poika.
Ralliuran alkuvuodet.
Grönholm kilpaili ralliautoilun yleisessä luokassa vuodesta 1967 alkaen. Hän saavutti ensimmäiset kansallisesti merkittävät voittonsa 100-rallissa ja Teekkarirallissa vuonna 1969, Hakkapeliittarallissa vuonna 1970, 100-rallissa ja Sveitsin talvirallissa vuonna 1971 sekä 100-rallissa, Reiskan rallissa ja Ampiaisrallissa vuonna 1972. Hän ajoi Antti Aarnio-Wihurin rallitallissa ja sijoittui vuoden 1971 Tunturirallissa toiseksi edellään vain oma tallipäällikkönsä. Pohjola-rallin hän voitti ensimmäisen kerran vuonna 1973 ja uusi voittonsa vuosina 1977 ja 1980.
SM-rallit ja Jyväskylän suurajot.
Rallin Suomen mestaruuden Grönholm voitti kahdesti, ja kaksi kertaa hän sijoittui SM-sarjassa toiseksi. Vuonna 1973 hän ajoi ryhmä 2:ssa Opel Asconaa ja sijoittui Timo Mäkisen takana toiseksi. Vuonna 1976 hän sijoittui ryhmä 4:ssä Tapio Rainion jälkeen toiseksi ajettuaan edelleen Opel Asconaa.
Vuonna 1977 Grönholm voitti ryhmä 4:n Suomen mestaruuden. Hänen kartanlukijanaan oli koko kauden ajan Raimo Anttonen, ja autona oli Opel Kadett. Taakse jäi tulevia maailmanmestareita: Timo Salonen sijoittui toiseksi ja Ari Vatanen kolmanneksi. Seuraavana vuonna Grönholm voitti Suomen mestaruuden ryhmä 2:ssa. Autona oli edelleen Opel Kadett. Toiseksi SM-sarjassa sijoittui Hannu Valtaharju ja kolmanneksi Henri Toivonen.
Jyväskylän suurajoissa Grönholm sijoittui kahdesti kuuden parhaan joukkoon. Vuonna 1973 hän oli kuudes kartanlukijanaan Henry Laine ja autonaan Opel Ascona. Vuonna 1979 hän sijoittui Bob Rehnströmin kanssa neljänneksi Fiat 131 Mirafiorilla.
Kuolema.
Grönholm ja kartanlukija Bob Rehnström kuolivat tehdessään Hankirallia varten viimeistelyharjoituksia keskellä yötä 26. helmikuuta 1981 Kirkkonummella. Grönholm törmäsi hiekoittamassa olleeseen aura-autoon. Grönholmin ajama Fiat syttyi räjähdysmäisesti tuleen, ja sekä Grönholm että Rehnström kuolivat välittömästi. Lehtitietojen mukaan hiekoitusauton kuljettaja oli yrittänyt valoilla varoittaa vastaantullutta Grönholmia. Joidenkin lähteiden mukaan aura-auto olisi ollut tien reunassa pysähtyneenä ilman valoja. Tietä ei ollut suljettu harjoittelua varten muulta liikenteeltä.
Scooch

Scooch on brittiläinen popyhtye, joka perustettiin vuonna 1998 ja koottiin uudestaan vuonna 2007 edustamaan maataan Eurovision laulukilpailussa 2007 kappaleella "Flying the Flag (for You)". Se sijoittui kisassa toiseksi viimeiseksi 19 pisteellä, josta 12 oli Maltalta. Kappaleen aikana muusikot esiintyivät lavalla lentoemänniksi ja stuerteiksi pukeutuneina.
Yllättäen kilpailukappale menestyi Eurovision laulukilpailun ulkopuolella ja nousi myyntilistojen viidenneksi. Sitä ennen Single "When My Baby" (lokakuu 1999) nousi brittilistan 29. sijalle ja "More Than I Needed to Know" (tammikuu 2000) viidenneksi. Julkaisut ovat saavuttaneet menestystä myös Japanissa.
Scooch on julkaissut kaksi albumia: "Welcome to the Planet Pop" (2000) ja "Four Sure" (2000, uudelleen 2007).
Mikojan-Gurevitš MiG-1

Mikojan-Gurevitš MiG-1 () oli neuvostoliittolainen yksimoottorinen ja yksipaikkainen hävittäjälentokone toisessa maailmansodassa.
Kehitys.
Polikarpovin suunnittelutoimisto suunnitteli tammikuussa 1939 laadittuun torjuntahävittäjän vaatimuksien teknilliseen erittelyyn perustuvaa lentokonetta nimellä I-200. Suunnittelua johti kesäkuussa 1939 Nikolai Polikarpov ja M. Tetivikin. Polikarpov ei valinnut tähtimoottoria, vaan tehokkaamman Mikulin AM-37-rivimoottorin. 
Suunniteltaessa oli tarkoitus tehdä mahdollisimman pieni lentokone suuren moottorin ympärille, jolloin massa ja vastus minimoituvat. Elokuussa 1939 Polikarpov nimesi N. Andrianovin pääsuunnittelijaksi. 
Polikarpov alkoi siirtyä sivuun johtavan suunnittelijan tehtävästä. Marraskuussa 1939 Polikarpovin vieraillessa Saksassa hänen suunnittelutoimistosta hajotettiin muodostettaessa uusi toimisto, jota johtivat Artjom Mikojan ja Mihail Gurevitš. Toimisto pysyi muodollisesti Polikarpovin alaisuudessa kesäkuuhun 1940.
Aleksandr Mikulin

 
Aleksandr Aleksandrovitš Mikulin (, 2. helmikuuta 1895, Vladimir – 13. toukokuuta 1985 Moskova) oli neuvostoliittolainen lentokoneiden voimalaitteiden suunnittelija.
Vuonna 1915 Mikulin alkoi työskennellä venäläisessä Automoottoreiden tieteellisessä instituutissa, jota johti Stetškin. Se kehitti ensimmäisen venäläisen lentokonemoottorin vuonna 1916.
Vuosina 1925–1928 Mikulin kehitti Hugo Junkersin moottoreiden pohjalta AM-13-moottorin, joka oli V-12-moottori, joka kehitti 880 hv. Tänä aikana Saksa ja Neuvostoliitto toimivat yhteistyössä Ententen ja Yhdysvaltain pyrkiessä lakkauttamaan lentokoneteollisuuden Saksassa. 
Mikulin alkoi kehittää moottoreita Lentomoottoreiden keskusinstituutissa. Ensimmäinen oli Mikulin AM-34. Tunnetuin oli Mikulin AM-38.
1943 Mikulinista tuli Tiedeakatemian jäsen. 
Toisen maailmansodan jälkeen Mikulin kehitti suihkumoottoreita. 1950-luvulla hän ja Sergei Tumanski maailman tehokkaimman suihkumoottorin, Mikulin AM-3M, jonka työntövoima oli 95 000 Newtonia. Sitä käytti Tupolev Tu-104.
Kenan Doğulu

Kenan Doğulu (s. 31. toukokuuta 1974 Istanbul, Turkki) on turkkilainen popmuusikko. Hän edusti Turkkia Eurovision laulukilpailussa 2007 kappaleella "Shake It Up Şekerim" ja sijoittui neljänneksi.
Doğulu on soittanut pianoa ja huilua lapsesta asti. Ensimmäinen albumi "Simsiki siki siki" ilmestyi vuonna 1993. Musiikissa on kuultavissa vaikutteita turkkilaisesta kansanmusiikista.
Hätilä

Hätilä on Hämeenlinnan 15. kaupunginosa, joka sijaitsee keskustan ja Vanajaveden itäpuolella. Se sijaitsee aivan Hämeenlinnan rautatieaseman tuntumassa. Hätilässä on Ortelan ja Tuomelan alakoulut ja Hämeenlinnan yhteiskoulu, jonka yhteyteen kuuluu yläkoulun lisäksi nykyään myös Tuomelan koulu. Arkkitehti Mika Ernon suunnittelema Hätilän kirkko valmistui vuonna 1956. Hätilässä sijaitsevat myös Hämeenlinnan keilahalli sekä Hämeenlinnan keskuspaloasema.
Nimestään huolimatta Puolustusvoimien Hätilän ampuma-alue, jota pääasiassa käyttää Parolannummella majaileva Panssariprikaati, ei sijaitse Hätilän vaan Taka-Hätilän kaupunginosassa.
Historia.
Hätilä on muinainen hämäläiskylä, joka kuului keskiajalla Vanajan pitäjään. 1500-luvulla kylän alueet joutuivat läheisen Hämeen linnan alaisuuteen, ja sinne perustettiin yksi linnan kolmesta latokartanosta. Hätilän kartano säilyi sotilasvirkatalon muodossa 1900-luvulle asti. 1900-luvun alkupuolella Hämeenlinnan kaupungin rajan välittömässä läheisyydessä sijainneesta kylästä muodostui Hämeenlinnan maalaiskunnan suurin ja tärkein taajama, jossa oli muun muassa kauppaliikkeitä sekä sahateollisuutta. Hätilä liitettiin osaksi kaupunkia vuoden 1948 kuntaliitoksessa, minkä jälkeen lähes kaikki merkit vanhasta kyläasutuksesta ja kartanosta ovat hävinneet uuden rakennuskannan tieltä.
Molitva

”Molitva” on Vladimir Graićin säveltämä ja Saša Milošević Maren sanoittama kappale, jolla serbialainen Marija Šerifović voitti vuoden 2007 Eurovision laulukilpailun. Kappaletta on kuvailtu tunteikkaaksi balladiksi. Se on ensimmäinen muulla kuin englannin kielellä laulettu voittokappale vuoden 1998 jälkeen.
Kappale on julkaistu myös suomeksi nimellä ”Rukoilen”, englanniksi nimellä ”Destiny” ja venäjäksi nimellä ”Molitva” (”Молитва”). Sanoitukseltaan kappale on uskonnollissävytteinen.
Trevor Taylor

Trevor Taylor (26. joulukuuta 1936 Sheffield, Iso-Britannia – 27. syyskuuta 2010) oli brittiläinen kilpa-ajaja. Hän muun muassa osallistui 29 Formula 1 -Grand Prix'hin. F1-urallaan hän saavutti yhden palkintosijan (toinen sija Hollannin GP:ssä 1962) ja kahdeksan MM-pistettä. Aika-ajoissa Taylor oli parhaimmillaan kolmas Belgian GP:ssä 1962. Sarjan ohella hän osallistui myös lukuisiin MM-sarjaan kuulumattomiin osakilpailuihin.
Taylor kuoli syyskuussa 2010 syöpään.
HFC Haarlem

Haarlemsche Football Club Haarlem on 1. lokakuuta 1889 perustettu alankomaalainen jalkapalloseura Haarlemin kaupungista. Seura lakkautettiin 25. tammikuuta 2010
HFC Haarlem on voittanut kerran Alankomaiden pääsarjamestaruuden. Se tapahtui vuonna 1946, kun Alankomaissa pelattiin vielä amatöörijalkapalloa. Ammattilaisjalkapallon aikakaudella HFC Haarlemin paras sijoitus Eredivisiessä on ollut neljäs kausina 1981–82 ja 1983–84. Alankomaiden cupin loppuottelussa HFC Haarlem on esiintynyt viidesti: voittavana osapuolena vuosina 1902 ja 1912, ja häviäjänä vuosina 1911, 1914 ja 1950. Vuonna 1982 HFC Haarlem pelasi Uefa-cupia, jossa Spartak Moskova pudotti alankomaalaisryhmän toisella kierroksella. Vuonna 1990 HFC Haarlem putosi toiselle sarjatasolle Eerste Divisieen, jossa se on siitä lähtien pelannut. Eerste Divisien seura on voittanut vuosina 1972, 1976 ja 1981. HFC Haarlemin lempinimi on "Roodbroeken" ().
Shannon (Formula 1 -talli)

Shannon oli brittiläinen Formula 1 -talli, joka kilpaili sarjassa yhden osakilpailun verran vuonna . Tallin ainoa kuljettaja oli Trevor Taylor, joka sijoittui Britannian osakilpailussa viimeiseksi, sillä auton moottori hajosi jo ennen kuin kilpailu ehdittiin edes aloittaa.
Velisurmaaja

Velisurmaaja on suomalainen kansantaru ja tämän tarun päähenkilö. Tarussa on suomalaisessa kansanperinteessä melko harvinaisia maailmanlopun kuvauksia.
Tarun eri versiot poikkeavat jonkin verran toisistaan. Poika tulee äitinsä tai siskonsa luokse. Äiti tai sisko kysyy, miksi pojan saappaat ovat kuraiset. Poika vastaa sotkeneensa kenkänsä työnteossa. Äiti tai sisko kysyy, miksi pojan vaatteet ja miekka ovat veriset. Poika sanoo tappaneensa veljensä. Motiiviksi henkirikokselle hän sanoo joko: "Haukkui minua huoran pojaksi" tai mustasukkaisuuden: "Mintähen naistani nauratteli". Nainen kysyy, minne poika nyt joutuu. Poika sanoo menevänsä muille maille. Nainen kysyy pojalta yksitellen, miten hän aikoo auttaa kutakin perheenjäsentä. Poika ei osaa auttaa ketään, vaan sanoo perheen joutuvan kurjuuteen tai kiertolaisiksi.
Nainen kysyy lopuksi, milloin poika tulee takaisin. Poika ilmoittaa, että ei milloinkaan. Hän ei kuitenkaan sano tätä suoraan, vaan kertoo maailmanloppuun liittyviä ilmiöitä, ja sanoo palaavansa kun ne koittavat. Eri tarun versioissa erilaisia maailmanloppuun liittyviä ilmiöitä ovat höyhenen uppoaminen veteen, kiven kelluminen tai pyöriminen veden pinnalla, auringon paistaminen veden pohjasta tai pohjoisesta, tulen leimahdus idästä, taivaalta satava tuli, taivaan torvien soitto ja väriä vaihtavat linnut; valkeneva korppi ja mustuva hanhi. Selvästi kristillisiä aineksia ovat viimeinen tuomio ja Jeesuksen palaaminen.
Velisurmaaja-kansantarun kaltaista tarinaa on kerrottu Britteinsaarilla, missä se on tunnettu Edwardin balladina. Balladissa äiti kysyy pojaltaan, miksi tämän miekka on tahriutunut vereen. Poika valehtelee veren olevan hänen haukkansa verta, mutta lopulta myöntää surmanneensa veljensä. Pojan vaimo, lapset ja äiti joutuvat tarinassa heitteille. Myös Edwardin balladissa surmattu sukulainen sekä muut yksityiskohdat vaihtelevat. Skandinaviassa tunnetaan myös vastaava kertomus Sven i rosengård. Tässä tarinassa on mukana muiden piirteiden lisäksi myös viittaukset maailmanloppuun, esimerkiksi valkeneva korppi sekä mustuva joutsen.
Sanat.
Kantelemusic.com:
Ensign

Ensign oli brittiläinen Formula 1 -talli. Talli toimi kausina – ja osallistui yhteensä 133 Grand Prix'hin. Tallin saavutukset olivat vähäisiä, ja se kärsi jatkuvasti rahoitusongelmista. Ensignin autoilla ei saavutettu kertaakaan palkintokoroketta, ja MM-pisteitä autoilla saatiin yhteensä 19.
Morris Nunn perusti Ensignin ja suunnitteli sen ensimmäiset autot. Myöhemmin tallin lopetettua Nunn jatkoi kilpa-autojen suunnittelijana, ja toimi CART-sarjassa pääinsinöörinä 1990-luvun loppupuolella, jolloin Juan Pablo Montoya ja Alex Zanardi voittivat mestaruudet hänen suunnittelemillaan autoilla.
Tallin parhaaksi sijoitukseksi jäi 1981 Brasilian GP:ssa Marc Surerin neljäs sija ja kilpailun nopein kierros.
Saavutukset.
Nopeimmat kierrokset
Marc Surer

Marc Surer (s. 18. syyskuuta 1951 Arisdorf, Sveitsi) on entinen sveitsiläinen autourheilija. Hän ajoi muun muassa Formula 1 -sarjassa, jossa hän osallistui 87 Grand Prix'hin ja saavutti niissä 17 MM-pistettä. Uran parhaiksi tuloksiksi jäivät vuoden 1981 Brasilian ja vuoden 1985 Italian osakilpailujen neljännet sijat. 
BMW tuki Sureria hänen uransa alusta asti, minkä ansiosta hän pääsi ajamaan Euroopan Formula 2 -sarjaan, jonka hän voitti vuonna 1979. Surerin F1-uran alku oli hankala; muita selvästi hitaammassa Ensign-tallissa ajaminen ei kaunistanut hänen tilastojaan, ja hän siirtyi ATS:lle. Kuitenkin 1980 hän mursi jalkansa Kyalamissa ja pääsi palaamaan vasta 1981 – jälleen Ensignille.
Surer siirtyi tällä kertaa Arrowsille, mutta BMW:n tahdosta hän joutui vaihtamaan ensin Brabhamille 1985 ja sitten takaisin Arrowsille seuraavaksi kaudeksi, kun Arrows hankki BMW:n moottorit.
Surer ajoi myös rallia, mutta hän loukkaantui vakavasti ja hänen kartturinsa kuoli onnettomuudessa vuoden 1986 ADAC Hessen Rallyessa Saksassa. Kartanlukija Michel Wyder kuoli välittömästi Ford RS200 -auton suistuessa tieltä puuhun liki 200 km/h tuntinopeudesta. Surer selvisi ulosajosta ja seuranneesta autopalosta hengissä, mutta vakavin vammoin. Surerin kolme kuukautta myöhemmin antaman lausunnon mukaan ulosajo ei johtunut ajo- tai teknisestä virheestä vaan epäpuhtauksista tienpinnalla. BMW palkkasi Surerin onnettomuuden jälkeen kuljettajien valmentajaksi ja myöhemmin moottoriurheiluosaston johtajaksi. Surer ajaa yhä historiallisten F2-autojen sarjaa ja toimii televisiossa kommentaattorina.
Ruusukaali

Ruusukaali eli brysselinkaali ("Brassica oleracea" var. "gemmifera") on Belgiasta kotoisin oleva kaalin muunnos. Ruusukaali on pieni, halkaisijaltaan noin 2–4 cm ja muistuttaa pikkuruista kaalinkerää. Ruusukaalin syötävät osat ovat päävarteen kiinnittyneitä poimuttuneita, avautumattomia lehtiä, jotka muodostavat pieniä keräsiä. Ruusukaalin varsi kasvaa pitkäksi ja siihen kiinnittyy 30–50 pientä kerästä.
Ruusukaalia pidettiin pitkään katkeran makuisena ja pahan hajuisena ruokana, mutta 1990-luvulla hollantilainen tutkija Hans van Doorn selvitti, mitkä kemialliset yhdisteet kasvissa tekivät siitä katkeran. Sen jälkeen ruusukaalin siemeniä myyvät yritykset etsivät varastoistaan ne lajikkeet, joissa pahanmakuisia yhdisteitä oli vähemmän, ja kasvinjalostuksen avulla niistä luotiin uusia lajikkeita, jotka olivat entistä maukkaampia ja satoisampia. Uusista lajikkeista tuli suosittuja erityisesti Yhdysvalloissa, mutta ei niinkään Euroopassa.
Ruusukaalin säilytyksessä kannattaa huomioida, että se on herkkä etyleenille, joten sitä ei kannata säilyttää runsaasti etyleeniä tuottavien kasvisten vieressä. Sama ohje pätee myös kaikkiin muihin kaaleihin. Ruusukaalia suositellaan säilyttämään viileässä, +2–5 °C:n lämpötilassa, mielellään muovipussissa.
Ruusukaali valmistetaan ruoaksi yleensä höyryttämällä tai keittämällä, sen voi myös paahtaa uunissa tai pannulla. Ruusukaali on perinteinen voimakkaiden liha- ja riistaruokien lisäke, ja sopii gratiineihin.
Lisäksi kaalista voi tehdä myös keittoa.
Work Your Magic

Work Your Magic on valkovenäläisen pop-laulajan Koldunin musiikkikappale, joka oli maan Eurovision laulukilpailun edustajana vuonna 2007. Kappale sijoittui laulukilpailun finaalin kuudennelle sijalle 145 pisteellä. Laulun ovat kirjoittaneet Filipp Kirkorov ja Karen Kavalerjan. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
Kappale sai 12 pistettä Venäjältä, Israelilta ja Ukrainalta.
Mustajuuri

Mustajuuri eli ruokamustajuuri ("Scorzonera hispanica") on 20–30 senttimetriä pitkä juures, joka on sukua voikukalle.
Käyttö.
Mustajuuresta syödään yleensä sen juuri. Juuri on kuorittuna vaalea, mutta tummuu maitiaisnesteen vaikutuksesta. Tummumisen voi ehkäistä sitruunamehulla. Mustajuuri voidaan tarjoilla lisäkkeenä, keittona tai voisulan kanssa. Se muistuttaa paljon parsaa, ja sitä voidaankin käyttää parsan tavoin.
Kasvatus.
Mustajuuri kylvetään joko edellisenä syksynä tai aikaisin keväällä. Kasvupaikan pitää olla kuohkeamultainen.
Hernán Cortésin testamentti

Hernan Cortésin testamentti on espanjalaisen konkistadorin Hernán Cortésin (1485–1547) viimeinen tahto. Testamentin transkriptiot perustuivat viime aikoihin saakka testamentin kopioon, jonka Alexander von Humboldt löysi Meksikon Hospital de Jesusissa sijaitsevasta konkistadorin perheen arkistosta. Vuonna 1927 P. Mariano Cuevas löysi Espanjan Sevillasta alkuperäisen testamentin. G. N. G. Conway julkaisi omalla kustannuksellaan Sevillassa olevasta alkuperäisestä testamentista näköispainoksen, jossa on P. Cuevasin kirjoittama esipuhe.
Meksikossa vuonna 1990 ilmestynyt José Luis Martínezin "Documentos cortesianos" sisältää Cortésin testamentin kokonaisuudessaan, minkä lisäksi lisäksi siinä on testamenttiin läheisesti liittyviä asioita, kuten Kaarle V:n vapauttamat orjat ja pitkä kiista Cortésille luvatuista Hondurasin-retken ja Molukeille lähetetyn laivaston korvauksista.
Laajan testamenttinsa Meksikoon liittyvien määräysten toimeenpanijaksi Cortés oli määrännyt Saarnaajien veljeskunnan prelaatin, Meksikon dominikaanien provinsiaalin Domingo de Betanzosin, joka ehdottomuudellaan intiaanien heikoista henkisistä kyvyistä pystyi vaikuttamaan merkittävästi Intioiden neuvoston kannanottoihin. Betanzos ei kyennyt valvomaan Cortésin testamentin toimeenpanoa Meksikossa, sillä hän kuoli Espanjan Valladolidissa syyskuussa 1549 oltuaan sitä ennen vuoteeseen sidottuna. Kuolinvuoteellaan Betanzos, joka oli tullut kuuluisaksi kovista, intiaanien henkisiä kykyjä arvostelevista lausunnoistaan, perui kuolinvuoteellaan nuo lausuntonsa kirjallisesti. Näin kerrotaan tapahtuneen Bartolomé de las Casasin johtamien dominikaanien painostuksesta.
Cortésin testamentin alkuosassa on määräyksiä siitä, miten hänen oman ruumiinsa ja hänen kuolleiden lähisukulaistensa luiden kanssa on meneteltävä.
Alvin Batiste

Alvin Batiste (7. marraskuuta 1937 – 6. toukokuuta 2007) oli New Orleansissa, Louisianassa syntynyt yhdysvaltalainen jazz-klarinetisti. 
Batiste levytti muiden muassa Cannonball Adderleyn ja Branford Marsalisin kanssa. Hän piti Southern Universityssä omaa jazz-instituuttiaan ja opetti esimerkiksi Henry Butleria ja Randy Jacksonia. Hän esiintyi lisäksi Ray Charlesin kanssa.
Batiste kuoli sydänkohtaukseen toukokuussa 2007.
Anžalika Ahurbaš

Anžalika Ahurbaš (, , s. 17. toukokuuta 1970, Minsk) on valkovenäläinen malli ja laulaja. Hän syntyi Minskissä ja voitti vuonna 1988 ”Miss Valko-Venäjä” -tittelin. Vuosina 1990–1995 hän kuului yhtyeeseen Verasy. Vuonna 1991 hänelle myönnettiin titteli ”Miss Photo USSR”. Verasysta lähdettyään Ahurbaš on julkaissut useita menestyksekkäitä singlejä ja muutaman albumin. Hän asuu nyt Moskovan lähistöllä sijaitsevassa Koroljovissa, ja hänellä on kolme lasta. 
Euroviisuedustajuus.
Anžalika Ahurbaš valittiin Valko-Venäjän edustajaksi Eurovision laulukilpailuun 2005. Alun perin kilpailukappaleeksi valittiin Beslanin koulukaappausta käsittelevä ”Boys And Girls”. Laulu sai kuitenkin Euroopassa huonon vastaanoton, ja Valko-Venäjä antoi Ahurbašin poikkeuksellisesti laulaa Kiovassa eri kappaleen. Lopulta kilpailukappaleeksi valittiin kreikkalaisen Nikos Terziksen säveltämä dance-kappale ”Love Me Tonight”. Se kuitenkin putosi jo semifinaalissa.
Josef Lhévinne

Josef Lhévinne (alk. Iosif Arkadjevitš Levin (); 13. joulukuuta 1874 Orjol – 2. joulukuuta 1944 New York) oli venäläinen pianisti. 
Josef Lhévinne syntyi Orjolissa, lähellä Moskovaa. Vuonna 1885 hän aloitti opinnot Vasili Safonovin johdolla Moskovan konservatoriossa, jossa samaan aikaan opiskelivat muun muassa Aleksandr Skrjabin ja Sergei Rahmaninov. Hän suoritti ensiesiintymisensä Moskovassa jo 16-vuotiaana esittämällä Ludwig van Beethovenin 5. pianokonserton Anton Rubinsteinin johdolla. Vuonna 1895 hän voitti Anton Rubinstein -kilpailun. Valmistumisensa jälkeen Lhévinne loi menestyksekästä uraa Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
Vuonna 1898 hän meni naimisiin kiovalaisen pianistin Rosina Bessien (1880–1976) kanssa, ja pariskunta muutti Berliiniin 1907. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Lhévinnet siirtyivät Yhdysvaltoihin, ja vuodesta 1924 lähtien he toimivat opettajina Juilliard Schoolissa. Josef Lhévinne kuoli sydänkohtaukseen 2. joulukuuta 1944.
Harvojen levytystensä perusteella Josef Lhévinne luetaan 1900-luvun suurimpiin pianisteihin. Hänen soitossaan ällistyttävä virtuositeetti yhdistyy runollisiin tulkintoihin, ja hänen levytyksensä muutamista Frédéric Chopinin etydeistä hakevat vieläkin vertaisiaan. 
Lhévinne julkaisi vuonna 1924 kirjan "Basic Principles in Pianoforte Playing".
Harold C. Schonberg

Harold Charles Schonberg (29. marraskuuta 1915 – 26. heinäkuuta 2003) oli yhdysvaltalainen musiikkikriitikko, musiikkikirjailija ja lehtimies, joka kirjoitti pääasiallisesti "The New York Timesille". Hän voitti vuonna 1971 Pulitzer-palkinnon. 
Schonberg syntyi New Yorkissa ja valmistui vuonna 1937 Brooklyn Collegesta. Hän täydensi opintojaan New Yorkin yliopistossa. Hän liittyi "The New York Timesiin" vuonna 1950. 
Schonberg tuli tunnetuksi ankarasta kritiikistään Leonard Bernsteinia kohtaan. Hän oli myös shakin harrastaja ja julkaisi aiheesta teoksen "Grandmasters of Chess". Hänen muuhun kirjalliseen tuotantoonsa kuuluu mm. merkittävien säveltäjien elämäkertoja sekä kirja suurista pianisteista. Hän kuoli New Yorkissa vuonna 2003.
McComb (Mississippi)

McComb on kaupunki Piken piirikunnassa Mississippin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsee noin 130 kilometriä Jacksonista etelään. 
Vuonna 2000 McCombin asukasluku oli 13 337, hieman yli tuhat enemmän kuin vuonna 1980. Kaupunki perustettiin vuonna 1872. Sen pinta-ala on 30,0 km², josta 0,52 % on vettä. 
McCombin väestöstä 40,14 % on valkoisia ja 58,40 % afroamerikkalaisia. Muita etnisiä ryhmiä edustaa alle yksi prosentti kutakin. Kaupungista ovat kotoisin tunnetut muusikot Bo Diddley ja Britney Spears.
Linnanmaan jäähalli

Linnanmaan jäähalli on Oulun Linnanmaan kaupunginosassa lähellä Oulun yliopistoa sijaitseva jäähalli, joka valmistui syksyllä 2000. Rakennuksessa on kaksi erillistä jääkiekkokaukaloa, joiden kummankin yhteydessä on katsomot, joissa on 300 seisomapaikkaa. Hallilla harjoittelevat niin taitoluistelijat kuin jääkiekkoilijatkin.
Hallin konehuone ja jäähdytyslaitteisto vaurioituivat pahoin tulipalossa juhannuksena 2008. Halli oli suljettuna raivaus- ja korjaustöiden ajan.
Vuoden 1963 konklaavi

Vuoden 1963 konklaavi eli paavin valitseva kardinaalien kokous alkoi 19. kesäkuuta 1963 ja loppui 21. kesäkuuta samana vuonna. Kardinaalikollegio valitsi konklaavissa uudeksi paaviksi Milanon kardinaaliarkkipiispan Giovanni Battista Montinin, joka otti paavilliseksi nimekseen Paavali VI:n.
Konklaavin taustaa.
Vuoden 1963 konklaavi kokoontui valitsemaan seuraajaa kuolleelle Johannes XXIII:lle, joka oli ollut ns. "välikauden paavi". Kardinaalikollegion kokoontuessa kardinaaleja oli 80, eli enemmän kuin koskaan aikaisemmin. Edellisessä eli vuoden 1958 konklaavissa kardinaalit olivat keski-iältään hyvin vanhoja, eikä uusia kardinaaleja ollut nimitetty vuosiin, mutta vuoden 1963 konklaavissa tilanne oli toinen. Paaviksi tultuaan Autuas Johannes XXIII oli heti nimittänyt 23 uutta kardinaalia, joiden joukossa oli muun muassa Milanon kardinaaliarkkipiispaksi kohotettu Giovanni Battista Montini. Vuoden 1963 konklaavissa kardinaalikollegio oli jakautunut vanhoillisiin sekä uudistusmielisiin kardinaaleihin.
Pääehdokkaina vuoden 1963 konklaavissa olivat vanhoillisten ehdokas Ildebrandi Antoniutti sekä uudistusmielisten Giacomo Lercaro ja Giovanni Battista Montini. Ehdokkaista Montinilla olisi voinut olla hyvät mahdollisuudet voittaa jo vuoden 1958 konklaavi, mutta silloin häntä ei ollut vielä nimitetty kardinaaliksi, eikä hän siten ollut sovelias paaviehdokas. Autuas Johannes XXIII:n nimitettyä hänet kardinaaliksi hänellä oli nyt realistinen mahdollisuus nousta paaviksi.
Konklaavin kulku.
Kuten useimmista muistakin konklaaveista, ei vuoden 1963 konklaavin kulusta ole kovin tarkkoja tietoja. Konklaavi pidettiin tavalliseen tapaan Sikstuksen kappelissa, eivätkä ulkopuoliset päässeet seuraamaan salaista äänestystä.
Äänestyksen ensimmäisillä kierroksilla uudistusmielisten kardinaalien äänet jakautuivat Giacomo Lercaron ja Giovanni Battista Montinin kesken. Kolmannessa äänestyksessä Lercaron kannattajat siirtyivät tukemaan Montinia, mutta tämän saama kannatus ei vielä ylittänyt tarvittavaa kahden kolmanneksen enemmistöä. Vaikutti siltä, että konklaavi saattaisi lukkiutua, elleivät joko konservatiivit tai uudistusmieliset antaisi periksi ja suostuisi toista näkökantaa edustavaan paaviin. Kuudennella äänestyskerralla konservatiivit suostuivat kannattamaan Montinia ja tämä valittiin seuraavaksi paaviksi.
Ylipäällikkö Camembert

Ylipäällikkö Camembert ("High Chairman Camembert") on kuvitteellinen hahmo Prätkähiiret-sarjassa, jonka loi Rick Ungar. Hänen ensiesiintymisensä oli animaatiosarjan jaksossa "Juustokuninkaan katkuinen valtakunta, osa 1" vuonna 1993.
Hahmo.
Ylipäällikkö Camembert toimii plutolaisten johtajana. Hän on myös usein yhteydessä alaisiinsa, varsinkin niihin jotka eivät jostain syystä onnistu tehtävissään. Camembert esiintyy usein videokuvan välityksellä tai henkilökohtaisesti Lalli Leipäjuustolle ja moittii häntä epäonnistumisesta, usein kovalla huutavalla äänellä. Juoksevana vaivana hän vaatii Leipäjuustoa tekemään pakollisen mutta kiusallisen plutolaisen tervehdyksen, Leipäjuuston suureksi inhoksi. Joissakin muissa tapauksissa hän esiintyy koko Pluton neuvoston kanssa Leipäjuuston kanssa paniikissa nykyisestä tehtävästä. Pluton korkeana puheenjohtajana Camembertillä on planeetan korkein valta neljän vuoden ajan kerralla. Camembertilla on tapana valita vaalivastustajansa, jolle hän ei voi hävitä, esimerkiksi kerran hän valitsi Leipäjuuston, joka onnistui sattumalta Prätkähiirten vangitsemisen avulla syrjäyttämään Camembertin, joka kuitenkin sai virkansa takaisin kavaltamalla sotakassan ja syyttämällä siitä Leipäjuustoa. Diktaattorimaisen johtamisen ansiosta plutolaisista on tullut kenties Kosmoksen rikkain planeetta, siitä huolimatta planeetan luonnonvarat ja ympäristö on todella alhaisella tasolla. 
Kun Leipäjuuston suunnitelma imeä kaikki maapallon luonnonrikkaudet epäonnistui, Camembert riisui häneltä asemansa ja karkotti hänet Maahan loppuiäkseen. Hän myös keskeytti hyökkäyksen Maahan, oletettavasti päättäessään, että siitä oli enemmän vaivaa kuin hyötyä. Myöhemmin Camembert saapui maahan Leipäjuuston ja Teuvo Tahkon luo, mutta hän ja tämän saattajat paljastuivat Kissatronien muodonmuuttajiksi valeasuissa.
Esiintymiset.
1. tuotantokausi
2. tuotantokausi
3. tuotantokausi
4. tuotantokausi
Nimettömänmatala

Nimettömänmatala on noin 15,5 neliökilometrin laajuinen matalikkoalue Haukiputaan ja Iin edustalla Perämerellä. Matalikon pituus kaakko–luode-suunnassa on noin kymmenen kilometriä ja leveys noin kaksi kilometriä. Matalikon keskimääräinen syvyys on noin 1,5–1,8 metriä. Pääosin hiekkapohjaisen matalikon reuna-alueet ovat varsin jyrkät, ja reunojen ulkopuolella meri syvenee pienellä matkalla 20–30 metriin. 
Matalikko on nimetty sen kaakkoiskulmassa sijaitsevan Nimetön-saaren mukaan. Matalikon muut saaret ovat laaja hiekkasärkkäsaari Santapankki, Astekari sekä matalikon luoteiskärjessä sijaitseva Pallonen. Näiden lisäksi matalikon länsiosassa on nimettömiä särkkiä ja saaria. Suurhiekan matalikkoalue sijaitsee Nimettömänmatalan luoteispuolella. Alueen saarilla pesii pääasiassa vesilintuja; saarten kasvillisuus on niukkaa.
Alueelle suunnitellaan rakennettavaksi 32 tuuliturbiiniyksikköä käsittävää merituulipuistoa.
Moses Sithole

Moses Sithole (s. 17. marraskuuta 1964) on eteläafrikkalainen sarjamurhaaja, joka tunnetaan niin sanotuista ABC-murhista. ABC-murhat saivat nimensä tapahtumien alettua Atteridgevillestä jatkuen Boksburgiin ja loppuen Clevelandiin Johannesburgin lähiöihin.
5. joulukuuta 1997 Sithole tuomittiin 2 410 vuodeksi vankeuteen 38 ihmisen murhasta sekä 40 raiskauksesta ja satunnaisista pienemmistä teoista aikavälillä 1994–1995. Yhdistetty rangaistus koostuu 12 vuodesta jokaista 40:tä raiskausta kohti, 50 vuodesta jokaista 38:aa murhaa kohti sekä viidestä vuodesta jokaista kuutta ryöstöä kohden. 
Vuonna 2000 hänellä kerrottiin olevan AIDS.
Guy Hocquenghem

Guy Hocquenghem (3. joulukuuta 1946 – 28. elokuuta 1988) oli ranskalainen esseisti, kirjailija ja sukupuolivähemmistöaktivisti.
Tausta.
Guy Hocquenghem syntyi arvostetussa Pariisin esikaupungissa ja kävi Lycée Lakanal -koulua Sceaux'ssa. Hänen äitinsä toimi opettajana samassa kaupungissa sijaitsevassa Lycée Marie-Curiessa. Tuosta ajasta on tietoja hyvin vähän, mutta 12–13-vuotiaana otettu valokuva on kuitenkin olemassa.
Akateemisen koulutuksensa hän sai pariisilaisessa eliittikoulussa École normale supérieure (ENS), jonka oppilaaksi hän kirjoittautui 1965. Hänen elämänsä merkkipaaluksi muodostui Pariisin kevään 1968 liikehdintä ja etenkin silloin suoritettu Pariisin yliopiston Sorbonnen valtaus. Seuraavalla vuosikymmenellä hän oli itse organisoimassa tai aktiivisesti osallistui usein homojen vapautusta vaativien liikkeiden toimintaan. Erityisesti hän osallistui "Front homosexuel d'action révolutionnaire" -järjestön toimintaan ja oli sen johtavia hahmoja. Hän ystävystyi useiden Pariisissa opiskelevien ulkomaisten opiskelijoiden kanssa ja opasti heitä toimimaan uudessa kotikaupungissaan. Erityisesti hän avusti tunisialaisia opiskelijanuoria osallistumaan homojen emansipaatiota vaativan liikkeen toimintaan.
Vuonna 1972 hän julkaisi Le Nouvel Observateur -lehdessä pitkän kirjeen, jossa hän julkisesti ilmoitti olevansa homoseksuaali. Näin hänestä tuli ensimmäinen ranskalainen, joka tuli ulos kaapista lehdistön kautta ja julkisesti kertoi seksuaalisesta suuntauksestaan. Saman vuonna hän julkaisi teoksensa "Le désir homosexuel", joka on homoseksuaalisen vallankumouksen manifesti. 
Vuodesta 1979 lähtien hän kirjoitti Libération-lehteen. Vuosina 1979–1986 hän opetti filosofiaan Pariisin yliopistossa sekä Vincennes-Paris-VIII-osastossa. 
Guy Hocquenghem kuoli aidsiin 1988, jolloin hän oli 41-vuotias. Hänen tuhkansa on kätketty Père Lachaisen hautausmaan kolumbaarioon.
Tämä Guy Hocquenghemin teos on todennäköisesti ensimmäinen teoreettinen teos "Queer Theoriaksi" nimestystä aiheesta. Gilles Deleuzen ja Félix Guattarin teoreettisen piirrokset olivat lähtökohtana Hocquenghemin kritiikille, jonka kohteena oli psyyken ja seksuaalisen halun teoria, jotka oli johdettu Sigmund Freudin ja Jacques Lacanin teorioista. Kirjoittaja käsittelee myös seksuaalisuuden ja kapitalismin suhdetta, himon dynamiikkaa ja poliittisten efektien vaikutusta homoryhmien identiteeteille.
On tekijänsä toinen queer-teoreettinen julkaisu.
Tekijät analysoivat lapsuuden seksuaalisuutta marxlaisesta näkökulmasta. Kirjoittajista levisi aikanaan huhu, että heillä olisi ollut seksisuhde jo, kun Hocquenghem oli 15-vuotias ja Schérer hänen opettajansa.
Kirjailijan kolmas teos, jossa käsitellään queer-teoriaa.
Teos on analyysi arabivastaisuudesta ja homofobiasta Ranskassa.
Teos on tekijänsä tunnetuin ja suurimman kansansuosion saavuttanut teos. Sokea tunisialaispoika selvittelee ranskalaista yhteiskuntaa, ja näkökantana on mielihyvä totalitarismin vastumisesta. Romaanin konteksti kertoo siis homoseksualistien halusta vastustaa rasismia ja yhden ryhmän ylivaltaa.
Trey Azagthoth

Trey Azagthoth (oik. George Emmanuel III, s. 26. maaliskuuta 1965 Bellingham, Washington) on Floridassa Yhdysvalloissa perustetun death metal -yhtye Morbid Angelin kitaristi ja ainut yhtyeen perustajajäsenistä, joka soittaa vielä yhtyeessä. Hänen suurimmat musiikilliset esikuvansa ovat Jimi Hendrix ja Eddie Van Halen. Hänen kitaransoittotyylistään korostuukin paljon vibrakammen käyttö, kuten Eddie Van Halen tekee.
Nuno Bettencourt

Nuno Bettencourt (oik. Nuno Duarte Gil Mendes Bettencourt, s. 20. syyskuuta 1966, Praia da Vitoria, Terceira, Azorit) on portugalilaissyntyinen yhdysvaltalainen kitaristi, joka on tunnettu parhaiten bostonilaisen funk metal -yhtye Extremen soolokitaristina ja lauluntekijänä. Nuno on nuorin kymmenestä sisaruksesta ja altistui jo nuorena monenlaisille musiikkityyleille ja bändeille musikaalisten perheenjäsentensä ansiosta, esimerkiksi Nunon isä oli tunnettu portugalilainen kapellimestari. Nuno aloitti musiikkiharrastuksensa rumpujen takana, mutta siirtyi sieltä 14-vuotiaana kitaraan. Nuno soittaa rumpujen ja kitaran lisäksi ainakin pianoa ja bassokitaraa.
Vuonna 2009 Bettencourt liittyi R&amp;B-artisti Rihannan taustayhtyeeseen Rihannan Last Girl on Earth Tourille.
5. heinäkuuta 2025 Nuno esiintyi muiden muusikoiden kanssa "Back to Beginning"-hyväntekeväisyyskonsertissa Villa Parkin stadionilla Birminghamissa. Hän käytti konsertissa kitaraa, joka oli superstrat-muotoinen kuten hänen aiemmin käyttämänsä Washburnin nimikkokitarat, mutta joka kuitenkin erosi niistä merkittävästi ulkonäöltään. Kitarassa oli Washburnin logon sijaan logo tekstillä "Nuno". Tämä herätti paljolti spekulointia mediassa, ja heräsi kysymyksiä, oliko kitara Washburnin uusi nimikkomalli vai Washburnin kanssa tehty kitara Nunon brändillä.
Lopulta 30. syyskuuta 2025 Nuno kertoi jättäneensä Washburnin ja perustaneensa oman kitaroita valmistavan yrityksensä, Nuno Guitarsin. "Back to Beginnning" -konsertissa käytetty kitara oli Nuno Guitarsin uusi malli "Dark Horse". Aiemmin Washburnin valmistama Nunon N4-nimikkokitaramallisto siirtyy tämän myötä Nuno Guitarsille.
Cynthia Lennon

Cynthia Lillian Lennon (o.s. Powell, 10. syyskuuta 1939 Blackpool, Lancashire, Englanti – 1. huhtikuuta 2015 Mallorca, Espanja) oli John Lennonin ensimmäinen vaimo.
Cynthia tapasi John Lennonin taiteellisessa collegessa 1950-luvulla. He avioituivat vuonna 1962, ja vuonna 1963 syntyi heidän ainoa yhteinen lapsensa Julian Lennon.
Cynthia ja John erosivat, kun John tapasi japanilaisen taiteilijan Yoko Onon. Cynthia oli Lennonin jälkeen kolmesti naimisissa ja asui Mallorcalla Espanjassa.
Cynthia Lennon kuoli 75-vuotiaana syöpään kotonaan Mallorcalla 1. huhtikuuta 2015.
Richard Eberhart

Richard Ghormley Eberhart (5. huhtikuuta 1904 – 9. kesäkuuta 2005) oli yhdysvaltalainen runoilija. 
Eberhart syntyi Minnesotassa, ja vuonna 1930 julkaistiin hänen ensimmäinen kokoelmansa "A Bravery of Earth". Vuonna 1937 ilmestynyt "Reading the Spirit" sisältää "The Groundhogin", yhden hänen tunnetuimmista runoistaan. 
Eberhart meni vuonna 1941 naimisiin Helen Butcherin kanssa ja sai kaksi lasta. Hän voitti uransa aikana Pulitzer-palkinnon ja National Book Awardin. Hän kuoli 101-vuotiaana.
Silvana Mangano

Silvana Mangano (23. huhtikuuta 1930 Rooma, Italia – 16. joulukuuta 1989 Madrid, Espanja) oli italialainen näyttelijä.
Mangano oli sisilialaisen veturinkuljettajan ja englantilaisen naisen tytär. Hän kouluttautui tanssijaksi ja työskenteli myös valokuvamallina ennen kuin voitti Miss Rooma -kauneuskilpailut. Hän sai elokuvissa pikkuosia, mutta nousi maailmanmaineeseen elokuvan "Katkeraa riisiä" (1949) tähtenä. Hän avioitui samana vuonna elokuvan tuottajan Dino De Laurentiisin kanssa. "Katkeran riisin" jälkeen hän sai useita pääosia. Vaikka hän oli taitava näyttelijä, hän jäi pian kahden muun italialaisen elokuvatähden, Sophia Lorenin ja Gina Lollobrigidan varjoon. 
Avioliitossa De Laurentiisin kanssa hän sai neljä lasta. Hän jätti puolisonsa 1983 ja muutti Madridiin, mutta virallista avioeroa hän ei ottanut. Mangano kuoli keuhkosyöpään 59-vuotiaana.
Friskala

Friskala on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee Hirvensalon saaren kaakkoisosassa. Alueeseen kuuluu myös Iso-Vihtilän saari. Alueella sijaitsee Friskalan kartano.
Friskala oli aiemmin asukasluvultaan yksi Turun pienimmistä kaupunginosista, mutta on kasvanut 2000-luvulla nopeasti. Vuonna 2007 alueen väkiluku oli 295 ja vuoden 2016 lopussa 798 asukasta. Vuonna 2016 asukkaista alle 15-vuotiaita oli 26,2 %, 15–64-vuotiaita 55,8 % ja yli 64-vuotiaita 18,0 %. Suomea puhui 90,1 %, ruotsia 5,9 % ja muita kieliä 4,0 %.
Vuonna 2009 Friskala oli Turun toiseksi hyvätuloisin pienalue viereisen Papinsaaren jälkeen.
Historiaa.
Friskalan kartano on Hirvensalon ainoa historiallinen herraskartano, jonka omistajiin – eivät välttämättä asukkaisiin – ovat kuuluneet muiden muassa Knut Posse sekä saksalaisperäinen Fresen eli Friskin suku, josta nimi Friskala tulee. Friskalan pientalovaltainen kaava sai lainvoiman vuonna 2003, ja monet uudet kadut saivat nimensä entisistä omistajista. Ennen kartanon perustamista 1400-luvulla alue tunnettiin Ravasen tai Ravaksen nimellä ja kartanon perustamisen jälkeen Friiskylänä tai Friskalana.
Kaerla

Kaerla on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee keskustasta pohjoiseen, tiheästi rakennetun Runosmäen vieressä. Alue kuuluu Runosmäki-Raunistulan ja pieniltä osin Länsikeskuksen suuralueisiin. Kaerla on suurimmaksi osaksi omakotialuetta, mutta kaupunginosan laidoilla on kerrostaloja Nättinummen I- ja II-alueilla sekä Pallissa. Kaerlassa sijaitsee Impivaaran liikuntakeskus ja siihen kuuluva Impivaaran uimahalli, joka valmistuessaan vuonna 1975 oli isoin lajiaan Pohjoismaissa, ja se on edelleen Suomen suurin uimahalli allaspinta-alaltaan. Vuonna 2007 alueen väkiluku oli 2 187.
Kaupunginosassa sijaitsee Nunnavuori-niminen kallioalue, jonka korkeus on 64 metriä merenpinnan yläpuolella.
Alueella sijaitsee myöhäisrautakautinen Mullin kalmistoalue, jolla on suoritettu koekaivaus 2002 ja kasvistonkartoitus 1992.
Illoinen

Illoinen () on Turun kaupunginosa joka sijaitsee Hirvensalon länsirannalla. Maaseutumainen Illoinen on yksi Turun pienimpiä kaupunginosia: vuoden 2016 lopussa alueen väkiluku oli 93.
Illoisissa on Turun kaupungin siirtolapuutarha, joka rakennettiin 1980-luvulla korvaamaan Kupittaan siirtolapuutarha. Illoisten kaakkoisosassa on pieni ja matala Illoistenjärvi, jonka veden ovat aikoinaan pilanneet rannalla sijainneen Rothbergin kahvipannutehtaan myrkkypäästöt. Illoisissa on toiminut myös tiilitehdas 1800-luvulta ainakin 1940-luvulle asti.
Kaistarniemi

Kaistarniemi () on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee Hirvensalon saaren kaakkoiskulman samannimisellä niemellä. Niemen kärjessä on Papinsaaren kaupunginosa. 
Kaistarniemen tilastoalueen asukasmäärä on 2010-luvun alkupuoliskon vuosina ollut runsaat 650 henkeä. Vuonna 2009 Kaistarniemi oli Turun kolmanneksi hyvätuloisin pienalue läheisten Papinsaaren ja Friskalan jälkeen.
Kaistarniemessä sijaitsevat muun muassa Pyhän Henrikin ekumeeninen taidekappeli (Seiskarinkatu 35) sekä Harry Kivijärven veistos "Teema" (Kuhanpuisto, Rälssinkatu 1). Seiskarinkadun päässä rannalla on Lounais-Suomen Syöpäyhdistyksen palvelukeskus Meri-Karina.
Kaistarniemen rakentaminen alkoi vuonna 1989 valmistuneesta ensimmäisen osan rakennuskaavasta. Sanan "kaistare" sanotaan tarkoittavan verkonkuivatuspaikkaa, ja alueen uusien katujen nimistö on siksi otettu kalastusvälineistä: Nuottakatu, Rysäkatu, Mertakuja jne.
Kukola

Kukola on kaupunginosa Turussa. Se sijaitsee Hirvensalon keskiosassa.
Turun Kukolassa sijaitsee Hirvensalon suurin koulu, Wäinö Aaltosen koulu. 
Kun monet muut Hirvensalon kaupunginosat ovat kasvaneet nopeasti 2010-luvulla rakentamisen myötä, Kukolan tilastoalueen asukasluku on pysynyt runsaan 1 500 asukkaan tuntumassa. Vuonna 2016 Kukolan asukasluku oli 1 527. Alueen väestöstä 28,1 % on alle 15-vuotiaita ja 8,1 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 88,4 % väestöstä ja ruotsia 5,6 %. Muun kielisiä on 6,0 %.
Miikka Lommi

Miikka Lommi on suomalainen musiikkivideo- ja mainoselokuvaohjaaja. Miikka Lommi on ohjannut muun muassa musiikkivideoita PMMP:lle, Bomfunk MC’s:lle, Almalle, Vesalalle, Paperi T:lle, Husky Rescuelle ja mainoksia muun muassa Pepsille, VR:lle, Kotipizzalle, Coca Colalle. Nokialle, Konecranesille, Atrialle ja Telialle.
Rachel Bolan

Rachel Bolan (oik. James Southworth, s. 9. helmikuuta 1964) on New Jerseystä kotoisin olevan metalliyhtye Skid Row'n basisti ja toinen perustajajäsen yhdessä Dave ”The Snake” Sabon kanssa. Bolan on laulanut KISS-yhtyeen entisen kitaristi Ace Frehleyn kahdella sooloalbumilla ja perustanut Prunella Scales -yhtyeen vain Skid Rown Thickskin-albumilla soittaneen rumpali Phil Varonen kanssa.
Saramäki

Saramäki () on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee keskustasta pohjoiseen. Alue kuuluu Maaria-Paattisten alueeseen ja on erittäin harvaan asuttu. Vuonna 2004 alueen väkiluku oli 530, ja se väheni vuosittain 1,7 %:lla. Alueen väestöstä 16,6 % oli alle 15-vuotiaita, kun taas 15,09 % oli yli 65-vuotiaita. Alueen väestöstä 95,28 % puhuu äidinkielenään suomea ja 0,75 % ruotsia.
Lassila &amp; Tikanojalla on alueella aluehallinnon toimitilat sekä ongelmajäteyksikkö. Alueella sijaitsi myös Suomen Rakennusjätteen Lajittelu- ja Kierrätyskeskus Oy, joka on muuttanut 2000-luvun lopulla Topinojan kaatopaikan läheisyyteen..
Kakolana tunnettu Turun vankila muutti Saramäkeen syksyllä 2007. Itse rakennus valmistui jo vuotta aiemmin, mutta sen käyttöönotto viivästyi.
Ailuromantia

Ailuromantia (tunnetaan myös nimellä felidomantia) on ennustusmenetelmä, joka käyttää kissoja ennakoimaan tulevaisuuden tapauksia, varsinkin säätä. Yksi yleisimmistä menetelmistä on hyödyntää kissan liikkeitä ja käyttäytymistä tulevan sään ennustamiseen: esimerkiksi jos kissa kääntää häntänsä tuleen tai muuhun lämmönlähteeseen, se ennustaa mahdollista sään muutosta, kuten rankkasateen tai kovan pakkasen tuloa. Toinen esimerkki on, että jos kissa käpristyy otsaansa koskettamalla maata, se osoittaa, että lähitulevaisuudessa on luvassa myrskyjä.
Pat Monahan

Patrick "Pat" Monahan (s. 28. helmikuuta 1969 Erie, Pennsylvania) on Grammy awardin voittaneen Train-yhtyeen keulahahmo, laulaja ja lauluntekijä. 
Hän kirjoitti ja lauloi Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2:n tunnuslaulun "Ordinary", mutta Trainin teki tunnetuksi kappale "Drops Of Jupiter", joka 2001 voitti kaksi Grammya (Best Rock Song and Best Instrumental Arrangement Accompanying Vocalists). Kappale on aistikas taideteos, jossa sekoittuvat monet eri instrumentit. Kappaleen sanoitus on runollinen, ja Monahan kirjoitti kappaleen edesmenneelle äidilleen, joka kuoli syöpään.
Patrick näytteli myös ainakin yhdessä CSI jaksossa.
Maanpää

Maanpää on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee samannimisellä niemellä Hirvensalon länsirannalla. Maanpäähän kuuluu myös Hirvensalon länsipuolisia saaria. 
2010-luvun alkupuolen ajan maaseutumaisen Maanpään tilastoalueen väkiluku oli noin 100.
Turun työväen pursiseuran kotisatama on Pitkäkarin saarella Maanpään edustalla ja huoltosatama sen lähellä Maanpään kärjessä.
Historiaa.
Maanpään ja Sipsalon muodostama niemi oli 1500-luvulla erillinen saari, joka kuului hallinnollisesti eteläpuolella sijaitsevaan Satavaan. Piispa Olavi Maununpoika oli 1450-luvulla antanut Maanpään tilan kalastajalleen uudistaloksi. 1500-luvun puolivälissä Maanpää ja viereinen Jänessaari olivat muutaman vuoden läänitettyinä piispa Mikael Agricolalle. Sen jälkeen molemmat tilat olivat maanvouti Ragnald Halvardinpojan ja sitten de la Gardien suvun omistuksessa. Vuonna 1655 Maanpää oli läänitettynä Juho Kurjelle ja 1700-luvun alussa välskäri Johannes Delphendalin asuma ratsutila. 1700-luvun puolivälissä Maanpää jaettiin Länsi- ja Itätaloon, jota 1930-luvulla isännöi agronomi Karl Sonck. Nykyinen Itätalon päärakennus on hänen veljensä, arkkitehti Lars Sonckin piirtämä.
Sipsalon maatilalla Maanpään Seulussa toimi 1750-luvulta alkaen kasvitieteilijä Pehr Kalmin perustama Turun akatemian koepuutarha, jossa hän viljeli eri puolilta maailmaa saamiaan kasveja siemenistä ja juurakoista. Puutarha lakkautettiin 1772, mutta yhä alueelta löytyy Kalmin istuttamia kasveja.
Maanpään niemellä on ollut useita Frithiof Strandellin suunnittelemia jugendhuviloita 1900-luvun alusta: Villa Tallbacka, Villa Solbacka ja Villa Lindbacka Seulussa sekä yhä jäljellä oleva Villa Allila. Lisäksi Seulussa on August Heleniuksen piirtämä, vuonna 1884 rakennettu puuhuvila, Villa Berga, jonka rakennuttaja oli peilitehtailija J. M. Westling.
Moikoinen

Moikoinen () on kaupunginosa Turussa ja sijaitsee Hirvensalon itäosassa. Moikoinen on Kukolan ohella saaren suurimpia asutuspaikkoja ja siellä onkin useita palveluita kuten päiväkoteja, kauppoja, apteekki ja kirkko. Kun monet muut Hirvensalon kaupunginosat ovat kasvaneet nopeasti 2010-luvulla rakentamisen myötä, Moikoisten tilastoalueen asukasluku on pysynyt 1 750 asukkaan tuntumassa. Vuonna 2016 Moikoisissa oli asukkaita 1 745. Väestöstä 18,9 % on alle 15-vuotiaita ja 22,8 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 87,8 % väestöstä ja ruotsia 8,4 %. Muun kielisiä on 3,8 %.
Mantereen ja Hirvensalon välisen Hirvensalonsillan toinen pää on Moikoisissa.
Oriniemi

Oriniemi on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee Hirvensalon lounaisosassa. Alueeseen kuuluu myös Nepon saari Hirvensalon ja Satavan välissä. 2010-luvun alkupuoliskolla metsäisen ja harvaan asutun Oriniemen tilastoalueen väkiluku oli noin 170.
Oriniemessä on partiolaisten ja muiden nuorisojärjestöjen suosima ulkoilualue majoitustiloineen.
Papinsaari

Papinsaari () on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee Hirvensalon kaakkoisreunalla Kaistarniemen kärjessä Friskalan itäpuolella. 
Papinsaari oli aiemmin saari, mutta nykyisin sen yhdistää Kaistarniemeen kapea kannas. Jyrkkämaastoisen ja kallioisen Papinsaaren korkein kohta on noin 40 metriä merenpinnasta.
1900-luvun loppuun asti Papinsaaressa oli parikymmentä omakotitaloa ja noin 80 eritasoista kesämökkiä. Lautarakenteisista mökeistä valtaosa on purettu. Kaavan valmistuttua 1998 on Papinsaaresta noin vuodesta 2000 alkaen alettu kehittää yksilöllistä ja korkealaatuista asuinaluetta arkkitehtien suunnittelemine pien- ja rivitaloineen. Monista asunnoista on merinäköala, ja monet rakennukset sijaitsevat poikkeuksellisen lähellä rantaa. Toisaalta alueen kaavoitusta on kritisoitu liian pienistä tonteista johtuvasta rakennusten lähekkäisyydestä sekä värien ja muotojen kirjavuudesta.
Vuonna 2004 Papinsaaren väkiluku oli 158, vuonna 2010 asukkaita oli 341 ja vuonna 2015 kaikkiaan 378. Kolmannes alueen asukkaista oli vuonna 2004 alle 15-vuotiaita ja vain 4 prosenttia yli 65-vuotiaita. Vuonna 2009 Papinsaari oli Turun hyvätuloisin pienalue, seuraavina naapurialueet Friskala ja Kaistarniemi.
Papinsaaren länsipuolella on linnustostaan tunnettu Friskalanlahti ja itäpuolella Pitkäsalmi, jonka vastarannalla sijaitsevat Uittamo ja Katariinanlaakso.
Toijainen

Toijainen () on lähiö ja kaupunginosa Turussa. Se sijaitsee Hirvensalon saaren keskikohdassa. 
Väestö.
Toijainen on 2010-luvulla kasvanut nopeasti lapsiperheiden pien- ja rivitaloalueeksi. Vuoden 2010 lopussa tilastoalueen väkiluku oli 346 ja vuoden 2015 lopussa 846. Alle kouluikäisiä (0–6-vuotiaita) oli vuonna 2010 suhteellisesti toiseksi eniten Turussa eli 18,5 prosenttia, kun taas 20–29-vuotiaita oli kuudenneksi vähiten koko kaupungissa, vain 3,5 prosenttia. Asukkaista ruotsinkielisiä oli 15,3 prosenttia, joka on suhteellisesti laskettuna toiseksi eniten kaupungissa. Lähes kaikki Toijaisten asukkaat asuivat omistusasunnoissa.
Tammimäki.
Toijaistentien varrella on noin yhden hehtaarin laajuinen luonnonsuojelualue Tammimäki, peltojen ympäröimä metsäinen kukkula. Sen etelä- ja lounaisrinteellä on läpimitaltaan lähes kolmemetrisiä siirtolohkareita.
Historiaa.
Toijainen on kehittynyt samannimisestä yksinäistalosta, josta löytyy merkintä vuodelta 1453. 1500-luvulla Toijainen oli ensin kolme, sitten kaksi taloa käsittävä kylä. 1700-luvulla talot olivat Nauvon Gyttjan ja Kirjaisen ratsutilan aputiloja. Isojaossa 1805 talojen nimiksi on merkitty Norrgård ja Södergård, ja tilat yhdistyivät 1800-luvun lopulla. 1900-luvun alussa Toijaisten tilan omistaja vaihtui usein, kunnes Kustaa Wahala myi tilan vuonna 1912 Turun kaupungille lukuun ottamatta itselleen erottamaa Hirvelän tilaa, joka sekin kuitenkin tuli pian kaupungin omistukseen. Hirvelän alueesta on kehittynyt nykyinen Lauttaranta.
Särkilahti

Särkilahti () on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee Hirvensalon keskiosassa, lounaasta Hirvensalon sisäosaan työntyvän samannimisen lahden pohjukassa. 
Alueella vuodesta 1958 sijainnut Särkilahden alakoulu lakkautettiin vuonna 2007.
2010-luvun alkupuoliskolla Särkilahden tilastoalueen väkiluku kasvoi 115:stä 149:ään.
Turun kaavoituksessa suunnitellaan Särkilahden alueelle niin sanottua Kanavakaupunkia, jonka ytimenä olisi Särkilahden ja Pukinsalmen yhdistävä kanava Maanpään ja Jänessaaren välissä.