tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaakkolampi (Kuopio, Saittajärvi)

Kaakkolampi on Pohjois-Savossa Kuopiossa Pihkainmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lampi on 150 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Tallusjärven valuma-alueella (14.77), jonka Saittajoen valuma-alueeseen (14.774) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 117,8 metriä mpy.
Pieni-Selkee

Pieni-Selkee on Pohjois-Savossa Kuopiossa Pihkainmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lampi on 350 metriä pitkä, 110 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Tallusjärven valuma-alueella (14.77), jonka Saittajoen valuma-alueeseen (14.774) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on Karttapaikan mukaan 122,4 metriä mpy.
Ohenlampi (Kuopio)

Ohenlampi on Pohjois-Savossa Kuopiossa Pihkainmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lampi on 800 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Tallusjärven valuma-alueella (14.77), jonka Saittajoen valuma-alueeseen (14.774) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,2 metriä mpy.
Vaarunjärvi (Kuopio)

Vaarunjärvi on Pohjois-Savossa Kuopiossa Pihkainmäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Vaarunjärvi on 1,6 kilometriä pitkä, 690 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 53 hehtaaria. Se sijaitsee korkeiden Ohenmäen, Vaarunmäen ja Pyymäen väliin jäävässä laaksossa. Järvellä on kolme lahtea, joista itäinen ja matala Mutalahti jää etelästä työntyvän Munaniemen taakse suojaan. Mutalahden takana levittäytyy tasainen Vaarunpäänsuo. Läntinen Vaarunlahden rannat kohoavat Vaarunmäelle. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 1,71 miljoonaa kuutiometriä, jolloin sen keskisyvyydeksi tulee noin 3,2 metriä. Sen syvin kohta painuu 11,0 metriin ja se sijaitsee Munaniemen edustalla sen luoteispuolella. Sen rantaviivan pituus on 4,9 kilometriä. Järven lähiympäristössä toimii kaksi pientä maatilaa ja sen rannoille on rakennettu 10 vapaa-ajan asuntoa. Kaakkoon järvestä Pyymäen takana sijaitsee Pihkainmäen taajama seututien 551 varressa.
Vesistösuhteet.
Vaarunjärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Tallusjärven valuma-alueella (14.77), jonka Saittajoen valuma-alueeseen (14.774) se kuuluu. Järven valuma-alueen pinta-ala on 4,14 neliökilometriä . Vaarunpäänsuon läpi laskee Pyymäen takaa tuleva oja. Ojan valuma-alueella sijaitsevat Pieni-Vaaru, Iso-Ilves ja Pieni-Ilves. Vaarunlahdelta alkaa Vaarunjoki, joka laskee 1,3 kilometrin pituisena Saittajärven Saitanlahteen. Järven vedenpinnan korkeus on Järviwikin kukaan 128,3 metriä ja Karttapaikan mukaan 128,9 metriä mpy.
Iso-Ilves (Kuopio)

Iso-Ilves on Pohjois-Savossa Kuopiossa Pihkainmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Iso-Ilves on 180 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee Pyymäen ja Ohenmäen ylänköjen välisessä painaumassa toisen lammen, Pieni-Ilveksen, kanssa. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen suurin syvyys on yli 3 metriä. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja ne ovat metsämaata. Rannat ovat autiot, mutta lampien välisellä alueella on pieni asuinalue.
Vesistösuhteet.
Iso-Ilves sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Tallusjärven valuma-alueella (14.77), jonka Saittajoen valuma-alueeseen (14.774) se kuuluu. Siihen laskee Pieni-Ilveksestä johdettu oja ja sen oma 750 metriä pitkä laskuoja laskee Vaarunjärveen. Lammen vedenpinnan korkeus on 149,5 metriä mpy. Laskuojan pudotus on siten joko 20,6 metriä.
Niko Leppänen

Niko Leppänen (16. joulukuuta 1984 Lahti) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Hän pelasi urallaan 57 Veikkausliiga-ottelua. 
Leppänen on lahtelaisen FC Kuusysin kasvatti. Hän pelasi Veikkausliiga-seura FC Lahdessa ensimmäisen kerran 2003 ja vakiinnutti paikkansa joukkueessa seuraavien kausien aikana. Leppänen aloitti joukkueessa laitapuolustajana, mutta myöhemmin hänen pelipaikakseen vakiintui keskikentän pohjan puolustava rooli. Vuonna 2006 Leppänen solmi FC Lahden kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen, mutta hänet erotettiin vuonna 2007 seurasta kurinpidollisista syistä, jolloin hän siirtyi Ykkösessä pelaavaan JJK:hon. Leppäsen pelaajauran viimeinen seura oli Jämsänkosken Ilves, jossa hän lopetti uransa kauden 2012 jälkeen. Hän edusti urallaan myös Äänekosken Huimaa, FC Blackbirdia ja FC Vaajakoskea.
Pelaajauransa jälkeen Leppänen on toiminut valmentajana. Hän on ollut FC Espoon päävalmentaja sekä valmentanut PPJ:n junioreita ja ollut mukana myös seuran edustusjoukkueen valmennusryhmässä. Kaudeksi 2025 hän siirtyi Kakkosessa pelaavan Kiffenin päävalmentajaksi.
FA Cupin loppuottelu 2024

FA Cupin loppuottelu 2024 (sponsorisyistä johtuen myös Emirates FA Cup) oli maailman vanhimman jalkapalloturnauksen, FA Cupin historian 143. loppuottelu. Ottelussa kohtasivat Manchester City ja Manchester United. United voitti ottelun maalein 1-2 ja saavutti seurahistoriansa 13. FA Cupin.
Ottelussa kohtasivat samat joukkueet kuin edellisvuonna, jolloin Manchester City voitti maalein 2-1.
Manchester United sai voitollaan paikan Eurooppa-liigan liigavaiheeseen kaudelle 2024–2025. 
Tie loppuotteluun.
Molemmat joukkueet aloittivat FA Cupin vasta 3. kierroksella, niin kuin Valioliigajoukkueet tavallisesti.
Manchester City.
Manchester City aloitti turnauksen vakuuttavalla 5-0 voitolla Huddersfied Townista. Seuraavalla kierroksella se kohtasi vieraskentällä Tottenham Hotspurin ja voitti ottelun 0-1. Neljännesvälierissä Manchester City jatkoi voittoputkeaan voittamalla Luton Townin maalein 2-6. Puolivälierissä vastaan tuli Newcastle United, jonka City voitti kotikentällä 2-0. Välierissä joukkue kohtasi Chelsean, jonka se voitti 1-0.
Manchester United.
3. kierroksella Manchester United kaatoi Wigan Athleticin vieraskentällä 0-2. Seuraavalla kierroksella vastaan tuli Newport County 3. korkeimmalta sarjatasolta, Ykkösliigasta, jonka United voitti 2-4. Viidenellä kierroksella United voitti Nottingham Forestin vieraissa 0-1. Ensimmäinen kotiottelu päättyi 4-3 voittoon verivihollisesta Liverpoolista. Välierissä joukkue voitti Coventry Cityn 3-4.
Ottelu.
Ottelu alkoi 15:00 paikallista aikaa. Stadionilla oli katsojia n. 84 814. Ottelun tuomarina toimi englantilainen Andrew Madley. Manchester City voitti ottelun maalidottoman (xG), pallonhalinnan ja laukaukset maalia kohti, ja jo ennen ottelua Manchester Unitedia pidettiin suurena altavastajaana hallitsevaa Valioliigan mestaria vastaan. Manchester United hallitsi ottelun avauspuoliskoa ja johti jo 0-2 toiselle puoliajalle mentäessä Alejandro Garnachon ja Kobbie Mainoon maaleilla. Jérémy Doku teki Cityn kavennuksen 87. minuutilla.
Avril Bardoni

Avril Bardoni (1936–2017) oli kielenkääntäjä.
Bardoni käänsi muiden muassa Leonardo Sciascian, Susanna Tamaron ja Romana Petrin kirjallisuutta erityisesti italian kielestä. Hänelle myönnettiin vuonna 1986 John Florio -palkinto Sciascian teoksen "Il mare colore del vino" englanninkielisestä käännöksestä "The Wine-Dark Sea". Bardoni käänsi myös oopperoiden librettoja. Hänen englanniksi kääntämiensä oopperoiden joukossa on Giuseppe Verdin "Otello".
Usman Suleman

Hussein Usman Suleman (11. kesäkuuta 2002) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa FC Jazzia.
Suleman pelasi kaudella 2023 Veikkausliigassa 10 peliä IFK Mariehamnin paidassa. Jazziin hän siirtyi kaudeksi 2025, mutta polvivamman takia Sulemanin kausi jäi vain harjoitusotteluihin.
Nycticebus javanicus

Nycticebus javanicus on lorien heimoon kuuluva puoliapina. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Tämä laji esiintyy Jaavalla, Indonesiassa, Bantenista, läntisimmästä provinssista, Keski-Jaavaan ulottuvalla alueella. Sitä on tavattu sekä alangoilla että ylängöillä sijaitsevissa sademetsissä, bambumetsissä, mangrovemetsissä ja plantaaseilla. Sitä on luultavasti esiintynyt aiemmin koko saarella.
"Nycticebus javanicus" painaa noin kilon. Sen turkissa on kermanvaalealla pohjalla huomiotaherättävä tumma kuvio: silmien ympärillä renkaat, jotka jatkuvat otsan valkean salmiakkkikuvion ympäri päälaelle, siitä niskaan ja edelleen selkärankaa pitkin yläselkään.
Tämä laji on öisin aktiivinen, puissa elävä puoliapina. Se tarvitsee puita, köynnöksiä ja liaaneja liikkumistapansa vuoksi, vaikka se voi ylittää lyhyitä avoimia alueita maassa. Se syö pääasiassa puiden nesteitä ja kukintoja sekä ja hyönteisiä, ja jonkun verran hedelmiä.
Laji nukkuu joskus yksin, mutta yleisemmin kahden tai kolmen, joskus jopa kuuden yksilön ryhmissä 2–30 metrin pituisessa kasvillisuudessa. Sitä tavataan usein bambu- tai oksatiheiköissä, mutta ei puunkoloissa. Laji on myrkyllinen, sen myrkky tehoaa muihin lorilajeihin sekä ulkoloisiin ja voi aiheuttaa anafylaktisen shokin tai kuoleman ihmisillä.
Jere Riissanen

Jere Riissanen (18. kesäkuuta 2005) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa FC Jazzia lainapelaajana Veikkausliigaseura Tampereen Ilveksestä.
Riissanen debytoi Veikkausliigassa kasvattajaseurassaan Ilveksessä kaudella 2022. Kaudeksi 2025 hänet lainattiin FC Jazziin.
Kvänum

Kvänum on taajama Varan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 330 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Vedum

Vedum on taajama Varan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 945 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Baba Haruna

Baba Haruna on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa FC Jazzia.
Ura.
Haruna pelasi yhden Veikkausliiga ottelun FC Hongassa kaudella 2023. Alunperin hänen piti liittyä norjalaiseen IK Startiin.
Kaudeksi 2024 hän siirtyi Ykkösliigaseura SalPaan yksivuotisella sopimuksella, johon sisältyi optio. Hänet lainattiin kuitenkin Tampere Unitediin Kakkoseen.
Kaudelle 2025 Haruna siirtyi Ykkösessä pelaavaan FC Jazziin.
Stora Levene

Stora Levene on taajama Varan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 773 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Arentorp

Arentorp on taajama Varan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 523 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Tråvad

Tråvad on taajama Varan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 490 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Emtunga

Emtunga on taajama Varan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 298 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Larv

Larv on taajama Varan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 235 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Leo Kyllönen

Leo Kyllönen on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa FC Jazzia. Kyllönen on aiemmin pelannut Veikkausliigaa Tampereen Ilveksessä 14 ottelun verran. Kauden 2024 hän pelasi Ykkösliigaa KTP:ssa.
Viimeinen analyysi

Viimeinen analyysi () on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut Phil Joanoun ohjaama yhdysvaltalainen eroottinen jännitysdraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Richard Gere, Kim Basinger ja Uma Thurman. Elokuva kertoo psykiatrista (Gere), joka ajautuu hengenvaaralliseen suhteeseen potilaansa (Thurman) sisaren (Basinger) kanssa.
"Viimeinen analyysi" julkaistiin elokuvateattereissa helmikuussa 1992. Ilmestyessään elokuva sai vaihtelevan vastaanoton.
Juoni.
Psykiatri Isaac Barr (Richard Gere) hoitaa Diana-nimistä potilasta (Uma Thurman), jolla on traumaattisia muistoja lapsuudestaan. Tavatessaan potilaansa siskon Heatherin (Kim Basinger), Isaac ajautuu tämän kanssa kiihkeään suhteeseen. Heatherin aviomies Jimmy (Eric Roberts) on kuitenkin hyvin omistushaluinen ja väkivaltainen.
Tuotanto.
Esituotanto.
Alun perin "Viimeisen analyysin" pääosiin valittiin Richard Geren lisäksi Ellen Barkin ja Melanie Griffith loppuvuonna 1989, ja tällöin elokuvan kuvausten oli määrä alkaa huhtikuussa 1990. Sittemmin sekä Barkin että Griffith jättäytyivät pois elokuvahankkeesta. Kun Harold Becker kiinnitettiin ohjaajaksi, elokuvan kuvausten suunniteltiin alkavan syyskuussa 1990. Becker kuitenkin vetäytyi elokuvahankkeesta, ja hänen tilalleen harkittiin ensin Joel Schumacheria ennen kuin John Boorman valittiin ohjaajaksi. Boorman kuitenkin pian lähti elokuvahankkeesta taiteellisten erimielisyyksien vuoksi. Gere suosi Phil Joanoun näkemystä vuodelta 1988, ja lopulta Joanou kiinnitettiinkin elokuvan ohjaajaksi Boormanin tilalle loppuvuonna 1990. Kim Basinger, Uma Thurman ja Eric Roberts kiinnitettiin rooleihinsa keväällä 1991.
Kuvaukset.
"Viimeisen analyysin" kuvaukset alkoivat San Franciscossa huhtikuun lopulla 1991. San Franciscossa elokuvaa kuvattiin neljä viikkoa, minkä jälkeen kuvaukset siirtyivät Los Angelesiin. Elokuva kuvattiin kokonaan Kaliforniassa, jossa sen kuvauspaikkoina olivat San Franciscon ja Los Angelesin lisäksi Burbank ja Pigeon Pointin majakka, joka sijaitsee noin 80 kilometriä San Franciscosta etelään.
Ensi-ilta ja vastaanotto.
"Viimeinen analyysi" julkaistiin elokuvateattereissa Yhdysvalloissa 7. helmikuuta 1992 ja Suomessa 10. huhtikuuta 1992. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 28,6 miljoonan dollarin lipputulot ja oli Suomessa vuoden 36. katsotuin elokuva saatuaan 44 339 katsojaa.
"Viimeinen analyysi" on saanut sekä kriitikoilta että katsojilta vaihtelevia arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 56 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan. Keräys perustuu 27 arviointiin, joista 15 on ”tuoreita” ja 12 ”mätiä”. Yli 5 000 käyttäjästä 44 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,2/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 23 arvostelun perusteella elokuva on saanut 40 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin kahdeksan käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,9/10.
Algemeen Dagblad

Algemeen Dagblad (lyh. AD) on alankomaiden toiseksi suurin päivälehti. Se on perustettu vuonna 1946 ja linjaltaan liberaalikonservatiivinen. Lehdestä ilmestyy seitsemän paikallista versiota.
Vrij Nederland

Vrij Nederland (holl. 'vapaa Alankomaat', lyh. VN) on alankomaalainen kuukausittain ilmestyvä aikakauslehti. Se on perustettu vuonna 1940 ja linjaltaan vasemmistolainen.
Band of Heathens

The Band of Heathens on yhdysvaltalainen yhtye, joka perustettiin Austinissa Texasissa vuonna 2005. Yhtye tekee ja julkaisee musiikkinsa itsenäisesti ilman levy-yhtiötä.
Laulaja-lauluntekijät Gordy Quist, Ed Jurdi ja Colin Brooks esiintyivät Austinin keikkapaikoissa. Tutustuttuaan toisiinsa he muodostivat kokoonpanon nimeltä The Good Time Supper Club. Heidän lisäkseen rytmisektioon kuuluivat rumpali John Chipman ja bassokitaristi Seth Whitney. Spontaanina sivuprojektina alkaneesta ryhmästä tuli pian täysi rockyhtye. Yhtyeen nimen takana on tuntematon taho, joka esitteli ryhmän heidän tietämättään "The Heathens" -nimellä sanomalehdessä, jossa kerrottiin The Good Time Supper Clubin tulevasta keikasta.
The Band of Heathensin kaksi ensimmäistä albumia olivat molemmat live-taltiointeja: vuoden 2006 "Live from Momo’s" ja vuoden 2007 "Live at Antone’s", joka julkaistiin myös DVD-versiona.
Studioalbumin "The Band of Heathens" tuotti Ray Wylie Hubbard, ja se julkaistiin yhtyeen omalla levymerkillä BOH Records vuonna 2008. Vuonna 2009 ilmestynyt toinen studioalbumi "One Foot in the Ether" sai suurta huomiota americana-piireissä. "Top Hat Crown &amp; the Clapmaster’s Son" ilmestyi vuonna 2011.
Kappale ”Hurricane”, jonka Levon Helm alun perin levytti vuonna 1980, saavutti kultaan oikeuttavan myyntirajan eli 500 000 kappaletta. The Band of Heathensin cover-versio on tummempi ja intensiivisempi kuin Helmin levytys.
"Top Hat Crown &amp; the Clapmaster’s Son" -albumin jälkeen yhtyeen kokoonpano muuttui. Laulaja-kitaristi Colin Brooks jätti yhtyeen vuonna 2011, ja pian sen jälkeen myös bassokitaristi Seth Whitney ja rumpali John Chipman. Ed Jurdi ja Gordy Quist määrittelivät yhtyeen uudelleen vuonna 2013 ilmestyneellä albumilla "Sunday Morning Record". Rumpali Richard Millsap, bassokitaristi Scott Davis ja kosketinsoittaja Trevor Nealon liittyivät mukaan, ja tämä kokoonpano julkaisi albumin "Duende" tammikuussa 2017.
Bassokitaristi Scott Davis jätti yhtyeen, ja Jesse Wilson tuli hänen tilalleen. Vuonna 2018 ilmestynyt albumi "Message from the People Revisited" sisältää cover-versiot Ray Charlesin albumilta "Message from the People".
Vuonna 2023 ilmestynyt "Simple Things" oli Americana Albums -listojen kärjessä kaksi kuukautta. Yhtye käytti albumin äänityksessä vintage-mikrofoneja saadakseen rehevän soundin.
Yhtye pääsi esiintymään CBS:n "Saturday Morning" -lähetykseen. Toukokuussa vuorossa oli esiintyminen Grand Ole Opryssa Nashvillessa.
Elsevier (lehti)

Elsevier Weekblad (lyh. EW) on alankomaalainen uutisiin ja politiikkaan keskittyvä viikkolehti. Se on perustettu vuonna 1945 ja linjaltaan oikeistoliberaali.
Het Financieele Dagblad

Het Financieele Dagblad (lyh. FD) on alankomaalainen kuudesti viikossa ilmestyvä talouslehti. Se on perustettu vuonna 1943 ja linjaltaan liberaali.
De Groene Amsterdammer

De Groene Amsterdammer on alankomaalainen politiikkaan, kulttuuriin ja filosofiaan keskittyvä viikkolehti. Se on perustettu vuonna 1877 ja on linjaltaan vasemmistolainen.
Det brenner i natt!

Det brenner i natt! on norjalainen Arne Skouenin ohjaama mustavalkoelokuva vuodelta 1955. Se on Alfred Hitchcockilta vaikutteita saanut psykologinen jännityselokuva, joka kertoo tuhopolttajasta.
Elokuva oli ehdolla Cannesin elokuvajuhlilla.
Juoni.
Tim Ruud (Claes Gill) työskentelee oikolukijana oslolaisessa sanomalehdessä. Öisin hän kuitenkin muuttuu pyromaaniksi. Eräs kollega pääsee hänen jäljilleen ja yrittää paljastaa hänet. Sosiaalityöntekijä Margrethe (Elisabeth Bang) yrittää auttaa pahaa-aavistamatonta Timiä, mutta Tim ihastuu häneen ja torjuu Elisabethin, kun hän ei saa tunteilleen vastakaikua. Lopulta Timin on selviydyttävä pinteestä omin avuin.
John Ogdon

John Andrew Howard Ogdon (27. tammikuuta 1937 Mansfield Woodhouse, Nottinghamshire – 1. elokuuta 1989) oli brittiläinen pianisti. Hän tuli tunnetuksi prima vista -kyvystään ja teknisesti hyvin vaativan ohjelmiston omaksumisesta.
Ogdon sai opetusta Iso Elinsonilta, Claud Biggsiltä, Gordon Greeniltä, Denis Matthewsilta, Egon Petriltä ja Ilona Kabosilta. Hän nousi julkisuuteen vuonna 1958 korvatessaan solistin Johannes Brahmsin toisen pianokonserton esityksessä Liverpoolissa. Hän piti ensimmäisen Lontoon-resitaalinsa Wigmore Hallissa 29. syyskuuta 1959. Ogdon sai Busoni-palkinnon vuonna 1960 ja Liszt-palkinnon vuonna 1961. Hän voitti jaetun ensimmäisen palkinnon kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa vuonna 1962. Ogdonin ura keskeytyi vuonna 1973 psyykkisen oireilun johdosta. Hän sairasti skitsofreniaa, josta myös hänen isänsä oli kärsinyt. Toivuttuaan akuutista vaiheesta Ogdon piti oppitunteja ja mestarikursseja Indianan yliopistossa vuosina 1975–1980. Hän esiintyi vain vähäisesti, kunnes palasi aktiivisena esiintyjänä konserttilavoille 1980-luvun alkupuolella. Ogdon piti merkittävän esityksen Kaikhosru Shapurji Sorabjin nelituntisesta "Opus clavicembalisticumista" Lontoon Queen Elizabeth Hallissa vuonna 1988. Hän kuoli pesäkekeuhkokuumeeseen 52-vuotiaana.
Ogdonin ohjelmistoon kuului teoksia muiden muassa Sorabjilta, Ferruccio Busonilta, Arnold Schönbergiltä, Michael Tippettiltä, Charles-Valentin Alkanilta, Sergei Rahmaninovilta, Aleksandr Skrjabinilta, Ronald Stevensonilta, Harrison Birtwistleltä, Alexander Goehrilta ja Peter Maxwell Daviesilta. Ogdon levytti erityisesti Franz Lisztin tuotantoa. Hän teki levytyksiä myös muun muassa Busonin pianokonsertosta sekä Ludwig van Beethovenin ja Frédéric Chopinin musiikista. Ogdon tulkitsi kahdelle pianolle laadittua ohjelmistoa Brenda Lucasin kanssa. Lucas meni hänen kanssaan naimisiin vuonna 1960. Ogdon toimi myös esseistinä ja sävelsi yli kaksisataa teosta. Hänen tuotantoonsa kuuluu runsaasti pianomusiikkia, neljä oopperaa, kaksi suurimuotoista orkesteriteosta, kolme kantaattia, lauluja ja kamarimusiikkia.
Japanin antautuminen

Japanin antautuminen toisen maailmansodan lopussa sai alkunsa 15. elokuuta 1945, kun keisari Hirohito ilmoitti kansalle keisarikunnan aikovan hyväksyä liittoutuneiden asettamat ehdot. Varsinainen antautumissopimus allekirjoitettiin 2. syyskuuta 1945 USS "Missourilla", mikä merkitsi toisen maailmansodan virallista päättymistä.
Elokuuhun 1945 mennessä Japanin keisarillinen laivasto ei enää kyennyt suorittamaan laajoja merioperaatioita, ja liittoutuneet valmistautuivat hyökkäykseen Japanin saaristoon. Potsdamin julistuksessa Yhdysvallat vaati yhdessä Kiinan ja Britannian kanssa Japanin antautumista, ja vaihtoehdoksi tarjottiin ”nopeaa ja täydellistä tuhoamista”. Japanin johto julisti avoimesti aikovansa taistella viimeiseen asti, mutta esitti samalla suotuisampia ehtoja toivoen voivansa salaa vedota puolueettomaan Neuvostoliittoon rauhanneuvottelujen käynnistämiseksi. Neuvostoliitto ylläpiti diplomaattisia suhteita sen verran, että Japani saattoi uskoa sen olevan valmis sovitteluun, mutta tosiasiassa Neuvostoliitto valmistautui hyökkäämään japanilaisjoukkoja vastaan Koreassa ja Mantšuriassa.
Elokuun 6. päivänä kello 8.15 paikallista aikaa Yhdysvaltain pommikoneen pudottama ydinpommi räjähti Hiroshiman yllä. Kuusitoista tuntia myöhemmin Yhdysvaltain presidentti Harry Truman kehotti jälleen Japania antautumaan. Myöhään illalla 8. elokuuta Neuvostoliitto julisti sodan Japanille ja hyökkäsi 9. elokuuta Mantšuriaan. Samana päivänä Nagasakiin pudotettiin ydinpommi. Keisari Hirohito hyväksyi Potsdamin julistuksen ehdot. Useita päiviä kestäneiden salaisten neuvottelujen ja epäonnistuneen vallankaappauksen jälkeen julkaistiin keisarin radiopuhe, jossa hän ilmoitti Japanin kansalle antautumisestaan liittoutuneille.
Liittoutuneiden Japanin miehitys alkoi 28. elokuuta. Virallinen antautumisseremonia pidettiin 2. syyskuuta USS "Missourilla", jossa Japanin hallitus allekirjoitti vihollisuuksien lopettamista koskevan paperin. Monet japanilaiset yksiköt kieltäytyivät antautumasta, ja jotkut yksittäiset japanilaissotilaat antautuivat vasta 1970-luvulla.
Reija Jokela

Reija Sinikka Jokela o.s. Saraslahti (s. 4. heinäkuuta 1950 Helsinki) on suomalainen orgaanisen kemian emeritaprofessori.
Reija Jokela syntyi reviisori Frans Erik Saraslahden ja rautatievirkailija Maire Tuulikki Horpun perheeseen. Hän avioitui tutkimusprofessori Kari Jokelan kanssa 1972. Reija Jokela tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1969 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1978 ja Teknillisestä korkeakoulusta tekniikan lisensiaatiksi 1983. Hän väitteli siellä tekniikan tohtoriksi 1985.
Jokela oli Suomen Akatemian tutkimusassistentti useaan eri otteeseen 1975–1980 ja vanhempi tutkija 2001–2002. VTT:llä hän oli tutkija 1978–1980. Teknillisessä korkeakoulussa, myöhemmin Aalto-yliopisto, Jokela oli assistentti, pääassistentti ja orgaanisen kemian apulaisprofessori 1980–1998. Orgaanisen kemian professorina hän toimi siellä 1998–2015 ja koulutusohjelman johtajana 2007–2013. Jokela oli pitkään myös Ylioppilastutkintolautakunnan jäsen, vuodesta 1991 aina vuoteen 2016 saakka. Hän on julkaissut sekä tutkimuksia että kemian oppikirjoja.
Ohenlampi

Ohenlampi voi tarkoittaa seuraavia:
Tommy Seebach

Tommy Seebach (oik. Tommy Seebach Mortensen, 14. syyskuuta 1949 Kööpenhamina, Tanska – 31. maaliskuuta 2003 Lyngby-Taarbæk, Tanska) oli tanskalainen laulaja, kosketinsoittaja ja säveltäjä. 
Seebach sai kaupallista menestystä uransa alkuvaiheessa liittyessään Sir Henry &amp; His Butlers -yhtyeeseen, mutta hän jätti yhtyeen vuonna 1977. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa oli nimeltään "Tommygum". Samalla Seebach työskenteli myös tuottajana levy-yhtiössään EMI:llä.
Vuonna 1979 Seebach osallistui ensimmäistä kertaa Dansk Melodi Grand Prixiin ja esiintyi kilpailussa yhteensä seitsemän kertaa. Kolmesti tämä johti Tanskan edustukseen Eurovision laulukilpailussa: vuonna 1979 kappaleella "Disco tango", vuonna 1981 yhdessä Debbie Cameronin kanssa kappaleella "Krøller eller ej" ja vuonna 1993 hän lauloi "Under stjernerne på himlen" Tommy Seebach Bandin kanssa. Hänen musiikilliset saavutuksensa ovat saaneet arvostusta jälkikäteen, erityisesti hänen sävellystaitonsa. Vuonna 2019 Frederiksbergissä nimettiin pieni aukio, Tommy Seebachs Plads, hänen muistokseen.
Seebach teki useita albumeita ja singlejä uransa aikana, ja hän oli mukana useissa yhtyeissä, kuten 60'er Holdet, Los Valentinos ja The Seebach Band. Hänen tuotantonsa sisältää muun muassa albumeja kuten "Wheels" (1975), "Lucky Guy" (1976), "Disco Tango" (1979) ja "Tommy Seebach Instrumental" (1983).
1990-luvulla Seebachin suosio laski, mutta hän yritti tehdä paluun vuonna 1999 julkaisemalla uuden version "Krøller eller ej":stä. Hän kiersi Tanskan diskoissa ja sai nuoremman yleisön kiinnostumaan vanhoista hiteistään. Seebach kuoli 53-vuotiaana huvipuisto Bakkenissa, jossa hän oli toiminut musiikkiesitysten johtajana useiden vuosien ajan. Hänen kuolemansa syyksi todettiin sydänkohtaus, joka liittyi hänen aikaisempaan alkoholiriippuvuuteensa.
Mäkijärvi

Mäkijärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Pouchong-tee

Pouchong-tee () eli baozhong-tee on taiwanilainen oolong-teen tyyppi. Se valmistetaan kevyesti vähän aikaa hapettamalla. Sen raaka-aineena käytetään "Camelia sinensis var. sinensis"-teekasvin lehdistä, jotka ovat kiertyneet. Sitä viljellään alemmilla mailla kuin korkean vuoriston gao-shan-teetyyppejä. Teen maku on kermamainen, aromaattinen, mutta mieto. Sen väri on vaaleanvihreä. Siihen saatetaan lisätä tuoksua kukista. Se sisältää samoja aineita kuin vihreä tee, kuten aminohappoja, krolofylliä ja katekiineja ja täten sillä on samoja terveydellisiä hyötyvaikutuksia kuin vihreällä teellä.
Vengeur (1878)

Vengeur oli Ranskan laivaston vuonna 1878 vesillelaskettu Tempête-luokan monitori.
Valmistus.
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 8. joulukuuta 1874. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1878 ja otettiin palvelukseen koeajoja varten 15. tammikuuta 1882.
Palvelus.
Alus otettiin operatiiviseen palvelukseen30. toukokuuta 1882. Alus saapui 11. heinäkuuta 1882 Brestistä Touloniin, missä se sijoitettiin reserviin. Alus oli palveluksessa 1884-1885, jolloin se oli Toulonin koelaivueessa (). Alus siirrettiin 25. maaliskuuta 1885 Toulonista Cherbourgiin, missä se sijoitettiin reserviin. Alus poistettiin 20. kesäkuuta 1905 laivastoluettelosta ja myytiin 1906 romutettavaksi.
Tempête (1876)

Tempête oli Ranskan laivaston vuonna 1876 vesillelaskettu Tempête-luokan monitori.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 26. joulukuuta 1872. Alus laskettiin vesille 18. elokuuta 1876. Propulsiojärjestelmä asennettiin 12. heinäkuuta 1877-9. tammikuuta 1879. Alus otettiin palvelukseen koeajoja varten 8. elokuuta 1879. Koeajot hyväksyttiin 16. elokuuta 1880, jolloin alus sijoitettiin reserviin Brestissä.
Palvelus.
Alus oli palveluksessa 15. huhtikuuta - 16. elokuuta 1883. Sen kattilat vaihdettiin 1896-1897 Ateliers et Chantiers de la Loirella. Alus siirtyi 25. heinäkuuta 1897 Brestistä Bizerteen, missä sen ympärille koottiin liikkuva puolustusyksikkö (). Alus määrättiin 30. joulukuuta 1905 Touloniin, missä varastot tyhjennettiin ja se poistettiin palveluksesta 15. helmikuuta 1906.
Alus poistettiin laivastoluettelosta 26. huhtikuuta 1907, jolloin propulsiojärjestelmä todettiin käyttökelvottomaksi. Alus siirrettiin vuodeksi 1908 maalilaivaksi. Alus upposi 20. maaliskuuta 1909 myrskyssä Porqueorollesin edustalle, kun taistelulaivojen "Justice" ja "Gaulois" ampumat kranaatit olivat osuneet siihen.
Hylky laitettiin 1909 myytäväksi. Se myytiin 21. joulukuuta 1912 "Iénan" kanssa Lazare Nicolinille Touloniin. Hylyn nosto keskeytettiin 1. elokuuta 1914, mutta töitä jatkettiin 18. syyskuuta 1915. Työt jatkuivat 1920-luvun puoliväliin. Vuonna 1959 nostettiin vielä joitakin panssarilevyjä ja kaksi 274 millimetrin tykkiä.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
Jenny Kasongo

Jenny Kasongo (s. 1995) valittiin vasemmistoliiton listalta Helsingin kaupunginvaltuutetuksi vuoden 2025 kuntavaaleissa. Kasongo oli ensimmäistä kertaa ehdolla, mutta oli jo tehnyt itsensä tunnetuksi opiskelijapolitiikasta. Valintansa jälkeen hän pääsi Helsingin Vasemmistoliiton valtuustoryhmän toiseksi varapuheenjohtajaksi.
Tausta.
Kasongo syntyi Joensuussa, jossa skinit herättivät pelkoa. Hänen vanhempansa ovat Kongon demokraattisesta tasavallasta. Perhe muutti Helsinkiin hänen lapsuudessaan. Vanhempien tarinat vaikuttivat hänen poliittiseen aktivoitumiseensa. Kasongo toivoisi, että Suomi olisi turvallisempi paikka kaikille.
Kasongo asuu Roihuvuoressa. 
Töölön yhteiskoulun lukiosta hän valmistui vuonna 2014.
Kasongo opiskelee sosiologiaa Helsingin yliopistossa. Siellä hän toimi vuonna 2019 perustetun etnisten tai näkyvien vähemmistöjen Students of Colour -yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana kaksi vuotta peräkkäin.
Politiikka.
Kasongo oli äänikuningatar vuoden 2022 Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan (HYY) edustajistovaaleissa. Hän sai enemmän ääniä kuin kukaan ylioppilaskunnan ehdokas vuoden 1995 jälkeen.
Ylen toimitus kysyi kuuden suurimman puolueen vaikuttajilta arviot siitä, keillä alle 30-vuotiailla nuorilla on heidän riveissään potentiaalia nousta Suomen tulevaksi pääministeriksi. Vasemmistoliiton piiristä Kasongo esiteltiin nousevaksi tähdeksi.
Asettuessaan ehdolle kuntavaaleihin 2025, hän toimi vasemmistonuorten ensimmäisenä varapuheenjohtajana ja Suomen Opiskelija-Allianssi – OSKU ry:n pääsihteerinä. Häntä ennustettiin mahdolliseksi ääniyllättäjäksi, sillä perusteella, että hän oli kerännyt sosiaalisessa mediassa kiitettävän seuraajakunnan. Ensikertalaisena hän sai kuntavaaleissa 1728 ääntä ja pääsi läpi.
Kasongo kampanjoi kohtuuhintaisemman asumisen, parempien sote-palveluiden ja yhdenvertaisuuden puolesta. Hänen mukaansa Helsinkiin tulee saada lisää edullisia asuntoja ja vuokrajarrutusjärjestelmää on selvitettävä. Hän korostaa julkisen sote-palveluiden asiakasmaksujen kalleutta ja vaatii asiakasmaksujen huojentamiskäytänteiden helpottamista. Lisäksi hänestä peruskoulujen painotetuista luokista tulee päästä eroon, jotta lapset saavat yhdenvertaisesti laadukasta opetusta, eikä eriarvoistuvaa oppimistulosta tueta Helsingissä. Kasongosta valinnaisten oppiaineiden lisääminen korvaisi painotetut luokat.
Brenda Lucas Ogdon

Brenda Lucas Ogdon (s. marraskuu 1935 Hyde, Suur-Manchester) on brittiläinen pianisti.
Lucas Ogdon valmistui kunniamaininnoin Royal Northern College of Musicista vuonna 1957. Hän aloitti soolouransa ensimmäisellä esiintymisellään Royal Liverpool Philharmonic Orchestran kanssa ollessaan 21-vuotias. Hän teki sooloresitaaleja BBC:lle. Lucas Ogdon meni vuonna 1960 naimisiin opiskelutoverinsa John Ogdonin kanssa. Pariskunta perusti pianoduon, joka esiintyi useilla festivaaleilla yhdessä ja kiersi kansainvälisesti. Lucas Ogdon esiintyi myös sooloresitalistina muun muassa Wigmore Hallissa ja Yhdysvalloissa.
Lucas Ogdon on esiintynyt lukuisten brittiläisten, yhdysvaltalaisten ja australialaisten orkesterien kanssa. Hän perusti vuonna 1993 John Ogdon Foundationin. Hänestä ja hänen miehestään näytettiin BBC Four -kanavalla kesäkuussa 2014 dokumentti "Living with Genius".
Tasmanianmeltti

Tasmanianmeltti ("Neochanna cleaveri") on meltteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Australiasta. 
Koko ja ulkonäkö.
Tasmanianmeltti voi kasvaa 8–14 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomaisen sylinterimäinen ja hoikka. Kalan selkäevä on suhteellisen pieni ja sijaitsee ruumiin takaosassa. Rintaevät ovat pienet ja pyrstöevä on pyöreähkö. Lajin sieraimet ovat kookkaat ja putkimaiset. Tasmanianmeltti on väriltään vihertävän- tai kellanruskeita ja ruumiissa on runsaasti epäsäännöllisiä tummempia laikkuja.
Levinneisyys ja elintavat.
Tasmanianmelttiä tavataan Tasmaniasta ja paikoitellen rannikolla Etelä-Australiassa ja Victoriassa. Lajin elinympäristöä ovat kosteikot ja suot ja se viettää aikaa tiheän kasvillisuuden suojissa. Tasmanianmeltit voivat viettää osan elämästään myös merivesissä varsinkin nuorina. Kala voi kaivautua mutaan ja viettää mudassa kuivan kauden ajan. Laji kutee eteläisen pallonpuoliskon talven aikana.
Tasmanianmeltti luokitellaan erittäin uhanalaiseksi. Kantaa uhkaa elinympäristön tuhoutuminen soiden ja muiden kosteikkojen kuivattamisen vuoksi. Myös vieeraslajit, kuten taimen, kirjolohi ja ahven ovat uhka.
Hazel Brugger

Hazel Brugger (s. 9. joulukuuta 1993 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on sveitsiläis-yhdysvaltalainen lavarunoilija, koomikko, kabaree-taiteilija ja televisiojuontaja. Hän juonsi Eurovision laulukilpailun 2025 Sandra Studerin ja Michelle Hunzikerin kanssa.
Brugger syntyi San Diegossa sveitsiläiselle isälle ja saksalaiselle äidille ja kasvoi Zürichin lähistöllä. Hän aloitti uransa lavarunoudella 17-vuotiaana ja nousi tunnetuksi saksalaisessa satiirisessa uutisohjelmassa. Hänen stand-up -esityksensä sai ensi-iltansa Netflixissä vuonna 2020, ja vuonna 2025 hän kiertää uudella komediaesityksellään. Brugger on esiintynyt saksalaisissa viihdeohjelmissa ja voittanut useita komediapalkintoja.
Nykyisin hän asuu Darmstadtissa, Saksassa ja on naimisissa koomikko ja sisällöntuottaja Thomas Spitzerin kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi tytärtä. Pariskunta tuottaa podcasteja ja komediavideoita Youtube-kanavalleen.
Sandra Studer

Sandra Studer (s. 10. helmikuuta 1969 Zürich, Sveitsi) on sveitsiläinen televisiojuontaja ja laulaja. Hän edusti Sveitsiä vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Roomassa kappaleella Canzone per te. Studer käytti kilpailussa taiteilijanimeä Sandra Simó.
Hän juonsi Eurovision laulukilpailun 2025 Hazel Bruggerin ja Michelle Hunzikerin kanssa.
Charlotta af Hällström-Reijonen

Charlotta af Hällström-Reijonen (s. 1970) on suomenruotsalainen kielitieteilijä ja kielenhuoltaja.
Af Hällström-Reijonen on Kotimaisten kielten keskuksen ruotsin kielen osaston johtaja. Hän on ollut myös "Språkbruk"-lehden päätoimittaja. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2012 aiheenaan ja suomenruotsalainen kielenhuolto. Af Hällström-Reijonen on muun muassa julkaissut "teoksen Finlandssvensk ordbok" (2000) yhdessä Mikael Reuterin kanssa ja työskennellyt suomenruotsin sanojen parissa "Ruotsin akatemian sanakirjan" (SAOL) vuoden 2015 painoksessa.
Lauri Rajaoja

Lauri Simo Rajaoja (27. lokakuuta 1898 Kokemäki – 10. joulukuuta 1982 Kokemäki) oli suomalainen maanviljelijä ja sääennustaja, joka tunnettiin nimellä ”Rajaojan äijä”. Hän oli Janne Koivuniemen ohella aikakautensa tunnetuimpia suomalaisia sääprofeettoja.
Elämä.
Lauri Rajaoja syntyi Kokemäen Tulkkilassa Kilkun talon Rajaojan torpassa. Hän aloitti säähavaintojen kirjaamisen vuonna 1919 saatuaan vanhemmiltaan joululahjaksi muistikirjan ja ryhtyi myöhemmin laatimaan sääennustuksia. Rajaojan ennustuksia julkaistiin 1950-luvulta lähtien säännöllisesti sanomalehdissä, jonka lisäksi häntä kuultiin usein televisiossa ja radiossa. Rajaojan ja Koivuniemen eli "Rymättylän Jannen" kaksintaistelua ennustusten osumatarkkuudesta seurattiin ahkerasti lehtien palstoilla. Rajaojasta tuli niin kuuluisa hahmo, että hän esiintyi jopa mainoksissa. Rajaoja toimi myös Kokemäellä ilmestyneen sanomalehti "Lallin" avustajana. 
Rajaoja perusti ennustuksensa luonnon merkkeihin ja tapahtumiin sekä sään jaksottaisuuteen. Hän käytti hyväkseen muun muassa lintujen muuttoa sekä esimerkiksi leppäkerttujen ja ampiaisten parveilua. Runsaat pihlajanmarjat merkitsivät Rajaojan mukaan vähälumista talvea, koska puu ei jaksanut samana vuonna kantaa sekä marjoja että lunta. Marjattomien puiden ohella oravien runsaslukuisuus viittasi ankaraan ja runsaslumiseen talveen.
Rajaoja kuoli vuonna 1982 ja hänet on haudattu Kokemäellä Kokemäen Kirkon viereiselle hautausmaalle.
Michelle Hunziker

Michelle Hunziker (s. 24. tammikuuta 1977 Sorengo, Sveitsi) on sveitsiläis-italialainen televisiojuontaja, näyttelijä ja malli.
Hän juonsi vuoden 2025 Eurovision laulukilpailun Hazel Bruggerin ja Sandra Studerin kanssa.
Matamata (kaupunki)

Matamata on pieni kaupunki Uuden-Seelannin Pohjoissaaren Waikaton alueella. Sen asukasluku oli vuoden 2023 väestönlaskennassa 9 132. 
Maantiede.
Matamata sijaitsee Uuden-Seelannin Pohjoissaarella Waikaton alueella Matamata-Piakon piirikunnassa noin 62 kilometrin päässä Hamiltonin kaupungista itään. Noin 7 kilometriä Matamatasta pohjoiseen sijaitsee Waharoan kylä.
Noin 14 kilometriä Matamatasta koilliseen Kaimaivuorten juurella sijaitsevat Waireren putoukset. Sen kahdella putouksella on korkeutta 91 ja 60 metriä. Kaimaivuorten läpi kulkee rautatietunneli, jonka länsisuu on Matamatan puolella vuoria. "Taru sormusten herrasta" ja "Hobbitti"-elokuvatrilogioiden kuvauspaikka Hobbiton on nykyisin matkailukohde maatilalla lähellä kaupunkia.
Historia.
Matamata on maoria tarkoittaa vapaasti kääntäen niemekettä. Se oli alkujaan nimi ngāti hauā-maoriheimon Te Waharoan vuonna 1830 perustamalle "pā"-tukikohdalle harjanteella, joka työntyi niemen tavoin Waitoajoen soiseen laaksoon. Lähetyssaarnaajat kastoivat Te Waharoan pojan Wiremu Tamihanan kristinuskoon vuonna 1839. Hän perusti lähelle Peria-nimisen pān 1840-luvulla ja vaikutti maorien kuningasliikkeessä. Alkuperäiset pāt eivät säilyneet nykypäiviin.
Vuonna 1865 aucklandilainen Josiah Clifton Firth vuokrasi suuren maa-alueen Tamihanalta nykyisen kaupungin seudulla. Hänen tarkoituksenaan oli viljellä vehnää Aucklandissa sijaitsevan myllynsä tarpeita varten, mutta ilmaston takia lopulta seudulla päädyttiin kasvattamaan lampaita ja karjaa. Vuonna 188 paikalle saapui rautatie Morrinsvillestä. Paikalla oli rautatieasema ja joitakin rakennuksia, mutta paikkakunta ei kasvanut huomattavammin, ennen kuin Josiah Clifton Firthin maat päätyivät kruunulle ja jaettiin vuonna 1904. Paikka sai ensimmäisen kerran laajemman kaupunkisuunnitelman, johon kuului jako eri kaupunginosiin, leveät kadut ja vapaa-ajan käyttöön tarkoitettu alue sen keskellä. Matamata alkoi kasvaa ympäröivän maaseudun keskuksena ja 1920-luvulla paikalle perustettiin myös esimerkiksi rakennusliikkeitä. Kehitystä auttoi osittain yhteydet satamiin Kaimainrautatietunnelin kautta.
Väestö.
Matamatassa oli Uuden-Seelannin vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan 9 132 asukasta. Heistä 1 157 oli maoreja. Henkilökohtaiset mediaanitulot olivat 35 600 Uuden-Seelannin dollaria, eli maan keskiarvoa 41 500 vähemmän.
Toivo Sillanpää

Toivo Sillanpää (s. 1942) on entinen painija ja erityisesti tunnettu painivalmentaja, joka toimi Suomessa painin päävalmentajana kolmeen otteeseen 1970- ja 80-luvuilla.
Painiura.
Toivo Sillanpää kasvoi Etelä-Pohjanmaalla Kauhajoella, jossa hän aloitti painiharrastuksen Kauhajoen Karhun riveissä. Myöhemmin hän siirtyi Tampereelle kouluttauduttuaan prosessialan teknikoksi. Siellä hän edusti painijana 1960-luvulla Tampereen Paini-Miehiä ja Tampereen KooVeetä. Hän kilpaili maajoukkuetasolla 1960-luvun lopulla sarjassa 63 kg. Sillanpää saavutti SM-hopeaa vuonna 1967 sarjassa alle 63 kg.
Painivalmentajana.
Sillanpää toimi oman aktiiviuran jälkeen vuodesta 1971 alkaen valmentajana, ensin Kotkan Paini-Miehissä ja vuodesta 1975 lähtien Tampereella Kisa-Veikkojen sekä nimenvaihdoksen jälkeen KooVeen painijoiden valmentajana.
Siviilityönsä ohella, Tampereen kaupungin palveluksessa, hän on toiminut myöhemmin Suomen Painiliiton päävalmentajana 1974-76 ja 1981-84, 1989 sekä vapaapainivalmentajana 1985-88. Sillanpään komennossa olympiavoittajiksi etenivät vuonna 1976 Montrealissa Pertti Ukkola ja vuonna 1984 Los Angelesissa Jouko Salomäki sekä maailmanmestareiksi vuonna 1983 Minskissä Hannu Lahtinen ja Tapio Sipilä. Euroopan mestariksi kamppaili Oulussa 1989 Keijo Pehkonen. 
Ukkola, Sipilä ja Salomäki voittivat muitakin arvokisamitaleja. Tuon trion ja maailmanmestari Lahtisen lisäksi muita Sillanpään päävalmentaja-aikaisia mitalimenestyjiä olivat Mikko Huhtala, Jarmo Övermark, Jukka ja Pekka Rauhala, Ismo Kamesaki, Ilpo Seppälä sekä juniorien EM-tasolla mm. Salomäet Jouko ja Seppo sekä Toni Hannula.
Sillanpään keskeinen yhteistyökumppani valmennustyössä oli hänen painiaikalaisensa Sauli Heinonen, joka johti Sillanpään päävalmentaja-aikaan rinnakkaista TUL:n painitoimintaa 1980-luvulla. Vuonna 1999 Seppo Yli-Hannukselan tullessa painin päävalmentajaksi hänen tuekseen konsulttina toimi Toivo Sillanpää.
Tunnustuksia valmennustyöstä.
Toivo Sillanpää on painissa valmentajana todellinen lajilegenda ja kerännyt palkintoja aiemminkin. 1980-luvun alkupuolella hän on vastaanottanut kahteen kertaan Urheilutoimittajainliiton valmentaja -tunnustuksen, vuosina 1981 ja 1983. Jälkimmäisenä vuonna hän pokkasi myös Suomen Valmentajien Vuoden Valmentaja -tittelin. Vuonna 2012 hänelle myönnettiin Alfred Kordelinin säätiön valmentajapalkinto, joka oli annettu aiemmin vain kaksi kertaa.
Mariebad

Mariebad on kylpylä Maarianhaminassa, meren rannalla noin 800 m kaupungin keskustasta. Siellä on sekä seikkailukylpylä lapsille, kahdeksan radan allas kuntouimareille että rentoutushoitoja tarjoava osasto.
Kylpylän suunnitteli arkkitehti Per Pilerot ja se valmistui vuonna 2004. Sitä remontoitiin vuonna 2018 4,5 miljoonalla eurolla.
Intervision laulukilpailu (2025)

Intervision laulukilpailu 2025 oli Venäjän ulkoministeriön järjestämä laulukilpailu. Kilpailu järjestettiin 20. syyskuuta 2025 Novoivanovskoyessä, Moskovan lähellä. Kilpailun voitti vietnamilainen Đức Phúc kappaleella "Phù Đổng Thiên Vương"
Janne Koivuniemi

Johan ”Janne” Koivuniemi (21. joulukuuta 1888 Rymättylä - 28. tammikuuta 1977 Raisio) oli suomalainen kalastaja ja sääennustaja. Hän oli Lauri Rajaojan ohella aikakautensa tunnetuimpia suomalaisia sääprofeettoja.
Elämä.
Rymättylän Koivusaaressa syntynyt Koivuniemi työskenteli kalastajana kahdeksanvuotiaasta lähtien. Hän asui yli 60 vuoden ajan Nimettömän saaressa ja toimi paikallisten nuottakuntien johtajana. "Nuottakuninkaaksi" tituleerattu Koivuniemi oli Rymättylän viimeisiä nuottakalastajajia, joka luopui ammatistaan vuonna 1965. 
Koivuniemi tuli 1950-luvulta lähtien valtakunnallisesti tunnetuksi sääprofeettana, jonka ennustuksia julkaistiin säännöllisesti sanomalehdissä. Hän esiintyi myös radiossa ja televisiossa. Koivuniemi perusti ennustuksensa erilaisiin luonnonilmiöihin, joita hän kutsui "taivaan merkeiksi". Koivuniemi seurasi koko elämänsä ajan luonnonilmiöitä tehden havaintonsa ja ennusteensa niiden perusteella. Hänen mukaansa lähituntien sään pystyi näkemään kuka tahansa, mutta pitempiaikaisiin ennusteisiin vaadittiin ammattilaisen silmää. Koivuniemi antoikin omia ennustuksiaan jopa puolen vuotta eteenpäin.
Janne Koivuniemi kuoli Raision sairaalassa 88-vuotiaana tammikuussa 1977.
Iida Kuningas

Iida Kuningas (s. 1986) on suomalainen näyttelijä.
Ura.
Iida Kuningas syntyi teatteriohjaaja Hanno Eskolan ja näyttelijä Kristiina Kuninkaan perheeseen.
Kuninkaan rooleja ovat olleet esimerkiksi Sonja ("Vanja-eno", Helsingin kaupunginteatteri, 2014) ja Pontius Pilatus ("Mästaren och Margarita", Viirus, 2017). Hän on näytellyt myös muiden muassa näytelmissä "Den Stora Elden" (Viirus, 2018) ja "Hamlet All Inclusive" (Viirus, 2020).
Kuningas näytteli Veeran roolin Pirjo Honkasalon ohjaamassa elokuvassa "Betoniyö" (2013) ja Tofslanin roolin Zaida Bergrothin ohjaamassa taiteilijaelokuvassa "Tove" (2020).
LNG-terminaali

LNG-terminaali on nesteytetyn maakaasun (LNG) kuljetusprosessissa käytettävä laitos. Siitä löytyy välineistö LNG:n siirtämiseen kuljetuksesta, höyrystämiseen kaasuksi ja päästämiseen jakeluverkkoon tai toisinpäin eli nesteyttämiseen tuotannon jälkeen ja lastaamiseen kuljetukseen. Yleensä LNG-terminaalilla tarkoitetaan LNG-säiliöalusten purkamiseen ja lastaamiseen käytettävää laitosta, mutta kuorma-autoille ja junillekin on saman käyttötarkoituksen terminaaleja.
Maakaasun kuljettaminen on tehokkainta nestemäisenä, mikä vaatii hyvin kylmää lämpötilaa (–162 °C). Pitkän matkan kuljetukset tehdään yleensä laivoilla.
Toiminta.
Jotkut terminaalit ovat LNG:n tuontia varten, jotkut vientiä varten ja jotkut toimivat kummassakin. LNG:tä siirrellään terminaalissa putkistoa pitkin. Terminaaleissa on usein jonkin verran säiliötilaa LNG:n varastointiin. Kun terminaaliin saapunutta maakaasua halutaan siirtää käyttäjille, se höyrystetään nestemäisestä takaisin kaasumaiseksi ja päästetään putkista koostuvaan jakeluverkkoon. Vastaavasti kuljetukseen menevä maakaasu nesteytetään LNG:ksi.
Tyypit.
LNG-terminaaliin liittyy yleensä satama, jossa LNG puretaan säiliöaluksesta ja/tai lastataan alukseen. On olemassa myös täysin maaterminaaleja, jotka palvelevat rekka- tai junakuljetuksia.
FSRU (engl. "floating storage and regasification unit", kelluva varasto- ja höyrystysyksikkö) on LNG-terminaalin sisältävä laiva. Sellaisia käytetään esimerkiksi satamissa, joissa ei ole kiinteää terminaalia. FSRU on kustannustehokas keino luoda terminaali kohteeseen nopeasti. FSRU on erääntyyppinen FPSO-alus.
Johanna Bister

Johanna Sisko Irene Bister (o.s. Mustonen, s. 30. toukokuuta 1954 Ähtäri) on suomalainen oopperalaulaja ja näyttelijä. 
Ura.
Johanna Bister syntyi kanttori-urkuri Juho Mustosen ja Irene Mustosen tyttäreksi. Bister valmistui näyttelijäksi Suomen Teatterikoulusta 1978, ja oopperalaulajaksi MuM Sibelius-Akatemiasta 2003. Hän sai Vuoden Nuori Lausuja-palkinnon 1978. Johanna Bister on ollut kiinnitettynä Turun Kaupunginteatteriin ja työskennellyt musiikkiopintojensa jälkeen ns. vapaana taiteilijana. Vuonna 1987 Bister avioitui kapellimestari Hannu Bisterin kanssa.
Johanna Bisterin teatterirooleja ovat olleet mm.ELIZA (My Fair Lady) ja MASHA (Lokki) Turun Kaupunginteatteri. Kymmenistä oopperarooleista mainittakoon MARJA (A.Merikanto:Juha) Suomen Kansallisooppera, NEDDA (Leoncavallo: Pagliacci) Tukholma, MUSETTA (Puccini: La Bohème) Suomen Kansallisooppera, LIISA (H.Bister: Rautatie) Joensuu.
Paitsi kotimaassaan hän on esiintynyt solistina Ruotsissa, Virossa, Ranskassa, Saksassa, Keniassa.
Johanna Bister on toiminut myös näyttelijäntyön ja laulun opettajana mm. Suomen Teatterikorkeakoulussa, Sibelius-Akatemiassa ja Helsingin Ammattikorkeakoulussa.Hän on myös ohjannut oopperaa, kuten mm. produktiot Menotti: Amahl ja yölliset vieraat (Ammattikorkeakoulu), Mozart: Così fan tutte (Sibelius-Akatemia), Leijonankesyttäjä (Suomen Kansallisooppera), Lesken poika (Aleksanterin teatteri).
Vuonna 2010 Bister aloitti oopperakuiskaajana Suomen Kansallisoopperassa ja työ jatkui vuoteen 2018.
Jan Breydelstadion

Jan Breydelstadion on Bruggessa, Belgiassa sijaitseva jalkapallostadion. Stadionin pääasiallinen käyttäjät ovat Cercle Brugge ja Club Brugge KV. Stadion on valmistunut vuonnna 1974 ja sen kokonaiskatsojakapasiteetti on 29 062 katsojaa. Kentän pinta on luonnonnurmi.
Kaakkolampi (Kuopio, Itä-Karttula)

Kaakkolampi on Pohjois-Savossa Kuopiossa Itä-Karttulan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Kaakkolampi on 250 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Lammen itäpuolella kohoaa Kaakkomäki lähes yli 75 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. 
Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen syvänteessä on 2,1 metriä syvää ja syvänne sijaitsee lammen itäosassa . Lammen rantaviivan pituus on 600 metriä ja se on autio, vaikka sen vierestä kulkee Liikkasesta alkava yhdystie 16160.
Vesistösuhteet.
Kaakkolampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Tallusjärven valuma-alueella (14.77), jonka Saittajoen valuma-alueeseen (14.774) järvi kuuluu. Lampeen on johdettu pari metsäojaa ja sen laskuoja yhtyy lounaassa Tallusjärveen laskevaan Alajokeen. Järven vedenpinnan korkeus on 114,0 metriä mpy.
Dender Football Complex

Dender Football Complex on Denderleeuw’ssa, Belgiassa sijaitseva jalkapallostadion. Stadionin pääasiallinen käyttäjä on FCV Dender EH. Stadion on valmistunut vuonnna 1997 ja sen kokonaiskatsojakapasiteetti on 6 429 katsojaa. Kentän pinta on luonnonnurmi.