tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Choi Yu-jung

Choi Yu-jung (; s. 27. maaliskuuta 2000) on eteläkorealainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän edusti Korean naisten jääkiekkomaajoukkuetta Pyeongchangin olympialaisissa 2018.
Juhana Koponen

Juhana (Juho, Johan) Koponen (26. huhtikuuta 1837 Leppävirta – 2. elokuuta 1919 Mikkeli) oli suomalainen maakauppias, sahanhoitaja ja valtiopäivämies.
Juhana Koposen vanhemmat olivat Matti Juhonpoika Koponen ja Eeva Riitta Matilainen ja puoliso Ida Karoliina Liukkonen. Kirjailija Elsa Heporauta oli heidän tyttärensä. Koponen työskenteli yli neljäkymmentä vuotta sahojen hoitajana, muun muassa sahan isännöitsijänä Puumalassa, josa hän oli toimi myös kunnan luottamustehtävissä. Koponen oli talonpoikaissäädyssä Juvan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1899.
Juhana Korhonen

Juhana (Johan, Juhani) Korhonen (18. kesäkuuta 1835 Sotkamo – 20. huhtikuuta 1883 Sotkamo) oli maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Korhosen vanhemmat olivat Yrjö Fredrik Juhonpoika Korhonen ja Kaisa Juhontytär Hakkarainen ja puolisot Valpuri Korhonen ja Maria Sofia Antintytär Korhonen. Juhana Korhonen kävi kiertokoulun ja toimi maanmittarin apulaisena. Maanviljelijäksi hän tuli vaimonsa perinnön kautta. Korhonen oli kunnallismies, joka tunnettiin liikanimellä “Kunta-Jussi”, ja talonpoikaissäädyssä Kajaanin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882.
1559 Kustaanheimo

1559 Kustaanheimo on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty tähtitieteilijä Paul Kustaanheimon mukaan.
Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,39 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää 3 vuotta ja 8 kuukautta.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin ja pyörähdysaika akselin ympäri on . Eksentrisyys on , inklinaatio on , albedo on ja magnitudi .
Başkarma

Başkarma (Башкарма) on vuonna 1985 perustettu suomentataarilainen yhtye, tyylilajina nykyaikainen tataari-kansanmusiikki. Başkarma on esiintynyt niin paikallisen yhteisön kuin Venäjän tataarien keskuudessa. 
Başkarman muodostumista edelsi ensimmäiseksi tataari-rockyhtyeeksi kutsuttu helsinkiläinen "The Sounds of Tsingiskhan". Se on perustettu vuonna 1968 (mukana Akif, Rauf Beshar ja Deniz Bedretdin). Yhtyeeseen kuuluivat Deniz Bedretdin - basso, Akif Beshar - rummut ja piano, Batu Alkara - pääkitaristi, Rauf Beshar - rytmikitara. Yhtye aloitti esiintymisen tataariyhteisön teeilloissa. Moderni tataarimusiikki koki vastarintaa vanhemmalta sukupolvelta, mutta puhutteli nuorempia. Yhtye äänitti kaksi LP:tä, joita kuunneltiin myös Neuvostoliiton puolella. Yhtyeeseen liittyi myöhemmin kitaristi Kerim Şakir ja klarinetisti-huilunsoittaja Erat Hairetdin.
Vuonna 1985 Bedretdin, Alkara, Şakir ja Dina Asis muodostivat yhtyeen Başkarma. He pääsivät tuolloin esiintymään Kaustisen kansanmusiikkijuhlille. Yhtyeeseen liittyi seuraavaksi laulaja Betül Hairetdin. Lähivuosina he esiintyivät Kazanissa ja Moskovassa ja Pietarissa. Başkarman äänittämää tuotantoa on jaettu myös naapurimaassa. 
Vuonna 2019, Başkarma esiintyi 30-vuoden jälkeen uudelleen Kazanissa. Mukana oli osittain uudella kokoonpanolla varustettu The Sounds of Tsingiskhan.
Başkarman kaikki kolme albumia on kerätty yhteiselle CD:lle nimeltään "Mişär Tatar – Halık köyläre".
"Jäseniä vuosien varrella:"
Tuuliajolla Big Surissa

Tuuliajolla Big Surissa () on yhdysvaltalaisen Jack Kerouacin kirjoittama omaelämäkerrallinen romaani vuodelta 1962. Suomennos ilmestyi Markus Jääskeläisen kääntämänä ja Sammakon kustantamana vuonna 1999. Romaanin päähenkilö on julkisuuteen kyllästynyt Jack Duluoz – Kerouacin kirjallinen alter ego, joka pakenee maailmalta pieneen mökkiin Big Surin rannikolle Kaliforniaan kamppailemaan hulluutta ja alkoholiriippuvuutta vastaan.
Vojvodinan ruteenit

Vojvodinan ruteenit ovat nykyisen Serbian ja Kroatian alueella asuvia ruteeneja. 1740-luvulta lähtien heitä asettui nykyisin Serbiaan kuuluvan Vojvodinan alueelle, sekä muutamiin kyliin Kroatiassa. Autonomisen Vojvodinan alueella he ovat yksi viidestä virallisesta kansallisuudesta ja ruteenin kielellä on virallinen asema. Vuonna 2011 väestönlaskentojen mukaan Serbiassa asui 14 246 ja Kroatiassa 1 936 ruteenia.
Asuinalue.
Vojvodinan ruteenit asuttavat aluetta Serbiassa ja Kroatiassa, joka käsittää nykyisin Serbiaan kuuluvan autonomisen Vojvodinan alueen, sekä muutamia kyliä Kroatian puolella. Serbian huomattavimpia ruteenipaikkakuntia ovat Ruski Krstur, Kucura ja Đurđevo. Historiallisesti kylien alue oli Unkarin kuningaskunnan Bács-Bodrogin (ruteeniksi "Bachka") piirissä. Nykyiseen Vojvodinaan kuuluvat myös historiallisesti Syrmiassa sijainneet Privina Glava, Berkasovo, Bačinci, sekä samoin historiallisesti Syrmiassa, mutta nykyisin kroatian puolella sijaitsevat Petrovci ja Mikluševci.
Serbian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan ruteeneja oli 14 246. Kroatian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan ruteeneja oli 1 936. Ruteenien määrä on tipåpunut historiallisista lukemista. Vielä vuonna 1980 Serbiassa oli noin 19 300 ruteenia ja Kroatiassa 3 300.
Historia.
Nykyisen Vojvodinan alue kuului vuosisatojen ajan Unkarin kuningaskuntaan. 1500-luvulla sen valtasi Osmanien valtakunta ja 1600-luvun lopulla Itävallan Habsburgit. Vojvodina oli nyt raja-aluetta, jolle Habsburgit kutsuivat asukkaita osmanien vielä hallitsemasta Serbiasta Savajoen eteläpuolelta. Heille luvattiin oma hallitsijansa eli "vojvoda" ja alueelle tulevat uudet siirtolaiset muodostivat rajaa valvovia sotilasosastoja (sak. "Grenzer"). Alueelle muutti paitsi serbejä, mutta myös monia muita kansallisuuksia. Yksi kansoista olivat ruteenit. Ruteeneja alkoi saapua Vojvodinaan 1740-luvulta lähtien.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Vojvodina päätyi osaksi Jugoslavian kuningaskuntaa. Toisen maailmansodanaikana ruteenien asuttama alue kuului jonkin aikaa uudestaan Unkariin. Maailmansodan jälkeen kommunistisessa Jugoslaviassa Vojvodinasta tuli autonominen alue ja edelleen Jugoslavian hajotessa osa Serbiaa. Nykyisen Vojvodinan alueella ruteenit ovat yksi alueen viidestä virallisesta kansallisuudesta ja ruteenin kielellä on virallinen asema.
Ruby Pawankar

Ruby Pawankar on intialainen Japanissa työskentelevä lääkäri, joka toimi Maailman allergiajärjestön puheenjohtajana vuosina 2012–2013. Intian hallitus myönsi hänelle vuonna 2010 Pravasi Bharatiya Samman -palkinnon. Hän muutti Tokioon aviomiehensä kanssa vuonna 1989 saatuaan stipendin japanilaiselta yliopistolliselta naisjärjestöltä. Hän suoritti tohtorintutkinnon (Ph.D.) allergia- ja immunologiatutkimuksesta 1995.
Pawankarin perhe on syyrialaiskristittyjä. Hän aloitti lääketieteelliset opintonsa Punessa sijaitsevasta asevoimien lääketieteellisestä akatemiasta, josta hän valmistui vuonna 1982. Hänen kiinnostuksensa suuntautui allergioihin, koska hän oli lapsena astmaatikko ja hän allergisoitui myöhemmin äyriäisille. Häneen vaikutti myös tietoisuus kotimaansa allergiatietämyksen ja hyvien testien puutteesta, mikä houkutteli hänet Japaniin. Hän on Nippon Medical Schoolin professori.
IPSC Kiväärin maailmanmestaruuskilpailut

IPSC Kiväärin maailmanmestaruuskilpailut (engl. IPSC Rifle World Shoot), tunnetaan myös nimellä Practicalin Kiväärin maailmanmestaruuskilpailut ja Kivääripracticalin maailmanmestaruuskilpailut, on IPSC-lajiliiton korkein kiväärillä ammuttava arvokilpailu. Ne kestävät useita päiviä ja sisältävät vähintään 30 ampumaosuutta. Ne pidetään kolmen vuoden välein.
Historia.
Ensimmäiset Kiväärin maailmanmestaruuskilpailut oli tarkoitus järjestää Tanskassa vuonna 2006, mutta se ensin siirrettiin ja myöhemmin peruttiin, koska järjestäjä ei saanut tarpeeksi pitkiä ratoja. Norjan oli tarkoitus pitää vuoden 2013 kilpailut, mutta perui sen myöhemmin. Viimein Venäjä järjesti vuonna 2017 maailmanmestaruuskilpailut. Ne piti pitää jo vuonna 2016, mutta rata-alue jossa kilpailut aiottiin järjestää oli vielä keskeneräinen joten ne siirrettiin vuoteen 2017.
Roni Karvinen

Roni Patrik Karvinen (s. 22. lokakuuta 2002 Vantaa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Pelicansia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Karvinen on Kiekko-Vantaan kasvatti. Hän oli kaudella 2017–2018 C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 19+18=37 joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä. Karvinen jakoi myös Kiekko-Vantaan sisäisen syöttöpörssin voiton Oskari Latvalan kanssa. Kaudella 2018–2019 hän toimi seuran B-nuorten varakapteenina. Karvinen oli B-nuorten SM-sarjassa joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 9+21=30. Hän siirtyi kesken kauden Jokereiden B-nuoriin.
Kaudeksi 2019–2020 Karvinen siirtyi Saimaan Pallon organisaatioon. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan seuran A-nuorissa, mutta Karvinen pelasi osan kaudestaan myös B-nuorissa. Kaudella 2020–2021 hän oli tehoilla 16+13=29 SaiPan U20-junioreiden toiseksi paras maalintekijä Valtteri Ojantakasen kanssa ja Karvinen sijoittui joukkueen sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Hän debytoi kauden aikana myös SaiPan SM-liigajoukkueessa, jossa Karvinen pelasi kahdeksan runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki liigadebyyttinsä 9. helmikuuta 2021 Oulun Kärppiä vastaan. Karvinen merkittiin joukkueensa nelosketjun vasempaan laitaan Jaakko Lantan ja Valtteri Ojantakasen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.14 minuuttia. Karvinen sai myös kakkossyöttöpisteen Joni Nikon tekemään maaliin.
Huhtikuussa 2021 Karvinen teki SaiPan kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2021–2022 seuran U20-joukkueessa. Karvinen pelasi kautensa lopulta suurimmaksi osaksi SM-liigassa, jossa hänen varsinainen tulokaskautensa toi 44 runkosarjaottelussa tehot 11+5=16. Karvinen teki liigauransa avausmaalin kauden kolmannessa ottelussaan 2. lokakuuta 2021 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Hän oli SaiPan kolmanneksi paras maalintekijä kahden muun tulokkaan, Valtteri Lipiäisen ja Mikko Juusolan kanssa. Kolmikko jakoi SM-liigan tulokkaiden maalipörssin toisen sijan Kärppien Ville Koivusen kanssa edellään vain JYPin Joakim Kemell.
Lokakuussa 2023 Karvinen teki SaiPan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen kevääseen 2025 saakka. Kaudella 2024–2025 hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 17+12=29. Karvinen oli SaiPan kolmanneksi paras maalintekijä. Pudotuspeleissä hän teki 21 ottelussa tehot 3+5=8. Karvinen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Kaudeksi 2025–2026 Karvinen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Pelicansiin.
Maajoukkueura.
Karvinen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän voitti hopeaa. Karvinen nousi Suomen kisajoukkueeseen alun perin joulukuussa 2021 käynnistyneeseen turnaukseen jälkikäteen ennen matkustamista Kanadaan, kun Aatu Räty joutui jättämään turnauksen väliin. Vuodenvaihteen turnaus kuitenkin keskeytettiin useassa joukkueessa ilmenneiden koronavirustartojen vuoksi. Turnaus pelattiin uudelleen elokuussa 2022. Yhteensä Karvinen on pelannut 16 nuorten maaottelua.
Outi Vaarala

Outi Minna Anneli Vaarala (s. 27. syyskuuta 1962, Rovaniemi) on suomalainen lääkäri, immunologi ja lääkeyhtiö Orionin tutkimus- ja tuotekehitysjohtaja. Vaarala on toiminut Helsingin yliopiston osa-aikaisena tutkimusjohtajana (2014–2019). Hän on ollut julkisuudessa muun muassa johdettuaan THL:ssä tutkimushanketta, joka selvitti että Pandemrix-rokoteen viruskomponentti lisäsi aikanaan narkolepsiariskiä. 
Vaarala valmistui Helsingin yliopistosta lääkäriksi (LL) vuonna 1990 ja lääketieteen tohtoriksi (LKT) vuonna 1991. Hänen englanninkielinen, immunologian alaan kuuluva väitöskirjansa (1991) oli otsikoitu "Cardiolipin-binding antibodies in patients with infections and autoimmune disorders". Hän on ollut Helsingin yliopiston immunologian dosentti vuodesta 1996.
Työurallaan Vaarala on ollut muun muassa Linköpingin yliopiston lastenimmunologian professori (2001–2004, osa-aikainen 2005–2009), Kansanterveyslaitoksen tutkimusprofessori (2005–2007), THL:n Rokotusten ja immuunisuojan osaston yksikönpäällikkö ja tutkimusprofessori (2008–2014). Ennen siirtymistään Orioniin kesäkuussa 2020 Vaarala työskenteli ruotsalais-brittiläisen Astra Zeneca -lääkeyhtiön osastonjohtajana (vuodesta 2014).
Suomen Tiedeseuran jäsen Vaarala on ollut vuodesta 2006 ja Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 2014.
Tampereen yliopiston hallituksen jäsenenä Vaarala oli 2021-2023.
Fire OS

Fire OS on Amazon.comin mobiilikäyttöjärjestelmä, jota se käyttää Fire-brändin laitteissa kuten Fire TV.
Fire OS on forkki avoimen lähdekoodin Android Open Source Project (AOSP) -käyttöjärjestelmästä, jonka Amazon julkaisi Kindle Fire -sarjan taulutietokoneiden yhteydessä. Oletuksena käytössä on Amazon Appstore, mutta rinnalle voi asentaa Google Playn. Useille Googlen tarjoamille rajapinnoille on tilalla Amazonin oma rajapinta.
Valeria Gagealov

Valeria Gagealov (9. joulukuuta 1931 Galați – 9. helmikuuta 2021 Bukarest) oli romanialainen elokuva-, radio-, teatteri-, televisio- ja ääninäyttelijä. Hän opiskeli Caragiale-teatteri- ja elokuvataideakatemiassa.
Hän kuoli Bukarestissa COVID-19-tautiin koronaviruspandemian aikana 89-vuotiaana.
RFA Argus

RFA Argus (viirinumero A135) on Royal Fleet Auxiliaryn helikopterimiehistöjen koulutusalus. Se oli alun perin MV "Contender Bezant". Puolustusministeriö vuokrasi aluksen Falklandin sotaan 1982 ja lunasti sen kaksi vuotta myöhemmin muutettavaksi koululaivaksi korvaamaan käytöstä poistuvan "RFA Engadinen".
Valmistus ja muutostyöt.
Contender 2 Limited tilasi aluksen Margherasta Società Italiana Ernesto Bredalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 293. Alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1980 ja valmistui 31. heinäkuuta 1981.
Britannian puolustusministeriö vuokrasi aluksen toukokuussa 1982 Falklandin sotaan. Alukselle tehtiin Devonportissa muutostöitä, jotta se kykenisi operoimaan helikopterien ja Harrierien tukikohtana ja kuljetusaluksena. Alus saapui alueelle ensimmäisen kerran hieman Argentiinan antautumisen jälkeen. Alus palautettiin alkuperäiseen kuntoon, minkä jälkeen se palautettiin omistajilleen marraskuussa.
Puolustusministeriö suunnitteli "RFA Engadinen" korvaamista ja sen tuloksena päätettiin muuttaa kauppalaivastosta lunastettu alus tehtävään. Joulukuussa 1983 ministeriö pyysi British Shipbuildersilta ja Harland and Wolffilta tarjoukset uudesta lentojoukkojen koulutusaluksesta tai sellaiseksi soveltuvan aluksen hankkimisesta ja tarvittavien muutostöiden tekemisestä suunnitelman toteuttamiseksi. Kumpikin tarjous sisälsi Contender Bezantin hankinnan ja maaliskuussa 1984 Harland and Wolff sai tilauksen aluksen toteuttamisesta. Telakka lunasti 14. maaliskuuta 1984 aluksen 18 miljoonalla punnalla.
Alus nimettiin 23. maaliskuuta 1987 Belfastissa "RFA Argukseksi". Neljän vuoden muutostöiden jälkeen alus otettiin palvelukseen 1988.
Palvelus.
Alus osallistui Persianlahden sotaan 1991 operaatio Granbyssä ja toimitti myöhemmin humanitääristä apua kurdeille operaatio Havenissa. Alus oli 1993 ja 1999 Adrianmerellä tukemassa brittijoukkoja Bosniassa ja Kosovossa. Kolme aluksella ollutta helikopteria pelasti 2. helmikuuta 1998 Atlantilla uponneen MV "Delfin Mediteraneon" miehistöä pelastusveneistä.
Fragaria iturupensis

Fragaria iturupensis on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, mansikoiden ("Fragaria") sukuun kuuluva kasvilaji. Sitä kasvaa luonnossa vain Iturupin saarella Kuriilien saaristossa. Siellä laji kasvaa Atsunupurin tulivuoren itärinteellä kitukasvuisen metsän reunamilla. Laji kasvaa yhdessä sahalininlepän ("Alnus maximowiczii"), "Salix fumosa" -pajulajin, "Artemisia borealis" ja "Artemisia arctica" -marunalajien sekä "Carex micropoda" -saralajin kanssa.
Ulkonäöltään "Fragaria iturupensis" muistuttaa virginianmansikan ("Fragaria virginiana") alalajia "Fragaria virginiana" ssp. "glauca". Genotyypiltään se on oktoploidi ja yleisesti ainut tunnettu aasialainen oktoploidinen mansikkalaji.
Jo Jorgensen

Jo Jorgensen (s. 1. toukokuuta 1957) on yhdysvaltalainen poliitikko. Jorgensen oli libertaaripuolueen presidenttiehdokkaana Yhdysvaltain vuoden 2020 presidentinvaaleissa, joissa hän sijoittui valtakunnallisesti äänimäärissä kolmanneksi saaden noin 1,2 prosenttia äänistä. Hän oli myös puolueen varapresidenttiehdokkaana vuoden 1996 presidentinvaaleissa. Jorgensen toimii psykologian lehtorina Clemsonin yliopistossa Etelä-Carolinan osavaltiossa.
Stephen Jackson (meloja)

Stephen Jackson (s. 18. syyskuuta 1956 Dublin, Irlanti) on brittiläinen ratameloja. Hän edusti Isoa-Britanniaa Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 sijoittuen 1 000 metrin kajakkiyksikössä kahdeksanneksi. Jackson saavutti maailmanmestaruuden yhdessä Alan Williamsin kanssa 10 000 metrin kajakkikaksikossa Tampereella 1983. Nottinghamissa 1981 hän saavutti MM-pronssia 10 000 metrin kajakkinelosessa Ison-Britannian joukkueessa.
Michael Drayton

Michael Drayton (1563–1631) oli englantilainen runoilija. Hän oli tuotteliain aikakauden vähemmän merkittävistä runoilijoista, eräänlainen Elisabetin ajan vastine Layamonille. Merkittävin hänen tuotannossaan on laaja runoelma "Polyolbion" (1612 ja 1622), jossa hän historiallisin ja muinaistutkimuksillisin tiedoin kuvaa ja ylistää Englannin kaupunkeja ja muita paikkakuntia. Parhaiten hänen lyyrinen kykynsä tulee esille "Nymphidia"-runoissa. Drayton kuului William Shakespearen ystäväpiiriin.
Draytonin tuotannosta on näytteenä antologiassa "Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja" katkelma "Nymphidiasta".
Alan Williams (meloja)

Alan John Williams (s. 21. huhtikuuta 1954) on brittiläinen ratameloja. Hän edusti Isoa-Britanniaa 1 000 metrin kajakkinelosessa Montrealin kesäolympialaisissa 1976 ja Moskovan kesäolympialaisissa 1980. Williams saavutti maailmanmestaruuden yhdessä Stephen Jacksonin kanssa 10 000 metrin kajakkikaksikossa Tampereella 1983. Nottinghamissa 1981 hän saavutti MM-pronssia 10 000 metrin kajakkinelosessa Ison-Britannian joukkueessa.
Titta Heikkilä (valmentaja)

Titta Heikkilä (s. 2. heinäkuuta 1985 Valkeakoski ) on joukkuevoimistelun ja rytmisen voimistelun valmentaja. Heikkilä on toiminut tamperelaisen Minetit-joukkueen valmentajana vuodesta 2010 lähtien. Heikkilä on voittanut valmentajana kaksi maailmanmestaruutta (2015 ja 2017) sekä lukuisia Suomen mestaruuksia. Vuodesta 2018 lähtien Heikkilä on valmentanut Tampereen Sisussa. 
Ura valmentajana.
Heikkilä aloitti päätoimisena valmentajana vuonna 2010 Tampereen Voimistelijoissa.
Heikkilän ja Teija Kukkalan valmentama Minetit-joukkue on ollut Suomen menestynein joukkuevoimistelujoukkue 2010-luvulla ja se on voittanut aikuisten sarjan Suomen mestaruuden kuusi kertaa peräkkäin vuosina 2015–2020. Joukkue voitti MM-kultaa 2015 ja 2017. Lisäksi joukkue on voittanut EM-kultaa 2016 ja MM-hopeaa vuosina 2016, 2018 ja 2019.
Heikkilän valmentama Jouki Tikkanen kilpaili maajoukkuetasolla koko 2010-luvun ja voitti useita Suomen mestaruuksia. Tikkanen päätti uransa vuonna 2019. 
Heikkilä on valittu vuonna 2015 Suomen voimisteluliiton Vuoden valmentajaksi. Vuonna 2017 hän sai Vuoden valmentaja -palkinnon yhdessä Teija Kukkalan kanssa.
Vuosien 2017–2018 taitteessa Minettien valmennustiimi ja urheilijat vaihtoivat seuraa Tampereen Voimistelijoista Tampereen Sisuun. Heikkilä julkaisi avoimen kirjeen, jossa valmennustiimi irtisanoutui seuran palveluksesta ja jossa kritisoitiin Tampereen Voimistelijoiden seurajohdon toimintaa. Tämän jälkeen seurajohto julkaisi vastineen, jossa Minettien valmennustiimiä kritisoitiin siitä, että heidän valmennuksensa ei noudattanut seuran arvoja. 
Vuoden 2018 syksyllä Ilta-Sanomien Urheilulehti julkaisi artikkelin, jossa Heikkilää syytettiin epäasiallisesta valmentamisesta Tampereen Voimistelijoissa. Artikkeli herätti laajalti keskustelua. Voimisteluliitto teetti selvityksen valmennuskulttuurista ja tilasi SUEKilta tutkinnan Heikkilän toiminnasta. Urheilutoimittajain liiton puheenjohtajan Kalle Virtapohjan mukaan kyse oli Minettien seurasiirron kostamisesta. Hufvudstadsbladetin urheilutoimituksen esimies Filip Saxén erosi Urheilutoimittajain liitosta vastalauseena sille, että liitto nimesi Heikkilän ehdolle vuoden valmentajaksi Suomen urheilugaalaan. Hämeen Sanomien Petteri Sihvosen mukaan joukkuevoimistelu on varhaisen erikoistumisen laji, jossa menestyäkseen on jo lasten ja nuorten kanssa valmennettava siten, miten monissa muissa lajeissa valmennetaan vasta varhaisaikuisuudesta eteenpäin. 
Vuoden 2019 keväällä Voimisteluliiton kurinpitovaliokunta ilmoitti, että se ei määrää asiassa toimitsijakieltoa. Heikkilän mukaan hän ei saanut muutakaan seuraamusta.
Earle I. Mack

Earle Irving Mack (s. 1938) on yhdysvaltalainen liikemies ja taidemesenaatti. Hän toimi Yhdysvaltain Suomen-suurlähettiläänä vuosina 2004–2005.
Mack opiskeli Drexelin yliopistossa ja Fordham Law Schoolissa. Hän toimi urallaan erityisesti kiinteistöalalla New Yorkissa ja New Jerseyssa. Hän on toiminut muun muassa senior partnerina sukunsa The Mack Company -kiinteistöyhtiössä ja New Yorkin pörssiin listatun Mack-Cali Realty Corporationin hallituksessa.
Mack on myös tunnettu taidemesenaatti. Hän toimi New Yorkin osavaltion taideneuvoston puheenjohtajana 1996–1999 ja New Yorkin kaupunginbaletin hallituksessa 1987–1996 ja 1999–2004. Vuonna 1978 hän oli Oscar-ehdokkaana tuottamastaan elokuvasta "The Children of Theatre Street".
Robert Herrick

Robert Herrick (1591–1674) oli englantilainen kirjailija, alkuaan kultasepänoppilas. Hän suoritti myöhemmin yliopistotutkinnon ja oli pappi. Hän edusti kirjallista suuntausta "Benin pojat" (Sons of Ben). Hän oli 1629–1647 pappina Devonshiressä Dean Priorissa, josta hän joutui lähtemään sisällissodan vuoksi. Hän palasi seurakuntaan 1662 ja asui siellä loppuelämänsä. Papin tehtävästään huolimatta hän oli pakanarunoilija, kavaljeerien (Cavalier poet) epikurolaisen elämän, iloisen maailmankatsomuksen ja herkän luonnontunteen tulkki.
Teokset.
Suomennettu tuotanto.
Toivo Lyyn suomentamia näytteitä Herrickin tuotannosta on antologiassa "Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja".
Muita Herrickin runosuomennoksia:
1558 Järnefelt

1558 Järnefelt on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty tähtitieteilijä Gustaf Järnefeltin mukaan. Kansainvälisissä yhteyksissä asteroidin nimi voidaan kirjoittaa myös ilman "ä"-kirjainta, muodossa "Jarnefelt".
Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,22 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5 vuotta ja 9 kuukautta.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin ja pyörähdysaika akselin ympäri on . Eksentrisyys on , inklinaatio on , albedo on ja magnitudi .
Yksinäinen matkamies

Yksinäinen matkamies () on yhdysvaltalaisen Jack Kerouacin kirjoittama matkakertomus vuodelta 1960. Suomennos ilmestyi Elina Koskelinin kääntämänä ja Sammakon kustantamana vuonna 2005. Teos on kokoelma impressionistisia esseitä, jotka käsittelevät Kerouacin matkoja ympäri Yhdysvaltoja, Meksikoa ja Eurooppaa.
Fragaria orientalis

Fragaria orientalis on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, mansikoiden ("Fragaria") sukuun kuuluva kasvilaji.
"Fragaria orientalis" on monivuotinen ruoho, joka voi kasvaa 5–30 cm korkeaksi. Sen varret ovat karvaisia. Lehdet ovat kolmilehdykkäisiä ja lehdykät ovat 1–5 cm pitkiä, 0,8–3,5 cm leveitä, vastapuikeita tai vinoneliömäisen puikeita ja vihreitä. Lehtien alapinnat ovat karvaisia, etenkin suonien kohdilta. Kukintona on yhdestä kuuteen, tavallisesti kahdesta viiteen, kukkaa sisältävä tasohuiskilo. Kukat ovat halkaisijaltaan 1–1,5 cm ja yleensä kaksineuvoisia, mutta joskus harvoin yksineuvoisia. Verholehdet ovat suikean puikeita. Terälehdet ovat valkoisia sekä lähes pyöreitä. Kaksineuvoisissa kukissa on 18–22 hedettä sekä lukuisia emejä. Pohjushedelmä on kypsänä väriltään purppuranpunainen. Pähkylät ovat munanmuotoisia ja noin 0,5 mm leveitä.
"Fragaria orientalis" kasvaa metsissä, niityillä ja vuorten rinteillä 600–4000 metrin korkeudessa. Lajia tavataan Venäjän itäosissa, Korean niemimaalla, Mongoliassa ja Kiinassa. Kiinassa lajia tavataan Gansun, Hebein, Heilongjiangin, Jilinin, Liaoningin, Sisä-Mongolian, Qinghain, Shaanxin ja Shanxin alueilla.
1551 Argelander

1551 Argelander on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Löytö on tehty Turussa, ja se on nimetty Turun observatoriota vuosina 1823–1831 johtaneen F. W. A. Argelanderin mukaan.
Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,39 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 8 kuukautta.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin ja pyörähdysaika akselin ympäri on . Albedo on ja magnitudi .
Arnold Böcklin (kirjaintyyppi)

Arnold Böcklin on kirjaintyyppi, jonka Otto Weisertin kirjasinvalimo ("Schriftgiesserei Otto Weisert") julkaisi vuonna 1904. Se on nimetty sveitsiläisen taidemaalari Arnold Böcklinin mukaan. Arnold Böcklin on yksi tunnetuimmista jugend-kirjaintyypeistä, ja sen kirjainmuodoissa on havaittavissa viitteitä jugendille tunnusomaisesta tyylitellystä kasviornamentiikasta. Arnold Böcklin sopii parhaiten otsikoihin. Kirjaintyyppi oli jugendin aikaan suosittu etenkin kirjojen kansikuvissa.
Linotype, URW, Mecanorma ja muutamat muut fonttivalmistajat ovat julkaisseet omat versionsa Arnold Böcklinistä mm. nimillä Arnold Boecklin tai Arnold Bocklin.
Abraham Cowley

Abraham Cowley (1618–1667) oli englantilainen runoilija.
Cowley liittyi sisällissodan puhjettua kuninkaan puolelle. Hän seurasi 1646 kuningatarta Pariisiin ja asui siellä kymmenen vuotta. Restauraation jälkeen hän muutti maaseudulle ihailemansa luonnon keskelle, mutta pettyi eikä saanut toivomaansa tyydytystä.
Cowley julkaisi esikoiskokoelmansa "Poetical Blossomes" 15-vuotiaana vuonna 1633. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös muun muassa "Anakreon"-mukaelma ("Anacreontiques"), "Mistress, or Love Verses" ja "Pindarique Odes". Samuel Johnson antoi hänelle ja muutamille muille heidän kekseliäiden runomittojensa vuoksi nimityksen "metafyysiset runoilijat".
Suomennettu tuotanto.
Cowleyn runoja:
Edmund Waller

Edmund Waller (1606–1687) oli englantilainen runoilija. 
Waller oli varakkaan suvun perillinen ja parlamentin jäsen 16-vuotiaasta alkaen. Hänen tunnettiin sanavalmiina ja taitavasti ajan vaatimuksiin mukautuvana. Hän palveli sekä puritaaneja että rojalisteja, aina tilanteen ja oman etunsa mukaan. Hän joutui kuitenkin puritaaneja vastustaessaan 1643 pois parlamentista, sai 10 000 puntaa sakkoja ja asui mannermaalla vuoteen 1652, jolloin hän sai palata.
Palattuaan Englantiin hän kirjoitti ylistysrunon Oliver Cromwellille, mutta tämän kuoltua kirjoitti moiterunon ja sen sijaan suuntasi ylistyssanansa kuningas Kaarle II:lle tervetuliaisrunossaan. Kuningas totesi sen huonommaksi kuin Cromwellille tehdyn kunniarunon, mihin Waller vastasi: ”Sire, runoilijat onnistuvat paremmin kuvitelmien kuin todellisuuden kertojina.”
Pienissä runoissaan, joihin hänen maineensa perustuu, hän oli harvinaisen taitava viisijalkaisen loppusoinnullisen kaksoissäkeen käyttäjänä. Hän kehitti sen suljetuksi, niin että säepariin sisältyi aina myös ehyt ajatus. Hän hioi sen muutenkin niin puhtaaksi ja taipuisaksi, että klassinen runous saattoi ottaa sen lopullisesti valmiina käyttöönsä pääasialliseksi runomuodoksi.
Suomennettu tuotanto.
Suomennettuja runoja:
Pehr Erik Sahlman

Pehr Erik Sahlman (24. kesäkuuta 1774 Uppsala – 25. marraskuuta 1831 Pori) oli ruotsalaissyntyinen virkamies, joka toimi Suomen suuriruhtinaskunnan vuorilaitoksen vuorimestarina 1809–1821.
Sahlman kirjoitti ylioppilaaksi Uppsalassa vuonna 1785. Vuonna 1795 hän suoritti Uppsalan yliopistossa tutkinnon teologiassa, siveysopissa ja lakitieteessä ja vuonna 1796 kemiassa, fysiikassa ja vuoritieteessä. Sahlman tuli auskultantiksi Ruotsin vuorikollegioon vuonna 1796, ja hänet otettiin masuunimestaritaidon oppilaaksi vuonna 1797. Hänen nimitettiin Ruotsin vuorikollegion alaisuudessa toimineen Suomen vuorimestaripiirin virkaa tekeväksi ylimasuunimestariksi vuonna 1800 ja vakinaiseksi ylimasuunimestariksi vuonna 1802. Hänet määrättiin hoitamaan vuorimestarin tehtäviä vuonna 1809 ja nimitettiin vuorimestariksi vuonna 1810. Sahlman erosi vuorimestarin virasta vuonna 1826 ja siirtyi hoitamaan suuriruhtinaskunnan omistamaa Leineperin ruukkia. Sahlman kuoli Porissa 25. marraskuuta 1831. 
Sahlman oli naimissa Anna Christina Hagnerin kanssa vuodesta 1821. Heillä ei ollut lapsia.
Onnenlehti

Onnenlehti on pieni pahvikortti tai paperilappu, johon on kirjoitettu ennustus. Painetut onnenlehdet olivat numeroituja ja joissakin versiossa oli kuvakin mukana. Onnenlehdet olivat suosittuja 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuoliskolla. Ennustuksiin suhtauduttiin kuten horoskooppeihin, kuka uskoi kuka ei. Onnenlehtien ennustuksia pidettiin kuitenkin povareiden ennustuksia selkeämpinä.
Onnenlehtiä myivät posetiivarit, jotka kiersivät yleisötapahtumissa, kuten markkinoilla ja soittivat veivattavalla posetiivilla musiikkia. Toimeentulonsa posetiivarit saivat onnenlehtiä, pikkuesineitä kuten harjoja ja esimerkiksi pumpernikkeleitä kaupittelemalla. 
Onnenlehden muita merkityksiä.
Onnenlehtiä jaettiin Suomen ensimmäisen Liikennenturvallisuusviikon 23.-30.4.1934 aikana. Liikennekulttuurikomitean tuottaman onnenlehden sisältö oli kuvitettua liikennevalistusta. Painotuotteen värikkyys huvitti etenkin nuoria naisia, vanhempi väki suhtautui lappusiin kylmäkiskoisemmin. Onnenlehdessä kehotettiin äitejä kasvattamaan lapsensa liikenteen tuntemukseen. 
Onnenlehti-pöytäliina. Pieni onnenlehtikuviolla koristeltu pöytäliina.
Onnenlehdeksi kutsuttiin lentolehtistä, joita kapteeni Bremer pudotti lentokoneestaan 39 paikkakunnalle Philipsin mainoskiertueella 1938. Onnenlehdestä oikean onnenkuvion löytänyt sai ostaa Matador-radiovastaanottimen erikoishinnalla.
Onnenlehti, lasimaljakko, design Helena Tynell, Riihimäen Lasi 1971-76.
Carl Lundström (vuorimestari)

Carl Lundström (22. toukokuuta 1762 Taalainmaa – 4. heinäkuuta 1842 Uskela) oli ruotsalaissyntyinen virkamies ja teollisuusmies, joka toimi Ruotsin vallan aikana ja Suomen suuriruhtinaskunnassa vuorilaitoksen vuorimestarina vuosina 1788–1809.
Lundström oli Falunin vuorikunnan vuorimestarin Eggert Lundströmin poika. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Uppsalassa vuonna 1776, ja hänet otettiin auskultantiksi Ruotsin vuorikollegioon vuonna 1780 ja nimitettiin vuorikollegion ylimääräiseksi notaariksi vuonna 1783. Hänet nimitettiin vuorikomissaariksi Suomeen vuonna 1786 ja Suomen vuorikunnan vuorimestariksi vuonna 1788. Lundström oli perustamassa Suomen Talousseuraa vuonna 1797. Porvoon valtiopäivillä aatelissääty ehdotti häntä suuriruhtinaskunnan hallituskonseljin kamari- ja tilintekotoimituskunnan esittelijäsihteeriksi, johon virkaan Lundström siirtyi vuonna 1809. Hän erosi virasta 1816 ja siirtyi hoitamaan valtion omistamaa Leineperin ruukkia vuonna 1818. Vuonna 1823 Lundström löysi Sillbölestä uuden malmiesiintymän, jota hän louhi vuosina 1823–1824. 
Lundström asui Suomessa Uskelassa omistamallaan Lopen Haittisten rustitilalla, jossa hän kuoli vuonna 1842. Lundström oli naimisissa Anna Charlotta Waszin kanssa, ja heillä oli viisi poikaa ja neljä tytärtä.
Desolationin enkelit

Desolationin enkelit () on yhdysvaltalaisen Jack Kerouacin kirjoittama omaelämäkerrallinen romaani vuodelta 1965, jota pidetään yhtenä hänen pääteoksistaan. Romaanin päähenkilö on Kerouacin kirjallinen alter ego Jack Duluoz, ja tapahtumat sijoittuvat aikaan juuri ennen kuin päähenkilö saavuttaa kirjallista menestystä. Romaanissa päähenkilö Duluoz viettää kesällä 1956 kaksi kuukautta Kaskadivuoristossa, minkä jälkeen hän matkustaa ympäri Yhdysvaltoja ja Eurooppaa. Suomennos ilmestyi Jaakko Yli-Juonikkaan kääntämänä ja Sammakon kustantamana vuonna 2004.
Hedströmmen

Hedströmmen on Ruotsissa Västmanlandin läänissä Kungsörin ja Köpingin kunnissa virtaava 97 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Hedströmmenin valuma-alueessa sen 126 kilometriä pitkään pääuomaan.
Hedströmmen kuuluu Norrströmin vesistöön (vesistöaluetunnus 61), jonka valuma-alueen pinta-ala on 22 650 neliökilometriä (km²) ja jonka vesistöreitin pääuoman alaosaan kuuluvat esimerkiksi laskujoki Norrström, järvi Mälaren, Eskilstunaån ja järvi Hjälmaren. Hedströmmen on vesistöreittinsä sivujoki, jonka 
valuma-alueen pinta-ala on 1 048 km² eli 4,6 % koko vesistöalueensa pinta-alasta. Se laskee Mälarenin Barkarövikeniin Galtenissa Köpingin kunnassa.
Vesivoimalaitoksia.
Hedströmmenin pääuomassa on 10 vesivoimalaitosta: Kallstena, Östuna, Ekeby, Lyftinge, Kolsva, Nygårdsforsen, Holmen, Norrhammar, Östanfors ja Skinnskatteberg. Voimaloiden yhteisteho on 7,5 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 32,1 gigawattituntia. Vesistön Gunnilboånin sivu-uomassa on vielä 3 voimalaa lisää: Gisslarbo, Färna ja Kedjebohammar. Näiden yhteisteho on 1,5 megawattia ja vuosituotanto on noin 6,1 gigawattituntia.
Köpingsån

Köpingsån on Ruotsissa Västmanlandin läänissä Köpingin kunnassa virtaava 6 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Köpingsånin valuma-alueessa sen 40 kilometriä pitkään pääuomaan.
Köpingsån kuuluu Norrströmin vesistöön (vesistöaluetunnus 61), jonka valuma-alueen pinta-ala on 22 650 neliökilometriä (km²) ja jonka vesistöreitin pääuoman alaosaan kuuluvat esimerkiksi laskujoki Norrström, järvi Mälaren, Eskilstunaån ja järvi Hjälmaren. Köpingsån on vesistöreittinsä sivujoki, jonka valuma-alueen pinta-ala on 285 km² eli 1,3 % koko vesistöalueensa pinta-alasta. Se laskee Mälareniin Galtenissa Köpingin kunnassa.
Kolbäcksån

Kolbäcksån on Ruotsissa Taalainmaan Smedjebackenista alas Västmanlandin läänin Hallstahammariin virtaava 103 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Kolbäckesånin valuma-alueessa sen 174 kilometriä pitkään pääuomaan.
Kolbäcksån kuuluu Norrströmin vesistöön (vesistöaluetunnus 61), jonka valuma-alueen pinta-ala on 22 650 neliökilometriä (km²) ja jonka vesistöreitin pääuoman alaosaan kuuluvat esimerkiksi laskujoki Norrström, järvi Mälaren, Eskilstunaån ja järvi Hjälmaren. Kolbäcksån on vesistöreittinsä sivujoki, jonka valuma-alueen pinta-ala on 3 115 km² eli 13,8 % koko vesistöalueensa pinta-alasta. Se laskee Mälareniin Galtenin Fredenin lashteen Hallstahammarin kunnassa.
Vesivoimalaitoksia.
Joen valuma-alueella sijaitsee 26 vesivoimalaitosta, joista 21 ovat pääuoman voimalaloita. Kolbäcksånissa on Västerkvarn, Sörstafors, Hallstahammar, Ålsätra, Surahammar, Ramnäs, Seglingsberg, Virsbo, Västanfors, Uddnäs, Fagersta, Semla, Smedjebacken, Morgårdshammar, Lernbo, Ludvika, Sunnansjö, Loforsen, Vännebo, Nyhammar ja Hellsjön. Voimaloiden yhteisteho on 58,2 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 203,5 gigawattituntia. Valuma-alueen sivu-uomissa vielä viisi voimalaa seuraavasti:
Näiden yhteiskapasiteetti on 0,4 megawattia ja vuosituotanto 1,0 gigawattituntia.
Vuoripuukenguru

Vuoripuukenguru ("Dendrolagus scottae") on kenguruihin kuuluva nisäkäslaji. Sitä tavataan uhanalaisena Papua-Uudesta-Guineasta.
Koko ja ulkonäkö.
Vuoripuukenguru voi saavuttaa suurimmillaan noin 11 kg painon ja koiras on hieman naarasta kookkaampi. Lajin karva on väriltään mustaa tai tummanruskeaa. Vuoripuukengurun etutassujen vahvat kynnet ja pitkä taipuisa häntä auttavat sitä kiipeilemään puissa. Vuoripuukengurunaaraalla on muiden pussieläinten tavoin vatsassaan pussi.
Levinneisyys ja elintavat.
Vuoripuukenguru elää ainoastaan Papua-Uuden-Guinean luoteisosassa Torricellivuorilla ja niiden läheisillä vuoristoalueilla. Lajin elinympäristöä ovat sademetsät 900–1 700 metrin korkeudella merenpinnasta. Laji liikkuu usein yksin tai korkeintaan neljän yksilön perheryhmissä ja viettää suurimman osan ajastaan maassa. Ne ovat taitavia kiipeilemään puissa ja kykenevät hyppimään puusta toiseen, mutta kiipeävät yleensä vain vaaraa paetessaan. Vuoripuukenguru on kasvinsyöjä ja sen ravintoa ovat lehdet, sammalet ja liaanit. Vuoripuukengurun lisääntymisestä on vain vähän tietoa. Naaras synnyttää yhden poikasen vuodessa ja lisääntymiskausi on mahdollisesti ympärivuotinen.
Vuoripuukenguru luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kooksi arvioidaan noin 200 yksilöä; 2000-luvun alussa määrä oli noin 100. Suurimmat uhat ovat metsästäminen ravinnoksi ja elinympäristön häviäminen. Osana suojelutoimenpiteitä paikalliset ovat lopettaneet vuoripuukengurun metsästämisen ja kanta on saatu elpymään ja on vakaa.
Dún Aonghasa

Dún Aonghasa on linnoitus Irlannin Aransaariin kuuluvalla Inis Mórilla maan länsirannikolla. Merenrannalla kalliolla sijaitsevasta linnoituksesta on jäljellä osa sen kivisistä muureista. Arkeologisten löytöjen perusteella paikka on peräisin pronssikaudelta.
Kohde.
Dún Aonghasa sijaitsee Aransaarten suurimmalla saarella Inis Mórilla Galwaynlahdella Irlannin länsirannikolla. Paikalla on merestä noin 87 metrin korkeudelle kohoava kallio, jolla on kivisiä linnoitteita. Sisimmäisellä linnoituksella on kaksi ulkomuuria, sekä kolmannen jäännökset. Pystyssä oleva sisämuuri on korkeudeltaan 4,9 metriä ja paksuudeltaan 5 metriä. Niiden ulkopuolella on vielä kolmas niin sanottu "chevaux-de-frise", sisemmille puolustusvaurstuksille tulon esteeksi tehty pystykivimuuri. Koko alueen pinta-ala on noin 5,7 hehtaaria. Sisemmät puolustukset ovat avoimia merelle päin etelään. Mahdollisesti tälläkin puolella on aikanaan ollut matala kivimuuri. Sisälinnoituksille pääsi koillisesta kapeaa käytävää pitkin.
Historia.
Paikalla tehtiin kaivauksia vuosina 1992–1995. Löytöjen perusteella paikalla on ollut asutusta pronssikauden keski- tai loppuvaiheilta 1 400–600 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Aikaisemmin linnoitusten oli uskottu olevan peräisin rautakaudelta 600-luvulta eaa 400-luvulle jaa. Pronssikautisiin jäännöksiin lukeutuivat pyöreän talon rauniot. Asutuksesta kertoivat esimerkiksi eläinten luut ja keramiikan sirpaleet. Taloudellisesti pronssikauden asukkaille merkittävin elinkeino on ilmeisesti ollut lampaiden kasvatus. Lampaita kasvatettiin etenkin lihan, ei niinkään villan takia. Paikalla oli myös pronssisten keihäänkärkien ja miekkojen valmistukseen käytettyjä muotteja. Linnotuksen sisämuuri on rakennettu myös pronssiajalla, mutta ulommille muureille ei ole tehty ajoitusta. Puolustusvarustelujen ja muiden löytöjen perusteella paikka on joka tapauksessa ollut aikanaan merkittävä keskus.
Linnoituskesta ei sen sijaan ole jäänyt ollenkaan samalla tapaa merkkejä paikallisen kansanperinteeseen. Dún Aonghasa tarkoittaa "Aonghusin linnaa". Täysin selvää ei kuitenkaan ole, keneen nimellä viitataan. Nimi on suhteellisen yleinen. Mahdollisesti kyse on myyttisestä Tuath Dé Oengus Mac ind Ócista, tai tuntemattomammasta legendaarisen historian hahmosta. Nykyisin Dún Aonghasa on suosittu matkailukohde. Seutu on iirinkielistä Gaeltachtia.
Juho Kotilainen

Juho (Juhana) Kotilainen (28. syyskuuta 1814 Heinävesi – 19. maaliskuuta 1876 Heinävesi) oli maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Juho Kotilaisen vanhemmat olivat Lassi Kotilainen ja Beata Sallinen ja puoliso Anna Maria Kotilainen. Kotilainen oli lautamies ja herastuomari ja toimi kunnallisissa luottamusehtävissä. Hän oli talonpoikaissäädyssä Vähä-Savon alisen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Kotilainen oli valtiopäivillä valitsijamies ja laki- sekä säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen.
Ulosottolaitos

Ulosottolaitos () on 1. joulukuuta 2020 toimintansa aloittanut Suomen ulosottotointa johtava valtakunnallinen viranomainen. Viranomainen syntyi, kun entinen Valtakunnanvoudinvirasto ja 22 alueellista ulosottovirastoa yhdistettiin uudeksi valtakunnalliseksi laitokseksi.
Ulosottolaitosta johtaa valtakunnanvouti Veikko Minkkinen.
Ulosottolaitoksella on 64 toimipaikkaa ympäri Suomen. Ulosottolaitoksen keskushallinto ja päätoimipaikka sijaitsee Turussa. Ulosottolaitoksen or­ga­ni­saa­tio ja­kau­tuu kes­kus­hal­lin­toon ja toi­min­tayk­si­köi­hin. Ulos­ot­to­lai­tok­sen toi­min­tayk­si­köt ovat pe­rus­täy­tän­töön­pa­no, laa­jan täy­tän­töön­pa­non vii­si alu­eel­lis­ta yk­sik­köä (Ete­lä-, Län­si, Sisä- Poh­jois- ja Itä-Suo­mi), eri­tyis­täy­tän­töön­pa­no sekä yh­tei­set pal­ve­lut (­kir­jaa­mo, asia­kir­ja­hal­lin­ta, mak­su­lii­ke, asia­kas­pal­ve­lu ja hal­lin­to­teh­tä­vät; rea­li­soin­ti, tar­kas­tus- ja tu­ki­pal­ve­lut). Kes­kus­hal­lin­non yk­si­köi­tä ovat esi­kun­tayk­sik­kö, oi­keu­del­li­nen yk­sik­kö, hal­lin­to­yk­sik­kö sekä ke­hit­tä­mis- ja oh­jausyk­sik­kö.
Barråsan koulu

Barråsan koulu (ruots. "Barråsa folkskola") oli vuonna 1924 perustettu siuntiolainen kansakoulu, joka sijaitsee Tupala-Uudenkylän lähettyvillä Pohjois-Siuntiossa. Myös Nybyn kouluksi kutsutun rakennuksen piirustukset on laatinut rakennusmestari August Haga vuonna 1923. Koulun ensimmäinen opettaja oli Ingeborg Engberg.
Koulurakennus on hirsirunkoinen ja kaksikerroksinen. Rakennuksen aumakattoiseen osaan liittyy leveämpi ja korkeampi telttakattoinen volyymi. Barråsan koulun eteläsivulla on myöhemmin lisätty altaani.
Koulu toimii nykyisin yksityisasuntona ja se on lisätty Läntisen Uudemaan kulttuurihistoriallisen inventoinnin luetteloon vuonna 1993.
Frank Hawks

Frank Monroe Hawks (28. maaliskuuta 1897 – 23. elokuuta 1938) oli yhdysvaltalainen lentäjä. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimissa (United States Army Air Service, USAAS) lentäjänä ja lennonopettaja Love Fieldin lentokentällä Texasissa. Sotilasarvoltaan hän oli kapteeni.
Sodan jälkeen hän tuli tunnetuksi 1920- ja 1930-luvulla lentäjänä tekemistään ennätyksistä. Hän käytti Texas Oil Companyn, Texacon ilmailuosaston johtajana yrityksen sponsoroimia lentokoneita, joilla teki 214 kpl eri etappien välisiä nopeuslentoennätyksiä Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Hawks oli seurattu julkisuuden henkilö, vuonna 1937 'Mysterious Pilot' (Salaperäinen lentäjä) - Columbian 15 jakson -elokuvasarjassa Hawks nimettiin ”maailman nopeimmaksi lentäjäksi”.
Suosittu sanonta tuohon aikaan oli: ”Älä lähetä sitä postitse ... lähetä se Hawksin kautta”. 
Hawks vieraili Tukholman lentonäyttelyssä 1931 Texaco nro 13 -koneella. Hawks lensi Tukholmaan Oslosta 1 tunnissa 25 minuutissa, joka oli tuolloin uusi ennätys.
Päätettyään nopeuslentäjän uransa Hawks kuoli 41-vuotiaana vuonna 1938 koelentokonetta lentäessään.
Khares Ateenalainen

Khares Ateenalainen (; n. 394–324 eaa.) oli antiikin kreikkalainen sotapäällikkö, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän osallistui Ateenan vuosina 357–355 eaa. liittolaisiaan vastaan käymän sodan johtoon ja taisteli sitten Filippos II:ta ja Aleksanteri Suurta vastaan. Lopulta Khares antautui Aleksanterille Lesboksen saarella vuonna 332 eaa.
George Borrow

George Henry Borrow (5. heinäkuuta 1803 – 26. heinäkuuta 1885) oli englantilainen kirjailija. Borrow ei ollut tekemisissä aikansa kirjallisten suuntausten kanssa ja eli porvarillisten piirien ulkopuolella.
Hän oli viktoriaanisen aikakauden salaperäinen henkilö, joka kauppasi Raamattuja ja oli enemmänkin tekemisissä romanien kanssa. Hänen isänsä oli upseeri, joka palveli useilla paikkakunnilla, ja kiertelevän elämän vuoksi Borrow'n koulunkäynti jäi puutteelliseksi. Hän oli usean kielen taitoinen, ja hän harrasti nyrkkeilyä ja muita voimailulajeja. Hän oli yli kaksimetrinen ja kauniiksi sanottu. Taloudellisten ongelmien vuoksi hän muutti Lontoosta maaseudulle vuosiksi 1924–1933. Päästyään Raamattu-kauppiaaksi Britannian ja ulkomaiden raamattuseuran (British and Foreign Bible Society) palvelukseen hän asui pari vuotta 1933–1935 Pietarissa. Hän julkaisi siellä käännöskokoelman "Targum", jossa on myös suomalaisia sananlaskuja ja "Vaka vanhan Vainamoinen" -niminen teksti. Kirjassa on käännöstekstejä 30 kielestä englantiin. 1835–1839 hän kierteli Etelä-Euroopassa ja Marokossa, eli romanien seurassa ja opetteli romanien kielen. Sittemmin hän avioitui, asettui paikalleen ja alkoi jälleen kirjoittaa, aiheena usein romanit. Hän kokosi myös romanikielen sanakirjan "Romano Lavo-Lil" (1874), joka tosin osoittaa, että häneltä puuttui tieteellinen koulutus.
Niilo Moilanen

Niilo Moilanen (s. 17. toukokuuta 2001) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän on nuorten maailmanmestari perinteisen hiihtotavan sprintistä vuodelta 2021. Hän saavutti samoissa kilpailuissa hopeaa 4 × 5 kilometrin viestissä. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän oli perinteisen sprintissä neljäs 2019. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 21:nneksi ja vapaan hiihtotavan parisprintissä 11:nneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 34:s.
Moilanen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2021. Hän sai heti maailmancupin pisteitä oltuaan perinteisen hiihtotavan sprintissä 22:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Beitostølenin perinteisen sprintissä joulukuussa 2022. Se on edelleen hänen paras maailmancupsijansa (tilanne 25.2.2023).
Moilanen edustaa Pohti Ski Teamia.
Heikki Krook

Heikki (Henrik) Krook (21. joulukuuta 1846 Karstula – 3. heinäkuuta 1891 Karstula) oli maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Heikki Krookin vanhemmat olivat valtiopäivämies Elias Krook ja Maria Lovisa Krook ja puoliso Maria Oppman. Krook kävi kuusi luokkaa Jyväskylän lyseota, mutta ryhtyi isänsä kuoltua maanviljelijäksi. Hän oli kirkonisäntä ja kunnallismies, joka oli talonpoikaissäädyssä Viitasaaren tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1891. Hän oli niillä valitsijamiesten varamies ja talousvaliokunnan varajäsen, joka teki rautatien rakentamista koskevan anomuksen ja osallistui esityksiin muun muassa metsänhoito-opetuksesta ja metsätalouden hoidosta.
Britannian ja ulkomaiden raamattuseura

Britannian ja ulkomaiden raamattuseura, aiemmin Britannian ja ulkomaan raamattuseura, ("The British and Foreign Bible Society") on Lontoossa 1804 perustettu yhdistys, jonka tarkoitus on levittää Raamattua ja sen osia ja auttaa hankkimaan kansankielisiä Raamattuja. Sillä on toimistoja eri puolilla maailmaa. Se on julkaissut kuvalehteä "The Bible in the World".
Seuran haaraosasto aloitti toimintansa Suomessa 1812 ja myönsi varoja Turkuun perustetun Suomen Pipliaseuran toimintaan. Seuran toiminta Suomessa päättyi 1947, jolloin se luovutti Helsingin-toimistonsa Suomen Pipliaseuralle.
Seura julkaisi suomeksi 1913 Uuden testamentin suomennoksen ja Psalmit (= UT 1913).
Tuomas Kuisma

Tuomas (Simonpoika) Kuisma (21. joulukuuta 1809 Antrea – 27. joulukuuta 1883 Antrea) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Kuisma oli maanviljelijä Korpilahden kylässä, joka muun muassa teki aloitteen Antrean ensimmäisen kunnallisen kansakoulun perustamisesta. Kuisma oli talonpoikaissäädyssä Jääsken tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872 ja 1877–1878. Hän oli molemmilla kerroilla säädyn ikäpuhemies. Kansanedustaja Pietari Kuisma oli Tuomas Kuisman poika.
Matti Kulkas

Matti Kulkas (26. huhtikuuta 1828 Messukylä – 22. helmikuuta 1876 Messukylä) oli maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Kulkaksen vanhemmat olivat Matti ja Leena Kulkas ja puoliso Wilhelmina Mattila. Kulkas oli talonpoikaissäädyssä Satakunnan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Hän oli valtiopäivillä laki- ja talousvaliokunnan varajäsen.
Steinberg

Steinberg Media Technologies GmbH eli Steinberg on saksalainen musiikkiohjelmistoja ja niihin liittyvää elektroniikkaa valmistava yhtiö, jonka päätoimisto sijaitsee Hampurissa. Steinberg julkaisi vuonna 1989 Cubasen, joka on yksi markkinoiden johtavista musiikkiohjelmistoista. Yhtiön perustivat vuonna 1984 Karl Steinberg ja Manfred Rürup, ja sen ensimmäinen ohjelmisto oli Atarille suunniteltu Pro 16. Yamaha alkoi tehdä yhteistyötä Steinbergin kanssa 1990-luvun puolivälissä, jolloin se alkoi käyttää Steinbergin kehittämiä ohjelmistoja soittimissaan. Vuonna 2003 Steinberg myytiin Pinnacle Systems Groupille. Vuonna 2005 Yamaha osti Steinbergin alaisuuteensa.
Antti Haataja

Antti Haataja (s. 1977 Kajaani) on suomalainen valokuvaaja ja tietokirjailija.
Haataja sijoittui toiseksi Lontoon luonnonhistoriallisen museon Wildlife Photographer of the Year -kilpailussa vuonna 2019 Eläimet omassa elinympäristössään -sarjassa. Haatajan ja Pekka Sammallahden teos "Tuulessa roihuaa maa" sai kunniamaininnan WWF:n Vuoden luontokirja -kilpailussa 2017. Vuonna 2019 Haataja sai Lauri Jäntin tietokirjapalkinnon teoksestaan "Pohjoinen".
Qiu Chen

Qiu Chen (, s. 1. kesäkuuta 1963 Xi’an) on kiinalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Qiu saavutti Kiinan naisten maajoukkueessa olympiapronssia Los Angelesissa 1984 ja MM-pronssia Brasiliassa 1983. Hän kuului Kiinan kokoonpanoon myös vuoden 1986 MM-kilpailuissa, missä Kiina sijoittui viidenneksi, ja vuosien 1982 ja 1986 Aasian kisoissa, joissa maa voitti kultaa.
Chen muutti 1980-luvulla Australiaan, koska halusi harjoitella englantia.
Ba Yan

Ba Yan (, s. 18. joulukuuta 1962 Liaoning) on kiinalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ba saavutti Kiinan naisten maajoukkueessa olympiapronssia Los Angelesissa 1984 ja MM-pronssia Brasiliassa 1983.