tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kartik Aaryan

Kartik Aaryan (oik. Kartik Tiwari; s. 22. marraskuuta 1990 Gwalior, Madhya Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisissä elokuvissa. Suorittaessaan biotekniikan insinöörin tutkintoa hän kokeili mallin töitä ja yritti aloittaa uran elokuvissa. Kolmen vuoden ponnistelun jälkeen hän debytoi näyttelijänä vuoden 2011 elokuvassa "Pyaar Ka Punchnama", kaverielokuva kolmen nuoren miehen kohtaamista romanttisista ahdistuksista, jonka ohjasi Luv Ranjan ja yhtä pääosaa näytteli Nushrat Bharucha.
Lyhyen takaiskun jälkeen Aaryan teki myöhemmin yhteistyötä Ranjanin ja Bharuchan kanssa vielä kahdessa kaverielokuvassa, "Pyaar Ka Punchnama 2" (2015) ja "Sonu Ke Titu Ki Sweety" (2018), jotka molemmat olivat kaupallisesti menestyneitä, mutta saivat kritiikkiä misogynistisista aihepiireistään. Jälkimmäinen osoittautui läpimurroksi Aaryanille, ja hän seurasi sitä näyttelemällä vuoden 2019 romanttisissa komedioissa "Luka Chuppi" ja "Pati Patni Aur Woh".
Brasparts

 
Brasparts () on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Aulnejoen varrella, noin 50 kilometriä Brestin kaupungista itään. 
Kunnan nähtävyyksiä on 88 megaliitin kiviryhmä "La Noce de Pierres" (hääkivet). Kivet ovat armorikalaista hiekkakiveä, ja niistä suurin on 1,80 metriä korkea. Tarun mukaan kivet ovat kivipatsaiksi muuttuneita hääjuhlaseurueen tanssijoita.
Ib Michael

Ib Michael Rasmussen (1945 Roskilde, Tanska) on tanskalainen kirjailija. Ensimmäiset romaanit saivat vaikutteita tieteiskirjallisuudesta ja käsittelevät nuorisolevottomuuksia, sen jälkeisten aiheina ovat Etelä-Amerikan alkuperäisasukkaat, ja 1980-luvulla Michael otti kantaa imperialismiin, mihin yhdistyi myyttejä ja mielikuvitusta.
Karl Johan Robert Standertskjöld

Karl Johan Robert Standertskjöld (24. kesäkuuta 1851 Helsinki – 11. maaliskuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 
Standertskjöldin vanhemmat olivat insinöörieverstiluutnantti Johan Fredrik Vilhelm Standertskjöld ja Charlotta Maria Johanna von Kraemer. Standertskjöld tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja valmistui filosofian maisteriksi 1873 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1880. Varatuomarin arvon hän sai 1881. Standertskjöld oli ensin senaatin talousosaston ylimääräinen kopisti ja vuodesta 1885 senaatin oikeusosaston kanslisti. Hän toimi jonkin aikaa myös Uudenmaan pataljoonan tarkastajana. Vuonna 1893 Standertskjöld tuli senaatin kamaritoimituskunnan protokollasihteeriksi ja vuonna 1897 oikeusosaston esittelijäsihteeriksi.
Standertskjöld oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897 ja 1899.
Minna Kelhä

Minna Kelhä (s. 1969 Helsinki) on suomalainen virkamies ja nykyinen Opetushallituksen pääjohtaja. Koulutukseltaan Kelhä on filosofian tohtori. 
Kelhä on Vasemmistoliiton jäsen ja toimi Paavo Arhinmäen erityisavustajana sekä myöhemmin vuosina 2016–2019 Vasemmistoliiton eduskuntaryhmän pääsihteerinä. Hän työskenteli myös Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella kehittämispäällikkönä vuosina 2014 ja 2015. Ennen Opetushallituksen pääjohtajuutta Kelhä toimi opetusministeri Jussi Saramon valtiosihteerinä.
Minna Kelhä nimitettiin Opetushallituksen pääjohtajaksi kaudelle 7.6.2021–6.6.2026. Valtioneuvosto joutui vetämään nimitysesityksen alun perin pois, sillä oikeuskansleri Tuomas Pöystin mukaan nimitystä ei ollut perusteltu tarpeeksi vakuuttavasti. Esittelymuistiota täydennettiin ja nimitys tapahtui seuraavalla viikolla 27. toukokuuta 2021.
Nikolai Thesleff

Nikolai Thesleff (15. syyskuuta 1851 Mikkeli – 4. kesäkuuta 1909 Antrea) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 
Thesleffin vanhemmat olivat kenraalimajuri, kuvernööri Alexander Adam Thesleff ja Eugenia Amalia Thesleff ja puoliso vuodesta 1886 Matilda Johanna Iversen. Thesleff tuli ylioppilaaksi Viipurissa ja suoritti tuomarintutkinnon 1875, varatuomarin arvon hän sai 1878. Thesleff oli Viipurin hovioikeuden sihteeri vuodesta 1891 ja hovioikeudenasessori, mutta myös tilanomistaja.
Thesleff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899.
Lauri Sipponen

Lauri Ilmari Sipponen (s. 1969) on suomalainen yritysjohtaja, joka työskenteli yhtiön ensimmäiset 20 toimintavuotta Lidl Suomi Ky:ssä, joista vuodet 2010–2019 yhtiön toimitusjohtajana.
Hänet nimitettiin VR Groupin toimitusjohtajaksi heinäkuun alussa 2021. Hänet irtisanottiin huhtikuun alussa 2022.
Vuodesta 2020 kevääseen 2023 Lauri Sipponen on toiminut Laitilan Wirvoitusjuomatehdas Oy:n sekä VR Groupin jälkeen 2022-2023 yhtiön toimitusjohtajana. Vuodesta 2020 alkaen Sipponen on toiminut Wulff-Yhtiöt Oyj:n hallituksessa. Hänet valittiin 4.9.2025 Wulff-Yhtiöt Oyj:n hallituksen puheenjohtajaksi. 
Nykyisin Lauri Sipponen toimii useamman pörssiyhtiön ja listaamattoman yhtiön hallituksessa ja Saksalais-Suomalaisen Kauppakamarin (DFHK) hallituksessa. 
Koulutukseltaan Lauri Sipponen kauppatieteiden maisteri Jyväskylän yliopistosta, Ulkomaankaupan yo-merkonomi Vaasasta ja Gross- und Aussenhandelskaufmann Saksasta Kielistä.
Monts d'Arrée

Monts d'Arrée () on pienehkö vuoristo läntisessä Ranskassa. Se jakaa Bretagnen länsiosassa olevan Finistèren departementin eteläiseen ja pohjoiseen osaan. Vuoristo on osa Armorikan massiivia.
Vuoriston korkein kohta on Roc'h Ruz, joka on 385 metriä korkea. Vuoristo on usean kunnan alueella, jotka ovat Berrien, Botmeur, Brennilis, Brasparts, Le Cloître-Saint-Thégonnec, Commana, Huelgoat, La Feuillée, Loqueffret, Plounéour-Ménez, Saint-Rivoal ja Sizun. Maisemaltaan vuoristo on hyvin samanlaista kuin Irlannissa ja Walesissä, ja jonka kasvillisuus koostuu pääasiassa nummesta pensaineen ja tiheikköineen.
Johan Olof Reinhold von Törne

Johan Olof Reinhold von Törne (23. kesäkuuta 1849 Lauritsala – 8. huhtikuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen upseeri, pankinjohtaja ja valtiopäivämies. 
Von Törnen vanhemmat olivat eversti Johan Ulrik von Törne ja Fredrika Juliana von Essen ja puoliso vuodesta 1879 Olga Elisabet Alexandrine von Knorring, senaattori Eugen von Knorringin tytär. Per Olof von Törne, Carl von Törne ja Bengt von Törne olivat heidän poikiaan. Von Törne suoritti Haminan kadettikoulun ja tuli vänrikkinä sotapalvelukseen 1869, mutta erosi palveluksesta aliluutnanttina 1874. Hän oli sitten pankinjohtaja Viipurissa ja Helsingissä.
Von Törne oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878, 1891, 1894 ja 1899.
Storviken

Storviken on järvi Lemlandissa Ahvenanmaan eteläosassa. Sen pinta-ala on 9,2 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 11 kilometriä kaakkoon.
Maantiede.
Storvikenin pituus etelästä pohjoiseen on 400 metriä, leveys lännestä itään on 340 metriä. Saaria ei ole. Järvi sijaitsee Lemlandin pääsaaren länsirannalla, sen lounaispuolella sijaitsee Hamnfjärden, joka on Ahvenanmeren lahti. Lemlandiin kuuluu noin 800 neliökilometriä Ahvenanmerta. Storvikenin rannat ovat osin soistuneet, Storvikenin ja Hamnfjärdenin välisellä kannaksella on asutusta. Storvikeniin virtaa laskuoja pohjoisesta peltomaan halki ja idästä metsämaan halki. Storvikenin etelärannalta lähtee laskuoja Mörkö sundiin, joka on salmi Lemlandin pääsaaren ja Mörkön välissä sijaitseva salmi.
Storviken (94.110.1.011) kuuluu Ahvenanmaan lounaiseen saaristoalueeseen (94.11), joka on toisen jakovaiheen vesistö Pohjoisen Ahvenanmeren päävesistöalueella (94). Lounaiseen saaristoalueeseen kuuluu seitsemäntoista järveksi luokiteltua vakavettä, joista Kungsöfjärden, Byträsk ja Storviken ovat laajimmat.
Lemlandin alueella sijaitsee neljätoista järveä, joista Västerviken on laajin. Seuraavaksi laajimmat ovat Byträsk ja Storviken.
Cherokeen piirikunta (Pohjois-Carolina)

Cherokeen piirikunta () on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 28 612 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Murphyn kunta. Piirikunta on perustettu 1839.
Storträsk (Finström)

Storträsk on rantaviivaltaan epämääräinen järvi Finströmissä Ahvenanmaan keskiosassa. Sen pinta-ala on 60 hehtaaria; ranta20-menetelmällä pinta-ala on 80 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 14 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Storträskin pituus etelästä pohjoiseen on noin 1,6 kilometriä. Järven leveys on noin puoli kilometriä. Saaria ja luotoja on muutama. Storträskin rannat ovat soistuneet. Järveen virtaa noin 300 metriä pitkä laskuoja lännestä Västerträskistä. Storträskin itäpuolella sijaitsee Länabba träsk.
Storträsk (82.A38.1.001) kuuluu kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen 82.038A. Päävesistö on Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan vesistö (82). Alueeseen 82.038A kuuluu Storträskin ohella Västerträsk ja Koträsk.
Finströmin Storträsk on toiseksi laajin Suomen yhdestätoista vähintään hehtaarin laajuisesta Storträskistä.
Dreyer

Dreyer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Grönviks bäcken

Grönviks bäcken on järvi Kökarissa Ahvenanmaan kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 55 kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede.
Grönviks bäcken sijaitsee Kökarin pääsaaren länsirannikolla, vain muutaman kymmenen metrin levyinen kannas erottaa sitä Grönvikistä, joka on pieni merenlahti. Järven pituus kaakosta luoteeseen on 240 metriä. Järveä ympäröi kallioinen metsämaa, länsirannalla on pientaloja. Saaria ei ole. Grönviks bäckenin pohjoispuolella sijaitsee kaksi nimetöntä lampea, myös eteläpuolella sijaitsee vähäinen lampi.
Grönviks bäcken on pienin Kökarin kolmesta järvestä. Kaksi muuta ovat nimetön järvi (92.310.1.015) Ubbenholman saarella ja Oppsjön runsas kilometri Grönviks bäckenistä itään.
Grönviks bäcken (92.412.1.005) kuuluu Ahvenanmaan kaakkoiseen saaristoalueeseen (92.412), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Eteläisen saaristomeren päävesistössä (92). Kaakkoisella saaristoalueella on kuusi järveksi luokiteltua vakavettä: Oppsjön, Fladan, Insjön, Självik, Grönviks bäcken ja Finholms strömmen.
Sonröda träsk

Sonröda träsk on järvi Saltvikin ja Sundin rajalla Ahvenanmaan itäosassa. Sen pinta-ala on 42,5 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 22 kilometriä pohjoiskoilliseen. Valtaosa altaasta on Sundin alueella, pohjoisosa on Saltvikin alueella.
Maantiede.
Sonröda träskin pituus lounaasta koilliseen on 1,3 kilometriä. Järven levein kohta on noin puoli kilometriä. Saaria ei ole. Järveä reunustaa suurelta osin metsämaa, pohjoisessa on myös kulttuurimaisemaa. Itäisen rannan Björnödabergen kohoaa noin 50 metriä merenpinnan yläpuolella, eli lähes saman verran järven pinnan yläpuolelle. Björnödabergenin itäpuolisen Kvärsjön korkeustaso on 20,3 metriä mpy. Sonröda träskiin virtaa laskuoja koillisesta Askarträskistä, jonne etäisyys on noin 300 metriä. Askar träskin korkeustaso on metrin Sonröda träskiä ylempi. Sonröda träskin eteläkolkasta lähtee laskuoja Björby träskiin, jonne etäisyys on noin 200 metriä. Björby träskin korkeustaso on 0,1 metriä Sonröda träskiä alempi.
Sonröda träskin pohjoispuolella sijaitsee Syllöda träsk ja lounaispuolella Ryssböle träsk. Runsas kilometri etelään sijaitsee Ahvenanmaan maakuntajärvi Östra och Västra Kyrksundet.
Sonröda träsk (82.A44.1.005) kuuluu vesistöalueeseen 82.044A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Alueeseen 82.044A kuuluu yksitoista järveksi luokiteltua vakavettä, joista Östra och Västra Kyrksundet on laajin. Toiseksi laajin on Sonröda träsk, kolmanneksi laajin on Syllöda träsk ja neljänneksi laajin Storträsket.
Sundin kahdeksastatoista järvestä Sonröda träsk on laajin Östra och Västra Kyrksundetin jälkeen. Kolmanneksi laajin on Mösjö, joka sijaitsee Sonröda träskin koillispuolella.
Carl Alfred Uggla

Carl (Karl) Alfred Uggla (1. syyskuuta 1831 Lapinjärvi – 23. helmikuuta 1912 Turku) oli suomalainen upseeri ja virka- ja valtiopäivämies. 
Kapteeni Ugglan vanhemmat olivat tilanomistaja, kapteeni Karl Erik Uggla ja Gustava Amalia Charlotta Jack ja puoliso vuodesta 1876 Hedvig Margareta Emilia Tallqvist (k. 1933). Uggla palveli 1850-luvulla aliluutnanttina Suomen ruotujakoisessa 3. Oulun Tarkk'ampujapataljoonassa. Myöhemmin hän toimi rautateiden palveluksessa, muun muassa Pietarin Suomen aseman päällikkönä, samoin kuin sotakomisariona Turussa.
Uggla oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891, 1897 ja 1899.
Mösjö

Mösjö on järvi Saltvikin ja Sundin rajalla Ahvenanmaan itäosassa. Sen pinta-ala on 24,1 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 24 kilometriä pohjoiskoilliseen. Altaan eteläosa on Sundin alueella, pohjoisosa Saltvikin alueella.
Maantiede.
Mösjön pituus etelästä pohjoiseen on 1,5 kilometriä. Järven leveys lännestä itään on 100–200 metriä. Saaria ei ole. Järveä reunustaa suurelta osin metsämaa, etelässä ja pohjoisessa avautuu vainioita. Mösjön kaakkoinen ranta on jyrkkä, 40 metrin korkeuskäyrä kulkee noin 20 metrin päässä rantaviivasta. Dragödaberget järven itärannalla kohoaa yli 60 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 60 metriä Mösjön pinnan yläpuolelle. Mösjötä ympäröi pienten järvien alue: lännessä on Askarträsk, etelässä Kvärsjö, kaakossa Borgsjö, koillisessa Mora träsk ja luoteessa Kolmilan. Mösjöhön virtaa laskuoja kaakosta, Mösjön pohjoisrannalta lähtee laskuoja Mora träskiin.
Mösjö (82.A42.1.003) kuuluu vesistöalueeseen 82.042A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Alueeseen 82.042A kuuluu Mösjön lisäksi Moraträsk ja Tjärnan.
Sundin kahdeksastatoista järvestä Mösjö on kolmanneksi laajin. Neljänneksi laajin on Storträsket Mösjön kaakkoispuolella.
Aleksandr Barantsev

Aleksandr Pavlovitš Barantsev (, 20. huhtikuuta 1931 Prääsän piirin Pyhäjärven kyläneuvoston Peldoisen kylä – 14. heinäkuuta 2012) oli karjalainen lyydiläismurteiden tutkija.
Barantsev syntyi karjalaiseen talonpoikaisperheeseen. Oltuaan toisen maailmansodan aikana evakossa perhe asettui vuonna 1945 Petroskoihin. Aleksandr opiskeli arkkitehtuuri- ja rakennusopistossa ja työskenteli asevelvollisuuden suorittamisen jälkeen rakennusalalla. Vuonna 1956 hän pääsi opiskelemaan Petroskoin yliopiston suomalais-ugrilaiselle osastolle ja valmistui vuonna 1961.
Yliopistosta valmistuttuaan Barantsev suoritti jatko-opintoja ja työskenteli Neuvostoliiton tiedeakatemian Karjalan filiaalin kielen, kirjallisuuden ja historian instituutissa vuodesta 1963. Hän puolusti lyydiläismurteiden fonologiaa käsittelevää kandidaatinväitöskirjaansa ja valmistui filologian kandidaatiksi vuonna 1972. Barantsev julkaisi viitisenkymmentä artikkelia sekä kotikylänsä lyydiläismurteen näytekokoelman. Hän osallistui myös karjalan, vepsän ja saamen murteiden vertailevan sanakirjan laatimiseen.
Mora träsk

Mora träsk on järvi Saltvikissa Ahvenanmaan itäosassa. Sen pinta-ala on 36,75 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 26 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Mora träskin ulottuvuus lounaasta koilliseen on 1,4 kilometriä. Järvi jakautuu lounaiseen ja koilliseen altaaseen, joita yhdistää noin 80 metriä leveä salmi. Järven koilliskolkassa sijaitsee noin kolmen hehtaarin laajuinen Moraholmen. Mora träskin rannat ovat pääosin metsämaata, eteläinen ranta kohoaa melko jyrkästi. Järven lounaispuolisen Morabergetin korkeustaso on yli 60 metriä mpy. Mora träskin koillisrannalta lähtee noin 700 metriä pitkä laskuoja Nötvikeniin, joka on Saaristomeren kapea ja mutkainen lahti.
Mora träsk (82.A42.1.001) kuuluu vesistöalueeseen 82.042A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Alueen 82.042A järvet ovat Mora träsk, Mösjö ja Tjärnan.
Krogarviken

Krogarviken on järvi Eckerössä Ahvenanmaan länsiosassa. Sen pinta-ala on 1,93 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 26 kilometriä luoteeseen ja Tukholmasta 130 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Krogarviken mainitaan Suomen läntisimmäksi järveksi. Sen länsipuolella sijaitsee useita alle hehtaarin laajuisia lampia, kuten nimetön lampi Enskärin saarella kaksitoista kilometriä Krogarvikenistä länteen.
Krogarvikenin pituus lounaasta koilliseen on 220 metriä. Järven etelä- ja itäranta on soistunut, saaria ei ole. Lounaiselta rannalta lähtee noin 70 metriä pitkä laskuoja Ahvenanmereen. Krogarvikenin pohjoispuolella sijaitsee Västra Insjön ja Östra Insjön. Luoteispuolella on Eckerön satama ja idässä asutusta. Päätie 1 kulkee Krogarvikenin eteläpuolitse.
Krogarviken (94.110.1.003) kuuluu Ahvenanmaan lounaiseen saaristoalueeseen (94.11), joka on toisen jakovaiheen vesistö Pohjoisen Ahvenanmeren päävesistössä (94). Lounaiseen saaristoalueeseen kuuluu seitsemäntoista järveksi luokiteltua vakavettä, joista Kungsöfjärden, Byträsk ja Storviken ovat laajimmat.
Ansaririkkalude

Ansaririkkalude eli kesärikkalude ("Orius majusculus") on nokkaluteiden heimoon kuuluva ludelaji. Se on pituudeltaan 2,6–3,0 millimetriä pitkä ja sen tummanruskeat siivet ovat tyviosastaan vaaleat. Lajia esiintyy vakiintuneesti eteläisessä Suomessa ja se on luokiteltu maassa elinvoimaiseksi lajiksi. Ansaririkkaludetta esiintyy maailmalla lähinnä Euroopassa. Ansaririkkalude tunnetaan puutarhaviljelyssä paremmin kaupallisella nimellä kesärikkalude.
Ansaririkkalude käyttää ravintonaan siitepölyä ja ruohovartisilla kasveilla eläviä selkärangattomia. Kasvihuoneissa sitä käytetään ripsiäisten torjunnassa. Ansaririkkalude saalistaa ainakin salaatin kahta merkittävää tuholaista: salaattikirvaa ("Nasonovia ribisnigri") ja kalifornianripsiäistä ("Frankliniella occidentalis"). Ansaririkkalude saalistaa myös monia muita lajeja.
Munsaari

Munsaari on saari Kotkassa Ruonalan kaupunginosassa. Se sijaitsee Mussalon ja Hovinsaaren välissä. Munsaareen on tieyhteys, joka alkaa Ruonalan kirkon kohdalta ja päättyy tien päässä olevaan kääntöpaikkaan, jonka yhteydessä on bussipysäkki. Tien pituus on yksi kilometri ja se on Munsaaren ainoa asfaltoitu tie. Päätien lisäksi Munsaaressa on kapeita hiekkakujia, joiden varrella on vanhoja puutaloja.
Pyhä Rosalia

Pyhä Rosalia (n. 1130 Palermo, Sisilia – n. 1160 Monte Pellegrino, Italia) oli pyhimys, erakko ja ihmeidentekijä joka tunnettiin katumuselämänsä ankaruudesta. Nainen oli Sinibaldin ja Quisquinan tytär ja polveutui Kaarle Suuresta. Hänen kerrotaan nuoruudessaan jättäneen kotinsa ja piiloutuneen luolaan lähellä Bivonaa ja myöhemmin toiseen Monte Pellegrinossa lähellä Palermoa, jossa hän kuoli ja hänet haudattiin. Pyhimys ehti viettää 16 vuotta Monte Pellegrinossa ja kuoli 30-vuotiaana. Vuonna 1624 hänen jäännöksensä löydettiin ja tuotiin Palermon katedraaliin. Hän on seuraavien Italian paikkojen suojeluspyhimys: Baucina, Benetutti, Bivona, Campofelice di Roccella, Delia, Isola delle Femine, Lentiscosa, Palermo, Pegli, Racalmuto, San Mango Cilento, Santo Stefano Quisquina, Sisilia ja Vicari. Paavi Urban VIII laittoi hänen nimensä "Martyrologium Romanumiin" ja naisen juhlapäivää vietetään 4. syyskuuta. Nainen tunnetaan myös nimellä "La Santuzza" eli “pieni pyhimys”.
Iina Tarjanne

Margareta Josefina "Iina" Tarjanne (vuoteen 1906 "Törnqvist", o.s. "Veijola", 8. lokakuuta 1865 Ii – 14. tammikuuta 1942 Helsinki) oli järjestöaktiivi, joka toimi erilaisissa yhdistyksissä ja johtokunnissa Helsingissä 1900-luvun taitteessa, ja oli mukana perustamassa myös Marttaliittoa. Hän oli mukana myös esimerkiksi Suomen Naisyhdistyksen ja Sotilaskotiliiton toiminnassa.
Tarjanteen puoliso vuodesta 1891 oli arkkitehti ja rakennusopin professori Onni Tarjanne. Oikeuskansleri Toivo Tarjanne oli heidän poikansa.
Sielunpelastajat

Sielunpelastajat on Saku Pollarin ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2010.
Elokuva kertoo Nokialla vuonna 2008 perustetusta karismaattisesta Nokia-missio -herätysliikkestä sekä sen perustajasta Markku Koivistosta.
Sky Brown

Sky Brown (, s. 7. heinäkuuta 2008 Miyazaki, Japani) on brittiläis-japanilainen rullalautailija ja olympiamitalisti, joka edustaa Britanniaa. 
Aikaisemmin myös Japania edustanut Brown saavutti vuonna 2019 naisten puistokilpailun pronssia São Paulossa järjestetyissä rullalautailun MM-kilpailuissa. Heinäkuussa 2021 hänet valittiin Britannian joukkueeseen Tokion kesäolympialaisiin 2020. Kisojen aikana 13-vuotiaasta Brownista tuli kaikkien aikojen nuorin brittiläinen olympiaurheilija. Hän sijoittui naisten puistokilpailussa kolmanneksi, jolloin hänestä tuli myös Britannian nuorin olympiamitalisti.
Dan Hartman

Daniel Earl Hartman (8. joulukuuta 1950 Harrisburg, Yhdysvallat – 22. maaliskuuta 1994 Westport, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, studiomuusikko ja tuottaja.
Hartmanin tuotanto on laaja-alainen. Hartmanin säveltämiä kappaleita ovat esimerkiksi ”Free Ride” (1972), ”Instant Replay” (1978), ”Relight My Fire” (1979) ja ”I Can Dream About You” (1984). Hän työskenteli muun muassa James Brownin, Loleatta Hollowayn, Tina Turnerin ja Muddy Watersin kanssa. 
Dan Hartmanin isoveli David pyysi hänet mukaan The Legends -nimiseen yhtyeeseen 1960-luvulla. Dan Hartman oli yhtyeen johtaja ja pääasiallinen musiikintekijä. The Legends julkaisi vinyylisinglelevyjä, kuten ”Why / Baby Get Your Head Screwed On” (1968) ja ”High Towers / Fever Games” (1969). 
Hartman soitti bassoa ja koskettimia The Edgar Winter Groupissa 1972–1975 ja kirjoitti noin puolet yhtyeen materiaalista, kuten ”Free Ride” ja ”Autumn” (1972). "The Edgar Winter Group with Rick Derringer" -albumin (1975) ”Paradise Sides” on Hartmanin kirjoittama ja laulama, hän myös soitti kappaleessa bassoa, kitaraa ja kosketinsoittimia. Edgar Winter Groupin jälkeen hän tuotti muun muassa 38 Specialia ja Foghatia. 
Hartman kirjoitti Charlie Midnightin kanssa elokuvan "Nimeni on Fletch" (Fletch, 1985) soundtrackin ”Get Outta Town” ja James Brownin Rocky IV -elokuvassa (1985) esittämän kappaleen ”Living in America", josta Hartman oli Grammy-ehdokkaana. Hänen musiikkiaan on myös muun muassa elokuvissa "Streets of Fire – liekehtivät kadut" (Streets of Fire, 1984), "Perfect – tähtäimenä täydellisyys" (Perfect, 1985), "Pirullisia ihmisiä" (Ruthless People, 1986), "Haamujen kosto" (Scrooged, 1988), "Vamppi ja veteraani" (Bull Durham, 1988) ja "Rikos kannattaa" (Opportunity Knocks, 1990).
Hartman ja Midnight kirjoittivat Billy Joelin esittämän kappaleen ”Why Should I Worry?” animaatioelokuvaan "Oliver ja kumppanit" (1988). ”Why Should I Worry?” oli ehdolla parhaan kappaleen Golden Globe -palkinnon saajaksi. 
Hartman tuotti Joe Cockerin albumin "Unchain My Heart" (1987) ja suurimman osan Tina Turnerin "Foreign Affair" -albumin (1989) kappaleista; Turnerin albumia myytiin yli kuusi miljoonaa kappaletta. Hartman kírjoitti Diana Rossin kappaleen ”It’s Never Too Late” (1981). Hän kirjoitti ja tuotti Loleatta Hollowayn kappaleen ”Love Sensation” (1980) ja oli Bonnie Tylerin duettopari kappaleessa ”Till the End of Time” (1991). Hän tuotti ja oli toinen kirjoittaja Dusty Springfieldin kappaleessa ”Time Waits for No One” (1990). 
Hartman sairasti aidsia ja kuoli vuonna 1994.
Arne Six

Arne Six (s. 1976 tai 1977) on suomalainen urheiluselostaja, joka on Eurosportin pääselostaja tenniksessä. Six päätyi Eurosportille oma-alotteisuuden kautta: yliopisto-opintojen päätyttyä hän lähetti sähköpostia Eurosportin Suomen-toimitukseen ja tarjoutui tennisselostajaksi. Six teki debyyttinsä Eurosportin selostamossa helmikuussa 2011.
Six on valmistunut Turun yliopistosta pääaineenaan yleinen historia. Hänen gradunsa otsikko oli: "Tasa-arvoa urheilukentille: Afroamerikkalaiset urheilijat The New York Timesin ja Washington Postin käsittelyssä toisen maailmansodan jälkeen" (2011). (2+90 s.).
Karhu (homokulttuuri)

Karhu tarkoittaa homokulttuurissa homo- tai bi-miestä, joka on ulkoiselta olemukseltaan kookas ja karvainen. Karhut ovat yleensä hyvin maskuliinisia, "karhumaisia" miehiä. 
Termi sai alkunsa 1970-luvun Yhdysvalloissa, mutta tuli yleisesti tunnetuksi vuonna 1987, jolloin Richard Bulger ja Chris Nelsonin perustivat "Bear Magazine" lehden. Tuolloin homokulttuurissa vallitsi kapeat ulkonäkönormit, joita vastaan karhukulttuuri pyrki taistelemaan. Karhuille esimerkiksi ikä-, paino- ja ulkonäkövaatimuksia tärkeämpää ovat toisten kunnioittaminen ja lämminhenkinen toveruus sekä veljeys. 2000-luvulla karhukulttuuri on alkanut tunnistamaan myös muut kuin cissukupuoliset miehet osaksi yhteisöään.
Sanasto.
Karhukulttuuri on peräisin Yhdysvalloista, eikä kaikille kulttuurin termeille ole olemassa varsinaisia suomennoksia.
Keminmaan kirjastotalon seinäreliefi

Keminmaan kirjastotalon seinäreliefi on kuvanveistäjä Ensio Seppäsen suunnittelema isokokoinen pronssinen reliefi Keminmaalla. Teos on paljastettu uuden kirjaston pääsisäänkäynnin yläpuolelle 14. kesäkuuta 1981.
Reliefi kuvaa Keminmaan kunnan menneisyyttä ja tulevaisuudenuskoa. Teos jakaantuu kolmeen osaan. Vasemmanpuoleinen osa kuvaa kunnan historiaa alkaen siitä, kun hämäläiskalastajat saapuivat Kemijokisuulle 1100-luvulla. Historiasta on poimittu myös Kemijoen uitto, maanviljely ja sitä edeltänyt raivaajien työ. Myös varhaista asutusta on kuvattu reliefin vasemmanpuoleisessa osassa. Teoksen keskiosan sanotaan kuvaavan voimaa ja valoa. Osan aiheita ovat sähköä tuottava Kemijoki, tieto ja tiedonvalo. Tulevaisuutta kuvaa tietoa ja taitoa janoava tyttöhahmo. Reliefin oikeanpuoleisessa osassa kuvataan kunnan voimakasta teollistumista ja kaivostoimintaa.
Teos on korkeudeltaan yli kolme metriä ja pituudeltaan yli kuusi metriä. Reliefillä on syvyyttä yli metri ja se painaa noin 3 000 kiloa.
Miehen kuva (vuoden 2010 elokuva)

Miehen kuva on Visa Koiso-Kanttilan ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2010. Elokuva on viimeinen osa Koiso-Kanttilan miehiä ja poikia käsittelevästä dokumenttielokuvatrilogiasta, jonka muut osat ovat Isältä pojalle (2004) ja Talvinen matka (2007).
Elokuva on henkilödokumentti Kalle Rissasesta, joka on yksinhuoltaja. Temaattisesti elokuva käsittelee miesten suhdetta naisiin, lapsiin ja alkoholiin. Elokuvassa Kalle huomaa olevansa saman ikäinen kuin hänen isänsä oli silloin kun hän teki itsemurhan. Kalle haluaa välttää isänsä kohtalon ja päättää keskustella ihmisten kanssa, jotka tunsivat hänen isänsä ja olivat tekemisissä hänen kanssaan ennen itsemurhaa.
Torsten Johan Aminoff

Torsten Johan Aminoff (24. huhtikuuta 1847 Helsinki – 3. helmikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 
Aminoffin vanhemmat olivat professori Germund Fredrik Aminoff ja Beata Sofia von Essen. Aminoff tuli ylioppilaaksi 1865 ja valmistui filosofian maisteriksi 1871 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1876, varatuomarin arvon hän sai 1877. Aminoff oli Keisarillisen Suomen senaatin siviilitoimituskunnan esittelijäsihteeri 1887–1903. 
Valtioneuvoksen arvon hän sai 1894. Arvo kuului viidenteen luokkaan keisarillisen Venäjän rankijärjestelmässä. 
Aminoff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1897.
Kálmán Mikszáth

Kálmán Mikszáth (1847 Szklabonya, Unkari – 1910 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija. Hän oli varhaisia realismin edustajia Unkarin kirjallisuudessa. Hän oli juristi, työskenteli myös toimittajana ja oli parlamentin jäsen vuodesta 1887. Mikszáth kuvaa humoristisesti Unkarin keskiluokkaa ja kansanelämää.
Alexander Sebastian Ehrnrooth

Alexander Sebastian Ehrnrooth (20. heinäkuuta 1852 Brest-Litovsk – 29. lokakuuta 1902 Porvoo) oli suomalainen eversti ja valtiopäivämies. 
Ehrnroothin vanhemmat olivat kapteeni Carl Johan Sebastian Ehrnrooth ja Maria Baranovski-Grzymala ja puoliso vuodesta 1880 Helena Sofia Ehrnrooth (k. 1916), kenraaliluutnantti Gustaf Robert Ehrnroothin tytär. Alexander Sebastian Ehrnrooth oli oppilas Pavlovin sotilasopetuslaitoksessa elokuusta 1869. Palveltuaan vänrikkinä henkivartioväen 3. Suomen tarkk'ampujapataljoonassa kesästä 1871 hän erosi palveluksesta kesällä 1876 ja siirtyi sotilastehtäviin Serbiaan, jossa hän yleni kapteeniksi ja tuli Takovan ritarikunnan jäseneksi. Joulukuussa 1876 Ehrnrooth palasi kuitenkin vänrikkinä entiseen joukko-osastoonsa, aliluutnantiksi hän yleni seuraavana vuonna. Ehrnrooth osallistui Turkin sotaan vuosina 1877–1878, yleni luutnantiksi 1881, alikapteeniksi 1885, kapteeniksi 1890 ja everstiksi 1897. Huhtikuusta 1899 syyskuuhun 1902 hän toimi 4. Oulun Tarkk'ampujapataljoonan päällikkönä. 
Ehrnrooth oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894 ja 1897.
Isäni tähtien takaa

Isäni tähtien takaa on Einari Paakkasen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2016.
Elokuva on henkilödokumentti ohjaaja Paakkasen isästä Veikosta sekä kuvaus isän ja pojan välisestä suhteesta. Einarin lapsuudessa Veikko kävi henkisen tiedon kurssilla, jonka jälkeen hän alkoi omien sanojensa mukaan kommunikoida avaruusolentojen kanssa ja välittää heiltä viestejä automaattikirjoituksen avulla. Kasvettuaan Einari on kuitenkin alkanut epäillä isänsä kertomusten todenperäisyyttä.
Clayn piirikunta (Pohjois-Carolina)

Clayn piirikunta () on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 11 231 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Hayesvillen kunta. Piirikunta on perustettu 1861.
Aurora Studios

Aurora Studios Oy on suomalainen elokuva-alan yhtiöryhmä, johon kuuluvat pääyhtiön lisäksi tytäryhtiöt Cinemanse Oy ja Helsinki-filmi Oy. Se omistaa myös 40 prosentin osuuden tuotantoyhtiö Anima Vitaesta. Helsinki-filmi on vuonna 2002 perustettu, noin 30 pitkää näytelmäelokuvaa tuottanut elokuvatuotantoyhtiö. Cinemanse tunnetaan animaatioiden ja muiden elokuvien maahantuojana.
Aurora Studios syntyi, kun "Tuntematon sotilas" -elokuvan rahoituksesta vastanneet sijoittajat ostivat yhdessä kustannusyhtiö Otavan kanssa Elokuvaosakeyhtiö Suomi 2017 Oy:n. Aurora Studiosin omistajia Otavan ohella ovat sijoittajat Ari Tolppanen ja Ari Lahti sekä toimiva johto. Keväällä 2021 yhtiön toimitusjohtajaksi nimitettiin Petri Kemppinen ja levitysjohtajaksi Hanna Lajunen. Heinäkuussa 2021 Aurora Studios kertoi ostavansa Helsinki-filmin, jonka toimitusjohtajana jatkavasta Aleksi Bardysta tulee Aurora Studiosin johtoryhmän jäsen ja merkittävä omistaja. Elokuussa 2021 Aurora Studios osti 40 prosentin osuuden animaatiostudio Anima Vitaesta. Keväällä 2023 Petri Kemppinen siirtyi Finnish Impact Film Fundin (FIFF) neuvonantajaksi ja uutta toimitusjohtajaa lupailtiin syksyksi 2023. Toimitusjohtajaksi valittiin Teea Hyytiä. Bardy lähti Helsinki-filmistä 2024 lopussa.
Hallituksen puheenjohtaja Ari Tolppanen kertoo Aurora Studiosin pyrkivän perinteisiä suomalaisia pieniä tuotantoyhtiöitä uskottavampaan ”täyden palvelun” toimintaan Hollywoodin studioiden tapaan.
Aurora Studiosin ensimmäinen elokuvatuotanto oli JP Siilin ohjaama ja Severi Koivusalon tuottama "Sieniretki", joka tuli ensi-iltaan syksyllä 2022.
Aurora Studios Oy:n ensimmäisiä elokuvalevityksiä olivat Aku Louhimiehen "Odotus" (2021), Juuso Syrjän "" (2021) sekä Aleksi Salmenperän "Kupla". Yhteistuotantona Rabbit Filmsin kanssa Aurora Studios tuotti C More -palveluun kuusiosaisen Nokia-yhtiön matkapuhelinmenestyksen alkuvaiheista kertovan sarjan "Made in Finland" (2022) ohjaajana Maarit Lalli. Kehitteillä ovat elämäkertaelokuva yrittäjä Kirsti Paakkasesta sekä Tuomas Niskakankaan esikoisromaaniin perustuva televisiosarja "Roihu".
Aurora Studios ajoi elokuvalevitystoiminnan alas joulukuussa 2023. Levitystoimintaa jatkoi Aurora Studiosin tytäryhtiö Cinemanse. Auroran levykseen suunnitelluista elokuvista Timo Koivusalon "Pelle Hermanni ja hypnotisoija" ja Selma Vilhusen "Neljä pientä aikuista", Mia Tervon "Ohjus", Lauri Maijalan "Prinsessa Pikkiriikki" sekä Anima Vitaen tuottama "Fleak"-elokuva siirtyivät SF Studiosin levitettäväksi.
Finnish Impact Film Fund.
Aurora Studiosin maaliskuussa 2021 käynnistämä ja hallinnoima Finnish Impact Film Fund (FIFF) on yksityinen pääomarahasto, jonka sijoittajina ovat Aurora Studios Oy:n omistajien lisäksi Konstsamfundet, Jenny ja Antti Wihurin rahasto, Saastamoisen säätiö ja Suomen Kulttuurirahasto. Alkujaan pääomasitoumuksiltaan 5,5 miljoonan euron suuruisen rahaston tehtävänä on mahdollistaa laadukkaiden kotimaisten elokuvien ja sarjasisältöjen toteutumista. Pääomaa nostettiin 13,5 miljoonaan euroon lokakuussa 2022.
Monsterit työn touhussa

Monsterit työn touhussa () on Disney+-suoratoistopalveluun julkaistu animaatiosarja, joka toimii jatko-osana elokuvalle "Monsterit Oy" (2001). Se on Pixarin ensimmäinen yksittäinen kokopitkä animaatiosarja, "Buzz Lightyear of Star Commandin" oltua Walt Disney Television Animationin kanssa toteutettu yhteistuotanto.
Ensimmäisen tuotantokauden jaksot julkaistiin Disney+:aan yksitellen viikoittain Yhdysvalloissa 7. heinäkuuta – 1. syyskuuta 2021 ja Suomessa 25. elokuuta 2021 – 20. lokakuuta 2021. Toisen tuotantokauden jaksot julkaistiin Yhdysvalloissa 5. huhtikuuta – 4. toukokuuta 2024 ja Suomessa 17. huhtikuuta 2024.
Äänirooleissa.
Suomenkieliset.
Suomenkielisen version ohjauksesta vastaa Markus Bäckman ja käännöksestä Jukka Jaatinen.
Lars Magnus Vladimir Glansenstierna

Lars Magnus Vladimir Glansenstierna (12. lokakuuta 1854 Heinola – 19. kesäkuuta 1906 Irkutsk) oli suomalainen upseeri ja virka- ja valtiopäivämies.
Glansenstiernan vanhemmat olivat Otto Vladimir Glansenstierna ja Ulrika Monto ja puoliso Helena Lagerström. Glansenstierna opiskeli Haminan kadettikoulussa vuodesta 1867, mutta lopetti kurssinsa kesken 1874. Hän oli sitten aliupseeri joukko-osastossa Käkisalmessa ja oppilas sotakoulussa Varsovassa. Vänrikiksi hän yleni sotapalveluksessa 1876 ja aliluutnantiksi 1877. Glansenstierna osallistui Turkin sotaan 1877–1878. Palveluksesta hän erosi luutnanttina helmikuussa 1880, mutta tuli jo seuraavan vuoden syyskuussa uudestaan palvelukseen aliluutnanttina, yleten luutnantiksi 1883, alikapteeniksi 1890 ja kapteeniksi 1897. Erottuaan palveluksesta everstiluutnanttina 1899 Glansenstierna toimi Viipurissa tulkkina ja notaarina, kunnes tuli taas sotapalvelukseen kapteenina siperialaiseen joukko-osastoon 1905 ja yleni everstiluutnantiksi tammikuussa 1906. Hän kuoli Irkutskissa saman vuoden kesäkuussa. 
Glansenstierna oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882 ja 1897.
Glansenstierna oli aatelissukunsa viimeinen miespuolinen henkilö. Hänen tyttärensä Ingegerd Glansenstierna-Stenvallin (1891–1946) kuollessa jo vuonna 1719 aateloitu Glansenstiernan suku sammui lopullisesti.
Lloyd Glasspool

Lloyd Glasspool (s. 19. marraskuuta 1993 Redditch, Englanti) on brittiläinen tennispelaaja. Nykyisin enimmäkseen nelinpeliä pelaava Glasspool on sijoittunut parhaimmillaan ATP-listalla nelinpelissä sijalle 99 kesäkuussa 2021. Kaksinpelissä hän on ollut korkeimmillaan sijalla 282 heinäkuussa 2016.
Glasspool saavutti ensimmäisen ATP-turnausvoittonsa Marseillessa maaliskuussa 2021, kun hän voitti Harri Heliövaaran kanssa loppuottelussa Sander Arendsin ja David Pelin.
Aleksandr Beljakov

Aleksandr Antonovitš Beljakov (, 8. toukokuuta 1905 Vyšni Volotšokin kihlakunnan Jablonkan kylä – 1995) oli tverinkarjalainen karjalan kielen tutkija.
Aleksandr Beljakov syntyi karjalaiseen talonpoikaisperheeseen. Hänet on usein sekoitettu veljeensä Aleksei Beljakoviin. Aleksandr kävi keskikoulun, työskenteli maanviljelijänä ja toimi vuosina 1929–1930 alakoulun opettajana.
Käytyään kolmekuukautisen opettajien täydennyskurssin ja opiskeltuaan vuoden Tverin finanssi- ja talousteknikumissa, Beljakov lähetettiin vuonna 1931 opiskelemaan Leningradin yliopiston filologiseen tiedekuntaan. Hän osallistui opettajansa Dmitri Bubrihin kanssa tverinkarjalaisen kirjakielen luomiseen, laati alakoulun kieliopin (1934), venäläis-karjalaisen oikeinkirjoitussanakirjan (1935) ja vajaakeskikoulun lukukirjoja (1936–1937).
Valmistuttuaan Beljakov suoritti Bubrihin johdolla jatko-opintoja ja toimi Leningradin yliopiston opettajana. Saatuaan jatko-opinnot loppuun hänet lähetettiin vuonna 1940 Karjalan kulttuurin tutkimusinstituuttiin, jossa hän toimi vanhempana tutkijana ja jatkoi työtä kandidaatinväitöskirjansa parissa.
Toisen maailmansodan aikana Beljakov oli linnoitustöissä ja perheensä kanssa evakuoituna Altailla, jossa hän työskenteli Oirot-Turan lääketieteellisessä koulussa. Beljakov kutsuttiin vuoden 1942 lopussa puna-armeijaan, mutta hän joutui pian sairaalaan ja sai vapautuksen asepalvelusta.
Beljakov palasi sodan jälkeen jatko-opintoihinsa ja väitteli filologian kandidaatiksi Tolmatšin karjalaismurteesta vuonna 1947. Hän muutti samana vuonna takaisin Petroskoihin, jossa hän työskenteli Neuvostoliiton tiedeakatemian kielen, kirjallisuuden ja historian instituutissa ja opetti Petroskoin yliopistossa. Beljakov työskenteli karjalan kielen murrekartaston parissa, julkaisi joukon kotiseutunsa murretta käsitteleviä artikkeleita ja osallistui suomen kieliopin laatimiseen. Ennen jäämistään eläkkeelle vuonna 1965 hän omistautui karjalan murteiden tutkimukselle ja laati karjalan murresanakirjaa.
Ulsterin piirikunta

Ulsterin piirikunta () on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 177 573 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Kingstonin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1683.
Joinvillea borneensis

Joinvillea borneensis on Joinvilleaceae-heimoon kuuluva kasvi, joka voidaan tulkita joko omaksi lajikseen tai havaijinheiniön ("Joinvillea ascendens") alalajiksi. Kasvia tavataan Malesiassa Malakan niemimaalla, Sumatran ja Borneon saarilla, Filippiineillä Jololla ja Palawanilla sekä Karoliineilla.
Diatsolidinyyliurea

Diatsolidinyyliurea (C8H14N4O7) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää säilöntäaineena kosmetiikassa ja biosidinä teollisuudessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa diatsolidinyyliurea on väritöntä nestettä. Se liukenee erittäin hyvin veteen. Diatsolidinyyliurea estää bakteerien kasvua, mikä johtuu muun muassa sen hajoamisessa muodostuvasta formaldehydistä. Yhdiste tehoaa sekä grampositiivisiin että gramnegatiivisiin bakteereihin sekä eräisiin homeisiin. Aine voi aiheuttaa ihon herkistymistä ja kosketusallergiaa.
Diatsolidinyyliureaa valmistetaan allantoiinin ja formaldehydin välisellä reaktiolla emäksisissä olosuhteissa. Reaktiossa muodostuu myös imidatsolidinyyliureaa ja muita allantoiinin ja formaldehydin kondensaatiotuotteita.
Diatsolidinyyliureaa käytetään säilöntäaineena esimerkiksi shampoissa, voiteissa ja meikeissä. Teollisuudessa sitä käytetään estämään biofilmin muodostumista sellu- ja metalliteollisuuden prosessivesiin.
Move On Up

Move On Up on Curtis Mayfieldin kappale, joka julkaistiin vuonna 1970 hänen debyyttialbumillaan "Curtis".
Kappaleen muokattu versio vietti 10 viikkoa Britannian singlelistan johdossa, ja se on saavuttanut soulklassikon aseman.
Populaarikulttuurissa.
Kappaletta on soitettu useissa englantilaisen jalkapallojoukkueen Arsenal FC:n peleissä.
Move On Up esiintyy elokuvien "Parempi kuin Beckham" (2002) ja (2020) ääniraidoilla.
Yhdysvaltain entisen presidenttiehdokkaan ja nykyisen presidentti Joe Bidenin vuoden 2020 vaalikampanjan puheiden lopussa on soitettu kappaletta.
IsiNgqumo

IsiNgqumo on slangi tai kryptolekti, eli salakieli, jota käyttävät etupäässä Etelä-Afrikan seksuaali- ja sukupuolivähemmistöön kuuluva musta väestö. Kieli perustuu zuluun, mutta siinä on lainoja myös muista kielistä. Sana "isiNgqumo" tarkoittaa "päätöksiä".
Apartheidin vuoksi Etelä-Afrikkaan kehittyi kaksi eri seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen käyttämää slangia, koska valkoiset ja mustat pidettiin erossa toisistaan kaikilla elämän osa-alueilla. Valkoiset, joiden äidinkieli oli joko englanti tai afrikaans, käyttivät gaylea eivätkä isiNgqumoa. Syy slangin käyttöön on ollut oman identiteetin häpeäminen, mutta aikaisemmin myös se, että homoseksuaalisuudesta rangaistiin vankeustuomiolla.
Esimerkkejä.
Keskustelu.
Lähde:
Sanalista.
Lähde:
Girish Karnad

Girish Karnad (19. toukokuuta 1938 Matheran, Brittiläinen Intia – 10. kesäkuuta 2019 Bengaluru, Karnataka, Intia) oli intialainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, kannadankielinen kirjailija, näytelmäkirjailija ja Rhodes-stipendiaatti, joka työskenteli pääasiassa Etelä-Intian elokuvateollisuudessa ja Bollywoodissa. Hän sai vuoden 1998 Jnanpith-palkinnon, joka on Intian korkein kirjallinen kunnia. Intian hallitus myönsi hänelle Padma Shrin vuonna 1974 ja Padma Bhushanin vuonna 1992. Lisäksi hän voitti kymmenen National Film Awards -palkintoa, yhden parhaan kannadamiesnäyttelijän ja kolme parhaan kannadaohjaajan Filmfare Awards South -palkintoa sekä parhaan käsikirjoituksen Filmfare Awards -palkinnon.
Etelä-Afrikan sateenkaarilippu

Etelä-Afrikan sateenkaarilippu on Etelä-Afrikan pride-liikkeen yleisesti käyttämä lippu. Se on perinteisen sateenkaarilipun ja Etelä-Afrikan lipun yhdistelmä.
Historia.
Lipun on suunnitellut Eugene Brockman, joka on myös perustanut yhdistyksen nimeltä "Gay Flag of SA", joka pyrkii saamaan lipulle virallisen tunnustuksen. Brockmanin mukaan lippu on sopiva symboli sateenkaarivaltiona tunnetulle Etelä-Afrikalle. Lippu julkaistiin 18. joulukuuta 2010 "Mother City Queer Project" -tapahtumassa Cape Town Stadiumilla..
Vuonna 2012 Etelä-Afrikan kulttuuriministeriön alainen heraldinen virasto antoi virallisen tunnustuksensa lipulle. Tämän johdosta Etelä-Afrikasta tuli maailman ensimmäinen valtio, joka on tunnustanut jonkinlaisen sateenkarilipun. Lippua ei kuitenkaan ole tunnustettu Etelä-Afrikan lippuun verrattavaksi kansalliseksi symboliksi, vaan se on Etelä-Afrikan sateenkaariyhteisön virallinen lippu.
Lippu on myös saanut aikaan paljon vihaa, jonka takia Priden kimppuun on käyty.
Toveri, missä olet nyt?

Toveri, missä olet nyt? on Kirsi Marie Liimataisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalais-saksalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2016.
Elokuva on yhteiskunnallinen dokumentti, jossa ohjaaja Liimatainen ryhtyy etsimään kurssitovereitaan, jotka osallistuivat vuonna 1988 DDR:ssä järjestetylle, vuoden kestävälle marxismi-leninismi -kurssille. Liimatainen halusi kysyä entisiltä kurssitovereiltaan sitä, kuinka he suhtautuvat nykyisin maailmaan ja ovatko heidän unelmansa muuttuneet kurssiaikojen jälkeen. Kurssitovereita etsiessään Liimatainen päätyy matkustamaan ympäri maailmaa: Boliviaan, Chileen, Etelä-Afrikkaan, Libanoniin ja Saksaan.
Englanninkielinen HLBT-slangi

Englanninkielistä HLBT-slangia käyttävät englanninkielisen kielialueen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt; slangisanat liittyvät usein kyseiseen vähemmistöön ja sen kulttuuriin. Vaikka joitakin sanoja käytetään yleisesti myös suomessa, ei monille ole olemassa varsinaista suomennosta.
Saint-Rivoal

 
Saint-Rivoal () on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 47 kilometriä Brestin kaupungista itään.
Kunta sijaitsee keskellä Armorikan luonnonpuistoa ja Monts d'Arréen vuorijonoa. Kunnan alueella oleva 381 metriä korkea vuori Mont Saint-Michel de Brasparts kohoaa ympäröivästä Yeun Elezin soisesta maastosta. Vuoren huipulla on Pyhän Mikaelin kunniaksi pystytetty kappeli. Kappelin paikalla oli vuonna 1672 valmistunut temppeli joka hävitettiin Ranskan suuren vallankumouksen aikana. Nykyinen kappeli valmistui vuonna 1891. Kappelin vieressä on betoninen ympyrä. Se on jäännös suurikokoisesta Bernhard-tutkasta, jota käytettiin saksalaisten lentokoneiden radionavigointiin toisen maailmansodan aikana.
Vuori tunnetaan nimellä Mont Saint-Michel de Brasparts, koska Saint-Rivoal oli osa Braspartsin kuntaa vuoteen 1925 saakka. Saint-Rivoalin kunta on nimetty Saint Rivoal -nimisen pyhimyksen mukaan, joka oli Britteinsaarilta 500-luvulla Armorikaan saapunut pappi.
Friend of Dorothy

Friend of Dorothy (suom. Dorothyn ystävä) on homokulttuuriin kuuluva termi, joka tarkoittaa homomiestä. Nykyään sanonnalla viitataan myös muihin HLBT-ihmisiin. Termiä käytettiin salakoodina homojen keskuudessa 1900-luvun puolella, jolloin seksuaalivähemmistöön kuuluminen oli laitonta tai paheksuttavaa. Salakoodilla vähemmistöön kuuluvat tunnistivat toisensa.
Termistä tuli osa sateenkaarivähemmistön terminologiaa Ihmemaa Oz -kirjasta. Kirjassa on muun muassa paljon naishahmoja, joilla on keskenään todella läheisiä ihmissuhteita, sekä sukupuoleltaan ja sen ilmaisulta normaalista poikkeava prinsessa. The Road of Oz kirjassa Polychrome, sateenkaaren lapsi, sanoo Dorothylle "You have some queer friends, Dorothy" eli suomeksi "sinulla on outoja (queer) ystäviä Dorothy." Vuoden 1939 Ihmemaa Oz -elokuvassa on myös ikoninen "Over the Rainbow" -kappale, sekä pääroolissa homoikoni Judy Garland. Sateenkaari on yksi tunnetuimmista LGBTQ+ symboleista.
Labrys-lippu

Labrys-lippu on Sean Campbellin vuonna 1999 suunnittelema ja vuonna 2000 julkaisema lesbojen pride-lippu.
Lipussa on arkalochórin kirves, kaksoiskirves "labrys", joka mytologian mukaan oli vain naissotureiden käyttämä ase. Lesboyhteisö on ottanut labryksen voimaannuttavaksi symbolikseen. Musta kolmio kuvastaa keskitysleireillä käytettyä symbolia "epäsosiaalisten naisten" (joihin lukeutuivat natsi-saksan mukaan muun muassa lesbot) tunnistamiseksi. Myöhemmin lesbot ovat omineet mustan kolmion itselleen. Lipun taustaväri puolestaan tulee Sapfon runoudesta, jonka innoittamana violetti otettiin lesbojen symboliseksi väriksi.
Labrys-lippu on yksi useista lesbojen pridelipuista. Siitä ei kuitenkaan ole tullut suosituinta lippua muun muassa siksi, että se ei tullut lesboyhteisön sisältä, vaan sen suunnitteli homomies.
Grahamin piirikunta (Pohjois-Carolina)

Grahamin piirikunta () on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 8 441 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Robbinsvillen kunta. Piirikunta on perustettu 1872.
Strátis Myrivílis

Efstrátios Stamatópoulos (; 1890 Sykaminéa, Lesbos, Kreikka – 1969 Ateena, Kreikka), kirjailijanimeltään Strátis Myrivílis (), oli kreikkalainen kirjailija ja toimittaja. Hän opiskeli oikeustiedettä. Sotakokemukset olivat pohjana hänen pasifistiselle esikoisromaanilleen, joka oli tyyliltään realistinen. Suomennettu teos "Kaikkeinpyhin Merenneitsyt" yhdistelee mytologiaa ja realismia.
Robert Johan Gustaf Gripenberg

Robert Johan Gustaf Gripenberg (27. heinäkuuta 1849 Oulu – 19. huhtikuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja virka- ja valtiopäivämies.
Gripenbergin vanhemmat olivat Gustaf Leonard Gripenberg ja Margaretha Frosterus ja puoliso vuodesta 1878 Alfhild Holm (k. 1905). Everstiluutnantti, ylijohtaja Lennart Gripenberg oli Robert Johan Gustaf Gripenbergin veli. Gripenberg tuli Haminan kadettikouluun 1860 ja astui sieltä valmistuttuaan sotapalvelukseen 1868. Luutnantiksi hän yleni 1872 ja alikapteeniksi 1873. Gripenberg erosi sotapalveluksesta 1874 ja siirtyi rautateiden palvelukseen. Hän toimi useiden eri rautatieasemien tarkastajana, samoin kuin rautatiejohtajien apulaisena. 
Gripenberg oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894 ja 1897.