tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Avksenti Puni

Avksenti Tsezarevitš Puni (; 1898–1986) oli venäläinen urheilupsykologi. Puni tunnustetaan yhdeksi Neuvostoliiton ensimmäisistä urheilupsykologeista. Puni teki lähes 50 vuoden uraauurtavan uran. Punin teoriohin kuuluivat muun muassa psykologinen valmistautuminen urheilukilpailuihin keskittyen realistisiin tavoitteisiin, tinkimättömään panostukseen, optimaaliseen tunnetilojen virittämiseen sekä stressin sietokykyyn ja itsesäätelyyn.
Varhainen elämä ja koulutus.
Puni syntyi Luoteis-Venäjän Vjatkassa vuonna 1898. Puni sai lukiokoulutuksen, johon kuului mm. klassisten kielten ja kirjallisuuden opiskelu. Vuonna 1917 Puni aloitti opiskelut Permin yliopistossa, mutta koulutusta rajoitettiin lokakuun vallankumouksen ja sisällissodan puhkeamisen myötä. Puni jätti yliopiston ja liittyi taisteluihin puna-armeijan rivissä. Puni oli aktiivinen ja lahjakas urheilija. Hän otti vastaan urheilun järjestäjän viran kotikaupungissaan Vjatkassa sodan jälkeen.
Ura urheilupsykologina.
Punin kokemukset urheilijana ja urheilun järjestäjänä herättivät suurempaa kiinnostusta harjoitteluun ja suorituskyvyn psykologiaan liittyvissä kysymyksissä. Vuonna 1927 Puni teki ensimmäisen tutkimuksensa, jossa tutkittiin harjoittelun psykofysiologisia vaikutuksia pöytätenniksessä. Vuonna 1929 Puni muutti Leningradiin ja aloitti opinnot Pjotr Lesgaftin fyysisen kulttuurin instituutissa. Instituutti on Venäjän ensimmäinen liikuntakasvatukselle ja urheilututkimukselle omistettu oppilaitos ja on tullut tunnetuksi mm. liikunnanopettajien ja ammattivalmentajien valmentamisessa.
Puni jatkoi opintoja Lesgaft-instituutissa jatkaen sen palveluksessa koko elämänsä. Puni oli mukana tutkimuksissa, joissa tutkittiin urheilusuorituksen psykolgoiaan liittyviä kysymyksiä. Puni julkaisi useita artikkeleita Neuvostoliiton tärkeimmässä urheilutieteen lehdessä "Theory and Practice of Physical Culture". Punin tutkimukset edustavat aikaista urheilupsykologian venäläistä tutkimuksesta. Vuonna 1938 Puni nimitettiin tohtoriksi Lesgaft-insituuttiin. Psykologian osaston apulaisprofessorina Puni omistatuui psykologisten sovellutusten tutkimukseen urheilussa.
Toisen maailmansodan aikaan Puni työskenteli fysioterapeuttina Leningradin sairaaloissa. Sodan jälkeen hän palasi Lesgaft-instituuttiin jatkamaan työtään urheilupsykologian parissa. Tähän mennessä urheilupsykologiasta oli alkanut kehittyä omana tutkimusalanaan. Puni ryhtyi vuonna 1946 työhön urheilupsykologian osaston perustamiseksi ja hän toimi osaston ensimmäisenä puheenjohtajna. Puni toimi osaston puheenjohtajana 30 vuoden ajan. Hän jatkoi työskentelyään professorina ja tohtoriopiskelijoiden ohjaajana aina kuolemaansa 1986 saakka.
Pjotr Rudik

Pjotr Antonovitš Rudik (; 1893–1983) oli venäläinen urheilupsykologi. Rudik perusti vuonna 1925 Neuvostoliiton ensimmäisen urheilupsykologian laboratorioin. Seuraavien vuosien aikana Rudik ja hänen tutkijaryhmänsä tutkivat erityisesti neuvostourheilijoiden tahtoa, halukkuutta ja moraalista valmistautumista. Rudik oli yhdessä Avksenti Punin kanssa johtava urheilupsykologi Neuvostoliitossa. Rudik perusti oman urheilupsykologian ohjelmansa Moskovan valtiolliseen fyysisen kulttuurin keskusinstituuttiin. Rudikin työ päällekkäisyyksistä huolimatta Punia ideologisempaa ja vähemmän soveltavaa.
Punch and Judy

Punch and Judy on perinteikäs brittiläinen nukketeatteriesitys, jonka pääosissa ovat räävittömät nukkehahmot, koukkunenäinen Mr. Punch sekä hänen vaimonsa Judy. Punch and Judy -esityksillä on yli 350 vuoden historia. Mr Punch -hahmo perustuu alun perin italialaiseen commedia dell'arten Pulcinella-nukkehahmoon.
Päiväkirjoistaan tunnettu kirjailija Samuel Pepys merkitsi päiväkirjaansa toukokuussa 1662 ensimmäisen maininnan nukketeatteriesityksestä Englannissa, jossa Punchia muistuttava nukke esiintyi yleisölle. Kyseessä oli Lontoon Covent Gardenissa pidetty italialaisen nukkenäyttelijä Pietro Gimonden esitys. Nykyisin Punch and Judy -esityksissä käytetään käsinukkeja, mutta Gimonden esityksessä käytettiin marionetteja. Samoihin aikoihin Englannissa esiintyi myös muita italialaisia nukketeatteriseurueita. Pepysin päiväkirjoissa esiintyy hahmo Punchinello, joka pian lyheni Punchiksi. Vuoteen 1700 mennessä Punch oli mukana käytännössä jokaisessa nukketeatteriesityksessä Englannissa, ja myös hänen vaimonsa Judy, alun perin nimeltään Joan, oli tunnettu hahmo. Kiertelevät teatteriseurueet esittivät Punch-näytelmiä kesäisin maaseudun markkinoilla ja vierailivat Lontoossa elo- ja syyskuussa pidetyillä messuilla. Mr. Punchin ja hänen edeltäjiensä tunnusmerkki on vaakkuva ääni, jonka nukkenäyttelijät saavat aikaan suuhun laitettavan eräänlaisen ruokopillin avulla.
1790-luvulla marionetit alkoivat menettää suosiotaan markkinoilla. Uusi innostus kohdistui kuitenkin yksinkertaisempiin käsinukkeihin, ja tässä muodossa Punch and Judy -nukkenäytelmistä tuli valtava menestys. Juonet vaihtelivat, mutta päähenkilöinä olivat aina Punchin ja Judyn ohella Toby-koira, vauva, lääkäri, tummaihoinen palvelija, majatalonpoika, klovni, pyöveli, Judyn haamu, herra Jones, Hector-hevonen, krokotiili ja paholainen. Englantilaiselle Punch-hahmolle tyypilliset koukkunokka, kyttyräselkä, taipumus vaimojen hakkaamiseen ja törkeä käytös olivat vakiintuneita piirteitä 1800-luvulle tultaessa. Punch esiintyi säännöllisesti 1700- ja 1800-luvun improvisaationäytelmissä.
Englannissa oli 1900-luvun jälkipuoliskolla yli 50 ammattimaista nukketeatteriseuruetta, jotka jatkoivat Punch-huumorin vahvaa perinnettä. Tämä vaikutus säilyi sellaisissa yleisissä sanonnoissa kuten "pleased as Punch". Punchin ronskiin komiikkaan sisältyi edelleen perheväkivaltaa, laittomuuksia ja auktoriteettien vastustusta, johon sekoittui myös häpeilemätöntä naisvihaa. Teatteriesityksiin alkoikin kohdistua yhä enemmän kritiikkiä.
Ranskassa oli Punchia vastaava nukketeatterihahmo Polichinelle. Polichinellen suosio kuitenkin laski 1800- ja 1900-luvuilla, ja koomisena hahmona sen on korvannut Guignol. Muut vastaavat nukkehahmot ovat kehittyneet samojen esikuvien pohjalta kuin Punch, näitä ovat esimerkiksi Petruška Venäjällä ja Kasper Saksassa.
Jääkiekon Mestarien liigan kausi 2023–2024

Jääkiekon Mestarien liigan kausi 2023–2024 oli jääkiekon Mestarien liigan 10. kausi. Kauteen osallistui 24 joukkuetta useasta eurooppalaisesta jääkiekkosarjasta. Kausi alkoi 31. elokuuta 2023 ja loppuottelu pelattiin 20. helmikuuta 2024.
Sarjajärjestelmä ja säännöt.
Kaudella 2022–2023 lohkovaiheeseen osallistui 32 joukkuetta, mutta kaudeksi 2023–2024 joukkuemäärä kutistui 24:een. Alkulohkojen sijaan pelataan runkosarja, jossa jokainen joukkue pelaa kuusi ottelua. Jokainen joukkue pelaa eri vastustajia vastaan kolme koti- ja kolme vierasottelua. Pudostuspeleihin pääsee runkosarjan 16 parasta joukkuetta. Pudotuspeleissä voittaja ratkaistaan kahden ottelun yhteismaalien mukaan. Pudotuspelien ensimmäinen osaottelu voi päättyä tasan. Loppuottelu pelataan yhtenä ottelua ratkaisuun asti.
CHL:ssä kokeillaan uusia rangaistussääntöjä. Päästetty alivoimamaali ei mitätöi kahden minuutin rangaistusta, mutta tehty alivoimamaali mitätöi. Siirretyn rangaistuksen aikana päästetty maali ei kumoa rangaistusta.
Joukkueet jaettiin neljään arvontakoriin CHL-rankingin perusteella. Näistä koreista joukkueet arvottiin kuusisarakkeisiin ruudukkoon, jonka perusteella otteluohjelma rakennettiin.
Ruudukko.
Joukkueen vasemmanpuoleinen sarake, pois lukien oma rivi, on kotiotteluiden vastustajat ja oikeanpuoleinen sarake vierasotteluiden vastustajat. Esimerkiksi Tapparan vastustajat kotiotteluissa ovat Skellefteå, Adler Mannheim ja Belfast Giants; vierasotteluissa vastustajat ovat Biel, Rapperswil-Jona Lakers ja Aalborg Pirates.
Ruandan kansalaisuus

Ruandan kansalaisuus on laillinen suhde Ruandan tasavallan ja yksittäisen henkilön välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Vuodesta 2004 lähtien kaikki sellaiset lapset, joiden vanhemmista vähintään toisella on Ruandan kansalaisuus, ovat syntyperäisiä ruandalaisia. Lapsen ei tarvitse syntyä Ruandassa.
Myös henkilöt, jotka ovat todistetusti ruandalaistaustaisia, sekä näiden henkilöiden jälkeläiset, lasketaan syntyperäisiksi maan kansalaisiksi.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Hakemuksen perusteella Ruandan kansalaisuuden voivat saada henkilöt, jotka täyttävät alla olevat ehdot. Huomionarvoista on, että tarvittaessa kaikki ehdot voidaan poistaa sellaisilta hakijoilta, joiden katsotaan olevan hyödyksi Ruandan valtiolle.
Ruandalaisen kanssa avioliitossa elävä ulkomaalainen voi hakea Ruandan kansalaisuutta sitten kun avioliitto on ollut laillinen ja kestänyt vähintään kolme vuotta.
Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen.
Ruanda on sallinut kaksoiskansalaisuuden lähes kaikissa tapauksissa vuodesta 2003 lähtien.
Koska Ruanda on Itä-Afrikan yhteisön jäsen, ruandalaisia koskee vapaa liikkuvuus yhteisön muiden jäsenmaiden alueella ilman viisumia (poikkeuksena Kongon demokraattisen tasavallan kansalaiset).
Ruandan kansalaiset voivat luopua kansalaisuudestaan hakemuksella, mutta tämän käsittelyaika saattaa olla jopa kolme vuotta. Hakemukseen tulee liittää muun muassa motivaatiokirje ja todistus siitä, ettei hakija ole poliisitutkinnan kohteena Ruandassa. Lisäksi vähintään kolmen muun henkilön tulee todistaa, että he tietävät hakijan olevan ruandalainen.
Ruotsin urheilupsykologinen yhdistys

Ruotsin urheilupsykologinen yhdistys (, SIPF) on marraskuusssa 2000 perustettu ruotsalaisten urheilupsykologien etujärjestö. Yhdistyksen tavoitteena on parantaa urheilupsykologisen tutkimuksen edellytyksiä, vahvistaa koulutusta, hyödyntää ja välittää sovellettua urheilupsykologiaa sekä vahvistaa soveltavaa tutkimusta. Järjestön puheenjohtaja on vuonna 2023 Joakim Karlsson.
Huopalahdentie

Huopalahdentie on pohjois-eteläsuuntainen katu Helsingin Munkkiniemessä ja Haagassa. Se alkaa etelässä Paciuksenkadun, Munkkiniemen puistotien ja Ramsaynrannan risteyksestä, kulkee Munkkivuoren ja Niemenmäen osa-alueiden välistä ja päättyy pohjoisessa Etelä-Haagan suureen liikenneympyrään. Turunväylä alkaa Huopalahdentieltä. 
Huopalahdentie on vilkas liikenneväylä; Munkkiniemenaukion ja Turunväylän välisellä osuudella liikennemäärä on noin 33 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Huopalahdentien eteläpään rakennuskanta koostuu pääosin 1950-luvun asuinkerrostaloista. Pohjoisempana on uudempaa ja hajanaisempaa rakennuskantaa.
Pikaraitiotie ja bulevardisointi.
Huopalahdentielle on suunniteltu suuria muutoksia 2020-luvulla Vihdintien pikaraitiotien rakentamisen yhteydessä. Huopalahdentien ja Vihdintien kokonaisuudesta suunnitellaan ”bulevardikaupunkia”, jossa pyritään luomaan viihtyisämpi urbaani ympäristö, ja tiivistämään aluetta uudisrakentamisella. Uuden kaavan toteuttamisen on arvioitu maksavan yli 93 miljoonaa euroa, josta raitiotien osuus on 14 miljoonaa. Kaavoitetulle alueelle on suunniteltu rakennettavan uutta kerrosalaa 76 200 m². Helsingin kaupunginhallitus käsittelee uutta asemakaavaa syksyllä 2023.
Franklin Henry

Franklin M. Henry (1904–1993) oli yhdysvaltalainen urheilupsykologi. Henry tuli tunnetuksi erityisesti Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampuksella tekemästään liikuntafysiologisesta ja ilmailulääketieteen tutkimuksesta. Henry omistautui erityisesti motoristen taitojen hankkimisen psykologisten näkökohtien tutkimukseen. Henry toimi myös liikuntakasvattajien kouluttajana, joista myöhemmin tuli tunnettuja yliopiston professoreita.
Varhainen elämä ja koulutus.
Henry syntyi Helenassa, Montanassa vuonna 1904. Hän vietti suuren osan nuoruudestaan maatilalla. 17-vuotiaana hän värväytyi laivaston palvelukseen. Laivastossa hän tutustui radio- ja lähetystekniikkaan, mitä hän opiskeli kotiuduttaan Denverin teknologisessa instituutissa. Henry sai työpaikan lääketieteellisiä laitteita valmistavassa yrityksessä ja hän työskenteli myöhemmin Carnegie-insituutin Washingtonin laboratoriossa, jossa hän tutki sähkövirtojen vaikutuksia solujen aineenvaihduntaan.
Henry ilmoittautui erikoisopiskelijaksi Kalifornian yliopistoon, jossa hän oli kiinnostunut edistämään taitojaan elektroniikassa ja instrumenttien rakentamisessa. Clarence W. Brown palkkasi hänet suunnittelemaan ja säätämään tutkimuslaitteita yliopistoon. Henry oli taitava tilastoissa ja sai pian pätevyyden vakituiseen asemaan. Hän valmistui psykologiasta vuonna 1935 ja hän väitteli tohtoriksi vuonna 1938. Tähän mennessä hän oli kirjoittanut yli 20 artikkelia julkaisuihin kuten "American Journal of Psychology", "Journal of Genetics Psychology" ja "Journal of Experimental Psychology".
Ura akateemikkona.
Miesten fyysisen kasvatuksen osaston puheenjohtaja Frank Kleeberger tarjosi Henrylle paikkaa ohjaajana fyysisen kasvatuksen opettamisessa. Vuonna 1939 Henry nimitettiin apulaisprofessoriksi fyysisen kasvatuksen laitokselle. Henry suunnitteli kokeellisen ja fysiologisen psykologian kurssia. 1940-luvulla hänet kutsuttiin tutkimukseen, jota tehtiin Donnerin lääketieteellisen fysiikan laboratoriossa. Henry tutki mm. korkeanpaikan harjoittelua, dekompressiotautia ja aeroemboliaa. Lisäksi hän itse tutki kinesteettisiähavaintoja, hermo-lihasreaktioita jsekä motoristen taitojen oppimisen erityisyyttä ja yleisyyttä.
Vaikka Henryllä ei ollut muodollista koulutusta alalle, hän näki fyysisen koulutuksen mahdollisuudet akateemisena alana. Henry oli vakuuttunut siitä, että siihen oli sisällytettävä asianmukaiset sosiaalitieteiden ja biologian näkökulmat. Henryn vuoden 1964 artikkeli "Physical Education – An Academic Discipline" oli merkittävä julkaisu alan siirtämisesä 1980-luvulle. Artikkeli vaikutti akateemiseen kehitykseen erityisesti angloamerikkalaisessa maailmassa. Henry työksenteli Berkelyn kampuksella eläköitymiseensä 1971 asti.
Henry kuoli 89-vuotiaana 13. syyskuuta 1993 Oaklandissa, Kaliforniassa.
Vaikutus.
Henry julkaisi uransa aikana yli 120 artikkelia, toimi useiden julkaisujen toimituskunnissa ja hänet kutsuttiin useita kertoja auttamaan liikunta-alan edistämisessä. Henry sai panoksestaan lukuisia kiitoksia ja palkintoja. Vuonna 1975 Henry sai "American College of Sports Medicinen" kunniapalkinnon.
Bentseenisulfonihappo

Bentseenisulfonihappo (C6H6SO3) on aromaattisiin sulfonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää happamana katalyyttinä ja muiden yhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa bentseenisulfonihappo on harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja etanoliin. Poolittomiin organisiin liuottimiin se liukenee vain heikosti. Bentseenisulfonihappo on vahva happo ja sen pKa-arvo on 0,699. Yhdisteestä tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja, esimerkiksi mono- ja seskvihydraatit. Kuumennettaessa voimakkaiden emästen kanssa yli 320 °C:n lämpötilaan bentseenisulfonihappo reagoi muodostaen fenolia.
Bentseenisulfonihappoa valmistetaan bentseenin ja väkevän rikkihapon, oleumin tai rikkitrioksidin reaktiolla. Reaktio on tyypiltään sulfonointi.
Bentseenisulfonihappoa käytetään muun muassa bentseenisulfonihappoanhydridin ja bentseenisulfonyylikloridin valmistukseen. Aiemmin yhdistettä on käytetty fenolin valmistamiseen, mutta tämä on korvattu muilla prosesseilla. Bentseenisulfonihappoa käytetään myös happamana katalyyttinä.
Kap Verden kansalaisuus

Kap Verden kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Kap Verden tasavallan välillä. Maassa noudatetaan sekaisin sekä ius sanguinis- että ius soli -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Syntyperäisiä kapverdeläisiä ovat sellaiset henkilöt, jotka täyttävät vähintään yhden seuraavista ehdoista:
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Hakemuksen perusteella Kap Verden kansalaisuuden voi saada sellainen henkilö, joka täyttää seuraavat ehdot:
Vaadittua asumisaikaa voidaan lyhentää ja muitakin ehtoja poistaa, mikäli henkilö on etniseltä taustaltaan kapverdeläinen tai kykenee tekemään kehittämään maata esimerkiksi investoimalla ja luomalla työpaikkoja.
Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen.
Kap Verde sallii kaksoiskansalaisuuden, eivätkä kapverdeläiset, jotka ottavat vastaan toisen maan kansalaisuuden, menetä alkuperäistä kansalaisuuttaan. Kap Verden kansalaiset ovat myös Länsi-Afrikan talousyhteisön (ECOWAS) kansalaisia, ja muun muassa nauttivat liikkumisenvapaudesta jäsenmaiden sisällä.
Syntyperäisiltä kapverdeläisiltä ei lain mukaan voida poistaa Kap Verden kansalaisuutta.
Ammattiylpeys

Ammattiylpeys on työpsykologiaan liittyvä käsite. Ammattiylpeys on lähtökohtaisesti myönteinen tunne tai asenne työtä kohtaan. Se voi toisaalta olla ylpeyttä saavutuksista työssä, tai yhtä lailla ylpeyttä työn kautta välittyvästä asemasta. Ammattiylpeys voi liittyä työntekijän omaan suoriutumiseen, omaan asemaan tai omiin saavutuksiin työssään. Lisäksi se voi liittyä myös työntekijän asemaan myönteisesti koetun organisaation jäsenenä, asemaan myönteisesti koetun ammatin edustajana tai asemaan jonkin myönteisesti koetun työtehtävän suorittajana.
Sen lisäksi, että ammattiylpeyttä koetaan esimerkiksi myönteisenä pidetystä asemasta työelämässä tai onnistuneesta työtehtävästä, voidaan ylpeyttä kokea myös silloin, kun selvitään haastavana tai kielteisenä pidetystä tehtävästä. Esimerkiksi raskaasta, aliarvostetusta tai heikosti johdetusta työstä suoriutumisesta saatetaan kokea ylpeyttä juuri työn asettamien haasteiden ja niistä selviytymisen vuoksi.
Ammattiylpeys behavioraalisena ja sosiaalisena ilmiönä.
Sen lisäksi, että ammattiylpeyden voidaan ajatella olevan yksilön sisäinen mielentila, voidaan sen myös ajatella näkyvän ulkoisena toimintana. Ammatistaan ylpeä henkilö voidaan esimerkiksi kuvata sellaisena, joka työskentelee kunniallisesti, tunnollisesti ja työlleen omistautuneesti. Toisaalta ammattiylpeys on myös usein sosiaalinen ilmiö, jota koetaan etenkin tilanteissa, joissa henkilö saa julkista arvostusta tai tunnustusta tekemästään työstä. 
Myönteinen ylpeys ja hybrinen ylpeys.
Vaikka ammattiylpeys nähdään usein myönteisessä valossa, voi se esiintyä myös aiheettomana, niin sanottuna hybrisenä ylpeytenä. Myönteinen ammattiylpeys näyttäytyy omanarvontuntona ja tyytyväisyytenä omalla työllä aikaan saatuihin saavutuksiin. Hybristä ylpeyttä taas kuvaa esimerkiksi tarpeeton ja katteeton rehvastelu.
Engelbert Kaempfer

Engelbert Kaempfer (tai Kämpfer; 16. syyskuuta 1651 Lemgo, Lippe-Detmold – 2. marraskuuta 1716 Lemgo) oli saksalainen tutkimusmatkailija ja lääkäri. Hän kirjoituksensa olivat yli sata vuotta tärkein länsimainen tietolähde Japanista.
Elämä ja ura.
Kaempferin isä oli pastori. Kaempfer opiskeli Hamelnissa, Lüneburgissa, Hampurissa, Lyypekissä ja Danzigissa, ja valmistuttuaan tohtoriksi Krakovassa hän opiskeli neljä vuotta Königsbergissä lääketiedettä ja luonnontieteitä. Vuonna 1681 hän vieraili Ruotsin Uppsalassa, jonne häntä houkuteltiin asettumaan. Vuonna 1683 hän oli lääkärinä mukana ruotsalaisessa lähetystössä, jonka Kaarle XI lähetetti Moskovan kautta Persiaan hoitamaan kauppa-asioita. Hän saapui Persiaan Moskovan, Kazanin ja Astrahanin kautta ja eteni Kaspianmeren matkan jälkeen Nizabadiin. Širvanissa sijaitsevasta Şamaxısta hän teki tutkimusmatkan Apšeronin niemimaalle. Vuonna 1684 hän saapui Isfahaniin, silloiseen Persian pääkaupunkiin. Kun Ruotsin lähetystö yli vuoden oleskelun jälkeen valmistautui palaamaan, Kaempfer liittyi kirurgiksi Alankomaiden Itä-Intian kauppakomppanian laivaan Persianlahdella, ja hänellä oli tilaisuus nähdä joitakin Arabian ja monia Intian länsirannikon alueita. Syyskuussa 1689 hän saapui Bataviaan, vietti seuraavan talven Jaavalla tieteellisten tutkimusten parissa ja lähti toukokuussa 1690 Japaniin hollantilaisten sinne vuosittain lähettämän lähetystön lääkärinä. Laiva kävi ensi Siamissa, jonka pääkaupungissa Kaempfer vieraili. Syyskuussa 1690 hän saapui Nagasakiin, joka oli tuolloin ainoa ulkomaalaisille avoin japanilainen satama. Kaempfer viipyi Japanissa kaksi vuotta, ja vieraili tuona aikana kahdesti Tokiossa. Marraskuussa 1692 hän lähti Japanista Jaavalle ja Eurooppaan, ja lokakuussa 1693 hän rantautui Amsterdamiin. Saatuaan tohtorin arvon Leidenissä hän asettui kotikaupunkiinsa ja ryhtyi myös Lippen kreivin lääkäriksi.
Ainoa Kaempferin elinaikanaan julkaisema teos oli "Amoenitatum exoticarum politico-physico-medicarum fasciculi V." (1712), joka on valikoima hänen kirjoituksiaan, joissa hän esittelee Kaukasuksella, Persiassa ja Japanissa tekemiän havaintoja. Hänen kuoltuaan Hans Sloane osti julkaisemattomat käsikirjoitukset ja toimitti ne Englantiin. Niiden joukossa oli "Geschichte und Beschreibung von Japan", jonka J. G. Johann Caspar Scheuchzer käänsi käsikirjoituksesta englanniksi ja joka julkaistiin Lontoossa kahtena niteenä vuonna 1727 nimellä "The History of Japan". Alkuperäistä saksankielistä versiota ei julkaistu. Japanin historian lisäksi tämä kirja sisältää kuvauksen maan poliittisesta, yhteiskunnallisesta ja fyysisestä tilasta 1600-luvulla. Yli sadan vuoden ajan se oli tärkein aihepiirin tietolähde.
Sai Pallavi

Sai Pallavi Senthamarai Kannan (s. 9. toukokuuta 1992 Coimbatore, Tamil Nadu, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee tamilin-, telugun- ja malajalaminkielisissä elokuvissa. Hän on voittanut useita palkintoja, mukaan lukien neljä Filmfare Awards South -palkintoa ja kaksi South Indian International Movie Awards-palkintoa.
Sheldon van der Linde

Sheldon van der Linde (s. 13. toukokuuta 1999 Johannesburg) on eteläafrikkalainen autourheilija. Van der Linde voitti DTM-sarjan mestaruuden vuonna 2022.
Van der Linde aloitti autourheilun kuusivuotiaana ja voitti Etelä-Afrikassa muun muassa Etelä-Afrikan Polo Cupin. Vuonna 2018 BMW Motorsport kutsui van der Linden DTM:n nuorten kuljettajien testeihin. Hän vakuutti testeissä ja sai BMW:ltä paikan kaudelle 2019. Van der Linde voitti DTM:n mestaruuden vuonna 2022. Hänen isoveljensä Kelvin van der Linde on myös autourheilija.
Chris Van Allsburg

Chris Van Allsburg (s. 18. kesäkuuta 1949 Grand Rapids, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija ja kuvittaja. Hänet tunnetaan useista luomistaan kriitikoiden ylistämistä lastenkirjoista.
Van Allsburg opiskeli Michiganin yliopistossa ja valmistui sieltä Kuvataiteen kandidaatin -tutkinnon kera vuonna 1972. Hän voitti kaksi kertaa Caldecott-mitalin kirjoistaan "Jumanji" (1981) ja "The Polar Express" (1985).
Jill Tarter

Jill Tarter (ennen Jill Cornell, s. 16. tammikuuta 1944 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hänet tunnetaan parhaiten työstään SETI:n toteuttajana ja SETI-instituutin toisena perustajana.
Tarter saavutti maintetta "Ensimmäinen yhteys" -romaanin (1985) ja "Ensimmäinen yhteys" -elokuvan (1997) päähenkilön Ellie Arrowayn inspiraationa. Hän oli aiemmin naimissa Bruce Tarterin kanssa ja heillä on yksi yhteinen tytär.
Luettelo televisiosarjan Code Lyoko jaksoista

Tämä on luettelo televisiosarjan "Code Lyoko" jaksoista. Sarjaa tuotettiin neljän tuotantokauden ajan vuosina 2003–2007.
Garrett Morgan

Garrett Morgan (4. maaliskuuta 1877 Pariisi, Kentucky, Yhdysvallat – 27. heinäkuuta 1963 Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen yrittäjä, keksijä ja aktivisti. Hän keskittyi laajasti afroamerikkalaisten aseman parantamiseen.
Morgan syntyi seitsemäntenä lapsena 11 lapsesta Eliza ja Sydney Morganille. Hän jätti koulun kesken kuudennen luokan jälkeen ja muutti 14-vuotiaana Cincinnatiin Ohioon. Vuonna 1895 Morgan muutti Clevelandiin, jossa hän solmi kaksi vuotta kestäneen avioliiton Madge Nelsonin kanssa. Morgan perusti hiusten hoitoon liittyän yrityksen vuonna 1907. Seuraavana vuonna hän tapasi uuden vaimonsa Mary Hasekin, joka liittyi mukaan yrityksen toimintaan. He perustivat myös vaateyrityksen, joka saavutti kohtalaista menestystä. 
1910-luvun alussa Morgan keksi eräänlaisen hengityslaitteen, joka esti savun hengittämisen. Laite patentoitiin vuonna 1914. Lopulta 1920-luvulla hän keksi käsillä varustetun liikennevalon lukuisten onnettomuuksien seurauksena.
Wayne Wang

Wayne Wang (; s. 12. tammikuuta 1949 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilaissyntyinen yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja.
Wangista tuli yksi ensimmäisistä merkittävistä aasialaisista ohjaajista. Hän ohjasi lukuisia eri budjetilla tuotettuja Hollywood-studion elokuvia, joiden lisäksi hän toteutti myös joitain itsenäisiä elokuvia. Hänen itsenäiset elokuvansa käsittelevät usein Aasian-Amerikan maahanmuuttajien tapahtumia ja kotielämän kysymyksiä. Monet hänen elokuvansa ovat olleet ehdoilla palkinnoille, kuten "Chan Issing" (1982) ja "Dim Sum: A Little Bit of Heart" (1985).
Aino Sutinen

Aino Sutinen (s. 1983 Espoo) on suomalainen sarjakuvantekijä, kuvittaja, livekuvittaja, "Sarjainfo"-lehden päätoimittaja sekä hallituksen jäsen Sarjakuvantekijät ry -järjestössä. Hän on opiskellut Sussexin yliopistossa sosiologiaa ja kehitysmaatutkimusta.
Sutinen on erikoistunut dokumentaarisiin sarjakuviin ja informatiivisiin kuvituksiin. Hän on käynyt matkoilla Etelä-Kaukasuksella ja Lähi-idässä, joiden perusteella hän on julkaissut kaksi matkasarjakuva-albumia "Vaimoksi vuorille" (2015) ja "Taksi Kurdistaniin" (2009). Sutinen oli mukana "Sisaret 1918" -antologiassa, joka voitti Sarjakuva-Finlandia-palkinnon vuonna 2019. Vuonna 2022 julkaistiin Sylvi-Kyllikki Kilven päiväkirjaan perustuva teos "Sörnäisten tyttö – Sylvi-Kyllikki Kilven päiväkirja 1915–18", jonka hän teki yhdessä Leena Virtasen kanssa.
Lentopallo kesäolympialaisissa 2024 – miesten karsintaturnaus

Lentopallon kesäolympialaisten turnaukseen järjestettiin olympiakarsintaturnaukset, jotka käytiin 30. syyskuuta – 8. lokakuuta 2023 kolmessa kahdeksan joukkueen karsintaturnauksessa, joista kaikista kaksi parasta lunasti olympiapaikan vuoden 2024 kesäolympialaisten lentopalloturnaukseen. Nämä kolme turnausta käytiin Rio de Janeirossa, Tokiossa ja Xi'anssa. Isäntämaa Ranska pääsi suoraan olympialaisiin ja ei osallistunut karsintaturnaukseen.
T. Boone Pickens

Thomas Boone Pickens Jr. (22. toukokuuta 1928 Holdenville, Oklahoma, Yhdysvallat – 11. syyskuuta 2019 Dallas, Texas) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hän perusti öljyalaan liittyvän yrityksen Mesa Petroleumin 1950-luvulla, jolla hän keräsi laajan omaisuuden. Siitä muodostui 1980-luvulle mennessä yksi Yhdysvaltojen suurimmista öljy-yhtiöistä.
Pickens perusti myös monia muita yrityksiä ja ehdotuksia, kuten Mesa Waterin ja Pickens Planin, jolla hän yritti ehdottaa tuulivoiman käyttöönottoa sähkön tuottamiseen suurimmassa osassa Yhdysvaltoja. Sunnittelmat kuitenkin epäonnistuovat rakennettavien voimajohtojen korkeiden kustannusten vuoksi ja öljyn hinnan inflaation takia.
Eija-Irmeli Lahti

Eija-Irmeli Lahti (s. 1951 Lokalahti) on suomalainen entinen teatteriohjaaja. Hän jäi eläkkeelle Seinäjoen kaupunginteatterista vuonna 2017. 
Lahden ura alkoi vuonna 1970 Ruotsissa, jolloin hän toimi tulkkiassistenttina Tukholman kaupunginteatterissa. Asuessaan Ruotsissa Lahti oli ainoa kaksikielinen kuuluttaja Ruotsin televisiossa ja ainoa Språka-ohjelman suomalainen juontaja.
Lahti on näytellyt uransa aikana lukuisissa näytelmissä, kuten Aleksis Kivi: "Kihlaus (1980)", Anton Tshehow: "Kolme Sisarta (1994)" ja Stone-Yeston: "Titanic (2008)".
Quadronno

Quadronno on Milanon kaupunginosa, joka sijaitsee Milanon keskustan vanhassa kaupungissa. Quadronnon on Italian neljänneksi kallein kaupunginosa.
Agiá (järvi)

Agiá (, eli Τεχνητή Λίμνη Αγιάς, "Technití Límni Agiás", "Agián tekojärvi") on tekojärvi Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee noin yhdeksän kilometriä lounaaseen Chanián kaupungista, lähellä sille nimensä antanutta Agián kylää. Järven pinta-ala on noin 0,08 neliökilometriä, joskin lähteet mainitsevat sen kooksi 0,45 neliökilometriä.
Agián tekojärvi saa vetensä lähteistä sekä Xekoloménos-joesta. Järvi on alun perin tehty vesivoiman tuotantoa varten vuonna 1928, mutta voimalaitos ei enää ole käytössä. Järvi on paikallisesti merkittävä lintualue. Se osa kahta Natura-aluetta, joista toinen on luonto- ja toinen lintudirektiivin mukainen.
Frederik Vesti

Frederik Vesti (s. 13. tammikuuta 2002 Vejle, Tanska) on tanskalainen rata-autoilija. Hän ajaa FIA Formula 2 Championship -sarjassa.
Vesti kuuluu Mercedeksen Formula 1 -tallin junioriohjelmaan. Hän on FREC-sarjan ensimmäinen mestari vuodelta 2019.
Ura.
Vesti aloitti 10-vuotiaana karting-sarjoissa ja voitti kotimaassaan Tanskassa useita kilpailuja, johon kuului Tanskan KFJ -luokan mestaruus. Hän sijoittui ensimmäiseksi WSK Final Cup – KFJ-luokassa vuonna 2015. Vesti jatkoi eri luokissa vuoteen 2016, kunnes siirtyi samaisena vuonna Tanskan Formula Ford -sarjaan. Hän saavutti kaksi voittoa ja kahdeksan palkintokorokesijoitusta, ollen sarjassa neljäntenä.
Vuonna 2017 Vesti kilpaili Tanskan Formula 4 -sarjassa saavuttaen kahdeksan voittoa, viisi paalupaikkaa ja yhteensä 15 palkintosijoitusta sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna Vesti ajoi Saksan ADAC Formula 4 -sarjassa. Sieltä hän saavutti yhden voiton, kolme palkintosijoitusta ja sijoittui loppupisteissä seitsemänneksi. Vuonna 2018 Vesti jatkoi Saksan ADAC F4-sarjassa ja saavutti kaksi voittoa, yhden paalupaikan ja kahdeksan palkintokorokesijoitusta ja sijoittui neljänneksi. Samana vuonna Vesti ajoi Italian Formula 4 -sarjassa voittaen kaksi kolmesta ajamastaan kilpailusta. Hän ajoi myös kolme kilpailua Euroopan Formula 3 mestaruussarjassa. Vesti osallistui ensimmäisen kerran Macaon Grand Prix -kilpailuun ja oli kilpailussa 15:s.
Vuonna 2019 Vesti siirtyi uuteen Formula Regional European Championship -sarjaan, jossa hän ajoi Prema-tallin kuljettajana. Hän voitti sarjan avauskauden mestaruuden saavuttaen 13 voittoa, kymmenen paalupaikkaa ja 20 palkintokorokesijoitusta. Samana vuonna Vesti osallistui toisen kerran Macaon kilpailuun ja sijoittui kymmenenneksi.
Vuonna 2020 Vesti ajoi FIA Formula 3 Championship -sarjassa ajaen Prema-tallissa. Hän saavutti 3 voittoa, yhden paalupaikan ja neljä palkintosijoitusta ja sijoittui sarjan neljänneksi. Vuonna 2021 Vesti jatkoi F3-sarjassa ART Grand Prix -tallissa saavuttaen yhden voiton, yhden paalupaikan ja viisi palkintokorokesijoitusta sijoittuen jälleen sarjan neljänneksi. Vuonna 2022 Vesti siirtyi FIA Formula 2 Championship -sarjaan jatkaen ART-tallin kuljettajana. Hän saavutti yhden voiton, yhden paalupaikan ja viisi palkintokorokesijoitusta sijoittuen ensimmäisella kaudellaan sarjan yhdeksänneksi.
Formula 1 -ura.
Tammikuussa 2021 Vesti nimitettiin Mercedeksen junioriohjelmaan.
Vesti ajoi ensimmäiset F1-testinsä Yas Marina Circuitin radalla marraskuussa 2022. Vesti ajoi Meksikon GP:n 2023 vapaissa harjoituksissa.
Apolakkiá (järvi)

Apolakkiá (, myös "Apollakiá", Απολλακιά, "Apolakiá", Απολακιά; eli (Τεχνητή) Λίμνη Απολακκιάς, "(Technití) Límni Apolakkiás", "Apolakkián tekojärvi") on tekojärvi Ródoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren länsiosassa pohjoiseen sille nimensä antaneesta Apolakkián kylästä. Tekojärvi on tehty alueen vesihuoltoa varten ja erityisesti maanviljelyn kastelukäyttöön. Sen muodostanut pato valmistui vuonna 1989. Järven pinta-ala on noin 0,4 neliökilometriä ja suurin syvyys 23 metriä. Järvi on osa laajempaa saaren länsiosia käsittävää Natura-aluetta.
Asomáton

Asomáton () on tekojärvi Makedoniassa Kreikassa. Se sijaitsee Véroian kunnassa Imathían alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Järvi on rakennettu patoamalla Aliákmonas-joki vuonna 1985. Sen pinta-ala on noin 2,6 neliökilometriä ja tilavuus noin 10 miljoonaa kuutiometriä.
Johan Golden

Johan Derussy Golden (s. 9. kesäkuuta 1974 Guadeloupe) on norjalainen koomikko ja juontaja. Hän on ollut "Nytt på nytt" -ajankohtaissatiirin vakiopanelisti vuodesta 2015.
Yksityiselämä.
Golden syntyi Guadeloupessa ja varttui Oslossa. Hänen isänsä on kotoisin Karibialta ja äiti Norjasta. Goldenilla on Norjan ja Ranskan kaksoiskansalaisuus. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Oleksandr Lozovskyi

Oleksandr Kyrylovytš ”Les” Lozovskyi (; 12. syyskuuta 1900 Kiova – 22. maaliskuuta 1922 Kiova) oli ukrainalainen taidegraafikko.
Lozovskyi opiskeli Ukrainan valtion taideakatemiassa 1918–1922. Häneen vaikuttivat voimakkaasti hänen opettajansa Heorhi Narbut ja Myh’ailo Boitšuk. Lozovskyi suunnitteli kannet Pavlo Tytšynan ensimmäisiin runokokoelmiin "Sonjatšni kljarnety" (2. p., 1920), "Zamist sonetiv i oktav" (1920, ’Sonettien ja oktaavien sijasta’) ja "Pluh" (1920, ’Sahra’); Myh’ailo Kotsjubynskyin teosten painoksen (1922); Stepan Vasyltšenkon kokoelman "V h’olodku" (1922, ’Varjossa’); sekä ukrainalaisten kansalaulujen nuotteja (1921). Hänen grafiikkaansa oli esillä akatemiassa vuonna 1920 ja Vladimir Leninin ja Hryhori Skovorodan muotokuvat 1921. Lozovskyi oli lupaavimpia ukrainalaisia taiteilijoita. Tunnistamattomat hyökkääjät surmasivat Lozovskyin hänen kotonaan.
Avilariá

Avilariá () on järvi läntisessä Keski-Kreikassa. Se sijaitsee Áktio-Vónitsan kunnassa Aitolia-Akarnanian alueyksikössä. Järven pinta-ala on 0,172 neliökilometriä.
Belétsi

Belétsi () on pieni tekojärvi Attikassa Keski-Kreikassa. Se sijaitsee Agía Triádan eli Hippokráteios Politeían kylässä Oropóksen kunnassa Itä-Attikan alueyksikössä. Järven pinta-ala on noin 0,006–0,007 neliökilometriä.
Belétsi-järvi sijaitsee Párnitha-vuoren itärinteessä 600 metrin korkeudessa merenpinnasta laskettuna. Se on saanut nimensä sen vieressä kohoavasta Belétsin huipusta. Järvi on muodostettu vuosina 1972–1975 patoamalla alueen useiden lähteiden vedet alueen rakennushankkeiden vesihuollon turvaamiseksi. Aiemmin järvi on tunnettu myös nimillä Límni tis Kírkis (Λίμνη της Κίρκης, ”Kirken järvi”) ja Kithára (Κιθάρα, ”Kitara”).
Chalikiópouloksen laguuni

Chalikiópouloksen laguuni () on laguuni Korfun saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren itärannikolla noin kolme kilometriä etelälounaaseen Korfun kaupungista. Laguunin pinta-ala on eri lähteissä noin 1,8–2,66 neliökilometriä ja ympäryysmitta noin seitsemän kilometriä.
Chalikiópouloksen laguunin suurin pituus on noin 2,2 kilometriä, suurin leveys noin 1,4 kilometriä ja keskisyvyys noin metrin. Laguuni ei ole täysin luonnontilassa ja alkuperäisessä koossaan, sillä Korfun lentoaseman kiitorata kulkee sen itäosan poikki pohjois-eteläsuunnassa. Laguunin suun ylittää 400 metriä pitkä kävelysilta. Sen suulla sijaitsevat myös Pontikonísin saari sekä toinen pieni saari, jolla sijaitsee Vlachérnan luostari. Chalikiópouloksen laguuni on merkittävä kosteikko- ja lintualue.
Linn Skåber

Linn Skåber (s. 31. maaliskuuta 1970 Oslo) on norjalainen näyttelijä ja koomikko. Hän oli "Nytt på nytt" -ajankohtaissatiirin vakiopanelisti vuosina 2007–2013.
Skåber kouluttautui näyttelijäksi Norjan teatterikorkeakoulussa ja aloitti vuonna 1997 Oslo Nye Teaterissa. Hän on tehnyt myös revyy- ja kabaree-esityksiä sekä näytellyt televisiossa ja elokuvissa.
Chótkova

Chótkova (, transl. myös "Hótkova") eli Limnopoúla (Λιμνοπούλα) on järvi Epeiroksessa Luoteis-Kreikassa. Se sijaitsee Soúlin kunnassa Thesprotian alueyksikössä. Järven pinta-ala on suurimmillaan noin 1,065–1,33 neliökilometriä. Nykyisin järven pääosan muodostaa pengerretty tekoallas, jonka koko on noin 0,145 neliökilometriä.
Chótkova on suurimmillaan talviaikana. Kesäaikana sen vesien alta paljastuva osa on viljelys- ja laidunnuskäytössä. Järvi on merkittävä kosteikko- ja lintualue, ja se on ympäristöineen Natura-aluetta.
Dóxa

Dóxa (, eli (Τεχνητή) Λίμνη Δόξας, "(Technití) Límni Dóxas", "Dóxan tekojärvi") on tekojärvi Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsee Sikyónan kunnassa Korinthian alueyksikössä lähellä Archaía Feneóksen kylää. Järven pinta-ala on 0,522 neliökilometriä ja ympäryysmitta 3,8 kilometriä.
Dóxan tekojärvi sijaitsee Feneóksen tasangolla Aroánia- eli Chelmós-vuoren juurella noin 850 metrin korkeudessa merenpinnasta laskettuna. Tekojärvi rakennettiin 1990-luvulla tasangon maanviljelyn kastelukäyttöä ja tulvasuojelua varten patoamalla järvelle nimensä antanut Dóxa-joki, joka tunnettiin antiikin aikana nimillä Aroanios ja Anias. Padon pituus on 225 metriä.
Tekojärven keskellä olevassa niemekkeessä sijaitsee Pyhälle Fanuriokselle ("Ágios Fanoúrios") omistettu kirkko. Se on ainoa jäänne paikalla olleesta Pyhän Georgioksen ("Ágios Geórgios") luostarista, joka siirrettiin ylemmäksi 1600-luvulla, ja sijaitsee nykyisin järven pohjoispuolisessa rinteessä.
Onni Juurakko

Onni Juurakko (s. 23. elokuuta 2004 Janakkala) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Alajärven Ankkureita. Juurakko pelaa ulkokentällä siepparina tai ykkösvahtina.
Vuosina 2021–2022 Juurakko pelasi Ykköspesistä kasvattajaseurassaan Alavuden Peli-Veikoissa, kunnes hän siirtyi lokakuussa 2022 juuri Superpesikseen nousseeseen Alajärven Ankkureiden joukkueeseen kaksivuotisella sopimuksella. Juurakko debytoi Superpesiksessä 18. toukokuuta 2023 Ankkureiden kotiottelussa Hyvinkään Tahkoa vastaan ja pelasi kauden aikana lopulta yhteensä seitsemän runkosarjaottelua. Näissä kaikissa otteluissa Juurakko pelasi numerolla 9, minkä vuoksi sisäpelivastuu jäi debyyttikaudella vähäiseksi: kärkilyöntejä kirjattiin seitsemän ottelun aikana yhteensä kolme.
Juurakko valittiin B-poikien Itä–Länsi-otteluun kaudella 2023. Hän pelasi joukkueensa ykkösvahtina ja löi ottelussa kolme kärkilyöntiä.
Drakólimni (Smólikas)

Drakólimni (, ”Lohikäärmejärvi”) on järvi Smólikas-vuorella Epeiroksessa Kreikassa. Se sijaitsee noin metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna ja muodostuu lumien sulamisvesistä. Järven pinta-ala vaihtelee noin 0,004 ja 0,006 neliökilometrin välillä.
Paikallisen tarun mukaan Smólikaksen Drakólimni-järvellä ja Týmfi-vuoren Drakólimni-järvellä eli aikanaan kaksi lohikäärmettä, jotka pitivät vihaa keskenään ja heittelivät toisiaan kivillä. Siksi Smólikaksen järven ympärillä olevat kivet ovat valkoisia lukuun ottamatta satunnaisia mustia kiviä, kun taas Týmfin järven ympärillä olevat kivet ovat mustia lukuun ottamatta hajanaisia valkoisia kiviä. Järvi on suosittu vaelluskohde.
Drakólimni (Týmfi)

Drakólimni (, ”Lohikäärmejärvi”) on järvi Týmfi-vuorella Epeiroksessa Kreikassa. Se sijaitsee metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna ja muodostuu lumien sulamisvesistä. Järven pinta-ala on noin 0,01 neliökilometriä.
Paikallisen tarun mukaan Týmfin Drakólimni-järvellä ja Smólikas-vuoren Drakólimni-järvellä eli aikanaan kaksi lohikäärmettä, jotka pitivät vihaa keskenään ja heittelivät toisiaan kivillä. Siksi Týmfin järven ympärillä olevat kivet ovat mustia lukuun ottamatta satunnaisia valkoisia kiviä, kun taas Smólikaksen järven ympärillä olevat ovat valkoisia lukuun ottamatta hajanaisia mustia kiviä. Järvi kuuluu muun Týmfin ohella Pohjoisen Píndoksen kansallispuistoon ja se on suosittu vaelluskohde.
Drakólimni

Drakólimni (, ”Lohikäärmejärvi”) on useiden vuoristojärvien nimi Píndos-vuoristossa Kreikassa. Kuuluisimpia ovat:
Raija Rintamäki

Raija Rintamäki (v. 2009 saakka Viitanen, o.s. Rintamäki, s. 1963) on suomalainen kääntäjä, joka on suomentanut erityisesti tieto- ja lastenkirjallisuutta. 
Rintamäki sai vuonna 2018 ensimmäisen lasten- ja nuortenkirjallisuuden käännöspalkinnon, Aarresaari-palkinnon "Onnentyttö Dunne" -suomennoksestaan (Kustannus-Mäkelä 2016; ruotsinkielinen alkuteos on Rose Lagercrantzin kirjoittama ja Eva Erikssonin kuvittama "Mitt lyckliga liv").
Rintamäelle myönnettiin Tampereen kaupungin kääntäjäpalkinto vuonna 2000 Peter Maylen teoksesta "Takaisin Provenceen" ja vuonna 2017 Merete Mazzarellan esseekokoelmasta "Elämän tarkoitus". Rintamäen suomennos Mazzarellan teoksesta "Sielun pimeä puoli" (Tammi) puolestaan oli ehdokkaana J. A. Hollon palkinnon saajaksi vuonna 2015. Hänen suomentamansa Mazzarellan teos "Fredrika Charlotta, o.s. Tengström. Kansallisrunoilijan vaimo" sai Vuoden tiedekirja -palkinnon vuonna 2007.
Rintamäen tärkeimpiä kaunokirjallisia suomennoksia ovat Hannele Mikaela Taivassalon teokset, mm. "In transit" ja "Mennyt palaa". 
Rintamäen suomentamiin kirjasarjoihin kuuluvat mm. David Mellingin Huuko-kuvakirjat, Ian Whybrownin Harri ja dinot -sarja, Rose Lagercrantzin Dunne-sarja, Anders Sparringin ja Per Gustavssonin Vorosen perhe -kirjat, Helena Brossin ja Kadri Ilveksen Eeli ja Omar -sarja sekä Ryan T. Higginsin Mörri-kirjat.
Atte Purmonen

Atte Purmonen (s. 16. kesäkuuta 2004 Joensuu) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa.
Purmonen debytoi Superpesiksessä 2. heinäkuuta 2023 Joensuun Mailan kotiottelussa Kiteen Palloa vastaan etenijäjokerina. Hän löi debyyttiottelussaan yhden kärkilyönnin. Kauden aikana Purmonen pelasi yhdeksän ottelua Joensuun Mailan edustusjoukkueessa ja keräsi tilastoihinsa yhden tuodun juoksun ja 11 kärkilyöntiä ykköspesälle.
Ulkokentällä Purmonen pelaa kopparin roolissa ja sisäpelissä hänen vahvuutensa on eteneminen. Joensuun Mailan B-poikien pelinjohtaja Tuomo Schroderus nosti haastattelussaan toukokuussa 2023 Purmosen kolmen lupaavimman poikajuniorin joukkoon Elmeri Lonkaisen ja Ukko Schroderuksen ohella sekä kertoi tämän olleen kevään testien perusteella koko seuran nopein pesäpalloilija. Purmonen on aiemmin harrastanut myös yleisurheilua Pyhäselän Urheilijoissa ja juossut hyviä tuloksia erityisesti 60 metrin matkalla.
Purmonen valmistui ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulun lukiosta keväällä 2023.
Mikael Virkkala

Mikael Sebastian Virkkala (s. 24. lokakuuta 2006 Joensuu) on suomalainen pesäpalloilija. Virkkala pelaa ulkokentällä ykkösvahtina ja sisäpelissä vaihtajan tai etenijän roolissa.
Virkkala edustaa kasvattajaseuraansa Joensuun Mailaa. Hän debytoi B-poikien Superpesisjoukkueessa kaudella 2022 pelaten yhteensä kuusi ottelua ja vakiinnutti paikkansa kokoonpanossa seuraavalla kaudella. Kaudella 2023 Virkkala pelasi B-poikien Superpesiksessä yhteensä 17 ottelua tehoin 0+4 lyötyä juoksua, 13 tuotua juoksua ja 51 kärkilyöntipistettä.
Kaudella 2022 Virkkala saavutti joukkueensa kanssa C-poikien Suomen mestaruuden Seinäjoen Nuorisoleirillä. Sarjan loppuottelussa Sotkamon Jymyä vastaan Virkkala toi kaksi juoksua ja löi kolme kärkilyöntiä pelatessaan numerolla kaksi. Aiemmin Virkkala oli saavuttanut saman joukkueen kanssa myös E-poikien SM-hopeamitalin vuoden 2018 Kouvolan Tenavaleirillä.
Miesten Superpesiksessä Virkkala pelasi ensimmäistä kertaa 10.5.2024 vierasottelussa Kouvolan Pallonlyöjiä vastaan. Hän aloitti ottelun etenijäjokerina, mutta pääsi pelaamaan yhden vuoroparin ulkokentällä Henri Litmasen loukkaannuttua. Ensimmäisen tuodun juoksunsa Superpesiksessä Virkkala saavutti 22.5.2024 pelatussa Joensuun Mailan kotiottelussa Manse PP:tä vastaan.
Virkkala opiskelee Joensuun yhteiskoulun lukion urheilulukiossa. Hänen pikkuveljensä Daniel pelaa pesäpalloa Joensuun Mailan C-pojissa.
Daniel Ebenyo

Daniel Simiu Ebenyo (s. 18. syyskuuta 1995) on kenialainen kestävyysjuoksun MM-mitalisti.
Ebenyo karsiutui 5 000 metrin alkuerissä vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 3 000 metrillä neljänneksi. Myöhemmin samana vuonna hän saavutti St Pierren Afrikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa 5 000 metrillä ajalla 13.38,79 ja sijoittui Eugenen MM-kilpailuissa samalla matkalla kymmenenneksi. Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti 10 000 metrillä hopeaa ennätyksellään 27.11,26.
Ebenyo sijoittui 2023 maastojuoksun MM-kilpailuissa kuudenneksi ja voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti 10 000 metrillä hopeaa ajalla 27.52,60.
Ebenyo juoksi 5 000 metrin ennätyksensä 12.54,90 Brysselissä 2. syyskuuta 2022 ja 10 000 metrin ennätyksensä 27.11,26 Birminghamissa Kansainyhteisön kisoissa elokuussa 2022. 3 000 metriä hän on juossut Metzin hallikilpailussa aikaan 7.37,86 helmikuussa 2022 ja puolimaratonin aikaan 59.04 Manamassa joulukuussa 2022. Hän on voittanut Kenian-mestaruuden 5 000 metrillä vuosina 2019, 2022 ja 2023.
Stadion-Säätiö

Stadion-Säätiö sr on joulukuussa 1927 perustettu suomalainen säätiö, jonka päätehtävä on Helsingin olympiastadionin rakennuksen ja toiminnan kehittäminen. Säätiön perustajia olivat keskeiset urheilujärjestöt, Helsingin kaupunki ja Suomen valtio opetusministeriön kautta. Perustajat ovat edelleen edustettuna säätiön hallinnossa.
Säätiön perustamisajatuksena oli olympiakisoihin soveltuvan stadionin rakentaminen Helsinkiin. Hanke oli saanut tuulta allleen suomalaisten loisteliaan olympiamenestyksen ansiosta. Kaupunki ilmoitti hakevansa vuoden 1936 kisaisännyyttä, mutta luopui kuitenkin kilvasta. Stadion-säätiö jatkoi kuitenkin hankkeen eteenpäin viemistä. Helsingin olympiastadion valmistui syksyllä 1939.
Paradise Lost (Tommi Salmelan albumi)

Paradise Lost on suomalaisen laulajan Tommi Salmelan kolmas albumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2023.
Terråk

Terråk on taajama Bindalin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Sen pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 520 vuonna 2022.
Bargum

Bargum on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Fredrik Paasche

Johan Fredrik Paasche (3. helmikuuta 1886 Bindal, Norja – 1. syyskuuta 1943 Uppsala, Ruotsi) oli norjalainen kirjallisuustieteen professori. Norjan miehityksen vuoksi hän siirtyi maanpakoon Ruotsiin, jossa hän kuoli vuonna 1943. Paasche oli erikoistunut saksalaiseen sekä keskiajan pohjoismaiseen kirjallisuuteen. Hän kirjoitti "Norsk litteraturhistorie" -kirjasarjasta kaksi osaa, jotka käsittelivät keskiaikaa ja vuosia 1814–1850. Paasche aiheutti 1910-luvulla kohua esittämällä, että islantilaisissa saagoissa näkyi kristillinen maailmankuva.
Aramoanan verilöyly

Aramoanan verilöyly oli Uudessa-Seelannissa 13. marraskuuta 1990 tehty joukkomurha, jossa David Malcolm Gray ampui 13 aikuista ja lasta pienessä Aramoanan asutuskeskuksessa lähellä Dunedinia. Ampuja oli itse Aramoanan paikallisyhteisön jäsen. Aramoanan verilöyly oli tuhoisin joukkoammuskelu Uudessa-Seelannissa ennen Christchurchin moskeijahyökkäyksiä 2019.
Aramoanan verilöyly alkoi Grayn tappaessa 38-vuotiaan naapurinsa Garry Holdenin riideltyään tämän kanssa eläimistä. Samalla haavoittui Holdenin 9-vuotias tytär Chiquita. Tämän jälkeen Gray surmasi lukuisia muita yhteisön jäseniä. 41-vuotias poliisi Stewart Guthrie reagoi heti kuultuaan ampumisen ääniä. Hän tunsi Grayn ja löysi tämän kotoaan. Mukana ampujaa etsimässä oli toinen poliisi, Russell Anderson. Gray ampui poliisin saapuessa lisää laukauksia, joista yksi surmasi Guthrien välittömästi. Tämän jälkeen paikalle lähtivät muut poliisijoukot ja Wellingtonissa toimineet terrorisminvastaiset joukot. Paikalta löydettiin monia ruumiita, kuten pyörällä ajamassa ollessaan ammutuksi tulleen lapsen ruumis. Gray lähestyi 14. marraskuuta 1990 poliiseja, tulitti kiväärillä sattumanvaraisesti ja pyysi poliiseja surmaamaan hänet. Tuleen vastattiin ja Grayta ammuttiin viisi kertaa.
Poliisi Stewart Guthrie sai postuumisti myönnetyn George Crossin palveluksestaan, jonka yhteydessä menetti henkensä.
Euroopan urheiluviikko

Euroopan urheiluviikko () on Euroopan komission aloite urheilun ja liikunnan edistämiseksi Euroopassa. Viikkoa vietetään vuosittain 23.–30. syyskuuta ympäri Eurooppaa. Ensimmäisen kerran viikkoa vietettiin vuonna 2015. Viikon tarkoituksena on lisätä väestön tietoisuutta aktiivisen elämäntavan merkityksestä. Teemaviikko tunnetaan #BeActive-sloganilla.
Historia.
Euroopan urheiluviikko käynnistettiin vuonna 2015 vastaamaan kasvavaan liikkumattomuuteen. Liikunnan taso on joko pysähtynyt tai laskemassa useissa Euroopan maissa. Perustamisensa jälkeen viikko on kasvattanut suosiotaan vuosittain. Vuonna 2015 tapahtumaan osallistui viisi miljoonaa osallistujaa 7 000 tapahtumaan. Vuonna 2018 viikolla oli 12 miljoonaa osallistujaa 48 500 tapahtumassa. Vuonna 2019 tapahtuma keräsi 47 kumppaniyhdistystä 41 maassa.
Frane Selak

Frane (tai Frano) Selak (3. kesäkuuta 1929 Kroatia – 30. marraskuuta 2016) oli kroatialainen musiikinopettaja, jota pidetään kaikkien aikojen samaan aikaan sekä onnekkaimpana että epäonnekkaimpana ihmisenä.
Selak joutui elämänsä aikana seitsemän kertaa hengenvaarallisiin onnettomuuksiin, mutta selvisi niistä aina hengissä. Onnettomuuksia oli muun muuassa junan suistuminen raiteilta ja lento-onnettomuus, jossa Selak putosi suoraan heinäkasaan vain pienien vammojen kera. Lisäksi hän voitti lotossa jättisumman.
Selak avioitui elämänsä aikana neljä kertaa.
Muutakin on kierretty kuin tahkoa

Muutakin on kierretty kuin tahkoa on Irwin Goodmanin kappale joka julkaistiin vuonna 1967. Sen on sanoittanut Emil Retee. Se on osa "Ryysyranta" EP- kokoelmaa. Se julkaistiin vuonna 1968 albumilla Reteesti vaan.
Instrumentaaliversio.
Vuonna 1996 Folk-Williams niminen artisti jollain tavalla poisti laulun kappaleesta ja julkaisi kappaleen uudelleen instrumentaalina. Ilmeisesti se on "muisto Irwin Goodmanille" niinkuin sen alkuperäisessä kansikuvassa luki. Ei tiedetä miksi mutta tätä laulua ei ole koskaan julkaistu fyysisenä äänenä. Se on voitu ladata tietokoneelle. Laulua ei enää voi ladata netistä vaan ilmeisesti (epävarmaa) vuoden 2008 jälkeen kun SoundCloud julkaistiin, Folk-Williams on julkaissut sen sinne ja jotenkin laulu on kadonnut muualta.