tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hergé-museo

Hergé-museo () on ennen kaikkea Tintistä tunnettua sarjakuvapiirtäjä Hergétä kunnioittamaan perustettu museo, joka sijaitsee Louvain-la-Neuvessa Belgiassa. Museo avattiin 2. kesäkuuta 2009. Rakennuksen on suunnitellut ranskalainen Pritzker-palkittu arkkitehti Christian de Portzamparc. Museonjohtaja on Laurent de Froberville.
Museon idea syntyi jo Hergén elinaikana. Kolme vuotta hänen kuolemansa jälkeen Stiftung Hergé (nyk. Studios Hergé) ryhtyi viemään suunnitelmaa eteenpäin. Ensin museon kotipaikaksi suunniteltiin Brysseliä. Vuosien keskustelun jälkeen sijaintipaikaksi ilmoitettiin kuitenkin yliopistokaupunki Louvain-la-Neuve, ja Hergén leski Fanny Rodwell antoi hankkeeseen 17 miljoonaa euroa.
Rakennus.
Museorakennuksen suunnitteli ranskalainen Pritzker-palkittu arkkitehti Christian de Portzamparc. Hän suunnitteli luonnon keskelle sokkeloisen valoisan rakennuksen, jossa on viistoja seiniä. Lasista ja betonista rakennettuun valkoisen rakennuksen ovelle johtaa pitkä puinen kävelysilta. Kokonaisuus muodostuu neljästä yksiköstä, joita yhdistävät toisiinsa sillat ja lasiset käytävät. Tiloissa on kahdeksan näyttelyhuonetta.
Näyttely.
Näyttelyn on suunnitellut alankomaalainen taiteilija Joost Swarte. Näyttely alkaa kolmannesta kerroksesta, jossa ovat ensimmäiset neljä näyttelysalia, ja siirtyy sen jälkeen toiseen kerrokseen, jossa ovat muut salit. Näyttelyn pinta-ala on 2 000 m².
Kritiikkiä.
Saksalainen lehdistö ("Die Welt" ja "Frankfurter Allgemeine Zeitung") toi museon avaamisen yhteydessä esille sieltä täysin puuttuvan kritiikin Hergén rasismista ja natsisympatioista. Avajaisten yhteydessä syntyi myös skandaali siitä, ettei valokuvaajien sallittu kuvata tilaisuudessa. Kiellon syynä olivat näyttelytilojen runsaat alkuperäiskuvat, joita ei haluttu kuvattavan.
Stoubtsy

Stoubtsy (, ) eli Stolbtsy (; , ) on pienehkö kaupunki Valko-Venäjällä Minskin alueella, maanteitse 76 kilometriä Minskistä lounaaseen. Kaupunki on maatalousvaltaisen hallintopiirin (rajon) keskus. Koko piirin väkiluku oli vuoden 2009 väestönlaskennassa 42 007, josta 15 367 asui Stoubtsyn kaupungissa.
 
Alue on kuulunut useasti Puolaan, vielä Riian rauhassa 1921 alue vahvistettiin Puolaan kuuluvaksi. Stoubtsy liitettiin osaksi Valko-Venäjän sosialistista neuvostotasavaltaa (BSSR) vuonna 1939. Historia näkyy väestörakenteessa: Väestöstä noin 68,8 % taustaltaan valkovenäläisiä, 23,4 % puolalaisia ja noin 6 % venäläisiä.
Kaupunki sijaitsee Itämereen laskevan Niemenin yläjuoksulla, joen koillisrannalla. Nykyisistä liikenneyhteyksistä tärkeimpiin kuuluvat Minskistä saapuva ja kaupungin pohjoispuolitse kiertävä Varsova-Brest-Baranavitšy-Stoubtsy-Dzjaržynsk-Minsk-Orša-Moskova-moottoritie M1 (eurooppatie E30) sekä samansuuntainen rautatie. Stoubtsyssä on tämän pääradan rautatieasema.
Martti Backman

Martti Olavi Backman (s. 28. toukokuuta 1948 Lahti) on suomalainen toimittaja. Hän on toiminut "Iltalehden" ja "Suomen Kuvalehden" päätoimittajana. Backman on toimittanut useita MOT-ohjelmia Yleisradiolle.
Backman valmistui Sanomien toimittajakoulusta 1970 ja valtiotieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1976.
Näkemyksiä.
Backman kirjoitti "Kanavaan" poleemisen kirjoituksen, jossa hän kiistää lajikadon olemassaolon. Kyse on hänen mukaansa median ja ympäristöjärjestöjen symbioottisesta suhteesta, jossa media nielee kritiikittömästi järjestöjen tiedotteet ja lietsoo paniikkia. WWF:n suojelupäällikkö Jari Luukkonen lähetti kirjoitukseen vastineen, jossa hän tyrmää Backmanin väitteet.
Gary Leeman

Gary Leeman (s. 19. helmikuuta 1964 Toronto, Ontario, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. 
Toronto Maple Leafs varasi Leemanin toisella kierroksella varausvuorolla 24. Toronton lisäksi Leeman edusti NHL:ssä Calgary Flamesia, Montreal Canadiensia, Vancouver Canucksia ja St. Louis Bluesia. NHL-urallaan Leeman pelasi runkosarjassa 667 ottelua joissa teki tehot 199+267=466 ja sai 531 rangaistusminuuttia.
Leeman edusti kaudet 1997–1999 Saksan DEL-liigan Hannover Scorpionsia ennen kuin lopetti uransa vuonna 1999.
Leeman voitti Stanley Cupin vuonna 1993 Montrealissa. Hän pelasi NHL:n tähdistöottelussa 1989.
Leeman on Auston Matthewsin, Rick Vaiven ja Dave Andreychukin lisäksi ainoa pelaaja, joka on tehnyt Torontossa 50 maalia yhdellä kaudella NHL:n runkosarjassa.
Hollywood Boulevard

Hollywood Boulevard on bulevardi Hollywoodissa, Los Angelesissa, Kaliforniassa. Se alkaa Sunset Boulevardilta ja kulkee luoteeseen Vermont Avenuelle, edelleen länteen Laurel Canyon Boulevardille ja päättyy Sunset Plaza Drivelle. Kadun nimi oli vuosina 1887–1910 Prospect Avenue.
Kadulle luotiin vuonna 1958 Hollywood Walk of Fame.
Saila

Saila on suomalainen naisen etunimi, joka on muodostettu Aila- ja Laila-nimien mukaelmana.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan etunimen Saila on 1900-luvun alusta lokakuuhun 2023 mennessä saanut 2447 henkilöä, joista melkein puolet on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla.
Ettan (jalkapallo)

 Ettan Fotboll on Ruotsin jalkapalloilun kolmanneksi korkein sarjataso. Vuosina 1987–1999 se oli Ruotsin toiseksi korkein sarjataso. Superettan korvasi 1. divisioonan kaudesta 2000 lähtien. Sarja perustettiin uudelleen 2006.
1. divisioonaa on jaettu kahteen lohkoon, pohjois- ja etelälohkoon, joissa kummassakin pelaa 14 joukkuetta. 
Sarjajärjestelmä.
Kummankin lohkon joukkueet pelaavat keskenään kaksinkertaisen sarjan, jolloin kauden ottelumääräksi tulee 26 ottelua. Lohkojen voittajat nousevat suoraan Superettaniin ja toiseksi sijoittuneet pelaavat karsinnat Superettanin 13. ja 14. sijoittuneiden joukkueiden kanssa. Kolme viimeistä putoavat suoraan 2. divisioonaan.
Piraija (elokuva)

Piraija ("Piranha") on vuonna 1978 tehty kauhukomedia parvesta tappajapiraijoja. Elokuvan ohjasi Joe Dante ja sen pääosia näyttelivät Bradford Dillman, Heather Menzies, Kevin McCarthy, Keenan Wynn ja Dick Miller. Elokuvan tuotti Roger Corman. "Piraija" on parodia vuoden 1975 elokuvasta "Tappajahai" ("Jaws"). James Cameron ohjasi elokuvalle jatko-osan nimeltä "".
Juoni.
Kaksi nuorta saapuu yöllä armeijan hylättyyn tukikohtaan. He päättävät ottaa paikassa olevasta uima-altaasta ilon irti ja menevät sinne naku-uinnille. He eivät tiedä, että karmiva salaisuus vaanii heidän allaan ennen, kuin se nousee ja ahmaisee heidät kitaansa. Kun nuorten kauhunhuudot kiirivät punaisen veden pinnalla, valot laitetaan päälle ja selviää, että rakennus on kaukana hylätystä ja tyhjästä.
Vakuutusalan tutkija Maggie McKeown lähetetään etsimään kahta nuorta patikoijaa, jotka katosivat lähellä Lost River Lakea. Hän palkkaa juron, korvessa asuvan Paul Groganin oppaakseen. Tutkiessaan aluetta he löytävät hylätyn armeijan laitoksen. Ainut asukas on tohtori Robert Hoak, entinen huippusalaisen projektin johtaja. Projektin tarkoituksena oli kasvattaa kylmän veden piraijoja Vietnamin sotaan. Projekti lopetettiin jo vuosia sitten, mutta Hoak oli jatkanut lihansyöjäkalojen kasvattamista.
Tutkiessaan päärakennusta Maggie ja Paul vapauttavat vahingossa piraijat paikalliseen jokeen, joka johtaa järvelle, jossa lasten kesäleiri ja vastikään avattu lomakohde voivat tarjota nälkäisille lihansyöjille paljon kalanruokaa. Maggie ja Paul juoksevat varoittamaan paikallisia, mutta heidän varoituksensa menevät kuuroille korville... kunnes piraijat saavuttavat uimarit.
Hyökkäyksen jälkeen Paul ja Maggie keksivät päästää kaiken jätevesialtaan veden järveen, koska Paulin mukaan se tappaa kaiken vedessä olevan. Päästyään jätevesialtaalle Paul sitoo ympärilleen köyden ja sukeltaa jokeen. Sitten hän vapauttaa jätevedet, ja pian sen jälkeen joutuu piraijojen hyökkäyksen kohteeksi. Maggie hyppää veneeseen ja poimii Paulin sen kyytiin.
Päästyään kuivalle maalle Paul autetaan paareille. Elokuvan lopussa uutistoimittaja puhuu valtion tiedemiehelle tapahtumasta (joka mainitsi Maggielle työskennelleensä tohtori Hoakin kanssa), ja tiedemies kertoo, ettei ole enää vaaraa eikä pelätä tarvitse. Elokuva loppuu näkyyn merelle, ja kuuluu ääniä, joita piraijat tekivät ennen hyökkäämistään. (Se siis viittaa siihen, että jotkut piraijat selvisivät jätevesimyrkytyksestä...)
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen kuvaa "Piraijaa" hyvän käsikirjoituksen varassa toimivana halpaelokuvana ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
SC Riverball

 
Soccer Club Riverball on vuonna 2006 perustettu joensuulainen jalkapalloseura. Seuran joukkue pelaa kaudella 2024 Suomen seitsemänneksi korkeimmalla sarjatasolla Vitosessa. Seuralla on ollut myös futsaljoukkue, joka on pelasi kaudella 2012–2013 ensimmäistä kertaa kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. SC Riverballin futsaljoukkue pelasi kaudella 2022–2023 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Futsal-Ykkösessä. Seuralla on ollut myös junioritoimintaa.
SC Riverballin juuret ovat vuonna 2002 ikämiesseuraksi perustetussa Riverballissa. Vuoden 2006 lopulla seura päätti eriyttää harraste- ja kilpatoiminnan, jolloin kilpatoimintaa varten perustettiin SC Riverball. Riverball on jatkanut toimintaansa JKKI-sarjoissa.
Krister Stendahl

Krister Stendahl (21. huhtikuuta 1921 – 15. huhtikuuta 2008) oli ruotsalainen Uuden testamentin tutkija ja pappi, joka toimi Tukholman hiippakunnan luterilaisena piispana vuosina 1984–1988. Hän loi myös huomattavan uran Yhdysvalloissa ja oli muun muassa Harvardin yliopiston teologisen koulun dekaanina vuosina 1968–1979. Hän työskenteli myös Massachusettsissa Brandeisin yliopistossa. 
Stendahl sai tohtorinarvon Uppsalan yliopistosta. 
Stendahl kannatti naisten ja seksuaalivähemmistöjen edustajien oikeutta tulla vihityiksi papeiksi. Hän edisti ekumeniaa sekä kristillisten suuntausten että eri uskontokuntien välillä ja vaati uskovia etsimään hyviä asioita myös muista uskoista. Hän piti kristittyjen kuolemanjälkeisen elämän korostusta itsekkäänä ja katsoi, että se puuttui niin juutalaisuudesta kuin varhaisesta kristinuskostakin.
Stendahl kuoli 86-vuotiaana Bostonissa, Massachusettsissa.
Vaajakosken vesivoimalaitos

Vaajakosken vesivoimalaitos on Jyväskylässä Vaajavirrassa Naiskoskessa sijaitseva vesivoimalaitos. Laitoksen on rakennuttanut SOK. Laitoksen on omistanut vuodesta 1984 alkaen Suur-Savon Sähkö. Voimala on harvinainen koska sen vedenottokapasiteetti on suuri verrattuna korkeuseroon, joka on parhaimmillaan 2 metriä. Voimalaitoksen sisällä ei myöskään ole avattavia patoluukkuja vaan kiinteä patokynnys. Laitos käynnistetään imemällä kompressoreilla tyhjö kuhunkin ilmatiiviiseen virtauskanavaan (3 kpl), jolloin vesi syöksyy kynnyksen yli turbiiniin lapon ansiosta.
Voimalaitos sijaitsee Naissaaren itäpuolella. 
Voimalaitoksen ja Naissaaren välissä on käytöstä poistettu tukinuittokanava. Toisella puolen voimalaitosta on kalahissi sekä kalankasvatusaltaita, jotka myöskään eivät enää ole käytössä.
Saaren länsipuolella on Vaajakosken vanha vesivoimalaitos, Wanha Woimala.
Kari Sihvonen (sarjakuvapiirtäjä)

Kari A. Sihvonen (s. 1980) on suomalainen kuvittaja ja sarjakuvapiirtäjä. Hänen sarjakuviinsa kuuluu "Myrkky"-lehdessä esiintynyt "Kapteeni Kanki".
Sihvonen on valmistunut Lahden muotoiluinstituutista.
Voikkaan rautatieasema

Voikkaan asema (, ratakm 217+000) on Suomen rataverkolla, Kouvola–Kuusankoski-radalla, Kouvolan Kuusankoskella Voikkaan taajamassa sijaitseva lakkautettu rautatieliikennepaikka.
Liikennepaikka perustettiin vuonna 1902 silloiselle Voikkaa–Haarankallio-radalle. Se palveli lähinnä Voikkaan tehtaan tavaraliikennettä, mutta oli myös henkilöliikenteen käytössä pula-ajan vuosina 1945–1949. Liikennepaikka lakkautettiin ja siitä tuli Kuusankosken aseman alainen syksyllä 1964, jolloin nykyinen Kouvola–Kuusankoski-rata valmistui.
Voikkaan ratapiha on nykyisin tehdasalueella toimivien yritysten, kuten ABB:n ja Teräspyörä Oy:n, käytössä. Sitä käytetään myös Kouvolan seudun ammattiopiston eli KSAO:n radanrakennuskoulutukseen. Ratapihalla olevaa kalustoa ei ole huollettu, ja esim. tuhoutuneita Move 66 -vetureita siellä on kaksi.
Puinen asemarakennus valmistui joko vuonna 1931 tai 1946. Se on purettu, ja ratapihan ympäristö on erittäin metsittynyttä. Esimerkiksi virallinen Asematie on tällä hetkellä kuin kävelypolku. Reunimmaisella raiteella on vielä betoninen asemalaituri.
Oxford-kenkä

Oxford-kenkä on miesten jalkinetyyppi. Oxford-kenkä eroaa muista kengistä siten, että oxford-kengässä kengännauhojen yhdessä pitämät päälliset puoliskot on ommeltu kengän pään alle. Lisäksi kengän kieli eli iltti on tehty eri osasta kuin etupäällinen. Rei'ityksellä eli "perforaatiolla" varustettua oxfordia kutsutaan "brogueksi". Mitä enemmän rei'itystä brogue-kengässä on, sitä vähemmän juhlallinen se on klassiseen oxford-kenkään verrattuna.
Oxfordeja on käytetty 1700-luvulta alkaen. Yhdysvalloissa oxfordeista voidaan käyttää myös nimitystä "balmorals". Kaksiväristä oxford-kenkää kutsutaan "spectatoriksi" tai "co-respondentiksi". Oxfordit on usein valmistettu kolmesta eri nahkapalasta: kärki, päällinen ja kanta.
Nystølsvatnet

Nystølsvatnet on Länsi-Norjassa, Balestrandin kunnassa, Vetlefjorddalen-laakson länsipuolella sijaitseva ylänköjärvi. Järven vesi on peräisin lähinnä sen pohjois- ja eteläpuolisilta Nystølseggin ja Såfossenipan vuorimassiiveilta. Vesi laskee Holmevatnetin, Byttevatnetin, Mjellsvatnetin, Myravatnetin ja Litlevatnetin järvien kautta länteen jatkuen Gaula-jokena Dalsfjorden-vuonoon ja Atlantin valtamereen.
Järven pohjoisrannalla kulkee Riksvei 13 -tie.
Larger Than Life

"Larger Than Life" on yhdysvaltalaisen poikabändin Backstreet Boys toinen single heidän vuonna 1999 ilmestyneeltä albumilta "Millennium". Kappaleen sanoittivat Max Martin, Kristian Lundin ja Brian Littrell, ja se on suurimmaksi osaksi tribuutti ryhmän faneille. Kappale rikkoi ennätyksen pisimmästä vietetystä ajasta MTV:n "Total Request Liven" listasijalla yksi. "Billboard Hot 100" -listalla kappale nousi sijalle 25 ja Britannian singlelistalla viidenneksi. "Blender" -lehti taas rankkasi kappaleen listan "500 suurinta hittiä syntymäsi jälkeen" sijalle 292. Kappale on myös yksi ryhmän suosituimmista kappaleista.
Musiikkivideo.
Kappaleen "Larger Than Life" musiikkivideo oli suuren budjetin tuotettava, jonka ohjasi Joseph Kahn 12.–14. elokuuta vuonna 1999 Orlandossa, Floridaassa. Kahn ohjasi myös yhtyeen videon "Everybody (Backstreet's Back)" kesäkuussa 1997. Musiikkivideo sijoittuu futuristiseen avaruuteen ja sisältää lukuisia erikoisefektejä ja animaatiota, kuten myös tanssiesityksen. Videon alussa esiintyy suuri avaruusalus ja useita bändin edellsiä hittejä kelautuu ohi. Robotti, jonka kasvoja esittää Antonio Fargas (esitti myös linja-autonkuljettajaa videolla "Everybody (Backstreet's Back)"), herättää yhtyeen jäsenet aluksesta.
Jokainen yhtyeen jäsen esiintyy videolla yksin sekä yhdessä ryhmän tanssiesityksessä.
Videon kustannukset nousivat yli alkuperäisen budjetin, minkä vuoksi Howie Doroughin asusteet eivät olleet kovin eriskummaliset. Video on "Guinnessin ennätystenkirjassa 11. kalleimpana musiikkivideona arvioidulla 2 100 000 dollarin kuluillaan."
Kappalelista.
Vakio
Cardboard sleeve
Britannia
Remix-tuplavinyyli
Kappale "Larger Than Life" löytyy myös levyltä" Now That's What I Call Music! 4".
More Than That (Backstreet Boysin kappale)

"More Than That" on yhdysvaltalaisen poikabändin Backstreet Boys kolmas single heidän albumiltaan "Black &amp; Blue", joka julkaistiin 21. marraskuuta 2000. Kappale pysyi Yhdysvaltojen Billboard Hot 100 -listalla 20 viikkoa ja oli korkeimmillaan sijalla 27. Britannian singlelistalla kappale nousi listasijalle 12. Muihin Backstreet Boysin singleihin verrattuna kyseinen kappale pärjäsi kehnosti, ja se myi ainoastaan 800 000 kopiota.
Kappalelista.
Vakio
Aasia
Musiikkivideo.
Kappaleen "More Than That" musiikkivideon ohjasi Marcus Raboy toukokuussa 2001. Video sisältää kaksi eri tapahtumapaikkaa. Ensimmäisessä yhtye laulaa aavikolla suuren valkokankaan edessä. Kankaalla näytetään useita eri kohtauksia: aavikon, ruuhkaisen kaupungin, pilvisen taivaan, salaman ja auringonlaskun. Toisessa yhtye kävelee aavikolla ryhmänä ja ajaen kahta autoa. Video debytoi "TRL:n" sijalla yksi 15. toukokuuta 2001.
Arkkienkeli Mikaelin luostari

Arkkienkeli Mikaelin luostari () on ortodoksinen luostari Sýmin saarella Kreikassa. Se sijaitsee Panormítiksen kylässä saaren eteläosassa. Luostarin rakennukset on rakennettu 1700–1900-luvuilla.
Luostarissa on vuonna 1905 rakennettu kellotorni, joka edustaa barokkia. Kellotornin esikuva on nykyisessä Turkissa, İzmirissä sijaitseva Agía Fotiní. Luostarissa säilytetään Sýmin suojeluspyhimyksen arkkienkeli Mikaelin ikonia, joka vietiin aikoinaan Sýmin kaupungin Gialókseen. Sieltä se selittämättömästi kuitenkin palasi Panormítikseen, jonka vuoksi sinne päätettiin rakentaa luostari. Paikalla, missä nykyisin sijaitsee vuonna 1783 rakennettu yksilaivainen pääkirkko, on aikoinaan sijainnut bysanttilainen kappeli. Luostarin kirkossa on runsaasti pyhiinvaeltajien uhrilahjoja ("támata"), sillä tavan mukaan Mikaelilta apua pyydettäessä on annettava jotain vastalahjana. Kirkon katossa ja seinissä on sýmiläisten veljesten, Michaíl ja Nikítas Karakostíksen maalaamia freskoja. Kirkon barokkityylinen ikonostaasi puolestaan on Mastrodíakis Taliadoúroksen tekemä.
Arkkienkeli Mikaelin luostarin museossa on esillä esimerkiksi vanhoja käsikirjoituksia, Panormítiksen rantaan ajautuneita rukouspulloja, jotka sisältävät merimiesten rahalahjoituksia, sekä kreetalaisen taidemaalarin Theódoros Poulákiksen jälkibysanttilainen maalaus.
Nykyisin luostari on pyhiinvaelluskohde ja Sýmin suosituin nähtävyys, ja sinne järjestetään päiväretkiä Sýmin kaupungista sekä läheiseltä Ródoksen saarelta.
Aleksandr Volkov (kosmonautti)

Aleksandr Aleksandrovitš Volkov (; s. 27. toukokuuta 1948 Horlivka, Ukrainan SNT) on entinen neuvostoliittolainen kosmonautti.
Volkov opiskeli Harkovan sotilaslentokoulussa valmistuen vuonna 1970. Hänet koulutettiin kosmonautiksi vuosina 1976–1979 ja hän toimi kosmonauttien koulutuksen johtajana 1990–1998. Hän lensi vuodesta 1985 alkaen avaruuslentoja: Saljut 7 (EO-4-2), Mir EO-4) ja Mir EO-10. Hän lensi 2. lokakuuta 1991 avaruuteen Neuvostoliitosta palaten 25. maaliskuuta 1992 Venäjän federaatioon. Hän vietti kaikkiaan 391 vuorokautta avaruudessa.
Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta, joista Sergei Volkov valittiin vuonna 1997 kosmonauttikoulutukseen.
Iñaki Azkuna

Iñaki Azkuna Urreta (14. helmikuuta 1943 Durango – 20. maaliskuuta 2014 Bilbao) oli espanjalainen baskien kansallispuolueen poliitikko. Hän oli lääketieteen lisensiaatti ja oli vuosina 1999–2014 Bilbaon kaupungin pormestari.
The One (Backstreet Boysin kappale)

"The One" on yhdysvaltalaisen poikabändin Backstreet Boys neljäs single heidän hittialbumiltaan "Millennium". Kappaletta käytettiin myös "Hanada Shonen Shi" -nimisen animesarjan tunnuskappaleena.
"The View" -talkshown haastattelussa vuonna 2001 ryhmä kertoi, etteivät he olleet tarkoittaneet kappaletta "The One" neljänneksi singlekseen. Ryhmä kuitenkin piti kyselyn minkä kappaleen fanit valitsisivat neljänneksi singleksi ja Nick Carterin äänestettyä "the One" kappaletta hänen suuri fanijoukkonsa seurasi esimerkkiä. Muut bändin jäsenet toivoivat fanien äänestävän kappaletta "Don't Want You back". A.J. McLean sanoi "Don't Want You Back" -kappaleen olevan hänen yksi lempikappaleistaan joita bändi on tehnyt. Kappaleesta saatiin esimakua 17. marraskuuta 1998 kun pätkä kappaleesta julkaistiin DVD:llä "A Night Out With the Backstreet Boys".
Kappaleet.
Vakio
Japani
Remix-vinyyli
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Chris Hafner ja Kevin Richardson. Video alkaa omistuksesta faneille, taustajoukoille, bändille ja tanssijoille. Itse video alkaa nopeutetulla kuvalla "Penn State University" -areenasta sitä muutettaessa koripallokentästä bändin lavaksi "Into the Millennium Tour"ia varten. Loppu videosta koostuu pätkistä kiertueen kuvamateriaalia ja joitain "still"- ja "off-stage"-kuvia. Materiaali itsessään ei liity kappaleeseen, vaikka osassa materiaalia bändi lauloikin kyseistä kappaletta.
Vladimir Titov

Vladimir Titov (; s. 1. tammikuuta 1947 Sretensk), on entinen Venäjän ilmavoimien eversti ja neuvostoliittolainen kosmonautti.
Hän valmistui lukiosta vuonna 1965 ja Ilmavoimien korkeakoulusta vuonna 1970. Hän valmistui Ilmavoimien akatemiasta vuonna 1987. Hän lensi 1 400 tuntia eri lentokoneilla. Hän on saanut lukuisia palkintoja, muun muassa Lenin-palkinto vuosina 1983 ja 1988, Ranskan kunnialegioonan komentajapalkinto ja vuonna 1990 Yhdysvalloissa Harmon-patsas.
Hänet valittiin kosmonautiksi vuonna 1976. Hän oli varamiehistössä vuonna 1982 Sojuz T-5 -lennolla ja vuonna 1983 Sojuz T-9 -lennolla. Hän oli Sojuz T-8 ja Sojuz T-10-1 ja Soyuz TM-4 -lentojen päällikkö. Hän lensi STS-63- ja STS-86-sukkulalennoilla. Hän vietti avaruudessa 387 vuorokautta.
Titov siirtyi eläkkeelle Venäjän avaruusjärjestöstä vuonna 1998, jonka jälkeen hän toimi Boeing-yrityksen Moskovan toimistossa.
Hän on naimisissa Aleksandra Kozlovan kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Karksi-Nuia

Karksi-Nuia on noin 1 500 asukkaan epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Viljandimaan maakunnassa eteläisessä Virossa.
Historia.
Karksi mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1248, jolloin Karksin alueeseen kuului Karksi, Halliste, Paistu ja Saarde, ja alueen keskuksena toimi Karksin linna. Liettualaiset tuhosivat linnaa muutaman kerran, mutta se rakennettiin kuitenkin aina uudelleen. Liettualaisten viimeisen hyökkäyksen jälkeen rakennettiin 1300-luvun jälkipuoliskolla uusi linna, johon kuului etu- ja päälinna vallihautoineen ja vahvoine muurineen.
1400-luvulla linnaa varusteltiin merkittävästi sen ollessa Viljandin komtuurin käytössä. Linnaan tuotiin monenlaisia aseita ja elintarvikkeita. Vuonna 1535 Karksin alue liitettiin Liivinmaan Ritarikuntaan, linna oli vuosina 1573–1578 Liivinmaan herttuan Magnusin asuinpaikka. Linna on ollut myös puolalaisten, ruotsalaisten ja venäläisten hallussa. Linnoitus tuhoutui Pohjansodassa lopulta 1708. Tuhoutuneen linnan etuosaan rakennettiin kirkko.
1800-luvun lopulla alue oli käsityö- ja maatilatyöläisten asuinpaikka Karksin kartanolle kuuluneen Nuian kapakan ja kirkon yhteydessä. Paikan nimi "Nuia" muunnettiin vuonna 1987 "Karksi-Nuiaksi". 
Vuonna 1993 Karksi-Nuia sai kaupunginoikeudet. Karksi-Nuian kaupunki ja sitä ympäröivä Karksin kunta yhdistyivät vuoden 1999 lokakuussa yhdeksi kunnaksi, Karksin kunnaksi. Viron kuntauudistuksen osana 24. lokakuuta 2017 Karksin, Abjan ja Hallisten kunnat sekä Mõisakülan kaupunki yhdistyivät Mulgin kunnaksi.
Väestö.
Vuonna 2011 Karksi-Nuian epäitsenäisessä kaupungissa oli 1 573 asukasta, joista 1 518 (96,5 %) oli virolaisia, 21 (1,3 %) venäläisiä ja 33 (2,1 %) muita kansallisuuksia.
Viktor Savinyh

Viktor Petrovitš Savinyh (; s. 7. maaliskuuta 1940 Berezkiny, Venäjän neuvostotasavalta) on entinen neuvostoliittolainen kosmonautti.
Savinyh valittiin kosmonautiksi 1. joulukuuta 1978. Hän lensi Sojuz T-4-, Sojuz T-13- ja Sojuz TM-5 -avaruusaluksilla. Hän siirtyi eläkkeelle 9. helmikuuta 1989. Hän lensi 252 vuorokautta avaruudessa.
Savinyh on naimisissa, ja perheessä on yksi lapsi.
Nexuiz

Nexuiz on Alientrap Softwaren kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on ladattavissa internetistä ilmaiseksi ja koko pelin sisältö on avointa lähdekoodia, joka on julkaistu GNU GPL -lisenssin alaisena. Pelin ensimmäinen virallinen versio 1.0 julkaistiin 31 toukokuuta vuonna 2005, kun nykyinen versio 2.5.2 julkaistiin 1 lokakuuta 2009. Pelimoottorina toimii DarkPlaces, joka on ankarasti muokattu ja nykyaikaistettu Quake-pelimoottori.
Pelityyli.
"Nexuizin" pelityyli on saanut runsaasti vaikutteita Quakesta sekä Unreal Tournamentista. Peli keskittyy pääsääntöisesti verkkopelaamiseen, mutta siinä on myös mahdollisuus yksinpeliin tietokoneohjattuja vastustajia vastaan. Pelillisesti Nexuiz on hyvin nopeatempoinen ammuntapeli, jossa kerätään futuristisia aseita ympäri kenttää ja pyritään ampumaan vastustajat ja suorittamaan pelimuodon määrittelemää tehtävää. Pelimuotoja on useita, kuten esimerkiksi "Deathmatch" sekä "Capture the Flag". Pelissä on myös useita virallisia karttoja, ja yhteisön tekemien karttojen myötä niiden lukumäärä nousee jopa satoihin. "Nexuiz" on myös grafiikan puolesta hyvin edistynyt, ja sitä pidetäänkin yhtenä kehittyneimmistä ja näyttävimmistä avoimen lähdekoodin peleistä.
IllFonic.
Maaliskuussa 2010 julkistettiin, että Nexuizin alullepanija Lee Vermuilen oli myynyt oikeudet Nexuiz-tavaramerkkiin IllFonic-nimiselle pelitalolle. IllFonic kehittää Nexuiz-nimistä uutta kaupallista peliä, jonka on määrä ilmestyä vuoden 2011 aikana PlayStation Storeen, Xbox Live Arcadeen sekä Steamiin. Peliä kehitettiin alun perin DarkPlaces-pelimoottorille, mutta se vaihdettiin CryEngine 3:een. IllFonic viittaa alkuperäiseen Nexuiziin nykyään nimellä "Nexuiz Classic" tai "GPL Nexuiz". Alkuperäisen Nexuizin yhteisö ei kuitenkaan hyväksynyt tätä muutosta, sillä heidän mukaansa heidän työpanoksensa oli tuhottu. Tämän vuoksi yhteisö aloitti uuden pelin, Xonoticin kehittämisen Nexuizin pohjalta, joka on alkuperäisen GNU GPL -lisensoidun Nexuizin ideologinen seuraaja.
Evander Kane

Evander Kane (s. 2. elokuuta 1991 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Vancouver Canucksissa. Hän on Atlanta Thrashersin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta , jolloin Thrashers varasi Kanen koko varaustilaisuuden neljäntenä pelaajana.
Ura.
Kane pelasi ennen ammattilaisuraansa kolmella kaudella WHL-joukkue Vancouver Giantsissa. Hän voitti ensimmäisellä kaudellaan 2006–2007 CHL:n mestaruuden, Memorial Cupin. Hän pelasi tuosta kaudesta vain kauden loppupuolella, kun pelasi suurimman osan runkosarjasta BCMML-juniorisarjaa. Kaudella 2008–2009 Kane valittiin WHL:n tähdistökentälliseen.
Kane teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa heinäkuussa 2009. Hän debytoi NHL:ssä 3. lokakuuta Tampa Bay Lightningia vastaan ja antoi ottelussa syöttöpisteen Rich Peverleyn tekemään maaliin. Yhteensä tulokaskausi toi Kanelle 66 runkosarjaottelussa tehot 14+12=26.
Atlanta Thrashers siirtyi ennen kautta 2011–2012 Winnipegiin, Manitobaan, ja joukkueen nimeksi tuli Winnipeg Jets. Kane teki tuolla kaudella, kolmannellaan NHL:ssä, 74 runkosarjaottelussa tehot 30+27=57 ja oli joukkueensa paras maalintekijä sekä toiseksi paras pistemies Blake Wheelerin jälkeen. Syyskuussa 2012 hän allekirjoitti Jetsin kanssa kuusivuotisen jatkosopimuksen.
Kane siirtyi lokakuun 2012 alussa NHL:n työsulun vuoksi KHL-joukkue Dinamo Minskiin. Hänen otteensa KHL:ssä olivat pettymys, sillä hän teki 12 ottelussa vain yhden maalin ja hänen lukemansa plus-miinus-tilastossa oli –8. Dinamo purki hänen sopimuksensa marraskuun puolivälissä.
Kausi oli Kanelle ongelmallinen. Helmikuussa hänet siirrettiin pelaavasta kokoonpanosta syrjään, sillä hän ei noudattanut joukkueen pukukoodia pelipäivänä ja hän joutui kahakkaan joukkuetovereidensa kanssa. Myöhemmin hänen ilmoitettiin olevan sivussa loppukauden olkapääleikkauksen vuoksi. Helmikuun aikana Kane siirtyi isossa pelaajakaupassa Buffalo Sabresiin yhdessä Zach Bogosianin ja Jason Kasdorfin kanssa. Winnipeg sai kaupassa Tyler Myersin, Drew Staffordin, Brendan Lemieux'n ja Joel Armian sekä ensimmäisen kierroksen varausvuoron.
Tammikuussa 2022 San Jose Sharks purki Kanen sopimuksen NHL:n ja AHL:n koronaprotokollan rikkomisen takia. Pian sen jälkeen Kane solmi yhden vuoden mittaisen koesopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Heinäkuussa 2022 Kane teki Oilersin kanssa neljän vuoden mittaisen ja yhteensä 20,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Kesäkuussa 2025 Kane kaupattiin Vancouver Canucksiin vastineeksi neljännen kierroksen varausvuorosta.
Maajoukkue.
Kane pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009 ja voitti kultaa. Hän on pelannut myös miesten MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2011 ja 2012.
Hyväksikäyttösyytteet 2021.
Kanen entinen puoliso Anna Kane syytti Kanea eron jälkeen vuonna 2021 fyysisestä, verbaalisesta ja seksuaalisesta hyväksikäytöstä suhteen aikana. 
NHL tutki tapausta ja totesi lokakuussa 2021, että väitteitä ei voitu osoittaa todeksi. Tapausta ei käsitelty oikeudessa.
Valto Laitinen

Valto Uolevi Laitinen (23. marraskuuta 1926 Helsinki – 11. lokakuuta 2004 Pariisi) oli suomalainen jazz- ja viihdemuusikko, pianisti, säveltäjä ja sovittaja.
Elämä.
Laitinen kävi koulunsa Helsingin Koelyseossa 1940–1944 ja sai keskikoulun päästötodistuksen. Hän opiskeli pianonsoittoa muun muassa koulutoverinsa Matti Raution johdolla ja kiinnostui jo kouluaikanaan jazzista ja esiintyi aluksi eri koululaisyhtyeissä. Vuonna 1947 hän liittyi Olli Hämeen kvintettiin, jossa soitti vuoden verran. Hänen tyylillisiä esikuviaan olivat muun muassa Nat King Cole ja Lennie Tristano. Vuonna 1948 Laitinen perusti oman kvartetin, jonka kanssa vieraili vuotta myöhemmin Pariisissa jazzfestivaaleilla. Hän soitti vielä muun muassa Jorma Weneskosken ja Leo Lindblomin yhtyeissä. Hän ryhtyi myös säveltämään 1950-luvun alkupuolella. Vuonna 1958 hän muutti pysyvästi Pariisiin, jossa asui elämänsä loppuun. Hän kuitenkin vieraili silloin tällöin Suomessa, muun muassa Kaamosjazz-juhlilla.
Laitisen sävellyksiä on muun muassa kappale ”Kun syksy saapuu Helsinkiin”, jonka sanat on kirjoittanut salanimi Ulla Sand. Kappaleen levytti Maynie Sirén 1957 ja Pentti Lasanen vuonna 1970 Yleisradion kantanauhalle. Laitisen muita sävellyksiä on ”Kai laulaa saan” (alun perin ”C’est toute une musique”), jonka Katri-Helena levytti 1971. Laitinen on säveltänyt myös 1967 Intervision laulukilpailuissa kolmanneksi sijoittuneen Tuula Valkaman sanoittaman kappaleen ”Unohdusta ei ole”, jonka esitti Laila Kinnunen.
Ranskassa hän oli tunnettu säveltäjä, jonka lauluja levytti muun muassa Mireille Mathieu. Hän esiintyi pianistina tunnetuissa jazzklubeissa ja hotelleissa kuten Hotelli Ritzissä.
Televisio-ohjelmat.
Erkki Pohjanheimo on tehnyt Valto Laitisesta kaksi televisio-ohjelmaa. "Kuunnelkaa laulujani – Valto Laitinen" -ohjelma kuvattiin etupäässä Pariisissa. Ensilähetys Yle TV1:ssä oli 24. lokakuuta 1971. Siinä Mikko Valtasaari ja Teija Sopanen haastattelivat Laitista. Hänen laulujaan esittivät Pariisissa muun muassa Virginia Vee, Georgette Lemaire ja Marc-Fabien Bonnard. Pasilan studiossa kuvatuissa jaksoissa lauloivat Marion Rung, Lea Laven, Anki ja Fredi. Toinen ohjelma "Suomalainen Pariisissa" esitettiin seuraavana vuonna. Helsingissä kuvatussa ohjelmassa Erkki Pohjanheimo haastattelee Laitista, ja suomalaiset artistit esittävät hänen sävelmiään Ossi Runnen orkesterin säestyksellä.
Saattue (yhtye)

Saattue on vuonna 2001 perustettu metallimusiikin yhtye. Yhtyeen tyylilajeja ovat doom- ja death metal.
Historia.
Yhtye julkaisi ensimmäisen "Kivisydän"-EP:n vuonna 2004 ja sitä seuranneen "Ikiuneen"-EP:n vuonna 2006. Joitakin kappaleita julkaistiin myös Mikseri.netissä. Vuonna 2007 yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Spikefarm Recordsin kanssa ja tämän tuloksena yhtyeen esikoisalbumi "Jäähyvästi" julkaistiin vuoden 2008 tammikuussa. Yhtyeen toinen pitkäsoitto, nimeltään "Vuoroveri", julkaistiin 21. lokakuuta 2009.
Alun perin yhtye toimi nimellä Kiduttajat jolloin se julkaisi pari omakustannedemoa kunnes
vuodesta 2004 nimeksi vakiintui Saattue.
Saattue julkaisi pienen levytystauon jälkeen "Kärsimysnäytelmä"-levyn vuonna 2016 venäläisen levy-yhtiön Endless Desperation Productions kautta. Levy on kuunneltavissa myös digitaalisesti Bandcamp-sivuston kautta. Samoihin aikoihin rummunsoittaja vaihtui joten ainakin levyllä kuullaan rumpalina Sameli Köykkä. 
Saattue meni vuonna 2018 määrittelemättömän pituiselle tauolle. Lopettamishetkellä yhtyeellä on tekeillä EP-levy ja sen julkaisuajankohdasta ei ole tarkempaa tietoa. Saattue kuitenkin julkaisi pari coverkappaletta.
Vuonna 2020 Saattue palasi tauolta ja yhtyeen laulajaksi tuli Otto Haaparanta. Samalla yhtye julkaisi singlen "Jossain muualla" neljänneltä albumiltaan. Samoihin aikoihin Mikael Ahlsten palasi rummunsoittajan paikalle.
Musiikillinen tyyli.
Musiikissaan Saattue yhdistelee suomen kieltä synkkiin, raakoihin ja tunnelmallisiin elementteihin. Saattueen juuret ovat syvällä doom metallissa ja muissa äärimetallin alalajeissa. Tämän lisäksi yhtyeen musiikkiin ovat vaikuttaneet Mana Manan kaltaiset synkät rock-aktit.
Diskografia.
EP:t
Singlet
Heinrich Noë (pikakirjoittaja)

Heinrich Karl Noë (italiassa nimellä Enrico Noë, 18. kesäkuuta 1835 Jihlava – 29. joulukuuta 1914 Wien) oli opettaja, joka sovitti saksalaisen Gabelsbergerin pikakirjoitusjärjestelmän italian kielelle.
Noë opiskeli Padovassa ja toimi opettajana Venetsiassa, Splitissä, Triestessä ja vuodesta 1869 Grazissa. Hän laati Franz Xaver Gabelsbergerin saksankielisen pikakirjoitusjärjestelmän pohjalta italian kielelle soveltuvan järjestelmän ja julkaisi sen vuonna 1863. Järjestelmästä tuli pian Italian suosituin pikakirjoitusjärjestelmä.
Kalevi Lahtinen

Sulo Kalevi Lahtinen (14. kesäkuuta 1936 Lahti – 8. lokakuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen basso, oopperalaulaja, laulupedagogi, kuoron- ja orkesterinjohtaja. Lahtinen oli alkuaan kansakoulunopettaja. Hän opiskeli 1959–1961 Lahden musiikkiopistossa Tauno Kaivolan ja 1961–1968 Sibelius-Akatemiassa Oiva Soinin ja Matti Lehtisen oppilaana. Hän suoritti lauludiplomin 1967 ja valmistui musiikinopettajaksi 1968. Hän täydensi opintojaan muun muassa Luganossa (F. Husler) ja Wienissä (D. Buchholz) sekä monien ulkomaisten pedagogien kursseilla.
Lahtisen musiikkiopinnot alkoivat 16-vuotiaana tuuban soitolla Kouvolan seurakunnan torvisoittokunnassa. Ensimmäisessä virassaan kansakoulun opettajana Lahtinen keräsi Kärkölän pitäjän talojen ullakoilta suojeluskunnan aikaiset torvet, ja ne kunnostettiin. Nuorena ja lahjakkaana muusikkona hän opetti isännille nuottien lukua ja yhteissoittoa. Näin Lahtinen perusti Kärkölän soittokunnan sekä Kärkölän sekakuoron. Hän toimi 1960-luvun alkupuolella myös Kärkölän kirkon kesäkanttorina. Oltuaan useiden koulujen musiikinopettajana hän toimi 1969–1973 Savonlinnan musiikkiopiston yksinlaulun lehtorina ja vararehtorina 1970–1973.
Monipuolinen ja aikaansaava Lahtinen teki uraauurtavaa työtä suomalaisen oopperataiteen puolesta erityisesti Savonlinnan oopperajuhlia edeltäneiden Savonlinnan musiikkipäivien toiminnanjohtajana 1969–1973 sekä Savonlinnan oopperajuhlien toiminnanjohtajana 1970–1972, ennen Martti Talvelaa. Hän toi oopperajuhlille muun muassa ensimmäiset ulkomaiset esiintyjät, ja juhlien jatkuvuuden pelastikin juuri Lódžin suuri ooppera Puolasta. Vuosina 1973–1976 Lahtinen työskenteli Kuopion musiikkiopiston oopperaluokan johtajana ja laulunopettajana sekä Kuopion Orkesterin intendenttinä. Vuodesta 1976 lähtien hän toimi Helsingin konservatorion laulun lehtorina kuolemaansa saakka. Viimeisenä kesänään Lahtinen esiintyi sotapäällikön aseenkantajan roolissa MTV3:n esittämässä viisiosaisessa televisiosarjassa "Sotapäällikön poika" (pääosissa Leo Lastumäki, Sylvi Salonen ja Jukka-Pekka Palo).
Lahtinen johti ja koulutti muun muassa Lahden Sekakuoroa, Savonlinnan Oopperakuoroa ja Savonlinnan Orkesteria sekä toimi Musiikkiopettajien liiton puheenjohtajana. Oopperalaulajana hän esiintyi Lahdessa, Kuopiossa, Savonlinnan Oopperajuhlilla ja vierailijana Suomen Kansallisoopperassa. Kotimaan lisäksi hän konsertoi muun muassa Ruotsissa ja Puolassa ja esiintyi orkesteri- ja oratoriosolistina sekä eri kuorojen ja yhtyeiden solistina Virossa ja Pohjois-Amerikassa. Lahtinen työskenteli myös maakuntalehtien musiikkiarvostelijana. Lahtinen kuoli 45-vuotiaana sydänkohtaukseen kotonaan.
Kalevi Lahtisella on neljä lasta avioliitosta tekstiili- ja korutaiteilija Helkky-Leena Lahtisen (s. 1937) kanssa. Helkky-Leena Lahtinen on tehnyt koruja Savon­linnan ooppera­juhlilla ja taidetta yksityiskoteihin. Pariskunnan keskimmäinen tytär Eva Humphrey-Lahti on Englannissa asuva kuvataiteilija.
Epic Armageddon

Epic Armageddon ("Epic") on "Warhammer 40,000" maailmaan sijoittuva miniatyyripeli. Pelissä komennetaan kokonaisen armeijan kokoisia joukkoja miniatyyrien mittakaavan ollessa 6 mm. Pieni mittakaava mahdollistaa Warhammer 40,000 -peliä laajemmat taistelut peliajan pysyessä 1-3 tunnissa. Epic sisältää elementtejä, joita isomman mittakaavan joukkuetason peleissä ei voi helposti mallintaa, kuten panssarivaunujoukkueet tai suuret sotakoneet.
Alkuperäisen version pääsuunnittelija oli Jervis Johnson ja sen julkaisi Games Workshop vuonna 1988 nimellä "Adeptus Titanicus". Syyskuussa 2013 Games Workshop lopetti pelin jakelun ja miniatyyrien valmistamisen. Specialist Games, Games Workshopin osasto joka loppuvaiheessa huolehti Epicistä, oli jo aiemmin avannut pelikehitystä faniyhteisölle julkaisemalla viimeistelemättömiä versioita säännöistä kuluttajien kommentoitavaksi. Lakkauttamisen jälkeen ilmestyi useita yhteisöjä, jotka jatkavat sääntöjen kehittämistä ja jakelua. Epic on edelleen Games Workshopin omaisuutta, mutta miniatyyriharrastuksen luonteen ja yhtiön avoimen politiikan nojalla sääntöjen jakelu on laillisesti mahdollista. 
Nykyiset versiot.
Viimeinen Games Workshopin julkaisema versio pelistä on nimeltään Epic:Armageddon. Epic:Armageddon-perussääntökirjan ja Epic:Swordwind-lisäosan voi ladata ilmaiseksi esimerkiksi Miniwars-yhteisön sivuilta. Miniwars jakelee myös Epic: Armageddonin pohjalta kehitettyjä versioita pelistä, joista suurimmat ovat NetEA ja EpicUK, sekä Space Marine -version pohjalta kehitettyä NetEpic-sääntöpakettia.
Armeijat.
Viralliset armeijat tällä hetkellä:
Aikaisemmissa versioissa esiintyneet armeijat, joita ei enää valmisteta:
Piirisarja

Piirisarja on ryhmä mikropiirejä, jotka on suunniteltu toimimaan yhdessä. Ne markkinoidaan yleensä yhtenä tuotteena.
Tietokoneet.
Termillä "piirisarja" viitataan yleisesti joukkoon erikoistuneita piirejä tietokoneen emolevyllä tai laajennuskortissa. Henkilökohtaisissa tietokoneissa ensimmäinen piirisarja IBM PC/AT:ssa oli NEAT piirisarja, jonka Chips and Technologies valmisti Intel 80286 prosessorille. Intel Pentium -luokan mikroprosessoreissa termi "piirisarja" usein viittaa tiettyyn piiripariin emolevyllä: "pohjoissilta" ja "eteläsilta". Pohjoissilta linkittää prosessorin erittäin nopeiden laitteiden, erityisesti keskusmuistiin ja näytönohjaimeen ja eteläsilta yhdistää hitaampiin oheislaitteiden väyliin (kuten PCI tai ISA). Monissa moderneissa piirisarjoissa eteläsilta oikeastaan sisältää joitakin on-chip integroituja oheislaitteita, kuten Ethernet, USB- ja audio-laitteita. Piirisarja on yleensä suunniteltu toimimaan tiettyjen mikroprosessoriperheiden kanssa. Koska piirisarja säätelee yhteyksiä suorittimen ja ulkoisten laitteiden välillä, on se keskeisessä roolissa määrittelemässä järjestelmän suorituskyvystä.
Piirisarjan valmistaja on usein riippumaton emolevyn valmistajasta. Nykyisiä piirisarjojen valmistajia PC-yhteensopiville emolevyille ovat NVIDIA, AMD, VIA Technologies, SiS, Intel ja Broadcom. Applen tietokoneille ja Unix-työasemille Sun, NeXT, SGI ja muut ovat perinteisesti käyttäneet yksilöllisesti suunniteltuja piirisarjoja. Nyt Sunilla ja Applella on x86-prosessoreita ainakin osalla linjojensa tuotteissa, he ovat alkaneet käyttää standardeja PC-piirisarjoja joissakin tietokoneissaan. Jotkut palvelinvalmistajat myös kehittävät räätälöityjä piirisarjoja tuotteisiinsa.
Vuonna 1980 Gordon Campbellin perustama Chips and Technologies -yritys oli piirisarjojen valmistuksen edelläkävijä PC-yhteensopivissa tietokoneissa. Tuolloin valmistetut tietokonejärjestelmät usein jakoivat yleisesti käytettyjä piirisarjoja, vaikka laajalti erilaisia tietojenkäsittelyn erikoisominaisuuksia. Esimerkiksi NCR 53C9x oli edullinen piirisarja, joka sovelsi SCSI-liitäntää tallennuslaitteille. Se saattoi löytyä Unix-koneista kuten MIPS Magnumista, sulautetuista laitteista ja henkilökohtaisista tietokoneista.
Kotitietokoneissa, pelikonsoleissa ja arcade pelilaitteistoissa 1980 ja 1990 -luvulla, termiä piirisarja on käytetty mukautetun äänen ja grafiikan piireissä. Esimerkkeinä Commodore Amigan OCS- ja ECS-piirisarja ja SEGA:n System 16 -piirisarja.
Ammoniumvetykarbonaatti

Ammoniumvetykarbonaatti eli ammoniumbikarbonaatti eli hiilihapon ammoniumsuola on yhdiste, jonka kemiallinen kaava on NH4HCO3. Sitä käytetään kohotusaineena leivonnassa, muoviteollisuudessa ja lannoitteiden tuotannossa. Se on ärsyttävää silmille, iholle ja hengityselimille.
Spider-Man (vuoden 2002 videopeli)

Spider-Man (myös nimellä Spider-Man: The Movie) on Treyarchin kehittämä ja Activisionin julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo GameCubelle, PlayStation 2:lle, Windowsille ja Xboxille.
Kehitys.
Peli liittyy elokuvaan "Spider-Man – hämähäkkimies" ja suunniteltiin julkaistavaksi samaan aikaan uuden sukupolven konsoleilla. Peli kehitettiin pääasiallisesti PlayStation 2:lle.
Aikataulusta johtuen uutta pelimoottoria ei voitu kehittää peliä varten ja peliin valittiin käytettäväksi aiemmin "Max Steel" ja "Draconus" -peleissä käytetty moottori.
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.5/10.
Leo Laaksonen

Leo Sakari Laaksonen (12. elokuuta 1905 – 2. toukokuuta 1962) oli suomalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Laaksonen edusti urallaan Helsingin Jalkapalloklubia 1925–1931 ja Helsingin Palloseuraa 1932–1936. Hän voitti Suomen mestaruuden HJK:ssa 1925 sekä HPS:ssa 1934 ja 1935. Kaikkiaan Laaksonen pelasi 6 kauden aikana 21 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki viisi maalia. 
Laaksonen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1926–1936 yhteensä neljä maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Vasili Solovjov-Sedoi

Vasili Pavlovitš Solovjov-Sedoi (, 25. huhtikuuta 1907 Pietari, Venäjä − 2. joulukuuta 1979 Leningrad, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen säveltäjä, joka on tunnettu erityisesti sävellyksestään Unohtumaton ilta, suoraan suomennettuna Moskovan iltoja ("Podmoskovnyje vetšera"). Solovjov-Sedoin sävellys ”Leningrad” ("Vetšernaja pesnja") kuullaan Topi Sorsakosken ja Agentsin levyllä Half and Half.
Solovjov-Sedoi valmistui Leningradin konservatoriosta vuonna 1936. Hän sävelsi baletteja, operetteja sekä elokuva- ja kamarimusiikkia. Hän toimi Leningradin säveltäjäyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1948–1964.
Pasi Laaksonen

Pasi Laaksonen (s. 15. elokuuta 1972 Jyväskylä) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Maalivahtina pelannut Laaksonen nousi jyväskyläläisen JyP-77:n edustusjoukkueeseen 1992. Hän pelasi JyP:ssa ja sen seuraajassa Jyväskylän Jalkapalloklubissa vuoteen 1997 asti 1.–3. divisioonissa. Laaksonen siirtyi Veikkausliigaan PK-35:een kaudeksi 1998, jonka päätteeksi hän voitti SM-pronssia ja hänet valittiin vuoden liigatulokkaaksi. Hän pelasi FC Jokereiksi nimensä vaihtaneessa seurassa neljä kautta ja voitti vielä Suomen Cupin 1999 sekä SM-hopeaa 2000. Laaksonen valittiin Jokereissa myös vuoden liigamaalivahdiksi 1999. Kaudeksi 2002 Laaksonen siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa hän voitti Suomen mestaruuden, mutta pelasi kauden aikana vain kaksi ottelua. Laaksonen palasi vielä yhdeksi kaudeksi Jokereihin ennen lopettamistaan. Kaikkiaan Laaksonen pelasi kuuden pääsarjakauden aikana 135 ottelua. 
Laaksonen pelasi maajoukkueessa vuosina 1999–2001 yhteensä viisi maaottelua.
Sordiino

Sordiino eli soittimen äänenväriä muuntava tai hiljentävä lisäosa. Jousisoittimissa käytetään soittimen tallassa kiinnitettynä olevaa haarukan muotoista sordiinoa. Puhaltimissa sordiino on metallinen tai muusta materiaalista valmistettu kartio, jonka soittaja voi työntää soittimen kelloon. Patarumpujen sordiinona toimii sen kalvolle asetettu kangas.
Wieniläisklassisen kauden pianomusiikissa sordiino saattoi tarkoittaa myös kielten sammuttimia. Esimerkiksi Beethovenin kuutamosonaatissa ensimmäisessä osassa oleva esitysohje "senza sordini" tarkoittaa, että osa on soitettava kokonaisuudessaan pedaalin kera.
AA-12

AA-12 eli Auto Assault-12 on yhdysvaltalaisen Maxwell Atchissonin 1972 kehittämä automaattihaulikko. Nykyistä vuoden 2005 versiota on siten kehitetty yli 18 vuotta ennen kuin sen valmistusoikeudet myytiin Military Police Systems Inc.:lle. Aseen alkuperäiset ratkaisut ovat olleet pohjana useille uusille aseille kuten USAS-12 rynnäkköhaulikolle.
Ase toimii joko kerta- tai täysautomaattina ampuen jopa 300 laukausta minuutissa. Siihen voi liittää 8 patruunan tankolippaan tai joko 20 tai 32 patruunan rumpulippaan. AA-12:n rekyyli on hyvin pieni. Lisäksi haulikko on sekä nopea että tarkka.
Ampumatarvikkeet.
Haulikossa voidaan käyttää kolmen tuuman 12 kaliiperin patruunoita. Sitä voidaan käyttää myös valorakettien laukaisuun. Siihen on saatavilla myös "frag-12"-patruunoita, jotka räjähtävät osuessaan kohteeseensa.
Shakin kansainväliset arvonimet

Shakin kansainväliset arvonimet ovat Maailman shakkiliiton FIDE:n ja muiden shakin kattojärjestöjen myöntämiä arvonimiä shakinpelaajille.
Lähishakin, kirjeshakin ja tehtäväshakin arvonimet ovat elinikäisiä. Pelaajille ja ratkaisijoille ne myönnetään ainoastaan kilpailumenestyksen perusteella, eli ne kuvaavat tavallaan pelaajaluokkia. Naisilla on omat kansainväliset arvonimensä, joiden vaatimukset ovat yleisiä arvonimiä alemmat, mutta se ei kuitenkaan estä naisia tavoittelemasta yleisiä arvonimiä normaalien kriteerien mukaisesti.
Suurmestarin, kansainvälisen mestarin, naisten suurmestarin ja naisten kansainvälisen mestarin arvoja ei myönnetä suoraan vahvuusluvun perusteella, vaan yleisin tapa niiden saamiseen on tietyt, tarkasti määritellyt ehdot täyttävien tulosten tekeminen eri turnauksissa. Näitä onnistuneita suorituksia kutsutaan arvonimituloksen tekemiseksi eli kiinnitykseksi arvonimeen. Aiemmin arvonimitulokset piti tehdä tietyn ajan sisällä, mutta tämä ehto on poistunut.
Edelläolevan lisäksi pelaajan pitää olla saavuttanut arvonimelle asetettu Elo-raja. FIDE-mestariksi ja FIDE-mestariehdokkaaksi korottumiseen riittää Elo-rajan saavuttaminen.
Kirje- ja tehtäväshakissa on vastaavat hierarkiansa ja kaikissa pelimuodoissa on henkilön luonnollisesti mahdollista pätevöityä kansainväliseksi tuomariksi. Lisäksi FIDE myöntää "International Organizer (IO)" -sertifikaatteja kilpailujen järjestäjille.
Vuosiluvut ovat arvonimien perustamisvuosia. Ensimmäiset niistä FIDE myönsi 1950.
Lähishakki.
Seuraavat lähishakin kansainvälisten arvonimien myöntämisperusteet ovat heinäkuulta 2014. 
FIDE-mestarien ja -mestariehdokkaiden arvot voi myönnetään pelkän rajan ylittävän Elo-luvun saavuttamisesta. Ylempien arvojen (SM, KvM, NSM ja NkvM) saavuttaminen on riippuvainen useiden ehtojen täyttymisestä. Näitä ovat yleispätevästi muun muassa seuraavat: 
Arvonimen voi myös saada menestymällä tietyssä mestaruusturnauksessa. Tällöin pelaajan oma liitto voi tehdä asiassa hakemuksen.
Arvonimituloksissa mainittu suoritusluku Rp lasketaan kaavalla formula_1&lt;br&gt;
missä Ra on vastustajien Elo-keskiarvo ja pelaajan tositulosta vastaava muutos dp luetaan FIDE:n tekemästä suorituslukutaulukosta.
Suurmestari (SM).
Suurmestarin (, 1950) arvoon vaaditaan 2500 pisteen Elo-rajan saavuttamista. Arvonimitulokseen eli -kiinnitykseen vaaditaan muun muassa suorituslukua 2600 vähintään 27:ssä hyväksyttävässä pelissä, joissa vastustajien vahvuuslukukeskiarvo on ollut vähintään 2380 ja kaikkien yksittäisten vastustajien vahvuus vähintään 2200. 
Kansainvälinen mestari (KvM).
Kansainvälisen mestarin (, 1950) arvolle on samankaltaiset ehdot. Elo-raja 2400 pistettä, kiinnityksen suorituslukuvaatimus 2450.
Naisten suurmestari (NSM).
Naisten suurmestarin (, 1977) Elo-raja on 2300.
Naisten kansainvälinen mestari (NkvM).
Naisten KvM -arvon (, 1950) Elo-raja on 2200.
FIDE-mestari (FM).
FIDE-mestarin (, 1978) arvoon vaaditaan Elo-luku 2300, naisten FIDE-mestarin arvoon 2100.
FIDE:n mestariehdokas.
FIDE-mestariehdokkaan (, 2002) Elo-vaatimus on 2200; naisten vastaava 2000.
Luninets

Luninets (, , , ) on kaupunki Brestin alueella Valko-Venäjän lounaisosissa. Vuonna 2004 kaupungin asukasluku oli 23 900 ja samannimisen hallinnollisen piirin noin 79 000.
Pripetjoki virtaa Luninetsin piirin eteläosassa. Luninetsin kaupunki on tärkeä rautateiden (länsi-itäsuuntainen Brest-Homel (Gomel) -rata, ja etelä-pohjoissuuntainen reitti Lviv-Luninets-Baranavitšy-Lida-Vilna-Riika) risteysasema. Valko-Venäjän eteläosien poikki kulkeva M10-valtatie (Brest-Kobryn-Pinsk-Homel) tuo tärkeän valtatieyhteyden, vaikka kiertääkin kaupunkikeskustan pohjoispuolelta. Lähin suurempi kaupunki on Pinsk, joka sijaitsee maanteitse 62 kilometriä Luninetsin länsipuolella. 
Vuoden 1986 Tšernobylin voimalaonnettomuuden jälkeen 2/3 Luninetsin alueesta on luokiteltu saastuneeksi radioaktiivisen laskeuman seurauksena. Vuoden 1996 tilannetta kuvaavassa cesium-137 -isotoopin jakaumakartassa, Luninetsin seutu kuului yhä lievästi saastuneeseen alueeseen.
Kaupungin läheisyydessä sijaitsee Luninetsin ­lento­tuki­kohta.
Keski-Pripetin kansallinen maisemansuojelualue on Valko-Venäjän tunnetuimpia Ramsarin sopimuksen mukaisia vesiperäisiä suojelualueita. Tämä esimerkiksi keväisistä tulvistaan tunnettu merkittävä suojelualue sijaitsee Pinskin, Luninetsin, Žytkavitšyn ja Stolinin piirien alueella.