tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hei Pussycat

Hei Pussycat (, televisioesityksessä suomeksi myös "Mitä uutta, kissimirri?") on vuonna 1965 ensi-iltansa saanut menestyskomedia pakkomielteisestä naistenmetsästäjästä, joka hakee apua psykoterapiasta. Se oli brittiohjaaja Clive Donnerin ensimmäinen Hollywood-tuotanto. Käsikirjoittajana oli uraansa aloitteleva Woody Allen, ja musiikin sävelsi Burt Bacharach. Elokuvan tunnuslaulusta, kulmikkaasti synkopoidusta valssimelodiasta ”What’s New, Pussycat?” tuli yksi Tom Jonesin ensimmäisistä menestyslevyistä. Bacharachin vakiosolisti Dionne Warwick esittää elokuvassa laulun ”Here I Am”.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo luonnehtii elokuvaa kömpelösti rokkaavaksi farssiksi, jossa Peter Sellers näyttelee ”ylihauskasti” ja joka toimii parhaiten ajankuvana 1960-luvun ”hippailusta”. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Ö-ryhmä

Ö-ryhmä oli 1980-luvun alkupuolella toiminut ryhmä, joka järjesti performansseja, tapahtumia ja erilaista tilannetaidetta. Ryhmän perusti Erkki Pirtola. Muita jäseniä olivat mm. Harri Larjosto, Roi Vaara, Jussi Kivi, Papu Pirtola, Pekka Nevalainen, Petra Giacomelli ja Pira Cousin. 
Ö-ryhmän jäsenten ensimmäinen yhteinen näyttely oli syksyllä 1979 vallatussa Lepakossa. Ryhmäläiset olivat tavanneet kesällä Inkoon pohjoismaisella ympäristöleirillä. 
Ö-ryhmän tunnetuimpia aktioita oli "Viimeinen illallinen" ja "Rahaa". Viimeiselle illalliselle Vanhan Galleriaan Helsinkiin vuonna 1980 kokoontui Anti-Jeesus ja 11 opetuslasta. Joukossa oli poliitikko, tiedemies, insinööri, pappi, taiteilija ja punkkari. Hahmot aterioineen oli koostettu kaatopaikka-aineistosta. Roskan käyttöä oli myös ryhmän Jyväskylän Talveen tekemässä teoksessa "Päivä Jyväskylässä" vuonna 1983. Teos oli koottu kaupungissa kerätystä roskasta sekä valokuva- ja videodokumenteista. 
"Rahaa"-tapahtumaan sisältyi muun muassa raha-alttari ja valokopioseteleiden jakamista ohikulkijoille. Rahaa-tapahtuman kulkue oli matkalla Vanhalta ylioppilastalolta Finlandiatalolle, jossa oli Kansainvälisen valuuttarahaston konferenssi. Poliisit kuitenkin hajottivat kulkueen.
Ö-ryhmä toimi spontaaniin tyyliin Joseph Beuysin "jokainen on taiteilija" -hengessä, mitä periaatetta etenkin Erkki Pirtola jatkoi myöhemmin. Kritiikki esitettiin optimistiseen sävyyn ja mukana oli karheaa kotikutoisuutta ja Kalevalahenkeä. Ryhmän toimintaa on verrattu myös punk-kuvataiteeksi. Kaatopaikkamateriaalien ja jätteen käyttämisen muun muassa "Viimeisessä illallisessa" on sanottu merkinneen kierrätysajattelun tuloa suomalaiseen taiteeseen.
Sealed With a Kiss

Sealed With a Kiss oli Bobby Vintonin kahdeskymmeneskolmas studioalbumi, joka julkaistiin 1972.
Albumilla on cover-versiot kappaleista "Sealed With a Kiss", "The First Time Ever I Saw Your Face", "Speak Softly Love", "Some Kind of Wonderful", "Come Softly to Me", "Song Sung Blue", "The End of the World" ja "Our Day Will Come".
Listat.
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Jaakko Loukko

Jaakko Loukko () oli suomalainen poliitikko. 
Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä edustanut Loukko toimi kansanedustajana kuuden vuoden ajan, toukokuusta 1918 huhtikuuhun 1924. Hän nousi eduskuntaan varaedustajan paikalta, kun Ernst Saari kuoli kesken vaalikauden, ja hänet valittiin jatkamaan kansanedustajana kaksissa vaaleissa, 1919 ja 1922. Hänen puolueensa oli aluksi Suomalainen puolue, mutta marraskuussa 1918 hän siirtyi Maalaisliittoon. Eduskunnan valiokunnista Loukko vaikutti elintarveasiainvaliokunnassa, laki- ja talousvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja lakivaliokunnassa. 
Loukon vanhemmat olivat maanviljelijä Simon Loukko ja Greta Tuisku. Hän oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä, jona hän työskenteli synnyinkunnassaan Ylistarossa vuodesta 1895. Hän toimi myös kauppa- ja perukirjojen laatijana ja maallikkotuomarina, lautamiehenä. Koulutustaustana hänellä oli kansakoulu. Kansanedustajuuden lisäksi Loukko vaikutti poliittisella urallaan Ylistaron kunnallispolitiikassa, kunnan kunnanvaltuuston jäsenenä, ja oli kahdesti presidentin valitsijamiehenä, vaaleissa 1925 ja 1931. 
Loukko oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Liisa Kiikka, jonka kanssa hän oli aviossa vuosina 1888–1931. Vuonna 1932 hän avioitui Maria Sofia Hakalan kanssa. Jaakko Loukko kuoli syyskuussa 1946, 76-vuotiaana.
Melodies of Love

Melodies of Love on Bobby Vintonin kahdeskymmenesneljäs studioalbumi ja ensimmäinen ABC Recordsin alaisuudessa julkaisema albumi vuodelta 1974.
Albumilla on seuraavat cover-versiot: "I Honestly Love You", "You'll Never Know", ja "Here in My Heart". 
Listat.
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Pihamedestäjä

Pihamedestäjä ("Leptocoma zeylonica") on eteläisessä Aasiassa tavattava medestäjiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan pihamedestäjä on noin 10 cm. Koiraan päälaki on sinivioletti, selkä on punaruskea ja yläperä on väriltään metallinhohtoisen violetti. Pyrstö on musta ja uloimpien sulkien kärjet ovat valkoiset. Siivet ovat ruskeat ja siipien kupeet sinivioletit. Tumman pään posket ja kurkku ovat violetit. Pihamedestäjäkoiraalla on kastanjanruskea kaulus. Vatsa on kirkkaan keltainen, siipien läheisyydestä valkoinen, ja siipien alustat ovat valkoiset. Naaras on päästään selästään ja siivistään ruskea. Kurkku on harmahtavan valkoinen. Kummankin sukupuolen nokka on pitkä ja alaspäin kaartuva.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Pihamedestäjää tavataan Intiassa, Bangladeshissa, Myanmarissa ja Sri Lankassa. Pihamedestäjän elinympäristöä ovat laajat metsät. Lajia tavataan usein myös pihoissa ja puutarhoissa, ja se tulee aivan asutuksen lähelle.
Ravinto.
Pihamedestäjien ravinto koostuu kukkien medestä ja hyönteisistä ja niiden toukista. Laji etsii ravintoa lentelemällä kukasta kukkaan eikä laskeudu maahan ravintoa etsiessään.
Lisääntyminen.
Pihamedestäjät elävät yksin tai pareittain. Pesimäaika kestää joulukuusta elokuuhun ja linnuilla on yleensä kaksi pesuetta pesimäkauden aikana. Roikkuvan, laukkumaisen pesänsä lintu rakentaa ruohoista, ohuista kasvikuiduista, puun kuoresta, kuivista kukkien terälehdistä ja hämähäkin seitistä. Naaras munii kaksi vaalean vihreää tai ruskaa pilkullista munaa.
Banksinsaari

Banksinsaari () on yksi suurimmista Kanadan arktisista saarista ja se sijaitsee Luoteisterritoriossa Inuvikin alueella. Saaresta itään sijaitsee Walesin prinssin salmi ja Victoriansaari, etelässä Amundseninlahti erottaa saaren Kanadan mantereesta, länsipuolella avautuu Beaufortinmeri ja koillispuolella sijaitsevat McClurensalmi, Prinssi Patrickin saari ja Melvillensaari.
Tutkimusmatkailija William Edward Parry nimesi saaren Joseph Banksin mukaan vuonna 1820. Siitä huolimatta Robert McCluren tehdessä tutkimusmatkoja vuosina 1850–1854 hänen kartoissaan saarelle oli annettu nimi "Baring Island".
Ainoa saaren asutus on lounaisrannikolla sijaitseva inuvialuit-kylä Sachs Harbour (). Kylän asukasluku on noin 122 henkilöä (2006). Saaren pituus on 380 km ja leveys 290 km, pinta ala on 70 028 km². Banksinsaari 24. suurin maailmassa ja 5. suurin Kanadassa. Saaren korkein huippu on Durham Heights, joka nousee 730 m merenpinnasta.
Banksinsaarella asuu noin kaksi kolmasosaa maailman lumihanhista, jotka muuttavat mantereelta Amundseninlahden yli. Paikalliset järjestävät vuosittaisen hanhenmetsästyksen muuton alkaessa. Saarella sijaitsee myös kaksi vuonna 1961 perustettua kansallista muuttolintujen suojelualuetta. Saaren maasto on tundraa, korkeimmaksi kasvava kasvi saarella on tundrapaju "Salix arctica", joka saattaa joskus kasvaa jopa polvenkorkuiseksi, mutta useimmiten jää vain 10 cm:n pituiseksi. Saarella elää myös tundrakaribuja, jääkarhuja, myskihärkiä ja useita lintulajeja, kuten punarintarastaita ja pääskyjä. Banksin saaren myskihärkäpopulaatio on arktisen alueen suurin.
With Love

With Love on Bobby Vintonin kahdeskymmenesviides studio albumi joka julkaistiin 1974.
Listat.
Albumit - Billboard (North America)
Rodger Ward

Rodger Ward (10. tammikuuta 1921 Beloit, Kansas – 5. heinäkuuta 2004 Anaheim, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui viiteentoista Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1951–1964 ja 1966. Hän voitti vuosien 1959 ja 1962 kilpailut ja oli palkinnolla viisi kertaa. Hän pitää edelleenkin itsellään vuodesta 1959–1964 parasta peräkkäistä pisteputkea Indianapolisin historiassa. Ward saavutti yhteensä 35 MM-pistettä, joista 14 on laskettu mukaan F1-sarjaan. Ward osallistui myös vuosien 1959 ja 1963 Yhdysvaltain GP:hen, joissa hän keskeytti.
Ward kilpaili myös Midget cars -sarjassa vuonna 1946, kun hänet oli vapautettu armeijasta. Toisen maailmansodan aikaan hän oli P-38 Lightning -hävittäjän pilottina. Hän voitti San Diegon GP:n vuonna 1948. Hän teki uuden Midget cars -sarjan ennätyksen vuonna 1959 voittamalla Lime Rock Parkissa pidetyn Formula Libre -kilpailun Midget car -sarjan autolla, joka oli suunniteltu vain ovaaliradoille.
Ward voitti myös AAA Stock car sarjan mestaruuden vuonna 1951. Hänet valittiin vuonna 1992 International Motorsport Hall of Fameen, vuonna 1995 Amerikan Motorsportin Hall of Fameen ja National Midget carsin Hall of Fameen sekä vuonna 2003 West Coast Stock Car Hall of Fameen. Ward on myös Indianapolis Auto Racing Hall of Famen jäsen.
Peter Westbury

Peter Westbury (26. toukokuuta 1938 Roehampton, Lontoo – 7. joulukuuta 2015 Scarborough, Tobago) oli brittiläinen kilpa-autoilija. Hän osallistui kahteen Formula 1 -sarjan MM-osakilpailuun kausina 1969–1970. Hän oli yhdeksäs Saksan GP:ssä 1969. Hän ajoi kilpailussa F2-luokan autolla. Seuraavan vuoden Yhdysvaltain GP:ssä hän karsiutui varsinaisesta kilpailusta tehdastallin BRM:llä. 
Westbury voitti British Hill Climb -mestaruuden kahdesti vuosina 1963 ja 1964.
Seyi Omojuwa

Seyi Oloseyi Loveth Omojuwa (s. 22. elokuuta 1985) on Suomessa asuva nigerialaissyntyinen pikajuoksija. Hän sai osallistumisoikeuden SM-kisoihin vuoden 2007 alussa. Hän edustaa Lahden Ahkeraa ja häntä valmentaa Taiwo Ariyo.
Omojuwa edusti Nigeriaa Grosseton 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2004. Hän sijoittui 200 metrillä seitsemänneksi ajalla 24,11. 100 metrillä hän selviytyi välieriin, mutta ei lähtenyt matkaan. Hän edusti Suomea maaottelussa ensimmäisen kerran Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2008 sijoittuen 200 metrillä viidenneksi. Hän kuului myös Suomen pikaviestijoukkueeseen.
Omojuwa on saanut Kalevan kisoissa 200 metrillä hopeaa 2007 ja 2008 sekä 100 metrillä pronssia 2008. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa 4 × 100 metrin viestissä 2007. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 60 metrillä kultaa 2009 ja pronssia 2007.
Omojuwa juoksi 100 metrin ennätyksensä 11,81 Lapualla 11. heinäkuuta 2007 ja 200 metrin ennätyksensä 24,24 Tampereella 27. heinäkuuta 2008. Hallissa hän on juossut 60 metriä aikaan 7,41 Lahdessa 16. helmikuuta 2008 ja 200 metriä 25,23 Helsingissä 28. tammikuuta 2007.
San Fernandon katedraali

San Fernandon katedraali () on San Antoniossa Texasissa sijaitseva roomalaiskatolinen katedraali, joka on vanhin edelleen käytössä oleva tuomiokirkko Yhdysvalloissa. Se on San Antonion roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan pääkirkko.
Historia.
San Fernandon katedraali rakennettiin vuosina 1738–1750. Se on nimetty Kastiliaa 1200-luvulla hallineen Ferdinand III:n mukaan. Kirkkoa laajennettiin vuonna 1868.
Heart of Hearts

Heart of Hearts on Bobby Vintonin kahdeskymmeneskuudes studioalbumi, joka julkaistiin 1975. 
Albumin cover-kappaleet ovat "Feelings" ja "Wooden Heart".
Listat.
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Aki Tammisto

Aarne (Arne) "Aki" Tammisto (1. maaliskuuta 1915 Leppävirta – 23. maaliskuuta 1978 Turku) oli suomalainen pikajuoksija ja urheilutoimittaja. Hän edusti uransa aikana Varkauden Tarmoa, Turun Urheiluliittoa ja Kronohagens IF:ää.
Tammisto selviytyi Berliinin olympialaisissa 1936 toisiin alkueriin 200 metrin juoksussa. Hän kuului myös Suomen pikaviestijoukkueeseen, joka karsiutui alkuerissä. Pariisin EM-kilpailuissa 1938 hän sijoittui 400 metrillä viidenneksi ajalla 49,1. Tammisto edusti Suomea maaottelutasolla vuosina 1935–1947. Hän voitti 100 metrin maaottelujuoksun Porissa 1935, 200 metrin kilpailun Porissa 1935, Tallinnassa 1936 ja Budapestissa 1940 sekä 400 metrin juoksun Budapestissa 1940. Lisäksi hän kuului Suomen voitokkaaseen pikaviestijoukkueeseen Porissa 1935 ja Tallinnassa 1936.
Tammisto saavutti Kalevan kisoissa 100 metrillä kultaa 1936, 1937 ja 1938 sekä hopeaa 1940. 200 metrillä hän voitti Suomen-mestaruuden 1936, 1937, 1938, 1939 ja 1940 sekä sai SM-hopeaa 1942, 1943 ja 1945. 400 metrin Suomen-mestaruuden hän voitti 1937 ja 1939.
Urheilu-uransa jälkeen Tammisto toimi vuodesta 1955 lähtien "Turun Sanomien" urheilutoimittajana, toimituspäällikkönä ja vuosina 1976–1978 toisena päätoimittajana.
Ennätykset.
Ulkoradat:
Bahrain yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Bahrain on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Vuosien 1987 ja 1999 kisoista se oli poissa. Maa on saanut MM-kilpailuissa yhteensä 14 mitalia, jotka ovat peräisin vuosien 2005, 2007, 2009, 2015, 2017, 2019 ja 2023 kisoista.
Ennen vuotta 2005 Bahrainilla ei ollut MM-kilpailuista yhtään pistesijaa. Paras saavutus oli Ahmed Hamadan viides sija 400 metrin aitajuoksun välierässä Helsingin kisoissa 1983. Maa on 2000-luvulla hankkinut edustusurheilijoikseen muiden maiden menestyneitä urheilijoita, jotka ovatkin nostaneet sen MM-kisojen mitalimaaksi. Helsingin kisoissa 2005 marokkolaislähtöinen Rashid Ramzi voitti kultaa 800:n ja 1 500 metrin juoksuissa. Osakassa 2007 Ramzi saavutti 1 500 metrillä hopeaa ja naisten vastaavalla matkalla etiopialaissyntyinen Maryam Yusuf Jamal voitti kultaa. Berliinissä 2009 Jamal uusi mestaruutensa ja Keniasta muuttanut Yusuf Saad Kamel voitti kultaa 1 500 metrin juoksussa ja saavutti pronssia 800 metrin juoksussa. Pekingissä 2015 kenialaissyntyinen Eunice Kirwa saavutti naisten maratonilla pronssia. Lontoossa 2017 kenialaissyntyinen Rose Chelimo voitti kultaa maratonilla ja nigerialaissyntyinen Salwa Eid Naser hopeaa 400 metrillä. Dohassa 2019 Salwa Eid Naser voitti kultaa 400 metrillä, Rose Chelimo hopeaa maratonilla ja lisäksi 4 × 400 metrin sekaviestissä Bahrain saavutti pronssia joukkueella Musa Isah, Aminat Jamal, Salwa Eid Naser ja Abbas Abubakar Abbas. Budapestissä 2023 kenialaissyntyinen Winfred Yavi voitti estejuoksussa kultaa. 
Pistesijoille ovat yltäneet Helsingissä 2005 Maryam Yusuf Jamal viidenneksi 1 500 metrillä ja kenialaislähtöinen Belal Mansoor Ali seitsemänneksi 800 metrillä sekä Osakassa 2007 kenialaisperäinen Tareq Mubarak Taher kahdeksanneksi 3 000 metrin estejuoksussa. Daegussa 2011 bahrainilaisurheilijoista pisteillä olivat kuudenneksi naisten 10 000 metrin juoksussa sijoittunut Shitaye Eshete, seitsemänneksi naisten 1 500 metrin juoksussa sijoittunut Mimi Belete ja kahdeksanneksi miesten 5 000 metrin juoksussa sijoittunut Bilisuma Shugi. Moskovassa 2013 Eshete sijoittui 10 000 metrillä jälleen kuudenneksi ja oli Bahrainin yhdeksästä urheilijasta ainoa pistesijoille päässyt. Pekingissä 2015 Eunice Kirwan lisäksi kärkikahdeksikkoon ylsi Shumi Dechasa, joka oli miesten maratonilla viides. Lontoossa 2017 kahden mitalistin lisäksi kahdeksan joukkoon ylsivät viidenneksi estejuoksussa sijoittunut Ruth Jebet, kuudenneksi maratonilla sijoittunut Eunice Kirwa ja kahdeksanneksi estejuoksussa sijoittunut Winfred Yavi. Sadik Mikhou sijoittui Lontoossa 1 500 metrillä alun perin kuudenneksi, mutta hänet hylättiin myöhemmin dopingin takia. Dohassa 2019 mitalistien lisäksi pisteille ylsivät estejuoksussa neljänneksi sijoittunut Winfred Yavi ja maratonilla seitsemänneksi sijoittunut El Hassan El Abbassi. Eugenessa 2022 Bahrainin ainoa pistesija oli Winfred Yavin neljäs sija estejuoksussa. Budapestissä 2023 Winfred Yavin mitalin lisäksi Kemi Adekoya sijoittui 400 metrin juoksussa neljänneksi.
Street Fighter (animaatiosarja)

Street Fighter: The Animated Series on vuosina 1995–1997 esitetty InVision Entertainmentin tuottama 26-osainen yhdysvaltalainen-kanadalainen piirrossarja. Se perustuu Street Figher pelisarjaan. Sarjan juoneen oli otettu vaikutteita ensimmäisistä peleistä, sekä näytelmäelokuvasta "Street Fighter". 
Juoni.
Sarja keskittyy Guileen, jonka on määrä kasata Street Fighter ryhmä taistellakseen M. Bisonin ja hänen organisaatioita Shadowlaw'ta vastaan. Guilen ryhmään liittyvät Chun-Li, Blanka, Ken ja Ryu.
Qatar yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Qatar on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä 11 mitalia.
Ennen vuotta 2003 Qatarin paras MM-kisasaavutus oli Mohammed Suleimanin neljäs sija 1 500 metrin juoksussa Stuttgartin kisoissa 1993. Maa on 2000-luvulla hankkinut edustusurheilijoikseen useita kenialaisia kestävyysjuoksijoita, jotka nostivatkin sen MM-kisojen mitalimaaksi. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 Saif Saaeed Shaheen, joka vielä vähän ennen kisoja tunnettiin kenialaisena Stephen Cheronona, voitti kultaa 3 000 metrin estejuoksussa ja kaksi vuotta myöhemmin Helsingissä hän uusi mestaruutensa. Osakassa 2007 kenialaissyntyinen Mubarak Hassan Shami, entiseltä nimeltään Richard Yatich, saavutti hopeaa maratonilla. Berliinissä 2009 kenialaissyntyinen James Kwalia C'Kurui saavutti 5 000 metrin juoksussa pronssia.
Daegussa 2011 kilpailleesta neljän hengen qatarilaisjoukkueesta pistesijoille ylsivät seitsemänneksi korkeushypyssä sijoittunut Mutaz Essa Barshim ja kahdeksanneksi 400 metrin juoksussa sijoittunut Femi Ogunode. Moskovassa 2013 Qatarin viisihenkisestä joukkueesta Barshim saavutti korkeushypyssä hopeaa. Pekingissä 2015 Qataria edusti kuusi miesurheilijaa, joista korkeushypyn suosikkeihin kuulunut Barshim sijoittui neljänneksi, Musaeb Abdulrahman Balla 800 metrin juoksussa kuudenneksi ja Ogunode 200 metrin juoksussa seitsemänneksi. Lontoossa 2017 Qataria edusti viisi miesurheilijaa, joista Barshim voitti korkeushypyssä kultaa, sudanilaissyntyinen Abdalelah Haroun sijoittui 400 metrin juoksussa kolmanneksi ja Abderrahman Samba 400 metrin aitajuoksussa seitsemänneksi.
Vuoden 2019 MM-kilpailut järjestettiin Dohassa Qatarissa. Tuolloin Mutaz Essa Barshim voitti korkeushypyssä kultaa ja Abderrahman Samba saavutti pronssia 400 metrin aitajuoksussa. Eugenessa 2022 Mutaz Essa Barshim voitti korkeushypyssä kolmannen maailmanmestaruutensa. Budapestissä 2023 Mutaz Essa Barshim sai pronssia.
Renato Augusto

Renato Soares de Oliveira Augusto (s. 8. helmikuuta 1988 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai laitalinkki. Hän pelasi urallaan kotimaansa Flamengon, Corinthiansin ja Fluminensen lisäksi vuosina 2008–2012 Saksan Bundesliigan Bayer Leverkusenissa ja vuosina 2016–2021 Kiinan Superliigan Beijing Guoanissa. Syyskuussa 2025 Renato Augusto ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa. 
Vuonna 2015 Renato Augusto voitti Brasilian mestaruuden ja hänet valittiin Brasilian Série A:n kauden parhaaksi pelaajaksi.
Renato Augusto pelasi Brasilian maajoukkueessa 33 ottelua vuosina 2011–2018, joissa hän teki kuusi maalia. Hän kuului Brasilian kokoonpanoon Copa América Centenariossa ja MM-kilpailuissa 2018. Hän edusti Brasiliaa yli-ikäisenä pelaajana myös kesäolympialaisissa 2016, joissa hän pelasi kultaa saavuttaneen Brasilian avauskokoonpanossa kaikki kuusi ottelua.
Ecuador yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Ecuador on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä kuusi mitalia, joista kolme on kultaa. Maan ainoat MM-mitalistit ovat kävelijä Jefferson Pérez, pikajuoksija Álex Quiñónez ja kävelijä Brian Pintado. Pérez voitti 20 kilometrin kävelyssä kultaa vuosina 2003, 2005 ja 2007 sekä saavutti hopeaa vuonna 1999 ja lisäksi hän sijoittui kahdeksanneksi vuonna 2001. Quiñónez saavutti 200 metrin juoksussa pronssia 2019 ja Pintado 35 kilometrin kävelyssä hopeaa 2023. 
Daegun MM-kisoissa 2011 kilpaili viisi ecuadorilaisurheilijaa, joista parhaiten sijoittui 11:nneksi 50 kilometrillä kävellyt Andrés Chocho. Moskovassa 2013 Chocho hylättiin ja parhaiten sijoittui 20 kilometrin kävelyssä Rolando Saquipay 18:nneksi. Lisäksi Álex Quiñónez karsiutui 200 metrin juoksun välierissä 16:nneksi nopeimmalla ajalla. Pekingissä 2015 kilpailemassa oli viisihenkinen ecuadorilaisjoukkue, josta Andrés Chocho sijoittui 50 kilometrin kävelyssä kahdeksanneksi. Lontoossa 2017 ecuadorilaisista parhaiten sijoittui Paola Pérez ollen 20 kilometrin kävelyssä kolmastoista. Dohassa 2019 Quiñónezin kolmannen sijan lisäksi kahdeksan parhaan joukkoon ylsi 50 kilometrin kävelyssä seitsemänneksi sijoittunut Magaly Bonilla. Eugenessa 2022 ecuadorilaisista pistesijoille sijoittui kävelijä Brian Pintado, joka oli neljäs 35 km kävelyssä ja viides 20 km kävelyssä. Budapestissä 2023 Pintado sijoittui kakkossijan lisäksi seitsemänneksi 20 kilometrin kävelyssä ja Glenda Morejón kuudenneksi 20 kilometrin kävelyssä.
Darmstadtin teknillinen yliopisto

Darmstadtin teknillinen yliopisto (saks. "Technische Universität Darmstadt" tai lyhennetty "TU Darmstadt") on yliopisto Darmstadtin kaupungissa, Hessenin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee Reinin–Mainin alueella, Euroopan neljänneksi suurimmalla metropolialueella. Yliopistossa on 25 100 opiskelijaa sekä 4 618 työntekijää. Yliopisto perustettiin 10. lokakuuta vuonna 1877.
Panama yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Panama on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä kaksi mitalia. Osakassa 2007 pituushyppääjä Irving Saladino voitti kultaa. Berliinissä 2009 Saladino jäi loppukilpailussa ilman tulosta mutta Alonso Edward saavutti 200 metrin juoksussa hopeaa. Ensimmäiset pistesijansa Panama saavutti Helsingissä 2005, kun Saladino sijoittui pituushypyssä kuudenneksi ja Bayano Kamani 400 metrin aitajuoksussa seitsemänneksi. Daegussa 2011 Panaman ainoat urheilijat olivat Edward ja Saladino, joista Edward keskeytti 200 metrin juoksun loppukilpailussa ja Saladino jäi pituushypyssä karsintaan. Moskovassa 2013 Edward oli Panaman ainoa urheilija ja karsiutui 200 metrin juoksun välierissä. Pekingissä 2015 Panamalla oli kolme urheilijaa, joista Edward sijoittui 200 metrillä neljänneksi. Lontoossa 2017 Panaman joukkueessa oli kolme urheilijaa ja Dohassa 2019 kaksi urheilijaa. Eugenessa 2022 Panaman joukkueessa oli kaksi urheilijaa, joista Gianna Woodruff sijoittui 400 metrin aitajuoksussa seitsemänneksi. Budapestissä 2023 Panaman joukkueessa oli kaksi urheilijaa.
Kemer

Kemer on piirikunta Välimeren rannikolla Turkissa ja suosittu matkailukohde. Se sijaitsee 40 kilometriä Antalyan kaupungista länteen Taurusvuorten juurella.
Kemerissä vallitsee tyypillinen Välimeren kuuma ja kuiva sää, ja merivesi on lämmin. 1980-luvun alussa Kemer oli hiljainen paikka, mutta on sittemmin vilkastuut ja kuuluu Turkin merkittäviin turistikohteisiin.
Kemer on vuodesta 1998 lähtien ollut Saksassa sijaitsevan Schwabachin kaupungin ystävyyskaupunki.
Historia.
Antiikin aikana nykyisen Kemerin paikalla sijaitsi Idyroksen kaupunki.
Piirikunnan nimi oli Eski Köy () 1910-luvun lopulle saakka, jolloin sinne rakennettiin 26 kilometriä pitkä pato ohjaamaan vuoristopuroja ja estämään niiden tulvimista asutukseen. Nykyinen nimi Kemer viittaa juuri patorakennelmaan.
1960-luvulle saakka Kemeriin ei päässyt sisämaan kautta lainkaan, kunnes tieyhteys sisämaahan saatiin. 1980-luvulla Kemerin infrastruktuuriin investoitiin huomattavasti, ja se sai tukea myös Maailmanpankilta, ja sen ansiosta piirikunnasta kehittyi turistikohde.
Kylät.
Beldibi, Beycik, Çamyuva, Göynük, Kemer, Kuzdere, Ovacık, Tekirova, Tekirova.
Muuta.
”Kemer” tarkoittaa myös turkin kielessä vyötä.
Kemer on huomattavasti rauhallisempi kuin Marmaris ja Alanya ja siksi lapsiperheiden suosiossa.
Trinidad ja Tobago yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Trinidad ja Tobago on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Maa on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä 15 mitalia, joista 11 on peräisin miesten pikajuoksuista sekä kaksi naisten pikajuoksuista, yksi naisten aitajuoksuista ja yksi miesten aitajuoksuista.
Trinidad ja Tobagon menestynein MM-kisaurheilija on Ato Boldon, joka voitti 200 metrin juoksussa kultaa Ateenassa 1997, saavutti 100 metrin juoksussa pronssia Göteborgissa 1995 ja Edmontonissa 2001 sekä kuului hopeamitalin saavuttaneeseen pikaviestijoukkueeseen Edmontonissa. Vuoden 2001 sijoitukset paranivat yhdellä vasta vuosia myöhemmin, kun Boldonin edelle sijoittunut Tim Montgomery hylättiin dopingrikkeiden vuoksi. Maan toisen maailmanmestaruuden voitti Jehue Gordon 400 metrin aitajuoksussa Moskovassa 2013 ja kolmannen mestaruuden miesten pitkän viestin joukkue Lontoossa 2017. Henkilökohtaisen MM-mitalin ovat saavuttaneet myös 100 metrillä hopealle Pariisissa 2003 sijoittunut Darrel Brown, Berliinissä 2009 pronssia ottaneet 400 metrin juoksija Renny Quow ja 400 metrin aitajuoksija Josanne Lucas, Daegussa 2011 pronssille 100 metrillä juossut Kelly-Ann Baptiste sekä Lontoossa 2017 pronssille 200 metrillä juossut Jereem Richards. Ennen Josanne Lucasin suoritusta Berliinissä maan ainoa pistesijoille yltänyt nainen oli moukarinheitossa seitsemänneksi Helsingissä 2005 sijoittunut Candice Scott. Berliinissä naisten pikaviestijoukkue sijoittui kuudenneksi. Pekingissä 2015 maan mitalit tulivat miesten pitkästä viestistä ja naisten pikaviestistä. Lontoossa 2017 miesten pitkän viestin kultamitalijoukkueessa juoksivat Jarrin Solomon, Jereem Richards, Machel Cedenio ja Lalonde Gordon sekä alkuerässä Solomonin tilalla juossut Renny Quow.
Yhdysvaltain valtiovarainministeri

Yhdysvaltain valtiovarainministeri () on Yhdysvaltain valtiovarainministeriön () johtaja, jonka vastuulla on finanssipolitiikka. Vuoteen 2003 asti valtiovarainministerille kuuluivat myös kansallisen turvallisuuden ja puolustuksen tietyt kysymykset. Suurin osa ministeriön lainvalvontaan liittyvistä organisaatioista, kuten ATF, Yhdysvaltain tulli ja Yhdysvaltain salainen palvelu, siirrettiin toisten ministeriöiden alaisiksi vuonna 2003, kun Kotimaan turvallisuuden ministeriö (Department of Homeland Security) perustettiin.
Valtiovarainministeri on presidentin kabinetin jäsen ja on istunut Clintonin virkakaudesta lähtien Yhdysvaltain kansallisessa turvallisuusneuvostossa ("United States National Security Council"). Valtiovarainministeri hallinnoi myös finanssisektoria tukevaa "Troubled Asset Relief Program (TARP)" -ohjelmaa. Valtiovarainministeri on presidentin tärkein neuvonantaja talouskysymyksissä. Valtiovarainministeri on viides Yhdysvaltain presidentin viranseuraamisjärjestyksessä. Valtiovarainministeri vahvistaa myös allekirjoituksellaan uudet setelit ennen kuin ne saavat lainvoiman maksuvälineenä. 
Yhdysvaltain nykyisenä valtiovarainministerinä toimii Scott Bessent.
Yhdysvaltain valtiovarainministerit.
Ensimmäinen valtiovarainministeriksi nimitetty oli Robert Morris, joka oli ollut vastaavassa asemassa siirtokuntien kongressin rahoitusasioiden ylivalvojana (”Superintendent of Finance”). Morris kuitenkin kieltäytyi virasta, ja hänen ehdotuksestaan ensimmäiseksi valtiovarainministeriksi nimitettiin Alexander Hamilton.
Dominikaaninen tasavalta yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Dominikaaninen tasavalta on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Vuosien 1987 ja 1993 kisoista se oli poissa. Maa on saanut MM-kilpailuissa yhteensä seitsemän mitalia. Félix Sánchez voitti 400 metrin aitajuoksussa kultaa vuosina 2001 ja 2003 sekä saavutti hopeaa vuonna 2007. Berliinissä 2009 hän sijoittui kahdeksanneksi, Daegussa 2011 neljänneksi ja Moskovassa 2013 viidenneksi. Luguelín Santos sijoittui 400 metrin juoksussa pronssille Moskovassa 2013 ja sijoittui neljänneksi Pekingissä 2015. Eugenessa 2022 4 × 400 metrin sekaviestijoukkue (Lidio Andrés Feliz, Marileidy Paulino, Alexander Ogando, Fiordaliza Cofil) voitti kultaa ja Marileidy Paulino saavutti hopeaa 400 metrin juoksussa. Budapestissä 2023 Marileidy Paulino voitti 400 metrin juoksussa kultaa.
Pistesijoille ovat lisäksi yltäneet Juan Núñez, joka sijoittui 100 metrin juoksussa viidenneksi Helsingissä 1983, Juana Rosario, joka sijoittui korkeushypyssä kahdeksanneksi Pariisissa 2003, Osakassa 2007 seitsemänneksi sijoittunut miesten 4 × 400 metrin viestijoukkue, johon Sánchezin lisäksi kuuluivat Yoel Tapia, Carlos Santa ja Arismendy Peguero, Berliinissä 2009 kuudenneksi sijoittunut miesten 4 × 400 metrin viestijoukkue, johon Sánchezin lisäksi kuuluivat Arismendy Peguero, Yon Soriano ja Yoel Tapia sekä alkuerissä Sorianon tilalla Gustavo Cuesta, sekä Juander Santos, joka sijoittui Lontoossa 2017 kuudenneksi 400 metrin aitajuoksussa. Eugenessa 2022 Alexander Ogando sijoittui 200 metrin juoksussa viidenneksi ja Fiordaliza Cofil 400 metrin juoksussa kuudenneksi. Budapestissä 2023 Alexander Ogando sijoittui 200 metrin juoksussa seitsemänneksi.
Rastikarhut

Rastikarhut (RasKa) on vuonna 1977 perustettu satakuntalainen suunnistuksen erikoisseura, jolla on noin 400 jäsentä. Seuran menestynein urheilija on ollut maailmanmestari Heli Jukkola.
Seura voitti Venlojen viestin 1993 ja Nuorten Jukolan seuraavana vuonna.
Historiaa.
Rastikarhut perustettiin 8. joulukuuta 1977, kun Ahlaisten Urheilijoiden, Noormarkun Nopsan ja Porin Tarmon suunnistusjaostot yhdistivät joukkonsa.
Ronin (elokuva)

Ronin on brittiläis-yhdysvaltalainen toimintatrillerielokuva vuodelta 1998. Sen on ohjannut John Frankenheimer. 
"Ronin" sisältää useita näyttäviä takaa-ajokohtauksia. Isoimmissa kohtauksissa käytettiin jopa 300 stunt-ajajaa. Skipp Sudduth ajoi itse stunttinsa lukuun ottamatta törmäyksiä, joissa käytettiin stunt-ajajia. Autenttisuuteen pyrkivä Frankenheimer, joka oli taustaltaan amatöörirallikuski, toteutti kohtaukset siten, että autoja vedettiin Pariisin ja Nizzan kaduilla suurilla nopeuksilla Mercedes-Benz 500E:llä perustrikkien, kuten kohtausten nopeuttamisen ja koostamisen sijasta. Autoissa oli usein kyydissä oikeat näyttelijät stunttien sijasta.
Alun perin aikuisviihdenäyttelijä Ron Jeremy vilahti elokuvassa pariisilaisena kalakauppiaana, jonka myyntikojun yli ajetaan. Kohtaus kuitenkin leikattiin pois lopullisesta elokuvasta koeyleisön tunnistettua hänet ja purskahdettua nauruun. Cameo-roolin venäläisenä taitoluistelijana tekee Katarina Witt.
Juoni.
Entinen CIA-agentti ottaa vastaan freelancer-keikan Ranskassa. Hän liittyy osaksi entisten erikoisjoukkojen sotilaiden ja tiedustelupalvelujen agenttien ryhmää, joka saa tehtäväkseen kaapata mysteerinen salkku. Salkkua havittelevat myös irlantilaiset ja venäläiset. Tarinan edetessä tapahtuu petoksia sekä syntyy paljon autonromua ja uusia alliansseja.
Algeria yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Algeria on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä 11 mitalia, joista kuusi on kultaisia. Sen kaikki MM-mitalit on saavutettu 800–3 000 metrin mittaisilta juoksumatkoilta.
Algerian menestynein MM-kisaurheilija on Noureddine Morceli, joka voitti 1 500 metrin juoksussa kultaa vuosina 1991, 1993 ja 1995. Hassiba Boulmerka saavutti samoina vuosina naisten 1 500 metrillä kultaa, pronssia ja kultaa. Djabir Saïd-Guerni saavutti 800 metrin juoksussa pronssia Sevillassa 1999 ja kultaa Pariisissa 2003. Azzedine Brahmi saavutti pronssia 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 1991, Taoufik Makhloufi hopeaa 1 500 metrin juoksussa Dohassa 2019 ja Djamel Sedjati hopeaa 800 metrin juoksussa Eugenessa 2022. Pistesijoille ovat yltäneet Yasmina Azzizi viidenneksi seitsenottelussa Tokiossa 1991 , Morceli neljänneksi 1 500 metrillä ja Azzedine Sakhri kahdeksanneksi maratonilla Ateenassa 1997 , Saïd-Guerni viidenneksi 800 metrillä, Ali Saïdi-Sief viidenneksi 1 500 metrillä, Raya Bahouli seitsemänneksi kolmiloikassa ja Tarek Boukensa kahdeksanneksi 1 500 metrillä Helsingissä 2005 , Boukensa viidenneksi ja Antar Zerguelaine kuudenneksi 1 500 metrillä Osakassa 2007, Rahouli kahdeksanneksi kolmiloikassa Daegussa 2011, Taoufik Makhloufi neljänneksi 1 500 metrillä ja Larbi Bouraada viidenneksi kymmenottelussa Pekingissä 2015, Abdelmalik Lahoulou kahdeksanneksi 400 metrin aitajuoksussa Dohassa 2019, Slimane Moula viidenneksi 800 metrin juoksussa Eugenessa 2022 sekä Slimane Moula viidenneksi 800 metrin juoksussa ja Yasser Triki viidenneksi kolmiloikassa Budapestissä 2023.
Hj. Nortamon peruskoulu

Hj. Nortamon peruskoulu on Raumalla sijaitseva peruskoulu, jossa on luokat 7–9. Sen rehtorina toimii Kaisa Eskola. Vuonna 2023 koulussa oli noin 490 oppilasta. Koulu on nimetty raumalaisen Hj. Nortamon mukaan.
Koulu tunnettiin aikaisemmin nimellä Uotilanrinteen peruskoulu, ja se sijaitsi Uotilassa osoitteessa Uotilan Vanhatie 68. Samassa rakennuksessa sijaitsi kirjasto, Nummen koulu ja Heikkilän päiväkodin esikouluryhmä. Vuoteen 2007 asti rakennuksessa toimi Uotilanrinteen lukio ja vuoden 2008 loppuun asti tiloissa myös Unajan koulu. Vuonna 2015 Uotilanrinteen peruskoulu siirtyi Otan koulun tiloihin, mutta oppilaat käyttivät valinnaisaineissa Lyseon koulun tiloja. Puolestaan vuonna 2016 (eli seuraavana lukuvuonna) Uotilanrinteen peruskoulu siirtyi Aronahteen koulun tiloihin ja nimi muuttui samalla Hj. Nortamon peruskouluksi. Elokuussa 2024 Hj. Nortamon peruskoulun toiminta siirtyi Karin kampukselle.
Namibia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Namibia on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1991 lähtien. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä kuusi mitalia, joista yksi on kultaa.
Namibian menestynein MM-kisaurheilija on Frankie Fredericks, joka voitti 200 metrin juoksussa kultaa vuonna 1993 sekä saavutti samalla matkalla hopeaa vuosina 1991, 1995 ja 1997. Hänen lisäkseen mitalin on saavuttanut Lucketz Swartbooi, joka vuonna 1993 sijoittui maratonilla hopealle, ja Helalia Johannes, joka vuonna 2019 sijoittui maratonilla pronssille. Fredericks on yltänyt myös viidesti pistesijoille 100:n ja 200 metrin juoksuissa sekä joutunut kerran jättämään 200 metrin loppukilpailun väliin loukkaantumisen vuoksi. Hänen lisäkseen ainoa pistesijoille yltänyt namibialainen on Agnes Samaria, joka Osakassa 2007 sijoittui 1 500 metrin juoksussa kuudenneksi.
Ihmekukkakasvit

Ihmekukkakasvit (Nyctaginaceae) on Caryophyllales-lahkoon kuuluva kasviheimo.
Tuntomerkit.
Ihmekukkakasvit ovat ruohoja, pensaita, heikkorunkoisia puita tai liaaneja. Ruohovartisilla nivelet ovat turvonneet, ja katkaistu puu muuttuu nopeasti oranssinväriseksi tai punaruskeaksi (oksidoituminen). Kärkisilmun karvoitus on syvänruskea. Lehdet sijaitsevat usein vastakkain. Kukat sijaitsevat viuhkomaisissa ryhmissä, ja niissä on terälehtimäiset ja yhteen kasvaneet kehälehdet, jotka ovat joskus supussa ollessaan kierteisesti eli kontortteja. Hetiökin on usein tyveltään kasvanut yhteen. Kukka on tavallisesti mesiäisetön. Luotti on epäsymmetrinen. Hedelmä on pähkylä tai pieni pähkinä, jota kehälehtien tyviosa suojaa; suojuksessa voi olla rauhasia, jotka erittävät hyvin tahmeaa ainetta. Siemenessä on vihreä alkio. Kromosomiluku n = (8–)11(–13+).
Levinneisyys.
Heimo on levinnyt koko maapallon tropiikkiin ja lämpimille alueille.
Luokittelu.
Ihmekukkakasveihin kuuluu 30 sukua, joissa on yhteensä 395 lajia. Ne jaetaan kuuteen tribukseen.
Käyttö.
Ihmekukkakasveja käytetään:
Nazanin Fatehi

Nazanin Fatehi (; s. 1987) on iranilainen nainen, jonka tuomitseminen kuolemaan ja myöhempi vapauttaminen oli laajaa kansainvälistä julkisuutta saanut ihmisoikeustapaus. Tuomion aiheuttama kansainvälinen painostus johti uuteen oikeudenkäyntiin, jossa Fatehin saama tuomio kumottiin. 
Maaliskuussa 2005 Karajissa kolme miestä hyökkäsi 17-vuotiaan Fatehin ja tämän hieman nuoremman sukulaistytön kimppuun epäonnistuneessa raiskauksen yrityksessä. Fatehi puukotti yhden miehistä kuoliaaksi itsepuolustuksena. Miehet olivat tätä ennen muun muassa heitelleet kiviä uhrejaan kohti. Fatehi tuomittiin kuolemaan 3. tammikuuta 2006.
Tammikuussa 2007 Fatehi vapautettiin, koska hänen katsottiin toimineen itsepuolustuksena. Oikeuden mukaan hän oli kuitenkin syyllistynyt liialliseen voimankäyttöön ja määrättiin siksi maksamaan korvauksia puukoniskusta kuolleen omaisille. Fatehin juristit päättivät vielä valittaa korvausten määräämisestä. Fatehin vapautumiseksi välittömästi tarvittiin takuusumma, joka saatiin maksettua enimmäkseen lahjoitusten avulla. Ihmiset lahjoittivat rahaa internetissä, ja tunnettu lahjoituksen antaja oli Kanadan parlamentin jäsen Belinda Stronach.
Fatehin kuolemantuomion kumoamisen puolesta kampanjoi Amnestyn lisäksi muiden muassa missi Nazanin Afshin-Jam. Käynnistämänsä laajan kampanjan yhteydessä hän keräsi satojatuhansia nimiä vetoomukseen, joka esitettiin Yhdistyneille kansakunnille ja Iranin hallitukselle.
Fatehi on etnisesti kurdi.
Yö ja usva

Yö ja usva (, viitaten Adolf Hitlerin "Nacht und Nebel" -direktiiviin) on ranskalaisen Alain Resnais’n ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 1955. Elokuvien "Hiroshima, rakastettuni" (1959) ja "Viime vuonna Marienbadissa" (1961) ohella Resnais’n merkittävimpiin kuuluva teos kertoo natsi-Saksan keskitysleirien kauhuista.
"Yö ja usva" palkittiin 1956 Prix Jean Vigolla. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Yö ja usva" oli mukana heistä kahdentoista listalla.
Hysterica

Hysterica on Jukka Tolosen vuonna 1975 julkaistu albumi.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Kamerun yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Kamerun on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1987 lähtien. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä kaksi mitalia, jotka molemmat ovat kolmiloikkaaja Françoise Mbango Etonen saavuttamia. Pistesijoille ovat lisäksi yltäneet Edmontonissa 2001 kuudenneksi 200 metrin juoksussa sijoittunut Myriam Mani ja seitsemänneksi 400 metrin juoksussa sijoittunut Mireille Nguimgo sekä Pariisissa 2003 seitsemänneksi sijoittunut naisten 4 × 400 metrin viestijoukkue.
Robotit ja imperiumi

Robotit ja imperiumi () on vuonna 1985 ilmestynyt scifiromaani, jonka on kirjoittanut Isaac Asimov. Suomeksi kirja julkaistiin 1989. Kirja on viimeinen romaani Asimovin Robotti-sarjassa ja se yhdistää Robotti-sarjan tapahtumat Imperiumi-sarjaan tuomalla mukaan Galaktisen Imperiumin.
Juoni.
Edellisten kirjojen päähenkilön, etsivä Elijah Baleyn, kuolemasta tulee kuluneeksi kaksisataa vuotta. Hänen avaruuslainen rakastajansa Gladia ei kuitenkaan ole unohtanut häntä, vaan pitää tämän muistoa yllä. Hän on myös saanut perintönä robotikko Han Fastolfelta R. Daneel Olivawin ja R. Giskardin, jonka telepaattisista kyvyistä ei tiedä kukaan muu, kuin Daneel. 
Kuten muutkin avaruuslaiset, Gladiakin elää pidempään, kuin normaalit maan ihmiset, eikä ole muuttunutkaan 200 vuodessa paljoa. Käy ilmi, että hänen entinen kotiplaneettansa Solaria on hylätty ja jälkeen on jätetty vain miljoonia robotteja.
Samaan aikaan edesmenneen robotikko Han Fastolfen entinen kilpailija Kelden Amadiro, joka useimpien muidenkin avaruuslaisten tavoin vihaa maasta kotoisin olevia uudisasukkaita, päättää ryhtyä toimiin estääkseen asutuksen leviämisen galaksissa. Apunaan hänellä on tunnettu robotikko ja Han Fastolfen tytär Vasilia Fastolfe.
Tästä romaanista käynnistyy sittemmin monessa tarinassa punaisena lankana oleva maapallon muuttuminen radioaktiiviseksi. Asimov sijoittaa tämän kehityksen käynnistymispisteeksi kuuluisan Three Mile Islandin entisen ydinvoimalan Harrisburgissa.
Asimov myös alkaa hiljalleen kaivaa maata robotiikan kolmen pääsäännön alta: hän kehittää "Nollannen pääsäännön", joka itse asiassa tilanteen niin vaatiessa kumoaa muut pääsäännöt.
Trondheimin lentoasema

Trondheimin lentoasema on lentoasema Stjørdalissa, Norjassa, 35 kilometriä Trondheimista itään. Se on Norjan kolmanneksi suurin lentoasema Oslon ja Bergenin lentoasemien jälkeen noin 4,4 miljoonalla vuotuisella matkustajallaan, lisäksi se on Pohjoismaiden kahdeksanneksi vilkkain lentoasema. 
Lentoasemalla on yksi, 2 759 metriä pitkä kiitotie, jonka rinnalla kulkee rullaustie. Lentoasema on valmistunut ensimmäisen kerran vuonna 1914.
Lentoasemalta on yhteys 19 kotimaan ja 25 kansainväliseen kohteeseen, mutta jotkin kansainväliset reitit ovat vain kausittaisia. Trondheimistä lennetään päivittäin muun muassa Kööpenhaminaan, Tukholmaan, Lontooseen ja Amsterdamiin. Suurin osa Trondheimistä lennettävistä lennoista lennetään Boeing 737 -koneella, mutta myös Dash-8 -konetta käytetään joillain Pohjois-Norjan reiteillä. Tärkein kohde Trondheimista on Oslo, jonne lennetään Scandinavian Airlinesin ja Norwegian Air Shuttlen voimin 33 kertaa päivässä Boeing 737 -koneella. Tämä tekee reitistä Euroopan yhdeksänneksi vilkkaimman lentoreitin.
Lentoasemaa ylläpitää ja sen omistaa Avinor.
Terminaalit ja palvelut.
Lentoasemalla on kaksi terminaalia: A ja B. A-terminaali on valmistunut vuonna 1994 ja se on tarkoitettu Norjan sisäisille lennoille. Terminaalissa on yksi ravintola mutta ei yhtään matkustajasiltaa. Lentoaseman lennonjohtotorni toimii terminaali A:n yhteydessä ja on Norjan toiseksi korkein lennonjohtotorni.
B-terminaali on kansainvälisiä lentoja varten. Terminaali palvelee sekä Schengen-alueen sisäisiä että sen ulkopuolisia lentoja. Terminaali on valmistunut vuonna 1982. Terminaalissa on suuri tax free -myymälä, joka myy makeisia, kosmetiikkaa, parfyymejä, juomia, lehtiä ja pokkareita. Terminaalissa on lisäksi kaksi muuta myymälää sekä kolme ravintolaa ja kahvilaa. Terminaalissa on viisi matkustajasiltaa, joihin lentokoneet voivat yhdistyä. Lentoaseman rautatieasema toimii Terminaali B:n yhteydessä.
Trondheimin lentoasemalla toimii myös hotelli.
Liikenneyhteydet.
Trondheimin lentoasemalle on loistavat liikenneyhteydet joukkoliikenteellä. Junalla pääsee useita kertoja päivässä lentoaseman omalle rautatieasemalle, joka toimii terminaali A:n yhteydessä. Lentoasemalle pääsee myös pienin väliajoin linja-autoilla ja tilatakseilla. Myös taksilla voi matkustaa lentoasemalta.
Kun Harry tapasi Sallyn

Kun Harry tapasi Sallyn ("When Harry Met Sally...") on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen komedia, jonka on ohjannut Rob Reiner. Elokuvan on käsikirjoittanut Nora Ephron ja sen pääosia esittävät Billy Crystal ja Meg Ryan.
"Kun Harry tapasi Sallyn" oli ehdolla parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscar-palkinnon voittajaksi. Elokuva sai myös viisi Golden Globe -ehdokkuutta. Kahdesta BAFTA-palkintoehdokkuudesta toinen (paras käsikirjoitus) johti voittoon. 
"Kun Harry tapasi Sallyn" keräsi Pohjois-Amerikassa 92 823 546 dollarin lipputulot. Verrattuna arviolta noin 16 miljoonan dollarin budjettiin elokuvaa voidaan pitää poikkeuksellisen tuottoisana.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi sen kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Nigeria yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Nigeria on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä 11 mitalia, yhden kullan, viisi hopeaa ja viisi pronssia. Se on saavuttanut mitaleja pääasiassa pikajuoksuissa.
Nigerian ainoa MM-kultamitalisti on Tobi Amusan, joka voitti 100 metrin aitajuoksun Eugenessa 2022. Maan ainoat kaksinkertaiset MM-mitalistit ovat Portugalia myöhemmin edustanut Francis Obikwelu, joka saavutti hopeaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuonna 1997 ja pronssia 200 metrin juoksussa vuonna 1999, Blessing Okagbare, joka Moskovassa 2013 saavutti hopeaa pituushypyssä ja pronssia 200 metrin juoksussa sekä sijoittui vielä 100 metrin juoksussa kuudenneksi sekä Ese Brume, joka saavutti pituushypyssä hopeaa 2022 ja pronssia 2019. Maan ensimmäinen naispuolinen MM-mitalisti on Espanjaan myöhemmin siirtynyt pika-aitajuoksija Glory Alozie, joka saavutti hopeaa vuonna 1999.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Nigeria saavutti vain kaksi pistesijaa, jotka molemmat tulivat 4 × 400 metrin viestijuoksusta: naiset sijoittuivat viidenneksi ja miehet kahdeksanneksi. Daegussa 2011 Blessing Okagbare sijoittui 100 metrin juoksussa viidenneksi ja Doreen Amata korkeushypyssä seitsemänneksi. Lisäksi naisten joukkue sijoittui pikaviestissä viidenneksi ja pitkässä viestissä kuudenneksi. Moskovassa 2013 Okagbaren lisäksi kahdeksan parhaan joukkoon ylsi viidenneksi sijoittunut naisten 4 × 400 metrin viestijoukkue. Pekingissä 2015 kahdeksannen sijan saavutti Blessing Okagbare 100 metrin juoksussa sekä Tosin Oke kolmiloikassa. Pekingissä naisten 4 × 400 metrin viestijoukkue sijoittui alun perin viidenneksi, mutta se hylättiin myöhemmin joukkueessa juosseen Tosin Adeloyen dopingkäryn jälkeen. Lontoossa 2017 naisten 4 × 400 metrin viestijoukkue sijoittui viidenneksi ja Blessing Okagbare pituushypyssä kahdeksanneksi. Dohassa 2019 Ese Brumen pronssimitalin lisäksi Tobi Amusan sijoittui 100 metrin aitajuoksussa neljänneksi ja Chukwuebuka Enekwechi kuulantyönnössä kahdeksanneksi. Eugenessa 2022 Amusanin ja Brumen mitalien lisäksi Nigerian joukkue sijoittui neljänneksi naisten 4 × 100 metrin viestissä ja kuudenneksi 4 × 400 metrin sekaviestissä. Budapestissä 2023 Brume sijoittui pituushypyssä neljänneksi ja Amusan 100 metrin aitajuoksussa kuudenneksi.
Kızılırmak

Kızılırmak, antiikin Halys (), on Mustaanmereen laskeva Turkin pisin joki. Sen pituus on 1 182 kilometriä. Joki alkaa Pontisten vuorten eteläpuolelta ja tekee laajan kaaren lounaaseen.
Nazanin Afshin-Jam

Nazanin Afshin-Jam (; s. 1979 Teheran) on kanadaniranilainen missi, laulaja-lauluntekijä, näyttelijä ja ihmisoikeusaktivisti. Hän on asunut varhaislapsuudestaan saakka Kanadassa, johon hänen perheensä pakeni Iranin islamilaista vallankumousta Euroopan kautta. Afshin-Jam voitti vuonna 2003 Miss World Canada - ja Miss World Americas -kilpailut. Vuoden 2003 Miss Maailma -kilpailussa hänestä tuli ensimmäinen perintöprinsessa.
Afshin-Jam julkaisi vuonna 2007 debyyttialbuminsa "Somedayn". Hän on laulajana monikielinen. Hän on kritisoinut ahkerasti muun muassa Iranin ihmisoikeusloukkauksia ja ollut perustamassa Stop Child Executions -järjestöä. Hän kampanjoi menestyksekkäästi Iranissa kuolemaan tuomitun Nazanin Fatehin vapauttamisen puolesta. Afshin-Jam on nimitetty Canadian Race Relations Foundationin johtokuntaan. 
Afshin-Jamilla on rooli elokuvassa "Mona's Dream". Elokuva käsittelee iranilaista Mona Mahmudnizhadia, joka joutui 17-vuotiaana teloitetuksi bahá'í-uskonsa takia.
Afshin-Jam puhuu englannin lisäksi ranskaa, farsia ja vähän espanjaa. Hän harrastaa muun muassa lentämistä. Hän on valmistunut Brittiläisen Kolumbian yliopistosta kansainvälisissä suhteissa ja poliittisessa tieteessä. Lisäksi hän on opiskellut Britanniassa ja Ranskassa.