Suurpuolan kapina (1848)

Suurpuolan kapina, tunnetaan myös nimellä Poznańin kapina, oli puolalaisten epäonnistunut sotilaallinen kansannousu Preussin joukkoja vastaan vuonna 1848 osana laajempia Euroopan vallankumouksia, jotka tunnetaan nimellä ”Euroopan hullu vuosi”. Kapina alkoi Suurpuolan alueella, joka oli liitetty Preussin Posenin provinssiksi, ja sen tavoitteena oli vastustaa Preussin valtaa sekä saavuttaa suurempaa autonomiaa tai itsenäisyyttä. Kapina heijasti puolalaisten kansallisia pyrkimyksiä itsenäisyyteen ja oli osa laajempaa eurooppalaista vapaudenliikettä.
Kapinan tausta ja syyt.
Suurpuolan kapina liittyi laajempaan Saksan maaliskuun vallankumoukseen, ja Puolan kohtalo kietoutui kysymyksiin siitä, tulisiko Saksan tukea itsenäisen Puolan valtion perustamista ja miten puolankielinen Poznańin provinssi liitettäisiin Saksan liittovaltioon. Vuoden 1848 vallankumoukset Euroopassa herättivät toiveita Puolan asian elvyttämisestä, erityisesti Preussin ja Itävallan väliaikaisen heikkouden vuoksi. Väestörakenne vaihteli alueittain: Preussin Poznańin ja Länsi-Preussin alueella asui noin 2,3 miljoonaa ihmistä, ja yhteiskunta oli pääosin jakautunut aatelistoon ja talonpoikiin. Aatelisto oli menettänyt poliittisia oikeuksiaan 1700-luvun lopulta lähtien, mutta jakovaltiot olivat myöntäneet erityisoikeuksia maanomistajille, joita oli Poznańissa noin 1 500. Vuoden 1846 epäonnistunut kansannousu Poznańissa ja talonpoikien kapinat, jotka usein suunnattiin aatelistoa vastaan, lisäsivät yhteiskunnallisia jännitteitä ja loivat pohjaa vuoden 1848 tapahtumille.
Kapinan kulku.
Suurpuolan kapina alkoi 20. maaliskuuta 1848, kun Poznańin kansallinen komitea perustettiin ja se muodosti puolalaisen legioonan vapauttaakseen Puolan Preussin ja Venäjän vallasta. Kapinan johtoon nimitettiin Ludwik Mierosławski, joka tuli sotilasperheestä ja joka oli osallistunut vuoden 1830 marraskuun kapinaan sekä epäonnistuneeseen Puolan kapinaan Poznańissa vuonna 1846. Mierosławski saavutti aluksi merkittäviä voittoja huolimatta pienemmästä joukosta. Puolalaiset luottivat aluksi Preussin lupauksiin suuremmasta autonomiasta ja kokoontuivat leireihin suunnittelemaan yhteistyötä. Tilanne kiristyi, ja 11. huhtikuuta 1848 Puolan oli pakko solmia sopimus Jarosławiecin neuvottelussa, jossa uhattiin armeijan hyökkäyksellä ellei leirejä supisteta. Taistelut alkoivat 29. huhtikuuta, kun Preussin joukot hyökkäsivät Książissa ja murskasivat leirin. Seuraavana päivänä Mierosławski johti jäljellä olevia joukkoja voittoon Miłosławissa, ja 2. toukokuuta Preussi kärsi tappion Sokolovon taistelussa. Preussin ylivoimaiset joukot aloittivat kuitenkin hyökkäyksen puolalaisia vastaan 19. huhtikuuta 1848 alkaen, mikä johti lopulta puolalaisten tappioon. Kapina päättyi antautumiseen 9. toukokuuta 1848 Bardossa.
Poliittiset seuraukset.
Saksan esiparlamentti päätti 31. maaliskuuta 1848, että Puolan valtio tulisi palauttaa 1700-luvun jakojen oikeuttamiseksi, mutta ei Saksan kustannuksella. Suunnitelmissa oli liittää Poznańin provinssi uuteen Saksan keisarikuntaan, vaikka siellä oli puolalainen enemmistö. Huhtikuussa 1848 puolalaiset Poznańissa vastustivat liittymistä Saksan liittovaltioon. Toukokuussa 1848 Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV päätti, että vain saksankieliset alueet Poznańista liittyisivät liittovaltioon ja osallistuisivat kansalliskokouksen vaaleihin, kun taas puolankieliset alueet jäivät Preussin kuningaskuntaan. Näin ollen Poznań pysyi jakautuneena alueena vuoteen 1851 asti. Itävallan hallinto Galitsiassa torjui puolalaiset pyrkimykset, lakkautti maaorjuuden ja käytti ukrainalaista liikettä vastapainona. Vallankumousten seurauksena puolalaiset alkoivat ymmärtää, että yhtenäistä Puolaa esipartitioiden rajoissa ei olisi mahdollista perustaa.
Kapinan vaikutukset.
Vaikka Suurpuolan kapina epäonnistui, se osoitti puolalaisten vapaustaistelijoiden päättäväisyyttä ja vaikutti osaltaan Badenin vallankumoukseen, erityisesti Mierosławskin myöhemmän roolin kautta Badenin joukkojen johtajana vuonna 1849. Kapina oli osa laajempaa eurooppalaista vapaudenliikettä ja heijasti kansallisten tunteiden voimakkuutta, erityisesti saksalaisten ja puolalaisten jännitteitä Poznańissa sekä ukrainalaisten ja puolalaisten välistä vastakkainasettelua Itä-Galitsiassa. Sosiaalinen vaikutus ulottui laajemmalle kuin pelkkään poliittiseen kenttään, sillä se kosketti eri yhteiskuntakerroksia ja vaikutti ihmisten yhteiskunnalliseen tietoisuuteen. Talonpoikien vapauttaminen Galitsiassa teki heistä keskeisen kysymyksen: olisivatko talonpojat uskollisia Puolalle vai hallitseville monarkeille. Tämä kysymys korostui erityisesti Venäjän vallan alaisessa Puolassa, joka oli pysynyt passiivisena vuonna 1848.