tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kyrylo Karabyts

Kyrylo Ivanovytš Karabyts (, ; s. 26. joulukuuta 1976 Kiova, Ukrainan SNT) on ukrainalainen orkesterinjohtaja ja musiikintutkija.
Ura.
Karabyts aloitti lapsena pianonsoiton opiskelun ja kiinnostui orkesterin johtamisesta 13-vuotiaana. Hän opiskeli Kiovassa Lysenkon musiikkilukiossa.
Karabyts on tehnyt tutkimustyötä Berliner Singakademiessa ,ja hän on transkriptoinut kadonneeksi luullun Carl Philipp Emanuel Bachin "Johannes-passion". Hänen tutkimustyönsä ansiosta löytyi myös Georg Philipp Telemannin ooppera " Pastorelle en musique". Hän johti orkesteria ensimmäisen kerran 19-vuotiaana aloittaessaan Budapestin festivaaliorkesterin apulaiskapellimestarina (1998–2000). Hän oli Orchestre Philharmonique de Radio Francen toisena kapellimestarina 2002–2005. Hän johti Bournemouthin sinfoniaorkesteria (BSO) ensin 2006, ja 2007 BSO nimitti hänet pääkapellimestariksi kaudeksi 2009–2010. Välivuosina hän toimi Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Sopimusta on jatkettiin vuodesta 2015 alkaen. Hän oli Deutsches Nationaltheater und Staatskapelle Weimarin pääkapellimestari 2016–2019. Hän on BSO:n pääkapellimestari kauden 2023–2024 loppuun ja sen jälkeen "conductor laureate" ja orkesterin "Voices from the East" -hankkeen taiteellinen johtaja.
Perhe.
Karabytsin isä on säveltäjä Ivan Karabyts. Karabyts on naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta.
Sarah Bovy

Sarah Bovy (s. 15. toukokuuta 1989) on belgialainen kilpa-autoilija. Bovy ajaa FIA World Endurance Championship ja IMSA SportsCar Championship -sarjoissa. Hän on ajanut myös W Series -sarjassa kaudella 2019 sarjan varakuljettajana.
European Le Mans Series -kaudella 2022 hän ajoi Iron Lynx -tallissa GTE-luokan voittoon Michelle Gattingin ja Doriane Pinin kanssa. Vuonna 2023 hän ajoi paalupaikalle GTE-luokassa Sebringin kilpailussa.
Tiia Palmén

Tiia Palmén on suomalainen rikos- ja oikeustoimittaja sekä kirjailija. Hän on MTV Uutisten rikostoimituksen päällikkö. Maaliskuusta 2022 lähtien Palmén on toiminut Rikospaikka-ohjelmassa juontaja-toimittajana Pekka Lehtisen työparina.
Palmén on kirjoittanut vuonna 2021 julkaistun teoksen "Koskelan teinisurma". Se kertoo vuonna 2020 Helsingin Koskelassa tapahtuneesta 16-vuotiaan pojan murhasta. Kirjassa kerrotaan rikoksen taustoista, itse surmaillasta sekä oikeuden käsittelystä. Vuonna 2022 "Koskelan teinisurmasta" julkaistiin jatko-osa. Siinä kerrotaan tekijöiden tuomiosta ja pohditaan tarkemmin teon motiivia.
Vuonna 2024 Palmén valittiin Oikeustoimittajat ry:n puheenjohtajaksi.
Yöhokko

Yöhokko ("Nothocrax urumutum") on hokkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Yöhokko voi kasvaa 50–66 cm pitkäksi. Lajin pää, rinta ja vatsa ovat punaruskeat. Päälaen sulista muodostuva töyhtö on musta. Silmien ympärillä on paljasta ihoa. Yöhokon selkä ja siivet ovat tummanruskeat.
Levinneisyys ja elintavat.
Yöhokkoa tavataan Venezuelan eteläosista Peruun ja Brasiliaan ulottuvalla alueella. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja tulvametsät. Lintu on yöaktiivinen ja liikkuu yksittäin tai muutaman yksilön ryhminä. Yöhokon ravintoa ovat hedelmät. Laji rakentaa pesän puuhun, ja naaras munii yksi tai kaksi valkoista munaa.
Tapaus Ritva Valkama

Tapaus Ritva Valkama oli näyttelijä Ritva Valkaman oma televisioshow, jota Yle TV2 tuotti kevät- ja kesäkaudella 1972 alaotsikolla ”Sketsejä, musiikkia ja asiaa”. Sarjan käsikirjoittajia olivat Matti Rosvall ja Jussi Tuominen ja Valkaman lisäksi muita vakioesiintyjiä Pertti Palo ja Seppo Korjus. Jokaisessa jaksossa oli myös vierailija, heitä olivat ainakin Anita Välkki, Fredi, Eila Roine ja Liisa Roine. Musiikin sovituksista ja johdosta vastasi Paavo Raninen.
"Helsingin Sanomien" televisioarvostelija Jukka Kajava moitti sketsien ja vitsien käsikirjoituksia väkinäisiksi ja koulupoikien speksien tasoisiksi, mutta kehui Ritva Valkaman huumorintajua ja luontevuutta, usein myös vierailevia tähtiä. Valkaman tai muidenkaan vakioesiintyjien laulutaitoja hän ei arvostanut ja kirjoitti sarjan keskusteluuosuuksien edustavan todella kömpelöä tv-ohjausta. Kajava arveli, että Valkamassa voisi olla aineksia paljon parempienkin televisio-ohjelmien keskushenkilöksi, mikä sitten toteutuikin 1970-luvun lopulta alkaen Mainos-TV:n sarjoissa "Parempi myöhään" (1979) ja "Ollaan kuin kotonanne" (1982).
Päivi Happonen (toimittaja)

Päivi Happonen on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on työskennellyt Ylen uutistoimituksessa vuodesta 2000 ja oikeustoimittajana vuodesta 2004. Happonen työskenteli Kuningaskuluttajan toimittajana vuosina 1994–2000.
Happosen esikoisdekkari "Pihla Karhu &amp; Vaarallinen uutinen" julkaistiin vuonna 2022. Happonen aloitti kirjan kirjoittamisen jo vuonna 2015. Kirjan päähenkilö on rikostoimittaja Pihla Karhu, joka ryhtyy tutkimaan lapsiin kohdistuvia seksuaalisia hyväksikäyttötapauksia. Pian Karhu alkaa saada uhkaavia viestejä. Kirjan itsenäinen jatko-osa julkaistiin vuonna 2024.
Uutisointi kaksoiskansalaisten kohtelusta Puolustusvoimissa vuonna 2017.
Keväällä 2017 Happonen teki paljon huomiota herättäneen uutisen, jonka mukaan Puolustusvoimat oli alkanut kohtelemaan Suomen ja Venäjän kaksoiskansalaisia eri tavoin kuin aiemmin estämällä heidän pääsynsä töihin Puolustusvoimissa ja rajoittamalla heidän koulutusmahdollisuuksiaan varusmiespalveluksessa. Jutun käynnisti Happoseen yhteyden ottanut Puolustusvoimissa työskentelevä henkilö, joka muun muassa näytti tälle Puolustusvoimien epävirallisen ohjeistuksen varusmiespalvelukseen tulevien kaksoiskansalaisten pääsyn estämisestä tiettyihin tehtäviin.
Puolustusministeri Jussi Niinistö kiisti rajusti syytökset. Hän nimitti uutista "valeuutiseksi" ja "uutisankaksi", epäili Ylen joutuneen informaatiovaikuttamisen kohteeksi ja haukkui toimittajia taitamattomiksi. Myös Puolustusvoimat kiistivät väitetyn ohjeistuksen olemassaolon. Muutama tunti uutisen julkaisemisen jälkeen Niinistö ilmoitti laittavansa vireille kaksoiskansalaisten pääsyn estämistä sotilasvirkoihin koskevan lakihankkeen, joka tuli voimaan heinäkuussa 2019. Uutinen johti myös oikeudenkäyntiin, joka koski Puolustusvoimien Vekaranjärven varuskuntaravintolaan hakenutta Venäjän ja Suomen kaksoiskansalaista. Kesäkuussa 2019 antamassaan lainvoimaisessa ratkaisussa käräjäoikeus katsoi, että kyseistä henkilöä oli syrjitty, mutta hylkäsi syrjintäsyytteen, koska rekrytointia hoitanut mies oli oikeuden mukaan toiminut Vekaranjärven turvallisuusupseerilta saamiensa ohjeiden mukaan.
Huomiota herätti myös se, kun Happonen kertoi vuonna 2018 julkaistussa Oikeustoimittajien juhlakirjassa "Etusivun rikokset", että nimeltä mainitsematon Ylen uutistoimittaja yritti estää hänen juttunsa julkaisun. Ylen eläkkeelle jäänyt uutistoimittaja Hilkka Säävälä kertoi olevansa kirjoituksissa mainittu uutistoimittaja, mutta kiisti painostaneensa ketään. Happonen myöhemmin pahoitteli toimituksen sisäisten asioiden puintia kirjassa.
As In Gardens, So In Tombs

As In Gardens, So In Tombs on suomalaisen black metal -yhtyeen ...and Oceansin kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 27. tammikuuta 2023 levymerkillä Season of Mist.
Noormarkun seurakunta

Noormarkun seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Porin rovastikunnassa Turun arkkihiippakunnassa. Seurakunta kuuluu Porin seurakuntayhtymään, ja sen kirkkoherrana toimii Kari Penttinen.
Historia.
Noormarkku kuului keskiajalta lähtien Ulvilan seurakuntaan, kunnes siitä tuli osa vuonna 1693 Ulvilan kappeliseurakunnaksi perustettua Ahlaisten seurakuntaa. Vuonna 1736 Noormarkusta tuli rukoushuonekunta ja 1771 kappeliseurakunta. Itsenäinen Noormarkun seurakunta muodostettiin vuonna 1861, jolloin siihen liitettiin myös Ahlaisten ja Pomarkun kappeliseurakunnat sekä Lassilan rukoushuonekunta. Ahlainen erotettiin omaksi seurakunnakseen vuonna 1893 ja Pomarkku 1899.
Noormarkun asukkaat käyttivät aluksi Ulvilan kirkkoa ja myöhemmin myös Porin ja Ahlaisten kirkkoja. Noormarkun ensimmäinen kirkkorakennus oli isovihan jälkeen vuonna 1726 rakennettu saarnahuone, joka korvattiin ristikirkolla 1835. Vanhan kirkon tuhouduttua sisällissodassa rakennettiin sen paikalle nykyinen Noormarkun kirkko, joka valmistui 1933. Noormarkun seurakunnalla on myös vuonna 1854 valmistunut Lassilan kirkko. 
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Noormarkun seurakunnan kirkkoherroina:
Meri-Porin seurakunta

Meri-Porin seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Porin rovastikunnassa Turun arkkihiippakunnassa. Seurakunta kuuluu Porin seurakunta yhtymään ja sen virkaatekevänä kirkkoherrana toimii Samu Repo.
Meri-Porin seurakunta perustettiin vuonna 2015 yhdistämällä Ahlaisten, Pihlavan ja Reposaaren seurakunnat.
H’olodnyi Jarin kansallispuisto

H’olodnyi Jarin kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Tšerkasyn alueella. Vuonna 2022 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 68,335 neliökilometriä.
H’olodnyi Jar (kirjaimellinen suom. Kylmä rotko) voi tarkoittaa Ukrainassa useaa eri asiaa. Eräs tavallisimmista merkityksistä liittyy historialliseen, runsaasti harjuja ja lähteitä käsittävään suojeltuun (vuodesta 1968) metsäalueeseen Motronynskyin kolminaisuuden luostarin läheisyydessä, Tšyhyrynin () kaupungin länsipuolella. Tämä metsä on kansallispuiston ydinaluetta. Metsä on toiminut paikallisten asukkaiden suojana satojen vuosien aikana - niin tataarien hyökkäysten kuin puolalaisvallankin aikana. Metsä oli muun muassa zaporižžjan kasakoihin (Запорiзька Січ) kuuluneen kevyesti aseistettujen, puolalaishallintoa vastaan taistelleiden haidamakojen kokoontumispaikka 1700-luvulla. H’olodnyi Jarin metsä oli partisaanitaistelijoiden tukikohta-alue myös vuosina 1918–1922.
Palermon pasta

Palermon pasta on Lahdessa Kärpäsen koulussa kehitetty pastaruoka. Ruoan on keksinyt keittiöpäällikkö Sirkka Anttonen. Pastan lisäksi pääraaka-aine ruoassa on broileri. 
Palermon pasta sai alkunsa vuoden 1998 kouluruokakilpailussa. Se ei voittanut kilpailua vaan sai kunniamaininnan, mutta se ei ruuan suosion nousua haitannut. 
Palermon pasta on yksi suosituimmista kouluruoista. Pastalla ei ole nimestään huolimatta mitään tekemistä Italiassa sijaitsevan Palermon kaupungin kanssa. Kehittäjät keksivät suuhun sointuvan ruoan nimen osin sattumalla käyttäen Italian karttaa apunaan.
Kenneth Eriksson (poliisi)

Kenneth ”Kentsu” Eriksson (s. 1960) on suomenruotsalainen eläköitynyt rikosylikonstaapeli ja kirjailija. Hän on perehtynyt erityisesti paritus- ja ihmiskaupparikoksiin.
Elämä ja ura.
Kenneth Eriksson aloitti virkamiesuransa vuonna 1979. Aluksi hän toimi Tullin valvontatehtävissä sekä vanginvartijana. Vuonna 1982 Eriksson siirtyi Helsingin poliisilaitokselle. Toimittuaan muutaman vuoden järjestyspoliisina hän ryhtyi rikostutkijaksi. Vuodesta 1991 alkaen Eriksson työskenteli väkivalta- ja järjestäytyneen rikollisuuden parissa. Pääpainopiste työssä olivat aseelliset ryöstöt, kiristykset, jengirikokset sekä paritus ja ihmiskauppa. Eriksson suoritti poliisin alipäällystökoulutuksen vuonna 1995 ja pääsi ryhmänjohtajaksi. Eriksson on perehtynyt paritus- ja ihmiskaupparikoksiin. Hän on pitänyt aiheesta luentoja sekä kansallisesti että kansainvälisesti. 
Erikssonilta on julkaistu kolme kirjaa. Hänen yhdessä toimittaja Jeanette Björkvqistin kanssa kirjoittama "Kovat kadut" on muistelmateos Erikssonin uran erikoisimmista ja kiperimmistä jutuista. Rikostarkastaja Petri Rainialan kanssa kirjoitettu "Rahaan kahlitut" kertoo Erikssonin tutkimista ihmiskauppa- ja paritusrikoksista. Niistä useimmissa Rainiala on ollut tutkinnanjohtajana.
Puntti-Karhut

Puntti-Karhut on porilainen urheiluseura, joka on erikoistunut painonnostoon. Seura on perustettu 1979.
Tunnetuin Puntti-Karhuja edustanut urheilija on olympiamitalisti Jouni Grönman.
Puntti-Karhut järjestää punttikouluja, joissa oli 1970-luvulla parhaimmillaan lähes 120 nuorta. Seura valmentaa nostajia aloittelijoista arvokisaedustajiin. Puntti-Karhut on järjestänyt monia merkittäviä kilpailuja kuten vuosien 2008, 2012, 2016 ja 2020 Suomen-mestaruuskilpailut.
Ulla-Britt Boström

Ulla-Britt Boström-Karlsson (13. maaliskuuta 1936 Kirkkonummi – 14. maaliskuuta 2023 Turku) oli suomenruotsalainen näyttelijä. Boström valmistui näyttelijäksi vuonna 1956 ja työskenteli teatterissa aina eläköitymiseensä asti vuoteen 1999. Viimeiset 20 vuotta urastaan Boström oli kiinnitettynä Åbo Svenska Teateriin. Vuonna 2019 Boström oli Yle Vegan kesän puhujavieraana.
Lehmon työväentalo

Lehmon työväentalo oli Kontiolahden kunnan Lehmon kylässä sijainnut työväentalo. Talon tilanteesta ei ole tietoa 1980-luvun jälkeen.
Historiaa.
Lehmon työväentalo rakennettiin vuonna 1921. Työväentalo sijaitsi 2 000 m²:n tontilla. Talon pinta-ala oli alkujaan 92 m², ja siinä oli vain juhlasali. Talossa olleet kuistit purettiin vuonna 1977. Talon laajentamista ja liittämistä kunnallistekniikan piiriin suunniteltiin 1980-luvulla. Talo oli toisen maailmansodan aikana armeijan käytössä.
Honkavaaran työväentalo

Honkavaaran työväentalo oli entisessä Pyhäselän kunnassa sijainnut työväentalo. Talo on purettu 1980-luvulla.
Historiaa.
Honkavaaran työväenyhdistys rakennutti työväentalon vuonna 1928. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja pieni asunto. Talo ei ollut kunnallistekniikan piirissä, ja se oli huonokuntoinen, osittain käyttökiellossa ja purku-uhan alainen vuonna 1982. Talo oli työväenyhdistyksen omassa käytössä. Siellä järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, elokuvanäytöksiä, urheiluharjoituksia, teatteria ja juhlia.
Paukkajan työväentalo Kalliola

Paukkajan työväentalo Kalliola oli entisen Enon kunnan haja-asutusalueella sijainnut työväentalo. Talon nykyisestä tilanteesta ei ole tietoa.
Historiaa.
Paukkajan sosialidemokraattinen työväenyhdistys rakennutti talon vuonna 1930. Talo sijaitsi 3 500 m²:n tontilla. Talon pinta-ala oli 168 m², ja siinä oli juhlasali, keittiö ja asunto. Talo oli hirsirunkoinen ja lautavuorattu. Talo ei ollut kunnallistekniikan piirissä. Talo oli yhdistyksen omassa käytössä.
South Kensingtonin metroasema

South Kensington on Lontoon metron Circle-, District- ja Piccadilly-linjojen asema Etelä-Kensingtonissa, lähellä Natural History Museumia, Science Museumia ja Victoria and Albert Museumia. Circle- ja District-linjoilla se sijaitsee Gloucester Roadin ja Sloane Squaren asemien välissä ja Piccadilly-linjalla Gloucester Roadin ja Knightsbridgen asemien välissä. Aseman maanpäällisessä osassa on edvardiaaninen kauppakäytävä, johon kuuluu lasinen holvikatto ja kolmetoista myymäläpaikkaa.
Aseman rakensivat yhteistyössä Metropolitan ja District Railway ja se avattiin Brompton Exchange -nimisenä jouluaattona 1868. Yhtiöiden ajauduttua erimielisyyksiin District Railway rakensi asemalle lisää laitureita ja uuden sisäänkäynnin vuonna 1871. Vuosina 1905–1906 Piccadilly-linja ulotettiin South Kensingtonin asemalle vanhempien raiteiden alapuolelle, ja sitä varten rakennettiin sisäänkäynti Pelham Streetille. Samalla Metropolitan Railway uudisti aseman sisäänkäyntiä ja lipunmyyntihallia ja rakensi kauppakäytävän Pelham ja Thurloe Streetin välille. Myös alkuperäiset laiturikatokset korvattiin nykyisillä rautapylväiden varaan pystytetyillä puukatoksilla. Lipunmyyntihallia uudistettiin jälleen perusteellisesti vuonna 1951.
Historic England myönsi vuonna 2004 South Kensingtonin metroasemalle Grade II -luokan suojelukohteen aseman. Suojeluperusteiksi ilmoitettiin maanalaisten tunnelien alkuperäiset tiiliverhoillut holvikatot ja edvardiaaninen kauppakäytävä.
Parhaat 2000–2022

Parhaat 2000–2022 on Kikka Laitinen Co. -yhtyeen kokoelma-albumi, joka julkaistiin 8. maaliskuuta 2023 levymerkeillä Kantka Music ja Emsalö Music.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kikka Laitinen sekä sovittanut Kikka Laitinen Co. -yhtye. Alla kokoelmalevyn kappaleet tietoineen:
1. Humanitarius 3'27
FIHIT2200002 HITCDS09
2. Henkiinherättäjä 3´28 
FIHIT2200001 HITCDS07
3. Sä et oo enää yksin 3´20 
FIHIT2200004 HITCDS11
4. Bengalin tiikeri 4´40 
FIHIT2200003 HITCDS10
1-4 Kaikki sävellykset ja sanoitukset Kikka Laitinen. Kaikki sovitukset Kikka Laitinen Co. –yhtye:
Kantelinen-Korhonen-Laitinen-Yli-Knuuttila
Muusikot: Kustaa Kantelinen (kitarat), Mikko Yli-Knuuttila (basso), Kikka Laitinen (laulu, rhodes, flyygeli, hammond, jouset), Petteri Korhonen (rummut, lyömäsoittimet), Toni Lähteenmäki (1-4, taustalaulut).
1-4 Äänitys, miksaus, masterointi: Finnvox studiot 2022, Risto Hemmi ja Pauli Saastamoinen 2022
5. Puut, linnut ja taivas 3´14
FIHIT1800003
6. Kanssa vanhan omenapuun 3´57 
FIHIT1700001
7. Elokuu ota syliin 3´19
FIHIT1800004
8. Elämisen keveys 3´46 
FIHIT1800001 
9. 1918 3´44 
FIHIT1800005
10. 2. Oh la laa, Tuupovaaraan! 4´09 
FIHIT1800002
5-10 Kaikki sävellykset ja sanoitukset Kikka Laitinen. Kaikki sovitukset Kikka Laitinen Co. –yhtye:
Kantelinen-Korhonen-Laitinen-Yli-Knuuttila
Muusikot: Kustaa Kantelinen (kitarat), Mikko Yli-Knuuttila (basso), Kikka Laitinen (laulu, taustalaulut, rhodes, flyygeli, hammond, jouset), Petteri Korhonen (rummut, lyömäsoittimet
5-10 Äänitys, miksaus, masterointi: Finnvox studiot 2022, Risto Hemmi ja Pauli Saastamoinen 2017-2018
11. Suomalaisia rakkaustarinoita 4:04
FIHHR0800003
12. Jospa ne kaksi poikaa 3:34
FIHHR0800004
13. Rokataanpa vaan 4´13
FIHHR0800010
14. Minne rakkaus päätyy? 3:17
säv. &amp; san. Kikka Laitinen; sov. Kikka Laitinen &amp; Janne Halmela
FIHHR0800009
11-14. Kaikki sävellykset ja sanoitukset Kikka Laitinen. Kaikki sovitukset Kikka Laitinen Co. –yhtye: Kantelinen-Korhonen-Laitinen-Yli-Knuuttila
Muusikot: Kikka Laitinen (laulu ja flyygeli 14), Kustaa Kantelinen (kitarat), Mikko Yli-Knuuttila (basso), Tommi Lindell (koskettimet), Petteri Korhonen (rummut, lyömäsoittimet), Janne Halmela (trumpetti)
Äänitys, miksaus ja masterointi: JJ-studio, Juuso Nordlund, 2007-2008
Jon Ola Norbom

Jon Ola Hauger Norbom (15. joulukuuta 1923 Bærum – 12. huhtikuuta 2020 Suwanee, Georgia, Yhdysvallat) oli norjalainen Venstren poliitikko. Hän toimi Norjan valtiovarainministerinä 1972–1973. Vuosina 1950–1952 hän johti puolueensa nuorisojärjestöä Unge Venstreä.
Johan Kleppe

Johan Kleppe (29. syyskuuta 1928 Bjørnskinn, Andøya – 17. toukokuuta 2022) oli norjalainen Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1969–1973 ja toimi Norjan puolustusministerinä 1972–1973. Koulutukseltaan hän oli eläinlääkäri.
Iso-Hölö

Iso-Hölö on Natura 2000 -alue Laitilan ja Euran kuntien rajalla. Suojelualueen koko on 941 hehtaaria.
Suojelukohde koostuu kahdesta alueesta. Liesrahka-Liesjärvi sijaitsee Laitilan ja Euran kunnan rajalla. Liesjärvi on kuivatettu järvi, jonka vedenpintaa nostettiin kuitenkin vuonna 2010. Liesrahka on rämeen ja nevan muodostamaa suoaluetta. Iso-Hölö sijaitsee Laitilan puolella. Se on suoalue, jolla on nevamaisia piirteitä. Kaikki suoalueet ovat pääosin luonnontilassa. Erityisesti Liesjärvi on kansallisesti merkittävä lintuvesi. Alueella tavataan uhanalaisista lajeista ainakin heinätavia ja liito-oravia.
Oi muistatko vielä sen virren

20 suosikkia – Oi muistatko vielä sen virren on Mauno Kuusiston kokoelma-albumi vuodelta 2002. Levy on osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa.
Ilmastonmuutos Ghanassa

Ilmastonmuutos vaikuttaa Ghanassa kohottamalla lämpötiloja ja merenpintaa sekä pienentämällä sademäärää. Rannikolla ilmastonmuutos aiheuttaa eroosiota.
On odotettavissa, että ilmastonmuutoksen myötä Ghanan vuotuinen keskilämpötila nousee vuoteen 2080 mennessä 1,4–5,8 °C. Lämpötila nousisi etenkin maan pohjoisosassa. Vuotuinen sademäärä vähenee vuoteen 2040 mennessä 4 %, ja merenpinta kohoaa vuoteen 2100 mennessä 75–190 mm. Vaikka kokonaissademäärä pieneneekin, sade tulee yllättävämpinä ja rankempina kuuroina.
Vaikutukset yhteiskuntaan.
Kuivuuden lisääntyinen vaikuttaisi maanviljelyä ja lyhentäisi kasvukautta. Toisaalta kuivuus vähentäisi juomakelpoisen veden määrää. Ghanassa on useita vesilähteitä, jotka ylittävät sen valtionrajat ja joita myös naapurimaat hyödyntävät. Kuivuus saattaakin lisätä Burkina Fason ja muiden naapurimaiden ja Ghanan välisiä jännitteitä.
Neljäsosa maan asukkaista asuu rannikolla. Merenpinnan nousu ja toisaalta ilmastonmuutoksen myötä lisääntynyt riski sairastua veden välityksellä leviäviin tauteihin vaikuttaisi erityisesti heihin.
Ilmastonmuutos saattaa vaikuttaa Ghanassa välillisesti maan sisäiseen muuttoliikkeeseen. Pohjois-Ghanassa ilmastonmuutos aiheuttaa kuivuutta ja sen seurauksena maatalouden satomenetyksiä. Samalla etenkin nuoret miehet mutta myös naiset muuttavat yhä yleisemmin töiden perässä Etelä-Ghanaan. Osa heistä päätyy siellä pakkotyöhön. Toisaalta osa perheistä päätyy rahaa saadakseen naittamaan tyttärensä.
Rana Blad

Rana Blad (vuosina 1902–1918, 1921–1941 ja 1945–1947 "Dunderlandsdølen", 1918–1920 "Helgelands Fremtid") on norjalainen vuonna 1902 perustettu sanomalehti, jonka toimitus on Mo i Ranassa. Lehti ilmestyy neljästi viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin.
Tunnustuskirja (Antti Nylénin kirja)

Tunnustuskirja on kirjailija Antti Nylénin kirja vuodelta 2013. Katoliseen uskoon kääntynyt Nylén tahtoo kirjallaan selittää kristinuskon olennaista sisältöä. Nylén esittelee kirjassa siihenastista elämäänsä ja kertoo syyn kääntymiseensä.
Vastaanotto.
Jukka Koskelaisen ("Helsingin Sanomat") mukaan kirjan esikuva on selvästi Augustinuksen "Tunnustukset", mutta hänelle tulee mieleen myös Jean-Jacques Rousseaun "Tunnustukset", sillä Rousseaun tavoin Nylén vaipuu tuon tuosta itsekeskeisyyteen ja tunteiluun. Koskelainen olisi kaivannut esseemäisempää kirjoittamista mutta toteaa, että kun kyseessä on tunnustuskirja, sen tyylilajiin kuuluu kärkevä subjektiivisuus. Koskelainen näkee, että Nylénin katolisuus sisältää protestanttista sävyä.
Lassi Kivinen

Lassi Kivinen (s. 1983) on Liberaalipuolue – Vapaus valita -puolueen puheenjohtaja vuodesta 2022 alkaen. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden kandidaatti. Kivinen on nuorempana pelannut rugbyä ja voittanut Suomen mestaruuden Helsinki Warriorsin joukkueessa.
Kivinen oli eduskuntavaaleissa 2023 ehdokkaana Helsingin vaalipiirissä. Hän sai 864 ääntä eikä tullut valituksi. Europarlamenttivaaleissa 2024 Kivinen sai 971 ääntä eikä tullut valituksi.
Kivinen oli ehdolla kuntavaaleissa 2025 Helsingin vaalipiirissä ja sai 350 ääntä.
Vicente Gonzalez

Vicente Gonzalez Jr. (s. 4. syyskuuta 1967 Corpus Christi, Texas) on yhdysvaltalainen juristi ja demokraattipoliitikko. Hän on edustanut Texasin 34. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 2023 lähtien. Hän edusti 15. vaalipiiriä vuosina 2017–2023. Gonzalez asettui ehdolle 34. vaalipiirissä vaalipiirien uudellenmäärittelyn jälkeen vuoden 2022 vaaleissa ja voitti istuvan edustajan, republikaani Mayra Floresin, joka oli edustanut vaalipiiriä voitettuaan vuonna 2022 käydyt erikoisvaalit. Gonzalezin vaalipiiri sijaitsee Texasin eteläosassa.
Tommy Novak

Tommy Novak (s. 28. huhtikuuta 1997) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Novak edustaa NHL-joukkue Pittsburgh Penguinsia. Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä ja hän laukoo vasemmalta.
Nashville Predators varasi Novakin kolmannella kierroksella 85. varausvuorolla . Novak teki sopimuksen Predatorsin kanssa maaliskuussa 2020. Ennen sitä hän pelasi Minnesotan yliopiston joukkueessa. Maaliskuussa 2024 Novak teki Predatorsin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 10,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Maaliskuussa 2025 Predators kauppasi Novakin ja Luke Schennin Penguinsiin vaihdossa Michael Buntingiin ja neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa. Novak on pelannut 78 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 18 maalia ja 32 syöttöä eli yhteensä 50 tehopistettä. Tilastot päivitetty 10. kesäkuuta 2023.
Peter Maag

Peter Maag (10. toukokuuta 1919 Sankt Gallen – 16. huhtikuuta 2001) oli sveitsiläinen kapellimestari. Hän ansioitui sekä ooppera- että konserttiohjelmiston parissa.
Maag opiskeli teologiaa ja filosofiaa yliopistoissa Zürichissä, Baselissa ja Genevessä. Pianonsoitossa häntä opetti Alfred Cortot. Maag oli vuosina 1943–1946 kiinnitettynä Theater Orchester Biel Solothurniin valmentajana, joka avusti musiikillista johtajaa. Toimittuaan Wilhelm Furtwänglerin ja Ernest Ansermet'n assistenttina hän pääsi Düsseldorfin oopperatalon pääkapellimestariksi, jona toimi vuosina 1952–1955. Tämän jälkeen Maag toimi musiikillisena johtajana Bonnissa vuoteen 1959; tänä aikana hän alkoi saada kansainvälistä huomiota. Bonnissa hän edisti vähäisesti esitettyjen teosten, kuten Robert Schumannin "Genoveva"n näkyvyyttä. Vuonna 1959 Maag piti myös ensimmäiset oopperaesityksensä Isossa-Britanniassa; tuolloin hän johti "Taikahuilun" Covent Gardenissa ja "Figaron häät" Glyndebournen oopperafestivaalilla. Myöhemmin Maag johti Covent Gardenissa "Faustin" ja "L'Africainen" esitykset (1977, 1978). Näin kasvoi myös hänen maineensa ranskalaisen ohjelmiston kapellimestarina.
Maag toimi vuosina 1964–1968 Volksoper Wienin musiikillisena johtajana. Vuonna 1972 hän teki debyyttinsä Metropolitan-oopperassa. Sittemmin Maag keskittyi varsinkin työskentelyyn Italiassa, johon hän myös asettui. Maag piti esityksiä muun muassa La Scalassa. Hän sai useita tunnustuksia Italiassa luomansa uran varrella. 1970-luvulla Maag vietti myös kaksi vuotta meditaation parissa tiibetiläisessä luostarissa. Myöhemmin hän selitti saaneensa "liikaa menestystä" ja "puhdistaneensa sielunsa" Tiibetin-aikanaan. Maag piti viimeisinä vuosinaan nuorille säveltäjille ja kapellimestareille Trevisossa suunnattua workshopia, jonka perusti ystävänsä Maurizio Jacobin kanssa.
Orkestereista Maag johti muiden muassa , Espanjan kansallisorkesteria ja Bernin sinfoniaorkesteria. Hän edisti erityisesti Felix Mendelssohnin, Antonín Dvořákin ja lukuisten 1900-luvun säveltäjien tuotantojen asemaa. Maag aloitti levytysuransa 1950-luvulla sarjalla LP-äänitteitä Bambergin sinfoniaorkesterin kanssa. 1960-luvulla hän äänitti Wolfgang Amadeus Mozartin ja Felix Mendelssohnin teoksia Decca Recordsille Lontoon sinfoniaorkesterin ja Orchestre de la Suisse Romanden kanssa. Hän johti myös muun muassa Giuseppe Verdin "Luisa Millerin" levytyksen, jossa Montserrat Caballé lauloi nimiroolissa. Vuonna 1995 Maag päätti studiouransa Ludwig van Beethovenin sinfonioiden levytyksillä, jotka hän teki Orchestra di Padova e del Veneton kanssa Arts Music -levymerkille.
Maag oli kahdesti naimisissa. Hänellä oli poika ensimmäisestä ja tytär toisesta avioliitostaan.
Onni Laitinen (metsäneuvos)

Onni Ilmari Laitinen (10. lokakuuta 1908 Parikkala – 18. elokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. 
Laitisen vanhemmat olivat maanviljelijä, liikemies Kustaa Aadolf Laitinen ja Hilja Lydia Sutinen ja puoliso vuodesta 1936 Maire Karttunen. Laitinen kävi viidennen luokan Sortavalan lyseossa 1924–1925 ja Savonlinnan lyseota 1925–1928 ja tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1929. Metsänhoitajaksi hän valmistui Helsingin yliopistosta 1933. Laitinen oli Metsähallituksen ylimääräinen metsänhoitaja 1933, Enso-Gutzeit -yhtiön työnjohtaja Savonlinnassa 1933–1934, Metsähallituksen Perä-Pohjolan piirikunnan ylimääräinen metsänhoitaja 1934–1935, G. A. Serlachius Oy:n piirimetsänhoitaja Ähtärissä 1935–1943, Riihimäen Saha Oy:n metsänhoitaja 1943 ja G. A. Serlachius Oy:n piirimetsänhoitaja Jyväskylässä 1943–1945.
Laitinen oli Wärtsilä-Selluloosa Oy:n, vuodesta 1953 Äänekoski Oy ja vuodesta 1957 Metsäliiton Selluloosa Oy, metsäpäällikkö ensin Äänekoskella ja sittemmin Helsingissä. Hän oli myös puuntavarankuljetustarkastaja Seinäjoen piirissä 1942 ja puuntavarantarkastajan apulainen Jyväskylässä 1943–1945. Äänekosken kauppalanvaltuuston jäsen Laitinen oli 1950–1953 ja vuodesta 1956 ja kauppalanhallituksen jäsen 1954–1958. Hänellä oli myös muita luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Laitinen sai 1959.
Temppeli (elokuva)

Temppeli on Pekka Lehdon ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1991.
Elokuva käsittelee Ior Bockin kertomaa Bockin perheen saagaa sekä siinä mainitun Lemminkäisen temppelin kaivutöitä Sipoon Gumbostrandissa.
Lavian seurakunta

Lavian seurakunta oli Turun arkkihiippakuntaan kuulunut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi entisen Lavian kunnan alueella Porissa. Seurakunta liittyi kuntaliitoksen myötä osaksi Porin seurakuntayhtymää vuonna 2015 ja se liitettiin Noormarkun seurakuntaan vuonna 2021.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1970

Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) 40. maailmanmestaruuskilpailut järjestetiin 18.-26. lokakuuta Phoenixissa, Yhdysvaltain Arizonassa. Osanottajia oli 50 maasta Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain viedessä valtaosan mitaleista. Lajeja oli kaikkiaan 54, joista 40 miehille ja 14 naisille osanottajia oli kaikkiaan noin 900. 
Suomalaisten parhaat henkilökohtaiset saavutukset olivat Esa Kervisen pienoiskiväärin makuasennon hopea, Seppo Mäkisen isopistoolin hopea ja Jaakko Minkkisen vapaakiväärin makuuasennon pronssin. Muita hyviä henkilökohtaisia sijoituksia Seppo Saarenpään vapaakiväärin 5. sija, Juhani Laakson ja Esa Kervisen sotilaskiväärin jaettu 5. sija, Juhani Laakson vapaakiväärin yhteistuloksen 8. sija, Osmo Ala-Honkolan vapaakiväärin polvelta ja pystyltä 9. sija sekä Seppo Saarenpään vakiopistoolin 9. sija.
Prokletije

Prokletije on vuoristo, joka sijaitsee Albanian, Montenegron ja Kosovon rajaseudulla. Se on osa Dinaarisia Alppeja ja tätä vuoristoa kutsutaan myös Albanian Alpeiksi. Se sijaitsee Dinaaristen Alppien eteläosassa ja on sen korkein osa. Prokletijen vuoristossa on useita yli 2000 metriä korkeita huippuja ja sen maastossa on rotkoja, jokilaaksoja ja jäätiköiden muodostamia järviä. Siellä olevissa joissa on paikoin voimakkaita virtauspaikkoja ja jossain vuoriston alueella on myös maan alaisia veden virtaamia. Vuoriston alueelta löytyy myös kivennäisvesilähteitä, kuten esimerkiksi Ali-Pashan lähteet. Prokletijen vuoristossa Montenegron alueella on 2009 perustettu kansallispuisto, joka on nimetty vuoriston mukaan ja jossa on monimuotoinen lajisto. Siellä on karhuja, susia, ilveksiä, gemssejä, villisikoja ja useita haukkalajeja, kuten maakotka, muuttohaukka ja käärmekotka. Joissakin vuoriston alueen kaupungeissa on uskonnollisesti merkittäviä paikkoja. Esimerkiksi Plavissa on Redzepagicin moskeija ja Pyhän Brezojevican kirkko ja Gusinjessa on Pyhän Balicin kirkko.
Prokletijen vuoristossa jäätiköiden aiheuttama eroosio on ollut voimakkainta Balkanin niemimaalla. Dinaariset Alpit sijaitsevat Euroopan mannerlaatan ja Afrikan mannerlaatan törmäyskohdan vaikutusalueella ja täten tähän vuoristoon vaikuttavat tektoniset voimat aiheuttavat edelleen poimutusta. Tämä vuoristo on 70 km pitkä ulottuen Zetsko-Skadarskan laaksosta Cakorin ja Rugovan soliin. Tämän vuoriston lomassa sijaitsevat Zetan tasanko sekä joet Drin, Komoraca, Jasenica ja Djuricka-Rjeka.
Prokletijen kansallispuistossa on eräs eläinlaji ("Amphoricarpos neumayeri"), joka on jäänne Tertiäärikaudelta.
Haapajärven jäähalli

Haapajärven jäähalli on vuonna 1990 valmistunut jäähalli, jossa Haapajärven Kiilat harjoittelee ja pelaa kotiottelunsa. Kiilojen edustusjoukkue pelaa III-divisioonassa. Hallin katsojakapasiteetti on 500 katsojaa.
Kiovan musiikkijuhlat

Kiovan musiikkijuhlat (, ) on Kiovassa vuosittain järjestettävä musiikkijuhla. Juhla pidetään syys-lokakuun vaihteessa, ja juhlapaikkana ovat muun muassa Kiovan kansallisooppera ja Ukrainan sinfoniaorkesterin sali. Juhla järjestettiin ensimmäisen kerran 1990, ja aloitteentekijänä järjestämisessä ja sen johtajana oli säveltäjä Ivan Karabyts. Myöhempiä johtajia ovat olleet säveltäjät Ivan Nebesnyi ja Myroslav Skoryk. Juhlan taustalla ovat Ukrainan säveltäjäliitto ja Ukrainan kulttuuriministeriö.
Siikaisten kirkonkylä

Siikaisten kirkonkylä on Siikaisten kunnan hallinnollinen keskus. Siikaisten kotiseutumuseo sijaitsee kirkonkylässä.
Taajaman väkiluku oli vuoden 2021 lopussa 398 ja pinta-ala oli 2,06 neliökilometriä.
Manganaatti

Manganaatti (MnO42-) eli manganaatti(VI) on yksi mangaanin oksianioneista. Ionissa mangaanin hapetusluku on +VI. Suoloja, joissa on manganaatti-ioni anionina kutsutaan manganaateiksi.
Manganaatti-ioni on tummanvihreä. Manganaatteja valmistetaan kuumentamalla mangaanidioksidia hapettimien kanssa emäksisissä oloissa tai permanganaattien ja voimakkaiden emästen reaktiolla. Manganaatit ovat stabiileja vain kiinteinä tai erittäin emäksisissä liuoksissa. Muulloin liuos disproportioituu permanganaatti-ioniksi ja mangaanidioksidiksi.
 3 MnO42- + 2 H2O → 2 MnO4- + MnO2 + 4 OH-
Manganaatit ovat vahvoja hapettimia.
Koristeportulakka

Koristeportulakka ("Portulaca grandiflora") on mehevälehtinen kasvi, jonka kukkia on monenvärisiä.
Koristeportulakalla on mehevät, vihreät tai sinivihreät lehdet. Yksinkertaiset tai kerrannaiset, heleänväriset kukat ovat 2–5 cm:n kokoiset. Kukan keskusta on keltainen; terälehtien väri voi olla keltainen, oranssi, valkoinen tai punainen.
Koristeportulakka kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Amerikassa Perusta Brasiliaan. Se on levinnyt viljelykarkulaisena laajalti muillekin mantereille.
Kroatian ralli 2021

Kroatian ralli 2021 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2021. Kilpailu ajettiin 22.–25 huhtikuuta 2021.
Kilpailu oli ensimmäinen Kroatian ralli MM-sarjassa ja poikkeuksellisesti maassa ei ajettu ensin kandidaattirallia. Kroatian kilpailu on aiemmin ollut osa rallin EM-sarjaa. 
Kilpailu oli kauden kolmas.
Tapahtumia.
Thierry Neuville johti kilpailua ensimmäisen päivän jälkeen, mutta väärä rengasvalinta lauantain ensimmäiselle kierrokselle maksoi johtoaseman.
Kilpailun viimeisen päivän aamuna Sébastien Ogier kolaroi siirtymällä siviiliauton kanssa, kun he olivat pysähtymässä bussipysäkille tarkistamaan autoa. Törmäyksessä ei tullut henkilövahinkoja ja he jatkoivat kilpailua, mutta saivat sakot FIA:lta.
Ogier, Neuville ja Elfyn Evans vaihtoivat johtopaikkaa kilpailun aikana. Ennen viimeistä erikoiskoetta Evans oli 3,9 sekunnin johtoasemassa. Väliaikojen mukaan Ogier oli ottamassa Evansia kiinni kun Evans ajautui leveäksi ruohikolle lähellä maalia. Tämän myötä Ogier otti johtopaikan ja voitti kilpailun 0,6 sekunnin erolla.
Erikoiskokeet.
Shakedown oli torstaina 22. huhtikuuta ja ensimmäinen varsinainen erikoiskoe ajettiin perjantaina 23. huhtikuuta.
Kilpailun erikoiskokeet ja voittajat:
Divjaka-Karavastan kansallispuisto

Divjaka-Karavastan kansallispuisto on Albanian länsiosassa sijaitseva kansallispuisto. Sen alue alkaa Adrianmeren rannikolta ja jatkuu Myzegen tasangolle. Puiston alueella on lintujen suosimia kosteikkoja, merenrantaniitty, ruovikkoja, marskimaita, tulvatasankoja ja jokisuistoja. Myös alueen metsäalueet ovat vaihtelevia. Puiston suurimpia alueita ovat Godullan ja Karavastasën laguunit sekä Shkumbinitjoen ja Semanitjoen suistot. Karavastasën laguuni on Välimeren alueen tärkeimpiä merilintualueita. Erityisesti tämän laguunin saaret ovat tärkeitä lintujen suojelualueita. Tämän laguunin ja Adrianmeren välissä on Shkumbinitjoen ja Semanitjoen kuljettamasta hiekasta muodostuneita hiekkasärkkiä. Karavastasën laguunilla pesii uhanalainen kiharapelikaani ja lisäksi runsaasti muita lintulajeja, kuten pääskykahlaaja ja pikkutiira. Divjaka-Karavastan kansallispuisto on myös monien muuttolintujen levähdyspaikka. Puiston metsät ovat suurelta osin lehtimetsää. Alueella elää kettuja, kultasakaaleja, metsäkauriita ja saukkoja. Puiston alueella kasvavia lehtipuita ovat pajut, tammet, lepät, jalavat ja saarnet. Puiston alueella kasvavia havupuita ovat katajat, alepponmännyt ja pinjat. Alueen kosteikoilla ja soilla kasvaa tiheää heinikkoa, kun taas meren rannikon läheisyydessä sijaitsevilla dyyneillä kasvaa suolaista vettä hyvin sietäviä heinälajeja.
Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelma (UNDP) on avustanut Divjaka-Karavastan kansallispuiston suojelemisessa ja hyvien suojelutoimenpiteiden kehittämisessä tulevaisuutta varten.
British Celanese

British Celanese oli vuonna 1916 perustettu englantilainen kemianalan yritys. Se säilyi itsenäisenä yrityksenä vuoteen 1957, jolloin siitä tuli Courtauldsin tytäryhtiö.
Historia.
Henri ja Camille Dreyfus perustivat vuonna 1912 Sveitsiin Baseliin Cellonit Gesellschaft Dreyfus and Co -nimisen yrityksen. Britannian hallitus kutsui vuonna 1916 veljekset Britanniaan valmistamaan äskettäin kehitettyä selluloosa-asetaattiseostetta. British Cellulose and Chemical Manufacturing Co rekisteröitiin 18. maaliskuuta 1916. Vuonna 1923 yrityksen nimi muutettiin British Celanese Ltd:ksi. Britannian hallitus patentoi Henri Dreyfusin kehittämän prosessin, joka alensi selluloosa-asetaatin tuotannossa tärkeän reagenssin etikkahappoanhydridin tuotantokustannuksia.
Henri Dreyfus kuoli vuonna 1944. Camille Dreyfus kuoli vuonna 1956.
Vuonna 1957 British Celanese siirtyi Courtauldsille. Clarifoilin tuotantoa lukuun ottamatta tehdas suljettiin 14. marraskuuta 2012.
John Sundström

Albert John William "Suntta" Sundström (1903 – 1992) oli suomalainen Helsingissä asunut verhoilija ja selvänäkijä.
Sundström oli ammatiltaan verhoilija ja hänellä oli oma verhoomoliike Mechelininkadun varrella. Sundström oli 1970- ja 1980-luvuilla yksi tunnetuimpia selvänäkijöitä Suomessa ja hän esiintyi useissa televisio-ohjelmissa. Hän esiintyi omana itsenään televisiodokumenteissa "Uri Geller - ihmeidentekijä" (1974) ja "Vanha kunnon stadini" (1988).
Tarkistuslista

Tarkistuslista on toistuvia tehtäviä varten tarkoitettu apuväline, jonka tarkoitus on vähentää ihmisen muistin ja huomiokyvyn ongelmista johtuvia virheitä. Tarkistuslista auttaa varmistamaan tehtävän suorittamisen johdonmukaisuuden ja kattavuuden.
Tarkistuslistoja käytetään 1) varmistamaan, että turvallisuuskriittiset toimet suoritetaan täydellisinä ja oikeassa järjestyksessä ja 2) vähemmän kriittisissä sovelluksissa varmistamaan, ettei osatehtäviä jää tekemättä. Tehtävälista tai ostoslista ovat yksinkertaisia esimerkkejä tarkistuslistoista.
Pitemmälle viety esimerkki on lentoliikenteessä käytettävä lentoa edeltävien toimien tarkistuslista, jonka tehtävänä on varmistaa turvallinen lentoonlähtö.
Tarkistuslistan ensisijainen merkitys on toimia tehtävän dokumenttina, johon tehtävän suoritusta systemaattisesti verrataan.
Hyvin suunniteltu tarkistuslista voi vähentää pyrkimystä välttää, jättää pois tai vähätellä jonkin tehtävän tärkeitä vaiheita. Käyttökelpoisuuden ja käyttäjien suosion varmistamiseksi tarkistuslistan tulisi olla helppolukuinen, sisältää vain välttämättömät tarkistukset ja olla niin lyhyt kuin on käytännöllistä.
Jyrki Paaskoski

Jyrki Mikko Sakari Paaskoski (s. 1964) on suomalainen historiantutkija ja tietokirjailija. Paaskoski on filosofian tohtori ja dosentti. Hänen erikoisalojaan ovat Suomen ja Venäjän sekä Itä-Suomen historia, kulttuuri, talous ja politiikka, yritys- ja järjestöhistoria sekä elämäkerrat.
Paaskoski väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1997 tutkimuksellaan "Vanhan Suomen lahjoitusmaat 1710–1826" ja on sen jälkeen julkaissut monografioita ja artikkeleita, yritys- ja järjestöhistorioita, laatinut näyttely- ja dokumenttielokuvakäsikirjoituksia sekä puhunut, luennoinut ja opettanut.
Kamjankan Sitšin kansallispuisto

Kamjankan Sitšin kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Hersonin alueella. Vuonna 2019 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 122,6114 neliökilometriä. Kansallispuisto sijaitsee Beryslavin piirissä Kah’ovkan tekojärven lounaisosassa; puistoalueeseen kuuluu myös tekojärven lounaisosan vesialuetta ja Dneprin oikean rannan Kamjankajoen jokilaakson sekä läheisen toisen sivujoen jokilaaksoa. Aikoinaan Zaporižžjan kasakoihin kuuluneen Kamjankan Sitšin ydinalue muistomerkkeineen (Respublikanetsin kylä) on osa kansallispuistoa.
Irjanteen hautausmaa

Irjanteen hautausmaa on Eurajoen Irjanteella sijaitseva hautausmaa, joka on perustettu vuonna 1892. Hautausmaa sijaitsee yhdystie 2171:n varrella parin kilometrin päässä Irjanteen kirkosta.
Hautausmaalla on vuonna 1950 valmistunut siunauskappeli, jonka vieressä on 1989 rakennettu kellotorni. Hautausmaalla on myös muistolehto.
Hautausmaalla on muun muassa sisällissodan punaisten joukkohauta muistomerkkeineen. Sisällissodan aikana hautausmaata käytettiin myös teloituspaikkana. Paikalla on vuonna 1928 pystytetty muistolaatta. Joukkohaudassa on myös läheisellä Kainun suolla ammuttujen ruumiit.
Vilho Raatikainen

Vilho Kaarlo Johannes Raatikainen (27. helmikuuta 1940 Alavus – 16. lokakuuta 2017) oli suomalainen selvänäkijä.
Raatikainen pelasi jalkapalloa Åbo IFK:ssa ja Helsingin Palloseurassa. Hän työskenteli muun muassa Helsingin tullipostissa ja vartijana Alkossa. Raatikainen toimi aluksi selvänäkijä Aino Kassisen avustajana ja vuodesta 1977 alkaen hän toimi itsenäisenä selvänäkijänä. Hänellä oli vastaanotto Väinämöisenkatu 23:ssa Helsingin Töölössä.
Raatikainen on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Jyväskylän suurajot 1982

Suomen ralli 1982 (viralliselta nimeltään "32. Rally of the 1000 Lakes") oli rallin maailmanmestaruussarjan yhdeksäs kilpailu kaudella 1982. Kilpailu järjestettiin 27.–29. elokuuta 1982 Jyväskylässä. 
Osallistujat.
Kilpailu oli arvostettu ja halukkaita osallistujia oli enemmän kuin ilmoitettu maksimimäärä. Kilpailuun lähti 154 osallistujaa. Mestaruudesta kilpaileva Walter Röhrl ei tullut kilpailuun vaikka hänelle oli lähtönumero.
Reitti.
Erikoiskokeita oli 47 ja niiden erikoiskokeiden yhteispituus oli . EK39 Kalasaari peruutettiin.
Kilpailun aikataulua muutettiin aiempaan nähden. Ralli alkoi nyt lyhyellä lenkillä lounaaseen, mutta Jyväskylään palattiin kuuden tunnin tauolle jo puolen yön aikaan. Rallissa oli siis nyt ensimmäistä kertaa yötauko, jota tosin seurasi 26 tuntia yhtäjaksoista ajoa kolmella lyhyellä kokoomatauolla, sillä ralli päättyi vasta sunnuntaina aamulla. 
Perjantai-iltana ajettiin erikoiskoe nimeltä Piippala, jonka alkuosa toistettiin sunnuntaiaamuna Poikuskulman erikoiskokeella. Vastaavasti sunnuntain Lahnalahti oli pidempi versio perjantai-illan Hassista. 
Lauantaiaamuna ajettiin lenkki Jyväskylän itäpuolella. Jyväskylässä vietetyn kokoomatuon jälkeen jatkettiin Lammin ja Hämeenlinnan suuntaan ja palattiin Jämsään viimeiselle kokoomatauolle varhain sunnuntaiaamuna. Uusia erikoiskokeita olivat Evo, Laitikkala, Lastunen ja Huhtia. Savo ajettiin nyt ensimmäistä kertaa MM-rallissa ja edellisvuoden Savonkylä oli nimetty Viitapohjaksi. Hirvijärvi puolestaan oli lyhennetty versio Ristijärvestä. Myös rallin päättäneestä Kuohusta ajettiin uudistettu versio. Ouninpohja puolestaan ajettiin kolmesti rallin aikana. 
Kilpailun tapahtumia.
Toisena mestaruussarjassa ajava Michèle Mouton oli kilpailussa kärkikuusikossa kun hän kaatoi autonsa Myhinpäässä.
Vuoden 1980 ja 1981 voittajat Markku Alen ja Ari Vatanen keskeyttivät moottorivikoihin: Alenin Lancia 037 hajosi EK5:llä Ouninpohjassa ja Vatasen Ford Escort EK18:llä Kalliokoskella.
Henri Toivonen ajoi ulos rengasrikon seurauksena Ruuhimäen erikoiskokeella. Auto vaurioitui keulasta ja Toivosen peukalo murtui. Matka jatkui vielä Harjun erikoisokokeen verran – jossa Toivonen oli toiseksi nopein – mutta sen jälkeen auton kannentiiviste petti.
Kilpailun lopulla Audi antoi tallimääräyksen kärjessä ajavalle Mikkolalle ja Blomqvistille pitää sijoituksensa.
Tulokset.
Kilpailun jälkeen Röhrl johti 99 pisteellä seitsemällä kilpailutuloksella ja Moutonilla oli 72 pistettä viidellä tuloksella. Kaudella seitsemän parasta tulosta laskettiin mestaruuteen.
Brattelin I hallitus

Brattelin I hallitus oli Norjan hallitus 17. maaliskuuta 1971 – 18. lokakuuta 1972. Se oli Työväenpuolueesta koostunut vähemmistöhallitus. Hallitus erosi, kun norjalaiset olivat kansanäänestyksessä äänestäneet EY-jäsenyyttä vastaan.
Ministerit.
Pääministeri
Ulkoministeri
Palkka- ja hintaministeri
Ympäristöministeri
Oikeusministeri
Maatalousministeri
Elinkeinoministeri
Sosiaaliministeri
Perhe- ja kuluttajaministeri
Valtiovarainministeri
Ulkomaankauppa- ja merenkulkuministeri
Kalastusministeri
Kunta- ja työministeri
Kirkko- ja opetusministeri
Puolustusministeri
Liikenne- ja viestintäministeri
Leonard Wasenius

Leonard Hjalmar Wasenius (28. helmikuuta 1866 Helsinki – 12. maaliskuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen konsuli ja Tervakoski Oy:n toimitusjohtaja.
Leonard Wasenius kävi ruotsalaisen lyseon Helsingissä ja valmistui Mustialasta agronomiksi vuonna 1891. Hän päätti siirtyä kuitenkin liikealalle ja teki tätä varten opintomatkoja ulkomaille ensin Saksaan ja Ruotsiin sekä myöhemmin Venäjälle, Balkanin maihin, Turkkiin ja Etelä-Amerikkaan tutustuakseen sikäläisiin paperimarkkinoihin. Suomeen palattuaan hän kävi puolitoista vuotta kestäneen käytännön kurssin Tervakosken paperitehtaalla. Wasenius tuli Tervakoski Oy:n Helsingin konttorin palvelukseen vuonna 1893 ja hän oli yhtiön toimitusjohtajana 1903–1928. Wasenius oli myös Haapakosken Tehdas Oy:n toimitusjohtajana 1903–1923 ja toimi sen jälkeen yhtiön johtokunnan puheenjohtajana. 
Wasenius oli Tanskan varakonsulina vuodesta 1896 ja vt. pääkonsulina 1903–1908. Hänelle myönnettiin Dannebrogin ritarimerkki 1908.
Wasenius omisti Annebergin huvilan Helsingin Vanhassakaupungissa. Huvilan rakennukset lahjoitettiin sittemmin Helsingin kaupungille mutta Wasenius asui edelleen huvilassa kunnes hänet pari viikkoa ennen kuolemaansa siirrettiin sairaalaaan.
Olav Gjærevoll

Olav Gjærevoll (24. syyskuuta 1916 Tynset – 30. elokuuta 1994 Trondheim) oli norjalainen kasvitieteilijä ja poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1965–1969 ja toimi Norjan – sekä maailman – ensimmäisenä ympäristöministerinä vuonna 1972. Lisäksi hän oli sosiaaliministeri 1963–1965 sekä hinta- ja palkkaministeri 1971–1972. Gjærevoll väitteli tohtoriksi Uppsalan yliopistossa vuonna 1956 ja työskenteli professorina Norjan teknis-luonnontieteellisen yliopiston edeltäjässä Trondheimin opettajakorkeakoulussa 1958–1986. Hän oli myös Trondheimin pormestari 1958–1963 sekä 1980–1981.
Vladimir Benediktov

Vladimir Grigorjevitš Benediktov (ven. Влади́мир Григо́рьевич Бенеди́ктов); (5. marraskuuta [J: 17. marraskuuta] 1807 Pietari, Venäjän keisarikunta – 14. huhtikuta [J: 26. huhtikuuta] 1873 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen runoilija ja kääntäjä.
Suku ja koulutus.
Vladimir Benediktov vietti varhaisvuotensa Petroskoissa, missä hänen pienaateliin kuuluva isänsä, joka oli vanhan papistosuvun jälkeläinen, oli lääninhallituksen neuvonantajana paikallisen kuvernöörin kansliassa. Opiskeltuaan Alonetsin lukiossa Petroskoissa vuosina 1817-1821 Benediktov kirjoittautui Pietarin 2. kadettijoukon sotakouluun vuonna 1821.
Viiden vuoden armeijapalveluksen jälkeen, jonka aikana hän osallistui vuoden 1830 Puolan kansannousun tukahduttamiseen, Benediktov jätti sotilasuran ja meni vuonna 1832 valtiovarainministeriöön virkailijaksi, jossa hän eteni aina finanssiministeri Jegor Kankrinin henkilökohtaiseksi sihteeriksi ja valtiopankin hallituksen jäseneksi. Hän omisti vapaa-aikansa kolmelle harrastukselle: matematiikalle, tähtitieteelle ja runojen kirjoittamiselle.
Benediktovin serkku oli Venäjän armeijan kenraalimajuri M. M. Venediktov (1806-1881) tai Benediktov, kuten hänen nimensä tuolloin kirjoitettiin. Vuonna 1848 hänet lähetettiin Pariisiin, missä hän liittyi kirjailija George Sandin tuttavapiiriin, joka toi hänet yhteen hänen tulevan vaimonsa Alexandra Pictetin, kuuluisan filologin Adolphe Pictetin sisaren, kanssa.
Kirjallinen ura.
Benediktovin vuonna 1835 julkaistu debyyttirunokokoelma "Stihovtvorenija Benediktova" ("Runot") toi hänelle menestystä ja mainetta. Vasili Žukovski kutsui sitä mestariteokseksi ja Aleksandr Puškinin tiedettiin kehuneen sitä. Silti kirjallisuuskriitikko Vissarion Belinski, vaikka tunnusti kirjailijan teknisesti vaikuttavaksi, ilmaisi varauksensa räikeitten romanttisten kuvien ja proosallisten yksityiskohtien yhdistelemisestä. Vuonna 1838 Benediktovin toisesta kirjasta tuli bestseller, joka myytiin loppuun ennätysajassa. Sitä myytiin 3 000 kappaletta, mikä oli valtava määrä sen ajan Venäjän kirjallisuusmarkkinoilla.
1860-1870 -luvuilla Benediktovin runoudesta tuli vähemmän räikeää ja introspektiivista, mikä oikeuttaa konservatiivisen runoilijan Stefan Ševirjovin hänelle antaman nimitykseen "ajattelevan miehen runoilija". Vuonna 1855 Benediktovista tuli Pietarin keisarillisen tiedeakatemian jäsen. Vuonna 1856 ilmestyivät "Kootut teokset" kolmessa osassa, ja ne julkaistiin uudelleen vuotta myöhemmin laajennettuina ja varustettuna toimittaja Jakov Polonskin esipuheella.
Benediktovin runot nousivat suureen suosioon vuosina 1835-1838. Teemoiltaan ne eivät nousseet aikansa yläpuolelle ja Benediktov unohtui tähtivuosiensa jälkeen kirjailijoiden keskisarjaan.
Benediktovia pidetään yhtenä 1800-luvun huomattavimmista venäläisistä kääntäjistä (mm. Goethe, Friedrich Schiller, Henri Auguste Barbier, Théophile Gautier ja Adam Mickiewicz, Lordi Byron, Shakespeare). Hänen menestyneimmät käännöksensä olivat Théophile Gautierin ja Victor Hugon teoksista, jotka olivat ne kaksi mestaria, joihin hän tunsi esteettistä läheisyyttä.
Eikerbladet

Eikerbladet on norjalainen vuonna 1992 perustettu paikallislehti, jonka toimitus on Hokksundissa Øvre Eikerin kunnassa. Lehti ilmestyy torstaisin ja kuuluu Amedia-konserniin.