tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Harapainen

Harapainen on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin keskustan etelälaidalla Karjalan radan ja valtatie 6:n välissä.
Pientalojen lisäksi Harapaisessa on muutamia 1990- ja 2000-luvuilla valmistuneita kerrostaloja. Harapaisen tilastoalueella on 1 091 asukasta. Harapaisessa sijaitsevat muun muassa Harapaisen pallokenttä, Harapaisen teollisuusalue ja kauppakeskus Myllykeskus. Kauppakeskus Myllykeskuksen paikalla ovat toimineet aiemmin Ekamarket ja Euromarket. Etelä-Karjalan Osuuskauppa osti kiinteistön vuonna 2010, jolloin Myllykeskus perustettiin. Vuonna 2023 Eekoo ilmoitti aikovansa perustaa Myllykeskuksen paikalle uuden Prisma-myymälän nimeltään "Prisma Lappee", jonka on määrä valmistua kevättalvella 2024.
Kaupunginosaa rajaavat Karjalan rata pohjoisessa, Lietokatu idässä, valtatie 6 etelässä ja Vanha Viipurintie lännessä. Harapaisen naapurikaupunginosia ovat Alakylä, Parkkarila, Tirilä, Hyrymäki ja Reijola. 
Historia.
Harapainen alkoi kehittyä asuinalueeksi toisen maailmansodan jälkeen, mihin asti se oli maaseutua. Se on tunnettu myös nimellä Invalidikylä alueelle sijoittuneiden sotainvalidien vuoksi. Harapaisen ensimmäinen asemakaava vahvistettiin 21. syyskuuta 1962.
Vuosina 1949–1969 Harapaisessa oli ravirata, jossa kilpailtiin vuoden 1955 kuninkuusravit. Radan yhteydessä toimi myös suosittu tanssilava Ratapaviljonki. Radan omistanut "Lappeenrannan–Lappeen hevosystäväinseura" joutui talousvaikeuksiin ja vuonna 1969 se myi radan maa-alueet kaupungille, joka kaavoitti ne omakotitalotonteiksi. Nykyiset Kimonkatu ja Liinakonkatu tontteineen ovat vanhan radan suorien suuntaisesti. Hevosurheiluhistoriasta muistuttavat myös kadunnimet Ravikatu ja Silakatu. Vuonna 1973 Lavolaan valmistui Lappeenrannan keskusravirata eli nykyinen Lappeenrannan ravirata.
Yhdysvaltain länsirannikko

Yhdysvaltain länsirannikko () tarkoittaa Yhdysvaltojen läntisimpiä osavaltioita Tyynenmeren rannikolla. Useimmiten sillä viitataan Kalifornian, Oregonin ja Washingtonin osavaltioihin, mutta myös Alaska ja Havaiji voidaan lukea länsirannikkoon. Yhdysvaltojen väestönlaskennassa länsirannikoksi luetaan kaikki viisi osavaltiota.
Vuonna 2008 länsirannikolla asui 49 miljoonaa ihmistä. Ilman Havaijia ja Alaskaa luku on 47 miljoonaa.
Shaku (sauva)

Shaku () on japanilainen nimi litteälle rituaalisauvalle tai valtikalle, joka on alun perin kotoisin Kiinasta. Shaku valmistetaan yleensä japaninmarjakuusesta, orjanlaakerista, kirsikasta, sakakipuusta tai sugista. Shaku esiintyi usein shōgunien tai aatelisten muotokuvissa, mutta nykyään sitä käyttävät pääasiassa šintolaiset papit ("kannushi").
Shakun käyttö rituaalisauvana alkoi Kiinassa, jossa sitä kutsutaan mandariiniksi nimellä "hù" ja kirjoitetaan samalla kirjoitusmerkillä. Shakua tarkoittavan kirjoitusmerkin oikea lukutapa on "kotsu", mutta koska myös luuta tarkoittava merkki () voidaan lukea samalla tavalla, lukutapaa vältetään sen aiheuttamien mielleyhtymien vuoksi. Merkin epätavallinen lukutapa vaikuttaa olevan peräisin siitä, että sauva on noin yhden "shakun" pituinen (vanha mittayksikkö, jonka pituus on 30,3 senttimetriä). 
Alkuperä ja kehitys.
"Shaku" tai "teita" () on noin 35 senttimetrin pituinen sauva tai valtikka, jota pidetään pystyasennossa oikeassa kädessä. Se kuului perinteisesti aatelisen muodolliseen asuun ("sokutai", katso kuva). Nykyään sitä käyttävät kuitenkin pääasiassa šintolaiset papit uskonnollisten seremonioiden aikana, ei ainoastaan sokutain vaan myös muiden muodollisten vaatteiden kanssa, kuten "jōe", "kariginu" () ja "ikan" (). Keisarin shaku on enemmän tai vähemmän suorakulmiomainen molemmista päistä, kun taas vasallin shaku on yläpäästä pyöreä ja alhaalta kulmikas. Molemmat kapenevat alaspäin. Tammea pidetään parhaana puuna, ja sitä seuraavat orjanlaakeri, kirsikka, sakaki ja sugi eli japaninsetri.
Shakun takaosaan oli alun perin tarkoitus kiinnittää paperisuikale, johon oli kirjoitettu ohjeita ja muistiinpanoja seremoniaa tai tapahtumaa varten. Myöhemmin se kehittyi kuitenkin puhtaasti seremonialliseksi välineeksi, jonka tarkoitus oli lisätä rituaaleihin arvokkuutta. Vuonna 701 käyttöön otetun Taihō-lakikokoelman mukaan viidennen tai ylemmän tason aatelisten tuli käyttää norsunluista shakua, kun taas alemmat aateliset saivat tyytyä tammeen, marjakuuseen, orjanlaakeriin, kirsikkaan, sakakiin, sugiin tai muihin puihin. Norsunluuta oli kuitenkin liian vaikea saada, joten lakia muutettiin. Vuonna 927 kirjoitetun laki- ja säädöskokoelman "Engishikin" mukaan kaikki saivat käyttää viimeistelemättömästä puusta valmistettua shakua, paitsi silloin, kun he olivat pukeutuneet erityisiin seremoniallisiin vaatteisiin ().
Elateriformia

Elateriformia on kovakuoriaisten (Coleoptera) Polyphaga-alalahkon osalahko.
Staphyliniformia

Staphyliniformia on kovakuoriaisten (Coleoptera) Polyphaga-alalahkon osalahko.
William A. Horning

William Allen Horning (9. marraskuuta 1904 Missouri – 2. maaliskuuta 1959 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvalavastaja. Horning on ainoa henkilö, joka on kuolemansa jälkeen voittanut Oscar-palkinnon kahdesti ja perättäisissä gaaloissa (1959 ja 1960). 
Horning kuoli syöpään "Ben-Hurin" kuvausten aikana ja voitti postuumisti parhaan lavastuksen Oscar-palkinnon "Gigi"-elokuvasta vuoden 1959 Oscar-gaalassa. Hän voitti myös vuoden 1960 Oscar-gaalassa "Ben-Hur"-elokuvan lavastuksesta. Tuottaja Sam Zimbalist voitti samoin postuumisti samasta elokuvasta parhaan elokuvan Oscar-palkinnon.
Horning oli naimisissa Esther Montgomeryn kanssa kuolemaansa asti.
Keijo Paananen

Keijo Paananen -nimisiä henkilöitä ovat:
Timo Rainio

Timo Olavi Rainio on suomalainen muusikko, joka on tehnyt viisi pitkäsoittoa: "Vaapula vissun", "Kristallipallo", "Tässä valossa", "Joku kuuntelee" ja "Kaipaavat koirat".. Timo Rainio lopetti ammattimaisen keikkailun vuonna 2008 tehtyään 2650 keikkaa ja hän työskentelee nykyään keittiö­mestarina.
Timo Rainio esiintyi yhdessä Neon 2-yhtyeestä tutun veljensä Jussi Rainion ja Timo "Tex" Turpeisen kanssa Rainio Bros -yhtyeessä.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1962

Pesäpallon SM-sarja 1962. Ilmajoen Kisailijat voitti toisen peräkkäisen mestaruutensa. Vimpelin Veto jäi vain pisteen päähän. Mestaruus ratkesi viimeistä edellisellä kierroksella, kun Vimpeli menetti Haminassa pisteen ja Ilmajoki voitti niukasti Lahden. Viimeisessä merkityksettömässä ottelussa Ilmajoella oli jo varaa kauden ensimmäiseen ja ainoaan tappioonsa.
Säilymiskamppailu jatkui totuttuun tapaan kireänä aina sarjan päätökseen saakka, itse asiassa hieman pidempäänkin ja viimeinen sarjasta lähtijä piti selvittää uusintaottelun kautta.
Mestaruussarja.
Sarjataulukko.
Neljä viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Uusinta säilymisestä: Puurtilan Kisa-Pojat - Nurmon Jymy 6-3 Hesperiassa 30. syyskuuta.
Ilmajoen joukkue: Pertti Silén, Aatto Koivu, Simo Salminen, Pentti Yli-Torala, Timo Olli, Jussi Kiikeri, Mikko Kivistö, Lasse Lintala, Pentti Kivimäki, Tapani Oksanen, Heikki Röyskö.
Naisten mestaruussarja.
Naisten mestaruuden voitti Työväen Mailapojat
Nađa Higl

Nađa Higl (, s. 2. tammikuuta 1987 Pančevo, Jugoslavia) on serbialainen uimari.
Higl sai Belgradin universiadeissa 2009 hopeaa 100 ja 200 metrin rintauinnissa. Saman vuoden Rooman MM-kilpailuissa hän voitti 200 metrin rintauinnin maailmanmestaruuden euroopanennätysajalla 2.21,62. Vielä vuotta aiemmin Pekingin olympialaisissa hän oli ollut samassa lajissa vasta 33:s. Joulukuussa 2009 hän sai Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa hopeaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.17,52. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän oli samassa lajissa kuudes.
Eric Orbom

Eric Orbom (6. heinäkuuta 1915 – 23. toukokuuta 1959 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvalavastaja. 
Orbom ura käynnistyi elokuvassa "Abbott ja Costello muukalaislegioonassa" vuonna 1950 ja hän ehti toimia lavastajana lähes 40 elokuvassa kymmenen vuoden ajan. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi vuonna 1960 valmistunut "Spartacus", josta hän voitti postuumisti parhaan lavastuksen Oscar-palkinnon vuoden 1961 gaalassa.
Short SC.7 Skyvan

Short SC.7 Skyvan on ylätasoinen kaksimoottorinen kaksoissivuperäsimellä varustettu lentokone, jota valmistettiin vuosina 1963-1986. Koneen runko on laatikkomainen ja siinä on suuri takaovi. Konetta käytetään pääasiassa lyhyisiin rahtilentoihin ja laskuvarjohyppäämiseen.
Teknillisellä korkeakoululla on käytössään tutkimuskäyttöön modifioitu Skyvan.
Raahen vaakuna

Raahen vaakuna on Raahen kaupungin tunnus, joka perustuu kaupungin sinettiin 1600-luvulta. Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä alaisen aaltokoroisen hopeatyviön, josta nousee kultainen kummeli (merimerkki), yläpuolella ryntäävän hevosen selässä istuva haarniskoitu ratsumies, jolla oikeassa kädessään viirillä varustettu peitsi; kaikki muu hopeaa paitsi kypärän silmikko sekä viiri, suitset, satulaloimi ja kannukset kultaa”. 
Raahen varhaisimmassa vuodelle 1659 ajoitetussa sinetissä kuvattiin satuloitu hevonen ja mehiläispesä. Sinetin hevonen on peräisin kaupungin perustajan Pietari Brahen sukuvaakunasta, jossa hevonen on kuvattuna peitseä pitelevä ritari selässään. Kaupungin sinetissä ratsumies alettiin kuvata vuodesta 1673 alkaen. Myöhemmissä sineteissä ratsumies sijoitettiin vaakunaksi kilvelle, jota koristivat muun muassa tammenoksat ja Venäjän kaksipäinen kotka.
1800-luvun loppupuolelta alkaen Raahen vaakunaksi vakiintui kaupungin sinettien pohjalta punaisella kilvellä kuvattu ratsumies. Toisin kuin Brahe-suvun vaakunassa, ratsumies kuitenkin kuvattiin vihreän ruohikon päällä, alapuolellaan mehiläispesä. 1950-luvulta alkaen useat Suomen kaupungin alkoivat siistimään vaakunoitaan ja myös Raahe sai uuden mallin vanhasta tunnuksestaan. Vaakunan piirsi tällöin uudelleen heraldikko Olof Eriksson, joka korvasi vanhan vaakunan vihreän tyviön aaltokoroisella hopeatyviöllä, sekä mehiläispesän kummeli-merimerkillä. Näin kaupungin vaakunaan saatiin sisällytettyä sille ominainen merellisyys. Raahen kaupunginvaltuusto hyväksyi vaakunan 24. huhtikuuta 1963, sisäasiainministeriö vahvistaessa sen 24. syyskuuta samana vuonna.
Raahen kaupungin ja Pattijoen kunnan yhdistyessä vuoden 2003 alusta pitivät kunnat vuonna 2001 suunnittelukilpailun uudesta vaakunasta. Kilpailun nelisenkymmenestä ehdotuksesta yksi palkittiin ja kaksi lunastettiin mahdollista käyttöä varten. Ehdotuksia ei kuitenkaan otettu lopulta käyttöön, sillä ne eivät noudattaneet heraldisia käytäntöjä. Raahe säilytti vanhan vaakunansa yhdistyttyään myös Vihannin kunnan kanssa vuonna 2013.
Tähtijengi – Get Crazy USA!

Tähtijengi – Get Crazy Usa! () on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka ohjasi Allan Arkush. Elokuvan pääosia näyttelevät Malcolm McDowell, Allen Garfield, Daniel Stern, Gail Edwards ja Ed Begley Jr.
Juoni.
On 31. joulukuuta 1982 ja Saturn-teatteri valmistautuu uudenvuodenaaton konserttiin, jota ohjaa itse omistaja, Max Wolfe (Allen Garfield). Wolfe on johtanut Saturnia jo vuodesta 1968, joten hänen uskotaan osaavan asiansa. Maxia avustavat näyttämöavustajat Neil Allen (Daniel Stern) ja Willy Loman (Gail Edwards).
Max Wolfella on teatterille kolmenkymmenen vuoden vuokrasopimus. Konserttijohtaja Colin Beverly (Ed Begley Jr.) tarjoutuu maksamaan Maxin pois vuokrasta ja vaikka tarjous tuntuu hyväsydämiseltä, Max kieltäytyy. Ulkopuolella Maxin teennäinen veljenpoika Sammy (Miles Chapin) kertoo Beverlylle olevansa teatterin perijä, ja Beverly ehdottaa Sammylle samaa kuin Maxille – mutta vain, jos Sammy saa Maxin allekirjoituksen Beverlyn papereihin ennen keskiyötä.
King Blues -niminen mies avaa illan kahdella ”omalla” hittikappaleellaan, ”The Blues Had a Baby and They Named it Rock and Roll” ja ”Hoochie Coochie Man”. Seuraavaksi The Nada Band esiittää yleisölle kappaleen ”I’m Not Going to Take It No More”.
Esitysten aikana Sammy yrittää löytää tapoja, joilla sabotoida teatteria, kuten sytyttämällä tulipalon kellariin. Colin Beverlyn apurit, Mark ja Marv, antavat Sammylle pommin, jonka poika asettaa rakettialukseen, jonka kyydissä Max aikoo ajaa keskiyön loppuhuipennuksessa.
Willy kuulee Markin ja Marvin puhuvan pommista, ja tulee heidän kaappaamakseen ja lukitsemakseen Colin Beverlyn limusiinin tavaratilaan. Willy onnistuu pakenemaan, ja juoksee takaisin teatterille. Vain hieman ennen keskiyötä Willy ehtii teatterille ja kertoo pommista Neilille. Sekuntien tikittäessä eteenpäin pommia heitetään henkilöltä henkilölle; ihmiset yrittävät saada sen ulos teatterista. Lopulta pommi päätyy Colin Beverlyn limusiiniin. Viimeiset sekunnit kuluvat, ja pommi räjähtää. Kaikki huutavat yhteen ääneen: ”Hyvää uuttavuotta!”
Max päästää Neilin teatterin johtoon ja kertoo aikomuksistaan ryhtyä eläkkeelle. Neil pyytää Willyä jakamaan teatterin johdon kanssaan. Lopputekstit pyörivät ruudulla samalla, kun kuuluu viimeinen ääni: ”Kiitos muistoista koko Fillmore East 1968–71:n henkilökunnalle.”
Vastaanotto.
"Tähtijengin" lehdistönäytös järjestettiin 5. elokuuta 1983. Yksi kilteimmistä arvostelijoista oli Janet Maslin "The New York Timesista". Maslin kutsui sitä hyvin luonnollistetuksi. Lippumyymälöiden vastaanotto oli myös laimea, ja elokuvaa esitettiin hyvin lyhytaikaisesti.
Vaikka "Tähtijengi" jääkin kauas Allan Arkushin aiemman elokuvan, "Rock ’n’ Roll High Schoolin", taakse, se on nykyään fanien kulttisuosikki rock’n’roll-elokuvien joukossa; joidenkin kriitikoiden mielestä elokuva on ”genren parhaimmistoa”.
Ilpo Rossi

Ilpo Aulis Rossi (s. 1951 tai 1952) on suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja, jonka levytysura alkoi kevyellä musiikilla vuonna 1974 erilaisilla kokoelmalevyillä, mutta täyspitkissä levyissä tyyli oli muuttunut gospelmusiikkiin. Hän on tehnyt myös lukuisia luontoaiheisia kuten Lapista kertovia lauluja. Rossin asuinpaikka on Suolahti ja hän on esiintynyt kesäisin Suolahden Kyläpäivillä.
Leonid Žabotynskyi

Leonid Ivanovytš Žabotynskyi (, , 28. tammikuuta 1938 Uspenka, Sumy, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 14. tammikuuta 2016 Zaporižžja) oli ukrainalainen, Neuvostoliittoa edustanut painonnostaja ja olympiavoittaja.
Žabotynskyi voitti raskaassa sarjassa (yli 90 kg) olympiakultaa sekä Tokiossa 1964 että Méxicossa 1968. Molemmilla kerroilla hänen yhteistuloksensa oli 572,5 kg. Tokiossa hän punnersi 187,5 kg, tempasi 167,5 kg ja työnsi 217,5 kg. Méxicossa hänen sarjansa oli 200 kg, 170 kg ja 202,5 kg.
Žabotynskyi voitti MM-kilpailujen raskaassa sarjassa kultaa vuosina 1965 ja 1966 sekä saavutti pronssia vuonna 1963. Hän voitti EM-kultaa raskaassa sarjassa vuosina 1966 ja 1968 sekä saavutti hopeaa vuonna 1963.
Žabotynskyi teki 19 maailmanennätystä: 16 työnnössä, kaksi yhteistuloksissa sekä yhden punnerruksessa.
Planeetta 51

Planeetta 51 on Jorge Blancon ohjaama ja Joe Stillmanin kirjoittama espanjalais-kanadalais-brittiläis-yhdysvaltalainen animaatioelokuva. "Planeetta 51" sai maailmanensi-iltansa 20. marraskuuta 2009. Alun perin nimeksi aiottiin "Planet One" (”Planeetta Yksi”), mutta nimi muutettiin muotoon "Planeetta 51". Se on kallein Espanjassa tuotettu elokuva.
Juoni.
Planeetta 51 alkaa siitä, kun Lem ja hänen kaverinsa ovat elokuvateatterissa. Kylässä on täydellinen rauha ja kaikki on toistaiseksi hyvin. Lem on ihastunut Neeraan ja on töissä observatoriossa. Yhtäkkiä Outo muukalainen laskeutuu Planeetalle. Hän paljastuu Kapteeni Charles Bakeriksi, eli hän on ihminen. Hän tuo mukanaan robottikoiran, jonka päässä on kamera. Charles aikoo palata kotiin. Hänen aluksensa on vallattu ja häntä pelätään kaupungissa. Onneksi Lem suostuu auttamaan häntä. Samalla kun Lem auttaa Charlesia, hän yrittää hurmata Neeraa. Ensimmäisellä kerralla hän ei onnistu, mutta kolmannella kerralla Neera jo myöntyy. Planeetan armeijan kenraali aikoo tuhota Charlesin, sillä hän haluaa muukalaisista eroon. Lem, Neera, Skiff ja Neeran pikkuveli Eckle auttavat Charlesin pois. Ennen kuin maanalainen käytävästö räjähtää, Charles pelastaa kenraalin, ja he lentävät kohti avaruutta pakoon räjähdystä.
Juri Vlasov

Juri Petrovitš Vlasov (, 5. joulukuuta 1935 Makijivka, Donetsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 13. helmikuuta 2021) oli venäläinen painonnostaja, runoilija ja poliitikko. Hän voitti olympiakultaa painonnostossa 1960.
Vlasov voitti raskaassa sarjassa (yli 90 kg) olympiakultaa Roomassa 1960 yhteistuloksella 537,5 kg, joka oli uusi maailmanennätys. Hänen tuloksensa punnerruksessa oli 180 kg, tempauksessa 155 kg ja työnnössä 202,5 kg. Tokion 1964 olympialaisissa hän saavutti hopeaa tuloksella 570 kg häviten Leonid Žabotinskille 2,5 kilon erolla. Vlasov oli paras punnerruksessa tuloksellaan 197,5 kg mutta tempauksellaan 162,5 kg ja työnnöllään 210 kg hän hävisi maanmiehelleen.
Vlasov voitti MM-kilpailujen raskaassa sarjassa kultaa vuosina 1959, 1961, 1962 ja 1963. Hän voitti EM-kultaa raskaassa sarjassa vuosina 1959–1964.
Urheilu-uransa jälkeen Vlasovista tuli tunnettu runoilija. Hän siirtyi myös politiikkaan ja tuli valituksi Duuman jäseneksi vuonna 1993. Hän pyrki Venäjän presidentiksi vuonna 1996, mutta jäi kymmenestä ehdokkaasta toiseksi viimeiseksi ja jätti politiikan.
Hawash!

 
Hawash! on suomalaismuusikko Jaakko Löytyn studioalbumi vuodelta 1984. Albumi on Löytyn ensimmäinen, jolla on vaikutteita afrikkalaisesta musiikista.
Levyn nimikappale on etiopialaisen oromo-muusikon Ali Mohammed Birran inspiroima. Löytty oli tavannut tämän Etiopiasafarin aikana vuonna 1976 addisabebalaisessa yökerhossa. Löytty oli ostanut tältä LP-levyn, jolla oli laulu Hawash-virrasta, ja hän kirjoitti käännöksen kappaleen sanoista levyn sisäpussiin. Tämä kappale inspiroi Löytyn samannimisen kappaleen, tämän albumin nimikappaleen.
Kari Rueslåtten

Kari Rueslåtten (s. 3. lokakuuta 1973) on norjalainen soololaulaja. Ennen soolouraansa hän tuli tunnetuksi yhtyeistä The 3rd And The Mortal ja Storm.
Diskografia.
Sooloalbumit
Avgust Ipavec

Avgust Ipavec (2. kesäkuuta 1940 Gorizia – 3. lokakuuta 2023 Wien) oli slovenialainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän oli myös katolisen kirkon pappi. Hän asui Wienissä, jossa työskenteli musiikin alalla ja sairaalasielunhoitajana. Hänen musiikkituotantoonsa kuuluu muun muassa kuoromusiikkia. 
Ipavec sai 4. joulukuuta 2006 Itävallan tasavallan kultaisen ansiomerkin.
Tupakointikielto Isossa-Britanniassa

Tupakointikielto Isossa-Britanniassa teki tupakoimisesta rikoksen julkisilla paikoilla sekä avoimilla työpaikoilla. Kielto tuli voimaan Skotlannissa 26. marraskuuta 2006, Walesissa 2. huhtikuuta 2007, Pohjois-Irlannissa 30. huhtikuuta ja Englannissa 1. heinäkuuta 2007. Kielto ei kuitenkaan koske tiettyjä paikkoja, kuten vankiloita sekä osaa puhelinkopeista.
Mm. British National Party (BNP) sekä United Kingdom Independence Party (UKIP) ovat tuoneet julki vastustuksensa kieltoa kohtaan.
Tokyo Tower

Tokyo Tower () on torni Tokiossa, Japanissa. Torni on hyvin paljon Pariisissa olevan Eiffel-tornin kaltainen. Tornin korkeus on 332,85 metriä. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1957 ja se valmistui 1958. Se oli Japanin korkein rakennelma vuoteen 2010 saakka, jolloin Tokyo Skytree valmistui.
Rakennusaikaan Japanissa oli pula riittävän korkealaatuisesta metallista, mutta aseita oli Korean sodan päättymisen jälkeen hyvin tarjolla. Tokyo Towerin rakentajat hankkivat 300 käytöstä poistettua yhdysvaltalaista panssarivaunua ja rakensivat tornin yläosan niiden metallista.
Laramien piirikunta

Laramien piirikunta on piirikunta Yhdysvaltain Wyomingin osavaltiossa. Piirikunta perustettiin vuonna 1867, ja se on asukasluvultaan osavaltion suurin. Laramien asukasluvun arvioitiin vuonna 2005 olevan 85 163, ja piirikunnan pinta-ala on 6 962 neliökilometriä. Laramien hallintokeskuksena toimii osavaltion pääkaupunki Cheyenne.
Väestö.
Vuoden 2000 väestönlaskennassa Laramien piirikunnassa asui 81 607 ihmistä. Heistä 88,92% luokiteltiin valkoihoisiksi, 2,6% mustaihoisiksi ja loput muunrotuisiksi tai sekoittuneiksi. Populaatiosta 10,9 prosentilla oli hispaano- tai latinotausta.
Sukujuuriltaan Laramien väestö on suurimmalta osin saksalaista (23,7%), englantilaista (11,1%), irlantilaista (10,3%) tai alkuperäiskansojen (7,4%) syntyperää. Väestöstä 9,1 prosenttia elää köyhyysrajan alapuolella.
Harmaalakkiorneero

Harmaalakkiorneero, aikaisemmalta nimeltään valkouunintekijä ("Furnarius leucopus") on yleinen ja laajalle levinnyt eteläamerikkalainen varpuslintu. Se on selkäpuolelta vaalean kastanjanruskea ja vatsapuolelta valkoinen. Harmaalakkiorneeron laulu on kirkasta, ja linnut ääntelevät usein kaksi yksilöä rinnakkain.
Harmaalakkiorneerot elävät vaihtelevissa ympäristöissä, enimmäkseen alavissa tulvametsissä, Brasiliassa, Boliviassa, Perussa, Ecuadorissa, Kolumbiassa, Venezuelassa ja Guyanassa, ja sen elinympäristön ala on 4,5 miljoonaa neliökilometriä. William Swainson kuvaili lajin holotyypin Guyanasta. Lajista tunnetaan seitsemän alalajia, joista monet poikkeavat suuresti ulkonäöltään.
Lisääntyminen.
Pari rakentaa pesänsä mudasta puun oksalle. Pesä on leivinuunia muistuttava kupu. Munia haudotaan 16–17 päivää ja poikaset jättävät pesän 26–33 päivän ikäisinä. Molemmat emot ruokkivat poikasia.
Lentopallon miesten 3-sarja

Lentopallon miesten 3-sarja on Suomen lentopallon neljänneksi korkein sarjataso. Sarja toimii Lentopalloliiton alaisuudessa. Sarjan järjestämisestä vastaavat liiton alueet. Kudella 2019-2020 sarjaa pelataan vain Itä-Suomen alueella.
Lentoaseman rautatieasema

Lentoaseman rautatieasema (, ) on vuonna 2015 avattu rautatieliikennepaikka Kehäradan varrella Helsinki-Vantaan lentoaseman yhteydessä Vantaan Lentokentän kaupunginosassa. Se sijaitsee 32 metriä maanpinnan alapuolella. Asema otettiin käyttöön 10. heinäkuuta 2015. P-junat liikennöivät raiteelta 1 ja I-junat raiteelta 2. Asemalta johtaa liukuportaat ja hissit suoraan terminaaliin.
Sisäänkäynnit ja liukuportaat.
Rautatieasemalla oli sen avajaisvuonna käytössä vain Tietotien puoleinen sisään- ja uloskäynti, sillä terminaalien puoleisen sisään- ja uloskäynnin valmistuminen oli viivästynyt aikataulusta. Hissit asemalta terminaalien väliselle yhdyskäytävälle saatiin käyttöön joulukuun loppupuolella 2015. Liukuportaat saatiin käyttöön 17. maaliskuuta 2016. Myös ne johtivat terminaalien väliselle yhdyskäytävälle. Nämä 72 metriä pitkät liukuportaat olivat Suomen pisimmät liukuportaat 18. marraskuuta 2017 asti, jolloin avatun Koivusaaren metroaseman 76,2-metriset liukuportaat syrjäyttivät ne. Lentoaseman rautatieaseman liukuportaiden nostokorkeus on 31,5 metriä.
Vuonna 2021 terminaalit 1 ja 2 yhdistyivät, kun lentoaseman 40 000 neliön laajennusosa valmistui. Rautatieasemalle louhittiin uusi parinsadan metrin pituinen yhdystunneli, ja samalla avattiin uudet liukuportaat ja hissit. Kulkuyhteys terminaalin ja rautatieaseman välillä lyhentyi.
Taide.
Rautatieasemalla on laituritasolle sijoitettu kaksiosainen panoraamateos "Helman heilahdus", joka on toteutettu Aarne Jämsän piirtämien kuvien mukaan alumiinilevyille painamalla. Kuvat on sijoitettu molemmin puolin laiturialuetta raiteiden toisella puolella oleville seinustoille.
Mogoituin piiri

Mogoituin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1942 perustetun piirin pinta-ala on 6 300 neliökilometriä. Asukkaita on 28 700 henkeä (vuonna 2009).
Mogotuin piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiiriin kuuluvassa Agan Burjatiassa. Koillisessa se rajoittu Šilkan, idässä Olovjannajan, etelässä Ononin, lounaassa Aginskojen ja luoteessa Karymskojen piireihin.
Piirin hallinnollinen keskus on Mogoituin kaupunkimainen taajama. Lisäksi siihen kuuluu 14 maalaiskuntaa: Aga-Hangil, Boržigantai, Dogoi, Hara-Šibir, Hila, Kusotša, Nurinsk, Ortui, Tsagan-Ola, Tsagan-Tšelutai, Tsugol, Ušarbai, Ust-Narin ja Zugalai. Asutuskeskuksia on yhteensä 30.
Asukkaista 50 % on burjaatteja ja 43 % venäläisiä.
Mogoituin kautta kulkee aluepiirin pääkaupungista Tšitasta Kiinaan johtava maantie ja rautatie.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut lampaiden kasvatukseen. Teollisuutta edustaa mm. lihanjalostamo, mylly ja meijeri.
Fierzan tekojärvi

Fierzan tekojärvi () on suuri tekojärvi Balkanilla, pääasiassa Albaniassa. Järvi on padottu Albanian koillisosaan Drinjoen laaksoon, sen kahden latvajoen Mustan-Drinin ja Valkoisen-Drinin yhtymäkohtaan. Järven pinta-ala on 73 km², tästä 2,16 km² on Kosovon puolella. Järvi on 70 kilometriä pitkä. Se on syvimmillään 128 metriä syvä, veden pinta on 295 m:n korkeudessa merenpinnasta.
Albanian hallinto rakensi Drinin laakson suurpadon vuosina 1971-1978 kiinalaisten avustuksella. Pato on 152 m korkea. Veden pinnan noston takia Kukësin kaupungin paikkaa piti siirtää ylärinteesesn.
Padon voimalaitoksessa on neljä turbiinia, joiden yhteisteho on noin 500 MW, mikä vastaa kolmannesta Albanian sähkönkulutuksesta. Vedenvähyys viime vuosina on kuitenkin aiheuttanut sähköntuotanto-ongelmia.
Duldurgan piiri

Duldurgan piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1941 perustetun piirin pinta-ala on 7 200 neliökilometriä. Asukkaita on 16 100 henkeä (vuonna 2009).
Duldurgan piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiiriin kuuluvassa Agan Burjatiassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tšitan ja Karymskojen, idässä Aginskojen, kaakossa Ononin, etelässä Akšan ja lännessä Uljotyn piireihin.
Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa: Alhanai, Ara-Ilja, Balzino, Duldurga, Ilja, Taptanai, Toktšin, Tšindalei, Uzon ja Zutkulei. Hallinnollinen keskus on Duldurgan kylä.
Asukkaista 55 % on burjaatteja ja 43 % venäläisiä.
Duldurgasta on maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 192 kilometriä.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon, lampaiden hoitoon sekä viljan ja rehukasvien viljelyyn. Lisäksi on metsä- ja elintarviketeollisuutta.
Paikallislehtenä ilmestyy venäjänkielinen "Leninets" (”Leniniläinen”).
Michael Kilian

Michael David Kilian (16. heinäkuuta 1939 – 26. lokakuuta 2005) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja jännityskirjailija. Hän syntyi Ohion Toledossa ja kasvoi Chicagossa sekä New Yorkin osavaltiossa. Hän kuoli maksan vajaatoiminnasta kärsittyään ja tuli haudatuksi Arlingtonin sotilashautausmaalle. 
Kilian työskenteli "Chicago Tribunelle" ja julkaisi useita kirjoja, joiden joukossa on Yhdysvaltain sisällissotaan sijoittuva Harrison Raines -sarja.
Ylistaron rautatieasema

Ylistaron rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Seinäjoella Vaasan radan varrella noin kolme kilometriä etelään Ylistaron taajamasta. Asema avattiin syyskuussa 1883, jolloin sen nimenä oli Kaukola. Nimi vaihdettiin Ylistaroksi vuonna 1890.
Ylistaron asemarakennus rakennettiin Vaasan radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan, ja sitä laajennettiin Bruno Granholmin suunnittelemilla poikkipäädyillä vuonna 1893.
Miehitys Ylistarossa lopetettiin vuonna 1982, tavaraliikenne 1999 ja henkilöliikenne 20. kesäkuuta 2016. Aseman ratapiha on purettu vuonna 2000.
Eugene Istomin

Eugene George Istomin (26. marraskuuta 1925 – 10. lokakuuta 2003) oli yhdysvaltalainen pianisti. Hän syntyi New Yorkissa venäjänjuutalaisille vanhemmille, teki ensimmäiset julkiset esiintymisensä kuusivuotiaana äitinsä kanssa ja pääsi 12-vuotiaana Curtisin musiikki-instituuttiin. Häntä opettivat Rudolf Serkin ja Mieczysław Horszowski. Hän voitti vuonna 1943 Leventritt-palkinnon. Lisäksi hän sai Philadelphian nuorisopalkinnon. 
Istomin soitti muun muassa pianotriossa, johon hänen lisäkseen kuuluivat Isaac Stern ja Leonard Rose. Istomin esiintyi myös solistina ja orkesterien kanssa. Hän tilasi ja esitti ensimmäisenä Roger Sessionsin pianokonserton vuonna 1956. Myös muut säveltäjät, kuten Henri Dutilleux ja Ned Rorem, sävelsivät hänelle musiikkia. 
Vuonna 1971 Istomin voitti trion jäsenenä Grammy-palkinnon Beethoven-levytyksistään. Vuonna 1975 hän meni naimisiin Marta Montañez Martinezin, Pablo Casalsin lesken kanssa. Hän pääsi Ranskan Kunnialegioonaan vuonna 2001 ja kuoli maksasyöpään vuonna 2003 kotonaan Washingtonissa.
Heinrich Barth

Heinrich Barth (16. helmikuuta 1821 Hampuri – 25. marraskuuta 1865 Preussi) oli saksalainen tutkimusmatkailija ja maantieteilijä.
Barth opiskeli Berliinin yliopistossa antiikintutkimusta. Hän matkaili vuosina 1845–1847 Välimeren rannikkoalueella, nykyisten Libyan ja Tunisian alueella. Tekemänsä havainnot Barth julkaisi vuonna 1849.
Barth lähti vuoden 1850 alussa yhdessä astronomi ja geologi Adolf Overwegin sekä tutkimusmatkailija James Richardsonin kanssa brittiläisrahoitteiselle tutkimusmatkalle Saharan autiomaan yli. Matka alkoi Tripolista ja määränpäänä oli läntinen Sudan. Barth otti komennon ryhmässä Richardsonin kuoltua vuoden kuluttua. Barth tutki matkalla alueita Tšadjärvestä etelään ja kaakkoon. Hän esimerkiksi kartoitti Benue-joen latvaosia. Barth matkusti Timbuktuun Overwegin kuoltua vuonna 1852. Barth palasi vuonna 1855 Tripolin kautta Lontooseen. Kaikkiaan Barth kulki Afrikan-matkalla noin 16 000 kilometriä. Matkastaan Barth teki kirjasarjan ”"Reisen und Entdeckungen in Nord- und Central-Afrika in den Jahren 1849 bis 1855"”, joka käsittää neljä, toisen lähteen mukaan viisi, nidettä.
Myöhemmin Barth matkaili Italian, Alppien, Espanjan ja Vähän-Aasian alueilla. Vuonna 1863 Barthista tuli Berliinin yliopiston maantieteen professori.
Alvin ja pikkuoravat 2

Alvin ja pikkuoravat 2 () on Betty Thomasin ohjaama yhdysvaltalainen koko perheen tietokoneanimoitu komediaelokuva. Se sai ensi-iltansa joulukuussa 2009. Elokuvan pääosissa nähdään edellisestä Alvin ja pikkuoravat -elokuvasta tutut oravat Alvin, Tero ja Simo. 
"Alvin ja pikkuoravat 2" sai jatkoa elokuvilla "Alvin ja pikkuoravat 3" (2009) ja "" (2015).
Juoni.
Tähteys saa luvan jäädä ja poikien on aika siirtyä kouluun. He tapaavat kolme laulavaa tyttöoravaa; Piritan, Jennin ja Elinan, jotka yhdessä muodostavat tyttöbändin nimeltä Chipettes (Tyttöoravat).
Roland Curram

Roland Curram (6. kesäkuuta 1932 Lontoo – 1. kesäkuuta 2025) oli englantilainen näyttelijä ja kirjailija. Hän esiintyi muun muassa elokuvassa "Darling – kultaseni" (1965) Malcolmin osassa. Hänellä oli televisiorooleja esimerkiksi Freddienä 1990-luvun alun saippuasarjassa "Eldorado". Hän loi myös teatteriuran, johon kuului esiintymisiä Royal Shakespeare Companyssa ja Royal National Theatressa.
Curram sai näyttelijän koulutuksen RADA:ssa. Kirjailijana hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa "Man on the Beachin" vuonna 2004.
Curram oli vuosina 1964–1985 naimisissa näyttelijä Sheila Gishin kanssa. Pari sai kaksi tytärtä, Kay Curramin ja Lou Gishin, joista molemmista tuli näyttelijöitä.
Curram kuoli 92 vuoden iässä 1. kesäkuuta 2025.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1963

Pesäpallon SM-sarja 1963 oli yllätyksellinen. Nousijajoukkue Sotkamon Jymy voitti Suomen mestaruuden ja hallitseva mestari Ilmajoki putosi sarjasta. Myös takavuosien suurseura Lahden Mailaveikot putosi mestaruussarjasta, jossa sitä ei sen koommin ole nähty. Uudelleenjärjestelyn vuoksi sarjasta putosi peräti viisi joukkuetta ja vain kaksi uutta nostettiin tilalle. Vuodesta 1964 alkaen mestaruussarja pelattiin kaksinkertaisena kahdentoista joukkueen sarjana.
Sotkamo voitti viimeisellä kierroksella Puurtilan 4–0 ja mestaruus oli sillä selvä, vaikka Puna-Mustatkin voittivat oman ottelunsa. Hongikolle oli langennut lepovuoro viimeiselle kierrokselle ja niinpä se sai seurata pronssimitalien valumista Vimpeliin tämän löylyttäessä Loimaata 9–0 – kahdeksankin juoksun voitto olisi riittänyt.
Sotkamon mestaruuden kruunuksi Kainuun joukkue voitti myös Pesäpallon Maakunta Cupin.
Mestaruussarja.
Sarjataulukko.
Viisi viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. 
Sotkamon joukkue: Lauri Mustonen, Veikko Keskitalo, Juhani Suutarinen, Aulis Väisänen, Matti Korhonen, Pasi Vuorinen, Martti J. Korhonen, Seppo Kerttula, Erkki Kemppainen, Eero Moilanen. Vaihtopelaaja: Seppo Sammelvuo (ent. Suutari).
Puna-Mustien joukkue: Mauri Juvonen, Yrjö Pauloff, Nils Nikander, Heikki Kujala, Unto Lammi, Uuri Ståhlhammar, Antero Viherkenttä, Leevi Kujala, Rauno Eskola, Väinö Hautala.
Vimpelin Vedon joukkue: Veikko Latvala, Paavo Mäkelä, Markus Lakaniemi, Mikko Peltola, Jaakko Nygård, Kyösti Latvala, Kalervo Havinen, Viljo Niemi, Rauno Latvala, Tuomo Vihriälä, Paavo Sippola, Olli Latvala, Lauri Pippola, Timo Männikkö, Pekka Heikkilä, Väinö Lillstrang.
Lyöjätilasto.
Lahden Mailaveikkojen Veikko Kankkonen löi eniten kunnareita – 6. Viiteen pääsee yllä mainitusta listasta löytyvien lisäksi LMV:n Leevi Nyman.
Etenijätilasto.
Etenijäkilpailuun oli keksitty menetelmä, jossa tuotujen juoksujen lisäksi annettiin myös "tyylipisteitä".
Mikko Kalliomaa

Mikko Antti Sakari Kalliomaa (s. 1951) on suomalainen kuoronjohtaja ja sovittaja, jolle tasavallan presidentti myönsi director musices -arvonimen 26. marraskuuta 2004. 
Hän on suorittanut musiikinopettajan tutkinnon Jyväskylän Yliopistossa sekä opiskellut kuoronjohtoa Sibelius Akatemiassa ja myös Klemetti-Opiston kuoronjohtokursseilla.
Hän on ollut mukana perustamassa 1990-luvun alussa Suomen Viihdekuoroliittoa ja toiminut sen johtotehtävissä perustamisesta lähtien 10 vuoden ajan.
Kalliomaa on toiminut vuosia kuoronjohtajana muun muassa Lahden Mieskuoron organisatiossa, Hollolan Mieskuorossa, Lahden Viihdekuorossa ja Hollolan Viihdekuorossa. 
Mikko Kalliomaa on tuottelias viihteellisen kuoromusiikin sovittaja ja hänen sovituksia on julkaistu nuotteina.
Swanien isä

Swanien isä. Pekka Koskenkylän elämä aallonharjalla on Swan-purjeveneitä valmistavan Nautorin perustajan Pekka Koskenkylän elämäkerta. Teoksen on kirjoittanut Koskenkylän puoliso, toimittaja Pirkko Koskenkylä, ja se on ilmestynyt Tammen kustantamana vuonna 2009.
Sisältö.
Pekka Koskenkylän ensimmäinen vene oli apen autotallissa Pietarsaaressa rakennettu alus, jonka Koskenkylä myi tuttavalleen. Siitä saadut rahat hän sijoitti 1966 yrityksen perustamiseen ja tuotannon aloittamiseen. Ensimmäisenä vuonna valmistui neljä Swan 36 -venettä, joista yksi mahonkinen. Mahonkiveneen mukaan tehtiin muotti, jolla valmistuivat lasikuituveneet. Vuonna 1969 tulipalo tuhosi muotin ja 13 rakenteilla ollutta venettä. Tiukassa tilanteessa enemmistöosakkaaksi tuli Koskenkylän entinen työnantaja Schauman. Nautorin tuotanto oli sata venettä vuodessa ja veneiden maine oli levinnyt maailmalla, kun Koskenkylä luopui yrityksestä 1973 kokonaan.
Nykyisin Koskenkylä asuu Ranskassa maatilalla vaimonsa kanssa.
Red Deer

Red Deer on kaupunki keskisessä Albertassa, Kanadassa, jossa oli 82 772 asukasta vuonna 2006. Kaupunki sijaitsee Calgary–Edmonton-käytävän puolivälissä. Red Deer on Albertan kolmanneksi väkirikkain kaupunki Calgaryn ja Edmontonin jälkeen. Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat öljyteollisuus sekä maataloudessa maanviljely ja karjankasvatus.
Historia.
Red Deer on saanut nimensä kaupungin läpi virtaavasta samannimisestä joesta. Red Deer -joki on ollut tärkeässä asemassa alueen First Nations -intiaaneille. Tuhansien vuosien aikana intiaanit metsästivät joen lähistöllä viihtyviä biisoneita, peuroja, hirviä ja vapiteja ruuaksi sekä majavia ja muita turkiseläimiä lämpimien vaatteiden valmistusta varten. Myöhemmin he kävivät vaihtokauppaa turkiksilla eurooppalaisten turkiskauppiaiden kanssa. 1900-luvun puolivälin tienoilla alueella asui mustajalka-, cree-, nakoda- ja metis-intiaaneja.
Red Deerin varrella oli runsaasti vapiteja, joten paikalliset intiaanit kutsuivatkin jokea nimellä "Waskasoo seepee" (). Ensimmäiset eurooppalaiset luulivat alueen vapiteja eurooppalaisiksi saksanhirviksi ja nimesivät joen väärin Red Deer -joeksi (saksanhirvi on englanniksi "red deer"). Myöhemmin paikalle perustettu kaupunki peri saman väärin käännetyn nimen. Red Deerin sivujoki "Waskasoo Creek" kantaa edelleen creen kielistä nimeä.
Kovotekniikka

Kovotekniikka Oy oli naantalilainen vuonna 1988 perustettu elektroniikkayritys. Se oli Suomen suurin info-tv-järjestelmien myyjä. Lisäksi se valmisti muun muassa julkisten tilojen äänentoistolaitteita, sekä sopimusvalmistajana piirikorttiladontaa ja mekaanista kokoonpanoa. Yritys ajautui konkurssiin heinäkuussa 2011.
Vuodesta 2002 lähtien yritys valmisti televisioon liitettävää TV-Kotiturva -laitetta, joka toimii palovaroittimen tavoin, antaa hälytyksen ja ohjaa kytkimen katkaisemaan laitteesta virran.
Historia.
Yritys perustettiin vuonna 1988, kun Olavi Hillgrén ja muutama muu Finluxin entinen työntekijä perustivat sen Finluxin erikoislaiteosaston lopetettua. Myöhemmin yritys siirtyi kokonaan Hillgrénien perheen omistukseen. Yritys sai hyvän alun, kun Finluxin asiakkaat seurasivat mukana. Aluksi yritys valmisti info-tv-järjestelmiä muun muassa kouluille ja yrityksille sekä teki elektroniikkateollisuudelle alihankintatyötä.
Yritys joutui laman kouriin 1990-luvun alussa muun elektroniikkateollisuuden tavoin, mutta selvisi siitä vaikka tilaukset pahimmillaan puolittuivat. Vuonna 1999 johdossa ollut Olavi Hillgrén vaihtui hänen tyttäreensä Pia Hillgrén-Pöyhöseen.
Yritys oli vahvassa nousussa ja investoi itseensä 2000-vuosikymmenen puolessa välissä, liikevaihdon ollessa parhaimmillaan vuonna 2006 11,9 miljoonaa euroa ja henkilöstöä 45.
Vuonna 2007 yritys oli talousvaikeuksissa ja hakeutui yrityssaneeraukseen. Saneeraus johti asiakaspakoon, suurten asiakkaiden kuitenkin säilyessä. Tultaessa vuoteen 2008 yrityssaneeraus onnistui, mutta liikevaihto tippui edellisvuodesta 78 %. Yritys ajautui konkurssiin heinäkuussa 2011.
Ateenalaisten laulu

Ateenalaisten laulu on alkujaan ruotsalaisen Viktor Rydbergin kirjoittama runo, joka tunnetaan Suomessa Jean Sibeliuksen säveltämänä kappaleena.
Rydbergin "Athénarnes sång" ilmestyi runoelmassa "Dexippos" vuonna 1876 tai 1882. Rydberg kirjoitti "Dexippos"-runoelman ateenalaisen historioitsija Deksippoksen muistoksi. Tähän runoelmaan sisältyy "Athénarnes sång", joka on mukaelma spartalaisen Tyrtaioksen 600-luvulla eaa. kirjoittamasta elegiasta. Runoelmassa on myös vastaava "Goternas sång". Deksippoksen aikana gootteihin kuuluneet herulit valtasivat vuonna 267 jaa. Ateenan ja tuhosivat kaupunkia pahasti. Aluksi vaikutti siltä, että ateenalaiset eivät pystyisi vastarintaan, mutta Deksippos käytti hyväkseen vanhoja sankarirunoja, kokosi Thukydideen innoittamana 2 000 miehen armeijan ja karkotti herulit.
Ateenalaisten laulu Suomessa.
Suomen suuriruhtinas ja Venäjän keisari Nikolai II allekirjoitti 15. helmikuuta 1899 Helmikuun manifestin, joka aiheutti Suomessa voimakasta vastustusta. Jean Sibelius sävelsi samana vuonna Rydbergin tekstiin "Athénarnes sångin". Hän johti 26. huhtikuuta 1899 konsertin, jossa Helsingin filharmonisen seuran orkesteri, Akademiska Sångföreningen ja poikakuoro kantaesittivät hänen ensimmäisen sinfoniansa ja "Athénarnes sångin". Sibeliuksen harmiksi ensimmäinen sinfonia jäi täysin heti suosituksi nousseen "Athénarnes sångin" varjoon. Monet yrittivät heti kääntää laulua suomeksi. Yrjö Weilin teki nimimerkillä "Yrjö Weijola" seuraavana kesänä yleisimmin käytetyn käännöksen.
Paavo Castrénin mukaan muutamat lähteet ilmoittavat "Ateenalaisten laulun" suomentajaksi Eino Leinon. Hänen mukaansa tämä tieto on levinnyt laajalti, mutta virallisen käännöksen on tehnyt kuitenkin Weijola.
Runosta on useita suomenkielisiä versioita, joista tunnetuin on Weijolan.. Muita suomenkielisiä versioita ovat tehneet Leino, Lauri Viljanen, Yrjö Jylhä, Valter Juva ja Päivö Oksala.
"Ateenalaisten laulu" on Kadettikoulun kunniamarssi.
Sisko Kopiloff

Sisko Anneli ”Piukku” Kopiloff (s. 20. syyskuuta 1961 Laukaa) on entinen suomalainen keihäänheittäjä ja nykyinen padel-urheilun uranuurtaja Suomessa. Hän edusti uransa aikana ainakin Lievestuoreen Kisaa, Kuortaneen Kuntoa ja Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Häntä valmensi Seppo Siitonen.
Kopiloff voitti Kalevan kisoissa kultaa Kokkolassa 1978 tuloksella 52,56. Hopeaa hän sai 1979 ja 1980. Hän edusti Suomea kolmessa aikuisten maaottelussa sijoittuen parhaimmillaan kolmanneksi Helsingissä ja Lontoossa käydyissä maaotteluissa 1978. Bydgoszczin 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1979 hän oli kolmastoista.
Kopiloff heitti ennätyksensä 59,86 Saarijärvellä 10. heinäkuuta 1982.
Padel.
Kopiloff tutustui padeliin 1990-luvulla Gran Canarialla Espanjassa ja hän rakensi Kalastajatorpan tenniskentille Suomen ensimmäisen tilapäisen padelkentän vuonna 2003. Hän oli perustamassa Suomen padelliittoa vuonna 2009 ja toimi sen toiminnanjohtajana vuoden 2016 loppuun. Kopiloffin Propadel-yhtiö rakennetti padel-kentät Sörnäisten rantatien varteen loppukesästä 2017. Kopiloff palkittiin vuoden 2022 Urheilugaalassa Urheilukulttuuri-palkinnolla. Perusteluissa kerrottiin mm. että ”Kopiloff on tehnyt miltei 20 vuotta suurella sydämellä työtä padelin puolesta”.
Aarne Talasmo

Aarne Talasmo, sukunimi aik. "Frilander", kirjailijanimi Antero Virkki (19. elokuuta 1899 Pieksämäki – 12. elokuuta 1984 Lappeenranta) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Talasmon vanhemmat olivat ylösottaja Abel Frilander ja Wilhelmiina Sihvonen. Hän kävi kansakoulun sekä kasvatuksellisen veistokoulun ja valmistui kansakoulunopettajaksi seminaarista 1922. Talasmo toimi opettajana Lemillä Juvolan kansakoululla 1922–1923, Rantasalmella Kolkontaipaleen koululla 1923–1928 ja Haapajärven kirkonkylän kansakoulussa 1928–1939 sekä 1945–1958. Talasmo oli viimeksi Haapajärven kansalaiskoulun johtajana 1958–1962. 
Vapaussotaan vapaaehtoisena osallistunut Talasmo toimi 1930-luvulla Haapajärven suojeluskunnan paikallispäällikkönä sekä Raahen suojeluskuntapiirin VII alueen vt. aluepäällikkönä. Hän toimi myös Haapajärven kunnan ja osuuskassan tilintarkastajana ja oli Haapajärven opettajayhdistyksen sekä Ylivieskan opettajayhdistyspiirin puheenjohtajana. Lisäksi Talamo toimi 1930–1939 kouluhallituksen järjestämien veistonohjaajakurssien johtajana. Hän suunnitteli ja toteutti 1957 kouluille havaintovälineeksi tarkoitetun puulajikokoelman.
Talasmo kirjoitti 1940-luvulla poikien seikkailukirjoja nimimerkillä "Antero Virkki".
Teoksia.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Antero Virkki":
Ojanperä (Rovaniemi)

Ojanperä on Rovaniemellä sijaitseva pieni asutusalue, joka sijaitsee Pöykkölän vieressä Kemijoen itäpuolentien varrella. Se sijaitsee n. 4 kilometrin päässä kaupungista. Ennen vuotta 2006 Ojanperä sijaitsi Rovaniemen maalaiskunnan puolella.
Kemijoen itäpuolentie eli Seututie 926 päättyy Ojanperän ja Pöykkölän väliseen risteykseen.
Ojanperän länsipuolella sijaitsee Paavalniemi ja itäpuolella Pöykkölä.
Valkonaamiomuura

Valkonaamiomuura ("Pithys albifrons") on Amazonasin alueella Etelä-Amerikassa tavattava puumuuriin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan valkonaamiomuura on 12–12,5 cm. Sekä koiras- että naarasvalkonaamiomuurat ovat ulkonäöltään samannäköisiä. Lajin selkä ja siivet ovat väritykseltään tumman sinertävän harmaat. Niska ja vatsa ovat kirkkaan punaruskeat. Päälaki ja pään sivut ovat mustat. Valkonaamiomuuralla on nokan tyvessä kaksi tunnusomaista kookasta valkoista pystytöyhtöä. Nokka on pitkähkö ja musta. Nuoret linnut ovat väritykseltään vaaleampia ja töyhdöt puuttuvat.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Valkonaamiomuuraa tavataan Venezuelan eteläosista, Surinamesta, Guyanasta, Ranskan Guyanasta, Amazonasin alueen Brasiliasta Amazonjoen pohjoispuolelta, sekä Kolumbian, Ecuadorin ja Perun itäosista. Lajin elinympäristöä ovat kosteiden metsien ja metsien reunamaiden pohjakerrokset.
Elintavat.
Valkonaamiomuurat seuraavat aktiivisesti sotilasmuurahaisparvia ravintoa etsiessään. Ne voivat kerääntyä jopa yli 12 yksilön parviksi seuratessaan muurahaisia. Vaikka linnut ovat hyvin rohkeita, niitä on usein vaikea havaita ja ne piiloutuvat nopeasti aistiessaan vaaran.
Valkonaamiomuuran pesimäkausi kestää maaliskuulta huhtikuulle. Pesä sijaitsee puussa ja naaras munii kaksi vaaleanpunertavaa ruskeapilkullista munaa.
Jarl Sund

Jarl Anders ”Julle” Sund (14. helmikuuta 1932 Vaasa – 21. joulukuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen sähköasentaja ja ammattiyhdistysjohtaja.
Sund oli Suomen Elintarviketyöläisten Liiton aluesihteeri vuodesta 1962 ja vuodesta 1969 liiton puheenjohtaja. Hänen valintaansa puheenjohtajaksi vastustivat puoluejohtaja Arvo Hautala ja SKP:n johto. Sund oli omapäinen johtaja, joka ei antanut puolueen vaikuttaa ratkaisuihinsa eikä sitonut liittoa tupoon. Vuoden 1976 lakko oli liiton tiukin vaihe, eikä lakkoja sittemmin järjestetty. Sund jäi tehtävästä eläkkeelle 1992.
Sund oli kotoisin ruotsinkielisestä työläiskodista Vaasan Palosaaresta. Hän harrasti mieskvartettilaulua ja soitti Vaasan kirkon orkesterissa toista viulua. Myös urheilu kuului hänen harrastuksiinsa. Hän työskenteli sähköasentajana Vaasan Sähkö Oy:ssä 1947–1962.
Turun Aikuiskoulutuskeskus

Turun Aikuiskoulutuskeskus (Turun AKK) on varsinaissuomalainen aikuiskoulutuskeskus, jossa voi opiskella perus-, ammatti- tai erikoisammattitutkintoja useilla eri koulutusaloilla (ks. lista alempana). Turun AKK:hon voi hakea opiskelemaan milloin tahansa, ympäri vuoden. Turun AKK:lla on myös oma oppisopimustoimisto. 
Vuosittain oppilaitoksessa suoritetaan noin 800 koko tutkintoa, tuhansia tutkinnon osia sekä erilaisia kortteja, pätevyyksiä ja sertifikaatteja. Koulutusta järjestetään Artukaisissa Turussa kahdessa rinnakkaisessa kiinteistössä. Yritysasiakkaiden on mahdollista ostaa myös räätälöityjä koulutuksia. Tarpeen tullen koulutuksia voidaan järjestää myös yritysten omissa tiloissa.
Thomas Götzl

Thomas Götzl (s. 31. elokuuta 1990 Lauf an der Pegnitz, Baijeri, Saksa) on suomalais-saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista FC Ambergia. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hänellä on sekä Suomen että Saksan kansalaisuus. 
Götzl siirtyi Rovaniemen Palloseuraan kaudeksi 2011, mitä ennen hän pelasi Saksassa muun muassa Hansa Rostockin kakkosjoukkueessa. Talvella 2012 Götzlin uutisoitiin siirtyneen Saksan seitsemänneksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan FC Ambergiin ja keskittyvän jalkapallouran sijasta siviilitöihin.
Götzl on edustanut Suomea poikamaajoukkueissa alle 17-, alle 18- ja alle 19-vuotiaissa.
Alameda

Alameda on kaupunki Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Alamedassa oli Vuoden 2000 väestönlaskennassa 72 259 asukasta. Keski-ikä oli tuolloin 38. Kaupungin pinta-ala on 59,5 km², josta 31,5 km² on vettä.
Alamedassa sijaitsee myös luonnonsuojelualueeksi ehdotettu Naval Air Station Alameda, jossa on kuvattu mm. Myytinmurtajia sekä Matrixia.
Victor Young

Albert Victor Young (8. elokuuta 1900 Chicago – 10. marraskuuta 1956 Palm Springs) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, sovittaja, viulisti ja kapellimestari. Hänen uransa Hollywoodissa kesti yli 20 vuotta, jona aikana Young sävelsi musiikkia yli 300 elokuvaan. 
Youngin isä oli Chicago Opera Housen tenori William Young, joka hylkäsi kaksi lastaan perheen äidin kuoltua. Kymmenvuotias Young muutti siskonsa kanssa isovanhempiensa luokse Puolaan. Hän opiskeli Varsovan konservatoriossa ja teki musiikillisen ensiesiintymisensä Varsovan filharmonisessa orkesterissa 13-vuotiaana. Young kiersi sooloartistina Euroopassa, kunnes ensimmäisen maailmansodan syttymisen takia muutti takaisin Yhdysvaltoihin. 
Young toimi 1920-luvulla Ted Fio Rito Orchestran viulistina ja sovittajana. Chicagossa hän toimi orkesterin johtajana Chicago Theaterissa ja State and Lake Theaterissa. Youngilla oli myös tanssiorkesteri Edgewater Beach Hotelilla. Hän aloitti myös uransa radiossa Chicagossa 1920-luvun lopulla, mutta hän muutti New Yorkiin vuonna 1931 ja jatkoi siellä radiouraansa. Vuonna 1935 Young muutti Los Angelesiin ja perusti oman menestyksekkään orkesterinsa. Myöhemmin hän alkoi toimia Paramount Picturesin johtavana säveltäjänä ja sovittajana. 
Young oli 22 kertaa ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi, mutta ainoa Oscar tuli postuumisti vuonna 1957 elokuvasta "Maailman ympäri 80 päivässä".
Young kuoli 56-vuotiaana kotonaan aivoverenvuotoon kesken "Sissipartion" musiikin teon.
Jeremy Cronin

Jeremy Cronin (s. 12. syyskuuta 1949) on eteläafrikkalainen poliitikko, apartheidin vastainen aktivisti, filosofi ja runoilija.
Jeremy Cronin opiskeli Kapkaupungin ja Sorbonnen yliopistoissa ja työskenteli myöhemmin Kapkaupungin yliopiston filosofian laitoksella. Vuonna 1976 hänet tuomittiin vankeuteen seitsemästätoista terroriteosta – SACP:n ja ANC:n pamflettien levittämisestä. Hän suoritti rangaistuksen Pretorian vankilassa 1976–1983. Vapauduttuaan vankilassa Cronin toimi United Democratic Frontissa ja muun muassa luki runojaan mielenosoituksissa ja kuolleiden apartheidin vastustajien hautajaisissa. Vuosien 1985–1987 poikkeustilojen aikana hän vältti täpärästi pidätyksen ja vietti lopulta kolme vuotta maanpaossa Lontoossa ja palasi maahan SACP:n ja ANC:n laillistamisen jälkeen.
Cronin osallistui Demokraattisen Etelä-Afrikan kokoukseen ANC:n valtuuskunnassa ja on toiminut SACP:n varapääsihteerinä. Hän on ollut Etelä-Afrikan parlamentin jäsen vuodesta 1999 ja vuonna 2009 hän on toiminut hallituksessa varaministerinä vastuualueenaan liikenne.
Croninin ensimmäinen runokokoelma "Inside" (1983) käsitteli runoilijan kokemuksia vankilassa ja myöhemmät teokset "Even the Dead" (1997) ja "Inside and Out" (1999) osaltaan Etelä-Afrikan suurta muutosta 1990-luvulla.
Staffan Holmström

Staffan Holmström (s. 19. joulukuuta 1985 Karjaa) on suomalainen riistamaaliampuja.
Holmström on saavuttanut MM-kilpailuissa kolme hopeaa ja lisäksi poikien sarjassa EM-pronssia.