Chinook (koira)

Chinook on yhdysvaltalainen koirarotu, jota käytetään rekikoirana. FCI ei ole tunnustanut sitä, mutta American Kennel Club on ja luokittelee sen ryhmään Working (työkoirat). Se on ollut New Hampshiren virallinen osavaltiokoira vuodesta 2009 lähtien. Se on harvinainen Pohjois-Amerikan ulkopuolella eikä sen tilanne näytä hyvältä sielläkään. Jos sen suosio ei kasva, se todennäköisesti häviää.
Ulkonäkö.
Sekalaisen taustansa vuoksi chinook ei muistuta ulkoisesti tyypillisempiä rekikoiria: sillä on riippuvat korvat, kerälle kiertymätön häntä ja yksivärinen kellanruskea karvapeite. Muiden lähteiden mukaan korvat voivat olla joko riippuvat, puolipystyt tai pystyt. Chinook saattaa näyttää hiukan sekarotuiselta labradorinnoutajalta, belgianpaimenkoiralta tai saksanpaimenkoiralta. Säkäkorkeus on 53–66 cm ja paino 29,5–41 kg. 
Luonne ja käyttäytyminen.
Chinook on nuorena riehakas, mutta aikuisena tyyni ja rentoutunut. Se suhtautuu lapsiin kärsivällisesti eikä sen tule olla aggressiivinen. Sillä on voimakas vetovietti ja se on tämän vuoksi varsin tehokas työkoira. Se on myös hyvä vahtikoira itsevarman ja vahvan luonteensa ansiosta. Näiden ominaisuuksien vuoksi se tarvitsee kuitenkin myös määrätietoisen omistajan. Nykyisin sitä pidetään myös seurakoirana.
Alkuperä.
Vuonna 1869 newhampshireläinen Arthur Walden lähti Alaskaan, missä häntä oppi taitavaksi reenajajaksi. Vuonna 1898 hän hankki mackenzienhusky-risteytyksen nimeltä Chinook, joka toimi hänen valjakkonsa johtajakoirana. Palattuaan New Hampshireen hän päätti kehittää oman rekikoirarodun, jossa yhdistyisivät voima, kestävyys, nopeus ja ystävällisyys. 1900-luvun alussa hän kehittää uuden, kestävän rekikoiran. Aluksi hän astutti "grönlanninhuskyn" mastiffityyppisellä uroksella. Kyseinen husky polveutui hyvistä linjoista ja oli Robert Pearyn (ensimmäinen pohjoisnavan saavuttanut ihminen) johtajakoiran Polariksen suora jälkeläinen. Mastiffin alkuperä oli enemmän hämärän peitossa, ja Walden arveli sen olleen mahdollisesti bernhardinkoiran perimää omaava sekarotuinen. Vuonna 1917 syntyi pentue, jonka parhaalle pennulle annettiin nimeksi Chinook Waldenin Alaskassa omistaman johtajakoiran muistoksi. Tämä "uusi" Chinook oli kookas kullanvärinen yksilö, jolla oli tumma kuono ja riippuvat korvat. Siitä kehkeytyi loistava johtajakoira, joten Walden päätti tehdä siitä uuden rotunsa kantakoiran. Chinook astui sekä belgianpaimenkoiran että saksanpaimenkoiran, ja näiden jälkeläiset linjattiin takaisin Chinookiin, jotta tämän perimä kannassa vahvistuisi. 
Chinookin ollessa 12-vuotias Walden osallistui amiraali Richard E. Byrdin tutkimusmatkalle Antarktikselle. Hänestä tehtiin johtava reenajaja ja hänen koiransa osoittautuivat työssään erinomaisiksi. Chinook kuitenkin katosi eräänä päivänä eikä sen ruumista koskaan löydetty. Palattuaan tutkimusmatkalta New Hampshireen Walden huomasi olevansa veloissa eikä hänen auttanut muu kuin myydä kennelinsä. 
1930-luvulla populaation jäljellä olleille yksilöille annettiin rotunimeksi chinook. Walden kuoli vuonna 1947, ja koirien uudet omistajat eivät olleet innostuneet rodun pelastamisesta - tämän vuoksi vuonna 1966 oli jäljellä enää 60 ja vuonna 1970 enää 12 yksilöä. Kaikeksi onneksi chinook kuitenkin herätti riittävästi kiinnostusta, että se saatiin pelastettua sukupuutolta: vuonna 1985 lukumäärä oli noussut takaisin 60 yksilöön ja vuonna 1986 tutkimuksen mukaan jo 82 yksilöön. Näistä 82:sta 45 oli jalostukseen sopivia. Vuonna 1993 perustettiin yhdysvaltalainen rotujärjestö "Chinooks Worldwide" ja samalla avattiin myös roturekisteri. 
Etymologia.
Rotu on nimetty erään Waldenin omistaman koiran, Chinookin, mukaan. "Chinook" tarkoittaa lämpimiä tuulia.