tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Libya inferior

Libya inferior () oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Libyassa nykyisen Egyptin valtion alueella.
Maantiede.
Libya superiorin provinssi eli ”Ala-Libya” sijaitsi Pohjois-Afrikan rannikolla eli Välimeren rannalla, ja käsitti Marmarikan (lat. "Marmarica") alueen nykyisen Egyptin valtion luoteisosassa. Provinssin länsipuolella nykyisen Libyan valtion puolella sijaitsi Libya superiorin provinssi eli ”Ylä-Libya”, ja itäpuolella Egyptin ydinalueet ja Aegyptuksen, Arcadian ja Thebaiksen provinssit. Provinssin hallinnollinen keskus oli Paraitonion.
Kaupunkeja.
Libya inferiorin roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Libya inferiorin alue oli noin vuosina 74–27 eaa. osa Cyrenaican provinssia ja noin vuosina 27 eaa. – 293 jaa. osa Creta et Cyrenen provinssia. Libya inferiorin provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin jakamalla Creta et Cyrenen provinssi kolmeksi provinssiksi, joista muut olivat Libya superior ja Creta.
Noin vuosina 293–395 provinssi kuului Oriensin diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Oriensin prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen Oriensin prefektuuriin mutta nyt Aegyptuksen diokeesiin.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Libya superior

Libya superior () oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Libyassa nykyisen Libyan valtion koillisosassa.
Maantiede.
Libya superiorin provinssi eli ”Ylä-Libya” sijaitsi Pohjois-Afrikan rannikolla eli Välimeren rannalla, ja käsitti nykyisen Libyan rannikon itäosan eli nykyvaltion koillisosan. Sen ydinaluetta oli vanha Kyrenaikan (lat. "Cyrenaica") alue. Provinssin länsipuolella sijaitsi Tripolitanian provinssi ja itäpuolella nykyisen Egyptin valtion puolella Libya inferiorin provinssi eli ”Ala-Libya”. Provinssin hallinnollinen keskus oli Ptolemais.
Kaupunkeja.
Libya superiorin roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Libya superiorin alue oli noin vuosina 74–27 eaa. osa Cyrenaican provinssia ja noin vuosina 27 eaa. – 293 jaa. osa Creta et Cyrenen provinssia. Libya superiorin provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin jakamalla Creta et Cyrenen provinssi kolmeksi provinssiksi, joista muut olivat Libya inferior ja Creta.
Noin vuosina 293–395 provinssi kuului Oriensin diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Oriensin prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen Oriensin prefektuuriin mutta nyt Aegyptuksen diokeesiin.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
M1 (ohjus)

M1 eli MSBS M1 ("Missile Mer-Sol Balistique Stratégique", SLBM) oli Ranskan laivaston ensimmäinen käyttämä ydinohjus. "SEREB":n valmistama, 20 000 kg:n omamassan IRBM- tyyppisen strategisen ohjuksen palvelusuraa kesti vuodet 1971 - 1974, jolloin sen alkoi korvata M2. M2 jakoi osin saman ohjuskärjen (MR-41) tämän tyypin kanssa, jonka kantama oli sekin suunnilleen sama 3 000 km. Ydinkokeita toteutettiin, alkaen vuonna 1968, ja MR-41 -ydinkärkien tuotanto aloitettiin 1969. Redoutable -luokan veneillä ("SNLE":t; "Sousmarin Nucléaire Lanceur d'Engins") suoritettu partiointi aloitettiin vuonna 1972, "Le Redoutable"n valmistuttua telakalta 1. joulukuuta 1971. Ranska oli saavuttanut oman ydinpommitusvalmiutensa, vuoden 1964 tietämillä (AN-11).
Ydinkärki MR-41.1:n räjäytysteho oli 500 kilotonnia, ja se perustui kiihdytettyyn ydinfissioon. Ase omasi omassa lajissaan, eräitä suurimmista olevia tuhovoimia, joka lähenteli lämpöydinpommia. MR-41.2:n tuhovoima 1 megatonnia oli vain lämpöydinfuusion kautta saavutettavissa.
Ohjuksen kantoyksikön eli raketti-osion ura, poikkesi ydinkärjen palvelusurasta jossain määrin. Omalla osuudellaan, suhteellisen kevyehkö, 1 360 kg omamassan taistelukärki oli suhteellisen edistyksellinen, joten sitä käytettiin enemmissä määrin ja pidemmän aikaa. Ydinkärkeä myös päivitettiin ja sen tuhotapaa muutettiin, eli lämpöydinkärki astui tässä mukaan, fissiotuvasta fuusiotuvaksi. MR-41 ohjuskärjestä oli olemassa kahta eri varianttia, joista jälkimmäisen omamassa lienee ollut ensimmäistä kevyempi. Tämä tarkoitti samalla myös laukaisumassan pienentymää. MR-41.2 omasi 700 kg omamassan, vaikkakin se oli lämpöydinkärki.
"Veronique" -ohjuksilla oli aloitettu Ranskan ydinasemahdin ("Force de Frappe") turvaaminen, AN-11 ydinpommien jälkeen. "Saphir" oli myös eräs kehitysvaiheissa, mukana kulkeneita valmistelutöitä, Ranskan mannertenvälisiä ydinohjusten (SSBS- 2 ja 3) asesuunnitelmia varten, jotka toteutettiin "Plateau d'Albion"illa. Ranskan kolmikantaan pohjautuvassa, ydinasestrategiassa oli ydinaseet oltava laukaistavissa kolmella eri tapaa: maalla, merellä ja ilmassa.
Ranska oli saanut ohjusteknologiaa, muun muassa murtuneen Natsi-Saksan kautta. Olihan useita "V-kostoase"iden, (V-Aggregat rakettisarja) laukaisutukikohtia sijainnut sen maaperällä.
Macedonia prima

Macedonia prima ("Macedonia I", ) oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti suunnilleen nykyisen Makedonian maakunnan alueen Kreikassa.
Maantiede.
Macedonia priman provinssi käsitti historiallisen Makedonian valtakunnan ydinalueen ja nykyisen kreikkalaisen Makedonian alueen. Siihen kuuluivat muun muassa nykyinen Chalkidikín niemimaa sekä Thasoksen saari. Provinssin pohjoispuolella sijaitsi Macedonia secundan provinssi, itäpuolella Rhodopen provinssi, eteläpuolella Thessalian provinssi ja länsipuolella Epirus Vetuksen ja Epirus novan provinssit. Provinssin hallinnollinen keskus oli Thessalonike (lat. "Thessalonica").
Kaupunkeja.
Macedonia priman roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Macedonia priman alue oli aiemmin osa Macedonian provinssia. Macedonia priman provinssi perustettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin. Se oli osa Itä-Roomaa ja kuului Illyricumin prefektuuriin ja Macedonian diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Macedonia secunda

Macedonia secunda ("Macedonia II", ) eli Macedonia salutaris () oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Makedoniassa pääosin nykyisen Pohjois-Makedonian alueella.
Maantiede.
Macedonia secundan provinssi käsitti historiallisen Makedonian alueen pohjoisosan pääosin nykyisen Pohjois-Makedonian alueella. Pienempi osa siitä saattoi sijaita nykyisen Kreikan alueella. Provinssin eteläpuolella enemmän nykyisen Kreikan puolella sijaitsi Macedonia priman provinssi, länsipuolella Epirus novan provinssi, pohjoispuolella Dardanian ja Dacia mediterranean provinssit, ja itäpuolella Rhodopen provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Stobi.
Kaupunkeja.
Macedonia secundan roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Macedonia secundan alue oli aiemmin osa Macedonian provinssia. Macedonia secundan provinssi perustettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin. Se oli osa Itä-Roomaa ja kuului Illyricumin prefektuuriin ja Macedonian diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Mauretania Sitifensis

Mauretania Sitifensis () oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Mauretaniassa nykyisen Algerian alueella.
Maantiede.
Mauretania Sitifensiksen provinssi sijaitsi Pohjois-Afrikan rannikolla Välimeren rannalla ja käsitti aiemmin Mauretania Caesariensiksen provinssiin kuuluneen kyseisen provinssin itäosan, ja suunnilleen nykyisen Algerian luoteisosan. Provinssin länsipuolella sijaitsi jäljelle jäänyt Mauretania Caesariensiksen provinssin pääosa ja itäpuolella Numidia Cirtensiksen ja Numidia militianan provinssit. Provinssin hallinnollinen keskus oli Sitifis, josta se sai lisänimensä.
Kaupunkeja.
Mauretania Sitifensiksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Mauretania Sitifensiksen provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin, jolloin se erotettiin Mauretania Caesariensiksen provinssista. Provinssi kuului African diokeesiin. 300-luvulla provinssi oli välillä osa Italia, Illyricum et African prefektuuria ja välillä Italia et African prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja edelleen African diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Rhodope (provinssi)

Rhodope (; ) oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Traakiassa nykyisten Kreikan ja Bulgarian alueilla.
Maantiede.
Rhodopen provinssi käsitti suunnilleen nykyisen Länsi-Traakian Kreikassa sekä Bulgarian eteläosan. Se sai nimensä seudun Rhodopevuorista, ja käsitti erityisesti vuorten eteläpuolta sekä osan Traakian Egeanmeren puoleisesta rannikosta. Provinssin länsipuolella sijaitsivat Macedonia priman ja Macedonia secundan provinssit, pohjoispuolella Thracian provinssi, koillispuolella Haemimontuksen provinssi ja itäpuolella Europan provinssi. Provinssin hallinnollisia keskuksia olivat Ainos (lat. "Aenus") ja Traianopolis (lat. "Trajanopolis").
Kaupunkeja.
Rhodopen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Rhodopen alue oli aiemmin osa Thracian provinssia. Rhodopen provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin. Provinssi kuului Thracian diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Oriensin prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Sardinia (provinssi)

Sardinia () oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti Sardinian saaren nykyisessä Italiassa.
Maantiede.
Sardinian provinssi käsitti samannimisen saaren Välimeressä Italian niemimaan länsipuolella. Sen pohjoispuolella sijaitsi Korsikan saari, joka kuului Corsican provinssiin. Sardinian provinssin hallinnollinen keskus oli Caralis.
Kaupunkeja.
Sardinian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Sardinian saari oli aiemmin osa Sardinia et Corsican provinssia. Sardinian provinssi perustettiin jossakin vaiheessa, kun Sardinia et Corsica provinssi jaettiin kahtia, toisen osan ollessa Corsican provinssi. Tarkkaa ajankohtaa ei tunneta, mutta jako on ollut voimassa viimeistään keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemästä uudistuksesta lähtien. Noin vuosina 293–395 provinssi kuului Italian diokeesiin. 300-luvulla se oli välillä osa Italia, Illyricum et African prefektuuria ja välillä Italia et African prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja nyt Italia suburbicarian diokeesiin.
Provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Thessalia (provinssi)

Thessalia () oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti sille nimen antaneen Thessalian maakunnan, joka vastaa suunnilleen nykyistä Thessalian aluetta Kreikassa.
Maantiede.
Thessalian provinssi sijaitsi itäisessä Manner-Kreikassa samalla alueella kuin Kreikan nykyinen hallinnollinen Thessalian alue. Siihen kuuluivat myös muun muassa Pohjoisten Sporadien saaret. Provinssin pohjoispuolella sijaitsi Macedonian provinssi, länsipuolella Epirus Vetuksen provinssi ja eteläpuolella Achaean provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Larissa.
Kaupunkeja.
Thessalian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Thessalia oli aiemmin osa Macedonian provinssia. Thessalian provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin. Noin vuosina 293–395 provinssi kuului Moesian diokeesiin. 300-luvulla se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Illyricumin prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon jälkeen provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Illyricumin prefektuuriin ja nyt Macedonian diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Traianopolis

Traianopolis (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Robert Henri

Robert Henri, syntyjään Robert Henry Cozad (24. kesäkuuta 1865 Cincinnati – 12. heinäkuuta 1929 New York) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. 
Elämänvaiheita.
Robert Henrin isä oli kiinteistösijoittaja ja uhkapeluri. Perheen isä oli mukana ampumavälikohtauksessa jossa yksi mies kuoli. Skandaalin vuoksi perhe vaihtoi sukunimensä ja muutti Atlantic Cityyn. 
Henri kirjautui Pennsylvania Academy of Fine Artsin oppilaaksi vuonna 1886 ja jatkoi opintojaan Pariisissa vuonna 1888. Siellä häntä opetti aikansa muotitaiteilija William-Adolphe Bouguereau. École des Beaux-Artsiin hän pääsi vuonna 1891, mutta päätti palata samana vuonna Yhdysvaltoihin. 
Vuonna 1892 Henri aloitti neljä vuotta kestäneen taideopettajan uransa Philadelphian School of Desing of Womenissa. Hän kannusti monia lahjakkaita nuoria jatkamaan opintojaan New Yorkin oppilaitoksissa. Hän jatkoi käyntejään Pariisissa ja yksi hänen töistään ostettiin pariisilaiseen museoon. Hän asettui asumaan loppuelämäkseen New Yorkiin vuonna 1900. 
New Yorkissa Henri ryhtyi taideopettajaksi New York School of Artissa ja järjesti näyttelyitä urbaaneja näkymiä esittäneestä taiteesta. Häntä pidetään nykyään erittäin merkittävänä taideopettajana. Opettajana Henri suhtautui torjuvasti sekä perinteiseen akateemiseen taiteeseen että impressionismiin. Hän ryhtyi kehittämään omaa, urbaania suuntaustaan, missä kohdetta lähestyttiin rohkean maalauksellisesti. 
Vuonna 1906 Henri valittiin National Academy of Designin jäseneksi. Hän lähti akatemiasta seuraavana vuonna, kun hänen seitsemän ystävänsä töitä ei otettu mukaan näyttelyyn. Hän päätti ystävineen perustaa oman ryhmän, joka sai nimen The Eight. Vuonna 1910 hän päätti järjestää vapaiden taiteilijoiden näyttelyn joka perustui säännölle, ei tuomaristoa eikä palkintoja. The Eight oli alkuna myöhemmälle newyorkilaiselle Aschan Schoolille, joka keskittyi realistiseen taiteeseen. Avioliiton Henri solmi vuonna 1908 irlantilaistaustaisen Marjorie Organin kanssa. Noihin aikoihin hän kutsui taideakatemioita "taiteen haustausmaiksi" niiden jäykkien periaatteiden vuoksi. 
Vuoden 1909 paikkeilla Henri luki Hardesty Marattan väriteorian ja näkyi hänen paletissaan värien kirkastumisena. Hän kiinnostui myös muotokuvamaalaamisesta ja sai mallinsa näytäämään eläviltä ja valitsi heidät ennakkoluulottomasti monista eri kansallisuuksista ja yhteiskuntaluokista. "Taidetta elämän vuoksi" oli hänen tunnuslauseensa. Hän alkoi saada palkintoja töistään ja pääsi opettajaksi Art Students Leagueen vuonna 1915 ja toimi siellä opettajana vuonna 1929 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. Opettajana Henri oli ihailtu. Hänen opetusperiaatteensa on dokumentoitu vuoona 1923 ilmestyneessä Margery Ryersonin kirjassa The Art Spirit. Kuolinvuonnaan hänet nimettiin kolmen suurimman elävän yhdysvaltailaisen taiteilijan joukkoon kuuluvaksi.
The Magic of Boney M.

The Magic of Boney M. on diskoyhtye Boney M:n kokoelma-albumi vuodelta 2006. Sen tuotti Frank Farian. Levyä ei tule sekoittaa lähes samannimiseen kokoelmaan "The Magic of Boney M. – 20 Golden Hits", joka julkaistiin jo vuonna 1980. Uudemmalla levyllä on 14 samaa kappaletta kuin vanhemmalla. Uudemmalla levyllä on kaikki 1980-version A-puolen kappaleet, mutta sen B-puolen valikoimasta kuusi kappaletta ei ole mahtunut 2006-versioon.
Kappaleet.
Levyn laulut nro 19 ja 20 on merkitty bonus-kappaleiksi. Näistä ensimmäinen on Mousse T.:n remix kappaleesta ”Sunny” ja jälkimmäinen ”A Moment of Love” kokonaan uusi, vuonna 2006 levytetty laulu. Uudella kappaleella laulaa alkuperäisen Boney M. -kokoonpanon Liz Mitchell.
Dąbrowa

Dąbrowa on muun muassa seuraavien Puolan paikkakuntien nimi:
Melkein Mensa

Melkein Mensa on FOX ja Star Channel -kanavien esittämä suomalainen televisio-ohjelma, jossa jokaisessa jaksossa kolme julkisuuden henkilöä kilpailevat tietovisassa vaihtuvin teemoin. Vastaamista saatetaan hankaloittaa erilaisilla tehtävillä ja vääristä vastauksista rangaistaan. Ohjelmaa juontaa Juha Perälä ja sen vakiokilpailijana on Eero Ritala.
"Melkein Mensaa" on esitetty yhteensä seitsemän tuotantokautta vuosina 2020–2024.
Ohjelma perustuu norjalaiseen "Huskestue"-formaatiin.
Kotava

Kotava on kielitieteilijä Staren Fetceyn luoma keinotekoinen kansainvälinen apukieli. Fetcey aloitti kielen suunnittelun vuonna 1975, tarkoituksenaan luoda kieli, joka perustuisi täysin keksittyyn sanastoon ja olisi siten yhtä hyväksyttävä kaikkialla maailmassa. Tuolloin siitä käytettiin vielä nimitystä "tawénelen", jossa "tawén" merkitsee Maata ja "elen" on kielen loppuliite. Työ valmistui vuonna 1978, ja kieltä on myöhemmin uudistettu vuosina 1988 ja 1993.
Kotavan nimi tarkoittaa kirjaimellisesti "jokaisen kieltä" tai "kaikkien kieltä" ja on muodostettu sanoista "kot" (jokainen, kaikki) ja "ava" (kieli). Kielen perusperiaatteita ovat neutraalius, omaperäisyys, universaalius, yksinkertaisuus, säännöllisyys ja rikkaus sekä evoluutioarvo eli kyky mukautua maailman ja ajattelutapojen muutokseen. Monista vanhemmista kansainvälisistä apukielistä, kuten esperantosta ja interlinguasta poiketen kieli pyrkii universaaliuteen eikä pohjaudu vain tiettyihin eurooppalaisiin tai indoeurooppalaisiin kieliin; pääosa kielen 17 000 sanaa kattavasta sanastosta onkin varta vasten luotua eikä pohjaudu mihinkään olemassa olevaan kieleen.
Kielioppi ja fonologia.
Kotavan kielioppi on yksinkertainen, säännöllinen ja helposti muistettava. Substantiivit ja pronominit ovat taipumattomia, eikä sukua tai lukua ole. Aikamuotoja on kolme (nykyinen, mennyt ja tuleva) ja tapaluokkia neljä (indikatiivi, imperatiivi, konditionaali ja partisiippi). Verbitaivutus on säännöllinen ja verbit taipuvat seitsemässä persoonassa. Syntaktisesti kieli on joustava ja sanajärjestys vapaa; useimmiten käytetään kuitenkin OSV-järjestystä (objekti-subjekti-verbi).
Kotavalla on yksinkertainen ja joustava fonologinen järjestelmä, johon kuuluu viisi vokaalia, 17 yleismaailmallista konsonanttia ja kolme puolivokaalia. Sananpaino on toiseksi viimeisellä tavulla vokaaliin päättyvissä sanoissa, muissa viimeisellä. Poikkeus on kuitenkin verbitaivutuksen yksikön ensimmäinen persoona, jossa paino on viimeisellä tavulla loppuvokaalista riippumatta.
Kirjoitusjärjestelmä.
Kotavaa kirjoitetaan yksinkertaistetulla, 24 kirjainta sisältävällä latinalaisella aakkostolla. Jokainen kirjain vastaa tiettyä foneemia.
Kielinäyte.
Isä meidän -rukous kotavaksi:
Minaf Gadik koe kelt tigis,&lt;br&gt; Rinaf yolt zo tutumtar,&lt;br&gt; Rinafa gazara til,&lt;br&gt; Rinafa kuranira zo askir moe tawava lidam kelt.&lt;br&gt; Va vieleaf beg pu min uleon zilil ‼&lt;br&gt; Va minyona kantara ixel dum pu tel va min ixeyes dere ixev ‼&lt;br&gt; Ise van zoenuca va min me levplekul,&lt;br&gt; Volse sol rote va min tunuyal ‼
1. tanoy
2. toloy
3. baroy
4. balemoy
5. aluboy
6. tevoy
7. peroy
8. anyustoy
9. lerdoy
10. tan-sanoy / sanoy
Malmhuvud

Malmhuvud on Mälarenin pieni saari Ekerön kunnassa, joka sijaitsee Ruotsissa Tukholman läänissä.
Maantietoa.
Malmhuvud sijaitsee Mälarenin itäosassa Norra Björkfjärdenin itäosan saaristossa aivan Ekerönin pohjoispäässä Munsönissä. Sen länsipuolella sijaitsee pieni luoto Vittgrund. Norra Björkfjärdenin tuulilta ja aallokolta sitä suojaa Lagnö lännessä ja Gräsholmen pohjoisessa ja Alholmen luoteessa. Venereitit saarelle tulevat lännestä Lagnö kirtäen Vråkanin tai Lagnösundetin kautta ja kaakosta Långtarmenia pitkin ja idästä Brofjärdenistä Dävensön ympäri joko Ormsundetia tai etelästä Skeppsbackasundetia kiertäen.
Saaren pituus on yli 700 metriä ja leveys on 400 metriä. Saaren johtaa kävelyreitti etelästä tulevaa Uppsalanharjua pitkin. Polku kapenee lopulta kapeaksi kannakseksi, jossa muutaman metrin levyisen salmen ylittää puinen kävelysilta. Saari on pitkän pohjoiseen johtavan harjujakson viimeinen osuus ennen Björkfjärdeniin sukeltamista. Saarelta on kaivettu menneinä aikoina runsaasti soraa ja se on laivattu eri puolille Mälarenin rantoja proomuilla. Samoin on toimittu Munsönin pohjoiskärjessä, jossa on laajat harjualueet kaivettu tasaisiksi. Saaren soranotto on päättynyt, mutta sen jäljet näkyvät metsittyvässä maisemassa edelleen. Saarella ei ole kiinteää ja pysyvää asutusta, mutta saaren länsirannalla sijaitsee viisi vapaa-ajan asuntoa ja yksi retkeilymaja.
Historiaa.
Saarella on vanhoissa kartoissa nimi "Malmö hufvud", missä "malm" tarkoittaa rikottua kiveä tai soraa.
Ari Lehtoranta

Ari Tapio Lehtoranta (s. 1963) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Caverionin toimitusjohtajana vuosina 2017–2021.
Lehtoranta toimi Nokian Renkaiden toimitusjohtajana vuosina 2014–2016. 
Hän on työskennellyt aiemmin Koneen Keski- ja Pohjois-Euroopan liiketoimintojen johtajana sekä Nokialla ja Nokia Siemens Networksissa.
Kari Kauniskangas

Kari Kauniskangas on seuraavien henkilöiden nimi:
Nathalie Ahlström

Anja Nathalie Ahlström (s. 1974) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Fiskarsin toimitusjohtajana 2021–2025. Hän on työskennellyt aiemmin Fazerilla.
Ahlström on koulutukseltaan tuotantotalouden ja paperiteknologian diplomi-insinööri. Hänen työuransa on ollut kansainvälinen, sillä hän on viettänyt maailmalla yhteensä yhdeksän vuotta. Työuransa hän aloitti liikkeenjohdon konsulttina Pöyryllä, jonka toiminta oli maailmanlaajuista. Seuraavaksi Ahlström työskenteli Singaporessa aluksi Huhtamäen palveluksessa ja sitten australialaisen pakkausyhtiö Amcorin Aasian toimintojen johtajana. Singaporesta hän siirtyi Sveitsiin johtamaan Amcorin yhtä divisioonaa. Maailmalta Ahlström palasi perheineen Suomeen Fazer Makeisten toimitusjohtajaksi ja siitä työstä Fiskarsin palvelukseen, ensin hallitukseen ja sitten toimitusjohtajaksi. Toukokuussa 2025 hän väistyi tehtävästä ja väliaikaiseksi toimitusjohtajaksi nimitettiin Jyri Luomakoski.
Sukutaustaltaan Ahlström kuuluu Ahlströmien teollisuussukuun. Hänen isänsä Krister Ahlström johti muun muassa kuitumateriaaleja valmistavaa Ahlström-yhtiötä.
Leone Caetani

Leone Caetani (12. syyskuuta 1869 Rooma – 25. joulukuuta 1935 Vancouver), viidestoista Sermonetan herttua ja viides Teanon prinssi, oli italialainen historioitsija, islamologi ja poliitikko, joka tunnetaan etenkin varhaista islamia koskevista tutkimuksista.  
Elämä.
Leone Caetani syntyi Caetanin aatelisperheeseen. Hänen isänsä Onorato Caetani oli toiminut Italian ulkoministerinä, mutta suvussa oli myös paaveja (Gelasius II, k. 1119 ja Bonifatius VIII, 1235–1303). Caetanon kiinnostus Egyptiin johti hänet jäseneksi egyptiläisen Osiris-jumalan mukaan nimettyyn vapaamuurarijärjestöön. Vuosina 1909–1013 Caetani oli liberaalis-demokraattisen puolueen kansanedustaja. Vuonna 1927 Caetani muutti Brittiläiseen Kolumbiaan Kanadaan, koska solmi toisen avioliittonsa, jota ei voinut Italian lakien takia tehdä Italiassa. Caetani oli myös radikaali sosialisti ja Italiassa valtaan vuonna 1922 oli noussut Benito Mussolini. Caetanin toisesta avioliitosta syntynyt tytär Sveva Caetani oli tunnettu kanadalainen taiteilija. Caetani menetti pääosan omaisuudestaan vuoden 1929 pörssiromahduksessa. Kun Caetani päätti jättää kotimaansa, hän perusti "Islamin tutkimuksen Caetani-säätiön" vuonna 1924 ja lahjoitti sille kirjastonsa. 
Tutkimustyö.
Caetani kokosi vuosi vuodelta ja tapahtuma tapahtumalta keskiajan arabihistorioitsijoiden kuvaukset islamin varhaisvaiheista vuoteen 665 asti eli Muawijan aikaan. Caetani oli itseoppinut itämaisissa kielissä, mutta jo hänen laajan 10-osaisen teoksensa "Annali dell' Islam" (1905–1926) ensimmäinen osa herätti ihailua orientalistien keskuudessa. Caetani päätyi käsitykseen, ettei juuri mitään voitu tietää Muhammedista tämän aineiston pohjalta. Hän kuitenkin ajatteli, että kriittisen analyysin avulla siitä olisi vielä löydettävissä totuuden jyviä. Caetani katsoi, että Koraani ei suoraan sisältänyt Muhammedin tekstiä, ja että kirjan kokoaminen ensin Abu Bakrin ja sitten Uthmanin alaisuudessa oli pelkkä myytti. Caetani myös uskoi islamin syntyneen vasta paimentolaisvalloitusten jälkeen eikä sitä ennen. Valloituksia ei olisi saanut aikaa islam vaan ilmastonmuutos Arabiassa. Teoria sai 1920-luvulla kannattajia Neuvostoliitossa.
Teokset.
Caetani julkaisi tutkimuksensa 10-osaisen teoksessa "Annali dell' Islam" (1905–1926). Toinen laaja julkaisu oli kolme nidettä käsittävä "Studi di storia orientale" (1911–1914).
Jälkimaine.
Leone Caetanin mukaan on nimetty koulu Cisterna di Latinassa, Latiumissa, alueella, joka on ollut Caetanin suvun läänityksiä. Caetani tunnetaan edelleen Italian maineikkaimpiin kuuluvana islamin tutkijana.
Japanin parlamenttivaalit 2021

Japanin parlamenttivaalit 2021 järjestettiin 31. lokakuuta Japanin perustuslain edellyttämällä tavalla. Äänestys käydään kaikissa Japanin vaalipiireissä. Vaaleissa valitaan uudet parlamentin jäsenet seuraavaksi kaudeksi. Kyseessä ovat vuonna 2019 alkaneen Reiwa-kauden ensimmäiset parlamenttivaalit.
Tausta ja vaalijärjestelmä.
Tokion olympialaisten järjestäminen sekä Japanin hidas rokotustahti koronavirusta vastaan söivät istuvan pääministeri Yoshihide Sugan suosiota ja tämä luopui puolueensa puheenjohtajuudesta. Uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Fumio Kishida, josta tuli myös uusi pääministeri. Hän määräsi myös saman tien uudet vaalit.
Vaaleissa käytetään kahta päällekkäistä järjestelmää: 289 edustajaa valitaan enemmistövaalitavalla yhden hengen vaalipiireistä ja 176 valitaan koko maan tasolta suhteellisella vaalitavalla.
Yhteensä vaaleissa on 1051 ehdokasta, joista 857 kisaa yhden edustajan vaalipiireissä ja loput 194 suhteellisella tavalla valittavista paikoista. Lain mukaan ehdokkaiden tulee olla vähintään 25-vuotiaita Japanin kansalaisia.
Tulokset.
Vaalituloksen varmistuttua Yukio Edano ilmoitti eroavansa puolueensa puheenjohtajan paikalta, koska ei onnistunut voittamaan liberaalidemokraatteja. Vaalitulos oli lähinnä torjuntavoitto LDP:lle, joka säilytti enemmistönsä, mutta menetti siitä huolimatta paikkoja. Suurin voittaja oli Ishin, joka nousi maan kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi.
Äänestysprosentti oli 55,93 %, mikä on hieman enemmän, kuin viime vaaleissa vuonna 2017.
Jean-Pierre Faye

Jean-Pierre Faye (s. 19. heinäkuuta 1925 Pariisi, Ranska) on ranskalainen filosofi ja kirjailija. Hän kirjoittanut esseitä, romaaneja, runoja ja näytelmiä.
Faye oli kirjallisuuslehti "Tel Quelin" keskeisiä toimijoita ennen kuin hän perusti 1968 uuden lehden "Change", jonka nimellä hän ilmaisee tuotantonsa pohjimmaisen ajatuksen. Runoilijana hän on lettristien ryhmän jäsen.
Fayen nimiin pannaan usein hevosenkenkäteorian keksiminen.
James Gordon Farrell

James Gordon (J. G.) Farrell (1935 Liverpool, Britannia – 1979 Bantry Bay, Irlanti) oli brittiläinen kirjailija. Hän kuvaa kirjoissaan Britannian maailmanvallan murenemista, muun muassa Irlannin levottomuuksia vuosina 1919–1921 ja Intian kapinaa teoksessa "The Siege of Krishnapur" (1973), josta hän sai Booker-palkinnon.
Linda Wallgren

Linda Wallgren (s. 1988 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän toimi Teatteri Vanhan Jukon taiteellisena johtajana vuosina 2016–2020. 
Wallgren valmistui Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2014 ja on sen jälkeen tehnyt produktioita ympäri Suomen. Wallgren on tehnyt myös kuunnelmia, käännöksiä ja näyttelijäntöitä. Hänen ohjaamallensa "Hirvimetsä-kuunnelmalle" (Radioteatteri, 2016) myönnettiin vuonna 2016 Sokeain kuunnelmapalkinto.
Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto myönnettiin Wallgrenille 2022.
Vuonna 2024 hänelle myönnettiin Eino Kalima -ohjaajapalkinto.
Wallgrenin äiti on näytelmäkirjailija Laura Ruohonen ja isä filosofi Thomas Wallgren.
Japanin parlamenttivaalit 2017

Japanin parlamenttivaalit 2017 järjestettiin 22. lokakuuta 2017. Vaaleissa valittiin Japanin edustajainhuoneen kaikki 465 jäsentä. 
Vaalien suurin nousija oli Japanin perustuslaillinen demokraattinen puolue, joka sai 40 paikkaa lisää, joka riitti toiseksi suurimmaksi puolueeksi.
James T. Farrell

James T. Farrell (1904 Chicago, Yhdysvallat – 1979 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija.
Farrell työskenteli ennen kirjailijanuraansa kauppamatkustajana ja toimittajana. Hän sai vaikutteita useiden kirjailijoiden tuotannosta, kuten Theodore Dreiserin yhteiskuntakriittisestä realismista ja Marcel Proustin ja James Joycen omaelämäkerrallisista tajunnanvirtaa hyödyntävistä teoksista. Hän arvosteli taloudellista epätasa-arvoa. Hän on kirjoittanut romaaneja, novelleja, kritiikkiä ja esseitä.
Farrellin romaanitrilogiaan "Studs Lonigan" perustuu Irving Lernerin ohjaama elokuva "Nuorten kapinaa" (1960).
Ts’ehlanyanen kansallispuisto

Ts’ehlanyanen kansallispuisto () on Lesothossa sijaitseva kansallispuisto ja samalla Lesothon toinen kansallispuisto. Kansallispuisto sijaitsee 1 940–3 112 metrin korkeudessa ja on pinta-alaltaan reilut 5 600 hehtaaria. Kansallispuiston nimi tulee "Thamnocalamus tessellatus" -bambulajin paikallisesta kansankielisestä nimestä ("ts’ehlanyane") ja Ts’ehlanyanen kansallispuisto onkin tämän bambulajin merkittävin refugio Maloti- ja Drakensberg-vuoristoissa.
Ts’ehlanyanen kansallispuistossa on monenlaisia geologisia muotoja, kuten erilaisia kallioita, luolia ja kielekkeitä. Lisäksi alueella on runsaita mineraaliesiintymiä ja aivan kansallispuistoalueen ulkopuolella sijaitsee Kaon timanttikaivos. Kansallispuiston alueella virtaa neljä isompaa jokea. Lisäksi alueella on lukuisia vesiputouksia sekä kalliolammikoita. Osa vesiputouksista saattaa jäätyä talvisin. Kesä-, heinä- ja elokuussa alueella voi tapahtua lumivyöryjä.
Ts’ehlanyanen kansallispuiston alueella on yksi Lesothon alkuperäisistä metsäalueista, joita maassa on jäljellä enää vain muutama. Lisäksi alueella kasvaa merkittävästi fynbos-kasvillisuutta ja alueelta onkin tavattu 220 kukkakasvilajia. Suuren korkeusvaihtelun myötä alueella onkin runsaasti erilaisia elinympäristöjä ja sitä kautta myös monimuotoinen kasvilajisto.
Ts’ehlanyanen kansallispuistossa tavataan 24 pientä tai keskikokoista nisäkäslajia. Näitä ovat hirviantilooppi, vuohiantilooppi, aavikkoilves, afrikanvillikissa, haisuhilleri, vaippasakaali, kalliotamaani, natalinkorvarotta, valkoposkisaukko, piikkisiat ja paviaanit. Satunnaisesti kansallispuistossa on nähty myös servaali. Alueella on myös kivettyneitä dinosaurusten jalanjälkiä.
Hymyä!

Hymyä! on suomalainen kahdeksanosainen 1970-luvulle sijoittuva draamasarja, jonka päähenkilönä on Aku Hirviniemen esittämä "Hymy"-lehden perustaja Urpo Lahtinen. Sarja kertoo fiktiivisesti Lahtisen ja hänen lähipiirinsä elämästä 1970-luvun Suomessa, jolloin Lahtisen Lehtimiehet-yritys kukoisti.
Sarjan kuvaukset alkoivat helmikuun lopussa 2021 Tampereen Mustavuorella, jossa kuvattiin Tahko-laskettelukeskuksen avaamiseen liittyviä kohtauksia. Sarjaa kuvattiin myös muun muassa Urpo Lahtisen huvilalla Villa Urpossa. Sarjan kuvaukset jatkuivat huhtikuun 2021 loppuun saakka ympäri Pirkanmaata.
Sarjan kolme ensimmäistä jaksoa julkaistiin C More -suoratoistopalvelussa 17. maaliskuuta 2022, jonka jälkeen sitä julkaistiin palveluun yksi jakso viikossa.
Vastaanotto.
Helsingin Sanomien arviossa toimittaja Leena Virtanen kuvaili sarjaa halvaksi ja helpoksi ja rimaa hipoen tehdyksi. Virtasen mielestä henkilöhahmot olivat hutaistuja, vaikka materiaalia niihin olisi ollut tarjolla elämäkerroissa ja lehtiartikkeleissa.
Eljas Ahtonen

Eljas Ahtonen, yleisemmin "Rimmin Uljaska" (s. n. 1822 Lauvus, Kuhmo, Suomen suuriruhtinaskunta – kevättalvi 1918 Kuhmo, Suomi) oli Kuhmon Rimmin kylän asukas, joka toimi Akseli Gallen-Kallelalle Väinämöisen mallina tämän maalatessa Aino-triptyykkiään. 
Uljaska joutui muuttamaan kuusivuotiaana vanhempiensa kanssa Venäjälle, ja kun hän palasi Suomeen, hän oli jo avioitunut ja asettui Rimmille. Hän on kertonut kulkeneensa paljon, aina Viipurin läänissä asti. Rimmillä hän eleli kutakuinkin normaalia elämää viljelijänä sekä kotitarvekalastajana ja metsästämällä. Hänen kuitenkin väitetään hallinneen muun muassa verenseisauttamistaidon. Hänen vaimonsa oli Kontratan tytär Outi Vuokinsalmesta. Poikia heillä oli neljä, Vasili, Pekka Semen ja Iivana Ahtonen sekä yksi tytär Glikeria. Hänet kohtasi Gallen-Kallelan lisäksi moni karelianisti kuten hänen "reiviksi" kutsumansa Louis Sparre sekä Yrjö Blomstedt, Victor Sucksdorff, Rafael Engelberg ja Samuli Paulaharju, jolle vanha Uljaska kertoi toisin syntyneensä Sappovaarassa eli rajan takana. Uljaska ortodoksina pystyttiin poikkeuksellisesti hautaamaan Venäjän puolelle Akonlahden kalmismaalle, ja hän olikin viimeinen Suomen vienankarjalainen, jolle se onnistui - syvässä hangessa. 
Kerrotaan, että Uljaska sai taiteilijoilta, ainakin Gallen-Kallelalta luonnoksia, jotka tuhoutuivat talvisodassa suomalaisten poltettua hänen asumansa karjalaistyyppisen talon.
Ville Heikkinen

Ville Heikkinen on Kuhmon Iivantiirassa asuva palkittu luontovalokuvaaja . Hän voittanut Vuoden Luontokuva -kilpailun kaksi kertaa, 2017 (kuvalla Talven odotus) ja 2019 (kuvalla Karhu ja korppi). Hän on kilpailun historiassa vasta neljäs kuvaaja, joka on onnistunut uusimaan voittonsa.
Connor Zary

Connor Zary (s. 25. syyskuuta 2001 Saskatoon, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Calgary Flamesissä. Flames varasi Zaryn ensimmäisellä kierroksella 24. pelaajana . Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Zaryn kasvattajaseura on Saskatoon Bobcats. Hän siirtyi sittemmin Saskatoon Banditsiin, jonka U15-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä Zary oli kaudella 2014–2015 tehoilla 22+16=38. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Josh Nagyn kanssa. Kaudeksi 2015–2016 Zary siirtyi Saskatoon Outlawsin U15-junioreihin. Hän nousi joukkueen kapteeniksi. Zary sijoittui tehoilla 44+37=81 koko SAAHL U15:n pistepörssissä toiseksi edellään vain Humboldt Broncosin Logan Barlage. Kamloops Blazers varasi hänet 37. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2016. Kauden 2016–2017 Zary pelasi B-nuorten SMAAAHL-sarjaa Saskatoon Contactsissa. Hän sijoittui 27 osumallaan koko sarjan maalipörssissä neljänneksi.
Kaudeksi 2017–2018 Zary siirtyi Kamloops Blazersin WHL-joukkueeseen, jossa hänen tulokaskautensa toi 68 runkosarjaottelussa tehot 11+18=29. Kaudella 2018–2019 Zary oli tehoilla 24+43=67 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Zane Franklinin jälkeen. Neljännesvälieräsarjassa hän oli kolmella osumallaan Blazersin paras maalintekijä Jermaine Loewenin ja Kyrell Sopotekin kanssa. Kaudella 2019–2020 Zary nousi joukkueen varakapteeniksi. Hän oli tehoilla 38+48=86 Blazersin toiseksi paras pistemies Zane Franklinin jälkeen. Zary jakoi koko WHL:n pistepörssin viidennen sijan Spokane Chiefsin Eli Zummackin kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan läntisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Zary pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Calgary Flames varasi Zaryn ensimmäisellä kierroksella 24. pelaajana . Saman vuoden lokakuussa hän teki seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Tammikuun 2021 harjoitusleirin päätteeksi Flames lähetti Zaryn AHL-joukkue Stockton Heatiin. Hän pelasi siellä alkukaudella 2020–2021 yhdeksän ottelua tehopistein 3+4=7, kunnes WHL-kauden käynnistyessä Zary lähetettiin takaisin Kamloops Blazersin WHL-joukkueeseen.
Maajoukkueura.
Zary pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän voitti hopeaa. Zary pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019.
Seija Kuikka

Seija Kuikka (s. 1958 Kuhmo) on suomalainen keskustan poliitikko. Hän on koulutukseltaan lääkäri ja on toiminut Mikkelin kaupunginhallituksen puheenjohtajana 2012–2017 ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 2017. Hän on ollut Mikkelin kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2005 alkaen.
Kuikka on toiminut seurakunnan luottamushenkilönä vuodesta 2006 alkaen. Hän toimii toista kautta Mikkelin hiippakunnan maallikkoedustajana kirkolliskokouksessa. Hänet valittiin kirkolliskokouksen ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi ajanjaksolle 2016–2020.
Laillistetun lääkärin tutkinnon Kuikka sai Saksan Greifswaldin yliopistosta vuonna 1985. Hän pätevöityi naistentautien ja synnytysten erikoislääkäriksi vuonna 1992 Kuopion yliopistossa, jossa myös väitteli lääketieteen tohtoriksi vuonna 2005.
Petteri Koivisto

Petteri Koivisto (s. 7. maaliskuuta 2000 Kuhmo) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Puijon Hiihtoseuraa. Hänen kasvattajaseuransa on Kuhmo-Ski. . Hän on myös edustanut Suomea nuorten MM-kisoissa sekä hiihdon maailmancupissa..
Koivisto voitti nuorten alle 23-vuotiaiden suomenmestaruuden 2021 Jyväskylässä 20 km:n perinteisen hiihdon matkalla.. Koivisto oli samana vuonna myös Puijon Hiihtoseuran viestijoukkueen ankkurina mukana voittamassa miesten SM-viestikultaa Ristijärvellä 2021. Ensimmäisen henkilökohtaisen suomenmestaruuden aikuisten sarjoissa hän voitti 2025 Taivalkoskella 10 km:n vapaan tyylin matkalla. Pari päivää myöhemmin niinikään Taivalkoskella hän saavutti vielä toisen henkilökohtaisen aikuisten SM-mitalinsa yltämällä pronssille 50 km:n vapaan tyylin matkalla.
Ronald Fangen

Ronald Fangen (29. huhtikuuta 1895 Kragerø, Norja – 22. toukokuuta 1946 Fornebu, Norja) oli norjalainen kirjailija ja toimittaja.
Saksalaiset miehittäjät vangitsivat Fangenin ensimmäisenä norjalaisena kirjailijana. Hän kuoli 1946 lento-onnettomuudessa.
Fangen aloitti ekspressionistina mutta omaksui 1920-luvulla konservatiivisen humanismin, vastusti kulttuuriradikalismia ja liittyi Oxford-liikkeeseen (myöhemmin Moraalinen varustautuminen, MRA). Hän käsittelee moraalisia ja uskonnollisia ongelmia muissakin teoksissaan kuin romaaneissa. Fangen käänsi norjaksi Frans Emil Sillanpään "Nuorena nukkuneen".
Léon-Paul Fargue

Léon-Paul Fargue (1876 Pariisi, Ranska – 1947 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen runoilija.
Farguen opettaja oli Stéphane Mallarmé. Hän kuului tämän tiistai-istuntoihin. Hän sai vaikutteita symbolismista ja surrealismista. Pariisin arki on läsnä hänen runoissaan, joissa vallitsee nostalgia ja kaipaus
Mezzotinto

Mezzotinto (ital. "mezzo" puoli ja "tinto" väri) on taidegrafiikan syväpainomenetelmä. Mezzotintoksi kutsutaan myös tällä menetelmällä tehtyä teosta. Mezzotinton jälki on sävykäs ja samettinen, eikä siinä erotu erillisiä viivoja. 
Mezzotinton keksi noin vuonna 1640 saksalainen sotilas ja amatööritaiteilija Ludwig von Siegen. Menetelmä levisi nopeasti Alankomaihin ja Englantiin, jossa sitä kehitettiin edelleen ja otettiin käyttöön myös värit. Englannissa mezzotintoa käytettiin erityisesti 1700-luvulla muotokuvien jäljentämiseen. Mezzotintotekniikan käyttö väheni jyrkästi ja käytännössä loppui kopiointimenetelmänä, kun valokuvaus kehittyi 1800-luvun loppupuolella, mutta edelleen sitä käytetään taidegrafiikassa.
Mezzotintossa metallilaatta (yleensä kuparia) karhennetaan rouhinraudalla tasaisen rakeiseksi, jolloin siihen jää vieri viereen pieniä syvennyksiä ja niiden reunoille koholla olevia kierteitä. Vaikutelma muistuttaa hiekkapaperin pintaa. Kuva tehdään kalvimella, joka poistaa rouhittaessa kierteet halutussa määrin. Näin saadaan aikaan sävyeroja. Karhea kierteinen pinta tuottaa syvän mustat sävyt, mutta mitä hiotumpi pinta on, sen vaaleampia sävyjä vedostuksessa syntyy. Huippuvalot saadaan aikaan kiillotusraudalla ja viimeistely kaivertimella, neulalla tai syövyttämällä. Laatta vedostetaan kuparipainopuristimella. Hyvälaatuisten vedosten määrä jää mezzotintossa melko pieneksi.
Savannitöyhtöheinä

Savannitöyhtöheinä ("Themeda triandra") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, töyhtöheinien ("Themeda") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen, hidaskasvuinen ja mätästävä heinälaji. Sen varret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja voivat kasvaa 30–200 cm korkeiksi.
Savannitöyhtöheinää tavataan laajalti Afrikassa, Aasiassa Filippiineille asti sekä Australiassa. Itäisessä Afrikassa savannitöyhtöheinä on valtalaji heinämailla 1200–2000 metrin korkeudessa. Yleisesti ottaen savannitöyhtöheinä kasvaa heinämailla tai muilla avoimilla alueilla merenpinnasta aina yli 3000 metrin korkeuteen asti. Laji kasvaa etenkin savisella maaperällä.
Savannitöyhtöheinää kerätään toisinaan luonnosta paikalliseen käyttöön oljiksi. Lakastuneet varret sisältävät tosin vetysyanidia. Savannitöyhtöheinän siemeniä on myös syöty aikoina, jolloin parempaa ravintoa ei ole ollut saatavilla. Lisäksi lajia on käytetty lääkekasvina. Eteläisessä Afrikassa lajin esiintyminen indikoi maaperän olevan hyvää ananasten kasvatukselle.
Kultaiset korvarenkaat

Kultaiset korvarenkaat on alun perin amerikkalaiseen elokuvaan "Golden Earrings" vuonna 1947 sävelletty ja sanoitettu nimikkokappale. Sen sävelsi elokuvan musiikista vastannut Viktor Young ja sanoitti Ray Evans ja Jay Livingston. Elokuvan pääosissa olivat Ray Milland ja Marlene Dietrich. Kappaleen esitti Murvyn Vye. Elokuva sai ensiesityksensä elokuussa 1947.
"Golden Earrings" -kappaleen musiikki on sävelletty tangomusiikin tahtiin. A-osan eli ensimmäisen säkeistön jälkeen musiikki etenee kertosäkeeseen. Kertosäkeiden välissä on instrumentaalisoolo. Laulun sanat kertovat kultaisista korvarenkaista, joita käyttämällä mustalaisten tarun mukaan rakkaus tulee luoksesi. 
Kappaleen levytti ensimmäisenä Dinah Shore yhdessä Sonny Burken orkesterin kanssa syyskuussa 1947. Peggy Lee äänitti kappaleen ensimmäisenä, mutta hänen levynsä ilmestyi vasta lokakuussa 1947. Peggy Leen esittämänä "Golden Earrings""" nousi Yhdysvaltain single-listan kakkoseksi vuonna 1947. Dinah Shoren ja Peggy Leen jälkeen "Golden Earrings""" -kappaleen ovat levyttäneet useat maailmantähdet muun muassa Bing Crosby (joulukuussa 1947), Guy Lombardo orkestereineen (helmikuussa 1948), Caterina Valente (1958) ja Willie Nelson (1983).
Suomenkielinen versio: Kultaiset korvarenkaat.
Laulun suomenkielisen version on sanoittanut Anja Eskonmaa. Anja Eskonmaata pidetään taiteilijanimenä, jonka todellista henkilöllisyyttä ei kuitenkaan tunneta. Suomenkieliset sanat ovat varsin tarkka käännös englanninkielisen laulun aiheesta ja sanoista runomittaan sovitettuna. 
Laulu alkaa sanoin: "Kohtasin kerran tiellä mustalaisen, Lausui mulle tuo: Ostaos multa korvarenkaat vainen, Niin ne sulle suuren onnen suo. Totta varmaan on taru vanha tää: Kenelle nämä renkaat annat, Iäks valtaas jää."
Suomenkielisen kappaleen levytti ensimmäisenä Kalevi Tauru vuonna 1957. Kappaleen ovat levyttäneet suomalaisartisteista myös muun muassa Eila Pellinen (1963), Eino Grön (1970), Taisto Tammi (1976) ja Erkki Junkkarinen (1978).
Vuoden 1989 Seinäjoen tangomarkkinoilla tangokuningattareksi kruunattu Arja Koriseva esitti tangon "Kultaiset korvarenkaat""" kilpailun finaalissa. Hän myös levytti kappaleen samana vuonna.
Vladan Desnica

Vladan Desnica (1905 Zadar – 1967 Zagreb, Jugoslavia) oli jugoslavialainen kirjailija ja asianajaja. Desnican aiheena on dalmatialainen kylä- ja pikkukaupunkielämä, jota hän kuvaa myötätuntoisesti ja tarkasti. Romaanien lisäksi hän on kirjoittanut näytelmiä ja esseitä.
Johanna Tamminen

Johanna Tamminen (s. 12. marraskuuta 1966) on suomalainen tutkimusprofessori ja Suomen Akatemian huippuyksikköohjelman tutkimusryhmän jäsen. Tamminen työskentelee Ilmatieteen laitoksella ryhmäpäällikkönä.
Tammisen asiantuntemusalueita ovat muun muassa ilmakehän koostumuksen kaukokartoitushankkeet, sekä siihen liittyvä tutkimus ja palveluiden kehittäminen ilmaston, ilmanlaadun ja keski-ilmakehän havainnointiin, matemaattiset ja tilastolliset algoritmit satellittihavaintojen tulkintaan, inversio-ongelmat, epävarmuuksien ymmärtäminen. 
Tammisella on yli 20 vuoden kokemus satelliittimittauksesta ja ilmakehän koostumuksen tutkimisesta. Tamminen on väitellyt tohtoriksi soveltavan matematiikan alueen tutkimuksella Helsingin yliopistosta vuonna 2004.
Naughty BRGR

Naughty BRGR (lausutaan "burger") on suomalainen vuonna 2015 perustettu ravintolaketju, jonka päätuotteita ovat hampurilaiset, ranskalaiset ja muut lisukkeet. Franchise-pohjalla toimivan ketjun yhtiöt ajautuivat konkurssiin alkuvuodesta 2025, mutta kesäkuussa Kesko ilmoitti ostaneensa ketjun tuotemerkit konkurssipesältä. 
Naughty BRGR:llä on suurimmillaan ollut 10 toimipistettä: Helsingissä, Espoossa ja Tampereella sijaitsee kussakin kaksi ja Turussa sekä Jyväskylässä yksi. Vuonna 2021 uudet ravintolat avattiin Lahteen ja Ouluun. 
Ketjun perusti Top Chef Suomi -ohjelman voittaja Akseli Herlevi ja hänen yhteistyökumppaninsa Tomi Ruuskanen. Ensimmäinen Naughty BRGR avattiin Helsinkiin Lönnrotinkadulle marraskuussa 2015. Sittemmin ketju laajensi Helsingissä Sturenkadulle, Espoossa kauppakeskus Selloon ja Isoon Omenaan, Tampereella Aleksanterinkadulle, Turussa Aurakadulle ja Jyväskylässä Aren aukiolle. Espoon molemmat ja Turun yksi ravintola jouduttiin kuitenkin sulkemaan kesällä 2024.
Vuonna 2019 yritys kertoi luopuneensa kaikesta muovin käytöstä annoksiensa ja take-away-tuotteiden pakkauksissa.
Vuodesta 2022 ketju valmisti K-kaupoissa myytäviä Naughty BRGR -tuotesarjan katuruokatuotteita. Tuotesarjaan kuului mm. hampurilaispihvejä, hotdog-nakkeja, sämpylöitä, kastikkeita ja mausteita.
Kolmea ravintolaa pyörittänyt Naughty Brgr Oy asetettiin konkurssiin tammikuussa 2025 ja emoyhtiö Street Food Group Oy maaliskuussa 2025. Franchising-periaatteella toimivan viiden jäljellä olevan ravintolan tulevaisuus on epäselvä.
Kesäkuussa 2025 päivittäistavarajätti Kesko kertoi ostaneensa oikeudet Naughty BRGR- ja Pups-tuotemerkkeihin (hampurilaiset ja hot dogit) jatkaakseen katuruokatuotteiden hyvin alkanutta myyntiä vähittäiskaupoissaan.
Moritz (koira)

Moritz oli ensimmäisen maailmansodan hävittäjä-ässä Manfred von Richthofenin tanskandoggi.
Manfred von Richthofen eli ”Punainen Paroni” oli ensimmäisen maailmansodan aikana tunnetuksi tullut saksalainen hävittäjä-ässä. Asemasodan aikana lentäjien taisteluita taivaalla romantisoitiin ja von Richthofen sai runsaasti tilaa lehdistössä, jossa tarinoita käytettiin kohottamaan sotilaiden ja kotirintaman taistelutahtoa.
Moritz oli von Richthofenin koira. Richthofen omisti koiran jo päätyessään lentäjäksi vuonna 1915. Richthofen mainitsi Moritzin olleen rodultaan puhdasverinen tanskandoggi. Koira oli von Richthofenin läheinen ystävä. Uransa alkupuolella hänen sanotaan jopa ottaneen koiran mukaansa lennoilleen. Muutaman lentokerran jälkeen koira alkoi kuitenkin pelätä lentämistä ja kieltäytyi nousemasta enää koneeseen. Sen sijaan se saattoi omistajansa koneelle ja jäi katselemaan lähtöä kiitoradalle. Sitten se odotti Richthofenin paluuta läheisen huoltorakennusken kupeessa nukkuen. Punaisen Paronin paluun kuullessaan se lähti odottamaan isäntäänsä radan varteen. Aikana jolloin tutkia ei vielä ollut, radan henkilökunta tottui luottamaan Moritzin kykyyn havaita paronin ja tämän laivueen paluu kauan ennen, kuin ihmiset havaitsivat koneet taivaanrannassa. Lentojen lähdön ja paluun ohella Moritz oli omistajansa mukana monissa tilaisuuksissa ja se nukkui von Richthofenin kanssa samassa pedissä.
Sommen taistelun aikana 21. huhtikuuta 1918 von Richthofen oli lähdössä jälleen lennolle. Haukotellen hän mainitsi esimiehelleen nukkuneensa huonosti, koska Moritz oli käyttäytynyt yöllä epätavallisen hermostuneesti ja piti häntä valveilla. Vitsaillen hän sanoi ”minulle pitää antaa isompi vuode, jos minun halutaan voittavan tämä sota”. Lennolla Punaisen Paronin kone sai ensin osumia maasta ja sitten vielä kanadalaisen hävittäjä-ässä A. Roy Brownin koneesta. Kuolettavasti haavoittunut paroni laskeutui, mutta kuoli vammoihinsa koneessaan. Joskus on pohdittu, vaikuttiko edellisen yön väsymys paronin alasammuntaan tai yrittikö Moritz ”varoittaa” isäntäänsä käyttäytymisellään.
Charles M. Schulzin klassikkosarjakuvan "Tenavat" päähenkilöllä Jaska Jokusella on koira Ressu. Toisin kuin Moritz, Ressu on beagle, ja kuvittelee olevansa ensimmäisen maailmansodan lentäjäsankari, joka taistelee Punaista paronia vastaan. Ressun alter egoa on pidetty viittauksena Moritzin tarinaan.
Ryömintäkaista

Ryömintäkaista tai nousukaista on raskaalle ja hitaalle liikenteelle tarkoitettu erillinen ajokaista, jonka tarkoituksena on edistää liikenteen sujuvuutta erityisesti raskaille ajoneuvoille hankalissa ylämäissä. Niitä on rakennettu 1960-luvulla Ruotsissa ja hieman myöhemmin myös Suomessa ainakin Kehä III:lle sekä Helsingin ja Turun väliselle ykköstielle ennen nykyisten kaksiajorataisten teiden valmistumista.
Nykyisin ryömintäkaistat ovat Suomessa harvinaisia. Paimiossa, Turku–Helsinki-moottoritiellä Helsingin suuntaan kulkiessa on yksi ryömintäkaista pitkässä ylämäessä.
Luettelo nousukaistoista.
Seuraavassa on lueteltu vuonna 1975 käytössä olleet nousukaistat Tie- ja vesirakennushallituksen mukaan.
1970-luvulla suunnitteilla olleita nousukaistoja: