Alice Neel

Alice Neel (28. tammikuuta 1900 Merion Square, Pennsylvania – 13. lokakuuta 1984 New York) oli amerikkalainen kuvataiteilija, jonka ura ulottuu 1920-luvulta 1980-luvulle. Neelin tuotantoon sisältyy erityisesti muotokuvia, mutta hän maalasi myös maisemia ja asetelmia. Teoksissaan hän käsitteli sukupuolta, identiteettiä, traumaa sekä yhteiskunnallista eriarvoisuutta. Hänen tuotantonsa oli otteeltaan paitsi vasemmistolaista myös feminististä. 
Elämä ja tuotanto.
Alice Neel syntyi Pennsylvaniassa vuonna 1900 viisilapsisen perheen neljäntenä lapsena. Hänen vanhempansa olivat kirjanpitäjä George Washington Neel ja Alice Concross Hartley Neel. Hän kouluttautui vuosina 1921–1925 naisten taidekoulussa Philadelphiassa (Philadelphia School of Design for Women). Jo opiskeluaikanaan hän kiinnostui ajan sosiaalista todellisuutta kuvanneen Ashcan school -liikkeen realistisesta ilmaisusta. 
Valmistuttuaan vuonna 1925 hän avioitui kuubalaisen kuvataiteilija Carlos Enríquez Gómezin kanssa. Pariskunta muutti Havannaan, jossa syntyi vuonna 1926 heidän nuorin tyttärensä Santillana, joka kuitenkin menehtyi alle vuoden ikäisenä. Osan Kuubassa vietetystä ajasta perhe asui La Viborassa, jonka taiteilijayhteisöissä taide ja vasemmistolainen politiikka kietoutuivat tiiviisti toisiinsa. Siellä Neel omaksui myös omalle taiteelliselle työskentelylleen ominaiseen vasemmistolaisen ja yhteiskunnallisen otteen. Perhe palasi vuonna 1927 New Yorkiin, jossa vuoden kuluttua syntyi toinen tytär Isabetta. Carlos Enríquez vei Isabettan kuitenkin mukanaan Kuubaan 1930. Ensimmäisen lapsen kuolema ja toisen huoltajuuden menetys johtivat Neelin hermoromahdukseen ja hän oli laitoshoidossa syksyyn 1931 asti. Sen jälkeen Neel muutti Greenwich Villageen rakastajansa Kenneth Dolittlen kanssa, joka tutustutti hänet kommunistisen puolueen jäseniin. Vuonna 1938 Neel muutti Spanish Harlemin maahanmuuttajayhteisöön, jossa hän asui ja työskenteli yli kahdenkymmenen vuoden ajan. 
Neel kuvasi 1930-luvun maalauksissaan ystäviään, vasemmistoaktivisteja sekä Greenwich Villagen boheemeja sekä Harlemiin muutettuaan myös New Yorkin mustia ja latinoita. Hänen teoksiinsa taltioitui niin yhteiskunnan kermaa ja älymystöä kuin yhteiskunnan marginalisoimia kuten drag queeneja, homoja ja seksityöläisiä. Neelin figuratiivinen ilmaisu erosi abstrakteista suuntauksista, jotka vahvistuivat toisen maailmansodan jälkeen ja hän sai taiteelliselle työlleen huomiota vasta uransa loppupuolella. 
Neel maalasi myös alastonkuvia jo 1930-luvulla, aikana jolloin alastomuus oli vielä kiistanalaista ja etenkin taiteilijanaisille sopimaksi katsottu aihe. Hänen maalaamansa naisalastomat haastoivat tapaa, jolla naiset oli taiteen historiassa totuttu maalaamaan miehisen katseen kauniina, anonyymeinä, ajattomina ja passiivisina kohteina. Neelin alastonmaalaukset nostivat esille naisen kokemuksen ja seksuaalisuuden ja haastoivat totunnaisia naiskuvia ja kauneusideaaleja. Monissa naisalastomissaan Neel kuvasi myös raskaanaolevia naisia.
Neel teki suurimman osan tuotannostaan saamatta sille juuri lainkaan huomiota. Kiinnostus hänen työtään kohtaan lisääntyi vasta 1960- ja 1970-luvuilla. Tuolloin Neelin naiskuvia ja naisten yhteiskunnallista asemaa kriittisesti tarkasteleva tuotanto kytkettiin feminismin vahvistuvaan toisen aaltoon. Hän oli yksi taiteilijanaisista, jotka feministitaiteilija Mary Beth Edelson kuvasi teokseensa "Some Living American Women Artists" (1972). Whitney Art Museum järjesti ensimmäisen Neelin tuotannon takautuvan näyttelyn vuonna 1974.