tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nils Borgström

Nils Henrik Borgström (14. heinäkuuta 1884 Sipoo – 13. tammikuuta 1951 Pohja) oli suomalainen maanviljelijä, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Nils Borgströmin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Georg Borgström ja Hilda Lovisa Charlotta Hagströmer ja puoliso 1907–1950 Ruth Aschan, professori Ossian Aschanin tytär. Lääkäri Carl August Borgström ja maanviljelysneuvos Nils Gustaf Borgström olivat heidän poikiaan. Insinööri, maanviljelysneuvos Erik Borgström ja professori Leonard Borgström olivat puolestaan Nils Borgströmin veljiä. Nils Borgström tuli ylioppilaaksi vuonna 1903 ja valmistui agronomiksi Mustialasta vuonna 1905. Hän toimi ensin Kosken ruukilla, kunnes hankki Helsingin pitäjästä ratsutilan ja vuonna 1911 Baggbyn kartanon sekä myöhemmin vielä muita tiloja Pohjasta, Sipoosta ja Pernajasta. Borgström harjoitti karjataloutta ja viljeli puutarhakasveja, mutta pyrki edistämään myös kalataloutta poikasistutuksilla ja kehitti tilansa metsätaloutta. Hän oli aktiivinen ruotsinkielisissä maanviljelysjärjestöissä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Borgström sai vuonna 1932.
Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut

Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut (, ) on Ira Carpelanin ohjaama suomalais–puolalaisena yhteistuotantona tehty animaatioelokuva vuodelta 2021.
Elokuvassa ampiainen pistää Muumipappaa, jonka jälkeen hän joutuu olemaan vuoteessa ja päättää kertoa Muumipeikolle nuoruuden seikkailuistaan.
Primorsko-Ahtarskin lentotukikohta

Primorsko-Ahtarskin lentotukikohta () eli Primorsko-Ahtarskin sotilaslentokenttä () (ICAO: XRKP), on Venäjän Krasnodarin aluepiirissä, 5 kilometriä Primorsko-Ahtarskin keskustasta koilliseen sijaitseva Venäjän ilmavoimien sotilastukikohta.
Primorsko-Ahtarskissa toimii Venäjän Eteläisen sotilaspiirin 960. rynnäkkölentorykmentti (960 ShAP, yksikkö 75387). Vuoden 2021 lopulla rykmenttiin kuului kaksi lentuetta Suhoi Su-25SM ja Suhoi Su-25SM3 -hävittäjiä.
Primorsko-Ahtarskin lentotukikohdassa palveleva joukko-osasto on osallistunut 2000-luvulla Venäjän sotatoimiin ainakin Ukrainassa ja Syyriassa. 960. rynnäkkölentorykmentti on sotinut myös Tšetšeniassa ja Georgiassa. Tukikohtaa on käytetty myös venäläisten "lomailevien" palkkasotureiden lennättämiseen Syyriaan.
Blunderbuss

Blunderbuss on yhdysvaltalaisen rock-laulaja Jack Whiten debyyttialbumi, joka julkaistiin 23. huhtikuuta 2012.
Ilinden

Ilinden () on kunta Pohjois-Makedoniassa, Skopjen alueella. Kunnassa asuu 17 435 asukasta, ja kunnan väkiluku oli välillä 2002-2021 puolen prosentin kasvussa. Kunnan asukkaista valtaosa on ortodokseja ja makedonialaisia. Kunta on nimetty Ilindenin–Preobraženien kansannousun mukaan.
Väestö.
Ilindenin asukkaista
Lazaretto (albumi)

Lazaretto on yhdysvaltalaisen rock-laulaja Jack Whiten toinen studioalbumi, joka julkaistiin 10. kesäkuuta 2014.
Acoustic Recordings 1998-2016

Acoustic Recordings 1998–2016 on yhdysvaltalaisen rock-laulaja Jack Whiten studioalbumi, joka julkaistiin 9. syyskuuta 2016.
Pont d’Iéna

Pont d’Iéna on Pariisissa sijaitseva silta, joka ylittää Seinejoen Jardins du Trocadéron ja Mars-kentän kohdalla. Silta on nimetty Jenan–Auerstedtin taistelun voiton kunniaksi. Pont d’Iéna on merkitty Pariisin historiallisten muistomerkkien rekisteriin.
Sillassa on viisi holvikaarta, jotka tukeutuvat neljään pilariin. Pilarit on koristeltu keisarillisilla kotkilla. Sillalla on neljä ratsastajapatsasta, kaksi kummankin rannan puolella. Ne esittävät gallialaista, roomalaista, arabialaista ja kreikkalaista soturia. Sillan oikean rannan puolella on Auguste Préaultin veistämä "Cavalier gaulois" ja Louis Joseph Daumasin veistämä "Cavalier romain". Vasemman rannan puolella on Jean Charles Feuchèren veistämä "Cavalier arabe" ja François Théodore Devaulx’n veistämä "Cavalier grec".
Silta rakennettiin aluksi 19 metriä leveäksi. Vuonna 1900 se päätettiin leventää 24 metriin. Levennys kuitenkin epäonnistui ja se täytyi purkaa. Siltaa levennettiin uudelleen vuoden 1937 maailmannäyttelyä varten, ja tuolloin sillan alla olevien tukipilareiden määrä kaksinkertaistettiin. Pont d’Iénan nykyinen leveys on 35 metriä.
Historia.
Silta rakennettiin keisari Napoleonin käskystä, ja sen piti alun perin olla nimeltään "Pont de l'Ecole Militaire" tai "Pont du Champ de Mars". Vuonna 1807 silta päätettiin kuitenkin nimetä Pont d'Ienaksi edellisenä vuonna Jenan–Auerstedtin taistelussa saavutetun voiton kunniaksi.
Ensin sillan rakennustöitä johti Jacques Dillon, mutta hänen kuoltuaan kesken rakennustöiden vastuu siirtyi arkkitehti Francois Laurent Lamandelle, joka oli suunnitellut Pont d'Austerlitz -sillan. Silta oli määrä rakentaa valuraudasta, mutta materiaaliksi vaihdettiin kivi keisarillisella asetuksella vuonna 1808, koska kivisilta katsottiin kestävämmäksi ja helpommaksi ylläpitää.
Pont d'Ienan rakennustyöt etenivät hitaasti, ja sillan betonivalut valmistuivat vasta vuonna 1814. Napoleonin hävittyä ja keisarikunnan kaaduttua vuonna 1815 silta aiottiin purkaa, mutta kuningas Ludvig XVII onnistui pelastamaan sillan. Sen uudeksi nimeksi tuli "Pont des Invalides", ja keisarilliset kotkat poistettiin ja niiden tilalle tuli monogrammi L. Vuoden 1830 vallankumouksen jälkeen sillalle palautettiin sen alkuperäinen nimi. Vuonna 1852 kuvanveistäjä Antoine-Louis Barye teki pilarien yläpuolelle uudet keisarilliset kotkat alkuperäisten mallin mukaan. Seuraavana vuonna sillalle lisättiin vielä neljä ratsastajapatsasta.
Pariisin kaupunki katsoi 1800-luvun loppupuolella, että silta oli liian kapea kasvavalle liikenteelle. Lisäksi vuonna 1889 järjestettiin Pariisin maailmannäyttely, jonka vetonaulana oli sillan läheisyyteen rakennettu Eiffel-torni, joka lisäsi liikennettä entisestään. Myöhemmät maailmanäyttelyt kasvattivat painetta leventää siltaa. Uudeksi leveydeksi ehdotettiin 40 metriä, mutta lopulta sillan leveydeksi sovittiin 35 metriä ennen vuoden 1937 maailmannäyttelyä.
Fear of the Dawn

Fear of the Dawn on yhdysvaltalaisen rock-laulaja Jack Whiten studioalbumi, joka julkaistiin 8. huhtikuuta 2022.
Entering Heaven Alive

Entering Heaven Alive on yhdysvaltalaisen rock-laulaja Jack Whiten studioalbumi, joka julkaistiin 22. heinäkuuta 2022.
Naisten Cup 1971

Naisten Cup oli vuonna 1971 järjestetty ensimmäinen epävirallinen jalkapallon naisten SM-kilpailu. Cup-muotoisen kilpailun voitti Helsingin Jalkapalloklubi.
Hedvig Sofia

Hedvig Sofia (26. kesäkuuta 1681 – 12. joulukuuta 1708) oli Ruotsin prinsessa ja Holstein-Gottorpin herttuatar.
Hedvig Sofia oli kuningas Kaarle XI:n ja kuningatar Ulriika Eleonooran tytär. Hän oli läheinen veljensä, tulevan kuningas Kaarle XII:n kanssa. Isoäitinsä leskikuningatar Hedvig Eleonooran myötävaikutuksella hänet naitettiin vastoin omaa tahtoaan serkulleen, Holstein-Gottorpin herttua Fredrik IV:lle vuonna 1698. Avioliitto ei ollut onnellinen.
Herttuapari muutti Hollstein-Gottorpiin syksyllä 1698, ja jo vuonna 1699 Hedvig Sofia tuli vierailulle Tukholmaan. Suuri Pohjan sota pakotti hänet jäämään kaupunkiin pidemmäksi aikaa, ja hän synnytti siellä keväällä 1700 poikansa Kaarle Fredrikin. Aviomies sai surmansa Kliszówin taistelussa vuonna 1702, jolloin parivuotiaasta pojasta tuli uusi herttua. Hedvig Sofia ryhtyi poikansa sijaishallitsijaksi mutta jäi asumaan Tukholmaan, joten Holstein-Gottorpiin asetettiin hänen lankonsa Kristian Augustin johtama erityinen hallitus. Hedvig Sofia sairastui loppuvuonna 1708 isorokkoon ja menehtyi vain pari päivää sairastettuaan. Hänet on haudattu Tukholman Riddarholmskyrkaniin.
Bohdan Lepkyi

Bohdan Sylvestrovytš Lepkyi (; 4. marraskuuta 1872 Krehulets, Husjatynin alue, Galitsia – 21. heinäkuuta 1941 Krakova) oli galitsialainen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja taidemaalari. Hän oli vuodesta 1932 Ševtšenkon tiedeseuran jäsen. Hänen isänsä oli Sylvestr Lepkyi ja veljensä Lev Lepky, joka muutti Yhdysvaltoihin 1952.
Lepkyi opiskeli Lvivin, Wienin ja Krakovan yliopistoissa ja opetti ensin koulussa ja vuodesta 1899 kuolemaansa asti Krakovan yliopistossa. Hänen kotinsa Krakovassa oli tunnettu ukrainalaisen älymystön kokoontumispaikka. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän opetti Wienissä ja toimi Ukrainan kulttuuriedustuston ja Ukrainan vapautusliiton edustajana. Hän opetti Wetzlarissa ja Rastattissa saksalaisilla sotavankileireillä olevia ukrainalaisia. Hän työskenteli 1921–1926 Berliinissä Ukrajinske Slovo -kustantamossa ja Ukrainan Punaisessa Ristissä ja opetti ukrainalaisten opiskelijoiden järjestämillä kursseilla. Hän palasi Krakovaan ja opetti jälleen 1926–1939 yliopistossa, vuodesta 1932 Ukrainan kirjallisuuden professorina, ja edisti ukrainalaisen kirjallisuuden tuntemusta. Ukrainan vapaa yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvon. 1938–1939 hän oli Puolan senaatin jäsen. Vuodesta 1939 hän toimi krakovalaisessa Ukrajinske Vydavnytstvo -kustantamossa.
Lepkyi aloitti kirjailijana 1895 ja oli 1906 Moloda Muzan kirjailijaryhmän perustajia. Hänen runojaan on sävelletty. Tunnetun sururunon ”Žuravli” on säveltänyt hänen veljensä Lev Lepky. Hän julkaisi vuosina 1898–1911 toistakymmentä realistista novellia ja impressionistista proosarunoa, ja 1901–1920 hän julkaisi yli 15 pääasiassa uusromanttista ja lyyristä runokokoelmaa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän kirjoitti historiallisia romaaneja ja 1930-luvulla myös lastennovelleja ja -runoja.
Lepkyi kirjoitti puolalaisiin ja länsiukrainalaisiin julkaisuihin artikkeleita ukrainalaisesta kirjallisuudesta sekä johdantoja ja kommentteja ukrainalaisten kirjailijoiden teoksiin. Hän laati ensimmäisiin kuuluvan katsauksen vanhasta ukrainalaisesta kirjallisuudesta. Hänen omaelämäkerrallisia tekstejään julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen. Hän käänsi ukrainalaista kirjallisuutta puolaksi ja tunnettuja klassikkoja ukrainaksi. Hän oli myös taidemaalari, ja Krakovassa järjestettiin 1932 näyttely hänen 60-vuotispäivänsä kunniaksi.
Waukesha

Waukesha on kaupunki Wisconsinin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Waukesha sijaitsee Waukeshan piirikunnassa aivan Milwaukeen vieressä. Waukeshan väkiluku oli 71 158 Yhdysvaltain väestönlaskennassa vuonna 2020.
Budjonnovskin lentotukikohta

Budjonnovskin lentotukikohta () eli Budjonnovskin sotilaslentokenttä () (ICAO: URMB), on Venäjän Stavropolin aluepiirissä, 18 kilometriä Budjonnovskin keskustasta luoteeseen, Budjonnovskin piirissä sijaitseva Venäjän asevoimien lentotukikohta.
Budjonnovskissa toimii sekä maataistelulentokonein varustettu 386. hyökkäyslentorykmentti (yksikkö 75388) että 487. riippumaton helikopterirykmentti (487 OVP, yksikkö 44936).
386. lentorykmentin kalustona on Su-25SM ja Suhoi Su-25SM3 -maataistelulentokoneita. 487 OVP on helikopterirykmentti. Sillä on kuljetuslentue, jonka kalustona on Mil Mi-8AMTSh ja Mi-8MTV-5 -helikoptereita. Lisäksi rykmentissä on kaksi taistelulentuetta, joilla on Mil Mi-24, Mil Mi-28N ja Mil Mi-35M -helikoptereita. Korenovskin ja Budjonnovskin helikoptereita osallistui Venäjän Krimin miehitykseen Krimin vuonna 2014.
Maria Paasche

Maria Therese von Hammerstein Paasche (1909 - 2000) oli saksalainen kirjallisuuden tutkija, kansallissosialismin vastustaja sekä juutalaisten auttaja. Hänen isänsä oli kenraali Kurt von Hammerstein, joka oli Saksan armeijan komentaja vuosina 1930- 1934 ja Hitlerin vastaisen salaliiton jäsen. 
Paasche sai lapsuudessaan vapaamielisen kasvatuksen ja hänellä oli juutalaisia ystäviä. Hän oli kiinnostunut politiikasta ja huomasi Adolf Hitlerin valtaannousun jälkeen maan muuttuvan diktatuuriksi. Hän ryhtyi salakuljettamaan juutalaisia tuolloin vielä vapaaseen Prahaan, mutta varoitti sikäläisiä kansallissosialistien Tšekkoslovakiaa koskevista aikeista. Tiedot hän oli saanut isältään. 
Maria Paaschen avioliitto kapteeni John H. Paaschen kanssa teki hänestä epäilyttävän hallinnon silmissä. Hänen miehensä oli osittain juutalainen ja erotettu armeijasta muututtuaan pasifistiksi. Pariskunta vieraili Palestiinassa ja heidän palattuaan Saksaan he joutuivat Gestapon kuulusteluihin. Gestapo kuulusteli myös pariskunnan ystäviä ja sukulaisia. Tämän vuoksi he päättivät lähteä Saksasta.
Uudeksi asuinmaaksi tuli Japani. Elämä ei ollut sielläkään helppoa, sillä saksalainen siirtokunta muodostui paljolti kansallissosialismin kannattajista. Japanin viranomaiset tarkkailivat pariskuntaa. Sodan jälkeen John Paasche toimi kielenkääntäjänä yhdysvaltalaisille miehitysviranomaisille. 
Vuonna 1948 pariskunta muutti San Franciscoon, Yhdysvaltoihin. John työskenteli säilyketehtaassa ja Maria siivoojana. Marian onnistui päästä opiskelemaan ja hänestä tuli tutkija ja hän osasi saksaa, venäjää, englantia ja ranskaa. Hänen juutalaisten hyväksi tekemänsä työ oli painua unohduksiin kunnes hänen poikansa otti asian esiin. Toiminnasta tehtiin dokumenttielokuva.
Emma Hudd

Emma Hudd (s. 21. syyskuuta 2003 Vaasa) on suomalainen pesäpalloilija. Hudd edustaa Superpesiksessä pelaavaa Mailattaria.
Ura.
Huddin kasvattajaseura on Mailattaret. Hudd sai peliaikaa Mailattarien edustuksesta jo D-ikäisenä pelaten Ykköspesistä samalla, kun hänen joukkueensa voitti omassa ikäluokassa SM-hopeaa kaudella 2017. 
Kaudella 2018 Hudd sai suuremman vastuun edustusjoukkueesta pelaten 14 ottelua. Samaan aikaan hän pelasi Mailattarien C-tytöissä, sekä Vähänkyrön Viestin B-tytöissä, sekä seuran Suomensarja-joukkueessa vuonna 2018. Hudd jatkoi Mailattarissa pelaamista, saaden hyvin peliaikaa edustuksesta ja pelaten ohella tyttöjen Superpesistä.
Hudd siirtyi Lapuan Virkiään Mailattarien epäonnistuttua Superpesikseen nousemisessa. Hänestä tuli Virkiän vakiokolmosvahti, pelaten 19:sta pelissä Virkiän 24:stä kaudella 2021. Hudd pelasi vahvasti seuraavalla kaudella, kun Virkiä voitti SM-pronssia ja hänelle allekirjoitettiin jatkosopimus. Hudd jätti seuran kauden 2023 jälkeen.
Hudd liittyi takaisin kasvattiseuraansa Mailattariin vuonna 2024.
Yksityiselämä.
Hudd on jääkiekkovalmentaja Nicklas Huddin tytär ja hänen veljensä on jalkapalloilija Roni Hudd. Hänen äitinsä Teija Hudd pelasi lentopalloa SM-tasolla.
Hudd valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseon lukiosta 2023. Hän aloitti ympäristö- ja energiatekniikan opinnot Tampereen yliopistossa samana vuonna.
Aino-Kaisa Lyttinen

Aino-Kaisa Lyttinen (s. 26. kesäkuuta 2003 Oulu) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan maalivahti.
Lyttinen on pelannut naisten F-liigassa kaudesta 2020–2021 alkaen oululaisessa SS Rankoissa Ankoissa. Hän pelasi yhden runkosarjaottelun ensimmäisellä kaudellaan, jolloin SSRA saavutti SM-pronssia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 21 runkosarjaottelua ja kolme pudotuspeliä, kuten myös seuraavalla kaudella. Kaudella 2023–2024 hän pelasi liigassa 13 runkosarjaottelua. Lyttisen kasvattajaseura on Oulun Luistinseura.
Lyttinen saavutti alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 2022.
Chiesanuova

Chiesanuova voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Chiesanuova (Piemonte)

Chiesanuova () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 234 asukasta.
Sanni Uimarihuhta

Sanni Uimarihuhta (s. 18. marraskuuta 2002) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Uimarihuhta on pelannut naisten F-liigassa kaudesta 2017–2018 alkaen oululaisessa SS Rankoissa Ankoissa. Hän on kahdeksan kauden aikana pelannut 143 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 91 maalia ja antanut 58 maalisyöttöä, sekä 30 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 15 maalia ja saanut seitsemän syöttöpistettä. Hän saavutti SM-pronssia vuonna 2021. Uimarihuhdan kasvattajaseura on Haukiputaan Heitto.
Uimarihuhta voitti alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2021. Hän teki Suomen 5–4-voittoon jatkoajalla päättyneessä loppuottelussa Ruotsia vastaan Suomen neljännen maalin.
Riina Baer

Riina Baer (s. 20. helmikuuta 1993) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja.
Baer on pelannut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa kaudesta 2016–2017 alkaen oululaisessa SS Rankoissa Ankoissa. Hän on yhdeksän kauden aikana pelannut liigassa 171 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 41 maalia ja antanut 49 maalisyöttöä, sekä 31 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt kahdeksan maalia ja saanut kolme syöttöpistettä. Hän saavutti SM-pronssia vuonna 2021.
Liinu Koivisto

Liinu Koivisto (s. 14. heinäkuuta 1993 Haukipudas) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Koivisto on pelannut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa kaudesta 2016–2017 alkaen oululaisessa SS Rankoissa Ankoissa. Hän on yhdeksän kauden aikana pelannut liigassa 178 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 152 maalia ja antanut 68 maalisyöttöä, sekä 44 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 21 maalia ja saanut 15 syöttöpistettä. Hän saavutti SM-pronssia vuonna 2021.
Sabine Devieilhe

Sabine Devieilhe (s. 12. joulukuuta 1985 Ifs) on ranskalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano. Hänen ohjelmistonsa on ulottunut barokkimusiikista nykytuotantoon.
Devieilhe meni 12-vuotiaana Caenin aluekonservatorioon. Hän opiskeli aluksi sellonsoittoa, mutta sai kannustusta myös lauluopintoihin. Rennesin yliopistossa hän suoritti myös musiikkitieteen ja etnomusikologian opintoja. Vuonna 2008 Devieilhe pääsi lauluopiskelijana Pariisin konservatorioon. Hän voitti oppilaitoksen ensipalkinnon ja valmistui vuonna 2011. Jo opiskeluaikanaan Devieilhe esiintyi kuorolaulajana oopperatuotannoissa.
Devieilhen varhaisiin rooleihin kuului "Lakmén" nimirooli, jonka hän tulkitsi Montpellierin kansallisoopperassa ja toisti vuonna 2014 Pariisin Opéra-Comiquessa. Toinen merkittävä varhainen rooli oli Yön kuningatar ("Taikahuilu"), jonka hän tulkitsi vuonna 2013 Lyonin kansallisoopperassa ja toisti Pariisin oopperassa. Lisäksi Devieilhella on ollut muun muassa useasti Aminan rooli oopperassa "Unissakävelijä". Vuonna 2019 hän teki Carnegie Hall -debyyttinsä ranskalaisten laulujen ohjelmalla.
Devieilhe aloitti levyttämisen vuonna 2013 Erato Recordsille ja on sekä osallistunut oopperalevytyksiin että julkaissut resitaalialbumeja. Hänet palkittiin Victoires de la musique classique -tilaisuuksissa "vuoden paljastuksena" 2013 ja "vuoden lyyrisenä taiteilijana" 2015. Ensimmäinen sooloalbumi ("Rameau: le Grand Théâtre de l'Amour") toi Devieilhelle Diapason d'Orin, Académie Charles Cros'n Grand Prix'n ja BBC Radio 3:n tunnustuksen "viikon albumista". Devieilhen mukaan on nimetty asteroidi 33346 Sabinedevieilhe.
South Portland

South Portland on kaupunki Mainen osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 26 498 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Cumberlandin piirikunnassa, suoraan osavaltion suurimman kaupungin, Portlandin, eteläpuolella.
Väestö.
Vuonna 2020 South Portlandin 26 498 asukkaasta valkoisia oli 88,7 %, mustia 5,1 % ja aasialaisia 2,5 %. Vuonna 2019 11,0 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 9,6 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Evhen Tsybulenko

Evhen Tsybulenko (, s. 21. lokakuuta 1972 Simfernopol, Ukraina) on ukrainalaissyntyinen virolainen oikeustieteilijä. Tsybulenko on oikeustieteen professori Tallinnan teknillisen yliopistossa, ja hän on yliopiston oikeustieteiden laitoksen ihmisoikeusinstituutin perustaja.
Ura.
Tsybulenko suoritti oikeustieteen maisterin tutkinnon (LL.M.) Kiovan kansallisessa yliopistossa vuonna 1996 ja väitteli oikeutieteen tohtoriksi (Ph.D.) vuonna 2000. Tsybulenko on toiminut vuodesta 2005 lähtien Tallinnan teknillisen yliopiston oikeustieteen professorina keskittyen erityisesti kansainväliseen humanitääriseen oikeuteen sekä ihmisoikeuksiin.
Tsybulenko on julkaissut yli 40 tieteellistä kirjaa ja artikkelia sekä yli 200 muuta teosta ukrainaksi, englanniksi sekä venäjäksi. Hänen artikkeleitaan ja haastattelujaan on käännetty muun muassa suomeksi, ranskaksi ja arabiaksi. Tsybulenko on osallistunut myös lakien valmistelutyöhön muun muassa Punaisen Ristin tunnusten suojelua koskevien lakiluonnosten valmisteluun Ukrainassa sekä ollut valmistelemassa aloitetta Viron parlamentille Ukrainan sodan määrittelemiseksi kansanmurhaksi.
Poliittiset näkemykset.
Tsybulenko on esittänyt vuosien varrella vahvoja poliittisia mielipiteitä. Hän mm. nimennyt kommunismin rikolliseksi ideologiaksi ja katsoo vuosina 1932–1933 tapahtuneen holodomorin olleen ukrainalaisten kansanmurha. Viron politiikassa Tsybulenko on tukenut oikeistolaista politiikkaa ja kritisoinut Viron keskustapuoluetta.
Tsybulenko on arvostellut Venäjän federaatiota kiivaasti. Hän on kehottanut blogissaan kapinoimaan Venäjän viranomaisia vastaan. Tämä on johtanut muun muassa Venäjän ja Valko-Venäjän suurlähetystöjen protestiin, jossa nämä kehottivat venäjämielisiä vaatimaan Tsybulenkon kansalaisuuden pois ottamista. Venäjälle Tsybulenkolla on ollut maahantulokielto vuodesta 2018. 
Yksityiselämä.
Tsybulenkon isä oli ukrainalainen kenraalimajuri Mykola Tsybulenko.
Evhen Tsybulenko on Viron kansalainen. Hän sai kansalaisuuden vuonna 2009 erityisten ansioiden johdosta.
Steffi Lemke

Steffi Lemke (s. 19. tammikuuta 1968 Dessau) on saksalainen vihreä poliitikko, joka toimi Saksan ympäristö-, luonnonsuojelu-, ydinturvallisuus- ja kuluttaja-asioiden ministerinä vuosina 2021–2025.
Kansanedustajana Lemke on ollut vuosina 1994–2002 ja uudelleen vuodesta 2013 alkaen. Vuosina 2002–2013 Lemke oli Saksan vihreiden puoluesihteeri.
Lemke on opiskellut maataloustiedettä Humboldt-yliopistossa Berliinissä.
Bettina Stark-Watzinger

Bettina Stark-Watzinger (s. 12. toukokuuta 1968 Frankfurt am Main) on saksalainen liberaali poliitikko. Hän oli Scholzin hallituksen Saksan opetusministeri joulukuusta 2021 marraskuuhun 2024.
Kansanedustajana Stark-Watzinger on toiminut vuodesta 2017. Hän oli liittopäivien valtiovarainvaliokunnan puheenjohtaja vuosina 2018–2020.
Stark-Watzinger on suorittanut taloustieteen tutkinnon Mainzin yliopistossa ja Goethe-yliopistossa Frankfurt am Mainissa.
Karachin ympyrärata

Karachin ympyrärata on rautatie Pakistanin suuressa metropolissa Karachissa ja sen ympäristössä. Sen alkuperäinen pituus oli 50 kilometriä. Radan koko osuus on ollut käytössä vaihtelevasti. Se oli täydessä toiminnassa ja käytössä vuodesta 1964 reilut kolmekymmentä vuotta päättyen taloudellisiin tappioihin vuonna 1999. Rataa on elvytetty muun muassa valtion jopa Pakistanin korkeimman oikeuden määräämin toimenpitein suuren kaupungin kuljetustarpeiden parantamiseksi.
Toiminnan määrättiin alkavan jälleen lopulta vuonna 2020, ja aluksi neljäntoista kilometrin matkalla.
Elisabeth Svantesson

Elisabeth Svantesson (s. 1967 Lycksele) on ruotsalainen maltillisen kokoomuksen poliitikko ja nykyinen valtiovarainministeri Kristerssonin hallituksessa. Hän on istunut valtiopäivillä vuodesta 2006 ja toiminut aiemmin työmarkkinaministerinä vuosina 2013–2014.
Poliittisia näkemyksiä.
Svantesson oli 1990-luvulla mukana Ja till livet -liikkeessä, joka vaati aborttioikeuden rajoittamista 12 ensimmäiseen raskausviikkoon. Tultuaan vuonna 2013 ministeriksi hän kuvaili abortin olevan ”monimutkainen kysymys”, eikä ottanut siihen tarkkaa kantaa.
Aleksandr Dvornikov

Aleksandr Dvornikov (s. 22. elokuuta 1961) on venäläinen kenraali, joka on johtanut vuodesta 2016 alkaen Venäjän eteläistä sotilaspiiriä. Hänen vastuualueeseensa kuuluvat Venäjän tukikohdat miehitetyllä Krimillä sekä Georgian Etelä-Ossetian ja Abhasian separatistialueilla. Huhtikuussa 2022 Dvornikov nimitettiin Venäjän joukkojen komentajaksi hyökkäyksessä Ukrainaan.
Dvornikovin sotilasura alkoi Neuvostoliiton armeijassa vuonna 1978. Vuonna 2000 hän komensi Venäjän motorisoitua kivääridivisioonaa Tšetšenian pääkaupungissa Groznyissa. Vuonna 2015 Dvornikov nimitettiin Venäjän joukkojen komentajaksi Syyrian sodassa.
Isfahanin metro

Isfahanin metro on Iranissa sijaitsevan Isfahanin kaupungin metrojärjestelmä, jolla on toistaiseksi vain yksi linja. Se on aloittanut toimintansa vuonna 2015, sillä on toistaiseksi pituutta 20 kilometriä ja asemia kaksikymmentä. Se kulkee Qodsista luoteissuuntaan Kavehin kaukomatkojen bussiterminaalille. Kaksi muutakin linjaa on suunnitteilla.
Marta Cartabia

Marta Cartabia (s. 1963 San Giorgio su Legnano) on italialainen juristi ja Italian nykyinen oikeusministeri Mario Draghin hallituksessa helmikuusta 2021.
Cartabia on valtiosääntöoikeuden professori. Hänet nimitettiin Italian perustuslakituomioistuimen tuomariksi vuonna 2011. Vuosina 2019–2020 Cartabia toimi perustuslakituomioistuimen presidenttinä. Hän oli ensimmäinen nainen tässä tehtävässä.
Marta Cartabia on suorittanut oikeustieteellisen tutkinnon vuonna 1987 Milanon yliopistossa. Oikeustieteen tohtoriksi hän valmistui Firenzen Euroopan yliopistoinstituutista vuonna 1993.
Kemin linja-autoasema

Kemin linja-autoasema on linja-autoasema kemiläisessä jälleenrakennuskauden korttelissa, jossa on myös muun muassa Kemin työväentalo ja kolme pistetaloa. Linja-autoaseman läheisyydessä ovat myös kaupungintalo ja rautatieasema. Kemin linja-autoasema on seudun varhaisimpia moderneja liike- ja palvelutiloja.
Kemin linja-autoasema muodostaa yhdessä Rovaniemen ja Sodankylän linja-autoasemien kanssa valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön ”Lapin keskuspaikkojen linja-autoasemat”. Asemat ovat yhä toiminnallisesti ja taajamakuvallisesti keskeisiä rakennuksia. Kemin linja-autoaseman katto ja verhoukset ovat kuparia. Rakennuksen tilavuus on 4 400 kuutiota.
Kemin linja-autoasemalla on toiminut muun muassa baari, kampaamo, kioski, kukkakauppa, pitseria, taksi ja linja-autonkuljettajien taukohuone. Matkahuolto lopetti toimintansa asemarakennuksessa vuonna 2017. Yksityiset yrittäjät ostivat aseman vuonna 2018 ja he muun muassa uudistivat aseman odotustilan sekä muut sisätilat.
Historia.
Lapin keskuspaikkojen linja-autoasemat jälleenrakennettiin Lapin sodan jälkeen. Vuonna 1946 paikkakunnille avattiin parakkiasemat ja vuonna 1949 väliaikaiset linja-autoasemat. Kemin edellinen linja-autoasema oli torihallissa. Sen tilalle ryhdyttiin hankkimaan uutta asemaa vuonna 1955, mitä varten perustettiin yhtiö, Kemin Liiketalokiinteistö Oy, jonka osakkaat olivat Matkahuolto, Matkaravinto, Rautatiekirjakauppa (nyk. Rautakirja) ja Kemin kaupunki. Aseman suunnitteli arkkitehti Veli Hyrskykari ja urakoitsijana toimi oululainen Halonen ja Juntunen Oy. Rakentaminen aloitettiin helmikuussa 1961, harjannostajaiset olivat 18. elokuuta Kemin Suomalaisella Klubilla ja avajaiset pidettiin 13. joulukuuta 1961. Rakentaminen maksoi yli 50 miljoonaa markkaa. Laki velvoitti rakentamaan linja-autoasemille väestönsuojan ja aseman 150-henkinen väestönsuoja oli Kemin ensimmäinen. Asemalta lähti aluksi kaukoliikenne ja paikallisliikenne liikennöitiin aluksi vielä vanhan linja-autoaseman kautta. Vuonna 1976 Kemin taksiasema siirrettiin linja-autoasemalle.
Haaparanta–Tornio-matkakeskus

Haaparanta–Tornio-matkakeskus on Haaparannan ja Tornion yhteinen linja-autoasema sadan metrin päästä Ruotsin ja Suomen rajasta, Ruotsin puolella. Matkakeskuksen yhteydessä on pysäköintitilat autoille ja polkupyörille.
Haaparanta–Tornio-matkakeskus valmistui vuonna 2014. Ennen matkakeskuksen rakentamista Haaparannalla ja Torniossa oli molemmissa omat linja-autoasemansa ja vain vähän keskinäisiä liikenneyhteyksiä. Haaparanta–Tornio-matkakeskus korvasi vanhat asemat yhdellä keskitetyllä asemalla ja yhdisti kaksoiskaupungin joukkoliikenteen. Matkakeskus maksoi 3 060 000 euroa, josta Euroopan aluekehitysrahasto maksoi puolet. Muut rahoittajat olivat Ruotsin valtio sekä Haaparannan ja Tornion kaupungit.
Dhakan metro

Dhakan metro on rakenteilla oleva metrojärjestelmä Bangladeshin pääkaupungissa Dhakassa. Yksi linja on rakenteilla ja viisi muuta on suunnitteilla. Ensimmäisen linjan numeroksi onkin suunniteltu numeroa 6. Tämän olisi tarkoituksena kulkea koko matkan maan päällä, lähinnä kaupungin yläpuolella. Se kulkisi Motijheelin ja Uttaran väliä, ja sillä tulisi olemaan kuusitoista asemaa. Bangladeshin hallitus on pyrkinyt viemään asiaa japanilaisten yritysten kanssa yhteistyössä. Maan parlamentti on hyväksynyt hankkeen vuonna 2016.
Rakennustyöt.
Dhakan metron linjan 6 ensimmäisen vaiheen rakennustyöt käynnistettiin kesäkuussa 2016. Liikenne aloitettiin joulukuussa 2022.
Gambrinus

Gambrinus oli 1500-luvulta peräisin olevan tarun mukaan flanderilainen Kaarle Suuren aikaan elänyt kuningas, joka keksi oluen. Kertomukselle ei ole minkäänlaista historiallista todistusta, mutta Gambrinus-nimeä käytetään usein esimerkiksi olutravintoloiden nimissä.
Marjorie Noël

Marjorie Noël (oik. Françoise Nivot, 25. joulukuuta 1945 – 30. huhtikuuta 2000) oli ranskalainen laulaja. Noël julkaisi ensilevytyksensä 1964. Hän edusti Monacoa Eurovision laulukilpailussa 1965 kappaleella "Va dire à l'amour""" ja sijoittui 18 kilpailijan joukosta yhdeksänneksi.
Noël vetäytyi julkisuudesta 1967. Hän kuoli aivoverenvuotoon 54-vuotiaana vuonna 2000.
Nils Gustaf Borgström

Nils Gustaf Borgström (9. helmikuuta 1918 Helsinki – 10. lokakuuta 2002 Sipoo) oli suomalainen maanviljelijä, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Nils Gustaf Borgsrömin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Nils Borgström ja Ruth Aschan ja puoliso vuodesta 1942 Christina Paulig, kauppaneuvos Eduard Pauligin tytär. Lääkäri Carl-August Borgström oli hänen veljensä. Nils Gustaf Borgström tuli ylioppilaaksi vuonna 1935 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta. Sotavuosina hän palveli merivoimissa ja toimi Valtion viljavaraston asiamiehenä. Sotien jälkeen Borgström opiskeli vielä maataloutta Uppsalassa Ruotsissa. Vuonna 1945 hänestä tuli Sipoon Östersundomin kartanon omistaja setänsä Erik Borgströmin jälkeen.
Nils Borgström osallistui isänsä kuoltua myös veljiensä kanssa omistamansa Baggbyn kartanon viljelyyn. Östersundomissa hän viljeli turnipseja, mutta paneutui erityisesti karjatalouteen. Vuonna 1951 hän toi lihakarjatuotannon edelläkävijänä Suomeen ensimmäiset Aberdeen-Angus-naudat. Borgström oli Sipoon kunnanvaltuutettu ja osallistui aktiivisesti karja- ja maatalousalan järjestötyöhön, samoin kuin puutarha- ja metsänhoitoalojen yhdistyksiin. Hänellä oli myös liike-elämän luottamustehtäviä ja hän hoiti opetustehtäviä Helsingin yliopistossa. Vuonna 1976 hänet kutsuttiin Ruotsin metsä- ja maatalousakatemian jäseneksi. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Borgström sai vuonna 1969. Sotilasarvoltaan Borgström oli reservin yliluutnantti (1961).
Punttikomedia

Punttikomedia on Aleksi Delikourasin ohjaama suomalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa 21. lokakuuta 2022. Elokuvan ensi-illan piti olla jo tammikuussa 2022, mutta koronarajoitukset siirtivät ensi-illan lokakuulle.
Elokuvan pääosassa ovat Iina Kuustonen ja Mikko Töyssy. Muissa rooleissa ovat muun muassa Pamela Tola, Eero Ritala, Katariina Kaitue, Juha Mentula, Ivo Gonzalez, Jucci Hellström ja Elmeri Rantalainen.
Elokuvan on käsikirjoittanut Pekko Pesonen ("Napapiirin sankarit" -trilogia, "Peruna", "Tyttö sinä olet tähti").
"Punttikomedian" tuotti Yellow Film &amp; TV:lle Olli Haikka ja Marko Talli. Elokuvan levittää SF Studios.
Elokuva kertoo selkävaivojen vuoksi kuntosalilla käyvästä Kertusta, joka päätyy kehonrakennusta harrastavan Vilin avustuksella tavoittelemaan pääsyä fitness-kisoihin.
Se ihan kiva jäbä

Se ihan kiva jäbä on Sampsa Astalan debyyttialbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2022. Albumin kappale ”En haluu vajoo” on käännöskappale Pete Parkkosen ”The Final Day” -kappaleesta.
Levynjulkaisukeikka oli 20. huhtikuuta 2022 On the Rocksissa.
Kappaleeseen "Sata kertaa" kuvattiin video Helsingin Kalliossa.
Blood Magick Necromance

Blood Magick Necromance on itävaltalaisen Belphegor-yhtyeen yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 14. tammikuuta 2011.
Jossakin on maa

Jossakin on maa on Hannu-Pekka Vitikaisen ja Khalid Laboudin ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022.
Elokuva on henkilödokumentti kahdesta marokkolaisnuoresta, Ilyasista ja Mohamedista, jotka ovat lähteneet Marokosta Eurooppaan etsimään parempaa elämää.
Conjuring the Dead

Conjuring the Dead on itävaltalaisen Belphegor-yhtyeen kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 8. elokuuta 2014.
Totenritual

Totenritual on itävaltalaisen Belphegor-yhtyeen yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 15. syyskuuta 2017.
The Devils (Belphegorin albumi)

The Devils on itävaltalaisen Belphegor-yhtyeen kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 29. heinäkuuta 2022.
Mielensäpahoittaja Eskorttia etsimässä

Mielensäpahoittaja Eskorttia etsimässä on Mika Kaurismäen ohjaama suomalainen komediaelokuva ja road movie, joka sai ensi-iltansa 9. syyskuuta 2022. Elokuva on kolmas osa "Mielensäpahoittaja"-elokuvasarjaa. Sarjan aikaisemmat osat ovat "Mielensäpahoittaja" (2014) ja "Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja" (2018).
Elokuvassa Heikki Kinnusen esittämä Mielensäpahoittaja matkustaa Saksaan etsimään tietynlaista Ford Escortia.
Aake Kallialan piti alun perin näytellä Mielensäpahoittajan veljeä Tarmoa ja elokuvaa ehdittiin kuvata puoliväliin Kallialan kanssa. Kalliala joutui vakavaan onnettomuuteen kesken kuvausten ja hänet vaihdettiin Kari Väänäseen.
Saksassa elokuva sai ensi-iltansa marraskuussa 2022 nimellä "Grump – Auf der Suche nach dem Escort". Ja Islannissa maaliskuussa 2023 englanninkielisellä nimellä "The Grump – in Search of an Escort".
Suomessa elokuva oli vuoden 2022 kolmanneksi katsotuin elokuva 192 689 katsojalla.
Elokuva esitettiin 2. syyskuuta 2023 turkulaisen Elokuvapäivän ulkoilmanäytöksessä Turun kauppatorilla, jossa näyttelijä Heikki Kinnunen oli vieraana.
Luontokapinetti

Luontokapinetti on Pöytyän kunnassa sijaitseva luontotietokeskus. Se avattiin vuonna 2002. Alueella on eräänlainen luontonäyttely ja kokoustiloja. Siellä voidaan järjestää muun muassa leirikouluja, TyKy-päiviä ja juhlia.
Luontokapinetti pyrkii esittämään luontotietoutta elämyksellisesti kaikenikäisille. Siellä on multimedianäyttely, jossa kerrotaan geologiasta, eliöistä, ilmakehästä ja ihmisen suhteesta luontoon.
Rakkaani merikapteeni

Rakkaani merikapteeni on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut suomalainen englanninkielinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Klaus Härö.
Irlannissa kuvattu elokuva kertoo merikapteenista, joka rakastuu kodinhoitajaansa. Hänen tyttärensä ei kuitenkaan hyväksy suhdetta.
"Rakkaani merikapteeni" sai ensi-iltansa 30. syyskuuta 2022. Elokuva palkittiin Chicago International Film Festivalin parhaan kansainvälisen elokuvan yleisöpalkinnolla ja Dublinin kansain­välisten elokuva­juhlien (DIFF) parhaan irlantilaisen elokuvan palkinnolla.
Tabrizin metro

Tabrizin metro on Iranin pohjoisosassa sijaitsevan Tabrizin kaupungin sisäinen metrojärjestelmä. Se on aloittanut toimintansa elokuussa 2015, ja suunnitteilla on yhteensä viisi linjaa. Ensimmäisen linjan pituus on seitsemän kilometriä ja sen varrella on kuusi asemaa.
Sioma Ngwezin kansallispuisto

Sioma Ngwezin kansallispuisto on 5 000 km2:n laajuinen kansallispuisto Sambian lounaiskolkassa. Puiston ympärillä on 35 000 km2:n laajuinen riistanhoitoalue. Kansallispuistoaluetta ei ole aidattu eläinten vapaan liikkumisen mahdollistamiseksi kansallispuiston ja riistanhoitoalueen sekä Sambesijoen välillä. Namibian ja Botswanan puolelta tulevien norsujen vaellusreitti kulkee riistanhoitoalueen kautta, minkä lisäksi kansallispuisto tarjoaa suojapaikan Angolan puolelta tuleville norsuille, joiden salametsästys rehottaa Angolassa.
Sioma Ngwezin kansallispuisto on pinta-alaltaan Sambian kolmanneksi suurin kansallispuisto. Alue on suurimmaksi osaksi Kalaharin metsäsavannia. Puistossa tavattavia eläimiä ovat esimerkiksi norsut, kirahvit, seeprat, virtahepo, afrikanpuhveli, erilaiset antiloopit, hyeenat, leijona, leopardi, gepardi ja savannikoira sekä monet erilaiset linnut. Kansallispuisto tarjoaa asuinpaikan yli 3 000 norsulle sekä erilaisille uhanalaisille eläimille, kuten isohevosantiloopille, mustahevosantiloopille, savannikoirille ja gepardeille. Erilaisia antilooppilajeja alueella esiintyy useita, mutta ne ovat enimmäkseen melko arkoja, kuten puku, impala ja isokudu. Angolan rajan läheisyyden myötä Angolan sisällissodan aikainen eläinten salametsästys on vähentänyt kansallispuiston eläimistöä, mutta eläinten kantojen toivotaan elpyvän tulevaisuudessa.
Kansallispuiston alueella ei ole juurikaan palveluita, ja siellä on vain muutamia teitä. Puiston kävijämäärät ovat myös olleet näihin päiviin asti melko vähäisiä. Muutamat toimijat järjestävät kuitenkin safareita kansallispuiston alueelle. Puistossa voi liikkua myös omalla autolla, mutta vähäisten teiden myötä se voi olla haastavaa.
Wrocławin lentoasema

Wrocławin lentoasema () on lentoasema Wrocławissa Puolassa. Se sijaitsee noin 10 kilometriä kaupungin keskustasta länteen. Lentoaseman kautta kulki 3 548 026 matkustajaa vuonna 2019. Lentoasema perustettiin 1930-luvulla.
Olek

Olek (oikealta nimeltään "Agata Oleksiak", s. 5. huhtikuuta 1978 Ruda Śląska, Puola) on puolalais-yhdysvaltalainen taiteilija.
Agata Oleksiak suoritti vuonna 2000 Poznańin Adam Mickiewicz -yliopistossa maisteritutkinnon kulttuuritutkimuksen alalta ja muutti vuonna 2003 New Yorkin Greenpointiin. Useissa teoksissaan hän on peittänyt esineitä, julkisia veistoksia ja ihmisiä virkkaamalla tehtyihin neuleisiin. Hänen teoksiaan on ollut esillä esimerkiksi Venetsian biennaalissa 2005 ja Smithsoniassa 2012.
Olek on naisten oikeuksien, sukupuolisen tasa-arvon ja sananvapauden aktiivinen puolustaja. Olek on työllään pyrkinyt tuomaan väriä ja energiaa ympäristöönsä.
Petšerskan metroasema

Petšerska () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 27. joulukuuta 1997.
Palats Sportun metroasema (Kiova)

Palats Sportu () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1989.
Zoloti vorotan metroasema

Zoloti vorota () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1989.
Stepan Tšarnetskyi

Stepan Mykolajovytš Tšarnetskyi (; 21. tammikuuta 1881 Šmankivtsi, Tšortkivin piiri, Galitsia – 2. lokakuuta 1944 Lviv), salanimi Tyberi Horobets (), oli ukrainalainen runoilija, kirjailija, teatterituottaja, -johtaja ja -ohjaaja sekä teatterikriitikko. Hän oli Moloda Muza -kirjailijaryhmän jäsen.
Tšarnetsky oli 1913–1914 Lvivin Ruska Besida -teatterin johtaja. Hän työskenteli päätoimittajana lviviläisessä "Ukrajinske slovo" -sanomalehdessä 1916–1918 ja myöhemmin "Ukrajinske slovo" -viikkolehdessä. Hän kirjoitti niihin pakinoita nimellä Tyberi Horobets. Hän julkaisi runokokoelmia ja useita kokoelmia novelleja ja pakinoita. Hänen kirjoittamansa Galitsian ukrainalaisen teatterin historia ilmestyi 1934. Hän käänsi kirjallisuutta saksasta ja puolasta.
Vydubytšin metroasema

Vydubytši () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1991.
Sisu (elokuva)

Sisu on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut suomalainen toimintaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Jalmari Helander. Elokuvan päähenkilö on Aatami Korpi (Jorma Tommila), joka on menettänyt perheensä talvisodassa. Hän on saanut sotimisesta tarpeekseen ja alkanut elää uutta elämää kullankaivajana Lapissa. Lapin sodan aikana hän kuitenkin joutuu pakenemaan saksalaissotilaiden partiota.
"Sisu" sai maailmanensi-iltansa Toronton elokuvajuhlien Midnight Madness -sarjassa syyskuussa 2022. Suomessa se sai Nordisk Filmin levittämänä teatteriensi-illan 27. tammikuuta, ja Yhdysvalloissa 28. huhtikuuta 2023. Ensi-iltanaan elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa yhteensä 1 006 elokuvateatterissa. Ensi-iltaviikonloppunaan "Sisu" keräsi Yhdysvalloissa 3,3 miljoonan dollarin, eli noin 3 miljoonan euron lipputulot, ja oli maan 10. tuottoisin elokuva. Suomessa se sai yli 180 000 katsojaa. Maaliskuuhun 2024 mennessä elokuva oli tuottanut maailmanlaajuisesti 14,3 miljoonan dollarin lipunmyyntitulot.
"Sisu" sai yhdeksän Jussi-ehdokkuutta vuoden 2024 gaalassa muun muassa parhaasta elokuvasta ja ohjauksesta. Varsinaisia Jussi-palkintoja se sai neljä, enemmän kuin mikään muu elokuva. Jussi tulivat kuvauksesta, lavastussuunnittelusta, maskeeraussuunnittelusta ja leikkauksesta.
Elokuvasta on tullut jatko-osa nimeltä "Sisu 2". Suomen elokuvasäätiö on myöntänyt jatko-osalle 950 000 euron tuotantotuen ja 50 000 euron kehittämistuen. Jatko-osaa kuvattiin Virossa ja se sai ensi-iltansa lokakuussa 2025.
Tuotanto.
Elokuva kuvattiin Lapissa vuonna 2021. Budjetti on kuuden miljoonan euron kokoluokkaa. Elokuvan hevosina näyttelivät entinen ravuri Kumiukko sekä Niinisalon Ratsastajien Hongon Huovi. Sony Pictures osti elokuvan maailmanlaajuiset levitysoikeudet ennen kuin ainuttakaan kohtausta oli kuvattu. Elokuvan levitti Yhdysvalloissa Lionsgate ja elokuvateatterilevitys oli pohjoismaiseksi elokuvaksi poikkeuksellisen laaja.
Vastaanotto.
Rotten Tomatoes -sivustolla "Sisu" on saanut kriitikoilta 95 prosenttia myönteisiä arvosteluja perustuen 74 arvioon, kun taas katsojilta 92 prosenttia. Konsensuksena elokuvasta sivustolla lukee näin: "Yhtä kertomuksellisesti ohut kuin mielettömän raaka, "Sisu" on inspiroitunut pastissi, joka antaa veristä tyydytystä toiminnan ystäville." Metacritic-sivustolla elokuvan tulos on 68/100 perustuen 14 arvioon.
Sitgesin elokuvajuhlilla "Sisu" palkittiin parhaana elokuvana. Lisäksi Kjell Lagerroos palkittiin parhaasta kuvauksesta; Juri Seppä ja Tuomas Wäinölä parhaasta musiikista; ja Jorma Tommila palkittiin festivaalin parhaana miesnäyttelijänä.
Arvosteluja.
 Jussi Huhtala, "Episodi"
 Toni Keränen, "Katso"
 Juha Rosenqvist, "Film-O-Holic"
 Juho Rissanen, "Iltalehti"
 Tatu Junni, "Muropaketti"
 Krister Uggeldahl, "Hufvudstadsbladet"
 Eija Niskanen, "Kulttuuritoimitus"
 Päivi Valotie, "Turun Sanomat"
 Juho Typpö, "Helsingin Sanomat"
 Jussi Virratvuori, "Karjalainen"
 Jukka Sammalisto, "Demokraatti"
Palkinnot.
Vuonna 2023 Sisu voitti audiovisuaalisen alan Hulda-vientipalkinnon, jonka myönsi elokuva- ja televisioalan vientiorganisaatio Favex (nykyisin Audiovisual Finland).
Slavutytšin metroasema

Slavutytš () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1992.
Kim Dong-hyun

Kim Dong-hyun (; s. 17. marraskuuta 1981 Suwon) on eteläkorealainen uransa lopettanut välisarjan vapaaottelija. Hän otteli UFC:ssä vuosina 2008–2017. Ennen UFC:tä Kim otteli Deepissä, jossa hän otteli kerran välisarjan mestaruudesta. Otteli päättyi tasapeliin.
Muualla.
Kim on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä "UFC Undisputed 2010", "EA Sports UFC 2" (2016) ja "EA Sports UFC 3" (2018).
Kulkuset kulkuset

Kulkuset kulkuset on Taru Mäkelän ohjaama suomalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa lokakuussa 2022.
Elokuva perustuu Helena Bergströmin ohjaamaan ruotsalaiseen elokuvaan "En Underbar Jävla Jul" (2015). Käsikirjoituksen on alkuperäisestä sovittanut Kristofer Gummerus. 
Elokuvassa kaksi kirjavaa uusioperhettä kohtaa ensi kertaa jouluillallisen äärellä.
Elokuvan tuotti Aleksi Hyvärinen Don Filmsistä ja levitti Nordisk Film.
Sanya Malhotra

Sanya Malhotra (s. 25. helmikuuta 1992 Delhi, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa. Hän aloitti uransa sivurooleilla elämäkerrallisessa urheiluelokuvassa "Dangal" (2016) ja komediassa "Badhaai Ho" (2018), jotka molemmat olivat kaupallisia menestyksiä.
Malhotra sai parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon ehdokkuudet rooleistaan draamassa "Photograph" (2019) ja mustassa komediassa "Ludo" (2020), ja sai kiitosta myös roolisuorituksistaan elokuvissa "Shakuntala Devi" (2020) ja "Pagglait" (2021).
Ulan Batorin rautatieasema

Ulan Batorin rautatieasema on Mongolian merkittävin rautatieasema maan pääkaupungissa Ulan Batorissa. Sieltä on ratayhteys etelään Kiinaan suoraan Pekingiin. Pohjoiseen on pääsy Siperian radalle Venäjän puolella Ulan Udessa, ja sitä kautta aina Moskovaan. Asema otettiin käyttöön vuonna 1949. Asemalta on yhteys myös kaupungin sisäiselle rautatielinjalle.
Vahvajärvi

Vahvajärvi tarkoittaa seuraavia:
P-1000 Vulkan

P-1000 Vulkan (, ) on rakettimoottorinen yliäänimeritorjuntaohjus, joka on kehitetty jatkoversio P-500 Bazalt -ohjuksesta. Ohjuksen kehittely alkoi Neuvostoliitossa vuonna 1979, ja se on otettu käyttöön vuonna 1987. Ohjuksen on suunnitellut NPO Mashinostroyenia Chelomey.
Ominaisuudet.
Meritorjuntaohjus on tarkoitettu laukaistavaksi joko laivasta tai sukellusveneestä, ja sen kantama on 550–770 kilometriä. Ohjusta käyttävät Slava-luokan risteilijät sekä aiemmin myös Echo II -luokan sukellusveneet, jotka on sittemmin poistettu palveluskäytöstä. Ohjuksen suurin nopeus on 935 metriä sekunnissa. Taistelukärki voi muodostua 1000 kg panssarinläpäisevästä HE-räjähteestä, 500 kg tavanomaisesta räjähteestä tai 350 kT ydinaseesta. Ohjuksessa on lennon aikana autopilotti, ja se etsiytyy kohteeseen aktiivisen tutkan avulla. Ohjus voi lentää 2000–7000 metrin korkeudessa, mutta iskeytyvät viimeisessä vaiheessa kohteeseen 10–40 metrin korkeudelta.
Isosilosimppu

Isosilosimppu ("Erilepis zonifer") on silosimppuihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Tyynenmeren pohjoisosista.
Koko ja ulkonäkö.
Isosilosimppu voi kasvaa suurimmillaan 183–188 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkäomainen ja tukevahko. Selkäeviä on kaksi, ja niistä etumainen on piikikäs. Väriltään isosilosimppu on harmaa tai vihertävän harmaa. Erityisesti nuorilla kaloilla on vaaleita laikkuja ja juovia ruumiissaan, mutta ne heikentyvät iän myötä.
Levinneisyys ja elintavat.
Isosilosimppua tavataan Aleuteilta Kaliforniaan ulottuvalta alueelta. Aikuiset kalat liikkuvat kaukana rannikosta lähellä pohjaa, mutta nuoret yksilöt elävät matalammissa vesissä. Lajin ravintoa ovat seepiat ja mustekalat. Isosilosimpun kutuaika on keväällä.
Isosilosimppua kalastetaan kaupallisesti trooleilla ja pitkälläsiimalla.
The Star-Treader and Other Poems

The Star-Treader and Other Poems on vuonna 1912 ilmestynyt Clark Ashton Smithin esikoisrunokokoelma.
Julkaisu.
Kalifornialainen Smith oli julkaissut vuodesta 1911 alkaen muutamia runoja pienissä aikakauslehdissä. Runot saivat hyvän vastaanoton, ja 18-vuotiaan Smithin äidinkielen opettaja ehdotti, että Smith lähettäisi tekstejään esikuvalleen, runoilija George Sterlingille. Smith ihaili Sterlingin lisäksi Ambrose Bierceä ja muita Kalifornian boheemeja kirjailijoita. Hän oli tutustunut myös Charles Baudelairen tuotantoon. 
Sterling innostui Smithin runoista, joita piti tämän nuoreen ikään nähden kypsinä. Hän antoi Smithille myös korjausehdotuksia ja lukusuosituksia. Sterling alkoi mainostaa Smithin runoja haastatteluissa ja esitteli niitä Ambrose Biercelle. Smith tutustui Sterlingiin ja tämän ystäviin, joiden seurassa hän matkusti San Franciscoon. Lehdet haastattelivat Smithiä ja häntä ylistettiin ”Sierra Nevadan ihmelapseksi”. Sterlingin kustantaja A. M. Robertson ehdotti Smithille runokokoelman julkaisua. Sterlingin avustuksella Smith valitsi ja viimeisteli joukon parhaita runojaan. Sterling myös auttoi vedosten oikoluvussa ja kirjoitti teokseen saatesanat.
Vastaanotto.
"The Star-Treader and Other Poems" ilmestyi marraskuussa 1912 ja sai ristiriitaisen vastaanoton. Myönteisissä arvioissa Smithin tyyliä verrattiin Percy Bysshe Shelleyyn ja John Keatsiin, kielteisissä arvosteltiin hänen makaaberia tyyliään. Sekä Sterling että Bierce ryhtyivät puolustamaan Smithiä julkisesti. Kohu toi kirjalle ilmaista näkyvyyttä, ja kirjaa myytiin yli tuhat kappaletta, mikä oli esikoiskirjailijalle hyvä tulos. Kirja menestyi jopa paremmin kuin Sterlingin omat teokset, ja sen ylistäjiin lukeutui esimerkiksi englantilais-walesilainen Arthur Machen. Smithistä tuli tämän kotikaupungissa Auburnissa paikallinen suuruus, ja kaupunkilaiset ostivat hänen kirjaansa satamäärin. Tekijänpalkkiota hän sai kuitenkin vain noin 50 dollaria.
Vuoden 1912 lopulla Ambrose Bierce julkaisi avoimen kirjeen, jossa hän varoitti, että liika ja ennenaikainen kehuminen voisi vahingoittaa Smithin uraa ja aiheuttaa vastareaktion. Arvio osoittautui oikeaksi eikä Smith pystynyt toistamaan esikoiskokoelmansa menestystä.
Hanko Sommarfest

Hanko Sommarfest on vuonna 2022 ensimmäistä ja toistaiseksi ainoaa kertaa järjestetty "luksusfestivaali" Hangossa.
Alueella oli musiikin lisäksi Food &amp; Wine Village, jossa oli monipuolisia ruokatuotteita niin maailmalta kuin Suomestakin. Festari oli suunnattu aikuiseen makuun sekä oli K-18. Tapahtuma järjestettiin kaksipäiväisenä Hangon Casinon rannassa 17.–18. kesäkuuta 2022. Festivaalia on tämän jälkeen jäänyt tauolle.
Festivaalin järjestyksestä vastaa Nordic Live Productions Oy, joka tunnetaan myös Solar Sound Festival, Aura Fest sekä Vaasa Festival-tapahtumista.