tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karbatsoli

Karbatsoli (C12H9N) on heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden yhdisteiden synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa karbatsoli on väritöntä kiteistä ainetta. Se fluoresoi voimakkaasti ultraviolettisäteilyn vaikutuksesta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta. Karbatsoli liukenee asetoniin tai pyridiiniin ja niukemmin etanoliin, dietyylieetteriin, kloorattuihin hiilivetyihin tai bentseeniin. Aine on hyvin heikosti emäksistä. Karbatsoli reagoi elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla useimmiten 3-, tai 6-asemiin, mutta voimakkaasti kuumennettaessa reaktio voi tapahtua näiden lisäksi myös 1- tai 8-asemiin.
Karbatsolia esiintyy kivihiilitervassa, josta sitä eristetään uuttamalla ja atseotrooppisella tislauksella tai sulakiteyttämällä. Synteettisesti sitä voidaan valmistaa pelkistämällä 2-nitrobifenyyliä tai kuumentamalla difenyyliamiinia, 2,2'-diaminobifenyyliä tai fenyylisykloheksyylihydratsonia väkevien happojen läsnä ollessa. Suurin osa käytetystä karbatsolista eristetään kivihiilitervasta.
Karbatsolia käytetään esimerkiksi värien, lääkeaineiden, maatalouskemikaalien, kumikemikaalien, polymeerien ja polymeerien lähtöaineiden synteeseissä. Sitä käytetään myös UV-herkistimenä valokuvauslevyissä.
Freikonservative Partei

Freikonservative Partei oli maltillis-vanhoillinen puolue Preussin maapäivillä. Se käytti Saksan valtiopäivillä nimeä Saksalainen valtakunnanpuolue (Deutsche Reichspartei). Puolue syntyi vuoden 1866 sodan jälkeen ja oli varsinainen hallituspuolue, joka kannatti Otto von Bismarckin politiikkaa ja jonka keskuudesta Bismarck otti avustajansa. Vuonna 1917 sillä oli Preussin maapäivillä 54 ja Saksan valtiopäivillä 12 edustajaa.
Deutsche Reichspartei

Deutsche Reichspartei tarkoittaa ainakin seuraavia:
Mari-Kaisa Brander

Mari-Kaisa Brander (s. 1974) on suomalainen viestintäpäällikkö ja toimittaja. Hän aloitti tasavallan presidentin kanslian viestintäpäällikkönä 1. maaliskuuta 2024. Aiemmin Brander työskenteli vuosina 2019–2023 opetus- ja kulttuuriministeriön viestintäjohtajana.
Ura.
Brander valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1999. Hän työskenteli Ylellä uutistoimittajana vuosina 2000–2006. Brander työskenteli CGI Suomi Oy:llä viestintäasiantuntijana vuosina 2006–2008.
Vuosina 2008–2012 Brander työskenteli A-lehtien toimitussihteerinä ja -päällikkönä. Hän toimi vuosina 2012–2014 ulkomaankauppa- ja eurooppaministeri Alexander Stubbin lehdistöavustajana, kunnes aloitti valtioneuvoston kanslian viestintäpäällikkönä elokuussa 2014. Brander aloitti elokuussa 2019 opetus- ja kulttuuriministeriön viestintäjohtajana.
Brander aloitti syyskuussa 2023 vuoden 2024 presidentinvaalin alla presidenttiehdokas Alexander Stubbin vaalikampanjan viestintävastaavana. Stubb voitti vaalit ja helmikuussa 2024 Branderin ilmoitettiin aloittavan tasavallan presidentin kanslian viestintäpäällikkönä.
Soinin kirkonkylä

Soinin kirkonkylä on taajama, joka on Soinin kunnan hallinnollinen keskus. Vuoden 2022 lopussa taajamassa oli 939 asukasta. Taajaman pinta-ala oli 3,97 neliökilometriä, joten väestötiheys oli 236,5 asukasta neliökilometrillä.
Vapaudenpuu

Vapaudenpuut () olivat puita, joita Ranskan suuren vallankumouksen aikana istutettiin kaikkialle Ranskaan jälleen saavutetun vapauden vertauskuviksi. Jo vähän aikaisemmin oli tällaisia puita istutettu Amerikassa vapaussodan aikana. Pariisissa sanotaan ensimmäisen vapaudenpuun tulleen istutetuksi 1790, ja ennen pitkää oli jokaisella Ranskan kylällä vapaudenpuunsa, jonka juurella pidettiin isänmaallisia puheita, tanssittiin carmagnolea ja laulettiin ça ira -laulua. Vapaudenpuut olivat tavallisesti tammia tai poppeleita, ja niiden latvassa riippui vapaudenlakki. Vuosien 1830 ja 1848 vallankumouksissa ne tulivat jälleen vähäksi aikaa muotiin.
Pierrick Dubé

Pierrick Dubé (s. 7. tammikuuta 2001 Lyon, Ranska) on kanadan-ranskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Traktor Tšeljabinskissa. Dubélla on Ranskan kansalaisuuden lisäksi myös Kanadan kansalaisuus. Hän on pelannut Ranskan nuorten jääkiekkomaajoukkueessa ja myös Ranskan miesten maajoukkueessa. 
Muuta.
Dubé syntyi Lyonissa, kun hänen kanadalaissyntyinen isänsä Roger pelasi jääkiekkoa ammattilaisena Ranskassa. Dubé muutti perheensä tuella Kanadaan 14-vuotiaana jatkaakseen jääkiekkokehitystään.
Ça ira

Ça ira () on vallankumouslaulu Ranskan suuren vallankumouksen ajoilta. Laulun kertosäe kuuluu: ”Ah ça ira, ça ira, ça ira ! Les aristocrates à la lanterne.” (Käy päinsä, kyllä käy päinsä! Ylimykset hirteen!). Sävelmä on alun perin peräisin eräästä kuningatar Marie Antoinetten mielilaulusta.
Metalliyhtye Gojira ja oopperalaulaja Marina Viotti esittivät kappaleesta version vuonna 2024 Ranskan olympialaisten avajaisissa. Kappaleen versio on tehty yhteistyössä Victor le Masnen kanssa.
Töpökilvikki

Töpökilvikki ("Ceratinella brevis") on riippuhämähäkkien heimoon Linyphiidae kuuluva pienikokoinen laji. Sen takaruumiin päällä on suojaava kilpi (scutum).
Koiraan pituus on 1.6-1.8 mm ja naaraan 1.8-2 mm. Hämähäkkien pituus mitataan ilman jalkoja.
Mikko Metsola

Mikko Metsola (16. elokuuta 1868 Kisko – 27. helmikuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kunnallisneuvos ja SOK:n hallintoneuvoston puheenjohtaja.
Metsola valmistui kansakoulunopettajaksi 1893 ja oli sitten opettajana Kärkölässä ja vuodesta 1897 Auran asemanseudun koululla. Opettajana Metsola toimi vuoteen 1926 saakka. 
Metsola oli SOK:n ja YOL:n hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1915, varapuheenjohtajana 1918–1926 ja puheenjohtajana vuodesta 1927. Metsola oli lisäksi Valion hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1927, Eläkelaitos Elonvaran hallintoneuvoston jäsenenä 1919–1921, Vakuutusyhtiö Tulenvaran hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1920 ja Vakuutuslaitos Oman hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1932. Lisäksi Metsola oli Hankkijan Turun konttorin piirineuvoston puheenjohtajana vuodesta 1915 ja Turun osuuskauppapiirin piiritoimikunnan jäsenenä vuodesta 1915. Hän oli Salon seudun osuuskaupan toimitusjohtajana 1918–1919, Maapohjan hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1921 ja hallintoneuvoston puheenjohtajana vuodesta 1929, Auran osuusmeijerin isännöitsijänä vuodesta 1907 ja Lounais-Suomen Meijeriliiton toimikunnan puheenjohtajana 1902–1912. Hän oli Auran kunnanvaltuuston puheenjohtajana useita vuosia ja vuosina 1922–1932 hän oli Länsi-Suomen Osakepankin Auran asioimiston hoitajana. Metsola sai kunnallisneuvoksen arvon 1928.
Thoiry (Yvelines)

Thoiry on kunta Ranskassa Yvelinesin departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 50 km Pariisista länteen.
Kunnan nähtävyyksiä on 1500-luvulla rakennettu renessanssilinna Château de Thoiry. Vuonna 1559 kuninkaan rahastonhoitaja ja tutkija Raoul Moreau pyysi arkkitehti Philibert de l'Ormea rakentamaan hänelle linnan. Linna ja sen puutarha on kuulunut La Panousen suvun omistukseen yli neljän vuosisadan ajan. Linna on edelleen asuttu, mutta siellä voi vierailla. Linnassa on runsaasti taide-esineitä ja vanhoja huonekaluja. Kaikkiaan linnassa on 400 000 arkistoesineen kokoelma.
Linnan maille avattiin vuonna 1968 safaripuisto Thoiry ZooSafari. Puista kattaa 1500 hehtaarin alueen, ja siellä on 1500 eläintä yli 180:stä lajista. Puistosta osa on naapurikunta Villiers-le-Mahieun alueella.
Lüdinghausen

Lüdinghausen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee historiallisen Münsterlandin länsiosassa.
Maantiede.
Lüdinghausen sijaitsee osavaltionsa pohjoisosassa noin 25 kilometriä Münsteristä lounaaseen ja noin 75 kilometriä Düsseldorfista koilliseen. Kaupungin halki virtaa Stever, joka on Lippen 58-kilometrinen sivujoki. Kaupunki jakautuu Seppenradeen ja varsinaiseen Lüdinghauseniin. Edellinen sijaitsee jälkimmäisen länsipuolella. Sen osuus Lüdinghausenin väkiluvusta on noin neljäsosa.
Historia.
Lüdinghausenista on asiakirjamaininta vuodelta 800 muodossa Ludinchusen. Lüdinghausenin, Wolfsbergin ja Vischeringin linnat mainitaan ensi kerran vuonna 1271. Kaupunkioikeudet Lüdinghausen sai 1309 omilta herroiltaan. Vuonna 1507 alettiin rakentaa Felizitas-kirkkoa, joka on yhä olemassa. Kaupunkia miehitettiin kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1633–1652. Lüdinghausen koki kuudennen ja viimeisen suuren kaupunginpalonsa 1832. Saman vuosisadan aikana kehitys vauhdittui: kaupunki liitettiin rautatieverkkoon 1875 ja kanava Dortmund–Ems avattiin 1899.
Lüdinghauseniin liitettiin maalaiskunta Lüdinghausen-Land vuonna 1969 ja Seppenrade 1975. Seppenrade mainitaan dokumenteissa ensi kerran 1184 (Pfarrei Seppenrade). Paikkakunnan uusgoottilaista kirkkoa alettiin rakentaa 1882.
Lüdinghausenin historiallista arkkitehtuuria edustavat muun muassa keskiaikainen Burg Vischering ja uuden ajan vaihteessa alkunsa saanut St. Felizitas-kirkko.
Talous ja liikenne.
Lüdinghausenissa sijaitsee muun muassa elintarvikevalmistaja Nestlén tuotantolaitos. Lüdinghausenin rautatieasema sijaitsee rataosuudella Dortmund–Enschede. Bundesstraße 58, 235 ja 474 risteävät kaupungin alueella. Niistä on yhteys moottoriteille BAB 1, BAB 2 ja BAB 43. Kaupunki sijaitsee 350-kilometrisen polkupyöräväylä Dortmund-Ems-Kanal-Routen varrella.
Roihupellon metroasema

Roihupellon metroasema on suunniteltu Helsingin metron maanpäällinen asema Roihupellon alueelle, Siilitien ja Itäkeskuksen väliselle rataosuudelle. Aseman rakentamishanke liittyy laajempaan Roihupellon kehittämiseen ja muuttamiseen pelkästä teollisuus- ja liikealueesta myös asuin- ja kampusalueeksi.
Roihupellon asema olisi todennäköisesti viimeinen alkuperäisen eli niin kutsutun kantametron linjalle valmistuva väliasema.
Historia.
Roihupellon metroasema esiintyi jo metrotoimikunnan vuonna 1963 julkaisemassa tulevaisuudensuunnitelmassa. 1970-luvun alkuun mennessä Roihupellon ja Kalasataman asemien rakentamisesta oltiin luovuttu, mutta niille oli mahdollinen tarve huomioon ottaen jätetty varaus. Kalasataman metroasema avautui vasta vuonna 2007.
Vuonna 2018 Helsingin kaupunkiympäristön toimiala julkaisi uuden yleiskaavan pohjalta Roihupellon teollisuusalueen suunnitteluperiaatteet, ja näihin sisältyi Roihupellon metroaseman rakentaminen vuoteen 2050 mennessä. Julkaisun mukaan metroaseman ja pikaraitiotien myötä Roihupelto muuttuisi sekoittuneiden toimintojen kaupunkirakenteeksi. Lokakuussa 2023 Raide-Jokeri eli pikaraitiotie 15 aloitti liikennöinnin. Lähellä kaavailtua metroaseman paikkaa sijaitsee Roihupellon pysäkki, ja alueen pohjoisosassa Kauppamyllyntien pysäkki.
Näkemyksiä.
Herttoniemi-seura on suhtautunut myönteisesti Roihupellon alueen suunnitelmiin, ja näkee mahdollisen metroaseman puoltavan tiivistä rakentamista, joka puolestaan säästäisi Herttoniemen ja Roihuvuoren metsäalueita rakentamispaineelta. Myllypuro-seura kannattaa myös metroasemaa Roihupeltoon, mutta toivoo jo alusta alkaen runsasta asutusta alueelle, jotta uuden aseman ympärille syntyvä liikekeskusta ei syö elinvoimaa Myllypurolta ja Roihuvuorelta.
Arkkitehti Kai Söderströmin mukaan voi olettaa, että suunniteltuun metrokortteliin sijoittuisi jonkinlainen liikekeskus, toimistotilaa ja mahdollisesti asumista. Lisäksi sen läheisyydessä olisi erittäin otolliset paikat tiiviille ja korkealle rakentamisille. Söderströmin mukaan metroaseman päivittäinen käyttäjämäärä vuonna 2050 voisi olla yli 13 000.
Sysimyllyn tuulivoimalaitos

Sysimyllyn tuulivoimalaitos on Etelä-Pohjanmaalla Kauhajoen Kainaston Raittikaupungissa sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 2,5 megawattia. Voimalan on rakentanut, sen omistaa ja sitä operoi Sysituuli Oy.
Yleistä.
Tuulivoimalaitos sijaitsee Kauhajoen kirkolta 8,5 kilometriä luoteeseen Kainastonjoen jokilaakson peltoalueella. Voimala on pystytetty Raittikaupungissa yksityiseen pihapiiriin 95 metrin korkeudelle mpy.. Talo sijaitsee kantatieltä 67 haarautuvan seututien 685 alkuosassa. Voimalaitos näkyy hyvin ohikulkevalle valtatielle.
Tuulivoimalaitos on saksalaisen Enerconin valmistama E115/2500, jonka tuuliturbiinin halkaisija 115 metriä, ja jonka kapasiteetti on 2,5 megawattia. Toisissa lähteessä sen valmistajaksi on ilmoitettu Lagerwey. Silloin sen 2,5 megawatin malli voisi olla L90, LW93/2500 tai LW100/2500. Tuulivoimalaitos tunnettiin aluksi VTT:n julkaisemassa vuositilastossa tunnuksella "Sysimäki", mutta myöhemmin sitä on kutsuttu tunnuksella "Sysimylly" (tai "Sysimylly WTG1" ).
Historiaa.
Tuulivoimalaitos aloitti sähköntuotantonsa marraskuussa 2014.
Pyhät metsät Länsi-Afrikassa

Pyhät metsät ja puut tai pyhät lehdot ovat olennainen osa Länsi-Afrikassa olevaa Aja-Fonin kulttuurialuetta Etelä-Beninissä ja Togossa. Alue on tunnettu myös nimellä Dahomey Gap. Metsät ovat enimmäkseen vodun-kulttien pyhäkköjä, joita hallitsevat papit. Metsät ovat monimuotoisia sosiaalisia instituutioita, jotka liittyvät rituaaleihin, kuninkaiden nimittämiseen, hautajaisiin ja yhteisön identiteetin ylläpitämiseen. Eurooppalaisten saapuminen alueelle muutti näitä paikkoja, ja ne ovat nykyään yhteiskunnallisten ja kulttuuristen muutosten edessä.
Historiallisesti pyhät metsät ovat olleet kiinteä osa alueen maisemaa. Ne olivat tärkeitä uskonnollisia ja yhteisöllisiä keskuksia, ja niitä kunnioitettiin ja suojeltiin. Siirtomaa-aika ja sen jälkeinen yhteiskunnallinen muutos vaikuttivat näiden metsien kohtaloon. Siirtomaavalta ja taloudelliset muutokset lisäsivät metsäkadon uhkaa. Vasta 1980-luvulla alettiin ymmärtää näiden metsien biologisen monimuotoisuuden suojelun merkitys.
Kristinuskon leviäminen ja siirtomaahallinnon politiikka vaikuttivat merkittävästi pyhien metsien kohtaloon. Myöhemmin pyhien paikkojen arvoa ja merkitystä alettiin ymmärtää sekä paikallisesti että kansainvälisesti. Matkailu ja kulttuurin arvostus ovat lisänneet pyhien paikkojen suojelua ja säilyttämistä, mutta samalla on tapahtunut myös kulttuurista muutosta ja sopeutumista uusiin olosuhteisiin.
Pyhillä metsillä on sekä uskonnollista, että ekologista merkitystä. Niiden säilyttäminen edellyttää kokonaisvaltaista lähestymistapaa, joka ottaa huomioon sekä paikalliset perinteet että globaalit ympäristökysymykset.
Historiallisia kuvauksia.
Eräs kirjailija, joka vietti aikaa Ouidahissa 1600-luvun lopulla ja 1700-luvun alussa, kuvaili paikallista uskontoa ja sen pyhäkköjä seuraavasti: Heidän temppelinsä ovat hyvin korkeiden puiden ryhmiä, jotka muodostavat lehdon. Koko maisema on täynnä niitä ja jokaisessa kylässä sellaisia on vähintään yksi. Lehdossa on pieni talo, jossa on pieni torni… vähintään kerran vuodessa koko yhteisö kokoontuu jokaisessa pääpuiden ryhmässä, jota he kutsuivat fetisseiksi… Vodonout ovat niissä asuvien jumalien pappeja. puuryhmiä, joilla on (myös) johtajansa… Seudulla matkustanutta hämmästytti puuryhmien suuri määrä ja niiden esiintyminen kaikkialla avoimessa maisemassa. Silloinkin pyhät metsät ulottuivat rajoitetuille alueille asutuspaikkojen lähellä, ja ne olivat helposti tunnistettavissa ulkomaiselle tarkkailijalle, joka tunnisti myös metsäinstituutioiden sosiaalisen hierarkian. Toinen matkailija, hollantilainen Bosman 1600-luvun lopulla huomautti: Ei ole kylää, jossa ei olisi pientä pyhää metsää, johon johtajat menevät tekemään uhrauksia joko yhteisen edun tai itsensä vuoksi. He pitävät näitä metsiä pyhinä ja heillä on ankarat rangaistukset niiden saastuttamisesta tai vahingoittamisesta oksia leikkaamalla. Koko yhteisö kiroaa ne, jotka rikkovat sääntöjä.
Nikkilä (Lahti)

Nikkilä on kaupunginosa Lahdessa. Nikkilä sijaitsee Renkomäen ja Kerinkallion välissä rajautuen idässä Ämmälään ja lännessä Launeeseen. Lahden keskustaan on noin neljä kilometriä.
Kylä on saanut nimensä Lahden kartanon entisestä sivukartanosta, joka sijaitsi ennen Lahden kylän paloa nykyisessä Keski-Lahdessa. Talo mainitaan Lahden kylän talojen joukossa vuonna 1634. Nimi perustuu miehen nimeen Nikki, Niku, joka pohjautuu nimimuotoon Nikodemus.
Kapteeni Fellman osti Nikkilän tilan 1800-luvun lopulla ja liitti sen Kartanonsa maihin. Talo sijaitsi Launeen ja Renkomäen lähellä. Vuonna 1912 Nikkilän maat jaettiin useaksi eri tilaksi.
Maantieteellinen jako.
Maantieteellisesti Nikkilä jaetaan kolmeen erityyppiseen alueeseen.
Itä-Nikkilä koostui valtaosin isoista sodan jälkeisistä asutustiloista, jotka rakentuivat rintamamiestalotyypillä. Suurin osa asutustiloista on jo kaavoitettu uusiksi omakotialueiksi. Alueen asuntokanta koostuu valtaosin 1940-2000 -lukujen omakotiasunnoista, joista pääosa on parin viime vuosikymmenen aikana toteutuneita. Itä-Nikkilä täydentyy edelleen myös jatkossa.
Laakso-Nikkilä on uusi asuinalue Nikkilän vanhan asuinalueen eteläpuolella. Alue liittyy kiinteästi jo olemassa olevaan asutukseen. Loivasti Vartio-ojan laaksoon laskeutuvalle pellolle on rakennettu 2000-luvlla uusia omakotitaloja. Alueen kaavoitus ja rakentaminen jatkuu lähivuosina.
Läntisin osa Nikkilästä, Länsi-Nikkilä, on toimitila-aluetta, mutta asuntoalueen länsiosassa on metsäisen harjanteen ympärillä runsaasti eri-ikäisiä omakotitaloja. Niiden eteläpuolella on muutama 1980-luvun kerrostalo sekä joukko uudehkoja 2000-luvun rivitaloja.
Rich Communication Services

Rich Communication Services (RCS) on tietoliikenneprotokolla puhelinoperaattorien ja puhelinten välillä, joka pyrkii korvaamaan perinteiset tekstiviestit. "Global System for Mobile Communications" (GSA) teki RCS-protokollasta aloitteen ensin vuonna 2007 ja aloitti virallisesti protokollan kehittämisen helmikuussa 2008. Kun Google vuonna 2015 halusi luoda vastinetta Applen kilpailevalle iMessage-ohjelmalle, se liittyi tähän projektiin saadakseen RCS-protokollan Android OS -järjestelmälle. GSMA julkaisi vuonna 2016 "Universal Profilen" eli joukon ominaisuuksia ja mahdollistajia RCS-protokollan kansainväliseen kehittämiseen.
RCS on ominaisuuksiltaan monipuolisempi kuin tekstiviestit. Sen ominaisuuksiin kuuluu muun muassa visuaalisuus ja interaktiiviset toiminnot, kuten painikkeet. Lisäksi viestien pituuksia ei ole rajattu, ja niiden kautta pystyy lähettämään esimerkiksi kuvia ja ääniviestejä. RCS ei tue päästä päähän -salausta.
Vuonna 2020 RCS-protokollalla arvioitiin olevan noin 390 miljoonaa käyttäjää 59 eri maassa ja 88 eri puhelinoperaattorilla. Google toi RCS-palvelun suomalaisille käyttäjille Messages-sovelluksensa mukana vuonna 2023 kaikille Android-käyttäjille. Apple julkaisi RCS-palvelun iMessageen iOS 18 päivityksessään.
Lațcu

Lațcu oli Moldavian ruhtinas vuodesta 1365 noin vuoteen 1375.
Lațcun isä oli Bogdan I. Toisten lähteiden mukaan Lațcun seuraaja oli hänen veljensä Costea Mușat, toisten mukaan seuraaja oli Costean poika Petru.
Toisin kuin isänsä ja edeltäjänsä Bogdan I, joka oli ortodoksi, Lațcu kääntyi roomalaiskatoliseen uskoon. Kääntymiseen vaikutti poliittinen paine.
My American Cousin

My American Cousin (tv-esityksessä Amerikkalainen serkkuni) on Sandy Wilsonin käsikirjoittama ja ohjaama kanadalainen draamaelokuva vuodelta 1985. Siinä 12-vuotias tyttö (Margaret Langrick) viettää tylsää kesää perheensä puutarhaviljelmän kirsikanpoiminnassa Kanadan länsirannikolla 1950-luvun lopulla, kunnes yhtenä iltana pihaan ajaa komea serkkupoika Kaliforniasta (John Wildman) kiiltävällä avo-Cadillacillaan ja jää perheen vieraaksi. Lopulta pojan vanhemmat tulevat Kaliforniasta hakemaan karkuria ja äidiltä varastamaa autoa. Elokuva sai jatko-osan "American Boyfriends" (1989).
Vastaanotto.
Kotimaassaan Kanadassa elokuva palkittiin kuudella Genie-palkinnolla.
Elokuva julkaistiin suomeksi tekstitettynä VHS-videona alkuperäisnimellä keväällä 1988 ja esitettiin Yle TV1 -kanavalla huhtikuussa 1996 nimellä "Amerikkalainen serkkuni". "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Roope Lehtinen piti elokuvaa kaikin puolin hyvin tehtynä nostalgiapalana ja antoi sille kolme tähteä viidestä. "Helsingin Sanomien" Pertti Avolan mukaan elokuva on pieni ja sympaattinen kuvaus murrosikäisistä nuorista maailmassa, jota he eivät vielä oikein ymmärrä, ja joka ei aina ymmärrä heitä. Hän kehuu ohjaaja Wilsonia rantamaisemien hyvästä käytöstä ja liioittelemattomasta tavasta ohjata pikkufilmiään.
Roman I Mușat

Roman I Mușat oli Moldavian ruhtinas vuosina 1392–1394.
Hänellä oli kaksi veljeä, joista Petru hallitsi ennen häntä ja Stefan hänen jälkeensä. Roman uudisti vasallisopimuksen, jonka Petru oli tehnyt Puolan kuninkaan Vladislav II Jagiellon kanssa. Hän ei kuitenkaan enää luvannut ehdotonta apua Puolalle esimerkiksi Preussin tai Liettuan vastaisissa sodissa.
Bah Oury

Amadou Oury Bah (s. 1958 Pita) on guinealainen poliitikko, joka valittiin nykyiseksi Guinean pääministeriksi 27. helmikuuta 2024. Hän on myös Guinean demokraattisten voimien liiton (UFDG) perustaja.
Oury perusti UFDG:n vuonna 1991. Hän oli osallisena presidentti Alpha Condén kotiin tehtyyn hyökkäykseen, minkä seurauksena hän lähti maanpakoon Ranskaan. Oury palasi kotimaahansa vuonna 2016 presidentin armahdettua hänet, ja hänet erotettiin pian UFDG:stä.
Robert Swan

Robert Swan (s. 28. heinäkuuta 1956 Durham, Englanti) on brittiläinen tutkimusmatkailija ja ympäristöaktivisti. Hän on ensimmäinen ihminen, joka on kävellyt sekä etelä- että pohjoisnavalle.
Swan teki ensimmäisen tutkimusmatkansa etelänavalle vuosien 1986–1987 vaiheessa. Pohjoisnavalle Swan selvisi kahdeksanhenkisen ryhmänsä kanssa 14. toukokuuta 1989, ja ryhmä sai maailmanlaajuista huomiota. Ilmastonmuutoksesta huolestuneena Swan perusti ympäristön hyvinvointiin keskittyvän 2041-säätiön. Säätiö on sponsoroinut useita Etelämantereelle tehtyjä tutkimusmatkoja. Swan on yrittänyt kävellä ensimmäisenä ihmisenä Etelämantereen halki, mutta joutui luovuttamaan huonojen sääolosuhteiden vuoksi.
Bert Carpelan

Bert Gulliver Maximilian Carpelan (30. lokakuuta 1932 Helsinki – 13. lokakuuta 2019) oli suomalainen valokuvaaja ja valokuvakriitikko. Rovasti Wilhelm Maximilian Carpelanin ja Astrid Gunhild Höckertin poika, vapaaherra Bert Carpelan, kutsumanimeltään "Carpus", työskenteli vuosina 1954-1990 lehtivalokuvaajana "Hufvudstadsbladetille" ja kriitikkona muun muassa "Nya Pressen" ja "Kameralehti"-lehdille.
1950-luvulla Carpelan työskenteli jazzlehti Rytmin erikoisvalokuvaajana kuvaten mm. lehtien ja levyjen kansiin. Carpelan kirjoitti kaksi kirjaa, "Knäpp bättre bilder", jossa on hänen silloisen vaimonsa Lis Carpelanin kuvitus, ja omaelämäkerrallisen kirjan "Blixtljus". Bert Carpelan järjesti lehtikuvanäyttelyitä ja mm. oman näyttelynsä Fotomuseetin ateljéessa vuonna 1980. Näyttely koostui vuosina 1956–
1980 julkaistuista kuvista ja se keskittyi muotokuviin, ihmiskuviin ja tarinoihin. Hän kuvasi paljon 1950-luvun Helsinkiä. Carpelanin ottamia valokuvia oli esillä myös Suomen valokuvataiteen historiaa esittelevässä näyttelyssä Ranskassa. 
Eläkkeelle siirryttyään Carpelan harrasti vedenalaista valokuvausta Malediiveilla. Hän kirjoitti myös edelleen valokuvausta koskevia artikkeleita. Carpelan edisti amatöörivalokuvausta ja toimi pitkään Helsingin Amatöörivalokuvaajien (AFK-klubi; Amatörfotograf Klubben) kerhon puheenjohtajana. Bert Carpelan sai Uudenmaan läänin vuoden 1983 taidepalkinnon. Suomen Leijonan ritarikunnan ritarimerkki hänelle myönnettiin vuonna 1985.
Busk

Busk () on historiallinen kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Zolotšivin piirissä. Busk sijaitsee Läntisen Bugin varrella, 51 kilometriä aluekeskus Lvivistä itään. Eurooppatie kulkee kaupungin pohjoispuolelta, linja-autoyhteys Lviviin. Lähin rautatieasema sijaitsee 5 kilometriä kaupungin eteläpuolella Krasnen taajamassa.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Buskin väkiluvuksi 8 662 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 8 673 asukasta, ja vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 8 404 asukasta.
Tammikuun keskilämpötila on −4,1 ja heinäkuun +18,3 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 650 millimetriä.
Paikkakunnan ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1097, Magdeburgin kaupunkioikeudet paikkakunta sai 1411. Kaupunki vuodesta 1940.
Busk on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Zolotšivin piiriin; sitä ennen se oli Buskin piirin hallintokeskus.
Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuvat muun muassa Pyhän Onufrin kirkko ja kellotorni (1680) sekä Pyhän Paraskevan kirkko (1708).
Rita Hunter

Rita Nellie Hunter CBE (15. elokuuta 1933 Wallasey – 29. huhtikuuta 2001 Sydney) oli brittiläinen, myöhemmin Australiaan muuttanut oopperalaulaja. Hän oli äänialaltaan sopraano.
Hunter sai opetusta muun muassa Eva Turnerilta ja Redvers Llewellyniltä. Turner ei uskonut Hunterin mahdollisuuksiin laulajana. Hän kehittyi kuitenkin huomattavasti Reginald Goodallin valmennuksessa. Hunter liittyi Sadler's Wells -teatterin kuoroon vuonna 1954 tehden ajoittain pieniä roolisuorituksia. Vuosina 1956–1958 hän lauloi Carl Rosa Opera Companyssa. Vuosiksi 1959–1966 hän palasi solistina Sadler's Wellsiin. Hunterin rooleihin kuuluivat muiden muassa Marcellina ("Figaron häät"), Musetta ("La bohème") ja Odabella ("Attila"). Ensimmäisen esiintymisensä Richard Wagnerin teoksessa hän teki vuonna 1964 Sentan roolissa "Lentävässä hollantilaisessa". Hunter teki muutamia esiintymisiä Covent Gardenissa. Ainoaksi jääneen esiintymisensä Edinburghin kansainvälisellä festivaalilla hän teki vuonna 1974. Siellä hänen osallistumisensa viime hetken tuuraajana Giuseppe Verdin "Requiemin" esitykseen oli huomattava menestys.
Hunter teki vuodesta 1972 lähtien useita esiintymisiä Metropolitan-oopperassa Brünnhildenä, Normana, Aidana ja Santuzzana. Norman roolin hän tulkitsi myös San Franciscossa vuonna 1975. Muutettuaan Australiaan Hunter esiintyi muun muassa Leonorana, Brünnhildenä ja Isoldena. Hänen omaelämäkertansa "Wait till the sun shines, Nellie" ilmestyi vuonna 1986. Hunter osallistui useisiin levytyksiin. "The Guardianin" muistokirjoituksen mukaan Hunter oli harvinaislaatuisen lahjakas laulajana, mutta koki monia vastoinkäymisiä urallaan osittain puutteellisesta tuotantoihin valmistautumisesta johtuen. Hunter oli naimisissa John Darnleyn (k. 1994) kanssa ja sai tyttären vuonna 1968.
Mignon Dunn

Mignon Dunn (s. 17. kesäkuuta 1928 Tennessee) on yhdysvaltalainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.
Dunn opiskeli Karin Branzellin ja Beverley Peck Johnsonin johdolla. Hän teki debyyttinsä 8. syyskuuta 1955 Carmenin roolissa, josta myöhemmin tuli hänen tunnetuin roolinsa. Dunn teki yhteensä 653 esiintymistä Metropolitan-oopperassa vuosina 1958–1994. Lisäksi hän esiintyi muun muassa New Yorkin kaupunginoopperassa, La Scalassa, Wienin valtionoopperassa, Covent Gardenissa, Pariisin oopperassa ja Deutsche Oper Berlinissä. Dunn teki levytyksiä EMI:lle, Eratolle ja Deutsche Grammophonille.
Lopetettuaan aktiivisen esiintymisen Dunn siirtyi pedagogiselle uralle. Hän on opettanut laulua monissa korkeakouluissa.
Wayne McLaren

Wayne McLaren (1940 Louisiana – 22. heinäkuuta 1992 Newport Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen stunt-esiintyjä, rodeoammattilainen, näyttelijä ja mainosmalli.
McLaren oli lahjakas pianisti ja esiintyi 9-vuotiaana Carnegie Hallissa. Uran pianistina kuitenkin esti vasemman käden haavoittuminen metsästysonnettomuudessa. McLaren aloitti rodeon teini-ikäisenä ja harjoitti sitä sittemmin ammattimaisesti. Vuonna 1963 loukkaantuminen kuitenkin päätti myös uran rodeoammattilaisena. McLaren loi uran Hollywoodissa. Hän esiintyi elokuvissa "Kultarynnäkön iloiset päivät" (1969), "Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat" (1969), "The Honkers" (1972) ja "Nuori Bonner" (1972). McLaren teki esiintymisiä myös lukuisissa televisiosarjoissa.
McLaren tuli parhaiten tunnetuksi Marlboro-miehenä 1970-luvulla. Hän oli yksi tunnetuimmista Marlboro-miehenä esiintyneistä malleista. McLaren sairasti yli kahden vuoden ajan kuolemaansa 51-vuotiaana johtanutta keuhkosyöpää. Hänen mukaansa tauti aiheutui Marlboro-savukkeiden polttamisesta. Diagnoosin saatuaan McLaren puhui aktiivisesti tupakointia vastaan. Hän esiintyi muun muassa Philip Morris Internationalin osakkeenomistajille, Massachusettsin lainsäädäntöelimelle ja koululaisille. McLaren teki kanteen lääkäristä, joka ei ollut todennut tautia terveystarkastuksessa 1989, mutta asia soviteltiin oikeuden ulkopuolella. Hän osallistui BBC:n "Tobacco Wars" -televisioelokuvaan. McLaren oli naimisissa Ellen Brubakerin kanssa. Hänellä oli kaksi veljeä ja sisko.
Skin keskiaikainen kirkko

Skin keskiaikainen kirkko () on Nordre Follon kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Skin uusi kirkko

Skin uusi kirkko () on Nordre Follon kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva tiilikirkko vuodelta 1988.
Siggerud

Siggerud on taajama Nordre Follon kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 1 509 vuonna 2023.
Kråkstad

Kråkstad on taajama Nordre Follon kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 1 118 vuonna 2023. Vuoteen 1964 saakka Kråkstad oli itsenäinen kunta.
Jaakko Ojanperä

Jaakko Kullervo Ojanperä (s. 24. joulukuuta 1952 Toijala) on suomalainen eläköitynyt pankinjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Jaakko Ojanperä syntyi järjestelymestari Ahti Ojanperän ja postiasemanhoitaja Eila Sirolan perheeseen. Hän avioitui 1974 Marika-Anneli Aarnion kanssa. Ojanperä tuli ylioppilaaksi Valkeakosken yhteiskoulusta 1972 ja valmistui Turun kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1975 ja kauppatieteiden kandidaatiksi ja maisteriksi 1978. Hän oli Turun Seudun Osuuspankin luottoneuvottelija 1978–1980 ja luotto-osaston osastopäällikkö 1980–1983, Tampereen Seudun Osuuspankin yritysasiamies 1983–1984 ja yritysrahoituspäällikkö ja aluejohtaja 1984–1987, Valkeakosken Osuuspankin toimitusjohtaja 1987–1994, Kuopion Osuuspankin toimitusjohtaja 1994–2010 ja Pohjois-Savon Osuuspankin toimitusjohtaja 2011–2015. Hänellä on ollut myös liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kreikan kunniakonsulina Itä-Suomessa Ojanperä toimi 2004–2016. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2010.
Skotbu

Skotbu on taajama Nordre Follon kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,19 neliökilometriä ja asukasluku 451 vuonna 2023.
Sandvoll

Sandvoll on taajama Nordre Follon kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,3 neliökilometriä ja asukasluku 277 vuonna 2023.
Siggerudin kirkko

Siggerudin kirkko () on Nordre Follon kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1905.
Kråkstadin kirkko

Kråkstadin kirkko () on Nordre Follon kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Jenny Jordahl

Jenny Jordahl (s. 17. heinäkuuta 1989 Oslo) on norjalainen kuvittaja ja sarjakuvantekijä Skistä. Hänen taiteellisia esikuviaan ovat muun muassa Don Rosa ja Lise Myhre. Jordahl valmistui Oslon taidekorkeakoulun kuvallisen viestinnän linjalta vuonna 2011. Hänen sarjakuvansa käsittelevät erityisesti feministisiä ja ekologisia aiheita. Jordahlin kirjoja on julkaistu yli kahdessakymmenessä maassa.
Jordahl

Jordahl on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
McLaren (täsmennyssivu)

McLaren, MacLaren tai Maclaren voi tarkoittaa seuraavia:
Vihannestatar

Vihannestatar ("Persicaria odorata") on kosteikkotattarien sukuun kuuluva laji. Se on tunnettu myös nimellä vietnaminkorianteri sen lehtikorianterimaisen maun vuoksi. Se on kasvaa luonnonvaraisena trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Sitä käytetään mausteyrttinä. Se on nopeakasvuinen. Kasvi kasvaa 15–30 cm korkeaksi. Se tarvitsee paljon kastelua ja se viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla. Lehtien väri on tummanvihreän ja pähkinänruskean kirjava ja niiden alapinnalla on burgundinpunaista väriä. Versot ovat nivelikkäät.
Isonnevanmäen tuulivoimalaitos

Isonnevanmäen tuulivoimalaitos on Etelä-Pohjanmaalla Kauhavan Kortesjärven Salossa sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 2,5 megawattia. Voimalan on rakentanut, sen omistaa ja sitä operoi Tuuliveikot Oy.
Yleistä.
Tuulivoimala on pystytetty Kauhavalle 8,0 kilometriä Kortesjärven kirkolta luoteeseen päin, Salon kylälle. Voimalan ympäristö on ojitettua metsämaata, jota peltoalueet rikkovat. Se on pystytetty pienelle Isonnevanmäelle, joka jää Pikkunevan ja peltomaaksi raivatun Isonnevan väliin. Voimala sijaitsee 60 metrin korkeudella mpy. Sen luokse johtaa metsäautotiet Kortesjärven ja Voltin väliseltä seututieltä 738.
Tuulivoimalaitos on alankomaalaisen Lagerweyn valmistama LW100/2500, jonka napakorkeus on 135 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 100 metriä, ja jonka kapasiteetti on 2,5 megawattia. Voimalaitoksen torni on rakenteeltaan teräslieriö. Tuulivoimalaa kutsuttiin VTT:n tuulivoimatuotannon vuositilastoissa tunnuksella "Isonnevanmäki", mutta siihen viitataan myös tunnuksella "Kortesjärvi".
Historiaa.
Voimalaa oli suunniteltu yli kaksi vuotta ennen töiden alkua. Perustusta valmisteltiin kesällä 2014 ja se valmistui elokuussa. Voimalan osia alkoi saapua pystytyspaikalle syyskuun alussa ja torni oli saatu pystytettyä kuun lopussa . Sen jälkeen torniin asennettiin konehuone ja sen akseliin tuuliturbiinin siivet lokakuun alussa. Se alkoi tuottaa sähköenergiaa marraskuussa 2014. Voimalan kustannusarvio pystytettynä oli 3,8 miljoonaa euroa.
Oinaala

Oinaala (), myös muodossa "Oinala", oli inkeriläinen kylä, joka kuului Lempaalan luterilaiseen seurakuntaan. Kylä sijaitsi kirkonkylästä kaakkoon.
Kylä mainitaan ensimmäinen kerta vuonna 1663 ("Oinala by"). Todennäköisesti asutusta on tullut Muolaasta, jossa oli Oinala -niminen kylä. Vuonna 1696 kylässä ("Oinila") asui Grels ja Jöran Lamppu, Sifer Wirsu, Sifer Rohme, Paawo Weijalainen ja lois Peter Huumonen, Oinila kuului silloin Nyenin pormestarin Baltzar Ladoun "Mäki" -nimiseen hoviin. Vuonna 1744 Oinaalassa oli kirjoilla Arvid Heistonen, Lars Nevalainen, Martti ja Simo Raami, Paavo Pakkanen ja Jakob Vollmar.
Vuonna 1849 kylässä asui 121 ihmistä, niistä 99 (44 miestä ja 56 naista) - inkeriläisiä (äyrämöisiä), ja sen lisäksi 12 inkerikkoa ja 10 Suomen suomalaista. 
Vuonna 1926 Oinaalassa oli 103 taloa ja 348 asukasta, niistä inkeriläisiä - 179 (31 taloa) ja 42 (9 taloa) - Suomen suomalaista. Isoja sukuja kylässä olivat Heistonen, Jakonen, Pusa, Suokas, Sokiainen, Tirronen ja Volmar. Kirjailija Viola Heistonen on syntynyt Oinaalassa. Kylässä asui myös ortodoksisiä suomalaisia, joiden sukunimi oli venäläinen.
Toisen maailmansodan aikana osa asukkaista evakuoitiin sisä-Venäjälle. Maaliskuussa vuonna 1942 loput kylän suomalaiset karkotettiin Siperiaan, omaisuutta takavarikoitiin. Vuonna 1945 entiset kylän asukkaat toivoivat päästä palaamaan kotikyläänsä, mutta osoittautui, että ei yhtäkään taloa ollut pystyssä, peruskivet vain. Kylän alue jäi autioksi. 1990-luvulla siellä alettiin rakentaa kesämökkejä.
Sunniva (yhtye)

Sunniva on suomalainen post-metal / doom metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2016.
Välimerenleukoija

Välimerenleukoija eli tarhaleukoija ("Matthiola incana") on leukoijien sukuun kuuluva laji. Kasvi on alun perin peräisin Välimeren alueelta. Se on ollut puutarhakasvi 1200-luvulta lähtien. Se kasvaa 45 cm korkeaksi. Kukinnon värejä ovat kermankeltainen, valkoinen, vaaleanpunainen, tummanpunainen, laventelinsininen ja tummanvioletti. Kasvi kukkii kesäkuulta elokuulle. Se sopii leikkokukaksi. Tarhaleukoijan kukinto on kerrottu terttu. Kasvi viihtyy aurinkoisella tai puolivarjoisella kasvupaikalla ja sopiva kasvualusta on kuohkea ja kalkkipitoinen.
Välimerenleukoijan koristekasvimuunnokset ovat kesäleukoija ja talvileukoija.
Nisula (Toivakka)

Nisula on kylä Toivakan kunnassa 20 kilometriä kirkonkylästä lounaaseen. Se sijaitsee 10 kilometrin päässä nelostieltä Päijänteen Ristinselän rantamaisemissa. Lähin naapurikylä Rutalahti on 7 kilometrin päässä.
Kylällä on asukkaita n. 150, mutta kesäisin väkimäärä kolminkertaistuu. Nisulan maisemassa näkyvät useat vesistöt, kuten kymmenien kilometrien pituinen Päijänteen rantaviiva, Vihijärvi sekä useat pienemmät lammet. Kylän harvinaisuutena on perinnemaisema Vaaterin niityt.
Nisulaan rakennettiin vuonna 1922 kansakoulu, joka lopetti toimintansa vuonna 1971. Nisulan kyläseura osti koulurakennuksen vuonna 2012. Nykyisin rakennus toimii kylätalona, joka palvelee kyläläisiä ja tapahtumien järjestäjiä.
Rantaluikka

Rantaluikka ("Eleocharis palustris") on pilliluikien sukuun kuuluva laji. Kasvi kasvaa 10–60 cm korkeaksi. Se on monivuotinen ja ruohovartinen. Hedelmä on ruskea pähkylä. Kasvi kasvaa yleensä laajoina kasvustoina. Sen juurakko on yleensä vaakasuora. Varsi on muodoltaan liereä, lehdetön ja siinä on kaksi punertavaa tuppea. Yhdessä varressa on yksi tähkä, joka on 5–20 cm pituinen, kapeanpuikea ja väriltään ruskea. Rantaluikkaa esiintyy vesistöjen rannoilla ja ojissa.
Varjobänni

Varjobänni () on erilaisilla internetsivustoilla, etenkin sosiaalisessa mediassa, tapahtuva toimenpide, jolla käyttäjän luomaa sisältöä ei virallisesti kielletä (eli bännätä), vaan sivusto estää sen näkymisen muille käyttäjille joko osittain tai kokonaan.
Termiä "varjobänni" alettiin käyttää jo 2000-luvun alussa, jolloin keskustelufoorumien moderaattorit käyttivät varjobänniä piilottaakseen häiritsevien profiilien luoman sisällön muilta käyttäjiltä, muttei häiriköiltä itseltään. Tällaisia häiritseviä profiileja olivat muun muassa trollit ja spämmääjät. Varjobänni perustuu siihen, että koska häirikkö ei tiedä saaneensa bänniä, hän ei luo uutta profiilia, vaan jatkaa päivitysten julkaisemista olemattomalle yleisölle tietämättään. Suuren yleisön tietoon termi tuli vuonna 2018, kun joukko yhdysvaltalaisia konservatiiveja väitti saaneensa varjobänniä Twitterissä, koska näiden profiilit eivät näkyneet sivuston hakukentässä automaattisesti.
Varjobänniä pidetään kiistanalaisena sensuurin muotona ja sen havaitseminen on vaikeaa. Yksi keino tunnistaa se, on tarkastella, saako sisöllöntuottajan sisältö vähemmän huomiota (tykkäyksiä, kommentteja ja jakoja) kuin tavallisesti. Mikäli näin on, on mahdollista, muttei kuitenkaan varmaa, että sisällöntuottaja on joutunut varjobännin kohteeksi.
Suuria some-yrityksiä, kuten Twitter ja Tiktok, on syytetty varjobännien langettamisesta, mutta yritykset itse eivät myönnä tekevänsä tätä. Esimerkiksi Redditissä varjobännäys oli pitkään ainoa moderaattorien käytössä oleva keino häiritsevään sisältöön puuttumisessa. Varjobännäys on yksi moderoinnin muoto, ja koska some-alan yritys saa moderoida sivustollaan olevaa sisältöä, varjobännäys ei ole laitonta.
Nemo (laulaja)

Nemo Mettler, taiteilijanimeltään Nemo (s. 3. elokuuta 1999 Biel, Sveitsi) on sveitsiläinen rap-artisti, laulaja ja muusikko. Hän soittaa viulua, pianoa ja rumpuja. Nemo edusti Sveitsiä vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan ”The Code”. Nemo voitti kilpailun saaden 365 pistettä raadilta ja 226 yleisöltä.
Ura.
Nemo julkaisi ensimmäisen EP-levynsä "Clownfisch" vuonna 2015. EP-levy sijoittui sijalle 95 Sveitsin musiikkilistalla. Vuonna 2017 hän sai parhaan sveitsiläisen artistin Energy Music Awards -palkinnon sekä vuoden tulokkaan Prix Walo -palkinnon. Samana vuonna hän julkaisi singlen nimeltään "Du", joka saavutti 4. sijan Sveitsin singlelistalla. Vuonna 2018 Nemo sai Swiss Music Awards -gaalassa neljä palkintoa. Hän sai vuoden miessolistin palkinnon, parhaan läpimurtajan palkinnon ja parhaan live-esiintyjän palkinnon sekä kappale "Du" palkittiin vuoden parhaana kotimaisena hittinä. Vuosien 2021 ja 2022 aikana Nemo kilpaili "The Masked Singer Switzerland" (Sveitsin versio "Masked Singer" -ohjelmaformaatista) -kilpailun 5. tuotantokaudella. Hänen hahmonaan oli panda ja hän sijoittui kilpailun viidenneksi.
29. helmikuuta 2024 Sveitsin yleisradioyhtiö SRG SSR ilmoitti, että Nemo edustaa Sveitsiä kappaleella "The Code" vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Malmössä. Nemo voitti kilpailun saaden yhteensä 591 pistettä, joista 226 yleisöltä ja 365 raadeilta. Hän vastaanotti pokaalin edellisvuoden voittajalta Loreenilta ja esitti voittokappaleen uudestaan yleisölle.
Yksityiselämä.
Nemo määrittelee itsensä muunsukupuoliseksi. Nemo kertoo olevansa ruotsalaisyhtye Abban suuri fani.
Chris Therien

Christopher Bowie Therien (s. 14. joulukuuta 1971 Ottawa, Ontario) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana ja edusti lähes koko uransa ajan Philadelphia Flyersia. Therien pelasi urallaan 764 NHL:n runkosarjaottelua joissa teki 29 maalia ja 159 pistettä. Jäähyllä hän istui 585 minuuttia. Pudotuspeleissä Therien pelasi urallaan 104 ottelua tehden niissä neljä maalia ja 14 tehopistettä.
Ura.
Therien pelasi ja opiskeli Yhdysvalloissa Providence Collegessa vuosina 1990-1993. Philadelphia Flyers varasi hänet kolmannella kierroksella 47. pelaajana vuoden . Philadelphia oli saanut varausvuoron kaksi vuotta aiemmin kaupassa, jossa toiseen suuntaan siirtyi maalivahti Wendell Young sekä 7. kierroksen varausvuoro vuonna 1990. Yliopisto uran jälkeen Therien debytoi AHL:ssa Hershey Bearsin joukkueessa ja pelasi sen ohessa myös Kanadan maajoukkueen mukana. Ensimmäiset NHL-ottelunsa Therien pelasi kaudella 1994-1995.
Therien pelasi Philadelphiassa yhtäjaksoisesti kymmenen kautta ennenkuin Flyers kauppasi hänet Dallas Starsiin maaliskuussa 2004 vaihdossa saman vuoden 8. kierroksen varausvuoroon. Dallasissa Therien pelasi kauden lopussa 11 ottelua ilman pistemerkintöjä. NHL:n työsulkukauden 2004-2005 jälkeen hän palasi takaisin Philadelphiaan päättämään uransa tehtyään yksivuotisen sopimuksen vapaana pelaajana. 
Therien oli mukana Lillehammerin olympiaturnauksessa Kanadan hopeamitalijoukkueessa. Hän pelasi turnauksessa neljä ottelua ilman tehopisteitä.
Bambutimali

Bambutimali ("Timalia pileata") on timaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-, Kaakkois- ja Itä-Aasiassa.
Koko ja ulkonäkö.
Bambutimali kasvaa 15–17 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, kurkku ja rinta ovat valkoiset. Rinnassa on tummia viiruja. Nokan ja silmien välinen alue on musta ja päälaki punaruskea. Bambutimalin selkä ja siivet ovat ruskeat. Linnun vatsa on kellanruskea.
Levinneisyys ja elintavat.
Bambutimalia tavataan Nepalista Vietnamiin ja Kiinan eteläosiin. Lajin elinympäristöä ovat ruovikot, pensaikot, bambutiheiköt ja kosteat ruohomaat. Bambutimali liikkuu pareittain tai korkeintaan kahdeksan linnun ryhminä ja voi liittyyä sekaparviin. Sen ravintoa ovat hyönteiset. Pesimäkausi on toukokuusta heinäkuulle. Naaras munii kahdesta neljään munaa.
Wilhelm Berger

Wilhelm Reinhard Berger (9. elokuuta 1861 Boston – 15. tammikuuta 1911 Jena) oli saksalainen säveltäjä, kapellimestari ja pianopedagogi.
Berger syntyi Bostonissa, mutta palasi perheensä kanssa kotimaahan Saksaan vuoden sisällä syntymästään. Hän varttui Bremenissä, jossa sai varhaisimman laulun- ja pianonsoitonopetuksensa. Sittemmin Berger opiskeli Berliinissä muun muassa Friedrich Kielin johdolla. Hän työskenteli vuosina 1888–1893 Klindworth–Scharwenka-konservatorion opettajana Berliinissä ja vuodesta 1903 kapellimestarina Meiningenin hovissa. Berger sai myös professorin arvonimen vuonna 1903. Hän loi laajan sävellystuotannon, johon kuuluu Saksassa suosituiksi tulleita lauluja. Lisäksi Berger sävelsi muun muassa kaksi sinfoniaa, teoksia kuorolle ja orkesterille sekä kamarimusiikkia. Hänen sävellystyyliinsä vaikutti keskeisesti Johannes Brahms.
The Lucid Collective

The Lucid Collective on kanadalaisen teknistä death metalia soittavan Archspiren toinen albumi. Se julkaistiin huhtikuun 25. päivä Euroopassa ja 29. päivä Yhdysvalloissa. Levyn kansitaiteesta vastasi Ken Sarafin. Sanoitukset pohdiskelevat, kestäisikö ihmismieli tilannetta, jossa se tulisi tietoiseksi loputtomasta määrästä rinnakkaistodellisuuksia.
Wilhelm Georg Berger

Wilhelm Georg Berger (4. joulukuuta 1929 Rupea – 8. maaliskuuta 1993 Bukarest) oli romanialainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä.
Bergerillä oli saksalaiset sukujuuret. Hän opiskeli Bukarestin konservatoriossa muun muassa viulun- ja alttoviulunsoittoa. Hänen opettajiensa joukossa oli Zeno Vancea. Berger aloitti uransa jousisoittajana George Enescu -filharmonikoissa ja Säveltäjäliiton kvartetissa. Sittemmin hän keskittyi sävellykseen ja musiikkitieteeseen. Berger sai monia kansallisia ja kansainvälisiä sävellyspalkintoja. Vuonna 1968 hänet valittiin Romanian säveltäjäliiton sihteeriksi.
Bergerin tyyli on moderni, mutta tonaaliseen pohjautuva. Siinä on huomattavia kansanmusiikkivaikutteita. Uusklassistiset ja lyyriset piirteet ovat sävelkielessä hallitsevia. Berger sävelsi kaikkiaan 24 sinfoniaa ja lisäksi muun muassa lukuisia jousikvartettoja. Hän teki lukuisia tutkimusjulkaisuja musiikin muodosta ja estetiikasta.
Nebula (suoratoistopalvelu)

Nebula on yhdysvaltalainen suoratoistopalvelu, joka perustettiin vuonna 2019 täydentämään internetin sisällöntuottajien varsinaisia kanavia (pääasiassa Youtubessa). Palvelulla on yli 650 000 tilaajaa.
Toiminta.
Nebulan toiminta perustuu siihen, että sen sisällöntuottajat omistavat sen puoliksi ja kehittävät palvelua itse. Useat näistä sisällöntuottajista ovat jo valmiiksi suosittuja tubettajia, jotka julkaisevat videoita pääasiassa Youtubessa. Nebulan sisällöt voidaan jakaa videoihin, podcasteihin ja virtuaalisiin oppitunteihin. Nebulan sisältö onkin pääasiassa opetus- ja dokumenttityylistä.
Nebula tarjoaa tekijöille enemmän vapautta sisällön tekoon, sillä Nebulassa levikkiä ei säätele Youtuben kaltainen monimutkainen algoritmi, vaan katsoja on maksanut palvelusta juuri nähdäkseen jo hyväksi toteamaansa sisältöä. Näin sisällöntuottajan ei tarvitse miettiä, minkälainen sisältö saisi mahdollisimman paljon näkyvyyttä. Sisällöstä saa rahaa katseluaikaan perustuen. Nebulassa voi julkaista vapaammin sisältöä myös aiheista, joita Youtube rajoittaa, esimerkiksi seksuaalisuudesta tai väkivallasta.
Sisällöntuottajat julkaisevat maksullisessa Nebulassa lisää videoita vaikkapa suuremmalla budjetilla ja paremmalla laadulla tai myöhemmin Youtubessa julkaistavia videoitaan ennakkoon. Osa tubettajista on siirtynyt tekemään sisältöä pelkästään Nebulaan. Nebula on myös julkaissut omia alkuperäissarjoja, jotka julkaistaan aina ensin tai pelkästään Nebulassa.
Nebulan toimitusjohtaja Dave Wiskus on sanonut, että palvelu pyrkii olemaan samankaltaisuudestaan huolimatta Youtuben yhteistyökumppani ja ennemminkin Netflixin kilpailija. Suurin osa Nebulan katsojista tulee juuri Youtuben kautta.
Kanavat.
Nebulassa julkaisevat videoita esimerkiksi:
Tahitinkielinen Wikipedia

Tahitinkielinen Wikipedia on Wikipedian tahitinkielinen versio, joka aloitti toimintansa elokuussa 2004. Helmikuun 2024 lopussa artikkeleita on 1 219.
Artikkelit ovat melko lyhyitä ja toiminta pyörii muutaman aktiivisen käyttäjän varassa. Vuonna 2010 tahitinkielinen Wikipedia oli lakkautusuhan alla vähäisen aktiivisuuden takia, mutta tästä luovuttiin äänestyksen jälkeen.