Conolophus marthae

Conolophus marthae on Galápagossaariin kuuluvan Isabelan Wolf-tulivuoren pohjoisrinteillä tavattava leguaani. Galápagossaarilla se on yksi kolmesta oman sukunsa "Conolophus" lajista. "C. marthaen" ehkä silmiinpistävin piirre on sen pään ja ruumiin vaaaleanpunainen väritys. Laji kuvailtiin tieteelle vasta vuonna 2009. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on luokitellut sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. Sen kannan koko on pieni ja esiintymisalue rajallinen.
Taksonomia.
"Conolophus marthae" on "Conolophus"-suvun leguaani. Sukuun kuuluu kaksi muuta lajia, "Conolophus subcristatus" ja "Conolophus pallidus", joita "C. marthaen" tapaan tavataan vain Galápagossaarilla. "C. marthae" luokiteltiin omaksi lajikseen vuonna 2009. Eroja suvun kahteen muuhun lajiin on sen morfologiassa, geneissä ja käyttäytymisessä. Sen mitokondrion DNA eroaa kahdesta muusta lajista noin 7 %, kun kahden muun lajin välinen ero on vain noin 2 %. Laji on nimetty sen tieteelle kuvailleen Gabriele Gentilen kuolleena syntyneen tyttären mukaan.
Piirteet.
Lajin ehkä huomattavin piirre on sen pään ja ruumiin vaaleanpunainen väritys. Ruumissa on mustia raitoja, joiden lukumäärä ja muoto vaihtelevat yksilöittäin. Koirailla on rasvakudoksen muodostama niskaharja, jossa on kartiomaisia suomuja. Suomuja on lisäksi pään yläosassa. Häntä on pyöreä, eikä se litisty sivuttain. Aikuisen koiraan ruumiin pituus ilman häntää on noin 47 cm, ja hännän pituus on 61,4 cm. Paino on keskimäärin 5 kg. Koiraat ovat huomattavasti naaraita kookkaampia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"Conolophus marthae" esintyy vain Galápagossaariin kuuluvan Isabelan Wolf-tulivuoren pohjoisrinteillä noin 600–1 700 netrin korkeudella merenpinnasta. Sen tunnetulla esiintymisalueella on kokoa vain 25 km². Vuorella sitä tavataan aina sen kalderan reunoille saakka, mutta ei itse kalderassa. Mahdollisesti ne liikkuvat vuorta alaspäin toukokuun ja heinäkuun välisenä kautena, jolloin kasvillisuus vuoren yläosassa kuivuu. Lajin elinympäristö on kuivaa trooppista pensaikkomaata tulivuoren huipulla ja trooppista kuivaa metsää sen rinteillä.
Elintavat.
Lajia on tutkittu suhteellisen vähän ja sen biologia tunnetaan heikosti. Leguaaneille tyypillinen nyökkäily on yksi lajia muista "Conolophus"-suvun lajeista erottava piirre. Lajilla on oma nyökkäilytyylinsä. Nyökkäilytyyli on olennainen piirre lisääntymiskäyttäytymisessä ja imeisesti myös tärkeä este lajin risteytymiselle "C. subcristatus" lajin kanssa, jota muuten tavataan samalla alueella. Joissakin tutkimuksissa naarailla todettiin ultraäänilaitteilla olevan kerrallaan 4–7 munaa, eli todennäköisesti keskimäärin vähemmän, kuin suvun muilla lajeilla.
Galapagosinhiirihaukka ("Buteo galapagoensis") on lajin ainoa kotoperäinen petoeläin. Saarelle tuodut mustarotta ("Rattus rattus") ja villiintyneet kissat ("Felis catus") saattavat syödä munia ja nuoria yksilöitä. Leguaaneilla on loisia ja Wolf-tulivuorella esiintyy esimerkiksi runsaasti punkkeja.
Uhat ja suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Vuosina 2009–2010 tehdyssä tutkimuksessa täysikasvuisia yksilöitä arvioitiin olevan 192. Hyvin pieni kanta ja rajallinen levinneisyysalue lisäävät esimerkiksi sisäsiittoisuuden ja mahdollisten luonnonkatastrofien, kuten tulivuorenpurkausten muodostamaa uhkaa. Wolf on edelleen aktiivinen tulivuori. Mahdollisia uhkia ovat myös tulokaslajit, loiset, risteytyminen ja kuivuudet.
Laji on muiden sukunsa jäsenten tapaan osa CITES-sopimuksen liitettä II ja sen koko esiintymisalue on osa Galápagosin kansallispuistoa. Lajin kasvatusta tarhaolosuhteissa suojelumielessä on harkittu.