Varhainen horisontti

Varhainen horisontti on Andien kronologian kolmas vaihe noin vuosina 900–200 eaa. Se seuraa alkujaksoa ja edeltää varhaista välikautta.
Arkeologisella horisontilla viitataan yhtenäisen kulttuurin kauteen. Andien varhaisen horisontin hallitseva kulttuuri oli Chavín. Kyseessä ei todennäköisesti ollut yhtenäinen valtio vaan päällikkökuntien kokonaisuus, jota yhdistivät uskonto, ikonografia ja aineellinen kulttuuri. Chavínin kulttuuri rajoittui Perun pohjoiselle ylänköalueelle sekä pohjoiselle ja keskiselle rannikolle. Etelärannikolla vallitsi Paracasin kulttuuri, Titicacajärven altaassa Chiripa- ja Pukara-kulttuurit sekä varhainen Tiwanaku.
Varhaisen horisontin teknologisia edistysaskeleita olivat maissin jalostaminen, yksinkertaiset kangaspuut ja metallurgian kehtityminen. Uusi ilmiö olivat myös laajat ja toistuvat sodat.
Määritelmä ja ajoitus.
Andien esikolumbiaaninen kronologia jaetaan seitsemään vaiheeseen, joista kolmatta kutsutaan varhaiseksi horisontiksi. Se ajoittuu noin vuosiin 900–200 eaa. Arkeologinen horisontti viittaa lyhyehköön ajanjaksoon, jota määrittää Keski-Andien ylätasangon sekä Andien vuorijonon ja Tyynenmeren välisen rannikkoaavikon kulttuurinen ja/tai poliittinen yhtenäisyys. Varhaisen horisontin hallitseva kulttuuri oli Chavin, joka oli Andien ensimmäinen laajalle levinnyt kulttuuri. Se ei tosin levittäytynyt koko Andien sivilisaation alueelle vaan rajoittui nykyisen Perun pohjoispuoliskoon.
Varhainen horisontti seuraa keraamisen kauden alkujaksoa ja edeltää varhaista välikautta. Koko nykyisen Perun alue oli asutettu vuoteen 1000 eaa. mennessä. Alkujakso päättyi vuoden 900 eaa. tienoilla alkaneen pitkän kuivuuskauden seurauksena. Rannikkoaavikon hallinnollis-seremonialliset keskukset hylättiin, ja Titicacajärven pinta laski satojen vuosien ajaksi. Perun pohjoisella ylänköalueella sijaitseva Chavín de Huantarin hallinnollis-seremoniallinen keskus perustettiin noin 800 eaa. Chavín-keramiikka omaksuttiin Ican laaksoon noin 400 eaa. Tiukasti määriteltynä Chavínin horisontti alkoi vasta tuolloin. Samaan aikaan koettiin uusi kuivuuskausi, joka ei kuitenkaan johtanut maanviljelykulttuurien romahdukseen vaan muutokseen kyettiin sopeutumaan.
Chavínin taidetyylin suosio liittyi maanviljelyn kannalta olennaiseen sään ennustamiseen ja kalenterin ylläpitämiseen, joka oli erityisten oraakkelien vastuulla. Nämä pitivät kirjaa "Spondylus princepsin" (perulaisittain "mullu") kaltaisten meressä elävien lajien ajoittaiseen lisääntymiseen Perun rannikolla. Lajien lisääntyminen liittyy Tyynenmeren lämpenemiseen, kun El Niño tuo päiväntasaajalta lämmintä vettä ja siihen sopeutuneita lajeja etelään. Sään ja lajiston muutosten havaitseminen edellytti kuitenkin pitkäjänteistä havainnointia, mikä keskitti valtaa seremoniakeskuksiin. Chavín-tyyli varhaisimmassa muodossaan noin 1000–800 eaa. liittyi "mullu"-kultin harjoittajiin. Chavín de Huántar muodostui lopulta kalenteria ylläpitäneistä seremoniakeskuksista arvovaltaisimmaksi.
Varhaisen horisontin arkeologia keskittyi pitkäksi aikaa Chavín de Huantariin. Nykyään tiedetään, että sillä oli useita aikalaisia, joilla oli omintakeinen aineellinen kulttuuri ja jotka olivat poliittisesti itsenäisiä. Etnisten ryhmien ja päällikkökuntien välisiä sotia oli Chavín-kaudella paljon. Onkin kyseenalaista, missä määrin Chavín-kautta voi pitää horisonttina sanan arkeologisessa merkityksessä. Chavínin uskonnollinen perinne yhdisti suurta osaa Keski-Andien alueesta, mutta samaan aikaan esiintyi naapurikansojen välisiä sotia. Laajat ja toistuvat sodat olivat Andien alueella uusi ilmiö. Niiden todennäköinen syy oli väestön kasvu ja parhaiden viljelysmaiden hupeneminen. Chavínin uskonnollinen arvovalta hiipui noin 200 eaa. ja korvautui paikallisilla kulttuureilla.
Esikolumbiaanisen Amerikan periodisoinnissa varhainen horisontti vastaa keskistä formatiivista kautta.
Varhaisen horisontin kulttuurit.
Chavínin kulttuuri.
Chavínin kulttuuri oli Andien esihistorian ensimmäinen laajalle levittäytynyt kulttuuri. Sen aluetta olivat nykyisen Perun pohjoinen ylänköalue sekä pohjoinen ja keskinen rannikko. Kyseessä ei todennäköisesti ollut yhtenäinen valtakunta vaan itsenäisten päällikkökuntien kokonaisuus, jonka eliitti ilmaisi valtaansa ja asemaansa samantapaisin keinoin. Vuoden 1000 eaa. tienoilta on toisaalta löydetty viitteitä ylängöltä rannikolle suuntautuneista valloituksista ja niiden mukana levinneistä keramiikan ja arkkitehtuurin tyyleistä sekä viljelykasveista ja kotieläimistä.
Chavínin kulttuurin merkittäviä teknologisia saavutuksia olivat maissin jalostaminen, yksinkertaiset kangaspuut ja metallurgian kehittyminen. Kullasta, hopeasta ja kuparista valmistettiin taide-esineitä ja koruja, mutta rautaa ei tunnettu. Chavínin taidetyylille ominainen piirre on plastisuus, joka näkyy sekä keramiikassa, metallitöissä että kiviveistoksissa. Keramiikka oli raskastekoista ja yksiväristä. Se koristeltiin korkokuvin tai viiltämällä, leimaamalla tai harjaamalla. Kulttuuri tunnetaan myös jalustinkahva-astioistaan. Pohjoisrannikon haudoista löydettyä Chavínin keramiikkaa kutsutaan Cupisnique-tyyliksi.
Chavín de Huantarin arkkitehtuurissa on myöhäisarkaaisen kauden piirteitä: pyramidimaisia tasannekumpuja ja madallettuja sisäpihoja. Uutena piirteenä kumpujen yhteyteen rakennettiin käytäviä, kammioita ja kiviveistoksia. Madallettu piha on koristeltu Chavínille ominaisella taiteella. Kuvataiteessa toistuva hahmo on sauvaa kantava jumala. Taiteessa toistuvat myös jaguaari ja muut eläimet. Ihmishahmoille on usein kuvattu kissamainen suu tai muita eläimellisiä piirteitä. Kissaeläimiä kuvaava taide levisi laajalle, mutta Chavín de Huantarin jumalhahmojen palvonta näyttäisi rajoittuneen keskuksen lähiseuduille.
Chavín de Huantaria pidettiin aiemmin Chavínin kulttuurin syntypaikkana, pyhiinvaelluskohteena ja pääkaupunkina. Tuoreempi tutkimus on osoittanut, että Chavínin kulttuurille ominainen ikonografia kehittyi rannikolla ja sitä esiintyi jo alkujaksolla. Chavín de Huantarista löydetyt antropomorfisia päitä esittävät veistokset muistuttavat hieman olmeekkien taidetta, minkä perusteella osa tutkijoista uskoo Andien ja Mesoamerikan välillä olleen varhaisen horisontin aikaan epäsuoraa kulttuurivaihtoa.
Paikalliset kulttuurit.
Chavínin kulttuurin pohjoispuolella oli joitakin keskuksia, joiden aineellinen kulttuuri erosi selvästi Chavín de Huantarista ja jotka olivat poliittisesti itsenäisiä. Niistä suurimpia olivat Caylan rannikon Nepeña-laaksossa ja Kuntur Wasi pohjoisella ylängöllä.
Titicacan altaan kulttuurit tuottivat paikallisia keramiikan muotoja jo varhaisessa muotoutumisvaiheessa. Ensimmäisen vuosituhannen eaa. puolivälissä syntyi yhtenäinen uskomusjärjestelmä, jota kutsutaan Yaya-Mama-perinteeksi. Sen tunnuspiirteitä ovat monoliitit, joiden yhdelle puolelle on kuvattu mies ("yaya") ja toiselle nainen ("mama"). Titicacan etelärannan Chiripa-kulttuuri kohosi alueellisesti hallitsevaksi vuoteen 500 eaa. mennessä. Sen perinteitä jatkoi Tititicacan pohjoispuolen Pukara-kulttuuri, jonka hallinnollis-seremoniallinen keskus perustettiin noin 400 eaa. ja saavutti ajanlaskun taitteeseen mennessä alueellista vaikutusvaltaa. Titicacasta etelään sijainnut Tiwanaku asutettiin välillä 400 eaa. – 100 jaa. Se oli Pukaran aikalainen mutta siitä itsenäinen omaperäisesti kehittynyt kulttuuri.
Eteläisellä rannikkotasangolla vallitsi Paracasin kulttuuri.