tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Leppäkorven maauimala

Leppäkorven maauimala (puhekielessä usein "Sandi") on hiekkakuoppaan muodostunut uimaranta Vantaan Leppäkorvessa osoitteessa Kontiotie 1. Paikallisesti Korson monttuna tunnetun pienehkön lammen kutsuminen maauimalaksi on osittain paikallinen vitsi, vaikkei sitä aina ymmärretä, sillä kyseessä ei ole mikään oikea maauimala eikä edes valvottu uimapaikka.
Kevättalvella 2021 Leppäkorven maauimala ruopattiin, koska sen vedessä oli paljon vesikasvillisuutta. Ruoppauksen yhteydessä se sai myös uuden laiturin ja suihkun. Myös ilmoitustauluja uusittiin. Leppäkorven maauimalan vesi tulee lähteestä. 
Leppäkorven maauimalalla on myös kioskirakennus, jossa sijaitsee nykyään pizzeria. Uimalalla ei ole uimavalvontaa ja siellä on sattunut ainakin yksi hukkumistapaus. 
Leppäkorven maauimala on yksi pääkaupunkiseudun vilkkaimpia nuorten juhlimispaikkoja erityisesti koulujen päättäjäisten aikaan.
Blic

Blic Oy eli Blic Public Affairs on vuonna 2014 perustettu vaikuttajaviestintään ja yhteiskunnalliseen vaikuttamiseen erikoistunut konsulttitoimisto. Yrityksen perustajia ovat Niilo Mustonen ja pankkiiri Peter Fagernäs. Yrityksen pyrkimyksenä on vaikuttaa lainsäädäntöön ja regulaatioon. Blic on neuvonut muun muassa Boeingia HX-hävittäjähankkeessa sekä rahapeliyhtiö Kindred Groupia markkinatilanteesta.
Yrityksen toimitusjohtajana toimii Niilo Mustonen. Peter Fagernäs toimi vuoteen 2019 asti Blicin hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 2019 hallituksen puheenjohtajaksi valittiin Pasi Torppa. Blicin hallituksessa ovat toimineet mm. entinen pääministeri Mari Kiviniemi sekä ex-kansanedustaja Lasse Männistö.
Vaaranniva

Vaaranniva on Suomussalmen kunnassa sijaitseva kylä, joka sijaitsee noin 50 kilometriä Suomussalmen keskustaajamasta luoteeseen seututien 800 varrella. Kylässä sijaitseva kyläkauppa Vaarannivan talouskauppa on toiminut vuodesta 1952 lähtien. Kylällä on aikoinaan ollut oma koulu, joka alkujaan aloitti kansakouluna. Vuonna 2008 kylään rakennettiin uusi koulu vanhan koulurakennuksen tilalle. Koulu lakkautettiin kokonaan vuonna 2019. Vaarannivalla toimii myös kyläyhdistys Vaarannivan kyläyhdistys ry.
Artome

Artome on suomalainen yritys, joka valmistaa Heinolan tehtaalla siirrettäviä plug-and-play-ominaisuuksin varustettuja älykalusteita esittämiseen, oppimiseen ja moneen muuhun. Ajatus asennusvapaasta ja helposti käyttöön mukautuvasta esitysteknologiasta on Artomen perusta. Yrityksen tavoitteena on suunnitella ja rakentaa audiovisuaalista teknologiaa kestävällä tavalla ja tuoda joustavuutta sekä helppoutta käyttäjille suomalaista designia unohtamatta.
Artomen tuotteissa yhdistyvät projektori, sisäänrakennettu äänijärjestelmä sekä videoneuvotteluominaisuudet. Heidän lippulaivatuotteensa Artome M10 on kerännyt palkintoja ympäri maailmaa: mm. kultamitalin Best of NeoCon -kilpailussa Chicagossa 2022 sekä Red Dot Product design -tunnustuksen 2023.
Yrityksen on perustanut Toni Parikka. Nykyinen toimitusjohtaja on Mikael Marttinen. Se on perustettu 2016.
Kalusteita viedään 30 maahan.
Fantastista

Fantastista on suomalaisen rap-artisti Käärijän vuonna 2020 julkaistu esikoisalbumi. Albumilla vierailevat myös artistit KähinäPate sekä Vinttikoira.
Icelandic Airlinesin lento 001

Loftleiðir Icelandic Airlinesin lento 001 oli kansainvälinen tilauslento Saudi-Arabian Jeddasta Indonesian Juandaan Sri Lankan Bandaranaiken kautta. 15. marraskuuta 1978 lähestyessään välilaskukohdettaan lentoa operoinut DC-8 putosi maahan. Koneessa olleista 262 matkustajasta ja miehistön jäsenestä 183 sai surmansa. Kyseessä on Sri Lankan toiseksi pahin lento-onnettomuus.
Kone oli lähtenyt Jeddasta kello 12.58 UTC-aikaa. Koneessa oli pääosin indonesialaisia hadž-pyhiinvaeltajia matkalla Mekkaan. Lennon oli tarkoitus pysähtyä Sri Lankassa tankkausta ja miehistönvaihtoa varten. Kun miehistö otti yhteyttä aluejohtoon kello 22.53.24, he pyysivät laskeutumiseen kiitotietä 22, mihin he saivat luvan. Miehistön vaihtaessa lennonjohdolle kello 23.06.32 heidän annettiin suorittaa mittarilähestyminen kohti kiitotietä 22, lentopinnalla 20. Kun lennonjohto pyysi miehistöä ilmoittamaan, kun saavat kiinni lähestymispaikantimista, vastaus kuului, mutta itse ilmoitusta ei. Viimeinen yhteydenotto koneeseen oli, kun lennonjohto varoitti miehistöä heidän ollessa hieman sivussa laskeutumislinjaan nähden. 
Lennonjohdon huomatessa koneen olevan liian matalalla hän varoitti miehistöä kahdesti, mutta jostain syystä kommunikoi väärällä taajuudella. Kone katosi näköpiiristä ja pian putosi viljelyalueelle noin kahden kilometrin päähän kiitotiestä kello 23.28. 
Onnettomuuden syyksi todettiin muun muassa se, että miehistö ei seurannut oikeita menettelytapoja lähestymisen aikana. Miehistö oli laskeutunut minimikorkeuden alapuolelle, eikä kukaan katsonut vajoamisnopeutta, joka oli liian suuri.
Tekir

Tekir on vuonna 2008 perustettu lobbaukseen ja kriisiviestintään erikoistunut mainostoimisto. Yrityksen perustaja ja omistaja on toimittaja Harri Saukkomaa. Yrityksen omistajana toimi vuoteen 2022 asti Harri Saukkomaa ja hänen puolisonsa. Marraskuussa 2022 yhtiö ilmoitti myyneensä 25 prosenttia osakkeista suomenruotsalaista kulttuuria edistävälle Konstsamfundetille ja 10 prosenttia VR:n entiselle toimitusjohtaja Mikael Arolle. Lisäksi joukko Tekirin avainhenkilöitä osti 4,5 prosentin osuuden.
Tekir on muun muassa myynyt vaikuttajaviestinnän palveluita terveydenhuollon ohjelmisto Apotille. Tekir on toiminut vuodesta 2022 lähtien Suomi-areenan sisältökumppanina. Tekir myi vuonna 2019 Keskustan puheenjohtaja Katri Kulmunille viestintäkonsultointia ja valmennusta, mikä johti lopulta Kulmuni eroon ministerintehtävistään kesällä 2020. Tekirin asiakkaana on ollut muun muassa Talvivaara ja hävittäjälentokonevalmistaja Lockheed Martin. Vuosittain Tekirillä on yli 200 asiakasta.
Suhde politiikkaan.
Tunnettuna esimerkkinä pyöröovi-ilmiöstä on pidetty kolmen pääministerin erityisavustajana työskennelleen Timo Laanisen siirtymistä joksikin aikaa Tekirin neuvonantajaksi.
Isrun Engelhardt

Isrun Engelhardt (30. syyskuuta 1941 Arnsdorf – 2. maaliskuuta 2022 Icking, Saksa) oli saksalainen historioitsija ja tibetologi. Hän valmistui tohtoriksi vuonna 1974 Ludwig-Maximilians-Universität Münchenistä väiteltyään Bysantin valtakunnan 500-luvulla Persiaan, Nubiaan ja Etiopiaan suuntautuneesta lähetystyöstä. Hän ei kuitenkaan työllistynyt keskiajan tutkijana vaan vierailtuaan Nepalissa, Intian Ladakhissa ja Tiibetissä suuntautui 1990-luvulla Tiibetin tutkimukseen. Hän opiskeli Tiibetin tutkimusta neljä vuotta Bonnin yliopistossa mutta ei suorittanut uutta tohtorintutkintoa.
Tibetologina Engelhardt muistetaan tutkimuksistaan, jotka käsittelivät kapusiinimunkkien lähetystyötä Tiibetiin, Ernst Schäferin johtamaa saksalaista tutkimusmatkaa, tiibetiläistä "Melong"-sanomalehteä ja rautamiehenä tunnettua patsasta. Hän pyrki tutkijana puolustamaan Schäferin tutkimusmatkan tieteellisyyttä syytöksiltä ja huhuilta, joiden mukaan tutkimusmatka liittyi kansallissosialistien salatieteellisiin harrastuksiin. Engelhardt kyseenalaisti laajaa mediahuomiota keränneen rautamies-patsaan väitetyt yhteydet Schäferin tutkimusmatkaan ja esitti vuonna 2017, että patsas on Nikolai Roerichille valmistettu väärennös. 
Engelhardt edisti Tiibetin tutkimusta myös keräämällä aineistoa omalla kustannuksellaan. Hän lahjoitti vuosina 1925–1963 julkaistun "Tibet Mirror" -sanomalehden perustajan Gegen (Gergan) Dorje Tharchinin aineistoa Columbian yliopiston kirjastolle, joka perusti aineiston pohjalta Tharchin Collection -nimellä tunnetun kokoelman. Engelhardt keräsi myös "Himalayan Times" -sanomalehtiä, jotka Heidelbergin yliopisto on sittemmin digitoinut ja julkaissut.
Engelhardt syntyi akateemiseen perheeseen ja oli kaukaista sukua Max Weberille. Hänen aviomiehensä Hans Dietrich Engelhardt toimi sosiologian ja sosiaalityön professorina Münchenin ammattikorkeakoulussa. Heille syntyi poika vuonna 1979.
Natriumioniakku

Natriumioniakku (NIB tai SIB ) on ladattava akku, joka käyttää natriumioneja (Na+) varauksen kantajina. Sen toimintaperiaate ja kennorakenne ovat samanlaiset kuin litiumioniakuissa (LIB), mutta ne käyttävät natriumioneja litiumionien sijaan. Kiinnostus natriumioniakkuja kohtaan alkoi kasvaa 2010- ja 2020-luvuilla johtuen suurelta osin useiden litiumioniakkuihin tarvittavien materiaalien epätasaisesta maantieteellisestä jakautumisesta, suurista ympäristövaikutuksista ja korkeista kustannuksista. Tärkeimmät näistä ovat litium, koboltti, kupari ja nikkeli, joita ei välttämättä tarvita natriumioniakuissa. Natriumioniakkujen suurin etu on natriumin runsas esiintyminen maaperässä, mikä helpottaa materiaalien saatavuutta ja alentaa materiaalien hintaa. Yleisesti saatavilla olevien materiaalien lisäksi natriumioniakku toimii kylmemmissä lämpötiloissa ja akku on vaurioituessaan turvallisempi kuin litiumioniakku. Käyttöönottoon liittyviä haasteita ovat esimerkiksi alhainen energiatiheys ja liian lyhyt elinikä. Natriumioniakun energiatiheys on tyypillisesti 150 Wh/kg, kun taas litiumioniakulla energiatiheys on välillä 150-300 Wh/kg.
Natriumioniakkuja käyttäviä sähköajoneuvoja ei toistaiseksi ole kaupallisesti saatavilla. Vuonna 2022 maailman suurin akkuvalmistaja CATL ilmoitti kuitenkin aloittavansa natriumioniakkujen massatuotannon ja helmikuussa 2023 kiinalainen HiNa Battery Technology Co., Ltd. sijoitti 140 Wh/kg natriumioniakun ensimmäistä kertaa sähköiseen testiautoon. Marraskuussa 2024 CATL ilmoitti uudesta korkeamman energiatiheyden akusta, jonka sarjatuotanto alkaisi vuonna 2027. Uuden akun energiatiheys on 200 Wh/kg, joka on parannus edellisestä vuonna 2021 julkaistusta 160 Wh/kg akusta.
Historia.
Natriumioniakku kehitettiin 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa. 1990-luvun alkaessa litiumioniakut olivat kuitenkin osoittaneet enemmän kaupallista potentiaalia, mikä tyrehdytti kiinnostuksen natrium-ioni-akkuja kohtaan. 2010-luvun alussa kiinnostus lähti uudelleen nousuun johtuen suurelta osin litiumioniakkujen raaka-aineiden kallistumisesta.
Toimintaperiaate.
Natriumioniakkukennot koostuvat katodista, anodista ja nestemäisestä elektrolyytistä. Katodimateriaalit sisältävät natriumia, joka voidaan poistaa materiaalin kiderakenteesta ilman että rakenne romahtaa. Anodimateriaalit eivät välttämättä sisällä natriumia, mutta niiden täytyy pystyä vastaanottamaaan natriiumioneja ilman suuria rakennenmuutoksia. Elektrolyytti sisältää dissosioituneita natriumsuoloja polaarisissa proottisissa tai aproottisissa liuottimissa. Kun akkua ladataan, natriumionit siirtyvät katodilta anodille, ja samanaikaisesti elektronit kulkevat ulkoisen piirin kautta niin ikää katodilta anodille. Purkauksen aikana prosessi on päinvastainen.
Satumetsä (lehti)

Satumetsä on vuonna 2021 toimintansa aloittanut lasten ja aikuisten satulehti. Satumetsä ilmestyy neljästi vuodessa painettuna ja e-lehtenä. Satumetsän toimitus julkaisee myös ääni- ja e-kirjoja ja YouTube -teatterikuunnelmia Satumetsän tarinoista. 
Satumetsä julkaisee klassikkosatuja, kansainvälisten klassikkosatujen uusia suomennoksia sekä nykysatuja, lastenrunoutta ja loruja. 
Satumetsän perustaja ja päätoimittaja on Elina Huttunen (s. 1986). 
Satumetsän toimituksen kotipaikka on Helsinki. 
Satumetsän painetun julkaisun ISSN-tunnus on 2736-9757.
Satumetsän e-julkaisun ISSN-tunnus on 2814-6255.
Satumetsä äänikirjat.
Julkaistaan vuoteen 2028 mennessä: englanninkielinen versio Anni Swanin sadusta Lumolinna
Satumetsä e-kirjat.
Julkaistaan vuoteen 2028 mennessä: englanninkielinen versio Anni Swanin sadusta Lumolinna
Carlo Acutis

Carlo Acutis (1991 Lontoo – 12. lokakuuta 2006 Monza) oli italialainen 15-vuotiaana kuollut videopelaaja ja ohjelmoija, jota on kutsuttu ”internetin suojeluspyhimykseksi”. Hänet kanonisoitiin katolisen kirkon pyhimykseksi 7. syyskuuta 2025. Samassa yhteydessä kanonisoitiin Pier Giorgio Frassati, jotka olivat Leo XIV:n ensimmäiset pyhimyksiksi julistamat henkilöt hänen paaviutena alettua.
Elämä.
Carlo Acutis syntyi Lontoossa 1991 italialaiseen perheeseen. He muuttivat pian Milanoon, jossa Acutis vietti valtaosan elämästään. Acutis opetteli ohjelmoimaan jo pikkupoikana ja häntä pidettiin tietokonenerona.
Lokakuun alussa 2006 Carlolla todettiin akuutti promyelosyyttinen leukemia, aggressiivinen ja harvinainen veren syöpä. Hän kuoli vain 15-vuotiaana 12. lokakuuta 2006 Monzassa, Italiassa. Carlo toivoi tulevansa haudatuksi Assisiin, ja hänen ruumiinsa onkin esillä siellä Santa Maria Maggioren kirkossa.
Hänen hautajaisensa olivat suuri tapahtuma. Osa saattoväestä joutui seisomaan kirkon ulkopuolella. Hänen tapansa elää ja kohdata ihmisiä oli tehnyt moniin niin suuren vaikutuksen, että hänellä oli pyhyyden maine jo hänen eläessään. 
Kanonisointi.
Pian hänen kuolemansa jälkeen ihmiset alkoivat pyytää häneltä esirukouksia. Eräs rukousvastaus – brasilialainen poika parantui vakavasta sairaudesta lääkäreille selittämättömällä tavalla kosketettuaan Carlon pyhäinjäännöstä – on tunnustettu virallisesti ihmeeksi, joka on edellytys autuaaksi julistamiselle.
Carlo Acutis julistettiin autuaaksi 2020. Acutisin uskotaan olevan nuorin aikalaisemme, joka on julistettu autuaaksi. Syyskuussa 2025 hänet ensimmäisenä millenniaalina julistettiin pyhäksi. 
Nuorille suunnatussa kehotuskirjeessään Christus vivit (104–106) paavi Franciscus nostaa esiin Carlo Acutiksen ja lainaa tämän sanoja ”kaikki syntyvät alkuperäisinä, mutta monet kuolevat valokopioina”.
Hänen muistopäivänsä on 12. lokakuuta.
Nina Björkfelt

Nina Björkfelt (s. noin 1971 Turku) on suomalainen missi, malli, juontaja ja venäjän kielen tulkki sekä kauneudenhoitoalan yrittäjä ja opettaja.
Turkulainen, ruotsinkielinen Björkfelt opiskeli lukion jälkeen kosmetologiksi ja aloitti sitten kansainvälisen markkinoinnin opinnot Åbo Akademissa. Opintoihin tuli kuitenkin kahden ja puolen vuoden tauko, kun Björkfelt voitti vuonna 1989 Marjo Sjöroosin käynnistämän Miss Turku -kilpailun ja teki sitten mallintöitä Sjöroosin vasta perustamassa Fashion Team -mallitoimistossa. Vuonna 1990 Björkfelt kruunattiin Suomen Neidoksi, oli Miss Suomi -kilpailussa kolmas ja Miss Maailma -kilpailussa neljäs. Syksyllä 1990 Björkfelt valittiin vuoden 1991 Miss Skandinaviaksi.
Vuonna 1997 Björkfelt valmistui Åbo Akademista ja avioitui muusikko Ressu Redfordin kanssa. Pari erosi vuonna 2015. Heillä on kaksi yhteistä poikaa.
Kotiäitivuosien jälkeen muun muassa venäjän kielen tulkin pätevyyden hankkinut Björkfelt palasi vuonna 2002 työelämään ensin Salon, sitten Turun kaupungin kansainvälisten asioiden hoitajana. Sitten hän toimi pari vuotta kosmetologien opettajana Turun ruotsinkielisessä ammatti-instituutissa ja perusti vuonna 2009 Turun Skanssi-ostoskeskukseen kauneudenhoitoalan yrityksen.
Nina Björkfelt on esiintynyt 1990-luvun alkupuolella myös juontajana televisio-ohjelmissa, MTV:n tanssiorkesterikilpailussa "Tulisuudelma" yhdessä Klaus Thomassonin kanssa ja Yleisradion venäjän kielen opetusohjelmassa "Kapusta" yhdessä Mato Valtosen kanssa.
Vuonna 1990 Animalia palkitsi Björkfeltin eläinsuojelun pro-palkinnolla, koska hän oli ottanut julkisuudessa kantaa misseille annettavia turkislahjoja vastaan.
Agustín de Rojas Villandrando

Agustín de Rojas Villandrando (noin 1547 – vuoden 1611 jälkeen) oli espanjalainen teatterikirjailija ja näyttelijä. Hänen kaksi kirjaansa, "El viaje entretenido" (1604), joka sisältää 38 runo- ja proosamuotoista loa-näytelmää, ja "El buen republico" (1611), jonka inkvisitio kielsi, ovat hänen elämäkertatietojensa lähteitä ja sisältävät tietoa aikakauden espanjalaisesta teatterielämästä. Rojas muutti nuorena Englantiin, ryhtyi sotilaaksi, työskenteli kaleeriorjana ja palasi seikkailujen täyttämän elämän jälkeen Espanjaan, jossa hänen perustamansa teatteriseurue oli maan ensimmäisiä. Hänen näyttelijäuransa ei ollut menestyksekäs, mutta hänen kirjoittamansa "loat" olivat lajin esikuvia. Merkittäviä Rojasin teoksia ovat "Loa de la comedia" ja "Todo lo nuevo aplace".
Königs Wusterhausen

Königs Wusterhausen (vuoteen 1718 "Wendisch Wusterhausen") on kaupunki Brandenburgin osavaltiossa Saksan koillisosassa. Se sijaitsee historiallisen Dahmelandin alueella Berliinin suurkaupunkialueen kaakkoisosassa.
Maantiede.
Königs Wusterhausen sijaitsee Dahme-joen varrella noin 30 kilometriä Berliinin keskikaupungilta kaakkoon. Dahme on Spreen 95-kilometrinen sivujoki. Se laajenee Königs Wusterhausenin kohdalla Krüpelsee-järveksi, jonka pinta-ala on 285 hehtaaria ja keskisyvyys 2,5 metriä. Königs Wusterhausenin eteläosassa sijaitsee Zeesener See ja pohjoisessa Berliiniin rajautuva Krossinsee.
Historia.
Ensimmäinen asiakirjamaininta Wusterhausenin linnasta ja kylästä on vuodelta 1320 muodossa "hus to wosterhusen". Ruotsalaiset sotilaat tuhosivat kylän kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1643. Vaaliruhtinas Fredrik Vilhelm osti 1682 Wusterhausenin linnan pojalleen Fredrik I:lle, joka toimi Preussin kuninkaana 1700-luvun alussa. Vuonna 1698 Fredrik I antoi Wusterhausenin lahjaksi pojalleen Fredrik Vilhelm I:lle. Tämä muunsi Wusterhausenin linnan kuninkaalliseksi metsästyslinnaksi 1710-luvun aikana.
Königs Wusterhausen sai nykyisen nimensä 1718 ja markkinaoikeudet (Marktrecht) 1832. Paikkakunnan väkiluku oli vuonna 1856 noin tuhat asukasta. Rautatieyhteyden paikkakunta sai 1867. Kaupungiksi Königs Wusterhausen kohotettiin 1935, sen asukasluku oli tuolloin noin 6 000. Vuonna 1944 kaupunkiin perustettiin keskitysleiri juutalaisille ja puolalaisille. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunki kuului DDR:n alueeseen. Saksan historian pahin lento-onnettomuus tapahtui Königs Wusterhausenin alueella elokuussa 1972 ja saman vuoden marraskuussa sattui hirmumyrsky, jossa sortui kaupungin 243-metrinen radiomasto.
Königs Wusterhausenin linna, Schloss Königs Wusterhausen, restauroitiin 1990-luvulla museoksi. Kaupunki on Saksan radiotoiminnan kehto, ja siellä toimii museo Sender- und Funktechnikmuseum Funkerberg Königs Wusterhausen.
Talous ja liikenne.
Königs Wusterhausenin elinkeinoja ovat muun muassa energiateollisuus, elintarviketeollisuus, vähittäiskauppa, terveysala, logistiikka ja koneenrakennus. Kaupunki sijaitsee Berliinin–Brandenburgin lentoaseman kaakkoispuolella. Lentoaseman ja Königs Wusterhausenin välistä kulkee moottoritie BAB 13 Berliinistä Dresdeniin. Berliinin kehämoottoritie BAB 10 kulkee kaupungin keskustan pohjoispuolitse. Kaupungin rautatieasema, Bahnhof Königs Wusterhausen, kuuluu Berliinin lähijunaliikenteen piiriin.
Karstulan kirjasto

Karstulan kirjasto on Karstulan kirkonkylässä toimiva yleinen kirjasto. Kirjasto on perustettu vuonna 1861. Nykyisen kirjastorakennuksen (1986) suunnitteli arkkitehti Saara Juola. 
Kivijärven kirjasto on vuodesta 2013 lähtien kuulunut Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin, jonka kokoelmat ja palvelut ovat kirjastokimpan jäsenkuntien asukkaiden käytettävissä.
Hiidenjärvi (Kuusamo)

Hiidenjärvi (myös Kaunistonjärvi) on saareton ylänköjärvi Kuusamon keskiosassa Pohjois-Pohjanmaalla. Sen pinta-ala on 1,2 neliökilometriä. Etäisyys Kuusamon keskustasta on yksitoista kilometriä koilliseen ja Oulusta 213 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede.
Hiidenjärvi muodostuu noin puolitoista kilometriä pitkästä ja kilometrin levyisestä järvenselästä. Hiidenjärven lahdet ovat suultaan avoimia. Ne ovat järven koilliskolkan Ahonlahdelta myötäpäivään Malkolahti, Pitkälahti, Kalliolahti, Kotilahti, Kirkkolahti ja järven luoteiskulman Toolalahti. Laajin niemimaa on lounaisrannan Honkiniemi. Hiidenjärvi syvenee verraten tasaisesti rannoilta kohti ulappaa. Noin seitsemäsosa järven alasta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin kohta on kartan mukaan 17,5 metriä eli puolisen metriä enemmän kuin Ympäristökeskuksen mukaan.
Hiidenjärven etelärannalla sijaitsee Kaunisto-niminen maalaisasutus. Muut rannat ovat metsää, suota on etenkin länsirannalla, pientaloja on hajanaisesti. Hiidenjärven itäpuolella kohoavien Säynäjäronin ja Varteronin korkeustasot ovat noin 330 metriä merenpinnan yläpuolella. Pohjoispuolella kohoavan Siikavaaran korkeustaso on lähes 350 metriä merenpinnan yläpuolella. Noin kaksi kilometriä Hiidenjärveltä länteen sijaitsee Hiidenvaaran laki, jonka taso on noin 400 metriä merenpinnan yläpuolella. Hiidenjärven eteläpuolitse kulkee yhdystie 8670.
Hiidenjärveen virtaa suo-ojia. Hiidenjärvestä virtaa Myllypuro koilliseen Vartelampeen (289,9 metriä mpy). Vartelampi laskee kaakkoon Jorvanjärveen (282,2 metriä mpy) ja edelleen Hiisijokea kaakkoon kohti Kiitämää (252,8 metriä mpy).
Hiidenjärven vesitilavuus on 6 630 000 kuutiometriä.
Hiidenjärvi (73.047.1.003) kuuluu Hiisijoen valuma-alueeseen (73.047), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kuusinkijoen valuma-alue (73.04). Hiidenjärvi on laajin Hiisijoen valuma-alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Siikalampi, jota seuraa Jorvajärvi. Rastilampi, Vartelampi ja Sohramonlampi ovat alle kymmenen hehtaarin laajuisia.
Kuusamon Hiidenjärvi on toiseksi laajin Suomen kahdeksasta Hiidenjärvestä.
Tapparan SM-sarjakausi 1969–1970

Tapparan SM-sarjakausi 1969-70 oli viimeinen kausi, niistä kolmesta kaudesta, jolloinka Tappara oli pohjamudissa. Kausi 1969-70 oli myös viimeinen kausi miesten jääkiekon pääsarjassa, milloinka nähtiin neljä Tamperelaista joukkuetta, samassa sarjassa. Neljäneksi Tamperelais joukkueeksi oli noussut Tappara 2, mutta koska SM-sarja ei sallinut yhdellä joukkeella olevan kaksi seuraa, Tappara 2 vaihtoi nimensä Hilpara:ksi. Tappara sai 22 ottelussa 8 voittoa ja 10 häviötä, keräten itselleen 20 pistettä, joka riitti 7 sijalle. Hilpara (Tappara 2) sai kaudella vain 2 voittoa ja 20 häviötä, jolloinka Hilpara putosi vain yhden kauden jälkeen pääsarjasta, saatuaan 4 pistettä ja sijoittumalla 11. Tapparan kauden paras tehomies oli Seppo I. Mäkinen tehoilla 17+11=28. Tappara ei osallistunut Suomen Cuppiin.
Hilpara.
Alun perin Hilpara oli Tapparan toinen joukkue, josta piti tehdä täysin oma joukkueensa. Kuitenkin Hilpara nousi liiankin nopeasti jääkiekko liigoja ylöspäin, sillä kahdella ylinmällä sarjalla ei saanut olla kahta seuraa, yhden joukkueen omistuksessa, joten vuonna 1967 se erotettiin emoseurasta Tapparasta ja sai nimen Hilpara. Hilpara sai nimensä hilpari aseesta joka on taistelukirveen ja pistokeihään yhdittetty ase. Inspiraatio nimeen ja logoon tuli suoraan Tapparasta, sillä Tappara on kaksi puoleinen taistelukirves. 
Vuonna 1969, Hilpara pääsi nousemaan Suomessa ylimmälle sarja tasolle SM-sarjaan, mutta Hilpara ei ottanut kautta tosissaan ja tavoitteenaan oli pudota alemmalle tasolle. Hilparan ja Tapparan väliset ottelut olivat enemmänkin leikkimielistä maali juhlaa. Ensimmäinen kohtaaminen Hilpara-Tappara päättyi Tapparan voittoon 8-11. Toinen ja viimeinen peli Tappara-Hilpara päättyi myös Tapparan voittoon murska lukemin 18-3. Viimeisessä kohtaamisesa Tapparan kanssa, täyttyi Hilparalla 200 päästetyn maalin raja. Tämän rajapyykin kunniaksi Hilpara tarjosi maalin tehneelle Pekka Marjamäelle kaksi nakkia, Marjamäki puolestaan ojensi toisen nakeista maalin syöttäneelle Pertti Koivulahdelle. 
Kauden päätteeksi Hilpara sai kasaan 2 voittoa ja 20 häviötä ja pisteitä kertyi huimat 4, kaudella Hilpara teki yhteensä 60 maalia ja omaan maaliin pääsi 240 maalia. Hilparan paras tehomies oli Harri Holli 6+7=13.
Kristian Friis Petersen

Kristian Friis Petersen (17. syyskuuta 1867 Namsos – 5. huhtikuuta 1932) oli norjalainen Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1906–1909 ja 1912–1918 sekä toimi Norjan sosiaaliministerinä 1914–1916 ja kauppaministerinä 1916–1919. Vuosina 1919–1929 hän oli Bergenin ja Hordalandin maaherra.
Driva

Driva on vuonna 1971 perustettu norjalainen paikallislehti, jonka toimitus on Sunndalin Sunndalsørassa. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Polaris Media -konserniin.
Tapparan SM-sarjakausi 1970–1971

SM-sarjakausi 1970–71 oli historiallinen kausi, sillä ensimmäistä kertaa Suomalaisessa pääsarjan jääkiekossa pelattiin runkosarja ja jatkosarja. Jatkosarjaan pääsi runkosarjan kuusi parasta joukkuetta. Runkosarjassa Tappara pelasi vahvasti, kerryttäen 22 ottelussa 14 voittoa ja 6 häviötä, jolloin pisteitä kertyi 30. Runkosarjassa pisteet riitti 4 sijalle ja ensimmäinen sija jäi vain 6 pisteen päähän. Jatkosarjassa pelattiin 10 ottelua joista Tappara voitti kolme, pelasi tasapelin kolmessa ja hävisi neljässä. Kun jatkosarjan ja runkosarjan pisteet laskettiin yhteen Tappara sijoittui 4 sijalle, 39 pisteellä, kun pronssia saanut HIFK oli parempi yhdellä pisteellä. Pronssi ratkesi viimeisessä pelissä. Tappara pelasi Ässiä vastaan ja Tapparalle olisi riittänyt tasapelipiste voittaakseen pronssia, mutta 6 sekunttia ennen pelin loppua Ässät iskivät voittomaalin ja voittivat 5-4, kun samaan aikaa HIFK voitti oman pelinsä nousten vain yhdellä pisteellä Tapparan ohitse. Tapparan paras tehomies kaudella oli Seppo I. Mäkinen 23+13=36. Tappara osallistui myös Suomen Cupin viimeiseen kauteen. Ensimmäisellä kierroksella Tappara voitti HPK 8-3, mutta hävisi toisella kierroksella Mäntän KiePolle 6-4.
Sarjataulukko.
Runkosarja:
Jatkosarjassa:
Tapparan SM-sarjakausi 1971–1972

Tapparan SM-sarjakausi 1971–72 alkoi vahvasti mutta lopussa hyytyi. Kaudella oli uusi päivitetty formaatti viime kauteen, sillä nyt runkosarjan jälkeen pelattiin ylempi loppusarja (6 parasta) ja alempi loppusarja (6 huonointa). Tapparan runkosarja sujui hyvin, 22 pelatusta pelistä Tappara voitti 13 peliä ja hävisi vain 5, saaden 30 pistettä, sijoittuen 3 sijalle, yhden pisteen päässä ensimmäisestä sijasta. Tapparan ylempi loppusarja alkoi huonosti, sillä ensimmäisistä viidestä pelistä Tappara hävisi neljä, voittaen vain yhden. Lopulta kymmenen pelatun pelin jälkeen Tappara sai loppusarjassa vain kolme voittoa ja hävisi kuusi peliä. Täten Tappara putosi 3 sijalta, 5 sijalle. Tapparan kauden paras tehomies oli Jukka Alkula 18+13=31.
Sarjataulukko.
Runkosarja:
Ylempi loppusarja:
Lyhytkestoinen psykoosi

Lyhytkestoinen psykoosi on vuorokaudesta kuukauteen kestävä ohimenevä psykoosi, joka ilmenee harhaluuloisuutena, aistiharhoina tai puheen tai käytöksen hajanaisuutena. Tilan kesto erottaa sen skitsofreniformisesta häiriöstä ja skitsofreniasta. Lyhytkestoiseen psykoosiin sairastuneen toimintakyky palaa psykoosin jälkeen ennalleen, mutta tila saattaa uusiutua myöhemmin.
Usein lyhytkestoiseen psykoosiin sairastunut on kokenut ennen psykoosivaihetta voimakasta stressiä tai traumaattisen tapahtuman. Lyhytkestoinen psykoosi onkin tavallista yleisempi erityisen stressaavissa olosuhteissa elävillä populaatioilla, kuten pakolaisilla ja maanjäristysten uhreilla. Lyhytkestoinen psykoosi on silti harvinainen, ja suomalaista väestöä tutkittaessa havaittiin sen esiintyvyydeksi 0,05 %. Kehitysmaissa häiriöllä on todettu korkeampia ilmaantuvuuksia kuin kehittyneissä maissa. Lyhytkestoisen psykoosin on katsottu olevan naisilla yleisempi kuin miehillä. Sillä on tavallista suurempi esiintyvyys persoonallisuus- tai mielialahäiriöistä kärsivillä. Lapsivuodepsykoosi on eräs lyhytkestoisen psykoosin muoto. Oirekuvaltaan vastaava tila voi johtua myös päihteistä.
Petra von Hellens

Petra Henriikka von Hellens Wallis-Brown (s. 8. syyskuuta 1973) on suomalainen yritysjohtaja ja entinen missi. Vuonna 1992 hän voitti Suomen Neito -tittelin ja sijoittui viidenneksi Miss Maailma -kilpailussa. Vuonna 1994 hän ylsi Miss Suomi -kilpailun ensimmäiseksi perintöprinsessaksi.
Missivuosien jälkeen von Hellens opiskeli kauppatieteitä Australiassa ja perusti siellä perheen eteläafrikkalaisen Michael Wallis-Brownin kanssa. Hänellä on kaksi lasta (s. 2001 ja 2004). Nykyisin hän toimii Kaarinassa eläinrehujen lisäaineita tuottavan, sukunsa perheyrityksen Bioprotonin Euroopan-tytäryhtiön toimitusjohtajana. Yrityksellä on toimintaa myös Australiassa. 
Petra von Hellens kuuluu von Hellensin aatelissukuun. Hänen äitinsä on Turun kauppakorkeakoulun ja australialaisen Griffith Universityn tietojenkäsittelyn professori Liisa von Hellens o.s. Valtakari (s. 1948).
Kinnulan kirjasto

Kinnulan kirjasto on Kinnulan kirkonkylässä toimiva yleinen kirjasto. Kunnankirjasto on perustettu vuonna 1945. Nykyisen Nurmela-kirjastorakennuksen (1980, laajennus 1996) suunnitteli arkkitehti Saara Juola.
Kinnulan kirjasto on kuulunut vuodesta 2013 lähtien Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin, jonka kokoelmat ja palvelut ovat kirjastokimpan jäsenkuntien asukkaiden käytettävissä. 
Kinnulan kirjastoon perustettiin alkuvuodesta 2023 yhteispalvelupiste useiden viranomaisten lupa-asioiden hoitamisen helpoittamiseksi. Palvelupiste on lisännyt myös muuta kirjaston käyttöä.
Vuonna 2023 Kinnulan kirjaston kokoelmiin kuului 31 050 nidettä, joista 26 795 oli kirjoja. Kokonaislainaus oli 20 225 ja fyysisiä käyntejä tehtiin 37 600.
Kyyjärven kirjasto

Kyyjärven kirjasto on Kyyjärven kirkonkylässä toimiva yleinen kirjasto. Kunnankirjasto on perustettu vuonna 1946. Vuonna 2018 aloitettu omatoimikäyttö on laajentanut kirjaston aukioloaukoja merkittävästi.
Kyyjärven kirjasto on vuodesta 2013 lähtien kuulunut Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin, jonka kokoelmat ja palvelut ovat kirjastokimpan jäsenkuntien asukkaiden käytettävissä.
Runar C. Öhman

Runar Carl Öhman (2. huhtikuuta 1884 Loviisa - 26. helmikuuta 1966 Pietarsaari) oli suomalainen lääkäri. 
Elämä.
Runar C. Öhmanin vanhemmat olivat kaupunginlääkäri Georg Öhman (1850-1897) ja Karin Hackzell (1861-1940). Hän kirjoitti ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 1903 ja suoritti lääketieteen kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1910. Vuosina 1913-1915 Öhman työskenteli Ylimarkun, Korsnäsin ja Pirttikylän kunnanlääkärinä, jonka jälkeen hän oli Pietarsaaressa Malmin sairaalan alilääkäri 1915–1917 ja ylilääkäri 1917–1954. Öhman toimi myös Östanlidin ja Pörkenäsin parantoloiden lääkärinä. Öhman väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1927 ja sai professorin arvonimen 1953. Kesäkuussa 1946 Öhman leikkasi marsalkka C. G. E. Mannerheimin äkillisesti puhjenneen hengenvaarallisen mahahaavan tämän ollessa vierailulla Pietarsaaressa.
Opiskeluvuosinaan Öhman vaikutti sosialidemokraattisessa työväenliikkeessä. Hän kuului Helsingissä toimineeseen ruotsinkielisten intellektuellien ryhmään, jotka muun muassa toimittivat "Arbetaren"-, "Social-Demokraten"- ja "Folktribunen"-lehtiä. Kirjoittaessaan Öhman käytti myös nimimerkkiä "Rax". 1910-luvun alussa hän muodosti Turussa ilmestyneen "Arbetetin" Helsingin toimituksen yhdessä K. H. Wiikin ja Ivar Hörhammerin kanssa. Vuonna 1913 Öhman jätti työväenliikkeen siirtyessään kunnanlääkäriksi Pohjanmaalle. Myöhemmin Öhman oli RKP:n edustajana Pietarsaaren kaupunginvaltuustossa vuosina 1917-1954. Hän oli myös viidesti presidentin valitsijamiehenä vuodesta 1937 lähtien.
Perhe.
Runar C. Öhmanin puoliso oli Hedvig Iverus (1884-1970). Pariskunnalla oli kolme lasta. Öhmanin veli oli eläinlääkintäeversti Georg Öhman.
Pihtiputaan kirjasto

Pihtiputaan kirjasto on Pihtiputaan kirkonkylässä toimiva yleinen kirjasto. Se on perustettu vuonna 1878. Nykyisen kirjastorakennuksen (1990) suunnitteli arkkitehti Caj Michael. Omatoimikäytön vuoksi kirjastolla on laajat aukioloajat.
Pihtiputaan kirjasto on muodostanut naapurikunnan Viitasaaren kirjaston kanssa yhteisen Wiitaunioinin kirjastoksi kutsutun aluekirjaston. Tällä aluekirjastolla on kirjastotilat molemmissa kunnissa ja se ylläpitää yhteistä kirjastoautoa, joka on vuodesta 2007 lähtien kiertänyt kuntien alueilla. Kirjastoautoa on käytetty kyläkiertueiden tukikohtana. Kunnat ovat kouluttaneet kirjastokummeja, jotka auttavat ikäihmisiä kirjastopalveluiden käytössä ja saatavuudessa sekä muissa hyvinvointipalveluissa. 
Pihtiputaan kirjasto on vuodesta 2013 lähtien kuulunut Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin. Sen laajemmat kokoelmat ja palvelut ovat kirjastokimpan jäsenkuntien asukkaiden käytettävissä.
Öystilä

Öystilä on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Trondheimsveien

Trondheimsveien on Oslossa sijaitseva katu, joka alkaa Akerselvan ylittävältä Nybrua-sillalta, kulkee Grünerløkkan kaupunginosan läpi ja jatkuu osana valtatietä 4 Oslon kaupunginrajalle saakka. Kadun kokonaispituus yli 13 kilometriä. Sitä pitkin liikennöivät myös raitiovaunut.
Ilmarinen (Lieto)

Ilmarinen on kylä Liedon kaupungin länsiosissa, lähellä Turun rajaa
Ilmaristen asukasluku on noin 2 200 ihmistä, joista 49 % naisia ja 51 % miehiä. 
Ilmaristen postinumero on 21350. Asukkaiden keski-ikä on 40 vuotta. 
Ensimmäinen maininta kylästä on vuodelta 1418. Ilmaristen alueen kattaneen rekisterikylän nimenä on ollut myös Harviainen.
Maantiede.
Ilmarinen sijaitsee Aurajoen länsipuolella eli vastakkaisella puolella jokea kuin Liedon kirkonkylä. Ilmarinen on jaettu muutamiin alueisiin, kuten Halmelaan, Tastoon, Tastonmetsään ja Kanahakaan. Turun suunnassa lähinnä Lounaaseen sijaitsee Metsämäki. Ilmarisista pohjoiseen sijaitsevat Liedon Rauhakylä ja Turun Jäkärlä.
Liikenne.
Ilmaristen halki kulkee Seututie 222 Vanhana Tampereentienä. Tie on osa historiallista Varkaantietä, joka hyväksyttiin matkailutieksi vuonna 2021 nimellä Aurajoentie.
Palvelut.
Ilmarisissa sijaitsevat muun muassa Ilmaristen koulu, thai-grilliravintola sekä K-market. Vääntelän kylän suunnalla sijaitsee juhla- ja majoituspaikka Ilmaristen matkailutila.
Hiidenjärvi

Hiidenjärvi voi tarkoittaa seuraavia:
William Christopher Zeise

William Christopher Zeise (1789–1847) oli tanskalainen kemisti.
Zeise väitteli vuonna 1817 tohtoriksi. Väitöskirjassa hän käsittelee alkalien vaikutuksia sokereihin. Zeise teki kokeet isänsä apteekissa Slagelsessa.
Zeisestä tuli vuonna 1820 Hans Christian Ørstedin apulainen ja kemian harjoitustöiden ohjaaja Kööpenhaminan yliopiston Nørregadeen juuri perustettuun kemian laboratorioon. Vuonna 1822 Zeisesta tuli ylimääräinen professori, ja hän oli ensimmäinen tanskalainen professori, jonka työtehtäviin kuului kemian laboratorio-opetus. Vuodesta 1829 alkaen Zeise toimi myös Polyteknillisen korkeakoulun opettajana.
Zeise valmisti vuonna 1822 kaliumetyyliksantaattia mutta keskittyi seuraavina vuosina orgaanisten rikkiyhdisteiden tutkimukseen. Vuonna 1834 hän löysi tiolit, jotka ovat alkoholien kaltaisia yhdisteitä, mutta niiden funktionaalisen ryhmän hapen paikalla onkin rikki. Zeise tutki myös organometalliyhdisteitä, ja vuonna 1827 löydetyt uudet platinayhdisteet nimettiin myöhemmin hänen mukaansa Zeisen suolaksi ja Zeisen dimeeriksi. Kaiken kaikkiaan Zeise työskenteli paljon orgaanisten aineiden analyysimenetelmien kehittämisen parissa ja piti aiheesta monia luentoja. Vuonna 1829 Zeise kirjoitti laajan kemian perusteiden teoksen.
Juha Rintamäki

Juha Rintamäki (s. 1969 Lapua) on suomalainen pappi ja Helsingin seurakuntayhtymän johtaja. Rintamäki on työskennellyt vuodesta 2010 lähtien Lauttasaaren seurakunnan kirkkoherrana ja vuodesta 2017 lähtien seurakuntayhtymän johtajana. Rintamäki tehtävä Helsingin seurakuntayhtymän johtajana muuttui päätoimiseksi vuoden 2023 alussa. Rintamäki on virkavapaalla Lauttasaaren kirkkoherran virastaan kesäkuun 2023 loppuun asti. Koulutukseltaan Rintamäki on teologian maisteri. 
Vuosina 2003–2010 Rintamäki toimi Lontoon merimieskirkon johtajana sekä Lauttasaaren seurakunnan seurakuntapastorina. Seurakuntatyön lisäksi Rintamäki on työskennellyt opetusministeriön suunnittelijana. Puoluepolitiikassa Rintamäki on toiminut Lapuan Kokoomusnuorten ja Pohjanmaan Kokoomusnuorten puheenjohtajana, Kokoomuksen Nuorten Liiton piirisihteerinä Seinäjoella, liiton markkinointisihteerinä ja varapuheenjohtajana. Vuosina 1994–1997 Rintamäki toimi Kokoomusnuorten puheenjohtajana. Rintamäki on ollut kokoomuksen ehdokas Eduskuntaan vuosina 1995 ja 1999. Vuosina 1995–1999 Rintamäki toimi Kansallisen Kokoomuksen varapuheenjohtajana.
Ilkka Oksala

Ilkka Oksala (s. 1965) on suomalainen järjestöjohtaja ja politiikan taustavaikuttaja. Oksala on työskennellyt vuodesta 2014 lähtien Elinkeinoelämän keskusliiton Työelämä-vastuualueen johtajana. Aikaisemmin Oksala on työskennellyt Apteekkariliiton toimitusjohtajana vuosina 2010–2014. Oksala toimi vuosina 2007–2010 peruspalveluministeri Paula Risikon valtiosihteerinä ja vuosina 1995–1998 puolustusministeri Anneli Tainan erityisavustajana. Kokoomuksen eduskuntaryhmän pääsihteerinä Oksala toimi vuosina 2001–2007 ja sosiaali- ja terveysministeriön neuvottelevana virkamiehenä vuosina 1999–2001. Koulutukseltaan Oksala on oikeustieteen kandidaatti. Vuosina 1990–1991 Oksala toimi kokoomusnuorten puheenjohtajana.
Gösta Adrian-Nilsson

Gösta Adrian-Nilsson (tunnettu kirjainlyhenteellä GAN; 2. huhtikuuta 1884 Lund – 29. maaliskuuta 1965 Tukholma) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän teki 1910-luvun alussa opintomatkan Saksaan. Siellä hän tutustui ekspressionismiin, futurismiin ja kubismiin, joita yhdisti omissa maalauksissaan. Myöhemmin hän omaksui myös surrealismin ja 1950-luvulla oli yksi konstruktivismin uranuurtajia Ruotsissa. Maalaamisen ohella Adrian-Nilsson kirjoitti muun muassa novelleja ja taidekritiikkejä.
Bioproton

Bioproton on suomalais-australialainen entsyymejä ja muita eläinrehujen lisäaineita kehittävä ja tuottava yritys. Se perustettiin Suomessa vuonna 1984 ja muutti toimintansa Australiaan vuonna 1993. Yrityksen tuotteita käytetään lihan, kananmunien ja maidon tuotannossa sekä kalankasvatuksessa. Yrityksen tehtaat sijaitsevat Queenslandin osavaltion Brisbanessa ja Suomen Kaarinassa, ja sen tuotteita myydään ympäri maailman. Yrityksen toimitusjohtaja on suomalainen Henrik von Hellens, ja yrityksen Euroopan-tytäryhtiötä johtaa Kaarinassa Petra von Hellens.
Bioproton tekee tutkimusyhteistyötä muun muassa Queenslandin yliopiston kanssa.
Fredrik Guseff

Fredrik Guseff (s. 1980 Kemiö) on suomalainen poliitikko Suomen ruotsalaisesta kansanpuolueesta. Hän on toiminut vuodesta 2016 lähtien RKP:n puoluesihteerinä. Ennen puoluesihteeriyttään Guseff toimi Svenska Bildningsförbundin johtajana vuodesta 2012 lähtien. Guseff on työskennellyt myös RKP:n puoluetoimistolla ja vaalianalyytikkona. Guseff toimi Svensk Ungdomin puheenjohtajana vuosina 2003–2005.
Guseff on kotoisin Kemiönsaaren Vestlaxista, josta hänen äitinsä suku on kotoisin. Guseff on toiminut Kemiön kunnanvaltuutettuna kaksi kautta vuosina 2001–2008. Guseff on ollut RKP:n ehdokas eduskuntavaaleissa 2003.
Tapparan SM-sarjakausi 1972–1973

Tapparan SM-sarjakausi 1972-73 aloitti jakson Tapparan historiassa, milloinka Tappara hallitsi Suomalaista kiekkoa, aina 1980 luvun loppuun saakka. 1970 luvun alussa Tapparan päävalmentajaksi alkanut vanha Tappara legendan Kalevi Nummisen valmennus alkoi tuottaa tulosta. Kaudella 1972-73 ei enää pelattu ylempää- ja alempaa loppusarjaa, vaan kaikki joukkueet pelasivat toisiaan vasten neljä kertaa. Kauden päätteeksi Tappara voitti pronssia, voittaneensa 36 ottelusta 24 ja hävinneensä 9 ottelua, keräten 51 pistettä. SM-sarjakauden kolme parasta joukkuetta olivat ylivoimaisia, sillä 4 sijalle sijoittunut Tampereen Ilves sai kaudella 39 pistettä, eli 3 sijan ja 4 sijan piste ero oli 12 pistettä. Mestaruuden voitti Jokerit 61 pisteellä. Tapparan paras tehomies oli Keijo Järvinen 21+23=44.
Marke Ahonen

Marke Ahonen (s. 1977) on suomalainen antiikintutkija, tietokirjailija ja suomentaja. Hän on klassillisen filologian dosentti Helsingin yliopistossa. Kesästä 2023 lähtien hän on opettanut Helsingin yliopistossa muinaiskreikkaa. Hän on Suomen ainoa Kreikan kielen ja kirjallisuuden yliopistolehtori.
Ahonen on opiskellut klassillista filologiaa Helsingin yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2008 Kreikan kielestä ja kirjallisuudesta aiheenaan antiikin filosofien käsitykset mielen sairauksista. Hänelle myönnettiin yliopiston väitöskirjapalkinto 2009.
Vuonna 2003 Ahonen sai J. A. Hollon palkinnon Diogenes Laertioksen teoksen "Merkittävien filosofien elämät ja opit" suomennoksesta. Koneen Säätiö palkitsi hänet kolmen muun ohella vuonna 2010 ensimmäistä kertaa jaetulla Vuoden Tiedekynä -palkinnolla "Niin &amp; näin" -lehdessä julkaistusta artikkelista ”Antiikin fysiognomia”. Vuonna 2021 Ahoselle myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto teoksesta "Oopiumia ja ajatusharjoituksia: Kirjoituksia antiikin lääketieteestä ja filosofiasta".
Sergio Sollima

Sergio Sollima (17. huhtikuuta 1921 Rooma, Italia – 1. heinäkuuta 2015 Rooma, Italia) oli italialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän on tehnyt spagettiwesterneja ja merirosvo Sandokanista kertovan televisiosarjan. Hän työskenteli uransa aikana myös ainakin miekka ja sandaali -elokuvien, vakoiluelokuvien ja rikoselokuvien parissa. Hänen elokuvissaan on usein vasemmistolaisia poliittisia teemoja.
Batnan maakunta

Batnan maakunta eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Batnan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 12 038,76 neliökilometriä. Asukkaita on 1 307 000 henkeä (vuonna 2017, arvio).
Batnan maakunta rajoittuu pohjoisessa Sétifin, Milan ja Oum El Bouaghin, idässä Khenchelan, etelässä Biskran ja lännessä M’Silan maakuntiin. Maisemaa leimaavat Atlasvuoret ja ylätasangot. Vuotuinen sademäärä on 210 millimetriä.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti 21 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 61 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Djasser, Aïn Touta, Arris, Barika, Batna, Bouzina, Chemora, Djezzar, El Madher, Ichemoul, Menaa, Merouana, N’Gaous, Ouled Si Slimane, Ras El Aioun, Seggana, Seriana, Tazoult, Theniet El Abed, Timgad ja T’Kout.
Batnan kautta kulkevat maantiet RN3, RN31 ja RN77 sekä rautatie. Sen pohjoispuolella sijaitsee Mostepha Ben Boulaidin kansainvälinen lentoasema. Batnassa toimii kaksi yliopistoa ja Barikassa yliopistokeskus.
Nähtävyyksiä ovat Numidian kuninkaiden mausoleumi Madghacen, roomalaisajan rauniot kuten Timgad, Lambaesis ja Diana veteranorum, varhaiskeskiaikainen Tobnan rauniokaupunki, Ghoufin solat ja kanjonit, M’Doukelin linnoitetut kylät, Belezman kansallispuisto, setrimetsät ja yli 2 300 metriä korkea Djebel Chélia -vuori.
Eero Häkli

Eero Matti Häkli (27. helmikuuta 1930 Kaukola – 24. maaliskuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen valtiotieteen maisteri ja yritysjohtaja. Ennen kaikkea hän tuli tunnetuksi torniolaisen tekstiiliteollisuuden 1960- ja 1970-luvun suuruudenaikojen johtavana toimijana.
Eero Häkli valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1954 ja maisteriksi 1956 Helsingin yliopistosta. Häkli toimi vuoden 1956 valtiotieteellisen tiedekunnan promootion gratistina. Vuosina 1958-1959 Häkli vieriali ASLA-stipendiaattina Yhdysvalloissa opiskellen taloustiedettä Vanderbilt-yliopistossa.
Ura torniolaisessa tekstiiliteollisuudessa.
Keri Oy:n palveluksessa.
Valmistumisen jälkeen hän toimi vuoteen 1958 KOP:n prokuristina, ja KOP-kauden jälkeen hän siirtyi Tornioon Keri Oy:n palvelukseen. Vuonna 1962 hänestä tuli Keri Oy:n toimitusjohtaja Eero Kalajan jälkeen. Vuonna 1965 Keri Oy organisoitiin sisäisesti uudelleen eli kreppilangan tuotanto organisoitiin Kerilon-yksikön alaisuuteen, jonka toimitusjohtajana Häkli toimi vuodet 1965-1966 ollen edelleen Keri Oy:n toimitusjohtaja. Vuonna 1966 Suomen Trikoo Oy osti Keri Oy:n siirtäen tuotannon ja Amar-tuotteiden myynnin Tampereelle.
Norlyn Oy:n palveluksessa.
Keri Oy:n toiminnan siirryttyä Suomen Trikoon omistukseen joukko Kerin työntekijöitä toimitusjohtaja Häklin johdolla perusti uuden kreppisukkia ja sukkahousuja valmistavan Nordnylin vuonna 1967, joka toimi myös Torniossa. Yrityksen nimi muuttui vuonna 1969 Nordnylistä Norlyniksi. Eero Häkli toimi yrityksen perustamisesta eli vuodesta 1966 aina vuoteen 1975 pääomistajana ja toimitusjohtajana. Samoin hän toimi Norlynin ruotsalaisen tytäryhtiön Norlyn Oy Svenska AB:n toimitusjohtaja vuosina 1968-1975. 
Norlyn Oy:n toiminta laajeni 1970-luvun alussa nopeasti niin, että työtekijämäärä kohosi Torniossa ja Haaparannalla 1 000 työntekijään. 
Norlynin vuoden 1974 aikana esiintulleet toimintavaikeudet ja henkilöstövähennykset johtivat Häklin siirtymiseen hallituksen puheenjohtajaksi. Seuraavana kesänä Häkli luovutti hallituksen puheenjohtajuuden Norlynin uudelle toimitusjohtajalle Jukka E.A. Lehtiselle. Häkli itse jäi hallituksen jäseneksi. Joulukuussa 1975 Norlynin omistus siirtyi Suomen Trikoolle eli Häklin lähes 20 vuotta kestänyt kausi Tornion tekstiiliteollisuuden johtotehtävissä päättyi.
Ura muussa yritystoiminnassa.
Eero Häkli siirtyi Torniosta Helsinkiin. Hän työskenteli perustamiensa yritysten EH-Trade Oy ja EH-Export Oy toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 1978 hän toimi puoli vuotta Kotimaisen Työn Liiton toimitusjohtajana. Vuonna 1981 Häklin omistukseen siirtyi offset-paino Kirjoitusaitta Oy:n osakekanta.
Muu toiminta.
Eero Häkli kuului 1970-luvulla Trikoo- ja sukkateollisuuden yhdistykseen sen jäsenenä, kehitysalueiden neuvottelukuntaan 1972-1974 ja Lapin teollistamistoimikuntaan 1971-1976. Torniossa ollessaan hän oli Tornion kaupunginvaltuuston jäsen 1964-1968.
Eero Häkli kuoli äkilliseen sairaskohtaukseen 24. maaliskuuta 1982 Helsingissä.
Jenny Erpenbeck

Jenny Erpenbeck (s. 12. maaliskuuta 1967 Itä-Berliini) on saksalainen kirjailija.
Erpenbeck on opiskellut kirjansidontaa ja musiikkiteatteria ja toimii kirjailijantyönsä ohella oopperaohjaajana. Hän on voittanut useita saksalaisia ja kansainvälisiä kirjallisuuspalkintoja. Vuonna 2017 Erpenbeck palkittiin italialaisella parhaan eurooppalaisen käännösromaanin Strega-palkinnolla romaanistaan "Gehen, ging, gegangen" (suom. "Mennä, meni, mennyt").
Vuonna 2024 Jenny Erpenbeck voitti kansainvälisen Booker-palkinnon romaanillaan "Kairos", jossa käsitellään DDR:n hajoamista henkilökohtaisen rakkaustarinan kautta.
Satu Mäkinen

Satu-Riitta Ala-Harja (aik. Satu Mäkinen, s. 1967) on suomalainen entinen missi ja malli ja nykyinen evankelista ja filosofian tohtori.
Eteläpohjalainen Ala-Harja aloitti mallin työt 16-vuotiaana ja menestyi hyvin "Jaana"-naistenlehden ”supermallikilpailussa”. Vuonna 1985 hän voitti Suomen mallikunigattaren tittelin. Samana vuonna hänelle tarjottiin sopimusta pariisilaiseen mallitoimistoon. Ala-Harja kuitenkin kieltäytyi sopimuksesta perustellen, ettei hän halua keskeyttää lukio-opintojaan. Hänet valittiin vuoden 1986 Suomen Neidoksi ja lähetettiin sitten Miss Maailma -kilpailuun, jossa hän karsiutui täpärästi semifinaalista. Hän oli kuitenkin yksi valokuvaajien suosikkiehdokkaista yhdessä Miss USA Halle Berryn kanssa. 
Ala-Harja oli yksi eniten käytetyistä malleista Suomessa 1980-luvulla. 1990-luvulla hän perusti perheen ja suoritti sairaanhoitajakoulutuksensa jatkoksi maisterin tutkinnon Turun yliopistossa. Keväällä 2014 hän väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa aiheenaan monikulttuurinen mentorointi sairaanhoidon opiskelussa. Hän on työskennellyt terveydenhuolto- ja korkeakoulusektoreilla eri tehtävissä. Tutkijan uran sijasta hän ryhtyi evankelistaksi vuonna 2015 tultuaan uskoon 1990-luvulla ja saatuaan koulutusta Perheniemen evankelisessa opistossa.
Mäkisen nimellä hän on julkaissut omakustanteena muistelmat "Jumalan kutsu ja koulu – Herran kohtaamisia ja mietelmiä" ' sekä kirjan "Pimeydestä valoon – helvetin porteilta Taivastielle" (2020).
Ala-Harjan äiti on entinen Kokoomuksen kansanedustaja, lääkintöneuvos Kirsti Ala-Harja.
Juan Alegría

Juan Diego Alegría Arango (s. 6. kesäkuuta 2002 Ibagué, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija, joka edustaa suomalaista FC Honkaa. 178-senttinen ja oikeajalkainen Alegría pelaa keskushyökkääjänä. FC Hongan edustusjoukkueessa ensimmäistä kertaa Alegría pelasi syyskuussa 2020 Inter Turkua vastaan. Tätä ennen Alegría pelasi FC Hongan reservijoukkueessa. Yhteensä Alegría on pelannut FC Hongan molemmissa joukkueissa 37 ottelua, joissa hän on tehnyt kahdeksan maalia.
Spartiates de Marseille

Spartiates de Marseille on ranskalainen jääkiekkoseura, joka pelaa maan pääsarjassa Ligue Magnusissa.
Joukkue kaudella 2025-2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Jonathan Muzinga

Jonathan ”Jojo” Muzinga (s. 10. marraskuuta 2002 Lappeenranta) on suomalais-kongolainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösliigassa pelaavaa FC Lahtea.
Ura.
Muzinga on FC Konnun kasvatti, joka aloitti aikuisuransa PK-35:ssä. Kauden 2022 Muzinga pelasi Seinäjoella pääosin SJK Akatemian riveissä. FC Honkaan Muzinga siirtyi SJK Akatemiasta ilmaissiirrolla kaudeksi 2023, jolloin hän pelasi pääosin Veikkausliigaa. Kaudeksi 2024 hän siirtyi KuPS:n riveihin ja oli voittamassa Veikkausliigamestaruutta.
Jonathan Muzinga on pelannut kauden 2024 loppuun mennessä kolmen kauden aikana ja kolmessa Veikkausliigaseurassa eli SJK:ssa, FC Hongassa ja KuPS:ssa 34 Veikkausliigaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Saavutukset.
Päivitetty 24. lokakuuta 2024.
HCV Martigny

HC Valais Chablais Martigny on sveitsiläinen jääkiekkoseura, joka on perustettu vuonna 2018. Se pelaa Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Swiss Leaguessa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"