tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1912

Vuoden 1912 Tukholman olympialaisten jalkapalloturnaus oli toinen jalkapallon olympiaturnaus jossa olivat mukana maajoukkueet.
Turnauksessa pelattiin cup-muotoinen kilpailu olympiakullasta. Ensimmäisellä ja toisella kierroksella pudonneet joukkueet koottiin lohdutussarjaan pelaamaan sijoista 5–8. Pelipaikkoina olivat Tukholman Olympiastadion, Råsunda Idrottsplats ja Tranebergs Idrottsplats. Loppuottelu pelattiin olympiastadionilla.
Turnaukseen osallistui 11 maata, ja kaikki tulivat Euroopasta. Ensikertalaisia olympiaturnauksessa olivat Norja, Itävalta, Suomi, Italia ja Venäjä. Suomen suuriruhtinaskunta oli Tukholman olympialaisten aikaan osa Venäjän keisarikuntaa, ja se oli turnauksen ainoa ei-itsenäinen maa. Maalla ei ollut omaa lippua ja suomalaisurheilijoiden voitettua salkoon nostettiin Venäjän lippu. Suomen joukkue pelasi turnauksessa HIFK:n punaisissa pelipaidoissa, joiden valkoinen tähti oli peitetty leijonavaakunalla. Kun Suomi voitti turnauksen puolivälieräottelussa Venäjän, salkoon nostettiin Venäjän lippu ja erotukseksi Venäjän joukkueeseen lipun alla heilutettiin lappua, jossa luki "Finland vunnit".
Mitalikolmikko oli sama kuin edellisissä olympialaisissa neljä vuotta aiemmin. Olympiakultaa voitti Iso-Britannia, joka voitti loppuottelussa Tanskan. Pronssia voitti Alankomaat nujerrettuaan pronssiottelussa Suomen 9–0.
Ottelut.
Lohdutussarja
Lopputulokset.
1. 
2. 
3. 
4. 
5. 
6. 
7. 
7. 
9. 
9. 
9.
Pohjaslahden vaakuna

Pohjaslahden vaakuna oli Pohjaslahden kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa Salussärkän luonnonnähtävyyteen.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä vastapalkki, jonka kummastakin sivusta kasvaa kolme havunoksaa; kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Pohjaslahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 3. marraskuuta 1960. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 20. huhtikuuta 1961.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973, kun Pohjaslahti jaettiin Vilppulan ja Virtain kuntien kesken.
Luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuonna 1972

Tämä on luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuonna 1972. On huomioitava, että ennen vuotta 1994 Suomessa ei ollut yhtä virallista albumilistaa.
Tämä luettelo perustuu Mitä Suomi soittaa -albumilistaan, jota kokosi samaisen vuoden heinäkuun tilastoihin asti Suosikki Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n valtuuttamana. Lista ilmestyi kuukausittain. Elokuusta 1972 alkaen Suomen Musiikkikauppiasliitto alkoi koota Mitä Suomi soittaa -listaa itse.
Luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuonna 1973

Tämä on luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuodelta 1973, joka sisältää Suomen Musiikkikauppiasliiton kerran kuussa kokoaman Mitä Suomi soittaa -listan ensimmäiselle sijalle yltäneet levyt.
Vuoden 1972 elokuusta vuoteen 1994 Suomen Musiikkikauppiasliitto kokosi Mitä Suomi soittaa -listan itse, koska ennen vuotta 1994 Suomessa ei ollut yhtä virallista albumilistaa.
Sahalahden vaakuna

Sahalahden vaakuna oli Sahalahden kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa puhuvasti kunnan nimeen, joskin vaakunassa on käytetty sudenhammaskoroa sahakoron sijaan selvyyden vuoksi.
Vaakunan selitys on ”kilpi sudenhammaskoron vastalohkoisesti jakama punaiseen ja hopeaan.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Sahalahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 8. joulukuuta 1961. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. huhtikuuta 1962.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2005, kun Sahalahti liittyi Kangasalan kuntaan.
Katerina Graham

Katerina Alexandre Hartford ”Kat” Graham (s. 5. syyskuuta 1989 Geneve, Sveitsi) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja, tanssija ja malli. Graham on esiintynyt lukuisissa televisiosarjoissa, elokuvissa ja musiikkivideoissa. Vuonna 2009 Graham sai Bonnie Bennettin roolin "Vampyyripäiväkirjat"-televisiosarjasta.
Yksityiselämä.
Graham meni vuonna 2022 kihloihin pitkäaikaisen poikaystävänsä, ohjaaja Darren Genetin kanssa.
Tausta.
Graham syntyi Genevessä, Sveitsissä ja varttui Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hänen isänsä Joseph on liberialainen ja äitinsä Natasha juutalainen. Isä toimi Genevessä YK:n journalistina Grahamin syntyessä. Grahamin isä oli musiikkituottaja ja hänen isoisänsä puolestaan YK:n rauhanlähettiläs, joka palveli yhteensä 40 vuotta Hollannissa, Ruotsissa, Romaniassa ja Keniassa. 
Grahamin vanhemmat erosivat hänen ollessaan viisivuotias. Hänellä on yksi velipuoli Yakov. Graham kävi hepreankielistä koulua ja osaa englantia, espanjaa ja ranskaa sekä hieman portugalia ja hepreaa. Hänet kasvatettiin juutalaiseksi. 
Ura.
Mainokset.
Graham aloitti uransa viihdealalla kuusivuotiaana ja esiintyi seuraavien kahdeksan vuoden aikana lukuisten yhtiöiden mainoksissa, muun muassa Barbie, Kmart, Pop-Tarts ja Edison. 17-vuotiaana Graham osallistui Fantan kansainväliseen mainoskampanjaan. 
Tanssijan ura.
Koreografi Fatima Robinson huomasi Grahamin tämän ollessa 15-vuotias ja pyysi tätä esiintymään BET Awards -gaalassa lil' Bow Wown taustatanssijana. Seuraavaksi Graham työskenteli muun muassa Missy Elliottin, Pharrellin ja Jamie Foxxin taustatanssijana sekä eri koreografien kanssa. Graham on esiintynyt useissa musiikkivideoissa, mukaan lukien Akonin "Lonely", Justin Bieberin ja Usherin "Somebody to Love", 112:n "What if", John Legendin "Used to Love", B2K:n "Why I Love You", Musiq Soulchildin "B.U.D.D.Y" ja Nellyn "Just A Dream".
Televisio.
Graham debytoi televisiossa vuonna 2002 Disney Channelin nuortensarjassa "Lizzie McGuire". Sen jälkeen hän on esiintynyt sarjoissa kuten "C.S.I.", "O.C.", "Veljemme on nero", "Kovaa lääkettä" ja "Like Family". Graham esitti myös Jacksonin tyttöystävää Allisonia "Hannah Montanassa". Hänen läpimurtonsa oli Bonnie Bennettin rooli CW:n televisiosarjassa "Vampyyripäiväkirjat".
Elokuvat.
Graham on esiintynyt muun muassa elokuvissa "17 Again", "Our First Christmas", "Dance Fu", "Honey 2" ja "The Roommate". 
Graham näytteli Jada Pinkettiä vuonna 2017 ilmestyneessä Tupac Shakurista kertovassa elämäkertaelokuvassa "All Eyez On Me".
Musiikki.
Näyttelijän ja tanssijan uransa ohella Graham alkoi panostaa uraansa laulajana. Yksi Grahamin ensimmäisistä kappaleista, "Derailed", sisältyi Jean-Claude Van Dammen elokuvan soundtrackiin. 
Vuonna 2010 Graham julkaisi singlen "Sassy". Vuonna 2012 hän julkaisi kappaleet "Put Your Graffiti On Me" ja "Wanna Say", sekä uusimman singlensä "1991" vuonna 2015.
Cryptosporidium

 
Cryptosporidium on itiöeläimiin kuuluva alkueläinsuku. Niitä esiintyy kaikkialla maailmassa, ja ne kestävät hyvin erilaisia olosuhteita. Ne kestävät elossa kuukausia kosteassa maaperässä tai vedessä. Tavallinen kloorikäsittely ei niitä tuhoa, mutta ne tuhoutuvat vettä keittämällä. Ne aiheuttavat infektion isäntäeläimen ruoansulatuskanavaan, lähinnä mahalaukuun tai suolistoon. Sairaus on nimeltään kryptosporidioosi. Tartunta voi olla oireeton, tai se voi aiheuttaa lievää ripulia, joka voi kehittyä vakavaksikin. Immuunipuolustukseltaan heikoilla isäntäeläimillä "Cryptosporidium" voi levitä ruoansulatuskanavasta muualle elimistöön, jolloin tartunnasta tulee hyvin hengenvaarallinen. 
Leviäminen ja sairauden tarttuminen.
Sairaus on hyvin tarttuva. "Cryptosporidium" leviää tartunnan saaneen isäntäeläimen ulosteen välityksellä joko suoraan tai välillisesti ulosteiden saastuttaessa juomavettä, uimavettä tai elintarvikkeita. Se voi myös tarttua suoraan ihmisestä toiseen tai eläimestä ihmiseen. Alkueläin leviää siis aina ihmisen tai eläimen, lemmikkieläimet ja tuotantoeläimet mukaan lukien, ulosteista, joissa on ookystia, paksukuorisia kestomuotoja, jotka kestävät ympäristöä hyvin myös isäntäeläimen ulkopuolella. Leviäminen tapahtuu helposti, jos eläimet pääsevät viljelyksille tai marja- ja hedelmätarhoja kastellaan saastuneella vedellä.
Marraskuussa 2008 todettiin ensimmäinen "Cryptosporidium"-alkueläimen aiheuttama epidemia Suomessa. Tampereella ja Kirkkonummella sairastui yhteensä noin 90 ihmistä loka-marraskuussa 2012. 
Vuonna 2019 uutisoitiin Suomessa Cryptosporidium parvum -lajin aiheuttaman kryptosporidioosin lisääntymisestä vasikoista ihmiseen. Ilmiö on lisääntynyt huomattavasti vuodesta 2016.
Kryptosporioosin oireita ja sairauden hoito.
Kryptosporidioosin oireita ovat raju vesiripuli, johon voi liittyä kuumetta, päänsärkyä, lihaskipuja, vatsakramppeja ja pahoinvointia. Tauti voi olla myös oireeton. Oireet alkavat yleensä 3–14 vuorokauden kuluttua tartunnasta ja kestävät yleensä 2–4 vuorokautta. Taudin kantajuus kestää ripulin loppumisen jälkeen 1–2 viikkoa, joskus jopa kaksi kuukautta.
Oireet häviävät yleensä itsestään, ja hoitona onkin oireiden mukainen hoito. Vesiripulin nestehukka korvataan nestehoidolla. Vakavissa infektioissa käytetään erityisluvalla määrättävää nitatsoksanidi-lääkettä.
Leviämisen estäminen.
Pastörointi, kuumentaminen 60–70 celsiusasteeseen, kuivaaminen sekä pakastaminen tuhoavat ookystat. Hygieeniset työskentelytavat ja hyvä käsihygienia ehkäisevät ristisaastumista (käsittelyn aikana käsittelijästä tai toisesta elintarvikkeesta saastuminen). Eläinten pääsy viljelyalueille tulee estää. Vihannesten ja marjojen kasteluun sekä tuotteiden puhdistamiseen ja käsittelyyn käytettävän veden tulee olla puhdasta.
Pyhän Ristin hautausmaa

Pyhän Ristin hautausmaa on Lohjan Karjalohjalla sijaitseva vanha hautausmaa, jossa on jäljellä kymmenen hautaa tai niihin liittyvä kiveä. 
Hautausmaan alueella on sijainneet kirkot rakennettiin vuosina 1647 ja 1745. Nykyisin niiden paikalla on muistomerkki.
Lattahihna

Lattahihna tai moniurahihna on tehonsiirtoon käytetty hihna. Lattahihnoja käytetään esimerkiksi teollisuuden hihnakuljettimissa, koneiden voimansiirrossa ja auton moottorin lisälaitteiden käytössä.
Lattahihnan ominaisuuksia.
Lattahihna on yksinkertaisimmillaan vain vetävästä materiaalista rakennettu hihna. Nykyisin valmistetaan pääosin kerrosrakenteisia lattahihnoja, jotka koostuvat kitkakerroksesta, vetävästä kerroksesta ja pintakerroksesta. Lattahihnan kitkapinta on tavallisesti tasainen tai uritettu ja valmistettu kumista tai krominahasta. Urittamatonta lattahihnaa käyttävän hihnapyörän pinta voi olla hieman kupera, ettei hihna vaeltaisi pois hihnapyörältä, kuten kävisi täysin sylinterimäisellä hihnapyörällä. Kuperan hihnapyörän pinta poistaa hihnan ohjausrullien tarpeen. Lattahihna sallii kiinteät akselivälit, ja hihna voidaan liimata yhteen asennuspaikalla. Hihnan venymä on vähäistä, joten alkuperäinen kireys säilyy vuosia.
Kiilahihnaan verrattuna lattahihna vaatii vähemmän huoltoa, mutta on herkempi epäpuhtauksille ja kosteudelle. Lattahihnakäytössä pyritään suuriin kehänopeuksiin eli suuriin hihnapyöriin. Lattahihna ei pysty akselien tahdistukseen, vaan siihen tarkoitukseen käytetään hammashihnaa.
Lattahihna kiristetään hihnapyörille, ja vetovoima syntyy kitkapinnan puristusvoimasta. Samalla syntyy akseleille taivutuskuormitus. Hihnan kireys tarkistetaan painamalla hihnapyörien väliseltä alueelta hihnaa annetulla voimalla alaspäin ja mittaamalla painuman suuruus. Liian kireä hihna aiheuttaa ylimääräistä kuormitusta akselin laakeroinnille, liian löysä voi luistaa. Kitkapinnalle pääsevä vesi tai lika huonontavat herkästi lattahihnan kitkaominaisuuksia, ja hihna alkaa luistaa. Löysä hihna voi pudota pois hihnapyöriltä tai palaa.
Paavin tiara

Paavin tiara, joskus myös Kolmitiara (), on paavin kruunu ja yksi paavillisista tunnusmerkeistä. Paavillisia tiaroja on ollut olemassa useita kappaleita keskiajalta alkaen. Jotkut paavit ovat kierrättäneet edeltäjiensä tiaroja kun taas jotkut ovat käyttäneet omiaan. 
Historia.
Tiaran historia on osittain tuntematon, mutta paavi Gregorius I:n (virassa 590–604) tiedetään käyttäneen muodoltaan nykyistä tiaraa muistuttavaa päähinettä. Tämä malli oli vielä yksinkertainen tiara. Toinen tiara lisättiin päähineeseen paavi Bonifatius VIII:n virkakauden (1294–1303) aikana.
Kirkollisista maalauksista tiedetään paavi Klemens V:n (virassa 1305–1314) käyttäneen nykyisen mallista kolmikerrallista tiaraa.
Käyttö.
Perinteisesti paavi on käyttänyt tiaraa kruunajaisissaan ja ei-kirkollisissa juhlamenoissa. Paavi Paavali VI (1963–1978) on toistaiseksi viimeinen kolminkertaisella tiaralla kruunattu paavi. Paavali VI oli saanut uuden tiaransa lahjoituksena ja kruunajaisten jälkeen hän määräsi tiaransa myytäväksi ja saadut rahat annettavaksi hyväntekeväisyyteen. Kyseinen tiara on nykyään näytillä Perisynnittömän sikiämisen kansallispyhäkköbasilikassa Washingtonissa. Hänen mukaansa tiara ei ollut sopiva päähine kirkon johtajalle. 
Nykyään tiara esiintyy mm. Vatikaanin vaakunassa, lipussa ja sinetissä.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1920

Jalkapallo oli vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisten ohjelmassa yhden olympiadin tauon jälkeen, sillä vuoden 1916 olympialaisia ei järjestetty ensimmäisen maailmansodan takia.
Olympiaturnaukseen osallistui 14 maata. Turnaukseen ilmoittautunut Sveitsi vetäytyi turnauksesta ennen otteluiden alkua. Ensimmäisenä ei-eurooppalaisena maana jalkapallon olympiaturnauksessa esiintyi Egypti. Turnaus pelattiin Bergvallin karsintajärjestelmän mukaan, jolloin ottelun hävinneet joukkueet pelasivat vielä turnauksen kakkossijasta.
Jo avauskierroksella koettiin yllätyksiä, kun Norja päihitti Ison-Britannian ja parhaita pelaajiaan säästellyt Tanska kompastui Espanjaan. Isäntäjoukkue Belgia selvisi loppuotteluun kukistamalla sekä Espanjan että Alankomaat luvuin 3–1. Tšekkoslovakia teki selvää jälkeä Jugoslaviasta, Norjasta ja Ranskasta.
Loppuottelussa kohtasivat Belgia ja Tšekkoslovakia 35 000-päisen yleisön edessä. Turnaus päättyi skandaaliin, kun Tšekkoslovakian joukkue marssi ulos kentältä kesken loppuottelun ja tuli diskatuksi. Peli karkasi täysin brittiläisen erotuomarin John Lewisin käsistä. Ottelua luonnehdittiin kovaksi, jossa pelattiin enemmän miestä kuin palloa. Belgialaishyökkääjä runnoi Tšekkoslovakian maalivahdin Klapkan tajuttomaksi, mutta tuomari ei katkaissut peliä ennen kuin tšekkoslovakialaispuolustaja tarttui käsin palloon, jolloin tuomiona oli rangaistuspotku ja 1–0-johtomaali Belgialle. Belgian toinen maali puolestaan syntyi paitsiotilanteesta, ja kun erotuomari vielä ajoi kentältä tästä huomauttaneen tšekkipelaajan, kuohahtivat tunteet kunnolla ja joukkue lähti pois kentältä. Belgian lippu nostettiin voittosalkoon ja raakalaismaisesti käyttäytynyt yleisö repi Tšekkoslovakian lipun palasiksi. Tšekkoslovakia teki ottelusta protestin, mutta se hylättiin ja maa tuli diskatuksi turnauksesta kentältä poistumisen vuoksi. Hopealle sijoittui Espanja.
Ottelut.
Ottelut hopeasta ja pronssista.
Egyptin turnaus päättyi voittoon, koska se oli aiemmin hävinnyt Italialle. Diskatulle Tšekkoslovakialle hävinnyt Ranska olisi ollut oikeutettu pelaamaan hopeamitaleista, mutta joukkue oli jo matkustanut pois kisapaikalta.
Pihkakääriäinen

Pihkakääriäinen ("Retinia resinella") on männyissä elävä pieni perhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Pihkakääriäinen on pienikokoinen, yleisväritykseltään huomattavan tumma perhonen, jonka lähes mustissa etusiivissä on nähtävissä harmaankiiltävää kuviointia. Takasiivet ovat tummanruskeat. Siipiväli 16–22 mm.
Aikuista perhosta huomattavasti useammin näkee toukan männynversoihin aiheuttamia äkämiä. Pihkakääriäisen aiheuttama äkämä on noin sormenpään kokoinen, muodostuu kasvin omasta pihkasta sekä toukan eritteistä ja se muistuttaa ulkoisesti oksaan kiinnittynyttä, pihkasta muodostunutta palleroa. Punertava toukka elää äkämän sisällä ja saattaa aiheuttaa äkämän yläpuolisen verson osan kuoleman.
Levinneisyys ja lentoaika.
Eurooppalainen laji, joka on esiintymisalueellaan varsin yleinen. Suomessa kääriäistä tavataan koko maassa. Aikuisia perhosia tavataan toukokuulta heinäkuulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Pihkakääriäinen viihtyy erityisesti taimikoissa. Aikuinen perhonen munii männynversojen kärkiin, missä toukat kuoriutuvat, kaivautuvat oksan sisään ja aiheuttavat lajille tyypillisen pihkakasvaimen syntymisen. Äkämän yläpuolella sijaitseva verson osa voi kuolla tai vioittua, mikä saattaa aiheuttaa laadullista haittaa kasvista saatavalle puutavaralle. Laji talvehtii toukkana kaksi kertaa ja koteloituu äkämän sisälle.
Aikuiset yksilöt ovat yöaktiivisia ja lentävät valolle
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasvi on metsämänty ("Pinus sylvestris").
Vitali Šumbarets

Vitali Ihorovytš Šumbarets (; s. 14. heinäkuuta 1983, Kremenets, Ukraina) on ukrainalainen mäkihyppääjä. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on 25:s sija Planicasta lentomäestä vuodelta 2009. Shumbarets oli myös mukana Vancouverin olympialaisissa sijoittuen normaalimäessä sijalle 45.
Queluzin palatsi

Queluzin palatsi () on portugalilainen 1700-luvulta peräisin oleva palatsi, joka sijaitsee Queluzin kaupungissa, Sintrassa. Palatsi, yksi Euroopan viimeisistä rokokoo-rakennuksista, suunniteltiin Portugalin kuninkaalle Pietari III:lle kesänviettopaikaksi. Pietarin kuoleman jälkeen palatsi oli kuningatar Maria I:n vankipaikkana, kun hän sairastui äkillisesti mielisairauteen. Myöhemmin, kun Ajudan kansallispalatsi tuhoutui tulipalossa vuonna 1794, Queluzin palatsista tuli Juhana VI:n ja tämän perheen virallinen asuinpaikka. He asuivat siellä vuoteen 1807 saakka, jolloin Juhana VI pakeni muun kuningasperheen kanssa Brasiliaan Ranskan miehitettyä Portugalin.
Arkkitehti Mateus Vicente de Oliveira aloitti palatsin suunnittelun vuonna 1747. Rakennusta verrataan usein Versaillesin palatsiin, vaikka se onkin selvästi pienempi.
Vuonna 1826 palatsin suosio Portugalin hallitsijoiden keskuudessa laski, ja vuonna 1908 siitä tuli valtion omaisuutta. Vuonna 1934, vakavan tulipalon seurauksena, palatsin sisustus tuhoutui. Se kuitenkin entisöitiin ja nykyään palatsi on avoinna turisteille ja onkin yksin alueen päänähtävyyksistä.
Yksi palatsin siivistä, rakennettu vuosina 1785–1792, on nykyään muiden maiden valtionpäämiehien majoituspaikkana.
Arkkitehtuuri.
Queluzin arkkitehtuuri edustaa Portugalin kulttuurin ylellisyyden aikakauden loppupuolta. 1700-luvun alusta Portugalissa työskenteli monia ulkomaalaisia taiteilijoita ja arkkitehteja, jotka toivat mukanaan klassisia arkkitehtuurisia ideoita, jotka polveutuivat renessanssista. Queluz kapinoi tyylillään aiempaa, raskaampaa, italialaisvaikutteista barokkia, joka edelsi rokokoota.
Queluzin palatsia verrataan usein Versaillesin palatsiin, mikä ei ole perusteltua. Versaillesin on sanottu säteilevän majesteettisuutta, kun taas Queluzin on sanottu olevan "ennemminkin hieno kuin upea" ja näyttävän "erittäin kalliilta syntymäpäiväkakulta". Queluzin tyyli heijastaa Portugalin senaikaisen kuningasperheen elämäntyyliä.
Pirttikylän vaakuna

Pirttikylän vaakuna oli Pirttikylän kunnan tunnus. Vaakunan aiheen viisikulmiot lipukkeineen, jotka esitetään vuorovärisinä, antavat kuvan pirtin päädystä, jonka kuvajainen heijastuu veden pinnasta. Tämä puolestaan voidaan yhdistää suoraan kunnan nimeen.
Vaakunan selitys on ”sini-hopeakatkoisessa kentässä kaksi tasakylkistä viisikulmiota, joista kumpikin yhdellä sivullaan koskettaa pitkin toista erottavaa koroa; kuviossa lipuke; kaikki vuorovärisiä.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Pirttikylän kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 6. elokuuta 1963. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 26. marraskuuta samana vuonna.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973, kun Pirttikylä liitettiin Närpiön kuntaan.
Leino Hassinen

Leino Pekka Päiviö Hassinen (30. kesäkuuta 1924 Sortavala – 16. marraskuuta 2015 Tuusula) oli pappi, joka teki pitkän uran Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa. Eläkkeelle jäätyään hän toimi Inkerin evankelis-luterilaisessa kirkossa eri tehtävissä, viimeiseksi kirkon piispana (1993–1996).
Henkilöhistoria.
Hassinen vihittiin papiksi 9. tammikuuta 1949 Tampereella. Ensimmäinen papinpaikka oli Vihdin seurakunnan nuorisopastorina 1949–1951. Teologian lisensiaatin tutkinnon Hassinen suoritti Ruotsissa Lundin yliopistossa 1951–1954. Jurvassa hän oli virallisen apulaisen tehtävissä 1954–1956. Kirkkoherrana Hassinen toimi Värtsilässä 1956–1959, Karkkilassa 1966–1968 ja Vihdissä 1977–1987. Hassinen oli uutena virkana perustetun Teknillisen Korkeakoulun ja Helsingin Kauppakorkeakoulun korkeakoulupastorina 1959–1966. Asemapaikkana oli Espoon Otaniemi. Hassinen toimi kirkon johtavan sanomalehden Kotimaan päätoimittajana 1969–1977.
Eläkkeellä oleva Hassinen kutsuttiin juuri uudelleen itsenäistyneen Inkerin luterilaisen kirkon palvelukseen 1989. Hassinen koulutti uusia pappeja inkeriläisseurakuntiin. Hallinnollisesti Viron evankelis-luterilaiseen kirkkoon kuuluneen Inkerin rovastikunnan lääninrovastina hän toimi 1990–1992. Inkerin kirkon piispana Hassinen palveli 1993–1996. Hassinen jäi pois piispan tehtävästä Aarre Kuukaupin aloittaessa tehtävässä.
Talvisodan aikana Hassinen asui Sortavalassa. Kun Neuvostoliitto 2.2.1940 pommitti kaupunkia, Hassinen katseli kotitalonsa ikkunasta, kun palopommit iskivät läpi Sortavalan luterilaisen kirkon peltikaton ja kirkko paloi. Viisikymmentä vuotta myöhemmin hän pääsi vihkimään Sortavalan uutta kirkkoa Inkerin kirkon piispana.
Ed Roberts

Henry Edward ”Ed” Roberts (13. syyskuuta 1941 – 1. huhtikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen tietokoneinsinööri. Hänet tunnetaan Altair 8800 -kotitietokoneen kehittäjänä.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1924

Pariisin olympialaisten 1924 jalkapalloturnaukseen osallistui 22 maata, mikä oli uusi osanottajaennätys. Ensimmäisenä eteläamerikkalaisena maana olympiaturnaukseen osallistui Uruguay, joka voitti lopulta koko turnauksen.
Dramatiikkaa koettiin ensimmäisestä kierroksesta lähtien. Suursuosikkina jopa loppuotteluun pidetty Espanja kärsi tappion Italialle Pedro Vallanan puskettua pallon oman maalin vasemmasta nurkasta sisään ottelun viimeisillä minuuteilla. Olympiavoittoa puolustanut Belgia kärsi todellisen selkäsaunan Ruotsia vastaan ottelussa, jossa ruotsalaisilta tuntui onnistuvan kaikki mitä he yrittivät. Semifinaalissa Alankomaat kiusasi Uruguayta aina toisen jakson 17. minuutille, ennen kuin eteläamerikkalaiset onnistuivat tasoituksessaan ja lopulta rangaistuspotkumaalilla käänsivät ottelun voitokseen. Sveitsi onnistui kääntämään tiukat ottelut edukseen ja etenemään loppuotteluun, jossa sillä ei ollut juurikaan nokan koputtamista Uruguayta vastaan. Pelin päätteeksi molemmat joukkueet kiersivät kentän yleisöä kiitellen ja hävisivät pukuhuoneisiinsa.
Mäntymittari

Mäntymittari ("Bupalus piniarius") on keskikokoinen mittariperhonen. Se on paha metsätalouden tuhohyönteinen, mutta Suomessa mittarien aiheuttamat tuhot ovat jääneet pieniksi. Itä-Suomessa suoritettiin 1950-luvun lopulla mäntymittarin torjumiseksi laajoja DDT-ruiskutuksia. Laji aiheutti huomattavia metsätuhoja myös 1980-luvun alkupuolella.
Koko ja ulkonäkö.
Koiras ja naarasperhoset eroavat ulkonäöltään jonkin verran. Koiraiden siivet ovat mustavalkoiset ja tuntosarvet sulkamaiset. Siipien kärjet ja etureuna ovat tummemmat kun valkoinen pohjaväri näkyy enimmäkseen siipien keskiosassa ja lähempänä siipien tyviä. Naaraiden väritys on jakautunut samaan tapaan, mutta pohjaväri on ruskeankeltainen ja tummemmat alueet ovet vaihtelevan ruskeita. Lepäävä perhonen pitää siipiään päiväperhosmaisesti pystyssä toisiaan vasten. Siipiväli on 30–40 mm, naaraat ovat koiraita kookkaampia.
Toukka on vihreä ja pitkittäisraidallinen. Muiden mittariperhostoukkien tapaan se liikkuu "mittaamalla".
Levinneisyys ja lentoaika.
Suomessa mäntymittaria tavataan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Täysikasvuisia perhosia tavataan kesäkuun alusta heinäkuulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Mäntymittari viihtyy parhaiten kuivilla, sulkeutuneilla mäntykankailla. Aikuiset perhoset lentävät aurinkoisina päivinä puiden latvustoissa. Toukat ovat enimmäkseen yöaktiivisia ja syövät neulasiin pitkiä uurteita, minkä seurauksena vahingoittunut neulanen ruskettuu ja kuolee. Mäntymittarin toukkien aiheuttamat tuhot leviävät puussa latvuksesta alaspäin ja vaikka puu yleensä selviää yhden kesän hyökkäyksestä, useampi peräkkäinen mäntymittarivuosi on usein puulle kohtalokas. Syksyllä toukat laskeutuvat silkkirihman varassa maahan ja koteloituvat maaperään. Laji talvehtii kotelona.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasvina toimii mänty ("Pinus sylvestris").
Chris Seitz

Christopher ”Chris” Seitz (s. 12. maaliskuuta 1987 San Luis Obispo, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Major League Soccerin Dallasia.
Seurajoukkueura.
Seitz pelasi kausina 2005–2006 University of Marylandin yliopistojoukkueessa Maryland Terrapinsissä. Hän voitti joukkueen kanssa vuonna 2005, jolloin hänet valittiin myös mestaruusturnauksen viimeisen vaiheen eli College Cupin parhaaksi puolustavaksi pelaajaksi. Kahden kauden aikana hän torjui joukkueelle 16 nollapeliä ja 28 voittoa 36 ottelussa.
MLS-joukkue Real Salt Lake varasi Seitzin vuoden 2007 MLS SuperDraft -varaustilaisuudessa numerolla neljä. Hän edusti seuraa kolmen kauden ajan, mutta toimi lähinnä Nick Rimandon varamiehenä. MLS-debyyttinsä hän teki 30. huhtikuuta 2007 ottelussa Colorado Rapidsiä vastaan. Real Salt Laken mestaruuskaudella 2009 Seitz pelasi neljässä runkosarjaottelussa. Kauden aikana hän pelasi myös lainalla USL First Divisionin Cleveland City Starsissa ja Portland Timbersissä.
Kaudeksi 2010 Seitz siirtyi MLS:n tulokasjoukkue Philadelphia Unioniin. Hän aloitti kauden Philadelphian ykkösmaalivahtina ja oli avauskokoonpanossa joukkueen MLS-ensiesiintymisessä Seattle Soundersiä vastaan 25. maaliskuuta 2010, mutta menetti epävarmojen ja epätasaisten otteiden jälkeen asemansa Brad Knightonille kauden lopulla. Kauden päätyttyä Philadelphia ei käyttänyt hänen sopimuksessaan ollutta jatko-optiota.
Joulukuussa 2010 Seitz siirtyi hänet MLS Re-Entry Draft -varaustilaisuudessa varanneen Seattle Soundersin kautta Dallasiin.
Maajoukkueura.
Seitz pelasi neljä ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007. Vuonna 2008 hän kuului Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen Pekingin olympialaisissa.
Jerry Adler (huuliharpisti)

Hilliard Gerald ”Jerry” Adler (30. lokakuuta 1918 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat – 13. maaliskuuta 2010 Ellenton, Florida) oli yhdysvaltalainen huuliharpisti, jonka musiikki on tullut tunnetuksi useiden elokuvien ääniraidoilta. Hänen isoveljensä Larry Adler oli myös tunnettu huuliharpisti.
Tausta.
Hilliard Gerald Adler syntyi Baltimoressa. Hän voitti paikallisen teatterin kykykilpailun 13-vuotiaana. Hänen Larry-veljensä oli voittanut saman kilpailun viisi vuotta aiemmin samalla kappaleella, Beethovenin G-duuri Menuetilla. Palkinnon ansiosta Adler sai esiintyä teatterin vetonaulan, Red Skeltonin kanssa viikon ajan. Joitakin vuosia myöhemmin Manhattanilla Jerry Adler onnistui hankkimaan koe-esiintymisen Paul Whitemanille ja alkoi pian soittaa hänen orkesterinsa mukana Palacessa.
Soolouransa alun jälkeen hän värväytyi armeijaan, jossa hänet sijoitettiin viihdytysjoukkoihin Santa Anaan, Kaliforniaan. Hän esiintyi Moss Hartin Broadway-tuotannossa nimeltä "Winged Victory", joka kertoi lentäjien koulutuksesta. Vuonna 1944 hän oli mukana myös näytelmän elokuvaversiossa, jonka ohjasi George Cukor. Innokkaana matkustamaan Adler liittyi vapaaehtoisena pieneen viihdytysryhmään nimeltä "Winged Pigeons", joka kiersi viihdyttämässä amerikkalaisjoukkoja useilla Tyynenmeren saarilla sodan loppupuolella.
Ura.
Larry-veljen omistautuessa klassiselle musiikille Jerry pysyi viihdemusiikin alueella. Hän oli kysytty huuliharpisti elokuvissa 1940-luvulta lähtien ja vielä koko 1960-luvun ajan. Adler esiintyy muun muassa elokuvien "Shane", "Sheriffi", "Alamo", "Komedia meistä ihmisistä", "Maija Poppanen" ja "My Fair Lady" ääniraidoilla.
Hän koulutti myös elokuvanäyttelijöitä, kuten James Stewartia, Van Johnsonia ja Kirk Douglasia, näyttelemään huuliharpunsoittoa oman soittonsa kuuluessa taustalla.
1950-luvun alusta lähtien Jerry Adler esiintyi vakituisesti risteilyaluksilla kymmenien vuosien ajan. 1980-luvulta lähtien hän esiintyi enimmäkseen Floridassa erilaisissa viihdeorkestereissa, jotka soittivat tavallisesti muun muassa George Gershwinin musiikkia.
Yksityiselämä.
Adler avioitui vuonna 1947 Sylvia Gandelin kanssa, joka kuoli 1990. Hänen toinen vaimonsa Jean Ruppa kuoli 2009. Ensimmäisestä avioliitostaan hänellä oli poika ja tytär. Larry-veli kuoli vuonna 2001. Loppuelämänsä Adler asui Sarasotassa, Floridassa. Hän kuoli eturauhassyöpään.
Kirjallisuutta.
Adlerin muistelmat nimeltä "Living From Hand to Mouth" julkaistiin vuonna 2005.
Kakolan jätevedenpuhdistamo

Kakolan jätevedenpuhdistamo on Turun VIII kaupunginosassa Kakolanmäkeen kallion sisälle rakennettu jätevedenpuhdistamo. Se puhdistaa 300 000 asukkaan jätevedet ja on Suomen kolmanneksi suurin jätevedenpuhdistamo. Se korvasi viisi vanhaa jätevedenpuhdistamoa valmistuttuaan vuonna 2008. Jätevedenpuhdistamon rakentaminen, louhiminen ja varustaminen siirtoviemäreineen maksoi 128 miljoonaa euroa. Puhdistamon palveluntuottajana toimii Turun seudun puhdistamo Oy, joka on kymmenen kunnan omistama.
Uuden puhdistamon ansiosta Turun seudun jätevesien aiheuttama kuormitus mereen vähenee 30–50 %, koska jätevedet puhdistetaan tehokkaasti. Jätevesien lika-aineet poistetaan puhdistusprosessi lietteenä ja toimitetaan Topinojan biokaasulaitokselle. Biokaasu hyödynnetään kaukolämmöksi ja sähköksi. Puhdistamon yhteyteen rakennettiin Turku Energian lämpöpumppulaitos, joka kierrättää puhdistetun jäteveden lämpöpumpun kautta ottaen talteen jäteveden lämpöenergian kaukolämpöverkkoon hyödynnettäväksi. Laitos tuottaa lisäksi kaukokylmää. Jäteveden lämpöenergia vastaa noin 4 000 pientalon vuotuista lämmönkulutusta. Laitokselle on myöhemmin hankittu toinenkin lämpöpumppu.
Turun kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1999 puhdistamon rakentamisesta, ja viisi vuotta kestäneen lupakäsittelyn jälkeen aloitettiin rakennusvaihe. Puhdistamo saatiin käyttöön vuoden 2008 lopulla. Puhdistamon vihki käyttöön 28. tammikuuta 2010 ympäristöministeri Paula Lehtomäki. Uusi puhdistamo korvasi Kaarinan, Piikkiön, Paimion, Raision ja Turun jätevedenpuhdistamot.
Howie Mandel

Howard Michael Mandel II (s. 29. marraskuuta 1955 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, televisiojuontaja ja stand up -koomikko. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan Wayne Fiscusina 1980-luvun televisiosarjassa "Sairaalan syke" ("St. Elsewhere") ja viihdeohjelma "Deal or No Dealin" juontajana. Hän on juontanut myös muita ohjelmia, kuten "Howie" ja "The Howie Mandel Show", ja vieraillut muun muassa sarjoissa "Äärirajoilla" ja "Monk". Mandel on toiminut myös ääninäyttelijänä. Hän on muun muassa ollut päähahmo Bobbyn äänenä animaatiosarjassa "Bobby's World" ja Gizmon äänenä elokuvissa "Riiviöt" ("Gremlins") ja "Gremlins 2 – uusi pesue" ("Gremlins 2: The New Batch"). Mandel on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. Mandel on toiminut "America's Got Talent" -ohjelmassa tuomarina.
Yksityiselämä.
Mandel on ollut vuodesta 1980 naimisissa Terry Soilin kanssa. Heillä on kolme lasta (s. 1984, 1989 ja 1992).
Hietakastikka

Hietakastikka ("Calamagrostis epigejos") on monivuotinen isokokoinen heinälaji, jonka tunnistaa muihin pohjoiseurooppalaisiin kastikoihin verrattuna tiheistä ja kookkaista röyhyistä. Tähkylät ovat harmaanvihreät tai sinipunertavan ruskeat.
Hietakastikka voi risteytyä luhtakastikan ("C. stricta"), viitakastikan ("C. canescens"), metsäkastikan ("C. arundinacea") ja merikastikan eli rantakauran ("C. arenaria", syn. "Ammophila arenaria") kanssa. Hietakastikan ja rantakauran risteymä tunnetaan nimellä itämerenkastikka eli itämerenkaurikka ("Calamagrostis" × "baltica"). Hietakastikan ja metsäkastikan risteymä tunnetaan tupaskastikkana ("Calamagrostis" × "acutiflora").
Elinympäristö ja levinneisyys.
Kastikoiden joukossa hietakastikka on kuivien paikkojen suosija. Se kasvaa enimmäkseen kuivilla paikoilla, muun muassa valoisissa kangasmetsissä, kallioilla, hietikoilla, harjurinteillä, rantakivikoissa, kulo- ja hakkuualoilla sekä tienpenkereillä. Kasvustot ovat usein laajoja.
Hietakastikka kasvaa lähes koko Euroopassa eteläisimpiä Välimeren maita lukuun ottamatta. Aasiassa sitä kasvaa Siperian halki Japaniin, Koreaan ja Koillis-Kiinaan ulottuvalla alueella. Lisäksi lajia tavataan uustulokkaana itäisessä Pohjois-Amerikassa.
Suomessa hietakastikka on hyvin yleinen maan etelä- ja keskiosissa. Pohjois-Pohjanmaan ja Keski-Lapin välillä sen yleisyys vaihtelee yleisestä melko yleiseen. Pohjois-Lapissa hietakastikkaa kasvaa vain harvakseltaan.
Vasili Baženov

Vasili Ivanovitš Baženov (); (12. maaliskuuta 1737 tai 1738 – 13. elokuuta 1799 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen klassismin ajan arkkitehti. Hänen töissään esiintyy myös muinaisvenäläisen eli keskiaikaisen arkkitehtuurin ja uusgotiikan vaikutteita.
Vasili Baženov syntyi diakonin perheeseen Dolskojen kylässä Malojaroslavetsin lähellä, toisten tietojen mukaan Moskovassa. Hän työskenteli Moskovassa arkkitehti Dmitri Uhtomskin työryhmässä, opiskeli Moskovan yliopiston kymnaasissa sekä vuodesta 1756 lähtien Pietarissa aluksi Keisarillisessa tiedeakatemiassa Savva Tševakinskin ja myöhemmin Keisarillisessa Pietarin taideakatemiassa Aleksandr Kokorinovin ja Jean-Baptiste Vallin de la Mothe johdolla. Vuosina 1760–1762 Baženov opiskeli Pariisin taideakatemiassa ja vuosina 1762–1764 hän asui Italiassa. Vuonna 1765 hänestä tuli Pietarin taideakatemian akateemikko ja vuonna 1799 sen varapresidentti.
Baženovin varhaisista töistä merkittävimpiä ovat Moskovan kremlin ja Tsaritsynon keisarillisen palatsin toteutumatta jääneet rakennussuunnitelmat. Moskovaan hän rakensi Dolgovin (1770), Paškovin (1784–1786) ja Juškovin (1780-luvun loppu) talot. Baženovin suunnittelemina pidetään myös Bykovon kartanon Vladimirin kirkkoa (1789) sekä eräitä muita Moskovan ympäristön rakennuksia. Pietarissa Baženovin töinä on pidetty Bezborodkon huvilaa, Mikaelinlinnaa, Aleksanterin instituuttia sekä Arsenaalin ja ensimmäisen kadettikorpuksen rakennuksia.
Birževyje vedomosti

Birževyje vedomosti (, suomeksi ”Pörssiuutiset”) -nimisiä sanomalehtiä on Venäjällä ilmestynyt useita.
Konstantin Trubnikovin Pietarissa toimittama liberaalia suuntausta edustanut päivälehti syntyi vuonna 1861 "Kommertšeskaja gazeta" (”Kauppalehti”) ja "Žurnal dlja aktsionerov" (”Osakkeenomistajien aikakauslehti”) -lehtien yhdistyessä. Vuodesta 1875 sen julkaisijana toimi Vasili Poletika, jonka aikana lehden oppositiohenkisyys lisääntyi. Sensuurin takia sen julkaisu jouduttiin useasti keskeyttämään. Vuonna 1879 lehti sai nimen "Molva" (”Huhu”). Sen ilmestyminen lakkasi vuonna 1881.
Stanislav Propperin perustama samanniminen sanomalehti ilmestyi Pietarissa vuosina 1880–1917. Suuntaukseltaan se oli maltillisen liberaali. Aluksi se ilmestyi kaksi, myöhemmin neljä kertaa viikossa ja vuodesta 1885 päivälehtenä. Julkaisijoita ja toimittajia olivat Propper, Vladimir Bondi, Ijeronim Jasinski ym. Vuodesta 1893 julkaistiin erillistä maaseutupainosta ja vuodesta 1902 lähtien lehti ilmestyi kahdesti päivässä. Vuonna 1905 se toimi jonkin aikaa perustuslaillisten demokraattien äänenkannattajana. Joulukuussa se ilmestyi nimillä "Svobodnyi narod" (”Vapaa kansa”) ja "Narodnaja svoboda" (”Kansan vapaus”). Vuodesta 1906 lähtien lehteä julkaistiin jälleen puolueista riippumattomana porvarillisen linjan kannattajana. Bolševikit lakkauttivat sen lokakuussa 1917.
12 Gauge

12 Gauge on Kalmahin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 24. helmikuuta 2010.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt A. Kokko ja sanoittanut P. Kokko, ellei toisin mainittu.
Vladimir Bontš-Brujevitš

Vladimir Dmitrijevitš Bontš-Brujevitš (, 28. kesäkuuta 1873 Moskova – 14. heinäkuuta 1955 Moskova) oli venäläinen bolševikki, neuvostoliittolainen poliitikko ja historian tohtori.
Vladimir Bontš-Brujevitš syntyi aatelissukuisen maanmittarin perheeseen. Hän opiskeli Moskovan maanmittausinstituutissa ja valmistui Kurskin maanmittarikoulusta. Vuodesta 1892 lähtien Bontš-Brujevitš osallistui marksilaisten kerhojen toimintaan ja vuonna 1895 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen.
Vuonna 1896 Bontš-Brujevitš muutti ulkomaille. Hän opiskeli Zürichin yliopistossa, osallistui vallankumoukselliseen toimintaan, tutustui Leninin ja työskenteli "Iskra"-lehden toimituksessa. Vuosina 1903–1905 hän johti Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen keskuskomitean Geneven toimistoa, osallistui "Vperjod"-lehden perustamiseen ja puolueen kolmannen edustajainkokouksen valmisteluun.
Marraskuussa 1905 Bontš-Brujevitš muutti Pietariin, jossa hän työskenteli bolševikkilehtien toimittajana. Vuodesta 1910 lähtien hän toimi "Žizn i znanije" -kustantamon johtajana ja vuosina 1910–1914 "Zvezda" ja "Pravda" -lehtien toimitusten jäsenenä. Helmikuun vallankumouksen jälkeen Bontš-Brujevitš oli Pietarin neuvoston toimeenpanevan komitean jäsen ja työskenteli "Izvestija" ja "Rabotši i soldat" -lehtien toimittajana. Lokakuun vallankumouksen aikana hän oli Smolnan ja Taurian palatsin alueen komendantti ja vuosina 1917–1920 Venäjän kansankomissaarien neuvoston kanslianhoitaja. Maaliskuussa 1918 hän johti neuvostohallituksen muuttoa Moskovaan.
Vallankumouksen jälkeen Bontš-Brujevitš toimi perustamansa sovhoosin johtajana, lehtimiehenä sekä Venäjän vallankumousliikkeen historian, uskontotieteen, kansatieteen ja kirjallisuuden tutkijana. Vuodesta 1933 lähtien hän työskenteli valtiollisen kirjallisuusmuseon ja vuosina 1945–1955 Neuvostoliiton tiedeakatemian uskonnonhistorian ja ateismin museon johtajana. Bontš-Brujevitš on palkittu Leninin kunniamerkillä.
Pilar

Pilar on Ñeembucún departementin pääkaupunki Paraguayssa Paraguayjoen varrella. Sen asukasluku oli vuoden 2022 väestönlaskennassa 34 741.
Maantiede.
Pilar sijaitsee Paraguayn lounaisosassa Ñeembucún departementissa Paraguayjoen varrella noin 260 kilometriä maan pääkaupunki Asunciónista etelään.
Historia.
Kuvernööri Pedro Melo de Portugal perusti Pilarin vuonna 1779. 
Paraguayn diktaattori José Gaspar de Francian kaudella Pilar oli Itapúan ohella Paraguayn ainut ulkomaankauppaa tekevä satama. Sen kehittymistä Alfredo Stroessnerin kaudella hidasti merkittävästi sen eristäytyneisyys muusta maasta. Se liitettiin kokonaan maan maantieverkkon vasta vuonna 2000. Paragauyjoen yli on joskus kaavailtu Argentiinaan kulkevaa siltaa. Kaupungin suurin työnantaja on ollut Manufactura de Pilar. Puuvillaa käsittelevä laitos on maan suurin yksittäinen tehdas.
Väestö.
Pilarin asukasluku oli Paraguayn vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 34 741.
Kaupungissa toimii yliopisto.
Danny Califf

Daniel Benjamin ”Danny” Califf (s. 17. maaliskuuta 1980 Montclair, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Major League Soccerin Torontoa.
Seurajoukkueura.
Ennen ammattilaisuraansa Califf pelasi University of Marylandin yliopistojoukkueessa Maryland Terrapinsissä. Hänet valittiin "Soccer America" -lehden kokoamaan vuoden tulokasjoukkueeseen vuonna 1998.
Toisen yliopistokautensa jälkeen Califf teki Project-40-sopimuksen ammattilaisliiga Major League Soccerin kanssa ja otti osaa vuoden 2000 MLS SuperDraftiin, jossa Los Angeles Galaxy varasi hänet numerolla kuusi. Califf nousi joukkueen avauskokoonpanoon jo tulokaskaudellaan, jonka aikana hän pelasi 18 ottelussa. Seuraavan kolmen kauden aikana hänestä kehittyi yksi liigan parhaista keskuspuolustajista, ja hän oli voittamassa Lamar Hunt U.S. Open Cupia vuonna 2001 ja MLS Cupia vuonna 2002.
Ennen kautta 2005 Califf kaupattiin San Jose Earthquakesiin, jossa hänet nimettiin ensimmäistä kertaa urallaan MLS:n tähdistöjoukkueeseen (MLS Best XI).
Califf vietti San Josessa vain yhden kauden ja siirtyi tammikuussa 2006 Eurooppaan Tanskan superliigan Aalborgiin. Kaudella 2007–2008 Aalborg voitti Tanskan-mestaruuden ja osallistui UEFA-cupiin Califfin toimiessa joukkueen kapteenina. Hän ei kuitenkaan päässyt seuran kanssa yhteisymmärrykseen jatkosopimuksesta, vaan siirtyi kaudeksi 2008–2009 hopeajoukkue Midtjyllandiin.
Califf palasi kotimaahansa tammikuussa 2010, kun hän teki sopimuksen MLS:n tulokasjoukkue Philadelphia Unionin kanssa. Hän toimi joukkueen kapteenina sen esikoiskaudella MLS:ssä.
Califf siirtyi Chivas USA:han kesken kauden 2012. Vuoden 2012 MLS Re-Entry Draft -varaustilaisuudessa hänen oikeutensa siirtyivät Torontolle.
Maajoukkueura.
Califf on pelannut Yhdysvaltain maajoukkueissa alle 17-vuotiaiden ikäluokasta alkaen. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1997, nuorten MM-kilpailuissa vuonna 1999 ja kesäolympialaisissa vuonna 2000.
Yhdysvaltain A-maajoukkueessa Califf debytoi 19. tammikuuta 2002 ottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Hän oli mukana vuosien 2003 ja 2009 Maanosaliittojen cupissa, vuosien 2002 ja 2003 Gold Cupissa ja vuoden 2007 Copa Américassa. Hän pelasi myös vuosien 2006 ja 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa.
Saavutukset.
Seurajoukkueet
Maajoukkueet
Henkilökohtaiset
Emiko Shiratori

Emiko Shiratori (, o.s. Yamamuro, s. 16. maaliskuuta 1950) on japanilainen laulaja. 
Shiratorin laulajanura käynnistyi 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Hän esiintyi Sapporon talviolympialaisissa 1972 ja Naganon talviolympialaisissa 1998. Shiratori on lisäksi laulanut ääniraitoja useisiin konsolipeleihin, joista Final Fantasy IX:ään sävelletty "Melodies of Life" julkaistiin jopa erillisenä singlenä kappaleen englanninkielisen version saamasta suosiosta johtuen.
Shiratori on "Muumilaakson tarinoita" -sarjaan musiikit säveltäneen Sumio Shiratorin vaimo. Emiko lauloi sarjaan japaninkieliset tunnuslaulut, sekä toimi sarjan kertojana.
Faddei Bulgarin

Faddei Venediktovitš Bulgarin (, puolaksi "Jan Tadeusz Krzysztof Bułharyn"; 5. heinäkuuta 1789 Minskin lääni – 13. syyskuuta 1859 Karlova, Tarton lähellä) oli puolalaissyntyinen venäläinen lehtimies ja kirjailija.
Suku ja koulutus.
Faddei Bulgarinin isä oli puolalainen aatelinen, joka venäläisen kenraali Voronovin murhan takia karkotettiin vuonna 1794 Siperiaan. Äiti toi pojan Pietariin kadettikouluun, josta tämä valmistui vuonna 1806. Bulgarin osallistui vuosina 1806–1807 ranskalaisten ja vuosina 1808–1809 ruotsalaisten vastaisiin sotatoimiin. Vuonna 1811 hänet erotettiin armeijasta, minkä jälkeen hän liittyi Ranskan puolalaiseen legioonaan, osallistui Espanjan sotaan ja Napoleonin sotaretkeen Venäjälle.
Kirjallinen ura.
Vuonna 1819 Bulgarin liittyi Vilnan puolalaiseen kirjallisuusseuraan ja saavutti mainetta puolalaisessa lehdistössä julkaisemillaan teoksilla. Samana vuonna hän muutti Pietariin, jossa julkaisi Nikolai Gretšin kanssa "Severnyi arhiv" (1822–1828) ja "Syn otetšestva" (ven. Сын оте́чества, Isänmaan poika, 1825-1839) -aikakauslehtiä sekä Venäjän ensimmäistä kirjallispoliittista sanomalehteä "Severnaja ptšela" (ven. Северная пчела, Pohjolan mehiläinen 1825-1859). Dekabristikapinan jälkeen vuonna 1825 Bulgarinista tuli jyrkkä tsaarinvallan kannattaja. Hän laati hallitukselle ehdotuksia vapaamielisyyden kitkemiseksi Venäjältä, teki yhteistyötä poliittisen poliisin kanssa, kirjoitti ilmiantoja kilpailijoistaan ja kävi katkeraa kamppailua Aleksandr Puškinia ja tämän lähipiiriä sekä realistisen suuntauksen edustajia vastaan. Bulgarinin huonosta maineesta huolimatta hänen lehtensä ja tapainkuvauksensa olivat aikanaan suosittuja suuren yleisön keskuudessa. Hän oli myös ensimmäisiä venäläisiä romaanikirjailijoita.
Bulgarin kertoo osallistumisestaan Suomen sotaan vuonna 1848 julkaisemassaan muistelmateoksessa "Vospominanija". Vuonna 1838 hän kävi uudestaan Suomessa. Matkakertomuksessaan hän kuvaa suomalaisia uskollisiksi keisarin alamaisiksi ja ylistää maassa Venäjän vallan aikana tapahtunutta kehitystä. Vuonna 1840 Bulgarin osallistui Helsingin yliopiston 200-vuotisjuhlallisuuksiin.
Edorf

Edorf (oikealta nimeltään Frode Erik Ingebrigtsen, 1985 Båtsfjord, Finnmark – 31. maaliskuuta 2015 Pirkkala) oli suomalainen Joku Roti Recordsille levyttänyt rap-artisti. Hän voitti Rapin Suomenmestaruuden vuonna 2003.
Ura.
Edorf syntyi Pohjois-Norjan Båtsfjordissa ja vietti nuoruutensa Ivalossa. Hän soitti aluksi pianoa ja vaihtoi 8-vuotiaana kitaraan. Vuotta myöhemmin Edorf perusti ystävineen bändin, joka pysyi kasassa 10 vuotta. Vuosituhannen vaihteessa Edorf löysi hip hopin. Edorfin esikoisjulkaisu "Näkijä EP" julkaistiin vuonna 2006. Samana vuonna julkaistiin myös "Musta lammas" -mixtape.
Tuohon aikaan alkunsa saivat myös Guerra Norte-, Naapasujunitti- ja Muinaiset -kokoonpanot. Näiden lisäksi Edorf vaikutti Lappi Itsenäiseksi -possessa, Härmälän Tyyli -duossa ja Joku Roti Mafiassa. Edorfin ensimmäinen studioalbumi "Yön elonkorjuu" julkaistiin 23. helmikuuta 2011 Joku Roti Recordsin kautta. Albumin ensimmäinen näytekappale "Jälkiä olemassaolosta" julkaistiin syksyllä 2010, ja kappaleesta "Painajainen tulesta" julkaistiin Juuso Aallon ohjaama musiikkivideo helmikuun alussa 2011.
Edorf muutti vuonna 2007 Ivalosta Tampereelle. Hän kuoli synoviaaliseen sarkoomaan maaliskuussa 2015 ollessaan 29-vuotias. Ennen kuolemaansa Edorf oli ehtinyt äänittää toisen albuminsa, joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen vuoden 2016 kesällä nimellä "Varjojen piiri".
Pentti Kuula

Pentti Risto Kuula (s. 10. toukokuuta 1936 Keuruu) on suomalainen kirkkomuusikko, musiikkiarvostelija ja musiikin tohtori. Hän on Toivo Kuulan veljenpoika.
Koulutus.
Pentti Kuula suoritti kanttori-urkurin tutkinnon vuonna 1963, musiikinopettajan tutkinnon 1964 ja musiikin kandidaatin tutkinnon 1988 Sibelius-Akatemiassa. Hänellä on myös humanististen tieteiden kandidaatintutkinto Helsingin yliopistossa (1968). Kuula väitteli musiikin tohtoriksi vuonna 2006. Väitöskirjan otsikko oli "Viipurin Musiikin Ystävien orkesteri suomalaisen musiikin ja kansallisen identiteetin edistäjänä 1894–1918".
Ura.
Kuula toimi Helsingin Vartiokylän seurakunnan kanttorina sekä Vuosaaren yhteiskoulun musiikinopettajana. Hän johti myös Ylioppilaiden kristillisen yhdistyksen (YKY) ja Evankelisen Yli­oppilas­liiton (EYL) kuoroja. Hän on ollut Kotimaa-lehden pitkäaikainen musiikkiarvostelija.
Hangon satama

Hangon Satama Oy ( Ab, Ltd, LOCODE: FI HKO) on Hangon kaupungin omistama osakeyhtiö. Se on Suomen eteläisin satama. Hangon satama koostuu kolmesta satamanosasta: Länsisatamasta, Ulkosatamasta ja Koverharin satamasta, jotka kuuluvat Hangon Satama Oy:n yhtiön hallintaan. Hangon satama on perustettu vuonna 1872. Transfennica on sataman suurin käyttäjä. Finnlines ilmoitti tammikuussa 2018 siirtävänsä Rostockiin kulkevan reittiliikenteen Hangon Satamaan. DFDS Seaways liinennöi Hangosta M/S Sailor-aluksella Paldiskiin.
Sataman osat.
Länsisatama.
Hangon kantakaupungin etelälaidalla sijaitsevan Länsisataman kautta kulkeva rahti on lähinnä paperin vientiä, autojen tuontia sekä traileri- ja konttiliikennettä. Samassa on myös ro-ro-toimintoihin liittyvää matkustajaliikennettä. Satamassa vierailee vuosittain 1 350 alusta.
Länsisatamassa on viisi ro-ro-laituria:
Katettua varastotilaa alueella on 55 300 m² ja avointa varastotilaa 128 000 m².
Ulkosatama.
Hangon Tulliniemessä sijaitsevaan Ulkosatamaan tuodaan autoja sekä sitä käytetään purkauspaikkana. Satamassa vierailee vuosittain 250 alusta. Satamaan kuuluu Suomen ja EU:n tullialueen ulkopuolinen vapaa-alue (vapaasatama).
Ulkosatamassa on kaksi ro-ro-laituria, joiden pituudet ovat 170 ja 180 metriä. Altaan syvyys on 7,2 metriä. Avointa kenttätilaa alueella on 600 000 m² ja katettua varastotilaa 21 000 m².
Koverharin satama.
Hangon Lappohjan kylän lähellä sijaitsee Koverharin satama, jossa satamatoiminnot kännistyivät osana Hangon satamaa keväällä 2017. Satamasta lähtee maakaasuputkijunia Riihimäelle. Hangon satama on aikeissa laajentaa satamaa.
Rahtiliikenne.
Hangon sataman tavaraliikenne käsitti vuonna 2011 yhteensä runsas 3,8 miljoonaa tonnia. Tuonnin osuus oli 1,774 ja viennin 2,089 miljoonaa tonnia. Ulkomaan tavaraliikenteen tuonnin suurimman tavararyhmän (0,739 milj. t) muodostivat kappaletavarat; viennissä suurimmat tavararyhmät olivat paperi ja kartonki (0,852 milj. t) ja kappaletavara (0,256 milj. t).
Hangon sataman vuosittainen rahtimäärä:
(*) Alkuvuoden 2012 tilastossa on vain ulkomaanliikenne. Kotimaan rahti tulee tämän lisäksi.