tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
20 Turo’s Hevi Geetä

20 Turo's Hevi Geetä (20 kovinta) on huumorirock-yhtye Turo’s Hevi Geen vuonna 1997 ilmestynyt kokoelma-albumi. Se sisältää yhtyeen kappaleita vuosilta 1989–1997.
Tuplaturo

Tuplaturo (40 kovinta hittiä) on Power-levy-yhtiön vuonna 2000 julkaisema Turo’s Hevi Gee -kokoelma-albumi. Se sisältää yhtyeen 40 tunnetuinta kappaletta.
Kappaleet.
CD1:
CD2:
20 turointa

20 turointa on Poptorin vuonna 2000 julkaisema Turo’s Hevi Gee -kokoelma-albumi. Se sisältää samat kappaleet kuin Powerin julkaiseman Tuplaturon ensimmäisellä levyllä. Levynkannen kuvat ovat valokuvataiteilija Juha Metson kuvaamia.
20 vielä turompaa

20 vielä turompaa on Poptorin vuonna 2000 julkaisema Turo’s Hevi Gee -kokoelma-albumi. Se sisältää samat kappaleet kuin Powerin julkaiseman
Tuplaturon toisella levyllä. Levynkannen kuvat ovat valokuvataiteilija Juha Metson kuvaamia.
Oulujoen vaakuna

Oulujoen vaakuna oli Oulujoen kunnan tunnus. Vaakunan aihe on peräisin pitäjän vanhasta sinetistä, jossa aaltokoroinen hirsi viittaa Oulujokeen, josta pitäjäkin oli saanut nimensä.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä reunoihin ulottuva verkko, jonka päälikkeenä aaltokoroinen hirsi; kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Oulujoen kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 18. kesäkuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 5. elokuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1965, kun Oulujoen kunta liitettiin pääosin Ouluun. Vaakunan pohjalta on myöhemmin tehty entisen Oulujoen kunnan alueella käytössä oleva isännänviiri. Viirin on suunnittelut oululainen Henry Mäkelä vuonna 1995.
Castle (televisiosarja)

Castle on yhdysvaltalainen draamakomediasarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa vuosina 2009–2016. Sarjan on luonut Andrew W. Marlowe ja sen tuottajina toimivat ABC Studios ja Beacon Pictures.
"Castle" seuraa kuuluisan rikoskirjailijan Richard Castlen (Nathan Fillion) ja NYPD:n henkirikosetsivä Kate Beckettin (Stana Katic) elämää heidän ratkoessaan erilaisia rikoksia New Yorkissa. Aluksi Beckett ei ole tästä mielissään, mutta ajan kuluessa heidän tunteensa toisiaan kohtaan lämpenevät. Yleisesti sarja keskittyy niin päähenkilöiden kehittyvään romanssiin kuin Beckettin äidin murhaajan selvittämiseen.
Suomessa sarjaa on esitetty Nelonen ja Hero-kanavilla 28. huhtikuuta 2010 lähtien.
Toukokuussa 2016 ilmoitettiin sarjan peruuttamisesta kahdeksannen tuotantokauden jälkeen.
Juoni.
"Castle" seuraa kuuluisan rikoskirjailija Richard Castlen elämää tämän päätettyä kirjasarjansa sen päähenkilön kuolemaan. Castle pääsee NYPD:n henkirikosetsivän Kate Beckettin matkaan tutkimaan kopiomurhaajan tapauksessa, jossa murhaaja imitoi Castlen kirjoissa tapahtuneita murhia. Castle, joka kiinnostuu Beckettistä potentiaalisena hahmona uudelle kirjasarjalleen, käyttää yhteyksiään kaupunginjohtajaan ja saa luvan alkaa seurata Beckettin tiimin murhatutkimuksia. Beckett ei alun perin lämpeä Castlen idealle, mutta lopulta hyväksyy tämän osana tiiminsä tutkimuksia.
Hyvästi, Dolores Haze

Hyvästi, Dolores Haze on Johanna Kurkelan vuonna 2010 julkaistu neljäs studioalbumi. 
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale "Rakkauslaulu", jonka on säveltänyt Lauri Ylönen ja sanoittanut Paula Vesala. Kappaleen sello-osuudet soittaa Apocalyptican Eicca Toppinen. Seuraavia singlekappaleita olivat "Tuo se mulle" ja "Ainutlaatuinen". Albumin ovat tuottaneet Sampo Haapaniemi ja Markus Koskinen. 
"Hyvästi, Dolores Haze" nousi ensimmäisellä listaviikollaan (viikolla 15/2010) Suomen virallisen albumilistan kärkeen. Albumia on myyty yhteensä yli 20 000 kappaletta, kultalevyyn oikeuttava määrä.
Levyllä vierailee muun muassa Nightwishin kanssa yhteistyötä tehnyt brittiläinen muusikko Troy Donockley. Donockley soittaa säkkipillejä kappaleessa "Satojen merien näkijä", jonka on säveltänyt ja sanoittanut Tuomas Holopainen, Nightwishin kosketinsoittaja-säveltäjä.
Albumin tekoa esiteltiin Yle Teeman "Näin se tehtiin" -sarjan jaksossa, joka esitettiin ensimmäisen kerran maaliskuussa 2011.
Pariisi–Roubaix 2010

Pariisi–Roubaix 2010 oli järjestyksessään 108. maantiepyöräilyn Pariisi–Roubaix-kilpailu. Se käytiin 259 kilometrin reitillä Compiègnesta Roubaix'hin 11. huhtikuuta 2010. Reitti sisälsi 27 mukulakivijaksoa yhteispituudeltaan 52,9 kilometriä. 
Fabian Cancellara voitti kilpailun karattuaan muilta kärkiajajilta noin 50 kilometriä ennen maalia. Hän voitti kilpailun kahden minuutin erolla toiseksi sijoittuneeseen Thor Hushovdiin, joka kukisti loppukirissä Juan Antonio Flechan.
Tulokset.
Lähde: Yle
Mukulakiviosuudet.
Lähde: letour
Osallistuneet joukkueet.
Kilpailussa oli mukana kaikkiaan 25 joukkuetta.
Philip Larsen

Philip Elzer Gade Larsen (s. 7. joulukuuta 1989 Esbjerg) on tanskalainen jääkiekkopuolustaja. Hän edustaa tanskalaista Esbjerg Energyä.
Ura.
Larsen pelasi jo 15-vuotiaana Ruotsissa Rögle BK:n junioriakatemiassa. Tätä ennen hän pelasi tanskalaisessa Esbjergissä. Röglessä hän pelasi ensimmäiset ottelut Allsvenskanissa jo kaudella 2005–2006. Tämän jälkeen Larsen siirtyi Elitserienissä pelaavaan Frölundaan.
Larsen pelasi monta kautta Frölundassa ja vakiinnutti paikkansa edustusjoukkueessa kaudella 2008–2009, jolloin hän muun muassa voitti joukkueen puolustajien +/– -tilaston. Tätä ennen hän oli hakenut peliaikaa Borås HC:stä. Hän voitti Ruotsin-vuosinaan muun muassa kaksi kertaa J20 SuperElit -mestaruuden. Huhtikuussa 2009 Larsen teki kolmen vuoden sopimuksen hänet varanneen Dallas Starsin kanssa.
Tästä huolimatta kahden kuukauden päästä Stars lainasi Larsenin takaisin Frölundaan, jossa hän pelasi kauden 2009–2010. Frölundan tiputtua pudotuspeleistä Stars kutsui Larsenin joukkueeseen. Hän debytoi NHL:ssä huhtikuussa Anaheim Ducksia vastaan. Larsen sai jääaikaa noin 11 minuuttia ja +/– -tilastoonsa yhden plussan. Samalla hänestä tuli ensimmäinen tanskalainen puolustaja, joka on pelannut NHL:ssä.
Larsen on pelannut Tanskan maajoukkueessa useissa nuorten arvoturnauksissa ja myös aikuisten edustusjoukkueessa. Keväällä 2006 hän pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailujen 1. divisioonassa. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi. Seuraavana vuonna Larsen oli nostamassa Tanskan 20-vuotiaiden maajoukkuetta 1. divisioonasta pääsarjaan. Hän oli mukana nuorten MM-kisoissa, mutta joukkue putosi heti takaisin 1. divisioonaan, jossa se pelasi vuonna 2009. Hän sai samana vuonna kokemusta myös miesten MM-kisoista.
Vuosina 2010–2013 Larsen pelasi Dallas Starsin organisaatiossa. NHL:n työsulun 2012–2013 ajan hän edusti SM-liigajoukkue Rauman Lukkoa. Kauden 2013–2014 Larsen pelasi Edmonton Oilersin organisaatiossa.
Kaudeksi 2014–2015 Larsen siirtyi KHL-liigaan Jugra Hanty-Mansijskin joukkueeseen. Toukokuussa 2015 Larsen solmi yksivuotisen sopimuksen KHL-joukkue Jokereiden kanssa. 
Heinäkuussa 2016 Larsen solmi vuoden mittaisen sopimuksen NHL-seura Vancouver Canucksin kanssa.
Huhtikuussa Larsen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KHL-joukkue Salavat Julajev Ufaan.
Hopealohi

Hopealohi ("Oncorhynchus kisutch") on yksi tyynenmerenlohien suvun kalalajeista.
Ulkonäkö ja koko.
Meressä eläessään hopealohella on tummansininen selkä ja hopeaväriset kyljet. Kutuvaiheessa alaleuka ja hampaat koukkuuntuvat. Kyljet muuttuvat kirkkaan punaisiksi, pää sinertävän vihreäksi, vatsa tummuu ja selkään ilmestyy tummia täpliä. Lisääntymiskykyisten hopealohien vatsat sävyttyvät vaalean- tai ruusunpunaisiksi ja koiraiden selät saartavat hieman kaartua. Kutuvalmiiden aikuisten väritys on kirkkaanpunainen ja selkä tumma. Naaraat saattavat olla koiraita tummempia. Sekä naaraiden että koiraiden yläleuka koukkuuntuu. Aikuinen hopealohi on keskimäärin 71 cm pitkä ja painaa 5 kiloa, suurimmillaan 16 kiloa.
Lisääntyminen.
Mätimunat kuoriutuvat kutupesässä talvella tai alkukeväällä 6–7 viikkoa kudun jälkeen. Kuoriutuneet poikaset jäävät lähes liikkumattomina kutupesään 1–2 viikoksi, jona aikana ne saavat ravintonsa ruskuaispussista. Nuori hopealohi viettää 1–2 vuotta kotipurossaan ennen kehittymistään smoltiksi. Smoltit ovat tyypillisesti 10–15 cm:n pituisia ja hopeasuomuisia. Ne vaeltavat mereen maaliskuun loppupuolen ja heinäkuun välisenä aikana. Hopealohi elää meressä 1–3 vuotta, jonka jälkeen se palaa makeaan veteen kutemaan. Arvostetut "jack"-koiraat palaavat kutemaan kaksivuotiaina. Kutevilla koirailla on voimakkaasti koukkuuntunut nokka ja suuret hampaat.
Levinneisyys.
Hopealohta esiintyy luontaisesti Tyynenmeren pohjoisosissa Hokkaidossa, Venäjän Tyynenmeren rannikolla, Beringinmerellä sekä Pohjois-Amerikan länsirannikolla Alaskasta Kalifornian Montereynlahteen. Hopealohta on istutettu Pohjois-Amerikassa Suuriin järviin sekä useisiin muihin järviin Yhdysvalloissa.
Neuvostoliitossa hopealohta istutettiin 1970-luvulla muun muassa Itämereen, ja sitä saatiin usein myös Suomesta, joitakin vielä 1980-luvulla. Laji ei kuitenkaan vakiintunut. Hopealohen kotiutusistutukset ovat olleet tuloksellisia vain Ranskan pohjoisrannikolla ja Chilessä.
Kalataloudellinen arvo.
Hopealohen osuus on lukumääräisesti keskimäärin 3,5 % Alaskan vuotuisesta lohisaaliista ja painonsa puolesta 5,9 %. Lohta kalastetaan troolaamalla sekä verkoilla. 
Hopealohi on merkittävä virkistyskalastuskohde sekä meressä että makeassa vedessä. Lohta kalastetaan heinäkuusta joulukuuhun. Hopealohi tapaa parveentua meressä matalaan veteen ja lähelle rantoja, jolloin se on vapaa-ajan kalastajien tavoitettavissa rannalta tai veneestä. 
Merestä pyydystettyä hopealohta arvostetaan ruokakalana. Liha on rasvaista ja jää jälkeen ainoastaan keväiselle kuningaslohelle ja punalohelle. Hopealohi on ollut merkittävä saaliskala alkuperäiskansoille ympäri pohjoisen Tyynenmeren, ja se on usean heimon tunnuseläin. Se on myös Japanin Chiban prefektuurin kansalliseläin.
Tunisian presidentti

Tunisian tasavallan presidentti (, ) on Tunisian valtion päämies, joka johtaa maata pääministerin avustuksella. Lisäksi presidentti on myös puolustusvoimien ylipäällikkö. Tunisia itsenäistyi vuonna 1956 aluksi kuningaskuntana Ranskan vallan alta. Seuraavana vuonna 25. heinäkuuta 1957 maasta tuli tasavalta.
Valinta.
Presidentinvaalit käydään viiden vuoden välein. Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2019.
Varkauden vaakuna

Varkauden vaakuna on Varkauden kaupungin tunnus. Sen aihe viittaa erityisesti laivanrakennukseen, mutta myös teollisuuteen yleensäkin. Samalla vaakuna muistuttaa Varkauden merkityksestä sisävesisatamakaupunkina.
Vaakunan selitys on: ”mustassa kentässä esiintyöntyvä koukistettu käsivarsi pidellen hirsittäistä ankkuria; kaikki kultaa”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Varkauden kauppalanvaltuusto hyväksyi nimimerkillä ”Työssämme on voimaa” jätetyn ehdotuksen vaakunaksi kokouksissaan 1. tammikuuta ja 8. helmikuuta 1954. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. huhtikuuta samana vuonna.
Futis+

Futis+ oli suomalainen jalkapallon erikoisohjelma, jota esitettiin perjantaisin Canal+ Urheilulla ja lauantaisin MTV3:lla. Ohjelmassa käsiteltiin viikon kohokohdat suomalaisesta Veikkausliigasta ja kansainvälisistä liigoista sekä syvennyttiin lajin ilmiöihin ja taustoihin.
"Futis+:n" tekijäryhmään kuuluivat muun muassa asiantuntijat Pasi Rautiainen ja Keith Armstrong, selostaja Tuomas Virkkunen, juontaja Tuomas Tahvanainen, toimittajat Minna Pyykkö ja Antti Salo sekä tuottaja-juontaja Markus Autero.
Ohjelman ensiesitys oli 9. huhtikuuta 2010. Vuonna 2010 esitettiin kaikkiaan 36 noin puolen tunnin mittaista jaksoa.
Bronisław Komorowski

Bronisław Maria Komorowski (s. 4. kesäkuuta 1952 Oborniki Śląskie) on puolalainen poliitikko. Hänet valittiin Puolan presidentiksi 4. heinäkuuta 2010 viisivuotiskaudeksi. Hän toimi aiemmin parlamentin alahuoneen Sejmin puhemiehenä marraskuusta 2007 alkaen presidentiksi valitsemiseen saakka, ja hän oli myös väliaikaisesti Puolan presidenttinä Lech Kaczyńskin kuoltua lento-onnettomuudessa 10. huhtikuuta 2010. Vuonna 2015 hän hävisi Puolan presidentinvaaleissa Andrzej Dudalle.
Komorowski oli Puolan kommunistivallan aktiivinen vastustaja ja nousi Sejmiin heti demokratiaan siirtymisen jälkeen. 2000–2001 hän toimi Puolan puolustusministerinä Jerzy Buzekin hallituksessa (Buzek on kesästä 2009 toiminut Euroopan parlamentin puhemiehenä). 
Hän on Mykolas Romeris yliopiston, Kasimir Suuren yliopiston (Bydgoszcz, Puola), Vytautas Suuren yliopiston ja Lvivin yliopiston kunniatohtori.
Komorowskin perhe kuului vanhaan liettuanpuolalaiseen aatelissukuun, joka menetti omaisuutensa Stalinin aikaan. Komorowski opiskeli historiaa Varsovan yliopistossa ja osallistui vuonna 1968 opiskelijaliikehdintään. Myöhemmin hän oli mukana Solidaarisuus-liikkeessä. Kun Solidaarisuus lakkautettiin 1981, Komorowski joutui puoleksi vuodeksi internointileirille.
Komorowskin puoliso on Anna Komorowska. Heillä on viisi aikuista lasta.
Korppoon vaakuna

Korppoon vaakuna oli Korppoon kunnan tunnus. Vaakunan aihe on peräisin isonvihan aikaisesta pitäjän nostoväen lipusta.
Vaakunan selitys on ”kultakentässä musta, kruunupää korppi siivet koholla; kruunu ja kieli punaiset.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Korppoon kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 29. kesäkuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 27. joulukuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009, kun Korppoon kunta yhdessä Houtskarin, Iniön, Nauvon ja Paraisten kanssa muodosti Länsi-Turunmaan (nyk. Paraisten) kaupungin.
Sławomir Skrzypek

Sławomir Stanisław Skrzypek (10. toukokuuta 1963 Katowice – 10. huhtikuuta 2010 Smolensk) oli Puolan keskuspankin johtaja. Hän sai surmansa Smolenskin lento-onnettomuudessa, jossa kuoli myös Puolan presidentti Lech Kaczyński ja 94 muuta ihmistä.
Charles Snelling

Charles Frederick Theodore Snelling (s. 17. syyskuuta 1937 Toronto) on entinen kanadalainen taitoluistelija. Hän saavutti pronssimitalin vuoden 1957 maailmanmestaruuskilpailuissa. Kanadan-mestaruuden Snelling voitti yhteensä kuusi kertaa vuosina 1954–1958 ja 1964. Hänet valittiin Kanadan taitoluisteluliiton Hall of Fameen 2004.
Snelling osallistui talviolympialaisiin kaksi kertaa. Cortina d’Ampezzossa 1956 hän sijoittui kahdeksanneksi ja Innsbruckissa 1964 kolmanneksitoista. Snelling edusti Toronton Granite Clubia. Hänen valmentajanaan toimi Marcus Nikkanen.
Snelling valmistui Toronton yliopiston lääketieteellisestä tiedekunnasta 1962, ja urheilu-uransa jälkeen hän on työskennellyt plastiikkakirurgina.
Pussin kuljettaja

Pussin kuljettaja on toimittaja Pekka Kymäläisen kirjoittama teos, jossa hän kertoo sairastumisestaan peräsuolisyöpään ja sairauden hoitamisesta sekä Kainuun keskussairaalassa että Oulun yliopistollisessa sairaalassa.
Kymäläinen kertoo kirjassaan rankoista hoitojaksoista niin sädehoidossa kuin syövän leikkauksen jälkeen, jossa hänelle jouduttiin tekemään paksusuoliavanne. Kymäläinen kirjasi vuoden ajan sairaalapäiväkirjaa, jossa hän dokumentoi erikoisen seuralaisen kohtaamisesta ja potilaan tuntemuksista hoidon edetessä.
Kirjasta on otettu kaksi painosta. "Pussin kuljettaja" -kirjan tyyli on päiväkirjanomainen tarkastelu, jossa sairauden lisäksi käsitellään uutisia ja tapahtumia niin Suomesta kuin ulkomailta. Kymäläinen sai "Pussin kuljettaja" -kirjan jälkeen Suomen Kulttuurirahaston myöntämän apurahan.
Natriumatsidi

Natriumatsidi (NaN3) on natrium- ja atsidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Sitä käytetään autojen turvatyynyissä, räjähdysaineiden valmistuksessa ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Natriumatsidi on huoneenlämpötilassa värittömiä tai valkoisia heksagonaalisia kiteitä, jotka liukenevat veteen ja myös ammoniakkiin sekä alkoholiin. Natriumatsidi voi räjähtää kuumennuksen tai iskujen seurauksena, jolloin muodostuu metallista natriumia ja typpikaasua. Laimeat hapot vapauttavat natriumatsidista erittäin myrkyllistä vetyatsidia.
2 NaN3 + H2SO4 → 2 HN3 + Na2SO4
Valmistus.
Natriumatsidia voidaan valmistaa teollisesti natriumamidin ja dityppioksidin välisellä reaktiolla. Reaktio tapahtuu 190 °C lämpötilassa ja natriumatsidin lisäksi muodostuu natriumhydroksidia ja ammoniakkia.
2 NaNH2 + N2O → NaN3 + NaOH + NH3
Dityppioksidin sijaan reaktiossa voidaan käyttää natriumnitraattia.
3 NaNH2 + NaNO3 → NaN3 + 3 NaOH + NH3
Euroopan unionin jäsenvaltioissa tuotetaan natriumatsidia vuosittain yli miljoona kiloa.
Käyttö.
Käyttö turvatyynyissä.
Natriumatsidia käytetään autojen turvatyynyissä. Törmäyksen sattuessa anturit antavat käskyn sytyttää seos, joka sisältää natriumatsidin lisäksi natriumnitraattia ja piidioksidia. Lämpötila nousee 300 °C, jolloin muodostuu sulaa natriummetallia ja typpikaasua, joka täyttää turvatyynyn. Sula natrium muodostaa piidioksidin kanssa natriumsilikaattilasia.
2 NaN3 → 2 Na + 3 N2
Vastaavaa reaktiota voidaan käyttää laboratoriossa valmistettaessa erittäin puhdasta natriummetallia.
Käyttö räjähdysaineiden valmistuksessa.
Natriumatsidia voidaan käyttää sytytinräjähteenä. Siitä valmistetaan enimmäkseen kuitenkin lyijyatsidia, jota muodostuu natriumatsidin reagoidessa lyijysuolan, kuten lyijyasetaatin kanssa.
2 NaN3 + (CH3COO)2Pb → Pb(N3)2 + 2 CH3COONa
Käyttö orgaanisessa kemiassa.
Natriumatsidia voidaan käyttää valmistettaessa primäärisiä amiineja. Atsidit reagoivat alkyylihalidien kanssa muodostaen alkyyliatsideja, jotka voidaan pelkistää primäärisiksi amiineiksi.
Myrkyllisyys.
Natriumatsidi on hyvin myrkyllistä, lähes yhtä myrkyllistä kuin natriumsyanidi. Aine voi kulkeutua kehoon hengitettynä, ihon läpi imeytyneenä tai nieltynä. Myrkytysoireita ovat huonovointisuus, verenpaineen lasku, sydämen lyöntien hidastuminen ja tajuttomuus. Aineelle altistuminen voi aiheuttaa hermostovaurioita tai jopa kuoleman. Natriumatsidin on todettu olevan mutageeninen.
Markéta Irglová

Markéta Irglová (s. 28. helmikuuta 1988 Valašské Meziříčí, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen lauluntekijä, muusikko, laulaja ja näyttelijä. Vuodesta 2009 lähtien hän on asunut Irlannissa.
Aiempi elämä.
Irglová aloitti soittamisen seitsenvuotiaana. Vanhemmat ostivat hänelle pianon, kun hän oli kahdeksan. Hän alkoi soittaa sitä ja pääsi soittotunneille. Yhdeksänvuotiaana hän sai isältään kitaran alkaen välittömästi soittaa sitä ja opetella kappaleita korvakuulolta. Äiti halusi Markétan soittavan pianoa, koska lapsena hänen omat vanhempansa eivät olleet pystyneet sitä hankkimaan, vaikka hän rakastikin soitinta kovasti.
Ura.
Irglová ja irlantilaismuusikko Glen Hansard muodostavat duon The Swell Season, jonka samanniminen debyyttialbumi "The Swell Season" ilmestyi vuonna 2006. Vuonna 2007 he esiintyivät pääosissa John Carneyn käsikirjoittamassa ja ohjaamassa indie-elokuvassa "Once". Irglová ja Hansard kirjoittivat yhtä lukuun ottamatta kaikki elokuvan kappaleet. "Once" voitti draamaelokuvan World Cinema Audience Awardin Sundancen elokuvajuhlilla.
Yksi Irglován ja Hansardin "Oncea" varten kirjoittamista kappaleista on ”Falling Slowly”, joka voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon. Irglovásta tuli ensimmäinen Oscarilla palkittu tšekkiläisnainen, ja yhdeksäntoistavuotiaana hän oli myös nuorin Oscarin musiikkikategoriassa voittanut henkilö. Irglová ja Hansard esittivät kappaleensa 24. helmikuuta 2008 Oscar-gaalassa Los Angelesin Kodak-teatterissa.
Irglová ja Hansard esiintyivät myös vuoden 2007 "I’m Not There" -elokuvan soundtrackilla versiollaan Bob Dylanin kappaleesta ”You Ain’t Goin’ Nowhere”.
Yksityiselämä.
"Oncen" teon aikana Irglová ja Hansard alkoivat tapailla toisiaan. Tammikuussa 2009 he kertoivat kuitenkin päättäneensä seurustelunsa, mutta säilyneensä hyvinä ystävinä.
Eduard Geyer

Eduard Geyer (s. 7. lokakuuta 1944) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän on tehnyt pitkän ja vaihtelevan uran pelaajana ja valmentajana toimien muun muassa viimeisenä DDR:n maajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Geyer aloitti jalkapallouransa Aufbau Dresden-Mitten juniorijoukkueessa 1950-luvulla. Hän siirtyi 1956 SC Einheit Dresdeniin, jossa aloitti myös uransa aikuisten tasolla 1962. Edellisenä vuonna Geyer oli ollut Einheitin joukkueessa voittamassa DDR:n juniorien cup-mestaruutta. Vuonna 1968 Geyer siirtyi Einheit Dresdenistä kaupungin suurseuraan Dynamo Dresdeniin. Hän edusti Dynamoa seitsemän kauden ajan ja oli voittamassa kahta DDR:n mestaruutta 1971 ja 1973. Geyer lopetti uransa Dynamossa 1975.
Ura valmentajana.
Valmennusuransa insinöörin koulutuksen omannut Geyer aloitti Dynamo Dresdenin juniorivalmentajana 1975. Hän työskenteli seuran organisaatiossa sittemmin myös edustusjoukkueen apuvalmentajana 1979–1983 ja jälleen juniorivalmentajana 1983–1986. Hän johdatti Dynamon DDR:n juniorimestariksi 1985 sekä cupin voittajaksi 1985 ja 1986.
Kesällä 1986 Geyer nousi Dynamon edustusjoukkueen päävalmentajaksi Klaus Sammerin jätettyä tehtävät. Hänen johdollaan Dynamo onnistui vielä murtamaan DDR:n liigan loppuvuosia dominoineen Berliner FC Dynamon ylivallan luotsaamalla seuran mestariksi kaudella 1988–1989. Tämän menestyksen johdosta Geyer nousi heinäkuussa 1989 DDR:n maajoukkuevalmentajaksi. Hän jatkoi edelleen Dynamo Dresdenin peräsimessä jättäen nämä tehtävät huhtikuussa 1990. Maajoukkuevalmentajana Geyer jäi historiaan viimeisenä DDR:n maajoukkueessa. Hänen johdollaan DDR voitti kahdeksan ottelua, pelasi kahdesti tasan ja hävisi vain kaksi ottelua. Tehtävä lakkasi olemasta syyskuussa 1990.
Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Geyer jatkoi valmennusuraansa unkarilaisessa BFC Siófokissa, mutta pesti päättyi potkuihin jo helmikuussa 1992. Tämän jälkeen Geyer palasi Saksaan ja jatkoi uraansa kolmannella sarjatasolla pelanneessa FC Sachsen Leipzigissa, jonka johdatti Oberliga Nordostin voittoon 1993. Seura ei kuitenkaan kyennyt lunastamaan lisenssiä 2. Bundesliigaan. Seuraavan kauden tulokset olivat paljon vaatimattomampia ja Geyer sai potkut huhtikuussa 1994.
Samana kesänä Geyer jatkoi uraansa Energie Cottbusin päävalmentajana. Geyerin johdolla Energie nousi 1997 2. Bundesliigaan ja kolme vuotta myöhemmin 1. Bundesliigaan. Pääsarjavisiitti jäi Cottbusin osalta kolmeen kauteen, joista paras toi sijan 13. Lisäksi seura oli Geyerin johdolla Saksan cupin loppuottelussa 1997. Hän sai kuitenkin jatkaa päävalmentajana putoamisesta huolimatta, mutta kehnon kauden 2003/04 jälkeen meno oli entistä takkuisampaa ja Geyerin pitkä pesti Cottbusissa päättyi potkuihin marraskuussa 2004.
Cottbus-pestinsä jälkeen Geyer toimi puolisen vuotta Al-Nasrin päävalmentajana Dubaissa. Marraskuussa 2006 hän siirtyi FC Sachsen Leipzigin peräsimeen toistamiseen urallaan. Pesti päättyi kuitenkin heinäkuussa 2007 seuran taloudellisten vaikeuksien seurauksena. Syyskuussa 2007 hän palasi entiseen seuraansa Dynamo Dresdeniin. Pesti päättyi kuitenkin potkuihin jo kesäkuussa 2008 Geyerin ja seurajohdon riitojen seurauksena.
Hyrsylä (Nummi)

Hyrsylän kylä sijaitsee Lohjan Nummella. Kylän halkaisee kahtia seututie 110, joka oli ennen Ykköstie. Hyrsylän keskustassa sijaitsi ennen jopa kolme kauppaa, ja viimeinenkin niistä lakkautettiin 2000-luvulla. Kylä sijaitsee Koisjärven vieressä ja eteläpäässä se rajoittuu Saukkola–Lohja-tielle.
Maatilat.
Hyrsylässä on kuusi päätilaa: Saukko, Mäkilä, Lonkala, Lanki, Uro ja Mikkola. Uron maatila sijaitsee seututien 110 pohjoispuolella, ja se on enemmäkseen keskittynyt naudan kasvatukseen. Muilla maatiloilla ei ole nykyään eläimiä. Viljely on loppunut Mäkilässä ja Mikkolassa. Lankin tilalla on Lankin Aitta -kahvila vanhassa vilja-aitassa.
Ala-aste.
Hyrsylässä sijaitsee vuonna 2015 lakkautettu Hyrsylän koulun entinen ala-aste, joka myytiin 2017 Lohjan kaupungin hyväksymän tarjouksen mukaan Pedro Aibéolle. Koulurakennukseen suunnitellaan sekä asuntoja että yhteisöllistä toimintaa. Koulu sijaitsee Langin maatilan lähellä. Toimiessaan vielä ala-asteena koulussa annettiin opetusta noin 60 oppilaalle. Koulussa panostettiin erityisesti taito- ja taideaineisiin.
Olga Bergholtz

Olga Fjodorovna Bergholtz, myös: Berggolts (; 16. toukokuuta 1910 Pietari, Venäjä – 13. marraskuuta 1975 Leningrad, Venäjä) oli venäläinen neuvostorunoilija.
Olga Bergholtz syntyi lääkärin perheeseen. Ensimmäiset teoksensa hän julkaisi 15-vuotiaana. Vuonna 1926 hän liittyi nuorten proletaarikirjailijoiden "Smena"-ryhmään. Vuonna 1930 Bergholtz valmistui Leningradin yliopiston filologisesta tiedekunnasta. Hän työskenteli toimittajana Kazakstanissa ja Leningradissa, julkaisi useita lastenkirjoja ja kuvauskokoelmia. Ensimmäiset runokokoelmat ilmestyivät vuosina 1934 ja 1936.
Stalinin vainojen aikana Bergholtz vangittiin joulukuussa 1938, mutta vapautettiin syyttömänä seuraavan vuoden heinäkuussa. Hänen ensimmäinen aviomiehensä Boris Kornilov menehtyi vankeudessa. Vuonna 1940 Bergholtz hyväksyttiin NKP:n jäseneksi.
Leningradin piirityksen aikana Bergholtzin lähes päivittäiset radioesiintymiset tekivät hänestä kaupungin puolustajien urhoollisuuden, kärsivällisyyden ja toivon symbolin. Hänen runoelmansa ja runokokoelmansa "Fevralski dnevnik" (”Helmikuun päiväkirja”, 1942), "Leningradskaja poema" (”Leningrad-runoelma”, 1942), "Leningradskaja tetrad" (”Leningrad-vihko”, 1942), "Leningrad" (1944), "Pamjati zaštšitnikov" (”Puolustajien muistolle”, 1944), "Govorit Leningrad" (”Täällä Leningrad”, 1946) ja "Tvoi put" (”Sinun tiesi”, 1945) kuvaavat avoimesti ja vilpittömästi piiritetyn kaupungin arkea. Yhdessä Georgi Makogonenkon kanssa Bergholtz laati elokuvan "Leningradskaja simfonija" (”Leningrad-sinfonia”, 1945) käsikirjoituksen. Hänen sanansa ”Ketään ei ole unohdettu, mitään ei ole unohdettu” on kaiverrettu Piskarjovkan hautausmaan graniittiin. Bergholtzin toinen aviomies, kirjallisuudentutkija Nikolai Moltšanov kuoli nälkään piirityksen aikana.
Vuonna 1950 Bergholtz sai Stalinin palkinnon runoelmasta "Pervorossijsk". Tragedia "Vernost" (”Uskollisuus”, 1954) kuvaa Sevastopolin puolustusta vuosina 1941–1942. Pääteoksenaan kirjailija piti vuonna 1959 ilmestynyttä proosakirjaa "Dnevnyje zvjozdy" (”Päivän tähdet”). Myöhemmistä runokokoelmista merkittävin on Bergholtzin lähes kolmenkymmenen vuoden ajan kirjoittama "Uzel" (”Solmu”, 1965).
Runoilija on palkittu Leninin ja Työn punaisen lipun kunniamerkeillä. Hänet on haudattu Sutelan kirjailijahautausmaalle.
Suomennettu teos.
Suomennettuja runoja.
Runoja teoksessa "Neuvostolyriikkaa 4". Suom. Pentti Saaritsa. Tammi, 1986.
Palatsiaukio

Palatsiaukio () on Pietarin kaupungin keskusaukio Venäjällä. Se sijaitsee Nevan eteläpuolella Amiraliteetin prospektin sekä Millionnaja-kadun ja Moikan välillä. Aukion pinta-ala on 8 hehtaaria. Vuosina 1923–1944 sen nimenä oli "Uritskinaukio" Moisei Uritskin kunniaksi.
Palatsiaukio on syntynyt 1700-luvun puolivälissä sen pohjoispuolella sijaitsevan barokkityylisen Talvipalatsin rakentamisen yhteydessä. Eteläpuolella sijaitseva Carlo Rossin suunnittelema empiretyylinen pääesikuntarakennus pystytettiin vuosina 1819–1829. Itäpuolelle sijaitsevan klassistisen kaartin joukkojen esikunnan on suunnitellut Aleksandr Brjullov (1837–1843). Aukion keskellä seisoo Pyterlahden graniitista valmistettu Aleksanterin pylväs (Auguste de Montferrand, 1834). Pylväs ja pääesikunnan holvikaaren päällä kohoava Voiton kuusivaljakko -veistos ovat Venäjän vuoden 1812 isänmaallisessa sodassa saaman voiton muistomerkkejä.
Vuonna 1905 aukiolla järjestettiin verisunnuntaina tunnettu, sotilaiden verisesti hajottama mielenosoitus. Lokakuun vallankumouksen aikana punakaarti valloitti sieltä käsin talvipalatsin, johon Venäjän väliaikainen hallitus oli majoittunut. Nykyään Palatsiaukiolla järjestetään sotilasparaateja, erilaisia juhlatilaisuuksia ja konsertteja.
Liigacup (naiset)

Liigacup on suomalainen Kansallisen Liigan joukkueille tarkoitettu jalkapallokilpailu, joka pelataan kevättalvella ennen sarjakauden alkua.
Pelijärjestelmä.
Joukkueet jaetaan kahteen lohkoon, joissa pelataan yksinkertainen sarja. Molempien lohkojen kaksi parasta pääsee välieriin, jossa lohkon A voittaja kohtaa lohkon B toiseksi sijoittuneen ja lohkon B voittaja lohkon A toiseksi sijoittuneen. Välierät pelataan yksiosaisena lohkovoittajan kotikentällä. Loppuottelu pelataan samana päivänä miesten liigacupin loppuottelun kanssa.
Gavriil Baranovski

Gavriil Vasiljevitš Baranovski (, 25. maaliskuuta 1860 Odessa – 1920 Pietari) oli venäläinen arkkitehti.
Gavriil Baranovski valmistui vuonna 1885 Pietarin siviili-insinööri-instituutista. Vuosina 1885–1917 hän työskenteli Venäjän sisäministeriön rakennuskomiteassa ja vuosina 1897–1905 toimi siviili-insinööri-instituutin opettajana.
Arkkitehdin varhaisille töille ovat ominaisia rationalistiset suunnitteluratkaisut. Myöhemmistä rakennuksista monet edustavat jugendtyyliä. Niistä merkittävimpiä ovat Jelisejevin kauppahuoneen talo Nevski-prospektilla (1901–1903) ja Venäjän maantieteellisen seuran rakennus (1907–1910). Baranovski osallistui Pietarin buddhalaisen temppelin suunnitteluun. Hänet tunnetaan myös arkkitehtuurin historioitsijana.
Tunisian pääministeri

Tunisian pääministeri johtaa maan hallitusta. Presidentti nimittää pääministerin. Tunisia itsenäistyi vuonna 1956 ja sai ensimmäisen pääministerin 1969. Sittemmin vuodesta 2011 lähtien pääministeri on ollut hallituksen johtaja. Vuosien 1957–1969 myös Tunisian presidentti toimi hallituksen johtajana.
Luettelo pääministereistä.
Ben Ammar oli maan ensimmäinen pääministeri, kun Tunisia oli osa Osmanien valtakuntaa. Itsenäistymisen jälkeen maan tasavallan ensimmäinen pääministeri oli Bahi Ladgham.
Ugashikjoki

Ugashikjoki () on Yhdysvaltain Alaskan osavaltiossa Alaskan niemimaalla sijaitseva 67 kilometrin mittainen joki. Se laskee Lower Ugashik Lake -järvestä länteen Beringinmeren Bristolinlahteen. Joen suulla on Ugashik Bay -niminen estuaarilahti.
Ugashikjokeen yhtyy vasemmalta kaksi merkittävää sivujokea lähellä sen suuta, King Salmon River ja Dog Salmon River. Pienempi Dago Creek virtaa oikealta Ugashik Bay -estuaariin. Estuaarin ja Bristolinlahden yhtymäkohtaa kutsutaan nimellä Smoky Point. 
Ugashikjoki on merenkulkukelpoinen aina Ugashik Laken tuntumassa olevaan suvantojärveen asti. Sen yläpuolinen koski toimii Alaska Department of Fish and Gamen lohenlaskentapaikkana. 
Jokeen nousee useita eri Tyynenmeren lohilajeja ja se on yksi maailman suurimman punalohen nousun pääjoista.
De Wallen

De Wallen tai de Walletjes on yksi Amsterdamin tunnetuimmista Punaisten lyhtyjen alueista. Prostituutiota harjoitetaan pääasiassa noin 250 × 250 metrin laajuisella alueella, jonka pohjoinen raja on Lange/Korte Niezel, itäinen raja Zeedijk/Nieuwmarkt, eteläinen raja Koestraat/St. Jansstraat ja läntinen raja Warmoesstraat. Bordelleja on erityisesti seuraavilla kaduilla: Barndesteeg, Bethlehemsteeg, Bloedstraat, Dollebegijnensteeg, Enge Kerksteeg, Goldbergersteeg, Gordijnensteeg, Molensteeg, Monnikenstraat, Oudekerksplein, Oudekennissteeg, Oudezijds Achterburgwal, Oudezijds Voorburgwal, Sint Annendwarsstraat, Sint Annenstraat, Stoofsteeg sekä Trompettersteeg.
Aluetta on rasittanut hyvin suuret turistimassat, jotka kerääntyvät keskustaan katsomaan prostitoituja. Amsterdamin kaupungin johto kertoi siirtävänsä joulukuussa 2023 prostituutiohuoneet pois ydinkeskustasta hieman etelämpään Europa Bulevardille erääseen erotiikkakeskukseen. Erotiikkakeskus avataan vuoden 2024 alussa. Monet seksityöläiset ja Amsterdamin asukkaat vastustivat siirtoa pois keskustasta.
Sinivuokko-käenkaalityyppi

Sinivuokko-käenkaalityyppi ("Hepatica-Oxalis"-tyyppi, HeOT) on Suomen metsätyyppiopin mukainen lehtotyyppi. Se on Etelä-Suomen hemiboreaalisella ja eteläboreaalisella vyöhykkeellä tuoreen runsasravinteisen lehdon päätyyppi. Eteläisen Suomen jalopuulehdot ovat usein tätä lehtotyyppiä. 
Sinivuokko-käenkaalityypin lehdon kenttäkerroksen kasvillisuuden tyypillisiä lajeja ovat nimilajien, käenkaalin ("Oxalis acetosella") ja sinivuokon ("Hepatica nobilis"), lisäksi valkovuokko ("Anemone nemorosa"), keltavuokko ("Anemone ranunculoides"), mustakonnanmarja ("Actaea spicata"), kaiheorvokki ("Viola selkirkii"), lehtokorte ("Equisetum pratense"), sudenmarja ("Paris quadrifolia"), lehtoimikkä ("Pulmonaria obscura"), pysty- ja hentokiurunkannus ("Corydalis solida", "C. intermedia" ), lehtoleinikki ("Ranunculus fallax" coll.), lehtoarho ("Moehringia trinervia"), lehto-orvokki ("Viola mirabilis"), lehtopähkämö ("Stachys sylvatica"), jänönsalaatti ("Mycelis muralis"), aitovirna ("Vicia sepium"), vuohenputki ("Aegopodium podagraria"), tesma ("Milium effusum") ja tammivyöhykkeellä lehtosinijuuri ("Mercurialis perennis"). Tosin sinivuokko saattaa joskus puuttuakin.
Caravan (kappale)

”Caravan” on Juan Tizolin ja Duke Ellingtonin säveltämä jazzstandardi vuodelta 1936. Ellingtonin orkesteri, jossa Tizol soitti pasuunaa, soitti kappaletta usein ja nauhoitti useita eri sovituksia siitä. Ellingtonin yhtyeellä oli tapana soittaa se aina konsertin toisena kappaleena.
Ensimmäisen nauhoituksen kappaleesta teki Barney Bigard yhtyeensä kanssa. Vuonna 1946 Billy Eckstine nauhoitti ensimmäisen hittiversion sanojen kanssa. Sanat kirjoitti Ellingtonin manageri Irving Mills. Kappale esitetään kuitenkin useimmiten instrumentaalina, eikä Millsin nimeä aina mainita. Tizolin kerrotaan alun perin myyneen oikeudet kappaleeseen Millsille 25 dollarilla, mutta myöhemmin kappaleen muodostuttua hitiksi Mills suostui myöntämään pasunistille osan sävellyksen rojalteista.
Kappaleessa vuorottelevat latinomusiikkipohjaiset rytmiset osiot ja jazzmaisemmat, harmonisesti monimutkaisemmat jaksot. Kappaleen harmonia viittaa swing-aikakaudella yleisesti käytössä olleeseen George Gershwinin ”I Got Rhythm” -kappaleen sointukulkuun.
Reino Helismaa teki kappaleeseen suomenkieliset sanat nimellä "Karavaani" ja sen levytti ensimmäisenä lauluyhtye Trubaduurit vuonna 1956, seuraavana vuonna siitä tekivät omat versionsa Tuula Siponius ja Olavi Virta.
Take the ”A” Train

”Take the ’A’ Train” on jazzstandardi, jota Duke Ellingtonin orkesteri käytti tunnuskappaleenaan. Sen kirjoitti Ellingtonin pianisti Billy Strayhorn vuonna 1941. Tuohon aikaan Ellington ei muusikkoliitto ASCAP:n lakon takia saanut soittaa omia sävellyksiään radiossa, joten hän turvautui poikansa Mercer Ellingtonin ja Strayhornin kirjoittamaan musiikkiin, koska kumpikaan ei kuulunut liittoon.
Kappaleen nimi tuli Ellingtonin Strayhornille vuonna 1939 kirjoittamasta muistilapusta, jossa oli ohjeet miten päästä tämän asunnolle. Ohje alkoi ”Mene A-junalla...” ja viittasi New Yorkin metrolinjaan. Strayhorn oli ensin hylännyt sävellyksen, koska se kuulosti liikaa kilpailevan yhtyeen sovittajan Fletcher Hendersonin tyyliltä. Kun Ellingtonin vanhaa tunnuskappaletta ei saanut ASCAP:n lakon aikana soittaa, ”Take the ’A’ Train” otettiin sen korvaajaksi. Kappale säilytti tämän asemansa lakon loputtuakin, aina Ellingtonin kuolemaan asti.
Ray Nance soitti Ellingtonin vuoden 1941 nauhoituksessa trumpettisoolon, josta tuli tärkeä osa kappaletta. Ellingtonin konserteissa Nancen piti toistaa soolonsa nuotista nuottiin, ja kun trumpetinsoittaja lähti yhtyeestä, Cootie Williams jatkoi soolon soittamista konserteissa. Betty Roche nauhoitti vuonna 1952 ensimmäisen lauletun version alun perin instrumentaaliksi sävelletystä kappaleesta. Sanat kirjoitti mahdollisesti Roche itse.
In a Sentimental Mood

”In a Sentimental Mood” on jazzstandardi, jonka nauhoitti ensimmäisenä Duke Ellingtonin orkesteri vuonna 1935. Ellington oli merkitty teoksen säveltäjäksi, mutta melodian on spekuloitu olevan alun perin alttosaksofonisti Otto ”Toby” Hardwickin kirjoittama.
Vaikka Ellingtonin ensimmäinen nauhoitus ei osoittautunutkaan hitiksi, kappaleen nostivat suosioon seuraavana vuonna Benny Goodmanin ja Ozzie Nelsonin versiot. Kappaleen nauhoittivat 1930-luvulla myös muun muassa Jimmy Dorsey, Mills Blue Rhythm Band ja Dick McDonough. Belgialainen kitaristi Django Reinhardt nauhoitti oman versionsa Quintette du Hot Club de France -yhtyeensä kanssa vuonna 1937. Vaikka useimmat versiot olivat instrumentaaleja, kappaletta esitettiin myös lauluna Irving Millsin ja Manny Kurtzin kirjoittamilla sanoilla. Yhteen aikaan yhdeksän eri radio-ohjelmaa käyttivät sävellystä tunnusmusiikkinaan.
1940-luvulle tultaessa kappaleen suosio hiipui hieman, mutta Sonny Rollinsin ja Art Tatumin nauhoitettua omat versionsa vuonna 1953 se nousi uudelleen pinnalle. Tatum soitti myöhemmin kappaletta yhdessä George Gershwinin sävellyksen ”Someone to Watch Over Me” kanssa, kiinnittäen huomiota melodioiden samankaltaisuuteen. Molemmat käyttivät pentatonista asteikkoa ja varioivat samaa kuuden nuotin mittaista alkumelodianpätkää.
Ellington jatkoi kappaleen soittamista myös myöhemmin urallaan. Eräs tunnettu nauhoitus on vuodelta 1962 saksofonisti John Coltranen kanssa, joka julkaistiin albumilla "Duke Ellington and John Coltrane".
Mikä voi olla sen mukavampaa

”Mikä voi olla sen mukavampaa” (englanniksi ”My Favorite Things”) on Richard Rodgersin säveltämä valssi vuoden 1959 Broadway-musikaalista "Sound of Music". Alkuperäiset englanninkieliset sanat kirjoitti Oscar Hammerstein II ja suomeksi kappaleen käänsi Esko Elstelä. Broadwayllä laulun esitti Mary Martin, ja vuonna 1965 ensi-iltansa saaneessa musikaalin elokuvaversiossa sen lauloi Julie Andrews.
Kappale on saavuttanut myös jazzstandardin aseman, ja monet jazzin huippunimistä ovat levyttäneet sen. John Coltrane äänitti tunnetun sopraanosaksofoniversion kappaleesta vuonna 1961 julkaistulle albumilleen "My Favorite Things" ja käytti sitä vakituisena numerona konserteissaan vuoteen 1965 asti. Coltranen konserttitaltioinneissa on julkaistu ainakin 18 versiota kappaleesta. Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Herb Alpert, Tony Bennett, Dave Brubeck, Petula Clark, Helen Merrill, McCoy Tyner ja Sarah Vaughan.
Moottoripyöräilyn Qatarin Grand Prix 2010

Qatarin Grand Prix oli kauden 2010 avauskilpailu. Se ajettiin 9.–11. huhtikuuta Losail International Circuitilla. MotoGP-kilpailun voitti Valentino Rossi, Moto2-kilpailun Shoya Tomizawa ja 125cc-luokan Nicolás Terol. Mika Kallio ja Casey Stoner keskeyttivät kaatumiseen MotoGP-kilpailussa.
Dactyl

Dactyl on päävyöhykkeen asteroideihin kuuluvan pikkuplaneetta 243 Idan kuu. Se tunnetaan myös nimellä (243) Ida I. Kuu sai nimensä kreikkalaisen mytologian Dactylien mukaan, jotka olivat Idavuorella asuvia myyttisiä olentoja. Ennen kuin kuu sai nimensä se tunnettiin tunnuksella S/1993 (243) 1. Kuu löytyi Galileo-luotaimen 28. elokuuta 1993 suorittaman Idan ohilennon aikana otetuista kuvista 17. helmikuuta 1994. Dactylin mitat ovat vain 1,6 x 1,4 x 1,2 kilometriä ja sen keskietäisyys Idasta on noin 108 km. Dactyl oli ensimmäinen löydetty asteroidin kuu, muttei ensimmäisenä löydetty kaikista pikkuplaneettojen kuista. Transneptunisen kohteen 134340 Pluto kuu Kharon oli nimittäin löydetty jo vuonna 1978, mutta Plutoa pidettiin planeettana vielä Dactylin löytymisen aikoihin.
Rönkkönen

Rönkkönen on suomalainen sukunimi, jonka haltijoita toukokuussa 2012 oli 200 elossa olevaa henkilöä.
Eräitä Rönkkönen-nimisiä henkilöitä ovat:
Töyhtöpöllö

Töyhtöpöllö ("Lophostrix cristata") on pöllölintuihin kuuluva keskikokoinen, noin 38–43 senttimetrin kokoinen pöllölaji. Se on töyhtöpöllöjen suvun ainoa laji.
Töyhtöpöllön esiintymisaluetta ovat Belize, Bolivia, Brasilia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Guyana, Honduras, Kolumbia, Meksiko, Nicaragua, Panama, Peru, Ranskan Guayana, Suriname ja Venezuela.
Sen luontaisia elinpiiriä ovat subtrooppiset tai trooppiset kosteat alankometsät ja subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät.
Töyhtöpöllöä ei helposti sekoita muihin pöllöihin, sillä se erottuu ulkonäöltään hyvin muista. Se on pelkästään yöaktiivinen ja syö suuria hyönteisiä ja luultavasti pieniä matelijoita.
Sen selvin erityispiirre on valkoiset kulmakarvat, jotka ulottuvat hyvin pitkälle valkoisiin korvatupsuihin. "Stricklandin" silmät ovat kellanoranssit, kahden muun silmät ovat tummanruskeat.
Töyhtöpöllöä tavataan Amazonin alueella lukuun ottamatta sen luoteisaluetta, jossa ovat Länsi-Guyana, Venezuela sekä keskinen ja itäinen Kolumbia.
Alalajit.
Sitä on kolme alalajia:
Moottoripyöräilyn Italian Grand Prix 2010

Italian Grand Prix on kauden 2010 neljäs osakilpailu. Se ajettiin Mugello Circuitilla 5.-6. kesäkuuta.
Aleksandra Natalli-Świat

Aleksandra Krystyna Natalli-Świat (20. helmikuuta 1959 Oborniki Śląskie – 10. huhtikuuta 2010 Smolensk, Venäjä) oli puolalainen poliitikko ja Laki ja oikeus -puolueen jäsen. Hän toimi Puolan parlamentin alahuoneen eli Sejmin jäsenenä vuodesta 2005 kuolemaansa saakka. Hänet valittiin Sejmin jäseneksi syyskuussa 2005 pidetyissä vaaleissa äänin 5 068.
Hän kuoli Smolenskin lento-onnettomuudessa Venäjällä 10. huhtikuuta 2010.
Kaksi maailmaa (Heikki Helan albumi)

Kaksi maailmaa on Heikki Helan kolmas sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999.
Albumin kappaleet ovat Heikki Helan säveltämiä ja sanoittamia, paitsi ”Kesäkuu”, joka on käännös Seals &amp; Croftsin tekemästä kappaleesta ”Summer Breeze”. Sen suomenkieliset sanat ovat Helan kirjoittamat.
Albumin pohjat äänitettiin Haapamäen vanhalla yhteiskoululla kesäkuussa 1999, ja päälleäänitykset tehtiin Porkkana-studiolla Tampereella sekä Helan kotona heinäkuussa 1999. Albumin on masteroinut Henrik Otto Donner. Vastaavana tuottajana toimi Juha Tikka.
Vaarala (Rovaniemi)

Vaarala on kylä Rovaniemellä. Vaarala sijaitsee Kemijoen varrella noin 7 kilometrin päässä kaupungista Kuusamon suuntaan. Toisella puolella Kemijokea sijaitsee Koskenkylä ja Vaaralasta noin 10 kilometriä Kuusamon suuntaan sijaitsee Oikarainen. Vaaralan kautta kulkee Rovaniemi–Kemijärvi-rata, ja kylässä sijaitsee Vaaralan ratapiha.
Frances Densmore

Frances Densmore (21. toukokuuta 1867 Red Wing, Minnesota – 5. kesäkuuta 1957 Red Wing, Minnesota) oli yhdysvaltalainen etnografi ja etnomusikologi, joka oli erikoistunut Amerikan alkuperäisväestön musiikkiin ja kulttuuriin.
Elämäkerta.
Lapsena Densmore kuuli lähellä elävien siouxintiaanien musiikkia ja oppi arvostamaan sitä. 1900-luvun alussa hän opetti musiikkia intiaaneille ympäri maan. Työnsä ohella hän tutustui intiaanien musiikkiin, tallensi ja transkriboi sitä ja näin dokumentoi musiikin käyttöä intiaanien kulttuurissa. Tuohon aikaan valkoiset uudisasukkaat pyrkivät sulauttamaan intiaanit valtakulttuuriin, mutta Densmore auttoi heitä säilyttämään oman kulttuurinsa ja suojelemaan sitä.
Densmore alkoi virallisesti tallentaa musiikkia Smithsonian-instituutin Yhdysvaltain etnologian viraston palveluksessa vuonna 1907. Monia näistä tallenteista säilytetään nykyään Yhdysvaltain kongressin kirjastossa. Useimmiten Densmore tallensi musiikkia vahasylintereille. Niistä monet on tallennettu uudestaan eri muodossa ja sijoitettu muihinkin arkistoihin, joissa tutkijat ja intiaaniedustajat voivat tutkia niitä. Densmore kirjoitti useita artikkeleita "American Anthropologist"-julkaisuun.
Moottoripyöräilyn Yhdysvaltain Grand Prix 2010

Yhdysvaltain Grand Prix on kauden yhdeksäs osakilpailu. Se ajettiin Laguna Secassa 24.-25. heinäkuuta 2010.
Daniel Tani

Daniel Michio Tani (s. 1. helmikuuta 1961) on yhdysvaltalainen insinööri ja NASAn astronautti. Tani suoritti yhdessä Peggy Whitsonin kanssa Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) 100. avaruuskävelyn.
Koulutus ja yksityiselämä.
Vaikka hän on syntynyt Ridley Parkissa, Pennsylvaniassa, niin hän pitää Lombardia Illinoisissa kotikaupunkinaan. Tani valmistui Glenbard East High Schoolista Lombardissa, Illinoisissa vuonna 1979. Hänellä on konetekniikan alempi (B.Sc., 1984) ja ylempi korkeakoulututkinto (M.Sc., 1988) MIT:stä.
Tani on naimisissa irlantilaisen Jane Eganin kanssa. Heillä on kolme lasta.
Tanin sukujuuriltaan japanilaiset vanhemmat olivat internoituja Yhdysvalloissa toisen maailmansodan aikana. 19. joulukuuta 2007 Tanin ollessa avaruusasemalla Retkikunta 16:n miehistössä Tanille kerrottiin hänen äitinsä kuolleen tavarajunan törmättyä hänen autoonsa.
Ura ennen NASAa.
Tani työskenteli Hughes Aircraftin palveluksessa suunnitteluinsinöörinä suoritettuaan alemman korkeakoulututkinnon. Ylemmän korkeakoulututkinnon jälkeen Tani työskenteli Bolt Beranek and Newmanissa Cambridgessa, Massachusettsissa kokeellisen psykologian osastossa. Vuonna 1988 Tani astui Orbital Sciences Corporationin (OSC) palvelukseen Dullesissa, Virginiassa, aluksi vanhempana insinöörinä ja myöhemmin Martin Mariettan OSC:lle kehittämän kantoraketin ylävaiheen (Transfer Orbit Stage (TOS)) operaatiojohtajana. Tehtävässä hän toimi TOS:n lento-operaatioiden johdossa yhdessä NASAn Johnsonin avaruuskeskuksen lennonvalvonnan kanssa ACTS/TOS:n hyötykuorman saattamisessa radalleen sukkulalennolla STS-51 syyskuussa 1993. Seuraavaksi Tani siirtyi OSC:n Pegasus-kantorakettiohjelmaan laukaisuoperaatioiden johtajaksi.
Ura NASAssa.
Tani valittiin huhtikuussa 1996 NASAn astronauttikoulutukseen, jonka hän aloitti elokuussa 1996 Johnsonin avaruuskeskuksessa. Hän sai tehtäväspesialistin kelpoisuuden vuonna 1998.
Tani lensi avaruussukkulalennolla STS-108 "Endeavour" vuonna 2001 ISS-avaruusasemalle. Hän vietti 11 päivää avaruudessa, joista yli 4 tuntia avaruuskävelyllä. Seuraavaksi hän lähti 23. lokakuuta 2007 lennolla STS-120 lentoinsinööriksi ISS:n Retkikunta 16:een. Tani suoritti STS-120:n miehistön kanssa yhden avaruuskävelyn ja myöhemmin neljä avaruuskävelyä avaruusasemallaoloaikanaan. Tani palasi Maahan lennolla STS-122 20. helmikuuta 2008.
Lapinmaa

Lapinmaa tai Lapinmaat () on keskiajalta lähtien esiintyvä nimitys Fennoskandian pohjoisosille, joissa on historiallisena aikana asunut saamelaisia. 
Ruotsin Lapinmaiden kuusi historiallista kauppa- ja verotusaluetta olivat:
Vuoden 1751 Strömstadin rajasopimuksessa osa Tornion Lapista luovutettiin Norjalle, missä se nykyään kuuluu Finnmarkin lääniin. Vuonna 1775 Kemin Lapin kaakoisosat irrotettiin lapinmaasta ja liitettiin vasta perustettuun Oulun lääniin. Muilta osiltaan Kemin Lappi on kokonaan ja Tornion Lappi osittain vuoden 1809 rajojen mukaisella Suomen alueella, missä ne muodostavat Lapin historiallisen maakunnan. Muut lapinmaat ovat Ruotsin alueella ja muodostavat Ruotsin Lapin maakunnan.
Lisäksi maantieteellisinä ja kulttuurihistoriallisina alueina tunnetaan Norjassa ja Venäjällä
Kartta Lapinmaista ja niiden jakautumisesta lapinkyliin.
Lehtosinijuuri

Lehtosinijuuri ("Mercurialis perennis") on vaatimaton, tyräkkikasveihin kuuluva myrkyllinen ruohomainen lehtokasvi.
Ulkonäkö.
Monivuotinen lehtosinijuuri on 25–40 senttimetriä korkeaksi kasvava juurakon turvin talvehtiva ruohokasvi. Kuivana juurakko värjäytyy siniseksi, mistä suvun nimi tulee. Varsi on haarautumaton, liereä, suomuinen ja tavallisesti tyviosastaan lehdetön. Lehdet ovat puikeat, tiheästi matalahammaslaitaiset ja tummanvihreät. Lehtiasento on vastakkainen ja varressa on pienet korvakkeet. Mitättömät kukat ovat yksineuvoisia ja vihertäviä. Laji on kaksikotinen eli hede- ja emikukat ovat eri kasviyksilöissä. Hedetähkät ovat pitkäperäisiä ja harsuja, pitkäperäiset emikukat ovat yksittäin tai pareittain lehtihangoissa. Suomessa lehtosinijuuri kukkii toukokuussa.
Useimmista tyräkkikasveista poiketen lehtosinijuuri on maitiaisnesteetön.
Levinneisyys.
Lehtosinijuuri on eurooppalainen kasvilaji, jota tavataan Ranskasta ja Britteinsaarilta Länsi-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Etelä-Italiaan ja Pohjois-Kreikkaan, pohjoisessa Fennoskandian eteläosiin ja Viroon. Suomessa lehtosinijuuri on harvinainen eteläinen laji, joka kasvaa vain parhaissa lehdoissa. Pääosin sen kotoiset esiintymät sijaitsevat Uudenmaan alueella. Lisäksi lehtosinijuuri kasvaa muutamissa paikoissa Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa. Laji on rauhoitettu Ahvenanmaalla.
Elinympäristö.
Lehtosinijuuri kasvaa lehdoissa, muun muassa pähkinäpensas- ja harmaaleppälehdoissa sekä jalopuumetsissä. Laji on kalkinsuosija.
Samppalinnan tuulimylly

Samppalinnan tuulimylly on Turussa sijaitseva, 1860 valmistunut tuulimylly, joka nykyään on yksi kaupungin nähtävyyksistä. Myllyn läheisyydessä toimii Samppalinnan kesäteatteri.
Turun Myllysilta on nimetty tuulimyllyn mukaan.
Myllyn historia.
Myllyn ja sen vieressä sijaitsevan asuinrakennuksen rakennutti 1859-1860 laivuri Juho Antinpoika (J. Andersson), joka laivurina ja kapteenina näki liiketoimintamahdollisuuden laivakorppujen valmistuksessa. Hänen kuoltuaan vuonna 1866 mylly siirtyi laivuri Adolf Tengströmille. 1880-luvulla myllyn omistivat herrat nimeltä Nordström ja Lundgren toisen toimiessa myllärinä ja toisen leipurina. 
Toiminta jatkui 1900-luvun vaihteeseen asti. Viimeisenä omistajana oli Johan Christian Thomé. Osasyynä myllyn toiminnan pysähtymiseen olivat myllyn rapistuneet siivet, joita Thomélla ei ollut varaa korjata, mutta myös vahvemmat kilpailijat jättivät myllyn varjoonsa.
Tarkoituksena oli 1900-luvun alkupuolella rakentaa tontille sairaala Eschnerin vapaasairaalasäätiön varoin, mutta inflaatio ja tontin sopimattomuus sairaalalle estivät suunnitelmat.