tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gunnar Jeanson

Gunnar Jeanson (10. lokakuuta 1898 Göteborg – 20. tammikuuta 1939 Tukholma) oli ruotsalainen musiikkitieteilijä, -kriitikko ja -kirjailija sekä säveltäjä.
Jeanson syntyi Göteborgissa, mutta muutti perheineen Tukholmaan, jossa aloitti opiskelun kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuonna 1913. Hänelle opetti pianonsoittoa Lennart Lundberg vuoteen 1918 saakka. Vuosina 1917–1920 Jeanson sai myös kontrapunktin opetusta Andreas Hallénilta ja Ernst Ellbergiltä. Hän valmistui keväällä 1917 Whitlockska samskolanista ja aloitti saman vuoden syksyllä opiskelun Uppsalan yliopistossa. Joulukuussa 1921 Jeanson sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon opiskeltuaan muun muassa musiikin historiaa ja musiikin teoriaa. Vuosina 1921–1922 hän täydensi opintojaan Egon Welleszin johdolla Wienissä ja Peter Wagnerin johdolla Freiburgissa. Palattuaan Ruotsiin Jeanson pääsi musiikkitoimittajaksi "Stockholms Dagbladiin". Hän suoritti lisensiaatin tutkinnon Tukholman yliopistossa vuonna 1925 ja aloitti vuonna 1926 luennoinnin musiikin historiassa ja teoriassa. Jeanson puolusti vuonna 1926 väitöskirjaansa August Södermanista ja sai toukokuussa 1927 filosofian tohtorin oppiarvon.
Jeanson kirjoitti 1920-luvun jälkipuoliskolla elämäkerran August Södermanista ja tutkielman Gunnar Wennerbergistä. Hän oli "Svensk tidskrift för musikforskning" -lehden päätoimittaja vuosina 1927–1930 ja jatkoi siihen kirjoittamista vuoteen 1938 saakka. Vuosina 1927–1931 julkaistiin kaksiosaisena Jeansonin ja Julius Raben teos "Musiken genom tiderna", jolla oli suuri vaikutus musiikkitieteen opetukseen. Jeanson tutki myös Carl Michael Bellmania ja keräsi tämän kirjoituksia. Hän edisti aktiivisesti uuden musiikin julkisuutta ja perusti ISCM:n Ruotsin-haaran, jonka puheenjohtajana toimi vuosina 1923–1932. Jeanson oli Tukholman Konsertföreningin sihteeri vuosina 1925–1930 ja nousi sen johtoon vuonna 1933. Vuosina 1930–1932 hän työskenteli säännöllisenä musiikkikriitikkona "Göteborgs Handels- och Sjöfarts-Tidningissä", johon kirjoittamista hän jatkoi ajoittain sen jälkeenkin. Jeanson julkaisi siinä elokuussa 1933 pitkän artikkelin, jossa hyökkäsi kansallissosialistien Saksassa toteuttamaa musiikkipolitiikkaa vastaan. Hän toimi luennoitsijana myös radiossa. 1930-luvun loppupuolella Jeanson sairastui hermostolliseen sairauteen. Hän kuoli vain 40-vuotiaana.
Jeansonin säveltämät teokset koostuvat enimmäkseen kamarimusiikista. Ne ovat pitkälti peräisin hänen opiskeluajoiltaan.
Tower Unite

Tower Unite on PixelTail Gamesin kehittämä monen pelaajan verkkopeli, joka on ennakkojulkaisu -tilassa. Se on julkaistu 8. huhtikuuta 2016 ja se on ainoa peli jonka PixelTail Games on julkaissut.
Tower Unite on yhteisöperusteinen virtuaalimaailma. 
Pelaaja voi yksin tai yhdessä pelata minipelejä, rakentaa ja vierailla käyttäjien huoneissa, pelata kasinoa sekä arcadea virtuaalirahalla tai seikkailla maailmassa. 
Pelissä ei ole minkäännäköisiä mikrotransaktioita, vaan kaikki pelinsisäiset valuutat, asusteet, huonekalut ja kokemuspisteet täytyy itse ansaita pelinsisäisesti esimerkiksi pelaamalla minipelejä.
Palkinnot.
Tower Unite oli yksi jolle myönnettiin rahapalkinto Epic Gamesin kehittämän Unreal Enginen Unreal Dev Grantseissä vuonna 2016.
Nesoddenin kirkko

Nesoddenin kirkko () on Nesoddenin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. Puiset asehuone ja sakaristo on rakennettu 1870-luvulla. Myös päätykolmiot ja torni ovat puisia.
Nesoddtangen

Nesoddtangen on taajama Nesoddenin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 6,3 neliökilometriä ja asukasluku 13 400 vuonna 2023.
Birgit Nordin

Birgit Nordin Arvidson (22. helmikuuta 1934 Sangis – 7. huhtikuuta 2022) oli ruotsalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Nordin kävi koulunsa Haaparannalla. Vuosina 1956–1958 hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Britta von Vegesackin johdolla. Hän suoritti opintoja myös Lina Pagliughin johdolla Milanossa ja Clemens Kaiser-Bremen johdolla Essenissä. Pienten roolien jälkeen Nordin teki debyyttinsä Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa vuonna 1958 Oscarin roolissa Göran Gentelen ohjauksessa Giuseppe Verdin "Naamiohuveista". Nordin oli kiinnitettynä kuninkaalliseen oopperaan vuosina 1958–1986. Hän osallistui moniin sen ulkomaanvierailuihin ja esiintyi usein myös Drottningholms Slottsteaterin tuotannoissa. Nordin tulkitsi rooleja myös muiden muassa Georg Friedrich Händelin, Gioacchino Rossinin, Richard Straussin, Giacomo Puccinin, Jules Massenet'n ja Claude Debussyn oopperoissa. Lisäksi hän esitti konserttiohjelmistoa.
Nordin tuli tunnetuksi entistä laajemmalle yleisölle esiintymisellään Yön kuningattarena Ingmar Bergmanin elokuvassa "Taikahuilu" (1975). Hän esiintyi myös Götz Friedrichin ohjaamassa Alban Bergin "Lulun" tanskalaisessa televisiotuotannossa nimiroolissa. Hänen kanssaan siinä esiintyivät Ib Hansen, Kerstin Meyer ja John-Erik Jacobsson. Nordin sai hovsångerskan arvonimen vuonna 1973 ja Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarinarvon vuonna 1975. Hän istui Statens kulturrådin hallituksen jäsenenä vuosina 1979–1983. Nordin solmi kolmannen avioliittonsa bassobaritoni Jerker Arvidsonin (k. 2007) kanssa.
Fagerstrand

Fagerstrand on taajama Nesoddenin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,9 neliökilometriä ja asukasluku 2 932 vuonna 2023.
Fjellstrand

Fjellstrand on taajama Nesoddenin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometriä ja asukasluku 1 360 vuonna 2023.
Comratin valtionyliopisto

Comratin valtionyliopisto (gagauziksi "Komrat Devlet Universiteti", , ) on moldovalainen yliopisto, joka sijaitsee Comratin kaupungissa, Gagauzian autonomisella alueella. Yliopisto perustettiin Moldovan hallituksen päätöksellä 1. elokuuta 1991. Opetus tapahtuu pääsääntöisesti venäjäksi tai gagauziksi.
Vuonna 2016 yliopiston rehtoriksi valittiin Sergei Zaharija, joka on aiemmin toiminut oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina. Vuonna 2024 opiskelijoita yliopistolla on noin 500.
Yliopistossa on neljä tiedekuntaa:
Torvik (Nesodden)

Torvik on taajama Nesoddenin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 444 vuonna 2023.
Leslye Penelope

Leslye Penelope on yhdysvaltalainen fantasiakirjailija, jonka teoksia julkaistaan myös kirjailijanimellä L. Penelope. Hän on kirjoittanut muun muassa eeppisen fantasiasarjan "Earthsinger Chronicles". Yhdysvaltalaislehti "Time" valitsi sarjan ensimmäisen osan ja Penelopen esikoisteoksen "Song of Blood &amp; Stone" yhdeksi sadasta kaikkien aikojen parhaasta fantasiakirjasta.
Jalkaväkirykmentti 55 (jatkosota)

Jalkaväkirykmentti 55 (JR 55) oli Suomen maavoimien yhtymä jatkosodassa, joka muodostettiin Uudenmaan ruotsinkielisistä miehistä.
Perustaminen.
Everstiluutnantti Runo Wiberg sai 15. kesäkuuta 1941 käskyn kutsua pääkaupunkiseudun ruotsinkieliset reserviläiset ylimääräisiin harjoituksiin. Kokoontumispaikkoina reserviläisille olivat aluksi Kauniainen, Leppävaara ja Westend ja myöhemmin Kaartin kasarmi Helsingissä. Joukot siirrettiin edelleen junakuljetuksella rantaradan kautta Hankoniemen vastaiselle alueelle.
Rykmentti liitettiin 17. divisioonaan, jota komensi eversti Aarne Snellman. Ylipäällikkö, marsalkka Mannerheim siirsi kuitenkin jo 17. heinäkuuta divisioonan joukot Itä-Karjalaan kuitenkin niin, että vain JR 55 jäi Hangon suuntaan.
Heinäkuun aikana Hankoon siirtyi ruotsalaisia vapaaehtoisia, joista muodostettiin Svenska frivilligbataljonen (FSB), joka vannoi sotilasvalan rykmentinkomentajalle, everstiluutnantti Runo Wibergille.
Rykmentin kokoonpano oli seuraava:
Taistelut.
Alun perin oli tarkoitus tehdä suora rintamahyökkäys venäläistukikohtaan, mutta ylipäällikkö, marsalkka Mannerheim keskeytti hyökkäyksen jo kahden vuorokauden jälkeen. 
Varsinaista hyökkäystä venäläisten sotilastukikohtaan ei tehty, ja taistelut olivat tykistötaisteluita johtaen alueella kesäkaudella metsäpaloihin. 
Hangon rintamalla siirryttiin asemasotaan. Puna-armeijan yksiköt saivat 25. marraskuuta määräyksen vetäytyä Hangon tukikohdastaan Itämeren laivaston avustuksella. Viimeiset puna-armeijan yksiköt vetäytyivät Hankoniemeltä 2. joulukuuta 1941. Rykmentti lakkautettiin valtauksen jälkeen.
Olav Njølstad

Olav Njølstad (s. 1. maaliskuuta 1957 Oslo) on norjalainen historioitsija, joka on toiminut Norjan Nobel-komitean sihteerinä vuodesta 2015. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1994 aiheenaan Jimmy Carterin patoamispolitiikka. Vuonna 2012 Njølstad nimettiin Oslon yliopiston kansainvälisen nykyhistorian professoriksi. Njølstad on erikoistunut ydinenergiaan ja ydinaseisiin liittyviin kysymyksiin. Tietokirjojen ja elämäkertojen lisäksi Njølstad on julkaissut kaksi romaania, "Mannen som oksehjertet" (2003) ja "Brennofferet" (2005).
Sigge Almén

Sigge Theodor Frans Almén (2. huhtikuuta 1881 Solberga, Kungälvin kunta – 7. elokuuta 1914 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija ja muotoilija.
Alménin vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Aron Andersson Almén ja Johanna Karolina Hellevi o.s. Rydingsvärd. Ruth Almén oli hänen siskonsa. Almén opiskeli Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1898–1899. Hän suoritti kieli- ja taideopintoja myös Italiassa vuosina 1904 ja 1907. Almén oli Sävsjö möbelsnickeri -yhtiön päätoimitusjohtajana vuosina 1909–1912 ja johti Tukholmassa A. Selander &amp; Söner -yhtiön haarakonttoria. Hän käsitteli ensimmäisessä kirjassaan, romaanissa "Folke Rehn", elämää keuhkotautiparantolassa. Seuraava teos oli "Kumlagården", joka kertoo erään miehen kasvukertomuksen.
Almén meni naimisiin Karin Helsingin kanssa vuonna 1906, mutta vaimo kuoli samana vuonna. Almén solmi toisen avioliittonsa Anna Edit Ingeborg Dahlin kanssa vuonna 1913.
Sergei Mureiko

Sergei Mureiko (s. 2. heinäkuuta 1970 Chisinau, Moldovan SNT, Neuvostoliitto) on moldovalaissyntyinen, sittemmin Bulgariaa edustanut painija.
Mureiko paini olympiapronssia kreikkalais-roomalaisen painin 130 kilon sarjassa Atlantassa 1996. Yhteensä hän paini kolmissa olympialaissa (1996, 2000, 2004). Arvokisamitaleita Mureiko saavutti urallaan 12 kappaletta. Mureiko edusti vuoteen 1996 synnyinmaataan Moldovaa, kunnes vaihtoi edustamaan Bulgariaa. Sergei Mureiko voitti urallaan vain yhden arvoturnauksen, Kouvolassa järjestetyt vuoden 1997 EM-Kilpailut. Matkaa EM-kultaan helpotti voittamattoman Aleksandr Karelinin poisjäänti turnauksesta Kansainvälisen painiliiton laskettua painoluokan ylärajaa. Mureiko voitti EM-finaalissa Juha Ahokkaan. "Siperian karhu" Karelin on kutsunut Mureikoa pääkilpailijakseen ja kovimmaksi haastajakseen kansainvälisillä molskeilla.
Dual in-line package

Dual in-line package (lyh. DIP tai DIL) on elektronisten komponenttien kotelointityyppi, joka sisältää suorakaiteen muotoisen kotelon ja kaksi riviä liitäntäpinnejä. DIP-komponentti juotetaan yleensä kiinni piirilevyyn tai liitetään kiinni piirilevyssä olevaan erilliseen liittimeen. Kotelotyyppiin viitataan yleensä formaatissa DIP-n missä "n" viittaa metallisten liitäntäpinnien lukumäärään (esim. DIP-8 sisältää kahdeksen liitäntäpinniä). DIP-koteloinnin kehittivät Don Forbes, Rex Rice ja Bryant Rogers työskennellessään Fairchildin suunnitteluosastolla ja se julkaistiin vuonna 1965. 
Käyttökohteet ja sovellukset.
DIP-kotelointeja käytetään yleensä mikropiirien, DIP-kytkimien ja sähkömekaanisten releiden kotelointiin.
Isaak Guderian

Isaak Guderian, (s. 1996) taiteilijanimeltään Isaak on saksalainen laulaja ja musikaalinäyttelijä. Hän edusti Saksaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan ”Always on the Run”.
Varhais- ja yksityiselämä.
Guderian syntyi vuoden 1996 alussa. Hänen äitinsä on islantilainen ja isänsä saksalainen. Guderian varttui Porta Westfalicassa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Nykyisin hän asuu Espelkampissa vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa.
Ura.
Guderian aloitti musiikkiuransa katusoittajana ja jälkeenpäin hän perusti oman bändinsä. Vuonna 2011 hän osallistui Saksan versioon X Factorista ja koe-esiintyi brittiläisen rock-yhtyeen Oasiksen hittikappaleella ”Wonderwall”.
18-vuotiaana Guderian perusti oman yrityksensä, joka keskittyi paikallisten ja vaihtoehtoisten musiikkitapahtumien järjestämiseen. Vuonna 2020 koronaviruspandemian aikana Guderian alkoi säveltämään omaa musiikkiaan. Vuonna 2021 hän voitti "Show Your Talent" -kilpailun ja nousi tätä myöten kuuluisuuteen. Guderian osallistui Saksan vuoden 2024 euroviisukarsintana toimivaan "Eurovision Song Contest – Das deutsche Finale 2024" -kilpailuun kappaleellaan ”Always on the Run”. 16. helmikuuta 2024 pidetyssä finaalissa hän voitti kilpailun ja edustaa näin Saksaa vuoden 2024 Euroviisuissa Ruotsin Malmössä.
Cahulin valtionyliopisto

Cahulin valtionyliopisto, virallisesti Bogdan Petriceicu Hasdeun valtionyliopisto Cahulissa (), on moldovalainen julkinen yliopisto. Se perustettiin 7. kesäkuuta 1999. Vuonna 2024 yliopistossa opiskeli 2146 opiskelijaa.
Vuonna 2020 yliopiston rehtorina aloitti Sergiu Cornea.
Yliopisto koostuu kolmesta tiedekunnasta:
Yhdessä romanialaisen Galațin yliopiston kanssa Cahulin valtionyliopisto perusti vuonna 2012 yhteisen maiden rajat ylittävän tiedekunnan, jossa opetetaan humanistisia tieteitä, taloustiedettä ja tekniikkaa.
Ion Chicu

 Ion Chicu (s. 7. maaliskuuta 1974) on moldovialainen poliitikko, joka toimi Moldovan pääministerinä 2019–2020.
Hänen edeltäjänsä, eurooppamielisen Maia Sandun hallitus kaatui pankkiskandaalin jälkiseurauksena Chicu, joka oli toiminut valtionvarainministerinä, perusti virkamieshallituksen johon hän valitsi lähinnä venäjämielisen presidentti Igor Dodonin avustajia. Hallituksella oli äärimmäisen niukka enemmistö parlamentissa (51 paikkaa 101:sta). Kun Sandu valittiin presidentiksi vuoden 2020 lopussa, Chicu erosi.
Always on the Run

Always on the run () on saksalaisen laulajan Isaakin esittämä kappale, joka julkaistiin 19. tammikuuta 2024. Isaak voitti kappaleella Saksan vuoden 2024 euroviisukarsinnan "Eurovision Song Contest – Das deutsche Finale 2024" -kilpailun ja täten edusti kappaleella Saksaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale tuli finaalissa 12. sijalle 117 pisteellä.
Oscar de Wahl

Oscar de Wahl (7. elokuuta 1832 Skokloster – 29. huhtikuuta 1873 Tukholma) oli ruotsalainen kapellimestari, pianopedagogi ja säveltäjä.
Wahl sai varhaista musiikkikasvatusta isältään. Vuonna 1854 hän valmistui Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian konservatoriosta musiikkijohtajan tutkinnolla. Wahlista tuli yksi Tukholman kysytyimmistä pianonsoiton opettajista. Hänen oppilaidensa joukossa oli Hilma Svedbom. Vuonna 1858 Wahl pääsi kapellimestariksi Södra Teaterniin, johon hän myös sävelsi näyttämömusiikkia ja ajan käytännön mukaisesti orkestroi esitettävät operetit. Vuodesta 1871 kuolemaansa Wahl työskenteli Mindre teaternissa.
Wahl meni vuonna 1867 naimisiin näyttelijä Anna Lundströmin kanssa. Näyttelijä Anders de Wahl oli pariskunnan lapsi.
Anna de Wahl

Anna de Wahl (o.s. Lundström; 25. toukokuuta 1844 Väddö – 18. toukokuuta 1889 Södertälje) oli ruotsalainen näyttelijä ja sopraanolaulaja.
Wahl tuli varhain sukulaisensa adoptoimaksi. Hän pääsi 11-vuotiaana oppilasteatteriin, jossa sai koulutusta ja ensimmäiset työtehtävänsä. Vuonna 1866 Wahl siirtyi esiintymään Södra Teaterniin. Hän työskenteli sittemmin eri teattereissa Tukholmassa ja Göteborgissa. Häntä pidettiin aikanaan eturivin operettitaiteilijana. Wahl oli vuosina 1884–1885 kiinnitettynä Helsingin Svenska Teaterniin ja vuosina 1886–1887 Tukholman Vasateaterniin.
Wahl oli vuodesta 1867 naimisissa muusikko Oscar de Wahlin kanssa. Näyttelijä Anders de Wahl oli pariskunnan lapsi.
Dons (laulaja)

Artūrs Šingirejs, (s. 10. huhtikuuta 1984 Brocēni, Latvian SNT, Neuvostoliitto) tunnettu paremmin taiteilijanimellään Dons, on latvialainen laulaja ja lauluntekijä. Šingirejs on voittanut seitsemän kertaa soitetuimman kappaleen palkinnon "Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva" -palkinnonjakotilaisuudessa, jossa palkitaan Latvian musiikkialan henkilöitä. Dons edusti Latviaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan "Hollow". Hän tuli kilpailun finaalissa 16. sijalle saatuaan yhteensä 64 pistettä, joista 28 yleisöltä ja 36 raadeilta.
Ura.
Šingirejs on julkaissut kahdeksan sooloalbumia ja hän on voittanut useita palkintoja, kuten muun muassa "Latvijas Radion" jakaman "Muzikālās Banka" -palkinnon vuoden kappaleelle. "Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva" -palkinnonjakotilaisuudessa hän on voittanut kaksi ehdokkuutta viidestä "Paras popalbumi" -kategoriassa albumeilleen "Varanasi" ja "Tūrists", jotka julkaistiin vuosina 2014 ja 2020. "Paras rockalbumi" -kategoriassa hän on voittanut yhden ehdokkuuden kahdesta albumillaan "Lelle" (2008) ja on saanut yhden ehdokkuuden "Paras pop rock -albumi" -kategoriassa albumillaan "Signāls" (2023). Vuonna 2024 Šingirejs voitti Latvian euroviisukarsinnan Supernovan englanninkielisellä kappaleellaan "Hollow". Šingirejs on aiemmin yrittänyt edustaa maataan kahdesti: vuosina 2010 ja 2014. Vuonna 2010 hän osallistui Supernovaan kappaleellaan "My Religion is Freedom" sijoittuen toiseksi. Vuonna 2014 hän osallistui kilpailuun kappaleellaan "Pēdējā vēstule" sijoittuen jälleen toiseksi.
Šingirejs on syntynyt Latvian Saldusin piirissä sijaitsevassa Brocēnin kaupungissa. Hänen isänsä on valkovenäläinen ja äitinsä latvialainen. Šingirejs nousi kuuluisuuteen osallistuttuaan "Talantu Fabrikā" -kilpailuun vuonna 2003. Vuonna 2004 hän julkaisi debyyttialbuminsa nimeltään "Viens Otram", joka oli tehty yhteistyössä toisen "Talantu Fabrikā" -kilpailuun osallistuneen kilpailijan Lilyn (Linda Kalniņa) kanssa. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa "Lights On" julkaistiin vuonna 2006 ja se on suurimmalta osin englanninkielinen. Seuraavat seitsemän latviankielistä albumia menestyivät hyvin Latvian musiikkimarkkinoilla. Nämä albumit ovat nimeltään "Lelle" (2008), "Signāls" (2013), "Varanasi" (2014), "Sibīrija" (2015), "Tepat" (2016), "Namiņš. Kaste. Vārdi" (2018) ja "Tūrists" (2020). Vuonna 2021 Šingirejs allekirjoitti levytyssopimuksen Universal Music Groupin kanssa.
Dons edusti Latviaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa. Hän sai finaalissa yhteensä 64 pistettä, joista 28 yleisöltä ja 36 tuomareilta.
Apollonin temppeli (Side)

Apollonin temppeli oli antiikin aikainen Apollonille omistettu kreikkalainen temppeli Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa.
Apollonille omistettu temppeli ajoitetaan roomalaiselle kaudelle 100-luvun loppupuolelle. Apollon oli yksi Siden pääjumaluuksia. Temppelirakennus sijaitsi kaupungin niemen eteläosassa lähellä merenrantaa ja satamaa. Se oli peripteraalitemppeli ja edusti korinttilaista tyyliä. Siinä oli lyhyillä sivuilla 6 pylvästä ja pitkillä sivuilla 11 pylvästä. Temppelin stylobaatin koko oli noin 16 × 30 metriä. Sisällä temppelissä oli pronaos, jonka edessä oli kaksi pylvästä ("distylos in antis"), ja cella, mutta ei opisthodomosta.
Temppelistä on pystyssä viisi pylvästä ja niiden päällä olevaa arkkitraavia ja friisiä, jotka pystytettiin uudelleen kunnostustöissä 1980-luvulla. Friisin koristelussa esiintyy Medusan päitä. Muutoin temppelistä on säilynyt lähinnä sen perustukset sekä yksittäisiä rakenneosia. Heti Apollonin temppelin eteläpuolella sijaitsi Athenen temppeli, joka oli arkkitehtonisesti hyvin samanlainen vaikkakin suurempi. Varhaisella kristillisellä kaudella temppelit olivat raunioina, sillä niiden paikalle rakennettiin 400- tai 500-luvulla Eteläisenä basilikana tunnetun kirkon atriumpiha.
Athenen temppeli (Side)

Athenen temppeli oli antiikin aikainen Athenelle omistettu kreikkalainen temppeli Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa.
Athenelle omistettu temppeli ajoitetaan roomalaiselle kaudelle 100-luvun loppupuolelle. Athene oli yksi Siden pääjumaluuksia. Temppelirakennus sijaitsi kaupungin niemen eteläosassa lähellä merenrantaa ja satamaa. Se oli peripteraalitemppeli ja edusti korinttilaista tyyliä. Siinä oli lyhyillä sivuilla 6 pylvästä ja pitkillä sivuilla 11 pylvästä. Temppelin stylobaatin koko oli noin 18 × 35 metriä. Sisällä temppelissä oli pronaos, jonka edessä oli kaksi pylvästä ("distylos in antis"), ja cella, mutta ei opisthodomosta.
Temppelistä on säilynyt lähinnä sen perustukset sekä yksittäisiä rakenneosia. Heti Athenen temppelin eteläpuolella sijaitsi paremmin säilynyt Apollonin temppeli, joka oli arkkitehtonisesti hyvin samanlainen vaikkakin pienempi. Varhaisella kristillisellä kaudella temppelit olivat raunioina, sillä niiden paikalle rakennettiin 400- tai 500-luvulla Eteläisenä basilikan tunnetun kirkon atriumpiha.
Bysanttilainen hospitaali

Bysanttilainen hospitaali oli bysanttilaisaikainen hospitaali Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin itäosassa itään kaupallisesta agorasta.
Hospitaali rakennettiin varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla. Rakennuksen tunnistus ei ole täysin varma, mutta tunnistuksen puolesta puhuvat toisaalta se, että keisari Justinianuksen tiedetään rakennuttaneen hospitaalin johonkin päin Pamfyliaa, ja se, että monet myöhemmät varmuudella hospitaaleiksi tiedetyt rakennukset vaikuttavat käyttäneen rakennusta arkkitehtonisena esikuvanaan.
Hospitaalirakennus oli kaksikerroksinen ja koostui viidestä pitkänomaisesta huoneesta, joissa oli tynnyriholvattu katto. Jokainen huone jakaantui kolmeen osaan, joiden välillä oli ovet. Rakennuksen pituus oli noin 27 metriä ja leveys noin 16,5 metriä. Ylempään kerroksen johtanut portaikko sijaitsi oletettavasti rakennuksen länsipäässä, joka ei ole säilynyt nykyaikaan. Hospitaalin rakentamiseen on uudelleenkäytetty Siden varhaisempien rakennusten kiviä.
Dionysoksen temppeli (Side)

Dionysoksen temppeli oli antiikin aikainen Dionysokselle omistettu kreikkalainen temppeli Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Temppelin tunnistus ei ole täysin varma, ja perustuu lähinnä siihen, että se sijaitsee aivan Siden teatterin vieressä, heti sen luoteispuolella.
Dionysoksen temppeliksi tulkittu pyhäkkö rakennettiin roomalaisella kaudella ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Tarkemmin se ajoitetaan keisari Augustuksen ajalle vuosisadan alkuun. Temppeli oli pseudoperipteraali, ja sellaisena harvinaisuus Vähässä-Aasiassa. Sen julkisivussa oli neljä pylvästä ja cellan kummallakin pitkällä sivulla viisi cellan seinässä kiinni ollutta puolipylvästä. Cellan lyhyellä takasivulla ei ollut pylväitä.
Julkisivun neljä pylvästä oli tehty punaisesta graniitista ja edustivat korinttilaista tyyliä, ja muodostivat 2,5 metriä syvän pronaos-portiikin. Se avautui pohjoiseen päin. Temppeli oli rakennettu korkealle podiumille. Ylös pronaokselle johti kuusi porrasta. Temppelin stylobaatin koko oli 5,83 × 11,75 metriä.
Kun teatteria laajennettiin 100-luvulla, osa temppelistä jäi teatterin tukirakenteiden alle. Temppelin rauniot ovat säilyneet nykyaikaan vain huonosti.
Eteläinen basilika (Side)

Eteläinen basilika on nykyaikainen nimitys varhaisen bysanttilaisajan basilikakirkolle, joka sijaitsi Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa.
Basilikakirkko rakennettiin Siden antiikin aikaisten Apollonin ja Athenen temppeleiden alueelle 400- tai 500-luvulla. Basilikassa oli kolme laivaa, suuri atrium ja sivuilla nartheksit. Keskiosassa oli apsis, jossa oli synthronon eli tila pappien istuimille. Apsiksen kummallakin puolella oli papiston käyttämiä huoneita liturgisille välineille. Varsinainen basilika oli rakennettu aiempien temppeleiden itäpuolelle, ja sen atrium oli temppeleiden paikalla, mikä kertoo temppeleiden olleen tuossa vaiheessa jo raunioina. Basilikan eteläsivulla on siipirakennus, jonka on tulkittu olleen martyrion eli jonkun kirkon pyhän hautapaikka.
Kirkko tuhoutui 600-luvulla, jonka jälkeen sen osista rakennettiin 700- tai 800-luvulla pienempi kirkko aiemman keskelle. Se on säilynyt nykyaikaan paremmin.
Eteläinen basilika

Eteläinen basilika voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin basilikoihin:
Frații Advahov

Frații Advahov on moldovalainen folkmusiikkiyhtye, jonka muodostavat veljekset Vasile ja Vitalie Advahov. Yhtye on perustettu vuonna 2005. Frații Advahov edusti Moldovaa yhdessä Zdob și Zdub -yhtyeen kanssa vuoden 2022 Euroviisuissa kappaleella "Trenulețul".
Ura.
Vitalie ja Vasile Advahov syntyivät Cahulissa Moldovassa 18. tammikuuta 1978 ja 26. huhtikuuta 1979. Heidän vanhempansa Vasile ja Agafia Advahov työskentelivät opettajina Cahulin pedagogisessa koulussa. Lukioaikana veljekset liittyivät "Mugurașii" -nimiseen orkesteriin.
Oman yhtyeensä (Frații Advahovin) veljekset perustivat vuonna 2005, mutta kaksikon edustama yhtye kasvoi nopeasti moldovalaisten ja romanialaisten muusikoiden liittymisen myötä isoksi orkesteriksi. Vuonna 2020 orkesterissa oli 45 soittajaa.
Folk-rockyhtye Zdob și Zdubin kanssa tehty kappale "Trenulețul" valittiin Teleradio-Moldovan päätöksellä Moldovan vuoden 2022 euroviisukappaleeksi tammikuussa 2022. Kappale keräsi Euroviisuissa 253 pistettä ja sijoittui loppukilpailussa seitsemänneksi.
Menin temppeli

Menin temppeli oli antiikin aikainen kuunjumala Menille omistettu kreikkalainen temppeli Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin eteläosassa pohjois-eteläsuuntaisen pylväikkökadun päässä, itään Apollonin temppelistä.
Men oli Pamfyliassakin palvottu anatolialainen Kuun jumala. Tämän temppeliksi arveltu rakennus Sidessä ajoitetaan roomalaiselle kaudelle 200-luvulle. Se koostui puoliympyrän muotoisesta cellasta, joka avautui länteen päin ja jonka edustalla oli kuuden pylvään pylväiköllä ja entablementilla varustettu vestibyyli. Temppeli oli rakennettu noin kahden metrin korkuiselle podiumille eli jalustalle. Sisälle temppeliin johtivat seremoniaportaat. Rakennuksesta on säilynyt lähinnä sen podium.
Ihor Abramovytš

Ihor Oleksandrovytš Abramovytš (; s. 24. elokuuta 1984) on ukrainalainen liikemies ja poliitikko, joka toimi kansanedustajana Verh’ovna Radassa vuosina 2019–2023. Hän edusti Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puoluetta.
Abramovytš syntyi Harkovassa. Hän on opiskellut liiketaloutta Harkovan kansantalouden akatemiassa (2007), hallintojohtamista Harkovan polyteknisessä instituutissa (2009), geofysiikkaa Ivano-Frankivskin öljy- ja kaasuteknillisessä yliopistossa (2014) ja lämpövoimatekniikkaa Kiovan polyteknisessä instituutissa (2017). Vuosina 2007–2012 hän toimi johtotehtävissä rakennusalan holdingyrityksissä. Vuosina 2012–2015 hän toimi AVEK ta Ko -konsernin yhtiöhallituksen varapuheenjohtajana. Vuosina 2015–2016 hän toimi DV Naftohazovudobuvna Kompanija -yrityksen johtajana. Vuosina 2016–2017 hän toimi Inter energy group -insinööriyhtiön johtajana. Vuosina 2017–2019 hän toimi yksityisyrittäjänä.
Vuosina 2007–2012 Abramovytš toimi Julija Tymošenkon ryhmittymän kansanedustajan Oleksandr Feldmanin avustajana. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puolueen listan 14. ehdokkaana. Hän toimi parlamentissa talous-, vero- ja tullivaliokunnan varapuheenjohtajana. Vuonna 2019 hän oli poissa 93 %:sta parlamentin täysistunnoista. Lukuisten täysistunto- ja valiokuntapoissaolojen takia hänen kansanedustajan palkkionsa vuodelta 2019 pidätettiin.
Varallisuusilmoituksessaan vuonna 2019 Abramovytš ilmoitti omistavansa 13 asuntoa, lukuisia autoja, kalliita koruja ja kelloja, taideteoksia sekä 88 miljoonaa hryvniaa käteistä, minkä lisäksi hän ilmoitti saavansa palkkaa lähes 30 miljoonaa hryvniaa vuodessa. Vuonna 2018 hän ilmoitti hallinnoivansa neljää yritystä, jotka on rekisteröity Belizeen, Saint Kittsille ja Nevisille, Brittiläisille Neitsytsaarille sekä Seychelleille.
Abramovytš poistui Ukrainasta hieman ennen Venäjän hyökkäystä vuonna 2022 ja asui Ranskan Rivieralla. Hän erosi Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puolueen parlamenttiryhmästä ja toimi vastikään perustetun Vidnovlennja-ryhmän (’Uudistaminen’) varapuheenjohtajana. Helmikuussa 2023 hän palasi Ukrainaan ja anoi eroa kansanedustajan tehtävästä, mihin parlamentti suostui.
Nymfaion (Side)

Nymfaion oli antiikin aikainen nymfaion eli lähdekaivorakennus Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin pääportin edustalla muurien ulkopuolella, ja sai vetensä kaupunkiin pohjoisesta tulleesta akveduktista.
Nymfaion rakennettiin roomalaisella kaudella 100-luvulla samaan aikaan akveduktin kanssa ja kunnostettiin 200-luvulla. Rakennelma oli kolmikerroksinen, ja koostui vesialtaasta, sen taustarakennuksesta ja altaan sivuilla olleista siipirakennuksista. Rakennelman leveys oli 35 metriä ja syvyys viisi metriä. Nymfaionin julkisivu oli koristeltu pylväillä, patsailla ja reliefeillä. Pylväät edustivat korinttilaista tyyliä. Nymfaionin alin kerros, jossa on kolme syvennystä patsaille, on edelleen pystyssä.
Nymfaionista löydetyt patsaiden ja reliefien jäänteet ovat Siden museossa.
Piispan palatsi (Side)

Piispan palatsi oli myöhäisantiikin aikainen Siden kaupungin piispan palatsi Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin itäosassa Siden teatterilta ja hallinnolliselta agoralta itäportille johtaneen pylväskadun pohjoispuolella.
Piispan palatsi sijaitsi pohjois-eteläsuuntaisen pylväikkökadun itäpuolella lähellä kadun päätä. Se rakennettiin 400- tai 500-luvulla, ja on harvinainen esimerkki tuon ajan piispallisesta rakennuksesta. Siihen kuului basilikakirkko, yksityinen kappeli, baptisterion eli kastekappeli sekä trikonkhos eli apilanlehden muotoinen huone. Kokonaisuuteen kuului myös muita rakennuksia, joiden käyttötarkoitusta ei tunneta, sekä aidattu puutarha.
Hollow (kappale)

Hollow () on latvialaisen laulajan Donsin esittämä kappale, joka julkaistiin 1. tammikuuta 2024. Dons voitti kappaleella Latvian vuoden 2024 euroviisukarsinnan "Supernova 2024" -kilpailun ja täten edusti kappaleella Latviaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale sijoittui finaalissa 16. sijalle saatuaan yhteensä 64 pistettä, joista 28 yleisöltä ja 36 raadeilta.
Sayaka Shōji

Sayaka Shōji (; s. 30. tammikuuta 1983 Tokio) on japanilainen viulutaiteilija. Hän voitti ensimmäisenä japanilaisena ja nuorimpana voittajana Paganini-viulukilpailun Genevessä 1999.
Ura.
Shōji syntyi Tokiossa taiteelliseen perheeseen. Hänen äitinsä on taidemaalari ja isoäitinsä runoilija. Hän vietti lapsuutensa Sienassa, Italiassa. Ollessaan 5-vuotias hänen perheensä muutti takaisin Japaniin, jossa hän aloitti viuluopinnot. Vuosina 1995–2000 hän opiskeli Accademia Musicale Chigianassa Uto Ughin ja Riccardo Brengolan johdolla. 13-vuotiaana hän lähti vuodeksi opiskelemaan Saksaan Saschko Gawriloffin johdolla. Vuonna 1998 hän muutti Saksaan opiskelemaan Hochschule für Musik Kölnissä Zahar Bronin johdolla ja valmistui vuonna 2004. Hän jatkoi vielä opintojaan Gawriloffin johdolla ja osallistui myös Shlomo Mintzin mestarikursseille.
Vuonna 1997 Shōji teki debyyttinsä Lucerne Festivalilla ja Wienin Musikvereinissa. Kaksi vuotta myöhemmin 1999 hän voitti Paganini-kilpailun pääpalkinnon. Zubin Mehta on ollut hänen vahva tukijansa. Kun Shōji esiintyi hänelle vuonna 2000, hän muutti heti aikataulujaan ja järjesti Shōjille ensimmäisen levytyksen Israelin filharmoninen orkesterin kanssa. Seuraavaksi Mehta kutsui hänet esiintymään Baijerin valtionoopperassa ja Los Angelesin filharmonikkojen kanssa.
Monet orkesterit ovat kutsuneet Shōjin konsertoimaan kanssaan, esimerkiksi Berliinin filharmonikot, Lontoon sinfoniaorkesteri, New Yorkin filharmonikot, Baltimoren sinfoniaorkesteri, Pietarin filharmoninen orkesteri, Orchestra dell’Accademia Nazionale di Santa Cecilia ja . Johtajina ovat olleet esimerkiksi Lorin Maazel, Colin Davis, Wolfgang Sawallisch, Kurt Masur, Mariss Jansons, Juri Temirkanov, Valeri Gergijev, Myung-whun Chung ja Semjon Bytškov.
Vuoteen 2009 saakka hän soitti vuoden 1715 Stradivariusta "Joachim", joka oli lainassa Nippon Music Foundationilta. Nykyään hän soittaa vuoden 1729 Stradivariusta "Recamier", joka on lainassa Ryūzō Uenolta.
Siden teatteri

Siden teatteri oli antiikin aikainen roomalainen teatteri Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin keskellä heti kaupungin kaupallisen agoran länsipuolella.
Historia.
Siden teatteri rakennettiin alun perin hellenistisellä kaudella kreikkalaisena teatterina. Se rakennettiin uudelleen ja muutettiin roomalaiseksi teatteriksi 100-luvun puolivälissä. Seuraavalla vuosisadalla teatteri muutettiin soveltuvaksi roomalaistyylisille gladiaattori- ja villieläinnäytännöille. Joidenkin lähteiden mukaan teatteria olisi käytetty välillä myös orjamarkkinoiden pitopaikkana.
Kun Sideen rakennettiin 300-luvulla uusi pienemmän alan sisäänsä sulkenut poikittainen kaupunginmuuri, teatterin "skene"- eli näyttämörakennus muutettiin osaksi tätä muuria. 400-luvulla teatteri muutettiin eräänlaiseksi ulkoilmakirkoksi. Nykyisin teatterin rauniot muodostavat Siden huomattavimman muinaisjäänteen.
Rakennus.
Teatterirakennus on roomalainen teatteri sikäli, että sen "orkhestra" on puoliympyrän eikä kreikkalaisen teatterin tavoin kokoympyrän muotoinen. Sen katsomossa on kuitenkin se kreikkalaisen teatterin piirre, että se ei ole puolikaari vaan yli 180 asteen kaari. Katsomon halkaisija on noin 119 metriä ja orkhestran halkaisija noin 29,5 metriä. Katsomossa on ollut tilaa noin – hengelle. Vaakasuuntainen "diazoma"-käytävä jakaa katsomon ala- ja yläosaan. Alaosassa oli alun perin 29 penkkiriviä, jotka 12 pystysuuntaista porraskäytävää jakoi 11 lohkoon. Yläosassa oli myös 29 penkkiriviä, joista ylimmät eivät kuitenkaan ole säilyneet nykyaikaan. Diazomalle johtaa 23 holvattua kulkuaukkoa.
Teatterin skene-rakennus oli kaksi- tai kolmikerroksinen ja sen pituus oli 63 (tai 65) metriä ja leveys 10 metriä. Sitä on säilynyt edelleen parhaimmillaan noin 23 metrin korkeudelta. Alimmassa kerroksessa oli yhdeksän huonetta, joista kahdesta johti portaat toiseen kerrokseen. Rakennuksen julkisivu oli koristeltu syvennyksin, patsain, pylväin ja reliefein. Viisi ovea johti skene-rakennuksesta sen edustalla olleelle "proskenionille" eli näyttämölle. Toisella puolella oli ovet agoralle. Proskenion oli kuusi metriä syvä ja kolme metriä orkhestraa korkeammalla. Proskenionin jalusta oli koristeltu reliefeillä, joiden aiheet olivat kreikkalaisesta mytologiasta.
Kun teatteri muutettiin soveltuvaksi gladiaattori- ja eläinnäytännöille, rakennettiin noin kaksi metriä korkea muuri erottamaan katsomo orkhestrasta. Kun rakennus muutettiin kirkolliseen käyttöön, sen katsomon kummallekin sivulle rakennettiin pienet kappelit. Muutoksesta todistavat myös penkeissä olevat piirtokirjoitukset, joilla osa istumapaikoista varattiin papistolle.
Tykhen temppeli (Side)

Tykhen temppeli oli antiikin aikainen kreikkalainen temppeli Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi keskellä kaupungin kaupallista agoraa.
Temppelirakennus on tulkittu Tykhelle, roomalaisittain Fortunalle, omistetuksi temppeliksi. Tämä perustuu kaupungin lyömissä rahoissa oleviin kuviin. Temppeli ajoitetaan muun agoran tavoin roomalaiselle kaudelle 100-luvulle.
Temppeli on peripteros-pyörötemppeli, jossa on pyöreä keskuskammio ja sen ympärillä 12 korinttilaista pylvästä. Temppeli on sijoitettu podiumille, ja sen sisälle johtaa yhdeksän porrasta. Sisäpuolen katto oli koristeltu eläinradan merkeillä. Katon muodosti 12-sivuinen pyramidi. Koko rakennelman korkeus oli 15 metriä.
Rakennus oli aiemmin täysin raunioina. Se ennallistettiin osittain vuosina 2012–2013. Työ maksoi lähes miljoona liiraa ja rahoitettiin lahjoituksilla.
Tykhen temppeli

Tykhen temppeli voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin Tykhelle omistettuihin temppeleihin:
Vespasianuksen muistomerkki

Vespasianuksen muistomerkki oli antiikin aikainen keisari Vespasianukselle omistettu muistomerkki Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi lähellä kaupungin kaupallista agoraa ja 300-luvulla rakennetun uuden poikittaismuurin pohjoisporttia.
Muistomerkki sijaitsi alun perin jossakin muualla ja oli omistettu Vespasianuksen lisäksi myös Titukselle. Sen arkkitraavissa olevan, Vespasianuksen nimen mainitsevan piirtokirjoituksen perusteella se on vuodelta 74 jaa. Myöhemmällä roomalaisella kaudella 300-luvulla uuden poikittaismuurin rakentamisen yhteydessä muistomerkki siirrettiin nykyiselle paikalleen ja muutettiin lähdekaivorakennukseksi.
Muistomerkin korkeus on 5,4 metriä ja leveys 6,4 metriä. Siinä oli kaksi vesiallasta, puolikkaan ovaalin muotoinen keskisyvennys, jossa oli Vespasianuksen kuvapatsas, sekä sen kummallakin sivulla "aediculat", joissa oli naispatsaat ja joita kumpaakin reunusti etupuolella kaksi pylvästä ja taempana puolipylväät. Pylväät edustivat korinttilaista tyyliä. Vasemmanpuoleinen aedicula on paremmin säilynyt. Kaikkien kolmen osan päällä oli päätykolmiot. Keskimmäinen päätykolmio oli koristeltu Medusan päällä.
Muistomerkin vieressä sijaitsee kaupunginmuurin portti, joka tunnetaan joskus Vespasianuksen porttina muistomerkin mukaan. Sen korkeus on nykyisin 13,5 metriä.
In the Middle

In the Middle () on moldovalaisen laulajan Natalia Barbun esittämä kappale, joka julkaistiin 10. tammikuuta 2024. Barbu voitti kappaleella Moldovan vuoden 2024 euroviisukarsinnan "Etapa națională 2024" -kilpailun ja täten edusti kappaleella Moldovaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappele putosi kilpailusta ensimmäisessä semifinaalissa saatuaan 20 pistettä.
Oleksi Kovalov

Oleksi Ivanovytš Kovalov (, ; 19. tammikuuta 1989 – 28. elokuuta 2022) oli ukrainalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Verh’ovna Radassa. Hän edusti Kansan palvelija -puoluetta. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Kovalov teki yhteistyötä venäläisten miehittäjien kanssa. Hänet ammuttiin kuoliaaksi elokuussa 2022.
Kovalov syntyi Hola Prystanissa H’ersonin alueella. Hän opiskeli oikeustiedettä Odessan oikeustieteellisessä akatemiassa ja valmistui vuonna 2011, minkä jälkeen hän työskenteli maatalousalalla. Hän perusti vuonna 2017 H’erson ahrariji -yrityksen ja vuonna 2018 LK-AHRO-yrityksen, joiden kummankin johtajana hän toimi. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Kovalov valittiin Ukrainan parlmanettiin Verh’ovna Radaan H’ersonin alueella sijaitsevasta 186. vaalipiiristä Kansan palvelija -puolueen ehdokkaana.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan 2022 Kovalov ilmoitti olevansa Venäjän miehittämällä H’ersonin alueella ja tuki Venäjän pyrkimyksiä liittää alue itseensä. Hänet erotettiin Kansan palvelija -puolueesta sekä puolueen parlamenttiryhmästä. Hänet nimitettiin H’ersonin alueen venäläisen miehityshallinnon ”päämieheksi”. Heinäkuussa 2022 häntä vastaan nostettiin syyte maanpetoksesta, ja hänet vangittiin poissaolevana ja etsintäkuulutettiin. Hänen omaisuuttaan takavarikoitiin yhteensä noin 20 miljoonan hryvnian arvosta.
28. elokuuta 2022 Kovalov ammuttiin Hola Prystanissa. Lokakuussa 2022 Venäjän presidentti Vladimir Putin myönsi Kovaloville postuumisti venäläisen Urhoollisuuden ritarikunnan kunniamerkin.
Pohrebyštše

Pohrebyštše () on kaupunki Vinnytsjan alueen koillisosassa Ukrainassa, Dneprin vesistöön kuuluvan Rosjoen yläjuoksulla, maanteitse noin 75 kilometriä aluekeskus Vinnytsjasta itäkoilliseen.
Tammikuun keskilämpötila on -6,0 °C, heinäkuun +19,0 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 490 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Pohrebyštšen väkiluvuksi 9 209 asukasta (2022). Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 10 673, joista etnisesti ukrainalaisia oli 98,08 prosenttia, venäläisiä 1,38 %, puolalaisia 0,18 % ja valkovenäläisiä 0,16 %. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 11 705 asukasta. 
Historiallinen maininta ensimmäisen kerran vuodelta 1148. Sittemmin se oli Kiovan voivodikuntaan kuuluva paikkakunta Liettuan suuriruhtinaskunnassa ja Puola-Liettuassa. Vuodesta 1578 lähtien 1578 Janusz Zabarazkyn omistuksessa. Hän rakennutti paikkakunnalle linnan. Vuodesta 1648 hallintoa pitivät Zaporižžjan kasakkoihin kuuluvat joukot. Kansallisen kuohunnan vuosina (1648–1676, muun muassa H’melnytskyin kansannousu) kapinoivien kasakkoiden kotipaikkana Pohrebyštše joutui koville, kaupunkia tuhottiin ja monet jättivät kaupungin etenkin 1670-luvulla. Vaikka seutu siirtyi Puolan jaossa (1793) Venäjän keisarikunnan alaisuuteen, paikkakunta säilyi aateliston yksityisesti omistamana paikkakuntana 1900-luvun alkuvuosiin saakka. Zabarazkyn suvun jälkeen omistajia olivat Vishnevetskyn, Radziwillien ja Rzhevuskin aatelissuvut. Venäjän keisarikunnassa paikkakunta oli aluksi Bratslavin, sittemmin (1797-) Kiovan kuvernementin Mahnovkan, vuodesta 1846 Berdytšivin kihlakunnan osa. Rautatieyhteys Umaniin rakennettiin 1890-luvulla. Tämän seurauksena käynnistyi sokeritehdas (1900) ja höyrymylly (1902). Vuonna 1897 asukkaita oli noin 6 000.
Kaupunkityyppisen taajaman asema 1938, kaupungiksi Pohrebyštše nimettiin 1984.
Ukrainan vuonna 2020 laatiman aluejaon mukaan kaupunki on osa Vinnytsjan piiriä. Tätä ennen se oli Pohrebyštšen piirin keskus.
Työn loiston ritarikunta

Työn loiston ritarikunta () on moldovalainen kunnianosoitus, joka perustettiin vuonna 1992. Sitä myönnetään tunnustuksena mistä tahansa erikoislaatuisesta saavutuksesta. Kunnianosoitusta myöntää Moldovan presidentti.
Patrik Vretblad

Patrik Vretblad (5. huhtikuuta 1876 Svartnäs – 15. tammikuuta 1953 Tukholma) oli ruotsalainen urkuri, musiikkikriitikko, musiikkikirjailija ja säveltäjä.
Vretblad opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1895–1900. Hän sai pätevyydet urkurina, kanttorina ja musiikinopettajana jo vuonna 1896, mutta opiskeli sen jälkeen vielä pianonsoittoa Hilda Thegerströmin sekä sävellystä ja kontrapunktia Joseph Denten johdolla. Vretblad sijaisti kesinä 1898 ja 1899 Mauritz Bohemania Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian kirjastonhoitajana. Vuonna 1900 hän aloitti työskentelyn urkurina Tukholman ranskalaisessa reformoidussa kirkossa. Vuosi myöhemmin hän lähti sävellysopintomatkalle Saksaan. Vretblad työskenteli ranskalaisessa reformoidussa kirkossa vuoteen 1906 saakka ja siirtyi Oscarskyrkaniin vuonna 1907. Vuonna 1909 hän alkoi Oscarskyrkanissa organisoida kanttori Oscar Sandbergin kanssa motetti-iltoja, joita kaksikko piti yhdessä noin sata. Vretblad esiintyi tapahtumissa urkurina. Hän oli myös arvostettu konserttiurkuri, joka esiintyi Tukholman lisäksi Helsingissä, Tallinnassa ja Riiassa. Hän esiintyi usein myös yhdessä vaimonsa, viulisti Karin o.s. Bodmanin kanssa.
Vretblad loi uran myös postin palveluksessa ja eteni lopulta postipalvelun hallituksen johtoon (1933–1941). Hän toimi useissa järjestöissä ja oli muun muassa Föreningen svenska tonsättaren sihteeri vuodesta 1918 sekä Musikaliska konstföreningenin sihteeri vuodesta 1933. Vretblad valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1921. Samana vuonna hänet palkittiin Litteris et Artibus -mitalilla. Vretblad toimi vuodesta 1902 lähtien musiikkitoimittajana sekä -kriitikkona lukuisissa lehdissä ja kuului Publicistklubbeniin vuodesta 1929. Hänellä ei ollut muodollista koulutusta musiikkitieteilijänä, mutta hän tutki varsinkin Ruotsin musiikin historiaa 1700-luvulta alkaen. Hänen keskeisiä kirjallisia julkaisuitaan ovat Johan Helmich Romanin elämäkerta (1914) ja "Konsertlivet i Stockholm under 1700-talet" (1918). Säveltäjänä Vretbladin tuotantoon kuuluu sooloteoksia pianolle ja uruille, yksinlauluja, kuoroteoksia, kamarimusiikkia ja sävellyksiä jousiorkesterille. Monet teoksista (esimerkiksi "Liten Dalasvit" pianotriolle) ovat kansallisromanttisia ja ruotsalaisesta kansanmusiikista vaikutteita ammentaneita. Joihinkin teoksiin Vretblad omaksui vaikutteita vanhemmasta musiikista (esimerkiksi "Från Bellmans tid"). Hän teki myös sovituksia ja editioita Johan Helmich Romanin ja muiden musiikeista. Lisäksi hän teki sovituksia ja uusia versioita omista sävellyksistään.
Gömböc

Gömböc on homogeeninen kolmiulotteinen konveksi kappale, joka on mono-monostaattinen. 
Gömböc on monostaattinen, eli sillä on vain yksi vakaa (stabiili) tasapainotila, johon se asettuu kovalla, tasaisella pinnalla. Lisäksi gömböcillä on toinen, epävakaa (labiili) tasapainotila, johon sen voi asettaa. Tämä asema on epävakaa, ja pieninkin voima saa gömböcin kellahtamaan. Missään muussa asennossa gömböc ei ole tasapainossa, mistä termi mono-monostaattinen .
Homogeeninen tarkoittaa, että materiaalin, josta Gömböc on valmistettu, on oltava kauttaaltaan tasalaatuista. Gömböc ei siis saa käyttää itsensä oikaisemiseen painoja tai muita epäsäännöllisyyksiä, toisin kuin tietyissä leluissa. 
Konveksisuus tarkoittaa, että gömböc ei missään kohdassa kaareudu sisäänpäin.
Gömböcien olemassaolon teorisoi Vladimir Arnold vuonna 1995, ja Gábor Domokos ja Péter Várkonyi osoittivat niiden olemassaolon 2006.
Syy siihen, miksi gömböcien olemassaoloa epäiltiin, on se, että kaksiulotteisella konveksissa muodolla ei voi olla vain kahta tasapainotilaa. Esimerkiksi ellipsillä on kaksi vakaata ja kaksi epävakaata tasapainotilaa, "n"-sivuisella monikulmiolla puolestaan "n" vakaata ja "n" epävakaata tasapainotilaa. Monet matemaatikot, mukaan lukien Domokos, päättelivät, että sama pätisi kolmiulotteisille kappaleille. Arnold puolestaan arveli, että gömböc voisi olla olemassa, joten Domokos yritti todistaa, ettei sellaisia ole. Várkonyin kanssa hän hahmotteli, millainen kappaleen pitäisi olla, jos se olisi olemassa. Kappaleen ohuuden ja litteyden täytyy olla mahdollisimman pieniä, sillä litteällä kappaleella on tyypillisesti kaksi vakaata tasapainotilaa. Ensimmäiset yritykset gömböcin luomiseksi lähestyivät palloa.
Vuonna 2006 löydetty degeneraattinen gömböc on muodoltaan sivuiltaan kavennettu pallo, jossa on terävä selkä ja litistetty pohja. Tämä gömböc on toistaiseksi ainoa laatuaan, mutta mahdollisia gömböcin kriteerit täyttäviä muotoja on enemmänkin. Homogeenisten mono-monostaattisten monitahokkaiden olemassaolo on todistettu matemaattisesti, mutta niitä ei ole vuoteen 2023 mennessä löydetty. Domokos ja Várkonyi osoittivat myöhemmin, että eräiden kilpikonnien kuoren korkea muoto on gömböcin kaltainen.
Ensimmäisen valmistetun gömböcin Domokos ja Várkonyi antoivat Vladimir Arnoldille hänen 70-vuotissyntymäpäivälahjakseen. Arnold lahjoitti gömböcin Steklov-instituutille näyttelyesineeksi.
MusicHound

MusicHound on musiikkikirjasarja, jota julkaisi aluksi yhdysvaltalainen Visible Ink Press ja myöhemmin brittiläinen Music Sales Group. Kirjasarjan perustavana toimittajana toimi Gary Graff, joka oli aiemmin työskennellyt musiikkikriitikkona "Detroit Free Press" -lehdessä.
"The Essential Album Guide" -kirjat tarjosivat yleiskatsastuksen esittäjien urasta ja jakoivat heidän tuotantonsa luokkiin, kuten ”mitä ostaa”, ”mitä seuraavaksi”, ”mitä välttää” ja ”etsimisen arvoista”. Gary Graff on sanonut, että hän tarkoitti kirjat eräänlaisiksi ostajan oppaiksi. 
Kirjasarjan ensimmäinen teos oli vuonna 1996 julkaistu "MusicHound Rock".
Villala

Villala on kylä Paasiveden ja Puruveden vesistöjen välissä Kantatie 71 varrella Kiteen ja Savonlinnan puolessavälissä. 
Kylällä on myös huoltoasema ja kampaamo. 
Villalan alueella sijaitsee Väärämäen kyläkirkko.
Villalan kyläyhdistys järjestää kesätapahtumia mm. kilpailuja, kirpputoripöytiä, kesäteatterinäytelmät ja kahvitarjoilut. Kyläyhdistys järjestää joka torstai kyläläisille lounaan entisellä Villalan koululla, joka toimii muuten vanhusten hoitopaikkana.