tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Iturin metsä

Iturin metsä on sademetsäalue Iturin maakunnassa koillisessa Kongon demokraattisessa tasavallassa, entiseltä nimeltään Zairessa. Metsä on saanut nimensä sen läpi kulkevasta Iturijoesta, joka on alueen suurin joki.
Iturin metsä on maailman laajin aarniometsäalue Amazonin altaan ulkopuolella, ja sen pinta-ala on noin 30 000–54 000 neliökilometriä. Noin yksi viidesosa sademetsästä muodostaa Unescon Maailmanperintöluetteloon kuuluvan Okapin eläintensuojelualueen. Metsässä elää useita harvinaisia eläinlajeja, kuten okapeja ja vuorigorilloja.
Suuri osa Iturin metsästä on vielä nykyisinkin tutkimatonta. Ensimmäinen siellä käynyt eurooppalainen oli brittiläinen tutkimusmatkailija Sir Henry Morton Stanley vuonna 1887. Alueen pääasiallisia asukkaita ovat mbuti-pygmit.
Nakłon piirikunta

Nakłon piirikunta () on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 86 311. Piirikunta jakautuu viiteen maalaiskuntaan, jotka ovat Kcynia (sisältää Kcynian kaupungin), Mrocza (sisältää Mroczan kaupungin), Nakło nad Notecią (sisältää hallintokeskus Nakło nad Noteciąn kaupungin), Sadki sekä Szubin (sisältää Szubinin kaupungin).
Nakłon piirikunnan pinta-alasta arviolta 23 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Nakłon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 10,5 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Kujavia-Pommerin voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna.
Vuoden 2019 lopussa Nakłon piirikunnassa oli 86 311 asukasta, joista 50,4 prosenttia naispuolisia ja 49,6 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 86 866 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 77 978 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 19,5 prosenttia, työikäisten 61,4 prosenttia ja eläkeikäisten 19 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,2 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 822 lasta.
Recount – ratkaisevat äänet

Recount – ratkaisevat äänet ("Recount", televisioesityksessä myös Uudelleenlaskenta) on vuonna 2008 valmistunut yhdysvaltalainen televisioelokuva, jonka on tuottanut kaapelitelevisioverkko HBO. Se on tositapahtumiin perustuva poliittinen draama, joka kertoo Yhdysvaltain vuoden 2000 presidentinvaalien äänten kiistellystä uudelleenlaskennasta Floridan osavaltiossa. Elokuvan on ohjannut Jay Roach ja käsikirjoittanut Danny Strong. Pääosassa on Kevin Spacey.
Ohjaajaksi kaavailtiin alkuaan Sydney Pollackia, joka joutui kuitenkin luopumaan hankkeesta terveyssyistä ja toimi elokuvassa pelkästään tuottajana. Pollack kuoli päivää elokuvan tv-ensi-illan jälkeen.
Laura Dern voitti parhaan television naissivuosan Golden Globe -palkinnon roolistaan Floridan valtiosihteeri Katherine Harrisina. "Recount – ratkaisevat äänet" sai myös neljä muuta Golden Globe -ehdokkuutta. Lisäksi se voitti parhaan televisioelokuvan, parhaan ohjauksen ja parhaan leikkauksen Primetime Emmy -palkinnot ja oli ehdolla Emmyn saajaksi kahdeksassa muussa sarjassa.
Niklas Larsen

Niklas Larsen (s. 22. maaliskuuta 1997 Slagelse) on tanskalainen ratapyöräilyn olympiamitalisti sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Hän kilpailee myös maantiepyöräilyssä. Hän on pituudeltaan 180 cm.
Ratapyöräily.
Larsen kuului Tanskan joukkueeseen, joka saavutti olympialaisten joukkuetakaa-ajossa hopeaa Tokion 2020 kisoissa ja pronssia Rio de Janeirossa 2016. Tokiossa hän sijoittui lisäksi viidenneksi omniumissa, ratapyöräilyn "moniottelussa". Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti pariajossa eli madisonissa pronssia sekä oli joukkuetaka-ajossa neljäs ja omniumissa kymmenes. MM-kilpailuissa hän on saavuttanut joukkuetakaa-ajossa kultaa 2023, 2024 ja 2025, hopeaa 2018 sekä pronssia 2016 ja 2019. Pisteajossa hän sai hopeaa 2024 ja sijoittui neljänneksi 2017. Pariajossa hän on saavuttanut pronssia 2024 ja 2025 sekä sijoittunut neljänneksi 2017 ja kuudenneksi 2018. Omniumissa hän on sijoittunut neljänneksi 2022, 2023 ja 2025 sekä kahdeksanneksi 2018 ja 2019. EM-kilpailuissa hän on saavuttanut pisteajossa kultaa 2016 ja 2024 sekä hopeaa 2017. Joukkuetakaa-ajossa hän on saavuttanut kultaa 2025 ja hopeaa 2024. Lisäksi hän on saavuttanut hopeaa pariajossa 2017 sekä omniumissa 2024 ja 2025. Nuorten EM-kilpailuissa hän sai joukkuetakaa-ajossa hopeaa 2015. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän saavutti pisteajossa kultaa sekä linja-ajossa ja omniumissa hopeaa.
Larsen voitti vuonna 2017 maailmancupin osakilpailun joukkuetakaa-ajossa Calissa, pariajossa Calissa ja Manchesterissa, omniumissa Pruszkówissa ja Miltonissa sekä pisteajossa Miltonissa. Hän on voittanut Tanskan-mestaruuden linja-ajossa, takaa-ajossa ja kilometrin aika-ajossa 2017 sekä pariajossa 2020.
Saavutuksia maantiepyöräilyssä.
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats, The-Sports.org
Junioreiden aika-ajon Tanskan-mestaruus
GP Rüebliland, 3. etapn (aika-ajo) voitto
Trofeo Karlsberg, 2a.etapin (aika-ajo) voitto
GP Rüebliland, 3. etapn (aika-ajo) voitto
Ronde van Midden Nederland, mäkikirikilpailun voitto
Rund um den Finanzplatz Eschborn–Frankfurt, alle 23-v. kilpailu, voitto
Rhône-Alpes Isère Tour, pistekilpailu, nuorten kilpailun ja 1. etapin voitto
Himmerland Rundt, voitto
EM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa hopeaa
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja nuorten kilpailun voitto
Lillehammer GP, voitto
Fyen Rundt, voitto
Tour du Loir et Cher, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
Kreiz Breizh Elites, 2. etapin voitto
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
EM-kilpailut, aika-ajossa pronssia
Oliver Obolgogiani

Oliver Obolgogiani (s. 27. heinäkuuta 1990 Espoo) on suomalaissyntyinen, Georgiaa edustava jääkiekkoilija. Hän pelasi juniorikiekkoa Kiekko-Vantaan organisaatiossa vuoteen 2010 asti pääosin ikäluokan II joukkueissa. Kauden 2009–2010 hän pelasi A-junioreiden I divisioonaa Kiekko-Vantaan edustusjoukkueessa.
Kauden 2016–2017 Obolgogiani pelasi jääkiekkoa Georgiassa Grey Wolves Tbilisin joukkueessa ja debytoi keväällä 2018 maajoukkueessa Divisioona 3:n MM-turnauksessa Kapkaupungissa. Kaudeksi 2018–2019 hän palasi Suomeen pelaamaan III divisioonaa IHK:n joukkueessa. Keväällä 2019 hän pelasi jälleen Georgian paidassa divisioona 2:n B-lohkon turnauksessa.
Kaudelle 2020–2021 Obolgogiani vaihtoi IHK:sta II divisioonajoukkue Viikinkien riveihin.
Gerastenia

Gerastenia tai hauraus-raihnausoireyhtymä (HRO) on oireyhtymä, johon liittyy ruokahalun heikentyminen, lihaskato (sarkopenia), luukato (osteoporoosi), tahaton painon lasku, väsymysherkkyys, uupumus, lihasheikkous, hitaus ja kaatuilu.
Gerastenian vallitsevuus on yli 80-vuotiailla noin 25-40 %. Gerastenia johtuu vanhenemismuutosten aiheuttamasta elinjärjestelmien heikentymisestä, epäjärjestyksen lisääntymisestä, stressinsietokyvyn heikentymisestä ja reservien vähentymisestä. Gerastenia lisää sairastavuutta, toiminnanvajautta, sairaala- ja pitkäaikaishoidon tarvetta ja kuoleman riskiä. Gerastenian hoitoon kuuluvat varhain aloitettu fyysisen aktiivisuuden ylläpito, riittävästä energian- ja proteiininsaannista huolehtiminen, D-vitamiini ja liitännäissairauksien hoito.
Soinne

Soinne on suomalainen sukunimi. Nimen kantajia:
Henrik Edvard Rauramo

Henrik Edvard Rauramo, entinen Schroderus (16. syyskuuta 1843 Vaasa – 28. joulukuuta 1915 Leppävirta) oli suomalainen pappi ja moninkertainen valtiopäivämies.
Rauramon vanhemmat olivat rovasti Gustaf Henrik Schroderus ja Elisabet Sofia Wegelius ja puolisot vuodesta 1869 Hilda Bergh (k. 1883) ja vuodesta 1884 Anna Helena Paqvalén. Rauramo tuli ylioppilaaksi 1864 ja suoritti teologian erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1867. Hän sai rovastin arvon 1888. Toimittuaan pappina useilla eri paikkakunnilla Rauramo tuli Suonenjoen kirkkoherraksi 1883 ja Leppävirran kirkkoherraksi 1897. Kuopion hiippakunnan tuomiokapitulin asessori hän oli 1897–1900. Rauramo oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1877, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900 ja 1905.
Young Kim

Young Oak Kim (o.s. Choe, s. 18. lokakuuta 1962 Incheon, Etelä-Korea) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka on edustanut Kalifornian 39. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tammikuusta 2021 lähtien. Hän voitti marraskuun 2020 vaalit demokraattipuolueen Gil Cisnerosta vastaan. Hän on edustajainhuoneen ensimmäinen amerikankorealainen naisjäsen yhdessä Michelle Steelin ja Marilyn Stricklandin kanssa. Vuosina 2014-2016 Kim istui Kalifornian lainsäädäntöelimen alahuoneessa, eli edustajainhuoneessa.
Kim on naimisissa Charles Kimin kanssa. Heillä on neljä aikuista lasta. Pariskunta asuu La Habrassa.
Le Jeune Ahmed

Le Jeune Ahmed (kirjaimellisesti ’Nuori Ahmed’) on Dardennen veljesten ohjaama vuonna 2019 ensi-iltansa saanut belgialainen draamaelokuva. Elokuva kertoo belgialaisesta maahanmuuttajataustaisesta pojasta, joka radikalisoituu. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2019 Cannesin elokuvajuhlilla. "Le Jeune Ahmed" palkittiin Cannesissa parhaasta ohjauksesta.
Tuotanto.
Dokumenttielokuvilla aloittaneiden Dardennen veljesten ohjaama "Le Jeune Ahmed" käyttää ohjaajakaksikon muista elokuvista tuttuja keinoja. Elokuva on kuvattu pääosin käsivarakameralla. Useiden muiden veljesten elokuvien tavoin "Le Jeune Ahmed" on rakenteeltaan pelkistetty draama, joka keskittyy yhden ihmisen moraalisiin valintoihin. Taustalla on laajempi sosiaalisten ongelmien viitekehys. Tarinan ja Ahmedin taustoja ei kuitenkaan selitetä elokuvassa lainkaan.
Juoni.
Ahmed on nuori poika, joka kieltäytyy kättelemästä naispuolista opettajaansa, koska hänen uskonsa kieltää sen. Ahmed käy jihadia levittävän radikaalin imaamin moskeijassa. Hän on myös apulaisena imaamin pienessä sekatavarakaupassa. Ahmedin opettaja yrittää aloittaa koulussa arabian kielen oppitunnit, että nuoret muslimit oppisivat kieltä muualtakin kuin Koraanista. Ahmed päättää yrittää puukottaa opettajaansa, mutta epäonnistuu.
Imaami käskee Ahmedia olemaan kertomatta mitään moskeijasta. Ahmed joutuu nuorisovankilaan ja siellä töihin maatilalle. Hän kertoo psykologille muuttuneensa ja pyytää saada tavata opettajansa. Hän valmistelee kuitenkin salassa opettajansa puukottamista teroitetulla hammasharjalla. Yritys kuitenkin epäonnistuu, sillä opettaja murtuu pelosta nähdessään Ahmedin ja tapaaminen keskeytyy.
Maatilalla työskentelee myös nuori tyttö, joka suutelee Ahmedia. Ahmed pyytää tyttöä kääntymään muslimiksi, koska muuten hän on tehnyt syntiä. Tyttö kieltäytyy. Matkalla maatilalta takaisin nuorisovankilaan Ahmed pakenee. Hän menee opettajansa kodin luokse, mutta putoaa yrittäessään kiivetä talon ulkoseinää opettajan asunnolle. Ahmed loukkaantuu vakavasti ja opettaja soittaa ambulanssin. Ahmed pyytää anteeksi opettajalta.
Vastaanotto.
Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2019 Cannesin elokuvajuhlilla. "Le Jeune Ahmed" palkittiin Cannesissa parhaasta ohjauksesta. Kansainväliset kritiikit olivat pääsääntöisesti hyviä. Elokuvaa pidettiin kuitenkin Dardennen veljesten välityönä. "The Guardian" -lehden Peter Bradhawn mukaan elokuva on vähäeleinen, eikä päästä katsojia Ahmedin ajatuksiin. Elokuvan kuitenkin pelastaa pääosan esittäjän intensiivisyys. "New York Timesin" A.O. Scott mielestä elokuvan kerronta on taloudellista ja tehokasta, mutta siitä puuttuu kuitenkin jotain, ehkä syvempi luotaus Ahmedin persoonallisuuteen.
Attila Horváth

Attila Horváth (28. heinäkuuta 1967 Kőszeg – 13. marraskuuta 2020 Szombathely) oli unkarilainen kiekonheiton MM-mitalisti. Hän edusti Haladás Vasutas Sportegyesület -seuraa ja oli pituudeltaan 194 cm.
Horváth voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Cottbusissa 1985 tuloksella 60,02. Hän oli viides alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1986. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän sijoittui kahdeksanneksi. Hän saavutti pronssia Tokion MM-kilpailuissa 1991 tuloksella 65,32. Hän oli viides Barcelonan olympialaisissa 1992 ja Helsingin EM-kilpailuissa 1994. Hän sijoittui neljänneksi Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 ja kymmenenneksi Atlantan olympialaisissa 1996. Hän karsiutui loppukilpailusta MM-kilpailuissa 1997 ja 1999.
Horváth heitti ennätyksensä 68,58 Budapestissa 24. kesäkuuta 1994. Hän kuoli COVID-19-sairauden seurauksena 53-vuotiaana marraskuussa 2020.
John Dean

John Wesley Dean III (s. 14. lokakuuta 1938 Akron, Ohio) on yhdysvaltalainen entinen juristi. Hän toimi Valkoisen talon neuvonantajana vuosina 1970–1973, ja hänen liittovaltion viranomaisten kanssa tekemänsä yhteistyön myötävaikutuksella presidentti Richard Nixon erosi Watergate-skandaalin päätteeksi. Dean itse ja muita presidentin keskeisiä avustajia vangittiin.
Dean sai oikeustieteellisen oppiarvon Georgetownin yliopistosta vuonna 1965. Hän toimi vuosina 1966–1967 republikaanien pääneuvonantajana Yhdysvaltain edustajainhuoneen oikeuskomiteaan. Vuonna 1970 presidentti Nixon valitsi Deanin Valkoisen talon neuvonantajaksi. Vuonna 1972 hän nimitti Deanin johtamaan erikoisselvitystä siihen, oliko Valkoisen talon henkilöstöön kuuluvia osallisina Demokraattien kansalliskomitean päämajaan tehtyyn murtoon. Dean varoitteli Nixonia peittelystä maaliskuussa 1973 ja alkoi tehdä yhteistyötä liittovaltion tutkijoiden kanssa, joten Nixon erotti hänet 30. huhtikuuta 1973. Rajoitetulla koskemattomuudella Dean todisti Yhdysvaltain senaatin Watergate-komitean edessä kesäkuun loppupuolella 1973. Hän kertoi presidentin olleen mukana peittelyssä ja tienneen murtautujille maksetusta vaitiolorahasta. Hän myös kertoi John Ehrlichmanin määränneen todistusaineistoa tuhottavaksi ja ilmoitti Nixonin tienneen murrosta jo ainakin kuusi kuukautta aiemmin kuin presidentti oli myöntänyt.
Lopulta tutkijoille paljastuivat Nixonin salaiset nauhat, joiden sisältö vahvisti Deanin ja muiden todistukset riittävissä määrin, jotta Nixon joutui eroamaan. Deania itseään syytettiin oikeudenkäytön estämisestä, ja hän vietti neljä kuukautta vankilassa. Hän menetti juristinoikeutensa Washington DC:ssa. Dean käsitteli osuuttaan Watergate-skandaalissa kirjoissa "Blind Ambition" (1976) ja "Lost Honor" (1982). Hän ryhtyi investointipankkiiriksi ja 2000-luvulla näkyväksi George W. Bushin sekä Donald Trumpin kriitikoksi. Dean on julkaissut lukuisia kirjoja politiikan aiheista. Näihin kuuluvat "Worse than Watergate: The Secret Presidency of George W. Bush" (2005) ja "Authoritarian Nightmare: Trump and His Followers" (Bob Altemeyerin kanssa, 2020).
Kukouri Mobile Entertainment

Kukouri Mobile Entertainment on suomalainen peliyhtiö, joka kehittää pelejä ensisijaisesti mobiililaitteisiin. Yhtiön kotipaikka sijaitsee Kotkassa ja toimitusjohtaja on Petri Piipari.
Kukouri ilmoitti marraskuussa 2024 sulkevansa Pixel Worlds -pelin palvelimet kokonaan vuoden loppuun mennessä. Tammikuussa 2025 Kukouri kertoi myyneensä Pixel Worldsin sekä Tiny Troopers pelisarjan immateriaalioikeudet Social First Oy:lle. 
Monia Kukourissa alusta asti olleita työntekijöitä siirtyi Social Firstiin ennen Pixel Worldsin sulkemista. Kukouri Mobile Entertainmentin sivut ovat myös suljettu pysyvästi. Kun avaa sivut heti ekana tulee teksti "This website has been shut down. Thanks for all the years. - Kukouri Team". Kukouri ei ole kaikesta tästä huolimatta kuitenkaan jättänyt mitään virallista tiedotetta yrityksen lopettamisesta (Helmikuussa 2025).
Kukouri Mobile Entertainmentin yksi perustajista sekä entinen toimitusjohtaja Kim Soares on nykyinen Social First Oy:n toimitusjohtaja sekä perustaja.
Baumann

Baumann tai Bauman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Uniikin diskografia

Uniikki julkaisi ensimmäisen soololevynsä "Aika ei venaa ketään" loppuvuodesta 2005. Hän on lisäksi julkaissut Kapasiteettiyksikön kanssa albumit "Päivästtoiseen" (2001), "Klassikko" (2002), "Itsenäisyyspäivä" (2003), "Usko parempaan" (2004), "Susijengi" (2006) ja "I ♥ KY" (2008). Uniikki jatkoi soolouraansa julkaisemalla "Nuor Tolppanen vol. 1" -mixtapen loppuvuodesta 2008. Kyseinen mixtape oli esimakua hänen toisesta studioalbumista, "Juokse poika juokse", joka julkaistiin 14. lokakuuta 2009. Uniikin kolmas studioalbumi "Suurempaa" julkaistiin 6. huhtikuuta 2011. Uniikin seuraava julkaisu oli hänen ja MG:n 5. joulukuuta 2011 julkaistu "8190"-mixtape. Levyltä julkaistiin YouTubessa näytekappaleet ”Totta mooses” ja ”Lisää”. Uniikki on kertonut julkaisevansa "Nuor Tolppanen vol. 2" -mixtapen, joka on jatko-osa "Nuor Tolppanen vol. 1" -mixtapelle. Tälle levylle hän aikoo pyytää rap-vierailijoita myös Rähinä Recordsin ulkopuolelta.
Uniikin hittikappaleisiin kuuluu muun muassa ”Paita pois”. Uniikki oli myös osa tunnettua, vuonna 1997 perustettua Illmatic Cru -breakdance-ryhmää, joka vaihtoi myöhemmin nimensä Savage Feetiksi. Ryhmään kuului Uniikin lisäksi myös Elastinen sekä b-boyt Hypnotic, D'Maestre, Lil'P ja Twister.
Singlet.
Muut kappaleet listoilla.
Promosinglet:
Ben Sasse

Benjamin Eric Sasse (s. 22. helmikuuta 1972) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän toimi vuosina 2015–2023 toisena Nebraskan osavaltion senaattoreista. Sasse erosi kesken virkakautensa 8. tammikuuta 2023 vastaanottaakseen paikan Floridan yliopiston johtajana.
Ennen politiikkaan lähtemistä hän opiskeli Harvardin yliopistossa, St. John’s Collegessa ja Yalen yliopistossa. Hän toimi viisi vuotta Midlandin yliopiston presidenttinä ennen kuin hänet valittiin senaattiin.
Sasse on naimisissa Melissa McLeodin kanssa ja heillä on kolme lasta.
Gustaf Ferdinand Snellman

Gustaf Ferdinand Snellman (18. huhtikuuta 1851 Oulu – 3. toukokuuta 1903 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies.
Gustaf Ferdinand Snellmanin vanhemmat olivat kauppaneuvos ja Johanna Enbom ja puoliso vuodesta 1885 Anna Maria Åhlen. Snellman tuli ylioppilaaksi 1868 ja valmistui filosofian maisteriksi 1873 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1883. Snellman toimi Raahen kaupunginlääkärinä 1885–1889 ja sitten piirilääkärinä Rovaniemellä. Hän edusti porvarissäädyssä Raahen kaupunkia valtiopäivillä 1888. 
Gustaf Ferdinand Snellmanin sisaruksia olivat kauppaneuvokset Albert Oskar Snellman ja Karl August Snellman sekä diakonissalaitoksen johtaja Lina Snellman.
Fredrik Engelke

Fredrik Engelke (14. syyskuuta 1848 Halmstad, Ruotsi – 7. heinäkuuta 1906 Nättarby, Blekinge) oli ruotsalainen piirustuksen opettaja, virsirunoilija ja hengellisten laulukirjojen julkaisija.
Engelke kävi koulua kotikaupungissaan. Hän koki hengellisen murroksen rippikouluaikanaan. Hän aikoi opiskella papiksi, mutta joutui heikon terveyden vuoksi luopumaan tästä. Hän opiskeli Tukholman Taideakatemiassa piirustuksen opettajaksi 1869–1875 ja hänestä tuli Halmstadin oppikoulun piirustuksen opettaja. Hän oli kuitenkin huonon kuulonsa takia virkavapaalla vuodesta 1900 alkaen.
Engström liittyi uusevankeliseen herätykseen ja myöhemmin Ruotsin lähetysliittoon (Svenska Missionsförbundet). Opettajantyönsä ohella hän oli kiinnostunut pyhäkoulutoiminnasta, hän oli myös laulujen runoilija ja kääntäjä ja julkaisi pyhäkouluihin tarkoitettuja laulukokoelmia. Hän julkaisi vuosina 1871–1875 kuusi vihkoa nimellä "Lofsånger och Andeliga Wisor i nådene". Laulut näissä vihkoissa välittivät herrhutismin perintöä ja uskonnäkemystä ja monet hänen laulunsa ovat olleet suosittuja ruotsalaisissa vapaissa kirkkokunnissa. 
Engelke on muokannut ja laajentanut Lina Sandellin laulua "Tryggare kan ingen vara" ("Kun on turva Jumalassa") laulukirjassaan "Lofsånger och Andeliga Wisor," vihko 4 1873. Hän muokkasi laulun 3. säkeistön loppua ja 1. säkeistöä muuttamalla sanat ”de kristnas lilla skara” muotoon ”Guds lilla barnaskara”. Lina Sandell hyväksyi nämä muutokset ja samalla laulu sai enemmän lasten laulun luonnetta. Mutta Sandell ei hyväksynyt Engelken viittä lisäsäkeistöä, joista tosin yksi säkeistö ("Se han räknar håren alla, Som från deras hufvud falla!" - - ) säilyi joissakin laulukirjoissa. Virren Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa oleva 4. säkeistö lienee Engelken lisäys.
Engelke on kääntänyt englannista ruotsiksi Charles Seymour Robinsonin laulun ”Savior, I follow on” ja julkaisi sen kokoelmassaan "På vägen hem" 1883. Laulu julkaistiin myös useissa kokoelmissa, joiden laulut olivat tosin yhtä lailla tarkoitettuja aikuisille kun lapsille. Se on Ruotsin kirkon virsikirjan virsi 278 "Käy, Vapahtajani, johdattamaan" (suom. Pekka Kivekäs 1998, säv. Lowell Mason 1856).
Rakennuskulttuurikeskus Piiru

Rakennuskulttuurikeskus Piiru on Tampereen Pispalassa sijaitseva korjausrakentamisen keskus. Se toimii oppimisympäristönä ja vierailukohteena, joka tarjoaa tietoa vanhojen talojen kunnostamisesta, perinteisistä työtavoista ja materiaaleista.
Piirulla on tilat vuonna 1892 rakennetussa Uittoyhdistyksen talossa (Uittajankatu 10). Talo on kunnostettu säilyttävän korjausrakentamisen keinoin vuosina 2012–2017. Rakennuskulttuurikeskuksen avajaisia vietettiin elokuussa 2017.
Pat Toomey

Patrick Joseph Toomey (s. 17. marraskuuta 1961) on yhdysvaltalainen liikemies ja republikaanipoliitikko. Hän toimi vuosina 2011–2023 toisena Pennsylvanian senaattoreista.
Toomey valmistui Harvardin yliopistosta ja on toiminut aiemmin finanssitoimialalla. Ennen senaattiin valitsemista hän toimi Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1999–2005. Hän ei hakenut uudelleenvalintaa neljännelle kaudelle vuonna 2004.
Toomey on ilmoittanut jäävänsä eläkkeelle toimikautensa päätyttyä.
Radziejówin piirikunta

Radziejówin piirikunta () on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 40 321. Piirikunta jakautuu hallintokeskus Radziejówin kaupunkikuntaan sekä kuuteen maalaiskuntaan (Bytoń, Dobre, Osięciny, Piotrków Kujawski (sisältää Piotrków Kujawskin kaupungin), Radziejów sekä Topólka).
Radziejówin piirikunnan pinta-alasta arviolta viisi prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Radziejówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 16,4 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Kujavia-Pommerin voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna.
Vuoden 2019 lopussa Radziejówin piirikunnassa oli 40 321 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 42 423 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 31 090 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 16,7 prosenttia, työikäisten 61,5 prosenttia ja eläkeikäisten 21,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,3 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 383 lasta.
Şuşan taistelu (2020)

Şuşan taistelu oli Armenian–Azerbaidžanin sodan 2020 aikainen taistelu strategisesti ja symbolisesti tärkeän Şuşan kaupungin hallinnasta lokakuun lopulta marraskuun alkupuolelle. Azerit tiedottivat vallanneensa kaupungin 8. marraskuuta. Taisteluja Şuşassa seurasi Venäjän välittämä tulitaukosopimus 10. marraskuuta.
Tausta.
Şuşan eli armeniaksi Šušin kaupunki oli vanha Vuoristo-Karabahin pääkaupunki. Karabahin kaani oli rakennuttanut paikalle linnoituksen 1700-luvulla. Kaupungissa oli suuri armenialainen väestönosa vuoteen 1920 saakka, jolloin monet pakenivat etniset väkivaltaisuuksien takia. Sittemmin kaupunki oli azerien keskus alueella. Vuoristo-Karabahin sodan myötä 1990-luvun alussa kaupunki päätyi Vuoristo-Karabahin tasavallan separatistien haltuun. Kaupunki raunioitui ja sen asukkaat pakenivat muualle.
Şuşa sijaitsee strategisella paikalla kukkulalla, joka hallitsee ympäröivää maastoa. Aivan sen vieressä sijaitsee Vuoristo-Karaahin pääkaupunki Stepanakert. Kaupungin ohi kulkee tie Armeniasta Laçınin kautta Vuoristo-Karabahin pääkaupunkiin. Tie on yksi kahdesta alueelle Armeniasta johtavasta tiestä. Kaupungin symbolinen arvo oli huomattava sen historian takia niin armenialaisille, kuin azereillekkin. Azerbaidžanin ja armenialaisten välisten yhteenottojen alettua jälleen syyskuussa 2020 Şuşan valtauksesta tuli Azerbaidžanin tärkein sotilaallinen tavoite.
Taistelu.
Täysimittaiset taistelut Vuoristo-Karabahissa alkoivat 27. syyskuuta 2020. Lokakuun puolella azerien joukot etenivät kohti Şuşaa. Azerijoukkoja Şuşan taisteluissa komensi kenraaliluutnantti Hikmət Mirzəyev ja armenialaisia Sejran Ohanjan.
30. lokakuuta Vuoristo-Karabahin armenialaiset tiedottivat azerien edenneet Şuşan tuntumaan. Taistelut jatkuivat seuraavien päivien aikana azerien edetessä hitaasti yhä lähemmäksi kaupunkia. 4. marraskuuta azerit olivat armenialaisten mukaan vain muutaman kilometrin päässä kaupungista. Azerbaidžanin presidentti İlham Əliyev ilmoitti samaan tapaan azerien edenneen Şuşan kukkulan kallioiden tuntumaan kaupungin etelä- ja itäpuolilla. Samana päivänä armenialaiset sulkivat Şuşan ohi kulkevan tien liikenteeltä.
7. marraskuuta armenialaiset tiedottivat kaupungin vieressä käydyistä kiivaiksi luonnehdituista taisteluista. Seuraavana päivänä Azerbaidžan ilmoitti sen joukkojen vallanneen kaupungin. Armenialaiset kiistivät ensin kaupungin valtauksen mainiten taistelujen siellä jatkuvan edelleen. Azerit alkoivat joka tapauksessa juhlia valtausta maansa pääkaupunki Bakussa. Vuoristo-Karabahin armenialaiset tunnustivat menettäneensä kaupungin hallinnan 9. marraskuuta.
Seuraukset.
Armenia ja Azerbaidžan solmivat Venäjän välittämän sopimuksen konfliktin päättämisestä 10. marraskuuta. Sopimus merkitsi Azerbaidžanin voittoa. Esimerkiksi Vuoristo-Karabahin päämies Arajik Haroutjounan kutsui tulitaukoa välttämättömäksi Şuşan menetyksen takia. Haroutjounanin mukaan taistelujen jatkaminen olisi merkinnyt pääkaupunki Stepanakertin ja koko Vuoristo-Karabahin menetystä.
Azerbaidžanissa uutista kaupungin valtauksesta juhlittiin eri puolilla maata.
Ljudmila Udobkina

Ljudmila Vjatšeslavovna Udobkina (, s. 3. lokakuuta 1984 Orjol) on venäläinen rattikelkkailija.
Udobkina edusti Venäjää Sotšin talviolympialaisissa 2014 kahden naisen kelkkakilpailussa parinaan Olga Stulneva. Pari sijoittui sijalle 12, mutta Kansainvälinen olympiakomitea hylkäsi heidän kilpailutuloksensa myöhemmin dopingrikkomusten vuoksi. Udobkina sai joulukuussa 2017 Kansainväliseltä olympiakomitealta elinikäisen kilpailukiellon olympialaisiin.
Conacher

Conacher on muun muassa seuraavien kanadalaisten henkilöiden sukunimi:
Ludolf Christian Wienbarg

Ludolf Christian Wienbarg, kirjailijanimiä: Ludolph Vineta ja Friedrich Radewell (1802 Altona – 1872 Schleswig) oli saksalainen kriitikko ja kirjailija.
Wienbarg oli dosenttina Kielissä 1833–1835 ja perusti Karl Gutzkowin kanssa Frankfurt am Mainissa "Deutsche Revuen", mutta hänet karkotettiin 1836 "Nuori Saksa" -suuntauksen johtohahmoihin kuulumisen vuoksi. Sen jälkeen hän toimitti lehtiä Hampurissa. Hän osallistui vapaaehtoisena ensimmäiseen Saksan–Tanskan sotaan 1848–1849 ja julkaisi sitten "Darstellungen aus den schleswig-holsteinischen Feldzügen" (1850–1851).
Wienbargin merkittävimpiä julkaisuja oli "Ästhetische Feldzüge" (1834), jonka omistussanoista "dem jungen Deutschland gewidmet" tuli nuorsaksalaisen suuntauksen nimi. Tyylillisesti loistavana se ilmensi suuntauksen näkemyksiä osuvin sanoin. Seuraavana ilmestyivät "Die neueste Litteratur" (1835) ja "Wanderungen durch den Tìerkreis" (1835). Heinrich Heinea muistuttavat "Holland in den Jahren 1831 und 1832" (1833) ja "Tagebuch von Helgoland" (1838) kertovat lyyrisestä lahjakkuudesta.
Rypinin piirikunta

Rypinin piirikunta () on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 43 486. Piirikunta jakautuu hallintokeskus Rypinin kaupunkikuntaan sekä viiteen maalaiskuntaan (Brzuze, Rogowo, Rypin, Skrwilno sekä Wąpielsk).
Rypinin piirikunnan pinta-alasta arviolta 20,1 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Rypinin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa kymmenen prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Kujavia-Pommerin voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna.
Vuoden 2019 lopussa Rypinin piirikunnassa oli 43 486 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 44 892 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 36 962 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 19 prosenttia, työikäisten 60,4 prosenttia ja eläkeikäisten 20,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 391 lasta.
Virtalähde

Virtalähde on elektroninen laite joka tuottaa jännitettä ja virtaa. Puhekielessä jännitelähde, verkkolaite, verkkomuuntaja, muuntaja, verkkovirtalähde ja teholähde ovat usein synonyymejä jonkin elektronisen kojeen virtalähteelle. 
Virtalähteellä voi syöttää vaikka LED-valoja tai automaatiolaitteita. Laturista poiketen virtalähdettä voi käyttää muuhunkin tarkoitukseen kuin akun lataukseen.
Tyypillinen tietokoneen virtalähde on kytkentää tekevä () hakkuriteholähde. Tietokoneen virtalähde muuttaa vaihtovirrasta tasavirraksi ja laskee jännitteen tietokoneen käyttämälle tasolle.
Miina Savolainen

Miina Annukka Savolainen (s. 1. syyskuuta 1974 Helsinki) on suomalainen yhteisötaiteeseen painottunut valokuvaaja, taide- ja sosiaalikasvattaja. Taiteellisen työn lisäksi hän tutkii, kehittää ja opettaa valokuvan käyttöä pedagogisena ja terapeuttisena menetelmänä.
Savolainen on Valokuvataiteilijoiden liiton sekä Suomen Valokuvaterapiayhdistyksen jäsen. Hän valmistui sosiaalikasvattajaksi 1996 sekä kuvataideopettajaksi ja taiteiden maisteriksi 2005 Taideteollisesta korkeakoulusta.
Voimauttava valokuva.
Voimauttava valokuva on Miina Savolaisen kehittämä sosiaalipedagoginen menetelmä, jossa valokuvaa käytetään terapeuttisena välineenä katsoa ja tulla nähdyksi myötätuntoisesti ja arvostavasti. Savolainen alkoi kehittää menetelmää Maailman ihanin tyttö -projektinsa myötä. Voimauttava valokuva on saanut alkunsa lastensuojelun tarpeista ja laajentunut sieltä sosiaali-, terveys- ja opetusalojen käyttöön. Sitä voidaan hyödyntää myös terapeuttiseen identiteettityöhön ja vuorovaikutustaitojen parantamiseen perheessä, vertaisryhmässä ja työyhteisössä.
Voimauttavassa valokuvassa muutetaan kuvaajan ja kuvattavan rooleja totutusta niin, että kuvattava kertoo, kuinka haluaa tulla kuvatuksi ja nähdyksi. Menetelmässä käytetään myös oma- sekä albumikuvia. 
Valokuvan voimaa.
Savolainen toimi kouluttajana ja valmentajana Ylen dokumentaarisessa Valokuvan voimaa -tv-ohjelmassa, johon osallistui kuusi aikuista sisarus- sekä vanhempi-lapsi-paria parantaakseen perhesuhteita voimauttavan valokuvan keinoin. Ohjelman seitsemän jaksoa esitettiin tv:ssä keväällä 2014. 
Maailman ihanin tyttö.
Taideteollisen korkeakoulun taidekasvatuksen osaston lopputyönään Miina Savolainen toteutti taiteellisen päätyönsä Maailman ihanin tyttö -yhteisövalokuvataideprojektin. Vuonna 1998 alkaneessa projektissa hän on valokuvannut kymmentä Hyvösen lastenkodissa kasvanutta tyttöä. 
Valokuvista on koostettu 140 kromogeenisesta värivedoksesta koostuva näyttelysarja , joka on kiertänyt Suomen lisäksi maailmalla. Kuvista on julkaistu myös kaksikielinen Maailman ihanin tyttö – The Loveliest Girl In The World -kirja vuonna 2008. 
Palkinnot.
Savolainen on saanut myös Helsingin kuvataidelukion Vuoden Tossu -kunnianimen vuonna 2016.
Sierra (täsmennyssivu)

Sierra voi tarkoittaa seuraavia:
Peter Wieselgren

Peter Wieselgren (1800–1877) oli ruotsalainen kirjailija ja raittiusaatteen edistäjä. Hän oli vuodesta 1857 tuomiorovastina Göteborgissa. 
Wieselgren oli jo 19-vuotiaasta absolutisti alkoholin suhteen ja ajoi sitten raittiusasiaa koko ikänsä sekä puhein että kirjoituksin ja vaikutti kansan käsityksen muuttumiseen ja varsinkin siihen, että kotitarvepoltto saatiin Ruotsissa poistetuksi. Hän toimitti 1838–1847 lehteä "Nykterhetsvännernas tidning". Wieselgren oli ahkera kirjailija muillakin aloilla. Wieselgren osallistui merkittävästi myös teoksen "Biographiskt lexikon öfver namnkunnige svenske män" (1835–1857) toimittamiseen ja julkaisi lähdekokoelman "De la Gardieska arkivet" (1823–1844). Hänen "Samlade skrifter i nykterhetsfrågan" ilmestyi 1904.
Wieselgrenin poikia olivat kirjailijat Harald Wieselgren ja Sigfrid Wieselgren.
Sandra Cattaneo

Sandra Cattaneo (myöh. Engeli; s. 25. tammikuuta 1975 Zürich) on sveitsiläinen hyökkääjänä pelannut jääkiekkoilija. Hän pelasi Sveitsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 2006 Torinossa. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan sen ollessa A-sarjatasolla Suomessa 1992, Yhdysvalloissa 1994, Kanadassa 1997, Suomessa 1999 sekä Kanadassa 2004 ja sen ollessa B-sarjatasolla Yhdysvalloissa 2001 ja Ruotsissa 2005. EM-kilpailuissa Cattaneo edusti Sveitsiä Riiassa 1995, jolloin Sveitsi saavutti pronssia.
Alajärven teollisuusalue

Alajärven teollisuusalue on Alajärvellä sijaitseva teollisuusalue, joka on rakennettu 1970-luvulla. Sitä on kuitenkin laajennettu vuosien varrella, ja uusin hanke lieneekin Juurikaskydön alueen yhdistäminen Alajärven teollisuusalueeseen. Myös valtatie 16 eli Sinisen tien yhdistys oikotiellä teollisuusalueeseen on suunnitteilla.
Alajärven teollisuusalueella toimii muun muassa Alajärven Sähkö, Finnlamelli, Nordautomation sekä lukuisia metallintyöstö- sekä autonkorjausfirmoja.
Harald Wieselgren

Harald Ossian Wieselgren (1835–1907) oli ruotsalainen kirjailija. Hän oli 1877–1900 kirjastonhoitajana Kuninkaallisessa kirjastossa. Hän toimitti 1866–1879 lehteä "Ny illustrerad tidning" ja jatkoi 1857–1865 teoksen "Svenskt biografiskt lexikon" toimittamista. Hän on julkaissut elämäkertakokoelmat "Ur vår samtid" (1880), "Bilder och minnen" (1889), "I gamla dagar och i våra" (1900).
Wieselgrenin isä oli raittiusaatteen edistäjä Peter Wieselgren. Hänen veljensä oli kirjailija Sigfrid Wieselgren.
Georg Neumark

Georg Neumark (16. maaliskuuta 1621 Langensalza, Thüringen, Saksa - 18. heinäkuuta 1681, Weimar, Saksa) oli saksalainen luterilainen virsirunoilija, säveltäjä, kirjastonhoitaja ja hovirunoilija Weimarissa.
Neumark kävi koulua Schleusingenissä ja Gothassa. 1641 hän lähti joidenkin liikematkalle lähtevien kauppiaiden kanssa Köningsbergiin, jossa hän suunnitteli jatkavansa opintojaan. Matkalla seurue kuitenkin joutui ryöstetyksi ja hänelle jäi vain rukouskirja sekä vähän rahaa, jonka hän oli piilottanut vaatteisiinsa. Hän palasi Magdeburgiin ja etsi työtä, mutta tuloksetta. Kielissä hän lopulta sai apua kirkkoherralta, joka oli kotoisin Neumarkin kotiseudulta. Hän sai kotiopettajan paikan ja saattoi lopulta 1643 jatkaa opintojaan Köningsbergissä. 
Hän opiskeli lakitiedettä ja runousoppia Köningsbergissä ja viipyi siellä vuoteen 1648. Hän oleskeli sen jälkeen mm. Varsovassa, Danzigissa ja Hampurissa kunnes palasi 1651 takaisin Thüringeniin ja hänestä tuli Saksin-Weimarin ruhtinas Wilhelm II:n kirjastonhoitaja ja hovirunoilija. Lopulta hänestä tuli arkistosihteeri ja sai arvonimen pfalzgreve. 
Hän on kirjoittanut maallisia pastoraalirunoja ja tilapäisrunoja ja hän oli taitava gamban soittaja, mutta hänet tunnetaan virsirunoilijana. Hän on säveltänyt kirjoittamiaan virsiä ja hän on kirjoittanut 34 virttä, mutta niistä on säilynyt käytössä vain yksi, jonka hän kirjoitti Kielissä saatuaan siellä kotiopettajan paikan, joka innoitti hänet kirjoittamaan tunnetuimman virtensä "Wer nur den lieben Gott lässt walten""". Virsi "on vuodelta 1741," mutta se on julkaistu 1657. Hänen teoksiaan ovat mm". Fortgepflantzer Musikalisch Poetischer Lustwald, 1657" ja "Der Neu-Sprossende Teutsche Palmbaum 1669." 
Johann Sebastian Bach on käyttänyt Neumarkin virsirunoja ja koraalia teoksissaan mm kantaateissaan BWV 21, BWV 88, BWV 93 ("Wer nur den lieben Gott läßt walten") sekä BWV 197 ja BWV 434. 
Neumarkin virsi "Wer nur den lieben Gott läßt walten" on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 370 """Ah, tiesi usko haltuun Herran" (Ruots. Gustaf Ållon 1684, suom. arkkivirtenä 1700, uud. Niilo Rauhala 1984 Sävelmä: Georg Neumark 1657). Neumarkin sävelmä on myös virsillä 245 """Nyt sydän luopuu kalleimmastaan" "("Jochen Klepper 1940, suom. Anna-Maija Raittila 1983")" ja 479 "Sinussa, Kristus, luotiin kerran" (Niilo Rauhala 1984). 
Ruotsin kirkon virsikirjassa Neumarkin virsi on 575 "Ah, tiesi usko haltuun Herran" (Ruots. Gustaf Ållon 1684, Olov Hartman 1978, uud. suom. Hartmanin ruotsinkielisen tekstin mukaan Anna-Mari Kaskinen 1999, säv. Georg Neumark 1641). Sävelmä on myös virrellä 270 "Kun yhä viipyy aamurusko""." (Ernst M. Arndt 1819, suom. Pekka Kivekäs 1997).
Sigfrid Wieselgren

Per Sigfrid Wieselgren, kirjailijanimi Horatio, (1843–1910) oli ruotsalainen virkamies, poliitikko ja kirjailija. Hän oli vuodesta 1885 Ruotsin vankeinhoitohallituksen päällikkö, vuodesta 1875 toisen kamarin, vuodesta 1888 ensimmäisen kamarin jäsenenä. Hänen julkaisujaan ovat muun muassa "Göteborgssystemet, dess uppkomst, syften och verkningar" (1881), "Sveriges fängelser och fångvärd från äldre tider till våra dagar" (1895) ja "Peter Wieselgren" (1900). Wieselgren on julkaissut nimimerkillä Horatio muutamia psykologisia romaaneja.
Wieselgrenin isä oli raittiusaatteen edistäjä Peter Wieselgren. Hänen veljensä oli kirjailija Harald Wieselgren.
Prisca Mosimann

Prisca Mosimann (s. 19. maaliskuuta 1975 Langenthal) on sveitsiläinen puolustajana pelannut jääkiekkoilija. Hän pelasi Sveitsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 2006 Torinossa. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan sen ollessa A-sarjatasolla Yhdysvalloissa 1994, Kanadassa 1997 sekä Suomessa 1999 ja sen ollessa B-sarjatasolla Kanadassa 2000, Yhdysvalloissa 2001 ja Ruotsissa 2005. EM-kilpailuissa Mosimann edusti Sveitsiä Riiassa 1995, jolloin Sveitsi saavutti pronssia.
Johan Axel Tammelander

Johan Axel Tammelander (29. kesäkuuta 1865 Teisko – 13. maaliskuuta 1926 Tampere) oli suomalainen pankinjohtaja ja valtiopäivämies.
Tammelanderin vanhemmat olivat tilanomistaja Johan Fredrik Tammelander ja Aina Eva Elisabet Holmberg ja puolison vuodesta 1896 Florence Armias Campbell von Schoultz. Tammelander pääsi ylioppilaaksi 1883, suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1891 ja sai varatuomarin arvon 1894. Hän oli Pohjoismaiden Yhdyspankin Tampereen konttorin varajohtaja 1895–1897, johtaja 1897–1912 ja Tampereen rahatoimikamarin puheenjohtaja 1902–1916. Tammelander edusti Ruoveden tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1894 ja 1897. Tammelander asui vuodesta 1924 syntymäkunnassaan Teiskossa, hoitaen omistamaansa Teiskolan kartanoa. 
Tammelander oli Hämeen museoseuran puheenjohtajana seuran perustamisesta alkaen, Matkailijayhdistyksen Tampereen osaston puheenjohtajana useita kertoja, Mannerheimin lastensuojeluliiton Tampereen osaston puheenjohtajana, Maataloustuottajain liiton toimihenkilönä sekä Tampereen Teknillisen seuran jäsenenä ja toimihenkilönä. Hän toimi lääninmetsälautakunnan puheenjohtajana ja oli tuomiokapitulin nimittämänä pappilain tarkastajana.
Tammelander oli puheenjohtajana 1918–1925 ja oli mukana ajamassa Hämeen museon perustamista Tampereelle. Tammelander oli Tampereen Historiallisen seuran jäsen ja tamperelaisten harrastajavalokuvaajien yhdistyksen Fotografiamatörklubben i Tammerfors puheenjohtaja 1909–1913. Hän aloitti valokuvausharrastuksen 1889 ja jatkoi sitä kuolemaansa saakka. Tammelander kuvasi perhettään, Teiskolan kartanoelämää ja Teiskoa yleensä sekä Hatanpään kartanoa. Tammelander otti kuvia myös matkoilaan Suomessa ja ulkomailla. Museokeskus Vapriikin kuva-arkistossa on yli 2 000 Tammelanderin ottamaa lasinegatiivia.
John Hoeven

John Hoeven (s. 13. maaliskuuta 1957) on yhdysvaltalainen pankkiiri ja republikaanipoliitikko. Hän on toiminut vuodesta 2011 lähtien toisena Pohjois-Dakotan senaattoreista. Hänen nykyinen kautensa päättyy tammikuussa 2029.
Hoeven valmistui kandidaatiksi Dartmouth Collegesta ja sai MBA-tutkinnon Northwestern-yliopistosta. Ennen politiikkaa hän toimi Bank of North Dakotan toimitusjohtajana ja presidenttinä vuosina 1993–2000.
Hoeven toimi Pohjois-Dakotan kuvernöörinä vuosina 2000–2010. Hän on naimisissa Mical ”Mikey” Hoevenin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Anne Michaut

Anne Michaut (s. 11. marraskuuta 1972 Gray, Haute-Saône) on ranskalainen ratameloja.
Michaut edusti Ranskaa Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 ja Atlantan kesäolympialaisissa 1996. Barcelonassa 1992 Ranska karsiutui 500 metrin kajakkinelosessa välierissä. Joukkueeseen kuuluivat Michautin lisäksi Françoise Lasak, Bernadette Brégeon-Hettich ja Isabelle Boulogne. Atlantassa 1996 Michaut kilpaili 500 metrin kajakkiyksikössä karsiutuen välierissä. Välimeren kilpailuissa hän saavutti kaksi hopeamitalia Barissa 1997.
Michaut on pituudeltaan 161-senttimetrinen ja painaa 63 kilogrammaa.
Catherine Cortez Masto

Catherine Marie Cortez Masto (s. 29. maaliskuuta 1964) on yhdysvaltalainen juristi ja demokraattipoliitikko. Hän on toiminut vuodesta 2017 lähtien toisena Nevadan senaattoreista. Hänen nykyinen kautensa päättyy tammikuussa 2029.
Cortez Masto toimi Nevadan oikeusministerinä vuosina 2007–2015. Cortez Masto voitti republikaanipuolueen Joe Heckin vuoden 2016 senaatin vaaleissa. Cortez Mastosta tuli ensimmäinen nainen, joka valittiin edustamaan Nevadaa senaatissa.
Cortez Masto on naimisissa Paul Maston kanssa.
Malesian kansallinen yliopisto

Malesian kansallinen yliopisto (; lyh. UKM; ) on vuonna 1970 perustettu julkinen yliopisto. Sen pääkampus sijaitsee Malesian pääkaupunki Kuala Lumpurista kaakkoon sijaitsevassa Bandar Baru Bangin kaupungissa (township), Hulu Langatin piirissä Selangorin osavaltiossa. 
UKM on maansa korkeatasoisimpia yliopistoja. Esimerkiksi tuhat tutkimuksen huippuyliopistoa maailmasta kokoava Shanghain yliopistoranking sijoitti sen maailmanlistansa (2020) jaettuun sijaluokkaan 501–600. Samalle tasolle ylsi Malesiasta myös Malesian tiedeyliopisto. Näitä parempitasoiseksi malesialaiseksi tutkimusyliopistoksi arvioitiin ainoastaan Malayan yliopisto, jonka ARWU-lista asetti sijaluokkaan 301–400.
Mike Braun

Michael Braun (s. 24. maaliskuuta 1954) on yhdysvaltalainen liikemies ja republikaanipoliitikko. Hänet valittiin Indianan kuvernööriksi vuoden 2024 kuvernöörinvaaleissa. Hän toimi aiemmin vuosina 2019–2025 toisena Indianan senaattoreista.
Ura.
Ennen politiikkaa.
Braun sai MBA-tutkinnon Harvard Business Schoolista vuonna 1978. Valmistuttuaan Braun muutti Jasperiin aloittaakseen uransa. Braun oli osallisena Crystal Farms, Inc.:n perustamisessa vuonna 1979. Braun aloitti Meyer Body Companyllä vuonna 1981 ja hankki yhtiön täyden omistuksen vuonna 1986. Braun siirtyi myöhemmin valmistusalalta jakelumarkkinoille muodostaen Meyer Distributingin.
Politiikassa.
Braun voitti senaatin paikan istuvalta demokraattisenaattorilta Joe Donnellyltä vuoden 2018 senaatin vaaleissa. Hän ei ollut ehdolla jatkokaudelle senaattiin vuoden 2024 senaatin vaaleissa, vaan sen sijasta hän oli ehdolla Indianan kuvernööriksi vuoden 2024 kuvernöörinvaaleissa ja tuli valituksi. Braun on konservatiivi ja hän "uskoo perinteisiin avioliittoon".
Malayan yliopisto

Malayan yliopisto (; lyh. UM; ) on Malesian pääkaupunki Kuala Lumpurissa toimiva julkinen tutkimusyliopisto.
Yliopisto on saanut alkunsa Singaporeen vuonna 1905 perustetusta lääketieteellisestä oppilaitoksesta (King Edward VII College of Medicine). Vuonna 1949 se laajeni liitoksen myötä Malayan yliopistoksi. Vuosikymmen myöhemmin perustettiin toimipiste Kuala Lumpuriin. Vuonna 1960 Malesian hallitus päätti jakaa yliopiston kahdeksi erilliseksi yliopistoksi. Vuonna 1962 Malayan yliopisto Kuala Lumpurissa sai itsenäisen yliopiston aseman ja Singaporen toimipiste nimettiin Singaporen yliopistoksi (nykyinen Singaporen kansallinen yliopisto).
Malayan yliopisto on arvioitu maansa korkeatasoisimmaksi yliopistoksi. Esimerkiksi tuhat tutkimuksen huippuyliopistoa maailmasta kokoava Shanghain yliopistoranking (ARWU) sijoitti sen maailmanlistansa (2020) jaettuun sijaluokkaan 301–400. Tutkimuksen tasolla mitaten Malesian seuraavaksi parhaimmat yliopistot olivat ARWU-listan sijalle 501–600 yltäneet Malesian kansallinen yliopisto ja Malesian tiedeyliopisto.
Tammelander

Tammelander tai Tamelander on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Stråhle

Stråhle on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Onni Tawaststjerna

Onni Fredrik Tawaststjerna (29. tammikuuta 1871 Jyväskylä – 30. elokuuta 1956 Jyväskylä) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies, joka sai professorin arvonimen. 
Tawaststjernan vanhemmat olivat lääninmaanmittari Adolf Fredrik Tawaststjerna ja Sofia Lovisa Sandman ja puoliso vuodesta 1909 Paula Greuling (k. 1940). Tawaststjerna tuli ylioppilaaksi 1890 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1899, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1905. Oltuaan ensin lääkäri useilla eri paikkakunnilla Tawastsjerna toimi Savonlinnan yleisen sairaalan lääkärinä 1904–1912 ja Hämeenlinnan lääninsairaalan ylilääkärinä 1912–1938 sekä samalla Hämeenlinnan keskusvankilan lääkärinä 1912–1940. Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1908–1912 ja Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen 1915–1934, toimien valtuuston puheenjohtajana 1923–1928. Professorin arvonimen Tawaststjerna sai 1931. Hän edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä 1897.
Opettaja, historiantutkija ja kuvernööri Werner Tawaststjerna oli Onni Tawaststjernan veli.
Le fils

Le fils (kirjaimellisesti ’Poika’) on Dardennen veljesten ohjaama vuonna 2002 ensi-iltansa saanut belgialainen draamaelokuva. Elokuva kertoo miehestä, joka opettaa puutöitä ongelmanuorille. Hänen oppilaakseen tulee poika, joka pakottaa miehen kohtaamaan itsensä. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2002 Cannesin elokuvajuhlilla. Elokuvan pääosan esittäjä Olivier Gourmet palkittiin Cannesissa parhaasta miespääosasta. 
Tuotanto.
"Le fils" kuvattiin ohjaajaparin kotikaupungissa Seraingissa lähellä Liègeä. Luc ja Jean-Pierre Dardenne olivat ohjanneet dokumenttielokuvia ennen siirtymistään fiktioelokuvien ohjaajiksi. Dokumenttitausta näkyy myös elokuvassa "Le fils," joka seuraa direct cineman periaatteiden mukaisesti yhtä tapahtumaa hyvin läheltä rajoitetun ajan. Elokuva on rakenteeltaan pelkistetty. Dokumenttimainen käsivarakamera seuraa päähenkilöä Olivieria ja hänen reaktioitaan koko elokuvan ajan. Näemme tapahtumat Olivierin näkökulmasta, usein myös fyysisesti hänen takaansa kuvattuina. Tapahtumia taustoitetaan tai selitetään hyvin vähän. Elokuvan tarina paljastuu vähitellen. Elokuvan pääosan esittäjä Olivier Gourmet oli näytellyt myös kolmessa aiemmassa Dardenne-veljesten elokuvassa. 
Juoni.
Olivier opettaa hankaluuksiin joutuneille nuorille puutöitä. Hän ahdistuu, kun nuorisokeskukseen tulee uusi nuori. Olivier päättää kuitenkin ottaa uuden nuoren omaan ryhmäänsä. Paljastuu, että uusi tulokas Francis on tappanut Olivierin pojan viisi vuotta aiemmin. 
Tapon seurauksena Olivierin oma avioliitto on hajonnut. Hänen entinen vaimonsa Magali on raskaana uudelle miehelleen. Olivier seuraa Francisia kadulla. Francis suhtautuu Olivierin kuin esikuvaan. Autossa Olivier kysyy mitä poika teki joutuakseen viideksi vuodeksi vankilaan ja Francis kertoo kuristaneensa toisen pojan vain yksitoistavuotiaana. 
Olivier ottaa pojan mukaansa puuvarastolle hakemaan puuta. Kun he sirkkelöivät lankkuja sahalla Olivier paljastaa, että poika, jonka Francis tappoi oli hänen poikansa. Francis pakenee. Olivier saa Franciksen kiinni ja kuristaa tätä, mutta päästää irti. Olivier ja Francis lastaavat puut peräkärryyn.
Vastaanotto.
Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2002 Cannesin elokuvajuhlilla. Pääosan esittäjä Olivier Gourmet palkittiin parhaasta miespääosasta. Kansainvälisten kriitikkojen mielestä elokuva oli mestariteos. "The New York Timesin" A.O. Scott näki elokuvan haastavan koston ja melodraaman kaltaiset yksinkertaiset ratkaisut, joihin useimmat muut elokuvat sortuvat kuvatessaan samankaltaista moraalista asetelmaa. Hänen mukaansa "Le Fils" ei ole helppo katsomiskokemus, mutta näennäisessä yksinkertaisuudessaan mestariteos. "The Guardian" -lehden Peter Bradhawn mielestä elokuva oli voimakas ja arvokas kannanotto, joka ei kuitenkaan elokuvana yltänyt aivan odotuksiin. Roger Ebert nosti "Le Filsin" 2000-luvun kymmenen parhaan elokuvan joukkoon. Hän pitää elokuvaa poikkeuksellisena jopa Dardennen veljesten elokuvien joukossa.
Claude Vignon

Claude Vignon, myös: H. Morel, oikea nimi Noémi(e) (Noëmi(e)) Rouvier, ent. "Constant", s. "Cadiot" (12. joulukuuta 1832 Pariisi, Ranska – 10. huhtikuuta 1888 Nizza, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja kuvanveistäjä. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Alphonse Constant (taiteilijanimi Éliphas Lévi), toinen poliitikko Maurice Rouvier.
Vignonin psykologiset romaanit noudattavat Honoré de Balzacin esikuvaa. Hänen veistämiään reliefejä on Louvren kirjastossa ja pariisilaisessa St. Michelin suihkukaivossa.
Lapin poliisilaitos

Lapin poliisilaitos on yksi Suomen poliisin alueellisesta hallintoyksiköistä. Se toimii 21 kunnan alueella, jossa asuu noin 180 000 asukasta sekä suuri määrä matkailijoita. Lapin poliisilaitoksen pääpoliisiasema sijaitsee Rovaniemellä. Yhteensä asemia on 16. Lapin poliisilaitos työllistää noin 400 henkilöä. Laitosta johtaa poliisipäällikkö Esa Heikkinen.
Lapissa on kärsitty poliisipulasta, ja avoimia paikkoja on ollut täyttämättä pitkään.
Vuonna 2021 Lappiin tulee 10 uutta poliisin virkaa. Lisäpartiot sijoitetaan Inariin, Muonioon, Pelloon ja Sallaan.