Sven-Olof Ahlqvist

Sven-Olof Ahlqvist (19. maaliskuuta 1945 Helsinki – 23. toukokuuta 1983 Singapore) oli suomalainen Kaakkois-Aasiassa vaikuttanut laivanvarustaja ja liikemies.
Ahlqvist lähti Suomesta Kaakkois-Aasiaan heti valmistuttuaan merimiesammattikoulusta Suomen Joutsenelta ja käytyään armeijan. Hän hankki perämiehen paperit ja oli laivoilla Kauko-Idän reiteillä. Ensimmäisen oman laivansa Ahlqvist osti 1967 Ahvenanmaalta ja useimmat muutkin laivansa hän osti Suomesta, koska täältä oli saatavissa halvalla vielä hyväkuntoisia vanhoja laivoja. Ahlqvist alkoi kuljettaa sellaisia lasteja joita muut varustamot pyrkivät välttämään kuten aseita, räjähdysaineita, kultaa ja viimeksi pakolaisia. Omaisuutensa hän hankki Vietnamin sodan aikana kuljettamalla aseita sisseille Etelä-Vietnamiin ja sodan loppuvaiheissa hän alkoi kuljettamaan paluulastina pakolaisia pois Etelä-Vietnamista. Sodan päätettyä Ahlqvist jatkoi Vietnamin pakolaisten kuljettamista, viimeisen kerran tiettävästi Manilaan keväällä 1981. Ahlqvistin taksa oli 20 000 markkaa pakolaisesta ja 2 000 pakolaisen lasti tuotti hänelle 40 miljoonaa markkaa. Maksu perittiin kultana, timentteina tai Yhdysvaltain dollareina. Aseita Ahlqvist kuljetti Vietnamin sodan päätyttyä ainakin Etelä-Afrikkaan ja Etelä-Amerikkaan. Hänellä oli myös oma asetehdas Singaporessa. Huumeiden kuljetusta Ahlqvist kertoi välttäneensä koska aseet olivat turvallisempia.
Kaikki Ahlqvistin laivat olivat mukavuuslippulaivoja. Hänen laivayhtiöitään olivat "Everest Oil Pte Ltd", "Kurnia Shipping Pte Ltd", "Matsu Tankers", "Mercia Tankers SA", "Milton Shipping SA", "Offshore Freight Services Ltd", "United Owners Pte Ltd" ja "United Venture Shipping". Ahlqvistin laivoja olivat tankkilaivat "M/T Dione 1", "M/T Benson", "M/T Palmeras", "M/T Sirius II", "M/T Yaya Molio" ja "M/T Mercia" sekä rahtilaivat "M/S East Cape", "M/S Frances", "M/S Frisia", myöhemmin nimellä "M/S United Joy", "M/S Java Mulio", "M/S Labore" (ent. "M/S Bore XI"), "M/S Sandviken", "M/S Unitas", "M/S United Fellow", "M/S United Glory", "M/S United Reefer", "M/S United Sailor", "M/S United Trader" ja Vietnamin pakolaisia kuljettanut "Southern Cross". Ahlqvist oli yhteistyössä vaasalaisen Vaasa Shipping-varustamon kanssa ja hän hankki Sandviken- ja Frances-laivansa Vaasa Shippingiltä. Kaikkiaan Ahlqvistilla oli 26 rahtilaivaa, joista 15 suoraan omissa nimissä.
Laivojen lisäksi Ahlqvist omisti ainakin viisi hotellia, muun muassa Manilan Hiltonin, ravintoloita sekä ase- ja tekstiilitehtaan Singaporessa. Hän asui perheensä kanssa Singaporessa ja hoiti liiketoimiaan myös Manilassa Filippiineillä, jossa hänellä oli toinen toimisto. Liiketoimia helpotti se että Ahlqvist oli Filippiinien presidentin Ferdinand Marcosin tuttava ja Marcosin pojan hyvä ystävä. Ahlqvist valittiin Manilan Playboy-klubin "vuoden playboyksi" 1981. Hän oli yhteistyössä Malesian, Singaporen ja Filippiinien alueella Kiinaan suuntautunutta kauppaa hallinneen "Mr. Big I:n" kanssa. Ahlqvist omisti useita saksalaisia ja italialaisia nopeita urheiluautoja ja näyttelijä Errol Flynnille aikanaan kuuluneen 36-metrisen huvipurren.
Sven-Olof Ahlqvist oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta, Ahlqvist kuoli liikenneonnettomuudessa 23. toukokuuta 1983 Singaporessa, kun hänen BMW 630 CSI-autonsa joutui kovassa vauhdissa vesiliirtoon ja syöksyi tieltä romuttuen täysin. Hänen kuolinilmoituksensa oli Helsingin Sanomissa 8. kesäkuuta 1983. 
Kirjailija Jorma Ojaharju kirjoitti salanimellä "Vick Torbeck" puolifiktiivisen teoksen "Orleana - Suuri Seikkailu" (Tammi 1983), joka pääosin kertoi Sven-Olof Ahlqvistista. Ahlqvistista kerrotaan myös Tom Sjöbergin ja Harri Nykäsen yhdessä kirjoittamassa -kirjassa.