tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sarajärvi (Rautjärvi ja Ruokolahti)

Sarajärvi on monihaarainen järvi Ruokolahden ja Rautjärven rajalla Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,9 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on 40 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Sarajärvi muodostuu suurelta osin lahdista ja salmista. Etäisyys järven eteläkolkasta pohjoiskolkkaan on yli viisi kilometriä. Järven keskiosasta pohjoiseen kulkee yli kymmenen metriä syvä alue, joka laajenee ja syvenee pohjoista kohden siten, että järven pohjoisimmassa osassa on noin yhdeksän hehtaarin laajuinen 25–27 metriä syvä alue. Myös Sarajärven eteläpuoliskolla on useita 10–15 metriä syviä alueita. Järven kaakkoinen lahti on erillään muusta järvestä.
Sarajärven rikkonaisuutta korostaa saarten runsas määrä: niitä on 21, joista 2 on alle aarin laajuisia ja 2 yli hehtaarin laajuisia. Suurimmat saaret ovat Rautsaari, Pehkosaari, Tervasaari ja Pitkäsaari.
Sarajärven pohjoisrannalla on kulttuurimaisemaa, myös muilla rannoilla on haja-asutusta. Järven kaakkoiskulman Vuorilahden pohjoisrannalla kohoaa Etelä-Karjalan korkein kohta, Haukkavuori, jonka huippu on noin 80 metriä järven pintaa korkeammalla. Haukkavuorella on arvokasta kasvillisuutta ja eläimistöä sekä historiallisia rajamerkkejä.
Sarajärveen virtaa useita laskuojia ympäristön pieniltä järviltä ja suoalueilta. Sarajärven koillispuolinen Loituma (95,8 metriä mpy) laskee Matkonlammen (95,3 metriä mpy) kautta Sarajärven koillisosan Myllylahteen. Myös järven lounaisosassa on Myllylahti, siitä alkaa Pusankoski, josta vedet virtaavat Alusjärveen (89,9 metriä mpy).
Sarajärven vesitilavuus on 22 875 000 kuutiometriä.
Sarajärvi (03.057.1.004) kuuluu Sarajoen valuma-alueeseen (03.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Hiitolanjoen vesistössä (03). Toinen jakovaihe on Torsanjärven valuma-alue (03.05). Sarajärvi on laajin Sarajoen valuma-alueen 23:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat Alusjärvi, Nousiinjärvi ja Iso Tervalampi.
Rytky (järvi)

Rytky on järvi Kuopiossa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 13 kilometriä länsilounaaseen. Rytkyn kylä sijaitsee järven länsipuolella.
Maantiede.
Rytkyn ulottuvuudet ovat järven pinta-alaan nähden suuret, sillä järven kaakkoisesta pääaltaasta suuntaa luoteeseen salmeksi kaventuva pitkä vesialue, joka koukkaa edelleen koilliseen, jossa se levenee Koukelonpohja-nimiseksi vesialueeksi. Reitti Koukelonpohjan itärannalta järven eteläosan Levälahden pohjukkaan on noin 4,7 kilometriä. Rytkyn syvin kohta, 22 metriä, sijaitsee järven kaakkoisrannan tuntumassa. Salmimainen osuus on syvimmillään 7 metriä. Yli kymmenesosa järvestä on vähintään 15 metriä syvä. Vesitilavuus on 11 341 000 kuutiometriä.
Rytkyn keskivaiheilla sijaitsee kaksi parinkymmenen aarin laajuista mökitettyä saarta. Järven etelärannat ovat laajalti maatalouskäytössä. Salmimaisen osuuden metsäiset rannat kohoavat ylängöksi. Korkein on länsirannan Oinosenmäki, jonka huippu on noin sata metriä järven pintaa korkeammalla. Rytky lähtee alavirtaan järven itäisimmästä kolkasta Koskenniskan kohdalta. Luusuan tuntumassa on leirikeskus ja peltomaata.
Puolisentoista kilometriä Rytkyltä länteen sijaitsee Rääpys-Rytky.
Rytky (04.283.1.008) kuuluu Kaislasen valuma-alueeseen (04.283), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kallaveden yläosan alue (04.28) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Kaislasen alueeseen kuuluu kahdeksan vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Rytky on ainoa yli neliökilometrin laajuinen. Toiseksi laajin on Kaislanen, noin 40 hehtaaria. Muut kuusi järveä ovat alle kymmenen hehtaarin laajuisia.
Rääpys-Rytky

Rääpys-Rytky on järvi Kuopiossa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 83 hehtaaria. Etäisyys Kuopion keskustasta on 17 kilometriä länsilounaaseen.
Maantiede.
Rääpys-Rytkyn pituus etelästä pohjoiseen on kolmisen kilometriä. Järvi koostuu melko syvästä eteläisestä altaasta ja matalasta pohjoisesta altaasta. Syvin kohta, 23 metriä, sijaitsee lounaisrannan tuntumassa. Pohjoisosa on enimmäkseen alle kuusi metriä syvä. Rääpys-Rytkyn pohjoisosassa sijaitsee nimetön puolen hehtaarin laajuinen saari. Vesitilavuus on 4 313 000 kuutiometriä.
Rääpys-Rytkyn rannoilla on peltotilkkuja, eteläinen ranta on osin melko jyrkkä. Kaakkoisen rannan Repomäki on ylänköä, joka kohoaa noin 60 metriä järven pintaa korkeammalle.
Rääpys-Rytkyn kanssa samaan kolmannen jakovaiheen valuma-alueeseen kuuluvat Soukka-Rytky (147,7 metriä mpy) ja Rainta-Rytky (146,8 metriä mpy). Ne sijaitsevat kaakkois–luoteissuuntaisessa linjassa siten, että Soukka-Rytky on eteläisin ja Rääpys-Rytky pohjoisin. Vesi virtaa Soukka-Rytkystä Rainta-Rytkyn kautta Rääpys-Rytkyyn. Rääpys-Rytkyn luoteisrannalta lähtee Pulkinjoki luoteeseen Iso Salinjärveen (128,4 metriä mpy).
Puolisentoista kilometriä Rääpys-Rytkyltä itään sijaitsee Rytky.
Rääpys-Rytky (04.284.1.029) kuuluu Suovunjärven valuma-alueeseen (04.284), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kallaveden yläosan alue (04.28) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Suovunjärven alueeseen kuuluu 47 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Naarajärvi, Suuri-Palonen-Pieni-Palonen, Iso Salinjärvi ja Rääpys-Rytky. Alueen järvistä seitsemäntoista on yli kymmenen hehtaarin laajuisia.
Kellohärkki

Kellohärkki ("Cerastium nigrescens") on härkkeihin kuuluva kohokkikasvilaji. Aiemmin se on yleensä yhdistetty samaan lajiin jäämerenhärkin ("Cerastium arcticum") kanssa, mutta päätetty käsitellä eri lajina vuonna 2000. Tätä ennen Suomessa kellohärkin (aik. napahärkki) tieteellisenä nimenä on ollut "Cerastium arcticum".
Kellohärkki esiintyy Pohjoismaissa ja Isossa-Britanniassa. Lajin tyyppirotu kasvaa vain Shetlandinsaarilla. Toinen muunnos napakellohärkki eli napahärkki (var. "laxum" ) kasvaa Islannissa, Färsaarilla, Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Pohjoismaissa napakellohärkki on melko harvinainen ja levinneisyydeltään pohjoinen tunturikasvi. Suomessa muunnosta esiintyy vain pienellä alueella Luoteis-Lapissa, Enontekiön Kilpisjärven tuntureilla.
Grand-Champ

 
Grand-Champ () on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Vannesin kaupungista luoteeseen.
Kunnan alueella on yksityisomistuksessa oleva linna "Château de Penhouët". Linnan omisti vuosina 1967–2000 saksalainen muotisuunnittelija Karl Lagerfeld. Linnassa vieraili hänen luonaan Englannin kuningataräiti kesäkuussa 1990.
Alvarihärkki

Alvarihärkki ("Cerastium pumilum") on härkkeihin kuuluva yksivuotinen kohokkikasvilaji. Se on 3–20 senttimetriä korkeaksi kasvava pieni ruoho, joka on nystykarvainen, tummanvihreä, usein punasävyinen. Kukintona on viuhko, jossa on 3–18 kukkaa, terälehdet ovat valkoiset, vain hieman verholehtiä pidempiä. Hedelmänä on kota, joka on kooltaan kuudesta kahdeksaan millimetriä.
Alvarihärkkiä esiintyy alkuperäisenä Euroopassa ja lähialueilla, Välimeren ja Mustanmeren ympärillä. Pohjoismaissa lajia esiintyy Etelä-Ruotsissa ja Tanskassa, yleisimmin Ruotsin Gotlannissa ja Öölannissa. Alvarihärkki kasvaa alvarisoraikoilla ja kalkkikallioilla.
Lewin Brzeski (kunta)

Lewin Brzeski on kaupungin sisältävä maalaiskunta Brzegin piirikunnassa Opolen voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 12 844. Kunnan hallintokeskus on Lewin Brzeskin kaupunki.
Lewin Brzeskin kunta jakautuu Lewin Brzeskin kaupunkiin sekä seuraaviin 20 kylään: Borkowice, Buszyce, Błażejowice, Chróścina, Golczowice, Jasiona, Kantorowice, Leśniczówka, Łosiów, Mikolin, Nowa Wieś Mała, Oldrzyszowice, Przecza, Ptakowice, Różyna, Sarny Małe, Strzelniki, Stroszowice, Skorogoszcz, Wronów. Sen pinta-ala on noin 160 neliökilometriä. 
Tärkeimmät kunnan aluetta halkovat liikenneyhteydet ovat valtatie 94, voivodikunnan tiet 462, 459 ja 458, A4-moottoritie sekä Bytomista Wrocławiin kulkeva rautatielinja 132. Lewin Brzeskin naapurikunnat ovat Dąbrowa, Niemodlin, Olszanka, Popielów ja Skarbimierz. Sen pinta-alasta 77,3 prosenttia on maatalousmaata ja noin yhdeksän prosenttia metsää.
Lewin Brzeskin kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 13 707. Vuoden 2020 joulukuussa 50,9 prosenttia Lewin Brzeskin kunnan asukkaista oli naisia ja 49,1 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 16,9 prosenttia, työikäiset 62,1 prosenttia ja eläkeikäiset 21,1 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 41,5 vuotta. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 8,8 prosenttia.
Mällin tila

Mällin tila (joskus myös Melli) on Lohjan Nummella Remalan kylässä sijaitseva maatila, joka on ollut saman suvun omistuksessa yhtenäisesti vuodesta 1708. Tilan nykyinen puinen, punainen päärakennus on rakennettu 1800-luvun alussa. Kokonaispinta-ala tilalla oli vuonna 2020 71 hehtaaria, josta peltoa on 18 hehtaaria. Tilan ensimmäisenä omistaja mainitaan Paavali Jussinpoika vuonna 1540.
Remalan kylä ja Mällin talo ovat Museoviraston kulttuuriperintökohteita.
Rakennukset.
Mällin tilan puinen päärakennus on rakennettu 1800-luvun alussa ja edustaa talonpoikaistyyliä. Rakennuksessa on yhteensä 6 huonetta, joista yksi on ullakkokerroksessa. Pihamaalle johtaa suurten tammien puukuja.
Tilalla on myös vuonna 1906 rakennettu navetta noin 20 lehmälle, 1922 rakennettu talli, sekä 1936 valmistunut talousrakennus. Viljankuivaamo on vuodelta 1937. Pihapiirissä on myös toinen, nuorempi, vuonna 1927 rakennettu asuinrakennus.
Omistajat.
Mällin tilan omistajat tunnetaan vuodesta 1540 asti. Tila on ollut Heleniuksen suvun omistuksessa vuodesta 1708 asti. Tilan omistajiin kuului muun muassa viihdetaiteilija Reino Helismaan setä Kaarlo Fredrik Helenius. K. F. Helenius on myös näyttelijä Esa Saarion isoisä. Tilan on vuodesta 2020 omistanut A.P.J. Heleniuksen kuolinpesä.
Kielisyrjintä

Kielisyrjintä, myös lingvisismi, on kielen tai sen variantin perusteella tapahtuvaa syrjintää. Tähän liittyvät vaikkapa ennakkoluulot tiettyä kieliryhmää kohtaan. 
Termin ”lingvisismi” () kehitti suomalainen kielitieteilijä Tove Skutnabb-Kangas 1980-luvun puolessa välissä ja määritteli sen olevan ”ideologioita ja rakenteita, joita käytetään oikeuttamaan, toteuttamaan ja jäljittelemään epätasa-arvoinen vallan ja resurssien jako eri ryhmien välillä kieleen perustuen”.
Myös yksinomaan äidinkielisten puhujien keskuudessa esiintyy toisinaan kielisyrjintää esimerkiksi jotain tiettyä aksenttia kohtaan. Yhdysvalloissa voidaan esimerkiksi tietoisesti pyrkiä välttämään newyorkilaista aksenttia tai Kaliforniaan muuttanut texasilainen näyttelijä saattaa pyrkiä puhumaan englantia sanfransiscolaisella aksentilla.. 
Suomessa.
Suomessa kielisyrjintä on ollut lailla kiellettyä vuodesta 2016 lähtien. Samana vuonna julkaistiin Åbo Akademin ja oikeusministeriön toteuttama Kielibarometri, jonka mukaan 45 prosenttia suomenruotsalaisista koki tulleensa syrjityksi kielensä takia. 40 prosenttia ruotsinkielisistä oli sitä mieltä, että asenteet muita kieliä puhuvia kohtaan ovat muuttuneet kielteisemmiksi. Suomenkielisten vastaajien keskuudessa tilanne oli päinvastainen: yli 50 prosenttia oli sitä mieltä, että asenteet ovat muuttuneet positiivisempaan suuntaan.. 
Saamelaislasten koulukodeissa saamelaiskielten käytöstä rangaistiin, vaikka suomalaistamispolitiikka ei koskaan ollut virallista.
Muualla maailmassa.
Englannin kieli ja sen ylivalta.
Englannin kielen laajan käytön vuoksi siihen liitetään monia ennakkoluuloja, ja ihmiset suosivat sellaista englantia, joka kuulostaa yksikielisen maan valkoisen asukkaan puhumalta. Esimerkiksi Nigeriassa ja Singaporessa, joissa kummassakin englanti on virallinen kieli, ihmiset pyrkivät puhumaan englantia brittiläisellä, amerikkalaisella tai australialaisella aksentilla, koska siihen liitetään ylenpalttisen positiivinen asenne. Afrikkalaisten, aasialaisten ja lähi-itäläisten puhumaa englantia sen sijaan karsastetaan..
Vuonna 2010 Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisestä tiedekunnasta tehtiin kantelu, kun tiedekunta linjasi, että kurssien opetuskieli on englanti, mikäli kurssilla olisi yksikin vieraskielinen opiskelija. Professori Auli Hakulinen otti samassa yhteydessä kantaa yliopiston nimien kääntämiseen sanoen, että pelkkä englannin kielen käyttö ei nosta opetuksen ja tutkimuksen tasoa.
Ruotsinsuomalaiset.
Ruotsinsuomalaisten keskuudessa suomen kielen käytön kieltäminen joissakin kouluissa on aiheuttanut närää, joka eskaloitui vuonna 2020 siihen, että joukko vanhempia haastoi Ruotsin valtion oikeuteen kielisyrjinnästä. Euroopan neuvosto on kehottanut Ruotsia kieltämään kielisyrjinnän lailla, mutta maan hallitus ei ole suhtautunut tähän kovinkaan myötämielisesti.
Kreolikielet.
Kreolikieliin on historiallisesti liitetty negatiivinen leima. Kreolikielet ovat syntyneet siirtomaiden paikallisväestön ja siirtomaaisäntien kohtaamisesta. Esimerkiksi Haitin kreolia on pidetty vain huonona ranskana, vaikka kyseessä on aivan oma kielensä.
Let's Go (Pony)

Let's Go (Pony) on yhdysvaltalaisen The Routers -yhtyeen vuonna 1962 levyttämä kappale, jonka sävelsivät Lanny ja Robert Duncan. Se nousi Billboard Hot 100 -listan 19. sijalle.
Kappale on tullut tunnetuksi taputusrytmistään, joka on hyvin suosittu urheilukannatuslauluissa muun muassa jalkapallossa:
&lt;score lang="lilypond" vorbis="1"%%T257066%&gt;
\drums {
\set Score.tempoHideNote = ##t
\tempo 4 = 140
\clef "percussion" \stopStaff \override Staff.StaffSymbol
\header {
piece = "Let's Go (Pony) -taputusrytmi"
&lt;/score&gt;
Tuhat Kuolemaa Sekunnissa

Tuhat kuolemaa sekunnissa oli suomalainen neofolk-yhtye. Sen jäsenet olivat Antti Paavilainen sekä sittemmin Pyhä Kuolema -yhtyeessä soittanut Mikko Pöyhönen. Yhtyeen ainoaksi julkaisuksi jäi vuonna 2007 Anima Arcticalla julkaistu nimikkoalbumi "Tuhat kuolemaa sekunnissa"..
Outokummun keskustaajama

Outokummun keskustaajama on Outokummun kaupungin keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Karjalan länsiosassa.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Outokummun keskustaajaman pinta-ala oli 10,92 neliökilometriä ja väkiluku 4 504 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.
Nimi Outokumpu on alkujaan tarkoittanut erikoisen muotoista paljasta mäkeä kaupunkitaajaman keskustassa. Asuinpaikkana Outokumpu oli ensin Kuusjärven kunnan Sysmän kylän kulmakunta. 1910-luvulta lähtien siitä kehittyi kuparikaivoksen ympäristön taajama. Kuusjärvi muutettiin vuoden 1968 alussa Outokummun kauppalaksi. Vuonna 1977 siitä tuli kaupunki.
Leevi Antinaho

Leevi Antinaho (s. 27. elokuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija.
Ilves-Kissojen tiedotteessa 2022 Antinahoa luonnehdittiin ”nopeaksi, taitavaksi ja hyvän pelikäsityksen omaavaksi pelaajaksi”.
Koloman Moser

Koloman Moser (30. maaliskuuta 1868 Wien – 19. lokakuuta 1918 Wien) oli itävaltalainen taiteilija, graafikko ja monipuolinen taideteollisuuden alalla toiminut suunnittelija. Hän vaikutti merkittävästi 1900-luvun alun graafiseen taiteeseen.
Moser opiskeli Wienin taideakatemiassa ja Kunstgewerbeschulessa, jossa hän sittemmin opetti professorina vuodesta 1899 lähtien. Moser oli Wienin sesessionistien taiteilijaryhmän huomattavimpia jäseniä sekä yksi Wiener Werkstätten perustajista. Moser toimi myös yhtenä Itävallan johtavan taidelehden Ver Sacrumin kuvittajista. Moser vastasi lehden graafisesta ilmeestä yhdessä Gustav Klimtin ja Josef Hoffmannin kanssa.
Moser vaikutti laajasti taideteollisuuden alalla. Hän suunnitteli muun muassa kirjankansia, postimerkkejä, vinjettejä ja kuvituksia lehtiin, lasimaalauksia, posliinitöitä ja keramiikkaa, lasitöitä, koruja sekä huonekaluja. Moser oli käyttötaiteiden ja taideteollisuuden edelläkävijä, joka pyrki kaikissa suunnittelutöissään yksinkertaisuuteen ja selkeyteen. Hän piti esikuvanaan Kreikan ja Rooman klassisen taiteen ja arkkitehtuurin puhtaita linjoja.
Mikko Kauppinen

Mikko Kauppinen (s. 19. joulukuuta 1982) on suomalainen stand up -koomikko ja valokuvaaja. Hän aloitti keikkailun vuonna 2013 ja voitti Suomen Stand Up Clubin Vuoden tulokas -kilpailun vuonna 2016. Hän on esiintynyt televisiossa Nelosen Stand Up! -ohjelman 3. ja 4. kaudella sekä MTV:n Komediaklubi-ohjelman 1. kaudella.
Kauppinen on toiminut ammattivalokuvaajana vuodesta 2012. Hän on opiskellut valokuvausta Pekka Halosen akatemiassa sekä Visuaaliviestinnän instituutissa, josta hän valmistui valokuvaajamestariksi vuonna 2024.
Federation of European Photographers myönsi hänelle European Photographer (EP) -arvonimen vuonna 2022. Se on alan myöntämä tunnustus ammattitaidosta.
MV Oriental Dragon

MV Oriental Dragon, alun perin nimeltään Sun Viking, oli yksi kolmesta alkuperäisestä risteilyaluksesta, jotka Royal Caribbean Cruises tilasi osana varhaista laivastoaan. Alus otettiin ensimmäisen kerran käyttöön vuonna 1972. 
Sisaralustensa Song of Norway ja Nordic Prince ohella luokka koostui ensimmäisestä tarkoitukseen rakennetusta aluksesta, joka oli tarkoitettu Karibian risteilyille. Sun Viking risteili Meksikon Rivieralla 7 päivän reitillä Los Angelesista ja Karibialla San Juan Puerto Ricosta 1990-luvun alussa. Sun Viking jäi eläkkeelle 1990-luvun lopulla Royal Caribbeanilta, mutta se on edelleen käytössä muiden risteily-yhtiöiden kanssa.
Ver Sacrum (aikakauslehti)

Ver Sacrum oli Wienin sesessionistien virallinen lehti vuosina 1898–1903. Sen vallankumouksellinen graafinen suunnittelu, typografia ja kuvitukset toimivat esikuvana monille myöhemmille taidelehdille.
Lehden ensimmäinen numero ilmestyi tammikuussa 1898. Kannessa oli Alfred Rollerin piirtämä kuva puusta, jonka juuret työntyvät ulos istutusastiastaan. Se oli vertauskuva siitä, että sesessionistit olivat vapautuneet Wienin Kunstlerhausin asettamista ahtaista rajoista. Lehdessä sesessionistit julistivat rohkaisevansa aikansa vapaampaa taidekäsitystä, joka ei tunne eroa ”suuren taiteen” ja ”intiimin taiteen” välillä, eikä myöskään eroa rikkaiden ja köyhien taiteen välillä. Irtiottoa symboloi myös lehden nimi "Ver Sacrum", latinaksi ”Pyhä kevät”. Se viittasi nuorten irtautumiseen vanhemmistaan ja uuden yhteiskunnan perustamiseen.
Kahden ensimmäisen vuoden ajan lehti ilmestyi kuukausittain, ja jokainen numero oli omistettu tietyn taiteilijan töille. Tämä taiteilija myös vastasi numeron kannen suunnittelusta. Esimerkiksi vuoden 1898 heinäkuun numero keskittyi tšekkiläisen jugendtaiteilija Alphonse Muchan tuotantoon.
Ver Sacrumin graafisen ilmeen pääsuunnittelija oli Koloman Moser, joka suhtautui lehden ulkoasuun erittäin luovasti ja muutti sitä jatkuvasti pyrkien harmoniseen kokonaisuuteen tekstin ja kuvituksen välillä. Ainutlaatuista oli lehden neliömuoto, mikä oli tuolloin aivan uutta aikakauslehdissä. Tämä formaatti tarjosi suunnittelijoille uusia mahdollisuuksia käyttää useita tekstipalstoja, koristeellisia reunuksia ja negatiivista tilaa. Neliön ja ruudukon käytön sesessionistit omaksuivat skotlantilaisesta Arts and Crafts -liikkeestä, erityisesti Charles Rennie Mackintoshin töistä. Mackintoshista tuli myös sesessionistien jäsen.
Ver Sacrum käsitteli kuvataiteen ja grafiikan lisäksi myös musiikkia, runoutta ja teatteria. Vuosien 1898 ja 1899 numeroissa julkaistiin Rainer Maria Rilken runoja, ja joulukuun 1901 numero oli omistettu kokonaan musiikille.
Ver Sacrumin julkaisu lopetettiin joulukuussa 1903 todennäköisesti varojen puutteen vuoksi. Lehden laatu oli heikentynyt asteittain jo vuodesta 1900 lähtien, kun julkaisutahti oli kasvanut 24 numeroon vuodessa.
Eero Piipari

Eero Matti Piipari (15. helmikuuta 1931 Helsinki – 30. marraskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos.
Piiparin vanhemmat olivat rakennusmestari Matias Piipari ja kansakoulunopettaja Tekla Elisabeth Hyvämäki ja puoliso vuodesta 1957 voimistelunopettaja Helena Tellervo Järvinen. Ylioppilaaksi Piipari tuli 1950 ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1957, varatuomarin arvon hän sai 1961. Piipari oli valmistuttuaan Maaseudun keskusrakennustoimisto -yhtiön lakimies ja siirtyi 1961 Rakennuskunta Hakan lakimieheksi. Hakassa hänet nimitettiin 1965 apulaisjohtajaksi ja 1968 johtajaksi. Hakan varatoimitusjohtaja Piiparista tuli 1975, toimitusjohtaja 1982 ja pääjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1988. Vuorineuvoksen arvon Piipari sai 1986, eläkkeelle hän jäi siirtyi 1991.
Topias Listo

Topias Listo (s. 16. joulukuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Hakaa.
Savonkaita

Savonkaita on järvi Ruokolahden pohjoisosassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,8 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on 34 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Savonkaita on länsi–itäsuuntaisesti pitkänomainen, etäisyys järven länsirannalta itärannalle on 4,1 kilometriä. Järven soikeahkossa itäosassa syvyydet vaihtelevat jyrkästi. Syvin kohta, 17 metriä, sijaitsee järven koilliskolkassa. Itäosasta länteen Savonkaita kapenee, ja muistuttaa salmea. Järven keskiosassa on 10–15 metriä syvä alue, jonka länsipuolella on matalikko. Järven läntisimmässä osassa on 9–11 metriä syviä kohtia.
Savonkaidassa sijaitsee kuusi pientä saarta. Järven rannoilla on haja-asutusta ja peltoaukea. Savonkaita laskee sen koillispuolisen Ihalanjärven kautta Suureen Jukajärveen (81,1 metriä mpy). Savonkaidan pohjoispuolella sijaitsee Riitjärvi (101,3 metriä mpy) ja luoteispuolella Peukalojärvi (104,6 metriä mpy).
Savonkaidan vesitilavuus on 7 464 000 kuutiometriä.
Savonkaita (04.127.1.057) kuuluu Lieviskänjärven valuma-alueeseen (04.127), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden–Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Savonkaita on Suuren Jukajärven ja Ihalanjärven jälkeen laajin Lieviskänjärven alueen 73:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat Peukalojärvi, Riitjärvi, Pieni Jukajärvi ja Laihajärvi.
Väinö Pekkala

Väinö Mikko Pekkala (9. maaliskuuta 1908 Rovaniemi – 15. elokuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen insinööri, yritysjohtaja ja vuorineuvos.
Pekkalan vanhemmat olivat rakennusurakoitsija Matti Pekkala ja Maria Eveliina Lukkariniemi ja puolisot vuodesta 1936 Irja Kaarina Maria Sirén ja vuodesta 1985 Maria Sofia Suutari-Jääskö. Työväenliikkeen vaikuttaja, sisällissodassa teloitettu Leo Pekkala oli hänen veljensä. Väinö Pekkala valmistui ylioppilaaksi tulonsa jälkeen rakennusalan diplomi-insinööriksi 1931 ja toimi aluksi virkamiehenä valtion ja kuntien palveluksessa muun muassa Oulussa, Kouvolassa ja Kemissä, jossa hän rakennutti apulaiskaupunginjohtajana Ajoksen sataman. Sodassa hän oli pioneerikomppanian päällikkö ja -pataljoonan komentaja, Lapin sodan aikana Kemin evakuointipäällikkö ja kaupungin kunnostustöiden johtaja. Sotilasarvoltaan Pekkala oli insinöörimajuri. Pekkala perusti Kemissä 1945 Rakennustuote-nimisen yhtiön, josta tuli merkittävä keskisuuri, valtakunnallinen rakennusliike. Hänellä oli myös useita alansa luottamustoimia ja hän oli Kemin kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen. Yrityksensä johtamisesta Pekkala luopui 1982, mutta toimi sen hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1995 asti. Pekkala sai vuorineuvoksen arvon 1978.
Aarne Mustakallio

Aarne Unto Mustakallio, vuoteen 1927 Schwartzberg (10. tammikuuta 1909 Helsinki – 26. kesäkuuta 1970 Lahti) oli suomalainen insinööri, yritysjohtaja ja vuorineuvos.
Mustakallion vanhemmat olivat sittemmin Rautena tunnetun yrityksen toimitusjohtaja Henrik Schwartzberg ja Hanna Gummerus ja puoliso vuodesta 1945 Ulla Vuorimies. Mustakallio valmistui diplomi-insinööriksi 1932 ja toimi ensin Hankkijan palveluksessa, kunnes siirtyi isänsä yritykseen. Hänen veljensä Pauli Mustakallio tuli yhtiön teknilliseksi johtajaksi 1937, seuraavana vuonna Aarne Mustakalliosta tuli yhtiön toimitusjohtaja. Sotevan teknillisenä johtajana Mustakallio toimi 1945–1946. Vuonna 1959 Aarne Mustakalliosta tuli perheen omistamista eri yhtiöstä muodostetun Lahden Rautateollisuus -konsernin toimitusjohtaja, mitä tehtävää hän hoiti kuolemaansa asti. Hänen seuraajakseen tuli nuorempi veli Heikki Mustakallio. Vuorineuvoksen arvon Aarne Mustakallio sai 1969.
Myös lääkäri, professori Eero Mustakallio oli Aarne Mustakallion veli.
Lohijärvi (Sulkava)

Lohijärvi on monimuotoinen ja paikoin syvä järvi Sulkavalla ja Savonlinnassa Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 6,6 neliökilometriä ja rantaviivan pituus yli 68 kilometriä. Etäisyys Savonlinnan keskustasta on 28 kilometriä etelään.
Maantiede.
Lohijärvessä on kaksi päähaaraa. Järven luoteisrannalta katsoen pohjoinen haara suuntaa lähes suoraan itään, sen pituus on noin yhdeksän kilometriä. Eteläinen haara suuntaa kaakkoon, sen pituus on noin kuusi kilometriä. Haaroja erottaa kolmiomainen Lohiniemi.
Pohjoisen haaran ensimmäinen osuus lännestä katsoen on nelisen kilometriä pitkä Nälkösalmi, josta itään sijaitsee Kalavesi, Kutuvesi, Virtasalmi, Likastenjärvi ja Likastenperä. Lohijärven syvin kohta sijaitsee Kalaveden keskiosassa. Eteläinen haara on pohjoista leveämpi, se laajenee kaakossa Juurikkaseläksi, jonka syvimmät kohdat ovat noin 30 metriä. Lohijärven kaakkoisin osa jakautuu kolmeen lahteen, joiden muodot ja syvyyssuhteet eroavat toisistaan.
Lohijärvellä sijaitsee 35 saarta, joista 3 on alle aarin laajuisia ja 5 yli hehtaarin laajuisia. Eteläisen haaran pohjoisosassa on Uittosaari, jonka kautta on rakennettu järven ylittävä maantie. Eteläisen haaran eteläosassa on useiden saarten rykelmä. Pohjoisen haaran Kalavesi on syvyyssuhteiltaan heterogeeninen. Sen luoteisosassa sijaitsee parin hehtaarin laajuinen Kiiskisaari. Kalaveden itäiset saaret ovat osa luonnonsuojelualuetta.
Lohijärven läntisimmän osan muodostaa Kaislanen, jonka länsiosassa sijaitsee järven luusua. Siitä alkaa Lohikoski, joka laskee Lohilahteen (75,8 metriä mpy). Lohijärven pohjoispuolella sijaitsee Suuri Siikajärvi (83,4 metriä mpy). Etelässä on Väärä-Kontunen (85,0 metriä mpy) ja Vankka (85,4 metriä mpy), jotka laskevat Niittysenjokea Lohijärven kaakkoisrannalle.
Lohijärven rannat ovat pääosin metsämaata, luoteisilla rannoilla on peltoaukeita. Rannat ovat osin jyrkät, ja kymmenen metrin syvyyskäyrä kulkee rantaviivan tuntumassa. Osin rannat ovat alavaa suomaata, kuten järven itäisimmän osan Paloksenluhdan kohdalla.
Lohijärven vesi on melko kirkasta ja vähäravinteista, vesitilavuus on 57 424 000 kuutiometriä.
Lohijärvi (04.126.1.001) kuuluu Lohijärven valuma-alueeseen (04.126), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden-Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Lohijärvi on laajin Lohijärven alueen 93:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat Honkanen, Suuri Siikajärvi, Ihalan Kontunen ja Vihtarinjärvi.
Patria 6×6

Patria 6×6 on 2018 esitelty Patrian valmistama panssaroitu sotilasajoneuvo. Ajoneuvo on suunniteltu ensisijaisesti miehistönkuljetusajoneuvoksi, mutta samasta perusajoneuvosta voidaan modulaarisuutta hyödyntäen tehdä myös muita versioita eri käyttötarkoituksiin.
Suunnittelu.
Patria 6x6:n suunnittelussa on pyritty toimintavarmuuteen, kustannustehokkuuteen, yksinkertaisuuteen ja helppokäyttöisyyteen. Perusajoneuvo voidaan räätälöidä erilaisiin asiakastarpeisiin laajaa optiovalikoimaa hyödyntäen. Valinnaisia ominaisuuksia ovat esimerkiksi uintivarustus, vinssi, hydropneumaattiset jousielementit, lisäsuojaus ja erilaiset asejärjestelmät. Ajoneuvo voidaan varustaa eritasoisilla asejärjestelmillä 7,62 mm konekivääristä 12,7 mm raskaan konekiväärin kautta 25/30 mm keskikaliiperin konetykkiin ja 120 mm PatriaNemo -kranaatinheitintorniin.
Ajoneuvon tilajärjestely on Patria Pasi -ajoneuvon kaltainen: ikkunoilla varustetussa etutilassa on johtajan- ja ajajanpaikat, moottoritila on ajajan takana vasemmalla, johtajan takana on takatilaan johtava yhdyskäytävä ja ajoneuvon takaosassa on tila kuljetettavalle joukolle, varusteille ja versiojärjestelmille.
Patria 6×6:n alustarakenne perustuu Patria AMVXP:n ratkaisuihin ja kompontentteihin. Ajoneuvon suunniteltu käyttöikä on vähintään 30 vuotta.
CAVS-ohjelma.
Suomi ja Latvia sopivat 2020 yhteisen CAVS (Common Armoured Vehicle System) -panssariajoneuvojärjestelmän kehittämisestä Patria 6×6 -ajoneuvon pohjalta. Ensimmäiset ajoneuvot toimitettiin Latviaan 2021. Myös Ruotsi ilmoitti halukkuutensa liittyä CAVS-hankkeeseen. Huhtikuussa 2023 ilmoitettiin, että Ruotsi ostaa Patria 6x6 -ajoneuvoja. Samaan aikaan myös Saksa liittyi mukaan CAVS-hankkeeseen. Tanska liittyi hankkeeseen keväällä 2025 ja tilasi ajoneuvoja. Iso-Britannia ja Norja liittyivät hankkeeseen syyskuussa 2025. Patria ja Babcock International Group solmivat sopimuksen 6×6:n tarjoamisesta Britannialle, joka tarvitsee uuden ajoneuvoalustan. Babcock valmistaisi nämä ajoneuvot.
CAVSiin kuuluvat maat ovat hankkineet yhteensä satoja 6×6-ajoneuvoja liityttyään hankkeeseen.
Zaira Wasim

Zaira Wasim (s. 23. lokakuuta 2000 Srinagar, Jammu ja Kashmir, Intia) on intialainen entinen näyttelijä, joka työskenteli hindinkielisissä elokuvissa. Muiden tunnustusten, kuten Filmfare Awards -palkinnon ja National Film Awards -palkinnon ohella hän sai Pradhan Mantri Rashtriya Bal Puraskar -lapsipalkinnon poikkeuksellisesta saavutuksesta Intian presidentiltä Ram Nath Kovindilta New Delhissä vuonna 2017 järjestetyssä seremoniassa.
Wasim teki elokuvadebyyttinsä nuoren painijan Geeta Phogatin roolissa elämäkerrallisessa urheiludraamassa "Dangal" (2016), josta tuli eniten tuottanut intialainen elokuva ja joka tuotti maailmanlaajuisesti yli 20 miljardia rupiaa. Sitten hän näytteli laulajaa musiikkidraamassa "Secret Superstar" (2017), josta tuli eniten tuottanut intialainen elokuva naispäähenkilön kanssa. Molempien tuottajana oli Aamir Khan Productions ja ne toivat hänelle lukuisia tunnustuksia, kuten parhaan naissivuosan National Film Awards -palkinnon ensimmäisestä ja parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon jälkimmäisestä. Hänen viimeinen elokuvansa oli elämäkerrallinen draamakomedia "The Sky Is Pink" (2019), josta hän sai parhaan naissivuosan Filmfare Awards -ehdokkuuden, vaikka kaupallisesti se menestyi heikosti.
Muslimitaustainen Wasim ilmoitti 30. kesäkuuta 2019 lopettavansa näyttelijän uransa, koska se on ristiriidassa hänen uskonnollisten vakaumustensa kanssa. Marraskuussa 2020 Wasim pyysi faneja poistamaan hänen kuvansa sosiaalisesta mediasta, kun hän yritti aloittaa uuden luvun elämässään.
Aatu Hakala

Aatu Hakala (s. 28. heinäkuuta 2000 Vantaa) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa.
Hakala on pelannut kaikkiaan 67 Veikkausliigaottelua. Hakala oli voittamassa KuPS:ssa kaudella 2024 Suomen mestaruutta, vaikka ykkösmaalivahtina toimi Johannes Kreidl.
Heikki Hämäläinen (kauppaneuvos)

Heikki ”Heke” Tapani Hämäläinen (5. huhtikuuta 1966 Juva – 7. elokuuta 2021 Mikkeli) oli Osuuskauppa Suur-Savon toimitusjohtaja (2007–2021) ja Suomen Hiihtoliiton liittovaltuuston puheenjohtaja (2014–2021). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 2018. SOK:n hallituksen jäsenenä hän oli 2014–2018. Suomen Hiihtoliitto myönsi lokakuussa 2021 Hämäläiselle postuumisti Hannu Koskivuori -mitalin.
Työura.
Hämäläinen valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1990 Jyväskylän yliopistosta kiitettävin tiedoin. Hän suoritti S-Ryhmän kaupallisen kenttäkoulutuksen Osuuskauppa Suur-Savon Mäntyharjun ja Pieksämäen toimipisteissä 1990–1991. Ensimmäinen tehtävä hänellä oli Joroisten S-Marketin päällikkönä 1991–1992, minkä jälkeen hän aloitti elokuussa 1992 nuorimpana Prisman johtajana uudessa Savonlinnan Prismassa. Hänen vastuulleen tuli toukokuussa 1994 myös Mikkelin Prisma 30.6.2000 asti. Etelä-Karjalan Osuuskaupan kaupallisena johtajana hän oli 2000–2002. Aloittaessaan Pohjois-Karjalan Osuuskaupan toimitusjohtajana elokuussa 2002 hän oli nuorin alueosuuskaupanjohtaja. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi Osuuskauppa Suur-Savon toimitusjohtajaksi, jossa toimessa hän oli kuolemaansa asti.
Harrastukset.
Hämäläinen oli innokas hiihtäjä ja osallistui myös kilpailuihin koko ikänsä. Nuoruusvuosiltaan hänellä on kaksi SM-mitalia. Hän oli maastohiihdon kansallisen tason hiihtajä saaden lukuisia mitaleja vielä ikämiessarjoissa. Hän harrasti liikuntaa monipuolisesti. Sulkavan Soutuihin hän osallistui 27 kertaa, kirkkovenesarjoissa hänellä on 14 SM-mitalia. Pyöräily oli myös hänen suosikkilajejaan. Mikkelissä järjestettävään Luonteri Pyöräilyyn hän osallistui sen alusta lähtien ollen useana vuotena nopein 40 kilometrin reitillä.
Bergenin piirikunta

Bergenin piirikunta () on Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 955 732 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Hackensackin kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1683.
Etyyliakrylaatti

Etyyliakrylaatti (C5H8O2) on tyydyttymättömiin estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää polymeerien ja muiden orgaanisten yhdisteiden valmistukseen. 
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa etyyliakrylaatti on väritöntä ja pistävänhajuista nestettä. Se liukenee hieman veteen ja hyvin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Yhdiste myös muodostaa atseotrooppisia seoksia veden ja useiden orgaanisten liuottimien kanssa. Etyyliakrylaatti on hyvin reaktiivista ja esimerkiksi polymeroituu itsestään, ellei joukkoon lisätä inhibiittoria, kuten p-metoksifenolia. Muita reaktioita ovat muun muassa Michael-additio ja sykloadditiot. Yhdiste ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Etyyliakrylaatti saattaa olla karsinogeenistä. 
Valmistus ja käyttö.
Etyyliakrylaatin valmistukseen on useita tapoja. Sitä voidaan tuottaa happokatalysoidulla akryylihapon ja etanolin esteröintireaktiolla, nikkelikarbonyylin katalysoimalla eteenin, etanolin ja hiilimonoksidin reaktiolla tai akryylinitriilistä. 
Etyyliakrylaattia käytetään erityisesti valmistettaessa muun muassa maaleissa ja pinnoitteissa käytettyjä polyakrylaatteja, joissa se on joko ainoa monomeeri tai komonomeeri muiden akrylaattien kanssa. Yhdisteestä valmistetaan myös lääkkeitä.
Passaicin piirikunta

Passaicin piirikunta () on Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 524 118 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Patersonin kaupunki. Piirikunta perustettiin 7. helmikuuta 1837.
Spencer (elokuva)

Spencer on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Pablo Larraín. Sen väljästi todellisuuteen perustuvat tapahtumat keskittyvät joulunaikaan 1991 Sandringhamin kartanossa, jolloin prinsessa Diana päättää irtautua viilenneestä avioliitostaan Walesin prinssi Charlesin kanssa. Dianaa esittää Kristen Stewart, Charlesia Jack Farthing ja muissa pääosissa näyttelevät Sean Harris, Sally Hawkins ja Timothy Spall.
Elokuva sai ensi-iltansa 3. syyskuuta 2021 Venetsian elokuvajuhlilla, jossa se kilpaili Kultaisesta leijonasta.
Elokuvan musiikin on säveltänyt Jonny Greenwood.
Ken Follett’s The Pillars of the Earth

Ken Follett’s The Pillars of the Earth on Daedalic Entertainmentin kehittämä ja julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle ja sen jälkeen useille muille alustoille.
Peli perustuu Ken Follettin romaaniin "Taivaan pilarit". Peli on jaettu kolmeen eri osaan (Book 1, 2 ja 3).
Peli sijoittuu 12. vuosisadan Englantiin ja kertoo Kingsbridgen kylän tarinan.
Luettelo New Jerseyn piirikunnista

Tämä on luettelo New Jerseyn osavaltion piirikunnista. New Jerseyssä on 21 piirikuntaa.
Kookospallo

Kookospallo eli suklaapallo (, aiemmin myös "negerboll", ) on Ruotsista ja Tanskasta lähtöisin oleva leivos, suklaanmakuinen kookoshiutaleissa pyöritelty pallo. 
Kookospallot valmistetaan sekoittamalla kaurahiutaleita, kaakaojauhetta, kookoshiutaleita, sokeria ja vaniljasokeria huoneenlämpöiseen voihin tai margariiniin. Nesteenä voidaan käyttää tilkka kylmää kahvia. Taikina muovaillaan palloiksi, jotka pyöritellään kookoshiutaleissa (tai raesokerissa tai nonparelleissa). Leivoksia ei paisteta vaan jäähdytetään ja säilytetään jääkaapissa tai pakastimessa.
Ruotsissa vietetään tälle leivokselle omistettua teemapäivää () vuosittain 11. toukokuuta.
Po (Kung Fu Panda)

Mestari Ping Xiao Po (Kutsutaan Poksi; Syntymänimi pikku Lotus) on kuvitteellinen antropomorfinen isopanda. Hän on päähenkilö Kung Fu Panda -elokuvasarjassa. Posta tulee Lohikäärmesoturi ensimmäisessä elokuvassa. Häntä kutsutaan toisessa elokuvassa Mustavalkoiseksi soturiksi.
Kuvitteellinen historia.
Po syntyi isopandojen kylässä. Vähän sen jälkeen ennustaja ennusti toisen elokuvan pääviholliselle Lordi Shenille, että Mustavalkoinen soturi tulisi tappamaan hänet, mikäli Shen jatkaisi elämäänsä samanlailla. Shen tajusi ennustajan puhuneen jostain isopandasta ja lähetti susi armeijansa tappamaan heidät kaikki. Pon isä Li Shan käski vaimonsa paeta heidän lapsensa kanssa, kun hän itse pidättelisi susia. Pon äiti piilotti lapsensa retikkakoriin, joka myöhemmin lähetettiin herra Pingille, Pon tulevalle adoptioisälle. Sudet ja Shen ilmeisesti saivat Pon äidin kiinni ja tappoivat hänet. Pon isä selvisi ja pakeni monen pandan kanssa salaiseen paikkaan luoden sinne uuden kylän.
Ensimmäisessä elokuvassa Mestari Oogway huomaa Pon olevan Lohikäärmesoturi ja jättää Shifun opettamaan häntä, kun hän itse lähti henkimaailmaan. Vaikean alun jälkeen Po oppii Kungfun ja voittaa Vuxin sormiotteen avulla Tai Lungin, jolle Shifu ja Hurja viisikko oli aikaisemmin hävinnyt. Voitettuaan Tai Lungin Posta tuli mestari.
Toisessa elokuvassa Po kohtaa menneisyytensä, mitä yrittää välttää, mutta Lordi Shenin perheen ennustajan avulla kohtaa sen ja saa sisäisen rauhan, josta Shifu on katkera, koska hän sai itse vasta sen. Pon selviää olevan aiemmin mainittu Mustavalkoinen soturi. Lordi Shen kuolee hänen ja Pon taistelussa aiheutuneeseen vahinkoonsa.
Kolmannessa elokuvassa Po tapaa biologisen isänsä Li Shanin ja muut pandat. Po oppii myöskin chin. Kun Po kohtaa päävihollisen Kain hän ei vielä osaa chitä eikä sen takia pärjää hänelle. Pon armeija pärjää Kain armeijalle, mutta Pon suunnitelma Kain voittamiseksi menee mönkään, kun ensimmäisessä elokuvassakin pääviholliseen Tai Lungiin käytetty Vuxin sormiote ei toimikkaan Kaihin. Sormiote toimii vain kuolevaiseen, jota Kai ei ole. Po kuitenkin keksii tehdä sen itseensä ja vie Kain näin henkimaailmaan. Po saa Tiikerittären ja pandojen avulla Chistä voimaa ja tuhoaa Kain. Oogwayn paljastettua, että Po voi vielä palata henkimaailmaan, Po palaa sinne, ja näin hänestä tulee elävä kuollut.
Break the Silence

Break The Silence on saksalaisen a cappella -metalliyhtye Van Canton neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. syyskuuta 2011.
Gotlanninkastikka

Gotlanninkastikka ("Calamagrostis varia") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, kastikoiden ("Calamagrostis") sukuun kuuluva kasvilaji. Gotlanninkastikka muistuttaa metsäkastikkaa ("Calamagrostis aruncinacea"), mutta eroaa siitä muun muassa mättäiden tiiviyden sekä vihneiden ulkonäön myötä.
Gotlanninkastikka on monivuotinen ja kasvutavaltaan löyhästi mätästävä heinälaji, jolla on lyhyt juurakko. Gotlanninkastikan varsissa on yleensä kolme nivelväliä ja varret voivat kasvaa noin metrin korkuisiksi. Lehdet ovat harmaanvihreitä, noin 5 mm leveitä sekä kaljuja tai lehtituppien luota hieman karvaisia. Kieleke on noin 3 mm pitkä.
Gotlanninkastikan kukintona on noin 10 cm pitkä röyhy. Röyhy on harmaa tai vihertävä sekä melko tiivis. Ulkohelpeissä on melko lyhyt ja kaareva vihne, joka ei kuitenkaan ole ulospäin siirottava. Heteiden ponnet ovat lyhyitä ja violetteja. Gotlanninkastikka kukkii heinäkuussa.
Gotlanninkastikkaa tavataan lähinnä Keski-Euroopassa. Suomea lähimmät esiintymät ovat Ruotsissa Gotlannin saarella, missä laji on yleinen mäntymetsissä, tienpientareilla sekä kalliomaastoissa.
Balcha Safo

Balcha Safo (1863–1936, joskus myös Abba Nefso) oli etiopialainen sotilaskomentaja. Nuorena hän otti osaa ensimmäiseen Italian–Etiopian sotaan kunnostautuen Adowan taistelussa. Myöhemmin hän teki uraa kuvernöörinä tullen lopulta syrjäytetyksi hänen jouduttuaan riitoihin Tafari Makonnenin eli myöhemmän keisari Haile Selassien kanssa. Vuonna 1935 hän osallistui vielä toiseen Italian–Etiopian sotaan kuollen taisteluissa seuraavana vuonna.
Elämäkerta.
Balcha Safo syntyi vuonna 1863. Nimen Balcha Safo hän sai isänsä Safon mukaan. Hänestä käytettiin etiopialaisittain usein myös niin sanottua hevosen nimeä Abba Nefso. Hevosen nimi oli kirjamellisesti henkilön hevosen nimi, jota eri etiopialaiset merkkihenkilöt tapasivat käyttää. Nuorena Balcha sai ensin uskonnollisen koulutuksen. Balcha haavoittui ja jäi hyvin nuorena sotavangiksi eräällä keisari Menelik II:n sotaretkellä. Samalla hänet oli myös kastroitu. Makonnen Wolde Mikael suostutteli keisarin kuitenkin ottamaan pojan suojatikseen. Myöhemmin Bacha saikin koulutuksen keisarillisessa hovissa. Hän kapusi myös urallaan nousten hovin rahastonhoitajaksi.
Balcha sai erityistä mainetta Italiaa vastaan ensimmäisen Italian–Etiopian sodan aikana käydyssä Adowan taistelussa vuonna 1899. Hänen sanottiin rientäneen kuolleen tykin ampujan tilalle käyttäen tykkiä tehokkaasti italialaisia vastaan. Sodan jälkeen hän sai kenraalia vastaavan arvon "dajazmach" ja aloitti uran hallinnon tehtävissä. Balcha toimi Sidamon kuvernöörinä vuosina 1898–1908 ja 1917–1928, sekä Hararin kuvernöörinä vuosina 1910–1914. Hänen maineensa kuvernöörinä oli kuitenkin ristiriitainen. Balcha ei maksanut veroja Etiopian keskushallinnolle, minkä lisäksi hänen sanottiin riistävän talonpoikia. Balcha myös vastusti orjuuden lakkauttamista. Toisaalta hänen sanottiin tehostaneen aluehallintoa, minkä lisäksi talous kehittyi pitkälti intialaisten kauppaiden kanssa tehdyn yhteistyön ansiosta.
Kuvernöörin toimien ohella Balcha sekaantui Etiopian hovin sisäisiin ristiriitoihin. Vuonna 1916 hän oli mukana kukistamassa kruunua tavoitellutta Lij Iyasu Mikaelia, jonka joukot kärsivät tappion lähellä Hararia. Balcha ajautui myös riitoihin Tafari Makonnenin eli myöhemmän keisari Haile Selassien kanssa. Riidat johtivat Balchan syrjäyttämiseen vuonna 1928. Hän vetäytyi samana vuonna luostariin liittyen kuitenkin Etiopian asevoimiin toisen Italian–Etiopian sodan puhjetessa vuonna 1935. Balcha kuoli taisteluissa italialaisia vastaan vuonna 1936.
Punssirulla

Punssirulla () on Ruotsissa suosittu leivos, vihreällä marsipaanilla ja suklaalla päällystetty pitkulainen käärö. Sen täytteenä on kakun- ja keksinmuruista, kaurahiutaleista, kookoshiutaleista, kaakaojauheesta tai suklaasta, sokerista ja leivontarasvasta sekoitettu massa, joka maustetaan arrakkiviinalla tai punssiliköörillä.
Punssirullat kuuluvat kookospallojen rinnalla ruotsalaisten kahviloiden ja konditorioiden tavallisimpiin tuotteisiin. Suuri valmistaja on Delicato, mutta punssirullia valmistetaan liki jokaisessa ruotsalaiskonditoriassa. Ne kuuluvat myös Ikean ravintoloiden valikoimiin ympäri maailmaa.
Punssirulla lienee saanut alkunsa tarpeesta käyttää hyödyksi konditoriatuotteiden teossa syntyvät paistetun kakkutaikinan ylijäämäpalat ja pikkuleipien muruset, joita tarinan mukaan saatettiin jopa lakaista lattialta talteen. Muuten punssirullan alkuperä on tuntematon: Tanskassa tunnetaan samantapainen marsipaanirulla "træstamme" eli ”puunrunko” ja Alankomaissa "mergpijpje" eli ”ydinluu”. 
Ruotsissa punssirullaa kutsutaan usein nimellä "dammsugare" eli ”pölynimuri”, koska se muistuttaa ulkonäöltään 1920-luvulta asti valmistettua suosittua imurimallia. Muita nimityksiä ovat ”lankarulla” ja ”filmirulla”.
Ruotsissa vietetään punssirullalle omistettua teemapäivää vuosittain 7. maaliskuuta.
Sermons of the Sinner

Sermons Of The Sinner on KK’s Priestin debyyttialbumi, joka julkaistiin 1. lokakuuta 2021. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Raise Your Fists", "Sermons Of The Sinner", "Hellfire Thunderbolt" sekä "Brothers Of The Road".
Sancristobalinpäästäinen

Sancristobalinpäästäinen ("Sorex stizodon") on Meksikossa elävä harvinainen päästäislaji.
Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Sitä on tavattu vain yhdestä paikasta Chiapasin osavaltiosta, kosteasta vuoristometsästä. Elinympäristön tuhoaminen on suurin uhka lajin säilymiselle.
Billingen

Billingen on yksi Länsi-Götanmaan kolmestatoista pöytävuoresta ja se sijaitsee Skövdenin, Skaran ja Falköpingin kunnissa. Vuoren tasainen huippu yltää 304 metrin korkeuteen mpy.
Maantietoa.
Billingen sijaitsee Vänernin ja Vätternin välisellä kannaksella Skövden länsipuolella. Pöytävuoren tasainen alue on 20 kilometriä pitkä ja enimmillään 11 kilometriä leveä. Sen vähäravinteinen huippu kasvaa ikimetsää ja suomaata. Vuoren eteläosa muodostaa 2 000 hehtaarin suojelualueen, jossa on runsaasti koskematonta ikimetsää. Skövden taajama-alue kiipeää Billinin itärinteelle, jonka yläpuolella sijaitsee hotelli- ja kokoontumiskeskus Billingehus. Vuorella risteilee runsaasti liikuntareittejä, jolla voi liikkua jalan, pyöräillä, hiihtäen, lasketellen, järvissä uiden ja jossa voi leireillä leirintä- ja mökkialueella. Billigenin päällä sijaitsee lampi Hållsdammen ja sen itärinteillä on suojelualue Billingekleven. Billingenin nähtävyyksiä ovat Jättadalen, jossa on vesiputous, muutama luola (Öglunda grotta) ja uhrilähde (Offerkällan). Jättadalen on myös suojeltu. Vuoren reunoilla on useita näköalapaikkoja. Skaran puolella voi nähdä Hornborgasjänin, Kinnekullen ja Skaran tuomiokirkon. Ennen sanottiin, että Ramlaklev oli surmankallio. Ja kuviteltiin, että jättiläinen Ramunder asui vuorella ja että jätti löytyy vielä kivettyneenä vuorelta.
Aivan Billingenin eteläpuolella sijaitsee kolme muuta pöytävuorta. Brunnhemsberget on niistä suurin ja vuorien väliin jäävät pienet Tovaberget ja Myggeberget.
Muodostumisteoria.
Kuten muutkin Länsi-Götanmaan pöytävuoret, muodostuu Billingen sedimenttikivilajeista, jotka kerrostuivat paleotsooisella maailmankaudella (542–423 miljoonaa vuotta sitten), tarkemmin sanoen kambri-, ordoviki- ja vanhemmalla siluurikaudella. Kerrostumien päälle levittäyi permikaudella laavapurkauksena diabaasia. Vuoren maakerrokset ovat pohjasta lukien peruskallio, hiekkakivi, alunaliuske, kalkkikivi, savikivi ja diabaasi. Diabaasikerrosta kutsutaan paikallisesti nimellä ”trapp” (), sillä kovana kivilajina se suojelee alempana olevia helposti rapautuvia kerroksia ja se muodostaa siksi levymäisen kynnyskerroksen.
Historiaa.
Billingenin erityinen luonto vetosi 1700-luvun tutkijoihin, jotka vierailivat vuorella ja sen ympäristössä. Kuuluisimpia tutkijoita olivat esimerkiksi Pehr Kalm (1716–1779) ja Carl von Linné (1707–1778). Alueen ensimmäisen geologiset kartat julkaistiin 1700-luvun jälkipuoliskolla (Hermelin 1767 ja Hisinger 1797). Alueen jääkautinen merkitys ymmärrettiin 1900-luvulla. Alueen tutkimus on ollut hedelmällistä juuri nuoremman Dryas-kauden tapahtumien ymmärtämisen kannalta.
Manifest (Amaranthen albumi)

Manifest on metallimusiikkiyhtye Amaranthen kuudes albumi, joka julkaistiin 2. lokakuuta 2020.
Beaverin piirikunta (Utah)

Beaverin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 7 072 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Beaverin kaupunki. Piirikunta perustettiin 6. tammikuuta 1856.
Locmaria-Grand-Champ

 
Locmaria-Grand-Champ () on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 14 kilometriä Vannesin kaupungista pohjoiseen.
Kunnan nähtävyyksiä on linna "Château de Coët-Candec". Linna rakennettiin 1200-luvulla, ja siihen tehtiin merkittäviä muutoksia 1400-luvulla. Linna listattiin historialliseksi monumentiksi 8. toukokuuta 1939. Linna kuitenkin hylättiin 1950-luvulla ja se raunioitui vähitellen. Linnassa oli kaksi suojeltua vaakunoilla koristeltua takkaa, jotka siirrettiin Château de Pontivyn linnaan vuonna 1961. Vuonna 2014 perustettiin yhdistys "Amis de Coëtcandec" pelastamaan linnan täydelliseltä tuholta.
Cachen piirikunta

Cachen piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 133 154 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Loganin kaupunki. Piirikunta perustettiin 6. tammikuuta 1856.
Carbonin piirikunta (Utah)

Carbonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 20 412 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Pricen kaupunki. Piirikunta perustettiin 8. maaliskuuta 1894.
Daggettin piirikunta

Daggettin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 935 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Manilan kaupunki. Piirikunta perustettiin 7. tammikuuta 1918.
Davisin piirikunta (Utah)

Davisin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 362 679 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Farmingtonin kaupunki. Piirikunta perustettiin 5. lokakuuta 1850.