tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Veikko Nousiainen

Veikko Kalevi Nousiainen (19. toukokuuta 1932 Äyräpää – 11. heinäkuuta 2021) oli suomalainen näyttelijä. Hänellä oli pitkä kiinnitys Lahden kaupunginteatteriin vuodesta 1973 alkaen.
Elämä ja ura.
Veikko Nousiaisen vanhemmat olivat rakennustyömies Toivo Nousiainen ja Tyyne Mononen. Hänen puolisonsa oli näyttelijä Ansa-Marja Jokinen vuodesta 1964 vuoteen 1972. Kansakoulun jälkeen Veikko Nousiainen suoritti opistotasoisia näyttelijän ammattiin liittyviä kursseja. Nousiainen kiinnitettiin Savonlinnan Teatteriin 1967–1969, josta hän jatkoi Imatran Teatteriin 1969–1973. Sen jälkeen alkoi hänen pitkä kiinnityksensä Lahden kaupunginteatteriin.
Nousiaisen näyttämötehtävistä matrikkeleissa mainitaan muiden muassa Marik ("Marik parka"), Majuri ("Totin perhe"), Mikko ("Anu ja Mikko"), Janne Tervamaa ("Susipari"), Janne Kivivuori ("Täällä Pohjantähden alla") ja Matti ("Puntilan isäntä ja hänen renkinsä Matti"). Nousiainen palkittiin Mikko-patsaalla vuosina 1971 ja 1972 sekä Iivari-patsaalla 1974 ja 1979.
Veikko Nousiaisella oli niin ikään muutama elokuvarooli. Ne olivat sivuosia, kuten laukkuryssä Pekka Parikan ohjaamassa historiallisessa sotaelokuvassa "Talvisota" (1989) ja isän osa Sina Kujansuun ohjaamassa televisionäytelmässä "Ensio" (1980). Nousiainen näytteli myös kahdessa lyhytelokuvassa, "Haukat lentävät korkealle" (1982) ja "Joka muistojen taakkaa kantaa" (1990).
Regstrup

Regstrup on taajama Holbækin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 1 643 asukasta vuoden 2025 alussa.
Stigs Bjergby

Stigs Bjergby on taajama Holbækin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 314 asukasta vuoden 2025 alussa.
Store Merløse

Store Merløse on taajama Holbækin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 1 193 asukasta vuoden 2025 alussa.
Svinninge (Holbæk)

Svinninge on taajama Holbækin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 2 894 asukasta vuoden 2025 alussa.
Svinninge (Odsherred)

Svinninge on entinen taajama Odsherredin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 599 asukasta vuoden 2011 alussa.
Sønder Jernløse

Sønder Jernløse on taajama Holbækin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 265 asukasta vuoden 2025 alussa.
Søstrup

Søstrup on taajama Holbækin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 347 asukasta vuoden 2025 alussa.
Tuse

Tuse on taajama Holbækin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 1 380 asukasta vuoden 2025 alussa.
Udby

Udby on taajama Holbækin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 512 asukasta vuoden 2025 alussa.
Ugerløse (Holbæk)

Ugerløse on taajama Holbækin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 909 asukasta vuoden 2025 alussa.
Ugerløse

Ugerløse voi tarkoittaa seuraavia:
Edvard Lammin-Koskinen

Edvard Lammin-Koskinen, sukunimi aik. "Koskinen" (9. tammikuuta 1879 Hollola – 14. kesäkuuta 1926 Kobe, Japani) oli suomalainen liikemies ja kustantaja.
Edvard Lammin-Koskisen vanhemmat olivat kauppias Emanuel Koskinen ja Sofia Stjerna. Hän kävi neljä luokkaa Helsingin suomalaista normaalilyseota ja meni sitten liikealalle jo 14-vuotiaana työskennellen Helsingissä, Sortavalassa, Tampereella, Pietarissa ja Amerikassa. Palattuaan 1903 Amerikasta Suomeen Lammin-Koskinen oli mukana perustamassa Tuulispää-pilalehteä ja kuului jonkin aikaa lehden toimitukseen. Samana vuonna hän perusti ilmoitustoimisto Hermeksen ja vuonna 1905 Kirjapaino Oy Sanan, jonka johtokunnan jäsenenä hän oli pitkään. Muutamia vuosia myöhemmin Lammin-Koskinen perusti Helsingin Kustannus Oy:n, joka pääasiassa julkaisi kaupallisia kalenteri- ja hakemistoteoksia sekä aikakauslehtiä (muun muassa Jokamiehen Viikkolehti).
Kun Suomen ulkomaankauppatilasto vuonna 1912 osoitti noin 100 miljöönan markan tuontienemmyyttä Lammin-Koskinen kiinnitti huomiota siihen vaaraan mitä tälläinen suuri tuontienemmyys Suomelle aiheutti ja hän piti Suomen Liikemiesyhdistyksessä ja Suomalaisten Liikemiesten Liitossa esitelmiä asiasta. Esitelmät herättivät huomiota sanomalehdistössä ja liikemieskunnan keskuudessa. Monissa sanomalehdissä julkaistiin kirjoituksia, joissa esitettiin toimenpiteitä kotimaisen tuotannon suosimiseksi ja ulkomaisen tuonnin rajoittamiseksi muun muassa Suomalaisen Viikon ja koko maata käsittävän keskusjärjestön avulla. 
Tampereen Kauppayhdistys kutsui suomalaisten kauppa- ja teollisuusjärjestöjen edustajat yhteiseen kokoukseen Tampereelle syyskuun loppupuoliskolla 1912, keskustelemaan ja päättämään ehdotettuihin toimenpiteisiin ryhtymisestä. Kokouksessa perustetiin Kotimaisen Työn Liitto, jonka ensimmäiseksi tehtäväksi tuli koko maata käsittävän Suomalaisen Viikon järjestäminen syksyllä 1913. Lammin-Koskinen valittiin liiton keskustoimiston johtajaksi mutta hän joutui pian luopumaan tehtävästä hänne omien yritystensä jouduttua talousvaikeuksiin. Ensimmäisen maailmansodan alkaminen vuonna 1914 aiheutti lamaantumisen Suomen liike-elämässä ja Lammin-Koskinen jätti 1915 suomalaiset yrityksensä velkojiensa haltuun ja matkusti Kauko-Itään asettuen asumaan Harbiniin Mantsuriassa, jonne hän pian perusti oman liikkeen. Tämän jälkeen hän ei käynyt Suomessa kuin yhden kerran.
Lammin-Koskinen harjoitti laajoiksi kasvaneita liiketoimiaan Harbinissa, Shanghaissa ja Kobessa Japanissa, jossa Lammin-Koskisen liikkeen pääkonttori sijaitsi. Hän kuoli sydänkohtaukseen 46-vuotiaana kesäkuussa 1926 Kobessa Japanissa. Hänet on haudattu Koben ulkomaalaisten hautausmaalle.
Edvard Lammin-Koskinen oli naimisissa Kerstin Wibergin kanssa. Edvard Lammin-Koskisen nuorempi veli oli varatuomari ja asianajaja Eino Ilmari Lammin-Koskinen, ent. Koskinen (1897–1953).
Kampen om tungtvannet

Kampen om tungtvannet (, ) on norjalais-ranskalainen mustavalkoinen historiallinen draamaelokuva vuodelta 1948. Se kertoo toisen maailmansodan aikaisesta liittoutuneiden ja Norjan vastarintaliikkeen Operaatio Gunnersidestä, jolla sabotoitiin natsi-Saksan ydinaseohjelmaa. Monet näyttelijöistä olivat itse osallistuneet operaatioon. Kemisti Frédéric Joliot-Curie teki elokuvassa cameoroolin. Elokuvan ohjasivat Titus Vibe-Müller ja Jean Dréville. Samasta aiheesta on tehty myöhemmin elokuva "Helter i Telemark" (1965) ja televisiosarja "Kampen om tungtvannet" (NRK, 2015).
Maija Siljander

Maija Siljander (s. Hämeenkyrö) on suomalainen näyttelijä. Hän oli kiinnitettynä Riihimäen Teatterissa 2003–2019. Sittemmin Siljander on toiminut freelancerina.
Siljander on näytellyt myös muun muassa Rauman teatterissa, Linnateatterissa, Kokkolan kaupunginteatterissa, Turun kaupunginteatterissa ja Tampereen Komediateatterissa. Siljander kävi Suomen Teatteriopiston 1997–1999.
Siljander toimi sittemmin lakkautetun Janne Katajan luotsaaman Pienten Lelukauppojen päällikkönä.
Valikoituja näytelmiä.
Riihimäen ulkopuolella Siljander on esiintynyt muun muassa seuraavissa näytelmissä:
Johannes Eckhoff

Johannes Nicolay Eckhoff (26. huhtikuuta 1919 Kristiania – 26. lokakuuta 2007 Espanja) oli norjalainen näyttelijä. Hänet tunnettiin erityisesti radiossa juontamistaan lastenohjelmista.
Eckhoff oli kuusilapsisen katraan nuorin ja jäi isättömäksi kahden kuukauden ikäisenä, kun tämä kuoli umpisuolentulehdukseen. Hänet lähetettiin Saksaan kasvatettavaksi nunnaluostariin. Sieltä Eckhoff adoptoitiin takaisin Norjaan, missä hän päätyi rautakauppiaan pojaksi Lillehammeriin. Koulussa häntä kiusattiin, koska hän puhui norjaa saksalaisella korostuksella.
Keskikoulun jälkeen Eckhoff pääsi teatterikouluun Frankfurtiin, mistä hän palasi Norjaan ja aloitti Trøndelagin teatterissa vuonna 1939. Toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikana hän osallistui vastarintaliikkeen toimintaan. Sodan jälkeen hän oli kiinnitettynä Det Nye Teateriin vuosina 1945–1969. Eckhoff esiintyi erityisesti komedioissa ja lastennäytelmissä. Hänet nähtiin myös valkokankaalla, missä hän debytoi vuonna 1942 elokuvassa "Jeg drepte -!".
Reinhard Jirgl

Reinhard Jirgl (s. 16. tammikuuta 1953 Itä-Berliini) on saksalainen kirjailija. Hän on koulutukseltaan insinööri ja työskenteli aikoinaan Volksbühne-teatterin valoteknikkona. Jirglin kirjat eivät sopineet itäsaksalaiseen kulttuuripolitiikkaan, ja hänen esikoisromaaninsa "VaterMutterRoman" ilmestyi vasta Saksojen yhdistymisen jälkeen vuonna 1990. Jirglille myönnettiin vuonna 2010 Georg Büchnerin palkinto.
Kivetyn murha

Kivetyn murha on Kivetyn alueella Äänekosken Konginkankaalla tammikuussa 2013 tehty selvittämätön murha. Uhri oli 31-vuotias suolahtelainen mies, jonka ruumis löydettiin metsästä monien päivien kuluttua rikoksen tekohetkestä. Kivetyn murhassa annettiin myöhemmin kumottu väärä tuomio. Keskusrikospoliisi ei ole tutkinut rikosta aktiivisesti sittemmin.
Kivetyn murhan uhri oli rikostaustainen ja velkaantunut. Häntä ammuttiin kahdella laukauksella lähietäisyydeltä selkään. Syytteitä rikoksesta sai neljä henkilöä. Syyttäjä piti tekoa palkkamurhana ja sen varsinaisena suorittajana vuonna 1970 syntynyttä Helvetin enkeleiden kokelasjäsentä. Syyttäjän mukaan uhri oli yrittänyt saada lainaa tuttavaltaan ja alkanut sitten uhkailla tätä, minkä seurauksena tuttava olisi tilannut murhan tai vakavan väkivaltarikoksen vuonna 1970 syntyneeltä. Syyttäjän mukaan uhri houkuteltiin korpiseudulle huumekätkön varjolla. Väitetyn suorittajan ja väitetyn toteuttajan lisäksi kahta muuta miestä syytettiin avunannosta. Toinen avunannosta syytteen saaneista miehistä oli alun perin ollut toukokuussa 2013 ensimmäisenä murhasta epäiltynä pidätetty henkilö. Myöhemmin palkkamurhaajaksi epäilty mies oli ollut päivän ajan kiinniotettuna maaliskuussa 2013, mutta hänet vangittiin vasta saman vuoden elokuun loppupuolella. Surma-ase jäi kateisiin eikä rikospaikkatutkinnassa mikään liittänyt ketään syytettyä suoraan rikokseen.
Vuonna 1970 syntynyt mies sai käräjä- ja hovioikeuskäsittelyissä alun perin elinkautisen vankeustuomion. Toinen syytetty sai viiden vuoden vankeustuomion yllytyksestä törkeään pahoinpitelyyn. Elinkautisen saanut oli tunnustanut teon epävirallisessa sellipuhutuksessa ilman asianajajan läsnäoloa, mutta perunut tunnustuksensa myöhemmin. Hänen käyttämänsä lääkitys oli keskeytetty vankeusaikana, ja hän oli kärsinyt vieroitusoireista. Korkein oikeus palautti joulukuussa 2016 Kivetyn murhan käräjäoikeuden käsiteltäväksi kuulusteluissa tehdyn virheen ja oikeusturvaloukkauksen johdosta. Keväällä 2017 Keski-Suomen käräjäoikeuden uudessa käsittelyssä syytteet hylättiin. Myös hovioikeus antoi vapauttavan tuomion. Ratkaisun mukaan näyttö murhasta perustui lähinnä toisen syytetyn kertomukseen. 3,5 vuotta syyttömänä vankilassa istunut mies sai korotetut korvaukset vapaudenmenetyksen ajalta vapaudenmenetyksen pitkän keston perusteella. Myös yllytyksestä törkeään pahoinpitelyyn tuomitun miehen tuomio purettiin Korkeimmassa oikeudessa vuonna 2020.
Grev Wedels plass

Grev Wedels plass on puisto Oslon ydinkeskustassa Akershusin linnan läheisyydessä. Puiston länsipuolella kulkee Kirkegata ja sen pohjoislaidalta alkavat Dronningens gate sekä Skippergata. Puisto on nimetty kreivi Herman Wedel-Jarlsbergin mukaan, joka toimi Norjan käskynhaltijana 1836–1840. Puisto perustettiin 1860-luvulla ja muutettiin pysäköintialueeksi 1930-luvulla. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset sijoittivat alueelle sotilasparakkeja. Sodan jälkeen se palasi pysäköintikäyttöön ja sinne avattiin myös tankkausasema. Puisto kunnostettiin uudelleen 1980-luvulla, kun aiemmin toisaalla sijainnut entinen sotilassairaalan rakennus siirrettiin sinne. Molemmat on sittemmin suojeltu.
Hukkajoki

Hukkajoki tarkoittaa seuraavia asioita:
Mecubúrin piiri

Mecubúrin piiri () on Mosambikin Nampulan maakunnan pohjoisosassa sijaitseva piiri. Piirin keskus on Mecubúrin kylä.
Piirin väkiluku oli Mosambikin tilastokeskuksen (INE) ennusteen mukaan 238 074 (2022) ja pinta-ala on 7 135 neliökilometriä.
Erik Tammenpää

Erik ”Eki” Tammenpää (s. 25. toukokuuta 1999 Espoo) on suomalainen kilpapelaaja ja NHL 18 -videopelin maailmanmestari, joka tuottaa NHL-videopeleihin ja jääkiekkoon liittyvää sisältöä monille sosiaalisen median alustoille, kuten Youtubeen. Hän edustaa suomalaista e-urheiluorganisaatiota, Enceä ("ENCE").
Stray (videopeli)

Stray on BlueTwelve Studion kehittämä ja Annapurna Gamesin julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 4:lle, PlayStation 5:lle ja Windowsille, vuonna 2023 Xbox Onelle ja Xbox Series X/S:lle ja vuonna 2024 Nintendo Switchille.
Pelaaminen.
Pelissä ohjataan kulkukissaa maailmassa, jossa asuu mekaanisia olentoja. Ihmiskuntaa ei enää ole. Peli painottaa tutkimista ja pulmien ratkontaa, mutta on pääasiassa tarinavetoinen yksinpeli.
Vastaanotto.
Peli sai "Game Informerin" arvostelussa arvosanaksi 8/10. Arvostelun mukaan peli hyödyntää erinomaisesti kissana olemista ja pelaajan on ajateltava uudestaan tasohyppelyä ketterämmän olennon näkökulmasta. Tarinaa kutsuttiin yksinkertaiseksi mutta vaikuttavaksi. Pelissä kohdataan useita asukkaita, jotka pohtivat mitä on elossa oleminen siitä huolimatta että he ovat robotteja.
Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 9/10. Pelin vahvuudeksi mainittiin miten sen suunnittelu hyödyntää päähenkilön näkökulmaa ja ominaisuuksia.
Stray (yhtye)

Stray on brittiläinen rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1966. Yhtyeen tyylilajeja ovat hard rock, progressiivinen rock ja R&amp;B. Yhtye hajosi vuonna 1976 julkaistun albumin jälkeen, mutta se koottiin uudestaan vuonna 1997.
Jäsenet.
Alkuperäisessä kokoonpanossa olivat Del Bromham (laulu, kitara), Steve Gadd (laulu, kitara), Gary Giles (bassokitara) ja Ritchie Cole (rummut).
Tyranny (videopeli)

Tyranny on Obsidian Entertainmentin kehittämä ja Paradox Interactiven julkaisema roolipeli. Peli on julkaistu vuonna Linuxille, OS X:lle ja Windowsille.
Pelaaminen.
Peli on isometrisestä perspektiivistä kuvattu roolipeli. Peli sijoittuu maagiseen maailmaan sodan jälkeen, jossa pahuus on voittanut ja pelaaja toimii pahan hallitsijan Kyrosin upseerina. Pelaajalla voi jatkaa armottomana, tai yrittää tehdä maailmasta paremman paikan.
Vastaanotto.
Peli sai "Game Informerin" arvostelussa arvosanaksi 8.25/10. Kehuja sai muun muassa pelin uudelleenpelattavuus, jossa eri läpipeluukerroilla löytää uusia tarinoita, liittolaisia sekä tutkittavia alueita.
Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Seututie 367

Seututie 367 on Kouvolan keskustasta Anjalankoskelle Kiehuvan kaakkoispuolelle kulkeva seututie. Tie on 8 kilometriä pitkä, ja on koko matkaltaan päällystetty. Tie on alkupisteestä Kankaroon nelikaistainen ja Kankarosta loppupisteeseen kaksikaistainen. Tie alkaa Kouvolan keskustasta Kuusaantien ja Salpausselänkadun (Valtatie 12) risteyksestä, ja päättyy Anjalankoskella Kiehuvan kaakkoispuolella valtatien 15 risteykseen. Tien osoitenimi on Kymenlaaksontie.
Seututie 354

Seututie 354 on Elimäen kirkonkylältä Anjalankosken Inkeroisiin kulkeva seututie. Tie on 27 kilometriä pitkä, ja on koko matkaltaan päällystetty ja kaksikaistainen. Tie alkaa Elimäen kirkonkylältä valtatien 6 risteyksestä, ja päättyy Inkeroisissa valtatien 15 risteykseen. Tien osoitenimet ovat Elimäentie, Päätie ja Inkeroistentie.
Seututie 363

Seututie 363 on Heinolan Vierumäeltä Jaalan kirkonkylään kulkeva seututie. Tie on 35 kilometriä pitkä, ja on koko matkaltaan päällystetty ja kaksikaistainen. Tie alkaa Vierumäeltä seututeiden 140 (vanha valtatie 4) ja 313 risteyksestä, ja päättyy Jaalan kirkonkylällä kantatien 46 risteykseen. Tien osoitenimet ovat Vuolenkoskentie, Vierumäentie, Kimolantie ja Jaalantie.
Seututie 375

Seututie 375 on Sippolan kirkonkylältä Kaipiaisiin kulkeva seututie. Tie on 23 kilometriä pitkä, ja on koko matkaltaan päällystetty ja kaksikaistainen. Tie alkaa Sippolan kirkonkylältä seututien 371 risteyksestä, ja päättyy Kaipiaisissa valtatien 6 risteykseen. Tien osoitenimet ovat Sippolantie, Enäjärventie ja Rautojantie.
Castlebar

Castlebar () on Mayon kreivikunnan pääkaupunki ja merkittävä markkina- ja hallintokaupunki Irlannissa, Lough Castlebar -järven rannalla.
Historia.
Castlebarin historia ulottuu 1100-luvulle, jolloin normannit rakensivat de Barra -linnan, josta kaupunki sai nimensä. De Barrie -suku perusti linnan alueelle vuonna 1235. Vuonna 1609 Sir John Bingham sai luvan järjestää markkinoita ja messuja, ja vuonna 1613 kuningas Jaakko I myönsi Castlebarille viralliset kaupunkioikeudet. George Bingham otti alueen hallintaansa 1500-luvun lopulla, ja Binghamin suku säilytti vaikutusvaltansa kolmen vuosisadan ajan.
Castlebar oli keskeisessä roolissa Irlannin kapinassa vuonna 1798, erityisesti ”The Races of Castlebar” -tapahtumassa, jossa paikalliset joukot ja ranskalaiset voittivat brittiläiset. Charles Bingham sai 1700-luvun lopulla Lucanin jaarlin arvonimen, ja hänen tyttärensä avioitui Spencerin suvun kanssa, joka on Diana Spencerin sukujuuri. Kolmas Lucanin jaarli oli epäsuosittu tilanomistaja Irlannin nälkävuosien aikana, mutta neljäs jaarli tuki koulujen ja kirkkojen rakentamista. Irlannin itsenäistyessä 1900-luvun alussa Castlebar vakiintui Mayon kreivikunnan merkittäväksi kaupungiksi, ja teollisuus, kuten hattutehdas, vahvisti sen taloutta.
Kulttuuri ja nähtävyydet.
Castlebar on vilkas markkina-alue, jossa järjestetään viikoittainen ruoka- ja käsityömarkkina paikallisine kasviksineen, leivonnaisineen ja käsitöineen. Kaupungissa on myös ruokakierroksia, jotka esittelevät paikallisia tuottajia. Tunnettuja nähtävyyksiä ovat Lough Lannagh, Mayo Peace Park, joka on omistettu alueen sodissa kaatuneille, ja Kansallinen Maaseudun Elämämuseo. Historiallisia kohteita ovat muun muassa Methodistien kirkko, Christchurch ja Pyhän Ruusukkeen kirkko, joka rakennettiin 1800-luvun lopulla.
Kaupungissa järjestetään useita tapahtumia, kuten kävely-, blues- ja perinnefestivaaleja. Castlebar on myös useiden tunnettujen henkilöiden syntymäpaikka, mukaan lukien pääministerit Charles Haughey ja Enda Kenny sekä kirjailija Sally Rooney.
Vapaa-aika ja urheilu.
Castlebar tarjoaa monipuolisia ulkoilumahdollisuuksia, jotka houkuttelevat kävelijöitä, ostoksia tekeviä ja kalastajia. Urheilu on keskeinen osa kaupungin kulttuuria, ja lajeihin kuuluvat hurling, gaelilainen jalkapallo, jalkapallo, rugby ja golf. Kaupungissa toimii nyrkkeilykerho, ja rugbyklubi on kokenut uuden tulemisen.
Koulutus ja talous.
Castlebarissa sijaitsee Atlantic Technological Universityn Mayo-kampus, joka tukee alueen koulutustarjontaa. Kaupungin talous on kehittynyt erityisesti uusien teollisuudenalojen myötä, ja historiallisesti hattutehdas oli merkittävä työnantaja.
Seututie 353

Seututie 353 on Anjalankoskella Keltakankaalta Myllykosken kautta Ummeljoelle kulkeva seututie. Tie on 5 kilometriä pitkä, ja on koko matkaltaan päällystetty ja kaksikaistainen. Tie alkaa Keltakankaalta valtatien 15 risteyksestä, ja päättyy Ummeljoella seututien 359 risteykseen. Tien osoitenimet ovat Kenraalintie ja Keskikoskentie.
Helpyourselfish

Helpyourselfish on D-A-D-yhtyeen albumi, joka on julkaistu vuonna 1995 Medley-levymerkillä.
No Fuel Left for the Pilgrims

No Fuel Left for the Pilgrims on D-A-D-yhtyeen (nimellä Disneyland After Dark) albumi, joka on julkaistu vuonna 1989 Medley-levymerkillä.
Riskin’ It All

Riskin’ It All on D-A-D-yhtyeen albumi, joka on julkaistu vuonna 1991 Medley-levymerkillä.
Aggie Beever-Jones

Agnes Elizabeth "Aggie" Beever-Jones (s. 27. heinäkuuta 2003 Carshalton) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Chelseaa. Hän on pelannut Englannin naisten maajoukkueessa heinäkuun 26. päivään 2025 mennessä 11 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Beever-Jones pelasi Chelsean junioreissa. Hän pelasi Chelsean edustusjoukkueessa ensimmäiset kaksi Superliigan otteluaan vuoden 2021 alkupuolella. Hän pelasi kauden 2021–2022 lainalla Englannin toisella sarjatasolla Bristol Cityn joukkueessa. Kaudella 2022–2023 hän oli lainalla superliigajoukkue Evertonissa. Hän pelasi kauden aikana 16 superliigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Tämän jälkeen hän on pelannut Chelseassa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 17 superliigaottelua ja teki niissä 11 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Kaudella 2024–2025 Beever-Jones pelasi 22 superliigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 11 ottelua Chelsean yltäessä välieriin ja teki maalin alkulohko-ottelussa FC Twenteä vastaan. Beever-Jones voitti vuosina 2024 ja 2025 liigamestaruuden sekä jälkimmäisenä vuonna myös FA Cupin ja liigacupin.
Beever-Jones edusti Englantia useissa nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2022 avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme ottelua ja teki kaksi maalia ensimmäisessä ottelussa Norjaa vastaan.
Beever-Jones pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran heinäkuussa 2024 EM-karsintaottelussa Irlantia vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa naisten maajoukkueessa huhtikuussa 2025 Kansojen liigan ottelussa Belgiaa vastaan. Toukokuun 2025 lopulla hän teki Kansojen liigan ottelussa Portugalia vastaan kolme maalia eli hattutempun jo ottelun ensimmäisellä jaksolla. Kesäkuun lopulla hän teki maalin ystävyysottelussa Jamaikaa vastaan. Hänet valittiin Englannin joukkueeseen EM-kilpailuihin 2025. Hän on EM-turnauksessa ennen loppuottelua tullut vaihdosta kentälle kolmessa ottelussa. Hän teki maalin alkulohko-ottelussa Walesia vastaan.
Jessica Park

Jessica "Jess" Park (s. 21. lokakuuta 2001 Brough) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 161-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Manchester Cityä. Hän on pelannut Englannin naisten maajoukkueessa heinäkuun 26. päivään 2025 mennessä 20 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Park pelasi Elloughton Blackburnin ja York Cityn junioreissa. Hän liittyi Manchester Cityyn vuonna 2017 ja pelasi edustusjoukkueessa ensimmäiset superliigaottelunsa syksyllä 2018. Hän pelasi kauden 2022–2023 lainalla Evertonissa. Hän teki tuolla kaudella 17 ottelussaan ensimmäiset superliigamaalinsa, kolme kappaletta. Tämän jälkeen hän on kuulunut Manchester Cityn vakiokokoonpanoon. Hän on pelannut kesään 2025 mennessä kaikkiaan 82 superliigaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut 11 ottelua. Mestarien liigan karsinnassa hän on kolmessa ottelussa tehnyt kaksi maalia. Park oli mukana voittamassa FA Cupia vuonna 2020 ja liigacupia vuonna 2022, ja hän pelasi ensin mainitussa myös loppuottelussa.
Park edusti Englantia useissa nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 ja alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019. Ensin mainitussa turnauksessa hän teki kaksi maalia.
Park pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2022 ystävyysottelussa Japania vastaan, ja hän teki pian kentälle tulonsa jälkeen ensimmäisen maaottelumaalinsa. Hän teki Kansojen liigassa maalin helmikuussa 2025 Espanjaa vastaan ja huhtikuussa 2025 Belgiaa vastaan. Hänet valittiin Englannin joukkueeseen EM-kilpailuihin 2025. Hän on EM-turnauksessa ennen loppuottelua pelannut yhden jakson alkulohko-ottelussa Walesia vastaan.
Tellonym

Tellonym on anonyymi viestintäalusta. Vuonna 2018 Tellonymillä oli yli 13 miljoonaa käyttäjää. Alustaa on kritisoitu, koska anonyymiys on johtanut kiusaamiseen ja henkilökohtaisten tietojen jakamiseen tuntemattomille. Sen virallinen ikäraja on 16, mutta App Storessa ikäraja on 12.
Tellonym perustettiin vuonna 2016.
Khiara Keating

Khiara Ilhaan Keating (s. 27. kesäkuuta 2004 Ardwick) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 167-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Manchester Cityä. Hän on ollut Englannin naisten maajoukkueen otteluissa varamaalivahtina.
Keating aloitti jalkapalloilun Manchester Unitedin junioreissa mutta siirtyi 11-vuotiaana Manchester Cityyn. Hän pelasi Manchester Cityn edustusjoukkueessa ensimmäiset superliigaottelunsa tammikuussa 2022. Hän on pelannut kesään 2025 mennessä 40 superliigaottelua. Hän on pelannut lainalla alemmilla sarjatasoilla syksyllä 2021 AFC Fyldessä ja alkuvuonna 2023 Coventry Unitedissa. Hänet palkittiin kaudella 2023–2024 Superliigan kultaisella hansikkaalla hänen pelattuaan yhdeksän nollapeliä, ja Pelaajayhdistys valitsi hänet Superliigan saman kauden tähdistökentälliseen. Keating pelasi Manchester Cityn voittamassa kauden 2021–2022 liigacupissa kaksi ottelua. Kaudella 2024–2025 hän pelasi neljä Mestarien liigan ottelua.
Keating on edustanut Englantia useissa nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi kolme ottelua alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2022.
Keating valittiin Englannin naisten maajoukkueeseen ensimmäisen kerran lokakuussa 2023. Hän ei ole kuitenkaan vielä heinäkuuhun 2025 mennessä päässyt pelaamaan naisten maajoukkueessa. Hän on Englannin joukkueen varamaalivahtina EM-kilpailuissa 2025.
Keating oli äitinsä kanssa lähes vuoden ajan epäiltynä laittomaksi huumeeksi katsotun dityppioksidin hallussapidosta, mutta kesäkuussa 2025 syytteistä luovuttiin.
Operaatio Redwing

Operaatio Redwing oli Yhdysvaltain toteuttama, 17 erillisen ydinkokeen mittainen ydintestien sarja. Kokeet toteutettiin enimmäkseen Bikinin atollilla, ja nämä ydinkokeet tuhosivat sitä varsin pahoin. Toinen koealue oli Enewetak. Touko-heinäkuun aikana vuonna 1956 tehtyjen ydinkokeiden nimitykset pohjautuivat intiaanien kulttuuriin. Suurimmat räjäytykset olivat lähes 4 megatonnin luokkaa (3.8 MT). Cherokee-ydinkokeen pommi pudotettiin Boeing B-52 -koneesta. Pääpilottina toimi majuri David M. Critchlow. Pommikoneen nimenä oli "Barbara Grace".
Räjäytystapahtumat olivat ensi kertaa avoimina sekä medialle että lehdistölle. Näiden kokeiden yhteisräjäytysvoima oli peräti 48 megatonnia.
Räpylämanteri

Räpylämanteri (Lissotriton helveticus) on Länsi-Euroopassa tavattava salamanteri. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on luokitellut sen elinvoimaiseksi lajiksi.
Koko ja ulkonäkö.
Räpylämanteri on keskikokoinen salamanteri. Urokset ovat pituudeltaan suurimmillaan 85 mm ja naaraat 95 mm. Häntä on hieman muuta ruumista pidempi. Molemmat sukupuolet ovat väriltään oliivinvireitä tai ruskeita. Uroksilla on hännässään oranssi juova. Vatsapuoli on vaaleanoranssi. Räpulämanterin kaula on pilkuton, mikä erottaa sitä muuten hyvin samannäköisestä ja samalla alueella tavattavasta vesiliskosta.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Räpylämanteria tavataan Länsi-Euroopassa. Sen levinneisyysalue käsittää Espanjan ja Portugalin pohjoisosat, suuren osan Yhdistynyttä kuningaskuntaa, Saksan, Ranskan, Belgian, Alankomaat ja Luxemburgin. Lisäksi lajia tavataan Tšekin länsiosissa ja Sveitsin pohjoisosissa. Alalaji "Lissotriton helveticus punctillatus" tunnetaan yhdeltä paikkakunnalta Espanjan Burgosin maakunnasta.
Lajia tavataan merenpinnan korkeuksilta aina 2 400 metrin korkeuksille saakka. Sen elinympäristöt käsittävät soita, nummia, metsiä, laidunmaita ja viljelymaita. Laji on yleensä tavallinen metsämailla ja harvinaisempi maanviljelyalueilla. Se kuitenkin menestyy joissakin ihmisen muovaamissa ympäristöissä, kuten puutarhoissa.
Elintavat.
Räpylämanteri lisääntyy liikkumattomissa vesissä, kuten lammikoissa ja ojissa. Se saattaa harvemmin lisääntyä myös hitaasti liikkuvissa vesissä. Räpylämanterista tulee sukukypsä kolmevuotiaana. Urokset voivat elää yhdeksän- ja naaraat kahdeksanvuotiaiksi.
Uhat ja suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on luokitellut räpylämanterin elinvoimaiseksi lajiksi. Se voi kuitenkin olla paikoittain uhanalainen. Sen uhkia ovat esimerkiksi sen elinympäristöjen kuivattaminen, perinteisten maanviljelymenetelmien katoaminen, saasteet ja haitalliset tulokaslajit, kuten eri kalat ja rämerapu. Lajin levinneisyysalueen eteläosissa uhkana on aavikoituminen. Maantiet muodostavat toisen uhan. Räpylämantereja kuolee liikenteessä ja tiet erottavat kantoja toisistaan. Sienitauti "Batrachochytrium salamandrivorans" on levinnyt Eurooppaan Aasiasta mahdollisesti lemmikkikaupan mukana ja se voi tartuttaa useimpia salamanterilajeja. Laboratoriokokeissa räpylämanteri on kuitenkin osoittanut vastustuskykyä taudille.
Ranskan alueet Saint Helenalla

Ranskan alueet Saint Helenalla () viittaa kolmeen pieneen tonttiin, jotka Ranskan valtio omistaa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluvalla Saint Helenan saarella. Tonttien pinta-ala on yhteensä 16 hehtaaria, ja ne ovat:
Kaksi ensimmäistä tonttia päätyivät Ranskan omistukseen vuonna 1858, kun Napoleon III neuvotteli brittien kanssa niiden ostamisesta. Ranska maksoi näistä tonteista 178 565 kultafrangia. Briarsin paviljonki sen sijaan saatiin lahjoituksena vuonna 1959.
Saint Helenalla sijaitsevat alueita hallinnoidaan Ranskan ulkoministeriön kautta. Ranskan lähettämänä kunniakonsulina Saint Helenalla on vuodesta 1990 lähtien toiminut Michel Dancoisne-Martineau. Kunniakonsulin vastuulla on myös Ranskan alueiden valvominen.
Tonttien ylläpitokustannuksista ovat vastanneet Ranskan valtion lisäksi myös Fondation Napoléon ja joukko yksityishenkilöitä. Lokakuussa 2015, kun Napoleonin saapumisesta Saint Helenalle tuli kuluneeksi 200 vuotta, Ranskan ulkoministerö, Saint Helenan paikallishallitus ja Fondation Napoléon perustivat yhteisen voittoa tavoittelemattoman yrityksen nimeltä "Saint Helena Napoleonic Heritage", joka hoitaa tonttien juoksevat aseiat. Ranskan valtio omistaa kuitenkin edelleen itse tontit ja niillä sijaitsevat taide-esineet.
Anna Moorhouse

Anna Victoria Moorhouse (s. 30. maaliskuuta 1995 Oldham) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän edustaa pohjoisamerikkalaisessa NWSL:ssä pelaavaa Orlando Pridea. Hän on ollut Englannin naisten maajoukkueen otteluissa varamaalivahtina.
Moorhouse pelasi Manchester Unitedin junioreissa. Hän siirtyi vuonna 2012 Evertoniin mutta ei siellä vielä päässyt pelaamaan edustusjoukkueessa. Sittemmin hän edusti Englannissa Durhamia, Doncasteria, Arsenalia ja West Ham Unitedia. Kesällä 2020 hän siirtyi ranskalaisseura Girondins de Bordeaux'hon, jossa hän pelasi 1,5 vuotta. Tammikuussa 2022 hän siirtyi Yhdysvaltoihin Orlando Priden joukkueeseen. Hän voitti NWSL:n mestaruuden vuonna 2024.
Moorhouse ei pelannut Englannin nuorten maajoukkueissa. Hänet valittiin naisten maajoukkueeseen ensimmäisen kerran heinäkuussa 2024. Hän ei ole kuitenkaan vielä heinäkuuhun 2025 mennessä päässyt pelaamaan maajoukkueessa. Hän on Englannin joukkueen varamaalivahtina EM-kilpailuissa 2025.
Ann-Christin Antell

Ann-Christin Antell (s. 13. syyskuuta 1973 Vaasa) on suomalainen kirjailija. Hänen pääasiallinen genrensä on historiallinen romantiikka. 
Vaasassa syntynyt Antell muutti perheineen Turkuun Aurajoen rannalle, kun hän oli puolivuotias. Monet hänen kirjojensa tapahtumapaikoista sijoittuvat Turun seudulle. 
Antell päätyi kirjailijaksi kirjastonhoitajan työnsä myötä, mutta haaveili nuorena arkeologin ammatista. Hän valmistui Turun yliopistosta pääaineenaan arkeologia ja sivuaineinaan historia, kansatiede ja museologia. Arkeologin tai museopedagogin töitä ei ollut tarjolla, minkä vuoksi hän kouluttautui vielä kirjastonhoitajaksi. Antell on toiminut myös amatööritoimittajana "Kirjastolehdessä".
Antellin esikoiskirja "Puuvillatehtaan varjossa" julkaistiin alkuvuodesta 2021 ja se nousi välittömästi myydyimpien kirjojen kärkeen. Toukokuussa 2021 sitä oltiin myyty hieman yli 15 000 kappaletta. Kirjoittamaansa Puuvillatehdas-sarjaa on myyty vuoteen 2025 mennessä yli 200 000 kappaletta ja se on kännetty useille kielille. Antell sai vuonna 2023 Kaarlen palkinnon Puuvillatehdas-trilogiastaan. Keväällä 2025 Gummerus julkaisi Antellin kirjoittaman romaanin Valkea lilja, joka aloittaa uuden lahjakkaista Adelin tyttäristä kertovan trilogian. 
Antell on pelannut jalkapalloa parinkymmenen vuoden ajan, muun muassa kirjaston omassa FC Lainasto -joukkueessa ja Turun Kisaveikoissa. Hän harrastaa myös musiikkia ja laulaa Kerkko Rastas -yhtyeessä.
Briarsin paviljonki

Briarsin paviljonki () on Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluvalla Saint Helenalla sijaitseva paviljonki, jonka omistaa Ranskan valtio. Se on osa Ranskan alueita Saint Helenalla. Napoleon asui rakennuksessa lyhyen aikaa karkoituksensa alkuvaiheessa (lokakuu–joulukuu 1815). Koko tontin pinta-ala on hehtaari.
Alkujaan paviljonki kuului William Balcombelle, joka oli englantilainen kauppias ja myöhemmin Napoleonin hankkija. Balcomben tytär Betsy Balcombe oli perheensä ainoa ranskankielentaitoinen jäsen ja toimi Napoleonin tulkkina. Balcomben perhe pakotettiin lähtemään Saint Helenalta, koska perheen läheinen suhde Napoleoniin herätti epäilyjä. Tämän jälkeen paviljonkia käytettiin brittiläisten amiraalien virka-asuntona. Tosin jo ennen Napoleonia paviljongissa majoittui sattumalta Arthur Wellesley Wellington, joka pysähtyi saarella vuonna 1805 palatessaan komennukselta Intiasta. Englannin Itä-Intian kauppakomppania osti tontin 6000 punnalla vuonna 1827 ja alkoi kasvattaa siellä mulperia sekä valmistamaan silkkiä. Vuonna 1959 Mabel Brookes, Balcomben jälkeläinen, osti talon takaisin ja lahjoitti sen Ranskan valtiolle, mistä hyvästä hänet nimitettiin Kunnialegioonan ritariksi.
Sinead Farrelly

Sinead Louise Farrelly (s. 16. marraskuuta 1989 Havertown, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 165-senttimetrinen. Hän edusti naisten maajoukkuetasolla Irlantia. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2024.
Farrelly edusti Yhdysvaltain yliopistosarjoissa Virginian yliopistoa. Hänen seurojaan Yhdysvalloissa olivat Philadelphia Independence, New York Fury, FC Kansas City, Portland Thorns FC, Boston Breakers ja NJ/NY Gotham FC. Hän voitti viimeksi mainitussa NWSL:n mestaruuden vuonna 2023. Hän pelasi välillä Kyproksella Apollon Limassolin joukkueessa. Hän jäi pois pelikentiltä vuonna 2016, mihin syinä olivat muun muassa hänen kokemansa auto-onnettomuus ja joukkueen valmentajan harjoittama seksuaalinen häirintä. Hän palasi pelaamaan vuonna 2023.
Farrelly edusti Yhdysvaltain nuorisomaajoukkueita. Hänet valittiin Irlannin naisten maajoukkueeseen vuonna 2023, ja hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa huhtikuussa 2023 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan ja toisen heinäkuussa 2023 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Seuraavat maaottelunsa hän pelasi MM-kilpailuissa 2023, missä hän oli avauskokoonpanossa joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa sen pelatessa ensi kertaa arvokilpailuissa. Syksyllä 2023 Farrelly pelasi vielä kolme ottelua Kansojen liigassa, joten maaotteluita hänelle tuli kaikkiaan kahdeksan.
Chibuto

Chibuto on kaupunki ja piirikeskus Chibuton piirissä (232 024 as, 2023), Mosambikin eteläosassa sijaitsevassa Gazan maakunnassa. Vuoden 2020 kaupunkiluokituksen mukaan se oli kaupunkiluokan D kaupunki.
Chibuto sijaitsee sisämaassa Limpopojoen varrella, linnuntietä 44 kilometriä maakuntakeskus Xai-Xaista pohjoisluoteeseen.
Chócue

Chócue eli Chókwè, aiemmalta nimeltään Vila Trigo de Morais, on kaupunki ja piirikeskus Mosambikin Gazan maakunnan Chócuen piirissä (eli Chókwèn piirissä, 237 671 as., 2023). Vuoden 2020 kaupunkiluokituksen mukaan se oli kaupunkiluokan D kaupunki.
Chócue sijaitsee sisämaassa Limpopojoen varrella, linnuntietä 90 kilometriä maakuntakeskus Xai-Xaista luoteeseen.
Cuamba

Cuamba on kaupunki ja piirikeskus Mosambikin Niassan maakunnan Cuamban piirissä (337 917 as., 2022). Vuoden 2020 kaupunkiluokituksen mukaan se oli kaupunkiluokan D kaupunki.
Cuamba on rautatien risteysasemapaikkakunta, joka sijaitsee sisämaassa Nacalan käytäväksi kutsutun rautatie- ja valtatieyhteyden varrella, linnuntietä runsas 216 kilometriä maakuntakeskus Lichingasta kaakkoon.
Dondo

Dondo on kaupunki ja piirikeskus Mosambikin Sofalan maakunnan Dondon piirissä (230 078 as., 2022). Vuoden 2020 kaupunkiluokituksen mukaan se oli kaupunkiluokan D kaupunki.
Dondo sijaitsee melko lähellä maakuntakeskus Beiraa, jonne on linnuntietä runsas 26 kilometriä.
Manhiça

Manhiça on kaupunki Mosambikin Maputon maakunnan Manhiçan piirissä (256 865 as., 2022). Vuoden 2020 kaupunkiluokituksen mukaan se oli kaupunkiluokan D kaupunki.
Manhiça sijaitsee sisämaass linnuntietä 69 kilometriä ja maanteitse 93 km aluekeskus Matolasta koilliseen.
Amlaíb

Amlaíb mac Iduilb (k. 977) oli mahdollisesti Skotlannin () kuningas 970-luvulla.
Tausta ja suku.
Amlaíb oli Indulfin (tunnetaan myös nimellä Iduilb tai Illulb) poika, joka oli aiemmin toiminut Skotlannin kuninkaana. Hän oli Cuilén mac Illuilbin ja Eochaid mac Illuilbin veli. Alpínidien sukuun kuuluminen asetti Amlaíbin osaksi Skotlannin hallitsijapiirejä, mutta vallan siirtyminen ei aina ollut suoraviivaista, vaan eri sukuhaarat kilpailivat kruunusta. Tämä perimyssysteemi, jossa kuningas valittiin laajemmasta suvusta, johti usein valtakiistoihin.
Amlaíbin nimi viittaa mahdollisiin skandinaavisiin sukujuuriin, erityisesti äidin puolelta, mikä heijastaa Norjan ja gaelien kulttuurien sekoittumista Irlanninmeren alueella 900-luvulla. Tänä aikana viikinkien vaikutus oli merkittävä Skotlannin pohjois- ja rannikkoalueilla, ja Amlaíb edusti tätä kulttuurista kehitystä.
Hallintokausi.
Amlaíbin hallintokausi sijoittuu 970-luvulle, mahdollisesti vuosien 973–977 välille, mutta sen tarkka pituus on tuntematon. Hänen valtaannousunsa tapahtui Cuilénin kuoleman (971) jälkeen, jolloin Cináed mac Maíl Choluim (Kenneth II) mainitaan usein seuraavana hallitsijana.. Irlantilaiset lähteet vittaavat siihen, että Amlaíb saattoi toimia kuninkaana lyhyen aikaa ennen kuin Cináed surmasi hänet vuonna 977. Skotlantilaisissa asiakirjoissa Cináedia pidetään kuninkaana, mutta irlantilaiset lähteet kutsuvat Amlaíbia kuninkaaksi, mikä on herättänyt arveluja vallan jakamisesta tai Amlaíbin tilapäisestä syrjäyttämisestä.
Amlaíbin valtakausi osui aikaan, jolloin ulkoiset uhat, kuten viikinkihyökkäykset, olivat vähentyneet, mutta Alpínidien suvun sisäiset valtakiistat olivat yleisiä. Hän kohtasi poliittisia ja sotilaallisia haasteita, erityisesti alueellisten johtajien, kuten Morayn ja Athollin mormaerien, tuen puutteen vuoksi. Vuonna 975 tapahtunut kapina heikensi hänen asemaansa entisestään.
Suhteet muihin hallitsijoihin.
Vuonna 973 Cináed mac Maíl Choluim tapasi Englannin kuningas Edgarin Chesterissä, mutta Amlaíbia ei mainita tässä yhteydessä. Vuonna 975 Edgar kokosi jälleen alueellisia hallitsijoita, mutta Amlaíbin poissaolo viittaa siihen, että hänen asemansa ei ollut vakiintunut tai että hän ei ollut halukas tunnustamaan Edgarin valta-asemaa. On esitetty, että Edgarin ja Cináedin välillä saattoi olla sopimus, joka tuki Cináedin valtaa Amlaíbin kustannuksella.
Kuolema ja perintö.
Amlaíb kuoli vuonna 977, todennäköisesti Cináed mac Maíl Choluimin tai hänen tukijoidensa, kuten Constantine III:n, toimesta. Hänen kuolemansa merkitsi Indulfin sukuhaaran vallan päättymistä, ja valta siirtyi Kenneth II:n sukuhaaralle. Amlaíbin hallintoaika jäi lyhyeksi, mutta se oli osa laajempaa poliittista prosessia, joka muovasi Skotlannin kuningaskuntaa ja sen vallan vakiintumista seuraavina vuosisatoina. Hänen roolinsa heijastaa aikakautta, jolloin skandinaaviset ja gaelilaiset kulttuurit sekoittuivat, ja Alpínidien suvun sisäiset kamppailut määrittelivät Skotlannin varhaista historiaa.
Moatize

Moatize on vuonna 2020 kaupungiksi nimetty paikkakunta Mosambikin Teten maakunnan Moatizen piirissä (321 573 as., 2022). Vuoden 2020 kaupunkiluokituksen mukaan se oli kaupunkiluokan D kaupunki. Moatizesta on noin 15 kilometrin matka maakuntakeskus Teteen.
Longwood House

Longwood House on Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvalla Saint Helenalla sijaitseva Ranskan valtion omistama talo, joka on osa Ranskan alueita Saint Helenalla. Se on tunnettu Napoleonin pääasiallisena asuntona hänen karkoituksensa aikana. Alkujaan Napoleon asui Briarin paviljongissa, mutta muutti sieltä pari kuukautta myöhemmin Logwood Houseen. Napoleon myös kuoli talossa vuonna 1821.
Koko tontin pinta-ala on 1 hehtaari. 
Napoleon pyrki pitämään yllä hovielämää parhaansa mukaan talossa vaatien mm., että miehet pukeutuvat sotilasuniformuihin ja naiset iltamekkoihin. Napoleonin elämää alettiin kuitenkin rajoittaa, kun Hudson Lowe nimitettiin Saint Helenan uudeksi kuvernööriksi. Napoleonin ja Lowen välit eivät olleet hyvät, mutta elämänsä loppuvaiheessa Napoleonin onnsitui suostutella Lowe hyväksymään Longwood Housen lisärakennuksen rakentaminen. Tätä ei kuitenkaan saatu valmiiksi ennen Napoleonin kuolemaa ja lisärakennus purettiin lopullisesti toisen maailmansodan jälkeen.
Napoleonilla oli talossa kolme sänkyä, joiden välillä hän ravasi öisin, jos ei saanut nukuttua. Elämää talossa on luonnehdittu pitkäveteiseksi, vaikka Napoleonilla olikin käytössään esim. biljardipöytä. Myös kosteus haittasi häntä.
Napoleonin kuoleman jälkeen talon ylläpito jäi retuperälle ja sen kuntoa rasittivat erityisesti kosteus ja termiitit. Ranskan valtio osti talon sekä Napoleonin hautalaakson vuonna 1858 ja maksoi niistä 178 565 kultafrangia. Sittemmin rakennusta on entisöity ja vuosina 2010–2014 tähän käytettiin 2,2 miljoonaa euroa.
Marissa Sheva

Marissa Sheva (s. 22. huhtikuuta 1997 Sellersville, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 162-senttimetrinen. Hän on edustanut naisten maajoukkuetasolla Irlantia.
Sheva edusti Yhdysvaltain yliopistosarjoissa Pennsylvanian osavaltionyliopiston Nittany Lions -joukkuetta. Vuonna 2020 hän edusti hetken aikaa Espanjassa Deportivo Alavésia mutta palasi sitten Yhdysvaltoihin, jossa hänen seurojaan olivat Utah Royals, Washington Spirit ja Portland Thorns. Maaliskuussa 2025 hän teki sopimuksen Englannin toisella sarjatasolla pelaavan Sunderlandin kanssa.
Sheva valittiin Irlannin naisten maajoukkueeseen vuonna 2023, ja hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa helmikuussa 2023 ystävyysottelussa Kiinaa vastaan. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2023 joukkueensa kolmesta ottelusta ensimmäisen avauskokoonpanossa ja tuli kahdessa muussa vaihdosta kentälle Irlannin pelatessa ensi kertaa arvokilpailuissa. Sheva on jatkanut maajoukkueessa MM-kilpailujen jälkeenkin.
4-tert-pentyylisykloheksanoni

4-tert-pentyylisykloheksanoni (C11H20O) eli 4-tert-amyylisykloheksanoni on ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää ainesosana hajusteissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa 4-tert-pentyylisykloheksanoni on väritöntä nestettä, jonka hajua kuvataan kukkaismaiseksi, maanläheiseksi ja kurjenmiekoista saatavan orrisöljynkaltaiseksi. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen, mutta liukenee paremmin etanoliin.
4-tert-pentyylisykloheksanonia valmistetaan pelkistämällä 4-tert-amyylifenolia vedyttämällä. Katalyyttinä käytetään palladiumin ja booraksin seosta.
4-tert-butyylisykloheksanonia käytetään hajusteena muun muassa pyykinpesuaineissa ja muissa pesuaineissa sekä kosmetiikkatuotteissa.
Montepuez

Montepuez on kaupunki Mosambikin Cabo Delgadon maakunnan Montepuezin piirissä (332 239 as., 2023). Vuoden 2020 kaupunkiluokituksen mukaan se oli kaupunkiluokan D kaupunki.
Montepuez sijaitsee sisämaassa linnuntietä runsas 163 kilometriä maakuntakeskus Pembasta länteen.
Megan Connolly

Megan Jane Connolly (s. 7. maaliskuuta 1997 Cork) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän on edustanut Irlannin naisten maajoukkuetta.
Connolly edusti Yhdysvaltain yliopistosarjoissa Floridan osavaltionyliopiston Seminoles-joukkuetta. Tämän jälkeen hän edusti Englannissa yli neljän vuoden ajan Brighton &amp; Hove Albionia ja kaudella 2023–2024 Bristol Cityä. Hän pelasi Englannin Superliigassa kaikkiaan 85 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hän siirtyi kesällä 2024 italialaisseura Lazioon. Hän pelasi kaudella 2024–2025 Serie A:ssa 21 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Connolly pelasi Irlannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi neljä ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2014 Irlannin yltäessä välieriin ja teki maalin alkulohko-ottelussa Ruotsia vastaan. Connolly on pelannut Irlannin naisten maajoukkueessa vuodesta 2016. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2023 joukkueensa kaikki kolme ottelua alusta loppuun sen pelatessa ensi kertaa arvokilpailuissa. Ottelussa Kanadaa vastaan vastustajan ensimmäinen maali merkittiin Connollyn omaksi maaliksi kanadalaiskeskityksen muutettua suuntaa Connollyn jalasta.
Ruesha Littlejohn

Ruesha Littlejohn (s. 3. heinäkuuta 1990 Glasgow, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on skotlantilais-irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 169-senttimetrinen. Hän on edustanut Irlannin naisten maajoukkuetta.
Littlejohn on pelannut seuraurallaan Skotlannissa, Englannissa, Norjassa ja vuonna 2025 Irlannissa. Skotlannissa hän edusti Glasgow Cityä ja Celticiä sekä Englannissa Arsenalia, Liverpoolia, London Beesiä, West Ham Unitedia, Leicester Cityä, Birmingham Cityä, Aston Villaa ja London City Lionessesia. Vuoden 2014 hän pelasi Norjassa IL Sandvikenin joukkueessa. Maaliskuussa 2025 hän siirtyi Irlannin pääsarjassa pelaavaan Shamrock Roversiin.
Littlejohn pelasi Skotlannin alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa mutta on aikuistasolla edustanut Irlantia vuodesta 2012. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2023 Irlannin kaikki kolme ottelua avauskokoonpanossa sen pelatessa ensi kertaa arvokilpailuissa.
Stay (Blackpinkin kappale)

Stay on eteläkorealaisen Blackpink-yhtyeen kappale, joka julkaistiin 1. marraskuuta 2016 yhdessä ”Playing with Firen” kanssa singlealbumilla "Square Two". Kappaleen tuotti Teddy Park, joka kirjoitti sen yhdessä Seo Won-jinin kanssa.
Juustoraastin

Juustoraastin on juuston pienemmiksi paloiksi raastamisessa käytetty työkalu. 
Piirteet.
Tyypillinen käsikäyttöinen juustoraastin on tehty metallilevystä, jossa on teräväreunaisia ja kohollaan olevia rei'ityksiä. Kun juustoa vedellään metallilevyn poikki, se hankautuu reikiä vastaan ja rastuu. Raasteen koko määräytyy rei’itysten mittojen ja raastamiseen kohdistetun voiman mukaan. Teollisessa mittakaavassa käytetään koneellisia raastimia, joissa paineilmakäyttöiset männät painavat juuston pyörivien rei’itettyjen levyjen läpi tai joissa keskipakovoima pakottaa juuston veitsiverkoston läpi.
Historia.
Varhaisimmat mahdollisesti juustoraastimena käytetyt esineet valmistettiin muinaisessa Mesopotamiassa 2000-luvulla eaa. Tuolloiset "juustoraastimet" olivat savisia kulhoja, joiden sisäreuna oli karkea. Löydettyjen kulhojen käyttö juustoraastimina ei kuitenkaan ole täysin varmaa. Heettiläisistä savitauluista 1000-luvulta eaa. on löydetty kirjoitusta, jonka on tulkittu viittaavaan "raastettuun" tai "murennettuun" juustoon.
Ensimmäiset varmat todisteet juustoraastimista ovat peräisin antiikin Kreikan Egeanmeren alueelta ylimystön soturihaudoista 800-luvulta eaa. Homerosin "Ilias" sisältää kohtauksen, jossa Nestorin naispuolinen orja raastaa vuohenjuustoa prámnosilaisella viinillä täytettyyn maljaan. Antiikin Kreikassa juustoraastimet liitettiinkin juomatapoihin ja yläluokkaan. Kreikasta juustoraastimet levisivät Italiaan, jossa pronssisia juustoraastimia on löytynyt ylimystön haudoista 600-luvulta eaa. Kreikan klassiseen kauteen mennessä juustoraastimista oli tullut tavallinen keittiön työväline Välimeren alueella.
Keskiajalla Parman seudulla nykyisessä Italiassa alkoivat yleistyä lehmänmaitojuustot, jotka soveltuivat erityisen hyvin raastettaviksi. Kovat ja kestävät grana-juustot tulivat 1300-luvulla tunnetuiksi nimellä Parmigiano. Renesanssin aikana näitä juustoja alettiin viemään ympäri Eurooppaa, mikä teki myös juuston raastamista tunnetuksi laajemmin.
Abbie Larkin

 Abbie Sheila Larkin (s. 27. huhtikuuta 2005 Ringsend, Dublin) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 167-senttimetrinen. Hän on edustanut Irlannin naisten maajoukkuetta vuodesta 2022.
Larkin edusti Irlannin pääsarjassa Shelbournea ja Shamrock Roversia. Syyskuusta 2023 tammikuuhun 2024 hän edusti Skotlannin valioliigassa Glasgow Cityä. Sitten hän siirtyi englantilaisseura Crystal Palaceen, joka keväällä 2024 nousi Superliigaan. Larkin pelasi kaudella 2024–2025 Superliigassa 20 ottelua ja teki yhden maalin toukokuussa Leicester Cityä vastaan.
Larkin tuli MM-kilpailuissa 2023 vaihdosta kentälle Irlannin maajoukkueen kaikissa kolmessa ottelussa joukkueen pelatessa ensi kertaa arvokilpailuissa.
Napoleonin hautalaakso

Napoleonin hautalaakso () on tontti, jonne Napoleon on alkujaan haudattu. Se sijaitsee Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvalla Saint Helenan saarella, mutta tontti on kuitenkin osa Ranskan alueita Saint Helenalla. Alueen kokonaispinta-ala on 14 hehtaaria.
Napoleon valitsi hautapaikkansa itse ja hänen alkuperäinen toiveensa oli tulla haudatuksi Ranskaan. Hautakivessä ei ole kirjoitusta, ja haudan ympärille on istutettu 12 sypressipuuta Napoleonin 12 merkittävän voiton kunniaksi vuonna 1840. Alkujaan hautapaikan nimi oli Geraniumsin laakso, mutta nimitystä hautalaakso on käytetty Napoleonin hautajaisista lähtien.
Vuonna 1858 Napoleon III maksoi 178 565 kultafrangia hautalaakson tontista sekä Longwood Housesta, jossa Napoleon oli kuollut. Napoleonin ruumis siirrettiin nykyiseen hautaansa Hôtel des Invalides'een vuonna 1861 kuningas Ludvig Filip I:n määräyksellä.