tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fabrique Nationale de Herstal

Fabrique Nationale de Herstal (tunnetaan myös lyhenteellä FN Herstal) on belgialainen asevalmistaja. FN Herstal on Euroopan suurin sotilaskäsiaseiden viejä. Herstal Group omistaa myös yhdysvaltalaisen Winchesterin sekä Browning Arms Companyn.
Heckler &amp; Koch P11

Heckler &amp; Koch P11 on saksalaisen Heckler &amp; Kochin valmistama pistooli. Ase on tarkoitettu käytettäväksi veden alla ja se käyttää ammuksina noin kymmenen senttimetrin pituisia nuolia. Jokaisessa aseen viidestä piipusta on oma nuoli, joka voidaan laukaista liipasimesta. Kun kaikki viisi nuolta on ammuttu, ase on lähetettävä valmistajalle ladattavaksi. 
Ase on tarkoitettu taistelusukeltajien sekä muiden veden alla toimivien erikoisjoukkojen käytettäväksi ja muun muassa Saksan ja Ison-Britannian erikoisjoukkojen on raportoitu käyttäneen Heckler &amp; Koch P11 pistoolia.
Börje Strandvall

Börje Johannes Strandvall (22. tammikuuta 1909 Kruunupyy – 20. heinäkuuta 1987 Pietarsaari) oli suomalainen pikajuoksija. Strandvall karsiutui Los Angelesin 1932 olympialaisissa 400 metrin juoksun välierissä sekä Berliinin 1936 olympialaisissa 200 metrin ja 400 metrin juoksun toisissa alkuerissä. EM-kilpailuissa 1934 hän karsiutui 400 metrin juoksun alkuerissä. Hän edusti Suomea yhdeksässä maaottelussa vuosina 1931–1936 ja saavutti yhdeksän lajivoittoa.
Strandvall siirtyi Helsinkiin vuonna 1930 Helsingfors IFK:n riveihin. Hän voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa jo seuraavana vuonna 400 metrillä. Ensimmäisen maaottelunsa hän kävi myös vuonna 1931 Ruotsia vastaan. Samana vuonna tuli myös ensimmäiset SM-viestien mitalit. Seuraava kausi 1932 oli olympiavuosi. Strandvall tähtäsi alun perin 800 metrille, mutta juoksi toukokuussa 1932 hyviä 400 metrin kisoja. Olympiakarsinnoissa toukokuun lopulla hän teki karsintakilpailuissa ajan 48,7 joka oikeutti olympiamatkaan. Olympialaisissa Strandvall eteni alkuerävoiton ja neljännevälierien kolmostilan perusteella välieriin, joissa hän jäi niukasti neljänneksi ja näin loppukilpailun ulkopuolelle. Strandvallin ajat olivat alkuerässä 49,8, puolivälierässä 49,0 ja välierässä 48,4. Paluumatkalla olympialaisista hän juoksi Chigacossa suoralla radalla 21,5.
Kaudella 1933 Strandvall nousi kansallisesti ykkösnimeksi niin 100–400 metrin matkoilla. Heinäkuun alun Norja–Suomi-maaottelussa hän juoksi 100 metrillä 10,8 ja 400 metrillä Suomen ennätykseen 48,3. Vuoden 1933 SM-kisoissa hänestä tuli kolminkertainen Suomen mestari voittamalla 100, 200 ja 400 metriä tulossarjalla 11,1–22,2–50,1. Samana syksynä hän paransi vielä 200 metrin Suomen ennätystä aikaan 21,8 voittaen samalla englantilaiset kilpakumppaninsa.
Seuratasolla Strandvall edusti IF Kronania, Gamlakarleby IF:ää ja Helsingfors IFK:ta. Hän voitti Suomen mestaruuden 100:lla ja 200 metrillä vuosina 1933 ja 1934 sekä 400 metrillä vuosina 1931 ja 1933. Hän saavutti kuusi Suomen mestaruutta viestijuoksuissa sekä vuonna 1931 SM-hopeaa 200 metrillä ja pronssia 100 metrillä.
Strandvall juoksi Suomen ennätyksiä 100 metrillä (10,8 s, sivuaminen vuonna 1931), 200 metrillä (21,8 s vuonna 1933) ja 400 metrillä (49,0 s, sivuaminen vuonna 1931 sekä 48,3 s vuonna 1933).
Hänen veljensä Per Strandvall saavutti maastohiihdossa SM-hopeaa vuonna 1945 ja veljentyttärensä Mona-Lisa Pursiainen EM-mitaleja pikajuoksussa. Hänen serkkunsa Bertel Storskrubb oli 1940-luvulla Suomen parhaita yleisurheilijoita. 
Työurallaan Strandvall toimi Helsingissä ollessaan Töölön verkkopallokenttien vahtimestarina. Palattuaan 1935 Pohjanmaalle hän toimi puulaakiurheilutoiminnan vastaavana. Urheilu-uransa jälkeen Börje Strandvall toimi muun muassa Svenska Finlands Idrottsförbundin (SFI) hallituksessa. 1960-luvulla hän toimi Pietarsaaressa Oy Wilh. Schauman Ab:n sosiaaliosastolla urheilun ja vapaa-ajan toiminnan ohjaajana sekä toimi valmentajana sekä SFI:n että SUL:n piirissä. Strandvall oli myös mukana Suomen maajoukkueen huoltotehtävissä 1950- ja 1960-luvuilla.
Urmas Alender

Urmas Alender (22. marraskuuta 1953 Tallinna – 28. syyskuuta 1994 "M/S Estonia", Utön edustalla) oli virolainen laulaja ja säveltäjä. Hän on soittanut muun muassa yhtyeissä Ruja ja Propeller. Alender on yksi tunnetuimmista autolautta "Estonian" uppoamisen uhreista. 
Alender suoritti Tallinnan valtiollisesta konservatorion (nyk. Viron musiikki- ja teatteriakatemia) näyttelijälinjan (8. vuosikurssi) vuosina 1974–1978. Alender tunnettiin yhtenä laulavan vallankumouksen (1987–1989) keskeisistä muusikoista. Erityisesti merkityksellistä oli se, että Rujan kappaleet olivat pääasiassa neuvostovallan vainoaman isänmaallisen runoilijan Juhan Viidingin kynästä lähtöisin. Alender ehti julkaista kaksi albumia ennen kuolemaansa: Vana kloun (1992) ja Hingelind (1994). Koko tuotanto julkaistiin kaksiosaisena kokoelmana postuumisti vuonna 2000. Jälkeenpäin löytyneitä kappaleita on julkaistu postuumialbumeina. Alenderin tunnetuimpia kappaleita ovat “Kui mind enam ei ole”, “Teisel pool vett”, “Hüvasti kollane koer”, “Minu Eestimaa”, “Võta mind lehtede varju”, “Üksikutele”, “Hoia mind nii” ja “Juuspeened keeled”.
Alender avioitui 2. heinäkuuta 1976. Kolme vuotta myöhemmin syntyi tytär Yoko, joka on tunnettu arkkitehti, poliitikko ja kansanedustaja.
Alenderista on tehty dokumentti "Teisel pool vett" (Liia Sakkos, 2003).
Petri Salminen

Petri Salminen (s. 4. elokuuta 1963 Lahti) on suomalainen iskelmälaulaja jonka ensimmäinen single oli "Kun kerran vaan".
Ammatiltaan Salminen on veturinkuljettaja.
Christophe Lemaitre

Christophe Lemaitre (s. 11. kesäkuuta 1990 Annecy) on ranskalainen pikajuoksija.
Ura.
Lemaitre sijoittui alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 neljänneksi 100 metrillä ja viidenneksi 200 metrillä. Vuonna 2008 hän voitti kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 200 metrillä. Torinon EM-hallikilpailuissa 2009 hän karsiutui 60 metrillä välierissä. Lemaitre voitti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Novi Sadissa 2009 kultaa 100 metrillä ajalla 10,04. Aika oli uusi kisaennätys ja nuorten Euroopan ennätys. Lemaitren debyytti aikuisten MM-kilpailuissa Berliinissä 2009, päättyi 100 metrin juoksussa varaslähdön takia toisiin alkueriin. 4×100 metrin viestin loppukilpailussa hän juoksi kahdeksanneksi sijoittuneen Ranskan joukkueen ankkuriosuuden.
9. heinäkuuta 2010 Lemaitre juoksi Ranskan mestaruuskilpailuissa ajan 9,98, mikä oli ensimmäinen kymmenen sekunnin rajan alitus valkoihoiselta juoksijalta. Aika oli myös Ranskan ennätys. Lemaitre itse katsoo, että keskustelu rodusta ja ”valkoihoisista juoksijoista” on absurdia ja osoittaa huonoa makua.
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Lemaitre voitti kultaa 100 metrin juoksussa ajalla 10,11 ja 200 metrin juoksussa ajalla 20,37. Hän voitti kultaa myös Ranskan pikaviestijoukkueessa. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän sai pronssia 60 metrillä ajalla 6,58. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 100 metrillä neljänneksi ajalla 10,19 ja sai 200 metrillä pronssia Ranskan ennätysajalla 19,80. Lemaitre oli myös mukana MM-hopeaa voittaneessa pikaviestijoukkueessa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Lemaitre voitti kultaa 100 metrin juoksussa ajalla 10,09 ja juoksi myös Ranskan pikaviestijoukkueessa, joka sai pronssia ajalla 38,46. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 200 metrillä kuudenneksi ja Ranska pikaviestissä lopulta kolmanneksi, kun edelle sijoittunut Yhdysvaltain joukkue hylättiin Tyson Gayn dopingkäryn takia.
Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Lemaitre sijoittui 100 metrin juoksussa seitsemänneksi ajalla 10,06, mutta loukkaantui juoksussa eikä voinut osallistua 200 metrin juoksuun eikä 4×100 metrin viestiin. Zürichin EM-kisoissa 2014 Lemaitre sai hopeaa sekä 100 että 200 metrin juoksussa ja pronssia pikaviestissä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui 100 ja 200 metrin välierissä sekä oli pikaviestissä viides.
Rion olympialaisissa 2016 Lemaitre voitti 200 metrin juoksussa pronssia ajalla 20,12. 100 metrillä hän karsiutui välierissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 200 metrin välierissä ja oli pikaviestissä viides.
Super Tourenwagen Cup

Super Tourenwagen Cup (lyh. STW) oli saksalainen vakioautosarja, jota ajettiin vuosina 1994–1999. Vuodesta 1998 lähtien sarjan nimi oli Deutsche Supertourenwagen Meisterschaft. Sarjaa ajettiin tuolloisilla FIA:n Class II -säännöillä, samankaltaisilla autoilla kuten esimerkiksi Britannian (BTCC) ja Ranskan (Supertourismo). STW-sarja oli aluksi Saksan toiseksi arvostetuin vakioautosarja DTM-sarjan jälkeen, jota ajettiin FIA:n Class I -säännöillä.
STW-sarjaan osallistui muun muassa BMW, Ford, Peugeot, Nissan, Audi ja Honda. Mestaruuden voittaneita kuljettajia olivat Johnny Cecotto, Joachim Winckelhock, Laurent Aiello, Emanuele Pirro ja Christian Abt. Muuten merkittäviä ja nimekkäitä kuljettajia sarjassa olivat Riccardo Patrese, Baijerin Prinssi Leopold ja Hans-Joachim Stuck.
Kilpailuja ajettiin perinteisillä saksalaisilla kilparadoilla kuten Hockenheimissa, Nürburgringillä ja Avusissa.
Kinks Greatest Hits

Kinks Greatest Hits on The Kinksin vuonna 1972 Kanadassa julkaistu kokoelma-albumi. Se on vain hieman muunneltu versio vuonna 1966 julkaistusta kokoelmasta "Well Respected Kinksistä". Myös kansikuva on sama.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Ensimmäinen yhteys (romaani)

Ensimmäinen yhteys () on Carl Saganin vuonna 1985 julkaistu tieteisromaani. Vuonna 1997 kirjasta tehtiin samaa nimeä kantava elokuva, "Ensimmäinen yhteys", jossa pääosaa esitti Jodie Foster. 
Vuonna 1981 kustantamo Simon &amp; Schuster antoi Saganille kahden miljoonan dollarin etumaksun romaanista, mikä oli siihen mennessä suurin romaanista koskaan maksettu etumaksu. Romaanin päähenkilö, Eleanor Arroway, on nimetty Eleanor Rooseveltin ja Voltairen mukaan.
Hirō Onoda

Hirō Onoda (, 19. maaliskuuta 1922 Kainan – 16. tammikuuta 2014 Tokio) oli keisarillisen Japanin armeijan luutnantti, joka antautui vasta 29 vuotta toisen maailmansodan jälkeen. 
Onoda piileskeli 30 vuotta Filippiinien Lubangsaarella. Hän oli saanut päälliköltään majuri Taniguchilta käskyn jäädä saarelle, ”vaikka Japanin armeija tuhoutuisi”. Onoda ei saanut peruutuskäskyä sodan loppuvaiheissa, ja suostui antautumaan vasta 10. maaliskuuta 1974 saatuaan käskyn sodan ajan päälliköltään. Onoda luovutti miekkansa Filippiinien ilmavoimien komentajalle, kenraalimajuri Jose Rangudolle, ja sai miekkansa takaisin. Siten hän oli virallisesti lopettanut sotilasuransa.
Seuranaan saarella Onodalla oli sotilas Kinshichi Kozuka, joka sai surmansa Filippiinien viranomaisten ja piileskelijöiden välisessä laukaustenvaihdossa aiemmin. Myös Onoda ja Kozuka tappoivat piileskelyvuosinaan useita paikallisia, Filippiinien diktaattori Ferdinand Marcos myönsi heille kuitenkin täyden armahduksen Japanin hallituksen maksettua 300 miljoonan jenin summan. Antautumisensa jälkeen Onoda palasi Japaniin mutta pettyi pian maan länsimaalaistumiseen ja muutti veljensä luokse japanilaiseen siirtokuntaan Brasiliassa. Vuonna 1984 Onoda palasi takaisin Japaniin ja toimi useissa äärikansallismielisissä järjestöissä kuten vaikutusvaltaisessa Nippon Kaigissa sekä piti selviytymiskursseja nuorille. Myös Onodan vaimo Machie toimi 2000-luvulla Nippon Kaigin naisten järjestön johtajana. Onoda kuoli keuhkokuumeeseen Tokiossa 91-vuotiaana tammikuussa 2014.
Feres (mytologia)

Feres (; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Kretheuksen ja Tyron poika. Hänen veljiään olivat Aison ja Amythaon.
Kretheuksen kuoleman jälkeen hänen velipuolensa Pelias, Tyron ja Poseidonin poika, tavoitteli koko Thessalian herruutta. Saavuttaakseen tavoitteensa hän heitti Aisonin tyrmään sekä karkotti Fereen ja kaksoisveljensä Neleuksen Messeniaan, jossa nämä asettuivat Pylokseen äitinsä serkun kuningas Afareuksen luokse.
Feres hallitsi myöhemmin kuninkaana Feraissa, hänen mukaansa nimetyssä kaupungissa, jonka hänen uskottiin perustaneen. Häntä seurasi hallitsijana hänen poikansa Admetos. Muita hänen lapsiaan olivat Lykurgos, Eidomene ja Periapis.
Helsingin lääninvankila

Helsingin lääninvankila (vuodesta 2001 Helsingin tutkintavankila) oli vuosina 1837–2002 Helsingissä Katajanokan kaupunginosassa toiminut vankila. Vankila valmistui keisari Nikolai I:n hyväksymien piirustusten mukaisesti vuonna 1837. Katajanokalla oli toiminut jo vuodesta 1749 lähtien Helsingin kruununvankila, jonka viereen Helsingin tutkintavankila rakennettiin. Valmistuessaan vankilassa oli 12 vankihuonetta, kaksi vartijoiden huonetta ja jumalanpalvelushuone.&lt;ref name="bwkatajanokka.fi/24.7.2009"&gt;&lt;/ref&gt; Vankila-aluetta ympäröi korkea punatiilimuuri. Vankilaa laajennettiin punatiilisillä, ristinmuotoisella selliosastoilla vuonna 1888, jolloin vankilan vanhasta osasta tehtiin hallintorakennus. Vankilan kappeli valmistui 1830-luvulla.
Suomen itsenäistymisen jälkeen Helsingin lääninvankila jatkoi toimintaansa entiseen tapaan. Toisessa maailmansodassa vuonna 1944 vankila sai osuman ilmahyökkäyksessä. Lentopommi räjähti vankilan leipomon lähellä surmaten vartijan ja sytyttäen tulipalon. Viisi vankia käytti tilannetta hyväkseen ja karkasi. Sodan päätyttyä vankila oli tunnettu siitä, että siellä säilytettiin osaa sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä tuomittuja henkilöitä.
Viimeiset vuodet Helsingin lääninvankila toimi tutkintavankilana, eli siellä säilytettiin oikeuskäsittelyä odottavia, rikoksesta epäiltyjä henkilöitä. Tätä kuvaamaan vankilan nimi vaihdettiin Helsingin tutkintavankilaksi vuonna 2001. Lisäksi vankilassa oli vankeja, joiden maksamattomat sakot oli muunnettu vankeusrangaistukseksi. Vankilatoiminta Katajanokalla loppui vuonna 2002 Vantaan vankilan valmistuttua.
Vankilatoiminnan lakattua vankilan tiloissa aloitti toimintansa toukokuussa 2007 Hotel Katajanokka, aluksi osana Best Western -hotelliketjua. Toukokuussa 2018 Helsingin kaupunki esitteli suunnitelmaan rakentaa rakennuksen yhteyteen lisärakennus, jonka tilalta purettaisiin vankilan valkoinen lisärakennus.
Nokia N96

Nokia N96 on Nokian N-sarjan matkapuhelin. Puhelimessa on 16 gigatavua sisäistä flash-muistia ja sitä voidaan laajentaa "lennosta" vaihdettavalla MicroSDHC-muistikortilla. Valmistaja ilmoittaa laitteen tukevan kortteja 8 gigatavuun asti, mutta suuremmatkin toimivat.
Puhelin julkaistiin ensimmäisen kerran julkisesti Mobile World Congress -nimisessä tapahtumassa Barcelonassa helmikuussa 2008. Toimitukset aloitettiin syyskuussa 2008.
The Kinks’ Greatest – Celluloid Heroes

The Kinks' Greatest – Celluloid Heroes on The Kinksin vuonna 1976 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen tunnetuimpia kappaleita vuosilta 1971–75. Osa kappaleista on live-versioita ja monet studioversiot eroavat hienokseltaan alkuperäisistä äänityksistä miksauksen osalta. Syyskuussa 2001 julkaistiin CD-versio, johon sisältyi ylimääräisiä kappaleita samalta aikakaudelta.
Kappaleet.
Alkuperäinen vinyyliversio (1976).
A-puoli
B-puoli
Tristan Wilds

Tristan Wilds (s. 15. heinäkuuta 1989) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näyttelee "90210"-sarjassa Dixon Wilsonia. Hän esitti aiemmin HBO-sarjassa "Langalla" Michael Leetä. Television lisäksi hänellä on ollut myös elokuvarooleja. Hän aloitti näyttelijänuransa jo lapsena.
Sweet 16 – It’s It’s....Sweet’s Hits

Sweet 16 – It's It's...Sweet's Hits on Sweet-yhtyeen vuonna 1984 julkaistu kokoelma-albumi yhtyeen tunnetuimmista hiteistä vuosilta 1971–78.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Suur-Monctonin kansainvälinen lentoasema

Suur-Monctonin kansainvälinen lentoasema (, ; ) on kansainvälinen lentoasema Monctonin kaupungissa, New Brunswickin provinssissa, Kanadassa.
Lentoaseman kautta kulkeneiden matkustajien lukumäärä koki voimakasta kasvua vuosien 1997–2008 aikana, matkustajamäärä kasvoi yli 140 prosenttia kyseisenä aikana. Samalla aikavälillä lentorahdin määrä kasvoi 74 prosenttia ja oli vuonna 2007 24 527 tonnia. Lentoasema on maan 18. vilkkain matkustajamäärällä mitattuna.
Historia.
Ensimmäinen reittilento Monctonin alueelta lennettiin 11. tammikuuta 1928, lentokone kuljetti postia ja matkustajia Îles-de-la-Madeleine -saarille. Alkuun lentokoneet nousivat kahdesta eri kohteesta Monctonissa, helpomman laskutumispaikan johdosta lennot keskitettiin Léger’s Corneriin. Vuonna 1929 Léger’s Cornerin maa alue siirtyi yksityisen yrityksen omistukseen ja kentälle rakennettiin kaksi kiitotietä ja lentokoneiden korjaushalli. Samana vuonna alkoivat postilennot Prinssi Edwardin saarelle ja Montrealiin.
Monctonin kaupunki kävi vuonna 1936 neuvotteluja Transport Canadan kanssa lentokentän laajentamisesta kansalliseksi lentoasemaksi. Léger’s Corner todettiin kuitenkin sopimattomaksi laajennukselle ja uusi lentoasema rakennettiin sen nykyiselle paikalle, jonne rakennettiin yksi päällystetty ja kaksi sorapintaista kiitotietä.
Toisen maailmansodan aikaan lentoasema toimi Brittiläisestä kansainyhteisöstä saapuvien lentäjäkoulutuskeskuksena. Kentälle rakennettiin myös koneiden korjaushangaari, jossa parhaimmillaan työskenteli yli 1 000 henkilöä. 1940-luvun alkupuolella posti ja matkustaja reittilentoja suoritettiin Charlottetowniin, Montrealiin, Halifaxiin, Sydneyyn, Saint Johniin, Frederictoniin ja Newfoundlandiin.
Vuoden 2001 syyskuun 11. päivän terrori iskujen jälkeen lentoasemalle ohjattiin Operaatio Keltaisen nauhan aikana 10 lentokonetta ja noin 2 000 matkustajaa.
Nykyinen terminaali rakennus valmistui syksyllä 2002. 19. lokakuuta 2002 kuningatar Elisabet II vieraili lentoasemalla ja vihki lentoaseman kansainväliseksi lentoasemaksi.
Korean Airin lento 858

Korean Airin lento 858 oli kahden välilaskun reittilento Bagdadista Souliin 29. marraskuuta 1987. Kun lentokone lähti Abu Dhabista kohti Bangkokia, se räjähti Andamaanienmeren yllä kahden pohjoiskorealaisen agentin asetettua koneeseen aikapommin. Kaikki 115 koneessa ollutta kuolivat. 
Pohjoiskorealaiset agentit olivat nousseet koneeseen Bagdadissa ja jäivät itse Abu Dhabissa. He kuitenkin jäivät kiinni Bahrainissa yritettyään poistua maasta lennolla Roomaan väärennetyin Japanin passeilla. Pidätyksen yhteydessä molemmat agentit nielivät myrkkyä. Vanhempi miesagentti Kim Seung-il kuoli, mutta 25-vuotias naisagentti Kim Hyun Hee selvisi. Hänet siirrettiin Souliin, Etelä-Koreaan, jossa hän tunnusti teon. Hän oivalsi joutuneensa Pohjois-Koreassa laajamittaisen propagandan uhriksi: hänelle oli uskoteltu, että koneen räjäyttäminen aikaansaisi vuoden 1988 olympialaisten vetämisen uusien terrori-iskujen pelossa pois Etelä-Koreasta ja täten olisi ratkaiseva askel kohti Koreoiden yhdistymistä.
Kim Hyun Hee tuomittiin kuolemaan, mutta armahdettiin myöhemmin Korean presidentin Roh Tae-wooin toimesta. Kim on julkaissut muistelmateoksen, joka on suomennettu nimellä "Sieluni kyyneleet – "Olin terroristi"".
Terrori-iskun uhrien perheet ja aktivistit syyttivät Chun Doo-hwanin sotilashallitusta pommituksen järjestämisestä. Syynä iskun lavastukseen olisi ollut suotuisan ilmapiirin luominen Chunin puolueen ehdokkaalle vuoden 1987 presidentinvaaleissa. Pohjois-Korea kuitenkin osoittautui syylliseksi.
The Beatles’ Greatest

The Beatles’ Greatest on The Beatlesin entisessä Länsi-Saksassa alun perin kesäkuussa 1965 julkaistu kokoelma-albumi. Albumi julkaistiin uudelleen vuosina 1966, 1969, 1976, 1977 ja 1981.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Well Respected Kinks

Well Respected Kinks on The Kinksin syyskuussa 1966 julkaistu kokoelma-albumi.
Albumi nousi Isossa-Britanniassa sijalle 5 ja vietti listalla yhteensä 35 viikkoa, enemmän kuin yksikään muu Kinks-albumi. Vuonna 2001 "Well Respected Kinks" julkaistiin CD-formaatissa.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
John C. Munro Hamiltonin kansainvälinen lentoasema

John C. Munro Hamiltonin kansainvälinen lentoasema (; ) on pienehkö kansainvälisen statuksen omaava lentoasema Hamiltonin kaupungissa, Ontarion provinssissa, Kanadassa. Lentoasema on nimetty entisen poliitikon John Munron mukaan, hän oli Kanadan parlamentin jäsen sekä ministeri Jean Chrétienin hallituksessa.
Lentoasema on suunniteltu suurille kansainvälisessä liikenteessä käytetyille jumbojeteille. Asemalla on 3 048 metriä pitkä ja 61 metriä leveä asfaltti päällysteinen kiitotie sekä lyhyempi 1 829 metriä pitkä ja 46 metriä leveä kiitotie, jota on tarkoitus jatkaa 2 743 metrin pituiseksi vuoden 2009 aikana. Lentoasema toimii lähellä sijaitsevan Kanadan vilkkaimman Toronton lentoaseman varakenttänä.
Ritva Mustonen

Ritva Mustonen (oik. Ritva Anneli Mustonen-Laurila, s. 10. heinäkuuta 1940 Turku) on suomalainen musiikinopettaja ja iskelmälaulaja. Hän nousi esille iskelmälalukilpailusta, ja ensilevytys, käännöskappale "Hän sanoi" syntyi vuonna 1958. Mustosen levytyksistä tunnetuimpia ovat käännöskappale ”Merimies kotimaasi on meri”, Jukka Haaviston "Kuusamon kotka" sekä Lasse Mårtensonin jazzmessusta "Voiko sen sanoa toisinkin" (1966) peräisin oleva ”Jumala rakastaa maailmaa”. Vuosina 1960-62 Mustonen levytti kahdeksan Toivo Kärjen-Reino Helismaan kappaletta kuten "Onnenrasia" ja "Miksi,miksi,miksi". Kaikkiaan levytyksiä syntyi noin 60. Mustonen esiintyi Esa Katajavuoren, Olli Hämeen ja Rauno Lehtisen yhtyeiden solistina.
Mustonen oli naimisissa kitaristi Heikki Laurilan kanssa ja heillä on tytär Mari Laurila.
Bianca Morales

Bianca Morales (s. 19. tammikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen jazz- ja poplaulaja. Hän voittanut muun muassa MTV:n Kevään sävel -kilpailun vuonna 1984 kappaleella "Our Party".
Vuonna 1985 Morales osallistui Suomen Euroviisukarsintoihin, mutta ei levyttänyt karsintakappaletta. Myöhemmin Morales on esittänyt ja levyttänyt jazz- ja gospelmusiikkia. Vuodesta 2005 lähtien hän on toiminut Pori Jazz Kids Festivalin tuottajana.
Thaimaansuomalainen

Thaimaan Suomalainen on suomenkielinen lehti, jota toimitetaan Pattayalla Thaimaassa sekä kesästä 2021 alkaen myös Suomessa. Vakituisia avustajia lehdellä on lisäksi Bangkokissa, Hua Hinissä ja Mae Phimissä. Lehden päätoimittaja on A. Juhana Keronen.
Pandemiavuosina painetuista lehdistä luovuttiin kokonaan ja Thaimaan Suomalaisen sivustolle ilmestyivät myös Hua Hinin, Mae Phimin, Pattayan ja Phuketin paikallissivut. Nettilehden pääsivuilla on valtakunnallisia uutisia Thaimaasta ja lähialueilta. Paikallissivuilla on ao. paikkakuntaa koskevia uutisia sekä ainoastaan paikallisesti toimivien yritysten mainoksia. 
Maksullisia sisältöjä Thaimaan Suomalaisessa alettiin julkaista vuonna 2021. Kaikki suomalaisia koskevat matkustus- ja viisumisäädökset sekä valtaosa artikkeleista ovat edelleen maksuttomia, mutta siinä missä maksuttomat artikkelit kertovat lähinnä siitä, mitä Thaimaassa tapahtuu, kertovat maksulliset siitä, miksi niin tapahtuu. 
Thaimaan Suomalaisen toimitukseen vuodesta 2005 saakka kertynyttä Thaimaan asioiden tuntemusta on hyödynnetty mm. Helsingin Sanomissa, Radion Novan uutisraporteissa, MTV:n 45 minuuttia -ohjelmissa sekä muissa suomalaismedioissa. Taustatoimitustyötä on tehty mm. Ilta-Sanomille, Yleisradiolle sekä nykyisen Otavamedian julkaisuille.
Maksullisten sisältöjen tilaushinnat ovat 15 €/vuosi ja 2 €/kk. Lehden lukijamäärät ovat pandemiavuosien aikana ja sen jälkeen kasvaneet tuntuvasti. Tämän hetkinen ennätys on maaliskuulta 2023, jolloin nettilehden sivuilla käytiin yli 310.000 kertaa tilaajat mukaan lukien.
Sonic Mega Collection

Sonic Mega Collection on toinen Segan julkaisema suuri Sonic-pelikokoelma. Edellinen kokoelmapeli oli Sega Saturnin Sonic Jam.
Peli sisältää kuusi suosituinta Sega Mega Driven Sonic-peliä sekä muutaman muun Segan klassikkopelin. Lisäksi pelissä on runsaasti kuvamateriaalia ja muutama animaatio.
Sonic Mega Collection Plus.
"Sonic Mega Collection Plus" on päivitys Sonic Mega Collection pelikokoelmasta PlayStation 2 ja Xbox konsoleille. Microsoft Windows versio julkaistiin Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Tämä kokoelma sisältää kuusi Game Gear peliä:
Kokoelmaan sisältyy myös kaksi peliä jotka olivat mukana "Sonic Mega Collection"in Japanin versiossa:
The Ooze ja Comix Zone ovat koodilla avattavia pelejä "Sonic Mega Collection" -pelissä; alun perin ne olivat vain pelin Japanin versiossa. "Sonic Mega Collection Plus" -peliin ne ovat normaalisti avattavia.
Lisäsisältö.
Manuals-osiosta löytyvät pelien alkuperäiset ohjekirjat vain englanniksi.
Extras-osiosta löytyy kuvia, sarjakuvia ja videoleikkeitä eri Sonic-peleistä. "Mega Collection Plus" ja "Mega Collection" -versioissa esiintyvät kuvat eroavat toisistaan vain hieman. Lisäksi sarjakuvakansia on enemmän ja videot sisältävät muun muassa keskeneräisiä otoksia Sonic Heroes -pelin alkuanimaatiosta.
Ninni Martikainen

Ninni Martikainen (s. 21. tammikuuta 1970 Espoo) on Tampereelta kotoisin oleva laulaja, pianisti, sovittaja, säveltäjä, musikaaliartisti ja musiikkipedagogi. Hänen laaja työkenttänsä ulottuu esiintymisestä opettamiseen, taidemusiikista populaariviihteeseen, näyttelemisestä tanssimiseen ja teoriasta käytäntöön. Martikainen on valmistunut musiikin maisteriksi (MuM) Sibelius-Akatemian musiikkikasvatuksen osastolta vuonna 2008. Pedagogiset opinnot on suoritettu Helsingin yliopistossa.
Projekteja.
Martikainen on toiminut muun muassa Summer Cats -duossa, Brasilia Projekti -yhtyeessä, sambakoreografina ja pianolla itseään säestavänä laulajana. Suomen Tähti 1998 -laulukilpailussa hän sijoittui kolmanneksi.
Hänet tunnetaan Tabermann-sävellyksistään sekä lukuisista TV-esiintymisistään iskelmä- ja jazzlaulajana.
Martikainen on työskennellyt useissa Tampereen Työväen Teatterin kokoonpanoissa esimerkiksi Suruttomat, Patukkaooppera ja Vuonna 85. Hän on esiintynyt myös Musiikkiteatteri Palatsissa lukuisissa produktioissa, kuten esimerkiksi naispääroolissa ”Ihan Tuuliajolla” -musikaalissa.
Maritta (laulaja)

Maritta (oik. Maritta Tammenoja, s. 8. heinäkuuta 1954 Hankasalmi) on suomalainen iskelmälaulaja, joka liittyi Matti Valkosen yhtyeeseen, kun Berit vaihtoi säestävää yhtyettä.
Vuonna 1977 taustaorkesteriksi vaihtui Hanka-humppa.
Riikka Suikkari

Riikka Suikkari (entinen Warras, entinen Schmidt, o.s. Suikkari) on yksi Yle Radio 1:n Elävä historia -ohjelmasarjan toimittajista. Hän on toimittanut myös mm. Ylen tiedeohjelmia, työskennellyt tiedottajana ja toiminut TV1:n kuuluttajana.
Suikkari valmistui Helsingin yhteislyseosta ylioppilaaksi vuonna 1984 ja hän on koulutukseltaan teologian maisteri. Hän on näytellyt vuonna 1990 valmistuneessa elokuvassa "Porttikielto taivaaseen".
Marilii

Marilii (oik. Laura Eklund, o.s. Koivuniemi; s. 14. heinäkuuta 1978 Karkku) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä.
Maalaistalon tyttärenä varttuneen Mariliin musiikilliseen taustaan kuuluvat kymmenen vuoden tanssiopinnot sekä pianon ja harmonikan soitto. Hänen pitkäaikainen haaveensa laulajan urasta toteutui, kun manageri Hannele Laurila keksi uuden tulokkaan ja kiinnitti hänet omistamaansa Eurorecords-levy-yhtiöön pienimuotoisen koelaulutilaisuuden jälkeen. Samalla hän risti nuoren laulajan Mariliiksi.
Mariliin ensilevytys, single "Siivilläin lennän" sai ensiesityksensä TV2:n Huvin vuoksi -ohjelman Tähtiputkessa vuonna 1998. Sen jälkeen single soi ahkerasti radioissa. Vuonna 2000 ilmestyi Mariliin ensimmäinen albumi, ensilevytyksen mukaan nimetty vahvasti slaavilaissävyinen "Siivilläin lennän", jonka tunnetuimmiksi kappaleiksi nousivat käännösballadi "Sinun" sekä Viktor Drobychin ja Pertti Mäenpään Mariliille kirjoittama "Nautin elämästä". 
Marilii on asettunut asumaan Kauhajoelle ja on toiminut muusikon uransa ohella mm. maatalouslomittajana ja radiojuontajana. Vuonna 2002 hänet nähtiin Seinäjoen Tangomarkkinoiden semifinaalissa. Hän on esiintynyt 2008 alkaen myös erilaisilla kokoonpanoilla, kuten nimellä MistyLate. Taiteilijanimen "Marilii” hän otti käyttöön uudelleen keväällä 2014 ja ryhtyi työstämään uutta albumia. Ensimmäinen single "Luurangot Henkarilla" julkaistiin syyskuussa 2014.
Kesäkuussa 2015 Marilii julkaisi albumin "Omat siivet kantaa", jonka sävellykset ja sanoitukset ovat pääosin laulajan omia. 
Marilii on kertonut julkisuudessa kokemuksistaan alkoholistin läheisenä ja hänen tarinaansa kerrottiin Ylen Pullopostia lapsuudesta dokumenttisarjassa. Hän on tehnyt muusikon uransa lisäksi päihdetyötä ja on ollut luomassa läheisille suunnattua hoito-ohjelmaa. Tällä hetkellä hän toimii yrittäjänä Kirkkonummella ja Turussa Minnesota-mallista päihde- ja läheishoitoa tarjoavassa Fria-klinikka Oy:ssa.
Jimi

Jimi on miehen etunimi, Jaakob-nimen muunnelma kuten myös englannin­kielisissä maissa yleiset nimet Jim ja Jimmy.
Vuoden 2024 loppuun mennessä nimi Jimi on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu noin 5 336 suomalaiselle pojalle ja alle 20 tytölle. Nimi yleistyi 1990-luvulla. Eniten Jimejä on syntynyt vuosina 2000-2009 (2 246). Jimi lisättiin nimipäiväkalenteriin vuoden 2005 nimipäiväuudistuksen yhteydessä. Ennen vuotta 1940 nimeä ei ollut annettu kenellekään.
Raili Eronen &amp; Twangers

Raili Eronen &amp; Twangers on suomalainen yhtye, jonka ohjelmisto koostuu 1960-luvun rockkappaleista ja iskelmistä. Yhtyeen laulajana toimii Raili Eronen (oik. Jaana Korja, s. 1957), jonka taustalle hänen aviomiehensä Torsti Korja kokosi kuusankoskelaisista muusikoista Twangers-yhtyeen syksyllä 1988. Alkuperäiskokoonpanossa soittivat Torsti Korja (soolokitara), Mika Viskari (komppikitara), Jori Hellsten (basso) ja Petri Tähtinen (rummut). Ensimmäinen single "Jäljet hiekassa"/"Kolme kitaraa" (Impulse Records) julkaistiin syksyllä 1990. Seuraavana vuonna Twangers-nimellä aloittanut ryhmä lisäsi nimeensä laulajansa taiteilijanimen. Vuonna 1992 Raili Eronen &amp; Twangers sai levytyssopimuksen Finnlevyn kanssa ja vuonna 1993 ilmestyi yhtyeen nimeä kantava esikoisalbumi. Yhtye esiintyi tiiviisti aina vuoden 1996 loppuun asti, jolloin alkuperäinen Twangers hajosi. Seuraavana keväänä Torsti ja Jaana Korja kokosivat uuden Twangers-kokoonpanon. 2000-vuosikymmenellä yhtye esiintyi muutaman kerran vuodessa.
Vuoden 2005 kakkosalbumilla soittavat Torsti Korjan (kitarat) lisäksi Lasse Pesonen (basso), Satu Liikkanen (urut) ja Jouni Rydenfelt (rummut).
Robert Ripley

Robert Leroy Ripley (25. joulukuuta 1890 – 27. toukokuuta 1949) oli yhdysvaltalainen piirtäjä, yrittäjä ja harrastaja-antropologi, joka loi viikoittaisen julkaisun "Ripleyn usko tai älä!". Se sisälsi sarjakuvia, joita Ripley oli piirtänyt ollessaan maailmanmatkalla etsimässä omalaatuisia ihmisiä, asioita ja tapahtumia. Sarjaa on laajennettu radio-ohjelmaksi ja televisiosarjaksi, jota Suomessa on esittänyt Nelonen. 
Ennen sarjakuvapiirtäjäksi ryhtymistä Ripley pyrki mukaan baseball-joukkue New York giantsiin vuonna 1913, mutta hän loukkasi testipelissä käsivartensa. Vuonna 1939 Ripley perusti hyväntekeväisyysjoukkueen, joka koostui julkisuuden henkilöistä.
Ripley menehtyi sydänkohtaukseen 27. toukokuuta vuonna 1949 kesken sarjan kuvausten. Hänen seuraajansa jatkavat hänen perintöään, ja sarjakuvaa tehdään edelleen.
From the Bottom of My Broken Heart

”From The Bottom Of My Broken Heart” on Britney Spearsin kappale. Se oli viides ja samalla viimeinen single "…Baby One More Time" -albumilta.
Kappaleen kirjoitti ja tuotti Eric Foster White. Videon ohjasi Gregory Dark.
Tara Singh Varma

Tarapatie (Tara) Oedayraj Singh Varma (s. 29. elokuuta 1948) on alankomaalainen poliitikko. Hän syntyi Brittiläisessä Guyanassa ja opiskeli Alankomaille vielä kuuluneessa Surinamessa ennen muuttoaan manner-Alankomaihin. Hänestä tuli muuttonsa jälkeen aktiivinen kommunisti. Hän istui vuosina 1982–1994 Amsterdamin kaupunginvaltuutettuna. Vuoteen 1986 hän edusti kommunistipuoluetta, ja vuosiksi 1986–1990 hänet valittiin kahden vasemmistopuolueen yhteislistalta. Vuosina 1990–1994 hän edusti kaupunginvaltuustossa punavihreää GroenLinks-puoluetta. 
Vuonna 1994 Tara Singh Varma tuli valituksi Alankomaiden edustajainhuoneeseen. Hänen toimensa Grenada-komitean rahastonhoitajana herättivät epäilyksiä, mutta hänen ei todettu syyllistyneen mihinkään rikokseen. Hänet valittiin uudelle kaudelle vuoden 1998 vaaleissa. 
Sairauden teeskentely.
Vuonna 2000 Tara Singh Varma väitti sairastuneensa parantumattomaan syöpään. Hänet nähtiin edustajainhuoneessa pyörätuolissa. Kesäkuussa 2001 TV-show "Opgelicht?!" paljasti, että poliitikko ei kuitenkaan ollut sairastunut. Lisäksi ohjelmassa syytettiin häntä Ninash Foundationille tehtyjen taloudellisten lupauksien rikkomisesta. 
Aluksi Tara Singh Varma kiisti kummatkin ohjelmassa esitetyt väitteet. Elokuussa 2001 hän kuitenkin myönsi, ettei sairastanut syöpää. Hän kuitenkin ilmoitti kärsivänsä posttraumaattisesta stressihäiriöstä jouduttuaan äärioikeiston uhkailemaksi ja omistauduttuaan Bijlmermeerin lentoturman uhreille. 
Singh Varma pahoitteli tapahtunutta julkisesti ja lopetti uransa politiikassa. Hänellä on tytär.
Ämmänsolmu

 
Ämmänsolmu on solmu, joka syntyy usein vahingossa, kun tarkoitus on solmia merimiessolmu. Se koostuu kahdesta samaan suuntaan solmitusta yksinkertaisesta solmusta. Erona merimiessolmuun on, että päällekkäiset yksinkertaiset solmut on solmittu samaan suuntaan. Solmun tunnistaa siitä, että vapaat päät eivät lähde samaan suuntaan kuin kiinteät päät vaan sojottavat solmusta sivulle päin. Ämmänsolmun muodostavien kahden yksinkertaisen solmun välille ei muodostu puristusvoimaa samalla tavoin kuin merimiessolmussa, jossa samansuuntaisten erisuuntaan kulkevien köydenpäiden välinen kitka saa solmun kiristymään.
Leena Nylander

Leena Nylander (s. 4. tammikuuta 1944 Käkisalmen mlk) on suomalainen taidegraafikko ja videotaiteilija. 
Nylander on saanut Pohjois-Karjalan taidetoimikunnan taidepalkinnon vuonna 2004. Debyyttinäyttely oli Suomen Kuvataidejärjestöjen liiton vuosinäyttely 1970 Hämeenlinnan taidemuseossa.
Adolf Schmal

Felix Adolf Schmal (18. elokuuta 1872 Dortmund, Saksan keisarikunta – 28. elokuuta 1919 Salzburg) oli itävaltalainen ratapyöräilijä, miekkailija ja olympiavoittaja. 
Schmal kilpaili Ateenan olympialaisissa 1896, joissa hän voitti kultaa 12 tunnin pyöräilyssä ja pronssia sekä 333 metrin aika-ajossa että 10 kilometrin kisassa. Schmal voitti 12 tunnin kilpailun vähän yli yhden ratakierroksen erolla, mutta jäi niukasti tappiolle aika-ajossa, jossa hän hävisi toiseksi sijoittuneelle Stamatios Nikolopulokselle vasta uusinnassa. Kymmenellä kilometrillä hän oli kahden ranskalaisen takana kolmantena. Sen sijaan sadan kilometrin kilpailussa Schmal joutui keskeyttämään kilpailun eikä saanut sijoitusta.
Schmal osallistui miekkailussa säiläkilpailuun. Hän voitti viiden kilpailijan sarjassa ainoastaan Kreikan Georgios Iatridisin ja sijoittui siten neljänneksi.
Elliott Erwitt

Elliott Erwitt (26. heinäkuuta 1928 Pariisi, Ranska – 29. marraskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja. Hän tuli 1950-luvulla Magnum Photos -kuvatoimiston jäseneksi ja toimi myöhemmin sen johtajana. Usein huumoria käyttävänä amerikkalaisen kaupunkielämän kuvaajana tunnettu Erwitt jatkoi uraansa myöhäiseen ikään saakka.
Nuoruus.
Erwitt syntyi Ranskassa venäläiseen siirtolaisperheeseen, joka muutti Italiaan hänen ollessaan kymmenvuotias. Vuonna 1939 he muuttivat Yhdysvaltoihin, ensin New Yorkiin ja kahta vuotta myöhemmin Los Angelesiin. Hän opiskeli valokuvausta ja elokuvantekoa.
Ura.
1950-luvulla Erwitt palveli Yhdysvaltain armeijassa valokuvaajan apulaisena Saksassa ja Ranskassa. Armeijan jälkeen hän tutustui kuuluisiin valokuvaajiin Edward Steicheniin, Robert Capaan ja Roy Strykeriin, jotka kiinnostuivat hänen kuvistaan ja toimivat myöhemmin merkittävinä opastajina. Vuonna 1953 Robert Capa kutsui Erwittin Magnum Photos -kuvatoimiston jäseneksi, jonka johtaja hänestä tuli kolmen virkakauden ajaksi vuonna 1968.
Al-Anfal

Al-Anfal (, ) on Koraanin kahdeksas suura. Se sisältää 75 jaetta.
Islamilainen "tafsir"-tulkinta.
Islamilaisen Koraanin selityksen mukaan suura 8 laskeutui Muhammedille Medinassa välittömästi Badrin taistelun jälkeen. Suura on saanut nimensä ensimmäisessä jakeessa mainitusta sotasaaliin jaosta. Tämän lisäksi katsotaan, että suuran keskeisenä aiheena on Badrin taistelu, vaikka suura ei mainitse sitä nimeltä.
Suura määrittelee myös khums-nimellä ("viidennes") tunnetun veron.
Muita tulkintoja.
Badrin taistelu.
Badrin taistelu mainitaan ensimmäisen kerran Ibn Hishamin kirjoittamassa Profeetta Muhammedin elämäkerrassa "Sirat Rasul Allah", joka on tehty kaksisataa vuotta oletetun Badrin taistelun jälkeen. Tämän takia jotkut orientalistit pitävät taistelua pelkästään legendana, joka on luotu selittämään Koraanin tiettyjä kohtia. 
Sana Badr esiintyy Koraanissa ainoastaan Imranin perheen suurassa (3:123). Muslimien hyväksymässä suomennoksessa (islamopas.com) kohta kuuluu seuraavasti: "Olihan Jumala auttanut teitä Bedrin taistelussa, kun olitte huonommassa asemassa; antakaa siis Jumalalle kunnia, jotta olisitte kiitollisia! Silloin sinä sanoit uskovaisille: »Eikö teille riitä, että Herranne tukee teitä kolmella tuhannella Ylhäältä lähetetyllä enkelillä?"Jaakko Hämeen-Anttilan suomennoksesta (samoin kuin Koraanista) taistelua merkitsevä sana puuttuu, ja kohta kuuluu: ""Jumala auttoi teitä Badrissa". Christoph Luxenbergin mukaan ilmaisu "Jumala auttoi teitä Badrissa"" on edelleen väärin ja oikea tulkinta olisi "Jumala auttoi teitä taivaallisella avulla" ("bi-'idr"). Tähän päästään, kun sanaan b-d-r joskus myöhemmin lisätty diakriittinen merkki (äännettä a tarkoittava "fatha)" poistetaan ja konsonanttiyhdistelmä luetaan syyriaksi eikä arabiaksi. Taivaallisesta avusta todella puhutaankin heti seuraavassa jakeessa: "Herranne lähettää teidän avuksenne 3000 enkeliä".
Käsitys Badrin taistelusta olisi siten saanut alkunsa Koraanin konsonanttikirjoituksen väärintulkinnasta. Imranin perheen suurassa mainittu b-d-r alettiin tulkita paikannimeksi, ja sen ympärille syntyi tarina "Badrin" taistelusta, jossa uskovia riensi auttamaan 3 000 enkeliä. Luxenbergin tulkinnan mukaan kohdassa puhutaan vain jostain uskovia kohdanneesta ahdingosta yleensä, jolloin heitä auttamaan tuli enkeleitä.
Orientalistit ovat myös jo sata vuotta olleet selvillä siitä, että kuvaus Badrin taistelusta sisältää useita yhtäläisyyksiä Vanhan Testamentin kertomuksiin, joista nähtävästi on poimittu yksityiskohtia.
Hyytelö

Hyytelö on läpinäkyvää, puolijähmeää ainetta: jähmeämpää kuin neste mutta herkkäliikkeisempää kuin kiinteät aineet. Se sisältää yleensä runsaasti vettä ja vähän rasvaa. Kosmetiikassa käytettyjä hyytelöitä kutsutaan usein geeleiksi.
Ruoanlaitossa hyytelön valmistukseen käytetään joko eläinperäistä liivatetta tai kasvisperäisiä aineita, kuten agar tai inuliini. Liivatelehdet liotetaan ennen käyttöä kylmässä vedessä, jolloin ne turpoavat ja pehmenevät. Liotetut liivatelehdet laitetaan kiehuvaan keitokseen, johon ne liuotetaan. Tämän jälkeen hyydytettävä aines laitetaan viileään. Jääkaapissa hyytyminen kestää 3 tuntia. Agaria käytetään suurin piirtein samalla tavalla. Runsaasti pektiiniä sisältävät happamat marjat voivat hyytelöityä ilman apuaineitakin. Aladobi on erityisnimitys lihahyytelölle. Hyytelöön saadaan upotettua hedelmän paloja, kun hedelmän palat ja hyytelöliemi hyydytetään kerroksittain.
Pääosin hyytelöstä muodostuvaa ruokia, erityisesti jälkiruokia kutsutaan hyydykkeiksi. Hyydykkeitä tehdään myös juomalaseihin. Myös tonnikalasta ja lihaliemestä voidaan tehdä hyydykettä. Hyytelömäistä juustokakkua sanotaan hyydykekakuksi. Tuorejuustoa käytetään myös pienempiin hyydykejäliruokiin. Myös jotkut jälkiruokatortut koostuvat enimmäkseen hyytelöstä.
Eero Sopanen

Eero Sopanen (10. joulukuuta 1911 Sääminki – 8. marraskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen Siiloan-seurakunnan johtaja ja liikemies. Sopanen oli kiistelty hengellinen johtohahmo, joka sai 1970- ja 1980-luvuilla huomiota tiedotusvälineissä.
Elämä ja toiminta.
Sopanen osallistui sotatoimiin Lapin rintamalla, jossa haavoittui päähän. Hänen kaksi veljeään kuolivat sodassa. Hän oli nuorena innokas urheilun harrastaja, myöhemmin hän toimi yrittäjänä. 
Sopanen perusti vuonna 1969 opiltaan helluntailaisen, mutta varsinaisen helluntailiikkeen ulkopuolisen Siiloan-seurakunnan, jossa avustajineen suoritti tuhansia kasteita. Siiloanin ulospäin suuntautuva toiminta näkyi Helsingin katukuvassa muun muassa jatkuvana lentolehtisten jakeluna. Jäseniksi liitettiin Sopasen elinaikana joka vuosi useita satoja henkilöitä. Kymmeniä Sopasen puheita julkaistiin C-kasetteina ja painotuotteina. 
Eero Sopasen terveys alkoi pettää lopullisesti sen jälkeen kun hän joutui raa'an pahoinpitelyn kohteeksi kotiovellaan. Hän menehtyi keuhkokuumeeseen isänpäivänä 1987. Hänet on haudattu Vantaalle Honkanummen hautausmaalle.
Martti Matilainen

Martti Matilainen (18. syyskuuta 1907 Iisalmi – 20. lokakuuta 1993 Valkeakoski) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa olivat 1 500 metrin juoksu ja 3 000 metrin estejuoksu.
Matilainen sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa neljänneksi sekä Los Angelesin 1932 olympialaisissa että Berliinin 1936 olympialaisissa. Los Angelesissa juostiin toimitsijoiden virheen vuoksi yksi kierros liikaa, ja Matilainen menetti mitalimahdollisuutensa kaatumiseen tällä ylimääräisellä kierroksella. Hän sijoittui Torinon EM-kilpailuissa 1934 kuudenneksi 1 500 metrin juoksussa. Hän edusti Suomea kuudessa maaottelussa ja saavutti kolme lajivoittoa.
Seuratasolla Matilainen edusti Iisalmen Visaa, Helsingin Kisa-Veikkoja, Vuoksenniskan Urheilijoita ja Valkeakosken Hakaa. Hän voitti Suomen mestaruuden 1 500 metrillä vuosina 1934 ja 1936, 3 000 metrin esteissä vuonna 1934 sekä 4 × 800 metrillä vuonna 1937. Hän saavutti SM-hopeaa esteissä vuosina 1933, 1936 ja 1939 sekä SM-pronssia esteissä vuonna 1938 ja 1 500 metrillä vuosina 1937 ja 1938.
Matilainen oli ammatiltaan kauppias. Hän oli Mestariurheilijat-kerhon perustajajäseniä. Hänen veljistään Jukka Matilainen ja Kalle Matilainen olivat myös yleisurheilun olympiaedustajia sekä Erkki Matilainen taidemaalari ja pikajuoksun SM-mitalisti. Hänen vävynsä Pekka Vasala voitti olympiakultaa 1 500 metrin juoksussa.
Pakokaasun takaisinkierrätys

Pakokaasun takaisinkierrätys eli EGR-järjestelmä, joka tulee sanoista "Exhaust Gas Recirculation" ja kierrättää osan pakokaasuista uudelleen sylintereihin. Pakokaasun takaisinkierrätysjärjestelmä on yleensä pakosarjasta imusarjaan tuleva putki, jonka imusarjan päässä on EGR-venttiili. EGR-venttiili voi olla ohjattu alipaineella tai sähköisesti, joista jälkimmäinen on tarkempi. EGR-venttiili säätelee saapuvan pakokaasun määrää imusarjan paineen mukaan - venttiili on kiinni tyhjäkäynnin alipaineessa ja suurella ylipaineella, eli on avoinna osapaineella ja silloin sallii pakokaasun virtauksen imusarjaan.
Pakokaasun takaisinkierrätyksen tarkoitus.
Pakokaasun takaisinkierrätyksellä on tarkoitus laskea polttomoottorin NOx-päästöjä johtamalla osa pakokaasuista takaisin imusarjaan ja uudelleen sylinteriin. Typenoksidipäästöjä syntyy korkealla moottorin kuormituksella kun sylinterin palamisen huippulämpötila on korkea - takaisinkierrätetty pakokaasu laskee tätä huippulämpötilaa ja laskee päästöjä. EGR-järjestelmä pystyy tapauksesta riippuen vähentämään typen oksideja jopa 60 %. Toimintaperiaate on hieman ristiriitainen, sillä typenoksidipäästöjä syntyy korkealla moottorin kuormituksella mutta EGR on aina toiminnassa ainoastaan osakaasulla. Pakokaasun takaisinkierrätyksen käyttökelpoisuus riippuu myös käytetystä polttoaineesta. Esimerkiksi metanoli ottomoottorin polttoaineena sietää hyvin pakokaasun takaisinkierrätystä, jopa niin hyvin, että takaisinkierrätystä voidaan käyttää moottorin tehon säädössä tavanomaisen polttoaineseoksen tai imuilman virtauksen rajoittamisen sijasta. Tällä tavoin moottorin hyötysuhdetta saadaan oleellisesti parannettua, kun pumppaushäviöissä päästään dieselmoottorin tasolle.
Hampurin islamilainen keskus

Hampurin islamilainen keskus () on yksi Euroopan ja Saksan vanhimmista iranilaisten maahanmuuttajien perustamista šiialaisista moskeijoista. Se valmistui vuonna 1965.
1970-luvulla moskeijalla oli tärkeä rooli länsimaissa asuvien iranilaisopiskelijoiden asettumisessa šaahia vastaan, mikä johti lopulta Iranin vallankumoukseen.
Lakkauttaminen.
Heinäkuussa 2024 Saksa kielsi moskeijan toiminnan ja rakennus takavarikoitiin valtiolle. Saksan viranomaisten mukaan "Sininen moskeija" oli radikalisoitumisen pesä. Sisäministeriön mukaan moskeija on perustuslain vastainen, koska siellä levitettiin demokratian vastaista ajattelua, tuettiin terrorismia ja luultavasti vakoiltiin Iranin hyväksi. Keskuksen ja moskeijan päärahoittaja oli alusta lähtien Iran.
Tuomas Tallbacka

Tuomas Tallbacka (s. 14. toukokuuta 1981) on aktiivisen peliuransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuonna 2019 Tallbacka aloitti Alajärven Ankkureitten 2. pelinjohtajana.
Tallbacka on alajärveläinen pesäpalloilija jo kolmannessa polvessa, isä Tuomo Tallbacka ja isoisä tekivät uraa kakkosvahteina.
Tallbackan kasvattajaseura on Alajärven Ankkurit. Hän on edustanut Jyväskylän Kiriä 2003–2004 ja 2007. Vuosina 2008 ja 2009 hän edusti Kiteen Palloa. Vuosiksi 2010–2012 hän palasi Pohjanmaalle, mutta ei Alajärvelle vaan Koskenkorvan Urheilijoihin. 2013 oli JymyJussien vuoró, 2014 Ykköspesis–joukkue oli Kauhavan Ylihärmän Pesis-Junkkarit, sitten Tallbacka siirtyi. takaisin Superpesikseen ja Koskenkorvaan, mistä Alajärvelle 2016. Hän on pelannut Itä–Länsi-ottelussa kaksi kertaa, 2007 ja 2008.
Jukka Matilainen

Johan (Jukka) Aadolf Matilainen (20. joulukuuta 1901 Mikkeli – 1. marraskuuta 1967) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli 400 metrin aitajuoksu.
Matilainen karsiutui 400 metrin aitajuoksun alkuerissä Amsterdamin 1928 olympialaisissa. Hän edusti seuratasolla Iisalmen Visaa. Hän voitti Suomen mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa vuonna 1929. Hän saavutti SM-hopeaa 400 metrin aitajuoksussa vuosina 1927 ja 1928, 400 metrin juoksussa vuonna 1928 sekä 110 metrin aitajuoksussa vuonna 1932. Hän saavutti SM-pronssia 400 metrin aitajuoksussa vuonna 1926.
Matilainen toimi luottamustehtävissä muun muassa Suomen Valtakunnan Urheiluliitossa. Hänen veljistään Kalle Matilainen ja Martti Matilainen olivat myös yleisurheilun olympiaedustajia sekä Erkki Matilainen taidemaalari ja pikajuoksun SM-mitalisti.
The Gutter Twins

The Gutter Twins on yhdysvaltalaisten muusikoiden Greg Dullin ja Mark Laneganin yhteistyöprojekti, joka alkoi joulupäivänä vuonna 2003.
Historia.
Saturnalia (2008 -).
Vuonna 2007 The Gutter Twins solmi levytyssopimuksen Sub Popin kanssa ja vuonna 2008 Sub Pop ilmoitti, että 4. päivä maaliskuuta julkaistaan heidän debyytti albumi Saturnalia.
20. maaliskuuta The Gutter Twins esiintyi The Late Show with David Lettermanissa ja sen jälkeen lähtivät kiertueelle läpikotaisin Amerikassa ja Euroopassa vuoden aikana.
Samana vuonna syyskuussa The Gutter Twins julkaisi suoraan iTunesin kautta. Se sisältää kaksi tavallista kappaletta ja cover-versioita kappaleista. Osa Adoratan tuloista menee Natasha Shneiderin muistorahastoon.
Vuonna 2009 tammikuusta lähtien The Gutter Twins keikkailevat duettona.
Fable

Fable on Big Blue Boxin kehittämä ja Microsoft Game Studiosin alun perin vuonna 2004 julkaisema toimintaroolipeli.
Peli on julkaistu Xboxille, Microsoft Windowsille ja Mac OS X:lle.
"Fablen" tarina perustuu Albionin kuvitteelliseen maailmaan. Pelistä on julkaistu myös laajennettu versio "Fable: The Lost Chapters".
Pelaaminen.
Hahmo.
Pelin edestessä sankari kasvaa. Pelaajan taistellessa paljon miekalla, pelihahmon lihakset kasvavat. Taikurina pelatessa voima rätisee hahmon sormenpäissä. Jos hahmo piileskelee varjoissa jousen kanssa, iho vain kalpenee. Parturissa pelaaja voi valita hahmolleen erilaisia partoja ja viiksiä. Hahmon voi myös tatuoida.
Juoni.
"Fable" kertoo pojasta, jonka kylään hyökkää ryhmä rosvoja. Rosvot tappavat jokaisen paitsi pojan äidin ja siskon, jotka eivät suostu kertomaan missä poika on. Yksi Heroes Guildin jäsen hakee pojan palavasta kylästä ja vie hänet Heroes Guildin linnaan. Siellä poika opettelee taistelutaitoja (miekkailu, jousella ampuminen ja taikuus). Kun poika on oppinut taistelemaan, hän pääsee Guildin jäseneksi. Siitä alkaa seikkailu, jossa hän yrittää pelastaa siskoaan ja äitiään.
Sinne sun tänne ja takaisin

Sinne sun tänne ja takaisin on suomalaisen Pentti Oskari Kankaan 7 seinähullua veljestä -yhtyeen kolmas studioalbumi vuodelta 1978. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat avausraita ”Banaania poskeen” ja päätösraita ”Söteem”.
Levy menestyi hyvin ja oli parhaimmillaan Suomen virallisen listan kuudes pysyen listalla yhteensä 17 viikkoa. Albumilta julkaistuista singleistä ”Banaania poskeen” oli parhaimmillaan jukeboxien neljänneksi soitetuin single ja kahdeksantena singlemyyntilistalla. Single ”Söteem” puolestaan oli jukeboxien soitetuimpien listan sijalla viisi.
Albumi julkaistiin Finndiscin Rondo-levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina eikä sitä ole toistaiseksi julkaistu CD-levynä.
Anatoli Iljin

Anatoli Mihailovitš Iljin (, 27. kesäkuuta 1931 Moskova, Venäjän SFNT – 10. helmikuuta 2016 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Iljin edusti koko uransa moskovalaista Spartakia pelaten Neuvostoliiton korkeimmassa liigassa 224 ottelua, joissa hän teki 83 maalia.
Iljin voitti Neuvostoliiton miesten maajoukkueessa olympiakultaa Melbournessa 1956, ja hän kilpaili myös Helsingin kesäolympialaisissa 1952, missä Neuvostoliitto sijoittui yhdeksänneksi. Hänen vaimonsa oli Helsingissä voimistelun olympiakultaa voittanut Galina Šamrai.