tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lähdejärvi (Raasepori)

Lähdejärvi () on matalahko ja vähähumuksinen järvi Raaseporin ja Inkoon rajalla lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Tammisaaresta on 18 kilometriä itäkoilliseen ja Helsingistä 68 kilometriä länsilounaaseen. Virallisissa kartoissa ja muissa lähteissä järven ensisijainen nimi on Källträsket.
Maantiede.
Lähdejärven mutkittelevan rantaviivan pituus on 10 367 metriä. Etäisyys järven etelärannalta pohjoisrannalle on kolmisen kilometriä. Suurin osa järvestä on Raaseporin alueella, kaakkoinen osa on Inkoon alueella. Lähdejärven itärannan tuntumassa on Plitorna-niminen kahden saaren ryhmä, pohjoinen saari kuuluu Källträsketin luonnonsuojelualueeseen, Raaseporin ja Inkoon raja kulkee eteläisen saaren kautta. Lähdejärvi on suhteellisen tasasyvyinen, suuri osa altaasta on 3–4 metriä syvä. Syvin kohta sijaitsee altaan keskivaiheilla itärannan tuntumassa.
Lähdejärveen virtaa vettä idästä Lomträsketistä, joka sijaitsee Lähdejärven ja Bruksträsketin välissä. Lomträsketin korkeustaso on 3,2 metriä Lähdejärveä ylempi. Lähdejärvestä lähtee laskuoja länteen Kvarnträsketiin, jonka korkeustaso on 1,8 metriä alempi. Lähdejärven ja Kvarnträsketin välissä sijaitsee Vistjärnan. Lähdejärven kaakkoispuolella on pieni Mörtträsket (25,6 metriä mpy).
Lähdejärven ekologinen tila on tyydyttävä, valuma-alue on pääosin metsämaata. Järven vesitilavuus on 3 354 000 kuutiometriä.
Lähdejärvi (81.073.1.008) kuuluu Raseborgs ån valuma-alueeseen (81.073), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueen päävesistössä (81). Lähdejärvi on Raseborgs ån alueen toiseksi laajin vakavesi, laajin on Lepinjärvi ja kolmanneksi laajin Gålisjön eli Kolijärvi.
Maailmanpolitiikan arkipäivää

Maailmanpolitiikan arkipäivää on Yleisradion radiokanavilla vuoden 1964 alusta saakka lähetetty kansainvälistä politiikkaa käsittelevä asiaohjelma. Ohjelman perusti radion uutistoimituksen toimituspäällikkönä tuolloin toiminut Erkki Hatakka, ja ohjelmien tekijöinä ovat vuosikymmenten mittaan olleet kymmenet Ylen ulkomaanasioihin erikoistuneet toimittajat ja kirjeenvaihtajat.
Vajaan puolen tunnin mittaisissa jaksoissa käsitellään yleensä vain yhtä tai kahta aihetta. Laajemmat aiheet, kuten Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton suhteet 1980-luvulla, ovat saaneet useita peräkkäisiä jaksoja. Alkuvuosina "Maailmanpolitiikan arkipäivää" -ohjelman keskeistä sisältöä olivat valtiovierailut. Ohjelman toimittajat saattoivat olla mukana tasavallan presidentin ulkomaanmatkoilla ja raportoivat myös muiden valtioiden johtajien vierailuista Suomessa.
Ohjelmaa lähetettiin alun perin keskiviikkoiltaisin ja uusintana torstain aamupäivässä, aluksi radion yleisohjelmassa, sitten rinnakkaisohjelmassa. Kanavauudistusten myötä ohjelmaa on sittemmin kuultu Radio Suomessa, Yle Radio Peilissä ja sen jatkajassa Yle Puheessa. Nykyisin ohjelmaa lähettää Yle Radio 1, ja ohjelmajaksot ovat kuunneltavissa myös Yle Areenassa.
2020-luvun alun ohjelmatiedoissa "Maailmanpolitiikan arkipäivää" kuvataan näin: ”Se kertoo ihmisistä ja elämästä uutisvirran takana ja vie kuuntelijan matkalle toisenlaiseen todellisuuteen.”
Konfederaation vapaus ja itsenäisyys

Konfederaation vapaus ja itsenäisyys (puol. "Konfederacja Wolność i Niepodległość"), joka lyhennetään usein vain konfederaatioksi (puola: "Konfederacja"), on oikeistolainen ja äärioikeistolainen puolue Puolassa. Puolueella on 11 edustajaa Sejmissä. Puolueen yksi puheenjohtajista on Janusz Korwin-Mikke.
Merenlahti (Taipalsaari)

Merenlahti on kylä Taipalsaarella, joka sijaitsee kunnan eteläosassa. Merenlahden ja Taipalsaaren kirkonkylän välillä on muutaman kilometrin venematka Pien-Saimaan yli. Maantietä pitkin Taipalsaaren kirkonkylään on kuljettava Lappeenrannan kautta ja matkaa kertyy noin 35 kilometriä. Merenlahdella on vakituista asutusta noin 220 henkilöä.
Palvelut.
Lähimmät palvelut löytyvät Lappeenrannan Sammonlahdesta 10 kilometrin päästä. Suurin osa asukkaista käy töissä Lappeenrannassa, jonne on matkaa noin 17 kilometriä. Merenlahden lapset käyvät ensisijaisesti esikoulua Lappeen päiväkodissa, ala-astetta Lappeen koulussa ja yläastetta Sammonlahden koulussa. Kotisairaanhoidon palvelut tulevat Merenlahdelle Sammonlahdesta. Muiden terveyspalveluiden osalta merenlahtelaisilla on oikeus valita kummassa paikassa asioivat, Taipalsaarella vai Sammonlahdessa. Taipaleen seurakunta järjestää tapahtumia Merenlahdella. Merenlahden kyläläisiä laulaa myös Taipalsaaren kirkkokuorossa.
Kylätoiminta.
Kylätoiminnan keskus ja kylällä toimivien yhdistysten kokoontumispaikka on Orjainniementiellä sijaitseva kenttäosuuskunnan talo. Talossa on näyttämö, sali, keittiötilat ja suihkutilat. Pääsääntöisesti kyläläisten käyttöä varten rakennettu talo toimii juhlapaikkana, kokoustilana, kerhotilana, liikunta- ja harrastuspaikkana. Taloa vuokrataan myös ulkopuolisille.
Merenlahden urheilukenttäosuuskunta on perustettu ja 1948 osuuskunnan talo on valmistunut vuonna 1957. Talo peruskorjattiin vuonna 1972. Vuonna 2000 taloon valmistui laajennusosa. Kyläläiset voivat ostaa Merenlahden urheilukenttäosuuskunnan osuuksia. Omistajajäseniä osuuskunnassa on noin 70 henkilöä.
Merenlahden kylämuseo sijaitsee kenttäosuuskunnan talon läheisyydessä. Museorakennukset ovat avoinna kenttäosuuskunnan tapahtumien yhteydessä. Museoon on kerätty muun muassa kyläläisiltä lahjoituksina saatuja esineitä.
Merenlahdella toimii metsästyseura Merenlahden Riistamiehet. Seura on perustettu vuonna 1962. Seura on rakentanut kenttäosuuskunnan talon läheisyyteen lihojen käsittelytilan, sekä laavun. Seura tarjoaa joka syksy hirvikeittoa kyläläisille kenttäosuuskunnan talolla.
Kylällä toimii Merenlahden Marttayhdistys ry. Seura on perustettu vuonna 1936.
Merenlahdella yleisenä uimapaikkana toimii Talanlahden uimaranta, joka sijaitsee Pien-Saimaan rannalla. Uimarannalla on laituri sekä muutamia venepaikkoja. Kesäisin Talanlahden uimarannalla on järjestetty uimakoulu Taipalsaaren kunnan toimesta.
Muuta.
Merenlahden Pulkkaniemessä sijaitsee vuonna 1918 Pulkkaniemen teloituksissa kuolleiden punaisten taipalsaarelaisten joukkohauta ja muistomerkki.
Merenlahdella on aiemmin ollut kauppa ja kyläkoulu. Koulun toiminta loppui vuonna 1967.
Merenlahdella sijaitsee Asinsaaren leirikeskus. Leirikeskus on ympärivuotisessa käytössä ja tarkoitettu lappeenrantalaisten nuoriso- ja liikuntajärjestöjen käyttöön.
Gabrielius Landsbergis

Gabrielius Landsbergis (s. 7. tammikuuta 1982 Vilna) on liettualainen poliitikko ja Ingrida Šimonytėn hallituksen ulkoministeri vuodesta 2020. Landsbergis on Kotimaan liitto -puolueen puheenjohtaja ja kansanedustaja. Hän toimi Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2014–2016.
Landsbergis valmistui vuonna 2005 Vilnan yliopistosta maisteriksi pääaineenaan kansainväliset suhteet ja diplomatia. Tätä ennen hän oli suorittanut kandidaatin tutkinnon historiassa vuonna 2003.
Landsbergisin isoisä Vytautas Landsbergis on Liettuan 1990-luvun alun itsenäisyyskamppailun sankareita.
Radisson Blu Royal Hotel

Radisson Blu Royal Hotel on Radisson Blu -ketjuun kuuluva hotelli Helsingin Kampissa vastapäätä Kampin metroasemaa, osoitteessa Runeberginkatu 2. Hotelli täyttää Runeberginkadun, Malminkadun ja Salomonkadun välisen kolmionmuotoisen korttelin. Vuonna 1991 valmistuneen hotellin on suunnitellut arkkitehti Ilmo Valjakka.
Royal-hotelli, alkuperäiseltä nimeltään Radisson SAS Royal Hotel, oli silloisen Radisson SAS -hotelliketjun ensimmäinen hotelli Suomessa. Sen rakennutti työeläkevakuutusyhtiö Varma vuonna 1991. Kortteli oli sitä ennen ollut vuosikymmeniä tyhjillään, koska paikalla aiemmin sijainneet Turun kasarmin aikaiset varastorakennukset ja puiset vuokratalot oli purettu jo 1960-luvulla toteutumattoman linja-autoasemasuunnitelman tieltä.
Hotellin liiketoiminnasta vastaa S-ryhmän omistama Sokotel. Hotellissa on 262 huonetta. Se oli valmistuessaan Helsingin neljänneksi suurin hotelli.
Hotellirakennus on postmodernin arkkitehtuurityylin edustajana tunnetun Ilmo Valjakan päätöitä. Hotellin kahdeksanteen kerrokseen nouseva lasiseinäinen maisemahissi oli lajissaan Suomen ensimmäinen. Muotoilija Yrjö Kukkapuro on suunnitellut hotelliin tuoleja. Sisustus uusittiin vuonna 2004 Kaisa Blomstedtin suunnitelman mukaan. Rakennukseen kuuluu kaksi erillistä pääsiipeä ja niitä yhdistävä matalampi lasiseinäinen osa. Malminkadun toisella puolella sijaitseva Helsingin synagoga näkyy hotellin matalan keskiosan yli Runeberginkadulle. Hotelliin on esitetty laajennusta, jota on arvosteltu siitä, että toteutuessaan se peittäisi synagogan näkyvyyden.
Yhdysvaltain ulkoministeri Antony Blinken yöpyi hotellissa vieraillessaan Helsingissä kesäkuussa 2023 ja Yhdysvaltain presidentti Joe Biden heinäkuussa 2023. Arvovieraiden tavanomainen majapaikka, valtion vierastalo Munkkiniemessä, oli tuolloin remontissa.
Emilia Simonen

Emilia Simonen (s. 12. tammikuuta 1996 Kuopio) on suomalainen taitoluistelija.
Kuopion Taitoluistelijoita edustanut Simonen aloitti taitoluisteluharrastuksen kuusivuotiaana, vuonna 2002. Hän kilpaili aluksi yksinluistelussa ja osallistui vuosien 2012 ja 2013 Suomen-mestaruuskilpailuihin juniorisarjassa. Vuonna 2016 hän siirtyi pariluistelijaksi ja sai parikseen kanadalaisen Matthew Penassen. He harjoittelivat Champions Training Centressä Cambridgessä ja kilpailivat ensimmäisen kerran yhdessä vuoden 2017 Suomen-mestaruuskilpailuissa. Simonen ja Penasse voittivat Suomen-mestaruuden parikilpailun ainoina osallistujina.
Simonen ja Penasse valittiin edustamaan Suomea vuoden 2017 MM-kotikisoihin. Heistä tuli näin Suomen ensimmäiset edustajat MM-pariluistelussa 34 vuoteen, vuoden 1983 kotikisojen jälkeen. Simonen ja Penasse olivat ylittäneet MM-kisoihin vaaditut teknisten pisteiden rajat helmikuun 2017 Bavarian Open -kilpailussa, jossa sijoittuivat neljännelle sijalle. MM-kisojen lyhytohjelmassa he sijoittuivat 25:nneksi, eivätkä näin päässeet mukaan vapaaohjelmaan.
Simonen ja Penasse lopettivat yhteistyönsä keväällä 2017, oltuaan eri linjoilla harjoittelusta ja harjoitteluympäristöstä. Samalla päättyi Simosen kilpailu-ura, Penasse jatkoi vielä yhden kauden uuden parin, Liubov Efimenkon kanssa. Oman kilpailu-uransa jälkeen Simonen jatkoi taitoluistelun parissa valmentajana. Hän myös aloitti fysioterapeuttiopinnot Karelia-ammattikorkeakoulussa tammikuussa 2018 ja valmistui huhtikuussa 2021.
Simosen äidinpuoleiset isovanhemmat Kaija Pitkänen (o.s. Väisänen) ja Risto Soininen voittivat kolme peräkkäistä pariluistelun Suomen-mestaruutta vuosina 1963–1965.
Uvulaari

Uvulaarit ovat konsonanttiäänteitä, joiden ääntöpaikka on nielun takaosassa sijaitseva uvula, jota kohti kieli kurkottaa.
Uvulaarit ovat melko harvinaisia äänteitä: suurimmassa osassa maailman kielistä (80,9 % WALS:in mukaan) ei ole uvulaareja. Esimerkkejä uvulaarikonsonanteista ovat mm. ranskan kielen R-kirjain, joka voi olla joko uvulaarinen frikatiivi [ʁ] tai tremulantti [ʀ] murteesta riippuen. Myös arabian kielen [q] on uvulaari..
Kati Juva

Kati Riitta Maria Juva (alk. Riitta Maria Katriina; s. 13. helmikuuta 1958 Turku) on suomalainen muistisairauksiin ja neuropsykiatriaan perehtynyt neurologian erikoislääkäri, vihreä poliitikko ja pitkän linjan kansalaisaktivisti. Juva oli vihreässä liikkeessä mukana jo ennen kuin Vihreä liitto perustettiin.
Opiskeluaikanaan hän toimi Akateemisessa Sosialistiseurassa ja Sosialistisessa Opiskelijaliitossa. Hän osallistui Koijärvi-liikkeeseen ja sai Koijärvi-oikeudenkäynneissä aikanaan 75 päiväsakkoa patojen rakentamisesta. Juva oli 1981–1984 Vaihtoehtoinen Helsinki -listan varavaltuutettu. Vuosina 1985–1988 hän oli SKDL:n kaupunginvaltuutettu. Myöhemmin hän toimi Helsingissä 2013–2017 Vihreän liiton varavaltuutettuna, ja 2017 vaaleissa hänet valittiin varsinaiseksi valtuutetuksi. 
Vuodesta 2000 hän on toiminut erikoislääkärinä HUS:n Psykiatriakeskuksessa, nykyisenä sivutoimenaan Diakonissalaitoksen Hoivan vastaavana lääkärinä. Hän on osallistunut lukuisien oppikirjojen kirjoittamiseen ja toimitustyöhön ja on julkaisut tietokirjan isosisästään Simo Brofeldtista. Juva on Suomen Tietokirjailijat ry:n jäsen. Hän on julkaissut yhdessä muiden kanssa kolmisenkymmentä tieteellistä artikkelia.
Toiminta rauhanliikkeessä.
Kati Juva oli vuonna 1982 perustamassa Lääkärin sosiaalinen vastuu ry:n (LSV) ja on toiminut yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1989–2009 ja 2015–2018. Hän on edelleen yhdistyksen hallituksen jäsen. LSV on kansainvälisen lääkäreiden ydinaseiden vastaisen järjestön International Physicians for the Prevention of Nuclear War -järjestön (IPPNW), suomalainen jäsenjärjestö. IPPNW sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1985.
Kati Juva on toiminut vuodesta 2014 laajapohjaisen International Campaign to Abolish Nuclear Weapons ICAN verkoston toisena Suomen koordinaattorina. ICAN sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 2017.
Yksityiselämä.
Juvan vanhemmat olivat entinen arkkipiispa, professori ja kansanedustaja Mikko Juva ja lääkäri Riitta os. Brofeldt. Hänellä on kaksi Etiopiasta adoptoitua lasta, Almaz Juva ja Mikael Juva.
Hôtel du Nord

Hôtel du Nord (myös: "Kauppaseuran talo" tai "Ekblomin talo") on Turussa, Varsinais-Suomessa sijaitseva vuonna 1844 valmistunut entinen hotellirakennus ja yksi Turun Aurajoenrannan historiallisista arvokiinteistöistä. Tänä päivänä rakennus tunnetaan paremmin nimellä Kauppaseuran talo tai Ekblomin talo. Osoitteessa Läntinen Rantakatu 3 sijaitsevassa vaaleanpunaisessa kivirakennuksessa sijaitsee nykyisin ravintola E. Ekblom, sekä Valtakunnanvoudinvirasto.
Historia.
Kelloseppä Elias Ekblom rakennutti nykyisen Ekblomin talon arvokkaalle rantatontille vuonna 1844. Alun perin Ekblom suunnitteli rakennusta omaksi asunnokseen, mutta suunnitelmat muuttuivat ja Ekblom perusti taloon hotellin ja tanssiravintolan Hôtel du Nordin. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti P. J. Gylich.
Ekblomin talo on kaksikerroksinen kivirakennus, jonka yksi huomattavia piirteitä on rakennuksen pyöristetty nurkka Kauppiaskadun ja Läntisen Rantakadun kulmassa. Vaikka rakennus itse on 1800-luvulta, niin juontaa sen vanhimmat perustukset kuitenkin 1700-luvulle.
Hotelli Hôtel du Nord toimi rakennuksessa vuosina 1846-1887, jolloin hotelli siirtyi Aurajoen alajuoksulle Alempaan höyrylaivasatamaan nykyisen Myllysillan ja Boren talon kohdille. Hotellissa vieraili muun muassa J. L. Runeberg, joka suomensi virsikomitean toimeksiannosta siellä runoja. Hotellin jälkeen rakennuksessa toimi myös paljon muita tahoja. Näistä merkittävimmät ovat muun muassa Turun Sanomien ensimmäinen toimitus vuonna 1904, Turun Kauppaseura, Turun kaupungin puhelinlaitos, sekä lastenneuvola.
Ekblomin talo oli pitkään tyhjillään, kunnes rakennuksen entisöinti aloitettiin vuonna 2009 arkkitehti Benito Casagranden johdolla yhdessä kolmen muun kirjastokorttelin arvorakennuksen entisöinnin yhteydessä. Casagrande osti rakennukset Turun kaupungilta 2009. Entisöinti valmistui vuonna 2011 ja kustansi kaikkien kolmen arvorakennuksen osalta noin 10 miljoonaa euroa. Rakennukset vihki käyttöön Suomen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispa Kari Mäkinen, Suomen katolisen kirkon piispa Teemu Sippo, sekä oopperalaulaja Karita Mattila.
Wolfgang Koeppen

Wolfgang Koeppen (1909 Greifswald, Saksa – 1996 München, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat kolme 1950-luvun alkupuolen romaania, joissa hän käsittelee Saksan sodanjälkeistä jälleenrakennuksen kautta kriittisesti: "Kyyhkyset ruohikolla" (1951), "Kasvihuone" (1953) ja "Der Tod in Rom" (1954). Omaelämäkerrallisessa teoksessaan "Jugend" (1976) hän kuvaa porvarillisten normien ulkopuolella viettämäänsä nuoruutta. Hän on kirjoittanut myös matkakirjoja.
HIFK Gymnastics

HIFK Gymnastics on suomalainen voimisteluseura. Se syntyi vuonna 2021, kun perinteikkäät helsinkiläisseurat Alppilan Salamat, Suomen Taitovoimisteluklubi ja Voimisteluseura Kieppi yhdistyivät. Seura liittyi HIFK:n jäsenyyteen ja aloitti toimintansa 1. kesäkuuta 2021. Seuran ensimmäinen puheenjohtaja on Piia-Noora Kauppi.
Voimistelu on ollut lajina HIFK:ssa jo aikaisemminkin. Vuonna 1907 HIFK perusti voimistelujaoston, mutta sen toiminta hiipui vuosikymmenten aikana. 
HIFK Gymnastics on ilmoittanut haluavansa olla suomalaisen voimistelun suunnannäyttäjä ja pyrkivänsä tarjoamaan parasta mahdollista valmennusta niin harrastajille kuin huippu-urheilijoille. Seuran lajit ovat naisten ja miesten telinevoimistelu sekä TeamGym. Seura tarjoaa selkeän kehityspolun voimistelun harrastajalle. Voimistelu voi olla myös kakkoslaji tai oheisharjoittelua muiden lajien urheilijoille. 
Toiminnassa on mukana 2 000 voimistelijaa, joista 1 700 on harrastevoimistelijoita. Seuran kilpavoimistelijat ovat voittaneet yli sata Suomen mestaruutta.
HIFK Gymnasticsin voimistelijat harjoittelevat Töölön kisahallilla, Liikuntamyllyssä, Urhea-hallissa ja kouluilla eri puolilla Helsinkiä. Tulevaksi kotipaikaksi on kaavailtu suunnitteluvaiheessa olevaa Garden Helsinki -tapahtuma-areenaa.
Federaalityyli

Federaalityyli () oli siirtomaatyylin jälkeen Yhdysvalloissa vaikuttanut uusklassistinen arkkitehtuurin suuntaus. 
Federaalityylistä tuli hallitseva tyylisuuntaus Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen jälkeen, ja se säilytti asemansa aina 1830-luvulle saakka. Federaalityylissä oli vaikutteita palladionismista, Yrjöjen aikakauden arkkitehtuurista, Robet Adamin arkkitehtuurista, vapaamuurarien symboliikasta ja empiretyylistä sekä Thomas Jeffersonin myötä selkeästä uusklassismista.
Federaalityylin huomattavimpia edustajia olivat Thomas Jefferson ja Benjamin Latrobe. Suuntauksella oli selkeät filosofiset siteet Rooman tasavaltaan, jota nuori Yhdysvallat amerikkalaisten mielestä heijasti.
Jefferson käytti Nîmesin roomalaista Maison Carrée-temppeliä Richmondin vuosina 1785–1789 rakennetun Capitol-rakennuksen esikuvana. Richmondin Capitol oli ensimmäinen rakennus Yhdysvalloissa, joka rakennettiin kokonaisuudessaan roomalaisen temppelin mallin mukaan. Jeffersonin mittavin federaalityyliä edustava hanke oli vuosina 1817–1826 rakennettu Virginian yliopisto. Yliopiston kirjasto suunniteltiin Rooman Pantheonin mukaan. Presidenttikaudellaan Jefferson vahvisti federaalityylin asemaa ja edisti uuden pääkaupungin rakennushanketta, joka tulisi noudattamaan uusklassismin henkistä federaalityyliä.
Yhdysvaltain kongressitalon alkuperäisen suunnittelijan William Thorntonin myöhäiskauden töissä on selvästi nähtävissä Jeffersonin oikeaoppisen klassismin vaikutusta. Jefferson vaikutti vahvasti myös toiseen kongressitalon arkkitehdeista, Benjamin Latrobeen. Latroben päätöitä on Baltimoren katolinen katedraali, jota voidaan pitää yhtenä federaalityylin loistavimpana esimerkkinä Yhdysvalloissa. Tämän työn jälkeen Latrobe kutsuttiinkin Washingtoniin valvomaan Capitolin rakennustöitä.
Ján Kollár

Ján Kollár (1793 Mošovce, Unkarin kuningaskunta, nyk. Slovakia – 1852 Wien, Itävallan keisarikunta) oli slovakialainen runoilija ja pappi. Hän oli pappina Budapestissa ja arkeologian professorina Wienin yliopistossa. Hän oli panslavismin uranuurtaja. Omien runojensa lisäksi hän julkaisi kansanlaulukokoelman "Národnie zpievanki" (1834).
Kongespeilet

Kongespeilet, muinaisnorjaksi: "Konungs skuggjá" ('Kuninkaan peili') on keskiaikainen teksti, joka on laadittu 1200-luvulla. Se opastaa ruhtinasta hyvään käytökseen, mutta sisältää myös kirkollisen ja maallisen vallankäytön rajankäyntiä.
Ville Kinaret

Ville Kinaret (s. 1983 Himanka) on suomalainen muusikko, juontaja, kolumnisti ja urheiluselostaja. Kinaret on rumpali muun muassa yhtyeissä Deep Insight, Rebelhead ja hän on soittanut livekokoonpanoissa kuten Kolt, Deuteronomium ja M. A. Numminen. Suuren yleisön tietoisuuteen Kinaret tuli Radio Cityn ja SuomiRockin aamujuontajana.
Ura.
Kinaret liittyi rumpalina Deep Insight -rockyhtyeeseen vuonna 2005 ja samoihin aikoihin myös tamperelaiseen metallibändi RebelHeadiin. Kun Deep Insightin kansainvälinen toiminta alkoi hiipua 2010 Kinaret aloitti viestintäalan opinnot Laajasalon opistossa, josta valmistui urheilutoimittajaksi. Kinaret oli lyhyen hetken "Ilta-Sanomilla" ennen kuin siirtyi 2011 The Voice -radiokanavalle. The Voicella hän juonsi muun muassa ohjelmia "Voicen iltapäivä" ja "Illan Villeimmät". 2013 Kinaret siirtyi Radio Citylle juontamaan "Kansanvalinta"-radio-ohjelmaa. Hän aloitti vuonna 2014 Radio Cityn aamujuontajana yhdessä Mikko Honkasen kanssa "Cityn Aamussa". Vuodet 2017–2019 Kinaret juonsi SuomiRockin aamuohjelmaa yhdessä Mikko Honkasen ja Shirly Karvisen kanssa. Vuonna 2020 Kinaret ja Honkanen palasivat Radio Cityn aamuihin ennen kuin syksyllä 2020 Kinaret ilmoitti jäävänsä radiosta juontajana pois. Nykyään hän toimii musiikkipäällikkönä Bauer Medialla ja kirjoittaa "Viiltävä kynä" -nimistä kolumnia "Kalajokiseutu"-lehteen.
2021 Viaplay julkisti, että Kinaret on yksi Viaplayn talvilajien selostajista.
Yksityiselämä.
Kinaret asuu Espoossa, on naimisissa ja hänellä on kolme poikaa. Hän on kertonut harrastavansa nyrkkeilyä, pyöräilyä, metsästystä ja vaellusta.
Morjim

Morjim on Intian Goan osavaltiossa sijaitseva noin 6 800 asukkaan kaupunki. Morjimin ranta on uhanalaisten etelänbastardikilpikonnien suosima munimispaikka.
Morjimin asukkaista noin 82 prosenttia on uskonnoltaan hindulaisia. Kristittyjä väestöstä on noin 18 prosenttia. Morjimissa sijaitsee neljä temppeliä, joiden arkkitehtuuri sisältää goalaista kaavitaidetta, jossa rakennukseen etsataan kuvia. 
Alueella on huomattava määrä venäläistä liiketoimintaa ja turismia, joka on toisinaan aiheuttanut vastakkainasettelua paikallisten ja ulkomaalaisten välillä. Goan poliisi ei tue väitteitä järjestäytyneen venäläisrikollisuuden toiminnasta alueella, mutta huhut ovat yleisiä kantaväestön keskuudessa. Parlamentaarikko Shantaram Naik syytti venäläisiä paikallisten turmelemisesta ja hyväksikäytöstä vuonna 2010.
Carl August Wilhelm Cederholm

Carl (Karl) August Wilhelm Cederholm (Sederholm) (29. tammikuuta 1864 Helsinki – 20. maaliskuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja virka- ja valtiopäivämies.
Cederholmin vanhemmat olivat Carl Adolf Teodor Gustafsson Cederholm ja Elisiff Wilhelmina Carolina Nymander. Cederholm oli aliluutnatti, joka työskenteli Suomen Pankissa. Syksyllä 1898 hänet nimitettiin vanhemmasta kirjanpitäjästä pankin toiseksi kamreeriksi.
Cederholm oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1899, 1900 ja 1904–1905. Hän menehtyi viimeksi mainittujen valtiopäivien aikana.
Carl Osvald de la Chapelle

Carl Osvald de la Chapelle (9. marraskuuta 1868 Helsinki – 14. joulukuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, juristi ja valtiopäivämies.
De la Chapellen vanhemmat olivat prokuraattori, vapaaherra Frans Richard de la Chapelle ja Alina Emilia Toll ja puoliso vuodesta 1895 Thyra Fredrika Nummelin. De la Chapelle tuli ylioppilaaksi Helsingissä, suoritti tuomarintutkinnon 1894 sekä ylemmän hallinnollisen tutkinnon 1895 ja sai varatuomarin arvon 1898. Hän palveli ensin senaatin talousosastolla ja oli sitten tullihallituksen ylimääräinen kanslisti vuodesta 1900 ja asianajaja Helsingissä.
De la Chapelle oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900 ja 1904–1905.
Hehkunapostaja

Hehkunapostaja ("Pterocaesio tile") on napsijoihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan indopasifiselta merialueelta. 
Koko ja ulkonäkö.
Hehkunapostaja voi kasvaa suurimmillaan 30 cm pitkäksi, mutta tyypillinen pituus on noin 20 cm. Ruumiinmuodoltaan kala on pitkänomainen ja selkäevä on pitkä. Hehkunapostajan selkä on väriltään vihreä ja kylkiviivan kohdalla kulkee musta juova. Sen alla on neonsininen juova. Vatsastaan laji on punertava. Hehkunapostajan evät ovat vaaleanpunaiset ja pyrstöevässä on kaksi mustaa raitaa. 
Levinneisyys ja elintavat.
Hehkunapostajan levinneisyysalue on laaja ja se ulottuu Itä-Afrikan rannikolta Japaniin ja Australsaarille. Lajin elinympäristöä ovat koralliriutat alle 60 metrin syvyydessä. Kala liikkuu parvissa, joissa voi olla myös muita napostajalajeja. Hehkunapostajan ravintoa ovat planktoneläimet.
Hehkunapostajaa kalastetaan esimerkiksi verkoilla tai räjäytyskalastuksella ja myydään tuoreena tai kuivattuna ja suolattuna. Sitä käytetään myös syöttinä kalastettaessa tonnikaloja.
Nicola Coughlan

Nicola Mary Coughlan (s. 9. tammikuuta 1987 Galway, Irlanti), on irlantilainen näyttelijä, joka on tunnettu rooleistaan muun muassa televisiosarjoissa "Derry Girls" ja "Bridgerton".
Coughlan on opiskellut näyttelemistä Oxford School of Drama ja Birmingham School of Acting -teatterikouluissa.
Jaalan kirjasto

Jaalan kirjasto on Kouvolan Jaalan kaupunginosassa (Jaalan kirkonkylässä), Jaalan koululla toimiva lähikirjasto. Jaalan kirjasto kuuluu Kymenlaakson kirjastojen yhteiseen Kyyti-kirjastokimppaan.
Lev Kopelev

Lev Kopelev, salanimi Fritz Bunkerhocker, (9. huhtikuuta 1912 Kiova, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 18. kesäkuuta 1997 Köln, Nordrhein-Westfalen, Saksa) oli venäläinen kirjailija, kriitikko, kääntäjä ja germanisti.
Kopelev opiskeli saksaa Harkovan ja Moskovan yliopistoissa ja toimi toisen maailmansodan aikana propagandistina. Hän sai 1945 kymmenen vuoden vankeustuomion. Kopelev loikkasi länteen 1981 oltuaan sitä ennen näkyvä toisinajattelija. Hän kirjoitti Heinrich Böllin kanssa julkisuutta saaneen teoksen "Miksi ammuimme toisiamme" ("Warum haben wir aufeinander geschossen?", 1981). Omaelämäkerrallisissa teoksissaan hän kuvaa vankilakokemuksiaan.
Carl Gustaf Wilhelm von Christierson

Carl (Karl) Gustaf Wilhelm von Christierson (22. elokuuta 1836 Helsinki – 26. lokakuuta 1919 Tukholma) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja valtiopäivämies.
Henkilöhistoria.
Von Christiersonin vanhemmat olivat esittelijäsihteeri Karl Ulrik von Christierson ja Wilhelmina Charlotta Sofia Conradi ja puolisot vuodesta 1862 Sofia Lovisa Aspegren (k. 1908) ja vuodesta 1911 Emma Eleonora Wetterström. Georg Mauritz von Christierson, Edvard Waldemar von Christierson ja Axel Fredrik Adolf von Christierson olivat hänen veljiään. Carl Gustaf Wilhelm von Christierson oli ylioppilas ja tilanomistaja Kirkniemen kartanossa Lohjalla sekä Siuntiossa. Maanviljelysneuvoksen arvon hän sai vuonna 1908, oltuaan maasta karkotettuna 1903–1905. 
Von Christierson oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872, 1891 ja 1904–1905.
Opettaja, valtiopäivämies Carl Axel Gustaf von Christierson oli Carl Gustaf Wilhelm von Christiersonin poika ensimmäisestä avioliitosta.
Elimäen kirjasto

Elimäen kirjasto on Kouvolan Elimäen kirkonkylässä toimiva Kouvolan kaupunginkirjaston lähikirjasto. Elimäen kirjasto kuuluu Kymenlaakson kirjastojen yhteiseen Kyyti-kirjastokimppaan.
Elimäen kirjasto on palvellut nykyisessä rakennuksessa vuodesta 1973. Kirjastotoiminta sai alkunsa Elimäellä vuonna 1859 vara-amiraali Etholénin paikalliselle seurakunnalle lahjoittaman kirjakokoelman pohjalta.
Valtio vapauden vei

Valtio vapauden vei on Joonas Berghällin ja Mika Hotakaisen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2004. 
Elokuvan aiheena on asevelvollisuus Suomessa. Siinä seurataan kolmea nuorta miestä, jotka suorittavat asevelvollisuuttaan eri tavoin. Yksi heistä on valinnut varusmiespalveluksen, toinen on mennyt siviilipalvelukseen ja kolmas on totaalikieltäytyjä.
AVEK-palkinto

AVEK-palkinto on Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskuksen (AVEK) vuosittain jakama tunnustus luovasta työstä. Palkinto myönnetään mediataiteen tai muun audiovisuaalisen kulttuurin piirissä toimivalle tekijälle tai ryhmälle. Palkinnon arvo on 15 000 euroa, ja se on siten suuruudeltaan merkittävin Suomessa jaettava mediataiteen tunnustus. 
Palkinnon myöntämisen perusteena voi olla joko yksittäinen teos, useita teoksia tai muu media- tai audiovisuaaliseen kulttuuriin liittyvä hanke.
AVEK-palkinnon saaneet.
Lähde
Nastolan kirjasto

Nastolan kirjasto on Lahden kaupunginkirjastoon kuuluva, Nastolan kirkonkylän taajaman Rakokiven alueella sijaitseva yleinen kirjasto. 
Nastolan kirjasto oli vuoteen 2015 saakka itsenäinen kunnankirjasto. Se kuuluu osana Päijät-Hämeen kirjastojen seudulliseen kirjastokimppaan eli Lastu-kirjastoihin. Nastolan kirjaston asiakkaat voivat lainata myös muiden Lastu-kirjastojen aineistoja.
Nastolan aiemman kirjastotalon (1981) suunnitteli arkkitehti Reijo Perko arkkitehtitoimisto Perko &amp; Rautamäestä. Rakennus purettiin uuden Rakokiven monitoimitalon rakentamisen (2019–2021) vuoksi. Nastolan kirjasto sijoittuu rakennusvaiheen väliaikaissijoituksen (6/2018-2021: Laturintie 1) jälkeen loppukesällä 2021 valmistuvaan monitoimirakennukseen (Toritie 4-8, 15550 Nastola).
Hook (videopeli)

Hook on samannimiseen elokuvaan perustuva videopeli. Pelaaja ohjaa pelissä Peter Pan -hahmoa tavoitteenaan pelastaa lapset, jotka kapteeni Koukku (engl. Captain Hook) on napannut. Peli julkaistiin tasohyppelynä Nintendo Entertainment Systemille, Game Boylle, Commodore 64:lle ja Super Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1992 ja Sega CD:lle, Sega Mega Drivelle, ja Game Gearille vuonna 1993. Ocean Software julkaisi graafisen point&amp;click -seikkailupelin Amigalle, Atari ST:lle ja MS-DOS:ille vuonna 1992.
Jirō Osaragi

Jirō Osaragi (), oik. Kiyohiko Nojiri (; 1897 Jokohama – 1973 Kamakura) oli japanilainen kirjailija. Hän opiskeli Tokion yliopistossa yhteiskuntatieteitä. Hänen esikoisteoksensa "Ikkō-romansu" ilmestyi, kun hän oli 19-vuotias.
Osaragi toimi virkamiehenä ulkoministeriössä ennen kuin kirjat alkoivat menestyä. Hän löysi tuotannossaan tasapainon populaarikirjallisuuden ja intellektualismin välillä. Helppotajuisuudella saavuttamastaan lukijoiden suosiosta huolimatta hän oli tinkimätön humanisti.
Osaragin tunnetuin teos on "Timantti" (1948), joka oli ensimmäinen toisen maailmansodan jälkeen japanista englantiin tehty kaunokirjallinen käännös. Charles Pooren aikalaisarviossa "The New York Timesissa" se sai loistavan vastaanoton: ”hienovarainen ja taitava yhdistelmä sellaista mitä osaa odottaa ja sellaista mitä ei odottaisi”.
Kaisa Hietala

Kaisa Helena Hietala (s. 1971 Ranua) on suomalainen yritysjohtaja ja hallitusammattilainen, joka valittiin energiayhtiö Exxon Mobilin hallitukseen toukokuussa 2021. Valinnan taustalla oli aktivistisijoittajaksi kutsuttu sijoitusyhtiö Engine No. 1, joka onnistui houkuttelemaan Exxon Mobilin suursijoittajia tukemaan Hietalan ja kolmen muun ehdokkaan valintaa yhtiön hallitukseen. Hallituksen kokoonpanoon vaikuttaminen on yksi aktivistisijoittajien keinoista saada Exxon Mobil huomioimaan strategiassaan aiempaa paremmin kestävän kehityksen periaatteet ja ilmastonmuutoksen hillitsemisen.
Työura.
Valmistuttuaan Cambridgen yliopistosta vuonna 1997 Hietala työllistyi Nesteelle, jossa hän työskenteli reilut 20 vuotta. Viimeksi Hietala työskenteli yhtiön Uusiutuvat tuotteet -toimialan johtajana vuosina 2014–2019. Hietalan johdolla uusiutuvien polttoaineiden tuotannosta kasvoi aikaisemmin öljynjalostukseen keskittyneen Nesteen merkittävin liiketoiminta-alue. Hän siirtyi pois yhtiöstä Peter Vanackerin tultua yhtiön toimitusjohtajaksi. 
Hietala toimi vuoden 2021 kevääseen saakka Gaia Consultingin osakkaana. Hän luopui osakkuudesta, kun yhtiö myytiin Swecolle. Toukokuussa 2023 Hietala aloitti vastaperustetun suomalaisen Greencode Ventures -pääomasijoitusyhtiön partnerina.
Harambe-gorillan kuolema

Harambe-gorillan kuolema tapahtui 28. toukokuuta 2016, kun kolmevuotias poika kiipesi liian lähelle gorilla-aitauksen kaidetta Cincinnati Zoo and Botanical Garden -eläintarhan "Gorilla World" -alueella ja putosi sinne. Aitauksessa Harambe-lännengorillauros "nappasi" pojan ja "retuutti" sitä, kunnes eläintarhan työntekijä ampui gorillan. Pojalle tilanteessa koituneet vammat eivät olleet hengenvaarallisia.
Tapauksesta kuvatusta YouTubeen julkaistusta videosta tuli viraali, ja muun muassa herätti kiivasta keskustelua siitä, kuka oli syyllinen tapahtumaan.
Primatologi Jane Goodallin mukaan tilanne vaikutti siltä, että Harambe ei käyttäytynyt väkivaltaisesti poikaa kohtaan, vaan pikemminkin yritti suojella sitä.
Harambe oli lännengorillauros. Sen nimen oli keksinyt yhdysvaltalainen Dan Van Coppenolle, joka voitti eläintarhan järjestämän nimeämiskilpailun. Hän sai idean nimestä kuunneltuaan laulua Bob Marleyn lesken Rita Marleyn kappaletta "Harambe".
18. syyskuuta 2014 Harambe siirrettiin vanhasta eläintarhastaan Cincinnati Zoo and Botanical Garden -eläintarhaan, jotta se voisi oppia aikuisgorillojen käyttäytymistä ja liittyä uuteen sosiaaliseen ryhmään. Kuollessaan Harambe oli 17-vuotias.
Holliday Grainger

Holliday Clark Grainger (s. 27. maaliskuuta 1988 Manchester) on englantilainen näyttelijä, joka on tunnettu muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa "Sydän paikallaan", "Borgiat, maan ja taivaan valtiaat" ja "Strike".
Yksityiselämä.
Grainger on syntynyt ja kasvanut Manchesterissa. Hän on seurustellut vuodesta 2015 lähtien näyttelijä Harry Treadawayn kanssa ja heillä on toukokuussa 2021 syntyneet kaksoset.
Kurt Gustaf Edvard af Enehjelm

Kurt Gustaf Edvard af Enehjelm (7. joulukuuta 1872 Puumala – 18. huhtikuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Af Enehjelmin vanhemmat olivat kirkkoherra Georg Edvard af Enehjelm ja Ulrika Johanna Standertskjöld ja puoliso vuodesta 1898 Alice Hougberg. Hän tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta ja kävi Mustialan maatalousopiston. Af Enehjelm oli maanviljelijä Janakkalan Monikkalan tilalla. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905.
Kurt Gustaf Edvard af Enehjelmin veli oli tilanomistaja, valtiopäivämies Hugo Edvard af Enehjelm.
Ammonios Ateenalainen

Ammonios Ateenalainen, myös "Ammonios Lamprailainen" (; ; 1. vuosisata), oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi, joka oli kotoisin Ateenan kaupunkivaltioon kuuluneesta Attikan Lamprain kylästä. Hänet tunnetaan Plutarkhoksen opettajana.
Ammonios opetti Ateenassa ainakin vuosina 66–67, sillä Plutarkhos kertoo olleensa hänen oppilaanaan samaan aikaan kun keisari Nero oli kierroksellaan Kreikassa, mikä sijoittuu kyseisiin vuosiin. Plutarkhos kehuu Ammonioksen oppineisuutta ja käytti tätä keskustelijana dialogeissaan "Delfoissa olevasta E-kirjaimesta" ja "Oraakkeleiden häviämisestä".
Toinen Ammonios, teoksen "De differentiis verborum" kirjoittaja, laittaa Ammonios Lampraialaisen nimiin teoksen "Alttareista" (). Athenaios mainitsee saman teoksen pidemmällä nimellä "Alttareista ja uhreista" (). On epäselvää, oliko sama Ammonios myös Athenaioksen mainitseman teoksen "Ateenalaisten hetaireioista" () kirjoittaja.
Ariston Aleksandrialainen

Ariston Aleksandrialainen (; ; 100-luku/1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi, joka oli kotoisin Aleksandriasta Egyptistä. Hän toimi vuoden 87 eaa. tienoilla.
Ariston opiskeli filosofiaa Antiokhos Askalonlaisen ja Aristos Askalonlaisen oppilaana. Myöhemmin hän jätti näiden koulun ja ryhtyi peripateetikoksi.
Strabonin mukaan Ariston kirjoitti teoksen Niilistä Eudoros Aleksandrialaisen tavoin. Se yritti löytää selitystä Niilin vuotuiselle tulvalle. Strabon sanoo Aristonin ja Eudoroksen teosten olleen niin samankaltaisia, että he syyttivät toisiaan kopioinnista. Strabon vaikuttaa pitäneen Eudorosta syyllisempänä.
Arvid Harald von Fieandt

Arvid Harald von Fieandt (18. marraskuuta 1873 Mikkeli – 21. elokuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri ja valtiopäivämies.
Von Fieandtin vanhemmat olivat lääninkamreeri, kamarineuvos Karl Fredrik von Fieandt ja Sofia Fredrika Poppius. Hän tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta ja valmistui hammaslääketieteen lisensiaatiksi 1899. Von Fieandt toimi hammslääkärinä Helsingissä vuodesta 1900. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905.
Arvid Harald von Fieandtin velipuoli oli lääkäri, professorin arvonimen saanut Karl Johan von Fieandt.
Aristos Askalonlainen

Aristos Askalonlainen (, ; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi, joka oli kotoisin Askalonista.
Aristos oli Antiokhos Askalonlaisen veli ja Brutuksen ystävä. Hänen sanotaan olleen veljeään vähäisempi filosofi, mutta henkilönä ihailtava. Antiokhoksen kuoltua noin vuonna 68 eaa. Aristos seurasi häntä Platonin Akatemian johdossa. Aristoksen oppilaisiin kuuluivat Kratippos Pergamonlainen ja Ariston Aleksandrialainen. Akatemian johdossa häntä seurasi kuitenkin ilmeisesti Theomnestos.
Eudoros Aleksandrialainen

Eudoros Aleksandrialainen (; ; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi, joka oli kotoisin Aleksandriasta Egyptistä. Hän toimi vuoden 25 eaa. tienoilla.
Vaikka Eudoros luettiin platonilaiseksi, hän yhdisti ajattelussaan platonismiin myös pythagoralaisia aineksia. Eudoros asetti filosofian päämäärän Platonin "Theaitetoksen" mukaan – se oli ”kehittyminen mahdollisimman suuressa määrin jumalan kaltaiseksi” – ja katsoi, että sekä Platon että Pythagoras olivat opettaneet samoin.
Aleksanteri Afrodisiaslainen sanoo Eudoroksen kirjoittaneen kommentaarin Aristoteleen "Metafysiikkaan" ja muuttaneen teoksesta joitakin kohtia. Simplikios mainitsee Eudoroksen peripateettiseen koulukuntaan kuuluneena filosofina, ja sanoo hänen kirjoittaneen kommentaarin Aristoteleen "Kategorioihin". Tämä kommentaari oli vaikutusvaltainen platonilaisten ja stoalaisten parissa.
Strabonin mukaan Eudoros kirjoitti myös teoksen Niilistä Ariston Aleksandrialaisen tavoin. Se yritti löytää selitystä Niilin vuotuiselle tulvalle. Strabon sanoo Aristonin ja Eudoroksen teosten olleen niin samankaltaisia, että he syyttivät toisiaan kopioinnista. Strabon vaikuttaa pitäneen Eudorosta syyllisempänä. Eudoroksen teokset eivät ole säilyneet nykyaikaan.
Eudoros

Eudoros (; ) voi viitata seuraaviin:
Homeros (täsmennyssivu)

Homeros (; ) voi viitata seuraaviin:
Homeros Byzantionlainen

Homeros Byzantionlainen (, ; 300–200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko ja tragediakirjailija, joka oli kotoisin Byzantionista. Häntä kutsuttiin myös nimellä "Homeros Nuorempi" () erotuksena vanhemmasta, tunnetummasta Homeroksesta.
Nuorempi Homeros toimi Ptolemaios Filadelfoksen aikana noin vuonna 280 eaa. Hänen isänsä oli grammaatikko Andromakhos ja äiti runoilijatar Myro. Homeros oli yksi seitsemästä runoilijasta, jotka luettiin kuuluviksi niin kutsuttuun aleksandrialaiseen plejadiin. Hänen kirjoittamiensa tragedioiden lukumääräksi mainitaan eri antiikin aikaisissa lähteissä joko 45, 47 tai 57. Hänen tragediansa ovat kokonaan kadonneet, ja niistä tiedetään vain yhden nimi, "Eurypyleia" ().
Homerokselle oli pystytetty patsas, joka sijaitsi Zeuksippoksen kylpylässä Byzantionissa.
Homeros Sellios

Homeros Sellios (; ) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko. Hän kirjoitti hymnejä sekä leikillistä ja muuta runoutta. Proosamuodossa hän kirjoitti teoksen "Komedian hahmoista" (), joka oli tutkielma kreikkalaisten komedioiden stereotyyppisistä rooleista ja hahmojen naamioista, sekä yhteenvetoja Menandroksen komedioista ().
Lamprias

Lamprias () on antiikin kreikkalainen nimi, joka esiintyy kolmesti filosofi ja elämäkertakirjailija Plutarkhoksen suvussa:
Lamprias (Plutarkhoksen poika)

Lamprias () oli filosofi ja elämäkertakirjailija Plutarkhoksen poika. Hänen nimiinsä on pantu hänen isänsä teosten luettelo. Tätä nuorinta Lampriasta ei tule sekoittaa Plutarkhoksen suvun muihin Lamprias-nimisiin henkilöihin.
Lampriaan luettelo.
Lamprian nimiin laitetun Plutarkhoksen teosten luettelon otsikko on ”Plutarkhoksen kirjojen luettelo” (). Se on säilynyt nykyaikaan, ja tutkimuksessa se tunnetaan nimellä ”Lampriaan luettelo”. Luettelo käsittää 227 teosta, joista vain 83 on säilynyt nykyaikaan. Toisaalta siitä puuttuu 18 säilynyttä teosta sekä 15 teosta, jotka tunnetaan niminä luettelon ulkopuolelta ja joista on säilynyt katkelmia.
Luettelon alussa on kirje, jossa kirjoittaja kutsuu itseään Plutarkhoksen pojaksi. Ajatus siitä, että kyseessä olisi Lamprias, on peräisin "Sudasta". "Suda" on kuitenkin usein epäluotettava lähde, eikä Plutarkhos mainitse teoksissaan Lamprias-nimistä poikaa. Luettelo ei myöskään vaikuta siltä, että se olisi peräisin joltakulta, joka olisi ollut niin lähellä Plutarkhosta sekä sukulaisuudeltaan että ajoitukseltaan, sillä se sisältää myös teoksia, jotka on kirjoitettu vasta paljon, jopa satoja vuosia, myöhemmin (Pseudo-Plutarkhos). On kuitenkin mahdollista, että nämä teokset olisi lisätty luetteloon myöhemmin, ja alkuperäinen luettelo olisi todella peräisin Lampriaalta Plutarkhoksen pojalta.
Lampriaan luettelon varhaisimmat käsikirjoitukset ovat 1100-luvulta. Luettelon ensimmäisen painetun laitoksen ("editio princeps") julkaisi David Hoeschelius firenzeläisestä käsikirjoituksesta vuonna 1597. Hänen laitoksensa sisälsi myös latinankielisen käännöksen. Myöhemmin luettelo painettiin uudelleen osana Plutarkhoksen teosten Frankfurt-laitosta. Myöhemmissä versioissa tekstiä on korjattu venetsialaisen käsikirjoituksen perusteella.
Plutarkhos (täsmennyssivu)

Plutarkhos (; ) voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Plutarkhos nuorempi

Plutarkhos nuorempi (, ; 1. vuosisata/100-luku) oli antiikin kreikkalainen kirjailija ja tunnetumman Plutarkhoksen poika. Hänen katsotaan usein kirjoittaneen joitakin niistä teoksista, jotka ovat myöhemmin päätyneet hänen isänsä nimiin (Pseudo-Plutarkhos) ja osaksi "Moralia"-kokoelmaa.
Hänen kirjoittamikseen on joskus arveltu seuraavia teoksia:
Kirjailijana ja ajattelijana hänen tasoaan on pidetty matalana, ja hänet on luettu niiden arvostelukyvyttömien tekstikriitikoiden joukkoon, jotka kuvittelivat löytävänsä historiallisia totuuksia runoudesta lukemalla sitä kuin proosaa. Esimerkkinä tästä esitetään se, että hän tulkitsi tarujen seireenit vietteleviksi ilotytöiksi.
Theomnestos (platonisti)

Theomnestos (, ; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän kuului platonistiseen koulukuntaan. 
Theomnestoksen arvellaan olleen Aristos Askalonlaisen seuraaja Platonin Akatemian johdossa Ateenassa. Hänen luentojaan seurasi muun muassa Brutus, joka oli jättänyt Rooman Julius Caesarin murhan jälkeen.
Joskus Theomnestosta on esitetty samaksi henkilöksi kuin Theomnestos Naukratislainen.
Theomnestos Naukratislainen

Theomnestos Naukratislainen (, ; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi, joka oli kotoisin Naukratiista Egyptistä. 
Theomnestoksesta ei tiedetä paljoakaan. Filostratoksen mukaan hän esitti luentonsa niin huolitellulla ja keinotekoisella tyylillä, ettei häntä aina otettu tosissaan. Joskus häntä on esitetty samaksi henkilöksi kuin platonisti Theomnestos.
Theomnestos

Theomnestos (, ) voi viitata seuraaviin:
Maansisäinen pakolainen

Maansisäinen pakolainen on henkilö jonka on ollut pakko lähteä kodistaan, mutta pysyy kotimaansa rajojen sisällä. Heitä kutsutaan usein pakolaisiksi, vaikka ne eivät kuulu pakolaisen oikeudellisten määritelmien piiriin.
Vuoden 2014 lopussa arvioitiin, että maailmanlaajuisesti oli 38,2 miljoonaa sisäisiä pakolaisia, mikä on korkein taso vuodesta 1989, ensimmäisenä vuonna, jolta maailmanlaajuisesti sisäisiä pakolaisia ​​on saatavilla. Suurimmat sisäisten pakolaisten populaatiot olivat Syyria (7,6 miljoonaa), Kolumbia (6 miljoonaa), Irak (3,6 miljoonaa), Kongon demokraattinen tasavalta (2,8 miljoonaa), Sudan (2,2 miljoonaa), Etelä-Sudan (1,9 miljoonaa), Pakistan (1,4 miljoonaa), Nigeria (1,2 miljoonaa) ja Somalia (1,1 miljoonaa).
Jevgenija Tarasova

Jevgenija Maksimovna Tarasova (; s. 17. joulukuuta 1994 Kazan) on venäläinen taitoluistelija. Hän on voittanut pariluistelussa Vladimir Morozovin parina kaksi Euroopan-mestaruutta ja saavuttanut maailmanmestaruuskilpailuissa mitaleja. Olympiahopeaa hän on saanut joukkuekilpailussa.
Tarasova ja Morozov saavuttivat pariluistelussa hopeaa vuoden 2013 talviuniversiadeissa. Nuorten MM-kilpailuissa he sijoittuivat viidenneksi vuonna 2013 ja saavuttivat hopeaa vuonna 2014. Seuraavasta kaudesta alkaen he ovat edustaneet Venäjää aikuisten arvokilpailuissa. Vuonna 2015 he saavuttivat EM-pronssia Venäjän ottaessa kolmoisvoiton ja sijoittuivat MM-kilpailuissa kuudenneksi. Vuonna 2016 he uusivat EM-pronssinsa ja olivat MM-kilpailuissa viidensiä. Kaudella 2016–2017 he voittivat Grand Prix -finaalin. Samana talvena he voittivat Ostravassa Euroopan-mestaruuden ja ylsivät Helsingin MM-kilpailuissa pronssille. Kaudella 2017–2018 Tarasova ja Morozov voittivat ensimmäisen aikuisten Venäjän-mestaruutensa sekä Rostelecom Cupin ja Internationaux de Francen. Moskovassa he voittivat toisen Euroopan-mestaruutensa ja saavuttivat Milanon MM-kilpailuissa hopeaa. Siinä välissä he sijoittuivat Pyeongchangin olympialaisissa pariluistelussa parhaina venäläisinä neljänneksi ja saavuttivat joukkuekilpailussa hopeaa.
Kaudella 2018–2019 Tarasova ja Morozov voittivat Skate American, Rostelecom Cupin ja Venäjän-mestaruuden. Arvokilpailuista he saivat EM- ja MM-hopeaa. Vuonna 2020 he ehtivät saavuttaa EM-hopeaa ennen kuin koronaviruspandemia katkaisi kauden ja peruutti MM-kilpailut. Vuonna 2021 he voittivat Venäjän-mestaruuden ja sijoittuivat MM-kilpailuissa neljänneksi edellään kaksi venäläisparia ja yksi kiinalaispari. Vuonna 2022 he saavuttivat EM-hopeaa venäläisparien ottaessa kolmoisvoiton.
Tarasova ja Morozov luistelivat ennätyspisteensä Saitaman MM-kilpailuissa 2019 saavuttaessaan hopeaa. Heidän lyhytohjelmapisteensä olivat tuolloin 81,21 ja vapaaohjelmapisteensä 147,26, mikä tiesi yhteispisteiksi 228,47. Tarasova on pituudeltaan 159-senttimetrinen ja Morozov 187-senttimetrinen. Heidän valmentajinaan toimivat Marina Sujeva, Maksim Trankov ja Sergei Voronov. Heidän aiempia valmentajiaan ovat olleet muun muassa Nina Mozer ja maailmanmestari Robin Szolkowy.
Trappin talo

Trappin talo on Turussa, Aurajoen rannassa osoitteessa Läntinen Rantakatu 5 sijaitseva historiallisesti arvokas kiinteistö, joka on valmistunut vuonna 1830. Empireä edustavan rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Charles Bassi.
Historia ja arkkitehtuuri.
Alkuperäinen Trappin talo oli samalla paikalla sijainnut kolmikerroksinen kivirakennus, joka tuhoutui vuoden 1827 Turun palossa. Talon omistanut kauppaneuvos Christian Trapp harkitsi luovuttavansa joenrantatontin Turun kaupungille uuden torin rakentamista varten, mutta uuden asemakaavan laatinut Carl Ludvig Engel sijoittikin kauppatorin toiseen paikkaan. Arkkitehti Charles Bassi sai vuonna 1828 Trappilta toimeksiannon suunnitella paikalle uusi, hieman matalampi talo. Talo rakennettiin vuosina 1829–1830.
Ajan porvaristalojen tyyliin Trappin talon huoneet ovat peräkkäin. Kellariin johtavissa kiviportaissa on säilynyt muun muassa trilobiitteja ja muita fossiileja. Vielä 1960-luvulla Trappin taloa ympäröi puutalojen umpikortteli.
Talossa toimi vuodesta 1891 Heurlinska skolan -tyttökoulu, jonka Augusta Heurlin oli perustanut vuonna 1861. Koulu sai vuonna 1891 ensimmäisenä Suomessa oikeudet antaa tytöille ylioppilastutkintoon johtavaa opetusta. Se yhdistettiin vuonna 1955 Svenska flickskolanin kanssa, jolloin syntyi valtion omistama Åbo svenska flicklyceum. Sille valmistui vuonna 1966 uusi rakennus Samppalinnanmäelle. Koulutoiminta Trappin talossa päättyi.
Myöhemmin rakennuksessa ovat toimineet muun muassa ranskalainen kahvila Café de France ja Ranskan Turun-konsulaatti. Nykyään siinä toimii kahvila Café Art.