tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sam Shepard

Samuel ”Sam” Shepard Rogers III (5. marraskuuta 1943 Fort Sheridan, Illinois, Yhdysvallat – 27. heinäkuuta 2017 Midway, Kentucky) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja, näyttelijä sekä ohjaaja. Hän käsikirjoitti muun muassa elokuvat "Zabriskie Point" (ohj. Michelangelo Antonioni, 1970), "Paris, Texas" (Wim Wenders,1984), "Hulluna rakkaudesta" (Robert Altman, 1985) sekä "Silent Tongue" (1993), jonka hän myös ohjasi.
Nuoruus ja uran alku.
Shepard syntyi Illinois’ssa ja vietti lapsuutensa Kaliforniassa. Hänen vanhempansa olivat Jane Elaine Schook ja Samuel Shepard Rogers. Isä oli armeijan kantahenkilökuntaa, ja perhe asui eri puolilla Yhdysvaltoja, kunnes asettui Kaliforniaan. Kirkon näytelmäkerhossa Sam Shepard kiinnostui teatterista ja hankkiutui myöhemmin sanfranciscolaisen Magic Theatren vakiokirjoittajaksi. 1960-luvulla hän muutti New Yorkiin ja alkoi työskennellä off-off-Broadway-teattereissa kirjailijana ja näyttelijänä. Hänen kehitykseensä vaikutti asuminen Greenwich Villagessa ja sitten asuminen vaimonsa säveltäjä ja näyttelijä O-Lan Jonesin (mm. "Saksikäsi Edward") ja poikansa Samuel Walker Shepardin kanssa Lontoossa koko 1970-luvun alkupuolen. Hänen sisarensa on elokuvasäveltäjä Sandy Rogers (mm. "Reservoir Dogs").
Näytelmäkirjailijana.
Shepardin suurin kulttuurinen merkitys on hänen työssään näytelmäkirjailijana. Hän kirjoitti 1960-luvulta lähtien nelisenkymmentä näytelmää. Niistä kolme varhaista yksinäytöksistä palkittiin "The Village Voice" -lehden Obie-palkinnolla, ja lisäksi "Buried Child" (1978) sai Pulitzer-palkinnon ja "Lie of the Mind" (1985) New York Drama Critics’ Circlen parhaan näytelmän palkinnon. Kymmenkunta Shepardin näytelmää on tuotettu myös suomeksi.
Elokuvanäyttelijänä.
Suuri yleisö etenkin Yhdysvalloissa tuntee Sam Shepardin parhaiten näyttelijänä, erityisesti koelentäjä Chuck Yeagerin roolista Philip Kaufmanin elokuvassa "Valiojoukko" (1983). Shepardin muita näyttelijäntöitä olivat elokuvat "Onnellisten aika" (Terrence Malick, 1978), "Hulluna rakkaudesta ("Robert Altman 1985, Shepardin käsikirjoitus)", Kolme sydäntä" (Bruce Beresford, 1986), "Kuka kutsui haikaran?" ("Baby Boom," Charles Shyer 1987), "Teräskukat" (Herbert Ross, 1989) ja "Pelikaanimuistio" (Alan. J. Pakula, 1993).
Yksityiselämä.
Shepard oli naimisissa näyttelijä O-Lan Jonesin kanssa vuosina 1969–1984, ja heillä on yksi yhteinen lapsi. Shepard oli pitkään avoliitossa Jessica Langen kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
1. (albumi)

1. on Rautakellon vuonna 2003 julkaistu ensimmäinen albumi. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, "Rautakello" sekä "Muisto". Albumi ei ilmestyessään saavuttanut mainittavaa menestystä, joten Poko Rekordsilla ei ollut kiinnostusta toisen levyn julkaisuun.
Kappaleet.
Rautakello on sovittanut kaikki kappaleet.
Ateismi (kirja)

Ateismi () on filosofi Michael Martinin toimittama kirja, jonka on julkaissut Cambridge University Press vuonna 2007 Companions to Philosophy -sarjassaan. Teoksen julkaisi suomeksi Vastapaino vuonna 2010. Suomentajat ovat Tapani Hietaniemi, Jussi K. Niemelä ja Tiina Raevaara.
Vastaanotto.
Suomennoksen Helsingin Sanomissa arvostelleen Juha Sihvolan mukaan teos on erinomainen ateismin käsikirja ja hyödyllinen johdatus ateistisen ajattelun eri ulottuvuuksiin.
Nick Willis

Nicholas ”Nick” Ian Willis (s. 25. huhtikuuta 1983 Lower Hutt, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen keskimatkojen juoksija, 1 500 metrin kaksinkertainen olympiamitalisti.
Willis sijoittui junioreiden MM-kilpailuissa Kingstonissa 2002 neljänneksi 1 500 metrillä ajalla 3.42,69. Ateenan olympialaisissa 2004 ja Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän eteni samalla matkalla välieriin. Pariisin kultaisen liigan kilpailussa 2005 hän rikkoi 31 vuotta voimassa olleen John Walkerin Uuden-Seelannin ennätyksen 1 500 metrillä juostuaan ajan 3.32,38. 
Willis voitti Melbournen kansainyhteisön kisoissa 2006 kultaa 1 500 metrillä ajalla 3.38,49. Ateenan maailmancupissa hän sijoittui samalla matkalla kolmanneksi ja Osakan MM-kilpailuissa 2007 kymmenenneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 Willis sijoittui 1 500 metrillä alun perin kolmanneksi, mutta nousi hopealle Rashid Ramzin dopinghylkäyksen jälkeen. Willis juoksi ajan 3.34,16 ja voitti kolmanneksi sijoittuneen Mehdi Baalan viidellä sadasosasekunnilla. Myöhemmin samana syksynä Willis oli kolmas . 
Helmikuussa 2010 Willis rikkoi 1 500 metrillä John Walkerin 31 vuotta vanhan Uuden-Seelannin sisäratojen ennätyksen 3.37,4 juostuaan Birminghamissa ajan 3.35,80. Saman vuoden Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän sai 1 500 metrillä pronssia. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kahdenneksitoista ja Lontoon olympialaisissa 2012 yhdeksänneksi. Hän karsiutui välierissä Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Hänet hylättiin Sopotin MM-hallikilpailujen 2014 loppukilpailussa.
17. kesäkuuta 2014 Willis rikkoi John Walkerin 31 vuotta vanhan Uuden-Seelannin ennätyksen 3 000 metrillä juostuaan ajan 7.36,91. Hän juoksi 1 500 metrin Oseanian ennätyksen 3.29,91 Monacossa 18. heinäkuuta 2014. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa hän sai pronssia ajalla 3.39,60. Hän juoksi 1 500 metrin Oseanian ennätyksen 3.29,66 Monacossa 17. heinäkuuta 2015
Willis sijoittui Pekingin MM-kilpailuissa 2015 kuudenneksi 1 500 metrin juoksussa. Hän sai samalla matkalla pronssia Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 ajalla 3.44,37 ja Rion olympialaisissa ajalla 3.50,24. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 1 500 metrin välierissä.
"Lähteet: IAAF", Tilastopaja
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
AR = maanosan ennätys, NR = maan ennätys
Uskon loppu

Uskon loppu: Uskonto, terrori ja järjen tulevaisuus ("The end of faith") on Sam Harrisin vuonna 2004 ilmestynyt kirja, joka käsittelee järjestäytynyttä uskontoa, uskon ja järkiperäisen ajattelun välistä ristiriitaa ja uskonnollisen fundamentalismin suvaitsemisen ongelmia. 
Kirja on kirjoitettu syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen. 
Harrisin sanoma on, että jumalaan uskomiseen perustuvissa uskonnoissa ei ole mitään hyvää. Hän vaatii arvostelevaa, järkiperäistä ajattelua. Mitään todellisuutta koskevaa väitettä ei tule hyväksyä ilman kunnollisia perusteluja. Uskonnot, jotka saavat ihmiset ajamaan matkustajakoneita päin pilvenpiirtäjiä, ovat yhtä vaarallisia kuin tappavat virukset, ja niitä vastaan on taisteltava.
Harrisin mukaan on etsittävä keino uskonnonlevittäjien pysäyttämiseksi, jotta ihmiset pystyisivät kasvamaan jumalauskosta riippumattomiksi, henkisesti täysikasvuisiksi olennoiksi. Harris sanoo:
Reserviläiskivääri

Reserviläiskivääri on itselataava kivääri, jonka hankintaperusteena on vapaaehtoiseen maanpuolustukseen osallistuminen, joka tuli erääksi itselataavien kiväärien luvansaantiperusteeksi vuoden 1998 aselaissa.
Tyypillisesti reserviläiskiväärit ovat rynnäkkökiväärien itselataavaa kertatulta ampuvia rinnakkaismalleja.
Suomessa suosittuja reserviläiskiväärejä ovat Rk 62 -rynnäkkökiväärin tapaiset neuvostoliittolaiseen AK-47 -rynnäkkökivääriin perustuvat 7,62x39 mm kaliiperiset mallit, muun muassa kotimaiset "92S" -kiväärit, venäläinen Saiga, bulgarialaisen Arsenal-tehtaan valmistamat eri versiot ja kiinalaisen Norinco-konsernin tuotteet. Yhtä lailla on hankittu myös muun muassa AR-15 -kivääriin perustuvia .223/5.56x45mm NATO -kaliiperisia eri valmistajien aseita , sekä 7,62 x 51 mm NATO -kaliiperin FN FAL ja Heckler &amp; Koch G3 -kiväärien eri versioita.
Reserviläiskiväärillä voidaan harjoitella kaikkia rynnäkkökiväärillä ammuttavia sotilas- tai palvelusammunnan muotoja. Kivääriä käytetään myös sovelletussa reserviläisammunnassa.
Alankomaiden jääkiekkomaajoukkue

Alankomaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Alankomaita kansainvälisissä jääkiekkomaaotteluissa. Alankomaat on liittynyt Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi jo vuonna 1935.
Alkuvuonna 2022 joukkue oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissa 29. sijalla. Joukkue pelaa maailmanmestaruuskilpailuissa pääasiassa 1. divisioonaa.
Vuonna 2021 maassa oli 23 jäähallia ja yli 1 800 rekisteröityä miesjääkiekkoilijaa.
Historiaa.
Alankomaiden maajoukkue pelasi ensimmäisen kansainvälisen ottelunsa Belgiaa vastaan Amsterdamissa 5. tammikuuta 1935 ja hävisi sen lukemin 0–4. Kaksi viikkoa myöhemmin Alankomaat esiintyi ensimmäistä kertaa maailman- ja euroopanmestaruuskilpailuissa Sveitsin Davosissa. Niissä Alankomaat hävisi ensimmäisen ottelunsa maalein 0–6, jonka se pelasi Unkaria vastaan 19. tammikuuta.
Alankomaiden jääkiekkomaajoukkue pelasi Lake Placidin talviolympialaisissa vuonna 1980. Se oli mukana myösmaailmanmestaruuskilpailujen A-ryhmässä vuonna 1981.
Suomea vastaan.
Suomi ja Alankomaat ovat kohdanneet neljä kertaa: Ensimmäisen kerran joukkueet pelasivat vuoden 1939 maailmanmestaruuskilpailuissa. Tuolloin Alankomaat voitti maalein 2–1. Vuoden 1980 olympialaisissa Suomi voitti lukemin 10–3. Vuoden 1981 maailmanmestaruuskilpailujen alkusarjassa Suomi voitti maalein 12–3 ja samojen kilpailujen putoamissarjassa Suomi voitti niukasti lukemin 4–2.
Taksiluku

Matematiikassa "n":nnellä taksiluvulla, tavallisesti merkintänä Ta("n") tarkoitetaan pienintä kokonaislukua, joka on esitettävissä kahden positiivisen kokonaisluvun kuutioiden summana "n":llä eri tavalla. G. H. Hardy ja E. M. Wright osoittivat vuonna 1954 että sellainen luku löytyy jokaiselle positiiviselle kokonaisluvulle "n". Heidän todistuksensa on helposti muunnettavissa proseduuriksi, joka luo sellaisia lukuja. Tämä todistus ei kuitenkaan osoita, että kyseiset luvut olisivat pienimpiä mahdollisia kyseisellä "n":n arvolla. Siksi todistus on hyödytön luvun Ta("n") etsimisessä. Toistaiseksi tunnetaan vain seuraavat kuusi taksilukua::
formula_1
formula_2
formula_3
formula_4
formula_5
formula_6
Ta(2):n, joka tunnetaan myös Hardy-Ramanujanin lukuna, julkaisi ensimmäisenä Bernard Frénicle de Bessy vuonna 1657. Hardy-Ramanujan -nimen luku sai matemaatikkojen G. H. Hardy ja Srinivasa Ramanujan tapaamisen yhteydessä. Hardy kertoi tapauksen seuraavasti::
"Menin kerran tapaamaan häntä (Ramanujania) hänen ollessaan sairasvuoteella Putneyssä. Matkustin taksilla numero 1729 ja huomautin luvun olevan harvinaisen ikävystyttävä ja toivovani, ettei kyseessä ollut huono enne. ”Ei”, hän vastasi, ”se on varsin kiinnostava luku, se on pienin luku joka voidaan ilmaista kahden positiivisen kuution summana kahdella eri tavalla.”"
Seuraavat taksiluvut löydettiin tietokoneilla: John Leech löysi Ta(3):n vuonna 1957, E. Rosenstiel, J. A. Dardis ja C. R. Rosenstiel Ta(4):n 1991 sekä David W. Wilson Ta(5):n marraskuussa 1997. Ta(6):n löytymisestä ilmoitti Uwe Hollerbach NMBRTHRY - postituslistalla 9. maaliskuuta 2008.
Rajoitetumpi taksilukuongelma edellyttää taksiluvun olevan kuutiolla jaoton, toisin sanoen taksiluku ei saa olla jaollinen millään muulla kuutiolla paitsi 13:lla. Kun kuutiolla jaoton taksiluku "T" kirjoitetaan muodossa "T" = "x"3+"y"3, lukujen "x" ja "y" on oltava keskenään jaottomia, toisin sanoen niiden suurimman yhteisen tekijän on oltava yksi.
Yllä luetelluista taksiluvuista ainoastaan Ta(1) ja Ta(2) ovat kuutiolla jaottomia. Pienimmän kuutiolla jaottoman taksiluvun, jolla on kolme eri esitystapaa, löysi Paul Vojta vuonna 1981 ollessaan jatko-opiskelija. Se on
15170835645
= 5173 + 24683 
= 7093 + 24563 
= 17333 + 21523.
Pienimmän kuutiolla jaottoman taksiluvun, jolla on neljä eri esitystapaa, löysivät Stuart Gascoigne ja hänestä riippumattomasti Duncan Moore vuonna 2003. Se on
1801049058342701083
= 922273 + 12165003 
= 1366353 + 12161023 
= 3419953 + 12076023
= 6002593 + 11658843.
Pukaro

Pukaro () on Lapinjärven kuntaan kuuluva kylä, joka sijaitsee Lindkosken pohjoispuolella, rajoittuen luoteessa Artjärveen, lounaassa Vasarankylään ja koillisessa Kimonkylään. Pukarolla sijaitsee suosittu matkailukeskus Pukaron Paroni ja kaksi kartanoa: Pukaron kartano sekä Lomnäsin kartano.
Pukaro on asukasluvultaan Lapinjärven kolmanneksi suurin kylä: vuoden 2006 lopussa Pukaron asukasluku oli 313. Pukaron asukkaista 7 % on ruotsinkielisiä. Ruotsinkielisiä oli enemmistö 1900-luvun alkuun saakka. Kylän ensimmäinen kansakoulu oli ruotsinkielinen, se perustettiin 1889. Kylässä toimi suomenkielinen ala-aste vuoteen 2015 asti.
NHL 2005

NHL 2005 on EA Sportsin julkaisema urheilupeli, joka on julkaistu Suomessa 11. syyskuuta 2004. Se on NHL-pelisarjan 13. osa. Maailmanlaajuisessa kansikuvassa luistelee ruotsalainen Markus Näslund ja suomalaisessa Olli Jokinen. 
Peli sisälsi kolmenkymmenen NHL-joukkueen kotihallien lisäksi Nürnberg Arenan, Kölnarenan, Globenin, Hartwall Areenan ja Sazka Arenan.
Kehitys.
EA Canada ohjelmoi NHL 2005:sta sellaisen, missä kiekon laukaiseminen on entistä helpompaa. Myös taklaamista ja pelaajien kehittymistä helpotettiin. NHL 2005 sisältää myös kuvakulmaominaisuuden, jossa pelaaja voi itse säätää kuvakulman mieleisekseen. Sillä helpotettiin maalintekoa ja tapahtumia kentällä. 
Uutta pelissä oli "Luo joukkue" -ominaisuus. Tällä ominaisuudella voi valikoida oman huippujoukkueen, jolla pelaa. EA lisäsi tämän ominaisuuden NHL-peliin pelaajien toiveesta. 
Dynasty Mode -ominaisuus uudistui niin, että on helpompi pelata otteluita, vaihtaa pelaajia joukkueiden kesken ja tehdä sopimuksia pelaajien kanssa pelaajamarkkinoilta omaan joukkueeseen. Myös sarjataulukko uudistui, ja joukkueen sijoituksen seuraaminen onnistui paremmin. NHL 2005:n Dynasty Modessa joukkueet ovat kahdessa eri lohkossa – itä- ja länsilohkossa.
Liettuan jääkiekkomaajoukkue

Liettuan jääkiekkomaajoukkue edustaa Liettuaa miesten kansainvälisisissä jääkiekko-otteluissa. Liettua on jääkiekon maailmanrankingissa 24. sijalla. Liettua ei ole koskaan pelannut olympialaisissa. Maa liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi helmikuussa vuonna 1938. Maailmanmestaruuskilpailuissa Liettuan maajoukkue pelasi ensi kerran vuonna 1938. Vuonna 2021 maalla oli 1 360 rekisteröityä miesjääkiekkoilijaa ja seitsemän jäähallia.
Lokakuussa 2018 maan jääkiekkoliitto nimitti maajoukkueen päävalmentajaksi kanadalaisen Daniel Lacroix'n yksivuotisella sopimuksella. Maaliskuussa 2021 hänen tilalleen nimitettiin 42-vuotias liettualainen Arunas Aleinikovas, josta tuli joukkueen ensimmäinen kotimainen päävalmentaja 11 vuoteen. Vuoden 2018 Aleinikovas toimi joukkueen maalivahtivalmentajana, kun maa voitti maailmanmestaruuskilpailujen 1. divisioonan B-lohkon kotikisoissaan Kaunasissa. Aleinikovas on edustanut peräti 13 kertaa maataan maailmanmestaruuskisoissa ja toiminut joukkueen apuvalmentajana ja maalivahtivalmentajana vuodesta 2013 alkaen. 
Vuonna 2022 Liettuan oli määrä pelata 1. divisioonan B-lohkon maailmanmestaruuskilpailuissa Puolassa. Kun Venäjä ja Valko-Venäjä suljettiin Ukrainan sodan vuoksi vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuista, 1. divisioonan A-lohkosta niiden tilalle nostettiin kaksi parasta joukkuetta, eli Ranska ja Itävalta. Niiden tilalle 1. divisioonan A-lohkoon nousi puolestaan Liettua. Maa sijoittui turnauksessa pronssille. Se on Liettuan paras sijoitus nykyisellä maailmanmestaruuskilpailujen sarjajärjestelmällä.
Joanne Whalley

Joanne Whalley (s. 25. elokuuta 1964 Salford, Manchester, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjoista "Pimeyden ytimessä", "Laulava salapoliisi" ja "Emmerdale".
Yksityiselämä.
Whalley oli naimisissa näyttelijä Val Kilmerin kanssa vuosina 1988–1996. Pari tapasi fantasiaseikkailuelokuva "Willow’n" kuvauksissa. Heillä on kaksi lasta, vuonna 1991 syntynyt tytär, Mercedes Kilmer ja vuonna 1995 syntynyt poika, Jack Kilmer.
Sangalan piiritys

Sangalan piiritys käytiin vuonna 326 eaa. Aleksanteri Suuren johtamien makedonialaisten ja niin sanottujen "itsenäisten" intialaisten välillä. Aleksanteri hyökkäsi heidän alueelle Hydaspesjoen taistelun jälkeen. Hydaspeksen häviäjä Poros osallistui piiritykseen Aleksanterin puolella 5000 sotilaan ja sotanorsujen kanssa. 
Aluksi intialaiset antautuivat, mutta Sangala nousi vastarintaan. Sangala oli linnoitettu kaupunki, joka sijaitsi jyrkkärinteisellä kukkulalla. Alueen asukkaat kathait ja heidän naapurinsa linnoittautuivat kaupunkiin. Kaupungin ympärille he rakensivat vaunuista esteitä. Aleksanterin jalkaväki mursi nämä uloimmat linnoitteet. Aleksanteri käytti piirityskoneita ja yöllisiä hyökkäyksiä kaupunkia vastaan. Lopulta makedonialaiset valtasivat kaupungin rynnäköllä. Intialaisista kerrotaan kuolleen 17 000 ja 70 000 jääneen vangiksi. Makedonialaisista 100 kaatui ja 1200 haavoittui. Aleksanteri antoi repiä Sangalan maan tasalle ja antoi sen intialaisille, jotka olivat antautuneet hänelle aikaisemmin.
Jugoslavian jääkiekkomaajoukkue

Jugoslavian jääkiekkomaajoukkue edusti kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa Jugoslavian sosialistista liittotasavaltaa, mutta ei enää Jugoslavian liittotasavaltaa. Ennen toista maailmansotaa joukkue edusti Jugoslavian kuningaskuntaa. Joukkue osallistui olympialaisiin viisi kertaa. Jugoslavia pelasi maailmanmestaruuskilpailuissa pääasiassa silloista B-sarjaa, mutta putosi muutaman kerran C-sarjaan.
Syntyneitä joukkueita.
Jugoslavian hajoamisesta seuranneita joukkueita:
Soʻx

Soʻx (kyrillisin kirjaimin "Сўх", myös "Sox", "Sokh", "Soch" tai "Soh") on alue Ferganan laaksossa Ferganan alueella Uzbekistanissa. Soʻx on Uzbekistanin eksklaavi, sillä se on kokonaan Kirgisian Batkenin alueen ympäröimä. Pinta-alaa eksklaavilla on 325 neliökilometriä. Asukkaita siellä oli vuonna 1993 42 800, joista 99 prosenttia oli tadžikkeja ja loput kirgiisejä. Joidenkin arvioiden mukaan alueella olisi jopa 70 000 asukasta.
Eksklaavi sijaitsee 20 kilometrin päässä varsinaisesta Uzbekistanista. Pituutta Soʻxilla on noin 35 kilometriä ja leveyttä puolestaan noin seitsemän kilometriä. Soʻxin alueella virtaa Soʻx-joki. Soʻxin sijainnista johtuen alueen tilanne on ongelmallinen.
Lebesguen peitelause

Topologiassa Lebesguen peitelause kuuluu seuraavasti: Jos metrisen avaruuden "(X,d)" osajoukko "A" on kompakti ja "D" on "A":n avoin peite, niin on olemassa sellainen "λ&gt;0", että jos formula_1 ja formula_2, niin "B" sisältyy johonkin "D":n jäseneen. Sanotaan, että "λ" on peitteen "D" Lebesguen luku.
Perikles (näytelmä)

Pericles () on komedia 1600-luvun alkuvuosilta. Sitä pidetään ainakin osaksi William Shakespearen kirjoittamana. Näytelmä sijoittuu 1300-luvun Foinikian Tyrokseen nykyiseen Libanoniin. Näytelmän päähenkilö Perikles on Tyroksen prinssi. Kuningas Antiokus julkaisee arvoituksen, jonka ratkaisijalle hän lupaa tyttärensä käden. Perikles tietää vastauksen arvoitukseen, mutta kertoakseen sen hänen olisi paljastettava Antiokuksen insestinen suhde tyttäreensä. Asiaa pohtiessaan Perikles lähtee pitkälle matkalle, ja joutuu moniin koettelemuksiin.
Perikles ei sisälly ensimmäiseen laitokseen Shakespearen näytelmistä, runoilijan kuoleman jälkeen vuonna 1623 koottuun ensimmäiseen foliopainokseen.
Olympos Mons

Olympos Mons oli suomalainen vuonna 2002 aloittanut power metal -yhtye. Sen perustivat kitaristi Jari Sundström ja laulaja Ian E. Highhill.
Yhtyeen ensimmäinen demo oli elokuussa 2002 ilmestynyt "Seven Seas". Yhtyettä täydentämään löydettiin pian rumpali Mikko Sepponen ja kosketinsoittaja Vili Ollila. Syksyllä 2004 julkaistiin debyyttialbumi "Conquistador", levy-yhtiönä saksalainen LMP, joka sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton. Olympos Monsin ensimmäinen keikka oli Tuska-festivaalien jatkoklubilla heinäkuussa 2005.
Joulukuussa 2005 yhtyeen kokoonpano täydentyi vielä basisti Krister Lundellilla. Heinäkuussa yhtye julkaisi toisen albuminsa "Medievil". Musiikillisten eroavaisuuksien johdosta yhtye vaihtoi levy-yhtiön Scarlet Recordseille.
Hamka

Haji Abdul Malik Karim Amrullah Hamka (17. helmikuuta 1908 Maninjau, Länsi-Sumatra, Indonesia – 24. heinäkuuta 1981 Indonesia) oli merkittävä indonesialainen kirjailija, ulema ja poliitikko. Hänen isänsä, syekh Abdul Karim Amrullah, paremmin tunnettu nimellä Haji Rasul, johti ja innosti uudistusliikettä Sumatralla. 1970-luvulla Hamka johti Majelis Ulama Indonesiaa, joka oli suurin muslimijärjestö Indonesiassa Nahdlatul Ulaman ja Muhammadiyahin ohella. Alankomaiden siirtomaavallan aikana Hamka toimi useiden indonesialaisten lehtien päätoimittajana.
Muhammad Yamin

Muhammad Yamin (1903 Talawi, Sawahlunto, Minangkabau, Sumatra, Indonesia – 1962) oli indonesialainen kirjailija ja poliitikko, joka teki työtä Indonesian itsenäistymisen hyväksi. Hän aloitti kirjailijanuran 1920-luvulla, jolloin Indonesian runoudelle oli ominaista romanttinen suuntaus. Hän oli sen kirjallisuudenlajin uranuurtajia. 
Yamin toimi aktiivisesti "Jong Sumatranen Bondissa" ja kannatti yhteistyöstä Alankomaiden siirtomaahallinon kanssa kieltäytyvää Indonesian puoluetta (Partai Indonesia, PARTINDO). Hän ansaitsi elantonsa kirjailijana ja toimittajana.
Grand Prix 3

Grand Prix 3 (lyh. GP3) on MicroProsen kotitietokoneille kehittämä simulaatiopeli. "Grand Prix 3":n julkaisi Hasbro Interactive vuonna 2000. Peli sisältää vuoden 1998 Formula 1 -kauden. "Grand Prix 3" ei ollut yhtä suosittu kuin edeltäjänsä, mutta se oli aikansa parhaimpia ajosimulaattoreita.
Myöhemmin Hasbro julkaisi GP3:lle päivityksen, joka tunnetaan nimellä GP3-2000 tai GP32k. Se päivitti pelin vuoden 2000 Formula 1 -kauteen. Päivitys sisälsi myös muita muutoksia kuten päivitetyn vauriomallinnuksen, parannellun tekoälyn, uuden toistojärjestelmän ja EAX 3D-äänet.
"Grand Prix 4:n" julkaisun jälkeen modien tekeminen "GP3":lle loppui vähitellen.
Suurimmat muutokset sarjan aiemmista osista.
Sää - Vaihteleva sademäärä oli uusi lisä peliin. Aiemmissa osissa sade oli pysyvää, kun taas "GP3":ssa radan märkyys saattoi vaihdella kesken ajon. Se paransi myös ajomallinnusta märissä olosuhteissa.
Selostus - Pelaajan tiimi kommunikoi pelaajan kanssa. Näin pelaaja sai tietää mahdollisista radoilla sattuneista onnettomuuksista tai koska pelaajan olisi hyvä käydä varikolla. Jotkut näistä äänistä löytyi myös "GP2":sta, mutta ne eivät olleet aktiivisia pelissä.
Annie-gaala 2009

Annie-gaala 2009 oli 36. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi Annie-palkinnot vuoden 2009 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 30. tammikuuta UCLA Royce Hallissa Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Elokuva "Kung Fu Panda" keräsi kymmenen palkintoa, jolla se oli gaalan menestynein elokuva.
Ehdokkaat ja voittajat.
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Cité Soleil

Cité Soleil (, "Aurinkokaupunki") on yksi Haitin pääkaupunki Port-au-Princen slummeista. Valoisasta nimestään huolimatta Cité Soleil on yksi Haitin köyhimmistä ja vaarallisimmista slummialueista. Cité Soleil'stä puuttuvat lähes kaikki peruspalvelut, kuten vesi ja viemäri, sähkö, terveydenhuolto, kaupat ja poliisi.
Alueella asuu arviolta 200 000 – 300 000 ihmistä, joista suurin osa äärimmäisessä köyhyydessä. Rikolliset käyttävät tilannetta hyväkseen tuomalla pääkaupungin vauraammilta alueilta siepattuja ihmisiä Cité-Soleiliin panttivankeina, joista voidaan vaatia lunnaita.
Televisiotuottaja

Televisiotuottaja on televisio-ohjelmien tuotantoprosessin johtaja. Tuottaja tekee ohjelmaehdotukset tilaajille eli televisiokanaville. Hän vastaa kokonaisuudesta: sisällöstä, esiintyjistä, tuotannosta ja budjetista. Tuottaja neuvottelee ohjelmanteon ehdoista ja edellä mainituista tekijöistä tilaajan kanssa ja on vastuussa siitä, että valmis ohjelma on sopimuksen mukainen. Televisiotuottajan toimenkuva vaihtelee jonkin verran riippuen siitä, onko hän yksityisen tuotantoyhtiön vai esimerkiksi Yleisradion palveluksessa. Yleensä tuottaja valitsee ohjelman käsikirjoittajan, toimittajan, ohjaajan. Hän valitsee myös tuotannossa tarvittavan, ohjelmaa suunnittelevan teknisen ja tuotannollisen henkilöstön, esimerkiksi kuvaajan, äänisuunnittelijan, lavastajan, pukusuunnittelijan jne. Tuottaja tekee yleensä ohjelmatuotantoon liittyvät sopimukset kuten esiintyjäsopimukset ja kuvausluvat. Toisinaan ne tekee tuotantopäällikkö tai talouspäällikkö. Tuottaja neuvottelee ja hyväksyy palkkiot. Hän valvoo tuotantoa koko tuotantoprosessin ajan.
Tuottajalta vaaditaan organisointikykyä ja kykyä johtaa journalistista työtä. Hänen pitää tuntea muun muassa tuotantoyhtiön ja tilaajayhtiön strategiat, hallinto-organisaatiot ja talouskysymyksiä. Tuottajan tulee tuntea muun muassa tekninen kalusto ja sen mahdollisuudet pääpiirteissään sekä henkilökunnan tehtävät, toimenkuvat, työehtosopimukset ja työlainsäädäntö.
Tuottaja voi olla myös ohjelman käsikirjoittaja, toimittaja, näyttelijä, ohjaaja ja mahdollisesti myös kuvaaja tai leikkaaja.
Ken Wilber

Kenneth Earl ”Ken” Wilber Jr. (s. 31. tammikuuta 1949) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän opiskeli ensin biokemiaa mutta alkoi myöhemmin tutustua omin päin myös muihin tieteenaloihin ja kirjoittaa muun muassa psykologiasta, filosofiasta, mystiikasta, ekologiasta ja henkisestä kehityksestä.
Wilberin mielestä todellisuus on jäsennettävissä "holonien" avulla; holoni on todellisuuden osa, joka itsessään muodostaa kokonaisuuden, mutta on myös osa suurempaa, eli korkeamman tason holonia. Näin holonit ovat järjestäytyneet "holarkioiksi"; jokainen korkeamman tason holoni sisältää kaikki alemman tason osaholoninsa, mutta myös "ylittää" ne, eli on enemmän kuin osiensa summa. Esimerkiksi atomit ovat holoneita, ja molekyylit ovat holarkiassa atomeista seuraavan korkeamman tason holoneita. Molekyylit koostuvat atomeista, mutta molekyyleillä on omat, itselleen tyypilliset ominaisuudet, jotka ovat jotain muuta kuin niiden sisältämien atomien ominaisuudet. Atomit voivat olla olemassa myös ilman molekyylejä, mutta molekyylit eivät voi olla olemassa ilman atomeita.
Samaa katsantokantaa voidaan soveltaa myös ihmisen henkiseen kehitykseen, yhteiskuntaan jne. Wilber katsookin ihmisen olevan kehityksensä puolimatkassa: edettyään tähän mennessä ns. esipersoonallisista vaiheista persoonallisiin, ihmisen kehityksen on seuraavaksi siirryttävä ylipersoonallisille tasoille, joista viitteitä antavat mm. uskonnolliset ja mystiset kokemukset ja paranormaalit ilmiöt. Uuteen vaiheeseen siirtymistä jarruttavana tekijänä Wilber näkee sen, että samaistuessaan suurempaan kokonaisuuteen ihminen joutuu samalla luopumaan nykyisestä, persoonallisesta olemisen muodostaan eli tavallaan "kuolemaan".
Wilberiä on pidetty New Age -liikkeen keskeisenä filosofina, vaikka hän on arvostellut liikettä ankarastikin. Wilber itse katsoo jatkavansa samaa "perennaalisen filosofian" perinnettä, jota ovat edustaneet Platon, Plotinos, Spinoza ja monet itämaiset ajattelijat.
Lähteet.
 (Huom. Alkuperäinen linkki ei toimi, kts. http://yle.fi/vintti/yle.fi/vielayksiasia/vastaajat/ken_wilber.html 7. joulukuuta 2015.)
Alexander Behm

Alexander Behm (11. marraskuuta 1880 – 22. tammikuuta 1952) oli saksalainen fyysikko, joka tunnetaan parhaiten yhtenä kaikuluotaimen keksijöistä.
Alexander Behm toimi 1910-luvulla erään tutkimuslaboratorion johtajana Wienissä. Tällöin hän teki varsinkin ääniaaltojen etenemiseen liittyviä kokeita. Kun hänen tietoonsa huhtikuussa 1912 tuli uutinen Titanicin haaksirikosta sen törmättyä jäävuoreen, hän ryhtyi uusien samankaltaisten onnettomuuksien ennalta ehkäisemiseksi suunnittelemaan laitetta, jonka avulla jäävuoret voitaisiin ajoissa havaita niistä heijastuvien vedenalaisten ääniaaltojen avulla. Osoittautui kuitenkin, että meren pohja heijasti ääniaaltoja paremmin kuin jäävuoret, minkä vuoksi laite soveltui paremmin meren syvyyden mittaamiseen kuin jäävuorten havaitsemiseen. Seuraavana vuonna, 22. heinäkuuta 1913, hänelle myönnettiin saksalainen patentti nro 282009 kaikuluotaimelle eli "laitteelle meren syvyyden mittaamiseksi sekä laivojen ja esteiden havaitsemiseksi heijastuvien ääniaaltojen avulla".
Vuonna 1920 Behm perusti kaikuluotainten kaupallista tuotantoa varten Kieliin yhtiön nimeltä "Behm-Echolot-Gesellschaft".
Elias Muukka

Elias Muukka (sukunimi vuoteen 1870 Kaijansinkko; 10. kesäkuuta 1853 Lemi – 2. lokakuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, professori ja piirustuksen opettaja.
Düsseldorfin koulukunnan perinteitä jatkanut Muukka maalasi erityisesti maisemia, kuten karjalaisia maalaismaisemia ja turkulaisia kaupunkinäkymiä. Hänen maalauksissaan on vaikutteita muun muassa Hjalmar Munsterhjelmiltä. Muukka oli tunnettu myös alttarimaalauksistaan.
Elämäkerta.
Muukka kävi ensin Viipurin suomalaista ja ruotsalaista alkeiskoulua 1870–1873 ja sitten Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulua Helsingissä Selma Schaefferin johdolla 1874–1877. Hän harjoitti sitten taideopintoja Hjalmar Munsterhjelmin johdolla. Muukka opiskeli myös Düsseldorfin taideakatemiassa 1877–1879 ja Pariisin Académie Colarossissa 1880–1881. Muukka suoritti piirustuksenopettajan tutkinnon 1886.
Muukka toimi piirustuksenopettajana Sortavalan seminaarissa 1883–1885, Vaasan oppikoulussa 1885–1891, Turun tyttökoulussa 1891–1918, Turun reaalilyseossa 1904–1918 ja Turun taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1891–1908. Viimeksi hän oli piirustuksen opettajana Savonlinnan ja Mikkelin lyseoissa vuoteen 1927 saakka. Muukka oli Suomen Taiteilijaseuran kunniajäsen vuodesta 1924, ja hän sai professorin arvonimen 1928.
Muukan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Kaijansinkko ja Kristiina Muukka. Muukan puoliso vuodesta 1883 oli Anni Agnes Fagerlund (k. 1931).
John Munsterhjelm

Johan Hjalmar (John) Munsterhjelm (11. joulukuuta 1879 Tuulos – 16. elokuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Elämä ja teot.
Munsterhjelmin vanhemmat olivat taidemaalari Magnus Hjalmar Munsterhjelm ja Olga Mathilda Tanninen. Hän kävi polyteknisen opiston ja opiskeli Saksassa Kunstgewerbemuseumschulessa Berliinissä 1902–1903 sekä Tanskassa "Kuninkaallisessa kuvaamataidekorkeakoulussa" Charlottenburgissa 1904–1907. Munsterhjelm asui Saksassa vuosina 1902–1911.
Munsterhjelm teki useita marmori- ja pronssiveistoksia tunnetuista henkilöistä (Jean Sibelius, Hjalmar Munsterhjelm, Adolf Paul, R. A. Wrede, Fredrik Saltzman, Walter Runeberg, Larin Kyösti). Hän teki myös 22 Suomen sisällissodan valkoisten sankaripatsasta (muun muassa Kokkolaan, Lokalahdelle ja Joensuuhun), useita hautapatsaita ja lisäksi Munsterhjelm suunnitteli mitaleita sekä maalasi myös muotokuvia. Myöhemmin Munsterhjelm kiinnostui mitalitaiteesta. Hän oli Numismaattisen seuran innokkaimpia jäseniä ja laati joukon piirustuksia mitaleja varten, muun muassa useiden Vänrikki Stoolin tarinain miesten muistoksi tehdyt mitalit. Mitalitaiteessaan Munsterhjelm oli ranskalaisen koulun kannattaja. Munsterhjelm käytti ensimmäisenä Suomessa keinotekoista graniittia patsaiden materiaalina.
John Munsterhjelm oli naimisissa vuodesta 1909 Hedvig Schneidlerin kanssa. Munsterhjelm kuoli 45-vuotiaana elokuussa 1925 umpisuolenleikkauksen jälkeen.
Ville Mattila (taidemaalari)

Johan Wilhelm (Ville) Mattila (7. lokakuuta 1884 Suursaari – 12. toukokuuta 1959) oli suomalainen taidemaalari ja viulunrakentaja.
Mattila kiinnostui taiteesta tavattuaan Suursaarella käyneitä taiteilijoita. Mattila osallistui useisiin kansatieteellisiin tutkimusretkiin suomensukuisten kansojen keskuuteen ja hänen tuotantoonsa kuuluu kansatieteellisiä piirroksia ja Suursaari-aiheisia maalauksia.
Mattila kävi Taideteollista keskuskoulua 1899–1900 ja Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulua 1900–1907 osallistuen näyttelyihin vuodesta 1904 lähtien. Mattila piti yksityisnäyttelyitä 1920-luvulta 1950-luvulle asti. Hän asui 1915–1919 Yhdysvalloissa ja Suomeen palattuaan Oulunkylässä. Vuodesta 1926 lähtien hän toimi mainospiirtäjänä. Vuonna 1911 Mattila sai viulunrakentamisessa ensimmäisen palkinnon Suomessa ja hän harrasti myös valokuvausta.
Mattilan vanhemmat olivat kalastaja Juho Mattila ja Maria Helena Tolsa. Kuvataiteilija Jorma Mattila oli hänen poikansa.
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2009

 
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2009 olivat historian 7. maailmanmestaruuskilpailut. Kisat järjestettiin Ruotsin Västeråsissa.
Kisojen kaikki alkusarjan pelit pelattiin Bombardier-areenalla, jossa on kolme kenttää ja 3 000 nelimetriä lattiapinta-alaa. Välierät ja finaali pelattiin 5 800 henkeä vetävällä ABB-areenalla. Finaalia seurasi 4 521 katsojaa, joka oli naisten kisojen siihenastinen ennätys.
Sijoitus- ja mitaliottelut.
Sijat 9–10
Sijat 7–8
Sijat 5–6
Välierät
Pronssiottelu
Loppuottelu
Robert Stigell

Robert Konstantin Stigell (14. toukokuuta 1852 Viapori (Suomenlinna) – 1. joulukuuta 1907) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen tunnetuin veistoksensa on Helsingin Tähtitorninvuorella sijaitseva 4,5 metriä korkea pronssinen Haaksirikkoiset-patsas.
Elämäkerta.
Stigellin vanhemmat olivat merikapteeni Alexander Mury ja Carolina Wilhelmina Hidström. Äidin mentyä naimisiin vuonna 1855 kivenhakkaajamestari Henrik Johan Stigellin kanssa, sai Robert isäpuolensa sukunimen. Robert Stigell lähetettiin 15-vuotiaana kivenhakkaajan oppiin Pietariin ja opiskeli siellä myös piirustusta. Hän kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua vuosina 1869–1870 ja opiskeli sitten St. Luca-akatemiassa Roomassa vuosina 1872–1876 sekä École des Beaux-Arts-koulussa Pariisissa vuosina 1876–1878. Stigell asui lähes 20 vuotta Pariisissa.
Stigellin työt liittyvät realismiin ja barokkiin. Teoksissaan hän harrasti voimakkaita liikemotiiveja.
Saurun koulu

Saurun koulu on kyläkoulu Perniön Saurussa, nykyisessä Salon kaupungissa. Se täytti vuonna 2008 sata vuotta. Koulun perustamisesta oli päätetty jo loppuvuodesta 1906. Oppilaita oli koulun aloittaessa 88. Opettajia oli vuosikausia vain kaksi, sekä mies- että naisopettaja, sittemmin heitä palkattiin lisää. 1960- ja 1970-luvuilla kunnassa lakkautettiin suurin osa kouluista väestön vähenemisen takia, Saurun koulu kuitenkin säilyi ja siihen yhdistettiin Kieronperän koulu. Vuosina 1984–1985 koulurakennus remontoitiin nykyiseen ulkoasuunsa.
Jänissaari (Pietari)

 
Jänissaari () on saari Nevan suistossa Pietarin kaupungin alueella Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Nevan leveimmän kohdan pohjoispuolella. Pohjoisessa Kronverkin salmi erottaa sen Koivusaaresta. Saaren pituus on 750 ja leveys noin 400 metriä.&lt;ref name="Sankt-Peterburg/217"&gt;&lt;/ref&gt;
1600-luvulla Jänissaari oli asumatonta heinämaata. Sen pohjoispuolella sijaitsi samanniminen kylä, johon kuuluivat lähes kaikki Koivusaaren talot. Asukkaat olivat pääosin Suomesta muuttaneita inkeriläisiä. 
Vuonna 1703 Jänissaarelle ryhdyttiin Pietari I:n käskystä rakentamaan Pietari-Paavalin linnoitusta. Linnoituksen muurien juurella on auringonottajien suosimia hiekkarantoja.
Kuusaa (Kouvola)

Kuusaa on entisen Kuusankosken kaupungin keskusta, tilastoalue ja asuinalue Kouvolan Kuusankoskella, joka käsittää entisen Kuusankosken kaupungin keskustan alueen. Se sijaitsee Kuusankosken keskiosassa, Kymijoen rannalla. Kuusaa sijaitsee Kuusankosken kaupunginosan alueella. 
Kuusaa kuuluu Kouvolan keskustaajamaan, jossa asukkaita on 49 870.
Thorsten Waenerberg

Thorsten Adolf Waenerberg (25. toukokuuta 1846 Porvoo – 26. helmikuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja opettaja.
Henkilöhistoria.
Waenerbergin vanhemmat olivat esittelijäsihteeri, teologian tohtori Gabriel Mauritz Waenerberg ja Agata Sofia Aschan. Hän pääsi ylioppilaaksi 1865, kävi Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulun 1865–1867 B. A. Godenhjelmin oppilaana ja opiskeli sitten Oswald Achenbachin johdolla Düsseldorfin taideakatemiassa 1867–1870, sekä myöhemmin Pariisissa 1873–1874. Waenerberg teki opintomatkat Hollantiin 1880–1881 ja 1889–1890, opiskellen siellä merimaalausta H. V. Mesdagin johdolla, sekä Saksaan 1885. Hän toimi Turun piirustuskoulun opettajana ja johtajana 1874–1887, samoin kuin Suomen taideyhdistyksen kokoelmien intendenttinä 1887–1914.
Taiteellinen tuotanto.
Waenerberg maalasi maisemia ja meriaiheita, erityisesti hänen vuosikymmenten aikana Suursaaresta tekemänsä maalaukset tulivat tunnetuiksi.
Verena von Strenge

Verena von Strenge (s. 27. heinäkuuta 1975) on saksalainen tanssija ja laulaja.
Verena aloitti tanssimisen viisivuotiaana. 
Musiikkiura.
Verena toimi saksalaisen rave-, happy hardcore-, tekno-, progressive house -yhtye Dunen laulajana vuosina 1995–1997 sekä 1999–2000.
2000-luvun alussa hän siirtyi soolouralle.
Ambhi

Ambhi (, myös Omfis, 300-luku eaa.) oli intialaisen Taksilan valtakunnan hallitsija. 
Ambhi matkusti tapaamaan Aleksanteri Suurta tämän ollessa Sogdianassa. Ambhi pyysi Aleksanteria auttamaan häntä kahta toista hallitsijaa, Porosta ja Abisaresta vastaan. Vuonna 326 eaa. Aleksanteri saapui Taksilaan ja Ambhi otti hänet vastaan juhlallisesti. Hän auttoi Hefaistionia kun tämä rakensi sillan Induksen yli. Aleksanteri lähetti Porokselle ja Abisarekselle käskyn antautua. Abisares myöntyi Aleksanterin vaatimuksiin ainakin nimellisesti. Poros kieltäytyi täysin. Ambi lähti Aleksanterin kanssa sotaan Porosta vastaan. Aleksanterin makedonialaiset kukistivat Poroksen täydellisesti Hydaspesjoen taistelussa. Taistelun jälkeen Poros teki sellaisen vaikutuksen Aleksanteriin että hän sai pitää kuningaskuntansa. Ambhille tämä oli luultavasti suuri pettymys, hän olisi varmasti halunnut osan tästä itselleen. Abisares antautui tämän jälkeen myös Aleksanterille, joka otti Ambhin ja Poroksen mukaansa sotaretkelle. Aleksanteri pakotti Ambhin ja Poroksen sopimaan riitansa. Pian hän lähetti kuitenkin Ambhin takaisin Taksilaan. 
Kun Aleksanteri lähti etelään Industa pitkin jätti hän erään Filippoksen satraapiksi Taksilaan makedonialaisen varuskunnan kanssa. Kun Filippos murhattiin vuonna 325 eaa. lähetti Aleksanteri Eudamoksen uudeksi satraapiksi. Aleksanterin kuoltua makedonialainen varuskunta kapinoi ja marssi Babylonia kohti. Vuonna 323 eaa. diadokit päättivät että Ambhi ja Poros saisivat pitää kuningaskuntansa. Samoin tapahtui Triparadisoksessa tapahtuneessa jaossa vuonna 321 eaa. Tämän jälkeen Ambhi katoaa historiallisista lähteistä.
Moby Dick – valkoinen valas

Moby Dick – valkoinen valas on vuonna 1956 valmistunut yhdysvaltalainen elokuva. Sen on ohjannut John Huston, ja sen ovat käsikirjoittaneet John Huston ja Ray Bradbury. Se perustuu Herman Melvillen kirjoittamaan romaaniin "Moby Dick". 
Elokuva kertoo 1800-luvun valaanpyyntialuksen kapteenista Ahabista, jolla on pakkomielle pyydystää tarunhohtoinen täysin valkoinen kaskelotti Moby Dick. Tarujen mukaan kaskelotti, jolla on valkoinen läikkä, on aggressiivinen ja vaarallinen. Moby Dick on täysin valkoinen. Mukaan laivalle lähtee tarinan kertojana toimiva nuori mies nimeltä Ishmael.
Elokuvan teko kesti kolme vuotta. Käsikirjoittaja Ray Bradbury vertasi sitä kirjoista tiivistettyihin sarjakuviin "Kuvitettuihin klassikkoihin". Elokuvaa ei kuitenkaan pidetä elokuvaklassikkona, eikä se saanut valmistuttuaankaan arvostusta. Peckin näyttelijäntyö tyrmättiin kritiikeissä. Orson Wellesillä on pieni rooli, mutta kriitikko Andrew Sarris on sitä mieltä, että Wellesin olisi pitänyt ohjata elokuva ja Hustonin esittää tämän roolin.
Alaissaari

Alaissaari () on saari Nevan suistossa Pietarin kaupungin alueella Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Pieneen Nevaan, etelässä Smolenka-joki erottaa sen Vasilinsaaresta eli Hirvisaaresta, lännessä se ulottuu Suomenlahteen. Pinta-ala on 4,1 neliökilometriä.
Saaren aikaisempi venäjänkielinen nimi "Golodai" juontuu englantilaisesta lääkäristä T. Hollydaysta, joka omisti siellä tontin. Vuonna 1925 nimeksi tuli ”Dekabristien saari” siellä teloitettujen dekabristikapinan johtajien mukaan. 
1800-luvun puolivälissä saarelle rakennettiin suuria teollisuuslaitoksia. 1900-luvun alussa länsiosaan suunniteltiin Novyi Peterburgin asuinaluetta, joka jäi keskeneräiseksi. Vuonna 1917 Alaissaari liitettiin Vasilinsaaren piiriin. 1970-luvulla saareen yhdistettiin sen pohjoispuolella sijainnut Volnyi-saari ja länsiosan täytemaalle rakennettiin uusi asuinalue. Saarella sijaitsevat Smolenskin luterilainen, armenialainen ja Leningradin piirityksen uhrien hautausmaat. Vuonna 1979 avattiin Primorskajan metroasema.
Kastanjalakkipenkoja

Kastanjalakkipenkoja ("Pomatostomus ruficeps") eli aiemmalta nimeltään kastanjalakkitimali on Kaakkois-Australian sisämaassa kuivissa metsissä elävä parvipenkojiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan kastanjalakkipenkojat ovat noin 19–23 cm pitkiä. Yläpuolelta lintu on pääosin tumman ruskea. Päälaki on lajilla kastanjanruskea. Linnun vatsa, pyrstön kärki, silmäkulmajuovat ja kaksi siipijuovaa ovat valkeat. Kastanjalakkipenkojan nokka on pitkä ja alaspäin kaartuva.
Elinympäristö ja ravinto.
Kastanjalakkipenkoja elää kuivissa ja puolikuivissa metsissä sekä pensaikkomailla. Ravintonaan se käyttää pääasiassa hyönteisiä, hämähäkkejä sekä pieniä sammakkoeläimiä, mutta toisinaan myös hedelmiä sekä siemeniä.
Elintavat ja lisääntyminen.
Kastanjalakkipenkojat muodostavat suurikokoisia sosiaalisia yhteisöjä. Yleensä kahdesta neljään naarasta munii ja hautoo. Naarailla on apunaan jopa 15 muuta niiden lajitoveria.
Artur Eklund

Artur Eklund (21. helmikuuta 1880 Pietarsaaren maalaiskunta – 18. elokuuta 1927 Pietarsaaren maalaiskunta) oli suomenruotsalainen toimittaja ja miekkailunopettaja. Eklund oli mukana aktivistien ja jääkäriliikkeen toiminnassa ja hän oli myös lyhyen aikaa RKP:n kansanedustajana.
Elämänvaiheet.
Eklundin vanhemmat olivat kuuromykkäinkoulun opettaja Lorentz Fredrik Eklund ja Elise Amanda Wiklund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1902 ja maisteriksi 1913. Eklund toimi germaanisten kielten ja miekkailun tuntiopettajana useissa eri kouluissa vuosina 1902–1908 ja hän oli Helsingin yliopistossa ylimääräisenä miekkailunopettajana 1905–1927 sekä vakinaisena miekkailunopettajana 1927. Eklund oli moninkertainen Suomen miekkailumestari ja pohjoismainen akateeminen miekkailumestari.
Eklund oli toimittajana useassa eri ruotsinkielisessä lehdessä: Studentbladetissa 1912, Idrottsbladetissa 1913–1920, Hufvudstadsbladetissa 1915–1916, Dagens press-lehdessä 1915–1919, Svenska tidningenissä 1919–1921, Svenska pressenissä 1921–1927 sekä Församlingsbladetissa 1923–1927. Hän kirjoitti lehtiin käyttäen nimimerkkiä "All-round".
Eklund oli RKP:n kansanedustajana 1919–1922 edustaen Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän toimi Svenska Finlands idrottsförbundetin puheenjohtajana ja sihteerinä ja hän oli myös Suomen Olympiakomitean jäsen.
Artur Eklund oli naimisissa vuodesta 1911 Rosa Matilda Roosin (s. 1885) kanssa. Metsänhoitaja Göran Magnus Eklund (s. 1917) oli heidän poikansa. Artur Eklundin veli oli arkkitehti Runar Eklund.
Mielipiteet urheilusta ja kielikysymyksestä.
Eklund osallistui aktivistien toimintaan jo Voima-liiton ajoista lähtien. Ruotsinkielissä urheilutoiminnassa mukana ollut Eklund julkaisi oman käsityksensä urheilun merkityksestä kirjassaan "Idrottens filosofi" (1917) korostaen siinä erityisesti huippu-urheilun merkitystä. Hän väheksyi samalla terveyskasvatusta pitäen sitä "sairasvoimisteluna".
Eklund oli kiihkomielinen ruotsalaisuuden kannattaja ja vuonna 1914 Helsingin yliopiston ruotsinkielisten ylioppilaiden julkaisemassa kirjassa "Svenskt i Finland. Ställning och strävanden" hän kuvasi suomenruotsalaisia germaaneihin kuuluvana kansanryhmänä joka oli rodullisesti selvästi erillään suomalaisista. Germaaneille oli ominaista sotaisuus kun taas suomalaisilla ei ollut luonnostaan soturinominaisuuksia vaan he olivat historian aikana kyenneet taistelemaan vain ruotsalaisten johdolla. Eklund korosti myös Kalevalan ja germaanisen kansanrunouden eroja – Kalevalassa ei kuvattu sotasankareiden urotöitä. 
Eklundin mukaan germaaneille oli ominaista ""ritarillisuus, yritteliäisyys, ylväs vapaudentunne, nokkeluus ja keveämpi luonteenlaatu" kun taas suomalaisten luonteeseen kuului "taipumus mietiskelyyn, raskasliikkeisyys, hitaampi ja synkempi luonteenlaatu ja kiihkeä tunnevoima tyynen, tasaisen pinnan alla, synnyttäen milloin ihannoivaa innostusta, milloin katkeraa kaunaa"". Eklund olikin saanut ajatteluunsa vaikutteita ulkomaisilta rotuteoreetikoilta Arthur de Gobineaulta ja Houston Stewart Chamberlainilta.
Kevyt osasto 8 (jatkosota)

Kevyt Osasto 8 (KevOs 8) oli Lounais-Suomen sotilasläänin Vakka-Suomen suojeluskuntapiiri 17. kesäkuuta 1941 perustama noin pataljoonan vahvuinen joukko-osasto. Päämajan käskystä mainittuna päivänä annettiin yleinen kutsu saapua ylimääräisiin kertausharjoituksiin, mikä käytännössä tarkoitti yleistä liikekannallepanoa. Osasto kuului 1. divisioonaan.
Kevyt osasto 8 oli aluksi reservijoukkona, mutta jo kesä-heinäkuun vaihteessa 1941 se kuljetettiin Pohjois-Karjalaan Tuupovaaraan. Osasto lakkautettiin heinäkuussa 1942.
Perustaminen.
Esikunta kokoontui Kiukaisten Seuratalolle, jonne perustettiin myös perustamisen ajaksi komentopaikka. 1. jääkärikomppania (1./KevOs 8) perustaminen aloitettiin 18. kesäkuuta 1941 Euran Nuorisoseuran talolla, josta siirryttiin kello 14.00 Kauttuan kansakoululle. Komppanianpäälliköksi määrättiin luutnantti T Routama. 2. jääkärikomppania (2./KevOs 8) perustettiin Euran kirkonkylän kansakoululla. Perustettaessa komppanianpäällikkönä oli luutnantti Mauri Valo. 3. jääkärikomppania eli Konekiväärikomppania perustettiin Kiukaisten Seuratalolla, josta siirryttiin työväentalolle kello 13.20. Komppanianpäällikkönä oli luutnantti Pekka Hovila. Komppanioiden lisäksi perustettiin huolto-osat.
Kevyen osaston vahvuus oli yhteensä 595 miestä, joille aseina jaettiin 
416 kivääriä, joista oli tarkkuuskiväärejä 24. Näiden lisäksi jaettiin 
60 pistoolia, 118 konepistoolit, 12 konekivääriä ja neljä 20 mm:n panssarintorjuntakivääriä. Kuljetusvälineinä osastolla oli polkupyörät sekä 53 kuorma-autoa ja yksi henkilöauto.
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti talvisodan aikaista parempi, mutta siitä huolimatta eivät yksiköt tulleet varustettua kaikin osin määrävahvuuksien mukaisiksi. Kevyet osastot pyrittiin kuitenkin varustamaan liikkuvina yksiköinä mahdollisimman hyvin.
Bolero (vaate)

Bolero on lyhyt, olkapäät peittävä ja usein lyhythihainen liivi tai takki. Se on saanut alkunsa härkätaistelijoiden asusta, mutta on nykyään pääasiassa naisten käyttämä vaatekappale. Bolerolle on tunnusomaista lyhyt mitta, joka on yleisimmin noin puoleenselkään. Bolero on edestä avoin, mutta voidaan kiinnittää takkimaisesti edestä esimerkiksi napilla. Boleroita valmistetaan neulomalla sekä monenlaisista kankaista. Boleroita käytetään niin arkena kuin juhlassakin.
Sojuz TMA-14

Sojuz TMA-14 oli Venäjän avaruusjärjestön 26. maaliskuuta 2009 kello 11:49:18 UTC ISS-avaruusasemalle laukaistu miehitetty avaruuslento . Se kuljetti asemalle kaksi "Retkikunta 19"-miehistön jäsentä ja yhden avaruusturistin, Charles Simonyin. TMA-14 oli 101. Sojuz-avaruusaluksen lento (100. miehitetty) sitten vuoden 1967. Alus oli telakoituneena ISS:ään ja toimi tarvittaessa pelastautumisaluksena. Alus laskeutui Kazakstaniin 11. lokakuuta 2009 kello 4:32 UTC.
Avaruusturistien viimeinen lento?
Sojuz TMA-14 voi olla vuosiin viimeinen avaruusturisteja avaruusasemalle kuljettava lento. 
Logo-kilpailu.
Venäjän avaruusjärjestö järjesti yhdessä muiden maiden avaruusjärjestöjen kanssa kansainvälisen 6-15-vuotiaille lapsille suunnatun lennon logo -piirustuskilpailun. Voittaja, 12-vuotias moskovalaistyttö Anna Chibiskova sai matkan Baikonurin kosmodromiin yhdessä kolmen muun palkitun kanssa. Lennon tunnuksessa näkyy Chibiskovan piirustuksen aihe, maapalloa kannattelevat kädet.
Olkaimet

Olkaimet ovat miesten, naisten ja lasten vaatteissa käytettyjä, olkapään yli kulkevia nauhoja, jotka kannattelevat rintaliivejä, muuta alusvaatetta, uimapukua, leninkiä, hametta, housuja, haalaria tai muuta vaatetta. Olkaimet voivat olla kiinteä osa vaatetta tai, etenkin miesten vaatetuksessa, erikseen hankittava asuste (arkikielessä henkselit), joka kannattelee housuja vyön asemesta. Olkaimia voidaan käyttää myös koristeena ilman että vaate erityisesti vaatisi kannattelemista. 
Naisten alusasuissa olkaimet ovat 1–2 cm levyisiä, kankaasta tai nauhasta valmistettuja. Ne on kiinnitetty vaatteeseen joko pysyvästi ompelemalla tai erilaisin irrotettavin soljin tai muin kiinnittimin, kuten metallirenkain, napein tai painonapein. Olkaimiin tai niiden kiinnittimiin rakennetaan usein myös mahdollisuus säätää niiden pituutta. Etenkin miesten olkaimet ovat yleensä joustavaa kudosta tai venyvää materiaalia, kuten kumia.
Miesten olkainten kaksi päätyyppiä ovat kolmen kiinnityspisteen Y- ja neljän kiinnityspisteen H-olkaimet, jotka edestä katsoen näyttävät samanlaisilta. Y-tyypissä etuosan kaksi olkainta yhdistyvät selän keskellä yhteiseksi hihnaksi, joka kiinnittyy housunkaulukseen housujen keskikohdassa. Y-olkaimet muodostavat selässä siis Y-kirjaimen muotoisen kuvion. H-olkaimet muodostuvat kahdesta alusta loppuun erillisestä olkainnauhasta, jotka kuitenkin yleensä pidetään yhdessä keskelle selkää sijoittuvan solkimaisen takakappaleen avulla, jolloin ne muodostavat selässä pikemminkin X- kuin H-kirjaimen muotoisen kuvion. Olkaimet kiinnitetään housunkaulukseen perinteisesti napein, mutta nykyään yleisemmin metallisin puristuslukoin eli ”klipsein”.
Varsinkin 2000-luvulla miesten olkaimet ovat saaneet entistä yleisemmin muotiasusteen leimaa entisen käyttöasusteen sijaan.