tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yläneenjoki

Yläneenjoki () on 38 kilometriä pitkä joki Pöytyän Yläneellä Varsinais-Suomessa. Se laskee Säkylän Pyhäjärveen ja kuuluu Eurajoen vesistön "Pyhäjärven valuma-alueeseen". Yläneenjoki on pinta-alaltaan 239 km² suuruisen "Yläneenjoen valuma-alueen" laskujoki. Se laskee Pyhäjärveen sen eteläpäässä "Pehkurannan" länsiosassa "Kromonokan" vierestä. Joen keskimääräinen virtaus vaihtelee vuosittain pääasiassa sademäärien mukaan 1,2−3,0 m³/s.
Valuma-alueen kuvaus.
Yläneenjoki on "Yläneenjoen valuma-alueen" laskujoki ja valuma-alueen pinta-ala on 239 km². Pohjoisessa valuma-alue rajautuu "Pyhäjoen valuma-alueeseen", joka kuuluu myös Eurajoen vesistöön, sekä idässä Loimijoen valuma-alueeseen ja Aurajoen vesistöön. Lännessä se rajoittuu Laajoen vesistöön.
Joki virtaa pääosin entisen Yläneen kunnan alueella Pöytyällä, mutta sen latvat ulottuvat myös Oripään ja Loimaan (Alastaro) puolelle. Valuma-alueesta 22 % on peltoa.
Tärkeimmät sivuhaarat ovat Yläneenjoen alkujuoksulta lukien seuraavat ojat (suluissa on näiden yhtymäkohta alajuoksulta mitattuna).
Joki jatkuu Peräsuonojasta vielä "Makkarkosken" kylän läpi 5,3 kilometriä. Latvavesien valuma-alue on 27,3 km². Muita Yläneenjoen sivuhaarjoja ovat "Yläneen Myllyoja, Lietsanoja, Kärrilänoja, Imponoja, Vehmasoja, Kiimassuonoja, Tourulanoja, Oripään Myllyoja, Liinoja, Vuotavanoja" ja "Kullansuonoja".
Veden laatu ja suojelutyö.
Yläneenjoen suurimmat kuormittajat ovat maatalous ja haja-asutus, joiden päästämät ravinteet kulkeutuvat joen mukana myös Pyhäjärveen. Typpikuormitys Pyhäjärveen oli 1980-luvulla 123 tonnia, 1990-luvulla 158 tonnia ja 2000-luvun alkupuoliskolla 184 tonnia vuodessa. Fosforikuormitus oli samaan aikaan vastaavasti 8,4 tonnia, 8,1 tonnia ja 8,3 tonnia vuodessa. Viemäreiden vuoto aiheutti 1990-luvun alkupuoliskolla yli 20 % näytteistä huonoja tuloksia. Suojelutoimien johdosta tilanne on parantunut huomattavasti ja huonoja näytteitä on saatu enää alle 10 %.
Suojelutyö on alkanut 1990-luvun puolessavälissä. Ojien virtausta on hidastettu patoamalla niille laskeutusaltaita, suodattimia ja rakentamalla kosteikkoja, joiden läpi ojien vedet kulkeutuvat. Peltojen reunoille on jätetty suojavyöhykkeitä, jotta sadevedet eivät kuljettaisi kiintoainesta ojiin. Suodatinkenttiä, laskeutumisaltaita ja koskeikkoja ovat esimerkiksi "Kiimassuonojan kenttä", "Susiniemen koskeikko", "Imponojan kosteikko", "Tourulan patoallas-kosteikko" ja "Liinojan padot".
BMH Technology

BMH Technology on Raumalla toimiva yritys, joka kehittää nykyisin ympäristöystävällisiä energiaratkaisuja.
Yritys aloitti vuonna 1936 nimellä Ammus Oy, ja se sijaitsi Raumalla Kaivopuistossa. Se huolehti muun muassa talvi- ja jatkosodan aikaisesta puolustusmateriaalin tuotannosta. Yhtiön perustaja Rafael "Rafu" Lönnström (1892–1943) oli perustanut myös Helsinkiin Sytytin Oy:n vuonna 1929, joka vuonna 1940 muutti Raumalle ja yhtyi Ammus Oy:n kanssa 1959 Ammus-Sytytin Oy:ksi. Yhtyneistä yhtiöistä tuli 1971 Lönnström Oy, joka 1973 myytiin Huhtamäki-konsernille. Joidenkin lähteiden mukaan yhtiö lakkautettiin 1983 Rauman Venttiili ja Kone Oy:nä. Lukuisten omistaja- ja nimenvaihdosten jälkeen yhtiön nimi on kuitenkin nykyisin BMH Technology Oy, joka valmistaa jätteen sekä kiinteän polttoaineen käsittelyjärjestelmiä .
Sotien jälkeen Ammus Oy:ssä (sekä sen tytäryhtiöissä esimerkiksi Rafu Lönnström Oy:ssä) tehtiin monenlaisia siviili- ja sotakorvaustuotteita, muun muassa maitohinkkejä, alumiinitankkeja ja -kattiloita, kutomokoneita, kuljettimia, LVI-varusteita, ruuveja, poria, sekä rautatievaunuja ja niiden osia. Sotakorvausteollisuuden valtuuskunta oli antanut yhtiölle määräyksen ryhtyä valmistamaan kapearaiteisia rautatievaunuja, joiden raideleveys oli 750 mm, kantavuus 9 tonnia ja jotka olivat varustetut kahdelle telillä à 4 pyörää. Vaunut olivat joko jarrullisia tai jarruttomia avovaunuja. Tilaus käsitti 3882 vaunua, joista yhtiö kerkesi valmistaa 2 147 vaunua ennen Neuvostoliiton taholta tulleita helpotuksia sotakorvausohjelmaan vuonna 1948. Samaan aikaan valmistettiin valetut ja taotut osat Valmetille vastaavanlaisiin vaunuihin noin 2 000 vaunua varten. Sotakorvaushelpotus 1948 lopetti lähes täysin yhtiön tuotannon. Yhtiö tuotti ketjuja vielä vuosia tämän jälkeen.
Tahyna Tozzi

Tahyna Tozzi (s. 24. huhtikuuta 1986) on australialainen malli, laulaja ja näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Emma Frostia "" -elokuvassa sekä Perriä "Blue Water High" -televisiosarjassa.
Venäjän jääkiekkoliitto

Venäjän jääkiekkoliitto () on organisaatio, joka hallinnoi Venäjän jääkiekkoa. 
Liiton presidenttinä toimii entinen maalivahti Vladislav Tretjak. Sen kaikki maajoukkueet pelasivat korkeimalla sarjatasolla, kunnes Venäjä hyökkäsi Ukrainaan ja Venäjän joukkueet suljettiin kansainvälisestä toiminnasta ulos. 
Venäjän jääkiekkoliitto perustettiin 1. huhtikuuta 1952. Maassa oli vuonna 2009 yhteensä 82 967 rekisteröityä pelaajaa, joista miehiä on 25 750, naisia 257 ja junioreita 56 750.
Wii Music

Wii Music on Nintendo kehittämä ja julkaisema musiikkipeli. Peli on julkaistu Wiille vuonna .
Pelissä käytetään Wii Remote- ja Nunchuk-ohjaimia. Pelissä on 50 eri soitinta, joihin kuuluvat muun muassa kitara, bassokitara, kosketinsoittimet, banjo, rummut joiden soittamista helpottaa Wii Fit -tasapainolauta, ja monta muuta soitinta.
Kazumi Totaka tuotiin pelin ohjaajaksi kun tuotanto ajautui vaikeuksiin. Tämä oli Totakalle ensimmäinen kerta ohjaajan roolissa.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 5/10. IGN:n mukaan lapset voivat pitää pelistä, mutta aikuiset kyllästyvät metelin tuottamiseen nopeasti.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 6,5/10.
Peli on saanut Nintendo Lifen arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Alain Laroche

Alain Laroche (s. 4. helmikuuta 1983) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän on pituudeltaan 198 cm.
Ura.
Laroche pelasi yliopistokoripalloa Pohjois-Floridan yliopistossa, jossa hän teki viimeisenä kautenaan 18,2 pistettä ottelua kohden. Ensimmäisen ammattilaiskautensa Laroche pelasi Alankomaissa Hanzevast Capitalsin joukkueessa, mutta ehti pelata vain neljä ottelua. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi Universidad de Concepcióniin, jonka riveissä hän voitti pronssia. Seuraavaksi kaudeksi Laroche siirtyi Korihaiden joukkueeseen, jonka hän johdatti aina pudotuspeleihin saakka. Hänen kahden pisteen heittoprosentti oli SM-sarjan historian kolmanneksi paras.
Kaudella 2009–2010 Laroche valittiin D-liigaan. Utah Flash varasi hänet 101. pelaajana.
Tunnustuksettomuus (kirja)

Tunnustuksettomuus ("La laïcité") on filosofi Guy Haarscherin vuonna 1996 ilmestynyt kirja, jossa hän käsittelee tunnustuksettomuuden () käsitettä. Haarscherin mukaan tunnustukseton valtio ei aseta mitään uskontoa erityisasemaan ja takaa jokaiselle ajatuksenvapauden. Se suhtautuu puolueettomasti ja tasavertaisesti kaikkiin uskontoihin ja uskonnottomiin vakaumuksiin.
Ranskassa tunnustuksettomuuden periaate toteutettiin vuonna 1905. Haarscher esittelee teoksessaan ranskalaisen tunnustuksettomuuden syntyhistoriaa ja vertailee eri Euroopan maiden ja Yhdysvaltojen tilannetta. Lisäksi hän pohtii sananvapauden ja uskonnonvapauden suhdetta monikulttuurisissa yhteiskunnissa.
Semjon Varlamov

Semjon Aleksandrovitš Varlamov (; s. 27. huhtikuuta 1988 Samara, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL-seura New York Islandersia.
Ura.
Varlamov on venäläisen Lokomotiv Jaroslavlin kasvatti. Hän pelasi Lokomotivin kakkosjoukkueessa kausilla 2004–2005 ja 2005–2006 Pervaja Ligassa. Washington Capitals varasi Varlamovin ensimmäisellä kierroksella 23. pelaajana vuoden . Hän nousi ykkösjoukkueeseen kaudeksi 2006–2007 ja pelasi Venäjän superliigassa 33 ottelua runkosarjassa ja kuusi pudotuspeleissä. Kaudella 2007–2008 hän pelasi jo 44 runkosarjaottelua ja oli ykkösmaalivahti pudotuspeleissä, jossa joukkue pääsi finaaliin.
Varlamov teki sopimuksen Capitalsin kanssa jo heinäkuussa 2007, mutta tuli Pohjois-Amerikkaan vasta kaudeksi 2008–2009. Hän pelasi suurimman osan kaudesta AHL:ssä farmiseura Hershey Bearsissa. Hän debytoi NHL:ssä joulukuussa 2008 Montreal Canadiensia vastaan ja tuli valituksi ottelun ykköstähdeksi. Kun kakkosmaalivahti Brent Johnson loukkaantui helmikuussa 2009, Varlamov kutsuttiin José Théodoren kirittäjäksi. NHL:n vuoden 2009 pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella New York Rangersia vastaan Varlamov sai ykkösmaalivahdin paikan José Théodorelta Capitalsin hävittyä ensimmäisen pelin. Hän pelasi seuraavissa peleissä vakuuttavasti ja johdatti Capitalsin pudotuspelien toiselle kierrokselle ensimmäisen kerran sitten vuoden 1998. Capitals tippui lopulta Pittsburgh Penguinsille.
Kaudella 2009–2010 Varlamov aloitti kakkosmaalivahtina. Hän oli pääsemässä ykkösmaalivahdiksi, mutta juuri hyvän vireen aikana Varlamov loukkaantui ja hänet lähetettiin Hershey Bearsiin joulukuussa 2009. Hän pelasi runkosarjassa vain 26 ottelua, mutta nousi pudotuspeleissä ykkösmaalivahdiksi. Seuraavalla kaudella hän pelasi runkosarjassa 27 ottelua. Heinäkuussa 2011 Washington myi Varlamovin Colorado Avalancheen saaden vastineeksi kaksi varausvuoroa. Coloradossa Varlamov sai heti ykkösmaalivahdin paikan, ja kauden 2013–2014 jälkeen oli ehdokkaana Vezina Trophyn voittajaksi Ben Bishopin ja Tuukka Raskin lisäksi. Rask kuitenkin voitti palkinnon.
Maajoukkueura.
Varlamov edusti Venäjää alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2006 pelaten ykkösmaalivahtina. Hän pelasi nuorten MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007, voittaen kummallakin kerralla hopeaa.
Varlamov kuului Venäjän maajoukkueeseen Vancouverin 2010 olympialaisissa, mutta ei pelannut kisoissa yhtään ottelua. Hänet valittiin samana vuonna kevään Saksan MM-kilpailuihin, jossa hän toimi Venäjän ykkösmaalivahtina. Varlamovin torjuntaprosentti oli mainio 95,1% Venäjän jäädessä hopealle.
Isao Takahata

Isao Takahata (, 29. lokakuuta 1935 Ise, Mien prefektuuri – 5. huhtikuuta 2018) oli japanilainen anime-ohjaaja. Hän työskenteli vuodesta 1985 Studio Ghiblissä, jonka hän perusti yhdessä Hayao Miyazakin kanssa. Takahatan ura animaattorina alkoi 1960-luvulla Toei Animationissa. Miyazakiin hän tutustui jo ensimmäisessä ohjaustyössään "Horus, auringon prinssi", jossa tämä toimi avainanimaattorina.
Tuotanto.
Elokuvia.
Ohjaajana:
Max Cullen

Max Cullen (s. 29. huhtikuuta 1940) on australialainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa australialaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänet tunnetaan erityisesti rooleistaan televisiosarjoissa "Lentävät lääkärit" ja "Love My Way" sekä elokuvassa "Spider and Rose".
Cullen syntyi Wellingtonissa, Uudessa Etelä-Walesissa. Hän toivoi uraa maalarina ja kuvanveistäjänä opiskeltuaan Sydneyn kansallisessa taidekoulussa (National Art School) vuonna 1956 ja myöhemmin Julian Ashtonin taidekoulussa yhdessä Brett Whiteleyn kanssa vuonna 1959. Hänen töitään on asetettu näytille säännöllisesti ja Cullen on myös toiminut kuvittajana, sarjakuvataiteilijana sekä sivujen sommittelijana useille lehdille.
Cullen esiintyi vuoden 2009 "" -elokuvassa yhdessä kahden muun australialaisen näyttelijän, Hugh Jackmanin ja Asher Keddien, kanssa.
Valkeakosken tehdasrata

Valkeakosken tehdasrata oli Myllysaaren paperitehtaan (Walkiakoski Oy, myöhemmin Tervasaaren paperitehdas) sisäistä liikennettä hoitanut 600 mm:n raideleveydelle rakennettu kapearaiteinen tehdasrata, joka valmistui 1906. Rata kulki tehdasalueelta nykyistä Valkeakoskenkatua pitkin Hakalan rannan halkoplaanille. Radan veturia kutsuttiin nimellä "Pässi" ja rataa nimellä "Pässirata". Rata purettiin tehdasalueelta todennäköisesti 1940-1950 -lukujen vaihteessa ja tehtaan sisäinen liikenne korvattiin autokuljetuksella.
Radasta on äärimmäisen vähän tietoa, mutta yksi radalla kulkeneista vetureista oli Smoschewer &amp; Co.:n tehtailla Saksassa 1918 valmistunut höyryveturi (647/1919, 0-4-0)(kuva ).
Kukka-Maaria

Kukka-Maaria on suomalainen naisen etunimi. Suomessa nimi on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 737 henkilölle, jotka kaikki ovat naisia. Kukka-Maarian nimipäivä on 2. heinäkuuta, ja se on nykyään ainoa yhdysnimi, joka on erikseen merkittynä Suomen almanakkaan.
Alun perin Kukka-Maaria oli kansanomainen nimitys vanhalle Neitsyt Marian kunniaksi 2. heinäkuuta vietetylle juhlapäivälle.. Juhlapäivää ("visitatio Mariae") on vietetty katolisessa kirkossa 1200-luvulta saakka sen vierailun kunniaksi, jonka Maria Luukkaan evankeliumin mukaan teki sukulaisensa Elisabetin, Johannes Kastajan äidin luo saatuaan enkeli Gabrielilta ilmoituksen, että hän tulee synnyttämään Jeesuksen.. Protestanttisissa maissa päivää ei enää uskonpuhdistuksen jälkeen vietetty kirkollisena juhlapäivänä, mutta esimerkiksi Suomessa se oli "Marian etsikkopäivän" nimellä (tai lyhenteellä Marian ets. p) merkittynä almanakkoihin vielä kauan sen jälkeen. Päivä tunnettiin pitkään myös kansanomaisena merkkipäivänä, jonka nimitykset "Heinä-Maaria" ja "Kukka-Maaria" johtuivat siitä, että vanhastaan Neitsyt Marialle pyhitetty kasvi, matara, kukkii juuri heinäkuun alussa.
Vuonna 1970 katolinen kirkko siirsi "Visitatio Mariae" -juhlan toukokuun 31. päivään. Suomessa Marian ja myös Kukka-Maarian nimipäivä on kuitenkin edelleen 2. heinäkuuta.
Brendon Dedekind

Brendon Dedekind () on eteläafrikkalainen entinen uimari ja MM-mitalisti. Dedekind voitti Ateenan lyhyen radan MM-kilpailuista 2000 hopeaa 50 metrin vapaauinnista sekä rintauinnista. Dedekind voitti urallaan myös yhden kullan Tyynenmeren mestaruuskilpailuista. Lisäksi hän edusti kotimaataan kaksissa olympialaisissa, vuosina 1996 ja 2000, ilman suurempaa menestystä.
Dedekind edusti uintiurallaan seuratasolla "Pietermaritzburg Seals" -uimaseuraa.
Arto Halonen (jalkapalloilija)

Arto Halonen (s. 13. kesäkuuta 1964 Turku) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelanneen Halosen ura alkoi III divisioonan Turun Tovereista 1981. Hän pelasi seurassa vuoteen 1988 asti, johon mennessä TuTo nousi I divisioonaan. Yhden BK-IFK:ssa vietetyn kauden jälkeen Halonen siirtyi Jaroon kaudeksi 1990, jonka päätteeksi seura nousi Veikkausliigaan. Halonen pelasi Jarossa aina kauteen 1997 asti. Liigauran jälkeen hän pelasi vielä useita kausia alemmilla sarjatasoilla Öja-73:ssa. Kaikkiaan Halonen pelasi seitsemän kauden aikana 175 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 12 maalia.
Suomen maajoukkueessa Halonen pelasi vuonna 1997 kolme A-maaottelua.
Pelaajauran jälkeen Halonen on toiminut valmentajana muun muassa Ykkösessä Kokkolan Pallo-Veikoissa.
Erkki Harell

Erkki Harell (12. maaliskuuta 1930 Pori – 25. maaliskuuta 2014 Pori) oli suomalainen jalkapalloilija. Hän oli ensimmäinen Porissa jalkapallo-oppinsa saanut A-maajoukkuepelaaja.
Peliura.
Puolustajana pelannut Harell edusti urallaan muun muassa Rosenlewin Urheilijoita, Turun Palloseuraa, Porin Palloilijoita sekä Porin Karhuja. Ainoan Mestaruussarjakautensa hän pelasi TPS:ssä vuonna 1958. Lisäksi Harellille kertyi 15 kautta Suomensarjassa ja 5 kautta Maakuntasarjassa.
A-maajoukkueessa Harell esiintyi vuonna 1957 kahdeksan kertaa, muun muassa Neuvostoliittoa ja Puolaa vastaan pelatuissa MM-karsintaotteluissa. Hän onnistui nousemaan maajoukkueeseen, vaikka edusti tuolloin Suomen toiseksi korkeimman sarjatason seuraa.
Duke Nalon

Dennis "Duke" Nalon (2. maaliskuuta 1913 – 26. helmikuuta 2001) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500-, Midget cars- ja Sprint car -kuljettaja. 
Ura.
Nalon aloitti kilpailemisen 17-vuotiaana Midget cars -sarjassa 1930-luvulla voittaen useita kilpailuja, kunnes toinen maailmansota keskeytti kilpa-ajot ja hän siirtyi asepalvelukseen sodanaikaisena lentomekaanikkona palaten sodan jälkeen jatkamaan kilpauraansa Indianapolis Motor Speedwayllä. Hän sekä aloitti, että lopetti kilpa-ajajan uransa voitolla kyseisessä sarjassa. Hän voitti myös vuoden 1938 East Coastin AAA Sprint Car -sarjan mestaruuden.
Hän osallistui yhteensä 10 Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1938, 1940–41, 1946–49 ja 1951–53. Hän ajoi kahdesti paalupaikalle vuoden 1949 ja 1951 kilpailuissa, joista jälkimmäinen on laskettu mukaan F1-tuloksiin. Ensimmäisessä kilpailussa hän keskeytti kierroksella 23 ja jälkimmäisessä putosi kymmenenneksi. Hän ajoi kolmanneksi vuoden 1948 kilpailussa.
Muuta.
Nalon sai lempinimekseen "The Iron Duke" ja hän kuului Chicagon jengiin yhdessä Tony Bettenhausenin kanssa. Kilpauransa jälkeen Nalon vieraili usein kilpa-autokisoissa sekä ajoi itse turva-autoa Indianapoliksen radalla vuosina 1981 ja 1983.
Palkinnot.
Eläessään Nalon valittiin National Midget Auto Racing Hall of Fameen vuonna 1987 ja National Sprint Car Hall of Fameen vuonna 1991. Kuolemansa jälkeen hänet nimettiin vuonna 2015 Motorsports Hall of Fame of Americaan.
Kuolema.
Nalon joutui vuoden 1949 Indianapolis 500 -kilpailussa kolariin, josta hän selvisi pidättämällä hengitystään palavassa autossa. Hänen jalkansa kuitenkin paloivat pahoin hänen noustessaan ulos autosta, minkä seurauksena ne vaivasivat häntä aina kuolemaansa asti. Nalon kuoli sydänkohtaukseen vuonna 2001.
Tate Donovan

Tate Buckley Donovan (s. 25. syyskuuta 1963 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän on näytellyt muun muassa Jimmy Cooperin roolissa "O.C."-nuortensarjassa.
Donovan oli kihloissa näyttelijä Jennifer Anistonin kanssa vuosina 1997–1998. He näyttelivät yhdessä tilannekomediasarjan "Frendit" muutamassa jaksossa vuonna 1998. Suhde oli kuitenkin jo ohi ennen yhteisten kuvausten päättymistä. Donovan oli vuosina 2005–2008 naimissa Corinne Kingsburyn kanssa.
Cal Niday

Calvin "Cal" Niday (29. huhtikuuta 1914 Turlock, Kalifornia – 14. helmikuuta 1988 Lancaster, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1953–1955. Hän oli parhaimmillaan kymmenes vuoden 1954 kilpailussa.
Niday menetti jalkansa moottoripyöräonnettomuudessa lukion jälkeen, mutta se ei haitannut hänen uraansa. Hän oli myös ensimmäinen, joka käytti modernin tyylin kypärää Indy 500 -kilpailussa. Hän kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1988.
Mecklenburgin evankelisluterilainen maakirkko

Mecklenburgin evankelisluterilainen kirkko () oli yksi Saksan maakirkoista ja Saksan evankelisen kirkon (EKD) jäsen. Kirkon pääpaikka sijaitsi Schwerinissä. Kirkolla oli 208 532 jäsentä 302 seurakunnassa. Toukokuussa 2013 kirkko yhdistyi Pommerin evankelisen kirkon ja Pohjois-Elben evankelisluterilaisen kirkon kanssa muodostaen Pohjois-Saksan evankelisluterilaisen kirkon .
Kirkko oli Saksan yhdistyneen evankelisluterilaisen kirkon jäsen ja kuului Euroopan evankelisten kirkkojen yhteisöön. Kansainvälisiä sidosryhmiä on Luterilainen maailmanliitto ja Kirkkojen maailmanneuvosto. Ystävyyskirkko oli vuodesta 1990 Romanian evankelisluterilainen kirkko. Kirkkokunnan pääkirkko on Schwerinin tuomiokirkko.
Maakirkon alue.
Maakirkon toiminta-alueena oli historiallinen Mecklenburgin alue, ja siihen kuului myös joitakin seurakuntia Schleswig-Holsteinin ja Brandenburgin osavaltioista.
Historia.
Uskonpuhdistus tapahtui Mecklenburgissa vuonna 1523 herttua Henrik V:n ja Albrecht VII:n johdolla. Mecklenburg omaksui tuolloin luterilaisen tunnustuksen, jota saarnasi muiden muassa Joachim Slüter (n. 1490–1532), Rostockin Pietarinkirkon kappalainen. Schweriniin syntyi reformoitu seurakunta, joka toimii siellä edelleen. Kirkkojärjestys maakirkolle vahvistettiin 1552. Vuonna 1571 kirkko jaettiin piireihin (), joita olivat tuona aikana Wismar, Güstrow, Parchim, Schwerin, Rostock ja Neubrandenburg. Vuonna 1701 Mecklenburg jaettiin Mecklenburg-Schwerinin ja Mecklenburg-Strelitzin herttuakuntien kesken, jolloin maakirkko jakaantui vastaavasti.
Kirkon päämiehenä toimi vuoteen 1918 saakka kulloinenkin ruhtinas (herttua, suurherttua) ja vuodesta 1921 maasynodin valitsema piispa. Uusi kirkkojärjestys vahvistettiin vuonna 1921. Vuonna 1933 eri herttuakuntiin jakaantunut kirkko yhdistyi jälleen Mecklenburgin maakirkoksi. Toisen maailmansodan jälkeen Mecklenburgin maakirkko liittyi syntyneeseen Saksan evankeliseen kirkkoon ja Saksan yhdistyneeseen evankelisluterilaiseen kirkkoon. Käytännössä yhteys Saksan kansalliseen kirkolliseen yhteisöön katkesi ja Itä-Saksan puolella toiminut Mecklenburgin maakirkko oli suurissa vaikeuksissa toimien osana Itä-Saksan kirkkojen yhteenliittymää.
Kirkkoon kuului viisi kirkkopiiriä, jotka jakautuivat rovastikuntiin ja seurakuntiin. 
Rostockin kirkkopiiri.
Rovastikunnat:
Wismarin kirkkopiiri.
Rovastikunnat:
Asami Kanai

Asami Kanai (, s. 21. elokuuta 1984 Kanagawa, Japani) on japanilainen näyttelijä ja malli. Hän on näytellyt muun muassa Chisato Matsuin roolissa elokuvassa "Battle Royale".
Yemenian lento 626

Yemenian lento 626 oli Jemenin Sanaasta Komorien Moroniin 30. kesäkuuta 2009 suuntautunut lento, jossa lentokone putosi mereen Komorien rannikolla. Onnettomuudessa sai surmansa 141 matkustajaa ja 11 miehistön jäsentä. Yksi matkustaja, 14-vuotias tyttö, löydettiin elossa.
Onnettomuus oli toinen Airbus-koneille sattunut onnettomuus saman kuukauden aikana. 1. kesäkuuta 2009 Air Francen lento 447 syöksyi Atlantin valtamereen.
Kone.
Kone, Airbus A310-324, oli valmistunut vuonna 1990, ja sen omisti lentokoneliisaukseen erikoistunut International Lease Finance Corporation (ILFC). Alun perin kone lensi Air Libertén väreissä. Ennen siirtymistä Yemenian käyttöön vuonna 1999 koneella ehti olla usealla muullakin käyttäjällä.
Kone katsastettiin Ranskassa 2007, jolloin siinä havaittiin lukuisia turvallisuuspuutteita. Tästä huolimatta kone lensi normaaleja reittilentoja.
Onnettomuus.
Kone putosi vain hetkeä ennen toista laskeutumisyritystä. Ensimmäinen laskeutumisyritys oli epäonnistunut huonon sään johdosta. Säätila onnettomuushetkellä oli myrskyisä.
Onnettomuus oli kolmas Yemenian koneille sattunut. Kaksi aiempaa sattuivat vuonna 2000 ja 2001. Aiemmissa ei kuitenkaan sattunut henkilövahinkoja.
Savelan voimalaitos

Savelan voimalaitos on vuonna 1974 rakennettu Jyväskylän Energiantuotannon voimalaitos Rautpohjan teollisuusalueella Mäki-Matin kaupunginosassa Jyväskylässä. Voimala käyttää polttoaineenaan turvetta ja öljyä.
Se tuottaa teollisuushöyryä Metson Rautpohjan paperikonetehtaalle (koepaperitehdas) sekä kaukolämpöä ja sähköä lämmityskauden aikana.
C-kattilalla voidaan tuottaa sähköä 34 MW:n teholla lauhdetuotannossa ja 28 MW:n teholla vastapainetuotannossa. B-kattilaa käytetään Rauhalahden voimalaitoksen huoltoaikana ja kaukolämpökuorman ylittäessä Rauhalahden kapasiteetin. Öljykattiloita käytetään kuorman ylittäessä B-kattilankin tuotantokyvyn ja erilaisissa häiriötilanteissa. Laitos tuottaa vuodessa kaukolämpöä noin 315 GWh, sähköä noin 17 GWh ja höyryä noin 12 GWh.
Turve tuodaan laitokselle autokuljetuksin ja öljy autoilla ja junilla. Jäähdytysvetensä laitos ottaa läheisestä Vasikkalammesta. Voimalalla on kaksi 90 metriä korkeaa piippua. Laitokselle johtava Rautpohjan/Savelan teollisuusraide rakennettiin Valtion Tykkitehdasta varten vuonna 1937. Uusin osa rakennettiin Savelan voimalaa varten vuonna 1974. Raide korjattiin vuonna 2006 asentamalla sinne betoniset ratapölkyt, uudet kiskot ja sepelikerros. Raide tulee kestämään 50 vuotta ennen seuraavaa kunnostusta.
Palaturvetta polttava, 1960-luvun alusta peräisin oleva B-kattila on tarkoitus romuttaa. Lisäksi LCP-direktiivi asettaa laitoksen öljykäyttöiselle C-kattilalle tiukat päästörajat. C-kattilan käyttö lopetetaan vuoden 2015 loppuun mennessä.
Tallinna Kalev

Tallinna Kalev (kaudella 2023–2024 "Tallinn Kalev/SNABB") on virolainen koripalloseura, jonka kotipaikka on Tallinna. Joukkue pelaa SEB Korvpalli Meistriliigan lisäksi Baltian liigaa.
Seura perustettiin vuonna 2002 nimellä "Pirita Palliklubi" ja otti nykyisen nimensä vuonna 2008. Seuralla ei ole suoranaista yhteyttä alkuperäiseen, vuosina 1920–2005 toimineeseen Tallinna Kaleviin, joka voitti 18 Viron koripallomestaruutta sekä myös viimeisen Neuvostoliiton mestaruuden vuonna 1991. Sitä ei tule myöskään sekoittaa toiseen tallinnalaiseen pääsarjaseuraan, vuonna 1998 perustettuun BC Kaleviin ("BC Kalev/Cramo"), joka on voittanut 11 Viron mestaruutta.
Tallinna Kalev sijoittui Viron koripalloliigassa hopealle kaudella 2018–2019.
Norjan valtiollinen musiikkikorkeakoulu

Norjan valtiollinen musiikkikorkeakoulu on Norjan korkein musiikkioppilaitos. Se sijaitsee Oslon Majorstuenilla.
Korkeakoulu tarjoaa opintolinjat klassisessa musiikissa (muusikko- ja opettajalinja), orkesterinjohdossa, kirkkomusiikissa, jazzissa, musiikkiterapiassa sekä säveltämisessä. Koulutuksen lisäksi oppilaitos edistää myös musiikin tutkimusta ja kehittämistä.
Historia.
Ensimmäinen ajatus valtiollisesta musiikkioppilaitoksesta syntyi 1800-luvulla. Ludvig Mathias Lindeman ja Peter Lindeman aloittivat vuonna 1883 "Organistskolen"in (urkukoulu) silloisessa Kristianiassa. Koulusta kehittyi maan ensimmäinen konservatorio ja se muodosti tärkeän perustan tulevalle musiikkikorkeakoululle.
Valtiollinen musiikkikorkeakoulu perustettiin 1973, jolloin Stortinget päätti asiasta. "Østlandets musikkonservatorium" yhdistyi nykyiseen korkeakouluun 1996.
Aaron Jeffery

Aaron C. Jeffery (s. 1970) on Logie-palkittu uusiseelantilainen näyttelijä.
Jeffery syntyi Aucklandissa mutta muutti 17-vuotiaana Australiaan opiskelemaan näyttelemistä. Hän valmistui NIDAsta vuonna 1993 ja aloitti televisiouransa "Ship to Shore" -nimisessä lastenohjelmassa. Hän on muun muassa Alex Ryanin roolissa "McLeodin tyttäret" -draamasarjassa, joka päättyi tammikuussa 2009. Hän on näytellyt myös uusiseelantilaisen "Outrageous Fortune" -sarjan kolmannella tuotantokaudella.
Vuonna 2005 Jeffery joutui oikeuteen uhkailtuaan vaimoaan. Pari erosi tapauksen jälkeen.
Nykyaikainen viisiottelu kesäolympialaisissa 1920

Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 kilpailtiin nykyaikaisessa viisiottelussa yhdessä lajissa, miesten yksilökilpailussa. Vuoden 1912 olympialaisten tapaan ruotsalaiset valtasivat itselleen kaikki mitalisijat.
Osallistujat.
Yhteensä 23 urheilijaa kahdeksasta maasta kilpaili Antwerpenin olympialaisten nykyaikaisessa viisiottelussa. Maan edustajien lukumäärä on sulkeissa.
Polka Album

Polka Album on Bobby Vintonin polkkakappaleita sisältävä kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1981.
313 (auto)

313 on Aku Ankan auton rekisterinumero. Auto nähtiin ensimmäisen kerran Al Taliaferron sarjassa "Aavikon Aku". Auton esikuvana todellisessa maailmassa on arveltu olevan American Bantam. "Aku Ankan" toimitus kuitenkin pitää autoa ainoana maailmassa.
Don Rosan tarinassa ”Monikäyttöauto” Aku kuvailee autoaan seuraavasti: siinä on Mixwell-moottori vuodelta 1920, 1922-mallinen Dudge-runko ja Paclacin akselit vuodelta 1923. Don Rosa viittaa tässä Carl Barksin tarinaan ”Aku Ankka ja Vulkanovian asukkaat” vuodelta 1947. Osien nimet ja vuosiluvut ovat keksittyjä. Mixwell on muunnos Maxwell-merkistä. Dudge on peräisin Dodgesta ja Paclac on nimiväännösyhdistelmä automerkeistä Packard ja Cadillac. Don Rosa esittää tarinassaan ”Monikäyttöauto” ajatuksen, että Aku kokosi auton itse ja on siksi suuresti kiintynyt siihen.
Aku Ankan munintapäivä, 13. maaliskuuta, näkyy myös Akun auton rekisterinumerossa. Amerikkalaiseen tyyliin 13. maaliskuuta kirjoitetaan 3/13 eli ensin kuukausi ja sitten päivämäärä.
Soturi (elokuva)

Soturi ("The Brave") on näyttelijä Johnny Deppin esikoisohjaus, jonka hän kirjoitti yhdessä veljensä kanssa. Se ilmestyi vuonna 1997.
Elokuvan musiikin sävelsi Iggy Pop.
Juoni.
Epätoivoinen intiaani Raphael vapautuu vankilasta, ja tulevaisuus vapaudessa näyttää synkältä, sillä Raphaelilla on asuntovaunussa majaileva perhe elätettävänään eikä työstä ole tietoakaan. Kun Raphaelille tehdään raju tarjous rahan hankkimiseksi, hän suostuu perheensä takia.
Lynn Collins

Viola Lynn Collins (s. 16. toukokuuta 1977 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Venetsian kauppias" (2004), "" (2009) ja "John Carter" (2012) sekä televisiosarjan "True Blood" ensimmäisellä tuotantokaudella 2008.
Collins on kotoisin Houstonista, Texasista, vaikka asuikin nelivuotiaasta kahdeksanvuotiaaksi Singaporessa isänsä työskennellessä Exxonille. Sukujuuriltaan Collins on osin skotlantilainen, irlantilainen ja cherokee. Hän opiskeli Juilliard Schoolissa ja valmistui sieltä vuonna 1999. Uransa alulla hän esiintyi lähinnä teatterissa, muun muassa Ofeliana "Hamletissa" ja naispääosassa "Romeossa ja Juliassa". Televisiodebyyttinsä Collins teki pian valmistumisensa jälkeen "" -sarjassa vuonna 1999.
Collins oli naimisissa näyttelijä Steven Straitin kanssa 2007–2013.
Charlie Bewley

Charlie Bewley (s. 25. tammikuuta 1981) on englantilainen näyttelijä, joka asuu Los Angelesissa. Hän näyttelee Demetriä vuonna 2009 ilmestyneessä elokuvassa "Twilight – Uusikuu". Rooli on Bewleyn ensimmäisiä. 
Ura.
"Twilight – Uusikuu", joka julkaistiin marraskuussa 2009 on toinen osa Twilight-elokuvasarjaa. Elokuvasarja perustuu Stephenie Meyerin kirjoittamaan, neliosaiseen Houkutus-kirjasarjaan. Elokuvassa hän näyttelee Demetriä, joka on yksi Volturien jäsenistä. Bewley sanoo, että Demetrillä "on voimakkaat jäljityskyvyt ja mahdoton voima ja nopeus; hän elää Toscanassa, maanalla; hengailee kauniin Heidin kanssa, joka tuo Voltureille ruokaa; hänellä on punaiset silmät ja hän kimaltelee auringossa... Se on rankkaa, näytellä hänen kaltaistaan 'legendaa'. Pystyn samaistumaan hahmoon: hän on jäljittäjä, itse olen matkustelija; hän on diplomaattinen ja minä spiritualisti; hän on cool ja tyylikäs, minä olen... Meissä on paljon samaa." Hän jatkaa rooliaan Demetrinä elokuvissa "Twilight – Epäilys" (2010) ja "Twilight – Aamunkoi osa 2" (2012).
Danny Huston

Danny Huston (s. 14. toukokuuta 1962) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Huston syntyi Roomassa menestyneelle elokuvaohjaajalle John Hustonille ja kirjailija Zoe Sallisille. Hän on näyttelijä Anjelica Hustonin ja käsikirjoittaja Tony Hustonin velipuoli, näyttelijä Jack Hustonin setä ja Oscar-palkitun Walter Hustonin lapsenlapsi.
Vuonna 1988 hänen isänsä toimi tuottajana Dannyn ensimmäiselle elokuvaohjaukselle. Tämä elokuva perustui Thornton Wilderin viimeiseen romaaniin, "Theophilus Northiin", ja se julkaistiin nimellä "Mr. North". Vuoden 1995 elokuvassa "Leaving Las Vegas" Danny siirtyi myös kameran eteen ja on näytellyt siitä lähtien yli 20 elokuvassa, kuten pääosissa John Saylesin "Silver Cityssä" ja Orson Wellesin "Fade to Blackissa". Hän myös esiintyi "" -elokuvassa vuonna 2009.
Evan Taubenfeld

Evan David Taubenfeld (s. 27. kesäkuuta 1983 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Evan aloitti uransa 2002-2004 Avril Lavignen soolokitaristina. Parivaljakko on kirjoittanut yhdessä useita lauluja. Tunnetuimpia näitä ovat Lavignen hitit "Don't Tell Me" (2004) ja "Hot" (2007), sekä balladi "Innocence", joka nousi useille listoille ilman singleksi julkaisua. Warner Brothers julkaisee Taubenfeldin esikoisalbumin Welcome to the Black List Clubin syyskuussa 2009. Ensimmäinen single "Boy Meets Girl" julkaistiin 31. maaliskuuta 2009. Kitaransoiton, laulamisen ja laulunkirjoittamisen lisäksi Evan on työskennellyt musiikin parissa myös tuottajana ja rumpalina.
Kanadannäätä

Kanadannäätä eli kalastajanäätä eli pekani ("Martes pennanti") on Pohjois-Amerikassa elävä näätäeläin.
Tuntomerkit.
Pää/vartalo 47–75 cm; häntä 30–42 cm. Koiras painaa 3,5–5,5 kg; joskus jopa 9 kg. Naaras painaa 2–2,5 kg. Kanadannäätä on kissankokoinen näätäeläin. Sillä on lyhyet raajat ja pitkä ruumis. Häntä on pitkä ja tuuhea. Pää suurehko, kiilanmuotoinen, korvat pyöreähköt. Turkki tumma, väri vaihtelee yksilöllisesti ja sukupuolen ja vuodenajan mukaan.
Elintavat.
Kanadannäätä on aktiivinen 2–5 tunnin jaksoissa mihin vuorokaudenaikaan tahansa. Kanadannäätä on reviirieläin. Pariutumisajan ulkopuolella elää yleensä yksin. Kanadannäätä on enimmäkseen maassa mutta kiipeää helposti puuhun. Kanadannäätä murahtelee, yskähtelee käheästi tai naksuttaa; yleensä kuitenkin hiljainen. Ravintonaan se käyttää puupiikkisikoja, lumikenkäjäniksiä ja pikkujyrsijöitä. Myös haaskat, linnut, munat, hyönteiset, matelijat ja sammakkoeläimet. Jossain määrin myös hedelmät ja pähkinät.
Lisääntyminen.
Kanadannäätä lisääntyy kerran vuodessa keväällä. Se saa 1–5 poikasta. Tiineysaika on 352 vrk (mukaan lukien alkiokehityksen viivästymiseen kulunut aika). Vieroitus on 2–4 kuukauden ikäisenä; naaras on sukukypsä 1-vuotiaana ja koiras 2-vuotiaana. Elinikä tarhassa ja luonnossa pisimmillään noin 10 vuotta.
Elinympäristö.
Kanadannäätä elää vanhoissa metsissä ja suometsissä.
Levinneisyys.
Yhdysvaltojen pohjoisosat ja Kanada; myös etelämpänä vuoristoalueilla.
Kanta.
Kannan suuruutta ei tiedetä, kenties kymmeniätuhansia. Laji on rauhoitettu joissakin Yhdysvaltojen osavaltioissa.
Anatol Hasso

Anatolij Hasso (3. heinäkuuta 1917 – 28. tammikuuta 2001) oli suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Hasso edusti urallaan Viipurin Reipasta 1937–1939, Vaasan Palloseuraa 1940–1941 ja Helsingin Palloseuraa 1943–1955. Hän voitti VPS:ssa hopeaa 1941 sekä HPS:ssa hopeaa 1945 ja pronssia 1948. Kaikkiaan Hasso pelasi kahdeksan kauden aikana 97 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 38 maalia. 
Maajoukkueessa Hasso pelasi vuosina 1943–1948 kolme maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Esa Heiskanen

Esa Heiskanen (23. toukokuuta 1953 – 22. tammikuuta 2019) oli suomalainen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelannut Heiskanen edusti pääosan urastaan Kuopion Palloseuraa. Hän pelasi KuPS:ssa 1971–1983 lukuun ottamatta kautta 1977, jonka hän vietti Oulun Palloseurassa, ja kautta 1981, jolloin hän oli 2. divisioonan Joutsenon Kullervossa. Hän voitti Kuopiossa kaksi Suomen mestaruutta vuosina 1974 ja 1976. Kaikkiaan Heiskanen pelasi 12 kauden aikana 205 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 54 maalia. 
Maajoukkueessa Heiskanen pelasi vuonna 1976 kahdeksan maaottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Esa Heiskasen veli Aki Heiskanen on myös maajoukkuetason jalkapalloilija.
Ruskoruosteheinä

Ruskoruosteheinä eli ruosteheinä ("Schoenus ferrugineus") on Euroopassa tavattava monivuotinen sarakasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Suomessa laji on harvinainen ja rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko.
Tiiviitä mättäitä muodostava ruosteheinä kasvaa 15–30 cm korkeaksi. Harmaanvihreä varsi on noin yhden millin paksuinen, lehdetön, liereä ja uurteinen. Varren tyvitupet ovat tumman punaruskeita ja kiiltäviä. Korkeintaan kahden sentin pituiset lehdet ovat äimäisiä. Ruosteheinän kukinto on kaksi- tai kolmetähkäinen ja tiivis. Alimman tähkän tukilehti on kukinnon pituinen ja pysty. Litteät, sukkulamaiset tähkät ovat hieman alle sentin pituisia. Tähkäsuomut ovat tummanpunaruskeita ja kiiltäviä. Ruosteheinä kukkii Suomessa heinäkuussa. Kukat ovat kaksineuvoisia, heteitä on kolme ja emi kolmiluottinen.
Levinneisyys.
Ruosteheinän levinneisyysalue rajoittuu Keski-, Itä- ja Pohjois-Eurooppaan. Esiintymisalue on kuitenkin hyvin epäyhtenäinen ja laikuttainen. Voimakkaimmillaan laji on Keski-Skandinaviassa, Virossa ja Alpeilla.
Suomessa ruosteheinää tavataan runsaimmin Kuusamossa, jossa kasvupaikkoja tunnetaan liki kolmekymmentä. Lajia tavataan Pohjois-Karjalasta Juuasta ja Kontiolahdelta. Lisäksi sitä kasvaa Ahvenanmaalla Hammarlandissa.
Elinympäristö.
Ruosteheinä on selkeä kalkinvaatijakasvi. Sitä kasvaa kalkkipitoisilla lettosoilla ja avokosteikoilla. Lajia on tavattu myös kalkkipitoisilla merenrantaniityillä. Ruosteheinän kasvupaikkoja uhkaavat lähinnä soiden ojittaminen ja kuivatus.
Faster Pussycat

Faster Pussycat on yhdysvaltalainen glam metal -musiikkia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 1986 yhtyeen laulajan Taime Downen ja kitaristin Greg Steelen johdolla. Yhtyeen tunnetuimpiin hitteihin kuuluvat muun muassa "House of Pain", "Bathroom Wall", "Poison Ivy", "Nonstop to Nowhere", sekä "You're so Vain".
Historia.
1986–1988.
Faster Pussycat perustettiin Los Angelesissa vuonna 1986. Yhtye on saanut nimensä Russ Meyerin klassikko elokuvasta "Faster, Pussycat! Kill! Kill!". Useiden jäsenmuutosten jälkeen kokoonpanoksi vakiintui, Taime Downe (laulu), Greg Steele (kitara), Brent Muscat (kitara), Eric Stacy (basso), ja Mark Michals (rummut). Vuonna 1987 julkaistiin yhtyeen debyyttialbumi "Faster Pussycat" jonka tiimoilta yhtye lähti kiertueelle Eurooppaan toisen Los Angelesista kotoisin olevan yhtyeen Guns N' Rosesin kanssa, jonka jälkeen Pussycatit kiersivät lämmittelemässä monia yhtyeitä muun muassa Alice Cooper, David Lee Roth, ja Motörheadia.
Albumi ei menestynyt hyvin, mutta Pussycatit saivat paljon mainetta energisenä live-bändinä.
1989–1990.
Kaksi vuotta esikoisalbumin jälkeen ilmestyi yhtyeen menestynein albumi "Wake Me When It's Over" jolta julkaistiin singlet "Poison Ivy" ja "House of Pain". "Wake Me When It's Over" myi Yhdysvalloissa yli 500 000 kopiota ja sai RIAAlta kultalevyn.
Poison Ivystä ja House of Painista tehtiin molemmista musiikkivideot, jotka viihtyivät hyvin MTVn soitossa.
Taylor Kitsch

Taylor Kitsch (s. 8. huhtikuuta 1981 Kelowna, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä ja malli.
Kitsch syntyi Kelownassa, Brittiläisessä Kolumbiassa. Hänellä on kaksi isoveljeä ja kaksi nuorempaa siskopuolta. Kitsch halusi alun perin ammattijääkiekkoilijaksi ja pelasikin Langley Hornetsissa kunnes joutui lopettamaan uransa polvivamman takia. Vuonna 2002, hän muutti New Yorkiin saatuaan mahdollisuuden mallisopimukseen ja alkoi myös opiskella kaupungissa. Hän lopulta valmistui ravintotieteilijäksi ja kuntosaliohjaajaksi.
Myöhemmin Kitsch alkoi myös luoda uraa elokuvien parissa ja esiintyi muun muassa elokuvissa "The Covenant" ja "Snakes on a Plane". Vuonna 2008, Kitsch sai myös mahdollisuuden esiintyä "" elokuvassa Gambiittina. Hän näyttelee NBC:n sarjassa "Unelmien kentät" ja on tehnyt sopimuksen muun muassa elokuvasta "The Bang Bang Club".
Vuonna 2014 Kitsch näytteli HBO:n televisioelokuvassa "The Normal Heart".
Gustaf Dyrssen

Gustaf Dyrssen (24. marraskuuta 1891 – 13. toukokuuta 1981) oli ruotsalainen upseeri, nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja. Dyrssen voitti kultaa Antwerpenin olympialaisissa 1920 ja hopeaa Pariisissa 1924. Lisäksi Dyrssen saavutti 44-vuotiaana olympiahopeaa miekkailussa Berliinin vuoden 1936 olympialaisissa.
Dyrssen valittiin vuonna 1952 Sigfrid Edströmin ruotsalaisena seuraajana Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) jäseneksi. Tässä tehtävässä hän oli vuoteen 1970.
Gustaf Dyrssenin nuorempi veli oli Suomen Talvisodassa maaliskuussa 1940 kaatunut eversti Magnus Dyrssen
Peter Jurasik

Peter Jurasik (s. 25. huhtikuuta 1950 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Londo Mollarin roolissa science fiction -televisiosarjassa "Babylon 5" ja Sid ”The Snitch” Thurstonin roolissa poliisisarjassa "Hill Street Blues". Jälkimmäisestä roolista hän sai People’s Choice -palkinnon.
Jurasik näytteli Cromia vuoden 1982 tieteiselokuvassa "Tron".
Jurasik opettaa kameralle näyttelemistä Pohjois-Carolinan yliopistossa Wilmingtonissa.
Jerry Doyle

Jerry Doyle (16. heinäkuuta 1956 New York, New York, Yhdysvallat – 27. heinäkuuta 2016 Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, radiojuontaja ja poliittinen kommentoija. Hän tuli tunnetuksi roolistaan Michael Garibaldina science fiction -televisiosarjassa "Babylon 5". Ennen näyttelijänuraansa Doyle työskenteli suihkukonelentäjänä ja pörssimeklarina Wall Streetillä.
Doylella oli oma radio-ohjelma, "The Jerry Doyle Show", jossa käsiteltiin ajankohtaisia tapahtumia, populaarikulttuuria ja politiikkaa.
Doyle oli vuosina 1995–1997 naimisissa Andrea Thompsonin kanssa, joka näytteli "Babylon 5:ssä" telepaatti Talia Wintersiä.
Maustetalo Condite

Condite Oy, on naantalilainen vuonna 1969 perustettu leipomo- ja elintarviketeollisuuden raaka-aineiden maahantuoja ja markkinoija. Vuonna 2009 puolet Suomeen tuotavasta riisistä oli Conditen maahantuomaa ja myymää. Yritys myös vie maasta muun muassa Suomessa kasvatettua kuminaa, joka on merkittävä vientituote, ja riisiä Ruotsiin.
Conditella on yli 400 tuotenimikettä ja 300 leipomoasiakasta Suomessa.
Kitikmeotin alue

Kitimeotin alue, () () on Nunavutin territorion hallinnollinen alue Kanadassa. Alue kattaa mantereella Nunavutin läntisimmät osat ja jäämereen rajoittuvan rannikon Boothian niemimaalle saakka, Victoriansaaren Nunavutin puoleisen osan, Kuningas Williamin saaren, Walesin prinssin saaren eteläosan ja useita pienempiä saaria näiden väliltä. Alueen hallinnollinen johto kokoontuu Cambridge Bayssä. 
Ennen vuotta 1999, Kitimeotin alueella oli nykyisestä poikkeavat rajat ja tunnettiin nimellä Kitikmeot Region, Northwest Territories.
Tilastotietoa.
"Kanadan väestönlaskenta (2006)
Venny Kontturi

Venny Selma Sylvia Kontturi (20. toukokuuta 1913 Vaasa – 4. maaliskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka tunnettiin parhaiten pakinoistaan ja työväenlauluistaan.
Kontturi oli suosittu pakinoitsija "Vaasa"-lehdessä (sittemmin "Pohjalainen", nyk. Ilkka-Pohjalainen) ja "Kansan Äänessä." Radiossa hän aloitti pakinoinnin 1944 "Työmiehen tunnissa".. Hän käytti nimimerkkejä "Selman tytär", "Männistön Muori" ja "Toiskan mumma".
Venny Kontturi asui Vaasan Präntööllä ja kävi kansakoulua Vetokannaksella ja sen jälkeen hän oli opettaja Sipilän lastenkaitsijana. Neljätoistavuotiaana hän aloitti Vaasan Puuvillan työntekijänä; myöhemmin hän työskenteli kenkätehtaalla. 
Kirjailija Kontturi oli Taiteilijaryhmä Kiilan (1936-1981) jäsen.
Britt G. Hallqvist

Britt Gerda Hallqvist (14. helmikuuta 1914 Uumaja – 20. maaliskuuta 1997 Lund) oli ruotsalainen kirjailija. Hallqvist kasvoi Visbyssä, jossa hänen isänsä oli saksan-, ranskan- ja englanninopettajana. Hänen äitinsä toimi muun muassa kielenkääntäjänä. Hallqvist kävi koulua pääosin Lundissa. Hän kirjoitti paljon lastenkirjoja, joita on käännetty myös suomeksi. Hallqvistin teos on muun muassa "Pikku Perttulin pulmat" (.) Hän kirjoitti kirjoja myös aikuisille.
Elämänvaiheet ja kirjallinen ura.
Hallqvist aloitti kirjallisen uransa lastenkirjoilla: hän kirjoitti koulukirjoja ja kertomuksia Raamatun tapahtumista. Ruotsin kirkko julkaisi 1958 lapsille laulukirjan "Kyrkvisor för barn", jossa oli 17 Hallqvistin tekstiä. Hänen lauluilleen on luonteenomaista yksinkertaisuus ja leikkisyys. Kun Ruotsissa 1960-luvulla alkoi virsikirjauudistus, Hallqvist kutsuttiin mukaan työhön. Hän oli asiantuntijajäsenenä vuoden 1986 virsikomiteassa ja kirjoitti, käänsi ja muokkasi virsiä. Hän oli myös jäsenenä vuoden 1986 kirkkokäsikirjakomiteassa. Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa vuodelta 1986 onkin noin 140 virttä, jotka hän on kirjoittanut, muokannut tai kääntänyt. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon suomenkielisessä virsikirjassa on kolme hänen kirjoittamaansa virttä ja ruotsinkielisessä virsikirjassa yhdeksän hänen kirjoittamaansa sekä 20 hänen muokkaamaansa tai kääntämäänsä virttä. Kirjan lisävihkossa "Sång i Guds värld" on kahdeksan Hallqvistin virttä.
Hallqvist teki yhteistyötä norjalaisen säveltäjän Egil Hovlandin kanssa. Seitsemässä Hallqvistin virressä on Hovlandin kirjoittama sävelmä Ruotsin kirkon virsikirjassa ja kahdessa virressä Suomen kirkon virsikirjassa. He ovat yhdessä valmistelleet erilaisia jumalanpalvelusjärjestyksiä kirkkovuoden eri juhliin. Tunnetuin heidän yhteisistä virsistään on virsi "Måne och sol", "Jumala loi auringon, kuun" (Suomen kirkon virsikirja 135, Ruotsin kirkon virsikirja 21).
Hallqvist on kirjoittanut rukouksia Ruotsin kirkon vuoden 1986 kirkkokäsikirjaan ja rukouskirjaan. Hän sai teologian kunniatohtorin arvon Lundin yliopistossa.
Hallqvist käänsi 1950-luvulla lasten klassikkokirjoja, H. C. Andersenin satuja, Enid Blytonin, Rudyard Kiplingin, L. M. Montgomeryn ja C. S. Lewisin kirjoja. Hän käänsi myös aikuisille kirjoja ja näytelmiä, joista merkittävimpiä 1956 ja 1961 valmistuneet J. W. von Goethen "Faust"-näytelmän osat sekä Peter Weissin näytelmä Jean-Paul Marat'sta "Mordet på Marat". Hän on kääntänyt uudelleen J. R. R. Tolkienin "The Hobbit" -teoksen.
Hallqvist käänsi 1970-luvulla 12 Shakespearen näytelmää. Ingmar Bergman tilasi häneltä uuden käännöksen muun muassa "Kuningas Leariin", "Macbethiin" ja "Hamletiin". Bergman teki paljon yhteistyötä Hallqvistin kanssa, ja hänen kerrotaan todenneen, että "G" Hallqvistin nimessä "Britt G." tarkoittaa "Genius" – nero. Hallqvist on kääntänyt musiikkidraamaa, Wolfgang Amadeus Mozartin ja Lorenzo Da Ponten librettoja, esimerkiksi "Figaron häät" ja Andrew Lloyd Webberin ja Tim Ricen musikaalin "Jesus Christ Superstar".
Sotilasmesikko

Sotilasmesikko ("Manorina melanocephala") on itäisessä ja eteläisessä Australiassa tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan sotilasmesikko on noin 24–29 cm. Laji on väritykseltään pääosin harmaankirjava. Otsa ja posket ovat linnulla värittään mustat. Silmän takaosassa on paljas keltainen laikku. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään, mutta nuorten lintujen höyhenpuku eroaa aikuisten lintujen värityksestä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Sotilasmesikkoa tavataan Australiassa rannikolta sisämaahan Queenslandin, Uuden Etelä-Walesin, Victorian osavaltioista sekä Etelä-Australian kaakkoisosasta. Lajin elinympäristöä ovat avoimet metsät. Lisäksi lintu menestyy hyvin puistoissa ja puutarhoissa.
Ravinto.
Sotilasmesikot etsivät ravintoa suurina ryhminä. Laji syö pääasiassa mettä, hyönteisiä ja hedelmiä. Toisinaan sotilasmesikot pyydystävät myös pieniä matelijoita ja sammakkoeläimiä. Ravintonsa laji etsii puusta tai maasta.
Pesintä.
Sotilasmesikot pesivät suurina kolonioina. Pesimäkausi on heinäkuusta joulukuulle ja pesimäkaudella yhdellä linnulla voi olla monta pesintää. Naaras rakentaa pesän ja hautoo munat yksin, mutta yksi tai useampi koiras auttaa poikasten ruokinnassa.
Elintavat.
Sotilasmesikot elävät suurina ryhminä ja puolustavat erittäin voimakkaasti reviirejään muita lintuja vastaan . Laji voi ajaa pois jopa huomattavasti itseään suuremmat linnut kuten haukat ja isonaurajat. Sotilasmesikkokanta on lisääntynyt voimakkaasti erityisesti puistoissa ja puutarhoissa. Alueilla, joissa sotilasmesikkokanta on tiheä, pienet hyönteissyöjälinnut ovat harvinaisia tai puuttuvat kokonaan.
Kovaotteiset miehet 2

Kovaotteiset miehet 2 () on vuonna 1975 ensi-iltansa saanut rikoselokuva, jonka on ohjannut John Frankenheimer. Elokuvan pääosassa esiintyy Gene Hackman.
Juoni.
Jimmy ”Popeye” Doyle matkustaa Ranskaan etsimään huumeliigan pomoa Alain Charnieria, joka pääsi pakoon edellisessä osassa.
Pyroman Finland

Oy Pyroman Finland Ltd on suomalainen pyrotekniikka- ja erikoistehostealan yritys. Se on toteuttanut muun muassa Euroviisuesitysten erikoistehosteita vuosina 2006–2010 ja Nightwishin maailmankiertueen tehosteet vuosina 2007–2009. Vuonna 2010 yritys voitti ilotulituksen SM-kilpailut teoksella "Metallion".
Yrityksen liikevaihto oli 321 000 euroa vuonna 2008.
Nainen, poliisi ja taksi

Nainen, poliisi ja taksi on Leo Jokelan esittämä ja vuonna 1970 levyttämä huumorimusiikkia sisältävä kappale. Se julkaistiin singlenä kappaleen ”Nuoret radikaalit” kanssa.
Kappaleen on säveltänyt ja sovittanut Aarno Raninen. Sanoituksen kappaleeseen on tehnyt Vexi Salmi. 
Kappale on julkaistu lisäksi muutamilla kokoelma-albumeilla, kuten esimerkiksi vuonna 1998 ilmestyneessä 20 suosikkia -levysarjan osassa "Huumorimiehiä: Rotestilaulu" ja vuonna 2011 ilmestyneellä kokoelmalevyllä "".
Kappale kertoo miehestä, joka on menossa tapaamaan naisystäväänsä, mutta taksi ei saavu paikalle. Miehellä on kiire ja hän päättää käyttää oikotietä, joka menee suoraan puiston halki. Puistossa rosvo ryöstää miehen. Mies yrittää huutaa poliisia apuun, mutta sellaista ei näy. Mies lähestyy loppujen lopuksi naisystävänsä kotia, kunnes näkee naisystävänsä poliisin kainalossa, astumassa samaan taksiin.
Coverversiot.
Suomalainen artisti Kasmir esitti kappaleesta oman version vuonna 2020 Yle TV1-kanavalla "Elämäni biisi" -ohjelmassa. Kasmir esitti kappaleen myös ohjelman vuonna 2023 järjestetyssä Parhaat hitit -konsertissa.
Hallwylin museo

Hallwylin museo on taidemuseo, joka sijaitsee Ruotsissa Tukholman keskustassa.
Walther ja Wilhelmina von Hallwylin yksityispalatsi rakennettiin vuosina 1893–1898. Palatsin suunnittelusta vastasi arkkitehti Isak Gustaf Clason. Palatsi edustaa 1800-luvun lopun historiaromanttista arkkitehtuuria, ja sen esikuvina olivat 1500-luvun venetsialaiset ja espanjalaiset palatsit. Eri huoneet sisustettiin eri historiallisten tyylien mukaan. Hallwylien kotiin löysivät kuitenkin tiensä 1900-luvun vaihteen tekniset uutuudet, kuten keskuslämmitys, sähkövalo, lämmin ja kylmä juokseva vesi sekä henkilö- ja ruokahissi. 
Wilhelmina von Hallwyl oli suurkeräilijä, joka hankki laajat kokoelmat taidetta, hopeaa, antiikkia, aseita ja posliinia ajatuksenaan perustaa museo. Pariskunta lahjoitti palatsin irtaimistoineen Ruotsin valtiolle vuonna 1920, ja museo avattiin yleisölle vuonna 1938. Museon kokoelmiin kuuluu yli 50 000 esinettä, joiden joukossa on sekä arvokkaita taide-esineitä että arkisia käyttöesineitä. Kaikki on luetteloitu huolellisesti. 
Hallwylin museo kuuluu organisaatioon Livrustkammaren och Skoklosters slott med Stiftelsen Hallwylska museet.