tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
500-sarjan Shinkansen

500-sarjan Shinkansen () on japanilainen suurnopeusjuna. Junat hankittiin 16-vaunuisina ja suunniteltiin 320 km/h nopeuksiin, joskin sallittu nopeus oli 300 km/h. Junan kaikki akselit on moottoroitu, ja moottorien maksimiyhteisteho on 18,24 MW. Yhden junan hinta on noin viisi miljardia jeniä, minkä vuoksi niitä rakennettiin vain yhdeksän kappaletta.
Ensimmäinen yksikkö otettiin testikäyttöön vuonna 1995 ja matkustajaliikenteeseen maaliskuussa 1997. Koko yhdeksän junan sarja tuli liikenteeseen seuraavan vuoden puolella. Sarjan junia käytettiin vuoteen 2010 mennessä normaalisti vain Nozomi-junissa Tōkaidō- ja San'yō Shinkansen -linjoilla mutta loma-aikoina myös Hikari-junissa. 
Viisi junaa lyhennettiin kahdeksan vaunun mittaiseksi Kodama-junaa varten, jossa 500-sarja korvasi vanhan 0-sarjan. Ensimmäinen lyhennetty juna tuli käyttöön loppuvuonna 2008. Nykyään kaikki 16-vaunuiset 500-sarjan junat on poistettu käytöstä ja korvattu N700-sarjalla. 8-vaunuisten junien suurin sallittu nopeus on 285km/h.
Dahuriankoivu

Dahuriankoivu ("Betula davurica") on itäaasialainen koivulaji, jota kasvaa luonnonvaraisena Kiinassa, Korean niemimaalla ja Japanissa. Dahuriankoivu on voimakaskasvuinen, eikä sen lehdistä ole juuri käyttöä kuin karjan ruokinnassa, mutta sen tuohi on arvostettua paitsi Venäjällä myös Länsi-Euroopassa. Lajia viljellään myös Pohjois-Amerikassa.
Lajia pidetään suhteellisen helppona työstää puuaineksen pehmeyden vuoksi.
Laji on saanut nimensä kasvupaikkansa Daurian mukaan.
Anne Shirley

Anne Shirley (oik. Dawn Evelyeen Paris 17. huhtikuuta 1918 New York, New York – 4. heinäkuuta 1993 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Paris aloitti uransa lapsinäyttelijänä 1920-luvun alussa taiteilijanimellä Dawn O'Day. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa "Liliom", "Riders of the Purple Sage", "So Big" ja "Three on a Match". Nimen Anne Shirley hän otti elokuvan "Anna ystävämme" päähenkilön Anna Shirleyn mukaan, jota hän esitti 1934. Tällä nimellä hän esiintyi muun muassa elokuvissa "Jokilaiva" , "Make Way for a Lady" ja "Stella Dallas", josta hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi parhaasta sivuosasta.
Anne Shirley lopetti uransa jo 26-vuotiaana. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi vuonna 1944 valmistunut film noir -klassikko "Hyvästi, kaunokaiseni".
Anne Shirley on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Ruusuvatsakerttuli

Ruusuvatsakerttuli ("Granatellus venustus") on Meksikossa elävä kardinaaleihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan ruusuvatsakerttuli on noin 14 cm. Koiras on päästään, selästään ja siivistään musta. Päässä on valkea laikku ja pyrstön reunasulat ovat valkeat. Sen vatsa on punainen ja kyljet valkoiset. Naaras on väritykseltään pääosin ruskea ja vatsa on hieman muuta ruumista vaaleampi. Alaperä on naaralla punertava.
Elinympäristö ja lisääntyminen.
Ruusuvatsakerttulia tavataan pensaikkoisissa metsissä, tiheiköissä ja metsien reunamilla. Erityisesti lajia tavataan trooppisissa lehti- ja sekametsissä. Lajin elinympäristön laajuus on noin 180 000 neliökilometriä.
Pesän laji rakentaa puuhun noin puolentoista metrin korkeuteen. Pesänrakentamisessa käytetään naavatillandsiaa, kurkkukasvien kärhiä ja "Lassiasis"-suvun kukkia. Naaras munii valkoisia munia, joita se hautoo yksin. Koiras kuitenkin auttaa poikasten ruokkimisessa.
Sharif Sheikh Ahmed

Šeikki Sharif Sheikh Ahmed (, s. 25. heinäkuuta 1964) on entinen Somalian presidentti ja Islamilaisten oikeusistuinten liiton johtaja.
Elämäkerta.
Sharif Sheikh Ahmed syntyi Chabilassa Shabeellaha Dhexessa. Hän on opiskellut Al-Azharin yliopistossa Egyptissä, Shamaalu Kurdufanin yliopistossa Sudanissa ja suoritti tutkinnon islamilaisesta laista Tripolissa Libyassa. Hän työskenteli yläkoulun opettajana maantieteessä, arabiassa ja uskonnossa.
Hän palasi Jowhariin 2002, jolloin Abdulkassim Salad Hassanin hallitus yritti ottaa maata haltuunsa. Hän työskenteli tuolloin Jowharia klaaneineen hallinneen sotaherra Mohamed Dheren kanssa Hassania vastaan. Ahmedista tuli oikeusistuimen johtaja Jowharissa, mutta hän joutui myöhemmin pakenemaan kaupungista Mogadishuun.
Vuonna 2003 eräs poika kaapattiin ja kaappaajat vaativat lunnaita. Ahmed perusti tuolloin paikallisten kanssa oikeusistuimen, jonka johtajaksi hänet valittiin. Se pystyi vapauttamaan kaapatut sekä palautti varastettua omaisuutta. Myöhemmin hän toimi muiden kanssa ryöstelyä vastaan. Myöhemmin viisi oikeusistuinta yhdistyi ja hänet valittiin Islamilaisten oikeusistuinten liiton šuran puhemieheksi.
Häntä pidettiin toisena Islamilaisten oikeusistuinten liiton johtajista Hassan Dahir Aweysin ohella. Hän toimi myöhemmin sen toimeenpanevassa komiteassa Hassan Dahir Aweysin ryhdyttyä puhemieheksi.
Islamilaisten oikeusistuinten liitto ehti hallita Mogadishua puolisen vuotta. Joulukuussa 2006 Somalian väliaikaishallitus valloitti Etiopian joukkojen avulla pääkaupungin ja suuren osan maata. Sharif Sheikh Ahmed antautui Kenian viranomaisille kolme viikkoa Islamilaisten oikeusistuinten liiton häviön jälkeen.
Tammikuussa 2009 Sharif Sheikh Ahmed valittiin maan presidentiksi parlamentin istunnossa Djiboutissa Abdullahi Yusuf Ahmedin erottua edellisessä kuussa. Hänen merkittävimpänä vastaehdokkaanaan oli pääministeri Nur Hassan Hussein, joka luovutti saatuaan ensimmäisellä kierroksella vähemmän ääniä kuin Ahmed.
Ahmed nimitti uudeksi pääministeriksi entisen, vuonna 1969 murhatun presidentti Abdirashid Ali Sharmarken pojan Omar Abdirashid Ali Sharmarken.
Porin maalaiskunnan vaakuna

Porin maalaiskunnan vaakuna on saanut aiheensa kunnan nimestä ja merenkulusta. Karhu () viittaa kunnan ruotsinkieliseen nimeen ja toistaa muunnelmana aihetta Porin kaupungin vaakunasta. Ankkuri symboloi alueen merenkulkua.
Vaakunan selitys on ”kultaisessa kentässä nouseva, musta, punakielinen karhu pidellen oikeassa kämmenessään kaateista sinistä ankkuria”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 1. maaliskuuta 1952. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1967 Porin maalaiskunnan ja Porin kaupungin kuntaliitoksen yhteydessä.
Nakkilan vaakuna

Nakkilan kunnanvaakuna on saanut aiheensa Kokemäenjoen ympäriltä. Vaakunan palkki kuvaa kunnan halki virtaavaa jokea, ja siinä oleva nahkiainen alueen kalastushistoriaa – Nakkila on tunnettu nahkiaisistaan ja niiden kalastamista on alueella harrastettu kautta aikain. Tähkät kuvaavat joen ympärillä olevia laajoja viljelystasankoja
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 16. helmikuuta 1953. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kultainen palkki, jossa musta nahkiainen; palkin kummallakin puolella kolme paaluttaista kultatähkää”.
Oikeusperuste

Oikeusperuste () on se oikeudellisesti merkittävä syy, jonka perusteella oikeustoimi on päätetty. Oikeusperuste on oikeustoimiopin peruskäsite, jolla pyritään aikaansaamaan oikeusseuraamus. Nimitystä ei pidä sekoittaa oikeustoimen henkilökohtaiseen vaikuttimeen eli motiiviin, joka on merkityksellinen esimerkiksi testamentin tulkinnassa, mutta ei varallisuusoikeudessa. Motiivi, joka saa jonkun aloittamaan oikeustoimen, vaihtelee eri tapauksissa. Sen sijaan oikeusperuste on esimerkiksi jokaisessa kaupassa sama.
Oikeusperusteet on perinteisesti jaettu seuraavasti:
Vahingonkorvaus

Vahingonkorvauksella tarkoitetaan yleensä rahallista korvausta jollekin taholle siitä, kun tätä on jollain tavalla vahingoitettu. Korvauksena voi rahan sijaan myös toimia vahingon korjaaminen tai korvaavan työn tekeminen. Vahingonkorvausta voi maksaa joko vahingon aiheuttaja tai se voi tulla vakuutuksesta. Vahingonkorvausta voi joutua maksamaan yksilöt sekä erilaiset yhteisöt. 
Esimerkiksi valtiot joutuvat välillä maksamaan toisilleen vahingonkorvausta kansainvälisten sopimusten seurauksena. Sotakorvauksetkin ovat tietyssä mielessä myös vahingonkorvauksia.
=Vahingonkorvaus maittain=
Lainsäädäntö.
Vahingonkorvauksen määrä ja syyt määritellään vahingonkorvauslaissa.
Oikeustieteellisesti vahingonkorvausta käsitellään vahingonkorvausoikeuden osa-alueella.
Verotus.
Vahingonkorvaus on yleensä verovapaata, mutta sen korvatessa pääomatulon tai ansiotulon menetystä siitä joutuu maksamaan veroa. Esinevahingoista saatu vahingonkorvaus on verovapaata. 
Liebeck v. McDonald's Restaurants.
Yksi tunnettu vahingonkorvaukseen liittyvä tapaus sattui vuonna 1994, kun pikaravintolaketju McDonald’s määrättiin oikeudessa maksamaan asiakkalleen 2,86 miljoonaa dollaria liian kuuman kahvin vuoksi.
=Lähteet=
Kiinteä omaisuus

Kiinteä omaisuus (ruots. "fast egendom", engl. "immovable property") tarkoittaa omistus- ja siihen verrattavaa oikeutta kiinteistöön tai muuhun maa- ja vesialueeseen sekä näihin kuuluvaan rakennukseen tai rakennelmaan. Kiinteä omaisuus kattaa myös määräalan omistusoikeuden. 
Omaisuuden käsite viittaa sekä omistusoikeuksiin ja vastaaviin sekä erityisiin oikeuksiin, joita ovat käyttö-, rasite- ja irrottamisoikeudet toisen omistamaan kiinteistöön, rakennukseen tai rakennelmaan. 
Omistusoikeutta lähellä on määräosainen yhteisomistusoikeus kiinteistöön.
Kiinteää omaisuutta on myös kiinteistöön kohdistuva, lähinnä historiallinen vakaa hallintaoikeus.
Muut varallisuusoikeudet ovat irtainta omaisuutta. Irtainta ovat muun muassa asunto-osakeyhtiön osake ja maanvuokraoikeus kiinteistöön.
Tilusrauhoitusyhdistys

Tilusrauhoitusyhdistys oli kotieläinten aitausten vähentämiseksi muodostettu yhdistys, jollaisten toiminta loppui viimeistään 1960-luvulla. Yhdistykset perustuivat lakiin tilusten rauhoittamisesta kotieläinten vahingonteolta vuodelta 1922, mutta lain soveltaminen jäi vähäiseksi. Laki kumottiin vuonna 2017 vanhentuneena. Koska jokaisella kotieläinten pitäjällä on velvollisuus huolehtia siitä, etteivät eläimet pääse toisen tiluksille, on eläimiä pidetty aitauksissa niiden valvomisen helpottamiseksi. Aitojen teon vähentämiseksi tilalliset ovat voineet sopia yhteisten laidunalueiden muodostamisesta, jolloin tarvitaan vain alueen ympärysaidat.
Laki tilusten rauhoittamisesta kotieläinten vahingonteolta astui voimaan vuoden 1922 alussa, ja siinä säädettiin erityisten yhdistysten perustamisesta yhteisiä laidunalueita varten. Kotieläinten vahtiminen paimentamisella tai aitoja rakentamalla oli toki ollut pakollista aiemminkin. Tilusrauhoitusyhdistykset olivat siis erityislakiin perustuvia julkisoikeudellisia yhdistyksiä.
Tilusrauhoitusyhdistys tuli perustaa vähintään kymmeneksi vuodeksi, ja perustaminen tapahtui kunnanvaltuuston puheenjohtajan johdolla. Tilusrauhoitusyhdistyksiin ei sovellettu yhdistyslakia vaan niistä säädettyä omaa lakia. Yhdistystä perustettaessa tehtiin tilusrauhoitussopimus, jossa oli yhdistyksen toimintaa koskevat määräykset. Sopimus toimitettiin käräjäoikeuden vahvistettavaksi, ja myös sopimukseen tehdyille muutoksille oli hankittava oikeuden vahvistus. Yhdistys oli lakkautettava, jos enemmän kuin neljäsosa jäsenistä sitä vaati. Lakkauttamisesta oli tehtävä ilmoitus oikeudelle, jotta sen pitämä luettelo tilusrauhoitussopimuksista olisi ajan tasalla.
Ketään ei voitu velvoittaa tilusrauhoitusyhdistyksen jäseneksi, jos siitä ei ollut hänelle mitään hyötyä. Kohtuuttomien aitauskustannusten välttämiseksi yhdistykseen kuulumattomankin maa-alue voitiin ottaa yhdistyksen alueeseen. Tällöin oli maa-alueen omistajalle tai haltijalle maksettava rahallinen korvaus aiheutuneista vahingoista. Tilusrauhoitusyhdistys kuului näin ollen pakollisiin yhtymiin.
Nyrölä

Nyrölä (myös nimellä Soukkajärvi) on kylä ja kaupunginosa Jyväskylän kaupungin (vuoden 2008 loppuun Jyväskylän maalaiskunnan) luoteisosassa Uuraisten ja Petäjäveden välissä.
Virallinen Nyrölän kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa Uuraisiin, idässä Kuikkaan ja Vertaalaan sekä etelässä Petäjäveteen. Varsinaisen Nyrölän lisäksi myös Mökkiperän ja Hepoperän alueet kuuluvat Nyrölän kaupunginosaan. Lähes täysin kaupunginosaa vastaavaan Nyrölän tilastoalueeseen kuuluu myös Sikomäki, joka on kaupunginosajaossa määritelty Kuikan osaksi.
Nyrölässä on Jyväskylän tähtitieteellisen yhdistyksen Siriuksen observatorio.
Luonto ja ympäristö.
Nyrölän alueella sijaitsevia järviä ovat muun muassa Iso-Soukka, Iso-Musta ja Vasarainen. Ison-Mustan pohjoisrannan kautta kulkee vuonna 2004 avattu, 3,6 kilometrin pituinen luontopolku.
Historiaa.
Ennen nykyisen asutuksen syntymistä Nyrölän ja naapurikylän Vesangan alue oli Saarioisten erämaata.
Varhaisin tieto Soukkajärven uudisasutuksesta on vuodelta 1565, kun luultavasti Pellosniemeltä tullut Paavali Rahikainen eli Paavali Nyrönen kirjattiin alueen asukkaaksi. Kantatalo jakautui kahtia vuonna 1570: Nyrölän kantatalo sijaitsi Ison-Soukan itärannalla, Oikarin talo puolestaan nykyisen Uuraisten Oikarinperän alueella. Alkuperäisen jakamattoman kantatalon paikasta ei ole varmaa tietoa.
Soukkajärvi ja koko Jyväskylän seutu kuului kirkollisesti alun perin joko Rautalammin tai Jämsän pitäjään, kunnes kylät vuonna 1646 liitettiin Laukaan kirkkopitäjään. Jyväskylän kappeliseurakunta erotettiin Laukaasta vuonna 1856 erilliseksi seurakunnaksi. 
1830-luvulla Sikomäen uudistilat siirrettiin Vesangan rekisterikylästä Nyrölän rekisterikylään. Vuonna 1853 Soukkajärven pohjoisosan (myöhemmän Höytiän rekisterikylän) asukkaat pyysivät siirtoa Uuraisten kappeliseurakuntaan, joka toteutui vuonna 1868 Uuraisten erotessa Saarijärvestä erilliseksi pitäjäksi.
Nyrölästä tuli osa Jyväskylän kaupunkia vuonna 2009 Jyväskylän maalaiskunnan lakkauttamisen jälkeen.
Nyrölän koulu.
Nyrölän koulu perustettiin vuonna 1896 ja oli toiminnassa vuoteen 2016 asti, jolloin koulu lakkautettiin. Vuodesta 2019 koulurakennus on toiminut "Nyrölätalo"-nimisenä kylätalona. Koulun oppilaat siirrettiin Tikkakosken yhtenäiskouluun.
Tuuloksen vaakuna

Tuuloksen kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan nimestä. Tuuloksen nimeen viitataan sen samankaltaisuudella tuulastuksen kanssa, johon liittyen vaakunassa kuvataan tuulastuksessa käytettäviä tuulastuskouria. Varhaiset tuulastajat kiinnittivät nämä arinat veneiden keulaan, ja niihin laitettiin palamaan tervapäreitä antamaan valoa illan pimeydessä järven pohjaan kalastuksen ajaksi.
Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 3. maaliskuuta 1956. Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kaksi kultaista, kultapunaliekkistä tuulastuskouraa ristikkäin”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 2009 Tuuloksen liityttyä Hämeenlinnan kaupunkiin.
Valkokulmanakkeli

Valkokulmanakkeli ("Sitta canadensis") on pohjoisamerikkalainen nakkelien sukuun kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 11,5 cm, siipien kärkiväli 19–21 cm ja paino noin 10–11 g. Valkokulmanakkeli muistuttaa suuresti pienikokoista pähkinänakkelia, johon eroina ovat musta päälaki ja räikeän valkoinen silmäkulmajuova mustan silmä- ja ohjasjuovan ja mustan päälaen välissä, sekä ja punaruskean värin puuttuminen alaperästä. Sukupuolet ovat lähes samannäköisiä, naaraan pään ja alapuolen kuviointi on kuitenkin himmeämpää. Nuori lintu on yläpuolelta himmeämpi ja vaaleampi kuin vanha. Tavallisin ääni muistuttaa pienen lelutorven tööttäystä.
Esiintyminen.
Valkokulmanakkeli elää Pohjois-Amerikassa Kanadassa arktisen alueen eteläpuolella ja Etelä-Alaskassa, sekä Yhdysvaltojen länsi- ja pohjoisosissa ja Appalakkien vuoristoa seuraten myös etelämpänä. Lajin kokonaisyksilömäärä on noin 18 miljoonaa yksilöä ja sen elinympäristön laajuus on 7,1 miljoonaa neliökilometriä. Laji on osassa elinaluettaan muuttolintu ja talvehtii Yhdysvaltain eteläosissa. Euroopassa laji on tavattu ainakin kahdesti vuoteen 1993 mennessä, mutta sitä ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Valkokulmanakkelit asuvat havumetsissä, levinneisyysalueen eteläosissa lähinnä vuoristometsissä. Kanadassa laji elää paikoin myös sekametsissä, harvoin puhtaissa lehtimetsissä.
Lisääntyminen.
Valkokulmanakkelit ovat yksiavioisia. Parinmuodostus tapahtuu talvella tai keväällä, ja pari pysyttelee yhdessä vuodesta toiseen. Pesimäaikana nakkelit puolustavat aggressiivisesti pesäänsä. Lajin pesä on puun kolossa, usein paksun oksan kolossa. Kolo voi olla vanha tikanpesä tai emot kovertavat sen yhdessä. Nakkelit varustavat lentoaukon pihkalla, naaras sisäpuolen ja koiras ulkopuolen. Ne kantavat pihkan nokassaan tai kaarnanpalasen päällä. Naaras munii tavallisesti viisi tai kuusi munaa, vaihteluväli on 2–8. Naaras hautoo 12–13 päivää. Poikasia ruokkivat sekä naaras että koiras. Poikaset lähtevät pesästä 18–21 päivän ikäisinä, ja ovat täysin itsenäisiä kaksi viikkoa pesästä lähdön jälkeen. Laji pesii kerran kesän aikana.
Ravinto.
Kesäaikaan nakkelit syövät pääasiassa pieniä selkärangattomia. Syksyllä ja talvella nakkelit syövät enimmäkseen havupuiden siemeniä. Poikasia ruokitaan eläinravinnolla. Syksyllä ja talvella ne varastoivat ruokaa muiden nakkelien tapaan.
Nummi-Pusulan vaakuna

Nummi-Pusulan kunnanvaakuna on saanut aiheensa Nummen kirkonkylällä sijaitsevista pitäjänmakasiineista, joiden katsotaan vaikuttaneen merkittävästi kunnan kehitykseen. Vaakunan putkilukko viittaa näihin 1754 ja 1850 rakennettuihin makasiineihin, jotka rakennettiin aikanaan keräämään viljaa hyvinä aikoina jaettavaksi edelleen huonoina aikoina tarvitseville ja tarvittaessa lainaamaan sitä siemenviljaksi maanviljelijöille.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin alun perin Nummen kunnan vaakunaksi 1. lokakuuta 1956. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen putkilukko”. Kun Nummen ja Pusulan kunnat yhdistyivät 1981, syntynyt Nummi-Pusulan kunta otti käyttöön Nummen vaakunan.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2013, kun Nummi-Pusula liittyi Karjalohjan kanssa Lohjan kaupunkiin.
Yhteysesikunta Roi

Yhteysesikunta Roi () oli jatkosodan aikainen suomalainen päämajan alainen esikunta, jonka tehtävänä oli pitää yhteyttä Pohjois-Suomessa olevien saksalaisjoukkojen, XX armeijakunnan esikuntaan (AOK Norwegen). Esikunta oli sijoitettuna saksalaisesikunnan () yhteyteen Rovaniemelle. Esikunnan päällikkönä toimi eversti Oiva Willamo. Esikuntapäälikköinä sen olemassaolon aikana olivat ev.luutn. Into Ahonen (1941 – kesäkuu 1942), ev.luutn. Sixten Frey (22. kesäkuuta 1942 – kesäkuu 1943), majuri Olli Väänänen (kesäkuu–joulukuu 1943) ja jääk.ev.luutn. Erik Voss (tammikuu–syyskuu 1944). 
Saksan Norjan armeijan (AOK Norwegen) esikunta oli aloittanut toimintansa Suomessa jo välirauhan aikana 11. kesäkuuta 1941. Saksalaisesikunta oli sijoittunut Rovaniemen lähistölle Ranuan tien varteen Kursunkijärvelle, jonne oli jo syntynyt saksalaisvaruskunta kauttakulkuliikenteen myötä. Esikuntaan oli määrätty Päämajan ja saksalaisille alistetun III armeijakunnan puolesta kielitaitoisia suomalaisupseereita yhdysupseereiksi. Keskitettyä johtoa varten perustettiin marraskuussa 1941 Päämajan alainen "Yhteysesikunta Roi", jonka komentajaksi määrättiin jo yhteysupseerina Rovaniemellä toiminut jääkärieversti Oiva Willamo. Roin toimipaikkana oli kauttakulkuasioita hoitaneen päämajan alaisen "Kauttakulkuliikenteen järjestelytoimiston" tilat Lapin rajavartioston esikuntarakennuksessa Korkalovaarassa. Kauttakulkuliikenteen järjestelytoimiston tehtävät ja henkilöstö siirrettiin Roille. Yhteydenpito helpottui kun saksalaisjoukot siirsivät esikuntansa tammikuussa 1942 Kursunkijärveltä Rovaniemen keskuskansakouluun.
Esikunta jakaantui helmikuussa 1942 viiteen toimistoon tehtävien mukaan:
Esikunnan yhteysupseerit toimivat eri yksiköiden esikunnissa, ja neljä heistä Rovaniemellä. XIX vuoristoarmeijakunnan esikunnassa Petsamossa toimi 19 upseeria, Sallan suunnassa 12 ja Kiestingissä 11. Yhteensä upseereita oli 46 henkeä.
Yhteysesikunta Roi lakkautettiin 14. syyskuuta 1944 Lapin sodan alkaessa. Eversti Willamo ja esikunnan tärkeimmät upseerit määrättiin vasta perustetun Pohjois-Suomen evakuointiesikunnan alaisuuteen sotilasasiantuntijoiksi.
Yhteisesikunta Roin jäsenet, kaikkiaan 70, pääsivät siirtymään käynnistyneessä Lapin sodassa suomalaisten ja saksalaisten välisen rintaman yli Kemissä 7. lokakuuta jatkaakseen matkaansa Ouluun.
Ikuko Kawai

Ikuko Kawai (; s. 19. tammikuuta 1968 Takamatsu) on japanilainen viulisti. Hän on julkaissut seitsemän albumia. Vaikka hänen pääpainonsa on klassisessa musiikissa, hän on tulkinnut myös muuta musiikkia ja tehnyt yhteistyötä muiden muassa Sheila E.n ja Gipsy Kingsin kanssa. 
Kawaita on maailmalla tehnyt osaltaan tunnetuksi Michelle Kwan; hän voitti vuoden 2003 taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut ohjelmallaan, jonka musiikkiin kuului Kawain soittama "Red Violin".
Laudatio Domini

Laudatio Domini on Joonas Kokkosen säveltämä kuoroteos kuusiääniselle sekakuorolle ja sopraanolle. Se on sävelletty vuonna 1966. Kokkonen käyttää teoksessaan kuiskauksia ja puhekuoroja.
Teos kantaesitettiin X Camden -festivaaleille Lontoossa 22.2.1967
Teoksen rakenne.
Teoksessa on viisi osaa. Sanat ovat psalmeista.
Pensaskari (Tornio)

Pensaskari on saari Perämeren kansallispuistossa Tornion vesialueella Perämerellä. Saari sijaitsee noin yhdeksän kilometriä etelään Tornion Röyttän satamasta lähellä Kemin kunnanrajaa sekä Ruotsin valtakunnanrajaa. Saaren eteläkärki, maannousun vuoksi Pensaskarin kanssa yhteen kuroutunut Mainua, on Tornion kaupungin eteläisin piste maalla. Saari sijaitsee Tornion 9 metrin väylän itäpuolella.
Muut läheiset saaret ovat Pihlaja ja Pensaskarinkrunni idässä, Etukari ja Lounakrunni lännessä, sekä Lehtikari luoteessa. Saarella on myös yksi järvi sekä kaksi pienempää lampea.
Saari kuuluu perinnemaisemakohteisiin, ja sen luonto käsittää muun muassa ketoja sekä rantaniittyjä. Saarella on vuosisatojen ajan sijainnut kalastajien käyttämä kalastustukikohta, ja saaren pohjoisosassa sijaitsee edelleen käytössä oleva kalastustukikohta. Saarella kasvaa katajaa, pajua, pihlajia sekä hieskoivuja. Muita saarella runsaana tavattavia kasvilajeja ovat metsälauha, sarjakeltano, lillukka, lampaannata, siankärsämö, kultapiisku, keltamaksaruoho, pietaryrtti, keltakannusruoho ja ahomansikka. Saarta on käytetty myös laidunmaana.
Fowler

John Fowler &amp; Co. oli englantilainen traktorimerkki, joka sulautui myöhemmn Marshalliin. Yhtiön perusti John Fowler vuonna 1847, ja se valmisti höyrykonekäyttöisiä traktoreita, jotka vetivät perässään auroja. 1860 vuoteen saakka Fowler käytti muiden konepajojen palveluksia, mutta siitä lähtien se oli päätuotannossaan omavarainen. 
Suomen ensimmäiset traktorit olivat kaksi Fowler BB-traktoria, jotka hankittiin Pyhäniemen kartanoon 1898.
Chicago Cultural Center

Chicago Cultural Center on Chicagossa sijaitseva taide- ja kulttuurikeskus. Rakennus toimi alun perin kirjastorakennuksena, kunnes se muutettiin nykyiseen käyttöönsä kaupungin kulttuuriasioista vastanneen Lois Weisbergin aloitteesta. Chicago Cultural Center oli ensimmäinen kunnallinen kulttuurikeskus Yhdysvalloissa, ja vuosittain siellä on yli 1 000 näyttelyä ja tapahtumaa eri taiteenaloilta. Rakennuksessa on myös Chicagon kaupungin virallinen vastaanottotila arvovieraille.
Crain’s Chicago Business -lehden mukaan Chicago Cultural Center oli 821 000 kävijällään Chicagon viidenneksi suosituin kulttuurilaitos vuonna 2007.
Peng Zhen

Peng Zhen (; 12. lokakuuta 1902 – 26. huhtikuuta 1997) oli kiinalainen johtava kommunistipoliitikko.
Peng liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1923. Hänet pidätettiin 1929, mutta hän jatkoi puoluetoimintaa maan alla. Vapauduttuaan 1935 hän perusti vastarintaliikkeitä Japania vastaan, joka miehitti tuolloin Mantšuriaa. Toisen maailmansodan päätyttyä hän palveli kommunistien puolella Kiinan sisällissodassa. 
Kommunistien voittoon päättyneen sodan jälkeen Peng pääsi puolueen keskuskomiteaan ja sen sihteeristöön. Hän oli myös Pekingissä puolueen johtajistossa ja nimitettiin kaupungin pormestariksi 1951. Peng menetti kuitenkin virkansa jouduttuaan Maon epäsuosioon ja kulttuurivallankumouksen käynnistyttyä 1966, ollen Liu Shaoqin ja Deng Xiaopingin ohella merkittävimpiä epäsuosioon joutuneita revisionisteja. Dengin noustua valtaan yli 10 vuotta myöhemmin Pengin maine rehabiloitiin ja hän palasi keskuskomitean sihteeristöön. Vuosina 1983–1988 Peng oli kansankongressin puheenjohtaja, minkä jälkeen hän vetäytyi politiikasta.
Iso Roobertinkatu

Iso Roobertinkatu () on koillis-lounais-suuntainen katu Helsingin Punavuoressa. Lyhyempi itä-länsisuuntainen Pieni Roobertinkatu sijaitsee sen lähellä Kaartinkaupungissa. Molemmat kadut on nimetty Robert Henrik Rehbinderin (1777–1841) mukaan. Iso Roobertinkatu on Helsingin tunnetuimpia kävely- ja kauppakatuja. Lounaassa katu ei muista Punavuoren kaduista poiketen ulotu Telakkakadulle tai merenrantaan saakka, vaan päättyy Sinebrychoffinpuistoon, jossa olevalle kalliolle kadun päästä johtaa portaat. Kadun länsipäästä kääntyy vasemmalle hyvin lyhyt Kivenhakkaajankatu, joka päättyy Punavuorenkadun risteykseen. Koillisessa Iso Roobertinkatu ulottuu Yrjönkadulle, jonka itäpuolella katu jatkuu Pieni Roobertinkatu -nimisenä, ei tosin aivan saman suuntaisena.
Ison ja Pienen Roobertinkadun ruotsinkieliset nimet otettiin käyttöön jo vuonna 1820. Suomenkielisinä kadunnimenä olivat vuoden 1866 kartassa Ropertin Suurikatu ja Ropertin Pikkukatu, ja 1890-luvulla tulivat käyttöön Iso ja Pikku Robertinkatu, jotka vahvistettiin vuonna 1909. Nimien suomenkielinen kirjoitusasu muutettiin nykyiseksi vuonna 1928.
Ison Roobertinkadun varaaminen pääasiassa julkiselle liikenteelle ja jalankululle oli ollut esillä jo 1950-luvulla Helsingin kaupungin eri lautakunnissa. Fredrikinkadun ja Yrjönkadun välinen osuus Isoa Roobertinkatua muutettiin kävelykaduksi vuonna 1985 kaupunginvaltuuston hyväksyttyä asemakaavan muutoksen toukokuussa 1983. Helsingin ensimmäisen varsinaisen kävelykadun avajaisia vietettiin Isolla Roobertinkadulla 14. syyskuuta 1985.
Ison Roobertinkadun poikkikadut ovat idästä länteen luettuina: Yrjönkatu, Annankatu, Fredrikinkatu ja Albertinkatu sekä lyhyt Kivenhakkaajankatu, joka johtaa Ison Roobertinkadun päästä samansuuntaiselle Punavuorenkadulle.
Kadun alkupäässä sijaitsee vuonna 1995 pystytetty moderni veistos "Viheltelevä helsinkiläinen", jonka kuvanveistäjä Björn Weckström lahjoitti Helsingin kaupungille.
Elokuvanäytäntöjen kulta-aikana 1950-luvulla Isolla Roobertinkadulla toimi peräti neljä elokuvateatteria: Astor (1920–1987), Alice (1920-luvulta Atlas, 1951–1965 Alice, 1981–1982 Royal), Luxor (1938–1961) ja Roberta (ent. Arkadia, 1922–1960). Enemmän teattereita oli vain pitkillä valtakaduilla, Mannerheimintiellä ja Hämeentiellä.
Virtuaalinen Iso-Roba.
Tuvendo Oy julkaisi tammikuussa 2009 Isosta Roobertinkadusta mallinnetun virtuaalimaailman. Virtuaalinen katu käsittää rakennukset 1–27 ja 2–32 sekä kadun jokaisen myymälän yhteystietoineen ja nettisivuineen. Sivusto oli toiminnassa ilmeisesti vain pari vuotta.
Koivulahden vaakuna

Koivulahden kunnanvaakuna on saanut aiheensa Koivulahden alueella alkunsa saaneista herätysliikkeistä, joita lilja ja tähdet vaakunassa symboloivat. Alueelta 1920–luvun alussa lähtenyt suurempi herätys tunnettiin Koivulahden herätyksenä.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 8. maaliskuuta 1955. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä lilja, saatteena lakioittain kaksi kuusisakaraista tähteä; kaikki kultaa”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 1973 Koivulahden liityttyä Mustasaaren kuntaan.
Jean-Baptiste Tavernier

Jean-Baptiste Tavernier (1605 – heinäkuu 1689) oli ranskalainen jalokivikauppias, joka toi Intiasta Eurooppaan muun muassa Koh-i-Noor- ja Hope-timantit.
Tavernier teki vuosina 1631–1668 kuusi matkaa Intiaan. On epäilty, että hän olisi hankkinut Hope-timantin laittomin keinoin. Erään teorian mukaan sinisen väristä Hope-timanttia olisi pidetty Intiassa kirottuna, koska sininen on tuhon ja kuoleman jumalan Yaman väri. Tavernier kertoi eurooppalaisille myös intialaisten tavasta polttaa leskiä roviolla. Ranskan kuningas Ludvig XIV osti Hope-timantin Tavernierilta vuonna 1668. Ludvig antoi maksuksi Tavernierille 893 731 liiraa ja paronin arvonimen.
Koirahotelli

Koirahotelli ("Hotel for Dogs") on Thor Freudenthalin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka perustuu Lois Duncanin samannimiseen romaaniin. Se kertoo kahdesta orpolapsesta, jotka ottavat hoitoonsa hylättyjä koiria autiotaloon. Elokuvan ensi-ilta oli vuonna 2009.
Pääosissa esiintyvät Emma Roberts, Jake T. Austin ja Don Cheadle.
Jymy

Jymy oli 1970-luvulla ilmestynyt sarjakuvalehti. Se julkaisi pääasiassa amerikkalaista underground-sarjakuvaa. Keskeisiä piirtäjiä oli mm. Robert Crumb ja Jay Lynch. "Jymy" ilmestyi vuosina 1973–1975. Päätoimittajana oli aluksi Pekka Gronow ja myöhemmin Kari Kantalainen.
Galliano

Galliano on italialainen vaniljan makuinen yrttilikööri, jonka on kehittänyt livornolainen brandynvalmistaja Arturo Vaccari. Vaccari nimesi liköörin ensimmäisessä Italian-Etiopian sodassa palvelleen upseeri Giuseppe Gallianon mukaan. Galliano sisältää vaniljan lisäksi muun muassa tähtianista, inkivääriä ja sitruunaa. Liköörin keltainen väri on peräisin tartratsiinista.
Drinkit.
Gallianoa sisältäviin drinkkeihin kuuluu esimerkiksi "Harvey Wallbanger". Siinä vodkaa laimennetaan appelsiinimehulla, ja sen jälkeen Galliano valutetaan juoman päälle.
Gallianoa voidaan käyttää myös "hot shotissa", joka sisältää 2 cl yrttilikööriä, 2 cl kahvia ja kermavaahtoa.
Julien Faubert

Julien Alex Thomas Faubert (s. 1. elokuuta 1983 Le Havre, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Interiä. Faubert on pelannut sekä Ranskan että Martiniquen maajoukkueissa.
Ura.
Faubert syntyi Le Havressa Ranskan pohjoisrannikolla, mutta muutti vuonna 1998 etelärannikon Cannesiin saatuaan paikan AS Cannesin arvostetusta junioriakatemiasta. Ranskan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalissa pelanneessa Cannesin edustusjoukkueessa hän debytoi kaudella 2001–2002. Vuonna 2004 hän siirtyi Ligue 1 -seura Bordeaux’hon, jonka kanssa hän saavutti kaudella 2005–2006 liigan kakkossijan. Sijoituksen ansiosta joukkue pääsi mukaan kauden 2006–2007 Mestarien liigaan, jossa Faubert onnistui myös maalinteossa.
Kesällä 2007 muun muassa italialainen Roma ja skotlantilainen Rangers olivat kiinnostuneita Faubertistä, mutta 1. heinäkuuta hän siirtyi 9 miljoonalla eurolla Englannin valioliigan West Ham Unitediin. Ensimmäinen kausi Englannissa oli loukkaantumisten rikkoma, sillä hän loukkasi akillesjänteensä jo harjoituskaudella ja teki virallisen debyyttinsä West Hamin riveissä vasta tammikuussa 2008 ottelussa Fulhamia vastaan. Kauden aikana hän pelasi liigassa ja FA Cupissa yhteensä vain kahdeksan ottelua.
31. tammikuuta 2009 Faubert siirtyi kauden loppuun asti kestävällä lainasopimuksella espanjalaiseen Real Madridiin. Viisikuukautinen Madridissa oli kuitenkin pettymys, sillä hän pelasi vain kahdessa ottelussa yhteensä 52 minuutin ajan.
Vaikean lainasopimus-aikansa jälkeen kausi 2009–2010 alkoi Faubertin osalta kaikesta huolimatta hyvissä merkeissä ja hän oli alkukauden aikana ottamassa tärkeitä voittoja Wolverhamptonista ja Millwallista. Ensimmäisen maalinsa joukkueessa hän teki 50. valioliigaottelussansa 20. helmikuuta 2010 Hullia vastaan.
Faubert solmi tammikuussa 2017 turkulaisen Interin kanssa yksivuotisen sopimuksen.
Maajoukkue.
Ensiesiintymisensä Ranskan maajoukkueessa Faubert teki harjoitusottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan 16. elokuuta 2006. Hän teki 2–1 päättyneen ottelun voittomaalin.
Tribalismi

Tribalismi eli heimokuntaisuus on yhteiskuntamuoto, jolle on ominaista valtiovallan puuttuminen ja ihmisten järjestäytyminen sen asemesta heimoiksi, jotka suojelevat jäseniään.
Kuvaus.
Tribalismi on ominaista metsästäjä-keräilijöille sekä paimentolaisille eli pastoraalisille nomadeille, jotka viettävät liikkuvaa elämää ja kasvattavat karjaa. Paimentolaisia ovat esimerkiksi Arabian ja Pohjois-Afrikan beduiinit, Intian dhangarit ja Afrikan fulanit ja maasait.
Paimentolaisille tyypillinen heimoyhteiskunta on poliittinen organisaatio, joka perustuu yhteisvastuuseen ja jokaisen jäsenen velvollisuuteen auttaa muita. Heimo tai klaani on laajin poliittinen kokonaisuus, jota kohtaan paimentolaiset tuntevat lojaalisuutta. Muodollisen lainsäädännön asemesta he seuraavat heimon tapaoikeutta. Yhteisön organisaatio perustuu sukulinjaan, ikäryhmiin, päällikköyteen tai johonkin näiden yhdistelmään. Heimot jakautuvat pienempiin yksiköihin, niillä on tyypillisesti yhteinen kieli ja perinne ja ne hallitsevat yleensä jotakin aluetta. 
Antropologiassa käsitteelle heimo ei ole yksiselitteistä määritelmää, mutta varsin samaa mieltä ollaan siitä, millaisia yhteisöjä kutsutaan heimoyhteiskunniksi. Vaikka kaikki heimot eivät ole nomadisia eli asuinpaikkaansa säännöllisesti vaihtavia, kaikki nomadit ovat heimoyhteisöjä. Muita antropologisia heimoihin liittyviä käsitteitä ovat klaani, suku ja päällikkökunta.
Kritiikkiä.
Antropologisena käsitteenä heimo kadotti suosiotaan 1900-luvun jälkipuoliskolla. Eräiden antropologien mielestä käsite oli epätarkka, koska sille ei ollut määritelmää, toisten mielessä siihen liittyi kolonialistisia sivumerkityksiä. Etenkin afrikkalaiset katsoivat, että käsite oli sekä pejoratiivinen että epätarkka. Heimon käsitteestä tuli kritiikin mukaan Euroopan siirtomaavallan kulmakivi Afrikassa edustaessaan myyttiä primitiivisestä ja ajattomasta afrikkalaisuudesta. Heimon tilalle on ehdotettu käsitettä "etninen ryhmä", jota yhdistää yhteinen kieli ja menneisyys. Tästä huolimatta antropologit edelleen käyttävät ei-valtiollisia yhteiskuntia kuvatessaan laajenevia sidonnaisuuden kehiä kuvaavia luokituksia perhe, suku, klaani ja heimo.
The Maw

The Maw on Twisted Pixel Gamesin kehittämä Live Arcade -peli Xbox 360 -konsolille. Se julkaistiin 21. tammikuuta 2009.
"The Maw" on kolmiulotteinen tasohyppely- ja toimintapeli. Pelaaja ohjaa avaruusolio Frankia, jonka seuralaisena on aluksi pieni Maw-olio. Maw kasvaa pelin edetessä yhä suuremmaksi syödessään Yums-hahmoja. Maw saa myös erilaisia ominaisuuksia syödessään pelimaailmasta löytyviä erikoisempia olioita.
Muuta.
Steam versio sisältää yhteensä 15 saavutusta.
Every Song I Hear...

Every Song I Hear... on Idols-voittaja Koop Arposen toinen single hänen ensimmäiseltä albumiltaan "New Town". Arponen on kirjoittanut kappaleen sanat itse ja ollut mukana säveltämässä sitä Patric Sarinin, Andreas Carlssonin ja Leri Leskisen kanssa. 
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Yhdysvalloissa, Los Angelesissa. Ohjaajina toimivat Kusti ja Jaakko Manninen. Video sai ensi-iltansa The Voicen Heräämössä 24. helmikuuta 2009.
Michael York

Michael York-Johnson, OBE (s. 27. maaliskuuta 1942 Fulmer, Buckinghamshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvasta "Romeo ja Julia" (1968) sekä televisiosarjoista "The Lot", "ABC Afterschools Special", "Gilmoren tytöt" ja "Knots Landing". Hän on ollut myös ääninäyttelijänä elokuvassa "Maa aikojen alussa 7 – Kylmän tulen kivi" (2000).
Yksityiselämä.
York on naimisissa Patricia McCallumin kanssa. Heidän poikansa on käsikirjoittaja Rick McCallum, joka on McCallumin edellisestä liitosta, mutta York on hänen adoptioisänsä. Yorkin ystäviin kuuluu muun muassa näyttelijä Casper Van Dien.
Mikä mieletön perhe!

Mikä mieletön perhe! () on Thomas Brezinan kirjoittama nuortenkirja, joka kuuluu sarjaan "Seitsemän tassua ja Penny". Kirja julkaistiin toukokuussa 2009.
Juoni.
Lähistön koirat ovat vaarassa. Ihmiset väittävät, että taistelukoirat on lopetettava ja että ne tappavat kaikki lapset. Penny saa kännykkäänsä ikäviä viestejä, joilla on seurauksensa. Hän yrittää selvittää julman ihmisen henkilöllisyyden, koska kaksi koiraakin oli vähällä kuolla. Samaan aikaan eräs menneisyyden hahmo näyttäytyy. Moosburgerin perhekin näyttää seonneen, koska Kolumbus ryhtyy pelleksi ja yrittää kerätä rahaa. Taloon tulee myös englantilainen vaihto-oppilas Julia.
Picard

Picard on Ranskan avaruusjärjestön CNES:n toteuttama aurinkoa tutkiva satelliitti, joka laukaistiin kesäkuussa 2010. Se on nimetty ranskalaisen 1600-luvulla eläneen tähtitieteilijän Jean Picardin mukaan. 
Picard käyttää CNES:n kehittämää Myriade-mikrosatelliittirunkoa. Se painaa mittalaitteineen vain 150 kg. Sen instrumentit ovat
Vanne (urheiluväline)

Vanne on rytmisen kilpavoimistelun hulavannetta muistuttava väline. Vanne itsessään on väritön. Vanne päällystetään siihen kuuluvalla värillisille teipillä.
Vanteita on isoja ja pieniä: halkaisija voi olla 51 ja 90 senttimetrin välillä. Painoa vanteella on oltava vähintään 300 grammaa.
Jimmie Åkesson

Per Jimmie Åkesson (s. 17. toukokuuta 1979 Bromöllan kunta, Skånen lääni) on ruotsalainen poliitikko, joka on ollut Ruotsidemokraatit-puolueen () puheenjohtaja vuodesta 2005 lähtien. 
Poliittinen ura.
Åkesson on kuulunut ruotsidemokraatteihin vuodesta 1995 lähtien. Vuonna 1998 hän liittyi puolueen nuorisojärjestöön, Sverigedemokratisk Ungdomiin, ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 2000–2005. Ruotsidemokraattien jäseneksi hänet houkutteli puolueen silloinen varapuheenjohtaja Tina Hallgren Bengtsson. Puolueen puheenjohtajana hän on Mikael Janssonin seuraaja.
Ennen poliitikoksi ryhtymistään Åkesson opiskeli valtio-oppia Lundin yliopistossa. Hän asuu Sölvesborgissa, jonka kunnanvaltuustoon hän on kuulunut vuodesta 1998 lähtien. Häntä on syytetty siitä, että hän toimi 1990-luvun puolivälissä natsimielisessä ryhmässä, jonka jäsenet polttivat holokaustia käsitteleviä kirjoja natsipuvut yllään. Hän on vedonnut tietämättömyyteensä ryhmän eri suuntauksista.
Hän on kiinnostunut politiikasta ja jalkapallosta. Hän myös harrastaa uhkapelejä.
Naru

Naru tai nuora on yhteen kierretyistä kuiduista valmistettu punos, joka on lankaa hieman paksumpaa ja köyttä ohuempaa ja pienempää. Narua käytetään lähinnä pakettien sulkemiseen, koristeeksi ja taakkojen kiinnittämiseen sitomalla. Tekstiilien rakenneosana vastaavanpaksuinen punos on nimeltään nyöri (pyöreäprofiilinen) tai nauha (litteäprofiilinen).
Naru kielikuvissa.
Erityisesti taloustieteessä käytetään joskus sanontaa "narulla on paha työntää" kuvaamaan sitä, että tietyt talouspolitiikan ohjauskeinot toimivat mainiosti yhteen suuntaan (esim. kulutusta lisäävästi), mutteivät ehkä lainkaan päinvastaiseen suuntaan (kuten kulutusta vähentävästi ja samalla säästämistä lisäävästi).
Muita naru-sanaan pohjautuvia kielikuvia ovat ainakin itsemurhasta tai hirttämisestä käytetyt "narun jatkoksi," "naru kaulaan" tai "yksinaruinen keinu." Varkaiden saatetaan liioitella vieneen "pyykitkin narulta," vaikkei näin olisi todellisuudessa tapahtunut.
Urbaanisanakirja luettelee myös nämä naru-sanan sisältävät sanonnat:
Karjalohjan vaakuna

Karjalohjan kunnanvaakuna on saanut aiheensa Sakari Topeliuksesta. Topelius kirjoitti yhden tunnetuimmista saduistaan, Koivu ja tähti, Karjalohjalla, jonka nimestä on saatu aihe vaakunan koivunoksaan ja tähtiin.
Vaakunan on suunnitellut Toivo Vuorela, ja se vahvistettiin käyttöön 4. helmikuuta 1965. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kolmilehtinen, haaruristin muotoinen koivunoksa, jonka yläpuolella kuusisakarainen tähti, kaikki kultaa”. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2013, kun Karjalohja liittyi Nummi-Pusulan kanssa Lohjan kaupunkiin.
Kaihlanen (Utajärvi)

Kaihlanen on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Utajärven Juorkunassa, kyläkeskuksesta Särkijärvelle päin. Järven etelärantaa myötäilee seututielle 837 menevä Kaihlasentie. Pohjoisrannan Makkaraharjulle on metsäautotie, muuten sinne ei ole tieyhteyttä.
Järvimaisema.
Kaihlanen on Kiiminkijoen järvilaajentuma Hakojärvestä ylävirtaan. Järvessä on kaksi saarta, itärannan suurehko Pajusaari ja kaakkoisrannan tuntumassa pieni Tupakkisaari-niminen luoto. Rannat ovat harvaan asuttuja, muutaman talon ohella järvellä on kesämökkejä. Kaakkoiskulmalla on Jurvelinin Puutarha. Pohjoisrannalla on vain kolme asuinpaikkaa, Saarela, Harjula ja Ahola. Järven rannat ovat kangasmaata lukuun ottamatta itäpuolta, jossa on Rantasuo-niminen suoalue. Järveen laskee pohjoisesta pieni Makkaraoja-niminen puro. Järven kalastoon kuuluvat hauki, ahven ja särki. Järvestä vain kolmisen kilometriä Kiiminkijokea ylävirtaan on entisen Kurimon rautaruukin paikka.
Luotikuja

Luotikuja ("The Gauntlet") on Clint Eastwoodin ohjaama toimintaelokuva vuodelta 1977. Sen miespääosaa esittää Eastwood itse ja naispääosaa Sondra Locke.
Juoni.
Arizonan Phoenixissa asuva viinaan menevä veteraanipoliisi Ben Shockley (Eastwood) saa tehtäväkseen viedä lasvegasilaisen ilotytön todistamaan oikeudenkäyntiin pormestaria vastaan. Kun Shockley viimein saa naisen mukaansa, kaikki – mukaan lukien poliisit – haluavat molemmat hengiltä ja kaksikko joutuu pakenemaan henkensä edestä, sillä pormestari on lahjonut poliisit ja luvannut palkkion sille, joka tappaa heidät.
Uusintaversio.
"Luotikujasta" tehtiin vuonna 2006 uusintaversio "16 Blocks", pääosassa Bruce Willis.
Vantaankosken koulu

Vantaankosken koulu oli Vantaan Kivistön suuralueen Myllymäen kaupunginosan kaakkoiskulmassa toiminut yläkoulu (luokka-asteet 7–9), jossa oli myös pajaluokka. Oppilaita oli noin 640 ja opettajia 40. Koulussa oli mahdollisuus opiskella musiikkiluokalla tai luonnontiedepainotteisesti. Vantaankosken koulu osallistui KiVa- ja Liikkuva koulu -hankkeisiin. Koulun toiminta loppui vuoden 2019 kevätlukukauden päätyttyä.
Koulurakennukset sijaitsivat kolmessa eri katuosoitteessa:
Koulu sijaitsi linnuntietä noin 600 metriä Vantaanjoen Vantaankosken länsipuolella, Kehä III:n ja Hämeenlinnanväylän risteysalueen luoteispuolella, noin 500 metriä Kehäradan Vehkalan rautatieasemasta itään.
Kohut.
Koulu nousi julkisuuteen muun muassa tammikuussa 2009 niin sanotun ”kalapalakiistan” johdosta, koulupojan otettua yhden ylimääräisen kalapuikon kielloista huolimatta. Myöhemmin samassa kuussa koulu evakuoitiin ase-epäilyn takia. Epäilty ase osoittautui kuitenkin käsiaseen malliseksi sytyttimeksi. Samana vuonna koulu jouduttiin evakuoimaan, kun wc-istuin sytytettiin tuleen. Vuonna 2018 koululla tapahtui jälleen ase-epäily, jonka yhteydessä oli esitetty uhkaava viesti. 
Suunniteltu lakkauttaminen ja tulipalo.
Kaupungin keväällä 2016 julkistamissa suunnitelmissa on luopua huonokuntoisesta koulusta vuoden 2019 aikana edellyttäen, että suunnitellut uudet Aurinkokiven (Kivistössä) ja Ylästön yläkoulut saadaan rakennetuksi tuohon ajankohtaan mennessä. Vuonna 2019 uutisoitiin koulun sisäilmaongelmista, jotka aiheuttivat kroonisia silmä- ja hengitystieoireita.
15. marraskuuta 2019 koulu vaurioitui tulipalossa. Purettavaksi menevän matalan osan pihalla ollut auto oli täysin tulessa ja palo oli levinnyt rakennukseen. Koulun matalan osan sisäänkäynti ja kattorakenteet paloivat. Palo oli myös osin levinnyt koulun korkean osan kattoon. Tilanteesta ei aiheutunut henkilövahinkoja. Koulun koko oli noin 5 500 m² ja siitä vaurioitui noin 100 m². Koulurakennuksessa paloi myös elokuussa 2020.
Purettaessa rakennusjätteistä löytyi peruskiven muurauksessa 28. toukokuuta 1963 sinne piilotettu aikakapseli, jossa oli kolikoita, sanomalehti ja pergamentiksi kutsuttu asiakirja. Kupariin käärittyä kapselia osattiin etsiä kuntalaisen vihjeen perusteella. Aikakapseli luovutettiin Vantaan kaupunginmuseon haltuun.
Markus Korhonen

Markus Korhonen (s. 29. huhtikuuta 1975 Tampere) on entinen suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hän on toiminut maalivahtivalmentajana kaudesta 2010–2011 alkaen SM-liigan Tampereen Ilveksessä.
Ura.
Korhonen on Ilveksen kasvatti ja pääsi jo kaudella 1992–1993 vaihtopenkille neljässä SM-liigaottelussa. Varsinainen liigadebyytti tapahtui kuitenkin vasta kaudella 1994–1995 TuTossa, jossa Korhonen pelasi kaksi kautta ensin Timo Lehkosen ja sitten Jukka Tammen kakkosmaalivahtina. TuTon pudottua I-divisioonaan Korhonen palasi Ilvekseen, mutta jäi sielläkin kakkoseksi Vesa Toskalan taakse. Kausi 1997–1998 toi kuitenkin SM-hopeaa.
Viimeisellä Ilves-kaudellaan 1998–1999 Korhonen vieraili 14 ottelun verran Kokkolan Hermeksen I-divisioonajoukkueessa, ja seuraavalla kaudella hän jatkoi tuolla sarjatasolla siirryttyään Oulun Kärppiin. Kärpissä hän sai viimein ykkösmaalivahdin paikan, jonka hän säilytti myös Kärppien noustua SM-liigaan seuraavaksi kaudeksi.
Tim Thomasin saavuttua Kärppiin kaudeksi 2001–2002 Korhonen joutui jälleen kakkosmaalivahdin virkaan, ja samoin kävi seuraavalla kaudella Niklas Bäckströmin kannettua pääosan torjuntavastuusta. Keväällä 2003 Korhonen voitti uransa toisen SM-hopean.
Kaudeksi 2003–2004 Korhonen siirtyi Ruotsin Elitserieniin Brynäs IF:n joukkueeseen, jossa sai jälleen runsaasti peliaikaa. Hän aloitti Brynäsissä myös seuraavan kauden, mutta seura vuokrasi hänet kesken kauden Venäjän Superligaan Pietarin SKA:han. Kaudeksi 2005–2006 Korhonen palasi Brynäsiin.
Keväällä 2006 Korhonen allekirjoitti sopimuksen Lukon kanssa, mutta ei lopulta pelannut Raumalla kuin jouluun asti ennen kuin palasi Ruotsiin, tällä kertaa Malmö IF:ään. Korhonen jatkoi Elitserienissä myös kauden 2007–2008, tutussa Brynäsin joukkueessa.
Kausi 2008–2009 oli Korhoselle vaiheikas: hän aloitti syksyllä Tanskan liigan EfB Ishockeyssa mutta pelasi siellä vain 11 peliä ennen kuin teki puolitoistavuotisen sopimuksen Mestis-seura Lempäälän Kisan kanssa. Kisassa hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua, sillä jo viikko sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen hän siirtyi Itävallan liigaa pelaavaan slovenialaisseura Olimpija Lljubljanaan. Tammikuussa Olimpija ajautui talousvaikeuksiin ja joutui luopumaan ulkomaalaispelaajistaan, jolloin Korhonen palasi Suomeen ja siirtyi LeKin ja Tampereen Ilveksen yhteistyösopimuksen puitteissa kymmenen vuoden poissaolon jälkeen Ilvekseen. Toukokuussa Ilves ja Korhonen solmivat jatkosopimuksen kaudesta 2009–2010. Korhonen lopetti uransa keväällä 2010.
Vahvuudet ja heikkoudet.
Korhonen pelasi rauhallisella tyylillä ja pyrki hyödyntämään isoa kokoaan peittääkseen laukaukset. Häntä moitittiin tason ailahtelevaisuudesta.
Valmentaminen.
Korhonen siirtyi pelaajauransa jälkeen valmentajaksi ja on toiminut Ilveksen maalivahtivalmentajana kaudesta 2010–2011 alkaen. Korhonen on toiminut Sami Aittokallion, Ville Kolppasen, Joonas Korpisalon, Lukáš Dostálin, Eetu Mäkiniemen ja Marek Langhamerin valmentajana. Oppinsa Korhonen on saanut Ilveksen entiseltä maalivahtivalmentaja Jaakko Sireniltä ja Kärppien Ari Hilliltä.
Särkijoki (Utajärvi)

Särkijoki on Kiiminkijoen sivuhaara Utajärven kunnan Särkijärven ja Juorkunan kylien alueella. Se saa alkunsa Särkijärvestä ja laskee Kiiminkijoen järvilaajentumaan Hakojärveen. Joen pituus on noin 9,5 kilometriä.
Joen kulku ja jokimaisema.
Joki laskee Särkijärvestä luoteeseen päin. Joen niskan, joka on oikeastaan kapea puro, ylittää Särkijärven ympäri kiertävä tie. Jokikylän kohdalla siihen laskee etelästä Säynäjäjoki, jonka alkuosa Nuanjoki lähtee Nuanjärvestä. Joki alittaa seututien 837 lähellä Juorkunan hautausmaata, laskeakseen noin kilometrin päässä Hakojärven Taikinaisenlahteen.
Joki on pieni, mutta esimerkiksi Särkijärven kuivatushankkeen yhteydessä sitä myöten nousi Särkijärveen erittäin runsaasti haukia ja ahvenia. Joen alkuosaa ja Jokikylää lukuun ottamatta jokivarsi on lähes asumatonta. Ylävirralla on Särkikoski, mutta muuten joki on pääosin suvantoa eli kiertelee kovia kangasmaita ja kulkee sen sijaan alavien rämeikköjen kautta.
Manouchehr Mottaki

Manouchehr Mottaki (; s. 12. toukokuuta 1953) on iranilainen poliitikko, joka toimi maansa ulkoministerinä 2005–2010
Mottaki on valmistunut Bangaloren ja Teheranin yliopistoista. Presidentti Mahmoud Ahmadinejad nimitti hänet ulkoministeriksi vuonna 2005, ja hän sai parlamentin (Majlis) luottamuslauseen. Aiemmin hän oli muun muassa istunut Majlisissa, luonut uran ulkoministeriön tehtävissä ja toiminut suurlähettiläänä Turkkiin sekä Japaniin. Hänen edeltäjänsä Iranin ulkoministerinä oli Kamal Kharazi.
Mottaki toimi Iranin ulkoministerinä viisi vuotta. Ahmadinejad antoi hänelle potkut joulukuussa 2010. Presidentti ei ilmoittanut syytä potkuille. Tiedotusvälineiden mukaan hän oli kritisoinut presidentin politiikkaa, ja häntä oli syytetty myös lepsusta asenteesta YK:ien asettamien pakotteiden suhteen. Mottakin paikan ottaa varapresidentti Ali Akbar Salehi virkaatekevänä ulkoministerinä.
Peter Åslin

Karl Peter Åslin (21. syyskuuta 1962 Norrtälje – 19. tammikuuta 2012 Leksand) oli ruotsalainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli maalivahti. AIK:n kasvatti Åslin saavutti Ruotsin maajoukkueessa olympiapronssia Calgaryssä 1988 ja neljä MM-mitalia. Nuorten MM-kilpailuista Åslin voitti Ruotsin joukkueessa kultaa vuonna 1981 ja pronssia vuonna 1980.
Åslinin muut seurat olivat Leksands IF, HV71, ETC Timmendorfer Strand (Saksa), Oulun Kärpät (Suomi) ja London Knights (Yhdistynyt kuningaskunta). Åslin voitti Ruotsin mestaruuden AIK:ssa vuosina 1982 ja 1984 sekä HV71:ssä 1995. Hopeaa hän sai vuonna 1981 AIK:ssa sekä Leksandissa vuonna 1989.
Poker Face

Poker Face on yhdysvaltalaisen poplaulaja Lady Gagan toinen single hänen esikoisalbumiltaan "The Fame". RedOnen tuottama single julkaistiin ensimmäisenä Australiassa 29. syyskuuta 2008. Kappale voitti Grammy-palkinnon parhaasta dance-kappaleesta vuonna 2010. "Poker Face" oli Spotifyn kolmanneksi soitetuin kappale vuonna 2009.