Atomic Rooster

Atomic Rooster oli brittiläinen progressiivista rockia ja hard rockia esittänyt yhtye. Se oli alun perin toiminnassa vuosina 1969–1975 ja uudelleen vuosina 1980–1983. Atomic Roosterin kokoonpano vaihtui vuosien aikana useasti; ainoa jäsen, joka pysyi yhtyeessä koko sen historian ajan, oli kosketinsoittaja Vincent Crane. Hän myös kirjoitti suurimman osan yhtyeen kappaleista. Alkuperäinen rumpali Carl Palmer siirtyi vuonna 1970 Emerson, Lake &amp; Palmer -kokoonpanoon.
Yhtyeen ainoat Britanniassa hiteksi muodostuneet singlet, ”Tomorrow Night” (sijoitus 11.) ja ”Devil's Answer” (sijoitus 4.), julkaistiin vuonna 1971. Tuolloin yhtyeen solistina toimi John Du Cann.
Historia.
Atomic Rooster perustettiin The Crazy World of Arthur Brown -yhtyeen raunioille vuonna 1969, perustajina kosketinsoittaja Vincent Crane ja rumpali Carl Palmer. Yhtyeeseen hankittiin solisti-basistiksi Nick Graham, ja hänen kanssaan yhtye julkaisi esikoisalbuminsa "Atomic Roooster" [sic] vuonna 1970. Pienellä budjetilla tuotettu levy saavutti Britanniassa listasijan 49. Albumin materiaali oli laaja-alaista, ja sisälsi yhtyeen tavaramerkiksi muodostuneita uhkaavia sanoituksia esimerkiksi kappaleessa ”Friday the Thirteenth” sekä mielisairaalan mukaan nimetyllä raidalla ”Banstead”. Sanoitukset heijastivat monia kosketinsoittaja Cranen kärsimiä henkilökohtaisia pelkoja. Hänen iloisen luonteensa vastapainona olivat psyykeongelmat.
Rumpali Carl Palmer jätti yhtyeen saatuaan tarjouksen, josta ei voinut kieltäytyä huolimatta ystävyydestään ja lojaalisuudestaan kosketinsoittaja Cranea kohtaan. Palmer liittyi Emerson, Lake &amp; Palmer -yhtyeeseen, josta muodostui yksi 1970-luvun suosituimmista superyhtyeistä. Crane oli hyvin pettynyt Palmerin ratkaisuun, ja pian myös Nick Graham lähti Atomic Roosterista liittyäkseen Skin Alley -yhtyeeseen. Yksin jäänyt Crane päätti kuitenkin jatkaa hankkien yhtyeeseen aikaisemmin Andromeda- ja Richard Shirman's Attack -yhtyeissä soittaneen kitaristi-laulajan John Du Cannin (tunnettu myös nimellä John Cann) sekä rumpali Paul Hammondin. 
Uudella kokoonpanolla äänitetty järjestyksessään toinen Atomic Rooster -albumi "Death Walks Behind You" (1970) merkitsi käännekohtaa yhtyeen uralla. Albumilla oli muun muassa hitti ”Tomorrow Night”, joka ylsi Britanniassa listan sijalle 11. Lisäksi kriitikot ovat pitäneet levyn avausraitaa ”Death Walks Behind You” yhtenä varhaisimmista esimerkeistä heavy metal -genrestä. Koska yhtyeessä ei ollut enää basistia, soitti Vincent Crane levyn bassoraidat kosketinsoittimillaan joko vasenta kättään tai jalkiota käyttäen. Albumi saavutti menestystä (Britanniassa sija 12, Yhdysvalloissa 90), mikä toi Atomic Roosterille mahdollisuuden lähteä kiertueille maailman suosituimpien yhtyeiden kanssa.
Vuonna 1971 yhtye saavutti suuren hitin ”Devil's Answer” -singlen muodossa, joka ylsi Britanniassa neljännelle sijalle. Samana vuonna ilmestynyt albumi "In Hearing of Atomic Rooster" jäi kuitenkin solisti-kitaristi John Du Cannin viimeiseksi yhtyeen riveissä, joka siirtyi perustamaan omaa Bullet-yhtyettään. Tästä seurasi jälleen suuria muutoksia kokoonpanoon, ja uusina jäseninä yhtyeeseen liittyivät Steve Bolton (kitara), Bill Smith (bassokitara), Rick Parnell (rummut) ja Chris Farlowe (laulu). Tällä kokoonpanolla Atomic Rooster julkaisi albumit "Made in England" (1972) ja "Nice 'n' Greasy" (1973), mutta uusi soul-vivahteinen ilmaisu ei tyydyttänyt yhtyeen faneja aikaisemman hard rock -tyylin tavoin. Vincent Crane hajotti yhtyeen 1974 ja ryhtyi jälleen työskentelemään Arthur Brownin kanssa.
Vuonna 1979 Vincent Crane pani Atomic Roosterin uudelleen pystyyn, jolloin ilmestyivät uudet albumit "Atomic Rooster" (1980) ja "Headline News" (1983). Paluu ei kuitenkaan kestänyt pidempään ja myöhemmin 1980-luvulla Crane työskenteli muun muassa entisen Cream-rumpalin Ginger Bakerin sekä Dexys Midnight Runnersin kanssa.
1980-luvun loppupuolella Crane ja entinen Atomic Rooster -solisti John Du Cann kaavailivat jälleen yhtyeen paluuta, mutta suunnitelmat kariutuivat Cranen tehtyä itsemurhan helmikuussa 1989.
Diskografia.
Singlet.
"Friday the 13th" / "Banstead" (1970)
"Tomorrow Night" / "Play the Game" (1971)
"Devil's Answer" / "The Rock" (1971)
"Stand by Me" / "Never to Lose" (1972)
"Save Me" / "Close Your Eyes" (1972)
"Can't Find a Reason" / "Moods" (1973)
"Tell Your Story (Sing Your Song)" / "O.D." (1974)
"Do You Know Who's Looking for You?" / "Throw Your Life Away" (1980)
"Play It Again" / "Start to Live" aka "Rebel with a Clause" (1981)
"End of the Day" / "Living Underground" aka "Night Living" (1982)
"Land of Freedom" / "Carnival" (1983)