tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ruskolevät

Ruskolevät (Phaeophyceae syn. Phaeophyta) on ruskeiden levien ryhmä, johon kuuluu noin 2 000 monisoluista pääosin merivedessä elävää lajia. Monet ruskolevät viihtyvät valtamerten kylmissä ja kivikkoisissa rannikkovesissä. Sukuja on kuvattu yli 250. Kooltaan osa lajeista on mikroskooppisen pieniä, mutta ruskoleviin kuuluu myös kymmenien metrien pituisia ulkoisesti kasveja paljolti muistuttavia lajeja eli kelppejä (suvut jättikelpit "Macrocystis", poijukelpit "Nereocystis" ja vuotakelpit "Laminaria"), jotka ovat suurimpia Chromalveolata-kunnan edustajia. Kasveja muistuttavan ulkonäkönsä vuoksi niitä pidettiin aiemmin kasveina. Nykyään ne luokitellaan Chromalveolata-kunnan kaareksi tai ruskeiden levien kaaren alakaareksi tai luokaksi.
Ruskolevät eroavat muista levistä värinsä perusteella; riippuen ruskean (fukoksantiini) ja vihreän (klorofylli) pigmentin suhteesta niiden väri vaihtelee tummanruskeasta oliivinvihreään. Ruskoleville on kehittynyt kaasun täyttämiä rakkoja, jotka auttavat pohjaan kiinnittyneiden levien yhteyttäviä osia kohoamaan veden pintaan. Lisääntyminen tapahtuu sekä suvullisesti että suvuttomasti (sukupolvenvuorottelu). Liikkumiskykyisillä sukusoluilla on kaksi eripituista siimaa. "Laminaria"-suvun ruskoleviä käytetään Aasiassa laajalti ravintona ja eräitä muita lajeja lannoitteena. Niistä saadaan myös alginaatteja, joita käytetään hyytelöintiaineena ja lääkekapseleiden valmistuksessa.
Päärynäjättikelppi eli päärynälevä ("Macrocystis pyrifera") on suurikokoisin levä, ja se voi kasvaa jopa 65 metrin pituiseksi. Päärynälevät sukulaisineen muodostavat vedenalaisia metsiä (kelppimetsät), jotka ovat lajistoltaan runsaita ekosysteemejä. Sargassolevät ("Sargassum") muodostavat runsaita kasvustoja Sargassomeren trooppisissa vesissä. Muita tunnettuja ruskoleviä ovat jouhilevät ("Chorda") ja haurut eli rakkolevät (heimo "Fucaceae" ja suku "Fucus", esim. rakkohauru "Fucus vesiculosus"), joista kummankin edustajia esiintyy myös Suomen rannikolla.
Ruskolevät lisääntyvät suvullisesti ja niiden elinkierto on joko haplodiplontti tai diplontti. Haplodiplontissa elinkierrossa, jollainen on esimerkiksi suurilla kelppimetsiä muodostavilla lajeilla, itse leväyksilö on diploidi sporofyytti. Sporofyytti tuottaa yksisoluisia uintisiimallisia tsoosporeja, joista kasvaa pieniä haploidisia koiras- ja naarasgametofyyttejä. Koirasgametofyyteistä vapautuu uintisiimallisia siittiösoluja, jotka hedelmöittävät naarasgametofyyteissä olevat liikkumattomat munasolut, jolloin syntyneestä tsygootista alkaa kasvaa uusi diploidi leväyksilö. Rakkolevillä puolestaan on diplontti elinkierto, jossa diploidit leväyksilöt tuottavat sukusolupesäkkeissään haploideja siittiöitä ja munasoluja, jotka vapautuvat veteen. Hedelmöittyneestä munasolusta alkaa kasvaa suoraan uusi diploidi rakkoleväyksilö.
Knäžöi

Knäžöi eli Knäsöi () on kylä Murmanskin alueen Kantalahden piirin Zelenoborskin kunnassa. Se sijaitsee Vienanmeren samannimisen lahden rannalla Pietarin ja Murmanskin välisen M18-valtatien itäpuolella. Kylässä oli 127 asukasta vuonna 2010. Etappitietä Suomen rajalta Alakurtin kohdalta Knäsöön oli 112 kilometriä. 
Kylän nimeen liittyy seudulla 1500-luvun puolivälissä vierailleen hollantilaisen Simon van Salingenin kuulema tarina. Sen mukaan venäläiset ruhtinaat löivät aluetta kolmellasadalla purjealuksella valloittamaan tulleet ruotsalaiset ja norjalaiset Koudan ja Kantalahden välisessä lahdessa, joka sai nimekseen Knjažaja guba (’Ruhtinaanlahti’). Historialliset lähteet eivät tätä tapahtumaa tunne, mutta vuonna 1574 Knäsöi mainitaan vartiopaikkana toimineena yhdentoista talon kylänä. Sen asukkaat saivat elantonsa kalastuksesta. 
Pohjois-Venäjän intervention aikana Knäsöissä sijaitsi suomalaisten Knäsön punakaartilaisten ja Muurmannin legioonan tukialue. Vuonna 1926 kylässä asui 389 karjalaista, 327 venäläistä ja 33 suomalaista. Vuonna 1951 sen viereen perustettiin Knäsöin vesivoimalaitoksen rakentajia varten Zelenoborskin taajama.
Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista ja matalista usean perheen asuintaloista. M18-valtatie erottaa sen Zelenoborskin taajamasta. Knäsöissä toimii kalanviljelylaitos ja saha. Palveluihin kuuluu lääkintäasema ja kauppa. Länsilaidalla sijaitsee huoltoasema. Kylän ja Knäsöin aseman välillä liikennöi linja-auto.
Muurmannin radalla oleva Knäsöin rautatieasema (ven. "Knjažaja") sijaitsee Zelenoborskin taajaman lounaispuolella kymmenen kilometrin päässä Knäsöin kylästä.
Näkötorni

Näkötorni tai näköalatorni on tornimainen rakennus, joka on rakennettu maisemien katselua varten. Suurin osa näkötorneista on ympäristöä korkeammilla paikoilla, mutta jotkin on rakennettu tasaiselle maalle. Tornit voivat olla pienehköjä ja matalahkoja puisia rakennelmia tai massiivisia ja hyvinkin korkeita kivestä ja metallista tehtyjä.
Suomen ensimmäinen näkötorni rakennettiin harjuistaan kuuluisan Kangasalan Keisarinharjulle vuonna 1819. Kangasalla olikin harjujensa ansiosta 1800-luvun lopussa yhtä paljon näkötorneja kuin muualla Suomessa yhteensä.
Kuuluisimmat Suomen näkötorneista ovat Puijon torni Kuopiossa ja Näsinneulan näkötorni Tampereella, joiden huipulla on myös erikoisuutena pyörivä
maisemaravintola. Muita tunnettuja näkötorneja ovat muun muassa Aulangon näkötorni Hämeenlinnassa ja Pyynikin näkötorni Tampereella. Myös monia vesitorneja on käytetty näköalojen ihailemiseen.
Runsaasti eri puolille maata rakennettuja kolmiomittauksissa käytettyjä kolmiomittaustorneja käyttivät ennen niiden käytöstä poistamista ja purkamista uskaliaimmat kiipeilijät näköalojen ihailemiseen. Myös metsänvartijatorneja, jollainen on jäljellä mm. Juuan Tahkovaarassa, on käytetty samaan tarkoitukseen. Itärajalla on rajavartijoiden käytössä tähystystorneja. Saaristossa hyviä näköaloja tarjoavat majakoiden tornit.
Maailman kuuluisin näkötorni on Pariisin Eiffel-torni.
Suomalaisia näkötorneja.
Luettelossa on suomalaisia näkötorneja aakkosjärjestyksessä. Luettelo ei ole täydellinen.
Johannes Stark

Johannes Stark (15. huhtikuuta 1874 Schickenhof, Baijeri – 21. kesäkuuta 1957) oli merkittävä 1900-luvun fyysikko, joka sai Nobelin fysiikanpalkinnon.
Elämäkerta.
Stark aloitti opintonsa Bayreuthin kymnaasissa ja jatkoi Regensburgissa. Yliopisto-opinnot alkoivat Münchenin yliopistossa, jossa hän opiskeli fysiikkaa, matematiikkaa, kemiaa ja kristallografiaa. Hänen virka-aikansa alkoi 1894. Hän valmistui tohtoriksi 1897.
Stark työskenteli lukuisissa viroissa Fysiikan instituutissa vuoteen 1900 saakka, jolloin hän aloitti palkattomana luennoitsijana Göttingenin yliopistossa. Hän työskenteli ja tutki lukuisissa yliopistoissa, kuten Greifswaldin yliopistossa. Hän sai vuonna 1919 Nobelin palkinnon "Doppler-ilmiön löydöstä ohenneessa kaasussa virtaavista positiivisista ioneista ja spektriviivojen jakamisesta sähkökentässä". Näistä jälkimmäinen tunnetaan Starkin ilmiönä. Hän jäi eläkkeelle 1939.
Stark julkaisi yli 300 esitelmää käsitellen lähinnä sähköä ja siihen liittyviä aiheita.
Ҙ

Ҙ on kyrillinen kirjain. Se on baškiirin aakkosten seitsemäs kirjain. Kirjaimen pohjana on kyrillinen з, johon on lisätty alapidennys.
Ääntäminen.
Ҙ ääntyy baškiirissa soinnillisena dentaalisena frikatiivina //.
Ӟ

Ӟ on kyrillinen kirjain. Se on udmurtin aakkosten yhdestoista kirjain. Sen pohjana on kyrillinen з, johon on lisätty treema.
Ääntäminen.
Ӟ ääntyy udmurtissa soinnillisena palatoalveolaarisena affrikaattana //.
Ӡ

Ӡ on kyrillinen kirjain. Se on abhaasin aakkosten 19. kirjain. Se on muunnelma kyrillisestä kirjaimesta з.
Ääntäminen.
Ӡ ääntyy abhaasissa soinnillisena alveolaarisena affrikaattana //.
Ӥ

Ӥ on kyrillinen kirjain. Se on udmurtin aakkosten kolmastoista kirjain. Sen pohjana on kyrillinen и, johon on lisätty treema.
Ääntäminen.
Ӥ ääntyy udmurtissa laveana suppeana etuvokaalina //.
Ҋ

Ҋ on kyrillinen kirjain. Se on kiltinänsaamen aakkosten neljästoista kirjain. Sen pohjana on kyrillinen и, johon on lisätty lyhyysmerkki ja häntä.
Ääntäminen.
Ҋ ääntyy kiltinänsaamessa soinnittomana palataalisena approksimanttina //. Sen asemesta voidaan käyttää myös kirjainta ј.
Mika Törönen

Mika Törönen (s. 28. marraskuuta 1968, Pirkkala) on suomalainen taidemaalari.
Törönen tekee Helsinki-aiheisia maalauksia ja muotokuvia. Hän on opiskellut Australian Sydneyssä "Julian Ashton Art Schoolissä" vuonna 1999.
Asta Ovaska

Asta Helena Ovaska (o.s. Hovi, s. 29. heinäkuuta 1963 Ruotsinpyhtää) on suomalainen kuulantyöntäjä. Ovaska saavutti 11 suomenmestaruutta ulkoradoilla peräkkäisinä vuosina 1983–1993. Hänen ennätystuloksensa 18,57 metriä vuodelta 1989 on voimassa oleva Suomen ennätys. Ovaska on voittanut kuulantyönnössä eniten suomenmestaruuksia. Hän saavutti vielä vuosina 1999 ja 2000 SM-hopeaa palattuaan kilpakentille tauon jälkeen. Ovaskan seura on Ruotsinpyhtään Kisailijat.
Ovaska kilpaili arvokisoissa ulkoradoilla kolmasti ja hallissa kaksi kertaa. Stuttgartin EM-kisoissa 1986 hän oli karsinnassa 15:s eikä selviytynyt loppukilpailuun. MM-kisoihin hän osallistui Roomassa 1987 ja Tokiossa 1991 ja jäi molemmilla kerroilla karsinnassa sijalle 17. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi Madridissa 1986 halliennätyksellään 17,84 ja kahdeksanneksi Budapestissa 1988.
Charles Lane

Charles Lane (26. tammikuuta 1905 San Francisco, Kalifornia – 9. heinäkuuta 2007) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Lane esiintyi lukuisissa rooleissa elokuvissa ja televisio-ohjelmissa. Hän esiintyi muun muassa useissa Frank Capran elokuvissa, kuten "Mr. Smith lähtee Washingtoniin" (1939), "Arsenikkia ja vanhoja pitsejä" (1944) ja "Ihmeellinen on elämä" (1946). 
Lane kuului Screen Actors Guildin perustajajäseniin. Hän oli vuodesta 1932 naimisissa Ruth Covellin kanssa, ja avioliitto kesti Covellin kuolemaan saakka 2002. 
Lane kuoli 102-vuotiaana 9. heinäkuuta 2007.
Luettelo suksilajien maailmancupeissa eniten osa- ja kokonaiskilpailuvoittoja saavuttaneista urheilijoista

Tämä on luettelo eniten suksiurheilulajien maailmancupien henkilökohtaisia osakilpailuita ja kokonaiskilpailuita voittaneista urheilijoista. Aktiiviurheilijat on lihavoitu.
Osakilpailuvoitot.
"Päivitetty 19.3.2018."
Pähkinäallergia

Pähkinäallergia tarkoittaa yliherkkyyttä pähkinöille. Virheellisesti pähkinäallergiaksi nimitetään joskus manteli- ja maapähkinäallergiaakin. Maapähkinä kuuluu kuitenkin palkokasveihin, ja manteli on puolestaan hedelmän siemen. Pähkinäallergia on yksi pahimmista ruoka-aineallergioista: se aiheuttaa helposti vaarallisiakin allergiareaktioita (ks. anafylaktinen šokki), eikä se helpota ajan kanssa. Vakavasta allergiasta kärsivien kannattaakin pitää mukanaan adrenaliiniruisketta anafylaktisten šokkien varalta. Allergiaan on kehitteillä useita erilaisia hoitoja, kuten rokote.
Maapähkinäallergia paranee huonommin kuin muut varhaislapsuuden ruoka-allergiat. Kyky sietää maapähkinää kehittyy itsestään arviolta 20 %:lle. Allergia voi ajan myötä helpottaa lapsilla, joilla se on ollut lievä ja joilla on vähemmän muita ruoka-allergioita. Useimmilla se jatkuu läpi elämän ja vaatii jatkuvasti huolellisuutta. 
Yleisimpiä pähkinäallergian oireita ovat suun ja kurkun kutiaminen, nielun kipu, oksentaminen, ripuli, iho-oireet, voimakas kutina, hengenahdistus ja mahdollinen anafylaktinen šokki.
Pähkinäallergikon on luettava tarkoin tuoteselosteet, koska tuotteet saattavat sisältää pähkinää, vaikka pähkinä ei varsinaisesti kuuluisikaan tuotteen sisältämään ruokaan.
How Many More Times

”How Many More Times” on brittiläisen rockyhtye Led Zeppelinin kappale. Se julkaistiin vuonna 1969 yhtyeen ensimmäisellä albumilla "Led Zeppelin" ja on albumin viimeinen kappale. Kappale on yli kahdeksanminuuttinen ja on albumin pisin raita. 
"How Many More Times" lopetti Led Zeppelinin keikat yhtyeen varhaisilla kiertueilla.
Kappale alkaa rumpali John Bonhamin cymbalin soitolla ja basisti John Paul Jonesin bassokompilla, johon mukaan tulee kitaristi Jimmy Pagen kitarariffi. Kappaleen tekijöiksi on merkitty Page, Bonham ja Jones.
Gallons of Rubbing Alcohol Flow Through the Strip

"Gallons of Rubbing Alcohol Flow Through the Strip" on yhdysvaltalaisen grungeyhtye Nirvanan kappale vuodelta 1993. Se julkaistiin vuonna 1993 yhtyeen viimeisellä studioalbumilla "In Utero". Kappale on 7:34 pitkä ja on piilotettu albumin "All Apologies" kappaleeseen. Kappale alkaa 24 minuutin kohdalla All Apologiesin jälkeen.
"Gallons of Rubbing Alcohol Flow Through the Stripin" äänitti tammikuussa vuonna 1993 Craig Montgomery Rio de Janeirossa Brasiliassa. Kappaleesta julkaistiin "In Utero" -albumin promotilaisuuksiin single Englantiin. Kappale esitettiin ainoan kerran livenä vuonna 1993 Hollywood Rock -festivaalien sound checkissä Rio de Janeirossa.
Metsälehväsammalet

Metsälehväsammalet ("Plagiomnium") on sammalten suku, johon kuuluu 9 Suomessa kasvavaa lajia. Niiden taksonomia on muuttumassa. Monet lehväsammalet ovat Suomessa alueellisesti uhanalaisia. 
Ulkonäkö ja koko.
Lehväsammalilla on muihin sammaliin verrattuna isot lehdet.
Elinympäristö.
Lehväsammalia kasvaa lehtomaisissa metsissä maassa, kivien päällä ja nurmikon seassa.
So Little Time

So Little Time on Eric Cohenin ja Tonya Hurleyn tv-sarja nuorille tytöille. Pääosissa näyttelevät Mary-Kate ja Ashley Olsen. Ashley näyttelee Chloe Carlsonia ja Mary-Kate Riley Carlsonia. Tytöt ovat itse osallistuneet tv-sarjan käsikirjoitukseen ja Ashley puvustukseen. Kaikki jaksot on kuvattu Malibussa. Televisiosarjaan perustuen on julkaistu myös kirjoja.
Ilkka Rautio

Ilkka Jussi Rautio (s. 24. kesäkuuta 1950 Rovaniemi) on suomalainen juristi ja entinen korkeimman oikeuden jäsen eli oikeusneuvos. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1974 ja sai varatuomarin arvon 1977. Hän on työskennellyt pitkään oikeusministeriössä mm. lainsäädäntöneuvoksena osallistuen rikoslain kokonaisuudistukseen. Oikeusministeriöstä hän siirtyi eduskunnan oikeusasiamiehen kansliaan esittelijäneuvokseksi ja kansliapäälliköksi. Eduskunnan apulaisoikeusasiamieheksi hänet valittiin vuosiksi 2001–2005. Korkeimman oikeuden jäseneksi hänet nimitettiin 1. lokakuuta 2005.
Rautio toimi toukokuussa 2009 mietintönsä jättäneen oikeus- ja sisäasiainministeriöiden asettaman esitutkinta- ja pakkokeinolainsäädännön kokonaisuudistusta valmistelleen toimikunnan puheenjohtajana.
Sojuz TM-16

Sojuz TM-16 oli 16. avaruuslento Mir-avaruusasemalle. Se oli kolmas Venäjän avaruusjärjestön Sojuz-lento. Laukaisu tapahtui Baikonurista 24. tammikuuta 1993. Paluu tapahtui 22. heinäkuuta 1993 eli lento kesti 179 vuorokautta. Lennon nimi oli Вулка́н, Tulivuori.
Alus käytti APAS-89-telakointijärjestelmää ja telakointi tapahtui Kristalli-moduuliin eikä Kvantti-moduuliin. Telakointijärjestelmä oli kehitelmä Neuvostoliiton telakointijärjestelmästä Apollo-Sojuz-lennolla; lento valmisteli tässä mielessä yhteistoimintaa NASAn kanssa – Sukkula-Mir- ja Sojuz-ISS-telakointeja.
Miehistöt.
Avaruuteen laukaistut
Maahan palanneet
Christoph Graupner

Christoph Graupner (13. tammikuuta 1683 – 10. maaliskuuta 1760) oli saksalainen barokkiajan säveltäjä ja cembalisti.
Graupner syntyi Hartmannsdorfissa Saksissa, ja sai varhaista musiikinopetusta sedältään, urkuri Nicolaus Kuesterilta. Graupner luki Leipzigissa lakia ja jatkoi musiikkiopintojaan Johann Kuhnaun johdolla.
Graupner sai vuonna 1709 toimen Hesse-Darmstadtin hovissa, ja vuonna 1711 hänestä tuli "Hofkapellmeister". Hän vietti viimeiset vuotensa sokeana.
Graupnerin tuotantoon kuuluu muun muassa 113 sinfoniaa, 85 alkusoittosarjaa, 44 konserttoa, 8 oopperaa sekä kantaatteja.
Rämerahkasammal

Rämerahkasammal ("Sphagnum angustifolium") eli vanhalta nimeltään jokasuonrahkasammal on Suomessa yleinen rahkasammallaji.
Ulkonäkö.
Rämerahkasammalen pallomainen latvus on heleän vaaleanvihreä, verso sen alla vaaleamman kellanvihreä. Sillä on kaksi ulospäistä ja kaksi alaspäistä haaraa, jotka peittävät vaalean varren. Rämerahkasammalen varsilehti on kolmiomainen. Kasvin latvuksen kasvaessa sen alaosa kuolee ja muuttuu vähitellen turpeeksi. Itiöpesäkkeet ovat sillä tavallisia.
Levinneisyys.
Rämerahkasammal kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä. Se on koko Suomessa yleinen.
Elinympäristö.
Rämerahkasammal kasvaa yleisenä rämeillä, mutta viihtyy myös muilla suotyypeillä. Se viihtyy vähäravinteisten soiden väli- ja mätäspinnoilla.
Blind Blake

Arthur ”Blind” Blake (noin 1895–1897 mahdollisesti Jacksonvillessä, Floridassa – noin 1937) oli sokea yhdysvaltalainen blueskitaristi- ja laulaja. Hän sai 1920- ja 1930-luvuilla huomattavaa mainetta omintakeisen ragtime-soittotyylinsä kehittäjänä ja häntä kutsutaan usein nimellä "The King Of Ragtime Guitar" ("ragtime-kitaran kuningas"). Blind Blake levytti omalla nimellään 79 kappaletta Paramount Recordsille 1920-luvun lopulla ja 1930-luvun alussa ja teki yhteistyötä muun muassa Gus Cannonin, Papa Charlie Jacksonin, Irene Scruggsin, Ma Raineyn ja Ida Coxin kanssa.
Monista Blaken levytyksistä on tullut varhaisbluesin klassikoita. Näitä ovat esimerkiksi "Early Morning Blues," "Too Tight," "Skeedle Loo Doo Blues," "That Will Never Happen No More," "Southern Rag," "Diddie Wa Diddie," "Police Dog Blues," "Playing Policy Blues" ja "Righteous Blues".
Huolimatta suosiostaan, levytysten suuresta määrästä ja merkityksestään Blaken elämästä on säilynyt hyvin vähän varmistettavaa tietoa. Ainoa säilynyt valokuva Blakesta on elokuulta 1926, jonka perusteella syntymävuodeksi on arvioitu 1895–1897. Paramount kertoi Blaken syntymäpaikaksi Jacksonvillen, mutta tietoa ei ole varmistettu. Sheldon Harrisin "Blues Who's Who" ehdottaa Blaken oikeaksi nimeksi Arthur Phelps, mutta Blake itse kertoo vuoden 1929 levytyksessä "Blind Arthur's Breakdown" nimekseen Arthur Blake. "Southern Ragillä" Blake laulaa hetkittäin geecheen murteella, jonka perusteella hänen on epäilty syntyneen Georgiassa. Chicagossa hänet nähtiin ensi kertaa 1920-luvun puolivälissä.
Blind Blaken ura loppui vuonna 1932 Paramountin konkurssin myötä, jonka jälkeiset vaiheet Blaken elämässä ovat arvailujen varassa. Huhuja hänen murhastaan pian Paramount-uran päätyttyä ei ole pystytty vahvistamaan poliisiarkistoista. Luultavasti Blake muutti takaisin Jacksonvilleen ja eli siellä muutamia vuosia - ehkä vuoteen 1937. Mary Elizabeth Barniclen "Archive of Folk Song"-retkikunta, joka vieraili tällä alueella ei kuitenkaan tavannut Blakea.
Blake valittiin Blues Hall of Fameen vuonna 1990.
Myös Bahamasaarilla 1950-luvulla suosittu muusikko Blake Alphonso Higgs on käyttänyt nimeä "Blind Blake". Samoin jazzkitaristi Eddie Langin nimi on eräissä levytyksissä ollut "Blind Blake".
Heterahkasammal

Heterahkasammal ("Sphagnum warnstorfii") on Suomessa melko yleinen ravinteikkaiden soiden rahkasammallaji. 
Ulkonäkö.
Heterahkasammal kasvaa 8–10 cm korkeaksi. Sen pallomainen latvus on usein punertava, varjoon jäävät osat jäävät vihreiksi. Varsi on kapeampi ja hailakampi. Sen ulospäisten haarojen lehdet ovat viidessä rivissä. Heterahkasammalen varsilehti on kielimäinen ja se ei ole risakärkinen. Sillä on kaksi ulospäistä ja kaksi alaspäistä haaraa.
Elinympäristö.
Heterahkasammal kasvaa lähteisillä soilla, keskiravinteisissa korvissa ja lettorämeillä. Se on tunnuslaji, joka osoittaa rämeen lettoisuutta.
Peltolemmikki

Peltolemmikki ("Myosotis arvensis") on sievä sinikukkainen kaksivuotinen kasvi. Se on Suomessa muinaistulokas. Peltolemmikin voi sekoittaa mäkilemmikkiin ("Myosotis ramosissima"), hietalemmikkiin ("Myosotis stricta") tai kukkimattomana ketohärkkiin ("Cerastium arvense").
Ulkonäkö ja koko.
Peltolemmikki kasvaa 10–40 cm korkeaksi, sen lehdet ovat vaaleanvihreät, soikeat. Vaaleansiniset kukat ovat halkaisijaltaan 3–4 mm, nuppuina vaaleanpunaiset, avoimina heleän vaaleansiniset ja keskeltä keltaiset. Peltolemmikki kukkii kesäkuusta syyskuuhun. 
Levinneisyys.
Peltolemmikkiä tavataan koko Euroopassa Islantia myöten. Se puuttuu vain pohjoisimmasta Lapista ja Kuolan niemimaalta.
Elinympäristö.
Peltolemmikki kasvaa valoisilla paikoilla kuten pelloilla, tienvarsilla ja puutarhoissa.
Puistolemmikki

Puistolemmikki eli lehtolemmikki ("Myosotis sylvatica") on Suomessa luonnonvaraisena kasvava lemmikkilaji, jota myös viljellään puistoissa ja puutarhoissa koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Puistolemmikki kasvaa 15–20 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat vaaleanvihreät, soikeat. Kukkavarsi on kaareva, ja siinä on muutamia haaroja. Vaaleansiniset kukat ovat halkaisijaltaan 5–8 mm, nuppuina vaaleanpunaiset, avoimina heleän vaaleansiniset ja keskeltä keltaiset. Kasvi kukkii touko-kesäkuussa. Puistolemmikki muistuttaa paljon peltolemmikkiä: sen kukat ovat isommat, kun taas peltolemmikin terälehdet ovat pyöreämmät.
Levinneisyys.
Puistolemmikkiä tavataan Keski-, Itä- ja Pohjois-Euroopassa.
Elinympäristö.
Puistolemmikki on alkuperäinen lehtometsien kasvi, mutta sitä kasvaa puutarhakarkulaisena monenlaisissa aurinkoisissa paikoissa.
Ondine

Ondine on suomalainen vuonna 1985 perustettu taidemusiikkiin erikoistunut levy-yhtiö. Se on julkaissut yli 600 CD-, SACD- ja DVD-levyä.
Levy-yhtiön alkuperäinen tarkoitus oli julkaista vuosittain yksi live-taltiointi Kuhmon kamarimusiikkifestivaaleilta. Kuitenkin jo merkin neljäs julkaisu, Einojuhani Rautavaaran "Thomas"-ooppera, sai laajaa kansainvälistä huomiota, ja yhtiö laajensi toimintaansa muuhunkin taidemusiikkiin. Yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja on Reijo Kiilunen. Vuodesta 2009 Ondine on ollut osa Naxos-ryhmää. Ondine on julkaissut levytyksinä lähes koko Einojuhani Rautavaaran sävellystuotannon. Vuonna 1996 julkaistu taltiointi Rautavaaran 7. sinfoniasta "Angel of Light" oli kansainvälinen menestys, ja levyä on myyty jo yli 100 000 kpl.
Ondine on voittanut useita palkintoja mm. Cannesissa (MIDEM) sekä Gramophone-lehden, BBC Music Magazinen, ja International Classical Music Awards (ICMA):n, Echon ja Preis der deutschen Schallplattenkritikin palkintosarjoissa. ICMA (International Classical Music Awards) valitsi Ondinen vuoden levymerkiksi 2012. Levymerkille ovat levyttäneet muun muassa pianistit ja kapellimestarit Vladimir Ashkenazy, Hannu Lintu, Leif Segerstam, Ralf Gothóni, Paavali Jumppanen ja Olli Mustonen, laulajat Soile Isokoski, Karita Mattila, Camilla Nylund, Monica Groop, Jorma Hynninen ja Matti Salminen; viulisti Pekka Kuusisto sekä Radion sinfoniaorkesteri ja Kronos-kvartetti.
Jasper Johns

Jasper Johns (s. 15. toukokuuta 1930 Augusta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Johnsin taide liitetään abstraktiin ekspressionismiin, pop-taiteeseen ja neo-dadaismiin. Hänet tunnetaan varsinkin Yhdysvaltain lippua esittävistä teoksistaan, mutta myös arkielämän merkit kuten numerot ja kirjaimet olivat niissä usein mukana.
Johns opiskeli Etelä-Carolinan yliopistossa Columbiassa vuosina 1947–1948. Muutettuaan New Yorkiin hän tutustui Robert Rauschenbergiin vuonna 1952. Yhdessä he kehittivät 1950-luvun puolivälissä pop-taidetta.
Johnsin tunnetuimmat työt ovat 1950-luvulta. Vuonna 1958 hän piti New Yorkissa näyttelyn, joka koostui kollaaseista ja rakennelmista, joiden aineksina oli enimmäkseen Yhdysvaltain lippuja. Ne oli maalattu vahatekniikalla erilaisina muunnelmina. Muita Johnsin paljon käyttämiä aiheita ovat maalitaulut, numerot ja kirjaimet.
Rauschenbergin kanssa he loivat Dadan ja Marcel Duchampin readymade-taiteen hengessä teoksia, joissa käytettiin arkisia esineitä ja mitä moninaisimpia materiaaleja. 1970-luvulla hän pyrki entistä persoonallisempiin töihin, mutta korosti silloinkin ajatusta siitä että ei tiedä mitään taiteesta.
Johns pyrki poistamaan rajan maalauksen ja veistotaiteen väliltä tekemällä maalauksista osittain kolmiulotteisia. Toisaalta hän pyrki häivyttämään rajaa taiteen ja arkiesineiden väliltä. Värien avulla Johns toi esille visuaalisen ja verbaalisen kokemuksen eroa esimerkiksi kirjoittamalla harmaaksi maalattujen esineiden värit niiden pintaan teksteinä.
Gas Gas

Gas Gas on vuonna 1985 perustettu espanjalainen moottoripyörä- ja mönkijävalmistaja. Gas Gas on erikoistunut enduro-, motocross- ja trialpyöriin. Gas Gas on markkinajohtaja maailmassa trialpyörien valmistuksessa. Yrityksen kotipaikka on Girona, joka sijaitsee Pohjois-Kataloniassa.
Historia.
Gas Gas on valmistanut ja myynyt moottoripyöriä vuodesta 1985, jolloin valmistettavana pyöränä olivat trialpyörät. Suurin osa Gas Gas-malleista valmistetaan edelleen Saltissa, joka sijaitsee lähellä Gironaa. Vuonna 1989 yhtiö aloitti enduro- ja motocrosspyörien valmistuksen. Mönkijöiden valmistus alkoi vuonna 2002.
Gas Gas moottoriurheilussa.
Gas Gas on menestynyt moottoriurheilussa. Espanjalainen trialtähti Adam Raga on Gas Gas -pyörällään moninkertainen maailmanmestari sekä sisä- että ulkoluokassa. Myös suomalainen Petteri Silván ajoi Gas Gas -pyörällä kun hän voitti enduron MM-sarjan vuonna 1999. Gas Gas osallistuu MotoGP-sarjaan kaudella 2023 Tech3-tallin KTM RC16-moottoripyörällä, jossa on gironalaismerkin tunnukset.
Mallit.
Gas Gasin erikoisalaa on trial-pyörät, mutta se valmistaa niiden lisäksi myös kevytmoottoripyöriä ja mopoja.
Legio XX Valeria Victrix

Legio XX Valeria Victrix ("Legio XX Valeria Victrix Antoniniana Deciana") oli roomalainen legioona, jonka Augustus perusti noin vuonna 31 eaa.. Legioonan tunnus oli villisika. Legioonan nimi merkitsee suunnilleen ”Urhea ja voitokas”. Legioona palveli Hispaniassa, Illyriassa ja Germaniassa, kunnes se vuonna 43 jaa. osallistui Britannian valloitukseen. Britanniasta tuli legioonan pysyvä asemapaikka aina 300-luvulle saakka.
Illyriassa Valeria Victrix kuului Tiberiuksen armeijaan, joka taisteli markomanneja vastaan vuonna 6 jaa. Roomalaisten hävittyä Teutoburgin taistelun Valeria Victrix siirrettiin turvaamaan Germanian raja-alueita. Legioonan asemapaikkana oli Oppidum Ubiorum, nykyinen Köln. 
Vuonna 43 jaa. Valeria Victrix oli yksi Britannian vallanneista neljästä legioonasta. Legioonan pääasemapaikaksi tuli Camulodunum, nykyisessä Colchesterissa. Vuonna 60 tai 61 Valeria Victrix oli kukistamassa Boudiccan johtamaa kapinaa. On mahdollista, että legioonan nimi "Valeria Victrix" on peräisin kapinan menestyksellisestä tukahduttamisesta. Britanniassa legioona luultavasti osallistui myös Hadrianuksen vallin rakentamiseen.
Pelastuspartio Pellekaija Pum

Pelastuspartio Pellekaija Pum on MTV3 ja MTV Juniori -kanavilla esitetty lastenohjelma, jossa käydään läpi erilaisia asioita, jotka ovat tärkeitä tietää. Ohjelmassa lauletaan ja soitetaan elävää musiikkia. Ohjelma kuvattiin touko-kesäkuun vaihteessa vuonna 2005 Hyvinkäällä ja Helsingissä, ja esitettiin vuoden 2006 tammikuusta lähtien. Sen käsikirjoittajat ovat Pekka Tonttila ja Tuula Tonttila.
Laulut.
Sävelet ja sanat Pekka Tonttila
Salme (kunta)

Salme on pienkauppala (alevik) ja entinen kunta Saarenmaalla, Virossa. Salme liitettiin osaksi uutta Saarenmaan kuntaa vuoden 2017 lokakuussa, jolloin siitä tuli Saarenmaan kuntaan kuuluva pienkauppala. 
Pinta-alaa kunnalla oli 115,07 neliökilometriä ja asukkaita siellä oli 1 271 (1.1.2010). Salmen kunnanjohtajana toimi Kalmer Poopuu. 
Salmen naapurikunnat olivat Torgu ja Lääne-Saare.
Toisen maailmansodan aikana 8. lokakuuta 1944 Salmen Tehumardin kylässä käytiin Saksan ja Neuvostoliiton armeijoiden välillä Tehumardin taistelu. Taistelu oli yksi verisimpiä toisen maailmansodan taisteluita Saarenmaalla, ja se päättyi Neuvostoliiton voittoon. Taistelupaikalla sijaitsee nykyisin miekanmuotoinen monumentti sotilaiden muistolle.
Salmessa sijaitsee Salmen venehaudat.
Kylät.
Salmen kunnassa oli yksi pienkauppala ("alevik"), Salme, ja 24 kylää:
Anseküla, Easte, Hindu, Imara, Järve, Kaimri, Kaugatoma, Lahetaguse, Lassi, Lõmala, Lõu, Länga, Läätsa, Metsalõuka, Mõisaküla, Möldri, Rahuste, Suurna, Tehumardi, Tiirimetsa, Toomalõuka, Ula, Vintri, Üüdibe.
Väestö.
Vuonna 2011 Salmen kunnassa oli 1 018 asukasta, joista 1 008 (99,0 %) oli virolaisia, 6 (0,6 %) venäläisiä ja 9 (0,9 %) muita kansallisuuksia.
Martha Graham

Martha Graham (11. toukokuuta 1894 Pittsburgh, Pennsylvania – 1. huhtikuuta 1991 New York) oli yhdysvaltalainen tanssija ja koreografi, joka oli yksi nykytanssin perustajista. 
Graham syntyi Pennsylvaniassa. Hän liittyi vuonna 1924 Greenwich Village Follies -ryhmään ja alkoi opettaa ja suunnitella koreografioita. Grahamin yhteiskunnallinen näkemys ja feministinen tietoisuus heijaistui hänen töissään, esimerkiksi Revolt-produktiossa 1927. Hän loi tanssitavan, joka oli kurinalainen mutta uudenaikainen: liike lähtee lantiosta, jonka kutistaminen ja laajentaminen ovat olennainen osa tanssia. Hän opetti 1930-luvulla Bennington Collegessa ja New Yorkin yliopistossa. Vuonna 1951 hän kuului Juilliard Schoolin tanssiosaston perustajajäseniin. New Yorkissa avattiin 1920-luvulla Grahamin oma tanssikoulu "Martha Graham Center of Contemporary Dance", johon otettiin oppilaiksi vain naisia. 
Graham meni vuonna 1948 naimisiin Erick Hawkinsin kanssa. Graham lopetti tanssimisen 1960-luvun lopulla ja keskittyi myöhemmällä urallaan lähinnä koreografiaan. Hän kuoli keuhkokuumeeseen 96-vuotiaana. Presidentti Gerald Ford myönsi Grahamille vuonna 1976 Presidential Medal of Freedomin. "Time"-lehti nimesi hänet vuonna 1998 vuosisadan tanssijaksi.
Diane Schuur

Diane Schuur (s. 10. joulukuuta 1953, Tacoma, Washington) on sokea yhdysvaltalainen jazz-laulaja ja -pianisti. Schuurin lempinimi on Deedles.
Schuur lauloi jo 10-vuotiaana countrya Holiday Inn -hotellilla. Omia laulujaan hän alkoi esittää teini-iässä. 
Schuurin ura alkoi edetä, kun Stan Getz kiinnostui hänestä kuultuaan Schuurin esiintymisen Montereyn jazzfestivaalilla 1979. Vuonna 1982 Schuur ja Getz esiintyivät yhdessä Valkoisessa talossa. 
Diane Schuur on voittanut Grammy-palkinnot vuosina 1986 ja 1987.
HTU Stadi

HTU Stadi ry (alk. "Helsingin Työväen Uimarit r.y.", vuosina 1994–2000 "Helsingin Työväen Uimarit HTU ry") on helsinkiläinen uintiseura. Seurassa toimii useita eritasoisia harjoitusryhmiä, sisältäen myös triathlon- ja vammaisryhmät. Seura perustettiin vuonna 1920 nimellä Helsingin Työväen Uimarit, ja se on historiansa aikana saavuttanut mm. 12 SM-viestimestaruutta pitkällä radalla. Seura harjoittelee pääasiassa Jakomäessä, Itäkeskuksessa, Urheilutalolla, Malmilla, Pirkkolassa ja Mäkelänrinteessä sekä Kumpulassa ja Uimastadionilla. Aktiivisia uimareita HTU:ssa on noin 150. Seura on mukana Urheiluakatemia Urheassa ja sen valmennuskeskuksen toiminnassa.
Helsingin Työväen Uimarit voitti pitkän radan Suomen-mestaruuden miesten 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä vuosina 1963 ja 1965–1968, miesten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä vuosina 1953–1955, 1961 ja 1971, naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä vuonna 1950 sekä naisten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä vuonna 1978. Henkilökohtaisten pitkän radan lajien Suomen-mestareita ovat Margit Leskinen, Hilkka Hietamäki, Aulis Kähkönen, Hilkka Piispa, Tapio Leskinen, Marja Vilja, Esa Lepola, Ulla Patrikka, Matti Kasvio, Juhani Teräsvuori, Riitta Lampinen, Arvo Järvinen, Mauri Johansson, Arto Lainekivi, Tina Salminen, Vesa Nykänen ja Heikki Mäki.
Peltotaskuruoho

Peltotaskuruoho ("Thlaspi arvense") on yksivuotinen, valkokukkainen, näyttävistä liduistaan helposti tunnistettava ristikukkaiskasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Peltotaskuruoho kasvaa 20–40 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat mutkalaitaiset ja nuolityviset. Kukat ovat pienet ja valkoiset, terälehtiä on neljä. Kukinto on varren latvassa, ja yksittäisten kukkien paikalle kasvaa pian litteä, ympyriäinen siemenkota, joka on ohuella varrella kiinni kasvin varressa. 
Levinneisyys.
Peltotaskuruoho on levinnyt ihmisen mukana koko Eurooppaan ja laajalti vastaavalle ilmastovyöhykkeelle muuallakin pohjoisella pallonpuoliskolla. Etelämpänä sitä tavataan Etiopiassa, Uudessa-Seelannissa ja Chilessä.
Suomessa peltotaskuruoho esiintyy yleisenä koko maassa paitsi pohjoisimmassa Lapissa. Etelä- ja Keski-Suomessa se on muinaistulokas, Keski- ja Pohjois-Lapissa uustulokas.
Käyttö.
Maanviljelyn näkökulmasta peltotaskuruoho on rikkakasvi, toisaalta sen lituhedelmiä kuivatetaan koristeeksi.
José Manuel Jurado

José Manuel Jurado Marín (s. 29. kesäkuuta 1986 Sanlúcar de Barramedassa, Cádizin maakunnassa, Espanjassa) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa tällä hetkellä Englannin valioliigassa pelaavaa Watfordia.
Ura.
Seurajoukkueet.
Jurado on Atléticon paikallisvastustajan Real Madridin kasvatti ja oli yksi seuran reservijoukkueen Real Madrid Castillan tähdistä. Kaudella 2004–2005 hän oli mukana joukkueen noustessa muutaman vuoden tauon jälkeen takaisin Espanjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin. Realin edustusjoukkueeseen Jurado nousi ensimmäistä kertaa kaudella 2005–2006, jolloin hän tuli vaihdosta kentälle kolmessa sarjaottelussa. 
Jurado siirtyi Atléticoon 25. elokuuta 2006. Kahden Atléticossa vietetyn kauden jälkeen seura päätti lainata nuoren keskikenttäpelaajan Mallorcalle heinäkuussa 2008. Juradon kausi Mallorcalla onnistui erinomaisesti. Hän teki 35 ottelussa yhdeksän maalia ja antoi peräti kymmenen maaliin johtanutta syöttöä. Lehtitietojen mukaan englantilainen Aston Villa teki Juradosta kauden päätteeksi tuntuvan ostotarjouksen, mutta Atlético oli halukas pitämään pelaajan Madridissa. Lopulta marraskuussa 2009 nuori keskikenttäpelaaja solmi kesäkuuhun 2013 ulottuvan jatkosopimuksen Atléticon kanssa. Kauden 2009–2010 päätteeksi Jurado voitti Eurooppa-liigan Atléticon riveissä. Hän pelasi kaikkiaan yhdeksässä pelissä ja antoi kaksi maalisyöttöä. Vaikka Jurado ei pystynytkään vakiinnuttamaan paikkaansa joukkueen aloituskokoonpanossa hän oli ainoa pelaaja, joka pelasi kauden kaikissa 64 ottelussa (mukaan lukien liiga-, cup- ja euro-ottelut). 
31. elokuuta 2010 Jurado siirtyi saksalaiseen Schalkeen 13 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. Schalkessa hän ei kuitenkaan saanut vakiinnutettua avauspaikkaa ja 31. elokuuta 2012 hän siirtyikin lainalle venäläiseen Spartak Moskovaan. Onnistuneen lainapestinsä, jonka aikana hän teki kolme ja syötti neljä maalia 18 ottelussa, jälkeen hän siirtyi Spartakiin pysyvällä siirrolla. 
Jurado siirtyi Watfordiin heinäkuussa 2015. Seuran manageri on Juradoa aikaisemmin Atléticossa valmentanut Quique Sanchez Flores.
Maajoukkue.
Jurado oli mukana Espanjan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa, joka ylsi hopealla vuoden 2003 maailmanmestaruuskilpailuissa Suomessa. Hän pelasi ensimmäisen alle 21-vuotiaiden maaottelunsa Espanjan paidassa syyskuussa 2006 Albaniaa vastaan. Hän oli mukana myös kesällä 2009 Ruotsissa pelattavaissa alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa. Jurado teki neljä maalia kahdeksassa pelaamassaan EM-karsintaottelussa ollen maansa paras maalintekijä.
KontuFestari

KontuFestari ("Kontufest") on Helsingin Kontulassa vuosittain elokuussa järjestettävä kolmipäiväinen kulttuuritapahtuma. Vuodesta 2003 asti järjestetyssä, Itä-Helsingin suurimmassa ja koko Helsingin kolmanneksi suurimmassa kulttuuritapahtumassa on käynyt vuosittain noin 10 000–13 000 kävijää. Tapahtuma on kävijöilleen ilmainen, ja sitä rahoittavat Helsingin kaupunki, Uudenmaan liitto sekä Euroopan aluekehitysrahasto. Tapahtuman järjestäjä on FC Kontu Itä-Helsinki ry, ja yhteistyökumppaneihin kuuluvat Helsingin kaupungin kulttuuriasiainkeskuksen kaupunkikulttuuriyksikkö sekä Helsingin nuorisoasiainkeskuksen Mellunkylän nuorisotyöyksikkö ja Kontulassa sijaitseva, Suomen suurin nuorten toimintakeskus. 
KontuFestarin tunnetuimpia esiintyjiä ovat olleet muun muassa Don Johnson Big Band, The Flaming Sideburns, Eino Grön, Jean S., Amorphis, Pelle Miljoona, Tuomari Nurmio ja Mariska. Ulkomailta tulleita artisteja ovat olleet muun muassa Phil Guy, Maurizio (Rock Steady Crew / Ita), B-boy Mouse (UK) ja Kid Skraam (SWE).
Vuoden 2006 ja 2007 KontuFestarin yhteydessä järjestettiin myös Pohjoismaiden suurin hip hop -tapahtuma East Side Summer Jam, joka sisälsi muun muassa UK B-boy Championships -kilpailun Pohjoismaiden ja Baltian karsintakilpailun sekä mittavan määrän suomalaisia hip hop -artisteja. Breikkauskilpailussa Pohjoismaiden ja Baltian parhaat breakdance-ryhmät kilpailivat paikasta UK Championships -kilpailuun, joka on maailmalla lajin arvostetuin maailmanmestaruuskilpailu. Samalla ratkottiin myös breikin Suomenmestaruuksista. Tapahtumassa vuosien saatossa esiintyivät mm. Notkea Rotta, Pyhimys, Kemmuru, Paleface ja Redrama yhdessä Helsinki Swing Big Bandin sekä Mika Myllärin kanssa, Jontti ja Shaka, Stepa, Heikki Kuula, Elastinen (breikkikisan juontajana) sekä mittava joukko Suomen huippu hip hop -DJ:itä kuten Tibbz, DJ Mobster ja Focus. 
Vuoteen 2011 tapahtuma oli suosionsa huipulla. Kontulan Kesäiseen Kelkkapuistoon kerääntyi yleisöä jopa useita tuhansia enemmän kuin aikaisempina vuosina, joka johti lieveilmiöihin festivaalialueen ulkopuolella. Tapahtuman päätteeksi syntyi häiriöitä ja häiriköintiä ja lähistöllä sytytettiin poistuvan nuorison toimesta mm. tahallinen pensaikkopalo. Häiriöt vaikuttavat festivaalin rahoitukseen. Festivaalin rahoituksen kuivuessa kasaan vuoden 2011 jälkeen festivaali siirtyi Kontulan Kelkkapuistosta Kontulan ostoskeskuksen alueelle, jossa se on siitä saakka järjestetty vuosittain pienimuotoisempana tapahtumana.
Borlänge Tidning

Borlänge Tidning on ruotsalainen kuusipäiväinen sanomalehti. Sen kotikunta on Borlänge, ja se kuuluu nykyään Bonnier-konserniin. Lehden perusti vuonna 1885 Axel Lidman.
Montreal Nitro

Montreal Nitro on jääkiekkomaila jossa on käytetty nanoteknologiaa. Montreal käyttää mailoissa patentoitua Hyptoniitti-nanohartsia. Jääkiekkovalmistajista Montrealilla on yksinoikeus hyptoniittiin, jossa on hiilikuidun laminoinnissa käytettyyn epoksiin on lisätty vahvikkeeksi hiilinanoputkia.
Nitro-mailojen väri vaihtelee keltaisen, vihreän, oranssin ja punaisen välillä. Väri osoittaa mailan varren jäykkyyden.
Uusia Nitro-mailojen värejä ovat mm. sininen, tummanvihreä ja harmaa.
Lempinimi

Lempinimellä tarkoitetaan nimeä mille tahansa esineelle, asialle tai tapahtumalle. Tällöin niitä ei kutsuta niiden oikeilla nimillä. Monilla ihmisillä, kuten julkisuuden henkilöillä on lempinimiä.
Jopa kaupungit käyttävät lempinimeä, kuten Helsinkiä kutsutaan nimillä Hesa tai Stadi. Lempinimi liitetään usein myös kutsumanimeen, mutta kutsumanimen erottaa lempinimestä se, että kutsumanimen kantaja ei välttämättä pidä kantamastaan nimestä.
Lempinimet johdetaan usein nimestä, mutta kaikki lempinimet eivät välttämättä ole lähelläkään oikeaa nimeä.
Lempinimiä käytetään usein paljon, jos kyseisen henkilön nimi on pitkä tai yhdysnimi. 
Autoille on perinteisesti annettu lempinimiä. Suomalaisia autojen lempinimiä on tiedossa nelisentuhatta.
Rakennuskustannusindeksi

Rakennuskustannusindeksi kuvaa rakennustöiden, rakennusmateriaalien ja muiden rakennuskustannusten hintakehityksen suhteellista muutosta. Indeksi julkaistaan kuukausittain, ja se on rakennusalalla yleisimmin käytetty rakennuskustannusten muutosta kuvaava lähde.
Indeksityypit.
Indeksejä lasketaan useita, viidelle eri talotyypille. Lisäksi lasketaan peruskorjausindeksit, ja erilaisia osaindeksejä. Asuinkerrostalon indeksi eli kokonaisindeksi on vakiintunut yleisimmin käytetyksi ja yleensä puhuttaessa rakennuskustannusindeksistä tarkoitetaan juuri sitä. Kaikki indeksisarjat jaotellaan joko ammattimaiseen tai omatoimiseen rakentamisen.
Indeksilaskennan pohjana ovat tietyt mallitalot. Asuinkerrostalon mallitaloina on kaksi rakennusta, kolmikerroksinen lamellitalo ja seitsemänkerroksinen tornitalo. Pientalon indeksi perustuu paikallarakennettuun pientaloon.
Painoarvotettu indeksi.
Rakennuskustannusindeksi on ns. "kiinteäpainoinen Laspreyres-indeksi". Työ-, aine, palvelu- ja kalustokustannuksille määritetään painoarvo, missä suhteessa niiden kustannusmuutokset huomioidaan. Lisäksi on määritetty painoarvot eri tuotantovaiheittain. Painoarvot tarkistetaan aika-ajoin vastaamaan muuttuneita olosuhteita.
Indeksin aikasarja.
Indeksi on määritelty lähes 1900-luvun alusta asti. Vuonna 1955 indeksinpito siirtyi Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriöltä ja Suomen Pankilta "Tilastolliselle päätoimistolle", nykyisen julkaisijan Tilastokeskuksen edeltäjälle. 
Indeksisarjoja on useita, sillä indeksi on tasattu useita kertoja. Indeksiluvun kanssa on aina ilmoitettava indeksisarja, muuten on mahdotonta tietää, mihin sarjaan luku perustuu. Uusimmat sarjat ovat: 
Vanhoja sarjoja ketjutetaan uudempien sarjojen muutoksilla.
Tietojen keruu ja julkaiseminen.
Indeksit julkaistaan joka kuukauden 12. päivä, tai sitä edeltävänä arkipäivänä. 
Rakennustarvikkeiden hintojen pohjatiedot kerätään kyselyillä suoraan rakennusmateriaaleja myyviltä tukku- ja vähittäiskaupoilta, valmistajilta ja palvelujen tarjoajilta. Rakennustarvikkeisiin on pyritty ottamaan mukaan tärkeimmät tuotteet. Niiden hinnoissa huomioidaan keskitettyjen ostojen yhteydessä yleisesti annettavat alennukset.
Palkkatiedot saadaan palkkatilastoista. Indeksissä seurataan työehtosopimusten mukaisia aika- ja urakkapalkkoja. Myös palkkojen sosiaalikustannukset huomioidaan.
Esimerkki: Rakennuskustannusindeksi maaliskuulta 2012.
Rakennuskustannusindeksi (2010 = 100)
Kokonaisindeksi 105,7
Koloboa

Koloboa eli roundsaarenboa ("Bolyeria multocarinata") on mahdollisesti sukupuuttoon kuollut käärmelaji, joka eli Mauritiuksella ja siitä koilliseen sijaitsevalla Round Islandilla.
Kooltaan koloboa oli 1–1,5-metrinen. Laji eli nimensä mukaan maakoloissa ja etsi saaliinsa maasta, karikkeen ja aluskasvillisuuden joukosta. Sen elinympäristöjä olivat harva metsä ja palmusavanni. Koloboa söi pieniä eläimiä, etenkin liskoja, lintuja ja saarille tuotuja jyrsijöitä. Koloboa hävisi Mauritiukselta 1800-luvun puolivälissä elinalueiden katoamisen, pyynnin ja tulokaslajien takia. Pisimpään laji säilyi Round Islandilla, josta on toistaiseksi tehty vain kymmenkunta löytöä. Löytöjen vähäisyyden takia koloboan elintavat ovat muuten hämärän peitossa. Koloboan kohtaloksi koituivat saarelle tuodut rotat, siat ja vuohet, jotka ovat ylilaiduntaneet saarta ja syöneet myös koloboayksilöitä. Toistaiseksi viimeinen havainto lajista on vuodelta 1975.
Kevättaskuruoho

Kevättaskuruoho ("Thlaspi caerulescens", syn. "Thlaspi alpestre", syn. "Noccaea caerulescens") on kaksi- tai monivuotinen, loppukeväällä ja kesän alussa kukkiva ristikukkaiskasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Kevättaskuruoho kasvaa 10–40 cm korkeaksi ja sen varsi on yleensä haaraton. Lehdet ovat ehytlaitaiset ja herttatyviset. Ne kasvavat ruusukkeena kasvin tyvellä ja kierteisesti varella. Kukat ovat pienet ja valkoiset, joskus hennon violetinsävyiset. Terälehtiä on neljä. Kukinta-aika on huhtikuusta kesäkuuhun. Kevättaskuruohon kukinto on aluksi paljon tiiviimpi kuin esimerkiksi peltotaskuruoholla, mutta kesän mittaan se venyy pituutta. Yksittäisten kukkien paikalle kasvaa alhaalta alkaen litteä, sydämenmuotoinen siemenkota, joka on terävästä päästään ohuella varrella kiinni kasvin varressa. 
Kevättaskuruohoa kasvaa Suomessa kaksi alalajia: usein aivan lehdetön ketokevättaskuruoho ("Thlaspi caerulescens" subsp. "caerulescens") ja kookkaampi ja monilehtinen toukotaskuruoho ("Thlaspi caerulescens" subsp. "brachypetalum"). Kevättaskuruoho muistuttaa sukulaistaan peltotaskuruohoa ("Thlaspi arvense") sekä harvinaista kenttäkrassia ("Lepidium campestre").
Kasvupaikka.
Kevättaskuruoho kasvaa pientareilla, niityillä, pellonreunoilla ja nurmikoilla. Etelä- ja Keski-Euroopassa se kasvaa vuoristoissa.
Levinneisyys.
Kevättaskuruoho kasvaa luontaisena Etelä- ja Keski-Euroopan vuoristoissa, mutta sitä tavataan myös Pohjoismaissa. Suomeen se on tullut 1800-luvun lopulla heinän- ja apilansiementen mukana. Laji on yleisimmillään Etelä-Suomessa.
Kouvolan kaupungintalo

Kouvolan kaupungintalo on Kouvolan kaupunginvaltuuston ja -hallituksen kokoontumispaikka. Se sijaitsee Kouvolan keskustassa.
Kouvolan kaupungintalo on Juha Leiviskän ja Bertel Saarnion suunnittelema; se edustaa tyylisuunnaltaan modernismia. Rakennus valmistui vuonna 1969, ja sitä pidetään Juha Leiviskän läpimurtotyönä. Rakennuksen julkisivut olivat alun perin marmoria, mutta 2000-luvun alussa tehdyn julkisivukorjauksen jälkeen sen seiniä on verhonnut marmoria kestävämpi portugalilainen graniitti.
Kaupungintaloa pidetään merkittävänä uudehkon suomalaisen arkkitehtuurin teoksena, ja Suomen DOCOMOMO-työryhmä on lisännyt sen ylläpitämäänsä merkittävien arkkitehtuuri- ja ympäristökohteiden valikoimaan. Vuonna 2017 Kouvolan kaupungintalo valittiin Iltalehden lukijaäänestyksessä Suomen komeimmaksi kaupungintaloksi.
Kellotornin kellosävelmän on säveltänyt Tauno Marttinen.
Entinen kaupungintalo.
”Tuulensuojaksi” kutsuttu keltainen puutalo Kouvolan keskustassa toimi kauppalan- ja kaupungintalona vuodesta 1923 vuoteen 1968.
Leon Cooper

Leon N. Cooper (28. helmikuuta 1930 New York – 23. lokakuuta 2024 Providence) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hän sai vuoden 1972 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä John Bardeenin ja Robert Schriefferin kanssa suprajohtavuuden perusteoriasta, jota kutsutaan heidän mukaansa BCS-teoriaksi.
Cooper oli professorina Brownin yliopistossa Rhode Islandin Providencessä, Yhdysvalloissa. Hän työskenteli myös CERNissä.
Suhteellisuusperiaate

Suhteellisuusperiaate on fysikaalinen periaate, jonka mukaan fysiikan lait ovat samat kaikissa inertiaalijärjestelmissä eli tasaisessa liikkeessä olevissa koordinaatistoissa, toisin sanoen tasaisessa liikkeessä oleville havaitsijoille. Periaatteen mukaan millään kokeella ei voida osoittaa, onko havaitsija levossa vai tasaisessa liikkeessä.
Suhteellisuusperiaate tunnettiin mekaniikan ilmiöitä koskevana jo klassisessa fysiikassa. Sähkömagneettisten ja optisten ilmiöiden osalta asia oli kuitenkin toisin. Klassisen fysiikan mukaan esimerkiksi kaksi levossa olevaa sähkövarausta vaikuttavat toisiinsa vain sähköstaattisilla voimilla, mutta liikkeessä olevat lisäksi sähkömagneettisilla voimilla, vaikka molemmat liikkuisivat samalla nopeudella samaan suuntaan. Lisäksi valon oletettiin liikkuvan eetterissä vakionopeudella kaikkiin suuntiin, mutta tästä katsottiin seuraavan, että jos havaitsija on liikkeessä, hänen suhteensa valo etenee eri suuntiin eri nopeudella.
Albert Einstein oletti kuitenkin erityisessä suhteellisuusteoriassaan, että suhteellisuusperiaate koskee myös sähkömagneetismin ja optiikan lakeja. Se muodostaa toisen olennaisen postulaatin, josta Einstein johti teoriansa teoreemat. Suhteellisuusperiaatteen mukaan fysiikan lait ovat kaikkialla samanlaiset paikasta tai nopeudesta huolimatta. Ei ole olemassa mitään absoluuttista nopeutta tai asiaa, jonka suhteen liike voitaisiin laskea. Niinpä liike on aina suhteessa johonkin. Erityisesti valon nopeus on vakio myös liikkuvien koordinaatistojen suhteen. Tämä on kuitenkin mahdollista vain, jos aika ei ole sama kaikille, toisin kuin oli aikaisemmin oletettu.
Esimerkki.
Kuvitellaan esimerkiksi juna, jonka sisällä on täysin eristetty laboratorio ikkunattomassa vaununosastossa. Juna kulkee niin tasaisilla raiteilla, ettei sisällä tunnu tärinää, ja raiteet kulkevat suoraan niin, että sisällä ei voi tuntea kääntymisestä aiheutuvia voimia. Jo klassisesta fysiikasta seuraa, ettei tällöin voida mekaanisten ilmiöiden avulla suoranaisesti havaita junan liikettä. Jos sen sijaan juna on kiihtyvässä liikkeessä, se voidaan kyllä havaita; siitä aiheutuvat hitausvoimat voivat esimerkiksi saada pöydällä olevat kevyet esineet liikahtamaan pöydän suhteen. Klassisen fysiikan mukaan junan tasainen liikekin olisi silti periaatteessa osoitettavissa esimerkiksi mittaamalla sen sisällä tarkasti valon nopeus eri suuntiin, mutta suhteellisuusteorian mukaan se ei käy päinsä edes siten.
Jonas Meukens

Jonas "Nas" Meukens (s. 15. joulukuuta 1989) on belgialaisen punkrock-yhtye X!nksin laulaja ja kitaristi. Hänen esikuviaan musiikissa ovat mm. Blink 182, Janez Detz, NoFx ja Heideroosjes. Hän on yhtyeen rumpalin Niels Meukensin kaksi vuotta vanhempi veli.
Nights in White Satin

Nights in White Satin on The Moody Blues -yhtyeen kappale, joka ilmestyi ensimmäistä kertaa vuonna 1967 "Days of Future Passed" -albumilla. Kappale ei ensi alkuun saanut kovin suurta suosiota, koska se oli kestoltaan sen ajan tyyliin epätavallisen pitkä (7 min 38 s). Kappale julkaistiin kuitenkin uudestaan vuonna 1972, jolloin se sai suuremman suosion, koska ihmiset olivat tottuneet pidempiin kappaleisiin. Se nousi Yhdysvalloissa toiselle sijalle singlelistalla ja myi kultaa. Britanniassa suosio oli vähäisempää ja singlen korkeimmaksi sijoitukseksi jäi yhdeksäs sija.
Kappale on yhtyeen kitaristi-laulaja Justin Haywardin 19-vuotiaana kirjoittama. Nimen kappale sai Haywardin kaverilta saamastaan lahjasta. Kappale itsessään kertoo kaihoisasta rakkaudesta.
Kappaleen lopussa oleva runo on yhtyeen rumpalin kirjoittama ja kosketinsoittajan lukema. Runon nimi on "Late Lament". Kappaleesta on kaksi lyhyempää versiota, joista kummastakin on poistettu orkesteri ja runo-osuus.