tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valofermentaatio

Valofermentaatio on orgaanisen substraatin käymisreaktio, jolla tuotetaan vetykaasua. Valofermentaatiota ilmenee monipuolisilla fotosynteettisillä bakteereilla sarjassa biokemiallisia reaktioita, joissa on kolme samanlaista vaihetta kuin anaerobisessa muuntamisessa. Valofermentaatio eroaa pimeäfermentaatiosta, koska se etenee vain valon läsnäolosta.
Valofermentaatio esimerkiksi "Rhodobacterium Sphaeroides SH2C":lla (tai monilla muilla ei-rikkibakteereilla) voidaan käyttää pienten molekyylirasvahappojen muuntamiseksi vedyksi ja muiksi tuotteiksi.
Valoriippuvaiset reaktiot.
Fototroofiset bakteerit.
Fototroofiset bakteerit tuottavat vetykaasua valofermentaation kautta, jossa vety on peräisin orgaanisista yhdisteistä.
Fotolyyttiset tuottajat.
Fotolyyttiset tuottajat ovat samankaltaisia kuin fototroofiset bakteerit, mutta vetylähde tulee vesimolekyyleistä, jotka hajoavat, kun organismi on vuorovaikutuksessa valon kanssa. Fotolyyttiset tuottajat koostuvat levistä ja tietyistä fotosynteettisistä bakteereista.
Kestävän kehityksen energiantuotanto.
Valofermentaatiota ei-rikkibakteereilla on tutkittu biopolttoaineen tuottamiseksi. Näiden bakteerien luonnollista fermentointituotetta, vetykaasua, voidaan käyttää maakaasun energianlähteenä. Valofermentaatiota levillä käytetään bioetanolituotantoon.
Mekanismi.
Bakteerja ja niiden energialähdettä pidetään hapettomassa bioreaktorikammiossa, joka ei läpäise ilmaa. Bakteerilajin oikea lämpötila pidetään bioreaktorissa. Bakteerejä ravitaan hiilihydraatilla, joka koostuu yksinkertaisista sakkaridimolekyyleistä. Nämä hiilihydraatit ovat tyypillisesti peräisin maatalous- tai metsätalousjätteestä.
Muunnelmat.
Rhodopsudomonas Palustris -villityyppien lisäksi tutkijat ovat käyttäneet geneettisesti muunnettuja muotoja myös vedyn tuottamiseksi. Muita tutkimuksia ovat bioreaktorijärjestelmän laajentaminen bakteerien, levien tai syanobakteerien yhdistelmänä. Etanolia on tuotettu mm. Chlamydomonas Reinhardtii -levän avulla vuorottamalla prosessissa valoa ja pimeää. Valon ja pimeän vuorotteluprosessia on tutkittu bakteereilla myös vetytuotannossa.
Edut.
Bakteereja syötetään tyypillisesti eriteltyjen maatalousjätteillä tai ei-toivottuilla viljelykasveilla. Tällaisen jätteen suuri runsaus takaa vakaan ravinnon tuotannon bakteereille ja näin inhimillisiä jätteitä saadaan käytettyä tuottavasti. Pimeäfermentaatioon verrattuna valofermentaatio tuottaa enemmän vetyä reaktiokohtaisesti välttäen happamia lopputuotteita, joita syntyy pimeäfermentaatiossa.
Rajoitukset.
Valofermentaation ensisijaiset rajoitukset kestävän kehityksen energianlähteenä johtuu bakteerien ylläpitämiseen liittyvistä tarkoista vaatimuksista bioreaktorissa. Tutkijat ovat havainneet bioreaktoreissa vaaditun vakiolämpötilan olevan vaikea ylläpitää. Lisäksi bakteerien kasvuväliainetta on sekoitettava niin, ettei bioreaktorijärjestelmään pääse ilmaa.
Hehkuokotillo

Hehkuokotillo ("Fouquieria splendens") on okotillokasvien (Fouquieriaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on pensasmainen okotillolaji, jonka varsi haarautuu tyveltään, läheltä maanpintaa, useaksi pystykasvuiseksi varreksi. Varret ovat hyvin piikikkäitä ja kasvavat yleensä noin 2,5–6 metriä pitkiksi. Lehdet ovat pieniä sekä pyöreitä ja kasvissa on niitä vain talvisin sateiden aikaan. Kuivan kauden alkaessa lehdet putoavat nopeasti ja suurin osa lajin fotosynteesistä tapahtuukin sen vihreissä varsissa. Lehtien tippuessa niistä jää kasviin kiinni lehtiruoti, joka muuttuu ajan kuluessa piikiksi. Kukat kehittyvät haaraisiin, 15–25 cm pitkiin ja näyttäviin kukintoihin.
Hehkuokotillo kasvaa etenkin kivikkoisilla autiomailla Yhdysvalloissa läntisestä Teksasista eteläiseen Kaliforniaan sekä rajan eteläpuolella Meksikossa. Hehkuokotilloa käytetään jonkin verran koristekasvina sen luontaisen levinneisyysalueen tuntumassa.
Kristofer Uppdal

Kristofer Uppdal (19. helmikuuta 1878 Steinkjer, Norja – 26. joulukuuta 1961 Oppdal, Norja) oli norjalainen kirjailija ja toimittaja. Hän toimi ammattiyhdistysliikkeessä. Osin omaelämäkerrallinen kymmenosainen sarja "Dansen gjenom skuggeheimen" ilmestyi 1911–1924. Se on samalla Norjan työväenliikkeen historia.
Ahmad ibn an-Naqib al-Misri

Ahmad ibn an-Naqib al-Misri eli "egyptiläinen" (1302–1368) oli merkittävä islamilainen uskonoppinut, joka tunnetaan šariaa koskevasta teoksesta "Reliance of the Traveller and Tools of the Worshipper ("arab. "umdat al salik wa uddat al-nasik").
Elämä.
Al-Misrin isä oli Turkissa orjaksi otettu kristitty, joka kääntyi islamiin ja palveli muslimiprinssiä, joka vapautti hänet. Al-Misri syntyi Kairossa 1302 ja sai oppia useilta islamilaisten tieteiden tuntijoilta. Hän osasi ulkoa Koraanin kaikilla seitsemällä kanonisella lukutavalla ja alkoi kaksikymmenvuotiaana opiskella pyhää lakia. Al-Misri saavutti mestaruuden Koraanin resitoinnissa, shafi'i-koulukunnan laintulkinnassa, Koraanin eksegeesissä, islaminuskossa, arabian kielessä ja sufismissa; hän muisti runsaasti "haditheja" ja työskenteli Abu Ishaq Shirazin teoksen "al-muhadhdhab" ja al-Nawawin "Minhaj al-talib" -teoksen parissa. 
Al-Misri ei koskaan antanut fatwoja eikä pitänyt hallussaan uskonnollisen tuomarin "(qadi)" virkaa, vaan omistautui palvelemaan Jumalaa ja opettamaan pienessä opiskelijoistaan koostuvassa piirissä. Ne, jotka tunsivat hänet, kuvasivat häntä oppineeksi, nöyräksi, hiljaiseksi, arvostetuksi, älykkääksi, kohteliaaksi, jumalaapelkääväksi ja askeettiseksi. Vaikka hän oli uskonnonharjoituksessa ehdoton, hänellä oli hyvä huumorintaju ja taito kertoa hauskoja anekdootteja. Isänsä tavoin hartaana suufilaisena hän teki useita pyhiinvaelluksia ja vietti paljon aikaa lähellä Kaabaa.
Al-Misri kuoli Kairossa ruttoon 1368 ramadan-kuussa 67-vuotiaana. 
"Umdat al-salik".
Shirazin ja al-Nawawin vaikutus näkyy al-Misrin tunnetuimmassa teoksessa "Vaeltajan tuki ja Jumalanpalvojan työkalut" ("Umdat al salik wa uddat al-nasik)." Teos seuraa Shirazin jäsennystä teoksessa "al-muhadhdhab" ja al-Nawawin johtopäätöksiä teoksissa "Minhaj al-talib ja al-Majmu: sharh al-muhadhdhab". Al-Misri vältti hämärää teologisointia ja kirjoitti käytännöllisistä asioista esittäen koulukuntansa parhaat tulkinnat. Al-Misri kirjoittaa, että teos on yhteenveto imaami Shafi'in "madhabin" opeista imaamien al-Rafi'i ja al-Nawawi mukaisesti siten, että näiden ollessa eri mieltä annetaan ensin Nawawin näkemys. Teos on olennaisimmillaan niiden johtopäätösten tiivistelmä, jotka löytyvät Nawawin kirjasta "al-Majmu," mistä lukija löytää Koraaniin ja "haditheihin" nojaavat tarkemmat perustelut"." 
Al-Misrin kirja on saanut paljon huomiota osakseen nykyaikana sen jälkeen, kun Nuh Ha Mim Keller käänsi sen 1900-luvulla tehdyin kommentaarein varustettuna englanniksi. Kairon Al-Azhar -yliopisto on antanut sille sertifikaatin, jonka mukaan "käännös vastaa arabialaista alkuperäistekstiä sekä ortodoksisen sunniyhteisön käytäntöjä ja oppia". 
Yli 600 sivua sisältävä teos kattaa kirjassa luvut D–O. Se jakautuu seuraaviin osiin:
Huopapaju

Huopapaju eli laventelipaju ("Salix elaeagnos") on puumainen Euroopassa kasvava pajulaji.
Se kasvaa 8–10(–12) metriä korkeaksi puuksi tai joskus korkeaksi pensaaksi. Laji kuuluu koripajun sukulaisiin, joille on tyypillistä pitkä ja kapea lehtimuoto. Huopapajun lehtilavan leveyden ja pituuden suhde on tyypillisesti 1:10, viljelylajikkeella 'Angustifolia' 1:20. Alapinnan karvoitus on himmeän huopamainen. Kukintonorkot ovat salavamaisen kapeita ja ilmestyvät samaan aikaan kuin lehdet puhkeavat.
Huopapajua esiintyy alkuperäisenä Keski- ja Etelä-Euroopassa ja Marokossa. Se kasvaa soilla ja kallioilla, laji on kalkinsuosija.
Blue Banisters

Blue Banisters on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Lana Del Reyn kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 22. lokakuuta 2021 Polydor ja Interscope levy-yhtiöiden kautta.
Härmäpaju

Härmäpaju ("Salix daphnoides") on Euroopassa kasvava puu- tai pensasmainen pajulaji. Keski-Euroopassa se saattaa kasvaa 18 metriä korkeaksi. Suomessa koristepensaana viljellyt härmäpajut kasvavat kahdesta viiteen metriä korkeiksi. Härmäpajun verson haarat ovat sinertävänvalkoisia, helposti irtoavan vahan peittämiä. Lehtien lapa on nystylaitainen, päältä kiiltävä ja tummanvihreä, alta himmeä ja sinivihreä, korkosuoninen. Kukintonorkot ovat perättömiä, niiden suomut punaruskeita tai mustanruskeita. Norkot kukkivat ennen lehtien puhkeamista. Hedelmänä on kalju kota.
Härmäpajua esiintyy Euroopassa Espanjasta pohjoisessa Luoteis-Venäjälle. Laji on Pohjoismaissa luonnonvaraisena melko harvinainen. Keski-Ruotsissa ja -Norjassa kasvaa paikoin alalaji lännenhärmäpajua. Suomessa esiintyy joskus viljelyjäänteenä alalaji idänhärmäpajua eli huurrepajua.
Stade Edmond Matchens

Stade Edmond Matchens on jalkapallostadion Molenbeek-Saint-Jeanissa Belgiassa. Stadionilla pelaa belgialainen Racing White Daring de Molenbeek 47. Ennen tätä stadionilla pelasi belgialainen FC Molenbeek Brussels. Stadionin kapasiteetti on 12 266.
Venäläistä klassillista kirjallisuutta

 
Venäläistä klassillista kirjallisuutta on venäläisiä novelleja sisältävä antologia. Teoksen on toimittanut Urho Ruhanen. Se on julkaistu Neuvostoliitossa Leningradissa vuonna 1934. Julkaisija on venäläinen kustannusliike Kirja.
Richard Dahl

Richard Dahl (5. elokuuta 1933 Landskrona – 8. elokuuta 2007) oli ruotsalainen korkeushyppääjä. Hänen huippuvuotensa oli 1958, jolloin hän saavutti EM-kultaa yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Tukholmassa. Ruotsin ennätys oli hänen hallussaan vuosina 1958–1960.
Urheilu-ura.
Richard Dahl nousi Ruotsin kansalliseen kärkeen vuonna 1957. Hän sijoittui silloin Ruotsin mestaruuskisoissa toiseksi Stig ”Stickan” Petterssonin jäljessä. Seuraavan vuoden EM-kisoissa Tukholmassa Dahl yllätti. Kisan suosikkeina olivat Neuvostoliiton Juri Stepanov ja Dahlin maanmies ”Stickan” Pettersson. Loppukilpailussa Dahl teki tuloksella 208 cm jo henkilökohtaisen ennätyksen. Dahl ylitti vielä 212 cm, joka oli uusi Ruotsin ennätys. Hän voitti näin Tšekkoslovakian Jiří Lánskyn ja Petterssonin kahdella sentillä ja leivottiin yllätyksellisesti Euroopan mestariksi, joka oli ainoa ruotsalaisten kotikisoissaan saavuttama mestaruus. Maailmanennätysmies Stepanov jäi kuudenneksi. Lánsky hävisi jälleen ruotsalaiselle EM-kisoissa, sillä hän oli neljä vuotta aiemmin Bernissä myös hopealla ruotsalaisen Nilssonin takana. Dahlista tuli EM-voittonsa myötä neljäs ruotsalainen Euroopan mestari Kurt Lundqvistin (1938), Anton Bolinderin (1946) ja Bengt Nilssonin seuraajana. EM-kisavuonna Dahl joutui tunnustamaan Petterssonin jälleen voittajaksi Ruotsin mestaruuskisoissa.
Vuoden 1959 aikana Dahl saavutti vielä pronssia Ruotsin mestaruuskisoissa. Hän osallistui myös saman vuoden kesäuniversiadeihin Torinossa sijoittuen kolmanneksi tuloksella 200 cm. Dahl osallistui urallaan viisi kertaa Suomi–Ruotsi-maaotteluun, vuosina 1957–1961, mutta parhaaksi sijoitukseksi jäi vuoden 1957 maaottelun toinen sija. Vuonna 1961 hän saavutti vielä PM-kisojen hopeaa jälleen Petterssonin jäljessä. Dahlin hyppääjäuran aikaan suomalaisista kovin kilpailija oli Eero Salminen, jolle Dahl hävisi mestaruusvuotensa vuoden 1958 maaottelussa.
Richard Dahl sai arvostetun Svenska Dagbladetin kultamitalin onnistuneen vuoden 1958 tuloksena. Hänet nimettiin yleisurheilun Stor grabbiksi numero 200. Hän oli "Track &amp; Field News" -lehden vuosittaisessa arvioinnissa viides vuonna 1958. Maailmantilastossa hän oli kolmas vuonna 1958 ja kymmenes vuonna 1959.
Urheilu-uran jälkeen urheilutoimittajana.
Urheilu-uransa jälkeen Dahl toimi urheilutoimittajana ensin "Länstidningen Södertälje" -lehdessä ja sen jälkeen aina eläköitymiseensä asti Ängelholmissa "Nordvästra Skånes Tidningar" -lehdessä.
Dahlin kuoleman jälkeen paljastettiin Landskronassa hänen kunniakseen muistomerkki hänen syntymänsä 80-vuotispäivänä vuonna 2013.
Esko Eklund

Esko "Sakke" Olavi Eklund (s. 1976) on Cannonball MC moottoripyöräkerhon johtaja. Eklund on ollut mukana jengissä keskeytyksettä vuodesta 2013 alkaen. Lokakuussa 2021 hän oli "presidentti" sekä Heinolan osaston johtaja. 
Vuonna 1976 syntynyt Eklund on aiemmin tuomittu rikoksista, jotka hän on tehnyt osana Cannonball MC:n toimintaa. Eklund on toiminut Cannonballin johdossa muutamia vuosia. Cannonball MC itse ei ole julkisuudessa kertonut nykyistä johtajaansa. 
Marraskuussa 2021 Eklund ilmoitti käräjäoikeudelle antamassaan vastauksessa, että ei aio vastata Cannonball MC:n lakkauttamiskanteeseen. Vastauksessa Eklund kertoo, että ei ole Cannonballin johtaja tai edes jäsen. 
Käräjäoikeus tuomitsi maaliskuussa 2022 Eklundin 13 vuoden vankeuteen muun muassa törkeistä huumausainerikoksista. Tuomiosta on valitettu hovioikeuteen, joka määräsi Eklundin vangittavaksi, mutta häntä ei ollut joulukuussa 2022 tavoitettu.
Marjatan talo

Marjatan talo on Helsingin Sörnäisissä Vilhonvuorenkadulla sijaitseva kerrostalo, joka on rakennettu vuonna 1927. Seitsenkerroksisen rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Georg Nummelin.
Historia.
Seitsenkerroksisessa talossa on yli 200 asuntoa ja se oli valmistuessaan Helsingin suurin asuintalo. Rakennus oli alun perin valkoinen. Asunto Oy Marjatta joutui myymään talon pakkohuutokaupalla As. Oy Wilhelmsbergille (nyk. As Oy Vilhonvuori) vuonna 1937. Talon rakennusajankohtana seutu oli avointa kalliota aina Helsinginkadulle saakka. Viereinen Vilhonvuorenkatu 5 valmistui vuonna 1928, jonka jälkeen korttelin länsipää rakennettiin vasta 1960-luvun alussa. Taloon on jälkeenpäin rakennettu pommisuoja vuonna 1944 ja pannuhuone 1952. Vuonna 1961 taloon tehtiin muutostöitä ja samalla se sai nykyisen värinsä. Hissit rakennettiin 1963.
Marjatan talon nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Tarinan mukaan se sai nimensä Marjatta-nimisestä naisesta, joka harjoitti prostituutiota viereisellä Vilhonvuoren kalliolla. Rakennuksen valmistuttua vielä vapaaksi jäänyttä osaa Vilhonvuoresta ryhdyttiin kutsumaan Marjatan kallioiksi. Toisen tiedon mukaan Marjatankallio-nimitys olisi ollut käytössä jo ennen talon rakentamista. Nykyään paikalla on Katri Valan puisto.
Asunto-osakeyhtiö Marjatan konttorissa tapahtui 2. tammikuuta 1934 kahden miehen tekemä ryöstö, jossa kassanhoitaja pahoinpideltiin ja talon kassaan kertyneet vuokranmaksupäivänä kertyneet rahat 13 000 markkaa vietiin. Marjatan talon konttorihuoneisto sijaitsi talon toisessa kerroksessa. 
Talossa asui pääasiassa köyhiä työläisperheitä, ja alivuokralaisten pito oli yleistä. Alivuokralaisia oli niin paljon, että sotien jälkeen asuntopulan aikana talossa asui yli 2 000 ihmistä. Marjatan talon kuuluisin asukas on runoilija Katri Vala, joka muutti taloon vuonna 1931 puolisonsa Armas Heikelin kanssa. Talon F-rapun ulko-oven vieressä on Valasta kertova muistolaatta. Lisäksi talossa asuivat vasemmistolaisista kulttuurihahmoista muun muassa Jarno Pennanen ja Jenny Pajunen. 
1930–1940-luvuilla Marjatan talo tunnettiin vasemmistolaisten kokoontumispaikkana. Se oli myös laittoman SKP:n nuorisotoiminnan keskus ja viranomaisten jahtaamien kommunistien piilopaikka. Esimerkiksi jatkosodan syttyessä talossa piileskelivät muun muassa Veikko Pöysti ja Urho Kaipainen sekä puoluejohtoon kuuluneet Arthur Rönnqvist ja Edvin Salonen. Talossa asui myös Aimo Rikka, jonka luona toisinaan kokoontuivat Kiila ja Akateeminen Sosialistiseura. Säännöllisiin vieraisiin kuului myös poliisin etsimä turkulainen Olavi Laiho.
Katrana

Katrana ("Rheocles alaotrensis") on revontulikaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Madagaskarilta.
Koko ja ulkonäkö.
Katrana voi kasvaa suurimmillaan 10–14 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen suhteellisen korkearuumiinen. Kalalla on kaksi selkäevää, joista etumainen on lyhyempi. Pyrstöevä on haarautunut ja puoliskot ovat pyöreäpäiset. Katrana on väriltään selästään ja kyljestään ruskea ja vatsastaan vaaleampi. Kyljessä on musta juova. Selkä-, vatsa- ja pyrstöevät ovat keltaiset ja punaiset.
Levinneisyys ja elintavat.
Katranaa tavataan vain Alaotrajärvessä ja muutamassa sen lähijärvessä ja -puroissa. Laji on tärkeä ruokakala, mutta luokitellaan erittäin uhanalaiseksi liikakalastuksen, elinympäristön häviämisen ja vieraslajien vuoksi.
Veli Matti Huohvanainen

Veli Matti ”Metsuri” Huohvanainen on suomalainen sarjamurhaaja ja tuomittu rikollinen. Hän on yksi harvoista ihmisistä Suomen rikoshistoriassa, jotka ovat syyllistyneet peräti neljään murhaan. 
Huohvanainen ensimmäinen elinkautinen tuli kolmoismurhasta vuonna 1999. Huohvanainen ampui kaksi miestä liiketilassa Vantaalla veljensä kanssa. Uhrit kuolivat päähän kohdistuneisiin revolverinlaukauksiin. Pakomatkalla Huohvanainen ampui vielä kolmannen miehen. Huohvanainen vapautui elinkautisesta noin 16 vuoden jälkeen. 
Huohvanaisen tuorein elinkautinen tuli 2019 vuoden maaliskuussa rikollisvaikuttaja Raimo Anderssonin raa’asta ja pitkäkestoisesta surmaamisesta. Huohvanainen ja uhri viettivät ”kosteaa” iltaa tunnetussa venäläisravintolassa, ja Anderssonin kotona kaksikko ajautui riitaan. Huohvanainen hakkasi ja potki Anderssonin hengiltä. Surmateko kesti puolitoista tuntia. ”Metsurina” tunnettu Huohvanainen käytti tekovälineenä turvakenkiä ja tupakansytytintä.
Borderline (Lordin kappale)

Borderline on Lordi-yhtyeen singlejulkaisu vuoden 2021 "Lordiversity" -boksin albumilta "Humanimals". Kappaleeseen on kuvattu musiikkivideo Tivoli Sariolassa. Videolla kummitusjunan julkisivussa on kuvat kaikista Lordin entisistä ja nykyisistä jäsenistä. Videon kauhuefekteistä ja ohjauksesta vastasi Mr. Lordi. Keväästä 2022 lähtien Tivoli Sariolan kummitusjuna noudattaa Lordin teemaa.
Lähteet.
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: "Lordiary". Tammi, 2022
Faleristiikka

Faleristiikka ( &lt; ) eli kunniamerkkitutkimus on tieteenala, joka tutkii kannettavia kunniamerkkejä ja niiden oheisaineistoja, kuten omistus- ja asiakirjoja. Faleristiikka yhdistää historia- ja sotatieteellisiä sekä sosiologisia, kulttuurillisia ja taiteellisia tarkastelutapoja. Faleristiikalle läheisiä tutkimusaloja ovat heraldiikka ja numismatiikka.
Tunnettuja suomalaisia kunniamerkkien tutkijoita eli faleristikkoja ovat olleet Tom C. Bergroth ja Antti Matikkala.
Inspirations (Saxonin albumi)

Inspirations on Saxonin 23. studioalbumi, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2021.
Aiheesta muualla.
Kurssin vääristäminen

Kurssin vääristäminen tarkoittaa vilpillistä toimintatapaa, kuten harhaanjohtavaa osto- tai myyntitarjousta tai näennäiskauppaa julkisessa kaupankäynnissä, jos ne antavat harhaanjohtavaa tietoa kaupankäynnin kohteena olevista arvopaperien tarjonnasta, kysynnästä tai hinnasta. 
Rangaistus ja yleisyys.
Rangaistuksena kurssin vääristämisestä saa Suomessa sakkoa tai vankeutta enintään kaksi vuotta. Tämä rikosnimike on varsin harvinainen.
Juri Stepanov

Juri Nikolajevitš Stepanov (, 5. elokuuta 1933 Landskrona – 8. elokuuta 2007) oli venäläinen korkeushyppääjä. Hän huippuvuotensa olivat 1950-luvun lopulla. Hän teki korkeushypyn ME:n heinäkuussa 1957.
Juri Stepanov aloitti hyppyuransa vuonna 1950 aloittaessaan opiskelun sähkömekaanisen alan teknillisessä koulussa ja tullessaan Pavel Goihmanin urheiluvalmennukseen. Hän nousi Neuvostoliiton korkeushyppääjien kärkijoukkoon sijoittuen toiseksi maan vuoden 1953 mestaruuskisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti Neuvostoliiton mestaruuden ja oli mukana EM-kisoissa Bernissä sijoittuen viidenneksi tuloksella 193 cm Ruotsin Bengt Nilssonin voittaessa tuloksella 202 cm. Seuraavana vuonna Neuvosto-Ukrainan Vladimir Sitkin ylitti ensimmäisenä neuvostoliittolaisurheilijana 2 metriä. Muutaman minuutin päästä Stepanov ylitti 202 cm:n riman uudeksi Neuvostoliiton ennätykseksi. Olympiavuodesta 1956 tuli Stepanoville kuitenkin murheellinen, sillä hän loukkasi itsensä ja olympialaiset jäivät väliin. Hänestä olisi saattanut tulla myös maansa mahdollinen pituushypyn edustaja, sillä hän hyppäsi olympiavuonna ennen loukkaantumistaan 743 cm. Stepanovin kova neuvostoliittolainen kilpakumppani Igor Kaškarov otti olympialaisissa pronssia tuloksella 208 cm.
Vuosi 1957 oli Stepanovin menestysvuosi. Neuvostoliiton mestaruus meni tosin Sitkinille Stepanovin ollessa toinen. Helsingin ja Leningradin kaupunkijoukkueet kilpailivat 13. heinäkuuta 1957 Leningradissa Dynamo-stadionilla. Kisassa Stepanov ylitti 216 cm:n riman eli paransi sentillä Yhdysvaltain Charles Dumasin nimissä ollutta ennätystä. Stepanovin ennätys sai kuitenkin ouduon sivumaun, kun suomalaisen valokuvaajan ottamasta kuvasta pääteltiin Stepanovin hyppypiikkareiden poikkeuksellinen paksuus. Asia tutkittiin ja ennätys hyväksyttiin. Syyskuussa 1957 Stepanov voitti vielä universiadeissa Pariisissa kultaa tuloksella 212 cm Kaškarovin sijoittuessa toiseksi tuloksella 201 cm. Vuosi 1958 oli Stepanoville vielä hyvä kilpailuvuosi. Hän teki tuloksen 212 cm, joka oli toiseksi paras tulos maailmassa. Stepanov saavutti kyseisenä vuonna vielä toisen kerran Neuvostoliiton mestaruuden. Hän voitti Neuvostoliitto–Yhdysvallat -yleisurheilumaaottelussa Dumasin. EM-kisat järjestettiin Tukholmassa, mutta siellä hän joutui kuudenneksi tuloksella 206 cm ruotsalaisyllättäjä Richard Dahlin voittaessa tuloksella 212 cm.
Juri Stepanovin ura sai sen jälkeen surullisen käänteen, kun hänet vuonna 1959 vietiin psykiatriseen hoitoon Leningradissa. Vapauduttuaan hoidosta hän alkoholisoitui, ja 13. syyskuuta 1963 hänet löydettiin hirttäytyneenä Leningradin asunnossaan.
Jokainen on oman onnensa seppä

Jokainen on oman onnensa seppä () on tunnettu latinalaisperäinen lentävä lause. Sen sanoi alkujaan antiikin roomalainen poliitikko Appius Claudius Caecus, joka vielä vanhana ja sokeana senaattiin kannettuna vaati, että Rooma ei neuvottele rauhasta voittoisan kuningas Pyrrhoksen kanssa vaan vaatii tätä vetäytymään koko Italiasta (280 eaa.).
Taloustieteilijä Heikki Pursiaisen mukaan sanontaa tulkitaan kahdella tavalla: jyrkemmän mukaan rikkaus on yleensä ansaittua, väljemmän mukaan ihminen voi parantaa omaa menestystään ahkeroimalla ja suunnittelemalla.
Pyhän Marian katedraali

Pyhän Marian katedraali voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Taiwan News

Taiwan News () on taiwanilainen englanninkielinen verkkolehti. James Wei perusti lehden vuonna 1949. Tuolloin lehden nimi oli "China News" ja se oli ensimmäinen Taiwanissa julkaistu englanninkielinen sanomalehti.
Lehti lopetti printtiversionsa vuonna 2010 ja siirtyi kokonaisuudessaan verkkoon.
Taiwan News on kallellaan pan-vihreään liittoon. Lehden omistaa taiwanilainen I-Mei Foods -niminen yhtiö.
Islannin finanssikriisi 2008–2011

Islannin finanssikriisi 2008–2011 oli Islannissa tapahtunut taloudellinen ja poliittinen tapahtuma, jonka aikana valtio otti haltuunsa maan kolme suurinta, pahasti velkaantunutta pankkia. Kriisi johti talousromahdukseen, Islannin kruunun arvon romahdukseen ja työttömyyden kasvuun. 
Kriisi sai alkunsa, kun kansainvälinen talouskriisi romahdutti myös Islannin talouden. Islantilaiset finanssilaitokset olivat lainanneet ja sijoittaneet todella suuria summia rahaa, mutta sijoituskohteet eivät kuitenkaan tuottaneet toivotulla tavalla. Lokakuussa 2008 maan kolme suurinta pankkia, Kaupthing, Landsbanki ja Glitnir kaatuivat. Valtio otti ne haltuunsa. Islannin kruunun arvo romahti ja islantilaisten ihmisten velat moninkertaistuivat. Pankkien kaatumisen jälkeen seurasi useiden kuukausien katumielenosoituksia, joissa Islannin kansa vaati muun muassa maan poliittisen johdon ja keskuspankin johtajien eroa.
Tammikuussa 2009 Islannin silloinen pääministeri Geir Haarde ilmoitti, että toukokuussa maassa järjestettäisiin ennenaikaiset vaalit. Ennen sitä kauppaministeri Björgvin Sigurðsson ja Islannin rahoitustarkastuksen johto olivat jättäneet tehtävänsä. Mielenosoitukset jatkuivat kuitenkin vielä ilmoituksen jälkeenkin, ja myöhemmin samassa kuussa Islannin hallitus erosi. Valtaan äänestettiin uusi hallitus, joka alkoi vuonna 2010 säännöstellä valuutta- ja pääomaliikkeitä. Säännöstelyn tavoitteena oli valuuttapaon estäminen. Vuonna 2015 hallitus ilmoitti alkavansa purkaa säännöstelyä.
Lokakuuhun 2015 mennessä Islannissa oli määrätty 26 finanssikriisin aiheuttanutta pankkiiria ja rahoittajaa vankeusrangaistukseen.
Muista Euroopan maista poiketen Islannin talous lähti kriisin jälkeen vakaaseen kasvuun. Talouskasvu johtui siitä, että maan tärkeimmät elinkeinot kalastus ja turismi olivat myös kasvavassa kysynnässä.
Kuluttajaosuustoiminnan säätiö

Kuluttajaosuustoiminnan säätiö sr on Tradekan vuonna 2012 perustama säätiö. Säätiön tarkoitus on edistää kuluttajien asemaa ja taloudellista tietämystä. Säätiö myöntää apurahoja.
Säätiön hallussa on osa (5 %) Tradeka-Yhtiöt Oy:n äänivallasta. Järjestelyn tarkoitus on suojata Tradekaa valtausyrityksiä vastaan.
Tradekan säätiö

Tradekan säätiö sr on Tradekan vuonna 2014 perustama säätiö. Sääntöjensä mukaan säätiö vaalii edistysmielisen osuustoimintaliikkeen aatteellista ja sivistyksellistä perintöä ja edistää taloudellisiin kysymyksiin ja yritystoimintaan liittyvän osaamisen kehittämistä. Säätiö myös harjoittaa lahjoitustoimintaa sekä hallinnoi taidekokoelmaa.
Vuonna 2021 Tradekan säätiö lahjoitti yhteensä 550 000 euroa 26 eri taholle. Lahjoituksia saivat esimerkiksi Ensi- ja turvakotien liitto sekä Ammattiin opiskelevien liitto. Kaikki lahjoitusten saajat on julkaistu vuosittain Tradekan verkkosivuilla.
Säätiön hallussa on osa (46 %) Tradeka-Yhtiöt Oy:n äänivallasta. Järjestelyn tarkoitus on suojata Tradekaa valtausyrityksiä vastaan.
Tradekan säätiön hallitukseen nimittävät jäseniä säätiön valtuuskunta sekä nimetyt säätiöt, joita ovat Vasemmistoliiton Vasemmistofoorumi-ajatuspajan perustaneet Yrjö Sirolan säätiö ja Kansan sivistystyön liitto sekä vasemmistoliiton varallisuutta hallitseva Avantisäätiö. SDP:n puolelta säätiöön nimittävät edustajia Työväenlehdistön kannatusyhdistys, Työväen Sivistysliitto, Kiinteistö Oy Karihaara ja Kustannusosakeyhtiö Kansanvalta, joiden kaikkien postiosoite on SDP:n puoluetoimistolla. Loput kaksi hallitusedustajaa nimittävät kommunistien Demokraattinen sivistysliitto sekä Kansan sivistysrahasto.
Cesare Cremonini (muusikko)

Cesare Cremonini (s. 27. maaliskuuta 1980 Bologna, Italia) on italialainen muusikko ja näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Lùnapop-yhtyeen johtohahmona 1999–2002. Sen jälkeen hän on ollut soolouralla.
Cremoninin isoimmat hitit ovat "Vieni a vedere perché", "Latin Lover", "Gongi-Boy", "Marmellata #25", "Dicono di me", "Figlio di un re", "Il Comico", "Mondo", "Buon viaggio (Share The Love)", "Poetica" ja "Nessuno Vuole Essere Robin". 
Cremonini on kertonut kuulevansa ääniä.
Albumit.
Cremonini on julkaissut kuusi albumia: 
sekä livealbumit:
Spin (suomalainen lehti)

Spin on Turun Science Fiction Seuran julkaisema scifiin, fantasiaan ja muuhun spekulatiiviseen fiktioon keskittyvä kulttuurilehti. Lehdessä julkaistaan muun muassa kotimaisia ja ulkomaisia spefinovelleja sekä arvosteluja, artikkeleita ja uutisia kirjoista, elokuvista, sarjakuvista ja muista spefiharrastajia kiinnostavista aiheista. Spin julkaisee vuosittain Nova-kirjoituskilpailun voittajan.
Spin on suomalaisen spefilehtien joukossa niin sanottu yleisaikakauslehti, joka käsittelee laajasti erilaisia kiinnostavia spekulatiivisia aiheita. Lehden sisällössä painottuvat uudet ilmiöt ja turkulaisuus.
Spin ilmestyy kahdesti vuodessa painettuna lehtenä. Samalla Verkko-Spiniin ilmestyy valitun teeman mukaista sisältöä. Verkko-Spiniä päivitetään myös painettujen numeroiden välissä.
Spinin historiaa.
Spin on ilmestynyt vuodesta 1977 lähtien. Se on Suomen vanhin tieteis- ja fantasiakirjallisuuteen keskittyvä julkaisu, joka on ilmestynyt keskeytyksettä ensimmäisestä numerostaan saakka.
Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli Markku Haapio. Haapio jatkoi päätoimittaja vuoteen 1980 asti, minkä jälkeen lehteä toimitti jonkin aikaa toimituskunta. Toimituskunnasta päätoimittajaksi nousi lopulta Kari Mäentaka.
Spinin ulkoasu ja sisältö ovat vaihdelleen vuosien ajan runsaasti. Siihen ovat vaikuttaneet päätoimittajien ja toimituskunnan vaihtuvuus sekä TSFS:n taloudellinen tilanne. Esimerkiksi numero 1/1990 on vain neljän sivun mittainen, kun taas numerossa 1/2000 oli peräti sata sivua. 
Lehden julkaisutahti on myös vaihdellut paljon. Keskimääräisesti Spin on pyrkinyt ilmestymään neljä kertaa vuodessa. Välillä lehteä on kuitenkin julkaistu peräti kuusi kertaa vuodessa, kuten vuosina 1993–2001. Vuodesta 2016 lähtien Spin on ilmestynyt painettuna kaksi kertaa vuodessa (paitsi vuonna 2017, jolloin ilmestyi kaksiosainen English Special) opetus- ja kulttuuriministeriö muuttaessa pienlehtien apurahakriteerejään.
Siltasaari-Invest

Siltasaari-Invest Oy oli suomalainen pörssiyhtiö. Yhtiö oli listattu Helsingin pörssiin vuosina 1988–1990. 
Siltasaari-Investin perusti suomalainen Sijoitus-Kantava Oy. Siltasaari-Investin suurimmat omistajat vuonna 1989 olivat Työväen Opintorahasto, SAK, Haka ja Kansa-yhtymä.
Siltasaari-Invest fuusioitiin Jämerä-Kiinteistöt Oy:n kanssa vuonna 1990 Suomen Pörssikiinteistöt Oy:öön. Samalla yhtiön nimi muutettiin Ferenda Oy:ksi.
STS-Invest

STS-Invest Oy oli arvopapereihin erikoistunut pörssiyhtiö. Yhtiö oli listattu Helsingin pörssiin vuosina 1987–1991.
Yhtiö oli suomalaisen työväenliikkeen ensimmäinen pörssiyhtiö. Sen perusti suomalainen Sijoitus-Kantava Oy. 
STS-Investin suurimmat omistajat vuonna 1990 olivat Työväen Opintorahasto, Nobiscum, Sijoitus-Kantava ja STS-Pankki.
STS-Invest fuusioitiin STS-Pankkiin samassa yhteydessä, kun STS-Pankki listautui pörssiin vuonna 1991. STS-Investin osakkeenomistajille järjestettiin vaihtotarjous, jossa osakkeet sai vaihtaa STS-Pankin osakkeisiin.
Kjell-Åke Nilsson

Kjell-Åke "Sörmarkarn" Lennart Nilsson (5. huhtikuuta 1942 Torsby, Värmlanti) oli ruotsalainen korkeushyppääjä. Hän nousi maailman kärkihyppääjiin 1960-luvun alussa. Kaksissa olympialaisissa hän oli kahdeksan parhaan joukossa.
Kjell-Åke Nilsson paransi ennätystään vuosina 1955-1959 korkeuteen 2,05 cm. Näin hänestä tuli uraansa lopettamassa olleen Euroopan mestari Richard Dahlin seuraaja Stig "Stickan" Petterssonin kilpakumppanina ja aisaparina Ruotsia edustaessaan. Seuraavana vuonna 18-vuotiaana hän nousi tuloksella 2,07 cm Ruotsin olympiajoukkueeseen Roomaan, jossa hän sijoittui kolmen kilpailijan jakamalle 7. sijalle tuloksella 2,03 cm. Maanmies Stig "Stickan" Pettersson tuli viidenneksi. Seuraava vuosi oli armeijan vuoksi Nilssonilla välivuosi, mutta vuonna 1962 oli hän jälleen mukana ja saavutti kolmannen maansa mestaruushopean Petterssonin jäljessä. Seuraavana vuonna 1963 tuli sitten ensimmäinen Ruotsin mestaruus tuloksella 2,10 cm ennen "Stickania". Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa "Stickan" oli jälleen parempi ottaen mestaruuden ja Nilsson hopeasijan. 
Tokion vuoden 1964 olympialaisissa Nilsson oli yhdessä "Stickanin" kanssa. Olympialaisten loppukilpailussa kulta meni Neuvostoliiton Brumelille tuloksella 2,18 cm "Stickanin" ollessa neljäs tuloksella 2,14 cm ja Kjell-Åke Nilssonin jaetulla kuudennella sijalla tuloksella 2,09 cm. Vuoden 1965 merkittävimpiä saavutuksia oli Ruotsin mestaruus tuloksella 2,10 cm ennen "Stickania". Pohjoismaiden mestaruus ja voitto Suomi-Ruotsi -maaottelussa. Kaikkiaan Nilsson oli urallaan mukana Suomi-Ruotsi -maaotteluissa viisi kertaa, joissa hän voitti vain mainitun yhden kerran. Vuoden 1965 Ruotsin mestaruus meni Bo Jonssonille. Vuoden 1966 alussa olivat ensimmäiset sisähallin EM-kisat Dortmundissa, joissa Nilsson otti pronssia tuloksella 2,08 cm. Kesällä Budapestin EM-kisoissa hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 2,03 cm.
Nilsson nimettiin yleisurheilun Stora Grabbariksi #224. Hän oli Track &amp; Field News'n vuosittaisessa arvostuksessa 10 parhaan joukossa vuosina 1963–1964. Vuonna 1963 Track &amp; Field News sijoitus oli 7. ja vuonna 1964 9.
August Natterer

August Natterer (3. elokuuta 1868 Schornreute, Saksa – 7. lokakuuta 1933 Rottenmünster, Saksa) oli saksalainen taidemaalari.
Elämä.
Natterer oli nuorin yhdeksästä lapsesta toimistotyöläisen perheessä. Hän varttui Stuttgartissa, opiskeli sähköasentajaksi siellä ja meni naimisiin. Sitten hän sairastui uskonnollisiin näköharhoihin ja ahdistukseen vuonna 1907. Natterer yritti itsemurhaa. Hän joutui psykiatriseen sairaalaan, joissa hän vietti seuraavat 26 vuotta elämästään. Natterer väitti olevansa keisari Napoleonin tunnustamaton lapsi ja maailman pelastaja. Natterer inspiroitui näyistään ja maalasi niitä. Hän oli Hans Prinzhornin potilaana ja Prinzholm keräsi potilaidensa töitä.
Natterer kuoli sydänkohtaukseen laitoksessa lähellä Rottweiliä.
Fontenay-près-Vézelay

Fontenay-près-Vézelay on kunta Ranskassa Yonnen departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Avallonin kaupungista lounaaseen.
Kunta on tunnettu aiemmin myös nimellä "Fontanae". Autunin piispanistuin lahjoitti kunnan Vézelayn apottiluostarille, joka omisti sen suureen vallankumoukseen saakka. Kunnan keskustassa oleva Saint-Germainin kirkko on peräisin 1100-luvulta, ja kirkon kuori on tehty 1400-luvulla. Pouillyn kylässä on aikanaan ollut Vaubanin linnoitus.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Ilon

Ilon Adlercreutz eli Ilon (tyyliteltynä ILON; s. 1998 tai 1999) on suomalainen muusikko.
Ilonin isä on poliitikko Anders Adlercreutz.
Ura.
Adlercreutzin esikoissingle "Selfish Love" julkaistiin syyskuussa 2020. Hän osallistui samana vuonna YleX:n ”YleX Läpimurto” -kilpailuun, jossa sijoittui toiselle sijalle.
Luis Arce

Luis Alberto Arce Catacora (s. 28. syyskuuta 1963 La Paz, Bolivia) on bolivialainen taloustieteilijä ja poliitikko, joka toimia maansa presidenttinä vuosina 2020–2025. Arce oli Evo Moralesin presidenttikauden talousuudistusten suunnittelija. Uudistuksissa maan öljyvarat kansallistettiin, maatalousmaa jaettiin uudelleen, varakkaiden verotusta nostettiin ja paljon alkuperäisväestöä nostettiin köyhyydestä.
Moralesin ja Acren välissä maata johti väliaikainen oikeistolainen presidentti Jeanine Áñez, ja Morales oli maanpaossa.
Arcean hallitusta vastaan tehtiin epäonnistunut vallankaappausyritys 26. kesäkuuta 2024.
Emilie Enger Mehl

Emilie Enger Mehl (s. 8. elokuuta 1993 Lørenskog) on norjalainen keskustapuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan oikeus- ja valmiusministerinä Støren hallituksessa lokakuusta 2021 helmikuuhun 2025. Mehle on ollut edustajana suurkäräjillä vuodesta 2017. Hän on opiskellut oikeustieteitä Oslon yliopistossa.
Muuta.
Mehlistä tuli 28-vuotiaana virkaan astuessaan Norjan kaikkien aikojen nuorin oikeusministeri.
Vuonna 2015 Mehl voitti NRK:n tosi-tv-kilpailu "Anno"n ensimmäisen kauden. Kilpailijat elivät "aikakapselissa" vuoden 1764 Bergenissä opetellen viikoittain erilaisia käsityötaitoja.
Victoria Pedretti

Victoria Pedretti (s. 23. maaliskuuta 1995 Philadelphia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tunnettu muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa "The Haunting of Hill House", "The Haunting of Bly Manor" ja "You".
Lena Nilsson (s. 1962)

Ruth Lena Nilsson (s. 4. tammikuuta 1962 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä.
Nilsson tanssi nuorena balettia, mutta näytteleminen alkoi kiinnostaa häntä, kun hän oli saanut 1980-luvulla pikku rooleja Dramatenissa. Päärooli nuorisoelokuvassa "PS Sista sommaren" (1988) nosti hänet julkisuuteen. Niihin aikoihin hän pääsi Tukholman Teaterhögskolaniin, josta hän suoritti tutkinnon 1990. Sen jälkeen hän on ollut Dramatenin näyttelijä.
Nilssonin poika oli rap-artisti Einár.
Alicia (albumi)

Alicia on Alicia Keysin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 18 syyskuuta 2020.
Lena Nilsson

Lena Nilsson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Lenin-setä asuu Venäjällä (elokuva)

Lenin-setä asuu Venäjällä on vuonna 1987 valmistunut Kanerva Cederströmin ohjaama puolipitkä dokumenttielokuva 1970-luvun marxilais-leniniläisten (taistolaisten) nuoriso- ja opiskelijajärjestöjen aktivistien vaiheista. Cederström on käsikirjoittanut elokuvan yhdessä Riikka Tannerin kanssa. Tekijät ovat selittäneet elokuvan nimeä seuraavasti: ”"Elokuvan nimessä tiivistyy monta oleellista asiaa ajan hengestä. Se viittaa muun muassa lapsenomaisuuteen, vieraan kulttuurin ihailuun, Lenin- ja NKP-kulttiin, nuoruuden salaisiin haaveisiin ja auktoriteettiuskoon."” 
Dokumentissa esiintyy kymmenen entistä taistolaiskaaderia ja järjestöaktivistia, jotka kertovat kokemuksistaan liikkeessä ja siitä irtautumiseen liittyneestä henkilökohtaisesta kriisistä. Haastateltavien joukossa ovat muun muassa Rauni Paalanen ja Juhani Ruotsalo. Cederström ja Tanner käsittelivät elokuvaa käsikirjoittaessaan myös omaa menneisyyttään. "Lenin-setä asuu Venäjällä" oli tarkoitettu itsetutkiskelua sisältäväksi henkilökohtaiseksi dokumentiksi ja keskustelunavaukseksi taistolaisuudesta, ei analyysiksi 1970-luvun poliittisesta kuohunnasta.
Elokuva herätti vilkkaan keskustelun keväällä 1988. Se palkittiin samana vuonna Tampere Film Festivalin pääpalkinnolla.
Simo Kähäri

Simo Kähäri (22. syyskuuta 1909 Lempaala – 2. joulukuuta 1994 Kuopio) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Kähärin vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Kähäri ja Maria Paukku ja puoliso 1939–1962 Impi Matilda Leskinen. Kähäri kävi viisi luokkaa keskikoulua Käkisalmen yhteiskoulussa 1922–1927 ja meni sitten Viipurin sahateollisuuskouluun. Tohmajärvellä Kähäri työskenteli sahan hoitajana ja teknillisenä johtajana 1933–1950, kunnes oli mukana perustamassa Soinlahti-yhtiötä Iisalmen maalaiskunnan Soinlahteen. Yhtiölle, jonka toimitusjohtajaksi Kähäri tuli, rakennettiin sekä saha että tiilitehdas. Jälkimmäisestä tuli Ylä-Savon suurin ja edellinen harjoitti kotimaan kaupan lisäksi vientiä. Kymi Kymmene osti koko Soinlahti-yhtiön osakekannan 1974, Kähäri jäi eläkkeelle tomitusjohtajan tehtävästä seuraavana vuonna. Hänellä oli useita alueellisia luottamustoimia sekä Tohmajärvellä että Iisalmessa ollessaan, samoin kuin edustamillaan toimialoilla. Molemmissa sodissa rintamaupseerina toiminut Kähäri osallistui myös reserviläistoimintaan. Teollisuusneuvoksen arvon hän sai vuonna 1969.
Luettelo Britannian singlelistan ykkösistä vuonna 2019

Tämä on luettelo Britannian singlelistan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2019 pitäneistä artisteista ja singleistä.
Maantie (albumi)

Maantie on laulaja-lauluntekijä Kauko Röyhkän &amp; The Bootsin yhteinen albumi, joka julkaistiin 14. syyskuuta 2018.
Ludvík Vaculík

Ludvík Vaculík (23. heinäkuuta 1926 Brumov, Tšekkoslovakia – 6. kesäkuuta 2015 Dobřichovice, Tšekki) oli tšekkiläinen kirjailija ja toisinajattelija Tšekkoslovakian aikana. Hän oli aktiivinen Prahan kevään 1968 toimija. Hänen teoksensa joutuivat julkaisukieltoon 1969.
Elämä.
Vaculík syntyi puusepän perheeseen Brumovin kylässä itäisessä Määrissä. 1940-luvun alussa hän työskenteli Batan tehtailla ja opiskeli ammatillisessa oppilaitoksessa kengänvalmistusta. 1946–1950 hän opiskeli journalismia Prahassa, minkä jälkeen hän työskenteli opettajana sekä konepajatehtaan työntekijänä. Kahden vuoden pakollisen asepalveluksen jälkeen Vaculík siirtyi toimittajan uralle vuonna 1953. Hän kuului tähän aikaan Tšekkoslovakiassa valtaapitäneeseen kommunistiseen puolueeseen.
Vuonna 1965 Vaculík sai paikan uudistusmielisen kirjallisuuslehti Literární novinyn (myöhemmin Literární listy ja Listy) toimituksessa, jossa hän keskittyi erityisesti yhteiskunnalliseen journalismiin. Hänen suomeksikin käännetty Kaksituhatta sanaa -manifesti julkaistiin lehdessä kesäkuussa 1968, Prahan kevään tapahtumien ollessa käynnissä. Vuosien 1967 ja 1968 jälkeen Vaculík ei kannattanuut enää kannattanut kommunistista aatetta, ja hänet erotettiin puolueeta näihin aikoihin. Listy pakotettiin lakkauttamaan toimintansa vuonna 1969, minkä jälkeen Vaculík jatkoi uraansa vapaana toimittajana.
Normalisaation aikakaudella Vaculík oli yksi Tšekkoslovakian Samizdat-liikkeen keskushahmoista. Hänen 1972 perustamansa Edice Petlice julkaisi noin 400 teosta. Vaculík oli myös yksi Peruskirja 77:n ensimmäisistä allekirjoittajista. Hallituksenvastaisen toimintansa takia maan turvallisuuspalvelu vainosi Vaculíkia aina samettivallankumoukseen saakka.
Vaculík palasi julkiseen elämään vasta kommunistivallan kaatumisen jälkeen. Viimeiset vuosikymmenensä hän pysyi aktiivisena kirjailijana, kolumnistina sekä yhteiskunnallisena keskustelijana. Vaculíkille myönnettiin useita kunnianosoituksia ja muun muassa Tšekin kirjallisuuden valtiopalkinto vuonna 2008. Vaculík kuoli 88-vuotiaana Dobřichovicessa.
Tuotanto, tyyli ja maine.
Vaculík julkaisi kirjailijan urallaan paljon henkilökohtaisia tarinoita sekä fiktiota sekoittavaa proosaa. Esimerkiksi "Rušný dům" kuvasi tšekkiläistä yhteiskuntaa 1970-luvun lopulla päiväkirjamerkintöjen, muistojen sekä proosan keinoin toisinajattelijan näkökulmasta. Vaculíkia on pidetty tyyliltään Franz Kafkan seuraajana muun muassa suomeksi "Marsut" nimellä julkaistussa "Morčatassa".
Kirjojen lisäksi Vaculík julkaisi huomattavan määrän följetongejä.
Perhe.
Vaculík oli naimisissa vaimonsa Marie Vaculíkován kanssa vuodesta 1949 aina kuolemaansa saakka. Pari sai yhdessä kolme poikaa. Pitkäaikaisen kumppaninsa Lenka Procházkován kanssa Vaculík sai tyttären ja pojan.
Tom C. Bergroth

Tom Christian Einarsson Bergroth (s. 5. lokakuuta 1951) on suomalainen museomies ja kirjailija.
Hän on opettanut esinetutkimusta ja heraldiikkaa Åbo Akademissa ja Turun yliopistossa. Hän on julkaissut kirjoja ja artikkeleita heraldiikasta, ritarikunnista ja mitaleista sekä vapaamuurariudesta. Hän on aiemmin myös toiminut Societas Heraldica Scandinavican hallituksen jäsenenä.
Luettelo tiedustelulajeista

Tämä on luettelo tiedustelulajeista. Tiedustelu jaetaan tiedonhankintamenetelmiensä ja käyttämiensä tiedustelukohteiden ja/tai lähteiden perusteella eri lajeiksi, joista käytetään kansainvälisiä lyhenteitä.
Gareth Jones (toimittaja)

Gareth Richard Vaughan Jones (13. elokuuta 1905 – 12. elokuuta 1935) oli walesilainen toimittaja, joka maaliskuussa 1933 raportoi ensimmäisenä länsimaissa omalla nimellään Neuvostoliiton vuosien 1932–1933 nälänhädästä ja Ukrainan holodomorista. Hän kuvasi laajasti nälänhätää, joka kosketti koko Neuvostoliittoa, mukaan lukien myös Kazakstanin Asharshylykiä.
Jones valmistui Walesin yliopistosta Aberystwythissä vuonna 1926 erinomaisin arvosanoin ranskan kielessä. Hän opiskeli myös Strasbourgin yliopistossa sekä Cambridgen Trinity Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1929 jälleen erinomaisin arvosanoin pääaineinaan ranska, saksa ja venäjä. Vuonna 1929 Jonesista tuli ammattimainen freelancer-toimittaja, ja vuoteen 1930 mennessä hän kirjoitti artikkeleita useisiin sanoma- ja aikakauslehtiin.
Jo vuonna 1931 Jones oli kirjoittanut anonyymisti "The Times" -lehteen artikkeleita nälästä Neuvosto-Ukrainassa ja Etelä-Venäjällä. Kolmannella matkallaan Neuvostoliittoon hän julkaisi 29. maaliskuuta 1933 Berliinissä oman nimensä alla lehdistötiedotteen, jossa hän kuvasi yksityiskohtaisesti nälänhädän laajuuden. Samaan aikaan myös Malcolm Muggeridge raportoi nimettömänä "Manchester Guardian" -lehdessä samasta aiheesta.
Neuvostoliiton viranomaiset kielsivät Jonesia palaamasta maahan hänen paljastustensa jälkeen. Tämän seurauksena hän matkusti Itä-Aasiaan raportoimaan Japanin hyökkäyksestä Mantšuriaan. Vuonna 1935 hänet siepattiin kiinalaisten rosvojen toimesta ja murhattiin Japanin miehittämässä Sisä-Mongoliassa. Murhan epäillään olleen Neuvostoliiton salaisen poliisin NKVD:n järjestämä, vaikka todisteita ei ole löytynyt.
Shōken

Keisarinna Shōken (; 9. toukokuuta 1849 - 9. huhtikuuta 1914), syntyjään Masako Ichijō (), oli Japanin keisari Meijin vaimo ja neuvonantaja. Hän oli yksi Japanin Punaisen Ristin Seuran () perustajista, jonka hyväntekeväisyystyö tunnettiin koko ensimmäisen Kiinan ja Japanin sodan ajan.
Dina (nimi)

Dina on naisen etunimi. Se on Vanhassa testamentissa patriarkka Jaakobin tyttären nimi. Lähtömuotona on heprealainen nimi "Dinah" ja sana "din", jonka merkitys on ’tuomio’. Toisaalta Dina voi olla myös lyhentymä esimerkiksi Adinasta tai Bernhardinasta.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on huhtikuuhun 2025 mennessä tilastoitu noin 580–590 Dina-nimistä henkilöä.
Nimipäivät.
Norjassa Dinan nimipäivä on 30. joulukuuta.
Suomessa Dina-nimi esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston virallisessa koirien nimipäiväkalenterissa. Siinä Dinan nimipäivä on 14. lokakuuta.
Dina

Dina tai DINA voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Immunisaatio

Immunisaatio on prosessi, jossa yksilön immuunijärjestelmä vahvistuu tartunnanaiheuttajaa vastaan. 
Immunisaatio voi olla passiivista, jolloin immuuniksi tehdään tuomalla elimistöön valmiita vasta-aineita tai se voi olla aktiivinen, jolloin immusaatio tehdään tuomalla elimistöön antigeeneja, joita vastaan elimistö reagoi. Rokotus kuuluu aktiivisen immunisaation muotoihin. Ihmisen immuunipuolustusjärjestelmä voi tulla taudille immuuniksi myös taudin sairastamisen jälkeen.
No Gods No Masters

No Gods No Masters on yhdysvaltalaisen rockyhtye Garbagen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 11. kesäkuussa 2021.
Konstantin Vaginov

Konstantin Vaginov (1899 Pietari, Venäjä – 1934 Leningrad, Neuvostoliitto) oli venäläinen neuvostokirjailija. Hän opiskeli lakia ja osallistui Venäjän sisällissotaan punaisten puolella. Hän kuului alkuun akmeistien ryhmään, sittemmin oberiutteihin. Hän oli runoilijana kokeileva. Proosassaan hän kuvaa karnevalistisesti 1920-luvun kulttuurielämää.
Vaino Vahing

Vaino Vahing (15. helmikuuta 1940 Meeksi, Viro – 23. maaliskuuta 2008) oli virolainen kirjailija, koulutukseltaan psykiatri. Hän käsitteli tuotannossaan psyyken ja alitajunnan ilmiöitä, joita neuvostoaikaan ei muuten käsitelty virolaisessa kirjallisuudessa.
Vahing oli 1969–1979 naimisissa kirjailija Maimu Bergin kanssa.
Japaninkletra

Japaninkletra ("Clethra barbinervis") on kletrakasvien (Clethraceae) heimoon, kletrojen ("Clethra") sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luontaisena itäisestä Kiinasta Japaniin ulottuvalla alueella.
Japaninkletra on kausivihanta pensas tai pieni puu, joka kasvaa tavallisesti noin 3–6 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat tummanvihreitä ja muuttuvat syksyllä keltaisiksi tai joskus punaisiksi. Kukat ovat valkoisia ja kehittyvät varsien päissä sijaitseviin, 10–15 cm pitkiin terttuihin. Japaninkletra kukkii keskikesästä loppukesään. Hedelmät ovat tummanruskeita kotia.
Japaninkletraa käytetään koristepensaana, ja se on helppohoitoinen. Kylmemmän ilmaston alueilla se on kuitenkin syytä istuttaa suojaisaan paikkaan, sillä laji ei ole erityisen talvenkestävä.
Per Erik Wahlund

Per Erik Wahlund (24. heinäkuuta 1923 Tukholma, Ruotsi– 30. tammikuuta 2009) oli ruotsalainen prosaisti, runoilija, kirjallisuudentutkija ja kriitikko. Hän toimi myös teatteriohjaajana ja Ruotsin radion radioteatterin johtajana.
Wahlund kirjoitti tanka-runoja ja käänsi japanilaisia tankoja ruotsiksi sekä kirjoitti Japanista esseeteoksia.