tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Hunter (videopeli)

The Hunter (tyyliteltynä theHunter) on Avalanche Studiosin ja Emote Gamesin kehittämä verkossa pelattava metsästysaiheinen videopeli, joka on julkaistu vuonna 2009 Windowsille. Emote Games ja Expansive Worlds ovat kehittäneet vuonna 2014 Steam-palvelussa julkaistun uusintaversion pelistä. Peli on ilmaispeli.
Peliin on ostettavissa eripituisia jäsenyyksiä ja jäsenyyden sisältäviä tavarapaketteja, joilla on lupa metsästää kaikkia pelin eläinlajeja ja kaikilla pelialueilla. Jäsenyydellä saa käyttöönsä myös lisää aseita. Aseita, tarvikkeita ja eripituisia metsästyslupia tietylle eläinlajille voi hankkia myös ostamalla pelirahaa tai voittamalla sitä erilaisissa kilpailuissa.
Pelisarjaan kuuluvat myös keväällä 2015 julkaistu "theHunter: Primal", sekä keväällä 2017 julkaistu .
Vastaanotto.
ZTGD-sivusto on antanut pelille arvosanaksi 8.0/10.
Šarkanin piiri

Šarkanin piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 405 neliökilometriä ja asukkaita on 19 100 henkeä (vuonna 2010).
Piiri sijaitsee Udmurtian itäosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Debjosyn piiriin, idässä Permin aluepiiriin, etelässä Votkinskin, lännessä Jakšur-Bodjan ja luoteessa Igran piiriin. Hallinnollinen keskus on Šarkanin kylä. Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa.
Huomattavimmat joet ovat Votka, Ita, Šarkanka, Nižnjaja Lypka, Pašurka ja Kivarka. Pinta-alasta noin 40 % on metsää. Seudulla sijaitsee Myškinon öljyesiintymä.
Šarkanista on maantieyhteys Votkinskiin ja Iževskiin. Matkaa tasavallan pääkaupunkiin on 88 kilometriä.
Väestöstä 83,1 % on udmurtteja, 15,5 % venäläisiä ja 0,6 % tataareja.
Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja pellavan viljelyyn. Piirissä toimii 18 maatalousyritystä, 209 yksityistilaa ja 5 muiden yritysten aputaloutta. Huomattavimmat teollisuuslaitokset ovat trikootehdas, pellavanjalostuslaitos, tiilitehdas ja saha.
Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuritalo, kotiseutumuseo, käsityökeskus, kirjasto sivuosastoineen, lasten musiikkikoulu, kylien kulttuuri- ja kerhotalot. Virallisen tunnustuksen ovat saaneet kansanteatteri ja kaksi kansankuoroa. Pakkasukon udmurtialainen vastine, "Tol Babai" () asuu Šarkanin kylässä.
Agon

Agon (, ”kamppailu”) oli antiikin Kreikassa järjestetty kilpailu, joka jakautui kolmeen osaan. Gymniset agonit sisälsivät voimistelua, hippiset agonit kilpa-ajoja ja ratsastusta, ja muusiset agonit musiikkia, runoutta ja tanssia. 
Agoneja järjestettiin eri puolilla Kreikkaa, ja kaikki kreikkalaiset saivat osallistua niihin. Myöhemmin neljän alueen agonit kohosivat kansallisiksi kilpailuiksi, panhelleenisiksi kisoiksi. Näistä tunnetuimmat olivat Olympiassa järjestetyt Olympian kisat.
Taito (nimi)

Taito on suomalainen miehen etunimi. Alku­perältään se kuuluu niihin 1800-luvun lopulla käyttöön tulleisiin nimiin, jotka liittyvät vanhempien lapsilleen toivomiin ominaisuuksiin tai käytän­nölli­siin taitoihin. Taitoa ehdotettiin nimeksi jo vuonna 1865, mutta almanakkaan se tuli vasta vuonna 1950, josta lähtien nimipäivä on ollut 14. huhtikuuta.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi on maaliskuuhun 2025 mennessä annettu 2 805 miehelle sekä muutamalle naiselle.
Helsinki 69ers

Helsinki 69ers on helsinkiläinen vuonna 1991 perustettu entinen amerikkalaisen jalkapallon erikoisseura. Seuran edustusjoukkue esiintyi viimeisen kerran Vaahteraliigassa vuonna 2015. Seuralla oli myös juniorijoukkueita eri nuorten sarjoissa. 69ersin kotistadion oli Helsingin Velodromi. 
Kaudella 2012 1. divisioonan mestaruuden eli Spagettimaljan voittanut Helsinki 69ersin edustusjoukkue nousi kaudeksi 2013 Vaahteraliigaan ensimmäistä kertaa seuran historian aikana. 69ers on ainoa helsinkiläisseura, joka ei ole voittanut Vaahteraliigan mestaruutta eli Vaahteramaljaa. 
69ersin kausi 2015 oli seuran historian paras tähän mennessä. Joukkue selviytyi ensimmäisen kerran Vaahteraliigan pudotuspeleihin, mutta koki tappion välierässä Seinäjoki Crocodilesille. Kauden jälkeen 69ers luopui kuitenkin sarjapaikastaan pelaajapulan takia.
Musta kuitu

Musta kuitu () tarkoittaa valokuituyhteyttä, jonka käyttäjä ostaa tai vuokraa sellaisenaan, ilman siihen liittyvää tiedonsiirtolaitteistoa tai palvelua. Tällöin käyttäjä joutuu itse huolehtimaan tarvittavista laitteistoista ja niiden toimivuudesta, mutta pystyy myös itse hallinnoimaan kuidun käyttöä ja tarvittaessa vaikka nostamaan käytössä olevaa tiedonsiirtokapasiteettia käytössä olevia laitteistoja säätämällä.
Valokuituyhteyksiä rakennettaessa suurin osa kustannuksista aiheutuu suunnittelu- ja asennustöistä. Tavallisesti ne voivat olla yli 60 prosenttia kokonaiskuluista. Esimerkiksi Amsterdamin kaupungin kattavan valokuituverkon kuluista karkeasti ottaen 80 prosenttia muodostui työkustannuksista ja vain 10 prosenttia itse valokuitukaapelista. Tämän vuoksi on järkevää asentaa samalla kertaa huomattavasti enemmän kuituja kuin sillä hetkellä olisi tarvetta. Ylimääräisillä kuiduilla voidaan varautua tulevaisuuden tarpeisiin tai joidenkin kuitujen vikaantumisen kiertämiseen. Näitä ylimääräisiä valokuituja operaattorit voivat sitten kysynnän mukaan myydä tai vuokrata muille toimijoille.
Eurokoodi

Eurokoodit ovat kantavien rakenteiden suunnittelustandardeja. Eurokoodit laatii eurooppalaisen standardisointijärjestö CEN:n tekninen komitea CEN/TC 250 Euroopan komission toimeksiannosta. Eurokoodit antavat rakenteelliset suunnitteluperusteet rakennuksille sekä maa- ja vesirakenteille. Niihin sisältyy pohjarakenteiden suunnittelu, palosuunnittelu, maanjäristyssuunnittelu sekä toteutuksen ja työnaikaiset rakenteet. 
Eurokoodisuunnittelustandardien käyttö alkoi Suomessa 1. marraskuuta 2007. Niiden käyttö jatkui rinnakkain vanhan Rakentamismääräyskokoelman kanssa, kunnes 1.1.2014 eurokoodien käytöstä tuli de facto pakollista.
Historia.
Eurokoodien kehittäminen alkoi vuonna 1975. Niiden tarkoitus oli poistaa kaupan esteitä Rooman sopimuksen hengessä. Vuonna 1984 komissio julkaisi ensimmäiset eurokoodit. Vuonna 1989 tuli voimaan EU:n rakennustuotedirektiivi, jossa määriteltiin ensimmäisen kerran vaatimukset, jotka rakennustuotteiden tulee täyttää. Vuonna 1989 komissio antoi CEN:lle mandaatin eurokoodien valmisteluun. Ensimmäinen nk. ENV-eurokoodi julkaistiin vuonna 1992 ja ensimmäinen varsinainen eurokoodi EN-standardina 2000-luvun alkuvuosina.
Eurokoodin osat.
Eurokoodi-järjestelmä sisältää seuraavat pääosat:
Yhteensä standardeja on 59.
Kohderyhmä.
Eurokoodit on tarkoitettu ensisijaisesti kokeneille suunnittelijoille. Muita tunnistettuja käyttäjäryhmiä ovat esim. nuoremmat suunnittelijat, erityisasiantuntijat, rakennustuotteiden valmistajat, ohjelmistovalmistajat, opettajat, viranomaiset, rakennuttajat sekä muiden teknisten komiteoiden jäsenet.
Kansalliset valinnat.
Eurokoodit sisältävät kansallisia valintoja. Niitä käytetään eurokoodeissa käytännössä kolmesta syystä:
Ko. kohdat on merkitty viittauksella kansalliseen liitteeseen. Talonrakentamisen osalta kansallisen liitteen laatii ympäristöministeriö. Ne on julkaistu osana Rakentamismääräyskokoelmaa. Infrarakenteiden osalta kansallisen liitteen julkaisee Liikenne- ja viestintäministeriö. Siltarakenteiden osalta kansallisen liitteen julkaisee Väylävirasto.
Tällä hetkellä kansallisia valintoja on yhteensä 1055.
Toinen sukupolvi.
Eurokoodien toisen sukupolven valmistelu aloitettiin vuonna 2015. Kaikkien osien on tarkoitus olla valmiina vuonna 2025. Uudistuksen yhteydessä julkaistaan kokonaan uusia eurokoodi-osia ja toisaalta joitain vanhoja osia on yhdistetty. Suomessa toisen sukupolven eurokoodit on tarkoitus ottaa käyttöön viimeistään vuonna 2028.
Uusina asioina on esimerkiksi kantavien lasirakenteiden suunnittelu, kuitu-polymeerirakenteiden suunnittelu, jääkuormat sekä aaltojen ja vuoroveden aiheuttamat kuormat. Myös ilmaston muutoksen huomioiminen ja rakenteiden vaurionsietokyvyn parantaminen on huomioitu aiempaa selkeämmin. 
Uudistuksen tarkoituksena on 
Käyttö maailmalla.
Eurokoodit ovat laajalti käytössä Euroopassa. Niitä käytetään kaikissa EU- ja EFTA-maissa sekä Britanniassa. Euroopan maista ainoastaan Venäjällä, Albaniassa ja joissain entisen Jugoslavian maissa käyttöä vasta suunnitellaan. Myös monissa Aasian ja Afrikan maissa pohditaan eurokoodin käyttöönottoa.
Camping Messilä

Camping Messilä on Hollolan kunnassa Vesijärven rannalla Messilän kartanon pohjoispuolella oleva leirintäalue, jossa on vierasvenesatama. Alueen omistaa Messilä Maailma Oy, joka on vuokrannut alueen Hollolan kunnalle, joka puolestaan on vuokrannut alueen leirintäalueyritykselle.
Se sijaitsee noin 7 km Lahdesta Rantatien (yhdystie 2956) varrella. Messilänranta kuuluu Vesijärven Laasonpohjaan, joka rajoittuu Korpikankareen ja Hersalan väliselle alueelle.
Leirintäalueen palveluihin kuuluvat ravintola, kahvila ja kauppa. Majoituspalveluista löytyy matkailuauto- ja vaunupaikat, majatalohuoneisto, leirintämökit, telttapaikat, hirsihuvilamökki ”Karhunpesä”. Camping Messilästä saa myös kalastuslupia Vesijärvelle.
Alueella on runsaasti ympärivuotisia ja kesäaikaisia matkailuvaunuja.
Enonsaari.
Camping Messilä vastaa myös Enonsaaresta. Enonsaaressa on kesäasuntoja ja 1910-luvulla rakennettu suuri huvila. Lahden kaupunki vuokrasi alueen Messilän kartanon alueella leirintäaluetta pitävälle Messilä Campingille toukokuussa 2007 päärakennuksen ja kuusi kesämökkiä viideksi vuodeksi. Enonsaareen pääsee veneellä tai tilausyhteiskuljetuksella Camping Messilän rannasta. Messilänrannan venepaikoista vastaa Hollolan kunta.
Messilän laskettelurinteet ja leirintäalue.
Camping Messilässä on talvisinkin Messilän kartanon laskettelurinteiden vuoksi matkailuvaunuissa asuvia vieraita. Kesällä paikalla viettävät kesälomaa pysyvästi pääasiassa pääkaupunkiseudulta olevat.
Camping Messilä järjestää vuosittain juhannusaattona juhannuskokon polttamisen Vesijärven rannassa Hollolan sataman itäpuolella leirintäalueen hiekkarannalla. Kokko on tehty pääasiassa kuormalavoista ja palaa huomattavalta osaltaan puolessa tunnissa. Vuonna 2009 kokko sytytettiin kello 23.00. Kokko on ainut suuri Hollolassa poltettava yleisölle tarkoitettu suuri kokko.
Alfthan

Alfthan on Länsi-Suomesta lähtöisin oleva suku, jonka yksi haara on aateloitu ja korotettu vapaaherralliseen arvoon.
Suvun nimi tulee Ruotsin Hälsinglandin Alftan pitäjästä, jossa arvellaan eläneen Erik Hansinpoika -niminen suvun kantaisä. Suku tuli Suomeen 1600-luvun alussa ja aikanaan sen vaikutuskentäksi muodostui Viipuri sekä Pietari ja kaupunkeja ympäröivät alueet. Se oli alkuun pappissuku, mutta siitä tuli sittemmin runsaasti virkamiehiä, upseereita ja talouselämän vaikuttajia. Itäsuomalaistunut sukuhaara lisäsi nimensä kirjoitusasuun h-kirjaimen, jotta nimi ääntyisi oikein venäjänkielistenkin keskuudessa. Yksi suvun haaroista sai aateliarvon, kun kenraaliluutnantti Georg von Alfthan aateloitiin huhtikuussa 1866 ja introdusoitiin Suomen ritarihuoneelle seuraavan vuoden tammikuussa nimellä "von Alfthan" aatelissukuna numero 240. Hänet ja hänen jälkeläisensä korotettiin 1886 edelleen vapaaherraksi ja esiteltiin tammikuussa 1888 uudelleen vapaaherrallisena sukuna numero 57. Suvun tunnuslauseena on "Noblesse oblige" ("Aateluus velvoittaa").
Salomo Wuorio

Salomo Wuorio (sukunimi vuoteen 1876 Backberg; 28. elokuuta 1857 Hausjärvi – 28. helmikuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen koristemaalari, maalausliikkeen johtaja ja teollisuusneuvos.
Ura.
Wuorio lähti 12-vuotiaana työhön Helsinkiin isänsä kuoltua 1868 lavantautiin. Hän oli aluksi oppipoikana maalarimestari Kyrklundin liikkeessä, pääsi 20-vuotiaana kisälliksi ja siirtyi 1881 Tukholmaan maalaamaan teatterilavasteita koristemaalari Carl Grabowin ateljeessa. Suomeen palattuaan Wuorio oli 1887–1889 työnjohtajana turkulaisen maalarimestari Samuel Koskisen liikkeessä ja osallistui tällöin Tampereen raatihuoneen ja Valtionarkiston rakennuksen koristelutyöhön. 
Wuorio perusti oman maalausliikkeen Helsinkiin tammikuussa 1890 ja vuonna 1895 hän perusti tapetti- ja mattoliikkeen. Wuorion maalausliikkeestä tulikin pian yksi Suomen johtavia alan yrityksiä ja vuonna 1909 valmistui arkkitehti Herman Geselliuksen suunnittelema Wuorion liikepalatsi Unioninkatu 30:een. Wuorio sai teollisuusneuvoksen arvon vuonna 1932.
Luottamustehtäviä.
Wuorio oli 
Hän oli kunniajäsen muun muassa 
Yksityiselämä.
Wuorion vanhemmat olivat muurari, maanviljelijä Salomon Backberg ja Helena Juhontytär.
Salomo Wuorio oli vuodesta 1896 lähtien naimisissa Gerda Maria Länghjelmin kanssa, jonka isä oli Vaasan hovioikeuden asessori Georg Ferdinand Långhjelm. Heillä oli kolme lasta, joista kaksi kuoli nuorina. Nuorin lapsista, arkkitehti Karl Gunnar Valdemar Wuorio (1900–1965), siirtyi 1936 Wuorion yrityksen johtoon isänsä jälkeen. Gunnar Wuorion kuoltua naimattomana 1965 Wuorion omaisuus siirtyi 1966 perustetulle "Gerda ja Salomo Wuorion säätiölle".
Wuorio lahjoitti varoja Taidehallin rakentamiseksi Helsinkiin sekä avusti Helsingin maalariammattikoulun toimintaa.
Perintö.
Wuorion kuoltua hänen yrityksensä jaettiin 1949 kahteen yhtiöön: "S. Wuorion maalaamo" (maalausosasto) ja "G. Wuorio &amp; co" (tapetti- ja matto-osasto). "S. Wuorion maalaamo Oy" on ollut vuodesta 1979 maalarimestari Pertti Hukkasen omistuksessa ja "Mattotalo Wuorio Oy" kuuluu nykyisin RTV-yhtymä Oy:öön.
Magglingen

Magglingen () on hallinnollinen kylä (Einwohnergemeinde) Sveitsissä Bernin kantonissa, Leubringenin kunnassa (). Kylä on kaksikielinen (saksa, ranska) ja siellä on noin 600 asukasta. 
Magglingen sijaitsee noin 2 kilometriä Biel/Biennen kaupungista länteen, Magglingerbergin kaakkoisrinteellä, noin 400 metriä Bieliä ja Bielinjärveä ylempänä. Kylään pääsee Bielistä funikulaarirataa pitkin. Juna kulkee kolmasti tunnissa. Magglingenissä on Sveitsin valtiollisen liikuntaministeriön (Bundesamt für Sport) pääpaikka.
Björkenheim

Björkenheim on suomalainen aatelissuku, joka on 1700-luvulta alkaen ollut merkittävästi mukana Suomen talouselämässä teollisuudenharjoittajina sekä maatalouden kehittäjinä. Suku polveutuu värmlantilaisesta vuorimies Bengt Magnus Björkmanista, joka vuonna 1783 hankki omistukseensa Fiskarsin ruukin ja Orisbergin kartanon. Hän palasi Ruotsiin Suomen sodan jälkeen vuonna 1809 ja luovutti Orisbergin pojalleen Lars Magnus Björkmanille, joka myöhemmin aateloituna otti nimen Björkenheim. Lars Magnus Björkenheim omisti myös Eurajoen Vuojoen kartanon ja rakennutti sen nykyisen, Carl Ludvig Engelin suunnitteleman päärakennuksen.
Björkenheim-nimisiä.
Avioliiton kautta sukuun kuuluu myös kansanedustaja Rose-Marie Björkenheim (o.s. Gyllström), joka on Lars Björkenheimin miniä.
Oulun kendoseura Hokufuu

Oulun kendoseura Hokufuu on perustettu vuonna 1999. Seurassa oli vuonna 2005 67 jäsentä. Tämä teki Oulun kendoseurasta Suomen toiseksi suurimman kendoseuran. Syksyllä 2014 seurassa harjoitteli kendoa noin 20 jäsentä.
Seura pyrkii osaltaan parantamaan kendon harrastusmahdollisuuksia Oulussa sekä Pohjois-Suomessa sekä edistää tietoisuutta lajista. Hokufuu tekee myös yhteistyötä ulkomaisten kendoseurojen (Luulaja) ja Oulun yliopiston kanssa.
Hokufuu oli maailman pohjoisin kendoseura viiden vuoden ajan 1999–2004, kunnes Tornioon perustettiin Tenshu Ken Kai-kendoseura. 
Kilpailumenestys.
Useita Oulun kendosura Hokufuun jäseniä on kuulunut Suomen maajoukkueeseen.
Falling Up

Falling Up on yhdysvaltalainen kristillinen alternative rock -yhtye Albanystä, Oregonista. Yhtye julkaisee BEC Recordingsin kautta. Yhtyeen nimi on peräisin heidän ensimmäisestä kappaleestaan, jonka he kirjoittivatl. Kappale viittaa siihen, kuinka epätäydellisiä ihmiset ovat. Heidän sanoituksensa käsittelevät usein armoa.
Falling Up kuvaa musiikillista tyyliä "ydin-rockiksi", mikä sisältää alternative metallia ja voimakkaita pop-sanoituksia. Yhtye onkin helposti verrattavissa vastaaviin yhtyeisiin, kuten Linkin Parkiin ja Incubukseen.
Commodore PET

Commodore PET ("Personal Electronic Transactor") oli Commodoren vuonna 1977 julkaisema mikrotietokone.
PET:in sanotaan olleen ensimmäinen kaupallisesti menestyksekäs henkilökohtainen tietokone.
PET on yksi ”vuoden 1977 kolmikosta”, jonka kaksi muuta ovat Apple II ja TRS-80.
Historia.
Commodore PET syntyi, kun MOS Technologyn Chuck Peddle vakuutti Commodoren omistaneen Jack Tramielin kehittämällään MOS 6502-mikroprosessorilla. Peddle oli aikaisemmin rakentanut KIM-1 tietokoneen. Commodore osti MOS Technologyn ja ryhtyi kehittämään ensimmäistä versiota omasta kotitietokoneesta. Ensimmäinen malli, PET 2001, julkistettiin tammikuussa 1977 ja ensimmäiset yksiköt toimitettiin saman vuoden lokakuussa. Alkuperäisessä mallissa oli 4 kilotavun keskusmuisti, mutta myöhemmin ilmestyi malleja, joissa oli muistia 8–32 kilotavua.
PET:n laajennusmahdollisuudet olivat vähäiset.
Commodore laajensi menestyksen myötä toimintaansa Eurooppaan. Siellä oli kuitenkin jo Philipsin valmistama samanniminen laite, joten Commodore toi markkinoille uuden CBM 3000 -sarjan.
Commodore julkisti vielä PET 4000 -sarjan, jossa oli suurempi näyttö ja uudempi versio Commodoren BASIC-ohjelmointikielestä, ja CBM 8000 -sarjan, jossa oli 80 merkin levyinen näyttö entisen 40 merkin sijaan ja suurimmillaan 96 kilotavun muisti. Lisäksi Commodore valmisti "SuperPET"-nimellä tunnetun SP9000-mallin, jossa oli kaksi prosessoria ja tuki useille eri ohjelmointikielille.
PET:n näyttö oli yksivärinen, eikä se pystynyt näyttämään bittikarttagrafiikkaa. Vaikka grafiikalla ei tuohon aikaan ollut kovin suurta merkitystä niin PET jäi pian myynnissä bittikarttagrafiikkaan pystyneiden Apple II:n, Atari 400/800:n ja Commodoren oman VIC-20:n jalkoihin.
PET-sarjan jatkoksi Commodore julkisti CBM-II-sarjan, joka ei kuitenkaan saavuttanut yhtä suurta suosiota kuin PET.
Peter Zumthor

Peter Zumthor (s. 26. huhtikuuta 1943 Basel, Sveitsi) on sveitsiläinen arkkitehti. Hänet tunnetaan luonnonmateriaaleja suosivana arkkitehtina, jonka tyyliä on luonnehdittu tinkimättömäksi ja hiljaiseksi.Zumthorin tunnetuimpiin töihin kuuluu Sveitsissä sijaitseva Valsin kylpylä Therme Vals vuodelta 1996. Suurin osa hänen töistään on Sveitsissä, mutta myös muualla Euroopassa. Hän on suunnitellut muun muassa museoita, vanhainkoteja, kappeleita ja hotelleja. Hän ei pyri niissä ulkoiseen näyttävyyteen.
Zumthor on suunnitellut Suomeen yhden toteuttamatta jääneen työn. Zumthorilta tilattiin Jyväskylään Harjunkulmaan vanhan linja-autoaseman paikalle asuinkortteli, josta oli ajateltu kaupungin maineelle soveliasta kansainvälistä arkkitehtinähtävyyttä. Rakennuttajat, YH, Sato ja VVO, pitivät suunnitelmaa kalliina eivätkä hyväksyneet Zumthorin työskentelytapaa valvoa hanketta alusta loppuun, joten hanke hylättiin.
Peter Zumthorilla on ollut suunnittelutoimisto Haldensteinissa Graubündenin kantonissa Kaakkois-Sveitsissä vuosikymmenten ajan
Avia Solutions Group -areena

Avia Solutions Group -areena, entinen "Siemens Arena", on Vilnassa sijaitseva urheiluhalli. Se sijaitsee neljän kilometrin päässä Vilnan keskustasta pohjoiseen. Halli rakennettiin 12 kuukaudessa, ja se valmistui 30. lokakuuta 2004. Heti ensimmäisenä vuonna hallissa järjestettiin 90 tapahtumaa, joissa kävi noin 330 000 kävijää. Samana vuonna BC Lietuvos Rytas alkoi pelata hallissa ULEB Eurocup -pelinsä. Hallissa järjestettiin vuoden 2011 Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut.
Pikkulavastaja

Pikkulavastaja ("Amblyornis subalaris") on Papua-Uudessa-Guineassa tavattava lavastajiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan pikkulavastaja on noin 24 cm. Koiras on väritykseltään pääosin ruskea. Yläruumis on väriltään tummempi kuin alaruumis. Kurkussa ja rinnassa on vaaleampia kapeita pystyjuovia. Nokka on siniharmaa. Koiraalla on tumman oranssi töyhtö, jonka se voi nostaa ylös. Alas painettuna se on huomaamaton. Naaraalta töyhtö puuttuu tai on pienempi kuin koiraalla. Muuten sukupuolet ovat ulkonäöltään samanlaiset. Nuoret linnut muistuttavat ulkonäöltään naaraspikkulavastajaa.
Elinympäristö.
Pikkulavastajaa tavataan kaakkoisessa Papua-Uudessa-Guineassa alueella, joka ulottuu Owen Stanley Rangelta Angabunga-joelle. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät yleensä 650–1 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Pikkulavastaja elää hieman matalammalla kuin kekolavastaja ("Amblyornis macgregoriae"), mutta toisinaan lajit elävät samalla alueella ja voivat risteytyä.
Elintavat.
Koiraspikkulavastajat voivat paritella usean naaraan kanssa. Koiras rakentaa majamaisen naaraanhoukutuspesän risuista. Pesän keskellä on sitä tukemassa pylväs. Koiras koristelee majansa lehdillä, kukilla ja koppakuoriaisilla.
Marco Simoncelli

Marco Simoncelli (lausutaan [ˌsimɔnˈt͡ʃɛlli]; 20. tammikuuta 1987 Cattolica, Italia – 23. lokakuuta 2011 Sepang, Malesia) oli italialainen ratamoottoripyöräilijä, joka ajoi MotoGP-sarjassa ja oli 250cc-luokan maailmanmestari vuodelta 2008.
Simoncelli voitti vuosina 1996–2000 Italian Minimoto-mestaruuden. Vuodeksi 2002 hän siirtyi Euroopan sarjaan 125cc-luokkaan ja voitti samana vuonna mestaruuden. Vuonna 2003 Simoncelli nousi MotoGP-sarjan 125cc-luokkaan, jossa hän kilpaili Matteoni Racing Team -tallissa. Seuraavaksi kaudeksi 2004 Simoncelli siirtyi Rauch Bravo -tiimiin ja otti uransa ensimmäisen MM-sarjan voiton sateisella Jerezin radalla.
Kauden 2005 jälkeen Simoncelli nousi 250cc–luokkaan, jossa hän ajoi Metis Gilera -tiimissä myös kaudet 2006 ja 2007. Kaudella 2008 hänen kautensa alkoi tasapainoisesti, mutta koko loppukauden hän hallitsi ylivoimaisesti monia kilpailuja ja voitti lopulta uransa ensimmäisen maailmanmestaruuden. Hänen huhuiltiin siirtyvän jo kaudeksi 2009 MotoGP-luokkaan, mutta hän päätti kuitenkin jäädä puolustamaan mestaruuttaan 250cc:iin. Hän sijoittui sarjassa kolmanneksi.
Kaudeksi 2010 Simoncelli siirtyi Honda Gresini talliin MotoGP-luokkaan, ja hän oli loppupisteissä kahdeksas. Vuonna 2011 Simoncelli otti MotoGP-luokan ensimmäisen paalupaikkansa Kataloniassa ja ajoi kaksi kertaa palkintokorokkeelle Tšekin Brnossa ja Australian Philip Islandin radalla.
Kuolema.
Simoncelli sai surmansa Malesian osakilpailussa 23. lokakuuta 2011. Simoncelli menetti pyöränsä hallinnan mutkassa, minkä jälkeen hän ajautui takaa tulevien Colin Edwardsin ja Valentino Rossin eteen. Nämä eivät voineet välttää törmäystä vaan osuivat Simoncelliin kohtalokkain seurauksin.
Simoncelli siunattiin ja haudattiin Corianossa 27. lokakuuta. Kirkossa oli myös hänen kaksi moottoripyöräänsä: 250-kuutioinen pyörä, jolla hän voitti maailmanmestaruuden 2008, sekä viimeisellä kaudella kilpakäytössä ollut pyörä. Hautajaistilaisuus lähetettiin suorana useilla televisiokanavilla sekä jättimäisellä näytöllä läheisellä Misanon moottoriradalla. 
Misanon moottorirata nimettiin vuonna 2012 Simoncellin mukaan.
Timo Lipitsä

Timo Lipitsä (1. toukokuuta 1857 Suistamo – 5. huhtikuuta 1950 Kiuruvesi) oli Laatokan Karjalasta Suistamon Koiton kylästä kotoisin ollut runonlaulaja ja kanteleensoittaja.
Lipitsän vanhemmat olivat Georgi (Jyrki) Mihailinpoika (1832–1901) ja Matrona Feodorintytär (1831–1859). Lipitsä oppi kanteleen soiton ja kanteleiden rakentamisen taidon isältään Jyrki Lipitsältä. Hän kulki 17-vuotiaasta alkaen kanteleineen esiintymässä kylän juhlissa. Vuonna 1883 Lipitsä meni naimisiin Jevdokia (Outi) Tanjusen kanssa ja viljeli sitten Suistamolla pientä maatilaansa. Vuonna 1911 hän osallistui Suistamolla pidettyihin runolaulu- ja kanteleensoittokilpailuihin saaden 5. palkinnon kantelesarjassa, ja vuonna 1917 kansanmusiikintutkija A. O. Väisänen vieraili Koiton kylässä ja tallensi Lipitsältä viisi tanssisävelmää.
Valkopartainen, kymmenkielistä kanteletta soittanut Timo Lipitsä tuli tunnetuksi vasta 1920- ja 1930-luvulla, kun hän teki esiintymiskiertueita ympäri Suomea. Lipitsä aloitti esiintymismatkat Suistamon ulkopuolelle 1920-luvun alussa ja esiintyi muun muassa Sortavalan laulujuhlilla 1926 ja Helsingin laulujuhlilla 1931. Hän kiersi esiintymässä kouluilla, eri juhlissa ja yksityistilaisuuksissa. Lipitsän esiintymiskumppaneina olivat aluksi Iivana Onoila ja sitten Feodor Vuorinen, mutta myöhemmin hän esiintyi pääasiassa yksin. Lipitsä rakensi myös kanteleita, joille löytyi ostajia sekä Suomesta että muualta Euroopasta.
Vuonna 1934 Jorma Pohjanpalo arveli artikkelissaan Lipitsän olleen "paras vielä elossa olevista harvoista kalevalaisista laulajaukoista". Hän sai huomiota vuonna 1934 Tampereella pidetyillä Suomen Kuoroliiton laulujuhlilla, ja Kalevalan juhlavuonna 1935 Lipitsä esiintyi Sortavalan laulujuhlilla laulaen päätösjuhlassa Maan luomisesta. Hän pääsi myös "Suomen Kuvalehden" kansikuvaan ja esiintyi yhdessä runonlauluja Feodor Vuorisen kanssa Kalle Kaarnan dokumenttielokuvassa "Kalevalan mailta". Kesällä 1936 Yrjö von Grönhagen ja saksalainen Fritz Bose kävivät Suistamolla äänittämässä Lipitsän runonlaulua ja hänen vaimonsa Outi Lipitsän itkuvirsiä. Von Grönhagenin Lipitsästä ottama valokuva päätyi jopa koristamaan SS-johtaja Heinrich Himmlerin työhuoneen seinää. Lipitsä joutui kuitenkin pian luopumaan esiintymismatkoistaan sokeuduttuaan vuonna 1938.
Talvisodan aikana Lipitsä joutui evakkoon Laihian Torstilaan, jossa kappalainen Frans Kärki tallensi häneltä 75 runoa. Lipitsä esiintyi vielä 1941 Kalevalajuhlissa Vaasassa, ja hän pääsi jatkosodan aikana käymään vielä Suistamolla. Sodan jälkeen Lipitsä asui poikansa Iivo Lipitsän luona ensin Lapuan Kauhajärvellä ja sitten Kiuruveden Niemiskylässä. Toimittaja Veikko Hintikka tapasi Lipitsän talvella 1949, ja hän kiinnitti lehtijutuissaan huomiota Lipitsän huonoihin elinoloihin. Lipitsä kuoli huhtikuussa 1950, ja hänet haudattiin Kiuruveden luterilaiselle hautausmaalle, jonne pystytettiin hänelle myös hautapatsas Suistamo-seuran aloitteesta.
Ranskan historialliset maakunnat

Ranskan historialliset maakunnat eli provinssit () ovat entisiä maakuntia, joihin Ranska jakautui ennen Ranskan vallankumousta. Ne menettivät hallinnollisen merkityksensä vuonna 1790, jolloin niiden tilalle perustettiin pienemmät, yleensä jokien mukaan nimensä saaneet departementit. Paljon myöhemmin, vuonna 1968, kuitenkin perustettiin departementteja laajemmat hallintoalueet, "régions", jotka suunnilleen vastaavat vanhoja maakuntia ja joista monilla on myös vanhojen maakuntien nimet. Virallisesti niistä ei kuitenkaan käytetä nimitystä "province".
Luettelo Ranskan historiallisista maakunnista.
Vallankumouksen jälkeen Ranskaan on liitetty vielä seuraavat alueet, jotka toisinaan myös luetaan Ranskan maakuntiin:
Cowboy from Brooklyn

Cowboy from Brooklyn on vuonna 1938 ensi-iltansa saanut musikaali- ja komediaelokuva, jonka on ohjannut Lloyd Bacon. Elokuvan pääosissa olivat Dick Powell, Pat O’Brien ja Priscilla Lane. Ronald Reaganilla oli elokuvassa rooli.
Näyttelijät.
Lähde:
Riivatut talot

Riivatut talot () oli brittiläinen televisiosarja. Sarjassa brittiläiset meediot ja joskus myös sarjan vieraat tutkivat paranormaaleja ilmiöitä eri taloissa. Vieraillut talot sijaitsevat Britanniassa, mutta sarjaa kuvattiin myös Yhdysvalloissa muun muassa Queen Mary -aluksella sekä Irlannissa ja Alankomaissa. Sarjaa juonsi Yvette Fielding. Sarja päättyi heinäkuussa 2010, jolloin sarjaa oli tehty kahdeksan vuotta.
Tiimi.
Juontaja Yvette Fieldingin kanssa ohjelmissa esiintyviä henkilöitä olivat tohtori Ciarán O'Keeffe, Derek Acorah, David Wells, Richard Felix, Stuart Torevell ja Catherine Howe. Tiimi vaihteli joka jaksossa, ja Fielding oli ainoa vakiohahmo. Myös jaksojen mukaan vaihtuvia vieraita tavattiin.
Tohtori Ciarán O'Keeffe oli ennen erästä jaksoa jutellut Acorahin kuullen, että talossa on saattanut asua eteläafrikkalainen henkilö nimeltään "Kreed Kafer". Jaksossa Acorah paljasti itsensä saamalla "henkioppaaltaan" nimen Kreed Kafer, joka osoittautui O'Keeffen keksimäksi nimeksi. "Kreed Kafer" on anagrammi sanoista ""Derek faker" eli "Derek teeskentelijä"". Näin Ciarán O'Keeffe todisti Acorahin meediotaitojen olevan huijausta, ja hänet erotettiin sarjasta 2005. Derek Acorah sanoi Celebs Sunday -lehdelle vuonna 2009 olevansa järkyttynyt ohjelman tilasta ja sanoi myös, ettei häntä koskaan ollut pyydetty tekemään mitään, kaikki oli aitoa.
Plug Me In

”Plug Me In” on AC/DC:n kappaleista koottu DVD, jossa kappaleet soitetaan livenä. Toinen puoli DVD:tä sisältää 
Bon Scottin ([(1975)]-[(1979)]) ja toinen Brian Johnsonin ([(1980)]-[(2003)]) aikaisia kappaleita. Vuonna [(2007)] julkaistussa DVD:ssä on myös hieman lisämateriaalia.
DVD 1 - Bon Scott "(Suluissa oleva teksti kertoo vuoden, jolloin DVD:llä oleva esitys on taltioitu)"
DVD 2 - Brian Johnson
Naildown

Naildown oli suomalainen melodista death metallia soittava yhtye. Yhtye toimi vuosina 2003-2005 nimellä Acid Universe.
Diskografia.
Studioalbumit
Singlet
Päivien kimallus (elokuva)

Päivien kimallus ("Love Is a Many-Splendored Thing") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1955. Tapahtumat sijoittuvat Hongkongiin vuosille 1949–1950. Asumuserossa oleva yhdysvaltalainen toimittaja (William Holden) rakastuu Kiinasta kotoisin olevaan lääkäriin (Jennifer Jones), mutta sen paremmin perhe kuin Hongkongin seurapiiritkään eivät hyväksy suhdetta. 
Elokuva pohjautuu John Patrickin dramatisointiin Han Suyinin romaanista "Päivien kimallus". Elokuvan on ohjannut Henry King.
Laulu.
Elokuvan tunnussävelmän ”Love is a Many-Splendored Thing” (suom. ”Niin paljon kuuluu rakkauteen”) ovat levyttäneet The Four Aces ja heidän lisäkseen muun muassa Jerry Vale, Nat King Cole ja Frank Sinatra. Suomeksi sen ovat levyttäneet Saukin sanoin muun muassa Fredi, Harmony Sisters, Annikki Tähti ja lukemattomat muut.
Jyväskylä Basketball Academy

Jyväskylä Basketball Academy on jyväskyläläinen koripalloseura. Sen hallitsemalla lisenssillä pelaava joukkue on tunnettu kaudella 2015–2016 HoNsU Basketina ja vuodesta 2016 eteenpäin Jyväskylä Basketball Academynä.
Historia.
Pääsarjataso.
Seura perustettiin vuonna 2001 kun Säynätsalon Riento ja HoNsU yhdistivät edustusjoukkueensa. Koska Säynätsalo pelasi vielä kaudella 2000–2001 korkeimmalla tasolla, pääsi BC Jyväskylä aloittamaan pelaamisen korkeimmalta tasolta.
Kaudella 2001–2002 joukkue sijoittui runkosarjassa Petri Virtasen johdolla 9:nneksi, mikä tarkoitti uutta kautta korkeimmalla tasolla mutta myös pudotuspelipaikan menetystä. Kauden päätteeksi Virtanen palkittiin Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja -palkinnolla.
Seuraavalla kaudella kaupungissa koettiin seurahistorian paras sijoitus, kun joukkue sijoittui viidenneksi ja pääsi ensi kertaa pudotuspeleihin. Vastaan asettui neljänneksi sijoittunut KTP-Basket, joka voitti otteluparin 3–2. Kauden jälkeen joukkueen luottotakamies Virtanen lähti ulkomaille, ja joukkue jäi ilman suomalaista takamiestä.
Kaudella 2003–2004 joukkueen tarina oli alavireinen, kun joukkue onnistui voittamaan ainoastaan kahdeksan peliä. Kauden loppusijoitus oli viimeinen, mikä tarkoitti suoraa putoamista.
Divisioonataso.
SM-kausien jälkeen joukkue on pelannut I-divisioonassa ollen yleensä alemman keskikastin joukkueita. 
Kaudella 2009–2010 joukkue sijoittui I-divisioonan runkosarjan kuudenneksi ja pääsi pudotuspeleissä välieriin saakka mutta hävisi välierissä sarjan voittaneelle ja suoraan Korisliigaan nousseelle Porvoon Tarmolle otteluin 3–1. Kaudeksi 2014–2015 I-divisioona A:han noussut BC Jyväskylän edustusjoukkue otti käyttöön HoNsU-nimen jolloin nimi BC Jyväskylä jäi pois käytöstä.
Jyväskylä Basketball Academy.
Kesällä 2016 joukkue vaihtoi jälleen nimensä, tällä kertaa Jyväskylä Basketball Academyksi, keskittyi nuorten koripalloilijoiden kehittämiseen ja alkoi yhteistyöhön useiden muiden keskisuomalaisten seurojen kanssa. Joukkueen päävalmentajaksi saapui Mikko Tupamäki. Ensimmäisellä JBA-kaudellaan joukkue voitti noin puolet otteluistaan ja sijoittui viidenneksi karsiutuen pudotuspeleistä.
Joukkue.
Nykyinen kokoonpano.
Lähde:
Kauden 2017–2018 kokoonpano
Lähde:&lt;br&gt;"Päivitetty 15.9.2017."
Henkilökohtaiset palkinnot.
Vuoden I-divisioonapelaaja
Päivien kimallus (romaani)

Päivien kimallus () on Han Suyinin kirjoittama romaani, joka ilmestyi englanniksi 1952. Se julkaistiin suomeksi 1954 Marja Niiniluodon suomentamana. Romaani on tarina englantilaisesta, naimisissa olevasta toimittajasta, joka rakastuu Hongkongissa euraasialaiseen, Kiinaan kaipaavaan lääkäriin. Teos on vahvasti omaelämäkerrallinen romaanimuodosta huolimatta. Kirjan pohjalta on tehty 1955 samanniminen elokuva.
Iškašimin kieli

Iškašimin kieli (iškašimiksi "škošmi zəvůk") on Pamirin ylängöllä puhuttava iranilainen kieli.
Kieltä puhutaan Tadžikistaniin kuuluvan Vuoristo-Badahšanin autonomisen alueen ja Afganistanin rajalla Pandžjoen mutkassa, jossa joen suunta kääntyy lännestä pohjoiseen. Tadžikistanissa puhujia arvioidaan olevan noin tuhat henkeä, joista suurin osa asuu Iškašimin piirin Rynin kylässä. Afganistanissa Pandžin varrella ja Sanglitšin ympäristössä puhujia on hieman yli tuhat.
Iškašimi kuuluu pamirilaisten kielten ryhmään. Kieli jakautuu toisistaan voimakkaasti poikkeaviin varsinaisiškašimin ja sanglitšin murteisiin.
Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Tadžikistanissa puhujat käyttävät kirjakielenään tadžikkia. Viime aikoina iškašimia varten on laadittu oma kirjaimisto.
Rošorvin kieli

Rošorvin kieli on Pamirin ylängöllä puhuttava iranilainen kieli.
Kieli on saanut nimensä Tadžikistaniin kuuluvalla Vuoristo-Badahšanin autonomisen alueella sijaitsevasta Rošorvin kylästä. Sen kirgiisinkieliseen muotoon perustuu nimitys "orošorin kieli". Puhujien perinteistä asuinseutua ovat Pandžiin laskevan Bartangjoen yläjuoksu sekä sen sivujokien Ğudaran ja Tanymasin rannat. Vuonna 1954 osa Rošorvin asukkaista siirrettiin Vaxšin laaksoon, josta myöhemmin monet ovat palanneet takaisin. Väestönlaskennoissa kielen puhujia ei ole rekisteröity. Arvioiden mukaan heitä on noin 2 000 henkeä.
Rošorvi kuuluu šugnanilais-rušanilaisiin kieliin, jotka yhdessä jazgulamin kanssa muodostavat itäiranilaisten kielten pohjoispamirilaisen ryhmän. Pamirin muiden iranilaisten kielten kanssa se luetaan myös pamirilaisten kielten ryhmään. Lähin sukukieli on bartangi.
Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Kirjakielenään puhujat käyttävät tadžikkia. Viime aikoina rošorvia varten on laadittu lisämerkein täydennetty kyrillinen kirjaimisto.
Rušanin kieli

Rušanin kieli (rušaniksi "rihůn ziv") on Pamirin ylängöllä puhuttava iranilainen kieli.
Kielen puhujia arvioidaan olevan noin 18 000 henkeä. He asuvat länsi-Pamirissa Pandžjoen muodostamassa Rūšonin laaksossa. Joen oikea ranta kuuluu Tadžikistanin Vuoristo-Badahšanin autonomisen alueen Rūšonin piiriin. Vasen ranta kuuluu Afganistanin Badahšaniin.
Rušani kuuluu šugnanilais-rušanilaisiin kieliin, jotka yhdessä jazgulamin kanssa muodostavat itäiranilaisten kielten pohjoispamirilaisen ryhmän. Pamirin muiden iranilaisten kielten kanssa se luetaan myös pamirilaisten kielten ryhmään.
Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Kirjakielenään puhujat käyttävät tadžikkia. Viime aikoina rušania varten on laadittu kyrilliseen kirjaimistoon perustuva aakkosto.
Étienne Bacrot

Étienne Bacrot (22. tammikuuta 1983 Picardie, Ranska) on ranskalainen shakin suurmestari.
Bacrot aloitti shakin pelaamisen nelivuotiaana. Hän voitti nuorten maailmanmestaruudet alle 10- ja 12-vuotiaiden kategorioissa. 13-vuotiaana hän päihitti entisen maailmanmestarin Vasili Smyslovin. Maaliskuussa 1997 Bacrot'sta tuli shakin suurmestari 14 vuoden ja kahdeksan kuukauden ikäisenä, jolloin hän oli nuorin shakin suurmestari koskaan (myöhemmin saman vuoden joulukuussa Ruslan Ponomarov rikkoi tämän ennätyksen).
Bacrot'n Elo-luku ylitti 2700 pisteen rajan vuonna 2004. Tammikuussa 2005 hänestä tuli ensimmäinen ranskalainen pelaaja, joka sijoittui vahvuusluvultaan maailman kärkikymmenikköön. Korkeimmillaan hänen Elo-lukunsa on ollut 2731 huhtikuussa 2005.
Hufin kieli

Hufin kieli (hufiksi "hūf ziv") on Pamirin ylängöllä asuvien hufien puhuma iranilainen kieli.
Kieli on saanut nimensä Pandžiin laskevan Hufendzjoen muodostamasta Hufin laaksosta, joka sijaitsee Tadžikistaniin kuuluvalla Vuoristo-Badahšanin autonomisella alueella. Väestönlaskennoissa hufin puhujia ei ole rekisteröity. Vuonna 1980 heitä arvioitiin olleen noin 1 200 henkeä.
Hufi kuuluu šugnanilais-rušanilaisiin kieliin, jotka yhdessä jazgulamin kanssa muodostavat itäiranilaisten kielten pohjoispamirilaisen ryhmän. Pamirin muiden iranilaisten kielten kanssa se luetaan myös pamirilaisten kielten ryhmään. Lähin sukukieli on rušani. Eräät kielitieteilijät pitävät hufia sen murteena.
Hufin kieli toimii hufien suullisen kanssakäymisen välineenä. Kirjakielenään hufin puhujat käyttävät tadžikkia. Viime aikoina on laadittu lisämerkeillä täydennetty kyrillinen kirjaimisto, joka mahdollistaa hufin kirjallisen käytön.
Latvian koripallomaajoukkue

Latvian koripallomaajoukkue edustaa Latviaa koripallon arvokisoissa. 
Historia.
Latvia on voittanut Euroopan mestaruuden kerran historiansa aikana. Tämä tapahtui vuonna 1935 Sveitsissä pidetyissä kaikkien aikojen ensimmäisissä koripallon EM-kilpailuissa. Kisojen loppuottelussa joukkue voitti Espanjan luvuin 24-18. 
Latvian joukkue on pelannut vain kerran olympialaisissa, Berliinissä 1936, jolloin koripallo oli ensimmäisen kerran olympiaohjelmassa virallisena lajina. Latvian sijoittui kisoissa kahdeksanneksitoista, kun joukkueita oli mukana yhteensä 21.
Vuoden 1939 EM-kisoissa Latvia voitti hopeaa. Tällä kertaa Liettua vei mestaruuden. Latvia voitti kisoissa Suomen pistein 108–7, mikä oli kisojen toiseksi suurin voitto. Latvian ensimmäinen maailmanmestaruuskilpailu oli vuoden 2023 MM-kisoissa sijoittuen viidenneksi. 
Menestys arvokilpailuissa.
Olympialaiset
Maailmanmestaruuskilpailut
Euroopan-mestaruuskilpailut
Šugni

Šugni eli šugnanin kieli (šugniksi "xuγ̌nůn ziv") on Pamirin ylängöllä puhuttava iranilainen kieli.
Kielen puhujista suurin osa asuu Tadžikistaniin kuuluvan Vuoristo-Badahšanin autonomisen alueen Šuğnonin piirissä, joka käsittää osan Pandžjoen oikeasta rannasta sekä Ğund- ja Šahdara-jokien laaksot. Rūšonin piirin Badžuvdarin laaksossa asuvat samannimisen murteen puhujat. Šugnin puhujia asuu myös Afganistaniin kuuluvalla Pandžin vasemmalla rannalla sekä Faizabadin ja Kabulin kaupungeissa. Tadžikistanissa kielen puhujamääräksi on arvioitu vuoden 1999 väestönlaskennan perustella yli 90 000 henkeä.
Šugni kuuluu šugnanilais-rušanilaisiin kieliin, jotka yhdessä jazgulamin kanssa muodostavat itäiranilaisten kielten pohjoispamirilaisen ryhmän. Pamirin muiden iranilaisten kielten kanssa se luetaan myös pamirilaisten kielten ryhmään.
Kieli toimii šugnanilaisten sekä alueen pääkaupungissa Xoruğissa asuvien muiden pamirilaisten kansojen kommunikaatiovälineenä. 1930-luvulla luotiin latinalaiseen kirjaimistoon perustunut aakkosto, jolla julkaistiin joukko oppikirjoja. Kirjakielen käyttö lopetettiin vuosikymmenen lopussa, ja siitä lähtien šugnia pidettiin tadžikin kielen murteena. Vuonna 1989 hyväksytty Tadžikistanin kielilaki tunnusti šugnin kielen aseman ja loi edellytykset sen kehittämiselle. Samana vuonna laadittiin lisämerkein täydennetty kyrillinen kirjaimisto. Nykyään šugnia käytetään radiossa ja televisiossa, lehdistössä ja teatterissa. Kouluopetuksen ja viranomaisten kielenä on tadžikki.
Jazgulamin kieli

Jazgulamin kieli (jazgulamiksi "yůzdomi zəvəg") on Pamirin ylängöllä puhuttava iranilainen kieli.
Kieli on saanut nimensä Tadžikistaniin kuuluvalla Vuoristo-Badahšanin autonomisella alueella sijaitsevasta Jazğulomin vuoristolaaksosta, jossa sen puhujat ovat perinteisesti asuneet. Vuonna 1954 lähes kaikki jazgulamit siirrettiin Vaxšin laakson puuvillanviljelyalueelle. Myöhemmin osa heistä on palannut takaisin Jazğulomiin. Väestönlaskennoissa kielen puhujia ei ole rekisteröity. Vuonna 1990 heitä arvioitiin olleen noin 3 000 henkeä.
Jazgulami muodostaa yhdessä šugnanilais-rušanilaisten kielten kanssa itäiranilaisten kielten pohjoispamirilaisen ryhmän. Pamirin muiden iranilaisten kielten kanssa se luetaan myös pamirilaisten kielten ryhmään.
Kieli toimii Jazğulomin laaksossa yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Vahšin laaksossa sitä puhutaan vain kotikielenä. Sivistyskielenään puhujat käyttävät tadžikkia. Viime aikoina jazgulamia varten on laadittu lisämerkein täydennetty kyrillinen kirjaimisto ja sitä on alettu käyttää muun muassa paikallisessa sanomalehdessä.
Liègen provinssi

Liègen provinssi (, , ) on provinssi Vallonian alueella Belgiassa. Provinssin pääkaupunki on Liège. Liègen provinssissa on arviolta 1 098 688 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 3 862,3 neliökilometriä.
Liègen provinssi on pääasiassa ranskankielinen, mutta itäosassa, lähellä Saksan ja Luxemburgin rajaa on myös pieni saksankielinen yhteisö. Provinssin rajanaapurit ovat Alankomaat pohjoisessa, Saksa idässä, Luxemburg kaakossa, Belgian provinsseista Luxembourg etelässä, Namur lounaassa, Vallonian Brabant lännessä, Flanderin Brabant luoteessa ja Limburg pohjoisessa.
Arrondissementit.
Provinssi on jaettu neljään arrondissementtiin, jotka yhteensä sisältävät 84 kuntaa.
Niclas Etelävuori

Niclas Etelävuori (s. 8. marraskuuta 1971) on suomalainen basisti. Hän on soittanut vuosina 2000–2017 Amorphis-yhtyeessä. Etelävuori erosi yhtyeen managerin kanssa syntyneiden erimielisyyksien vuoksi.
Etelävuori soittaa myös yhtyeissä Verenpisara ja To Separate the Flesh from the Bones. Etelävuori on soittanut myös Kyyria-yhtyeessä vuosina 1993-1998 ja Moonspell-yhtyeessä sessiobasistina. Niclas soittaa myös Andy McCoyn perustamassa kokoonpanossa Grease Helmet, jolta ilmestyi albumi syksyllä 2012.
Etelävuoren äiti on vuoden 1969 Miss Suomi Harriet Etelävuori (o.s. Eriksson).
Linda Gamble

Linda Gamble (s. 11. syyskuuta 1939 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen entinen valokuvamalli ja Playboy-tyttö.
Gamble oli Playboyn huhtikuun 1960 "Playmate of the Month" ja kaikkien aikojen toinen Playmate of the Year vuonna 1961. Gamble työskenteli ennen Playboy-uraansa sihteerinä. Sittemmin hän meni naimisiin ja sai kuusi lasta.
Vasíleios Spanoúlis

Vasíleios ”Vasílis” Spanoúlis (, s. 7. syyskuuta 1982 Lárisa) on kreikkalainen koripalloilija. Kotimaassaan hänestä käytetään yleisesti lempinimeä ”Vasílis”.
Ura.
Spanoúlis aloitti uransa AEL 1964 BC:n juniorijoukkueessa ja siirtyi edustusjoukkueeseen vuonna 1999. Tuolloin "AEL" pelasi vielä A2 Ethnikissa.
Vuonna 2001 hän siirtyi Maroussiin neljän vuoden sopimuksella. Panagiótis Giannákiksen valmentamana hän pelasi A1 Ethnikissa, EuroChallengessa, ULEB Eurocupissa ja Korać Cupissa. Hän pääsi myös Kreikan Cupin finaaliin kaudella 2001–2002. EuroChallengen finaalissa hän pelasi kaudella 2003–2004.
 Spanoúlis valittiin numerolla 50. Samana vuonna hänet valittiin Kreikan koripallomaajoukkueeseen ja hän pääsi edustamaan Kreikkaa Ateenen olympialaisiin.
Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Panathinaikos BC:hen ja teki kolmen vuoden sopimuksen, joka oli 1,6 miljoonan euron arvoinen. Sopimuksen buyout oli 400 000 dollaria, joka oli vielä silloin suurin mahdollinen. Panathinaikosissa ollessaan hän voitti Kreikan mestaruuden ja Kreikan cupin. Joukkueen mukana hän pääsi myös pelaamaan Euroliigaan.
Kesällä 2006 Houston Rockets teki Spanoúliksen kanssa kahden vuoden sopimuksen (yhden vuoden lisäoptio), jonka arvo oli 5 832 000 dollaria. Sopimuksella hän tienasi 1,944 miljoonaa dollaria kaudessa. NBA:ssa hänen peliaikansa oli kuitenkin kortilla, eikä hän tehnytkään kuin 2,7 pisteen pistekeskiarvon kauden aikana. Rockets myi hänet San Antonio Spursille kesällä 2007. Spanoúlis ja Spurs kuitenkin purkivat ennen kauden alkua sopimuksensa ja elokuussa 2007 hän siirtyi takaisin Panathinaikosiin. Koska Spanoúlis palasi Kreikkaan, saattoi hän myös olla lähellä huonossa kunnossa ollutta äitiään. 
Panathinaikosin kanssa hän teki kolmevuotisen sopimuksen, jonka arvo oli 5,5 miljoonaa euroa. Panathinaikosissa hän pelasi yhdessä muiden suurpalkattujen pelaajien kuten Šarūnas Jasikevičiuksen ja Dimítris Diamantídiksen kanssa. Seuran kanssa hän voitti Kreikan mestaruuden ja cupin kaudella 2007–2008.
Spanoúlis päätti maajoukkueuransa vuoden 2015 EM-kilpailuihin.
Ten Summoner’s Tales

Ten Summoner's Tales on 9. maaliskuuta 1993 julkaistu, brittimuusikko Stingin neljäs studioalbumi. 
"Helsingin Sanomien" musiikkitoimitus otti albumin mukaan vuoden 1993 päätteeksi tekemäänsä Vuoden levyt -koosteeseen. Harri Uusitorpan mukaan ”politiikasta ja jazzista puhdistettu "Ten Summoner's Tales" on Stingin rentounein, pakottomin ja palkitsevin levy”. (Harri Uusitorppa)
Amerikkalainen pannukakku

Amerikkalainen pannukakku on litteä, hieman makeahko ohukaisen muotoinen leivonnainen, joita syödään Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Amerikkalaiset syövät niitä esimerkiksi aamupalaksi. Ne ovat kuin litteitä blinejä. Amerikkalaiset pannukakut tehdään maissijauhoista.
Amerikkalaiseen tapaan pannukakut voi syödä myös vaahterasiirapin kanssa.
Eerik Kumari

Eerik Kumari, syntyjään Erik Mathias Sits (7. maaliskuuta 1912 – 8. tammikuuta 1984) oli virolainen biologian tohtori, jota pidetään Viron lintutieteen ja luonnonsuojelun perustajana.
Kumari toimi Viron tiedeakatemian Eläin- ja kasvitieteellisen instituutin johtajana 1952–1977.
Eerik Kumari -palkinto perustettiin vuonna 1989 annettavaksi niille, jotka kunnostautuvat biotieteiden alalla Virossa.
Mercury Falling

Mercury Falling on 12. maaliskuuta 1996 julkaistu, brittimuusikko Stingin viides studioalbumi.&lt;br&gt;
Albumin kappale "Twenty Five to Midnight" puuttuu Kanadan ja Yhdysvaltojen julkaisuista.
Albumi alkaa ja loppuu sanoilla "mercury falling".
"Helsingin Sanomien" Harri Uusitorppa kirjoitti albumin saaneen melko viileän vastaanoton kriitikoilta. Hänestäkin Stingin laulut sopivat usein parhaiten taustamusiikiksi, mutta neuvoi antamaan tämän albumin kappaleille aikaa: ”Ne kohenevat, ja suorastaan syvenevät, kerta kerran jälkeen. Hän saattaa kuulostaa keskimääräiseltä, mutta ei koskaan keskinkertaisten rinnalla.
Summit Entertainment

Summit Entertainment (aikaisemmin Summit Entertainment NV) on yhdysvaltalainen elokuvayhtiö, jonka omistaa Lionsgate Entertainment. Sen perustivat Patrick Wachsberger, Bob Hayward ja David Garrett nimellä Summit Entertainment NV 1990-luvulla. Uudella nimellä Summit Entertainment se perustettiin uudelleen 19. huhtikuuta 2007. Yhtiön pääasialliset toimitilat sijaitsevat Yhdysvalloissa, Kalifornian Santa Monicassa, mutta sillä on toimisto myös Lontoossa.
Summit Entertainmentin kenties tunnetuimpia elokuvia ovat Stephenie Meyerin "Houkutus"-kirjasarjaan perustuvat filmatisoinnit. Vuonna 2008 sai ensi-iltansa ensimmäinen Summitin tuottama kirjasarjaan perustuva elokuva "Twilight – Houkutus", josta tuli suuri taloudellinen menestys. Esimerkiksi ensi-iltaviikonloppunaan se tuotti yli 70,55 miljoonaa dollaria. Elokuvan menestyksen vuoksi Summit ilmoitti tuottavansa elokuvat myös kirjasarjan toisen ja kolmannen kirjan pohjalta. Vuonna 2008 Summitin tuotto oli 226,5 miljoonaa dollaria.
Tammikuussa 2012 kerrottiin kanadalais-yhdysvaltalaisen elokuvayhtiön Lionsgaten ostaneen Summitin 412,5 miljoonalla dollarilla. Lionsgaten tuotantoa on muun muassa televisiosarjat "Mad Men", "Weeds" ja "Nurse Jackie" sekä vuoden 2012 elokuva "Nälkäpeli" ja "Saw"-kauhuelokuvat..
Machrihanish

Machrihanish () on kylä Skotlannissa Argyll ja Buten hallintoalueella. Kylän lähellä sijaitsee Campbeltownin lentokenttä, joka toimi aikaisemmin kuninkaallisten ilmavoimien tukikohtana. Vuonna 1905 Reginald Fessenden rakensi kylään 400 jalan korkuisen radiomaston. Sen ja vastaavan Brant Rockissa Yhdysvalloissa sijainneen maston välillä saavutettiin ensimmäinen kaksisuuntainen Atlantin ylittävä radioyhteys tammikuussa 1906. Radiomasto tuhoutui myrskyssä saman vuoden joulukuun viides päivä.
Dalene Kurtis

Dalene Kurtis (s. 12. marraskuuta 1977 Apple Valley, Kalifornia) on yhdysvaltalainen valokuvamalli ja Playboy-tyttö.
Kurtis oli Playboyn syyskuun 2001 "Playmate of the Month" ja vuoden 2002 Playmate of the Year. 
Kurtis varttui Kalifornian Bakersfieldissä. Ennen Playboy-uraansa hän teki erilaisia missin- ja mallintöitä.