tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Julkisasiamies

Julkisasiamies on ranskalaisessa oikeusperinteessä käytetty tuomioistuinta avustava korkea virkamies (), joka rinnastetaan asemaltaan tuomareihin.
Julkisasiamiehen tehtävänä on laatia asian käsittelyn loppuvaiheessa oma ratkaisuehdotuksensa, joka on pohjana varsinaisten tuomarien päätösharkinnalle. Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus on julkisasiamiehen itsenäinen kannanotto oikeuden oikeasta tulkinnasta, eikä se sido tuomareita sen laatiessa tuomiota.
Julkisasiamiehen päätösehdotus eroaa suomalaisesta ylemmissä oikeusasteissa käytössä olevasta esittelyjärjestelmästä siten, että julkisasiamiehen ehdotus on julkinen ja asianosaiset voivat sitä kommentoida. Sen sijaan suomalaisen tuomioistuimen esittelijän laatima päätösehdotus on osa tuomioistuimen salaista päätösharkintaa, eikä edes asianosaisilla ole oikeutta saada esityksen sisällöstä tietoa.
Myös unionin tuomioistuimessa, joka on osa Euroopan unionin tuomioistuinta, toimii julkisasiamiehiä. Euroopan unionin perustamissopimuksen 252 artiklan mukaan ”julkisasiamiesten tehtävänä on täysin puolueettomina ja riippumattomina esittää julkisessa istunnossa perustellut ratkaisuehdotukset asioissa, jotka Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön mukaan vaativat heidän myötävaikutustaan”. Artikla määrittää julkisasiamiesten määräksi on kahdeksan, mutta neuvostolle annetaan valtuus kasvattaa niiden määrää tuomioistuimen pyynnöstä. Vuonna 2013 neuvosto päätti nostaa julkisasiamiesten määrän nykyiseen yhteentoista.
Ensimmäinen suomalainen julkisasiamies unionin tuomioistuimessa oli Niilo Jääskinen, joka toimi virasssa vuosina 2009–2015. Hänet valittiin ensimmäisen julkisasiamiehen virkaan vuoden mittaiseksi kaudeksi vuonna 2012.
Imago (lautapeli)

Imago on lautapeli, jossa tarkoituksena on käyttää mielikuvitusta vastatessa kysymyksiin itsestä, ystävistä ja perheestä tai vaikkapa julkkiksista, joita ei koskaan ole tavannut oikeasti. Imago-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.
Pelin kulku.
Pelaajat heittävät arpakuutiota ja korkeimman luvun saanut aloittaa. Hän heittää uudelleen arpakuutiota ja siirtää valkoista pelimerkkiä myötä- tai
vastapäivään arpakuution näyttämän määrän. Pelaaja nostaa kysymyskortin pakasta ja lukee kysymyksen ääneen.
Jokaisessa kysymyskortissa on viiva, jonka kohdalla sanotaan kohteen nimi. Valkoinen pelimerkki ratkaisee, kuka on kohde.
"Esimerkki: Anni heittää numeron neljä, ja saapuu ruutuun ”Jaakko”." "Jaakosta tulee siten kysymyksen kohde. Anni nostaa kysymyskortin ja kysyy: - Jos Jaakko olisi eläin, mikä seuraavista hän olisi? Sen jälkeen Anni lukee kaikki kuusi vastausvaihtoehtoa ja asettaa kortin kaikkien pelaajien nähtäville." "Pelaajat päättävät sen jälkeen itsekseen, mikä vastaus parhaiten kuvaa kohdetta (eli Jaakkoa), ja asettavat vastauskorttinsa numeropuoli alaspäin pöydälle."
Kun kaikki pelaajat ovat valinneet vastauksensa, he kääntävät korttinsa ja kertovat vastauksensa ääneen yksitellen, alkaen siitä pelaajasta, jonka vuoro on, kunnes kaikki vastaukset on paljastettu. Varaudu puolustamaan vastaustasi.
Jokaisen kierroksen jälkeen kysymyskortti laitetaan pakan alimmaiseksi, pelaajat
ottavat vastauskorttinsa pöydältä ja siirtävät pelinappuloitaan. Seuraava pelaaja heittää arpakuutiota ja jatkaa peliä.
Lucius Salvius Otho

Lucius Salvius Otho (ensimmäinen vuosisata jaa.) oli roomalainen poliitikko ja keisari Tiberiuksen läheinen ystävä. Hänen pojastaan Othosta tuli keisari vuonna 69, mutta tämä hallitsi vain neljän kuukauden ajan.
Lucius Salvius Otho oli etruskisukua. Historioitsija Suetoniuksen mukaan suku juonsi juurensa etruskien johtavista suvuista. Hänen isänsä, Marcus Salvius Otho, oli novus homo eli sukunsa ensimmäinen joka oli päässyt senaattiin. Hän oli edennyt urallaan aina preettoriksi asti. Suetoniuksen mukaan hänen äitinsä, olisi ollut alhaista syntyperää ja ehkä alkujaan jopa orja. Marcus eteni urallaan koska hän oli viettänyt nuoruutensa Livia Augustan talossa. Luciuksesta tuli merkittävä poliitikko ja keisari Tiberiuksen läheinen ystävä. Hän oli uransa aikana muun muassa konsulina vuonna 33 ja African provinssin maaherra. Claudius korotti hänet patriisien joukkoon ja senaatti myönsi hänelle patsaalla Palatiumilla. Luciuksen vaimo Albia Terentia oli myös luultavasti ylhäistä sukua. 
Luciuksen oli kaksi poikaa, Marcus Salvius Otho (tuleva keisari) ja Lucius Salvius Otho. Marcus syntyi Ferentiumissa 28. huhtikuuta vuonna 32. Lucius eteni urallaan aina konsuliksi (vuonna 52) ja "Asian" prokonsuliksi. Luciuksella oli myös tytär, joka oli jossain vaiheessa kihloissa Germanicuksen pojan Drusuksen kanssa.
Tanu

Tanu, tano tai liinalakki on kansallispukujen yhteydessä käytettävä valkea päähine, joka on pesän nimisestä suorakulmaisesta pellavapalttinapalasta tehty kookas, pyöreäkupuinen myssy. Palan etureunaan kiinnitetään pitsiä tai laskostettu kangaspala. Tanu kiinnitetaan päähän valkoisella silkkinauhalla ja se sidotaan silkkirusetilla takana.
Tanun syrjäytti tykkimyssy, kun se yleistyi 1700-luvulla, mutta tanu säilyi käytössä pitkään osassa Savoa ja Kymenlaaksossa. On luonnollista, ettei suuritöisiä asuja ja asusteita saati arvokkaita tekstiilejä poistettu käytöstä vain "muodin" takia, vaikka se onkin vaikuttanut valintoihin ja kansallispukujen piirteisiin. 
Virolaiseen kansallispukuun kuuluu myös tanu-niminen päähine, mutta suomalainen tanu on kuitenkin erivärinen ja -näköinen kuin virolainen, joka muistuttaa pikemmin harakka- eli sorokkapäähinettä.
Jason Platt

Jason Platt (s. 29. huhtikuuta 1981 San José) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi kaudella 2009–2010 Vaasan Sportissa. Plattin aiempi seura oli Kotkan Titaanit. Hänellä oli 2010-luvun taitteessa NHL-varaus Edmonton Oilersiin.
Ura.
Platt pelasi juniorina muun muassa USHL-liigan Omaha Lancersin riveissä. Juniouran jälkeen hän siirtyi Providencen yliopistojoukkueeseen. Neljän kauden jälkeen hän siirtyi NHL-joukkue Edmonton Oilersin AHL:n farmijoukkueeseen. Kausina 2006–2008 Platt pelasi ECHL:n Augusta Lynxissä, minkä jälkeen siirtyi pelaamaan Eurooppaan. Hänen uransa jatkui Suomessa Mestiksen Kotkan Titaaneissa, jossa hän pelasi kauden 2008–2009. 
Pelityyli.
Jatkoaika.comin mukaan Platt on nopea ja vahva luistelija. Hän pystyy antamaan nopean ja hyvän syötön hyökkääjälle joka vaihdossa ja taklaa myös hyvin. Plattilla on kiekollisessa pelissä parannettavaa ja laukaus tarvitsee lisää voimaa. Lisäksi hän pelaa paljon mailalla ja saattaa saada sen vuoksi jäähyjä.
Live at the Roxy (Bob Marley &amp; The Wailers)

Live at the Roxy on Bob Marley &amp; The Wailersin vuonna 2002 julkaistu livealbumi. Albumi nauhoitettiin Hollywoodin Roxy teatterissa vuonna 1976 Rastaman Vibration Tourin aikana.
Mestis-kausi 2009–2010

Kausi 2009–2010 oli jääkiekon Mestiksen 10. kausi. Sarjassa pelattiin 12 joukkueen nelinkertainen runkosarja, ja lisäksi joukkueet pelasivat yhden kotiottelun Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vastaan. Runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta pääsivät pudotuspeleihin. Kaksi viimeistä joutui karsimaan sarjapaikastaan Suomi-sarjan kahden parhaan joukkueen kanssa.
Uutena joukkueena Mestikseen oli Suomi-sarjasta noussut RoKi, joka korvasi sarjasta pudonneen Titaanit.
Sarjan mestaruuden voitti Joensuun Jokipojat.
Runkosarja.
Runkosarjan ottelut.
"Sarjataulukot kertovat kunkin joukkueen pelit kotona-vieraissa". Kotijoukkue vasemmalla, vierasjoukkue ylhäällä.
Karsintasarja.
Mestiksen karsintasarjaan osallistuivat sarjan kaksi viimeistä, Heinolan Kiekko ja Rovaniemen Kiekko, sekä Suomi-sarjan kaksi parasta, Kiekko-Laser ja KJT TuusKi.
Uusintaottelu.
Koska karsintasarjan jälkeen RoKilla ja Kiekko-Laserilla oli yhtä paljon pisteitä, viimeisestä Mestis-paikasta pelattiin uusintaottelu RoKin kotihalissa Lappi-areenalla, koska RoKilla oli parempi maaliero.
Golla

Golla Oy on suomalainen yritys, joka suunnittelee ja valmistaa laukkuja. Gollan tuotteita on myyty kansainvälisesti yli 100 maassa. Toimistoja yrityksellä on Suomessa, Saksassa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Päätoiminnot ja tuotteiden suunnittelu on keskitetty Gollan Espoon toimistoon. Yrityksellä on myös tytäryhtiöt Kiinassa sekä Yhdysvalloissa.
Gollan omistaa Petri Kähkönen perheineen. Huippuvuosinaan 2005–2010 Golla teki noin 20–30 miljoonan euron liikevaihdolla 5–10 miljoonan euron liiketuloksen.
Golla on valittu vuoden yritykseksi vuonna 2009. Vuonna 2010 tasavallan presidentti palkitsi Gollan kansainvälistymispalkinnolla. Vuonna 2013 Golla voitti vuoden helsinkiläisen yrityksen palkinnon. Gollan liikevaihto kuitenkin laski vuosia ja parhaaksi vuodeksi jäi 2011. Myös kannattavuus heikkeni nopeasti. 2023 pitkän liikevaihdon laskun jälkeen Golla myytiin uusille omistajille. 
Historia.
Golla on vuonna 1994 suomalaisessa Kollan kylässä Raumalla perustettu perheyritys. Nimi Golla tulee Kollan kylästä. Nimen muodostamisessa on sovellettu Rauman murteen tapaa vaihtaa k:t g:ksi. 
Yhtiö aloitti toimintansa valmistamalla muotoilutuotteita, kuten cd-telineitä. Ensimmäinen Gollan hittituote oli kumimaisesta muovista valmistettu koiranluun muotoinen Cd-Luu. Vaikka Gollan cd-telineitä päätyi myyntiin aina New Yorkin Museum of Modern Artin myymälää myöten, keskittyi yhtiö 2000-luvulle siirryttyään matkapuhelinkoteloiden valmistamiseen. Gollan brändi ja tuotemallisto houkutti pian yhteistyökumppanikseen Nokian, jonka alihankkijana yritys toimi jonkin aikaa. Nykyään Gollan tuotteita myydään useassa kansainvälisessä myymäläketjussa. Tappiollisten vuosien myötä yritys yritti saada ulkopuolista rahoitusta pitkään ja keskittyi pelkästään laukkuihin. 
Tuotteet.
Gollan mallisto käsittää laukkuja ja reppuja. Lisäksi mallistoon kuului puhelinlompakoita sekä koteloja matkapuhelimille ja tableteille. Nykyisistä tuotteista ei ole varmuutta koska uusi sivusto ei ole vielä auennut.
Demetri Martin

Demetri Martin (s. 25. toukokuuta 1973 New York, New York) on yhdysvaltalainen Emmy- ja Perrier-palkittu koomikko, näyttelijä, muusikko, käsikirjoittaja ja humoristi. Hän on parhaiten tunnettu stand-upistaan ja työstään 
"The Daily Show'ssa". Hänellä on myös oma ohjelmansa Comedy Central -kanavalla nimeltään "Important Things with Demetri Martin".
Martin näyttelee pääosaa Ang Leen elokuvassa "Taking Woodstock", joka sai ensi-iltansa vuoden 2009 Cannesin elokuvajuhlilla. Elokuvassa Martin näyttelee Elliot Tiberiä, homouttaan salailevaa taiteilijaa, joka on luopunut haaveistaan auttaakseen vanhanaikaista juutalaista perhettään hoitamaan motelliaan. Filmi perustuu Tiberin kirjaan.
Brett Lindros

Brett Alexander Blake Lindros (s. 2. joulukuuta 1975 London, Ontario, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija.
Ura.
New York Islanders varasi Lindrosin vuoden 1994 NHL:n varaustilaisuudessa yhdeksännellä vuorolla. Lindros pelasi NHL:ssä kuitenkin kahdella kaudella vain 51 ottelua ja joutui lopettamaan lupaavan uransa aivotärähdysten takia.
Lindros on Eric Lindrosin pikkuveli, ja heillä on ruotsalaisia sukujuuria.
Uran jälkeen.
Jääkiekkouran jälkeen Lindros teki NHL:n pelaajayhdistyksen NHLPA:n Be a Player -televisio-ohjelmaa. Myöhemmin hän on toiminut useiden kanadalaisten jääkiekkotelevisio-ohjelmien isäntänä.
Bob Marley &amp; The Wailersin diskografia

Tämä on Bob Marley &amp; The Wailersin diskografia.
LSO Osuuskunta

LSO Osuuskunta on alle 800 lihantuottajan osuuskunta, jonka toiminnan tarkoituksena on jäsentensä lihantuotannon tukeminen ja sen jatkuvuuden turvaaminen. Tätä tarkoitustaan se toteuttaa olemalla HKScan Oyj:n suurin omistaja ja käyttämällä yhtiössä omistajan tahtoa. LSO Osuuskunnan hallussa on 30,13 prosenttia HKScan Oyj:n osakkeista ja 59,43 prosenttia äänimäärästä.
LSO Osuuskunnan jäseneksi voivat liittyä lihantuottajat, joilla on voimassa oleva yhteistyösopimus HKScanin suomalaisen hankintayhtiön kanssa. LSO Osuuskunnalla oli vuoden 2021 lopussa 778 jäsentä.
Historia.
LSO Osuuskunta, vuoteen 1995 saakka nimeltään Lounais-Suomen Osuusteurastamo, perustettiin vuonna 1913 toimialueena aluksi Varsinais-Suomi ja Lounais-Häme Forssaan asti. Perustajia olivat Sauvossa ja Karunassa toimineet kartanonomistajat Gustaf Schauman, Bertel Reims, Eliel Blomqvist ja Otto Rotkirch.
Teurastukset alkoivat 1914 ja makkaranvalmistus 1915, einekset tulivat mukaan 1933 ja säilykkeet 1937. LSO oli Suomen suurin lihanviejä 1930-luvulla. LSO kuului jäsenenä Tuottajain Lihakeskuskuntaan vuodesta 1936 keskusliikkeen lakkauttamiseen vuoteen 1991 asti.
LSO:n toimialue laajeni kolmessa eri fuusiossa kattamaan lähes koko Lounais- ja Etelä-Suomen: Länsi-Uudenmaan Osuusteurastamo vuonna 1964, Etelä-Suomen Osuusteurastamo vuonna 1971 ja Satahämeen Osuusteurastamo 1989. Jäsenmäärä nousi viimeksi mainittuna vuonna ennätykselliseen 25 000:een.
LSO Osuuskunta irrotti teollisuutensa ja markkinointinsa erillisiksi tytäryhtiöikseen vuonna 1988 (nykyinen HKScan Oyj), mutta tarjosi jäsenilleen edelleen hankintaa, eläinvälitystä, neuvontaa ja tuottajapalveluja. Vuoden 1997 alussa LSO luovutti pois nämäkin toiminnot hankintayhtiö HK Agri Oy:lle (ent. LSO Foods Oy). Nykyisin LSO Osuuskunta mahdollistaa jäsentensä taloudellisia toimintaedellytyksiä käyttämällä omistajavaltaa HKScan Oyj:ssä. 
Maatalouden rakennemuutoksen seurauksena jäsenmäärä on pienentynyt viime vuosina voimakkaasti. Vielä vuonna 2000 LSO Osuuskunnassa oli 7 558 tuottajajäsentä, mutta vuonna 2010 määrä oli alentunut 1 810:een, ja vuonna 2020 jäseniä oli 833.
Kvadrupolimagneetti

Kvadrupolimagneetti, eli nelinapainen magneetti koostuu neljästä magneetista siten, että kahden magneetin pohjoisnavat ovat toisiaan vastapäätä ja samoin kahden muun magneetin etelänavat. Magneetit on siis sijoitettu siten, että vierekkäisten magneettien kvadrupolin keskustaan osoittavat navat ovat vastakkaiset. Keskellä kvadrupolia magneettikenttä on nolla. Keskipisteen ulkopuolella magneettikenttä kasvaa voimakkaasti radiaaliseen suuntaan.
Kvadrupolimagneetteja käytetään muun muassa hiukkaskiihdyttimissä ja synkrotroneissa varattujen hiukkasten fokusoinnissa. Varatut hiukkaset kokevat magneettikentässä Lorentzin voiman ja niiden rata muuttuu. Kvadrupolimagneetti toimii osittain samoin kuin valoa taivuttavat linssit optiikassa. Kvadrupolimagneetti ei kuitenkaan voi fokusoida varattuja hiukkasia sekä pysty- että vaakasuunnassa kuten optinen linssi vaan sen vaikutus hiukkasiin on yhdessä suunnassa kokoava ja toisessa hajottava. Käyttämällä useita kvadrupolimagneetteja tietyn välimatkan päässä toisistaan, voidaan hiukkasjoukkoa fokusoida molemmissa suunnissa. 
Kvadrupolimagneetteja voidaan käyttää myös ohjaamaan neutronien lentorataa, sillä neutroneilla on magneettinen momentti, vaikkei niillä olekaan varausta.
The Best of The Wailers

The Best of The Wailers on reggaeyhtye The Wailersin elokuussa 1971 julkaistu albumi. Nimestään huolimatta se ei ole kokoelma-albumi.
Albumin tuotti Leslie Kong, joka kuoli sydänkohtaukseen 38 viikkoa albumin julkaisun jälkeen.
The Capeman

The Capeman () on Paul Simonin Derek Walcottin librettoon säveltämä Broadway-musikaali, joka sai ensi-iltansa 22. tammikuuta 1998. Pääroolin jakoivat nuorta Salvador Agronia näytellyt Marc Anthony ja samaa hahmoa vanhana esittänyt Rubén Blades‎. Simon julkaisi vuonna 1997 musikaalin kappaleista albumin Songs from The Capeman.
Paul Simon sai ajatuksen musikaaliin vuonna 1989 työstäessään "Rhythm of the Saints -"albumiaan ja tutustuttuaan Derek Walcottiin. Yhdentoista miljoonan dollarin budjetilla tehty musikaali sai kriitikoilta huonon vastaanoton ja vaikka se suosittu latinojen piirissä sen esitykset lopetettiin 68 esityksen jälkeen maaliskuussa 1998. Musikaalin musiikki ja lavastus saivat Tony-ehdokkuudet, mutta jäi ilman varsinaisia palkintoja.
Musikaali kertoo yhden New Yorkin tunnetuimman murhaajan Salvador Agronin tarinan. Vuonna 1959 kuusitoistavuotias Agron, joka kuului "The Vampires" -jengiin murhasi kaksi teini-ikäistä eräällä leikkikentällä. Agron sai lempinimen "viittamies" mustasta punareunaisesta viitasta, jota hän piti yllään murhien aikana.
Musikaali herätti voimakkaita reaktiota ja Simonia kritisoitiin Agronin tarinan valitsemisesta musikaalinsa aiheeksi. Arvostelijat katsoivat, että musikaali ihannoi murhaajaa. "New York magazinen" arvostelussa pidettiin erityisen ongellisena sitä, että Agron oli tosielämän rikollinen eikä Robin Hoodin kaltainen kaukainen legenda. 
Simon ja Walcott pyrkivät musikaalissa tutkimaan anteeksiantoa: voiko kaksi teini-ikäistä murhannut saavuttaa anteeksiannon ja voiko yhteiskunta antaa tälle anteeksi. Tekijöiden tarkoituksena oli pyrkiä olemaan saarnaamatta yleisölle esittää nämä moraaliset kysymykset viihdyttävän tarinan muodossa.
Wonju

Wonju (, hanja: 原州市) on kaupunki Etelä-Koreassa Gangwonin provinssissa, ja se on provinssin suurin kaupunki. Wonju sijaitsee 90 kilometriä pääkaupungista Soulista. Sieltä ja muualta päin Etelä-Koreaa tulee paljon opiskelijoita Wonjuun, joka on kolmen merkittävän yliopiston kotikaupunki.
Vuonna 2011 kaupungissa oli 311 449 asukasta.
Kaukheimonen

Kaukheimonen on järvi Savitaipaleella.
Vesistöön on istutettu järvitaimenta, planktonsiikaa, järvisiikaa sekä harjusta.
OK-Liha

OK-Liha (vuoteen 1978 asti Karjakunta) oli lihateollisuutta harjoittaneiden SOK-laisten osuuskauppojen keskusliike, joka muuttui itse vähitellen valtakunnallisesti merkittäväksi lihateollisuusyritykseksi.
Kun S-ryhmä ryhtyi 1980-luvulla karsimaan laajaksi paisunutta teollisuuttaan, osuuskaupat myivät OK-Lihan lokakuussa 1985. Ostajina olivat Tuottajain Lihakeskuskunta ja osuusteurastamot, jotka vuorostaan lunastivat omilla toimialueillaan sijainneet OK-Lihan tehtaat eri puolilta Suomea. Kaupan yhteydessä osuusteurastamot saivat myös OK-tuotemerkin.
OK-Lihan ja sen tytäryhtiöiden palveluksessa oli vuonna 1982 yhteensä 2 214 henkeä.
Historiaa.
Osuusteurastamot perustivat vuonna 1918 Suomen Karjakeskuskunta -nimisen osuuskunnan, joka toimi niiden keskusliikkeenä. Keskusliikkeen ensimmäinen toimitusjohtaja vuodesta 1919 vuoteen 1935 oli agronomi, filosofian maisteri Yrjö Collan. Hänen jälkeensä toimitusjohtajana toimi vuoteen 1951 asti Eino Nousiainen. Keskusliikkeeseen liittyi 1920- ja 1930-luvulla kasvava joukko maakuntien SOK-laisia osuuskauppoja, jotka harjoittivat lihan hankintaa ja välitystä ja jotkut myös pientä jalostusta. Osuusteurastamot eivät hyväksyneet lukumääräisesti ylivoimaisen osuuskaupparyhmittymän kasvavaa valtaa Suomen Karjakeskuskunnassa, vaan pitkien kiistojen jälkeen erosivat keskusliikkeestä vuonna 1936 ja perustivat itselleen uuden keskusliikkeen, Tuottajain Lihakeskuskunnan. Suomen Karjakeskuskunta jäi silloin pelkästään SOK-laisten osuuskauppojen järjestöksi ja se muutti nimensä myöhemmin Karjakunnaksi. Kiistely osuusteurastamoiden kanssa päättyi vasta, kun osuuskaupat myivät keskusliikkeensä osuusteurastamojärjestölle lokakuussa 1985.
Hans Herrmann

Hans Herrmann (s. 23. helmikuuta 1928 Stuttgart, Baden-Württemberg, Saksa) on saksalainen entinen F1-kuljettaja. Hän osallistui 21 F1-osakilpailuun kausilla –, –, ja . Hän saavutti yhteensä 10 MM-pistettä ja yhden palkintosijan, joka tuli Sveitsin GP:stä 1954. Lisäksi hän ajoi nopeimman kierroksen Ranskan GP:ssä 1954, vaikka keskeytti kilpailussa.
Herrmann osallistui myös Le Mansin 24 tunnin ajoon vuonna 1970 ajaen Porsche 917 -autoa, jolla voitti kilpailun yhdessä Richard Attwoodin kanssa. Vuosina 1958 ja 1969 hän saavutti kolmannen ja toisen sijan. Hän kilpaili myös Mille Migliassa, Targa Floriossa ja Nürburgringin 1 000 km kilpailussa.
Signe Søes

Signe Søes (s. 8. huhtikuuta 1983) on tanskalainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa ruotsalaista IFK Lidingöä. Aikaisemmin hän edusti tanskalaista OK Pan Århusia.
Viimeisenä juniorivuotenaan Søes voitti hopeaa keskimatkalta nuorten MM-kilpailuissa.
Venlojen viestissä 2008 hän voitti pronssia IFK Lidingön joukkueessa. Aikuisten MM-kilpailuissa Olomoucissa 2008 hän sijoittui pitkällä matkalla viidenneksi ja sprintissä seitsemänneksi. Suunnistuksen maailmancupissa Zürichissä Sveitsissä lokakuussa 2008 Søes sijoittui keskimatkalla toiseksi ja sprintissä kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa 2008 hän sijoittui viidenneksi.
Miskolcin MM-kilpailuissa 2009 Søes sijoittui sprintissä neljänneksi ja keskimatkalla kymmenenneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa 2009 hän sijoittui kuudenneksi. Primorskon EM-kilpailuissa 2010 hän saavutti hopeaa keskimatkalla ja sijoittui sprintissä kuudenneksi. Vuoden 2010 MM-kilpailuissa Trondheimissa Søes oli viestissä viides, keskimatkalla seitsemäs ja sprintissä yhdestoista. Savoien MM-kilpailuissa 2011 hän oli viestissä viides, pitkällä matkalla seitsemäs ja keskimatkalla 26:s. Vuonna 2014 hän palasi arvokilpailuihin Palmelan EM-kilpailuissa ja voitti kultaa keskimatkalla sekä sijoittui neljänneksi viestissä ja kuudenneksi pitkällä matkalla.
Hänen kaksoisveljensä Rasmus on myös maajoukkuetason suunnistaja.
Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa

Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa on vuonna 2006 julkaistu tribuuttilevy Lasse Mårtensonille. Levyn julkaisun ohella järjestettiin myös tribuuttikonsertti Helsingin juhlaviikoilla samana vuonna.
Yllättäen Mårtenson närkästyi niin äänilevystä kuin konsertistakin, jota hän kritisoi äänekkäästi kevyen musiikin medioissa. Mårtenson boikotoi tapahtumaa, ja piti sen järjestämistä halpamaisena eleenä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8.
A1 Liga

A1 Liga on Kroatian korkein koripallosarja.
Liigan syyskaudella kymmenen joukkuetta pelaavat ensin 18 ottelun sarjan, jonka neljä parasta pääsevät toiseen vaiheeseen. Toisessa vaiheessa kyseiset neljä joukkuetta sekä Adrianmeren liigassa pelaavat neljä joukkuetta pelaavat toisen vaiheen, jossa ratkaistaan Kroatian mestari.
Joukkueet kaudella 2012–2013.
Adrianmeren liigassa:
Derrick Rose

Derrick Martell Rose (s. 4. lokakuuta 1988 Chicago) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa pelintekijänä NBA-joukkueessa Memphis Grizzlies.
Ura.
Rose syntyi Chicagossa pahamaineiseen kaupunginosaan. Hänen koripallotaitonsa huomasivat hänen kolme isoveljeään, jotka halusivat kehittää Rosea entistä paremmaksi. Isoveljet myös suojelivat veljeään niin sanotuilta katuagenteilta.
Ennen siirtymistään NBA:han Rose pelasi Memphisin yliopiston joukkueessa. Hän oli ensimmäinen varaus ja siirtyi pelaamaan Chicago Bulls-joukkueeseen. 
Rose pelasi tulokaskautensa NBA:ssa kaudella 2008–2009 tehden 16,8 pistettä, napaten 3,9 levypalloa ja antaen 6,3 syöttöä ottelua kohden. Kauden aikana hän esiintyi mm. ja Skills Challengessa voittaen koko kilpailun. Rose valittiin , mikä teki hänestä ensimmäisen Bulls-pelaajan Michael Jordanin ja Elton Brandin jälkeen, joka on onnistunut tekemään näin.
Vuonna 2010 Rose oli mukana edustamassa voitokasta Yhdysvaltojen koripallomaajoukkuetta lajin maailmanmestaruuskilpailuissa. Kaudella 2009–2010 hänet valittiin myös pelaamaan NBA:n All-Star-joukkueeseen ensimmäisenä Bulls-pelaajana Jordanin jälkeen.
Kaudella 2010–2011 Bulls nousi kolmatta kertaa peräkkäin pudotuspeleihin. Rose valittiin runkosarjan ensimmäisenä Bulls-pelaajana Michael Jordanin jälkeen. Samalla hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin palkinnon voittanut pelaaja.
Kausi 2012–2013 jäi Roselta kokonaan väliin polvivamman vuoksi. Hän palasi kuitenkin harjoituksiin tammikuussa 2013 ja sai myöhemmin maaliskuussa 2013 lääkäriltä luvan pelata.
Rose kärsi loukkaantumisesta myös kaudella 2013–2014. Hän palasi takaisin kentille 5. lokakuuta 2013 harjoitusottelussa Indiana Pacersia vastaan. Varsinaisella kaudella hän ehti pelata vain kymmenen ottelua, kunnes loukkasi toisen polvensa ottelussa Portland Trail Blazersia vastaan ja joutui jättämään koko kauden väliin. Rose valittiin Yhdysvaltain joukkueeseen Espanjan MM-kilpailuihin 2014, missä maa uusi mestaruutensa.
Myös kaudella 2014–2015 Rose kärsi polvivammasta.
Syyskuussa 2015 Bullsin ensimmäisissä harjoituksissa Rose sai iskun kyynärpäästä ja mursi vasemman silmäkuoppansa, mikä vaati leikkaushoitoa.
Kesäkuussa 2016 Rose siirtyi New York Knicksiin, jossa hän pelasi kaudella kaudella 2016–2017. Hän pelasi 64 ottelua, ollen kaikissa avauskokoonpanossa. Rose teki keskimäärin 18 pistettä otteluakohden ja heitti 47,1 prosentin tarkkuudella, keräten myös 3,8 levypalloa ja 4,4 syöttöä ottelua kohden. Rose heitti kauden aikana 87,4 prosentin tarkkuudella vapaaheittoja, millä hän oli kauden 16. paras vapaaheitoissa. 2. huhtikuuta 2017 Rose joutui jättämään kauden lopussa viisi viimeistä ottelua väliin polvivamman vuoksi.
Heinäkuussa 2017 Rose siirtyi Cleveland Cavaliersiin.
Maaliskuussa 2018 Rose teki loppukauden mittaisen sopimuksen Minnesota Timberwolvesin kanssa. Hän jatkoi seurassa myös kaudella 2018–2019.
Heinäkuussa 2019 Rose siirtyi Detroit Pistonsiin. Sen jälkeen hän myös palasi hetkeksi New York Knicksin riveihin ja sieltä edelleen Memphis Grizzliesiin.
Willie Colón

William "Willie" Anthony Colón Román (s. 28. huhtikuuta 1950 Bronx, New York) on puertoricon-yhdysvaltalainen vetopasunisti, säveltäjä, yhtyeenjohtaja, tuottaja ja poliitikko, joka on ollut yksi salsamusiikin pioneereja. Colónin albumi "El Malo" oli ensimmäisiä uuden newyorkilaisen tyylin edustajia ja osaltaan vaikutti latinomusiikin suosion uuteen nousuun 1970-luvulla.
Colónilla on 11 Grammy-ehdokkuuta ja yksi palkinto. Hän on myös saanut Yalen yliopiston " Chubb fellowshipin", joka on yliopiston korkein tunnustus. Vuonna 1992 Colón pyrki Yhdysvaltojen kongressiin New Yorkin 17. vaalipiiristä. Colónilla on ollut ratkaiseva rooli monien latinomuusikoiden uran edistämisessä. Muun muassa Rubén Blades ja Héctor Lavoe ovat soittaneet Colónin yhtyeessä ja hän on tuottanut useita Celia Cruzin albumeita.
Colónin ensilevytys "Futura"-levy-yhtiölle nauhoitettiin vuonna 1967, mutta levyä ei julkaistu yhtiön konkurssiin vuoksi. Hän siirtyi levyttämään "Fanialle", jossa levyiltä "El Malo" ja "Guisando" irrotetut singlet "Jazzy" ja "I Wish I Had a Watermelon" nousivat hiteiksi. Vuonna 1978 Colón valittiin "Latin New Yorkin" äänestyksessä vuoden muusikoksi, tuottajaksi ja vetopasunistiksi. Kolme vuotta myöhemmin hänet valittiin jälleen vuoden muusikoksi ja albumi "Fantasmas" vuoden albumiksi. Albumi "Canciones del Solar de los Aburridos" sai puolestaan Grammy-palkinnon vuonna 1982. Rubén Bladesin kanssa tehty albumi "Siembra" valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
1980-luvun lopussa Willie Colón perusti nuorien muusikoiden kanssa uuden yhtyeen "Legal Alienin", jonka kanssa levytti albumit " Color Americano" (1990) ja "Honra y Cultura" (1991).
Havukka-ahon ajattelija

Havukka-ahon ajattelija on Veikko Huovisen vuonna 1952 ilmestynyt esikoisromaani ja läpimurtoteos. Romaanin päähenkilö on itseoppinut filosofi Konsta Pylkkänen, joka etsii ”sinistä ajatusta” miettiessään maailman menoa. Hän ryhtyy Kainuun korpiseudulle Lentualle tulleiden luonnontutkijoiden oppaaksi ja tekee tieteellisen löydön ampuessaan pyymetson, pyyn ja metson risteymän, jollaista todellisuudessa ei ole löydetty.
Pylkkäsen tarina jatkuu Huovisen kahdessa muussa romaanissa, vuoden 1961 "Konstan Pylkkerössä" sekä vuonna 2004 ilmestyneessä kirjassa "Konsta Pylkkänen etsii kortteeria".
Kirjasta on tehty Jyrki Mäntylän sovittama kuunnelma vuonna 1962 ja Kaarlo Hiltusen ohjaama televisiosarja 1971, joissa molemmissa Pylkkästä esittää Lauri Leino. Kari Väänäsen ohjaama elokuvasovitus sai ensi-iltansa tammikuussa 2010.
Kirjan alkuperäisen kansikuvan teki Martti A. Mykkänen.
Vuorenkuninkaan luolassa

Vuorenkuninkaan luolassa (myös Vuorenpeikkojen luolassa tai Vuorenkuninkaan salissa; norj. "I Dovregubbens hall") on Edvard Griegin vuonna 1874 tekemä sävellys Henrik Ibsenin näytelmään "Peer Gynt".
Alkuperäinen näytelmämusiikki, johon sisältyi myös lauluosuuksia, tunnetaan nimellä "Peer Gynt" op. 23. Nykyään tunnetumpi orkesteriversio on julkaistu osana "Peer Gynt" -sarjassa nro 1 op. 46.
Kappaleen tunnistettava ja tarttuva teema on kiinnittänyt sen osaksi populaarikulttuuria. "Vuorenkuninkaan luolassa" on kuultu muun muassa Rainbow’n, The Whon, Electric Light Orchestran ja Apocalyptican versioina, kuten myös Extreme Duudsonien tunnusmusiikkina. Peer Günt ja Hevisaurus käyttävät sitä introna keikoillaan. Sitä on myös käytetty useissa elokuvissa. Saksalaisessa klassikkoelokuvassa "M – kaupunki etsii murhaajaa" (1931) murhaaja ”M” viheltää kyseistä melodiaa etsiessään uusia uhreja.
Ari Reunanen

Ari Reunanen (s. 28. huhtikuuta 1984 Huittinen) on entinen suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi mm. TuTossa. Nykyisin Reunanen toimii aktiivisesti politiikassa. Reunanen on toiminut muun muassa Demarinuorten liittohallituksessa ja työvaliokunnassa. 
Reunanen oli ehdolla vuoden 2017 kunnallisvaaleissa. Reunanen sai 238 ääntä ja hänet valittiin Euran kaupunginvaltuutetuksi. Nykyisin Reunanen työskentelee Euran Yhteiskoulussa. 
Ura.
Juniorina Reunanen pelasi TPS:ssä. Juniorivuosien jälkeen hän siirtyi TuToon. Siellä hän pelasi kaksi kautta. Seuraavaksi Reunanen meni Jokipoikiin. Sielläkin hän pelasi kaksi kautta. Sitten tapahtui siirto Jukureihin. Seuraava kausi meni Hokissa. Kaudeksi 2008–2009 Reunanen palasi Jukureihin.
Victor Procopé

Johan Victor Procopé (20. helmikuuta 1918 Helsinki – 7. elokuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja Uudenmaan vaalipiiristä 1958–1962 ja 1966–1975. Procopé edusti RKP:n oikeistosiipeä ja oli presidentti Kekkosen vankka arvostelija. Hän oli yhdessä muun muassa puoluetoverinsa Georg C. Ehrnroothin ja Kokoomuksen Tuure Junnilan kanssa näkyvimpiä kansanedustajia, jotka vastustivat vuonna 1973 poikkeuslain nojalla tapahtunutta Kekkosen uudelleenvalintaa presidentiksi. Procopé oli koulutukseltaan filosofian maisteri ja taloustieteilijä ja arvonimeltään kunnallisneuvos (1976) sekä sotilasarvoltaan majuri. Diplomaatti Hjalmar J. Procopé oli hänen isänsä.
Jatkosodassa hän palveli oikeusupseerina luutnantin arvolla Ruotsalaisen vapaaehtoisjoukon parissa.
Kapteeni Kuolio

Kapteeni Kuolio on sarjakuvapiirtäjä P. A. Mannisen luoma parodinen supersankarihahmo, joka asuu Tampereella. Kapteeni Kuolio on mielisairaalassa hoidettavana ollut sairaseläkeläinen. Hän ehkä sairastaa skitsofreniaa tai sitten hänellä on oikeasti yliluonnollisia voimia. Hän puolustaa tai ainakin uskoo puolustavansa kotikaupunkiaan aaveiden, vampyyrien, ihmissusien ja demonien hyökkäyksiltä. Joskus hän suorittaa aikamatkoja Tampereen menneisyyteen, joka osoittautuu varsin salaperäiseksi. Nuhruista hippiä muistuttava Kapteeni Kuolio ei ole ulkoisesti kovin sankarillinen, mutta hänen rohkeudestaan ja velvollisuudentunnostaan ei ole epäilystä. Joskus Kapteeni Kuoliolla on apunaan yhtä omalaatuinen supersankari Kapteeni Kökkö. 
Tampereen kuvaus on "Kapteeni Kuolio" -sarjakuvissa keskeisessä osassa. "Kapteeni Kuoliota" onkin luonnehdittu ”Suomen ehkä persoonallisimmaksi kotiseutukirjallisuudeksi”. Manninen on kertonut saaneensa sarjakuviinsa innoitusta Tampereen historian hurjista ja kuoliaaksi vaietuista asioista. Esimerkiksi albumissa "Kapteeni Kuolio ja Tamperkele" esiintyvät muun muassa tehtailijat James Finlayson ja Wilhelm von Nottbeck, minkä lisäksi Kuolio joutuu todistamaan Tampereen taistelua (1918). "Kalevankankaan ihmissudessa" puolestaan viitataan latvialaisen vallankumouksellisen ja pankkirosvon Jan Tshokken veriseen riehumiseen Tampereen keskustassa vuonna 1906. Manninen sekoittaa edellä mainitun kaltaisiin historiallisiin tositapahtumiin kauhufantasian aineksia luoden tällä tavoin Tampereelle omaa myyttistä historiaansa. Supersankarikertomusten ohella "Kapteeni Kuolio" parodioi okkultismia ja salaliittoteorioita. 
"Kapteeni Kuolio" esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1990 "Sarjari"-lehdessä, jossa hän on jatkanut seikkailujaan näihin päiviin asti. Osa "Sarjari"-lehdessä ilmestyneistä "Kapteeni Kuolio" -sarjakuvista on uudelleenjulkaistu valikoimissa "Kapteeni Kuolio - Tampereen sankari" (2008) sekä "Kapteeni Kuolio ja Kapteeni Kökkö" (2010). Niiden lisäksi tähän mennessä on ilmestynyt neljä pitkää "Kapteeni Kuolio" -sarjakuva-albumia, joista ensimmäinen julkaistiin vuonna 2002. "Kapteeni Kuolio" on esiintynyt myös "Tähtivaeltaja"-lehdessä ja vuonna 2000 "Ilta-Sanomien" sarjakuvasivulla. Vuonna 2008 ilmestyi "Kapteeni Kuoliosta" kertova romaani "Suomen salainen kuningas."
Kapteeni Kuolio -julkaisut.
Luettelossa eivät ole mukana "Sarjari"- ja "Tähtivaeltaja"-lehdissä julkaistut lyhyet "Kapteeni Kuolio" -kertomukset tai "Ilta-Sanomissa" julkaistut "Kapteeni Kuolio" -stripit.
Joe Daley

Joe Daley (s. 20. helmikuuta 1943 Kildonana, Manitoba, Kanada) on entinen NHL:ssä ja WHA:ssa pelannut jääkiekkomaalivahti.
Ura.
Joe oli Buffalo Sabresin ensimmäinen draftivalinta vuonna 1970. Hän oli NHL:n viimeisiä maalivahteja, jotka pelasivat ilman maskia. 
Daleyn pisin jakso yhdessä joukkueessa ammattilaisliigassa oli Winnipeg Jetsissä, jossa hän oli vuodesta 1972 vuoteen 1979. Hän voitti joukkueen kanssa kolme mestaruutta. Joe oli kaudella 1975–1976 WHA:n toiseksi paras maalivahti. Hän pelasi lisäksi urallaan NHL:ssä joukkueissa Pittsburgh Penguins, Buffalo Sabres ja Detroit Red Wings.
Marc Anthony

Marc Anthony (oikealta nimeltään Marco Antonio Muñiz s. 16. syyskuuta 1968 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, Grammy-palkittu muusikko ja lauluntekijä. Anthony on kaikkien aikojen eniten levyjä myynyt salsa-artisti ja "New York Magazinen" listan mukaan hän on kymmenen vaikutusvaltaisimman newyorkilaisen joukossa.
Marc Anthony oppi musiikinteorian ja säveltämisen alkeet isältään ja kuunteli nuoruudessaan latinomuusikoita kuten Willie Colónia, Rubén Bladesia ja Héctor Lavoe, mutta myös pop-artisteja ja -yhtyeitä kuten Air Supply and José Feliciano. Anthony aloitti muusikonuransa sisarensa kanssa jo 12-vuotiaana ja lauloi taustoja useilla levyillä.
Anthonyn debyyttialbumi "When the Night Is Over", joka yhdisteli latinomusiikia ja hip-hopia, ilmestyi vuonna 1991. Albumin single "Ride on the Rhythm" nousi Billboard-tanssimusiikkilistan ensimmäiselle sijalle. Seuraavan albumin "Otra Nota" musiikki oli enemmän salsavaikutteista. Vuonna 1999 julkaistu albumi "Contra la Corriente" toi Anthonylle Grammy-palkinnon parhaasta latinomusiikkialbumista.
Marc Anthony on myös näytellyt useissa elokuvissa kuten "Kostoisku" (1996), "Big Night - italialainen ilta" (1996) ja "Hakkerit" (1995) sekä vuonna 1998 jakoi pääroolin Rubén Bladesin kanssa Paul Simonin Derek Walcottin libretoon säveltämässä Broadway-musikaalissa "The Capeman". Vuonna 2007 Anthony esitti Héctor Lavoeta elokuvassa "King of Salsa", jossa esiintyi myös hänen entinen vaimonsa Jennifer Lopez.
Hans Heyer

Hans Heyer (s. 16. maaliskuuta 1943 Mönchengladbach, Saksa) on entinen saksalainen F1-kuljettaja. 
Ura.
Alkuvaiheet.
Heyer aloitti urheilu-uransa kartingissa vuonna 1959 voittaen vuosina 1962-63 Hollannin sarjan mestaruuden. Hän voitti Euroopan Touring Car -sarjan mestaruuden vuonna 1974 ja Deutsche Rennsport Meisterchaft -sarjan mestaruuden kahdesti vuosina 1975 ja 1976 Zakspeedilla.
Formula 1.
Heyer osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1977, Saksan GP:hen. Vaikka hän karsiutui aika-ajoissa, hän silti starttasi kilpailuun sääntöjen vastaisesti. Hän keskeytti kymmenen kierroksen jälkeen vaihdelaatikko-ongelmiin, minkä jälkeen hänet hylättiin kilpailusta ja tuloksista. Lisäksi Heyer sai kilpailukiellon seuraavaan kilpailuun.
‡ Starttasi kilpailuun sääntöjen vastaisesti.
Paluu pienempiin autosarjoihin.
Heyer voitti DRM-mestaruuden uudestaan vuonna 1980 Lancialla. Hän joutui pahaan onnettomuuteen, kun Nürnbergin Norisring-kilpailussa hänen autonsa pyörähti pahasti. Heyer ei loukkaantunut mutta hänen lääkärinsä sanoi hänen olleen hermostunut. Heyer voitti Sebringin 12 tunnin kilpailun vuonna 1985.
Heyer kilpaili yhteensä 999 kilpailussa 30 vuoden ajan lopetettuaan kilpailemisen vuonna 1989. Kris Nissen kutsui hänet vuonna 2004 näytösajoon ADAC Volkswagen Polo -kilpailuun Norisringille, jossa ajoi 1000. kilpailunsa. Hänen poikansa Kenneth Heyer kilpailee nykyään GT3 -sarjassa.
Omegle

Omegle oli verkkosivusto, jossa Internetin käyttäjät pystyivät kommunikoimaan tuntemattomien ihmisten kanssa ympäri maailman. Sivusto avattiin 25. maaliskuuta 2009. Sen loi tuolloin 18-vuotias yhdysvaltalainen Leif K-Brooks. K-Brooks julkaisi 8. marraskuuta 2023 ilmoituksen, jossa hän kertoi sivuston toiminnan ylläpitämisen haasteellisuudesta ja lopullisesta päätöstä sulkea sivusto.
Kritiikkiä.
Marraskuussa 2009 sivusto kärsi mainostusbottien hyökkäyksestä, minkä vuoksi suurin osa käyttäjistä sai oikean keskustelukumppanin sijaan aikuisviihdesivuston mainoksen. Ongelma saatiin poistettua muutamassa päivässä.
Omeglella oli pitkään ongelmia seksuaalisen ahdistelun ja trollauksen kanssa. Esimerkiksi elokuussa 2023 eräs mies tuomittiin 16 vuoden vankeuteen hänen keskusteltuaan noin tuhannen alaikäisen kanssa Omeglessa ja kuvattuaan heitä riisuutumassa. Vuonna 2021 eräs nainen haastoi Omeglen oikeuteen, koska hänen mukaan kolmikymppinen mies oli pakottanut hänet ottamaan alastonkuvia ja -videoita alkaen siitä kun hän oli 11-vuotias vuonna 2014. Omeglen perustaja Leif K-Brooks päätti sulkea sivuston välttääkseen oikeuden päätöksen tapauksessa.
Nettitrollit kuten CatboyKami ja GypsyCrusader esittivät sivustolla eri hahmoja ja pilkkasivat etnisiä ryhmiä, BLM-liikettä ja George Floydia.
Impulsiivisuus

Impulsiivisuus on ihmisten käyttäytymismalli, johon kuuluu impulsiivinen toiminta ilman ajattelua. Vaikka tämä on osin normaalia käytöstä, impulsiivisuus on myös osa monia psyykkisiä, neurologisia tai neuropsykologisia häiriöitä.
Impulsiivisuus vaikuttaa adaptiiviseen toimintaan ja on täten osa normaalia käytöstä. Psykologiset tutkimukset ovat kuitenkin kyseenalaistaneet impulsiivisuuden yhtenäisenä psykologisena rakenteena. Jotkin kirjoittajat ovat ehdottaneet kolmitasoista mallia, jonka mukaan impulsiivisuus voidaan jakaa seuraaviin osiin: tarkkaavaisuus ("tylsistyy helposti"), motorinen ("tekeminen") ja kognitiivinen ("kyvyttömyys suunnitella"). Viimeaikaiset teoriat ovat jakaneet impulsiivisuuden neljään ulottuvuuteen:
Lisääntynyt impulsiivisuus on esimerkiksi pakko-oireisen häiriön keskuksessa. Sillä saattaa olla yhteys muihin psykopatologisiin tiloihin, kuten riippuvuus, bulimia ja epävakaa persoonallisuus. Impulsiivisuus liittyy myös neurologisiin ongelmiin kuten aivovammat tai ADHD.
Viimeaikainen todistusaineisto neurobiologian suunnalta näyttää tukevan näitä psykologisia teorioita, sillä näitä impulsiivisuuden eri osa-alueita pystytään manipuloimaan tietyillä lääkeaineilla.
Yliopistonkatu (Helsinki)

Yliopistonkatu () on itä–länsisuuntainen katu Kluuvin kaupunginosassa Helsingin keskustassa. Se johtaa Unioninkadulta Senaatintorin nurkasta Mikonkadulle. Se oli aiemmin osa Hallituskatua, joka tällöin ulottui Mariankadulta Mikonkadulle saakka tehden pienen mutkan Senaatintorin kohdalla. Unioninkadun länsipuolinen osa Hallituskatua nimettiin Yliopistonkaduksi vuonna 1995.
Yliopistonkadun varrella on useita Helsingin yliopiston rakennuksia. Sen itäosa kulkee yliopiston päärakennuksen ja Kansalliskirjaston välistä, mutta kumpaankin on kadulta vain sivuovi. Kadun keskiosan varrella ovat toisiaan vastapäätä Porthania ja yliopiston hallintorakennus. Kadun länsipään varrella on etupäässä liiketaloja. Vuorikadun kulmassa oli aikoinaan Heimolan talo, joka purettiin 1960-luvun lopulla. Eduskunta kokoontui siellä ennen nykyisen Eduskuntatalon valmistumista. 
Porthanian kohdalla oleva osa Yliopistonkadusta on kävelykatu.
Yliopistonkadun suorana jatkeena lännessä on sitä hieman kapeampi kävelykatu, Ateneuminkuja, joka kulkee Ateneumin ja Aikatalon välitse Mikonkadulta Keskuskadulle.
Suomen Työrintama

Suomen Työrintama oli vuosina 1936–1939 toiminut kansallissosialistinen puolue, jota johti Yrjö Raikas. Järjestön äänenkannattaja oli "Työrintama".
Suomen Työrintama perustettiin elokuussa 1936 ja rekisteröitiin tammikuussa 1937. Perustajat Yrjö Raikas, Sven B. Oksanen ja Björn Smeds olivat aiemmin olleet aktiivisia Suomen Kansan Järjestössä. Raikas toimi keväästä 1936 alkaen SKJ:n puheenjohtajana, mutta hän ei pystynyt pitämään järjestöä kasassa ja sen toiminta kuihtui. Uuden organisaation nimeksi aiottiin ensin antaa "Suomen Kansallissosialistinen Työrintama", mutta rekisteröinti ei onnistunut ja nimi lyhentyi Suomen Työrintamaksi. Tutkija Henrik Ekberg on pitänyt Työrintamaa SKJ:n legitiimeimpänä perillisenä.
Sääntöjensä mukaan järjestö työskenteli nostaakseen työn arvostusta sekä parantaakseen valtion taloudellista ja sosiaalista tilannetta. Toimenpiteillä Työrintama halusi rakentaa pohjaa uudelle eheämmälle kansalaisyhteiskunnalle. Työrintaman toimisto sijaitsi aluksi Temppelikadulla ja keväästä 1937 alkaen Mechelininkadulla, Raikkaan ja Oksasen asunnossa. Työrintaman varapuheenjohtaja oli Sven R. Hiili ja sihteeri Oksanen.
Suomen Työrintama hajosi ja lopetti toimintansa vuonna 1939. Oksanen lähti omille teilleen keväällä ja perusti Suomalais-Kansallisen Työn Puolueen, joka julkaisi lehteä "Kansallinen Työ". Raikas siirtyi vuonna 1940 Kansallissosialistien Järjestöön.
Työrintama-lehti.
Järjestön äänenkannattaja oli "Työrintama", jonka ensimmäinen numero ilmestyi 5. lokakuuta 1936. Vuoden 1937 alusta lehti alkoi ilmestyä kahdesti kuukaudessa. Työrintaman vastaava toimittaja oli (aiemmin SKJ:n lehtiin kirjoittanut) Sven B. Oksanen. Lehden artikkeleissa korostuivat työhön liittyvät asiat. Toinen huomiota herättävä piirre oli lehden jyrkkä juutalaisvastaisuus. Työrintama hyökkäsi esimerkiksi Y. W. Jalanderin (myös juutalaisvastaista) Siniristi-järjestöä vastaan, koska Jalander hyväksyi kannattajiensa joukkoon henkilön (Bertil von Alfthan), jolla oli juutalaisia sukujuuria. Jalander piti Työrintaman antisemitismiä luonteeltaan primitiivisenä. Työrintama julkaisi muun muassa (Suomessa asuneelta) natsijohtaja Wilhelm Jahrelta saamiaan kirjoituksia. 
Lehden linja jyrkentyi entisestään, kun Suomeen alkoi saapua pakolaisia Keski-Euroopasta. Joulukuussa 1938 Työrintama otti esiin ulkoministeri Eljas Erkon juutalaiset sukujuuret. Helmikuussa 1939 Helsingin raastuvanoikeus tuomitsi lehden 40 päiväsakkoon hallituksen solvaamisesta. Helmikuun loppupuolella Työrintamassa julkaistiin ”juutalaiskysymyksen ratkaisu” -tekstillä varustettu pilakuva, jossa juutalaiset kaivoivat omia hautojaan. Työrintaman viimeinen numero ilmestyi 13. toukokuuta 1939.
Chubb Fellowship

Chubb Fellowship on Yalen yliopiston kutsuseura, joka perustettiin vuonna 1936 Hendon Chubbin lahjoituksen turvin. Seuran tarkoitus on kannustaa ja avustaa nuoria Yalen opiskelijoita tutustumaan valtionhallintoon ja julkiseen palveluun.
"Chubb fellowship"-ohjelma toimii "Timothy Dwight Collegessa". Vuosittain neljä ansioitunutta henkilöä kutsutaan vieraileviksi "Chubb Fellow'ksi", jotka viettävät vuoden Yalessa läheisessä ja epämuodollisessa kanssakäymisessä opiskelijoiden kanssa. Entisten "Chubb Fellow'den" joukossa on muun muassa presidentit George Bush, Ronald Reagan ja Jimmy Carter, kirjailijat Octavio Paz ja Toni Morrison sekä muusikot Willie Colón ja Tito Puente.
Roko Ukić

Roko Leni Ukić (s. 5. tammikuuta 1984 Split) on kroatialainen koripalloilija. Hänen on edustanut kreikkalaista Panathinaikosia vuodesta 2012 lähtien.
Ura.
Ukić aloitti koripallon pelaamisen KK Splitissä vuonna 1992. Hän teki debyyttinsä KK Splitin edestusjoukkueessa kaudella 2000–2001. Hän oli edustamassa Kroatiaa alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2002, jolloin hän voitti kultaa sekä vuoden 2003 MM-kisoissa. Ukić oli alun perin ilmoittautunut , mutta veti nimensä pois viime hetkellä. Seuraavana vuonna hän kuitenkin osallistui varaustilaisuuteen, jossa Toronto Raptors varasi hänet numerolla 41.
Vuonna 2005 Ukić teki sopimuksen TAU Cerámican kanssa, vaikka häntä oltiin jo huhuiltu Raptorsiin. Euroliiga-veteraanien täyttämässä joukkueessa Ukić ei päässyt heti pelitapaan mukaan ja kärsi lisäksi loukkaantumisista. Hän pelasi yhden kauden kunnes siiryi FC Barcelona Bàsquetiin. Kilpailu pelipaikoista oli joukkueen sisällä kuitenkin kovaa ja yhden vaatimattoman kauden jälkeen Barcelonassa Ukić annettiin lainalle Lottomatica Romaan. Siirto Lotomaticaan oli Ukićin jatkouran kannalta tärkeä siirto, sillä kausi oli hänen läpimurtokautensa. Hän teki Euroliigassa 12,7 pistettä ja antoi 2,8 syöttöä ottelua kohden.
Kaudeksi 2008–2009 Ukić siirtyi Toronto Raptorsiin kolmen vuoden sopimuksella. Ensimmäisellä NBA-kaudellaan hän teki keskimäärin 4,2 pistettä 12,4 pelaamaansa minuuttia kohden. Ukićin visiitti seurassa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä jo yhden kauden jälkeen hän siirtyi Milwaukee Buckseihin. Ukić pelasi seurassa tammikuuhun 2010 saakka, jolloin hän siirtyi takaisin Eurooppaan Fenerbahçe Ülkeriin. Kaudeksi 2012–2013 Ukić siirtyi kreikkalaiseen Panathinaikosiin.
Birger Nylander

Birger Jarl Nylander () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan prikaatin intendenttinä. 
Perhe ja koulutus.
Hänen vanhempansa olivat pankinjohtaja Matts Olof Nylander ja Olga Hansson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Estrid Sigrun Kohlmannin kanssa. Hän kävi kansakoulun ja Zetterblomin yksityisen kauppakoulun Helsingissä vuosina 1910–1911. Lisäksi hän suoritti opintomatkat Englantiin, Norjaan, Baltiaan ynnä muihin maihin vuosien 1913–1914 aikana. Hän suoritti röntgenkurssin Tukholmassa vuonna 1929.
Jääkärikausi.
Nylander työskenteli Kymin paperitehtailla myöhemmin venäläisessä Provudnik-nimisessä kumitavaratehtaassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 8. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Jääkäriaikanaan hän sai myös paikallisen intendenttikoulutuksen Libaussa vuonna 1917. 
’’Pääartikkeli: Suomen sisällissota’’
Suomen sisällissota.
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan intendentiksi 3. Jääkäriprikaatiin ja osallistui sotatoimiin Karjalankannaksella. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Nylander siirrettiin sisällissodan jälkeen 1. kesäkuuta 1918 alkaen talouspäälliköksi Jääkärirykmentti 5:een, josta muodostettiin myöhemmin ensin Kuopion jalkaväkirykmentti 4 ja sitten Tampereen rykmentti. Tampereen rykmentistä hänet siirrettiin 12. elokuuta 1919 alkaen Kaartin jääkäripataljoonaan ja 1. lokakuuta 1919 alkaen Keski-Suomen rykmenttiin, missä hänet määrättiin 7. komppanian päälliköksi. Armeijasta Nylander erosi 9. maaliskuuta 1921 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Leppävaaran suojeluskuntaan. Tehtävässä hän toimi 30. elokuuta 1921 saakka, jonka jälkeen hän työskenteli sairaanhoitovälineiden myyjänä vuosina 1922–1924 Christien Nissenillä ja vuosina 1924–1925 Reiniger Veifanilla sekä myöhemmin uudelleen Christien Nissenillä, Merivaaralla, Philips Oy:ssä sekä Instrumentariumilla. 
Talvisota.
Nylander osallistui talvisotaan komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 37:n 2. pataljoonassa ja osallistui taisteluihin Tulemalla ja Kitelässä. Myöhemmin hän oli toipilaana 6. Sotasairaalassa, josta päästyään hän osallistui desantintorjuntatehtäviin. Välirauhan aikana hän toimi aluksi desantintorjuntatehtävissä, kunnes hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi Jalkaväkirykmentti 4:ään. Jatkosodan puhjettua Nylander siirrettiin koulutusupseeriksi Jalkaväenkoulutuskeskus 11:een, josta hänet siirrettiin myöhemmin Päämajan ylilääkärin käyttöön. Päämajassa hän palveli vuoteen 1942 saakka, jolloin hänet kotiutettiin. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Yhdysvaltain merijalkaväen komentaja

Yhdysvaltain merijalkaväen komentaja on merijalkaväen korkea-arvoisin upseeri, Puolustushaarakomentajien neuvoston jäsen ja presidentin, puolustusministerin sekä laivastoministerin neuvonantaja merijalkaväkeä koskevissa asioissa. Komentajan on vastuussa merijalkaväen materiaalihuollosta, organisaatiosta, suunnittelusta ja johtamisesta.
Komentajan nimittää presidentti nelivuotiskaudeksi ja senaatin enemmistön tulee hyväksyä nimitys.
Nykyinen komentaja on kenraali Robert B. Neller.