Pucarán kulttuuri

Pucarán kulttuuri (myös Pukara) oli esikolumbiaaninen arkeologinen kulttuuri 1. vuosituhannelta eaa. noin vuoteen 380 jaa. Se sijaitsi Titicacajärven altaassa nykyisen Perun alueella. Kulttuuri on nimetty Punon alueelta löydetyn kohteen mukaan. Pucará oli mahdollisesti järjestäytynyt valtioksi, joka vuosien 200 eaa. ja 200 jaa. välillä hallitsi koko Titicacan ympäristöä. Sen uskonnollinen keskus oli alueen ensimmäinen kaupunki.
Maantiede.
Suurin osa Pucarán kulttuurin löytöpaikoista sijaitsee Titicacajärven pohjoispuolella. Vaikutus ulottui pohjoisessa Cuscoon, lännessä Moqueguen laaksoon Tyynenmeren rannikolla ja kaakossa Tiwanakun alueelle nykyiseen Boliviaan. Pucarán kulttuurille ominaisten esineiden laaja levinneisyys Keski-Andien vuoristossa sekä Perun ja Chilen rannikolla viittaa siihen, että pucarálaiset joko perustivat siirtokuntia hallitakseen maataloutta laajalla alueella tai sitten pienempien yhteisöjen johtajat tietoisesti jäljittelivät Pucarán ideologiaa ja symboliikkaa sen uskonnollisen arvovallan vuoksi.
Historia.
Pucarán kulttuuri muotoutui Titicacajärven pohjoispuolella 1. vuosituhannella eaa. Aiemmat Chiripa-kauden yhteisöt sulautuivat siihen, ja vuoteen 200 eaa. mennessä Pucarán kulttuuri oli levittäytynyt koko Titicacaa ympäröivälle alueelle. Keskus sijaitsi Pucarássa noin 75 kilometriä järvestä pohjoiseen. Pucarán valta-asema Titicacan ympäristössä oli voimakas noin vuoteen 200 jaa. saakka.
Pucará oli Titicacan alueen ensimmäinen kaupunki. Siellä oli isoja asuinalueita ja suuria julkisia rakennuksia. Temppelialueeseen kuului useita kivisiä ja savitiilisiä rakennuksia sekä madallettu sisäpiha, jossa oli kaiverrettuja kivisteeloja. Arkkitehtuurissa on vaikutteita Chiripasta. Kaupungista on löydetty ihmisuhrien jäänteitä.
Pucarán kulttuurivaikutus Titicacan etelärannikolla tunnetaan heikosti. Pucará romahti noin 380 jaa. Samoihin aikoihin Titicacan etelärannan Tiwanaku alkoi kasvaa. Joko Pucarán luhistuminen antoi Tiwanakulle mahdollisuuden, tai Tiwanaku kukisti Pucarán. Titicacan pohjoispuoliset alueet olivat tyhjillään väestöstä noin 380–1250 jaa. Pucarán uskonnollinen kuvasto vaikutti sekä Tiwanakun että Warin kulttuureihin.
Pucarán kulttuuriin liittyvien arkeologisten löytöjen radiohiiliajoitukset painottuvat vuosien 100 eaa. ja 100 jaa. välille. Andien kronologiassa se luetaan varhaiseen välikauteen.
Yhteiskunta.
Ei tiedetä, oliko Pucarán kulttuuri yhtenäinen valtio, mutta sen ylimystön muodosti uskonnollinen eliitti. Asutuskeskusten sisäinen eriytyminen viittaa hierarkkiseen yhteiskuntaan. Joidenkin tutkijoiden mukaan valtiota hallittiin pääkaupunki Pucarásta. Toisten mukaan Pucará oli seremoniakeskus, johon tehtiin säännöllisiä pyhiinvaelluksia mutta jossa ei ollut pysyvää asutusta. Pyramidien julkisivu oli suunnattu itään, mikä viittaa uskonnollisen eliitin harjoittaneen tähtitaivaan havainnointia. Pyramidien suuri koko kertoo eliitin kyvystä mobilisoida työvoimaa rakennushankkeisiin.
Pääkaupungin lisäksi Pucarán kulttuurialueella oli useita pienempiä asutuskeskuksia ja kyliä, joiden rakentaminen osoittaa pääkaupungin tapaan suunnittelua. Maaseudulla asutus oli tiivistä ja pysyvää. Kulttuurin vaikutuspiiri ulottui myös kauas Titicacan altaan ulkopuolelle. Siirtokuntia perustettiin pohjoisessa aina Cuscon laaksoon, etelässä Tiwanakun alueelle ja lännessä Tyynenmeren rannikolle.
Viljelykasveja olivat peruna, oka, anu, ulluko, kvinoa ja kaniwa. Kotieläiminä pidettiin alpakkaa, laamaa, koiraa ja marsua. Lihaa hankittiin myös guanacon, vikunjan ja hirven metsästyksellä sekä kalastamalla. Titicacan rannoille rakennettiin korotettuja peltoja ja sisämaassa qocha-tyylisiä peltoja, joissa korotettua viljelyalaa ympäröi kaivanto. Pucarán kulttuurin aikoihin rakennettiin myös Keski-Andien ylätasangon ensimmäiset viljelyterassit.
Aineellinen kulttuuri.
Pucarán aineellinen kulttuuri muistuttaa aikalaistaan Nasca-kulttuuria. Taiteessa ja arkkitehtuurissa näkyy varhaisemman Yaya Mama -perinteen (600–100 eaa.) vaikutus, ja Chiripan arkkitehtuuri oli Pucarán temppelien ilmeinen esikuva.
Taiteessa kuvattiin uskonnollisia aiheita. Kuvanveistossa suosittiin Chiripa-kulttuurille ominaisia kaksiulotteisia kivilaattoja sekä abstraktein muodoin ja ihmishahmoin kaiverrettuja korkeita steeloja. Keramiikka oli yhdenmukaista ja valmistettiin sarjatuotantona. Käyttöesineiden lisäksi savesta valmistettiin puhallinsoittimia, koristeellisia maljoja ja muita taide-esineitä. Keramiikka oli moniväristä ja viiltokuvioista. Esineissä oli värikkäästi maalattuja ruutuja, jotka on rajattu saveen tehdyin viilloin. Kuvioissa oli geometrisia ja esittäviä aiheita. Esittävissä aiheissa oli muun muassa irti leikattuja päitä ja eläimiä. Kivipatsaissa esiintyy Pyöveliksi kutsuttu hahmo ja kivikaiverruksissa eläimiä, ihmisiä ja geometrisia kuvioita.
Pucarán kulttuurin piirissä valmistettiin myös korkeatasoisia metalliesineitä ja kankaita. Rahatalouden puutteessa kankaat olivat kaukokaupalle tärkeä vaihdannan väline. Kulttuurille tunnusomaisia esineitä ovat myös huumausaineiden rituaaliseen nauttimiseen käytetyt puulautaset.