Steve Conte

Steve Conte (s. 23. syyskuuta 1960 New York) on yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän soitti kitaraa New York Dollsissa vuodesta 2004, kunnes siirtyi Michael Monroen yhtyeeseen 2010. Hän on arvostettu studio- ja kiertuemuusikko, joka on soittanut myös Willy DeVillen, Simon &amp; Garfunkelin, Yoko Kannon ja monen muun artistin yhtyeissä. Hän on myös levyttänyt sooloartistina.
Elämä ja ura.
Syntynyt musikaaliseen perheeseen (äiti Rosemary Conte on tunnettu jazzlaulaja New Jerseystä), Kouluvuosinaan Steve harjoitteli soittamista nuorten tansseissa, koulun tapahtumissa, sekä säestäen muusikkoäitiään paikallisilla keikoilla. Levyhylly laajeni The Beatlesista, Chuck Berrystä, Bob Dylanista ja Simon &amp; Garfunkelista klassiseen rockiin: Etenkin The Rolling Stones, The Who, Led Zeppelin ja Jimi Hendrix toimivat hänelle innoittajina.
Soittaen pääosin korvakuulolta 17-vuotiaana Steve koki hallitsevansa suoraviivaisen rock-kitaran ja alkoi kiinnostua jazzista, jota hänen äitinsä rakasti (Billie Holidayn ja Wes Montgomeryn musiikki oli soinut kotona aina). Hän sai täyden musiikkistipendin Rutgersin yliopistoon. Valmistumisen jälkeen Steve muutti New Yorkiin ja lähti ensimmäiselle isolle kiertueelleen Blood, Sweat &amp; Tearsin kitaristina.
Vuonna 1988 Steve perusti bluesbändin The Hudson River Rats. Yhtye toimi taustayhtyeenä New Yorkissa useille artisteille kuten Etta James, James Cotton, Chuck Berry ja Cyndi Lauper. Yhtye oli Contelle portti New Yorkin studiomuusikkopiireihin, joissa hän edelleen toimii. Steve Conte on sittemmin soittanut studiomuusikkona esimerkiksi Peter Wolfin, Maceo Parkerin ja Suzi Quatron levyillä.
Company of Wolves.
Company of Wolves sai alkunsa vuonna 1987, kun Steve Conte ystävystyi laulaja-lauluntekijä Kyf Brewerin kanssa, ja he alkoivat kirjoittaa yhdessä kappaleita. Conten veli John Conte otettiin mukaan basistiksi. Mercury/Polygram teki levytyssopimuksen yhtyeen kanssa vuonna 1989. Yhtyeen nimeä kantava debyyttialbumi äänitettiin Austinissa ja Los Angelesissa keväällä 1989, ja se julkaistiin tammikuussa 1990. 
Bändi kiersi ympäri maata väsymättä eri rumpalien kanssa useiden vuosien ajan ja keräsi faneja eri puolilta Yhdysvaltoja. Suurin haaste nousi kuitenkin esiin grungen murtautuessa valtavirtaan – se teki listasijoituksista vaikeita, ja yhtye pudotettiin levy-yhtiön rosterista toisen albumin "Rhythm &amp; Booze" äänitysten jälkeen vuonna 1992. Albumi julkaistiin lopulta yhtyeen toimesta nimellä "Steryl Spycase". Lisäksi julkaistiin toinen albumi nimeltä "Shakers &amp; Tamborines", joka sisälsi debyytiltä pois jääneitä demoja.
Yhteistyötä useiden artistien kanssa.
Company of Wolvesin hajoamisen jälkeen Steve Conte perusti Crown Jewels yhtyeen ja julkaisi indiejulkaisut "Spitshine" (1996) ja "Linoleum" (1999). Samaan aikaan Steve liittyi Alt-Country -yhtyeeseen Mr. Henry, jonka kanssa hän levytti kaksi albumia. 
Vuonna 2001 Conte kiersi Billy Squierin kanssa. Suoraan sieltä hän lensi Japaniin esiintymään Yoko Kannon kanssa, jonka kanssa oli tehnyt musiikkia jo vuodesta 1998 alkaen. Steve Conte teki musiikkia myös veljensä Johnin kanssa, ja he julkaisivat yhdessä "Bleed Together" -albumin nimellä The Contes. Kesken levytyksen Steve sai puhelun liittyä Willy DeVillen Euroopan-kiertueelle. Hän tarttui tilaisuuteen ja Willy DeVillen kiertueella Steve Conte tapasi myös tulevan vaimonsa. Steve Conte palasi kiertueelta USA:han ja liittyi Simon &amp; Garfunkel -duon taustayhtyeeseen.
New York Dolls.
Vuonna 2004 tuli uusi elämää muuttanut puhelu: David Johansen pyysi häntä liittymään New York Dollsiin. Yhtye teki paluun, levytti ja kiersi maailmaa. Conte kirjoitti paljon materiaalia yhtyeen comebck-albumeille "One Day It Will Please Us To Remember Even This" (2006) ja "Cause I Sez So" (2009).
Soittaessaan New York Dollsin riveissä Steve Conte perusti myös oman bändin Steve Conte &amp; The Crazy Truth – nimetty Charles Bukowskin runon mukaan. Trio julkaisi debyyttilevynsä vuonna 2009.
Yhteistyö Michael Monroen kanssa.
Vuonna 2010, kun New York Dolls -yhtyeen toiminta alkoi hiljentyä, eteen tuli uusi tilanne: Yhtyeen basisti Sami Yaffa oli alkanut tehdä musiikkia entisen Hanoi Rocks -yhtyetoverinsa, laulaja Michael Monroen kanssa, ja yhtye tarvitsi kitaristia kiertueelle. Conte liittyi Monroen, Yaffan, rumpali Karl Rockfistin ja The Wildhearts -yhtyeen kitaristin Gingerin kanssa kokoonpanoon, joka teki livealbumin "Another Night In The Sun". 
Vuoden kiertämisen jälkeen – muun muassa Guns N’ Rosesin, Foo Fightersin ja Motörheadin kanssa – yhtye ryhtyi tekemään ensimmäistä yhteistä studioalbumiaan "Sensory Overdrive". Steve Conte sävelsi useita kappaleita levylle yhdessä Gingerin kanssa. Albumi julkaistiin vuonna 2011 ja sai loistavan vastaanoton: se voitti vuoden albumin palkinnon "Classic Rock Magazine Awardsissa" ja sai Suomen Emma-palkinnon sekä nousi iTunesin rock-listan ykköseksi. Ginger lähti yhtyeestä muutamaa kuukautta albumin julkaisun jälkeen, ja hänen tilalleen tuli Backyard Babies- ja Hellacopters-yhtyeistä tuttu Dregen. Michael Monroen vuoden 2013 julkaisu "Horns And Halos" sisältää kolme kappaletta, jotka Steve Conte on säveltänyt yksin – mukaan lukien ensimmäinen single ja musiikkivideo “Ballad Of The Lower East Side”. Suurin osa levyn 11 muusta kappaleesta on Conten ja joko Dregenin tai Yaffan yhdessä kirjoittamia. 
Vuonna 2015 julkaistiin albumi "Blackout States", jälleen uusi Michael Monroe -bändin levy, jonka kappaleista Steve Conte kirjoitti suuren osan – mukaan lukien molemmat video/singlebiisit: ”Old King’s Road” ja “Goin’ Down With The Ship”. Vuonna 2016 Conte julkaisi sooloartistina oman cover-albuminsa "International Cover-Up". Sitä seurasi Michael Monroen albumit "One Man Gang" (2019) ja "I Live Too Fast to Die Young" (2022)