tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jeiskin lentoasema

Jeiskin lentoasema (; IATA: EIK, ICAO: URKE; kansallinen lentopaikkatunnus: УРКЕ ja ЬРКЕ ) on sotilas- ja siviili-ilmailun yhteisesti käyttämä lentoasema ja lentotukikohta Jeiskin kaupungin lounaispuolella Venäjän Krasnodarin aluepiirissä.
Jeiskin lentoaseman yhteydessä toimivaan lentotukikohtaan on 2013 perustettu Venäjän merivoimien lentotukialukselle laskeutumista ja sieltä nousemista varten lentotukialuksen kannen kokoinen kuivan maan NITKA-simulaattori, jossa laivaston lentäjät voivat harjoitella toimintaa lentotukialuksella. Aiemmin Neuvostoliiton lentäjät harjoittelivat Sakyn lentotukikohdassa Krimin niemimaalla. Neuvostoliiton hajottua Venäjän laivasto jatkoi vuokrasopimuksella tukikohdan käyttöä Ukrainassa. Venäjän Georgian Ossetiaan kohdistamistamien sotatoimien johdosta harjoitustoiminta Ukrainan Krimin autonomisen alueella sijoittuvassa tukikohdassa katkaistiin vuonna 2008. Vaikka vuokrakäyttö jatkui taas vuoden 2010 jälkeen, perusti Venäjä laivaston lentotoiminnan harjoituskeskuksen Jelskin lentotukikohtaan.
Nicolae Linca

Nicolae Linca (2. tammikuuta 1929 Cergău – 28. kesäkuuta 2008 Feisa) oli romanialainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.
67 kilogramman painoluokassa kilpaillut Linca voitti olympiakultaa Melbournessa 1956. Olympiakultamitali oli Romanian ensimmäinen nyrkkeilystä. Hän nyrkkeili myös Helsingin kesäolympialaisissa 1952. EM-kilpailuista Linca voitti pronssia Varsovassa 1953 ja Berliinissä 1955.
Helsingin Tabor-seurakunta

Helsingin Tabor-seurakunta () oli vuosina 1930–1934 toiminut helsinkiläinen ruotsinkielinen helluntaiseurakunta. Tabor perustettiin 2. syyskuuta 1930 erityisesti kielellisten syiden vuoksi, sillä Helsingin Filadelfia-seurakunta oli Saalemin perustamisesta huolimatta kaksikielinen. Seurakunnan perustamisen taustalla vaikutti myös jotkin opilliset erot.
Tabor-seurakunnan kantavia voimia olivat ruotsalaiset Ivar H. Lindgren, Josef Svenhard ja Carl Forsberg. Nelivuotisen toimikautensa aikana Tabor-seurakunta aloitti muun muassa "Herren Kommer -"lehden julkaisemisen, joka laajeni nopeasti seurakuntalehdestä maanlaajuiseksi. Vuonna 1931 perustettiin kirjakustantamo "Taborförlaget", joka osti lastenlehti "Den Gode Herdenin" perustajaltaan, norrskatalaiselta Laura Gustafssonilta. Vuonna 1934 Tabor ja Filadelfia yhdistyivät Filadelfia-seurakunnaksi. Vastaavasti kirjakustantamon nimi säilyi "Taborförlagetina". Yhdistymisen hetkellä Tabor-seurakunnan jäsenmäärä oli 340. "Herren Kommer" -lehti lopetti julkaisun ja uudeksi liikkeen äänenkannattajaksi tuli "Korsets Budskap".
Gheorghe Negrea

Gheorghe Negrea (21. huhtikuuta 1934 Sibiu – 2000) oli romanialainen nyrkkeilijä, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
81 kilogramman painoluokassa kilpaillut Negrea saavutti olympiahopeaa Melbournessa 1956. Hän nyrkkeili olympiatasolla myös Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964. EM-kilpailuista Negrea voitti kultaa Prahassa 1957 sekä hopeaa Luzernissa 1959 ja Belgradissa 1961.
Sandy Springs

Sandy Springs on kaupunki Yhdysvalloissa Georgian osavaltiossa. Sen väkiluku oli 108 080 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Fultonin piirikunnassa ja se kuuluu Atlantan suurkaupunkialueeseen. Sandy Springs perustettiin vuonna 2005.
Väestö.
Vuonna 2020 Sandy Springsin 108 080 asukkaasta valkoisia oli 66,0 %, mustia 19,6 %, aasialaisia 7,2 % ja alkuperäisasukkaita 1,4 %. Asukkaista 21,4 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 18,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Camillo Magni

Camillo Magni (1921 Milano, Italia – 1998 Milano) oli italialainen arkkitehti ja muotoilija. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä italialaisista alallaan. Camillo Magni on 1950-luvulla aktiivinen italialaisen muotoilun syntypäähenkilö.
Carlo Perogalli

Carlo Perogalli (1921 Padova, Italia – 2005, Belluno) oli italialainen arkkitehti ja muotoilija. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä italialaisista alallaan.
Bibliografia.
Carlo Perogalli valmistui arkkitehtuurista Milanon ammattikorkeakoulusta vuonna 1946, ja hänestä tuli seuraavana vuonna Ambrogio Annonin assistentti.
Tultuaan Gio Pontin oppilaaksi hän aloitti työskentelyn Gio Pontin studiossa.
Vuonna 1950 hän avasi studion Milanoon suunnittelijan Attilio Marianin kanssa, jonka kanssa hän teki tutkimus- ja projektiyhteistyötä vuoteen 1958 asti.
Perogalli ja Mariani käsitteellisen tutkimuksensa maksimaalisena ilmaisuna tultuaan MAC Movimento Arte Concretan suuriin edustajiin, he suunnittelivat rakennukset viale Beatrice d'Este 24 (1951-52) ja viale Beatrice d'Este 26 (1955- 56) Milanon historiallisen keskustan Quadronnon alueella.
Toteamisen päätyttyä Perogalli päättää omistautua hitaasti yliopisto-opetukseen tehdäkseen käsitteellistä tutkimusta omasta luomuksestaan ​​Viale Beatrice d'Esten rakennuksista Milanossa ja selvittää arkkitehtuurin ja taiteen välisiä suhteita.
Vuonna 1954 hän sai yliopiston professorin "Monumenttien tyylilliset ja rakentavat hahmot" ja vuonna 1958 "Monumenttien restaurointi"; vuosina 1960-1991 "History of Architecture" -tuoli Politecnico di Milanossa.
Hän julkaisee yli neljäkymmentä arkkitehtuuria ja restaurointia käsittelevää osaa sekä monia muotoilun ja taiteen välisiä käsitteellisiä heijastuksia käsitteleviä kirjoituksia.
Tyyli.
Analyysinsa jatkossa arkkitehti löytää taiteellisista virroista kubismista konkreettiseen taiteeseen kulkua taideteoksesta itsetarkoituksena esineeseen. Tämän vuoropuhelun jälkeen tapahtui todellinen muotojen vaihto taiteen ja teollisuuden tuottamien koneiden ja esineiden välillä. Arkkitehtuurin kohtaamiset ovat ennen kaikkea eri taiteiden jakamista samoissa muodoissa: arkkitehtuuri voi vaarantaa maalauksen ja kuvanveiston muodot, kielet yleistyvät ja tilaa voidaan jakaa, jopa konkreettista.
Joistakin arkkitehdeista näytti siltä, ​​että koristelu arkkitehtuurissa ei todellakaan ollut tai ei ollenkaan sitä "rikollisuutta".
Attilio Mariani

Attilio Mariani (1921 Milano, Italia – 1988 Milano) oli italialainen arkkitehti ja muotoilija. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä italialaisista alallaan.
Yongxin

Yongxin () on piirikunta Etelä-Kiinan Jiangxin maakunnan keskilänsiosassa. Hallinnollisesti se kuuluu prefektuuritason kaupunkiin Ji’aniin. Piirikunnan pinta-ala on 2195 neliökilometriä ja väkiluku 393 984 (2021).
Hallinnollinen jako.
Piirikunta jakauttuu yhteen alipiiriin, kymmeneen suurkuntaan ja kolmeentoista maalaiskuntaan.
Simsalön Sion-seurakunta

Simsalön Sion-seurakunta () on vuonna vuonna 1932 perustettu Sipoon saaristossa sijaitseva helluntaiseurakunta. Seurakunnan johtajana toimi kesään 2022 asti Allan Lindqvist. Seurakunta kokoontuu "Taborin kyläkirkossa" Boxin kylässä.
Ennen helluntaiseurakunnan perustamista oli Simsalössä hengellisten herätysten perinnettä jo useampaan otteeseen. Helluntaiseurakunnan perustamisen aikaan Simsalössa oli hengellisen herätyksen myötä syntynyt jo lähetysseurakunta ja lähetystalo. Sion-seurakunnan synnyn taustalla vaikutti myös kastekysymys. 1940-luvun puolivälissä Lars-Eric Bergstén avusti seurakuntaa evankeliointityössä. Vuonna 1947 seurakuntaan kastettiin 23 ihmistä ja samana vuonna vihittiin käyttöön seurakunnan oma rukoushuone, "Bykyrkan".
Simsalö tuli tunnetuksi 1950- ja 1960-luvulla järjestetyistä nuorisoviikoista. Viikot järjestettiin Simsalössa siihen asti, kunnen Svartholmenin leirikeskus otettiin käyttöön. Vähitellen saariston vakituisten asukkaiden vähetessä seurakuntatoiminnan painopiste siirtyi mantereelle. Seurakunnassa on järjestetty säännöllisesti lähetyspiirejä. Vuonna 2005 Itä-Sipoon Tabor-seurakunta yhdistyi Sion-seurakuntaan ja seurakunnan omaisuus yhdistettiin Sion-seurakuntaan. Seurakunnalla oli 2010-luvulla vielä kolme rukoushuonetta, mutta Simsalön ja Träskbyn rukoushuoneet myytiin vuosina 2018–2021.
Seurakunnan johtajina ovat vuosien aikana toimineet Edvin Nyqvist, Artur Nyholm, Lars-Eric Bergstén, Gösta Bergstén, Lars Koskinen, Åke Johnsson, David Klemetz, Håkan Nitovuori ja Allan Lindqvist vuodesta 1973.
Pirjo Koivula

Pirjo Koivula (o.s. Kauppinen) on suomalainen tanssiurheiluvalmentaja, valmentajakouluttaja ja kansainvälinen rock'n'swing-tanssien tuomari. Koivula on toiminut Suomen Tanssiurheiluliiton toiminnanjohtajana vuodesta 2022 ja rock'n'swing-tanssien lajipäällikkönä monen vuoden ajan. Hän on valmentanut muun muassa kansainvälisesti menestyneitä boogie woogie -pareja kuten Masi Saurén / Anna Tyutyunyuk (MM-kulta 2021 ja MM-hopea 2022) ja Juho Päivinen / Mari Munne (MM-hopea 2019). 
Koivula valittiin Vuoden Tanssiurheiluvalmentajaksi vuonna 2021 ja hänelle on myönnetty Tanssiurheiluliiton hopeinen ansiomerkki. 
Omalla kilpailu-urallaan hän voitti parinsa Tommi Koivulan kanssa suomenmestaruuden boogie woogiessa vuosina 2000 ja 2002, EM-hopeaa vuonna 2002 sekä boogie woogien maailmanmestaruuden vuonna 2002 seniori luokassa.
Vittorio Morasso

Vittorio Morasso (1922 Milano, Italia – 1992 Milano) oli italialainen arkkitehti ja muotoilija. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä italialaisista alallaan.
Kirkkonummen Elim-seurakunta

Kirkkonummen Elim-seurakunta () on vuonna 1931 perustettu kirkkonummelainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan kokoontuu "Karmel"-rukoushuoneella, joka sijaitsee Kirkkonummen keskustassa, Vanhalla rantatiellä.
Kirkkonummen Elim-seurakunta perustettiin 19. kesäkuuta 1931 yhteensä 19 jäsenen toimesta. Seurakunnan ensimmäiseksi johtajaksi valittiin Carl-Gösta Jansson. Vuoden 1933 vuosikokouksessa seurakuntaan kuului 50 jäsentä. Friggesbyn rukoushuone vihittiin käyttöön vuonna 1934. Porkkalan vuokrauksen aika oli synkkää aikaa seurakunnan toiminnalle ja seurakunnan toiminta hajaantui. Seurakunnan uudelleen rakentaminen alkoi uudelleen vuonna 1956 ja Friggesbyn rukoushuone vihittiin uudelleen käyttöön 19. toukokuuta 1963.
Seurakunta kokoontuu muiden suomen- ja ruotsinkielisten seurakuntien tavoin "Karmel"-rukoushuoneella, josta tuli perustajansa Gunnar Bengströmin toiveen mukaisesti "rukoushuone kaikille kansoille".
Seurakunnan johtajina ovat vuosien varrella toimineet muun muassa Edvin Segersven, Erik Vesterberg, J. A. Lindqvist, Gösta Bergstén, Nils Björklund, Helge Holmberg, Karl-Gunnar Martin, Drott Edberg ja Axel Nyholm.
Yongfeng

Yongfeng () on piirikunta Etelä-Kiinan Jiangxin maakunnan keskiosassa. Hallinnollisesti se kuuluu prefektuuritason kaupunkiin Ji’aniin. Piirikunnan pinta-ala on 2710 neliökilometriä ja väkiluku noin 490 000 (2022).
Hallinnollinen jako.
Piirikunta jakauttuu kahdeksaan suurkuntaan, kahteentoista maalaiskuntaan, yhteen etniseen kuntaan ja kolmeen erilliseen alueeseen.
Voolahden rukoushuoneseurakunta

Voolahden rukoushuoneseurakunta () on vuonna 1932 perustettu helluntaiseurakunta Porvoon Voolahdessa. Seurakunta perustettiin 1930-luvulla Voolahden herätyksen seurauksena. Seurakunnan johtaja on Krister Lindberg ja pastori TM Ismo Valkoniemi. Seurakunta toimii neljällä kielellä: suomeksi, ruotsiksi, englanniksi ja venäjäksi.
Voolahden herätys puhkesi talvella 1932 ja kylän rukoushuone pystytettiin Arne Nymanin ja ystävien pitkäjänteisellä työllä. Voolahden seurakunta perustettiin juhannuspäivänä 1932 samalla kun seurakuntaan kastettiin 17 ihmistä. "Borgåbladet" kiinnitti huomiota Voolahden helluntaikasteeseen ja uutisoi tapahtumasta eloisana uskovaisten tapahtumana.
Seurakunnan saarnaajina ovat vuosien varrella toimineet muun muassa Alfons Andström, Arne Nyman, August Lindholm, Rainer Lindh, Sven Juth, Viktor Svarvar, Rolf Strömvall (1970–) ja Gösta Bergstén.
Betesda Church

Betesda Church eli Raaseporin helluntaiseurakunta () on vuonna 1932 perustettu Raaseporin Tammisaaressa sijaitseva helluntaiseurakunta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Tammisaaressa Pitkäkadulla. Seurakunta ylläpitää myös "Betesda Second Hand" -liikkeitä Tammisaaressa ja Hangossa. Seurakunnan johtava pastori on Martin Fredrik.
Historia.
Betesda Church perustettiin 14. elokuuta 1932 nimellä "Tammisaaren Betesda-seurakunta". Seurakunnan perustivat 19 vapaaseurakunnan jäsentä johtajanaan Harald Strömstedt. Jo seuraavassa tammikuussa seurakunnan Betesda-kirkko vihittiin käyttöön. Yksityislahjoitus kattoi puolet kirkon rakennuskustannuksista. Vuonna 1935 seurakunnan johtajaksi tuli Theodor Sundström.
Vuonna 1974 Hangon Sion-seurakunta yhdistyi Betesdaan. Betesdan kirkko remontoitiin vuonna 1992 . Betesdan toimialue on ollut laaja ja seurakunta on ylläpitänyt rukoushuonetta myös Pohjalla. Bromarvissa ja Tenholassa on ollut myös omat saarnaajansa.
Seurakunnan muita johtajia ovat olleet mm. Alfons Andström, Edvin Nyqvist, Felix Nyqvist, Rafael Hjort, Gerhard Gustafsson, Lars Koskinen, Rainer Lindh, Ralf Dahl, Håkan Nitovuori ja Erik Rönnlund vuoteen 1994 saakka.
Porvoon Filadelfia-seurakunta

Porvoon Filadelfia-seurakunta () on vuonna 1932 perustettu porvoolainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan historia on vuonna 1912 perustetussa Porvoon helluntaiseurakunnassa, joka perustettiin Thomas Ball Barrattin vierailun ja kastetilaisuuksien yhteydessä. Seurakunnan pastorit ovat Kenneth Witick ja Elisabeth Witick. Seurakunnan johtaja on Stig Bäcklund.
Seurakunta lakkautettiin vuonna 1932 ja nimettiin välissä "Elimiksi" ja "Betesdaksi" mutta seurakunta perustettiin uudelleen samana vuonna ja sai nykyisen nimensä. Useiden vuosien kiertävän toiminnan jälkeen seurakunta sai oman Filadelfiakirkon vuonna 1955. Seurakunta on tehnyt läheistä yhteistyötä Samaria-lähetyksen kanssa. Seurakunnalla on myös rukoushuone Isnäsissä.
Seurakunnan saarnaajina ovat toimineet muun muassa Hilding Söderholm, Samuel Gustafsson, August Lindholm, Lars-Eric Bergstén, Samuel Bingmert, Edvin Nyqvist, Kuno Hällfors, Gösta Bergstén, Tage Jansson, Olof Johnsson, Thorild Karlsson, Gerhard Gustafsson, David Klemetz, Fred Nyman, Sven Juth, Karl-Gunnar Martin, Stig Bäcklund, Karl Eklund, Harry Blomberg, Harry Holmberg, Lars Bobacka, Runar Nylund ja Nils-Gustav Blom.
Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.
Gracie Dzienny

Grace Isabella Dzienny (s. 26. elokuuta 1995 Toledo, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan ​​Amanda McKaynä Nickelodeonin Supah Ninjas-sarjassa, Greer Danvillenä ABC Familyn Chasing Lifessa ja Clementine Lewisina CBS:n Zoo-sarjassa.
Nuoruus.
Dzienny on kotoisin Toledosta Ohiosta ja on Mike ja Tara Dziennyn tytär. Hän on nuorin kolmesta lapsesta. Dzienny aloitti mallintyöt viisivuotiaana voitettuaan L'Oréalin sponsoroiman kilpailun, ja hän työskenteli mallina pääasiassa kesäisin. Pian mallin ammattiin ryhtymisen jälkeen hän alkoi opiskella steppiä, jazzia, balettia ja hip hop -tanssia. Saavuttuaan roolin Supah Ninjas -lentäjässä Dzienny ja hänen äitinsä muuttivat Los Angelesiin marraskuussa 2010.
Hänen Supah Ninjas -toverinsa George Takei totesi haastattelussa, että Dzienny on "musiikkiteatterifani".
Ura.
Lukion fuksivuotena Dzienny osallistui Amandan osaan koe-esiintymisessä Supah Ninjoissa. Prosessiin sisältyi noin puoli tusinaa myöhempiä koe-esiintymisiä.
Vuonna 2014 Dzienny alkoi esiintyä ABC Family -draamasarjassa Chasing Life näyttelee Greer Danvilleä, päähenkilön nuoremman siskon Brennan (Haley Ramm) rakkautta. Joulukuussa 2016 hänet ylennettiin päärooliin CBS:n draamasarjan Zoo kolmannelle kaudelle. Vuonna 2017 hän liittyi Bumblebee-elokuvan näyttelijöihin. Vuonna 2021 Dzienny näytteli Ruby Redin sivuroolia Netflixin supersankarisarjassa Jupiter's Legacy. Toukokuussa 2021 hänet valittiin vampyyri Elinor Fairmontin vakituiseen rooliin Netflixin vampyyridraamasarjassa First Kill.
Chilen Antarktiksen alue

Chilen Antarktiksen alue tarkoittaa Chilen omistukseensa vaatimaa aluetta Etelämantereella. Alue on sektorin muotoinen, sijaitsee 60° ja 90° eteläisen leveyspiirin ja 53° ja 90° läntisen pituuspiirin välissä ja kattaa noin 1 250 000 neliökilometriä. Alueen rannikko on hyvin rikkinäistä. 1900-luvun alussa Chile teki monen muun valtion tavoin aluevaatimuksen Etelämantereesta, ja vuonna 1947 se rakensi sinne ensimmäisen tukikohtansa. Vuoden 1959 Antarktiksen sopimus jäädytti aluevaatimukset. Vuoden 1947 jälkeen Chile rakensi Etelämantereelle useita muitakin tutkimuskeskuksia ja tukikohtia. Chilen tukikohtia Etelämantereella on yhteensä 12.
Argentiina ja Iso-Britannia vaativat osittain samoja alueita kuin Chile.
Aluevaatimukseen kuuluvalla alueella on jonkin verran turismia: erään matkatoimiston mukaan Villa Las Estrellas -kylässä vierailee vuosittain 1200 ihmistä, joista suurin osa on turisteja.
Leopard förlag

Leopard Förlag Aktiebolag on ruotsalainen Henning Mankellin ja Dan Israelin vuonna 2002 perustama kustannusyhtiö. Kustantamo kustantaa muun muassa reportaaseja, kaunokirjallisuutta ja kansantajuisia tiedekirjoja. Kustantamo on julkaissut kirjoja muun muassa Henning Mankellilta, Edward Snowdenilta, Åke Edwardsonilta ja Maryse Condélta.
Ilija Bătšvarov

Ilija Bătšvarov (, s. 10. lokakuuta 1943 Sofia) on bulgarialainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi Bulgarian jääkiekkoliigassa vuosina 1962–1976 edustaen TsSKA Sofiaa.
Bătšvarov edusti Bulgariaa Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 toimien joukkueen kapteenina. Hän pelasi turnauksen kaikissa kuudessa ottelussa tehopistein 4+1=5 ja keräten 14 rangaistusminuuttia. Myös hänen veljensä Marin kuului joukkueeseen. Bătšvarov edusti Bulgariaa myös C-sarjan MM-kilpailuissa toimien pelaajana kahdeksasti ja valmentajana kerran.
Eva-Maria Hagen

Eva-Maria Hagen (19. lokakuuta 1934 Költschen, Saksa (nyk. Puola) – 16. elokuuta 2022 Hampuri) oli saksalainen laulaja ja näyttelijä. Hänet tunnettiin lempinimellä ”DDR:n Brigitte Bardot”.
Ura.
Hagen aloitti uransa 1950-luvun alussa Berliner Ensemble -teatterissa. Vuonna 1957 hän teki ensimmäisen elokuvaroolisa ja hänestä tuli yksi Itä-Saksan valtiollisen elokuvastudion DEFA:n suosituimmista tähdistä. Hänen suhteensa toisinajattelija Wolf Biermanniin teki kuitenkin hänestä hylkiön Itä-Saksan viranomaisten silmissä ja häneltä kiellettiin esiintyminen. Hagenilta lopulta riistettiin Itä-Saksan kansalaisuus ja hän muutti Hampuriin silloiseen Länsi-Saksaan. Länsi-Saksassa hän loi näyttelijän uran lisäksi menestyksekkään uran Chanson-laulajana.
Yksityiselämä.
Laulaja Nina Hagen on hänen tyttärensä.
Malin Atanasov

Malin Atanasov (, s. 14. kesäkuuta 1946 Plovdiv) on bulgarialainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli hyökkääjä. Hän pelasi Bulgarian jääkiekkoliigassa vuosina 1969–1983 edustaen TsSKA Sofiaa, Levski Sofiaa ja yhden kauden ajan myös Metalurg Pernikiä.
Atanasov kuului yhdessä veljensä Ivanin kanssa Bulgarian joukkueeseen Innsbruckin talviolympialaisissa 1976. Hän pelasi turnauksen kaikissa kuudessa ottelussa ilman tehopisteitä. Atanasov edusti Bulgariaa myös B-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1970 ja 1976 sekä C-sarjan MM-kilpailuissa kahdeksasti.
Nestori Yli-Sissala

Nestori Yli-Sissala (s. 3. marraskuuta 1995 Alajärvi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä-joukkue Alajärven Ankkureita. Ankkurit on myös hänen kasvattajaseuransa ja samalla ainut joukkue, jossa Yli-Sissala on pelannut.
Yli-Sissala pelasi ensimmäisen pelinsä Ankkureiden edustuksessa Superpesiksessä 2013 paikallisvastusta Vimpelin Vetoa vastaan. 2019 Yli-Sissala sai kapteenin vastuuden hartioilleen ja vakiinnutti kapteenin roolin kaudella 2020.
Nestori Yli-Sissala on myös kouluttautunut kasvatustieteen maisteriksi Oulun yliopistossa.
Ivan Atanasov

Ivan Atanasov (, s. 30. huhtikuuta 1957 Sofia) on bulgarialainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi Bulgarian jääkiekkoliigassa vuosina 1971–1981 edustaen TsSKA Sofiaa ja Levski Sofiaa.
Atanasov kuului yhdessä veljensä Malinin kanssa Bulgarian joukkueeseen Innsbruckin talviolympialaisissa 1976. Hän pelasi turnauksen kaikissa kuudessa ottelussa tehopistein 2+1=3. Atanasov edusti Bulgariaa myös B-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1976 sekä C-sarjan MM-kilpailuissa seitsemästi.
Juho Montola

Juho Montola (s. 22. helmikuuta 1999 Rusko) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelasi yhden kauden Veikkausliigassa Turun Palloseuran joukkueessa.
Montola pelasi Ruskon Pallon ja Turun Palloseuran junioreissa. Kaudella 2016 hän pelasi TPS:n edustusjoukkueessa Ykkösessä kolme ottelua, ja seuraavana kautena Ykkösen otteluita kertyi kymmenen. Kaudella 2018 hän pelasi kahdeksan veikkausliigaottelua, joista neljä avauskokoonpanossa. Lisäksi hän pelasi yhden putoamiskarsintaottelun. Vuonna 2019 Montola siirtyi porilaisseura Musan Salamaan, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana 56 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Hän siirtyi vuoden 2022 alussa alasarjoissa pelaavaan Torre Calcioon.
Montola pelasi Suomen nuorisomaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 19-vuotiaisiin.
Ivan Penelov

Ivan Penelov (, s. 18. toukokuuta 1948) on bulgarialainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli puolustaja. Hän pelasi Bulgarian jääkiekkoliigassa kaudella 1969–1970 TsSKA Sofian joukkueessa.
Penelov kuului Bulgarian joukkueeseen Innsbruckin talviolympialaisissa 1976, joissa hän pelasi kaikissa kuudessa ottelussa tehopistein 1+1=2. Penelov edusti Bulgariaa myös B-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1976 sekä C-sarjan MM-kilpailuissa neljästi.
Jinzhi

Jinzhi (), haamuraha tai haamusetelit on tekorahaa, jota itäaasialaiset buddhalaiset saattavat polttaa vainajaa muistellessaan. Rahan on tarkoitus olla vainajalle tuonpuoleisessa käytettäväksi. Tavallisesti se poltetaan tulisijassa joko kotona tai temppelissä. Vainajan muistelun lisäksi rahalla voi ajaa pois pahanilkisiä henkiä. Haamusetelit saattavat olla koristellut esimerkiksi leimoilla, paperinpaloilla tai kuvioilla.
Tavallisesti tekoraha symboloi muutosta, lisääntymistä ja henkisten velkojen maksua. Omainen voi sillä maksaa vainajan henkiset velat, joita hänellä on ollut jo eläessään. Velkaa voi maksaa pois eläessäänkin, mutta buddhalaiset uskovat, ettei sitä voi maksaa elämän aikana kokonaan: kuoleman jälkeen omaiset maksavat sitä tekorahalla, jotta vainaja voisi jatkaa uudelleensyntymisen kierteessä. Rahaa saatetaan polttaa kerralla paljonkin. Raha saatetaan taitella tiettyyn muotoon siinä uskossa, että se tuottaa hyvää onnea, ja myös siksi, jotta tekoraha erottuisi oikeasta rahasta. Kaikki buddhalaiset eivät kuitenkaan pidä tapaa sopivana eivätkä siksi polta rahaa.
Haudoista löytyneistä kivistä, luista ja kotilonkuorista päätellen rahaa on luultavasti uhrattu vainajille jo 1000-luvulla eaa. Tekorahaa saatettiin tehdä myös savesta tai metallista, ja sitä löytyi myös varakkaiden vainajien haudoista. 2020-luvulla rahaa saatetaan myydä aasialaisissa kaupoissa ja temppelien ulkopuolella.
Perinteisesti haamusetelit on tapana polttaa, mutta ihmiset saattavat myös heittää setelit ilmaan polttamatta niitä. He saattavat uskoa, että rahan heittäminen kuuluu perinteeseen tai on sopivaa silloin, jos uhrattavaa rahaa ei osoita omalle omaiselleen. Rahan heittelyä on kritisoitu sen aiheuttaman sotkun takia. Myös rahan polttaminen on saanut osakseen kritiikkiä, koska sen epäillään lisäävän ilmansaasteita.
Ilijan Nedkov

 Ilijan Donev Nedkov (; s. 18. maaliskuuta 1958 Svalenik) on bulgarialainen judoka.
Moskovan olympialaisissa 1980 Nedkov sai 65 kilogramman sarjassa olympiapronssia, kun hän hävisi vain olympiavoiton saaneelle Nikolai Soloduhinille.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Nedkov oli pronssilla 71 kilon sarjassa Debrecenissä 1981.
Uno Moring

Uno Viktor Moring (4. helmikuuta 1884 Helsinki – 19. elokuuta 1937 Ylimarkku) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja säveltäjä.
Moring sai päästötodistuksen Uudenkaarlepyyn opettajaseminaarista vuonna 1906. Hän oli pari vuotta musiikin ja voimistelun opettajana Pietarsaaren reaalikoulussa ja tuli sen jälkeen vuonna 1906 kansakoulunopettajaksi Oravaisiin. Moring oli sittemmin kansakoulunopettajana Ylimarkun Överträskin kansakoululla 1909–1925. Hän oli tämän jälkeen kahdeksan vuoden ajan siirtolaisena Yhdysvalloissa kunnes palasi terveyssyistä takaisin Suomeen. 
Moring otti osaa Suomen sisällissotaan valkoisten puolella. Sodan jälkeen hän suoritti suojeluskuntaupseerin tutkinnon ja toimi Ylimarkun suojeluskunnan päällikkönä ja III tarkka-ampujapataljoonan päällikkönä. Moring oli aloitteentekijänä Etelä-Pohjanmaan paikallisissa ruotsinkielisissä laulujuhlissa ja oli näillä juhlilla toimihenkilönä ja kuoronjohtajana. Moring sävelsi myös pääasiassa kuoromusiikkia. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluivat Emil Wichmannin "Österbotten" ja Arvid Mörnen "Hymn till Nyland".
Anna-Maria Sieklucka

Anna-Maria Sieklucka (s. 31. toukokuuta 1992 Lublin, Puola) on puolalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan pääroolistaan eroottisessa draamaelokuvassa "365 Days" (2020).
Michele Morrone

Michele Morrone (s. 3. lokakuuta 1990, Reggio Calabria, Italia) on italialainen näyttelijä, malli, laulaja ja muotisuunnittelija, joka esiintyy sekä italialaisissa että puolalaisissa elokuvissa. Hän sai kansainvälistä tunnustusta esiintyessään Massimo Torricellin roolissa vuoden 2020 eroottisessa romanttisessa draamaelokuvassa 365 Days.
Petar Tale

Petar Tale (alun perin Petar Pavicevic; s. 15. elokuuta 1947 Montenegro, Jugoslavia) on jugoslavialaissyntyinen, 1970-luvun loppupuolelta Norjassa asunut taidemaalari. Hänen töidensä joukossa on vesi- ja öljyvärimaalauksia sekä piirroksia. Osa teoksista on kuvailevia ja erityisesti ihmisiä sekä maisemia esittäviä, ja osan tuotannosta muodostavat ei-kuvailevat, abstraktit teokset.
Tale syntyi Radovan Pavicevicin ja Jelena Saranin pojaksi. Hänen erityinen kyvykkyytensä piirtämiseen ja maalaamisen kävi ilmi jo lapsuudessa. Vuosina 1965–1970 Tale opiskeli Belgradin taideakatemiassa. Vuosina 1970–1971 hän matkusti Länsi-Saksaan, Ranskaan ja Itävaltaan. Vuosina 1971–1974 hän vietti aikaa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Sveitsissä ja Australiassa.
Talen teoksia on esillä muun muassa Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og designissa ja useissa julkisissa instituutioissa sekä yksityisissä gallerioissa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Ranskassa, Saksassa, Australiassa ja Norjassa. Tale osallistui Østlandsutstillingeniin vuosina 1979, 1980 ja 1982 sekä Høstutstillingeniin vuosina 1978, 1979 ja 1980. Hän on pitänyt myös useita näyttelyitä yhteistyössä Kåre Tveterin kanssa.
Tale meni naimisiin Gro Hørthen kanssa. Hän on asunut Lillestrømissä. Keväällä 2006 julkaistiin Talen taidetta koskeva kirja "The Art of Petar Tale".
Bukarestin yliopisto

Bukarestin yliopisto () on ruhtinas Alexandru Ioan Cuzan asetuksella heinäkuussa 1864 perustettu yliopisto Bukarestissa, Romaniassa.
Vuonna 2022 Bukarestin yliopistossa oli 19 tiedekuntaa, yli 34 000 opiskelijaa, 1 300 professoria, 500 tutkijaa ja 1 300 hallinnollista työntekijää. Bukarestin yliopistolla on lukuisia kumppanuuksia. Se kuuluu myös moniin yliopistojen kansallisiin, alueellisiin, eurooppalaisiin ja kansainvälisiin verkostoihin, kuten UNICA:an (Euroopan pääkaupunkien yliopistojen institutionaalinen verkosto) ja Euroopan yliopistoliittoon (EUA). Vuonna 2019 Bukarestin yliopistosta tuli osa CIVIS:tä, Eurooppalaista kansalaisyliopistoa.
Siuntion Sion-seurakunta

Siuntion Sion-seurakunta () oli vuonna 1933 perustettu lyhytaikainen siuntiolainen helluntaiseurakunta. Siuntion Sioniin kuului kymmeniä jäseniä ja Artur Nyholm kuului seurakunnan vanhimmistoon.
Kansan pelastuksen katedraali

Kansan pelastuksen katedraali () tai Kansan katedraali () on Romanian pääkaupungissa Bukarestissa sijaitseva rakenteilla oleva kirkko, jonka on valmistuessaan tarkoitus toimia Romanian ortodoksisen kirkon pääkirkkona. Tyyliltään kirkko edustaa uusbysanttilaisuutta. Kirkon on tarkoitus valmistua vuonna 2024. Avajaiset pidettiin 26. lokakuuta 2025.
Katedraalin on tarkoitus rikkoa lukuisia ennätyksiä, joihin kuuluvat mm.:
Suunnittelu ja rakentamisen alkaminen.
Ajatus katedraalista syntyi alun perin jo vuonna 1878, jolloin Romanian itsenäisyyssota päättyi. Itsenäisyyssodalla katsotaan olevan symbolinen merkitys kristinuskon voittona, minkä vuoksi sitä tulisi kunnioittaa omalla katedraalilla. Vuonna 1918 patriarkka Miron Cristea pyysi kuningas Ferdinand I:ä tukemaan katedraalin rakennuksen suunnittelua. Tältä ajalta on myös peräisin katedraalin nimi. Rakentamista ei kuitenkaan päästy aloittamaan puuttuvien varojen ja paikan takia. Vuonna 2005 Bukarestin kaupunginhallitus ehdotti kirkon johdolle katedraalin rakennuspaikaksi Arenalin kukkuloita (Bukarestin korkein kohta), johon patriarkka Daniel suostui.
Kirkko sijaitsee Romanian parlamentin palatsin läheisyydessä Bukarestin keskustassa. Kirkkoon on tarkoitus mahtua 5 000 seurakuntalaista.
Budjetti.
Alkuperäisen budjetin mukaan kirkko maksaisi 80 miljoonaa euroa. Vihkimistilaisuuteen mennessä vuonna 2018 budjetti oli paisunut jo 110 miljoonaan, ja sen oletettiin paisuvan vielä kymmenillä miljoonilla ennen kirkon valmistumista. Heinäkuussa 2022 kirkon kokonaisbudjetin ilmoitettiin paisuneen 127 miljoonaa euroon.
Valmistuttuaan katedraali on Romanian kallein rakennus sitten vuoden 1989 vallankumouksen.
Tapahtumia rakennushistoriassa.
Patriarkka Daniel siunasi peruskiven 29. marraskuuta 2007. 
2010-luvulla.
Rakennustyöt aloitettiin virallisesti 15. joulukuuta 2010. Kirkko vihittiin käyttöön 25. marraskuuta 2018, ja tilaisuuteen osallistui kymmeniä tuhansia ihmisiä. Samalla juhlittiin Romanian itsenäisyyden 100-vuotisjuhlaa.
2020-luvulla.
Kesäkuussa 2020 Googlelle langetettiin 2 000 euron sakot, kun se päästi karttapalveluissaan läpi merkinnän, jossa kirkon nimeksi oli merkitty ”Romanian kansan tyhmäksi osoittamisen katedraali”.
Toukokuussa 2022 YouTubessa julkaistiin video, jossa mies suorittaa base-hypyn kirkon sisätiloissa. Tämä aiheutti närää kirkon johdon keskuudessa, koska hyppääjän otaksuttiin murtautuneen kirkon työmaalle.
Kritiikki.
Kirkon rakennusta on kritisoitu jo ennen rakentamisen aloittamista. Kritiikki kohdistuu lähinnä kirkon valtaviin kustannuksiin ja suuruusluokkaan, jossa kirkko on tarkoitus toteuttaa. Romania on yksi EU:n köyhimmistä maista, ja kirkkoon käytetyt rahat olisi kriitikoiden mukaan voitu käyttää mm. terveydenhuoltoon tai koulutukseen.
Ranskalainen "Le Figaro" nimitti vuonna 2008 rakennusurakkaa ”faaraomaiseksi projektiksi” ja ”Ceauşescun megalomanian vertaiseksi”.
Cockta

Cockta on slovenialainen virvoitusjuoma. Sen kehitti Emerik Zelinka, ja ensimmäistä kertaa juomaa tuotiin saataville mäkihyppykilpailussa Planicassa 8. maaliskuuta 1953. Cocktasta tuli ensimmäinen Sloveniassa tuotemerkkinä rekisteröity alkoholiton juoma. Juoma ei sisällä kofeiinia eikä fosforihappoa.
Ensimmäisen vuoden aikana Cocktaa tuotettiin arviolta miljoona litraa. Ensimmäisten 14 vuoden aikana sen myynti kasvoi 25 % vuosittain. 1980-luvun alussa juoma saavutti ennätykselliset 37 miljoonan vuosittaisen litran myyntiluvut. Tällöin Cocktaa markkinoitiin aikalaisten nuoruuden juomana. Aikoinaan juomaa myytiin nimellä Yugo Cockta ja sen tuottajana toimi Slovenijavino.
Vuonna 2000 juoman tuottaminen otettiin Kolinska-yhtiön tehtäväksi. Vuonna 2005 Droga ja Kolinska yhdistyivät, ja syntyi Droga Kolinska -yhtiö, jonka vuonna 2010 osti Atlantic Grupa d.d.. Juoman markkina-aluetta ovat Bosnia-Hertsegovina, Serbia, Montenegro, Kroatia, Slovenia ja Pohjois-Makedonia.
Vuonna 2022 Cocktaa myytiin neljässä erilaisessa pakkauksessa: 1,5 litran ja 0,5 litran muovipulloissa, 0,275 litran lasipulloissa sekä 0,33 litran tölkeissä.
Itä-Sipoon Tabor-seurakunta

Itä-Sipoon Tabor-seurakunta () oli vuosina 1962–2005 toiminut sipoolainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan perusti vuonna 1962 35 henkilöä, joista suurin osa kuului aikaisemmin Simsalön Sion-seurakuntaan. Ensimmäisinä vuosina toiminnasta vastasivat Sven Grönroos ja Hemming Lindqvist. Vuonna 1964 vihittiin käyttöön rukoushuone. Vuonna 1966 Allan Lindqvist kutstuuttiin seurakunnan saarnaajaksi ja vuodesta 1980 eteenpäin johtajaksi. Seurakunnalla oli rukoushuoneet Träskissä ja Boxissa. Vuonna 2005 Tabor-seurakunta yhdistyi Simsalön Sion-seurakuntaan ja seurakunnan omaisuudet yhdistettiin.
Daniel (Romanian patriarkka)

Patriarkka Daniel (oikealta nimeltään Dan Ilie Ciobotea, s. 22. heinäkuuta 1951) on Romanian ortodoksisen kirkon nykyinen päämies, joka aloitti tehtävässään vuonna 2007 ja on järjestyksessään kuudes.
Tausta ja yksityiselämä.
Daniel syntyi vuonna 1951 Baran kylässä, Timişin maakunnassa ja sai nimekseen Dan Ilie. Hänen vanhempansa olivat Alexe ja Stela. Daniel kävi koulua Timişissa ja valmistui lukiosta vuonna 1966. Neljä vuotta myöhemmin hän aloitti teologian opinnot Sibiussa ja valmistui vuonna 1974. Teologian tohtoriksi hän väitteli Bukarestin yliopistosta vuonna 1976. Tämän jälkeen hän lähti opiskelemaan Ranskaan ja Saksaan sekä protestanttisiin että katolisiin yliopistoihin.
Toiminta pappina.
Vuonna 1987 Daniel meni luostariin, jossa hän oli kolme vuotta. Tämän jälkeen hänet vihittiin piispaksi ja hän toimi Timișoaran arkkihiippakunnan apulaispiispana. Kesäkuussa 1990 hän aloitti Moldavian ja Bukovinan metropoliittana.
Vuosina 1992–2007 Daniel toimi dogmatiikan professorina Iaşin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Hänet valittiin Romanian patriarkaksi 12. syyskuuta 2007. Virkaanastujaiset pidettiin virallisesti 30. syyskuuta.
Gunnar Bengström

Gunnar Bengström (1885–1968) oli suomalainen seppä ja helluntailiikkeen alkuvuosikymmenten saarnaaja. Kirkkonummella asunut Bengström teki pääasiassa sepän töitä ja ylläpiti "Karmel"-rukoushuonetta Kirkkonummen keskustassa, mutta teki myös kiertävää evankeliointityötä. Bengstörmillä oli usein mukana sekä kitara että Raamattu.
Bengström suhtautui myönteisesti helluntaiherätykseen ja piti yllä hyviä suhteita kaikkiin kristittyihin. Nils G. Holmin mukaan Bengströmin panoksella oli merkittävä osuus helluntaiherätyksen kasvussa Etelä-Suomessa. Bengstöm toimi julkisesti vuodesta 1906, pääasiassa kotiseudullaan, mutta teki useita saarnamatkoja Uudellamaalla ja Pohjanmaalla. Bengström saarnaamistoiminnan seurauksena syntyi herätystä mm. Loviisassa, Barösundissa sekä Oravaisten Oxkangarissa.
Plamena Mangova

Plamena Mangova (; s. 1980) on bulgarialainen pianisti.
Mangova opiskeli Marina Kapatsinskajan johdolla Valtiollisessa musiikkiakatemiassa Sofiassa. Häntä opettivat lisäksi Dmitri Baškirov Madridin Kuningatar Sofían musiikkikoulussa ja Abdel Rahman El Bacha Belgian Chapelle musicale Reine Élisabethissa. Mangova osallistui myös Leon Fleisherin, Rosalyn Tureckin, Krystian Zimermanin, Alicia de Larrochan, Ralf Gothónin, András Schiffin, Mauricio Fuksin, Zahar Bronin, Natalia Gutmanin ja Teresa Berganzan pitämille mestarikursseille.
Mangova sai vuonna 2007 toisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa Brysselissä. Hän voitti myös Paloma O'Shean kansainvälisen pianokilpailun Santanderissa. Mangova sai ensimmäisellä soololevyllään (Dmitri Šostakovitšin musiikista) Diapason d'Orin vuonna 2007. Vuonna 2020 hän sai Opus Klassikin palkintoehdokkuuden "parhaan instrumentaalimusiikin levytyksen" kategoriassa albumillaan "Bridges of Love", joka on omistettu Albena Petrovitš-Vratšanskan musiikille. 
Mangova on esiintynyt lukuisten orkesterien kanssa monissa maissa. Kapellimestareina ovat toimineet muiden muassa Colin Davis, Myung-whun Chung, Andrew Davis, Emmanuel Krivine, Juri Bašmet, Walter Weller, Maksim Vengerov, Emil Tabakov, Tadaaki Otaka, Jaap van Zweden, Dmitri Jurowski, Lawrence Foster, Jean-Jacques Kantorow, Karl-Heinz Steffens, Gilbert Varga, Jean-Claude Casadesus, Aleksandr Sladkovski, Cristian Mandeal, Andris Poga, Jean-Bernard Pommier, Howard Griffiths, Pinchas Steinberg, François-Xavier Roth ja Pablo Heras-Casado. Festivaaleja, joilla Mangova on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa George Enescu -musiikkifestivaali ja Klavier-Festival Ruhr. Kamarimuusikkona hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Renaud Capuçonin, Dmitri Mahtinin, Miguel da Silvan, Kolja Blacherin, Maria João Piresin, Boris Berezovskin, Augustin Dumayn, Mihaela Martinin, Jian Wangin, Pascal Moraguesin, Aleksei Ogrintšukin, Aleksandr Knjazevin, Frans Helmersonin, Nobuko Imain ja Quatuor Ysaÿen kanssa.
Mangova on saanut kutsuja pitämään mestarikursseja Espanjassa, Etelä-Afrikassa, Japanissa, Belgiassa ja Bulgariassa.
Rilan kansallispuisto

Rilan kansallispuisto on luonnonsuojelualue Bulgariassa, Rila-vuoristossa. Puisto koostuu Blagoevgradin, Kjustendilin, Pazardžikin ja Sofian alueiden osista.
Rilan kansallispuisto perustettiin vuonna 1992. Puiston sisällä on neljä erityisen suojelun aluetta, jossa ihmistoimintaa rajoitetaan mahdollisimman paljon, esimerkiksi niin, että tutkijat saavat käydä alueella korkeintaan viiden hengen ryhmissä. 
Puiston alueella on monia erilaisia elinympäristöjä; CORINE-luokittelun mukaan 60 eri tyyppiä. Vuoristopaljakan alapuolella on metsävyöhyke, jonka päälajit ovat kuninkaanpihta, kuuset ja makedonianmänty. Puistossa kasvaa kaikkiaan 1400 putkilokasvilajia, joista monet ovat uhanalaisia. Tämä vuoristo on viimeinen suojapaikka monille Euroopan vuoristojen eläinlajeille, kuten gemssi ja siiseli. Kaikkiaan puistossa on tavattu 149 selkärankaislajia. 
Puiston korkein kohta on Musala-vuori. Puiston alueella oleva Rila-vuoriston harja on vedenjakaja, jonka toisella puolella joet laskevat Tonavan kautta Mustaanmereen, toisella puolella Egeanmereen. Puistossa on myös 120 jäätikköjärveä.
Georgi Panov

Georgi Marinov Panov (, 14. marraskuuta 1933 Pleven – 25. joulukuuta 2016) oli bulgarialainen koripalloilija.
Panov voitti Bulgarian miesten maajoukkueessa EM-hopeaa Bulgarian-kotikisoissa 1957 ja EM-pronssia Jugoslaviassa 1961. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Helsingin kesäolympialaisissa 1952 (Bulgaria seitsemäs), Melbournen kesäolympialaisissa 1956 (viides), Rooman kesäolympialaisissa 1960 (16:s), vuoden 1959 MM-kilpailuissa (seitsemäs) ja vuosien 1953 (yhdeksäs), 1955 (neljäs), 1959 (viides) ja 1963 (viides) EM-kilpailuissa. Seuratasolla hän saavutti kahdesti hopeasijan Bulgarian pääsarjassa. Panov kuoli 83-vuotiaana jouluyönä 2016.
Stefan Stoikov

Stefan Stoikov (, 28. tammikuuta 1938 Mikre – 12. huhtikuuta 2013 Pleven) oli bulgarialainen koripalloilija.
Stoikov voitti Bulgarian miesten maajoukkueessa EM-pronssia Jugoslaviassa 1961. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Rooman kesäolympialaisissa 1960, missä Bulgaria oli 16:s. Bulgarian pääsarjasta Stoikov voitti kullan, hopean ja pronssin. Stoikov kuoli pitkään sairastettuaan Plevenissä 75-vuotiaana 12. huhtikuuta 2013.
Mihail Goleminov

Mihail Goleminov (; 2. kesäkuuta 1956 Sofia – 26. helmikuuta 2022) oli bulgarialainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari.
Goleminov oli säveltäjä Marin Goleminovin poika. Hän opiskeli vuoteen 1984 Bulgarian kansallisessa musiikkiakatemiassa/valtionkonservatoriossa. Goleminovin opettajia siellä olivat Dimitar Tapkov ja Konstantin Iliev. Vuodesta 1985 hän jatkoi musiikin opiskelua Itävallassa ja Alankomaissa Roman Haubenstock-Ramatin, Ton de Leeuwin, Aleksandr Baltinin, Karl Österreicherin ja Harald Ossbergerin johdolla. Goleminov suoritti opintoja sävellyksen ohella myös orkesterinjohdossa ja pianonsoitossa. Elektroakustisessa musiikissa hän sai Wienissä opetusta Dieter Kaufmannilta. Hän sai useita stipendejä.
Goleminov työskenteli vuosina 1989–2000 Musikverlag Doblingerin palveluksessa. Hän myös perusti kustantamon, tietokonemusiikkistudion Orange Factory. Goleminov oli Muzikautorin jäsen vuodesta 2003. Hän osallistui Itävallassa 1990-luvulla lukuisiin teatterituotantoihin ja osallistui poikkitaiteellisiin projekteihin. Hän esiintyi konserteissa pianistina ja kapellimestarina. Säveltäjänä hän laati teoksia kamarimusiikista orkesterisävellyksiin sekä elektronista ja elektroakustista musiikkia. Hän käytti myös graafista nuottikirjoitusta. Goleminovin sävellyksiä esitettiin nykymusiikkitapahtumissa Bulgariassa, Itävallassa, Tšekissä, Ranskassa, Saksassa, Italiassa, Puolassa, Venäjällä, Slovakiassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa. Goleminov palkittiin muun muassa Sommerliche Musiktage Hitzacker -tapahtumassa vuonna 1992. Hän sai myös Hambacher Preisit konsertoistaan trumpetille ja pianolle.
Goleminov kuoli vakavasti sairastettuaan.
Koskenkylä-Loviisan Ebeneser-seurakunta

Koskenkylä-Loviisan Ebeneser-seurakunta () oli Koskenkylässä ja Loviisassa vuodesta 1922 toiminut helluntaiseurakunta. Seurakunnan perustivat Koskenkylälle 19 henkilöä vuonna 1922. Useimmat heistä oli kastettu vuosina 1917–1919. Huhtikuussa 1922 Koskenkylään rakennettiin oma rukoushuone.
Seurakunnan johtajina ja saarnaajina ovat vuosiena aikana toimineet mm. Alfred Lindström, Oskar Björksten, Henry Latvanen, Rafael Hjort, Lars Koskinen, Harry Holmberg, Runar Nylund, Nils-Gustav Blom ja Lars Bobacka sekä lyhyen aikaa Andreas Ericson, Gerhard Gustafsson, Gunnar Johnsson, Arne Nyman ja ja Gittan Granroth. Viimeisten vuosikymmenten aikana seurakunnan toiminta on keskittynyt Loviisaan.
Mintšo Dimov

Mintšo Dimov (, 4. tammikuuta 1940 Sofia – 7. syyskuuta 2006) oli bulgarialainen koripalloilija.
Dimov voitti Bulgarian miesten maajoukkueessa EM-pronssia Jugoslaviassa 1961. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Méxicon kesäolympialaisissa 1968 (Bulgaria kymmenes) ja vuosien 1963 (viides), 1965 (viides), 1967 (neljäs) ja 1969 (seitsemäs) EM-kilpailuissa. Seuratasolla Dimov voitti useita Bulgarian mestaruuksia.
Hristo Tsvetkov

Hristo Tsvetkov (, 6. maaliskuuta 1934 Euglene – 31. tammikuuta 2018 Sofia) oli bulgarialainen koripalloilija.
Tsvetkov voitti Bulgarian miesten maajoukkueessa EM-pronssia Jugoslaviassa 1961. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Rooman kesäolympialaisissa 1960, missä Bulgaria oli 16:s. Tsvetkov kuoli sairastettuaan pitkään 83-vuotiaana Sofiassa 31. tammikuuta 2018.
Thyra Lindholm

Thyra Antoinette Lindholm (28. lokakuuta 1885 Korppoo – 26. joulukuuta 1965 Turku) oli suomalainen helluntailainen evankelista ja saarnaaja. Lindholm teki useiden vuosien ajan pioneerityötä saarnaajana Turunmaalla. Yhdessä Laura Gustafssonin ja Ester Grönlöfin kanssa Lindholm rakensi seurakuntatyötä Kemiössä, Norrskatassa ja muualla seudulla. Uskoon tullessaan Lindholm oli Vretan emäntäkoulun johtaja. Lindholm palveli saarnaajan tehtävässä mm. Turussa.
F. A. Estlander kuvasi Lindholmin saarnaamista Kemiönsaaressa kuin ”lentokoneesta pudotettuna pommina tai salaman iskuna, kun Herra aloitti työnsä Kemiössä 1920.”
Evijärven helluntaiseurakunta

Evijärven helluntaiseurakunta Saalem on vuonna 1937 perustettu evijärveläinen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastorina toimii Jaakko Keto. Seurakunnan tilat sijaitsevat Evijärven Kultalahdessa, minkä lisäksi seurakunta omistaa Kokkolahden leirikeskuksen Evijärven rannalla. Leirikeskus valmistui vuonna 2007. Seurakuntaan kuului vuonna 2024 noin 100 henkilöä.
Seurakunnan saarnaajina ovat vuosien aikana toimineet Lauri Ylivainio, Eero Pölkki, Yrjö Norppa, Jaakko Romu, Viljo Joensuu, Raimo Ovaskainen, Viljo Pollari, Ahti Joensuu, Paavo Tynni, Jorma Lehtomäki, Ahti Hautala, Hannu Mehtonen, Matti Rentola, Kari Kielinen ja Erkki Hietanen. Markku Kovanen ja Markku Tuomaala ovat hoitaneet pastorin tehtäviä määräaikaisesti.
Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.
Historia.
Helluntaiherätys saapui Evijärvelle vuonna 1924 ylistarolaisen Viktor Lampisen toimesta, joka piti kokouksia Haapajärvenkylässä, Jokelassa ja kirkonkylässä. Lampisen toiminnan seurauksena noin 20 ihmistä tuli uskoon. Nämä ihmiset olivat myöhemmin Saalem-seurakunnan perustajia. Vuonna 1927 Evijärvelle saapuivat Sanni Hautakangas ja Martta Varpenius, joiden toiminnan myötä uskovaisten joukko lisääntyi.
Vuonna 1927 Evijärvellä järjestettiin kastetilaisuus, jossa puhujina olivat Fabian Paakkari ja William Uotinen. Vuonna 1930 Kälviältä saapuivat puhumaan Otto Koivukangas ja Antti Klapuri. Herätystä syntyi erityisesti Kerttuankylässä ja 24. lokakuuta 1937 päätettiin järjestäytyä helluntaiseurakunnaksi. Sodan jälkeen toiminta jälleen vilkastui ja seurakunta aloitti pyhäkoulu- ja lähetystyön. P
Vuonna 1957 seurakunta vuokrasi huoneen Mansikka-aholta ja vuonna 1960 seurakunta osti entisen Säästöpankin talon, joka kunnostettiin rukoushuoneeksi.
Leirikeskus.
Evijärven helluntaiseurakunta omistaa Kokkolahden leirikeskuksen. Leirikeskukseen kuuluu noin 200-neliöinen vuonna 2007 valmistunut päärakennus. Tontilla on myös aiemmin valmistunut saunamökki ja noin kymmenen kesäasuttavaa mökkiä. Seurakunta käyttää leirikeskusta lastenleireihin, perheleireihein, perhejuhliin sekä vuokraa leirikeskusta. Myös muut lähiseudun seurakunnat pitävät Kokkolahdessa leirejä.
Sergiu Natra

Sergiu Natra (; 12. huhtikuuta 1924 Bukarest – 21. helmikuuta 2021) oli romanialaissyntyinen, israelilaistunut säveltäjä.
Natra opiskeli Bukarestin musiikkiakatemiassa Leon Klepperin johdolla. Vuonna 1945 hän voitti Enescu-palkinnon teoksestaan "Marssi ja koraali". Vuonna 1951 hänelle myönnettiin Romanian kansantasavallan valtionpalkinto. Natra muutti vuonna 1961 Israeliin vaimonsa Sonian kanssa ja asettui Tel Aviviin. Vuosina 1975–1985 hän opetti Tel Avivin Rubin-musiikkiakatemiassa. Israeliin muutettuaan Natra sai Joel Engel -palkinnon (1970) ja Israelin pääministerin sävellyspalkinnon (1984).
Natra sävelsi muun muassa orkesteriteoksia ("Sinfonia" jousille, "Toccata", "Voices of Fire"), vokaaliteoksia ("Song of Deborah", kantaatti "Ness Amim", "Sacred Service") sekä kamari- ja muuta instrumentaalimusiikkia. Hän saavutti kansainvälistä tunnustusta myös harpulle laatimillaan teoksilla, joihin kuuluivat "Sonatina" (1969), "Prayer" (1970) ja "Divertimento" (1976). Varhaisissa teoksissaan Natra osoitti Igor Stravinskylta, Sergei Prokofjevilta ja Paul Hindemithiltä omaksuttuja vaikutteita. Muutettuaan Israeliin hän alkoi hyödyntää heprean kieltä ja raamatullisia teemoja. Tämä ilmenee muiden muassa teoksissa "Song of Deborah" (1967) ja "A book of Hebrew songs" (harpulle, 1979). Natran teosten esittäjien joukossa on ollut Israelin filharmoninen orkesteri. Kertomansa mukaan Natra pyrki olemaan sävellystyössään vapaa muodon tuomista rajoituksista. Hän kertoi myös kokevansa syvää mielenkiintoa uusbarokkia sekä polytonaalisia ja polymodaalisia harmonioita kohtaan.
Shin Itō

Shin Itō (, s. 3. marraskuuta 1972) on japanilainen karateka. Hän saavutti kilpaurallaan kerran Japanin keskisarjan mestaruuden 2002. Sittemmin Itō on opettanut kataa leireillä ympäri maailmaa.
Kilpaura.
Itō oli mukana 1998 Japanin mestaruuskilpailuissa, jossa hän eteni kevytsarjan pronssiotteluun. Itō hävisi mitaliottelun Masafumi Tagaharalle.
Seuraavana vuonna 1999 Itō siirtyi keskisarjaan, jossa hän saavutti Japanin mestaruuskilpailuissa hopeaa. Itō hävisi loppuottelussa Hiroyuki Kidachille.
Itō oli 2000 mukana Japanin mestaruuskilpailuissa, jotka käytiin ilman painorajaa. Hän sijoittui kisoissa kuudenneksi. Sama sijoitus tuli myös vuoden 2001 maailmanmestaruuskilpailuista, kun hän otteli keskisarjassa.
Itō saavutti uransa ensimmäisen ja ainoan Japanin mestaruuden 2002, kun hän voitti keskisarjan loppuottelussa Hisashi Nokan.
Itō lähti puolustavana mestarina vuoden 2003 Japanin mestaruuskilpailuihin, jossa hän eteni pronssiotteluun. Itō hävisi kuitenkin mitaliottelun Jōji Hibinolle.
Neljä taivaallista

Neljä taivaallista (), myös neljä kuninkaallista, on kollektiivinen nimitys neljälle Havaijin kuninkaalliselle, jotka ovat tehneet merkittäviä tekoja havaijilaisen musiikin hyväksi, mikä puolestaan edesauttoi havaijilaisen musiikin ja tanssin selviytymistä näihin päiviin saakka. Nelikko koostuu seuraavista kuninkaallisista, jotka olivat myös sisaruksia keskenään: Kalākaua, Lili‘uokalani, Likelike ja Leleiohoku II.
Vuonna 1994 perustettiin Hawaiian Music Hall of Fame and Museum -niminen järjestö, joka pyrkii suojelemaan ja popularisoimaan havaijilaista musiikkia. Neljä taivaallista ovat järjestön suojelijoita. Vuonna 2007 järjestö julkaisi levyn nimeltä "Na Lani ‘Ehā", jossa on nelikon tekemää musiikkia.