Rehoboth

Rehoboth on kaupunki ("town") Hardapin alueella Namibiassa. Se sijaitsee Kauriin kääntöpiirin tuntumassa. Maan pääkaupunki Windhoek sijaitsee 90 kilometriä kaupungista pohjoiseen. Rehoboth sijaitsee korkealla tasangolla, ja siellä on useita kuumia lähteitä. Kaupunki saa sadetta keskimäärin vain 240 mm vuodessa, vaikkakin vuosien 2010–2011 sadekautena sinne satoikin 731 mm.
Rehobothissa oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 28 843 asukasta ja vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan 40 788 asukasta.
Rehobothia halkoo pohjoisesta etelään kansallinen maantie B1, joka myös toimii kaupungin kahden vaalipiirin rajana, länsipuolella on Rehobothin kaupungin länsipiiri ja itäpuolella itäpiiri. Rehoboth on bastereiden ydinaluetta; nämä elävät edelleen vuoden 1872 “Isällisten lakien” mukaan.
Hallinto.
Rehoboth jakautuu kahdeksaan kaupunginosaan, joista käytetään nimitystä "block". Kaupungin vanhimman osan muodostavat blokit A, B ja C, joista blokissa B on suurin osa julkisista palveluista ja kaupoista. Blokki D:ssä asuu kaupungin varakkain väki. Blokki E on köyhin kaupunginosa, ja se oli apartheid-aikana varattu mustille. Blokit F, G ja H ovat uusimmat kaupunginosat. Kaupungin nykyinen pormestari, hra Pieters, asuu blokissa E.
Julkisiin palveluihin kuuluvat sairaala, ala- ja yläkoulut sekä alueellinen oikeus ja siihen kuuluva maistraatti. Kaupunki saa vetensä Oanobin padosta, joka sijaitsee kuuden kilometrin päässä kaupungista. Suurin osa kaupungin asukkaista kuuluu bastereihin.
Historia.
Rehobothin seudun alkuperäisasukkaat kuuluivat san-kansaan (Haiǁom) ja damaroihin, tarkemmin ǃAinîn
perinteiseen yhteisöön (Kalaharin damaroiden alaryhmä), jotka molemmat ovat joko sukupuuttoon kuolleita tai täysin muihin ryhmiin assimiloituneita yhteisöjä. Nämä ryhmät saapuivat Rehobothin kuumille lähteille 1500-luvulla ja antoivat paikalle nimen ǀGaoǁnāǀaus (‘kaatuvan puhvelin lähde’) samoihin aikoihin, kun damaroiden sisäinen koheesio väheni. ǃAinîn-ryhmä asettui myöhemmin, 1700-luvun puolessavälissä, ǃNawasesiin, 11 km koilliseen Rehobothista, johtajanaan päällikkö Xomaǀkhāb (järjestyksessä kolmas päällikkö, joka eli noin 1725–1750).
Paikallisten damaroiden johtaja on itsenäisessä Namibiassa ǃAinîn-ryhmän johtaja, jonka tittelinä on Kai ǀGarub (‘suuri leopardi’). Tällä hetkellä tässä virassa on päällikkö Hans Eichab.
ǀGaoǁnāǀaus sai myöhemmin uuden nimen ǀAnes (‘savun paikka’), jonka sille antoivat ǃHoaxaǃnâsin rooinasie-namat, jotka asettuivat tälle seudulle hetkeksi, ennen kuin vaelsivat Hoachanasiin. “Savu” viittasi kuumista lähteistä kylminä talviaamuina nousevaan höyryyn. Namojen ǀHūǃgaoben-ryhmä päätti asettua aloilleen jonkin matkan päähän lähteistä, jotta he eivät karkottaisi siellä olevia riistaeläimiä pois.
Vuonna 1845 Swartbooi-ryhmän ǁKhauǀgôan-klaani saapui Rehobothiin johtajinaan Willem Swartbooi (ǃHuiseb ǂHaobemâb) ja Franz Heinrich Kleinschmidt, joista jälkimmäinen oli Reinin lähetyksen lähetyssaarnaaja. Kleinschmidt nimesi paikan tuona vuonna Rehobothiksi, ja hän perusti sinne lähetysaseman. (Rehoboth merkitsee ‘katuja’ heprean kielellä.) Vuonna 1864 namat jättivät alueen sen jälkeen, kun Oorlam afrikanerit olivat hyökänneet heidän kimppuunsa. Kun ǀhôaǀaranit (oorlam afrikanerit) olivat saapuneet ǀAeǁgamsiin (Windhoekiin) vuonna 1840, alkoi ǀhôaǀaran-ǁkhauǀgôan (oorlam afrikanerien ja swartbooi namojen välinen) -sotatila. Tämä tila jatkui vuodesta 1840 aina vuoteen 1865 saakka, ja oorlam afrikanerit hyökkäilivät Rehobothissa asuneita swartbooi namoja vastaan, minkä seurauksena viimeksi mainitut pakenivat Amaibiin ǃOeǂgâbin alueelle (Erongon alueelle). Rehobothin alue jäi enimmäkseen tyhjäksi, lukuun ottamatta swartbooi namoja, jotka hakivat suojaa ǀHūǃgaobenista.
Vuonna 1870 basterit, jotka olivat vaeltaneet pohjoiseen Kapin koloniasta vuonna 1868, tulivat tälle alueelle ja saivat luvan asettua Rehobothiin. Lupa saatiin Okahandjan rauhanneuvotteluissa 23. syyskuuta 1870. Muutaman vuoden kuluessa basterit assosioitiin vahvasti Rehobothiin ja heitä kutsuttiin Rehoboth bastereiksi tai rehobothilaisiksi. Vuonna 1870 heitä oli 333 henkeä, vuonna 1874 lukumäärä oli 800 ja vuonna 1885 heitä oli 1 500 henkeä. Tämän kasvavan väestön jäseniä asettui myös ympäristöön, joka tuli tunnetuksi nimellä Rehoboth Gebiet (‘Rehobothin alue’).
Vuonna 1885 basterien johtaja Hermanus van Wyk allekirjoitti suojelu- ja ystävyyssopimuksen Saksan keisarikunnan kanssa, joka antoi hänen säilyttää jonkin verran itsenäisyyttä alistuen samalla siirtomaahallinnon alle. Rehobothin ja saksalaisten suhde oli läheinen seuraavien 30 vuoden ajan, mutta vuonna 1914, kun ensimmäinen maailmansota oli alkanut, saksalaiset käyttivät bastereita vahtimaan eteläafrikkalaisia sotavankeja — vastoin värväyssopimusta — ja tämä johti aseelliseen kapinaan. Saksalaisten joukot hyökkäsivät nyt Rehobothiin ja surmasivat basterisiiviilejä ja hyökkäsivät myös pakolaisia vastaan Sam Khubis -vuorella, mutta huolimatta ylivoimaisesta aseistuksestaan he eivät kyenneet murskaamaan bastereita. Seuraavana päivänä saksalaiset perääntyivät ja Rehobothin basteriyhteisö sai hengähtää.
Etelä-Afrikka miehitti Lounais-Afrikan vuonna 1915, ja kymmenen vuotta myöhemmin uusi kapina syntyi Rehobothissa. Tämä kapina kukistettiin, kun siirtomaaisännät hyökkäsivät sitä vastaan konekiväärein ja lentokonein, ja eteläafrikkalaiset marssivat kaupunkiin ja pidättivät yli 600 henkeä.
Politiikka.
Rehoboth on luokiteltu pikkukaupungiksi ("town"), ja kaupunginvaltuustossa on seitsemän henkeä.
SWAPO voitti vuoden 2015 vaalit saaden 4 519 ääntä ja neljä valtuustopaikkaa. United People's Movement (UPM) sai 3 101 ääntä ja kolme valtuustopaikkaa. Vaalien tulokset olivat seuraavat:
Vuoden 2020 vaalit voitti täpärästi Landless People's Movement (LPM), joka sai hyvän tuloksen koko Hardapin alueella. LPM sai 2 468 ääntä ja kaksi valtuustopaikkaa, kun SWAPO sai 2 322 ja samoin kaksi valtuustopaikkaa. Paikallinen Rehoboth Independent Town Management Association sai 1 523 ääntä ja niin ikään kaksi paikkaa, kun viimeisen paikan sai UPM 841 äänellä. Tulokset olivat seuraavat:
Liikenneyhteydet.
Kaupunkia palvelee Rehobothin rautatieasema. Kaupungilla on myös pieni lentokenttä pienkoneille lähellä Oanobin patoa. Kaupungin länsipuolella on Gamsbergin luonnonsuojelualue.