tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zonic

Danny ”zonic” Sørensen (s. 30. heinäkuuta 1986) on tanskalainen ammattilaisuransa lopettanut "Counter-Strike" -ja "" -pelaaja. Nykyään hän toimii valmentajana Team Falconsille. Häntä pidetään usein kaikkien aikojen parhaana tanskalaisena "Counter-Strike"-pelaajana. Häntä pidetään myös "Global Offensiven" parhaimpina valmentajina. Zonic on ollut mukana perustamassa mTw.dk-joukkuetta, joka on yksi kaikkien aikojen menestyneimpiä "Counter-Strike"-joukkueita. Sen lisäksi hän oli mukana perustamassa Astralista tammikuussa 2016 ja auttoi heitä kasvamaan yhdeksi "Global Offensiven" suurimmista joukkeista.
Zonic työskenteli myös HLTV-verkkosivustolle kirjoittajana aikaisesta maaliskuusta 2008 saman vuoden heinäkuulle. Hän on kirjoittanut ZONIC - The Astralis Story -kirjan, joka julkaistiin 1. tammikuuta 2020.
Ura.
Counter-Strike.
Uransa alkuaikoina zonic vaihteli lukuisten joukkueiden välillä joita olivat muun muuassa Demise, Team Magic, Spirit of Amiga, evermore, Clan-IT ja SK Gaming. Vuonna 2007 hän liittyi mTw.dk -joukkueeseen. Joukkuee parhaat voitot tulivat turnauksista KODE5 2008, Electronic Sports World Cup Masters of Paris, WEM 2008, World Cyber Games 2008, IEM III European Championship Finals ja DreamHack Summer 2010. Hän pelasi joukkueen riveissä vuoden 2011 marraskuulle asti, kunnes liittyi hänen CS 1.6 -uransa viimeisimpään joukkueeseensa Mousesportsiin.
Counter-Strike: Global Offensive.
Zonicin pitämän tauon jälkeen heinäkuussa 2015 hän siirtyi Team Dignitakseen valmentajana, mutta viipyi siellä vain vuoden loppuun asti. Hän vaihtoi uudestaan mTw.dk -joukkueeseen hieman yli kuukaudeksi tämän jälkeen. Ennen Astraliksen perustamista sen pelaajat pelasivat joukkuenimellä Team Questionmark (?), johon zonic siirtyi valmentajaksi tammikuussa 2016. Sen nimi vaihdettiin kuitenkin Astralikseksi hetken päästä ja zonic pysyi joukkueen valmentajana. Parhaat voitot hänen Astralis-valmennusurallansa tulivat turnauksista Esports Championship Series Season 2 - Finals, ELEAGUE Major Atlanta 2017, ELEAGUE CS:GO Premier 2018, FACEIT Major: London 2018, Intel Extreme Masters XIII - Katowice Major 2019, StarLadder Berlin Major 2019 ja BLAST Pro Series: Global Final 2019.
Tammikuussa 2022 hän vaihtoi Vitalitylle valmentajaksi. Heidän paras ja tärkein voittonsa on tullut viimeisestä , joka järjestettiin Pariisissa 2023.
Ranskan geologia

Ranskan geologia käsittää Ranskan kallioperään, maaperään ja niihin kätkeytyviin luonnonvaroihin liittyviä seikkoja.
Kallioperä ja maastonmuodot.
Suurin osa Ranskan maa-alasta on alle 250 metrin korkeudella merenpinnasta, ja valtaosa maan pinta-alasta on alankoa. Alankoa on maan pohjoisosassa Bretagnen itäpuolella sekä Pyreneiden pohjoispuolella. Välimeren rannikon tuntumassa on Rhônen jokisuun alankoalue. Maan eteläisessä ja keskisessä osassa sijaitsee keskiylänkö, joka on korkeimmillaan 1900 metriä korkea. Tätä aluetta luonnehtivat graniittiset kalliot, syvät solat ja entisten tulivuorten jäänteet. Maan kaakkoisosassa sijaitsee osa Alpeista, jotka ulottuvat Välimeren seudulle saakka. Alppien alueella sijaitsevat Meri-Alppeihin kuuluvat Provencen Alpit. Niiden pohjoispuolella sijaitsevat Dauphnén Alpit. Samalla seudulla sijaitsevat Mauresin ja Estérelin massiivit, jotka ovat lähellä meren rannikkoa. 
Alppien alueella sijaitsee myös Mont Blancin massiivi, joka sijaitsee osin Ranskassa ja osin Italiassa. Italian rajaseudulla sijaitsee Alppien korkein vuori, Mont Blanc, joka on 4810 metriä korkea. Muita Mont Blancin massiiviin kuuluvia vuoria ovat 4248 metriä korkea Tacul ja 4465 metriä korkea Mont Maudit. Bretagnen alueella on Armorican massiivi, joka on vanha ylänköalue. Alueella sijaitsevat Arreévuoret ja Noiresvuoret ja niiden välissä Aulnen allas. Espanjan rajaseudulla sijaitsevat Pyreneet, jotka ulottuvat luoteis-kaakkosuunnassa Atlantin Biskajanlahdelta Välimeren Lioninlahdelle. Sveitsin rajaseudulla sijaitsevat Juravuoret, missä maasto on vaihtelevaa ja missä on kanjoneita ja luolia. 
Seisminen ja vulkaaninen toiminta.
Ranskan Eurooppaan kuuluvassa osassa tapahtuu maanjäristyksiä, mutta harvakseltaan ja yleensä pieniä. Merentakaisissa provinsseissa on ollut suurempia tuhoja.
Chaîne des Puys on tuliperäinen vuorijono, mutta se on viimeksi purkautunut noin 6 000 vuotta sitten.
Kaivannaiset.
Ranskassa on ollut perinteisesti hyvät varat alumiinia, rautaa ja mangaania.
Kivihiiltä louhitaan jonkun verran, mutta se on huonolaatuista ja vaikeaa hyödyntää. Maakaasua hyödynnettiin vähän 1900-luvulla, öljyntuotanto on vähäistä. Uraania louhitaan, mutta se ei riitä edes kotimaiseen kulutukseen.
Kristinusko Etiopiassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Etiopiasssa. Kristinusko on Etiopian suurin uskonto. Suurin kirkkokunta on Etiopian ortodoksinen kirkko, johon kuuluu 43,8 prosenttia väestöstä. Protestanttisiin kirkkoihin kuuluu 22,8 prosenttia väestöstä ja roomalaiskatoliseen kirkkoon 0,7 prosenttia väestöstä.
Etiopia oli vuonna 2015 maailman yhdeksänneksi suurin kristillisen väestön omaava valtio yli 57 miljoonalla kristityllä. Etiopiassa asui noin 2,5 prosenttia maailman kristitystä väestöstä. Kristillisen väestön ennustetaan kasvavan Etiopiassa vuoteen 2060 mennessä yli 87 miljoonaan.
Historia.
Etiopia omaksui kristinuskon jo sen varhaisessa vaiheessa. Kristinusko saapui Etiopiaan noin 350 Frumentiuksen toimesta, jonka Athanasios vihki myöhemmin piispaksi ja uuden seurakunnan johtajaksi. Etiopian kirkko oli syntymästään saakka Aleksandrian kirkon haara. Kristinuskosta tuli valtionuskonto jo 300-luvulla. Etiopian kristinusko oli Aleksandrian patriarkaatin alaisuudessa ankaraa ja muodollista. Jäseniltä vaadittiin muun muassa 55 päivän paastoa sekä viikottaista paastoa kaksi kertaa viikossa.
Muslimien vaikutus on ollut vahvaa Etiopiassa 700-luvulta lähtien. Jännitteet ja konfliktit kristittyjen ja muslimien välillä ovat olleet toistuvia. Etiopian ortodoksinen Tewahedo-kirkko on yksi niistä kirkoista, joka ei ole hyväksynyt Kalkedonin kirkolliskokouksen päätöstä Kristuksen luonteesta. Monarkian aikana Tewahedo-kirkko oli valtionkirkko, mutta se on menettänyt asemansa. Katolinen kirkko on ollut läsnä Etiopiassa 1500-luvulta lähtien ja protestanttinen lähetystyö saapui Etiopiaan 1900-luvulla. Suurimmat ei-ortodoksiset kirkot ovat evankelinen World of Life-kirkko sekä luterilainen Mekane Yesus-kirkko. Etiopiassa toimii myös kaksi suurta helluntaiseurakuntaa.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Suurin osa protestanttisista kirkoista kuuluu Etiopian Evangelical Churches Fellowship-järjestöön, joka on yhteydessä evankeliseen allianssiin.
Kristinusko Gabonissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Gabonissa. Kristinusko on Gabonin suurin uskonto. Suurin kirkkokunta on roomalaiskatolinen kirkko, johon kuuluu 42,3 prosenttia väestöstä. Protestanttisiin kirkkoihin kuuluu 12,3 prosenttia väestöstä ja muihin kristillisiin kirkkoihin 27,4 prosenttia väestöstä.
Historia.
Nykyinen Gabonin alue oli pitkään Bantu-heimon aluetta, kun eurooppalaiset alkoivat tekemään valtauksia Afrikan länsirannikolla. Gabonin väestö joutui orjakaupan kohteeksi ja ranskalaiset tekivät alueesta siirtomaan 1800-luvulla. Gabon itsenäistyi vuonna 1960. Muiden ranskalaisten alueiden tavoin roomalaiskatolinen kirkko on hallitsevassa asemassa. Protestanttisista kirkoista suurimmat ovat evankelinen kirkko ja Christian Alliance Church. Useilla alkuperäkansojen kirkoilla on protestanttiisiin kirkkoihin verrattava asema seuraajien määrissä mitattuna. Gabon on tullut tunnetuksi maana, jossa Albert Schweitzer harjoitti palvelutyötään.
Arthur von Willebrand

Arthur Fredrik William von Willebrand (16. joulukuuta 1843 Tosarby, Sund – 10. marraskuuta 1900 Turku) oli suomalainen eversti, kielenkääntäjä ja kirjailija.
Arthur von Willebrand syntyi kapteeni ja kruununvouti Adolf Fredrik von Willebrandin ja Johanna Bassin perheeseen. Hän valmistui Suomen kadettikoulusta vuonna 1863, suoritti Pietarin paašikoulun vuonna 1864 ja liittyi samana vuonna vänrikkinä henkivartiokaartin rakuunarykmenttiin Novgorodissa. Hänet ylennettiin luutnantiksi vuonna 1868 ja alikapteeniksi vuonna 1874.
Von Willebrand palasi vuonna 1874 Suomeen, jossa hän sai valvojan toimen kadettikoulusta. Hänet ylennettiin kapteeniksi vuonna 1878. Von Willebrand toimi sen jälkeen kadettikoulussa ratsastuksen opettajana vuoteen 1882, jolloin hän erosi palveluksesta everstinä.
Sotilasuransa jälkeen Von Willebrand työskenteli kuolemaansa saakka Turun lääninhallituksen venäjän kielen kääntäjänä. Virkatoimiensa ohella hän julkaisi "Åbo Tidningissä" kronikoita, novelleja, kaunokirjallisia luonnoksia ja suuren joukon matkakuvauksia. Von Willebrand teki myös käännöksiä venäjästä, ranskasta ja saksasta, joista osa ilmestyi lehdessä nimimerkillä ”Ib”. Hän avusti myös ruotsalaisia lehtiä kuten "Ny Illustrerad Tidningiä". Hän osallistui Suomen edustajana Rooman lehdistökongressiin vuonna 1899.
Von Willebrand oli naimisissa kuvernööri Carl Magnus Creutzin tyttären Augusta Creutzin kanssa vuodesta 1876.
Laki Liettuan valtion uudelleen perustamisesta

Laki Liettuan valtion uudelleen perustamisesta () oli Liettuan 11. maaliskuuta 1990 antama itsenäisyysjulistus, jonka kaikki korkeimman neuvoston jäsenet allekirjoittivat. Neuvosto oli voimakkaasti itsenäisyyttä ajaneen Sąjūdisin johtama. Laki korosti Neuvostoliiton miehittämän ja kesäkuussa 1940 liitetyn sotien välisen Liettuan ennallistamista ja oikeudellista jatkuvuutta. Maaliskuussa 1990 se julisti ensimmäisenä 15 neuvostotasavallasta itsenäisyyden, ja tapahtuman on nähty aloittaneen koko Neuvostoliiton hajoamisen.
Kristinusko Ghanassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Ghanassa. Kristinusko on Ghanan suurin uskonto johon kuuluu 71,3 prosenttia väestöstä. Suurin kirkkokunta on helluntailaiset ja karismaattiset kirkot, joihin kuuluu 31,6 prosenttia väestöstä. Protestanttisiin kirkkoihin kuuluu 17,4 prosenttia väestöstä, roomalaiskatoliseen kirkkoon 10 % väestöstä ja muihin kristillisiin kirkkoihin 12,3 prosenttia väestöstä.
Historia.
Nykyinen Ghanan alue tunnettiin aikaisemmin kultarannikkona ja se on historian saatossa ollut myös orjakaupan keskus. Alueesta tuli brittien siirtomaa vuonna 1873 ja vuonna 1957 siitä tuli ensimmäinen valtio, joka itsenäistyi. Ghanassa on ollut vahvoja sekä suuria anglikaanisia, protestanttisia ja katolisia kirkkoja, jotka ovat kasvaneet 1800-luvun lähetystyön kautta. Ghana on myös Afrikan alkuperäiskansojen kirkkojen sekä karismaattisten kirkkojen keskus. Kristinuskon kannatus on Ghanassa kasvussa.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Ghanan päälinjan protestanttiset kirkot ovat järjestäytyneet Ghanan kristilliseen neuvostoon. Helluntailais-karismaattiset kirkot ovat taas järjestäytyneet helluntaineuvostoon. Ghanassa toimii myös evankelinen liitto, joka on sidoksissa evankeliseen allianssiin. Kirkkojenväliset järjestöt tekevät yhteistyötä koko kansakuntaa koskevissa asioissa.
Kristinusko Guineassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Guineassa. Guinea on pääsääntöisesti muslimivaltio. Ainoastaan 6,8 prosenttia väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkoihin.
Historia.
Guinea oli muslimivaltio jo vuonna 1891, jolloin alueesta tuli Ranskan siirtomaa. Kristilliset kirkot ovat olleet ainoastaan pieni vähemmistö Guineassa. Suurin protestanttinen ryhmä on ollut Guinea protestanttinen evankelinen kirkko, joka on yhdessä Länsi-Afrikan anglikaanisen yhteisön ja roomalaiskatolisen kirkon kanssa toiminut yhteistyössä.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Guineassa toimii protestanttien, anglikaanien ja roomalaiskatolisen kirkon yhteinen kristillinen neuvosto. Maassa toimii myös evankelisten kirkkojen ja lähetystyön liitto, joka on yhteydessä evankeliseen allianssiin.
Kristinusko Norsunluurannikolla

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Norsunluurannikolla. Norsunluurannikko on pääsääntöisesti muslimivaltio. Kristillisiin kirkkoihin kuuluu 33,9 prosenttia väestöstä. Suurimmat kristilliset kirkkokunnat ovat roomalaiskaotlinen kirkko, johon kuuluu 17,2 prosenttia väestöstä, evankelinen kirkko johon kuuluu 11,8 prosenttia väestöstä sekä metodistit 1,7 prosentilla väestöstä. Noin 17 prosenttia siirtotyöläisistä on kristittyjä.
Historia.
Norsunluurannikkoa asuttanut väestö siirtyi metsään alueen joutuessa ranskalaisten ja portugalilaisten siirtomaa-alueeksi. Ranska laajensi valtaansa alueella 1800-luvulla ja maasta tuli Ranskan siirtomaa 1884. Norsunluurannikko itsenäistyi vuonna 1960. Kristillinen lähetystyö aloitti toimintansa alueella 1800-luvulla. Katolinen kirkko on pysynyt maan suurimpana kirkkona. Suurin osa protestanteista on helluntailaisia ja evankelisia kirkkoja. Norsunluurannikolla toimii useita alkuperäiskansojen kirkkoja.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Aikaisemmin Norsunluurannikolla on toiminut protestanttien liitto, joka hajotettiin vuonna 1963. Maassa on ollut myös suunnitelmia kristillisen neuvoston perustamiseksi. Vuonna 1997 perustettu uskonnollisten tunnustuskuntien foorumi on koonnut yhteen katoliset, protestantit, muslimit ja afrikkalaiset kirkot.
Nassaun perheen kultaisen leijonan ritarikunta

Nassaun perheen kultaisen leijonan ritarikunta (, ) on ritarikunta, joka on perustettu vuonna 1858. Sen perustivat Alankomaiden kuningas Vilhelm III ja Luxemburgin suurherttua Aadolf Nassaun hallitsijasuvun kahtiajakautumisen 600-vuotispäivän muistoksi. Vilhelm III:n kuoltua hänen seuraajakseen nousi Vilhelmiina. Luxemburgin perimyslaki ei tuolloin sallinut naishallitsijoita, joten ritarikunta jätettiin pois Alankomaiden palkitsemisjärjestelmästä. Vuonna 1905 ritarikunta kuitenkin palautettiin molempien maiden järjestelmään.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
Nykyään ritarikunta kuuluu sekä Luxemburgin että Alankomaiden palkitsemisjärjestelmään, minkä vuoksi sillä on käytännössä kaksi suurmestaria: Luxemburgin suurherttua Henri ja Alankomaiden kuningas Willem-Alexander. Suurmestarit keskustelevat keskenään ennen kuin ritarikuntaan nimetään uusia jäseniä.
Luxemburgissa ritarikunta on suurherttuakunnan korkein mahdollinen kunnianosoitus. Molemmissa maissa sitä jaetaan kunnianosoituksena kuninkaallisille ja valtionpäämiehille, jotka ovat tehneet jonkin ansiokkaan palveluksen Luxemburgin hyväksi. Alankomaissa sitä voidaan jakaa myös sellaisille ansioituneille henkilöille, jotka ovat arvoltaan vähintään arkkipiispoja, kenraaliluutnantteja, suurlähettiläitä, ministereitä tai korkea-arvoisia tuomareita.
Ritarikunnan jäsenen tulee palauttaa ritarikunnan tunnukset kuolemansa jälkeen.
Kristinusko Keniassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Keniassa. Kristinusko on Kenian suurin uskonto. Kristillisiin kirkkoihin kuuluu 85,5 prosenttia väestöstä. Suurimmat kristilliset kirkkokunnat ovat protestanttisuus, johon kuuluu 33,4 prosenttia väestöstä, roomalaiskatolinen kirkko 20,6 prosentilla väestöstä, evankelinen kirkko johon kuuluu 20,4 prosenttia väestöstä sekä afrikan alkuperäiskansojen kirkot 7 prosentilla väestöstä.
Historia.
Nykyinen Kenian alue on ollut historiallisesti useiden eri heimojen alue. Keniasta tuli brittiläinen siirtomaa vuonna 1895. Kenialla on ollut historiallisesti keskeinen rooli rauhanrakentamisessa Somalian ja Etelä-Sudanin alueella. Kristilliset kirkot ovat perinteisesti olleet Keniassa vahvoja. Protestanttien ja anglikaanien lisäksi vahvoja ryhmiä ovat olleet myös helluntailaiset, evankeliset ja itsenäiset kirkot. Ortodoksiset kirkot toimivat pääosin Aleksandrian patriarkaatin ja koptiortodoksisen kirkon alaisuudessa.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Protestanttiset ja anglikaaniset kirkot toimivat yhdessä kansallisen neuvoston kautta. Neuvosto on vaikuttanut poliittisesti mm. hallintoon ja korruptioon. Kenian evankelinen yhteisö on yhteydessä evankeliseen allianssiin.
Kristinusko Lesothossa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Lesothossa. Kristinusko on Lesothon suurin uskonto. Suurimmat kristilliset kirkkokunnat ovat protestanttisuus, johon kuuluu 47,8 prosenttia väestöstä, roomalaiskatolinen kirkko 39,3 prosentilla väestöstä. Muihin kristillisiin kirkkoihin kuuluu 9,1 prosenttia väestöstä. Suurimmat protestanttiset kirkot ovat helluntaiherätys 23,1 prosentilla väestöstä ja evankelinen kirkko 17,3 prosentilla väestöstä.
Historia.
Lesotho syntyi kuningaskuntana 1800-luvulla ja alueesta tuli brittien protektoraatti vuonna 1864. Etelä-Afrikassa 1860-luvulla syntynyt Andrew Murrayn rukousherätys levisi 1870-luvulla Basutomaaksi kutstutuun Lesothoon.
Valtakunta palautti itsenäisyytensä vuonna 1966. Suurimpia kirkkoja on katolinen kirkko, minkä lisäksi Lesothossa toimii vahva protestanttinen kirkko sekä kaksi metodisti-episkopaalikirkkoa.
Silkkimatkija

Silkkimatkija ("Melanoptila glabrirostris") on matkijoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Silkkimatkija kasvaa 19–21 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin hyöhenpuku on kauttaaltaan musta. Selässä on violetti ja siivissä vihreä kiilto. Silkkimatkijasta tunnetaan myös leukistisia valkoisia populaatioita.
Levinneisyys ja elintavat.
Silkkimatkijaa tavataan Jukatanin niemimaalta Meksikosta, Belizestä ja Guatemalasta. Lajin elinympäristöä ovat metsät, metsien reunamaat ja pensaikot. Se liikkuu tavanomaisesti yksin tai pareittain. Silkkimatkija rakentaa kuppimaisen pesän puuhun tai pensaaseen, ja naaras munii kaksi sinistä munaa.
Silkkimatkija kannan kooksi arvioidaan alle 50 000 täysikasvuista yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen hakkuiden vuoksi ja pesäloiset kuten pitkäpyrstöturpiaali.
Kristinusko Liberiassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Liberiassa. Kristinusko on Liberian suurin uskonto, johon kuuluu 85,6 prosenttia väestöstä
Historia.
Liberia perustettiin 1800-luvun alussa vapautettuna alueena Yhdysvalloista palaaville orjille. Liberian poliittinen tilanne on jatkunut herkkänä alueella asuvien ryhmien välillä. Vuosina 1989–2003 alueella oli tuhoisia sisällissota. 2000-luvulla elpyminen sodasta on ollut hidasta ja turvallisuustilanne on jatkunut vaikeana. Kristillisillä kirkoilla on ollut suuri rooli rauhan ja elpymisen edistämisessä.
Liberian tärkeimpiä protestanttisia kirkkoja ovat metodistit, luterilaiset ja baptistit. Liberiassa toimii myös joitain suuria helluntailaisia ja alkuperäiskansojen kirkkoja.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Liberiassa toimii evankelisten liitto joka on yhteydessä evankeliseen allianssiin.
Kristinusko Madagaskarilla

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Madagaskarilla. Kristinusko on Madagaskarin suurin uskonto. Suurimpia kristillisiä kirkkoja ovat luterilais-anglikaaninen kirkko 34 prosentilla väestöstä, roomalaiskatolinen kirkko 32,3 prosentilla väestöllä sekä muut kristilliset kirkot 8,1 prosentilla väestöstä.
Historia.
Kristillisillä kirkoilla on ollut merkittävä rooli Madagaskarin kansallisen identiteetin muodostumisessa. Kristinuskolla ollut tärkeä rooli maan poliittiseen tilanteeseen ja kehitykseen. Protestantit, katoliset ja anglikaanit toimivat yhdessä kristillisessä neuvostossa. 1990-luvulta lähtien helluntalaisten, karismaattisten ja itsenäisten kirkkojen rooli on ollut jatkuvasti kasvava..
Tammikruunun ritarikunta

Tammikruunun ritarikunta (, , ) on luxemburgilainen ritarikunta. Sen perusti vuonna 1841 Alankomaiden kuningas Vilhelm III, joka oli persoonaunionin kautta myös Luxemburgin suurherttua. Kaikista luxemburgilaisista ritarikunnista Tammikruunun ritarikunta on vanhin.
Ritarikuntaa myönnetään tunnustuksena Luxemburgin kansalaisille poikkeuksellisista ansioista siviileille sekä sotilashenkilöille. Kunniamerkit luovutetaan yleensä Luxemburgin kansallispäivänä. Ulkomaalaisille kunniamerkkiä myönnetään harvakseltaan, ja tähän vaaditaan maan hallituksen erillinen lupa.
Kunnianosoitusta jaetaan viidessa luokassa, joiden alapuolella on vielä kolme mitaliluokkaa:
Kristinusko Malawissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Malawissa. Kristinusko on Malawin suurin uskonto. Suurimpia kristillisiä kirkkoja ovat protesntantismi, johon kuuluu 33,5 prosenttia väesötstä, roomalaiskatolinen kirkko 17,2 prosentilla väestöllä sekä muut kristilliset kirkot 26,6 prosentilla väestöstä. Suurimmat protestanttiset kirkot ovat presbyteerinen kirkko, adventtikirkko sekä helluntaiherätys.
Historia.
Malawi on historiallisesti Bantu-heimon alue, josta tuli 1300-luvulla kuningaskunta. Vuonna 1891 britit perustivat Keski-Afrikan protektoraatin, johon Malawi kuului. Erilaisten siirtymävaiheiden jälkeen Malawi sai täydellisen itsenäisyyden vuonna 1964. Kristillinen lähetystyö tuli Malawiin 1800-luvulla.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Malawissa toimii kirkkojen neuvosto sekä evankeliseen allianssiin yhteydessä oleva evankelinen liitto.
Kristinusko Marokossa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Marokossa. Marokko on lähes täysin islamilainen valtio ja Marokossa toimii vain pieni kristillinen yhteisö.
Historia.
Marokko on historialliseesti berberien valtakunta, joiden hallinnassa alue on ollut yli 3000 vuotta. Islam tuli maahan 700-luvun lopulla. Vuonna 1904 maa jaettiin espanjalaiseen ja ranskalaiseen alueeseen. Roomalaiskatolisuus tuli maahan siirtomaavaltiaiden mukana ja kristinusko on yhä heidän jälkeläistensä uskonto. Marokon suurin protestanttinen kirkko on evankelinen kirkko, joka kuuluu Ranskan reformoituun kirkkoon.
Kristinusko Mosambikissa

Kristinusko on Mosambikin suurin uskonto. Suurin kristillinen kirkkokunta on roomalaiskatolinen kirkko, johon kuuluu 27,2 prosenttia väestöstä. Muita merkittäviä kristillisiä kirkkoja ovat siionistiset kristityt, joihin kuuluu 15,6 prosenttia väestöstä, evankeliset ja helluntailaiset joihin kuuluu 15,3 prosenttia väestöstä sekä anglikaanit 1,7 prosentilla väestöstä.
Historia.
Nykyinen Mosambikin alue on ollut bantuheimojen alue 400-luvulta lähtien. 1500-luvulla Mosambikista tuli Portugalin siirtomaa, josta haettiin orjia ja kultaa. Vuonna 1975 Mosambik itsenäistyi. Maassa oli sisällissota aina vuoteen 1990 saakka. Katolisella kirkolla oli tärkeä rooli sisällissodan lopettamisessa.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Mosambikissa toimii kristillinen neuvosto, joka toimii kirkkoja yhdistävänä ekumeenisena järjestönä. Evankelinen liitto taas on yhteydessä evankeliseen allianssiin.
Aadolf Nassaulaisen ritarikunta

Aadolf Nassaulaisen ritarikunta () on luxemburgilainen ritarikunta, jota perustettiin suurherttua Aadolfin määräyksellä 8. toukokuuta 1858. Perustajansa sijaan ritarikunnan nimi viittaa 1200-luvun lopulla hallinneeseen Aadolf Nassaulaiseen.
Ritarikunnalla palkitaan yksilöitä, jotka ovat tehneet poikkeuksellisen palveluksen suurherttualle tai dynastialle, tai osoittaneet näille poikkeuksellista uskollisuutta. Lisäksi ritarikunnalla voidaan palkita ansioituneita taiteilijoita, tutkijoita ja valtionpäämiehiä. Saajan ei tarvitse olla Luxemburgin kansalainen, mutta mikäli ulkomaalainen nimitetään kunniamerkin saajaksi, tämän kotimaan hallitukselta kysytään lupa nimitykseen ensin.
Kunnianosoitusta jaetaan kahdeksassa luokassa, joiden lisäksi siinä on kaksi ristiä ja kolme mitalia:
Kristinusko Namibiassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Namibiassa. Kristinusko on Namibian suurin uskonto ja lähes koko Namibian väestö, 97,5 prosenttia väestöstä, kuuluu kristillisiin kirkkoihin.
Historia.
Namibian alue on ollut bantu-heimojen asuttama 1300-luvulta lähtien. Alueesta tuli Saksan siirtomaa vuonna 1884 ja ensimmäisen maailmansodan jälkeen alue oli Etelä-Afrikan hallinnassa. Saksan siirtomaa-armeija murhasi vuonna 1904 noin 50 000 hereroa ja Etelä-Afrikka liitti alueen apartheid-hallintoonsa toisen maailmansodan jälkeen. Vuosina 1966–1988 maassa käytiin itsenäsitymissotaa ja maa itsenäistyi vuonna 1990. Kristillinen lähetystyö saapui Namibiaan 1800-luvulla. Useat kirkot tukivat maan itsenäistymistaistelua apartheidia vastaan.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Namibiassa toimii kristillinen neuvosto sekä evankelinen yhteisö, joka on yhteydessä evankeliseen allianssiin..
Kristinusko Nigeriassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Nigeriassa. Nigeria on muslimienemmistöinen maa, mutta maassa toimii myös suuria kristillisiä kirkkoja. Roomalaiskatoliseen kirkkoon kuuluu 10,6 prosenttia väestöstä ja muihin kristillisiin kirkkoihin 35,3 prosenttia väestöstä.
Nigeria oli vuonna 2015 maailman kuudenneksi suurin kristillisen väestön omaava valtio yli 86 miljoonalla kristityllä. Nigeriassa asui noin 3,8 prosenttia maailman kristitystä väestöstä. Kristillisen väestön ennustetaan kasvavan Nigeriassa vuoteen 2060 mennessä yli 174 miljoonaan, mikä tekisi siitä maailman kolmanneksi suurimman kristillisen väestöryhmän.
Historia.
Nigeria on entinen brittien siirtomaa, joka itsenäistyi vuonna 1960. Nigeria on uskonnollisesti jakautunut maa. Maan pohjoisosa on muslimienemmistöinen, kun taas eteläosa on kristittyjen hallinnassa. Uskontojen välillä on esiintynyt usein väkivaltaa erityisesti pohjoisissa osavaltioissa, joissa on voimassa Sharia-laki.
Suurten lähetystyön tuloksena perustettujen kirkkojen lisäksi Nigeriassa toimii useita afrikkalaistne perustamia, riippumattomia ja helluntailaisia kirkkoja, jotka ovat erittäin aktiivisia evankelioinnissa ja kirkkojen perustamisessa naapurimaissa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Kristilliset kirkot jakautuvat viiteen ryhmään: katoliseen sihteeristöön, kristilliseen neuvostoon, afrikkalaisperäisiin kirkkoihin, evankeliseen kirkkoon sekä helluntaiyhteisöön. Kristittyjen kattoyhteisö on "Christian Association of Nigeria".
Luxemburgin ansioritarikunta

Luxemburgin ansioritarikunta, virallisesti Luxemburgin suurherttuakunnan ansioritarikunta (), on luxemburgilainen ritarikunta, joka perustettiin 23. tammikuuta 1961 suurruhtinatar Charlotten käskystä. Tarkoituksena oli luoda uusi ritarikunta, koska Nassaun perheen kultaisen leijonan ja Aadolf Nassaulaisen ritarikunnat olivat liian korkea-arvoisia, ja tämä puolestaan lisäsi painetta käyttää Tammikruunun ritarikuntaa.
Nykyään ritarikunta on Luxemburgin alhaisin. Sitä myönnetään tunnustuksena poliittisissa luottamustehtävissä toimiville tai kunnallishallinnossa työskenteleville henkilöille sekä ansioituneille henkilöille talouden, kulttuurin, yhteiskuntatieteiden, urheilun ja vapaaehtoistyön saralla. Lisäksi ritarikuntaan kuuluvaa mitalia myönnetään satavuotiaille ja hengenpelastuksesta. Kunniamerkkejä luovutetaan lähtökohtaisesti Luxemburgin kansallispäivänä.
Ritarikunnassa on viisi luokkaa, joiden alapuolella on yksi mitali:
Jonsered

Jonsered [ˈjɔ̌nːsɛrɛd] on taajama Partillen kunnassa Ruotsin Länsi-Götanmaan läänissä ja maakunnassa. Se sijaitsee noin 15 kilometriä itään Göteborgin keskustasta, ja sen asukasluku vuonna 2020 oli 872. Jonseredissa oli vuoden 1960 paikkeilla yli 1 700 asukasta.
Jonsered on vanha tehdasyhdyskunta, joka kasvoi skotlantilaisen William Gibsonin vuonna 1830 sinne Göteborgista siirtämän tekstiilitehtaan ympärille. 1900-luvun taitteessa tehtaassa kehrättiin 400 tonnia pellavalankaa, 950 tonnia juuttilankaa ja 370 tonnia puuvillalankaa ja valmistettiin neljä tuhatta kilometriä erilaisia kutomatuotteita. Tehdas työllisti noin 850 ihmistä, ja yhtiöllä oli oma kirkko ja pappi, kolme koulutaloa, oma sairaan- ja köyhäinhoito sekä vanhainkoti. Työntekijät asuivat tehtaan asunnoissa tarvitsematta maksaa vuokraa; näissä tiilitaloissa oli juokseva vesi ja viemäröinti.
Vähitellen Jonsereds Fabrikers AB:n tuotanto laajeni puuntyöstökoneisiin sekä metsänkorjuu- ja puutarhanhoitolaitteisiin, kuten moottorisahoihin ja puutavaranostureihin niin, että 1970-luvun alussa tekstiilituotannosta luovuttiin. Vuonna 1979 tehtaan omistajaksi tuli Electrolux, joka siirsi Jonsered-moottorisahojen tuotannon tytäryhtiölleen Husqvarnalle ja lopetti melkein kaikki muut Jonseredin tuotelinjat. Nosturiliiketoimintaa jatkoivat suomalaisyritykset, ensin Partekin Loglift Jonsered ja sitten Cargoteciin kuuluva Hiab.
2020-luvun alussa Electrolux lopetti moottorisahoissa, ruohonleikkureissa ja raivaussahoissa käyttämänsä Jonsered-tuotemerkin keskittyäkseen Husqvarna- ja McCulloch-merkkeihin.
Jarmo Mäkelä (toimittaja)

Jarmo Antero Mäkelä (s. 11. toukokuuta 1948 Peräseinäjoki) on suomalainen kansainväliseen, ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan erikoistunut ulkomaantoimittaja.
Mäkelä kävi keskikoulun Pohjois-Haagan yhteiskoulussa Helsingissä, valmistui ylioppilaaksi Keski-Suomen yhteiskoulusta Jyväskylässä 1967 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1987. Hän on Harvardin yliopiston Center for International Affairsin (CFIA) fellow lukuvuonna 1990–1991.
Järjestötoiminta.
Mäkelä liittyi Liberaaliseen Kansanpuolueeseen vuonna 1966, oli sen hallituksen jäsen 1968–1970 sekä puolueen pää-äänenkannattajan, kerran viikossa ilmestyneen "Uuden Polttopisteen" päätoimittaja ja lehteä kustantaneen yhtiön toimitusjohtaja 1974–1979.
Ennen lehtimiesuraansa Mäkelä osallistui sekä koululais- että opiskelijapolitiikkaan. Hän oli Suomen Teiniliiton Keski-Suomen maakuntaneuvos 1965 ja hallituksen jäsen 1967. Hän oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistossa ja hallituksessa 1969. Vuonna 1970 hänet valittiin Suomen ylioppilaskuntien liiton hallitukseen ja 1971–1973 hän toimi liiton ulkoasiansihteerinä, mistä hänelle on myönnetty liiton kultainen ansiomerkki.
Toimittajaura.
Varsinaisen lehtimiesuransa Mäkelä teki Yleisradiossa 1981–2013, suurimman osan ajasta tv-uutisten ulkomaantoimittajana, ja toimi parin vuoden ajan myös ulkomaantoimittajien esimiehenä. Hän toimi yhtiön vakituisten kirjeenvaihtajien sijaisena sekä Moskovassa että Bonnissa ja Ylen vakituisena kirjeenvaihtajana Brysselissä 2005–2008. Hän juonsi parin vuoden ajan TV1:n otsikko-ohjelmaa Ykkösjuttua ja sekä kansainväliseen politiikkaan erikoistunutta keskusteluohjelmaa Maailmannäyttämöllä. 
Vuodet 2007–2011 hän oli virkavapaana Ylestä toimiessaan Suomen ulkoministeriön palveluksessa Suomen Washingtonin-suurlähetystön lehdistöneuvoksena.
Viimeisinä työvuosinaan Ylessä hän toimitti suosittua radio-ohjelmaa ”Venäjän verkossa” raportoiden kuulijoille siitä, mitä Venäjän media kertoi Suomesta ja miksi. Jäätyään kesällä 2013 eläkkeelle hän toimi Yleisradion, Maaseudun Tulevaisuuden, Helsingin Sanomien, Lännen median ja Viron Postimeehen kolumnistina. Vuodet 2018–2021 hän oli Toimittajat ilman rajoja -järjestön Suomen osaston puheenjohtaja.
Aiheesta muualla.
Artikkeleita ja muuta näkyvyyttä Ylen Bryssel-kirjeenvaihtajana
Unprofor

Unprofor eli United Nations Protection Force oli Yhdistyneiden kansakuntien ensimmäinen rauhanturvaamisoperaatio Kroatiassa sekä Bosnia ja Hertsegovinassa Jugoslavian hajoamissotien aikana. Osasto perustettiin helmikuussa 1992, ja sen toiminta loppui maaliskuussa 1995. Se jaettiin muiksi YK:n, Naton ja EU:n operaatioiksi.
Tehtävä.
Unprofor luotiin Kroatian sodan 21. helmikuuta 1992 aikana n päätöslauselmalla 743. Kroatiassa oli tarkoitus turvata vakaat olosuhteet rauhanneuvotteluille ja suojata kolmea demilitarisoitua "turvasatamaa". Myöhemmin samana vuonna tehtävää laajennettiin käsittämään myös rajavalvontaan ja turvaamaan virallisten turva-alueiden ulkopuolelle jääneet ns. "pinkit vyöhykkeet" ja Prevlakan alueen demilitarisointi.
Bosnia-Hertsegovinassa ei ollut tulitaukoa, joten tehtävänä oli suojata Sarajevon lentokenttää, toimittaa sen kautta humanitaarista apua, turvata uusia turva-alueita ja valvoa muslimikroaattien liittoa sekä asekieltoalueita.
Henkilöstö.
Unproforilla oli lähes 39 000 työntekijää. Se koostui henkilöstöstä, joka oli peräisin Argentiinasta, Australiasta, Bangladeshista, Belgiasta, Brasiliasta, Egyptistä, Espanjasta, Ghanasta, Indonesiasta, Intiasta, Irlannista, Italiasta, Jordaniasta, Kanadasta, Keniasta, Kolumbiasta, Liettuasta, Luxemburgista, Malesiasta, Nepalista, Alankomaista, Uudesta-Seelannista, Nigeriasta, Norjasta, Pakistanista, Puolasta, Portugalista, Ranskasta, Ruotsista, Saksasta, Slovakiasta, Suomesta, Sveitsistä, Tanskasta, Tšekistä, Tunisiasta, Turkista, Ukrainasta, Venezuelasta, Venäjältä, Virosta, Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Yhdysvalloista . YK:n mukaan Unprofor-henkilöstöstä kuoli tehtävän aikana 167. Suurin osa kuolleista oli sotilastehtävissä.
Belavežan sopimus

Belavežan sopimus (, , ) on 8. joulukuuta 1991 allekirjoitettu sopimus, jolla julistettiin Neuvostoliiton lakanneen olemasta ja perustettiin Itsenäisten valtioiden yhteisö. Sopimuksen allekirjoittivat Valko-Venäjällä Belavežan metsän kansallispuistossa sijaitsevalla Viskulin datšalla Valko-Venäjä, Venäjä ja Ukraina.
Sopimuksen täydellinen nimi on Sopimus Itsenäisten valtioiden yhteisön perustamisesta (, , ).
Sopimuksen allekirjoittajamaat vastaavat Neuvostoliiton perustamissopimuksen vuonna 1922 allekirjoittaneita neuvostotasavaltoja lukuun ottamatta Transkaukasian SFNT:tä, joka lakkasi olemasta vuonna 1936. Sopimuksen johdannossa todetaan, että ”Sosialististen neuvostotasavaltojen liitto kansainvälisen oikeuden ja geopoliittisen todellisuuden subjektina lakkaa olemasta.”
Sopimuksen allekirjoittivat Valko-Venäjän korkeimman neuvoston puheenjohtaja Stanislau Šuškevitš ja pääministeri Vjatšaslau Kebitš, Venäjän presidentti Boris Jeltsin ja varapääministeri Gennadi Burbulis sekä Ukrainan presidentti Leonid Kravtšuk ja pääministeri Vitold Fokin.
Ukrainan ja Valko-Venäjän korkeimmat neuvostot ratifioivat sopimuksen 10. joulukuuta, Venäjän korkein neuvosto 12. joulukuuta.
Gunnar Paal

Gunnar Paal (s. 8. elokuuta 1946 Tartto) on virolainen pitkäaikainen Viron radion ja TV:n toimittaja. Hän on toiminut pitkään myös urheilun järjestötehtävissä muun muassa Moskovan kesäolympialaisten purjehdusregatan tiedotustehtävissä, Viron olympiakomitean pääsihteerinä ja Riigikogun lehdistösihteerinä.
Paal opiskeli kotiseudullaan Tartossa, jossa valmistui lukiosta vuonna 1964 ja Tarton yliopistosta toimittajaksi vuonna 1969. Opiskeluaikana hänen pääurheilulajinsa oli soutu ja erityisesti jäsen tartolaisessa soutunelikossa.
Tarton yliopistosta valmistumisen jälkeen Paal aloitti työuransa Tallinnassa. Hän työskenteli vuosina 1969–2002 Viron Radiossa ja ETV:ssä toimittajana, päätoimittajana ja viime vaiheessa riigikogutoimittajana. ETV:n toimittajauran aikana hän toimi vuosina 1976-1980 Moskovan kesäolympialaisten Tallinnan olympiaregatan lehdistökeskuksen apulaisjohtajana. Radio- ja TV-töiden jälkeen hän jatkoi työuraansa vuodesta 2002 Riigikogun lehdistösihteerinä.
Gunnar Paal on oman urheilu-uran jälkeen ollut aktiivi urheilun järjestötoimija. Hän on osallistunut olympiakongressiin Varnassa (1973), Baden-Badenissa (1981) ja Pariisissa (1994), puhui KOK:n symposiumissa Lausannessa (1986), Sofiassa (1987), Québecissä (1992) ja Turussa (1992). Hän on kirjoittanut urheilusta ja olympialiikkeestä niin kansallisiin kuin ulkomaisiin lehtiin. 
Viron uuden itsenäisyyden myötä käynnistyi myös Viron oma urheilun järjestötoiminta. Paal oli aktiivisti mukana Viron olympiakomitean (EOK) toiminnan käynnistämisessä ja oli EOK:n jäsen vuosina 1989–2017, vuosina 1989–1997 EOK:n hallituksen jäsen ja pääsihteeri. EOK:n pääsihteeriydessä hän oli tehtävän ensimmäisinä vuosina luomassa suhteita naapurimaihin yhdessä puheenjohtaja Arnold Greenin kanssa muun muassa Suomeen taatakseen ensirahoituksen Viron valmistautumisessa ensimmäisiin vuoden 1992 olympiatapahtumiin. EOK:n kunniajäsen hänestä tuli EOK-uran päättyessä vuonna 2017. Paal on ollut keskeisin henkilö käynnistettäessä Virossa Viron olympia-akatemian toimintaa ollen sen perustajajäsen vuonna 1989. Tähän antoi hyvät edellytykset osallistuminen KOK:n olympaikongresseihin ja -symposiumeihin jo 1970-luvulta lähtien.
Joachim Daniel von Jauch

Joachim Daniel von Jauch (22. maaliskuuta 1688 - 3. toukokuuta 1754) oli saksalainen insinööriupseeri ja arkkitehti. Saksin ja Puolan kuningas August Väkevä antoi hänelle tehtäväksi luoda Varsovalle barokkiasun. Hänen tunnettuja töitään ovat toisen maailmansodan aikana hävitetyt Saksilainen palatsi ja Brühlin palatsi. 
Elämänvaiheita.
Jauch valmistui insinööriluutnantiksi vuonna 1705 ja hänet ylennettiin insinöörikapteeniksi vuonna 1711. Suuressa Pohjan sodassa hän oli mukana Stralsundin piirityksessä. Vuodesta 1713 hän työskenteli yhdessä Johann Christoph Naumannin kanssa Varsovan rakennustoimessa. Naumannin palattua Saksiin vuonna 1720 hän johti virastoa yksin. Aatelisarvon hän sai vuonna 1730. 
Varsovan rakennustoimen johtajana hän valvoi kuninkaanlinnaan rakennettavan valtiopäiväsalin rakentamista ja suunnitteli kapusiinikirkon. Uudistamansa Saksilaisen palatsin yhteyteen hän suunnitteli puiston. Puisto oli avoin kaikille kaupunkilaisille, mikä oli 1700-luvulla harvinaista. 
Jauch solmi avioliiton vuonna 1720 Eva Maria Münnichin kanssa. Hänen sanotaan olleen Varsovan rakennustoimen Jauchia edeltäneen johtajan Burkhard Christoph von Münnichin tytär. Perheeseen syntyi poika ja tytär.
Koripallo kesäolympialaisissa 2024

Koripallossa kilpailtiin Pariisin 2024 kesäolympialaisissa 22. kerran. Koripallossa pelattiin kahdessa eri muodossa: tavallisessa 5 vastaan 5 sekä 3x3-muotoisena. 3x3 oli toisen kerran mukana olympialaisten ohjelmassa. Olympialaisissa oli omat turnaukset naisille ja miehille. Tavalliseen koripalloturnaukseen osallistui 12 joukkuetta ja 3x3-koripalloon kahdeksan joukkuetta. Tavallisen koripallon kilpailupaikat olivat Stade Pierre-Mauroy ja Accor Arena, kun taas 3x3-koripallon pelipaikkana oli Place de la Concorde. Turnaukset pelattiin 27. heinäkuuta – 11. elokuuta.
Pakarock 2

Pakarock 2 on suomalaislaulaja Esa Pakarisen seitsemäs studioalbumi vuodelta 1976. Albumi julkaistiin Finnlevy-merkin kautta C-kasettina sekä vinyylilevynä.
Albumi on Pakarisen toinen rocklevy ja on jatkoa vuonna 1974 julkaistulle "Pakarock"-levylle. Levyllä Pakarinen laulaa ulkomaalaisia rock-kappaleita suomeksi käännettynä. Vuonna 2011 julkaistu "Meiltähän tämä käy! Kaikki levytykset 1951–1988" -kokoelma sisältää kaikki albumin kappaleet.
Kappaleet.
Kaikkien kappaleiden suomenkieliset sanoitukset Vexi Salmi ja sovitukset Kalevi Nyqvist.
B-puoli.
Lähde:
Vuoden 2011 "Meiltähän tämä käy!" -kokoelman mukaan kappaleen ”Te näätte kun...” säv. ja alkup. san. Jody Reynolds.
Tekijät.
Muusikot.
Lähde:
Tuotanto.
Lähteet:
Sandarne

Sandarne on noin 1 900 asukkaan taajama Söderhamnin kunnassa Ruotsin Helsingborgin maakunnassa ja Gävleborgin läänissä. Se sijaitsee kymmenisen kilometriä keskustaajama Söderhamnista etelään.
Sandarne oli tunnettu Bergvik och Ala Kemi -yhtiön 1920-luvun alussa käynnistämästä sulfaattisellutehtaasta ja sen yhteyteen kymmenen vuotta myöhemmin rakennetusta, yhä toimivasta mäntyöljytehtaasta, jonka omistaja on nykyään Kraton Chemical. Sellutehtaan viimeinen omistaja Stora sulki sen kannattamattomana vuonna 1992.
Heinäkuussa 1932, runsas vuosi samankaltaisesta vakavammasta tapauksesta Ådalenissa, Sandarnen sellutehtaan työntekijät protestoivat jopa 50 prosentin palkanalennuksiaan vastaan. Poliisi iski mellakoijia vastaan miekoin ja tuliasein ja ampui kolmea mielenosoittajaa selkään, mutta ketään vastaan ei nostettu syytteitä. Myös yksi poliisi loukkaantui vakavasti.
Luettelo Pokémoneista (sukupolvi IX)

Pokémon-tuoteperheen yhdeksäs sukupolvi sisältää 120 kuvitteellista eliölajia ja uusia muotoja aiemmissa sukupolvissa esitellyistä lajeista. Yhdeksännen sukupolven Pokémon-lajit esiteltiin pelisarjan vuonna 2022 ilmestyneissä osissa "Pokémon Scarlet" ja "Pokémon Violet", sekä pelien julkaisun jälkeen ladattavissa laajennuksissa. Uusia Pokémon-lajeja myös pelien julkaisun jälkeen ladattavissa lisäosissa.
Vuonna 2025 ilmestyneessä pelissä "" ja sen ladattavassa lisäosassa tuotiin takaisin kuudennesta sukupolvesta tuttu megakehittyminen (), jonka myötä tietyt pokémonit voivat määräajaksi kehittyä voimakkaammiksi Mega-muodoiksi, ja samalla esiteltiin myös uusia megakehittymismuotoja.
Luettelo.
Paldealaiset muodot.
"Pokémon Scarletissa" ja "Pokémon Shieldissä" esiteltiin ”paldealaisia muotoja” joistain aiempien sukupolvien lajeista.
Megakehitysmuodot.
"Pokémon X:stä", "Pokémon Y:stä", "Pokémon Omega Redistä" ja "Pokémon Alpha Sapphiresta" tuttujen megakehitysmuotojen lisäksi, "Legends: Z-A:ssa" ja sen lisäosassa "Mega Dimension" esiteltiin myös aivan uusia megakehitysmuotoja. Lopullisiin muotoihinsa normaalikehittyneet pokémonit voivat väliaikaisesti siirtyä megakehitysmuotoihinsa ottelun aikana, mikä onnistuu vain, jos kouluttajalla on avainkivi ja pokémonilla sen megakehitysmuodolle suunnattu megakivi.
Pakarock

Pakarock on Esa Pakarisen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin alkuvuodesta 1975. Se on Pakarisen ensimmäinen rockalbumi. Levyllä Pakarinen laulaa ulkomaalaisia rock-kappaleita suomeksi käännettynä. Pakarisen seuraava rocklevy Pakarock 2 ilmestyi seuraavana vuonna.
Albumin tuottaja Vexi Salmi sai Hectorin "Hectorock I" -albumista idean tehdä Pakariselle rockalbumi, joka sisältäisi rock-klassikkoja parodisesti suomennettuina. Pakarock albumin singlet ”Rock on tullut jäädäkseen” / ”Köyhä mä oon” ja ”Noin se onnistuu” / ”Rokki on poikaa” olivat soitetuimpia singlejä tuhansissa jukeboxeissa ympäri Suomen. Albumia myytiin enemmän C-kasettina kuin vinyylilevynä.
Albumi julkaistiin alkuvuodesta 1975 vinyylilevynä ja C-kasettina Rytmi-levymerkillä. Vuonna 2011 julkaistu "Meiltähän tämä käy! Kaikki levytykset 1951–1988" -kokoelma sisältää kaikki albumin kappaleet.
Albumi ylitti kultalevyrajan vuonna 1977 ja sitä on myyty yhteensä 26 200 kappaletta.
Kappaleet.
Kaikkien kappaleiden suomenkieliset sanoitukset tehnyt Vexi Salmi ja kappaleet sovittanut Kaj Westerlund.
B-puoli.
"Meiltähän tämä käy" -kokoelman mukaan kappaleen ”Oop shoop” kappaleen säv. ja alkup. san. Joe Josea, Blondine Taylor nimellä "Blondie Taylor" sekä Shirley Gunter.
Verdelais

Verdelais on kunta Lounais-Ranskassa Gironden departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin viisi kilometriä Langonin kaupungista pohjoiseen.
Verdelais ja sen Notre-Damen basilika on ollut pyhiinvaelluspaikka 1000-luvulta lähtien. Nykyinen Neitsyt Marialle pyhitetty basilika on rakennettu 1600- ja 1800-luvuilla. Kellotornin huipulla on Neitsyt Marian patsas.
Suomen Buenos Airesin -suurlähetystö

Suomen Buenos Airesin -suurlähetystö () on Suomen ulkomainen edustusto Argentiinan pääkaupungissa Buenos Airesissa. Argentiinan ohella se edustaa Suomen valtiovaltaa myös Paraguayssa ja Uruguayssa. Edustustoa on syyskuusta 2022 lähtien johtanut suurlähettiläs Nicola Lindertz.
Argentiina oli eräs ensimmäisiä Euroopan ulkopuolisia maita, joka tunnusti Suomen itsenäisyyden toukokuussa 1918. Vuonna 1923 solmittiin diplomaattiset suhteet maiden välille. Suomen ensimmäinen Latinalaisen Amerikan edustajisto perustettiin vuonna 1929 Buenos Airesiin. 
Suomen suurlähetystön (5. kerros) ohella samassa rakennuksessa (12. kerros) toimii Sveitsin suurlähetystö.
Emsfors

Emsfors on Ruotsin taajama, joka sijaitsee valtaosin Oskarshamnin kunnassa mutta osin myös Mönsteråsin kunnassa Smålandin maakunnassa, Kalmarin läänissä. Taajamassa asuu runsaat 300 ihmistä.
Emån-joen varressa sijaitseva Emsfors on vanha teollisuusyhdyskunta, jossa on valmistettu paperia 1730-luvulta asti. Ensimmäinen vaihe oli Skrufhultin käsityömäinen lumppupaperiverstas joen etelärannalla, kunnes vuonna 1814 aloitettiin tuotanto pohjoisrannalla. 1860-luvulla käynnistettiin yksi Ruotsin ensimmäisistä puuhiomoista, joka kuitenkin tuhoutui tulipalossa jo kuuden vuoden jälkeen. Vuonna 1873 Emsforsiin asennettiin paperikone tuottamaan käärepaperia, pussipaperia ja sanomalehtipaperia. 1900-luvun vaihteessa käynnistyi sulfiittisellutehdas ja toinen paperikone. 1960-luvun puolivälissä tehtaan omistajaksi tuli Klippanin hienopaperiyhtiö ja vuonna 1972 eteläruotsalaisten metsänomistajien yhdistys, joka kuitenkin halusi luopua tehtaasta jo saman vuosikymmenen lopulla. Oskarshamnin kunnan tuella perustettiin Emsfors Bruk AB, joka kuitenkin ajautui konkurssiin vuonna 1989 eikä tehtaille löytynyt jatkajaa vaan ne suljettiin. Ympäristövahinkoja, kuten vesistöön päässyttä sellua ja kemikaalijäämiä, korjattiin vielä ainakin 20 vuotta jälkikäteen.
Tennis kesäolympialaisissa 2024

Tenniksessä kilpailtiin Pariisin 2024 kesäolympialaisissa 17. kerran. Ottelut pelattiin 27. heinäkuuta – 4. elokuuta 2024. Tennisottelut pelattiin Stade Roland Garros’lla. Olympialaisissa pelattiin viidessä muodossa: naisille ja miehille on kaksin- ja nelinpelit, joiden lisäksi pelattiin sekanelinpeli.
Areena.
Stade Roland Garros, jossa pelataan vuosittain Ranskan avoin tennisturnaus, isännöi tennistapahtumat Pariisin 2024 olympialaisissa. Tämä tarkoittaa sitä, että turnaus pelattiin massakentällä ensimmäistä kertaa sitten Barcelonan vuoden 1992 olympialaisten.
Aikataulu.
Lähde:
Miesten Superpesiksen kausi 2023

Superpesiksen kausi 2023 oli Suomen pesäpallon pääsarjan Superpesiksen 34. kausi.
Pudotuspelikaavio.
&lt;section begin="kaavio"/&gt;
&lt;section end="kaavio"/&gt;
Lopulliset sijoitukset.
Koskenkorvan Urheilijat putoaa Ykköspesikseen. Ykköspesiksen pudotuspelit voittanut Haminan Palloilijat nousee seuraavaksi kaudeksi Superpesikseen.
Televisiointi.
Kauden televisioinnista vastasi edellisten kausien tapaan Nelonen Median maksullinen Ruutu+ -palvelu. Myös Yleisradio televisioi neljä runkosarjan ottelua ja ratkaisevat loppuottelut.
Liotyroniini

Liotyroniini eli natriumliotyroniini on aktiivisesta kilpirauhashormonista (L-trijodityroniini) sekä natriumista teollisesti valmistettu pitkävaikutteinen lääkeaine. Liotyroniinia käytetään lisäämään elimistön l-trijodityroniinin tasoja.
Käyttö.
Liotyroniinia pidetään ensisijaisena lääkkeenä kilpirauhashormonin korvaushoidossa ja kretinismissä. Se saattaa olla hyödyllinen myös niille kilpirauhasen vajaatoimintaoireista kärsiville potilaille, joilla epäillään olevan vaikeuksia levotyroksiinin imeytymisessä tai joiden kudokset eivät muunna sitä riittävässä määrin aktiiviseksi kilpirauhashormoniksi sekä myös potilailla, jotka ovat allergisia luontaiselle kilpirauhashormonille. 
Liotyroniinia käytetään kilpirauhasen vajaatoiminnan hoitoon siinä tapauksessa, ettei vajaatoiminnan oireita saada poistumaan pelkällä tyroksiinilla. Lääkettä käytetään Suomessa yhdessä levotyroksiinin eli T4-hormonin kanssa. Kymmenen mikrogrammaa liotyroniinia vastaa erään arvion mukaan hoitovaikutukseltaan korkeintaan 40 mikrogrammaa levotyroksiinia tai 0,4 jyvästä eli noin 26 milligrammaa kilpirauhashormonien esiastena toimivaa luontaista tyreoglobuliinia (TG). Vastaavuudet ovat käytännössä kuitenkin hyvin yksilöllisiä.
Päivittäisen liotyroniiniannoksen nauttiminen kerralla nostaa aktiivisen kilpirauhashormonin tasoja siten, että huippupitoisuus saavutetaan tyypillisesti 3–4 tunnin kuluttua annoksen ottamisesta. Tasot laskevat tämän jälkeen ennalleen seuraavien 12 tunnin aikana. Liotyroniinin puoliintumisaika taas vaihtelee yksilöllisesti välillä 1–2 vuorokautta. 
Liotyroniinihoidon käytössä tulee olla varovainen ja hoitoa aloitettaessa suositellaan konsultoimaan kilpirauhastautien hoitoon perehtynyttä lääkäriä. Tämä johtuu siitä, että veren kilpirauhashormonitasot saattavat heilahdella suuresti silloin kun annostelu on vain kerran vuorokaudessa. Liotyroniini saattaa aiheuttaa lisäksi sydänterveyteen liittyviä ongelmia sydänsairailla ja vanhuksilla.
Liotyroniinin jakamista 2-3 päiväannokseen kannattaa kokeilla varsinkin silloin, jos oireet eivät väisty yhdellä päiväannoksella. Monet lääkärit suosittelevat kahta annosta, koska aamulla otetun annoksen hoitovaikutus kestää usein vain puoleen päivään tai alkuiltapäivään. Lääkkeen nauttiminen myöhään iltapäivällä tai illalla saattaa taas johtaa siihen, että elimistön hormonipitoisuus on suurimmillaan vasta nukkumaanmenon jälkeen, mikä voi johtaa uniongelmiin. Pieni osa potilaista kykenee kuitenkin nauttimaan nukkumaan mennessä jopa koko vuorokausiannoksensa.
Liotyroniinilla saattaa olla yhteisvaikutusta estrogeenivalmisteiden ja eräiden lääkeaineiden kanssa. Myös isot muutokset ruokavaliossa saattavat aiheuttaa tarvetta muuttaa annostusta. 
T3-hormonin viitearvot ovat 3,5–6,5 pmol/l, mutta kilpirauhaspotilaiden hoidossa tulisi pyrkiä pääsääntöisesti tasoon 5,5–6,5 pmol/l. Joillekin naisille riittää kuitenkin jo 5 pmol/l.
Öljypuusieni

Öljypuusieni ("Omphalotus olearius") on Omphalotaceae-heimoon kuuluva sienilaji, jota tavataan Etelä-Euroopassa. Laji on myrkyllinen, ja sen voi sekoittaa esimerkiksi keltavahveroon. Öljypuusienellä on kuitenkin isompi lakki. Lisäksi lakki hohtaa pimeässä sinivihreää valoa.
Euroopassa esiintyy myös toinen "Omphalotus"-laji, "Omphalotus illudens", joka on levinneisyydeltään pohjoisempi kuin öljypuusieni. Toisinaan näitä on pidetty yhtenä ja samana lajina. "Omphalotus illudens" -lajia tavataan myös Pohjois-Amerikassa.
Ulkonäkö ja koko.
Öljypuusienen lakki on 6–15 senttimeriä leveä.