tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Parjakanneva

Parjakanneva on suoalue Kauhajoella, kirkonkylän ja Päntäneen kylän välillä, Päntäneenjokilaakson pohjoispäässä. Lännessä suo rajoittuu Päntäneenjokeen.
Kauhajoen kapinan aikana, yöllä 8.–9. heinäkuuta 1808 Parjakannevalla käytiin lyhyt laukaustenvaihto pohjalaisten talonpoikien ja venäläisten välillä. Venäläinen kuormasto oli tulossa Karijoen suunnasta kohti Kauhajokea, jonka vuoksi talonpojat menivät tuhoamaan Parjakannevalla sijaitsevan sillan ja jäivät sinne myös odottamaan kuormastoa. Kahakka päättyi talonpoikien pakenemiseen paikalta.
Suolla käytiin yöllä 28.–29. heinäkuuta 1808 Suomen sotaan kuuluva Parjakannevan taistelu. Taistelu päättyi Ruotsin perääntymiseen.
Bosnianmänty

Bosnianmänty eli harmaarunkomänty ("Pinus heldreichii", vanh. "Pinus leucodermis") on mäntyjen sukuun ja mäntykasvien heimoon kuuluva puu. 
Bosnianmänty kasvaa 25–35 metriä korkeaksi. Sen runko on harmaa ja sileä, mutta vanhemmiten kellertävää. Tummanvihreät neulaset ovat 5–11 senttimetriä pitkiä, ja kasvavat kaksittain. Kävyt ovat 5–10 senttimetriä pitkiä ja kellanruskeita. Ne kasvavat joko yksittäin tai 2–3 kävyn ryhmissä.
Bosnianmäntyä tavataan Albanian, Bulgarian, Kreikan ja entisen Jugoslavian alueella sekä Italian eteläosissa. Metsäntutkimuslaitos kokeili bosnianmännyn kasvattamista Suomessa Punkaharjulla, mutta kaikki koealan puut kuolivat.
Yksi Euroopan vanhimmista tunnetuista puista on Manner-Kreikan Píndos-vuoristossa kasvava bosnianmänty. Se löydettiin vuonna 2016, jolloin sen iäksi todettiin ainakin 1075 vuotta.
Petchtai Wongkamlao

Petchtai Wongkamlao (s. 1965 Yasothon, Thaimaa) on thaimaalainen elokuvanäyttelijä ja -ohjaaja. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "" (2003), "Midnight My Love" (2005), "Honour of the dragon" (2005), "Ghost Variety" (2005) ja "The Odd Couple" (2007).
Tarrakuva

Tarrakuva oli Kurikassa kesällä 1996 perustettu suomirockyhtye. Saman vuoden syksyllä Tarrakuva voitti rockin SM-kilpailut Tampereella. Yhtyeen ensimmäinen julkaisu oli Levy-yhtiön vuonna 1997 julkaisema split-EP, jolla oli kaksi Tarrakuvan ja kaksi Tre Molosin kappaletta. Tämän jälkeen yhtye solmi levytyssopimksen Spinefarm Recordsin kanssa, jonka Ranka Recordings -alamerkillä siltä ilmestyi kaksi singleä ja kaksi albumia.
Yhtyeen kokoonpanon muodostivat Janne (laulu), Jari (kitara, urut, laulu), Juniori (kitara, urut, laulu), Ykke (basso) ja Jussi (rummut). "Raketilla" vierailevina soittajina olivat Jani Viitanen ja Frogley, "Turistilla" Jaan Wessman.
Jean Petit

Jean Petit (25. syyskuuta 1949 – 23. tammikuuta 2024) oli ranskalainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja. 
Ura pelaajana.
Petit pelasi juniorina Toulouse FC:n ja Luchonin juniorijoukkueissa. 1969 hän siirtyi ammattilaiseksi AS Monacoon. Hän edusti ruhtinaskuntalaisseuraa kaikkiaan 13 kauden ajan pelaten seuran paidassa peräti 428 liigaottelua. Petit'n aikana Monaco juhli Ranskan mestaruutta kaudella 1977/78 ja Coupe de Francen voittoa kaudella 1979/80. Hän lopetti pitkän uransa Monacossa kauden 1981/82 jälkeen.
Ranskan maajoukkueessa Petit pelasi 12 maaottelua. Hän oli mukana Michel Hidalgon MM-ryhmässä 1978, mutta pelasi vain yhden ottelun kisoissa. 
Ura valmentajana.
Peliuransa jälkeen Petit toimi valmentajana AS Monacon organisaatiossa. Hän nousi Monacon väliaikaiseksi päävalmentajaksi syksyllä 1994 Arsène Wengerin potkujen jälkeen. Hän teki kuitenkin pian tilaa Jean-Luc Ettorille.
Vuonna 2001 Petit palasi valmennustehtäviin nousten Monaco-luotsi Didier Deschampsin apuvalmentajaksi. Yhdessä Deschampsin kanssa hän luotsasi Monacon Mestarien liigan finaaliin kaudella 2003/04. Deschampsin jätettyä tehtävänsä syyskuussa 2005 Petit toimi lyhyen aikaa Monacon päävalmentajana.
Kesällä 2007 Petit palasi jälleen valmennustehtäviin, kun seuran uudeksi päävalmentajaksi nimetty Ricardo nosti Petit'n apuvalmentajakseen. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2009 saakka.
Syyskuussa 2011 Petit palasi jälleen Monacon apuvalmentajaksi, kun hänestä tuli Laurent Baniden korvanneen italialainen Marco Simonen aisapari.
Whenever You Need Me

Whenever You Need Me on tanskalaisen dance-musiikkiyhtyeen Infernalin toinen single levyltä "Electric Cabaret". 
Yhtye julkaisi 1. elokuuta kotisivuillensa rekisteröityneille käyttäjille kaksiminuuttisen näytteen kappaleesta ennen sen virallista julkaisua radioasemille. Kappale myi myöhemmin kultaa Tanskassa.
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin New Yorkissa vuonna 2008. Videon ohjasi Loic Maes, joka on myös ohjannut Infernalin aikaisemmat videot Ten Miles, I Won't Be Crying ja Downtown Boys.
Electric Light

Electric Light on tanskalaisen dance-musiikkiyhtyeen Infernalin kolmas single levyltä "Electric Cabaret". "Electric Light" on yhtyeen ensimmäinen single, joka julkaistiin maailmanlaajuisesti.
Musiikkivideo.
 Videon on ohjannut monia muita Infernalin musiikkivideoita ohjannut Loic Maes. Musiikkivideo sijoittuu pääasiassa elintarvikekauppaan.
Neuvostoliiton 13. armeija

Neuvostoliiton 13. armeija oli Neuvostoliiton puna-armeijan sotatoimiyhtymä, joka perustettiin ensimmäisen kerran jo Venäjän sisällissodan aikana ja se perustettiin uudelleen kesällä 1941. Yhtymän perinteitä jatkaa Ukrainan XIII armeijakunta.
Talvisota.
Puna-armeijan yhtymien komentajia vaihdettiin perustettaessa Luoteen rintama, jonka komentajaksi nimitettiin 1. luokan armeijankomentaja Semjon Timošenko. Samassa yhteydessä Karjalankannaksella toiminut 7. armeija jaettiin kahtia joukkojen suuren määrän vuoksi. 7. armeija jatkoi Länsi-Kannaksella ja Itä-Kannakselle perustettiin 4. joulukuuta 1939 uusi 7. armeijan oikea ryhmä tai Grendalin operaatioryhmä, jonka komentajaksi määrättiin suomalaissyntyinen armeijakunnankomentaja Vladimir D. Grendal (aik. Wladimir Gröndahl). Ryhmään kuuluivat 49. ja 150. jalkaväkidivisioona. Ryhmä oli Taipaleenjoella 4.-25. joulukuuta ja se nimettiin 26. joulukuuta Stavkan (Pääsotaneuvosto) antamalla käskyllä numero 0691 13. armeijaksi, jonka komennossa oli 2. luokan armeijankomentajaksi ylennetty Grendal. Armeijaan oli liitetty 4., 49., 150. ja 142. jalkaväkidivisioonat, 116. haupitsirykmentti, 311. kanuunarykmentti, 39. erillinen panssariprikaati ja 204. panssaripataljoona. Armeija lakkautettiin 26. maaliskuuta annetun käskyn mukaisesti 5. huhtikuuta 1940.
Uusi 13. armeija.
Armeija perustettiin kesäkuussa 1941 läntisen erityissotilaspiirin alueella, jolloin siihen liitettiin erilaisia yhtymiä. Perustamisen ollessa vielä kesken hyökkäsi Saksa Neuvostoliittoon ja armeijaan kuului yksi jalkaväkiarmeijakunta sekä yksi erillinen jalkaväkidivisioona. Armeija osallistui Minskin, Smolenskin, Orjolin ja Brjanskin taisteluihin. Vuonna 1943 se osallistui Kurskin taisteluun sekä Dneprin varren taisteluihin. Seuraavana vuonna armeija eteni Puolaan ja edelleen Berliiniin.
Tapani Erling

Tapani Erling (s. 22. lokakuuta 1945) on suomalainen kansantaloustieteilijä. Hän toimi Tullihallituksen pääjohtajana vuosina 1998–2012. Vuoden 2006 heinäkuussa Erling valittiin Maailman tullijärjestön puheenjohtajaksi.
Erling työskenteli Outokumpu-yhtiön useissa johtotehtävissä vuosina 1983–1998, muun muassa yrityssuunnittelujohtajana sekä osakkuusyhtiöiden johdossa Portugalissa ja Pietarissa. Tätä ennen hän työskenteli Postipankin ulkomaanosastolla ja ekonomistina mm. työvoimaministeriössä ja valtiovarainministeriössä. Suomen OECD-edustustossa Pariisissa hän toimi talous- ja finanssiasioiden erikoisavustajana vuosina 1974–1978. Hän on ollut SDP:n jäsen ja toiminut ulkomaankauppaministeri Jermu Laineen poliittisena sihteerinä vuosina 1973–1974.
Erling on edistänyt Suomen ja Ranskan välistä yhteistyötä, ja hänelle myönnettiin Ranskan kunnialegioonan ritarimerkki vuonna 2006.
Kardinal Offishall

Jason D. Harrow (s. 12. toukokuuta 1976 Scarborough, Ontario, Kanada) paremmin tunnettu taiteilijanimellään Kardinal Offishall, on kanadalainen rap-muusikko ja tuottaja. Hän tekee reggae- ja dancehall-tyylistä hip hopia.
Biografia.
Harrow syntyi Torontossa Scarborough -kaupunginosaan Kanadassa 12. toukokuuta 1976. Hän kasvoi jamaikalaisten vanhempien kasvattamina. Myöhemmin perhe muutti Toronton Oakwood-Vaughan -kaupunginosaan. Harrow aloitti räppäämisen 8-vuotiaana ja hän voitti rap-kilpailun 12-vuotiaana. 12-vuotiaana hän myös esiintyi lavalla livenä esimmäistä kertaa elämässään. Lavalla hänen kanssaan oli Nelson Mandela ensimmäisen Toronto-vierailunsa aikana. Vuonna 1993 Harrow keksi taiteilijanimekseen "KoolAid". Pian hän kuitenkin muutti nimen "Kardinal Offishalliksi", saatuaan inspiraatiota ranskalaisesta poliitikosta Kardinaali Richelieusta.
Ura.
Kardinal teki sopimuksen Warner/Chappell Music Canada -levy-yhtiön kanssa, kun hän oli 20-vuotias. Vuonna 1996 julkaistiin Kardinalin ensimmäinen single: "Naughty Dread", joka oli mukana "Rap Essentials Volume One" -kokoelmalla.
Vuonna 1997 julkaistiin Kardinal Offishallin debyyttialbumi "Eye &amp; I", Capitol Hill Music -levy-yhtiön kautta. Albumilta julkaistiin yksi single: "On Wit Da Show". Hän oli myös mukana hip hop -yhtye Rascalzin kappaleella "Northern Touch".
Vuonna 2000 Kardinal teki sopimuksen MCA Recordsin kanssa ja vuonna 2001 julkaistiin Kardinalin toinen studioalbumi ""
Kardinalin kolmas studioalbumi "Fire and Glory" julkaistiin vuonna 2005. Albimlta julkaistiin singlet "Everyday (Rudebwoy)", "Heads Up" ja "Feel Alright".
Kardinal Offishallin neljäs studioalbumi "Not 4 Sale" julkaistiin syyskuussa 2008. Albumilta julkaistiin singlet "Dangerous" (feat. Akon), "Set It Off" (feat. Clipse), "Burnt" (feat. Lindo P) ja "Numba 1 (Tide Is High)" (feat. Rihanna). Tosin "Numba 1 (Tide Is High)" -kappaleen musiikkivideo versiolla Rihanna on korvattu Keri Hilsonilla.
Pekka Suvanto

Pekka Väinö Antero Suvanto (11. huhtikuuta 1924 Akaa – 30. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston yleisen historian apulaisprofessori 1971–1982 ja varsinainen professori 1982–1987. Hänen tutkimusalaansa olivat uuden ajan poliittinen, aate- ja oppihistoria sekä historian metodologia.
Suvanto käsitteli väitöskirjassaan 30-vuotisen sodan keisarillisten joukkojen ylipäällikköä Albrecht von Wallensteinia. Myöhemmin hän julkaisi tutkimuksen Axel Oxenstiernasta ja Wallensteinista, "Axel Oxenstiernan Saksan-politiikka ja Wallenstein". Teosten ansiosta hän oli kansainvälisesti merkittävä 30-vuotisen sodan tutkija. 1985 ilmestyi hänen teoksensa Marxin ja Engelsin käsityksistä väkivaltaisista konflikteista ja 1994 tutkimus poliittisen konservatismin historiasta.
Pekka Suvannon veli oli historiantutkija Seppo Suvanto.
Erik Johan Löfgren

 
Erik Johan Löfgren (15. toukokuuta 1825 Turku – 10. joulukuuta 1884) oli suomalainen taidemaalari. Hänen maalaustyylinsä oli lyyrisen romanttista ja hän maalasi muotokuvia sekä historian tapahtumista aiheensa saaneita maalauksia. Löfgren opiskeli T. J. Leglerin johdolla Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa Tukholmassa 1842–1850 ja sitten Düsseldorfin taideakatemiassa O. Mengelbergin ja F. Th. Hildebrandtin johdolla 1853–1858.
Löfgren toimi taulujen restauroijana Tukholmassa 1842–1853 ja myöhemmin 1870-luvulla hän oli opettajana Helsingin yliopiston piirustussalissa. Löfgrenin vanhemmat olivat kauppias Johan Gabriel Löfgren ja Katarina Erikintytär o.s. Wahlsten.
Jouni Hokkanen

Jouni Hokkanen (s. 1964) on helsinkiläinen dokumentaristi, freetoimittaja ja kriitikko.
Muuta toimintaa.
Radio Ylen Ykkösen dokumenttiryhmän jäsen; hän on tehnyt kymmeniä pitkiä ja lyhyitä radiodokumentteja, mm. "Davai Davai – venäläistä teknoa", "Pietarin poikia – sukellus venäläiseen gay-kulttuuriin" ja "Hongkong – tuoksuva satama".
Hokkanen on Yle Teeman Kino Into -elokuvapaikan tuottaja ja Rakkautta &amp; Anarkiaa -elokuvafestivaalin aasialaisen elokuvaohjelmiston valitsija.
Hän on Korean niemimaan ja erityisesti alueen kulttuurin asiantuntija.
Etelänkultasade

Etelänkultasade ("Laburnum anagyroides") on keltakukkainen pensas, jota kasvatetaan koristekasvina. Koko kasvi on myrkyllinen; se sisältää muun muassa sytisiiniä (C11H14N2O, CAS-numero 485-35-8).
Kultasateet ovat saaneet nimensä kellankultaisina ryöppyinä roikkuvista kukinnoistaan. Etelänkultasateen versot, palot ja nuoret lehdet ovat karvaiset. Suomessa se on arempi kuin sukulaislajinsa ja vaatii suojaisen, mutta silti aurinkoisen kasvupaikan.
Karl Anders Ekman

Carl Andreas (Karl Anders) Ekman (30. maaliskuuta 1833 Viipuri – 1. joulukuuta 1855) oli suomalainen Düsseldorfin koulukuntaan kuulunut taidemaalari.
Ekmanin vanhemmat olivat kappalainen Fredrik Joakim Ekman ja Sofia Agata o.s. Ingman. Hänen setänsä oli taidemaalari R. W. Ekman. Karl Anders Ekman opiskeli Tukholman Kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1844–1846, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa 1849–1852, Kööpenhaminan kuninkaallisessa taideakatemiassa 1853–1854 ja Düsseldorfin taideakatemiassa 1854–1855.
Ekman oli lupaava taiteilija, mutta hän sairastui keuhkotautiin ja kuoli 22-vuotiaana Düsseldorfissa.
Time Flies

Time Flies oli vuosina 1990–1997 toiminut suomalainen punkpopyhtye. Yhtyeen kokoonpanon muodostivat aiemmin Ylivieskassa metalliyhtye Claymoressa soittaneet Olli Linna (laulu, kitara), Esa Linna (basso, laulu) ja Tomi Korhonen (kitara, taustalaulu) sekä kannuslaisessa Pathetic-yhtyeessä soittanut Kim Kannussaari (rummut). 
Time Fliesin kaksi ensimmäistä EP:tä olivat omakustanteita, joiden tuottajana ja äänittäjänä toimi kolmas Linnan veljes, Juha. Klamydian Vesa Jokinen näki yhtyeen esiintymisen, minkä seurauksena Jokisen Kråklund Records julkaisi alkuvuodesta 1994 ilmestyneen mini-CD:n "Bubblegum Punk". Yhtyeen viimeiseksi levyksi jäi vuonna 1995 julkaistu "Happy Smile". "Space Aliens" -kappale oli mukana K-Telin Punk+-kokoelmalla. Time Flies äänitti vuonna 1996 albumin työnimellä "Pumporganbank", mutta sitä ei koskaan ehditty julkaisemaan yhtyeen hajottua keväällä 1997.
Time Flies on sittemmin aktivoitunut kolmijäsenisenä muutamille keikoille vuodesta 2013 alkaen. Nykyiset jäsenet ovat Esa Linna, Tomi Korhonen ja Kim Kannussaari. Olli Linna kuoli vuonna 2002 sairaskohtaukseen.
Nils Gyldenstolpe

Nils Carl Gustaf Fersen Gyldenstolpe (30. syyskuuta 1886 Östersund – 10. huhtikuuta 1961 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi ja lintutieteilijä.
Elämäkerta.
Nils Gyldenstolpe oli kreivi August Gustaf Fersen Gyldenstolpen ja Hedvig Fredrika Alice Nierothin kolmas lapsi. Hän oli kreivi ja marsalkka Nils Gyldenstolpen (s. 1642 Turku, k. 1709 Tukholma) jälkeläinen kahdeksannessa polvessa. Hänen puolisonsa oli Sofia Margareta Emilia Heijkensköld.
Gyldenstolpe tutki Ruotsin Lappia vuosina 1906 ja 1909. Vuonna 1910 hän matkusti Algeriassa, 1911–1912 Thaimaassa ja 1914–1915 Malakan niemimaalla. Siinä välissä hän opiskeli Uppsalan yliopistossa. Vuonna 1914 Gyldenstolpe liittyi professori Lönnbergin tutkimusryhmään Ruotsin kansallismuseon selkärankaisten osastolle, jossa hän työskenteli loppuelämänsä ajan. 1921–1922 hän osallistui keskiseen Afrikkaan tehdylle tutkimusmatkalle. Vuonna 1924 hän väitteli tohtoriksi Lundin yliopistossa Afrikanretkensä kokoelmasta. Viimeisen matkansa hän teki Uuteen-Guineaan 1951.
Gyldenstolpe perehtyi etenkin Etelä-Amerikan linnustoon, ja hän lähetti sinne useita ammattimaisia keräilijöitä hankkimaan näytteitä. Kaikista näytteistä hän laati tarkan luettelon.
Gyldenstolpe nimesi joitakin uusia lintulajeja ja alalajeja, muun muassa kalaharinkiurun ("Mirafra passerina") ja kastanjakurkkuorneeron ("Synallaxis cherriei").
Salamandastron (vuori)

Salamandastron on kuvitteellinen vuorilinnoitus, joka esiintyy Brian Jacquesin Redwallin taru -sarjassa. Salamandastron on sammunut tulivuori ja sijaitsee suuren meren rannalla Sammalkukkametsän läntiselle laidalla. Salamandastron on suuri vuori, johon kuuluvat jänisten parakit, ruokasali, keittiö ja kellari, mäyrävaltiaan henkilökohtaiset tilat, ahjo ja asevarasto. Vuoren sisällä on myös salaperäinen huone, jonne vain mäyrävaltiaat voivat mennä ja vain he ja muutamat muut jänikset tietävät paikasta. Huoneen seinällä on kaiverruksia, joissa ennustetaan tulevia tapahtumia, jotka liittyvät mäyrävaltiaaseen itseensä (kuten Boarin ja Veitsihampaan taistelu "Sammalkukkametsän sodassa"). Salamandastron on yritetty valloittaa muutaman kerran, mutta tuloksetta.
Vuorta hallitsee mäyrävaltias ja edellisen mäyrävaltiaan kuoltua, vuorelle tavalla ja toisella tulee hänen tilalleen toinen mäyrävaltias. Salamandastronin hallitsija on yleensä urosmäyrä, mutta Redwallin taru kymmenennessä osassa vuorta hallitsi naarasmäyrä. Valtiaan alaisuudessaan toimii jänisten kaukopartio, joka suojelee metsänasukkaita laivarotilta ja tuholaisilta. Kaukopartion koko on vaihdellut kirjojen mittaan, muutamasta jäniksestä noin tuhanteen jänikseen.
Victoria Åberg

Ulrika Victoria Åberg (23. helmikuuta 1824 Loviisa – 15. heinäkuuta 1892 Weimar, Saksa) oli suomalainen Düsseldorfin koulukuntaan kuulunut taidemaalari. Hän oli yhdessä Alexandra Frosterus-Såltinin kanssa ensimmäisiä merkittäviä suomalaisia naistaiteilijoita.
Elämänvaiheet.
Åbergin vanhemmat olivat kirjanpitäjä Gustaf Anton Åberg ja Maria Agata o.s. Grönqvist. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1848 ja sen jälkeen Hans Guden johdolla Düsseldorfin taideakatemiassa 1858–1860 sekä vielä Dresdenissä ja Weimarissa 1863.
Åberg toimi piirustuksenopettajana eri oppikoulussa vuosina 1846–1868. Hän muutti 1860-luvulla pysyvästi Saksaan ja oleskeli sitten myös useaan otteeseen Italiassa. Vuodesta 1883 Åberg asui Weimarissa. Åbergin saksalaisen romantiikan hengessä tehdyt maisemamaalaukset saivat paremman vastaanoton ulkomailla kuin Suomessa.
Stryków

Stryków on kaupunki Puolassa, Łódźin voivodikunnassa. Se on samannimisen kunnan keskuskaupunki. Kaupungissa on 3 566 asukasta (2007).
Stryków mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1389. Kaupunkioikeudet se sai kuningas Jagellolta vuonna 1394. Kaupunki kasvoi kauppapaikaksi 1700-luvulla, ja se sai kuningas Sigismund II:lta oikeudet järjestää markkinat kahdeksan kertaa vuodessa. Puolan toisessa jaossa vuonna 1783 Stryków joutui Preussin alaisuuteen.
Vuonna 1807 Stryków siirtyi Varsovan suurherttuakunnalle ja vuonna 1815 Kongressi-Puolalle. Venäjän tsaarit rahoittivat 1700- ja 1800-luvuilla kaupungin tekstiiliteollisuuden kehittämistä. Vuonna 1870 Stryków menetti kaupunkioikeutensa monen muun alueen kaupungin tavoin. Stryków sai rautatieaseman vuonna 1903, kun se osui Łódźista Varsovaan johtavalle junaradalle, ja vuonna 1920 se sai kaupunkioikeutensa takaisin. Toisessa maailmansodassa Strykówin asukkaista noin 45 prosenttia kuoli. Ennen sotaa kaupungin väkiluku oli ollut noin 5 000, joista juutalaisia oli 2 000. Kuolleiden joukossa oli lähes koko kaupungin juutalaisväestö.
S. A. Keinänen

Sigfrid August Keinänen (7. helmikuuta 1841 Kuopio – 25. syyskuuta 1914 Lempäälä) oli suomalainen taidemaalari ja piirustuksenopettaja, joka tunnetaan kansankuvauksistaan sekä Kalevala-aiheisesta taiteestaan.
Elämä ja ura.
Keinäsen vanhemmat olivat kuopiolainen kirvesmies Olavi Keinänen ja Birgitta Hiltunen. Keinänen toimi aluksi puurakennusmiehenä ja värjärinä, mutta lähti vuonna 1863 opiskelemaan vasta perustettuun Jyväskylän seminaariin, jonka ensimmäiseltä vuosikurssilta hän valmistui vuonna 1867. Hän jatkoi opintojaan Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1867–1868. Kerätäkseen varoja ulkomailla opiskelua varten hän järjesti vuonna 1868 Jyväskylän seminaarissa taidenäyttelyn, joka oli Jyväskylän ensimmäinen taidenäyttely. Sen jälkeen Keinänen opiskeli Kööpenhaminan Kuninkaallisessa taideakatemiassa ja Tukholman Kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1869–1872. Vuodesta 1872 alkaen hän toimi piirustuksenopettajana eri oppikouluissa Helsingissä. Hän opetti myös Taideteollisessa keskuskoulussa sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Vuosina 1887 ja 1888 Keinänen työskenteli Hovingin matka-apurahan turvin Italiassa ja Pariisissa. Hän sai toisen palkinnon dukaattikilpailussa vuonna 1877. Keinänen kuului Suomen Taiteilijaseuran johtokuntaan vuosina 1882–1911 ja hänet valittiin seuran kunniajäseneksi vuonna 1914.
Taiteellinen tuotanto.
Keinänen maalasi Düsseldorfin koulukunnan ihanteellista tyyliä noudattavia ja osin myös realistisia kansanelämän kuvauksia. Hänen tunnetuin kansankuvauksensa on vuonna 1880 valmistunut "Käräjätalon eteisessä". Keinänen teki ensimmäisiä Kalevala-aiheisia maalauksia 1870-luvun alusta alkaen. Häntä johdatti aihepiirin pariin muun muassa hänen ystävänsä Julius Krohn. Lisäksi yksi hänen opettajistaan Tukholmassa oli ollut muinaisskandinaavisiin aiheisiin erikoistunut Mårten Winge. Keinänen voitti vuonna 1885 Savo-karjalaisen osakunnan järjestämän ensimmäisen kilpailun Kalevalan kuvituksesta ja julkaisi vuosina 1895–1898 litografiasarjan "Kuvia Kalevalasta", jonka kuvat tulivat tunnetuiksi myös postikortteina. Keinänen kuitenkin jäi Kalevalan kuvittajana nopeasti entisen oppilaansa Axel Gallénin varjoon.
Keinäsen maalauksissa on kansatieteellistä pyrkimystä ja tuoretta todellisuudentajua. Hän kiersi 1870-luvulta alkaen kesäisin Karjalan kannaksella keräämässä kansatieteellistä aineistoa. Keinänen laati myös opetusmateriaaleja koulujen piirustuksenopetuksen tarpeisiin.
Arkkitehti Väinö Keinänen oli S. A. Keinäsen poika.
Bzura

&lt;mapframe latitude="51.5" longitude="17" zoom="4" height="270" width="270" text="Bzura"&gt;
 "type": "ExternalData",
 "service": "geoline",
 "ids": "Q656640",
 "properties": {
 "stroke": "#00BFFF",
 "stroke-width": 3, 
]
&lt;/mapframe&gt;
Bzura on 166 kilometrin pituinen joki Puolassa. Se on Veikselin sivujoki. Bzura laskee Veikseliin Wyszogródin kaupungin kohdalla.
Bzura tuli tunnetuksi toisessa maailmansodassa Kutnon taistelusta. Taistelu tunnetaan useilla kielillä nimellä "Bzuran taistelu". Taistelussa kohtasivat syyskuussa 1939 Saksan ja Puolan joukot.
Euroopanmustamänty

Euroopanmustamänty eli mustamänty ("Pinus nigra") on mäntyjen sukuun ja mäntykasvien heimoon kuuluva puu. Sitä tavataan koko Manner-Euroopassa Espanjasta Krimille asti ja myös Vähässä-Aasiassa. Sitä on istutettu myös Pohjois-Amerikkaan. Lajista erotetaan tavallisesti kaksi tai kolme alalajia sen kasvualueen eri osien mukaan.
Euroopanmustamänty voi kasvaa yli 40 metriä korkeaksi. Tummanvihreät neulaset kasvavat pareittain ja ovat 10–15 senttimetriä pitkiä. Kävyt ovat ruskeita, symmetrisiä, melkein kolme kertaa niin pitkiä kuin leveitä. Ne kasvavat lyhyen varren päässä kärki alaspäin. Pituudeltaan kävyt ovat 5–8 senttimetriä pitkiä.
Suomessa euroopanmustamäntyjä kasvaa puistopuina maan eteläisimmissä osissa vyöhykkeillä I–II(–III). Turun yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa on kaksi paksua yksilöä.
Alalajit.
Mustamännyn suomeksi nimettyjä alalajeja ovat:
Suomen Rakettitukku

Suomen Rakettitukku Oy (yleensä vain Rakettitukku) on vuonna 1994 perustettu suomalainen yritys. Yritys myy ilotulitusvälineitä kuluttajille. Myynti keskittyy lähinnä vuoden viimeiselle viikolle uudenvuoden sesonkiin 27.–31.12. sekä elokuun viimeiseen viikonloppuun, eli Venetsialaisiin. Näistä kertyykin suurimmaksi osaksi yrityksen vuosittainen liikevaihto.
Suomen Rakettitukku on kuluttajailotulitemyynnin markkinajohtaja Suomessa. Yrityksellä on noin 400 jälleenmyyjäpistettä ympäri Suomea uudenvuoden sensongin aikana. Ympärivuotisia myyntipisteitä on neljä. Rakettitukku on ollut hiilineutraali vuodesta 2020 lähtien.
Yrityksen toimipaikka sijaitsee Kempeleen Hakamaalla.
Vuodesta 2023 Rakettitukun alla aputoiminimellä on toiminut Pyronet joka keskittyy ilotulitteiden verkkokauppamyyntiin. Pyronetin toimintaa edustaa ja vetää Ollimatti Lehto.
Gérard Banide

Gérard Banide (s. 12. heinäkuuta 1936) on ranskalainen eläkkeellä oleva jalkapallovalmentaja. Hän teki pitkän uran ranskalaisessa liigajalkapallossa päävalmentajana sekä AS Monacon "Centre de Formation"issa. Hänen poikansa Laurent on myös tehnyt uraa jalkapallovalmentajana.
Ura.
Banide aloitti valmennusuransa piskuisessa INF Vichyn joukkueessa 1973. Hän siirtyi AS Monacon Centre de Formationin palvelukseen vuonna 1976. Hän nousi seuran päävalmentajaksi 1979, kun Lucien Leduc jätti tehtävänsä. Banide luotsasi Monacon debyyttikaudellaan Coupe de Francen voittajaksi. Menestys jatkui kaudella 1981/82, kun Monaco voitti Baniden johdolla seurahistoriansa neljännen Ranskan mestaruuden.
Banide jätti Monacon kauden 1982/83 jälkeen, kun mestaruutta puolustanut seura jäi liigassa vasta kuudenneksi. Hän luotsasi kauden 1983/84 FC Mulhousea Division 2:ssa. 
Oltuaan kaksi vuotta sivussa valmennustehtävistä Banide siirtyi 1986 Olympique de Marseillen päävalmentajaksi. Banide johdatti seuran ensimmäisellä kaudellaan hopealle niin liigassa kuin cupissakin. Kausi 1987/88 ei ollut yhtä menestyksekäs ja Banide jätti tehtävänsä Marseillen jäätyä liigassa kuudenneksi.
Banide oli työttömänä vain pari kuukautta siirtyen syyskuussa 1988 RC Strasbourgin peräsimeen. Hänkään ei kuitenkaan onnistunut pelastamaan nousijajoukkuetta putoamiselta, vaan liigassa sijalle 18 jäänyt Strasbourg hävisi putoamiskarsinnoissa Brest Armoriquelle yhteismaalein 2–3.
Vuonna 1990 Banide palasi Monacoon ja siirtyi työskentelmään seuran Centre de Formationiin. Helmikuussa 1995 hän nousi seuran päävalmentajaksi Jean-Luc Ettorin lähdön jälkeen ja luotsasi seuran kauden päätteeksi kuudenneksi. Kauden jälkeen Banide palasi takaisin Centreen, jossa hän työskenteli aina kesään 2002 saakka, jolloin hän jäi 66-vuotiaana eläkkeelle.
Dagbladet (norjalainen lehti)

Dagbladet on norjalainen päivälehti, joka ilmestyy Oslossa. Se perustettiin vuonna 1869 ja on perinteisesti tunnettu radikaalina kulttuurilehtenä. Dagbladet on ollut pitkään maan kolmanneksi suurin lehti Verdens Gangin ja Aftenpostenin aamupainoksen jälkeen. Lehti ilmestyy päivittäin. Lehden lukijakuntaan kuuluu noin 25 % Norjan aikuisväestöstä.
Kaupunkioikeudet

 
Kaupunkioikeudet olivat merkittävä eurooppalaisten kaupunkien piirre lähes koko toisen tuhatluvun. Ne toivat mukanaan myös velvollisuuksia.
Oikeudellisesti kaupunki erotettiin ympäröivästä maaseudusta hallitsijan myöntämällä asiakirjalla, jossa määriteltiin sen oikeudet ja lait. Tavallisesti oikeudet liittyivät kaupankäyntiin, kuten markkinoiden pitämiseen, tavaran varastointiin ja niin edelleen, sekä ammattikuntalaitokseen. Jotkin oikeudet olivat pysyviä, ja niihin saattoi kuulua oikeus tulla nimitetyksi kaupungiksi. Samalla voitiin myöntää jonkin verran itsehallinnollisia oikeuksia, oikeus osallistua valtiopäiville, ja myös verohelpotuksia saatettiin myöntää.
Suomessa kaupunginoikeudet lakkasivat olemasta vuoden 1977 alussa, jolloin voimaan tullut uusi kunnallislaki poisti kuntamuotojen väliset erot. Ruotsissa kuntamuotojen erot poistuivat muutamaa vuotta aiemmin vuonna 1971, siellä kaupunki-nimityskin poistui silloin virallisesti käytöstä. Suomessa oli tosin vielä 1990-luvun lopulla muun muassa rakennuslaissa eräitä vain kaupunkeja koskevia säädöksiä, mutta ne eivät koskeneet kuntia, jotka olivat tulleet kaupungeiksi myöhemmin kuin uuden kunnallislain tullessa voimaan. Toisaalta ne koskivat paitsi niitä kaupunkeja, jotka kunnallislain voimaanastumiseen astikin olivat olleet kaupunkeja, myös niitä kaupunkeja, jotka olivat olleet lain voimaanastumiseen asti kauppaloita (lain astuessa voimaan kaikista Suomen kauppaloista tuli kaupunkeja paitsi Karhulasta, joka yhdistettiin Kotkaan).
Herbert Friedmann

Herbert Friedmann (22. huhtikuuta 1900 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 14. toukokuuta 1987 Laguna Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Friedmann kiinnostui linnuista 16-vuotiaana käytyään American Museum of Natural Historyssa. Hän opiskeli Cornellin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi 1923 Arthur A. Allenin ohjauksessa. Hän sai kolmivuotisen apurahan ja vietti pääosan ajasta Etelä-Amerikassa ja Afrikassa. Tulokset hän julkaisi maineikkaassa teoksessaan "The Cowbirds: A Study in the Biology of Social Parasitism" (1929). 1920-luvulla hän opetti Brownin yliopistossa ja Amherst Collegessa. Vuonna 1929 hän sai kuraattorin viran Smithsonian-instituutin luonnonhistoriallisen museon lintuosastolla ja palveli virassa vuoteen 1959, jolloin hänestä tuli museon eläintieteen laitoksen ylikuraatori. Vuonna 1929 hänestä tuli American Ornithologists' Unionin jäsen, ja hän toimi yhdistyksen puheenjohtajana 1937–1939.
Friedmann matkusti uudelleen Afrikkaan 1950–1951 ja tutki etenkin loistikkojen ("Prodotiscus") biologiaa. Loistikkatutkimus toi hänelle Kansallisen tiedeakatemian Elliott-palkinnon 1959. Hän myös jatkoi turpiaalitutkimustaan.
Vuonna 1961 Friedmann nimitettiin Los Angelesin piirikunnan luonnonhistoriallisen museon johtajaksi, ja hän toimi virassa aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1970. Samana vuonna hän matkusti Etelämantereelle arvioimaan Yhdysvaltain kansallisen tiedesäätiön biologista tutkimusprojektia.
Friedmann tapasi tulevan vaimonsa, tanskalaisen maatalousasiantuntijan Karen Juul Vejlon, Washingtonissa 1936–1937. Heidät vihittiin 1937. Heidän tyttärensä Karen on taidehistorioitsija.
Friedmann julkaisi 17 kirjaa ja noin 315 tieteellistä artikkelia. Hän nimesi useita uusia lintulajeja ja alalajeja, muun muassa hopeasarvinokan ("Bycanistes brevis").
Lapskoussi

Lapskoussi (, , ), "sekasotku", on etenkin Saksassa ja Skandinaviassa suosittu ruokalaji, joka on tehty keitetystä tai paistetusta naudanlihasta ja perunasta. Myös lampaan- ja poronliha mainitaan eräissä ohjeissa. Ainekset leikataan kuutioiksi, mausteiksi lisätään suolaa ja pippuria sekä laakerinlehti, ja ainekset keitetään yhdeksi keitokseksi, kunnes niistä muodostuu vankka muhennos tai puuromainen seos. Ruokalaji voi sisältää myös porkkanaa, lanttua ja sipulia. Ruokalaji tarjoillaan yleensä leivän, mahdollisesti etikkakurkun ja -punajuuren kera.
Suomessa lapskoussi tunnetaan erityisesti Rauman perinneruokana. Lapskoussi liittyy merenkäynnin perinteisiin. Ruokalajin valmistuksessa hyödynnettiin aiemmin ruoantähteitä, kuten muilta aterioilta tähteeksi jäänyttä lihaa ja läskiä. Sitä pidettiin tästä huolimatta tavallista arkiruokaa parempana. Raumalainen lapskoussi tarjoillaan nykyisin voisulan, punajuuren ja suolakurkun kanssa.
Sanan alkuperä on tuntematon, mutta ruokaa pidetään yleisesti merimiesten suosimana.
Samantapainen ruoka on Varsinais-Suomessa tunnettu holomuussi.
I’m Outta Time

I’m Outta Time on rock-yhtye Oasiksen kappale ja single, joka julkaistiin 1. joulukuuta, 2008, ja nousi Britannian singlelistan sijalle 12. Kappaleen on kirjoittanut Liam Gallagher ja kappaleeseen on samplattu John Lennonin puhetta eräästä antamastaan haastattelusta vuodelta 1980. "I'm Outta Time" on tyylillisesti hyvin paljon Lennonin kappaleen "Jealous Guy" tapainen. Single ei yltänyt kotimaassaan singlelistan TOP10:een, vaan se rikkoi yhtyen ennätyksellisen 22 singlen mittaisen TOP10-putken ja on huonoiten menestynyt Oasis-single sitten vuoden 1994. Singlen B-puolia ovat formaatista riippuen muita Dig Out Your Soul -albumilta löytyvä kappaleita erilaisina miksauksina tai demoja. Singlen kansi on Julian Housen suunnittelema.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Liam Gallagher, ellei toisin mainita.
CD
7" #1
7" #2
Digital bundle
Preston Tucker

Preston Thomas Tucker (21. syyskuuta 1903 – 26. joulukuuta 1956) oli yhdysvaltalainen autotehtailija. 
Preston Tucker ystävystyi kilpa-ajaja, autosuunnittelija Harry Millerin kanssa, kun hän vietti aikaansa kilparatojen varikoilla. Ystävyydestä sai alkunsa yksi yhdysvaltalaisen autoteollisuuden kunnianhimoisimmista hankkeista. Tucker päätti rakentaa ystäviensä autosuunnittelija Alexander Tremulisin, teknisen asiantuntijan John Eddie Offuttasin ja Harry Millerin avustuksella auton, joka olisi muotoilultaan tulevaisuutta ja hinnaltaan niin edullinen, jotta kenellä tahansa olisi varaa ostaa hänen nimeään kantava auto.
Teknisiltä ratkaisuiltaan auto oli tulevaisuutta. Auton moottori oli sijoitettu taakse, ja autossa oli käytössä turvavyöt. Tuckerin ajatus oli varustaa auto kolmannella etulyhdyllä, joka ohjauspyörää kääntämällä kääntyisi ajoradan mukaisesti. Kolmas etulyhty jäi autoihin, vaikka sitä ei saatu toimimaan suunnitellulla tavalla. Autossa oli lisäksi erillisjousitus ja hydrauliset jarrut. Väitetään että Tucker olisi saanut innoituksensa 1930-luvun Tatran malleista T77 ja T87, joihin hän oli tutustunut toisen maailmansodan aikana Euroopassa ollessaan. Autoissa onkin lukuisia teknisiä yhtäläisyyksiä, muun muassa virtaviivainen muotoilu, takamoottorisuus ja kääntyvä etulyhty.
Prototyyppi nimeltä ”Tin Goose” valmistui kesäkuussa vuonna 1947, ja keväällä 1948 alkoi auton sarjatuotanto. Malli sai nimen Tucker 48. Autoa kehuttiin kaikissa autolehdissä, ja se oli ostajien mieleen.
Preston Tucker sai syytteet petoksesta ja arvopaperihuijauksesta. Oikeudenkäynnissä väitettiin, että hän oli myynyt olemattoman autotehtaan osakkeita ja kerännyt ennakkomaksuja autosta, jota ei ollut tarkoitus valmistaa eikä koskaan valmistettaisi. Oikeudenkäynnin aikana rakennuksen eteen ajettiin ”todisteena” kaikki 51 valmistettua autoa. Kaikki syytteet hylättiin, mutta oikeudenkäynti ja kielteinen julkisuus oli romahduttanut osakkeiden arvon yhdessä yössä. Maaliskuussa 1949 tehdas lopetti toiminnan. Preston Tuckerin tehdas valmisti kaikkiaan 51 autoa, joista vuonna 2008 on jäljellä 47 kappaletta. Yksi autoista, alustanumero 1038, myytiin elokuussa 2008 yhdysvaltalaisessa autohuutokaupassa runsaalla miljoonalla dollarilla.
Preston Tuckerin elämästä kertova elokuva "Tucker – mies ja unelma" valmistui 1988.
Société Générale

Société Générale S.A. (SG, SocGen) on suuri ranskalainen pankki ja rahoituslaitos, jolla on toimintaa ympäri maailman. Se on yksi kolmesta isosta ja perinteisestä ranskalaispankista ("Les trois vieilles") Crédit Lyonnais'n (LCL, osa Crédit Agricole -ryhmää) ja BNP Paribas'n ohella.
Maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden vakautta seuraavan Financial Stability Boardin loppuvuoden 2015 listalla pankki luetellaan yhtenä maailman 30 keskeisimmistä pankista (G-SIBs, maailmanlaajuisesti systemaattisesti tärkeät pankit).
Société Généralen kotipaikka on Pariisin Boulevard Haussmannilla ja pääkonttori pankin omassa tornitalossa La Défensen alueella Pariisin länsipuolella. 
Vuonna 1864 perustetun pankin alkuperäinen nimi oli "Société Générale pour favoriser le développement du commerce et de l'industrie en France" eli suomeksi "Yleisyhtiö tukemaan Ranskan kaupan ja teollisuuden kehitystä". Nykyisin siitä käytetään usein lempinimenomaista lyhennettä SocGen.
Société Généralen liiketoiminta on jaettu viiteen ydinalueeseen: 
Vuoden 2008 johdannaisskandaali.
Tammikuussa 2008 Jérôme Kerviel teki johdannaiskaupoilla Société Générale –pankissa tappiota 4,9 mrd. euroa.
Paavo Konsén

Paavo Erkki Konsén () oli suomalainen jääkärikapteeni.
Perhetausta.
Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Viktor Aleksander Konsén ja Edla Maria Hällström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Lempi Charlotta Södermanin kanssa.
Opinnot.
Konsén kävi viisi luokkaa Tampereen klassillisesta lyseota ja Tampereen kauppaopiston sekä suoritti yksityisesti seitsemännen luokan Tampereen lyseossa vuonna 1926.
Jääkärikausi.
Konsén työskenteli konttoristina ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 5. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota.
Konsén saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan lähettiupseeriksi 1. Jääkärirykmentin esikuntaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Karjalankannaksella. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Konsén palveli sisällissodan jälkeen toimistoupseerina Yleisesikunnassa. Armeijasta hän erosi 10. kesäkuuta 1921 ja astui Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 1. kesäkuuta 1921 ja hänet sijoitettiin päälliköksi Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirin VII alueelle, josta hän siirtyi 1. tammikuuta 1925 alkaen Mäntän suojeluskunnan paikallispäälliköksi. Hänet määrättiin 30. kesäkuuta 1925 astumaan armeijan vakinaiseen palvelukseen ja hänet sijoitettiin Autopataljoonan 1. komppanian päälliköksi. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Ihmisyys (kirja)

Ihmisyys: 1900-luvun moraalihistoria on Jonathan Gloverin kirja vuodelta 1999. Teoksessa Glover tutkii ihmisen toimintaa yhteiskunnan osana ja ihmisen toiminnan eettisiä perusteita 1900-luvulla tapahtuneissa sotarikoksissa, kansanmurhissa ja väkivaltaisuuksissa.
Teoksen on kustantanut suomenkielisenä kustannusosakeyhtiö Like ja Rauhanpuolustajien rekisteröity yhdistys. Teoksen suomentamiseen saatiin tukea Suomen kirjallisuuden edistämisvarojen valtuuskunnalta sekä Suomen kirjasäätiöltä.
Välineellinen arvo

Välineellinen arvo tai välinearvo voi olla sekä fyysisen objektin että abstraktin objektin arvo, ei itseisarvo vaan keino saavuttaa jotain muuta. Pragmatismissa keskustellaan siitä, onko olemassa muita kuin välineellisiä arvoja. Heidän mukaansa mitään ei tehdä todella asian itsensä vuoksi, vaan nautinnon (hedonismi) tai jonkin vastaavan hyödyn takia. Toisaalta voi kysyä, onko mitään mieltä siinä, että päätyy äärettömään regressioon joutuessa olettamaan äärettömän määrän päämääriä jonkin asian tekemiselle.
Filosofi Immanuel Kantin mukaan ihmistä ei koskaan saa kohdella välinearvona, vaan itseisarvona. Ihmisen välineellistäminen loukkaisi ihmisarvoa.
Välinearvoja tutkitaan arvoteoriassa.
Apua, vaimoni on teurastaja

Apua, vaimoni on teurastaja on Thomas Schlammen ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1993. Siinä Mike Myers esittää kahta roolia: Charlie Mackenziea (päähenkilö) ja Stuart Mackenziea (päähenkilön isä).
Juoni.
Charlie Mackenzie on kahvilarunoilija, jolla ei ole ollut onnea parisuhteissa; yksi hänen tyttöystävistään oli kleptomaani ja toinen mafian palkkalistoilla. Hän alkaa epäillä, että hänen kohtalonsa on jäädä ikuiseksi poikamieheksi. Mutta sitten hän tapaa kauniin, mukavan ja fiksun naisen Harrietin. Suhteen saadessa yhä enemmän syvyyttä alkaa salakavala vainoharhaisuus kuitenkin vaivata Charlieta ja hän epäilee, että Harriet on kuuluisa sarjamurhaaja joka menee naimisiin miesten kanssa vain tappaakseen nämä myöhemmin.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa kankeaksi komediaksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Sarmizegethusan piiritys

Sarmizegethusan piiritys käytiin kesä-heinäkuussa 106 keisari Trajanuksen johtamien roomalaisten joukkojen ja daakialaisten välillä, antiikin Daakiassa, Transylvaniassa, nykyisessä Romaniassa. Vaikka ei ole täysin varmaa käytiinkö piiritys todella, vai luopuivatko daakialaiset pääkaupungistaan ja polttivat sen ennen lähtöään, monet historioitsijat ovat sitä mieltä, että piiritys todella käytiin.
"Pääartikkelit: Daakia, daakialaiset, Daakian sodat"
Taustaa.
Daakialaiset olivat traakialainen kansa, joka oli jo vuosikausia tehnyt ryöstöretkiä Tonavan yli Rooman hallitsemaan Moesian provinsseihin. Keisari Domitianus oli sotinut daakialaisia vastaan vuosina 85–89, mutta hän oli lopulta joutunut solmimaan Rooman kannalta heikot rauhanehdot Daakian kuningas Decebaluksen kanssa. Vuonna 101 keisari Trajanus hyökkäsi Daakiaan suuren armeijan kanssa tavoitteenaan palauttaa Rooman arvovalta. Sotaretki oli menestyksekäs ja seuraavana vuonna Decebalus joutui antautumaan. Hän joutui luovuttamaan roomalaiset sotavangit ja loikkarit sekä lopettamaan armeijansa varustamisen. Vuonna 105 puhkesi kuitenkin toinen Daakian sota, ja Trajanus joutui jälleen lähtemään Daakiaan. Daakialaiset olivat pahasti alivoimaisia, ja joutuivat perääntymään kohti Daakian pääkaupunkia Sarmizegethusaa. Sillä välin roomalaiset valtasivat daakialaisten linnoituksen yksi kerrallaan. Kesällä Trajanus pääsi kaupungin porteille asti.
Piiritys.
Roomalaiset lähestyivät kaupunkia lännestä ja idästä ja piirittivät sen. Auxilia-joukot hyökkäsivät ensin lännestä joidenkin legioonalaisten ja linkomiesten tukemana. Pian legioonalaiset hyökkäsivät myös idästä tikkaiden kanssa. Taistelu oli kovaa, mutta lopulta roomalaiset onnistuivat murtamaan muurin ja etenemään kaupunkiin. Jotkut daakialaisista antautuivat ja anoivat armoa Trajanukselta. Jotkut kuitenkin valitsivat mieluummin itsemurhan tai pakenemisen. Trajanuksen pylväässä olevat kohokuvat näyttävät erään daakialaisen päällikön juovan myrkkyä ja jakavan sitä myös sotilaille. Tosin toisen teorian mukaan, tämä saattaa kertoa vedenpuutteesta. Roomalaiset tapasivat usein katkaista juomavesiyhteyden kaupunkiin piirityksessä. Legioonalaisten tunkeuduttua yhä syvemmälle kaupunkiin, useimmat daakialaisista päättivät paeta ja sytyttivät kaupungin talot palamaan. Lähtijöiden joukossa oli myös Decebalus, joka pakeni vuorille eloonjääneiden miestensä kanssa.
Roomalaisten vallattua kaupungin, Trajanus käski sen ryöstettäväksi ja poltettavaksi. Tämän jälkeen paikalle rakennettiin roomalainen varuskunta. Decebalus taas jatkoi vielä sissisotaa roomalaisia vastaan syksyyn asti, kunnes hänet jäljitettiin ja saatiin kiinni. Hän ehti kuitenkin tehdä itsemurhan, ennen kiinniottoa. Sota päättyi ja Daakiasta tehtiin Rooman provinssi.
Trajanus perusti 40 kilometrin päähän Sarmizegethusasta uuden roomalaisen kolonian, "Colonia Ulpia Traiana Augusta", jota alettiin pian kutsua Sarmizegethusaksi.
Nummikoski

Nummikoski on kylä Kauhajoen kaakkoisosassa, Nummijärven kylän ja Karvian kunnan keskustan välissä. Kylän läpi virtaa pohjois-eteläsuunnassa Karvian puolelle Nummijoki. Joki on Nummijärven laskujoki. Kylän läpi kulkee pohjoisesta Nummijärveltä etelän Karviaan yhdystie 6700. Kylä sijaitsee 162 metrin korkeudessa merenpinnasta.
Karvian läheisyyden vuoksi Nummikosken asukkaat asioivat paljon siellä, kuten myös Nummijärvellä, johon on matkaa 8,9 kilometriä. Nummikoskelta on matkaa Kauhajoen keskustaan 31,8 kilometriä ja Karvian keskustaan 16,8 kilometriä.
Kylässä on toiminut aikoinaan myös koulu, jossa oli lähes sata oppilasta parhaina aikoinaan. Koulu on nykyään harrastekäytössä esimerkiksi 4H-kerholla ja muilla yhdistyksillä.
Historiaa.
Kauhajoen kapinan kostotoimet alkoivat Nummikoskella 8. heinäkuuta 1808, kun kenraali Orlov-Denisovin kasakat polttivat Kaappo Antinpoika Nummijärven torpan.
Tuomas Latikka

Tuomas Latikka (s. 20. syyskuuta 1985 Jyväskylä) on suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on oikea laitapuolustaja, mutta hän pystyy pelaamaan vasemmallakin.
Kausi 2013 on Latikalle 12. JJK:ssa, jota hän on edustanut jo Kakkosesta saakka. 
Hänellä on seuransa kanssa kauden 2013 loppuun asti ulottuva sopimus.
Kaudella 2015 Latikka edustaa Kutosessa pelaavaa Apolloa.
Hain tarina

Hain tarina ("Shark Tale") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut piirroselokuva. 
Juoni.
Juonessa kuvataan vedenalaista kuvitteellista Gangsteririuttaa, jossa Oscar-niminen kala toivoo pääsevänsä riutan huipulle. Eräänä päivänä hän saa kunnian pahamaineisen haigangsterin Don Linon pojan Frankien surmaamisesta, vaikka se olikin vain ankkurin syytä. Mutta kuuluisuus ja naisten suosio ei tuota lopulta hyvää, kun muita haikaloja hyökkää riutalle ja Oscarin on määrä pysäyttää heidät, vaikka hän ei olekaan sankari. Oscar myös tutustuu toisen Linon poikaan Lennyyn, kuka on vegetaristi ja isänsä vaatimuksista huolimatta varjelee kaloja. Yhdessä Oscar ja Lenny ystävystyvät ja aikovat ylläpitää yhdessä Oscarin mainetta ja kunniaa.
Äänirooleissa.
Suomenkielisen ääniversion ohjasi Antti Jaakola.
Pinnekjött

Pinnekjött (), ”tikkuliha”, on norjalainen perinteinen jouluruoka. Ruoka valmistetaan lampaan kyljestä, jonka osat höyrytetään koivutikkujen (joista ruokalaji on saanut nimensä) tai metalliritilän päällä. Ruoka tarjoillaan usein lanttusoseen ja keitettyjen perunoiden kanssa.
Valmistus.
Lampaan kyljet säilötään suolanesteeseen pariksi viikoksi, tai ne voidaan myös kuivasuolata. Tämän jälkeen ne kuivataan 6–8 viikon ajan tai pidempäänkin. Kylkiosat voidaan haluttaessa myös savustaa. Näin säilöttynä lihat pysyivät elintarvikekelpoisina aitassa pitkään.
Päivää ennen valmistusta kylki leikataan pitkin kylkiluita ja lihat upotetaan kylmään veteen yön yli. Liotetut kylkiosat höyrytetään kattilassa koivutikkujen (tai metalliritilän) päällä, noin 3–4 tuntia, kunnes liha on mureaa. Koivu ei tartuta makua lihaan. Nykyisin lihan esikypsytys tapahtuu teollisesti.
Alkuperä ja merkitys.
Ruokalaji on kotoisin Vestlandetista, mutta sen suosio kasvaa myös muualla. Jouluaattona noin 31 % norjalaisista syö pinnekjøttiä. 82 % sanoo syövänsä ruokaa perinteen vuoksi.
Sani Ylitalo

Sani Ylitalo (s. 15. heinäkuuta 1975) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Pääasiassa laitapuolustajana pelanneen Ylitalon ura SM-sarjassa alkoi Kontulan Urheilijoista. Hän voitti Kontussa Suomen cupin 1995. Ylitalo siirtyi kaudeksi 1996 Puistolan Urheilijoihin, jossa hän pelasi neljä seuraavaa kautta ja voitti cupin 1996. Kaudeksi 2000 Ylitalo siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. Hän voitti HJK:ssa kaksi mestaruutta 2001 ja 2002 sekä cupin 2000 ja 2002. Hänet valittiin myös ensimmäisellä HJK-kaudellaan vuonna 2000 vuoden parhaaksi naispelaajaksi. Ylitalo pelasi HJK:ssa kauteen 2004 asti, minkä jälkeen hän on pelannut SM-sarjassa vielä FC Espoon riveissä.
Maajoukkueessa Ylitalo pelasi vuosina 1996–2002 yhteensä 45 maaottelua.
Erämaan turvissa

Erämaan turvissa (mainostettiin myös nimillä "Naisen tähden", "Tundra–Valse Triste" sekä "Oliko hän vakoilija?") on vuonna 1931 valmistunut suomalais-saksalainen elokuva, jonka ovat ohjanneet saksalainen paroni Friedrich von Maydell sekä suomalaiset Kalle Kaarna ja Carl von Haartman. Elokuvan ensi-ilta oli 19. lokakuuta 1931 Kino-Palatsi-teatterissa Helsingissä.
Vuoteen 1913 sijoittuvassa elokuvassa Bernhard Goetzken esittämä venäläisupseeri pelastaa ohranan takaa-ajaman anarkistin Vera Maretskajan (Hanna Taini) Helsingin kadulta. Heidän välilleen syntyy romanssi, mutta ohrana pidättää upseerin ravintolaillan aikana ja hänet karkotetaan Siperiaan syytettynä vallankumouksellisten avustamisesta.
TomTom

TomTom N.V. on hollantilainen autojen ja moottoripyörien GPS-satelliittien signaaliin ja sähköisiin karttoihin perustuvia paikannuslaitteita kehittävä ja valmistava − alallaan Euroopan suurin − yhtiö. 
TomTomin pääkonttori on Amsterdamissa. Vuonna 1991 perustetulla yhtiöllä on lähes 5 000 työntekijää. Yhtiötä johtaa yksi pääomistajista Harold Goddijn. TomTomin liikevaihto on ollut laskussa, sillä liikevaihto oli vuonna 2016 1,0 mrd. euroa sen oltua vuonna 2009 noin 1,5 mrd. euroa.
Vuonna 2008 TomTom osti digitaalisia karttoja tekevän Tele Atlas -yhtiön 2,9 miljardilla eurolla.
Sarina Hülsenbeck

Sarina Hülsenbeck-Fischer (s. 5. heinäkuuta 1962 Rostock) on entinen saksalainen uimari ja olympiavoittaja, joka edusti urallaan Itä-Saksaa. Hän voitti olympiakultaa naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä Moskovan kesäolympialaisissa 1980. Hülsenbeckin kanssa samassa joukkueessa uivat Barbara Krause, Ines Diers ja Caren Metschuck.
Hülsenbeck on 180 senttimetriä pitkä ja painoi urallaan 70 kilogrammaa. Hän edusti uintiurallaan seuratasolla "Armeesportsklub Vorwärts Potsdamia".
Hülsenbeck meni 1980-luvulla naimisiin melonnan nelinkertaisen maailmanmestarin Frank Fischerin kanssa. Fischerin sisar on kahdeksankertainen olympiavoittaja Birgit Fischer. Parilla on kaksi lasta, Fanny ja Falco. Fanny Fiscer voitti Pekingin kesäolympialaisissa 2008 olympiakultaa naisten kajakeissa, ja jatkoi näin äitinsä, isänsä ja tätinsä jalanjäljissä.
Ron Silver

Ronald Arthur ”Ron” Silver (2. heinäkuuta 1946 – 15. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, tuottaja ja poliittinen aktivisti. Hän kuoli kurkkusyöpään.
Elokuvat.
Silver näytteli muun muassa Alan Dershowitzia elokuvassa "Onnen kulissit", ja skitsofreenista tappajaa elokuvassa "Kylmää terästä".
Auringon lapset

Auringon lapset (vironkielinen nimi "Päikese lapsed") on vuonna 1932 valmistunut virolais-suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Theodor Luts. Elokuvaa ei esitetty Suomessa, mutta Virossa sen ensi-ilta oli 3. marraskuuta 1932. Se oli ensimmäinen virolainen äänielokuva, mutta siitä huolimatta se menestyi vain keskinkertaisesti.
Elokuvan samannimisen tunnuslaulun kirjoitti ohjaajan puoliso Aksella (Aksy) Luts. Laulun sävelsi, lauloi viroksi ja koko elokuvan musiikin johti Georg Malmstén. Suomenkielistä levytystä varten sen sanoitti tuottaja Erkki Karu. Kappaleen ovat myöhemmin levyttäneet muiden muassa A. Aimo (1942), Tapio Rautavaara (1951), Tapio Heinonen (1978), Tapani Kansa (1981) ja Seppo Ruohonen (1984). "Helsingin Sanomat" pyysi keväällä 2009 lukijoitaan nimeämään oman ”onnen laulunsa”, ja yli 800 ehdotetun kappaleen joukossa ”Auringon lapset” oli yksi 35:stä eniten mainintoja saaneesta.