tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Speak Now World Tour

 
Speak Now World Tour oli yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin toinen konserttikiertue pääesiintyjänä. Kiertue alkoi 9. helmikuuta 2011 Singaporessa ja päättyi 18. maaliskuuta 2012 Aucklandissa Uudessa-Seelannissassa. Sillä markkinoitiin albumia "Speak Now" (2010).
Kiertueeseen kuului 110 konserttia, joista suurin osa oli Yhdysvalloissa. Kiertueella oli lisäksi 12 konserttia Euroopassa, 12 Australiassa ja Oseaniassa, 7 Aasiassa ja 5 Kanadassa. "Speak Now World Tour" tuotti 123,7 miljoonaa dollaria.
Melkein kaikki "Speak Now" -albumin kappaleet kuuluivat vakituiseen ohjelmistoon. Swift esitti kappaleen "Back to December" mash-upina OneRepublicin kappaleen "Apologize" ja toisen oman kappaleensa "You’re Not Sorry" kanssa. Hän esitti lisäksi muutamia vanhempia kappaleita kuten "Love Story" ja "Our Song". Yhdysvaltain keikoilla hän esitti cover-versioita kunkin keikkapaikan paikallisten artistien kappaleista.
Kiertueella kuvattiin konserttielokuva "Speak Now World Tour – Live" (2011), joka julkaistiin sekä dvd:nä että livealbumina. Kappaleen "Sparks Fly" musiikkivideo on kooste kiertueella kuvatusta materiaalista.
Brasilian kansallinen ilmatieteen laitos

Brasilian kansallinen ilmatieteen laitos (, lyhennys INMET) on Brasilian valtion operatiivisesta ilma- ja ilmastotieteestä vastaava tutkimus- ja palvelulaitos. Vuonna 1909 perustettu tutkimuslaitos toimii paikallisen maa- ja karjatalousministeriön alaisuudessa. 
INMETin päätoimipiste sijaitsee pääkaupunki Brasíliassa. Havaintotoimintaa ja sääpalvelua varten se on jakautunut kymmeneen (kuuteen) palvelualueeseen. Näissä kussakin sijaitsee laitoksen aluetoimipiste (Belém, Manaus, Cuiabá, Recife, Salvador, Belo Horizonte, Goiânia, Rio de Janeiro, São Paulo, Porto Alegre) ja niiden palvelualueilla yhteensä satoja sään, ilmaston ja sateen mittaus- tai havaintoasemia. 
&lt;br clear=left&gt;
Silja Kejonen

Silja Kejonen (s. 1978 Oulu) on suomalainen runoilija ja kuvataiteilija.
Kejonen on valmistunut dramaturgiksi Teatterikorkeakoulusta ja kuvataiteilijaksi Lahden Taideinstituutista.
Kejosen esikoisrunokokoelma "Vihkilumen talo" (2017) oli ehdokkaana Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. 
Seuraavat kokoelmat "Lähetä minulle ympyrä" (2020) sekä "Äiti ja sylikoira" (2023) olivat Tanssiva karhu ja Botnia -palkintoehdokkaina.
Turkoosimesitangara

Turkoosimesitangara ("Chlorophanes spiza") on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa. 
Koko ja ulkonäkö.
Turkoosimesitangara kasvaa 13–14 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Laji on ruumiinrakenteeltaan tukevahko. Turkoosimesitangarakoiraan pää on musta. Selkä ja siivet ovat vihertävän siniset. Siivet ovat sävyltään hieman tummemmat ja vihreämmät. Koiraan rinta ja vatsa ovat myös vihertävän siniset. Naaraslintu on päästään, selätään ja siivistään kirkkaanvihreä. Rinta ja vatsa ovat keltaisia rinnan ja vatsan keskiosia lukuun ottamatta myös vihreät. Turkoosimesitangaran nokka on pitkähkö ja hieman alaspäin kaartuva. Nokan yläosa on musta ja alaosa keltainen.
Levinneisyys ja elintavat.
Turkoosimesitangaran levinneisyysalue on hyvin laaja. Lintua tavataan Meksikon eteläosista Boliviaan ja Brasiliaan keskiosiin sekä lisäksi Trinidadissa ja Brasilian itä- ja etelärannikolla. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät, niiden reunamaat ja puutarhat. Turkoosimesitangara liikkuu pareittain tai pieninä ryhminä ja muodostaa usen sekaparvia muiden tangaralajien kanssa. Turkoosimesitangara syö pääasiassa hedelmiä ja kasvien mettä, mutta myös hyönteisiä. Laji rakentaa kuppimaisen pesän puuhun oksanhaaraan, ja naaras munii kaksi valkoista munaa.
Vilma Ryytty

Vilma Ryytty (s. 27. toukokuuta 2001) on suomalainen maastohiihtäjä.
Ryytty kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Oslossa maaliskuussa 2023. Hän sijoittui 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 32:nneksi. 30 parhaan joukkoon hän selviytyi ensimmäisen kerran Rukalla 26. marraskuuta 2023, jossa hän sijoittui 20 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 28. sijalle. Parhaimmillaan hän on ollut 12:s Cognessa 10 kilometrin vapaan tyylin kilpailussa helmikuussa 2025.
Ryytty sijoittui Vuokatin nuorten MM-kilpailuissa 2021 perinteisen hiihtotavan sprintissä viidenneksi. Alle 23-vuotiaiden sarjassa hän oli mukana kolmissa nuorten MM-kilpailuissa, parhaimmillaan hän sijoittui vuonna 2023 Kanadan Whistlerissä 10 kilometrillä sijalle 11. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 Ryytty hiihti 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 18:nneksi ja yhdistelmäkilpailussa sijalle 28.
Tammikuussa 2025 Imatralla hiihdon SM-kisoissa Ryytty oli 10 km:n perinteisessä hiihdossa toinen Anne Kyllösen voittaessa kisan. 20 km:n yhdistelmäkilpailussa Ryytty karkasi suksien vaihdossa muilta ja piti ykköstilan maaliin asti.
Ryytty on kihloissa hiihtäjä ja hiihtovalmentaja Roope Haapakankaan kanssa.
Kleine Brogelin lentotukikohta

Kleine Brogelin lentotukikohta on Belgian ilmavoimien lentotukikohta lähellä Kleine-Brogelia, Peerin alueella. Tukikohdassa toimii Belgian ilmavoimien hävittäjälennosto ja Yhdysvaltain ilmavoimien yksiköitä. Tukikohdassa säilytetään tiettävästi yhdysvaltalaisia ydinaseita.
Historia.
Tukikohta otettiin käyttöön vuonna 1945. 1960-luvulla kalustoksi tulivat F-104-hävittäjät ja 1980-luvulla F-16-hävittäjät. Tulevaisuudessa osa Belgian F-35-koneista sijoitetaan tukikohtaan. Tukikohdassa on ollut myös yhdysvaltalaisia yksiköitä, lähinnä huoltotehtävissä.
Ydinaseet.
Uskotaan, että Kleine Brogel on yksi Euroopan tukikohdista, joissa säilytetään korkeintaan pariakymmentä Yhdysvaltojen kylmän sodan aikana jakamaa B61-ydinpommia. Belgia ei ole koskaan kunnolla myöntänyt sitä, vaan se on säilynyt eräänlaisena julkisena salaisuutena.
Mutijärvi

Mutijärvi voi tarkoittaa seuraavia:
The Red Tour

The Red Tour oli yhdysvaltalaisen laulaja Taylor Swiftin kolmas konserttikiertue. Kiertue alkoi 13. maaliskuuta 2013 Omahassa Yhdysvalloissa ja päättyi 12. kesäkuuta 2014 Singaporessa. Sillä markkinoitiin albumia "Red" (2012).
"The Red Tour" tuotti 150,2 miljoonaa dollaria, mikä teki siitä tuottoisimman countryartistin kiertueen. Kiertueeseen kuului 86 konserttia, joista suurin osa oli Pohjois-Amerikassa. Kiertueella oli lisäksi viisi konserttia Isossa-Britanniassa, yksi Saksassa, neljä Australiassa, kolme Uudessa-Seelanniassa ja seitsemän Aasian maissa. "The Red Tour" oli 20 vuoteen ensimmäinen naisartistin stadionkiertue Australiassa. Edellinen oli ollut Madonnan "The Girlie Show Tour" (1993).
Melkein kaikki "Red" -albumin kappaleet kuuluivat vakituiseen ohjelmistoon. Hän esitti lisäksi muutamia vanhempia kappaleita kuten "Love Story" ja "Sparks Fly". Kiertueella oli lämmittelijänä muun muassa Ed Sheeran, joka esitti Swiftin kanssa heidän duettonsa "Everything Has Changed". Kappaleen "Red" musiikkivideo sisältää kiertueella kuvattua materiaalia.
Polychain Capital LP

Polychain Capital (Polychain) on yhdysvaltalainen sijoitusyritys, joka sijaitsee San Franciscossa, Kaliforniassa. Yritys keskittyy sijoituksiin liittyen kryptovaluuttaan ja lohkoketjuteknologiaan.
Tausta.
Polychain Capital perustettiin vuonna 2016 Olaf Carlson-Ween toimesta. Ennen Polychainin perustamista Carlson-Wee työskenteli Coinbase-yrityksessä, missä hän oli Riskienhallinnan johtaja.
Polychainin sijoittajiin kuuluvat Andreessen Horowitz, Sequoia Capital, Union Square Ventures ja Founders Fund.
Tammikuussa 2018 yritys harkitsi listautumista Toronto Stock Exchangeen kerätäkseen 325 miljoonaa dollaria, mutta lopulta päätti olla toteuttamatta sitä.
Yritys ilmoitti omaisuudekseen 1 miljardi dollaria vuoden 2018 alussa, mutta se laski 591,5 miljoonaan dollariin vuoden lopussa pääasiassa sen omistusten arvon laskun vuoksi.
Polychain Capital on sijoittanut muun muassa yrityksiin kuten Coinbase, Kik Messenger ja Tezos.
Vähä-Polesian kansallispuisto

Vähä-Polesian kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Hmelnytskyin alueella. Elokuussa 2013 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 87,627 neliökilometriä. Lähin kaupunki on kansallispuiston pohjoisrajan äärellä sijaitseva Slavuta. Kansallispuiston hallinto löytyy kuitenkin puiston eteläpuolelta Izjaslavin kaupungissa. 
Kansallispuisto on nimetty Vähä-Polesian historiallis-kultturellisen alueen mukaan. Puiston pyrkimyksenä on suojella arvokkaita luonnonarvoja ja Vähä-Polesia historiallisia kulttuurikohteita. Kansallispuistolla on tärkeä ympäristöllinen, tieteellinen, esteettinen, virkistyksellinen ja terveyttä edistävä vaikutuksensa. Kansallispuistoon sisältyy muun muassa paikallisen Svjate ozeron (, suom. Pyhäjärvi) alue ympäristöineen.
Pistekirjoituksen neuvottelukunta

Pistekirjoituksen neuvottelukunta on Saavutettavuuskirjasto Celian yhteydessä toimiva taho, joka ylläpitää ja kehittää suomalaista pistekirjoitusstandardia. Neuvottelukunnan tehtävä on seurata pistekirjoituksen kansainvälistä kehitystä, osallistua pohjoismaiseen yhteistyöhön muiden maiden neuvottelukuntien kesken ja antaa suosituksia pistekirjoituksen käytöstä Suomessa.
1.1.2026 pistekirjoituksen neuvottelukunta siirtyy Kansallisarkiston alaisuuteen.
Statuutti

Statuutti ( = säädetty, &lt; statuere = vakiinnuttaa, säätää) tarkoittaa sääntöä tai sääntöjen yhdistelmää, oikeudellista järjestystä. Stattuutti liittyy erityisesti yhdistykseen tai juridiseen henkilöön.
Grigori Tokati

Grigori Aleksandovitš Tokati (osseetiksi: Токаты Ахмæты фырт Гогки / Tokaty Axmæty fyrt Gogki, ; 13. lokakuuta 1909 – 23. marraskuuta 2003) oli neuvostoliittolainen rakettitutkija ja poliitikko. Hän oli kansallisuudeltaan osseetti. Tokati kääntyi myöhemmin antikommunistiksi ja Josif Stalinin kovaksi arvostelijaksi. Hän loikkasi Englantiin vuonna 1947. Tokati oli mukana työryhmässä, joka kehitteli Neuvostoliiton avaruusraketteja. Hänen työkumppaninaan toimi myös Sergei Koroljov. G. A. Tokati kuoli Surreyssä Englannissa.
Teknologiapuisto Noheva

Teknologiapuisto Noheva on Savonlinnassa sijaitseva puunjalostuksen, metsäteollisuuden, biotalouden sekä ympäristö- ja energiatekniikan teknologiapuisto. Se perustettiin vuonna 2004.
Vuoden 2012 Savonlinnan kaupungin tarkastuskertomuksessa todettiin, että "Teknologiapuisto Noheva toimii lähes 100 %:n käyttöasteella, mutta tuottaa silti
tappiota. Suunnitteluvaiheessa on ilmeisesti tehty virheitä, joiden johdosta Nohevaa on lähes mahdotonta saada tuottavaksi."
Kaupungin ja yksityisten toimijoiden pitkäaikaisen panostuksen seurauksena Nohevaa laajennettiin vuonna 2020.
Nykyisin Nohevassa toimii teollisen puu- ja hybridirakentamisen testauslaboratorio sekä kuidun hyödyntämisen tutkimuskeskittymä.
Se tekee yhteistyötä Xamkin, Aalto-yliopiston ja Jyväskylän yliopiston kanssa. Lisäksi teknologiapuiston yhteydessä toimii LUKEn kasvullisen lisäyksen yksikkö ja tutkimuskeskus. Tulevaisuuden painopisteitä ovat hiilen talteenotto ja puhdas energia sekä alusta- ja kiertotalous.
Nohevan kuitulaboratoriossa kehitetään ja pilotoidaan ratkaisuja ja teknologiaa muun muassa selluteollisuuden tarpeisiin. Kiertotalouden prosesseja sovelletaan myös selluloosasta valmistettavien fossiilittomien tuotteiden kehittämiseen ja poistotekstiilien käsittelyyn. Kuitulaboratoriossa on kuitu-, vesi- ja jätevesilaboratorio sekä pilotointilaitteistoja tehdasmittakaavaiseen testaamiseen ja tuotekehitykseen.
Teknologiapuistossa työskentelee (2023) noin 300 työntekijää. Tutkimus- ja tuotekehityshenkilöstöä alueella on noin 50 ja Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun insinööriopiskelijoita noin 100.
Anders Bjørgaard

Anders Bjørgaard (18. maaliskuuta 1891 Holtålen – 20. maaliskuuta 1967 Holtålen) oli norjalainen kuvittaja ja sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan erityisesti Jens von Bustenskjold -hahmosta. Bjørgaard opiskeli kuvanveistoa Norjan valtion käsityö- ja taideteollisuuskoulussa Wilhelm Rasmussenin johdolla.
Renbygda

Renbygda on taajama Holtålenin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 569 vuonna 2022.
Haltdalenin kirkko

Haltdalenin kirkko () on Holtålenin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1881.
Ålenin kirkko

Ålenin kirkko () on Holtålenin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1881.
Cuora aurocapitata

Cuora aurocapitata on harvinainen aasialainen kilpikonnalaji. Sitä tavataan vain Kiinassa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Tuorein arvio on vuodelta 2000.
"Cuora aurocapitata" -naaraiden kilpi voi kasvaa lähes 20 cm pitkäksi, koiraat jäävät kymmensenttisiksi. Konnan pää on kirkkaan keltainen.
Tätä lajia on tavattu Anhuin maakunnassa. Vuoden 2013 jälkeen luonnosta ei ole tavattu eläviä yksilöitä. Vankeudessa elää 600–800 yksilöä. Lajin häviämiseen on vaikuttanut sen saama julkisuus 2000-luvun alussa, jolloin kysyntä lemmikkikaupassa ja lääketieteen parissa kasvoi. Tuhoa ovat lisänneet elinympäristöjen tuhoutuminen hiekankaivuun, vesivoimaloihin liittyvien tekojärvien ja jokien säännöstelyn takia sekä kalastus myrkyn ja dynamiitin avulla.
Trøndelagin kulttuurihistoriallinen museo

 
Trøndelagin kulttuurihistoriallinen museo (, puhekielessä Sverresborg) on Norjan Trondheimissa sijaitseva vuonna 1913 perustettu ulkomuseo, johon on kerätty noin 70 vanhaa rakennusta ja 35 000 esinettä. Museo sijaitsee Sverresborgin alueella, joka on saanut nimensä kuningas Sverre Sigurdinpojan 1180-luvulla rakentamasta linnasta, jonka rauniot ovat osa museota.
Cuora bourreti

Cuora bourreti on harvinainen aasialainen kilpikonnalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi.
"Cuora bourreti" -konnien kilpi voi kasvaa 15–20 cm pitkäksi. Koirailla on isommat jalat ja paksumpi häntä kuin naarailla.
Tätä lajia on tavattu Vietnamin keskiosissa ja naapurimaassa Laosissa Savannakhetin provinssissa. Sitä myytiin aikaisemmin lemmikiksi, mutta CITES-listaus on lopettanut lemmikkikaupan. Salametsästys ravinnoksi ja kiinalaisen lääketieteen käyttöön on edelleen uhka. Luonnossa elävän kannan kooksi arvioidaan 10 000–20 000 yksilöä, vankeudessa elää noin tuhat.
Guatemalan maanjäristys 1976

Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys oli 4. helmikuuta 1976 noin kello kolmelta aamuyöllä paikallista aikaa sattunut maanjäristys, jonka keskus sijaitsi noin 160 kilometriä koilliseen Guatemalan pääkaupungista Ciudad de Guatemalasta. Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys oli momenttimagnitudilla mitatulta voimakkuudeltaan 7,5. Sen aiheuttama tuho ulottui Meksikon kaakkoisosien, Hondurasin ja El Salvadorin alueille.
Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys johtui Motaguan siirroksen vasemmanpuoleisesta repeämästä. Maanjäristys tunnettiin vähintään 100 000 neliökilometrin alueella. Sen uhreina kuoli yli 22 700 ja haavoittui yli 76 000 ihmistä. Alustava arvio Guatemalan vuoden 1976 maanjäristyksen taloudellisista vahingoista oli 1 100 000 000 Yhdysvaltain dollaria. Jopa noin neljäsosa Guatemalan silloisesta väestöstä eli arviolta 1,5 miljoonaa ihmistä jäi kodittomiksi maanjäristyksen seurauksena. Noin 40 % Guatemalan silloisista sairaaloista tuhoutui. Vakavin tuho koettiin noin 160 kilometrin säteellä Ciudad de Guatemalasta pohjoiseen ja länteen; alueelle oli keskittynyt huomattava osa maan asutuksesta.
Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys tunnettiin noin 45 sekunnin ajan. Jälkijäristyksiä oli 1 000–1 500, joista monet voitiin tuntea. Jotkin näistä jälkijäristyksistä olivat niinkin voimakkaita kuin 6,0 Richterin asteikolla. Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys oli 90 kertaa voimakkaampi kuin Managuan suurilta osin tuhonnut Nicaraguan maanjäristys 1972. Yhdysvallat suoritti Guatemalan vuoden 1976 maanjäristyksen jälkeen hätäoperaation maassa silloisen presidentti Kjell Eugenio Laugerud Garcían vetoomuksesta hätäavun saamiseksi.
Cuora galbinifrons

Cuora galbinifrons on harvinainen aasialainen kilpikonnalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi.
"Cuora galbinifrons" -konnien kilpi voi kasvaa 15–20 cm pitkäksi. Koirailla on isommat jalat ja paksumpi häntä kuin naarailla. Kilven väritys ja kuvionti vaihtelee suuresti.
Tätä lajia on tavattu Vietnamin pohjoisosissa, Laosin koillisosassa sekä Hainanin saarella ja muualla Etelä-Kiinassa. Sitä myytiin aikaisemmin lemmikiksi, mutta CITES-listaus on lopettanut laillisen lemmikkikaupan. Salametsästys ravinnoksi ja kiinalaisen lääketieteen käyttöön on edelleen uhka. Luonnossa elävän kannan kooksi arvioidaan 10 000–40 000 yksilöä, vankeudessa elää alle 1500. Laji ei yleensä lisäänny vankeudessa.
Kiinassa "Cuora galbinifrons" -konnat elävät enimmäkseen luonnonsuojelualueilla, mutta muualla sopivien elinympäristöjen väheneminen lisää lajin uhanalaisuutta.
Inkerikot, setot ja vatjalaiset – Kansankulttuuri, kieli ja uskomusperinteet

Inkerikot, setot ja vatjalaiset – Kansankulttuuri, kieli ja uskomusperinteet on vuonna 2021 julkaistu inkerikkoja, setoja ja vatjalaisia käsittelevä tietokirja, jonka ovat toimittaneet Kati Kallio, Riho Grünthal ja Lassi Saressalo ja jonka on julkaissut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Sisältö.
Teos on ensimmäinen suomenkielinen yleisteos inkerikoista, setoista ja vatjalaisista. Se esittelee näiden ortodoksista uskontoa harjoittavien itämerensuomalaisten kansanryhmien historiallista kulttuuria, uskomusperinteitä ja kieliä. Kirja esittelee sekä uusia tutkimustuloksia että uutta kokoaa yhteen aiempaa moniaalle hajautuvaa tutkimusta.
Kirjassa esitellään aiemmin vähälle huomiolle jäänyttä kansanomaista ortodoksisuutta ja aineellista kulttuuria. Kirjoittajat käsittelevät myös suullisen perinteen lajeja sekä inkeroisen, vatjan ja seton kielimuotojen tunnusomaisia piirteitä ja tutkimushistoriaa.
Kirja jakaantuu viiteen eri kokonaisuuteen, joissa kussakin on kolmesta viiteen artikkelia: Inkerinmaa, Inkerikot, Vatjalaiset, Setot ja Ortodoksinen kansanusko.
Grünthal kirjoittaa inkeroisen kielestä, Heinike Heinsoo vatjan kielestä ja Karl Pajusalu seton kielestä. Lauluperinne, runolaulu, itkut, kertomusperinne ja perinteiset soittimet esitellään kaikkien kolmen kansan osalta. Niistä kirjoittavat Anneli Asplund, Kati Kallio, Aili Nenola, Ingrid Rüütel, Kristi Salve ja Senni Timonen.
Taisto Raudalainen kirjoittaa teoksessa Inkerinmaan historiasta ja Marjukka Patrakka Soikkolan inkerikkojen 1900-luvun historiasta. Kirjassa käsitellään myös vatjalaisten ja inkerikkojen kansanomaista uskontoa. Ernst Ernitsin kirjoittaa teoksessa vatjalaisten aineellisesta kulttuurista. Teoksen laajimpia artikkeleita on Mare Pihon kirjoitus setojen aineellisesta kulttuurista.
Teoksen kustantaneen Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran mukaan kirja soveltuu kaikille kaikenlaisista etnisistä vähemmistöistä tai Itämeren seudun historiasta kiinnostuneille lukijoille.
Arvioita.
Tuglas-seuran arviossa Tapio Mäkeläinen toteaa, että "Inkerikot, setot ja vatjalaiset – Kansankulttuuri, kieli ja uskomusperinteet" on pitkän kirjoitus- ja toimitustyön tulos ja luonnehtii teosta komeaksi kokonaisuudeksi.
Šatskin kansallispuisto

Šatskin kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Volynian alueella. Tammikuussa 1983 perustetun kansallispuiston pinta-ala on nykyään 489,77 neliökilometriä. Kansallispuisto sijaitsee Ukrainan luoteiskulmalla, lähellä Puolan ja Valko-Venäjän rajaa.
Kansallispuiston alueella sijaitsee yhteensä 23 järveä. Keskeinen piirre kansallispuistoa ovat Šatskin järvet; järvistä suurin on Svitjaz (Озеро Світязь). Kaikkiaan seudulla on yli 30 karstijärveä. Šatskin järvet on Polesian suurimpia ja parhaiten säilyneitä kosteikkoalueita ja suojeltu Ramsarin sopimuksella. Alueella pesii noin 75 vesilintulajia ja järviseutu on monien muuttolintujen muuttomatkan levähdyskohde. Seutu on ollut myös hyvin suosittu lomakohde.
Chagresjoki

Chagresjoki () on Panaman kanavan järjestelmään kuuluva joki Panamassa. Se saa alkunsa Cordillera de San Blasissa ja virtaa etelään sekä lounaaseen. Joesta on muodostettu patoamalla Gatúninjärvi ja Alajuelajärvi.
Chagresjoki laskee Bahía Limónin länsipuolella Karibianmereen. Joki tuottaa suuren osan Panaman kanavan toimintaan tarvittavasta vedestä ja on lähde suurimmalle osalle Panaman kaupungin vedestä. Chagresjoen resurssit ovat kuitenkin heikentyneet ja vedenlaatu vaarantunut. Metsäkato joen valuma-alueen ympäristössä on tuottanut näitä ongelmia.
Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit

Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit () on Unescon maailmanperintökohde, joka käsittää kolme bysanttilaisaikaista luostaria Kreikassa. Ne ovat Dafnín luostari Attikassa, Ósios Loukáksen luostari Boiotiassa ja Néa Monín luostari Chíoksen saarella.
Luostarit sijaitsevat kaukana toisistaan, mutta niitä yhdistää bysanttilainen arkkitehtuuri ja niin kutsuttua bysanttilaisen taiteen toista kultakautta edustavat koristelut. Luostareiden kirkot ovat risti-suorakulmiossa-mallisia, ja niissä on suuri kupoli, jota tukevat suuret tukipilarit. Kirkot koristeltiin 1000–1100-luvuilla kultataustaisilla mosaiikeilla sekä marmorisilla veistoskoristeluilla.
Luostarit liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1990.
Sámoksen Pythagóreio ja Heraion

Sámoksen Pythagóreio ja Heraion () on Unescon maailmanperintökohde, joka käsittää Pythagóreion kylän arkeologiset kohteet, jotka ovat antiikin ajan Samoksen kaupungin jäänteitä, sekä samoin antiikin aikaisen Heraionin pyhäkköalueen arkeologisen kohteen. Kummatkin sijaitsevat Sámoksen saarella Kreikassa.
Antiikin Samos oli kaupunkivaltio, joka kukoisti erityisesti 500-luvulla eaa. tyranni Polykrateen aikana. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Pythagóreion kylän paikalla. Heraion oli Hera-jumalattarelle omistettu pyhäkköalue, joka sijaitsi noin kuusi kilometriä kaupungista länteen. Sen temppeli oli yksi kreikkalaisen maailman suurimmista. Kohteen löydökset ajoittuvat neoliittiselta kaudelta 4000/3000-luvulta eaa. roomalaiselle kaudelle saakka.
Kohteet liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1992. Unesco käyttää antiikin Samoksen kaupungin löydöksistä nykyisen kylän nimeä sen katharévousa-muodossa ”Pythagóreion”. Se ei kuitenkaan ole minkään antiikin aikaisen paikan nimi, sillä kylä on nimetty antiikin Samoksesta kotoisin olleen Pythagoraan mukaan vasta vuonna 1955.
Cuora picturata

Cuora picturata on harvinainen aasialainen kilpikonnalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi.
"Cuora picturata" -konnien kilpi voi kasvaa 15–20 cm pitkäksi. Kilven yleisväri vaihtelee oranssinruskeasta tummanruskeaan. Kilven alareunassa kummallakin kyljellä kulkee kermanvaalea raita. Pään pohjaväri on kermanvaalea, ja siinä on tiheässä ohuita harmaita juovia.
Tätä lajia on tavattu vain Vietnamin eteläosissa. Villinä arvioidaan elävän alle 25 000 yksilöä, luultavimmin kolmesta kymmeneen tuhatta. Suurin uhka lajille on kerääminen luonnosta myytäväksi lemmikeiksi, ravinnoksi tai lääketieteen käyttöön. Sen kasvattaminen vankeudessa on haastavaa, sillä konna stressaantuu helposti ja munii kerralla vain 1–3 munaa.
Sorvanjärvi

Sorvanjärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Cuora trifasciata

Cuora trifasciata on harvinainen aasialainen kilpikonnalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi.
"Cuora trifasciata" -konnien kilpi voi kasvaa 15–26 cm pitkäksi. Kilven yleisväri on kastanjanruskea, ja sen katolla kulkee kolme tummaa raitaa niskasta kohti häntää. Pään pohjaväri on keltainen, ja siinä on leveitä mustia raitoja ja ruskea läikkä silmän takana.
Tätä lajia on tavataan enää vain Kiinan Hainanin maakunnassa ja Hongkongissa, ja voi olla, että Hongkongin populaatio on saanut alkunsa sinne myydyistä yksilöistä.
Suurin uhka lajille on kerääminen luonnosta myytäväksi lemmikeiksi, ravinnoksi tai lääketieteen käyttöön. 1980-luvulla huhuttiin siitä tehtävän hyytelön parantavan syöpää. Kiinassa tätä kultakolikoksi kutsuttua lajia pidetään terveellisimpänä ja parhaan makuisena kilpikonnalajina. Tuhansia tämän lajin konnia kasvatetaan Kiinassa, mutta myös luonnosta pyydetyille yksilöille on edelleen kysyntää.
Zagorochória

Zagorochória (, ”Zagórin kylät”) on nimitys Zagórin seudun perinteisille kylille Epeiroksessa Kreikassa. Kyliä on yhteensä 46. Zagorochórian kylät ovat vuodesta 2023 Unescon maailmanperintökohde nimellä Zagórin kulttuurimaisema (Πολιτιστικό Τοπίο του Ζαγορίου, "Politistikó Topío tou Zagoríou").
Zagorochórian kylät sijaitsevat pohjoisen Píndos-vuoriston länsirinteissä. Niiden rakennuskanta edustaa perinteistä epeiroslaista vuoriston olosuhteisiin sovitettua kivirakentamista, joka perustuu bysanttilaisen ja osmanivallan ajan rakentamiseen. Zagorochórian kylien keskuksena on yleensä keskusaukio ("mesochóri"), jolla on kirkko, plataanipuu ja lähdekaivo. Kylissä on kapeat kivetyt kadut. Maantieteellisesti Zagorochórian aluetta luonnehtivat laajat vuoristoalueet, tiheät metsät ja jyrkät rotkot, suurimpana Víkoksen rotko. Alueella sijaitsee kaksi kansallismetsää, Píndoksen kansallismetsä ja Víkoksen–Aóoksen kansallismetsä, jotka ovat nykyisin osa laajempaa Pohjoisen Píndoksen kansallispuistoa. Alueella on paljon jokien yli kulkevia vanhoja kivisiä kaarisiltoja.
Historia.
Nimi Zagóri tunnetaan ensimmäisen kerran vuodelta 1321. Nimi on slaavilaista alkuperää ja tarkoittaa ”vuorten takaista paikkaa”. Zagórin suurin kukoistusaika alkoi vuonna 1681, josta lähtien se nautti eräänlaista itsehallintoa Osmanien valtakunnan sisällä, ja paljon alueen vanhasta rakennuskannasta on seuranneelta ajalta. Nykyisin alue muodostaa oman kuntansa, Zagórin kunnan. Kreikkalaisten parissa alue on suosittu talvimatkailukohde.
Zagorochória otettiin ehdolle maailmanperintöluetteloon vuonna 2014 ja lisättiin luetteloon vuonna 2023. Zagórin kulttuurimaisema on Kreikan ensimmäinen maailmanperintökohde, jossa kohteena on antiikin aikaa tai keskiaikaa myöhäisempi kreikkalainen kulttuurimaisema.
Kylät.
Zagorochórian pinta-ala on neliökilometriä. Kylät voidaan jakaa läntiseen, keskiseen ja itäiseen Zagóriin. Zagorochórian 46 kylää ovat alueittain:
Läntinen Zagóri ("Dytikó Zagóri")
Läntinen Zagóri sijaitsee Ioánninan kaupungin luoteispuolella. Sen kylät ovat Voïdomátis-joen laaksossa.
Keskinen Zagóri ("Kentrikó Zagóri")
Keskinen Zagóri sijaitsee Ioánninasta pohjoiseen.
Itäinen Zagóri ("Anatolikó Zagóri")
Itäinen Zagóri sijaitsee Ioánninan koillispuolella.
Sosialistinen kansanpuolue (Norja)

Sosialistinen kansanpuolue () oli norjalainen vasemmistolainen puolue, joka oli toiminnassa vuosina 1961–1976. Se perustettiin vastalauseena työväenpuolueen ulkopolitiikalle, erityisesti vastustamaan ydinaseiden sijoittamista Norjaan ja ajamaan Norjan eroa Natosta. Monet uuden puolueen keskeisistä poliitikoista olivat olleet aktiivisia radikaalissa "Orientering"-lehdessä. Sosialistinen kansanpuolue sai ensimmäisissä vaaleissaan vuonna 1961 suurkäräjille kaksi kansanedustajaa, jotka ajautuivat vaa'ankieliasemaan työväenpuolueen ja porvarillisen opposition väliin. Syksyllä 1963 he kaatoivat Gerhardsenin III hallituksen Kings Bayn kaivosonnettomuuden takia. Vuoden 1969 vaaleissa sosialistinen kansanpuolue putosi suurkäräjiltä, minkä jälkeen se aloitti yhteistyön muiden pienten vasemmistopuolueiden kanssa. Vuoden 1973 vaaleissa ne muodostivat sosialistisen vaaliliiton, jonka avulla puolue onnistui saamaan peräti yhdeksän kansanedustajaa. Sosialistisesta vaaliliitosta muodostettiin pari vuotta myöhemmin uusi sosialistinen vasemmistopuolue.
Kannatus suurkäräjävaaleissa.
Lähde:
Mustan ja Valkoisen Teatteri

Mustan ja Valkoisen Teatteri on vuonna 2003 perustettu imatralainen teatteriyhdistys, joka on tuottanut itse tai yhteistyössä muiden teattereiden kanssa yli 20 näytelmää ja yhden elokuvan. 
Mustan ja Valkoisen Teatteri on järjestänyt vuodesta 2004 Mustan ja Valkoisen Teatterifestivaalia (Black &amp; White Theatre Festival). Festivaali järjestetään Imatralla vuosittain kesäisin. Vuodesta 2021 festivaali on toteutettu heinäkuun viimeisellä viikolla. Festivaalilla on vieraillut teatteriryhmiä ainakin 55 maasta. 
Mustan ja Valkoisen teatteri on järjestänyt myös koulutuksia, seminaareja, kymmeniä työpajoja ja myös näyttelytoimintaa. 
Mustan ja Valkoisen Teatteri-yhdistys järjesti elokuussa 2025 ensimmäisen Saimaa Film Festival tapahtuman. 
Teatterin ja festivaalin taiteellinen johtaja on Kamran Shahmardan. 
Teatterille on myönnetty myös useita palkintoja: Palkinto Myönteisen Imatra-kuvan edistäjänä ja Myö-hengen ylläpitäjänä 2014. Imatran kaupungin taidepalkinto 2014. Palkinto ohjauksesta, näytelmä ”Muistelmia kuolleesta talosta” 2017, Saimaa ilmiön Ilmiömäinen-tunnustus 2019.
Kaakkois-Suomen Taidetoimikunta myönsi 18.11.2024 Mustan ja Valkoisen Teatterille palkinnon pitkäaikaisesta työstä teatteritaiteen hyväksi. 
Mustan ja Valkoisen Teatteri-yhdistykselle myönnettiin 31.1.2025 järjestetyssä Etelä-Karjalan kulttuuri- ja urheilugaalassa Etelä-Karjalan Kulttuuripalkinto: Kulttuurimyönteinen yhteisö: Mustan ja valkoisen teatteriyhdistys.https://www.epressi.com/tiedotteet/kotimaa/kulttuuri-ja-urheilu-juhlivat-etela-karjalassa-ensimmaista-kertaa-yhteisessa-gaalassa.html
Nicaraguan maanjäristys 1972

Nicaraguan maanjäristys 1972 on 23. joulukuuta 1972 kello 0.29 paikallista aikaa Nicaraguassa sattunut, arviolta 70-prosenttisesti pääkaupunki Managuan raunioittanut maanjäristys. Maanjäristyksen momenttimagnitudi oli 6,3 ja syvyys noin 10 kilometriä. Maanjäristyksen keskus sijoittui Managuajärveen, jonka rannalla Managuan kaupunki sijaitsee. 
Alkuperäisissä raporteissa Nicaraguan vuoden 1972 maanjäristyksessä kuolleiden määräksi ilmoitettiin noin 18 000, mutta määrän varmistaminen osoittautui mahdottomaksi. Myöhemmin kuolonuhrien määräksi ilmoitettiin yli 10 000. Myös matalampia arvioita on kuitenkin esitetty. Arviolta noin 20 000 ihmistä haavoittui ja yli 300 000 ihmistä joutui kodittomaksi. Maanjäristyksen vakavin vaihe kesti noin kuusi sekuntia. Maanjäristystä oli ennakoinut vähäinen edeltävä tärähtely, ja jälkijäristyksiä esiintyi monia. Kello 1.18 sattui magnitudin 5,0 jälkijäristys, pari minuuttia myöhemmin hieman voimakkaampi, magnitudin 5,2 jälkijäristys. Vakavin tuho maanjäristyksestä aiheutui 27 neliökilometrin alueen sisällä. 13 neliökilometrin vyöhykkeen sisällä useimmat rakennukset tuhoutuivat. Managuan keskustan alue tuhoutui lähes täydellisesti.
Voimakkaat tulipalot seurasivat Nicaraguan vuoden 1972 maanjäristystä ja aiheuttivat lisää mittavia vahinkoja. Tulipalojen riehunta loppui vasta 6. tammikuuta 1973. Ennen tätä pulaa oli tullut perustarpeista, kuten ruoasta, vedestä ja lääkkeistä. Läheiset maat kuten Honduras, El Salvador ja Guatemala suunnittelivat kansainvälisen hätäapuoperaation. Humanitaarisiin toimenpiteisiin yhtyivät muiden muassa Meksiko, Costa Rica, Kuuba, Kiina, Neuvostoliitto, Yhdysvallat, Espanja, Japani ja Venezuela. 31. joulukuuta 1972 puertoricolainen baseballpelaaja Roberto Clemente kuoli lento-onnettomuudessa humanitaarista avustusta Nicaraguaan kuljettamassa olleella matkalla.
Aiemmin suuri maanjäristys (Nicaraguan maanjäristys 1931) oli aiheuttanut tuhoa Managuassa 31. maaliskuuta 1931.
Norad

Norad (, ) on Norjan ulkoministeriö alainen kehitysyhteistyötä hallinnoiva virasto. Sillä oli 270 työntekijää vuonna 2021. Virastoa on vuodesta 2020 johtanut Bård Vegar Solhjell.
Vanilla-ohjelmisto

Vanilla-ohjelmisto on tietotekniikassa käytetty termi, jolla viitataan ohjelmiston muokkaamattomaan versioon. Termistä on tullut laajasti hyväksytty oa toimialan sanastoa, ja se juontaa juurensa jäätelön ”perusmakuun” eli vaniljaan (engl. vanilla).
Esimerkkejä termin käytöstä.
Android-puhelinten kanssa on sen sijaan puhuttu ”puhtaasta Androidista”. 2010-luvulla oli yleistä että puhelinten valmistajat korvasivat koko Androidin käyttöliittymän omalla ohjelmistollaan.
Raija Nieminen

Raija Sinikka Nieminen (14. helmikuuta 1937 Jämsänkoski - 28. kesäkuuta 2004 Pertunmaa) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kulttuurijohtaja, joka työskenteli muun muassa Kuurojen liiton kulttuurikeskuksen johtajana.
Nieminen kirjoitti ylioppilaaksi Jämsän yhteiskoulusta 1956, jonka jälkeen hän valmistui Helsingin yliopistosta kirjastonhoitajaksi 1960 ja humanististen tieteiden kandidaatiksi 1968. Kirjastonhoitajana muun muassa Kotkassa työskennellyt Nieminen kuuroutui kolmekymppisenä. Vuosina 1975-1979 Niemisen puoliso Jukka T. Nieminen oli YK:n asiantuntijatehtävissä St. Lucian saarella, jolloin hän teki vapaaehtoistyötä paikallisessa kuurojen koulussa. Vuonna 1985 Nieminen julkaisi kokemuksistaan kirjan "Äänetön saari", joka käännettiin myös englanniksi. Suomeen palattuaan hän työskenteli vuodesta Kuurojen liitossa, aluksi yleisihteerinä ja kulttuurisihteerinä, ja vuodesta 1988 lähtien kulttuurikeskuksen johtajana. Nieminen toimi myös Kuurojen maailmanliiton kulttuuri- ja taidekomission puheenjohtajana 1988-1991. Hän jäi työkyvyttömyyseläkkeelle sydänleikkauksen jälkeen vuonna 1993 ja kuoli sairaskohtaukseen lomamatkallaan kesäkuussa 2004.
Kaija Niemisen isoisä oli kansanedustaja Valfrid Eskola.
Augustuksen kisat

Augustuksen kisat on Jukka M. Heikkilän vuonna 2006 ilmestynyt viides historiallinen romaani.
Augustuksen kisat kertoo gladiaattoreista ja Augustuksen ajan Roomasta. Teos kuvaa naumakhiakisoja eli vesialtaassa järjestettyä taistelunäytöstä. Kirjan päähenkilö on fiktiivinen hahmo Marcus, mutta sivuhenkilöitä ovat muun muassa Augustus, Livia ja Julia. Teos avaa järjestäjän näkökulman areenanäytösten maailmaan. Tapahtumat sijoittuvat vuoteen 2 jKr.
Kurkimäen Kisa

Kurkimäen Kisa (KuKi) on kuopiolainen urheiluseura, joka on perustettu Kuopion Kurkimäessä vuonna 1948. KuKi on jalkapalloseura, mutta seuran toimintaan kuuluu muitakin urheilulajeja kuten yleisurheilua.
Kurkimäen Kisa pelaa Itä-Suomen Nelosta kaudella 2024.
Germania (romaani)

Germania on Jukka M. Heikkilän vuonna 2008 ilmestynyt kuudes historiallinen romaani.
Germania historialliseen kehykseen sijoittuva seikkailukertomus roomalaisesta retkikunnasta Germaniassa. Päähenkilö on fiktiivinen arkkitehti Numericus. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Germanicus ja keisari Tiberius. Kirjan seikkailullinen juoni on saanut vaikutteita Condradin Pimeyden sydämestä.
Tapahtumat sijoittuvat vuoteen 20 jKr.
Karthago (kirja)

Karthago on Jukka M. Heikkilän vuonna 2011 ilmestynyt seitsemäs historiallinen romaani.
Karthago kertoo Karthagon taistelusta Roomaa vastaan. Kirjan päähenkilönä on historiallinen hahmo, palkkasoturi Ksanthippos. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Hamilkar Barka ja Marcus Atilius Regulus. Autenttisen tuntuinen minäkerronta avaa spartalaisen soturin näkökulman maasodankäyntiin ja erityisesti elefantteihin sotakoneina.
Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 256–255 eaa.
"Helsingin Sanomat" julkaisi kirjasta arvostelun.
Bahaman yliopisto

Bahaman yliopisto () on Bahamalla toimiva yliopisto. Se perustettiin Bahaman korkeakouluna () 1970-luvulla seuraavien instituutioiden yhdistymisen myötä: The Bahamas Teachers' College, San Salvador Teachers' College, C.R. Walker Technical College ja Government High Schoolin sixth form -ohjelma. Oppilaitokselle myönnettiin virallinen asema yliopistona vuonna 2016.
Lynden Pindling avasi Bahaman korkeakoulun muodollisesti helmikuussa 1977. Pindling ennakoi korkeakoulun kehittyvän yliopistoksi jo kymmenessä vuodessa. Kesäkuussa 1995 Bahaman korkeakoululle myönnettiin lainsäädännöllä täysi itsehallinto oman toimintansa osalta. Elokuussa 2000 korkeakouluun yhdistettiin The Bahamas Hotel Training College. Uusia tutkintomahdollisuuksia avattiin myös Länsi-Intian yliopiston ja Jamaikan teknologian yliopiston kanssa tehdyn yhteistyön avulla. Ensimmäinen maisteriohjelma Bahaman korkeakouluun avattiin vuonna 2001 kasvatustieteissä yhteistyössä Kentin osavaltionyliopiston kanssa. Lisää maisteriohjelmia avattiin ensin yhteistyössä muiden yliopistojen kanssa, sitten vuonna 2010 ensimmäisen kerran itsenäisesti liikehallinnon maisterin tutkinnon muodossa.
Bahaman korkeakoulun instituution muuhun laajentumiseen kuului 28 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla rahoitetun Harry C. Moore Library and Information Centren avaaminen 8. huhtikuuta 2011. Bahaman parlamentin säädöksellä Bahaman korkeakoulu sai täyden yliopiston aseman 10. marraskuuta 2016. Bahaman koulutus-, tiede- ja teknologiaministeri Jerome K. Fitzgerald tiedotti oppilaitoksen aseman tuloillaan olleesta muutoksesta 25. elokuuta 2016. EduRankin kansainvälisessä yliopistojen vertailussa Bahaman yliopisto sai vuonna 2023 sijan 6 091 kaikkiaan 14 131 yliopiston joukosta.
Bahaman yliopiston pääkampus on Nassaun Oakes Field -kampus. Sillä on kaksi muutakin kampusta ja lisäksi useita alueellisia keskuksia.
Germaani ja leijona

Germaani ja leijona on Jukka M. Heikkilän vuonna 2017 ilmestynyt kahdeksas historiallinen romaani.
Germaani ja leijona kertoo venatio-kisoista eli eläintaisteluista amfiteatterissa. Kirjan päähenkilöt (germaani Ramnulf ja leijona Leo) ovat fiktiivisiä, mutta tärkeitä taustahahmoja ovat muun muassa keisari Trajanus ja vallanperijä Hadrianus. Teos avaa rinnakkain leijonan ja miehen näkökulman areenataistelujen armottomaan maailmaan.
Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 106-107 jKr.
Juppiterin saari

Juppiterin saari on Jukka M. Heikkilän vuonna 2019 ilmestynyt yhdeksäs historiallinen romaani.
Juppiterin saari on spefi-seikkailukertomus, joka kertoo Mons Jovis saaren (nyk. Isola di Montekristo) outoja tapahtumia tutkimaan lähetetystä retkikunnasta. Kirjan henkilöt ovat fiktiivisiä: Paulus, Titus Flavius ja Ursus. Tapahtumat sijoittuvat vuoteen 170 jKr.
Sisilian prinsessa

Sisilian prinsessa on Jukka M. Heikkilän vuonna 2021 ilmestynyt kymmenes historiallinen romaani.
Sisilian prinsessa kertoo hellenistisen ajan kuningattaresta, jota palvottiin elinaikanaan jumalana. Kirjan päähenkilönä on historiallinen hahmo Lanassa, Agathokleen tytär. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Agathokles, Pyrrhos, Demetrios Piirittäjä ja Antigonos Gonatas.
Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 310-240 eKr.
Puumiekka

Puumiekka on Jukka M. Heikkilän vuonna 2022 ilmestynyt 11:s historiallinen romaani.
"Puumiekka" kertoo gladiatrix-esityksistä eli naisista areenalla. Päähenkilöt ovat fiktiivisiä. Sivuhenkilönä on keisari Domitianus. Teos kuvaa Domitianuksen terrorin aikaa ja antaa synkän kuvan yksinvaltiudesta. Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 91–92.
Francisco de Paula Santanderin yliopisto

Francisco de Paula Santanderin yliopisto () on vuonna 1962 Cúcutassa, Norte de Santanderin maakunnassa Kolumbiassa toimintansa aloittanut yliopisto.
Francisco de Paula Santanderin yliopisto sijoittui vuonna 2023 EduRankin maailmanlaajuisessa korkeakoulujen vertailussa sijalle 8 148 kaikkiaan 14 131 korkeakoulun joukosta. Samassa vertailussa Francisco de Paula Santander pääsi Kolumbian 190:stä vertaillusta korkeakoulusta 70. sijalle.
Välilehti

Välilehti () on graafisen käyttöliittymän elementti, joka mahdollistaa usean dokumentin tai toimintoja sisältävän paneelin sijoittamisen yhteen ikkunaan.
Työpöytämallia seuraavissa käyttöliittymissä välilehti voidaan kuvata kortiston korttien väliin asetettavilla välilehdillä.
Tämänkaltaista käyttöliittymää käytettiin mahdollisesti ensimmäisen kerran IBM PC:lle vuonna 1982 julkaistussa tekstinkäsittelyohjelmassa WordVision.
PC Magazine kommentoi myöhemmin että ohjelman käyttöliittymä oli myöhemmin inspiraationa uusia ideoita etsiville ohjelmoijille. Välilehdet jäivät tämän jälkeen unohduksiin, kunnes Quattro Pro for Windows 1.0 esitteli ne uudelleen 1992. Microsoft Word 6.0 vuodelta 1993 käytti välilehtiä valikoiden yksinkertaistamiseen.
Välilehdet toteutettiin myös Sun NeWS:issa ja etenkin Gosling Emacsissa NeWSille vuodelta 1988.
Mozilla Firefoxia on pidetty selaimena, joka toi välilehdet yleiseen käyttöön. Tosiasiassa myös Opera käytti niitä jo 2000-luvun alussa. Ilmeisesti ensimmäinen selain, jossa oli välilehdet, oli BookLink Technologiesin InternetWorks.
America Online osti BookLinkin marraskuussa 1994,
kunnes solmi maaliskuussa 1996 sopimuksen Microsoftin kanssa sen selaimen käyttämisestä.
Mozilla Suiteen välilehdet tulivat aluksi MultiZilla-nimisen laajennuksen mukana.
Työkaluvihje

Työkaluvihje () on graafisen käyttöliittymän elementti, joka näyttää lisätietoja siirrettäessä osoitin jonkin muun käyttöliittymäkomponentin päälle.
Microsoftin ohjelmistoissa käytetään termiä ScreenTip.
Apple käyttää termejä "tip" ja "help tag".
Työkaluvihjeet tulivat käyttöön Applen Mac OS System 7:ssa vuonna 1991 nimellä "Balloon Help".
Apple sai myös patentteja tähän tekniikkaan.
My Useless Life

My Useless Life on yhdysvaltalainen kahden muusikon black metal -yhtye, jonka perusti Sacramentossa syyskuussa 2011 F ja marraskuussa 2011 mukaan liittyi S, laulajana ja akustisen kitaran soittajana. Yhtyeen sanoitusten aiheita ovat: masennus, melankolia ja negatiivisuus.
Reijo Vauhkonen

Reijo Olavi Vauhkonen (s. 2. kesäkuuta 1939 Heinävesi) on suomalainen teollisuusneuvos.
Vauhkonen avioitui 1964 muotoilujohtaja Eliisa Elon kanssa. Vauhkonen kävi kansakoulun Heinävedellä 1946–1954, suoritti Pohjois-Karjalan keskusammattikoulun Joensuussa 1957, valmistui rakennusmestariksi Helsingin teknillisestä koulusta 1961 ja rakennusinsinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1966. Hän oli Lohjan Kalkkitehdas Oy:n, vuodesta 1975 Oy Lohja Ab, myyntipäällikkö vuodesta 1966, markkinointipäällikkö vuodesta 1978 ja osastopäällikkö 1980.
Juukalaisen Suomen Vuolukivi Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja Vauhkonen oli 1980–1989 ja Tulikivi Groupin hallituksen puheenjohtaja 1988–2002 sekä varapuheenjohtaja ja jäsen 2002–2009. 
Vauhkosella on ollut lukuisia liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1994 ja Vuoden liikemies -palkinnon 1990. Hänen mukaansa on nimetty Reijo Vauhkosen rahasto Suomen Kulttuurirahaston Pohjois-Karjalan rahastossa 1989.
Etelä-Karjalan Liikunta ja Urheilu

Etelä-Karjalan Liikunta ja Urheilu (lyh. EKLU) on Etelä-Karjalan alueella toimiva liikunnan aluejärjestö. Järjestön perustehtävä on edistää hyvinvointia Etelä-Karjalan alueella liikunnan ja urheilun avulla. Lisäksi järjestö tukee liikuntakulttuurin elinvoimaisuutta ja monipuolisuutta paikallisella tasolla. Järjestö edistää Etelä-Karjalan liikunta- ja urheilutoimijoiden yleistä arvostusta ja toimintaedellytyksiä. Järjestö vaikuttaa myös liikunta- ja urheilukulttuurin kehitykseen Etelä-Karjalassa.
Etelä-Karjalan Liikunta ja Urheilu on perustettu vuonna 1998. Järjestön toimisto sijaitsee Imatralla.
Etelä-Karjalan Liikunta ja Urheilu on liikunnan asiantuntija- ja kehittäjäjärjestö. Järjestö kouluttaa lasten kanssa työskenteliviä, seuratoimijoita ja työyhteisöjen ihmisiä. Lisäksi järjestö puhuu liikunnasta päättäjille ja medialle. Järjestö tekee yhteistyötä paikallisesti, maakunnallisesti ja valtakunnallisesti. Aluejärjestö on yksi viidestätoista aluejärjestöstä.
Etelä-Savon Liikunta

Etelä-Savon Liikunta (lyh. ESLi) on Etelä-Savon alueella toimiva liikunnan aluejärjestö. Järjestön perustehtävä on edistää hyvinvointia Etelä-Savon alueella liikunnan ja urheilun avulla. Lisäksi järjestö tukee liikuntakulttuurin elinvoimaisuutta ja monipuolisuutta paikallisella tasolla. Järjestö edistää Etelä-Savon liikunta- ja urheilutoimijoiden yleistä arvostusta ja toimintaedellytyksiä. Järjestö vaikuttaa myös liikunta- ja urheilukulttuurin kehitykseen Etelä-Savossa.
Etelä-Savon Liikunta on perustettu vuonna 1998. Järjestön toimisto sijaitsee Mikkelissä.
Etelä-Savon Liikunta on liikunnan asiantuntija- ja kehittäjäjärjestö. Järjestö kouluttaa lasten kanssa työskenteliviä, seuratoimijoita ja työyhteisöjen ihmisiä. Lisäksi järjestö puhuu liikunnasta päättäjille ja medialle. Järjestö tekee yhteistyötä paikallisesti, maakunnallisesti ja valtakunnallisesti. Aluejärjestö on yksi viidestätoista aluejärjestöstä.
Hämeen Liikunta ja Urheilu

Hämeen Liikunta ja Urheilu (lyh. HLU) on Kanta-Hämeen ja Pirkanmaan alueella toimiva liikunnan aluejärjestö. Järjestön perustehtävä on edistää hyvinvointia Kanta-Hämeen ja Pirkanmaan alueella liikunnan ja urheilun avulla. Lisäksi järjestö tukee liikuntakulttuurin elinvoimaisuutta ja monipuolisuutta paikallisella tasolla. Järjestö edistää Kanta-Hämeen ja Pirkanmaan liikunta- ja urheilutoimijoiden yleistä arvostusta ja toimintaedellytyksiä. Järjestö vaikuttaa myös liikunta- ja urheilukulttuurin kehitykseen Kanta-Hämeessä ja Pirkanmaalla.
Hämeen Liikunta ja Urheilu on perustettu vuonna 1993. Järjestön toimisto sijaitsee Tampereella.
Hämeen Liikunta ja Urheilu on liikunnan asiantuntija- ja kehittäjäjärjestö. Järjestö kouluttaa lasten kanssa työskenteliviä, seuratoimijoita ja työyhteisöjen ihmisiä. Lisäksi järjestö puhuu liikunnasta päättäjille ja medialle. Järjestö tekee yhteistyötä paikallisesti, maakunnallisesti ja valtakunnallisesti. Aluejärjestö on yksi viidestätoista aluejärjestöstä.
Kainuun Liikunta

Kainuun Liikunta (lyh. KL) on Kainuun alueella toimiva liikunnan aluejärjestö. Järjestön perustehtävä on edistää hyvinvointia Kainuun alueella liikunnan ja urheilun avulla. Lisäksi järjestö tukee liikuntakulttuurin elinvoimaisuutta ja monipuolisuutta paikallisella tasolla. Järjestö edistää Kainuun liikunta- ja urheilutoimijoiden yleistä arvostusta ja toimintaedellytyksiä. Järjestö vaikuttaa myös liikunta- ja urheilukulttuurin kehitykseen Kainuussa.
Kainuun Liikunta on perustettu vuonna 1995. Järjestön toimisto sijaitsee Kajaanissa.
Kainuun Liikunta on liikunnan asiantuntija- ja kehittäjäjärjestö. Järjestö kouluttaa lasten kanssa työskenteliviä, seuratoimijoita ja työyhteisöjen ihmisiä. Lisäksi järjestö puhuu liikunnasta päättäjille ja medialle. Järjestö tekee yhteistyötä paikallisesti, maakunnallisesti ja valtakunnallisesti. Aluejärjestö on yksi viidestätoista aluejärjestöstä.
Keski-Pohjanmaan Liikunta

Keski-Pohjanmaan Liikunta (lyh. Kepli) on Keski-Pohjanmaan ja Kalajokilaakson alueella toimiva liikunnan aluejärjestö. Järjestön perustehtävä on edistää hyvinvointia Keski-Pohjanmaan alueella liikunnan ja urheilun avulla. Lisäksi järjestö tukee liikuntakulttuurin elinvoimaisuutta ja monipuolisuutta paikallisella tasolla. Järjestö edistää Keski-Pohjanmaan liikunta- ja urheilutoimijoiden yleistä arvostusta ja toimintaedellytyksiä. Järjestö vaikuttaa myös liikunta- ja urheilukulttuurin kehitykseen Keski-Pohjanmaalla.
Keski-Pohjanmaan Liikunta on perustettu 10. marraskuuta 1997. Järjestön toimisto sijaitsee Kokkolassa.
Keski-Pohjanmaan Liikunta on liikunnan asiantuntija- ja kehittäjäjärjestö. Järjestö kouluttaa lasten kanssa työskenteliviä, seuratoimijoita ja työyhteisöjen ihmisiä. Lisäksi järjestö puhuu liikunnasta päättäjille ja medialle. Järjestö tekee yhteistyötä paikallisesti, maakunnallisesti ja valtakunnallisesti. Aluejärjestö on yksi viidestätoista aluejärjestöstä.
Kymenlaakson Liikunta

Kymenlaakson Liikunta (lyh. Kymli) on Kymenlaakson alueella toimiva liikunnan aluejärjestö. Järjestön perustehtävä on edistää hyvinvointia Kymenlaakson alueella liikunnan ja urheilun avulla. Lisäksi järjestö tukee liikuntakulttuurin elinvoimaisuutta ja monipuolisuutta paikallisella tasolla. Järjestö edistää Kymenlaakson liikunta- ja urheilutoimijoiden yleistä arvostusta ja toimintaedellytyksiä. Järjestö vaikuttaa myös liikunta- ja urheilukulttuurin kehitykseen Kymenlaaksossa.
Kymenlaakson Liikunta on perustettu vuonna 1998. Järjestön toimisto sijaitsee Kouvolassa.
Kymenlaakson Liikunta on liikunnan asiantuntija- ja kehittäjäjärjestö. Järjestö kouluttaa lasten kanssa työskenteliviä, seuratoimijoita ja työyhteisöjen ihmisiä. Lisäksi järjestö puhuu liikunnasta päättäjille ja medialle. Järjestö tekee yhteistyötä paikallisesti, maakunnallisesti ja valtakunnallisesti. Aluejärjestö on yksi viidestätoista aluejärjestöstä.
Lapin Liikunta

Lapin Liikunta (lyh. LAPLI) on Lapin alueella toimiva liikunnan aluejärjestö. Järjestön perustehtävä on edistää hyvinvointia Lapin alueella liikunnan ja urheilun avulla. Lisäksi järjestö tukee liikuntakulttuurin elinvoimaisuutta ja monipuolisuutta paikallisella tasolla. Järjestö edistää Lapin liikunta- ja urheilutoimijoiden yleistä arvostusta ja toimintaedellytyksiä. Järjestö vaikuttaa myös liikunta- ja urheilukulttuurin kehitykseen Lapissa.
Lapin Liikunta on perustettu 8. huhtikuuta 1995. Järjestön toimisto sijaitsee Rovaniemellä.
Lapin Liikunta on liikunnan asiantuntija- ja kehittäjäjärjestö. Järjestö kouluttaa lasten kanssa työskenteliviä, seuratoimijoita ja työyhteisöjen ihmisiä. Lisäksi järjestö puhuu liikunnasta päättäjille ja medialle. Järjestö tekee yhteistyötä paikallisesti, maakunnallisesti ja valtakunnallisesti. Aluejärjestö on yksi viidestätoista aluejärjestöstä.