tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Chédiak–Higashin oireyhtymä

Chédiak–Higashin oireyhtymä on moneen elimeen vaikuttava harvinainen perinnöllinen sairaus. Siinä on ilmeisesti kyse solujen sisäisen rakkulamuodostuksen häiriintymisestä, joka aiheuttaa useissa soluissa jättijyvästen muodostumista. Tauti johtaa yleensä kuolemaan ennen kymmenen vuoden ikää. 
Ensi kertaa vuonna 1943 kuvattua oireistoa on kuvattu parisen sataa tapausta. Sille luonteenomaisia piirteitä ovat osittainen albinismi, toistuvat tulehdukset, verenvuototaipumusta aiheuttava verihiutaleiden heikko toimintakyky ja neurologiset löydökset, tavallisimmin perifeerinen neuropatia. Yleensä potilailla on sairaudessa pahenemisvaihe, joka aiheuttaa lymfohistiosyyttien kertymisen maksaan, pernaan, imusolmukkeisiin ja luuytimeen. 
Oireyhtymään on liittynyt ainakin kolmekymmentä eri LYST-geenin mutaatiota. Sen periytyvyys on autosomin kautta resessiivistä. Sen hoidossa voidaan käyttää allogeenistä luuydinsiirtoa esimerkiksi HLA-yhteensopivalta sisarukselta.
Tyttö ja kuolema

Tyttö ja kuolema on niin kuvataiteessa kuin musiikissakin käytetty aihe, jota suosittiin erityisesti renessanssin maalaustaiteessa. 
Teema oli kehittynyt keskiajalla suositusta kuolemantanssiaiheesta, vaikkei se ollut tuntematon antiikinkaan aikana. Renessanssin suosima "tyttö ja kuolema" -painotus liitti teemaan uuden, eroottisen sävyn, kuten Hans Baldung Grienin maalauksissa.
"Tyttö ja kuolema" -aihe nousi uudelleen tietoisuuteen 1800-luvulla romantiikan taidesuuntauksen myötä. Tältä ajalta tunnetuin teos lienee Franz Schubertin säveltämä jousikvartetto numero 14 d-molli D 810 ("Der Tod und das Mädchen"). Schubert on säveltänyt myös samannimisen laulun.
Roman Polanski on ohjannut Ariel Dorfmanin näytelmään "La muerte y la doncella" pohjautuvan elokuvan "Yö ei tunne armoa" (1994), jonka johtoaiheena on "tyttö ja kuolema".
God Bless America

God Bless America on yhdysvaltalainen isänmaallinen laulu, jonka Irving Berlin on säveltänyt vuonna 1918 ja uudelleenjulkaissut vuonna 1938 Kate Smithin laulamana versiona.
”God Bless America” on muodoltaan rukous, joka pyytää Jumalan siunausta ja rauhaa kansakunnalle. Syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen kappale on ollut tapana laulaa Major League Baseball -sarjan baseball-peleissä sunnuntaisin ja pyhäpäivinä.
Päivi Korpisaari

Päivi Korpisaari (ent. Tiilikka) (s. 1971) on viestintäoikeuden professori Helsingin yliopistossa.
Korpisaari valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1993, lisensiaatiksi 2000 ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi 2007 Helsingin yliopistosta. Hänen lisensiaatintutkimuksensa aiheena oli "Päätoimittajan ja toimittajan vahingonkorvausvastuu". Väitöskirjassaan "Sananvapaus ja yksilön suoja – Lehtiartikkelin aiheuttaman kärsimyksen korvaaminen" hän jatkoi samassa aihepiirissä. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston viestintäoikeuden professoriksi 1.5.2014 lukien. Sitä ennen hän oli muun muassa 2007 Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa Kansainvälisen talousoikeuden instituutissa tutkijatohtorina.
Niesan vaihde

Niesan vaihde (, ratakm 1074+870) oli Suomen rataverkkoon kuulunut rautatieliikennepaikka Kolarin rautatieaseman pohjoispuolella Lapissa. Liikennepaikka oli erkanemisvaihde, jossa Torniosta alkava Kolarin rata haarautui Rautuvaaran ja Äkäsjoen ratapihoille.
Liikennepaikka lakkautettiin 9. tammikuuta 2005 yhdessä Äkäsjoen ja Rautuvaaran liikennepaikkojen kanssa.
Frank Jonke

Frank Jonke (s. 30. tammikuuta 1985 Pickering, Ontario, Kanada) on kanadalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Jonke on edustanut Veikkausliigassa AC Oulua, FC Interiä ja FF Jaroa.
Ura.
Jonke on pelannut uransa aikana kotimaassaan yliopistojoukkueissa sekä Toronto Lynxissä ja Italia Shootersissa. Kanadan pääsarjasta Jonke siirtyi Suomeen Jaroon 2008. Hän ei saanut peliaikaa ja pelasi lainasopimuksella Kakkosen JBK:ssa ja teki neljässä ottelussa kahdeksan maalia.
Kaudeksi 2009 Frank Jonke siirtyi Ykkösen AC Ouluun, jossa oli nostamassa seuraa Veikkausliigaan kaudeksi 2010. AC Oulun Veikkausliigajoukkueessa Jonke olikin keskeinen hyökkääjäpelaaja kaudella 2010 tehden kaikkiaan kahdeksan maalia. Jonke pääsi jälleen otsikkoihin vuonna 2010 Veikkausliigassa tehdessään neljä maalia AC Oulun voittaessa FC Honka 3–4 eli puolet miehen kauden kahdeksasta liigamaalista syntyi tuossa yhdessä ottelussa Espoossa..
Rahavaikeuksien vuoksi AC Oulu joutui luopumaan kauden 2011 Veikkausliigapaikastaan. Niinpä Frank Jonkekin etsi uuden seuran. Hän solmi kauden kestävän sopimuksen turkulaisen FC Interin kanssa. Jonke ei kuitenkaan pystynyt vakiinnuttamaan paikkaansa Inter-hyökkäyksessä. Hän teki kauden 2011 aikana kolme Veikkausliigamaalia. Seura ei jatkanut kuitenkaan hänen sopimustaan. 
Kesäkuussa 2012 Jonke solmi loppukauden mittaisen sopimuksen Veikkausliigassa viimeisellä sijalla olevan FF Jaron kanssa. Onnistuneen loppukauden ansiosta Jaro julkaisi joulukuussa 2012 tehneensä kauden 2013 kattavan sopimuksen Frank Jonken kanssa. 
Frank Jonke on pelannut Veikkausliigassa kaikkiaan 65 ottelua ja tehnyt niissä 18 maalia kauden 2012 loppuun mennessä AC Oulun, FC Interin ja FF Jaron joukkueissa.
Heinäkuussa 2013 kotiottelussa FC Lahtea vastaan Jonke viimeisteli peräti neljä maalia Jaron voittaessa ottelun 7-1
Kasino A4

Kasino A4 oli vuosina 2005–2009 ilmestynyt aikakausijulkaisu. Lehti tunnettiin kiteytyksestä "The Most Melancholy Magazine" (maailman melankolisin lehti), jolla Kasino A4 korosti ainutlaatuista suomalaista lähestymistapaansa kansainvälisillä markkinoilla. Julkaisu ilmestyi kaksi kertaa vuodessa ja oli niin sanottu tyylilehti. Tekijät lopettivat julkaisun vuonna 2009, kun #10 The Deadline Issue ilmestyi. He jatkoivat Kasino-julkaisujen tekemistä kuitenkin, uusi vuosijulkaisu oli nimeltään Kasino Creative Annual (2010-2013). 
Englanninkielisen Kasino A4 -lehden 6 000 kappaleen painosta levitettiin yli kahteenkymmeneen maahan (mm. Euroopan ulkopuolelle Australiaan, Japaniin, Yhdysvaltoihin, Kanadaan ja Brasiliaan). 
Vinosta huumorintajustaan ja ehdottomasta tyylistään tunnettu pitkälti mustavalkoinen lehti syntyi pienlehtikulttuurin kasvun aikoihin 2000-luvun alussa, samoihin aikoihin kuin Fantastic Man. Vuonna 2008, The Style Press valitsi Kasino A4 -lehden yhdeksi top 10 -tyylilehdeksi (“Top Ten Style Magazines in the World”). Awarded at a several international design competitions such as SPD (US) and AD&amp;D (GB).
Lehden taustalla oli useita muita julkaisuja, kuten Image, Nöjesguiden ja Veli, tehneitä tekijöitä. Samasta tekijäryhmästä koostui vuosina 2013-2015 myös taidelehti FATin (Finnish Art Today, Famous Art Tomorrow) ydin – Toivosen ja Manderin lisäksi FATin toimituskunnassa vaikuttivat toimittaja Tero Kartastenpää sekä kuraattorit Laura Köönikkä (#1-2) ja Aura Seikkula (#3).
Kansainvälisesti Kasino A4 noteerattiin arvostetuissa design-kilpailuissa D&amp;AD (UK) ja SPD (US). Suomessa Kasino A4 palkittiin Kultahuipulla sarjassa Julkaisugrafiikka Lehti sai aiemmin kaksi kunniamainintaa vuoden 2006 Vuoden huipuissa kahdessa sarjassa: Julkaisugrafiikka ja Nuoret luovat. Lisäksi Kasino oli osallisena vuoden huipuissa Tikapuut-palkinnon voittaneessa Time to clean it -työssä. .
Lehden ydintekijäryhmään kuuluivat Pekka Toivonen (Art Director &amp; Design), Jussi Puikkonen (Director of Photography), Jonathan Mander (Editor) ja Antti Routto (Producer). 
Julkaisut.
Kasino A4 -julkaisut:
Koko: 210 x 297 mm
Raumonjoen rautatiesilta

Raumonjoen rautatiesilta on vuonna 1901 valmistunut Suomen rataverkolla rataosalla sijaitseva Raumonjoen ylittävä rautatien silta Torniossa.
Lapin sodan aikana suomalaiset joutuivat räjäyttämään saksalaisten aiemmin sillalle laittaman miinoitteen perääntyessään Kemin suunnasta Raumonjoen länsirannalle. Näin sillan läntisin haara putosi jokeen. Tämä pysäytti etenevät saksalaisjoukot jokilinjalle.
Silta toimi alun perin yhdistettynä maantie- ja rautatie-siltana, ja se on arvokas liikennerakenne sekä maamerkki. Silta on vain rautatieliikenteen käytössä, muu liikenne siirtyi sillan viereen rakennetulle uudelle maantiesillalle 1990-luvun alussa.
Keminmaa-Haaparanta -välisen rataosuuden sähköistys käynnistyi vuonna 2023. Sen osana jouduttiin avartamaan vanhoja siltoja sähköistyksen vuoksi; yhtenä näistä silloista myös Raumonjoen rautatiesilta.
Dominic Chianese

Dominic Chianese (s. 24. helmikuuta 1931 Bronx, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti roolistaan Corrado ”Junior” Sopranona HBO:n tuottamassa televisiosarjassa "Sopranos". 
Chianese kasvoi amerikanitalialaisessa perheessä. Hänen isänsä oli ammatiltaan muurari. Chianese opiskeli Brooklyn Collegessa, ryhtyi näyttelemään paikallisissa teattereissa 1952 ja päätyi Broadway- ja Off Broadway -näytelmiin, joissa hän esiintyi vuosikymmenten ajan. Hänen ensimmäinen valkokangasroolinsa oli vuoden 1972 elokuvassa "Fuzz" (), jossa Chianese näytteli kerjäläistä. Vuonna 1974 hän esitti gangsteri Johnny Olaa Francis Ford Coppolan ohjaaman Kummisetä-elokuvatrilogian toisessa osassa. Näiden lisäksi Chianese on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Hikinen iltapäivä", "Ja oikeutta kaikille" ja "Presidentin miehet" sekä televisiosarjoissa "Kova laki" ja "Kojak". 
Chianese näytteli Corrado ”Uncle Junior” Sopranoa HBO:n suursuosion saavuttaneessa gangsterisarjassa "Sopranos", jota alettiin esittää 1999. Chianese sai roolistaan Emmy-ehdokkuuden kategoriassa paras miessivuosa draamasarjassa. 
Näyttelijäntyön ohella musiikki on ollut tärkeässä osassa Chianesen elämässä. Vuonna 2001 häneltä ilmestyi albumi "Hits", jolla hän esittää perinteisiä italialaisia ja yhdysvaltalaisia lauluja. Levy sisältää myös kolme Chianesen itsensä säveltämää kappaletta, joiden nimet ovat ”Typical New Yorker”, ”Love Is Real” ja ”True Love Still on My Mind”.
Vireomuura

Vireomuura ("Dysithamnus mentalis") on laajalla alueella Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava puumuuriin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Vireomuura on noin 11,5 cm pitkä. Koiras on selästään oliivinharmaa ja päästään tummemman harmaa. Koiraan rinta on vaaleanharmaa, sen kurkku ja vatsa ovat väritykseltään valkoisemmat. Naaras on selästään oliivinruskea ja päälaki on punaruskea. Silmien ympärillä on valkoinen rengas. Vatsa on pääosin vaaleanoliivin harmaa. Ruumiinrakenteeltaan vireomuura on tukeva ja pienikokoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Keski-Amerikassa vireomuuraa tavataan Meksikon eteläosista, Belizestä, Costa Ricasta, Guatemalasta, Hondurasista, Nicaraguasta ja Panamasta. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Andien alarinteillä Venezuelassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Boliviassa. Perun kohdalla levinneisyysalue laajenee itään Brasiliaan Amazonasin alueen etelä- ja keskiosiin. Lisäksi lajia tavataan Brasilian koillisrannikolla sekä kaakkoisrannikolta Paraguayhyn ja Argentiinan pohjoisosiin. Lintua esiintyy myös Trinidad ja Tobagossa. Vireomuuran elinympäristöä ovat vuorten rinteiden kosteat metsät.
Elintavat.
Vireomuurat elävät yleensä pareittain ja voivat liittyä sekaparviksi muiden lintujen kanssa. Vireomuuran ravintoa ovat hyönteiset ja niiden toukat. Ravintoaan laji etsii puiden ja pensaiden lehvästön joukosta.
Lajin pesimäkausi kestää, alueesta riippuen, maaliskuulta heinäkuulle tai heinäkuulta syyskuulle. Pesä sijaitsee pensaassa ja on muodoltaan kuppimainen. Naaras munii kaksi valkoista violetinruskeapilkullista munaa.
Texas Cityn onnettomuus

Texas Cityn onnettomuus tapahtui 16. huhtikuuta 1947 Yhdysvalloissa Texas Cityn kaupungin lähellä Galvestoninlahdella, kun "S.S. Grandcamp" -niminen Liberty-tyyppinen ranskalaisessa rekisterissä ollut laiva tuhoutui räjähdyksessä. Aluksen lastina oli Monsanton tuottamaa ammoniumnitraattilannoitetta. Onnettomuudessa kuoli 581 henkeä.
Onnettomuuden tapahtumakulku.
Noin kello 8:00 aamupäivällä havaittiin laiturissa olevan "Grandcamp"-rahtialuksen ruumasta nousevan savua. Paloa ryhdyttiin sammuttamaan, mutta sitä ei saatu hallintaan.
Ensimmäinen räjähdys.
Kello 9:12 aamupäivällä "Grandcamp-"rahtialuksen ruuman ammoniumnitraatti räjähti aiheuttaen 4,5 metriä korkean aallon, joka havaittiin 150 kilometrin säteellä ja vaurioitti tai tuhosi yli tuhat läheistä rakennusta. Ikkunoita särkyi jopa 60 kilometrin päässä sijaitsevassa Houstonissa.
Toinen räjähdys.
Ensimmäinen räjähdys sytytti ammoniumnitraatin "High Flyer -"rahtialuksen ruumassa, ja alus räjähti 15 tuntia ensimmäisestä räjähdyksestä tuhoten itsensä ja viereisen "SS Wilson B. Keene "-aluksen.
Yōjirō Takita

Yōjirō Takita (, s. 4. joulukuuta 1955 Takaoka, Toyama, Japani) on Oscar-palkittu japanilainen elokuvaohjaaja. Hänen ohjaamansa elokuva "Lähtöjä" (2008) voitti vuonna 2009 parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon.
Muita Takitan tunnettuja elokuvia on hänen vuonna 2003 valmistunut historiallinen samuraielokuva "When the Last Sword Is Drawn" ().
Hanif Kureishi

Hanif Kureishi (5. joulukuuta 1954 Bromley, Lontoo, Britannia) on brittiläinen kirjailija, näytelmäkirjailija, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänen aihepiiriinsä kuuluvat rotukysymykset, maahanmuutto, nationalismi ja seksuaalisuus. Kirjoittajauraansa aloittaessaan hän kirjoitti pornografiaa ja käytti nimimerkkiä Antonia French.
Kureishi syntyi Bromleyssä, Lontoossa, pakistanilaissyntyisen Rafiushan (Shanu) Kureishin ja englantilaisen Audrey Bussin lapsena. 
Kureishin teos "Esikaupunkien Buddha" sai Whitbread-palkinnon parhaana romaanina. BBC teki siitä sarjan "Suurkaupungin Buddha", johon David Bowie sävelsi musiikin. "Helsingin Sanomien" mukaan "Esikaupunkien Buddha" on ilkikurinen teos, joka teki Kureishista monikulttuurisen brittikirjallisuuden keskeisen hahmon.
Zombieland

Zombieland on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhukomediaelokuva, jonka on ohjannut Ruben Fleischer.
Elokuvan jatko-osa "" sai ensi-iltansa vuonna 2019. Ensimmäisen osan päänäyttelijät jatkavat rooleissaan.
Juoni.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Yhdysvaltoihin, missä lähes kaikki ovat muuttuneet zombeiksi. Nimetön päähenkilö (Jesse Eisenberg) on pakko-oireista kärsivä nuorukainen, joka pelaa illat yksin "World of Warcraftia" haaveillen tyttöystävästä. Maailmanlopun saavuttua pakkomielteinen sääntöjen laatiminen ja rutiinien noudattaminen pitää hänet hengissä. Moottoritiellä nuorukainen tapaa rääväsuisen miehen (Woody Harrelson), joka lyöttäytyy hänen matkaansa. He pidättäytyvät kertomasta oikeita nimiään ja alkavat kutsua toisiaan päämääriensä nimillä, Columbus ja Tallahassee. Miehet kohtaavat vielä kaksi varastelevaa siskosta, Wichitan (Emma Stone) ja Little Rockin (Abigail Breslin), jotka aiheuttavat heille runsaasti päänvaivaa. Kun Tallahassee haaveilee syövänsä vielä yhden Twinkie-leivoksen ennen kuolemaansa, Columbus yrittää tehdä vaikutuksen Wichitaan.
Forsmo–Hoting-rata

Forsmo–Hoting-rata on Ruotsin rataverkkoon kuuluva poikittainen ratayhteys, joka yhdistää Inlandsbanan-radan pohjoisen -rataosan -rataan. Rataosan pituus on 121 kilometriä, se on yksiraiteinen ja sähköistämätön, ja sillä on ainoastaan tavaraliikennettä. Radan rakensi Ruotsin valtio, ja se on valtion omistuksessa.
Historia.
Rautatie Hotingiin oli valmis 1915, kun Inlandsbananin osuus Östersundista valmistui. Hieman myöhemmin aloitettiin Hotingista alkavan Ruotsin itärannikolle suuntautuvan poikkiradan rakentaminen metsäteollisuustuotteiden kuljettamisen helpottamiseksi. Poikkirata avattiin henkilö- ja tavaraliikenteelle vuonna 1925, ja sen toiseksi päätepisteeksi tuli Forsmon rautatieasema Bräcken ja Bodenin välisellä pääradalla. Poikkiradan liikenteen lähtö- ja määräpaikaksi tuli kuitenkin pääradalla 15 kilometriä Forsmosta etelään sijaitseva Långselen risteysasema.
Aluksi kaikki liikenne hoidettiin höyryvetoisena. Henkilöliikenteessä siirryttiin moottorivaunujen eli kiskobussien käyttöön 1930-luvulta lähtien, kun käyttöön tulivat Hilding-Carlssonin valmistamat kiskobussit. Henkilöliikenteessä käytettiin 1950-luvulta alkaen Y6-sarjan sekä vuodesta 1980 alkaen Y1-sarjan moottorivaunuja. Henkilöliikenne lakkautettiin vuonna 1985.
Tavaraliikenteessä höyryvetureista siirryttiin dieselvetureihin 1950-luvulla, jolloin yleisin veturisarja oli T21. Radan kunnostuksen myötä mahdollistuivat korkeammat akselipainot, ja vetureina alettiin käyttää raskaampia T43- ja T44-sarjojen dieselvetureita.
Simmone Jade MacKinnon

Simmone Jade MacKinnon (s. 19. maaliskuuta 1973 Mount Isa, Queensland, Australia) on australialainen näyttelijätär, joka muistetaan parhaiten Stevie Hall -nimisestä hahmosta sarjassa McLeodin tyttäret. Hän esiintyi ohjelmassa vuodesta 2003 vuoteen 2009, jolloin sarjan viimeinen kausi esitettiin. MacKinnonilla on yksi lapsi.
Timi Lexikon

Timi Lexikon (oikealta nimeltään Timo Leskinen, s. 21. maaliskuuta 1985 Muuruvesi) on savolainen rap- / hip hop -artisti. Hän aloitti musiikin tekemisen 2000-luvun alussa Wrongones-nimisessä bändissä artistinimellä "Toma". Nykyään Timi Lexikonin keikoilla vaikuttaa Sauruksesta tuttu Pirkka Räisänen.
Historia.
Timin ensimmäinen soolojulkaisu oli omakustannemixtape "Kuka on Timi Lexikon", joka julkaistiin vuonna 2006. Karma Musiikki julkaisi 2. kesäkuuta 2010 hänen debyyttialbuminsa "Vähät valitan". Maaliskuussa 2012 julkaistiin musiikkivideo Timi Lexikonin kappaleesta "Moon kuu". Kesäkuussa julkaistiin musiikkivideon kera kappale "Tää kesä". Kolmas single "Perhosefekti" julkaistiin maaliskuussa 2013. Kappaleita seurasi Timi Lexikonin toinen studioalbumi "Sinä, minä &amp; musa", joka julkaistiin 31. toukokuuta 2013. Albumi nousi 26. sijalle Suomen virallisella albumilistalla.
Aktiivisesti keikkaillut artisti julkaisi tuplasinglen "Ilosofiaa / Juuret" 17. kesäkuuta 2015. Ilosofiaa kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo.
Vuonna 2018 Timi solmi levytyssopimuksen New Art Recordsin kanssa ja julkaisi singlet Täydellisyydestä seuraava, Tornado ja Lasersade. Vuonna 2020 ilmestyi albumi nimeltä Kerros. Tuottajina levyllä kuuluvat mm. Cheekille hittejä tehtaillut Millionaire Men, Paperi T:n taustalla vaikuttanut Kalifornia-Keke sekä The-City ja Timin aiempien hittien takaa löytyvä Ilkka Valtee.
Huhtikuussa 2021 Timi julkaisi Kipinä EP:n.
Timi Lexikon on vaikuttanut myös Mikko Varjamon kanssa witch house -duossa Postikortteja Helvetissä sekä Sauna Ent. -yhtyeessä.
Andreas Helling

Andreas Helling (s. 1975 Norrköping) on suomalainen sellisti. 
Helling aloitti sello-opinnot kuusivuotiaana Turun konservatoriossa. Hänen ensimmäinen opettajansa oli Matti Vuoristo, sen jälkeen hän oli Timo Hanhisen oppilaana, ja 1992 hän siirtyi opiskelemaan Tukholmaan Kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun. Seuraavana vuonna hän aloitti opinnot Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Martti Rousi, Victoria Yagling ja Raimo Sariola.
Helling voitti 2002 kolmannen palkinnon Turun sellokilpailussa ja valmistui Sibelius-akatemiasta korkeimmin arvosanoin. Hän on osallistunut useille mestarikursseille. Hän on antanut resitaaleja ja soittanut useiden orkestereiden kanssa niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Hän soittaa isänsä Lennart Hellingin, Turun kaupunginorkesterin entinen konserttimestarin, ja veljensä viulisti Carl-Magnus Hellingin kanssa Trio Hellingissä. Hän on Turun filharmonisen orkesterin selloryhmän äänenjohtaja. Myös äiti on muusikko, pianisti Pirkko Helling.
Autot 2

Autot 2 () on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut John Lasseterin ja Brad Lewis’n ohjaama yhdysvaltalainen animaatioelokuva. Elokuva on jatko-osa vuoden 2006 "Autot"-elokuvalle.
Suomessa elokuva sai osakseen kritiikkiä ikärajaan nähden suuresta väkivaltaisuudesta. Elokuva oli merkitty ikärajattomaksi, mutta Valtion elokuvatarkastamo myöntää, että se oli virhe. Ikärajaksi oli harkittu myös seitsemää vuotta. Päätöstä ei kuitenkaan voida muuttaa ilman elokuvan levittäjän pyyntöä, ja levittäjä pelkää ikärajan nousevan 11 vuoteen. Elokuvan suositusikärajaksi annettiin kuitenkin K-7/5.
Juoni.
Voitettuaan jo neljä Piston Cup -pokaalia, nuori kilpa-auto Salama McQueen osallistuu suureen autokilpailuun, joka ajetaan kolmessa eri maassa: Italiassa, Japanissa ja Englannissa. Salama lähtee ystävineen matkaan ja kaikki sujuu hyvin. Salaman paras ystävä ruosteinen hinausauto Martti kuitenkin sekaantuu kansainväliseen agenttimissioon, kuuluisan brittiagentin Finn McMissilen luullessa Marttia yhdysvaltalaiseksi vakoojaksi. Salama ja Martti riitelevät, ja Salama luulee Martin palanneen kotiinsa Yhdysvaltoihin kilpailun ajaksi, mutta tosiasiassa Martti seikkailee nyt agenttien mukana Pariisissa, suorittaen tärkeää tehtävää. Agenttitehtävä johtaa kuitenkin Englantiin, jossa kilpailun kolmas ja viimeinen erä on parhaillaan käynnissä. Martti jää agenttiystävineen kiinni, ja he tajuavat mistä koko kilpailussa on kyse. Kilpailun järjestänyt rikas sähköauto onkin huiputtanut kaikkia autoja ja haluaa tuhota itse hämäyksen vuoksi luomansa biobensan (Allinol), jotta normaalin öljyn hinta nousisi kattoon ja hänestä tulisi upporikas. Martti kuitenkin onnistuu karkaamaan ja menee varoittamaan kavereitaan pommista, joka on asennettu varikolle. Finn kuitenkin tajuaa, että pommi onkin oikeasti asennettu Martin konepellin alle tämän tietämättä. Kun Finn varoittaa Marttia, tämä on jo varikolla. Hän yrittää paeta pommin kanssa, mutta Salama huomaa hänet ja alkaa jahtamaan häntä. Martti yrittää varoittaa häntä, mutta tämä kuulee väärin. Pian Guido yrittää poistaa pommia, mutta hänen työkalunsa eivät sovi. Martti kuitenkin keksii sähköauton juonen, ja tämä purkaa Martin pommin, koska räjähtäisi muuten sen mukana itsekin. Martti ja Salama pyytävät anteeksi toisiltaan ja heidän välinsä ovat taas kunnossa. Ennen kuin autot palaavat kotiin Syylari Cityyn, niin kuningatar Elisabet II lyö Martin ritariksi.
Ääninäyttelijät.
Suomenkieliset sivuäänet.
Suomenkielisen version on kääntänyt Marko Hartama ja ohjannut Carla Rindell.
Arvioita.
Nyt-liitteessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 2,8.
Samsung B7610

Samsung B7610 eli Omnia Pro, tunnetaan myös nimellä "Louvre", on korealaisen Samsung Electronicsin valmistama älypuhelin. Sen käyttöjärjestelmänä on Microsoftin Windows Mobile 6.5 (syksyyn 2009 saakka 6.1). Puhelimessa on esiinliukuva fyysinen QWERTY-näppäimistö jossa on Pohjoismaiden markkinoille tuoduissa yksilöissä ÅÄÖ-kirjaimet. Prosessorina on 800 MHz ARM, RAM-muistia on 256 MB, 512 MB sisäistä flash-muistia asennettaville ohjelmille, 2 GB sisäistä flash-muistia käyttäjän tiedostoille ja paikka enintään 32 GB kokoiselle MicroSD/SDHC flash-muistikortille. Puhelimen näyttö on resistiivinen AMOLED-tekniikkaan perustuva kosketusnäyttö. Tiedonsiirto toimii matkapuhelinverkon pakettidatan, WLAN-verkkojen ja Bluetoothin välityksellä. Yhdistäminen tietokoneeseen ja laitteen akun lataaminen tapahtuu USB-johdon välityksellä. Puhelin voi toimia tietokoneeseen liitettynä modeemina. Vaihdettavan akun kapasiteetti on 1 500 mAh, vakiolaturin antama virta 700 mAh.
Puhelimessa on Samsungin TouchWiz 2.0 -käyttöliittymä, Microsoftin Mobile Office -sovelluksia ja useita muita ohjelmia valmiina. Siihen saa myös lisättyä Windows Mobilelle tarkoitettuja ohjelmistoja. Puhelimen sisäänrakennettu A-GPS käyttää mukana seuraavia Google Maps ja Route66-kartta- ja navigointisovelluksia.
Space Camp

U.S. Space Camp (nykyisin U.S. Space &amp; Rocket Center and Space Camp, alun perin U.S. Space Camp) on Huntsvillessä Yhdysvaltain Alabamassa ympäri vuoden järjestettävä kesäleiri. Leirin teemoina ovat avaruustekniikka, raketit, lentokoneet jne. tekninen. Leiritoiminta alkoi vuonna 1982. 
Leiritoiminta laajeni myöhemmin kansallisina toimina Norjaan, jossa nykyisin toimii European Space Camp, sekä Belgiaan, Kanadaan jne. Yhdysvalloissa oli myös 1989 aloittanut Space Camp Florida, jonka leiri oli Titusvillessä. Tämä lopetti toimintansa talousvaikeuksiin vuonna 2002, lisäksi viimeisenä vuotena hakijoita oli vain 14, kun leiri oli tarkoitettu noin 300 lapselle. Vuonna 2002 kaatui myös Space Camp California, joka oli aloittanut vuonna 1996.
Oliver Ekman-Larsson

Oliver Oscar Emanuel Ekman-Larsson (s. 17. heinäkuuta 1991 Karlskrona) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-seura Toronto Maple Leafsiä. Hän on Phoenix Coyotesin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta ja koko varaustilaisuuden kuudes varaus.
Oliverin vahvuuksiin kuuluu kiekollinen peli ja pelinlukeminen sekä laukaus.
Ura.
Ekman-Larsson on Tingsryds AIF:n kasvatti. Hän pelasi kasvattajaseurassaan jo 27 miesten peliä kaudella 2007–2008 Ruotsin jääkiekon I-divisioonassa. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi sarjatasoa ylemmäs HockeyAllsvenskanin Leksands IF:n riveihin ja voitti heti ensimmäisellä kaudellaan sarjan +/–-tilaston. Kauden aikana hän teki 39 ottelussa tehot 3+14=17. Jäähyminuutteja Ekman-Larsson keräsi 32. 
Kaudella 2009–2010 Ekman-Larsson toimi vain 18-vuotiaana Leksandin varakapteenina. Hän oli tehoilla 9+18=27 joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja ja toiseksi eniten pisteitä tehnyt puolustaja Thomas Rhodinin jälkeen. Ekman-Larsson sijoittui puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi IF Björklövenin Johan Svedbergin kanssa. 
NHL:n tulokaskausi 2010–2011 toi Ekman-Larssonille 48 runkosarjaottelussa tehot 1+10=11. Hänen NHL-uransa avausosuma syntyi 17. tammikuuta 2011 San Jose Sharksin Antti Niemen taakse.
Oliver Ekman-Larsson kuuluu kauden 2012–13 Norris Trophy ehdokkaisiin.
Heinäkuussa 2021 Coyotes kauppasi Ekman-Larssonin ja Conor Garlandin Vancouver Canucksiin vaihdossa Jay Beagleen, Loui Erikssoniin, Antoine Rousseliin, ensimmäisen kierroksen varausvuooroon , toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa ja seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa.
Kesäkuussa 2023 Canucks osti Ekman-Larssonin sopimuksen ulos. Heinäkuussa 2023 Ekman-Larsson teki vapaana agenttina Florida Panthersin kanssa yksivuotisen ja 2,25 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2024 Ekman-Larsson teki vapaana agenttina Toronto Maple Leafsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 14 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Maajoukkue.
Ekman-Larsson pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa keväällä 2009. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista hänellä on pronssia 2010. Aikuisten arvokisoissa Ekman-Larsson on saavuttanut olympiahopeaa 2014, maailmanmestaruuden 2017 ja 2018, MM-hopeaa 2011 ja MM-pronssia 2010. Ekman-Larsson teki debyyttinsä miesten maajoukkueessa vasta ensimmäisessä MM-ottelussaan.
Perhe.
Ekman-Larssonin äidinisä Kenneth Ekman edusti Ruotsia Sapporon olympiakisoissa 1972. Oliverin isä Patrik sekä sedät Andreas ja Tobias Larsson pelasivat Ruotsin alempia sarjoja. Hänen pikkuveljensä Kenneth Ekman-Larsson (s. 1995) pelaa Leksandin J18-joukkueessa.
Rita Piirainen

Rita Piirainen on Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtaja vuodesta 2010. Hänen virkakautensa kestää viisi vuotta. Vuonna 2016 hän aloitti toisen viisivuotiskauden.
Piirainen toimi aiemmin Uudenmaan tiepiirin tiejohtajana vuodesta 2001. Koulutukseltaan Piirainen on diplomi-insinööri.
Antti-Jussi Oikarinen

Antti-Jussi Oikarinen toimi Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtaja vuosina 2010–2014. Hän toimi Maaseutuviraston ylijohtajana vuosina 2017–2018 ja Ruokaviraston pääjohtajana vuosina 2019–2023.
Pekka Savolainen

Pekka Väinö Armas Savolainen (s. ) työskenteli Etelä-Hämeen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtajana vuodesta 2010 vuoteen 2015. Hänen virkakautensa kesti viisi vuotta.
Savolainen on koulutukseltaan maanmittauksen diplomi-insinööri. Hän on tehnyt koko työuransa Hämeen ja Savon maanmittaus- ja elinkeinohallinnon tehtävissä.
Leena Gunnar

Leena Annikki Gunnar (o.s. Jokela, s. 4. heinäkuuta 1957 Kotka) oli Kaakkois-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtaja vuodesta 2010 vuoteen 2022. Hän on aikaisemmin toiminut Kaakkois-Suomen ympäristökeskuksen johtajana.
Gunnar valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun maanmittaustekniikan osastolta 1987. Hän on työskennellyt Ulvilan kaupungin kaavoitusinsinöörinä 1988–1999, Kaakkois-Suomen ympäristökeskuksen yksikönpäällikkönä 1999–2003, johtajana 2003–2009 ja Kaakkois-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtajana vuodesta 2010 lähtien.
Canon PowerShot SX120 IS

Canon Powershot SX120 IS on Canonin Powershot-tuoteperheen vuoden 2009 elokuussa julkaistu SX-sarjan toiseksi uusin malli. SX120-malli on varustettu muun muassa kymmenen megapikselin CCD-kennolla, 10x optisella zoomilla, kolmen tuuman TFT-näytöllä ja 20 kuvausohjelmalla mukaan lukien täydet manuaalisäädöt antaen valmiudet vaativampaankin käyttöön. Kamera tukee SD-, SDHC-, MMC-, MMCplus- sekä HC MMCplus -muistikortteja. Kamera toimii AA-alkaliparistoilla tai ladattavilla AA-kokoisilla akuilla. Kamera painaa ilman paristoja (tai akkuja) ja muistikorttia noin 245 grammaa.
Juha S. Niemelä

Juha S. Niemelä on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden tohtori. Hän on Metsähallituksen toimitusjohtaja. Tätä ennen hän toimi vuosina 2015-2020 maa- ja metsätalousministeriön luonnonvaraosaston johtajana. 
Niemelä on toiminut Keski-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtajana vuosina 2010–2015 sekä Helsingin yliopiston Maaseudun tutkimus- ja koulutuskeskuksessa professorina ja tutkimusjohtajana sekä Helsingin yliopiston Maaseudun tutkimus- ja koulutuskeskuksessa professorina ja tutkimusjohtajana sekä johtajana.
Niemelä valittiin keväällä 2023 Euroopan valtionmetsien yhdistyksen Eustaforin puheenjohtajaksi. Eustaforiin kuuluu 37 jäsentä 26 Euroopan maasta.
Riitta Varpe

Riitta Kaarina Varpe (s. 1955) toimi Pirkanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtajana vuodesta 2010 alkuvuoteen 2011. Sen jälkeen hän siirtyi Palvelualojen työnantajat PALTA ry:n toimitusjohtajaksi. Tätä tehtävää Varpe hoiti vuoteen 2018 saakka, jolloin hän siirtyi eläkkeelle.
Eläköitymisensä jälkeen Riitta Varpe on toiminut hallitusammattilaisena. Hänelle myönnettiin Suomen Leijonan komentajamerkki 6.12.2018.
Koulutukseltaan Riitta Varpe on tekniikan lisensisaatti ja eMBA.
Marc Almond

Marc Almond (oik. Peter Mark Sinclair Almond) (s. 9. heinäkuuta 1957 Southport, Lancashire, Britannia) on englantilainen laulaja-lauluntekijä. Hänen levyjään on myyty lähes 40 miljoonaa kappaletta.
Marc Almond syntyi pienessä Southportin merenrantakaupungissa Englannin luoteisrannikon Lancashiressa ja asui perheensä kanssa sittemmin sisämaakaupunki Harrogatessä Yorkshiressä. Hän nousi tunnettuuteen Soft Cell -yhtyeen laulajana 1980-luvun alussa, kunnes ryhtyi vuosikymmenen puolivälissä soolouralle.
Almond tunnetaan dramaattisesta lauluäänestään sekä muun muassa Jacques Breliltä, espanjalaisesta flamencosta ja kabareetaiteesta saamistaan vaikutteista, joihin hän yhdistää huumoria sekä homo- ja heteroerotiikkaa. Avoimesti homoseksuaalisena esiintyvä Almond koetteli rajoja konservatiivien hallitsemassa 1980-luvun Britanniassa, jossa hän teki myös yhteistyötä samasta asiasta tunnetun Bronski Beatin kanssa.
Vuonna 2000 Almond muutti asumaan Moskovaan, mutta jätti kaupungin vuonna 2022 Venäjän aloitettua hyökkäyksensä Ukrainaan. Hän levytti Moskovan-vuosinaan kaksi albumillista venäläisiä romansseja ja kansanlauluja. Vuoden 2007 albumilla "Stardom Road" hän kertoo elämäntarinaansa suosikkilauluillaan, joiden tekijöitä ovat Charles Aznavour, David Bowie, Bobby Darin, Dusty Springfield ja Al Stewart. Suomessa "Soundi"-lehti valitsi sen vuoden 2007 parhaaksi ulkomaiseksi cover-albumiksi. Vuonna 2010 oli vuorossa taas omaa materiaalia levyllä "Varieté", jonka Almond ilmoitti jäävän viimeiseksi albumikseen. Vuonna 2015 ilmestyi kuitenkin albumi "The Velvet Trail", jonka tekoon Almondin suostutteli tuottaja-lauluntekijä Chris Braide. Levytysura on jatkunut 2020-luvulle.
Lokakuussa 2004 Marc Almond loukkaantui vaikeasti moottoripyöräonnettomuudessa Lontoossa ja joutui tehohoitoon, mutta toipui vammoistaan vähitellen.
Mauro Zárate

Mauro Matías Zárate (s. 18. maaliskuuta 1987 Haedo, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Zárate aloitti jalkapallouransa Vélez Sarsfieldista, jossa hän myös pelasi koko lapsuutensa ajan. 17-vuotiaana hänet nostettiin edustusjoukkueeseen ja teki ensiesiintymisensä 21. huhtikuuta 2004 ottelussa Arsenal de Sarandía vastaan. Vuoden 2006 Aperturassa hän jakoi maalipörssin kärkisijan Rodrigo Palacion kanssa 12 maalilla.
18. kesäkuuta 2007 Zárate teki kaksivuotisen sopimuksen qatarilaisen Al-Saddin kanssa. Hän ei kuitenkaan pelannut kuin kuusi ottelua joukkueessa, joissa hän teki neljä maalia. Tammikuussa 2008 hän siirtyi Birmingham Cityyn loppukauden kestävällä lainasopimuksella. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 29. tammikuuta 2008 ottelussa Sunderlandia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 22. maaliskuuta 2008 ottelussa Readingia vastaan. Zárate ei jäänyt kuitenkaan seuraan kauden jälkeen, sillä Birmingham ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa.
5. heinäkuuta 2008 Zárate siirtyi Lazioon lainasopimuksella kaudeksi 2008–2009, jonka jälkeen joukkueella oli mahdollisuus tehdä siirrosta pysyvä. Muutaman päivän jälkeen lääkärintarkastukset läpäistyään hänet esiteltiin virallisesti joukkueen pelaajana.
Zárate aloitti heti vakuuttavasti joukkueessa, kun hän onnistui maalinteossa ensimmäisessä ottelussaan Cagliaria vastaan. Hän onnistui maalinteossa myös kotidebyytissään Sampdoriaa vastaan. Kauden edetessä hän onnistui maalinteossa muun muassa vierasottelussa Milania vastaan, sekä Torinoa vastaan kahdesti. Kauden puolivälin jälkeen Záraten peliaika kuitenkin väheni, kun Tommaso Rocchi palasi vakavan loukkaantumisensa jälkeen takaisin.
13. toukokuuta 2008 Zárate oli voittamassa Italian cupia, onnistuen loppuottelussa maalinteossa rangaistuspotkulta. Kauden jälkeen Lazio teki siirrosta pysyvän ja maksoi Záratesta noin 20 miljoonan euron siirtokorvauksen.
Thanator

Thanator (Na'vi nimi: Palulukan) on kuvitteellinen petoeläin, joka esiintyy James Cameronin elokuvassa "Avatar". Nämä maapedot elävät Polyphemus-jättiläisplaneettaa kiertävän kuun eli Pandoran viidakoissa, mutta vastaavia lajeja on tavattu myös Pandoran subarktisen ilmaston alueilla. 
Thanator on kaikkiruokainen petoeläin, joka saalistaa yksin omilla reviireillään. Saalistus tapahtuu pääsääntöisesti yöllä, mutta Thanator saattaa tehdä poikkeuksia suuremman nälän edessä. Thanatorin lihaksisto on voimakas ja vaikuttava, tarjoten voimaa pidennettyihin juoksuihin ja hyppyihin saalistuksessa.
Anna Chlumsky

Anna Chlumsky (s. 3. joulukuuta 1980 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Tyttöni mun" (1991), "Tyttöni mun 2" (1994), "Mutsimarkkinat" (1994) ja "In the Loop – Silmukka kiristyy" (2009). 
Vuodesta 2012 Chlumsky on näytellyt komediasarjassa "Rouva varapresidentti", josta hän on saanut viisi Primetime Emmy -ehdokkuutta parhaasta naissivuosasta.
Aimé Anthuenis

Aimé Anthuenis (s. 21. joulukuuta 1943) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura.
Anthuenis aloitti pelaajauransa KSC Lokerenissa debytoiden edustusjoukkueessa vuonna 1961. Hän luuti Lokerenin takalinjoilla 13 vuoden ajan kunnes siirtyi FC Eekloon ja myöhemmin KV Ertveldeen, jonka pelaajavalmentajana hän lopetti aktiiviuransa vuonna 1980. Tämän jälkeen hän palasi KSC Lokerenin organisaatioon juniorivalmentajaksi, kunnes nousi 1985 edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Hän valmensi Lokerenia kaksi kautta siirtyen 1987/88 Royal Charleroin peräsimeen. Pesti jäi kuitenkin yhteen kauteen ja 1988 Anthuenis palasi Lokerenin päävalmentajaksi. Viiden Lokeren-kauden jälkeen Anthuenis toimi 1993–1994 Germinal Ekerenin ja 1995–1996 KSW Waregemin päävalmentajana, kunnes siirtyi lokakuussa 1996 KRC Genkin peräsimeen. Genkissä hän voitti uransa ensimmäisen pokaalin johdattaen seuran Belgian mestariksi 1998/99. Hänet valittiin myös Belgian liigan vuoden valmentajaksi.
Mestaruuskauden jälkeen Anthuenis siirtyi suurseura RSC Anderlechtin päävalmentajaksi ja johdatti brysseliläiset kahteen Belgian mestaruuteen. Anthuenis'n johdolla seura pelasi hyvin myös Mestarien liigassa voittaen Manchester Unitedin, Real Madridin, SS Lazion, PSV Eindhovenin ja FK Dynamo Kiovan.
Menestyksekkään RSC-pestinsä jälkeen hän siirtyi kesällä 2002 Belgian maajoukkueen peräsimeen. Hän ei kuitenkaan onnistunut luotsaamaan "Punaisia paholaisia" arvokisoihin ja sai lähteä MM2006-karsintojen jälkeen. Tammikuussa 2006 hän jatkoi uraansa jälleen KSC Lokerenissa, mutta erosi jo helmikuussa terveyssyiden vuoksi.
Anthuenis palasi vielä valmennustehtäviin marraskuussa 2008 siirryttyään KFC Germinal Beerschotin päävalmentajaksi. Hän sai kuitenkin potkut syyskuussa 2009 kehnosti alkaneen liigakauden vuoksi.
Helmikuussa 2010 Anthuenis siirtyi Belgian ykkösdivisioonassa pelaavan Liersen päävalmentajaksi. Veteraanivalmentaja nosti Liersen kauden päätteeksi pääsarjaan, mutta sai potkut jo syyskuussa 2010 kehnosti alkaneen kauden vuoksi.
Roi Matan perintö

Roi Matan perintö on Unescon maailmanperintökohde Vanuatulla. Siihen kuuluu kolme osaa, jotka sijaitsevat Efaten, Lelepan ja Artokin saarilla. Ne liittyvät Roi Mata -nimisen 1600-luvulla eläneen päällikön elämänvaiheisiin.
Roy Matan hauta löytyi vuonna 1967 suullisen kansanperinteen perusteella. Vuosisatoja sukupolvelta toiselle kulkeneet tarinat kuvasivat tarkasti Eratokan saaren, josta löytyi päällikön ja hänen vaimojensa hauta. Roi Mataa kunnioitetaan suurena rauhantekijänä. Kun hän kuoli, 50 perheen ja hovin jäsentä haudattiin hänen kanssaan, ja koko hauta-alue julistettiin tabuksi, jota kunnioitettiin yli 400 vuoden ajan.
Loiskärpäset

Loiskärpäset (Tachinidae) on kärpästen heimo, jonka lajit ovat selkärangattomien eläinten, erityisesti hyönteistoukkien, ehdottomia loisia, tarkalleenottaen parasitoideja. Heimosta tunnetaan maailmanlaajuisesti lähes 10 000 lajia ja se muodostaa lajimäärältään kaksisiipisten toiseksi suurimman heimon heti vaaksiaisten jälkeen.
Loiskärpäset ovat ulkoisesti hyvin monipuolinen ryhmä. Monet lajit muistuttavat suuresti sukaskärpäsiä, mutta näihin verrattuna loiskärpästen rakenne on usein rotevampi ja eläin vaikuttaa suurten sukasten vuoksi silmiinpistävän karvaiselta. Monet lajit ovat värikkäitä ja jotkin myös metallinkiiltoisia. Siivet ovat yleensä kirkkaat, mutta niissä voi olla myös kuviointia. Täysikasvuset kärpäset aterioivat kukkien medellä ja ovat monien kukkakasvien tärkeitä pölyttäjiä. Ihmiselle loiskärpäset ovat harmittomia ja niiden vaikutus tuhohyönteisten kantojen säätelijöinä on maanviljelykselle hyödyksi. Lajinmäärityksessä tärkeitä tuntomerkkejä ovat ainakin sukasten sijainti, tuntosarvien yksityiskohdat sekä pään kuviot.
Loiskärpästen isäntinä toimivat lähes aina hyönteiset. Tyypillisimpiä isäntiä ovat perhosten, kovakuoriaisten sekä pistiäisten toukat. Jotkin lajit loisivat tuhatjalkaisissa tai hämähäkkieläimissä. Useimmiten naaras munii yhden tai muutamia munia isäntäeläimen pinnalle, mihin munat kiinnittyvät liimamaisella aineella. Kuoriutuvat toukat porautuvat terävillä suuosillaan isännän ihon läpi ja elävät isäntäeläimen sisällä syöden aluksi hemolymfaa, mutta myöhemmin myös elimiä ja aikaa myöten toukka syö isännän elävältä. Kärpästoukka koteloituu tavallisesti isännän ulkopuolelle. Erityisesti kovakuoriaistoukissa loisivien lajien toukat elävät kuitenkin aluksi vapaina ja kaivautuvat maaperään etsien itse isäntänsä. Loiskärpäset eivät ole erityisen isäntäspesifisiä vaan useimmat lajit kelpuuttavat monia eri isäntälajeja; esimerkiksi "Compsilura concinnata" on tavattu lähes 200 isäntälajista.
Päivääniemen kalmisto

Päivääniemen kalmisto sijaitsee Lempäälässä Vesilahteen menevän tien (seututie 301) varrella. Rautakautinen röykkiökalmiston alue on metsittynyttä entistä pelto-, kaski- ja hakamaata. Kalmistoon kuuluu noin 130 kiven- ja maansekaista röykkiötä ja matalaa kiveystä. Läpimitaltaan rakennelmat ovat 3–20 metriä. Useimmissa kalmiston röykkiöissä on suurikokoinen silmäkivi, jonka ympärille muut kivet on kasattu. Kirjallisia mainintoja röykkiöistä on 1790-luvulta. Aluetta on tutkittu 1800-luvun lopulla ja vuonna 1987. Kalmisto on vuosilta 300–1000 jaa., mutta runsaimmat löydöt ovat aikaväliltä 600–800. Kalmiston läheinen alue muuttui vuonna 1994, kun Näppilänsalmen ylittänyt vanha silta korvattiin uudella ja Lempäälän ja Vesilahden välisen tien linjausta muutettiin.
Päivääniemen haudoista suurin on niin sanottu kuninkaanhauta. Sen keskellä suuri luonnonkivi, joka on haudan silmäkivi. Kuninkaanhaudalle johtaa etelästä kivinen käytävä. Hauta on kuulunut paikalliselle mahtimiehelle, sillä haudasta on löydetty komea miekka. Myös Satakunnan Kiukaisissa on Kuninkaanhauta-niminen muinaisjäännös.
Vuoden 1959 kartassa alue tunnetaan nimellä "Päiväinniemi" ja vuoden 1976 "Päiväänniemi".
Duldurga

Duldurga () on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Iljaan laskevan Duldurga-joen suussa 192 kilometriä Tšitasta etelään. Kylä on Agan Burjatiaan kuuluvan Duldurgan piirin keskus. Asukkaita on 6 600 henkeä (vuonna 2010).
Duldurga on perustettu vuonna 1803. Siellä toimii sähkölaitos, metsäteollisuus- ja maatalousyrityksiä sekä hiilikaivos. Kylässä sijaitsee Alhanain kansallispuiston hallinto. Palveluihin kuuluu keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, sairaala ja poliklinikka.
Gazimurski Zavod

Gazimurski Zavod () on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Gazimurjoen rannalla 600 kilometriä Tšitasta kaakkoon. Kylä on Gazimurski Zavodin piirin keskus. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2002).
Seudulle perustettiin vuonna 1778 Gazimurin hopeasulattamo. Vuonna 1780 avattiin rautakaivos. Gazimurin tehtaan yhteyteen syntyi samanniminen taajama, ja osa tehtaalla työskennelleistä karkotusvangeista perusti sen ympärille maanviljelyskyliä. Vuoteen 1846 saakka toimineen tehtaan työläisistä suurin osa oli vankeja. Vuodesta 1851 Gazimurski Zavod kuului Taka-Baikalian kasakkajoukkojen alaisuuteen.
Nykyään Gazimurski Zavodin pääelinkeino on maatalous. Kylässä toimii myös metsäteollisuuspiiri. Palveluihin kuuluu keskikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala. Kylässä toimii vuonna 1962 perustettu kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy "Vperjod" (”Eteenpäin”).
Kalga

Kalga () on kylä ja maalaiskunta Venäjällä Taka-Baikalian aluepiirissä. Se sijaitsee 581 kilometriä Tšitasta kaakkoon. Kylä on Kalgan piirin keskus. Asukkaita on 3 735 henkeä (vuonna 2002).
Kylän ovat perustaneet vuonna 1777 Jemeljan Pugatšovin kapinaan osallistuneet, jotka karkotettiin Siperiaan. Vuonna 1851 kylän talonpojat liitettiin Taka-Baikalian kasakkajoukkoihin. Vuonna 1942 Kalgasta tuli samannimisen hallintopiirin keskus.
Kalgan pääelinkeino on maatalous. Palveluihin kuuluu keskikoulu, lasten luomistyön keskus ja piirisairaala. Lentokenttä suljettiin 1990-luvun puolivälissä. Kylässä ilmestyy paikallislehti "Rodnaja zemlja" (’Kotiseutu’).
Karymskoje

Karymskoje () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ingoda-joen laaksossa 100 kilometriä Tšitasta kaakkoon. Taajama on Karymskojen piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatie, josta haarautuu Kiinan Manzhouliin johtava rata. Asukkaita on 12 200 henkeä (vuonna 2009).
Karymskojen ovat perustaneet kristityt evenkit (”karymit”) vuonna 1761. Vuonna 1897 tapahtuneen Ingodan tulvan takia kylä siirrettiin ylemmäs vuonna 1896 avatun rautatieaseman yhteyteen. Vuonna 1935 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Taajamassa toimii rautatieliikenteen yrityksiä, tielaitos ja maatalousyritys. Palveluihin kuuluu neljä koulua, lasten taidekoulu, kulttuuritalo, kirjastoja, kaksi sairaalaa ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy "Krasnoje znamja" (”Punalippu”).
Stambanan genom övre Norrland

Stambanan genom övre Norrland on yksi Ruotsin rataverkon päärataosuuksista, ja se johtaa Bräckestä Långselen ja Vännäsin kautta Bodeniin. Rataosan pituus on 626 kilometriä, se on sähköistetty ja pääosin yksiraiteinen.
Historia.
Valtiopäivät päätti radan rakentamisesta vuonna 1881. Rataosa rakennettiin ja avattiin liikenteelle useissa osissa vuosina 1883–1894. Rakentaminen aloitettiin Bräcken rautatieasemalta, jossa rata risteää Mittbananin kanssa. Rakentaminen kohti pohjoista jatkui etapeittain. Vuonna 1890 valtiopäivät teki päätöksen, että tuolloin Vännäsiin saakka työn alla ollut päärata olisi yhdistettävä pohjoispäästään Malmbanan-rataan. Risteysasemaksi valittiin Boden. Rata Bodeniin saakka valmistui elokuussa 1894, jolloin myös koko rataosuus otettiin koko pituudeltaan käyttöön.
Sähköistys ja liikenteenohjaus.
Sähköistys otettiin käyttöön etapeittain etelästä alkaen. Ensimmäisenä sähköistys otettiin käyttöön osuudella Bräcke–Långsele vuonna 1939, ja seuraavana vuonna sähköistys otettiin käyttöön osuudella Långsele–Mellansel. Jörniin saakka sähköistys valmistui 1941 ja Bodeniin saakka 1942.
Liikenteenohjauslaitteistojen muutostyöt suoritettiin 1950–1960-lukujen vaihteessa sekä 1970-luvulla. Keskitetty liikenteenohjaus, kauko-ohjaus (), otettiin käyttöön Bräcken ja Långselen välillä 1961. Rataosan pohjoiset liikennepaikat otettiin vaiheittain kauko-ohjaukseen 1970-luvun alusta lähtien.
Krasnyi Tšikoi

Krasnyi Tšikoi () on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tšikoi-joen rannalla 561 kilometriä Tšitasta lounaaseen. Kylä on Krasnyi Tšikoin piirin keskus. Asukkaita on 7 100 (vuonna 2002).
Venäläiset uudisasukkaat perustivat kylän vuonna 1670. Vuodesta 1754 lähtien sinne karkotettiin vanhauskoisia. Vuoteen 1933 saakka kylän nimenä oli "Krasnyi Jar".
Krasnyi Tšikoissa toimii maatalousyrityksiä, elintarvike- ja metsäteollisuutta sekä kaivosteollisuuden yrityksiä. Kylässä on keskikoulu, ammattikoulu, kulttuuritalo, lasten kulttuurikeskus, kansanperinteen keskus, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla. Paikallislehtenä ilmestyy "Znamja truda" (”Työn lippu”).
Kauko-Aatos Leväaho

Kauko-Aatos Leväaho (alk. Levänen; 13. marraskuuta 1925 Leningrad – 1. toukokuuta 2022) oli suomalainen toimittaja. Leväaho työskenteli vapaana urheilutoimittajana vuodesta 1946 lähtien, mutta varsinaisen työuransa hän teki Veikkauksen tiedottajana.
Elämä ja ura.
Varhaiset vuodet.
Leväahon isä oli sisällissodan jälkeen Neuvosto-Venäjällä maanpaossa asunut lakimies Jalmari Leväaho (synt. Levänen) ja äiti pietarinsuomalainen Alma Sofia Aholainen (1896–1992). Perheen kaksi muuta poikaa olivat toimittaja Veikko Leväaho (1924–2009) ja liikuntaneuvos Tapio Leväaho (1930–2023). Äiti palasi Leningradissa syntyneiden poikiensa kanssa Suomeen vuonna 1928, mutta isä joutui passittomana ylittämään rajan salaa. Helsinkiin asettunut perhe otti vuonna 1929 sukunimekseen Leväaho, joka on yhdistelmä vanhempien sukunimistä.
Toimittaja ja urheiluvaikuttaja.
Leväaho lähti jatkosotaan lokakuussa 1943 ja aloitti "Suomen Sosialidemokraatin" urheiluavustajana vuonna 1946. Leväaho kirjoitti ylioppilaaksi 1947, jonka jälkeen hän opiskeli valtiotieteitä Helsingin yliopistossa. Työuransa Leväaho teki vuosina 1949─1988 Veikkauksen tiedottajana ja toimi viimeksi osastopäällikkönä. Hän avusti myös useita sanomalehtiä sekä Yleisradion urheilutoimitusta 1956–1995. "Suomen Sosialidemokraatin" ohella Leväaho avusti muun muassa Työväen Sanomalehtien Tietotoimistoa sekä "TUL-lehteä" ja "Veikkaus–Lotto"-lehteä. Toimittajana Leväaho oli paikalla 18 olympiakisoissa vuosina 1952─2008. Hän kirjoitti useita artikkeleita urheiluaiheisiin tietosanakirjoihin. 
Leväaho hoiti myös lukuisia luottamustehtäviä eri liikunta- ja urheilujärjestöissä. Hän oli muun muassa Urheilutoimittajain Liiton toiminnanjohtajana sekä Suomen radio- ja televisioselostajien liiton puheenjohtajana. Työväen Urheiluliiton sisäisen valtataistelun aikana Leväaho kuului vanhan urheilutoverinsa Väinö Leskisen kannattajiin. TUL:n hajaantuessa hän oli vuonna 1959 perustamassa Työväen Urheiluseurojen Keskusliittoa toimien järjestön perustavan kokouksen sihteerinä. Leväaho vaikutti TUK:ssa aina sen lakkauttamiseen ja TUL:n yhdentymiseen vuoteen 1979 saakka. Puoluepolitiikkaan Leväaho osallistui sosialidemokraattien edustajana, ja hän oli muun muassa Helsingin kaupungin liikuntalautakunnan jäsen. Leväaho on myös SDP:n kunniajäsen.
Urheilu-ura.
Urheilu-urallaan Leväaho pelasi 1940–1950-luvulla käsipalloa, jalkapalloa ja vesipalloa SM-sarjassa sekä koripalloa, jääkiekkoa ja jääpalloa TUL:n mestaruussarjassa. Vesipallossa Leväaho saavutti SM-pronssia Helsingin Työväen Uimarien joukkueessa vuonna 1954, ja hän oli seuran päävalmentaja vuosina 1956–1966. Hän toimi myös kansainvälisenä vesipallotuomarina sekä Suomen vesipallomaajoukkueen johtajana 1965–1968. 
Muissa palloilulajeissa Leväaho edusti Helsingin Kullervoa. Jalkapallossa hän pelasi Kullervon joukkueessa viisi ottelua Mestaruussarjassa vuonna 1950 ja edusti seuraa vielä Suomensarjassa 1951–1954. Käsipallossa Leväaho valittiin maajoukkueen varamieheksi vuonna 1948.