tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Läsänkosken työväentalo

Läsänkosken työväentalo sijaitsee Kangasniemen kunnan haja-asutusalueella.
Historia.
Talo on rakennettu talkoilla.
Rakennus.
Talo on hirsirunkoinen, kate on huopaa. Sisäkatto on paneloitu. Sisäseinillä on tapetti ja paneeli. Talossa on uunilämmitys. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä eikä sisäwc:tä.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, keittiö, eteinen ja yksi huone.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on ollut kokouksia ja tansseja.(1982)
Naisten Pirtti

 
Naisten Pirtti sijaitsee Imatran kaupungissa Joutsenonkadun varressa.
Historia.
Talo on rakennettu talkoilla. Rakentaminen on rahoitettu lahjoituksilla ja keräyksillä
Rakennus.
Talo on lautarakenteinen ja maalattu punaiseksi. Alkuperäinen kate on ollut päre, mutta vuonna 1976 se on vaihdettu peltikatteeksi. Sisäkaton enso-tapetti on vaihdettu vuonna 1977 halltex-levyihin. Sisäseinillä on enso-tapetit. Taloa lämmitetään puu- ja öljykamiinoilla. Talousrakennuksessa on puuvarastot ja käymälät.
Talossa on keittiö ja eteinen.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa ja juhlia. (1982)
Koskenpään työväentalo

Koskenpään työväentalo sijaitsee Jämsässä Koskenpään kylän keskustassa. Se edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas.
Historia.
Koskenpään työväentalo on ilmeisesti rakennettu vuoden 1907 tienoilla. Varmaa tietoa ei ole, koska pöytäkirjat ovat tuolta ajalta takavarikoitu vuonna 1918 sisällissodan aikana. Hugo Nurmisen mukaan talon tontti on ostettu Taipaleen talosta Räihältä. Talo on kunnostettu Siljavirran meijerirakennuksesta.
Työväentalo takavarikoitiin suojeluskunnalle vuonna 1919 ja saatiin myöhemmin käräjöimällä takaisin yhdistykselle. Vuonna 1935 talo on vuorattu ulkoapäin ja samalla on rakennettu vahtimestarin huone ja putka. Jatkosodan aikana valtio lunasti talon itselleen, ja sitä pidettiin siirtolaisten majoituspaikkana vuoteen 1944 asti. Vuonna 1944 talolle vedettiin sähköt. Vuonna 1949 talo maalattiin sekä sisältä että ulkoa ja talon taakse rakennettiin tanssilava. Tanssilava oli käytössä vain lyhyen aikaa.
Vuonna 1949 Koskenpää ja Jämsänkoski liitettiin yhteen. Jämsänkosken kunta vuokrasi työväentalon koulutiloiksi 1950-luvulla. Nyt työväentalo on yhdistyksen omistuksessa mutta edelleen kansakoulun jäljiltä. Ravintolaa ja juhlasalia on käytetty käsityöluokkina, ja ne ovat siivottomassa kunnossa.
Rakennus.
Koskenpään työväentalo on hirsirunkoinen ja satulakattoinen rakennus. Katteena on huopa. Rakennuksen perusta on osin kalliota ja osin harmaakiveä. Talon ulkoväri on punamulta, vuori- ja ikkunalaudat ovat valkoiset.
Talossa on sali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, vahtimestarin huone ja eteinen. Uunien tilalle kunta on hankkinut kamiinat. Pihamaalla on ollut lankuista rakennettu avotanssilava, joka on purettu. Näyttämön kulissit on maalannut Väinö Nurminen vuosina 1938–1939.
Toimintaa työväentalolla.
Talo on viimeksi ollut koulutilana, ja se on sen jäljiltä huonossa kunnossa ja autiona. (1979)
FC-88 seurantalo

Ritikan työväentalo oli Kemin kaupungin Ritikan kaupunginosassa sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Ritikan Työväenjärjestöjen yhdistyksen pääosin talkoilla rakentama työväentalo valmistui 1955.
Talo toimi vuoteen 1988 asti nimellä Ritikan työväentalo.
Rakennus.
Talo on hirsirunkoinen, mineriitillä vuorattu huopakattoinen rakennus. Sen sisäseinät on vuorattu lastulevyillä, ja sisäkatto on vuorattu halltexlevyin. Talossa on öljykeskuslämmitys. Talossa on vesi- ja viemäriverkosto. Rakennus sisältää juhlasalin näyttämöineen, ravintolan, keittiön ja eteisen ja WC-tilat. Lisäksi talossa on 2h + keittiön suuruinen asunto, joka on toiminut talonmiehen asuntona. Myöhemmin talo on peruskorjattu 1993.
Toimintaa.
Talon ollessa Ritikan työväenjärjestöjen yhdistyksen omistama, talo oli yhdistyksen omassa käytössä. Siellä järjestettiin kokouksia, harjoitettiin nuorisotoimintaa, näytettiin elokuvia, pelattiin bingoa ja järjestettiin urheiluharjoituksia ja tansseja sekä juhlia. Omistajanvaihdoksen jälkeen talo on ollut jalkapalloseura FC-88:n käytössä vuodesta 1988.
Pihlajanlahden työväentalo Mäntyrinne

Pihlajanlahden työväentalo Mäntyrinne sijaitsee Savonlinnan Pihlajalahdessa.
Historia.
Työväentalo on rakennettu talkootyönä ja osittain teetetty tuntityönä. Rakentaminen on rahoitettu lainalla.
Rakennus.
Talo on rankorakenteinen ja vuorattu laudoilla. Alkuperäinen väri on ollut vaalea, myöhemmin keltainen. Katteena on kattopahvi. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä eikä wc:tä.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, ja keittiö.
Toimintaa työväentalolla.
Taloa on käytetty kesäisin kokouksiin, nuorisotoimintaan, tansseihin ja juhliin. (1982).b
Lāsma Kauniste

Lāsma Kauniste (, syntyjään Avotiņa ; s. 19. huhtikuuta 1942 Riika) oli Neuvostoliittoa edustanut latvialainen pikaluistelija. Hän voitti yleisluistelussa yhden maailmanmestaruuden ja yhden maailmanmestaruushopean 1960-luvun lopulla..
Urheilu-uran alkuvuodet.
Lāsma Avotiņa aloitti pikaluistelun entisen latvialaissuuruuden Alfons Bērziņšin opastuksella vuonna 1955. Avotiņa saavutti juniorien maailmanennätyksen 1000 metrillä helmikuussa 1959 16-vuotiaana Alma-Atan Medeon radalla. Ensimmäisen kerran hän osallistui Neuvostoliiton mestaruuskisoihin vuonna 1960. Lāsma Avotiņa avioitui virolaisen pikaluistelija Toivo Kaunisten kanssa vuonna 1962, ja he asettuivat asumaan Riikaan. Sen jälkeen hän esiintyi kilpailuareenoilla nimellä Lāsma Kauniste.
Neuvostoliiton pikaluistelumaajoukkueeseen.
Vuonna 1963 hän sijoittui Neuvostoliiton mestaruuskisoissa jo neljänneksi Inga Voroninan, Valentina Steninan ja Lidija Skoblikovan jäljessä, jotka olivat saavuttaneet kansainvälistä menestystä. Neuvostoliiton maajoukkueeseen hän nousi vuonna 1966, jolloin hän osallistui MM-kisoihin. Hän sijoittui tällöin seitsemänneksi. Vuoden 1967 Neuvostoliiton mestaruuskisoissa hän oli yhteispisteissä 3. ja oli mukana Deventerin MM-kisoissa, joissa vuodesta 1952 alkanut Neuvostoliiton mestaruusketju katkesi hollantilaisen Stien Baas-Kaiserin voittaessa. Kauniste oli paras neuvostoliittolainen sijoittuen toiseksi.
Olympiavuonna 1968 kansainväliset kisat alkoivat Helsingin MM-kisoilla, joissa hän oli yhteispisteissä 4. Sitä seuranneissa Grenoblen talviolympialaisissa Kaunisten paras sijoitus oli 1 500 metrin 5. sija. Muut sijoitukset olympialaisissa oli 1 000 metrin 11. ja 3 000 metrin 12. sija.
Launisten ura jatkui kansainvälisellä huipulla vielä 1970-luvun alkuun. Hän saavutti Neuvostoliiton mestaruuskisojen yhteispisteiden hopeaa vuosina 1968 ja 1970 eli kaksi kertaa; mestaruutta hän ei saavuttanut. Vuodesta 1969 tuli Kaunisten uran huippuvuosi, sillä hän otti MM-kisoissa yhteispisteiden MM-kultaa Grenoblen olympiaradalla Hollannin Stien Kaiserin ja Ans Schutin saadessa hopeaa ja pronssia. Hänet äänestettiin Neuvosto-Latviassa silloin vuoden 1969 urheilijaksi. Seuraavana vuonna sijoitus oli 5. Sen jälkeen ura jatkui vielä vaihtelevalla menestyksellä 1970-luvun puoliväliin. Vuosina 1973 ja 1974 hän teki vielä kuitenkin omat ennätyksensä Medeon öljyjäällä Alma-Atassa.
Urheilu-uran jälkeen.
Kauniste valmistui Latvian fyysisen kulttuurin instituutista (LVFKI, ) ja toimi urheilu-uran jälkeen vuosina 1976-1989 riialaisen lasten ja nuorten urheilukoulun johtajana.
Kauniste on toiminut oman urheilu-uransa jälkeen pikaluistelu- ja lyhytradan valmentajana. Hän toimi oman seuransa Riian Lokomotiven uusien pikaluistelijaiden valmentajana vuosina 1976-1988. Hän oli muun muassa vuoden 2018 talviolympialaisissa 1500 metrissä neljänneksi sijoittuneen Haralds Silovsin ensimmäinen valmentaja.
Avioliitosta Toivo Kaunisten kanssa heillä on kaksi poikaa (1963 ja 1977 syntyneet). Hänen isänsä Hermanis Avotiņš oli aikanaan 1920-luvulla Latvian jalkapallomaajoukkueessa maalivahtina.
Lahden Lasten Talvikarnevaalit

Lahden Lasten Talvikarnevaalit on vuodesta 1983 järjestetty lastenkulttuurin festivaali Lahdessa. Jokavuotinen tapahtuma järjestetään alkuvuodesta eri puolilla kaupunkia. Ohjelmana on esityksiä, konsertteja ja työpajoja koko perheelle. Talvikarnevaaleja järjestää Lahden kaupungin kulttuuripalvelut.
Historia.
Ensimmäiset talvikarnevaalit järjestettiin loppuvuodesta 1983 teemalla "Koiramäen talossa". Tapahtuma ajoittui joulun ja uudenvuoden välipäiville, mutta sittemmin järjestämisajankohdaksi vakiintui tammi-helmikuu. Vuosina 2021-2022 tapahtuman ajankohta siirtyi koronapandemian vuoksi kevään loppuun. Tapahtuma on kulkenut nykyisellä nimellään vuodesta 1987 lähtien.
Talvikarnevaalien teema vaihtuu joka vuosi. Ohjelman toteutukseen osallistuvat paikalliset harrastajaryhmät ja ammattilaiset. Ohjelma voi koostua näytelmistä, työpajoista, musiikkiesityksistä, nukketeatterista, näyttelyistä, tanssiesityksistä, elokuvista tai ulkoilmatapahtumista. Tapahtumat sijoittuvat teattereihin, kirjastoihin, museoihin ja puistoihin. Joinain vuosina on panostettu ulkona järjestettäviin tapahtumiin ja vuonna 2021 karnevaalit järjestettiin osittain etänä sosiaalisen median välityksellä. Kävijäluvut vaihtelevat muutamista tuhansista reiluun 14 000.
Talvikarnevaalien ilme muuttuu vuosittain julistekilpailun kautta. Vuosien varrella mukana on ollut muotoiluinstituutin ja taideinstituutin opiskelijoita, sekä Kauno ry:n ja Kaarisilta-yhdistyksen jäseniä. Talvikarnevaaleille on sävelletty myös oma tunnuskappale eli "Karnevaaliviisu", joka kuultiin ensimmäistä kertaa vuoden 2015 "Vesivärijärven jäällä" -teemaisessa tapahtumassa. Viisua varten järjestettiin kaikille lauluntekijöille avoin kilpailu.
Vuonna 2023 Talvikarnevaalit vietti neljäkymmentävuotissyntymäpäivää lapsien valitsemalla teemalla "Jippiaijuu, juhlavirneeseen suu!" Teeman valinnassa tehtiin yhteistyötä Runomaratonin ja lahtelaisen päiväkodin kanssa. Karnevaaleissa keskityttiin ulkona järjestettäviin tapahtumiin ja mukana oli moninainen joukko paikallisia taiteentuottajia. Vuonna 2019 Talvikarnevaaleille myönnettiin Ekokompassi-sertifikaatti.
Pierre Jean François Turpin

Pierre Jean François Turpin (1775–1840) oli ranskalainen kasvitieteilijä ja kuvittaja. Vaikka Turpin ei noussut samankaltaiseen maineeseen ja kuuluisuuteen kuin hänen aikalaisensa Pierre-Joseph Redouté, häntä pidetään kuitenkin yhtenä aikansa parhaimmista kasveja kuvanneista taiteilijoista.
Turpin oli pitkälti itse oppinut niin kasvitieteessä kuin taiteessakin. 1790-luvun alussa hän meni armeijaan ja palveli Haitilla, missä hän tapasi Pierre Antoine Poiteaun vuonna 1794. Yhdessä he keräsivät yli 1 200 kasvinäytettä ja kokosivat Haitin kasvistosta kirjan, jonka he julkaisivat vuonna 1808. Sittemmin Turpin työskenteli yhdessä useiden kasvitieteilijöiden kanssa. Hän teki satoja käsin väritettyjä kuvatauluja eri teoksiin, muun muassa vuonna 1808 julkaistuun Alexander von Humboldtin kasvien ensyklopediaan ja vuonna 1835 julkaistuun Louis Duhamel du Monceaun hedelmäpuututkielman uuteen versioon.
Keski-Mahlun työväentalo

Keski-Mahlun työväentalo on Saarijärven kunnan Mahlun kylässä sijaitseva työväentalo. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja se on rakennushistoriallisesti ja maisemallisesti arvokas.
Historia.
Keski-Mahlun työväenyhdistys on perustettu vuonna 1905. Tontti työväentaloa varten ostettiin kauppias Jylhältä. Puita taloa varten ostettiin Pitkäahon Kaapon maalta. Talon rakensivat urakalla Otto ja Väinö Heinänen Einari Koskisen piirustusten mukaan.
Lapuanliikkeen aikana 1931–1932 talo pakkohuutokaupattiin, ja sen osti Mahlun evankelisluterilainen seurakunta. Seurakunta kunnosti talon rukoushuoneeksi. Näyttämön tilalle tehtiin vahtimestarin asunto. Yhdistyksen toiminta päättyi talon huutokaupan myötä.
Rakennus.
Talo on hirsirunkoinen ja harjakattoinen rakennus. Katteena on huopa. Perustuksena on betonikivijalka ja ritiläjalusta. Väritykseltään talo on valkoinen.
Talossa on ollut sali, jonka toisessa päässä ravintola ja toisessa päässä näyttämö. Näyttämön tilalle seurakunta rakennutti vahtimestarin asunnoksi huoneen ja keittiön sekä eteisen.
Toimintaa työväentalolla.
Yhdistyksen toiminnan jälkeen talossa on ollut seurakunnan järjestämää toimintaa. Tilaisuuksia ei kuitenkaan enää vuonna 1979 ole järjestetty, mutta siinä on vielä asunut vahtimestari.
Mikkeli (nimi)

Mikkeli on miehen etunimi. Se on Mikaelin suomalainen muunnelma, joka on tunnettu jo keskiajalla. Arkkienkeli Mikaelia on kutsuttu kansanomaisesti Mikkeliksi, ja hänelle pyhitetyn keskiaikaisen Savilahden kirkon mukaan on nimetty nykyinen Mikkelin kaupunki (1838, ).
Mikkeli on aikoinaan ollut Suomessa erittäin suosittu nimi, mutta myöhemmin se on muuttunut harvinaiseksi. Viime vuosisadalla se oli virallisena etunimenä 57 miehellä, joista suurin osa (36) syntyi jo ennen 1920-lukua. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Mikkeli-nimen on 2000-luvulla saanut alle 5 poikaa. Tyypillisesti Mikkeliä ei ole annettu ensimmäiseksi etunimeksi.
Nimipäivä.
Mikkelillä ei ole almanakassa virallista nimipäivää. Kirkolliseen perinteeseen kuuluva mikkelinpäivä on arkkienkeli Mikaelille omistettu pyhäpäivä, jota vietetään Mikon nimipäivänä 29. syyskuuta, mutta vain jos kyseessä on sunnuntai. Muussa tapauksessa se on seuraavana sunnuntaina.
"Mikkelinpäivä"-nimeä käytettiin virallisessa almanakassa ensimmäisen kerran vuonna 1861 (muodossa "Mikkel.p.").
Kylläisyys

Kylläisyys voi merkitä seuraavia:
Fernando Tordo

Fernando Travassos Tordo (s. 29. maaliskuuta 1948 Lissabon) on portugalilainen laulaja-lauluntekijä. Tordo voitti portugalilaisen Festival da Canção -laulukilpailun 1973 itse säveltämällään kappaleella "Tourada" ja edusti näin Portugalia saman vuoden Eurovision laulukilpailussa. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Tordo sijoittui kymmenenneksi 17 kilpailijan joukosta. Tordo sävelsi myös Portugalin vuoden 1977 euroviisuedustuskappaleen "Portugal no coração" ja oli osa kappaleen esittänyttä Os Amigos -yhtyettä. Tordo on osallistunut useita muitakin kertoja Festival da Canção -kilpailuun.
Tordolle myönnettiin Portugalin ansioritarikunnan kunniamerkki vuonna 2003.
Kaakamon työväentalo

 
Kaakamon Työväentalo on Tornion kaupungissa Kaakamon kylässä sijainnut työväentalo. Käyttämätön työväentalo on muutettu asuinrakennukseksi.
Historiaa.
Kaakamon työväenyhdistys on perustettu vuonna 1908. Yhdistys toimi alussa vuokratiloissa, mutta pian yhdistyksen perustamisen jälkeen alettiin suunnitella omaa työväentaloa. Talon rakennuskustannukset saatiin kerättyä iltama- ja arpajaistuloilla.. Itse rakentaminen tapahtui talkoilla. Talon avajaiset pidettiin 12. huhtikuuta 1908. Tontti lunastettiin yhdistykselle 1914.
Yhdistyksen toiminta oli vilkasta 1920-luvulla mutta hiljaisempaa 1930-luvulla, jolloin talo oli osittain suljettuna. Sodan aikana yhdistyksen toiminta loppui kokonaan, ja talo oli ensin saksalaisten ja myöhemmin suomalaisten sotilaiden majoitustilana. Sotien jälkeen toiminta työväentalolla virisi jälleen.
Talo on peruskorjattu 1983.
Rakennus.
Talon on suunnitellut Ville Liiden. Talo on hirsirakenteinen, lautavuorattu, ja katteena on alkuun ollut teevikate, joka vaihdettiin pärekatoksi 1946, ja vielä 1977 vaihdettiin päreet peltikatteeksi. Sisäseinissä on ollut puolipaneeli ja tapetti. Talossa on juhlasali, näyttämö, ravintola ja eteinen. Lämmitys suoritettiin aluksi puukamiinoilla. Tarkempaa tietoa remontista ei ole.
Rakennus edustaa kaunista ja koristeellista uusrenessanssityylistä seurataloa, jossa ikkunajaotus ja vuorauksen rytmitys toteuttavat tasapainoisen symmetrian.
Kaakamon Sos.dem.Ty luovutti talon 3. syyskuuta 1992 lahjakirjalla Tornion Työväensäätiölle
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty iltamia, kokouksia, nuorisotoimintaa sekä tansseja ja juhlia.
Me olemme ihme

Me olemme ihme on Ismo Alangon kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin 10. helmikuuta 2023.
Di-isobutyyliketoni

Di-isobutyyliketoni (C9H18O) on ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja muiden yhdisteiden valmistukseen. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa di-isobutyyliketoni on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin, muun muassa etanoliin tai dietyylieetteriin. Di-isobutyyliketoni liuottaa useita orgaanisia yhdisteitä. 
Di-isobutyyliketonia valmistetaan joko vedyttämällä foronia tai kondensoimalla metyyli-isobutyyliketonia asetonin tai isopropanolin kanssa ja vedyttämällä muodostunut tuote.
Di-isobutyyliketonia käytetään maalien, hartsien, kumien ja lakkojen liuottimena ja uuttoliuottimena. Yhdisteestä valmistetaan myös di-isobutyylikarbinolia.
Wybrand Hendriks

Wybrand Hendriks (1744–1831) oli alankomaalainen taidemaalari.
Hendriks syntyi Amsterdamissa ja sai koulutuksensa maalari Johannes Remmersiltä. 1780-luvulta alkaen hän toimi Teylers Stichting -säätiössä ja asui useita vuosia Haarlemissa säätiön Fundatiehuisissa. Hendriks oli säätiön taidekokoelman kuraattori ja hän matkusteli ympäri Alankomaita keräten teoksia taidekokoelmaan. Hendriks oli myös mukana Ruotsissa ostamassa teoksia Kristiina I:n kokoelmista sekä piirustuksia Michelangelolta ja Rafaellolta. Hendriksin hankkima kokoelma on nykyisin osa Teylersin museon ydintä.
Taiteen keräämisen ohella Hendriks maalasi myös itse ja teki useita teoksia muun muassa Teylersin museon lähistöllä. Hendriks maalasi sekä sisätiloissa että kaupunkimaisemia. Parhaiten Hendriks tunnetaan kuitenkin muotokuvistaan ja hänen tunnetuin työnsä on vuodelta 1820 oleva "Interieur met slapende man en kousenstoppende vrouw", jossa on nukkuva mies sekä sukkaa parsiva nainen.
Hendriks toimi myös Haarlemin kaupunginvaltuustossa ja oli yksi Batavian vallankumousliikkeen tukijoista. Vuonna 1775 Hendriks meni naimisiin Agatha Ketelin kanssa. Ketel oli Anthonie Palthen leski ja kuoli vuonna 1802. Vuonna 1806 Hendriks meni uudelleen naimisiin Geertruid Harmsenin kanssa, mutta Harmsen kuoli vuonna 1817. Hendriks itse kuoli vuonna 1831 86-vuotiaana Haarlemissa.
Hohol

Hohol () on ukrainankielinen sukunimi.
Sen lisäksi, että Hohol on sukunimi, sitä käytetään Venäjällä muodossa "hohol" () ukrainalaisista. Venäjän kielessä sana on pejoratiivi eli sävyltään halventava. Sanan alkuperä on slaavilaisessa kantakielessä, jossa se tarkoitti lyhdettä. Sittemmin sillä viitattiin kasakoiden hiustupsuun. 1900-luvulla ukrainalaiset alkoivat käyttää samaa venäläistyneistä ukrainalaisista. Lisäksi Ukrainasta maana voidaan käyttää ilmausta Hohljandia, Hohlandia tai Hohlostan eli ”hoholien maa”.
Vasili Ignatenko

Vasili Ivanovitš Ignatenko (, , ; 13. maaliskuuta 1961 – 13. toukokuuta 1986) oli neuvostoliittolainen palomies.
Elämä.
Vasili Ivanovitš Ignatenko syntyi 13. maaliskuuta 1961 Valko-Venäjän sosialistisessa neuvostotasavallassa lähellä Ukrainan rajaa. Lapsena Ignatenko asui kolhoosissa Spjaryžžan kylässä perheensä kanssa. Hän piti urheilusta. 
Vuodesta 1978 vuoteen 1980 hän työskenteli tehtaalla sähköasentajana. Ignatenkon palomiesura alkoi hänen asepalveluksen aikana. Hän sai palomieskoulutuksen Moskovassa, ja vannoi palvelusvalan harjoittelujaksonsa lopussa. Armeijasta valmistuttuaan hän palasi kotikyläänsä, ja alkoi välittömästi etsiä työtä palomieheksi lähikaupungeista. Hän sai työpaikan Prypjatista, ja pian hän asuntoon kaupungin paloasemalle.
Vuonna 1983 hän meni naimisiin Ljudmila Ignatenkon (s. 1963) kanssa. 
Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus.
26. huhtikuuta 1986 Tšernobylin ydinvoimalassa, joka sijaitsi lähellä Prypjatia, tapahtui räjähdys. Yksikkö, jossa Ignatenko työskenteli, kutsuttiin paikalle kello 2.29. Ignatenko meni rakennuksen katolle sammuttamaan tulipaloa, jolloin hän altistui tappavalle säteilyannokselle. Ignatenko ja muut palomiehet alkoivat pian kokea akuutin säteilyoireyhtymän alkuvaikutuksia, kuten hallitsematonta oksentamista.
Ignatenko evakuoitiin Prypjatin sairaalaan aamulla. Myöhemmin hänet evakuoitiin maateitse Kiovan lähellä olevalle Boryspilin lentoasemalle ja sieltä ilmateitse Moskovaan. Moskovassa hänelle tehtiin luuytimensiirto. Vaikka Ignatenko toipui leikkauksesta, luuytimensiirto ei tuottanut toivottua tulosta ja hänen tilansa heikkeni.
Hän kärsi hiustenlähdöstä, jalkojen turpoamisesta, ihovammoista ja sisäelinten heikkenemisestä. Toukokuun 4. päivään mennessä hän ei pystynyt edes seisomaan. Vasili Ignatenko kuoli kello 11.20 aamulla 13. toukokuuta 1986. Ignatenkon hautajaiset pidettiin kaksi päivää myöhemmin. Radioaktiivinen ruumis oli haudattava suuren sinkki- ja betonipeitteen alle.
Muistaminen.
Hänelle myönnettiin vuonna 1986 Punalipun kunniamerkki ja vuonna 2006 hänelle myönnettiin Ukrainan sankarin arvonimi. Adam Nagaitis esittää Ignatenkoa HBO:n Chernobyl-minisarjassa.
Tansaniannystylehti

Tansaniannystylehti ("Macaranga conglomerata") on tyräkkikasvien (Euphorbiaceae) heimoon, nystylehtien ("Macaranga") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on laakealatvuksinen puu, joka voi kasvaa korkeimmillaan 32 metriä korkeaksi. Rungon halkaisija voi olla suurimmillaan 60 cm ja runko voi olla oksaton yhdeksän metrin korkeuteen asti, vaikkakin tavallisesti oksia kasvaa jo sitä alempana. Tansaniannystylehti on kaksikotinen.
Tansaniannystylehti kasvaa ainavihannissa vuoristometsissä 1400–2000 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan Itä-Afrikassa Kenian eteläosissa ja Tansanian pohjoisosissa. Sen levinneisyysalue on varsin pieni ja laji on luokiteltu uhanalaiseksi.
Tansaniannystylehteä kaadetaan luonnosta puutavaran lähteeksi ja sen puuaineksesta tehdään muun muassa veitsien kahvoja ja soittimia. Lisäksi puuainesta käytetään polttopuuna. Joskus tansaniannystylehteä myös istutetaan varjopuuksi.
Níkos Christodoulídis

Níkos Christodoulídis (; s. 6. joulukuuta 1973 Geroskípou) on Kyproksen presidentti vuodesta 2023. Hän on taustaltaan poliitikko ja entinen diplomaatti. Christodoulídis valittiin presidentiksi 12. helmikuuta 2023 järjestettyjen presidentinvaalien toisella kierroksella, jossa hän sai lähes 52 prosenttia äänistä. Hän toimi tätä ennen ulkoministerinä 2018–2022 ja hallituksen tiedottajana 2014–2018. Christodoulídis astui virkaan 28. helmikuuta 2023.
Tausta ja yksityiselämä.
Christodoulídis on opiskellut politiikan tutkimusta, taloutta sekä Bysantin valtakunnan ja nyky-Kreikan historiaa, kulttuuria ja politiikkaa. Hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Ateenan yliopistossa vuonna 2003, jonka jälkeen hän muutti takaisin Kyprokselle ja alkoi työskentelemään luennoitsijana Kyproksen yliopistossa.
Christodoulídis on naimisissa Filíppa Karserán kanssa. Parilla on neljä tytärtä.
Poliittinen ura.
Christodoulídis aloitti uransa diplomaattina vuonna 1999. Hän on toiminut erilaisissa viroissa maansa suurlähetystöissä mm. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Euroopan unionissa. Vuonna 2014 hän aloitti hallituksen tiedottajana ja toimi virassa seuraavat neljä vuotta.
Vuonna 2018 Christodoulídis nimitettiin presidentti Anastasiádisin hallituksen ulkoministeriksi.
Vuoden 2023 presidentinvaaleissa toisella kierroksella Christodoulídisin vastaehdokkaana oli sitoutumaton Andréas Mairogiánnis (myös ammattidiplomaatti). Tullessaan valituksi 49-vuotiaasta Christodoulídisista tuli maansa historian nuorin presidentti.
Poliittisia kantoja.
Christodoulídis on sanonut, että Kyproksen tulisi YK:n avulla aloittaa uudet neuvottelut Pohjois-Kyproksen kanssa. Viimeisimmät rauhanneuvottelut päättyivät tuloksettomina vuonna 2017.
Noyers-Pont-Maugis

Noyers-Pont-Maugis on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin kuusi kilometriä Sedanin kaupungista etelään.
Noyers-Pont-Maugissa käytiin ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana taisteluita, ja kunnan alueella onkin kaksi sotilashautausmaata. Ranskan sotilaallinen hautausmaa, "Cimetière militaire Français de la Marfée", on ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneiden hautausmaa. Hautausmaa valmistui vuonna 1920, ja sinne siirrettiin yli 1 700 taistelukentille haudattua ranskalaista sotilasta. 
Saksalainen sotilashautausmaa, "Nécropole allemande de la Marfée", on 14 055 ensimmäisessä maailmansodassa ja 12 788 toisessa maailmansodassa kaatuneen saksalaisen sotilaan hautapaikka. Hautausmaalle on haudattu kenraali Günter Schwartzkopff, jota kutsuttiin Stukan isäksi. Hautausmaalla on myös kuparikattoinen kappeli ja 11 metriä korkea graniittiristi.
Julija Svyrydenko

Julija Anatolijivna Svyrydenko (; s. 25. joulukuuta 1985 Tšernihiv) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Ukrainan pääministerinä 17. heinäkuuta 2025 lähtien. Tätä ennen hän oli maan 1. varapääministeri ja talousministeri (4. marraskuuta 2021 lähtien). Hän on poliittisesti sitoutumaton. Myös Svyrydenkon hallitus nimitettiin 17. heinäkuuta 2025.
Svyrydenko syntyi Tšernihivissä. Hän opiskeli Kiovan kansallisessa kauppa- ja talousyliopistossa monopolienvastaisen toiminnan johtamista ja valmistui maisteriksi vuonna 2008. Vuonna 2015 hänet nimitettiin Tšernihivin alueen päämiehen Valeri Kulitšin neuvonantajaksi sekä Tšernihivin aluehallinnon taloudellisen kehityksen osaston johtajaksi. Saman vuoden paikallisvaaleissa hän oli ehdolla Tšernihivin kaupunginvaltuustoon. Syyskuussa 2017 hänestä tuli Tšernivin aluehallinnon virkaa toimittava 1. varapäämies, ja toukokuussa 2018 hänet nimitettiin alueen 1. varapäämieheksi. Heinäkuusta marraskuuhun 2018 hän toimi Tšernihivin alueen virkaa toimittavaksi päämieheksi. Syyskuussa 2019 hänet nimitettiin Ukrainan talouskehitys-, kauppa- ja maatalousasioiden varaministeriksi. Joulukuussa 2020 hänet nimitettiin presidentin kanslian varajohtajaksi. Marraskuussa 2021 hänet nimitettiin Ukrainan 1. varapääministeriksi ja talousministeriksi.
Janukismi

Janukismi () on ukrainankielinen termi, jolla viitataan ukrainalaisten poliitikkojen tekemiin kielellisiin virheisiin ja muihin lipsahduksiin. Ilmiö on saanut nimensä Viktor Janukovytšin mukaan, kun tämä yritti esittää olevansa hyvin koulutettu, mutta päätyi nolaamaan itsensä erilaisilla julkisilla lipsahduksilla.
Yksi tunnetuimmista janukismeista on todennäköisesti "proffesor" (), joka sai alkunsa, kun Janukovytš kirjoitti kyseisen tittelin väärin ilmoittautuessaan ehdokkaaksi presidentinvaaleissa vuonna 2004. Täyttäessään ehdokaslomaketta Janukovytš teki yhteensä 12 kirjoitusvirhettä: hän kirjoitti väärin muun muassa vaimonsa nimen ja syntymäpaikkansa. Tämän lisäksi Janukovytš on tehnyt myös paljon muita kirjoitusvirheitä, minkä vuoksi hänen taloustieteen tohtorin oppiarvonsa on kyseenalaistettu. Myös se, että 2010-luvun alussa Janukovytš kuului Ukrainan menestyneimpiin kirjailijoihin, herätti kysymyksiä kirjojen todellisista kirjoittajista ottaen huomioon Janukovytšin lukuisat kirjoitusvirheet.
Esimerkkejä janukismeista.
Janukismeiksi lasketaan myös Janukovytšin sanomat asiavirheet, joissa ei sinänsä ole mitään kielellisesti väärin. Janukovytš on esimerkiksi väittänyt, että Athosvuori on Palestiinassa (oikeasti Kreikassa), vuoden 2022 talviolympialaisia ”maailmanmestaruuskisoiksi” ja Israelia eurooppalaiseksi valtioksi.
Denys Maljuska

Denys Leontijovytš Maljuska (, s. 19. marraskuuta 1981) on ukrainalainen liikemies ja poliitikko, joka on vuodesta 2019 lähtien toiminut kansanedustajana sekä Ukrainan oikeusministerinä.
Maljuska syntyi Dunajivtsissä. Hän opiskeli oikeustiedettä Kiovan kansallisessa yliopistossa ja valmistui vuonna 2004. Vuonna 2016 hän suoritti oikeustieteen maisterintutkinnon Lontoon yliopistossa. Vuosina 2000–2010 hän työskenteli lakimiehenä ja vuosina 2010–2019 Maailmanpankkiryhmällä konsulttina. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin eli Verh’ovna Radaan Kansan palvelija -puolueen listalta. Elokuussa 2019 hänet nimitettiin Ukrainan oikeusministeriksi.
Saint-Marcel (Ardennes)

Saint-Marcel on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista länteen.
Kunnan alueella on esihistoriallinen megaliittirakennelma "Dolmen de la Ganguille". Dolmen on tehty noin 2000 eaa. Se on noin 5 metriä pitkä, ja sen kantena on kolme noin 10 tonnia painavaa hiekkakivilaattaa.
Tuubi (vuosien 1979–1983 televisiosarja)

Tuubi oli Yle TV1:n vuosina 1979–1983 kerran kuukaudessa lähettämä nuorten musiikkiohjelmasarja, jonka pääpaino oli suomalaisessa rockmusiikissa. Sitä juonsi ensin Hector, keväästä 1981 Freeman, myöhemmin Tapio Liinoja, Outi Popp ja uudelleen myös Hector, nyt hahmonaan pitkäpartainen Bubi Ponsivuori. Ohjelman taustahahmoja olivat muun muassa Vesa Nuotio ja Uolevi Taskinen.
Ohjelma koostuu rockpainotteisista musiikkivideoista ja muusikkohaastatteluista. Sen puitteissa tuotettiin myös tallenteita muun muassa Helsingin Kaivopuiston ulkoilmakonserteista ja muista pääkaupunkiseudun esiintymispaikoista ja tehtiin suoria lähetyksiä Lepakkoluolasta. "Tuubissa" esitettiin muun muassa Kauko Röyhkän, Hassisen Koneen, Jimi Suménin ja Tommi Läntisen varhaisia esiintymisiä. Alkuvaiheessa ohjelmaan sisältyi 1950-luvun rockia muisteleva ”Onnen häivät” -osio (rockabilly oli tuolloin muodissa) sekä rocksoitinten esittelysarja. Maaliskuun 1981 jaksossa Sibelius-Akatemian oppilasorkesteri esittää Jorma Panulan johdolla Anssi Tikanmäen orkesterisarjan "Maisemakuvia Suomesta". Ohjelmaa tehtiin myös muun muassa Tampereelta ja Turusta.
Sarjan nimi tuli englannin kielen televisiota ja sen kuvaputkea tarkoittavasta sanasta, ja sarjan tunnus mukaili yhdysvaltalaisen The Tubes -yhtyeen logoa. Juontajat käyttivät usein pursottamiseen ja pursuamiseen liittyviä kielikuvia, jotka taas viitannevat hammastahnatuubiin tai muuhun putkilopakkaukseen.
Yle tuotti "Tuubia" rinnakkain jo vuonna 1973 aloitetun "Iltatähden" kanssa. Vuonna 1983 lopetettiin ensin "Iltatähti" ja sitten kesällä myös "Tuubi".
Serhi Martšenko

Serhi Myh’ailovytš Martšenko (; s. 24. tammikuuta 1981) on ukrainalainen ekonomi ja poliitikko, joka on toiminut Ukrainan valtiovarainministerinä vuodesta 2020 lähtien.
Martšenko syntyi Makarivissa. Hän opiskeli Ukrainan veroviraston akatemiassa Irpinissä ja valmistui vuonna 2002. Vuonna 2009 hän väitteli taloustieteiden kandidaatiksi. Vuosina 2002–2011 hän työskenteli Ukrainan valtiovarainministeriössä, verovirastossa, finanssi- ja pankkivaliokunnassa sekä valtioneuvoston kansliassa. Vuosina 2016–2018 hän toimi Ukrainan varavaltiovarainministerinä. Vuoteen 2019 asti hän toimi presidentinkanslian varajohtajana. Maaliskuussa 2020 hänet nimitettiin valtiovarainministeriksi.
Brokkr ja Eitri

Brokkr ja Eitri ovat kaksi skandinaavisessa mytologiassa esiintyvää kääpiötä. He ovat veljekset, jotka takovat sepänpajassaan jumalille kolme suurta aarretta: Thorin vasaran Mjölnerin, Odinin kultasormuksen Draupnirin ja Freyrin kultaisen villisian Gullinburstin. Heidän tarunsa kerrotaan Snorri Sturlusonin kirjoittaman Proosa-Eddan luvussa "Skáldskaparmál".
"Skáldskaparmálin" kertomus.
Kerran Loki leikkasi luvatta ukkosenjumala Thorin vaimon Sivin hiukset. Kun Thor uhkasi tappaa Lokin, tämä lupasi hankkia Siville uuden tukan. Lokin pyynnöstä Ivaldin pojiksi kutsutut kääpiöt takoivat kultaiset hiukset, keihäs Gungnirin ja laiva "Skíðblaðnirin".
Loki löi seuraavaksi Brokkrin kanssa vetoa siitä, ettei hänen veljensä Eitri kykenisi takomaan yhtä suuria aarteita kuin Ivaldin pojat. Loki asetti pantiksi oman päänsä. Eitri valmisti tämän jälkeen ahjossa vuorotellen Gullinburstin, Draupnirin ja Mjölnerin Brokkrin käyttäessä palkeita. Brokkrin työskennellessä Loki muutti itsensä kärpäseksi ja häiritsi jatkuvasti häntä. Lopulta kärpäs-Loki puri Brokkria silmäluomeen ja pakotti hänet irrottamaan hetkeksi otteensa palkeista. Tämän vuoksi Mjölnerin kädensija jäi lyhyeksi, mutta vasarasta tuli silti käyttökelpoinen.
Loki ja Brokkr veivät aarteensa Asgårdiin lahjaksi aasoille. Loki antoi kultaiset hiukset Siville, Gungnirin Odinille ja "Skíðblaðnirin" Freyrille. Brokkr puolestaan antoi Draupnirin Odinille, Gullinburstin Freyrille ja Mjölnerin Thorille. Hän kertoi Draupnirin monistuvan yhdeksänkertaiseksi joka yhdeksäs yö. Gullinburstilla puolestaan pystyi ratsastamaan nopeammin kuin yhdelläkään hevosella, ja sen kultaisten karvojen loisto valaisi pimeyden. Mjölner taas kestäisi kovimmatkin iskut ja lentäisi aina takaisin Thorin käteen.
Aasat päättivät Mjölnerin olevan kaikista lahjoista paras, jolloin Brokkr voitti vetonsa Lokia vastaan. Loki yritti paeta, mutta Thor otti hänet kiinni. Brokkr halusi irrottaa Lokin pään, mutta Loki ilmoitti tällöin, että Brokkr omisti ainoastaan hänen päänsä, ei hänen kaulaansa. Brokkr ei voinut poistaa Lokin päätä vahingoittamatta hänen kaulaansa, ja näin Loki pelastui hävitystä vedostaan huolimatta. Brokkr kuitenkin rei'itti Lokin huulet Eitrin naskalilla ja ompeli hänen suunsa kiinni.
Sindri.
Eitrin uskotaan usein olevan sama mytologian hahmo kuin Sindri. Runo-Eddan runossa "Völuspá" kerrotaan kultaisesta salista, jonka omistaa Sindrin suku. Proosa-Eddan luvussa "Gylfaginning" taas kerrotaan Sindrin olevan itse tämä kultainen sali, jossa jalomielinen väki tulee asumaan Ragnarökin aikana.
John Lindowin mukaan "Völuspán" Sindri on todennäköisesti kääpiö. Lisäksi Proosa-Eddaan sen kirjoittamisen jälkeen tehdyssä merkinnässä sanotaan "Skáldskaparmálin" Brokkrin ja Eitrin olevan sittenkin nimeltään Brokkr ja Sindri.
Populaarikulttuurissa.
Videopeleissä "God of War" ja "" nähdään kääpiöveljekset Brok ja Sindri, jotka perustuvat skandinaavisen mytologian Brokkriin ja Eitriin.
Olha Stefanišyna

Olha Vitalijivna Stefanišyna (; s. 29. lokakuuta 1985) on ukrainalainen lakimies ja virkamies, joka on toiminut Ukrainan eurooppalaisen ja euroatlanttisen integraation varapääministerinä kesäkuusta 2020 lähtien.
Stefanišyna syntyi Odessassa. Hän opiskeli Kiovan kansallisessa yliopistossa kansainvälistä oikeutta ja valmistui vuonna 2008. Vuosina 2010–2015 hän työskenteli Ukrainan oikeusministeriön kansainvälisen oikeuden ja eurooppalaisen integraation osaston varajohtajana. Vuosina 2017–2019 hän toimi Ukrainan hallituksen eurooppalaisen ja euroatlanttisen integraation osaston johtajana. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hän oli ehdolla Ukrainan parlamenttiin eli Verh’ovna Radaan Hroismanin ukrainalainen strategia -puolueen listan 25:ntenä, muttei tullut valituksi. Kesäkuussa 2020 hänet nimitettiin eurooppalaisen ja euroatlanttisen integraation varapääministeriksi.
Kleinmachnow

Kleinmachnow on kunta Brandenburgin osavaltiossa Saksan koillisosassa. Berliinin suurkaupunkialueella sijaitsevan Kleinmachnow’n historia alkaa keskiajalta, ja itsenäinen kunta se on ollut vuodesta 1920.
Maantiede.
Kleinmachnow sijaitsee moreenitasangolla Brandenburgin keskiosassa ja piirikuntansa koilliskulmalla. Se rajoittuu etelässä Teltow’n kanavaan ja muissa ilmansuunnissa lounaisen Berliinin Steglitz-Zehlendorfin hallintoalueeseen. Kleinmachnow’n etäisyys Berliinin keskikaupungilta on noin 17 kilometriä lounaaseen.
Historia.
Vanhimmat asutukseen viittaavat löydöt Kleinmachnow’n alueella ovat vuoden 800 tienoilta. Askanialaiset ottivat jalansijaa alueella vuoden 1150 paikkeilla, mutta ensimmäinen asiakirjamaininta Kleinmachnow’sta on vasta vuodelta 1375. Alueen päälliköiksi merkittiin Quastin veljekset, mutta 25 vuotta myöhemmin valta siirtyi Haken ritarisuvulle, jonka jälkikasvu hallitsi kylää aina 1900-luvulle saakka. Noin 500 asukkaan Klein-Machnow’n kylästä muodostettiin Kleinmachnow’n maalaiskunta 1920. Vuonna 1937 sen asukasluku oli jo yli 10 000. Kleinmachnow kasvoi osaksi Berliinin suurkaupunkialuetta ja kärsi pommituksista 1943. Toisen maailmansodan aikana Kleinmachnow’n juutalaisväestö joutui kansallissosialistien murhanhimon kohteeksi. Totalitarismi ei päättynyt vuoteen 1945: sodan jälkeen Kleinmachnow jäi Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle ja sieltä pakeni tuhansittain ihmisiä länteen. Kun DDR rakensi Berliinin muurin 1961, kunnan alue oli yhteydessä muuhun DDR:ään vain kolmen sillan välityksellä. Muurin murruttua 1990 lukuisat entiset kleinmachnow’laiset alkoivat vaatia takaisin sekä kansallissosialistien että DDR-diktatuurin takavarikoimaa omaisuutta. Kleinmachnow’n väkiluku lähti jyrkkään nousuun ja paikkakuntaa saneerattiin voimallisesti.
Kleinmachnow’n historialliseen arkkitehtuuriin kuuluu muun muassa kyläkirkko (Dorfkirche), jonka historia alkaa 1590-luvulta, ja Neue Hakeburg (rakennettu 1906–1908).
Talous ja liikenne.
Kleinmachnow’n sijainti Berliinin metropolialueella on liikenteellisesti, logistisesti ja taloudellisesti edullinen. Kunnan keskeisin liiketoiminta-alue, Europarc Dreilinden, sijaitsee moottoritien 115 tuntumassa. Europarc Dreilindenin alueella sijaitsi aikoinaan Checkpoint Bravo, yksi Länsi-Berliinin ja DDR:n rajanylityspaikoista.
Vastuusta vapauttavaa seikkaa koskeva erehdys

Vastuusta vapauttavaa seikkaa koskeva erehdys on Suomen rikoslain 4 luvun 3 pykälässä määritelty tilanne, jossa henkilö erehtyy niiden seikkojen läsnäolosta, joiden asianmukainen soveltaminen vapauttaisi hänet vastuusta. Vastuusta vapauttavaa seikkaa koskeva erehdys poistaa teon tahallisuuden, muttei vapauta mahdollisesta tuottamuksellisesta vastuusta. Oikeudellisesti tilannetta voidaan pitää kieltoerehdyksen ja tunnusmerkistöerehdyksen sekamuotona. Se voi toimia tilanteesta riippuen joko rikoksen oikeuttamis- tai anteeksiantoperusteena. Säännös on kansainvälisesti tarkastellen harvinainen, eikä sille ole esimerkiksi muiden Pohjoismaiden lainsäädännöissä suoraa vastinetta. 
Rikoslain 4 luvun 3 pykälän mukaan:
Tässä mainitut 4, 5 ja 6 pykälä koskevat hätävarjelua, pakkotilaa ja voimakeinojen käyttöä, jotka kaikki ovat itsessään oikeuttamisperusteita.
Vastuuvapausperusteen soveltaminen edellyttää, että tekijä erehtyy tosiseikoista ja että tekijän käsitys tekotilanteesta on perusteltu. Tilanne, jossa tekijä erehtyy lain sisällöstä (esimerkiksi kuvittelee, että jokin vastuusta vapauttava seikka on olemassa) se ei tule kysymykseen. Erehdys lain sisällöstä kuuluu kieltoerehdyksen piiriin. Erehdyksen täytyy myös olla perusteltu.
Säädös tulee sovellettavaksi jos tekijä luulee toimivansa tilanteessa, jossa kyse olisi:
Kyse on siis luulotellusta eli "putatiivisesta" hätävarjelusta, pakkotilasta tai voimakeinojen käytöstä.
Esimerkki: 
Henkilöä uhataan aseella ja hän turvautuu rikoslain 3 luvun 4 pykälän mukaiseen hätävarjeluoikeuteen. Paljastuu, että uhkaajalla olikin leikkiase eikä vaaraa todellisuudessa ollut. Hätävarjelu ei siis ollutkaan oikeutettua. Vastuusta vapauttavaa seikkaa koskevan erehdyksen vuoksi hätävarjeluksi ajatellun teon seurauksia (esim. ruumiinvamma) ei katsota tahallaan aiheutetuiksi. Tuottamuksellislta seurauksilta, kuten vahingonkorvauksilta, se ei kuitenkaan vapauta.
Esimerkki:
 Henkilö on eksynyt metsässä kireässä pakkassäässä. Välttääkseen paleltumisen hän murtautuu yhteen löytämistään kesämökeistä. Paljastuu, että naapurimökissä olikin asukas paikalla, joten apua olisi ollut saatavilla, eivätkä pakkotilan edellytykset siksi täyttyneetkään. Vastuusta vapauttavaa seikkaa koskevan erehdyksen vuoksi murtautumista ei kuitenkaan pidetä tahallisena.
Lars Roar Langslet

Lars Roar Langslet (5. maaliskuuta 1936 Nesbyen – 18. tammikuuta 2016) oli norjalainen toimittaja, kirjailija ja Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1969–1989 ja toimi Norjan ensimmäisenä kulttuuriministerinä 1981–1986. Langslet kirjoitti useita tietokirjoja ja elämäkertoja.
Baunatal

Baunatal on kaupunki Kasselin lähiseudulla Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Kaupungissa on Volkswagenin tuotantolaitoksia ja se sijaitsee satuaiheisen Deutsche Märchenstraßen reitillä.
Maantiede.
Baunatal sijaitsee Hessenin pohjoisosassa noin 10 kilometriä Kasselin keskustasta lounaaseen ja 135 kilometriä Frankfurt am Mainista pohjoiskoilliseen.
Baunatalin itärajana on Fuldajoki, jonka läntisen sivujoen Baunan mukaan Baunatal on saanut nimensä.
Baunatalin kunta muodostettiin 1964 kunnista Altenbauna, Altenritte ja Kirchbauna. Kesällä 1967 Baunataliin liitettiin Großenritte: syntyi Baunatalin kaupunki. Syksyllä 1970 Baunataliin liitettiin Hertingshausen. Rengershausen ja Guntershausen muodostivat 1970 Buchenhagenin kunnan, joka liitettiin Baunataliin kesällä 1972. Nykyinen seitsemän osa-alueen Baunatal oli siten koossa.
Historia.
Baunatal on kaupunkina nuori, mutta sen osa-alueiden historia ulottuu jopa varhaiseen keskiaikaan. Ritter mainitaan ensi kerran vuonna 755 muodossa Rittahe ja Bauna vuonna 1015 muodossa Bunum. Hertingshausen ja Guntershausen mainitaan ensi kerran 1074. Rutto ja kolmikymmenvuotinen sota runtelivat Baunan jokilaaksoa 1600-luvulla. Vuonna 1776 alueen kylistä lähti 32 miestä Yhdysvaltain vapaussotaan ja seuraavan vuosisadan puolessa välissä alueelta muutti runsaasti köyhälistöä Amerikkaan. 1960- ja 1970-lukujen kuntaliitosten jälkeen Baunatalin väkiluku ylitti 20 000 asukkaan rajan. Kaupungin kävelykeskusta otettiin käyttöön keväällä 1986.
Baunatal sijaitsee Hanausta Bremeniin kulkevan noin 600 kilometriä pitkän Deutsche Märchenstraßen (Saksan satukatu) varrella. Grimmin satuja kertonut Dorothea Viehmann (1755–1815) eli elämänsä nykyisen Baunatalin alueella.
Talous ja liikenne.
Baunatalin keskeinen elinkeino on autoteollisuus. Volkswagen AG perusti paikkakunnalle tuotantolaitoksen 1950-luvulla. Baunatal on hyvien rautatie- ja moottoritieyhteyksien varrella.
Reidun Brusletten

Reidun Brusletten (s. 29. marraskuuta 1936 Oslo) on norjalainen opettaja ja kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan ensimmäisenä kehitysapuministerinä 1983–1986.
Kuviteltu rikos

Kuviteltu rikos on rikosoikeudessa tunnusmerkistöerehdyksen erikoistapaus, jossa tekijä luulee syyllistyvänsä rikokseen, jota ei todellisuudessa kuitenkaan tee.
Esimerkki:
 Kultasepällä on näytteillä arvokas koru. Henkilö varastaa korun luullen syyllistyneensä törkeään varkauteen. Paljastuu, että näytteillä oli vain arvoton jäljitelmä ja oikea koru on ollut koko ajan kassakaapissa. Henkilö on siten syyllistynyt ainoastaan näpistykseen tai varkauteen, tai ehkä törkeän varkauden yritykseen.
Al-Sajda

Al-Sajda () eli Kumartamisen suura on Koraanin 32. suura ja sisältää 30 jaetta. Nöldeken ikäluokituksessa suura on "mekkalainen". Suuran nimi tulee jakeesta 15, jossa puhutaan maahan lankeamisesta kunnioittaen.
Sisältö.
Ensimmäinen jae käsittää mystiset kirjaimet ALM ("alif, lām, mīm").
Jakeet 2.-3. kertovat, että kirja on ylhäältä Herralta tullut totuus, "jotta voisit varoittaa ihmisiä, joiden luokse ennen sinua ei ole saapunut varoittajaa". Lause on tulkittu niin, että ennen Muhammedia arabeilla ei ole ollut omaa profeettaa, jollainen on jo ollut kaikilla muilla kansoilla.
Jakeet 4.-9. kertovat Jumalan luomistyöstä. Jumala on luonut kaiken kuudessa päivässä. Hän lähettää käskynsä ylhäältä avaruudesta. Hän kaikkivaltias. Hän loi ihmisen kosteasta savesta, hänen siemenensä mitättömän näköisestä nesteestä ja puhalsi häneen henkensä.
Jakeet 10.-14. kertovat siitä, että tuomiopäivänä syntiset saavat rangaistuksensa. 
Suura käsittelee edelleen tuomiopäivää ja sen seurauksia ja Jumalan tunnusmerkkejä.
Vălo Radev

Vălo Radev Vălov (; 1. tammikuuta 1923 Lesidren, Bulgaria – 28. maaliskuuta 2001 Sofia) oli bulgarialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja elokuvaaja.
Ura.
Radev valmistui kameramieheksi moskovalaisesta oppilaitoksesta vuonna 1953. Hän oli tehnyt ensimmäisen dokumenttielokuvansa jo 1952 ja työskennellyt siitä alkaen kameramiehenä useissa elokuvatuotannoissa. Radevin ensimmäinen elokuvaohjaus oli "Persikkavaras " (Kradetsăt na praskovi, 1964), joka edustaa psykologista realismia. Myös hänen seuraava ohjauksensa "Kuningas ja kenraali" (Tsar i general, 1965) kuuluu samaan tyylilajiin. Radevin kolmas ohjaus oli "Pitkä yö" (Nai-dălgata nošt, 1967). Seuraavat ohjaustyöt olivat toisen maailmansodan aikaan sijoittuva "Mustat enkelit" (Tšernite angeli, 1970) ja Espanjan sisällissodan aikaan sijoittuva "Osădeni duši" (1975). Radev päätti elokuvaohjaajan uransa teoksella "Sopeutuminen" (Adaptatsija, 1981), joka kertoo nuoren psykiatrin kokeilusta sopeuttaa potilaitaan yhteiskuntaan.
Rangel Văltšanov

Rangel Petrov Văltšanov (; 12. lokakuuta 1928 Krivina, Bulgaria – 30. syyskuuta 2013 Sofia) oli bulgarialainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän ohjasi lähes 20 elokuvaa.
Ura.
Văltšanov valmistui teatteri- ja elokuva-alan oppilaitoksesta 1953 ja aloitti uransa apulaisohjaajana. Hänen ensimmäinen oma elokuvaohjauksensa oli "Na malkija ostrov" (1958). Văltšanovin huomattavia ohjauksia ovat "Aurinkoa ja varjoa" (1962), "Inspektorăt i noštta" (1963), "Văltšitsata" (1965), "Tutkija metsässä" (1975), "Tuntemattoman sotilaan kiiltonahkasaappaat" (1979), "Mihin olet matkalla?" (1986) ja "A sega nakăde?" (1988).
Văltšanov äänestettiin Bulgarian parhaaksi 1900-luvun elokuvaohjaajaksi.
Văltšanov työskenteli myös teatterinäyttelijänä. Hänen roolejaan oli muun muassa talonpoika Jordan Raditškovin kirjoittamassa näytelmässä "Lazaritza".
TV 2 (Norja)

TV 2 on norjalainen yksityisomisteinen televisiokanava, joka on perustettu vuonna 1991. Se kuuluu tanskalaiseen Egmont-konserniin. Kanavan pääkonttori on Bergenissä, lisäksi Oslossa on uutistoimitus. TV 2:n toimitusjohtaja on vuodesta 2015 ollut Olav T. Sandnes.
Caprese Michelangelo

Caprese Michelangelo on kunta Toscanassa Keski-Italiassa. Se tunnetaan Michelangelon synnyinpaikkana.
Maantiede.
Caprese Michelangelo sijaitsee Tiberin yläjuoksulla Toscanan itäisimmässä osassa noin 60 kilometriä Firenzestä itäkaakkoon. Paikkakunnan alueella virtaa lukuisia Tiber-jokeen päätyviä vesiuomia. Alueen metsien valtalajeja ovat pyökki, tammi ja kastanja. Italian neliportaisessa maanjäristysriskiä arvioivassa luokituksessa kunta kuuluu vyöhykkeeseen 2 (zona 2). 
Historia.
Nykyisen Capresen alueella asuttiin jo etruskien aikana, jota seurasi roomalaisasutuksen kausi. Varhaiskeskiaikana langobardien vaikutus oli voimakasta. Myöhemmin keskiaikana Caprese oli alituisten kiistojen kohteena strategisesti tärkeän sijaintinsa takia. Se kuului Firenzen valtapiiriin 1380-luvulta aina 1700-luvulle saakka. 1860-luvulla Caprese päätyi muun Toscanan mukana osaksi Italian kuningaskuntaa.
Michelangelo Buonarroti syntyi Capresessa keväällä 1475. Paikkakunnan nimeksi virallistettiin Caprese Michelangelo helmikuussa 1913.
Caprese Michelangelon historiallista arkkitehtuuria edustaa muun muassa Chiesa di San Giovanni (San Giovannin kirkko).
V.Smile

V.Smile (pidemmin V.SMILE TV LEARNING SYSTEM) on oppimispeleille tarkoitettu pelikonsoli, jonka on valmistanut VTech. Se on VTech Socratesin seuraaja ja kuuluu kuudennen sukupolven pelikonsoleihin. Se julkaistiin 4. elokuuta 2004 ja sen valmistus lopetettiin vuonna 2010. Konsolin pelit ovat pelimoduuleissa. Konsoli on tarkoitettu 3–7-vuotiaille.
Hatayn maanjäristykset 2023

Hatayn maanjäristykset 2023 olivat 20. helmikuuta 2023 kello 19.04 Hatayssa tapahtunut 6,4 magnitudin maanjäristys, ja kello 19.07 tapahtunut toinen, 5,8 magnitudin maanjäristys. Maanjäristys tuntui myös Syyriassa, Jordaniassa, Irakissa, Palestiinassa, Israelissa ja Egyptissä. Tietojen mukaan 6 ihmistä kuoli, 294 ihmistä loukkaantui.
Lähteet.
Anatoli Hrytsenko

Anatoli Stepanovytš Hrytsenko (, s. 25. lokakuuta 1957) on ukrainalainen poliitikko, Ukrainan parlamentin jäsen ja entinen puolustusministeri.
Koulutus.
Hrytsenko valmistui Kiovan sotilasilmailutekniikan akatemiasta kesäkuussa 1979 ja joulukuussa 1984 hän sai valmiiksi tieteiden kandidaatin tutkinnon.
Armeijaura.
Hrytsenko palveli 25 vuotta Ukrainan asevoimissa, taisteluyksiköissä, opettajana sotilasopistossa ja henkilöstötehtävissä Ukrainan puolustusministeriössä.
Poliittinen ura.
Vuonna 2004 Hrytsenko työskenteli Viktor Juštšenkon (Ukrainan vuoden 2004 presidentinvaalien) vaalikampanjan päämajassa ja osallistui aktiivisesti hänen vaaliohjelmansa kirjoittamiseen.
Puolustusministeri.
Hrytsenkosta tuli ensimmäisen Tymošenkon hallituksen puolustusministeri helmikuussa 2005, ja hän jatkoi tehtävässä Jeh'anurovin hallituksessa. Hänet nimitettiin 4. elokuuta 2006 uudelleen puolustusministeriön johtajaksi Viktor Janukovitšin hallitukseen presidentti Juštšenkon kiintiöllä.
Eskman

Eskman on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Byman

Byman on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Adrien René Franchet

Adrien René Franchet (19. huhtikuuta 1834 Pezou, Ranska – 12. helmikuuta 1900) oli ranskalainen kasvitieteilijä ja hänet tunnetaan erityisesti suuresta työstään Kiinan ja Japanin kasviston kuvaamisessa. Franchet kuvasi lajeja Kiinassa toimineiden katolisen kirkon lähetystyöntekijöiden keräämien näytteiden perusteella. Näitä Franchetille näytteitä keränneitä lähetystyöntekijöitä olivat muun muassa Armand David, Pierre Jean Marie Delavay, Paul Guillaume Farges ja Jean-André Soulié.
Kaiken kaikkiaan Franchet on kuvannut lukuisia kasvitaksoneita, muun muassa noin 60 esikkolajia.