tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kundalinijooga

Kundaliinijooga on joogan laji. Sitä kutsutaan tietoisuuden joogaksi, sillä se opettaa kannattajiensa mukaan tiedostamaan ja olemaan läsnä nykyhetkessä. Kyseessä on tuhansia vuosia vanha joogamuoto. 
Vaikutukset.
Kundaliinijooga tähtää kehon ja mielen yhteyteen ja tasapainoon. Harrastajien mukaan tietoisuuden jooga lisää fyysistä ja henkistä hyvinvointia. 
Harjoittelu.
Kundaliinijoogatunti koostuu hathajoogan asentojen tyyppisistä dynaamisemmista liike- ja asentosarjoista (kriya), hengitysharjoituksista (pranayama), rentoutuksesta, meditaatiosta ja mantroista. Musiikilla on usein myös roolinsa kundaliinijoogatunneilla. Kundaliinijooga sopii kaikille kokeneen ohjaajan opastuksessa. Siitä löytyy niin lempeämpiä kuin myös sykettä nostattavia liikesarjoja. Harjoituksia tehdään tunneilla ohjatusti ja usein silmät kiinni, omaan olotilaan keskittyen. Kundaliinijooga on monipuolista ja erilaisilla lämmittely+hengitys+harjoitus+meditaatio -yhdistelmillä harvoin tulee toista samanlaista tuntia vastaan, vaikka olisit harrastanut useita vuosia.
Historia.
Intialainen joogamestari Yogi Bhajan toi kundaliinijoogan Yhdysvaltoihin vuonna 1969 ja ryhtyi opettamaan menetelmää halukkaille. Tätä ennen kundaliinijoogaa oli opetettu vain mestarilta oppipojalle, eivätkä kundaliinijoogan opit olleet avoimia kaikille. Kundaliinijoogaa on pidetty tästä syystä aikoinaan jotenkin mystisenä ja jopa vaarallisena, mutta siinä ei ole mitään sen vaarallisempaa kuin missään muussakaan joogalajissa. 
Yogi Bhajan teki elämäntyönsä markkinoimalla kundaliinijoogaa läntiselle maailmalle. Hän perusti 3HO-organisaation ja aloitti myös kundaliinijoogan opettajien kouluttamisen. Nykyään kundaliinijoogaa harrastetaan lähes kaikissa länsimaissa. Suomessa on mahdollista opiskella kundaliinijoogan opettajaksi ja kundaliinijoogakursseja tarjotaan useilla paikkakunnilla ympäri maata, sekä yksityisissä joogakouluissa, että opistoilla. 
Yhdysvaltain kongressi on antanut tunnustukseksi Yogi Bhajanin elämäntyöstä päätöslauselman (The Congressional Resolution), joka on myönnetty aiemmin muun muassa Martin Luther Kingille, Äiti Teresalle ja paavi Johannes Paavali II:lle.
Sydänsimpukka

Sydänsimpukka ("Cerastoderma edule") on sydänsimpukoiden heimoon kuuluva, merenpohjaan kaivautuneena elävä simpukkalaji, jota esiintyy Koillis-Atlantin rannikoilla. Sitä pyydetään ravinnoksi Pohjanmeren alueella.
Ulkonäkö.
Sydänsimpukan soikeahko kuori kasvaa yleisesti läpimitaltaan 3–4 senttimetrin pituiseksi ja suurimmillaan 5,6-senttiseksi. Kuoressa on 22–28 säteittäistä harjannetta. Sen väri vaihtelee valkoisesta tai vaaleankeltaisesta tummanruskeaan. Joskus lähellä napoja eli umboja on sinisiä, ruskeita tai punaisia pilkkuja. Kuoren uloimmainen kerros, "periostracum", on kellertävä tai vihertävä, kuoren sisäpinta himmeänvalkoinen.
Simpukan ruumis on valkoinen, ja sen vaaleankeltaista vaippaa reunustavat lyhyet, valkoiset hapsut. Lyhyet hengitysputket eli sifonit ovat erilliset koko pituudeltaan ja valkoisten rihmojen peitossa. Suhteellisen pienikokoinen mutta pitkä jalka on valkoinen tai keltainen ja päättyy ohueen, litteään kärkeen.
Levinneisyys.
Sydänsimpukka elää Koillis-Atlantin rannikolla Mauritaniasta Barentsinmerelle. Erityisen yleinen se on Pohjanmeressä. Sydänsimpukkaa ei esiinny Itämeressä Tanskan salmien sisäpuolella eikä Välimeressä. Näillä alueilla elää lähisukuinen idänsydänsimpukka.
Elintavat.
Sydänsimpukat elävät kaivautuneena merenpohjan hienoon soraan, hiekkaan tai hiekansekaiseen liejuun. Ne muodostavat vuorovesivyöhykkeen alaosaan tiheitä populaatioita, joissa voi olla jopa 10 000 yksilöä neliömetrillä. Tavallisimpia elinympäristöjä ovat suojaisat lahdet ja estuaarit, joissa veden suolapitoisuus on vähintään 10 promillea. Sydänsimpukat suodattavat vedestä ravinnokseen planktonia ja muuta orgaanista materiaalia.
Sydänsimpukoiden hedelmöitys tapahtuu ulkoisesti, kun koiraat ja naaraat laskevat sukusolunsa veteen. Suurin osa sydänsimpukoista kutee samaan aikaan. Toukat uivat vapaasti vedessä 3–6 viikon ajan ja laskeutuvat sitten pohjaan, jossa kokevat muodonmuutoksen kuorellisiksi simpukoiksi. Tyypillisesti sydänsimpukat elävät 2–4 vuotta.
Kalastus ja käyttö.
Sydänsimpukoita kalastetaan pohjatroolareilla ja pohjahara-aluksilla pääasiassa Alankomaissa, Britteinsaarilla ja Ranskassa. Vuonna 1999 kokonaissaalis oli hieman yli 70 000 tonnia, josta Alankomaiden osuus oli 72 % ja Britannian 20 %. Vuosituhanteen vaihteessa saaliit kuitenkin romahtivat, minkä jälkeen ne ovat jääneet alle 20 000 tonniin vuodessa. Suurin osa sydänsimpukoista käytetään elintarviketeollisuudessa joko tuoreina tai säilykkeinä.
Nikolai Rynin

Nikolai Aleksejevitš Rynin (, 12. joulukuuta 1887 – 28. heinäkuuta 1942) oli venäläinen insinööri ja opettaja sekä eräs Neuvostoliiton avaruuslentojen pioneereja.
Hän aloitti työuransa rautatieinsinöörinä. Vuonna 1906 hän alkoi kiinnostua lentokoneista. Hän tutki työnsä ohella ilmailun tekniikkaa. Hän opetteli lentämään kuumailmapallolla ja lentokoneella. Neuvostoliitossa hän eteni Leningradissa ilmailu- ja avaruustekniikkaa opettavaksi professoriksi, joista aiheista hän kirjoitti useita popularisoivia teoksia.
Huhtikuussa 1918 Rynin julkaisi ”Byloye”-lehdessä Nikolai Kibalchichin kuvauksen miehitetystä rakettialuksesta. Vuosien 1928 ja 1932 välillä hän julkaisi yhdeksänosaisen Avaruustekniikan tietosanakirjan "Mezhplanetnye Soobschniya" (”Interplanetaarinen viestintä”). Sarjan yksi osa käsittelee Konstantin Tsiolkovskia, jonka työhön Ryninin työ paljolti perustui. Rynin oli kirjeenvaihdossa muun muassa yhdysvaltalaisen rakettitutkijan Robert H. Goddardin kanssa, ainakin vuonna 1926.
Rynin kuoli natsi-Saksan piirittämässä Leningradissa nälkään vuonna 1942.
Medinet Habu

Medinet Habu voi paikannimenä viitata joko Ramses III:n kuolintemppeliin tai laajempaan temppelialueeseen sen ympärillä.
Historia.
Medinet Habu on tärkeä egyptiläinen arkeologinen kohde ja turistinähtävyys nykyisen Luxorin länsirannalla. Se oli Länsi-Theban hallintokeskus uuden valtakunnan loppuaikoina muinaisessa Egyptissä.
Medinet Habu oli varhaisimpia Amonin palvonnalle omistettuja paikkoja Theban alueella. Ramses III rakennutti Medinet Habuun kuolintemppelinsä, joka on alueen huomattavin yhä pystyssä oleva muistomerkki. Se rakennettiin Hatšepsutin ja Thutmosis III:n rakennuttaman Amonille omistetun temppelin viereen.
Émilie

Émilie on Kaija Saariahon säveltämä ooppera vuodelta 2009. Libreton on kirjoittanut Amin Maalouf, ja teos sai kantaesityksensä Lyonin oopperassa 1. maaliskuuta 2010. Oopperan ainoan roolin kantaesityksessä esitti sopraano Karita Mattila, jolle teos on sävelletty. Myöhempiä esityksiä sovittiin Amsterdamiin ja Lontooseen. Yleisradio ja Ranskan radio toteuttivat oopperan radioinnin 3. huhtikuuta 2010.
Saariaho ja Mattila olivat kehitelleet ideaa yhden naisen teoksesta vuodesta 2001 saakka. Lopullisen aiheen Saariaho keksi vuonna 2007, ja sävellystyö valmistui kesäkuussa 2009. Teos kertoo ranskalaisen oppineen Émilie du Châtelet’n viimeisistä päivistä. Sen teemoja ovat miehen ja naisen välisen rakkauden ohella tiedon ja totuuden rakkaus. Saariahoa kiehtoi Émilie du Châtelet’ssa hänen ristiriitaisuutensa ja mittavat saavutuksensa aikana, jolloin naisten odotettiin vain hankkiutuvan hyviin naimisiin. Yksinäytöksisessä oopperassa on yhdeksän kohtausta:
Orkesterina on kamariorkesteri, johon kuuluu cembalo. Lisäksi sävellyksessä käytetään elektroniikkaa.
Suomessa oopperan ensi-ilta oli 2. huhtikuuta 2015 Kansallisoopperassa.
Tunbūr

Tunbūr (myös tanbūr tai tambūr) on yleisnimitys Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa enimmäkseen käytetyille näppäiltäville, ohut- ja pitkäkaulaisille luutuille. Tunbūrin pituus vaihtelee 40−120 cm:n välillä ja sen kaikukoppa on suhteellisen pieni ja munanpuolikkaan muotoinen.
Soittimessa on kaksi tai kolme kieltä. Kielet voivat myös olla 2–3 kertaisia. Tunbūrin kaula on varustettu siirrettävillä nauhoilla, joita voi olla 10–24 kappaletta.
Tunbūr-nimeä käytetään islamilaisilla alueilla myös maljalyyrasta.
Philip Glenister

Philip Glenister (s. 10. helmikuuta 1963 Lontoo, Iso-Britannia) on |brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Gene Huntin roolissa televisiosarjassa "Life on Mars" ja sen spin off -sarjassa "Ashes to Ashes".
Philip Glenister syntyi ja vietti lapsuutensa Lontoossa. Hän on ohjaaja John Glenisterin poika, ja myös hänen vanhempi veljensä Robert on näyttelijä. Glenister meni vuonna 2006 naimisiin näyttelijä Beth Goddardin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Luzoninleppälintu

Luzoninleppälintu ("Rhyacornis bicolor") on Filippiineillä elävä pieni sieppolaji. 
Koko ja ulkonäkö.
Pienen luzoninleppälinnun ruumiinpituus on noin 15 senttiä. Koiraan yläruumis on liuskekivensininen ja siivet tummanruskeat. Vatsa ja pyrstö ovat silmiinpistävän kastanjanpunaisia. Naaraan väritys on laimeampi. Sen vatsa ja pyrstöä ovat ruskeat, eivätkä naaraat siten ole yhtä huomiota herättäviä kuin koiraat. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Luzoninleppälintu on Filippiineillä kotoperäinen laji. Sen levinneisyysalue kattaa arviolta 7 200 neliökilometriä. Aiemmin lajin uskottiin elävän vain Luzonin saarella, mutta 1960-luvulla luzoninleppälintuja löydettiin myös Mindoron saaren keskiosista. Luzonissa laji elää Sierra Madre -vuorilla ja Cordillera Centralin eteläosissa. Kannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 lintua. Se ei ole missään yleinen ja on todennäköisesti taantumassa. Luzoninleppälinnun uhkia ovat hakkuiden ja kaivostoiminnan aiheuttama kotipurojen saastuminen ja liettyminen. Lajia haittaavat myös maataloudessa käytettävät kemikaalit, jotka pilaavat vedenlaatua ja vähentävät ravinnon määrää. Maanviljelyä ja metsänhakkuita harjoitetaan jopa Mount Pulagin kansallispuistossa Luzonissa. Lajia tavataan myös Northern Sierra Madren luonnonpuistossa Luzonissa ja Mt. Iglit-Bacon kansallispuistossa Mindorossa.
Lajin elinympäristöä ovat kivien reunustamien purojen ympäristöt yli 300 metrin korkeudessa merenpinnasta. Luzoninleppälintujen asuttamat purot ovat tyypillisesti puhtaita, nopeasti virtaavia ja rauhallisia, joita reunustava ympäristö vaihtelee trooppisista vuoristometsistä ja mäntymetsistä pensaikkoihin ja vähäpuustoisiin alueisiin. 
Elintavat.
Useimmista heimonsa lajeista poiketen luzoninleppälinnun ääntely on korkeaäänistä kimakkaa vihellystä. Linnut etsivät hyönteisiä kivien joukosta ja joenreunoilta puikkelehtien kiveltä kivelle. Luzoninleppälinnut voivat napata saaliin sekä maasta että lennosta. Pesimäkausi on tavallisesti kesä–elokuussa, mutta poikasia on havaittu muinakin aikoina vuodesta, joten lisääntymisaika saattaa vaihdella jonkin verran. Pesivä pariskunta voi pitää hallussaan jopa 500 metriä puronvartta. Usein männynneulasilla vuoratun pesänsä luzoninleppälinnut rakentavat samoille rantakiville, joilta hankkivat ruokansa. Yhdessä pesueessa on 2–4 munaa. Luzoninleppälinnut voivat vaellella jonkinlaisia matkoja lisääntymiskauden ulkopuolella, mutta ne eivät tee vuodenaikoihin sidottuja varsinaisia muuttomatkoja muuttolintujen tapaan.
Điện Biên

Điện Biên on Vietnamin maakunta Tây Bắcin alueella maan luoteisnurkassa Laosin ja Kiinan vastaisella rajalla. Sen hallinnollinen keskus on Điện Biên Phủ. Maakunnan pinta-ala on 9 539,93 neliökilometriä, ja siellä on noin 673 091 asukasta (vuonna 2025). Điện Biênin maakunta jakautuu 42 kuntaan ja 3 suuralueeseen.
Điện Biên tunnetaan erityisesti Điện Biên Phủn taistelusta, joka käytiin Điện Biên Phủn kaupungin lähellä 56 päivän ajan alkaen 13. maaliskuuta 1954 Ranskan ja Pohjois-Vietnamin välillä. Taistelu- ja leiripaikoista, bunkkereista ja hautausmaasta on tullut matkailunähtävyyksiä.
Merkittäviä luontokohteita maakunnan alueella ovat Pa Khoan -järvi, Pa Thomin ja Tham Puan luolat sekä mineraalipitoiset kuumat lähteet Hua Pe ja U Va.
Muong Thanhin lentoasema oli tärkeä taistelun voittamisessa. Nykyisin sitä laajennetaan palvelemaan paremmin koti- ja ulkomaanliikennettä. Sinne on Hanoista lentoyhteys, jonka vaihtoehtona on 16 tunnin bussimatka.
Afrin

Afrīn (, ) on kaupunki Syyrian luoteisosassa. Se on osa Aleppon maakuntaa ja Afrinin piirikuntaa. Afrinin piirikunnan koko on 2 033 km². Afrinin kaupungin väkiluku oli vuonna 2004 yhteensä 36 562.
Afrin-nimen alkulähteestä on monta teoriaa, joilla on kuitenkin sama alkulähde. Sen on arvioitu juontavan juurensa kurdin kielen ilmaisusta "ava riwen", joka tarkoittaa punaista ja epäpuhdasta vettä. Toisten arvioiden mukaan sana juontaisi juurensa sanasta "avrin", joka tarkoittaa virtaavaa vettä. Afrin mainitaan kuitenkin ensimmäistä kertaa muodossa "Apre" assyrialaisissa kirjoissa 800-luvulta. Jotkut uskovat Afrinin tulevan sanasta "afro", joka tarkoittaa hedelmällistä maaperää aramean kielellä.
Syyrian sisällissodan aikana kurdien sotilasjärjestö YPG otti vallan alueella ja Afrinin alue julistettiin itsehallinnolliseksi kantoniksi. Isis hyökkäsi aluetta vastaan vuonna 2013, mutta hyökkäys torjuttiin. Al-Nusran rintama hallitsee joitakin alueita Afrinin kantonin ulkopuolella. Kurdit ovat syyttäneet järjestöä hyökkäyksen valmistelusta aluetta vastaan.
Maaliskuun 18. päivä 2018 Turkki ilmoitti sen tukemien Syyrian kapinallisjoukkojen valloittaneen kokonaan kaupungin keskustan.
Akankaalit

Akankaalit, joskus "akanhuulet" ("Ajuga") on huulikukkaiskasvien heimoon kuuluva kasvisuku, jossa on noin 40–50 lajia.
Lajeja.
Akankaalien lajeista kolmea tavataan Suomessa: kartioakankaalia, rönsyakankaalia ja hammasakankaalia.
Kuljettajantutkinto

Kuljettajantutkinto on ajokortin luovuttamisen edellytyksenä oleva tutkinto, joka koostuu ajokorttiluokasta riippuen ajo-, käsittely- ja teoriakokeista. Kuljettajantutkintoon hyväksymisen edellytyksenä on poliisin myöntämä ajokorttilupa, ikävaatimuksen täyttyminen ja ajokorttiluokkakohtaisesti esimerkiksi saatu ajo- tai teoriaopetus, harjoitteluluvalla suoritettu harjoittelu, aikaisemmin saadut ajo-oikeudet tai hankittu ajokokemus.
Kuljettajantutkinnon hyväksytysti suorittaneelle kokelaalle luovutetaan todistus kuljettajantutkinnon suorittamisesta. Todistuksella on kuuden kuukauden ajo-oikeus Suomessa Ahvenanmaata lukuun ottamatta, ja se vaihdetaan "ajokorttiin" sen valmistuttua tutkinnon järjestäneessä tutkintotoimipaikassa, kun kyseessä on ensimmäinen auton ajo-oikeus tai aikaisempi kortti on lyhytaikainen. Muissa tapauksissa ajokortin luovuttaa poliisi. Ahvenanmaalla asuville ja erityisestä syystä myös muualla Suomessa asuville voidaan todistuksen sijasta antaa "väliaikainen ajokortti", jolla ajo-oikeus on voimassa myös Ahvenanmaalla, Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa.
Sea-Doo

Sea-Doo on Bombardier Recreational Productsin omistama vesiskootterimerkki. Nimi on muunnos yhtiön moottorikelkka-merkistä, Ski-Doosta.
Nykyiset mallit:
Vancouverin metropolialue

Vancouverin metropolialue () on Vancouverin kaupungin muodostama metropolialue Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Alueen väkiluku on 2 116 581 asukasta (2006). Alueen pääkaupunkina toimii Vancouverin kaupunki, mutta hallinnollinen keskus on Burnabyn kaupungissa.
Historia.
Ennen alueen luomista alueen kunnat ja kaupungit tekivät yhteistyötä vesi ja viemäriverkoston rakentamisessa alueelle. Suur-Vancouverin viemäröinti piiri (Greater Vancouver Sewerage and Drainage District (GVSDD)) perustettiin vuonna 1914 ja Suur-Vancouverin vesipiiri (Greater Vancouver Water District (GVWD)) vuonna 1926. Suur-Vancouverin alueellinen piiri (Greater Vancouver Regional District (GVRD)) perustettiin vuonna 1967, joka vuonna 2007 nimettiin uudelleen Metro Vancouveriksi. Brittiläisen Kolumbian hallitus ei hyväksynyt nimenvaihdosta ja tämän vuoksi fyysistä aluetta kutsutaan edelleen GVRD:ksi, vaikka talousalue on Metro Vancouver.
Alueen kaupungit ja kunnat.
Vancouverin metropolialueeseen kuuluu kolmetoista, provinssin kolmestakymmenestä suurimmasta asuinalueesta. Alue kattaa kaikkiaan 2 877,36 km² ja siiheen kuuluu 21 kuntaa, kaupunkia ja kylää sekä yksi kunnallishallinnoton alue.
Abbotsfordin kaupunki on yhteistyössä ainoastaan luonnonpuistojen osalta.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1972

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1972 järjestettiin Prahassa, Tšekkoslovakiassa. B- ja C-sarja järjestettiin Romaniassa, Bukarestissa ja Miercurea Ciucissa. Ranska boikotoi B-sarjaa. 
Kisat olivat ensimmäiset, joihin ammattilaispelaajatkin saivat osallistua. Kanada boikotoi kisoja vastalauseena Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jyrkille amatöörisäännöille.
Suomi turnauksessa.
Samana vuonna järjestettyjen Sapporon olympiakilpailujen aiheuttama pettymys sai Suomen joukkueen hajaannukseen. Osa pelaajista ei halunnut lähteä maailmanmestaruuskilpailuihin, osa taas pelasi haluttomin ottein. Turnauksessa Suomen pettymyksiksi voidaan nähdä tappio Sveitsiä vastaan maalein 2–3 ja Ruotsia vastaan maalein 1–2. Kuitenkin esimerkiksi Lauri Mononen pelasi erittäin hyvät kisat tehden 10 ottelussa 9 maalia ja antaen 6 maaliin johtanutta syöttöä. Lopulta Suomi ryhdistäytyi turnauksessa ja voitti Länsi-Saksan selvin luvuin 13–3, Sveitsin 9–1 ja Ruotsinkin 5–4. Suomi ylsi myös siihen mennessä parhaaseen maalieroonsa kansainvälisissä turnauksissa, 47–48.
A-sarja.
Sveitsi putosi B-sarjaan.
1. kierros
2. kierros
B-sarja.
Puola nousi A-sarjaan. Norja ja pois jäänyt Ranska putosivat C-sarjaan.
C-sarja.
Itävalta ja Italia nousivat B-sarjaan.
John Michael Hayes

John Michael Hayes (11. toukokuuta 1919 Worcester, Massachusetts – 19. marraskuuta 2008 Hanover, New Hampshire) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja.
Hayes teki käsikirjoituksen neljään Alfred Hitchcockin ohjaamaan elokuvaan: "Takaikkuna" (1954), "Varkaitten paratiisi" (1955), "Mutta... kuka murhasi Harryn?" (1955) ja "Mies joka tiesi liikaa" (1956).
"Takaikkunan" käsikirjoituksesta Hayes oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Toisen Oscar-ehdokkuutensa hän sai elokuvan "Peyton Place – vihan tyyssija" käsikirjoituksesta vuonna 1957. Hayesin muihin elokuviin kuuluu muun muassa "Huhu" (1961).
Etelänmustasieppo

Etelänmustasieppo ("Melaenornis pammelaina") on Afrikan keski- ja eteläosissa tavattava sieppoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan etelänmustasieppo on noin 19–22 cm. Sekä naaras- että koirasetelänmustasiepot ovat höyhenpuvultaan täysin mustat. Nuoret linnut ovat väritykseltään mustia ruskein suomumaisin kuvioin. Pyrstössä on pieni lovi keskellä, mutta muuten se on lähes täysin suora. Laji muistuttaa ulkonäöltään sieppodrongoa ("Dicrurus adsimilis") ja akaasiakäpinkäistä ("Campephaga flava"). Etelänmustasieppo eroaa kummastakin lajista pyrstönmuodon perusteella.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Etelänmustasiepon levinneisyysalue kattaa koko eteläisen Afrikan Kongon tasavallasta, Kongon demokraattisesta tasavallasta, Tansaniasta, Keniasta ja Somaliasta etelään päin.. Lajin elinympäristöä ovat savannit, metsien reunat ja pensaikot.
Pesiminen ja ravinto.
Etelänmustasiepot ovat yksiavioisia. Pesä sijaitsee puunkolossa. Samaa pesäkoloa käytetään usein myös seuraavana pesimäkautena. Naaras munii kahdesta kolmeen valkoista munaa. Linnut käyttävät ravintonaan pääasiassa hyönteisiä, kuten heinäsirkkoja ja perhosia. Laji pyydystää ravintonsa ilmasta tai maasta. Etelänmustasiepot voivat syödä myös kasviperäistä ravintoa kuten hedelmiä.
Carl Synnerberg

Carl Synnerberg (10. syyskuuta 1837 Uusikaarlepyy – 20. elokuuta 1915 Loviisa) oli suomalainen kouluhallituksen ylitarkastaja ja filologi.
Synnerbergin vanhemmat olivat merikapteeni Carl Adrian Synnerberg ja Anna Maria Rechardt. Hän pääsi ylioppilaaksi 1855 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1860 sekä lisensiaatiksi 1868 ja tohtoriksi 1869. Hän toimi latinan- ja kreikan kielen opettajana Helsingin yksityislyseossa 1860–1869 ja Helsingin yliopiston roomalaisen kirjallisuuden dosenttina 1866–1869. Hän oli kouluhallituksen alkeisoppilaitosten ylitarkastajana 1869–1902 sekä Kasvatusopillisen Yhdistyksen Aikakauskirjan ("Tidskr. utg. af Pedagogiska Föreningen i Finland") päätoimittajana 1871–1899. Synnerberg oli lisäksi Suomen Tiedeseuran puheenjohtajana 1897–1898 ja Svenska litteratursällskapet i Finlandin sihteerinä 1885–1895. Hän sai kanslianeuvoksen arvon vuonna 1893.
Synnerberg kuoli naimattomana.
Marcel Achard

Marcel Achard (5. heinäkuuta 1899 Sainte-Foy-lès-Lyon, Rhône – 4. syyskuuta 1974) oli ranskalainen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja, jonka suositut tunteelliset komediat säilyttivät hänen asemansa hyvin tunnistettuna maansa teatteri- ja kirjallisuuspiireissä viiden vuosikymmenen ajan. Achard valittiin Ranskan akatemiaan vuonna 1959.
Uran alku.
Achard syntyi Sainte-Foy-lès-Lyonin kaupungin lähiössä. Hän omaksui kirjailijanimensä, "nom de plumensa", aloittaessaan kirjoittajan uransa 1920-luvun alussa. Achard omaksui tietoa nopeasti, ja hänestä tuli vuonna 1916 kyläkoulun opettaja. Vuonna 1919, muutama kuukausi ensimmäisen maailmansodan päättymisen jälkeen, 20-vuotias kunnianhimoinen kirjoittaja saapui Pariisiin ja löysi töitä Théâtre du Vieux-Colombierissa kuiskaajana ja toimittajana muutamissa julkaisussa, kuten "Le Figaro" -lehdessä.
Achard kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä vuonna 1922 ja saavutti suurta menestystä, kun maineikas Charles Dullin näytteli Achardin näytelmässä "Voulez-vous jouer avec moâ?", hienoisen herkässä komediassa, joka kertoi sirkuksesta ja sen klovneista.
Uran huippu.
Achardin suurin menestys ja suosio oli kahden maailmansodan välisenä aikakautena, kun senaikaiset kriitikot vertasivat häntä suopeasti maineikkaisiin ranskalaisiin edeltäjiinsä, kuten Pierre de Marivauxiin ja Alfred de Mussetiin. Sodan jälkeiset kriitikot eivät olleet yhtä lempeitä, he kiinnittivät huomiota hänen edustamaansa tyyliin, mikä kuvasi kapea-alaisesti ihmismieltä.
Menestyneimmät sodanjälkeiset näytelmät.
Kritiikistä huolimatta Achardin kirjallinen tuotanto jatkui toisen maailmansodan jälkeen heikentymättä. Hänen menestyneimpien näytelmiensä joukossa olivat vuoden 1952 näytelmä "Les compagnons de la Marjolaine" ja vuoden 1955 "Le mal d'amour". Suurimman suosion Achard saavutti kuitenkin komediallaan kärttyisästä henkilöstä, kutsumanimeltään "Patate" ja koomisella jännitysnäytelmällä "L'Idiote", johon pohjautuu näytelmä "A Shot in the Dark" ja elokuva "Laukaus pimeässä" (1964).
Suomeksi esitetyt näytelmät.
Suomeksi on Achardin näytelmistä esitetty "Domino" (Suomen Kansallisteatteri 1935), "Ei luottoa, rakas" (Le Moulin de la Galette, Lasse Pöystin kiertue 1956), "Elämä on kaunis" (La vie est belle, Kansallisteatteri 1932), "Häät Seinellä" (La belle marinière, Helsingin Kansanteatteri 1950), "Tyhmeliini" (L'Idiote, Helsingin Työväenteatteri 1964) ja "Valkopukuinen nainen" (La femme en blanc, Viipurin Kaupunginteatteri 1935).
Bắc Ninh (maakunta)

Bắc Ninh on Vietnamin maakunta Punaisenjoen suiston ja Đông Bắcin alueilla maan pohjoisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Bắc Giang. Maakunnan pinta-ala on 4 718,6 neliökilometriä, ja siellä on noin 3 509 100 asukasta (vuonna 2025). 
Bắc Ninh jakautuu 66 kuntaan ja 33 suuralueeseen. Maakunta suureni huomattavasti vuoden 2025 hallinnollisessa uudistuksessa, kun siihen liitettiin Bắc Giangin maakunta. 
Bắc Ninhin alue on ollut asuttuna pitkään. Se on suotuisaa riisinviljelyseutua, ja se on sekä maantie- että vesireittien varrella. Aluetta pidetään yhtenä vietnamilaisen kulttuurin syntysijoista. Daun pagodi on Vietnamin vanhin pagodi, se on rakennettu 200-luvulla. Myös Phat Tichin ja Duc Lan pagodit sekä Don temppeli ovat suosittuja nähtävyyksiä.
Dong Hon kylässä on tehty maalauksia ja puupiirroksia 1500-luvulta asti. Niistä on kehittynyt omaleimainen, laajalti tunnettu tyylisuunta. Perheet säilyttävät sukunsa vanhoja laattoja ja vedostavat niistä piirroksia edelleen, käyttäen luonnonaineista paikan päällä tehtyjä väriaineita.
Aiheesta muualla.
Frank Frazetta

Frank Frazetta (9. helmikuuta 1928 – 10. toukokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen taiteilija, sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja, joka tuli tunnetuksi fantasia- ja science fiction -aiheistaan. Frazettan tavaramerkkinä olivat sotaisat barbaariaiheet, joissa esiintyy runsaan lihaksikkaita ja vähäpukeisia miehiä, naisia ja mytologisia hahmoja. Frazetta julkaisi uransa aikana useita sarjakuva-albumeja ja laati lukuisia taskukirjojen kansia. Myös Frazettan albumikansitaide on kuuluisaa ja arvostettua. Frazetta työskenteli jo 1950-luvulla yhdysvaltalaisten kustantamojen, kuten EC Comicsin ja National Comicsin (nykyisin DC Comics) vakituisena piirtäjänä.
Frazettan nuoruus.
Frazetta alkoi piirtää aktiivisesti kolmevuotiaasta ja kahdeksanvuotiaana hän pääsi opiskelemaan piirtämistä Brooklyn Academy of Fine Arts -oppilaitokseen. Frazetta opiskeli piirtämistä kahdeksanvuotiaasta yksitoistavuotiaaksi italialaisen taiteilijan Michael Falangan johdolla aikuisten ryhmässä. Ensimmäisen alastonmallinsa Frazetta piirsi yksitoistavuotiaana elävästä mallista. Falanga kuoli Frazettan ollessa 12-vuotias. Kuusitoistavuotiaana Frazetta palkattiin John Giunta -nimisen sarjakuvapiirtäjän apulaiseksi.
Ura alkaa.
Vuonna 1950 alkoi ilmestyä Thun'da-sarjakuva, joka oli kokonaan Frazettan kynästä. Vuodesta 1954 alkaen Frazetta työskenteli yhdeksän vuotta "Li’l Abner" -sarjakuvan parissa. Frazetta tapasi tulevan vaimonsa Eleanor Kellyn 7. heinäkuuta 1951, ja heidät vihittiin 17. marraskuuta 1956. Vuodesta 1964 Frazetta alkoi työstää kansia Edgar Rice Burroughsin seikkailukirjoihin Ace Books/Ace Paperbacks -yhtiölle muttei ollut tyytyväinen kokemaansa arvostuksen puutteeseen ja pieniin palkkoihin. Tyytymättömänä arvostuksen puutteeseen ja siihen, että Ace Books nappasi originaalit taiteilijalta, Frazetta siirtyi Lancer Booksin palvelukseen sen luvattua enemmän palkkaa ja oikeudet originaaleihin.
Levynkannet joissa Frazettan taidetta.
Esimerkkejä levynkansista joissa on Frazettan fantasiakuvitusta
Hennig Brand

Hennig Brand (noin 1630, Hampuri – noin 1710) oli saksalainen kauppias ja alkemisti. Hän palveli upseerina kolmikymmenvuotisen sodan lopussa vuoteen 1648 asti. Hän meni naimisiin rikkaan lesken kanssa, mikä teki mahdolliseksi hänen keskittymisensä alkemistisiin tutkimuksiin. Heillä oli yhdessä useampia lapsia. Myöhemmin hänen vaimonsa kuoli ja hän meni uusiin naimisiin toisen rikkaan lesken Margarethan kanssa. 
Brand löysi fosforin vuonna 1669. Brand haihdutti tynnyreissä virtsaa, keräsi pohjalle jääneen sakan pois, tislasi sen ja asetti jäljelle jääneen aineen tiivistymään kylmään vesiastiaan. Hän piti tuotantotavan salassa, mutta englantilainen kemisti Robert Boyle löysi sen uudelleen vuonna 1680 omien tutkimustensa perusteella. Virtsasta eristettiin fosforia vuoteen 1769 asti kunnes ruotsalainen kemisti Carl Wilhelm Scheele kehitti paremman ja tehokkaamman menetelmän fosforin eristämiseksi luista.
Ossian Ansas

Frans Ossian (Ossi) Ansas (sukunimi aik. "Husberg"; 26. huhtikuuta 1856 Vaasa – 11. helmikuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja, lehdenkustantaja ja valtiopäivämies.
Koulutus ja varhainen elämä.
Ansas pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1877 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. 
Toimittajana.
Ansas oli "Vasa Tidningin" päätoimittaja 1884–1887. Hän ajoi lehden palstoilla kiivaasti rautatien rakentamista Vaasasta Vaskiluodon satamaan mikä sitten toteutuikin 1893. Ansas perusti Vaasaan nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi "Pohjalainen"-nimisen lehden ja hän toimi sen päätoimittajana 1890–1901 lehden lakkauttamiseen saakka. "Pohjalainen" oli vuodesta 1894 ainoa Etelä-Pohjanmaalla ilmestynyt suomenkielinen lehti, mutta lehti joutui vuosisadan vaihteessa vaikeuksiin viranomaisten kanssa. Se lakkautettiin määräajaksi 1899 ja pysyvästi vuonna 1901. Varsinkin tässä lehdessä Ansas toimi pelottomana perustuslaillisuuden puolustajana. Tällä Ansaksen "Pohjalainen"-lehdellä ei ole mitään tekemistä Pohjanmaalla tällä hetkellä ilmestyvän "Pohjalainen"-nimisen maakuntalehden kanssa.
Ansas oli sitten Vaasassa ilmestyneen "Pohjan Pojan" julkaisijana ja päätoimittajana 1905–1909 ja hän perusti 1910 uudelleen "Pohjalainen"-lehden. Lehti oli nyt poliittisesti sitoutumaton ja ilmestyi kuusi kertaa viikossa. Ansas toimi itse lehden päätoimittajana. "Pohjalaista" painanut Ansaksen omistama kirjapaino teki konkurssin 1915 ja lehti lakkasi samalla ilmestymästä. Vaasan Ansaankatu on nimetty Ossian Ansaksen mukaan.
Valtiopäiväedustaja.
Ansas oli Vaasan edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Yksityiselämä.
Ansaksen vanhemmat olivat hatuntekijämestari Anders Gustaf Husberg ja Emilia Lovisa Ahlström. Ossian Ansas oli naimisissa vuodesta 1894 Vaasan käytännöllisen naisopiston perustajan ja johtajan Elin Emmy Augusta (Elli) Åkerbergin kanssa. Päätoimittaja Jalo Ansas oli Ossian Ansaksen poika.
Mosab Hassan Yousef

Mosab Hassan Yousef (arabiaksi: مصعب حسن يوسف ,s. 1978 Ramallah) on palestiinalainen vakooja, joka on auttanut Israelia Hamasin vastaisessa työssä.
Elämäkerta.
Mosab Hassan Yousef on yhden Länsirannan Hamas-johtajan Hassan Yousefin poika. Israelin turvallisuuspalvelu Shin Betin agentit pidättivät hänet vuonna 1996. Niihin aikoihin Shin Bet värväsi hänet vakoojaksi ja hänet vapautettiin vankilasta vuonna 1997.
Vakoojan työssä Yousefia pidettiin yhtenä Shin Betin luotettavimmista lähteistä Hamasin johtoportaassa, minkä vuoksi häntä kutsuttiin "vihreäksi prinssiksi" viittauksena islamistiryhmän lipun väriin ja sukulaissuhteeseen Hamas-liikkeen perustajaan. Tiedustelutiedot, joita hän toimitti Israelille, johtivat useiden terroristisolujen paljastumiseen ja estivät kymmeniä itsemurhaiskuja ja salamurhayrityksiä israelilaiskohteisiin.
Vuonna 1999 Mosab kääntyi kristityksi. Hän pakeni Länsirannalta vuonna 2007, jonka jälkeen hän on elänyt Kaliforniassa. Hänen omaelämäkertansa on julkaistu nimellä "Son of Hamas: A Gripping Account of Terror, Betrayal, Political Intrigue, and Unthinkable Choices" (), ja sen on kirjoittanut Ron Brackin.
Thornton Wilder

Thornton Niven Wilder (17. huhtikuuta 1897 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat – 7. joulukuuta 1975 Hamden, Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näytelmä- ja romaanikirjailija. Wilder voitti kolme kertaa Pulitzer-palkinnon.
Wilderin tunnetuimmat teokset ovat näytelmät "Meidän kaupunkimme" ja "Nokkela puhemies", jonka pohjalta tehtiin musikaali "Hello, Dolly!".
Elämä ja ura.
Thornton Niven Wilder syntyi kaksosena, mutta veli ei jäänyt eloon. Isä Amos Parker Wilder omisti paikallisen lehden ja toimi sen päätoimittajana, kunnes vuonna 1906 sai konsulin paikan Hongkongista, jonne perhe muutti. Thornton Wilder kävi Kiinassa saksalaisia lähetyskouluja ja sitten Kaliforniassa yksityiskouluja. Hän valmistui high schoolista Berkeleyssä 1915 ja aloitti sitten isänsä vaatimuksesta opinnot aluksi Ohiossa Oberlin Collegessa ja kahden vuoden kuluttua Yalen yliopistossa, josta hän valmistui 1920. Hän kirjoitti näytelmiä ja esseitä, joita julkaistiin Yale Literary Review -lehdessä, ja alkoi haaveilla kirjailijan urasta. Isä kuitenkin löysi pojalle opettajantoimen Lawrencevillen poikakoulusta New Jerseyssä, ja Wilder alkoi työn ohella jatko-opiskella master-tutkintoa läheisessä Princetonin yliopistossa.
Wilder julkaisi 1927 esikoisteoksensa "San Luis Reyn silta", josta hän sai ensimmäisen Pulitzer-palkintonsa. Sen ansiosta hän uskalsi luopua opettajan työstään ja omistautua kirjailijan uralle kokoaikaisesti. Hän kuitenkin luennoi kirjallisuudesta Chicagon yliopistossa ja tutustui samalla kaupungin teatterielämään. Hän julkaisi 1928 näytelmäkokoelman "The Angel That Troubled the Waters, and Other Plays", jonka lyhyiden pienoisnäytelmien esitysohjeita pidettiin kuitenkin teatteriteknisesti lähes mahdottomina.
Wilder julkaisi 1930 romaanin "The Woman of Andros" ja seuraavana vuonna kokoelman yksinäytöksisiä näytelmiä nimeltä "The Long Christmas Dinner and Other Plays in One Act".
Wilderin tutustuttua The New York Timesin kriitikkoon Alexander Wolcottiin hänelle avautuivat ovet Broadwayn teatteripiireihin. "Meidän kaupunkimme" toi Wilderille 1938 toisen Pulitzer-palkinnon, ja sitä esitettiin 336 kertaa. Hänen muut merkittävimmät näytelmänsä ovat "The Matchmaker" (1955, alun perin nimellä "The Merchant of Yonkers" 1938, suomeksi "Nokkela puhemies" tai "Mutkan kautta suoraan") sekä kolmannen Pulitzerin tuonut "The Skin of Our Teeth" (1943, suom. "Hiuskarvan varassa"). Michael Stewart ja Jerry Herman muokkasivat "Matchmakeristä" suosikkimusikaalin "Hello, Dolly!". Niiden lisäksi suomenkielisissä teattereissa on esitetty Wilderin näytelmää "The Happy Journey to Trenton and Camden" nimellä "Onnellinen matka".
Wilder kirjoitti myös historiallisen romaanin Julius Caesarista ("The Ides of March", 1948) sekä romaanin "Kahdeksas päivä" (1967), joka käsittelee väkivaltaisen tapahtuman seurauksia usealle eri ihmiselle.
Sophie Adlersparre

Carin Sophie Adlersparre (o.s. Leijonhufvud, 6. heinäkuuta 1823 Helgerum, Tjust – 27. kesäkuuta 1895 Ström, Södertälje) oli ruotsalainen feministi, kustantaja, toimittaja, kirjailija ja aatelisnainen. Häntä on pidetty yhtenä merkittävimmistä maan porvarillisen naisasialiikkeen perustajahahmoista 1800-luvulla yhdessä Fredrika Bremerin ja Rosalie Roosin kanssa.
Elämä.
Adlersparre eli eristettyä ja suojeltua elämää ennen kuin hän kiinnostui feminismistä ystävänsä Rosalie Roosin kautta, joka oli saanut vaikutteita erilaisesta naiskuvasta viettäessään useita vuosia Yhdysvalloissa. Adlersparre perusti Roosin kanssa vuonna 1859 "Tidskrift för hemmet" -lehden, joka oli Pohjoismaiden ensimmäinen naistenlehti ja maan pitkän porvarillisten naislehtien perinteen edelläkävijä.
Rahallista avustusta lehdelle saatiin Fredrika Bremeriltä. "Tidskrift för hemmet" oli sivistyksellinen lehti, johon Adlersparre kirjoitti, useimmiten salanimellä Esselde, naisten oikeuksista parempaan koulutukseen ja mahdollisuuksista hakea useampiin ammatteihin. Kun Roos erosi toimituksesta yhdeksän vuoden jälkeen vuonna 1868, Adlersparre otti vastuun lehdestä. Hän pysyi lehden ainoana toimittajana vuoteen 1884, jolloin lehti muutti nimensä "Dagnyksi".
Adlersparre toimi nostaakseen naisten koulutuksen tasoa perustamalla kirjastoja ja iltakouluja aikuisille naisille. Vuonna 1862 hän alkoi järjestää pyhä- ja iltakouluja työväenluokan naisille. Seuraavana vuonna hän perusti puhtaaksikirjoitusta tekevän toimiston, josta tuli pian suosittu. Juuri Adlesparren ideasta Tukholmaan perustettiin myös naisten lukusalonki vuonna 1866.
Adlersparre meni 1869 naimisiin aatelismies Axel Adlersparren kanssa, joka oli taiteilija Sofia Adlersparren veli. Sofialla oli myös vaikutusta Sophien ajatuksiin, sillä tämä oli ollut hyvin arvostettu ja lahjakas taiteilija, mutta naisia ei hyväksytty opiskelemaan virallisesti yhdessä miesten kanssa. Sophie Adlersparre lähetti samana vuonna parlamenttiin vaatimuksen siitä, että naiset pitäisi hyväksyä opiskelemaan miesten kanssa, ja tämä vaatimus hyväksyttiin vuonna 1864. 
Vuonna 1884 Adlersparre perusti Ruotsin ensimmäisen naisten järjestön Fredrika Bremer-Förbundetin, jonka hän nimesi edeltäjänsä Fredrika Bremerin mukaan. Adlesparre teki myös aloitteen Handarbets vänner (suom. 'käsityön ystävät') -yhdistyksen perustamisesta.
Adlersparre seurasi myös tarkasti kirjallisia ilmiöitä ja tuki useita naiskirjailijoita. Hän rohkaisi Selma Lagerlöfiä ja antoi tälle taloudellista tukea "Gösta Berlingin tarun" loppuun saattamiseksi."" Hän tuki myös Victoria Benedictssonia ja Ellen Keytä, jonka tekstejä julkaistiin "Tidskrift för hemmetissä."
Adlersparre kuoli vuonna 1895, ja hänet on haudattu Galärvarvskyrkogårdeniin Tukholmaan.
Securitas Direct

Securitas Direct on ruotsalainen hälytys- ja vartiointilaitteita ja -palveluja tuottava yritys, joka toimii 16 maassa Euroopassa sekä Etelä-Amerikassa. Yhtiö on osa Hellman &amp; Friedmania.
Historia.
Vuonna 2006 Securitas Direct irtautui kansainvälisestä Securitas-ryhmästä ja listattiin Tukholman pörssiin itsenäisenä yrityksenä. Vuonna 2008 EQT:stä tuli uusi pääomistaja. Vuonna 2011 EQT myi Securitas Directin Bain Capital ja Hellman &amp; Friedmanin hallinnoimien pääomarahastojen muodostamalle konsortiolle. 
Securitas Direct Suomessa.
Securitas Direct on toiminut Suomessa 1. joulukuuta 2012 lähtien nimellä Verisure.
Securitas Direct aloitti toimintansa Suomessa vuonna 1994 osana Securitas-ryhmää. Alkuaikoina Securitas Direct oli tuotemerkki, joka palveli pienyritysasiakkaita. Vuonna 2002 Securitas Direct merkittiin kaupparekisteriin, ja kotitalouksille suunniteltu langaton Aroundio kodin turvapalvelu lanseerattiin Suomessa. Aroundio-palvelu tuotettiin yhteistyössä Aroundio-yrittäjien kanssa. Aroundio-yrittäjät huolehtivat omalla alueellaan kodinturvajärjestelmien myynnistä, markkinoinnista, asennuksista ja huolloista. Ketjun ensimmäiset franchisingsopimukset allekirjoitettiin vuonna 2006. Franchisingyrittäjien määrä on laskenut alun noin 60:stä, ja vuonna 2015 franchisingyrittäjiä Suomessa oli alle 15. Vuonna 2010 Securitas Direct lanseerasi täysin uuden kotitalouksille suunnatun Verisure-tuoteperheen. 
Verisure.
Verisure-tuotteet ovat ensimmäisiä tuotteita, joiden alustat ja ohjelmistot yritys on itse kehittänyt. Verisure-palveluun kuuluvat esimerkiksi palovaroitin- ja murtohälytinjärjestelmä, joita voidaan ohjata älypuhelinsovelluksella.
Securitas Direct Oy vaihtoi nimensä joulukuussa 2012 Verisure Oy:ksi. Yritys on laajentanut tuote- ja palveluvalikoimaansa kodin turvapalveluista laajempiin älykkään kodin ratkaisuihin ja kodin ohjaukseen. Verisure-tuotteet tarjoavat tulevaisuudessa teknisen alustan monille erilaisille uusille tuotteille ja palveluille. Yritys on lanseerannut tuotteita ja palveluita uusille kohderyhmille, esimerkiksi vanhuksille suunnattuja turvapalveluita ja ratkaisuja rakennusten kosteusarvojen valvontaan.
Kiuruveden jäähalli

Kiuruveden jäähalli (sponsorinimeltään Aamulypsy-Areena) on vuonna 2004 valmistunut jäähalli Kiuruvedellä.
Hallissa toimi myös Kiuruveden keilahalli ennen sen siirtymistä Kiuruveden ydinkeskustaan. Halli toimii kotiareenana Kiuruveden Kiekko 81:n joukkueille. Kaukalo on jäädytettynä vuosittain elokuusta huhtikuuhun. Hallissa on käytössä pienen jäähallin perusvarustus ja 400 hengen katsomo.
Hallin uutta sponsorinimeä, "Aamulypsy-Areena", juhlittiin kansanjuhlassa 12. maaliskuuta 2022. Paikalla olivat Radio Suomipopin Tinni Wikström, Juuso Mäkilähde ja Tuukka Ritokoski. Tempaus palkittiin vuoden radiopromootiona. Palkintoa juhlistettiin Aamulypsy Areenan Kultajuhlilla toukokuussa 2023. Kultajuhlat pidettiin Kiuruveden torilla, ja niihin osallistuivat Tinni Wikström, Juuso Mäkilähde, Tuukka Ritokoski ja Hovimuusikko Ilkka.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1975

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1975 pelattiin Länsi-Saksassa Düsseldorfissa ja Münchenissä, B-sarja Japanissa Sapporossa ja C-sarja Bulgariassa Sofiassa. Osallistuneita maita oli kaikkiaan 21. Erikoista oli, että isäntämaa Länsi-Saksa ei pelannut kisoissa A-sarjassa. Kanada boikotoi kisoja kokonaan vastalauseena Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jyrkille amatöörisäännöille. 
Suomi turnauksessa.
Leijonien päävalmentajana turnauksessa toimi Seppo Liitsola yhdessä Lasse Heikkilän kanssa. Turnauksen alussa Suomi voitti jääkiekon suurmaista Yhdysvallat maalein 7–4. Suomi kamppaili myös Neuvostoliittoa vastaan kohtalaisen tasaväkisesti kaksi ensimmäistä erää, mutta hävisi lopulta selvin luvuin 2–5. Ruotsia vastaan peli oli hyvin tasaväkinen, mutta Suomi hävisi sen lopulta Mats Åhlbergin maalilla 0–1 menettäen samalla mahdollisuutensa mitaliin. Asiaa ei tosin tiedetty vielä tässä vaiheessa turnausta. Molempien joukkueiden maalivahdit Suomen Antti Leppänen ja Ruotsin Leif Holmqvist pelasivat erinomaisesti. Tämän jälkeen Suomi voitti Yhdysvallat ylivoimaisesti 9–1.
Toisessa Ruotsia vastaan pelatussa ottelussa Ruotsin ykkösketju oli tehoton. Sitä vastoin Suomen Henry Lepän, Matti Murron ja Harri Linnonmaan ketju pelasi hyvin, varsinkin puolustuspeliä. Seppo Repo ja Lauri Mononen pelasivat myös hyvin. Mononen teki ottelun avausmaalin sekä 2–1-voittomaalin. Vaikka Suomi voitti toisen ottelun, Ruotsi voitti pronssia. Tämä johtui maalimääristä, sillä Suomi oli jäänyt maiden ensimmäisessä kohtaamisessa maaleitta, mutta toisessa pelissä Ruotsi teki tappiostaan huolimatta yhden maalin. Ruotsin maaliero koko turnauksessa oli myös Suomea parempi.
A-sarja.
1. kierros
2. kierros
B-sarja.
Itä-Saksa ja Länsi-Saksa nousivat A-sarjaan.
C-sarja.
Norja ja Bulgaria nousivat B-sarjaan.
John Paxton

John Paxton (21. maaliskuuta 1911 Kansas City, Missouri – 5. tammikuuta 1985 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja.
Paxton oli Oscar-ehdokkaana käsikirjoituksestaan vuoden 1947 elokuvasta "Oikeutettu kosto". Muita hänen käsikirjoittamiaan elokuvia ovat muun muassa "Hyvästi, kaunokaiseni" (1944), "14 tuntia" (1951) ja "Hurjapäät" (1953) ja "Viimeisellä rannalla" (1959).
Eurooppatie E95

E95 eli Eurooppatie 95 on runsaat 2 500 kilometriä pitkä eurooppatie, joka johtaa Pietarista etelään Valko-Venäjän itäosien ja Ukrainan läpi, Mustanmeren yli ja lopuksi Turkin keskiosissa sijaitsevaan Merzifoniin.
Reitti.
Eurooppatien E95 reitti kulkee seuraavien valtioiden ja kaupunkien kautta: 
Venäjä.
Eurooppatie E95 eli aluksi venäläisen valtatie M20:n voidaan katsoa alkavan Pietarin eteläosissa etelään johtavan Moskovan puistotien () jatkona alkavan kahdeksankaistaisen Pulkovon maantien () pohjoispäästä (). Tämä maantie alittaa Pietarin kehätien ja jatkaa Pulkovon lentoaseman itäpuolitse etelään. E95 jatkuu ensin etelään Leningradin alueella, sitten ja lounaaseen kohti Pihkovaa ja myöhemmin Pihkovan alueella etelään ja kaakkoon. Suur-Pietarin ulkopuolella tien kunto on ollut vuosia huono, mikä haittaa liikenteen sujuvuutta ja vaikuttaa myös reitin turvallisuuteen. Tieluokitusta on siten vaikea uskoa edes venäläiseksi valtatieksi, saati eurooppatieksi. Tärkeimmät kaupungit reitin varrella ovat: 
Valko-Venäjä.
Venäjän rajan jälkeen eurooppatie E95 jatkuu valkovenäläisenä valtatienä M8 . Tien kunto paranee merkittävästi (valtatie); valtatie on kaksi- tai nelikaistainen. Valtatien varrelle osuvat: 
Ukraina.
Valko-Venäjän ja Ukrainan välisen rajan jälkeen E95 koostuu valtatiestä M01. 50 km Tšernigovin eteläpuolella tiehen liittyy myös Kiovaan vievä . Kiovasta etelään Mustanmeren rannalle jatkuva reitti seuraa valtatietä M05. 
Tärkeimmät reitin varrelle osuvat kaupungit ovat: 
Odessasta reitti jatkuu meriteitse Mustanmeren toiselle puolelle Turkkiin.
Hubbard

Hubbard on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hubbard on myös asteroidi, 4331 Hubbard.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1976

 
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1976 pelattiin Katowicessa Puolassa. Kisojen suurimman yllätyksen järjesti jo avauspäivänä isäntämaa Puola voittamalla kolmet edelliset maailmanmestaruuskilpailut voittaneen Neuvostoliiton alkusarjan ottelussa maalein 6–4. Voitto ei kuitenkaan pelastanut Puolaa putoamiselta. Kaksi joukkuetta oli pudotettava B-sarjaan, jotta A-sarjaan saatiin tilaa Kanadalle. Se palasi boikottinsa jälkeen mukaan seuraaviin maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 1977. Sveitsin Biel/Biennessä ja Aaraussa pelatusta B-sarjasta A-sarjaan nousi Romania. C-sarja pelattiin Puolan Gdańskissa.
Suomi turnauksessa.
Aiemmin samana vuonna Innsbruckissa järjestetty olympialaisten jääkiekkoturnaus oli päättynyt Suomelta karvaaseen pronssitappioon. Joukkue oli kisojen loputtua käyttäynyt asiattomasti kisakylässä. Asiasta nousi kohu, mikä johti myös siihen, että osa tamperelaisista jääkiekkoilijoista kieltäytyi liittymästä kevään maailmanmestaruuskilpailujen joukkueeseen. Tämä avasi paikan jo uransa loppupuolella olleille pelaajille, kuten Lasse Oksaselle ja Jorma Valtoselle. Osa lehdistöstöstä suhtautui Suomen menestykseen ja pelaajavalintoihin kevään maailmanmestaruuskisoissa nuivasti. Erityisesti Kari Makkosen, Tapio Koskisen, Jouni Rinteen, Tapio Flinckin ja Tapio Levon valintaa arvosteltiin.
Suomi olikin turnauksessa pudota A-sarjasta, mutta onnistui säilyttää paikkansa. Jääkiekon suurmaita vastaan Leijonat pelasi 3–3-tasapelin Yhdysvaltoja vastaan, vaikka joukkueessa oli tiettävästi ammattilaispelaajiakin, mikä ei ollut tuon ajan sääntöjen mukaan sallittua. Ruotsille Suomi hävisi tiukasti luvuin 3–4. Sen sijaan heikohkot jääkiekkomaat tuottivat Suomelle suurempia vaikeuksia: Suomi pelasi 3–3-tasapelin Puolaa vastaan, hävisi Itä-Saksalle maalein 1–2, pelasi tasan Länsi-Saksaa vastaan maalein 4–4 sen jo kerran voitettuaan ja pelasi uudelleen 3–3-tasapelin Puolaa vastaan.
A-sarja.
Loppusarjan ottelut on kursivoitu. Viimeisessä sarakkeessa ovat alkusarjan pisteet.
Puola ja Itä-Saksa putosivat B-sarjaan.
B-sarja.
Romania nousi A-sarjaan. Italia ja Bulgaria putosivat C-sarjaan.
C-sarja.
Itävalta ja Unkari nousivat B-sarjaan.
Garden of Love

Garden of Love on Anna Erikssonin kahdeksas albumi ja samalla Erikssonin ensimmäinen englanninkielinen albumi. Levyn kappaleet ovat kokonaisuudessaan Annan omaa käsialaa. Levyä on ollut Annan lisäksi tuottamassa Arttu Takalo.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 3.
Sensai

Sensai on Kanebo Cosmeticsin tuotemerkki. Kanebo on japanilainen yritys, joka on perustettu vuonna 1887. Kosmetiikkatuotteita yritys on valmistanut vuodesta 1937. Vuonna 2006 japanilainen suurkonserni Kao Group osti Kanebo Cosmeticsin. 
Kanebo Cosmeticsin tuotteet sisältävät esimerkiksi silkkiuutetta. Tuotesarjaan kuuluu ihonhoitotuotteita eri ikäisille ja eri ihotyypeille sekä hiustenhoitotuotteita.
Suomessa Sensai-tuotteiden maahantuojana toimii suomalainen Berner Oy.
Viktor Wilhelm Öhberg

Viktor Wilhelm Öhberg (15. helmikuuta 1830 Pernaja – 17. marraskuuta 1907 Helsingin pitäjä) oli suomalainen kansakoulutarkastaja, valtiopäivämies ja opettaja, joka julkaisi nimimerkillä "V.Ö." ja käytti kirjoittaessaan myös nimimerkkiä "W-h-".
Henkilöhistoria.
Öhbergin vanhemmat olivat Pernajan lukkari Isak Öhberg ja Maria Kristina Lihr. Hän kävi Loviisan triviaalikoulua ja Porvoon yläalkeiskoulua ja lukiota ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1850. Öhberg valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1860. Hän toimi opettajana Helsingin kouluissa 1857–1871 ja sen ohella myös Helsingin tuulaakikamarin vaakamestarina 1864–1889. Vuosina 1871–1901 Öhberg toimi Helsingin kansakoulutarkastajana. Hän osallistui viisille valtiopäiville porvarissäädyn edustajana, ensin Maarianhaminan edustajana 1877–1878 ja sitten Helsingin edustajana 1882, 1885, 1888 ja 1894, joilla hän edusti ruotsalaista puoluetta ja oli säädyn ikäpresidentti. Valtiopäivämiehenä hän teki varsinkin kouluasioita koskevia aloitteita.
Öhberg toimi useissa muissakin julkisissa tehtävissä, muun muassa Helsingin Anniskeluyhtiön (1874–1907) ja Taideteollisuusyhdistyksen (1883–1907) johtokunnan puheenjohtajana. Hän oli yksi "Svenska Folkskolans Vänner" -yhdistyksen perustajista ja sen puheenjohtaja 1886–1907. Öhberg oli vuodesta 1867 lähtien naimisissa Laura Appelrothin (k. 1927) kanssa.
Teoksia.
Nimimerkillä "V.Ö.":
Jeffrey Nordling

Jeffrey Richard Nordling (s. 11. maaliskuuta 1962) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Elämä ja ura.
Nordling syntyi Ridgewoodissa, New Jerseyssä ja varttui Washington Townshipissa. Muutettuaan Saddle Riveriin Nordling kävi Ramsey High Schoolia ja valmistui sieltä vuonna 1980. High schoolin käytyään Nordling kirjoittautui Wheaton Collegeen Wheatoniin, Illinoisiin ja valmistui taide pääaineenaan vuonna 1984.
Yksi Nordlingin suurimmista rooleista oli NHL-valmentaja Ted Orionin rooli elokuvassa "Mestarit 3". Vuonna 1997 Nordling näytteli Kim Riverin rinnalla televisioelokuvassa "Soul Mates". Elokuvassa "And the Band Played On" Nordling näytteli Gaëtan Dugasia ja televisiosarjassa "Sinkkuelämää" Capote Duncania.
Tunnetuin Nordling on roolistaan Sela Wardin ex-miehenä, Jake Manningina draamasarjassa "Once and Again", jossa hän näytteli vuosina 1999–2002. Nordling esitti Brent Barroswia Courteney Coxin tähdittämässä sarjassa "Dirt" vuonna 2007.
Yksi Nordlingin viimeisimmistä rooleista on ollut FBI:n agentti Larry Mossin rooli Foxin televisiosarjassa "24".
Vuonna 2009 Nordling liittyi televisiosarjan "Täydelliset naiset" näyttelijäkokoonpanoon Nick Bolenina.
Nordlingilla on kaksi lasta, vuonna 1996 syntyneet kaksostyttäret.
Mason Vale Cotton

Mason Vale Cotton (s. 25. kesäkuuta 2002) on yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä, joka on näytellyt esimerkiksi M.J. Delfinon roolissa televisiosarjassa "Täydelliset naiset".
Mason Vale Cotton on näyttelijä Maxwell Perry Cottonin nuorempi veli.