tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Veijo Vartiainen

Veijo Matias Vartiainen (s. 2. heinäkuuta 1948 Salla) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Vartiainen syntyi Eino Vartiaisen ja Seija Hännisen perheeseen. Hän avioitui 1969 pankkitoimihenkilö Irma Mäntymäen kanssa. Vartiainen tuli ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta 1968 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1974. Hän oli Lemminkäinen Oy:n tuotepäällikkö 1973–1978 ja Oy Tampella Ab Tamrockin tuotepäällikkö 1979–1981, myyntijohtaja 1981–1984, trackdrills-yksikön johtaja 1984–1988, Tamrock Divisioonan johtaja 1988–1990 ja Tamrock Oy:n varatoimitusjohtaja 1991. Valmetin Valmet Transmech Oy:n myyntijohtaja Vartiainen oli 1992–1994 ja Sisun Sisu Terminal Systems Oy:n liiketoimintajohtaja 1994–1995.
Valmet Lentokoneteollisuus -yhtiön toimitusjohtaja Vartiainen oli 1995–1996 ja Finavitec Oy:n, vuodesta 1997 Patrian Patria Finavitec Oy, toimitusjohtaja 1996–2000. Hän oli Finavicomp Oy:n, vuodesta 1997 Patria Finavicomp Oy, toimitusjohtaja 1995–2000, Patria Industries Oyj:n, vuodesta 2004 Patria Oyj, New Technologies -toimialajohtaja 2001–2002, markkinointi- ja myyntijohtaja 2003–2006 ja Land &amp; Armaments -liiketoiminnan operatiivinen johtaja sekä Patria Oyj:n johtoryhmän jäsen 2007–2008. Hänellä on ollut myös useita liike-elämän asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Vartiainen sai 1999.
Sato Kilman

Meltek Sato Kilman Livtunvanu (s. 30. joulukuuta 1957) on vanuatulainen poliitikko. Hän on toiminut maansa pääministerinä viidesti, viimeksi syksyllä 2023. Aiemmin hän toimi virassa vuosina 2010–2011, 2011–2011, 2011–2013 ja 2015–2016.
Mikset jätkä itke

Mikset jätkä itke – Juha Vainion lauluja on suomalaisnäyttelijä Aake Kallialan soolouran toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1988. Albumi sisältää Juha Vainion sanoittamia lauluja, joita Kalliala tulkitsee Aarno Ranisen orkesterin uusina sovituksina.
Albumi julkaistiin Wildu-levymerkillä vinyylilevynä ja C-kasettina.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Aarno Raninen, ellei toisin mainita.
Kaikki kappaleet sanoittanut Juha Vainio ja sovittanut Aarno Raninen.
Esteri Perkko

Ester Elisabet Perkko (o.s. "Valkama"; 24. joulukuuta 1891 Helsinki – 5. joulukuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja. Hän toimi Oy Perkon johtajana puolisonsa Jalo Perkon kuoleman jälkeen vuosina 1942–1967.
Perkko lahjoitti Itä-Karjalan taisteluissa 1941 kaatuneen poikansa Ensio Perkon muistoa kunnioittaen Kelloseppäliitolle 500 000 markkaa kelloseppäkoulun perustamista varten. Lahjoituksen myötä kelloseppien koulutus alkoi kelloseppäkoululla vuonna 1944. 
Perkko oli myös Suomen Kelloseppien Naisten perustajajäsen ja sen ensimmäinen puheenjohtaja 24 vuoden ajan. Kelloseppäliiton kunniajäseneksi hänet kutsuttiin vuonna 1961.
Leuthenin taistelu

Leuthenin taistelu oli taistelu, joka käytiin Preussin kuninkaan Fredrik Suuren ja Lothringenin prinssi Kaarlen johtamien armeijoiden välillä 5. joulukuuta vuonna 1757 Breslaun länsipuolella sijaitsevan Leuthenin luona. Preussin armeijan koko oli 32 000 sotilasta ja itävaltalaisten 80 000 sotilasta. Onnistuneen harhautusliikkeen ansiosta Fredrik Suuri löi lukumääräisesti suuremman vastustajansa. Leuthenin taistelu on Preussin sotahistorian loistavimpia voittoja. Sen seurauksena Sleesia vapautettiin itävaltalaisista.
Pjotr Kutšerenko

Pjotr Aleksandrovitš Kutšerenko (; 3. toukokuuta 1977 – 20. toukokuuta 2023) oli venäläinen poliitikko.
Kutšerenko valmistui vuonna 2001 Kansojen ystävyyden yliopistosta oikeustieteen oppiarvolla. Vuosina 1999–2001 hän avusti Valtioduuman ja Venäjän liittoneuvoston edustajia. Vuosina 2001–2006 hän toimi johtotehtävissä julkishallinnossa ja toimeenpanevassa asemassa sosiaali- ja kasvatusalojen hankkeissa. Vuoteen 2010 saakka Kutšerenko toimi juristina Moskovan seudulla, ja vuoteen 2012 saakka hän opetti Kansojen ystävyyden yliopistossa. Vuosina 2012–2020 hän johti liittoneuvoston komiteoita. Maaliskuussa 2020 Kutšerenko sai nimityksen tieteen ja korkeakoulutuksen varaministeriksi. Hänellä oli myös valtiosihteerin asema kesäkuusta 2021. Kutšerenko sai toisen luokan Kunniamerkin ansioista isänmaalle. Hän oli vuodesta 2005 naimisissa laulaja Diana Gurtskajan kanssa. Pariskunnalle syntyi poika vuonna 2007.
Kuolema.
Kutšerenko oli toukokuussa 2023 palaamassa matkalla Kuubasta, jossa hän oli vieraillut osana Venäjän delegaatiota. Hän sairastui vakavasti lentokoneessa, joka teki hätälaskun Mineralnyje Vodyyn, mutta Kutšerenko todettiin kuolleeksi. Matkalle osallistui myös muiden muassa varapääministeri Dmitri Tšernyšenko. Venäjän tiedotusvälineiden tietojen mukaan Kutšerenko oli kärsinyt sydänsairaudesta. Kansainvälisessä uutisoinnissa äkillinen kuolema yhdistettiin muihin vaikutusvaltaisten henkilöiden poikkeuksellisiin kuolemantapauksiin.
Palkittu journalisti ja dokumentaristi, Ukrainaan kohdistetun suurhyökkäyksen alettua vuonna 2022 Venäjältä poistunut Roman Super ilmoitti keskustelleensa Kutšerenkon kanssa ja tämän kertoneen pelkäävänsä turvallisuutensa puolesta. Super oli kertomansa mukaan kannustanut Kutšerenkoa poistumaan Venäjältä, mutta tämän todenneen sen mahdottomaksi. Superin mukaan Kutšerenko oli kertonut käyttävänsä runsaasti mielialalääkkeitä ja rauhoittavia lääkkeitä, mutta hädin tuskin nukkuneensa edes niiden avulla.
29B6 Konteiner

29B6 Konteiner () on venäläinen kaukovalvontatutka­järjestelmä.
Tutkan kehitti NIIDAR-instituutti Moskovassa yhdessä Pravdinskin tehtaan suunnittelutoimiston kanssa. Pääsuunnittelijana oli Valentin Strelnik. Almaz-Antein Pravdinskin tehdas valmistaa järjestelmän.
Sen tarkoitus on havaita lentäviä kohteita yli 3000 km etäisyydelle asti. Ensimmäinen tutkajärjestelmä otettiin käyttöön Mordvassa 2. joulukuuta 2013.
Tutkan lähetin on sijoitettu Gorodetsin lähelle Nižni Novgorodin alueelle, vastaanottoantenni puolestaan lähelle Kovylkinoa Mordvassa. Vastaanottoantenni koostuu 144:sta 34 metrin korkuisesta antennimastosta, jotka on sijoitettu 1300 metriä kertaa 200 metriä alueelle.
TASS kertoi maaliskuussa 2020, että toinen Konteiner pystytetään Kaliningradiin. Tšernjahovskin lentotukikohdan lähelle raivatun 1200 metrin halkaisijaisen ympyrän uskotaan liittyvän uuden tutkan rakentamiseen.
Kaiping

Kaiping () on Jiangmenin kaupunkiin kuuluva piirikuntatason kaupunki Guangdongin maakunnassa Kiinassa. Kaiping sijaitsee Helmijoen suistoalueen länsipuolella. Vuoden 2020 väestönlaskennassa väkiluku oli 748 800. Historiallisesti Kaipingin alue on ollut merkittävä maastamuuttajien lähtöalue. Vuonna 2016 Deloitte arvioi 750 000 Kaipingissa syntyneen ihmisen asuvan ulkomailla.
Mishal al-Ahmad al-Jabir al-Sabah

Mishal al-Ahmad al-Jabir al-Sabah (; s. 27. syyskuuta 1940) on Kuwaitin emiiri jolukuusta 2023 alkaen.
Šeikki Mishalin edeltäjä oli hänen velipuolensa Nawaf al-Ahmad al-Jabir al-Sabah. Tämä nimitti hänet kruununprinssiksi vuonna 2020. Sitä ennen Mishal oli ollut kansalliskaartin varajohtaja.
Mishal on hoitanut käytännön hallintotehtäviä jo vuodesta 2021 Nawafin terveyshuolien takia. Kuwaitin lakien mukaan emiirin on nimitettävä seuraajansa vuoden kuluessa valtaannoususta. Tätä seurataan nyt tarkasti, sillä al-Sabahin hallitsijasuvun nuorempi sukupolvi odottaa vuoroaan.
Pennardin linna

Pennardin linna on Walesin Swansean alueella sijaitseva linna, josta on jäljellä vain osa kehämuurista ja porttihuone.
Paikalle valmistui 1100-luvun alussa paaluvarustus, jonka kylkeen kasvoi kylä jossa oli myös kirkko. Muuri ja portti rakennettiin uudelleen kivestä 1200-luvun lopussa tai 1300-luvun alussa. Verrattain kevyt muuri viittaa rakennusajankohtaan, jolloin walesilaisten uhka oli jo väistynyt. Hiekkadyynien lähentymisen vuoksi kylä jouduttiin siirtämään sisämaahan.
Linna pääsi Grade II* -luokan suojelukohteeksi 3. kesäkuuta 1964.
Cookin piirikunta (Minnesota)

Cookin piirikunta () on Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 5 600 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Grand Marais’n kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1874. Minnesotan osavaltion korkein kohta Eagle Mountain sijaitsee piirikunnassa.
Väestö.
Vuonna 2020 Cookin piirikunnan 5 600 asukkaasta valkoisia oli 86,2 %, alkuperäisasukkaita 8,0 %, mustia 1,6 %, aasialaisia 1,0 % ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,1 %. Asukkaista 3,1 % kuului kahteen tai useampaan rotuun. 6,4 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 4,2 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Keilaniemenpuisto

Keilaniemenpuisto () on viheralue Keilaniemen länsiosassa kaakkoisessa Espoossa.
Keilaniemenpuisto on rakennettu puistokannelle, joka yhdistää Otaniemeen kuuluvan Keilaniemen sen länsipuolella sijaitsevaan Tapiolaan. Kannen alla kulkee Kehä I Keilaniemen tunnelissa, joka on noin 440 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Alueen maisemallista rakennetta on korostettu maastonmuotoilulla. Suuri osa puiston kasvillisuudesta koostuu heinistä. Keilaniemenpuistossa on laajoja niittypintoja lisäämässä biodiversiteettiä. 
Lähin metroasema on puiston itäpuolinen Keilaniemen metroasema. Puisto sijaitsee keskeisellä paikalla Espoon baanaverkolla. Puistoa halkoo Laajalahdenbaana etelä-pohjoissuunnassa ja sen pohjoispäästä alkaa koilliseen suuntaava Kuusisaarenbaana. Kuusisaarenbaanan alkupäähän on suunniteltu uutta kävelylle ja pyöräilylle suunnattua siltaa Valokeilanaukion kaavahankkeen yhteydessä.
Brjanskin kouluammuskelu

Brjanskin kouluammuskelu oli Brjanskin kaupungissa Venäjällä 7. joulukuuta 2023 tehty koulusurma. Iskun seurauksena yksi henkilö kuoli ja viisi haavoittui, näistä yksi vakavasti. Teon jälkeen tekijä, 14-vuotias Alina Afanaskina teki itsemurhan. 
Afanaskina teki ammuskelun koulussaan pumppuhaulikolla, johon lupa oli hänen isällään. Poliisin mukaan tyttö oli ollut riidoissa luokkatovereidensa kanssa. Brjanskin kouluammuskelun jälkeen tehtiin useita tapaukseen liittyneitä pidätyksiä; muun muassa tytön isä pidätettiin epäiltynä aselakien rikkomisesta aseen huolimattomalla säilyttämisellä. Venäjällä oli edellisinä vuosina ollut useita kouluammuskelutapauksia, kuten Kazanin koulusurmat ja Iževskin kouluampuminen, mutta Brjanskin kouluammuskelu oli näistä ensimmäinen, jonka tekijä oli naispuolinen.
Prahan ammuskelun kaksi viikkoa Brjanskin kouluammuskelun jälkeen tehnyt mies viittasi Brjanskin ampujaan innoituksensa lähteenä ja toivoi, että hyökkäys olisi vaatinut enemmän kuolonuhreja.
Jan Walden

Jan Helge Walden (s. 14. elokuuta 1968) on suomalainen urheilualan toimitusjohtaja ja yrittäjä. Walden työskentelee omistamansa urheilualan yrityksen Belker Oy:n toimitusjohtajana. Hän toimi Veikkausliigan toimitusjohtajana vuosina 2000–2010. Walden on myös espoolaisen jalkapalloseura SexyPöxyjen perustajäseniä.
Elämäkerta.
Walden kirjoitti ylioppilaaksi Viherlaakson lukiosta. Vuonna 1984 hän oli perustamassa laaksolahtelaista jalkapalloseuraa SexyPöxyjä. Virallisesti seuran perustajajäseniin kuului Walden, tämän veli Timo Walden, poikien isä Lauri Walden ja Olli Hakala. Käytännössä perustajajoukkoon kuului kuitenkin laajempi joukko Viherlaakson lukion opiskelijoita. Walden pelasi itse SexyPöxyissä aina vuoteen 1998 saakka.
Walden valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1995. Hän työskenteli vuosina 1998–2000 Veikkausliigan kilpailu- ja koulutuspäällikkönä. Kun Mika Eskola jätti Veikkausliigan toimitusjohtajan tehtävät toukokuussa 2000, Walden aloitti vt. toimitusjohtajana. Hänet valittiin Veikkausliigan uudeksi toimitusjohtajaksi elokuussa 2000, ja hän työskenteli tehtävässä kauden 2010 loppuun saakka.
Erottuaan Veikkausliigan toimitusjohtajan tehtävistä Walden aloitti Soneran palveluksessa tehtävänään Koti TV -palvelun kehittäminen. Hän työskenteli tehtävässä vuoteen 2011.
Walden työskenteli vuosina 2011–2022 urheiluviestintään ja -konsultointiin erikoistuneen TWK Enterprises Oy:n toimitusjohtajana. Walden vastasi yrityksessä koripalloilija Petteri Koposen kaupallisista kumppanuuksista.
Walden toimi jalkapalloseura HIFK:n hallituksen jäsenenä vuosina 2021–2022.
Yksityiselämä.
Waldenin isoisä on vuorineuvos ja Hakan perustajajäsen Juuso Walden. Hänen veljensä on Palloliiton tiedottaja Timo Walden.
Carlos Baleba

Carlos Noom Quomah Baleba (s. 3. tammikuuta 2004 Douala, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Brighton &amp; Hove Albionia. Pelipaikaltaan hän on puolustava keskikenttäpelaaja. 
Baleba aloitti jalkapallouransa kotimaansa Brasseries -akatemiassa, josta hän siirtyi ranskalaiseen Lilleen tammikuussa 2022. Hän siirtyi Lillen edustusjoukkueeseen heinäkuussa 2022 ja vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa kaudella 2022–2023. Elokuussa 2023 hän siirtyi Brightoniin.
Seurajoukkueura.
Lille.
Baleba siirtyi kotimaastaan Ranskaan Lillen akatemiaan tammikuussa 2022. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä joukkueessa Ligue 1:n kauden 2022–2023 avausottelussa AJ Auxerrea vastaan. Hän pelasi Ligue 1:ssa koko kaudella yhteensä 19 ottelua ja Ranskan cupissa kaksi ottelua.
Kaudella 2023–2024 Baleba ehti pelata kaksi ottelua Ligue 1:ta, ennen siirtymistään Englantiin. 
Brighton.
Elokuussa 2023 Brighton hankki Baleban 27 miljoonan euron siirtokorvauksella ja sopimuksella vuoteen 2028 asti. Hän teki debyyttinsä joukkueessa Valioliigan ottelussa Bournemouthia vastaan syyskuussa 2023 ja pelasi ottelussa 16 minuuttia. Baleba pelasi Valioliigassa avauskaudellaan 27 ottelussaa, joista avauskokoonpanossa 15. Hän pelasi täydet minuutit muun muassa molemmissa otteluissa Liverpoolia vastaan sekä huhtikuussa Arsenalia ja Manchester Cityä vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuudessa ottelussa, mutta yhteensä vain 55 minuuttia. Englannin liigacupissa hän pelasi yhden ottelun, tappiollisen ottelun Chelseaa vastaan kolmannella kierroksella. FA Cupissa hän pelasi kolmessa ottelussa. Kaudella 2024–2025 hän pelasi 34 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 31 peliä. Hän teki maalin syyskuussa Chelseaa, joulukuussa Fulhamia ja huhtikuussa West Hamia vastaan. FA Cupissa hän pelasi neljä ottelua. Liigacupissa hän pelasi kaksi ottelua ja teki yhden maalin.
Maajoukkueura.
Baleba pelasi ensimmäiset ottelunsa Kamerunin jalkapallomaajoukkueessa MM-karsintaotteluissa Kap Verdeä ja Angolaa vastaan kesäkuussa 2024. Hän on 12. elokuuta 2025 mennessä pelannut seitsemän maaottelua, joista neljä on ollut MM-karsintaotteluita ja kolme Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaotteluita.
Lähteet.
Koddejavri

Koddejavri () on saareton ylänköjärvi Enontekiön pohjoisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 77 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 354 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Tromssasta 98 kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede.
Koddejavri on pitkänkapea. Sen pituus kaakosta luoteeseen on 2,9 kilometriä. Maasto kohoaa järven etelärannalla jyrkemmin kuin pohjoisrannalla. Järviwikin mukaan Koddejavri on Suomen korkeimmalla sijaitseva järvi. Sen lähistöllä on useita nimettömiä järviä ja lampia, joista monet sijaitsevat yli kilometrin korkeudella merenpinnasta.
Koddejavrin tulo- ja lasku-uomilla ei ole karttanimiä.
Koddejavri (67.740.1.024) kuuluu Porojärven alueeseen (67.74), joka on toisen jakovaiheen vesistö Tornionjoen vesistössä (67). Ensimmäinen jakovaihe on Lätäsenon valuma-alue (67.7). Koddejavri on seitsemänneksi laajin Porojärven alueen 86:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Kolme laajinta ovat Pitsusjärvi, Porojärvi ja Venejärvi.
Southwind Airlines

Southwind Airlines on turkkilais-venäläisessä omistuksessa oleva turkkilainen lentoyhtiö, jonka kotipaikka on Antalya.
Historia.
Southwind Airlines perustettiin alkuvuodesta 2022. Sen tarkoitus oli paikata Turkin ja Venäjän väliseen lentoliikenteeseen jäänyt aukko, joka syntyi venäläisten lentoyhtiöiden vähennettyä lentojaan Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan ja siitä seuranneiden pakotteiden jälkeen. Se pyrki siten vähentämään venäläisturistien katoa Turkista sodan seurauksena. Se sai toimiluvalleen Turkin ilmailuviranomaisilta alustavan hyväksynnän kesäkuussa 2022 ja aloitti kaupalliset lennot Turkin ja Venäjän välillä 12. elokuuta.
Kytkökset Venäjälle.
Saksalaisen "Bild"-lehden joulukuussa 2023 julkaiseman artikkelin mukaan Puolan viranomaiset pitävät hyvin todennäköisenä, että Southwind Airlines osallistuu Venäjän ja Valko-Venäjän hybridioperaatioon, jossa maat ohjaavat pakolaisia Euroopan unionin rajalle. Sen rooli operaatiossa on lennättää pakolaisia edullisesti Turkista Venäjälle ja Valko-Venäjälle, josta nämä jatkavat tai ohjataan jatkamaan matkaansa Euroopan unionin alueelle. Yhtiö aloitti 23. joulukuuta lennot Istanbulista Minskiin. Matkan hinta on 195 euroa, kun salakuljettajat ovat pyytäneet matkasta tuhansia euroja. Toisin kuin pakotteiden alaiset venäläiset ja valkovenäläiset lentoyhtiöt, Turkkiin rekisteröity Southwind saa lentää lyhyempää reittiä EU-maiden ilmatilan kautta.
Southwind Airlinesin on myös epäilty kiertävän Venäjän vastaisia pakotteita. Sen omistaa eri tytäryhtiöiden kautta venäläinen matkatoimisto Pegas Touristik. Sen henkilökunnasta suuren osan väitetään olevan peräisin venäläiseltä Nordwind Airlinesilta. Sen lentokoneista kaksi oli ennen yhtiölle tuloaan Nordwind Airlinesin käytössä ja toiset kaksi oli tarkoitus toimittaa Nordwindille, mutta toimitus siirrettiin sen sijaan Southwindille.
Yhtiön verkkosivujen mukaan suunnitelmissa on lentoja Turkista Helsinkiin vuoden 2024 huhtikuusta syksyyn asti, mutta Traficomin mukaan liikennöintiluvan saaminen Suomeen ei ole kovin todennäköistä, jos tiedot yhtiön taustoista pitävät paikkansa. Suomi epäsi yhtiöltä pääsyn ilmatilaansa 25. maaliskuuta 2024, ja koko EU:n osalta päätös tuli voimaan 28. maaliskuuta 2024.
Laivasto.
Joulukuussa 2023 Southwind Airlinesin laivastoon kuului 12 lentokonetta, joiden keski-ikä oli 11,5 vuotta.
Apteekkarin väylä

Kihti – Maarianhamina väylä koostuu useammasta lyhyemmistä väylän osasta. Sen yksi lyhyt osa on Apteekkarin väylä, joka sijaitsee Föglön länsipuolella. Apteekkarin väylä eroaa Nyhamn-Rödskär väylästä Nötön saaren Börkenin niemen kohdalla ja kulkee Hässlön ja Sandön saarten välistä, ohittaen Järsön ja liittyy takaisin Nyhamn-Rödskär väylään Prästskärin kohdalla. Apteekkarin väylän pituus on noin 9 km ja mitoitussyväys 7 m. Väylää kuljetaan molempiin suuntiin. 
Julgrundin (tai Hjulgrundin) kapeikko sijaitsee Julholmskläppen ja Yttre Julholmskläppen -saarten välissä. Kapeikossa on ohitus- ja kohtaamiskielto sekä nopeusrajoitus 24 km/h poijujen Märrskär ja Julkläpp välillä. 
Maarianhaminalainen kunnallis- ja maakuntapolitiikko, apteekkari Fjalar Grönberg oli innokas veneilijä. Hänen aloitteestaan rakennettiin Långnäsin satama ja hän ehdotti Suomen ja Ruotsin välisen laivaliikenne siirrettäväksi ohjattiin väylälle, joka siyttemmin nimettiin Apteekkarin väyläksi.
M/s Amorellan onnettomuudet Julgrundissa.
14. joulukuuta 2013.
Viking Linen M/s Amorella oli matkalla Turusta Maarianhaminan kautta Tukholmaan välisatamanaan Maarianhamina. Pian Sandön sivuutuksen jälkeen käännyttäessä kohti Hjulgrundin kapeikkoa aluksen sähköjärjestelmään tuli häiriö, joka aiheutti aluksen ohjattavuuden menetyksen. Sähköhäiriön kesto oli tavanomaista pidempi, minkä johdosta hallittu ohjailukyky oli menetettynä noin 4 minuutin ajan. Amorella ajautui väyläalueen ulkopuolelle karille. Paikalle saapuneet sukeltajat raportoivat aluksen makaavan jyrkästi edessään nousevalla,sileällä kalliolla ja jossa ainoastaan aluksen keulapiikki oli 3-4 metrin matkalta kiinni. Matkustajien evakuointitarvetta ei ollut. Aluksen irrotus karilta ja siirto Maarianhaminaan tehtiin turvallisesti. Myöhemmin Amorella siirtyi Maarianhaminasta STX Europen Rauman telakalle, jossa sen vauriot korjattiin.
20 syyskuuta 2020.
M/s Amorella oli matkalla Turusta Maarianhaminaan. Apteekkarin väylällä Sandön
loiston jälkeen tapahtuneen käännöksen jälkeen alus oli selvästi väyläaluella, mutta hieman etelämpänä. Aluksen vauhtia hiljennettiin Julgrundin kapeikon nopeusrajoituksen vuoksi pienentämällä propulsiotehoa. Aluksen oikeanpuoleisen potkurin lapakulmat pienenivät ja siirtyivät peruutukselle. Propulsiotehon epätasapainon ja oikean potkurin jarruttavan vaikutuksen vuoksi alus alkoi kääntyä loivasti oikealle. Amorella ajoi Julgrundin jääpoijun yli ja sai ensimmäisen pohjakosketuksen. Pohjakosketukset osuivat aluksen kylkeen, vesirajan alapuolelle, ja meneillään ollut käännös lisäsi törmäyksen sivuttaisvoimaa. Alus kallistui matalikon nostamana.
Vaurioiden laajuuden selvitessä ja aluksen kallistuessa oikealle sekä keulasyväyksen lisääntyessä aluksen päällikkö päätti ajaa aluksen kiinni Järsön saaren rantaan. 
Matkustajien evakuointi tapahtui usealla pienaluksella ja heidät vietiin Långnäsin ja Svinön satamiin, joista matkustajat kuljettiin linja-autoilla Maarianhaminan evakuointikeskukseen. Amorella hinattiin korjattavaksi Turun Korjaustelakalle Naantaliin.
Vinghalsin tuulivoimalaitos

Vinghalsin tuulivoimalaitos tai myös Ormhällanin tuulivoimalaitos oli Ahvenamaalla Sottungassa toiminut tuulivoimalaitos. Se oli Ahvenanmaan ensimmäinen tuulivoimalaitos, joka tuotti sähköenergiaa yleiseen käyttöön .
Yleistä.
Jo 1990-luvun alussa heräsi Ahvenanmaalla kiinnostus teollista tuulivoimaa kohtaan. Maakuntahallitus antoi Ålands teknologicentrumille tehtäväksi rakentaa Vinghalsin tuulivoimalaitoksen. Tammikuussa 1991 pystytettiin saarelle tuulivoimala Norrbyhyn Ormhällanin nimiselle kalliomäelle . Paikalliset kutsuivat sitä Vinghalsin tuulivoimalaitokseksi. Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy käytti tuulivoiman vuositilastoissa siitä aluksi tunnusta "Sottunga" tai "Sottunga 1", mutta muutti myöhemmin sen tunnukseksi "Ormhällan". Vuonna 1998 voimala siirtyi Ålands Vindenergin hallintaan. Myöhemmin vuonna 2005 rakennettiin "Sottunga 2" eli Kasbergetin tuulivoimalaitos , jota ei pidä sekoittaa tähän voimalaan.
Voimalaitos.
Tuulivoimalaitos oli tanskalaisen Vestasin valmistamaa V27/225-mallia, jonka napakorkeus oli 30 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 27 metriä ja kapasiteetti 225 kilowattia eli 0,225 megawattia. Se tuotti viimeisinä vuosinaan (1998–2010) sähköä keskimäärin 380 megawattituntia vuodessa eli 0,38 gigawattituntia. Osuuskunta huomasi vuonna 2010 voimalassa niin suuria vaurioita, ettei sitä kannattanut enää korjata. Se purettiin elokuussa 2010 pois 18 käyttövuoden jälkeen.
Bandi (kirjailija)

Bandi (; s. 1950 Kiina) on pohjoiskorealainen kirjailija. Hänen oikea henkilöllisyytensä on tuntematon. Pseudonyymi "Bandi" merkitsee Tulikärpästä.
Bandi syntyi Kiinassa pohjoiskorealaiseen perheeseen. Hän on Pohjois-Korean kirjailijaliiton jäsen ja on työskennellyt pohjoiskorealaisessa lehdessä. Bandin teoksia alettiin julkaista Pohjois-Koreassa 1970-luvulla. Hän kirjoitti vuosina 1989–1995 salaisesti runoja ja novelleja, joiden sisältö oli kriittistä maan hallintoa kohtaan.
Bandin kirjoista ensimmäisenä kansainvälisesti julkaistiin novellikokoelma "Syytös", jonka alkuperäiskielinen versio koreaksi ilmestyi toukokuussa 2014. Teos sisältää Pohjois-Korean virallisia linjauksia kohtaan kriittisiä kertomuksia elämästä maan sisällä. Se oli vuoden 2018 alkuun mennessä käännetty 21:lle kielelle. Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa teos julkaistiin maaliskuussa 2017, mutta ranskankielinen versio oli ilmestynyt jo vuonna 2015. Kirjaa pidetään äärimmäisenä harvinaisuutena, koska se on Pohjois-Koreassa asuvan pohjoiskorealaisen kirjoittama. Aiemmat pohjoiskorealaisten kirjailijoiden teokset olivat olleet maasta loikanneiden kirjoittamia. "Syytöksen" käsikirjoitus kulkeutui Etelä-Koreaan pohjoiskorealaisia pakolaisia Kiinassa auttaneen Do Hee-yunin saatua tiedon sen olemassaolosta kirjailijalle sukua olleen loikkarin kautta ja värvättyä kiinalaisen henkilön järjestämään salakuljetuksen pohjoiskorealaisten sukulaisten luona käynnin yhteydessä. Vuonna 2019 ilmestyi Bandin toinen kansainvälisesti julkaistu kirja, runokokoelma "The Red Years".
On esitetty epäilyjä siitä, onko "Syytös" aidosti pohjoiskorealaisen kirjoittama, mutta Kansainvälisen Penin North Korean Writers in Exile -keskus on vahvistanut aitouden. Sen mukaan kirjassa on monia vain pohjoiskorealaisten ymmärtämiä ilmauksia. Etelä-Koreassa kiista kirjan alkuperätarinan aitoudesta on ollut jatkuvaa. Jotkut Pohjois-Korean tutkijat ja maasta loikanneet ovat suhtautuneet kertomukseen skeptisesti, mutta esimerkiksi tutkija Brian Reynolds Myersin mukaan käsikirjoitus vaikuttaa pohjoiskorealaisen kirjoittamalta. Muun muassa käsikirjoituksessa käytetty murre viittaa Pohjois-Koreaan.
Northern Star Gaming

Northern Star Gaming on suomalainen elektronisen urheilun organisaatio, joka aloitti toimintansa Espoossa vuonna 2022. NStarilla on joukkueet -, "Fortnite"- , EA Sport NHL ja NBA 2K -peleissä.
Historia.
Organisaatio sai alkunsa vuonna 2022, kun Jusif Ali &amp; Saku Ylätupa päättivät perustaa yhteisen ESport Organisaation , jonka nimeksi tuli Northern Star Gaming. ”NSTAR” Lähti alun perin kilpailemaan Fortnitessa. Vuonna 2022 NStar menestystä tuli Dreamhack LAN Tapahtumassa finaaleihin pääsy lopputuloksesksi tuli sijat 8 &amp; 55 . Uusi aikakausi alkoi, kun vuonna 2023 organisaatio päätti laajentaa toimintansa CS:GOn,EA NHL &amp; NBA2K Nykyään organisaatiolla on joukkueet peleissä: Fortnite, Counter-Strike 2, NHL 24 &amp; NBA2K24. Tulevaisuudessa NStarilla on kuulema tarkoitus kilpailla myös useammissa peleissä.
Saavutukset.
Fortnite.
2023 Sija 19. G13RAS (15 000$)
2023 Sija 24. Stryker (10 000$)
(FNCS EUROOPPA) 
2023 Sija 3. T3eny (50 000$)
 (DREAMHACK Jönköping) 
2022 Sija 8. Anddone (8000$)
2022 Sija 55. Daezinhoo (300$)
ArcelorMittal Kryvyi Rih

ArcelorMittal Kryvyi Rih (aiemmin Kryvorižstal ) on Ukrainan suurin terästehdas, joka sijaitsee Kryvyi Rihissa.
Kryvyi Rihin rautaesiintymät varmistettiin viimeistään vuonna 1781 kun akateemikko Vasili Zujev teki tutkimusmatkan uusille alueille. Niitä alettiin kuitenkin hyödyntää vasta 1880-luvulla, kun ranskalainen osakeyhtiö alkoi louhia malmia Saksahanin kaivoksesta ja paikkakunnalle rakennettiin rautatie. Vuonna 1895 paikkakunnalla oli jo lähes kymmenentuhatta asukasta, sähkövalo ja sähköllä toimivat vesipumput.
Vuonna 1931 Grigori Ordžonikidzen johtama kansantalouden korkein neuvosto päätti perustaa terästehtaan Kryvyi Rihiin. Kivihiili oli tarkoitus tuoda Donetskista ja tehdas saada toimimaan mahdollisimman nopeasti, jo 1932. Ennen suuren isänmaallisen sodan alkua laitoksella oli jo kolme masuunia ja kaksi Bessemer-konvertteria. Sodan aikana tehdas tuhoutui täysin.
Kryvyi Rih vapautettiin talvella 1944 ja tehtaan korjaustyöt alkoivat välittömästi. Ensimmäinen masuuni alkoi tuottaa valurautaa 1949 ja suunniteltu neljäs valmistui 1951. Teräksen tuotanto alkoi vasta myöhemmin Euroopan suurimmalla 35-tonnisella konvertterilla.
Tehtaan yhdeksäs, 5000 kuutiometrin masuuni aloitti toimintansa 1974.
1990-luvun puolivälissä yritykseen liitettiin malminrikastamo (Новокриворізький ГЗК, НК ГЗК), jolloin muodostui Valtion kaivos-teollinen kombinaatti Kryvorižstal ja edelleen koksitehdas (Криворізький коксохімічний завод, ККХЗ), jolloin kokonaisuudesta tuli Kaivos-rikastuskombinaatti ja koksaustehdas "Kryvorižstal".
Tehdas yksityistettiin liikemiesten Rinat Ah’metovin System Capital Managementin ja presidentti Kutšman vävyn Viktor Pintšukin Interpipen omistukseen 2004.
Kauppahinta oli 800 miljoonaa dollaria ja ulkomaiset tarjoukset hylättiin. Vuonna 2005 pääministeri Julija Tymošenkon aikana kauppa peruutettiin ja tehdas myytiin televisioidulla julkisella huutokaupalla 4,8 miljardin dollarin hintaan Mittal Steelille.
Frieren

Sōsō no Furīren (, ) on japanilainen sarjakuva, jota kirjoittaa Kanehito Yamada ja piirtää Tsukasa Abe. Sarja on ilmestynyt Shogakukanin julkaisemassa Shūkan Shōnen Sunday -lehdessä huhtikuusta 2020
ja siitä on koottu 12 albumia (joulukuuhun 2023 mennessä).
Sarjaan perustuva anime alkoi syyskuussa 2023.
Tarina.
Sarja on shōnen, eli nuorille pojille suunnattu ja Tolkien-tyyliseen fantasiamaailmaan sijoittuva.
Haltiamaagi Frieren ja hänen seikkailijatoverinsa, joihin kuuluivat ihmissoturi Himmel, kääpiösoturi Eisen ja ihmispappi Heiter, löivät Demonikuninkaan ja toivat rauhan maailmaan. Vuosikymmenten jälkeen Frieren palaa tapaamaan vanhaa seikkailutoveriaan, mutta huomaa, etteivät muut rodut ole läheskään yhtä pitkäikäisiä kuin haltijat. Frieren ottaa mukaansa oppilaansa Fernin ja he suuntaavat pohjoiseen etsimään maata, jossa sankarien sielujen sanotaan lepäävän, mikä sattui olemaan myös Demonikuninkaan linnan sijainti.
Josephine Hutchinson

Josephine Hutchinson (12. lokakuuta 1903 Seattle, Washington, Yhdysvallat – 4. kesäkuuta 1998 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Schwarzwaldin kinkku

Schwarzwaldin kinkku () on kuivasuolattu savustettu kinkku, jota valmistetaan Saksan Schwarzwaldin alueella.
Bonndorfissa asuva Hans Adler aloitti alkuperäisen Schwarzwaldin kinkun valmistuksen ja myynnin vuonna 1959. Vuodesta 1997 lähtien "Schwarzwaldin kinkku" on ollut nimisuojattu Euroopan unionissa, mikä tarkoittaa, että minkä tahansa EU:ssa Schwarzwaldin kinkkuna myydyn tuotteen on oltava perinteisesti ja ainakin osittain valmistettu (valmisteltu, käsitelty tai tuotettu) Saksassa sijaitsevalla Schwarzwaldin alueella.
Valmistus.
Perinteisen Schwarzwaldin kinkun valmistamiseen kuluu yleensä jopa kolme kuukautta alusta loppuun. Kinkun valmistuksen ensimmäinen vaihe on suolata ja maustaa raaka kinkku pippurilla, valkosipulilla, katajanmarjoilla, korianterilla ja muilla mausteilla. Liha kypsyy kaksi viikkoa, minkä jälkeen suola poistetaan. Kun suola on poistettu, liha kypsyy vielä kaksi viikkoa. Neljän viikon kypsytyksen jälkeen liha kylmäsavustetaan katajanmarjojen tai sahanpurun ja kuusen avulla useiden viikkojen ajan. Tänä aikana kinkku saa tunnusomaisen mustan nahkansa. Vaikka kinkku saattaa näyttää pahalta, musta nahka antaa sille sen erityisen maun. Kun kinkku on poistettu kylmävarastosta, sitä kypsytetään ilmassa vielä kaksi viikkoa ennen myyntiin tuontia.
Maku.
Kuusi- ja mäntypuu antavat Schwarzwaldin kinkulle täyteläisen, savuisen maun ja syvän punaisen värin. Perinteinen Schwarzwaldin kinkku maistuu miedolta ja savuiselta, mikä korostaa kinkun luonnollista makeaa makua.
Kim Tok-hun

Kim Tok-hun (; s. 1961) on Pohjois-Korean pääministeri.
Kim aloitti uransa raskaan teollisuuden huollon ja valvonnan tehtävissä. Hänet valittiin Korkeimpaan kansanneuvostoon ensimmäisen kerran vuonna 2003. Hän sai nimityksen Pohjois-Korean varapääministeriksi vuonna 2014. Kim tuli valituksi Korean työväenpuolueen keskuskomiteaan ensimmäisen kerran toukokuussa 2016. Elokuussa 2020 hän sai nimityksen Pohjois-Korean pääministeriksi ja Korean työväenpuolueen politbyroon puheenjohtajiston jäseneksi. Kimin edeltäjä pääministerinä oli Kim Jae-ryong.
Kimin on väitetty saaneen Kim Jong-unin luottamuksen paljastamalla Korean työväenpuolueen keskuskomiteaan liittyneen skandaalin, jonka seurauksena kaadereita pidätettiin laittomista liiketoimista ja prostituutiosta epäiltyinä.
Hyon Song-wol

Hyon Song-wol (; s. 1977 Pjongjang) on pohjoiskorealainen poplaulaja ja poliitikko.
Hyon on toiminut keulahahmona Pochonbon elektronisessa orkesterissa ja Moranbong-yhtyeessä. Hän johti myös Samjiyon-orkesteria, joka esiintyi vuoden 2018 talviolympialaisissa Etelä-Koreassa. Hyon on toiminut Korean työväenpuolueen keskuskomiteassa vuodesta 2017. Lisäksi hän on toiminut valtiollisen propaganda- ja agitaatiojaoksen varajohtajana Kim Yo-jongin alaisuudessa.
Hyon on esiintynyt julkisuudessa usein Kim Jong-unin seurassa, ja hänen on huhuttu olevan suhteessa tämän kanssa. Etelä-Korean tiedustelutietojen mukaan kaksikko olisi tuntenut toisensa jo nuorelta iältä. Väitetysti Kim Jong-il ei aikoinaan hyväksynyt suhdetta, jolloin Hyon meni naimisiin upseerin kanssa ja sai avioliitosta lapsen. "Chosun Ilbo" väitti Hyonin joutuneen teloitetuksi yhdentoista muun esiintyvän taiteilijan kanssa vuonna 2013, mutta Hyonin palattua julkisuuteen toukokuussa 2014 lehti pahoitteli väärää tietoaan.
Hyonin syntymävuodesta on esitetty eri lähteissä keskenään ristiriitaisia tietoja. Etelä-Korean tiedustelun mukaan Hyon kuitenkin olisi syntynyt vuonna 1977 Pjongjangissa.
Al Sabah

Al Sabah () on arabialainen dynastia, joka on hallinnut Kuwaitia sen perustamisesta 1700-luvulta lähtien.
Vuounna 1756 Banū ʿUtūbiksi kutsuttu joukko sukuja, jotka asuivat nykyisen Kuwaitin aluueella, valitsi Sabah I ibn Jabir al-Sabahin johtajakseen. Kuwaitin emiiri on usein tarvinnut tuekseen ulkopuolisia valtoja, kuten Ottomaanit, Britannian ja viimeksi Yhdysvallat.
Seuraava valtionpäämies valitaan suvun kesken neuvottelemalla, siihen ei ole automaattista vallanperimyssääntöä kuten maissa, joissa esimerkiksi vanhin poika perii aina vallan.
Oi jouluyö (Tapani Kansan albumi)

Oi jouluyö on laulaja Tapani Kansan jouluaiheinen 21. studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1988. 
Albumi sisältää vanhoja joululauluklassikoita Kansan laulamana ja George de Godzinskyn uudelleen sovittamina.
Albumi julkaistiin Bluebird-levymerkillä vinyylilevynä, C-kasettina ja CD-levynä. Vuonna 2011 Sony Music julkaisi albumin uudelleen CD-painoksena.
Kansa on julkaissut aiemmin kaksi joulualbumia "Joululauluja" (1980) sekä "Tiernapojat" (1982), jossa mukana olivat myös Kassu Halonen, Mikko Alatalo ja Pekka Luoma.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut George de Godzinsky.
Thae Yong-ho

Thae Yong-ho (; s. 25. heinäkuuta 1962 Pjongjang) on pohjoiskorealaissyntyinen, elokuussa 2016 Etelä-Koreaan loikannut poliitikko, diplomaatti ja muistelmakirjailija. Hänet valittiin Etelä-Korean kansalliskokouksen jäseneksi vuonna 2020 ensimmäisenä Pohjois-Koreasta loikanneena.
Tausta ja yksityiselämä.
Thae opiskeli Pjongjangin vieraiden kielten yliopistossa ja erikoistui englannin kieleen. Hän suoritti opintoja Kiinassa, mutta pohjoiskorealaiset opiskelijat kutsuttiin Kiinasta takaisin kotimaahansa vuonna 1980 vastalauseena Mao Zedongin kuoleman jälkeisille uudistuksille. Thaen appi oli joulukuussa 2013 teloitetun Jang Sung-taekin lähipiiriin kuulunut kenraali.
Thaen kirja "3-chung sogisil ui amho" (2018) oli Etelä-Koreassa myyntimenestys. Myös hänen vaimonsa O Hye-son on julkaissut muistelmat. Pariskunnalla on kaksi poikaa. Thae on saanut loikkauksensa jälkeen suojelun Etelä-Korean hallinnolta.
Äidinkielensä korean lisäksi Thae osaa sujuvaa englantia ja mandariinikiinaa.
Diplomaattiura.
Thae työskenteli suurlähetystöissä Tanskassa vuosina 1996–1998 ja Ruotsissa 1998–2000. Vuosina 2004–2008 ja uudemman kerran vuodesta 2013 hän oli komennuksella Lontoossa. Vuonna 2015 Thae opasti Kim Jong-unin veljeä Kim Jong-chulia tämän vierailulla Lontoossa. 
Loikkaus etelään ja aktivismi.
Thae oli Isossa-Britanniassa varasuurlähettilään asemassa, kunnes loikkasi perheineen Etelä-Koreaan. Hän on kertonut loikanneensa lastensa takia: diplomaatin lapsina nämä ovat tottuneet vapauteen eivätkä Pohjois-Korean sortoon. Kertomansa mukaan hän oli tullut tietoisemmaksi Pohjois-Koreassa elämisen raadollisista realiteeteista. Thae on rinnastanut pohjoiskorealaisten olot orjuuteen ja ollut loikkaamisensa jälkeen aktiivinen Pohjois-Korean hallinnon kriitikko. Hän on myös tuonut esiin maasta loikanneiden kohtaamia vaikeuksia. Pohjois-Korean viestinnässä Thaeta haukuttiin "ihmissaastaksi". Lisäksi Pohjois-Korean valtiollinen media esitti häntä kohtaan syytöksiä salaisuuksien vuotamisesta, kavalluksesta ja lapsen raiskauksesta.
Poliittinen ura Etelä-Koreassa.
Thae valittiin Etelä-Korean kansalliskokoukseen vuonna 2020 konservatiivipuolueen (silloin UFP, sittemmin PPP) riveistä Gangnamia edustamaan. Samalla kansalliskokoukseen valittiin myös toinen loikkaaja, Ji Seong-ho.
Thaehen on kohdistettu kritiikkiä muun muassa kärkkääksi koetusta retoriikasta. Hän on esimerkiksi epäillyt poliitikko Lee In-youngia jucheaatteen kannattajaksi ja väittänyt Jejun kansannousuun (1948–1949) osallistuneiden toimineen Kim Il-sungin käskystä. Kiistojen seurauksena Thae erosi vapaaehtoisesti puolueensa sisäisestä päätöksentekoelimestä. Lisäksi puolueen eettinen komitea pidätti häneltä kolmeksi kuukaudeksi puolueen jäsenyyden.
Thae on pitänyt Yhdysvaltain neuvottelupyrkimyksiä Pohjois-Korean kanssa turhina. Ratkaisuksi hän on ehdottanut Etelä-Korean varustautumista ydinasein Korean niemimaan tilanteen tasapainottamiseksi, jolloin neuvottelu Koreoiden välillä voisi johtaa tuloksiin.
P. C. Liebert

Petter Christoffer Liebert (4. kesäkuuta 1818 Kööpenhamina – 17. elokuuta 1866 Helsinki) oli tanskalaissyntyinen Suomeen asettunut valokuvaaja.
Liebert muutti Tanskasta Suomeen jo vuoden 1840 tienoilla. Hän asui ensin Porvoossa mutta muutti sitten vuonna 1844 Helsinkiin. Liebert sai Suomen kansalaisuuden helmikuussa 1865. Liebert toimi aluksi puupiirtäjänä mutta ryhtyi sitten parempien ansioiden vuoksi valokuvaajaksi. Liebert oli ensimmäinen vakituisesti Helsingissä työskennellyt valokuvaaja. Hän lienee ottanut vuonna 1857 vanhimman tunnetun katuvalokuvan Helsingistä, kuvassa oli Ruotsalaisen teatterin paikalla sijainnut Carl Ludvig Engelin suunnittelema teatteritalo, joka sittemmin purettiin ja pystytettiin uudelleen Turun kasarmin viereen Arkadia-teatteriksi.
Liebert julkaisi vuosina 1862, 1864 ja 1865 kolmiosaisen valokuvakokoelman suomalaisten taidemaalareiden tuoreista maalauksista nimellä "Fotografier af Finska Målares Taflor jemte en kort text". Kokoelman ensimmäinen, vuonna 1862 julkaistu osa ilmestyi 1863 myös suomenkielisenä nimellä "Valokirjaus-Kuvia Suomalaisten maalarien tauluista". Tämä oli ensimmäinen suomenkielinen kuvataidejulkaisu. 
Liebert lähti iltapäivällä perjantaina 17. elokuuta 1866 erään tuttavansa kanssa vossikalla Sörnäisten olutpanimolle, jossa he nauttivat pullollisen olutta. He soutivat sitten veneellä läheiselle Verkkosaarelle ja vietettyään siellä puolisen tuntia palasivat veneellä takaisin mantereelle. Liebertin tuttava odotti häntä turhaan jonkin aikaa ja lähti sitten yksin vossikan kyydissä takaisin kaupunkiin. Seuraavana päivänä havaittiin Sörnäisissä jonkin matkan päässä rannasta vedessä kellunut Liebertin ruumis ja se vene, jota Liebert ja hänen tuttavansa olivat edellisenä päivänä käyttäneet oli myös kadonnut.
Liebert on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Anna-Katri Räihä

Anna-Katri Räihä (s. 1983) on suomalainen ympäristöasiantuntija, bloggaaja ja maailmanmatkaaja. 
Yhtenä harvoista suomalaisista Räihä kuuluu noin 300 ihmisen joukkoon maailmassa, jotka ovat käyneet kaikissa maailman maissa. Matkailuaiheisia saavutuksia listaava Nomadmania on verifioinut hänet ensimmäiseksi suomalaiseksi naiseksi, joka on käynyt kaikissa maailman maissa. Räihä on ollut myös julkisuudessa esillä laajasti matkoihinsa liittyen. Räihä julkaisi 10. lokakuuta 2024 matkakokemuksistaan kirjan "Menolippu kaikkialle".
Miesten F-liigan kausi 2023–2024

Miesten F-liigan kausi 2023–2024 oli järjestyksessään 38. salibandyn SM-sarjakausi. F-liigan runkosarja alkoi 15. syyskuuta 2023 ja kausi päättyi 28. huhtikuuta 2024 pelattuun loppuotteluun.
Oilers voitti kauden päätteeksi seurahistoriansa viidennen Suomen-mestaruuden, Classic saavutti seurahistorian neljänen hopean ja Nokian KrP seurahistorian kolmannen pronssin.
Sovetskaja Estonija

Sovetskaja Estonija (Советская Эстония, ”Neuvosto-Viro”) oli Tallinnassa vuosina 1940–1991 ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin Viron neuvostomiehityksen jälkeen heinäkuussa 1940 nimellä "Trudovoi put" (”Työn tie”). Se sai nimen "Sovetskaja Estonija" saman vuoden marraskuussa ja lakkasi toisen maailmansodan takia syyskuussa 1941. Lehti perustettiin uudelleen Leningradissa helmikuussa 1944 ja se siirtyi syyskuussa Tallinnaan.
"Sovetskaja Estonija" oli Viron kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä Viron sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Keskuskomitean kustantamon julkaiseman lehden rinnalla ilmestyi vironkielinen "Rahva Hääl". Kuudesti viikossa ilmestyneen "Sovetskaja Estonijan" painosmäärä oli 44 500 kappaletta vuonna 1974.
Lehti sai nimen "Estonija" syyskuussa 1991 ja "Vesti Dnja" (”Päivän viestit”) vuonna 2004. Se lakkasi talousvaikeuksien takia vuonna 2009. Lehden painosmäärä oli tuolloin 7 400 kappaletta.
"Sovetskaja Estonijassa" työskennellyt Sergei Dovlatov kuvaa lehden toimitusta kirjassaan "Kompromissi".
Inssi Divari-kausi 2023–2024

Inssi-Divari kausi 2023–2024 oli järjestyksessään 36. salibandyn Divarin kausi. Divarin runkosarja alkoi 15. syyskuuta 2023.
Uutena joukkueena sarjassa pelasi Suomisarjasta noussut Konnat Seinäjoelta. Kauden päätteeksi Suomisarjaan putosivat Konnat ja Happee Steamers joka lopetti toiminnan.
F-Liiga Karsinta.
F-liigassa sijalle 11-12 sijoittunut joukkuet eli EräViikingit ja FBC Turku ja sen lisäksi mukana on F-liigakarsinnassa Inssi-Divarin 1.-6. sijoittuneet joukkueet. Joukkueet pelaavat kaksivaiheiset pudotuspelit paras viidestä -järjestelmällä ja karsinann 2. vaiheen voittajat (kaksi joukkuetta) pelaavat F-liigassa kaudella 2024-2025.
Miesten Suomisarjan kausi 2023–2024

Miesten Suomisarjan kausi 2023–2024 oli järjestyksessään neljäs salibandyn Suomisarjan kausi. Se alkoi 13. syyskuuta 2023.
Uusia joukkueita sarjassa olivat Inssi-Divarista pudonnut Steelers ja Salibandyn 2. divisioonasta nousseet Santa’s United, ToTe, Sastamolo, Josba Akatemia, Top Team ja SB Naantali. Kauden päätteeksi 2. divisioonaan putosivat Blue Fox, O2-Jyväskylä Akatemia, GrIFK ja KrP Akatemia
Joukkueet 2023–2024.
Lohko A
Lohko B
Lohko C
Pudotuspelit.
Lohkojen 1.–4. sijoittuneet yhden kierroksen pudotuspeleihin, josta voittajat etenevät Divarikarsintoihin. Pudotuspelit pelataan lohkojen sisäisesti, paras kolmesta systeemillä (kaksi voittoa) yksittäisinä otteluina. Peliaika: 3 x 20 min tehokasta peliaikaa. Jos varsinainen peliaika päättyy tasan, pelataan 20 min jatkoaika viidellä viittä vastaan. Jatkoaika päättyy ensimmäiseen hyväksyttyyn maaliin. Mikäli jatkoaika ei tuo ratkaisua, ratkaistaan ottelun voittaja viiden laukojan RL-kilpailussa. Varsinaisen peliajan ja jatkoajan välillä on 5 min tauko.
Lohkon 1. sijoittunut saa ensimmäisenä valita vastustajansa oman lohkonsa 3.–4. sijoittuneista joukkueista. 2. sijoittunut saa vastaansa valitsematta jääneen joukkueen. Ottelupareissa runkosarjassa paremmin sijoittuneet joukkueet toimivat kotijoukkueina 1. ja mahdollisessa 3. ottelussa. Otteluparien voittajat etenevät Divarikarsintoihin .
Inssi-Divari Karsinta.
Inssi-Divarissa 12.-13. sijoittuneet joukkueet eli Karhut ja ÅIF ja Suomisarjan pudotuspelien voittajajoukkueet otetaan Divarikarsintaan mukaan. Joukkueet pelaavat kolmivaiheiset pudotuspelit paras kolmesta -systeemillä. Toisen ja kolmannen vaiheen voittajat (kolme joukkuetta) pelaavat InssiDivarissa kaudella 2024-25.
Suomisarja, Säilymiskarsinnat.
Suomisarjan lohkojen 8. ja 9. sijoittuneet joukkueet karsivat säilymisestä Suomisarjassa. Karsinnat pelataan
paras kolmesta systeemillä (kaksi voittoa) yksittäisinä otteluina. Peliaika: 3 x 20 min tehokasta peliaikaa. Jos
varsinainen peliaika päättyy tasan, pelataan 20 min jatkoaika viidellä viittä vastaan. Jatkoaika päättyy
ensimmäiseen hyväksyttyyn maaliin. Mikäli jatkoaika ei tuo ratkaisua, ratkaistaan ottelun voittaja viiden
laukojan RL-kilpailussa. Varsinaisen peliajan ja jatkoajan välillä on 5 min tauko.
Otteluparien voittajat pelaavat Suomisarjassa kaudella 2024–25. Otteluparien häviäjät jatkavat Suomisarjan
nousukarsintoihin yhdessä, lohkojen A ja B 10. sijoittuneiden, sekä lohkon C 10.–11. sijoittuneiden
joukkueiden ja 2. divisioonajoukkueiden kanssa.
Siim Maaten

Siim Maaten (s. 3. kesäkuuta 1985) on virolainen ohjaaja ja näyttelijä. Maaten on toiminut teatterialan freelancerina vuodesta 2013. Maaten on Viron ohjaajien ja dramaturgien liiton jäsen.
Yu Hua

Yu Hua (; s. 3. huhtikuuta 1960) on kansainvälisesti tunnettu kiinalainen kirjailija, jonka teoksia on käännetty useille kielille. Hän on ansainnut myös monia palkintoja. Huan teokset käsittelevät Kiinan kulttuurivallankumousta, koska hän varttui tuona aikana.
Hua opiskeli ensin hammaslääkäriksi, mutta innostuksen loppumisen myötä hän aloitti kirjailijan uransa.
Bataattilaatikko

Bataattilaatikko on bataatista valmistettu laatikkoruoka. Varhaisin kirjoitettu bataattilaatikko-ohje on peräisin Amerikasta, vuodelta 1796 Amelia Simmonsin teoksesta American Cookery. Kyseinen resepti muistuttaa paljolti nykyisiä reseptejä. Simmonsin ohjeessa keitetyt bataatit pehmennettiin voissa, sokerissa ja maidossa ja lopuksi päällystettiin mahdollisesti marengintapaisella munavaahdolla. Nykyisin Pohjois-Amerikassa bataattilaatikko useimmiten päällystetään vaahtokarkeilla.
Suomeen bataattilaatikko on rantautunut 2000-luvulla. Makumaailmansa puolesta bataattilaatikko sopii erityisesti suomalaiseen jouluruokien maku- ja värimaailmaan. Esimerkiksi vuonna 2013 bataattilaatikko oli heti joulukinkun jälkeen joulun haetuin resepti Suomalaisen Työn Liiton Suomalainenjoulu.fi -sivustolla.
Lepinkäistangara

Lepinkäistangara ("Neothraupis fasciata") on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa. 
Koko ja ulkonäkö.
Lepinkäistangara kasvaa noin 16 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää ja selkä ovat harmaat. Siivet ovat sävyltään hieman ruskeammat. Silmiä ympäröi musta naamio ja kurkku on valkoinen. Lepinkäistangaran rinta ja vatsa ovat vaaleanharmaat. 
Levinneisyys ja elintavat.
Lepinkäistangaraa tavataan Brasiliasta Boliviaan ja Paraguayhin. Lajin elinympäristöä ovat ruohomaat, erityisesti cerrado. Lintu liikkuu pareittain tai pieninä ryhminä. Lepinkäistangaran ravintoa ovat hyönteiset. Sen pesimäkausi kestää syyskuulta tammikuulle.
Lepinkäistangara luokitellaan silmälläpidettäväksi. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen maatalouden vuoksi.
Kunshan

Kunshan () on Kiinassa Jiangsun maakunnassa Suzhoun kaupungissa sijaitseva piirikuntatason kaupunki Suzhoun ja Shanghain välissä. Sen väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli hieman yli kaksi miljoonaa asukasta.
Historia.
Taiping-kapinan aikana Taipingin taivaallisen valtakunnan kapinalliset valtasivat Kunshanin vuonna 1860, ja he vetäytyivät vuonna 1863. Vuonna 1937 japanilaiset miehittivät Kunshanin ja pitivät sitä hallussaan vuoteen 1945 asti. Kommunistipuolueen joukot valtasivat kaupungin toukokuussa 1949. Vuonna 1989 Kunshanin piirikunta muutettiin piirikuntatason kaupungiksi.
Aluejako ja väestö.
Kunshan jakautuu 11 kuntatason alueeseen:
Kunshanin väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 2 092 496, josta miehiä oli 1 113 706 eli 53,2 prosenttia ja naisia 978 790 eli 46,8 prosenttia. Kaupunkialueella asui 1 652 159 eli 79 prosenttia asukkaista. Vähemmistökansallisuuksien edustajia eli muita kuin han-kiinalaisia oli 0,95 prosenttia. Bruttokansantuote vuonna 2022 oli 500,67 miljardia yuania. Keskitulot kaupunkialueella olivat 80 138 yuania ja maaseudulla 44 583 yuania.
Shanghain metron linjan 11 asemat Zhaofeng lu, Guangming lu ja Huaqiao sijaitsevat Kunshanin kaakkoisosassa. Huaqiaon asemalta alkaa Suzhoun metron linja 11, joka kulkee Kunshanin lävitse Suzhoun teollisuusalueelle.
Ystävyyskaupungit.
Kunshanillä on viisi ystävyyskaupunkia:
Kristiansundin lentoasema

Kristiansundin lentoasema () on lentoasema Norjassa noin kahdeksan kilometriä Kristiansundin keskustasta itään. Se avattiin vuonna 1970 ja sitä ylläpitää Avinor.
Martšuk

Martšuk on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Frei

Frei on saari Kristiansundin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Sen pinta-ala on 63 neliökilometriä ja asukasluku 5 630 vuonna 2019. Vuoteen 2008 saakka Frei ja sen ympärillä sijaitsevat pienet saaret muodostivat Frein kunnan.
Frein kirkko

Frein kirkko () on Frein saarella Kristiansundin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1897.
Grigori Klinišov

Grigori Jemeljanovitš Klinišov (; 30. lokakuuta 1930 – 17. kesäkuuta 2023 Moskova) oli venäläinen ydinfyysikko.
Klinišov valmistui Moskovan insinöörifysiikan instituutista vuonna 1954. Hän työskenteli Andrei Saharovin alaisuudessa 1950-luvulla ja oli yksi RDS-37-ydinpommin kehittäjistä. Klinišov johti vuosina 1974–2001 Venäjän kokeellisen fysiikan tieteellisen tutkimusinstituutin (entinen KB-11) teoreettista jaosta. Hänelle myönnettiin Leninin palkinto vuonna 1962.
Klinišov löydettiin kuolleena asunnostaan Moskovassa kesäkuussa 2023. Hänen kerrottiin hirttäytyneen ja hänen vierestään löytyneen itsemurhaviestin. Kansainvälisissä tiedotusvälineissä tapaus yhdistettiin moniin Ukrainan sodan aikana Venäjällä sattuneisiin epäilyttäviin kuolemantapauksiin. Venäläisen tutkintakomitean mukaan itsemurha saattoi liittyä Klinišovin vaikeaan sairauteen ja hänen vaimonsa kuolemaan. Komitea kuitenkin ilmoitti selvityksen mahdollisesta rikostutkinnan aloittamisesta olevan kesken.