tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kauko Holma

Kauko Heikki Holma (9. elokuuta 1911 Orimattila – 18. huhtikuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja järjestöjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Holman vanhemmat olivat maanviljelijä Klas Holma ja Maria Matilda Toivonen ja puolisot 1938–1964 kotitalousopettaja Maire Marjatta Pohjanlehto ja vuodesta 1965 toimistopäällikkö Sirkka Liisa Sarjamo, aiemmin Latva. Holma kävi Helsingin maanviljelyslyseon ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1938, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon hän suoritti seuraavana vuonna. Yliopistolla Holma toimi assistenttina kuusi vuotta, haavoituttuaan jatkosodassa vuonna 1942 hän palasi sodasta sinne, mutta toimi samalla myös ylimääräisenä esittelijänä kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä ja ministeriön maataloustoimiston päällikkönä 1943–1945. 
Vanhempiensa aiemmin Tuusulassa omistaman Krapin tilan haltija Holmasta tuli vuonna 1941, mutta päätoimisesti hän kävi sitä viljelemään vasta vuonna 1945. Muun ohella häntä voidaan pitää maatilamatkailun edelläkävijänä Suomessa. Vuonna 1952 tilanpito jäi sivutoimeksi, kun Holma valittiin Suomen Ayrshire-yhdistyksen toiminnanjohtajaksi, mitä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1970 asti. Holman johdossa yhdistys kehittyi myös kansainvälisesti tunnetuksi karjanjalostusyhteisöksi. Kun Suomen Ayrshire-yhdistys, Suomen Karjanjalostusyhdistys ja Suomen Sianjalostusyhdistys muodostivat yhdesä Suomen Kotieläinjalostusyhdistyksen, Holmasta tuli sen nautakarjaosaston johtaja vuoteen 1976 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hänellä oli useita alansa luottamustehtäviä ja hän toimi Tuusulassa sekä kunnanhallituksen että kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Holma oli myös päätoimittaja "Suomen Ayrshirekarja" -lehdessä 1952–1970 ja vastaava toimittaja "Nautakarja"-lehdessä 1971–1976. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1966.
Aitolahden työväentalo

Aitolahden työväentalo on Tampereen Aitolahdessa sijaitseva työväentalo. Talolla on kulttuurihistoriallista ja maisemallista merkitystä.
Historiaa.
Aitolahden työväenyhdistys hankki Juopon vanhan kantatilan päärakennuksen työväentaloksi vuonna 1917. Työväenyhdistyksen toiminta oli useampaan kertaan katkolla 1910-luvun alkupuolella. Sisällissodan jälkeen työväentalo takavarikoitiin ja suojeluskunnan aloitteesta taloon perustettiin lastenkoti, johon otettiin punaisten puolella taistelleiden lapsia kasvatettavaksi. Yhdistys sai talonsa takaisin kesäkuussa 1919.
Rakennus.
Hirsirunkoinen talo on vuorattu pystylaudoituksella ja maalattu punamullalla. Se sijaitsee järveen viettävässä rinteessä järven puolelta korkean luonnonkiviperustuksen päällä. Talo on kokenut monia muutoksia, muun muassa ikkunat ja kate on uusittu.
Toimintaa työväentalolla.
Työväentalolla kokoontuivat opinto- ja kirjallisuuskerhot, talolla on järjestetty kokouksia, juhlia ja tansseja sekä erilaisia urheilutapahtumia. Talon omistaa edelleen Aitolahden Työväenyhdistys ry ja sitä vuokrataan kesäisin erilaisiin tilaisuuksiin. Talossa on juhlasali, keittiö, rantasauna Näsijärven rannalla ja grillikatos saunan yhteydessä. Talossa on hyvin vähän poliittista toimintaa.
Harakkalan työväentalo

Harakkalan työväentalo on Ruoveden kirkonkylän eteläosassa Harakkalan kylässä sijaitseva työväentalo. Työväentalo on osa maakunnallisesti arvokasta rakennettua kulttuuriympäristöä. Alue liittyy kiinteästi Ruoveden kirkonkylän valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön. Työväentalolla on erityistä sosiaalihistoriallista arvoa.
Rakennus.
Ruoveden kirkonkylän Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys perustettiin 6. helmikuuta 1925. Yhdistys osti samana vuonna pienen torpan toimipaikakseen. Taloa laajennettiin vuonna 1929, jolloin rakennettiin juhlasali ja vuonna 1935 rakennettiin ravintolasiipi. Rakennusmestari A. G. Aimo suunnitteli ensimmäisen laajennuksen. Myöhemmin taloon rakennettiin vielä vahtimestarin asunto. Talon vanhin osa on hirrestä, laajennukset on tehty rankorakenteisena. Lämmitysjärjestelmänä on puulämmitys (pönttöuuni ja kaksi kaminaa) ja lisänä sähkö. Talon sisäpintoja kunnostettiin 2010-luvun lopulla Suomen Työväenliiton myöntämän avustuksen turvin.
Toimintaa työväentalolla.
Myöhemmän naisjaoston alkuna toiminut ompelu- ja puheseura perustettiin vuonna 1927. Se toimi myös luku- eli opintokerhona. Voimistelu- ja urheiluseura Ruoveden Ryhti perustettiin vuonna 1929 ja se toimi talossa vuoteen 1948 asti. Ruoveden Työväen Näyttämö toimi työväenyhdistyksen alaosastona vuosina 1932-1941.
Talon omistaa Ruoveden Sosialidemokraatit ry. Oman käytön lisäksi talossa kokoontuvat kunnallisjärjestö ja eläkkeensaajat. Tiloja vuokrataan myös ulkopuolisille erilaisiin tilaisuuksiin. Talon toisessa kerroksessa on asunto, jota yhdistys vuokraa.
Eero Horelli

Eero Eemil Ensio Horelli, vuoteen 1942 Myllymäki (28. elokuuta 1914 Kauhava – 8. joulukuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Horellin vanhemmat olivat meijerin isännöitsijä Eemil Anselm Horelli, aiemmin Myllymäki, ja Ilma Anna Lillström ja puoliso vuodesta 1945 sairaanhoitaja Toini Kyllikki Kiianlinna. Horelli suoritti Helsingin yliopistossa agronomin tutkinnon vuonna 1945 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon vuonna 1946. Hän toimi ensin maanviljelysopiston opettajana, kunnes siirtyi 1946 Valion maito-osaston virkailijaksi ja vuonna 1949 Hämeen-Uudenmaan meijeriliiton toiminnanjohtajaksi. Vuonna 1954 hän palasi Valiolle maito-osaston johtajaksi, vuonna 1960 hänestä tuli Valion teknillinen ja tuotannon johtaja ja johtokunnan jäsen.
Horelli vaikutti merkittävästi paitsi Valiolla, myös laajemmin meijerialalla ja osuustoiminnan piirissä, kuten esimerkiksi maitojauheteollisuuden syntymiseen Suomessa. Hän oli myös aloitteen tekijä Tuottajain Maito -osuuskunnan perustamisessa. Jäätelöteollisuuden kehittämiseen Horelli vaikutti alan teollisuusliiton pitkäaikaisena puheenjohtajana. Kansainvälistä yhteistyötä Horelli harjoitti laajasti sekä Valiolla että Suomen edustajana monissa yhteistyöelimissä. Muun ohella hän oli myös vuodesta 1963 maanviljelijä Ruotsinpyhtäällä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Horelli sai vuonna 1967. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri.
Ukrainan armenialaiset

Ukrainan armenialaiset ovat armenialainen vähemmistö Ukrainassa. Vuonna 2001 Ukrainan armenialaisia oli 99 900.
Asuinalue ja lukumäärä.
Ukrainan vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan Ukrainassa asui kaikkiaan 99 900 armenialaista. He muodostivat noin 0,2 % maan koko väestöstä.
Historia.
Armenialaisia on saapunut nykyisen Ukrainan alueelle useammassa muuttoaallossa. Alkujaan yksittäisiä armenialaisia on saattanut liikkua alueella tiettyjä ammatteja harjoittaen, kuten lääkäreinä tai kauppiaina. Varsinaisia armenialaisia yhteisöjä syntyi kuitenkin ensimmäisen kerran 1000-luvulla, kun armenialaisia pakeni kotiseuduiltaan seldžukkienhyökkäysten tieltä. Ensin armenialaisia saapui etenkin Krimin niemimaalle tuolloin Genovan hallitsemaan Kaffaan, eli nykyiseen Feodosijaan. Muita armenialaisia keskuksia Krimillä olivat esimerkiksi nykyiset Sudak ("Soldei") ja Staryi Krym ("Solh’at "). 1200- ja 1300-luvulle tultaessa armenialainen yhteisö Krimillä oli jo niin suuri, että niemimaa tunnettiin myös nimillä "Armenia Maritima" tai "Armenia Magna". Armenialaiset kauppiaat jatkoivat toimintaansa niemimaalla Krimin kaanikunnan perustamisen jälkeen.
Kiovaan syntyi armenialainen yhteisö 1100-luvun lopulla. Seuraavina vuosisatoina syntyi yhteisöjä myös Länsi-Ukrainaan armenialaisten paetessa ensin Kilikian armenialaiskuningaskunnan kukistuttua vuonna 1375, Krimin armenialaisten tullessa vainotuksi Osmanien valtakunnan valloittaessa alueen vuonna 1475 ja Moldavian armenialaisiin kohdistuneiden uskonnollisen vainon takia 1500-luvulla. Suurin armenialainen yhteisö muodostui Lviviin, jossa 1600-luvun puolivälillä asui noin 2 500 armenialaista. Muita keskuksia olivat esimerkiksi Kamjanets-Podilskyi, Lutsk, Uman ja Ivano-Frankivsk. Armenialaiset työskentelivät etenkin kauppiaina ja käsityöläisinä. Kauppiaina he muodostivat osan yhteiskunnan vauraampaa luokkaa ja toimivat usein välikäsinä kaupassa Turkkiin ja Persiaan. Armenialaisilla oli omia kirkkoja ja kouluja, mutta he alkoivat silti 1600-luvulta lähtien puolalaistua. Seuraavalla vuosisadalla armenialainen kauppiasluokka alkoi vähentyä samalla, kun juutalaiset alkoivat toimia samalla alalla.
Hieman ennen toisen maailmansodan syttymistä Ukrainassa asui noin 25 000 armenialaista. Heistä noin puolet asui Krimillä ja loput pääasiassa Ukrainan kaupungeissa. Sodan päätyttyä suuri osa Galitsian ja Volhynian alueella Länsi-Ukrainassa asuneista armenialaisista muutti Puolaan. Toisaalta maahan tuli suuri joukko uusia armenialaisia pakoon armenialaisvastaista liikehdintää Azerbaidžanissa 1980-luvun lopulta 1990-luvun alkupuolelle. Pakolaiset tältä ajalta jälkeläisineen muodostavat nykyisin noin puolet maan armenialaisista, ja heitä asettui etenkin itään Ukrainan venäjänkielisiin osiin. Etenkin vuoden 1989 jälkeen perustettiin useita armenialaisia järjestöjä. Järjestöjen lisäksi Ukrainassa on nykyisin noin 33 armenialaista kirkkoa.
Juupajoen työväentalo Nummela

Juupajoen työväentalo Nummela on Juupajoella sijaitseva työväentalo. 
Historiaa.
Korkeakosken työväenyhdistys perustettiin vuonna 1903 ja ensimmäinen työväentalo valmistui kaksi vuotta myöhemmin syksyllä 1905. Yhdistys liittyi samana vuonna Sosialidemokraattiseen puolueeseen. Jäseniä oli vuoden 1906 lopussa 154 henkeä, joista lähes puolet oli naisia. Yhdistyksellä olikin oma naisosasto lauluseuran ohella.
Talo paloi epäselvissä olosuhteissa 25. helmikuuta 1914 ja jo saman vuoden lokakuussa vihittiin uusi työväentalo käyttöön. Jo ensimmäisessä talossa oli harrastettu teatteria ja toisessakin talossa näyttämö rakennettiin vastaamaan teatterin vaatimuksia. Työväentalo takavarikoitiin vuonna 1918 ja yhdistys sai sen takaisin käyttöönsä 6. tammikuuta 1919. Talossa toimivat myös nuoriso-osasto ja voimistelu- ja urheiluseura Kisa-Urhot. 
Talvisodan alkaessa työväentaloon sijoitettiin sotaväen koulutuskeskus, jonka hallussa talo oli lähes katkeamatta sodan loppuun asti. Viimeisten sotilaiden lähdettyä talosta 24. marraskuuta 1944 talo paloi jälleen. Yhdistys sai puolustusvoimien korvauslautakunnalta korvauksen palaneesta talosta vuonna 1947. Rakennustoimikunnan sihteeri T. A. Vesanen laati tilasuunnitelman, jonka pohjalta arkkitehti M. Nordenswan piirsi lopulliset suunnitelmat uutta taloa varten vuoden 1947 joulukuussa. Taloa lähdettiin rakentamaan talkoilla. Metsähallitukselta anottiin 500 puun kaatoa, jotka sitten kesällä 1948 sahattiin Korkeakosken Puunjalostustehtaalla, joka oli luvannut sahan talkoolaisten käyttöön. Myös Korkeakosken kenkätehdas avusti rakennushankkeessa. Talkootunteja rakennustöihin käytettiin yli 6 000 tuntia.
Rakennus.
Työväentalon ensimmäisessä kerroksessa on sali, keittiö ja ravintola, toisessa kerroksessa on asuintiloja ja pohjakerroksessa sauna sekä tekniset tilat. Rakennusta on kunnostettu ahkerasti 2010-luvulla, muun muassa viemäröinti, räystäät, esteetön wc ja sisätilojen pintoja. Lämmitysmuodoksi on muutettu maalämpö. Kotiseutuliitto on myöntänyt avustusta kunnostustöihin.
Karel Bořivoj Presl

Karel Bořivoj Presl (17. helmikuuta 1794 Praha – 8. lokakuuta 1852 Praha) oli itävaltalainen (böömiläinen) kasvitieteilijä.
Elämä ja ura.
Preslistä tuli lääketieteen tohtori vuonna 1818, Böömin museon luonnontieteellisten kokoelmien kuraattori vuonna 1822 ja Prahan yliopiston luonnonhistorian ja tekniikan professori vuonna 1832. Hänen veljensä Jan Svatopluk Presl oli eläintieteen ja mineralogian professori. 
Hänen päätutkimuksensa oli omistettu kasvien systematiikalle. Opintojensa päätyttyä Presl matkusti vuonna 1817 jalkaisin läpi "Italia"n, myös Sisilian, ja tutki erityisesti Etnan ja Nebrodin alueen kasvistoa. Pitkän Italian-matkan jälkeen vuonna 1817 hän kirjoitti teokset "Gramineæ siculæ" (1818), "Cyperaceæ et Gramineæ siculæ" (1820) ja muokkasi sitten böömiläisen Thaddäus Haenken Etelä-Amerikasta tuomat kasvikokoelmat suureksi teokseksi "Reliquiæ Hænkeanæ" (1830–1836). Hän julkaisi myös teokset "Flora sicula" (1826), "Symbolæ botanicæ" (1832–1833), "Tentamen Pteridographiæ" (1836), näyttävän teoksen, jossa hän kuvasi useita tuhansia saniaisia, ja "Hymenophyllaceæ" (1843). Vuonna 1834 Preslistä tuli Böömin kuninkaallisen tiedeseuran jäseneksi, ja samana vuonna Wienin keisarillinen akatemia nimitti hänet jäsenekseen. Vuodesta 1838 lähtien Presl oli Preussin tiedeakatemian jäsen. 
Toisin kuin veljensä, joka pyrki edistämään tšekkiläistä kirjallisuutta ja kirjoitti lähes kaikki teoksensa tšekiksi, Presl kirjoitti latinaksi ja saksaksi, mikä varmisti hänen teostensa paljon laajemman levityksen tiedemaailmassa.
Hiski Grönstrand

Hiski Grönstrand on suomalainen näyttelijä. 
Ura.
Hiski Grönstrand on näytellyt muun muassa Jyväskylän kaupunginteatterissa, Lahden kaupungiteatterissa Tampereen Työväen Teatterissa (2019–).
Seututie 360

Seututie 360 on Kouvolan Elimäen kirkonkylän (valtatie 6) ja Iitin Kausalan (valtatie 12) välinen maantie. Tie toimii seudullisena yhteytenä Elimäeltä Kausalaan sekä on osa yhtä Kausalasta Helsinkiin suuntautuvaa reittiyhteyttä. Seututiellä on voimassa pääosin yleisrajoitus 80 km/h poislukien Mustilassa, Saarasessa ja Kausalassa olevat 60 km/h -osuudet, Haapakimolassa ja Kausalassa olevat 50 km/h -osuudet ja Kausalan keskustassa oleva 40 km/h -aluerajoitus.
Tie alkaa Elimäeltä valtatie 6:n Mustilan eritasoliittymästä jatkeena Elimäen keskustaan jatkuvalle yhdystielle 14545. Tie kulkee metsä- ja peltomaisemassa verrattaen suorana Iitin Haapakimolaan ylittäen tällä välillä Kymenlaakson ja Päijät-Hämeen maakuntarajan. Haapakimolan koulun kohdalla tie tulee nelihaaraliittymään, jossa se kohtaa yhdystiet 3601 ja 3603 sekä kääntyy kohti pohjoista ja Kausalaa. Tie ohittaa ennen Kausalaa Saarasen kylän ja saapuu Kausalan taajama-alueelle juuri ennen Pentinmäkeä. Pentinmäen jälkeen tie kohtaa T-liittymässä yhdystien 1731 ja kääntyy jälleen kohti pohjoista. Tie alittaa Lahti-Kouvola-rautatien juuri ennen Kausalan ydinkeskustaa. Kausalan keskustassa tie kulkee yhden kiertoliittymän läpi ja päättyy pian sen jälkeen toiseen kiertoliittymään, jossa se kohtaa valtatien 12 ja seututien 362.
Seututien 360 alkuperäinen reitti oli Elimäeltä Haapakimolan kautta Sääskjärvelle, jossa päättyi seututiehen 173 eli nykyiseen yhdystiehen 1731. Haapakimolan ja Kausalan välinen osuus oli numeroitu silloin yhdystieksi 3602.
Seututielle esitetään Iitin kunnan liikenneturvallisuussuunnitelmassa toteutettavaksi jalankulun ja pyöräilyn väylä Kansanmäen ja Pentinmäen välille Haapakimolantien varteen teiden Iitintie ja Tapiontie välille.
Kristiina Hakovirta

Kristiina Hakovirta (s. 26. maaliskuuta 1958 Hollola) on suomalainen näyttelijä.
Ura.
Hollolassa syntynyt Kristiina Hakovirta aloitti uransa Lahden nuorisoteatterissa ja Lahden kaupungiteatterin iltanäyttelijänä (avustajana). Hän on opiskellut näyttelemistä muun muassa Suvirannassa vuosina 1982–1984. Vuonna 1988 hän suoritti Laulu II B -opinnot Päijät-Hämeen konservatoriossa. Hän näytellyt muun muassa Lahden kaupunginteatterin harjoittelijana (1977–1979), Jyväskylän Kaupunginteatterissa vuosina 1981–1987 ja Tampereen Työväen Teatterissa (1987–).
Bernice Lapp

Bernice Ruth Lapp (myöh. Squier; 11. syyskuuta 1917 North Plainfield, New Jersey – 8. syyskuuta 2010 Edison, New Jersey) oli yhdysvaltalainen uimari. Hän kilpaili Berliinin kesäolympialaisissa 1936 karsiutuen 100 metrin vapaauinnissa välierissä ja saavuttaen Yhdysvaltain 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkueessa pronssia.
Heinrich Wilhelm Schott

Heinrich Wilhelm Schott (7. tammikuuta 1794 Brünn, Määri – 5. maaliskuuta 1865 Wien) oli itävaltalainen kasvitieteilijä ja puutarhuri.
Elämä ja ura.
Vuonna 1801 Schott tuli Wieniin, kun hänen isänsä nimitettiin yliopiston kasvitieteellisen puutarhan ylipuutarhuriksi. Hän opiskeli Wienin yliopistossa kasvitiedettä, maataloutta ja kemiaa. Vuosina 1809–1813 hän oli isänsä apulaisena kasvitieteellisessä puutarhassa.
Schott oli mukana Johann Baptist Emanuel Pohlin Brasilian retkikunnassa vuosina 1817–1821. Palattuaan Schott nimitettiin hovipuutarhurin apulaiseksi Schönbrunnin kasvitieteelliseen ja eläintieteelliseen puutarhaan vuonna 1823, hovipuutarhuriksi vuonna 1828 ja hovipuutarhojen ja eläintarhan johtajaksi vuonna 1845. Vuonna 1852 hänen tehtävänään oli muuttaa osa palatsin puutarhasta englantilaisen puutarhan kaltaiseksi. Hän myös rikastutti Wienin hovin puutarhoja Brasiliasta keräämillään kokoelmilla. Hänen tieteellinen kiinnostuksen kohteensa olivat vehkakasvit (Araceae), joiden merkittävin asiantuntija hänestä tuli. Hän teetti omalla kustannuksellaan yli 3400 kuvaa Araceae-kasveista ja lukuisia kuvia muista kasviryhmistä, jotka ovat nyt Wienin luonnonhistoriallisen museon arkistossa. Hän kuvasi ja nimesi monia nykyisin yleisesti koristekasveina tunnettuja sukuja ("Philodendron", "Spathiphyllum", saniaissuku "Nephrolepis"). Schott julkaisi erinomaisia teoksia erityisesti erikoisalallaan, erityisesti "Synopsis Aroidearum" (1856), "Icones Aroidearum" (1857), "Genera Aroidearum exposita" (1858) ja "Prodromus systematis Aroidearum" (1860).
Mavis Freeman

Mavis Anne Freeman (7. marraskuuta 1918 Brooklyn, New York – lokakuu 1988) oli yhdysvaltalainen uimari. Hän kilpaili Berliinin kesäolympialaisissa 1936 saavuttaen Yhdysvaltain 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkueessa pronssia.
Inke Koskinen

Inke Koskinen on suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. 
Ura.
Inke Koskinen on opiskellut näyttelemistä Tampereen yliopiston teatterityön tutkinto-ohjelmassa. Taiteellisen opinnäytteensä hän teki Tampereen Työväen Teatterin Hamlet-rockmusikaalissa.
Vuonna 2021 Koskinen käsikirjoitti ja ohjasi yhdessä Sofia Smedsin kanssa Kun on tunteet -esityksen Teatteri Jurkalle.
Juho Gröndahl

Juho Gröndahl (s. 1984) on suomalainen dramaturgi, näytelmäkirjailija ja suomentaja. 
Ura.
Juho Gröndahl valmistui Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun dramaturgian koulutusohjelmasta vuonna 2015. Vuosina 2013–2018 hän työskenteli dramaturgina, käsikirjoittajana sekä kirjoittamis- ja teatterityöpajojen vetäjänä Kansallisteatterin alueellisissa yleisötyöhankkeissa. Vuosina 2019–2024 hän työskenteli Tampereen Työväen Teatterin dramaturgina. 
Gröndahl on ollut mukana kirjoittamassa myös journalismia ja fiktiota yhdistelevän podcast-kokonaisuuden "Tulevaisuus hanskassa" ja muita kuunnelma- ja radioteoksia sekä tehnyt suomennoksia.
Miss You (Jérémie Makiesen kappale)

Miss You on belgialaisen laulajan Jérémie Makiesen kappale. Hän edusti kappaleella Belgiaa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa. Hän esitti kappaleen kilpailun toisessa semifinaalissa toisella puoliskolla. 
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 64 pistettä ja saavutti sijan 19.
Lähteet.
Kaspofungiini

Kaspofungiini (C52H88N10O15) on ekinokandiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä sienilääkkeenä. Kaspofungiini kuuluu WHO:n keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Kaspofungiini on puolisynteettinen yhdiste ja sitä valmistetaan "Glarea lozoyensis"-kotelosienen tuottamasta heksapeptidistä pneumokandiini B0:sta. Yhdisteen sienten kasvua estävät ominaisuudet perustuvat 1,3-β-glukaanisyntaasin estoon. Tämän entsyymin inhibitoituessa sienet eivät kykene muodostamaan soluseinänsä rakennusaineeksi beetaglukaania ja solujen rakenne hajoaa helposti. Kaspofungiini tehoaa useisiin sieniin ja homeisiin, muun muassa "Candida"- ja "Aspergillus"-sukujen lajeihin ja "Pneumocystis jirovecii"-sieneen. Lääkeaine annostellaan ruiskeena suoneen ja sitä voidaan käyttää muun muassa kadidioosien ja aspergilloosien hoidossa. Kaspofungiini tehoaa myös atsoleille vastustuskykyisiin infektioihin.
Haittavaikutukset.
Kaspofungiini on useimmiten hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla pistoskohdan kipu ja punoitus, ihottuma, huonovointisuus, oksentelu, ripuli ja pääkipu. Yhdiste voi aiheuttaa maksan entsyymiarvojen nousua.
Neptun

Neptun voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Suurenmoisen lahjakkuuden sietämätön taakka

Suurenmoisen lahjakkuuden sietämätön taakka () on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintakomediaelokuva, jonka on ohjannut Tom Gormican. Nicolas Cage esittää elokuvassa fiktiivistä versiota itsestään. Muita rooleja esittävät Pedro Pascal, Sharon Horgan, Ike Barinholtz, Alessandra Mastronardi, Jacob Scipio, Neil Patrick Harris ja Tiffany Haddish.
"Suurenmoisen lahjakkuuden sietämätön taakka" sai maailmanensi-iltansa South by Southwest -tapahtumassa maaliskuussa 2022. Suomen ensi-iltansa se sai huhtikuussa 2022. Se sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta: sitä kiitettiin erityisesti roolisuorituksista sekä Cagen ja Pascalin kemiasta.
Friedrich Anton Wilhelm Miquel

Friedrich Anton Wilhelm Miquel (24. lokakuuta 1811 Neuenhaus, Bentheim – 23. tammikuuta 1871 Utrecht) oli saksalais-alankomaalainen kasvitieteilijä.
Elämä ja ura.
Hänen isänsä, lääkäri ja myös pormestari, onnistui valmistamaan hänet yliopistoon. Pian hän hylkäsi kirjallisuuden opinnot, ryhtyi opiskelemaan lääketiedettä Groningenin yliopistossa ja sai lääketieteen tohtorin arvon vuonna 1833 väitöskirjan "Dissertatio exhibens veterum de jecore merita" perusteella. Aloitettuaan lääkärin työt Buitengasthuisin sairaalassa Amsterdamissa vuonna 1835 hän opetti lääketiedettä Rotterdamissa. Miquel tuli Utrechtin yliopiston kasvitieteen professoriksi vuonna 1859 ja Leidenin valtionherbaarion johtajaksi vuonna 1862. Lukuvuonna 1870–1871 hän toimi yliopiston rehtorina. Hänen tärkeimmät teoksensa, jotka käsittelevät pääasiassa Alankomaiden Itä-Intiaa ja Guyanaa, ovat "Commentarii phytographici" (1838–1840), "Genera Cactearum" (1839), "Monographia Cycadearum" (1842), "Systema Piperacearum" (1843–1844), "Flora Indiæ batavæ" (1855-1861), "Annales musei botanici Lugduno-Batavi" (1863–1869) ja "Flora japonica" (1870). Miquel oli useiden oppineiden yhteisöjen jäsen sekä kotimaassa että ulkomailla, mukaan lukien Amsterdamin kuninkaallinen tiedeakatemia, Ruotsin tiedeakatemia, Baijerin tiedeakatemia jne.
Juha-Matti Koskela

Juha-Matti Koskela (s. 21. toukokuuta 1982 Pori) on suomalainen näyttelijä. 
Ura.
Juha-Matti Koskela valmistui Tampereen yliopiston teatterityön tutkinto-ohjelmasta vuonna 2011.
Hän on näytellyt muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa ja Pyynikin kesäteatterissa.
Maailmanpuu (yhtye)

Maailmanpuu on suomalainen art- ja prog rock -yhtye. Se on saanut nimensä pohjoismaisen kansanperinteen myyttisen tammen, maailmanpuun ("Axis mundi") mukaan, joka tukee taivasta ja jonka juuret ovat syvällä maassa. Maailmanpuu-yhtyeellä on omat juurensa klassisessa rockissa, juurimusiikissa ja bluesissa. Yhtyeen perustivat vuosina 2012–2014 kitaristi ja laulaja Kimmo Villa sekä multi-instrumentalisti ja basisti Antti Lehtomäki. Molemmat ovat vastanneet laulujen kirjoittamisesta ja säveltämisestä. Vuonna 2014 Maailmanpuu-yhtyeeseen liittyi rumpali Jussi Portaanpää, joka toi bändin soittoon uusia progressiivisen rockin elementtejä. Kun lisäksi Joni Rannisto liittyi harjoituksiin mukaan kosketinsoittajana, oli ryhmä ensimmäistä kertaa muodostettu neljän soittajan kokoonpanossaan. Maailmanpuun ensiesiintyminen oli vuonna 2015 Bar Jemmassa Vantaalla. Yhtyeen ensimmäinen äänitetty kappale oli englanniksi laulettu "Face Your Fears". Englannin kieli ei kuitenkaan sopinut Villan ja Lehtomäen uusien kappaleiden suomalaisesta kansanperinteestä ammentaviin aiheisiin, minkä jälkeen sanoitukset ovat olleet suomenkielisiä. 
Luovan jakson 2015–2018 tuloksena syntyi debyyttialbumi “Maailmanpuu”. Levy nauhoitettiin syksyllä 2018 Porissa (miksaus Aki Peltonen), ja julkaistiin 15. kesäkuuta 2019 (LP ja CD, Saunakamari Levyt). Levyn julkaisukeikka soitettiin Ravintola Laguunissa Porissa syksyllä 2019.
Kosketinsoittaja Sampsa Heikkilä liittyi yhtyeeseen vuonna 2019 pian ensimmäisen levyn julkaisemisen jälkeen. Bändin tyyliin sekoittui lisää vaikutteita 1970-luvun progressiivisen rockin soundeista ja myös klassisesta musiikista. Maailmanpuu harjoitti ja sovitti vanhoja ja uusia kappaleitaan, mikä toi esiin yhtyeessä nykyisin kuultavan dynamiikan ja soundilliset elementit.
Yhtyeen toinen studioalbumi "Kohti valoa" äänitettiin JR Audion studiossa Mänttä-Vilppulassa syksyllä 2020. Yhtye löysi levyn äänittäjässä ja miksaajassa Daniel Rantasessa luovan vastavoiman. Rantanen omaksui myös vastuuta albumin taiteellisesta tuotannosta ja soittaa sillä useita instrumentteja. Luovan prosessin tulos on yhtyeen elokuussa 2021 julkaistu toinen studioalbumi ”Kohti valoa” (LP ja CD, Saunakamari Levyt).
Kaimalkuu, yhtyeen kolmas albumi julkaistiin 10.11.2023.
Kokoonpano 2022:
Diskografia:
 Discogs (Maailmanpuun diskografia) Yhtyeen kotisivut
Søren Pind

Søren Pind (s. 20. marraskuuta 1969 Herning) on tanskalainen entinen Venstren poliitikko.
Pind istui kansankäräjillä vuosina 2005–2018 ja on toiminut useaan kertaan ministerinä. Vuosina 2010–2011 hän oli kehitysapuministeri, vuonna 2011 pakolais-, maahanmuutto-, integraatio- ja kehitysapuministeri, vuosina 2015–2016 oikeusministeri sekä vuosina 2016–2018 koulutus- ja tutkimusministeri.
Pind on koulutukseltaan juristi.
Suvi-Sini Peltola

Suvi-Sini Peltola (s. 29. elokuuta 1978 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Koulutukseltaan hän on teatteritaiteen maisteri.
Ura.
Suvi-Sini Peltola opiskeli Kallion ilmaisutaidon lukiossa. Ollessaan toisella vuosikurssilla hän päätti pyrkiä Helsingin Kellariteatteriin. Peltola valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2004.
Hän on näytellyt muun muassa Tampereen Teatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa (2010–).
Yksityiselämä.
Peltolan puoliso on Tampereen Työväen Teatterin valosuunnittelija Eero Auvinen. Peltolan isä oli näyttelijä Sulevi Peltola ja äiti on kirjailija ja teatteriohjaaja Raija-Sinikka Rantala. Peltolan täti on ohjaaja Sirkku Peltola.
Grönlannin yliopisto

Grönlannin yliopisto (, ) on Nuukissa sijaitseva, Grönlannin ainoa yliopisto. Se on Arktisen yliopiston jäsen.
Historia.
Vuonna 1974 Grönlannin aluevaltuusto ehdotti yliopiston kaltaisen oppilaitoksen perustamista Grönlantiin. Vuonna 1981 Grönlannin parlamentti päätti tällaisen oppilaitoksen perustamisesta. Sen johtajaksi nimitettiin vuonna 1983 professori Robert Petersen. Vuoteen 1987 asti oppilaitoksen nimi oli tanskaksi ', ’Inuitti-instituutti’; grönlanninkielinen nimi ' on ollut käytössä alusta lähtien. Instituutti otti ensimmäiset opiskelijansa vuonna 1984. Vuonna 1987 sille luotiin yliopistolle ominainen hallintorakenne, ja sen tanskankieliseksi nimeksi muutettiin "", ’Grönlannin yliopisto’; virallinen yliopiston asema sille kuitenkin myönnettiin vasta kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 2008 yliopisto siirtyi nykyisiin tiloihinsa Ilimmarfik-kampukselle. 
Instituutit.
Yliopisto koostuu neljästä instituutista:
Opiskelijat.
Vuonna 2021 opiskelijoita oli 242, jotka jakautuivat seuraavasti:
Internet-sensuuri

Internet-sensuuri on tietyn verkossa olevan sisällön sensurointia eli kieltämistä tai vaientamista. Sensurointi voi kohdistua esimerkiksi pornografiaan, torrenteihin, sosiaaliseen mediaan, uutismediaan tai ulkomaisiin verkkosivustoihin.
Toimijat.
Valtioiden lisäksi Internet-sisältöä voivat estää näkymästä esimerkiksi Internet-palveluntarjoajat (ISP) ja työnantajat. ISP voi olla valtion omistama ja kontrolloima, ja yksityisenäkin se saattaa joutua noudattamaan valtiolta tulevia sensuurivaatimuksia saadakseen jatkaa toimintaansa maassa. Myös muunlaiset Internet-yritykset, kuten hakupalvelut, voivat tehdä yhteistyötä valtion sensuuriviranomaisen kanssa. Valtiot saattavat myös käyttää yksityisten yritysten palveluja Internet-sensuuriteknologian kehittämisessä.
Syyt.
Joitain yleisimpiä syitä Internetin sensuroinnille ovat:
Menetelmät.
Eräitä yleisimpiä Internet-sensuurin teknisiä menetelmiä ovat:
Sivuston sensurointi saattaa näkyä käyttäjälle yhteyshäiriönä tai teknisenä ongelmana, eikä sensuroijaa tai hänen käyttämäänsä menetelmää pysty tunnistamaan.
Internet-sensuurin voi ohittaa tai jälkensä peittää esimerkiksi käyttämällä VPN-yhteyttä, turvallista selainta kuten Toria, tai välityspalvelinta.
Maittain.
Internetiä sensuroidaan hyvin vähän esimerkiksi Kanadassa ja Islannissa. Sen sijaan Kiinan valtiolla on käytössä ”suuri palomuuri”, joka rajoittaa voimakkaasti ulkomaisia verkkosivustoja näkymästä kiinalaisille. Euroopan maista etenkin Venäjällä on estetty useita ulkomaisia verkkosivustoja näkymästä.
Yhdysvalloissa COVID-19-pandemian aikana esimerkiksi Twitter ja Facebook alkoivat sensuroimaan "misinformaatiota", kuten presidentti Donald Trumpin väitteitä koronaviruksesta. Trumpin hallinto sekä Bidenin hallinto yrittivät myös painostaa sosiaalisen median yrityksiä hallitsemaan COVID-19-sisältöä. Presidentinvaalien 2020 alla pyrittiin estämään presidentti Bidenin pojan Hunter Bidenin kannettavaa tietokonetta koskenut uutinen, vaalissa käyttöön otetun postiäänestyksen arvostelu, vaalien jälkeen arvostelu presidentinvaalien rehellisyydestä, taloustilanteen arvostelu ja presidentti Bidenin negatiivinen arvostelu. Oikeusjutussa Missouri v. Biden tuomari kielsi Biden hallintoa tai muita viranomaisia ottamasta yhteyttä sosiaalisen median yhtiöihin verkossa olevasta sisällöstä, lukuun ottamatta rikollista toimintaa tai uhkia kansalliselle turvallisuudelle. Tuomarin mukaan on todisteita laajasta sensuurikampanjasta.
Jarno Malinen

Jarno Mikael Malinen (s. 1974) on suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Tunnettu opettajana elokuvassa "Samurai Rauni Reposaarelainen".
Time Further Out

Time Further Out (albumin kansikuvassa nimellä Miro Reflections) on yhdysvaltalaisen jazzyhtyeen The Dave Brubeck Quartetin studioalbumi, jonka Columbia Records julkaisi marraskuussa 1961.
Albumilla on tunnetumpia The Dave Brubeck Quartetin kappaleita, kuten ”It’s a Raggy Waltz” ja ”Unsquare Dance”. Kappaleet vaihtelevat 5/4-tahtilajista 9/8-tahtilajiin. 
Kappaleet.
Lähde: 
Kaikki kappaleet säv. ja san. Dave Brubeck.
Kokoonpano.
Lähde:
Pihla Pohjolainen

Pihla Pohjolainen (s. 1993) on suomalainen näyttelijä. Koulutukseltaan hän on teatteritieteen maisteri.
Ura.
Pihla Pohjolainen on opiskellut näyttelemistä Tampereen yliopiston teatterityön tutkinto-ohjelmassa, minkä jälkeen hänet kiinnitettiin Helsingin Kaupunginteatteriin vuonna 2019, jossa hän oli ollut myös työharjoittelussa vuonna 2017. 
Tampereen Työväen Teatterissa.
Simo Tavaste

Simo Tavaste on suomalainen teatterialan ammattilainen, joka on toiminut muun muassa Tampereen Työväen Teatterin pääjohtajana ja johtajana sekä Tampereen Teatterin talousjohtajana. Hän oli myös yksi tamperelaisen lastenteatteri Teatteri 2000:n perustajista.
Ura.
Simo Tavaste toimi Tampereen Työväen Teatterin pääjohtajana vuosina 1986-1989. Hän kaudellaan teatterin johdossa oli johtoryhmä, johon kuului hänen lisäkseen Jorma Kairimo, Mauri Kuosmanen, Juhani Raiskinen ja Veikko Sinisalo.
Venstres Ungdom

Venstres Ungdom (lyh. VU) on tanskalainen liberaali poliittinen nuorisojärjestö, joka tekee nuorisotyötä Venstre-puolueelle. Sen ensimmäiset paikallisosastot perustettiin vuonna 1908, ja valtakunnallinen organisaatio muodostettiin vuonna 1912. Venstres Ungdom on noin 2 500 jäsenellään Tanskan suurin poliittinen nuorisojärjestö, toiseksi suurin on DSU, jolla on noin 2 000 jäsentä.
Anniina Koivuniemi

Anniina Koivuniemi (s. heinäkuu 1995) on suomalainen tanssija ja tanssinopettaja. Hänet tunnetaan mm. Tanssii tähtien kanssa , jonka hän voitti vuonna 2021 tanssiparinsa Ernest Lawsonin kanssa. Koivuniemi työskentelee tanssinopettajana sastamalaisessa TanssinTahti-tanssikoulussa.
Hryhir Tjutjunnyk

Hryhir Tjutjunnyk (5. joulukuuta 1931 Šylivka, Zinkivin piiri, Pultavan alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 7. maaliskuuta 1980 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija. Hänen veljensä oli kirjailija Hryhori Tjutjunnyk.
Tjutjunnyk valmistui Harkovan yliopistosta vuonna 1962 ja työskenteli sen jälkeen toimittajana ukrainalaisissa lehdissä ja käsikirjoittajana Kiovan elokuvastudiolle. Esikoisteos ilmestyi 1961. Hän julkaisi elinaikanaan novellikokoelmia, mutta tuotantoa on julkaistu myös hänen kuolemansa jälkeen. Hän kirjoitti aikalaisistaan muotokuvia, jotka valottavat heitä eri näkökulmista. Hän ei alistunut kirjoittamaan sosialistisen realismin mukaan. Koska hän ei noudattanut virallista linjaa, neuvostoaikainen kritiikki suhtautui hänen tuotantoonsa nuivasti. Suhtautuminen sai hänet tekemään itsemurhan. Hän sai arvostusta vasta 1980-luvulla demokratisoitumisen aikana.
Arvo Kokkonen

Arvo Kalevi Kokkonen (s. 5. maaliskuuta 1956 Kärsämäki) on suomalainen virkamies, joka toimi Maanmittauslaitoksen pääjohtajana vuodesta 2012 vuoteen 2022. Hän jäi eläkkeelle 1. lokakuuta 2022. Kokkonen työskenteli lähes koko työuransa Maanmittauslaitoksen palveluksessa.
Arvo Kokkonen syntyi Olavi ja Lyydia Kokkosen perheeseen. Perheellä on karjalaistausta Soanlahden pitäjässä Laatokan Karjalassa. Arvo Kokkosen puoliso on metsäneuvos Marja Kokkonen, o.s. Ruotsalainen ja heillä on kolme lasta. Arvo Kokkonen kirjoitti ylioppilaaksi Haapajärven lukiosta 1975. Kokkonen valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla 1981. Aalto-yliopisto myönsi Arvo Kokkoselle tekniikan kunniatohtorin arvon 2019. Kokkonen toimi kiinteistöinsinöörinä Haapajärven ja Oulaisten kaupungeissa 1982–1986 ja siirtyi Maanmittauslaitoksen palvelukseen 1986 vuoden lopulla. Kokkonen on toiminut maanmittausinsinöörinä 1986–1989, maanmittausjohtajana 1990–1996, maanmittausneuvoksena 1996–2008, ylijohtajana 2009–2012 sekä pääjohtajana 2012–2022. Maa- ja metsätalousministeriössä Arvo Kokkonen toimi maanmittausneuvoksena 2003–2005.
Tasavallan presidentti myönsi Kokkoselle Suomen Leijonan komentajamerkin 2019. Kokkonen on osallistunut monien järjestöjen ja yhteisöjen toimintaan, muun muassa seurakunnan valtuutettuna Kiuruveden ja Helsingin ortodoksissa seurakunnissa, viime mainitussa myös valtuuston puheenjohtajana. Hänelle myönnettiin Pyhän Karitsan ritarikunnan komentajamerkki 2020. Kokkonen on kunniarajajääkäri.
Kiltti tyttö (albumi)

Kiltti tyttö on suomalaisen laulajan ja lauluntekijän Nelli Matulan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. huhtikuuta 2022. Albumi ylitti kultarajan ennakkoon. 
Albumilta julkaistiin ennakkoon singlenä kappaleet ”Sukupuuttoon”, ”Lelu”, ”Tulevaisuuteen”, ”Limbo” ja ”Kiltti tyttö”.
Otto Valmari

Otto Valmari (12. tammikuuta 1882 Kemi – 11. toukokuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen Osuusliike Elannon toinen johtaja ja aiemmin urallaan opettaja ja kauppakoulun rehtori.
Otto Valmarin vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Valmari ja Elsa Matilda Vaara. Hän toimi vuosina 1899–1901 Trävaruaktiebolaget Kemin konttoristina. Jatkettuaan opintojaan hän valmistui ylioppilaaksi Kemin Suomalaisesta yhteiskoulusta. Tämän jälkeen hän toimi kaksi vuotta samassa opinahjossa matematiikan ja luonnontieteiden opettajana. Sen jälkeen hän aloitti opinnot Helsingin yliopistossa opiskellen välillä vuonna 1909 Breslaun yliopistossa Saksassa. Helsingin yliopiston opiskelujen rinnalla hän toimi Hangon suomalaisen yhteiskoulun opettajana vuoteen 1913. Vuonna 1911 hän suoritti kandidaatin tutkinnon pääaineina sovellettu fysiikka, kemia ja kansantalous. Vuosina 1913–1915 hän toimi Oulun kauppakoulun rehtorina siirtyen sitten Osuusliike Elannon toiseksi johtajaksi ykkösjohtajuuden ollessa Väinö Tannerilla. Valmarin vastuulla oli Elannon liiketoiminnan voimakas kehittäminen 1920-luvulla, joka tarkoitti uusia liikerakennuksia. Hänellä oli suora vastuu Elannon leipomosta, lihajalostamosta ja ravintolaliiketoiminnoista. 
Otto Valmarin puoliso vuodesta 1917 oli Elsa Riekki, jääkäriaktivismista tunnetun oululaisen Esko Riekin sisar. Heillä oli kaksi tytärtä. Hänen nuorempi veljensä Johannes ”Janne” Valmari toimi Helsingin yliopiston maanviljelyskemian professorina. Valmarin sisar Olga oli naimisissa Virossa syntyneen eversti ja vaihtoehtolääkäri Hans Kalmin kanssa. Otto Valmari haudattiin vaimonsa suvun hautaan Oulun hautausmaalle. Viimeiselle matkalleen hänet saatettin tuhatlukuisen saattoyleisön läsnäollessa Helsingin päärautatieasemalla.
Miesten Ykköspesis-kausi 2022

Ykköspesis-kausi 2022 oli Suomen pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen 42. kausi. Kauteen osallistui 12 joukkuetta. Kauden päätteeksi vähintään yksi joukkue nousi Superpesikseen ja kaksi joukkuetta putosi Suomensarjaan. Ykköspesiksen hallitseva mestari oli Oulun Lippo.
Joukkueet.
&lt;section begin="joukkueet"/&gt;
&lt;section end="joukkueet"/&gt;
Sarjajärjestelmä.
Runkosarjassa pelattiin kaksinkertainen sarja sekä kaksi lisäottelua ennalta määritettyä joukkuetta vastaan. Lisäotteluparit olivat:
Yhteensä runkosarjassa pelattiin 24 ottelua joukkuetta kohden.
Runkosarjan neljä parasta joukkuetta pääsivät pudotuspeleihin. Välierissä runkosarjan voittaja kohtasi neljänneksi sijoittuneen joukkueen ja toiseksi sijoittunut kolmanneksi sijoittuneen joukkueen. Välierät pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä, ja niiden voittajat etenivät loppuotteluun. Loppuottelusarja pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Sen voittaja nousee Superpesikseen, ja häviäjä etenee Superpesiskarsintaan Superpesiksen 12:nneksi sijoittunutta joukkuetta vastaan. Karsinta pelataan niin ikään paras viidestä järjestelmällä, ja sen voittaja pelaa kaudella 2023 Superpesiksessä ja häviäjä Ykköspesiksessä. Kaikissa pudotuspelisarjoissa kotietu on runkosarjassa paremmin menestyneellä. Superpesiskarsinnassa etu on superpesisjoukkueella.
Runkosarjan neljä heikointa joukkuetta pelasivat putoamiskarsinnat. Putoamiskarsinnoissa yhdeksänneksi sijoittunut joukkue kohtasi 12:nneksi sijoittuneen joukkueen ja kymmenenneksi sijoittunut 11:nneksi sijoittuneen. Karsinnat pelattiin paras viidestä -järjestelmällä, ja kotietu on paremmin runkosarjassa sijoittuneella. Ottelusarjojen voittajat jatkavat Ykköspesiksessä ja häviäjät putoavat Suomensarjaan.
Televisiointi.
Ensimmäistä kertaa kaikki Ykköspesiksen ottelut striimattiin suorana Nelonen Median maksullisessa Ruutu+ -palvelussa yhdellä kameralla kuvattuna.
Havaijilainen viittomakieli

Havaijilainen viittomakieli (havaijiksi: "Hoailona ʻŌlelo o Hawaiʻi") on havaijilaisten kuurojen yhteisön käyttämä viittomakieli, joka katsotaan nykyään kuolevaksi kieleksi. Syynä tähän on Havaijilla asuvien kuurojen kielisiirtymä kohti amerikkalaista viittomakieltä. Havaijilaisen viittomakielen lähimpiä sukulaiskieliä ovat irlantilainen ja kreikkalainen viittomakieli. Vuonna 2012 kielellä arvioitiin olevan 30 käyttäjää.
Arvioiden mukaan havaijilainen viittomakieli on alkanut kehittyä saarilla jo ennen eurooppalaisten saapumista, mutta omaksi kielekseen havaijilainen viittomakieli määriteltiin vasta vuonna 2013, kun paljastui, että 80 % sen sanastosta ei ole yhteneväinen amerikkalaisen viittomakielen kanssa. Tämä johti kolmivuotisen projektin käynnistämiseen, jonka tavoite oli dokumentoida havaijilainen viittomakieli mahdollisimman hyvin. Vuonna 2016 valmistui videoarkisto, joka sisälsi mm. alkeisoppikirjan ja sanakirjan.
Katherine Dunham

Katherine Dunham, kirjailijanimeltään Kaye Dunn (22. kesäkuuta 1909 Glen Ellyn, Illinois – 21. toukokuuta 2006 New York, New York) oli yhdysvaltalainen tanssija, koreografi ja antropologi, joka tulkitsi luovasti rituaali- ja kansantansseja.
Dunham opiskeli antropologiaa Chicagon yliopistossa, ja teki kenttätutkimuksia Karibialla ja Brasiliassa. Erityisen läheiseksi hänelle tuli Haiti. Hän vietti Haitilla kaikkiaan yhdeksän kuukautta ja kirjoitti oppimastaan väitöskirjansa "The Dances of Haiti: Their Social Organization, Classification, Form, and Function" sekä toisen kirjan, "Island Possessed". Haitissa vietetty aika sai hänet myös ymmärtämään karibialaisten tanssien yhteyden afrikkalaiseen kulttuuriperintöön. 
Dunham perusti oman tanssiryhmän jo opiskeluaikanaan. Ryhmä esiintyi Chicagon maailmannäyttelyssä 1934 ja Chicagon oopperan kanssa 1935–1936. Hän loi omia koreografioitaan karibialaisten tanssien pohjalta, ja perusti 1940-luvun alussa uuden tanssiryhmän, jonka kaikki jäsenet olivat afroamerikkalaisia. Ryhmä kävi kiertueilla yli 50 maassa, ja herätti huomiota rotuerottelun aikakaudella. Dunhamin luomat suositut revyyt tekivät afrikkalaista ja karibialaista tanssia tunnetuksi maailmalla.
Dunham teki koreografioita elokuviin ja oopperoihin. Hän julkaisi kirjoituksia sekä omissa nimissään että nimellä Kaye Dunn.
Dunham sai lukuisia palkintoja, kuten Kennedy Center Honors vuonna 1983 ja National Medal of Arts 1989.
Viktoria Savs

Viktoria Savs (27. kesäkuuta 1899 Bad Reichenhall - 31. joulukuuta 1979 Salzburg) oli itävaltalainen ensimmäisen maailmansodan naissotilas. 
Viktoria Savsin isä kutsuttiin Ensimmäisen maailmansodan alettua Itävalta-Unkarin armeijaan ja rintamapalvelukseen. Isä haavoittui vuonna 1915 ja tuli kotiin topiumaan. 16- vuotias Viktoria pyysi isältään lupaa päästä armeijaan. 
Isä yritti vakuuttaa tytärtään, että ei kannattaisi, mutta turhaan. Viktoria Savs ilmoittautui armeijaan yhdessä isänsä kanssa nimellä Viktor Savs. Pari esimiestä oli selvillä asian todellisesta laidasta. Palveltuaan vuoden asettomana apusotilaana, hän halusi päästä rintamalle. Hän pääsi rintamalle ja oli mukana Sasso di Seston taistelussa, missä johti 20 vangittua italialaista sotilasta vihollisen tykistötulen läpi itävaltalaisten puolelle. Hänet palkittiin urheudestaan ja esimerkellisyydestään urhoollisuusmitalilla ja Karl Troop- mitalilla. 
Savs niitti mainetta suorastaan uhkarohkeana sotilaana. 27. toukokuuta 1917 hän oli suorittamassa vapaaehtoistehtävää, kun haavoittui vakavasti. Hänen oikea jalkansa murskaantui ja jäi roikkumaan jänteiden varaan. Hän yritti itse amputoida sen, mutta taistelutoverit estivät. Hänet vietiin sotilassairaalaan missä tehtiin amputaatio. Sen yhteydessä hänen sukupuolensa paljastui. Hänet erotettiin armeijasta. Tämän jälkeen hän palveli Punaisessa Ristissä. Asia tuli julkisuuteen ja Savsia pidettiin suurena sankarina. 
Sodan jälkeen Savs palasi kotiinsa, mutta alue oli luovutettu Italialle ja Savs ei pitänyt asiasta. Hän muutti ensin Hall in Tiroliin ja vuonna 1928 Salzburgiin, missä oli vähän aikaa asunnoton. Hän työskenteli taloudenhoitajana ja liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen. Vuonna 1936, kun Savs asui Berliinissä, Adolf Hitler lahjoitti hänelle 150 markkaa uuden proteesin hankkimiseen. Vuonna 1938 hän palasi Salzburgiin, misasä työskenteli armeijan palveluksessa ja vuonna 1942 hän työskenteli miehitetyssä Belgradissa.
Savs ei avioitunut. Vanhempana hän adoptoi itseään 20 vuotta nuoremman naisen tyttärekseen. Tämän sanottiin olleen normaali käytäntö naisten välisissä suhteissa.
Matti Puro

Matti Puro (s. 1982 Ylöjärvi) on suomalainen tanssija ja tanssinopettaja. Hänet tunnetaan muun muassa "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmasta. Hän on voittanut "Tanssii tähtien kanssa" -kilpailun kolme kertaa – vuonna 2011 tanssiparinsa Viivi Pumpasen, vuonna 2012 Krisse Salmisen ja vuonna 2017 Anna-Maija Tuokon kanssa.
Dunham

Dunham on muun muassa seuraavien yhdysvaltalaisten henkilöiden sukunimi:
Staal

Staal on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Havaijin edustajainhuone

Havaijin edustajainhuone (, ) on Havaijin osavaltion lainsäädännöllisen elimen alahuone. Ylähuoneena toimii Havaijin senaatti. Edustajainhuone koostuu 51 edustajasta, jotka valitaan virkaan kahden vuoden välein järjestettävissä vaaleissa. 
Havaijin lainsäädäntöelinten edustajien katsotaan olevan lähes täysipäivisesti edustajan työssä (noin 80 %). Suurin osa Yhdysvaltain osavaltioiden paikallisparlamenteista on osa-aikaisia virkoja, eli edustajat tekevät töitä politiikan ulkopuolella mm. turvatakseen oman elantonsa.
Edustajainhuone tekee töitä 18 valiokunnassa.
Vuodesta 2017 lähtien edustajainhuoneen puhemiehenä on toiminut demokraattien Scott Saiki.
Agatharkhides

Agatharkhides (; ; 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko, joka oli kotoisin Knidoksesta. Hän kirjoitti useita historiallisia ja maantieteellisiä teoksia.
Elämä.
Agatharkides oli kotoisin Kaariasta Knidoksen kaupungista. Hänet kasvatti mies nimeltä Kinnaios. Filosofian opinnoissaan Agatharkhides kiinnittyi peripateettiseen koulukuntaan. Nuoruudessaan hän toimi Herakleides Lemboslaisen kirjurina ja lukijana. "Sudan" mukaan tämä eli Ptolemaios VI:n (kuoli 145 eaa.) aikana. Agatharkhides kertoo itse toimineensa erään Egyptin kuninkaan holhoojana ja opettajana tämän ollessa vielä nuori. Tällöin on mitä ilmeisimmin ollut kyseessä jompi kumpi Ptolemaios VIII:n pojista, eli joko Ptolemaios IX tai Ptolemaios X. Oletettavasti kyseessä oli vanhempi pojista, eli Ptolemaios IX Soter, joka on ollut todennäköisemmin alaikäinen tullessaan kuninkaaksi vuonna 116 eaa., kuin Ptolemaios X vuonna 107 eaa.
Teokset.
Agatharkhideen teokset tunnetaan Fotioksen "Bibliothekessä" olevasta luettelosta. Teokset olivat:
Fotios sanoo lukeneensa näistä vain kolme ensin mainittua teosta. Fotioksen kuvauksen perusteella Agatharkhides kirjoitti Attikan murteella. Hänen tyylinsä oli Fotioksen mukaan ylevää ja selkeää, ja Fotios antaa siitä muutoinkin hyvän arvion. Esittämissään puheissa Agatharkhides jäljitteli Thukydidestä, ollen tämän veroinen ylevyydessä mutta tätä parempi selkeydessä. Fotios ylistää myös hänen retorisia kykyjään. Agatharkhides osasi aithiopialaisten kieltä, ja vaikuttaa olleen ensimmäinen, joka sai selville Niilin vuotuisten tulvien todellisen syyn.
Agatharkhides Samoslainen?
Plutarkhos mainitsee toisen ”Agatharkhides Samoslaisen”, joka kirjoitti Persiaa käsitelleen teoksen sekä teoksen "Kivistä" (). Nimen oikeaksi lukutavaksi on kuitenkin arveltu Agathyrsides, ei Agatharkhides.
Ailios Herodianos

Ailios Herodianos (, ; 100-luku) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko, joka oli kotoisin Aleksandriasta. Hän oli kreikkalais-roomalaisen ajan merkittävimpiä grammaatikkoja, joka kirjoitti lukuisia teoksia alaltaan.
Elämä.
Herodianos oli Apollonios Dyskoloksen poika ja kotoisin Rooman valtakuntaan kuuluneen Egyptin Aleksandriasta. Sieltä hän vaikuttaa siirtyneen Roomaan, jossa hän pääsi keisari Marcus Aureliuksen suosioon. Hänelle Herodianos omisti teoksensa prosodiasta. Muutoin Herodianoksen elämästä ei tiedetä mitään.
Myöhemmät grammaatikot arvostivat Herodianosta suuresti. Priscianus käytti hänestä ilmaisua "maximus auctor artis grammaticae", ”suurin kirjailija grammatiikan taidon alalla”. Koska Herodianos toimi Roomassa, hänet tunnetaan usein latinankielisellä nimimuodolla "Aelius Herodianus".
Teokset.
Herodianos oli hyvin tuottelias kirjailija. Hänen teoksistaan on säilynyt vain katkelmia, ja niistä on hankala antaa oikeellista luetteloa, sillä useissa tapauksissa myöhempien Herodianoksen teoksia lainaavien tai lyhentelevien kirjailijoiden teoksissa esiintyvistä teosten nimistä on hankala tietää, olivatko ne erillisiä teoksia vai osia jostakin laajemmasta teoksesta. Lisäksi osa Herodianoksen nimiin laitetuista teoksista on epäperäisiä eli jonkun toisen kirjoittamia.
Herodianoksen aitoja, erillisiä teoksia olivat mahdollisesti ainakin seuraavat:
Herodianoksen nimiin on laitettu myös lukuisia muita teoksia, joista on säilynyt katkelmia. Ne ovat joko peräisin erillisistä teoksista tai osia yllä mainituista teoksista. Näihin lukeutuvat muun muassa:
Androtion

Androtion () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Androtion (historioitsija)

Androtion (; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija. Hän oli niin kutsuttu atthidografi eli kirjoitti "Atthis"-nimisen teoksen Attikan historiasta noin vuonna 344/343 eaa. Teosta lainataan usein muussa antiikin kirjallisuudessa.
Jotkut tutkijat ovat pitäneet tätä Androtionia samana henkilönä kuin puhuja Androtion.
Androtion (kirjailija)

Androtion (; n. 300/200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen maanviljelystä kirjoittanut kirjailija. Theofrastos viittaa häneen, minkä perusteella hän on elänyt viimeistään klassisen kauden lopun ja hellenistisen kauden alun tienoilla.