tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Italian tasavalta (vasallivaltio)

Italian tasavalta () oli Pohjois-Italiassa sijainnut lyhytikäinen valtio. Se oli Napoleon I:n hallitseman Ranskan ensimmäisen tasavallan vasallivaltio.
Italian tasavalta perustettiin seuraamaan Cisalppista tasavaltaa samalla, kun perustuslakia muutettiin niin, että Ranskan konsulista Napoleonista pystyi tulemaan valtion presidentti. Perustuslaki muutti myös valtion nimen Italian tasavallaksi, joka koostui samoista alueista kuin edeltäjänsä, pääasiassa Lombardiasta ja Romagnasta.
Vuonna 1805, kun Napoleon oli kruunattu Ranskan keisariksi, Italian tasavalta muutettiin Italian kuningaskunnaksi ("Regno d’Italia"), jonka kuninkaana hallitsi Napoleon ja varakuninkaana Napoleonin poikapuoli Eugène de Beauharnais.
Hurja remontti

Hurja remontti () on Nelosella esitetty yhdysvaltalainen tositelevisiosarja. Aluksi koko talo puretaan ja sen jälkeen rakennetaan tilalle uusi isompi talo tilalle, myös piha uusitaan.
Ennen töiden aloitusta kohteen perhe lähetetään lomalle remontin tieltä. Monihenkinen sisustus- ja remonttiryhmä käy taistelua aikaa vastaan ja tekee viikossa sen, mihin tavallisesti vierähtäisi neljä kuukautta.
Hurja remontti on palkittu Emmyllä Yhdysvaltain parhaana tositelevisiosarjana.
Platform Racing 2

Platform Racing 2 (PR2) on Jiggminin (Jacob Grahn) kehittämä selainpeli, jossa tavoite on juosta nopeiten maaliin kaksiulotteisessa tasohyppely-ympäristössä. Peli on Platform Racingin jatko-osa. Peli muistuttaa hyvin paljon Nintendon Mario-pelejä.
Pelin aloittaminen.
Pelin alussa luodaan käyttäjä, jonka nimen pelaaja saa itse päättää. Vaihtoehtoisesti hän voi pelata vierailija-nimikkeellä, joka koostuu sanasta "Guest" ja jostakin numerosarjasta (esim. Guest5845). 
Sen jälkeen aloittelijan tulee suorittaa suorittaa aloitustaso (Newbieland 2, Chromium, Newby Train, tai first frontier), jossa hän oppii pelin alkeet. Tason läpäistyään pelaajan käyttäjä nousee tasolle 1, ja hän saa pelattavakseen toisen tason, joka on sijoitettu aloitustason oikealle puolelle. Jokaiseen kenttään tarvitaan tietty taso (rank).
Muuta tietoa pelistä.
Pelin alkuperäisiä "Campaign" (kampanja) -tasoja on yhdeksän, mutta Jiggmin on alkanut tehdä uusia Campaigneja, joissa on erilaiset tasot. Yhdessä radassa voi samanaikaisesti kilpailla neljä pelaajaa. Käyttäjät voivat myös luoda omia ratojaan ja jakaa ne toistensa kanssa. Pelaajat voivat myös arvostella toistensa ratoja, ja parhaat arvostelut saaneet radat pääsevät yhdeksänsivuiselle top-listalle. 
Kisoja voittamalla saa kokemuspisteitä, joilla kasvatetaan omaa tasoa ja siten avataan uusia tasoja. Joissain tapauksissa tasoista voi saada erilaisia ruumiinosia tai hattuja. Kaikilla hatuilla on jokin hyödyllinen ominaisuus. 
Pelissä voi tehdä erilaisia temppuja käyttämällä "glitchejä" eli ohjelmointivirheitä. Näitä virheitä ovat hyödyntäneet monet ratojen tekijät. On olemassa myös "Dont Move" tasoja, ja niissä on yleensä paljon näitä glitchejä.
Pelissä on 13 hattua joiden nimet ovat:
Eri hatut tekevät eri asioita, esim. Santa hat jäädyttää palikoita (mutta ei maalipalikkaa (finish block) tai jääpalikkaa (ice block). Kongregate hat kertoo kokemuspisteet 1.25:dellä, Exp hat kertoo taas ne kahdella. Propeller hatilla voi mennä alaspäin hitaammin kun painaa ylös pudotessaan. Crown hatin kanssa miinat, laserase (laser gun) tai miekka (sword) ei vaikuta racessa, mutta deathmatchissa kyllä, kun taas salama (Lightning) vaikuttaa molemmissa. Party hatin kanssa salama ei vaikuta, joten jos joku jolla on Crown hat ja hän ryöstää pelissä Party hatin, häntä ei pysty pysäyttämään racessa! Cowboy hatilla voi lentää. Top hatilla voi mennä katoavien palikoitten (vanish bock) läpi. Jumpstart lähtee pelissä kolme sekuntia aikaisemmin ja jos joku toinen saa sen, niin samalla nykyinen esine korvataan speed burstilla, mutta se kestää tavallista lyhyemmän aikaa. Thief Hatin ominaisuus on taas se, että kun se varastetaan, varastaja ei saa thief hattia, vaan jonkun toisen hatun (jopa crown hatin!), ja se toisen hattu korvataan Thief Hatilla.
Sergei Brylin

Sergei Vladimirovitš Brylin (, s. 13. tammikuuta 1974 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja, joka toimii AHL-seura Albany Devilsin apulaisvalmentajana. Pelaajaurallaan Brylin voitti kolme Stanley Cupia New Jersey Devilsissä. Venäjän jääkiekkomaajoukkueessa Brylin sai yhden MM-pronssin.
Brylinin ura alkoi TsSKA Moskovassa 1991. New Jersey Devils varasi hänet vuoden numerolla 42. Kaudeksi 1994–1995 Brylin siirtyi NHL:ään New Jerseyhin, jossa hän on ollut voittamassa kolmea Stanley Cupia (1995, 2000 ja 2003). Brylin on yksi viidestä New Jersey Devilsin pelaajasta, jotka ovat olleet voittamassa jokaista kolmea mestaruutta, muut pelaajat ovat: Martin Brodeur, Scott Niedermayer, Scott Stevens ja Ken Daneyko. NHL:n työsulkukauden hän pelasi Venäjän superliigassa Himik Vorskresenskissa. Brylin palasi takaisin Venäjälle KHL:n avauskaudelle 2008–2009 SKA Pietariin 13:n Pohjois-Amerikassa vietetyn kauden jälkeen. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Metallurg Novokuznetskiin.
Brylin lopetti pelaajauransa keväällä 2012. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Pohjois-Amerikkaan, jossa hän konsultoi AHL-seura Albany Devilsiä. Valmennusuran Brylin aloitti syksyllä 2012, kun hänet valittiin Albany Devilsin apulaisvalmentajaksi.
Keijo Kuja-Lipasti

Keijo Kuja-Lipasti (s. 1953 Kurikka) on Kauhajoen entinen kaupunginjohtaja. Hänet valittiin virkaansa 23. maaliskuuta 2009 pidetyssä Kauhajoen kaupunginvaltuuston kokouksessa. Äänestyksen toisella kierroksella hän voitti äänin 20–15 Kauhajoen kaupunginvaltuuston puheenjohtajan ja entisen kansanedustajan Lasse Hautalan, jota Kauhajoen kaupunginhallitus esitti virkaan.
Kuja-Lipasti haki myös vuonna 2005 Kauhajoen kaupunginjohtajaksi, mutta valituksi tuli Antti Rantakokko. Vuonna 2008 Kuja-Lipasti haki Kurikan kaupunginjohtajaksi.
Kuja-Lipasti on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri, jonka tutkinnon hän suoritti vuonna 1999. Vuonna 1995 hän suoritti hallintonotaarin tutkinnon. Kuja-Lipasti toimi urheiluseura Kauhajoen Karhun toiminnanjohtajana 1980–1989. Vuosina 1989–2000 Kuja-Lipasti toimi Kurikan seurakunnan talouspäällikkönä ja kesästä 2000 lähtien Kauhajoen seurakunnan talouspäällikkönä. Maaliskuussa 2002 hänet valittiin Kauhajoen kaupunginsihteeriksi (nykyisin hallintojohtaja), mutta valitusten vuoksi hän pääsi aloittamaan tässä työssä vasta loppuvuodesta 2003. Ennen kaupunginjohtajaksi valitsemistaan hän toimi lisäksi Kauhajoen vt. kaupunginjohtajana. Hän on ollut myös Kauhajoen kaupunginvaltuustossa Keskustan listoilta.
Kuja-Lipasti on asunut Kauhajoella vuodesta 1980 lähtien ja hänellä on vaimo sekä kolme lasta.
Tuulikaappimaa

Tuulikaappimaa on Matti Ijäksen ohjaama Jari Tervon samannimiseen romaaniin perustuva elokuva vuodelta 2003.
Vastaanotto.
Palkinnot.
Elokuva voitti kaksi Venla-palkintoa: Paras miesnäyttelijä ja paras käsikirjoittaja. Se oli ehdolla myös parhaan ohjaajan ja parhaan tv-elokuvan Venla-palkintoon.
Robert Goulet

Robert Gerard Goulet (26. marraskuuta 1933 Lawrence, Essex, Massachusetts – 30. lokakuuta 2007 Los Angeles, Kalifornia) oli kanadalais-amerikkalainen Grammy- ja Tony-palkittu näyttelijä. Hänen vanhempansa olivat ranskankielisiä kanadalaisia, ja hän vietti nuoruutensa Kanadassa. Läpimurtonsa hän teki vuonna 1960 musikaalissa "Camelot".
Goulet’n pitkä ura laulajana ja näyttelijänä kattoi teatterin, radion, television ja elokuvat. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famellä.
Goulet sairastui idiopaattiseen keuhkofibroosiin syyskuussa 2007 ja kuoli 73-vuotiaana 30. lokakuuta 2007.
Matra Rancho

Matra Rancho on automalli, jota ranskalainen Matra-konserni valmisti yhteistyössä Simca-automerkin kanssa. Se oli yksi ensimmäisistä katumaastureista, ja se vastasi Range Roverin aloittamaan trendiin tarjoamalla tälle pienemmän ja edullisemman vaihtoehdon. Rancho tuotiin markkinoille vuonna 1977. Siitä tuli nopeasti suosittu, mutta se ei auttanut Simcan emoyhtiön Chryslerin tuolloisiin ongelmiin. Chrysler myi eurooppalaisen tytäryhtiönsä PSA:lle vuonna 1978, ja PSA päätti nimetä kaikki Simca-mallit Talboteiksi vuodesta 1979 lähtien. Näin Matra-Simca Rancho -nimi vaihdettiin Talbot Matra Rancho-nimeen. Ranchon valmistus jatkui vuoteen 1984 asti, johon mennessä valmistettiin 57 792 autoa, vaikka alkuperäinen suunnitelma oli 20 000 kappaletta .
Ranchon suunnitteli Antonis Volanis. Auto perustui Simcan suositun 1100-pikkuauton pick-up-versioon, jossa oli tavallista 1100-mallia pitempi akseliväli. Ranchossa oli sama etuosa kuin 1100:ssa, mutta loput korista Matra valmisti lasikuidusta ja polyesteristä, kuten myös koria kiertävät listat, jotka antoivat autolle jykevämmän ulkonäön. Myös maavaraa korotettiin. Toisin kuin useimmissa muissa maastoautoissa, Ranchossa ei ollut nelivetoa, vaan se oli etuvetoinen. Tekniikan lisäksi myös esimerkiksi kojelauta ja etupenkit olivat peräisin Simca 1100:sta. Ranchon voimanlähteenä toimi 1442 cm³, 80 hv (59 kW) versio nelisylinterisestä Simca Type 315 -rivimoottorista.
Ranchoa myytiin vuosien varrella useina eri versioina. Perusmallin ohella saatavilla oli Grand Raid, jossa oli "maastovarusteita" kuten sähkövinssi kiinnitettynä etupuskuriin ja varapyörä katolla. Rancho X oli paremmin varusteltu malli, jossa oli vakiovarusteena muun muassa kevytmetallivanteet ja metalliväri. Découvrable-malli, jonka peräosa koostui metallirungosta ja kangaspeitteistä, oli Ranchon avomalli. Rancho AS oli pakettiautoversio, jossa ei ollut takapenkkejä, eikä siitä siten tarvinnut maksaa Ranskassa autoveroa. Suomessa kaikki mallit olisivat olleet verollisia ja ne jäivät täällä tuntemattomiksi. Ranchoa tuotiin maahan vain muutama yksittäiskappale.
Rancho oli saatavilla myös seitsemänpaikkaisena, jolloin kaksi takimmaista istuinta olivat selkä menosuuntaan. Matra ehdotti PSA:lle Ranchon korvaajaksi muunneltavalla istuinjärjestelyllä varustettua tila-autoa, mutta PSA hylkäsi ehdotuksen. Matra myi suunnitelman lopulta Renault'lle, ja siitä tuli ensimmäinen nykyaikainen tila-auto, Renault Espace.
Kova laji

Kova laji oli keväällä 2003 Yle TV2:lla tullut kilpailuohjelma. Ohjelman suoritukset saattoivat kestää kerrallaan 12 tuntia. Juontajana toimi Maria Guzenina.
Suomen pelastus- ja puolustusjärjestöjen – Pelastuslaitoksen, Poliisin ja Puolustusvoimien – edustajista kootut joukkueet kilpailivat toisiaan vastaan eri puolille maata rakennetuilla radoilla kymmenessä osakilpailussa. 
Toukokuun 23. päivän finaalin voitti Pelastuslaitoksen joukkue, joka pääsi syyskuussa palkintomatkalle New Yorkiin tapaamaan virkaveljiään.
Joukkueet.
Yhdessä osakilpailussa kolme joukkueen jäsentä kilpaili ja yksi toimi huoltajana, poikkeuksena finaali, jossa kaikki neljä kilpailivat.
Puolustusvoimat.
^ Jari Herranen sai pohjevamman kymmenennessä osakilpailussa eikä voinut osallistua finaaliin, joten finaalissa hänen tilallaan kilpaili Kari Lindroos.
Anis Lounifi

Anis Lounifi (s. 7. tammikuuta 1978) on tunisialainen judovalmentaja ja judoka, joka on voittanut maailmanmestaruuden, sekä kaksi kertaa Afrikan-mestaruuden. Lounifista tuli vuoden 2001 maailmanmestaruuskisojen päätteeksi ensimmäinen judon MM-tittelin voittanut afrikkalainen. Hän voitti kisojen aikana muun muassa hallitsevan mestarin, Kuuban Manolo Poulotin ja loppuottelussa belgialaisen Cédric Taymansin.
Aktiiviuransa jälkeen Lounifi on toiminut Judon naistenmaajoukkueen valmentajana.
Garigeba qelmtsipis karisa

Garigeba qelmtsipis karisa (, 'kuninkaallisen hovin säädökset', 'kuninkaallisen hovin perustuslaki') on keskiaikainen georgialainen lakiteksti. Sen laatimisajankohtana on yleisesti pidetty kuningas Giorgi V Loistavan toista hallituskautta (1314–1346) tai aikaa sen lähellä. Vain osa alkuperäistekstistä on säilynyt yhden 1600-luvun käsikirjoituksen muodossa. Teos on merkittävä dokumentti, joka kertoo Georgian kuningaskunnan rakenteesta ja täydentää 1700-luvun alun tutkijan prinssi Vakhuštin kertomusta Georgian keskiaikaisesta hovista ja hallintojärjestelmästä.
"Kuninkaallisen hovin säädösten" säilyneessä osassa annetaan systemaattinen ja yksityiskohtaisen selkeä kuvaus keskiajan Georgian hovista, hallintokoneistosta ja sosiaalisesta rakenteesta. Jotkin tekstin osiot perustuvat selvästi 1000- ja 1100-luvuille ulottuvaan perinteeseen. Tärkeimpiin lukuihin kuuluvat ne, jotka käsittelevät hovietikettiä, kuten kruunajaisseremonian järjestystä, kuninkaan pukeutumista, kuninkaallisten päivällisten tarjoilua, audiensseja ja tärkeiden juhlapäivien ja uskonnollisten paastopäivien viettoa. Tekstissä määrätään ministeriren (visiirien) velvollisuudet ja oikeudet ja kerrotaan valtaneuvoston ("savaziro") istuntojen protokolla. Kappaleessa amirspasalarin (asevoimien komentajan) ja hänen henkilökuntansa velvollisuuksista mainitaan myös teknisiä yksityiskohtia Georgian kuninkaallisen armeijan varustuksesta.
Teoksen löysi ja julkaisi Ekvtime Taqaišvili nimellä "Institution des cours royales" Tbilisissä vuonna 1920 ("Monumenta Georgica", tom. IV, no. 1). Suuri osa version materiaalista on käännetty englanniksi ja liitetty W.E.D. Allenin teokseen "A History of the Georgian People" (Lontoo, 1932). Toinen huomattava painos on Ivane Surguladzen "Khelmtsipis karis garigeba" (, , Tbilisi, 1993), jossa on L. Lozovaian ja Kevin Tuiten englanninkielinen käännös.
Eilen, tässä ja nyt

Eilen, tässä ja nyt on keväällä ja syksyllä 2008 Subilla tullut viihde- ja visailuohjelma, jossa ensimmäisellä kaudella juontajana oli Janne Kataja ja toisella kaudella juontajana toimi viikoittain vaihtuva, tunnettu vieras.
Ohjelmassa muisteltiin ja käytiin läpi 1980- ja 1990-luvun muotia, vimpaimia, musiikkia, mainoksia, ihmisiä ja tv-ohjelmia, jotka monet ovat jo unohtaneet tai ainakin haluaisivat unohtaa. Joukkueissa mitteli kaksi–kolme vakituista paria: 1. kaudella Kata Kärkkäinen ja Jaakko Heinimäki, Heli Roiha ja Paleface sekä Niko Kivelä ja Teemu Vesterinen. 2. kaudella Ruben Stiller ja Janne Kataja sekä Jaakko Heinimäki ja Kata Kärkkäinen. Joukkue joka tiesi neonvärien maailmasta paremmin, sai enemmän pisteitä ja voitti. He saivat myös lopuksi valita vanhan kappaleen kahdesta vaihtoehdosta.
James Kyson Lee

James Kyson Lee (, s. 13. joulukuuta 1975 Soul, Etelä-Korea) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Ando Masahashin roolin televisiosarjassa "Heroes".
Lee oli kymmenvuotias, kun hän muutti perheensä kanssa New Yorkiin. Hän valmistui Bronx High School of Sciencestä ja opiskeli viestintää Bostonin yliopistossa ja New England Institute of the Artsissa. Kokeiltuaan improvisaatioteatteria hän innostui näyttelemisestä ja muutti Los Angelesiin, missä hän ryhtyi opiskelemaan musiikkia, tanssia ja näyttelemistä. Lee on näytellyt vierailunäyttelijänä esimerkiksi televisiosarjoissa "C.S.I.", "Las Vegas" ja "West Wing".
Edmond de Sélys-Longchamps

 
Michel Edmond de Sélys-Longchamps (25. toukokuuta 1813 Pariisi – 11. joulukuuta 1900 Lüttich) oli belgialainen liberaalipoliitikko ja eläintieteilijä.
Sélys-Longchamps syntyi varakkaaseen aristokraattiperheeseen. Hän opiskeli kotiopetuksessa eikä koskaan opiskellut yliopistossa. Jo poikasena hän kiinnostui hyönteisistä ja linnuista, ja keräsi suurenmoiset kokoelmat molemmista. Hän oli aikansa suurin auktoriteetti sudenkorentojen ja hentosudenkorentojen luokittelussa ja määrittämisessä. Hänen hyönteiskokoelmansa on sijoitettu Belgian kuninkaalliseen luonnonhistorialliseen museoon Brysselissä.
Lintutiede oli Sélys-Longchampsille koko elämän kestävä intohimo. Hän keräsi Waremmen museoon laajan kokoelman sekä eurooppalaisten että kaukomaiden lintujen nahkoja. Kokoelmassa oli muun muassa siivetönruokki ja sen muna. Linnuista hän nimesi ainakin hömötiaisen alalajin "P. m. borealis" 1843.
Hän tutki myös pikkunisäkkäitä ja nimesi muun muassa pikkutunnelimyyrän ("Microtus subterraneus") 1836.
Sélys-Longchamps julkaisi useita teoksia, kuten "Monographie des Libellulidées d'Europe" (1840), "Revue des Odonates d'Europe" (1850) ja "Faune Belge" (1842). Ensimmäisen tieteellisen kirjoituksensa hän julkaisi 18-vuotiaana, luettelon Liegen alueen hyönteisistä. Kaikkiaan hän julkaisi yli 250 kirjoitusta. Hän oli innokas matkailija ja vietti pitkiä aikoja lähes kaikissa Euroopan maissa. Hän oli useimpien eurooppalaisten entomologisten seurojen jäsen ja oli auttamassa Belgian entomologisen seuran perustamisessa 1856.
Sélys-Longchamps edusti Belgian parlamentissa liberaaleja ja toimi Waremmen edustajana 1846. Senaattiin hän pääsi 1855 ja toimi senaatin puhemiehenä 1880–1884.
Andrew Brunette

Andrew Brunette (s. 24. elokuuta 1973 Sudbury, Ontario) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, joka pelasi NHL:ssä 16 kautta vuosina 1995–2012. Brunette oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän toimii tällä hetkellä Nashville Predatorsin päävalmentajana.
Ura.
Brunette pelasi ensi pelinsä OHL:ssä Owen Sound Platersin riveissä vuonna 1990. Hän pelasi OHL:ssä kolme kautta, joista viimeisellä hän teki kovat tehopisteet: 162 pistettä 66 ottelussa. Washington Capitals varasi Brunetten kesällä seitsemännellä kierroksella, 174. pelaajana.
Varausta seuranneena kautena Brunette pelasi Hampton Roads Admiralsissa ECHL:ssä vajaan kauden, kunnes hänet nostettiin AHL:ään samana kautena. Brunette pelasi vielä seuraavat neljä kautta AHL:ssä, tehden kuitenkin parinkymmenen ottelun mittaisia visiittejä Washingtoniin. Ensimmäisen NHL-ottelunsa hän pelasi kaudella 1995–1996.
Kesällä 1998 Brunette siirtyi laajennusvaraustilaisuudessa Nashville Predatorsin riveihin. Ensimmäisellä kaudellaan Nashvillessa hän pääsikin pelaamaan 77 ottelua – enemmän kuin koskaan ennen. Yhden kauden jälkeen Predatorsissa hän siirtyi NHL:n laajennusjoukkue Atlanta Thrashersiin. Toisella kaudellaan NHL:ssä Brunette löi pisteiden valossa itsensä lopullisesti läpi.
Kaudeksi 2001–2002 Brunette siirtyi Minnesota Wildiin. Pudotuspeleissä 2003 Brunette ratkaisi konferenssin puolivälierän Colorado Avalanchea vastaan ja sai näin nimensä historiankirjoihin ollen viimeinen Patrick Royn selän taakse maalin tehnyt pelaaja.
Brunette siirtyi jälkeen Colorado Avalancheen, solmittuaan seuran kanssa sopimuksen elokuussa 2005. Kauden 2005–2006 pudotuspeleissä Brunette ratkaisi jälleen sarjan, tällä kertaa Dallas Starsia vastaan konferenssin puolivälierissä. Seuraava kausi on Brunetten paras kausi tilastollisesti, hän ylitti ensimmäistä kertaa piste per peli -rajan. Kauden 2007–2008 alussa Brunette teki uransa 500. pisteen Calgary Flamesiä vastaan.
Brunette palasi kesällä 2008 Minnesota Wildiin tehtyään kolmen vuoden ja seitsemän miljoonan dollarin sopimuksen seuran kanssa. Heinäkuun alussa 2011 Brunette teki yhden vuoden ja kahden miljoonan dollarin sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Kausi 2011–2012 jäi hänen pelaajauransa viimeiseksi.
Brunette ilmoitti pelaajauransa päättymisestä helmikuussa 2013, jolloin hänet nimitettiin neuvonantajaksi Minnesota Wildin organisaatioon. Hän pelasi 16 kautta kestäneellä NHL-urallaan 1 110 ottelua runkosarjassa ja 49 pudotuspeleissä. Pisteitä hän teki runkosarjassa 733, 268 maalia ja 465 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 35, 17 maalia ja 18 syöttöpistettä.
Brunetten fyysisiä ominaisuuksia on kehuttu, ja hän pelasikin joulukuun 2001 loukkaantumisen jälkeen 509 ottelua putkeen helmikuuhun 2009.
Kaudella 2019-20 Brunette palkattiin Florida Panthersin apuvalmentajaksi Joel Quennevillen johtamaan valmennusryhmään. Lokakuussa 2021 hänet nimitettiin joukkueen väliaikaiseksi päävalmentajaksi, Quennevillen lähdettyä päävalmentajan paikalta.
Kesäkuussa 2022 Brunette erotettiin Panthersin päävalmentajan tehtävästä ja hän lähti New Jersey Devilsiin apuvalmentajaksi.
Toukokuussa 2023 Nashville Predators nimesi Brunetten päävalmentajakseen.
Saint-Étienne (Sens)

 
Saint-Étienne eli Sensin katedraali on Sensin kaupungissa Yonnessa Ranskassa sijaitseva roomalaiskatolinen katedraali. Sitä pidetään usein ensimmäisenä goottilaisen tyylin katedraalina. Rakentamisen aloitusvuoden (1135) suhteen tämä pitääkin paikkansa, samoin sen pyhityksen suhteen (1163). 1490–1515 rakennetun poikkilaivan suhteen se on yksi parhaimmista liekkigotiikan edustajista Ranskassa.
David Ling

David Ling (s. 9. tammikuuta 1975 Halifax, Nova Scotia) on kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, joka edusti jääkiekon SM-liigassa pelaavaa Jokereita kaudella 08-09. Vuonna 1992 uransa aloittanut Ling oli yksi IHL:n tähtipelaajista 1990-luvulla. Ling on edustanut monipuolisella urallaan NHL-seuroja Columbus Blue Jackets ja Montreal Canadiens.
Ling aloitti uransa kaudella 1992–93 OHL:n seurassa Kingston Frontenacs, jossa hän keräsi 63 tehopistettä. Hän sai kaudelta myös 275 jäähyminuuttia.
Ura.
Ling pelasi yhteensä 93 peliä NHL-urallaan useimmiten Columbus Blue Jacketsin rivissä. Hän pelasi juniorina Kingston Frontenacsissa, jossa hän sai 135 pistettä kaudella 1994–95. Tämän saavutuksen jälkeen Ling voitti CHL:n vuoden pelaaja -palkinnon. 9. heinäkuuta 2007 Ling allekirjoitti vuoden sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa, joka siirsi hänet farmijoukkueehensa.
Jon Elster

Jon Elster (s. 22. helmikuuta 1940) on norjalainen sosiologi ja poliittinen filosofi. Elster on erikoistunut tieteenfilosofiaan sekä rationaalisen valinnan teoriaan. 1980-luvulla hän oli myös niin sanotun analyyttisen marxismin tunnetuimpia edustajia.
Tekopyhyyden sivilisoiva vaikutus.
Tekopyhyyden sivilisoiva vaikutus on Jon Elsterin (1986) näkemys, teoria, periaate, siitä että ihmiset vetoamalla pinnallisestikin johonkin seikkaan samalla alkavat toteuttaa tuota käytännössä. Tällainen voisi olla vaikkapa se, että, Setälän esimerkkiä seuraten, oikeudenmukaisuusperiaatteeseen vetoavat yksilöt alkaisivat uskoa esittämiinsä periaatteisiin ja ryhtyisivät toteuttamaan niitä laajemmin.
Ivan Tkatšenko

Ivan Leonidovitš Tkatšenko (, 9. marraskuuta 1979 Jaroslavl, Neuvostoliitto – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl, Venäjä) oli venäläinen jääkiekkoilija. Tkatšenkon viimeiseksi seuraksi jäi KHL-joukkue HK Lokomotiv Jaroslavlissa.
Tkatšenko aloitti pääsarjauransa HK Neftehimik Nižnekamskissa vuonna 1999. Kahden kauden jälkeen hän palasi kasvattajaseuraansa HK Lokomotiv Jaroslavliin, jossa hän on ollut voittamassa kahta Venäjän mestaruutta vuosina 2002 ja 2003. Columbus Blue Jackets varasi Tkatšenkon neljännen kierroken varauksena, varausnumerolla 98, vuoden . Tkatšenko oli voittamassa hopeaa Venäjän maajoukkueessa vuoden 2002 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa. Tkatšenko sai surmansa lento-onnettomuudessa 7. syyskuuta 2011 Venäjällä, kun HK Lokomotiv Jaroslavlia kauden 2011–2012 ensimmäiseen KHL-sarjan otteluun kuljettamassa ollut lentokone putosi maahan.
Takifugu rubripes

Takifugu rubripes (syn. "Fugu rubripes") eli fugu on pallokalalaji. 
Ulkonäkö ja koko.
"Takifugu rubripes" voi kasvaa 80 senttimetriä pitkäksi. Sen vatsapuoli on vaalea, selkäpuoli tummapilkkuinen. Rintaevän takana on laajempi musta läikkä, jossa on ohuet vaaleankeltaiset reunat. 
Levinneisyys.
"Takifugu rubripes" -pallokaloja elää Tyynenmeren luoteisosassa, Kiinan ja Japanin lähivesillä. Poikaset elävät jokisuiden murtovedessä, mutta aikuiset muuttavat meriveteen. 
Käyttö ruokana.
"Takifugu rubripes" -pallokaloja kasvatetaan Japanissa ruokakaloiksi. Pallokalan tietyt osat, etenkin maksa, ovat äärimmäisen myrkyllisiä. Kala itsessään on miedon makuinen, mutta siihen jäänyt myrkky kihelmöi huulissa ja suussa. 
Viljeltyjä kaloja tutkimalla on selvitetty, että myrkky on peräisin eräästä bakteerilajista, jota kala saa ravintonsa mukana. Jos kalaa on ruokittu vain myrkyttömällä ruoalla tarpeeksi kauan, siitä voi syödä jopa maksan.
Jotta kokki saa erityisluvan valmistaa tätä pallokalaa ruoaksi, hänen on suoritettava näyttökoe, jossa kala fileoidaan, turvalliset ja vaaralliset osat lajitellaan eri tarjottimille ja merkitään asiaankuuluvasti. 
Vuosisatoja vanhan kiellon mukaan Japanin keisari ei saa uhmata kuolemaa syömällä fugua. Vuosina 1996–2008 fuguun kuoli Japanissa yhteensä 34 henkeä, eli keskimäärin lähes kolme vuodessa. Kuolemien määrä on kuitenkin vähentynyt. Vielä 1950-luvulla fugun syönnistä saattoi kuolla 400 ja sairastua yli 31 000 henkeä vuosittain.
Shimonosekin kaupunki on Japanin fuguntuotannon keskus.
Käyttö tutkimuksessa.
"Takifugu rubripes" -lajin eläinkunnan pienimpiin kuuluva 390 miljoonan emäsparin genomi on selvitetty vuonna 2001. Sillä on noin 31 000 geeniä, joiden avulla se tuottaa noin 33 600 proteiinia. Fugun genomi on noin kahdeksasosa ihmisen genomista, mutta se sisältää useimmat ihmiselläkin olevista geeneistä ja säätelyelementeistä. Tämän vuoksi fugua on käytetty verrokkina myös vuonna 2003 julkaistun ihmisen genomin selvittämisessä ja esimerkiksi ihmisen geenimäärien arvioinnissa.
Ajoneuvos

Ajoneuvos on autoiluviihdeohjelma, jota juontaa Jussi Halli. Ohjelman ensimmäinen jakso esitettiin 18. maaliskuuta 2006 MTV3-kanavalla aina vuoteen 2009 asti. Ohjelmaa on esitetty 5. tuotantokaudesta alkaen MTV3 MAX-kanavalla 11. marraskuuta 2011 lähtien.
Ohjelmassa Halli testaa kilparadoilla, maastossa tai kaupungissa erilaisia autoja, kuten loisto-, kilpa- ja maastoautoja. Ajoneuvoksessa vierailee myös kulkuvälineistä kiinnostuneita julkisuuden henkilöitä, joille etsitään jokaisessa jaksossa heille sopiva liikkumisväline. Myös muita liikennevälineitä kuin henkilöautoja käsitellään. Halli testaa myös vanhoja klassikkoajoneuvoja.
Ohjelman 6. tuotantokausi alkoi MTV3 MAX-kanavalla 27. marraskuuta 2012 ja Hallin mukaan liittyi Katri Sorsa ja Iida Ketola. 7. tuotantokausi alkoi 24. syyskuuta 2013.
Ohjelman tuottaa Moskito Television.
Diracin meri

Diracin meri on vanhentunut malli, jolla kuvataan tyhjiötä negatiiviset energiatilat täyttävien elektronien mereksi. Se yrittää yhdistää kvanttimekaniikan ja suppean suhteellisuusteorian. Kvanttikenttäteoria on kuitenkin ainut malli, jolla tämä asia onnistuu ilman sisäisiä ristiriitoja. Nimensä mukaisesti mallin keksi Paul Dirac vuonna 1930.
Mallilla halutaan kuvata negatiivisen energian ratkaisuja. Malli yrittää vastata kysymykseen, miksi positiivisen energian omaavat elektronit eivät romahda negatiiviseen tilaan, koska energeettisesti edullisempi. Perusteluna oli, että negatiiviset energiat ovat jo täynnä. Negatiiviset energiat muodostavat tämän ilmiön, jota kutsutaan Diracin mereksi.
Diracin yhtälön ratkaisut saavat molemmat erityisen suhteellisuusteorian sallimat energian arvot eli
 formula_1
formula_2,
jonka mukaan siis jokaista positiivista energiatilaa vastaa negatiivinen energiatila. Tavallisen aineen energiaa kuvataan yhtälön positiivisella arvolla. Mutta Dirac halusi selittää myös yhtälön negatiiviset ratkaisut. Kun kaikki negatiiviset energiatilat on täytetty elektroneilla, Paulin kieltosääntö estää positiivisen energian elektroneja siirtymästä negatiivisen energian tiloihin. Tällöin kyseessä on Diracin meren mukainen tyhjiö ja sen energia on nolla. Antimateria on "aukko" Diracin meressä ja sen energia saadaan yo. yhtälön negatiivisesta ratkaisusta. Tämä tarkoittaa sitä, että jos esimerkiksi negatiiviselta energiatilalta poistuu yksi elektroni, sen tilalle syntyy "aukko" (elektronin antihiukkanen positroni), jolla on yhtä suuri, mutta vastakkainen määrä energiaa kuin poistuneella elektronilla.
Diracin meren ajatellaan olevan rakenteeltaan homogeeninen ja sijaitsevan kaikkialla avaruudessa (vrt. eetteri). Tästä seuraa kuitenkin ongelmia viimeistään tarkasteltaessa gravitaatiota, sillä äärettömän hiukkasmeren aiheuttaman painovoiman pitäisi olla havaittavissa.
Konstantin Rudenko

Konstantin Valerjevitš Rudenko (, s. 23. heinäkuuta 1981 Öskemen, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän pelaa KHL-joukkue Barys Astanassa.
Rudenkon ura pääsarjatasolla alkoi vuonna 1999 SKA Pietarissa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi HK Lokomotiv Jaroslavliin, jossa hän oli voittamassa kahta Venäjän mestaruutta vuosina 2002 ja 2003. Kaudeksi 2011–2012 Rudenko siirtyi HK Atlantiin ja sieltä seuraavaksi kaudeksi Barys Astanaan.
Hellevi Arjava

Anni Kaarina Hellevi Arjava (o.s. Manninen; 27. heinäkuuta 1936 Helsinki – 16. huhtikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja äidinkielenopettaja. Hän oli Anni Swanin ja Otto Mannisen pojantytär. Arjavan isä oli tietokirjailija Antero Manninen, ja hänen veljensä on historiantutkija Ohto Manninen.
Cerro Fitz Roy

Cerro Fitz Roy tai Monte Fitz Roy on Patagonian Andeilla Chilen ja Argentiinan rajalla sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 3 375 metriä. Joskus sitä kutsutaan myös nimellä Cerro Chaltén, mikä johtuu Tehuelche-intiaanien käyttämästä kutsumanimestä ”savuava vuori”.
Ensimmäisinä huipulle onnistuivat nousemaan ranskalaiset vuorikiipeilijät Lionel Terray ja Guido Magnone vuonna 1952.
Levypallo

Levypallo on koripallotermi, joka tarkoittaa epäonnistuneen heittoyrityksen jälkeistä pallon tarkoituksellista haltuun ottamista. Heiton ei tarvitse osua korirautaan tai -levyyn, jotta levypallo syntyisi.
Levypallot on jaettu hyökkäys- ja puolustuslevypalloihin. Joukkuelevypallo (hyökkäys- tai puolustuslevypallo) merkitään joukkueelle, joka saa pallon hallinnan, kun pallo menee ulos kentältä pelitilanneheiton seurauksena.
Lenka Hellstedt

Lenka (Leena-Kaisa) Hellstedt (ent. Jortikka, s. 27. huhtikuuta 1968 Jaala) on suomalainen elokuva- ja tv-ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Hellstedt on valmistunut Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolta ohjaajaksi ja käsikirjoittajaksi. Hän on ohjannut pitkät elokuvat "Minä ja Morrison" (2001), "Maata meren alla" (2009), "Kaikki oikein" (2018) ja "Heinähattu, Vilttitossu ja ärhäkkä koululainen" (2020). Hellstedt on ohjannut myös lyhytelokuvia ja muun muassa televisiosarjoja "Kotikatu", "Käenpesä," "Kaikki kunnossa" ja "Erityiset."
Hellstedtin puoliso on elokuvaaja Pini Hellstedt.
Cerro Torre

Cerro Torre on Patagonian Andeilla Chilen ja Argentiinan rajalla sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 3 128 metriä.
Cerro Torrea lähellä idässä sijaitsee myös Cerro Fitz Royn 3 375 metriä korkea huippu. Näiden välissä on syvä laakso, jonka on kuluttanut Glaciar Torre -jäätikkö. Vuori on osa Los Glaciaresin kansallispuistoa.
Cerro Torre on 30 kilometriä pitkän pohjoisesta etelään kulkevan vuorijonon korkein kohta. Vuorijono sijaitsee Eteläisen Patagonian jäätikön itäreunalla Paso Marconin ja Paso del Vienton välisellä alueella. Pääpilarin vieressä pohjoispuolella on kaksi matalampaa terävää huippua, Torre Egger (2 900 m) ja Cerro Standhardt (2 800 m). Sen eteläpuolella sijaitsee laaja-alaisempi jäätikön peittämä Cerro Adela (2 960 m).
Amirspasalar

Amirspasalar () oli keskiajalla Georgian armeijan komentajan virkanimike ja yksi Georgian kuningaskunnan korkeimmista viroista. Se on peräisin sanoista "amir", joka on "komentajaa", "kuvernööriä" tai "prinssiä" tarkoittava arabiankielinen termi, ja "spasalar", joka on tullut muinaispersian sanasta "spahbod". Englanniksi virasta käytetään yleensä nimitystä Lord High Constable. 
Amirspasalar oli kuninkaallisen armeijan ylin komentaja sodan aikana ja valtion lipun kantaja. Kuningatar Tamarin hallituskaudella (1084–1213) se oli valtion kolmanneksi korkein virka atabekin jälkeen. Teos "Kuninkaallisen hovin säädökset", joka kirjoitettiin todennäköisesti kuningas Giorgi V:n toisen valtakauden aikana (1314–1346), määrittelee viran "kunniavisiiriksi ja armeijan päälliköksi".
Amirspasalar-arvonimi mainitaan ensimmäisen kerran kuningas Giorgi III:n hallituskaudella (1156–1184), mutta sen otti ilmeisesti käyttöön Giorgin isoisä Davit IV (hallitsi 1189–1125), joka uudisti voimakkaasti Georgian asevoimia ja siviilihallintoa. 1100-luvun alussa amirspasalar valittiin Orbeli-suvusta, mutta vuonna 1155 kuningas Demetre I:n poika Davit V syrjäytti isänsä ja yritti rajoittaa suvun vaikutusvaltaa siirtämällä viran sen kilpailijalle Tirkaš Abuletisdzelle. Kun Demetre nousi takaisin valtaan, Orbelit pitivät jälleen virkaa hallussaan Giorgi III:n vastaiseen kapinaansa saakka vuosina 1176/1177. Silloin se annettiin kiptšakkialkuperää olevalle Qubasarille. Vuonna 1184 kuningatar Tamar erotti Qubasarin ja nimitti amirspasalariksi Gamrekeli-suvun jäsenen. Myöhemmin virka siirtyi Mkhargrdzeli-suvussa ja heidän jälkeensä Džaqeli-suvussa. 
Kun Georgian kuningaskunta hajosi myöhemmin 1400-luvulla, virka käytännössä lakkautettiin.
Amir

Amir on arabiankielinen miehen etunimi, joka merkitsee emiiriä ja prinssiä. Alun perin sitä on käytetty arvonimenä.
Amir on suosittu nimi islamilaisissa maissa, ja sitä tavataan musliminimenä myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on joulukuun 2024 loppuun mennessä kirjattu 1 101 tämännimistä miestä ja lisäksi noin 30–40 naista. Todennäköisesti naisille ei kuitenkaan ole annettu etunimeksi miehennimeä, vaan kyseessä on arabiankieliseen nimeen sisältyvä isännimi eli "nasab". Arabiassa Amir-nimeä vastaava naisennimi on Amira.
Staraoke

Staraoke on Intervisio oy:n kehittämä ja tuottama lasten laulukilpailuohjelma, jota on esitetty alun perin MTV3-kanavalla ja sittemmin MTV3 Juniorilla 2003–2011. Kilpailijoiden ikäraja oli 7–12 vuotta. Ikärajaa nostettiin neljännellä tuotantokaudella 8–13:een. Ohjelmaa juonsi pop- ja rap-artisti Kana, joka myös esitti ohjelman tunnuskappaleen. 
Ohjelma perustui Staraoke-PC-peleihin, joita oli myynnissäkin. Sittemmin peli on julkaistu myös iPhonelle ja iPadille.
"Staraoke" on Suomen menestyneimpiä ohjelmaformaatteja maailmalla. Se on myyty Englantiin, Ranskaan, Saksaan, Italiaan, Espanjaan, Puolaan, Ruotsiin ja Unkariin. Formaatti voitti 8. huhtikuuta 2008 Emmy-palkinnon parhaana interaktiivisena ohjelmana. Se on ensimmäinen suomalainen ohjelma, joka on voittanut kyseisen palkinnon.
Ohjelman kolmannen tuotantokauden voitti Diandra Flores, joka voitti sittemmin Suomen Idolsin vuonna 2012.
Staraokea esitetään kuudessa maassa Cartoon Network -kanavalla. Ohjelmassa on melkein sama idea kuin suomalaisessa, mutta jaksoissa on kaksi kahden hengen joukkuetta. Lisäksi on kaksi soolokierrosta sekä yksi duettokierros. Hävinnyt joukkue saa ohjelman lopuksi niskaansa suuret määrät erivärisiä nesteitä. Pelihahmoina on Cartoon Networkilla esitettävien sarjojen hahmoja, kuten Tehotytöt ja Scooby Doo.
Johan Åkerman

Johan Åkerman (s. 20. marraskuuta 1972 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija..
Åkerman voitti HockeyAllsvenskanin pistepörssin kaudella 2005–2006, vaikka hän on pelipaikaltaan puolustaja. Seuraavalla kaudella Åkerman voitti HV71:n sisäisen pistepörssin Elitserienissä, antaen samalla koko liigassa eniten maaliin johtaneita syöttöjä. Vuonna 2008 hän oli voittamassa Ruotsin mestaruutta HV71:ssä.
Kaudelle 2008–2009 Åkerman siirtyi Venäjälle Lokomotiv Jaroslavliin ja uuteen KHL-liigaan. Kaudella 2009–2010 hän pelasi NLA:n HC Luganossa ja seuraavalla kaudella DEL-liigan Kölner Haiessa. Åkerman palasi Ruotsiin kaudeksi 2011–2012, kun hän teki sopimuksen Linköpingin kanssa. Hänet hankittiin erityisesti parantamaan joukkueen ylivoimapeliä. Kausi alkoi kuitenkin huonosti, ja tammikuussa Linköping erotti Åkermanin, joka oli jäämässä ylimääräiseksi pelaajaksi. Hän ehti pelata 36 ottelua ja tehdä niissä 10 pistettä. Åkermanin tehotilasto (-13) oli joukkueen huonoin. Hän ehti olla ilman joukkuetta noin viikon, kun hän teki sopimuksen Kölner Haieen.
Åkerman teki ensiesiintymisen Ruotsin maajoukkueessa 34-vuotiaana vuoden 2007 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Parantala

Parantala on kylä Äänekoskella. Kylä sijaitsee Äänekosken ja Saarijärven rajalla noin 12 kilometrin päässä Äänekosken keskustasta valtatie 13:n varrella. Parantalan kylän ympärillä on kolme merkittävää järveä, etelässä Kiimasjärvi ja länsipuolella on Pyhäjärvi ja Ahvenlampi. Koskienergia Oy:n omistama Parantalankosken voimalaitos erottaa Kiimasjärven ja Pyhäjärven toisistaan. Parantalan koulu lakkautettiin vuodenvaihteessa 2006.
Parantalaa on asuttanut neljän ison kantatilan suvut useissa ikäpolvissa, kuten Karppaset, Poikoset, Hyytiäiset ja Autioniemi. Jatkosodan aikana ja heti sen jälkeen sinne muutti evakkoon useita Karjalasta kotoisin olevia perheitä.
Ferrid Kheder

Ferrid Kheder (s. 3. maaliskuuta 1975 Graulhet, Ranska) on ranskalais-tunisialainen vapaaottelija ja entinen judoka. Hänellä on 3. danin musta vyö judossa.
Judoura.
Kheder syntyi Graulhetissa Etelä-Ranskassa vuonna 1975. Hänen isänsä on kotoisin Tunisiasta ja äiti Espanjasta. Kheder kiinnostui kamppailulajeista 4-vuotiaana ja aloitti saman tien judon harrastamisen. Hän siirtyi kilpailemaan Ranskan maajoukkueeseen vuonna 1993 ja voitti muun muassa Ranskan junioreiden maailmanmestaruuden alle 71-kiloisissa vuosina 1994 ja 1995, sekä junioreiden euroopanmestaruuden vuonna 1995. Aikuisten tasolla Kheder saavutti muun muassa pronssia Wrocławissa pidettyjen judon EM-kisoissa. Hän sijoittui seitsemänneksi vuoden 2000 Sydneyn kesäolympialaisissa ja saavutti yhteensä seitsemän kultamitalia eri maailmancupturnauksissa.
Kheder osallistui vielä vuoden 2001 aikana pikku turnauksiin Ranskassa ja Yhdysvalloissa ennen kuin siirtyi Tunisian maajoukkueeseen. Hän osallistui vuoden 2001 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa Kheder saavutti pronssia. Seuraavana vuonna hän kilpaili aluksi pienemmissä turnauksissa Venäjällä, Ranskassa ja Saksassa ennen Afrikan-mestaruuskisoja, jossa Kheder saavutti toistamiseen pronssia. Hän otteli vielä vuoteen 2004 asti pienemmissä judoturnauksissa Euroopassa ennen siirtymistään vapaaottelun pariin.
Vapaaottelijana.
Kheder kiinnostui vapaaottelemisesta vuonna 2005 ja harjoitteli aluksi Ranskassa ja Australiassa, jonka jälkeen hän halusi päästä korkeammalle tasolle. Kheder muutti Ranskasta Yhdysvaltoihin, Kaliforniaan, jossa hän toimii vaapaotteluiden ohella henkilökohtaisena kuntovalmentajana, sekä judo-opettajana. Kheder on judon lisäksi harjoitellut vapaaottelua varten thainyrkkeilyä ja brasilialaista jujutsua, josta hänellä on ruskea vyö. Kheder otteli ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa vuonna 2007 Pono Pananganania vastaan. Hän hävisi ottelun päätöksellä. Kheder otteli vaihtelevasti vuoteen 2008 asti, jolloin hänen tilastonsa oli 7–4. Vaihdettuaan Shawn Tompkinsin valmentajakseen vuoden 2008 lopulla Kheder voitti sen jälkeen 12 ottelusta yksitoista.
Samuel Butler (rehtori)

Samuel Butler (30. tammikuuta 1774 Kenilworth, Britannia – 4. joulukuuta 1839) oli englantilainen klassinen kirjailija, Shrewsbury schoolin rehtori ja Lichfieldin piispa. Hänen lapsenlapsensa oli myös nimeltään Samuel Butler.
Butler syntyi Kenilworthissä, noin 10 kilometriä etelään Coventrysta ja 145 kilometriä Lontoosta luoteeseen. Hän kävi koulunsa Rugby Schoolissa ja vuonna 1792 hän aloitti opiskelut Cambridgen St John's Collegessa.
Opiskeluaikanaan hän sai palkintoja sekä latinan- että kreikankielisillä oodeillaan. Hän suoritti Bachelor of Art- tutkinnon 1796, Master of Art- tutkinnon 1799, ja teologian tohtorin arvon hän sai vuonna 1811. Vuonna 1798 hänestä tuli Shrewsbury schoolin rehtori.
Butlerin kirkollinen ura alkoi vuonna 1802 ja hän eteni tällä uralla nopeasti: jo vuonna 1822 hänet nimitettiin Derbyn arkkidiakonin virkaan. Tähän saakka hän hoiti kirkollisia virkoja rehtorin virkansa ohella, mutta vuonna 1836 hänet nimitettiin Lichfieldin (ja hiippakunnasta samana vuonna erotetun Coventryn) piispaksi.
Butler tunnetaan ehkä parhaiten yhteydestään Shrewsbury schooliin. Hänen rehtoriaikanaan koulun maine parani suuresti ja opetusmetodeissaan se oli yhtä hyvä kuin mikä tahansa muu yksityiskoulu . 
Butler kirjoitti useita kirjoja ja oppikirjoja. Butlerilla oli laaja kirjasto, johon kuului arvokkaita aldiinilaispainoksia ja manuskripteja. Aldiinilaispainokset huutokaupattiin myöhemmin ja manuskriptit osti British Museum.
Butlerin elämäkerran on kirjoittanut hänenpojanpoikansa Samuel Butler. Piispa Butler on haudattu Shrewsbury Schoolin entisen seurakuntakirkon Collegiate Church of St Mary the Virgin Shrewsbury'n hautausmaalle.
Amarelejan aurinkovoimala

Amarelejan aurinkovoimala on aurinkokennoilla sähköä tuottava voimala, joka sijaitsee Mouran kunnassa, eteläisessä Portugalissa. Aurinkovoimalan omistaa espanjalainen Acciona-yhtiö. 
Amarelejan aurinkovoimalan huipputeho on 46 MWp ja sen arvioidaan pystyvän tuottamaan 93 miljoonaa kW/h sähköä vuodessa, joka vastaa 30 000 portugalilaisen kotitalouden kulutusta. 
Voimalan aurinkopaneelit on kiinnitetty moottoroituihin jäljittimiin, jotka pitävät paneelien aurinkokennot optimaalisessa kulmassa aurinkoon nähden. Jäljittimiä on yhteensä 2 520 kappaletta. Aurinkovoimalan pinta-ala on 250 hehtaaria. 
Voimala valmistui joulukuussa 2008 ja se nauttii Portugalin valtion syöttötariffista, joka takaa määrätyn hinnan sähkön tuottajalle.
SIG P220

SIG P220, SIG Sauer P220 tai Pistole 75 on sveitsiläisen SIG Arms AG:n suunnittelema ja saksalaisen J.P. Sauer und Sohn GmbH:n valmistama itselataava pistooli. 
Se kehitettiin korvaamaan Sveitsin armeijan aiempi SIG P210 -palveluspistooli. Sitä on alkuperäisen 9x19 mm Parabellum/Luger patruunan lisäksi valmistettu myös 7,65 Parabellum, .38 Super ja .45 ACP kaliipereissa.
Sveitsin tiukkojen asevientisäännösten vuoksi aseen valmistus siirrettiin saksalaiselle J.P. Sauer &amp; Sohn -yhtiölle.
Siitä on valmistettu useita mallimuunnoksia, muun muassa P225, P226, P228 ja P229 malleja.
P200 -sarja täyttää Länsi-Saksan poliisin vuonna 1975 etsimälle itselataavalle pistoolille asetetun vaatimuksen, jonka mukaan asetta piti kyetä kantamaan turvallisesti patruuna piipussa, mutta jossa ei tarvitsisi poistaa erillistä varmistusta ennen ammuntaa.
Rakenne.
Pistoolin runko on kevytmetallivalua, luisti taas on prässätty teräslevystä ja sen etulevy on kiinnitetty hitsaamalla. Sulkukappale on erillinen, työstetty kappale, joka on upotettu luistiin ja lukittu pyöreän tapin avulla. 
Rungon vasemmalla puolella on kolme vipua: luistin salpa, vasaran vapautinvipu ja purkusalpa. Luistin vetäminen taakse ja päästäminen eteen virittää aseen. Vasaran vapauttimesta painamalla siirtyy virekynsi irti vasarasta, jolloin vasara lyö jousensa voimalla eteen, kunnes se tarttuu varmistuskynnykseen, joka pitää sen irti iskurista. Lukitustappi lukitsee iskurin.
Timo Pieni Huijaus

Timo Pieni Huijaus eli TPH (oikealta nimeltään Timo Juhani Snellman, s. 2. kesäkuuta 1982 Porvoo) on helsinkiläinen, Rähinä Records -levy-yhtiön rap-artisti.
Ura.
Musikaalisesta perheestä olevan Timon innostus hip hop -musiikkiin alkoi jo 1990-luvun alussa. Hän alkoi tehdä omaa musiikkia kuitenkin vasta vuonna 1996 saatuaan ensimmäisen tietokoneensa. 2000-luvun alkupuolella Timo kiersi Fintelligensin ja Kapasiteettiyksikön mukana ja esiintyi lavalla taiteilijanimellä Ii. Myöhemmin Timo on kiertänyt keikoilla Elastisen tuplaajana tämän soolouran aikoihin ja uudestaan vuodesta 2013 lähtien.
Rähinä Records julkaisi vuonna 2006 TPH:n ja Elastisen mixtapen "E.T.T.E.". Timo Pieni Huijaus on esiintynyt myös useilla Rähinän kokoelmilla sekä vieraillut mm. Uniikin ja Trilogian levyillä.
Vuonna 2008 Timo Pieni Huijaus julkaisi yhdessä Pyhimyksen kanssa albumin "Arvoitus koko ihminen" Yellowmic-nimisen levy-yhtiön kautta. Levy nousi Suomen viralliselle albumilistalle, ollen viikolla 34 sijalla 16 ja viikolla 35 sijalla 27. Timo Pieni Huijaus julkaisi "Emävale"-nimisen esikoisalbuminsa 3. marraskuuta 2010. Levyn ensimmäinen single "Katusoittaja" sai maailman ensi-iltansa 6. lokakuuta 2010 "Rytmibarometri"-ohjelmassa, jossa TPH vieraili kyseisen lähetyksen aikana. Samana päivänä ilmoitettiin levyn vierailijoista muun muassa Riku Rajamaa, Illi, Elastinen, Joniveli, sekä Gbrl. Levyn tuottajina ovat muun muassa Elastinen, Snellmen sekä TK. "Emävale" sijoittui 11. sijalle Suomen virallisella albumilistalla. Timo Pieni Huijauksen toinen sooloalbumi "Kaikki loppuu" julkaistiin 28. maaliskuuta 2012, ja se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle yhdeksän. Albumilta on julkaistu singlenä kappale "Pleiboi" ja siitä on julkaistu myös musiikkivideo. "Pleiboi" sijoittui sijalle 15 Suomen virallisella singlelistalla. Myös albumin kappaleesta "Paratiisi" on kuvattu musiikkivideo.
Vuodesta 2013 lähtien Timo Pieni Huijaus toimi vaatesuunnittelijana hänen, Joonas Wörlinin ja Arthur Borgesin perustamassa Rotsiauki-vaateyrityksessä jonka toiminta on sittemmin päättynyt.
Vuonna 2020 Timo Pieni Huijaus teki paluun musiikkimarkkinoille singlellä ”Kaatunut puu” ja lisäksi toimi myös graafisena suunnittelijana Elastisen uusille singleille.
Yksityiselämä.
Timo Pieni Huijaus on avoliitossa ex-missi Linnea Aaltosen kanssa.
Snellmen.
Timo Pieni Huijaus kuuluu The Legendary Snellmen/Takapihan tahdit (tai pelkkä Snellmen) -nimiseen tuottajaporukkaan yhdessä veljensä Juha "Five Fingers", "Aivot" Snellmanin kanssa. Timon molempien veljien kotipaikka on Porvoo, jossa TPH on itsekin syntynyt. Pikkuveli (eli oikealta nimeltään Lasse Snellman) tekee musiikkia sooloartistina, sekä tuottanut yhdessä TPH:n kanssa "Arvoitus koko ihminen" -levylle ”Mies ja biitti” -kappaleen. Juha Snellman on tuottanut, äänittänyt ja soittanut instrumentteja, kuten kitaraa, bassoa, perkussioita, rumpuja ja koskettimia, muun muassa Palman "Be Bold And Mighty Forces Will Come To Your Aid" sekä Freepoint Crew:n "Tailor-made" -levyillä.
Jura Tarvasaho

Jura Tarvasaho (3. kesäkuuta 1946 – 1. huhtikuuta 2010) oli suomalainen radiotoimittaja ja Yleisradion Kainuun Radion entinen päällikkö Kajaanissa. Tarvasaho toimi Ylen palveluksessa vuodesta 1966 alkaen, jolloin aloitti toimittajana ja teki muun muassa Yleisradion ajankohtaistoimituksen toimittajana töitä Helsingissä. YLE Kajaanin toimituksen ohjelmapäälliköksi hän eteni vuonna 1969, toimituksen esimieheksi vuonna 1972 ja vastaavaksi tuottajaksi vuonna 1985. Hän oli merkittävä tekijä myös itäyhteistyössä ja oli erityisen hyvin perehtynyt Kostamuksen asioihin. Maakuntaradion päälliköksi Tarvasaho nimitettiin vuonna 1996. Eläkkeelle Tarvasaho siirtyi 1. huhtikuuta 2009. Tarvasahon ohjelmiin Kainuun Radiossa lukeutui "Suora linja", joka tunnettiin myöhemmin myös nimellä "Kainuun Radion Vartti". Ohjelma lopetettiin vuodenvaihteessa 2008–2009. Viimeisimpiä merkittäviä Tarvasahon toimittamia ohjelmia olivat Kajaanin paperitehtaan lopettamiseen liittyvät uutisoinnit syksyllä 2008. 
Tarvasahon paikan Kainuun Radion päällikkönä otti Jukka Rossi Ylen Oulu Radiosta. Tarvasaho oli Kajaanin lyseon oppilas. Tarvasaholle myönnettiin 6. joulukuuta 2003 Suomen Leijonan ansioristi.
Jura Tarvasaho kuoli vakavaan sairauteen vuonna 2010. Hänet on haudattu Kajaanin Vanhalle hautausmaalle.
Mark Roberts

Mark Roberts on newyorkilainen turistiopas, joka on saavuttanut mainetta syyskuun 11. päivän iskuihin liittyvien salaliittoteorioiden murtajana.
Roberts on esiintynyt useassa New Yorkissa toimivan kaapelikanava Hardfiren keskusteluohjelmassa väitellen muun muassa Loose Change -salaliittoteoriaelokuvan tekijöiden, sekä 9/11 Totuus -liikkeen johtohenkilöiden Richard Gagen (Architects &amp; Engineers for 9/11 Truth) ja James H. Fetzerin (Scholars for 9/11 Truth) kanssa. Roberts esiintyy lyhyesti myös BBC:n ohjelmassa "The Conspiracy Files – 9/11 – The Third Tower".
Roberts on kirjoittanut kriittisen katseluoppaan Loose Change -elokuvaan. "Loose Change Second Edition Viewer Guide" sisältää dokumentin täydellisen tekstin. Opas toteaa suurimman osan dokumentin väitteistä olevan virheellisiä. Se korostaa lisäksi, miten Loose Change -dokumenttielokuvaa on muutettu ajan kuluessa.
Roberts on kirjoittanut lisäksi artikkelin "William Rodriguez, Escape Artist" sankarillisesti toimineesta WTC:n talonmiehestä William Rodriguezista. Artikkelissa osoitetaan mitä iskuihin liittyviä virheellisiä väitteitä Rodriguez on julkistanut. Näihin kuuluu esimerkiksi väite virallisen kertomuksen valheellisuudesta..