tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aritz Aduriz

Aritz Aduriz Zubeldia (s. 11. helmikuuta 1981 San Sebastián, Guipúzcoan maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.
Seurajoukkueura.
Adurizin kasvattajaseura on sansebastiánilainen Antiguoko, jonka juniorijoukkueissa hän pelasi vuosina 1994–1999. Ensimmäiset ottelunsa aikuisten tasolla hän pelasi kaudella 1999–2000 Segunda División B:n Aurrerá de Vitoriassa.
Vuonna 2000 Aduriz siirtyi Athletic Bilbaon reservijoukkueeseen. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 11. syyskuuta 2002 Copa del Reyn ottelussa Amurrioa vastaan, ja Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän debytoi kolme päivää myöhemmin ottelussa Barcelonaa vastaan. Vuosien 2003–2005 aikana hän edusti kahta eri joukkuetta Burgosia ja Valladolidia, jotka kumpainenkin pelasivat maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Tammikuussa 2006 hän palasi Athleticiin.
Kaudella 2006–2007 Aduriz teki yhteensä yhdeksän maalia 34 ottelussa, mukaan lukien hattutempun, joka syntyi 19. toukokuuta 2007 pelatussa ottelussa Zaragozaa vastaan. Seuraavalla kaudella 2007–2008 hänellä oli vaikeuksia vakiinnuttaa pelipaikkaansa Fernando Llorenten noustessa joukkueen ykköspyssyksi, mutta huolimatta siitä Aduriz pelasi kauden aikana 33 ottelua.
Kesällä 2008 Aduriz siirtyi Mallorcaan neljävuotisella sopimuksella. 26. lokakuuta 2008 hän teki ensimmäisen maalinsa uudessa seurassaan kotiottelussa Espanyolia vastaan. Hän pelasi lopulta joukkueessa kahden kauden ajan ja teki pelaamissaan 69 ottelussa 23 maalia (11 ja 12).
14. heinäkuuta 2010 hän siirtyi Valenciaan 4 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa joukkueessa 28. elokuuta 2010 sarja-avauksessa Málagaa vastaan, jossa syntyi samalla myös hänen ensimmäinen maalinsa.
26. kesäkuuta 2012 Aduriz palasi takaisin Athletic Bilbaoon ja teki joukkueen kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Hänestä maksettiin 2,5 miljoonan euron siirtokorvaus.
Maajoukkueura.
Aduriz on pelannut muutamia otteluita epävirallisessa Baskimaan maajoukkueessa. Ensimmäisen kutsunsa Espanjan maajoukkueeseen hän sai lokakuussa 2010. 
Hän teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkuepaidassa 8. lokakuuta 2010 pelatussa vuoden 2012 EM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 24. maaliskuuta 2016 pelatussa ystävyysottelussa Italiaa vastaan.
STS-3

STS-3 oli Nasan avaruussukkulaohjelman kolmas lento ja kolmas kerta kun Columbia-sukkula lähetettiin avaruuteen. Laukaisu tapahtui Kennedyn avaruuskeskuksesta 22. maaliskuuta 1982 klo 16.00 UTC-aikaa. Lento päättyi laskeutumiseen White Sandsin tukikohtaan 30. maaliskuuta klo 16.04. Kahdeksanpäiväinen lento oli siihenastisista sukkulalennoista pisin.
Columbian komentajana lennolla toimi Skylab-astronautti Jack Lousma ja lentäjänä ensikertalainen C. Gordon Fullerton. Hyötykuormana oli lennontaltiointijärjestelmän lisäksi tieteellinen tutkimuslaitteisto OSS-I sekä RMS-robottikäsivarsi.
Lennolla astronautit tekivät kokeita robottikäsivarrella sekä tutkivat lämmönvaihteluiden vaikutusta sukkulaan kiertoradalla. Lisäksi sukkulan keskikannen tiloissa suoritettiin ensimmäistä kertaa biologisia ja kemiallisia tutkimuksia. Lennon paluu viivästyi laskeutumisalueen tuulisen sään takia. Sukkula laskeutui lopulta kahdeksan päivän jälkeen White Sandsin tukikohdan kuivalle aavikkojärvelle. Kiitotien hiekka vaurioitti kuitenkin sukkulaa, mistä syystä tukikohtaa ei ole sittemmin käytetty sukkulan laskupaikkana.
Hour of Penance

Hour of Penance on italialainen brutal death metallia soittava yhtye, joka perustettiin Roomassa vuonna 1999. Sanoitusten teemana on kidutus, moraali, sosiaaliset ongelmat ja uskonnonvastaisuus.
Joulukuussa 2018 yhtye tiedotti solmineensa levytyssopimuksen Agonia Recordsin kanssa. Yhtye julkaisi kahdeksannen albuminsa "Misotheism"lokakuussa 2019.
Borderlands

Borderlands on Gearboxin kehittämä ja 2K Gamesin julkaisema ensimmäisen persoonan ammunta- ja toimintaroolipeli. Peli julkaistiin vuonna 2009 PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Microsoft Windowsille sekä vuonna 2010 OS X:lle. 
Roolipelaamista esiintyy pääosin kolmessa eri muodossa; alussa valitaan neljästä hahmotyypistä, joiden tasoa kohotetaan myöhemmin suorittamalla ympäri maailmaa olevien tehtävien antajien tehtäviä, joista pelaaja kerää kokemuspisteitä. Kokemuksen karttuessa pelaaja voi valita hahmonsa kykypuusta lisäkykyjä ja erikoistua tiettyyn suuntaan.
Yleinen väärinkäsitys pelin grafiikkaa koskien on se, että peli olisi tehty käyttämällä cel-shading -tyyliä. Gearbox on kuitenkin todennut, että näin ei ole.
Pelaaminen.
"Borderlands" sisältää yhteensä 160 tehtävää, joista 30 liittyy tarinaan, ja loppu koostuu sivutehtävistä.
Peli sisältää mahdollisuuden neljän pelaajan ”drop-in, drop-out” -yhteistyöpeliin. Pelaajat voivat valita neljästä eri hahmoluokasta, jotka ovat Siren, Soldier, Berserker ja Hunter. Jokainen hahmoluokka on erikoistunut tiettyihin kykyihin, kuten esimerkiksi berserker hallitsee parhaiten lähitaistelun ja hunter taas käyttää enimmäkseen pitkän kantaman aseita. Pelissä pystyy myös muokkaamaan visuaalisesti omaa hahmoaan ja ajoneuvoja.
PvP.
"Borderlandsissa" voi milloin tahansa haastaa toisen pelaajan kaksintaisteluun lyömällä häntä. Pelaaja voi ottaa haasteen vastaan lyömällä takaisin. Pelaajat voivat myös mennä areenoille, jotka on suunniteltu useammankin pelaajan taisteluihin.
Ladattava lisäsisältö.
The Zombie Island of Dr. Ned.
Sisältää uusia tehtäviä, esineitä ja vihollisia. Pelipaikkana on Jakobs Cove, jossa paikalliset ovat muuttuneet epänormaaleiksi olioiksi Dr. Nedin takia. Lisäosa julkaistiin konsoleille 24. marraskuuta 2009 ja Windowsille Steamin kautta 9. joulukuuta 2009.
Mad Moxxi’s Underdome Riot.
Sisältää kolme uutta aluetta ja pankin pelaajan tavaroille. Lisäosa julkaistiin Xbox 360:lle 29. joulukuuta 2009 sekä PlayStation 3:lle ja Windowsille 7. tammikuuta 2010.
Secret Armory of General Knoxx.
Sisältää uusia tehtäviä, vihollisia ja aseita. Lisäosa nostaa tasokattoa 11:llä, joten ennen kuin peliin tuli päivitys, joka nosti tasokattoa kahdeksalla, nosti se tasokaton 50:stä 61:een. Nykyään vastaava luku on 69. Tämä lisäosa sisältää myös mahdollisuuden päästä käsiksi Crimson Lancen salaiseen asevarastoon. Lisäosa julkaistiin Xbox 360:lle 23. helmikuuta 2010 sekä PlayStation 3:lle ja Windowsille 25. helmikuuta 2010.
Claptrap’s New Robot Revolution.
Tämä oli viimeinen lisäosa peliin. Se julkaistiin 28. syyskuuta 2010. Claptrap’s New Robot Revolution sisältää muun muassa uusia alueita tutkittavaksi, uusia vihollisia sekä tekoälyhahmoja, isomman tavararepun ja 20 uutta tehtävää.
Sohvi

Sohvi on suomalainen naisen etunimi, kansanomainen muunnelma kreikkalaisperäisestä nimestä Sofia, joka merkitsee 'viisautta'.
Toukokuuhun 2025 mennessä Digi- ja väestötietoviraston mukaan Sohvi-nimen oli Suomessa saanut 2 228 henkilöä, joista kaikki olivat naisia.
Eupelycosauria

Eupelycosauria on synapsidien kladi. Se on toinen synapsiden kahdesta alaryhmästä. Toinen on Caseasauria. Eupelycosauria käsittää kaikki muut synapsidit paitsi caseasaurit. Täten sen jäseniä ovat esimerkiksi Edaphosauridae ja terapsidit (mukaan lukien nisäkkäät). Caseasauria-kladin synapsideista Eupelycosauriaa erottaa esimerkiksi erilainen kallon rakenne. 
Nimitys "Eupelycosauria" viittasi alun perin nyttemmin taksonomisena tasona hylätyn lahkon ”Pelycosauria” alalahkoon. Nykyisen määritelmänsä Eupelycosaurialle antoivat R. R. Reisz ja M. Laurin vuonna 2004. 
Evoluutio.
Eupelycosauria ilmestyi hiilikauden lopulla ja monet siihen kuuluvista ryhmistä olivat permikauden alkupuolen aikana lihansyöjiä, kun taas Caseasauriaan kuului kasvinsyöjiä. Edaphosauridae oli ainoa terapsideihin kuulumaton Eupelycosaurian ryhmä, johon kuului kasvinsyöjiä. 
Varhaisen Eupelycosaurian lajien koko vaihteli sisiliskon kokoisista sarvikuonon kokoisiin. "Edaphosaurus" ja "Dimetrodon" suvuilla oli selässään suuri purje, jota käytettiin ehkä lämmön säätelyyn. Näille suvuille tämä rakenne oli kuitenkin kehittynyt toisistaan riippumatta. Terapsidit polveutuvat "Dimetrodonin" ja sen sukulaisten tavoin varhaisista kladin Sphenacodontia jäsenistä. Terapsideista tuli permikauden lopun ja triaskauden alun hallitsevia eläimiä niiden korvattua useimmat muut synapsidit keskisen permikauden alussa. Muista Eupelycosaurian jäsenistä ainoastaan heimo Varanopidae selviytyi myöhäiselle keskiselle permikaudelle.
Luokittelu.
Eupelycosauria sai uuden määritelmän vuonna 2004.
Fylogenia.
Fröbisch, J., Schoch, R.R., Müller, J., Schindler, T., &amp; Schweiss, D. 2011 (Muut paitsi Caseasauria tutkimuksen kladogrammista, Caseasauria tekstiosasta):
Hohler Felsin Venus

Hohler Felsin Venus eli Schelklingenin Venus () on kivikautinen venusveistos, joka on löydetty Saksasta läheltä Schelklingenin kaupunkia. Se on iältään noin 35 000–40 000 vuotta ja kuuluu varhaiseen Aurignacin kulttuuriin, joka oli vallalla myöhäispaleoliittisen kauden alussa, jolloin "Homo sapiensia" (Cro-Magnonin ihminen) esiintyi ensimmäisen kerran Euroopassa.
Hohler Felsin Venuksen löytäminen varhentaa muutamalla tuhannella vuodella vanhimman esihistoriallisen veistoksen löytämisen ja ylipäänsä vanhimman tunnetun esittävän taiteen löydön ja vahvistaa, että taideteoksia on tehty koko Aurignacin ajan.
Veistos löydettiin syyskuussa 2008 Hohler Felsin luolasta, joka sijaitsee lähellä Schelklingeniä Baden-Württembergissä, noin 15 kilometriä Ulmista länteen. Löydön teki Tübingenin yliopiston ryhmä, jota johti arkeologian professori Nicholas Conard, joka ilmoitti löydöstä Naturessa.
Mammutin torahampaasta valmistettu veistos esittää naisen ruumista, jossa korostuvat häpy ja rinnat ja jota siksi pidetään hedelmällisyyteen liittyvänä taikaesineenä. Pään sijasta veistoksessa on lenkki, josta se on voitu pujottaa riipusnauhaan. Arkeologi John J. Shean mukaan veistoksen valmistaminen on saattanut kestää ”kymmeniä ellei satoja tunteja”. Veistos löydettiin noin 20 metrin päästä luolan sisäänkäynnistä ja noin kolmen metrin syydestä nykyisestä maanpinnasta. Se on oli palasina, joista kuusi on löydetty, mutta vasen käsivarsi ja olkapää puuttuvat vielä.
Schwabenin Juran alueella on luolia, joista on paljastunut mammutinluisia veistoksia myöhäispaleoliittiselta ajalta noin 25 esinettä. Niihin kuuluu Hohlenstein-Stadelin leijonaihminen ja vanhin tunnettu soitin, mammutinluinen huilu. Tämä esinelöytöjen keskittymä 30 000–40 000 vuoden takaa on ainutlaatuinen koko maailmassa, ja Conard arvelee, että silloisten ihmisten ansioksi voidaan lukea paitsi figuratiivinen taide ja musiikki, myös uskonnon alkuvaiheet. Muita samasta luolakerroksesta löydettyjä esineitä ovat piikivisen tulentekovälineen sirpaleet, työstetty luu ja mammutinluu sekä erilaisten eläinten jäännökset, kuten tarpaani, peura, luolakarhu, mammutti ja vuorikauris.
Kai Kalima

Kai-Erik Klaus Kalima (6. lokakuuta 1945 Helsinki – 13. tammikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteen tohtori, Helsingin yliopiston finanssioikeuden professori sekä SDP:n kansanedustaja ja Helsingin kaupunginvaltuutettu.
Kalima väitteli oikeustieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1988. Hän hoiti Tampereen yliopistossa kunnallisoikeuden apulaisprofessuuria 1986–1991 ja Helsingin yliopistossa finanssioikeuden professuuria vuodesta 1991, aluksi apulaisprofessorin nimikkeellä.
Kalima nousi eduskuntaan vuonna 1989 varapaikalta Reino Paasilinnan tilalle. Hän oli eduskunnan jäsen vuoteen 1991 ja oli muun muassa laki- ja talousvaliokunnan jäsen.
Kalima valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran 1985. Vuoden 2000 kunnallisvaaleissa Kalima ei uusinut enää valtuustopaikkaansa mutta nousi takaisin vuoden 2002 alussa Petra Paasilinnan tilalle. Kalima uusi valtuustopaikkansa 2005 ja nousi vuotta myöhemmin valtuustoryhmänsä johtoon. Kunnallisvaaleissa 2008 Kalima kuitenkin putosi valtuustosta uudelleen.
Kaliman vanhemmat ovat mainospäällikkö, kuvataiteilija Klaus Kalima (1918–2017) ja Torna Kalima (o.s. Enbom). Hänen isovanhempansa olivat Jalo Kalima ja Toini Kalima. Muusikko Kalle Kalima on Kai Kaliman poika.
Kati Peltola

Kati Kaarina Marjatta Peltola (o.s. "Sápy", s. 22. joulukuuta 1940 Porvoo) on suomalainen vasemmistoliittolainen poliitikko. Peltola on SKDL:n entinen kansanedustaja ja pitkäaikainen Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.
Elämä.
Peltola on koulutukseltaan valtiotieteen maisteri. Hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1969.
Peltola valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon 1969 ja toimi siellä vuoteen 1988. Hän oli presidentin valitsijamies vaaleissa 1978. Eläkepäivillään Peltola palasi kaupunginvaltuustoon 2009 Vasemmistoliiton riveistä, muttei asettunut ehdolle enää vuoden 2012 kunnallisvaaleissa.
Peltola nousi eduskuntaan kolmesti varasijalta ja hän toimi kansanedustajana vuosina 1977–1979, 1980–1983 ja 1985–1987, Ele Aleniuksen, Anna-Liisa Hyvösen ja Kalevi Kivistön tilalle. Edustajakautensa jälkeen Peltola toimi 17 vuotta Helsingin keskisen sosiaalikeskuksen johtajana.
Yksityiselämä.
Peltolan puoliso vuodesta 1960 on työmarkkinaneuvos, valtiotieteen tohtori Pekka Peltola. Heillä on kaksi lasta.
M200

M200 on Helsingin metrossa liikennöivä sähkömoottorijuna, jossa on samankaltaisuuksia Berliinin S-Bahnin DBAG-Baureihe 481 -junamallin kanssa. Junasarjaa tilattiin vastaamaan Vuosaaren ratahaaran aiheuttamaan lisäkalustotarpeeseen, ja sitä valmistettiin 12 vaunua vuosina 2000–2001. Yhdessä vaunussa on 287 matkustajapaikkaa, joista 124 istumapaikkoja. Yhden vaunun pituus on noin 45 metriä ja se muodostuu kahdesta moduulista, jotka on liitetty toisiinsa haitaria muistuttavalla nivelellä. Yksi vaunu vastaa kooltaan yhtä M100-junan vaunuparia ja kahta M100-junan vaunua.
Junasarja tilattiin saksalaiselta Deutsche Waggonbaulta (DWA) 200 miljoonan markan hintaan. Metrojunien lopulliseksi toimittajaksi tuli kuitenkin Bombardier Transportation, joka osti DWA:n vuonna 1998 tavoitteenaan kasvattaa markkinaosuuttaan Euroopan rautatieliikennekaupoissa. Junien sähkökäytöt toimitti ranskalainen Alstom Traxis.
Junayksiköt eli vaunut on numeroitu HKL-Metroliikenteen käytännön mukaan niin, että kaikilla junayksikön moduuleilla on oma numeronsa. Kullakin vaunulla on sen vuoksi kaksoisnumero, esimerkiksi 201–202.
Junayksiköitä voidaan kytkeä toisiinsa enintään kuusi, mutta alun perin Helsingin metron laituripituus rajoitti matkustajakäytössä olevien yhdistelmien pituuden kolmeen yksikköön. Junat lyhenivät M200-junien kohdalla kahteen vaunuun länsimetron liikennöinnin aloittamisen myötä, sillä uuden rataosuuden asemat ovat vanhempia lyhemmät. M200-yksiköt ovat teknisesti yhteensopimattomia vanhojen M100-junien kanssa, eikä niitä voida kytkeä samaan junaan. Junat kykenevät tosin hinaamaan toisiaan tietyin lisäjärjestelyin. M200-junasarja on tarkoitus poistaa käytöstä vuosien 2029–2032 välisenä aikana, jolloin käyttöön tulee uusi M400-junasarja ja osittainen ajoautomaatio. Käytännössä tämä tarkoittaa, että ohjaamossa on jatkossakin kuljettaja, joka huolehtii turvallisuudesta ja muun muassa ovien sulkemisesta, mutta junaa ajaa tietokone, jolloin vuoroväliä voidaan lyhentää.
Peruskorjaus.
M200-junasarja peruskorjattiin vuosina 2023–2024 VR FleetCaren Ilmalan toimitiloissa. Peruskorjauksen tärkein tavoite oli, että junien käyttöikää saadaan jatkettua 2030-luvulle asti. VR FleetCare peruskorjasi myös Helsingin metron vanhemmat M100-metrojunat, ja M200-sarjan peruskorjaukset aloitettiin sen jälkeen, kun M100-junien uudistustyöt oli saatu valmiiksi. 
M200-juniin tehtiin peruskorjauksessa monenlaisia muutoksia. Matkustamon kolikkokuvioinen lattia vaihdettiin, ja penkkejä sekä otetankoja kunnostettiin. Matkustajainformaatiojärjestelmä uusittiin, mikä tarkoitti muun muassa linjakilpien vaihtoa. Ajovalot sekä matkustamon ja ohjaamon valot vaihdettiin ledeiksi. Ilmanvaihtoa pyrittiin tehostamaan vaihtamalla suodattimet ja puhdistamalla junien ilmanvaihtokanavat perusteellisesti. Peruskorjauksen yhteydessä matkustamoon tuli myös pistorasioita. M200-junien peruskorjaus koostui kahdesta osasta: ensin tehtiin kaksi prototyyppiä, ja sen jälkeen käynnistyi kymmenen vaunuparin sarjatuotantovaihe. M200-metrojunien peruskorjaukset saatiin päätökseen maaliskuussa 2024.
Tarpaani

Tarpaani eli arotarpaani ("Equus caballus ferus", synonyymi "Equus ferus ferus") on sukupuuttoon kuollut euraasialainen villihevosen alalaji. Viimeiset tämän alalajin yksilöt kuolivat Ukrainassa 1800-luvun lopulla.
Tarpaaneja on perinteisesti katsottu olleen kahta muotoa: Euroopan metsäalueilla elänyt metsätarpaani eli eurooppalainen metsähevonen ("Equus caballus silvatica") ja idempänä sijaitsevilla aroalueilla elänyt arotarpaani eli tarpaani ("E. caballus gmelini", synon. "E. caballus ferus"). Näistä metsätarpaani kuoli liiallisen metsästyksen takia sukupuuttoon jo keskiajalla, mutta arotarpaani hävisi vasta 1800-luvun lopulla. Villien ja kesyjen hevosten luokittelusta ei vallitse yksimielisyyttä, mutta nykyisin yleensä katsotaan, että vain arotarpaani oli varsinainen luonnonvarainen tarpaani ja oma alalajinsa, kun taas metsätarpaanille aikoinaan annettua tieteellistä alalajinimeä pidetään yhtenä kesyhevosen ("E. caballus caballus") synonyymeista. Mahdollisesti metsätarpaanit olivatkin villiintyneiden kesyhevosten jälkeläisiä.
Tarpaanin juuret ulottuvat vain noin 200 000 vuoden taakse. Se kuuluu vain harvojen kesyhevosten esi-isiin, vaikka se on ensimmäinen kesytetty villihevosen alalaji. Se kesytettiin Siperian arojen lounaiskolkan muodostavassa Ukrainassa ja Pohjois-Kaspian alangoilla.
1930-luvulta alkaen tarpaania on yritetty valikoivalla jalostuksella luoda uudestaan. Takaisinjalostettu muoto eli niin kutsuttu Heckin tarpaani on saanut nimensä saksalaisten biologien Heinz ja Lutz Heckin mukaan.
Karl Frans Hjorth

Karl Frans Hjorth (11. kesäkuuta 1857 Tyrväntö – 8. helmikuuta 1919 Tampere) oli suomalainen Tampereella asunut kauppias ja tehtailija. Hjorth perusti 1881 "Oy K. Hjorth Ab":n joka toimii edelleen urheilu- ja metsästysaseiden, niihin liittyvien tarvikkeiden ja urheiluvälineiden maahantuojana.
Hjorthin vanhemmat olivat Lahdentaan kartanon pehtori Karl Johan Hjorth (1828–1885) ja Johanna Grönlund. Perhe muutti 1863 Kiskoon ja vuonna 1865 Karl Johan Hjorthista tuli Teijon ruukin pehtori. Vuodesta 1869 Karl Johan Hjorth oli ensin tilanhoitajana ja sitten vuodesta 1880 maanviljelijänä Eurajoella. Karl Frans kävi lyseota Porissa ja oli sitten liikealalla Raumalla ja Uudessakaupungissa. Hän muutti Tampereelle 1880 ja avasi siellä 1. elokuuta 1881 ase- ja patruunamyymälän. Hjorth harjoitti sitten aseiden, ampumatarvikkeiden, dynamiitin ja myöhemmin myös urheiluvälineiden maahantuontia sekä tukku- ja vähittäiskauppaa.
Hjorth oli vuodesta 1895 pääosakkaana "Tampereen Haulitehdas Osakeyhtiössä" joka oli jo vuodesta 1859 lähtien valmistanut hauleja Pyynikinharjun etelärinteessä sijainnessa haulitehtaassa. Vuonna 1908 yhtiö rakensi uuden haulitehtaan Tampereen Pispalaan lähelle Porin radan varressa olevaa Santalahden seisaketta. Tehtaaseen liittyi 55 metriä korkea teräsrakenteinen haulitorni. Haulitehdas oli toiminnassa vuoteen 1972 saakka. Tampereen kaupunki osti tehtaan haulitornin 1973 ja nykyisin se on suojelukohde.
Hjorth oli naimisissa vuodesta 1882 Eugenia Viktoria Desideria Esperance Helene "Dessi" Vesanderin (1854–1931) kanssa. Perheessä oli kuusi lasta joista tunnetuin oli taidemaalari ja oopperalaulaja Arno Hjorth (1883–1932). Karl Frans Hjorth on haudattu Tampereen Kalevankankaan hautausmaalle.
Krystyna Łybacka

Krystyna Maria Łybacka (10. helmikuuta 1946 – 20. huhtikuuta 2020) oli puolalainen SLD-puolueen poliitikko ja matemaatikko. Hän toimi maansa parlamentin sejmin jäsenenä vuosina 1991–2014 sekä europarlamentin jäsenenä vuosina 2014–2019. Vuosina 2001–2004 hän oli Puolan opetus- ja urheiluministerinä.
Adam Mickiewiczin yliopistosta valmistunut Łybacka loi pitkän akateemisen uran Poznańin teknologian yliopistossa. Ennen liittymistään SLD:hen hän oli Puolan yhdistyneen työväenpuolueen jäsen.
Herman Laukkanen

Herman Laukkanen (, salanimi "Hemmi Aro"; 20. heinäkuuta 1892 Mikkelin maalaiskunta – 22. syyskuuta 1938 Petroskoin lähellä) oli neuvostoliitonsuomalainen kirjailija.
Vuonna 1915 Laukkanen muutti töihin Pietariin. Hän osallistui Venäjän kansalaissotaan Siperiassa ja joutui kahdesti Aleksandr Koltšakin joukkojen vangiksi. Palattuaan Pietariin vuonna 1921 hän työskenteli suomen kielen opettajana Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Vuonna 1929 Laukkanen siirtyi Kustaa Rovion suosittelemana Petroskoihin NKP(b):n Karjalan aluekomitean kääntäjäksi. Vuosina 1932–1936 hän työskenteli maatalouskorkeakoulun suomen kielen opettajana, vuosina 1936–1937 Karjalan kulttuuri-instituutissa ja sen jälkeen sahaajana puutavaran lajittelu- ja kuljetuspaikalla.
Laukkasen ensimmäiset runot julkaistiin vuonna 1925 "Kumouksen kuohuista" -yhteisjulkaisussa. Vuonna 1929 ilmestyi näytelmä "Kolme kosijaa" ja vuonna 1931 runokokoelma "Elettyä". Laukkanen toimi myös "Punakantele" ja "Rintama" -lehtien toimitusneuvostojen jäsenenä ja käänsi suomeksi eräitä Maksim Gorkin, Lidija Seifullinan ja Juri Libedinskin teoksia.
Herman Laukkanen pidätettiin 5. heinäkuuta 1938, tuomittiin kuolemaan vakoilusta Suomen hyväksi ja ammuttiin. Tuomio kumottiin vuonna 1956.
Fjodor Ivatšov

Fjodor Petrovitš Ivatšov (sukunimi esiintyy myös muodossa Ivatšev, ; 30. kesäkuuta 1904 Rukajärvi – 18. lokakuuta 1957) oli karjalainen kirjailija, lehtimies ja kirjallisuusarvostelija.
Fjodor Ivatšov syntyi karjalaisen talonpojan perheeseen. Puna-armeijassa palvellessaan hän toimi Karjalan jääkäripataljoonan poliittisena työntekijänä. Myöhemmin hän työskenteli Neuvosto-Karjalan sanomalehtien toimituksissa. Hän osallistui toiseen maailmansotaan ja työskenteli sen jälkeen Totuuden toimittajana ja Karjalan radiokomitean varapuheenjohtajana.
Ivatšovin ensimmäiset kirjoitukset julkaistiin Punainen Karjala -lehdessä vuonna 1926. Vuonna 1928 hän oli perustamassa Karjalan proletaarikirjailijoiden yhdistystä ja toimi sen johtokunnan jäsenenä. 1920–1930-lukujen vaihteessa hänen runojaan, kertomuksiaan ja kuvauksiaan ilmestyi Neuvostoliiton suomenkielisessä lehdistössä. Vuonna 1934 Kustannusliike Kirja julkaisi karjalankielisen kertomuskokoelman "Jauhinkivi". Samana vuonna hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi. Hän toimi myös Rintama-lehden toimittajana.
1930-luvun lopussa Ivatšov osallistui karjalankielisen kirjallisuuden luomiseen ja julkaisi yhden runon Karelija-aikakauslehdessä. Sitä ennen hän oli muutaman kuukauden pidätettynä. Sodan jälkeen hän käänsi suomeksi mm. Aleksandr Puškinin teoksia.
Iivo Nikutjev

Iivo Nikutjev, oikealta nimeltään Ivan Ivanovitš Nikutjev (; 3. syyskuuta 1904 Uhtuan kihlakunnan Akonlahden kylä – 20. lokakuuta 1939) oli karjalainen kirjailija.
Koulunkäynnin jälkeen Nikutjev liittyi Arvi Pakarisen (Nummi) Uhtualla ohjaamaan kirjallisuuskerhoon. Hän jatkoi kirjallisuusharrastusta opiskellessaan Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa Leningradissa ja työskennellessään sen jälkeen NKP(b):n Uhtuan puoluekomitean sihteerinä. Vuonna 1935 Nikutjevin kertomus "Marfa" sai ensimmäisen palkinnon Kustannusliike Kirjan järjestämässä karjalankielisessä kirjoituskilpailussa ja seuraavana vuonna se julkaistiin erillisenä kirjana.
Vuodesta 1935 lähtien Nikutjev työskenteli Petroskoissa Punainen Karjala -lehden kääntäjänä. Hänet pidätettiin 26. huhtikuuta 1939, tuomittiin kuolemaan vakoilusta Suomen hyväksi ja ammuttiin. Tuomio kumottiin vuonna 1959.
Live and More!

Live and more oli Britney Spearsin toinen dvd. Albumia myytiin 2 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti ja Ranskassa se myi 20 000 kappaletta, eli platinaa.
Kappaleet.
3 music videos: 
Britney on Saturday Night Live: 
Britney Live From Waikiki Beach, Hawaii:
Kalle Jussila (kirjailija)

Kalle Jussila eli Santeri Kirillov, oikealta nimeltään Aleksandr Fjodorovitš Kirillov (; 1910 Aunuksen kihlakunnan Näätälahden kylä – 15. joulukuuta 1941) oli karjalainen kirjailija.
Aleksandr Kirillov syntyi karjalaisen talonpojan perheeseen. Hän opiskeli Tšalkin kyläkoulussa runoilija Lea Helon johdolla. Kirillov alkoi kirjoittaa runoja ja proosaa jo 16-vuotiaana ja liittyi Karjalan proletaarikirjailijoiden yhdistyksen suomalaisen jaoston jäseneksi. Ensimmäinen runo ilmestyi salanimellä Kalle Jussila Puna-Kantele -lehdessä vuonna 1928. Jussilan kertomuksia julkaistiin Soihtu-lehdessä ja Ahjo-kirjallisuusalbumissa. Vuonna 1934 Kustannusliike Kirja painoi suomalaisten Itä-Karjalaan tekemää hyökkäystä käsittelevän näytelmän "Voitto on meidän".
Kalle Jussila oli yksi ensimmäisistä aunuksenkarjalaa käyttäneistä kaunokirjailijoista. Vuonna 1934 hän sai palkinnon karjalankielisessä kertomuskilpailussa teoksella "Parahan briguadan brigadiiru" (”Parhaan työprikaatin johtaja”), joka seuraavana vuonna ilmestyi erillisenä kirjana. Jussilan teoksia julkaistiin Rintamassa sekä karjalankielisessä Karelija-aikakauslehdessä. Hän käänsi karjalaksi Nikolai Ostrovskin romaanin "Kuinka teräs karaistui".
Jussila kuoli toisessa maailmansodassa pataljoonan komissaarina. Hänet on haudattu Leningradin alueen entisen Vinnitsyn piirin Andronovskajan kylään.
Lauri Luoto

Väinö Lauri Sjögren, kirjailijanimi "Lauri Luoto" (; 10. elokuuta 1886 Längelmäen Eväjärven kylä – 9. helmikuuta 1938 Petroskoin lähellä) oli suomalainen kirjailija, joka vaikutti myös Yhdysvalloissa ja Neuvostoliitossa.
Elämä.
Luoto syntyi hämäläiseen maanviljelijäperheeseen. Nuorena hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa työskenteli metsurina ja kaivosmiehenä, mutta palasi sitten Suomeen ja osallistui vuoden 1918 sisällissotaan. Punaisten tappion jälkeen hän pakeni Neuvosto-Venäjälle, josta hän yritti siirtyä takaisin Yhdysvaltoihin, mutta jäi Siperiassa Koltšakin armeijan vangiksi. Sittemmin hän palasi Leningradiin, josta hän 1920-luvulla muutti Neuvosto-Karjalaan.
Vuonna 1935 Luoto joutui poliittisten syytösten kohteeksi, ja hänet erotettiin nationalistina Neuvostoliiton kirjailijaliitosta. Hänet pidätettiin 22. joulukuuta 1937, tuomittiin kuolemaan vakoilusta ja ammuttiin. Tuomio kumottiin vasta vuonna 1989.
Tuotanto.
Luodon ensimmäiset romaanit "Pakolaisena" (1925), "Valkoisen leijonan metsästäjät" (1926), "Kamaran sankarit" (1927) ja "Ikuiset uhritulet" (1929) julkaistiin yhdysvaltalaisessa työväenliikkeen kustantamossa, koska tekijä ei saanut niitä julki Neuvostoliitossa. Suomen ja Venäjän kansalaissodasta kertovien teosten eksoottiset aiheet ja jännittävä juoni herättivät kiinnostusta amerikkalaisissa lukijoissa.
1920–1930-lukujen vaihteessa Luodon kirjoituksia ilmestyi "Punainen Karjala" ja "Vapaus" -lehdissä sekä muissa Neuvostoliiton suomenkielisissä julkaisuissa. Vuonna 1931 ilmestyi Suomeen sijoittuva ajankohtainen näytelmä "Lapualaasia". Näytelmää "Aseet puhuvat" (1933) ja Jalmari Virtasen kanssa kirjoitettua "Herra Malperi lähtee sotaan" (1935) esitettiin Petroskoin suomalaisessa teatterissa. Niistä ensimmäinen kertoo Suomen kansalaissodasta ja toisen aiheena on Aunuksen retkikunnan hyökkäys ja punaisten Viteleeseen tekemä vastaisku. Kuvauskokoelmien "Jäämeri ärjyy" (1933) ja "Lakeuksien Aunus" (1933) aiheena ovat Muurmannin rannikon suomalaisten kalastajien ja aunukselaisten kolhoositalonpoikien elämä.
Fjodor Isakov

Fjodor Trofimovitš Isakov (; 1918 nykyisen Kontupohjan piirin Koikarin kylä – 1941) oli karjalainen runoilija. 
Fjodor Isakov syntyi monilapsiseen talonpoikaisperheeseen. Koulun jälkeen hän opiskeli Petroskoin opettajaopistossa, josta hän valmistui vuonna 1937. 1930-luvun lopulla hän työskenteli karjalankielisen Karelija-aikakauslehden sihteerinä. 
Isakov alkoi kirjoittaa runoja ja kertomuksia vuonna 1935. Karelija-lehdessä julkaistiin hänen runonsa "Bohatteriloin jälgilöillä" (”Sankarien jäljillä”), "Kokko lindu" (”Kotka”), "Nurmella", "Väinämöizen pajo" (”Väinämöisen laulu”) ym. Vuonna 1939 ilmestyi Isakovin ja Nikolai Laineen (Gippijev) yhteinen runokokoelma "Huondes" (”Aamu”). Runoilija käänsi karjalaksi mm. Šota Rustavelin, Mihail Lermontovin, Taras Ševtšenkon, Nikolai Nekrasovin, Kosta Hetagurovin, Vladimir Majakovskin, Vasili Lebedev-Kumatšin sekä Neuvosto-Karjalan venäjänkielisten runoilijoiden teoksia. Vuonna 1939 hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi.
Isakov sai surmansa toisen maailmansodan taisteluissa Tallinnan lähellä.
Schwabenin Jura

Schwabenin Jura () on keskikorkea vuorimassiivi Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Seudulla on hyviä vaellusreittejä ja kiipeilymahdollisuuksia. Vuorialueen korkein huippu on 1 015 metriä korkea Lemberg. Vuoristo jatkuu itään Frankenin Jurana.
Schwabenin Jura, etenkin Geißenklösterlen luola lähellä Blaubeurenin kaupunkia, on keskeinen arkeologinen kohde määritettäessä siirtymistä myöhäispaleoliittiin ja Aurignacin kulttuurin syntymää.
Arkeologit ovatkin kehittäneet "Kulturpumpe"-hypoteesin, jonka mukaan Schwabenin Jurassa on syntynyt tärkeitä kulttuurin kehitysaskeleita esim. kuvataiteen, musiikin ja myyttisen kuvaston aloilta, jotka ovat sieltä levinneet muualla Eurooppaan.
Nunnia ja konnia 2 – Lisää säpinää

Nunnia ja konnia 2 – Lisää säpinää on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1993. Se on jatkoa elokuvalle "Nunnia ja konnia" ja pääosassa nähdään jälleen Whoopi Goldberg.
Deloris Van Cartier on palannut laulajaksi, mutta hänen apuaan tarvitaan luostarissa. Alueen koululla opettajina toimivat nunnat ja munkit ovat avuttomia, oppilaat eivät välitä opiskelusta ja koulu on yhtä kaaosta. Päälle päätteeksi koulun johtaja aikoo lakkauttaa koulun ja rakentaa sen paikalle pysäköintitalon. Ainoa mahdollisuus säilyttää koulu on voittaa vuotuinen laulukilpailu ja saada koululle takaisin sen entinen maine.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 turhaksi jatko-osaksi sanottu elokuva saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Nate Robinson

Nathaniel Cornelius ”Nate” Robinson (s. 31. toukokuuta 1984 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen koripalloilija. 175 senttiä (kengät jalassa) pitkänä hän on NBA:n historian kolmenkymmenen lyhimmän pelaajan joukossa. Painoa hänellä on 82 kiloa. Robinson siirtyi kesällä 2013 Denver Nuggetsiin, mitä ennen oli edustanut NBA-urallaan New York Knicksiä, Boston Celticsiä, Oklahoma City Thunderia, Golden State Warriorsia ja Chicago Bullsia.
Robinson on voittanut n vuosina 2006, 2009 ja 2010. Hänen piste-ennätyksensä, 45 pistettä, syntyi 3. elokuuta 2008 Portland Trail Blazersia vastaan.
Kesällä 2016 Robinson tavoitteli pelipaikkaa amerikkalaisen jalkapallon NFL:stä. Hän harjoitti lajia nuorempana ennen keskittymistä koripalloon.
John Nicholson (autourheilija)

John Nicholson (6. lokakuuta 1941 Auckland – 19. syyskuuta 2017 Clarks Beach, Auckland) oli uusiseelantilainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausina 1974–75. Hän karsiutui toisessa ja oli 17. Britannian GP:ssä 1975.
Nicholson voitti Formula Atlantic -sarjan mestaruuden vuosina 1973 ja 1974. Hän siirtyi Powerboat-sarjaan F1-uran jälkeen.
Nicholson toimi myös tiiviissä yhteistyössä Bruce McLarenin kanssa, kun hän perusti yhteistyön seurauksena moottoreita valmistavan Nicholson-McLarenin. Moottorit perustuivat Cosworth DFV -mallistoon ja niillä voitettiin kaksi maailmanmestaruutta (Emerson Fittipaldi 1974 ja James Hunt 1976). McLaren-tallin lisäksi yritys toimitti moottoreita Embassy Hill -tallille. Yritys vetäytyi F1-sarjan moottorintoimituksesta 1980-luvulla turbomoottoreiden yleistyessä ja siirtyi pienempiin Formula- ja GP-sarjoihin (mm. F3000).
Sakarias Kankaanpää

Sakarias (Sakari) Kankaanpää (; 1880 Suomi – 22. syyskuuta 1938 Petroskoin lähellä) oli neuvostoliitonsuomalainen kirjailija.
Kankaanpää työskenteli Yhdysvalloissa kolmekymmentä vuotta palkkatyöläisenä. Hän toimi ennen vuotta 1914 vähän aikaa amerikansuomalaisen "Työmies"-lehden toimittajana ja kuului sen johtokuntaan vuosina 1925–1927.
Kankaanpää siirtyi Yhdysvalloista Neuvosto-Karjalaan vuonna 1931. Hän oli ensin vuoden rakennustöissä, keräsi sitten Venäjän sisällissodan muistelmia Karjalan tutkimusinstituutille ja siirtyi myöhemmin puusepäksi Petroskoin suksitehtaalle.
Kankaanpää julkaisi muutamia kertomuksia "Rintamassa" ja muissa aikakausjulkaisuissa. Hänen romaaninsa "Voittamattomat" ilmestyi vuonna 1934. Kaunokirjalliselta tasoltaan vaatimattoman teoksen aiheena ovat Venäjän sisällissodan tapahtumat Karjalassa. Heimosodista kertova romaani "Interventio" jäi kiinni sensuuriin. Kolhoosiaiheisen romaanin "Vihreä lakeus" oli määrä valmistua vuonna 1937. Kankaanpää hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton ehdokasjäseneksi vuonna 1936.
Kankaanpää pidätettiin kesäkuussa 1938, tuomittiin kuolemaan vakoilusta ja ammuttiin. Hänet todettiin syyttömäksi vuonna 1989.
Krisun Miikul

Krisun Miikul, oikealta nimeltään Nikolai Vasiljevitš Hrisanfov (; 1898 Petroskoin kihlakunnan Vuohtjärven kylä – 8. tammikuuta 1938 Sandarmoh Karhumäen lähellä) oli karjalainen kirjailija ja kotiseuduntutkija.
Nikolai Hrisanfov valmistui Leningradin yliopiston historiallis-kielitieteellisestä tiedekunnasta. Vuonna 1922 hän osallistui Neuvosto-Karjalan toiseen puoluekonferenssiin, jossa arvosteli karjalaisia syrjivää virka- ja kielipolitiikkaa. 1930-luvun alussa hän kiinnostui kotiseudun ja karjalaisen kansanperinteen tutkimuksesta. Myöhemmin hän toimi Karjalan keskusarkiston johtajana ja Karjalan kulttuuri-instituutin tutkijana. 
Hrisanofov oli yksi ensimmäistä aunuksen murteella kaunokirjallisia teoksia laatineista kirjoittajista. Hänen runojaan julkaistiin tekijänimellä Krisun Miikul Punainen Karjala -lehdessä vuosina 1936 ja 1937. Kalle Rautio sävelsi laulun hänen runostaan "Törökän kolhoznitsoil" (”Törökän kolhoosinaisille”). Hän käänsi karjalaksi myös Aleksandr Puškinin teoksia.
Hrisanfov pidätettiin 22. lokakuuta 1937, tuomittiin kuolemaan vakoojana ja teloitettiin. Hänet todettiin syyttömäksi vuonna 1956.
Helmut Niedermayr

Helmut Niedermayr () oli saksalainen kilpa-ajaja. Hän osallistui kaudella yhteen Formula 1 -osakilpailuun, Saksan osakilpailuun, missä hän sijoittui yhdeksänneksi.
Niedermayr oli toinen vuoden 1952 Le Mansin 24 tunnin ajossa Theo Helfrichin kanssa. Muutama viikko myöhemmin hän osui yleisöön Grendzlandringin kilpailussa surmaten 13 katsojaa ja vammauttaen 42 katsojaa.
Mandi Hannula

Amanda (Mandi) Hannula (25. maaliskuuta 1880 Huittinen – 9. tammikuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, toimittaja ja kunnallisneuvos, joka toimi yli 20 vuotta Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana.
Hannulan vanhemmat olivat talollinen Juho Hannula ja Sofia Penttilä. Hän kävi kansanopiston 1899, valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1904 ja suoritti kasvatusopin tutkinnon 1908. Hannula toimi kansakoulunopettajana Pieksämäellä 1904–1921, uskonnon, piirustuksen ja kaunokirjoituksen opettajana Pieksämäen yhteiskoulussa 1912–1916 ja kansakoulunopettajana Helsingissä 1921–1930. Hän oli toimituskunnan jäsen Kotiliesi-lehdessä 1923–1952, Kansakoulun lehden toimittaja 1924–1925, Emännän tietokirjan päätoimittaja 1929–1932 ja Opettajain lehden toimittaja 1934–1937. 
Hannula oli kansanedustaja 1919–1930 ja 1936–1945, edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä 1919–1929 ja Uudenmaan läänin vaalipiiriä 1929–1930 sekä 1936–1945. Hänen katsotaan vaikuttaneen huomattavasti naisten virkakelpoisuutta koskevaan lakiin ja uuteen avioliittolakiin. Hän toimi Edistyspuolueen eduskuntaryhmän puheenjohtajana ja 1926 eduskunnan toimitusvaliokunnan puheenjohtajana. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1931, 1937, 1940, 1943 ja 1950 presidentinvaaleissa ja kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon ja -hallitukseen. 
Hannula toimi lisäksi Suomen Naisyhdistyksen varapuheenjohtajana ja sihteerinä, Edistyspuolueen puoluetoimikunnan jäsenenä ja rahastonhoitajana, Kalevala Korun hallituksen puheenjohtajana ja Suomen opettajayhdistyksen keskushallituksen varapuheenjohtajana 1928−1937, sihteerinä ja rahastonhoitajana sekä valtion ammattikasvatusneuvoston 1. varapuheenjohtajana.
Hannula sai kunnallisneuvoksen arvon 1938.
USS Carl Vinson (CVN-70)

USS Carl Vinson (runkonumero CVN-70) on vuonna 1982 palvelukseen otettu Yhdysvaltain laivaston ydinkäyttöinen Nimitz-luokan lentotukialus, joka on nimetty pitkäaikaisen kongressiedustaja Carl Vinsonin mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Newport News Shipbuilding Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 11. lokakuuta 1975. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1980 ja otettiin palvelukseen 13. maaliskuuta 1982 Newport Newsissä ensimmäisenä päällikkönään Richard Martin.
Palvelus.
Palvelukseenoton jälkeen "Carl Vinsonilla" aloitettiin koeajot sekä miehistökoulutus pääasiassa Yhdysvaltain itärannikolla. Alus lähti ensimmäiselle partiomatkalleen 1. maaliskuuta 1983 kannellaan Carrier Air Wing 15, minkä aikana se kiersi maapallon siirtyessään uuteen tukikohtaansa Alamedaan Kaliforniaan. Alus saapui määränpäähänsä 28. lokakuuta 1983.
Alus määrättiin 13. tammikuuta 2010 Yhdysvaltain humanitaariseen avustusoperaatioon Haitin maanjäristyksen uhrien auttamiseksi.
Aluksen kannelta laskettiin 2. toukokuuta 2011 terroristijohtaja Osama bin Ladenin ruumis Intian valtamereen.
Vaivaistupa

Vaivaistupa eli vaivaistalo on Suomessa ja Ruotsissa käytössä ollut vanhainkodin historiallinen vastine, jonne sijoitettiin pysyvästi köyhiä ja pitkäaikaissairaita ihmisiä. Niitä perustettiin varsinkin 1800-luvulla.
Vuoden 1571 kirkkolaki ja vuoden 1623 hospitaalijärjestys velvoittivat seurakunnat rakentamaan ja ylläpitämään alueellaan majapaikkaa kerjäläisiä varten. Samalla kerjuuoikeus rajoitettiin lähinnä omaan kaupunkiin tai pitäjään. Vuoden 1734 laki määräsi (rakennuskaari 26:1) jokaisen pitäjän asukkaan velvollisuudeksi rakentaa ja ylläpitää kirkkoa, kellotapulia, kirkonaitaa, pitäjäntupaa ja vaivaistupaa. Rakennusaineet ja niiden ajot tuli toimittaa tilan koon mukaan ja päivätyöt ruokakunnittain. Vaivaistupia ei kuitenkaan perustettu jokaiseen pitäjään, sillä vuoden 1852 vaivaishoitoasetuksen ilmestyessä sellaista ei ollut perustettu kaikkialle. 
Vuoden 1852 asetus laajensi pitäjien huoltovelvoitteita ja määräsi toimintaan eräitä hallinnollisia muutoksia. Turvattomien lasten alaikäraja nostettiin kahdestatoista kuuteentoista vuoteen ja myös työkykyiset köyhät alettiin lukea avustettavien joukkoon. Pitäjät jaettiin piireihin, joista kullekin määrättiin valvoja, jonka tehtävä oli pysyä ajan tasalla alueensa köyhien tilanteesta ja oloista. 
Vaivaistalo oli tarkoitettu ihmisille, jotka eivät pystyneet itse huolehtimaan toimeentulostaan. Talon asukkaiden oli osallistuttava voimiensa mukaan talon töihin. Vaivaistalot muutettiin vuonna 1922 köyhäinhoitolain nojalla kunnalliskodeiksi.
Ronald Giere

Ronald Giere on yhdysvaltalainen filosofi, joka on erikoistunut tieteenfilosofiaan. Hän on Minnesotan yliopiston filosofian emeritusprofessori, American Association for the Advancement of Sciencen jäsen, "Philosophy of Science" -julkaisun toimituskunnan jäsen sekä Philosophy of Science Associationin entinen puheenjohtaja. Giere on tutkinut muun muassa toimijapohjaista lähestymistapaa malleihin, tieteellistä esittämistä sekä naturalismin ja sekularismin välisiä yhteyksiä.
Teoksessaan "Scientific Perspectivism" Giere on kehittänyt tieteellisen realismin muodon, jonka mukaan tieteelliset kuvaukset ovat ikään kuin värit sikäli, että ne tavoittavat vain joitakin todellisuuden puolia, ja nämä puolet havaitaan tietystä inhimillisestä näkökulmasta. Giere on verrannut tieteellisiä malleja myös karttoihin: ne esittävät todellisuutta, mutta perustuvat tiettyihin esitystapoihin eivätkä ole koskaan täysin paikkansapitäviä tai täydellisiä; samalla tavalla mallit ovat idealisoituja rakennelmia, jotka esittävät todellisuutta tietustä rajallisesta näkökulmasta käsin. Tiede on näin läpikotaisin perspektiivistä.
Isovuono (vuono)

Isovuono (myös "Omasvuono", , ) on vuono Tromssan läänissä Pohjois-Norjassa. Isovuono on Yykeänvuonon () eteläinen haara Yykeänperästä () etelään Omasvuonon kunnassa. Tästä pohjoiseen, Yykeän () ja Kaivuonon () kuntien alueella, Kaivuonon suulle ja siitä edelleen pohjoiseen vuonon nimenä on Yykeänvuono. 
Vuonon varrella sijaitsevia kyliä ovat mm. vuonon eteläperukassa sijaitsevat Oteren ja Hatteng sekä pohjoisempana Yykeänperä (). Tästä pohjoiseen Yykeävuonon varrella ovat vielä Furuflaten ja Yykeänmuotka ().
Jared Boll

Jared Boll (s. 13. toukokuuta 1986 Charlotte, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura Anaheim Ducksia.
Ura.
Ennen ammattilaisuraansa Boll edusti vuodet 2003–2005 United States Hockey Leaguen Lincoln Starsia ja vuodet 2005–2007 Ontario Hockey Leaguen Plymouth Whalersia. Viimeisellä juniorikaudellaan, 2006–2007, hän oli voittamassa OHL:n mestaruutta, J. Ross Robertson Cupia.
Columbus Blue Jackets varasi Bollin NHL:ään numerolla 101 neljännellä kierroksella ja hän on pelannut ammattilaisena kaudesta 2007–2008 alkaen. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 5. lokakuuta 2007, jolloin Blue Jackets kohtasi Anaheim Ducksin, ja teki ensimmäisen NHL-maalinsa kolmannessa ottelussaan, ottelussa Phoenix Coyotesia vastaan 10. lokakuuta. Boll pelasi tulokaskaudellaan 75 runkosarjaottelua ja teki kymmenen tehopistettä, viisi maalia ja viisi syöttöpistettä.
Boll pelaa tappelijan () roolissa. NHL-tulokaskaudellaan hän tappeli eniten kaikista liigapelaajista, 27 kertaa, ja keräsi toiseksi eniten jäähyminuutteja Phoenix Coyotesin Daniel Carcillon jälkeen, 226. Kaudella 2008–2009 hän keräsi 180 jäähyminuuttia, viidenneksi eniten, ja tappeli 24 kertaa, toiseksi eniten Edmonton Oilersin Zack Stortinin jälkeen.
NHL rankaisi Bollia 26. maaliskuuta 2015 kolmen ottelun palkattomalla pelikiellolla. Rangaistus johtui kaksi päivää aikaisemmin tapahtuneesta Patrick Maroonin päähän kohdistuneesta taklauksesta.
Boll sai toisen pelikiellon 24. maaliskuuta 2016, jolloin rangaistuksen pituudeksi tuli neljä ottelua. Syynä oli pelitilanteen jälkeen Pierre-Édouard Bellemareen kohdistunut ruma taklaus. Koska kyseessä oli jo toinen pelikieltoon johtanut rikkomus lyhyen ajan sisällä, hän menetti 82 926,84 dollaria palkastaan.
Bollin yhdeksänvuotinen ura Blue Jacketsissa päättyi heinäkuussa 2016, jolloin seura osti hänen viimeisen sopimusvuotensa ulos asetettuaan hänet ensin waivers-listalle. Muutama päivä myöhemmin hän teki vapaana pelaajana kaksivuotisen sopimuksen Anaheim Ducksin kanssa.
Yrjö Kivimäki

Yrjö Kivimäki, oikea sukunimi Rissanen (; 21. marraskuuta 1902 Juankoski – 31. elokuuta 1942 Gorkin alue) oli neuvostoliitonsuomalainen kirjailija ja lehtimies.
Kansakoulun jälkeen Yrjö Rissanen teki puusepän ja kivenhakkaajan töitä. Vuonna 1923 hän siirtyi Neuvostoliittoon, jossa työskenteli Petroskoin puusepäntehtaassa, Seesjärven piirin kivilouhimoilla ja Lohijoen kombinaatissa. Vuosina 1933–1935 hän työskenteli Punainen Karjala -lehden toimituksessa ja sitten piirilehtien toimittajana ja Kustannusliike Kirjan kääntäjänä. Elokuusta 1936 lähtien hän teki töitä Petroskoin suksitehtaalla ja lelutehtaassa.
1930-luvun alussa Rissanen julkaisi runoja, kertomuksia ja kuvauksia Punakantele-lehdessä sekä kokoomateoksissa tekijänimellä Yrjö Kivimäki. Kirjoittajan ensimmäinen teos oli Suomen sotilaselämää käsittelevä kertomus "Kenttäelämän ensitervehdys". Vuonna 1933 ilmestyivät erillisinä kirjoina runokokoelma "Piirtoja" ja Karjalan metsätöille omistettu runoelma "Alkoi korjuu vihreän viljan".
Yrjö Rissanen pidätettiin 27. joulukuuta 1937 ja tuomittiin vakoilijana kymmeneksi vuodeksi vankileirille. Hänet lähetettiin Gorkin alueen Unžan vankileirille (Unžlag), jossa hän kuoli viiden vuoden kuluttua. Vuonna 1958 Rissanen todettiin syyttömäksi.
Levoča

Levoča (unk. "Lőcse", saks. "Leutschau", puol. "Lewocza") on kaupunki Slovakian Prešovin alueella (Prešovský kraj). Kaupungin asukasluku oli 14 084 vuoden 2022 lopussa.
Wilhelm Fabritius

Fredrik Wilhelm Fabritius (14. heinäkuuta 1845 Viipuri – 12. huhtikuuta 1895 Kiova) oli suomalainen tähtitieteilijä ja pikakirjoitusjärjestelmän laatija.
Elämä ja ura.
Wilhelm Fabritiuksen vanhemmat olivat lukionlehtori Gabriel Johan Fabritius ja Emilia Elisabet Dannenberg. Hän tuli ylioppilaaksi vuonna 1865 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1870.
Fabritius työskenteli Helsingin observatoriossa vuosina 1869–1871 ja sen jälkeen muun muassa Bonnin, Pulkovan observatorioissa. Bonnissa työskennellessään hän kävi Helsingin yliopistossa väittelemässä filosofian tohtoriksi vuonna 1873. Vuodesta 1876 hän oli Kiovan observatorion observaattori-astronomi. Hän sai valtioneuvoksen arvonimen.
Fabritiuksen veljiä olivat säveltäjä ja viulisti Ernst Fabritius, pikakirjoituksen kehittäjänä tunnettu luutnantti August Fabritius, eläinlääkäri Ludvig Fabritius ja kenraaliluutnantti Johannes Kristian Fabritius.
Pikakirjoitus.
1870-luvun alkupuolella Fabritius kehitti suomenkielisen pikakirjoitusjärjestelmän, joka pohjautui saksalaisiin Gabelsbergerin ja Stolzen järjestelmiin. Sitä käytettiin jonkin verran 1800-luvun loppupuolella, mutta käyttö hiipui, ja Lars Neoviuksen kehittämä järjestelmä jäi käytännössä ainoaksi suomen kielen pikakirjoitusjärjestelmäksi.
Fabritiuksen järjestelmä painui unholaan, eikä sitä enää 2000-luvulle tultaessa osattu tulkita. Kadonnut ”avain” kirjoituksen tulkintaan löytyi 2000-luvun alussa.
Fabritiuksen järjestelmää käytti muun muassa Kaarle Krohn kerätessään kansanrunoutta ja satuja.
Vilis Krištopans

Vilis Krištopans (s. 13. kesäkuuta 1954) on latvialainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä vuosina 1998–1999 oltuaan sitä ennen vuodesta 1995 liikenneministerinä. Hän on istunut myös maansa parlamentissa, saeimassa. Hän on valmistunut Riian polyteknisen instituutin arkkitehtuurin ja rakennuksen tiedekunnasta. 
Krištopans on edustanut Latvijas Ceļš -puoluetta sekä Vihreiden ja maanviljelijöiden liittoa. Hän on entinen koripalloilija.
Mainiot murkkulaiset

Mainiot murkkulaiset (tai Mukavantit tulevat, ) on Jack Mendelsohnin käsikirjoittama, Art Vitellon ohjaama ja Marvel Productionsin tuottama lasten piirroselokuva vuodelta 1984. Pääosassa on Barry Gordon Santun äänenä. Elokuvassa on myös Taito-niminen murkkulainen, jonka roolissa on Heikki Määttänen.
Juoni.
Murkkulaiset eli mukavantit elävät omassa maailmassaan, jossa murkkulaisnuorukaiset joutuvat menemään kouluun valmistautumaan aikuisen murkkulaisen elämään. Santtu uskoo kuitenkin, ettei hänen tarvitse käydä koulua, vaan voi leikkiä kaikessa rauhassa. Hän joutuu kuitenkin oppimaan, ettei kaikkea saa ilman työtä.
Chory Castro

Gonzalo ”Chory” Castro Irizabal (s. 14. syyskuuta 1984 Trinidad, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa Málagaa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Castro on Nacionalin kasvatti. Ensiesiitymisensä edustusjoukkueessa hän teki 13. heinäkuuta 2002 kotiottelussa Central Españolia vastaan. Seuraavina vuosina hän nousi joukkueen luottopelaajistoon ja voitti muun muassa kaksi Uruguayn pääsarjamestaruutta.
7. elokuuta 2007 Castro siirtyi espanjalaiseen Mallorcaan viisivuotisella sopimuksella. Ensimmäisellä kaudellaan 2007–2008 hän ei pelannut kuin yhdeksän ottelua, joissa syntyi yksi maali. Seuraavalla kaudella vaikeudut jatkuivat eikä peliaikaa liiemmin tullut, mutta siitä huolimatta hän teki joukkueelleen tärkeitä maaleja muun muassa Copa del Reyn ottelussa Barcelonaa vastaan. Barcelona eteni kuitenkin otteluparista jatkoon 3–1-yhteistuloksella.
Maajoukkueura.
Ensiesiintymisensä Uruguayn maajoukkueessa Castro teki 17. elokuuta 2005 pelaten ensimmäisen puoliajan ystävyysottelussa Espanjaa vastaan.
Vorukh

Vorukh on "jamoat" eli kunta Isfaran piirissä ("nohija") Sugdin maakunnassa ("vilojat") Tadžikistanissa. Vorukh on Tadžikistanin eksklaavi, sillä se on kokonaan Kirgisian Batkenin alueen ympäröimä. Pinta-alaa jamoatilla on 130 neliökilometriä. Asukkaita siellä on 23 121, toisen lähteen mukaan 23 000–29 000, joista 95 prosenttia on tadžikkeja ja loput 5 prosenttia kirgiisejä.
Vorukh sijaitsee 3058 metriä korkeasta Ak-Tash-vuoresta etelään. Alueen talous perustuu puutarha- ja maanviljelyyn. Viljelyksille saadaan vettä Karavshin-joesta. Huomattava osa Vorukhin miesväestöstä työskentelee Venäjällä myymässä vihanneksia ja hedelmiä.