tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Junípero Serra

Junípero Serra (24. marraskuuta 1713 Petra, Mallorca – 28. elokuuta 1784 Monterey, Kalifornia) oli espanjalainen fransiskaanipappi ja lähetyssaarnaaja. Hänet tunnetaan "Kalifornian apostolina".
Elämä ja ura.
Serra liittyi fransiskaanijärjestöön vuonna 1730, vihittiin papiksi, sai teologian tohtorin arvon ja vuonna 1738 opetti filosofiaa Palmassa. Vuonna 1750 hän saapui Méxicoon lähetystyöhön intiaanien pariin ja palveli ensin Sierra Gordan lähetysasemilla Querétarosta pohjoiseen vuosina 1750–1758, jossa hän oppi pame-intiaanien kielen ja käänsi sille katekismuksen, ja sitten Meksikon eteläisessä keskiosassa vuosina 1758–1767.
Vuonna 1767 Espanjan hallitus karkotti jesuiitat Ala-Kaliforniasta. Fransiskaanit määrättiin ottamaan vastuulleen lähetystyö, ja vuonna 1769 isä Junipero nimitettiin työn johtakasi. Vuoden 1769 alussa hän oli mukana Gaspar de Portolán retkellä Ylä-Kaliforniaan. Matkalla 14. toukokuuta hän perusti San Fernando de Velicatá -lähetysaseman Ala-Kaliforniaan. Hän perusti 16. heinäkuuta 1769 San Diegon lähetysaseman, ensimmäisen nykyisen Kalifornian osavaltion alueelle. Vuosina 1770–1782 hän perusti kahdeksan muuta kalifornialaista lähetysasemaa: San Carlos Montereyssä vuonna 1770, San Antonio ja San Gabriel Los Angelesin lähellä vuonna 1771, San Luis Obispo vuonna 1772, Dolores San Franciscossa ja San Juan Capistrano vuonna 1776, Santa Clara vuonna 1777 ja San Buenaventura vuonna 1782. Serran työ auttoi vahvistamaan Espanjan valtaa Kaliforniassa. Hän kastoi ja konfirmoi siellä noin 5000 intiaania.
Katolinen kirkko julisti Serran autuaaksi vuonna 1988 ja pyhimykseksi vuonna 2015. Serralle on lukuisia muistomerkkejä sekä Mallorcalla että Kaliforniassa. Hänen merkityksestään Kalifornian historiassa opetetaan Kalifornian kouluissa.
Kärkölän työväentalo Metsäpirtti

Kärkölän työväentalo Metsäpirtti on Kärkölän kunnassa sijaitseva työväentalo.
Historiaa.
Kärkölän kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1901, ja Järvelän Työväenyhdistys ry vuonna 1938. Nämä yhdistyivät myöhemmin.
Kärkölän kirkonkylän työväenyhdistys rakensi ensimmäisen talonsa tontille, jolta se tuli myöhemmin häädetyksi. Tämä talo oli pystyssä vuoteen 1906 mennessä. Toinen tontti saatiin ostettua vaikeuksien jälkeen kirkonkylästä. Toinen talo oli vuonna 1931 vielä keskeneräinen: siitä puuttui juhlasali. Vuonna 1932 talon ovet naulattiin kiinni; asialla olivat luultavasti Lapuanliikkeen kannattajat. Ilmeisesti talo ei koskaan tullut aivan valmiiksi asti, ja yhdistyksen toimintakin oli 1930-luvulla hiljaista.
Järvelän työväenyhdistys ryhtyi talon hankintaan heti perustamisensa jälkeen vuonna 1938. Kirkonkylään aiemmin rakennettu talo oli kuitenkin myös yhä olemassa, sillä sitäkin harkittiin iltamien pitopaikaksi syksyllä 1938. Vuonna 1939 yhdistys järjestikin kirkonkylän talolla vaalijuhlan. 
Vuonna 1939 yhdistys sai kunnalta vuokrattua tontin. Yhdistys tiedusteli sosialidemokraattiselta piiriltä mahdollisuutta saada kirkonkylän työväentalolta rakennusaineita tanssilavaa varten. Talo siis oli ilmeisesti päätynyt piirin haltuun. Rakennushanke kuitenkin hidastui sodan syttymisen vuoksi. Vuonna 1941 tehtiin päätös ”periaatteessa yhtyä Kärkölän kk:n yhdistyksen kanssa”, eli myös tämä vanha yhdistys oli edelleen olemassa. Yhdistyminen saatettiin loppuun sotien jälkeen, vuonna 1945 tai 1946. Nimeksi tuli Kärkölän Työväenyhdistys ry. 
Vuonna 1946 yhdistys rakensi tanssilavan. Lavan kanssa samalle tontille rakennettiin vuonna 1947 rakennus, joka kulki nimellä ”voimistelusali”. Nykyään se tunnetaan työväentalo Metsäpirttinä. Vuonna 1952 se katettiin tiilillä. 
Nykyään (2022) Metsäpirtin ja lavan omistaa Kärkölän Demarit ry, ja molempia vuokrataan.
Lapinlahti (Sakkola)

Lapinlahti on kylä entisessä Sakkolan kunnassa Karjalankannaksella Neuvostoliitolle luovutetulla alueella.
Historia.
Lapinlahti on ollut asuttu jo ainakin rautakaudella. Ensimmäiset kaivaukset alueella tehtiin vuosina 1910 - 1911.
Benedikt Gröndal

Benedikt Sigurðsson Gröndal (7. heinäkuuta 1924 – 20. heinäkuuta 2010) oli islantilainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Islannin pääministerinä vuosina 1979–1980 ja ulkoministerinä vuosina 1978–1980.
Benedikt syntyi Hvilftin tilalla lähellä Flateyriä Länsivuonoilla. Hän opiskeli historiaa Harvardin yliopistossa ja valmistui vuonna 1946. Kesällä 1947 hän suoritti jatko-opintoja Oxfordin yliopistossa. Hän toimi sosiaalidemokraattien "Alþýðublaðið"-lehden urheilutoimittajana vuosina 1938–1943 ja uutisjohtajana vuosina 1946–1950. Vuosina 1951–1958 hän toimi "Samvinnan"-lehden päätoimittajana ja vuosina 1959–1969 "Alþýdublaðiðin" päätoimittajana.
Vuosina 1950–1954 Benedikt istui Reykjavíkin kaupunginvaltuustossa. Hänet valittiin Alltingiin vuonna 1956. Vuosina 1959–1971 hän toimi Alltingin alahuoneen ensimmäisenä varapuhemiehenä ja vuonna 1974 toisena varapuhemiehenä. Vuonna 1974 hänet valittiin sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtajaksi. Syyskuussa 1978 hänet nimitettiin ulkoministeriksi ja lokakuussa 1979 pääministeriksi. Hän toimi kummassakin virassa helmikuuhun 1980 asti. Alltingissa hän istui vuoteen 1982 asti.
Vuosina 1982–1987 Benedikt toimi Islannin suurlähettiläänä Ruotsissa, vuosina 1987–1989 Lähi-idässä ja vuosina 1989–1991 YK:ssa.
Lappilan työväentalo

Lappilan työväentalo on Kärkölän kunnan Lappilan kylässä sijaitseva työväentalo.
Historiaa.
Lappilan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1908, ja sitä laajennettiin vuonna 1927. Rakennuspuut saatiin lahjoituksina, rahaa rakennustöitä varten hankittiin keräyksillä.
Talo on edelleen (vuonna 2022) Lappilan työväenyhdistyksen omistuksessa, ja sitä vuokrataan erilaisia tilaisuuksia, kuten perhejuhlia, varten. 
Toimintaa työväentalolla.
Talolla toimi 1930-luvun alussa muun muassa nuoriso-osasto, voimistelu- ja urheiluseura sekä torvisoittokunta. Voimistelu- ja urheiluseura Nousu perustettiin vuonna 1920. Jo sitä ennen oli toiminut Lappilan Työväenyhdistyksen Voimistelu- ja urheiluseura Toverit. Seuran jäsenet harjoittelivat työväentalon yläkerrassa painia oljista valmistetuilla painimatoilla. Seuran toiminta loppui 1980-luvun alussa. Vuonna 1991 pidettiin ”herättävä kokous” työväentalolla. Toiminta ei kuitenkaan enää palannut työväentalolla vaan jatkui muualla. 
1980-luvulla talolla järjestettiin kokouksia, tansseja, urheiluharjoituksia ja juhlia.
Rakennus.
Talo on yksikerroksinen, joskin siinä on myös pieni, yhden huoneen yläkerta. Sen pinta-ala on 200 m². Talo on hirsirunkoinen, vuoraamaton ja punaiseksi maalattu. Vuonna 1956 talon pärekatto vaihdettiin peltiseksi ja sisäseinien pahvi paneeliin. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, eteinen, painihuone, vaatesäilö, yhden huoneen ja keittiön asunto sekä yläkerran pieni huone. 1980-luvun alussa siellä oli vesijohto muttei viemäriä tai wc:tä. 
Taloa on myöhemmin korjattu Museoviraston ohjeiden mukaisesti. Korjauksiin on saatu valtionavustusta ainakin vuonna 2022, jolloin sitä myönnettiin ikkunoiden korjausta varten.
Jessica Huot

Jessica Renee Huot (s. 30. maaliskuuta 1983 Holyoke, Massachusetts, Yhdysvallat) on entinen Helsingfors Skridskoklubbia edustanut suomalais-yhdysvaltalainen taitoluistelija, erityisesti jäätanssija, parinaan Juha Valkama. Parilla on kolme Suomen-mestaruutta vuosilta 2002–2004 ja he osallistuivat samoina vuosina Euroopan-mestaruuskilpailuihin sijoituksin 21, 20 ja 18, sekä maailmanmestaruuskilpailuihin sijoituksin 26, 21 ja 28. Valmentajana toimi muun muassa Dmitri Kazarlyga. Huot on sittemmin toiminut stunttina Shawn Levyn elokuvassa "Seitsemän sietämättömän pitkää päivää" ("This Is Where I Leave You") vuodelta 2014. Hän on myös harjoittanut kumppaniensa kanssa taitorullaluistelua New York Ice Theatren ollessa suljettuna koronaviruspandemian vuoksi.
Jessica Huot on suorittanut New Yorkissa yliopistotasoisen Master of Music -tutkinnon pianonsoitossa vuonna 2012.
Ólafur Jóhannesson (poliitikko)

Ólafur Jóhannesson (1. maaliskuuta 1913 – 20. toukokuuta 1984) oli islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka toimi kahdesti Islannin pääministerinä sekä ulkoministerinä, oikeus- ja kirkollisministerinä sekä kauppaministerinä.
Ólafur syntyi Stórholtissa, Fljótissa, Skagafjörðurissä. Hän opiskeli oikeustiedettä Islannin yliopistossa ja valmistui vuonna 1939. Asianajaja hänestä tuli vuonna 1942. Hän suoritti jatko-opintoja Tukholmassa ja Kööpenhaminassa vuosina 1945–1946. Hän työskenteli lakimiehenä ja tilintarkastajana Islannin osuuskuntien liitossa sekä asianajajana. Vuosina 1947–1978 hän toimi oikeustieteen professorina Islannin yliopistossa. Vuosina 1949–1971 hän toimi varatuomarina Islannin korkeimmassa oikeudessa.
Ólafur istui parlamentissa eli Alþingissa vuosina 1959–1984. Vuonna 1960 hänet valittiin edistyspuolueen varapuheenjohtajaksi, vuonna 1968 puheenjohtajaksi, jona hän toimi vuoteen 1979 asti. Vuonna 1971 hänet nimitettiin pääministeriksi sekä oikeus- ja kirkollisministeriksi. Pääministerin virassa hän toimi vuoteen 1974 asti, jolloin hänet nimitettiin kauppaministeriksi. Hän toimi oikeus- ja kirkollisministerinä sekä kauppaministerinä vuoteen 1978 asti, jolloin hänet nimitettiin uudelleen pääministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 1979 asti. Vuosina 1980–1983 hän toimi ulkoministerinä.
Argentiinan ralli 1996

Argentiinan ralli 1996 (viralliselta nimeltään "16. Rally Argentina") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1996. Kilpailu järjestettiin 4. – 6. heinäkuuta 1996 Córdobassa. Kilpailu oli kauden viides ja sen kokonaispituus oli .
Suomen Uuni

Suomen Uuni Oy oli nykyisin Helsinkiin kuuluvalla Malmilla ainakin 1930-luvulta 1960-luvulle toiminut valimo ja konepaja, jossa valmistettiin Vee-Vee- ja SU-merkkisiä tulisijoja: puuliesiä etupäässä suurkeittiöihin, saunankiukaita, muuripatoja, kamiinoita ja niiden savuhormeja ja muita varusteita. Yrityksen perustaja oli rakennusmestari Viktor Vikkula.
Tehdas sijaitsi Malmin ja Tapanilan rajalla pääradan varressa, ilmakuvien perusteella nykyisen Malmin kauppatien ja Halmetien risteyksen tienoilla. Tehtaan myyntikonttori oli Helsingin keskustassa. Helmikuussa 1939 yrityksen vain vuotta aiemmin valmistunut, yläosaltaan puurakenteinen tehdasrakennus tuhoutui tulipalossa.
Kesäduuni blues.
Jussi Raittisen suomennoksessa Eddie Cochranin kappaleesta ”Summertime Blues” teinipoika harmittelee ”kun on pakko mennä duuniin /
joka päivä koko kesän ajan tonne Suomen Uuniin”. Usein on luultu, että firmannimi on keksitty sanoitukseen vain hyvän loppusoinnun takia, mutta laulussa siis viitataan todelliseen yritykseen. Jussi Raittinen on kertonut keksineensä riimin nuorena kuulemastaan hokemasta: ”Missä oot duunissa? Suomen Uunissa. Missä oot töissä? Suomen Vöissä.”
Torild Skogsholm

Torild Skogsholm (s. 18. lokakuuta 1959 Bodø) on norjalainen Venstren poliitikko. Hän toimi Norjan liikenne- ja viestintäministerinä vuosina 2001–2005.
Kristin Krohn Devold

Kristin Krohn Devold (s. 12. elokuuta 1961 Ålesund) on norjalainen Høyren poliitikko. Hän on istunut suurkäräjillä vuosina 1993–2005 ja toiminut Norjan puolustusministerinä 2001–2005.
Michael Mukasey

Michael Bernard Mukasey (s. 28. heinäkuuta 1941 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lakimies ja entinen liittovaltion tuomari, joka toimi Yhdysvaltain 81. oikeusministerinä presidentti George W. Bushin hallinnossa.
Mukassey syntyi New Yorkissa vuonna 1941. Hän suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon Columbian yliopistosta vuonna 1963 ja oikeustieteiden kandidaatin tutkinnon Yalen yliopistosta vuonna 1967. Hän työskenteli lakimiehenä New Yorkissa 20 vuotta, joista neljä vuotta tuomarin avustajana New Yorkin eteläisessä piirikunnassa. Presidentti Ronald Reagan asetti Mukaseyn heinäkuussa 1987 ehdokkaaksi New Yorkin eteläisen piirikunnan oikeuden tuomariksi, ja senaatti hyväksyi Mukaseyn valinnan marraskuussa, ja hänet asetettiin virkaan. Hän toimi tehtävässä kahdeksantoista vuotta, josta ylimpänä tuomarina maaliskuusta 2000 heinäkuuhun 2006. Syyskuussa 2007 presidentti George W. Bush asetti Mukasseyn ehdokkaakseen oikeusministeri Alberto Gonzalesin seuraajaksi. Senaatti vahvisti Mukasseyn valinnan marraskuussa 2007. Mukassey toimi oikeusministerinä tammikuuhun 2009 eli presidentti George W. Bushin virkakauden loppuun saakka.
Geir Hallgrímsson

Geir Hallgrímsson (16. joulukuuta 1925 – 1. syyskuuta 1990) oli islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka toimi Islannin pääministerinä vuosina 1974–1978 ja kansanedustajana Alþingissa vuosina 1970–1983. Lisäksi hän toimi ulkoministerinä sekä Reykjavíkin pormestarina.
Geir syntyi Reykjavíkissä. Hänen isänsä Hallgrímur Benediktsson oli kansanedustajana vuosina 1945–1949. Geir valmistui lakimieheksi Islannin yliopistosta vuonna 1948 ja suoritti jatko-opintoja oikeustieteessä ja taloustieteessä Harvardin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Asianajaja hänestä tuli 1951, ja vuonna 1957 hän sai oikeuden toimia asianajajana korkeimmassa oikeudessa. Vuosina 1951–1959 hän työskenteli asianajajana. Vuonna 1954 hänet valittiin Reykjavíkin kaupunginvaltuustoon ja vuonna 1959 Reykjavíkin pormestariksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 1972 asti.
Vuonna 1970 Geir valittiin Alþingiin. Hän toimi itsenäisyyspuolueen varapuheenjohtajana vuosina 1971–1973 ja puheenjohtajana vuosina 1973–1983. Vuonna 1974 hänet nimitettiin pääministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 1978 asti. Jäätyään pois Alþingista vuonna 1983 hän toimi vuosina 1983–1986 ulkoministerinä. Vuodesta 1986 kuolemaansa asti hän toimi Islannin keskuspankin johtajana.
Ähtävän baptistiseurakunta

Ähtävän baptistiseurakunta () on kesällä 1874 perustettu Pedersören Ähtävällä toimiva baptistiseurakunta. Seurakunta kuuluu Finlands svenska baptistsamfund -kirkkokuntaan. Ähtävän baptistiseurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi rukoustilaisuudet, juhlat, QUNOS-kuoron toiminta sekä nuorisotoiminta. Seurakunnan rukoushuone sijaitsee Nådjärventien varressa Ähtävällä. Seurakunnan pastorina toimii Tommy Nyman.
Historia.
Ähtävän baptistiseurakunta perustettiin kesällä 1874. Anders Niss kuuluu Ähtävän baptistiseurakunnan toiminnan käynnistäjiin. Seurakunnan ensimmäinen johtaja oli Johan Johansson Rådmans, joka toimi tehtävässä 23 vuoden ajan. Rådmansin koti toimi seurakunnan kokoontumispaikkana, kunnes kappeli valmistui vuonna 1889.
Rådmansin aikana seurakunnassa oli suuria herätyksiä. Vuonna 1887 seurakuntaan kastettiin 42 jäsentä. Rådmansin jälkeen seurakunnan johtajana ovat toimineet G. Källmann (1897–1900), M. Esselström (1900–1903), I. A. Sundell (1903–1906), A. Eriksson (1906–1907), K. W. Nordlund (1907–1909), J. Rådmans ja E. Pettersson (1909–1914) ja heidän jälkeen J. Esselström.
Lapinlahti (täsmennyssivu)

Lapinlahti voi tarkoittaa seuraavia:
Jóhann Hafstein

Jóhann Hafstein (19. syyskuuta 1915 – 15. toukokuuta 1980) oli islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka toimi Islannin pääministerinä vuosina 1970–1971.
Jóhann syntyi Akureyrissä. Hän valmistui lakimieheksi Islannin yliopistosta vuonna 1938 ja suoritti vuosina 1938–1939 jatko-opintoja valtio-oikeudessa Lontoon yliopistossa sekä Tanskassa ja Saksassa. Vuosina 1939–1941 hän opetti kansainvälistä oikeutta ja yleistä oikeustiedettä Islannin kauppakorkeakoulussa. Vuosina 1952–1963 hän toimi pankinjohtajana.
Jóhann istui kansanedustajana Alþingissa vuosina 1946–1978. Hänet nimitettiin syyskuussa 1961 oikeus- ja kirkollisministeriksi, terveysministeriksi ja teollisuusministeriksi, joissa viroissa hän jatkoi vuoden loppuun asti. Marraskuussa 1963 hänet nimitettiin uudelleen samoihin kolmeen ministerinvirkaan, joista terveysministerinä hän toimi vuoden 1970 alkuun asti. Heinäkuussa 1970 hänet nimitettiin pääministeriksi ja uudelleen oikeus- ja kirkollisministeriksi sekä teollisuusministeriksi; teollisuusministerinä hän toimi lokakuuhun 1970 asti ja muissa viroissa heinäkuuhun 1971 asti.
Horodok (Lvivin alue)

Horodok () on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Lvivin piirissä. Horodok sijaitsee 28 kilometriä piiri- ja aluekeskus Lvivistä länteen. Kaupungin kautta kulkee Lvivistä Puolan rajalle vievä valtatie M11. Horodokissa on rautatie- ja linja-autoasema.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 16 158 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 väkiluku oli 16 082. Tuolloin 96 prosenttia asukkaista oli etniseltä taustaltaan ukrainalaisia, minkä lisäksi on puolalaisia ja venäläisiä. 
Ensimmäinen kirjallinen maininta nimellä "Solianyi Horodok" on vuodelta 1213. Paikkakunnan nimi tarkoittaa poisaitaamista ja viittaa linnoitettuun asutukseen. Magdeburgin kaupunginoikeudet se sai vuonna 1389. Ukrainan neuvostotasavallassa se nimettiin kaupungiksi vuonna 1939. 
Horodok on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Lvivin piiriin. Sitä ennen se oli vuodesta 1940 lähtien Horodokin piirin hallintokeskus. Paikkakunta oli piirikeskus jo Itävalta-Unkarissa vuodesta 1867 alkaen.
Aymen Benabderrahmane

Aymen Benabderrahmane (; s. 30. elokuuta 1966) on algerialainen poliitikko, joka toimii maansa pääministerinä kesäkuusta 2021 alkaen.
Ennen pääministeriyttään hän oli valtionvarainministeri, ja sitä ennen monissa tärkeissä taloushallinnon viroissa 20 vuoden ajan. Presidentti Abdelmadjid Tebboune nimitti hänet hallituksen muodostajaksi edellisen pääministerin erottua. Maa oli talouskriisissä, jota COVID-19 pandemia oli pahentanut. Benabderrahmanen hallitukseen tuli useita edellisen presidentin Abdelaziz Bouteflikan kaudella palvelleita ministereitä, jotka eivät olleet tuolloin nauttineet suosiota. Hallituksen takana on kuitenkin parlamentin laaja enemmistö.
Lerums Tidning

Lerums Tidning (lyh. LT) on ruotsalainen vuonna 1969 perustettu verkkolehti, jonka kotikunta on Lerum. Se ilmestyi aiemmin painettuna keskiviikkoisin ja jaettiin kaikkiin kunnan noin 20 000 kotitalouteen. Vuoden 2024 alussa paperiversiosta luovuttiin ja lehdestä tuli tilattava verkkolehti. Lehti kuuluu Stampen Media -konserniin.
Abdelaziz Djerad

Abdelaziz Djerad (; s. 1954) on algerialainen valtiotieteilijä ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2019–2021.
Hän on opiskellut valtiotieteitä kotimaassaan ja Pariisissa, ja toimi opettajana ja johtajana Algerian hallintoalan oppilaitoksessa. Hän oli 1990-luvulla presidentin neuvonantaja, valtiosihteeri ja ulkoministeriön ylivaltiosihteeri vuoteen 2003, jolloin presidentti Abdelaziz Bouteflika siirsi hänet sivuun. Hänestä tuli Bouteflikan äänekäs kriitikko, joka kutsuttiin pääministeriksi Bouteflikan syrjäyttämisen jälkeen vuonna 2019. 
Djerad erosi vuoden 2021 vaalien jälkeen, kun parlamenttiin ei muodostunut enemmistön saavaa koalitiota. Hän jatkoi kuitenkin toimitusministeristön johdossa.
Kostarikanvuoripalmu

Kostarikanvuoripalmu ("Chamaedorea costaricana") on vuoripalmujen ("Chamaedorea") sukuun kuuluva palmulaji. Lajin luonnollista esiintymisaluetta on Amerikan mantere. Kostarikanvuoripalmu on suosittu sisäkasvi sekä puutarhakasvi, sillä se sietää verrattain hyvin kylmää.
Hohtovuoripalmu

Hohtovuoripalmu ("Chamaedorea metallica") on vuoripalmujen ("Chamaedorea") sukuun kuuluva palmulaji. Sen luontaista levinneisyysaluetta on Meksiko. Hohtopalmu kasvaa vain noin 2–3-metriseksi, ja sen runko on noin 1,5 cm paksu.
Suippuvuoripalmu

Suippuvuoripalmu ("Chamaedorea oblongata") on vuoripalmujen ("Chamaedorea") sukuun kuuluva palmulaji. Lajia tavataan lähinnä Meksikossa ja Väli-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Suippuvuoripalmu kasvaa noin 1–3 metriä korkeaksi, ja sen runko on noin 1–2,5 cm paksu. Lehtiä on 3–8 kruunua kohti, ja ne ovat vihreitä ja 4–15 cm pitkiä.
Colchester (Vermont)

Colchester on kunta ("town") Yhdysvalloissa Vermontin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 17 524 vuonna 2020, ja se oli väkiluvultaan osavaltion neljänneksi suurin kunta. Kunta sijaitsee Chittendenin piirikunnassa, Champlainjärven itärannalla. Osavaltion suurin kunta, Burlington, sijaitsee suoraan Colchesterin eteläpuolella. Vermontin kansalliskaartin pääpaikka sjaitsee Colchesterissä.
Väestö.
Vuonna 2020 Colchesterin 17 524 asukkaasta valkoisia oli 87,7 %, aasialaisia 3,3 %, mustia 2,5 %, alkuperäisasukkaita 0,2 % ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,1 %. Asukkaista 0,6 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 5,7 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 9,2 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 7,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Kaislavuoripalmu

Kaislavuoripalmu ("Chamaedorea seifrizii") on vuoripalmujen ("Chamaedorea") sukuun kuuluva palmulaji. Lajia tavataan luontaisesti Väli-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Kaislavuoripalmu muistuttaa hyvin paljon bambuja, ja englanniksi vuoripalmut tunnetaankin nimellä "bamboo palm". Kaislavuoripalmut kasvavat monesti tiheässä rykelmässä.
Giovanni Sgambati

Giovanni Sgambati (28. toukokuuta 1841 Rooma – 14. joulukuuta 1914 Rooma) oli italialainen pianisti, säveltäjä ja kapellimestari.
Elämä ja ura.
Sgambati opiskeli pianonsoittoa Franz Lisztin johdolla Roomassa ja jatkoi pianonsoiton opintojaan Saksassa, johon muutti Lisztin avulla. Hän tutustutti italialaista yleisöä saksalaiseen musiikkiin, joka siihen mennessä oli suurilta osin sivuutettu Italiassa. Sgambati esitti muiden muassa Johann Sebastian Bachin, Ludwig van Beethovenin ja Robert Schumannin teoksia. Hän teki soitollaan huomattavan vaikutuksen Lisztiin. Sgambati edisti Giuseppe Martuccin kanssa sinfonisen ja muun instrumentaalisen musiikin palaamista suosioon Italiassa 1800-luvun jälkipuoliskolla. Tämä heikensi oopperan hallitsevaa asemaa Italian musiikkielämässä. Sgambati johti Beethovenin "Eroica-sinfonian" Italian-ensiesityksen vuonna 1867. Hän johti Italian-ensiesitykset myös muun muassa Beethovenin seitsemännestä sinfoniasta ja sellaisista aikansa teoksista kuin Lisztin "Dante-sinfoniasta" ja "Christus"-oratoriosta. 
Sgambati perusti viulisti Ettore Pinellin kanssa Liceo musicale di Santa Cecilia -oppilaitoksen ja soitinmusiikin hyväksi työskennelleen Società Orchestrale Romanan. Jälkimmäisen suojelijaksi tuli vuonna 1874 kuningatar Margherita. Myöhemmät vuotensa Sgambati omisti opetustyölle.
Sgambati esiintyi 1882–1903 konserttikiertueilla Englannissa, Ranskassa, Hollannissa ja Saksassa ja viimeisellä konserttimatkallaan 1903 Venäjällä ja Suomessa. Hän suhtautui myönteisesti suomalaiseen musiikkiin. Helsingissä vieraillessaan hän esiintyi Helsingin yliopiston juhlasalissa 23. lokakuuta 1903 pianistina ja orkesterin johtajana lähes täydelle salille. Kun Sibeliuksen 1. sinfonia esitettiin menestyksekkäästi Italiassa, Sgambati lähetti sähketervehdyksen Sibeliukselle.
Musiikki.
Richard Wagner järjesti Mainzissa Sgambatin ensimmäisten kamarimusiikkiteosten (pianokvintetot f-molli op. 4 ja B-duuri op. 5) julkaisun esittelemällä ne Schott-kustantamolle. Sgambatin muuta kamarimusiikkituotantoa edustaa jousikvartetto. Hän sävelsi myös requiemin ("Messa da Requiem"), Jorge Boletin levyttämän pianokonserton (g-molli, op. 15), kaksi sinfoniaa, pianokappaleita ja lauluja.
Salpakankaan koulu

Salpakankaan koulu on Hollolan kuntakeskuksessa sijaitseva peruskoulu. Oppilaita koulussa on noin tuhat. Luokkien 1–9 lisäksi koulussa on esiopetus sekä perusopetukseen valmistava opetus. Vuosiluokilla 3–9 on musiikkipainoitteinen vaihtoehto, johon haetaan pääsykokeella.
Salpakankaan koulurakennukset ovat valmistuneet vuosina 2012–2016. Vanha koulurakennus jouduttiin purkamaan sisäilmaongelmien vuoksi.
Salpakankaan koulukeskuksen D-siivessä sijaitseva Kankaan koulun puoli tuhoutui kokonaan mahdollisesti tuhotyönä sytytetyssä tulipalossa varhain aamuyöllä 10. elokuuta 2025.
Olli Ruottinen

Olli Albin Ruottinen (1. joulukuuta 1934 Liperi – 3. toukokuuta 1986 Vantaa) oli suomalainen huilisti ja nokkahuilisti.
Ruottinen opiskeli muiden muassa Reino Veijalaisen ja Juho Alvaksen johdolla. Hänellä oli myös kansakoulunopettajan pätevyys. Ruottinen työskenteli vuosina 1964–1978 Vantaan musiikkiopiston rehtorina, vuosina 1977–1980 kouluhallituksen musiikkioppilaitosten ylitarkastajana ja vuosina 1980–1984 Helsingin konservatorion apulaisrehtorina. Hän teki pedagogisia julkaisuja, joihin kuului Rabbe Forsmanin kanssa laadittu "Nokkela nokkahuilu: 100 soittotehtävää vasta-alkajille" (1982).
Ruottinen erikoistui muusikkona vanhassa musiikissa käytettyihin puhallinsoittimiin. Hän perusti vuonna 1967 Sonores Antiqui -kokoonpanon ja oli siitä lähtien sen jäsenenä. Ruottisen poika on sellisti Roi Ruottinen.
Panu Luosto

Panu Luosto on suomalainen sellisti.
Luosto opiskeli Risto Poutasen johdolla Sibelius-Akatemiassa, josta hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 1996. Vuosina 1997–1999 hän täydensi opintojaan konservatoriossa Toulousessa Lluís Claretin johdolla. Luosto voitti vuonna 1998 Turun sellokilpailun, jossa toiselle sijalle pääsi Tomas Djupsjöbacka ja kolmannelle sijalle Seeli Toivio. Vuonna 1999 hän sai Thomas Carrollin ohella tunnustuspalkinnon Domnick-Cello-Preis-kilpailussa, jonka voitti Julian Steckel. Vuonna 1999 Luostolta ilmestyi levy "Solo Cello Works" (Alba Records), jolla hän tulkitsee Zoltán Kodályn, George Crumbin, Jonathan Harveyn ja Magnus Lindbergin sävellyksiä.
Luosto voitti vuonna 2000 Washingtonin kansainvälisen kilpailun. Rahan lisäksi palkintoon kuului pääsy konsertoimaan Yhdysvalloissa sinfoniaorkesterien solistina. Vuonna 2000 Luosto voitti lisäksi Prahan kevään kansainvälisen musiikkifestivaalin sellokilpailun. Luoston yhteistyökumppaneihin kamarimusiikin parissa on kuulunut pianisti Joonas Pohjonen.
Luosto on suorittanut myös filosofian tohtorin tutkinnon. Syyskuussa 2013 hän puolusti Helsingin yliopistossa data-analyysiä koskevaa tietojenkäsittelytieteen väitöskirjaansa "Normalized maximum likelihood methods for clustering and density estimation" ("Normalisoidun suurimman uskottavuuden menetelmiä ryvästykseen ja tiheyden arviointiin").
Tuomas Ylinen

Tuomas Ylinen (s. 1982) on suomalainen sellisti.
Ylinen oli vuosina 1995–2001 Sibelius-Akatemian nuorisokoulutuksessa Hannu Kiisken oppilaana. Vuonna 2001 hän jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa Marko Ylösen johdolla, ja vuodesta 2004 hän sai lisäksi opetusta Essenin Folkwang Universität der Künstessä Young-chang Cholta. Ylinen voitti vuonna 2002 ensimmäisen palkinnon Turun sellokilpailussa. Vuonna 2004 hän sijoittui neljänneksi Kronberg im Taunusissa järjestetyssä kansainvälisessä Pablo Casals -sellokilpailussa.
Syksyllä 2006 Ylinen aloitti soittamisen Helsingin kaupunginorkesterissa, jossa hän on toiminut ensimmäisenä soolosellistinä. Hänen laajaan solistiseen ohjelmistoonsa ovat kuuluneet suomalaisista teoksista muiden muassa Joonas Kokkosen sellokonsertto, Kaija Saariahon "Mirage" ja Esa-Pekka Salosen "Mania". Ylinen on toiminut Total Cello Ensemblen jäsenenä. Hän on myös työskennellyt sellonsoiton lehtorina Sibelius-Akatemiassa ja lisäksi opettanut Kaakon Kamarimusiikin mestarikursseilla.
Risto Ruuth

Risto Ruuth (s. 1945) on suomalainen ekonomi.
Ruuth oli Savonlinnan oopperajuhlien talousjohtaja vuonna 1987 ja toimitusjohtaja vuosina 1990–1993. Hänet erotettiin oopperajuhlien johtoryhmän erimielisyyksien takia. Oopperajuhlien valtuusto tiedotti työsuhteen päättämisestä elokuussa 1993. Ruuth vei erottamisasiansa oikeuden käsiteltäväksi. Savonlinnan käräjäoikeus katsoi irtisanomisen laittomaksi ja määräsi Savonlinnan oopperajuhlien kannatusyhdistyksen maksamaan Ruuthille korvauksina ansionmenetyksistä 570 000 markkaa sekä oikeudenkäynnin kuluista 80 000 markkaa. Itä-Suomen hovioikeus lievensi korvauksia neljäsosan verran eikä korkein oikeus myöntänyt ratkaisusta valituslupaa.
Vuonna 2016 ilmestyi Ruuthin kirja "Oopperajuhlat ja täysin mahdoton mies – dokumentti työpaikan ryöstöstä ja juonista Oopperajuhlien kulisseissa". Siinä hän ruotii erottamista, siihen johtaneita tapahtumia ja asian oikeuskäsittelyä. Ruuth alkoi sanojensa mukaan vuonna 1992 ymmärtää Savonlinnan oopperajuhlien kannatusyhdistyksen valtuuston puheenjohtaja Eero Rantalan johtavan kampanjaa hänen uskottavuutensa heikentämiseksi. Juhlien pääjohtajana toiminutta Jorma Hynnistä hän puolestaan syyttää liiallisen johtamisinnon motivoimasta erottamisesta. Lisäksi Ruuth kohdistaa Hynniseen, Rantalaan ja Savonlinnan oopperajuhlien kannatusyhdistyksen hallituksen puheenjohtajana toimineeseen Anja Valtoseen syytöksiä täydellisestä ymmärtämättömyydestä yhdistystalouden suhteen. Ruuth kuvaa olleensa 23 vuotta "maanpaossa" Baltiassa.
Argentiinan ralli 1993

Argentiinan ralli 1993 (viralliselta nimeltään "13. Rally YPF Argentina") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1993. Kilpailu järjestettiin 14. – 17. heinäkuuta 1993. Kilpailu oli kauden seitsemäs ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . 
Nicky Grist tuli kilpailuun lyhyellä varoitusajalla Juha Kankkusen kartanlukijaksi, kun Juha Piironen joutui sairaalaan aivoverenvuodon vuoksi.
Suzukan tuhannen kilometrin ajo

Suzukan tuhannen kilometrin ajo (aiemmin Suzukan 10 tunnin ajo) on moottoriurheilun kestävyysajo, joka ajetaan Japanissa Suzuka Circuitin radalla vuodesta 1966 lähtien. Kilpailu on kuulunut muun muassa Super GT, FIA GT Championship, World Sportscar Championship ja Intercontinental GT Challenge -sarjoihin. Kilpailun nimi muutettiin vuosina 2018-2019 10 tunnin ajoksi ja vuodesta 2020 se on tunnettu Super GT:n kesäkilpailuna ("Suzuka Summer Endurance Race").
Gaudapada

Gaudapada () on yksi varhaisimmista ja maineikkaimmista Vedanta-koulukunnan filosofeista hindulaisuudessa. Hänen uskotaan eläneen suunnilleen vuonna 500 eaa. Vaikka hänet lasketaan hindulaisuuden filosofeihin, hänen ajattelussaan ja opetuksissa näkyi selkeästi buddhalaisuuden vaikutus.
Kriikku

Kriikku on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Nils-Erik Silfverberg

Börje Nils-Erik Silfverberg (8. syyskuuta 1934 Pohja – 5. marraskuuta 2021 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Silfverbergin vanhemmat olivat hitsaaja Niilo Valfrid Silfverberg ja Ellen Karin Nylund ja puoliso 1956–2010 Liisa Marjatta Hannopukki. Silfverberg tuli ylioppilaaksi Karis-Billnäs samskolasta 1953 ja valmistui diplomiekonomiksi Svenska Handelshögskolanista 1957. Hän suoritti myös useita liikkeenjohdon kursseja kotimaassa ja ulkomailla. Silfverberg oli Oy Esso Ab:n myyntitehtävissä 1957, piiripäällikkö 1958–1964, apulaistoimintapäällikkö 1964–1968 ja myyntipäällikkö 1968–1969, Esso Africa Inc:n kaupallinen neuvonantaja Lontoossa 1969, Oy Esso Ab:n myynninjohtaja 1969–1976 ja markkinointijohtaja ja johtajiston jäsen 1976–1979, Esso Europe Inc:n Skandinavian maiden kaupallinen neuvonantaja Lontoossa 1980–1981 ja Oy Esso Ab:n toimitusjohtaja, pääjohtaja ja hallituksen jäsen 1981–1992 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1992. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Silfverberg sai 1990.
Kärkölän Marttilan työväentalo

Marttilan työväentalo oli Kärkölän kunnan Marttilan kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Marttilan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1902, ja vuoteen 1907 mennessä se oli hankkinut oman talon. Yhdistyksen toiminta oli hiljaista ja katkesi vuonna 1914. Vuonna 1917 se kuitenkin herätettiin henkiin. Myös 1920-luvulla toiminta oli ajoittain lähes pysähdyksissä. Taloa laajennettiin kuitenkin vuonna 1924, ja kyseisen vuoden syksyllä pidettiin uudistetun talon tupaantuliaiset. Laajennettua taloa kuvailtiin "Hämeen Kansa" -lehdessä käytännölliseksi ja tilavaksi, ja lisäksi sen sijainti oli hyvä: kylän keskellä, maantien varrella. Vuonna 1931 yhdistyksessä oli 17 jäsentä.
Vuoden 1932 alussa Lapuanliikkeen kannattajat naulasivat talon ovet ja ikkunat umpeen. 
Talon vaiheista 1930-luvun alkupuolen jälkeen ei ole tietoa. 
Toimintaa työväentalolla.
Elokuun lopulla 1928 yhdistys järjesti talollaan syysjuhlan. Sää oli sateinen, mutta etenkin iltajuhlaan saapui suhteellisen paljon yleisöä. Juhlapuhujana oli Matti Alanko. Lisäksi esitettiin muun muassa runoja ja satuja, ja lopuksi tanssittiin. Vuonna 1934 talolla järjestettiin poliittinen valistusiltama, jossa puhuivat kansanedustajat Väinö Sinisalo, Akseli Kanerva ja Otto Marttila.
Ruotsin ralli 1999

Ruotsin ralli 1999 (viralliselta nimeltään "48. International Swedish Rally") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1999. Kilpailu järjestettiin 12. – 14. helmikuuta 1999 Karlstadissa. Kilpailu oli kauden toinen ja sen kokonaispituus oli . 
Mäkinen johti kilpailua ennen Sainzia 1,7 sekunnin erolla yötauolla, mutta ero kasvoi puoleen minuuttiin lauantain viimeisillä erikoiskokeilla. Sainz myös ajoi yhden risteyksen pitkäksi ja menetti kymmenen sekuntia.
Ruotsin ralli 1998

Ruotsin ralli 1998 (viralliselta nimeltään "47. International Swedish Rally") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1998. Kilpailu järjestettiin 6. – 8. helmikuuta 1998 Karlstadissa. Kilpailu oli kauden toinen ja sen kokonaispituus oli . 
Kilpailun voitti Tommi Mäkinen ja voitto oli Ralliart-tallille neljäs Ruotsissa. Viimeisen päivän aamulla oli pakkasta ja tiet olivat jäässä, mutta lämpenevän ilman myötä tiet alkoivat sulaa. Carlos Sainz ajoi viimeisenä päivänä nopeimman ajan neljällä erikoiskokeella viidestä ja nousi Juha Kankkusen edelle.
David Farragut

 
David Glasgow Farragut (5. heinäkuuta 1801 Knoxville, Tennessee, Yhdysvallat – 14. elokuuta 1870 Portsmouth, New Hampshire, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen amiraali, joka saavutti merkittäviä unionin laivastovoittoja Yhdysvaltain sisällissodassa.
Elämä ja ura.
Farragutin isä majuri George (Jorge) Farragut oli katalonialaista syntyperää ja kotoisin Menorcan saarelta. Hän oli muuttanut Amerikkaan vuonna 1776 ja Yhdysvaltain vapaussodan jälkeen mennyt naimisiin skotlantilaista sukujuurta olevan naisen kanssa. Farragut tuli laivaston palvelukseen vuonna 1810 lapsena ja osallistui vuoden 1812 sotaan, jonka aikana hän muun muassa sai 12-vuotiaana kaappaamansa brittialuksen komennon. Vuonna 1823 hän palveli David Porterin alaisuudessa laivueessa, joka kukisti merirosvoja Karibialla. Hän sai ensimmäisen itsenäisen komennon vuonna 1824. Vuonna 1825 hänet ylennettiin kapteeniluutnantiksi ja hän palveli Norfolkin telakalla, jossa hän työskenteli vuoteen 1832 asti. Sen jälkeen hän palveli Brasilian rannikolla ja hänet nimitettiin jälleen Norfolkin telakalle. Vuonna 1841 Farragut ylennettiin komentajaksi ja vuonna 1855 kommodoriksi (captain). 
Yhdysvaltain sisällissodan puhjettua Farragut sai vuonna 1862 komennon Meksikonlahden länsipuolen saartolaivueessa, jonka tehtävänä oli päästä Mississippi-joelle ja vallata New Orleans. Hän ajoi Mississippin sisääntuloreitin linnakkeiden ohi tykit paukkuen pimeässä 24. huhtikuuta 1862, tuhosi vihollisen jokilaivueen ja eteni New Orleansiin, jonka kenraali Benjamin Butlerin joukot olivat miehittäneet. New Orleansin valtauksen ansiosta hänen miehensä antoivat Farragutille nimeksi "vanha salamanteri" ja kongressi myönsi hänelle kontra-amiraalin arvon. 
Maaliskuussa 1863 Farragut katkaisi yhteyden konfederaation joukkojen ja Red Riverin Port Hudsonin linnakkeen välillä, jonka hän yhdessä kenraali Nathaniel Banksin kanssa pakotti antautumaan 8. heinäkuuta. Elokuussa 1864 hänen laivueensa mursi miinoituslinjat Mobilenlahdessa, valtasi Mobilenlahden sisäänkäyntiä vartioineet linnoitukset, löi lahdessa operoineen etelävaltioiden laivasto-osaston ja katkaisi Mobilen satamakaupungin yhteydet avomerelle. Mobilenlahden taistelu oli Farragutin uran huipentuma. Hänestä tuli vara-amiraali vuonna 1864, ja hänestä tehtiin täysivaltainen amiraali vuonna 1866. Seuraavana vuonna hän matkusti Eurooppaan ja teki juhlavierailuja eri maiden satamiin.
Amiraali Farragutin muistoksi on nimetty lukuisia paikkoja ja Yhdysvaltain laivaston viisi alusta. Farragutin kuva oli 1890-luvulla Yhdysvaltain sadan dollarin setelissä ja myöhemmin kahdessa postimerkissä.
Ahtialan työväentalo

Ahtialan työväentalo on Lahden kaupungin Ahtialan kaupunginosassa sijaitseva työväentalo. Vuoteen 1956 saakka Ahtiala kuului Nastolaan. 
Historiaa.
Ahtialan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Ensimmäinen talo valmistui vuonna 1908. Se rakennettiin talkoovoimin, ja rahoitus kerättiin järjestämällä keräyksiä, arpajaisia ja iltamia. 1930-luvun alussa Lapuanliikkeen aikaan talo suljettiin ilmeisesti kommunistilakien nojalla. Sotien jälkeen se saneerattiin vielä käyttöön. 
Vuonna 1945 yhdistys päätti erota Sosialidemokraattisesta puolueesta ja liittyä SKDL:n organisaatioon. Talo oli päässyt heikkoon kuntoon, ja lopulta yhdistys päätti purkaa sen ja rakentaa uuden. 23 yhdistyksen jäsentä takasi rakennushanketta varten tarvittavat pankkilainat omalla omaisuudellaan. Uusi talo rakennettiin vuosien 1963–1965 aikana; sadat talkoolaiset tekivät yhteensä yli 32 000 tuntia talkootyötä.
Toimintaa työväentalolla.
Ensimmäisellä talolla oli monipuolista kulttuuritoimintaa, raittiusvalistusta sekä liikunta- ja urheilutoimintaa. Lisäksi järjestettiin huveja, kuten iltamia, jotka tuottivat yhdistykselle tuloja ja olivat nuorille tärkeä kohtaamispaikka. Uudempi talo on sekä yhdistyksen omassa että vuokrakäytössä. Siellä on järjestetty muun muassa kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, urheiluharjoituksia ja juhlia sekä esitetty elokuvia. Vuonna 2016 talon pihamaalla juhlittiin yhdistyksen 110-vuotisjuhlia. Kansanedustaja Paavo Arhinmäki piti juhlapuheen. 
Rakennus.
Vanha talo oli rankorakenteinen ja lautavuorattu, uudempi kiveä ja rapattu. Alkuperäisen talon katto oli päreestä, nykyisen on peltiä. Talo on väriltään vaalea. Talossa on kaksi kerrosta. Siihen kuuluu juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, yhden huoneen ja keittiön asunto, urheilutiloja, sauna sekä kerhotiloja. Talossa on vesijohto, viemäröinti ja wc. Kokonaispinta-ala on 600 m².
Priska Madelyn Nugroho

Priska Madelyn Nugroho (s. 29. toukokuuta 2003) on indonesialainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut urallaan kaksinpelissä parhaimmillaan WTA-maailmanlistan sijalle 391 joulukuussa 2022 ja nelinpelissä sijalle 252 joulukussa 2022. Nugroho aloitti tenniksen pelaamisen neljävuotiaana. Ensimmäiseen kilpailuunsa hän osallistui seitsemänvuotiaana voittaen sen. Vuonna 2020 hän voitti Australian avointen tyttöjen nelinpelin Alexandra Ealan kanssa. Hän oli junioreiden maailmanlistalla parhaimmillaan yhdeksäntenä tammikuussa 2021.
Billie Jean King Cupissa Nugroho edusti Indonesiaa ensimmäisen kerran vuonna 2020. Hän on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä viidessä maaottelussa voittaen kaksinpelissä kolme ottelua ja häviten yhden.
Kaakkois-Aasian kisoissa Filippiineillä 2019 Nugroho saavutti kaksinpelissä pronssia. Vuoden 2021 kisoihin hän ei osallistunut opiskellessaan Yhdysvalloissa Pohjois-Carolinan yliopistossa.
Jan Henryk Dąbrowski

 
Jan Henryk Dąbrowski (myös kirjoitusasussa Dombrowski) (29. elokuuta 1755 Pierzchów, Puola – 26. kesäkuuta 1818 Winna Góra, Preussi) oli puolalainen kenraali. Hän osallistui Kościuszkon kapinaan Venäjää vastaan 1794 ja myöhemmin hän organisoi ja komensi Napoleonin armeijan puolalaisia legioonia. Puolan kansallislaulu "Mazurek Dąbrowskiego", "Dąbrowski-masurkka", on sanoitettu Dąbrowskin kunniaksi. 
Elämä ja ura.
Dąbrowski varttui Saksissa ja palveli joitakin vuosia Saksin armeijassa, mutta kun Puolan parlamentti vuonna 1791 kutsui takaisin kaikki ulkomailla palvelevat puolalaiset, hän palasi kotimaahansa. Poniatowskin alaisuudessa hän osallistui vuoden 1792 Puolan ja Venäjän sotaan. Vuonna 1794 hän kunnostautui Tadeusz Kościuszkon alaisuudessa Varsovan puolustuksessa. Puolan kolmannen jaon jälkeen hän oli kaksi vuotta eläkkeellä ja kieltäytyi Venäjän ja Preussin hänelle tarjoamista korkeista sotilasviroista. Sitten hän lähti Pariisiin, ja tammikuussa 1797 Cisalppisen tasavallan hallitus valtuutti hänet järjestämään puolalaisen legioonan Milanossa. Legioonan komentajana hänellä oli tärkeä rooli Italian sodassa (1797–1801), miehitti Roomaan 3. toukokuuta 1798 ja kunnostautui Trebbian taistelussa 17.-19. kesäkuuta 1799. Amiensin rauhan jälkeen hän siirtyi divisioonan kenraalina Italian tasavallan palvelukseen. Napoleon kutsui hänet vuonna 1806 edistämään kansannousua Puolassa, ja hän organisoi useita puolalaisosastoja Napoleonin Varsovan herttuakunnalle ja kunnostautui Danzigin ja Friedlandin taisteluissa. Vuonna 1809 hän osallistui Puolan sotaretkeen Itävaltaa vastaan viidennen liittokunnan sodassa, ja vuonna 1812 hän johti yhtä Puolan divisioonista Napoleonin Venäjän sotaretkellä, jossa hän haavoittui suojellessaan Berezina-joen ylitystä. Hän taisteli Auguste de Marmontin alaisuudessa Leipzigin taistelussa 1813 ja palasi Napoleonin kukistuttua seuraavana vuonna Puolaan. Hän oli yksi niistä kenraaleista, joille tsaari uskoi Puolan armeijan uudelleenjärjestelyn, ja hänet nimitettiin vuonna 1815 ratsuväen kenraaliksi ja uuden Puolan kuningaskunnan senaattoriksi. Hän vetäytyi kuitenkin seuraavana vuonna yksityiselämään kartanoihinsa. Hän kirjoitti useita puolankielisiä sotahistoriallisia teoksia. 
Puolan kansallislauluksi myöhemmin valittu "Jeszcze Polska nie zginęła" (”Sortunut ei Puola vielä”, tunnetaan myös nimellä "Mazurek Dąbrowskiego", "Dąbrowski-masurkka") on sanoitettu Dąbrowskin kunniaksi.
Iso-Evon työväentalo

Iso-Evon työväentalo oli entisen Lammin kunnan (vuodesta 2009 osa Hämeenlinnaa) Iso-Evon kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Iso-Evon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Talo valmistui vuonna 1909. Sitä rahoitettiin lahjoituksilla ja lainoilla, ja talo rakennettiin osin talkoina ja osin palkkatyönä. Sisällissodan aikaan vuonna 1918 talo oli takavarikossa. Vuonna 1931 yhdistyksen jäsenmäärä oli 18. Vuonna 1982 talo oli vielä Iso-Evon työväenyhdistyksen omistuksessa. Sen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Toimintaa työväentalolla.
Vuonna 1930 talolla järjestettiin kesäjuhlat ja iltama. Yleisöä oli noin 150 henkeä, ja ohjelmassa oli muun muassa urheilukilpailuja, puheita ja näytelmä. Keväällä 1939 talolla pidettiin kokous, jossa perustettiin Voimistelu- ja Urheiluseura Esa. 1980-luvun alussa talolla järjestettiin kokouksia ja näytettiin elokuvia.
Rakennus.
Talo on hirsirunkoinen. Se vuorattiin laudoilla vuonna 1965 ja maalattiin vaaleaksi seuraavana vuonna; alkuperäinen väri oli punainen. Pärekatto vaihdettiin peltiin vuonna 1977. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja yhden huoneen ja keittiön asunto. Rakennuksen pinta-ala oli 250 m². Vuonna 1982 siinä ei ollut vesijohtoa, viemäröintiä eikä wc:tä; ilmeisesti ei myöskään sähköä. Lämmitys oli puulla. Talon kunto oli jo tuolloin heikko.
Noureddine Bedoui

Noureddine Bedoui (; s. 1959) on algerialainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä lyhyesti vuonna 2019. Hänen edeltäjänsä Ahmed Ouyahia joutui eroamaan, kun maassa oli laajoja mellakoita, jotka vastustivat presidentti Abdelaziz Bouteflikan pyrkimystä viidennelle presidenttikaudelle. Kahden muun Bouteflikan kauden pääministerin tavoin Bedoui asetettiin syytteeseen korruptiosta vuonna 2022.
Pietarsaaren adventtiseurakunta

Pietarsaaren adventtiseurakunta () on pietarsaarelainen adventtiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1929. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Skutnäsinkadulla ja pastorina toimii Sebastian Matula. Seurakunta kuuluu Finlands svenska adventkyrka -kirkkokuntaan.
Pietarsaaren adventtikirkon yhteydessä, kirkkosalin parvella, toimii vuonna 1991 perustettu vegaaniravintola "Vegana". Adventistit ovat olleet kasvisruokavalion puolestapuhujia 1800-luvulta lähtien.
Historia.
Adventtiliike tuli Pietarsaareen 1800-luvun lopulla. 1900-luvun kolmen ensimmäisen vuosikymmenen ajan toiminta oli vähäistä. Adventistit kokoontuivat osaksi Immanuelinkappelissa, osaksi liikkeen aktiivijäsenten kodeissa.Tilaisuuksissa vieraili satunnaisesti kiertäviä sananjulistajia. Pietarsaaren adventtiseurakunta perustettiin 1929. Perustamisvaiheessa seurakuntaan liittyi kymmenkunta jäsentä. 1950-luvun alussa seurakunta sisusti asuintalon Kristiinankadulla kappeliksi, joka otettiin käyttöön vuonna 1952. Heinäkuussa 1989 uusi adventtikirkko vihittiin käyttöön osoitteessa Skutnäsinkatu 2.
Joulupussi

Joulupussin antaminen on suomalaisissa päiväkodeissa, peruskouluissa ja joissain ylemmän tason oppilaitoksissa tapahtuva perinne. Oppilaitoksissa ennen joululoman alkamista, yleensä syyslukukauden koulutodistuksien jaon yhteydessä lapsille tai oppilaille on annettu paperinen pussi, joka perinteisesti on sisältänyt omenan, piparkakun ja karamellin. Vuosien varrella ja koulusta riippuen joulupussin sisältö on voinut kuitenkin vaihdella. Nykypäivänä perinteestä on tosin joissain päiväkodeissa ja kouluissa luovuttu, ja se on korvattu esimerkiksi jouluaterialla. 
Perinne on tullut osin Suomeen Ruotsin kautta, mutta sen sanotaan saaneen alkunsa maan ensimmäisestä kansankouluopettajaseminaarista, Jyväskylän seminaarista syntyneestä kuusijuhlasta. Musiikin lehtori P.J. Hannikaisen säveltämän ja sanoittaman joululaulun "Joulupukki" sanoissa viitataan joulupussiin: "Täs on teille muistiaiset, pienet joulumaistiaiset.".
Lammin työväentalo Rauhala

Lammin työväentalo Rauhala on entisen Lammin kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) kirkonkylässä sijaitseva entinen työväentalo. Se on rakennuskaavassa suojeltu. Talo myytiin yksityisomistukseen vuonna 2018.
Historiaa.
Lammin kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Talo valmistui vuonna 1911. Sen rakentamista rahoitettiin järjestämällä arpajaisia, iltamia, keräyksiä ja talkoita. Rakennustyöt tehtiin talkoilla. Vuonna 2016 talon omistaja oli edelleen Lammin Sosialidemokraatit. Vuonna 2018 talo myytiin yksityisomistukseen. Uusi omistaja aikoi edelleen käyttää taloa juhla- ja kokoustilana.
Toimintaa työväentalolla.
Vuonna 1918 talo vuokrattiin seurakunnalle jumalanpalvelusten pitoa varten, sillä saksalaiset polttivat Lammin kirkon keväällä 1918 sisällissodan taisteluiden yhteydessä. Työväentalo toimi kirkkona noin kaksi vuotta. Jatkosodan aikaan taas talo oli hetkellisesti vuokrattuna armeijan koulutuskeskuksen majoitustiloiksi. Sinne majoitettiin myös siirtoväkeä ja juutalaispakolaisia.
1980-luvun alussa talolla järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia ja elokuvanäytöksiä. 2010-luvulla siellä järjestettiin ainakin kirpputoreja. Muuten vuokraustoiminta oli hiljaista.
Rakennus.
Talo on 1,5-kerroksinen, hirsirunkoinen ja vuorattu laudoilla mahdollisesti vuonna 1946. Alun perin talo oli punainen, vuonna 1972 maalattiin vihreäksi, ja jossain vaiheessa se on taas maalattu punaiseksi. Vuonna 1946 alkuperäinen pärekatto muutettiin peltikatoksi, ja vuonna 1975 se uusittiin galvanoiduksi pelliksi. Sisäkatto on laudoitettu, ja sitä laskettiin metrillä alaspäin vuonna 1959. Talon pinta-ala on noin 300 m². Taloon kuuluu juhlasali, ravintola, keittiö, eteinen sekä yhden huoneen ja keittiön asunto; juhlasalissa alun perin ollut näyttämö purettiin vuonna 1959. Ikkunat uusittiin osittain vuonna 1967. Vuonna 1982 talossa ei ollut vesijohtoa, viemäröintiä tai wc:tä, ja lämmitys tapahtui uuneilla ja kuumailmapuhaltimella. Myöhemmin 1980-luvulla talo peruskorjattiin. Talo on rakennuskaavassa suojeltu, eli sitä ei saa purkaa (vuoden 2018 tilanne).
Farnesoli

Farnesoli (C15H26O) on terpenoideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy luonnossa useiden kasvien eteerisissä öljyissä. Farnesolia voidaan käyttää hajusteissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa farnesoli on väritöntä nestettä. Yhdisteellä on mieto kukkaismainen tuoksu. Aine ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Farnesolia on muun muassa sitruunaruohon, ruusujen, tuberosan ja syklaamien eteerisissä öljyissä. Kasvit muodostavat yhdistettä farnesyylipyrofosfaatista.
Farnesolia voidaan eristää kasveista, mutta suurin osa valmistetaan synteettisesti lähtien linalolista tai isomeroimalla nerolidolia.
Farnesolia käytetään ainesosana kukkaistuoksuissa, deodoranteissa ja puhdistusaineissa. Siitä voidaan valmistaa myös muita yhdisteitä.