tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
A State of Trance

A State of Trance (lyhenne ASOT) on alankomaalainen trance-musiikkiin keskittyvä radio-ohjelma, jota juontaa alankomaalainen DJ Armin van Buuren yhdessä Ruben de Ronden ja Ferry Corstenin kanssa. Radio-ohjelman ensimmäinen lähetys oli 1. kesäkuuta 2001, ja on jatkunut siitä lähtien lähes taukoamatta joka viikko uudella jaksolla. Ohjelman tuhannes jakso lähetettiin 21. tammikuuta 2021. Ohjelma soittaa erityisesti progressiivista ja uplifting trancea, joskin myös psykedeelinen trance (psytrance) on saanut jalansijaa 2010-luvun puolella.
Ohjelmaa soitetaan yli 150 radiokanavalla maailmanlaajuisesti ja sillä arvioidaan olevan yli 40 miljoonaa viikoittaista kuuntelijaa. Suomessa lähetystä soittaa kanava NRJ.
Ohjelman (lähes) kaikki jaksot ovat kuunneltavissa ilmaiseksi monessa musiikkipalveluissa, kuten Spotifyssä tai iTunesissa.
Historia.
Ohjelman ensimmäinen lähetys lähetettiin perjantaina 1. kesäkuuta 2001 alankomaalaisella radiokanavalla ID&amp;T Radiossa. Kolmen ensimmäisen lähetyksen ajan ohjelma tunnettiin nimellä "Into Trance", mutta jo neljännen jakson kohdalla nimi vaihdettiin nykyiseen muotoonsa. Jaksosta 017 eteenpäin lähetysajankohta on ollut torstai. 
Jakso 182 oli viimeinen jakso joka lähetettiin ID&amp;T Radio -kanavalla, kanavan ilmoitettuaan muuttavansa musiikkilinjaustaan. Jakso 183 lähetettiin kuukauden jälkeen internetin kautta. Lisäksi lähetyksen kieleksi vaihdettiin englanti. Jaksosta 800 alkaen lähetys on striimattu suorana Amsterdamin studiosta YouTubeen.
Ohjelman tuhannes jakso lähetettiin 14.–21. tammikuuta 2021. Tuhannenen jakson alkoi välittömästi 999. jakson jälkeen, soittaen tuhat (kuulijoiden äänestämää) suosituinta trancekappaletta noin viikon yhtäjaksoisessa livestriimissä. Varsinainen tuhannes jakso lähetettiin varsinaisella lähetysajalla kun parhaimmat 30 kappaletta soitettiin 21. tammikuuta. Sijalle yksi pääsi "Armin van Buuren feat. Susana – Shivers".
Ohjelman rakenne.
Jakson pituus on tyypillisesti 1,5–2 tuntia yhtäjaksoista miksattua soittoa. Lähetyksessä puheosuudet ovat yleensä hyvin lyhyitä kappaleiden välillä ja keskittyvät lähinnä musiikkin ja tapahtumiin. Vieraat eivät ole harvinaisia, esimerkiksi uuden albumin ilmestyessä, mutta myös tällöin puheosuudet ovat varsin lyhyitä.
Lähetyksessä toistuvia osuuksia ovat "Tune of the Week" (Arminin oma valinta)", Future Favorite" (viime lähetyksen eniten ääniä saanut raita. Alkaen jaksosta 090)", Radio Classic" (valikoitu klassikkokappale), "Progressive Pick, Trending Track" (eniten keskustelua herättänyt kappale. Alkaen jaksosta 706)"."
Joka 50. lähetys on erikoislähetys, ja ne on tapana soittaa livetapahtumista. Joka vuosi joulukuun viimeisillä viikoilla läheteään myös Year Mix -lähetys jossa vuoden eniten ääniä saaneita kappaletta soitetaan - sijalle yksi päässyt kappale on nimeltään "Tune of the Year". 
Palkinnot.
A State of Trance on voittanut vuosina 2004–2014 ja 2018–2020 parhaan radio-ohjelman palkinnon "International Dance Music Awards -"kilpailussa.
Suruttomain villat

Suruttomain villat olivat Helsingin Kallion kaupunginosassa Suruttomain kallioilla nykyisen Hämeentien ja silloisen Itäisen Viertotien varrella Torkkelinkadun ja Sakarinkadun välisellä alueella sijainneita huviloita, joissa asui pääasiassa työväestöä. Pääosin kaksikerroksiset puuhuvilat rakennettiin vuosien 1875–1909 välillä ja niitä oli arviolta 31. Ne rakennutti helsinkiläisten tehtailijoiden perustama yhtiö, Helsingfors Arbetarbostader Ab, joka samaan aikaan rakennutti myös Kampin villat Malminkadun varrelle.
Huviloiden purkaminen alkoi 1930-luvun puolivälissä, jolloin paikalle alettiin rakentaa kivitaloja. 
Sörnäisten Työväen Näyttämö piti näytäntöjään vuosina 1900–1928 Vuorela-nimisessä huvilassa, joka oli yksi Suruttomain villoista. Täällä aloitti näyttelijänuransa muun muassa Tauno Palo, silloinen Tauno Brännäs.
Mhère

Mhère on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Yonnejoen varrella, noin 45 kilometriä Clamecyn kaupungista kaakkoon.
Kunnan nähtävyyksiä on Notre-Dame du Morvanin kappeli. Kappeli tunnetaan myös nimellä "Chapelle du Banquet", eli juhlakappeli, kyläläisten siellä järjestämien juhlien vuoksi. Se on rakennettu kukkulan laelle, mistä on näkymät ympäröivään laaksoon. Tämän romaanisen kappelin rakennutti poliitikko André Dupin vuonna 1858, ja sen suunnitteli arkkitehti Louis Lenormand. Kappeli hylättiin ja pääsi raunioitumaan maailmansodissa, mutta se kunnostettiin 1900-luvun loppupuolella.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Yhdistetyn maailmancup 2021–2022

Yhdistetyn maailmancup 2021–2022 alkoi 26. marraskuuta 2021 Kuusamon Rukalla ja päättyi 13. maaliskuuta 2022 Saksan Schonachissa.
"Lähde: FIS"
"Lähde: FIS"
Maailmancupin pisteet.
Miehet.
Maiden välinen cup.
"Tilanne 20/22 osakilpailun jälkeen."
Paras mäkihyppääjä.
"Tilanne 15/20 osakilpailun jälkeen."
Paras hiihtäjä.
"Tilanne 15/20 osakilpailun jälkeen."
Tiosyanaatit

Tiosyanaatit ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R-S-C≡N, missä R on orgaaninen ryhmä. Tiosyanaatteja käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet ja valmistus.
Huoneenlämpötilassa tiosyanaatit ovat nesteitä tai kiinteitä aineita ja niillä on usein pistävä haju. Yhdisteet ovat veteen liukenemattomia, mutta liukenevat orgaanisiin liuottimiin. Emäksisissä olosuhteissa ne hydrolysoituvat disulfideiksi ja happamissa olosuhteissa tioleiksi. Kuumennettaessa tiosyanaatit isomeroituvat isotiosyanaateiksi. Tiosyanaatit ovat elektrofiilisiä ja nukleofiilit reagoivat niiden kanssa additioreaktioilla. Lisäksi ne voivat reagoida sykloadditioilla muodostaen heterosyklisiä yhdisteitä.
Tiosyanaattien valmistamiseen on useita tapoja. Käytettyjä ovat muun muassa alkyylihalidien ja tiosyanaattisuolojen välinen nukleofiilinen substituutio, Mitsunobu-reaktio käyttäen tetrabutyyliammoniumtiosyanaattia ja diatsoniumsuolojen ja tiosyanaattisuolojen välinen Sandmeyer-reaktio.
Lääketieteellinen käyttö.
Tiosyanaatit ovet tyreostaatteja, koska ne estävät kilpirauhasen toimintaa estämällä jodin keräystä. Ne mös voivat aiheuttaa verenkuvamuutoksia, erityisesti agranulosytoosia. Niitä voidaan kuitenkin käyttää kilpirauhasen toiminnan, erityisesti jodinoton tutkimisessa.
Atayalin kieli

Atayal (myös tayal) on austronesialaisiin kielten, atajalikielten ryhmään, kuuluva kieli, jota puhuu samanniminen aboriginaalikansa Taiwanin pohjoisosissa sisämaassa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. seediq ja bunun. Toisinaan seediqia ja atayalia on pidetty yhtenä ja samana kielenä.
Kielen maantieteellisesti melko laaja puhuma-alue on johtanut siihen, että eri alueilla atayal on joutunut elämään rinnakkain muiden kielten kanssa. Näitä kieliä ovat muut aboriginaalikielet, mandariinikiina (Taiwanin virallinen kieli) sekä japani. Jälkimmäistä puhuttiin yleisesti Taiwanin ollessa Japanin siirtomaa.
Atayalia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan atayaliksi vuonna 2003.
Atayalinkielinen Wikipedia aloitti toimintansa alkuvuodesta 2021. Aboriginaalikielten laajentumista Wikipediaan on hidastanut ennen kaikkea yhteisen ja säädellyn kirjoitusjärjestelmän puute. 
Puhujamäärä ja asema.
Kielen puhujamääräksi arvioidaan 84 000. 1990-luvulta alkaen atayalin puhuma-alueilla on alettu opettaa lähialueen kouluissa valinnaisena aineena.
Vuonna 2017 Taiwanin parlamentti hyväksyi lain, jonka nojalla atayal, sekä muut paikalliset aboriginaalikielet, korotettiin kansallisen kielen asemaan. Tämä takaa niille mm. valtion tuen kielen edistämiseen ja opettamiseen.
Atayal on yhdessä seediqin kanssa Yilanin kreolijapanin substraattikielistä. Kreolijapania on myös pidetty atayalin murteena, mutta osa atayaleista on suhtautunut tähän melko nuivasti. 
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Sanasto ja kielioppi.
Lukusanat 1–10 atayaliksi (c'uli':n murteella):
Millay

Millay on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 34 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista kaakkoon.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Mauricen kirkko on rakennettu alun perin 1100-luvulla pakanallisen temppelin paikalle. Kirkko tuhoutui Ranskan uskonsodissa 1500-luvun lopulla ja se korjattiin 1600-luvulla. 1800-luvun puolivälissä kirkon julkisivu ja kellotorni uusittiin, sillä kellotorni uhkasi romahtaa.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Rusticana

Rusticana on sveitsiläisen kirjainmuotoilija Adrian Frutigerin vuonna 1993 suunnittelema kirjaintyyppi. Se kuuluu kirjasinvalimo Linotypen Type before Gutenberg -sarjaan, jossa julkaistiin kokeneiden kirjainmuotoilijoiden ja kalligrafien suunnittelemia uudelleentulkintoja kirjoitusmuodoista, jotka olivat yleisiä ennen painokirjainten aikakautta.
Rusticana perustuu roomalaisille kapiteelikirjaimille, suuraakkosille, jotka hakattiin kiveen. Niiden huippukausi oli 100-luvulla. Näistä kirjaimista johdettiin muut roomalaiset kirjoitustyylit, ja Rusticanan esikuvana olivat kirjaimet, jotka toimivat parhaiten pronssiin kaiverrettuina. Rusticana on maanläheinen kirjaintyyppi, joka sopii parhaiten lehtien otsikoihin, kutsukortteihin ja mainoksiin. Kirjaintyyppiin kuuluu myös erillinen koristereunusten fontti.
Kerros

Kerros tarkoittaa rakennuksen samalla tasolla olevia tiloja tai huoneita. 
Rakennuksen kerrosten lukumäärä on rakennuksen "kerrosluku".
Rakennuksen kerrokset.
"Kellarikerros" tarkoittaa kokonaan tai osittain maanalaista tai maantasossa olevaa kerrosta, jossa ei ole asuin- tai työhuoneita.
"Pohjakerros" tarkoittaa rakennuksen ensimmäistä kerrosta eli maantasossa olevaa kerrosta. Se voi tarkoittaa myös asuinhuoneita sisältävää kellarikerrosta.
"Alakerros" eli "alakerta" tarkoittaa pohjakerrosta talossa, jossa on vähintään kaksi kerrosta.
"Yläkerros" eli "yläkerta" tarkoittaa pohjakerroksen yläpuolella olevaa kerrosta.
Kerrosta, joka on maan kaltevuuden vuoksi joiltain osin maanpinnan alapuolella, kutsutaan osittain maanalaiseksi kerrokseksi.
Semi Purhonen

Semi Purhonen (s. 12. toukokuuta 1975 Helsinki) on suomalainen sosiologi. Hän on toiminut sosiologian professorina Tampereen yliopistossa 1. joulukuuta 2018 alkaen.
Purhonen opiskeli sosiologiaa, filosofiaa ja kansantaloustiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui maisteriksi 2001. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2007 sosiologian alaan kuuluvalla väitöskirjalla "Sukupolvien ongelma: tutkielmia sukupolven käsitteestä, sukupolvitietoisuudesta ja suurista ikäluokista". Hänet nimitettiin sosiologian dosentiksi Helsingin yliopistossa vuonna 2010. Vuosina 2013–2018 Purhonen työskenteli akatemiatutkijana. Hän siirtyi Tampereen yliopistoon sosiologian apulaisprofessoriksi vuonna 2014.
Purhonen on tutkinut muun muassa yhteiskunnallisen muutoksen, eriarvoisuuden ja identiteetin kysymyksiä esimerkiksi Pierre Bourdieun sosiologista teoriaa hyödyntäen. Vuonna 2014 Purhosen työryhmänsä kanssa laatima teos "Suomalainen maku: Kulttuuripääoma, kulutus ja elämäntyylien sosiaalinen eriytyminen" oli Kanava-palkintoehdokkaana. Teos on laajan tutkimushankkeen yhteenveto suomalaisten kulttuurisista jakolinjoista.
Luettelo suomenruotsalaisesta nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä

Tämä on luettelo etunimistä, jotka on poistettu suomenruotsalaisesta nimipäiväkalenterista.
Helsingin yliopisto on vuodesta 1929 alkaen laatinut erilliset nimipäivälistat suomenkieliselle ja ruotsinkieliselle väestölle. Aikaisemmin Suomessa oli käytössä kaikille yhteinen nimipäiväkalenteri, jossa oli mukana sekä suomenkielisiä että ruotsinkielisiä nimimuotoja.
Suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin on tehty muutoksia vuosina 1950, 1964, 1973, 1989, 1995, 2000, 2005, 2010, 2015 ja 2020.
Luettelon rajaus ja merkinnät.
Oheinen luettelo ei sisällä sellaisia etunimiä, jotka on poistettu almanakasta ennen vuotta 1929. Tällaiset nimet sisältyvät artikkeliin Luettelo suomalaisesta nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä.
Tähdellä (*) merkityillä nimillä oli Suomen almanakassa nimipäivä vuonna 1928, mutta ensimmäiseen suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin (1929) niitä ei otettu mukaan.
Joidenkin nimien kirjoitusasuun on tehty kalenterissa muutoksia. Esimerkiksi "Jessika" on vuonna 2000 vaihdettu muotoon "Jessica". Näissä tapauksissa nimen perässä oleva nuoli (→) osoittaa uuden, kalenterissa käytetyn nimiasun.
Jon Batiste

Jonathan Michael Batiste (s. 11. marraskuuta 1986) on yhdysvaltalainen muusikko, yhtyeen johtaja ja televisiopersoona. Hän on levyttänyt ja esiintynyt monien eri tyylisuuntien artistien kanssa (Stevie Wonder, Prince, Willie Nelson, Lenny Kravitz, Ed Sheeran, Roy Hargrove ja Mavis Staples), julkaissut omia levytyksiään ja esiintynyt yli 40 maassa. Batiste esiintyi "The Late Show with Stephen Colbert" -ohjelman studioyhtyeen kanssa vuosina 2015-2022.
Batiste toimii myös "The Atlantic-aikakauslehden" musiikillisena johtajana ja Harlemin kansallisen jazzmuseon luovana johtajana. Vuonna 2020 hän toimi yhtenä säveltäjistä Pixarin animaatioelokuvassa "Soul", josta hän sai parhaan musiikin Oscar-palkinnon, Golden Globe -palkinnon ja BAFTA-palkinnon (kaikki jaettu Trent Reznorin ja Atticus Rossin kanssa).
Batiste sai 64. Grammy-gaalassa 11 ehdokkuutta, tehden hänestä eniten ehdokkuuksia saaneen artistin. Ehdokkuuksista kahdeksan meni hänen studioalbumilleen "We Are" ja kolme elokuvaan "Soul" sävelletylle musiikille. Näistä ehdokkuuksista hän voitti neljä studioalbumistaan ja yhden elokuvaan sävelletystä musiikista. "We Are" voitti vuoden albumin palkinnon.
Taiwanilainen viittomakieli

Taiwanilainen viittomakieli () on Taiwanin pääsääntöisesti kuurojen yhteisön käyttämä viittomakieli. Kieli on läheistä sukua sekä japanilaiselle että korealaiselle viittomakielelle. Nämä kolme kieltä ovat arviolta 60-prosenttisesti keskenään ymmärrettäviä. 
Vuonna 2005 viittomakielen käyttäjien määräksi arvioitiin 30 000. Viittomakielellä on ollut kansallisen kielen asema vuodesta 2018 lähtien.
Kiinan sisällissodan päätyttyä Taiwaniin muutti merkittävä määrä mannerkiinalaisia kiinalaisen viittomakielen käyttäjiä. Tämä vaikutti taiwanilaiseen viittomakieleen, joka on lainannut mannerkiinalaisilta paljon sanastoa ja jonkin verran myös kieliopillisia rakenteita.
Maastohiihdon Suomen Cup 2021–2022

Maastohiihdon Suomen Cupin kausi 2021–2022 on kilpailusarjan 11. kausi. Se alkoi Sotkamon Vuokatista 6. marraskuuta 2021 ja päättyi Rovaniemelle 3. huhtikuuta 2022. 
Pisteet.
Suomen Cupin kilpailut pisteytetään identtisesti maastohiihdon maailmancupin henkilökohtaisten kilpailujen kanssa. Pisteitä jaetaan jokaisen kilpailun 30 parhaalle oheisen taulukon perusteella. Viestikilpailuissa seuroille jaetaan kaksinkertaiset pisteet.
Tulokset.
Miehet.
Henkilökohtaiset kilpailut.
Tulokset
Viestit.
Tulokset
Naiset.
Henkilökohtaiset kilpailut.
Tulokset
Viestit.
Tulokset
Palkintorahat.
Palkintorahoja maksetaan kaudella 2021–2022 yhteensä 70 000 €. SM-kilpailuista ei jaeta osakilpailukohtaisia palkintoja. Viestikilpailujen palkinnot jaetaan seuroille. Palkinnot jaetaan oheisen taulukon perusteella.
"Taulukossa lyhenne HK tarkoittaa henkilökohtaisia kilpailuja."
Televisiointi.
Suomen Cupin kaikki kilpailut televisioidaan Ylen ja Viaplayn kanavilla.
Parkanon kaupungintalo

Parkanon kaupungintalo on Arkkitehtitoimisto Veikko Voutilainen &amp; Co.:n suunnittelema kaupungintalo Parkanossa. Sen rakennustyöt valmistuivat vuonna 1983.
Parkanon kaupungintalon suunnitelma toi arkkitehtuurista vastanneelle toimistolle vuonna 1980 ensimmäisen palkinnon kaupungintaloista järjestetyssä arkkitehtuurikilpailussa.
Korealainen viittomakieli

Korealainen viittomakieli () on lähinnä Etelä-Korean kuurojen yhteisön käyttämä viittomakieli. Kieli on hyvin läheistä sukua sekä japanilaiselle että taiwanilaiselle viittomakielelle. Nämä kolme kieltä ovat 60-prosenttisesti yhtäläisiä.
Etelä-Koreassa arvioidaan olevan noin 350 000 viittomakielen käyttäjää. Korean kansallinen hyvinvoinnin yliopisto tarjoaa mahdollisuuden kouluttautua viittomakielen opettajaksi.
Korealainen viittomakieli on ollut Etelä-Korean toinen virallinen kieli 3. helmikuuta 2018 alkaen. Nykyään päivää juhlitaan korealaisen viittomakielen päivänä.
Kellarin kätköistä

Kellarin kätköistä on dadaistisen ja surrealistisen ranskalaisen runoilijan Benjamin Péret’n runovalikoima. Kirjan on julkaissut Palladium Kirjat vuonna 2021. 
Kokoelman on suomentanut Janne Salo, joka sai vuonna 2021 André Breton -suomennoksistaan Yleisradion Kääntäjäkarhun. Kirjan lopussa on vuosiin kiinnittyvä kirjoitus Péret’n elämänvaiheista.
Timo Kaitaro kirjoittaa arviossaan, että Péret on surrealisteista lähinnä arkitodellisuutta, eikä tämän tuotannossa näy symbolismin utuisuutta. Hän näkee Jacques Prévertin tuotannossa vaikutteita Péret’ltä, esimerkiksi runoissa La pêche à la baleine ja L’orgue de barbarie. Péret’n runoissa on nonsense-tyyppistä huumoria.
Kokoelmassa on runojen lisäksi sananparsia Péret’n ja Paul Éluardin yhteisestä kokoelmasta "Nykymakuun sovitettuja sananparsia" ("152 proverbes mis au goût du jour", 1925). Sananparsien pilkan kohde voi olla suomalaiselle lukijalle vieras, mutta Kaitaron mukaan ne ovat joka tapauksessa hauskoja. Poliittisissa pilkkarunoissa Péret’n pilkka ja herja kohdistuvat pyhiin isänmaallisiin (Jeanne d’Arc ja Ranskan ympäriajo) ja uskonnollisiin arvoihin.
Ferdinand Alquié sanoo, että Péret’n osuus on ollut keskeinen, kun surrealismi on pyrkinyt luomaan runoutta, jonka tulkinta on näennäisesti mahdotonta.
Kaitaro kiittää valikoimaa ja pitää hyvänä ratkaisuna, että mukana on kokoelma "Nukkua, nukkua kivissä" ("Dormir, dormir dans les pierres", 1927) kokonaisuudessaan.
Jesper Petersen

Jesper Petersen (s. 25. elokuuta 1981 Haderslev) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän oli Tanskan koulutus- ja tutkimusministeri 2021–2022. Petersen on istunut kansankäräjillä vuodesta 2007. Vuoteen 2013 saakka hän edusti sosialistista kansanpuoluetta.
Yksityiselämä.
Petersen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Samuel Pierpont Langley

Samuel Pierpont Langley (22. elokuuta 1834 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 27. helmikuuta 1906 Aiken, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen fyysikko ja tähtitieteilijä. Hän rakensi ensimmäisen bolometrin mittaamaan Auringon sähkömagneettista säteilyä. Langley on myös yksi aerodynamiikan pioneereista. 
Ura.
Jätettyään insinööri- ja arkkitehtitoimensa Langley tuli Harvardin yliopiston observatorion apulaisastronomiksi vuonna 1865. Hänet nimitettiin vuonna 1866 Yhdysvaltain laivastoakatemian matematiikan apulaisprofessoriksi ja seuraavana vuonna Pittsburghin Allegheny-observatorion johtajaksi, ja hän toimi tässä tehtävässä siihen asti, kunnes hänet valittiin vuonna 1887 Smithsonian-instituutin sihteeriksi Washingtoniin. 
Langleyn vuonna 1870 aloittamat tutkimukset auringon säteilystä ovat toimitetut erityisen herkillä bolometreillä, sekä osaksi mahdollisimman soveliaissa olosuhteissa, ja johtivat huomattaviin tuloksiin. Muun muassa hän määritti vuonna 1883 aurinkovakion arvon. Myöskin kuun säteilyä Langley tutki samalla tapaa. Hänen lukuisista julkaisuista astrofysiikan alalla mainittakoon "The new spectrum" (1900). Smithsonian-instituutin sihteerinä Langley lisäsi tähän laitokseen muun muassa astrofysikaalisen observatorin vuonna 1891 sekä toimi tarmokkaasti koko laitoksen johtomiehenä, jättämättä kuitenkaan puhtaasti tieteellisiä harrastuksiaan, joihin myöskin ovat laskettavat hänen tekemänsä tutkimukset lentotekniikan alalla (julkaisu "Aerodynamic Experiments", 1891). 6. toukokuuta 1896 hänen suunnittelemansa miehittämätön ja katapultilla laukaistu lentokone lensi noin 1 200 metriä. 7. lokakuuta 1903 Langleyn suunnittelema lentäjän ohjaama lentokone syöksyi lähes välittömästi laukaisun jälkeen Potomac-jokeen, mutta koelentäjä selviytyi syöksystä hengissä. 
Langleyn mukaan on nmetty muun muassa langley-mittayksikkö ja Yhdysvaltain laivaston USS Langley -lentotukialus.
Tianjinin murre

Tianjinin murre on mandariinikiinan Tianjinissä puhuttava murre, joka kuuluu mandariinikiinan Jilu-murteisiin. Huolimatta Tianjinin ja Pekingin läheisyydestä Tianjinin murre eroaa huomattavasti, joskaan ei kovin suuresti, Pekingin murteesta.
Äänteet.
Mandariinikiinan retrofleksit "zh ch sh" ääntyvät Tianjinin murteessa useimmissa tapauksissa alveolaareina "z c s" ; joissakin sanoissa retrofleksinen ääntämys on kuitenkin yleisempi. Retrofleksien ja alveolaarien jakauma on perua keskikiinasta. Retrofleksien käytön ja puhujan koulutustason on arveltu korreloivan. Tavunalkaja "r" ääntyy useimmissa sanoissa "y" ; toisaalta "yong" -tavu ääntyy päinvastoin "rong" sanoissa . 
Alukkeettomat tavut "ai an ang ao e en ou" ääntyvät joskus "n" -alkuisina. Vanhempien puhujien on raportoitu käyttävän sen lisäksi joissakin sanoissa -aluketta. Tavunalkuinen "w" ääntyy , paitsi jos se esiintyy yksinään tai sitä seuraa toinen suppea takavokaali, kuten sanoissa "wu" tai "wo" .
Tianjinin murteen toonit eroavat standardiääntämyksestä seuraavasti:
USNS Oscar V. Peterson (T-AO-206)

USNS Oscar V. Peterson (runkonumero T-AO-206) on Yhdysvaltain laivaston John Lewis -luokan säiliölaiva, joka nimettiin kunniamitalin saaneen Oscar V. Petersonin mukaan. Hän kaatui 1942 "USS Neosholla" Korallimeren taistelussa. Nimeäminen oli osa puolustusministeri Peter B. Hegsethin soturihenkisyyden palauttamisprojektia vuonna 2025.
Valmistus.
Alus tilattiin 30. kesäkuuta 2016 General Dynamicsilta San Diegosta, missä köli laskettiin 3. syyskuuta 2020. Alus laskettiin vesille 6. marraskuuta 2021.
USNS John Lewis (T-AO-205)

USNS John Lewis (runkonumero T-AO-205) on Yhdysvaltain laivaston John Lewis -luokan säiliölaiva, joka on nimetty mustien oikeuksia ajaneen ihmisoikeusaktivisti ja poliitikko John Lewisin mukaan.
Rakentaminen.
Alus tilattiin 30. kesäkuuta 2016 General Dymaicsilta San Diegosta, missä köli laskettiin 13. toukokuuta 2019. Se laskettiin vesille 12. tammikuuta 2021 ja kastettiin 17. heinäkuuta 2021.
Anttinen

Anttinen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Blessed &amp; Possessed

Blessed &amp; Possessed on Powerwolfin studioalbumi, joka julkaistiin 17. heinäkuuta 2015.
Seppo Kasanen

Seppo Kasanen (22. huhtikuuta 1932 Viipuri – 18. tammikuuta 1998 Espoo) oli suomalainen arkkitehti. Kouvolan lyseosta vuonna 1951 ylioppilaaksi päässyt Kasanen valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1959 ja hän perusti oman arkkitehtitoimiston.
Suunnittelutöitä.
Mukkulan asemakaava.
Lahden kaupunki osti Mukkulan kartanon ja Mukkulan Tiilitehtaan maat vuonna 1959. Kaupunki toimeenpani asemakaavakilpailun, jonka tulokset julkistettiin keväällä 1961. Kilpailun voittajaksi valittiin Kasasen ehdotus ”Nurkkakunta”. Kilpailualueen pinta-ala oli noin 200 hehtaaria. 
Anjalankosken kaupungintalo.
Kasasen tunnettuja suunnittelutöitä on Sippolan kunnan virastotalo Keltakankaalla, nykyisessä Kouvolassa. Silloisen Sippolan kunnan hallintokeskuksen ja Myllykosken ammattikoulun rakentamiseksi järjestettiin arkkitehtikilpailu. Kilpailuun jätettiin 22 ehdotusta, joista voittajaksi ja suunnittelutyön pohjaksi valittiin Kasasen ehdotus ”Aivosiilo”. Kasasen avustajana kilpailussa oli arkkitehtiylioppilas Timo Sahanen. Kilpailutulokset julkistettiin marraskuussa 1962. Hallintokeskuksen tilat toteutettiin useassa vaiheessa. Rakennuksista toteutettiin ensin ammattikoulun tilat ja seuraavaksi virastotalo, joka vihittiin käyttöön 30. lokakuuta 1966. Virasto- eli kunnantalossa oli kahden kerroksen korkuinen keskushalli, ja sen ympärillä valtuuston istuntosali, kokoushuoneita, lounasruokala ja toimistotiloja. Hallintokeskuksen seuraavissa vaiheissa toteutettiin rakennustoimistolle varasto- ja korjaamotiloja. Viimeisenä rakennusvuorossa oli paloasema.
Melodifestivalen 2006

Melodifestivalen 2006 oli Ruotsissa 18. helmikuuta – 18. maaliskuuta 2006 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 2006 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailun voitti Carola kappaleella Evighet, joka käännettiin kansainvälisiä euroviisuja varten englanniksi nimelle "Invincible".
Kilpailun kulku.
Kilpailu alkoi neljällä alkukarsinnalla, joissa jokaisessa kisasi kahdeksan kappaletta, joita puhelinäänestäjät äänestivät kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen kolme vähiten ääniä saanutta kappaletta putosivat, minkä jälkeen jäljellä olevien kappaleiden kesken äänestystä jatkettiin. Kahden kierrosten äänten yhteismäärällä mitattuna kaksi eniten ääniä saanutta jatkoi suoraan finaaliin ja seuraavat kaksi toiseen mahdollisuuteen.
1. semifinaali.
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 18. helmikuuta Ejendahls Arenalla Leksandissa.
2. semifinaali.
Toinen semifinaali kilpailtiin 25. helmikuuta Löfbergs Lila Arenalla Karlstadissa.
3. semifinaali.
Kolmas semifinaali kilpailtiin 4. maaliskuuta Rosenholm Arenalla Karlskronassa.
4. semifinaali.
Neljäs semifinaali kilpailtiin 11. maaliskuuta Scandinaviumissa Göteborgissa.
Toinen mahdollisuus.
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 12. maaliskuuta SVT:n tv-studioilla Tukholmassa. Myös toisessa mahdollisuudessa puhelinäänestäjät äänestivät kappaleita kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen kolme vähiten ääniä saanutta putosi, minkä jälkeen loppujen kesken äänestystä jatkettiin. Kahden kierroksen yhteenlasketulla äänimäärällä mitattuna kaksi eniten ääniä saanutta jatkoi finaaliin.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 18. maaliskuuta Globenilla Tukholmassa. Finaalissa voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja ympäri Ruotsia kokoontuneet 11 alueraatia. Kukin raati antoi mielestään seitsemälle parhaalle kappaleelle pisteitä kaavalla 1-2-4-6-8-10-12, ja puhelinäänestyksen kärkiseitsikko sai pisteitä kaavalla 11-22-44-66-88-110-132.
Avenir

Avenir on sveitsiläisen kirjainmuotoilija Adrian Frutigerin suunnittelema groteski-kirjaintyyppi, jonka Linotype julkaisi vuonna 1988. Frutigerin mukaan hän halusi suunnitella perinteisen groteski-kirjaintyypin, joka on uskollinen Erbarin ja Futuran piirteille, mutta ottaa samalla huomioon 1900-luvun typografisen kehityksen. Kirjaintyypin nimi ”Avenir” on ranskaa ja merkitsee ”tulevaisuus”, joka viittaa siihen, että Futura on ollut vahva vaikuttaja. Avenir ei ole kuitenkaan yhtä puhtaan geometrinen kuin Futura. Avenirin pystyviivat ovat paksumpia kuin vaakaviivat, eikä o-kirjain ole täydellinen ympyrä. Avenirin yläpidennykset ovat myös lyhyemmät kuin esikuvallaan. Näillä ominaisuuksilla Frutiger on pyrkinyt parempaan luettavuuteen sekä varmistamaan sen, että Avenir soveltuu hyvin sekä leipätekstiin että otsikoihin. Vuonna 2004 Adrian Frutiger ja Linotypen kirjainsuunnittelija Akira Kobayashi suunnittelivat yhdessä Avenirin laajennetun kirjainperheen Avenir Nextin.
Porokoski

Porokoski () on Karjalan tasavallassa Venäjällä sijaitseva Hirvaksen lähellä sijaitseva Suunujoen koski, joka ei ole vesimäärältään suuri patojen takia, mutta se on varsin korkea, suurimmalta pudotukseltaan jopa 16,8 metriä ollen jopa Kivatsua korkeampi.
Rosgidromet

Rosgidromet (, myös ), täydellisemmin Venäjän federaation hydrometeorologian ja ympäristövalvonnan palvelu () on Venäjän valtion Luonnonvara- ja ympäristöministeriön alaisuudessa toimiva keskusvirasto, joka vastaa valtiollisista hydrometeorologian ja lähialojen palveluista, ympäristön tilan (pilaantumisen) seurannasta, näiden toimintojen kiinteistöjen hallinnasta, sekä ilmatieteellisiin ja geofysikaalisiin prosessien muokkaustoimien julkisesta valvonnasta. 
Rosgidrometin päätoimipaikka sijaitsee Moskovassa. Organisaatio on laaja ja kattaa mittaus- ja havaintoasemien tasolla koko Venäjän. Rosgidrometin organisaatio jakautuu ylimmällä tasolla neljään eri sektoriin: 1. Alueelliset viranomaistoiminnot (7 toimipistettä eri federaatiopiireissä), 2. Hydrometeorologian ja ympäristönseurannan osasto (sisältäen 25 hydrometeorologian ja ympäristönseurannan aluekeskusta, esim. Pietarissa samassa rakennuksessa AARI:n kanssa toimiva Luoteis-Venäjän aluekeskus ja Murmanskissa sijaitseva Murmanskin aluekeskus; listan mukaan myös venäläisten miehittämän Ukrainan Krimin alueella olisi aluekeskus), 3. Tutkimuslaitokset (17 organisaatiota, esim. Venäjän arktinen ja antarktinen tutkimuslaitos AARI) ja 4. Muut alayksiköt (9 organisaatiota, esim. laskentakeskus, lentosääkeskus, Gidromettsentr Rossii, myös kolme puolisotilaallista yksikköä sään modifioimiseksi).
Sorinsilta

Sorin silta on vuonna 1959 valmistunut rautatien yli kulkeva silta Tampereen keskustassa Kalevantiellä rautatieaseman eteläpuolella. Se on Tampereen Kannen eteläisemmän ja tulevan pohjoisemman osan välissä.
Arvid Fabian Lindstedt

Arvid Fabian Lindstedt (11. tammikuuta 1843 Nousiainen – 30. kesäkuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut kauppias, kirjapainon omistaja ja talousneuvos. Hän oli lehtitiedon mukaan myös viimeinen elossa ollut Suomen vanhassa ruotuväessä palvellut sotilas.
Lindstedt lähti 22-vuotiaana maailmalle vanhempiensa kuoltua ja hän pestautui vuonna 1865 8. Uudenmaan ruotuväkipataljoonaan, joka oli sijoitettu Porvooseen. Lindstedt palveli pataljoonassa aliupseerina aina ruotuväen lakkauttamiseen saakka 1868. Hän palveli sitten kahden vuoden ajan Helsingissä venäläisessä Bjelomorskin rykmentissä ja kävi sen jälkeen Liisankadun varrella sijainneen junkkarikoulun. Hän joutui kuitenkin lähtemään koulusta taloudellisista syistä ja hän muutti 1873 Tampereelle, jonne hän perusti kauppaliikkeen. Lindstedt toimi Tampereella rauta-, siirtomaa- ja lyhyttavarakauppiaana 55 vuoden ajan vuoteen 1929 saakka. Viimeiset vuotensa Lindstedt asui Helsingissä. Hän oli vuonna 1893 perustamassa Tampereen Uutiset-lehteä ja Tampereen Kivipaino-nimistä kirjapainoa. Hän oli mukana myös perustamassa Aamulehteä ja oli lehden isännöisijänä vuoden verran. Lisäksi Lindstedt oli mukana perustamassa Tampereen Kauppaseuraa ja oli Kauppaseuran kunniajäsen. Lindstedt sai talousneuvoksen arvon 1933 täyttäessään 90 vuotta. Vuonna 1930 hän lahjoitti Tampereen kauppiaskunnan eläke- ja apurahastolle 400 000 markkaa. 
Lindstedt oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 9 vuotta, rahatoimikamarin jäsenenä 6 vuotta ja köyhäinhoitolautakunnan jäsenenä 6 vuotta. Hän kuului myös moniin muihin kunnallisiin lautakuntiin ja komiteoihin. 
Lindstedt määräsi 1934 testamentillaan että hänen 6 miljoonan markan omaisuudestaan oli muodostettava Svenska Litteratursällskapetin hoitama säätiö, jonka tarkoituksena oli ruotsinkielisen konttori- ja liikeapulaiskoulun perustaminen Tampereelle ja koulun ylläpito. Lindstedtin perilliset moittivat Svenska Litteratursällskapetin hyväksi tehtyä testamenttia testamentin tekijän vanhuudenheikkouden perusteella mutta 1938 Helsingin raastuvanoikeus kumosi kanteen ja määräsi kantajat korvaamaan Svenska Litteratursällskapetin oikeudenkäyntikulut. Ratkaisu ei muuttunut hovioikeudessa eikä korkeimmassa oikeudessa. Vuonna 1949 käynnistyi Helsingissä säätiön rahoituksen turvin Svenska Köpmannaläroverket i Helsingfors-niminen koulu. Vuonna 1972 tämä koulu sulautui Svenska Handelsinstitutetin kanssa ja uuden koulun nimeksi tuli Svenska Handelsläroverket i Helsingfors. Vuonna 1996 tämä koulu liitettiin osaksi ruotsinkielistä Yrkeshögskolan Arcada-ammattikorkeakoulua.
Arvid Fabian Lindstedt oli naimisissa Rosa Cavénin kanssa. Piispa Yrjö Loimaranta oli Lindstedtin veljenpoika.
Laura Ertimo

Laura Ertimo (s. 1977 Kerava) on suomalainen tietokirjailija ja maantieteilijä. Suurin osa hänen teoksistaan on suunnattu lapsille.
Ertimo valmistui filosofian maisteriksi maantieteestä Helsingin yliopistosta 2006. Hän on työskennellyt vapaana kirjailijana vuodesta 2015. Aiemmin Ertimo työskenteli myös kartta- ja tietokirjojen kustannustoimittajana ja tuotepäällikkönä Karttakeskuksessa.
Vuonna 2020 Ertimo sai Tietopöllö-palkinnon ja vuonna 2021 Tieto-Lauri-palkinnon. Vuonna 2021 Ertimon ja Mari Ahokoivun teos "Aika matka! Lotta, Kasper ja luontokadon arvoitus" oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkaana. Vuonna 2025 Ertimon faktaa ja fiktiota yhdistelevä lastenromaani "Ateneumin arvoitus" valittiin Arvid Lydecken -palkintoehdokkaaksi.
Tähtipeikkokrotti

Tähtipeikkokrotti ("Halieutaea stellata") on peikkokrotteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä indopasifiselta merialueelta. 
Koko ja ulkonäkö.
Tähtipeikkokrotti voi kasvaa suurimmillaan 22–30 cm pitkäksi. Laji on eturuumiistaan pyöreä, levymäinen ja suuripäinen. Ruumis kapenee pyrstöä kohden. Kalan rintaevät ovat varsien päässä. Tähtipeikkokrotin suomut ovat piikikkäät ja väriltään punaruskeat tai vaaleanpunaiset. Selässä on harmaa verkkokuvio. Tähtipeikkokrotin kuonossa on valoelin.
Levinneisyys ja elintavat.
Tähtipeikkokrottia tavataan Japanista etelään Ranskan Polynesiaan asti. Laji elää mannerjalustoilla lähellä pohjaa 50–600 metrin syvyydessä.
Johan K. Lindstedt

Johan (Johannes, Jukka) Konstantin Lindstedt (21. toukokuuta 1864 Karjalohja – 16. elokuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen kirjakauppias ja useita lajeja harrastanut urheilija.
Lindstedt kävi viisi luokkaa Helsingin alkeisopistoa. Hän aloitti kirjakauppauransa jo 16-vuotiaana Wickströmin kirjakaupassa Helsingissä (Akateemisen kirjakaupan edeltäjä) vuonna 1880. Vuonna 1884 Lindstedt siirtyi Anton Lindbergin kirjakauppaan Pietariin ja toimi vuosina 1888–1891 sen hoitajana. Suomeen palattuaan hän piti vuosina 1891–1919 Helsingissä Lindstedtin Aktikvaarista kirjakauppaa, joka oli silloin Suomen suurin antikvariaatti ja ensimmäinen omalla alallaan. Lindstedt toimi myös kirjankustantajana julkaisten muun muassa unikirjoja, eri kielten tulkkikirjoja, laulukirjoja ja erilaisia opaskirjoja. Kun Suomen kirjakauppiaat perustivat vuonna 1903 Suomen Kirjakauppiasyhdistyksen liittyi Lindstedt alusta lähtien yhdistyksen jäseneksi kuuluen siihen aina vuoteen 1919 saakka, jolloin hän möi kirjakauppansa Helsingin Antikvaariselle kirjakaupalle. Viimeksi Lindstedt harjoitti Helsingissä antiikkitavaroiden kuten taulujen ja taide-esineiden kauppaa ja hänellä oli myös suuri valokuva-, lehtileikkele- ja palkintokokoelma. Lindstedt kuoli 65-vuotiaana sydänkohtaukseen.
Lindstedt harrasti Pietarissa asuessaan myös urheilua ja hän sai vuosina 1885–1889 mitaleita ja palkintoja voimistelussa, uinnissa, soudussa, luistelussa ym. lajeissa. Hän tuli tunnetuksi seisottuaan Iisakinkirkon kupolin käsipuilla käsillään erään vedonlyönnin takia. Lindstedt harrasti myös painia, painonnostoa, ratapyöräilyä ja palloilua. Hänellä oli kaksi Suomen ennätyspalkintoa pyöräilyssä ja 1880- ja 1890-luvuilla hän saavutti myös maailnanennätysaikoja luistelussa. Lindstedt oli yksi Helsingin Atleettiklubin perustajista ja hän toimi useita vuosia seuran puheenjohtajana. Lindstedt oli Tukholman olympialaisissa 1912 suomalaisten painijoiden johtajana ja toimi lisäksi kansainvälisenä palkintotuomarina. Vuonna 1914 hän osallistui Berliinissä pidettyyn urheilukonferenssiin. Vuonna 1915 Suomen Voimistelu- ja Urheiluliitto valitsi Lindstedtin yhdessä Viktor Dammin kanssa kunniajäsenekseen. Hänestä tuli 1914 Kotkan Riennon kunniajäsen ja 1915 Helsingin Atleettiklubin kunniajäsen. Lindstedt oli myös useiden ulkomaisten urheiluseurojen kunniajäsen.
Helsingin Lähetysseurakunta

Helsingin Lähetysseurakunta on Helsingin Punavuoressa sijaitseva helluntaiseurakunta. Helsingin Lähetysseurakunta on perustettu vuonna 1960. Lähetysseurakunnan tilat ovat sijainneet vuodesta 1961 alkaen Isolla Roobertinkadulla. Vuonna 2017 Lähetysseurakuntaan kuului noin 800 jäsentä. Seurakunnan johtavana pastorina toimii Jukka Kakriainen.
Seurakunnan toimintaan ovat kuuluneet muun muassa jumalanpalvelukset, vankilatyö, radiotyö, sielunhoito, koulutustyö, lapsi- ja nuorisotyö, musiikki sekä draama. Lähetystyötä seurakunta on tehnyt muun muassa Etiopiassa ja Bangladeshissa.
Vuosina 2005–2010 seurakunnassa tuotettiin "Elämän sykkeessä"-ohjelmaa yhdessä muiden pääkaupunkiseudun helluntaiseurakuntien kanssa. Ohjelmaa lähetetään TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.
Historia.
Lähetysseurakunta kokoontui ensimmäisen toimintavuotensa aikana vuokratiloissa. Lähetysseurakunnan kokoontumispaikkoja olivat Suomalaisen Yhteiskoulun juhlasali Nervanderinkadulla, Kirjatyöntekijäinliiton juhlasali sekä Balderin sali Aleksanterikadulla. Nykyiset Ison Roobertinkadun tilat toimivat aikaisemmin elokuvateatterina, jotka remontoitiin seurakuntakäyttöön vuonna 1961. Vuonna 1990 tiloihin tehtiin remontti.
Seurakunnan johtajat.
"Listaa täydennettävä"
Remove Kebab

Remove Kebab () on lause, joka sai alkunsa Jugoslavian sotien aikaista serbinationalistista ja muslimien vastaista propagandamusiikkivideota ympäröivästä verkkoyhteisöstä. Lause on levinnyt maailmanlaajuisesti uusnatsiryhmien ja alt-rightin keskuudessa meeminä, joka viittaa muslimien uskonnolliseen puhdistukseen ja puolustaa sitä. Kappaleen alkuperäinen nimi oli ”Karadžić, johda serbejäsi” () viitaten Bosnian serbien sotilasjohtajaan ja tuomittuun sotarikolliseen Radovan Karadžićiin. Se tunnetaan myös nimillä ”Jumala on serbi ja hän suojelee meitä” () ja ”Serbia Strong”.
Anssi Suhonen

Anssi Tapio Suhonen (s. 14. tammikuuta 2001 Järvenpää) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan 2. Bundesligassa pelaavaa Jahn Regensburgia, lainasopimuksella Hamburger Sport-Vereinista. Pelipaikaltaan Suhonen on keskikenttäpelaaja.
Suhonen on Järvenpään Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi Käpylän Pallosta HSV:n junioriakatemiaan vuonna 2017. HSV:n edustusjoukkueessa Suhonen debytoi elokuussa 2021. Tammikuussa 2025 Suhonen siirtyi lainasopimuksella Jahn Regensburgiin. 
Suhonen on edustanut kaikkia Suomen ikäkausimaajoukkueita, ja ensimmäisen A-maajoukkuekutsunsa hän sai harjoitusmaaotteluihin Norjaa ja Pohjois-Makedoniaa vastaan marraskuussa 2022. Debyyttinsä hän teki 17. marraskuuta Pohjois-Makedoniaa vastaan.
Suhonen on kärsinyt pahoista loukkaantumisista useasti urallaan: Polvivamma kesällä 2020, murtunut sääri kesällä 2022, sama loukkaantuminen kesällä ja syksyllä 2023. Suhonen oli pelaamatta virallista ottelua loukkaantumisien takia välillä kesäkuu 2023 - helmikuu 2024.
Rosvall

Rosvall tai Roswall on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Venäjän arktinen ja antarktinen tutkimuslaitos

Venäjän arktinen ja antarktinen tutkimuslaitos (, osittain lyhentäen: , NII Arktiki i Antarktiki, lyhennys: , AANII; , lyh. AARI) on Venäjän kansallinen arktisen alueen ja Etelämantereen tutkimuslaitos. Laitoksen päätoimitalo sijaitsee Pietarissa. Alkujaan vuonna 1920 perustettu AARI on nykyään Rosgidrometin organisaatioon kuuluva kansallinen tutkimuslaitos.
Tutkimuslaitoksen varustuksiin kuuluu Rauman telakalla 1987 rakennettu tutkimusalus Akademik Fjodorov.
Pietarissa toimiva luonnontieteellinen Venäjän valtiollinen Arktikan ja Antarkikan museo perustettiin vuonna 1930 alkujaan AARI:n osastoksi.
Instituutin aiemman nimen mukaan on nimetty Karanmerellä sijaitseva, tundrakasvillisuuden tai lumen peittämä saaristo: Arktisen instituutin saaret.
&lt;br clear=left&gt;
Amélie Beaury-Saurel

Amélie Beaury-Saurel (1849 Barcelona - 30. toukokuuta 1924 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Beuary-Saurel käyttäytyi usein oman aikansa sovinnaisia käytösmalleja vastaan, mutta nykyään pidetään merkittävänä hänen työtään naisten aseman parantamiseksi taidemaailmassa. 
Amélie Beaury-Saurelin vanhemmat olivat ranskalaisia, jotka omistivat Barcelonassa tapetti- ja mattotehtaan. Perheessä oli vanhempi tytär Irmeta, josta tuli myös taiteilija ja nuorempi tytär Dolores. Perheen isä kuoli vuonna 1850. Talousvaikeuksien vuoksi perhe muutti takaisin Ranskaan vuonna 1859. 
Beaury-Saurel pääsi opiskelemaan Académie Julianiin vuonna 1874. Sitä ennen hän oli äitinsä valvomana käynyt Louvressa kopioimassa mestareiden maalauksia. Opintonsa maksaakseen hän teki akatemiassa toimistotöitä. Hän toimi myös yhteyshenkilönä opettajien ja taideopiskelijoiden välillä. Hänellä oli opiskelukaverina Maria Baškirtseva, joka antaa muistelmissaan Beaury-Saurielista vähemmän mairittelevan kuvan. 
Académie Julianissa Beuary-Saurielin opettaja oli Pauline Coffier, joka oli erikoistunut muotokuviin. Opettajan vaikutus on nähtävissä selvästi hänen pastellitöissään. Vuodesta 1879 lähtien hän lähetti töitään Pariisin salonkiin, mutta myös muihin ranskalaisiin näyttelyihin sekä Espanjaan ja Yhdysvaltoihin. 
Vuosina 1885 ja 1889 Beaury-Saurel sai ammatillisia huomionosoituksia: mitalit Pariisin Salongista ja maailmannäyttelystä. Hänen yksityiselämänsä oli lähinnä keskittymistä maalaamiseen ja hän kuvasi elämäänsä näin: "Suurin iloni on eristäytyä studiooni ja maalata." 
Avioliiton Beury-Sauriel solmi vuonna 1895, Académie Julianin perustajan, Rodolphe Julianin kanssa. Hän oli tuolloin 47-vuotias, kun keskimääräinen naisten avioliiton solmimisikä oli 23 vuotta. Hän jatkoi teostensa signeerausta omalla sukunimellään, eikä käyttänyt avioliitossa saamaansa sukunimeä. Avioliiton solmimisen jälkeen hän jatkoi omaa uraansa ja hänen opetustyönsä nuorten naisten parissa herätti arvostusta.
1890-luvulla Ranskassa oli vilkas taide-elämä. Beaury-Saurel valittiin Ranskan taiteilijaseuran jäseneksi ja hän liikkui vaikutusvaltaisten naisten parissa. Hänen ystävättärensä toimivat journalismissa, taiteessa, mesenaatteina ja politiikassa ajamassa naisten asiaa eteenpäin. Tällaisia naisia hän halusi kuvata maalauksissaan. Hän kuvasi naisia rikkomassa konservatiivisia käytänteitä ja niistä tuli suosittuja myös suuren yleisön parissa. 
Vuonna 1907 Beaury-Saurel koki kaksi henkilökohtaista menetystä. Hän jäi leskeksi ja hänen äitinsä kuoli. Hän ryhtyi nyt johtamaan Académie Juliania. Ensimmäisen maailmansodan vuodet hän oleskeli Pariisissa ja järjesti näyttelyitä, joiden tuotto meni hyväntekeväisyyteen. Vuotta ennen kuolemaansa hänet nimitettiin kunnialegioonan ritariksi.
Karstulan kotiseutumuseo

Karstulan kotiseutumuseo on kotiseutumuseo Karstulassa. Se sijaitsee vuonna 1858 rakennetussa viljamakasiinissa Karstulan kirkonkylässä.
Karstulan kotiseutumuseossa näytteillä olevien esineiden määrä on noin 2 000. Esineet kuvaavat Karstulan alueella Suomen sodan ja myöhemmin 1800-luvun aikana vietettyä elämää. Perusnäyttely uudistettiin vuosina 2016–2020. Museota pidetään yleisesti avoinna kesäisin ja sopimuksen mukaan muulloinkin.
École nationale supérieure des mines de Nancy

 
École nationale supérieure des mines de Nancy on ranskalainen yliopisto, grande école, joka perustettiin vuonna 1919. Se on "Conférence des Grandes Ecoles"in jäsen. Poikkitieteellisellä opetussuunnitelmalla se kouluttaa kolmessa vuodessa insinöörejä, jotka sitten työskentelevät pääosin yritysmaailmassa: Koulutuksen tavoitteena on ns. Master "Ingénieur Mines Nancy".
Melodifestivalen 2005

Melodifestivalen 2005 oli Ruotsissa 12. helmikuuta – 12. maaliskuuta 2005 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 2005 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailun voitti Martin Stenmarck kappaleella Las Vegas.
Kilpailun kulku.
Kilpailu alkoi neljällä alkukarsinnalla, joissa jokaisessa kisasi kahdeksan kappaletta, joita puhelinäänestäjät äänestivät kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen kolme vähiten ääniä saanutta kappaletta putosivat, minkä jälkeen jäljellä olevien kappaleiden kesken äänestystä jatkettiin. Kahden kierroksen äänten yhteismäärällä mitattuna kaksi eniten ääniä saanutta jatkoi suoraan finaaliin ja seuraavat kaksi toiseen mahdollisuuteen.
1. semifinaali.
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 12. helmikuuta Scandinaviumissa Göteborg. Semifinaalin juontajina toimivat Alexandra Pascalidou ja Shan Atci.
2. semifinaali.
Toinen semifinaali kilpailtiin 19. helmikuuta Cloetta Centerissä Linköpingissä. Semifinaalin juontajina toimivat Erik Haag ja Henrik Schyffert.
3. semifinaali.
Kolmas semifinaali kilpailtiin 26. helmikuuta Isstadionilla Skellefteåssa. Semifinaalin juonsivat Johanna Westman ja Marko Lehtosalo.
4. semifinaali.
Neljäs semifinaali kilpailtiin 5. maaliskuuta Tipshallenissa Växjössä. Semifinaalin juonsivat Kayo ja Micke Leijnegard.
Toinen mahdollisuus.
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 6. maaliskuuta Berns salongerissa Tukholmassa. Myös toisessa mahdollisuudessa puhelinäänestäjät äänestivät kappaleita kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen neljä vähiten ääniä saanutta putosi, minkä jälkeen loppujen kesken äänestystä jatkettiin. Kahden kierroksen yhteenlasketulla äänimäärällä mitattuna kaksi eniten ääniä saanutta jatkoi finaaliin. Toisen mahdollisuuden juonsi Annika Jankell.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 12. maaliskuuta Globenissa Tukholmassa. Finaalissa voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja ympäri Ruotsia kokoontuneet 11 alueraatia. Kukin raati antoi mielestään seitsemälle parhaalle kappaleelle pisteitä kaavalla 1-2-4-6-8-10-12, ja puhelinäänestyksen kärkiseitsikko sai pisteitä kaavalla 11-22-44-66-88-110-132. Finaalin juonsivat Jill Johnson ja Mark Levengood.
Montigny-en-Morvan

Montigny-en-Morvan on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Yonnejoesta patoamalla muodostetun tekojärven Lac de Pannecièren rannalla, noin 13 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista luoteeseen.
Kunnan keskustassa olevalla aukiolla on kirkko ja kunnantalo. Kunnantalo on 1600-luvulta peräisin oleva vanha pappila. Aukiolla olevan Saint-Légerin kirkon kuori on 1500-luvulta. Kirkon vanha kellotorni korvattiin nykyisellä vuonna 1840.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Digitaalinen video

Digitaalinen video on elektronisesti tallennettua ja käsiteltyä liikkuvaa kuvaa (video), joka on digitaalista (vastakohtana analogiselle).
Ensimmäinen kaupallinen digitaalinen videomuoto oli Sony D-1 vuonna 1986.
Taustaa.
Ennen digitaalista videota liikkuvaa kuvaa tallennettiin filmille. Myöhemmin tätä tuotiin digitoimalla elektronisiin laitteisiin. Nykyään useat kamerat ja äänen tallennuslaitteet käyttävät digitaalista muotoa, joka voidaan tuoda tietokoneelle sellaisenaan. Digitaalista videota voidaan editoida tietokoneella, sitä voidaan muuttaa toiseen muotoon ja sitä voidaan pakata pienempään tilaan.
Nykyään digitaalista videota voidaan kuvata myös älypuhelimella ja ladata se suoratoistopalveluihin.
Digitaalista videota on tallennettu magneettinauhalle (DV, Digital Betacam), mutta sen ovat korvanneet muun muassa muistikorttien kehittyminen. Digitaalista videota on jaettu optisilla levyillä (DVD) kuluttajille, mutta suoratoisto on jossain määrin korvannut fyysiset jakelumuodot.
Elokuvien kuvauksessa on siirrytty myös digitaaliseen videokuvaan: useimmat modernit elokuvat kuvataan, leikataan ja levitetään teattereihin digitaalisesti.
Tomiokan silkkikehräämö

Tomiokan silkkikehräämö () on silkkikehräämö Tomiokan kaupungissa Gunman prefektuurissa. Tomiokan silkkikehräämö ja teollinen perintö valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2014.
Historia.
Edo-kaudella Japani eristäytyi ulkomaailmasta. Kun Edo-kausi päättyi ja Meiji-kausi alkoi, Japani aloitti jälleen ulkomaankaupan. Meiji-kauden alussa Japanin merkittävin vientituote oli raakasilkki, ja merkittävästi lisääntynyt ulkomaankauppa lisäsi silkin kysyntää. Tätä kysyntää varten Japanin hallinto päätti rakentaa maan ensimmäisen modernin silkkikehräämön. Tomiokan kehräämön rakennustyöt aloitettiin vuonna 1871 ja se valmistui vuotta myöhemmin. Käyttöön se otettiin 4. lokakuuta 1872. Se toimi aikansa mallitehtaana muille kehräämöille. Tehtaan rakentamisessa hyödynnettiin ranskalaista asiantuntijaa Paul Brunatia, ja tehtaassa otettiin käyttöön länsimaista teknologiaa. Samoin Tomiokan kehräämöön palkattiin ulkomaalaisia työnjohtajia sekä sinne palkattiin naisia. Ulkomaalaiset työnjohtajat poistuivat vuonna 1876.
Kehräämö myytiin Mitsuille vuonna 1893, kun valtion tehtaita yksityistettiin. Vuonna 1902 kehräämö myytiin Hara Tomitarōlle. Vuonna 1938 kehräämöstä tuli itsenäinen Tomioka Silk Mill Co. Ltd., mutta vuotta myöhemmin siitä tuli osa Katakura Silk-reeling and Spinningia, joka oli Japanin suurin raakasilkin valmistaja. Toisen maailmansodan aikana kehräämöön rakennettiin automaattiset kehräimet. Silkin tuotanto lakkasi Tomiokassa maaliskuussa 1987. Huolimatta tehtaan alasajosta Katakura säilytti suurimman osan rakennuksista. Kehräämö siirtyi vuonna 2005 Tomiokan kaupungin omistukseen. Vuonna 2006 se valittiin osaksi Japanin tärkeää kulttuuriomaisuutta.
Nykypäivä.
Nykyään Tomiokan silkkikehräämön omistaa Tomiokan kaupunki. Se toimii museona, jossa voi tutustua silkin valmistamisen historiaan.
Valinta maailmanperintöluetteloon.
Tomiokan silkkikehräämö valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2014. Se täyttää luettelon kaksi kriteeriä (II ja IV). Sen todettiin kuvastavan hyvin länsimaalaisen teknologian käyttöönottoa Japanissa. Samoin se kuvaa hyvin raakasilkin massatuotannon historiaa. Varsinaisen suojellun alueen koko on 7,2 hehtaaria ja puskurialueen 414,6 hehtaaria. Suojeltuun alueeseen kuuluu kehräämön lisäksi muita rakennuksia.