tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rasimäki

Rasimäki on kylä Nurmeksen Valtimolla, Pohjois-Karjalassa. Se on tullut tunnetuksi sekä maisemana että kulttuuriympäristönä ja myös Joensuun yliopiston aloittaman vuosikymmeniä kestäneen kylätutkimuksen yhtenä tutkimuskohteena.
Maisema.
Rasimäki kuuluu Suomen valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin. Kumpuilevat viljelykset ja tilarakennukset sijaitsevat nauhamaisesti kylätien molemmin puolin jyrkkätörmäisen Rumojoen varressa. Tiloja on Rumojokivarressa kolmisenkymmentä, ja niistä vain osa on pysyvästi asuttuja. Kaikki asuinrakennukset ovat puolitoistakerroksisia tyyppitaloja, jotka poikkeavat toisistaan ainoastaan väritykseltään. 
Kylän kulttuurimaisema on monipuolinen, mistä arvokkaimpina esimerkkeinä ovat Lähdeahon rinteessä sijaitsevat laidunniityt lehmineen sekä Harjulan lammaslaitumet. Alueen keskiosassa ylittää kylätie Rumojoen laakson pienen kosken kohdalla ja nousee jälleen vastakkaista rinnettä ylös. Kylätieltä avautuu kaunis kulttuurimaisema.
Joen molemmin puolin levittäytyvät kumpuilevat pellot. Kylän maatalous nojautuu paljolti karjanhoitoon. Maisemassa näkyvät kulttuuripiirteet ovat koneellistumisesta huolimatta säilyneet poikkeuksellisen perinteisinä. Pellot ovat karjatalouden käytössä. Lehmien ja lampaiden laidunmaita on kylällä runsaasti.
Rasimäen asutuskylä.
Rasimäki on ehkä edustavin ja suurin esimerkki Karjalan siirtoväen sodan jälkeen raivaamasta ja rakentamasta asutuskylästä ja se on yksi Museoviraston vuonna 2009 määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Kylä on Suomen tutkituimpia kyliä yhdessä Valtimon Sivakkavaaran kanssa, ja sen tunnettuihin tutkijoihin kuuluu muun muassa Itä-Suomen yliopiston professori, sosiologi Pertti Rannikko. Kylällä on myös ortodoksinen Johannes Kastajan tsasouna. Tsasounalla järjestetään vielä ajoittain jumalanpalveluksia. Nykyään kylä on paljolti autioitunut. Koulukin on lakkautettu, mutta 2005 vuodesta siinä on toiminut thaimaalaisia marjanpoimijoita huolitseva yritys, Tomaki Services Oy. Suuri osa pelloista on paketoitu.
Rasimäen asutuskylä raivattiin asumattomaan korpeen Rumojoen varteen sodan jälkeen Suojärveltä tulleille evakoille asutukseksi. Rasimäen ja läheisen Kokkojoen alueelle perustettiin yhteensä 46 asutustilaa. Raivattu peltopinta-ala oli peräti 600 ha. Monet siirtolaisista puhuivat myös karjalan kieltä. Asutettujen evakkojen enemmistö oli uskonnoltaan ortodokseja, joten kylälle rakennettiin myös oma rukoushuone, tsasouna vuonna 1961. Asutusvaiheen mentyä kasvoi siirtokarjalaisten ja heidän jälkeläistensä muutto etelän kasvukeskuksiin ja Ruotsiin.
Therizinosaurus

Therizinosaurus (”viikatelisko”) oli suurten teropodidinosaurusten suku, joka eli myöhäisliitukaudella noin 70 miljoonaa vuotta sitten. Sukuun kuului yksi laji, Therizinosaurus cheloniformis.
Ulkonäkö.
"Therizinosauruksen" kooksi arvioidaan 8–11 metriä. Sen huomattavin piirre olivat sen kynnet. Eläimen molemmissa käsissä oli kolme suunnilleen saman kokoista kynttä, joista pisin oli 96 senttiä pitkä. "Therizinosauruksen" eläessä kynsiä peitti luinen tuppi joka oli ehkä puolet kynsien pituudesta. Kynnet sijaitsivat 2,1 metriä pitkien käsien päässä. Suurin osa "Therizinosauruksen" muista osista on ennallistettu paremmin tunnetuiden sukulaisten pohjalta, mutta tämä oli ryhmän jättiläinen.
"Therizinosauruksen" ravinto on epäselvä, koska kallojen jäänteitä ei ole löydetty, mutta se saattoi olla pääasiassa kasvinsyöjä, kuten muut terizinosaurit.
Löydöt.
Kun "Therizinosauruksen" jäänteitä ensimmäisen kerran löydettiin, sitä pidettiin kilpikonnamaisena matelijana (mihin lajinimi viittaa). Löytö oli heikkolaatuinen; siihen kuului muutama litistynyt kylkiluu sekä joukko jättimäisiä käsiä ja kynsiä. Viime puoli vuosisadalla tehdyt löydöt ovat antaneet tästä eläimestä paremman kuvan.
"Therizinosauruksen" fossiilit on löydetty Mongoliasta, Kazakstanista ja Taka-Baikaliasta.
Populaarikulttuurissa.
"Therizinosaurus" esiintyy brittiläisen televisiosarjan "Matkalla dinosaurusten kanssa" vuonna 2002 julkaistussa erikoisjaksossa ”The Giant Claw” sekä vuonna 2022 julkaistussa tieteiselokuvassa "".
Thomas Munkelt

Thomas Munkelt (3. elokuuta 1952 Zedlitz, DDR) on itäsaksalainen yleisurheilija ja 110 metrin aitajuoksun olympiavoittaja Moskovan kesäolympialaisissa 1980. Munkelt hallitsi eurooppalaista aitajuoksua 1970-luvulla ja 1980-luvun alkupuolella.
Munkelt tuli kansainvälisesti tunnetuksi vuonna 1975, kun hän voitti ensimmäisen yhdeksästä DDR:n kansallisesta mestaruudestaan ja Euroopan cupin voiton 110 metrin aitajuoksussa. Hän sijoittui viidenneksi Montréalin 1976 kesäolympialaisissa ja voitti sekä maailmancupin ja Euroopan cupin 1977. Ensimmäisen arvokisavoittonsa Munkelt saavutti voittaessaan Euroopan mestaruuden 1978. 
Munkeltin uran huippuhetki oli Moskovan olympialaisissa, kun hän voitti Kuuban Alejandro Casañasin 0,01 sekunnilla. Hänen joukkueensa sijoittui viidenneksi 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Munkelt voitti Euroopan mestaruuden 1982 ja saavutti hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Hän voitti vielä Euroopan cupin mutta sijoittui viidenneksi MM-kisoissa Helsingissä 1983.
Kuultuaan DDR:n hallituksen päätöksestä boikotoida 1984 kesäolympialaisia Munkelt päätti lopettaa urheilu-uransa. Hänen paras aikansa oli 13,37, jonka hän juoksi elokuussa 1977 Helsingissä.
Eduard Friedrich Poeppig

 
Eduard Friedrich Poeppig (16. heinäkuuta 1798 Plauen – 4. syyskuuta 1868 Wahren, lähellä Leipzigia) oli saksalainen eläin- ja kasvitieteilijä sekä tutkimusmatkailija.
Poeppig opiskeli Leipzigin yliopistossa. Hänen saatuaan lääketieteen opinnot päätökseen yliopiston rehtori lähetti hänet tutkimusmatkalle Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan. Vuosina 1823–1824 hän asui Kuubassa ja 1824–1826 Pennsylvaniassa Yhdysvalloissa. Vuonna 1826 (tai 1827) hän matkusti Etelä-Amerikkaan ja tutki vuoteen 1832 Chilen, Perun ja Amazonin alueiden eläimistöä ja kasvillisuutta. Chilessä hän vietti vuodet 1826–1829.
Palatessaan Leipzigiin loppuvuodesta 1832 hän toi mukanaan valtavat määrät näytteitä, muun muassa noin 4 000 kasvilajia. Vuonna 1833 hänet asetettiin Leipzigin yliopistossa eläintieteen professorin virkaan. Hän hoiti virkaa kuolemaansa saakka. Hän myötävaikutti tieteellisen museon perustamiseen Leipzigiin.
Poeppig kirjoitti useimmat Amerikkaa käsittelevät artikkelit teossarjaan "Allgemeine Encyclopaedic", jota julkaisi Ersch und Grtiber.
Teoksia.
Poeppig kuvaili ja nimesi myös lintuja, muun muassa patagonianhaapanan.
Hänen nimeämiensä kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään auktorilyhennettä Poepp..
Albert Roussel

Albert Charles Paul Marie Roussel (5. huhtikuuta 1869 – 23. elokuuta 1937) oli ranskalainen säveltäjä.
Roussel syntyi Tourcoingissa ja osoitti varhain kiinnostusta matematiikkaa kohtaan. Hän vietti aikaa Ranskan laivastossa, jonka kanssa tehdyistä matkoista hän sai inspiraation useisiin tuleviin teoksiinsa.
Roussel jätti laivaston 1894 ja alkoi opiskella musiikkia Eugène Gigout’n johdolla. Hän jatkoi musiikinopintojaan vuoteen 1908 ja sai opetusta mm. Vincent d'Indyltä. Hän itse opetti esimerkiksi Erik Satieta ja Edgar Varèsea. Roussel oli ensimmäisessä maailmansodassa ambulanssinkuljettajana länsirintamalla ja osti sodan jälkeen itselleen kesäasunnon Normandiasta. Siellä hän omisti suurimman osan ajastaan sävellystyölle.
Rousselin varhaisimmissa teoksissa on vaikutteita impressionismista, mutta hän kehitti myöhemmin omintakeisemman tyylinsä. Hän oli lisäksi kiinnostunut jazzmusiikista ja sävelsi laulun "Jazz dans la nuit". Hänen muuhun tuotantoonsa kuuluu baletteja, neljä sinfoniaa, orkesterisarjoja, pianokonsertto, sellokonsertino, näyttämömusiikkia, kamarimusiikkia, pianokappaleita ja lauluja. 
Roussel kuoli Royanissa 68-vuotiaana.
Sähkökvartetti

Sähkökvartetti oli M. A. Nummisen elektronisen musiikin hanke 1960-luvun lopussa. Sähkökvartetti on sekä yhtyeen nimi että Kullervo Auran Nummiselle rakentama syntetisaattori. Kyse on kollektiivisoittimesta, jonka soittamiseen tarvitaan neljä muusikkoa. Soittimen ensimmäinen yksikkö oli Melodiakone, jonka Aura sai valmiiksi Dipolin Taidetapahtumaan, jossa laite esiteltiin maaliskuussa 1968. Aura ei saanut soitinkokonaisuutta täysin valmiiksi ja sen viimeistelystä vastasi Erkki Kurenniemi. Sähkökvartetissa soittivat laulaja Nummisen lisäksi Arto Koskinen, Tommi Parko ja Peter Widén. Yhtye esitti vain yhtä kappaletta, "Kaukana väijyy ystäviä", ja esitys saattoi olla konsertin mittainen. Bulgarian kommunistisilla nuorisofestivaalilla Nummisen ja Sähkökvartetin esitys karkotti paikalta suuren osan tuhatpäisestä yleisöstä ja he saivat porttikiellon festivaalille.
Sähkökvartetti-laite on syntetisaattorikokonaisuus, jossa potentiometrin ohjaama ”sähköinen viulu” yhdistyy sähkörumpuihin ja elektronisia melodioita tuottavaan osaan. Sähkökvartetin ainoa levytetty versio "Kaukana väijyy ystäviä" -kappaleesta on konserttiesitys, joka julkaistiin Nummisen "Taisteluni"-albumilla vuonna 1970"."
Konispol

Konispol () on kaupunki Albanian eteläosassa Vlorën maakunnassa 400 metrin korkeudessa. Siellä asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 8 245 asukasta. Kaupunki sijaitsee kilometrin päässä Kreikan rajasta ja 191 kilometrin päässä Tiranasta. Kaupungin tärkeimmät elinkeinot ovat maatalous ja viinirypäleiden viljely.
Eino Virtanen (muusikko)

Eino Johannes Virtanen (10. joulukuuta 1925 Helsinki – 26. marraskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen laulaja, säveltäjä, kapellimestari, sovittaja ja trumpetisti. Hän teki paljon duolevytyksiä Brita Koivusen kanssa. Virtanen myös antoi äänensä Pikkuoraville "Saukki ja Oravat" -levytyksissä ja esiintyi muutamassa elokuvassa omana itsenään.
Musiikkiopintojen lisäksi Eino Virtanen opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän teki musiikki- ja muitakin ohjelmia Yleisradiolle niin televisioon kuin radion musiikkiosastolle, ja hän oli Radion tanssiorkesterin jäsen. Hän kirjoitti musiikista "Rytmi"-lehteen ja opetti musiikinteoriaa Oulunkylän Pop &amp; Jazz -opistossa.
Virtanen sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen.
Kaarinan Reipas

Kaarinan Reipas ry (KaaRe) on kaarinalainen urheiluseura, jonka pääurheilumuoto on kautta aikojen ollut jalkapallo. Seura on perustettu 17. lokakuuta 1958 Kaarinassa, Kauselassa. Seuran tarkoituksena on edistää ja kohottaa liikuntakasvatusta toiminta-alueellaan Kaarinassa. 
KaaRen edustusjoukkue pelaa kaudella 2014 Nelosessa.
Seura on Suomen Palloliiton (SPL) jäsen.
Ernesto Teodoro Moneta

Ernesto Teodoro Moneta (20. syyskuuta 1833 Milano – 10. helmikuuta 1918) oli italialainen toimittaja, pasifisti, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä ranskalaisen Louis Renault'n kanssa vuonna 1907. Hän on ainoa italialainen, joka on saanut rauhanpalkinnon.
Moneta oli patriootti ja journalisti, hän osallistui kuuluun Milanon viiteen päivään ja oli garibaldiini.
Vuodesta 1867 hän johti sanomalehti Il Secoloa ('Vuosisata'), joka oli inspiroitunut garibaldiinien ja radikalismin ajatuksista. Hän perusti 1887 yhdistyksen "Unione Lombarda per la Pace e l'Arbitrariato" (suom. 'Lombardian rauhan ja sovittelun liitto'). 
Monetan synnyinkaupungissa Milanossa on Porta Venetzia ('Venetsian portin') alueella hänen muistokseen pystytetty muistomerkki, jossa lukee: "Ernesto Teodoro Moneta - Garibaldino - Pensatore - Pubblicista - Apostolo della pace fra libere genti" ('Ernesto Teodoro Moneta - garibaldiini - ajattelija - julkaisija - vapaiden ihmisten rauhan apostoli').
Jeremy Soule

Jeremy Soule (s. 19. joulukuuta 1975 Keokuk, Iowa) on yhdysvaltalainen säveltäjä, joka säveltää musiikkia pääasiassa videopeleihin.
Suurin osa Soulen musiikista on tehty elektronisilla laitteilla, mutta muistuttaa todellisen sinfoniaorkesterin sointia. Hän työskentelee kuitenkin säännöllisesti myös aitojen sinfoniaorkestereiden ja kuorojen kanssa. Näihin kuuluvat London Philharmonia, Northwest Sinfonia, Prahan filharmonikot ja Pinewood Singers.
Anholt

Anholt on Tanskalle kuuluva saari Kattegatissa. Se on pinta-alaltaan 21,75 km2 ja vakituisia asukkaita oli 127 vuonna 2024. Saarelle on autolauttayhteys Grenåsta johon se hallinnollisesti aiemmin kuului. Vuoden 2007 alusta se on kuulunut Norddjursin kuntaan.
Saaren länsiosat ovat moreeniharjua, itäpuolella puolestaan sijaitsee Pohjois-Euroopan laajin hietikkoalue. Vuosisatoja kestäneen majakkatulen ylläpidon johdosta saarelta on hakattu aikojen saatossa kaikki polttopuuksi kelvanneet metsiköt. Anholtin kylä sijaitsee saaren luoteiskärjessä. Itäkärjessä sijaitsee Tanskan suurin hyljeyhdyskunta, tämä osa saaresta on matkailijoilta suljettu.
Vuosien 1808–1814 välisen ajan saari oli brittien miehittämä, koska he halusivat turvata kauppalaivaston pääsyn Itämerelle mannermaasulun aikana.
Steve Marriott

Stephen Peter "Steve" Marriott (30. tammikuuta 1947 – 20. huhtikuuta 1991) oli englantilainen rocklaulaja, -lauluntekijä ja -kitaristi.
Marriott syntyi Lontoossa ja oli nuorena ukulelen katusoittaja. Hän aloitteli myös näyttelijän uraa. 
Marriott oli 1960-luvulla Small Facesin keulahahmoja. Hänen kirjoittamiaan yhtyeen lauluista olivat muun muassa "All or Nothing", "Itchycoo Park", "Lazy Sunday" ja "Tin Soldier". Marriottin ura The Small Facesissa loppui 1969, ja hän perusti Humble Pien.
Humble Pien levytykset nousivat listoille, mutta se hajosi vuonna 1975. Marriott keskittyi soolouraan ja muihin projekteihinsa. Hän teki yhteistyötä muun muassa Johnny Hallydayn ja Johnny Thundersin kanssa. Hän sai vaikutteita niin yhdysvaltalaisesta soulmusiikista kuin The Beatlesiltakin. 
Humble Pie perustettiin uudelleen 1980, mutta se hajosi jälleen kahden albumin jälkeen. Marriott oli yhdessä Peter Framptonin kanssa suunnittelemassa Humble Pielle uutta materiaalia, mutta Marriott kuoli tulipalossa 44-vuotiaana ennen kuin projekti ehti edetä. Kaksi Marriottin ja Framptonin uutta laulua on kuitenkin kuultavilla Framptonin levyllä "Shine On".
Marriottin koira Seamus haukkuu The Small Facesin kappaleessa "The Universal" ja Pink Floydin kappaleessa "Seamus" (albumilla "Meddle", 1971).
Valkoiset kotkat

Valkoiset kotkat (, "Beli orlovi") oli Kroatian ja Bosnian sodissa 1991–1995 toiminut serbien puolisotilaallinen joukko, četnikkiryhmä, joka tuki Vojislav Šešeljiä, äärikansallismielistä serbien oppositiojohtajaa.
Järjestö syyllistyi moniin etnisiin puhdistuksiin, joissa ihmisiä karkotettiin, kidutettiin, tapettiin ja ryöstettiin vain sen takia, että he eivät olleet serbejä. Järjestön nimi tulee toisen maailmansodan aikaisesta ryhmästä, joka
taisteli Titon partisaaniliikettä vastaan. Jugoslavian hajoamissodissa taistelleet "Valkoiset kotkat" perustivat 1991–1992 Dragoslav Bokan ja Mirko Jović. Valkoiset kotkat harjoittivat julmuuksiaan muun muassa Fočassa ja Gackossa. Jugoslavian sotarikoksia tutkinut kansainvälinen tuomioistuin ICTY on etsintäkuuluttanut Mitar Vasiljevićin ja Milan Lukicin.
Nicke Andersson

Anders Niklas "Nicke" Andersson (s. 1. elokuuta 1972) on ruotsalainen rockmuusikko. Hänet tunnetaan yleensä The Hellacopters -yhtyeen kitaristilaulajana. Hän toimii tällä hetkellä Imperial State Electric -yhtyeen laulajana ja kitaristina sekä Death Breath -yhtyeen rumpalina. Andersson perusti Death Breathin vuonna 2005. 
Andersson on ennen uraansa The Hellacoptersissa ollut mukana mm. yhtyeessä Entombed. Hellacopters sai alkunsa vuonna 1994. Nicke Andersson oli tärkeä hahmo Ruotsin death metal -skenen synnyssä, ellei tärkein. 
Anderssonin muita projekteja ovat olleet mm. Supershit 666, Nihilist (ent. Entombed), The Hydromatics, ja The Solution. Hän oli vuonna 2005 tuottamassa Dollhousen albumia "The Royal Rendezvous".
Andersson tunnetaan myös salanimellä "Nicke Royale".
Vantaan Pussihukat

Vantaan Pussihukat on vuonna 1975 perustettu vantaalainen koripalloseura. Pussihukista käytetään yleisesti lyhennettä PuHu. Sillä oli edustusjoukkueet, jotka pelasivat kaudella 2008–2009 sekä miesten I-divisioonassa että naisten SM-sarjassa. PuHun edustusjoukkueet menivät kuitenkin konkurssiin vuoden 2008 marraskuussa.
Pussihukkien miehet ja naiset pelasivat pitkään Myyrmäen urheilutalolla. Nykyään molemmat joukkueet kuitenkin pelaavat kotiottelunsa Energia-areenalla.
Miehet.
Miehet ovat pelanneet SM-sarjassa, nykyisessä korisliigassa, kaudesta 1997–1998. Tällä matkalla seuraa ovat valmentaneet Pekka Salminen, Tomi Kaminen, Antti Papinaho ja viimeisimpänä Kari Liimo. Pussihukkien kapteeni on koko sen SM-historian ajan ollut takamies Kimi Klingberg. Kaminen johdatti Pussihukat vuonna 2003 sen ensimmäiseen mitaliin miesten puolella, kun Puhu sai pronssimitalit. Vuonna 2005 Puhu ylsi finaaleihin saakka mutta jäi hopealle. Kauden 2006–2007 päätteeksi miesten edustusjoukkue putosi mestaruussarjasta yhden sarjaportaan alaspäin I-divisioonaan.
Henkilökohtaiset palkinnot.
Korisliigan vuoden puolustuspelaaja
Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja
Korisliigan paras kuudes pelaaja
Vuoden I-divisioonapelaaja
Naiset.
Naisten edustusjoukkue on pelannut pitkään SM-sarjassa ja se on voittanut kaksi Suomen mestaruutta ja seitsemän muuta SM-mitalia sekä kaksi cup-mestaruutta. Naisilla on myös joukkue, Puhuttaret, naisten I-divisioonassa.
Juniorit.
Pussihukat toimii pääasiassa Länsi-Vantaalla, mutta on laajentanut toimintaansa jo Keski-Vantaalle. Puhun junioritoiminta on laajaa ja joukkueita löytyy joka ikäluokasta, tytöistä ja pojista.
Pussihukat on sijoittunut Koripalloliiton Kultainen Kori -kilpailussa joka vuosi kärkinelikkoon. Tämä kertoo juuri hyvästä ja laajasta junioritoiminnasta ja lisäksi juniorien suuresta määrästä.
Pyörätuolikoripallo.
Pussihukkien edustusjoukkue pelaa kaudella 2012–2012 Pyörätuolikoripallon SM-sarjassa. Seura on voittanut SM-kultaa vuosina 2008 ja 2011.
Richard Petty

Richard Lee Petty (s. 2. heinäkuuta 1937 Level Cross, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen kilpa-autoilija. 
Petty voitti urallaan Sprint Cupin ennätykselliset seitsemän kertaa, samaan on pystynyt ainoastaan Dale Earnhardt. Petty voitti urallaan 200 NASCAR-osakilpailua. Vuonna 1958 ensimmäisen kisansa ajanut Petty lopetti uransa vuonna 1992 Atlantassa ajettuun Bass Pro Shops 500 -kisaan. Pettyä kutsutaan myös NASCARin kuninkaaksi.
Verkkojoki

Verkkojoki (ent. Elomäki) on kylä Nurmeksen kaupungin Valtimon pitäjän pohjoisosassa Pohjois-Karjalassa. Kylän asutus sijaitsee kylän läpi lounaaseen ja myöhemmin eteläkaakkoon laskevan Verkkojoen varrella. Kylänimi johtuu tästä joesta, jonka alkulähteet ovat Verkkojärvissä ja Kainuun puolella sijaitsevissa vesissä. Vakituisia asukkaita on noin 50. Myös Omenamäen asutusalue kuuluu kylään.
Kylällä tyypillisiä tulontähteitä ovat perinteinen maa- ja metsätalous, eri alojen yrittäjyys ja palkkatyössä käynti, sekä eläkkeet. 
Verkkojoen kylän alkuna oli Morkosen metsänvartija- ja kestikievaritalo. Ikivanha vesireitti Laatokalta Ouluun sivuaa kylää, ja tätä reittiä myös Simo Hurtta käytti veronkeräysmatkoillaan. Rautatietä rakennettaessa 1930-luvulla kylää saatettiin kutsua Kiusanmäeksi vyöryvän maa-aineksensa vuoksi. Nimitys Verkkojoki vakiintui kylälle vuonna 1956 valmistuneen koulun myötä. Sittemmin väki on vähentynyt ja Verkkojoen lakkautettu kansakoulu on siirtynyt yksityisomistukseen. 
Joen varrella on nähtävyys, vuonna 1907 rakennettu Tavikosken hierinmylly. Mylly oli käytössä vielä 1940-luvulla. Sitten se rapistui, mutta Valtimon kunta kunnosti sen vuonna 1967. Vuosina 2019-2020 myllyä ympäristöineen on kehitetty edelleen niin kyläläisten kuin muidenkin tutustumiskohteeksi ja nuotiopaikalliseksi taukopaikaksi UKK-reitin varrella. 
Kylällä toimii Valtimon vanhin, vuonna 1980 perustettu kylätoimikunta: Verkkojoen kylätoimikunta. Verkkojoen kyläsuunnitelma on osa Valtimon kuuden pohjoisen kylän yhteistä kyläsuunnitelmaa. Valtimon pohjoisia (pitäjän luoteisosan) kyliä ovat Koppelo, Nuolijärvi, Puukari, Rasimäki, Rumo ja Verkkojoki.
Muratit

Muratit ("Hedera") on kasvisuku araliakasvien ("Araliaceae") heimossa. Siihen kuuluu määrittelytavasta riippuen toistakymmentä lajia, jotka kasvavat Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Aasiassa.
Muratit ovat ainavihantia, ilmajuuriensa avulla tukea pitkin kiipeileviä ja suikertelevia köynnöskasveja. Lehdet pitkissä versoissa ovat vuorottaisia. Nuorissa oksissa ne ovat liuskaisia, mutta täyskasvuisilla yksilöillä ehytlaitaisia. Kellanvihreät, syksyllä avautuvat kukat ovat pallomaisissa, tiiviissä kukinnoissa. Kukat sisältävät runsaasti mettä, ja ne ovat tärkeää ravintoa myöhäissyksyn hyönteisille. Talvella kypsyvät hedelmät (6 mm) ovat mustia marjoja, ja ne ovat linnuille mieluista ravintoa. Ihmisille ne kuitenkin ovat myrkyllisiä.
Euroopassa yleisin laji on euroopanmuratti ("Hedera helix"), josta tunnetaan lukuisia muotoja. "Arborescens" on pistokkaista lisättävä pystykasvuinen muoto. Muratteja käytetään seinien, muurien ja pylväiden koristeluun, mutta usein myös maanpeitekasvina. Suomessa muratit eivät yleensä ole talvenkestäviä, mutta hyvän lumisuojan turvin ne voivat menestyä matalana kasvina ulkonakin tyydyttävästi. Suomen oloihin sopii parhaiten ulkona kasvatettavaksi Baltiasta kotoisin oleva lajike vironmuratti ("Hedera helix" ’Baltica’). Lukuisista puutarhamuodoista varsinkin kirjavalehtiset lajikkeet ovat suosittuja ruukkukasveja.
Murattilajeja.
Sukuun kuuluu osittain:
Puukari

Puukari on kylä Nurmeksen Valtimolla Pohjois-Karjalassa, valtatie 6:n ja Joensuun-Kontiomäen radan varrella noin 10 km Valtimon kirkonkylältä pohjoiseen. Puukarin asukasluku on noin 400, kun tähän Nurmeksen osa-alueeseen lasketaan myös naapurialueet mukaan. Puukarin keskus sijaitsee Valtimonjoen vesistöalueella viljellyllä joenvarsialueella Puukarinjärven pohjoispäässä, jossa Maaselältä laskevat Kokkojoki-Hallajoki ja Rasimäestä tuleva Rumonjoki yhtyvät. Joet ovat koskisia ja muodostavat useita kauniita suvantoja. Jokireitin varsia seurailee entinen päätie Puukarintie. Myös Joensuu–Kontiomäki-rata kulkee kylän halki. Radalla on Puukarin asema. Henkilöliikenne osuudella Nurmes–Kontiomäki lakkautettiin vuonna 1993. 
Laajemmin Puukariin katsotaan kuuluvan myös Nuolijärven, Omenamäen ja Verkkojoen kylät.
Etymologia.
Nimi Puukari juontuu tapauksesta, kun nykyisin nähtävyytenä tunnetusta Padankielestä eli ”kalliokoskesta” irtosi maapala, jossa oli myös puita. Tämä maapala pysähtyi alajuoksun Puankielen niityille tammeten Kokkojokea. Siitä syntyi nimi Puukari, joka otettiin myös rautatieaseman nimeksi ja samalla unohdettiin kylän vanha nimi Elomäki. Puukari on ollut aikaisemmin talon nimenä. Puukari on myös sukunimi ja väestörekisterikeskuksen mukaan nykyisenä nimenä alle sadalla ihmisellä.
Historiaa.
Puukarin Kalliokosken rantapenkasta on löydetty harvinaisen pitkä, 122 cm:n pituinen miekka, joka on ajoitettu rautakauden aikaan, 1200-luvulle.
Ennen kulki vanha Kajaanintie (nyk. Puukarintie) jokireitin itärantaa seuraten pohjoiseen. Vanhan maantien korvasi myöhemmin lännempää kulkeva, päällystetty Kajaanintie, nykyinen valtatie 6. Ennen alue tunnettiin Elomäen nimellä. Nykyään alueen nimenä käytetään enemmän Puukaria. Sodan jälkeen alueelle, Rumon- ja Kokkojoen varsille tuli paljon siirtokarjalaisia. Nykyään alueella on paljon autioituneita tiloja. Parhaimmillaan 1950-luvulla kylällä toimi 3 kauppaa ja koulussa oli yli 100 oppilasta. Sittemmin kaupat, postitoimipaikka ja koulu on lakkautettu.
Kokoontumispaikkoja, palveluja.
Kylällä toimii edelleen Puukarin maamiesseuran talo, jossa järjestetään erilaista ohjelmaa. Kylällä on myös mm. uimaranta Kajaanintien varrella Lipaslammen rannalla sekä Puukarin vanhusten palvelutalo. Matkailua palvelee mm. majoitusta ja ruokaa tarjoavat yritykset Välijoen Lomat ja Puukarin Pysäkki.
Nähtävyydet.
Puukarin Pysäkin viereisellä Paalajanvaaralla on näköalapaikka ja vaaran rinteillä 5 km pitkä valaistu pururata/hiihtolatu. Puukarissa sijaitsee myös Kalliokosken koskinähtävyys Kokkojoessa, jonne on valtatieltä noin 1 km.
Ford Capri

Ford Capri on Fordin vuosina 1968–1986 Euroopan markkinoille valmistama urheilullinen automalli. Sen innoittajana pidetään Pohjois-Amerikassa suuren suosion saaneita ”poniautoja”, erityisesti Ford Mustangia. Kolmena mallisukupolvena valmistettu Capri saavutti suuren suosion, ja se oli omassa luokassaan markkinajohtaja. Kilpailijana sillä oli Opel Manta. Moottorivaihtoehdot vaihtelivat vuosien aikana 1,3-litraisesta Kent-moottorista aina 3-litraiseen V6-moottoriin asti. Lisäksi Capria valmistettiin Etelä-Afrikassa V8-moottorisena Perana-erikoisversiona. Erilaisia Capri-versioita ja tällä nimellä markkinoituja autoja valmistettiin eurooppalaisen Capri-mallin lisäksi myös Pohjois-Amerikassa ja Australiassa.
Vuonna 1971 esitelty kolmilitrainen Capri 3000 oli Fordin siihen mennessä nopein sarjavalmisteinen auto. Sen huippunopeus oli 195 km/h.
Ford Caprin valmistus loppui 19. joulukuuta 1986, jolloin kolmen eri version yhteinen valmistusmäärä oli 1 886 647 autoa. Näistä suosituin oli Mark 1 -malli, jota valmistettiin yli miljoona kappaletta. Ensimmäistä mallia myytiin Euroopan lisäksi myös Pohjois-Amerikkaan ja Australiaan. II- ja III-malleja myytiin pääasiassa Eurooppaan. Vuodesta 1984 lähtien autoa valmistettiin vain Englannin markkinoille oikealta ohjattavana versiona. Autoja valmistettiin Isossa-Britanniassa, Belgiassa ja Länsi-Saksassa. Vuodesta 1976 lähtien autoja valmistettiin yksinomaan Kölnin tehtaalla Länsi-Saksassa.
Paul Kossoff

Paul Kossoff (14. syyskuuta 1950 – 19. maaliskuuta 1976) oli rock-kitaristi, joka tuli tunnetuksi englantilaisen Free-yhtyeen jäsenenä.
Kossoff syntyi Lontoossa näyttelijä David Kossoffin pojaksi. Hän aloitti vuonna 1966 blues rock -yhtyeessä Black Cat Bones, joka pääsi myös lämmittelemään Fleetwood Macia. Black Cat Bones soitti lisäksi yhdessä pianisti Champion Jack Dupreen kanssa. 
Huhtikuussa 1968 Paul Kossoff perusti Paul Rodgersin, Andy Fraserin ja Simon Kirken kanssa Freen. Yhtye hajosi "Heartbreakerin" julkaisun jälkeen 1973. Kossoff julkaisi sooloalbumin "Back Street Crawler" ja perusti samannimisen yhtyeen, joka julkaisi kaksi albumia. 
Kossoff esiintyi neljällä Ken Hensleyn demolla ja kolmella kappaleella John Martynin "Live At Leeds" -levyllä (1975). Jim Capaldin sooloalbumilla "Short Cut Draw Blood" on kaksi Kossoffin inspiroimaa laulua: "Seagull" ja "Boy With A Problem". Niistä jälkimmäisessä Kossoff itse soitti kitaraosuudet.
Kossoff kärsi päihderiippuvuuden aiheuttamasta terveyden heikkenemisestä. Hän kuoli sydänkohtaukseen 25-vuotiaana vuonna 1976, lennolla Los Angelesista New Yorkiin.
Hermitoitu matriisi

Hermitoitu matriisi (myös "konjugaattitranspoosi", "adjungoitu matriisi" tai "adjungaatti", engl. "adjoint") on annetun matriisin kompleksikonjugaatin transpoosi. Toisin sanoen, jos matriisi formula_1 kuuluu renkaaseen formula_2 ja formula_3 on kompleksiluvun formula_4 kompleksikonjugaatti, niin formula_5:n hermitoitu matriisi on
formula_6.
Etenkin kvanttimekaniikassa on tavallista merkitä hermitoitua matriisia "tikarilla" ("dagger"): formula_7. Hermitointi voidaan myös periaatteessa kirjoittaa "auki" kompleksikonjugointina ja transponointina: formula_8. Näin toimitaan kuitenkin harvoin, sillä hermitoiduille matriiseille on niiden yleisyyden takia käytännöllistä käyttää omaa merkintää.
Itseadjungoitu matriisi.
Hermitoitujen matriisien tärkeän erikoistapauksen muodostavat "hermiittiset" eli "itseadjungoidut matriisit" (engl. "self adjoint"). Ne ovat neliömatriiseja, joille
formula_9.
Jos formula_5 on reaalinen (eli kaikki sen alkiot ovat reaalilukuja), itseadjungoituvuus on sama kuin matriisin symmetrisyys. Itseadjungoidulla matriisilla on sovellusten kannalta tärkeitä ominaisuuksia:
Alex Stepney

Alexander Cyril (Alex) Stepney (s. 18. syyskuuta 1942 Mitcham, Surrey, Englanti) on entinen englantilainen jalkapallomaalivahti, joka torjui Manchester Unitedin maalilla, kun joukkue voitti ensimmäisenä englantilaisena seurana Euroopan Cupin.
539 ottelua ManUn maalilla torjunut Stepney edusti urallaan myös Chelseaa, josta siirtyi Unitediin 55 000 £ siirtokorvauksella. Debyyttinsä hän teki 17. syyskuuta 1966 Manchesterin derbyssa Manchester Citya vastaan. Vuonna 1978 Dallas Tornadoon siirtynyt Stepney pelasi uransa loppuun Yhdysvalloissa.
Psykohauva

Psykohauva on Syksy-yhtyeen toinen EP-muodossa julkaistu äänite. Levyllä olevan "Metsurin kyynel" -kappaleen video on valittu Tampereen kansainvälisten elokuvajuhlien kotimaiseen kilpailusarjaan 2007. Vuonna 2006 ilmestyneestä kappaleesta levyllä on uusintajulkaisu.
Rumo

Rumo on kylä Nurmeksessa, entisen Valtimon kunnan alueela, Pohjois-Karjalassa. Kylä sijaitsee n. 18 km pohjoiseen Valtimon kirkonkylältä. Se on Vuoksen ja Valtimonjoen latvavesistön, Maanselältä alkavan Kokkojoen varsilla. Kylä on suurten asumattomien valtionmaiden tuntumassa. Nykyään kylällä on vajaa sata asukasta. Rumo-nimi merkitsee vanhassa suomen kielessä kumollaan olevaa venettä, joka on myös kylän vaakunassa.
Historia.
Kylä on ollut kautta aikain pohjoiseen kulkevan tärkeiden kulkureittien varrella. Reitti on kulkenut vesitse, polkuja, teitä ja rautateitä pitkin. Ensimmäiset asukkaat asettuivat Rumoon jo 1700-luvulla. Asutustoiminta toisen maailmansodan jälkeen kasvatti oleellisesti kylän väkilukua ja vilkastutti sen elämää. Parhaimpaan aikaan 1950-luvulla Rumossa on ollut asukkaita 400–500 henkeä, mutta nykyään väkiluku on laskenut 60:teen. Kylässä on parhaimpina vuosina ollut muun muassa monia kämppäyhdyskuntia, kauppoja, monirakennuksinen asuntolakoulu sekä baari. Rautatie sai silloin myös Napero-sivuraiteen, jolle perustettiin suuri raakapuun käsittelykeskus. Napero-sivuraide oli osa Rumon laiturivaihdetta. Kylässä on toiminnassa vielä Rumon maamiesseuran talo ja kylällä on oma kyläyhdistys. Rumon koulu on vanhimmilta osiltaan vuodelta 1940 ja sitä laajennettiin vuonna 1953. Se peruskorjattiin vuonna 1993, mutta on sittemmin lakkautettu.
Vuonislahden rautatieasema

Vuonislahden rautatieasema () on rautatieliikennepaikka rataosalla Lieksan kaupungin Vuonislahdessa keskustasta etelään.
Vuonislahden rautatieasemalla pysähtyy neljä taajamajunavuoroa joka päivä: kaksi Joensuuhun ja kaksi Nurmekseen. 
Historia.
Asemarakennuksen on suunnitellut rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellström jugendin ja kansallisromantiikan tyyliin vuonna 1907. Asemalla on kuvattu Markku Pölösen elokuvaa "Koirankynnen leikkaaja" vuodelta 2004.
Kun rata Nurmekseen valmistui 1911, silloisessa Pielisjärven kunnassa oli kolme asemaa, Lieksa, Vuonislahti ja Kylänlahti, ja ne ovat nykyisinkin Lieksan kaupungissa sijaitsevat henkilöliikenneasemat. Vuonislahti oli viidennen luokan asema. Aseman läheiseltä venelaiturilta on ollut aika ajoin moottoriveneyhteys Kolille. Vuonna 1925 matka kesti noin puoli tuntia
Normaali matriisi

Normaali matriisi on sellainen kompleksinen neliömatriisi formula_1, että sen hermitoidulle matriisille formula_2 pätee
formula_3
Selvästi kaikki unitaariset ja itseadjungoidut matriisit ovat normaaleja. Lisäksi voidaan osoittaa, että 
eli on olemassa jokin sellainen unitaarimatriisi formula_5 ja diagonaalimatriisi formula_6, että formula_7. Lisäksi
Normaali matriisi voidaan myös aina lausua muodossa formula_10, missä formula_5 on unitaarinen ja formula_12 on itseadjungoitu matriisi.
Andy Fraser

Andy Fraser (3. heinäkuuta 1952 Lontoo – 16. maaliskuuta 2015 Kalifornia, Yhdysvallat) oli englantilainen muusikko, joka toimi Freen lauluntekijänä ja basistina.
Fraser aloitti pianonsoiton viisivuotiaana, mutta vaihtoi instrumenttinsa myöhemmin kitaraan. Hän oli 15-vuotias, kun Free aloitti toimintansa alkuvuodesta 1968. Hänen yhtyetoverinsa olivat Paul Rodgers, Paul Kossoff ja Simon Kirke. Hän kirjoitti vuonna 1970 Rodgersin kanssa listaykkössinglen ”All Right Now”.
Fraser lähti Freestä vuonna 1972. Hän perusti Sharksin, jonka ensimmäinen albumi oli "First Water" vuonna 1973. Fraser jätti tämänkin yhtyeen ja perusti itsensä mukaan nimetyn Andy Fraser Bandin, joka julkaisi vuonna 1975 albumit "Andy Fraser Band" ja "In Your Eyes". Suunnitelmat perustaa yhtye Frankie Millerin kanssa eivät johtaneet mihinkään. Fraser siirtyi Kaliforniaan keskittyäkseen laulunkirjoittamiseen.
Fraser kirjoitti lauluja muun muassa Robert Palmerille, Joe Cockerille, Chaka Khanille, Rod Stewartille ja Paul Youngille. Vuonna 1984 ilmestyi sooloalbumi "Fine, Fine Line". Fraser jatkoi uraansa viimeisiin vuosiinsa asti.
Fraser oli avoimen homoseksuaalinen. Hän oli HIV-positiivinen ja kärsi Kaposin sarkooman.
Steve Gaines

Steven Earl Gaines (14. syyskuuta 1949 – 20. lokakuuta 1977) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka tuli tunnetuksi Lynyrd Skynyrdin kitaristina ja lauluntekijänä.
Gaines syntyi Oklahomassa. Hän aloitti kitaransoiton nähtyään teini-ikäisenä The Beatlesin esiintymisen. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli The Ravens. Lynyrd Skynyrdin jäsen hänestä tuli 1976.
Gaines joutui lokakuussa 1977 lento-onnettomuuteen, jossa hänen lisäkseen kuolivat yhtyetoverit Ronnie Van Zant ja Cassie Gaines, manageri Dean Kilpatrick sekä pilotit Walter McCleary ja William Gray. Vain hieman aiemmin oli julkaistu albumi "Street Survivors". 
MCA Records julkaisi vuonna 1988 postuumisti Gainesin sooloalbumin "One in the Sun".
Otto Stern

Otto Stern (17. helmikuuta 1888 – 17. elokuuta 1969) oli saksalainen Nobel-palkittu fyysikko. Hän opiskeli Breslaun yliopistossa fysikaalista kemiaa ja valmistui filosofian tohtoriksi 1912. Sternin ensimmäiset tutkimukset koskivat teoreettista fysiikkaa, mutta vuodesta 1919 hänen mielenkiintonsa kohdistui enemmän kokeelliseen fysiikkaan. Vuonna 1922 hän suoritti yhdessä Walther Gerlachin kanssa kuuluisan Sternin–Gerlachin kokeen, jossa aineen kvanttimekaaniset ominaisuudet tulivat esille osoittaen, että yksittäisillä hiukkasilla, kuten elektroneilla, on spin.
Stern palkittiin vuonna 1943 Nobelin fysiikanpalkinnolla molekyylisädemenetelmästä, johon Sternin–Gerlachin koe perustui, ja protonin magneettisen momentin määrittämisestä.
Porfyyri

Porfyyri on silikaattikivilaji, joka on muodostunut osittain laavan jähmettymisestä maanpinnan lähellä tai sen alla, osittain vulkaanisen tuhkan kerrostumisesta ja "kivettymisestä".
Porfyyrin happamuus vaihtelee. Sen värikin on siksi vaihteleva, useimmiten mustasta harmaaseen, mutta sitä esiintyy myös punaisena, punaruskeana ja ruskehtavan violettina. Porfyyri on hieno kivilaji, jota käytetään monissa koriste-esineissä. Sitä käytetään myös asfaltin kestävyyttä parantavana aineena.
Luonteenomaista tälle kivilajille ovat hienorakenteiseen tai tiheään maamassaan sirottautuneet kiteet, jotka ovat yleensä kvartsia ja maasälpää. Myös muita mineraaleja esiintyy, kuten esimerkiksi mustaa kiillebiotiittiä. Nämä ovat kiteytyneet pitkän ajan kuluessa syvällä maan alla, kun vulkaaninen aines on liikkunut ylöspäin.
Suomen euroviisukarsinta 2007

Suomen euroviisukarsinnan 2007 finaali järjestettiin 17. helmikuuta Turun kylpylähotelli Caribiassa ja televisioitiin suorana YLE TV2:ssa kello 19.00–21.50. Finaalissa kilpailivat keskenään 12 kutsuartistin semifinaalissa eniten äänestetyintä esitystä. Yle valitsi kutsuartistit syksyllä levy-yhtiöiden ja artistien kanssa käytyjen neuvotteluiden tuloksena. Kukin artisti esitti varsinaista finaalia edeltävissä Yleisradion studioilla Tampereen Ristimäessä järjestetyissä alkukarsinnoissa kaksi sävellystä, joista enemmän ääniä saanut laulu selvisi finaaliin. Finaalin voittaja ratkaistiin kaksivaiheisella puhelin- ja tekstiviestiäänestyksellä. Ensimmäisen äänestyskierroksen kolme eniten ääniä saanutta laulua jatkoi ns. "superfinaaliin", eli toiselle kierrokselle, jossa eniten ääniä saanut laulu valittiin Suomen euroviisuedustajaksi. Alla olevan taulukon tuloksista ilmenee esityksien äänestysprosentit neljästä edeltävästä alkukarsinnan semifinaalista sekä finaalin äänimäärät molemmilta äänestyskierroksilta. Suomen euroviisukarsinnan voitti Hanna Pakarinen kappaleellaan "Leave Me Alone".
Heli Koppelo

Heli Koppelo (s. 1972 Pudasjärvi) on suomalainen työnohjaaja, kouluttaja ja toimittaja.
Aikaisemmin Koppelo on työskennellyt "Ilta-Sanomien" reportterina ja terveystoimittajana, "Cosmopolitan"-lehden toimituspäällikkönä, "Inez"-lehden päätoimittajana sekä päätoimittajana ja johtoryhmän jäsenenä Sanoma Kids Mediassa.
Elina Tanskanen

Elina Tanskanen (o.s. Pirinen, s. 23. maaliskuuta 1977 Helsinki) on suomalainen psykoterapeutti, seksuaaliterapeutti, pariterapeutti ja tietokirjailija. 
Taustakoulutukseltaan Tanskanen on yhteiskuntatieteiden maisteri, psykoterapeutti, toimintaterapeutti ja erityistason seksuaaliterapeutti (NACS). Hän opiskellut myös logoterapiaa, psykoanalyyttista pariterapiaa ja psykofyysistä psykoterapiaa. Kirja-arvostelija luonnehtii Tanskasen ohjausta hauskaksi ja järkeväksi. Kirjoittaja ottaa parisuhdeasioihin kantaa reippaasti, mutta välttää saarnaamista. 
Tanskanen on esiintynyt parisuhdeasiantuntijana muun muassa tosi-tv-ohjelmissa "Noora menee naimisiin ja Ensitreffit alttarilla".
Tanskanen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Reetta Räty

Reetta Räty (s. 1974 Kuusamo) on suomalainen toimittaja.
Räty valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1999 pääaineenaan valtio-oppi. Toimittajana hän aloitti Koillissanomat-paikallislehdessä. Räty toimi myös Ylioppilaslehden toimittajana. Vuonna 1995 hän aloitti Helsingin Sanomien kaupunkitoimituksessa. Vuosina 1997–2003 Räty oli Nyt-liitteen toimittaja ja toimitussihteeri sekä vuosina 2004–2007 esimies.
Räty työskenteli Helsingin Sanomien toimituspäällikkönä, kunnes irtisanoutui tehtävästä heinäkuussa 2013 yhdessä Ville Blåfieldin ja Paula Salovaaran kanssa. Irtisanoutumiseen ei toimittajien mukaan liittynyt dramatiikkaa. He perustivat samana kesänä yrityksen Räty–Salovaara–Blåfield. Tammikuussa 2019 Räty aloitti Uutisvuodon kapteenina.
Helmikuussa 2015 julkaistiin Rädyn ja Ville Blåfieldin teos "Kuka hullu haluaa poliitikoksi?".
Räty valittiin vuoden 2018 aikakauslehtitoimittajaksi. Hänet valittiin myös Tampereen yliopiston journalistiikan työelämäprofessoriksi kaudelle 2020–2021.
Räty asuu Helsingin Kalliossa, ja hänellä on kaksi lasta.
Bowery Ballroom

Bowery Ballroom on New Yorkin Manhattanilla Boweryn naapurustossa sijaitseva klubi. Osoitteessa 6 Delancey Street sijaitseva rakennus valmistui juuri ennen vuoden 1929 valtavaa pörssiromahdusta. Rakennus seisoi sellaisenaan toisen maailmansodan loppuun, jonka jälkeen se muutettiin vähittäistavarakaupaksi. Vuonna 1997 rakennukseen avattiin klubi ja konserttisali The Bowery Ballroom.
Klubin nimi mainitaan varmasti ainakin yhden äänitteen nimessä: Joan Baezin albumi "Bowery Songs" nauhoitettiin livenä Bowery Ballroomissa marraskuussa 2004.
Eisbrecher

Eisbrecher on saksalainen musiikkiyhtye, joka yhdistelee tyylissään metallimusiikin ja elektronisen musiikin vaikutteita. Se edustaa ns. "Neue Deutsche Härte" -genreä. Eisbrecherin nimi merkitsee saksan kielellä jäänmurtajaa, ja yhtye myös kirjoittaa sanoituksensa saksaksi. 
Historia.
Eisbrecher sai alkunsa vuonna 2003, kun Megaherzistä eronnut laulaja Alex Wesselsky perusti sen yhdessä kitaristi Noel Pixin kanssa. Nämä kaksi muodostavat kokoonpanon ydinryhmän. 
Esikoisalbumi "Eisbrecher ilmestyi" tammikuussa 2004. Toinen albumi "Antikörper" (lokakuu 2006), nousi Saksassa listojen sijalle 85. Jürgen Plangger korvasi rytmikitarassa Felix Primcin ja Oli Pohl basisti Martin Motnikin. Kolmas albumi, "Sünde", ilmestyi elokuussa 2008 nousten Saksassa listoilla 18.
Vuonna 2010 Eisbrecher onnistui pääsemään ensimmäistä kertaa saksalaisselle singlelistalle kappaleella "Eiszeit". Neljäs albumi, myös nimeltään "Eiszeit", saavutti viidennen sijan kotimaassaan ja pääsi 100 parhaan joukkoon Itävallassa ja Sveitsissä. Samana vuonna se toimi Alice Cooperin lämmittelijänä Euroopan kiertueella. 
Albumi "Die Hölle Muss Warten" ilmestyi vuonna 2012, "Schock" vuonna 2015 ja "Sturmfahrt" vuonna 2017.
Virpi Uimonen

Virpi Uimonen (18. marraskuuta 1945 Pieksämäki – 27. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Uimonen näytteli Helsingin Kaupunginteatterissa jo opiskeluaikana ja sai sinne myöhemmin kiinnityksen. Viimeiset roolit hän teki vuonna 1998 näytelmässä "Viisas Natan" ja lastennäytelmässä "Petterin ja Lotan seikkailut".
Hän jäi työkyvyttömyyseläkkeelle 2004.
Uimonen oli naimisissa näyttelijä Jarkko Rantasen kanssa. He molemmat näyttelivät uransa alussa ensin Porin Teatterissa ja vuodesta 1971 Tampereen Teatterissa.
Megaherz

Megaherz on saksalainen industrial metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1993.
Megaherzin nimi merkitsee "megasydäntä" ja on samalla sanaleikki sanan muistuttaessa megahertsiä. Yhtye ei ole koskaan maininnut, että nimi tulisi Kraftwerkin samannimisestä kappaleesta.
Historia.
Megaherzin ensimmäinen albumi oli "Wer Bist Du?" (1997) jota edelsivät demot "Sexodus" (1994) ja "Herzwerk" (1995). Ensimmäisen albumin jälkeen yhtye julkaisi toisen albuminsa "Kopfschuss" seuraavana vuonna 1998. Kolmas albumi "Himmelfahrt" julkaistiin vuonna 2000. Neljäs albumi "Herzwerk II" julkaistiin vuonna (2002). Laulaja Alexx Wesselsky ilmoitti lähtemisestään lokakuussa 2002, ja virallisesti ero astui voimaan 1. tammikuuta 2003. Wesselsky perusti Noel Pixin kanssa Eisbrecherin.
Megaherz ilmoitti vielä vuonna 2003 löytäneensä itselleen uuden laulusolistin, Mathias Elsholzin. Hän oli jo aiemmin esiintynyt yhtyeen kappaleella "Falsche Götter" albumilla "Himmelfahrt" (2000). Megaherzin viides albumi oli nimeltään "5" ja se julkaistiin (2004). Yhtyeen toiminta keskeytyi 23. syyskuuta 2005, kun Elsholz yllättäen jätti sen. Varsinaista syytä lähdölle ei koskaan julkistettu Megaherzin kotisivuilla, mutta virallisella fanifoorumilla laulaja ilmoitti odottavansa vaimonsa kanssa kaksosia. 
14. huhtikuuta 2007 virallisilla saksankielisillä, sekä neljä päivää myöhemmin myös englannin- ja venäjänkielisillä internetsivustoillaan Megaherz ilmoitti jälleen olevansa toiminnassa. Uutisen mukaan uusi laulaja oli löytynyt ja uusi albumi oli parhaillaan tekeillä. Yhtye aloitti myös keikkailun ennen uuden albumin ilmestymistä.
Yhtyeen kuudes studioalbumi "Heuchler" ilmestyi 25. heinäkuuta 2008. Seitsemäs albumi "Götterdämmerung julkaistiin vuonna 2012 ja kahdeksas albumi "Zombieland" vuonna 2014.
Ballsh

Ballsh on Mallakastërin kunnan keskustaajama Albanian eteläosassa. Vuonna 2005 siellä oli 9 165 asukasta. Se sijaitsee öljykenttien keskellä, ja kommunistivallan aikana kaupungin ympäristössä oli useita öljylähteitä. Suurin osa niistä on nyttemmin ehtynyt, mutta Ballshissa on edelleen öljynjalostamo.
Ballshissa on varhaiskristillisen kirkon rauniot, ja lähistöllä on myös jäänteitä illyrialaisten Byllis-nimisestä kaupungista. Fieristä lähtevä rautatie päättyy Ballshiin, ja Etelä-Albanian tärkein maantie kulkee Ballshin kautta. 
Ballsh oli oma kuntansa vuoteen 2015, jolloin kuntauudistuksen myötä Ballsh ja sen naapurikunnat muodostivat uuden Mallakastërin kunnan.
Fier

Fier on kaupunki Albanian lounaisosassa. Se on samannimisen alueen pääkaupunki. Vuonna 2011 Fierin kaupungissa oli 55 845 asukasta. 
Fier on öljykenttien keskellä ja tärkeä öljynjalostuksen ja kemian teollisuuden keskus yhdessä läheisten Patoksen ja Ballshin kanssa. 
Fierin seudun tunnetuin nähtävyys on antiikin aikaisen Apollonian kaupungin arkeologinen alue, joka sijaitsee 12 kilometriä Fieristä länteen.
Simon Kirke

Simon Frederick St. George Kirke (s. 28. heinäkuuta 1949 Lontoo) on englantilainen rumpali, joka tunnetaan yhtyeistä Free ja Bad Company.
Kirken äiti oli Olive May ja isä Vivian Percy. Perhe muutti Walesin rajamaille Shropshireen Simonin ollessa 7-vuotias. 15-vuotiaana Simon sai ensimmäisen rumpusettinsä ja harjoitteli yksinään, kunnes liittyi Maniacs-nimiseen yhtyeeseen, joka soitteli lähiseuduilla ja voitti paikallisen kykykilpailun. Hän jätti yhtyeen ja perusti trion nimeltä Heatwave, jossa hän soitti rumpuja ja lauloi. 17-vuotiaana Simon teki vanhempiensa kanssa sopimuksen: hän lopettaa koulun ja ryhtyy muusikoksi, mutta ellei hän kahden vuoden aikana saavuta menestystä, hän menee takaisin kouluun. Niin hän palasi Lontooseen.
Seuraavan vuoden Simon teki sekalaisia töitä. Vuoden 1969 alussa hän oli The Black Cat Bones -nimisen yhtyeen keikalla ja liittyi yhtyeeseen samalla viikolla, sopimus vanhempien kanssa kun oli menossa umpeen. Yhtyeessä soitti myös Paul Kossoff, joka houkutteli Simonin tapaamaan Paul Rodgersin. Bluesmuusikko Alexis Korner, joka usein auttoi uusia brittiläisiä rhytm &amp; blues -yhtyeitä ja muusikoita, tunsi 15-vuotiaan basistin Andy Fraserin ja niin perustettiin Free.
Freen hajottua 1973 Kirke jatkoi uraansa yhtyeessä Bad Company. Hänellä on ollut myös näiden kahden yhtyeen ulkopuolisia projekteja, muun muassa yhteistyötä Led Zeppelinin, Keith Richardsin, Ringo Starrin All-Starr Bandin (Kirke oli mukana muun muassa Suomessa vuonna 1998 vierailleessa kokoonpanossa) ja Eric Claptonin kanssa. 
Kirkellä on vaimo ja neljä lasta, joista Jemima ja Lola ovat näyttelijöitä ja Domino laulaja.
Louis Renault

Louis Renault (21. toukokuuta 1843 Autun – 8. helmikuuta 1918 Barbizon) oli ranskalainen professori ja kasvattaja, joka toimi aluksi roomalaisen oikeuden ja kauppaoikeuden professorina Dijonin yliopistossa. Tämän jälkeen vuodesta 1873 lähtien hän toimi professorina Pariisissa Sorbonnen yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa, jossa hänestä tuli vuonna 1881 kansainvälisen oikeuden professori. Tässä tehtävässä hän toimi aina kuolemaansa asti.
Hänet kutsuttiin jäseneksi ranskalaiseen akatemiaan "Académie des Sciences Morales et Politiques" vuonna 1901. Hän sai yhdessä Ernesto Teodoro Monetan kanssa Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1907.
Lennart Forstén

Berndt Lennart Forstén (s. 9. elokuuta 1817 Kuopio – 27. helmikuuta 1886) oli suomalainen taidemaalari, piirtäjä ja runoilija. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli tie- ja vesikulkulaitosten ylihallinnon yli-insinööri ja everstiluutnantti ja valvoi tässä ominaisuudessa Konnuksen kanavan rakennustöitä.
Forsténin vanhemmat olivat kamarineuvos Carl Gabriel Forstén ja Maria Charlotta, piispa Johan Molanderin tytär. Hänen puolisonsa oli Alfonsine Fredrique Adelaide o.s. Stjernvall. Lapsista Torsten Karl perusti Suomen eläinsuojeluyhdistyksen ja tyttärenpoika Eero Corell jatkoi yhdistyksen puheenjohtajana.
Forstén opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1875–1876. Hän oli Suomen Taiteilijaseuran jäsen. Teoksia oli ensi kerran näyttelyssä 1847.
Forsténin teoksia on julkisissa kokoelmissa Ateneumin ja Tampereen taidemuseoissa ja Cygnaeuksen galleriassa. Hän osallistui teoksen "Finland framställdt i teckningar" kuvittamiseen 14 piirroksella. Teos ilmestyi 1845–1852. 
Runoilijana Forstén toimitti runokokoelman "Finska kadetten", johon hän kirjoitti itse 14 runoa. Muista kokoelman kirjoittajista ahkerin oli hänen identtinen kaksoisveljensä Torsten Wilhelm Forstén 13 runolla. Forstén osallistui runoillaan myös teoksiin "Lärkan" (1845) ja "Necken" (1847 ja 1849). Forstén oli ensimmäinen suomalainen runoilija, joka käytti Suomen sodan (1808–1809) tapahtumia runossaan "Slaget vid Virta Bro". Aihepiiri on sama kuin myöhemmässä J. L. Runebergin Sandels-runossa. Forsténilla oli kuvaamiensa taistelujen vaiheista ensi käden tietoa, sillä hänen isänsä Carl Gabriel Forstén oli Partalassa Sandelsin luona majoitus- ja tiedustelutehtävissä hyvän paikallistuntemuksensa vuoksi.
Reitkallin puutarhakoulun yhteydessä tunnettu Lennart Forstén oli hänen veljenpoikansa.
Run for Cover (albumi)

Run for Cover on Gary Mooren vuonna 1985 julkaisema rock-albumi. 
Run for Cover julkaistiin EMI-levymerkillä, ja sen tuottajina olivat Gary Mooren lisäksi Andy Johns, Peter Collins, Beau Hill ja Mike Stone.
Run for Coveriin sisältyy mm. uusi versio Mooren hittisinglestä "Empty Rooms" sekä albumin parhaiten myynyt single, "Out in the Fields". 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa Run for Cover ylsi albumilistan 12. sijalle. Albumilla esiintyy useita vierailevia artisteja, kuten Glenn Hughes, Paul Thompson ja Phil Lynott. Suurin osa lauluista on Gary Mooren kirjoittamia.
Cygnaeuksen galleria

Cygnaeuksen galleria oli Helsingissä Museoviraston alaisuudessa toiminut ja Suomen kansallismuseoon kuulunut taidemuseo, joka käsitti etupäässä suomalaista 1800-luvun maalaus- ja veistotaidetta.
Cygnaeuksen galleria avattiin Suomen ensimmäisenä taidemuseona vuonna 1882. Se syntyi professori Fredrik Cygnaeuksen testamenttaamasta taidekokoelmasta. Museo sijaitsi Helsingin Kaivopuistossa lahjoitukseen kuuluvassa Fredrik Cygnaeuksen huvilassa, jonka on suunnitellut saksalaissyntyinen arkkitehti Johan Wilhelm Friedrich Mieritz. Huvilan tyyli edustaa romantiikkaa, ja rakennus on harvoja Helsingin keskustassa säilyneitä puurakennuksia.
Lähinnä lahjoituksista muodostuneessa kokoelmassa oli yli 450 taideteosta. Joukossa oli teoksia muun muassa Werner Holmbergilta, Hjalmar Munsterhjelmilta, Albert Edelfeltilta, Helene Schjerfbeckilta, Walter Runebergilta ja Johannes Takaselta. Galleriassa järjestettiin erikoisnäyttelyitä ja erilaisia yleisötilaisuuksia.
Museo lopetti vuonna 2014 toimintansa toistaiseksi Museoviraston määrärahojen vähennyksien vuoksi.