tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Metsä Board Tako

Metsä Board Tako eli Takon kartonkitehdas oli Tampereen keskustassa Tammerkosken länsirannalla sijainnut kartonkia valmistava tuotantoyksikkö, joka lopetti toimintansa kesäkuussa 2025. Tehtaassa oli sen lopettamishetkellä kaksi tuotantokäytössä olevaa kartonkikonetta ja yksi käytöstä poistettu kartonkikone. Tehdas perustettiin vuonna 1865, ja se kuului Metsä Board -konserniin, joka omistaa rakennuksen edelleen. 
Tehdas lopetti oman hiomon (puuhioke) tuotannon kesällä 2004 ja tuo tarvittavan massan Metsä Boardin muilta tehtailta. Hiomoa varten tehtaalle tuotiin puupöllejä, joiden kaataminen metallikouruun aiheutti kovaa melua kaupungin keskustassa. Myös puusta mekaanisesti hiotun massan laatu ei enää riittänyt. Ensimmäisessä vaiheessa tehdas siirtyi Lielahden sellutehtaan CTMP-massan käyttäjäksi. Kun Lielahden tehdas suljettiin, siirtyi Takon tehdas käyttämään BCTMP-massoja, joita valmistetaan Joutsenossa ja Kaskisissa.
Metsä Board ilmoitti Takon tehtaan sulkemisesta maaliskuussa 2025 ja tehdas lopetti toimintansa 17.6.2025.
Historiaa.
Vuori-insinööri Fredrik Idestam perusti vuonna 1865 Tammerkosken alaputouksen varrelle puuhiomon. Hiomon tuotanto kasvoi 1860-luvun lopulla nopeasti ja Idestam perusti 1869 toisen puuhiomon Nokialle. Vuonna 1871 hän myi Tampereen puuhiomon samana vuonna perustamalleen Nokia Oy:lle. Vuonna 1877 puuhiomosta muodostettiin Tammerfors Takfiltfabriks Ab, joka valmisti puuhiokkeen ja pahvin ohella myös kattohuopaa. Uuden yhtiön toimitusjohtajana oli Adolf Törngren. Vuonna 1889 yhtiön omistajiksi tulivat vuorineuvos Rudolf Elving ja maisteri Anton Elving, jotka laajensivat ja uudistivat tehdasta. Yhtiön omistus siirtyi vuonna 1903 Tampereen Kattohuopa- ja Paperitehdas Osakeyhtiölle. Tehtaalle rakennettiin 1909 uusi puuhiomo, ja vuonna 1914 siellä otettiin käyttöön Suomen silloin suurin paperikone. Valmistusohjelmaan kuuluivat 1900-luvun alussa kattohuopa, pinkopahvi, aaltopahvi ja pahvilaatikot.
Yhtiön osake-enemmistö siirtyi vuonna 1917 G. A. Serlachius Oy:lle. Tehtaan puinen kaksikerroksinen vuonna 1865 rakennettu tehdasrakennus, jossa sijaitsi kaksi paperikonetta ja puuhiomo tuhoutui tulipalossa 15. helmikuuta 1923. Tulipalossa kuoli neljä tehtaan työntekijää ja aineelliset vahingot olivat yli kaksi miljoonaa markkaa. 1930-luvulla tehtaan rakennukset ja koneet uudistettiin perusteellisesti ja samalla yhtiön nimeksi muuttui Tako Oy. Sotavuosien jälkeen Tako Oy keskittyi kartongin valmistukseen ja jalostukseen edelleen rasioiksi ja myyntipakkauksiksi. Työntekijämäärä oli suurimmillaan 1 300 vuonna 1965.
Tehtaan kartonkikoneet.
Entiset.
Koneiden leveydet ovat leveimmillään 3 330 mm, nopeudet max. 500 m/min ja lopputuotteen neliömassa 170–400 g/m2. Tehtaalla on lisäksi kaksi rullainta ja kuusi arkkileikkuria. Tehtaan kapasiteetti on 205 000 tonnia vuodessa (kolmella koneella oli noin 260 000 tonnia vuodessa).
United States Holocaust Memorial Museum

United States Holocaust Memorial Museum on vuonna 1993 perustettu yhdysvaltalainen holokaustin muistoksi perustettu museo. Museo sijaitsee Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa. Kävijöiden määrä on vuosittain 25 000 000 vierailukäyntiä, joista lasten osuus on 8 000 000. Siellä on vieraillut myös 85 valtionpäämiestä. Museon verkkosivuilla käydään päivittäin keskimäärin sadan eri maan palvelimilta.
Museo on ryhtynyt käsittelemään kansanmurhia laajemmalti. Se toteutti Google Earthin kanssa hankkeen, missä esitellään verkkosivuilla Sudanin Darfurin väkivaltaisuuksien tuhoja satelliittikuvista.
Abdus Salam

Abdus Salam (, 29. tammikuuta 1926 Punjab – 21. marraskuuta 1996 Oxford, Englanti) oli pakistanilainen teoreettinen fyysikko, joka sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1979 teoriasta, joka yhdisti alkeishiukkasten välisen heikon ja vahvan sähkömagneettisen ydinvoiman.
Sähköheikko vuorovaikutus on sähkömagneettisen ja heikon vuorovaikutuksen matemaattinen ja käsitteellinen yhdistelmä ja askel kohti kaiken teoriaa. Salam jakoi Nobel-palkinnon Steven Weinbergin ja Sheldon Lee Glashow’n kanssa. Kaikki kolme keksivät teorian toisistaan riippumatta.
Abdus Salam toimi Lahoren yliopiston matematiikan professorina vuodesta 1951 vuoteen 1954 ja sen jälkeen luennoi Cambridgessa matematiikasta 1954–1956. Hän johti Italiaan pystytettyä teoreettisen fysiikan laitosta vuodesta 1964. Abdus perusti myös Kolmannen maailman tiedelaitoksen ja toimi tärkeässä roolissa Pakistanin ydin- ja avaruusohjelman perustusvaiheessa. Hän oli Lontoon yliopiston professori 1957–1993. Salam kuoli pitkäaikaiseen sairauteensa Oxfordissa vuonna 1996. Hänet haudattiin Rabwahiin, Pakistaniin.
Abdus Salam oli harras uskovainen ja kuului rauhantahtoiseen Ahmadiyya-suuntaukseen.
Salam vihittiin molekyylibiologi Louise Johnsonin kanssa vuonna 1968. Heille syntyi kaksi lasta vuosina 1974 ja 1982.
Syötekylä

Syötekylä on Pudasjärven kaupungissa sijaitseva kylä. Se sijaitsee Syötteellä noin 55 kilometriä keskustaajamasta Kurenalta koilliseen. 
Kylässä sijaitsee muun muassa Suomen eteläisin tunturi Iso-Syöte sekä Pikku-Syöte laskettelukeskuksineen ja palveluineen.
Aluke (molekyylibiologia)

Aluke () on lyhyt RNA- tai DNA-juoste (yleensä noin 20 emäsparia), joka toimii DNA:n replikaation aloituskohtana. Sitä tarvitaan DNA:n replikaatioon koska prosessia katalysoivat entsyymit (DNA-polymeraasit) voivat lisätä nukleotideja ainoastaan jo olemassa olevaan DNA-juosteeseen. Polymeraasi aloittaa replikaation alukkeen 3'-päästä ja kopioi vastakkaista juostetta.
DNA:n synteesiin ja replikaatioon tarvittava aluke on usein lyhyt RNA-juoste.
Monet biokemiassa ja molekyylibiologiassa käytettävät DNA-polymeraasia käyttävät laboratoriotekniikat kuten ja polymeraasiketjureaktio (PCR) tarvitsevat DNA-alukkeita. Nämä alukkeet ovat yleensä lyhyitä kemiallisesti syntetisoituja oligonukleotideja, jotka ovat noin 20 emäksen pituisia. Ne hybridisoidaan kohteena olevaan DNA:han, jonka polymeraasi tämän jälkeen kopioi.
Leonid Bashmakov

Leonid Bashmakov (1. huhtikuuta 1927 Terijoki – 4. joulukuuta 2016 Tampere) oli suomalainen säveltäjä. 
Bashmakov syntyi luovutettuihin alueisiin kuuluvalla Terijoella. Hän siirtyi Helsinkiin ja opiskeli 1947–54 Sibelius-Akatemiassa sävellystä mm. Aarre Merikannon johdolla. Bashmakov toimi Kotkan seudun musiikkiopiston opettajana 1955–59 ja Tampereen musiikkiopiston, sittemmin Tampereen konservatorion opettajana ja lehtorina 1959–79. Bashmakov oli Tampereen konservatorion rehtori 1979–90.
Bashmakov toimi Kotkan kaupunginteatterin kapellimestarina 1955–59 ja Tampereen Työväen Teatterin kapellimestarina 1969–84.
Bashmakovin monipuoliseen tuotantoon kuuluu mm. seitsemän sinfoniaa, useita soitinkonserttoja, Requiem Lassi Nummen tekstiin, ortodoksista kirkkomusiikkia, baletti-, näyttämö- ja elokuvamusiikkia. Lisäksi hän sävelsi musiikin mm. televisiosarjoihin "Pertsa ja Kilu" ja "Sodan ja rauhan miehet".
Helsingin metropoliitta Ambrosius myönsi vuonna 2009 director musices -arvonimen Leonid Bashmakoville. Arvonimi myönnettiin tunnustuksena Bashmakovin ansioista kirkkomuusikkona ja hänen vuosia jatkuneesta ahkerasta kirkkomusiikin sävellystyöstään.
Luettelo Suomen kaloista

Tässä artikkelissa mainitaan lähes kaikki Suomessa esiintyvät kalalajit, -alalajit ja -rodut. Ne on lueteltu luokittain, lahkoittain ja heimoittain. Suomessa on tavattu 107 kalalajia. Viimeisimmät tulokkaat ovat hopearuutana, idänsieraintokko, katkerokala, mustatäplätokko, nokkasärki, rohmutokko, silokampela ja valkoevätörö. Suomen vesistöihin on tarkoituksella yritetty kotiuttaa 14 kalalajia, mutta muidenkin maiden istutuksista peräisin olevia kalalajeja on tavattu Suomesta. Satunnaisia suolaisemman veden harhailijoita on tavattu rannikkovesistä. Varsinais-Suomesta on tavattu akvaarioista päästettyjä aurinkoahvenia.
Mark Morton

Mark Duane Morton (s. 25. marraskuuta 1972) on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Lamb of Godin toinen kitaristi. Morton toimii yhtyeen soolokitaristina, vaikka yhtyeen uusinta levyä, vuoden 2006 "Sacramentia" ennen soolo-osuudet studiossa usein hoitikin vieraileva kitaristi, kuten entinen Megadeth-kitaristi Chris Poland. Morton on hoitanut yhtyeen live-esiintymisissä vierailevien kitaristien soolo-osuudet. Lisäksi "Sacramentin" myötä yhtyeen kappaleet alkoivat sisältää enemmän kitarasooloja ja -melodioita, jotka ovat antaneet Mortonin soolokitaristitittelille enemmän arvoa.
Ura.
Morton oli mukana perustamassa Lamb of Godin kantamuotoyhtyettä Burn the Priestiä Lamb of Godissa soittavien basisti John Campbellin ja rumpali Chris Adlerin kanssa. Vuonna 1999 yhtye muotoutui nykyiseen Lamb of God -muotoonsa, jolloin siihen liittyi myös yhtyeessä nykyään soittava Mortonin kitaristipari Willie Adler.
Ensimmäisellä albumillaan Lamb of Godin kanssa Morton on nimetty albumin kansilehteen toisella nimellään Duane. Morton on soittanut jokaisella yhtyeen albumilla. Morton on kirjoittanut useita Lamb of Godin arvostettuja kappaleita, kuten "Sacrament"-albumin kolmannen kappaleen "Redneckin", josta on tehty myös musiikkivideo.
Siilikaktukset

Siilikaktukset ("Echinocactus") on kaktuskasveihin kuuluva kasvisuku, johon kuuluu kuusi lajia. Muodoltaan ne ovat pyöreähköjä ja sylinterinmuotoisia. Korkeus on usein yli kolme metriä ja ympärysmitta yli metrin. Siilikaktusten alkuperä on Meksikossa ja Yhdysvaltojen kuumissa ja kuivissa osavaltioissa, kuten Kaliforniassa ja Arizonassa.
Tieteellisen nimen alkuosa tulee kreikankielisestä sanasta "e’chinos", joka tarkoittaa siiliä.
Tuntomerkit.
Siilikaktukset ovat pyöreitä ja päältä litistyneitä, pallomaisia tai tynnyrimäisiä, yksi- tai monivartisia. Varsi on syväuurteinen ja sen kärki on tiheän kellertävän huopakarvoituksen peittämä. Kääpiöversot (areolit) ovat kookkaita, tavallisesti pitkänomaisia, joskus yhteen kasvaneita ja piikikkäitä. Piikit ovat tukevia ja tavallisesti erilaistuneet keski- ja sädepiikeiksi. Kukat sijaitsevat varren kärjessä ja ovat muodoltaan lyhyen suppilomaisia tai kellomaisia, väriltään tavallisesti keltaisia. Emin vartalon tyvellä ja kukan tyvellä on runsaasti kapeita, teräväkärkisiä tai piikkikärkisiä suomuja ja tiheäkarvaisia areoleja. Hedelmä on pyöreä tai vähän pitkänomainen, kypsänä mehevä tai kuiva, avautuva tai avautumaton sekä suomujen ja tiheän villakarvan peittämä. Siemenet ovat soikeita tai melkein pyöreitä, ruskeita tai ruskeanmustia, kiiltäviä tai himmeitä sekä sileitä tai nystermäisiä.
Levinneisyys.
Siilikaktukset kasvavat kuivilla paikoilla Pohjois-Amerikassa Kaliforniasta Teksasiin ulottuvalla alueella sekä Pohjois- ja Keski-Meksikossa.
Lajit.
Siilikaktusten suvusta on aikojen kuluessa nimetty yli 1000 lajia, mutta myöhempien tutkimusten valossa lajimäärä on kutistunut kuuteen.
Käyttö.
Siilikaktuslajeista kultasiilikaktus ("anopinjakkara") ("Echinocactus grusonii") on tunnettu huonekasvi.
Pavel Tšerenkov

Pavel Aleksejevitš Tšerenkov (, 28. heinäkuuta 1904 – 6. tammikuuta 1990) oli neuvostoliittolainen fyysikko. Hän sai työstään vuonna 1958 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Ilja Frankin ja Igor Tammin kanssa.
Elämä.
Tšerenkov syntyi pienessä kylässä Voronežin alueella Venäjällä.
Tšerenkov valmistui vuonna 1928 Voronežin yliopistosta. Kaksi vuotta myöhemmin hän pääsi töihin Lebedevin fysiikkainstituuttiin. Samana vuonna hän avioitui Marija Putintsevan kanssa. Heille syntyi kaksi lasta, Aleksei ja Jelena. Tšerenkovista tuli Venäjän tiedeakatemian jäsen vuonna 1970.
Tšerenkov kuoli Moskovassa vuonna 1990, ja hänet haudattiin Novodevitšin hautausmaalle.
Lappalainen (sukunimi)

Lappalainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Sukunimen alkuperä.
Sukunimi on lähtöisin lappalainen-nimityksestä, joka ilmeisesti tarkoitti syrjäseuduilla tai pyyntitaloudessa eläviä, myös saamelaisia. Mahdollisesti jotkut pyyntitaloutta harjoittavat tai saamelaiset suvut saivat sukunimensä tästä nimityksestään. Sukunimet saattoi antaa kirkonmies, ja kun tiiviimpien maanviljely-yhteisöjen ulkopuolella asuvat olivat muutenkin kirkonkirjoissa usein merkitty lappalaisiksi (esimerkiksi Jukka Korpelan mukaan), oli tästä luontevaa ja ehkä jopa tavanmukaista johtaa henkilön sukunimi.
Ashes of the Wake

Ashes of the Wake on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Lamb of Godin kolmas studioalbumi, vuodelta 2004. Albumi kasvatti yhtyeen mainetta edellisvuotena julkaistuun "As the Palaces Burniin" nähden. Albumin ensimmäisestä kappaleesta "Laid to Rest"istä julkaistiin myös musiikkivideo. Albumilla soittaa yhtyeen lisäksi myös vierailevina soolokitaristeina ex-Megadeth-kitaristi Chris Poland sekä Testamentin kitaristi Alex Skolnick. Kumpikin heistä soittaa soolo-osuuden albumin instrumentaalikappaleessa "Ashes of the Wake".
Kappaleet.
Japanin version bonuskappale
Triviaa.
Kappale "Laid to Rest" on edustettuna PlayStation 2:en pelissä "Guitar Hero II" sekä Xboxin pelissä "Backyard Wrestling 2: There Goes the Neighborhood". Kappale löytyy myös "Metal: A Headbangers Journey" -DVD:n soundtrackilta sekä on sen alkutekstien taustaraita.
Jouko Linjama

Jouko Sakari Linjama (4. helmikuuta 1934 Kirvu – 12. tammikuuta 2022 Hyvinkää) oli suomalainen säveltäjä. Hänen isänsä oli Jaakko Linjama.
Linjama toimi Tuusulan seurakunnan kanttori-urkurina vuosina 1964–1997, ja hän on säveltänyt soittimelleen muun muassa konserton (1971). Hänen tuotantoonsa kuuluu myös kuoromusiikkia, kuten "Missa de Angelis" (1969) ja "Suomalainen requiem" (1998).
Linjaman 70-vuotissyntymäpäivän aikoihin vuonna 2004 sai kantaesityksensä hänen lastenoopperansa "Suomalainen Tapiiri".
Elämä ja ura.
Jouko Linjama opiskeli Sibelius-Akatemiassa kirkkomusiikkiaineiden lisäksi sävellystä Aarre Merikannon ja Joonas Kokkosen johdolla. Helsingin yliopistossa hän opiskeli samoihin aikoihin musiikkitiedettä ja kirjallisuutta. Sävellysopintojaan hän jatkoi 1962–1964 Kölnin musiikkikorkeakoulussa opettajinaan Bernd Alois Zimmermann ja Gottfried Michael Koenig. Syksyllä 1963 hän osallistui Karlheinz Stockhausenin sävellysseminaariin Kölner Kurse für Neue Musik. 
Jouko Linjama toimi vt. kanttorina Nummi-Pusulassa 1960–1961, naapurikunnassa Nummella 1961–1962 ja ulkomaanopintojen jälkeen yli kolme vuosikymmentä Tuusulan seurakunnan kanttorina.
Musiikki.
Jouko Linjaman teokset ovat syntyneet usein sävellyskilpailujen innoittamina. Hän on voittanut ensimmäisen palkinnon seitsemässä Suomen ja Pohjoismaiden sävellyskilpailussa. Linjaman kirkkomusiikkituotanto on palkittu Suomen kirkon sävellyspalkinnolla. 
Kölnissä Linjama vieraantui vallitsevasta sarjallisuudesta ja löysi Anton Webernin musiikin yhteydet renessanssin polyfoniaan. Toimiessaan opiskeluaikana Helsingin katolisen kirkon urkurina Linjama kiinnostui gregoriaanisesta koraalista. Gregoriaanisia vaikutteita on kuultavissa esimerkiksi kuoromessussa "Missa de Angelis" ja urkumessussa "Missa Cum jubilo".
Urkuteosten lisäksi Linjama on säveltänyt oratoriomaisia teoksia, kuten Suomen Kansallisoopperan tilaama kamariooppera "Suomalainen Tapiiri". Linjaman tuotantoon kuuluu myös kuoro- ja yksinlaulusarjoja sekä kaksi jousikvartettoa.
Luxair

Luxair ("Luxair Société Luxembourgeise de Navigation Aérienne SA") on Luxemburgin kansallinen lentoyhtiö.
Historia.
Vuonna 1948 perustettu Luxembourg Airline Company otti vuonna 1961 käyttöön nykyisen nimensä Luxair ja aloitti vuonna 1962 lennot Luxemburgin ja Pariisin välillä Fokker F27 Friendship -koneella. Vuonna 1967 Luxairin laivasto koostui kolmesta Fokker Friendshipista ja yhdestä Vickers Viscountista. Vuonna 1970 laivastoon liitettiin ensimmäiset suihkukoneet, Caravellet, jotka rakennettiin Sud Aviationilla Toulousessa.
Luxair hankki ensimmäiset Boeing 737-200 -koneensa vuonna 1977. Vuosien mittaan laivastoon hankittiin Boeing 737-400 ja Boeing 737-500 -koneita ja Fokker 50 -potkuriturbiinikoneita ja Embraer-suihkukoneita.
Vuonna 2003 Luxairin laivastoon liittyi kaksi Boeing 737-700 -konetta. Nykyisessä laivastossa näitä on neljä kappaletta, joiden lisäksi on 11 Bombardier Dash 8 Q400 -konetta.
Kohteet.
Luxair lentää seuraaviin kohteisiin keskuspaikkanaan Luxemburgin Findelin kansainvälinen lentoasema:
 Burgas – "kausittainen"
 Varna – "kausittainen"
 Alicante – "kausittainen"
 Barcelona
 Fuerteventura – "kausittainen"
 Gran Canaria – "kausittainen"
 Ibiza – "kausittainen"
 Jerez de la Frontera – "kausittainen"
 Lanzarote – "kausittainen"
 Madrid
 Málaga – "kausittainen"
 Palma de Mallorca – "kausittainen"
 Bari – "kausittainen"
 Cagliari – "kausittainen"
 Catania – "kausittainen"
 Milano-Malpensa
 Napoli – "kausittainen"
 Rimini – "kausittainen"
 Rooma-Fiumicino
 Torino
 Wien
 Dublin
 Korfu – "kausittainen"
 Kos – "kausittainen"
 Rodos – "kausittainen
 Iraklion – "kausittainen"
 Malta – "kausittainen"
 Ajaccio – "kausittainen"
 Bastia – "kausittainen"
 Nizza
 Pariisi-Charles de Gaulle
 Berliini-Tegel
 Frankfurt
 München
 Saarbrücken
 Geneve
 Antalya – "kausittainen"
 Madeira – "kausittainen"
 Porto – "kausittainen"
 Lontoo-City/Heathrow
 Manchester
 Hurghada – "kausittainen"
 Sharm el Sheik – "kausittainen"
 Agadir – "kausittainen"
 Marrakech – "kausittainen"
 Djerba – "kausittainen"
 Monastir – "kausittainen"
Laivasto.
Laivaston keski-ikä kesäkuussa 2023 on 11,4 vuotta.
Irena Sendler

Irena Stanisława Sendler (15. helmikuuta 1910 Varsova – 12. toukokuuta 2008) oli puolalainen sosiaalityöntekijä. Hän tuli tunnetuksi toisen maailmansodan aikaan toiminnassaan vastarintaverkostossa, jossa pelastettiin juutalaisia lapsia Varsovan ghetosta. Sendler oli yksi toiminnan organisoijista. Muut aktivistit, jotka auttoivat ja toisinaan itse kuljettivat lapsia ghetosta ulos, olivat Sendlerin tavoin vasemmistolaisesti suuntautuneita tai katolilaisia sosiaalityöntekijöitä. 
Pelastettujen lasten määrää on vaikea arvioida, sillä heidän henkilöytensä tavallisesti häivytettiin, mutta arviot vaihtelevat muutamasta sadasta yli kahteentuhanteen. Toimittaja Anna Bikontin, joka on kirjoittanut kirjan Sendleristä (Sedlerowa w ukryciu, 2017), mukaan lapsia oli todennäköisimmin muutama sata. Koko Puolassa arvioidaan holokaustista selvinneiden juutalaislasten määrän olleen noin viisituhatta. Lapset sijoitettiin katolisiin puolalaisperheisiin, kasvatuslaitoksiin tai luostarien ylläpitämiin orpokoteihin. Sendlerin rooli organisaatiossa oli etsiä ghetosta ulos salakuljetetuille lapsille sopivia sijoituspaikkoja ja toimittaa Żegota-liikkeen hankkimia varoja maksuksi ylläpidosta. 
Gestapo pidätti Sendlerin vuonna 1943. Häntä kidutettiin ja hänet aiottiin teloittaa, mutta vastarintaliikkeen onnistui pelastaa hänet. 
Sendler jatkoi sodan jälkeen työtään sosiaalityöntekijänä. Hän liittyi Puolan yhtyneeseen työväenpuolueeseen PZPR:ään. Vuosituhannen vaihteen jälkeen hänet "löydettiin" ja hän alkoi saada tunnustusta ansioistaan. Israelissa hänet julistettiin ”Vanhurskaaksi kansakuntien joukossa”. 10. lokakuuta 2003 hänestä tehtiin Valkoisen Kotkan ritarikunnan jäsen.
Luis Nicolao

Luis Alberto Nicolao (s. 28. kesäkuuta 1944, Buenos Aires) on entinen argentiinalainen uimari, joka rikkoi vuonna 1962 kaksi kertaa 100 metrin perhosuinnin maailmanennätyksen, ensiksi 24. huhtikuuta, Rio de Janeirossa, ajalla 58,4, ja kolme päivää myöhemmin samassa paikassa, nyt ajalla 57,0. Nicolaon ennätys kesti viisi vuotta, jolloin sen rikkoi Yhdysvaltojen Mark Spitz.
Nicolao osallistui olympialaisiin kolme kertaa, alkaen vuodesta 1960, jolloin hän oli vasta 14-vuotias, ja oli jo tuolloin Etelä-Amerikan mestari 100 metrin perhosuinnissa. Nicolao muutti myöhemmin opiskelemaan Yhdysvaltoihin.
Sara Pérez

Sara Pérez Sala (s. 12. tammikuuta 1988, Barcelona) on espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 2004. Siellä hän osallistui 4x100 metrin sekauintiviestiin Espanjan joukkueessa, joka sijoittui finaalissa seitsemänneksi. Pérez on 172 senttimetriä pitkä, ja painaa 67 kiloa. Hän on erikoistunut rintauintiin.
Pérez on voittanut junioreiden Euroopan mestaruuden 200 metrin rintauinnissa, ja lisäksi hän on nelinkertainen Espanjan mestari. Hänellä on hallussaan kaksi Espanjan ennätystä.
Helmut Eder

Helmut Eder (26. joulukuuta 1916 – 8. helmikuuta 2005) oli itävaltalainen säveltäjä.
Eder syntyi Linzissä. Hän oli toisen maailmansodan aikana sotavankina, ja opiskeli vapauduttuaan Bruckner-konservatoriossa musiikin teoriaa ja orkesterin johtamista. Valmistuttuaan hän jatkoi opintojaan vuosina 1953-1954 opiskellen säveltämistä Carl Orffin johdolla. Hän sai vaikutteita mm. Alban Bergiltä, Johann Nepomuk Davidilta ja György Ligetiltä. Ederin tuotanto käsittää monenlaista taidemusiikkia kamarimusiikista oopperoihin. 
Ederille myönnettiin uransa aikana Itävallan valtionpalkinto ja Anton Bruckner -palkinto. Hän kuoli Salzburgissa 88-vuotiaana.
Francis Jackson

Francis Alan Jackson (2. lokakuuta 1917 – 10. tammikuuta 2022) oli brittiläinen urkuri ja säveltäjä. 
Jackson syntyi Maltonissa, Yorkshiressä. Hän toimi York Minsterin urkurina 1946–1982. Hän on lisäksi pitänyt resitaaleja eri puolilla maailmaa ja julkaissut useita levytyksiä. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu muun muassa urkumusiikkia, hengellistä musiikkia, sinfonia ja soololauluja. 
Jackson on julkaissut urkuri-säveltäjä Edward Bairstow'n elämäkertateoksen. Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen vuonna 1978.
Zuoz

Zuoz on kunta Sveitsissä, joka sijaitsee Graubündenin kantonissa.
Kunnan asukkaat puhuvat retoromaania ja sveitsinsaksaa. Kunnan pinta-ala on noin 66 neliökilometriä ja siellä on noin 1 200 asukasta.
Maantiede.
Zuoz sijaitsee Innjoen varrella, Engadinin laaksossa. Kylän pohjoispuolella kohoavat Albulan Alpit, joiden korkein vuori, Piz Kesch (3 418 m), sijaitsee Zuozissa. Eteläpuolella sijaitsevat Livignon Alpit, jotka nekin ovat yli kolmekilometriset.
Liikenne.
Rhätische Bahnin rautatie Scuolista St. Moritziin ja Pontresinaan sekä päätie numero 27 kulkevat pitkin Engadinin laaksoa ja Zuozin kautta.
Lyseo.
Zuozissa on toiminut yli 100 vuoden ajan noin 300 oppilaan kansainvälinen lyseo, Lyceum Alpinum Zuoz. Sisäoppilaitoksena toimivassa lukiossa voi nykyään suorittaa kansainvälisen IB-tutkinnon sekä sveitsiläisen tai saksalaisen ylioppilastutkinnon.
USS Macon

USS Macon (ZRS-5), oli viimeinen Yhdysvaltain laivaston neljästä jäykkärunkoisesta ilmalaivasta. Se rakennettiin Akronissa, Ohiossa ja teki ensilentonsa 21. huhtikuuta 1933, vain muutama viikko sisaraluksensa USS Akronin (ZRS-4) tuhoutumisen jälkeen. Lentotestien jälkeen se otettiin palveluskäyttöön 23. kesäkuuta 1933. Sitä käytettiin jäykkärunkoisten ilmalaivojen teknisen ja operationaalisen laivastokäytön tutkimiseen. 
Ollessaan 12. helmikuuta 1935 palaamassa meriharjoituksista tukikohtaansa Moffett Fieldiin, Kaliforniaan, USS Macon joutui Point Surin edustalla myrskyyn, jonka aiheuttamien vaurioiden seurauksena se vaipui mereen. Onnettomuudessa menehtyi kaksi miehistön jäsentä ja ilmalaiva upposi mereen, päättäen samalla Yhdysvaltain laivaston kokeilut jäykkärunkoisilla ilmalaivoilla.
Tuho 12. helmikuuta 1935.
klo 16.00
Kova tuulenpuuska osui Maconiin. Ulkokuoreen tuli repeämiä ja suojaus
rikkoutui kahdessa aluksen kahdestatoista heliumsäiliöstä.
klo 17.03
Tuuli käänsi aluksen vinoon, perä alaspäin. Miehiä kaatui ja kaksi heliumsäiliötä puhkesi.
Sivuvakain irtosi.
klo 17.25
Miehistö näki kuinka kaksi rungon muotoa ylläpitävistä renkaista painui kasaan.
Sitten alus alkoi pudota.
Klo 17.40
Macon osui merenpintaan ja alkoi vajota. Miehistö kahta lukuun ottamatta pelastui
veneillä.
Klo 18.20
Macon upposi pohjaan. Miehistö pelastettiin pian.
Lähteet.
Naval Historical Center: USS Macon (ZRS-5), Airship 1933-1935 
Tieteen kuvalehti
Mallusjoen vanha metsä

Mallusjoen vanha metsä on alaltaan 21,8 hehtaarin laajuinen alue, joka sijaitsee Orimattilan Mallusjoella. Se on tuoreella ja lehtomaisella kankaalla kasvava kuusimetsä. Kalliopaljastumien kohdalla on mäntyjä. Alueen pohjois- ja keskiosan pellot ovat olleet viljelyksessä, ja eteläpää pellot metsittyvät lehtipuilla. Alueella on ikääntynyttä kuusimetsää. Kuusten keskellä on myös haapoja. Alueella on myös kuolevia puita sen luonnontilaisuudesta johtuen. Alue on valtion omistukseen siirtynyt perintötila ja täysin suojeltu luonnonsuojelulain perusteella. Alue kuuluu boreaalisiin luonnonmetsiin.
Metsässä kulkee noin neljä kilometriä pitkä luontopolku, joka on merkitty keltaisilla tassunkuvilla. Nykyään keltaisten tassunkuvien lisäksi polulla ovat valkoiset nelikulmiot, minkä keskelle on kiinnitetty heijastimet.
Luontopolun osa-alueet.
Luontopolku on jaettu läpäisemänsä metsän osien mukaan eri kokonaisuuksiin, kuten Kotimetsä, Kääpämetsä, Lähdemetsä, Tikkametsä ja Vanhametsä. Lisäksi on Valopolku.
Kotimetsä.
Kotimetsä on lähellä Selventietä, tarkoitettu myötäpäivään kierrettäväksi tarkoitetun luontopolun alku ja loppu vieraskirjoineen.
Kotimetsässä on ihmisen omaan toimintaan liittyviä rakennuksen jäänteitä sekä puutarhakasveja, kuten mustaherukkapensaita. Koristekasveista Kotimetsässä on euroopanterttuselja ja viitapihlaja-angervo.
Asukkaiden istuttamista puista on Kotimetsässä tammi- ja vaahterapuita.
Kääpämetsä.
Suomessa on noin 230 kääpälajia. Mallusjoen vanhassa metsässä on havaittu kuusitoista kääpälajia, kuten kantokääpä, kyynelkääpä, punahäiväkääpä, riukukääpä, ruostekääpä ja rusokääpä. 
Kantokääpä on rusokäävän edeltäjälaji puunrungossa. Rusokääpä voi elää vain kantokäävän lahottamassa puunrungossa.
Kyynelkääpä on valkolahottaja, mitkä kykenevät hajottamaan tehokkaasti puun ligniinipolymeerin.
Riuku-, ruoste- ja rusokääpä ovat vanhoissa metsissä esiintyviä kääpiä.
Lähdemetsä.
Lähdemetsässä Lähdepurolla on useita kasvilajeja, kuten saniaislajit hiirenporras ja metsäimarre. Muita lehtokasveja Lähdemetsässä ovat oravanmarja, käenkaali ja metsäalvejuuri. 
Alvejuuret ovat myrkyllisiä, ja niistä on ennen valmistettu lääkettä lapamatoja vastaan.
Tikkametsä.
Tikkametsässä on Suomen seitsemästä tikkalajista: käpytikka ("Dendrocopos major"), pohjantikka ("Picoides tridactylus") ja tunnetuin palokärki ("Dryocopus martius").
Vanhametsä.
Vanhassametsässä on runsaasti kuolleita puita ja edelleen neulasistaan vihreitä, mutta kuolemassa olevia puita.
Puiden tuholaisia ovat erilaiset hyönteiset, kuoriaiset, kuten kirjanpainaja ("Ips typographus") ja papintappaja ("Callidium violaceum").
Mika Ylianttila

Mika Ylianttila (s. 12. syyskuuta 1972 Rovaniemi) on suomalainen tietoliikennetekniikan tutkija. Hänen tutkimusaiheitaan ovat muun muassa langattomat verkot, esineiden Internet, verkkojen virtualisointi ja tietoturva. Hän työskentelee Oulun yliopiston langattoman tietoliikenteen tutkimuskeskuksessa (, lyh. "CWC") professorina.
Ylianttila väitteli Oulun yliopiston Sähkö- ja tietotekniikan osastolta vuonna 2005. Työtä ohjasi yhdysvaltalainen professori Kaveh Pahlavan. Työssä tutkittiin, miten Internetiä hyödyntäviä sovelluksia voidaan käyttää saumattomasti verkkoyhteyden vaihtuessa. Hän on myös Oulun yliopistossa tietotekniikan dosentti. Hän toimi IEEE:n Suomen-osaston puheenjohtajana 2008–2009 ja Internet-tutkimuskeskus CIE () johtajana 2012–2015. Hänet valittiin IEEE Fellow -jäseneksi panoksestaan mobiliteetin hallintaan ja verkkojen tietoturvaan.
Jaakko Honkanen (jääkiekkoilija)

Jaakko Honkanen (s. 16. heinäkuuta 1942 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi Porin Karhuissa, HIFK:ssa ja Porin Ässissä 1961–1978. Uraan mahtuvat myös maailmanmestaruuskilpailut Suomen kotikisoissa Tampereella 1965.
Honkanen muistetaan erityisesti Ässä-aikona muodostamastaan tutkaparista Raimo Kilpiön kanssa. Myöhemmin Honkanen on toiminut autopurkamo Autopalsta Oy:n toimitusjohtajana sekä Suomen Autopurkamoliiton varapuheenjohtajana.
Orimattilan keskustaajama

Orimattilan keskustaajama (myös "Orimattilan kirkonkylä") muodostaa vuonna 1992 kaupungiksi muuttuneen Orimattilan kuntakeskuksen. Vuoden 2018 lopussa keskustaajaman alueella asui noin 9 000 ihmistä.
Oriattilan keskustaajamanssa sijaitsevat Orimattilan keskeisimmät julkiset ja kaupalliset palvelut. Näihin kuuluvat esimerkiksi kaupungintalo, useat oppilaitokset, Orimattilan kirjasto, Orimattilan kirkko sekä S-market ja K-Supermarket. 
Keskustaajamassa on ollut teollisuutta. Esimerkiksi Orimattilan villatehdas lopetti toimintansa 2005 ja tunnetaan nykyään Orimattilan Kehräämö -tapahtumapaikana.
Ennen itsenäistymistään omaksi seurakunnaksi Orimattila oli Hollolan evankelis-luterilaisen seurakunnan kappeliseurakunta. Aikaisemmin Suomen evankelis-luterilaiset seurakunnat hoitivat maaseudulla myös kunnan maalliset tehtävät; vasta vuoden 1865 kunnallisasetus määräsi, että perustetaan erilliset maalaiskunnat. Orimattilan kirkonkylän kansakoulu perustettiin 1868.
Keskustaajaman alueella sijaitsee kaksi Museoviraston luokittelemaa valtakunnallisesti merkittävää kulttuurihistoriallista ympäristöä: Orimattilan kirkonmäki sekä Tönnönkosken silta ja myllypaikka (Tönnön silta ympäristöineen).
Creeping Death

Creeping Death on thrash metal -yhtye Metallican toisen levyn, "Ride the Lightningin" seitsemäs kappale. Kappaleen sanat ovat saaneet vaikutteita Raamatusta, kuinka Jumala rankaisee egyptiläisiä. Kappale on yksi Metallican suosituimpia live-kappaleita, ja sitä onkin soitettu Metallican konserteissa yli 1 600 kertaa. Kappale on myös mukana -pelissä.
Likhas (mytologia)

Likhas (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Herakleen palvelija. Alkaessaan suorittaa uhrimenoja Herakles pyysi Likhasta tuomaan viitan, jota hän tapasi käyttää juhlamenoissa. Herakleen vaimo Deianeira oli kuitenkin sivellyt viitan Nessoksen myrkytetyllä verellä uskottuaan Nessoksen kertomuksen, jonka mukaan tämän verestä valmistetun juoman lumous elvyttäisi Herakleen rakkauden, jos se joskus hiipuisi. Aineeseen oli kuitenkin kätkettynä petos, sillä Nessoksen veri oli aikanaan saastunut Herakleen Hydran myrkkyyn kastetusta nuolesta. Herakleen puettua viitan ylleen myrkky alkoi polttaa hänen kehoaan. Vaatekappale tarttui niin tiukasti kiinni hänen ihoonsa, että yritykset repiä se pois päältään saivat hänen luunsa paljastumaan näkyviin.
Kivun piinaama Herakles ryhtyi tuhoamaan ympäristöään silmittömästi: hän juoksi päämäärättömästi ympäriinsä ja kiskoi puita juurineen ylös, kunnes sattumalta huomasi pelästyneen Likhaan, joka oli piiloutunut peloissaan kiven taakse. Toisessa versiossa hän kutsui tätä tuskissaan. Suuttuneena luulemalleen syylliselle hän tarttui syyttömän myrkyntoimittajan jalkaan ja heitti tämän Euboianlahteen. Siellä onneton Likhas muuttui ihmishahmoiseksi kiveksi. Tästä ovat saaneet nimensä Euboian pohjoisosan Licháda-vuori ja -niemi, Lichádan kylä sekä läheiset Lichádes-saaret.
Yleisnimi

Yleisnimi eli appellatiivi on nimisana, joka kuvaa kohdettaan yleisellä tasolla (esimerkiksi "ihminen", "koira", "järvi", "kaupunki") toisin kuin erisnimi, joka taas on kohteelleen annettu yksilöivä, sitä muista kaltaisistaan erottava nimi (kuten "Pekka", "Musti", "Saimaa", "Rovaniemi").
Periaatteessa kaikki muut nimet kuin erisnimet ovat yleisnimiä. Tosin on olemassa nimiä, joita käytetään kummallakin tavalla. Tällaisten tapausten erittelemiseksi toisistaan yleisnimi kirjoitetaan monissa kielissä aina pienellä ja erisnimi isolla alkukirjaimella.
Keihin–Tōhoku-linja

Keihin–Tōhoku-linja () on 59,1 kilometriä pitkä Saitaman, Kawaguchin, Tokion, Kawasakin ja Jokohaman kaupungit yhdistävä junalinja Japanissa. Linjaa liikennöi JR Higashi-Nihon. Linjan tunnusväri on taivaansininen ■.
Vaikka Keihin–Tōhoku-linja käsittääkin periaatteessa vain Saitaman ja Jokohaman välisen junalinjan, Jokohamasta eteenpäin Ōfunan asemalle Kamakuraan kulkevat junat käyttävät samoja tunnuksia. Tämän vuoksi myös Jokohaman ja Ōfunan välinen osuus, virallisesti Negishi-linja, lasketaan yleisesti osaksi Keihin–Tōhoku-linjaa. Koko linjaa voidaan myös kutsua yhdistelmänimellä Keihin–Tōhoku-linja – Negishi-linja ().
Linjan nimen alkuosa on muodostettu Tokion (; jälkimmäinen kanji voidaan lukea "Kei") ja Jokohaman (; jälkimmäinen kanji voidaan lukea "hin") kaupunkien nimistä, loppuosa taas otettu Tōhoku-päälinjalta.
Tetsuo Okamoto

Tetsuo Okamoto (20. maaliskuuta 1932 Marília – 1. lokakuuta 2007 Marília) oli brasilialainen uimari, joka voitti ensimmäisenä brasilialaisena uimarina mitalin olympialaisissa: hän voitti pronssia 1500 metrin vapaauinnissa Helsingissä 1952 ajalla 18.51,3.
Okamotolla oli japanilaiset sukujuuret. Hän opiskeli Yhdysvaltain Texasissa. Okamoto kuoli 75-vuotiaana sydämen ja hengityselinten vajaatoimintaan, jotka olivat seurausta pitkäaikaisista säännöllistä dialyysihoitoa vaatineista munuaisongelmista.
Kaupunkilehti Vartti

Kaupunkilehti Vartti on Kaakon Viestintä Oy:hyn kuuluva ilmaisjakelulehti, joka ilmestyy sunnuntaisin. 
Vartti perustettiin Kymppi-nimisenä uutislehtenä vuonna 2005 pääkaupunkiseudulle. Nykyään lehdellä on yksi jakelualue: Etelä-Karjala (Lappeenrannan seutu). Vartti ilmoittaa olevansa Suomen "luetuin kotiinkannettu kaupunkilehti". Sanoma-konserni ilmoitti syksyllä 2012 hakevansa toiminnassaan säästöjä, jonka seurauksena Vartin pääkaupunki-painos on lakkautettu. Pääkaupunkiseudun painoksen lisäksi myös Itä-Uudellamaalla jaettu Vartti Itä-Uusimaa myytiin aiemmalle omistajalle, jonka myötä Vartti Itä-Uusimaan nimi muuttui Itäväyläksi. Yhtiön mukaan toiminnan painopistettä siirretään verkkojulkaisuun.
Kesäkuussa 2008 Sanoma Kaupunkilehdet alkoi julkaista Vartti-lehdestä venäjänkielistä versiota nimellä "Kvartal" (Квартал).
Suuri gangsterisota

Suuri gangsterisota () on Sergio Leonen ohjaama eeppinen rikosdraamaelokuva vuodelta 1984. Käsikirjoitus perustuu Harry Greyn osin omaelämäkerralliseen romaaniin "The Hoods" (1952). Elokuvan musiikin on säveltänyt Ennio Morricone. Elokuvan pääosia näyttelevät Robert De Niro ja James Woods. Nuori Jennifer Connelly tekee näyttelijädebyyttinsä elokuvassa. Leonelle puolestaan elokuva oli viimeinen ohjaustyö.
Leone olisi halunnut tehdä tämän elokuvan jo "Hyvien, pahojen ja rumien" jälkeen, mutta idealle ei löytynyt kiinnostunutta tuottajaa. "Suuri gangsterisota" oli Leonen haaveiden toteutuma, jonka tekoon kului yhteensä 18 vuotta. Vastoin yleistä luuloa elokuva ei kerro mafiasta, vaan amerikanjuutalaisista gangstereista kieltolain aikana. Elokuvassa liikutaan kolmella eri vuosikymmenellä: 1920-, 1930- ja 1960-luvuilla.
Muistin ja muistamisen teemojen käsittely on elokuvassa niin syvällistä, että sitä on verrattu jopa Marcel Proustin romaanisarjaan "Kadonnutta aikaa etsimässä".
Versiot.
Kuvausten päätyttyä Sergio Leonella oli 10 tuntia valmista materiaalia, josta hän suunnitteli koostavansa kaksi kolmituntista elokuvaa. Valmis elokuva oli pituudeltaan 4 tuntia 29 minuuttia, mutta levittäjät houkuttelivat ohjaajan lyhentämään sitä. Niinpä elokuvateattereihin vuonna 1984 tullut versio oli 3 tuntia ja 49 minuuttia pitkä. Elokuvan levittäjä Ladd Company lyhensi siitä vielä 2 tuntia 19 minuuttia kestävän version, josta Leone sanoutui irti. 2010-luvun alussa Leonen lapset yhdessä Martin Scorsesen kanssa suunnittelivat restauroivansa elokuvan alkuperäisversion, mutta toistaiseksi sellaista ei ole ilmaantunut. Vuonna 2012 julkaistiin kuitenkin hieman pidempi, yhteensä 4 tuntia ja 11 minuuttia kestävä versio. 
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Suuri gangsterisota" saa täydet viisi tähteä.
Salon Seudun Harmonikkakerho

Salon Seudun Harmonikkakerho on 6. helmikuuta 1979 perustettu harmonikansoittajien yhdistys joka koostuu Salossa ja ympäristössä vaikuttavista harmonikasta kiinnostuneita henkilöistä.
Paavo Sjöberg on ollut yhdistyksen pitkäaikainen puheenjohtaja perustamisesta lähtien vuoteen 2001 asti jolloin Esa Pethman otti orkesterinjohtajan paikan.
Kerho on osallistunut Hyvinkään harmonikkaviikolle vuonna 1982, jossa Paavo Sjöbergin sävellys "Salon seudun polkka" voitti kilpailun. Kisaan osallistui 157 sävellystä.
Sata-Häme soi kilpailussa saavutettiin voitto tangosävellyskilpailussa kappaleella "Pidättekö tangosta". Vuonna 1989 kerhon soittajat nappasivat 4 voittoa viidestä Varsinais-Suomen harmonikkakilpailuissa.
Kerhon yhteyteen muodostui SALONki-viihdeorkesteri ( huom. nimen virallinen kirjoitusmuoro ) joka on pitänyt omia konserttejaan.
Body Language

Body Language on Kylie Minoguen yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 20. marraskuuta 2003 ja äänitettiin saman vuoden kesänä Britanniassa, Irlannissa ja Espanjassa. Minogue työskenteli myös muiden lauluntekijöiden kanssa, mukaan lukien Richard Stannard, Julian Gallagher, Cathy Dennis, Johnny Douglas, Karen Poole, Emilíana Torrini ja Dan Carey (Sunnyroads).
Albumi sisältää neljä singleä, joista kolme on virallisia singlejä ja yksi promootiosingle. Ensimmäinen single "Slow" saavutti Top 10-listan useissa maissa. Kappale saavutti ykkössijan Australiassa ja Britanniassa. Toinen single "Red Blooded Woman" oli myös onnistunut. Kolmas single "Chocolate" oli kohtalainen menestys.
Paarlahti

Paarlahti on kapea Näsijärven lahti Kämmenniemessä Tampereella. Kapean muotonsa takia se on joskus määritelty myös vuonoksi. Se on noin kymmenen kilometriä pitkä ja enimmillään noin 60 metriä syvä. Näsijärveltä Paarlahteen pääsee Aunessillan salmen ja Kaitaveden kautta. Pitkän Paarlahden sivuilla olevia vesialueita ovat Kuuslahti, Matehinen ja Sisaruspohja.
Suomessa ei vallitsevan käsityksen mukaan ole varsinaisia vuonoja, kuten vaikkapa Norjassa. Paarlahtea on kuitenkin monesti kutsuttu Pohjolan pisimmäksi sisämaavuonoksi ja tietyllä tavalla se täyttääkin vuonon määritelmän, sillä se on kapea ja pitkä sekä hyvin syvä ja jyrkkärantainen. Vuonoissa ei kuitenkaan yleensä ole saaria, joita Paarlahdessa taas on. Paarlahdessa on kaksi Salmisaarta sekä Hirsisaari, Isosaari (Kuusniemen saari), Kompansaari, Kulkkilan Isosaari, Mustasaari, Pyörösaari ja Vähäsaari (Pikkusaari). Kulkkilan Isosaaressa sijaitsee Tampereen evankelis-luterilaisten seurakuntien omistama leirikeskus.
Svenska teatern (Tukholma)

Svenska teatern (vuoteen 1888 Nya Teatern) oli teatteri Tukholmassa. Se sijaitsi kaupungin keskustassa Blasieholmenilla. Teatteri avattiin vuonna 1875, ja sen toiminta jatkui vuoteen 1925 saakka, jolloin se tuhoutui tulipalossa. Teatterissa oli 1 150 katsojapaikkaa, ja se oli aikansa suurin teatteri Ruotsissa. Teatterirakennuksen suunnitteli arkkitehti Ernst Jacobsson.
Anatolijs Gorbunovs

Anatolijs Gorbunovs (s. 10. helmikuuta 1942, Pilda) on latvialainen poliitikko. Hän toimi Latvian SNT:n viimeisenä, ja sitten vuodesta 1991 lähtien Latvian tasavallan, korkeimman neuvoston puheenjohtajana eli pääministerinä vuosina 1988–1993. Lisäksi hän oli yksi niistä harvoista neuvostomiehityksen viimeisten vuosien Latvian kommunistijohtajista, jotka kannattivat maan itsenäisyyden palauttamista. Gorbunovs toimi käytännössä Latvian ensimmäisenä valtionpäämiehenä vuosina 1991–1993 maan palautettua itsenäisyytensä elokuussa 1991. Siirtymäajan jälkeen palautetun Latvian parlamentin eli saeiman puhemies hän oli vuosina 1993–1995. Parlamentin jäsenenä hän toimi vuoteen 2002. Hän oli 1995–2002 aluekehitysministerinä, kuljetusministerinä ja varapääministerinä.
Kommunistisen puolueen lakkauttamisen jälkeen Gorbunovs on vuodesta 1993 lähtien ollut konservatiivisen liberaalipuolueen "Latvian tie" ("Latvijas Ceļš") jäsen.
Aitosiilikkäät

Aitosiilikkäät (Arctiinae) on yksi kolmesta siilikkäiden (Arctiidae) alaheimosta. Aitosiilikkäistä on Suomesta löydetty ensimmäisenä maailmassa pohjansiilikäs ("Acerbia alpina"), jonka kuvasi italialainen Giuseppe Acerbi Enontekiöltä vuonna 1799. Pohjansiilikästä ja muita siilikäslajeja on tutkinut mm. suomalainen Olavi Sotavalta (1918–1991), joka on uudistanut myös siilikäslajien nimistöä. Tunnettuihin lajeihin kuuluu myös isosiilikäs ("Arctia caja"), jonka siipien kärkiväli on 43–70 mm.
Piirteitä.
Alaheimon perhoset ovat usein tuuhean karvaisia, rotevatekoisia ja kookkaita. Lajit ovat tyypillisesti mustan, keltaisen ja punaisen kirjavia ja takaruumis on poikkijuovainen. Räikeän värityksen tarkoitus on varoittaa perhosen myrkyllisyydestä. Yhdistävänä tuntomerkkinä takasiiven siipisuonten Sc ja R tyvi on paksuuntunut. Koiraiden takasiivissä on lisäksi pitkä frenulum.
Aitosiilikkäiden toukat ovat tuuhean karvaisia, joskus myrkkypiikeillä varustettuja ja elävät yleensä monilla eri ravintokasveilla. Monien keväthangilla näkemä karvainen toukka on erään aitosiilikkään, ruostesiiven ("Phragmatobia fuliginosa"), täysikasvuinen toukka, joka etsii koteloitumispaikkaa.
Maailmassa aitosiilikäslajeja on ainakin 4 400. Niitä tavataan kaikilla mantereilla Etelämannerta lukuun ottamatta ja kaikenlaisissa ympäristöissä puuttomalta tundralta reheviin sademetsiin, mutta lajimäärä on suurin trooppisessa Amerikassa. Lajeista noin 210 tavataan palearktisella alueella ja Euroopassa viitisenkymmentä. Suomesta lajeja on tavattu 21, joskin osa vain satunnaisina harhailijoina.
Suomessa tavatut lajit.
Suomessa tavatut aitosiilikäslajit taksonomisessa järjestyksessä. Harhailijoiksi merkityillä lajeilla ei ole Suomessa vakituista kantaa.
Andris Šķēle

Andris Šķēle (; s. 16. tammikuuta 1958 Ape) on latvialainen liikemies ja poliitikko, pääministeri kahteen otteeseen joulukuusta 1995 elokuuhun 1997 ja uudelleen heinäkuusta 1999 toukokuuhun 2000.
Šķēle nousi pääministeriksi puolueiden ulkopuolisena ehdokkaana kuudennen saeiman vaalien jälkeen sen hylättyä kaksi presidentti Guntis Ulmanisin pääministeriehdokasta. Toisen kautensa aikana Šķēle edusti vuonna 1998 perustamaansa konservatiivista Kansanpuoluetta. Šķēle erosi puolueensa johdosta 2002, mutta hänellä on siinä vielä vaikutusvaltaa.
Šķēlen lasketaan olevan Baltian 15. rikkain henkilö. Hänen varallisuutensa on noin 60 miljoonaa euroa.
Oulun radio- ja televisioasema

Oulun radio- ja televisioasema (tunnetaan sijaintinsa perusteella myös nimellä "Kiimingin radio- ja tv-masto") on Digitan hallinnoima päälähetinasema (vrt. täytelähetinasema) entisessä Kiimingin kunnassa. Aseman masto on 326 metriä.
Masto sijaitsee Isohalmeen mäellä, noin 12 kilometrin päässä Kiimingin kirkonkylältä etelään osoitteessa Radiotie 150. Se rakennettiin korvaamaan Kiimingin kirkonkylällä sijainnutta vanhaa radiomastoa, joka kaadettiin 22. syyskuuta 1994 nykyisen maston valmistuttua. Vanhan radiomaston korkeus oli 323 metriä.
Masto sijaitsee Oulun lentoaseman lähestymisalueen sisällä. Maston lentovaroitusvaloina on neljä strobovaloa.
Battle Royale (kirja)

Battle Royale () on japanilaisen Kōshun Takamin kirjoittama romaani.
"Battle Royale" julkaistiin ensimmäisenä Japanissa vuoden 1999 huhtikuussa, ja se on yksi Japanin myydyimmistä ja kiistanalaisimmista kirjoista. Siitä tehtiin myöhemmin myös elokuva "Battle Royale", joka sai myös jatko-osan "", sekä 15-osainen samanniminen mangasarja, joka on myös saanut oman jatko-osansa, "n".
Kirjan englanninkielinen käännös julkaistiin Yhdysvalloissa vuoden 2003 helmikuussa, ja Gollancz julkaisi sen Isossa-Britanniassa vuonna 2007. Heyne on julkaissut kirjan saksankielisen käännöksen.
"Battle Royale" on ollut poliitikkojen kohteena ja konservatiiviset poliitikot ovat syyttäneet sitä nuorten tekemistä rikoksista.
Keskenään jaottomat luvut

Lukuteoriassa kokonaislukuja formula_1 ja formula_2 sanotaan keskenään jaottomiksi tai suhteellisiksi alkuluvuiksi tai alkuluvuiksi toistensa suhteen, jos formula_1:n ja formula_2:n suurin yhteinen tekijä on 1. Luku 1 on keskenään jaoton jokaisen kokonaisluvun kanssa, ja luku 0 on keskenään jaoton vain 1:n ja −1:n kanssa.
Keskenään jaottomille luvuille pätee Bézout’n lemma: jos formula_1 ja formula_2 ovat keskenään jaottomia, niin on olemassa sellaiset kokonaisluvut formula_7 ja formula_8, että formula_9.
Kahden kokonaisluvun suurin yhteinen tekijä voidaan määrittää Eukleideen algoritmilla.
Eulerin φ-funktio formula_10 positiiviselle kokonaisluvulle formula_11 on niiden 1:n ja formula_11:n välillä olevien kokonaislukujen lukumäärä, jotka ovat keskenään jaottomia formula_11:n kanssa.
Järvelän rautatieasema

Järvelän rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Järvelän kylässä Kärkölän kunnassa Päijät-Hämeessä. Liikennepaikka sijaitsee rataosalla , noin 32 kilometrin päässä Riihimäen rautatieasemalta ja noin 27 kilometrin päässä Lahden rautatieasemalta. Asemalla pysähtyvät Riihimäen ja Lahden väliset G-junat. Riihimäelle liikennöidään raiteelta 1 ja Lahteen raiteelta 2.
Järvelän asema sijoitettiin rautatien ja Kärkölän kirkolta Mäntsälään johtavan maantien risteykseen. Asemarakennus rakennettiin Knut Nylanderin laatimien III luokan asemarakennuksen tyyppipiirustusten mukaisesti vuonna 1869, ja sitä laajennettiin jo seuraavalla vuosikymmenellä ilmeisesti Nylanderin suunnitelmien mukaan ja Bruno Granholmin suunnittelemalla länsipäädyllä vuonna 1900. Rakennuksen ulkonäköä on sittemmin muutettu. Järvelän aseman ympäristöön muodostui asutus- ja teollisuuskeskus, joka alkoi 1930-luvulla kehittyä voimakkaasti Kärkölän kuntakeskukseksi. Tällöin muun muassa kunnanvirasto sijoittui kylään. Paikkakunnan suurin työnantaja Koskisen Saha Oy aloitti toimintansa Järvelässä vuonna 1931. Kylään rakennettiin 1940- ja 1950-luvuilla huomattavasti hallinnollisia ja kaupallisia rakennuksia sekä asuntoja sahan työntekijöille. Järvelässä oli 1960-luvulle tultaessa noin 1 100 asukasta ja 2000-luvun vaihteessa jo noin 2 800 asukasta.
Järvelä on Kärkölän kunnan keskusrautatieasema ja Hämeenkosken keskustaajaman lähin rautatieasema noin 20 kilometrin etäisyydellään sekä tasaväkisesti Turengin kanssa Lammin keskustaajaman lähin rautatieasema noin 32 kilometrin välimatkallaan. Järvelän asema muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1997, jolloin lipunmyynti siirrettiin läheiselle R-kioskille. Asemarakennus myytiin yksityisomistukseen vuonna 2003, minkä jälkeen se erotettiin aidalla laiturialueesta.
Järvelässä sattui 22. huhtikuuta 1972 junaonnettomuus, jossa tavarajunan kymmenen säiliövaunua ja yksi puuvillaa kuljettanut tavaravaunu suistuivat raiteilta. Kahdesta rikkoutuneesta säiliövaunusta valui maahan 75 000 litraa öljyä.
Zane Grey

Zane Grey, alkuaan Pearl Zane Gray, (31. tammikuuta 1872 Zanesville, Ohio – 23. lokakuuta, 1939 Altadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen hammaslääkäri, baseball-pelaaja ja viihdekirjailija, joka tunnetaan Suomessa parhaiten villiin länteen sijoittuvista seikkailukirjoistaan. Zane Grey loi suurelta osaltaan romantisoidun kuvan rosoisesta Villistä lännestä kirjoittamassaan 56 lännenkirjassaan. Grey oli 1920-luvun myydyin kirjailija Yhdysvalloissa.
Suoritettuaan loppututkinnon vuonna 1896 Grey avasi hammaslääkärin vastaanoton New York Cityssä, mutta kalastus ja baseballin pelaaminen olivat hänen mieliharrastuksiaan. Pian Grey jätti hammaslääkärin työn kirjoittaakseen kirjan. Romaani perustuu hänen sukulaisensa Betty Zanen rohkean päättäväiseen toimintaan, joka pelasti Fort Henryn tukikohdan brittisotilaiden ja intiaanien hyökkäykseltä syyskuussa 1782. "Betty Zane" julkaistiin vuonna 1903, mutta se kävi huonosti kaupaksi. 
Greyn kirjoja pitävät monet Villin lännen kirjallisuuden lukijat alan parhaimpina, ja hänen tyylillään on monia jäljittelijöitä. Kirjoissa on jännitystä, niissä kuvataan Villin lännen luontoa ja intiaaneja. Kulttuuriset ryhmät, jotka olivat lukijoille eksoottisia, kuten navajot ja mormonit, ovat hänen kirjojensa pääasiallista ainesta. Näitä ryhmiä hän kuvaili syvällisesti, paljon aikaansa edellä olevalla tavalla. Grey kuvasi yleensä intiaanit joko jaloina ja jäljittelyn arvoisina tai pahojen valkoisten uhreina. Grey oli yksi ensimmäisistä viihdekirjailijoista, joka käsitteli mormoniuskoa vakavasti. 
Greylle länsi edusti paikkaa, jossa oli elvyttäviä voimia; länsi oli pakopaikka Yhdysvaltojen vanhojen osien tylsyydestä ja moraalittomuudesta. Vaikka Grey osoitti, että Villin lännen seikkailuja voi esiintyä kaikkialla lännessä, hän sijoitti kirjojensa tapahtumapaikat erityisesti Coloradon ylätasangolle (Colorado Plateau) ja sen eteläiseen osaan, Mogollonin jyrkänteen alueelle (Mogollon Rim) Arizonaan. 
Kaikkiaan Zane Grey kirjoitti 85 kirjaa. Suomessa Zane Greyn kirjoja suomennettiin runsaasti Riksin sarjassa 1950-1960, mutta esimerkiksi "Lännen tähtien alla" ilmestyi 1920. Zane Greyn kirjoista on tehty 111 elokuvaa.
Aiheesta muualla.
Teoksia
Muuta