tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aluehallintoviraston ylijohtaja

Aluehallintoviraston ylijohtaja on henkilö, joka johtaa aluehallintovirastoa. Aluehallintovirastojen ylijohtajat aloittivat virassa 1. tammikuuta 2010. Ahvenanmaan valtionviraston johtajan nimike on uudistuksesta huolimatta edelleenkin maaherra.
Aluehallintoviraston ylijohtajan viran kelpoisuusvaatimukset ovat ylempi korkeakoulututkinto, käytännössä osoitettu johtamistaito, johtamiskokemus sekä tehtävien edellyttämä perehtyneisyys virkaan kuuluviin tehtäviin.
Ylijohtajat.
Valtioneuvosto nimitti aluehallintovirastojen ensimmäiset ylijohtajat 22. joulukuuta 2009 enintään viiden vuoden määräajaksi 1. tammikuuta 2010 – 31. joulukuuta 2014.. Ylijohtajat (helmikuussa 2021) ovat
Jukka Murtosaari

Jukka Murtosaari (2. tammikuuta 1963 Helsinki – elokuu 2016 Almada, Portugali) oli suomalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Hän suosi kuvituksissaan realistista esitystapaa, mutta taitoi mainiosti myös satuhahmojen kuvaamisen.
Murtosaari piirsi 1985–1988 Kari Vaijärven käsikirjoittamaa "Jake"-sanomalehtisarjakuvaa, jonka stripeistä julkaistiin kaksi albumia, mutta kolmas suunniteltu albumi jäi julkaisematta.
Murtosaari työskenteli 1980-luvulla animaatioiden parissa Yhdysvalloissa. 1990-luvulla hän aloitti Disney-sarjakuvien parissa työskentelyn työstäen muun muassa paikalliseen "Roger Rabbit" -lehteen kansikuvia.
Vuonna 2000 Murtosaari kuvitti yhdessä Kari Korhosen kanssa Jaana Lapon kirjoittaman kirjan "Vauhtikaverit ja taistelu auringosta". Murtosaari kuvitti urallaan myös Muumi-kirjoja. Vuonna 2007 hän aloitti työskentelyn Aku Ankan parissa hollantilaisen "Donald Duck" -lehden toimeksiannosta.
Murtosaari asui 2000-luvulla Portugalissa, jossa hän myös kuoli. Viimeisinä vuosinaan hän teki kansikuvia muun muassa Jalavan kirjoihin. 
Kuvitustöiden ohella Murtosaari työsti useita vuosia 1900-luvun kioskikirjallisuuden kuvittajia esittelevää kirjaa, joka jäi häneltä kesken. Murtosaaren kuvittajaesittelyjä julkaistiin 2000-luvulla "Pulp"- ja "Portti"-lehdissä.
Osa työn tuloksista julkaistiin Murtosaaren kuoleman jälkeen kirjassa "Kannen kuvitti…"
Ononin piiri

Ononin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1941 perustetun piirin pinta-ala on 5 800 neliökilometriä. Asukkaita on 12 900 henkeä (vuonna 2009).
Ononin piiri sijaitsee Taka-Baikalian eteläosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Agan Burjatiaan kuuluviin Duldurgan, Aginskojen ja Mogoituin piireihin, koillisessa Olovjannajan ja idässä Borzjan piireihin, etelässä Mongoliaan ja lännessä Akšan piiriin. Piirin pohjoisosan halki virtaa Šilkan sivujoki Onon. Koillisosassa sijaitsevat Dahurian luonnonpuistoon kuuluvat Torei-järvet.
Piiriin kuuluu 11 maalaiskuntaa: Bolševik, Builesan, Krasnaja Imalka, Kulusutai, Novyi Durulgui, Novaja Zarja, Razdolnenskoje (keskupaikka Holui-Baza), Tsasutšei, Tšindant, Tut-Haltui ja Verhni Tsasutšei. Hallinnollinen keskus on Nižni Tsasutšein kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 21.
Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä ja burjaatteja.
Nižni Tsasutšeista on maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 245 kilometriä.
Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljanviljelyyn, lampaiden- ja karjanhoitoon. Seudun erikoisuutena on kamelien kasvatus. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa ja maataloustuotteiden jalostusta.
Nižni Tsasutšeissa toimii kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy "Ononskaja zarja" (”Ononin aamunkoitto”). Ononin varrella sijaitsevaa Deljun-Boldokia pidetään yhtenä Tšingis-kaanin syntymäpaikoista.
Nuorten näyttely

Nuorten näyttely on vuodesta 1939 Helsingin Taidehallissa järjestetty nuorten taiteilijoiden yhteisnäyttely. Näyttely esittelee suomalaisten tai Suomessa asuvien, alle 35-vuotiaiden taiteilijoiden uusia, alle kolme vuotta sitten valmistuneita töitä. Nuorten näyttelyn tuottaa Suomen Taiteilijaseura. 
Nuorten näyttelyn tradition aloitti Suomen Taideyhdistys, joka joitakin sotavuosia lukuun ottamatta järjesti sen vuosittain 1990-luvulle saakka. 2000-luvulla Nuorten näyttelyn otti vetääkseen Suomen Taiteilijaseura, joka on sittemmin pitänyt sen joka toinen vuosi. Ikäraja oli aluksi 38 vuotta, mutta se laskettiin myöhemmin 35 vuoteen. Nuorten näyttelyyn ovat vuosien saatossa osallistuneet muun muassa Tove Jansson, Eila Hiltunen, Harro Koskinen, Tommi Toija, Anssi Kasitonni ja Jasmin Anoschkin. 
Näyttely perustuu vapaaseen tarjontaan. Näyttelyyn valittavat teokset valitsee jury. 
Maecenas Kilta myöntää näyttelyn yhteydessä jaettavan nuoren taiteilijan palkinnon. Sen ovat viime vuosina saaneet Pauliina Heinänen (2023), Leena Pukki (2019), Kaarlo Stauffer (2015), Pia Sirén (2013) sekä kuvataiteilija, taidegraafikko Ari Pelkonen (2009).
Nuorten näyttelyn toistaiseksi suurin tapahtuma järjestettiin vuonna 2023 Helsingin taidehallissa, Galleria G:ssa, Galleria Sculptorissa, tm•galleriassa ja Helsingin taidemuseo HAM:issa. Kaikki näyttelyt olivat auki samanaikaisesti 10.–21. toukokuuta 2023.
Tamagaki

Tamagaki () on japanilainen, šintolaista pyhäkköä, pyhää aluetta tai keisarillista palatsia ympäröivä aita. Tamagakin uskotaan olleen alun perin yksinkertainen risuaita, mutta myöhemmin aitoja on alettu valmistaa erilaisista materiaaleista, kuten puusta, kivestä ja viime vuosina betonista. Materiaalista ja tekniikasta riippuen erityyppisille aidoille voidaan antaa erilaisia kuvailevia nimiä:
Muinais- ja keskiajan yksinkertaiset aidat kehittyivät esimodernissa Japanissa monimutkaisemmiksi, kun tolppien väliin lisättiin kattoaiheita, paneleita ja ritilöitä. Esimerkki tällaisesta koristellusta aidasta on Nikkō Tōshō-gūn pääpyhäkön ympärille vuonna 1636 rakennettu "Tōzai sukibei" ().
Jos jotakin aluetta ympäröi useampi aita, sisintä aitaa kutsutaan yleensä nimellä "mizugaki" (). Ise-jingūn sisintä pyhäkköä () ympäröi neljä aitaa. Ulkoa sisäänpäin ne ovat: "itagaki" (), ulompi ja sisempi tamagaki ja mizugaki. Isessä aidat erottavat toisistaan erilaisessa yhteiskunnallisessa tai sosiaalisessa asemassa olevat palvojat. Kaikki vierailijat saavat kulkea uloimman itagaki-aidan sisäpuolella, kun taas perinteisesti vain keisarisuvun jäsenet ovat saaneet mennä toisen aidan eli ulomman tamagaki-aidan sisäpuolelle. Nykyään alueelle saavat kuitenkin astua kaikki vaaleilla valitut virkamiehet. Paikalliset pormestarit ja kunnanvaltuustojen jäsenet palvovat ulomman tamagakin sisäreunalla; prefektuurihallinnon edustajat, Isen pyhäkön virkailijat ja elävät kansallisaarteet seisovat ulomman ja sisemmän tamagakin puolivälissä. Japanin pääministeri, parlamentin molempien huoneiden jäsenet ja muut vanhemmat vaaleilla valitut virkamiehet saavat seistä aivan sisemmän tamagakin portin ulkopuolella. Sisemmän tamagakin sisäpuolelle saavat astua vain keisariperheen jäsenet, ja yleensä ainoastaan keisari ja keisarinna pääsevät sisimmän mizugaki-aidan läpi.
Sirkka Ruotsalainen

Sirkka Ruotsalainen (o.s. Nuormaa, vuoteen 1906 Nyman; 11. toukokuuta 1901 Tampere – 31. heinäkuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka toimi "Aku Ankka" -lehden sekä Suomen "Valittujen palojen" ensimmäisenä päätoimittajana.
Ruotsalainen oli Hilja ja Severi Nuormaan tytär. Ruotsalainen tunsi "Helsingin Sanomien" omistajan Eljas Erkon jo lapsuudestaan alkaen ja työskenteli 1920-luvulla tämän alaisena Suomen Tukholman-lähetystössä. Vuosina 1930–1945 Ruotsalainen oli Erkon yksityissihteerinä ja samalla "Helsingin Sanomien" muoti- ja nuortensivujen toimittajana sekä sarjakuvien suomentajana. Hän oli suomentanut sarjakuvia jo 1920-luvulla "Uuteen Suomeen". Erkko määräsi hänet sodan jälkeen "Valittujen Palojen" ensimmäiseksi päätoimittajaksi.
"Aku Ankan" ensimmäisenä päätoimittajana Ruotsalainen toimi vuosina 1951–1968. Tasokkaan suomen kielen vaaliminen alkoi "Aku Ankassa" jo hänen päätoimittajakaudellaan. Juuri Ruotsalainen suomensi lehden historian tunnetuimmat, pääosin Carl Barksin tarinoihin liittyneet lausahdukset, kuten lentäväksi lauseeksi muodostuneen ”Elämme kovia aikoja, ystävä hyvä” (tarinasta "Puhuva koira") ja käsitteen ”höpsismi” (tarinasta "Kruuna vai klaava"). Ruotsalaisen jäätyä eläkkeelle vuonna 1968 "Aku Ankan" seuraavaksi päätoimittajaksi tuli Alli Peltonen, joka oli työskennellyt hänen kanssaan jo "Valituissa Paloissa". Ruotsalainen oli myös "Kippari Kalle" -lehden ensimmäinen päätoimittaja vuosina 1952–1955.
Ruotsalainen suomensi sarjakuvien ohella lasten satukirjoja ja rikosjännäreitä tyttönimellään Sirkka Nuormaa. Hän toimi lisäksi muotisuunnittelijana.
Akšan piiri

Akšan piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 7 400 neliökilometriä. Asukkaita on 11 700 henkeä (vuonna 2009).
Akšan piiri sijaitsee Taka-Baikalian eteläosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Agan Burjatiaan kuuluvaan Duldurgan piiriin, idässä Ononin piiriin, kaakossa Mongoliaan, lounaassa Kyran ja luoteessa Uljotyn piireihin. Seudun halki virtaa Šilkan sivujoki Onon.
Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Akša, Bytev, Kurulga, Mogoitui, Narasun, Novokurgatai, Oroi, Tohtor, Ubur-Tohtor, Ulatša, Ureisk ja Ust-Ilja. Hallinnollinen keskus on Akšan kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 15.
Akšasta on maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 269 kilometriä.
Pääelinkeino on maatalous, joka tuottaa viljaa, perunaa, vihanneksia, maitoa, lihaa, munia ja villaa. Lisäksi on metsä- ja elintarviketeollisuutta. 
Akšassa toimii kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy "Selskaja nov". Nähtävyyksiin kuuluvat mm. Akšan linnoituksen jäänteet. Seudulla sijaitsee Akšan luonnonsuojelualue.
Kyran piiri

Kyran piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 16 200 neliökilometriä. Asukkaita on 15 700 henkeä (vuonna 2009).
Kyran piiri sijaitsee Taka-Baikalian lounaisosassa. Luoteessa se rajoittuu Krasnyi Tšikoin, pohjoisessa Uljotyn ja koillisessa Akšan piireihin sekä etelässä Mongoliaan.
Piiriin kuuluu 14 maalaiskuntaa: Altan, Biljutui, Gavan, Haptšeranga, Kyra, Ljubov, Mangut, Mihailo-Pavlovsk, Mordoi, Nadjožnyi, Šumunda, Tarbaldžei, Ulhun-Partija ja Verhni Ulhun. Hallinnollinen keskus on Kyran kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 21.
Kyrasta on maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 445 kilometriä.
Seudulla asuu venäläisiä, burjaatteja, tataareja, ukrainalaisia ym.
Talous perustui aikaisemmin kaivosteollisuuteen. Nykyään harjoitetaan metsänhankintaa ja pienimuotoista elintarviketeollisuutta. Maatalous on erikoistunut lampaiden ja nautakarjan kasvatukseen sekä viljanviljelyyn.
Piirissä toimii kaksi kotiseutumuseota. Paikallislehtenä ilmestyy "Ononskaja pravda" (”Ononin totuus”). Bylyrassa on kivennäisvesilähteitä, joiden yhteydessä toiminut kylpylä suljettiin vuonna 2003. Seudulla sijaitsee Sohondon luonnonsuojelualue.
Emilie Turunen

Emilie Turunen (s. 13. toukokuuta 1984 Kööpenhamina) on tanskalainen poliitikko. Hän oli nuorin vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa valituksi tullut ja kautta aikain nuorin tanskalaismeppi. Vuodesta 2014 alkaen hän on ollut finanssipalveluyritys Nykreditin tiedotusjohtaja.
Elämä.
Turunen on opiskellut Roskilden yliopistossa yhteiskuntatieteitä ja asuu miesystävänsä kanssa Kööpenhaminassa. Ennen valintaansa Euroopan parlamenttiin hän työskenteli sosialistisen kansanpuolueen nuorisojärjestössä. Hän ei puhu suomea, vaikka hänen äitinsä on suomalainen.
Europarlamentti.
Kun Turunen valittiin Europarlamenttiin, hän kuului Sosialistiseen kansanpuolueeseen, joka on tarkkailijajäsenenä Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmässä. 21. maaliskuuta 2013 hän siityi Sosiaalidemokraattiseen puolueeseen.
Valintansa jälkeen Turusesta tuli ryhmänsä varapuheenjohtaja. Hän oli sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan sekä Kaakkois-Aasian valtuuskunnan jäsen. Lisäksi hänellä on varajäsenyydet muun muassa työllisyys ja sosiaaliasiain valiokunnassa, rahoitus-, talous- ja sosiaalikriisiä käsittelevässä erityisvaliokunnassa sekä Iranin valtuuskunnassa.
Seppo Pietikäinen

Seppo Antero Pietikäinen (s. 2. heinäkuuta 1949 Pieksämäki) on toimittaja, sanoittaja, kirjailija ja ohjaaja. 
Pietikäinen kävi koulua Jyväskylässä ja Tampereella. Hän opiskeli Lontoossa London International Film Schoolissa filmialaa vuosina 1978–1979. Sieltä palattuaan hän toimi Soundin toimittajana, valokuvaajana, toimitussihteerinä ja kirjakustantamon vetäjänä.
Vuonna 1986 Pietikäinen siirtyi Yleisradion TV1:n palvelukseen, jossa hän toimitti ja juonsi mm. talk-show sarjoja "Kirjan kannet kiinni", "Cosi fan tutti" ja "Nostalgiakesä" sekä yhdessä Maria Guzeninan kanssa popmusiikkisarjoja "Soundcheck" sekä "Linnunradan pianobaari". Yhdessä Walter de Campin kanssa Pietikäinen teki keskustelua herättäneen TV1:n dokumenttisarjan "Verhojen takaa", jossa esiteltiin Helsingin alakulttuuripiirejä. Vuosina 1997–2006 Pietikäinen työskenteli juontajana ja musiikkitoimittajana Yleisradion eri radiokanavilla.
Pietikäinen on ohjannut populaarimusiikkiaiheisia filmidokumentteja.
Jussiê

Jussiê Ferreira Vieira, joka käyttää pelaajanimenään etunimeään Jussiê, (s. 19. syyskuuta 1983 Nova Venécia, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi yli kymmenen vuotta Ranskassa Lensin ja Bordeaux’n joukkueissa.
Ura.
Ammattilaisuransa ensimmäiset vuodet Jussiê pelasi kotimaassaan Cruzeirossa. Vuonna 2003 hänet lainattiin japanilaiseen Kashiwa Reysoliin.
30. tammikuuta 2005 Jussiê siirtyi Lensiin 3,5 miljoonan euron siirtosummalla. Hän teki ranskalaisseuran kanssa viisivuotisen sopimuksen.
Tammikuussa 2007 hän siirtyi lainalle Bordeaux’hon. Hän pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa joukkueessa 3. helmikuuta 2007 ottelussa Nicea vastaan. Myöhemmin samana kesänä Bordeaux teki siirrosta pysyvän.
Vuodesta 2013 Jussiê on pelannut lainasopimuksella dubailaisessa Al Waslissa.
Serj Tankian

Serj Tankian (s. 21. elokuuta 1967 Beirut, Libanon) on armenialais-yhdysvaltalainen muusikko. Nykyään hän asuu Uudessa-Seelannissa. Hän on System of a Down -yhtyeen laulaja, jossa hän soittaa myös kosketinsoittimia ja tarvittaessa kitaraa. Hän oli saanut punkmusiikista vaikutteita nuoruudessaan.
Ura.
Tankian syntyi Beirutissa ja vietti ensimmäiset vuotensa siellä, ennen kuin muutti perheensä kanssa Los Angelesiin. Lapsena Tankian otti laulu- sekä kitaratunteja muutaman vuoden. Hän opiskeli kauppatieteitä ja omisti pian Ultimate Solutions -tietotekniikkayhtiön. 1990-luvulla Tankian tapasi Daron Malakianin, ja he perustivat yhtyeen, jonka nimeksi tuli "Soil". Yhtye kuitenkin hajosi, mutta myöhemmin sen entiset jäsenet perustivat uuden yhtyeen nimeltä "System of a Down".
System of a Downin lisäksi Serj omistaa oman levy-yhtiön, Serjical Striken, joka tuottaa vaihtoehtomusiikkia. Levy-yhtiön artisteista kuuluisimpana esimerkkinä mainittakoon vuoden 2007 kesällä hitillään "Dance of the Manatee" julkisuuteen noussut Fair to Midland. Serjical Strike on julkaissut myös Bucketheadin "Enter the Chicken" -albumin vuonna 2005, jolla Serj toimi tuottajana. Ensimmäinen yhtiön oma tuotos oli "Serart", joka oli Tankianin ja Arto Tuncboyaciyanin yhteinen projekti. Tankian julkaisi myös ensimmäisen runokirjansa, "Cool Gardens"in, jonka julkaisi MTV Books. 
Tankian on vahva aktivisti, joka vastustaa väkivaltaa ja epäoikeudenmukaisuutta. 13. syyskuuta 2001, hieman World Trade Centerin sortumien jälkeen, hän kirjoitti esseen, joka julkaistiin System of a Downin kotisivuilla. Esseen nimi oli "Understanding Oil" . Myöhemmin Sony pyysi tekstiä poistettavaksi. Teksti poistettiin, mutta silti moni ehti lukea sen. Eräiden lähteiden mukaan ihmiset ehtivät järkyttyä tekstistä, vaikkei se tiettävästi ollut Tankianin tarkoitus. 
Jonkin verran myöhemmin Tankian perusti Tom Morellon (Audioslaven ja Rage Against the Machinen jäsen) kanssa Axis of Justicen, joka on aktivistijärjestö, jonka tavoitteena on saada nuoria kiinnostumaan politiikasta. 3. tammikuuta 2003 Tankian ja Morello johtivat mielenosoitusta Santa Monicassa, Kaliforniassa. Mielenosoituksen teemana oli köyhien ruoan puute. Tom Morello on myös mukana Serjin "Imperfect Remixes" levyllä, Reconstructive Demonstrationsiin, Goodbye- Gate 21:sen ja Invisible Love - Deserving?:in Rock Remixseissä. 
Tankian on tehnyt myös paljon töitä, jotta Turkki tunnustaisi vuonna 1915 tapahtuneen Armenialaisten kansanmurhan. Tankian esiintyi muun muassa kertojaäänenä Diran Noubarin dokumentissa Armenia, A Country under Blockade (2005), joka kertoi Turkin laittoman saarron vaikutuksista Armeniaan.
Serj Tankianin levy "Elect the Dead" julkaistiin maailmanlaajuisesti 23. lokakuuta 2007. (Joissakin maissa ennemmin, muun muassa Suomessa 17. lokakuuta 2007.)
Serj Tankian konsertoi Suomessa kesällä 2008, Seinäjoen Provinssirockissa ja 2010 Sonispheressä, Porissa.
"Imperfect Harmonies" julkaistiin Suomessa syyskuussa 2010.
Maaliskuussa 2011 Serj julkaisi remixejä Imperfect Harmoniesin lauluista sisältävän Imperfect Remixes:in
Serj julkaisi 22. maaliskuuta vuonna 2011 Glaring Through Oblivion -runokirjan.
Koverhar

Koverhar on teollisuusalue ja syväsatama Hangon Lappohjan kylän naapurissa. 
Koverharissa toimi FNsteel Oy:hyn (ennen Ovakoon) kuuluva terästehdas, jonka alueella oli myös teollisuussatama. Yhtiön Suomen toimintojen lakkauttamisesta ilmoitettiin kesäkuussa 2012.
Alueelle on Lappohjan rautatieasemalta neljän kilometrin mittainen pistorata. 
Kylän nimi.
Kylän nimen vanhoja kirjoitusmuotoja ovat "Karffuesarhe", "Karffusarhe" (1410 ?), "Kouerhar" (1549), "Koffuerhar" (1552). 1700- ja 1800-luvun kirkonkirjoissa käytetään muotoa "Kofverhag".
Alkuperäisen nimen loppuosa "alho" &gt; "arho" viittaa lounaissuomalaisten murteiden notkelmaan tai syvänteeseen. Vanhimmissa merkinnöissä mahdollisesti esiintyvä alkuosa "karva" sisältyy eräisiin muihinkin kylänimiin. Toisaalta alkuosaan saattaa sisältyä sana "kovero" eli sisäänpäin kaareva, kovera (rantaviiva). Erään tulkinnan mukaan nimi on ollut alkuaan juuri merenpoukaman nimi.
"Svenska ortnamn i Finland" -teoksessa (4. painos 1984) kylän viralliseksi suomenkieliseksi nimeksi mainitaan "Koverhaara", mutta sama teoksen uudemmassa 5. painoksessa (2012) Koverhaara ei enää esiinny. Hangon kaupungin tiedostoissa kylän nimi esiintyy vain muodossa "Koverhar".
Gongen

Gongen () tarkoittaa šintolaisuudessa ja Japanin buddhalaisuudessa avatāraa, japanilaista "kamia", joka on todellisuudessa Intiasta japanilaiset pelastamaan tulleen buddhan väliaikainen ilmentymä. Sanat "gonge" () ja "kegen" () ovat synonyymeja. "Gongen shinkō" () tarkoittaa uskomista gongenien olemassaoloon.
Historia.
Joskus oletetaan, että sana ”gongen” on peräisin Tokugawa Ieyasun postuumista nimestä (Tōshō daigongen). Sana kuitenkin keksittiin ja sitä alettiin käyttää Heian-kauden keskivaiheilla, kun buddhalaisuutta ja šintolaisuutta yritettiin sovittaa yhteen: kahden uskonnon synkretismiä kutsutaan termillä "shinbutsu shūgō" eli kirjaimellisesti ”kamien ja buddhien synkretismi”. Oletus, jonka mukaan japanilaiset kamit ja buddhat ovat käytännössä samoja olentoja, kehittyi tuolloin teoriaksi, joka on nimeltään "honji suijaku" (). Sen mukaan kamit ovat buddhien, bodhisattvojen ja muiden buddhalaisten jumaluuksien ilmentymiä (avatāroja). Kun teoria levisi vähitellen ympäri maata, kehittyi gongenin käsite. Tendai-buddhalaisuuden ja shugendōn vaikutuksesta käsite sopeutettiin esimerkiksi Iwaki-tulivuorta koskeviin uskomuksiin: naispuolinen kami Kuniyasutamahime liitettiin Jūichimen Kannon bosatsuun (yksitoistakasvoinen Kannon), Ōkuninushi-kami vuorostaan Yakushi nyoraihin ja Kunitokotachi-no-mikoto Amida nyoraihin. 
Arvonimeä ”gongen” alettiin liittää šintolaisten kamien nimiin, ja suurten buddhalaisten temppelien alueille rakennettiin pyhäköitä, joissa palvottiin niitä suojelevia kameja. Japanin keskiajalla pyhäköitä alettiin kutsua nimellä ”gongen”. Esimerkiksi Itä-Japanissa on edelleen monia Hakusan-pyhäköitä, joissa pyhäkköä itseään kutsutaan joko nimellä ”gongen” tai ”jinja”. Koska gongen merkitsi buddhalaisen terminologian liittämistä šintolaisiin kameihin, Meiji-hallinto lakkautti lailla termin käytön šintolaisuuden ja buddhalaisuuden erotuskäskyn myötä (), ja pyhäköitä alettiin nimittää sanalla ”jinja”.
Gongen-zukuri.
"Gongen-zukuri" () tarkoittaa monimutkaista šintolaista pyhäkköarkkitehtuuria, jossa "haiden" eli rukoushalli ja "honden" eli päähalli yhdistyvät toisiinsa yhtenäisellä katolla niin, että muodostuu H-kirjaimen muotoinen pohjaratkaisu. Yksi varhaisimmista gongen-zukuri-tyylin esimerkeistä on Kioton Kitano Tenmangūn pyhäkkö. Tyyli on saanut nimensä Nikkō Tōshō-gūlta, sillä sinne pyhitettiin Tōshō daigongen ja se oli ensimmäinen tyylin mukaisesti rakennettu pyhäkkö.
Krasnyi Tšikoin piiri

Krasnyi Tšikoin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 28 600 neliökilometriä. Asukkaita on 20 500 henkeä (vuonna 2009).
Krasnyi Tšikoin piiri sijaitsee Taka-Baikalian lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Petrovsk-Zabaikalskin ja Hilokin piireihin, idässä Uljotyn ja kaakossa Kyran piireihin, lounaassa Mongoliaan ja luoteessa Burjatian tasavaltaan.
Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Albitui, Arhangelskoje, Baihor, Bolšaja Retška, Korotkovo, Krasnyi Tšikoi, Maloarhangelsk, Menza, Urluk, Konkino, Šimbilik, Tšeremhovo, Verhni Šergoldžin, Zaharovo ja Žindo. Hallinnollinen keskus on Krasnyi Tšikoin kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 48.
Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä (mm. vanhauskoisia ja sibirjakkeja) ja burjaatteja.
Krasnyi Tšikoista on maantieyhteys Petrovsk-Zabaikalskin kautta aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 561 kilometriä. Lentoliikenne loppui 1990-luvulla.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka tuottaa viljaa, perunaa, vihanneksia, maitoa, lihaa, munia ja villaa. Lisäksi harjoitetaan kaivostoimintaa, elintarvikkeiden jalostusta ja puunhankintaa. Huomattava merkitys on myös metsästyksellä, kalastuksella ja keräilyllä.
Krasnyi Tšikoissa toimii ammattikoulu ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy "Znamja truda" (”Työn lippu”). Nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1892 rakennettu puinen Ristin ylentämisen kirkko Zaharovossa. Seudulla sijaitsee lukuisia arkeologisia muistomerkkejä, Atsan ja Burkalin suojelualueet sekä Sohondon luonnonpuisto. Suunnitteilla on Tšikoin kansallispuisto.
M982 Excalibur

M982 Excalibur (aikaisemmalta nimeltään XM982) on yhdysvaltalaisen Raytheonin ja ruotsalaisen BAE Systems Boforsin kehittämä GPS-ohjattava tykin ammus. Ammus on kaliiberiltaan 155 millimetrinen ja sen kantama on jopa 57 kilometriä niin että osumatarkkuus säilyy riittävänä. GPS -ohjauksen lisäksi ammuksessa on ulos taittuvat siivet jotka mahdollistavat yhdessä pitkän kantaman. Ammusta voidaan käyttää muun muassa Yhdysvaltojen armeijan ja merijalkaväen käyttämässä tykkikalustossa. 
M982 Excaliburia käytettiin taistelukäytössä ensimmäisen kerran Irakissa kesällä 2007. Yhdysvaltalaisten joukkojen ampumista ammuksista 92 prosenttia putosi korkeintaan neljän metrin päähän kohteesta. 
Venäjän hyökkäyssodan (2022–) aikana Ukrainalla on ollut käytössään M982 Excalibur -tykistöammuksia. Toukokuussa 2024 uutisoitiin venäläisten tehokkaan elektronisen häirinnän pudottaneen näiden älyammusten osumatarkkuuden tammi-elokuun 2023 aikana 55 prosentista vain seitsemään prosenttiin. Tästä syystä Ukrainan asevoimat lopetti näiden älyammusten käytön.
Soveltuvat asejärjestelmät.
Seuraavat asejärjestelmät voivat käyttää ammuksena M982 Excaliburia:
Yazid Mansouri

Yazid Mansouri (, s. 25. helmikuuta 1978 Revin, Ardennes, Ranska) on algerialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Puolustavana keskikenttäpelaajana pelannut Mansouri pelasi suurimman osan urastaan Ranskassa.
Ura.
Mansouri aloitti jalkapalloilun Ranskassa 16-vuotiaana Tinqueuxissa. Sittemmin hän siirtyi Le Havreen, jossa hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 1997–1998. Mansouri nousi lopulta joukkueen avausmiehistöön kaudella 1999–2000, jolloin joukkue putosi Ligue 2:een. Mansouri pelasi vielä kolme kautta Le Havressa kunnes hänet lainattiin yhdeksi kaudeksi Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Coventryyn kaudella 2003–2004. Conventry kuitenkin purki Mansourin sopimuksen tammikuussa 2004, kun hän ilmoitti osallistuvansa vuoden 2004 Afrikan kisoihin vastoin joukkueen tahtoa.
Kisojen jälkeen Mansouri oli loppukauden ilman seuraa ja siirtyi kesällä 2004 Ligue 2:ssa pelanneeseen Châteauroux'iin. Hän pelasi joukkueessa kahden kauden ajan ja toimi joukkueen kapteenina jälkimmäisellä kaudella 2005–2006. Kesällä 2006 Mansouri allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen Ranskan pääsarjaan nousseen Lorientin kanssa.
17. kesäkuuta 2010 Mansouri allekirjoitti vuoden mittaisen sopimuksen qatarilaisen Al-Sailiyan kanssa. Kauden päätteeksi joukkue putosi Qatarin toiseksi korkeimmalle tasolle. Samalla myös Mansouri jätti seuran kauden päätteeksi.
Loppu syksystä 2011 Mansouri kävi neuvotteluja sveitsiläisen Sionin ja algerialaisen ES Sétifin kanssa, mutta ei saanut solmittua sopimusta kummankaan seuran kanssa. Joulukuussa 2011 Mansouri allekirjoitti loppukauden kattavan sopimuksen algerialaisen CS Constantinen kanssa. Mansouri jatkoi vielä yhden kauden joukkueessa, jonka jälkeen hän päätti uransa kauteen 2012–2013.
Maajoukkueura.
Mansouri oli jo vuonna 1999 Algerian maajoukkueen mukana, mutta pelasi ensimmäisen maaottelunsa 6. marraskuuta 2001 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Sittemmin hän edusti Algeriaa myös vuosien 2002, 2004 ja 2010 Afrikan-mestaruuskisoissa.
Mansouri toimi myös Algerian maajoukkueen kapteenina pelaamissaan arvokisoissa. Viimeisen kerran hän toimi kapteenina vuoden 2010 Afrikan kisoissa. Mansouri valittiin myös vuoden 2010 MM-kisoihin, jossa hän ei kuitenkaan enää toiminut kapteenin roolissa, eikä myöskään pelannut kisoissa otteluakaan. Kolme päivää myöhemmin viimeisestä Algerian alkulohkon ottelusta, Mansouri ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa. Mansouri pelasi urallaan yhteensä 67 maaottelua.
Joulukuussa 2010 Mansouri huomioitiin merkkipalkinnolla Algerian Kultaisen pallon tilaisuudessa pelattuaan maajoukkueessa kymmenen vuotta.
Fernando (jalkapalloilija, 1981)

Fernando (kok. Fernando Menegazzo, s. 3. toukokuuta 1981 Anita Garibaldi, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi kotimaansa lisäksi Italiassa, Ranskassa, Saudi-Arabiassa ja viimeksi Belgiassa. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Ura.
Fernando siirtyi Bordeaux’hon kesällä 2005 lainasopimuksella italialaisesta Sienasta. Kauden jälkeen ranskalaisseura teki siirrosta pysyvän. Kaudella 2005–2006 hän oli tärkeä osa joukkuetta, kun se sijoittui pääsarjassa toiseksi ja selviytyi siten kaudeksi 2006–2007 Mestarien liigaan.
Kesällä 2007 useat joukkueen luottopelaajat muun muassa Julien Faubert, Stéphane Dalmat, Rio Antonio Mavuba ja Vladimír Šmicer jättivät seuran. Fernando puolestaan teki nelivuotisen jatkosopimuksen seuran kanssa.
Fernando oli mukana Brasilian maajoukkueessa, kun se voitti Copa Américan vuonna 2007.
Talventörröttäjä

Talventörröttäjät eli ruohovartiset talvisiementäjät ovat jäykkävartisia kasveja, jotka kuivuttuaan varsinaisen kasvukauden jälkeen jäävät talveksi pystyyn ja varistavat siemenensä jäälle tai lumihangelle, mistä tuuli, linnut tai muut eläimet kuljettavat ne uusille kasvupaikoille tai siemenet kulkeutuvat tehokkaasti lumen sulamisvesien avulla eri puolille. Kypsä siemen kestää hyvin kylmyyttä ja kuivuutta ja usein kevät on olosuhteiltaan parempi siementen itämiselle ja taimien kasvulle, sillä syksyisin aikainen talventulo voi estää kasvin kehittymisen niin pitkälle, että siemenet ehtisivät kypsyä ja näin kasvien lisääntyminen voi jäädä tapahtumatta. Niiden jäykät varret kestävät jopa pikkulintujen painoa.
Ruohovartisia talvisiementäjiä on Suomessa noin 200. Tällaisia kasveja ovat useat heinäkasvit, kohokkikasvit, ristikukkaiset, ruusukasvit, naamakukkaiskasvit ja mykerökukkaiset kasvit. Yleisiä talventörröttäjiä ovat esimerkiksi ahdelauha, hierakat, nurmilauha, hietakastikka, järviruoko, koiranputki, mesiangervo, osmankäämit, pujo, kultapiisku ja sarjakeltano sekä vesikasveista kaislat ja järviruoko. Monet näistä kasveista ovat pihojen ja peltojen rikkaruohoja, esimerkiksi jauhosavikka, juolavehnä, nokkonen, piharatamo, marunat, siankärsämö, takiaiset, ohdakkeet, valvatit ja pietaryrtti.
Tavallisimmin talventörröttäjiä näkee ojanpientareilla, varasto- ja tehdasalueilla, kesantomailla, tien ja pellon reunoissa sekä ranta-alueilla. Lintuharrastajat sanovat tällaisia alueita, missä kasvaa monenlaisia rikkaruohoja, joista osa on talventörröttäjiä, "ruderaateiksi", tai voidaan puhua joutomaiden rikkaruohokentistä. Myös jotkin varpumaiset kasvit kuten kanerva, puolukka ja karpalolajit siementävät osittain myös talvella.
Talventörröttäjien siemenet ovat monien Suomessa talvehtivien lintujen tärkeää ravintoa. Ne ovat esimerkiksi peippojen, järripeippojen ja hemppojen mieliruokaa. Punatulkut, viherpeipot, pikkuvarpuset, urpiaiset, tiklit ja vihervarpuset saattavat suurinakin parvina kerääntyä herkuttelemaan talventörröttäjien antimilla. Tästä syystä talventörröttäjien pitäisi antaa olla rauhassa niin pihapiirissä kuin ulkoilualueillakin, koska ne turvaavat talvilintujen talvehtimista, siksi niillä on myös luonnonsuojelullista merkitystä. Tosin useat törröttäjät ovat sitkeitä rikkaruohoja. Talventörröttäjien luona pyrähtelevät pikkulinnut tuovat väriä talviseen luontoon, ja useat talventörröttäjät ovat myös koristeellisia.
Joskus kukkapenkkeihin valitaan perennoja, jotka ovat mielenkiintoisen näköisiä ympäri vuoden ja törröttävät talvikuukausinakin puutarhan kaunistuksena. Jäätyneet korkeat heinäkasvit miellyttävät silmää talvellakin ja kahisevat tuulessa. Esimerkiksi pionin varret voidaan leikata ja jättää pätkät talventörröttäjiksi paikoilleen.
Huurteisilla talventörröttäjillä on lumisessa maisemassa esteettisiä arvoja, joita valokuvaajat mielellään ikuistavat teoksiinsa.
Venäläisvuori

Venäläisvuori Juupajoen kunnassa on Pirkanmaan korkein paikka, sen korkeus on 233 metriä merenpinnasta. Mäellä toimii hiihtokeskus Juupavaara, jonka laskettelurinteet on kuitenkin nykyisin suljettu. Rinteiden korkeusero on 122 metriä ja niiden pituus on 950 metriä.
Perimätietoa.
Perimätiedon mukaan vuonna 1808 Suomen sodan aikana on haudattu Porrassuolle 4–5 venäläissotilasta, suon laidalta kaadetun männyn kannossa kerrotaan olleen 4–5 ortodoksiristiä. Myöhemmin 1950-luvulla paikalla ojaa kaivanut muutti ojan suuntaa kannossa olleiden ristien takia. Venäläisotilaiden kuolinsyytä ei tiedetä varmuudella. Erään tiedon mukaan venäläissotilaat olivat ryöstelleet paikallisissa taloissa ja ahdistelleet naisia ja tämän jälkeen paikalliset isännät olivat surmanneet sotilaat ja upottaneet suohon. Toisen version mukaan omat olisivat teloittaneet heidät sotilaskarkureina.
Venäläisvuoren luonto.
Venäläisvuori on Pirkanmaan korkein vuori, 233 metriä merenpinnan yläpuolella. Venäläisvuoren alueen metsät ovat tyypillisesti kuivahkoa kangasmetsää, metsäkasvillisuudeltaan alue kuuluu eteläboreaaliseen vyöhykkeeseen. Alue kuuluu Sisä-Suomen keidassuoalueeseen, maisemarakenteeltaan kaakkoisen järvialueen ja koillisen vuorimaan rajoille, luonnonmaantieteellisesti Järvi-Suomeen. Alueen eläimistönä tyypillinen havumetsävyöhykkeen lajisto, lintu ja nisäkäslajisto on runsas, alueen alkuperäisasukkeja ovat hirvi ja ilves, myös karhuja ja susia on tavattu. Alueelle siirrtyistä eläinlajeista ovat levinneet valkohäntäpeura ja metsäkauris. Pienempää alkuperäislajistoa ovat muun muassa kettu, näätä, mäyrä, metsäjänis, kärppä, orava, metsähiiri, metsämyyrä sekä päästäiset. Myös liito-oravahavaintoja on tehty. Muualta levinneitä lajeja ovat muun muassa rusakko, kenttämyyrä ja maamyyrä, turkistarhoista levinneitä karkulaisia ovat supikoira ja villiminkit. Yleisimmät lintulajit ovat teeri, peippo, pajulintu, metsäkirvinen, lehtokurppa, rastaat, tiaiset ja lokit, harvinaisempia lajeja ovat metso, pohjantikka ja töyhtötiainen, isommista lajeista muun muassa kurki, laulujoutsen, kalasääksi, haukka ja huuhkaja. Yleisimpiä kalalajeja ovat ahven, muikku, kuha, hauki, lahna, made ja särkikalat.
Juupavaaran talviurheilukeskus.
Venäläisvuorella sijaitsee Juupavaaran talviurheilukeskus mökkeineen ja ravintoloineen. Laskettelurinteen suurin korkeusero on 122 metriä ja pisin rinne on 950 metriä pitkä. Itse laskettelurinne on nykyisin suljettu eikä hissit ole käytössä. Alueella on myös hiihtolatuja, pulkkamäki sekä moottorikelkkareittejä.
Edison (elokuva)

Edison (tunnettu Yhdysvalloissa nimellä "Edison Force") on vuonna 2005 ensi-iltansa ohjaama yhdysvaltalainen toimintatrilleri, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut David J. Burke. Elokuvan pääosissa esiintyvät LL Cool J, Justin Timberlake, Morgan Freeman ja Kevin Spacey. Elokuva kertoo Pollack-nimisestä toimittajasta, joka lehtijuttua tehdessään pääsee selville poliisin kytköksistä epärehelliseen toimintaan. Juttu paisuu ja Pollack ajautuu itse tapahtumien keskipisteeseen.
Elokuvan menestys ja tuotto jäivät kauas odotetusta. 25 miljoonan dollarin budjetin elokuva keräsi tuottoja vain reilut neljä miljoonaa dollaria. Keväälle 2005 suunniteltu teatterilevitys peruttiin useimmissa maissa Toronton elokuvajuhlilla saadun huonon vastaanoton jälkeen, ja elokuva julkaistiin suoraan DVD:llä kesällä 2005.
Gone with the Sin

Gone with the Sin on suomalaisen rockyhtye HIMin single vuodelta 2000. Kappale löytyy HIM:in levyiltä Razorblade Romance ja And Love Said No – The Greatest Hits 1997–2004
Musiikkivideo.
Video kuvattiin englantilaisella maaseudulla. Videon ohjaaja Ercin Fizilin ideoima musiikkivideo sisälsi murtuneen Ville Valon kävelemässä maaseudulla, kunnes hän löysi haudan, jonka kyljessä luki Gone With The Sin. Hän asettaa kukat haudalle ja video päättyy. Saksalainen versio sisälsi saman editoituna ja kappaleen leikkaus oli erilainen.
Jaakonpäivä

Jaakonpäivä eli Jaakon nimipäivä on nykyisessä suomalaisessa kalenterissa 25. heinäkuuta. Jaakonpäivä lopettaa naistenviikon. Kirkollisessa perinteessä päivä on apostoli Jaakob vanhemman, Sebedeuksen pojan muistopäivä Suomessa samaa päivä on entisaikaan sanottu myös Ukkosen päiväksi, joka liittyi Ukko ylijumalaan.
Jaakon kylmä kivi.
Vanhan uskomuksen mukaan Jaakko heittää kylmän kiven veteen 25. heinäkuuta, Jaakon nimipäivänä. Kiven heittämisen taustalla on Pyhän Jaakobin pyhiinvaellukseen liittyvä symbolinen merkitys: kivi on syntitaakka, joka heitetään pois synneistä vapautumisen merkiksi.
Jaakon kylmän kiven heittämisen uskottiin aiheuttavan vesien viilentymisen. Uimakausi alkoi olla lopuillaan, ilmat viilenivät ja syyskesä alkoi. Uskomus Jaakosta ja kylmästä kivestä on syntynyt juliaanisen kalenterin aikana, josta luovuttiin Ruotsissa ja Suomessa vuonna 1753. Nykyisessä kalenterissa Jaakonpäivää vastaa Salmenpäivä 5. elokuuta, ja juuri siihen aikaan järvivedet alkavat Suomen ympäristökeskuksen tilastojen mukaan keskimäärin kylmetä. Jaakonpäivästä alkaa vanhan käsityksen mukaan syyskesä.
Helsingissä Suomen Epätieteellisen Seuran toiminnanjohtaja Jaakko Koskinen on pilan päiten heittänyt kiven Helsingin Kolera-altaaseen vuodesta 1995 alkaen Jaakon päivänä.. Vedet kylmettävänä kivenä on toiminut muun muassa syväjäätynyt kivi, kosminen meteoriitti, katutyömaalta lainattu mukulakivi, Etnan laavakivi, riimukiven puolikas, Volgan mutkan kivi ja vuolukivi. Onpa altaaseen kerran heitetty kiven sijasta silitysrauta, jonka tarkoituksena oli kylmentämisen sijaan lämmittää kylmän kesän uimavedet ja näin pitkittää uimakautta.
Ukkosen päivä.
Ennen vanhaan Jaakon päivä pyhitettiin vähän samaan tapaan kuin juhannus. Tämä lienee pakanallista perua, sillä päivä pyhitettiin Ukolle eli muinaisuskoisten ukkosenjumalalle ja sitä kutsuttiin Ukkosen päiväksi. Ukkosen päivänä ei saanut kolistella eikä muutenkaan metelöidä, ja äänekkäät työt oli siirrettävä myöhemmäksi, koska kova ääni saisi ukkosen äkeänä paikalle, minkä uskottiin pilaavan sadon. Ukkosen päivän aikoihin saatettiin aloittaa sadonkorjuu, mutta itse ukkosen päivänä ei saanut työskennellä.
Ilmakirje

Ilmakirje eli aerogrammi on ohut ja kevyt paperiarkki lentopostikirjeen eli ilmateitse kuljetettavan kirjeen kirjoittamista varten. Aerogrammista saa taitettua sekä itse kirjeen että kirjekuoren, ja tavallisesti sen postimaksu on valmiiksi maksettu. Aerogrammeja valmistavat ja myyvät sekä eri maiden postilaitokset että yksityiset yritykset.
Ensimmäinen aerogrammi lähetettiin vuonna 1933 Irakiin. Aerogrammit nousivat suureen suosioon kuitenkin vasta toisen maailmansodan aikana. Tuolloin Lähi-idässä olevien britannialaisten sotilaiden kirjeenvaihto kotiväen kanssa hoidettiin aerogrammien avulla.
Nykyisin aerogrammien merkitys on vähentynyt ja esimerkiksi Yhdysvalloissa on tehty päätös niiden käytöstä luopumisesta.
Al-Ahli SC

Al-Ahli Sports Club () on saudiarabialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1937. Sen päästadion on Prinssi Muhammad bin Abdullah Al-Faisalin stadion, joka sijaitsee Jeddassa. Joukkue voitti Saudi-Arabian mestaruuden neljä kertaa, joista viimeinen oli vuonna 2016, ja voitti Saudi-Arabian kuningaskunnan mestaruuden 13 kertaa, kerran voitti Arabien Mestarien liigan ja voitti Persianlahden klubikupin kolme kertaa.
Outi Kärpänen

Outi Kärpänen (s. 16. syyskuuta 1980) on suomalainen näyttelijä, joka työskentelee Kokkolan kaupunginteatterissa. Hyvinkäällä syntynyt Kärpänen on valmistunut teatteritaiteiden maisteriksi Pietarin valtiollisesta teatteritaiteen akatemiasta. Kärpänen on opiskellut teatterityön lisäksi sirkustaidetta, trapetsivoimistelua ja akrobatiaa. 
Venäjällä asuessaan Kärpänen toimi näyttelijänä Pietarin Music Hall teatterissa, jossa hän esitti Nikolai Nosovin lastennäytelmiä. Suomessa hän on työskennellyt Lahden, Kuopion ja Joensuun kaupunginteatterissa. Näyttelijänä Kärpänen on tullut tunnetuksi karnevalistisista rooleistaan, jotka ovat saaneet vaikutteita venäläisestä teatteritaiteesta ja komediateatterista. 
Kärpänen esiintyy latvialaisen Viesturs Kairišsin ohjaamassa Melanijan tie -elokuvassa, jossa hän näyttelee elokuvan päähenkilön ystävätärtä. Lisäksi hän esiintyy Samu Heikkilän käsikirjoittamassa Miss Zahra -elokuvassa, joka valittiin Moskovan kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla kilpailemaan parhaan lyhytelokuvan palkinnosta.
Kärpäsen näyttämötaiteellisiin tulkintoihin lukeutuvat Peppi Pitkätossun, veijarimaisen Jäniksen (Jäniksen vuosi) ja Zaran (Puhdistus) roolit. Suomessa hän on tehnyt venäläistä kulttuuria tunnetuksi esittämällä venäjänkielistä elokuvamusiikkia.
Cédric Carrasso

Cédric Carrasso (s. 30. joulukuuta 1981 Avignon, Ranska) on ranskalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa pitkään Ranskan pääsarjassa pelaavaa Bordeauxia.
Ura.
Vuonna 1999 Carrasso liittyi Marseillen edustusjoukkueeseen, jossa hän pelasi vuoteen 2008 asti. Tämän aikana hän pelasi kaudet 2001–2002 ja 2004–2005 lainalla Crystal Palacessa ja Guingampissa.
Fabien Barthezin lopetettua uransa, Carrassolle aukesi tilaisuus Marseillessa, jonka hän myös käytti hyväkseen. Eniten peliaikaa tuli kaudella 2006–2007, jolloin hän pelasi 38 pääsarjaottelua. Kesäkuussa 2009 hän siirtyi Bordeauxiin nelivuotisella sopimuksella.
Langley (kunta Kanadassa)

Langley on 93 726 asukkaan (2006) piirikunta Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Kunta rajautuu pohjoisessa Fraserjokeen, idässä Abbotsfordin kaupunkiin, etelässä Yhdysvaltain rajaan ja lännessä Surreyn kaupunkiin. Langley kuuluu Vancouverin metropolialueeseen. Surreyn ja Langleyn rajalla sijaitseva Langleyn kaupunki ei ole osa Langleyn kuntaa, vaan sillä on omat hallintoelimet.
Historia.
Ennen eurooppalaisia alueella asui -intiaaneja, joiden jälkeläisiä asuu alueella nykypäivänäkin.
Hudson's Bay Company rakensi vuonna 1827 Fraserjoen varrelle "Fort Langleyn" linnoituksen turkiskaupankäyntiä varten ja suojaamaan aluetta yhdysvaltalaisia kilpailijoita vastaan. Linnoitus rakennettiin liian lähelle jokea, ja se jäi tulvan alle useana keväänä, niinpä linnoitus siirrettiin vuonna 1839 kauemmaksi joen yläjuoksulle.
Langley nimettiin Hudson's Bay Companyn johtajana 1800–1830 toimineen Thomas Langleyn mukaan.
Vuonna 1858 Fraserjoelta löydettiin kultaa ja tuhannet kullanhuuhtojat saapuivat alueelle. Samana vuonna 19. marraskuuta alueen kuvernööri James Douglas toimitti Fort Langleyhyn julistuksen, jossa määriteltiin uuden brittiläisen yhdyskunnan perustaminen Kanadan länsirannikolle. Tästä yhdyskunnasta muodostui myöhemmin Brittiläinen Kolumbia.
Langley perustettiin virallisesti 26. huhtikuuta 1873. Kunnan ensimmäisenä valittuna johtajana toimi James W. Mackie. 15. maaliskuuta 1955 Langleyn kaupunki erotettiin kunnasta itsenäiseksi kaupungiksi.
Tarzan, viidakon valtias

Tarzan, viidakon valtias tai Tarzan – viidakon valtias tarkoittaa seuraavia asioita:
American National Standards Institute

ANSI () on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon yksityinen organisaatio joka valvoo erilaisten standardien kehittymistä Yhdysvalloissa. ANSI vahvistaa organisaatioiden, yritysten ja muiden tahojen kehittämiä standardeja. Tämän päämääränä on vahvistaa tuotteiden ominaisuuksien johdonmukaisuus, termien yhtenäisyys ja tuotteiden testausmenetelmät.
ANSI on perustettu vuonna 1918 ja se on Yhdysvaltojen virallinen edustaja ISO:ssa ja IEC:ssä.
Raitapuumuura

Raitapuumuura ("Thamnophilus doliatus") on laajalla alueella Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava puumuuriin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan raitapuumuura on 16–16,5 cm. Koiraan selkä on pohjaväriltään musta ja siinä on tiheästi valkoisia raitoja. Raitojen lukumäärä vaihtelee jonkin verran alalajeittain. Päälaki on musta ja päälaella on töyhtö, jonka koiras nostaa pystyyn ollessaan jännittynyt. Pää on muuten väritykseltään musta-valkoraidallinen. Vatsa on pohjaväriltään valkoinen ja siinä on mustia vaakaraitoja. Raidoituksen määrä vaihtelee alalajeittain. Raitapuumuuranaaras on selästään punaruskea. Päälaki, siivet ja perä ovat tummemman ruskeat. Pään sivut ovat kapeiden valkoisten ja mustien juovien raidoittamat. Vatsastaan naaras on kellertävän ruskea.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Keski-Amerikassa raitapuumuuraa tavataan alueelta, joka ulottuu Meksikosta Panamaan. Etelä-Amerikassa lajia tavataan pääosin Andien itäpuolella alueella, joka ulottuu lännessä Venezuelan eteläosista Peruun ja Boliviaan ja itään päin Brasiliaan, Paraguayhin ja Argentiinan pohjoisosiin. Laji puuttuu paikoittain Amazonin sademetsästä. Lisäksi lintua tavataan Guyanassa, Surinamessa, Ranskan Guyanassa sekä Trinidad ja Tobagossa. Raitapuumuuran elinympäristöä ovat metsänreunan pensaikot ja muut tiheiköt, valoisat metsät, puutarhat ja puistot.
Elintavat.
Raitapuumuurat elävät yleensä pareittain ja liikkuvat tiheän lehvästön joukossa. Laji pariutuu eliniäkseen. Linnun pesimäkausi kestää maaliskuulta elokuulle. Raitapuumuura rakentaa heinistä pesän pensaikon suojiin. Naaras munii kaksi valkoista, ruskea- tai harmaapilkullista munaa. Myös koiras osallistuu munien hautomiseen ja kuoriutuneista poikasista huolehtimiseen.
Puumuurien ravinto koostuu koppakuoriaisista ja muista hyönteisistä sekä niiden toukista ja hämähäkeistä. Toisinaan laji seuraa sotilasmuurahaisten parvia ravintoa etsiessään.
Uljotyn piiri

Uljotyn piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 16 000 neliökilometriä. Asukkaita on 20 000 henkeä (vuonna 2009).
Uljotyn piiri sijaitsee Taka-Baikalian lounaisosassa. Koillisessa se rajoittuu Tšitan, idässä Duldurgan ja Akšan, kaakossa Kyran, lounaassa Krasnyi Tšikoin ja luoteessa Hilokin piireihin.
Piiriin kuuluu Drovjanajan kaupunkimainen taajama ja 9 maalaiskuntaa: Ablatuiski Bor, Arta, Gorekatsan, Doroninskoje, Hadakta, Leninski, Nikolajevskoje, Tanga ja Uljoty. Hallinnollinen keskus on Uljotyn kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 25.
Piirin läpi kulkee Irkutskin ja Tšitan välinen M55-valtatie. Trans-Siperian rautatieltä haarautuu Drovjanajaan johtava sivurata. Piirikeskuksesta on matkaa 120 kilometriä aluepiirin pääkaupunkiin.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä perunan, vihannesten ja viljan viljelyyn. Lisäksi harjoitetaan ruskohiilen louhintaa ja puunjalostusta.
Paikallislehtenä ilmestyy "Uljotovski vestnik". Nähtävyyksiin kuuluu pyhittäjä Innokentin kirkko Tangan kylässä. Piirin eteläkärki kuuluu Sohondon luonnonsuojelualueeseen.
Burn Notice

Burn Notice on yhdysvaltalainen Matt Nixin luoma toimintasarja. Sen pääosissa näyttelevät Jeffrey Donovan, Gabrielle Anwar, Bruce Campbell ja Sharon Gless.
Yhdysvalloissa sarjaa esitettiin USA Networkin kanavalla vuosina 2007–2013 ja Suomessa MTV3-kanavalla vuodesta 2010 eteenpäin.
"Burn Notice" on saanut muun muassa neljä Primetime Emmy -ehdokkuutta.
Juoni.
Tiedustelupalvelun salaisena agenttina toiminut Michael Westen hylätään kesken operaation. Vaikeuksien kautta hän onnistuu palaamaan Miamiin ja yrittää vanhojen tuttavien avustuksella selvittää miksi hänet petettiin ja kenen toimesta.
Tuotanto.
Sarjaa kuvattiin Miamissa. Fox Television Studio vuokrasi kuvauksia varten alueen Miamin kaupungilta 240 000 dollarin vuosihinnalla. Viimeisen kauden ajaksi vuokra nostettiin 450 000 dollariin, jotta se kattaa alueelle pystytettyjen rakennuksien tuhoamiskustannukset.
Esittäminen.
Sarjan ensimmäinen esitys oli Yhdysvalloissa 28. kesäkuuta 2007 USA Network -kanavalla ja Suomessa sarja alkoi MTV3:lla 25. tammikuuta 2010.
Muissa medioissa.
Ajallisesti ennen televisiosarjan tapahtumia sijoittuva "" keskittyy Sam Axen Navy SEAL -uran loppuhetkille. Sen ensiesitys oli Yhdysvalloissa 17. huhtikuuta 2011.
New American Library (Signet Booksin nimellä) on julkaissut viisi Burn Notice -romaania. "The Fix" (2008), "The End Game" (2009), "The Giveaway" (2010), "The Reformed" (2011) ja "The Bad Beat" (2011) on kaikki Tod Goldbergin kirjoittamia.
Hilokin piiri

Hilokin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 14 832 neliökilometriä. Asukkaita on 32 300 henkeä (vuonna 2009).
Hilokin piiri sijaitsee Taka-Baikalian lounaisosassa. Koillisessa se rajoittuu Tšitan, idässä Uljotyn, etelässä Krasnyi Tšikoin ja lounaassa Petrovsk-Zabaikalskin piireihin sekä pohjoisessa Burjatian tasavaltaan.
Piiriin kuuluu Hilokin kaupunki, Mogzonin kaupunkimainen taajama sekä 10 maalaiskuntaa: Bada, Engorok, Glinka, Haragun, Hilogoson, Hušenga, Linevo Ozero, Ukurik, Zakulta ja Žiphegen. Hallinnollinen keskus on Hilok. Asutuskeskuksia on yhteensä 29.
Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, ukrainalaisia ja burjaatteja. Alentuikan, Engorokin, Glinkan ja Uljastuin kylissä asuu vanhat elintapansa säilyttäneitä vanhauskoisia. Burjaattikyliä ovat Sarantui, Šilja, Terephen, Ukurik, Uletka ja Uljastui.
Piirin kautta kulkee Trans-Siperian rautatie sekä Irkutskin ja Tšitan välinen M55-valtatie. Hilokista on matkaa aluepiirin pääkaupunkiin 264 kilometriä.
Talous perustuu rautatieliikenteeseen ja metsäteollisuuteen. Burtuissa louhitaan ruskohiiltä. Maatalous tuottaa viljaa, perunaa, vihanneksia, maitoa ja lihaa.
Hilokissa toimii kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy "Rabotšaja tribuna". Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä sekä Haljartan buddhalainen kulttipaikka.
Aaron Neville

Aaron Neville (s. 24. tammikuuta 1941 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen rhythm and blues- ja soul -laulaja, joka tunnetaan korkeasta äänestään ja hyvin korostetusta vibratostaan. Soolouransa lisäksi Neville on esiintynyt myös perheyhtyeen The Neville Brothers jäsenenä.
Nevillen debyyttisingle oli vuonna 1966 julkaistu "Billboardin" R&amp;B -listan kärkisingle ”Tell It Like It Is”. Neville on julkaissut vuoteen 2019 mennessä soolourallaan yhteensä 18 studioalbumia, kuten "Warm Your Heart" (1991).
Neville esiintyi Pori Jazz -festivaaleilla 2012. The Neville Brothers -yhtyeen jäsenenä hän on vieraillut Porissa vuosina 1986 ja 2006.