Viipurin sotilassairaala

Viipurin sotilassairaala eli Suomen armeijan Sotilassairaala 2 valmistui Viipurin Neitsytniemelle Palotorin reunalle vuonna 1932. Nykyään sen tiloissa toimii edelleen sotilassairaala, nyt Venäjän federaation asevoimien sotilassairaala. 
Rakennuksen ovat suunnitelleet puolustusministeriön yliarkkitehti Torsten Elovaara apunaan arkkitehdit Elsi Borg ja Olavi Sortta ent. Sahlbom. Rakennuksen pääsisäänkäynnin lähellä olevat julkisivut peitettiin leijonakuvilla, jotka neuvostovallan aikana on poistettu.
Tsaarivallan ajan sairaalana.
Ensimmäinen maininta sairaalasta Neitsytniemen alueella, jossa venäläiset sotilasvaruskunnat sijaitsi, on peräisin 1700-luvun lopulta. Se sijaitsi puurakennuksissa, jotka olivat käytön aikana melko rappeutuneet. 1840-luvulla varuskuntasairaalalle rakennettiin uusia rakennuksia Venäjän valtakunnan sotilasministeriön suunnitteluosaston arkkitehdin Petr Tamanskyn suunnitelman mukaan.
Itsenäistyneen Suomen sotilassairaalana.
Suomen itsenäistyttyä vuonna 1917 Venäjänvallan aikainen sairaala siirtyi puolustusministeriön alaisuuteen. Kesäkuussa 1918 laitos aloitti toimintansa uudelleen lääninsairaalan ylilääkärin, professori P.W. Granbergin ja Viipurin I kaupunginlääkärin Magnus Gaddin avustuksella. Uuden sairaalarakennuksen tarve tuli esille jo 1920-luvun alussa, mutta asiassa päästiin eteenpäin Viipurin Sotilassairaalan ylilääkäriksi vuonna 1928 valitun, lääkintämajuri, myöhemmin -eversti Johannes Heinosen kaudella, joka kesti aina talvisodan syttymiseen eli syksyyn 1939.
Vuonna 1930 sairaalassa oli 401 sairaansijaa, joista 77 oli kirurgisia, 29 silmätautia, 50 korva-, nenä- ja kurkkutautia ja 50 ortopedia, sekä 100 vuodepaikkaa iho- ja sukupuolitautiosastoilla. Vuonna 1931 rakennettiin arkkitehtien Elovaaran, Borgin ja Sortin suunnitelman mukaan uusi 183-paikkainen rakennus, joka otettiin käyttöön 20.1.1932 ja vihittiin virallisesti 22.6.1932 Tasavallan presidentti P. E. Svinhufvudin ja Ellen Svinhufvudin vihkiessä rakennuksen. Vanhoissa sairaalarakennuksissa oli edelleen 347 sairaansijaa, joten Viipurin Sotilassairaalassa oli nyt yhteensä 530 sairaansijaa.
Sotavuodet - toiminnassa jatkosodan aikana.
Puolustusvoimain ylilääkäri Väinö F. Lindén antoi 12.10.1939 määräyksen Viipurin sotilassairaalan välittömästä evakuoinnista Joutsenon Rauhaan. Viipurin sotilassairaalan toteutettiin sairasjunakuljetuksella seuraavana päivänä 13.10.1939. Se toimi 30.11.1939 alkaneen talvisodan aikana 43. sotasairaalaksi (43.SotaS) muutettuna Joutsenossa Rauhan piirimielisairaalassa ja Tiuruniemen parantolassa. Viipurin sotilassairaalan Rauhaan muuton jälkeen Neitsytniemen rakennuksessa toimi 5. Kenttäsairaala.
Talvisodan päätyttyä 13.3.1940 välirauhan aikaan sotasairaala siirrettiin Joutsenosta Nokialle Pitkäniemen sairaalaan, jossa se toimi 31.05.1940 asti. Touko-kesäkuussa 1940 se siirrettiin Lahteen, ja Viipurin Sotilassairaala aloitti siellä toimintansa 29.7.1940 8. sotasairaalan yhteydessä. Ensimmäiset sijoituspaikat olivat Lahden kansanopistolla ja Vierumäen urheiluopistolla. Viipurin Sotilassairaalasta tuli 1.4.1941 Keskussotilassairaala 2 (KSS 2) sijoituspaikkana Lahti, koska Viipuriin palaaminen ei näyttänyt enää mahdolliselta. 
Jatkosodassa suomalaisten vallattua Viipurin 13. sotasairaala (13.SotaS) siirtyi Viipuriin 1.11.1941 Talvisotaan asti toimineeseen Viipurin sotilassairaalaan. Potilaspaikkoja oli tällöin rakennuksessa 735. Sotasairaala toimi Viipurissa aina kesäkuuhun 1944, jolloin Neuvostoliitto valloitti suurhyökkäyksellään kaupungin. 
Ohessa kuvaus sairaalan viime hetkistä kesäkuussa 1944 Viipurissa sairaalassa työskennelleen lotan kuvaamana: 
Jatkosota päättyi Neuvostoliiton kanssa 4.9.1944 tehtyyn aselepoon ja 19.9.1944 solmittuun välirauhaan. Lahden alueella toiminut 8. sotasairaala (8.SotaS) lakkautettiin marraskuun lopussa 1944, ja siitä muodostettiin 1.12.1944 alkaen taas 
KSS 2, joka korvasi pysyvästi menetetyn Viipurin Sotilassairaalan. Käynnistämistoimet saatiin vietyä päätökseen vasta 10.1.1945 mennessä.
Neuvostoliiton ja Venäjän sotilassairaalana.
Neuvostoliiton ja sitä seuranneen Venäjän aikana vuodesta 1944 nykypäivään rakennus on ollut edelleen sotasairaalana. Pääsisäänkäynnin leijonakuviot on poistettu jo neuvostoaikana.