tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Otto Fritz Meyerhof

Otto Fritz Meyerhof (12. huhtikuuta 1884 – 6. lokakuuta 1951) oli saksalaissyntyinen lääkäri ja biokemisti.
Meyerhof syntyi Hannoverissa varakkaaseen juutalaisperheeseen. Suurimman osan lapsuudestaan hän vietti Berliinissä, jossa hän aloitti lääketieteen opiskelun. Hän jatkoi opintoja Strasbourgissa ja Heidelbergissä valmistuen 1909. Tutkimusaiheena oli "mielisairauden fysikaalisen teorian kehittäminen". Heidelbergissä hän tapasi tulevan vaimonsa Hedwig Schallenbergin. He saivat tyttären ja kaksi poikaa.
1912 Meyerhof siirtyi Kielin yliopistoon, jossa hänestä tuli professori 1918. Vuonna 1922 hän sai lääketieteen Nobel-palkinnon Archibald Vivian Hillin kanssa työstä lihaksen aineenvaihdunnan parissa. Paetessaan natseja hän muutti ensin Pariisiin 1938 ja 1940 Yhdysvaltoihin, jossa hänestä tuli Philadelphiassa sijaitsevan Pennsylvanian yliopiston vieraileva professori.
Meyerhof kuoli sydänkohtaukseen Philadelphiassa 67-vuotiaana.
Vila Real

Vila Real on Portugalin kaupunki Vila Realin piirissä Norten hallintoalueella. Se on hallintoalueensa pääkaupunki ja historiallisen Trás-os-Montesin maakunnan keskus. Vila Realin pinta-ala on 379 neliökilometriä ja siellä on 49 631 asukasta (vuonna 2022). Kaupungin väestötiheys on siten noin 131 asukasta neliökilometrillä. 
Vila Realin pormestari on sosialistisen puolueen Rui Santos. Kunnan vapaapäivä on Antonius Padovalaisen päivänä 13. kesäkuuta.
Skanderbeg

Georg Kastriota (), 6. toukokuuta (epävarma) 1405 – 17. tammikuuta 1468), yleisesti tunnettu nimellä Skanderbeg (), on Albanian historian tärkeimpiä henkilöitä. Maan kansallissankaria kutsutaan myös ”Albanian lohikäärmeeksi”. Hänet tunnetaan pääosin hänen taistelustaan osmaneja vastaan.
Gjergj joutui kuusivuotiaana vuonna 1412 eroon vanhemmistaan ja lähtemään sotilaskoulutukseen Turkkiin. Tämä johtui siitä, että Albania oli osmanien Turkin alistama, ja sulttaanin armeijaan kerättiin niin sanotulla "devşirme"-järjestelmällä poikia valloitetuista maista. Tällä tavalla muodostuivat esimerkiksi maineikkaat janitsaarit. Muslimina poika vaihtoi nimensä Iskanderiksi ja siihen liitettiin myöhemmin pääte beg, joka tarkoittaa herraa tai päällikköä. Näin muodostui nimi Skanderbeg.
Skanderbeg kohosi turkkilaisena sotilaana nopeasti tuhansien ratsumiesten komentajaksi. Johtaessaan joukon entiselle kotiseudulleen hän joutui aatteelliseen ristiriitaan. Hän ratkaisi asian pakenemalla Nišin taistelun jälkeen 1443 Turkin armeijan riveistä ja ottamalla aseellisesti haltuunsa vanhan kotikaupunkinsa Krujan. Valloituksena osoitukseksi hän nosti Krujan linnoituksen torniin punaisen lipun, jossa oli kaksipäinen kotka. Tätä tunnusta käytetään nykyään Albanian lipussa.
Skanderbeg tuli kuuluisaksi energisyydestään ja levottomuudestaan. Hän oli jatkuvasti ratsailla ja teki iskuja osmanien varuskuntiin erityisesti Kastriotan maakunnassa. Turkki kokosi 40 000 miehen armeijan häntä vastaan. Puolustajat saivat kootuksi 15 000 miestä, joista puolet oli ratsumiehiä. Puolustusliittoa kutsuttiin Lezhën liigaksi. Kesäkuussa 1444 armeijat kohtasivat Torviollissa Itä-Albaniassa. Skanderbeg löi vastustajansa täydellisesti, mutta turkkilaiset eivät jättäneet albaaneja rauhaan. Osmanisulttaani Mehmed II kävi 25 vuoden ajan sotaa heitä vastaan ja piiritti Krujaa useasti. Skanderbegin elinaikana albaanit puolustautuivat menestyksellisesti, ja saivat apua Venetsian tasavallalta. Venetsia kuitenkin lopetti tukensa pelätessään Skanderbegin kasvavaa valtaa. Skanderbegistä luvattiin tapporaha, mutta albanialaiset pystyivät puolustautumaan myös Venetsiaa vastaan.
Skanderbeg kuoli malariaan vuonna 1468, ja albanialaisten puolustus romahti. Maa joutui osmanivaltion alistamaksi. Skanderbegin vaimo Andronike pakeni Italiaan vieden mukanaan joitakin kansallissankarille kuuluneita esineitä. Nämä ovat nykyisin albanialaisen kansallismielisyyden symboleja. Miekkaa ja vuohenpääkoristeista kypärää säilytetään Wienin taidehistoriallisessa museossa ja sen kopioita on esimerkiksi Krujan linnassa.
Tiranan ydinkeskustassa sijaitseva aukio on nimetty Skanderbegin aukioksi (), ja aukiolla on Skanderbergin ratsastajapatsas.
Ahlström (suku)

Ahlström on suomalainen suku, jonka tunnetuimpia jäseniä ovat olleet Antti Ahlström ja useat hänet jälkeläisensä. Suku tunnetaan aikaisemmin perheyhtiönä toimineen Ahlstrom Oyj:n edeltäjän, A. Ahlström Osakeyhtiön perustaja- ja pitkäaikaisena omistajasukuna. Suvun jäsenet ovat toimineet paitsi teollisuuden vaikuttajina myös muotoilijoina ja taiteilijoina.
Ahlström on yksi ”Laulussa 20 perheestä” mainituista suomalaisista suuromistajasuvuista.
Historia.
Ahlström-suvun kantaisä, ruotusotamiehen poika Jussi Ahlström oli kotoisin Pirkkalan Naistenmatkan kylästä. Palveltuaan aluksi merimiehenä ja palattuaan maihin hän ryhtyi rengiksi ja nai talollisen tyttären, ja appi antoi nuorelle parille torpan. Appensa kuoltua Jussi Ahlström sai haltuunsa tämän talon ja nousi siten talonpoikaissäätyyn. Hänen esikoispoikansa Erkki Ahlström peri tilan ja meni naimisiin talollisen tyttären Anna Norrgårdin kanssa. Anna ja Erkki Ahlströmin perheen kuudentena lapsena syntynyt Antti Ahlström alkoi rakentaa teollisuusimperiumia ostettuaan vuonna 1870 pakkohuutokaupassa Noormarkun rautaruukin.
Yritystoiminta.
Ennen listautumistaan pörssiin vuonna 2006 Ahlström-yhtiö oli suvun omistama perheyhtiö. Yhtiöllä oli vain 270 omistajaa, useimmat Antti Ahlströmin jälkeläisiä.
Ennen pörssilistausta kauppaa yhtiön osakkeilla oli rajoitettu, kauppa voitiin tehdä vain sukulaisten kesken. Yhtiön listauduttua pörssiin sillä on yli 12 000 osakkeenomistajaa. Suurin osa osakkeista on kuitenkin sukuun kuuluvien yksityisomistajien hallussa. Suvun jäsenet omistavat yhtiötä myös holdingyhtiö Antti Ahlströmin Perilliset Oy:n kautta. Yhtiön 100 suurinta yksityisomistajaa muodostavat yhä merkittävän osuuden Suomen 1 000 suurimman pääomatulojen saajan listasta.
Ahlströmin omistajien jälkeläisiä on Ahlströmin lisäksi myös muun nimisiä. Perillisten joukossa on Donnereita, Ehrnrootheja ja Gullichseneja. Gullichsenit tulivat Ahlström-yhtiön omistajiksi Harry Gullichsenin avioiduttua Walter Ahlströmin tyttären Maire Gullichsenin kanssa.
Suvun jäseniä.
Ahlström-suvun naislinjaisiin jälkeisiin kuuluvat muun muassa liikemies Peter Seligson ja useat Gullichsen-suvun jäsenet.
Kauppaneuvokset Einar ja Kauko Ahlström sekä ravitsemustieteen professori Antti Ahlström kuuluivat toiseen Ahlström-nimiseen sukuun, jolla ei ole yhteyttä tunnetumpaan Ahlström-sukuun.
Yrityksiä.
Kesällä 2014 Ahlström Capital osti Destian sataprosenttisesti Suomen valtiolta Kataisen hallituksen aikana.
Cantorin–Schröderin–Bernsteinin lause

Joukko-opissa käytettävä Cantorin–Schröderin–Bernsteinin lause on nimetty Georg Cantorin, Felix Bernsteinin ja Ernst Schröderin mukaan. Lauseessa esitetään, että jos joukkojen formula_1 ja formula_2 välillä on olemassa injektiiviset funktiot formula_3 ja formula_4, on olemassa bijektio formula_5. Tarkoitettaessa joukkojen mahtavuutta tämä tarkoittaa, että jos formula_6 ja formula_7, on oltava formula_8. Tulos on usein hyödyllinen, jos joukkoja on tarpeen järjestää niiden mahtavuuden mukaan.
Todistus.
Olkoot formula_3 ja formula_4 injektioita sekä formula_11 ja formula_12. Nyt formula_13 ja formula_14 ovat bijektioita, joten on olemassa käänteisfunktiot formula_15 ja formula_16, jotka ovat bijektioita. 
Määritellään formula_17:n jälkeläisten lukumäärä, kun formula_18: 
Vastaavalla tavalla määritellään muuttujan formula_23 jälkeläisten lukumäärä, kun formula_24. 
Olkoot 
formula_25 
Koska formula_15 ja formula_16 ovat bijektioita, niin formula_28, formula_29, formula_30 jne. ovat bijektioita, joten yksikäsitteisesti joko formula_31, formula_32 tai formula_33. Tällöin formula_34 ja formula_35. 
Olkoon
formula_36
Osoitetaan vielä, että formula_37 on bijektio. 
Olkoon formula_24. Joko formula_39 tai formula_40. Jos formula_39, niin formula_42:llä on vähintään kaksi jälkeläistä, joten formula_43 siten, että formula_44. Jos formula_40, niin formula_46. Näin ollen formula_47 on surjektio. 
Olkoot formula_48 ja formula_49. Väite: formula_50 on injektio formula_51. Tehdään vastaoletus: formula_52. Koska formula_53 on injektio ja formula_16 on bijektio, niin formula_55 ja formula_56, joten formula_57. Koska formula_15 ja formula_16 ovat bijektioita, niin, kuten edellä, formula_60:llä on pariton tai rajaton määrä ja formula_61:llä 0 tai parillinen määrä jälkeläisiä. Ollaan saatu ristiriita sen kanssa, että formula_57. Täytyy siis päteä formula_63. Näin ollen formula_47 on injektio. 
Siispä formula_47 on bijektio. formula_66
Esimerkki.
Reaalilukujen joukon avoin väli formula_67 ja suljettu väli formula_68 ovat yhtä mahtavia joukkoja, koska on olemassa injektiot formula_69 ja formula_70, kun formula_71 ja formula_72. Eli formula_73.
Ariane-rakettiperhe

Ariane on Euroopan avaruusjärjestön kantorakettisarja. Nimi Ariane on ranskankielinen nimitys myyttien "Ariadnesta". Ariane on myös kolibrilaji, mutta tämä ei liity kantoraketin nimeen.
Ensimmäinen Ariane-kantoraketti laukaistiin Guyanasta 24. joulukuuta 1979. Ariane-raketteja rakentaa, myy ja laukaisee Arianespace-yhtiö. Sen alihankkina toimii mm. EADS Space Transportation, joka vastaa suuresta osasta Ariane 5-raketin tekniikasta.
Kokonaisuutena Ariane-raketit ovat olleet luotettavia. Vuoden 2021 loppuun mennessä 256 Ariane-laukaisusta 12 on epäonnistunut
Kiikku (digitaalitekniikka)

Kiikku on digitaalitekniikassa komponentti, joka säilyttää sille asetetun loogisen tilan eli muistaa yhden bitin. Säilytettävän bitin arvo riippuu kiikun tyypistä, tulojen tilasta ja lähtöjen edellisestä tilasta. Kiikkupiirit koostuvat loogisista porteista, joista osa on takaisinkytketty muisti-ilmiön aikaansaamiseksi. Digitaalisia järjestelmiä suunniteltaessa kiikuista muodostetaan rekistereitä eli useamman bitin tallentavia muistikomponentteja. Esimerkiksi suorittimien nopeat SRAM-tyyppiset rekisterit ja välimuistit on toteutettu kiikuilla.
Kiikkutyyppejä.
RS-kiikku.
RS-kiikku on yksinkertainen tilansa säilyttävä kiikku, jota ohjataan sisääntuloliitännöillä "S" ("set") ja "R" ("reset"). Kiikun lähdön "Q" tila asettuu ykköseksi, kun "S" = 1. Tila säilyy asetettuna riippumatta siitä, miten "S"-liitännän tila sen jälkeen vaihtelee, kunnes "R" = 1 ja piiri nollautuu. Vanhemmassa tekniikassa piirillä on kielletty tila "S" = "R" = 1, jolloin piiri muuttuu epävakaaksi yrittäessään asettaa lähtöä nollaksi ja ykköseksi samaan aikaan. Nykyaikaisessa digitaalitekniikassa kiikku on joko "S"- tai "R"-voittoinen, joka määrittelee mihin tilaan lähtö asettuu, jos "S" ja "R" ovat yhtä aikaa ykkösiä.
Kiikun tilataulu on kuvattu ohessa. Taulukossa Q-1 tarkoittaa edellisen jakson ulostuloa. Toimintaa ei tyypillisesti ole määritelty, jos sekä S että R ovat ylhäällä.
D-kiikku.
D-kiikku on nykyään eniten käytetty kiikkutyyppi. Siinä on datasisääntulo "D", reunaherkkä kellosisääntulo "Clk", ulostulo "Q" ja mahdollisesti invertoitu ulostulo "Q'". D-kiikussa voi myös olla asynkroniset asetus- ja nollausulostulot "S" ja "R" ("set" ja "reset"). Kun kellosignaali "Clk" nousee, tallentuu datasisääntulon "D" arvo kiikkuun. Kiikun arvo on tällöin luettavissa "Q"-ulostulosta ja sen inverssi "Q'"-ulostulosta.
D-kiikku voidaan toteuttaa nk. "master-slave"-kytkennällä, jossa kytketään kaksi D-veräjää peräkkäin. Kytkentä on ulkoisesti reunaherkkä, mutta sen sisäiset komponentit ovat tasoherkkiä.
T-kiikku.
T-kiikku eli toggle-kiikku vaihtaa tilaansa kellopulssin aktiivisella reunalla, jos "T = 1" ja säilyttää edellisen tilansa, jos "T = 0". T-kiikulla voidaan esimerkiksi puolittaa kellosignaalin taajuus. Kytkemällä useampia T-kiikkuja peräkkäin muodostuu laskuri, joka laskee binäärilukuja kellopulssin tahdissa.
JK-kiikku.
JK-kiikkua on aikaisemmin käytetty runsaasti, koska sen kaksi sisääntuloa mahdollistavat monipuolisen ohjauksen yksinkertaisella ohjauslogiikalla. JK-kiikulla on kellosisääntulon lisäksi kaksi sisääntuloa, "J" ja "K", jotka vaikuttavat kiikun tilaan seuraavasti:
JK-kiikku sisältää D- ja T-kiikun toiminnot, joten sopivalla ohjauksella JK-kiikulla voidaan korvata kumpi tahansa edellä mainituista. T-kiikussa J- ja K-tuloon tuodaan sama signaali ("J = K"), kun taas D-kiikussa toinen tuloista invertoidaan ("J = !K").
Pietari–Vologda-rata

Pietari–Vologda-rata on Venäjän rataverkkoon kuuluva rautatie, joka alkaa Pietarin Moskovan asemalta ja kulkee Laatokan eteläpuolitse ja Rybinskin tekojärven pohjoispuolitse Vologdaan. Sen tärkeimpiä väliasemia ovat Namkku, Olhava, Tihvinä, Podborovje ja Babajevo. Rata valmistui tammikuussa 1906.
Alkujaan koko rataosa tunnettiin Pietarin–Vologdan–Vjatkan ratana. Vuonna 1908 rata liitettiin vastaperustettuun Pohjoiseen rautatiehen yhdessä Moskovan–Jaroslavlin–Arkangelin rautatien kanssa.
Toisen maailmansodan aikana elokuussa 1941 saksalaiset katkaisivat Leningrad–Olhava-rataosan Mujan aseman luona. Sodan aikana rata oli Leningradin huollon kannalta elintärkeä. Venäläiset valtasivat tammikuussa 1944 saksalaisten hallussa olleen radan osan takaisin. Nykyisin rataosa Pietari–Košta kuuluu Lokakuun rautatiehen, loppuosa Pohjoiseen rautatiehen. Nykyisin (2006) rata on kokonaan sähköistetty, viimeisenä Olhavan–Koštan rataosa.
Ares (raketti)

Ares I ja Ares V ovat Yhdysvaltain avaruushallinnon NASAn suunnittelemia uuden sukupolven kantoraketteja. Nimi "Ares" on lainattu kreikkalaisen mytologian sodan jumalalta (Vrt. Mars Rooman mytologiassa.)
Avaruussukkulan korvaajan moottorit.
Ares-raketit kehitys alkoi osana presidentti George W. Bushin aloittamaa Project Constellation - ohjelmaa. Ares-raketit ovat Orion-avaruusaluksen maasta nostava propulsiojärjestelmä.
Vuonna 2009 viisi suurta yhdysvaltalaista avaruuteknologioyhtiötä varoittivat, että jos Ares V-rakettiin ja Altair-kuulaskeutujaan ei panosteta lisää verovaroja, ne menettävät viiden vuoden aikana 10 000 työpaikkaa. Yhtiöt ovat Boeing, Lockheed Martin, ATK, Pratt &amp; Whitney Rocketdyne ja United Launch Alliance. Vastineena tähän NASA maksaa vuoden 2006 jälkeisistä suunnittelumuutoksista mm. Orion-kapselin suunnittelukonsortiolle lisämaksuja. 
Ares I.
Raketeista pienimpää Ares I:tä käytetään Orion-miehistökapselin laukaisuun eli se toimisi suunniteltujen miehitettyjen kuulentojen lisäksi myös liikenteessä ISS-asemalle.
Ares I-raketin ensimmäisenä rakettivaiheena on nykyisen Avaruussukkulan käyttämä kiinteää polttoainetta käyttävä apuraketti. Ares I:n toinen rakettivaihe on nestemäistä ajoainetta käyttävä. Hyötykuorma on "Orion"-miehistökapseli.
Ares IV.
Suunnitteilla oli myös Ares IV , joka olisi ollut järeä miehitetty kantoraketti. Raketissa hyödynnetään Ares V-raketin 1. vaihe apuraketteineen, ja Ares 1-raketin 2-vaihe, ja lastina "Orion"-miehistökapseli. 
Ares IV-raketin kaavailtuja käyttökohteita olisi ollut miehitetty lento kuun ympäri ilman kuulaskeutujaa (Vrt. Apollo 8) tai Orion/Altair-kuualuksen mahdollinen pelastuslento. (Vrt. Skylab Rescue) Myöhemmin Ares IV kuitenkin peruttiin.
Ares V.
Suurin Ares-raketti, Ares V, joka on kooltaan liki Saturn V-raketin kokoinen, on suunniteltu järeän rahdin kantoraketiksi. Sitä voidaan käyttää suurten avaruusasemanosien nostamiseen matalalle kiertoradalle, suurten satelliittien nostamiseen geostationäärille kiertoradalle tai avaruusalusten ja luotaimien lähettämiseksi kohti muita taivaankappaleita. Ares V sisältää kaksi avaruussukulan käyttämää kiinteää apurakettia, 1. vaiheen joka koostuu avaruussukkulan polttoainesäiliötä suuremmasta polttoainesäiliöstä sekä viidestä uudesta RS68-rakettimoottorista, sekä 2. vaiheen joka pohjautuu Saturn V-raketin 3. vaiheeseen. Ares V tulee valmistuessaan kilpailemaan maailman järeimmän koskaan rakennetun raketin tittelistä kuulennoilla käytetyn Saturn V-raketin kanssa; molempien kapasiteetiksi LEO-kietoradalle on ilmoitettu sama 118 tonnia.
Ares (täsmennyssivu)

Ares () tai Áris () voi viitata seuraaviin:
Mario Scaramella

Mario Scaramella (s. 1970) on italialainen, joka tuli tunnetuksi yhteydestään venäläisen entisen agentin Aleksandr Litvinenkon myrkytystapaukseen. Hän ilmoittaa olevansa turvallisuusalan konsultti ja professori. 
Omien sanojensa mukaan hän toimi vuosina 1996–2000 ympäristölainsäädännön professorina Externadon Yliopistossa ja Nuestra Senora del Rosarion yliopistossa Bogotassa Kolumbiassa. Hän on kertonut tutkineensa myös ympäristörikollisuutta Napolin yliopistossa. Evening Standard-lehti on kuitenkin kertonut, ettei se ole pystynyt varmistamaan mitään Scaramellan akateemisen uran vaihetta. Toisissa yhteyksissä Scaramella on tuonut esiin muita yliopistoja.
Vuosina 2000–2002 Scaramello toimi pääsihteerinä napolilaisessa ympäristörikosten torjuntaohjelmassa. Hän on ollut yhteistyössä Mitrokhin komission kanssa, joka tutkii kylmän sodan aikana tapahtunutta KGB:n agenttien ja ilmiantajien soluttautumista Italiassa. Komissiota puheenjohtaa Paolo Guzzanti. Komissio pyrkii löytämään yhteyden punaisten prikaatien ja Neuvostoliiton välille.
2004 Scaramellaa tulitettiin, kun hän auttoi poliisia valvomaan laittomasti Hercunaleumin rakennetun huvilan räjäyttämisessä. Scaramellalla on Venäjällä hyvä kontaktiverkosto ja italialaisten lehtitietojen mukaan hän on tavannut säännöllisesti FSB:n apulaisjohtaja Viktor Kolmogorovia. 
Scaramella kiistää epäilyt siitä, että hänellä olisi osaa Aleksandr Litvinenkon myrkyttämiseen ja kuolemaan. Litvinenkon syödessä kalaa lontoolaisessa ravintolassa, hän oman ilmoituksensa mukaan joi vain vettä, koska oli ruokaillut ennen tapaamista.
Scaramella oli lehtitietojen mukaan huolestunut siitä, että mahdollisesti hän saattaisi olla venäläisten ja tšetseenien murhalistalla. Boris Berezovski kytkeytyy Mario Scaramellaan Andrei Lugovoin kautta.
Ylhäisi

Ylhäisi on Salon kaupunginosa Alhaisten kaupunginosan ja Rautatien vieressä Ylhäistentien molemmin puolin. Alueella on paljon omakotitaloasutusta.
Palvelut.
Alueella sijaitsee Sirkkulan koulu.
Historiaa.
Ylhäisissä on sijainnut muun muassa Ylhäisten näkkileipätehdas. Nykyisin samassa kiinteistössä toimii Ylhäisten Sisustustehdas Oy.
Viitannummi

Viitannummi on Salon uusin kaupunginosa Viurilanlahden rannalla Salosta Teijolle johtavan tien vieressä. Alueen erikoisuutena on kaksivesijärjestelmä, jossa esimerkiksi WC:n huuhteluun käytetään vettä, joka ei täytä juomavaatimuksia. Alue on liitetty kaukolämpöverkkoon. 
Historia.
Alue on ollut aikaisemmin maaseutua, suurimmaksi osaksi metsää. Alueella sijaitsee muinaishauta Viitankruunu, jossa on kolme hautaa. Viitannummi on saanut tästä nimensä.
Talvisodan pommitukset

Talvisodan pommitukset olivat laajamittaisia ilmapommituksia, jotka Neuvostoliitto kohdisti monille Suomen paikkakunnille talvisodan aikana. Suomessa oli valmistauduttu 1930-luvun lopulla siihen, että Neuvostoliitto käyttäisi pääasiassa TB-3-pommikoneita, mutta Neuvostoliitto oli pääasiassa Espanjan sisällissodan kokemusten perusteella lisännyt SB-2- ja DB-3-pommikoneita, jotka olivat nopeita; Suomen päähävittäjätyypiksi hankittuja Fokker D.XXI -koneita nopeampia. Kaikkiaan talvisodan aikana pommitettuja paikkakuntia oli peräti 690 kappaletta ja pommituslentoja 2 726 kertaa. Carl Geustin kokoamisen tietojen mukaan pommituksissa olisi kuollut 956 ihmistä, haavoittunut vakavasti 540 ja lievästi 1 300 (1 316).
Joulukuussa 1939 Neuvostoliiton ilmavoimien lentokoneet 7. armeijan rintamalohkolla tulittivat tai pommittivat omia joukkojaan kuusi kertaa. Kaksi 68. hävittäjärykmentin I-16-lentokonetta ampui alas Neuvostoliiton 4. jalkaväkidivisioonan 39. kiväärirykmentin ilmatorjuntajaos. 1. joulukuuta 1939 törmäsi Itämeren laivaston miinatorpedolentorykmentin lentokone lähdössä pommivarastoon, jonka seurauksena tapahtui räjähdys, ja suuri osa lentokoneista tuli kahdeksi tai kolmeksi viikoksi lentokelvottomiksi.
Sotilaallis-taktisista taloudellis-strategisiin pommituksiin.
Puolustuskansankomissaarin toimintaohje.
Neuvostoliiton puolustusministeri marsalkka Kliment Vorošilov ilmoitti marraskuussa 1939 toimintaohjeessaan, että ilmavoimien oli vältettävä pommittamasta kaupunkeja ja taajamia, joissa ei ole vihollisen huomattavia voimia.
Helsingin asuinkorttelien pommitus 30. marraskuuta 1939 aiheutti kritiikkiä ulkomaisissa joukkotiedotusvälineissä, minkä vuoksi Vorošilov määräsi: ”Ilmavoimia kielletään ehdottomasti pommittamasta kaupunkeja ja rauhanomaista väestöä, mikä on saatettava jokaisen lentäjän ja lentoperämiehen tietoon.”
Työläisten ja talonpoikien armeijan sotaneuvoston päämaja.
Joulukuussa 1939 perustettiin puna-armeijan päämaja, jonka muodostivat Vorošilov, Nikolai Kuznetsov, Boris Šapošnikov ja Josif Stalin. Ensimmäisiksi käskyikseen he määräsivät: 1. tammikuuta 1940 toimintaohjeessa käskettiin: 5. tammikuuta 1940 alkaen käskyjen henkilökohtaiset allekirjoitukset korvattiin kollektiivisella "Sotaneuvoston päämaja" -allekirjoituksella. 21. tammikuuta 1940 edellyttiin jo laajaa taloudellista sodankäyntiä: 
Henkilötappiot yhteensä.
Talvisodan aikana tehdyn tilaston mukaan pommituksissa:
Rakennusvaurioiden yhteenveto.
Pommituksissa tuhoutui tai vaurioitui kaikkiaan:
Muita vaurioita.
Rautatiekalustosta tuhoutui:
Pudotetut merimiinat eivät aiheuttaneet vaurioita, mutta työllistivät raivaushenkilöstöä.
Virpi Talvitie

Virpi Talvitie (s. 12. elokuuta 1961 Ilmajoki) on suomalainen kuvittaja, graafikko ja kuvataiteilija.
Elämäkerta.
Talvitie valmistui ylioppilaaksi Ilmajoen lukiosta vuonna 1980 ja suoritti taiteen kandidaatin tutkinnon Taideteollisessa korkeakoulussa 1989.
Talvitie on kuvittanut lastenkirjoja ja tehnyt lehtikuvituksia. Erityisesti hän on tehnyt yhteistyötä Tittamari Marttisen ja Katri Tapolan kanssa. Vuonna 2006 hän sai yhdessä Timo Parvelan kanssa Finlandia Junior -palkinnon teoksesta "Keinulauta". Hän oli myös vuoden 2005 Finlandia Junior -palkintoehdokkaana Maria Vuorion kanssa teoksella "Sitä ei kukaan tiedä". Talvitie on ollut myös Suomen Hans Christian Andersen -palkintoehdokas vuosina 2006, 2008 ja 2012. Talvitie on Suomen Taidegraafikot ry:n jäsen.
Talvitien töitä oli näytteillä Frankfurtin kirjamessuilla 2006.
Virpi Talvitien lehtikuvituksia on Museoviraston kokoelmissa.
Ottilia Stenbäck

Ottilia Stenbäck, lempinimeltään Tiila-täti (31. joulukuuta 1848 Alavus – 15. heinäkuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen opettaja. 
Stenbäckin vanhemmat olivat rovasti Karl Fredrik Stenbäck ja Emilia Ottilia Christina von Essen. Stenbäck valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1873. Toimittuaan ensin opettajana Alavudella vuoteen 1876 hän siirtyi Helsinkiin, jossa työskenteli Helsingin suomalaisen tyttökoulun johtajattarena 1876–1919. Stenbäckin aikana tyttökoulun oppilasmäärä kasvoi 600 oppilaaseen. Hän oli myös koulun yhteydessä toimineen jatko-opiston kasvatusopillisen johtokunnan jäsen ja opiston johtaja professori B. F. Godenhjelmin jälkeen 1905–1925.
Stenbäck oli muun muassa NNKY-liiton perustaja ja ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1896–1932 sekä liittohallinnon jäsen 1905–1928 ja toimitti "Tilhi"-nimistä lastenlehteä vuosina 1884–1886. Hänen teostaan "Kasvatusopin historian pääpiirteet I–II" (1890–1892) käytettiin yliopiston kurssikirjana. Vuonna 1925 hän julkaisi Wilhem Wegeliuksen elämäkerran.
Gajane

Gajane () on Aram Hatšaturjanin säveltämä nelinäytöksinen baletti, jonka alkuperäinen versio valmistui 1942. Teosta on uudistettu 1952 ja 1957. Hatšaturjan laati "Gajanesta" myöhemmin kolme orkesterisarjaa. Teoksen tunnetuin osa on viimeiseen näytökseen sisältyvä "Sapelitanssi", joka on tullut suosituksi myös itsenäisenä kappaleena. Baletin juoni sijoittuu Armenian maaseudulle ja kertoo Gajane-nimisestä urheasta maalaisnaisesta.
Hatšaturjan sävelsi "Gajanen" vuosina 1940–1942 Leningradissa toimineelle Kirovin baletille. Ensiesitys oli Permissä (silloinen Molotov) 9. joulukuuta 1942. "Gajanen" pohjana toimi Hatšaturjanin muutamaa vuotta aiemmin Jerevanin oopperan tilauksesta säveltämä baletti "Onni", jonka ensiesitys oli ollut lokakuussa 1939 Moskovassa. "Sapelitanssin" ei alkujaan pitänyt kuulua teokseen, mutta Hatšaturjan sävelsi sen viime hetkellä ensi-illan harjoitusten aikana, kun Kirovin baletin johtaja toivoi balettiin yhtä ylimääräistä numeroa ennen loppuhuipennusta.
"Gajanen" alkuperäisen libreton laati Konstantin Deržavin ja koreografian Nina Anisimova. Ensiesityksessä "Gajanen" pääosan tanssi Natalja Dudinskaja. Boris Pletnjov laati uuden libreton vuonna 1957 Vasili Vainosen Bolšoi-teatteriin tekemää uutta produktiota varten. Tässä yhteydessä myös musiikkinumeroiden järjestystä vaihdettiin ja teokseen lisättiin kolme kokonaan uutta kappaletta. Hatšaturjan hyväksyi myöhemmin Pletnjovin uudistaman version baletin ensisijaiseksi versioksi.
Hatšaturjan käytti "Gajanen" musiikissa runsaasti kotiseutunsa Kaukasuksen kansanmusiikkia.
Spartacus (baletti)

Spartacus () on armenialaisen Aram Hatšaturjanin 2. helmikuuta 1954 valmistunut baletti. Baletti kertoo Spartacuksesta, joka johti orjakapinaa vuosina 73–71 eaa..
Hatšaturjan oli kertonut julkisesti projektistaan ensimmäistä kertaa 1940, vaikka sävellystyö tapahtui pääasiassa vuosien 1950–1954 kesäkuukausina Staraja Russassa. "Spartacus" sai kantaesityksensä Pietarin Mariinski-teatterissa 27. joulukuuta 1956. Säveltäjä sai teoksellaan Lenin-palkinnon 1959.
Hatšaturjan teki "Spartacuksesta" neljä orkesterisarjaa, joista ensimmäiset kolme vuosina 1955–1957.
Neljässä näytöksessä olevan "Spartacuksen" "Adagio" on tullut suosituksi konserttikappaleeksi myös yksinään. 1970-luvulla se tuli televisiokatsojille tutuksi BBC:n draamasarjan "Merilinja" tunnusmusiikkina.
The City

The City on Vangelisin vuonna 1990 julkaistu albumi. Se kertoo kaupungin elämästä yhden vuorokauden aikana, joten sitä voisi pitää teemalevynä.
Kaikki kappaleet on säveltänyt, sovittanut ja tuottanut Vangelis.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Vangelis.
Rugby union

Rugby union on rugby-pallopelin 15-henkisillä joukkueilla pelattava muoto. Se on myös tunnetuin ja harrastetuin rugbylaji. 
Rugby union on kehittynyt Englannissa Rugby Schoolissa pelatusta jalkapalloilun esimuodosta. Nykymuodon merkittävimmät erot jalkapalloon ovat pallon soikiomainen muoto sekä se, että säännöt sallivat pallon kuljettamisen ja syöttämisen käsillä. Toisin kuin amerikkalaisessa jalkapallossa, pallon syöttäminen on sallittua vain taaksepäin.
Erityisen suosittua rugby union on Argentiinassa, Australiassa, Englannissa, Etelä-Afrikassa, Fidžillä, Ranskassa, Irlannissa, Kanadassa, Uudessa-Seelannissa, Samoalla, Skotlannissa, Tongalla ja Walesissa. Lajin suosio on kasvussa myös Italiassa sekä Japanissa.
Rugby unionin kansainvälinen kattojärjestö on vuonna 1866 perustettu International Rugby Board (IRB) (nykyisin World Rugby), joka vastaa myös lajin säännöistä. World Rugbylla on 118 liitännäisjäsentä. Rugby unionin merkittävin kilpailu on neljän vuoden välein järjestettävä MM-turnaus. Ensimmäisen kerran MM-kisat järjestettiin vuonna 1987. Merkittävä turnaus on myös vuosittain järjestettävä kuuden eurooppalaisen maajoukkueen kesken käytävä Six Nations -turnaus. 
Lajin perusajatus.
Rugby union -ottelu kestää 80 minuuttia ja koostuu kahdesta 40 minuutin mittaisesta jaksosta, joka päättyy kun pallo kulkeutuu ulos kentältä, yliajalla tehdään pisteitä tai hyökkäävä joukkue tekee virheen. Pelissä kaksi 15-henkistä joukkuetta pyrkii tekemään mahdollisimman paljon pisteitä samalla estäen vastustajaa tekemästä pisteitä. Peliä pelataan suorakaiteen muotoisella 144 metriä pitkällä ja 70 metriä leveällä ruohokentällä, jonka molemmissa päissä on maalialue ja H-kirjaimen muotoinen maalihaarukka. 
Pisteitä saa, kun pallo kuljetetaan kantamalla, syöttämällä tai potkaisemalla vastustajan maalialueelle, jossa pelaaja painaa pallon maahan. Maalia kutsutaan nimellä "try" ja siitä saa viisi pistettä. Try tuo joukkueelle myös kahden pisteen lisäpisteyrityksen ("conversion"), joka suoritetaan potkaisemalla pallo maalipylväiden väliin. Lisäksi pisteitä voi saada kolmen pisteen arvoisesta pudotusmaalista eli "dropista", joka syntyy kun pelitilanteessa pallo pudotetaan maahan ja potkaistaan maalipuiden väliin. Myös onnistuneesta rangaistuspotkusta saa kolme pistettä.
Olennainen asia rugbyssä ovat taklaukset ja muut kontaktitilanteet. Ainoastaan pallollista pelaajaa saa taklata, ja taklaaminen on sallittua koko vartaloon hartioiden alapuolelle. Tyypillisessä taklauksessa taklaaja saa otteen taklattavan vartalon ympäriltä. Taklauksia seuraa kasa- eli rykelmätilanteet, joita on kolmenlaisia.
NHL 06

NHL 06 on EA Vancouverin kehittämä ja EA Sportsin julkaisema urheilupeli, joka on julkaistu vuonna Nintendo GameCubelle, PlayStation 2:lle, Windowsille ja Xboxille. Pelin aiheena on jääkiekko ja pelin kannessa esiintyy Tampa Bay Lightningin Vincent Lecavalier ja Skandinavian versiossa Chicago Blackhawksin Tuomo Ruutu. "NHL 06" on täysin suomenkielinen. 
Pelaaminen.
"NHL 06" sisältää NHL:n lisäksi Ruotsin Elitserienin Saksan DEL-liigan, Suomen SM-liigan sekä merkittävimmät maajoukkueet ja ylimääräisenä joukkueena sveitsiläinen HC Davos. SM-liigasta tosin puuttuu edellisellä kaudella liigaan noussut KalPa. Ensimmäistä kertaa pelin selostajina toimivat Mika Saukkonen ja Timo Jutila yhdysvaltalaisten ja ruotsalaisten vastineidensa ohella. Mukana on edellisten osien tapaan myös Dynasty-mode, jossa voi toimia jonkin NHL-joukkueen managerina kymmenen kauden ajan. Bonuksena PlayStation 2 -versiossa on mukana NHL 94. Kauden uutuuksia ovat uuden suomen- ja ruotsinkielisen selostuksen lisäksi muun muassa Taitolaukaus-systeemi, jonka avulla pelaaja voi oikealla tatilla (PS2:lla ja Xboxilla) tehdä tähtipelaajillaan komeita maaleja sekä "NHL 2005:stä" puuttunut pelaajan luominen, jota on myös uudistettu vuoden 2004 versiosta. Pelissä on muutamia asioita,jotka tekevät siitä tunnetun, kuten ilmaveivi ja maalivahdin kaatuminen jos lämää oikeaan kohtaan. Peli oli myös sarjan viimeinen PlayStation 2 -peli joka tehtiin Vancouverissa. "NHL 07" tehtiin Montrealissa ja "NHL 08" sekä "NHL 09" Nova Scotiassa.
Pelissä ei ole edellisvuoden tapaan aitoja maajoukkuepelipaitoja, vaan maajoukkuepelipaidoissa on tunnuksen kohdalla maan lippu.
Levanpelto

Levanpelto on kylä Kullaalla Ulvilassa ja myös entisen Kullaan kunnan aiempi nimi. 1.1.2005 alkaen, Ulvilan kaupungin ja Kullaan kunnan kuntaliitoksen jälkeen se ollut osa Ulvilaa.
Entisistä Kullaan kylistä Levanpellon kylä oli suurin. Levanpelto-nimi on syntynyt erään 1500-luvulla kylässä, Nokin talossa, asuneen henkilön ominaisuuksista. Tästä juontaa myös kylässä olevien järven ja joen nimet, Levajärvi ja Levajoki. Tuohon aikaan Levanpelto kuului Kokemäkeen, ja 1630-luvulla Levanpellon kylä liitettiin Ulvilaan hallinnollisesti ja kirkollisesti. 
Levanpellossa alettiin pitää sunnuntaisin koulua jo 1880-luvulla vuokratiloissa, mutta omaa koulua, alakoulua, sinne alettiin rakentaa vuonna 1919. Koulu valmistui seuraavana vuonna, kun vuonna 1921 tuli voimaan "kansakoulupakko" (oppivelvollisuuslaki vahvistettiin 15.4.1921). Yläkoulu aloitti toimintansa Levanpellossa vuonna 1928. Alakoulu lopetti toimintansa 1960-luvun puolivälissä ja yläkoulu hieman myöhemmin. Nykyisin alakoulu on purettu, mutta samalla tontilla on edelleen yläkoulu, jossa toimi vuoteen 2021 Ravintola Gasthaus Matinliisa.
Levanpellossa sijaitsevat myös Kullaan kirkko, Ulvilan kaupungin vedenottamo ja Porin Metsäopisto.
Levanpellon nähtävyyksiin kuuluu Jalomäen umpipiha, joka sijaitsee Johan Granlundin tiellä Pori–Tampere-valtatien (valtatie 11) varressa.
Levanpelto onkin nykyisin hyvien tieyhteyksien varrella, sillä kylän pohjoisosassa kulkee länsi-itäsuuntaisesti Pori–Tampere-valtatie, josta Levanpellossa erkanee tältä valtatieltä etelään Kullaa–Kokemäki-tie (yhdystie 2460), joka johtaa Pori–Helsinki-valtatielle (valtatie 2).
Levanpellolla on ollut aikoinaan myös oma posti ja postinumero, 29330 Levanpelto.
Mokka (kaupunki)

Mokka () on satamakaupunki Jemenissä Punaisenmeren rannikolla. Sen asukasluku oli vuonna 2004 10 428. Historiallisesti kaupunki tunnettiin etenkin kahvistaan, jota kutsuttiin kaupungin mukaan nimellä "mokka". Kahvikaupalla aikanaan rikastunut kaupunki taantui kuitenkin sittemmin etenkin Adenin kustannuksella.
Maantiede.
Mokka sijaitsee Jemenin lounaisosassa Punaisenmeren rannikolla Tinamah-nimisellä rannikkotasangolla Taizzin maakunnassa. Kaupungista kulkee tie Taizin, Ibbin ja Dhamarin kautta pääkaupunki Sanaan.
Historia.
Nykyisin Mokkaan liitetyistä paikoista kirjoittivat Ptolemaios ja Plinius. Pliniuksen mukaan Alelius Galluksen aikana sitä hallitsivat sabalaisten alaiset gebanitit. Peripluksen mukaan Muza tai Mauza oli kauppakaupunki ankkuripaikkoineen, mutta ilman varsinaista satamaa. Nykyisen Mokkan yhteys näihin varhaisiin paikkoihin ei ole kuitenkaan täysin selvä ja niiden on ehdotettu viitanneen myös muihin paikkoihin. 
Paikallisen perinteen mukaan Mokka perustettiin vasta paljon myöhemmin. Perustajana pidetään vuonna 1418 kuollutta Ali bin Umar al-Shadilia. Hänen haudastaan tuli sittemmin pyhiinvaelluskohde, jonka ympärille kaupunki kehkeytyi. Mokkan merkitys satamana alkoi kasvaa ilmeisesti vasta 1500-luvulla Osmanien valtakunnan kaudella. Mokkaan tuli kauppiaita meriteitse muualta Lähi-idästä, sekä Intian niemimaalta. Mokkassa he kävivät kauppaa paikallisten kauppiaiden kanssa, jotka purjehtivat edelleen kohti Suezia. Mokkan kautta vietiin mirhamia, aseita, tekstiilejä rautaa ja kahvia. Kahvi oli levinnyt Arabian niemimaalle todennäköisesti Etiopiata 1500-luvulla. Kahvikaupan kasvaessa 1600-luvulla sanasta mokka tuli tunnettu kahvin yhteydessä. Kahvista tuli Mokkan tärkein vientituote. Sitä ostivat Mokkasta esimerkiksi Alankomaat ja Ranska, jotka veivät kahvin sittemmin Jaavalle ja Mauritiukselle. 
1700-luvun loppupuoliskolta lähtien Mokkan kahvia ostivat lähinnä britit. 1800-luvulla Mokkan merkitys satamana alkoi taantua Adenin merkityksen kasvaessa. Kaupungin asukasluku tippui vuoden 1801 lukemasta 20 000 lukemaan 1 500 vuoteen 1884 mennessä. Samalla vuosisadalla sataman omistuksesta kamppailivat osmanit, egyptiläiset ja zaidilaiset imaamit. Osmanit hallitsivat satamaa lopulta ensimmäiseen maailmansotaan saakka, jolloin siitä tuli osa Jemenin Taizzin maakuntaa. Vuonna 1946 kaupungin asukasluku oli noin 1 000 ja heidän joukossaan oli arabeja, somaleja ja juutalaisia. Kaupunkia alettiin jälleenrakentaa 1950-luvulla ja vuonna 1970 sen asukasluku oli jo 25 000. Huomattava osa kaupungin aikanaan loistavista rakennuksista ja moskeijoista on kuitenkin edelleen raunioina.
Väestö.
Bayt al-Faqihin asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 10 428. Suuremman piirkunnan asukasluku oli 18 155 ja alueen asukkaat ovat pääasiassa sunnalaisia muslimeja.
Jungle Hunt

Jungle Hunt on Taito Corporationin vuonna julkaisema kolikkopeli. Pelin alkuperäinen nimi oli Jungle King, mutta nimi vaihdettiin ja Tarzania muistuttaneen pelihahmon ulkoasu muutettiin kun Edgar Rice Burroughsin perikunta haastoi Taiton oikeuteen tekijänoikeusrikkomuksesta. 
Peli on käännetty useille laitteille ja julkaistu osana "Taito Legends" -kokoelmaa Windowsille, PlayStation 2:lle ja Xboxille.
Pelaaminen.
Jungle Huntissa pelaaja kuljettaa viidakkoasuun pukeutunutta miestä, jonka tehtävä on vapauttaa hänen tyttöystävänsä kannibaaleilta. Hän käyttää viidakossa kulkiessaan apunaan liaaneja, ui krokotiilien asuttaman joen läpi ja ylittää liikkuvia kiviä. Krokotiilit on tapettavissa veitsellä, mutta joessa on myös ilmakuplia, jotka saattavat olla vaaraksi. Lopuksi pelaajan tulee pelastaa tyttö, jolloin tasot alkavat alusta astetta vaikeampina.
Ratas (yhtye)

Ratas on sysmäläinen rockyhtye, joka on perustettu vuonna 1998. Rataksen levy-yhtiö on Pajula Records Oy. Yhtye on musiikkityyliltään osittain progressiivista rockia ja osittain suoraviivaista suomenkieliseen rockilmaisuun yhdistelevää musiikkia. Vuosien aikana Ratakselle on syntynyt tunnistettava tyyli ja esimerkiksi radiossa on helppo tunnistaa yhtye, vaikkei kappaletta tunnistaisikaan.
Ratas ei ole ollut aktiivinen vuoden 2008 jälkeen, vaan viimeinen julkaisu – "Mustavalkoinen maa" -digisingle – on vuodelta 2008. Sinä vuonna yhtye jäi tauolle.
Yhtyeen musiikki ei ole kovinkaan helpoimmasta päästä lähestyttävää, ja tämän takia Rataksen musiikki on tähän asti pysytellyt suuremman yleisön tavoittamattomissa. Tämä on ainakin suurin syy. Yhtyeen levyjen kappaleet ovat joskus kaihoisia, jotka seilaavat ilmavan popin rajoilta raavaaseen hardrock-tyyliin. Yhtye on vajaat 10 vuotta kestäneellä taipaleellaan julkaissut kaksi albumia "Pisaroina ilmassa" (2004) ja "Outolintu" (2006). Tämän lisäksi Ratakselta on tullut viisi EP- ja single-muotoista julkaisua.
Ratas oli useita vuosia aktiivinen tekemään keikkoja, ja keikkoja kerääntyikin muutamassa vuodessa vajaat 200. Toisen pitkäsoiton "Outolintu" ilmestymisen jälkeen yhtye päätti jäädä tauolle aina 2007 vuoden loppuun, tehden sinä aikana vain yhden keikan. Tauolle yhtye jäi tehdäkseen lisää kappaleita ja saadakseen inspiraatiota. Vuonna 2008 yhtye aktivoitui hiukan ja teki uuden musiikkivideon, mutta on tauolla edelleen. Samana vuonna julkaistun nettisinglen "Mustavalkoinen maa" jälkeen yhtyeestä ei ole kuulunut mitään.
Taito Legends

Taito Legends on Taiton, Empire Interactiven ja Atomic Planet Entertainmentin kehittämä sekä Xplosiven, Empire Interactive ja Segan julkaisema kokoelma Taiton kolikkopelejä. Kokoelma koostuu kaikkiaan 29 pelistä. Ennen "Taito Legendsiä" Japanissa julkaistiin samankaltaiset kokoelmat "Taito Memories Vol. 1" ja "Taito Memories Vol. 2".
"Taito Legends" julkaistiin lokakuussa 2005 Microsoft Windowsille, PlayStation 2:lle ja Xboxille.
Peleissä alun perin olleet valopistoolit puuttuvat "Operation Wolfista", "Operation Thunderboltista" ja "Space Gunista". 
Taito Legendsille julkaistiin maaliskuussa 2006 seuraaja "Taito Legends 2".
Geoff Hurst

Geoffrey Charles ”Geoff” Hurst (s. 8. joulukuuta 1941 Ashton-under-Lyne, Lancashire, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, valmentaja ja kriketinpelaaja. Pelaajaurallaan hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Hurst aloitti uransa West Hamissa, jossa hän oli mukana voittamassa FA Cupia vuonna 1964. Vuotta myöhemmin Hurst palasi Wembleyn stadionille voittamaan Cup-voittajien Cupin, jonka finaalissa West Ham kaatoi saksalaisen 1860 Münchenin numeroin 2–0. Seuraavalla kaudella West Ham hävisi liigacupin loppuottelussa West Bromwichille. Saman vuoden helmikuussa Hurst teki debyyttinsä Alf Ramseyn valmentamassa Englannin maajoukkueessa.
Ensimmäisen kriketti-ottelunsa Hurst pelasi Essex County Cricket Clubin riveissä ottelussa Lancashirea vastaan vuonna 1962.
Hurst valittiin vuoden 1966 MM-kisoihin. Hurst muistetaan kisoista parhaiten MM-loppuottelusta, jossa hän teki hattutempun Saksaa vastaan ja johdatti Englannin maailmanmestaruuteen. Hurst on Kylian Mbappén (2022) ohella ainoa pelaaja MM-kisojen historiassa, joka on tehnyt kolme maalia loppuottelussa. Jatkoajalle venyneessä pelissä Hurst laukaisi jatkoajan 11. minuutilla pallon yläriman alareunaan, josta se kimposi suoraan alaspäin. Tilanne oli hyvin epäselvä, sillä jalkapallon sääntöjen mukaan pallon tulisi olla kokonaan maaliviivan yli. Viimeaikaisten Oxfordin yliopiston tutkimusten ja videoanalyysien mukaan pallo ei ollut missään vaiheessa kokonaan maalikehikon sisäpuolella. Hurstin maali kuitenkin lopulta hyväksyttiin, ja Englanti siirtyi 3–2-johtoon. Lopullinen sinetti otellulle oli, kun Moore löysi pitkällä syötöllä vapaana olleen Hurstin, joka ei epäröinyt, vaan viimeisteli numeroiksi 4–2. Hurst edusti Englantia vielä vuoden 1970 MM-kisoissa. Yhteensä Hurst pelasi uransa aikana 49 maaottelua, tehden otteluissa 24 maalia.
Myöhemmin urallaan Hurst edusti vielä ammattilaistasolla Stokea ja West Bromwichia. Vuosien 1979 ja 1981 välillä Hurst toimi Chelsean managerina.
Moratuwa

Moratuwa on kaupunki Sri Lankan lounaisrannikolla, lähellä maan pääkaupunkia Colomboa, pääkaupunkialueen kaupunkirakenteeseen kaupunginosan tavoin kiinnikasvaneena. Vuonna 2012 sen väkiluku oli 168 280 asukasta ja se oli Sri-Lankan viidenneksi (toisen tulkinnan mukaan kolmanneksi) suurin kaupunki (2001: 177 563 as.) Asukkaista valtaosa (95 % vuonna 2001) on singaleesejä.
Kaupungissa on yliopisto, joka on toiminut vuodesta 1978 alkaen. Se jatkaa jo 1800-luvulla perustetun Sri Lankan ensimmäisen teknisen oppilaitoksen työtä. Moratuwa hyötyi 1970-luvulla alkaneesta Sri Lankan teollistumisaallosta. Kaupungin länsiosa on perinteisesti kalastajien aluetta.
Balıkesir

Balıkesir on kaupunki ja samannimisen maakunnan keskus Länsi-Turkissa. Vuonna 2022 siellä oli 315 000 asukasta. Kaupungin työllistäjiä ovat matkailuelinkeinot ja oliivien jalostaminen. Sen nimi tulee persiankielen ilmauksesta, joka tarkoittaa "paljon hunajaa". Tämä viittaa lähialueiden runsaisiin hedelmä- ja vihannessatoihin sekä kuumiin lähteisiin. 
Nykyisen Balıkesirin paikkeilla oli antiikin aikana roomalaisten kaupunki nimeltä Hadrianutherae. 1300-luvulta alkaen se oli osa Osmanien valtakuntaa. Tuolta ajalta on edelleen rakennuksia vanhassakaupungissa.
Vuonna 2005 kaupunki nousi otsikoihin lähistöllä havaitun Turkin ensimmäisen lintuinfluenssatapauksen takia. 
Balıkesiristä on rautatieyhteys Izmiriin ja maantieyhteys Ankaraan.
Ticonderogan linnoituksen valtaus

Ticonderogan linnoituksen valtaus tapahtui New Yorkin osavaltion pohjoisosassa Yhdysvaltojen vapaussodan alkuvaiheessa 10. toukokuuta 1775.
Toukokuussa 1775 Ticonderogan linnoituksessa oli brittiarmeijan 22 sotilaan varuskunta. Amerikkalaiseverstien Ethan Allenin ja Benedict Arnoldin johdolla pieni joukko vermontilaisia miliisejä valtasivat linnoituksen kävelemällä sisään lukitsemattomasta portista. Koska britit olivat nukkumassa valtaus onnistui ilman uhreja. 
Amerikkalaiset saivat saalikseen ison määrän kanuunoita ja ruutia, jotka kuljetettiin talvella 1775–1776 täydennysmateriaaliksi Bostonin piirittäjille 300 kilometrin päähän.
Kuantan

Kuantan on Malesian Pahangin osavaltion pääkaupunki. Kuantan sijaitsee Malakan niemimaan itärannalla, Etelä-Kiinan meren rannikolla Kuantan-joen suulla, puolessa välissä Singaporen ja Kota Bharun välillä. Kaupungissa on asukkaita 461 000.
Asukkaista noin puolet on malaijeja ja kolmannes etnisiä kiinalaisia. Kaupungin väestöä työllistävät turismi, kalastus, puunjaolostusteollisuus ja petrokemian teollisuus. Se on merkittävä satama, josta pääsee Kuala Lumpuriin kahta moottoritietä pitkin. Turisteja houkuttavat alueen rannat ja vesiputoukset sekä miellyttävä ilmasto.
Mököinen

Mököinen on Salon kaupunginosa ja vanha Uskelan kylä. Mököisten kaupunginosa käsittää Mököistenmäen alueen sekä pienen alueen Helsingintien varressa Vähäjoen vastarannalla. Kaupunginosa rajoittuu Tahkonkatuun, Perniöntiehen, Otsonkatuun, Helsingintiehen ja Pahkavuoren mäkeen.
Palvelut.
Alueella sijaitsee peruskoulun ala-aste Uskelan koulu. Helsingintien varressa on pienliiketiloja.
Historia.
Mököisten kylän kantatila on sijainnut Mököistenmäellä ja kylän niityt molemmin puolin Vähäjokea. Kun Salon kauppala perustettiin Salonjoen varteen, päätettiin jättää Mököinen kauppala-alueen ulkopuolelle. Mököisiin alkoi syntyä vähävaraisten asuntoja, sillä kauppala-alueen ulkopuolella rakentamista ei ollut säädelty ja asuminen oli halvempaa. Sääntelemätöntä rakentamista yritettiin saada kuriin 1913 tekemällä Mököisiin kaava, jota ei koskaan vahvistettu. Lopulta Mököinen liitettiin Saloon vuonna 1932.
Mököinen kaavoitettiin vuonna 1937, jolloin sen kadut saivat nykyiset paikkansa. Vuonna 1967 hyväksyttiin kaavamuutos, joka salli puutaloalueen muuttamisen kerrostaloalueeksi. Vuosikymmenen lopulla valmistui Mököistenmäen kahdeksankerroksiset kerrostalot, jotka hallitsevat kaupunginosan maisemaa.
Biratnagar

Biratnagar (; Birāṭnagar, Wirāṭnagar) on kaupunki Nepalin Kosin vyöhykkeen Morangin piirikunnassa, lähellä Intian rajaa. Kaupungissa asuu noin 170 000 ihmistä. Se on ympäröivän riisinviljelyseudun keskuspaikka jonka kautta kulkee kauppaa ulkomaille, lähinnä etelänaapurina olevan Intian Biharin osavaltion puolelle. 
Biratnagarista pääsee Kathmanduun sekä lentäen että maanteitse. Kaupungin lentokenttä palvelee koko Itä-Nepalin vuoristoseutua.
Biratnagarin ilmasto on mantereinen; lämpötila vaihtelee viiden ja 40 asteen välillä. Kuuminta on touko-kesäkuussa. Kovimmat sateet ajoittuvat kesämonsuunin aikaan heinä-elokuuhun. Kylmintä on tammi-helmikuussa.
Shakkinyrkkeily

Shakkinyrkkeily (myös šakkinyrkkeily) on urheilulaji, jossa yhdistyvät shakki ja nyrkkeily. Lajin kehitti vuonna 2003 alankomaalainen performanssitaiteilija Iepe Rubingh sarjakuvapiirtäjä Enki Bilalin vuonna 1992 ilmestyneen sarjakuvan "Froid-Équateur" (suomeksi "Kylmä päiväntasaaja") innoittamana. 
Shakkinyrkkeilyottelu koostuu parittomasta määrästä eriä, joissa vuoron perään pelataan kolme minuuttia shakkia ja nyrkkeillään kolme minuuttia (aiemmin neljä minuuttia shakkia ja kaksi minuuttia nyrkkeilyä). Erien välillä on lyhyt tauko, jonka aikana kilpailivat vaihtavat varusteitaan. Shakissa kummallakin pelaajalla on yhdeksän minuuttia aikaa siirtojensa tekemiseen. Ottelu voi päättyä shakkimattiin, pelaajan shakkisiirtoihin käytettävän ajan loppumiseen, tyrmäykseen, tuomarin päätökseen nyrkkeilyerän aikana tai vastustajan luovuttamiseen shakki- tai nyrkkeilyerän aikana. Erien lukumäärä ja kestot voivat vaihdella otteluillan ohjelman vaatimusten ja järjestäjän päätösten pohjalta. 
Shakkinyrkkeilyn kansainvälinen kattojärjestö on "World Chess Boxing Organisation" eli WCBO. Lajin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Amsterdamissa, Hollannissa vuonna 2003. Tuolloin voiton vei lajin kehittäjä Iepe Rubingh itse. Ensimmäiset Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin lokakuussa 2005, ja mestaruuden vei bulgarialainen Tihomir Titško. Myös kansainvälisen shakkiliiton FIDE:n puheenjohtaja Kirsan Iljumžinov on esiintynyt näytösluonteisessa shakkinyrkkeilyottelussa.
Laji on suosittu paitsi Rubinghin kotikaupungissa Berliinissä, myös Siperiassa, jossa lajin MM-kisoissa marraskuussa 2009 oli 2 000 katsojaa. Mestaruuden voitti Leo "Granit" Kraft. 
Suomessa perustettiin Suomen Shakkinyrkkeilyklubi ry marraskuussa 2014 ja säännöllinen harjoittelu aloitettiin Helsingin Tarmon tiloissa Helsingissä tammikuussa 2015. Klubi on sittemmin siirtynyt harjoittelemaan Savate Klubille Sörnäisiin. Ensimmäinen julkinen shakkinyrkkeilyottelu Suomessa järjestettiin 6. kesäkuuta 2015.
Suomalainen shakkinyrkkeilijä Sakari Lähderinne voitti alle 75-kiloisten maailmanmestaruuden Kalkutassa Intiassa pidetyissä kisoissa. Lähderinne voitti finaalissa venäläisen Denis Gurban.
Lähderinne voitti maailmanmestaruuden myös 2019 Turkin Antalyassa järjestetyssä turnauksessa. Finaalissa hän voitti ranskalaisen Xhemsid Vogliqin tyrmäyksellä.
Helsingin Paasitornissa järjestettiin Nordic Chessboxing Fight Night-tapahtuma 2 lokakuuta 2021. Shakkia kommentoi Helsingin pormestari Juhana Vartiainen, nyrkkeilyä Juho "Härmän Häjy" Haapoja.
Diwali

Diwali (myös divali eli deepavali) on hindujen tärkeä vuotuinen juhla, jota viettävät myös sikhit ja jainalaiset. Diwalin suora käännös tarkoittaa valon tai lamppujen juhlaa, ja se symboloi hyvyyden voittoa pahuudesta. Diwalin kunniaksi sytytetään lamppuja ja järjestetään ilotulituksia. Nimeä diwali käytetään Pohjois-Intiassa ja Nepalissa, kun taas deepavali-nimi on käytössä Intian eteläisemmissä osissa.
Diwalia vietetään "Ashwayua"-kuukauden lopussa, joka sattuu yleensä loka-marraskuun vaihteeseen. Juhla kestää viisi päivää. Monille hinduille se on uuden vuoden alkamisjuhla. Se on myös sikheille tärkeä juhla, Kultaisen temppelin perustamisen vuosipäivä. Intiassa diwalia vietetään kansallisena juhlapäivänä uskonnosta riippumatta.
Erityisesti Länsi-Bengalissa diwalia juhlitaan suuren jumalattaren, Devin voittona pahuudesta, erityisesti sotaisan neitojumalatar Durgan hahmossa. Yhdeksän yön ("Navaratri") ajan jumalatarta palvotaan hänen monissa muodoissaan. Kolmena ensimmäisenä päivänä palvotaan viisauden ja oppimisen jumalatar Sarasvatia, jolloin kukaan talossa ei saa tehdä työtä eikä opiskella, koska opiskelun ja työn välineet lasketaan Sarasvatin alttarille lepäämään jumalattaren siunattaviksi. Kolmena seuraavana päivänä juhlistetaan Lakshmia, vaurauden, onnen, elinvoiman ja hyvinvoinnin jumalatarta, ja pyydetään tältä hyvää onnea tulevaksi vuodeksi. Viimeisten kolmen päivän ajan kunnioitetaan Kalia, jotta tämä raivaisi esteet tieltään ja poistaisi hengellisen että maallisen pimeyden.
Toisten myyttien mukaan diwalia juhlitaan Raman Sri Lankassa kukistamien demonien voiton kunniaksi. Diwali on virallinen vapaapäivä 
Fidžillä, Guyanassa, Intiassa, Malesiassa (paitsi Sarawakissa), Mauritiuksella, Myanmarissa, Nepalissa, Singaporessa, Sri Lankassa, Surinamessa, ja Trinidad ja Tobagossa.