tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vegemite

Vegemite on australialainen levite, joka valmistetaan oluen valmistuksen hiivajätteistä. Sitä syödään leivänpäällisenä lähinnä Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Vegemiten kehitti vuonna 1922 tri Cyril P. Callister tuolloiselle Fred Walker &amp; Co:lle korvaamaan sodan aikana keskeytyneitä brittiläisen Marmiten toimituksia. Tuote oli pitkään yhdysvaltalaisen Kraft Foodsin ja sitten siitä eriytetyn Mondelezin omistuksessa, kunnes sen osti vuonna 2017 australialainen Bega-juustoyhtiö. 
Vegemite sisältää runsaasti B-vitamiineja, glutamiinia ja lähes 8 % suolaa. Maku on suolainen, maltainen ja hiukan hapan. Ulkomuoto muistuttaa maapähkinävoita.
Tuotteen suosio nousi etenkin 1950-luvun mieleen jääneiden mainoskampanjoiden myötä. Nykyisin Vegemite luetaan Sydneyn oopperatalon ja Ulurun vertaiseksi Australian kulttuuri-ikoniksi.
Elokuussa 2015 Australian alkuperäisasukkaiden asioista vastaava ministeri Nigel Scullion vaati Vegemiten myynnin rajoittamista, sillä sitä käytetään syrjäseuduilla pontikan valmistamiseen.
Bauska

Bauska () on kaupunki Zemgalen alueella eteläisessä Latviassa. Kaupunki sijaitsee Mūša- ja Mēmelejoen välissä. Bauskasta on maanteitse 67 kilometriä Riikaan ja 19 kilometriä Liettuan rajalle. Kaupunki on myös Bauskan kunnan keskus.
Vuonna 2009 Bauska täytti 400 vuotta. Rundāles pilsin barokkilinna sijaitsee Bauskasta 12 kilometriä länteen.
Historia.
1400-luvulla suuri osa väestöstä kuoli kulkutauteihin. Kalparitaristo toi alueelle Inkerinmaalta vatjalaisia sotavankeja, joita alettiin nimittää kreevineiksi. Kreevinejä asui alueella vielä 1800-luvulla, mutta vuosisadan loppuun mennessä he sulautuivat latvialaisiin. Bauskassa oli 1800-luvulla myös melko suuri juutalaisyhteisö. Brittiläisen Palestiinan ensimmäinen päärabbi Abraham Isaac Kook oli kotoisin Bauskasta. Juutalaishteisö alkoi kuitenkin harveta maastamuuton seurauksena, ja 1920-luvulle tultaessa siitä oli jäljellä enää kuudesosa. Loput kuolivat holokaustissa..
Liikenne.
Bauska on merkittävä maantieliikenteen kauttakulkupaikkakunta. Kaupungin läpi kulkee vilkasliikenteinen, niin henkilö- kun rahtiliikenteenkin käyttämä Latvian A7 valtatie, joka muodostaa osan Via Baltica-valtatieyhteyttä ja eurooppatietä . Bauskasta etelään johtava eurooppatie jakautuu Liettuan Panevėžysin eteläpuolella Kaunasiin ja edelleen Puolaan vievään sekä Vilnaan (ja edelleen esimerkiksi Valko-Venäjälle ja Ukrainaan) johtaviin valtateihin. Näistä suunnista Riikaan ja Tallinnaan kulkeva maantieliikenne ajaa suurelta osin Bauskan kautta.
Via Balticaa käyttävien autoilijoiden joukossa Bauska on tunnettu aktiivisesti valvottuna Latvian poliisin tieliikenteen seurantapaikkana.
Väestö.
Vuoden 2012 alussa kaupungissa arvioitiin asuvan 9 796 henkeä ja koko Bauskan kunnassa 27 259 henkeä.
Nykyisestä väestöstä 77 prosenttia on latvialaisia, 11% venäläisiä, 6 prosenttia liettualaisia, 3 prosenttia valkovenäläisiä, ja 1,5 prosenttia puolalaisia. Loppuosa väestöstä koostuu ukrainalaisista, baltiansaksalaisista ja virolaisista.
Gustaf Johan Billberg

Gustaf Johan Billberg (14. kesäkuuta 1772 Karlskrona Ruotsi – 26. marraskuuta 1844 Tukholma) oli ruotsalainen juristi, eläintieteilijä ja kasvitieteilijä.
Billbergin pääasiallinen ammatti oli lakimies, mutta hän oli erittäin kiinnostunut ja hyvin perillä myös luonnontieteistä. Ammattibiologit kutsuivat häntä halveksivasti amatööriksi. Hänen hyvä ystävänsä oli Carl Peter Thunberg. Johan Wilhelm Palmstruchin kuoltua viimeisteli Billberg "Svensk botanik"in (1812–1822) osat 7–9, jotka Tiedeakatemia julkaisi.
Billberg oli kahdesti avioliitossa: 1796 Margareta Fereliuksen kanssa ja 1801 Helena Maria Ehingerin kanssa.
Billberg nimesi suuren määrä uusia kasvilajeja. Linnuista hän nimesi pikkuhaikaroiden ("Ixobrychus") ja tornipöllöjen ("Tyto") suvut. Thunberg nimesi "Billbergia"-kasvisuvun eli papinkaurat hänen kunniakseen.
Billbergin nimeämien kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Billb..
Suomen EB-yhdistys

 
Suomen EB-yhdistys on EB:tä eli Epidermolysis bullosaa sairastaville ja heidän läheisilleen tarkoitettu yhdistys. EB-yhdistyksen kautta saa yhteyden muihin EB:tä sairastaviin ja pystyy jakamaan kokemuksia ja vinkkejä muiden kanssa. Yhdistys jakaa uusinta tietoa tutkimuksen ja hoidon osalta.
Suomen EB-yhdistys on Iholiitto ry:n jäsenyhdistys. Iholiitto ry on ihopotilaiden valtakunnallinen potilas- ja edunvalvontajärjestö. EB-yhdistys järjestää yhdessä Iholiiton kanssa koulutusta, kursseja ja tapaamisia.
Suomen EB-yhdistys kuuluu myös kainsainväliseen DebBRA Europe organisaatioon, jonka muodostavat eri maiden paikalliset EB-yhdistykset.
Matti Muukkonen

Matti Antero Muukkonen (s. 1982 Muurame) on suomalainen oikeustieteen tutkija, yliopistonlehtori ja dosentti. Hän on myös entinen nuoriso- ja opiskelijapoliitikko, entinen kunnanjohtaja ja tieto- ja viestintäteknologian kehittäjä. Koulutukseltaan hän on hallintotieteiden tohtori, oikeustieteiden tohtori sekä yhteiskuntatieteiden maisteri. Tullessaan marraskuussa 2008 valituksi Kyyjärven kunnanjohtajaksi hän oli 26-vuotiaana Suomen nuorin kunnanjohtaja.
Syyskuussa 2010 Muukkonen ilmoitti kesken valtuuston kokouksen jättävänsä Kyyjärven kunnanjohtajan tehtävät kunnanvaltuuston hylättyä kuntaliitoksen Kannonkosken ja Kivijärven kuntien sekä Saarijärven ja Viitasaaren kaupunkien kanssa. Marraskuussa 2011 hän tuli valituksi Suomenniemen kunnanjohtajaksi, jolloin hän oli juuri Puumalaan valitun Matias Hildenin jälkeen Suomen toiseksi nuorin kunnanjohtaja. Suomenniemen kunnanjohtajuuden päätyttyä kuntaliitokseen Muukkonen siirtyi Mikkelin Puhelin Oyj:n palvelukseen vuonna 2012. Vuonna 2014 Muukkonen aloitti Mikkelin ammattikorkeakoulussa sähköisen arkistoinnin ja digipalvelujen tutkimusjohtajana. Vuonna 2018 Muukkonen valittiin Riihimäen muutosjohtajaksi, mutta hänen työsopimus irtisanottiin koeajalla. Vuodesta 2021 lähtien hän on työskennellyt hallinto-oikeuden yliopistonlehtorina Itä-Suomen yliopistossa.
Ennen siirtymistään Kyyjärven kunnanjohtajaksi Muukkonen toimi Joensuun yliopiston oikeustieteiden laitoksella hallinto-oikeuden yliassistenttina ja teki yhdistymisvapauteen liittyvää väitöskirjatutkimusta. Tutkimuksissaan hän on erityisesti perehtynyt ylioppilaskuntien oikeudelliseen asemaan, yhdistyslainsäädäntöön ja kunnalliseen virantäyttöön. Muukkonen väitteli keväällä 2012 hallintotieteiden tohtoriksi Itä-Suomen yliopiston yhteiskuntatieteiden ja kauppatieteiden tiedekunnassa. Loppuvuodesta 2012 hän julkaisi myös kuntajakolakia koskevan teoksen.
Nuoriso- ja opiskelijapolitiikassa Muukkonen on toiminut muun muassa Kokoomuksen Nuorten Liiton varapuheenjohtajana (2004), Joensuun yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtajana (2004) ja Varusmiesliiton varapuheenjohtajana sekä toiminnanjohtajana (2003). Ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtajuudesta Muukkonen erosi toukokuussa 2004 kesken kautensa.
Joulukuussa 2019 Muukkonen kertoi Twitterissä liittyneensä Liberaalipuolueeseen. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa hän on ehdolla Uudenmaan vaalipiirissä Liberaalipuolueen listalla.
Salo (ruoka)

Salo ( ja , ) on perinteinen keski- ja itäeurooppalainen ruokalaji, joka koostuu suolatusta ja mahdollisesti maustetusta ja savustetusta sianihrasta.
Saloa syödään siivuina tumman leivän ja raa'an sipulin sekä vodkapaukkujen kanssa. Sitä voi myös leikata paloiksi, käyttää paistinrasvana ja paistaa tai lisätä keittoihin. Keski-Euroopassa saloa voidaan maustaa paprikalla ja etelämpänä savustaa. Mausteina voi olla myös valkosipuli ja pippuri.
Itäeurooppalaisessa huumorissa ruokalaji on tyypillisesti yhdistetty ukrainalaisiin. Ukrainassa saloa on myynnissä myös suklaalla päällystettynä.
Bromarvin vaakuna

Bromarvin kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan sijainnista, historiasta ja siellä voimakkaasti vaikuttaneesta Aminoffien suvusta. Vaakunan hirvi on myös Aminoffien sukuvaakunan aihe – suku on omistanut Riilahden kartanon 1730–luvulta alkaen. Keksit symbolisoivat kunnan sijaintia rannikolla, ja kranaatti viittaa alueen sotatapahtumiin, kuten Riilahden meritaisteluun vuonna 1714.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 28. kesäkuuta 1950. Vaakunan selitys on ”kilpi kulta-punakatkoinen; yläkentässä nouseva punainen saksanhirvi; alakentässä kaksi keksinterää ristissä, niiden yläkulmassa saatteena kranaatti; kaikki kultaa”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 1977 Bromarvin liityttyä Tenholan kuntaan Hankoon liitettyä aivan eteläisintä osaa lukuun ottamatta.
Vaakuna muistuttaa teemaltaan ja sijoittelultaan myös von Numersin suunnittelemaa Elimäen vaakunaa, joka vahvistettiin seuraavana vuonna.
Epidermolysis bullosa

Epidermolysis bullosa (EB) on yleisnimitys joukolle parantumattomia geneettisiä eli perinnöllisiä virheitä ihon pintakerrokset yhteensitovan keratiinin ja/tai kollageenin muodostumisessa. Oireet ilmenevät rakkulanmuodostuksena pienimmästäkin ihoon kohdistuvasta liikkeestä tai paineesta. Sairaudessa ihon pintakerros on synnynnäisesti niin hauras, että se vaurioituu helposti hankauksen tai kolhaisun vaikutuksesta aiheuttaen rakkulan. Sairauteen liittyy kohonnut ihosyöpään sairastumisriski, sekä vaikeimmissa tapauksissa invaliditeetti. Luuytimen siirtoa tutkitaan yhtenä hoitomenetelmänä.
Päämuodot.
tautiryhmässä voidaan erottaa kolme päämuotoa: 
-kaikissa taudin päämuodoista esiintyy lisäksi poikkeavia alamuotoja.
Periytyminen.
Kaikki EB:n muodot ovat perinnöllisiä, mutta periytymistavat vaihtelevat eri EB:n muodoissa.
Yleisyys.
Maailmanlaajuisesti arviolta 50 lasta jokaista miljoonaa syntyvää kohti diagnosoidaan geenimutaation kantajaksi ja keskimäärin 9 henkilöä jokaista miljoonaa kantajaa kohti varsinaiseksi tapaukseksi. 
Oireita on havaittu kaikissa maailman ihmisryhmissä ja molemmilla sukupuolilla.
EB on harvinainen sairaus. Suomessa arvioidaan olevan noin 200 tapausta.
Murhasaari

Murhasaari on Jokisjärveen työntyvä niemi Nokialla, kaupungin keskustan länsipuolella. Niemen läpi kulkee Tampereen ja Porin välinen valtatie 11. Vielä vuoden 1953 maastokartassa Murhasaari oli nimensä mukaisesti saari.
Tien kunto.
Vuonna 2018 kansanedustajat toivoivat Murhasaaren tieosuuden parantamista erityisesti riista-aidan osalta. Pirkanmaan ELY-keskus asetti hankkeen vireille vuonna 2020. Valtatien 11 kehityshankkeen myötä Murhasaaren kohdalla sijaitsevaa tieosuutta ja eritasoliittymää tullaan uudistamaan.
Devon Aoki

Devon Edwenna Aoki (s. 10. elokuuta 1982 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli.
Lapsuus ja nuoruus.
Devon Aoki syntyi New Yorkissa, mutta kasvoi Kaliforniassa ja Lontoossa. Hänen isänsä Hiroaki "Rocky" Aoki oli tunnettu japanilainen olympiatason painija sekä Benihana-ravintolaketjun perustaja. Devon Aokin äiti, Pamela Hilburger, on korusuunnittelija, jonka sukujuuret yltävät Saksaan ja Englantiin. Vanhemmat erosivat Devonin ollessa yhdeksänvuotias. Kumpikin heistä meni myöhemmin uudelleen naimisiin. Aokilla on veli Kyle ja sisar Echo, sekä lukuisia veli- ja siskopuolia, joista tunnetuin on Steve Aoki.
Aoki aloitti mallintyöt 13 vuoden ikäisenä; samana vuonna hänen kummitätinsä esitteli hänet Kate Mossille, joka auttoi nuorta lahjakkuutta alkuun tämän uralla. Moss toimitti Aokista otetun lehtikuvan brittiläiselle Storm Model Management -mallitoimistolle, joka teki 14-vuotiaan Aokin kanssa sopimuksen. Devon Aoki onkin myöhemmin ilmaissut Mossin olleen hänelle suurena apuna.
Koulussa Aoki sai hyviä arvosanoja. 16-vuotiaana hän sanoi mallintöihinsä viitaten, että miettisi luultavasti tekemisiään uudestaan, jos ei enää menestyisi koulussa. Hän ei kuitenkaan pyrkinyt mihinkään korkeakouluun, koska katsoi työskentelemisen ja matkustelun tarjoavan tutkintoa "laajemman ja syvemmän" koulutuksen.
Ura.
Devon Aoki on työskennellyt useille suurille muotitaloille, kuten Lancômelle, Chanelille ja Versacelle. Hänen kuviaan on ollut lukuisien muotilehtien kansissa, "i-D"-lehden kannessa jopa kolmesti. Aoki on vain 162 senttimetriä pitkä, ja häntä onkin kutsuttu "maailman lyhyimmäksi supermalliksi".
Varsinkin uransa varhaisvaiheessa Aokilla oli näyttäytymisosia musiikkivideoissa, kuten Duran Duranin "Electric Barbarellassa" ja Primal Screamin "Kowalskissa".
Aokin elokuvaroolit liittyvät usein vauhdikkaisiin ja/tai runsaasti tappelukohtauksia sisältäviin elokuviin. Hänen roolisuorituksistaan ehkä tunnetuimmat ovat olleet elokuvissa "Sin City", "2 Fast 2 Furious", "Rosencrantz and Guildenstern Are Undead","Dead or Alive" ja "D.E.B.S.". "2 Fast 2 Furiousin" kuvausten alkaessa Aokilla ei ollut ajokorttia ja hänen täytyi opetella ajamaan roolia varten.
Vuonna 2006 Aoki esiintyi The Killersin musiikkivideossa "Bones", jonka ohjasi Tim Burton.
Yksityiselämä.
Devon Aoki asuu nykyään Los Angelesissa. Vapaa-ajalla runous on yksi hänen suurimmista intohimoistaan. Hänet on yhdistetty mediassa ainakin muusikko Lenny Kravitziin, mutta Aoki asui ilmeisesti tuolloin yksinään. Aoki avioitui James Baileyn kanssa vuonna 2011, ja heillä on kaksi lasta: kesäkuussa 2011 syntynyt poika ja helmikuussa 2013 syntynyt tytär.
Hermann Grote

Hermann Grote (7. heinäkuuta 1882 – 12. elokuuta 1951 Berliini) oli saksalainen lintutieteilijä.
Grote toimi sisalplantaasin johtajana saksalaissiirtokunnassa Itä-Afrikassa. Ensimmäisessä maailmansodassa Grote joutui venäläisten vangiksi. Vankina ollessaan hän oppi venäjää ja käänsi sittemmin monia lintutieteellisiä artikkeleita venäjästä saksaksi. Vapauduttuaan hän jatkoi Afrikan linnuston tutkimista ja perehtyi etenkin Berliinin eläinmuseon kokoelmiin.
Grote nimesi linnuista kaitaparatiisilesken ("Vidua interjecta") ja suippoparatiisilesken ("Vidua togoensis").
Raila Aho

Raila Orvokki Aho (o.s. Rosendahl, 31. lokakuuta 1937 Pomarkku – 14. kesäkuuta 2022) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n ja vasemmistoliiton kansanedustajana vuosina 1987–1995.
Ura politiikassa.
Kansakoulun ja kansalaiskoulun käytyään Aho suoritti yhteiskunnallisia kursseja, jonka jälkeen hän työskenteli vuodesta 1956 lähtien järjestötehtävissä toimistonhoitajana ja piirisihteerinä kansanedustajaksi valintaansa saakka. Aho nousi eduskuntaan vuonna 1987 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Vuonna 1990 hän toimi SKDL:n eduskuntaryhmän varapuheenjohtajana vasemmistoliiton perustamiseen saakka. Aho valittiin uudelleen eduskuntaan vuonna 1991, mutta hän putosi 1995. Presidentin valitsijamiehenä Aho oli vuoden 1988 presidentinvaaleissa. Vuoden 1978 presidentinvaaleissa hän menetti valitsijamiespaikkansa tarkistuslaskennan jälkeen. 
Aho oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen vuodet 1973–2000. Hän oli myös Porin kaupunginhallituksen 1. varapuheenjohtaja 1985–1990 ja Porin kaupunginvaltuuston 2. varapuheenjohtaja 1991–1996. Aholle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 2000.
Bergenin lentoasema

Bergenin lentoasema on lentoasema Ytrebygdassa, Bergenissä, Norjassa, noin 19 kilometriä Bergenin keskustasta lounaaseen. Lentoasema on Norjan toiseksi suurin ja Pohjoismaiden seitsemänneksi vilkkain, matkustajamäärä vuonna 2017 oli yhteensä 6,1 miljoonaa. Asemalla on yksi, 2 990 metriä pitkä kiitotie, jonka rinnalla kulkee rullaustie. Lentoasema valmistui vuonna 1955, ja sen rahoitti alun perin Nato.
Lentoasema on kansainväliseltä liikenteeltään huomattavan vilkas ja onkin Norwegian Air Shuttlen toiseksi tärkein tukikohta. Bergenistä lennetään 19 kotimaan ja 46 kansainväliseen kohteeseen, tosin osa kansainvälisistä kohteista on sesonkikohteita. Bergenistä lennetään päivittäin muun muassa Tukholmaan, Kööpenhaminaan, Amsterdamiin, Frankfurtiin, Lontooseen, Aberdeeniin, Pariisiin, Varsovaan ja Prahaan. Suurin osa kentältä lennettävistä lennoista lennetään Boeing 737 -koneella, mutta osa lennoista lennetään myös Airbus-, Dash 8- ja ATR 72 -koneilla. Tärkein Bergenistä lennettävä kohde on Oslo, jonne lennetään 35 kertaa päivässä. Bergen–Oslo-reitti on Euroopan seitsemänneksi vilkkain reitti ja sitä lentävät Scandinavian Airlines ja Norwegian Air Shuttle Boeing 737 -koneilla. Lentoaseman vanhasta siviiliterminaalista on muokattu terminaali helikopterilennoille. Bergenin lentoaseman omistaa ja sitä ylläpitää Avinor. Lentoasemalla on myös pari hotellia.
Terminaali.
Bergenin nykyinen terminaali valmistui 1988 ja sen on suunnitellut arkkitehti Halfdan Grieg. Hän suunnitteli myös vanhemman terminaalin. Lentoasemalla on 11 matkustajasiltaa, joihin lentokoneet voivat yhdistyä. Sillat on numeroitu 21–32. Portit 21–27 on tarkoitettu kansainvälisille schengen ja ei-schengen lennoille, niin että silta 24 sopii laajarunkoisille maksimissaan Boeing 747 ja Airbus A340 -kokoluokan koneille. Portit 28–32 on suunniteltu kotimaan lentoja varten. Lisäksi asematasolla on 11 seisontapaikkaa lentokoneille. Terminaalissa on suuri verovapaa myymälä, jonka läpi kaikki kansainvälisille lennoille menevät matkustajat kävelevät. Kauppa myy makeisia, kosmetiikkaa, parfyymejä, juomia, alkoholijuomia, elektroniikkaa, matkamuistoja, lehtiä sekä pokkareita. Kauppa on auki 24 tuntia vuorokaudessa. Lisäksi lentoasemalla on neljä muuta myymälää, jotka myyvät muotia, lehtiä ja kirjoja ja paikallisia tuotteita ja lahjatavaraa. Lisäksi lentoasemalla on seitsemän ravintolaa, baaria ja kahvilaa, mm. Lille Bergen.
Tulevaisuus.
Avinor panostaa kovasti Bergenin lentoasemaan ja sen kasvuun. Se aloittaa mittavan terminaalin kansainvälisen osion ja asematason remontin ja laajennuksen 461 milj. NOK:lla.
Kulkuyhteydet.
Bergenin Lentoasemalle on loistavat kulkuyhteydet. Uusi pikaraitiotie kulkee asemalle keskustasta kymmenen minuutin välein. Matka kestää noin 45 minuuttia. Lisäksi pienin väliajoin asemalle menee busseja ja tilatakseja. Asemalle pääsee myös tilaamalla taksin.
Asko Apukka

Asko Asser Apukka (s. 2. heinäkuuta 1946 Sodankylä) on suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n ja Vasemmistoliiton kansanedustajana vuosina 1987–1998. Hän oli myös Kansaneläkelaitoksen palveluosaston johtaja 1998–2009.
Elämä.
Sodankylän Sattasessa syntyneen Asko Apukan isä oli kielletyssä SKP:ssa vaikuttanut Eelis Apukka (1908–1976), joka istui poliittisena vankina Tammisaaren pakkotyölaitoksessa ja loikkasi vuonna 1931 kolmeksi vuodeksi Neuvostoliittoon. Suomeen palattuaan hän sai uuden tuomion ja toimi myöhemmin sotavuosien jälkeen muun muassa SKDL:n kunnanvaltuutettuna. 
Apukka kirjoitti ylioppilaaksi Sodankylän lukiosta 1965 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1970. Apukka työskenteli Kittilän taloussihteerinä 1970–1973, Sisä-Savon kansanterveystyön kuntainliiton talouspäällikkönä 1973 ja Sallan kunnansihteerinä 1973–1985, jolloin hän toimi myös väliaikaisena kunnanjohtajana vajaan kahden vuoden ajan. Vuosina 1985–1998 Apukka oli Sodankylän kunnankamreeri, mutta oli suurimman osan ajasta virkavapaalla hoitaessaan kansanedustajan tehtäviään. Hän jätti eduskunnan kesken vaalikauden toukokuussa 1998 siirtyessään Kansaneläkelaitoksen johtajaksi eläkkeelle jääneen Veikko Saarron paikalle. Vasemmistoliitolle jyvitettyä tehtävää hakivat myös Esko Vainionpää ja Marjatta Stenius-Kaukonen. Apukan tilalle kansanedustajaksi nousi Matti Huutola. 
Apukka oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1988 vaalissa. Hän on toiminut myös Sodankylän kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Apukka valittiin tauon jälkeen Sodankylän kunnanvaltuustoon jälleen vuoden 2021 kuntavaaleissa. Vuosina 1988–1994 hän toimi SDPL:n puheenjohtajana. Apukka on tunnettu Vasemmistoliiton piireissä taitavana imitaattorina, jonka bravuuri on Uuno Turhapuro.
Eduskunnassa Apukka vaikutti varsinaisena jäsenenä suuressa valiokunnassa (1987–1990), maa- ja metsätalousvaliokunnassa (1987–1990), Valtion vakuusrahaston valtuustossa (1996–1998), Yleisradion hallintoneuvostossa (1996–1998) ja palkkavaltuuskunnassa (1987–1991).
Perhe.
Asko Apukan puoliso on kirjastovirkailija Hilkka Apukka, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1967. Heillä on kolme lasta. Myös Hilkka Apukka on toiminut Sodankylän kunnanvaltuutettuna. Heidän tyttärensä viestintäjohtaja Miia Apukka (s. 1968) julkaisi vuonna 2022 isoisästään Eelis Apukasta kertovan dokumenttiromaanin "Itään ja takaisin".
Joseph Harvey Riley

Joseph Harvey Riley (19. syyskuuta 1873 Falls Church Virginia - 17. joulukuuta 1941 Falls Church) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Joseph Rileyn isä oli kirjakauppias Joseph Schleick Riley Washington D.C.ssä ja äiti Mary Edwards Pultz. Jo koulupoikana Riley kiinnostui linnuista ja keräsi munakokoelman. Hän vieraili Smithsonian-instituutissa ja tutustui Robert Ridgwayhin, ja heistä tuli elinikäiset ystävät. 
Riley työskenteli Smithsonian-instituutissa vuodesta 1896 alkaen aina kuolemaansa saakka. Aluksi hän toimi puoli vuotta pohjoisamerikkalaisten lintujen munakokoelman järjestelijänä. Pestin päätyttyä hän toimi vapaaehtoisena. 1898 hänet palkattiin vakituiseksi avustajaksi. Vuonna 1928 hänet nimitettiin lintuosaston apulaiskuraattoriksi ja 1932 ylimääräiseksi ("Associate Curator") kuraattoriksi.
Ensimmäisen tutkimusmatkansa Riley suoritti William Palmerin apulaisena Kuubaan vuonna 1900. Vuonna 1903 hän retkeili Bahamalla George B. Shattuckin assistenttina. 1910 hän tutki Kanadan vuoristoja, ja tuo matka jäi hänen viimeiseksi tutkimusretkekseen. Sittemmin Riley perehtyi Aasiasta kerättyihin lintukokoelmiin ja julkaisi useita kirjoituksia, kaikkiaan 116 artikkelia. 40-vuotisen uransa aikana Riley nimesi 128 uutta lintulajia tai alalajia. Riley hyväksyttiin American Ornithologists' Unionin jäseneksi 1905, jonka lisäksi hän kuului useihin muihin lintutieteellisiin yhdistyksiin.
Rileyn nimeämiä uusia lintulajeja ovat muun muassa celebesinkurppa ("Scolopax celebensis") ja celebesinvuorikäpinkäinen ("Coracina abbotti"). Hänen kunniakseen on nimetty useita lintujen alalajeja.
Georg Backlund

Anders Georg Backlund (9. joulukuuta 1905 Närpiö – 28. heinäkuuta 2002 Närpiö) oli suomalainen SKDL:ää edustanut poliitikko ja toimittaja. Backlund toimi kansanedustajana vuosina 1953–1954 ja 1958–1970. Hän vaikutti myös Suomenruotsalaisilla kansankäräjillä ja Närpiön kunnanvaltuustossa. Backlund työskenteli toimittajana 1920-luvulta alkaen useissa lehdissä. Vuosina 1973–1977 hän oli "Ny Tidin" päätoimittaja. SKDL:ssä Backlund toimi muun muassa varapuheenjohtajana ja hän kuului puolueen liittotoimikuntaan sekä -hallitukseen.
Backlund aloitti työuransa 1920-luvulla maalarina ja sekatyömiehenä. Vuodet 1929–1932 hän vietti Yhdysvalloissa samoja hommia tehden ja osallistui työväenliikkeen toimintaan. Backlund alkoi myös kirjoittaa vasemmistolaisiin julkaisuihin. Suomeen palattuaan hän toimi muun muassa "Folkviljan"-lehden toimittajana ja osallistui harrastajateatteritoimintaan. Toimittajan työ päättyi, kun Backlund talvisodan alettua vangittiin.
Backlund vapautui vankilasta jatkosodan jälkeen, ja hän meni mukaan julkisen vasemmistolaisen työväenliikkeen toimintaan. Hän työskenteli "Ny Tid" -lehdessä, Folkets Bildningsförbundin sihteerinä ja Rakennustyöläisten liiton kääntäjänä. Backlund nousi eduskuntaan kesäkuussa 1953 Mikko Järvisen kuoltua. Backlundin edustama alue oli vuoteen 1962 Vaasan läänin eteläinen ja sen jälkeen Vaasan läänin vaalipiiri.
Backlund oli jäsenenä Sylvi Kekkosen johtamassa suomalaisessa kulttuurivaltuuskunnassa, joka vieraili Kiinassa vuonna 1953. Matkalla tekemiensä muistiinpanojen pohjalta hän kirjoitti useita Kiinaa käsitteleviä lehtiartikkeleja.
Jäätyään eläkkeelle Backlund palasi näyttämölle ja teki ansiokkaan teatteriuran.
Colin McRae Rally

Colin Mcrae Rally on Codemastersin kehittämä Colin McRaen nimellä myytävä pelisarja. Ensimmäinen peli julkaistiin vuonna 1998. Sarjan pelejä on julkaistu Windowsille, PlayStationille, PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle, PlayStation Portablelle, Game Boy Advancelle, Xboxille, Xbox 360:lle ja N-Gagelle. Pelien kansikuvat ovat aina vaihdelleet sen mukaan, missä tallissa Colin McRae ajoi pelin teon hetkellä.
Ignati Mošegov

Ignati Mošegov () eli Ignati Mösšeg (komiksi Игнатий Мöсшег; 1880–1965) oli Suomessa asunut komilaissyntyinen poliittinen emigrantti sekä komien historian ja kulttuurin tutkija.
Mošegov syntyi Venäjällä nykyisen Permin Komin Kotšovon piirin Durovon kylässä. Koulunkäynnin jälkeen hän opiskeli Birskin opettajaseminaarissa ja työskenteli sitten Pistogin kylässä opettajana. Vuonna 1912 Mošegovista tuli maanmittari. Vuonna 1914 hänet kutsuttiin Venäjän keisarilliseen armeijaan ja vuonna 1916 hän valmistui vänrikiksi Taškentin sotakoulusta. Samana vuonna hänet lähetettiin rintamalle, jossa hän ensin haavoittui ja myöhemmin joutui vangiksi.
Venäjälle palattuaan Mošegov joutui puna-armeijaan. Sieltä hän karkasi kotiseudulleen, jossa hänet otettiin vuorostaan Koltšakin valkoiseen armeijaan. Tomskissa Mošegov jäi punaisten vangiksi ja joutui jälleen puna-armeijaan. Vuonna 1920 hän pakeni Viroon. Siellä hän tutustui Tarton rauhanneuvotteluihin osallistuneisiin suomalaisiin sekä professori Lauri Kettuseen. Samana vuonna Mošegov muutti Suomeen.
1920–1930-luvuilla Mošegov tutki Helsingissä komien historiaa, kieltä ja kulttuuria. Hän julkaisi useita Neuvostoliiton vähemmistökansoja käsitteleviä pamfletteja. Mošegovin artikkeleita ilmestyi myös syktyvkarilaisessa "Komi mu" -aikakauskirjassa. Vuosina 1921, 1924 ja 1931 hän osallistui komien edustajana suomalais-ugrilaisiin maailmankonferensseihin.
Sodan jälkeen Mošegov toimi Helsingissä kirjakauppiaana. Hän omisti Kaisaniemenkatu 13:ssa sijainneen Kirjakauppa Oman, joka oli perustettu vuonna 1934 nimellä Opettajain Kirjakauppa Oy. Kaupan yhteydessä toimi myös kirjapaino ja kustantamo, myös Kaisaniemen kirjakaupan.
Mošegovin Suomessa vuonna 1924 ilmestynyt muistelmateos "Idän hiidenkattilassa" julkaistiin vuonna 1992 komiksi käännettynä syktyvkarilaisessa Voivyv kodźuv -kirjallisuuslehdessä.
Mošegovin tutkimusaineistoa on Suomalais-Ugrilaisen Seuran tutkimusarkistossa nimellä I. Mössheg.
Suomennetut teokset.
Teoksiin on merkitty tekijänimi vaihtelevissa muodoissa:
Kullaan vaakuna

Kullaan kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan alueella tapahtuneesta raudantuotannosta Leineperin ruukissa. Raudan symboli, painanteinen pilvikoro ja miilu viittaavat miilunpolttoon, jolla tuotettiin ruukissa tarvittava sysi.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 26. syyskuuta 1950. Vaakunan selitys on ”hopeisessa kentässä punainen, peittämätön pystyyn ladottu sysimiilu, sen yläpuolella painanteisen pilvikoron rajoittama musta yliskenttä (lakio), jossa raudanmerkki ja sen kummallakin puolella kuusisakarainen tähti; kaikki hopeaa”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 2005 Kullaan liityttyä osaksi Ulvilan kaupunkia.
Rachel McDowall

Rachel McDowall (s. 4. lokakuuta 1984 Whiston, Merseyside, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hän näytteli vuonna 2008 ruotsalaisbändi Abban musiikkiin perustuvassa "Mamma Mia!" -elokuvassa, jossa hän esitti Sophien lapsuudenystävää Lisaa. Lisäksi McDowall on näytellyt muun muassa "007 Quantum of Solace" -elokuvassa.
Colin McRae Rally (videopeli)

Colin McRae Rally on Codemastersin kehittämä ja julkaisema ajopeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStationille ja Windowsille.
Peli on "Colin McRae Rally" -sarjan ensimmäinen peli. 
Pelaaminen.
Pelissä on oikeita autoja ja kuljettajia MM-rallikaudelta 1998, muttei sisältänyt lainkaan Suomen rallia. Se sisällytettiin pelin jatko-osassa "Colin McRae Rally 2". Peli sisältää seuraavat rallit: Uusi-Seelanti, Kreikka, Monte Carlo, Australia, Ruotsi, Korsika, Indonesia ja Iso-Britannia. Seuraavissa ralleissa on Super Special -erikoiskokeet: Kreikka, Australia, Korsika ja Iso-Britannia. Erikoiskokeiden määrä on 52 kpl.
Kehitys.
Pelin tuottaja Guy Wilday on sanonut pelin perustuneen "Sega Rallyn" auton käsittelylle. Kaikki peliä pelanneet pitivät auton käytöksestä erilaisilla pinnoilla ja etenkin auton luisumisesta löysällä soralla.
Julkaisut.
Pelin kansikuvasta on olemassa kaksi erilaista versiota, ensimmäisessä McRae on ilman kypärää ja Subarussa ei näy muuta kuin väri, toisessa McRae on kypärän kanssa ja Imprezassa on mainokset.
Ashley Lilley

Ashley Lilley (s. 29. tammikuuta 1986 Rothesay, Isle of Mute, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä. Hän näytteli vuonna 2008 ruotsalaisyhtye Abban musiikkiin perustuvassa "Mamma Mia!" -elokuvassa, jossa hän esitti Sophien (Amanda Seyfried) lapsuudenystävää Alia.
Tangokuningatar ja kuningas

Tangokuningatar ja kuningas on musiikkialbumi, joka julkaistiin 1989, kun Risto Nevalasta ja Arja Korisevasta oli tullut tangokuninkaallisia Seinäjoen tangomarkkinoilla samana vuonna. Orkesterina levyllä toimii Antti Vainion johtama "Seinäjoen Orkesteri -"niminen kokoonpano. Albumista on myös saatavilla vinyylilevy-painos. 
Samannimisiä albumeita on julkaistu muinakin vuosina samalla idealla, eli kulloisenkin vuoden tangokuninkaalliset esiintyvät levyillä, esimerkiksi Kaija Pohjola ja Jaakko Mäkynen (1991) sekä Eija Kantola ja Mika Pohjonen (1992).
Kappaleet.
Sivu A
Sivu B
Pitkärannan sellutehdas

Pitkärannan sellutehdas (, entinen ) on Venäjällä Laatokan pohjoisrannalla Pitkärannan kaupungin Pusunsaaressa sijaitseva sellutehdas. 
Tuotanto.
Tehtaan kapasiteetti on noin 110 000 tonnia vuodessa sulfaattiselluloosaa - valkaisematonta havusellua (UKP). Tehtaan tuotantoa käytetään erityisesti erilaisissa sähköteknisissä papereissa, joiden erikoissellulaaduissa tehdas lukeutuu johtavien valmistajien joukkoon. Lisäksi tehdas valmistaa erikoissellulaatuja, joita käytetään kuitusementin valmistuksessa sekä yleiskäyttöisempää sellulaatua erilaisiin papereihin ja pakkauskartonkeihin. Pitkärannan sellutehtaalla on noin 860 työntekijää (2024).
Sivutuotteina tehdas valmistaa esimerkiksi rasvahappoja ja tislattua mäntyöljyä, joita käytetään maaliteollisuudessa.
Puhdistettua mäntysulfaattitärpättiä on suunniteltu käytettäväksi raaka-aineena maali- ja hajuvesiteollisuudessa sekä lääketieteellisessä käytössä. 
Historia Suomen aikana.
Suomalainen, norjalaistaustainen Diesen Wood osti vuonna 1920 Laatokan rannalla sijainneen sahan ja rakensi sen lähelle Pusunsaarelle selluloosatehtaan vuonna 1921. Diesen Wood ja sen tytäryhtiö "Oy Pitkäranta Bruk Ab" olivat 1920-luvulla yhdessä suurin ulkomainen metsänomistaja Suomessa. Yhtiöt omistivat noin 56 000 hehtaaria metsää Laatokan ympäristössä ja Viipurin seudulla.
Ennen rautatien valmistumista 1930-luvulla yhtiön tuotteet kuljetettiin kesällä vesitse Laatokan ja Nevan kautta ja talvella hevosilla Sortavalaan ja Lahdenpohjaan. Rautatie valmistui Pitkärantaan vuonna 1932 ja yhtiön selluloosatehdasta uudistettiin sen jälkeen voimakkaasti. 1930-luvulla yhtiö joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja siirtyi sitä rahoittaneen Kansallis-Osake-Pankin hallintaan.
Talvisodan jälkeen yhtiön Pitkärannassa olleet laitokset jäivät Neuvostoliiton haltuun. Diesen Wood-yhtiö poistettiin osakeyhtiörekisteristä vuonna 1948.
Inka Henelius

Inka Marika Henelius (s. 14. helmikuuta 1979 Lappeenranta) on suomalainen urheilutoimittaja. Hän on koulutukseltaan medianomi.
Henelius on toiminut vuodesta 2003 uutistenlukijana ja urheilutoimittajana Ylellä. Hän on aiemmin työskennellyt maakuntalehti "Etelä-Saimaassa" ja STT:llä. Henelius on harrastanut muun muassa koripalloa ja ratsastusta. Hänen kasvattajaseuransa koripallossa on Catz, ja kaudella 2008–2009 hän pelasi Pantterit/WB:ssä.
Henelius on vieraillut muutamissa televisio-ohjelmissa, kuten "Uutisvuoto" ja "Se on siinä".
Yksityiselämä.
Henelius on naimisissa ex-jalkapalloilija, tv-ohjaaja Henri Määtän kanssa. He avioituivat heinäkuussa 2012 Porvoon tuomiokirkossa ja asuvat omakotitalossa Porvoossa.
Kai Curry-Lindahl

Kai Curry-Lindahl (10. toukokuuta 1917 Tukholma – 5. joulukuuta 1990) oli ruotsalainen eläintieteilijä ja luonnonsuojelija.
Curry-Lindahl opiskeli Lundin yliopistossa ja Uppsalan yliopistossa, jossa hän väitteli filosofian tohtoriksi. Vuosina 1945–1953 hän toimi Ruotsin luonnonsuojeluliiton toiminnanjohtajana. Hän oli Skansenin luonnonhistoriallisen osaston johtaja 1953–1974. Hän toimi vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä vuosina 1974 ja 1983 sekä Guelphin yliopistossa Ontariossa 1974 ja 1978. Tukholman yliopistossa hän luennoi 1966–1969.
Curry-Lindahlin kirjallinen tuotanto käsitti yli 600 tieteellistä artikkelia ja toista sataa kirjaa, joiden aihepiiri liikkui linnuissa ja muissa selkärankaisissa, ekologiassa, kansallispuistoissa ja luonnonvarojen suojelussa. Hän toimitti "Acta Vertebratica"a 1957–1969.
Viimeiset 20 vuotta Curry-Lindahl toimi aktiivisesti YK:n alaisissa järjestöissä (FAO, UNESCO ja UNEP) Afrikassa, missä hän toimi konsulttina ja neuvonantajana 35 maassa Nairobin toimistostaan käsin. Samaan aikaan hän toimi myös Ruotsin hallituksen neuvonantajana ympäristöasioissa. Hän oli joko virkailijana tai johtokunnan jäsenenä Kansainvälisessä luonnonsuojeluliitossa (IUCN), Kansainvälisessä lintujensuojeluneuvostossa (ICPB), The Fauna Preservation Societyssa, The International Waterfowl Research Bureaussa, Maailman luonnonsäätiössä (WWF) ynnä muissa järjestöissä.
Kai Curry-Lindahl ja Anne Van der Voordt avioituivat 3. syyskuuta 1947. Heille syntyi kaksi tyttöä, Brigitte ja Edithe, ja poika Robin.
David Frost

David Paradine Frost (7. huhtikuuta 1939 Tenterden, Kent, Englanti – 31. elokuuta 2013) oli englantilainen journalisti ja televisioesiintyjä, joka tunnettiin niin poliittisen TV-satiirin pioneerina kuin poliittisten vaikuttajien haastatteluistakin. Vuonna 2009 hän isännöi "Frost Over the World" -ohjelmaa Al Jazeeran englanninkielisellä kanavalla.
Frostin tekemästä Yhdysvaltain presidentin Richard Nixonin haastattelusta tehtiin vuonna 2008 ilmestynyt Ron Howardin ohjaama poliittinen draamaelokuva "Frost/Nixon". Siinä Frostia esitti Michael Sheen.
Frost kuoli elokuussa 2013 sydänkohtaukseen 74-vuotiaana M/S "Queen Elizabeth" -laivalla, Välimerellä, jolla hän oli luennoimassa.
Gary Hart

Gary Hart (alk. Gary Warren Hartpence, s. 28. marraskuuta 1936) on yhdysvaltalainen poliitikko, lakimies, kirjailija, professori ja kommentaattori. Hän on edustanut Coloradon osavaltiota senaattorina (1975–1987). Hart otti osaa Yhdysvaltain presidentinvaaleihin 1984 ja 1988. Jälkimmäisellä kerralla hänet pakotti luopumaan ehdokkuudesta tieto avioliiton ulkopuolisesta suhteesta. Jäätyään pois senaattorin toimestaan Hart on työskennellyt konsulttina erikoisalanaan kansalliseen turvallisuuteen liittyvät kysymykset. Vuonna 2001 hänelle myönnettiin valtio-opin kunniatohtorin arvo Oxfordin yliopistosta, ja vuonna 2006 hän sai professuurin University of Coloradossa Denverissä. Hart toimii puheenjohtajana Council for a Livable World -järjestössä. Hän on kirjoittanut ja toimittanut lukuisia teoksia, myös neljä romaania, toisinaan taiteilijanimellä John Blackthorn.
Hart menestyi hyvin vuoden 1984 presidentinvaalien esivaaleissa, joissa hänen äänimääränsä oli melko lähellä demokraattien presidenttiehdokkaaksi valitun Walter Mondalen äänimäärää. Näissä esivaaleissa tuli tunnetuksi lentävä lause ”Where's the beef?”. Se oli alun perin Wendy’s -pikaruokaketjun mainoslause, jota Mondale ryhtyi käyttämään osoituksena Hartin ”uusien ideoiden” tyhjyydestä.
Hart oli vahvin ennakkosuosikki demokraattien presidenttiehdokkaaksi vuoden 1988 vaaleihin, mutta hänen suosionsa romahti alle viikossa toukokuussa 1987, kun tiedotusvälineissä oli esitetty epäilyjä hänen suhteestaan Donna Riceen. Rice oli entinen Miss South Carolina World -tittelin haltija, joka oli tutustunut Hartiin Don Henleyn järjestämissä juhlissa. Myöhemmällä urallaan Rice on toiminut muun muassa internet-pornoa vastustavassa Enough Is Enough -järjestössä ja tukenut Donald Trumpin presidentinvaalikampanjaa vuonna 2016. Skandaalin aikana Hart syytti mediaa ajojahdista. Hänestä julkaistiin huomiota herättänyt valokuva, jossa Rice istui hänen sylissään ja Hartin paidassa luki teksti: ”Monkey Business”.
Gary Hartista tehtiin elokuva, "The Front Runner", vuonna 2018. Elokuvassa Hartia näyttelee Hugh Jackman.
Jonas Hemming

Jonas Hemming (s. 3. helmikuuta 1970) on entinen suomalainen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hemming on pelannut pelannut SM-liigaa ja edustanut Suomea nuorten MM-kisoissa. Hemming oli jo juniorivuosina lupaus kun hän pääsi jo juniori-ikäisenä Sportin edustusjoukkueeseen. Hemming pelasi vuodet 1986–1991 Vaasassa josta hän siirtyi pelaamaan SM-liigaan HPK:hon ja Jokipoikiin. Hemming on sen jälkeenkin pelannut pääsarjatasolla muun muassa SaiPassa ja myös ulkomailla. 
Hemming toimi Lapuan Virkiän valmentajana kaudella 2008–2009. Kaudelle 2009–2010 Hemming palasi Vaasaan ja vastaanotti A-nuorten SM-Liigaan nousseen Vaasan Sportin A-junioreiden valmennuspestin.
Kryogeniikka

Kryogeniikka eli kylmäfysiikka on fysiikan alue, joka tutkii matalien lämpötilojen (alle –150 °C eli 123 K) tuottamista ja materiaalien käyttäytymistä matalissa lämpötiloissa. Kryotekniikka on yhdistävä termi kaikille niille tekniikan sovelluksille, joissa toimitaan kryoalueen lämpötiloissa. Kryo-sanaa voidaan käyttää etuliitteenä, kun halutaan tuoda esille, että kyseisessä sovelluksessa käytetään alhaisia lämpötiloja.
Sana "kryo" tai "kryos" (κρύο) on peräisin kreikan kielestä ja tarkoittaa jääkylmää.
Kryoalueen lämpötiloihin päästään kompressori-lauhdutintekniikalla. Nestemäinen typpi, happi ja argon valmistetaan tislaamalla ilmasta, joka on puristettu ja jäähdytetty –194 °C:n lämpötilaan. Tislauskolonnissa nestemäisestä ilmasta kaasuuntuu ensin typpi –196 °C asteessa, sitten argon –186 °C asteessa ja happi viimeisenä –183 °C lämmössä. Ilmasta tislaamalla saadaan myös jonkin verran muita jalokaasuja, kuten neonia. Heliumia syntyy jatkuvasti maaperässä radioaktiivisten materiaalien alfahajoamisessa ja se rikastuu maakaasuun. Helium tuotetaankin pääasiassa maakaasusta suodattamalla. Useissa kryotekniikan sovelluksissa haluttu kylmälämpötila saavutetaan käyttämällä nestemäistä typpeä.
Kryopumppu on tyhjiötekniikassa käytetty pumppu. Ennen kuin kryopumppua voidaan käyttää vakuumiastia pumpataan mekaanisella pumpulla 1 mbar tai alempiin paineisiin. Tämän jälkeen käynnistetään kryopumppu, jonka atomeja jäädyttämällä keräävä pinta jäähtyy –230 °C:n lämpötilaan. Kryopumpulla päästään hyvin alhaisiin paineisiin.
This Land Is Your Land

"This Land Is Your Land" (1940) on yksi Yhdysvaltain tunnetuimmista folk-kappaleista, jonka alkuperäinen esittäjä ja kirjoittaja oli Woody Guthrie. Kappaletta on kuvailtu rakkauden osoitukseksi Yhdysvalloille. Kappale oli alun perin sosialistinen vastaisku uskonnollis-isänmaalliselle iskelmälle ”God Bless America”. Woody Guthrie itse muunteli sanoitusta jonkin verran useita kertoja.
Yhdysvaltain kongressin kirjasto valitsi vuonna 2002 kappaleen National Recording Registryyn.
Sanoitukset.
Vuoden 1944 sanoituksen ensimmäinen kappale (kertosäe) englanniksi:
Kertosäkeen suomennos Ilpo Saunion kirjassa:
Hagalundin kartano

Hagalundin kartano (ruots. "Hagalund gård") on kartano Espoossa Tapiolan ja Otaniemen alueella. Sen ovat omistaneet von Wrightit, von Numersit, Sinebrychoffit ja Grahnit.
Kartanon historia alkaa 1540-luvulta. Päärakennus on 1800-luvun alkupuolelta, sen on rakennuttanut Carl Johan von Numers. Vuodesta 1857 kartanon omisti Pavel Sinebrychoff. 1920-luvulla se siirtyi hänen poikansa Paul Sinebrychoffin lesken Fanny Sinebrychoffin veljenpojalle Arne Grahnille. 1950-luvulla kartanon laajat maat muutettiin asuinalueeksi, johon tehtiin Tapiola ja osa Otaniemestä.
Kartanon rakennuksista on jäljellä päärakennus ja kolme vanhaa asuin- ja talousrakennusta Otaniemessä Aalto-yliopiston kampusalueen yhteydessä. Kartanon talleilla toimii Tapiolan ratsastuskoulu.
Hagalundin kartanon historia liittyy myös Otnäsin kartanon historiaan.
Kunnioittaen – Yhden miehen tribuutti

Kunnioittaen – Yhden miehen tribuutti on Jope Ruonansuun 19. studioalbumi. Se julkaistiin 3. kesäkuuta 2009. Jope laulaa levyllä kappaleita eri laulajien äänillä, mutta on itse säveltänyt ja sanoittanut kaikki laulut, paitsi singlen "Hannu ja Niilo".
Kappaleen "Hyvää yötä" Ruonansuu kirjoitti vuonna 1997, jonka esitti ensimmäisen kerran Tommi Reponen saman vuoden Syksyn sävel -kilpailussa. Ruonansuun laulamassa versiossa sanoitus on hieman erilainen, ja hän esittää sen Sakari Kuosmasen äänellä.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 17.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Jope Ruonansuu, ellei toisin mainita.
August Koskinen

August Viljam Koskinen (17. marraskuuta 1878 Laukaa – 24. lokakuuta 1949 Suolahti) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922.
Elämä.
August Koskisen vanhemmat olivat torppari Abel Jeremiaanpoika ja Karolina Kautto. Koskinen kävi kiertokoulun, jonka jälkeen hän työskenteli puuseppänä Laukaassa, Äänekoskella ja Suolahdessa. Koskinen oli vuonna 1905 perustetun Suolahden työväenyhdistyksen perustajajäseniä ja toimi sen puheenjohtajana 1909-1927. Hän oli myös Suolahden Osuuskaupan perustajia ja pitkäaikainen hallituksen puheenjohtaja. Lisäksi Koskinen oli mukana muun muassa urheiluseura Suolahden Urhon toiminnassa.
Koskinen toimi jo ennen sisällissotaa kunnallislautakunnan puheenjohtajana. Maltillisena tunnettu Koskinen jäi sodan aikana pois punakaartin toiminnasta ja myös suurin osa työväestä seurasi hänen rauhanomaista linjaansa. Sosialidemokraatit suljettiin kuitenkin pois kunnallishallinnosta, mutta Koskinen valittiin jo vuonna 1919 uudelleen valtuuston puheenjohtajaksi. Koskinen toimi kansanedustajana vuosina 1919–1922, jonka jälkeen hän keskittyi jälleen kunnalliselämään. Suolahden kauppalan perustamisen jälkeen hän toimi kauppalanvaltuuston puheenjohtajana 1932-1948.
Koskinen kuoli 70-vuotiaana lokakuussa 1949. Suolahdessa Tippatehtaankatu 55:ssä sijaitsevan rakennuksen seinässä on vuonna 1982 paljastettu Koskisen muistolaatta.
Perhe.
August Koskisen puoliso oli Saima Pulkkinen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1905.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1930–1931

Jääkiekon SM-kilpailu vuonna 1931 pelattiin Cup-muotoisena. Joukkueita oli kuusi kolmesta kaupungista, Tampereelta Pyrintö ja Tampereen Palloilijat, Turusta Riento ja ÅIFK ja Helsingistä Helsingin Jalkapalloklubi sekä Helsingin Palloseura. 
Alkuperäisen suunnitelman mukaan finaalissa piti kohdata maaseudun joukkueiden ja Helsingin joukkueiden parhaiden, mutta HJK ja HPS eivät saaneet keskinäistä otteluaan järjestettyä määräaikaan mennessä. TaPa kutsui molemmat joukkueet Tampereelle pelaamaan loppuottelua, mutta vain HJK hyväksyi kutsun. Pelatussa ottelussa TaPa voitti HJK:n 2-1, mutta Jääkiekkoliitto vaati että tamperelaiset kohtaisivat vielä HPS:n mestaruuden ratkaisemiseksi. TaPa protestoi päätöstä, jonka seurauksena finaalissa olisivat vastakkain jo kolme ottelua pelannut ja voittanut TaPa ja HPS, jolla ei vielä ollut yhtäkään SM-sarjaottelua kuluvalta kaudelta vyönsä alla, ja kieltäytyi pelaamasta.
Riitaan saatiin lopulta päätös vasta Jääkiekkoliiton vuosikokouksessa 26.4., jolloin äänestettiin Suomen mestaruuden myöntämisestä TaPalle.
Ensimmäinen kierros.
TaPa ja Riento välierään.
Välierä.
TaPa loppuotteluun HJK:ta vastaan
Loppuottelu.
Tampereen Palloilijat voitti vuoden 1931 Suomen mestaruuden.
TaPa:n mestarijoukkue.
Valter Tuomi (m.v.), Abel Rantanen, Kai Sandaund, Tauno Silke, Niilo Tammisalo (pelaajavalm.), Risto Tiitola, Reino Vaaja ja Kosti Virtanen.
Generic

Generic on itävaltalainen mopo- ja moottoripyörävalmistaja. Genericin tuotevalikoima kattaa 50–250-kuutioisilla moottoreilla varustettuja mopoja ja moottoripyöriä. Genericin tuotevalikoima keskittyy nimenomaan kaupunkiajoon tarkoitettuihin kaksipyöräisiin sen sijaan, että se pyrkisi rakentamaan laajempaa moottoripyörämallistoa isommilla moottoreilla.
Generic hoitaa itse tuotteidensa jakelun Itävaltaan, Saksaan ja Italiaan. Yhtiön valmistamia ajoneuvoja myydään yhteensä noin 30 Euroopan maassa.
Historiaa.
Generic aloitti tuotantonsa Itävallassa vuonna 2004. Yrityksen tuotevalikoima koostui aluksi skoottereista ja laajeni siitä myös enduro-tyylisiin kaksipyöräisiin. Generic pyörien suunnittelusta vastaa itävaltalainen Kiska Design -suunnittelutoimisto.
Pyörien tekniikka.
Genericin pyörissä on sekä sähkö- että poljinkäynnistys. Niissä on myös sivupeilit ja etu- ja takavalo. Osassa mopoista on sähkörajoitin. Enduromallit ovat ketjuvetoisia ja niissä on kuusiportainen vaihteisto kytkimellä. Skoottereissa on voimansiirtona portaaton CVT-automaattivaihteisto, joten niissä ei ole manuaalivaihteita.
Ford Orion

Ford Orion on Fordin vuosina 1983–1993 valmistama keskiluokan automalli, joka oli Ford Escortin neliovinen sedan-versio. Orionin tekniikka oli täysin samanlainen Escortien kanssa lukuun ottamatta erilaista korimallia.
Ford Orion I (1983–1986).
Ensimmäisen sukupolven Orion tuli markkinoille vuonna 1983. Se oli vuonna 1980 esitellyn kolmannen sukupolven Escortin sedan-korinen rinnakkaismalli. Orionia haluttiin markkinoida hieman Escortia hienostuneempana mallina, ja siksi se olikin aluksi saatavana vain kattavalla GL-varustelulla, jonka hinta oli korkea. Orionin myynti oli kuitenkin vain noin neljäsosa Escortista, sillä viistoperäinen korimalli oli muodinmukainen. Orionissa oli kuitenkin suuri ja monikäyttöinen tavaratila.
Moottorivalikoiman muodostivat 1,3- ja 1,6-litraiset bensiinimoottorit sekä uusi nopeakäyntinen 1,6-litrainen (54 hv) dieselmoottori, joka tuli myös Escort- ja Fiesta-mallistoihin. 
Ford Orion II (1986–1990).
Orion ja Escort saivat pienen kasvojenkohotuksen mallivuodelle 1986. Konepelti muotoiltiin muodin mukaan taittumaan etusäleikön päälle, kuten oli tehty myös Fiestassa muutamaa vuotta aikaisemmin. Ulkoasun ohella uudistettiin myös sisätiloja. 
Ford Orion III (1990–1993).
Kolmas ja viimeinen Orion-sukupolvi esiteltiin samaan aikaan viidennen Escortin kanssa vuonna 1990. Markkinat ottivat uudet mallit vastaan lähinnä tyrmäyksellä. Arvosteluissa kiinnitettiin huomiota muotoilun ”kustannukset minimiin” -lähestymistapaan, keskinkertaiseen ajomukavuuteen, halvan oloiseen sisustukseen sekä ennen kaikkea vanhahtaviin moottoreihin. Orionin osuus mallisarjan kokonaistuotannosta oli vain alle 10 prosenttia. Etelä-Amerikassa mallia myytiin Ford Verona -nimisenä.
Orion ja Escort kävivät läpi pienen kasvojenkohotuksen elokuussa 1992. Keulan ilmettä uudistettiin erilaisten puskurien ja etusäleikön myötä. Tärkein tekninen muutos oli vanhan CVH-moottorin korvaaminen uudella 1,6-litraisella Zetec-sarjan moottorilla. Turvallisuuden parantamiseksi oviin tuli sivutörmäyssuojat. Suomessa sedanin Orion-nimestä oli kuitenkin luovuttu jo tammikuussa 1992.
Reilanjärvi

Reilanjärvi on järvi Reilassa Varsinais-Suomessa. Järvi on pinta-alaltaan noin 64 hehtaaria. Järvi on melko matala ja kasvillisuutta on paljon. Kalalajeja järvellä ovat hauki, ahven, ruutana ja särki. Järvellä on myös paljon lintuja. Syvimmät kohdat järvessä ovat vain noin 3 metriä, ja vesi on tummaa. Pisimmältä kohdaltaan järvi on noin 1,5 km pitkä. Järven vieressä sijaitsee Pyhärannan Reilan kylä ja järvi laskee Vesimyllynojan kautta Kukolanlahteen.
Tommi Pullola

Tommi Pullola (s. 18. toukokuuta 1971, Vaasa) on suomalainen jääkiekkoilija. Pullola pelasi SM-liigassa vuodesta 1989 vuoteen 1997 ja edusti sinä aikana Rauman Lukkoa ja turkulaista TuToa. Kotikaupungissaan Vaasassa Pullola edusti Vaasan Sportia I-divisioonassa kolmen kauden ajan.
Pullola työskentelee Vaasanseudun Areenojen hallipäällikkönä.
Jani Uski

Jani Uski (s. 20. maaliskuuta 1973 Lahti) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Uski on urallaan pelannut yli 100 SM-liigaottelua ja mestisotteluita yli 350. Uski edusti SM-liigassa Lahden Reipasta ja Rauman Lukkoa. Uski päätti uransa Suomi-sarjan Kokkolan Hermeksessä kauden 2010–2011 jälkeen, jonka jälkeen hän toimi Hermeksen apulaisvalmentajana kaudella 2014–2015.
Vampula Pop Vol. 1

Vampula Pop Vol. 1 ("Liinoja kertoo Pulliainen soittaa") on näyttelijä-muusikko Tapio Liinojan ja Agents-yhtyeestä tutun kitaristi Esa Pulliaisen yhteinen ns. kirjallinen äänilevy. Se sisältää Liinojan kirjoittamia, Vampulaan sijoittuvia tarinoita sekä Pulliaisen kitaransoittoa. Johnny Kniga julkaisi sen 6. helmikuuta 2009.
Liinojan edellinen kirjallinen teos on novellikokoelma "Raapaisuja" vuodelta 2006. "Vampula Pop" saa jatko-osansa syksyllä 2011.
Sisältö.
Nämä kappaleet Esa Pulliainen soittaa, osittain myös Tapio Liinojan esityksen taustalla:
Tapio Liinojan tarinat, jotka hän esittää tällä levyllä: