Sibylla Schwarz

Sibylla Schwarz tai Sibylle Schwartz (14. helmikuuta 1621 Greifswald, Mecklenburg-Etu-Pommeri– 31. heinäkuuta 1638 Greifswald) oli saksalainen barokin ajan runoilija. 
Rakkaus oli Schwarzin runouden keskeinen teema, ja siksi häntä toisinaan kutsutaan myös "Pommerin Sapfoksi" ("pommersche Sappho").
Suku ja koulutus.
Hänen vanhempansa olivat Greifswaldin pormestari Christian Schwarz (1581–1648) ja Regina Völschow (1582–1630), joka oli greifswaldilaisen raatimiehen ja asianajajan tytär. Hänellä oli kolme vanhempaa sisarusta: Christian (1610–1679), Regina (1607–1680) ja Em(m)erentia (1617–1690).
Alle 10-vuotias Sibylle joutui kokemaan kolmikymmenvuotisen sodan myllerryksen. Vuonna 1627 Wallensteinin johtamat keisarilliset joukot ryöstivät ja tuhosivat Greifswaldin, vuonna 1629 raivosi nälänhätä ja vuonna 1630 rutto, johon hänen äitinsä kuoli, pyyhkäisi alueen läpi. Vuonna 1631 Ruotsin joukot kuningas Kustaa II Adolfin johdolla hyökkäsivät maahan. Suojautuakseen sodan levottomuuksilta perhe asui tilapäisesti Fretowin maakartanossaan Itämeren rannalla. Täällä Sibylle kirjoitti vuoden 1633 lopulla ensimmäisen ajoitettavissa olevan runonsa "Fretowische Fröligkeit" (Fretowin ilo). Hänen runonsa, jotka usein viittaavat seurapiiritilaisuuksiin, osoittavat tytön epätavallisen hyvän koulutuksen. Häntä opettivat ensin isä ja vanhin veli, oikeustieteen tohtoriksi valmistuva Christian ja sen jälkeen Greifswaldin oppineet. 
Sibyllen tietämystä antiikin mytologiasta pidetään varmana, runojen käännökset todistavat hänen latinan ja hollannin kielen taidosta. Hänen yhteydenpitonsa maisteri Samuel Gerlachiin (1609–1683), joka tuli Pommeriin ruotsalaisten joukkojen kappalaisena sodan aikana, oli tärkeä. Gerlach tutustutti Sibyllen uuteen saksalaiseen kirjallisuuteen, erityisesti Martin Opitzin (1597–1639) runoihin ja tämän teokseen "Buch von der Dt. Poeterey" (1624). 
Kirjallinen ura.
Sibylle seurasi opettajansa Samuel Gerlachin esimerkkiä teemojen, säkeiden ja runomittojen (sonetti, strofinen laulu, oodi) suhteen. Rakkaus ja ystävyys ovat teemoina vallitsevia, ja henkilökohtainen sävy ja naisnäkökulma määrittelevät runon omaleimaisen luonteen.
Satunnaisten sosiaalisten runojen lisäksi hän sepitti myös satiirisia teoksia kuten ""An den unadelichen Adel"“, pastoraalikertomuksen "Faunus" ja ylistyslauluja, joista osa sisältyi virsikirjoihin. Vuonna 1637 ruotsalaiset sotilaat tuhosivat kotikartanon. Perhe pakeni ensin Stralsundiin ja sitten Upateliin Greifswaldin eteläpuolelle. Sibylle valittaa menetystä teoksessaan ""Trost-Getichte An unser Fretow“" ja allegorisessa teoksessaan ""Trawer=Spiel wegen Einäscherung ihres Freudenorts Fretow“" ("Murhe-näytelmä heidän ihanan Fretowinsa tuhkaksi palamisen vuoksi").
Sairastuttuaan punatautiin Sibylle Schwarz kuoli 17-vuotiaana sisarensa Emerentian hääpäivänä 31. heinäkuuta 1638, jolle hän oli omistanut viimeisen runonsa. 
Perintö.
Samuel Gerlach, joka oli kotiopettajana Lyypekissä pysyi läheisissä väleissä aiemman oppilaansa Sibyllen kanssa ja oli kirjeenvaihdossa tämän kanssa. Hän julkaisi tämän sata runoja vuonna 1650 kaksiosaisena koottuna laitoksena "Deutsche Poëtische Gedichte" toimiessaan saarnaajana Danzigissa. Daniel Georg Morhofin (1639–1691) teoksesta ""Unterricht von der Teutschen Sprache und Poesie“" (1682, uusintapainos 1969) lähtien Sibylleä on säännöllisesti ylistetty "pommerilaiseksi Sapfoksi", "kymmenenneksi muusaksi" ja "aikansa ihmeeksi".