tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rico Salmela

Rico Salmela on suomalainen ratamoottoripyöräilijä. Kaudella 2026 Salmela ajaa MotoGP-sarjan Moto3-luokkassa Red Bull KTM Tech3 tallin riveissä.
Ura.
Uran alku.
Salmela aloitti motocross-minipyörillä ajamisen kaksivuotiaana ja siirtyi myöhemmin maantieajoon viisivuotiaana isänsä Teron, menestyneen supermoto- ja motocross-kuljettajan, vaikutuksesta. Hän menestyi erinomaisesti kansallisissa ja myöhemmin kansainvälisissä luokissa Alankomaissa ja Espanjassa. Salmela valikoitui 13-vuotiaana Estrella Galician ohjelmaan kilpailemaan European Talent Cup -sarjaan kaudelle 2021. Kauden aikana Salmela ajoi pisteille seitsemän kertaa keräten yhteensä 41 pistettä sijoittuen 13. sarjan loppupisteissä.
Kauden 2021 hyvien suoritusten ansiosta Salmela valittiin kilpailemaan Red Bull MotoGP Rookies Cup -sarjaan kaudelle 2022 jatkaen samalla myö European Talent Cup -sarjassa. Salmela ajoi vakuuttavasti Red Bull MotoGP Rookies sarjassa. Hän saavutti kauden aika yhteensä kaksi palkintopallisijoitusta, joista toinen oli voitto Motorland Aragónin radalla. Salmela sijoittui sarjan kokonaispisteissä seitsemänneksi. Suoritukset olivat hyviä myös European Talent Cup -sarjassa, jossa hän ajoi myös ensimmäisen palkintosijansa Estorilin radalla. Salmela ajoi heti seuraavassakin kilpailussa kolmanneksi, keräten kauden aikana yhteensä kaksi palkintosijoitusta ja ollen sarjan kokonaispisteissä kahdeksas.
Seuraavalle kaudelle 2023 Salmela jatkoi ajamista molemmissa sarjoissa. Red Bull MotoGP Rookies Cupissa Salmela osoitti tasaisuutta ja ajoi kauden aikana neljästi palkintopallille. Itävallan ja Misanon osakilpailuihin Salmela starttasi paalupaikalta. Sarjan pisteissä hän sijoittui neljänneksi. Hän sijoittui neljänneksi myös European Talent Cup -sarjassa. Salmela ajoi kauden aikana tasaisesti top10 sijoituksia, joista kaksi oli palkintosijoituksia.
Kaudella 2024 Salmela ajoi viimeisen kautensa Red Bull MotoGP Rookies Cup -sarjassa sekä siirtyi samalla luokkaa ylemmäs FIM Junioreiden maailmanmestaruussarjaan Intact GP tallin riveihin. 
Red Bull MotoGP Rookies Cupissa Salmela sijoittui edellisen vuoden tapaan neljänneksi ajaen palkintopallille neljästi ja paalupaikalle kerran. Salmela saavutti ensimmäisen JuniorGP-sarjan voiton kauden toisen kisa viikonlopun ensimmäisestä lähdöstä Estorilin radalla. Kauden aikana Salmela ajoi useasti kymmenen parhaan joukkoon mutta kärsi myös keskeytyksistä sijoittuen koko sarjassa kolmanneksitoista.
Kaudeksi 2025 Salmela palasi Estrella Calicia 0,0 talliin ajamaan Junioreiden MM-sarjaa. Hän aloitti kauden ajaen viidessä ensimmäisessä kilpailussa palkintopallille.
Moto3 MM-sarja.
Red Bull KTM Tech3 (2026).
Tech3 talli ilmoitti syyskuun 22. Päivä tehneensä sopimuksen Salmelan kanssa kaudesta 2026 maailmanmestaruussarjan Moto3-luokkaan. Tallin toisena kuljettajana ajaa Valentín Perrone.
Trajanuksen kylpylät

Trajanuksen kylpylät (Thermae Traianae) olivat antiikin Rooman kaupungin ensimmäiset suuret kylpylät. Valmistuessaan ne olivat maailman suurimmat kylpylät, pinta-alaltaan yli kuusi hehtaaria. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Apollodoros Damaskolainen. 
Historiaa.
Kylpylöiden rakentaminen oli osana Neron jälkeisten keisareiden poliittista ohjelmaa, jolla haluttiin häivyttää turmeltuneena tyrannina pidetyn keisarin muisto kansan mielestä. Siksi kylpylät rakennettiin osittain Neron Domus Aurean päälle. On luultavaa, että kylpylöitä ryhdyttiin rakentamaan Domitianuksen aikana, mutta ne olisivat valmistuneet vasta Trajanuksen hallituskaudella. Rakennuksessa oli uusia innovaatioita kuten puutarhat, sitä ympäröineet porttirakennelmat ja alueen keskellä ollut päärakennus. 
Kylpylässä oli kylmävesiallas, lämmin ja kuuma allas sekä kuntosaleja. Eräiden antiikin lähteiden mukaan kylpylä oli tarkoitettu ainoastaan naisille. Rakennuksessa oli myös latinan- ja kreikankieliset kirjastot. Niitä kattanut kupoli on säilynyt osittain. Kylpylä ei ollut vain kylpemistä, vaan myös laajempaa vapaa-ajan viettoa ja opiskelua varten. 
Kylpylässä olleita arvokkaita taide-esineitä on löydetty myöhemmissä kaivauksissa. On tosin pientä epäselvyyttä, ovatko alunperin kylpylään vai Neron Domus Aureaan tarkoitettuja. Kuuluisa Laokoon-ryhmä löytyi kylpylän alueelta vuonna 1506. Asiakirjat ovat epäselviä ja se on ollut luultavimmin aikoinaan Domus Aureassa. Rakennuksen lattioilla olleesta marmoripäällystyksestä on jäljellä vain pieniä jäännöksiä samoin kuin seinien marmoreista. 
Kylpylät lienevät olleet käytössä Goottisotaan saakka. Roomaan johtaneet vesijohdot tuhoutuivat tuolloin ja Oppius-kukkulalle ei tullut enää vettä. Myös koko kaupungin väkiluku väheni huomattavasti. 
Kun rakennukset olivat jääneet tyhjilleen ja käyttämättä, ne alkoivat raunioitua. Läheisen luostarin munkit myivät rakennuksen tiiliä ja marmoria rakennuksille ja kalkinpolttoon. 1500-luvulla rakennuksesta oli vielä jäljellä suuria osia ja arkkitehti Andrea Palladio kävi piirtämässä niitä. Hän myös tutki sen pohjapiirroksen. Renessanssiaikana sieltä vietiin jäljelle jääneet taide-esineet yksityiskokoelmiin ja museoihin. 
Keskiajan alkupuolella rakennuksen nimi tiedettiin, mutta vähitellen nimi alkoi unohtua. Paikka sekoitettiin viereisiin Tituksen kylpylöihin ja tutkijat epäilivät oliko Trajanuksen kylpylöitä edes ollut. Trajanuksen kylpylöiden olemassaolo ja raunioiden identiteetti vahvistuivat vasta 1800-luvun lopulla arkeologi Rodolfo Lancianin tutkimusten johdosta. Asia varmistui vielä kun kylpylät löydettiin Forma urbis Romaesta.
Yogyakartan kosmologinen akseli

Yogyakartan kosmologinen akseli on kuuden kilometrin pituinen linja Yogyakartan kaupungin keskustassa. Siinä rituaalit ja hengellinen maailmankuva yhdistyvät kaupunkisuunnitteluun. Akseli ja sitä ympäröivät historialliset rakennukset ovat Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2023.
Yogyakartan keskusakselin loi 1700-luvulla sulttaani Mangkubumi, ja se on siitä lähtien toiminut hallinnon ja Jaavan kulttuuriperinteiden keskuksena. Pohjois-eteläsuuntainen akselin toisen pään jatkeella on Merapi-tulivuori, toinen pää osoittaa Intian valtamereen. Merapi-vuorta pidetään suojelushenkien asuinpaikkana, ja Intian valtamerta pidetään Etelämeren kuningattaren kotina, mikä heijastuu akselia määrittävien pohjoisimpien ja eteläisimpien monumenttien muodossa ja merkityksessä. Akselin keskellä on Kraton eli sulttaanin palatsi. Siitä pohjoiseen ja etelään akselia reunustavat keskeiset kulttuurimonumentit, joiden välillä suoritetaan säännöllisesti rituaaleja. Akseli ilmentää jaavalaisen kulttuurin keskeisiä uskomuksia kosmoksesta, kuten sen yhteyttä elämän kiertokulkuun.
Kratonin ja kaupungin sijainnin valitsi sulttaani Mangkubumi vuonna 1755 jaavalaisten kosmologisten uskomusten mukaisesti. Näissä käsityksissä kuningaskunnan pääkaupunkia pidetään maailmankaikkeuden pienoismallina hindulais-buddhalaisten fyysisen, metafyysisen ja henkisen maailmankaikkeuden käsitteiden mukaisesti. Nämä käsitteet ovat peräisin akselin rakentamista edeltävältä ajalta ja ovat muokanneet Jaavan historia jo ennen 1. vuosisataa.
Akselin suojeltaviin aineettomiin arvoihin kuuluvat elämän kiertokulkuun (syntymä, avioliitto ja kuolema) liittyvät kulttuuriperintökäytännöt, esi-isien kunnioittaminen, kruunajaiset, hautajaiset, islamilaiset juhlapäivät, luonnollisen ja makrokosmisen mikrokosmisen maailman yhteys sekä päivittäiset uhrialahjat.
Akselin suunta ja kohteiden sijoittelu sen pituudelle suunniteltiin ilmentämään fyysisessä muodossa jaavalaisia filosofisia ajatuksia ihmiselämästä, erityisesti elämän kiertokulusta (Sangkan Paraning Dumadi), ihanteellisesta harmonisesta elämästä (Hamemayu Hayuning Bawana), ihmisen ja Luojan välisestä yhteydestä (Manunggaling Kawula Gusti) sekä mikro- ja makrokosmisista maailmoista. Maamerkit yhdistyvät toisiinsa sijantinsa, suunnittelunsa ja rituaalien kautta sekä osina Ngayogyakarta Hadiningratin sulttaanikunnan perinteistä hallintojärjestelmää, Tata Rakiting Wewangunaa.
András László

András László (s. 16. helmikuuta 1984) on unkarilainen poliitikko, joka edustaa oikeistolaista Fidesz-puoluetta. Euroopan parlamenttiin hänet valittiin kaudelle 2024–2029, ja puoluetoveriensa lailla hän kuuluu Euroopan patriootit -ryhmään.
András László on työskennellyt aiemmin Inhimillisten voimavarojen ministeriössä kansliapäällikkönä, Fidesz-puolueen eurooppalaisen puolueryhmän tiedottajana Brysselissä ja Strasbourgissa, Innovaatio- ja teknologiaministeriössä kehittämispolitiikan yhteensovittamisesta vastaavana komissaarina sekä Fidesz-puolueen ulkoasiainsihteeristön ulkopoliittisena neuvonantajana. Lakmusz-faktantarkistussivuston mukaan hän oli ensimmäinen jo Fidesz-puolueessa ja Unkarin hallinnossa vankan aseman saavuttanut poliitikko, joka vuonna 2022 ryhtyi poliittiseksi somevaikuttajaksi. László on erikoistunut viestimään kansainväliselle yleisölle englanninkielisillä somekanavilla, ja hän kuuluu Unkarin hallitusta lähellä olevaan sometoimijoiden Megafon-yhteisöön.
Leila Karttunen

Leila Anneli Karttunen (s. 4. helmikuuta 1949 Imatra) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Elämä ja ura.
Leila Karttusen vanhemmat olivat maalari Pentti Karttunen ja leipuri Eevi Samppa. Karttunen opiskeli Tampereen ammattinäyttelijöiden kurssilla 1969–1973. Hän työskenteli näyttelijä-harjoittelijana Imatran teatterissa 1968–1969 ja Tampereen Työväen Teatterissa 1973–1989. Tuonnempana Karttunen työskenteli Lempäälän teatterissa 2007–2008 ja Birgitan teatterissa vuodesta 2006.
Karttunen näytteli muun muassa Anua ("Anu ja Mikko"), Arielia ("Myrsky"), Kristiinaa ("Mestari Olavi") ja piikaa ("Tukkijoella"). Hän on toiminut myös ohjaajana ("Tukkijoella") .
Karttunen teki Railan roolin Eija-Elina Bergholmin ohjaamassa televisiotuotannossa "Juhannustanssit" (1983), joka perustuu Hannu Salaman saman nimiseen romaaniin.
Jukka Keinonen

Jukka Sakari Keinonen (s. 24. huhtikuuta 1960) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Elämä ja ura.
Jukka Keinonen syntyi rehtori Erkki Keinosen ja tuntiopettaja Rauni Pyrhösen perheeseen. Hän opiskeli Jyväskylän yliopiston humanistisessa tiedekunnassa 1979–1985 ja toimi näyttelijä-harjoittelijana Kuopion kaupunginteatterissa 1988–1991 ja näyttelijänä Lahden kaupunginteatterissa 1991–1993.
Keinosen rooleja ovat olleet muun muassa Basil ("Dorian Grayn muotokuva"), Aleksander Järnefelt ("Vanhempieni romaani"), Sam ("Prinsessa Ruusunen") sekä Simon ja Pedro ("Don Quijote"). Tuonnempana Keinonen on näytellyt esimerkiksi Jarmon ja Orvon roolit näytelmässä "Rumba" ja Pjotr Nikolajevits Sorinin roolin näytelmässä "Lokki".
Keinosen ohjauksia ovat olleet "Rautavitonen" (Teatteri Eurooppa Neljä, 1997), "Nummisuutarit" (Lappeenrannan kaupunginteatteri, 2011), "Katri Helena" (Kouvolan teatteri, 2013), "Gabriel, tule takaisin" (Kuopion kaupunginteatteri, 2014), "Myrskyluodon Maija" (Lahden kaupunginteatteri, 2015), "Puhtaana käteen" (Hämeenlinnan teatteri, 2017), "My Fair Lady" (Kouvolan teatteri, 2018), "Syyssonaatti" (Seinäjoen kaupunginteatteri, 2019), "The Addams Family" (Jyväskylän kaupunginteatteri, 2021) ja "Älä pukeudu päivälliselle" (Kouvolan teatteri, 2023) sekä useat muut.
Keinonen on näytellyt valkokankailla lähinnä sivuosia. Hänen elokuvaroolejaan ovat olleet muun muassa Paulin osa Mikko Niskasen draamassa "Nuoruuteni savotat" (1988), puhelinlinjalla jutteleva mies Auli Mantilan rikoselokuvassa "Neitoperho" (1997), Kartsan osa Jarmo Lampelan komediassa "Rakastin epätoivoista naista" (1999), posteljooni Klaus Härön historiallisessa elokuvassa "Postia pappi Jaakobille" (2009) ja Roopen osa Samuli Valkaman draamakomediassa "Ei kiitos" (2014).
Ë

Ë, ë on latinalainen kirjain, joka on muodostettu kirjaimesta E lisäämällä siihen treema. Kirjain on oma kirjaimensa albanian, kašubin, ladinin ja lenapen kielissä. Kirjain esiintyy monessa muissa kielissä kirjaimen "e" varianttina, esimerkiksi ranskassa ja hollannissa. Kirjain on eri kirjain kuin kyrillinen kirjain Ё.
Ranskassa ja jonkin verran latinassakin treemaa e:n päällä käytetään osoittamaan, että e ei muodosta edellsen vokaalin kanssa digrafia vaan ääntyy erikseen. Ranskassa se esiintyy muun muun muassa sanassa "Noël" (joulu), latinassa esimerkiksi sanassa "poëta" sekä joissakin nimissä kuten Averroës ja Boëthius.
Albaniassa kirjain ääntyy švaa-äänteenä .
Englannissa treema esiintyy joskus sanan loppu-e:n päällä, esimerkiksi nimessä Brontë, jolloin se osoittaa, että e poikkeuksellisesti ääntyy; yleensähän englannissa sanan loppu-e ei äänny.
Hanna Lappalainen (professori)

Hanna Lappalainen (s. 1971 Kokkola) on suomalainen kielitieteilijä, joka aloitti Itä-Suomen yliopiston professorina elokuussa 2021. Hän toimii ohjausryhmän jäsenenä ja suomen kielen asiantuntijana UT2020- ja VT2028-raamatunkäännöshankkeissa. Hän oli Suomen itsenäisyyden 100-vuotisjuhlavuoden 2017 Sata suomalaista kielellistä elämäkertaa -tutkimushankkeen toinen johtaja yhdessä professori Pirkko Nuolijärven kanssa. "Virittäjän" päätoimittajana hän toimi vuosina 2017–2021. 
Lappalainen opiskeli suomea Helsingin yliopistossa, missä hän työskenteli assistenttina vuodesta 1995 tohtoriksi valmistumiseensa asti vuoteen 2004. Väiteltyään tohtoriksi hän työskenteli Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen tutkijana vuoteen 2011, kunnes palasi Helsingin yliopistolle yliopistonlehtoriksi seuraavana vuonna. Hän siirtyi Itä-Suomen yliopistoon vuonna 2021. Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon maakuntarahastot myönsivät vuonna 2022 kärkihankkeenaan 100 000 euron rahoituksen Lappalaisen johtamalle KIVELI-tutkimushankkeelle, joka selvitti itäsuomalaisten kielellistä variaatiota, yhteiskuntaluokkaan ja eriarvoisuuteen liittyviä kokemuksia. Tutkimusta tehtiin vuosina 2023–2025.
Lappalaisella on kaksi aikuista lasta. Hän toimittaa Murremyytin murtajat -podcastia yhdessä professori Johanna Vaattovaaran kanssa.
Oscar Nyholm

Oscar Nyholm (s. 14. toukokuuta 2004 Porvoo) on suomalainen estejuoksija. Nyholm edustaa Porvoon Akillesta. Nyholmin valmentajana on toiminut vuodesta 2022 lähtien entinen estejuoksija Tommy Ekblom. 
Kalevan kisoissa Nyholm on saavuttanut pronssia 3000 metrin estejuoksussa vuonna 2025. Suomi-Ruotsi-maaottelussa Nyholm sijoitui viidenneksi 3000 metrin estejuoksussa vuonna 2025 ja kuudenneksi vuonna 2024. Nuorten SM-kilpailuissa Nyholm on voittanut neljä vuotta putkeen 3000 metrin estejuoksun. 
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Dunker-kirkko

Dunker-kirkko on Yhdysvalloissa, Marylandin osavaltiossa sijaitseva protestanttinen kirkko. Dunker-kirkko on erityisesti tunnettu taistelusta, joka tapahtui 17. syyskuuta vuonna 1962. Dunker-kirkon taistelu Antietamin taisteluissa oli Yhdysvaltain sisällissodan yksi merkittävimmistä ja muistetuimmista taisteluista. Taistelussa taisteli pohjoisen puolella George B. McClellanin johtama Potomacin armeija, Etelävaltioiden Pohjois-Virginian armeijaa vastaan, jota komensi kenraali Robert E. Lee. Dunker-kirkon taistelu julistettiin Pohjoisvaltioiden voitoksi. Aselepo sovittiin 18. päivä taistelun jälkeen kerätäkseen haavoittuneet ja haudatakseen monet kuolleet. 
Historia.
"Dunkerit" olivat yksi monesta protestantismin haaroista, jotka syntyivät uskonpuhdistuksessa. "Dunkerit" saivat nimensä lapsen kokonaan 'upottamisesta' (eng. "dunking") veteen kasteessa. Moni aatteen kannattaja loikkasi Yhdysvaltoihin aatteen syntymisen jälkeen vuonna 1708. Vuonna 1851 alueella asunut Mumman perhe lahjoitti aatteelle osan maastaan, kirkon rakentamista varten.
Berto Marklund

Roberto ”Berto” Marklund (1931– 31. joulukuuta 2020) oli ruotsalainen kuvanveistäjä ja näyttelijä. Hän opiskeli Kuninkaallisessa taidekorkeakoulussa ja hänen teoksiaan on useilla julkisilla paikoilla Ruotsissa.
Gerd Nyquist

Gerd Nyquist (o.s. Brænne; 15. maaliskuuta 1913 Kristiania – 23. marraskuuta 1984 Oslo) oli norjalainen kirjailija, joka kirjoitti erityisesti rikosromaaneja, mutta myös lasten- ja nuortenkirjoja. Hänen esikoisteoksensa "Måne over Munkeby" ilmestyi vuonna 1957.
Eelis Uronen

Eelis Uronen (s. 24. kesäkuuta 2008 Kerava) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta. Hänellä on juniorisopimus ja hän on pelannut pääasiassa seuran U20-joukkueessa.
Ura.
Seuraura.
Uronen on KJT:n kasvatti. Kaudella 2022–2023 hän oli KJT Haukkojen U16-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+12=15. Kaudella 2023–2024 Uronen toimi joukkueen kapteenina ja voitti koko U16 SM-sarjan puolustajien pistepörssin tehtyään 37 ottelussa tehot 16+33=49. Hänet palkittiin sarjan parhaana puolustajana Ilpo Koskela -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2024–2025 Uronen siirtyi yhdessä kaksoisveljensä Anttonin kanssa Helsingin IFK:n U18-joukkueeseen. Hänet valittiin U18 SM-sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2025–2026 Uronen teki SM-liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 21. marraskuuta 2025 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. HIFK nosti kokoonpanoonsa myös Anttonin sekä Viljo Kähkösen. Uronen merkittiin joukkueen kolmospuolustajapariin Aron Kiviharjun viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 15.27 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema –1.
Maajoukkueura.
Uronen toimi Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina nuorten olympialaisissa Gangwonissa 2024, jolloin hän johdatti joukkueen pronssiin. Uronen pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2024, jolloin hän toimi Suomen varakapteenina.
Uronen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2025, jolloin hän toimi Suomen kapteenina. Yhteensä Uronen on pelannut 40 poikien maaottelua.
Yksityiselämä.
Urosen kaksoisveli Anttoni pelaa hyökkääjänä hänen joukkuetoverinaan HIFK:ssa. Heidän isoveljensä Tuomas Uronen pelaa hyökkääjänä NHL-seura Vegas Golden Knightsin organisaatiossa.
Carl Carlsson

Carl Carlsson (24. marraskuuta 1642 Kalmar – 14. huhtikuuta 1708 Dingtuna) oli ruotsalainen pappi, joka toimi Västeråsin hiippakunnan piispana vuosina 1680–1708.
Sisse Marie Welling

Sisse Marie Welling (s. 25. helmikuuta 1986 Aarhus) on tanskalainen sosialistisen kansanpuolueen poliitikko, joka valittiin Kööpenhaminan pormestariksi syksyn 2025 kunnallisvaaleissa. Hän aloittaa tehtävässään vuoden 2026 alussa. Hän on ensimmäinen muita kuin sosiaalidemokraatteja edustava Kööpenhaminan pormestari sitten vuoden 1938. Aiemmin Welling on toiminut terveydenhuollosta vastaavana apulaispormestarina. Wellingillä on historian ja valtio-opin tutkinto Kööpenhaminan yliopistosta.
Herman Mandui

Herman Amaka Mandui (30. maaliskuuta 1969 Southern Highlands – 4. lokakuuta 2014 Port Moresby) oli papuauusiguinealainen arkeologi.
Manduin äiti oli sairaanhoitaja ja kotoisin Ponamin saarelta. Hänen isänsä työskenteli opettajana ja oli kotoisin Paromin kylästä Wewakin länsirannikolta. Mandui sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Papua-Uuden-Guinean yliopistosta vuonna 1992 opiskeltuaan fyysistä maantiedettä, ympäristötiedettä ja arkeologiaa. Hänet palkattiin pian Papua-Uuden-Guinean kansallismuseoon ja -taidegalleriaan arkeologina ja neljä vuotta myöhemmin pääarkeologina. Hän toimi museon esihistorian kuraattorina. Vuonna 2008 Mandui sai nimityksen Papua-Uuden-Guinean hallituksen pääarkeologiksi. Vuonna 2013 hänestä tuli kansallismuseon varajohtaja.
Mandui osallistui moniin tutkimushankkeisiin eri puolilla Papua-Uutta-Guineaa, muun muassa Kukin esihistoriallisella alueella. Hän teki 39 tieteellistä julkaisua. Mandui kuoli 45-vuotiaana Port Moresbyn yleissairaalassa kärsittyään aivokalvontulehduksesta ja tuberkuloosista. Hänellä oli kolme lasta vaimonsa Paulinen kanssa.
Josefina Rautiainen

Josefina Rautiainen (s. 1991) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän valmistui taiteen kandidaatiksi Aalto‑yliopiston elokuvataiteen ja lavastustaiteen laitokselta (ELO) vuonna 2020.
Rautiainen voitti 10 000 euron The End -käsikirjoituskilpailun käsikirjoituksellaan "Afrikan tähti".
Rautiainen on ohjannut muun muassa lyhytelokuvat "Satisfyer" ja "Viestejä äidiltä". Käsikirjoittajana hän on työskennellyt muun muassa tv-sarjassa "Pasilan myrkky" sekä "Risto Räppääjä ja väärä Vincent" -elokuvassa.
Hänen ensimmäinen pitkä fiktioelokuvansa "Huutamisen taito" sai ensi-iltansa marraskuussa 2025. Elokuvassa Rautiainen tarkastelee muun muassa psykoterapeutin ja potilaan välistä valtasuhdetta sekä kahden naisen pakkomielteistä suhdetta.
Josefina Rautiaisen isä on jalkapalloilija ja tv-kommentaattori Pasi Rautiainen.
Lars Weiss

Lars Weiss (s. 20. toukokuuta 1971 Frederiksberg) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka on toiminut Kööpenhaminan pormestarina vuosina 2020–2021 ja uudelleen vuodesta 2024. Hänellä on taloustieteen tutkinto Kööpenhaminan yliopistosta ja viestinnän tutkinto Tanskan journalistikorkeakoulusta. Hän ei asettunut ehdolle syksyn 2025 kunnallisvaaleissa, ja hänen seuraajakseen valittiin Sisse Marie Welling, joka aloittaa tehtävässä 1.1.2026.
Koivulahden Säästöpankki

Koivulahden Säästöpankki (virallisesti: Kvevlax Sparbank Ab) on itsenäinen suomalainen säästöpankki. Pankki perustettiin vuonna 1919 Koivulahdella Pohjanmaalla. Pankin kotipaikka on nykyisin Mustasaari johtuen Koivulahden ja Mustasaaren välisestä kuntaliitoksesta. Pankilla on konttorit Koivulahdella ja Vaasassa.
Historia.
Ensimmäinen pankki sijaitsi Koivlahden pitäjäntuvassa ja oli avoinna jokaisena lauantaina, joka ei ollut pyhäpäivä kello 14 ja 16 välillä. Koivulahden kunta avusti pankkia lainaamalla pankille 3000 markkaa, sekä ostamalla pankille kassakaapin.
Vuonna 2023 perustettiin Koivulahden Säästöpankkisäätiö jatkamaan Koivulahden Säästöpankin työtä.
Vasili Abajev

Vasili Ivanovitš ”Vaso” Abajev (; 15. joulukuuta 1900 Kobi, Tbilisin guvernementti, Gruusia, Venäjän imperiumi – 18. maaliskuuta 2001 Moskova, Venäjä) oli neuvostovenäläinen kielitieteilijä, jonka suuntautuminen koski lähinnä iranilaisia kieliä. Hän toimi sekä etymologina, historioitsijana että opettajana.
Hänen päätyönään oli iranilainen kielistö, mutta hän oli myös huomattava osseettien kielen ja kulttuurin tutkija. Hän sai K. L. Hetaburovin Pohjois-Ossetian ensimmäisen palkinnon vuonna 1964 ja Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1981.
Margit Frenk

Margit Frenk Freund (21. elokuuta 1925 Hampuri, Saksa – 21. marraskuuta 2025 Ciudad de México) oli meksikolainen filologi.
Frenk oli saksalaissyntyinen, mutta muutti perheineen Meksikoon vuonna 1930. Hän opiskeli Universidad Nacional Autónoma de Méxicon (UNAM) filosofian ja kirjallisuuden tiedekunnassa, josta hän sai maisterin arvon. Vuonna 1972 hän väitteli kielitieteessä ja espanjankielisessä kirjallisuudessa tohtoriksi El Colegio de Méxicosta. Frenkin väitöskirja "Las jarchas mozárabes y los comienzos de la lírica románica" käsitteli lauletun ja puhutun kulttuuriperinnön säilymistä ja kehittymistä. Frenk keräsi suullisessa muodossa säilynyttä anonyymiä kulttuuriperintöä ja julkaisi moniosaisen "Cancionero folklórico de México" -kokoelman. Hänen muiden julkaisujensa joukossa oli "Nuevo corpus de la antigua lírica popular hispánica, siglos XV a XVII". Hän toimi professorina Universidad Nacional Autónoma de Méxicossa ja johti El Colegio de Méxicon kielten ja kirjallisuuden tutkimuskeskusta. Frenk perusti lehdet "Literatura Mexicana" ja "Literaturas Populares". Hänelle myönnettiin Meksikon kansallinen tiede- ja taidepalkinto (2000), Kansainvälinen Alfonso Reyes -palkinto (2006) ja Kansainvälinen Menéndez Pelayo -palkinto (2009). Hän sai kunniatohtorin arvot Universidad Nacional Autónoma de Méxicosta ja Université Sorbonne Nouvellesta.
Frenk oli kolmas nainen, joka tuli valituksi Academia Mexicana de la Lenguan jäseneksi. Hän kuoli satavuotiaana.
Gerhard Allroggen

Gerhard Allroggen (19. toukokuuta 1936 Bochum – 13. marraskuuta 2025 Hampuri) oli saksalainen musiikkitieteilijä.
Allroggen aloitti musiikkitieteen, filosofian ja kirjallisuuden opinnot Frankfurtissa. Hän jatkoi niitä Hampurissa, jossa hän sai myös orkesterinjohdon opetusta Walter Martinilta ja Hans Schmidt-Isserstedtiltä. Hän sai tohtorinarvonsa vuonna 1967 Hampurissa Georg von Dadelsenin ohjauksessa tehdyllä E. T. A. Hoffmannin teosten katalogilla. Hän työskenteli vuosina 1967–1977 Bochumissa Heinz Beckerin tutkimusassistenttina ja osallistui Beckerin G. Henle Verlagilla julkaiseman "Die Oper" -julkaisusarjan toimitustyöhön. Hän teki habilitaatiotyönsä vuonna 1976 Beckerin johdolla tutkimuksella Niccolò Piccinnin italialaisista oopperoista. Kaudella 1977–1978 hänestä tuli Detmoldin musiikkiyliopiston musiikkitieteen professori. Musiikkitieteen laitos jaettiin sitten Paderbornin yliopiston kanssa ja Allroggenista tuli historiallisen musiikkitieteen professori. Hän toimi Paderbornin yliopiston akateemisten asioiden vararehtorina vuosina 1991–1995. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2001.
Allroggen tutki muun muassa saksalaisen varhaisen romantiikan musiikkiestetiikkaa, Wolfgang Amadeus Mozartin ja E. T. A. Hoffmannin teoksia sekä 1700-luvun loppupuolen napolilaista oopperaa, myöhemmin myös Carl Maria von Weberin elämää ja teoksia. Hän osallistui Mozartin kokonaistuotannon uuden painoksen laatimiseen kahdella osalla varhaisista sinfonioista (1984, 1985) ja osalla oopperaluonnoksesta "Lo sposo deluso" (1988). Hän julkaisi Hoffmannin kootuissa teoksissa singspielin "Die lustigen Musikanten" vuonna 1975 ja "Kvinteton c-mollissa" (harpulle ja jousikvartetille) vuonna 1985. Hän osallistui myös työhön Hartmut Steinecken toimittaman kuusiosaisen Hoffmannin kirjoitusten kokoelman parissa. Vuonna 1987 hän julkaisi Felix Mendelssohnin klarinettisonaatin Es-duurissa. Hän kampanjoi 1980-luvulla Carl Maria von Weberin kokonaistuotannon painoksen puolesta ja aloitti hankkeen Mainzin Akademie der Wissenschaften und der Literaturin rahoituksella. Kustantajana oli Schott Music. Hänellä oli laaja kielitieteellinen osaaminen, jota hän hyödynsi myös musiikintutkimuksessa. Hän käänsi Mosco Carnerin Giacomo Puccinista tekemän elämäkerran, julkaisi monia esseitä ja osallistui radio-ohjelmaan "Funkkolleg".
Pentti Valleala

Pentti Kurt Gabriel Valleala (vuoteen 1945 "Wallenius"; 1. elokuuta 1925 Helsinki – 2022) oli suomalainen lääkäri ja fysiologian professori.
Vallealan vanhemmat olivat varatuomari Eino Wallenius ja Aini Astrid Cecilia Kervinen ja puoliso vuodesta 1954 Sirkka Annikki Röman. Valleala tuli ylioppilaaksi Kouvolan yhteislyseosta 1944 ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1953. Hän väitteli siellä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1961 ja sai kliinisen fysiologian erikoislääkärin pätevyyden 1963. 
Valleala oli vieraileva tutkija Karoliinisessa instituutissa Ruotsissa 1955–1958 ja Yhdysvaltain terveysvirastossa 1964–1965. Turun yliopistossa hän oli fysiologian assistentti 1957–1963 ja 1966–1967, dosentti 1966–1971, apulaisopettaja 1967–1971, apulaisprofessori 1971–1988 ja vs. professori 1970–1975 ja 1979–1981. Hän oli myös Turun yliopistollisen keskussairaalan erikoislääkäri 1963–1966 ja hänellä oli useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä.
Kylmäjärvi (Kuusamo)

Kylmäjärvi on asuttu ylänköjärvi Kuusamossa. Se sijaitsee 212 kilometriä Oulusta itäkoilliseen ja 15 kilometriä Kuusamon keskustasta itäkaakkoon. Pinta-ala on noin 1,3 neliökilometriä. Kansalaisen karttapaikassa Kylmäjärvi on luokiteltu järvenosaksi.
Maantiede.
Kylmäjärven ulottuvuus lännestä itään on noin 2,2 kilometriä. Hirsisalmi yhdistää eteläisen ja pohjoisen järvenosan toisiinsa. Itäosassa sijaitsee suultaan avoin Ulkulahti ja luoteessa on Pitkälahti, joka on noin 500 metriä pitkä ja melko kapea lahti. Kuutisen prosenttia Kylmäjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Alueita on useita, laajin sijaitsee järven pohjoisosassa, missä on syvin piste, noin yksitoista metriä. Vettä kymmentä metriä syvempänä on vain noin puoli prosenttia järven vesitilavuudesta.
Kylmäjärveä jakaa niemet, kuten Honkaniemi, Lannanniemi ja Murtoniemi. Järvi laskee Honkasalmea etelään Välijärveen (253,1 metriä mpy). Järven pohjoispuolitse kulkee maantie 18859.
Kylmäjärven vesitilavuus on 6 163 000 kuutiometriä. Järven ekologinen tila on erinomainen.
Kylmäjärvi (74.021.1.050) kuuluu Muojärven lähialueeseen (74.021), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (74). Toinen jakovaihe on Muojärven alue (74.02). Kylmäjärvi on neljänneksi laajin Muojärven lähialueen 48 järvestä ja vettä siinä on lähes kolme kertaa enemmän kuin alueen kolmanneksi laajimmassa järvessä, joka on Iso Jalmajärvi. Laajin on Muojärvi.
Kuusamon Kylmäjärvi on laajin Suomen kymmenestä vähintään hehtaarin laajuisesta Kylmäjärvestä, joiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin 4,2 neliökilometriä.
Henrik Jæger

Henrik Bernhard Jæger (1854–1895) oli norjalainen kirjallisuushistorioitsija. Hänen kirjallisessa tuotannossaan ilmenee Georg Brandesin vaikutus. Hän on julkaissut sekä norjalaisista että muista kirjallisista henkilöistä yleistajuisia esityksiä, joista teokset "Litteratur-historiske pennetegninger" (1878) ja "Norske forfattere" (1883) kuitenkin vain pohjustavat hänen pääteostaan 1892 alkaen ilmestynyttä "Illustreret norsk litteraturhistorie". Jægerin kuoltua koulunjohtaja Otto Anderssen vei työn loppuun.
Jæger oli erikoistunut Henrik Ibsenin tutkimukseen. Hänen juhlajulkaisunsa tämän 60-vuotissyntymäpäiväksi "Henrik Ibsen 1828-88" ilmestyi 1888. Hänen esteettis-kriittinen tutkielmansa "Ibsen og hans værker" ilmestyi 1892. Hän on kirjoittanut myös runoja ja julkaissut muutamia näytelmiä.
Henrik Jægerin serkku on kirjailija Hans Jæger.
Pentti Ahola (täsmennyssivu)

Pentti Ahola voi tarkoittaa seuraavia:
Ilja Karsikas

Ilja Karsikas (s. 1978 Helsinki) on suomalainen kuvittaja, graafinen suunnittelija, lastenkirjailija ja lauluntekijä.
Karsikas valmistui Lahden muotoiluinstituutista vuonna 2003. Teoksissaan hän käsittelee usein vaikeita aiheita. Karsikas on saanut Rudolf Koivu -kuvituspalkinnon kunniamaininnan teoksistaan "Keksijä punainen ja hatun varjo" (2010), "Yksisarvinen" (2022) ja "Sateenkaarikiitäjä". Vuonna 2023 "Myrsky &amp; Valo" oli Arvid Lydecken -palkintoehdokas. Karsikkaan teokset ovat saaneet myös useita Vuoden kaunein kirja -kunniamainintoja. Vuonna 2024 Karsikas kuvitti pääkaupunkiseudun seurakuntien joulukalenterin, jonka punasävyinen toteutus herätti keskustelua.
Karsikkaan isä on kuvanveistäjä Leo Karsikas.
Juovaveitsikala

Juovaveitsikala ("Gymnorhamphichthys rondoni") on nokkaveitsikaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Juovaveitsikala voi kasvaa 15–22 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan se on pitkäkuonoinen ja pitkäpyrstöinen. Koiraat ovat naaraita lyhyempiä ja niiden kuono on suhteellisesti merkittävästi pidempi kuin naarailla. Erityisesti naarailla peräevä on pitkä. Juovaveitsikala on osittain läpikuultava. Lajilla on sähköelin, jolla se voi tuottaa heikkoja sähköpurkauksia.
Levinneisyys ja elintavat.
Juovaveitsikalaa tavataan Kolumbiasta Brasiliaan ja Bolivian ulottuvalta alueelta. Se elää nopeasti virtaavissa puroissa ja joissa Amazon- ja Orinocojokien valuma-alueella. Kala on yöaktiivinen ja kaivautuu päivisin hiekkapohjaan. Juovaveitsikala käyttää sähköelintään ravintonsa kuten pienten äyriäisten ja hyönteisten toukkien etsimiseen.
Juovaveitsikalaa pidetään joskus akvaarioissa.
Emilia Kaikkonen

Hanna Emilia Kaikkonen (15. tammikuuta 1981 Helsinki – 18. lokakuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen juristi ja asianajaja, joka oli erikoistunut avustamaan vakavien rikosten uhreja.
Kaikkonen opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa, mistä valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 2008. Opiskeluaikanaan hän muun muassa johti tiedekuntansa opiskelijoiden yhdistystä Pykälä ry:tä sekä oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistossa.
Kaikkonen oli Suomen ensimmäisiä ihmiskaupan uhrien avustamiseen erikoistuneita juristeja, ja hän edusti uhreja Suomen ensimmäisessä tapauksessa, jossa annettiin tuomio ihmiskaupasta pakkotyönä. Myöhemmissä tapauksissa oli kyse muun muassa hyväksikäytöstä marjanpoiminnassa ja kausityössä, rakennustyömailla, siivousalalla, ravintoloissa ja lahkomaisissa yhteisöissä. Hän avusti myös seksuaalisen hyväksikäytön uhreiksi joutuneita ihmiskaupan uhreja.
Kaikkonen piti velvollisuutenaan auttaa rikosten uhreja silloinkin, kun rikosnimike oli täysin uusi, oikeuskäytäntö oli puutteellista ja kun oli vaikeaa tunnistaa ja auttaa uhreja. Ilman Kaikkosta moni ihmiskaupan uhri olisi jäänyt vaille apua.
Kaikkonen myös koulutti ihmisiä, jotka olisivat sitten työnsä kautta tekemisissä ihmiskaupan uhrien kanssa. Näitä olivat tuomarit, syyttäjät, poliisit ja omat kollegat.
Kaikkonen kuoli Terhokodissa nopeasti edenneeseen syöpään loppuvuodesta 2025.
Tietokirjallisuuden Finlandia -palkinnon vuonna 2025 voittanut Paavo Teittinen on omistanut voittoisan kirjansa "Pitkä vuoro: Kuinka moderni orjuus juurtui Suomeen" Kaikkoselle.
Martti Pesonen (moottoriurheilija)

Martti Pesonen (s. 8. marraskuuta 1942 Sortavala) on suomalainen entinen ammattilaismoottoripyöräkilpailija. Hänen kilpauransa päättyi vuonna 1971 Spa-Francorchampsin radalla tapahtuneen ulosajon ja loukkaantumisen myötä.
Pesonen kilpaili Grand Prix -moottoripyöräkilpailuissa vuosina 1969–1971. Pesonen koki menestyksekkäimmän vuotensa vuonna 1970, kun hän sijoittui viidenneksi 350cc maailmanmestaruussarjassa. Hän oli motocrossin maailmanmestari Heikki Mikolan lapsuudenystävä.
Philipp Jaffé

Philipp Jaffé (1819–1870) oli saksalainen historiantutkija. Hän oli Leopold von Ranken oppilaita. Hän julkaisi jo nuorena huomiota herättäneet tutkimukset "Geschichte des deutschen Reichs unter Lothar dem Sachsen" (1843) ja "Geschichte des deutschen Reichs unter Konrad III" (1845) sekä asiakirjaluettelon "Regesta pontificum romanorum" (1851).
Koska Jaffélla ei juutalaisena ollut pääsyä eteenpäin yliopistouralla, hän suoritti 1853 lääketieteen tohtorin tutkinnon, mutta hänet kutsuttiin pian sen jälkeen osallistumaan "Monumenta Germaniæ" -teoksen julkaisemiseen. Hän erosi tehtävästä 1863. Hänet oli nimitetty 1862 ylimääräiseksi professoriksi Berliinin yliopistoon, ja hän ryhtyi julkaisemaan lähdekokoelmaa "Bibliotheca rerum germanicarum" (1864-1873). Vaikka hän oli 1868 kääntynyt kristinuskoon, hänellä ei näyttänyt olevan mahdollisuutta saada korkeampaa yliopistovirkaa, ja hän surmasi itsensä. Jaffé oli huolellinen ja terävä-älyinen tutkija.
Jaffee

Jaffee on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jaffe

Jaffé tai Jaffe on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vedynkehitysreaktio

Vedynkehitysreaktio (engl. "Hydrogen evolution reaction", HER) on kemiallinen reaktio, jonka tuotteena syntyy vetykaasua. Veden elektrolyysissä vedynkehitysreaktio on katodielektrodin reaktio, jossa yksittäiset vetyatomit adsorboituvat ja pelkistyvät elektrodin pinnalle, rekombinoituvat molekylaariseksi vedyksi ja desorboituvat pinnalta. Vedynkehitysreaktion katalyyteillä on ratkaiseva asema vedyn tuotannon hyötysuhteeseen vetytalous-konsepteissa. Uusiutuvalla energialla tuotettua vetykaasua voidaan käyttää energian varastoimiseksi, teollisuuskemikaalien, kuten ammoniakin, valmistamiseksi tai sitä voidaan jatkojalostaa e-polttoaineiksi kuten metanoliksi.
Vedynkehitysreaktio veden elektrolyysissä.
Vedynkehitysreaktiolla on kaksi eri reaktiopolkua. Volmer—Volmer—Tafel-reaktiopolku koostuu kahdesta Volmer-vaiheesta, joissa elektrolyytin protoni adsorboituu ja pelkistyy katodin pinnalle, ja näitä seuraavasta Tafel-vaiheesta, jossa kaksi adsorboitunutta vetyatomia rekombinoituu H-molekyyliksi ja desorboituu. Volmer—Heyrovský-reaktiopolussa Volmer-vaihetta seuraa Heyrovský-vaihe, jolloin adsorboitunut vetyatomi ja elektrolyytin protoni rekombinoituvat samalla kun protoni saa elektronin elektronilta ja pelkistyy.
Vedynkehitysreaktio hapokkaassa elektrolyytissä.
Vedynkehitysreaktion reaktiopolut vaihtelevat elektrolyytin pH-arvon mukaan, sillä hapokkaassa elektrolyytissä on paljon vapaita protoneita kun taas emäksisessä elektrolyytissä on merkittävä protonivaje. Hapokkaassa elektrolyytissä Volmer-vaiheen reaktio on
H+ + e- → Hads,
Tafel-vaiheen reaktio on
Hads + Hads → H2
ja Heyrovský-vaiheen reaktio on
Hads + H+ + e- → H2. 
Vedynkehitysreaktio emäksisessä elektrolyytissä.
Toisin kuin hapokkaassa elektrolyytissä, emäksisessä elektrolyytissä ei ole juurikaan vapaita protoneja, jotka voisivat adsorboitua ja pelkistyä Volmer-vaiheessa, vaan protonit vapautuvat HO-molekyylien pilkkoutumisesta hydroksidi-ioniin ja protoniin. Näin ollen reaktiopolun vaiheet ovat emäksisessä veden elektrolyysissä erilaiset. Volmer-vaiheen reaktio on tällöin
H2O + e- → Hads + OH-,
Tafel-vaiheen reaktio on
Hads + Hads → H2
ja Heyrovský-vaiheen reaktio on
Hads + H2O + e- → H2 + OH-.
Vedynkehitysreaktion katalyytit.
Vedynkehitysreaktion reaktionopeus riippuu reaktion hitaimmasta vaiheesta. Hapokkaassa elektrolyytissä protonien adsorboituminen Volmer-vaiheessa on nopeaa ja tällöin hitaimmat osavaiheet ovat Tafel- tai Heyrovský-vaihe reaktiopolusta riippuen. Sen sijaan emäksisessä elektrolyytissä Volmer-vaihe sisältää myös vesimolekyylien pilkkomisen hydroksidi-ioniksi ja adsorboituvaksi protoniksi, ja tämä vaihe on rekombinoitumisvaiheisiin nähden hidas. Erilaiset katalyyttimateriaalit pyrkivät nopeuttamaan reaktiota rajoittavaa vaihetta reaktionopeuden nostamiseksi. Vedynkehitysreaktion kohdalla platina- ja palladiumpohjaiset elektrodit ovat parhaita katalyyttejä johtuen sopivasta sidosenergiasta metalliatomien ja adsorboituneiden vetyatomien välillä.
Vanjärven kartano

Vanjärven kartano on Vihdin Vanjärvellä sijaitseva kartano. Kartanoon kuuluu lukuisia rakennuksia. Kartanon kantatilana oli Pietilän ratsutila, johon yhdistettiin vuonna 1744 Jaakkolan ratsutila ja Väirin verotila sekäm vuonna 1794 Tiipoin tila. Nykyinen kartanorakennus on valmistunut vuonna 1820 ja se sijaitseee Jaakkolan talon vanhalla tontilla. Kartanon päärakennuksen on suunnittellut arkkitehti Charles Bassi.
Kartanon tunnetuin omistaja on ollut Linderin suku, joka omisti kartanon maineen vuodesta 1749 vuoteen 1923. 1900-luvun alussa omistaja oli Hjalmar Linder, joka oli tuolloin yksi Suomen rikkaimmista miehistä.
1700-luvulla kartanon maille muodostui laaja torppariasutus. Vuonna 1800 kylässä oli 29 torppaa ja vuonna 1900 niitä oli 27. Kartano on ollut suuri työnantaja Vanjärven alueella ja kartanon maa-alueista on lohkottu useita maatiloja ja asuinrakennuksien tontteja.
Kartanolla on ollut omistajiensa kautta yhteyksiä Uudenmaan ruukkeihin kute Mustioon ja Högforsiin.
Vanjärven kartanon torpat itsenäistyivät ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Uudet lohkotilat syntyivät kartanon maiden rajoille.
Toisen maailmansodan aikoihin Vanjärven kartano toimi Kymi Oy:n vanhainkotina. Sodan jälkeen karjalaisväestöä asutettaessa jaettiin kartanon keskeinen osa ja parhaat viljelymaat. Kartanolle jäi maata 14 hehtaaria ja asuttamiseen käytettiin 1354 hehtaaria.
Leslye Headland

Leslye Headland (s. 26. marraskuuta 1980, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hän on tunnettu romanttisista komedioista "Bachelorette" ja "Sleeping with Other People" sekä Netflixin draamakomediasarjasta "Russian Doll". Vuonna 2024 Headland toimi Disney+:ssa julkaistun "Star Wars: The Acolyte" -sarjan luojana ja showrunnerina.
Ura.
Headland opiskeli draamaa New Yorkin yliopiston Tisch School of the Arts -laitoksessa. Hän aloitti uransa näytelmäkirjailijana ja saavutti läpimurtonsa elokuvalla "Bachelorette" (2012), jonka pohjana oli hänen oma näytelmänsä. Hänen seuraava ohjauksensa, "Sleeping with Other People" (2015), esitettiin Sundancen elokuvajuhlilla ja sai kriitikoilta positiivista palautetta.
Vuonna 2019 Headland loi yhdessä Natasha Lyonnen ja Amy Poehlerin kanssa Netflixin sarjan "Russian Doll", joka sai useita Emmy-ehdokkuuksia ja tunnustusta innovatiivisesta kerronnastaan.
Star Wars: The Acolyte.
Vuonna 2020 ilmoitettiin, että Headland kehittää uutta "Star Wars" -televisiosarjaa Lucasfilmin ja Disney+:n yhteistyössä.
Sarja, nimeltään "Star Wars: The Acolyte", sijoittuu noin 100 vuotta ennen elokuvaa "Pimeä uhka" niin sanottuun High Republic -aikakauteen. Sarjan pääosassa esiintyy Amandla Stenberg. Se sai ensi-iltansa 4. kesäkuuta 2024 Disney+:ssa. Avauspäivän aikana sarja sai 4,8 miljoonaa katselukertaa.
Sarja kohtasi myös kritiikkiä osalta katsojista, jotka syyllistyivät niin sanottuun "review bombing" -ilmiöön. Headland kommentoi tapahtunutta toteamalla, ettei anna verkkohyökkäysten vaikuttaa työhönsä.
Sarja ei saanut jatkoa, ja sen perumisesta ilmoitettiin elokuussa 2024. Marraskuussa 2025 Headland kommentoi, ettei kadu sarjan tekemistä ja seisoo ylpeänä teoksensa takana.
Yksityiselämä.
Headland on avoimesti homoseksuaali ja meni vuonna 2016 naimisiin näyttelijä Rebecca Hendersonin kanssa. Henderson esiintyi myös "The Acolyte" -sarjassa Jedi-mestari Vernestra Rwoh’n roolissa.
Otto Bruun

Otto Bruun (s. 1984 Kemiönsaari) on suomalainen poliitikko, aktivisti ja tutkija. Hän toimii tällä hetkellä Vasemmistoliiton 2. varapuheenjohtajana, Varsinais-Suomen hyvinvointialueen aluevaltuutettuna ja Kemiönsaaren kunnanvaltuutettuna, sekä tutkijana Itä-Suomen yliopistossa.
Koulutus ja ura.
Bruun on valmistunut Helsingin yliopistosta valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2020. Hänen pro gradu -tutkielmansa käsitteli Outokummun kaivoksen jätevesien synnyttämää paikallista jätevesikiistaa. Bruun toimi opiskeluaikoinaan vuonna 2009 HYY Yhtymän hallituksen puheenjohtajana. Samoihin aikoihin hän kirjoitti mm. Voima-lehteen, Ny Tidiin, Kansan uutisiin ja Svenska Ylelle sekä toimitti Le Monde Diplomatiquen ruotsinkielistä painosta.
Bruun on työurallaan toiminut suojeluasiantuntijana Suomen luonnonsuojeluliitossa sekä biotalouden asiantuntijana ruotsalaisessa Naturskyddsföreningen-järjestössä.
Vuodesta 2021 alkaen Bruun on toiminut väitöskirjatutkijana Itä-Suomen yliopiston Ilmasto-, energia- ja ympäristöoikeuden keskuksessa (CCEEL). Hän tutkii maankäyttösektorin ilmastosääntelyn oikeudenmukaisuutta. Hän toiminut tutkijana myös Suomen akatemian 2035Legitimacy-hankkeessa.
Poliittinen ura.
Vuoden 2025 kunta- ja aluevaaleissa Bruun valittiin Vasemmistoliiton listoilta Kemiönsaaren kunnanvaltuutetuksi ja Varsinais-Suomen hyvinvointialueen aluevaltuutetuksi. Kuntavaaleissa Bruun oli Kemiönsaaren ääniharava 414 äänellä. Hän toimii puolueensa valtuustoryhmän puheenjohtajana hyvinvointialueella ja on jäsenenä sekä kunnan- että aluehallituksessa.
Marraskuun 2025 puoluekokouksessa Bruun valittiin Vasemmistoliiton 2. varapuheenjohtajaksi.
Dortmunder

Dortmunder on lager-olut, joka valmistetaan ohramaltaasta. Se on väriltään tummankultainen ja maultaan kuiva ja täyteläinen. Alkoholipitoisuus on 5,5 tilavuusprosenttia. Dortmunder on lähtöisin Dortmundin kaupungista, missä sitä valmistavat panimot Dortmunder Union Bräuerei ja Dortmunder Actien Bräuerei.
Otto Jahn

Otto Jahn, Otto (1813–1869) oli saksalainen klassinen filologi ja antiikin taiteen tutkija. Hän toimi Kielin yliopistossa opettajana vuodesta 1847. Hänet pantiin 1851 poliittisista syistä viralta. Hänestä tuli 1855 professori Bonnin yliopistoon. Hän kehitti antiikin taiteen opetusta ja tutkimusta järjestämällä ensimmäisenä arkeologisia seminaariharjoituksia.
Jahnin julkaisuista saksalaisen kirjallisuudenhistorian alalla ovat merkittäviä hänen tutkimuksensa "Über Goethes Iphigenia" (1843) ja hänen julkaisemansa kirjekokoelmat "Goethes Briefe an Leipziger Freunde" (1849), "Briefe der Frau Rat an ihre lieben Enkeleins" (1855) ja "Goethes Briefe an Chr. G. v. Voigt" (1868). Hänen musiikintutkimustensa tuloksia ovat kirjoitelma "Über Mendelsohns Oratorium Paulus" (1842) ja Mozartin elämäkerta (1856–1860), joka tarkan filologiskriittisen menetelmänsä vuoksi oli usean muun teoksen esikuva. Jahnin kokoamat aineistot Ludwig van Beethovenin ja Joseph Haydnin elämäkertoja varten jäivät hänen kuoltuaan muiden hyödynnettäviksi.
GnuTLS

GnuTLS eli GNU Transport Layer Security Library on TLS-, SSL- ja DTLS-protokollien ilmainen ohjelmistototeutus. Se tarjoaa sovelluksille sovellusohjelmointirajapinnan (API), joka mahdollistaa turvallisen tiedonsiirron verkon siirtokerroksen yli, sekä rajapintoja X.509:n, PKCS #12:n, OpenPGP:n ja muiden rakenteiden käyttämiseen.
Historia.
GnuTLS on luotu GNU-projektin alaisuudessa vuonna 2000, jolloin sen aloitti Nikos Mavrogiannopoulos. Simon Josefsson liittyi projektiin mukaan toisena merkittävänä tekijänä. Myöhemmin Mavrogiannopoulos ilmoitti, ettei projekti enää ole GNU-projekti johtuen Free Software Foundationin (FSF) päätöksistä ja käytännöistä. Richard Stallman vastusti projektin siirtymistä GNU:n alaisuudesta. Joulukuussa 2012 GNU sed ja grep-ohjelmien ylläpitäjä Paolo Bonzini ilmoitti lopettavansa ylläpitäjänä samasta syystä kuin Mavrogiannopoulos ja kritisoi FSF:n toimintaa.
Do It

Do It on Stray Kidsin toinen mixtape, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2025.
Jadekäki

Jadekäki ("Chrysococcyx maculatus") on smaragdikäkien sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Aasiassa laajalla alueella Kiinasta etelään ja Intiasta itään: Bangladeshissa, Bhutanissa, Kambodžassa, Kiinassa, Intiassa, Indonesiassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Sri Lankassa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Sen luonnollisia elinympäristöjä ovat subtrooppiset tai trooppiset kosteat alankometsät ja subtrooppiset tai trooppiset kosteat vuoristometsät.
Jadekäki kasvaa noin 18 cm pitkäksi. Aikuisella uroksella on hohtavan tummanvihreä pää, yläosat ja rintakehän yläosa, valkoinen alaosa ja vihreäjuovainen vatsa. Silmän ympärillä oleva paljas iho on oranssi ja nokka on oranssinkeltainen, mustakärkinen. Aikuisella naaraalla on kuparinvihreät yläosat, ruosteenruskea pää ja niska sekä vihreäjuovaiset vatsapuolet. Molemmilla sukupuolilla näkyy valkoinen juova siiven alla lennon aikana.
Abraham Achreniuksen muistomerkki

Abraham Achreniuksen muistomerkki on Someron kunnassa Somerniemen alueen Härjänlahden kylässä sijaitsevalla Somerniemen hautausmaalla oleva muistomerkki. Se on paljastettu herännäisjohtaja ja virsirunoilija Abraham Achreniuksen syntymän 250-vuotismuistopäivänä 1. helmikuuta 1956.
Esitys muistomerkin hankkimisesta tehtiin Somerniemen seurakunnan kirkkoneuvostossa kesällä 1955. Malli muistokivelle saatiin Nousiaisten hautausmaalla sijaitsevasta Abraham ja Anders Achreniuksen yhteisestä hautapaadesta. Muistokiven materiaaliksi valittiin Tammelan harmaa graniitti, jonka veisti hienohakkauksena lopulliseen muotoonsa Someron Kiviveistämö. 2,25 metrin korkuisen kiven kokonaishinnaksi tuli 60 000 markkaa.
Muistomerkissä on seuraava teksti: "Somerniemen ensimmäisessä pappilassa Jakkulan kylän Huuvan talon kohdalla syntyi 1.2.1706 herännäisjohtaja ja virsirunoilija Abraham Achrenius, kuoli 28.9.1769 Nousiaisten kirkkoherrana. Ah Jeesus, ole turvanamme, niin alati Sua kiitämme. Patsaan pystytti 1956 Somerniemen seurakunta."
Aluksi muistokivi oli tarkoitus pystyttää Achreniuksen syntymäkylään Somerniemen Jakkulaan. Sitten todettiin, että Jakkulan kylä sijaitsee kovin etäällä valtateistä. Paremmaksi paikaksi katsottiin Somerniemen kirkkopiha, jonne Somerniemen kirkkoneuvosto päätti marraskuussa 1955 kiven sijoittaa.
Yleisöä oli runsaasti paikalla sekä muistomerkin paljastustilaisuudessa että illalla pidetyssä kirkkojuhlassa. Achrenius-juhlien oli alun perin tarkoitus alkaa Jakkulan kylän Huuvan talon luona paikalla missä Achrenius oli syntynyt, mutta kovan pakkasen vuoksi juhla pidettiin Oinasjärven koululla. Siellä rovasti Artturi Sorsavirta piti rukouksen ja puhui Abraham Achreniuksesta. Seuraavaksi laulettiin Achreniuksen luoma virsi ”Ah saavu Jeesus seurahamme” ja lopuksi pastori Yrjö Kohonen näytti rainakuvia Achreniuksen elämästä ja toimipaikoista. Paljastuspuheen muistomerkin luona piti rovasti Artturi Sorsavirta ja virren laulun jälkeen juhlaväki siirtyi juhlavalaistuun kirkkoon. Kirkkokuoron esityksen jälkeen Sorsavirta esitti tervehdyssanat ja puheita pitivät muun muassa Tampereen hiippakunnan piispa E. G. Gulin, Achrenius-tutkija professori Martti Ruuth ja everstiluutnantti Jarl Jarkka.
Lilongwen maatalouden ja luonnonvarojen yliopisto

Lilongwen maatalouden ja luonnonvarojen yliopisto (, lyhennys LUANAR) on Malawin pääkaupungissa Lilongwessa toimiva julkinen yliopisto.
Oppilaitos on saanut alkunsa vuonna 1964 perustetusta Bundan maatalouskorkeakoulusta, joka oli yksi Malawin yliopiston muodostaneista oppilaitoksista. Vuonna 2011 perustettiin Lilongwen maatalouden ja luonnonvarojen yliopisto osana laajempaa Malawin yliopisto-opetusuudistusta. Opetus uuden yiopiston puitteissa alkoi vuonna 2012.
Opetusta annetaan englannin kielellä. Opiskelijoita on noin 14 000 (2024–2025). Yliopistolla on kaksi lähiopetusta antavaa pääkampusta: Bundan kampus Lilongwen eteläpuolisella maaseudulla ja kaupunkikampus. Lisäksi Luonnonvarojen korkeakoulun kampus sijaitsee Lilongwen kaupungin länsipuolella. Näiden ohella on avointen etäopintojen ja verkko-opintojen kampuksiksi kutsutut toimintamuodot. Tiedekuntia on seitsemän: