tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Amerikanniittysirkku

Amerikanniittysirkku ("Pooecetes gramineus") on sirkkuleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan hyvin laajalla alueella Pohjois-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Amerikanniittysirkku kasvaa 13–16 cm pitkäksi. Alalajeista "P. g. confinis" on suurin ja "P. g. affinis" pienin. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään, mutta koiras on hieman kookkaampi. Ruumiinrakenteeltaan laji on tukevahko. Amerikanniittysirkun pää, selkä ja siivet ovat pohjaväriltään harmahtavan ruskeat. Niissä on tummanruskeita juovia. Siipien kyynärpäät ovat punaruskeat. Alalaji "P. g. confinis" on muita harmaampi. Linnun silmiä ympäröi ohut valkoinen rengas. Rinta ja vatsa ovat valkoiset alalajilla"P. g. gramineus" ja muilla ruskehtavat. Amerikanniittysirkun pyrstön reunasulat ovat valkoiset.
Levinneisyys ja elintavat.
Amerikanniittysirkku pesii erittäin laajalla alueella Kanadan Albertasta ja Yhdysvaltojen Delawaresta New Mexicoon ja Virginiaan. Laji talvehtii Yhdysvaltojen eteläosassa ja Meksikossa. Amerikanniittysirkun elinympäristöä ovat ruohomaat kuten preeriat, pellot, pensaikot ja metsien reunamaat. Sen ravintoa ovat kasvien siemenet ja kesällä myös hyönteiset. Kevätmuutto on maaliskuussa ja syysmuutto syyskuussa. Amerikanniittysirkun pesimäkausi on huhtikuusta elokuulle. Heinistä ja sammalista tehty kuppimainen pesä sijaitsee maassa heinäturppaan juurella. Naaras munii kolmesta kuuteen valkoista ja ruskealaikkuista munaa. Pesintöjä voi kauden aikana olla kolme.
American Council of Christian Churches

American Council of Christian Churches (ACCC) on kristillistä fundamentalismia edustava tunnustuskuntien välinen järjestö. Järjestö on perustettu vuonna 1941. Järjestö kokoaa yhteen riippumattomia kirkkoja, jotka toimivat järjestössä täyden autonomiansa puitteissa.Järjestön tavoitteena on tiedon, tuen ja avun tarjoaminen raamatullisille seurakunnile, yhteisöille ja yksilöille. Järjestön tavoitteena on suojella kristillistä perintöä harhaopeilta ja kompromisseilta sekä uskonnollista ja poliittisilta rajoituksilta. Järjestö korostaa Jumalan sanan erehtymättömyyttä.
Jäsenet.
Seuraavat järjestöt ovat ACCC:n jäseniä:
Putous (16. tuotantokausi)

Putouksen 16. tuotantokausi esitettiin 20. tammikuuta 2024 alkaen. Juontajana jatkoi Niina Lahtinen ja ohjaajana Antti Tuomas Heikkinen. 16. kaudella "Putouksen" Vuoden Sketsihahmo -kilpailu uudistui, ja ohjelmaan tuli kaksi uutta ohjelmaosiota. Kauden näyttelijöinä nähtiin edelliskaudelta tutut Ushma ”Upi” Olava, Linda Wiklund, Juuso ”Köpi” Kallio ja Joonas ”Jonttu” Kääriäinen. Uusina näyttelijöinä nähtiin Eino ”Eino Leino” Heiskanen ja Nicklas ”Nikke” Pohjola. Ohjelman uutena house-bändinä toimi kolmihenkinen Törkypojat. Vuoden Sketsihahmo -kilpailun voitti Nicklas Pohjola hahmollaan Matti McConaughey.
Kaudella nähtiin paljon uudistuksia. Vuoden Sketsihahmo -kilpailu uudistui, ja näyttelijät valmistelivat kautta varten kaksi sketsihahmoa yhden sijaan. Kyseiset sketsihahmot osallistuivat kahdessa ensimmäisessä jaksossa nähtävään alkukarsintaan, jossa kotikatsojat saivat päättää, kumpi sketsihahmoista jatkoi varsinaiseen hahmokilpailuun. Lisäksi mukaan lähetyksiin tuli uudet "Pokkakoe"- ja "Kierrepallo"-nimiset osiot, joissa testataan muun muassa näyttelijöiden paineensietokykyä ja sopeutumiskykyä uuteen tilanteeseen.
Pokkakoe.
Pokkakoe on osio, jossa yhden näyttelijöistä täytyy selvitä ennalta-arvaamattomasta tilanteesta olemalla nauramatta mahdollisimman hyvin. Jokaisesta repeämisestä lähtee yksi piste 15 pluspisteestä lähtien.
Kierrepallo.
Kierrepallo-osiossa näyttelijät joutuvat näytellä yhden jakson live-sketseistä uudestaan eri tavalla, jonka kotiyleisö päättää. He voivat esimerkiksi esittää sketsin toisella kielellä.
Sirventes

Sirventes on provencelainen runomuoto, joka keskiajalla oli yleinen trubaduurilyriikassa. Sisällöltään se on moralisoiva, uskonnollinen, poliittinen tai runoilijan vihamiehiä herjaava, ei eroottinen, kuten canzonet.
Sirventes-runoja sepitti muun muassa Bertran de Born.
White Horse (Taylor Swiftin kappale)

White Horse on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2008. Sen ovat säveltäneet Swift ja lauluntekijä Liz Rose. Kappaleen tuottajia ovat Nathan Chapman ja Swift. Kappale julkaistiin toisena virallisena singlenä albumilta "Fearless" 8. joulukuuta 2008. 
Kappale pääsi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalle 13. Se on voittanut kaksi Grammy-palkintoa. 
Swift julkaisi kappaleesta uuden levytyksen ”White Horse (Taylor’s Version)” vuonna 2021. Se julkaistiin albumin uudella versiolla Fearless (Taylor’s Version)". 
Tyyli ja sanoitukset.
”White Horse” on surumielinen country pop -balladi. Sanoitukset kertovat pettymyksestä rakkaudesta sekä kuvitelmien ja todellisuuden erosta. Kappale toimii kontrastina Swiftin edelliselle singlelle, rakkauslaululle "Love Story". Molemmat kappaleet käyttävät metaforana satujen kuvastoa kuten prinsessa ja valkoisella hevosella saapuva prinssi. Kappale pohjautuu Swiftin omiin kokemuksiin. Sen inspiroi sama henkilö kuin "Love Story" -kappaleen. Kappaleen musiikkivideossa Swift esittää tyttöä, joka saa tietää, että hänen poikaystävällään on toinen tyttöystävä.
Vastaanotto.
Kappale pääsi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalle 13 ja countrylistan sijalle 2. 
Sillä oli pienempää menestystä muissa englanninkielisissä maissa. Kappale oli Isossa-Britanniassa listasijalla 60, Kanadassa sijalla 43 ja Australiassa sijalla 41. Single on myynyt Yhdysvalloissa platinaa Yhdysvalloissa ja Australiassa.
”White Horse” palkittiin kahdella Grammy-palkinnolla. Se voitti parhaan country-kappaleen ja parhaan naisartistin countryesityksen palkinnot vuoden 2010 Grammy-gaalassa. Kappale oli mukana "Greyn anatomia" -televisiosarjassa syyskuussa 2008.
Live-esitykset.
Swift esitti kappaleen livenä ensimmäisen kerran American Music Awards -gaalassa vuonna 2008. ”White Horse” oli osa vakituista ohjelmistoa "Fearless Tour" -kiertueella (2009–2010). Vuoden 2009 Los Angelesin konsertissa Swift esitti sen John Mayerin kanssa. Kappale on mukana kiertueesta kertovassa ohjelmassa "Journey to Fearless". 
Swift on esittänyt kappaleen satunnaisesti myöhemmillä kiertueilla. Swift ja näyttelijä Uzo Aduba lauloivat kappaleen duettona "The 1989 World Tour" -kiertueella Los Angelesissa vuonna 2015. Vuonna 2024 Swift esitti kappaleen Sabrina Carpenterin kanssa "The Eras Tour" -kiertueella Sydneyssä. Esityksessä kappaleesta oli tehty mash-up Swiftin toisen kappaleen ”Coney Island” kanssa.
Fifteen (kappale)

Fifteen on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuonna 2008 julkaistulta albumilta "Fearless". Swift sävelsi kappaleen yksin. Kappaleen tuottajina toimivat Nathan Chapman ja Swift. Kappale kertoo Swiftin ja hänen lukiokaverinsa ystävyydestä.
”Fifteen” julkaistiin albumin neljäntenä virallisena singlenä 31. elokuuta 2009. Kappale menestyi hyvin kaupallisesti Yhdysvalloissa, vaikka siitä ei tullut yhtä isoa hittiä kuin albumin aiemmista singleistä ”Love Story” ja ”You Belong with Me”. Se nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalle 23 ja countrylistan sijalle 7. Kappale oli listoilla myös Kanadassa ja Australiassa. Single on myynyt Yhdysvalloissa tuplaplatinaa. 
Swift levytti kappaleen uudelleen "Fearless"-albumin uudelle versiolle "Fearless (Taylor’s Version)" vuonna 2021. Uusi versio nimeltään ”Fifteen (Taylor’s Version)”. 
Tyyli ja sanoitukset.
”Fifteen” on tyyliltään country pop -musiikkia. Kappale kertoo Swiftin ja hänen lukiokaverinsa Abigail Andersonin ystävyydestä. Sanat kuvailevat Swiftin ja Andersonin kokemuksia koulumaailmassa ja rakkaudessa heidän ensimmäisenä lukiovuotenaan. Swift kertoo samalla asioista, joita he oppivat elämästä tuona aikana. Anderson on mukana kappaleen musiikkivideolla.
Fearless (Taylor Swiftin kappale)

Fearless on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2008. Swift on säveltänyt sen Liz Rosen ja Hillary Lindseyn kanssa ja tuottanut sen Nathan Chapmanin kanssa. 
Kappale on single Swiftin toiselta albumilta "Fearless". Se julkaistiin alunperin digitaalisena promosinglenä iTunesissa 14. lokakuuta 2008. Siitä tuli albumin viides ja viimeinen virallinen singlenä 4. tammikuuta 2010.
Kappale nousi Yhdysvalloissa Billboard 100 -listan sijalle 9. Kanadassa se oli listasijalla 69. 
Kappale on myynyt Yhdysvalloissa platinaa. 
Swift levytti kappaleen uudelleen "Fearless"-albumin uudelle versiolle "Fearless (Taylor’s Version)" vuonna 2021. Uusi versio on myös nimeltään ”Fearless (Taylor’s Version)”.
Tyyli ja sanoitukset.
”Fearless” on tyyliltään countrya. Siinä on vaikutteita myös pop rock -genrestä.
Kappaleen sanoitukset käsittelevät Swiftin unelmaa täydellisistä treffeistä. ”Se on laulu rakastumiseen liittyvästä pelottomuudesta. Vaikka olisi kirjoittanut kuinka monta erolaulua ja joutunut satutetuksi monta kertaa, sitä rakastuu aina uudelleen” Swift on sanonut kappaleesta.
Live-esitykset.
”Fearless” oli osa "Fearless Tour" -kiertueen (2009–2010) vakituista ohjelmistoa. Kappaleen musiikkivideo on kooste kiertueella kuvatuista esityksistä ja backstage-materiaalista. 
Swift on esittänyt kappaletta myös myöhemmillä kiertueilla. Hän esitti sen "Speak Now World Tour" -kiertueella (2011–2012) mash-upina Jason Mrazin kappaleen ”I’m Yours” ja Trainin kappaleen ”Hey, Soul Sister” kanssa. Kappale kuului myös "The Eras Tour" -kiertueen (2023–2024) vakituiseen ohjelmistoon.
Zëri i Popullit

Zëri i Popullit (”Kansan ääni”) oli kommunistisen Albanian tärkein sanomalehti. Sen paperiversion julkaiseminen lakkasi vuonna 2015.
Ensimmäinen "Zëri i Popullit" oli Enver Hoxhan perustama ja johtama Albanian kommunistisen puolueen keskuskomitean maanalainen lehti. Sen ensimmäinen numero ilmestyi Tiranassa 25. elokuuta 1942. Päivää juhlittiin myöhemmin Albaniassa lehdistön päivänä. Lehteä julkaistiin eri muotoisena toisen maailmansodan ajan.
"Zëri i Popullit" perustettiin uudelleen Albanian työn puolueen päivälehdeksi marraskuussa 1948. Se oli maan tärkein sanomalehti, formaatiltaan "Pravdaa" muistuttanut nelisivuinen broadsheet. Lehden levikki oli 1980-luvulla 105 000 kappaletta. Maan toinen päivälehti oli tuolloin Albanian demokraattisen rintaman nimissä julkaistu "Bashkimi".
Albanian työn puolueen muututtua Sosialistiseksi puolueeksi kesäkuussa 1991 "Zëri i Popullit" jatkoi sen äänenkannattajana, mutta jätti sirpin ja vasaran pois nimiöstään. Lehden muoto muuttui tabloidiksi, jonka viimeinen sivu oli englanniksi. Levikki oli 35 000 kappaletta vuonna 1995, jolloin "Zëri i Popullit" oli yhä Albanian suurin sanomalehti. Lehden paperiversion julkaiseminen lakkasi vuonna 2015.
Luettelo Unkarin kansallispuistoista

Luettelo Unkarin kansallispuistoista sisältää tietoja Unkarin kymmenestä kansallispuistosta.
Tummapetoahven

Tummapetoahven ("Bathybates leo") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon ja petoahventen ("Bathybates") sukuun kuuluva kalalaji. Sitä tavataan kotoperäisenä Tanganjikajärvessä, jossa se muodostaa parvia ja käyttää ravinnokseen pääasiassa sillejä. Tummapetoahven voi kasvaa enintään 26 senttimetrin mittaiseksi. Lajia pidetään akvaariokalana.
Thromdarr

Thromdarr on suomalainen black metal -yhtye. 
Historia.
Se perustettiin vuonna 1989 nimellä Necrobiosis, jolla se tunnettiin vuoteen 1991 asti. Kesällä 1991 nimi vaihtui Thromdarriksi.
Yhtyeen ensimmäinen Thromdarr demo As a Wind Cries on tehty 1992 ja se myi noin 500 kpl. Neljän demon ja monien keikkojen jälkeen Thromdarr teki 1998 ensimmäisen levynsä NorthStorm Arrives Astia-Studiolla, ja levy ilmestyi vuonna 2000 Solistitium Recordsin julkaisemana. 2011 Violent Journey Records julkaisi seuraavan levyn Electric Hellfire, joka oli tyyliltään melodisempaa Extreme Metallia. 2022 Svart Records julkaisi Midwinter Frost - Complete demo tapes 1990–1997 -kokoelman vanhoista demoista. 
Hiljaisempien vuosien jälkeen bändi on taas aktivoitunut alkuperäisen laulajan Aven (Ari Auvinen) kanssa soittamaan alkuaikojen 1991–2000 välistä materiaalia sekä juhlistamaan Midwinter Frost levyä, ja yli 30 vuotista uraa. Heinäkuussa 2023 Thromdarr esiintyi pitkän tauon jälkeen Finnish Death Metal Maniacs 5 -festareilla.
Luettelo Kenian kansallispuistoista

Luettelo Kenian kansallispuistoista sisältää tietoja Kenian kansallispuistoista.
Keniassa on 23 kansallispuistoa maa-alueilla ja lisäksi neljä merialueen kansallispuistoa.
Douelle

Douelle on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Lotjoen varrella, noin 12 kilometriä Cahorsin kaupungista länteen.
Douelle on ollut tärkeä kauppasatama Lotin laaksossa, jonka kautta muun muassa toimitettiin alueen viinejä markkinoille. Joki oli tärkeä kulkuväylä aina 1800-luvulle saakka. Tällöin rautatiet syrjäyttivät jokiliikenteen, ja vuonna 1927 se lopetettiin kokonaan. Vuonna 1990 Lotin yleisneuvosto päätti avata jokiliikenteen uudelleen, ja sen jälkeen tehtiin mittavia kunnostustöitä, jotta joki saatiin jälleen purjehduskelpoiseksi. 
Vuonna 1869 valmistunut Monsempron-Libosin ja Cahorsin välinen rautatieyhteys ylitti Lotjoen Douellen kunnan kohdalla. Rautatieliikenteen loputtua tästä 132 metriä pitkästä sillasta tehtiin jalankulun ja pyöräilyn silta. Sitä pitkin pääsee viiden kilometrin matkan naapurikunta Mercuèsiin vuonna 2022 valmistunutta vihreää tietä pitkin.
Douellen satamamuuriin tehtiin vuonna 1992 yksi Euroopan suurimmista nykytaiteen seinämaalauksista. Paikallinen taidemaalari Didier Chamizo teki 120 metriä pitkään ja kuusi metriä korkeaan betoniseinään noin 800 neliömetrin seinämaalauksen. Se kuvaa taiteilijan näkemyksen Cahorsin alueen viineistä Aatamin ja Eevan ajoista nykypäivään. Teoksen nimi on Mur 2 Douelle.
John Bartram

John Bartram (23. maaliskuuta 1699 Darbyn lähistö, Pennsylvania – 22. syyskuuta 1777 Kingsessing, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija. Häntä pidetään Yhdysvaltain kasvitieteellisen tutkimuksen isänä.
Bartram oli pitkälti itseoppinut. Hän oli ensimmäinen kukkivia kasveja risteyttänyt pohjoisamerikkalainen ja perusti lähelle Philadelphiaa kasvitieteellisen puutarhan (Bartram's Garden), josta tuli kansainvälisesti tunnettu. Bartram toimi kuningas Yrjö III:n palveluksessa Ison-Britannian pohjoisamerikkalaisten siirtokuntien kasvitieteilijänä. Hän keräili ja vei maasta siemeniä ja kasveja, joille oli suuri kysyntä ulkomailla. Bartram ystävystyi eurooppalaisten kasvitieteilijöiden kuten Carl von Linnén kanssa. Hän oli myös Benjamin Franklinin ystävä ja kuului American Philosophical Societyn perustajajäseniin.
Vuonna 1743 Bartram meni Ison-Britannian hovin tilauksesta tekemään tutkimusta irokeesien asuinalueille ja Ontariojärven pohjoispuolen erämaille Kanadaan. Vuosina 1765–1766 hän teki laajaa tutkimustyötä Floridassa poikansa, luonnontieteilijä William Bartramin kanssa. Bartram teki tieteellisiä tutkimusretkiä myös muun muassa Alleghenyvuorille sekä Pohjois- ja Etelä-Carolinan alueille.
John Dominic Crossan

John Dominic Crossan (s. 17. helmikuuta 1934 Nenagh) on irlantilaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut teologi ja entinen katolinen pappi. Hänet tunnetaan kiistanalaisista kirjoituksistaan historiallisesta Jeesuksesta ja kristinuskon alkuperästä. Osan tutkimustyöstään hän teki Jeesus-seminaarissa.
Crossan valmistui lukiossa Letterkennyssä vuonna 1950 ja muutti Chicagoon, jossa liittyi Marian palvelijoiden sääntökuntaan eli serviitteihin. Hän sai pappisvihkimyksensä vuonna 1957. Hän jatkoi opintoja St. Patrick's Collegessa Irlannin Maynoothissa ja sai sieltä teologian tohtorin oppiarvon vuonna 1959. Crossan opiskeli vielä kaksi vuotta Paavillisessa Raamattu-instituutissa Roomassa ennen palaamistaan serviittiyhteisöön opetustehtäviin.
Crossan aloitti vuonna 1965 opiskelun dominikaanien ylläpitämässä École biblique et archéologique française de Jérusalemissa. Hän palasi kaksi vuotta myöhemmin Chicagoon ja liittyi Chicago Catholic Theological Unionin henkilökuntaan. Vuonna 1969 Crossan luopui pappeudestaan. Sanojensa mukaan hän kaipasi akateemista vapautta ja lisäksi aikoi mennä naimisiin professori Margaret Dagenaisin kanssa. Pariskunta avioitui vuonna 1969. Crossan opetti eläkkeelle jäämisensä (1995) saakka uskontotiedettä DePaulin yliopistossa Chicagossa. Hän on toiminut kirjoittajana ja luennoitsijana myös eläkkeellä ollessaan. Crossanin ensimmäinen vaimo kuoli sydäninfarktiin vuonna 1983. Crossan meni elokuussa 1986 uusiin naimisiin Sarah Sextonin kanssa.
Crossanin tunnetuin ja kiistanalaisin teos on "The Historical Jesus: The Life of a Mediterranean Jewish Peasant" (1991). Siinä Jeesuksen hahmoa paitsi tulkitaan evankeliumien kautta, myös asetetaan historialliseen kontekstiinsa. Vuonna 1994 julkaistu "Jesus: A Revolutionary Biography" teki Crossanista keskeisen hahmon keskustelussa historian Jeesuksen ja evankeliumien Jeesuksen tulkitsemisesta toisistaan irrallaan. Crossanin mukaan näkemys Jeesuksen jumalallisuudesta on välttämätöntä ottaa vertauskuvana. Hän pitää myös käsitystä Jeesuksen paluusta myöhäisenä teologisena vääristymänä historiallisista tosiasioista. Crossan on kirjoituksillaan innoittanut laajempaa Raamatun ulkopuolisten, mahdollisesti apostoleihin ja muihin varhaisimpiin kristittyihin vaikuttaneiden kirjoitusten tutkimustyöstä.
Crossan ja Robert W. Funk olivat vuonna 1985 perustamassa Jeesus-seminaaria, joka pitkälti hylkäsi perinteiset käsitykset Jeesuksen elämästä. Crossan oli mukana laatimassa seminaarin työtä "The Five Gospels: The Search for the Authentic Words of Jesus: New Translation and Commentary" (1993). Hän on ollut myös toimittamassa "Semeia"-lehteä ja American Academy of Religionin lehteä. Vuosina 1992–1998 Crossan toimi Society of Biblical Literaturessa Historical Jesus Sectionin ja Parables Seminarin puheenjohtajana.
Lafayette (Louisiana)

Lafayette on kaupunki Yhdysvalloissa Louisianan osavaltiossa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa Lafayettessa oli 121 374 asukasta, ja se oli väkiluvultaan Louisianan osavaltion neljänneksi suurin kaupunki. Se toimii Lafayetten piirikunnan hallintokeskuksena.
Väestö.
Vuonna 2020 Lafayetten 121 374 asukkaasta valkoisia oli 61,0 %, mustia 29,9 %, aasialaisia 2,3 % ja alkuperäisasukkaita 0,2 %. Asukkaista 5,6 % kuului kahteen tai useampaan rotuun. 8,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 5,5 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Lars Larsson (teollisuusneuvos)

Lars Karl Larsson (26. lokakuuta 1929 Viipuri – 9. tammikuuta 2020 Lahti) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Larssonin vanhemmat olivat sähköasentaja Karl Felix Larsson ja Vilma Ester Alexandra Lindroos ja puolisot vuodesta 1953 Sirkka Maija Ahola ja vuodesta 1956 Leena Helena Aulikki Aalto. Larsson tuli ylioppilaaksi Imatran yhteislyseosta 1950 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1957. Hän oli Oy Vuoksenniska Ab:n varasto-oppilas 1946 ja sen Imatran rautatehtaan sähköosaston harjoittelija 1947, 1948, 1950 ja 1951. Ab de Lavals Ångturbinin harjoittelija Nackassa Ruotsissa Larsson oli 1949 ja Sunila Oy:n harjoittelija 1952.
Helsingin kaupungin sähkölaitoksen Salmisaaren voimalaitoksen harjoittelija Larsson oli 1952–1953, sähkölaitoksen työntekijä 1953–1954, piirtäjä ja suunnittelija 1955–1956 sekä muuntamoiden suunnitteluinsinööri 1956–1960. AG Brown Boveri &amp; Cie:n laboratorioinsinöörinä Badenissa Sveitsissä hän toimi 1960–1962 ja Osuustukkukaupan teknillisen osaston sähköteknillisen jaoston hoitajana 1962–1967. 
Larsson oli Lahden kaupungin sähkölaitoksen, vuodesta 1983 Lahden Energialaitos ja vuodesta 1990 Lahti Energia -osakeyhtiö, johtaja 1967–1972 ja toimitusjohtaja 1973–1994. Larsson oli myös Lahden Lämpövoima Oy:n toimitusjohtaja 1971–1994 ja yhtiön hallituksen puheenjohtaja 1994–1996 ja jäsen 1997–1998. Hänellä oli lisäksi useita oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Larsson sai 1988 ja kultaisen Lahti-mitalin 1994.
Luettelo Ukrainan kansallispuistoista

Artikkeli listaa Ukrainassa sijaitsevat kansallispuistot. Kansainvälisen luonnonsuojeluliitto IUCN:n toiseksi korkeimpaan eli II-luokkaan kuuluu Ukrainassa yli 50 kansallispuistoa (, tai ; lyhennys НП tai НПП). Osa Ukrainan kansallispuistoista on hyvin nuoria, perustettu vasta 2020-luvulla. Ohessa on lueteltu 56 kansallispuistoa ja yksi suunniteltu kansallispuisto. Useiden Ukrainan kansallispuiston suomenkielinen nimi ei vielä ole vakiintunut. Oheissa kansallispuistojen nimiä on pyritty suomentamaan nimen merkityksen perusteella sen sijaan, että nimi olisi merkityksestä välittämättä translitteroitu teknisesti siirtokirjoittamalla ukrainan kielestä SFS 4900-standardin (1998) tai YK-latilanaistuksen (2012) mukaisesti. Mikäli nimi pohjautuu vakiintuneeseen paikannimeen, sitä on pyritty käyttämään myös kansallispuiston nimessä. 
Kansallispuistojen sisällä voi sijaita tiukemmin suojeltuja alueita. Toisaalta kansallispuistot voivat kuulua jonkun laajemman suojelualueen piiriin.
Hjalmar Lundbohm

Johan Olof Hjalmar Lundbohm (25. huhtikuuta 1855 Ödeborg – 4. huhtikuuta 1926 Fritsla) oli ruotsalainen geologi ja LKAB:n Kiirunan-kaivoksen johtaja vuosina 1900–1920. Hän vaikutti merkittävästi Kiirunan kehitykseen sen alkuvuosina. Lundbohm valmistui göteborgilaisesta Chalmersin teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1877.
Lundbohmia on perinteisesti pidetty Kiirunan perustajana, ja hänen mukaansa on siellä nimetty muun muassa katu ja koulu. Lundbohm on haudattu Kiirunan kirkon hautausmaalle.
Lundbohm oli kulttuuri- ja tiedemesenaatti, mutta rahoitti myös rotubiologian tutkimuslaitoksen perustamista. Saamelaisiin Lundbohm suhtautui eksotisoivasti. Hän kannatti ”lapp ska vara lapp” -politiikkaa, jolla pyrittiin estämään saamelaisten sekoittuminen muuhun väestöön, eikä palkannut saamelaisia LKAB:n kaivoksille. Toisaalta hän rahoitti Johan Turin "Muitalus sámiid birra" -kirjan julkaisua.
120 (luku)

120 (satakaksikymmentä) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 119 ja seuraa luku 121.
Ödeborg

Ödeborg on taajama Färgelandan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometriä ja asukasluku 579 vuonna 2020.
Fritsla

Fritsla on taajama Markin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Taajaman pinta-ala on 3,2 neliökilometriä ja asukasluku 2 434 vuonna 2020.
Metyylisykloheksaani

Metyylisykloheksaani (C7H14) eli sykloheksyylimetaani tai heksahydrotolueeni on sykloalkaaneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa metyylisykloheksaani on väritöntä nestemäistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin sekä alifaattisiin ja aromaattisiin hiilivetyihin. Metyylisykloheksaani ärsyttää hengitysteitä, ihoa ja silmiä. Suuret pitoisuudet voivat olla huumaavia, mutta vaikutus ei ole niin voimakas kuin sykloheksaanilla
Metyylisykloheksaanin suosituin konformaatio on tuolikonformaatio. Metyyliryhmän ja sen viereisten vetyatomien välisten hylkivien vuorovaikutusten vuoksi konformaatio, jossa metyyliryhmä on ekvatoriaalisessa asemassa, on energeettisesti edullisempi. Tasapainotilassa noin 95 prosentissa metyylisykloheksaanimolekyyleistä metyyliryhmä on ekvatoriaalisessa asemassa.
Valmistus ja käyttö.
Metyylisykloheksaania eristetään maaöljystä. Sitä valmistetaan myös tolueenia vedyttämällä.
Metyylisykloheksaania voidaan käyttää liuottimena orgaanisen kemian synteeseissä sekä selluloosaeeterien ja useiden muiden yhdisteiden liuottimena. Suurin osa tuotetusta metyylisykloheksaanista kuitenkin aromatisoidaan tolueeniksi.
Antisyntetaasioireyhtymä

Antisyntetaasioireyhtymä on harvinainen tulehduksellinen lihassairaus. Se aiheuttaa lihas-, keuhko- ja niveltulehduksia, joiden yhteydessä esiintyy antisyntetaasivasta-aineita. Sairauden esiintyvyydeksi on arvioitu 1/25 000 – 1/33 000, mutta siihen on arvioitu liittyvän alidiagnosointia. Esiintyvyys on naisilla kaksinkertainen miehiin verrattuna. Keskimäärin antisyntetaasioireyhtymä puhkeaa 50 vuoden iässä, mutta alkamisiässä esiintyy huomattavaa vaihtelua. Antisyntetaasioireyhtymä kuvattiin ensimmäisen kerran 1980-luvulla. Sen on arvioitu kattavan 20–40 % tuntemattoman tekijän aiheuttamista tulehduksellisista lihassairauksista.
Oireet.
Antisyntetaasioireyhtymä aiheuttaa melkein kaikilla sairastuneilla lihastulehduksen, jonka tyypillinen oire on lihasheikkous. Usein lihasheikkouteen yhdistyvät lihasten arkuus, kipu ja jäykkyys. Oireita ilmenee hartioiden, olkavarsien, reisien, lantion ja selän suurissa lihasryhmissä. Oireet voivat olla äkillisesti puhkeavia tai vähitellen kehittyviä. Lihasten surkastuminen saattaa johtaa antisyntetaasioireyhtymässä pysyvään lihasheikkouteen. Vaikeassa tautimuodossa saattaa esiintyä lisäksi nielemisvaikeuksia (dysfagia). Antisyntetaasioireyhtymään liittyy useimmissa tapauksissa myös keuhkotulehdus, joka voi olla taudin hallitseva piirre. Keuhkotulehdus aiheuttaa hengenahdistusta rasituksessa ja taudin edetessä mahdollisesti levossa. Joskus keuhkosairauden oireena voi ilmetä pitkään kestävä kuiva yskä. Keuhkot saattavat sairaudessa arpeutua, ja pahenevan hengitysvajauksen kehittyminen on mahdollista.
Noin puolissa tapauksista antisyntetaasioireyhtymä aiheuttaa nivelkipuja ja -tulehdusta. Tällöin tyypillistä on käsien ja jalkaterien pikkunivelten symmetrinen tulehtuminen. Yleisoireena voi antisyntetaasioireyhtymässä ilmetä kuumetta noin joka viidennellä sairastuneella ja joskus ruokahaluttomuutta sekä tahatonta laihtumista. Noin 40 %:lla antisyntetaasioireyhtymää sairastavista esiintyy Raynaud'n ilmiö eli valkosormisuus. Osalla potilaista iho saattaa paksuuntua ja halkeilla kämmenissä, käsien sivuilla ja sormissa.
Diagnostiikka ja hoito.
Antisyntetaasioireyhtymä on todettavissa oirekuvan ja antisyntetaasivasta-aineiden määrityksen pohjalta. Sairautta hoidetaan yleensä vuosia kestävällä kortisonivalmisteiden käytöllä. Kortisonihoidon yhteydessä käytetään useimmiten syklofosfamidia, mikäli taudinkuvaan kuuluu vaikea keuhkosairaus. Immuunivasteen vähentämiseksi antisyntetaasioireyhtymän hoidossa käytetään usein metotreksaattia tai atsatiopriinia.
Jos muut hoitomuodot eivät tuota riittävää vastetta, antisyntetaasioireyhtymää voidaan pyrkiä hoitamaan rituksimabilla. Lääkkeiden lisäksi hoitomuoihin voi kuulua fysioterapia ja muu kuntoutus. Antisyntetaasioireyhtymän pitkäaikaisennustetta määrittää ensisijaisesti keuhkosairauden laatu ja vaikeusaste.
Laattapiste-Pukkila

Laattapiste-Pukkila Oy on suomalainen yritys, joka syntyi vuonna 2023 Laattapisteen ja Pukkilan yhdistyessä.
Historia.
Pukkila 1874–2022.
Pukkilan juuret ovat vuonna 1874 perustetussa Åbo Kakelfabriks Aktiebolag - Turun Kaakelitehdas Oy -yhtiössä. 
Kun tehdas tuhoutui tulipalossa vuonna 1897 ostettiin silloisen Maarian pitäjän Pitkämäestä tontti niin sanotulta Pukkilan pellolta, jonka maaperässä oli kaakelien tekoon soveltuvaa savea. Tälle paikalle rakennettiin uusi tehdas. Seuraavana vuonna yhtiöllä oli 207 työntekijää.
Vuonna 1918 yritys osti Wilh. Andstens Fabriksaktiebolagin ja seuraavana vuonna Tikkurilan Kaakelitehdas Oy:n. Ne yhdistettiin.
Pukkila-nimisiä seinä- ja lattialaattoja alettiin valmistaa 1930-luvulla. 
Yhtiö sulautettiin Paraisten Kalkkivuori Osakeyhtiöön vuonna 1943. 
Vuonna 1991 Turun kaakelitehdas yhtiöitettiin uudelleen Oy Pukkila Ab:ksi. Partek ja ruotsalainen pääomasijoitusyhtiö Proventus perustivat United Tiles Ab:n, johon Pukkilan ohella liitettiin muun muassa italialainen Ricchetti. Vuonna 1995 keramiikkatoiminta myytiin italialaiselle Cisa-Cerdisalle, joka muodosti siitä Ricchetti Groupin ja listasi sen seuraavana vuonna Milanon pörssiin. 
Vuonna 2015 Pukkila sulki Turun tehtaan. Pukkila kuului italialaiseen Ricchetti Group -konserniin, jonka tehtaat sijaitsivat Italiassa, Saksassa ja Portugalissa.
Laattapiste 1979–2022.
Heikki ja Ann-Marie Haru perustivat Laattapisteen vuonna 1979. He olivat remontoineet asuntoja myydäkseen niitä eteenpäin. Samalla he olivat huomanneet kylpyhuonelaattojen suppean valikoiman Suomessa ja päättivät alkaa niiden maahantuonnin.
Yritys lähes kaksinkertaisti liikevaihtonsa joka vuosi. Vuonna 1989 Heikki Haru kuoli syöpään ja hänen puolisonsa Ann-Marie jatkoi yrityksen johtamista apunaan pariskunnan pojat, Tommi ja Petteri Haru.
Vuonna 2006 yhtiöllä oli kaksi omaa myymälää, Helsingissä ja Vantaalla. Loput 32 myymälää toimivat franchise-periaatteella Laattapiste Collection -myymälöinä.
Joulukuussa 2022 Laattapiste osti Pukkilan italialaiselta Ricchetti Groupilta.
Laattapiste-Pukkila 2023–.
Laattapiste-Pukkila Oy syntyi toukokuussa 2023. Yhtiön pääkonttori perustettiin Laattapisteen tiloihin. Myös Pukkilan logistiikka ja päävarasto siirrettiin Vantaalle.
Organisaatio.
Laattapiste-Pukkilalla on yhteinen myymäläverkosto. Suuria erikoismyymälöitä perustettiin sellaisille paikkakunnille, joissa oli aiemmin sekä Laattapisteen että Pukkilan myymälä.
Pukkilalla on tehtaat Italiassa, Espanjassa, Portugalissa ja Turkissa.
Tuotteet.
Yhtiö myy lattiapinnoitteita, kylpyhuone- ja LVI-kalusteita sekä rakentamiseen liittyviä tuotteita niin Pukkilan kuin Laattapisteenkin tuotemerkeillä.
Begin Again (Taylor Swiftin kappale)

Begin Again on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale ja toinen virallinen single albumilta "Red" (2012). Swift sävelsi kappaleen yksin ja tuotti sen Nathan Chapmanin ja Dan Huffin kanssa. Kappale julkaistiin promosinglenä 25. syyskuuta ja virallisena singlenä 1. lokakuuta 2012.
Kappale nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalle 7. Kappale oli listoilla myös muun muassa Kanadassa, Isossa-Britanniassa ja Australiassa. Single on myynyt Yhdysvalloissa platinaa. Kappale oli ehdolla parhaan country-kappaleen Grammy-palkinnon saajaksi.
”Begin Again” on country - ja soft rock -balladi. Sanoitukset kertovat ensimmäisille treffeille menemisestä vaikean eron jälkeen ja uuden rakkauden löytämisestä. Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Pariisissa. Sitä on verrattu Adelen musiikkivideoon "Someone Like You", koska videot ovat samantyylisiä ja molemmat on kuvattu Pariisissa.
Swift levytti kappaleen uudelleen "Red"-albumin uudelle versiolle "Red (Taylor’s Version)" vuonna 2021. Kappaleen uusi versio on nimeltään ”Begin Again (Taylor’s Version)”.
Gardens by the Bay

Gardens by the Bay (, , ) on 101 hehtaarin kokoinen puisto- ja puutarhakokonaisuus Singaporen keskusta-alueella, veden äärellä.
MRT:n Thomson–East Coast Linella oleva Gardens by the Bayn metroasema sijaitsee lähistöllä. 
Puutarhat.
Alueeseen kuuluu kolme puutarhaa: "Bay South Garden", "Bay East Garden" ja "Bay Center Garden", joista suurin on 54-hehtaarinen Bay South Garden. South Gardenissa on myös sisäpuutarharakennuksia, kuten "Flower Dome", jonka Guinness World Records palkitsi maailman suurimpana lasisena kasvihuoneena vuonna 2015. Sen sisällä on replikoitu välimerenilmasto ja vaihtuvia kasvinäyttelyitä. 
Alueen tunnetuimpia rakennelmia ovat "Supertreet" (). Supertreet ovat puunmuotoisia rakennelmia, jota toimivat pystysuuntaisina puutarhoina, ja ovat 25–50 metriä korkeita. Niitä on 18, joista suurin osa sijaitsee puiston "Supertree Grove" -alueella.
Hemnesin kirkko

Hemnesin kirkko () on puinen ristikirkko Hemnesin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Se valmistui vuonna 1872.
Lewis Lockwood

Lewis Henry Lockwood (s. 16. joulukuuta 1930 New York, New York) on yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä. Hän on tutkinut varsinkin italialaista renessanssimusiikkia sekä Ludwig van Beethovenin elämää ja teoksia.
Lockwood sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon City University of New Yorkin Queens Collegesta vuonna 1952 ja maisterin arvon ("Master of Fine Arts") Princetonin yliopistosta vuonna 1955. Hän opiskeli Fulbright-stipendin turvin Italiassa vuosina 1955–1956 ja suoritti asepalveluksen Yhdysvaltain 7. armeijan orkesterin sellistinä vuosina 1957–1958. Lockwood väitteli filosofian tohtoriksi Princetonin yliopistosta vuonna 1960. Lockwoodia opetti Princetonin yliopistossa Oliver Strunk. Lockwood itse opetti Princetonin yliopistossa vuosina 1958–1980 ja siirtyi sitten Harvardin yliopistoon, josta jäi eläkkeelle musiikin Fanny Peabody -tutkimusprofessorina vuonna 2002.
Lockwood on julkaissut lukuisia teoksia Beethovenista. Niiden joukossa ovat "Beethoven: Studies in the Creative Process" (1992) ja "Inside Beethoven's Quartets" (Juilliard String Quartetin kanssa, 2008). Vuonna 2003 Lockwood julkaisi elämäkertateoksen "Beethoven: The Music and the Life", joka eteni finaaliin Pulitzer-palkintojen jaossa. Renessanssimusiikin tutkimuksensa pohjalta Lockwood julkaisi kirjan "Music in Renaissance Ferrara, 1400–1505" (1984, uudistettu versio 2008), jolla hän sai Marraro-palkinnon. Lockwood on kirjoittanut lisäksi arvosteluita "The New York Review of Booksiin". Vuonna 2008 hän sai Renaissance Society of American Kristeller-palkinnon. Vuosille 1977–1978 hänelle myönnettiin Guggenheim-stipendi. Lockwoodilla on kunniatohtorin arvot Ferraran yliopistosta, New England Conservatory of Musicista ja Wake Forest Universitysta. Vuonna 2019 hänelle myönnettiin International Musicological Societyn Guido Adler -palkinto. Vuonna 2020 hänelle omistettiin Jeremy Yudkinin toimittama esseekokoelma "The New Beethoven: Evolution, Analysis, Interpretation" (2020).
Lockwood valittiin Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1984 ja American Philosophical Societyn jäseneksi vuonna 2013. Hän on ollut Academia Europæan ulkomaalaisjäsen vuodesta 2022. Lockwood toimi vuosina 1987–1988 American Musicological Societyn puheenjohtajana ja pääsi vuonna 1993 sen kunniajäseneksi. American Musicological Society jakaa vuosittain Lewis Lockwoodin mukaan nimettyä palkintoa ansiokkaasta edellisenä vuonna julkaistusta musiikkitieteellisestä teoksesta. 
Lockwood meni 26. joulukuuta 1953 naimisiin Doris Hoffmanin kanssa. Avioliitosta syntyivät lapset Alison ja Daniel.
Korgen

Korgen on taajama Hemnesin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on tasan yksi neliökilometri ja asukasluku 909 vuonna 2022.
Hemnesberget

Hemnesberget on taajama Hemnesin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja asukasluku 1 252 vuonna 2022.
Bjerka

Bjerka on taajama Hemnesin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 473 vuonna 2022.
Reidar Sørensen

Reidar Sørensen (s. 11. huhtikuuta 1956 Hemnesberget) on norjalainen näyttelijä. Hän johti Nordlandin teatteria vuosina 2008–2012. Sørensen valmistui Norjan valtion teatterikorkeakoulusta 1986 ja on näytellyt useissa teattereissa sekä televisiossa ja elokuvissa. Vuonna 1989 hän sai parhaan miespääosan Amanda-palkinnon elokuvasta "Himmelplaneten".
Walter William Skeat

Walter William Skeat (1835–1912) oli englantilainen kielitieteilijä ja Cambridgen yliopiston professori vuodesta 1878. Hän perusti 1864 tieteellisen seuran Early English Text Society, jonka toimittamassa sarjassa hän julkaisi joukon muinais- ja keskienglanninkielisiä tekstejä. Hänen suurin tekstikriittinen työnsä on kuusiosainen Chaucer-laitos selityksineen (1894). Skeatin merkittävimpiä julkaisuja on myös laaja etymologinen sanakirja "Etymological dictionary of the English language" (1882), josta ilmestyi suppeampi laitos "Concise etymological dictionary of the English language" (1888). Skeat julkaisi etymologisten tutkimustensa tuloksia kaksiosaisena teoksena "Principles of English etymology" (18912).
Itä-Tsavon kansallispuisto

Itä-Tsavon kansallispuisto on luonnonsuojelualue Keniassa, muutaman tunnin ajomatkan päässä maan toiseksi suurimman kaupungin Mombasan lentoasemalta.Itä- ja Länsi-Tsavon kansallispuistot olivat aikaisemmin yhtenäinen alue, mutta ne on hallinnollisesti erotettu toisiaan Nairobin ja Mombasan välistä maantietä ja rautatietä pitkin.
Itä-Tsavon kansallispuiston tyypillinen maisema on tasaista ruohosavannia, jossa kohoaa siellä täällä jättimäisiä baobab-puita. Avoimien maisemien takia villieläimet on helppo nähdä jo kaukaa.
Puistossa tavataan useimpia suuria savannin nisäkkäitä: suuria norsulaumoja, sarvikuonoja, puhveleita, leijonia, leopardeja, virtahepoja, krokotiilejä ja monia eri antilooppeja. Siellä on havaittu yli 500 lintulajia.
Länsi-Tsavon kansallispuisto

Länsi-Tsavon kansallispuisto on luonnonsuojelualue Keniassa, muutaman tunnin ajomatkan päässä maan toiseksi suurimman kaupungin Mombasan lentoasemalta. Länsi- ja Itä-Tsavon kansallispuistot olivat aikaisemmin yhtenäinen alue, mutta ne on hallinnollisesti erotettu toisiaan Nairobin ja Mombasan välistä maantietä ja rautatietä pitkin.
Länsi-Tsavon kansallispuiston maisemalle ovat tyypillisiä vulkaanista alkuperää olevat kukkulat. Kasvillisuus on monimuotoisempaa ja rehevämpää kuin Itä-Tsavossa, jolloin villieläimiä on vaikeampaa havaita kuin itäpuolen avoimilla savanneilla. Puistossa on paljon norsuja, virtahepoja, leopardeja ja seeproja. Leijonia on myös, mutta niitä nähdään harvoin. Salametsästys on ollut suuri ongelma, ja se on saanut norsut vähenemään ja sarvikuonot lähes katoamaan.
Boikivštšynan kansallispuisto

Boikivštšynan kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Lvivin alueella, aivan Taka-Karpatian alueen rajalla. Huhtikuussa 2019 silloiseen Turkan piiriin, nykyiseen Sambirin piiriin perustetun kansallispuiston pinta-ala on 122,40 neliökilometriä.
Kansallispuisto on saanut nimensä Ukrainan Karpaattien keskivaiheella sijainneen historiallis-etnografisen, boikojen hallitseman seudun (Boikivštšyna, "boikojen maa") mukaan. Boikojen maat rajoittuivat idässä hutsulien (Hutsulštšyna, "hutsulien maa") ja lännessä lemkojen hallitsemiin maihin (Lemkivštšyna, "lemkojen maa").
Kansallispuiston maisemiin lukeutuu muun muassa Pikuivuori (1 408 m), joka on Lvivin alueen korkein huippu. Kansallispuiston läheillä, Matkivin kaupunkityyppisessä taajamassa sijaitsee Unescon maailmanperintökohteeseen Puolan ja Ukrainan Karpaattien puiset tserkvat kuuluva Matkivin Pyhän Demetrioksen kirkko.
The Creator

The Creator on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut tieteiselokuva, jonka on ohjannut Gareth Edwards. Elokuva sai ensi-itansa 29. syyskuuta.
Palkinnot.
The Creator oli ehdolla kahdessa kategoriassa vuoden 2024 Oscar-Gaalassa, muttei voittanut kumpaakaan: 
• Parhaat erikoistehosteet
• Paras äänitys
Merun kansallispuisto

Merun kansallispuisto on luonnonsuojelualue Kenian keskiosassa, noin 320 km koilliseen Nairobista. Sen kävijämäärät romahtivat 1980-luvulla, kun salametsästäjät hävittivät lähes kaikki puiston sarvikuonot.
Puistossa virtaa kolme suurta jokea, Tana, Ura ja Rojeweru, sekä lukuisia pienempiä vesiuomia. Siellä elää paljon norsuja, kirahveja ja puhveleita, ja lisäksi leijonia, virtahepoja, seeproja ja strutseja. Puistoon on istutettu isosarvikuonoja, joita on nykyisin noin 40. Sarvikuonot ovat rajatulla alueella, ja niitä valvotaan ympäri vuorokauden.
Puiston pohjoisosassa kasvaa piikikästä pensaikkoa, länsiosassa harvaa puustoa ruohon seassa, jokivarsissa tiheää metsää ja muualla on avointa ruohomaastoa.
Joy Adamsonin kirja "Vapaana syntynyt" sijoittuu Merun kansallispuistoon. Kirjassa esiintyvän Elsa-leijonan hauta on puiston alueella.
Skogman

Skogman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Keltapetoahven

Keltapetoahven ("Bathybates graueri") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon ja petoahventen ("Bathybates") sukuun kuuluva kalalaji. Sitä tavataan kotoperäisenä ja yleisenä Tanganjikajärvessä, jossa se muodostaa parvia ja käyttää ravinnokseen pääasiassa sillejä. Keltapetoahven voi kasvaa enintään 30 senttimetrin mittaiseksi. Lajia pidetään akvaariokalana.
Jesse Rantanen

Jesse Rantanen (s. 19. helmikuuta 2003 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Rantanen on Kanavan Pallo -80:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Pelicansiin. Rantanen oli kaudella 2018–2019 C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 11+11=22 joukkueensa paras pistemies ja hän jakoi sisäisen maalipörssin voiton Janne Aaltosen kanssa. C-nuorten SM-sarjassa Rantanen oli yhdeksällä syöttöpisteellään Pelicansin paras syöttäjä Lauri Kallion kanssa.
Kaudeksi 2023–2024 Rantanen siirtyi Vaasan Sportin U20-joukkueeseen. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 12+26=38. Rantanen debytoi myös Sportin SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi neljä runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Rantanen sai tililleen ensimmäisen ottelunsa 15. marraskuuta 2023 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Hänet merkittiin Sportin kolmosketjun vasempaan laitaan Miro Nallin ja Lari Heikkisen viereen. Rantanen sai ottelussa jääaikaa 6.11 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema –1. Liigauransa avausmaalin Rantanen teki kolmannessa ottelussaan 18. marraskuuta 2023 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. 
Huhtikuussa 2024 Rantanen teki Sportin kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kauden 2024–2025 lähes kokonaan seuran U20-joukkueessa. Rantanen oli tehoilla 12+27=39 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Oskari Hultin jälkeen. Tammikuussa 2025 Sport vuokrasi hänet 15. helmikuuta asti kestävällä sopimuksella Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin, mutta Rantasen visiitti jäi kuitenkin vain kahden ottelun mittaiseksi. Hän ei pelannut kauden aikana otteluakaan SM-liigassa. Kauden jälkeen huhtikuussa 2025 Sport tiedotti, että Rantasen sopimuksessa ollutta optiota ei käytetä.
Kaudeksi 2025–2026 Rantanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella IPK:n Mestis-joukkueeseen.
Muuta.
Rantanen valmistui ylioppilaaksi Lahden lyseosta syksyllä 2022.
Neues Leben

Neues Leben oli Moskovassa vuodesta 1957 lähtien ilmestynyt saksankielinen sanomalehti, joka Neuvostoliiton hajottua muuttui venäjänkieliseksi saksalaisen kulttuuriautonomian lehdeksi.
Toisen maailmansodan aikana karkotettujen neuvostoliitonsaksalaisten olojen parantamisen taustalla olivat puoluejohtaja Nikita Hruštšovin ja Länsi-Saksan liittokanslerin Konrad Adenauerin 1950-luvulla käymät neuvottelut. Saksankielisen toiminnan elvyttäminen alkoi lehdistöstä, jonka ensimmäinen edustaja oli Barnauliin vuonna 1955 perustettu sanomalehti "Arbeit". Vappuna 1957 Moskovassa alkoi ilmestyä valtakunnallinen "Neues Leben", jota voidaan tavallaan pitää ennen sotaa lakkautetun "Deutsche Zentral-Zeitungin" jatkajana.
"Neues Leben" toimi suoraan Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean alaisuudessa, vaikka se virallisesti oli sanomalehti "Pravdan" julkaisu. Lehti oli tarkoitettu erityisesti Neuvostoliiton saksalaiselle väestölle, mutta sen ”saksalaisuus” rajoittui alkuvuosina etupäässä kieleen.
Lehti ilmestyi aluksi kolmesti ja vuodesta 1958 lähtien kahdesti viikossa, kunnes siitä vuonna 1962 tuli 16-sivuinen viikkolehti. Ensimmäiset päätoimittajat olivat Neuvostoliiton miehitysalueella Saksassa työskennelleitä venäläisiä, ja monet muutkin toimittajat olivat palvelleet armeijassa. Henkilökuntaa saatiin myös korkeakouluista valmistuneista saksan kielen taitajista, sotaa edeltäneiden lehtien toimittajista ja maaseudulta kutsutuista saksalaisnuorista.
"Neues Lebenin" aiheita olivat koti- ja ulkomaan tapahtumat, talous, kulttuuri ja urheilu. Se sisälsi myös lapsille ja nuorille tarkoitettua aineistoa sekä viihdettä. Lehti kirjoitti saksankielisestä kulttuuritoiminnasta ja saksan kielen opetuksesta sekä julkaisi saksankielisten kirjailijoiden teoksia, mutta vaikeni täysin neuvostoliitonsaksalaisten historiasta tai yhteyksistä Saksaan. Sen toimitus muodosti yhteydenpitokanavan NKP:n keskuskomiteaan ja osallistui työhön neuvostoliitonsaksalaisten rehabilitoimiseksi ja heidän kulttuuritoimintansa laajentamiseksi. Vuonna 1981 "Neues Lebenin" yhteyteen perustettiin aikakauskirja "Heimatliche Weiten".
Lehden levikki nousi aluksi nopeasti ja oli 218 000 kappaletta vuonna 1966. Levikki alkoi sitten laskea ja oli enää 93 000 vuonna 1983. Lukijakunnan vähenemisen taustalla oli rehabilitointiin liittyneiden toiveiden haihtuminen, neuvostoliitonsaksalaisten muutto Länsi-Saksaan ja saksan kielen taidon väheneminen. Vaikeiden asioiden välttelyyn tottunut lehti myöhästyi perestroikan myötä alkaneesta keskustelusta ja käänsi venäjänkielisiä kirjoituksiaan saksaksi. 1980-luvun lopulla aineistoa alettiin julkaista myös venäjäksi.
"Neues Leben" sai vuonna 1990 ensimmäisen kansallisuudeltaan saksalaisen päätoimittajan, joka irrotti lehden NKP:stä ja "Pravdasta". Puolueettomuuteen pyrkinyt lehti menetti asemiaan uusien kulttuuriseurojen äänenkannattajille ja joutui rahoituksen ja lukijoiden puutteessa supistamaan toimintaansa. 2000-luvun vaihteessa "Neues Leben" siirtyi virallisen venäjänsaksalaisen kulttuuriautonomian alaisuuteen ja se lakkasi venäjänkielisenä 2010-luvulla.
Laila Stien

Laila Stien (s. 16. toukokuuta 1946) on norjalainen kirjailija. Häneltä on ilmestynyt muun muassa runoja, novelleja ja romaani. Stien on myös kääntänyt runoutta saamesta.
There’s Something in the Barn

There’s Something in the Barn on suomalais-norjalainen kauhukomediaelokuva vuodelta 2023. Elokuva on englanninkielinen, ja sen on ohjannut norjalainen Magnus Martens ja tuottanut Aleksi Hyvärinen. Pääosia esittävät "Silicon Valley" -sarjasta tunnettu yhdysvaltalaiskoomikko Martin Starr ja "Game of Thrones" -sarjasta tunnettu norjalainen näyttelijä Amrita Acharia.
Juoni.
Amerikkalainen Nordheimin perhe lähtee toteuttamaan toivettaan rauhalisesta elämästä Norjan vuoristoseudulle, josta he ovat saaneet perinnöksi syrjäisen mökin, ja kohtaa siellä joukon vihaisia tonttuja.
Tuotanto.
Elokuva kuvattiin Norjassa ja Liettuassa. Sen tuottajayhtiöitä ovat norjalainen 74 Entertainment ja yhdysvaltalainen XYZ Films.
Elokuvan noin kuuden miljoonan euron budjetista 1,5 miljoonaa euroa käytettiin Suomessa. Kuvaaja Mika Orasmaa, säveltäjä Lasse Enersen, samoin kuin äänisuunnittelija, erikoistehosteiden tekijät (Troll VFX) ja monet muut tekijät ovat suomalaisia. Suomen elokuvasäätiö tuki tuotantoa 200 000 euron tuotantotuella ja 20 000 euron levitystuella, jonka lisäksi Business Finland tuki sitä tuotantokannustimella.
Suomessa KAVI on arvioinut elokuvan olevan haitallinen alle 16-vuotiaille lapsille. Ison-Britannian BBFC on luokitellut elokuvan kielletyksi alle 15-vuotiailta.
Karol Berger

Karol Berger (s. 1947) on puolalaissyntyinen, vuodesta 1968 Yhdysvalloissa asunut musiikkitieteilijä.
Berger väitteli filosofian tohtoriksi Yalen yliopistossa vuonna 1975. Hän toimi vuosina 1975–1982 apulaisprofessorina Bostonin yliopistossa. Vuonna 1982 Berger aloitti opettamisen Stanfordin yliopistossa ensin musiikkitieteen professorina, sitten vuodesta 1996 taiteiden Osgood Hooker -professorina. Berger on tutkinut renessanssin ajan vokaalimusiikin polyfoniaa, musiikin estetiikan ja teorian historiaa sekä 1700–1800-lukujen saksalaista ja itävaltalaista taidemusiikkia.
Bergerin varhainen tutkimustyö huipentui hänen julkaisuunsa "The Hand and the Art of Memory" (1981). Vuonna 1987 ilmestyi Bergerin toinen kirja "Musica Ficta: Theories of Accidental Inflections in Vocal Polyphony from Marchetto da Padova to Gioseffo Zarlino". Tästä teoksesta hän sai American Musicological Societyn Otto Kinkeldey -palkinnon vuonna 1988. Vuonna 2000 Bergeriltä ilmestyi "A Theory of Art", jossa pohditaan taiteen hyötyjä nykymaailmassa. Vuoden 2007 teoksessaan "Bach's Cycle, Mozart's Arrow: An Essay on the Origins of Musical Modernity" Berger tarkastelee Euroopan koulutettujen eliittien hengellisen kehityksen vaiheita 1700-luvun alusta taidemusiikin kehityksen kautta. Tästä teoksesta myönnettiin vuoden 2008 Mozart Society of American Marjorie Weston Emerston -palkinto. Vuonna 2016 Berger jatkoi taidemusiikin ja hengellisen kehityksen yhteyden tarkastelua teoksessa "Beyond Reason: Wagner contra Nietzsche". Hänelle myönnettiin teoksesta toistamiseen American Musicological Societyn Otto Kinkeldey -palkinto vuonna 2018.
Berger sai vuonna 2013 American Musicological Societyn kunniajäsenyyden. Hänet valittiin Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2014. Berger on myös Puolan tiedeakatemian, Puolan taide- ja tiedeakatemian sekä Academia Europæan ulkomaalaisjäsen. Hän sai vuonna 2011 Schweizerische Musikforschende Gesellschaftin Glarean-palkinnon ja vuonna 2014 Alexander von Humboldt -säätiön Humboldt-tutkimuspalkinnon.
Chyulu Hillsin kansallispuisto

Chyulu Hillsin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Keniassa, Länsi-Tsavon kansallispuiston naapurina. Puiston vihreät kukkulat tarjoavat hienoja maisemia. Suuriin nisäkkäisiin kuuluvat puhvelit, antiloopit, afrikannorsut, leopardit, jättiläismetsäkarjut, pensassiat ja kirahvit.
Chyulu Hills sijaitsee Amboselin ja Länsi-Tsavon kansallispuiston välissä. Puiston nähtävyyksiin kuuluu 12 km pitkä Leviathan-laavatunneli.
Chyulun vihreiden kukkuloiden, jotka levittäytyvät Kilimanjaron juurelle, sannotaan olleen inspiraationa Ernest Hemingwayn romaaniin "Afrikan vihreät kunnaat".