Serviuksen muuri

Serviuksen muuri () oli antiikin Rooman kaupungin tasavallan aikainen puolustusmuuri, jonka rakennutti perimätiedon mukaan kuningas Servius Tullius. Todennäköisesti sen myöhemmin tunnettu vaihe rakennettiin kuitenkin vasta vuoden 387 eaa. jälkeen, mutta sen reitti noudatti monin paikoin varhaisemman, kuningasaikaisen muurin kulkua. Muurin pituus oli noin 11 kilometriä.
Historia.
Kuningasajan muuri.
Rooman alkuperäinen kaupunginmuuri rakennettiin kuningasajalla. Perimätiedon mukaan sen olisi rakennuttanut kuningas Servius Tullius, jonka kausi ajoitetaan vuosiin 578–535 eaa. Joskus on arveltu, että hän olisi saattanut loppuun työn, jonka aloitti jo Tarquinius Priscus. Jotkut antiikin aikaiset lähteet mainitsevat rakennuttajaksi Ancus Marciuksen, mutta niitä ei pidetä luotettavina. Alkuperäinen muuri oli tehty paikallisesta cappellaccio-tuffista.
On arveltu, että etruskit olisivat vaatineet muurin tuhottavaksi tehtyään rauhan roomalaisten kanssa tasavallan ajan alussa vuonna 508 eaa. Se, ettei muuria ollut välillä olemassa, selittäisi myös sen, miksi gallit onnistuivat valtaamaan kaupungin vuonna 387 eaa.
Tasavallan ajan muuri.
Muuri, johon nykyisin viitataan Serviuksen muurina, edustaa uudelleenrakennusvaihetta, joka tehtiin vasta gallien vuoden 387 eaa. hyökkäyksen jälkeen. Se rakennettiin kuitenkin suurimmaksi osaksi ellei kokonaan samalle paikalle kuin varhaisempi muuri. Uusi muuri oli tehty tuffikivestä, joka tuotiin Vejin alueelta, mikä kertoo osaltaan siitä, ettei se voi olla peräisin ajalta ennen 300-lukua eaa., sillä roomalaiset valtasivat Vejin vasta vuonna 396 eaa. Muurin rakentaminen kesti pitkään; Liviuksen perusteella sitä olisi rakennettu ainakin vuosien 377–353 eaa. välisenä aikana. Rakentaminen oli valtava ja kallis työ, ja tämä johti kaupungissa jopa poliittisiin muutoksiin, sillä patriisien oli pakko avata konsulin virka myös plebeijeille.
Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. muuriin asennettiin katapultteja. Augustus korjautti vielä useita muurin portteja, mutta keisariajalla, jolloin sodat olivat kaukana Roomasta, muurit kävivät tarpeettomiksi ja ne rappeutuivat. Rakennuksia rakennettiin aivan niihin kiinni ja jopa niiden raunioiden päälle, ja vähitellen ne katosivat suureksi osaksi. Etäisyydet Roomasta lähteneillä roomalaisilla teillä laskettiin kuitenkin aina Serviuksen muurin porteilta eli niin, että ensimmäinen mailipylväs oli yhden roomalaisen mailin päässä jostakin portista.
Rooman kaupunki kasvoi keisariajalla lopulta niin suureksi, että se ulottui kauas muurin ulkopuolelle. Näin se oli käytännössä vailla muurien tuomaa suojaa keisariajan kolme ensimmäistä vuosisataa, kunnes Aurelianuksen muuri rakennettiin vuosina 271–275.
Rakennelma.
Serviuksen muurin pituus oli 7½ roomalaista mailia eli noin 11 kilometriä, ja sen sisään jäi 426 hehtaarin kokoinen alue Tiberin itäpuolella. Se sulki sisäänsä kaikki Rooman seitsemän kukkulaa, ja ulottui joen rantaan Forum boariumin kohdalla.
Varsinainen muuri oli yli 4 metriä paksu ja korkeimmillaan noin 10 metriä korkea. Sen rakennuskivien korkeus vaihteli 51 ja 64 senttimetrin välillä. Muurin tuffi oli Vejin suunnasta paikasta, joka tunnetaan nykyisin nimellä Grotta Oscura.
Kaupungin itäosassa Esquilinus- ja Quirinalis-kukkuloiden välisellä tasaisella osuudella, Porta collinalta Porta Esquilinalle, muuri oli vahvistettu sisäpuolelta maavallilla ("agger") ja ulkopuolelta 30 metrin levyisellä vallihaudalla ("fossa"). Antiikin lähteet kuvaavat maavallin olleen pituudeltaan seitsemän stadionia ja paksuudeltaan 50 jalkaa, ja vallihaudan leveydeltään 100 jalkaa ja syvyydeltään 30 jalkaa. Lisäksi maavallin kaupunginpuoleisella osalla oli matala kivimuuri.
Muurin parhaiten ja pisimmin säilynyt osuus on Piazza dei Cinquecenton koillislaidalla lähellä Rooman päärautatieasemaa eli Terminiä. Toinen säilynyt osuus on Via di Sant'Anselmon varrella lähellä Piazza Albaniaa. Myös alkuperäisestä kuningasajan muurista on löydetty jäänteitä.
Portit.
Serviuksen muurissa oli 16 porttia. Ne olivat pohjoisesta alkaen myötäpäivään: