tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bardalin kirkko

Bardalin kirkko () on Leirfjordin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1887.
Paralía Vérgas

Paralía Vérgas () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kalamátan kuntaan, Messenian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on (2021).
Paralía Vérgasin kylä sijaitsee Messenianlahden rannalla noin kuusi kilometriä kaakkoon Kalamátan kaupungista. Se on osa Vérgan kyläyhdyskuntaa ja sisämaassa sijaitsevien Káto Vérgan (”Ala-Vérga”) ja Áno Vérgan (”Ylä-Vérga”) kylien ranta-asutus.
Lesjaskogin kirkko

Lesjaskogin kirkko () on Lesjan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1697.
Portariá (Chalkidikí)

Portariá () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Néa Propontídan kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on (2021).
Portarián kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan läntisissä sisäosissa noin 23 kilometriä lounaaseen Polýgyroksesta, noin 61 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikista, noin 5,5 kilometriä sisämaahan niemimaan länsirannikosta eli Thermaïkóslahden rannasta ja noin seitsemän kilometriä sisämaahan Kassándranlahden rannasta. Se on rakennettu noin 50 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän nimi tulee sen keskusaukiolla olevasta suuresta portista.
Portariá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Πορταριάς, "Dimotikí Koinótita Portariás"), johon kuuluu varsinaisen Portarián kylän lisäksi sen Thermaïkóslahden rannalla sijaitseva ranta-asutus Paralía Portariásin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on (2021).
Lesjaverkin kirkko

Lesjaverkin kirkko () on Lesjan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1964.
Portariá

Portariá () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Tritonus (romaani)

Tritonus ("Tritonus. En skärgårdsberättelse") on suomenruotsalaisen kirjailijan Kjell Westön romaani vuodelta 2020. Teoksen on suomentanut Laura Beck ja julkaissut Otava.
Teoksen päähenkilö on keski-ikäinen kapellimestari Thomas Brander, joka suhteen päätyttyä huomaa olevansa yksinäinen. Hänen kansainvälistä mainettaan kalvavat metoo-syytökset, ja mielenrauhaa horjuttaa myös täpärä pelastuminen terrori-iskusta. Hän rakentaa saaristoon mahtipontisen betonihuvilan Casa Tritonuksen ja ystävystyy naapurinsa, harrastajamuusikko Lindellin kanssa.
Westö vihjaisi "Tritonukseen" romaanissaan "Rikinkeltainen taivas" (2017), jonka päähenkilö kirjoitti hyvin paljon "Tritonuksen" kaltaista teosta. Westö sanoo, että kirjassa keskeistä on sovinnon hakeminen, kaikki sen henkilöt hakevat tavalla tai toisella sovintoa.
Eleonoora Riihinen "Helsingin Sanomissa" näkee, että Westö onnistuu suurissa linjoissa, mutta mitä lähemmäksi hän tarkentaa sitä ongelmallisemmaksi muuttuu. "Aftonbladetin" kriitikko Barbro Westling kirjoittaa että Westön kirjoittajantaide on leimallisesti klassista. Hänen mukaansa Westö on ottanut riskin valitessaan päähenkilöksi etuoikeutetun valkoisen keski-ikäisen miehen. Miehessä ruumiillistuvat kuvitelmat miehisestä nerosta, jolle etuoikeudet ovat itsestäänselviä ja jonka maailmaan ei mahdu muita kuin hän itse. Westling kiittää Westötä onnistuneesta ratkaisusta. Hän ottaa vertauskohdaksi Kay Pollakin elokuvan "Såsom i himmelen" ja sanoo, että Westö on onnistunut välttämään halvan idyllin siinä missä Pollak epäonnistui viedessään tarinan uupuneen kapellimestarin kuoronjohtajaksi Norrlantiin.
Michael Baran on tehnyt romaanista dramatisoinnin, jonka kantaesitys oli Vallilan Kansallisteatterissa vuonna 2022. Sen ohjasi Johanna Freundlich.
Markabygdan kirkko

Markabygdan kirkko () on Levangerin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1887.
Ytterøyn kirkko

Ytterøyn kirkko () on Levangerin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1890.
Okkenhaugin kappeli

Okkenhaugin kappeli () on Levangerin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1893.
Eknen kirkko

Eknen kirkko () on Levangerin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1893.
Lapalien seisake

Lapalien seisake (lyhenne Lal. tai Lie., ratakm 685,500) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi rakentamishetkellä Pielisjärven kunnassa, vuoden 1972 kuntaliitoksen jälkeen Lieksassa.
Lapalien seisakkeesta on säilynyt vain vähän tietoja. Harvaanasutulle seudulle rakennettu seisake vuonna 1955 ja henkilöliikenne päättyi vuonna 1988. Lapaliehen ei ollut koskaan tavaraliikennettä. Liikennepaikan lakkauttamisvuosi ei ole tiedossa.
Åsenin kirkko

Åsenin kirkko () on Levangerin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1904.
Poteídaian kanava

Poteídaian kanava () on kanava Néa Poteídaian kylässä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se kulkee Chalkidikín läntisimmän niemen Kassándran kapeimman kohdan poikki yhdistäen Thermaïkóslahden ja Kassándranlahden.
Kanava rakennettiin paikalle alun perin antiikin aikana ja se oli olemassa viimeistään ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Joidenkin tietojen mukaan sen olisi rakennuttanut jo Kassandros samassa yhteydessä kun hän perusti paikalle Kassandreian kaupungin vuonna 315 eaa. Kanava mahdollisti laivojen kulun kahden lahden välillä ja samalla vahvisti kaupungin puolustusta. Kanava rakennettiin uudestaan vuosina 1935–1937. Kanavan ylittävä silta rakennettiin vuonna 1970. Tätä ennen sen ylitys tapahtui lautoilla.
Kanavan pituus on 1,25 kilometriä, leveys 40 metriä ja syvyys 8 metriä. Kanavan rannalla on antiikin Poteidaian ja Kassandreian kaupunkien raunioita, mukaan lukien Justinianuksen rakennuttaman linnoitusmuurin jäänteitä.
Sellasía

Sellasía () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Spártin kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 390 (2021).
Sellasían kylä sijaitsee Párnonas-vuoren rinteessä noin 16 kilometriä pohjoiseen Spártin kaupungista. Se on rakennettu noin 586 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on ottanut nimensä lähellä sijainneesta antiikin ajan Sellasian kaupungista vuonna 1929. Kylän aiempi nimi oli Vrouliá (Βρουλιά). Sellasían pääelinkeinot ovat karjatalous ja oliivinviljely. Kylän pääkirkko on omistettu Pyhälle Kolminaisuudelle ("Agía Triáda"). Sellasía muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Σελλασίας, "Dimotikí Koinótita Sellasías"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Ullared

Ullared on taajama Falkenbergin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 748 asukasta vuonna 2021. Ullaredissä sijaitsee tavaratalo Gekås.
Vérga

Vérga () on Kreikan kyläyhdyskunta (virallisesti Δημοτική Κοινότητα Βέργας, "Dimotikí Koinótita Vérgas"), joka kuuluu hallinnollisesti Kalamátan kuntaan, Messenian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kyläyhdyskunnan väkiluku on (2021).
Vérgan kyläyhdyskunnan kylät sijaitsevat Messenianlahden rannalla tai sen lähellä noin 6–20 kilometriä kaakkoon Kalamátan kaupungista. Kyläyhdyskuntaaan kuuluvat kylät Agriómata, Áno Vérga, Káto Vérga, Moúsga, Páno Galári - Kampinári ja Paralía Vérgas. Áno Vérga (”Ylä-Vérga”) ja Káto Vérga (”Ala-Vérga”) ovat Vérgan alkuperäisiä ydinkyliä ja Paralía Vérgas niiden ranta-asutus.
Vochaïkó

Vochaïkó (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Vélo-Vóchan kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 923 (2021).
Vochaïkón kylä sijaitsee noin 14 kilometriä länteen Kórinthoksen kaupungista ja noin kaksi kilometriä sisämaahan Korintinlahden etelärannasta. Se on rakennettu noin 30 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Vochaïkó muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Βοχαϊκού, "Dimotikí Koinótita Vochaïkoú"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Kylän ensimmäinen osmanivallan aikainen nimi oli "Chasánaga" (Χασάναγα &lt; Χασάν-Αγά &lt; Hassan Aga). Vuonna 1928 sen nimeksi vaihdettiin "Krokidás" (Κροκιδάς) vuonna 1922 pääministerinä toimineen Sotírios Krokidásin mukaan. Jo vuonna 1930 nimeksi tuli "Asopía" (Ασωπία) ja pian jälleen "Krokidás". Vuonna 1933 käyttöön otettiin nykyinen nimi "Vochaïkó". Kylän pääkirkko on omistettu Pyhälle Demetriokselle ("Ágios Dimítrios").
Coq au vin

Coq au vin () on ranskalainen pataruoka, jossa pannussa ruskistettu kukko tai muu siipikarja on haudutettu viinissä.
Historia.
Legendojen mukaan "coq au vin" juontaa juurensa Julius Caesarin ja muinaisten gallialaisten aikoihin, mutta ensimmäinen varma resepti on 1900-luvun alusta. Pidetään varmana, että ruoka on ollut osa talonpoikaista keittiötä paljon kauemmin.
Valmistus.
Ruoan nimi viittaa kukkoon, ja hauduttaminen viinissä onkin auttanut mureuttamaan sitkeät linnut, joissa on paljon sidekudosta. Nykyään se tehdään yleensä broilerista, mutta muutakin siipikarjaa voidaan käyttää.
Tyypillisessä ohjeessa raaka-aineita ovat linnun lisäksi punaviini, usein bourgogne, silavasuikaleet, pienet herkkusienet, sipuli, porkkana, usein valkosipuli ja mahdollisesti lehtiselleri.
Ruoan valmistus muistuttaa burgundinpadan valmistusta. Lintu maustetaan, joskus jauhotetaan, ja ruskistetaan rasvassa. Sitten se ja muut raaka-aineet haudutetaan hitaasti kypsiksi viinissä. Yleisiä mausteita ovat suola, mustapippuri sekä yrtit kuten timjami, persilja ja laakerinlehti. Nämä lisätään usein maustekimppuna. Liemi suurustetaan lopuksi joko jauhoilla tai lisäämällä ruokaan linnun verta, ja se voidaan höystää tilkalla brandya.
Ruoasta esiintyy lukuisia alueellisia muunnoksia, kuten "coq au vin jaune" Franche-Comtésta, jossa käytetään paikallista valkoviiniä ("vin jaune", "keltainen viini") sekä joskus herkkusienien sijasta huhtasieniä; "coq au riesling" Alsacesta, missä punaviini on korvattu Riesling-valkoviinillä; "coq au pourpre" tai "coq au violet", jossa on käytetty Beaujolais nouveau-viiniä; ja "coq au Champagne", jossa käytetään samppanjaa.
Jamalin seisake

Jamalin seisake (lyhenne Jli., ratakm 735,671) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi rakentamishetkellä Pielisjärven kunnassa, vuoden 1972 kuntaliitoksen jälkeen Lieksan kaupungissa.
Jamalin seisakkeesta on säilynyt vain vähän tietoja. Liikennepaikalle rakennettiin Thure Hellströmin suunnittelema laiturirakennus ja se avattiin rataosan perustamisen yhteydessä vuonna 1911. Liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1957. Tavaraliikenteen päätyttyä vuonna 1969 Jamali jäi seisakkeeksi. Vuonna 1990 henkilöliikenne päättyi monen muun Nurmeksen radan seisakkeen yhteydessä ja sen myötä se myös lakkautettiin liikennepaikkana. Laiturirakennus ja sivuraide on purettu, mutta resiinavaja on vuoden 2009 tietojen mukaan edelleen olemassa ainoana jäänteenä liikennepaikasta.
Gekås

Gekås Ullared AB on Ullaredissä Falkenbergin kunnassa Ruotsissa sijaitseva vuonna 1963 avattu tavaratalo, joka aluksi keskittyi rakennustarvikkeisiin, mutta on sittemmin laajentanut valikoimaansa yleistavarataloksi. Gekås on tiettävästi myyntipinta-alaltaan maailman suurin vähittäiskaupan myyntipiste. Kävijöitä on vuosittain noin 4,5 miljoonaa ja liikevaihto vuonna 2012 noin 3,4 miljardia Ruotsin kruunua. Työntekijöitä on sesonkiaikana enimmillään noin 1 400, muuna aikana noin 600. Gekås on tullut tunnetuksi "Ullared"-nimisestä Kanal 5:n tositelevisio-ohjelmasta, jossa seurataan tavaratalon arkea. Monet asiakkaat tulevat kaukaa, ja tavaratalon yhteydessä on hotelli.
Glommen

Glommen on taajama Falkenbergin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 085 asukasta vuonna 2021.
Glommen tunnetaan Glumin kivestä, joka on jääkauden jäljiltä rannalle jäänyt siirtolohkare. Se on aikoinaan toiminut tärkeänä maamerkkinä ennen Morups Tångenin majakan rakentamista. Kivessä on Aven Petter Bexellin vuonna 1816 raapustama teksti, joka kertoo, millä etäisyydellä merenpinta tuolloin oli kivestä. Tuohon aikaan oltiin huolissaan veden vähentymisestä meressä.
Vessigebro

Vessigebro on taajama Falkenbergin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 836 asukasta vuonna 2021.
Alfred Lagerheim

Carl Herman Theodor Alfred Lagerheim (4. lokakuuta 1843 Kööpenhamina – 23. toukokuuta 1924 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi maansa ulkoministerinä vuosina 1899–1904. Ulkoministerinä Lagerheim yritti pelastaa Ruotsi-Norjan unionin ja oli muun muassa valmis myöntämään norjalaisille oikeuden omiin konsulaatteihin. Ennen ministeriksi tuloaan hän oli toiminut lähettiläänä Berliinissä vuodesta 1886. Vuosina 1905–1917 Lagerheim oli Tukholman kaupunginvaltuuston jäsen.
Otso Ylitalo

Otso Elia Ylitalo (s. 4. tammikuuta 2005 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Porin Ässiä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Ylitalo osaa pelata myös laidassa.
Ura.
Seuraura.
Ylitalo on Oulun Kärppien kasvatti. Hän oli kaudella 2021–2022 tehoilla 15+33=48 seuran U18-joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Elias Janssonin jälkeen. Ylitalo valittiin U18 SM-sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kauden 2022–2023 hän pelasi suurimmaksi osaksi Kärppien U20-joukkueessa, mutta Ylitalo pelasi osan kaudestaan myös U18-joukkueessa, jossa hän voitti Suomen-mestaruuden.
Huhtikuussa 2023 Ylitalo teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Porin Ässien kanssa. Hän pelasi kauden 2023–2024 kokonaan seuran U20-joukkueessa. Ylitalo oli tehoilla 19+19=38 Ässien paras maalintekijä Manu Mäkelän kanssa ja hän sijoittui sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. Ylitalo voitti kauden päätteeksi U20 Suomen-mestaruuden. Myös kauden 2024–2025 hän aloitti U20-joukkueessa. Ylitalo teki liigadebyyttinsä 16. lokakuuta 2024 Kiekko-Espoota vastaan. Hänet merkittiin Ässien kakkosketjun vasempaan laitaan Peter Tiivolan ja Dylan Fabren viereen. Ylitalo sai ottelussa jääaikaa 9.46 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema –2. Liigauransa avausmaalin Ylitalo teki yhdeksännessä ottelussaan 7. joulukuuta 2024 Mikkelin Jukureita vastaan. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Peter Tiivolan tekemään ylivoimamaaliin. Niko Palonen valitsi Ylitalon ottelun ykköstähdeksi. Hän vakiinnutti paikkansa Ässissä marraskuun lopulla ja sai myös vastuuta yli- ja alivoimalla. Tammikuun 20. päivään mennessä Ylitalo oli tehnyt 22 otteluun neljä maalia ja seitsemän tehopistettä, kun Ässät tiedotti käyttäneensä hänen sopimuksensa option seuraavasta kaudesta. Kaksi viikkoa myöhemmin Ylitalon sopimusta jatkettiin kevääseen 2027 asti. Kaikkiaan hän pelasi SM-liigassa kauden aikana 33 runkosarjaottelua tehopistein 7+13=20 ja viisi pudotuspeliottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Maajoukkueura.
Ylitalo pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2022, jolloin hän voitti pronssia. Yhteensä Ylitalo on pelannut 17 nuorten ja 12 poikien maaottelua.
Ylitalo valittiin Pohjola-leirin parhaaksi pelaajaksi ja tähdistökentälliseen vuonna 2020.
Yksityiselämä.
Ylitalo valmistui ylioppilaaksi Porin lukiosta keväällä 2025.
Arttu Niskanen

Arttu Oskari Niskanen (s. 12. marraskuuta 2004 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä. Hän on pelannut myös hyökkääjänä.
Ura.
Niskanen on Oulunkylän Kiekko-Kerhon kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Kiekko-Vantaaseen. Niskanen toimi kaudella 2020–2021 seuran U18 Akatemia-joukkueen varakapteenina. Kaudella 2021–2022 hän oli Kiekko-Vantaan U18-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+14=17. Kaudeksi 2022–2023 Niskanen siirtyi Tampereen Ilveksen U20-joukkueeseen. Kauden 2023–2024 hän pelasi loppuun lainalla Mestis-joukkue Kooveessa, jossa Niskanen pelasi 11 runkosarja- ja kaksi pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä.
Toukokuussa 2024 Niskanen teki kaksivuotisen juniorisopimuksen Ilveksen SM-liigajoukkueen kanssa. Hän pelasi kauden 2024–2025 lähes kokonaan seuran U20-joukkueessa. Niskanen teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan alkulohkon päätöskierroksella 15. lokakuuta 2024 ruotsalaista Växjö Lakersia vastaan, kun jatkomahdollisuutensa menettänyt Ilves peluutti ottelussa kaikkiaan kuutta ensikertalaista. Hänet merkittiin joukkueen kolmospuolustajapariin Jarkko Parikan viereen. Niskanen sai ottelussa jääaikaa 9.07 minuuttia. Hän ei pelannut kauden aikana otteluakaan SM-liigassa.
Myös kauden 2025–2026 Niskanen aloitti Ilveksen U20-joukkueessa. Hän teki SM-liigadebyyttinsä runkosarjan seitsemännellä kierroksella 26. syyskuuta 2025 Porin Ässiä vastaan. Niskanen merkittiin Ilveksen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.04 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema +8. Niskasesta tuli ensimmäinen Ilves-pelaaja, joka käytti pelinumeroa 5 Nokia Arenassa (avausottelu pelattiin 3. joulukuuta 2021).
Muuta.
Niskanen valmistui ylioppilaaksi Sammon keskuslukiosta syksyllä 2023.
Musiikkiteollisuus

Musiikkiteollisuus on toimiala, johon kuuluvat henkilöt ja yritykset osallistuvat musiikin kaupalliseen hyödyntämiseen. Tähän kuuluvat muun muassa esittäjät, studiomuusikot, säveltäjät, sanoittajat ja tuottajat. Ääniteteollisuus on musiikkiteollisuuden alue, joka keskittyy äänitteiden tuotantoon, jakeluun ja markkinointiin sekä kaupalliseen hyödyntämiseen.
Esittäjät ovat suoraan yhteydessä brändiin ja fanikuntaan. Kaupallisia keinoja ovat suoratoisto ja muut digitaaliset palvelut, levyjen myynti, rojaltit musiikin esittämisestä lähetyksessä tai julkisesti, lisensointi elokuviin, peleihin tai mainoksiin, kiertueista ja muusta tuotemyynnistä sekä markkinointisopimuksista.
Suomalainen musiikkiteollisuus oli arvoltaan noin 1,28 miljardia euroa vuonna 2023. Tämä sisälsi elävän musiikin, tekijänoikeudet, äänitteet ja tuet.
IFPI:n mukaan ääniteteollisuuden liikevaihto globaalisti oli 26,2 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 2022, jossa oli yhdeksän prosenttia kasvua.
Historia.
20. vuosisadan alkuun saakka musiikkiteollisuus perustui nuottikirjoitusten julkaisuun ja konserttiesityksiin. 1920-luvun alusta levysoittimien yleistyminen muutti musiikin jakelua ja ensimmäiset levymerkit syntyivät. Ääniteteollisuus on äänitteiden tekoon ja levitykseen keskittyvä alaosa musiikkiteollisuudesta. CD-levyjen julkaisun myötä ääniteteollisuuden liikevaihto nelinkertaistui Yhdysvalloissa 14,6 miljardiin dollariin vuodesta 1983 vuoteen 1999 mennessä.
Musiikkiteollisuus on muuttunut merkittävästi Internetin ja digitalisaation myötä sekä musiikin tuottamisessa että kuluttamisessa. Aiemmin sekä musiikin tekijät että kuluttajat olivat pitkälti levymerkkien ohjattavissa ja mieltymyksiin vaikutti mitä kulloinkin oli levityksessä. Levymerkki hallitsi kaikkea artistin uralla markkinoinnista esiintymisiin. 2000-luvun alkuvaiheeseen matkapuhelimien yleistymiseen liitetään suoratoistopalveluiden yleistyminen ja kuluttajille avautui toisenlainen pääsy musiikkiin. 2010-luvulla sosiaalinen media alkoi vaikuttaa yhä enemmän musiikin markkinointiin. 
Digitalisaation myötä äänitys ja miksaus voidaan tehdä artistin kotona, joka laskee tuotantokustannuksia ilman studiokustannuksia. Digitaalisen jakelun myötä levyjen painatuskustannukset ovat laskeneet ja levymyynnin ei tarvitse olla suuren myyntimäärien painotuksessa. CD-levyjen aikana levymerkki maksoi etukäteen artistille tietyn määrän ja levymerkki pystyi keräämään suurimman osan levyn tuotoista. Toisaalta digitaalisella markkinapaikalla kuluttaja voi ostaa vain osan kappaleista, jolloin kappaleiden myyntimäärät ovat nousseet ja levymerkkien voitot ovat laskeneet.
Iivari Heikkinen

Iivari Heikkinen (s. 14. tammikuuta 2004 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Heikkinen pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa, jonka varakapteenina hän toimii.
Ura.
Heikkinen on Oulun Kärppien kasvatti. Kaudella 2018–2019 hän pelasi myös Kärppien ja Haukiputaan Ahmojen C-nuorten yhdistelmäjoukkueessa. Kaudeksi 2022–2023 Heikkinen siirtyi Kärpistä Porin Ässien U20-joukkueeseen. Hänelle seuraa suositteli iaemmin Heikkisen kanssa Kärpissä pelannut Manu Mäkelä. Kaudella 2023–2024 hän oli tehoilla 16+29=45 joukkueen paras syöttäjä Mäkelän kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Heikkinen voitti myös Ässien sisäisen tehotilaston lukemalla +18. Hän voitti kauden päätteeksi U20 Suomen-mestaruuden.
Toukokuussa 2024 Heikkinen teki kaksivuotisen juniorisopimuksen Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueen kanssa. Hän pelasi kauden 2024–2025 lähes kokonaan seuran U20-joukkueessa, jonka paras pistemies ja syöttäjä Heikkinen oli tehoilla 6+24=30. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan alkulohkon päätöskierroksella 15. lokakuuta 2024 ruotsalaista Växjö Lakersia vastaan, kun jatkomahdollisuutensa menettänyt Ilves peluutti ottelussa kaikkiaan kuutta ensikertalaista. Heikkinen merkittiin joukkueen kolmosketjun oikeaan laitaan Erik Borgin ja Juuso Könösen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.12 minuuttia. Ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa Heikkinen pelasi 21. joulukuuta 2024 vieraissa KooKoota vastaan, kun Ilveksen kokoonpanosta oli edellisen ottelun jälkeen ulkopuolella neljä hyökkääjää. Hänet merkittiin joukkueen nelosketjun vasempaan laitaan Juho Rautasen ja Eemil Laurellin viereen.
Miodrag Kotur

Miodrag Kotur (s. 1963) on serbialainen moottoriurheiluvaikuttaja. Kotur toimii MotoGP-sarjassa kilpailevan Leopard Racingin tallipäällikkönä. Aiemmin hän työskenteli Formula 1:ssä Ferrarilla vuosina 1993–2009.
Andrea Schlager

Andrea Schlager (s. 16. kesäkuuta 1982) on itävaltalainen televisiojuontaja ja toimittaja. Hän on työskennellyt toimittajana ServusTV-kanavan Formula 1-, tennis- ja jääkiekko-osioissa.
Yksityiselämä.
Schlager seurusteli 2022–2023 Formula 1 -kuljettaja Fernando Alonson kanssa.
Amsterdamin seksimuseo

 
Amsterdamin seksimuseo (“Venuksen temppeli”; ) on Amsterdamissa keskusrautatieaseman edessä Damrak-kadulla sijaitseva museo, joka esittelee erotiikan ja seksuaalisuuden kehitystä historian eri vaiheissa.
Amsterdamin seksimuseo avattiin vuonna 1985. Museo koostuu monista pienistä huoneista, joita on nimetty muiden muassa Mata Harin, Markiisi de Saden, Rudolph Valentinon, Oscar Wilden ja Madame de Pompadourin mukaan. Amsterdamin seksimuseon kokoelmiin kuuluu muun muassa aihepiiriin liittyviä valokuvia, maalauksia, nauhoitteita ja esineitä. Museo hyödyntää multimediatekniikoita.
Museon sisältö.
Museo sisältää laajasti erilaisia aihepiiriin liittyviä esineitä ja taideteoksia. Museosta löytyy esimerkiksi 1500-luvun siveysvyö, viktoriaanisen ajan maalauksia, seksileluja ja muita seksivälineitä. Museossa on sisäänkäynnillä kipsistä veistetty Venus-patsas.
Jonne Anttonen

Jonne Anttonen (26. helmikuuta 1898 Viipurin maalaiskunta – 6. huhtikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen yritys- ja järjestöjohtaja ja talousasiantuntija.
Henkilöhistoria.
Anttosen vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Anttonen ja Sofia Kiesi ja puoliso vuodesta 1922 Hulda Elina Heinonen. Anttonen tuli ylioppilaaksi 1917 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1921 ja kauppatieteen kandidaatiksi 1925, maisterin arvon hän sai 1950. Anttonen oli Lassila &amp; Tikanojan Helsingin konttorin kirjeenvaihtaja 1921–1925, Viipurissa kauppaoppilaitoksen kirjanpidon ja muiden aineiden opettaja 1925–1929, Taloudellisen valistuskeskuksen johtaja 1929–1933 sekä Yksityisyrittäjien liiton asiamies ja toimitusjohtaja 1934–1949, samoin kuin "Talous ja Koti" ja "Yksityisyrittäjä"-lehtien päätoimittaja. Hän oli myös Yksityisyrittäjien kustannus -yhtiön toimitusjohtaja. Yksityisyrittäjien säätiön asiamies hän oli 1936–1945 ja oman tilintarkastustoimiston pitäjä 1949–1958.
Lotta Petronella

Lotta Petronella (s. 1972) on Turun saaristossa asuva ja työskentelevä suomalainen taiteilija, kuraattori ja elokuvantekijä, joka on ohjannut, leikannut ja käsikirjoittanut useita dokumentti- ja lyhytelokuvia. Petronellan taiteellinen työskentely on paljolti keskittynyt saaristoon ja saaristolaiselämään.
Taiteellinen työskentely.
Petronella kouluttautui kuvataiteilijaksi 1990-luvun lopulla Lontoossa (Chelsea College of Art). Suomeen palattuaan hän on ohjannut ja käsikirjoittanut useita saaristoon keskittyviä elokuvia, kuten neljän Turun ulkosaaristossa asuvan naisen arjesta kertovan dokumenttielokuvan "Skärikvinnor - luotojen naiset" (2009) sekä kokeellisen dokumenttielokuvan "Seili" (2020). Vaikutteita omaan työskentelyynsä Petronella on kertonut saaneensa dokumentaristi Trinh T. Minh-halta.
Yhtenä kiinnostuksen kohteena on Petronellan työskentelyssä on ollut paikan luonne. Vuodesta 2020 hän on toteuttanut Nauvon saaristossa sijaitsevaan Seilin saareen liittyvää Själö Poeisis -hanketta. Petronella oli myös yksi vuoden 2023 Helsinki Biennaaliin valituista taiteilijoista. Tapahtumaan tehdyssä paikkasidonnaisessa "Saarten" "Materia Medica -"teoksessa hän teki yhteistyötä muusikko Lau Naun ja villiruokaa kehittäneen keittiömestari Sami Tallbergin kanssa. Teokseen kuului muun muassa kuoroteos sekä jokaisen oikeuksia Suomessa edistäneen Ilma Lindgrenin kunniaksi järjestetty esitys.
Petronellan työskentely on usein monitaiteista ja siihen erilaista yhdessä työskentelyä. Petronella on toinen CAA Contemporary Art Archipelago -kuraattorikollektiivin perustajajäsenistä. Vuodesta 2009 lähtien CAA on järjestänyt Turun saaristossa nykytaiteen näyttelyitä ja tapahtumiayhteistyössä alueen eri toimijoiden sekä tieteellisten tutkimuslaitosten kanssa. CAA julkaisee myös alojenväliseen yhteistyöhön liittyviä kirjoituksia. Petronella on yksi perustajajäsenistä myös taiteen ja tieteen vuorovaikutusta edistävässä monitaiteisessa ja -kielisessä Kolmas Tila – Tredje Rummet -ryhmässä, joka toteuttaa näyttämö- ja tilateoksia, näyttelyitä ja esitystaidetta.
Rassolnik

Rassolnik () on venäläinen hapan keitto. Se saa makunsa suola- tai maustekurkuista ja niiden happamasta säilöntäliemestä.
Valmistus.
Rassolnikiin käytetään suola- tai maustekurkkuja, ohrasuurimoita, sipulia, tilliä, ja joskus smetanaa. Keitto voidaan tehdä kasvisversiona (tämä on ollut suosittua paastonaikaan), mutta yleensä siihen tulee jotakin lihaa. Yleensä käytetään kanaa tai naudanlihaa, ja erityisesti aikaisemmin naudan tai porsaan munuaisia.
Historia.
Nykyisen muotonsa rassolnik sai 1900-luvun alkupuolella Venäjän vallankumouksen jälkeen. Sen edeltäjiä edeltäjiä olivat nimellä "kalya" tunnetut happamat liha-, sieni ja vihanneskeitot. 1800-luvulla nimeä "rassolnik" käytettiin suolakurkulla maustetuista lihapiirakoista, jotka mainitaan mm. Nikolai Gogolin teoksissa. 
Neuvostoaikana "rassolnik Leningradin tapaan" tuli suosituksi. Se tehtiin lihaliemeen ja siinä käytettiin naudanlihaa tai naudan munuaisia. Uusia ainesosia olivat peruna ja porkkana, ja ohrasuurimot korvattiin joskus riisillä. Höysteenä tarjotaan yleensä smetanaa. 
"Rassolnik Moskovan tapaan" tehdään kanaliemeen, liha on kanaa tai ankkaa, ja keitossa on persiljaa ja mukulaselleriä. Smetanan sijaan rassolnik tarjoillaan hyydytetyn munamaitoseoksen kanssa.
Kyrkslätts hembygdsförening

Kyrkslätts hembygdsförening r.f. on suomalainen, ruotsinkielinen kotiseutuyhdistys, joka toimii Kirkkonummella. Yhdistys on perustettu vuonna 1910 ja se julkaisee kirjoja, ylläpitää museoita, sekä järjestää näyttelyitä.
Gillobackan kotiseututalo.
Gillobackan kotiseututalo on kotiseutuyhdistyksen kokous- ja kokoontumistila. Kotiseututalo on toinen kahdesta 1500-luvulla perustetun Gillobackan kartanon jäljellä olevasta rakennuksesta. Itse rakennus on rakennettu 1900-luvun alussa.
Museotoiminta.
Ensimmäinen museo.
Yhdistyksen ensimmäinen museo, "Gammel-Tina", sijaitsi Masalassa ja se vihittiin käyttöön 29. joulukuuta 1913. Museorakennuksen lahjoitti Tinan tilalta Alfred Vilén. Kun suuri osa Kirkkonummea päätyi syksyllä 1944 Neuvostoliiton vuokraamalle Porkkalan alueelle museon esineet evakuoitiin Herttoniemen kartanoon. Kun Porkkala palautettiin vuonna 1956 oli museosta jäljellä vain sivurakennus Tinan tupa, sekä tyylimylly.
Alisgården.
Pohjois-Kirkkonummi ei kuulunut Porkkalan vuokra-alueeseen, jonka vuoksi kotiseututoimintaa oli mahdollista jatkaa siellä. Kyrkslätts hembygdsförening osti yhdessä marttayhdistys Kyrkslätts Marthaföreningin kanssa sopivan tontin Lapinkylästä. Tontille siirrettiin vanha vuonna 1827 valmistunut asuinrakennus Aliksen tilalta Evitskogista. Vuonna 1956 Alisgårdenin kotiseutumuseo vihittiin käyttöön.
Museoalueella sijaitsee myös luhtiaitta, jonka lahjoitti Sven Österberg Bak-Tuomolan tilalta Evitskogista. Tinan tupa siirrettiin alueelle vuonna 2016.
Gesterbyn museoalue.
Osa yhdistyksen museoesineistä sijaitsee Gesterbyn navetan vintillä. Museoalueelle siirreettiin tuulimylly vuonna 1973.
Tuukka Haapaniemi

Tuukka Juhana Haapaniemi (s. 1978 Helsinki) on suomalainen laulaja ja säveltäjä. Äänialaltaan hän on basso.
Haapaniemi on laulanut Club for Five -lauluyhtyeessä sen perustamisesta, vuodesta 2000 alkaen.
Muusikontyönsä lisäksi Haapaniemi on työskennellyt myös ääninäyttelijänä ja äänikirjojen lukijana.
Ritsumeikan-yliopisto

Ritsumeikan-yliopisto (jap. 立命館大学, "Ritsumeikan Daigaku") on yksityinen yliopisto Japanissa.
Yliopisto on perustettu 1900 nimellä Kyoto hōseigakkō. Nykyisin yliopistossa on lähes 35 000 opiskelijaa, joista noin 4 000 jatko-opiskelijoita.
Lötköjen yö

Lötköjen yö () on yhdysvaltalainen kauhukomediaelokuva vuodelta 1986. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Fred Dekker ja sen pääosassa näyttelevät Jason Lively, Jill Whitlow ja Tom Atkins. Elokuva ei ollut ilmestyessään menestys, mutta on myöhemmin saanut osakseen kulttimainetta.
Juoni.
Vuonna 1959 avaruudesta ilmestyy Maahan kanisteri, jota nuori pari lähtee tutkimaan tuhoisin seurauksin. 27 vuotta myöhemmin Cormanin yliopiston opiskelija Chris yrittää ystävänsä J.C.:n kanssa liittyä veljeskuntaan ihastuttuaan palavasti Cynthia -nimiseen tyttöön, mutta veljeskuntaa johtava Cynthian poikaystävä Brad laittaa heidät jäsenyydensä saamiseksi suorittamaan tehtävän varastaa ruumis yliopiston lääketieteellisestä keskuksesta. Mies, joka vuonna 27 vuotta sitten löysi avaruudesta tulleen kapselin, löytyy keskuksesta syväjäädytettynä ja Chris ystävineen sulattavat ruumiin autuaan tietämättöminä, että ruumiin sisällä on avaruusloinen, joka kykenee lisääntymään ja ihmiskehon sisälle päästessä muuttaa tämän eläväksi kuolleeksi. Etsivä Ray Camaronin päätyessä tutkimustensa myötä selville tapahtumien kulusta on tilanne uhkaamassa karata jo pahasti käsistä.
Django (ohjelmistokehys)

Django on Python-ohjelmointikieleen pohjautuva ilmainen, avoimen lähdekoodin web-ohjelmistokehys (web framework).
Django pohjautuu model-template-views (MTV) -arkkitehtuuriin, joka käytännössä vastaa MVC-arkkitehtuuria.Djangolla ohjelmoidessa luodaan kansiorakenne, jossa on eri tiedostoja. Esimerkkejä tiedostoista on esimerkiksi admin, urls, models ja wsgi.
Sierramadrenpihta

Sierramadrenpihta ("Abies durangensis") on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon, pihtojen ("Abies") sukuun kuuluva havupuulaji.
SSierramadrenpihta on suurimmillaan 48 metriä korkeaksi kasvava puu, jonka rinnankorkeusläpimitta voi kasvaa noin puoleentoista metriin. Runko on yleensä suora ja latvus epäsäännöllisen pyöreä. Rungon kuori on nuorilla puilla sileä ja harmaa tai punaruskea ja tummenee ajan myötä tummanharmaaksi. Toisinaan runkoon muodostuu myös syviä, pitkittäisiä uurteita.
Sierramadrenpihta kasvaa Meksikossa Durangon, Chihuahuan, Sinaloan ja Jaliscon osavaltioissa. Se kasvaa tyypillisesti viileän ja kostean ilmaston alueiden rinteillä, joiden maaperä on hyvin vettä läpäisevää. Lajin populaatiot ovat yleensä pieniä sekä eristyneitä, ja se kasvaa usein yhdessä muiden havupuiden, kuten muun muassa chihuahuankuusen ("Picea chihuahuana"), lännendouglaskuusen ("Pseudotsuga menziesii"), uudenmeksikonmännyn ("Pinus strobiformis") ja meksikonsypressin ("Cupressus lusitanica") kanssa.
Chateau Chizay

Chateau Chizay () on viinintuotantoyritys Berehoven kaupungissa Ukrainan Taka-Karpatiassa. Vuonna 1995 perustetulla viinitarhalla on 272 hehtaaria viiniköynnöksiä. Viinitila on perustettu itsenäisessä Ukrainassa, eikä se perustu neuvostoaikaiseen perintöön.
Chateau Chizay on voittanut mitaleja kansainvälisissä viinikilpailuissa, kuten Mundus Vini Dusseldorf ja Mondial des Vins Blancs Strasbourg.
Viinitila Chateau Chizay on myös suosittu turistikohde. Vuonna 2019 avattiin Winemaker Chiz -museo, joka esittelee alueen historiaa, viinikulttuuria ja viininvalmistusta.
Viinitarhat ovat Karpaattien juurella, pääasiassa vulkaanista alkuperää olevilla rinteillä. Viinitarhat istutettiin vuonna 2006. Yritys viljelee eurooppalaisia valkoisia ja punaisia rypälelajikkeita, mukaan lukien harvinaisia ukrainaisia lajikkeita. Viinitarhoissa ei käytetä keinotekoista kastelua ja suurin osa työstä tehdään käsin.
Yritys oli myös aloitteentekijä Taka-Karpatian viiniviljelijöiden ja viinintuottajien yhdistyksen perustamisessa ja alueen laatuviinien suojatun maantieteellisen merkinnän "Transkarpaattian viinit" synnyttämisessä.
Bajanmänty

Bajanmänty ("Pinus monophylla") on mäntyjen ("Pinus") sukuun kuuluva havupuulaji. Se risteytyy sandiegonmännyn ("Pinus quadrifolia") ja coloradonpähkinämännyn ("Pinus edulis") kanssa.
Ulkonäkö.
Bajanmänty on suurimmillaan 14 metriä korkeaksi kasvava puu. Se on runsasoksainen, ja runko voi kasvaa puoli metriä paksuksi. Rungon kuori on tummanpunaruskea.
Lehtinä olevat neulaset ovat 2–6 cm pitkiä ja noin 1–2,5 mm leveitä, harmaanvihreitä ja kaarevia. Neulasissa on ilmarakojuovia kaikilla pinnoilla.
Hedekävyt ovat noin 1 cm pitkiä ja keltaisia. Emikävyt ovat puolestaan 4–8 cm pitkiä ja vaaleankellanruskeita. Emikävyt kypsyvät kahdessa vuodessa ja tippuvat pian kypsymisensä jälkeen. Siemenet ovat ruskeita tai harmaanruskeita ja lenninsiivettömiä.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Bajanmänty kasvaa kuivissa vuorten ja mäkien alaosien metsissä 1000–2300 metrin korkeudella merenpinnasta. Bajanmäntyä tavataan luonnossa Yhdysvalloissa Arizonan, Kalifornian, Nevadan, Utahin ja Idahon osavaltioissa sekä Meksikossa Baja Californian osavaltiossa.
Příbram

Příbram on kaupunki Keski-Böömin läänissä Tšekissä. Vuoden 2024 alussa siellä asui 32 992 asukasta.
Hallinto.
Kaupungin pormestarina on toiminut vuodesta 2019 ANO 2011-puolueen Jan Konvalinka.
Historia.
1200-luvulla alussa nykyisen Příbramin alueet kuuluivat Prahan piispalle. Moni sen asukkaista kuoli 1290-luvun alussa kun silloisen piispan poliittiset viholliset hyökkäsivät kaupunkiin. Příbram jouduttiin uudelleenasuttamaan tämän jälkeen. Seuraavalla vuosisadalla kaupunkiin rakennettiin muun muasssa sairaalarakennus sekä koulu. Příbramin alueen kaivostoiminta oli aloitettu jo tällöin.
Kaivostoiminnan kehittyminen jatkui aina kolmikymmenvuotiseen sotaan saakka, jolloin kaupungin vallanneet armeijat vahingoittivat sitä pahoin. Seuraavien vuosikymmenten aikana kaupinkilaisten pääelinkeino oli paikallisen Svatá Hora -pyhiinvaelluskohteen tuomat vierailijat. Příbramin kaivokset elpyivät vasta 1700-luvulla, jolloin ne tuottivat rautaa ja hopeaa. 
1950-luvulta alkaen Příbramin kaivokset olivat tärkeä uraaninlähde itäblokin maille. Kaivostoiminta on sittemmin lakannut.
Tšekkoslovakian miehityksen aikana elokuussa 1968 Varsovan liiton joukot etenivät Příbramiin. Kaupungissa sijaitsi tuolloin Tšekkoslovakian läntisen sotilaspiirin päämaja, mikä oli antanut turvapaikan neuvostojoukkojen jahtaamille tiedostusvälineiden edustajille. 22. elokuuta Bytízin vankilan vangit aloittivat kapinan, mikä lisäksi uraanikaivoksen työntekijät menivät lakkoon. Tšekkoslovakian sisäiset turvapalvelut kuitenkin tukahduttivat kapinan nopeasti ja lakko loppui 29. elokuuta. Miehityksen kymmenvuotispäivänä vuonna 1978 paikallinen kaivosmies Ondřej Stavinoha räjäytti VŘSR-aukiolla sijainneen Klement Gottwaldin patsaan kaivoksesta varastamillaan räjähteillä.
2000-luvun alussa Příbram kärsi paikallisen alamaailman välienselvittelyistä, kun kaupungin paikallispoliitikoita epäiltiin yhteyksistä rikollisjengeihin. Kaupungissa tapahtui myös salamurhayritys, tuhopoltto sekä autopommi-isku.
Urheilu.
Jalkapallojoukkue 1. FK Příbram pelaa kaudella 2024/25 Tšekin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Česká fotbalová ligassa. Jääkiekkojoukkue HC Příbram on naisten liigan moninkertainen mestari.
Kansainväliset suhteet.
Ystävyyskaupungit:
Příbram tekee yhteistyötä myös näiden Keski-Euroopan pyhiinvaelluskohteet -projektiin osallistuvien kaupunkien kanssa:
Carl Starfelt

Carl Anders Theodor Starfelt (s. 1. kesäkuuta 1995 Tukholma) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Celta Vigoa.
Starfelt nousi IF Brommapojkarnan junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2014. Kausina 2018 ja 2019 hän edusti IFK Göteborgia. Hän siirtyi heinäkuussa 2019 venäläisseura Rubin Kazaniin, jossa hän pelasi kaksi kautta. Kaudet 2021–2023 hän edusti skotlantilaista Celticiä, jossa hän voitti molemmilla kausilla liigan ja liigacupin sekä jälkimmäisellä kaudella Skotlannin cupin. Starfelt siirtyi elokuussa 2023 espanjalaisseura Celta Vigoon.
Starfelt pelasi Ruotsin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Venäjää vastaan. Hän on pelannut lokakuun 2024 puoliväliin mennessä 11 A-maaottelua, joissa hän on ollut kuusi kertaa avauskokoonpanossa. Otteluista kaksi on kuulunut Kansojen liigaan ja yksi EM-karsintoihin.
Williot Swedberg

Williot Theo Swedberg (s. 1. helmikuuta 2004 Tukholma) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Celta Vigoa.
Swedberg pelasi Hammarbyn joukkueessa 29 Allsvenskan-ottelua kausina 2021–2022 ja teki niissä seitsemän maalia. Hän siirtyi heinäkuussa 2022 espanjalaisseura Celta Vigoon. Hän tuli kaudella 2022–2023 vaihdosta kentälle neljässä La Liga -ottelussa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 15 La Liga -ottelua ja teki niissä viisi maalia: syyskuussa Almeríaa, tammikuussa Real Betisiä, helmikuussa Cádizia, huhtikuussa Las Palmasia ja toukokuussa Athletic Bilbaota vastaan.
Swedberg on pelannut useissa Ruotsin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Ruotsin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Serbiaa vastaan.
Vanessa Mae – pippurinen viulutyttö

 
Vanessa Mae – pippurinen viulutyttö on Suomessa tuotettu televisio-ohjelma. 19-vuotias Vanessa Mae vieraili lyhyesti Suomessa lokakuussa 1997, ja televisiotoimittaja-ohjaaja Erkki Pohjanheimo teki hänestä henkilökuvan YLE TV2:lle. Ohjelman tuotti TV2:lle Sunny Notes Oy.
Televisio-ohjelma rakentui Mari Vesalan tekemään haastatteluun ja sisälsi Maen viimeisimpiä videoita sekä otteita esityksistä kansainvälisillä estradeilla ja hänen kuvausta varten tehtyä soittoaan Helsingissä Sibeliuksenpuistossa. Vanessa Mae kertoo, miten klassisen musiikin opiskelijasta tuli popmuusikko sekä sävellystyöstään, ja miten hän pitkillä kiertueilla ikävöi koiraansa. Haastattelut kuvattiin Radisson SAS Royal hotellissa (Nykyisin Radisson Blue Royal Hotel).
Ohjelmassa nähdyt Maen kappaleet: "Storm", "Carmen" (Bizet), "Red Hot", "Classical Gas".
Ohjelman ensiesitys oli YLE TV2:ssa 30.11.1997.
Lähteet.
Syllingin kirkko

Syllingin kirkko () on Lierin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1852.
Tranbyn kirkko

Tranbyn kirkko () on Lierin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1855.
Lierskogenin kirkko

Lierskogenin kirkko () on Lierin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1937.
Gullaugin kirkko

Gullaugin kirkko () on Lierin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1905.
Sørlin kirkko

Sørlin kirkko () on Liernen kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1873.
Tunnsjøn kirkko

Tunnsjøn kirkko () on Liernen kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1876.
Søre Ålin kirkko

Søre Ålin kirkko () on Lillehammerin kunnassa Norjassa sijaitseva betoninen pitkäkirkko vuodelta 1964.
Garmon sauvakirkko

Garmon sauvakirkko () on alun perin Lomin kunnassa Norjassa sijainnut sauvakirkko 1200-luvulta. Se muutettiin 1730-luvulla ristikirkoksi. Koko kirkko purettiin vuonna 1880 ja rakennettiin osittain samoista materiaaleista uudelleen 1921 Maihaugenin ulkoilmamuseoon Lillehammeriin.
Fåbergin kirkko

Fåbergin kirkko () on Lillehammerin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1727.
Vinberg

Vinberg on taajama Falkenbergin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 654 asukasta vuonna 2021.
Långås

Långås on taajama Falkenbergin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 584 asukasta vuonna 2021.
Heberg

Heberg on taajama Falkenbergin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 463 asukasta vuonna 2021.
Älvsered

Älvsered on taajama Falkenbergin kunnassa Hallandin läänissä Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 441 asukasta vuonna 2021.
August Gyldenstolpe

August Louis Fersen Gyldenstolpe (1849–1928) oli ruotsalainen diplomaatti ja poliitikko, joka toimi maansa ulkoministerinä vuosina 1904–1905, minkä jälkeen hän siirtyi Ruotsin lähettilääksi Pariisiin.
Larissa Sansour

Larissa Sansour (, s. 1973 Itä-Jerusalem) on palestiinalainen kuvataiteilija, joka aloitti maalaustaiteen parissa mutta on siirtynyt sittemmin yhdistämän elokuvaa, valokuvataidetta ja installaatioita. Hän edusti Tanskaa vuoden 2019 Venetsian biennaalissa. Hän käsittelee Lähi-idän politiikkaa tieteisfiktion ja kokeellisen elokuvan avulla sekä tuo esille sukupolvista traumaa.
Elämä.
Sansour syntyi Itä-Jerusalemissa ja varttui Betlehemissä. Hän muutti Britanniaan 1980-luvun lopulla. Hän valmistui 1992 Byam Shaw -taidekoulusta ja jatkoi opintojaan Yhdysvalloissa. Sansour suoritti 1995 alemman korkeakoulututkinnon Maryland Institute College of Artista ja vuonna 2000 maisterin tutkinnon New Yorkin yliopistosta. Hän opiskeli myös Marylandin yliopistossa taidehistoriaa ja -kritiikkiä sekä oli vuonna 1999 vierailevana oppilaana Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa.
Sansourin ala opiskeluaikana oli maalaustaide, ja hän aloitti uransa abstraktin ja esittävän taiteen parissa. Hänen uransa kääntyi elokuvalliseen suuntaan Palestiinan toisen intifadan aikana.
Sansourin ensimmäiset yksityisnäyttelyt olivat vuonna 2010 Tukholmassa, Pariisissa ja New Yorkissa. Sen jälkeen hänellä on ollut näyttelyitä ympäri maailmaa. Guanajuaton kansainvälisellä elokuvafestivaalilla hänen "In The Future They Ate From The Finest Porcelain" palkittiin 2016 parhaana kokeellisena lyhytelokuvana. Sansour edusti 2019 Tanskaa Venetsian biennaalissa, jossa oli esillä hänen teoksensa "Heirloom", jonka osana oli muun muassa videoteos "In Vitro".
Tyyli ja teemat.
Sansour aloitti taidemaalarina, mutta siirtyi pian videotaiteen pariin. Hän on tehnyt video- ja installaatioteoksia, jotka soveltavat myös valokuvaa ja veistotaidetta.
Sansour yhdisti varhaisissa teoksissaan populaarikulttuuria, huumoria ja aktivismia, mutta hän
on myöhemmin käsitellyt poliittisia aiheita ja Lähi-idän yhteiskunnallista ulottuvuutta tieteisfiktion ja kokeellisen elokuvan avulla. Sansourin teemana on erityisesti sukupolvisten muistojen ja traumojen periytyminen. Hän on kiinnostunut myös myyttien ja historian välisestä dialektiikasta.
Sansourin toteuttaa teoksensa yhteistyössä monien tekijöiden kanssa. Varhaisissa videoteoksissa näyttelijöinä toimivat ystävät ja perheenjäsenet, mutta teosten monimutkaistuessa työryhmä kasvoi. Sansourin tärkein yhteistyökumppani on tanskalainen Søren Lind.
Maria Leissner

Maria Leissner (s. 21. tammikuuta 1956) on ruotsalainen diplomaatti ja poliitikko, joka toimi kansanedustajana 1985–1991 ja Kansanpuolueen puheenjohtajana vuosina 1995–1997. Hän on myös ollut Ruotsin suurlähettiläs Guatemalassa vuosina 2000–2004.
Aaro Chrons

Aaro Chrons (s. 18. huhtikuuta 2005 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Pelicansia. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Chronsilla on juniorisopimus ja hän on pelannut pääasiassa seuran U20-joukkueessa.
Ura.
Seuraura.
Chrons on Diskoksen kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin JYPiin. Chrons voitti kaudella 2022–2023 seuran U18-joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 22+36=58, joilla hän sijoittui U18 SM-sarjan pistepörssissä viidenneksi.
Kaudeksi 2024–2025 Chrons siirtyi Pelicansin U20-joukkueeseen. Hän oli tehoilla 15+28=43 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Joonas Paqvalinin jälkeen. Chrons valittiin U20 SM-sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Hän teki Pelicansin SM-liigajoukkueessa miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan alkulohkon päätöskierroksella 16. lokakuuta 2024 ranskalaista Dragons de Rouenia vastaan. Chrons merkittiin joukkueen kolmossentteriksi laidoilleen Miika Roine ja Adam Bareš. Chrons sai ottelussa jääaikaa 12.29 minuuttia ja hänelle merkittiin Pelicansin 10–1-voitossa teholukema +2. SM-liigassa Chrons pelasi viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä teki 28. joulukuuta 2024 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Chrons merkittiin Pelicansin nelosketjun vasempaan laitaan Konsta Hirvosen ja Adam Barešin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 5.48 minuuttia.
Chrons teki SM-liigauransa avausmaalin kauden 2025–2026 seitsemännessä ottelussaan 26. marraskuuta 2025 siirretyn rangaistuksen aikana entistä seuraansa JYPiä vastaan. Hänen osumansa jäi Pelicansin 3–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Taavi Vartiainen valitsi Chronsin ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi.
Maajoukkueura.
Chrons on pelannut neljä nuorten maaottelua.
Jasper Lattu

Jasper Olavi Lattu (s. 20. lokakuuta 2005 Lahti) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue Pelicansia. Hän pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa.
Ura.
Lattu on Pelicansin kasvatti. Hän aloitti jääkiekkoilun noin yhdeksänvuotiaana. Lattu pelasi yhden kauden kenttäpelaajana, jonka jälkeen hän siirtyi maalivahdiksi. Kaudella 2023–2024 Lattu puki SM-liigaan 29. helmikuuta 2024 pelattuun vierasotteluun Tapparaa vastaan, jolloin Pelicansin maalinsuulla torjui liigadebyyttinsä tehnyt Niklas Nikkilä. Pelicansin maalivahtiosastolta oli sivussa niin Jasper Patrikainen, Niklas Kokko kuin Johan Gustafsson. Lattu ei saanut ottelussa kuitenkaan peliaikaa.
Kaudella 2024–2025 Lattu teki Pelicansin SM-liigajoukkueessa miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan alkulohkon päätöskierroksella 16. lokakuuta 2024 ranskalaista Dragons de Rouenia vastaan. Hän torjui joukkueen 10–1-voittoon päättyneessä ottelussa 15 kertaa. Lattu puki kauden aikana SM-liigassa 11 runkosarjaotteluun, mutta hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Lattu pelasi kautensa lähes kokonaan Pelicansin U20-joukkueessa. Hän torjui U20 SM-sarjan runkosarjassa 36 ottelussa 24 voittoa ja viisi nollapeliä, joilla Lattu voitti sekä sarjan voitto- että nollapelitilaston.
Muuta.
Latun isoveli Niklas pelaa hyökkääjänä Suomi-sarjajoukkue Lempäälän Kisassa. Veljesten jo edesmennyt isä Ari-Pekka Lattu oli aitajuoksija, joka sijoittui vuoden 2005 yleisurheilun MM-kilpailuissa 400 metrin aitajuoksussa sijalle 19.
Jasper Lattu valmistui ylioppilaaksi Lahden lyseosta keväällä 2024. Hän on maininnut esikuvakseen Juuse Saroksen, johon Lattu on myös verranut pelityyliään.
Karen Minier

Karen Minier (s. 22. maaliskuuta 1973) on belgialainen TV-toimittaja.
Yksityiselämä.
Vuonna 2005 hän aloitti suhteen Formula 1 -kuljettajan David Coulthardin kanssa. He saivat pojan nimeltä Dayton 21. marraskuuta 2008.
Pasquale Lattuneddu

Pasquale Lattuneddu (s. 18. elokuuta 1956) on italialainen liikemies ja entinen Formula One Groupin (FOM) operatiivinen johtaja. Hänet tunnettiin parhaiten Bernie Ecclestonen oikeana kätenä.
Vuonna 2015 hänet valittiin Formula 1:n 20. vaikutusvaltaisimmaksi henkilöksi.
Tanja Bauer

Tanja Bauer (s. 22. huhtikuuta 1969) on itävaltalainen urheilutoimittaja. Hän on haastatellut ja juontanut Formula 1 -kilpailuja Sky Deutschland -TV-kanavalla vuosina 2001–2017. Hän aloitti uransa ORF-kanavalla ja hänen ensimmäinen kilpailunsa oli Itävallan Grand Prix 1997.