tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Henrik Harlaut

Henrik Harlaut (s. 14. elokuuta 1991 Sollentuna) on ruotsalainen ammattilais-freestylelaskija.
Harlaut sijoittui Sotšin olympialaisissa 2014 slopestylessa kuudenneksi. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän oli samassa lajissa neljäs ja Pyeongchangin olympialaisissa 2018 seitsemästoista. Utahin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti big airissa hopeaa ja oli slopestylessa viides. Aspenin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui sekä slopestylessa että big airissa 15:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti pronssia big airissa ja oli 21:s slopestylessa.
Harlaut laski ensimmäisen slopestylen maailmancupkilpailunsa syksyllä 2012 Argentiinassa sijoittuen toiseksi. Hän oli toinen myös Bokwangin slopestylessa helmikuussa 2016. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Chilen El Coloradon big airissa syyskuussa 2016. Hän voitti samalla kaudella myös Mönchengladbachin big airin ja sijoittui toiseksi Quebecin big airissa. Hän voitti kauden 2016–2017 big airin maailmancupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi. Hän voitti Stubain slopestylen marraskuussa 2018 ja oli toinen Aspenin slopestylessa maaliskuussa 2021.
Harlaut voitti big air -kilpailun Aspenin X Gamesissa vuosina 2013, 2014, 2018 ja 2020 sekä sijoittui toiseksi vuonna 2017. Slopestylen hän voitti vuonna 2018 sekä oli toinen vuonna 2013. Knuckle Huckin, eli "kumpukisan" hän voitti vuonna 2021 sekä sijoittui toiseksi vuosina 2020 ja 2024. Norjan X Gamesissa hän voitti big airin vuosina 2016 ja 2017 sekä sijoittui toiseksi vuosina 2018 ja 2019. Knuckle Huckissa hän oli kolmas 2020. World of X Real Ski -kilpailuissa hän voitti Real Ski -kisan vuonna 2017.
Harlaut tunnetaan switch 1620 -hypystä ja nosebutter triple cork 1620:stä, jotka hän teki ensimmäisenä maailmassa. Harlautin sponsoreina toimivat Oakley, Armada, Full Tilt, Empire Attire, Inspired, Blue-Tomato ja Harlaut Champagne.
Vaikutteikseen Harlaut kertoo Tanner Hallin, Mike Hornbeckin ja Tom Wallischin. Hänen muita harrastuksiaan ovat rullalautailu, trampoliini ja jääkiekko.
Viron kansallismuseo

Viron kansallismuseo (, "ERM") on Tartossa sijaitseva museo, jonka kokoelmissa on esineitä, piirroksia ja muuta aineistoa virolaisen ja suomalais-ugrilaisten kulttuurien aloilta.
Historia.
Viron kansallismuseo perustettiin Tartossa 14. huhtikuuta 1909. Kiireellisimpänä tavoitteena oli tuolloin talonpoikaiskulttuurin perinnön säilyttäminen. Tarton kaupunki antoi ensimmäisen museohuoneen kansallismuseon käyttöön Gildi-kadulta. Vuonna 1922 kansallismuseolle nimettiin ensimmäinen pääjohtaja, suomalainen Ilmari Manninen ja museo sai toimitilakseen Raadin kartanon päärakennuksen Tarton laitamilta. Sotavuotena 1944 Raadin kartano vaurioitui tulipalossa ja kartanon alue jäi neuvostoarmeijan haltuun. Museo siirrettiin Tarttoon entiseen tuomioistuimen rakennuksen Veski-kadulle, mutta osa museon kokoelmista hajautettiin eri paikkoihin kuten neuvostovallan takavarikoimaan Paavalinkirkkoon.
Uudisrakennus.
Vuonna 2003 tehtiin päätös kansallismuseon uudisrakennuksesta Raadin kartanon maille, ja kansainvälinen arkkitehtuurikilpailu päättyi vuonna 2006. Kilpailun voitti arkkitehtien Dan Dorellin, Lina Ghotmehin ja Tsuyoshi Tanen "Muistojen kenttä". Kansallismuseo rakennettiin Raadin entisen lentokentän kiitotielle. Rakennuksesta tuli Viron suurin museorakennus. Rakennuksen pituus on 356 metriä, pinta-ala 33 876 m² ja se ylittää Raadi järven 43 metriä pitkällä sillalla. Uuden museorakennuksen avajaiset pidettiin 22. syyskuuta 2016.
Näyttelyt.
Viron kansallismuseossa on kaksi pysyvää näyttelyä. Suurin osa näyttelytilasta on omistettu "Kohtaamisia-"näyttelylle, joka esittelee Viron historiaa nykypäivästä aikaan 11 000 eaa. Toinen pysyvä näyttely "Uralin kaiku" keskittyy suomalais-ugrilaisten kansojen kuten vepsäläisten, liiviläisten ja marien kieliin ja kulttuureihin. Neuvostoliiton vallan aikana tutkijat kävivät kenttätöissä täydentämässä kokoelmia ja tallentamassa nykyhetkeä toisten suomalais-ugrilaisten kansojen parissa. Kansallismuseon suomalais-ugrilaiset kokoelmat ovatkin tällä hetkellä yksi merkittävimpiä katoavien suomalais-ugrilaisten kansojen tietolähteitä. 
Pysyvien näyttelyiden lisäksi on vuosittain vaihtuvia näyttelyitä, ja osa tiloista on annettu yhteisöjen ja yhdistysten käyttöön, esimerkiksi amatööriarkeologeille. Museossa on hyvin varustettu auditorio, musta laatikko -teatteri ja kirjasto.
Mercury (ohjelmointikieli)

Mercury on funktionaalinen logiikkapohjainen ohjelmointikieli. Toisin kuin aiemmat logiikkapohjaiset kielet Mercury ei tuota konekieltä vaan C-kieltä, joka voidaan kääntää kohdealustalle.
Kielen tavoitteiksi on mainittu kahden pääongelman ratkaiseminen logiikkapohjaisissa kielissä:
Kieleen on kehitetty käännösaikainen roskienkeruu staattisen analyysin avulla.
Kielen sanotaan olevan lähes kaksi kertaa nopeampi kuin nopein olemassa oleva logiikkapohjainen kieli (Aquarius Prolog) ja 20 – 36 kertaa nopeampi kuin tavukoodin tulkkia käyttävät Prolog-toteutukset.
Kielessä on Prolog-kieltä muistuttava syntaksi ja polymorphinen staattinen tyyppijärjestelmä. Kieltä kehittää Melbournen yliopisto ja sen suunnittelija on Zoltán Somogyi.
FC Hämeenlinnan kausi 2009

FC Hämeenlinna lähti hyvin menneen edelliskauden jälkeen kauteen vahvistuneena. Kauden aikana Lasse Lind ja Panu Autio palasivat Hämeenlinnaan. Myös edelliskauden lopun FC Viikingeissä pelannut Pekka Sihvola palasi takaisin valkopaitaan. Menetyspuolella ei ollut Markus Joenmäkeä ja Jussi Heikkistä lukuun ottamatta korvaamattomia pelaajia. Näin odotukset kauteen lähdettäessä olivatkin korkealla, vaikka Marko Högstedtin ura seuran johtoportaassa loppuikin erimielisyyksiin seuran puheenjohtaja Jukka Nirkon kanssa.
Kausi Ykkösessä.
Kausi Ykkösessä alkoi erinomaisesti ja Valkoiset pelasivatkin sarjan parasta peliä toukokuussa, ollen myös mukana nousutaistelussa. Keskikesään tultaessa ote kärsi kuitenkin pistemenetyksiä, ja syksyllä pelatussa kotiottelussa FC Viikinkejä vastaan nousuhaaveet romahtivat, vaikka Kaurialassa pelattiinkin yksi seuran historian hienoimmista jalkapallo-otteluista. Kauden positiivisin anti oli kuitenkin Pekka Sihvolan maalikuninkuus, kun mies teki 25 ottelussa 20 maalia. Kokonaissaldoksi Hämeenlinnan riveissä tulikin 37 maalia 59 ottelussa, jolla Sihvola on kiistämättä seuran kaikkien aikojen paras hyökkääjä.
Sihvola valittiinkin kauden päätteeksi pelaajien äänestyksessä Ykkösen parhaaksi pelaajaksi. Kauden jälkeen FC Hämeenlinnasta liigaan siirtyi Sihvolan ja kesken kauden Hakaan lähteneen Saku Pesosen lisäksi Jaakko Juuti
Myös farmiyhteistyö FC Lahden kanssa toimi kohtuullisen hyvin, vaikka lahtelaisten loukkaantumistilanteen vuoksi täyttä hyötyä sopimuksesta ei saatukaan irti. Kauden aikana Valkoisia edusti kaikkiaan 11 FC Lahden pelaajaa. Kaudella 2008 FC Hämeenlinnaa edustaneista pelaajista Markus Joenmäki onnistui murtautumaan Hakan avauskokoonpanoon, kun taas Jussi Heikkisen pelit FC Lahden paidassa loppuivat jo toisessa liigaottelussa tulleeseen pahaan polvivammaan.
Puuliitto

Puuliitto (vuoteen 2014 Puu- ja erityisalojen liitto) oli suomalainen vuosina 1993–2017 toiminut puu- ja metsäteollisuusalan ammattiliitto. Keskusjärjestö SAK:hon kuulunut liitto yhdistyi Teollisuusliittoon vuoden 2018 alusta alkaen.
Vuonna 2010 liittoon kuului noin 42 000 jäsentä, joista 75,7 prosenttia on miehiä. Puuliitto solmi vuonna 2010 13 yleissitovaa työehtosopimusta. Puuliiton sopimusalat olivat mekaaninen metsäteollisuus, puusepänteollisuus, bioteollisuus, bioteollisuuden palveluyritykset, veneteollisuus, harja- ja sivellinteollisuus, metsäala, metsäkoneala, turvetuotantoala, puutarha-ala, taimitarha-ala, viherala, hevosala ja maaseutuelinkeinot.
Liitto julkaisi jäsenlehti "Särmää" 15 kertaa vuodessa. Liiton kotisivut olivat osoitteessa puuliitto.fi.
Puuliitto oli Rakennus- ja puutyöväen internationaalin (BWI), Euroopan rakennus- ja puutyöväen federaation (EFBWW) ja Pohjoismaisen rakennus- ja puutyöväen federaation (PRPF) sekä Kansainvälisen elintarvike-, hotelli- ja ravintola-, tupakka- ja nautintoaine- ja maatalousalojen unionin (IUF) ja Euroopan elintarvike-, maatalous- ja matkailualojen työntekijöiden federaation (EFFAT) jäsen.
Historia.
Liiton edustamien alojen ammatillinen järjestäytyminen alkoi 1890-luvulla.
Liitto perustettiin vuonna 1993, kun Maaseututyöväen liitto ja Puutyöväen liitto fuusioituivat.
Toukokuussa 2017 Puuliiton valtuusto päätti lakkauttaa liiton toiminnan ja liittyä osaksi uutta Teollisuusliittoa seuraavan vuoden alusta alkaen. Teollisuusliitto aloitti 1. tammikuuta 2018 ja siihen yhdistyivät puuliiton lisäksi Metallityöväen liitto ja Teollisuusalojen ammattiliitto. Puuliiton puheenjohtaja Jari Nilosaari siirtyi Teollisuusliiton kolmanneksi varapuheenjohtajaksi, jonka vastuualueena oli järjestötyön kokonaisuus.
Mary Mallon

Mary Mallon (23. syyskuuta 1869 Cookstown, Irlanti – 11. marraskuuta 1938 North Brother Island, New York, Yhdysvallat), tunnettu lisänimellä Typhoid Mary ("Lavantauti-Mary"), oli ensimmäinen Yhdysvalloissa tavattu oireeton lavantaudin kantaja.
Keittäjänä ja pyykkärinä toiminut Mallon tartutti lavantaudin ainakin 53 ihmiseen, joista kolme kuoli tartuntaan. 
Mallon eristettiin North Brother Islandilla sijaitsevaan sairaalaan vuosiksi 1907–1910, mutta hänet vapautettiin Mallonin luvattua hankkia jonkin muun kuin keittäjän työn. Vapauttamisensa jälkeen Mallon toimi jonkin aikaa muun muassa pyykkärinä, mutta palasi paremmin palkattuun entiseen ammattiinsa. Hänet määrättiin vuonna 1915 uudelleen eristettäväksi North Brother Islandille, ja eristys jatkui hänen kuolemaansa vuonna 1938 saakka.
Sähköalojen ammattiliitto

Sähköalojen ammattiliitto eli Sähköliitto on suomalainen sähköalan työntekijöiden etujärjestö. Keskusjärjestö SAK:hon kuuluvalla ammattiliitolla on noin 34 000 jäsentä ja 99 ammattiosastoa.
Historia.
Järjestö perustettiin 30. lokakuuta 1955 nimellä Suomen Sähköalantyöntekijäin Liitto (SSTL). Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1996. Ennen SSTL:ää sähköalan työläiset olivat järjestäytyneet Metallityöväen Liittoon. Päätös erkanemisesta jakoi sähkötyöläisiä. Metalliliitto piti Sähköliittoa hajotusjärjestönä eikä uutta liittoa päästetty Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliittoon. Liitto on julkaissut jäsenlehteä "Vasama" vuodesta 1957 alkaen.
1960-luvulla Sähköliitto oli sosialidemokraattien muodostaman Suomen ammattijärjestön jäsen. Liitto on kuulunut nykyiseen SAK:hon keskusjärjestön perustamisesta (1969) lähtien. 2000-vuosikymmenen jälkipuolella Sähköliitto neuvotteli yhdistymisestä Teollisuusalojen ammattiliittoon, mutta se jäi lopulta TEAMin ulkopuolelle.
Edustajisto.
Korkeinta päätäntävaltaa kaikissa Sähköliittoa koskevissa asioissa käyttää edustajisto, joka on valittu vuodesta 1996 alkaen. Edustajiston edeltäjä oli liittokokous. Edustajat edustajistoon valitaan vaaleilla joka neljäs vuosi.
Kaudella 2024–2028 edustajiston kuuluu 62 jäsentä.
Edustajiston puheenjohtajat aikajärjestyksessä:
Vaalirahoitus.
Eduskuntavaaleissa 2023 Sähköalojen ammattiliitto tuki yhteensä 17 000 eurolla viittä SDP:n ehdokasta ja kolmea Vasemmistoliiton ehdokasta. Eniten tukea, 6 000 euroa, sai liiton ex-puheenjohtaja Lauri Lyly (sdp). Muut ehdokkaat (mm. Li Andersson, Kimmo Kiljunen ja Ilmari Nurminen) saivat jokainen liitolta 1500 euron lahjoituksen.
Rodney Alcala

Rodney James Alcala (23. elokuuta 1943 San Antonio, Texas – 24. heinäkuuta 2021) oli 1970-luvun lopulla ainakin neljä naista ja yhden lapsen surmannut, kuolemaan tuomittu sarjamurhaaja. Hän syntyi Texasissa ja liittyi 17-vuotiaana armeijaan. Hän saavutti vuonna 1978 voiton "The Dating Game" -show'ssa.
Neljä naisuhriaan Alcala murhasi Los Angelesin piirikunnassa vuosina 1977–1979. Surmattu lapsi oli 12-vuotias tyttö, Robin Samsoe Huntington Beachista. Hän joutui siepatuksi ollessaan pyöräilemässä balettitunnille 20. kesäkuuta 1979. Ruumis löydettiin kahdentoista päivän kuluttua, ja Alcala pidätettiin kuukauden kuluttua tytön katoamisesta. Häntä syytettiin Samsoen murhasta ensimmäistä kertaa vuonna 1980. Hänet tuomittiin kuolemaan kahdesti, mutta molemmilla kerroilla valitukset johtivat tuomion kumoamiseen. Syytteisiin lisättiin neljän naisen murhat vuonna 2006.
Vuonna 2010 uutisoitiin Alcalan saaneen kolmatta kertaa kuolemantuomion Robin Samsoen murhasta sekä lisäksi tulleen tuomituksi neljästä muusta murhasta. Neljä selvittämätöntä henkirikosta oli paljastunut Alcalan tekemiksi, kun uusi laki velvoitti hänet antamaan DNA-näytteen. Samsoen lisäksi häntä syytettiin näin ollen Jill Barcombin (18), Georgia Wixtedin (27), Charlotte Lambin (32) ja Jill Parenteaun (21) tappamisesta. Hän edusti oikeudessa itseään.
Alcala oli jo vuonna 1972 saanut tuomion neljä vuotta aikaisemmin tekemästään pahoinpitelystä, kidnappauksesta ja raiskauksesta, joiden uhrina oli ollut 8-vuotias tyttö. Ehdonalainen vapaus koitti tekijälle tällöin jo kahden vuoden kuluttua. Samsoen murhatessaan hän oli takuita vastaan vapaalla ja odotti 15-vuotiaan tytön pahoinpitelyä ja raiskausta koskenutta oikeudenkäyntiä, jossa hänet tuomittiinkin vuonna 1980 vankeuteen yhdeksäksi vuodeksi.
Kalifornian yliopistosta, Los Angelesista valmistunut Alcala oli harrastelijavalokuvaaja. Hänen älykkyysosamääränsä oli 160, mikä merkitsee hänen olleen huippuälykäs.
Kuolema.
Rodney Alcala kuoli 24.7.2021 luonnollisen kuoleman.
Minsk-Eteläinen

Minsk-Eteläinen () on Valko-Venäjän rautateiden rautatieasema Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin kaakkoon vievällä junanradalla. Asema on muun muassa Minskin lähiliikenteen Asipovitšyn ja Minskin keskusrautatieaseman suuntaan kulkevien junien pysäkki. 
Liityntäliikenne.
Ainakin bussi ja linjataksi liikennöivät aseman lähistölle.
Ramat

Ramat ovat yksi Nicaraguan alkuperäiskansa. Rama-intiaaneja on kaikkiaan noin 1 500, ja heistä suurin osa elää Nicaraguan Karibianmeren-puoleisella rannikolla, maan eteläosassa. Rama Cay -saarella asuu kaksikolmasosaa ramoista.
Ramojen elinkeinoja ovat metsästys, kalastus ja muun muassa banaanin ja valkoisten kaakaopapujen viljely.
Kieli.
Ramat puhuvat kreolienglantia. Omaa rama-kieltä puhuu vain muutama kymmenen henkeä, mutta kieltä elvytetään muun muassa kouluopetuksella.
Rama-kielen systeemaattinen tutkimus ja elvytys aloitettiin 1980-luvulla. Työn tuloksena on muun muassa sanakirja Turulka. Kielentutkijat mainitsevat tärkeimmäksi informantikseen Rama Caylla asuneen Eleanora Rigby Danielin (1924–2001).
Rama kuuluu chibcha-kieliperheeseen.
Alue.
Ramat ovat jatkuvasta kolonisaation paineesta huolimatta säilyttäneet yhteyden perinteisiin maa-alueisiinsa sukupolvilta toisille siirtyneiden hengellisten, kulttuuristen, taloudellisten ja historialliseen muistiin liittyvien siteiden ansiosta. Ramat ovat taistelleet Nicaraguan hallitusta ja mestitsimaanomistajia vastaan perinteisten maa-alueidensa hallinnasta. Maa-asioissa ramat ovat yhdistäneet voimansa miskitojen ja sumojen kanssa.
Ramoja asuu yhteensä kuudessa kyläyhteisössä: Rama Cay, Sumu Kaat, Tiktik Kaanu, Wiring Cay, Bangkukuk ja Indian River. Alue ulottuu Bluefieldsin lahdesta etelään Rio San Juanin tienoille. 
Kun vuonna 2003 tuli voimaan etnisten yhteisöjen alueita koskeva maanomistuslaki (laki 445), ramojen kylät ja kreolialueiksi nimetyt kylät, muun muassa Monkey Point, päättivät toimia yhdessä lain toteutumiseksi. Kreolikylillä on läheinen etninen yhteys ramoihin. Alueen hallinto-organisaation nimi on Gobierno Terrotorial Rama y Kriol. Alueeseen kuuluu noin 4 800 neliökilometriä maata ja lähes yhtä paljon merta.
Ramaterritoriossa on neljä laajaa suojelualuetta: Indio Maizin luonnonsuojelualue], Reserva Natural de Cerro Silva, Punta Corda, ja Refugio de Vida Silvestre Río San Juan.
BT Tower

BT Tower on Lontoossa, Britanniassa sijaitseva tietoliikennetorni. Sen korkeus on 175 metriä ja antennit mukaan lukien 188 metriä. Tornin rakentaminen aloitettiin heinäkuussa 1961 ja sen virallisia avajaisia vietettiin 8. lokakuuta 1965.
Vaikka BT Tower on eräs Lontoon tunnetuimmista maamerkeistä, sen olemassaolo oli pitkään virallisesti salaisuus, eikä sitä esimerkiksi merkitty virallisiin karttoihin. Tornin olemassaolon julkisti parlamenttiedustaja Kate Hoey 19. helmikuuta 1993 käyttäessään sitä puheessaan esimerkkinä turhista virallisen salassapidon piiriin kuuluvista asioista.
Pljussa

Pljussa tai Pljusa (, ) on Luoteis-Venäjälla Leningradin- ja Pihkovan alueella virtaava Narvanjoen sivujoki, joka yhtyy Narvan tekojärveen.
Joen kulku.
Joen lähdejärvi on Zapljusskojen järvestä, joka sijaitsee Zapljusjessa () Pihkovan alueella Pljussan piirissä. Järven pinta-ala on 255 hehtaaria, mutta matalanveden aikana se jakautuu moneksi järvialtaaksi. Joen luusuassa on pato, jolla järven vedenpintaa säädellään.
Aluksi joki virtaa etelään ja sitten länteen pitkin kaivettua johto-ojaa ja kääntyy Dobrutšin () kylästä kohti pohjoista. Joki kiertää Lugan ylänköä sen pohjoispuolelta. Yläjuoksulla joki on uurtanut hiekkamaastoon paikoin syvän uoman. Joen äyräät ovat ylä- ja keskijuoksulla, joka sivuaa vielä Lugan ylänköä, kuivaa metsämaata, mutta alajuoksulla se saapuu alangolle, missä maasto muuttuu kosteaksi ja soistuneeksi. Slantsyn kaupungin kohdalla joessa on koskipaikkoja. Joki on aiemmin ollut Narvanjoen oikeanpuoleinen sivujoki ja se on silloin yhtynyt suoraan jokeen, mutta vuonna 1956 täytetty Narvan tekojärvi peitti yhtymäkohdan allasvedellä. Tekojärvessä on joen entisen uoman paikalla yli 10 kilometriä pitkä lahtimainen osuus, jonka leveys on 200–900 metriä. Joki on purjehduskelpoinen vain Slantsyyn asti eli joensuusta 83 kilometriä ylävirtaan päin.
Valuma-alue ja vuodenajat.
Joen valuma-alueen pinta-ala on 6 550 neliökilometriä ja sen keskivirtaama on 50 kuutiometriä sekunnissa. Sen vuodessa purkaama vesimäärä on 1,66 kuutiokilometriä . Joki jäätyy marras-joulukuussa ja vapautuu jäästä maalis-huhtikuun vaihteessa. Pljussalla on yli 30 sivujokea, joista merkittävimpiä ovat esimerkiksi Janja (virtaama noin 6 m³/s), Ljuta (6 m³/s) Vjorduga ja Kureja.
Hallintoalue.
Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Joen rekisterinumero on 01030000412102000026703 . Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan- ja Leningradin alueeseen.
Hispaniolantangara

Hispaniolantangara ("Phaenicophilus palmarum") eli aiemmalta nimeltään haitintangara on Hispaniolan saarella Haitissa ja Dominikaanisessa tasavallassa tavattava hispaniolantangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Hispaniolantangara on kooltaan noin 18 cm. Hispaniolantangaran päälaki ja naama ovat väriltään mustat. Otsassa sekä silmien ylä- ja alapuolella on valkoiset laikut. Niska on linnulla harmaa. Selkä, siivet ja pyrstö ovat oliivinvihreät. Lajin vatsa on vaaleanharmaa. Nuoret hispaniolantangarat ovat väriltään aikuisia yksilöitä vaaleampia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Hispaniolantangaraa tavataan Hispaniolan ja läheisen Isla Saonan saarelta. Linnun elinympäristöä ovat puolikuivat ja kosteat metsät sekä tiheiköt. Laji on yleisimmillään alankomailla.
Hispaniolantangaran kuppimainen pesä sijaitsee puussa. Naaras munii kahdesta kolmeen valkoista tai vihertävää pilkullista munaa.
Lyyli Hamara

Lydia Pauliina Hamara (sukunimi myöh. "Nyman" ja "Nuormaa"; 24. joulukuuta 1882 Kuopio – 21. lokakuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli oikolukija.
Hamaran vanhemmat olivat vahtimestari Markus Hamara ja Aleksandra Wahlberg.
Tappara on terästä

Tappara on terästä on Juha ”Watt” Vainion sanoittama ja Reijo Lehtovirran säveltämä ja sovittama Tapparan jääkiekkojoukkueen kannatuslaulu vuodelta 1976. Kappale julkaistiin 1976 mainossinglenä, jonka b-puolella oli ”Kaukalosamba”. Myöhemmin kappaleen on levyttänyt Pate Mustajärvi, jonka versio julkaistiin vuonna 2010.
Syntyhistoria.
Vainio oli esiintymässä Vaasassa, kun Tapparan silloinen manageri Mikko J. Westerberg tilasi Vainiolta joukkueelleen kannatuslaulun. Westerbergin mukaan laulussa oli oltava lause ’Tappara on terästä’ ja sana ’ruisrievä’. Vainio otti tehtävän hoitaakseen ja kirjoitti ensimmäiset säkeet ravintolassa syödessään kankaiseen lautasliinaan. Tekijäpalkkioista hän kävi neuvottelun Tapparan silloisen puheenjohtajan kanssa, joka oli myös pankinjohtaja. Lopulta Vainio sai työstään palkkiota 5 000 markkaa. Hänestä tuli laulun myötä loppuiäkseen Tappara-fani, mikä aiheutti keskustelua hänen perheensä sisällä, sillä hänen poikansa kannatti HIFK:ta. Laulun kertosäkeistö sisältää tunnetun fraasin ”Tappara on terästä, toiset tulee kaukaa perästä”.
Äänitys.
Kappale äänitettiin Finnvox-studiolla Helsingissä 1976. Äänittäjästä ei ole täyttä varmuutta, mutta todennäköisesti siinä toimi Erkki Hyvönen tai Ronnie Kranck. Lehtovirta ja Vainio tuottivat kappaleen.
Äänityksissä olivat mukana seuraavat muusikot:
Frans A. Kotkanpää

Frans Alarik Kotkanpää (sukunimi aik. Jakku; 10. kesäkuuta 1872 Laihia – 28. huhtikuuta 1948 Laihia) oli suomalainen maanviljelijä, itseoppinut ajattelija ja näytelmäkirjailija.
Kotkanpää syntyi Laihian Jakkulassa maanviljelijän poikana. Hän kävi kansakoulun, toimi nuorisoseurassa ja lähti parinkymmenen iässä siirtolaiseksi Amerikkaan. Hän oli siellä viisi vuotta ja oppi englanninkielen. Suomeen palattuaan Kotkanpää oli maanviljelijänä Laihialla. Hän myi sitten talonsa mutta kärsi raskaan tappion ensimmäisen maailmansodan jälkeisessä inflaatiossa. Kotkanpää meni naimisiin mutta avioliitto kesti vain vuoden verran. Hän eli sitten erakkona kotitalonsa yliskamarissa, metsästeli, kirjoitti sanomalehtiin ja harjoitti omia tutkimuksiaan vertailevan uskontotieteen, filosofian ja kansantalouden aloilta.
Kotkanpää seurasi politiikkaa ja oli niin ankara oikeistolainen, että Vaasan Jaakkookin sanoi häntä "kruutiporvariksi". Hän julkaisi kiista- ja väittelykirjoituksia Maalaisliittoa ja kirjailija Santeri Alkiota vastaan, jonka kasvinkumppani ja läheinen tuttava hän oli. Kotkanpää ei hyväksynyt Alkion luokkapuoluekantaa ja kallistumista sosialismiin. He kamppailivat keskenään eri suuntauksista nuorisoseuraliikkeessä sekä sanomalehtien palstoilla että lentokirjasilla. Kotkanpää kirjoitti kirjasen "Nuorisoseuratyö ja politiikka", jossa hän painotti nuorison kasvatusta kansallismielisyyteen. Alkio vastasi omalla lentokirjasellaan, johon vastineeksi taas Kotkanpää julkaisi vuonna 1911 Väinö Kivilinnan esipuheella ja suosituksella varustetun laajahkon kirjasen "Vanha ja uusi nuorisoliike". He kiistelivät myös tilattoman väestön aseman parantamisesta. Sosialismin vastustajana Kotkanpää kaavaili oman taloudellisen järjestelmän, jonka hän esitteli paksussa teoksessa "Edistys, työttömyys ja köyhyys nykyisessä yhteiskunnassa", jonka pääkohdat julkaistiin 1933 Kansantaloudellisen Yhdistyksen aikakauskirjassa Kotkanpään arvostellessa Henry Georgen teorioita. Uskontofilosofiset katsomuksensa Kotkanpää esitti kahdessa paksussa käsikirjoituksessa ja hänellä oli valmiina myös paksu sallimus-käsitettä käsittelevä käsikirjoitus.
Kotkanpää kirjoitti omaksi huvikseen seuranäytelmiä, joista muutamia myös painettiin ja vuonna 1945 hän julkaisi omakustanteena teoksen "Einsteiniläisen maailmankäsityksen suuri illuusio" jossa hän pyrki osoittamaan Albert Einsteinin suhteellisuusteorian virheelliseksi. Kotkanpään mukaan jonkun teorian loogillisuus sinänsä ei ollut tae sen oikeellisuudesta ja Kotkanpää totesi että "Onhan povariakan korttisäännöilläkin loogillisuus sinänsä". Oswald Spenglerin kanssa Kotkanpää oli myös eri mieltä, sillä hänen mielestään "kreikkalaisroomalainen kulttuuri ei ole kuolemaan päinkään, vaan elää se Spenglerin kiusallakin uusia luomisvoimia tulvillaan, tosin pohjaltaan laajentuneena ja kristinopin muuntamana eurooppalaisena kulttuurina".
Frans Kotkanpään nuorempi veli oli Amerikkaan muuttanut näytelmäkirjailija Ludvig Evald Jakku.
Teoksia.
Nimimerkillä "Talonpoika":
Ferrosyanidi

Ferrisyanidi ja ferrosyanidi ovat negatiivisia ioneja, joiden kemiallinen kaava on Fe(CN)6. Ne eroavat toisistaan vain varaukseltaan. Ferrosyanidin varaus on -4, ferrisyanidin -3. Ferrosyanidin voi muuttaa ferrisyanidiksi ja päinvastoin hapetus-pelkistysreaktiolla.
Vaikka niissä on runsaasti myrkyllistä syanidiryhmää, ne ovat paljon vähemmän myrkyllisiä, sillä syanidiryhmät ovat tiukasti sidoksissa rautaan.
Ferrosyanideja, joiden E-koodi on E535 (natriumferrosyanidi), E536 (kaliumferrosyanidi) ja E538 (kalsiumferrosyanidi), käytetään paakkuuntumisenestoaineena suolassa, esimerkiksi maantiesuolassa. Vaikka ainetta joutuisi pohjaveteen, sitä ei pidetä haitallisena, koska ferrosyanidi haihtuu auringonvalossa ja happamissa oloissa ja desinfiointi yli 8,5 pH:ssa muuttaa syanidit vaarattomiksi syanaateiksi. Australiassa ja Uudessa-Seelannissa E538 on kuitenkin kielletty.
Ferrosyanidin systemaattinen nimi on heksasyanoferraatti(II) ja ferrisyanidin heksasyanoferraatti(III).
Rossana de los Ríos

Rossana de los Ríos (s. 16. syyskuuta 1975 Asunción) on paraguaylainen tennispelaaja.
Hän on syntynyt Paraguayn pääkaupungissa, Asunciónissa, ja asuu nyt Miamissa, Yhdysvalloissa yhdessä hänen tyttärensä Ana-Paula Neffa de los Riosin ja miehensä Gustavo Neffan kanssa. Neffa on entinen paraguaylainen jalkapalloilija, joka pelasi Boca Juniors -joukkueessa. Rossana oli parhaimmillaan tenniksen maailmanlistalla kaksinpelissä sijalla 51 syyskuussa 2001 ja nelinpelissä sijalla 52. Hän oli junioreiden maailmanlistan ykkönen vuonna 1992 ja voitti vuoden 1992 junioreiden Ranskan avoimet. Hänestä tuli ammattilaispelaaja vuonna 1993, mutta muutaman vuoden päästä hän jätti tenniksen ja päätti perustaa perheen. Hän meni naimisiin miehensä kanssa ja sai vauvan (Ana-Paula) 17. tammikuuta 1997. Viiden vuoden tauon jälkeen hän palasi tenniskentille kesäkuussa 1999.
Tennisura.
Vuonna 1992 Rossana voitti Ranskan avointen tyttöjen kaksinpelin mestaruuden. Finaalissa hän voitti Paola Suárezin 6–4, 6–0.
2008.
Tammikuussa Rossana pelasi Australiassa ensimmäisen kerran sitten vuoden 2003. Helmikuussa Rossana pelasi ensimmäisen kerran WTA-turnauksen pääsarjassa vuoteen Viña del Marissa. Hän voitti Carla Suárez Navarron 7-6(8), 6-4, mikä merkittiin hänen ensimmäiseksi WTA-turnauksen otteluvoitoksi sitten vuoden 2004:n Philadelphian. Hän pääsi toiselle kierrokselle Bogotássa ja Miamissa, mikä tarkoitti sitä, että hän nousi takaisin naisten maailmanlistan sadan parhaan joukkoon ensimmäisen kerran vuoden 2003 jälkeen. Rossana pääsi finaaliin 25 000 dollarin turnauksessa Pelhamissa ja toukokuussa hän pääsi Strasbourgin turnaukseen voittamalla kolme karsintaottelua. Hän selviytyi Ranskan avoimiin ensimmäisen kerran 19 grand slamin jälkeen. Rossanan listasijoitus oikeutti suoraan pääsyyn pääkaavioon. Wimbledonissa 2008 Rossana hävisi 1. kierroksella Ana Ivanovicille. Sen jälkeen hän pelasi Palermossa, jossa hän voitti viidenneksi sijoitetun Aravane Rezaïn 6-4, 6-1.
Arantxa Parra Santonja

Arantxa Parra Santonja (s. 9. marraskuuta 1982, Valencia) on espanjalainen tennispelaaja. Hänen korkein sijoituksensa tenniksen maailmanlistalla on kaksinpelissä 46, jonka hän saavutti heinäkuussa 2010.
Parra Santonja ei ole voittanut yhtään kaksinpelin WTA-turnausta, mutta ITF-turnausvoittoja hänellä on 11. Lisäksi nelinpelissä hän on voittanut kuusi WTA-turnausta. Ensimmäinen tuli Lourdes Domínguez Linon kanssa Acapulcossa maaliskuussa 2007, toinen Nuria Llagostera Vivesin kanssa Barcelonassa kesäkuussa 2007, kolmas Lourdes Domínguez Linon kanssa Barcelonassa kesäkuussa 2008, neljäs Lourdes Domínguez Linon kanssa Marbellassa huhtikuussa 2011, viides Nuria Llagostera Vivesin kanssa Brisbanessa tammikuussa 2012 ja kuudes Lourdes Domínguez Linon kanssa Acapulcossa maaliskuussa 2013.
Vuonna 2010 Parra Santonja pääsi kaksinpelin finaaliin Estorilin WTA-turnauksessa, mutta hävisi sen Latvian Anastasija Sevastovalle lukemin 6–2, 7–5. Vuonna 2011 hän pääsi finaaliin Acapulcossa, mutta hävisi sen Gisela Dulkolle.
Kustavi Lounasheimo

Kustavi Adolf Lounasheimo (sukunimi aik. "Lindeberg"; 2. syyskuuta 1882 Viipuri – 5. tammikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen pappi ja runoilija.
Lounasheimo vihittiin papiksi vuonna 1915 ja hän toimi aluksi opettajana Pieksämäen yhteiskoulussa. Lounasheimo oli sitten esikaupunkipappina Viipurissa ja vuonna 1932 hänestä tuli Viipurin tuomiokirkkoseurakunnan virallinen apulainen. Sotavuosien jälkeen Lounasheimo muutti Helsinkiin. 
Lounasheimo kuului lestadiolaiseen herätysliikkeeseen. Lounasheimo valitsi ensin lestadiolaisuuden haaroista uusheräyksen, mutta siirtyi vuonna 1931 vanhoillislestadiolaisuuteen.
Paul Nummelin

Paul Jakob Gabriel Nummelin (23. heinäkuuta 1911 Helsinki – 19. toukokuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Nummelinin kirjan "Hyvästi, Maaria" novellit käsittelivät 1930-luvun lamakaudella aikuistuneen työläissukupolven kokemuksia.
Nummelin toimi vahtimestarina. Työväen Akatemiassa hän opiskeli vuosina 1933–1935.
Hellevi Takkinen

Hellevi Takkinen (9. maaliskuuta 1930 Rantasalmi – 21. elokuuta 1949 Turku) oli suomalainen koululainen ja lastenkirjailija. 
Takkisen vanhemmat olivat kapteeni, heimosoturi Jalmari Takkinen ja kansakoulunopettaja Elma Aleksandra Laine.
Hellevi Takkinen kuoli 19-vuotiaana. Hänet on haudattu Turun vanhalle hautausmaalle.
Salatsijoki

Salatsijoki (, ) on joki Pohjois-Latviassa. Joki kulkee 90 kilometrin matkan Vidzemessä sijaitsevalta Burtniekijärveltä Riianlahteen. Sen valuma-alueesta 56 prosenttia on metsää ja 38 prosenttia peltoa. Joki kulkee Mazsalacan, Staicelen ja Salacgrīvan kaupunkien kautta. Joen varrella sijaitsee monia luolia ja koskia. Salatsijoki on myös yksi Latvian tärkeimmistä lohijoista.
Andre Crawford

Andre Crawford on sarjamurhaaja, joka tuomittiin vuonna 2009 elinkautiseen yhdestätoista murhasta vuosina 1993–1999. Lisäksi hänet tuomittiin yhdestä murhan yrityksestä. Uhrit olivat naisia, joita Crawford oli puukottanut, kuristanut ja hakannut. Hän oli tarjonnut uhreilleen huumeita seksiä vastaan. Henkirikokset hän teki lähinnä, koska raivostui naisille, jotka halusivat päästä huumeiden vaikutuksen alaisiksi jo yhdyntöjen ajaksi. 
Usein Crawford ensin surmasi uhrinsa, nautti sitten crack-kokaiinia ja yhtyi lopuksi vainajiin.
Chicagon poliisi ja FBI pidättivät Crawfordin vuonna 2000. Hän tunnusti tekonsa, ja myös DNA-todistusaineisto kytki hänet murhista kahdeksaan. Murhatut olivat Rhonda King, Patricia Dunn, Angela Shateen, Shaguanta Langley, Tommie Davis, Sheryl Johnson, Constance Bailey, Sonji Brandon, Nicole Townsend, Evandre Harris ja Cheryl Cross. Yksi uhri jäi eloon vuonna 1997.
Ravage

Ravage on kuvitteellinen robotti "Transformers"-universumissa. Se toimii lähes kaikissa jatkumoissa Soundwaven apurina. Ravagella on robottimuodon sijasta petomuoto, jossa se muistuttaa mekaanista jaguaaria.
The Transformers.
Ravage on erinomainen vakooja ja hyökkää lähes armotta vihollistensa kimppuun. Se muuntautuu Soundwaven rintakoteloon mahtuvaksi musiikkikasetiksi.
Transformers: Energon.
"issa" jaguaareja muistuttavista Terrorconeista käytetään nimitystä Battle Ravage. Trevor Devall antoi niille äänensä.
Transformers: Kaatuneiden kosto.
Elokuvassa "", Ravage on Soundwaven jaguaarimainen apuri. Soundwave lähetti Ravagen sekä Microconeista koostuvan Reedmanin viemään NESTin bunkkerissa säilytettävä Allsparkin kappale ja viedä Laurentian Vajoamaan Megatronin elvytystä varten. Ravage nähtiin seuraavan kerran vasta Egyptissä auttamassa muita Decepticoneja Sam Witwickyn etsimisessä. Ravage kuoli, kun Bumblebee tarttui hänen selkärankaansa ja voimakkaalla kädenliikkeellä työnsi kaikki Ravagen haarniskan osat irti. Vaikka Ravage elää symbioosissa Soundwaven kanssa, pienistä metallikuuliksi muuntautuvista Microconeista muodosteneella Decepticonilla nimeltä Reedman sekä mikroskoopiksi muuntautuvalla Tohtorilla on molemmilla samanlainen symbioottinen yhteys Ravagen kanssa.
Elokuvassa Ravage ei muuntaudu miksikään, mutta sen lelu muuntautuu eräänlaiseksi avaruuskapseliksi.
Kaikki paitsi purjehdus on turhaa

Kaikki paitsi purjehdus on turhaa on Lasse Mårtensonin säveltämä ja Juha ”Watt” Vainion sanoittama kappale, jonka kumpikin heistä on levyttänyt. Mårtensonin versio julkaistiin singlenä, ja se on hänen tunnetuimpia levytyksiään. Laulun teema, purjehdus, oli sekä Vainiolle että Mårtensonille mieleinen. Vainio rakasti merta ja purjehdusta, kuten myös Mårtenson.
Levytys ja julkaisu.
Vainio levytti kappaleen demoversion alun perin Mårtensonin säestäessä pianolla vuonna 1987 Mårtensonin kotistudiolla Espoossa. Mårtenson levytti kappaleen vuotta myöhemmin vuonna 1988, ja siitä muodostui yksi hänen tunnetuimmista kappaleistaan.
Vuonna 1999, runsaat kahdeksan vuotta Vainion kuoleman jälkeen, Vainion pitkäaikainen yhteistyökumppani Jaakko Salo kuunteli Vainion ja Mårtensonin tekemän demoversion. Hän pyysi Mårtensonia muokkaamaan sen julkaisukuntoon. Kappaleeseen äänitettiin 24. helmikuuta 1999 Hyvän Tuulen Laulajat -kuoron kuoro-osuus sekä muita kosketinsoitinosuuksia. Valmis versio julkaistiin ensi kertaa samana vuonna Vainion kokoelma-albumilla, joka nimettiin kappaleen mukaan. Demoversio julkaistiin vuonna 2008 Vainion kaikki levytykset sisältävällä kokoelmalla "Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990". 
Tehosekoittimen Otto Grundström on tehnyt laulusta coverversion, joka julkaistiin Mårtensonin tribuuttilevyllä "Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa" vuonna 2006. Albumin nimi on viittaus kappaleeseen.
Brawl (Transformers)

Brawl on kuvitteellinen robotti "Transformers"-universumissa.
The Transformers.
Brawl on yksi Combaticoneista, jotka Starscream rakensi toisen maailmansodan aikaisista sotakoneista kostaakseen Megatronille.
Vuoden 2007 elokuva.
Vuoden 2007 "Transformers"-elokuvassa Brawlin nimi olikin erään editointivirheen vuoksi Devastator. Brawl tuli mukaan elokuvaan vasta, kun Starscream käski kaikkia Decepticoneja saapumaan Hooverin Padolle sieppaamaan Allspark. Kun Autobotit ja sotilaat veivät sen turvaan Mission Cityyn, Brawl seurasi heitä, mutta sai surmansa Bumblebee ampui häntä plasmakanuunalla rintaan.
Long Haul

Long Haul on "Transformers"-universumissa esiintyvä Decepticon. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1984 "The Transformers" -animaatiosarjassa.
The Transformers.
Long Haul kuului ensimmäisessä "Transformers"-sarjassa Constructiconien ryhmään, jotka loivat Cybertronissa Crystal Cityn, mutta nykyään ovat osa Megatronin joukkoja. Long Haul toimi lähinnä tavaroiden kuljettajana.
Elokuvasarja.
Transformers: Kaatuneiden kosto.
Long Haulin ulkomuoto oli Josh Nizzin suunnittelema fanikuva ja Michael Bay piti siitä niin paljon, että otti sen mukaan "on".
Long Haul oli mukana Megatronin elvytyksessä, sekä Egyptissä käydyssä taistelussa. Hän sai surmansa Operaatio Tulimyrskyssä, kun F-16 Fighting Falcon -hävittäjät tulittavat häntä. Long Haul muuntautuu Caterpillar 773B -kuorma-autoksi. Samanlainen ajoneuvo muuntautuu myös Devastatorin oikeaksi jalaksi.
Transformers: Revenge of the Fallen -videopeli.
Long Haul on mukana elokuvaan pohjautuvassa videopelissä "", jossa se on pelin yksi viidestä Decepticonkamppanjan pelihahmosta. Long Haul käyttää aseenaan liekinheittimiä ja kranaatinheittimiä. Erikoiskykynä hänellä on parantuminen (Autobottikampanjassa Ratchetilla on sama erikoiskyky).
Hahmon äänenä toimi muun muassa "ssa" Optimus Primen äänenä toiminut Neil Kaplan.
Transformers: Kuun pimeä puoli.
Elokuvassa "" esiintyy Long Haulin kaltaisia Decepticoneja, joista yksi kuitenkin skannasi ajoneuvomuodokseen Waste Managementin jäteauton. 
Elokuvassa esiintyy myös pieni taistelukyvytön Decepticon, jonka ulkomuoto muistuttaa Long Haulin päätä. Tekijäteksteissä tälle Decepticonille on annettu nimi Igor. Uskollisuutensa vuoksi hän hokee jatkuvasti Megatronin nimeä. Igorin ääninäyttelijänä elokuvassa on Greg Berg.
Isilkul

Isilkul () on kaupunki Omskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Išimin tasangolla 145 kilometriä Omskista länteen. Kaupunki on Isilkulin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata sekä Tšeljabinskin ja Novosibirskin välinen M51-valtatie. Asukkaita on 25 900 henkeä (vuonna 2009).
Isilkul on syntynyt vuonna 1894 rakennetun rautatieaseman ympärille. Vuonna 1945 siitä tuli kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.
Kalatšinsk

Kalatšinsk () on kaupunki Omskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Irtyšin sivujoen Omin rannalla 88 kilometriä Omskista itään. Kaupunki on Kalatšinskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata (Kalatšinskajan asema). Kaupungin ohittaa Tšeljabinskin ja Novosibirskin välinen M51-valtatie. Asukkaita on 23 400 henkeä (vuonna 2009).
Kalatšinskin kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1792. Vuonna 1838 rakennettiin Siperian maantie ja vuonna 1895 Siperian rata. Vuonna 1952 Kalatšinskista tuli kaupunki.
Maija Konttinen

Iida Maria (Maija) Konttinen (3. maaliskuuta 1873 Kangasniemi – 28. marraskuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija ja laulujen sanoittaja.
Konttisen vanhemmat olivat nahkuri Petter Johan Konttinen ja Ida Heikkinen, jotka olivat muuttaneet Kangasniemelle vuonna 1872 Juvalta. Perheeseen syntyi vielä kaksi muuta tyttöä. Heidän isänsä menehtyi 18. maaliskuuta 1883 keuhkokuumeeseen. On epäselvää, miten Konttisen äiti pystyi leskeksi jäätyään lähettämään esikoistyttärensä Mikkeliin tyttökouluun, jonka ensimmäisellä luokalla tämä aloitti vuonna 1883. Konttinen jatkoi opintojaan Helsingin suomalaisessa jatko-opistossa lukuvuosina 1891–1894. Yhden matrikkelimerkinnän mukaan hän oli tämän jälkeen kotiopettajana.
Vuonna 1899 Konttinen sai hospitanttina eli vuoden kurssituksella Jyväskylän seminaarista kansakoulunopettajan pätevyyden. Sillä hän pääsi samana vuonna Tampereen alemman kansakoulun opettajaksi. Vuonna 1906 hän sai Helsingistä alemman suomenkielisen kansakoulun opettajan toimen, jossa hän oli eläkkeelle jääntiinsä asti. Helsingissä hän oli vaalilautakunnan ja Savon seuran jäsen. Savon seuran iltamassa lausuttiin vuonna 1920 Konttisen runo ”Rukkaset eli kuinka kaks’ Savon Seuran naista kos’ Savon Seuran suurinta”. "Uusi Suomi" kehui myöhemmin toistettua esitystä loistavan humoristiseksi.
Konttisen sanoittamia lauluja ovat muun muassa ”Rati riti ralla”, ”Juhannusaatto”, ”Voikukat” ja ”Metsän laulajaiset”. Hän on kirjoittanut suomenkieliset sanat skotlantilaiseen kansanlauluun ”My Bonnie Lies over the Ocean” nimellä ”Nyt tuulet nuo viestin jo toivat”.
Minne tuuli kuljettaa (kappale)

Minne tuuli kuljettaa on Toivo Kärjen säveltämä ja Juha Vainion sanoittama kappale, jolla Katri Helena osallistui Eurovision laulukilpailun Suomen karsintaan 1965 . Suosittuun letkajenkka-rytmiin sovitettu laulu oli kansan suosikki, mutta raati päättää lähettää kilpailufinaaliin Viktor Klimenkon esittämän laulun ”Aurinko laskee länteen”, jonka Kärki kirjoitti Reino Helismaan kanssa . Kärki oli vakuuttunut siitä, että ”Minne tuuli kuljettaa” olisi menestynyt kilpailussa Klimenkolle säveltämäänsä laulua paremmin. Myös suuren yleisön samanlainen käsitys vain vahvistui loppukilpailun jälkeen, kun voittajaksi selviytyi monien mielestä hyvin ”letkajenkkamainen” ”Poupée de cire, poupée de son”.
Reino Helismaan piti alun perin kirjoittaa sanat ”Aurinko laskee länteen” -kappaleen lisäksi myös tähän Kärjen sävellykseen, mutta hän ehti kuolla eikä ehtinyt kirjoittaa lauluun juuri muuta kuin otsikon ”Minne tuuli kuljettaa”. Vainio otti paikan Kärjen sanoittajana ja viimeisteli sanoitukset. 
Ragni Malmstén levytti kappaleen 1. helmikuuta 1965, Katri Helena 12. huhtikuuta 1965. Tämä julkaistiin singlenä, ja b-puolella oli niinikään Katri Helenan laulama Kärjen-Sauvo Puhtilan ”Helsinki-letkis”.
Laulun julkaisuaikoina lehdistö piti laulua muiden silloin suosittujen letkajenkkojen tapaan hyvin suomalaisena. Laulun sanojen katsottiin kuvaavan suomalaista sisua ja luonnon karuutta. Mikko S. Lehtonen katsoo laulun tarinan liittyvän topeliaaniseen suomalaisuuskäsitykseen, jossa pohjoisella luonnolla on ollut keskeinen merkitys. Hänen mukaansa sekä laulussa että topeliaanisessa puhetavassa luonto on feminiininen ankara ”äiti” ("”tuuli tuutii lastaan”") ja suomalainen subjekti yleensä miespuolinen selviytyjä, mutta tässä laulussa naispuolinen. Laulun sanoitus onkin ensimmäisiä ilmentymiä Suomessa suositun kulkuriromantiikan laajentumisesta myös naissukupuolelle sopivaksi.
Tara (kaupunki)

Tara () on kaupunki Omskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Irtyšin rannalla 302 kilometriä Omskista pohjoiseen. Kaupunki on Taran piirin keskus. Asukkaita on 26 700 henkeä (vuonna 2009).
Kaupunki on saanut alkunsa Irtyšiin laskevan Tarajoen suuhun vuonna 1594 perustetusta linnoituksesta. Se siirrettiin nykyiselle paikalle vuoden 1669 tulipalon jälkeen. Omskin linnoituksen ja Siperian maantien valmistuttua paikkakunta menetti sotilaallisen ja kaupallisen merkityksensä. Vuonna 1782 Tarasta tuli Tobolskin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa se toimi karkotuspaikkana.
Valon pisaroita

Valon pisaroita on Tuure Kilpeläisen neljäs ja Kaihon Karavaanin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 5. toukokuuta 2010. Albumi oli parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalla 10 puoli vuotta julkaisunsa jälkeen. Kilpeläinen pitää joitakin levyn kappaleita laahaavina balladeina.
Albumin sanoitukset noudattivat paljolti iskelmämusiikin perinteisiä teemoja.
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset Tuure Kilpeläinen paitsi Tuulipallo Tuure Kilpeläinen ja Timo Kiiskinen.
Angelo Rossitto

Angelo Salvatore Rossitto (18. helmikuuta 1908 Omaha, Nebraska – 21. syyskuuta 1991 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, joka tunnettiin lyhytkasvuisuudestaan.
Rossitto oli 89 senttimetriä pitkä. Hän myi kadulla sanomalehtiä, kun John Barrymore "löysi" hänet ja esitteli ehjääjälle, joka etsi lyhytkasvuista henkilöä. Rossitosta tuli yksi Hollywoodin käytetyimpiä lyhytkasvuisia näyttelijöitä: hänet nähtiin vuosien 1927–1987 aikana yli 70 elokuvassa. Hän esiintyi muun muassa Tod Browningin elokuvassa "Freaks – kummajaiset" (1932) sekä elokuvissa "Babes in Toyland" (1934) ja "Simson ja Delila" (1949). Useimmissa rooleissaan hän oli kuitenkin avustajan statuksella, ilman mainintaa lopputeksteissä. Niinpä hän sai vain pieniä palkkioita, ja jatkoi sanomalehtien myymistä elannokseen. Hänen viimeinen merkittävä roolinsa oli elokuvassa "Mad Max – ukkosmyrsky" (1985).
Rossitto kuoli 83 vuoden ikäisenä vuonna 1991.
Aša

Aša () on kaupunki Tšeljabinskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Baškortostanin rajaa 377 kilometriä Tšeljabinskista länteen. Kaupunki on Ašan piirin keskus. Sen kautta kulkee Ufan ja Tšeljabinskin välinen rautatie. Asukkaita on 31 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1898 perustetusta rautasulattamosta. Vuonna 1933 siitä tuli kaupunki. Suurin tuotantolaitos on Ašan metallitehdas.
Helsingin Jäätelötehdas

Helsingin Jäätelötehdas on vanhin toiminnassa oleva jäätelön valmistaja Suomessa. Helsingissä kotipaikkaa pitävä perheyritys omistaa muutamia jäätelökioskeja Helsingissä ja toimittaa jäätelöään ravintoloihin. Jäätelöä on saatavilla pääkaupunkiseudulla myös hyvin varustetuista vähittäiskaupoista 500ml pakkauskoossa.
Helsingin jäätelötehtaan perustivat Helsingin Keskuskadulle italialaisen Magi-suvun kuusi veljestä vuonna 1922. Helsingin Jäätelötehtaan jäätelö valittiin Suomen parhaaksi jäätelöksi MTV:n Suomen Paras -ohjelmassa vuonna 1994. Lisäksi se on menestynyt erinomaisesti myös lukuisissa muissa jäätelövertailuissa; myös kansainvälisissä.
Historia.
Helsingin Jäätelötehdas sai alkunsa, kun italialaisen Magi-suvun kuusi veljestä lähtivät kotoaan Toscanasta Italiasta. Veljekset suuntasivat ensin Venäjälle Pietariin, jossa alkoivat valmistaa kipsipatsaita. Vallankumouksen takia he joutuivat kuitenkin lähtemään Venäjältä, ja he siirtyivät Helsinkiin. Vuonna 1922 veljekset perustivat Keskuskadulle Helsingin ensimmäisen jäätelötehtaan. 
Yrityksen toiminta lopetettiin väliaikaisesti sotavuosien ajaksi vuonna 1939. Toiminta käynnistettiin uudelleen Eerikinkadulla vuonna 1946. Sittemmin tehdas on toiminut Liisankadulla vuosina 1960–1998 ja 1998–2014 Mäkelänkadulla. Helsingin Jäätelötehdas on edelleen Magien perheyritys, nykyisin neljännessä sukupolvessa. Sen jälkeen tehdas siirtyi Espooseen.
Toiminta.
Helsingin Jäätelötehtaan tuotantotilat sijaitsevat Espoon Koskelossa. Myyntipisteitä sillä on kesäaikaan neljä. Touko–syyskuussa jäätelöä voi ostaa kioskeista, jotka sijaitsevat Kaivopuiston Merisatamanrannassa, Uunisaaren laiturin kohdalla puiston puolella, Mattolaiturilla sekä Etelä-Hesperiankadulla Taivallahden tenniskenttien vieressä. Lisäksi yritys on vuodesta 2001 lähtien toimittanut jäätelöään myös ravintoloihin. 
Helsingin Jäätelötehtaan jälleenmyyntipisteissä myydään 17 eri jäätelömakua. Yritys valmistaa yhä Wanhanajan Vaniljapuikkoja, jotka ovat kuuluneet valikoimaan alkuajoista lähtien ja edustavat siten lajinsa klassikoita. Helsingin jäätelötehdas on menestynyt suurten teollisten jättien, Ingmanin ja Valiojäätelön rinnalla, osaksi varmaankin pitkien perinteidensä sekä hyvän maineensa vuoksi. Helsingin Jäätelötehdas korostaa markkinoinnissaan yhtiön pitkiä perinteitä sekä jäätelöiden suuria annoskokoja ja ylivertaista tuoreutta. Tehtaan myytävät jäätelöt valmistetaan edellisenä päivänä..
Seinäjoen Mimmiliiga

Seinäjoen Mimmiliiga (SeMi) on vuonna 1971 perustettu seinäjokinen naisten jalkapallon erikoisseura, joka on keskittynyt nais- ja tyttöjalkapalloiluun. SeMi on pelannut kaudella 1996 naisten pääsarjassa SM-sarjassa, mutta oli siellä vain yhden kauden ja putosi jäätyään sarjassa 10:nneksi. Kausilla 2021 ja 2022 SeMin edustusjoukkue pelasi valtakunnallista Naisten Kakkosta. Seuran jäsenmäärä on noin 300 ja seuran puheenjohtajana toimii Erja Sillankorva-Vikki.
Karabaš

Karabaš () on kaupunki Tšeljabinskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uralin eteläosassa 96 kilometriä Tšeljabinskista luoteeseen. Kaupungissa on Jekaterinburgin ja Tšeljabinskin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 15 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1822 perustetusta kullankaivajien asutuksesta. Myöhemmin seudun malmiesiintymien yhteyteen rakennettiin kuparisulattamoja. Vuonna 1933 Karabašista tuli kaupunki. Nykyään siellä toimii metallitehdas, joka on aiheuttanut vakavia ympäristövahinkoja.