tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lex (formaali kieli)

Lex on ohjelma, jolla generoidaan säännöistä leksikaalisia analysaattoreita, joita usein nimitetään "skannereiksi." Leksikaalinen analyysi tuottaa lähdekoodin sanoista tokeneita, jotka välitetään syntaksianalyysille.
Lex ei ole varsinaisesti ohjelmointikieli, vaan koodigeneraattori, joka tuottaa ohjelmakoodia tiettyyn tarkoitukseen.
Lex on POSIX-standardissa määritelty Unix-käyttöjärjestelmien ohjelma, jonka kirjoittivat Mike Lesk ja Eric Schmidt. Ohjelman kuvaus julkaistiin 1975.
Lexistä on myös avoimen lähdekoodin toteutus flex (fast lexical analyser generator), jonka kirjoitti alun perin Jef Poskanzer Ratforilla (Fortran) ja Vern Paxson otti ohjelman ylläpidettäväkseen 1982 ja käänsi sen C:lle 1987 tienoilla.
Toiminta.
Lexin säännöt (rules) ovat säännöllisiä lausekkeita ja C-kielistä koodia, josta generoidaan C-kielinen lähdekoodi, oletuksena nimeltään lex.yy.c, joka määrittelee funktion yylex(). Tämä ohjelma käännettynä skannaa omaa syötettään ja tunnistaa lausekkeisiin sopivia tokeneita ja suorittaa niille määrätyn C-koodin.
Teoreettisesti Lexin tuottama ohjelma on deterministinen äärellinen automaatti (DFA).
Esimerkki:
Tämän ajaminen lexin ja C-kääntäjän läpi luo ohjelman, joka lisää toista muuttujaa joka merkin kohdalla ja molempia rivinvaihtomerkin (\n) kohdalla.
Lexiä käytetään yleensä Yacc-parseri-generaattorin kanssa. Yaccin luomat parserit lukevat syötteensä yylex()-nimisellä funktiolla.
make olettaa että lex-tiedostot käyttävät .l-päätettä.
Plan 9:n manuaalisivu toteaa lexistä että "tämän dinosauruksen tappava asteroidi on vielä kiertoradalla."
Miloš Vučević

Miloš Vučević (s. 1974 Novi Sad) on serbialainen edistyspuolueen poliitikko ja puolueensa puheenjohtaja toukokuusta 2023. Vučević on toiminut maansa puolustusministerinä ja varapääministerinä lokakuusta 2022. Tätä ennen hän toimi kotikaupunkinsa Novi Sadin pormestarina vuodesta 2012.
Yksityiselämä.
Vučević on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Svøo

Svøo on taajama Hemsedalin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 611 vuonna 2023.
Vestlandetin korkeakoulu

Vestlandetin korkeakoulu (, lyh. HVL) on Norjan Vestlandin läänissä toimiva valtiollinen korkeakoulu, joka perustettiin vuonna 2017 yhdistämällä Bergenin, Sognin ja Fjordanen sekä Stordin/Haugesundin korkeakoulut. Korkeakoululla on viidellä kampuksella yhteensä noin 16 000 opiskelijaa.
Olli Karkkila

Olli Erkki Antero Karkkila (s. 25. lokakuuta 1942 Helsinki) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Karkkilan vanhemmat olivat ekonomi Torsten Erik Karkkila, aiemmin Grönfors, ja ekonomi Aino Aleksandra Wiro. Hän avioitui 1965 lastentarhanopettaja Pirkko-Liisa Hautamäen kanssa. Karkkila tuli ylioppilaaksi Vaasan yhteiskoulusta 1961 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1966 ja kauppatieteiden kandidaatiksi ja maisteriksi 1968. Hän oli Tilitoimisto Salmi, Virkkunen &amp; Heleniuksen tilintarkastaja 1967–1968, Oy Kerilon Ltd:n hallintopäällikkö 1969–1970, Holding Manutas Oy:n hallinnollinen johtaja 1970–1971, Säteri Oy:n talousjohtaja Valkeakoskella 1971–1974 ja Kerilon Inc:n toimitusjohtaja Yhdysvalloissa 1974–1976. 
Fermion Oy:n toimitusjohtaja Espoossa Karkkila oli 1977–1982, Orion-yhtymä Oy:n Orion Diagnostican toimitusjohtaja 1983–1988, Chymoksen toimitusjohtaja 1989–1993 ja Lännen Tehtaat -yhtiön toimitusjohtaja Säkylässä 1994–2001, sekä yhtiön hallituksen jäsen 1993–2002 ja puheenjohtaja 2001–2002. Karkkilalla on ollut myös useita liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2001.
Keyserling

Keyserling tai von Keyserling on ollut muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Yacc

Yacc (Yet Another Compiler-Compiler) on ohjelma, joka generoi yhteydettömän kieliopin sääntöjen mukaan LALR-jäsentimen (look-ahead, left-to-right, rightmost derivation parser). 
Noam Chomsky julkaisi kontekstittomien kielioppien kuvauksen 1957. Niiden hyödyllisyyden tajuaminen johti siihen että Algol 60 -raportista julkaistiin uusi painos, jossa kielioppi kuvattiin BNF-notaatiolla. Donald Knuth oli keksinyt LR-parserin 1965.
Franklin DeRemer esitteli käyttökelpoisen LALR-parserin väitöskirjassaan vuonna 1969.
Yaccin kehitti Stephen Johnson Bell Labsilla. Dennis Ritchie oli kirjoittanut B-kielen kääntäjän, mutta Johnson halusi lisätä siihen XOR-operaattorin, mikä osoittautui monimutkaiseksi. Al Aho kertoi Knuthin keksineen julkaisussaan paremman tavan ja Johnson ja Aho päättivät kirjoittaa B:n syntaksin formaalisti, mikä vei kaksi päivää. 50 säännön kieliopin kääntäminen vei 20 minuuttia koneaikaa. Myöhemmin Johnson sai nopeutettua ohjelmaa 10000-kertaisesti.
Alan Snyder käänsi yaccin uudelle C-ohjelmointikielelle.
Yaccin virallinen kuvaus julkaistiin 1975.
Yacc on POSIX-standardissa määritelty Unix-käyttöjärjestelmien ohjelma.
Siitä on GNU-projektiin vapaa avoimen lähdekoodin toteutus GNU Bison, jonka kirjoitti alun perin Robert Corbett UCB:llä väitöskirjaansa varten.
Richard Stallman teki siitä Yacc-yhteensopivan.
Vuonna 1990 Corbett julkaisi toisenkin version, joka tunnetaan nykyisin nimellä Berkeley Yacc (byacc), josta tuli myöhemmin suosituin Yaccin versio nopeuden, yhteensopivuuden, bugittomuuden ja public domain -lisenssin ansiosta.
Toiminta.
Yaccin säännöt kirjoitetaan Backus–Naur-muotoa muistuttavalla kielellä.
Ohjelma generoi tiedoston y.tab.c, jonka voi kääntää C-kääntäjällä. Ohjelmaan on lisäksi toteuttava leksikaalinen analysaattori nimellä yylex(void), virheenkäsittelyrutiini yyerror(char*) ja pääohjelma. Leksikaalisen analysaattorin voi luoda Lex-ohjelmalla.
Seuraava esimerkki toteuttaa triviaalin nelilaskimen, joka osaa operaattorien presedenssijärjestyksen ja assosiatiivisuuden vasemmalle, sulkulausekkeet ja miinuksen luvun etumerkkinä.
Príncipe (1729)

Príncipe oli vuonna 1729 vesille laskettu Espanjan laivaston Santa Ana -luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Guarnizon laivastontelakalta Santanderista. Alus laskettiin vesille 1729 ja otettiin palvelukseen 17. elokuuta 1731.
Palvelus.
Alus lähti 17. tammikuuta 1730 Santanderista Francisco Javier Cornejon laivueen mukana, johon kuuluivat "Princesa", "Rubí", "San Isidro" ja "Guipúzcoa" sekä kaksi fregattia. Ne saapuivat 6. helmikuuta Cádiziin. Alus partioi Ferrolin ja Cádizin välillä Cornejon laivueessa, kunnes se siirrettiin 1731 Italian sotaretkelle Barcelonaan Marqués de Marini laivastoon. Alus oli 1731 korjattavana Toulonissa ja Carracassa kesäkuusta syyskuuhun 1732.
Vuonna 1733 alus taisteli algerialaisia merirosvoja vastaan Reggion laivueessa. Se lähti 30. marraskuuta 1733 Barcelonasta kymmenen linjalaivan laivastossa Sisilian sotaretkelle La Speziaan. Alus palasi 18. heinäkuuta 1734 Cádiziin. Vuodet 1737-1738 alus partioi Ferrolin edustalla. Lokakuussa 1739 se varustettiin Ferrolissa ja lähti Torresin laivueen mukana Karibialle.
Vuodesta 1740 alus partioi Havannan edustalla, kunnes se lähti 10. marraskuuta 1744 Torresin laivueen mukana Cádiziin. Alus vaurioitui pahoin myrskyssä Puerto Ricon edustalla ja joutui palaamaan Havannaan 10. huhtikuuta 1745. Huhtikuussa 1745 aluksella todettiin lahoa, jota ei kyetty poistamaan. Alus romutettiin 11. heinäkuuta 1746 Havannassa.
Ficon IV hallitus

Ficon neljäs hallitus on Slovakian pääministeri Robert Ficon johtama koalitiohallitus, joka astui virkaan 25. lokakuuta 2023. Sen muodostavat SMER-SD, HLAS–SD ja Slovakian kansallispuolue. Hallitusta edelsi Ľudovít Ódorin asiantuntijahallitus.
Hallitus.
Lähde:
Galicia (1729)

Galicia oli vuonna 1729 vesille laskettu Espanjan laivaston Galicia-luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista Grañan telakalta. Se laskettiin vesille 28. heinäkuuta 1729 ja otettiin palvelukseen 26. huhtikuuta 1730.
Palvelus.
Maaliskuussa 1730 alus kuljetti Cádizista päällikkönään Alejandro Chatelein "San Isidron" kanssa joukkoja Coruñaan, mistä ne jatkoivat huhtikuussa Barcelonaan. Se lähti 26. toukokuuta Cádizista "Santiagon" ja fregatti "Faman" kanssa Barcelonaan. Heinäkuussa 1731 alus oli Cádizissa Italian sotaretkeä varten kootussa Marqués de Marin laivastossa päällikkönään Rafael, Conde de Clavijo. Se palasi 17. joulukuuta Cádiziin. Vuonna 1732 alus osallistui merirosvoja vastaan käytyihin taisteluihin ja kesäkuussa 1732 "Andalucían", "Conquistadorin" ja "Leónin" kanssa Oranin sotaretkeen päällikkönään Jacinto Serrano, Conde de Bena Masserano. Lokakuussa alus osallistui Napolia ja Sisiliaan vastaan tehtyyn sotaretkeen päällikkönään Clavijo. Alus siirrettiin heinäkuussa 1736 reserviin.
Palvelukseen palautettu alus oli Ferrolissa "Santa Teresan", "Santiagon" ja "San Carlosin" sekä rahtilaivan "San Diegon" kanssa. Se lähti 18. lokakuuta 1739 Ferrolista "San Carlosin" kanssa Puerto Ricoon osallistuakseen sotaan Jenkinsin korvasta. Alukset saapuivat Cartagena de Indiasiin, missä ne joutuivat Britannian kuninkaallisen laivaston piirittämäksi. Aluksen miehistö yritti 5. huhtikuuta 1741 Cartagenassa upottaa aluksensa, mutta britit valtasivat sen.
HMS Galicia Prize.
Alus liitettiin Britannian kuninkaalliseen laivastoon nimellä "HMS Galicia Prize". Alus oli uivana patterina, mutta se ajoi karille. Alus poltettiin toukokuussa 1741 kuninkaallisen laivaston poistuessa Cartagenasta.
Hanedan lentoaseman yhteentörmäys 2024

Hanedan lentoaseman yhteentörmäys tapahtui 2. tammikuuta 2024, kun Japan Airlinesin lento 516, Airbus A350 -laajarunkokoneella operoitu Japanin sisäinen reittilento Sapporosta Tokion Hanedan lentoasemalle törmäsi laskeutuessaan Japanin rannikkovartioston De Havilland Canada Dash 8 -porkuriturbiinilentokoneeseen ja syttyi palamaan. Kaikki 367 matkustajaa ja 12 miehistön jäsentä evakuoitiin Japan Airlinesin lentokoneesta, mutta viisi rannikkovartioston koneessa ollutta kuoli.
Molemmat koneet tuhoutuivat tulipalossa. Japan Airlinesin kone on ensimmäinen vakavaan onnettomuuteen joutunut ja tuhoutunut Airbus A350 sekä ensimmäinen onnettomuudessa menetetty kokonaan komposiittirunkoinen laajarunkokone. Onnettomuus on myös ensimmäinen lentokoneenmenetys Japan Airlinesille sitten vuoden 1985 lennon 123.
Lentokoneet.
Japan Airlinesin lennolla 516 käytetty lentokone oli syyskuussa 2021 rakennettu Airbus A350-941, rekisteritunnukseltaan JA13XJ. Kyseessä on ensimmäinen onnettomuudessa menetetty A350.
Japanin rannikkovartioston lentokone oli vuonna 2009 toimitettu De Havilland Canada Dash 8-315Q MPA, rekisteritunnukseltaan JA722A. Sen kyydissä oli kuusi miehistön jäsentä. Kone oli toimittamassa Noton niemimaan maanjäristyksestä 1. tammikuuta kärsineille ihmisille avustustarvikkeita Niigatan lentoasemalle. Konetta ei ollut varustettu ADS-B -transponderilla.
Onnettomuus.
Japan Airlinesin lento 516 lähti Sapporon Chitosen lentoasemalta kello 16.27 Japanin aikaa. Kello 17.47 kone törmäsi Japanin rannikkovartioston DHC Dash 8 -potkuriturbiinikoneeseen laskeutuessaan Hanedan lentoaseman kiitotielle 34R. Koneiden törmäys aiheutti suuren tulipallon. A350 liukui kiitotietä pitkin noin kilometrin jättäen jälkeensä tulivanan, ja sen nokkalaskuteline romahti. 
Pelastuspalvelut olivat paikalla noin kolmessa minuutissa. Kaikki 367 Japan Airlinesin lennon matkustajaa ja 12 miehistön jäsentä pelastautuivat koneesta hätäliukumäkiä pitkin. Suuren ja laajan tulipalon takia kuitenkin vain kolmea hätäuloskäynneistä pystyttiin käyttämään. Koneen kuulutusjärjestelmä ei toiminut, joten henkilökunta huusi ja käytti megafoneja ohjeiden antamisessa. Evakuointi oli suoritettu kello 18.05 mennessä eli 18 minuuttia laskeutumisen jälkeen. Kahdeksan matkustajista oli lapsia. 14 matkustajaa loukkantui. Tulipalo saatiin sammumaan noin kuuden tunnin palamisen jälkeen. On sanottu, että A350:n kehittyneet materiaalit kestivät paremmin tulta, mikä antoi lisää aikaa evakuointiin. Rannikkovartioston koneessa olleista kuudesta henkilöstä vain yksi pelastui, mutta loukkantui vakavasti.
Onnettomuus tallentui useille videoille, joita kuvasivat sekä koneen matkustajat, ulkopuoliset että lentokentän valvontakamerat. Onnettomuuden syytä tutkitaan.
Tutkinta.
Ranskan ilmailuturvallisuusvirasto BEA ilmoitti tekevänsä yhteistyötä Airbusin kanssa onnettomuuden tutkinnassa. Ranskasta lähetetään myös tutkijaryhmä avustamaan Japanin viranomaisia.
Beninin pronssit

Beninin pronsseilla tarkoitetaan nykyisessä Nigeriassa sijainneen Beninin kuningaskunnan kuninkaiden palveluksessa olevien taiteilijoiden tekemiä messinki- ja pronssiesineitä. Varhaisimmat Beninin pronssit juontuvat 1200-luvulta, jolloin kuningas Oguola pani alulle metalliin valettujen esineiden käsityötuotannon. Beninin pronssit ovat reliefilaattoja ja patsaita. Reliefeissä on kuvattu taruja ja myyttejä. Niissä on kuninkaita, sotilaita, pappeja, eläimiä, hirviöitä, kääpiöitä ja portugalilaisia sotilaita 1400-luvun varustuksessa.
Valmistus.
Beninissä kehitettiin cire perdue eli vahavalumenetelmä. Varhaisimmissa valoksissa on ohut valukerros ja melko naturalistisia piirteitä. 
Käyttö hovitaiteena.
Beninissä tehdyt messinkipatsaat oli tarkoitettu esi-isiä kunnioittaviin alttareihin. Joidenkin on tulkittu esittävän kuninkaita, ja toisten tärkeitä kaatuneita vihollisia, kuten Igboja. Ne sijoitettiin erillisiin sota-alttareihin, joiden tehtävä oli vahvistaa Beninin sotilaallista menestystä alueellisten laajentumisten aikana. Noin vuosina 1500–1750 valmistuneiden veistospäiden on tulkittu esittävän yleensä vain beniniläisiä kuninkaallisia. Pää-aiheisia veistoksia tehtiin beniniläisen ylhäisön muiston kunniaksi myös puusta ja savesta, jolloin materaalin käyttö merkitsi sosiaalista asemaa.
Sijainnit.
"Digital Benin" -verkkosivustoon tutkijat eri maista ovat koonneet tiedot 5 246:sta Beninistä peräisin olevasta taide-esineestä, joita on 131 instituutiossa 20 maassa. Esimerkiksi Tukholman Etnografisessa museossa on 53 esinettä Beninin kuningaskunnasta.
Palautukset.
Afrikasta ryöstettyjä esineitä on alettu palauttamaan Euroopan ja Yhdysvaltain museoista ja kokoelmista Afrikkaan. Varsinkin Beninin pronssien palautus Nigeriaan on herättänyt keskustelua maailmalla ja Nigeriassa. Nigerian presidentti Muhammadu Buhari antoi hallintokautensa lopussa toukokuussa 2023 asetuksen, jossa määrätään Beninin nykyinen kuningas, oba Ewuare II – entisen hallitsijasuvun perillinen – kaikkien Nigeriaan palautettujen ja palautettavien Beninin taideteosten omistajaksi. Oba voi päättää, missä esineitä pidetään näytteillä vai näytetäänkö niitä ollenkaan. Presidentin asetuksessa sallitaan nimenomaisesti, että oba voi säilyttää palautettuja esineitä muurien sisällä olevassa palatsissaan. Oballa ei ole velvollisuutta näyttää niitä kenellekään.
Kesäkuussa 2025 Alankomaat palautti 119 esinettä Nigeriaan.
Aleksandr Bednov

Aleksandr Bednov (, ; 29. elokuuta 1969 Luhansk – 1. tammikuuta 2015) oli ukrainalainen Venäjän tukemiin separatisteihin liittynyt militantti.
Bednov työskenteli aikoinaan Ukrainassa poliisina. Hän perusti huhtikuussa 2014 Luhanskin kansantasavallan neljännen pataljoonan eli Batman-ryhmän. Hänen käyttämänsä taistelijanimi oli "Batman". Bednov sai elokuussa 2014 nimityksen Luhanskin kansantasavallan puolustusministeriksi ja oli ehdolla Luhanskin kansantasavallan johtajaksi.
Bednov lisättiin Myrotvoretsin ylläpitämään Ukrainan vihollisten listaan. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta.
Kuolema.
Bednov joutui Luhanskin kansantasavallan separatistien oman turvallisuuspalvelun ampumaksi vastustaessaan pidätystä. Häntä epäiltiin muiden pataljoonansa jäsenten tavoin muun muassa murhista ja sieppauksista. Bednovin väitettiin johtaneen salaista vankilaa, jossa harjoitettiin kidutusta. Hänen pataljoonansa syytti kuolemasta Luhanskin kansantasavallan johtajana toiminutta Igor Plotnitskia. Pataljoona väitti myöhemmin Bednovin kanssa tapetuiksi tulleen kuuden muunkin ihmisen. Sen jäsenten mukaan myös Bednovin auto poltettiin.
Kai Gyllström

Kai Gyllström (s. 1979) KTM, MBA, Atria Oyj:n toimitusjohtaja, Atrian palveluksessa vuodesta 2023.
Keskeinen työkokemus:
Keskeisimmät samanaikaiset luottamustehtävät:
Isaak Berkovytš

Isaak Jakovytš Berkovytš (; 28. joulukuuta 1902 Kiova – 5. tammikuuta 1972 Kiova) oli ukrainalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hänet tunnetaan pääasiassa lapsille suunnattujen kappaleiden säveltäjänä.
Berkovytš syntyi kellosepän perheeseen. Hän aloitti opintonsa Kiovan konservatoriossa vuonna 1920. Pianonsoittoa hänelle opetti Volodymyr Puhalskyi, musiikin teoriaa ja sävellystä Borys Ljatošynskyi. Berkovytš valmistui konservatoriosta vuonna 1925. Hän aloitti opettamisen 20-vuotiaana jo ennen valmistumistaan ja loi myöhemmin pitkän uran pedagogina. Vuodesta 1969 hän oli Kiovan konservatorion professori. Toisen maailmansodan aikana Berkovytš oli evakuoituna Uzbekistaniin, jossa hän opetti pianonsoittoa Samarkandissa ja toimi paikallisessa oopperatalossa korrepetiittorina. Berkovytš palasi Kiovaan vuonna 1944. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa musiikkitieteilijä Halyna Filkevytš ja kapellimestari Eduard Serov.
Berkovytš sävelsi enimmäkseen pianomusiikkia. Hänen ensimmäinen pianoteoksensa ("30 helppoa kappaletta") julkaistiin vuonna 1938. Berkovytšin tuotantoon kuuluu myös esimerkiksi kolme konserttoa pianolla ja jousiorkesterille (1961, 1963, 1968). Lisäksi hän sävelsi sarjan kansansoitinten orkesterille (1964), lauluja ja kamarimusiikkia, jossa käytetään muun muassa domraa. Berkovytšin oppikirja "Škola hry na fortepiano" (1960, toinen painos 1962) on vakiintunut opetuskäyttöön.
León (1729)

León oli vuonna 1729 vesille laskettu Espanjan laivaston Galicia-luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista Grañan telakalta. Se laskettiin vesille 5. joulukuuta 1729 ja otettiin palvelukseen 27. elokuuta 1731.
Palvelus.
Marraskuussa 1730 alus saapui Ferroliin Cádizista Francisco Javier Cornejon laivueessa, jonka muut alukset olivat "Guipúzcoa", "Santa Ana", "San Isidro", "Rubí", "Princesa", "Príncipe" ja rahtialus "San Diego". Se osallistui 25. elokuuta 1731 alkaen Livornon operaatioihin Marqués del Marin alaisuudessa aina joulukuuhun. Marraskuusta 1732 alkaen alus osallistui Algerian merirosvoja vastaan käytyihin retkiin, joista se vapautui 15. helmikuuta 1733. Alus osallistui Napolin ja Sisilian sotaretkiin sekä algerialaisten merirosvojen torjuntaan joulukuuhun 1733. Se oli helmikuussa 1734 korjattavana Cádizissa, missä se oli sijoitettuna sen jälkeen 14 linjalaivan osastossa.
Alus siirrettiin 19. joulukuuta 1737 Cádizista Veracruziin Pizarron laivueessa, johon kuuluivat 60-tykkiset linjalaivat "Nuestra Señora del Pilar", "Guipúzcoa", "Incendio" ja "África". Alus palasi 15. elokuuta 1739 Santanderiin suojaten saattuetta. Se lähti 31. toukokuuta 1741 Ferrolista Navarron 11 linjalaivan laivaston mukana. Laivasto kohtasi 18. maaliskuuta 1748 Britannian kuninkaallisen laivaston 20-30 aluksen saattueen, josta upotettiin neljä tai viisi.
Alus lähti 12. toukokuuta 1749 Havannasta Andrés Reggion laivastossa, joka kuljetti 22,5 miljoonan peson edestä aarteita. Se saapui 13. heinäkuuta Ferroliin. Alus romutettiin 1749-1750 heikon kunnon vuoksi.
Carmen Valero

Carmen Valero Omedes (4. lokakuuta 1955 – 2. tammikuuta 2024) oli espanjalainen keskimatkojen juoksija, joka edusti kotimaataan vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa, Kanadassa. Siellä hän karsiintui 800 ja 1 500 metrin alkuerissä. Valero oli ainoa nainen Espanjan yleisurheilujoukkueessa Montrealin kisoihin. 
Valero voitti maastojuoksun maailmanmestaruuden vuosina 1976 ja 1977 ja sijoittui kolmanneksi vuonna 1975.
Valero kuoli 68-vuotiaana aivoinfarktin komplikaatioihin 2. tammikuuta 2024.
Chilen kansanäänestys perustuslaista 2023

Chilessä järjestettiin kansanäänestys uudesta perustuslaista 17. joulukuuta 2023. Kansanäänestyksen tuloksen mukaisesti uutta perustuslakia ei hyväksytty.
Taustaa.
Chilen presidentti Gabriel Boric on pyrkinyt saamaan Chilelle uuden perustuslain. Nykyinen perustuslaki on peräisin diktaattori Augusto Pinochetin ajoilta, ja uuden perustuslain nojalla olisi tarkoitus luoda uusia julkisia palveluita sekä huomioida muun muassa ympäristönsuojelu ja alkuperäiskansojen asema paremmin. Aiempi kansanäänestys uudesta perustuslaista järjestettiin syyskuussa 2022. Tuolloinen ehdotus kaatui, kun 62 % kansalaisista äänesti sitä vastaan. Vuoden 2022 kansanäänestyksessä ollutta perustuslakia luonnehdittiin maailman edistyksellisimmäksi, mutta monien äänestäjien mukaan se oli liiaksi kansaa polarisoiva.
Chilen edustajainhuone hyväksyi äänin 109–37 lain uudesta kansanäänestyksestä 11. tammikuuta 2023, jolloin ilmoitettiin myös, että kansanäänestys pidettäisiin 17. joulukuuta. Uuden perustuslain luonnoksen kirjoittivat 24 asiantuntijasta ja 50:stä perustuslakiin erikoistuneesta neuvonantajasta koostuva komitea. Sen jäsenet valittiin vaaleilla.
Kysymys ja äänioikeus.
Kansanäänestyksen kysymys, johon äänestäjien odotettiin vastaavan joko ”puolesta” tai ”vastaan”, oli seuraavanlainen:Oletko uuden perustuslain puolesta vai sitä vastaan?Kansanäänestyksessä saivat äänestää 18 vuotta täyttäneet Chilen kansalaiset sekä maassa vähintään viisi vuotta asuneet, vaaliluetteloon merkityt henkilöt.
Maassa on äänestyspakko, jota sovellettiin myös tässä kansanäänestyksessä, paitsi jos henkilö asuu yli 200 kilometrin päässä äänestyspaikasta, oleskelee ulkomailla, on sairaana tai hänellä on jokin muu painava syy jättää äänestämättä.
Tulokset ja jälkipyykki.
Presidentti Boric ilmoitti tuloksen selvittyä, ettei enää yrittäisi järjestää aiheesta kolmatta kansanäänestystä.
Arsen Pavlov

Arsen Sergejevitš Pavlov (; 2. helmikuuta 1983 Komin tasavalta – 16. lokakuuta 2016 Donetsk) oli venäläinen militantti. Hänet tunnettiin taistelijanimellä "Motorola" ().
Pavlov menetti vanhempansa 15-vuotiaana. Hän liittyi armeijaan ja palveli Tšetšeniassa. Venäjällä ollessaan hän työskenteli autonpesijänä. Vuonna 2014 Pavlov liittyi Venäjän tukemiin separatistijoukkoihin Itä-Ukrainassa. Hän komensi Donetskin kansantasavaltaa edustanutta Sparta-pataljoonaa ja tuli yhdeksi tunnetuimmista separatistien johtohahmoista. Huhtikuussa 2015 Pavlov kehui "Kyiv Postille" ampuneensa viisitoista kapinallisten vangitsemaa Ukrainan sotilasta. Ukraina syyttikin häntä sotarikoksista, ja hänet lisättiin Myrotvoretsin listaan Ukrainan vihollisista.
Kuolema.
Pavlov kuoli henkivartijansa kanssa räjähdyksessä, jonka aiheutti hänen asuinkerrostalonsa hississä ollut pommi. Donetskin kapinalliset syyttivät kaupungissa väitetysti operoineita ukrainalaisten nationalistien soluja, mutta muissa analyyseissä tuotiin esiin kapinallisten väliset valtataistelut. Selvyyttä tekijöistä ei saatu. Donetskin kansantasavalta julisti suruajan ja ilmoitti järjestävänsä viralliset hautajaiset. Pavlov sai Venäjältä postuumisti valtiollisia kunnianosoituksia samoin kuin häntä Sparta-pataljoonan johtajana seurannut Vladimir Žoga.
Invencible (1743)

Invencible oli vuonna 1743 vesille laskettu Espanjan laivaston Reina-luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Havannasta, missä köli laskettiin 15. kesäkuuta 1742. Alus laskettiin vesille 19. joulukuuta 1743 ja otettiin palvelukseen 10. toukokuuta 1744.
Palvelus.
Marraskuussa 1746 aluksen päällikkönä oli Juan Bautista Bonet.
Invencible (1739)

Invencible oli vuonna 1739 vesille laskettu Espanjan laivaston Invencible-luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Laivastoministeri Zenon de Somodevilla y Bengoechea, Marqués de la Ensenada, tilasi aluksen tammikuussa 1738 Havannasta. Se laskettiin vesille 4. marraskuuta 1739 ja otettiin palvelukseen loppuvuodesta 1740.
Palvelus.
Vuonna 1740 alus lähti Veracruziin päällikkönään Rodrigo de Torres y Morales, mistä se palasi saattueen ja laivueen mukana Havannaan 28. syyskuuta. Ollen edelleen Torresin lippulaivana alus saapui 30. kesäkuuta 1741 Veracruzista Havannaan, kun siihen osui salama. Seuranneessa tulipalossa aluksen ruutivarasto räjähti surmaten 10 ja haavoittaen 12 aluksella ollutta. Lisäksi kaupungissa sai surmansa viisi henkeä.
Vladimir Žoga

Vladimir Artjomovitš Žoga (, ; 26. toukokuuta 1993 Slovjansk – 5. maaliskuuta 2022 Volnovah’an lähistö) oli ukrainalainen uusnatsi, joka liittyi Venäjän tukemiin Itä-Ukrainan separatisteihin ja komensi Donetskin kansantasavaltaa edustanutta Sparta-pataljoonaa.
Žoga liittyi kapinallisjoukkoihin vuonna 2014. Hän toimi Arsen Pavlovin henkilökohtaisena autonkuljettajana. Hän haavoittui 15. tammikuuta 2015. Pavlov kuoli pommi-iskussa Donetskissa lokakuussa 2016, jolloin Žoga seurasi häntä Sparta-pataljoonan komentajana. Žoga taisteli Venäjän puolella 24. helmikuuta 2022 alkaneessa suurhyökkäyksessä Ukrainaan, mutta kaatui 5. maaliskuuta. Hän kuului Myrotvoretsin luetteloon Ukrainan vihollisista. Žoga sai Vladimir Putinilta postuumisti Venäjän federaation sankarin arvon. Hänen isänsä Artjom Žogan ilmoitettiin seuraavan häntä Sparta-pataljoonan johdossa.
Ukrajinski visty

Ukrajinski visty (, 'Ukrainan uutiset') oli Ukrainan Kansallisen yhtenäisyyden rintaman julkaisu.
Lehti ilmestyi Lvivissä pävittäin 1935–1939. Sen päätoimittaja oli Ivan Hladylovytš, ja hänen apunaan olivat Dmytro Paljiv, Mykola Šlemkevytš, Stepan Volynets ja Volodymyr Dzis. Lehden aihepiiriä olivat politiikka, talous ja ukrainalaisen yhteisön kehitys Puolassa ja ulkomailla. Se julkaisi vuodesta 1937 kuvallista viikkoliitettä ja uutissivua työläisille. Se pyrki saamaan tukea Länsi-Ukrainan kansalliselle liikkeelle ja samalla arvosteli sekä Ukrainan kansallisdemokraattista allianssia että Ukrainalaisten nationalistien järjestön poliittista terroria. Sen avustajia olivat Ya. Zaremba, Oles Babiy, M. Pasika, Zenon Tarnavskyi, Bohdan Nyžankivskyi, O. Hubtšak ja Myron Levytskyi.
Aleksei Mozgovoi

Aleksei Borisovitš Mozgovoi (, ; 3. huhtikuuta 1975 Nyžnja Duvanka – 23. toukokuuta 2015 Altševskin lähistö) oli ukrainalainen militantti, joka liittyi Luhanskin kansantasavaltaa edustaneisiin Venäjän tukemiin separatisteihin.
Mozgovoi toimi aikoinaan kuorolaulajana ja runoilijana. Hän alkoi komentaa venäläismielistä Prizrak-prikaatia, joka sai hallintaansa Altševskin seudun. Mozgovoi kuitenkin kritisoi Venäjän tukemaa separatistijohtoa ja vastusti helmikuussa 2015 solmitun Minsk II -sopimuksen ehtoja, jotka rajoittivat separatistien valtaa hallinnoida omikseen julistamiaan alueita. Hänellä oli väitetysti erimielisyyksiä myös Luhanskin kansantasavallan johtajaksi julistautuneen Igor Plotnitskin ja merkittävien Venäjän hallinnon edustajien kanssa.
Mozgovoi järjesteli näytösoikeudenkäyntejä Ukrainan laillisen hallinnon tukijoita ja "länsimaista elämäntyyliä" harjoittavia vastaan. Hän sai julkisuutta ilmoitettuaan pidättävänsä baareissa aikaa viettävät naiset.
Kuolema.
Mozgovoi kuoli hyökkäyksessä useiden ajoneuvojen saattueeseen tiellä Luhanskista Altševskiin toukokuussa 2015. Saattue joutui ensin räjähteillä tehdyn iskun ja sen jälkeen ammuskelun kohteeksi. Iskussa ilmoitettiin kuolleen Mozgovoin ja kuuden muun henkilön. Mozgovoi oli selvinnyt aiemmasta murhayrityksestä maaliskuussa 2015. Separatistit syyttivät iskusta nopeasti Ukrainaa, joka puolestaan epäili iskun liittyneen venäläismielisten kapinallisten väliseen valtataisteluun.
Merikotkan paluu

Merikotkan paluu on Jouni Hiltusen käsikirjoittama ja ohjaama dokumenttielokuva merikotkien elämästä tämän päivän Suomessa sekä ihmisistä jotka ovat omistautuneet merikotkien vapaaehtoiseen suojelutyöhön.
1970-luvun alussa joukko nuoria miehiä päätti yrittää pelastaa merikotkan sukupuuton partaalta. Merikotkien suojelutyön veteraani ja nykyiset merikotkien rengastajat kertovat elokuvassa, kuinka merikotkakanta saatiin elpymään ja laajenemaan lähes koko Suomeen aina Helsinkiä myöten.
Bryant Gumbel

Bryant Charles Gumbel (s. 29. syyskuuta 1948 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen televisiotoimittaja. Hän on tehnyt suuren osan urastaan NBC-televisiokanavan palveluksessa.
Ura.
Gumbel syntyi nelilapsisen perheen esikoiseksi New Orleansissa ja varttui Chicagossa. Hän valmistui Maine’s Bates Collegesta 1970. Gumbel työskenteli NBC-televisiokanavan urheilutoimittajana 1975–1982, minkä jälkeen hän siirtyi NBC:n "The Today Show'n" toimittajaksi. Hänen juontajaparinaan oli ensin Jane Pauley ja tuonnempana Katie Couric.
Gumbel jätti "The Today Show'n" 1997. Hän työskenteli CBS-yhtiön palveluksessa vuoteen 2002. Hän on juontanut myös ohjelmaa "Real Sports with Bryant Gumbel" ja hänet on palkittu lukuisia kertoja.
Samsung Galaxy A54

Samsung Galaxy A54 on Samsungin 15. maaliskuuta 2023 julkistama älypuhelin.
Puhelimessa on kahdeksanydinprosessori ja 6,4 tuuman näyttö, joka tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on valittavana 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia neljä, kuusi tai kahdeksan gigatavua. Suomessa myyntiin tuli versiot, joissa on kahdeksan gigatavua keskusmuistia ja 128 tai 256 gigatavua tallennustilaa. Tallennustila on laajennettavissa enintään yhden teratavun microSD-kortilla.
Puhelimessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 50 megapikseliä, ultralaajakulmakameran 12 megapikseliä ja makrokameran viisi megapikseliä. Etukameran tarkkuus on 32 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 5 000 milliampeerituntia, ja se tukee 25 watin latausta. Puhelimen IP-luokitus on 67, ja se on pölyn- ja vedenkestävä. Sormenjälkitunnistin on sijoitettu näytön alle. Käyttöjärjestelmänä on Android 13 ja käyttöliittymänä One UI 5. Puhelimelle on luvattu neljä Android-versiopäivitystä ja viisi vuotta tietoturvapäivityksiä.
Goombay Dance Band

Goombay Dance Band on saksalainen diskoyhtye. Oliver Bendt perusti sen 1979. Yhtyeen menestyneimmät musiikkikappaleet, kuten "Sun of Jamaica", julkaistiin 1980-luvun alussa.
Goombay Dance Bandin menestyskappaleisiin lukeutuu myös "Seven Tears", joka nousi suosioon etenkin Britanniassa. Yhtyeen tyyliä ja musiikkia on toisinaan verrattu Boney M:ään. Goombay Dance Band on jatkanut toimintaansa, vaikka sen kaupallinen menestys hiipui 1980-luvun alun jälkeen.
Laihian Saalem-seurakunta

Laihian Saalem-seurakunta eli Laihian helluntaiseurakunta on Laihialla sijaitseva helluntaiseurakunta. Seurakunnan tilat sijaitsevat Laihian keskustassa Vallintiellä. Seurakunta toimii itsenäisenä yhdistyksenä. Sen toimintaan kuuluvat viikoittaiset jumalanpalvelukset, rukouskokoukset, pyhäkoulu ja kerhot sekä nuorten ilta. Seurakunta tekee myös työtä vankien parissa. Seurakunta tukee lähetystyötä useissa maissa. Laihian Saalem-seurakunnan pastori on Levi Moorrees.
Karelija (sanomalehti)

Karelija (Карелия) on Petroskoissa ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin Karjalan tasavallan lainsäädäntökokouksen ja hallituksen äänenkannattajaksi marraskuussa 1992 sen jälkeen, kun "Severnyi Kurjerista" oli tullut riippumaton ja se oli lakannut julkaisemasta virallisia asiakirjoja. "Karelija" ilmestyi aluksi kerran viikossa nelisivuisena ja broadsheet-kokoisena. Sen ilmestymistiheys vaihteli sittemmin yhdestä kolmeen kertaan viikossa. Lehden painosmäärä nousi 2000-luvun alussa 20 000 kappaleeseen.
Karjalan tasavallan lainsäädäntökokouksen ja hallituksen äänenkannattajana edelleen toimivaa "Karelijaa" julkaisee tasavallan valtiollinen uutistoimisto. Kerran viikossa tabloidikokoisena ja 24–28-sivuisena ilmestyvän lehden painosmäärä oli 1 100 kappaletta joulukuussa 2023. Sen Internet-sivusto on perustettu vuonna 1999.
Ahvenanmaan lähetysseurakunta

Ahvenanmaan lähetysseurakunta () on Maarianhaminassa sijaitseva vapaaseurakunta. Seurakunnan kirkkorakennus on vihitty käyttöön adventtina 1896 ja on Maarianhaminan vanhin kirkkorakennus. Seurakunta kuuluuu Missionskyrkan i Finland-kirkkokuntaan. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Maarianhaminan keskustassa Storagatanilla. Seurakunnan pastori on Nicla Wikström. 
Seurakunata järjestää jumalanpalveluksia viikoittain. Seurakunta järjestää myös ekumeenisia eläkeläiskokouksia. Kesäisin seurakunta pitää kokouksia saaristossa. Seurakunnalla on Föglössä kaksi lähetystaloa: yksi Degerbyssä ja yksi Hummersössä.
Elina Kivelä

Elina Kivelä (s. 25. huhtikuuta 1954 Helsinki) on suomalainen liikunnan-, musiikin- ja tanssinopettaja sekä koreografi ja säveltäjä. Hän toi 1990 Suomeen kehorytmiikan, Body percussion, jonka kehittäjä on yhdysvaltalainen Keith Terry. Elina Kivelä kehitti tästä oman, koreografisen taidemuodon ja perusti Euroopan ensimmäisen body percussion -ryhmä Syrjähypyn vuonna 1991 Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisen tiedekunnan opiskelijoista sekä myöhemmin Tremolo- ja EllunKanat- rytmiryhmät Espoon musiikkiopistossa. Kivelä toi Suomeen myös taikorummutuksen vuonna 2010 ja aloitti sen opetuksen Espoon musiikkiopistossa.
Kansainvälinen työ.
Kivelä on toiminut myös kansainvälisenä kouluttajana rytmiikka-alan konferensseissa Euroopassa, Australiassa, Japanissa, Yhdysvalloissa ja Uudessa-Seelannissa sekä toimi IGMID (International Guild of Musicians in Dance) Euroopan presidenttinä 1993–1998. Ensimmäinen European Conference of Musicians in Dance pidettiin 5–7. marraskuuta 1993 Orff-Instituutissa, Itävallan Salzburgissa.
Karelskaja gubernija

Karelskaja gubernija (Карельская губерния, ”Karjalan kuvernementti”) on Petroskoissa ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti.
Kaupunkilehti "Ves Petrozavodskin" toimittajat perustivat lehden kesäkuussa 1996 nimellä "Gubernija". Se sai skandaalinkäryisellä uutisoinnillaan suuren suosion ja parhaimmillaan 40 000 kappaleen levikin vuonna 1997. "Gubernija" avasi Internet-sivuston ensimmäisenä petroskoilaislehtenä vuonna 1996.
Oppositiohenkinen "Gubernija" oli lähellä Suomesta turvapaikan saanutta poliitikko Vasili Popovia. Se joutui vaihtamaan nimensä "Karelskaja gubernijaksi" oikeuden päätöksellä vuonna 2003.
"Karelskaja gubernija" on viranomaisten painostuksesta huolimatta yksi kolmesta yhä elossa olevasta Karjalan tasavallan paperilehdestä. Muut ovat valtiollinen "Karelija" ja yksityinen "TVR-Panorama". Gubernija press -nimisen yhtiön kerran viikossa julkaiseman lehden painosmäärä oli 6 300–26 300 kappaletta vuonna 2021. Sen toimitus julkaisee Internet-sivustoa "Daily Karelija"
Kurjenpojan pitkä matka

Kurjenpojan pitkä matka on Jouni Hiltusen vuonna 2021 ensi-iltansa saanut luontoelokuva. 
Hiltunen on kuvannut kurkien elämää vuosien ajan. Hän päättää vielä kerran tallentaa tutuksi tulleen kurkiperheen kesää sekä poikasten varttumista lentokykyisiksi. Syksyn tullen hän suuntaa Suomesta syysmuutolle matkaavien kurkilaivueitten vanaveteen: tuolle niin sanotulle linnun tielle, etsimään etelän lämpöön muuttavien kurkien talvista paratiisia.
Elokuva kurkien kesästä Suomessa sekä kurkiparvien muuttomatkasta Euroopan halki Unkariin ja aina Israeliin saakka laajenee kertomukseksi ihmisen ja luonnon yhteiselosta muuttuvassa maailmassa.
Ivan Hladylovytš

Ivan Hladylovytš, , (1901–1945) oli Galitsiassa toiminut ukrainalainen poliittinen johtaja ja toimittaja. Hän oli 1920-luvulla aktiivinen ukrainalaisten katolisten opiskelijoiden liikkeessä ja hetmanaattiunionin johtajia. Hän oli vuodesta 1932 sen julkaisun "Hliborobskyi šljah’" päätoimittaja. 1930-luvun puolivälistä alkaen hän oli Kansallisen yhtenäisyyden rintaman johtaja ja sen Lvivissä julkaiseman sanomalehden "Ukrajinski vistyn" toinen päätoimittaja.
Pavel Gubarev

Pavel Jurjevitš Gubarev (, ; s. 10. maaliskuuta 1983 Sjevjerodonetsk) on ukrainalaissyntyinen, venäläistynyt militantti ja poliittinen aktivisti. Hän edusti aikoinaan Donetskin kansantasavaltaa ja liittyi sitten Venäjän joukkoihin.
Gubarev kuului aikoinaan uusnatsien Venäjän kansallinen yhtenäisyys -järjestöön. Hän työskenteli pienyrittäjänä Donetskissa. Vuonna 2014 Gubarev johti kapinallisten puolisotilaallista "kansanmiliisiä", joka otti haltuunsa useita hallintorakennuksia Itä-Ukrainassa. Hänet julistettiin 1. maaliskuuta 2014 Donetskin kansantasavallan "kuvernööriksi", mutta hän joutui 6. maaliskuuta 2014 Ukrainan turvallisuuspalvelun pidättämäksi epäiltynä muun muassa Ukrainan alueellisen koskemattomuuden loukkaamisesta. Gubarev siirrettiin Kiovaan, mutta hänet vapautettiin toukokuussa 2014 vankienvaihdossa kolmea kaapattua Ukrainan turvallisuuspalvelun edustajaa vastaan. Gubarev selviytyi vuonna 2014 ainakin yhdestä murhayrityksestä, separatistien mukaan myös toisesta.
Gubarev väistyi myöhemmin "kuvernöörin" asemastaan jäädessään muiden separatistijohtajien varjoon. Hän oli Novorossija-puolueen johtaja ja johti myös Donetskin kansantasavallan puolustusministeriön mobilisaatio-osastoa. Helmikuussa 2022 Gubarev liittyi Venäjän joukkoihin täysimittaisessa hyökkäyksessä Ukrainaan. Toukokuussa 2023 hänestä tuli yksi ultranationalistisen Vihaisten patrioottien klubi -järjestön johtajista. Gubarev arvosteli Venäjää Ukrainan armeijan kykyjen aliarvioinnista. Lisäksi hän vaati osalle ukrainalaisista lähettämistä uudelleenkoulutusleirille ja esitti, että kaikille tämäkään "ei riitä". Gubarev on Igor Girkinin läheinen tukija ja liittolainen. 21. heinäkuuta 2023 Venäjän poliisi otti hänet kiinni Moskovassa hänen osoitettuaan oikeustalon ulkopuolella mieltään Girkinin pidätystä vastaan. Kiinniotto tehtiin Gubarevin ollessa puhumassa Girkinin tapauksesta lehdistölle. Hänet vapautettiin noin tunnin kiinnioton jälkeen.
Gubarevilla on vaimo Jekaterina Gubareva ja kolme lasta.
Pizzagate

Pizzagate on salaliittoteoria, joka tuli suosituksi Yhdysvaltain presidentinvaalien 2016 vaalikamppailun aikana. Salaliittoteorian mukaan Washingtonissa sijaitsevassa Comet Ping Pong -pizzeriassa Hillary Clinton ja maan johtavat demokraatit pyörittävät pedofiliarinkiä. Pizzagaten väitteitä on yhdistynyt myöhemmin QAnon-salaliittoteoriaan.
Salaliittoteoria sai alkunsa, kun Hillary Clintonin vaalikampanjan päällikön John Podestan sähköpostiviestejä julkaistiin tietovuotosivusto WikiLeaksiin. Ihmiset alkoivat analysoimaan viestejä 4chan-sivustolla, jossa syntyi tulkinta, että viestit sisälsivät salaisia koodeja lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Paikaksi yhdistettiin Comet Ping Pong -pizzeria, jonka omistaja James Alefantis oli tunnettu demokraatti ja Hillary Clintonin tukija. Ravintolan edessä alettiin järjestämään mielenosoituksia. 4. joulukuuta 2016 kiväärillä varustautunut Edgar M. Welch tunkeutui ravintolaan etsimään todisteita lapsiseksiringistä ja vapauttamaan lapsivankeja, mutta ei löytänyt kuitenkaan mitään. Hänet tuomittiin myöhemmin neljän vuoden vankeuteen.
Salaliittoteoria on Clintonin vaalitappion jälkeen hiljentynyt, mutta on kokenut myös välillä uudelleenheräämisiä. Esimerkiksi vuonna 2020 Justin Bieber piti Instagram-lähetystä faneilleen, kun kommentteihin kirjoitettiin, että koskettaisi päähinettään signaalina, jos hän on pedofiliaringin uhri. Bieber oikaisi hattuaan pienellä kädenliikkeellä myöhemmin lähetyksessä, jota pizzagaten kannattajat pitivät todisteena ringin olemassaolosta, ja teoria alkoi leviämään TikTokissa.
Mitäs me ryöstäjät!

Mitäs me ryöstäjät! ("Fun with Dick and Jane") on Ted Kotcheffin ohjaama yhdysvaltalainen rikoskomedia vuodelta 1977. Sen pääosia, laittomaan rahanhankintaan ryhtyvää ylemmän keskiluokan avioparia, esittävät Jane Fonda ja George Segal.
Juoni.
Kalifornialaisen avaruustekniikkayhtiön johtajistoon kuuluva Dick Harper saa yllättäen potkut työstään juuri kun hän on ottanut suuren lainan omakotitalonsa remonttiin ja uima-altaan rakentamiseen. Jane-vaimon varakkaat vanhemmat eivät lupaa muuta apua kuin kannustavia sanoja. Jane ei saa työtä, koska on ollut kotirouvana college-tutkinnostaan lähtien. Työn tai työttömyysavustuksen saanti ei onnistu Dickiltäkään. He päättävät ryhtyä hankkimaan rahaa ryöstöillä. Aluksi he ryöstävät pikkukauppoja, lopulta salaisia ja kirjanpidon ulkopuolella olevia lahjusrahoja Dickin entisen pomon (Ed McMahon) kassakaapista.
Uusintaversio.
Saman tarinan pohjalta tehtiin liki 30 vuotta myöhemmin Jim Carreyn tähdittämä elokuva "Taalat taskuun, Dick &amp; Jane" (2005).
Ódorin hallitus

Ódorin hallitus oli Slovakian pääministeri Ľudovít Ódorn johtama toimitusministeristö, joka hallitsi Slovakiaa 15. toukokuuta – 25. lokakuuta 2023. 
Hallitusta edelsi Eduard Hegerin hallitus, joka joutui eroamaan sen menetettyä presidentti Zuzana Čaputován luottamuksen.
Hallitus.
Lähde:
Vaiheet.
Epäluottamuslause.
Ódorin hallitus epäonnistui saamaan kansallinen neuvoston edustajien luottamuksen 15. kesäkuuta järjestetyssä äänestyksessä. Vain 34 paikalla olleesta 136:sta parlamentaarikosta äänesti hallituksen puolesta. Niinpä presidentti Zuzana Čaputová uskoi hallituksen jatkamaan toimintaansa syyskuun lopun parlamenttivaaleihin saakka rajoitetuin valtaoikeuksin.
Sisäministerin ero.
Alun perin sisäministeriksi nimitetty Ivan Šimko joutui eroamaan tehtävästään 19. heinäkuuta sen jälkeen kun hän oli riitautunut Slovakian poliisijohdon kanssa. Poliisin helnkilöstökysymyksiin sekä poliittiseen valvontaan liittyneiden riitojen takia yli 20 johtavaa poliisivirkamiestä uhkasi eroavansa tehtävästään jos Šimko jatkaisi ministerinä. Presidentti Čaputová hyväksyi sisäministerin tehtävien siirtämisen pääministeri Ódorille heidän käymiensä keskusteluiden jälkeen.
TVR-Panorama

TVR-Panorama (ТВР-Панорама) on Petroskoissa ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti.
Toukokuussa 1992 perustettu "TVR" sai alkunsa Karjalan TV- ja radioyhtiön ohjelmalehtisestä, josta tuli Petropress-yhtiön julkaisema sanomalehti. Ohjelmatietoja, ilmoituksia ja hyödyllisiä neuvoja sisältäneestä viikkolehdestä kehittyi perinteisen sanomalehdistön kriisin aikana suosittu epäpoliittinen koko perheen lukemisto. Vuonna 1996 se sai nimen "TVR-Panorama".
"TVR-Panorama" oli 1990-luvulla Karjalan tasavallan luetuin sanomalehti, jonka painosmäärä nousi 76 000 kappaleeseen vuonna 1999. Sen levikki keskittyi maaseudulle ja erityisesti naisväestöön. Lehti perusti ensimmäisen Internet-sivustonsa vuonna 1997.
Petropressin julkaiseman 24–32-sivuisen tabloidikokoisen viikkolehden painosmäärä oli 12 000 kappaletta lokakuussa 2023. Se on suosituin Karjalan tasavallan kolmesta elossa olevasta paperilehdestä (muut ovat valtiollinen "Karelija" ja yksityinen "Karelskaja gubernija"). Petropress julkaisee myös Internet-sivustoa "Petrozavodsk govorit".
Tapan sotilastukikohta

Tapan sotilastukikohta (vir. "Tapa kaitsevaelinnak") sijaitsee Virossa ja se sijaitsee noin 80 kilometrin päässä Tallinnasta kaakkoon Länsi-Virumaalla.
Tukikohdan yhteydessä sijaitsee myös harjoitusalue.
Tapan kaupungissa on noin 6 000 asukasta. Toisen maailmansodan aikana Natsi-Saksa valloitti kaupungin. Neuvostoliitto pommitti kaupungin ja sodan jälkeen rakensi sinne sotilastukikohdan. Neuvostoliiton romahduksen yhteydessä neuvostosotilaat jättivät kaupungin, mutta Viro piti sotilastukikohdan omassa käytössään.
Viron Yhdysvaltojen kanssa 17. tammikuuta 2017 solmitussa DCA-sopimuksessa on sovittu, että Viro luovuttaa tarvittaessa Tapan sotilastukikohdan Yhdysvaltojen käyttöön.
1. Jalkaväkiprikaati
Tukikohtaan on sijoitettu Viron puolustusvoimien 1. jalkaväkiprikaati (vir. 1. "jalaväebrigaadi") ja sen esikunta. Prikaatin yksiköt koulutetaan Tapassa ja Jõhvissa sijaitsevissa sotilasyksiköissä. Koulutuksen jälkeen ne sijoitetaan prikaatin reservikokoonpanoon. Tapassa koulutetaan joukkoja esimerkiksi panssarijääkäreiksi, ilmatorjuntaan, pioneeritoimintaan, huoltoon sekä esikunta- ja viestitoimintaan. 
Naton taisteluosasto
Tukikohdassa sijaitsee myös yli 1 500:n sotilaan kokoinen Naton taisteluosasto, joka on osa Naton EFP (Enhanced Forward Presence) -joukkoja. Taisteluosastoa johtaa Iso-Britannia. Mukana on myös sotilaita Ranskasta, Tanskasta ja Virosta. Iso-Britannia kierrättää taisteluosastossa maavoimiensa eri joukkoyksikköjä joukko-osasto kerrallaan. Taisteluosastoon kuuluu panssarivaunuja, panssaroituja miehistönkuljetusajoneuvoja ja kevyttä tykistöä. Taisteluosastoon kuuluu myös erikoisjoukkojen sotilaita, esimerkiksi pioneereja. Se varustetaan pärjäämään yksin ja ilman ulkopuolista apua useiden päivien ajan, jotta muut Nato-mailla on riittävästi aikaa toimittaa vahvistuksia Viroon.
Lee Jae-myung

Lee Jae-myung (; s. 22. joulukuuta 1964 Andong, Etelä-Korea) on eteläkorealainen poliitikko ja asianajaja, joka valittiin vuonna 2022 Korean demokraattisen puolueen johtoon. Hän on toiminut urallaan Seongnamin pormestarina ja Gyeonggin maakunnan kuvernöörinä. Lee hävisi historiallisen täpärästi vuoden 2022 presidentinvaalit, jotka voitti Yoon Suk-yeol.
Lee valittiin Etelä-Korean presidentiksi vuoden 2025 presidentinvaaleissa. Hän astui virkaan 4. kesäkuuta.
Elämäkerta.
Asianajajasta politiikkaan.
Lee Jae-myung syntyi 1964 Andongin kaupungissa Pohjois-Gyeongsangin maakunnassa. Perhe oli köyhiä maanviljelijöitä, ja hänellä oli kuusi sisarusta. Hän opiskeli oikeustiedettä Chung-Angin yliopistossa. Hän valmistui 1986 ja sai 1989 luvan toimia asianajajana.
Lee perusti oman toimiston Seongnamiin ja keskittyi työntekijöiden oikeuksiin, mikä lopulta johdatti hänet myös mukaan politiikkaan. Hän liittyi elokuussa 2005 Uri-puolueeseen ja haki seuraavana vuonna Seongnamin pormestariksi. Leetä ei valittu, eikä hän saanut paikkaa myöskään vuoden 2006 parlamenttivaaleissa.
Pormestariksi ja presidenttiehdokkaaksi.
Uri-puolue yhdistyi vuonna 2007 toisen puolueen kanssa, ja niiden liitosta syntyi Demokraattisen puolueen edeltäjä. Sen listoilta Lee valittiin 2010 Seongnamin pormestariksi, ja toiselle kaudelle hänet valittiin neljä vuotta myöhemmin. Lee sai mainetta muun muassa kehittämällä Seongnamin kaupungin sosiaalipalveluita sekä kieltämällä koiranlihan myynnin Moranin marketilla, joka oli ollut vuodesta 1960 Korean suurimpia koiranlihan kauppapaikkoja.
Lee haki 2017 Demokraattisen puolueen presidenttiehdokkaaksi, mutta jäi esivaaleissa kolmanneksi. Hänet valittiin seuraavana vuonna Gyeonggin maakunnan kuvernööriksi. Hän sai huomiota muun muassa määrämällä valvontakamerat sairaaloiden leikkaussaleihin, koska osa lääkäreistä oli käyttänyt luvatonta henkilökuntaa leikkauksissa. Hän sai myös myönnettyä koronapandemian aikana elvytysrahoja maakunnan asukkaille.
Lee jätti 2021 paikkansa kuvernöörinä keskittyäkseen Etelä-Korean presidenttikisaan. Hän johti gallupeissa jopa kymmenen prosenttiyksikön verran Yoon Suk-yeolia, mutta ero kutistui ennen vaaleja vain muutamaan prosenttiyksikköön. Vuoden 2022 vaaleista muodostui Etelä-Korean historian tiukimmat, sillä Yoon voitti Leen vain 0,73 prosenttiyksikön erolla. Lee on vaalien jälkeen ollut syytettynä korruptiosta ja luottamusaseman väärinkäytöstä, mutta Lee on kiistänyt syytteet.
Lee valittiin vuoden 2022 täydennysvaaleissa Etelä-Korean kansalliskokoukseen, ja myöhemmin samana vuonna hänet valitiin Korean demokraattisen puolueen johtajaksi.
Leetä puukotettiin tammikuussa 2024 kaulaan, kun hän oli vierailulla Busanissa. Hyökkääjä on kertonut aikomuksenaan ollut tappaa Lee, mutta tämän saama noin senttimetrin viilto kaulan vasempaan sivuun ei ollut henkeä uhkaava.
Mihail Tolstyh

Mihail Sergejevitš Tolstyh (, ; 19. heinäkuuta 1980 – 8. helmikuuta 2017 Donetsk) oli ukrainalainen militantti, joka liittyi Itä-Ukrainan venäläismielisiin separatisteihin ja komensi näiden joukkoja. Hänet tunnettiin taistelijanimellä "Givi". Hän edusti yksipuolisesti itsenäiseksi julistautunutta Venäjän tukemaa Donetskin kansantasavaltaa.
Tolstyh liittyi kapinallisjoukkoihin vuonna 2014 ja oli johtamassa joukkoja Donetskin kansainvälisen lentoaseman väkivaltaisessa valtauksessa. Hän johti Somalia-pataljoonaksi nimettyä ryhmittymää. Tolstyh pahoinpiteli hänestä julkaistuissa videoissa ukrainalaisia sotavankeja. Tolstyh kuoli toimistoonsa kohdistetussa raketti-iskussa vain neljä päivää toisen venäläismielisen militantin, Luhanskin kansantasavaltaa edustaneen Oleg Anaštšenkon surman jälkeen. Separatistit syyttivät Tolstyhin kuolemasta Ukrainaa, joka puolestaan tarkasteli Tolstyhin ja muiden kapinakomentajien surmia kapinallisten välisten valtataisteluiden kärjistymisinä. Donetskin kansantasavallan viranomaiset väittivät Tolstyhin surmaa terroristiseksi teoksi.
Tolstyh kuului Myrotvoretsin keräämään luetteloon Ukrainan vihollisista. Hänellä oli sisko.