tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anatoli Kuznetsov (näyttelijä)

Anatoli Borisovitš Kuznetsov (; 31. joulukuuta 1930 Moskova – 7. maaliskuuta 2014 Moskova) oli venäläinen näyttelijä.
Kuznetsov opiskeli Ippolitov-Ivanovin musiikkiopistossa, kunnes siirtyi vuonna 1951 Moskovan taideteatterin studiokouluun, josta valmistui vuonna 1955. Hän tuli tunnetuksi erityisesti sotilas Suhovin roolista Vladimir Motylin elokuvassa "Aavikon laki" (1970). Kuznetsov esiintyi myös muun muassa elokuvissa "Daite žalobnuju knigu" (1965) ja "Ystäväni Kolka" (1961). Hänellä oli Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan kunniataiteilijan arvonimi.
Rage rap

Rage rap on trapin alalaji , jolle tavanomaista on lyhyet looppaavat kertosäkeet, kovaääninen laulu sekä energiset trap-melodiat. Lajin pioneereihin kuuluvat mm. Playboi Carti, Lil Uzi Vert ja Trippie Redd. 
Etymologia.
Tyylilajin nimi juontaa juurensa Trippie Reddin ja Playboi Cartin kappaleeseen "Miss The Rage", joka julkaistiin toukokuussa 2021. Kappaleen nimi taas viittaa siihen, että artistit kaipaavat konserteissaan olevia moshpittejä, sillä kappaleen julkaisun aikaan oli maailmanlaajuinen koronaviruspandemia.
Arthur Owen Jensen

Arthur Owen Jensen (5. elokuuta 1907 Auckland – 5. tammikuuta 1997 Wellington) oli uusiseelantilainen musiikkikriitikko, kolumnisti, musiikkipedagogi, pianisti ja säveltäjä. Hän käytti osassa kirjoituksistaan pseudonyymiä Ojay Jones.
Jensen suoritti alun perin insinööriopintoja ja opiskeli sitten pianonsoittoa. Hän kuitenkin keskeytti musiikkiopintonsa Aucklandin yliopistossa. Hän johti omaa tanssiyhtyettään ja soitti orkesterien kanssa taustamusiikkia mykkäelokuviin. Vuonna 1940 Jensen perusti Auckland String Playersin ja Auckland Choral Groupin. Vuonna 1941 hän perusti "Music Ho" -lehden, jota julkaistiin vuoteen 1948 saakka. Jensen sai vuonna 1945 nimityksen musiikin opettajaksi Aucklandin yliopiston aikuiskoulutuskeskukseen. Hän oli perustamassa vuonna 1946 Community Arts Servicea, joka kiersi pitäen näyttelyitä sekä musiikki- ja teatteriesityksiä niin suurissa kaupungeissa kuin syrjäisillä paikkakunnillakin, esimerkiksi Te Arohassa ja Tiraussa. Jensen johti kaksitoista ensimmäistä Cambridge Summer School of Music -kurssia, joille hän kutsui puhujaksi ja sävellysopettajaksi Douglas Lilburnin. Vuonna 1957 hänet korvasi uusi aikuiskoulutusjohtaja Stuart Morrison. Jensen muutti tämän jälkeen Lontooseen, mutta palasi vuonna 1959 Uuteen-Seelantiin. Hän toimi wellingtonilaisen "The Evening Post" -lehden pitkäaikaisena kolumnistina ja musiikkikriitikkona. Vuonna 1979 hän sai Uuden-Seelannin säveltäjäliiton kunniamaininnan palveluksista maan musiikkielämälle. Lisäksi Jensen sai suuren yleisön radio-ohjelmallaan "Music Ho", ja hänelle myönnettiin vuonna 1986 Mobil Radio Award.
Säveltäjänä Jensen teki musiikkia radioon ja televisioon. Hän oli vuodesta 1934 naimisissa Irene Amy Millicent Schererin kanssa. Pariskunta sai kolme yhteistä tytärtä. Avioliitto päättyi vaimon kuolemaan vuonna 1969. Jensen meni uusiin naimisiin Margaret Ann MacEnultyn kanssa 15. syyskuuta 1978. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1987 hän asui Waiheke Islandilla ennen paluutaan Wellingtoniin, jossa hän kuoli 89-vuotiaana. Jensenille pidettiin muistokonsertti Wellingtonissa 7. toukokuuta 1997. Tapahtumaa varten Lyell Cresswell sävelsi teoksen "Con anima", jonka esitti viulisti Donald Armstrong.
Faydherbe

Faydherbe, myös muodossa Faid’herbe, on seuraavien saman flaamilaisen taiteilijasuvun jäsenten sukunimi:
Lucas Faydherbe

Luc myös: Lucas Faydherbe (1617–1697) oli flaamilainen kuvanveistäjä ja arkkitehti ja suuren Faydherben taiteilijasuvun tunnetuin jäsen. Hän oli Rubensin mielioppilas ja asuintoveri tämän Ioppuiällä. Hän oli maineikas norsunluuteosten veistäjä, esimerkkeinä Madridin Pradon puttoreliefi ja Tukholman historiallisen museon suola-astia. Hänen töitään on myös Wienissä ja Karlsruhessa. Arkkitehtina hän on suunnitellut ja sisustanut — varhaisemmissa töissään yhdessä mestarinsa kanssa — entisissä Espanjan Alankomaissa useita kirkkoja, joista huomattavimpina Leuvenin jesuiittakirkko (Mikaelinkirkko, 1650–1656), Brysselin Begiinikirkko (1657–1676) ja Mechelenin Notre-Dame d’Hanswyk -kirkko (1663–1678).
Belgialaisen barokin tapaan Faydherbe rakensi kirkkonsa vanhoille romaanisille perusmuureille, mutta tavoitteli muuten keskusrakennetta. Hänen interiööreilleen ja sen ajan belgialaiselle rakennustaiteelle yleensäkin ovat tyypillisiä Rubensin tapainen barokki, gotiikan perintönä koristuksen pystyviivaisuus, mustan ja valkean belgialaisen marmorin vaihtelu ja runsaat tammipuuleikkaukset.
Rhiannon Giddens

Rhiannnon Giddens (s. 1977 Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Irlannissa asuva muusikko. Hän laulaa, soittaa banjoa ja viulua sekä säveltää ja kirjoittaa lauluja. Giddensin luoma musiikki pohjautuu folkiin ja amerikkalaiseen perinnemusiikkiin, mutta hän on saanut vaikutteita monenlaisista eri kulttuurien musiikista, ja luonut niistä oman hallitun yhdistelmänsä. Itse hän määrittelee esityksensä akustiseksi amerikkalaiseksi musiikiksi, jota hän itse ei suostu sen tarkemmin luokittelemaan.
Giddens harrasti laulua jo lapsena ja opiskeli Yhdysvaltain toiseksi vanhimmassa eli Ohion Oberlin-konservatoriossa oopperalaulajaksi valmistuen vuonna 2000. Banjoa ja viulua hän alkoi soittaa vasta 23-vuotiaana palattuaan kotiseudulleen Pohjois-Carolinaan, jossa sai opastajakseen lähes 90-vuotiaan viulisti Joe Thompsonin. Häneltä saatu vanhan ajan musiikin oppi käänsi Giddensin suunnan muusikkona ja loi hänestä aktivistin, joka kyseli mitä kaikkea amerikkalaisen musiikin historiasta on unohdettu ja pyyhitty pois. Näin hänestä tuli muusikko, jonka elämäntehtävä on soittaa banjoa sekä puhua siitä ja orjuudesta.
Vuosina 2006–2014 Giddens soitti ja lauloi yhdysvaltalaisessa, perinnemusiikkiin omistautuneessa yhtyeessä nimeltään Carolina Chocolate Drops. Yhtye teki neljä albumia, joista kolmas palkittiin 2011 Grammyllä. Giddens on vuoteen 2024 mennessä tehnyt viisi omaa studioalbumia, joista 2023 tehty sisältää ensi kertaa vain hänen omia laulujaan. Kaikkiaan hän on vieraillut soittajana tai laulajana noin 50 albumilla. Giddens sai musiikin Pulitzer-palkinnon 2023 kirjoittamastaan ja säveltämästään oopperasta "Omar", joka perustuu orjan muistelmiin. Vuonna 2024 Giddens sai paljon julkisuutta vierailtuaan Beyoncén "Cowboy Carter" -albumin kappaleella ”Texas Hold ’Em” soittamassa banjoa ja alttoviulua.
Suomessa Giddens on esiintynyt vuoteen 2024 mennessä kolme kertaa. Ensimmäinen vierailu tapahtui elokuussa 2013 Helsingin juhlaviikoilla Huvila-teltassa Carolina Chocolate Drops -yhtyeen jäsenenä. Vuonna 2023 hän vieraili Pori Jazzissa, mutta ensimmäinen oma konsertti oman kokoonpanon kanssa oli vuorossa 2. heinäkuuta 2024, kun hän esiintyi Kulttuuritalossa Helsingissä.
Yksityiselämä.
Giddensin isä on valkoinen amerikkalainen ja äiti musta afroamerikkalainen, jonka esivanhemmista osa on ollut Yhdysvaltain alkuperäisasukkaita. Giddensin nykyinen puoliso on italialaissyntyinen pianisti-säveltäjä Francesco Turrisi, jonka kanssa hän asuu Irlannin Limerickissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli irlantilainen kansanmuusikko, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta.
Daniel Vivian

Daniel Vivian Moreno (s. 5. heinäkuuta 1999 Vitoria-Gasteiz) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 184-senttimetrinen. Hän edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Athletic Bilbaota. Hän on Euroopan-mestari vuodelta 2024.
Vivian pelasi kauden 2020–2021 toisella sarjatasolla Mirandésissa lainalla Athletic Bilbaosta. Seuraavalla kaudella hän nousi Athleticin edustusjoukkueeseen. Hän on pelannut La Ligassa kausittain 24, 29 ja 33 ottelua. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan hän teki maalin Mallorcaa ja Real Sociedadia vastaan sekä toisella Real Valladolidia vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Athleticin voittamassa Espanjan cupissa seitsemän ottelua, muun muassa täyden peliajan puolivälierässä Barcelonaa, välierissä Atlético Madridia ja loppuottelussa Mallorcaa vastaan.
Vivian pelasi Espanjan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Kolumbiaa ja toisen kerran kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Andorraa vastaan. Hän voitti mestaruuden EM-kilpailuissa 2024. Hän pelasi kolmannen A-maaottelunsa EM-kilpailujen viimeisessä alkulohko-ottelussa Albaniaa vastaan ja tuli vaihdosta kentälle loukkaantuneen Jesús Navasin tilalle välieräottelussa Ranskaa vastaan.
Fermín López

Fermín López Marín (s. 11. toukokuuta 2003 El Campillo) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa FC Barcelonaa. Hän on Euroopan-mestari vuodelta 2024.
López siirtyi Real Betisin junioreista FC Barcelonaan kesällä 2016. Ennen nousuaan Barcelonan edustusjoukkueeseen hän pelasi kauden 2022–2023 lainalla kolmannen sarjatason Linaresissa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Barcelonassa 31 La Liga -ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Šah’tar Donetskia ja neljännesvälierässä Napolia vastaan.
López on pelannut Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kuusi ottelua ja tehnyt yhden maalin. Hän pelasi Espanjan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Andorraa vastaan. Hän pelasi toisen A-maaottelunsa Espanjan mestaruuteen päättyneiden EM-kilpailujen 2024 viimeisessä alkulohko-ottelussa Albaniaa vastaan, missä hän tuli 62. minuutilla vaihdosta kentälle. Muissa EM-turnauksen otteluissa hän ei pelannut.
Ann Patchett

Ann Patchett (s. 2. joulukuuta 1963 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Patchett varttui Nashvillessä, Tennesseessä. Hän aloitti uransa toimittajana. Vuonna 2002 hän sai PEN/Faulkner-palkinnon ja Orange-palkinnon romaanistaan "Bel Canto". Hänen teoksensa "Dutch House" (suom. "Hollantilainen talo") oli ehdolla Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinnon ja Women’s Prize for Fiction -palkinnon saajaksi vuonna 2020. Kirjailijantyönsä ohessa Patchett omistaa Parnassus Books -kirjakaupan Nashvillessä.
Anders Johan Sjöman

Anders Johan Sjöman (3. maaliskuuta 1756 Tammisaari – 6. kesäkuuta 1834 Kirkkonummi) oli suomalainen everstiluutnantti ja Gesterbyn kartanon omistaja.
Perhe.
Sjömanin vanhemmat olivat kultaseppämestari Carl Philip Sjöman ja Margaretha Svan. Sjömanin isäpuoli oli johtaja Anders Jansson. Sjöman avioitui Anna Lovisa Forssiuksen kanssa. Pariskunta sai kymmenen lasta. Yksi hänen lapsistaan Anders Johan Sjöman menehtyi muutaman kuukauden ikäisenä vuonna 1790. Anders Johan Sjömanin hauta on vanhin säilynyt hauta Helsingin Vanhassa kirkkopuistossa. Hänen lapsenlapsi oli kenraaliluutnantti Nikolai Sjöman. Valokuvaaja Hjalmar Sjöman oli hänen jälkeläinen.
Kartanon omistajana.
Sjömanin isäpuoli Anders Jansson omisti Gesterbyn kartanon Kirkkonummella. Sjöman omisti kartanon Janssonin jälkeen. Sjömanin nuorin tytär Eva Charlotta Sjöman ja hänen aviomies maanmittari Carl Mathias Moring ostivat kartanon vuonna 1835. 
Ura.
Sjöman toimi Ruotsin kuninkaallisen laivaston kapteenina Suomenlinnassa. Hän hankki palveluskokemusta osallistumalla Hollannin laivaston toimintaan. Sjöman osallistui majurina . Hän joutui meritaistelun aikana venäläisten vangiksi. Hänet ylennettiin sodan jälkeen everstiluutnantiksi.
Ritarikunnat.
 Miekkaritarikunta ritari
Willie Hona

Willie Hona (22. heinäkuuta 1953 Rawene – 5. toukokuuta 2024 Paraparaumu) oli uusiseelantilainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän tuli parhaiten tunnetuksi poliittisia teemoja hyödyntäneestä reggaeyhtyeestä Herbs, jossa hän toimi keulahahmona 1980-luvun puolessavälissä.
Honan varhaisiin musiikillisiin vaikutteisiin kuuluivat The Shadows ja Peter Posa. Hän aloitti kitaransoiton lapsena ja muutti 14-vuotiaana Dargavilleen. Lukioaikana hän perusti ensimmäisen yhtyeensä, joka oli instrumentaalimusiikin kokoonpano The Vibrations. Sitten Hona perusti Dargavillessa tapaamiensa ystävien kanssa The Face -yhtyeen. Yhtye voitti Pohjois-Aucklandin Battle of the Bands -kilpailun vuonna 1971. Seuraavana vuonna The Face sijoittui kolmanneksi kansallisen tason Battle of the Bands -finaalissa Aucklandissa. Tuomarina toiminut Lew Pryme järjesti The Facelle esiintymisiä muiden muassa Suzanne Lynchin, Rob Guestin ja Bunny Waltersin kanssa.
Manageri Will 'Ilolahia kutsui Honan laulajaksi ja kitaristiksi Herbs-yhtyeeseen. Hän liittyi siihen vuonna 1983. Hona toimi Herbsissä sen suurimman kaupallisen menestyksen aikana. Hän kirjoitti Tama Lundonin kanssa yhtyeen suurimpiin hitteihin kuuluneet kappaleet "Listen", "Long Ago" ja "Nuclear Waste". Hona lähti Herbsistä loppuvuodesta 1988. Vuonna 1991 hän julkaisi sooloalbumin "Keep an Open Heart", joka ei ollut hänen toivomansa kaltainen menestys. Hona muutti vuonna 1996 Australiaan, jossa jatkoi esiintymistä sooloartistina. Syyskuussa 2012 hänet otettiin New Zealand Music Hall of Fameen muiden Herbsin jäsenten kanssa. Hona kuoli kotonaan Paraparaumussa haimasyöpään toukokuussa 2024.
Papua-Uuden-Guinean maanjäristys 2022

Papua-Uuden-Guinean maanjäristys 2022 tapahtui 11. syyskuuta 2022 kello 9.46, kun Papua-Uuteen-Guineaan iski 7.6 magnitudin maanjäristys. Se tapahtui noin 67 kilometrin päässä idässä Eastern Highlandsin maakunnan Kainantusta ja noin 80 kilometrin päässä Moroben maakunnan Laesta, noin 90 kilometrin syvyydessä. Virallisten tietojen mukaan järistyksessä sai surmansa 21 ihmistä ja 30 loukkaantui. Järistystekssä tuhoutui tai vaurioitui yhteensä 1 076 taloa, mukaan lukien oppilaitoksia ja museoita. USGS:n mukaan järistys vaikutti noin 5,9 miljoonaan ihmiseen ja 1,2 miljoonaan kotirakennukseen.
Moni kuolonuhri jäi järistyksestä johtuneen maavyöryn alle. Pian järistyksen jälkeen uutisoitiin ainakin neljän ihmisen kuolleen, joista kolme oli hautautunut maavyöryyn. Järistystä seurasi ainakin yksi 5,0 magnitudin jälkijäristys noin tuntia myöhemmin.
Rosalie Sjöman

Rosalie Sjöman (ent. Hammarqvist) (16. lokakuuta 1833 Kalmar, Ruotsi – 25. tammikuuta 1919 Tukholma, Ruotsi) oli Ruotsin ensimmäisiä naispuolisia valokuvaajia.
Perhe.
Rosalie Sjömanin isä oli kauppalaivaston merikapteeni Johan Peter Hammarqvist ja äiti Karolina Appellöf. Hän avioitui kauppalaivaston merikapteeni Sven Sjömanin kanssa. Pariskunta sai kaksi poikaa ja yhden tyttären: Sven Gustaf Hjalmarin, Svenin ja Alma Rosalie Carolinan. Merikapteeni Sven Sjöman menehtyi 1864, ja Rosalie jäi kolmen lapsen yksinhuoltajaksi. Heidän poikansa oli valokuvaaja Hjalmar Sjöman. Heidän tyttärensä Alma Sjöman harjoitti myös valokuvaamista.
Hän avioitui myöhemmin Gustaf Fredrik Diehlin kanssa. Pariskunta sai kaksi lasta: Carl Fredrikin ja Hilma Marie Diehlin.
Ura.
Rosalie Sjöman työskenteli valokuvaaja Carl Jacob Malmbergin valokuvausstudiossa. Sjöman avasi oman valokuvausstudion Tukholman Drottninggatan 42:ssa vuonna 1864. Studio muutti myöhemmin osoitteeseen Regeringsgatan 6. Sjömanin valokuvaustoiminta menestyi, minkä seurauksena hän palkkasi viisi työntekijää ja avasi kuusi studiota pitkin Ruotsia. Sjömanista tuli yksi Ruotsin arvostetuimmista valokuvaajista 1860-luvun puolivälistä lähtien. Hän otti muotokuvia näytelmäkirjailija August Strindbergistä ja monista muista tunnetuista henkilöistä.
Tomra (taajama)

Tomra tai Tomrefjord on taajama Vestnesin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,5 neliökilometriä ja asukasluku 1 095 vuonna 2023.
Vikebukt

Vikebukt on taajama Vestnesin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 278 vuonna 2023.
Fiksdal

Fiksal tai Fiksdalen on taajama Vestnesin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,3 neliökilometriä ja asukasluku 234 vuonna 2023.
Tresfjord

Tresfjord on taajama Vestnesin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 214 vuonna 2023.
Vuosina 1899–1964 Tresfjord oli itsenäinen kunta. Kuntaliitoshetkellä Tresfjordin kunnassa oli 1 319 asukasta ja sen pinta-ala oli 188 neliökilometriä.
Vestnesavisa

Vestnesavisa on norjalainen vuonna 1989 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Vestnes. Lehti ilmestyy painettuna keskiviikkoisin.
Vestnesin kirkko

Vestnesin kirkko () on Vestnesin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1872.
Tresfjordin kirkko

Tresfjordin kirkko () on Vestnesin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1828.
Fiksdalin kirkko

Fiksdalin kirkko () on Vestnesin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1866.
Viken kirkko

Viken kirkko () on Vestnesin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva punen pitkäkirkko vuodelta 1970.
Topıraq qala

Topıraq qala (, ) on rauniokaupunki Karakalpakian tasavallan Ellikqalan piirissä Uzbekistanissa. Se sijaitsee Sultan Wáyisin vuorijonon eteläpuolella lähellä Nukusin ja Tórtkúlin välistä maantietä.
100–500-luvuilla rakennettua neliskulmaista (500 x 350 metriä) kaupunkia ympäröi katetulla käytävällä ja kulmatorneilla varustettu muuri. Se sai vettä kanavia pitkin Amudarjan nykyään kuivuneesta sivu-uomasta. Asuintalot ja talousrakennukset oli jaettu pää- ja sivukaduilla kymmeneksi kortteliksi. Eteläportilta alkava pääkatu johti temppelin, jossa on ilmeisesti palvottu tulta.
Kaupunki toimi 200–300-luvuilla Horezmin kuninkaiden asuinpaikkana. Sen luoteisosassa sijaitsi 14 metriä korkealle keinotekoiselle jalustalle (80 x 80 metriä) saviilestä rakennettu palatsi kolmine torneineen. Palatsin huoneet oli koristeltu kohokuvin, patsain ja seinämaalauksin, jotka kuvaavat hallitsijoita, jumalattaria, tanssivia miehiä ja naisia, mytologisia hahmoja, eläimiä ja hedelmällisyyssymboleja. Sisäpihalla oli valtaistuinsali ja sitä ympäröi neljä pyhäkköä alttareineen. Palatsi hylättiin vähäksi aikaa 300-luvun alussa, ja sitä käytettiin myöhemmin hallintorakennuksena. Kaupunki lienee raunioitunut sotien ja kastelujärjestelmän tuhoutumisen seurauksena.
Sergei Tolstovin johdolla 1930–1950-luvuilla suoritetuissa kaivauksissa on löydetty keramiikkaa, tekstiilejä, jousia ja muita aseita, koruja ja rahoja. Arvokkain löytö ovat pergamentille ja puunkappaleille horezmin kielellä kirjoitetut talousasiakirjat. Taidokkaat seinämaalaukset kertovat Horezmin yhteyksistä Intiaan, Syyriaan, Egyptiin ja Mustanmeren pohjoispuolelle. Esinelöytöjä ja maalauksia säilytetään muun muassa Pietarin Eremitaasissa ja Savitskin museossa Nukusissa.
Jakob Kjersem

Jakob Kjersem (2. elokuuta 1925 Tresfjord – 11. kesäkuuta 2009 Vestnes) oli norjalainen kestävyysjuoksija, maanviljelijä ja toimittaja. Hän voitti seitsemän Norjan mestaruutta vuosien 1949–1960 välillä. Lontoon kesäolympialaisten 10 000 metrin kilpailussa hän tuli sijalle 12. ja Helsingin kesäolympialaisten maratonilla sijalle 24.
C++26

C++26 on C++-ohjelmointikielen ISO-standardiversio, joka kehitetään C++23-standardin seuraajaksi. Standardin on suunniteltu valmistuvan vuonna 2026.
Ominaisuudet.
Mukaan äänestettyjä kohtia ovat:
Ehdotettuja kehityskohtia ovat:
Edistettäviä, mutta ei varmaa valmistumisajankohtaa:
Neljäksi avainkohdaksi mainitaan asynkronisen suorittamisen codice_1 parannukset, tyyppi- ja muistiturvallisuuden parannukset, "reflektio" ja "contracts". Eräs ehdotettu muutos on, että alustamaton muuttuja ei enää ole määrittelemätöntä (P2795R5). Muutoksen myötä alustamaton luku voidaan määritellä virheeksi. Lisäksi muut määrittelemättömät käytökset voidaan poistaa (P3436R1).
Malla Montell

Malla Montell (s. 13. tammikuuta 2004) on suomalainen telinevoimistelija.
Vuonna 2022 Kansainvälinen voimisteluliitto FIG lisäsi hänen suorittamansa eritasonojapuiden liikkeen sääntökirjaan. Liike on kuvattu seuraavasti: "riippuen ylemmästä tangosta heilautus taaksepäin 1/1-kierroksella [360 astetta] riippuun ylemmästä tangosta". Teknisen komitean mukaan Montellin liike ei kuitenkaan ollut niin vaikea, että se olisi voitu nimetä hänen mukaansa, mutta se lisättiin kuitenkin sääntökirjaan. Montell on historian toinen sääntökirjaan lisätty suomalainen naistelinevoimistelija Annamari Maarasen jälkeen.
Montellin äiti on yleisurheilija Annu Montell.
Constantin Hansen

Carl Christian Constantin Hansen (3. marraskuuta 1804 Rooma, Kirkkovaltio – 29. maaliskuuta 1880 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen taidemaalari. Hän sai opetusta isältään Hans Hansenilta sekä Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa. Hansen maalasi muun muassa muotokuvia sekä kansallisromanttisia ja antiikin aikaan liittyviä aiheita.
Kirsa Jensenin katoamistapaus

Kirsa Mary Jensen (s. 15. joulukuuta 1968) oli uusiseelantilainen tyttö, joka katosi Awatoton rannalla Napierin kaupungissa 1. syyskuuta 1983. Tapauksessa epäillään rikosta, ja sitä onkin pidetty mahdollisesti pitkäaikaisinta käsittelyä osakseen saaneena murhamysteerinä Uudessa-Seelannissa.
Tausta.
Jensen asui Napierissa, jossa hänen isänsä Dan työskenteli anglikaanisen kirkon pappina. Jensen oli oppilaana Colenso High Schoolissa (nykyinen William Colenso College). Hän teki vapaaehtoistyötä paikallisella eläinklinikalla ja valmensi hevostaan näytöstä varten ennen katoamistaan. Jensenillä oli veli.
Katoaminen.
1. syyskuuta 1983 Jensenin oli tarkoitus mennä ratsastamaan hevosella ystävänsä kanssa, mutta ystävä perui tapaamisen. Tyttö nähtiin rannalla ratsastamassa Commodore-nimisellä hevosellaan ja sitten ohjaamassa sitä lähellä Tutaekurijoen suuta sijainneelle tykkiasemalle. Jensen oli saapunut rannalle arviolta kello 15.30. Äidin huolestuttua poliisi sai ilmoituksen katoamisesta illalla. Hevonen löydettiin vaeltelemasta läheltä joen ylittänyttä siltaa. Tytöstä annettiin monia keskenään ristiriitaisia havaintoja. Yksi todistaja kertoi pysähtyneensä juttelemaan Jensenille, jolla oli verta kasvoissaan. Todistajan mukaan tyttö kertoi pudonneensa hevosen selästä ja jonkun mentyä kertomaan asiasta vanhemmille, joita hän oli odottelemassa paikalle. Todistaja poistui uskoen kaiken olevan kunnossa. Tytöstä tehtiin myös havainto noin 20–30-vuotiaan kuljettajan ajamasta kuorma-autosta, jonka ajaja väitetysti oli pitänyt tyttöä kiinni ajaessaan yhdellä kädellä.
Poliisi kertoi pian pitävänsä rikosta todennäköisenä. Poliisin oletuksen mukaan Jensen oli pudonnut hevosen selästä ja tuntematon henkilö oli auttamisen verukkeella siepannut tämän.
Pääepäilty.
Aiemmin raiskauksesta tuomittu John Russell ilmoittautui poliisille yhtenä ensimmäisistä todistajista. Hänen asemansa kuitenkin muuttui sittemmin keskeiseksi epäillyksi. Russell tunnusti vuonna 1985 tappaneensa Jensenin, mutta hän perui tunnustuksensa vedoten mielisairauteen. Näyttö ei riittänyt miehen syyttämiseen. Russell viettikin aikaa psykiatrisessa laitoshoidossa. Hän teki itsemurhan hirttäytymällä vuonna 1992 vain neljä viikkoa laitoshoidosta ulos kirjaamisen jälkeen.
Myöhempi käsittely.
Jensenin äiti Robyn Jensen julkaisi katoamistapauksen tiimoilta kirjan "Kirsa: A Mother's Story" (1994). Äiti on pitänyt todennäköisenä tyttärensä joutumista siepatuksi lähellä Tutaekurijoen suun tykkiasemaa, josta myöhäisimpiin kuuluneita havaintoja oli ilmoitettu.
Joseph Emanuel Fischer von Erlach

Joseph Emanuel Fischer von Erlach (1695–1742) oli itävaltalainen arkkitehti, isänsä Johann Bernhard Fischer von Erlachin avustaja ja hänen töittensä jatkaja.
Fischer von Erlach sai vaikutteita ranskalaisesta arkkitehtuurista. Hän suunnitteli Hofburgiin laajoja lisärakennuksia, joista vain osa, kuten hovikirjasto, komea talviratsastuskoulu, toteutui. Hänen kirkollinen päätyönsä, omaperäinen, soikiokupuinen Wienin Karlskirche-kirkko (1716–1737), jonka
julkisivua kaksi Trajanuksen patsaan muotoista tornia vallitsee, valmistui Johann Baptist Martinellin päättämänä vasta hänen kuoltuaan. Hän oli myös vaskenkaivertaja, ja hän kirjoitti teoksen "Entwurf einer historischen Architektur" (1725).
Jéssica Bouzas Maneiro

Jéssica Bouzas Maneiro (s. 24. syyskuuta 2002 Galicia) on espanjalainen tennispelaaja. Hän on voittanut urallaan yhden WTA 125 -tason turnauksen kaksinpelissä.
Bouzas Maneiro pelasi grand slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Wimbledonissa 2023. Hän voitti Antalyan WTA 125 -tason turnauksen maaliskuussa 2024. Wimbledonissa 2024 Bouzas Maneiro voitti ensimmäisellä kierroksella puolustavan mestarin Markéta Vondroušován.
Hamish Kilgour

Hamish Robert Kilgour (17. maaliskuuta 1957 Christchurch – marras- tai joulukuu 2022 Christchurch) oli uusiseelantilainen rumpali, lyömäsoittaja, kitaristi ja lauluntekijä.
Kilgour opiskeli itsenäisesti rumpujensoiton. Hän oli jo nuorena aktiivinen aikansa vastakulttuurisissa liikkeissä. Hän sai humanististen tieteiden kandidaatin oppiarvon englannin kielessä ja historiassa Otagon yliopistosta. Vuonna 1978 Kilgour perusti veljensä David Kilgourin kanssa The Clean -yhtyeen. Sen ensimmäisen kokoonpanon hajottua vuoden kuluttua Kilgour oli keulahahmo lyhytikäisessä aucklandilaisessa new wave -yhtyeessä The Sobs. Palattuaan Dunediniin hän perusti The Cleanin tunnetuimman kokoonpanon veljensä ja basisti Robert Scottin kanssa. The Clean tuli tunnetuksi protestilauluistaan, ja Kilgour otettiin sen jäsenenä New Zealand Music Hall of Fameen vuonna 2017. Lisäksi hän sai vuonna 1992 New Zealand Music Awardin "vuoden levykannesta" kansitaiteestaan kokoelmaan "Pink Flying Saucers Over the Southern Alps".
Kilgour toimi myös yhtyeissä The Great Unwashed (1983–1984) ja Bailter Space (1987–1988). 1980-luvun lopussa hän muutti New Yorkiin ja meni naimisiin Lisa Siegelin kanssa. Pariskunta perusti psykedeelisen musiikin yhtyeen The Mad Scene, joka toimi pääasiassa New Yorkissa. Pariskunta erosi myöhemmin. He saivat yhteisen pojan. Kilgour julkaisi kaksi sooloalbumia ja teki yhteistyötä laulaja-lauluntekijä Hollie Fullbrookin kanssa. Hän muutti takaisin Uuteen-Seelantiin vuona 2019 ja asettui Christchurchiin. Hän avasi siellä miesten vintagevaatekaupan Bent Gent ja perusti uuden yhtyeen nimeltään The Sundae Painters. Kilgourin elämää kuitenkin varjostivat mielenterveysongelmat. Hänet ilmoitettiin kadonneeksi loppuvuodesta 2022; viimeinen havainto oli tehty 27. marraskuuta Christchurchin The Palms -kauppakeskuksessa. 6. joulukuuta 2022 ilmoitettiin Kilgourin löytyneen kuolleena.
Qoyqırılǵan qala

Qoyqırılǵan qala (, ) on zarathustralaisen palvontapaikan raunio Karakalpakian tasavallan Tórtkúlin piirissä Uzbekistanissa. Se sijaitsee 22 kilometriä Tórtkúlin kaupungista koilliseen.
Vuosina 1951–1957 tehdyissä kaivauksissa löydettiin 300–200-luvuilta ennen ajanlaskun alkua oleva kaksikerroksinen pyöreä temppelirakennus, jonka ympärysmitta on 45 metriä ja korkeus noin 9,5 metriä. Sitä ympäröivat asuin- ja talousrakennukset sekä suojamuuri ja vallihauta. Muuri oli varustettu tornein ja ampuma-aukoin. Sen itäosassa oli tornien suojaama monimutkainen porttirakennelma.
Pyöreä temppelirakennus toimi ilmeisesti alun perin observatoriona. Rakennus hylättiin ennen ajanlaskun alkua, mutta se otettiin pian uudelleen käyttöön palvontapaikkana. Qoyqırılǵan qalasta on löydetty piirtokirjoituksia, terrakottapatsaita, aseita, koruja, seinämaalausten kappaleita ja koristeellisia hautaruukkuja. Paikka hylättiin 300-luvulla.
Qoyqırılǵan qalan esineitä on Pietarin Eremitaasin ja Nukusin Savitski-museon kokoelmissa. Sen rauniot ovat kaivausten jälkeen kuluneet ja peittyneet kasvillisuuteen.
Liddy Holloway

Elizabeth Brenda "Liddy" Holloway (1947 Wellington – 29. joulukuuta 2004) oli uusiseelantilainen näyttelijä ja televisiokäsikirjoittaja. Hän tuli tunnetuksi varsinkin Alex McKennan roolista saippuasarjassa "Shortland Street" ja Alcmenen roolista televisiosarjassa "Hercules".
Holloway oli poliitikko Phil Hollowayn tytär. Hän matkusti teini-ikäisenä äitinsä kanssa Englantiin, jossa sai tanssi- ja teatteriopetusta. Holloway esiintyi Australiassa muun muassa saippuasarjassa "Prisoner". Hän toimi myös käsikirjoittajina monissa niistä televisiosarjoista, joissa esiintyi. Saippuasarjassa "Shortland Street" työskentelyn Holloway aloitti vuonna 1992. Yhdysvalloissa hän esiintyi komediaelokuvassa "Mela kateissa" ja televisioelokuvassa "Murder in Greenwich". Holloway oli vuonna 2001 ehdolla parhaan naissivuosan esittäjän Nokia New Zealand Film Awardin saajaksi roolistaan elokuvassa "Her Majesty". Hän kuoli maksasyöpään joulukuussa 2004. Holloway oli vuonna 2005 postuumisti ehdolla parhaan naissivuosan esittäjän New Zealand Screen Awardin saajaksi roolistaan elokuvassa "Fracture".
Näyttelijä Joel Tobeck on Hollowayn poika.
Simon Mann

Simon Mann (s. 10. helmikuuta 2001) on brittiläis-yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän ajaa FIA World Endurance Championship -sarjassa AF Corse -tallissa.
Ura.
Mann aloitti kilpauransa vuonna 2018 Italian GT Championship -sarjassa. Hän sijoittui vuonna 2019 GT3 Pro-Am -luokassa kolmanneksi. Mann voitti Italian GT -sarjan mestaruuden GT3 Pro-Am -luokassa vuosina 2020 ja 2021.
Vuodesta 2021 Mann on ajanut FIA World Endurance Championship -sarjassa AF Corsen Ferrarilla. Vuonna 2022 Mann ajoi FIA WEC ja IMSA SportsCar Championship -sarjoissa. Samana vuonna Mann osallistui ensi kerran Le Mansin 24 tunnin ajoon, jossa hänen aisapareinaan olivat Christoph Ulrich ja Toni Vilander. He sijoittuivat kokonaiskilpailussa 41.ksi.
Mann on ajanut myös urallaan Asian Le Mans Series -sarjassa.
Peter Waieng

Peter Waieng (k. 22. elokuuta 2013 Roku Beach, Kairuku-Hirin piirikunta, Keskinen maakunta) oli papuauusiguinealainen poliitikko. Hän oli Papua-Uuden-Guinean parlamentin jäsen vuosina 1997–2002 ja toimi tuona aikana maansa puolustusministerinä.
Waieng opiskeli Papua-Uuden-Guinean yliopistossa ja Wollongongin yliopistossa. Hänet valittiin maansa parlamenttiin Kundiawa-Gemboglin vaalipiiristä. Hän asettui uudelleen ehdolle vuoden 2002 vaaleissa, mutta ei onnistunut uusimaan paikkaansa parlamentissa.
Kuolema.
Waieng nautti alkoholia seurueessa 22. elokuuta 2013 ja riitaantui tässä yhteydessä naisystävänsä kanssa. Hän lähti jahtaamaan naista ja aloitti tämän pahoinpitelemisen. Seviro Ganiga yritti mennä apuun, mutta Waieng kävi hänenkin kimppuunsa. Avunhuudot kuultuaan paikalle juoksi myös Ray Atabe, joka löi Waiengia kivellä päähän. Waiengin otteesta irti päästyään raivostunut Ganiga surmasi tämän useilla puukoniskuilla rintakehän alueelle. Vuonna 2020 taposta tuomittiin Ganiga 16 vuoden ja Atabe 13 vuoden vankeusrangaistukseen. 
Surmasta levisi Papua-Uudessa-Guineassa runsaasti salaliittoteorioita.
Graham Capill

Graham Capill (s. 1959 Kamerun) on uusiseelantilainen seksuaalirikollinen, joka toimi aiemmin poliitikkona ja presbyteerisen kirkon pappina.
Tausta ja ura politiikan ulkopuolella.
Capill syntyi Kamerunissa, jossa hänen isänsä työskenteli kristillisen lähetyskoulun opettajana. Perheen siirryttyä takaisin Uuteen-Seelantiin hän kävi koulunsa kristillisessä Middleton Grange Schoolissa. Vuonna 1980 Capill tapasi presbyteerikirkon piirissä Judy Capillin, jonka kanssa hän meni naimisiin. Pariskunnalle syntyi kymmenen yhteistä lasta: viisi tytärtä ja viisi poikaa. Nuorin lapsi syntyi maaliskuussa 2002.
Capill opiskeli aluksi orkesterinjohtoa, mutta siirtyi sitten tekniikan alalle. Hän työskenteli Air New Zealandin avioniikkainsinöörinä ja oli myös lentoyhtiön lentäjäharjoittelija. Capill sai teologian kandidaatin arvon Australiassa ja työskenteli pappina Dunedinissa. Lisäksi hän työskenteli poliisin viestinnässä, opiskeli oikeustiedettä ja työskenteli vuodesta 2004 poliisia edustaneena syyttäjänä Christchurchissa.
Toiminta politiikassa ja mielipiteet.
Capill toimi Christian Heritage Party of New Zealandin puheenjohtajana. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue sai 1,4 % äänistä eikä sen edustajia valittu parlamentin jäseniksi. Capill erosi vuonna 2003 puolueen johtajan tehtävistä. Häntä seurasi Ewen McQueen. Capillin vaalikampanjointi oli ollut terveysongelmien varjostamaa. Hän oli saanut sydäninfarktin vuonna 2000. Lisäksi hän kärsi leikkauskomplikaatioista ja sairastui kesken kampanjoinnin keuhkokuumeeseen.
Capill oli politiikassa voimakas perhearvojen puolestapuhuja. Hän vastusti jyrkästi homoseksuaalisuutta ja piti lasten seksuaalikasvatusta hyväksikäyttöön rinnastettavana. Hän kritisoi muun muassa "South Parkia", jossa hänen mukaansa esitettiin homoseksuaalista kanssakäymistä, jossa Saatana oli osallisena. Hän vastusti myös taideteoksia, joihin liittyi seksuaalisia aiheita. Capill kannatti sarjan "Älä kerro äidille" ja saippuaoopperan "Shortland Street" kieltämistä. Hän otti kielteisesti kantaa myös Paula Boockin palkittuun kirjaan "Dare, Truth or Promise", joka käsitteli lesbojen rakkautta.
Rikokset ja vankeus.
8-vuotias tyttö joutui Capillin seksuaalisesti hyväksikäyttämäksi ja kertoi tapahtuneesta kolme vuotta myöhemmin, mikä johti poliisitutkintaan, jossa Capill oli epäiltynä. Hänet asetettiin syytteeseen vuosina 2001–2002 harjoitetusta hyväksikäytöstä. Capill tunnusti syyllisyytensä lapsen seksuaaliseen hyväksikäyttöön. Uhreina katsottiin olleen kolmen 5–11-vuotiaan tytön. Capill tuomittiin vuonna 2005 yhdeksän vuoden vankeusrangaistukseen. Hän oli ennen syytteiden saamista eronnut Christian Heritage Party of New Zealandin jäsenyydestä.
Capill vapautettiin vuonna 2011 ehdonalaiseen. Hän oli suorittanut lapsiin kohdistuneiden seksuaalirikosten tekijöille suunnatun terapiaohjelman eikä hänen uusimisriskiään enää pidetty korkeana. Capillilta kiellettiin yhteyden ottaminen alle 16-vuotiaisiin ilman ehdonalaisvalvojan lupaa.
Ashraf Choudhary

Ashraf Choudhary (s. 15. helmikuuta 1949 Pakistan) on uusiseelantilainen työväenpuolueen poliitikko. Hän oli Uuden-Seelannin parlamentin jäsen vuosina 2002–2011. Hän oli Uuden-Seelannin ensimmäinen parlamenttiin valittu muslimi ja eteläaasialaissyntyinen.
Choudhary opiskeli 1970-luvulla maataloustekniikkaa Newcastlen yliopistossa sekä Masseyn yliopistossa, josta hän sai filosofian tohtorin oppiarvon vuonna 1979. Choudhary työskenteli opettajana ja tutkijana Masseyn yliopistossa vuosina 1976–2002. Hän oli associate professorina Masseyn yliopistossa vuonna 2002. Choudhary toimi Palmerston Northin työväenpuolueen johtajana. Winston Peters syytti häntä vuonna 2002 vuosisatoja vanhan tradition rikkomisesta, koska hän uutena parlamentaarikkona ei vannonut valaansa käsi Raamatulla vaan Koraanilla. Choudhary vastasi huomauttamalla, että pääministerinä toiminut Julius Vogel oli 1870-luvulla vannonut valansa käsi Tooralla.
Anders Behring Breivik viittasi Choudharyyn manifestissaan. Hän syytti tätä esiaviollista seksiä harrastaneiden ja homoseksuaalien kivittämisen passiivisesta hyväksynnästä. Choudhary piti mainintaa erikoisena ja Breivikiä terroristina.
Paholaisen päät

Paholaisen päät (tšk. "Čertovy hlavy") ovat kallioon hakattuja veistoksia Želízyn kunnassa Keski-Tšekissä. 
Maailmassa ainoastaan Yhdysvalloissa sijaitsevat Mount Rushmoren veistokset ovat suurempia päitä kuvaavia veistoksia.
Sijainti.
Paholaisen päät sijaitsevat metsässä lyhyen kävelymatkan päässä pienestä Želízyn kylästä. Lähin suurempi asutuskeskus on Mělník. Ennen veistosten valmistusta alueen kalliota kerrotaan käytetyn lainsuojattomien piileskelypaikkana.
2010-luvun alussa yksityinen metsänomistaja hakkasi veistosta ympäröineen metsän. Haastattelussa hän kertoi kuitenkin aikovansa kasvattaa sen uudelleen.
Valmistus.
Nuori Václav Levý toimi 1840-luvun alussa läheisen Liběchovin kartanon kokkina. Vapaa-aikanaan hän kierteli läheisiä metsiä ja kiinnostui alueen hiekkakivikallioiden kaivertamisesta. Vuosina 1841–1846 hän kaiversi useita veistoksia noin 12 kilometriä pitkän matkan varrelle kartanonherra Antonín Veithin siunauksella. Paholaisen päät ovat näistä tunnetuimmat ja suurimmat.
Veistokset ovat hakattu suoraan kallioon. Paholaisen päät ovat noin yhdeksän metriä korkeat.
Implerstraßen metroasema

Implerstraße on yksi Münchenin metron asemista joka avattiin 22. marraskuuta 1975, se on U3: n ja U6: n kolmiraiteinen risteysasema, jonka suunnitteli Paolo Nestler.
Aseman keskimmäinen rata oli käyttämättömänä vuoteen 1989 asti, kun U3 kulki yhdessä U6: n kanssa Holzapfelkreuthiin, kunnes linja Forstenrieder Alleelle avattiin. Radalla 1 U6 kulkee Marienplatzin suuntaan. Radalla 2 U3 kulkee Fürstenried Westin suuntaan ja U6 kulkee Klinikum Großhadernin suuntaan. Radalla 3, Fürstenried westistä tuleva U3 kulkee Marienplatzin suuntaan. Takaradan seinät on valmistettu kuitusementtipaneeleista. Asemalla on hissiyhteys molemmilla laitureilla. Asemalta on yhdysraide myös U4 ja U5-linjojen käyttämään kolmanteen tunneliin. 
Jos U9-linja rakennetaan, metroasema korvataan uudella Impler-/Poccistraßen metroasemalla yhdessä Poccistraßen metroaseman kanssa.
Asema nimettiin sen yläpuolella kulkevan Implerstraßen mukaan.
Les Échelles

Les Échelles on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Guiersjoen varrella, noin 22 kilometriä Chambéryn kaupungista lounaaseen.
Les Échellesissä Guiersjoen kaksi latvajokea kohtaavat. Guiers Vif, jonka lähde on Saint Pierre d'Entremontissa ja Guiers Mort, jonka lähde on Saint Pierre de Chartreusessa, liittyvät yhteen muodostaen Guiersin, Rhônen sivujoen.
Historia.
Kaupunki on rakennettu muinaisen roomalaisen tien varrelle, joka kulki Lugdunumista (Lyon) Mediolanumiin (Milano). Kaupungin nimi tulee siitä, että se sijaitsee kapeassa ja jyrkässä rotkossa, ja jonka ylitys onnistui vain tikkaita (latinaksi scala) pitkin. Kreivitär Béatrice Savoijilaisen johdolla 1200-luvulla Johanniittain ritarikunnan ritarit asettuivat Les Échellesin kuntaan. He hallinnoivat köyhille omistettua sairaalaa sekä muita kiinteistöjä kuten myllyä ja linnaa. Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla kaikki heidän omaisuutensa myytiin paikalliselle porvaristolle. Savoijin herttua Kaarle III perusti vuonna 1514 Echellesin markkinat, joita pidetään joka tiistaiaamu keskusaukiolla.
Liam Möller

Liam Möller (s. 21. joulukuuta 2004) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Pelaajauransa Möller aloitti 5-vuotiaana Espoon Palloseurassa, josta hän siirtyi HJK:n akatemiaan 12-vuotiaana. Hän debytoi Klubi 04:n paidassa Ykkösessä 16-vuotiaana kaudella 2021. Veikkausliigassa Möller pääsi ensimmäistä kertaa kentälle ottelussa KTP:ta vastaan 9. toukokuuta 2023, onnistuen heti maalinteossa.
Saint-Béron

Saint-Béron on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 28 kilometriä Chambéryn kaupungista lounaaseen.
Saint-Béronia hallinneista Disimieun kreivien linnasta ei ole enää mitään jäljellä. Genovalaiset ryöstivät sen vuonna 1603. Nykyinen Château de Vaux-Saint-Cyr rakennettiin vuosien 1865 ja 1868 välillä.
Maja Åskag

Maja Åskag (s. 18. joulukuuta 2002 Eskilstuna) on ruotsalainen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja, joka on saavuttanut kansainvälisiä ikäluokkamestaruuksia ja -mitalisijoja (U20 ja U23) 2020-luvun alkupuoliskolla. Aikuisten sarjassa hän on osallistunut molemmissa lajeissa kansainvälisiin arvokisoihin.
Maja Åskag otti himmeämpiä Ruotsin mestaruusmitaleja vuosina 2019-2020. Ensimmäiset mestaruutensa hän saavutti 2021 kolmiloikassa ja 2022 pituushypyssä. Hän on voittanut Ruotsin-mestaruuden ulkoradoilla pituushypyssä myös vuonna 2023 sekä kolmiloikassa vuosina 2023, 2024 ja 2025. Sisäratojen Ruotsin-mestaruuden hän on voittanut pituushypyssä vuonna 2025 sekä kolmiloikassa vuosina 2019, 2021, 2024 ja 2025. 
Åskag on edustanut Ruotsia vuosien 2022 ja 2024 EM-kisoissa sekä vuoden 2023 MM-kisoissa karsiutuen kuitenkin alkukilpailuissa. Vuoden 2024 Pariisin olympialaisissa hän karsiutui kolmiloikan loppukilpailusta. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui pituushypyssä yhdeksänneksi ja kolmiloikassa 11:nneksi. 
Åskag saavutti menestystä jo nuorten MM- ja EM-kisoissa. Hän otti pituushypyn ja kolmiloikan hopeaa vuoden 2023 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Espoossa. Hänellä on myös kultaa vuoden 2021 MM- ja EM-kisojen alle 20-vuotiaiden pituushypystä ja kolmiloikasta.
Starmerin hallitus

Starmerin hallitus on Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, joka astui virkaan vuoden 2024 parlamenttivaalien jälkeen. Hallitus on työväenpuolueen muodostama enemmistöhallitus, ja sitä johtaa pääministeri Keir Starmer.
Hanna Marno

Hanna Marno (s. 1981 Helsinki) on suomalainen kuvanveistäjä ja ympäristötaiteilija. Marno asuu ja työskentelee Pohjois-Satakunnassa Siikaisissa. Marno on opiskellut ja valmistunut kuvataiteen maisteriksi Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta. Hän on lisäksi opiskellut Pittsburghissa Carnegie-Mellon yliopistossa ja Pittsburgh Filmmakersissa sekä Tampereen ammattikorkeakoulun taiteen ja viestinnän laitoksella. Marnon töitä on ollut esillä sekä Suomessa että ulkomaillakin ja hänen työnsä ovat usein paikkasidonnaisia. Töissään Marno käsittelee muun muassa valtaa, yhteisöjä, ainetta ja ulkopuolisuuden tunnetta. “Mikä onkaan se liima, joka meidät yhteen sitoo”, kysyy Marno.
Marise Chamberlain

Marise Ann Millicent Chamberlain (5. joulukuuta 1935 Christchurch – 5. marraskuuta 2024) oli uusiseelantilainen keskimatkojen juoksija.
Tokion olympialaisissa 1964 Chamberlain oli 800 metrillä kolmas. Brittiläisen imperiumin ja kansainyhteisön kisoissa vuonna 1962 hän oli 880 jaardilla hopealla.
Chamberlainin ennätys 800 metrillä on vuonna 1969 juostu 2.01,4.
Jonas Abrahamsen

Jonas Abrahamsen (s. 20. syyskuuta 1995 Skien) on norjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2014, jolloin edusti Motiv3 Pro-Cycling Teamia ja Team Øster Hus–Ridley -joukkuetta. Vuodesta 2016 lähtien hän on edustanut samaa norjalaistallia, nimeltään nyt Uno-X Mobility.
Abrahamsen voitti Toulouseen päättyneen 11. etapin Ranskan ympäriajossa 2025 kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Mauro Schmidin. Abrahamsen oli murtanut solisluunsa vain neljä viikkoa ennen etappivoittoaan.
Saavutuksia.
Lähde: Pro Cycling Stats
Tour of Malopolska, mäkikirikilpailun ja 2. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 18. etapilla kolmas
Etoile de Bessèges – Tour du Gard, mäkikirikilpailun voitto
Dwars door Vlaanderen, toinen
Brussels Cycling Classic, voitto
Dwars door het Hageland, toinen
Ranskan ympäriajo, 2. etapilla toinen
Ranskan ympäriajo, 11. etapin voitto
Circuit Franco–Belgo, voitto
Muur Classic Geraardsbergen, voitto
Maryland Cycling Classic, toinen
Giro del Veneto, kolmas
Carl Bengtström

Carl Bengtström (s. 13. tammikuuta 2000 Ruotsi) on ruotsalainen pikajuoksija, joka kilpailee 400 metrillä sekä 400 metrin aitajuoksussa. Hänen kisavuotensa ajoittuvat 2020-luvulle. 
Ura.
Carl Bengtström saavutti jo juniorivuosinaan menestystä rikkoessaan vuonna 2018 Niklas Wallenlindin yli 30 vuotta vanhan alle 18-vuotiaiden 400 metrin aitojen Ruotsin ennätyksen ajalla 50,20. Hän voitti vuonna 2019 400 metrin aidoissa alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuden Boråsissa.
Bengtström sijoittui 2021 Puolan Toruńissa sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 neljänneksi 400 metrillä. Seuraavan vuoden sisäratojen MM-kilpailuissa Belgradissa hän otti pronssia 400 metrillä sisäratojen Ruotsin ennätys -ajalla 45,33. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui 400 metrin aitojen välierissä ajalla 48,75. Myös saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin aitojen välierissä. Vuoden 2023 sisäratojen EM-kilpailuissa Istanbulissa hän oli jälleen 400 metrillä kolmas ajalla 45,77. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hänet hylättiin 400 metrin alkueräjuoksussa. Vuoden 2024 Rooman EM-kisoissa hän oli kolmas 400 metrin aidoissa uudella Ruotsin ennätyksellä 47,94. Saman vuoden Pariisin olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä.
Bengström voitti ensimmäisen Ruotsin mestaruuden ulkoradoilla 400 metrin aidoissa vuonna 2019 ja 400 metrin mestaruuden vuonna 2022.
Jan Vopat

Jan Vopat (s. 22. maaliskuuta 1973 Most, Tšekkoslovakia) on uransa päättänyt tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana Tšekin Extraliigassa ja NHL:ssa. Hän pelasi urallaan 126 NHL-ottelua ja teki niissä 11 maalia ja 31 tehopistettä.
Ura.
Vopat aloitti uransa HC Litvinovin edustusjoukkueessa kaudella 1990-1991 pelaten 18 ottelua. Hartford Whalers varasi Vopatin kolmannella kierroksella kesällä 1992. Varauksesta huolimatta Vopat pelasi Litvinovissa aina kevääseen 1995 asti. Kaudella 1993-1994 hän teki pelaamissaan 45 ottelussa uransa parhaat tehot 10 maalia ja 20 syottöä. Kesällä 1995 Whalers vaihtoi Vopatin edustusoikeuden Los Angeles Kingsiin vastineeksi 4. kierroksen varausvuoroon. Seuraavan kauden alusta Vopat siirtyi pelaamaan Kingsin organisaatioon. NHL-otteluita kertyi debyyttikaudella 11 kappaletta ja loppukauden Vopat vietti IHL-liigan Phoenixissa. Kaikkiaan Vopat ehti pelaamaan kolme kautta Los Angelesissa ennen kauppaa Nashville Predatorsiin. Vopatin ohella kaupassa siirtyi Kimmo Timosen pelioikeudet. Vastine oli vain epämääräinen "Future considerations", joka useinkaan ei realisoidu millään tavoin. Kaudella 1998-1999 Vopat pelasi Nashvillessa 55 ottelua tehden NHL-uransa parhaat pisteet 5+6. Seuraavalla kaudella Vopat pelasi vain kuusi ottelua Nashvillessä ja kaksi ottelua farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa ennenkuin lopetto NHL-uransa terveydellisistä syistä. Tämän jälkeen hän pelasi vielä kauden ajan Saksan Oberliigassa.
Maajoukkue.
Vopat pelasi Tšekkoslovakian alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa vuosien 1990 ja 1991 EM-turnauksissa sekä alle 20-vuotiaden maailmanmestaruuskisoissa 1992 ja 1993. Jälkimmäisessä hän toimi joukkueen kapteenina ja merkkautti tehot 6+4. Kuudella maalillaan hän oli yhdessä David Vybornyn kanssa joukkueen paras maalintekijä. Tšekin tasavallan miesten maajoukkueessa Vopat pelasi vuoden 1994 olympiaturnauksessa sekä vuoden 1995 maailmanmestaruuskisoissa. Molemmissa turnauksissa hän sai tililleen vain yhden syöttöpisteen.
Muuta.
Vopatin nuorempi veli Roman pelasi myös NHL:ssa 133 ottelun verran. Veljesten isä Jan Vopat vanhempi pelasi 12 kautta Tšekkoslovakian pääsarjassa, kaikki Litvinovin joukkueessa.
Michael Joseph Savage

Michael Joseph Savage (23. maaliskuuta 1872 Tatong, Victoria, Australia – 27. maaliskuuta 1940 Wellington, Uusi-Seelanti) oli Uuden-Seelannin työväenpuolueen poliitikko, joka toimi Uuden-Seelannin pääministerinä vuosina 1935–1940.
Savage syntyi irlantilaisten maahanmuuttajien perheeseen kahdeksasta lapsesta nuorimpana. Hänet kasvatettiin katoliseen uskoon. Henry George ja Edward Bellamy vaikuttivat vahvasti Savagen poliittiseen ajatteluun. Savage toimi alun perin kullankaivajana ja työväenliikkeen organisoijana Australiassa. Hän muutti Uuteen-Seelantiin vuonna 1907 ja ryhtyi pian aktiiviseksi toimijaksi Aucklandin ammattiyhdistysliikkeessä. Savage liittyi työväenpuolueeseen sen perustamisen yhteydessä vuonna 1916 ja nousi sen varajohtajaksi vuonna 1923 sekä Harry Hollandin seuraajana johtajaksi 1933. Hän vaikutti merkittävästi työväenpuolueen vaalivoittoon vuonna 1935 ja pääsi Uuden-Seelannin ensimmäiseksi työväenpuoluetta edustaneeksi pääministeriksi. Hän saavutti suosiota talouden elvytystoimillaan ja sosiaalisilla hyvinvointiohjelmillaan. Hän toteutti muun muassa opetusjärjestelmän uudistuksen ja loi sosiaaliturvaa koskevaa lainsäädäntöä. Savage johtikin työväenpuolueen yhteen sen suurimmista vaalivoitoista vuonna 1938.
Vuonna 1938 Savage kritisoi julkisesti Ison-Britannian hyväksyntää Sudeettialueiden liittämiselle natsien hallitsemaan Saksaan. Muun muassa "The New Zealand Herald" tuomitsi hänet epäyhtenäisyyden osoittamisesta kritiikillään. 3. syyskuuta 1939 Uusi-Seelanti yhtyi Ison-Britannian sodanjulistukseen natsi-Saksalle. Tuolloin Savage oli kuitenkin toipumassa suolistosyövän takia tehdystä leikkauksesta. Terveydentilan heikennyttyä Peter Fraser hoiti tilapäisesti Savagen tehtäviä. Savagen kuoltua Fraserista tuli pääministeri. Savagen sairastaessa John A. Lee oli noussut työväenpuolueen sisällä hänen vastavoimakseen. Lee vihjasi Savagen somaattisen sairauden vaikuttaneen myös tämän henkisiin kykyihin. Savage piti Leetä epälojaalina ja syytti tätä pyrkimyksestä tuhoamiseensa poliittisena voimahahmona. Lee erotettiin puolueesta päivä ennen kuin Savage kuoli kotonaan Wellingtonissa 27. maaliskuuta 1940. Hänet haudattiin Aucklandin Bastion Pointiin.