tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bertil Löfberg

Bertil Löfberg (6. elokuuta 1923 Bomhus, Gävleborgin lääni – 6. heinäkuuta 1997 Tukholma) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko.
Löfberg työskenteli seppänä ja konepajassa, kävi kansankorkeakoulun ja ryhtyi vuonna 1946 Gävleborgin sosialidemokraattien piiriasiamieheksi. Myöhemmin hän oli sosiaalidemokraattisen nuorisojärjestön SSU:n opintosihteeri, liittosihteeri ja lopulta puheenjohtaja, kunnes hänet nimitettiin asiantuntijaksi valtiovarainministeriöön ("finansdepartementet") vuosiksi 1958–1962. Seuraavaksi hän toimi sisäministeriön ("civildepartementet") valtiosihteerinä vuoteen 1969, jolloin hänet nimitettiin palkka-asioiden salkuttomaksi ministeriksi ("konsultativt statsråd"). Vuosina 1971–1975 hän edusti valtiopäivillä Gävleborgin vaalipiiriä ja toimi sitten Västernorrlandin läänin maaherrana ("landshövding") 1975–1989.
Persialainen miniatyyrimaalaus

Persialainen miniatyyri () on pienikokoinen persialainen maalaus, joka tehty paperille, joko kirjan kuvituksena tai erillisenä taideteoksena. Sen tekniikat ovat verrattavissa länsimaiseen keskiaikaiseen ja bysanttilaiseen miniatyyriperinteeseen. Miniatyyrimaalauksesta tuli tärkeä lajityyppi persialaisessa taiteessa 1200-luvulla. Se sai vaikutteensa Euroopan lisäksi Kiinasta mongolivalloitusten jälkeen. Perinteen kukoistusaika oli 1400- ja 1500-luvuilla safavidien (1501–1736) valtakunnassa. 
Vuonna 1510 timuridien maalauskoulu muutti Afganistanin Heratista Tabriziin Luoteis-Iranissa. Se alkoi tehdä kuvitettuja käsikirjoituksia. Merkittävä kuvitettu teos oli "Šahname" eli "Kuninkaiden kirja", joka sisälsi yli 250 maalausta. Koulun johtaja Bihzad (n. 1455/60–1535) oli aikansa suurin maalari. Hänen kuoltuaan aiheet muuttuivat emotionaalisemmiksi ja esittivät usein yksityiselämän tapahtumia. 
Perinne jatkui länsimaisen vaikutuksen alaisena tämän jälkeenkin, ja sillä on myös moderneja edustajia. Persialainen miniatyyri vaikutti miniatyyritaiteen leviämiseen myös Osmanien valtakuntaan sekä suurmogulien valtakuntaan Intian niemimaalle. 
Selityksiä ihmisten kuvaamiselle.
Persiassa taide ei koskaan täysin kieltänyt kuvaamasta ihmisiä, vaikka islam olikin kuvakielteinen uskonto. Miniatyyriperinteessä oli tapana kuvata juuri ihmisiä ja usein jopa suuria ihmisryhmiä. Koska kirjat olivat yksityisomaisuutta, ja kuvia näytettiin vain omistajan valitsemille henkilöille, oli mahdollista olla vapaamielisempi kuin julkisten tilojen maalauksissa. Koraania ja muita puhtaasti uskonnollisia teoksia ei tiedetä kuvitetun ihmishahmoilla, mutta miniatyyrimaalauksissa saattoi 1500-luvulla esiintyä jopa profeetta Muhammed ja joskus jopa ilman kasvohuntua.
Safavidien valtakunnassa 1500-luvulla omaksuttu šiialaisuus oli yksi selitys vapaammalle taidekäsitykselle, sillä šiialaisuudessa ihmisten kuvaaminen oli sallitumpaa kuin sunnalaisuudessa. Toinen selitys oli Iranin ylänköjen ikivanha kuvakulttuuri.
Mackmyra

Mackmyra on kylä, kartano ja entinen rautaruukki- ja sellutehdasyhdyskunta Gävlen kunnassa Ruotsin Gävleborgin läänissä. Se on nykyisin osa Valbon taajamaa, ja sen aluetta rajaavat epävirallisesti Gavleån-joki pohjoisessa, Spikåsbäcken-puro idässä ja E16-valtatie etelässä. Kylässä on vuodesta 1990 toiminut Gavleån-joen suurin vesivoimala, ja sitä ennen sen paikalla toimi pienempi voimala läpi 1900-luvun.
Jo 1500-luvulla kylässä toimi talonpoikien omistama, vesivoimalla käyvä hamari, joka takoi kankirautaa. Vuonna 1685 sen osti asessori Daniel Tilas, ja 1700-luvulla hamari toimi yhteistyössä nykyisen Valbon ostoskeskuksen paikalla sijainneen masuunin kanssa. Vuonna 1756 omistajaksi tuli tukkukauppias Paul Strömbäck, joka rakensi kylän maille kartanon 1797. Ruukin osti vuonna 1814 tukkukauppias Olof Elfbrink, joka kehitti sitä ja rakensi alueelle kuuden hehtaarin englantilaistyylisen maisemapuutarhan. Elinkeinovapauslaki 1846 kiristi kilpailua niin, että ruukki suljettiin 1855. Omistaja kuitenkin jatkoi toimintaa myöhemmin vuodesta 1877 läheisessä Forsbackassa.
Vuosina 1889–1976 Mackmyrassa toimi sulfiittisellutehdas, joka tuli vuonna 1906 tunnetuksi puolen vuoden työtaistelusta. Tehtaan johto uhkasi irtisanoa henkilökunnan työstä ja 40 lapsiperhettä työsuhdeasunnoista, elleivät juuri perustamaansa ammattiyhdistykseen liittyneet työntekijät heti eroa yhdistyksestä ja loputkin työläiset anna kirjallista vakuutusta uskollisuudesta työnantajalleen. Kuuden kuukauden työtaistelussa työväki sai tukea koko Ruotsin ammattiyhdistysliikkeeltä, ja sellutehtaan omistajat joutuivat perääntymään.
Sellutehtaan viimeinen omistaja Stora Kopparbergs Bergslags AB sulki sen vuonna 1976, minkä jälkeen sen tiloissa toimi puunhakettamo 1990-luvulle ja sen jälkeen joitakin vuosia sahalaitos. Vuonna 1999 tiloissa aloitti viskitislaamo Mackmyra Svensk Whisky AB.
Andalouse-kastike

Andalouse-kastike (, ) on pääsääntöisesti Belgiassa käytetty kastike, jota syödään ranskalaisten kanssa. Vuonna 2023 kastike oli kyselyiden mukaan Belgian kolmanneksi suosituin kastike ranskalaisten kanssa: 20 % belgialaisista nimesi sen suosikkikastikkeekseen. Yksinkertaisimmillaan andalouse-kastike on sekoitus ketsuppia, majoneesia ja joitakin mausteita.
Kastikkeen uskotaan saaneen alkunsa 1960-luvulla. Sen kehittäjäksi nimetään La William -niminen kastikevalmistaja.
Belgian lisäksi andalouse-kastike on suosittua myös Ranskassa ja Luxemburgissa.
Länsi-Turunmaan suomalainen seurakunta

Länsi-Turunmaan suomalainen seurakunta on Paraisilla Varsinais-Suomessa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Turun hiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Juho Kopperoinen.
Ammunta kesäolympialaisissa 2024

Ammunnassa kilpailtiin Pariisin 2024 kesäolympialaisissa 28:ttä kertaa 27. heinäkuuta – 5. elokuuta 2024 kansallisessa ampumaurheilukeskuksessa. Kilpailumuodoissa muutoksena edellisiin olympialaisiin nähden oli trapin sekajoukkuekilpailun korvaaminen skeetin sekajoukkuekilpailulla.
Punkalaitumen seurakunta

Punkalaitumen seurakunta on Punkalaitumella Pirkanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakuntaan ja Kangasalan rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Petri Paasikallio.
Berbicen kreolihollanti

Berbicen kreolihollanti oli hollantiin pohjautuva kreolikieli, jota puhuttiin Guyanan itäosissa. Se kehittyi Berbicen siirtokunnan plantaaseilla, joiden perustajat olivat alkujaan Zeelandista lähtöisin olevia yksityisen siirtokunnan perustajia. Kielen sanasto oli suurimmaksi osin peräisin Länsi-Afrikassa puhuttavista ijokielistä.
1990-luvun alussa kielellä oli 4–5 äidinkielistä puhujaa sekä joitakin jonkin verran kieltä osaavia. Kieli sammui vuonna 2005, kun sen viimeinen puhuja, Bertha Bell, kuoli.
Weird West

Weird West on lajityyppi, joka yhdistää kauhuviihteen, fantasian tai tieteisfiktion aineksia westerniin. Nimitys on peräisin DC Comicsin sarjakuvasta "Weird Western Tales" (1972), mutta lajityypin aineksia on nähty jo huomattavasti varhaisemmissa teoksissa, kuten pulp-lehdissä ja B-elokuvissa. Robert E. Howardin novelli ”Intiaanihauta” (1932) yhdistelee vampyyritarinaa ja villin lännen miljöötä ja on ”oudon lännenkirjallisuuden” varhainen edustaja. Myös yliluonnollisia lännenelokuvia tehtiin jo 1930-luvulla. Suosituimmillaan lajityyppi oli 1960-luvulla, jolloin aiheelle oli omistettu kokonainen TV-sarja "The Wild Wild West". Lisäksi spekulatiivista fiktiota ja westerniä sekoittavia jaksoja nähtiin TV-sarjoissa "Hämärän rajamailla" ja "Bonanza".
Valkorintamatkija

Valkorintamatkija ("Ramphocinclus brachyurus") on matkijoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Pienillä-Antilleilla.
Koko ja ulkonäkö.
Valkorintamatkija kasvaa 20–25 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin päälaki, selkä ja siivet ovat tumman ruskeat. Alaselkä ja perä ovat muuta ruumista punertavammat. Silmien ympärystä on musta. Linnun nokka on pitkä, musta ja hieman kaareva. Valkorintamatkijan rinta ja vatsa ovat valkoiset. Alalajeista "R. b. sanctaeluciae" on kookkaampi ja tummempi.
Levinneisyys ja elintavat.
Valkorintamatkijaa tavataan Martiniquen ja Saint Lucian saarilla. Lajin elinympäristöä ovat kuivat metsät ja pensaikot. Se liikkuu lähellä maata ja etsii ravinnokseen erityisesti hyönteisiä mutta myös pieniä selkärankaisia eläimiä, kuten sammakoita, ja marjoja. Valkorintamatkijan pesimäkausi on toukokuulta elokuulle. Kuppimaisen pesän se rakentaa puun taimeen, ja naaras munii useimmiten kaksi munaa.
Valkorintamatkija luokitellaan erittäin uhanalaiseksi, ja kannan kooksi arvioidaan alle 1 300–1 400 täysikasvuista yksilöä. Kantaa uhkaavat elinympäristön häviäminen hakkuiden ja kivihiilikaivosten vuoksi sekä saarille levinneet vieraslajit kuten kissat, rotat ja intianpikkumangusti.
Forsbacka (Gävle)

Forsbacka on taajama ja vanha ruukkiyhdyskunta Gävlen kunnassa Ruotsin Gävleborgin läänissä. Vuoden 2020 väestönlaskennassa siellä oli 1 759 asukasta.
Entinen rautaruukki on nyt museoituna. Uudempi terästehdas, vuonna 1870 perustettu Forsbacka Jernverks AB, oli 1900-luvulla Fagersta-yhtiön omistuksessa, kunnes se siirsi tuotannon muualle. Sen jälkeen Forsbackassa jatkojalosti terästä Ovako, ja nykyinen omistaja on vuonna 2016 perustettu ja Damasteel-yhtiön omistama Forsbacka Kulverk AB ja tuotteena jauhemetallurgiassa käytettävät jauhatuskuulat.
Elokuvaohjaaja Ingmar Bergmanin isä oli nuoruudessaan vuodet 1913–1918 pappina Forsbackassa, ja tästä ajasta kertoo Bergmanin käsikirjoittama ja Bille Augustin ohjaama television draamasarja "Hyvä tahto" (1991).
Vuoden 1984 olympiaboikotti

Vuoden 1984 olympiaboikotin järjestivät kommunistiset maat Los Angelesin kesäolympialaisia vastaan. Yhdysvallat oli boikotoinut vuonna 1980 edellisiä eli Moskovan kesäolympialaisia muiden länsimaiden ja länsimielisten liittolaisten kanssa. Neuvostoliiton ohella vuoden 1984 boikottiin osallistui 13 muuta maata, joista valtaosa oli kommunistisia.
Neuvostoliiton ja muiden kommunististen maiden päätöstä boikotoida Los Angelesin olympialaisia on laajalti pidetty vastavetona lännen Moskovan olympialaisiin kohdistamalle boikotille. Viralliseksi syyksi Moskova esitti koetun neuvostovastaisen ilmapiirin Yhdysvalloissa. Neuvostojohto ilmaisi epäilynsä sille, että Yhdysvaltain viranomaiset kykenisivät takaamaan neuvostourheilijoiden turvallisuuden ”neuvostovastaisen hysterian ilmapiirissä”. Neuvostoliitto myös kritisoi olympialaisten kaupallisuutta ja näki ne Ronald Reaganin hallinnon poliittisena pelinä (valmistautumisena uudelleenvalintaan). Reaganin hallinto kritisoi Neuvostoliiton päätöstä ja sanoi syytösten olleen vailla pohjaa. Kaupallisuuden kritiikin puolesta puhuu tosin se, että Los Angelesin olympialaisten aikaan suuryritysten kisojen aikana harjoittama sponsorointi nousi kukoistukseen. Tuotteita oli tuolloin lupa kaupata esimerkiksi olympialaisten logoilla. 
Itäblokki järjesti vastineeksi omat Ystävyyden kisat. Neuvostoliiton lisäksi vuoden 1984 olympialaisia boikotoivat esimerkiksi Tšekkoslovakia, Bulgaria, Itä-Saksa, Vietnam ja Kuuba. Kommunistisista maista toisaalta Kiina, Romania ja Jugoslavia osallistuivat kilpailuihin Los Angelesissa. Yhdysvallat ja Kanada voittivat ennätysmäärän mitaleja kilpailuissa.
Yhdysvaltain metsät

Yhdysvaltain metsät sijaitsevat enimmäkseen Alaskassa ja preeriaalueesta itään olevalla alueella. Ennen 1700-lukua Yhdysvaltain vuoristoissa oli lehtimetsää, joiden puulajeja olivat vaahterat, pyökit, saarnet ja tammet. 1700- ja 1800-luvuilla iso osa metsistä raivattiin pelloiksi. Sittemmin monilla hylätyillä peltoalueilla metsä on uusiutunut. Kuitenkin Alaskaa lukuun ottamatta suurimmasta osasta Yhdysvaltojen metsiä on alkuperäinen kasvillisuus enimmäkseen kadonnut. Floridassa sijaitsevassa Evergladesin kansallispuistossa on soisia metsiä, missä kasvaa sypressejä ja mangrovepuita. Kaliforniassa Sierra Nevadan vuoristossa on ainoa metsä, missä kasvaa jättiläispunapuita. New Yorkin osavaltiossa sijaitsevassa Adirondackinvuoristossa on sekametsää ja alueella on luonnonpuisto. Kaliforniassa sijaitsevilla White Mountainsvuorilla sijaitsee Inyonin metsäalue. Alueeseen kuuluu Ancient Pristlecone Pine Forestin vihnemäntymetsä, missä on tuhansia vuosia vanhoja vihnemäntyjä.
Voivodikunnan tie 753

Voivodikunnan tie 753 () on Puolassa Kielcen piirikunnassa sijaitseva noin 20 kilometriä pitkä voivodikunnan tie.
Reitti ja tieyhteydet.
Voivodikunnan tie 753 alkaa Wola Jachowan kylässä, missä se kääntyy valtatieltä 74. Tie kulkee ainakin Bielinyn, Huta Nowan, Bartoszowinyn ja Milanowska Wólkan kylien läpi ennen kuin päättyy Nowa Słupian kaupungissa voivodikunnan tiehen 751. Hieman ennen päätepistettään tie risteää liikenneympyrässä voivodikunnan tien 756 kanssa.
Miesten Ykköspesis-kausi 2007

Ykköspesis-kausi 2003 oli Suomen pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen 27. kausi. Kauteen osallistui 15 joukkuetta.
Sarjajärjestelmä.
Runkosarja oli jaettu kahteen lohkoon, lohkojen sisällä joukkueet pelasivat kaksinkertaisen sarjan jonka lisäksi joukkueet pelasivat yhden ottelun toisen lohkon joukkueita vastaan. Molempien lohkojen voittajat etenivät suoraan Superpesiskarsintoihin. Lohkojen toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet joukkueet pelasivat ristiin paras-kolmesta järjestelmällä paikasta Superpesiskarsintoihin. 
Molempien lohkojen viimeiseksi jääneet joukkueet putosivat suoraan Suomensarjaan seuraavaksi kaudeksi. Lohkojen toiseksi viimeiseksi ja kolmanneksi viimeiseksi sijoittuneet joukkueet pelasivat ristiin paras-kolmesta järjestelmällä alemmissa pudotuspeleissä, sarjan häviäjä putoaa Suomensarjaan ja sarjan voittaneet joukkueet karsivat Suomensarjan joukkueita vastaan paras-kolmesta järjestelmällä. 
Alemmat pudotuspelit.
Karsintasarja.
Alajärven Ankkurit säilyttivät sarjapaikkansa Kauhajoen Karhun luovuttua Ykköspesiksen sarjapaikastaan.
Rydboholm (Borås)

Rydboholm on taajama Boråsin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 985 asukasta vuonna 2021.
Rydboholmissa toimi aikoinaan kauppias J. C. Bäfvermanin vuonna 1834 perustama tekstiilitehdas, joka oli Ruotsin ensimmäinen mekaaninen puuvillakutomo. 1930-luvun alussa siellä työskenteli noin 750 ihmistä.
Sibbhult

Sibbhult on taajama Östra Göingen kunnassa Ruotsin Skånen läänissä. Se sijaitsee noin 20 kilometriä kaakkoon Osbystä, 30 kilometriä pohjoiseen Kristianstadista ja 30 kilometriä itään Hässleholmista. Asukkaita vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 1 408.
Sibbhult on ollut tunnettu kiviteollisuudestaan. Siellä valmistettiin myös lasia vuosina 1892–1927 ja sen jälkeen Färe-merkkisiä pumppuja 
ja muita LVI-laitteita. Sibbhultissa valmistetaan myös vaihteistoja, hammasrattaita ja muita ajoneuvojen ja teollisuuslaitteistojen voimansiirtoketjun osia.
Hassane Bandé

Hassane Bandé (s. 30. lokakuuta 1998 Ouagadougou) on burkinafasolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti viimeksi seuratasolla Veikkausliigan Helsingin Jalkapalloklubia.
Seurajoukkueet.
Bandé siirtyi burkinafasolaisesta Salitasista Belgian Pro Leaguen Mecheleniin kesällä 2017. Bandé teki 11 ensimmäisessä ottelussaan kahdeksan maalia, minkä vuoksi hänestä tuli haluttu nimi siirtomarkkinoilla. Joulukuussa 2017 Bandé allekirjoitti viiden vuoden sopimuksen Ajaxin kanssa, jonne hän siirtyi kauden 2017–2018 päätteeksi.
Bandé loukkaantui vakavasti heti ensimmäisessä harjoitusottelussaan Ajaxin paidassa, eikä hän lopulta päässyt debytoimaan virallisissa otteluissa Ajaxin edustusjoukkueessa. Hän pelasi lainasopimuksella sveitsiläisessä FC Thunissa tammikuusta 2020 lokakuuhun 2020, ja kroatialaisessa Istra 1961:n joukkueessa helmikuusta 2021 kesään 2022. 
Elokuussa 2022 Bandé siirtyi Ajaxista Ligue 2 -seura Amiensin riveihin. Amiensissa Bandé sai tililleen 19 liigaottelua, joissa onnistui kerran maalinteossa. 
Elokuussa 2023 Bandé siirtyi HJK:n riveihin kesäkuun loppuun 2025 asti ulottuvalla sopimuksella. Bandé teki loppukauden aikana kolme maalia seitsemässä liigaottelussa. HJK voitti kauden päätteeksi Veikkausliigan mestaruuden.
Maajoukkueet.
Bandé debytoi Burkina Fason maajoukkueessa Kap Verdeä vastaan marraskuussa 2017. Hän on pelannut Burkina Fason maajoukkueessa 23 peliä, joissa hän on onnistunut kahdesti maalinteossa. Toisen maajoukkuemaalinsa Bandé teki Kap Verden verkkoon Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2022.
Saavutukset.
HJK
NHL 24

NHL 24 on EA Vancouverin kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jääkiekkoaiheinen urheilupeli, joka on NHL-pelisarjan 33. osa. Pelin kansikuvapelaaja on Cale Makar.
Peli julkaistiin 6. lokakuuta 2023.
Uudistukset.
Pelin suurimpia uudistuksia ovat esimerkiksi pelisilmäsyöttöjärjestelmä, fysiikkapohjainen kontakti ja uupumismekaniikka. Maalivahteja on myös kehitetty ja paranneltu.
Makroglossia

Makroglossia on oire, joka ilmenee kielen suhteettoman suurena kokona suuhun nähden. Se voi olla monien sairauksien tai oireyhtymien piirre ja on yleisempi lapsuudessa kuin aikuisiällä. Makroglossia aiheuttaa tyypillisimmin kyvyttömyyden saada kieli mahtumaan kokonaan suun sisälle. Muita oireita voivat olla hengityksen poikkeavuudet (stridor, stertor), dysfagia, kuolaaminen ja puhevaikeudet.
Hyvin harvinaisissa tapauksissa ihmisellä voi olla synnynnäinen makroglossia, joka ilmenee erillisenä mistään sairaudesta tai oireyhtymästä. Geneettiseen Beckwith–Wiedemannin oireyhtymään liittyy arviolta 90 %:ssa tapauksista makroglossia. Muista synnynnäisistä häiriöistä esimerkiksi Hurlerin oireyhtymään, Hunterin oireyhtymään tai Downin oireyhtymään voi liittyä makroglossia. Jos makroglossia kehittyy myöhemmin, taustalla saattaa olla amyloidoosi, hypotyreoosi, akromegalia, kurkkumätä tai kasvain, kuten lymfangiooma, hemangiooma tai imusolmukesyöpä. Lisäksi jotkin leikkaukset tai muut hoidot voivat johtaa makroglossiaan.
Lapsilla makroglossia saattaa korjautua itsestään kasvojen luiden kehityksen myötä. Hoitomuotoina saatetaan käyttää esimerkiksi kortikosteroideja, ortodontian menetelmiä, leikkauksia ja puheterapiaa.
Garpenberg

Garpenberg on taajama Hedemoran kunnassa Ruotsin Taalainmaan läänissä. Kaivospaikkakuntana ja entisenä ruukkiyhdyskuntana tunnetussa Garpenbergissä asuu nykyisin runsaat 500 ihmistä. 
Kuningas Kustaa Vaasa perusti Garpenbergiin rautaruukin 1500-luvun puolivälissä. Se toimi 1900-luvun alkuvuosiin asti. 
Kaivostoiminta perustui pitkään rautamalmin louhintaan, mutta sittemmin tärkeiksi metalleiksi nousivat kulta, hopea, lyijy ja sinkki. Boliden-yhtiö rikasti Garpenbergissä vuonna 2022 lähes 3 000 kilotonnia malmia. 1980-luvun puolivälissä Garpenbergistä löydettiin esiintymä, jossa oli arviolta kahdeksan miljoonaa tonnia hopeaa. Siihen päästiin käsiksi kuivattamalla järvi ja louhimalla malmia järvenpohjan avolouhoksesta.
Ruotsin metsäalan korkeakoulu sijaitsi vuodesta 1915 Garpenbergissä, liittyi Ruotsin maatalousyliopistoon 1977 ja siirrettiin muualle 1996.
Le Tourne

Le Tourne on kunta Lounais-Ranskassa Gironden departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Garonne-joen varrella, noin 24 kilometriä Bordeaux’n kaupungista kaakkoon.
Garonne-joen rannassa on vuonna 1837 valmistuneet Tramassetin telakat, joissa valmistettiin puuveneitä. Telakat lopettivat toimintansa vuonna 1983. Kompleksi on ollut historiallinen monumentti vuodesta 2008 lähtien.
Rasvaretket

Rasvaretkillä (tai rasvamatkailulla tai voimatkoilla) tarkoitetaan 1970-luvulta 1990-luvun puoliväliin asti kestänyttä ilmiötä, jossa suomalaiset tekivät ostosmatkoja rajan yli Ruotsiin (useimmiten Haaparannalle ja Uumajaan) ostaen sieltä useimmiten huomattavia määriä voita ja margariinia, joka oli halvempaa Suomen hintatasoon verrattuna. Lisäksi muita elintarvikkeita, joita tuolloin usein ostettiin voin lisäksi halvemman hinnan takia olivat esimerkiksi sokeri, mehut, jauhot ja makeiset. 
Oman auton lisäksi rasvaretkiä tehtiin usein ryhmämatkoina linja-autoilla ja Ruotsinlaivoilla. Ruotsista palatessa Suomen tulli teki usein tarkastuksia ryhmämatkojen linja-autoihin ja yksityisten henkilöiden autojen peräkontteihin. Ruotsista sai tuolloin viedä Suomeen enintään 15 kiloa elintarvikkeita yhtä henkilöä kohti. Tämä rajoitus poistui Ruotsin liittyessä Euroopan unionin jäseneksi vuonna 1995. Rasvaretki-ilmiön aika päättyi vähitellen 1990-luvun puolivälin tienoilla, kun voin hinta Suomessa selvästi laski. Haaparanta on rasvaretkien jälkeenkin ollut tunnettu ostosturismista, jonka merkittävin asiakaskunta on Pohjois-Suomessa asuvat.
Sarin

Sarin on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Said Nursî

Said Nursî (, ; 1877 – 23. maaliskuuta 1960), joka tunnetaan yleensä lisänimellä Bediüzzaman (بدیع‌الزمان), oli kurdilainen sunni-islamin teologi ja tutkija. Nursî käytti analogioita, järkeä ja logiikkaa todistaakseen jumalan olemassaolon.
Said Nursî kirjoitti yli kuuden tuhannen sivun pituisen Koraanin selostuksen "Risale-i Nur" (). Uskoen, että moderni tiede ja logiikka ovat tulevaisuuden tie, hän kannatti uskonnollisten tieteiden opettamista maallisissa kouluissa ja moderneja tieteitä uskonnollisissa kouluissa. Nursî inspiroi uskonnollisen liikkeen, jolla on ollut tärkeä rooli islamin elvyttämisessä Turkissa, ja jolla on nyt useita miljoonia seuraajia maailmanlaajuisesti. Hänen seuraajansa tunnetaan nimillä "Nur Cemaati," "Nurcular" ja "Nurculuk". Vuonna 2008 sen kannattajia arvioitiin olevan 5–6- tai jopa 9 miljoonaa.
Nursin mielipide oli, että modernina aikana logiikan ja järjen poissulkeminen jumalallisesta uskosta olisi haitallista. Hän halusi haastaa "järkeen pohjautuvaa epäuskoa järkeen pohjautuvalla uskolla". Nursî koki "aggressiivisen ateismin" olevan ihmiskunnan suurin uhka, ja rohkaisi muslimeja ja kristittyjä tekemään yhteistyötä sitä vastaan. 
Istanbulissa vuonna 1976 painettu kirja "Bediüzzaman Said Nursî" sisältää tamperelaisen tataari-imaamin Habibur-Rahman Shakirin Nursille osoittaman kiitostekstin.
Adam Pearson

Adam Pearson (s. 6. tammikuuta 1985 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä, televisiojuontaja ja kansalaisvaikuttaja.
Pearsonilla todettiin lapsena kasvaimia aiheuttava sairaus, neurofibromatoosi 1, jonka taustalla oli satunnainen mutaatio. Vuonna 2013 hän esiintyi Scarlett Johanssonin kanssa Jonathan Glazerin elokuvassa "Under the Skin". Pearson toivoi roolisuorituksensa haastavan epämuodostumiin liittyvää stigmaa. Hän on myös juontanut BBC:n dokumentit "Adam Pearson: Freak Show" ja "The Ugly Face of Disability Hate Crime". Lisäksi hän osallistui Channel 4:n "Tricks of the Restaurant Trade" -ohjelman tekoon. Pearson saavutti suosiota "The Undateables" -sarjassa. Vuonna 2022 hän kilpaili "MasterChef"-ohjelmassa.
Pearson on kampanjoinut epämuodostuneiden ihmisten kiusaamista vastaan ja vammaisten näyttelijöiden oikeuksien puolesta.
Sverdrupin hallitus

Sverduprin hallitus oli Norjan hallitus 26. kesäkuuta 1884 – 13. heinäkuuta 1889. Se oli ensimmäinen parlamentarismiin perustunut hallitus maassa.
Ministerit.
Pääministeri
Puolustusministeri
Pääministeri Tukholmassa
Oikeusministeri
Sisäministeri
Työministeri
Kirkko- ja opetusministeri
Valtiovarainministeri
Sotaministeri
Tjøtta

Tjøtta on Norjassa Alstahaugin kunnassa sijaitseva saari. Sen pinta-ala on 11,3 neliökilometriä ja asukasluku 214 vuonna 2020. Saarelle on tieyhteys siltaa pitkin. Tjøttassa on paljon muinaisjäännöksiä, kuten hautakumpuja ja bautakiviä. Marraskuussa 1944 Tjøttan edustalla tapahtui yli 2 500 henkeä vaatinut tragedia, kun sotavankilaiva M/S "Rigel" pommitettiin.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2024

Jalkapallossa kilpailtiin Pariisin 2024 kesäolympialaisissa 28:tta kertaa 24. heinäkuuta – 10. elokuuta 2024. Olympialaisissa oli omat turnaukset naisille ja miehille. Miesten turnaukseen osallistui 16 joukkuetta, ja naisten turnaukseen 12 joukkuetta. Ottelut pelattiin Pariisin lisäksi Marseillessa, Décines-Charpieussä, Bordeaux’ssa, Nantesissa, Nizzassa ja Saint-Étiennessä. Miesten joukkueet oli rajoitettu alle 23-vuotiaisiin pelaajiin, jotka ovat syntyneet 1. tammikuuta 2001 tai sen jälkeen ja niissä sai olla enintään kolme yli-ikäistä pelaajaa, kun taas naisten joukkueissa ei ollut ikärajoituksia.
Aikataulu.
Lähde:
Areenat.
Lähde:
Köpingebro

Köpingebro on toiseksi suurin taajama Ystadin kunnassa Ruotsin Skånessa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa siellä asui 1 265 ihmistä, mikä oli lähes kaksi kertaa niin paljon kuin vuonna 1960.
Köpingebrossa toimi vuosina 1894–2006 suuri juurikassokeritehdas, joka esimerkiksi vuonna 1947 tuotti seitsemäsosan Ruotsin sokerista.
Paikkakunnalla on arviolta ajalta 2500 eaa. peräisin olevia dolmeneita.
Epidermodysplasia verruciformis

Epidermodysplasia verruciformis on erittäin harvinainen ihotauti, jolle tyypillistä on hyvin runsas syylämäisten leesioiden ilmeneminen eri puolilla ihoa. Sairauteen liittyy huomattava riski ihomuutosten muuttumisesta pahanlaatuisiksi; ihosyöpä kehittyy noin 30–60 %:lle potilaista, useimmiten 30–50 ikävuoden välillä.
Epidermodysplasia verruciformis on useimmiten autosomissa peittyvästi periytyvä sairaus. Joissain tapauksissa on todettu myös sukupuolikromosomaalisia ja autosomaalisia vallitsevia periytymistapoja. Usein taustalla on mutaatio "EVER1"- tai "EVER2"-geenissä kromosomissa 17. Mutaatio alentaa solujen kykyä suojautua papilloomaviruksilta. Epidermodysplasia verruciformis saattaa ilmetä myös hankittuna, jolloin siihen liittyy immuunijärjestelmän toiminnan häiriö. Taustalla voi olla HI-virus, elinsiirron jälkeinen immunosuppressiivinen lääkitys tai lymfooma.
Hoitoresistenttien syylien suuri määrä voi viitata epidermodysplasia verruciformikseen. Sairaus on parantumaton ja uusia leesioita kehittyy, vaikka yksittäiset muutokset poistettaisiin. Leesioiden muodostumista ei kyetä ennaltaehkäisemään. Auringonvalolta suojautuminen on potilailla tarpeen ihosyövän riskin vähentämiseksi.
Kuopion tuomiokirkkoseurakunta

Kuopion tuomiokirkkoseurakunta on Kuopiossa Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Kuopion tuomiorovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra eli tuomiorovasti on Risto Voutilainen.
Herätysliikkeet.
Kuopio kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Liikkeellä onkin Kuopiossa kohtalaista kannatusta. Muita Kuopiossa toimivia herätysliikkeitä ovat vanhoillislestadiolaisuus ja kansanlähetys.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kuopion kaupunkiseurakunnan kirkkoherroina ja tuomiokirkkoseurakunnan tuomiorovasteina:
Alavan seurakunta

Alavan seurakunta on Kuopiossa Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Kuopion tuomiorovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Anu Kiviranta.
Herätysliikkeet.
Kuopio kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Liikkeellä onkin Kuopiossa kohtalaista kannatusta. Muita Kuopiossa toimivia herätysliikkeitä ovat vanhoillislestadiolaisuus ja kansanlähetys.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Alavan seurakunnan kirkkoherroina:
Järvi-Kuopion seurakunta

Järvi-Kuopion seurakunta on Kuopiossa, Kaavilla ja Tuusniemellä Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Kuopion tuomiorovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Juha Hagman. Seurakunta jakautuu Juankosken, Kaavin, Muuruveden, Nilsiän, Riistaveden, Säyneisen, Tuusniemen ja Vehmersalmen alueseurakuntiin. Järvi-Kuopion seurakunta perustettiin vuonna 2011, ja Nilsiän seurakunta liittyi siihen vuonna 2013.
Herätysliikkeet.
Järvi-Kuopion seurakunta kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Erityisesti Nilsiän alue kuuluu Pohjois-Savon herännäisyyden voimakkaimpaan tukialueeseen. Herännäisyydelle on kannatusta myös Kaavin alueella. Tuusniemen alueella on kannatusta myös kansanlähetyksen parissa.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Järvi-Kuopion seurakunnan kirkkoherroina:
Kallaveden seurakunta

Kallaveden seurakunta on Kuopiossa Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Kuopion tuomiorovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Matti Pentikäinen. 
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kallaveden seurakunnan kirkkoherroina:
Herätysliikkeet.
Kallaveden alue kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Liikkeellä on kuitenkin Kuopion länsipuolen tavoin vain vähän erityistä kannatusta Kallavedellä.
Männistön seurakunta

Männistön seurakunta on Kuopiossa Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Kuopion tuomiorovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Sanna Husso.
Herätysliikkeet.
Kuopio kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Liikkeellä onkin Kuopiossa kohtalaista kannatusta. Muita Kuopiossa toimivia herätysliikkeitä ovat vanhoillislestadiolaisuus ja kansanlähetys.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Männistön seurakunnan kirkkoherroina:
Puijon seurakunta

Puijon seurakunta on Kuopiossa Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Kuopion tuomiorovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Teemu Voutilainen.
Herätysliikkeet.
Kuopio kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Liikkeellä onkin Kuopiossa kohtalaista kannatusta. Muita Kuopiossa toimivia herätysliikkeitä ovat vanhoillislestadiolaisuus ja kansanlähetys.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Puijon seurakunnan kirkkoherroina:
Iisalmen seurakunta

Iisalmen seurakunta on Iisalmessa Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Iisalmen rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Sanna Komulainen.
Historia.
Iisalmen seurakunta itsenäistyi Kuopion seurakunnasta vuonna 1627. Se käsitti aluksi koko Ylä-Savon. Siitä on myöhemmin erotettu Pielaveden, Kiuruveden, Lapinlahden, Vieremän ja Sonkajärven seurakunnat.
Iisalmen kauppala perustettiin seurakunnan alueelle vuonna 1860, vuonna 1891 se muutettiin kaupungiksi. Kun Suomen maaseudulle 1860-luvulla perustettiin kunnallishallinto, kuntajako määräytyi alun perin seurakuntajaon mukaan, ja niinpä kauppalan ulkopuolella olevasta osasta Iisalmen seurakunnan aluetta muodostettiin Iisalmen maalaiskunta. Vuonna 1922 Iisalmen kaupunki erotettiin erotettiin myös omaksi seurakunnakseen. Kun Iisalmen maalaiskunta vuonna 1970 liitettiin kaupunkiin, yhdistettiin samalla myös Iisalmen kaupunki- ja maaseurakunnat nykyiseksi Iisalmen seurakunnaksi.
Herätysliikkeet.
Iisalmen seurakunta kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Iisalmi kuuluu Pohjois-Savon herännäisyyden voimakkaimpaan tukialueeseen. Iisalmessa on kannatusta myös kansanlähetyksen sekä jossain määrin myös vanhoillislestadiolaisuuden parissa.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Iisalmen seurakunnan kirkkoherroina:
Lapinlahden–Varpaisjärven seurakunta

Lapinlahden–Varpaisjärven seurakunta (vuoden 2024 loppuun saakka "Lapinlahden seurakunta") on Lapinlahdella Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Iisalmen rovastikuntaan, ja vuoden 2011 alusta alkaen seurakunta on ollut osa Ylä-Savon seurakuntayhtymää. Seurakunnan kirkkoherra on Lauri Jäntti.
Lapinlahden alue kuuluu Pohjois-Savon leimallisesti herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Liikkellä on kuitenkin muun Kuopion länsipuolen tavoin vain vähän erityistä kannatusta alueella.
Vuoden 2025 alussa Varpaisjärven seurakunta liitettiin Lapinlahden seurakuntaan. Samassa yhteydessä Lapinlahden seurakunnan nimi muutettiin Lapinlahden–Varpaisjärven seurakunnaksi.
Emilie Mayer

Emilie Mayer (14. toukokuuta 1812 Friedland – 10. huhtikuuta 1883 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja kuvanveistäjä.
Mayerin isä oli varakas farmaseutti. Hänen äitinsä kuoli tytön ollessa 2-vuotias. Mayer sai nuorena pianon- ja urkujensoitonopetusta. Hän toimi leskeksi jääneen isänsä kodinhoitajana, kunnes tämä teki itsemurhan vuonna 1840. Vuonna 1841 Mayer muutti Stettiniin, jossa hän sai vuoteen 1847 asti sävellysopetusta Carl Loewelta. Tänä aikana hän sävelsi muun muassa Singspielin ja kaksi ensimmäistä kahdeksasta sinfoniastaan. Mayer siirtyi vuonna 1847 Berliiniin, jossa jatkoi opintojaan Adolf Bernhard Marxin ja Wilhelm Friedrich Wieprechtin johdolla. Mayer alkoi julkaista teoksiaan ja järjestää niiden yksityiskonsertteja. Vuonna 1850 Wieprecht johti Euterpe-orkesteria konsertissa, joka omistettiin yksin Mayerin teoksille.
Vuodesta 1862 Mayer asui Stettinissä ja vuodesta 1875 kuolemaansa Berliinissä. Hänen musiikkiaan esitettiin aikanaan eri puolilla Eurooppaa, ja hän saavutti eläessään arvostusta lukuisilla orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksillaan. Hän sävelsi myös lauluja. Kamarimusiikkiteosten joukossa oli muun muassa jousikvartettoja ja orkesteriteosten joukossa sinfonioiden lisäksi pianokonsertto (1850). Mayer sävelsi myös lauluja ja soolopianoteoksia. Hänen viimeiseksi sävellyksekseen jäi "Notturno" (op. 48), jonka hän omisti viulisti Joseph Joachimille. Mayer jäi vähitellen unohduksiin kuolemansa jälkeen, mutta kiinnostus hänen työtään kohtaan elpyi 1980-luvulla, ja useita levytyksiä hänen musiikistaan on julkaistu 2000-luvulla. Mayerin musiikista suuri osa on kuitenkin levyttämättä. Täyden katalogin hänen teoksistaan julkaisi Almut Runge-Woll vuonna 2003. Mayerin eräitä kuvanveistäjänä luomia teoksia on edelleen kokoelmissa.
Kurt Orre

Kurt Orre (24. elokuuta 1928 – 29. heinäkuuta 2020) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija, joka pelasi molempia lajeja HIFK:ssa.
Jalkapalloa Orre pelasi Suomensarjassa 1950-luvulla ja teki 32 maalia 45 ottelussa, joskin on arveltu molempien lukujen todellisuudessa olevan suurempia sen ajan puutteellisen tilastoinnin vuoksi. Hän edusti myös Suomen B-maajoukkuetta.
Orre pelasi jääkiekossa hyökkääjänä 40 ottelua SM-sarjassa vuosina 1949–1955 ja teki tehopisteet 29+17=46. Orre teki kaudella 1949–1950 HIFK:n jääkiekkojoukkueen historian ensimmäisen mestaruussarjamaalin.
Hydronefroosi

Hydronefroosi eli vesimunuainen on munuaisaltaan laajentuma. Hydronefroosissa munuaisaltaaseen kertyy virtsaa ja munuaisallas laajenee paineen kohdistuessa siihen.
Hydronefroosi voi olla sikiöaikaista tai lapsuudessa tai aikuisuudessa kehittynyttä. Se voi esiintyä munuaisista yhdessä tai molemmissa.
Syyt.
Hydronefroosi on sikiöllä yleensä lievä ja johtuu tuotetun virtsan määrän kasvusta. Vaikeammat tapaukset voivat johtua tukoksesta virtsanjohtimissa tai virtsaputkessa tai virtsan takaisinvirtauksesta (vesikoureteraalinen refluksi). Aikuisilla taustalla ovat usein munuaiskivet, raskaus, eturauhasen hyvänlaatuinen laajentuma, virtsateiden ahtautuminen, lantion elinten prolapsi tai hermovaurio. Joskus syynä voi olla pahanlaatuinen kasvain, kuten munuaissyöpä, virtsarakon syöpä, eturauhassyöpä, munasarjasyöpä, kohtusyöpä tai kohdunkaulansyöpä. Harvinaisempia syitä ovat veritulppa ja munasarjojen kystat. 
Oireet.
Hydronefroosin oireena voi olla kipua, joka saattaa pahentua runsaan nesteen juomisen jälkeen. Hydronefroosi voi myös aiheuttaa virtsatieinfektioille tyypillisiä oireita, verivirtsaisuutta, virtsan huonontunutta virtausta tai harventunutta virtsaneritystä.
Hydronefroosi voi kasvattaa virtsatieinfektioiden riskiä. Ilman hoitoa vaikeat tapaukset voivat johtaa munuaisten vajaatoimintaan. Yleensä pitkäaikaisongelmia ei kuitenkaan aiheudu, mikäli hydronefroosi todetaan ja hoidetaan asianmukaisesti.
Yleisyys ja hoito.
Vähintään yhdessä sadasta raskaudesta arvioidaan esiintyvän sikiöaikaista hydronefroosia. Useimmat näistä tapauksista eivät kuitenkaan ole vakavia eivätkä vaikuta raskauden lopputulokseen. Sikiön hydronefroosi voidaan havaita raskauden toisella kolmanneksella. Kuitenkin vain viidenneksellä tapauksista on merkitystä lapsen synnyttyä. Noin puolet sikiöaikaisista hydronefrooseista korjautuvat ennen syntymää. Osa korjautuu muutaman kuukauden kuluessa syntymästä.
Hydronefroosin hoito riippuu sen aiheuttajasta ja vaikeusasteesta. Jos hydronefroosi ilmenee raskaana olevalla naisella tai sikiöllä, hoitoa ei välttämättä tarvita. Aikuisille potilaille asennetaan usein katetri, minkä jälkeen munuaisiin kohdistuva paine vähenee. Tämän jälkeen voidaan hoitaa taustalla oleva syy. Sikiöiden hydronefrooseista 17–30 % on molemminpuolisia. Tällöin se johtuu useimmiten uretraläpästä tai täydellisestä virtsaputken tukkeutumisesta. Näissä tapauksissa pyritään munuaisten toiminnan säilyttämiseen ja keuhkojen kehityksen turvaamiseen lapsiveden määrän ylläpidolla. Jos sikiöaikainen hydronefroosi ei ole korjautunut ennen syntymää, voidaan turvautua antibiootteihin infektioiden ennaltaehkäisyksi.
Kommunismin lumoissa

Kommunismin lumoissa on vuonna 1927 julkaistu Eino I. Parmasen romaani, joka kertoo suomalaisen kommunistin vaiheista 1920-luvun vaihteen Neuvosto-Venäjällä. Osittain tosipohjaista kirjaa on pidetty myös antikommunistisena propagandana. Jatkosodan jälkeen liittoutuneiden valvontakomissio esitti sitä poistettavaksi kirjastoista neuvostovastaisena.
Sisältö.
Romaanin päähenkilö on sisällissodan loppuvaiheissa Neuvosto-Venäjälle paennut punakaartilainen Lauri Peltonen, joka toimii vakoojana rajan molemmin puolin. Kuusisen klubin murhien jälkeen Peltosen usko bolshevismiin alkaa horjumaan ja neuvostojärjestelmää arvosteltuaan hän joutuu Tshekan vangitsemaksi. Siperiaan karkotettu Peltonen onnistuu kuitenkin pakenemaan ja isänmaanrakkautensa löydettyään hän palaa lopulta kotitorppaansa Suomeen.
Kuusisen klubin murhien ohella teoksessa kuvataan muun muassa Aunuksen retkeä ja Tarton rauhanneuvotteluja. Parmanen kiisti kyseessä olevan toimintaromaanin ja sanoi esitettämiensä uusien tietojen perustuvan silminnäkijäkertomuksiin, joita hän oli kuullut Etsivän keskuspoliisin Sortavalan osaston päällikkönä työskennellessään. Parmanen väittää muun muassa, että Tartossa bolshevikit olivat valmiita luovuttamaan koko Vienan ja Aunuksen, mutta venäläisten neuvottelutaidon ansiosta Suomi menetti lopulta myös Repolan ja Porajärven pitäjät. Emigranttikommunistien keskinäisistä riidoista kerrotaan ensimmäistä kertaa laajemmin, kun niistä aikaisemmin oli vain hajanaisia sanomalehtitietoja. Henkilöhahmoina esiintyvät muun muassa K. M. Evä, Eero Haapalainen, Tuomas Hyrskymurto, Otto Wille Kuusinen, Kullervo Manner, Eino ja Jukka Rahja sekä Yrjö Sirola.
Vastaanotto.
Romaani sai ilmestyessään vaihtelevia arvioita. "Helsingin Sanomat" piti teosta huonosti kirjoitettuna, sekavana sekä poliittisten asioiden selostuksen johdosta pitkäpiimäisenä. "Uuden Suomen" kriitikon Unto Seppäsen mukaan se muistutti äärimmäisten detaljiensa vuoksi romaanin sijasta enemmän kommunistisen vakoilujutun syytekirjelmää. Henkilöhahmoja hän luonnehti kaavamaisiksi. "Karjalan" nimimerkki "K. R." sen sijaan kehui sujuvaa kerrontaa, mutta olisi toivonut todenperäisenä pitämänsä kommunistien juonittelun ja myyräntyön kuvaamista toisenlaisessa muodossa. Myös "Karjalainen" uskoi väitteisiin kutsuen kirjaa monessa suhteessa merkittäväksi ja kiintoisaksi.
Työväenlehdistä "Suomen Sosialidemokraatti" piti kirjaa propagandistisena. Kriitikon mielestä tarkoituksena oli suomalaisen työmiehen käännyttäminen isänmaallisuuteen, vaikka tämä oli jo yhtä isänmaallinen, ellei jopa isänmaallisempi kuin esimerkiksi suomalainen upseeri. Teoksen katsottiin edustavan vapaussotakirjallisuutta, joka väljähtäneenä genrenä joutaisi jo romukoppaan. "Eteenpäin"-lehden mukaan romaani oli vahvasti tendenssimäinen ja vailla ”spykologiaa” [sic], mutta ajanvietteenä mukiinmenevä.
Henny Moan

Henny Moan (22. helmikuuta 1936 Alattio – 8. syyskuuta 2024) oli norjalainen näyttelijä. Hänen syntymäpaikkansa oli Alattiossa, mutta hän varttui Gratangenissa ja Narvikissa. Hän valmistui Norjan teatterikorkeakoulun ensimmäiseltä vuosiluokalta 1950-luvulla ja näytteli seuraavina vuosikymmeninä muun muassa Det Nye Teaterissa, Oslo Nye Teaterissa sekä Nationaltheatretissa. Vuodesta 1978 hän oli kiinnitettynä Det Norske Teatretiin, jossa jatkoi eläköitymiseensä saakka vuoteen 2007. Teatterin lisäksi hän näytteli televisiossa ja elokuvissa. Erityisesti hänet muistetaan Edvardan roolista Knut Hamsunin kirjoihin perustuvassa 1970-luvun televisiosarjassa "Benoni &amp; Rosa".
Moan voitti Kunnia-Amandan vuonna 2010 ja sai Pyhän Olavin ritarikunnan ansiomerkin 2020.
Elämäkerta.
Moan lähti 17-vuotiaana kotoaan Finnmarkista – missä hän työskenteli huoltoasemalla – kertomatta kenellekään, minne oli menossa. Hän muutti Osloon, jossa hän haki Teaterhøyskoleniin (teatterikorkeakoulu). Siellä hänet hyväksyttiin koulun historian ensimmäiseen sisäänottokertaan vuonna 1953. Moanille oli aina ominaista hänen lyhyeksi leikattu tukkansa, jonka hän keksi vuonna 1954, jolloin se oli vielä melko harvinaista tytöille. Hän väittää alun perin tehneensä sen, koska se oli kätevää ja koska hän oli pitänyt hiuksiaan näin lapsena välttääkseen täitä ja saadakseen hiukset kasvamaan paksummiksi.
Vuosina 1959–1972 Moan oli naimisissa tunnetun norjalaisen kirjailijan André Bjerken kanssa Bjerken kanssa hän sai vuonna 1960 tyttären Vilde, joka myöhemmin kirjoitti kirjan lapsuudestaan. Henny ja André erosivat, kun Vilde oli 9-vuotias.
Moan kuoli lyhyen sairauden jälkeen 88-vuotiaana 8. syyskuuta 2024.
Ura näyttelijänä.
Moan näytteli sekä Det Norske Teatretissa (norjalainen teatteri), Oslo Nye Teaterissa että Nationaltheatretissa (kansallisteatteri). Vuonna 2006 hän voitti "Aase Byes ærespris" -palkinnon ponnisteluistaan Ibsen-rooleissa. Viimeisen roolinsa ennen eläkkeelle jäämistään hän esitti alkuvuodesta 2007. Eläkkeelle jäätyään hän aloitti omaelämäkertansa työstämisen.
Hänet tunnetaan myös elokuvatyöstään, ja hänellä oli rooli Oscar-ehdokkuuden saaneessa elokuvassa "Yhdeksän elämää" vuonna 1957. Vuonna 2005 elokuvakriitikoista koostuva raati valitsi elokuvan norjalaisen elokuvahistorian parhaaksi elokuvaksi. Tämän jälkeen hän sai tarjouksia Hollywoodista, mutta päätti kuitenkin jäädä Norjaan. Ollessaan naimisissa Bjerken kanssa hän osallistui Bjerken romaanin "Kuolleiden järvi" elokuvasovitukseen. Siinä hän esiintyi norjalaisen elokuvan ikoniseksi tulleessa kohtauksessa, jossa hän kävelee valkoisessa, läpikuultavassa mekossa pitkin metsäistä lammikkoa. Hiljattain hänellä oli lyhyt rooli Bent Hamerin kriitikoiden ylistämässä elokuvassa "O' Horten."
Televisiossa hänet tunnetaan Tor Åge Bringsværdin ja Jon Bingin kirjoittamasta scifi-sarjasta "Blindpassasjer" (1978). Tätä ennen hän näytteli "Edvardan" roolia Knut Hamsunin romaaneihin "Benoni" ja "Rosa" perustuvassa tv-sarjassa vuodelta 1973. Moan työskenteli myös televisiodraaman parissa useita vuosia.
Aukrust-talo

Aukrust-talo (norj. "Huset Aukrust") on Norjan Alvdalissa sijaitseva kulttuurikeskus ja taidemuseo, jossa on esillä Kjell Aukrustin töitä. Museo on avattu vuonna 1996 ja rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Sverre Fehn.
Punainen kuin veri

Punainen kuin veri on Salla Simukan Lumikki-trilogian ensimmäinen osa. Romaani julkaistiin vuonna 2013 Tammen kustantamana. Kirjan päähenkilö on 17-vuotias Lumikki Andersson, joka joutuu keskelle huumebisnesvyyhtiä.
Kirja sai hyvän vastaanoton ja herätti kiinnostusta kansainvälisesti. Kirja on käännetty 37 kielelle, muun muassa espanjaksi, japaniksi, kiinaksi, kreikaksi, ranskaksi ja venäjäksi. Kesäkuussa 2023 kirja oli toiseksi käännetyin Suomen lasten ja nuorten kirjallisuuden teos.
Matt Rife

Matthew Steven Rife (s. 10. syyskuuta 1995 Columbus, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.
Elämäkerta.
Rife syntyi Columbuksessa Ohiossa ja varttui Pohjois-Lewisburgissa. Hän asui myös New Albanyssa ja Mount Vernonissa. Hänellä on neljä sisarusta: kolme vanhempaa sisarusta ja yksi nuorempi sisarpuoli. Hänen isänsä Micheal Eric Gutzke teki itsemurhan Rifen ollessa vain 17 kuukautta vanha. Hän valmistui Albanyn lukiosta.
Yksityiselämä.
Rife asuu tällä hetkellä Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hän seurusteli lyhyesti englantilaisen näyttelijä Kate Beckinsalen kanssa vuosina 2017 ja 2018. Rife mainitsi komediaerikoissarjassaan "Only Fans" (2021), että hänellä on kliininen masennus ja ahdistuneisuushäiriö.
Antitaide

Antitaide on termi, jota käytetään taiteen suuntauksista, jotka kyseenalaistavat yleiset käsitykset taiteesta. Eräs antitaiteeseen yhdistetty henkilö oli Marcel Duchamp, joka toimi 1910-luvulla. Duchamp vaikutti dadan eli dadaismin syntyyn, joka oli eräs anti-taiteen suuntaus. Dada syntyi Sveitsissä Zürichissä 1916 ja vaikutti myös Yhdysvalloissa New Yorkissa. 
Dadaismi.
Dadaismi oli liike, jonka johtohahmoksi nousi romanialainen kirjailija Tristan Tzara. Tämä suuntaus vaikutti myös Pariisissa, Berliinissä, Hannoverissa ja Kölnissä. Euroopassa ja Yhdysvalloissa vaikuttaneet dada-liikkeet yhdistyivät 1917 ja liike vaikutti vuoteen 1924, jolloin liike hajosi. 
Surrealismi.
Myös surrealismi on ollut anti-taiteen suuntaus, jonka on esitetty pyrkivän tekemään jonkinlainen vallankumous taiteessa. Surrealismi seurasi dadaismia ja se vaikutti pääasiallisesti 1920-luvulta toisen maailmansodan aikaan. Surrealismissa kuvattiin sellaista todellisuutta, joka oli mahdollista ymmärtää tiedostamattomasti pyrittiin ylittämään looginen ajattelu. Surrealismin perustajana pidetään runoilijaa André Bretonia, jonka ajatteluun vaikuttivat Freudin näkemykset. Muita surrealisteja olivat Joan Miro, Hans Arp, Man Ray, Salvador Dali ja René Magritte. Surrealismille oli tyypillistä unenomaisuus, irrationalisuus ja maagis-mystisyys. Surrealismissa yhdistyivät todellisuuteen pohjautuvat ilmiöt ja symbolit sekä omituiset tavat esittää tilan ja ajan suhteita. Surrealistit ottivat mallia italialaisen Giorgio de Chiricon metafyysisistä maalauksista sekä Francisco Goyan, Hieronumos Boschin, Odilon Redonin ja Marc Chagallin taiteesta. 
Avantgarde.
Yksi Antitaiteeseen liittynyt aatesuunta on Avantgarde. Avartgardessa vastustetaan yleisiä ajattelutapoja ja erityisesti porvarillista, proletaarista, akateemista ja kaupallista arvomaailmaa. Italialainen tutkija Renato Poggioli oli sitä mieltä, että Avartgarden syntyyn vaikutti 1900-luvun alussa vallinnut kulttuuriympäristö ja avartgarde on tyypillinen 1900-luvun aatesuuntaus. Hän määritteli Avartgarden neljä piirrettä, jotka ovat aktivsmi, antagonismi, nihilismi ja agonismi. Yleisesti avartgarde on määritelty siten, että siinä on pyrkimyksenä uudistaa taiteen tekniikoita ja uudistaa maailmaa taiteen avulla.
Markus Westerlund

Markus Westerlund (s. 1955) on suomalainen kuoronjohtaja. Hän on johtanut useita tunnettuja kuoroja jotka ovat voittaneet kuorokilpailuja, sovittanut yli 150 laulua mieskuorolle ja tallentanut yhdeksän levyä. Kun Muntra Musikanter ajautui sisäisiin ristiriioihin, hän perusti vuonna 2010 Manifestumin, jota hän johti vuoteen 2014 asti.
Manifestum-kuoron ensilevy "Prelude" sai Hufvudstadsbladetissa Wilhelm Kvistiltä tylyn arvion, että se on kuin eläkeläiskuoron levy: "Aivan liian usein Manifestum kuulostaa kuin eläkeläiskuorolta, jonka ohjelmisto on liian vaikea." Kiitosta saavat solistit ja Westerlundin omat sovitukset. Mats Liljeroos kylläkin kiittää samassa lehdessä vähän aiemmin, että Westerlund on tehnyt työtä saadakseen "ei ihan nuoret äänet" soimaan tavalla, joka on verrattavissa Ylioppilaskunnan laulajiin ja Polyteknikkojen kuoroon.
Valkoisen kaksoisristin ritarikunta

Valkoisen kaksoisristin ritarikunta () on slovakialainen ritarikunta. Se perustettiin 1. maaliskuuta 1994. Kunnianosoitusta myönnetään tunnustuksena kansalaisten ja valtion välien kehittämisestä, kansalaisten voimaannuttamista, Slovakian ulkopoliittisten tavoitteiden saavuttamisesta tai muista poikkeuksellisista ansioista Slovakian hyväksi. 
Slovakian presidentti myöntää kunnianosoitusta joko parlamentin tai hallituksen suosituksella, mutta voi käyttää myös omaa harkintaansa.
Kunniamerkkiä jaetaan kolmessa luokassa:
Nilakan seurakunta

Nilakan seurakunta on Keiteleellä ja Pielavedellä Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Iisalmen rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Arto Penttinen.
Keiteleen ja Pielaveden alue kuuluu Pohjois-Savon leimallisesti herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Liikkeellä on kuitenkin muun Kuopion länsipuolen tavoin vain vähän erityistä kannatusta alueella.