tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
André Sicre

André Sicre (k. 1733 Pariisi) oli Ruotsin armeijassa palvellut ranskalainen pioneeriupseeri. Erään teorian mukaan hän murhasi Ruotsin kuninkaan Kaarle XII:n vuonna 1718.
Elämäkerta.
Sicreä kuljettanut laiva haaksirikkoutui Kreikan saaristossa vuonna 1712. Tämän jälkeen hän liittyi Osmanien valtakunnassa oleskelleen Ruotsin kuninkaan Kaarle XII:n armeijaan, jossa hän sai kapteenin arvon. Hän seurasi Kaarlea Stralsundiin, jonne Kaarlen pieni armeija saapui vuonna 1715. Sicre osallistui Stralsundin puolustukseen kaupungin piirityksen aikana. Piirityksen aikana hän jäi piirittäjien vangiksi, mutta onnistui pakenemaan vuonna 1716 Ruotsiin. Hessenin Fredrik järjesti Sicrelle palveluspaikaksi Etelä-Skoonen ratsuväkirykmentin. Ruotsissa Sicre eteni nopeasti: ensin hänestä tuli yliadjutantti ja myöhemmin kenraaliadjutantti, joka oli suoraan Fredrikin alainen.
Sicre osallistui . Kaarle kuitenkin kaatui kesken sotaretken ja armeija vetäytyi Norjasta. Kaarlea seurasi valtaistuimelle ensin Ulriika Eleonoora ja sitten vuonna 1720 tämän aviomies Hessenin Fredrik. Sicre nimitettiin henkirakuunoiden everstiluutnantiksi. Pian kuitenkin alkoi kiertää huhu, jonka mukaan Sicre olisi murhannut Kaarlen. Sicre osasi kuitenkin hillitä itsensä hyvin ja käyttäytyi huhuista huolimatta rauhallisesti. Fredrik lähetti Sicren ulkomaille ja tämä palasi Tukholmaan syksyllä 1722. Sicre oli sairastunut ulkomailla kuumetautiin ja Tukholmassa hän sairastui ilmeisesti murhasyytösten vuoksi myös henkisesti. Hovikonsistorin pöytäkirjan mukaan Sicre oli menettänyt ”täysin järkensä”. Kesällä 1723 Sicre avasi eräänä päivänä huoneensa ikkunan ja huusi Tukholman kadulle, että hän oli Kaarle XII:n murhaaja. Ruotsin valtiovalta yritti vaimentaa tunnustuksen. Sicre parantui ja perui tunnustuksen, mutta huhut levisivät edelleen. Samaan aikaan julkisuuteen astui entinen ruotsalainen luutnantti Schultz, joka väitti Sicren saaneen murhasta palkkioksi 3 000 tai 5 000 dukaattia. Fredrik yritti edelleenkin vaimentaa huhut, mutta epäonnistui.
Sicre oleskeli Tukholmassa vielä muutaman vuoden, jona aikana hänen palvelijansa hoiti mielisairasta isäntäänsä. Sicre parantui vuonna 1728 ja matkusti Ranskaan. Vaikka hän oli saanut sairasaikansa palkan Ruotsissa, oli hänen taloudellinen tilanteensa heikko. Sicre kirjoitti useita kertoja Fredrikille, joka lähetti aina lisää rahaa. Sicre kuoli köyhänä Pariisissa vuonna 1733.
Myöhemmät spekulaatiot.
Bengt Liljegrenin mukaan Kaarle XII murhattiin 30. marraskuuta 1718. Sicre oli mahdollinen murhaaja, koska hän oli 30. marraskuuta yhdeksän aikaan illalla piirityskaivannoissa olleen Kaarle XII:n lähistöllä. Liljegrenin teorian mukaan Sicre olisi tällöin ampunut Kaarlen Hessenin Fredrikin toimeksiannosta. Liljegrenin mukaan varmaa näyttöä asiasta ei luultavasti saada koskaan.
Pjotr Pavlenko

Pjotr Andrejevitš Pavlenko (, 11. heinäkuuta 1899 Pietari – 16. kesäkuuta 1951 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Pjotr Pavlenko syntyi pikkuvirkamiehen ja opettajattaren perheeseen. Hän vietti lapsuutensa Tbilisissä. Vuonna 1920 hän liittyi bolševikkipuolueeseen ja palveli puna-armeijassa. Vuodesta 1924 lähtien hän työskenteli Neuvostoliiton kaupallisessa edustustossa Istanbulissa. Moskovaan palattuaan hän liittyi Pereval-kirjailijaryhmään. Pavlenko järjesti vuonna 1930 tunnettujen neuvostokirjailijoiden matkan Turkmenistaniin. Hän osallistui Suomen talvisotaan ja toiseen maailmansotaan toimittajana. Vuodesta 1945 lähtien Pavlenko asui Krimillä, jossa hän johti paikallista kirjailijajärjestöä. Hän toimi myös Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana. Elämänsä viimeisinä vuosina Pavlenko matkusteli Amerikassa ja Euroopassa. Hänet on palkittu Leninin kunniamerkillä.
Alkuvaiheen orientalistisia kertomuksiaan lukuun ottamatta Pavlenko on tyypillinen sosialistisen realismin edustaja. Kirja "Putešestvije v Turkmenistan" (”Matka Turkmenistaniin”, 1931–1932) kuvaa sosialistista rakennustyötä. Romaanin "Barrikady" (”Barrikaadit”, 1932) aiheena on Pariisin kommuuni. Romaani "Na Vostoke" (”Idässä”, 1936–1937) kertoo fasismin nousun muodostamasta sotilaallisesta uhasta. Josif Stalinia ylistävä romaani "Onni" ("Štšastje", 1947) kuvaa Krimin sodanjälkeistä uudelleen asuttamista mutta ei mainitse sanallakaan krimintataarien karkottamista. Vuonna 1948 Pavlenko sai siitä Stalin-palkinnon. Pienoisromaania ”Aroaurinko” ("Stepnoje solntse") pidetään yhtenä kirjailijan onnistuneimmista teoksista.
Pavlenko laati myös elokuvien käsikirjoituksia. Vuonna 1941 hän sai Stalin-palkinnon Sergei Eisensteinin ohjaaman "Aleksanteri Nevskin" käsikirjoituksesta. Hänen Mihail Tšiaurelin kanssa käsikirjoittamansa "Vala" ("Kljatva") ja "Berliini kukistuu 1–2" ("Padenije Berlina 1–2"&lt;) saivat Stalin-palkinnot vuosina 1947 ja 1950. Myöhemmin ne tuomittiin tyypillisinä Stalinin henkilönpalvonnan ilmentyminä.
Angela Scoular

Angela Scoular (8. marraskuuta 1945 Lontoo, Iso-Britannia – 11. huhtikuuta 2011) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi esimerkiksi Lady Agatha Shawcrossin roolissa brittisarjassa "You Rang, M'Lord?" (1988; 1990–1993). Hänellä on ollut myös lukuisia elokuvarooleja. Hänen pitkäaikainen miehensä on näyttelijä Leslie Phillips. 
Scoular kärsi suolistosyövästä. Hän kuoli huhtikuussa 2011.
Eino Auer

Eino Hannes Auer (31. toukokuuta 1898 Pori – 22. lokakuuta 1941 Kiestinki) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän kirjoitti myös pakinoita nimimerkillä "Solmu".
Auer kävi kuusi luokkaa Porin lyseota ja suoritti Ateneumissa piirustuskurssin. Hän oli kesällä 1916 Satakunnan Sanomain aputoimittajana. Auer meni ensimmäisen maailmansodan aikana vapaaehtoisena Venäjän armeijan palvelukseen. Hän kävi Pietarissa Vladimirin sotaopiston vänrikkikurssin. Suomen itsenäistyttyä hän palveli Terijoen rajavartiopataljoonassa. Myöhemmin hän oli kirjastoapulaisena Porissa ja toimittajana Satakunnan Kansa-lehdessä 1922–1923.
Jatkosodan aikana Auer palveli kapteenina JR 53:ssa. Hän kaatui Kiestingissä lokakuun lopulla 1941. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Marcelino Martínez

Marcelino Martínez Cao eli Marcelino (s. 29. huhtikuuta 1940 Ares, A Coruñan maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Marcelino aloitti jalkapalloilun kotiseutunsa seuroissa Numancia de Aresissa, Galicia de Mugardosissa ja Racing de Ferrolissa. Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän edusti Real Zaragozaa vuosina 1959–1970. Hän voitti lempinimellä "los Magníficos" tunnetun joukkueen kanssa kahdesti Espanjan cupin (1964, 1966) ja kerran Messucupin (1964). Marcelino oli osa Zaragozan maineikasta hyökkäysviisikkoa Canarion, Lapetran, Santosin ja Villan ohella.
Marcelino pelasi myös 14 ottelua Espanjan maajoukkueessa, jonka kanssa hän otti osaa vuoden 1964 EM- ja vuoden 1966 MM-kilpailuihin. Hän teki ratkaisevan maalin Neuvostoliittoa vastaan vuoden 1964 loppuottelussa, jonka Espanja voitti maalein 2–1.
Bert Karlsson

Bert Willis Karlsson (s. 21. kesäkuuta 1945 Skövde) on ruotsalainen liikemies ja poliitikko. Hän tuli Mariann Grammofon AB -levy-yhtiön omistajana ja johtajana tunnetuksi muun muassa Carola Häggkvistin sekä Herreys-yhtyeen uran taustavaikuttajana. Vuonna 1984 hän perusti Skara Sommarland -huvipuiston.
Vuonna 1991 Karlsson perusti Ian Wachtmeisterin kanssa Skarassa Uusi demokratia -puolueen, jonka ideologia oli oikeistolainen ja nationalistinen. Syyskuun parlamenttivaaleissa puolue sai 6,7 %:n kannatuksen. Karlsson istui kauden Ruotsin valtiopäivillä (1991–1994) ja perusti sen jälkeen Skarassa uuden lyhytikäisen paikallispuolueen nimeltä Skara Framtid. Vuoden 1994 vaaleissa Ny Demokratin kannatus oli enää 1,2 %. 
Karlsson on myös juontanut useita televisio-ohjelmia, vuosina 2007–2011 hän muun muassa kuului "Talang"-ohjelman tuomaristoon.
Semonides Amorgoslainen

Semonides Amorgoslainen (; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen jambirunoilija. Hän oli toinen, sekä aikajärjestyksessä että maineeltaan, varhaisen kreikkalaisen kirjallisuuden kolmesta jambirunoilijasta. Muut kaksi ovat Arkhilokhos ja Hipponaks. Semonides oli kotoisin Amorgokselta.
Tärkein lähde Semonideen elämään ovat "Sudan" kaksi artikkelia, joiden mukaan hänen isänsä nimi oli Krines ja hän oli alun perin kotoisin Samokselta. Vaikka "Suda" esittää hänet Arkhilokhoksen aikalaisena, nykyisin tutkijat katsovat hänen olleen tätä jonkin verran myöhäisempi. "Suda" mainitsee hänen eläneen 490 vuotta Troijan sodan jälkeen, mikä sijoittaa hänet Eratostheneen käyttämällä sodan ajoituksella 600-luvulle eaa. Semonides sekoitetaan joskus Simonides Keoslaiseen ja "Sudassa" myös Simmiaaseen.
Semonides tunnetaan nykyisin parhaiten misogyynisestä runostaan "Naisista" ("Kata gynaikōn").
Suomen koripallon Hall of Fame

Suomen koripallon Hall of Fame on Suomen Koripalloliiton ja Veikkauksen vuonna 2009 aloittama kunniakerho. Hall of Fameen valitaan henkilöitä, jotka ovat edesauttaneet maajoukkueen, seuran tai paikkakunnan toimintaa suurella henkilökohtaisella panoksella ja samalla olleet osana Suomen koripallon historiaa. 
Henkilöitä voidaan valita kunniakerhoon kahdesti vuodessa: elokuussa maaottelujen yhteydessä sekä keväällä Korisliigan finaalien aikaan. Hall of Fame tunnettiin aluksi nimellä Koripalloliiton legendat, mutta nykyisin käytetään nimeä Hall of Fame.
Susipalatsi

Susipalatsi () on Hilary Mantelin kirjoittama historiallinen romaani, joka ilmestyi vuonna 2009. Kirja palkittiin Booker-palkinnolla lokakuussa 2009. Kirjan tapahtumat sijoittuvat 1520-luvulle, ja kirja kertoo Thomas Cromwellin noususta valtaan kuningas Henrik VIII:n hovissa.
Kirjasta tuotettiin kuusiosainen televisiosarja vuonna 2015. Sarjassa näyttelevät muun muassa Mark Rylance, Damian Lewis, Jonathan Pryce ja David Robb.
Réda Babouche

Réda Babouche (; s. 3. heinäkuuta 1979 Skikda, Algeria) on algerialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Laitapuolustajana ja keskikentällä pelannut Babouche edusti seuraurallaan MO Constantinea ja MC Algeria.
Maajoukkueura.
Babouche on pelannut urallaan kaksi maaottelua, joista ensimmäinen oli Malia vastaan käydyssä ottelussa 12. kesäkuuta 2005. Sittemmin hän pelasi toisen maaottelunsa vuoden 2010 Afrikan kisojen pronssiottelussa Nigeriaa vastaan.
Adam Dutkiewicz

Adam Jonathan Dutkiewicz (s. 4. huhtikuuta 1977) on yhdysvaltalainen muusikko ja tuottaja. Hän on Killswitch Engagen kitaristina ja taustalaulaja.
Dutkiewicz pukeutuu omituisesti (joko viittaan tai tutuun), juoksentelee paljon lavalla ja huutelee yleisölle, joko haukkumalla tai kehumalla yleisöä omituisesti tai huudellen hävyttömiä. Esiintymistapansa vuoksi häntä on kutsuttu ”kitaristien Jim Carreyksi”.
Dutkiewicz vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Westhamptonissa Massachusettsissa. Hän opiskeli Berklee College of Musicissa Bostonissa musiikkituottamista, äänittämistä ja bassokitaran soittoa.
Ura.
Muusikkona.
Dutkiewicz aloitti uransa vuonna 1992 rumpalina Aftershock-nimisessä yhtyeessä veljensä Tobias Dutkiewiczin ja Joel Stroetzelin kanssa. Yhtye hajosi vuonna 1999, palasi yhteen vuonna 2001 ja lopetti kokonaan vuonna 2004. Dutkiewicz perusti vuonna 1999 Killswitch Engage -nimisen yhtyeen Joel Stroetzelin, Mike D’Antonion ja Jesse Leachin kanssa. Dutkiewicz aloitti yhtyeessä rumpalina, mutta siirtyi kitaraan ja taustalauluun vuonna 2002. Yhtye on saanut mainetta, ja sitä pidetään yleisesti yhtenä metalcoren aloittajayhtyeistä.
Dutkiewicz perusti Times of Grace -yhtyeen Jesse Leachin kanssa vuonna 2007. Vuonna 2016 Dutkiewicz perusti Serpentine Dominion -nimisen superprojektin, jossa on mukana laulajana Cannibal Corpsen George Fisher ja rumpalina Shannon Lucas. Dutkiewicz soitti kitarat ja bassot albumia varten. Hän sanoi haastattelussa, että yhtyeen kappaleet on nimenomaan kirjoitettu George Fisheriä varten. 
Tuottajana.
Dutkiewicz on tuottanut monien metalcore-yhtyeiden levyjä, kuten All That Remainsin, Unearthin ja As I Lay Dyingin. Dutkiewicz on myös tuottanut kaikki Killswitch Engage -albumit, paitsi yhtyeen viidennen albumin "Killswitch Engage" hän tuotti levyn Brendan O’Brienin kanssa. Dutkiewicz on yleensä tuottanut myös omien yhtyeprojektiensa albumit.
Venkatraman Ramakrishnan

Venkatraman Ramakrishnan (s. 1952 Chidambaram, Tamil Nadu, Intia ) on intialaissyntyinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuva biokemisti. Ramakrishnan sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2009 ribosomeja koskevista tutkimuksistaan. Hän jakoi palkinnon Thomas A. Steitzin ja Ada E. Yonathin kanssa.
Ramakrishnanin laboratorio Cambridgessa on selvittänyt ribosomin alayksikön 30S:n täydellisen kemiallisen rakenteen ja sen ja antibioottien muodostamien kompleksien rakennetta sekä ribosomin komplekseja siirtäjä-RNAn ja lähetti-RNAn kanssa. Ramakrishnanin työ on auttanut proteiinisynteesin mekanismien ymmärtämisessä.
Lauri Pikkarainen

Lauri Veikko Pikkarainen (10. elokuuta 1913 Kiuruvesi – 4. lokakuuta 1941 Äänislinna) oli suomalainen luonnontutkija ja kirjailija.
Pikkaraisen vanhemmat olivat opettaja Paavo Pikkarainen ja opettaja Olga Kristiina Tenhunen.
Pikkarainen palveli jatkosodan aikana JR 51:n tykkikomppanian vänrikkinä. Hän kuoli haavoittuneena 38. kenttäsairaalassa Äänislinnassa lokakuun alussa 1941.
Yassine Bezzaz

Yassine Bezzaz (; s. 10. heinäkuuta 1981 Grarem Gouga, Algeria) on algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Algerian pääsarjassa pelaavaa CS Constantinea.
Seurajoukkueura.
Bezzaz aloitti uransa kotimaassaan 18-vuotiaana ja edusti CS Constantinea vuodet 1999–2001 ja JS Kabylieta seuraavan yhden kauden. Tuolloin hän saavutti heti CAF Cupin voiton.
Ura Ranskassa.
Vuonna 2002 Bezzaz siirtyi pelaamaan Ranskaan ja edusti aluksi Ajacciota vuodet 2002–2005. Tuona aikana hänet äänestettiin vuoden 2002 syksyllä Algerian parhaaksi nuoreksi pelaajaksi. Kesällä 2005 Bezzaz siirtyi Valenciennesiin, jossa peliaikaa tuli hivenen enemmän kuin edellisessä seurassa. Hän vietti seurassa aina vuoteen 2009 asti ja oli nostamassa seuraa Ranskan pääsarjaan kaudella 2005-2006, kun joukkue voitti Ligue 2:n. Myöhemmin kesällä 2009 Bezzaz siirtyi Ligue 2:ssa pelanneeseen Strasbourgiin. Kausi meni Bezzazin kannalta heikosti kärsittyään loukkaantumista ja lisäksi joukkue putosi sarjatasoa alemmaksi Championnat Nationaliin.
Bezzaz ei ollut aluksi varma siirtyisikö hän pois Strasbourgista, mutta agentin kehotuksesta Bezzaz suostui jättämään seuran. Lopulta heinäkuussa 2010 hän allekirjoitti sopimuksen kaudeksi 2010-2011 Ligue 2:een nousseen Troyesin kanssa. Hän pelasi joukkueessa 23 ottelua.
Paluu Algeriaan.
Kesällä 2011 Bezzaz palasi takaisin kotimaahansa USM Algerin riveihin. Hän pelasi joukkueessa vain puolivuotta ja siirtyi tammikuussa 2012 CS Constantineen.
Maajoukkueura.
Bezzaz on pelannut urallaan 21 maaottelua, joista ensimmäinen ottelu oli Egyptiä vastaan käydyssä MM-karsintaottelussa 21. heinäkuuta 2001.
Bezzaz oli mukana myös vuoden 2010 Afrikan kisoissa, jossa hän pelasi yhden ottelun. Bezzazin oli tarkoitus osallistua myös vuoden 2010 MM-kisoihin, mutta polvivamman vuoksi hän joutui jättämään kisat väliin.
Kuurit

Kuurit (, , ) on nimi, jota käytetään Kuurinmaan historiallisista asukkaista. Termi oli yhteinen nimitys kahdelle kansalle Kuurinmaalla, sisämaassa asuneille kuurien balttilaiselle heimolle sekä liiviläisille jotka asuttivat alueen pohjois- ja koillisosia. Balttilainen väestönosa puhui balttilaista kuurin kieltä, joka sulautui lopulta latviaan. Kuurinhaffilla asui toiseen maailmansotaan saakka asukkaita, jotka mielsivät itsensä kuureiksi. Heitä kutsuttiin nimellä kurseniekit.
Historia.
Viikinkiaikana Kuurinmaa oli alistettuna viikinkien veroherruuteen. Viikinkien lähdettyä alueen valloittivat liiviläiset, jotka muodostivat myöhemmin kuurien yläluokan. Varsinaisesti liiviläisiä asui Liivinrannalla ja baltteja sisämaassa ja länsirannikolla. Kuurit olivat läheisissä yhteyksissä Saarenmaan muinaismaakunnan kanssa, ja he harjoittivat näiden tapaan viikingeiltä opittua merirosvoilua. Snorre Sturlasonnin mukaan kuurit tekivät hävitysretkiä Tanskaan 1000-luvun puolivälissä. Lisäksi kuurilaisia oli muun muassa Sigtunan tuhonneiden joukkojen mukana. Kuurit hyökkäsivät erityisesti kirkkoihin, joista ryöstettiin esimerkiksi kirkonkellot ja muuta esineistöä.
Kuurit sotivat saksalaisia vastaan Baltian ristiretkien aikana. He hyökkäsivät Riian kaupunkiin vuonna 1210 ja tuhosivat Väinäjoen suulla sijainneen luostarin vuonna 1228. Saksalaisten vastahyökkäys nälkätalvena 1228-29 pakotti kuurit tekemään rauhan.
Rauhanteossa saksalaiset pakottivat kuurilaiset antamaan lähetyssaarnaajille vapaan pääsyn heidän mailleen. Vuonna 1230 kuurien päällikkö Lamenkinus teki Balduin Alnalaisen kanssa sopimuksen katolisuuteen kääntymisestä. Balduin joutui kuitenkin pian pakenemaan Liivinmaalta jouduttuaan ristiriitoihin kalparitariston kanssa. Ritaristo hyökkäsi Kuurinmaalle vuonna 1231. Vuonna 1236 kalparitariston kärsimä tappio Saulessa rohkaisi kuurilaisia kapinaan ja he tappoivat paikallisen piispan. Tämän jälkeen Saksalaisen ritarikunnan suurmestari Dietrich kokosi sotajoukon ja hyökkäsi kuurien kimppuun vuonna 1242. Kuurit tekivät vastarintaa vuoteen 1252, jolloin he lopulta antautuivat. Kuurit nousivat vastarintaan vielä vuonna 1260 yhdessä semgallien kasnssa, mutta kärsivät taas tappion vuonna 1267. Tämän jälkeen he kääntyivät lopulta lopullisesti kristinuskoon ja sulautuivat ajan myötä latvialaisiin.
Kuurien kuninkaat.
Kuurien kuninkaat () olivat historiallisesta kuurien yläluokasta polveutunut väestönosa, joita voitiin pitää jopa omana kansanaan. He erottuivat muista latvialaisista siten, etteivät he joutuneet heidän tapaansa maaorjiksi tai työvelvollisiksi moisioille. Kuurien kuninkaat asuttivat Ķoniņin, Pliķin, Kalējin, Ziemeļin, Viesalgin, Sausgaļin, ja Dragūin kyliä lähellä Aizputen ja Kuldīgan kaupunkeja. Venäjän keisarikunnan vuoden 1863 väestönlaskennassa heitä oli 420, mutta myöhemmin he sulautuivat latvialaisiin.
Maakunnat.
Kuurinmaa oli jaettu Viron tapaan maakuntiin. Henrik Lättiläisen mukaan ne olivat:
Spas-Demensk

Spas-Demensk () on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee 197 kilometriä Kalugasta länteen. Kaupunki on Spas-Demenskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Suhinitšin ja Smolenskin välinen rautatie. Asukkaita on 5 100 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta tunnetaan 1400-luvulta lähtien nimellä "Demensk". Vuonna 1855 se sai nimen Spas-Demenskoje. Kylä oli huomattava hampunviljelyn ja säkkikankaan tuotannon keskus. Vuonna 1917 siitä tuli kaupunki. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä. Nykyään Spas-Demenskissa on pienimuotoista elintarvike- ja ompelimoteollisuutta.
Ensio Tuppurainen

Ensio Toivo Iivari Tuppurainen (3. heinäkuuta 1924 Hirvensalmi – 3. lokakuuta 2014) oli suomalainen Valkealassa asunut kansantaiteilija ja kuvanveistäjä.
Tuppurainen asui Valkealan Kääpälän kylässä entisessä kaupparakennuksessa Vekaranjärven varuskuntaan vievän tien varrella. "Onnelaksi" tai "Jätkän taulutaloksi" nimetyssä rakennuksessa oli aiemmin yleisölle avoin taidegalleria, jossa oli esillä Tuppuraisen tekemiä maalauksia. Nykyisin varsinainen galleria on suljettu, mutta talon pihamaalla on edelleen avoinna protestikylteistä ja veistoksista koostuva pihanäyttely. Pihamaalla oli aikanaan muun muassa kohua herättänyt suurikokoinen "Penispatsas". Tuppuraisen maalausten aiheet vaihtelivat perinteisestä maisemakuvauksesta yhteiskunnalliseen protestiin ja pilakuviin. Yhteiskunnallinen protesti muodostikin tärkeän osan Tuppuraisen taiteesta sekä maalauksien, protestikylttien että veistosten muodossa, ja hänen pihanäyttelyään kuvattiin pysyväksi mielenosoitukseksi. Tuppurainen arvosteli teoksissaan suomalaisia poliitikkoja asioiden huonosta hoitamisesta ja lupausten pettämisestä.
Suhinitši

Suhinitši () on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Brjanskin ja Moskovan sekä Tulan ja Smolenskin välisten rautateiden risteyksessä 105 kilometriä Kalugasta lounaaseen. Kaupunki on Suhinitšin piirin keskus. Sen ohi kulkee Moskovan ja Kiovan välinen M3-valtatie. Asukkaita on 15 400 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1700-luvun alussa perustetusta kylästä. 1800-luvun alussa se oli huomattava tavaraliikenteen keskus ja kauppapaikka. Kaupunginoikeudet Suhinitši sai vuonna 1840. Sen taloudellista merkitystä lisäsivät 1800-luvun lopulla valmistuneet rautatiet. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämä. Nykyään siellä on elintarviketeollisuutta, muovitehdas, ompelimo sekä rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä.
Timo Nurmberg

Timo Nurmberg (s. ) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi KooKoossa vuosina 1992–1994, 1998–2007. Vuosina 1994–1998 hän pelasi Tapparassa ja TuTossa.
KooKoo on jäädyttänyt Nurmbergin pelinumeron 81.
Žukovka

Žukovka () on kaupunki Brjanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Dneprin sivujoen Desnan rannalla 56 kilometriä Brjanskista luoteeseen. Tämä 18 269 asukkaan kaupunki on 36 983 asukkaan Žukovkan piirin keskus (väkiluvut 2010). Sen kautta kulkee Brjanskin ja Roslavlin välinen rautatie. Asukkaita on 18500 henkeä
Ennen Venäjän vallankumousta Žukovkassa toimi pieni rautavalimo. Toisen maailmansodan aikana paikkakunta oli saksalaisten miehittämä. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1962. Nykyään siellä on mm. elintarvike-, huonekalu- ja laiteteollisuutta. Kaupungin lähellä Ovstugin kylässä sijaitsee kartano, jossa runoilija Fjodor Tjuttšev vietti lapsuutensa. Nykyisin siellä toimii museo, jossa järjestetään vuotuisia runojuhlia.
Vésteinn Hafsteinsson

Vésteinn Hafsteinsson (s. 12. joulukuuta 1960) on islantilainen kiekonheittäjä, joka on urheilu-uransa jälkeen toiminut valmentajana.
Omalla aktiiviurallaan Vésteinnin paras saavutus kansainvälisistä arvokilpailuista on 1992 Barcelonan olympialaisten 11. sija. Hän osallistui vuosina 1983–1995 viidesti MM-kisoihin, mutta jäi joka kerta karsintoihin. 1984 Los Angelesin kisoissa Vésteinn jäi kiinni nandrolonin käytöstä. Hänen ennätyksensä on vuonna 1989 Selfossissa heitetty 67,64. Tulos säilyi Islannin ennätyksenä vuoteen 2020 asti.
Aktiiviuransa jälkeen Vésteinn on valmentanut monia kiekonheittäjiä ja kuulantyöntäjiä. Vuosina 1997–2000 hän toimi kotimaansa Islannin yleisurheilun olympiajoukkueen päävalmentajana ja 2001–2002 Islannin yleisurheilun lajipäällikkönä. Vuosina 2003–2006 hän toimi Tanskan heittolajien päävalmentajana. Hänen henkilökohtaisia valmennettaviaan ovat olleet muun muassa tanskalainen kuulantyönnön moninkertainen arvokisamitalisti Joachim Olsen, virolainen kiekonheiton olympiavoittaja ja maailmanmestari Gerd Kanter ja ruotsalainen kiekonheiton olympiavoittaja ja maailmanmestari Daniel Ståhl. Vuosina 2007 ja 2008 Vésteinn valittiin Viron vuoden valmentajaksi.
Vuonna 2023 Vésteinn muutti takaisin Islantiin ja aloitti Islannin olympia- ja urheiluliitossa kehittämään maan huippu-urheilua.
Ilpo Rantanen

Ilpo Rantanen (s. 26. marraskuuta 1969) on suomalainen koripallovalmentaja ja tietokirjailija. Varsinaiselta ammatiltaan Rantanen on yhteiskuntaopin- ja historian opettaja. Hän on julkaissut muun muassa Yö-yhtyeen historiikin sekä laulaja Olli Lindholmin elämäkerran.
Koripallo.
Rantanen on toiminut Pyrbasketin, Pantterien naisten, Tapiolan Hongan naisten sekä Korihaiden päävalmentajana. Pantterit hän valmensi kaudella 2005–2006 Suomen mestareiksi. Korihaiden jälkeen Rantanen toimi myös BC Nokian naisten joukkueen ja Espoo Basket Teamin naisten joukkueen päävalmentajana, minkä jälkeen hän toimi Tampereen Pyrinnön apuvalmentajana.
Rantasen ensimmäisten valmentajasaavutusten joukkoon kuuluu Pyrinnön B-tyttöjen SM-hopea vuodelta 1989. Pyrinnön naisten edustusjoukkuetta Rantanen valmensi vuosina 1991–1996. Hän oli valmennuspestin alussa 21-vuotias. Pyrintö nousi Rantasen aikana takaisin korkeimmalle sarjatasolle ja ylsi kahdella viimeisellä kaudella pronssiotteluihin. Rantasen valmennuskaudella Pyrinnön A-tytöt saavuttivat kaksi SM-hopeaa ja 22-vuotiaiden joukkue Suomen mestaruuden. Vuosina 1996–1999 Rantanen valmensi Pyrbasketia.
Kaudeksi 2013–2014 Rantanen siirtyi valmentamaan Pyrinnön naisten I-divisioonassa pelannutta joukkuetta. Pyrintö sijoittui sarjassa neljänneksi ja nousi Koripalloliiton päätöksellä Naisten Korisliigaan. Heinäkuussa 2014 Rantanen teki jatkosopimuksen Pyrinnön naisjoukkueen päävalmentajana.
Rantanen on ilmoittanut päättävänsä koripallovalmentajan kilpauransa kevääseen 2020.
Saavutuksia.
Apuvalmentajana, miehet
Päävalmentajana, naiset
Zlynka

Zlynka () on kaupunki Brjanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee 225 kilometriä Brjanskista lounaaseen. Kaupunki on Zlynkan piirin keskus. Sen ohi kulkee Brjanskista Valko-Venäjän rajalle johtava M13-valtatie. Zlynkan rautatieasema Gomelin ja Unetšan välisellä radalla sijaitsee 8 kilometrin päässä kaupungista. Asukkaita on 5 507 henkeä, koko piirissä 12 917 henkeä (vuonna 2010).
Vanhauskoiset perustivat Zlynkan vuonna 1702. 1700-luvun lopulla se oli huomattava käsityöläiskeskus. Vuonna 1862 lähistölle rakennettiin tulitikkutehdas. Vuonna 1925 Zlynkasta tuli kaupunki. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä. Nykyään kaupungissa on säilyketehdas ja tulitikkutehdas.
Kankaantaan Kisa

Kankaantaan Kisa (lyh. KanKi) on nokialainen maastohiihdon erikoisseura. Seuralla oli aikaisemmin toimintaa ainakin koripallossa ja suunnistuksessa.
Suunnistaja Simo Nurminen edusti Kisaa jonkin aikaa.
Koripallo.
Kankaantaan Kisan miesten edustusjoukkue pelasi miesten SM-sarjassa kausilla 1968–1969 ja 1970–1971 ja Kisanokia-nimisenä kaksi kautta peräkkäin vuosina 1995–1997. Parhaimmillaan se sijoittui kaudella 1995–1996 neljänneksi. Kisanokiaa edustivat miespelaajista muun muassa Pasi Riihelä, Harri Jokinen ja Jussi Kumpulainen sekä ulkomaalaispelaajat Ron Rutland, Anthony Cade ja suomalaistunut Garcia Hopkins.
KanKin naisten edustusjoukkue pelasi naisten SM-sarjaa kaksi peräkkäistä kautta vuosina 1977–1979 ja uudestaan 1988–1990. Seuran paras sijoitus oli kuudes kaudella 1988–1989.
Koripallon aikakausi KanKissa päättyi vuonna 1997, kun se fuusioitui Korinokian (aik. Nokian Palloseura) kanssa uusseura BC Nokiaksi.
Homotetiakeskus

Homotetiakeskus on yksi euklidisen geometrian peruskäsitteistä. Sitä voidaan kuvailla samankaltaisuuden tai vastaavuuden keskukseksi. Homotetiakeskus on piste, josta vähintään kaksi geometrisesti samanmuotoista kuviota voidaan nähdä suurempana tai pienempänä suhteessa toisiinsa. Termiä käytetään myös yleisesti analyyttisessa geometriassa.
Homotetiakeskuksen sijainti.
Homotetiakeskus voi sijata kuvioiden ulko- tai sisäpuolella. Jos ulkopuolinen piste on sijainniltaan molempien kuvioiden ulkopuolella ja niiden koko on suhteessa homotetiakeskukseen (kuva 1).
Homotetiakeskus saattaa olla myös siis sisäpuolinen piste. Tuolloin piste sijaitsee kappaleiden välissä (kuva 2). Ympyröillä on aina sisä- sekä ulkopuolinen homotetiakeskus.
Monikulmiot yleisesti.
Kun kahdella geometrisella kuviolla on yhteinen homotetiakeskus, niin ne ovat yhtenäisiä toisiinsa nähden. Toisin sanojen, kuvioilla tulee olla samat kulmat vastaavissa pisteissä ja eroja voi olla ainoastaan suhteellisessa skaalautuvuudessa. Kuviot voidaan liittää toisiinsa projektiolla homotetiakeskuksesta. Homotetiakeskus voi olla joko ulkoinen tai sisäinen. Jos keskus on sisäinen, vähintään kaksi geometristä kuviota ovat skaalautuvia peilikuvia keskenään. Tämä voidaan ajatella myös, että myötäpäiväinen kulma yhdessä kuviossa vastaa toisen kuvion vastapäiväistä kulmaa.
Jos keskus on ulkoinen, kaksi kuviota ovat suoraan samanlaisia keskenään ja ne voidaan havaita peräkkäin toistuvina (kuva 1). Tärkeää on huomioida, että kuvioiden vastaavat kulmat ovat yhtä isot kuvion toistuessa.
Ympyrä.
Ympyrät ovat euklidisen geometrian mukaisesti yhdenmuotoisia ja peilikuvallisesti symmetrisiä. Tämän vuoksi millä tahansa ympyräparilla on molemmat homotetiakeskukset, eli ulkoiset ja sisäiset. Ympyröiden homotetiakeskus sijaitsee ympyröiden yhteisellä keskilinjalla.
Homotetiakeskukset löytyvät tutkimalla ja piirtämällä. Halkaisijat piirretään molempiin ympyröihin niin, että ne tekevät saman kulman yhdessä keskilinjan kanssa. Halkaisijoiden tulee olla samansuuntaiset ja kulma α molemmissa ympyröissä sama (kuva 2). Piirretään suorat ympyröiden kaarella vastaaviin pisteisiin, niin saadaan suorat yhdistymään ulkoiseen homotetiakeskuskseen, esimerkiksi pisteet A1 ja A2 kuvassa 2.
Toisaalta jos piirretään suorat yhdestä kaaripisteestä täysin päinvastaiseen (diametriseen) kaaren pisteeseen, esimerkiksi pisteet A1 ja B2 (kuva 2), saadaan aikaiseksi kahden suoran leikkaus, jonka leikkauspisteessä sijaitsee sisäpuolinen homotetiakeskus. Nämä suorat saattavat olla myös ympyrän tangentteja, kuten suoran leikatessa pisteitä B1 ja A2 (kuva 2).
Mittakaava.
Valitaan kuvion S ulkopuolelta jokin piste O, joka on siis homotetiakeskus. Olkoon k &gt;0, eli positiivinen luku. On piirretty myös kuvio S’ (yhdenmuotoinen S kanssa) siten, että kuvioiden P ja P’ vastinpisteillä on seuraava yhteys:
formula_1
Tällöin saadaan kuviosta S’ homoteettinen kuvion S kanssa, jossa on käytetty mittakaavaa k. Jos esimerkiksi k &gt;1, on kysymyksessä homoteettinen laajennus.
Morten Thrane Esmark

Hans Morten Thrane Esmark (1801 Kongsberg – 1882) oli norjalainen pappi ja mineralogi. 
Esmark kuvaili useita uusia mineraaleja etenkin Langesundsfjordenin alueelta. Hänet tunnetaan erityisesti toriitin löytämisestä.
Esmarkin isä oli mineralogian professori Jens Esmark ja äidinisä tanskalainen mineralogi ja eläintieteilijä Morten Thrane Brünnich.
Iikka Kronqvist

Iikka Kronqvist () oli Suomen kansallismuseon intendentti ja filosofian maisteri. Kronqvist tunnettiin kirkkotutkijana ja hän oli Suomen Muinaismuistoyhdistyksen sihteeri 1938–1945.
Iikka Kronqvist muodosti toista maailmansotaa edeltävänä aikana käsityksen Suomen keskiaikaisten kirkkojen ajoituksesta. Markus Hiekkasen mukaan Kronqvistin käsityksestä tuli vallitseva, ja uudet tiedot lisättiin usein tarkemmin kyseenalaistamatta niiden sopivuutta. Hiekkasen mukaan käsitys perustui vaistomaiseen haluun ajoittaa kirkot mahdollisimman vanhoiksi, jotta niiden ikäasema vastaisi yleisesti paremmin länsimaisia keskiajan kirkkoja.
Bandura

Bandura eli kobza on luuttusoittimiin kuuluva kansansoitin. Sen runko on puinen ja soikea, ja kaula on ohut. Soittimessa on neljästä kahdeksaan bassokieltä, jotka on sidottu tallaan ja nuppiin, sekä vähintään 30 kromaattisesti viritettyä kieltä kaikukannen päällä. Sitä on käytetty lähinnä säestyssoittimena. Banduraa pidetään Ukrainan kansallissoittimena.
Televisio-ohjelma.
Yleisradio tuotti 1981 bandurasta musiikkipitoisen dokumentin Bandura - Ukrainan laulava puu. Ohjelma kuvattiin Ukrainassa.
Capgemini

Capgemini kuuluu maailman suurimpiin informaatioteknologia-, konsultointi- ja ulkoistuspalveluja tarjoaviin yrityksiin. Ranskassa vuonna 1967 perustetulla Capgeminillä on yli 290 000 työntekijää yli 40 maassa. Capgemini on alansa suurin eurooppalainen yritys.
Yhtiön pääkonttori sijaitsee Pariisissa ja sen pääjohtajana on vuodesta 2020 toiminut Aiman Ezzat. Paul Hermelin, edellinen toimitusjohtaja, toimi yhtiön hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2012, kun yhtiön perustaja Serge Kampf luopui tehtävästä. Yhtiön liikevaihto nousi yli 10 miljardin euron vuonna 2012 ja oli vuonna 2019 14,12 miljardia euroa. 
Capgemini toimittaa palveluita liiketoimintayksiköidensä kautta, joita ovat Application Services (Capgemini), Consulting Services (Capgemini Invent) ja Technology and Engineering Services (Sogeti). Lisäksi Capgeminin palveluihin kuuluvat mm. IT Infrastructure Services ja ulkoistuspalveluita toimittava Business Services.
Syyskuussa 2010 yhtiö osti Suomessa Nokia Siemens Networksilta 80 pääosin Espoossa toimivaa laskutuksen ja tilausten hallinnan työntekijää. Ulkoistussopimuksen arvoa ei kerrottu. Toukokuussa 2011 yhtiö ja sen hallinnoima IBX Finland siirsi NSN:ltä saadut logistiikkatyöt Intiaan.
Suomessa Capgeminillä on yksi toimipiste Helsingissä ja yksi Lappeenrannassa.
Thomas A. Steitz

Thomas Arthur Steitz (23. elokuuta 1940 Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat – 9. lokakuuta 2018 Branford, Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen biokemisti. Steitz toimi molekyylibiofysiikan ja biokemian professorina Yalen yliopistossa. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2009 ribosomeja koskevista tutkimuksistaan. Steitz jakoi palkinnon Venkatraman Ramakrishnanin ja Ada E. Yonathin kanssa.
Steitz tutki proteiinien ja aminohappojen rakennetta röntgenkristallografian avulla. Hän selvitti muun muassa DNA-polymeraasien, RNA-polymeraasien ja RNA-syntetaasien rakenteet sekä selvitti niiden toimintaa. Vuonna 1998 Steitz julkisti tuloksensa ribosomien suuren alayksikön rakenteesta. Rakenteen selvittäminen on auttanut tutkijoita saamaan selville, mitkä ribosomien atomit ovat tärkeitä proteiinisynteesin kannalta. Steitz sai tutkimuksistaan myös Gairdner-säätiön myöntämän Gairdner International Awardee -palkinnon vuonna 2007. 
Steitz kuoli haimasyöpään lokakuussa 2018.
Anorkia

Anorkia on tila, jossa poikalapsen kivekset puuttuvat syntyessä. Suomessa 100 000 syntyvää poikaa kohti noin 1-2:lla on anorkia.
Anorkiaa ei pidä sekoittaa piilokiveksisyyteen. Anorkia tarkoittaa kiveksien puuttumista kokonaan, kun taas piilokiveksisellä henkilöllä on kivekset, joista toinen tai kummatkin sijaitsevat muualla kuin kivespussissa.
Sikiön kivesten häviäminen.
Riippuu sikiön iästä, miten kivesten häviäminen sikiöaikana vaikuttaa syntyvän lapsen sukuelimiin.
Jos ennen 8. viikkoa hedelmöittymisestä sikiöltä katoaa kivekset, tulee lapsella olemaan naisen sisäiset ja ulkoiset sukuelimet, mutta lapsen sukurauhaset puuttuvat tai ne ovat juovittuneet. Kivesten katoaminen 8–10 viikon ikäiseltä sikiöltä saa aikaan sen, että syntyneellä lapsella on epäselvät sukuelimet.
Sikiölle on 12–14 viikkoa hedelmöitymisestä kehittynyt oleelliset miehen sukupuoliset ominaisuudet. Jos tämän jälkeen kuitenkin kivekset häviävät, tulee syntyneen lapsen sekä sisäinen että ulkoinen fenotyyppi olemaan miehen, mutta kivekset puuttuvat. Tällöin on kyse anorkiasta.
Oireet.
Anorkiahenkilöllä on ennen murrosikää ulkoiset sukuelimet samankaltaiset kuin ikäisillään kivesten puuttumista lukuun ottamatta. Anorkian takia murrosikä ei puhkea oikeaan aikaan, ja se aiheuttaa puutteita sekundaarisissa sukupuoliominaisuuksissa, kuten karvoituksessa ja äänenmurroksessa.
Hoito.
Anorkiapotilaan psykologisia ongelmia voidaan hoitaa psykologilla ja laittamalla kivesproteesit.
Terveellä pojalla erittyy kiveksistä testosteronia, joka saa aikaan sekundaaristen miesten sukupuoliominaisuuksien kehittymisen. Kivesten puutteesta johtuen anorkiahenkilölle voidaan antaa erillistä testosteronikorvaushoitoa.
Njongonkulu Ndungane

Njongonkulu Winston Hugh Ndungane (s. 2. huhtikuuta 1941 Kokstad) on eteläafrikkalainen pappi, joka toimi vuosina 1996–2007 Kapkaupungin anglikaanisena arkkipiispana. Häntä edelsi Desmond Tutu. Hän oli aiemmin vuodesta 1991 toiminut Kimberleyn ja Kurumanin piispana.
Ndungane opiskeli Kapkaupungin yliopistossa mutta joutui poliittiseksi vangiksi Robben Islandille vuosiksi 1963–1966. Hän sai pappisvihkimyksen vuonna 1974 ja valmistui Lontoon King's Collegesta opiskeltuaan siellä teologiaa. 
Vuonna 2006 Ndungane perusti African Monitorin. Hänen seuraajakseen Kapkaupungin arkkipiispana tuli Thabo Makgoba.
Universidad Complutense de Madrid

Universidad Complutense de Madrid on vuonna 1293 perustettu, nykyisin Madridissa sijaitseva Espanjan
suurin ja Euroopan toiseksi suurin yliopisto. Nykyisen nimen yliopisto sai vuonna 1836, ja sen kampukset sijaitsevat Moncloa-Aravacan alueella ja Pozuelo de Alarcónissa.
Kastilian kuningas Sancho IV myönsi Toledon arkkipiispa Gonzalo García Gudielille vuonna 1293 luvan perustaa Studium generale Alcalá de Henaresiin (). Kardinaali Cisneros sai vuonna 1499 paavi Aleksanteri VI:lta luvan laajentaa Studium generale yliopistoksi, joka sai nimen "Universitas Complutensis".
Ada E. Yonath

Ada E. Yonath (, s. 22. kesäkuuta 1939 Jerusalem) on israelilainen biokemisti. Yoneth on parhaiten tunnettu ribosomien rakenteen selvittämisestä röntgenkristallografian avulla. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon yhdessä Venkatraman Ramakrishnanin ja Thomas A. Steitzin kanssa työstään ribosomien rakenteen tutkimisessa.
Nuoruus ja opiskeluaika.
Yonath syntyi Jerusalemissa vähävaraiseen perheeseen ja joutui jo nuorena isänsä kuoleman jälkeen osallistumaan perheen elättämiseen. Hän suoritti asevelvollisuutensa lääkintäjoukoissa ja opiskeli sen jälkeen Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa kemiaa, biokemiaa ja biofysiikkaa. Kollageenin rakenteeseen liittyvän väitöskirjansa hän teki Weizmannin instituutissa. Sen jälkeen Yonath siirtyi Yhdysvaltoihin suorittamaan tohtorin tutkinnon jälkeisiä opintoja proteiinien parissa ensin Pittsburghissa ja myöhemmin MIT:ssä. Hän palasi Weizmann-instituuttiin 1970. Johtaen edelleen tutkimusryhmää Weizmann-instituutissa Yonath johti myös Max Planck -instituutin ribosomin rakenteen tutkimusyksikköä DESYssä Hampurissa vuosina 1986–2004.
Ura.
Yonath aloitti ribosomien rakenteen selvittämisen röntgenkristallografian avulla 1970-luvun lopulla. Tuolloin monet pitivät tehtävää mahdottomana. Vuonna 1980 hän kuitenkin onnistui kiteyttämään "Geobacillus stearothermophilus" -bakteerin ribosomien suuren alayksikön, mutta kiteiden laatu oli kuitenkin vielä melko huono. Yonath onnistui 1990 kiteyttämään ensimmäiset laadultaan hyvät ribosomikiteet ja luomaan vuonna 2000 "Haloarcula marismortui" -bakteerin ribosomista rakennemallin, joka oli niin tarkka, että siitä pystyi selvittämään jokaisen atomin paikan ribosomin rakenteessa.
Ribosomin rakenteen mallinnuksia voidaan hyödyntää muun muassa uusien antibioottien kehittämisessä.
Palkintoja.
Yonath on saanut töistään useita tunnustuksia ja palkintoja. Niitä ovat muun muassa Israel Prize vuonna 2002, kemian Wolfin palkinto vuonna 2006/2007, Paul Ehrlich- und Ludwig Darmstaedter-Preis vuonna 2007 ja L’Oréal-UNESCO Awards for Women in Science vuonna 2008 Kemian nobelin hän sai vuonna 2009.
Lionsgate

Lions Gate Entertainment Corporation (yleisesti Lionsgate) on kanadalais-yhdysvaltalainen elokuvayhtiö. Yhtiö perustettiin Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa, mutta sen pääkonttori sijaitsee Santa Monicassa, Kaliforniassa. Vuodesta 2007 asti se on ollut menestynein itsenäinen elokuvayhtiö Pohjois-Amerikassa.
Historia.
Lionsgaten perusti vuonna 1995 kanadalainen pankkiiri Frank Giustra, joka toivoi voivansa hyödyntää kotikaupunkinsa kasvavaa elokuvateollisuutta. Yhtiö osti useita pieniä tuotantoyhtiöitä, kuten Montrealissa toimineen Cinepix Film Productionsin, Trimark Picturesin, Mandate Picturesin ja Artisan Entertainmentin.
Yhtiön ensimmäinen suurta menestystä saavuttanut elokuva oli vuonna 2000 valmistunut "Amerikan psyko". Muita merkittäviä elokuvia olivat "Verijäljet", "Gods and Monsters", "Dogma", "Saw" ja Michael Mooren dokumentti "Fahrenheit 9/11", josta tuli yhtiön parhaiten tuottanut elokuva.
Lionsgate omistaa yhdessä MGM:n ja Paramount Picturesin/Viacomin kanssa Epixin, maksullisen elokuvakanavan, joka aloitti lähetyksensä 30. lokakuuta 2009.
Tammikuussa 2012 Lionsgaten ilmoitettiin ostaneen Summit Entertainmentin 412,5 miljoonalla dollarilla. Summit Entertainmentin kenties tunnetuimpia elokuvia ovat Stephenie Meyerin "Twilight"-kirjasarjaan perustuvat filmatisoinnit.
Luettelo Lionsgaten elokuvista.
1990-luku.
1997
1998
1999
2000-luku.
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010-luku.
2010
2012
2013
2017
Vladimir Petrović

Vladimir Petrović (s. 1. heinäkuuta 1955) on serbialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. 
Ura pelaajana.
Petrović aloitti ammattilaisuransa 16-vuotiaana vuonna 1971 Belgradin Punaisessa tähdessä, jota hän edusti kaikkiaan 10 vuoden ajan. Petrović kuuluu seuran suuriin legendoihin ja hän on saanut arvonimen "Četvrta Zvezdina zvezda" eli Neljän tähden Punainen tähti. Punaisessa tähdessä hän voitti neljä Jugoslavian mestaruutta ja oli kaudella 1978–1979 UEFA Cupin finaalissa, jossa seura hävisi Borussia Mönchengladbachille. Hän siirtyi ulkomaille 1982 ja edusti Arsenalia lyhyen aikaa ennen siirtymistään Royal Antwerpeniin. Hän edusti myös Stade Brestois'ta, Standard de Liègeä sekä AS Nancya ennen kuin lopetti uransa 33-vuotiaana vuonna 1988.
Jugoslavian maajoukkueessa Petrović pelasi vuosina 1973–1982 kaikkiaan 34 maaottelua tehden niissä viisi maalia. Hän oli mukana MM-kisoissa 1974 ja 1982.
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Petrović toimi Belgradin Punaisen tähden apulaisvalmentajana siirtyen 1996 seuran päävalmentajaksi. Hän johdatti joukkueen Jugoslavian cupin mestariksi 1997, mutta sai potkut pian uuden kauden alettua.
Vuosina 1999–2001 hän valmensi FK Boria, Atromitosia ja valkovenäläistä FC Slavia-Mozyria. Vuonna 2002 hänestä tuli Serbia ja Montenegron U21-maajoukkueen päävalmentaja. Hän johdatti nuoret EM-hopealle nuorten kisoissa 2004. Tämän pestinsä jälkeen hän luotsasi hetken FK Vojvodinaa siirtyen 2005 kiinalaisen Dalian Shiden päävalmentajaksi ja luotsasi seuran tuplamestariksi.
Syyskuussa 2007 Petrovićista tuli Kiinan jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja ja hän johdatti Kiinan kolmanneksi Itä-Aasian mestaruusturnauksessa 2008. Kiinan jäätyä rannalle MM-kisoista 2010 serbialainen sai potkut heinäkuussa 2008. 
Kesällä 2009 Petrović palasi takaisin Punaiseen tähteen korvaten tehtävää vain kuukauden päivät hoitaneen Siniša Gogićin Petrovićin johdolla seura taisteli Serbian mestaruudesta. Hyvistä tuloksista huolimatta Petrović sai maaliskuun lopulla 2010 yllätyspotkut tehtävistään. Potkuja edelsi tappio FK Metalac Gornji Milanovacille, mutta Punainen tähti kuitenkin johti liigaa. 
Kesäkuussa 2010 Petrovićista tuli romanialaisseura FC Timișoaran historian toinen ulkomaalaisvalmentaja. Pesti jäi kuitenkin hyvin lyhyeksi, kun Petrović siirtyi jo syyskuun puolivälissä Serbian maajoukkueen peräsimeen. 
Serbia hävisi Petrovićin debyyttiottelussa Virolle kotonaan 1–3. Lopulta koko EM-karsinnat menivät Serbialta penkin alle. Päätöskierroksen 1–0 tappio Slovenialle varmisti Serbian jäämisen lohkokolmoseksi ja ulos jatkokarsinnasta. Petrović sai odotetusti potkut karsintojen jälkeen lokakuun puolivälissä 2011. 
Helmikuussa 2013 Petrovićista tuli Irakin maajoukkueen päävalmentaja. Petrovićin johdolla Irak voitti vain yhden seitsemästä pelaamastaan maaottelusta eikä selvinnyt mukaan MM-kisoihin 2014. Syyskuussa 2013 Irakin jalkapalloliitto erotti Petrovićin. Joulukuun lopulla 2013 Petrovićin ura jatkui Jemenin maajoukkueen päävalmentajana. Hän jätti tehtävänsä toukokuussa 2014. Heinä–elokuussa 2015 Petrović valmensi OFK Belgradia.
Tuve Skånberg

Tuve Skånberg (s. 9. huhtikuuta 1956 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen kristillisdemokraattien poliitikko, joka on istunut valtiopäivien jäsenenä vuosina 1991–2006 ja vuodesta 2010 lähtien. Hän on valmistunut filosofian maisteriksi ja vuonna 2003 teologian tohtoriksi. 
Skånberg on vuonna 1980 vihitty Ruotsin lähetyskirkon pastori ja toiminut myös teologisena tutkijana. Vuodesta 2008 hän on johtanut kristillistä ajatushautomo Claphaminstitutetia. Vuosina 2002–2006 hän oli Pohjoismaiden neuvoston jäsen. Vuonna 2009 hän oli ehdolla Euroopan parlamentin jäseneksi. 
Homoseksuaalisuus on Skånbergin mukaan merkki kulttuurin rappiosta. Hän on kreationisti.
Mustamarliini

Mustamarliini ("Istiompax indica") on purjekalojen heimoon kuuluva marliini, sukunsa ("Istiompax") ainoa laji. Mustamarliini on yleinen ja suosittu saalis urheilukalastuksessa. Sen liha on syötäväksi hyvälaatuista. Lihaa myydään yleisesti pakasteena. Japanissa siitä myös tehdään sashimia. Mustamarliini voi uida nopeimmillaan noin 130 kilometriä tunnissa. Mustamarliini syö pikkukaloja, kalmareita, seepioita, tursaita ja suuria äyriäisiä.
Koko ja ulkonäkö.
Mustamarliini on yksi suurimmista luukaloista: Suurin raportoitu yksilö on ollut 465 cm pitkä ja painanut 750 kg. Mustamarliinin yläosa (kylkiviivan yllä) ja pää silmien yllä sekä yläleuka ovat tumman sinisenmustat, alaosa on valkoinen. Selkäevä on pitkä ja sen kärki otsan takana on korkea. Pyrstöevä on tummansininen kuten selkäevä ja puolikuun muotoinen. Myös rintaevät ja viiksimäiset vatsaevät ovat tummansiniset. Toinen selkäevä sekä ensimmäinen ja toinen vatsaevä ovat valkoiset.
Levinneisyys.
Mustamarliinia esiintyy maailman indopasifisilla merialueilla, mutta ei Atlantilla eikä Välimerellä. Laji elää yleisimmin 0–200 m:n syvyydessä.
Tom Phillis

Thomas ”Tom” Edward Phillis (9. huhtikuuta 1934 Sydney, Australia – 6. kesäkuuta 1962 Peel, Mansaari) oli australialainen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti maailmanmestaruuden 125-kuutioisissa vuonna 1961. Phillis oli ensimmäinen australialainen 125-kuutioisten maailmanmestari.
Ura.
Tom Phillis kilpaili MM-tasolla 50cc, 125cc, 250cc, 350cc ja MotoGP-luokissa. Hän aloitti uransa Australian kansallisissa sarjoissa. Vuonna 1958 Phillis siirtyi Eurooppaan ja ajoi ensimmäisen MM-osakilpailunsa vuonna 1959. Phillis kilpaili kolme kautta yksityistallien pyörillä ja vuoden 1960 lopulla hän aikoi palata takaisin Australiaan. Phillis pääsi kuitenkin vuonna 1961 Hondan tehdastalliin ja kilpailukykyisellä kalustolla hän ajoi uransa parhaan kauden. Tom Phillis sai surmansa vuonna 1962 350-kuutioisten Mansaaren MM-osakilpailussa kilpailun toisella kierroksella. Phillisin läheinen ystävä ja vuoden 1961 350- ja 500-kuutioisten maailmanmestari Gary Hocking järkyttyi Phillisin kuolemasta niin, että lopetti uransa moottoripyöräilyssä ja siirtyi autourheiluun.
Muppettien joulu

Muppettien joulu ("The Muppet Christmas Carol") on vuonna 1992 valmistunut yhdysvaltalainen komediallinen musikaalielokuva, jossa esiintyvät Muppetit. Se perustuu Charles Dickensin tunnettuun joulutarinaan, joka kertoo ilkeästä ja saidasta Ebenezer Scroogesta. Pääroolia näyttelee Michael Caine. Suuri osa Dickensin tarinan muista henkilöhahmoista on elokuvassa korvattu muppetti-hahmoilla. Elokuva tehtiin kaksi vuotta Muppetien luojan Jim Hensonin kuoleman jälkeen ja sen ohjasi hänen poikansa Brian Henson.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Muppettien joulu" saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Kadonneiden miesten metsä

Kadonneiden miesten metsä () on ruotsalaisen Henning Mankellin vuonna 1979 julkaistu pienoisromaani. Mankell kirjoitti sen talvella 1978.
Juoni.
Kadonneiden miesten metsä kertoo neljästä miehestä: Poliisimestarista, First Haroldista, Anders Eriksonista ja Torpparista, jotka päätyvät eri syistä vanhaan työsiirtolaan.
Idea katoamiseen tulee Poliisimestarilta (oikealta nimeltään Nalle Lindgren), joka on menettänyt lopullisesti luottamuksensa virkavaltaan. Hän on löytänyt vanhan hylätyn työsiirtolan, joka on poistettu käytöstä jo aikoja sitten, mutta jonka olemassaolo on hukkunut byrokratian rattaisiin. Poliisimestarilla on työsiirtolan suhteen suunnitelma, jonka tarkoituksena on paljastaa virkavallan leväperäisyys. Hän päättää itsekin kadota, sillä uskoo poliisia kaivattavan, toisin kuin työsiirtolaa. Hän aikoo kätkeytyä työsiirtolaan ja odottaa kunnes hänet löydetään sieltä.
Erik Svensson on raveissa paljon aikaa viettävä ruotsalainen mies. Hän on jäänyt 1950-luvulla tullissa kiinni muutaman pornokuvan hallussapidon vuoksi, minkä vuoksi häntä epäillään aina, kun tulee ilmi jokin pieni siveellisyysrikos. Raviradalla Svensson antaa Poliisimestarille ravivinkin First Harold -nimiseen hevoseen, joka voittaa. Miehet huomaavat molemmat olevansa huolissaan ruotsalaisen yhteiskunnan tilasta ja heistä tulee ystäviä. Poliisimestari alkaa nimittää Svenssonia First Haroldiksi voittajahevosen mukaan ja he lähtevät yhdessä työsiirtolaan.
Kirjan kertoja on kolmantena työsiirtolaan päätyvä 32-vuotias Anders Erikson. Eriksonilla on ollut ongelmia vaimonsa kanssa, ja he ovat päättäneet viettää kesän erossa toisistaan. Erikson ei ole koskaan nähnyt isäänsä, mutta hän kuulee jääkiekko-ottelussa tapaamaltaan mieheltä, että hän ja Andersin isä olivat kärsimässä rattijuopumusrangaistustaan työsiirtolassa. Erikson lähtee etsimään työsiirtolaa ja löytää sieltä First Haroldin ja Poliisimestarin.
Torppari eli Torkell Petterson on nuori biologisten tieteiden opiskelija, jotka tutkii työsiirtolan vieressä olevan Kiurujärven happamuutta ja suunnittelee pamflettia Ruotsin yhteiskunnan tilasta. Hän asuu teltassa toisella puolella järveä, mutta muuttaa työsiirtolaan siellä asuvien kolmen kutsusta.
Lopulta käy niin, ettei kukaan näytä etsivän kadonnutta poliisia. Miehet päätyvät yhdessä pohtimaan ruotsalaisen yhteiskunnan ongelmia ja niiden ratkaisuja.
Kirjan henkilöt muissa romaaneissa.
First Harold on päähenkilö myös Mankellin vuonna 1980 ilmestyneessä romaanissa "Dödsbrickan". Anders Erikson on toinen päähenkilöistä vuonna 1981 ilmestyneessä jännitysromaanissa "En seglares död". Kirjoja ei ole suomennettu.