Pietari Suuren kesäpalatsi

Pietari I:n Kesäpalatsi (ven: "Летний дворец Петра I") on barokin arkkitehtuuria edustava rakennus, joka rakennettiin Kesäpuistoon vuosina 1710–1712. Palatsin suunnitteluun ja toteuttamiseen osallistuivat arkkitehdit Domenico Trezzini, Andreas Schlüter, Georg Mattarnovi ja Jean Baptiste Le Blond. Keisari Pietari I oli suunnittelussa myös osallisena. 
Rakennushistoria.
Tulevan kesäasuntonsa paikaksi keisari Pietari valitsi ennnestään asutun ja hyvällä paikalla sijaitsevan maatilan Nevajoen ja nimettömän kanavan (nykyisen Fontanka-joen) välisellä niemellä. Maatila oli ollut ruotsalaisen majuri E. B. von Konowin omistuksessa, joka koostuu pienestä talosta, jossa oli takapiha ja puutarha. Aluksi Pietari asui von Konowin talossa, vaikka paikalla oli melko todennäköisesti alusta alkaen erityisesti häntä varten rakennettu talo.
Pietarin tilaamana arkkitehti Domenico Trezzini rakennutti kivirakennuksen edellisen talon paikalle. Pietari muutti Kesäpalatsiin 17. huhtikuuta 1712.
Arkkitehtuuri.
Pietari I:n Kesäpalatsi on pienehkö kivitalo, jonka katto on nelilappeinen ja vesikourut muistuttavat siivekkäitä lohikäärmeitä. Katolla on kuparinen tuuliviiri, joka kuvaa lohikäärmettä surmaavaa Pyhää Yrjöä. Palatsiin kuljetaan vesitse Fontanka-jokea myöten, ja sillä on oma laituri.
Vesi palatsiin tuli Fontanka-joen toiselle puolelle rakennetusta padosta, josta vesi johdettiin palatsin alueella sijaitsevia suihkulähteisiin. Palatsissa oli myös kaupungin ensimmäinen viemärijärjestelmä, jonka suunnitteli insinööri Jean-Baptiste Le Blond. Hän rakennutti myös suihkulähteestä johtavan vesijohdon keittiöön ja kylpyhuoneeseen.
Pääarkkitehtinä toimi Domenico Trezzini ja julkisivut ja sisustukset suunnittelivat Andreas Schlüter, Georg Mattarnovi ja Jean Baptiste Le Blond.
Rakennuksen julkisivuilla on runsaasti pieniruutuisia ikkunoita. Julkisivujen tärkein koriste on 29 korkokuvaa ensimmäisen ja toisen kerroksen välillä. Korkokuvat esittävät antiikin tarujen aiheita ja viittaavat allegorisesti Venäjän voittoon Suuressa Pohjan sodassa. Pääoven yläpuolella oleva kohokuva esittää roomalaista viisauden jumalatar Minervaa sotasaaliiden ja voitonlippujen ympäröimänä. Kesäpalatsissa on säilynyt alkuperäinen huonejärjestys ja sisustus kuten allegoriset kattomaalaukset, mäntypuiset vaatekaapit, kaakeliuunit ja maalatuilla hollantilaisilla laatoilla peitetyt seinät, ensimmäisen kerroksen huoneiden seinien puupaneelit, ala- ja yläkeittiön sisätilat sekä Vihreä työhuone.
Ensimmäisessä kerroksessa sijaitsevat Pietari I:n henkilökohtaiset tilat: makuuhuone, työhuone, ruokasali, alakerran keittiö ja vaatekamari sekä virallisemmat tilat: kaksi vastaanottohuonetta ja sihteerin huone. Toisen kerroksen huonerivi kuului Katariina I:lle: vastaanottohuone ja vierashuone, vaatekamari ja makuuhuone, kruununperillisen huone (lastenhuone), tanssisali, ylemmän kerroksen keittiö ja Vihreä työhuone, joka rakennettiin keisarin kotimuseota varten. Myös alkuperäinen tammipuinen portaikko on säilynyt. Huoneessa oli esillä erilaisia taide-esineitä ja luonnonihmeitä. Tila on säilynyt alkuperäisessä asussaan.
Pietari I:n ainutlaatuinen tuulimittari työhuoneessa näyttää edelleen tuulen suunnan ja nopeuden sekä ajan. Toisen kerroksen danzigilainen vaatekaappi oli legendan mukaan käytössä keisarin alusvaatteiden ja saappaiden säilytykseen.
Kun kesäpalatsi valmistui vuonna 1714, siitä tuli Pietari Suuren ja hänen toisen puolisonsa Katariina I:n ja heidän lastensa asuinpaikka Pietarin kuolemaan saakka vuonna 1725. Pietari ja Katariina asuivat palatsissa kesällä, toukokuusta lokakuuhun, ja järjestivät siellä juhlia, joissa viihdyttävät ulkomaisia vieraita. Pietari käytti palatsia yöpymiseen myös tullessaan ja menessään Eurooppaan Kronstadtin kautta.
Katariina Suuren hallituskaudella vuosina 1762–1796 Kesäpalatsin sisätilat muutettiin hovivirkailijoiden käyttöön kesäkuukausiksi. 
1800-luku ja nykyaika.
Vuonna 1826 arkkitehti Carlo Rossi muutti Kesäpalatsin kahvihuoneeksi, mutta 1800-luvun loppuun mennessä se oli tyhjentynyt asukkaista.
Vuoden 1917 jälkeen palatsi säilytettiin historiallisena ja arkkitehtonisena muistomerkkinä, mutta sillä ei ollut museoasemaa. Vuonna 1925 palatsi luovutettiin Venäjän valtionmuseon historian ja elinympäristön osastolle. Kesäpalatsia käytettiin joskus sen historiaan liittymättömien näyttelyiden tilana, ja se muutettiin vuonna 1934 museoksi, joka esittelee Pietari Suuren jokapäiväistä elämää. Kesäpalatsimuseo on ollut osa Venäjän valtionmuseota vuodesta 2004 lähtien.
Toisen maailmansodan aikana sekä Kesäpalatsi että Kesäpuutarha vaurioituivat pahoin Saksan pommi-iskuissa.Rakennus korjattiin, ja sen pohjaratkaisu on säilynyt alkuperäisenä. 1960-luvun alussa Kesäpalatsi kunnostettiin kokonaan. Sisätilat, alemman aulan Minervan kuvilla kaiverretut tammipaneelit, lämmitysuunien hollantilaiset kaakelit ja takkojen stukkokoristeet kunnostettiin. Töitä johti arkkitehti A. E. Gessen.
Museo on tällä hetkellä suljettu korjaustöiden vuoksi.