tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jaakko Kankaanpää

Jaakko Kankaanpää (s. 1962) on kirjallisuuden suomentaja, joka on kääntänyt englannista tieteiskirjallisuutta ja fantasiaa (muun muassa Michael Crichtonin, Orson Scott Cardin ja Kim Stanley Robinsonin romaaneja), dekkareita (muun muassa Agatha Christien, P. D. Jamesin ja Alexander McCall Smithin kirjoja), yleistä kaunokirjallisuutta kuten Robert Harrisin romaaneja, Eoin Colferin nuorten- ja lastenkirjoja sekä tietokirjallisuutta. Kankaanpää on suomentanut myös roolipelejä, kuten "RuneQuestia", "Roolimestaria" ja "Taru sormusten herrasta -seikkailupeliä".
Kankaanpään suomennos David Eaglemanin kirjasta "Incognito: Aivojen salattu elämä" oli yksi vuoden 2013 kolmesta J. A. Hollon palkinnon ehdokkaasta. Hänen suomennoksensa Adam Smithin kirjasta "Kansojen varallisuus" oli saman palkinnon ehdokkaana vuonna 2016. Kankaanpään suomennos Hernán Díazin romaanista "Luotto" oli Jarl Hellemann -käännöspalkinnon ehdokkaana vuonna 2023. Kankaanpäälle myönnettiin WSOY:n kirjasäätiön tunnustuspalkinto vuonna 2015 ja Otavan kirjasäätiön Erkki Reenpää -palkinto 2021.
Kankaanpää pelaa kirjailijoiden jalkapallojoukkueessa FC Kynässä laitapuolustajana.
Marmorikissa

Marmorikissa ("Pardofelis marmorata") on pieni aasialainen kissaeläin. Marmorikissa on läheistä sukua aasiankultakissalle ja borneonkissalle.
Koko ja ulkonäkö.
Marmorikissa on noin 1,1 metriä pitkä, josta hännän osuus on noin 50 senttimetriä, painoa on noin 4–5 kiloa. Turkin väri vaihtelee kellanruskealla pohjalla olevien eriväristen täplien vuoksi ja muistuttaa niin paljon puuleopardin turkkia, että aikaisemmin marmorikissoja pidettiin puuleopardin pienikokoisena alalajina.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Marmorikissan levinneisyys ulottuu Etelä-Kiinasta Kaakkois-Aasian Sumatran ja Borneon sademetsiin saakka. Lajin levinneisyys on kuitenkin kaventunut metsänhakkuiden vuoksi.
Lisääntyminen.
Naaraan kantoaika on noin 81 vuorokautta. Pentuja marmorikissa saa yhdestä neljään kerralla. Lajin lisääntymisestä luonnossa tiedetään hyvin vähän.
Ravinto.
Marmorikissa syö kaikkea pikkunisäkkäistä ja linnuista kaloihin ja sammakoihin.
Uhat.
Marmorikissaa uhkaa elinalueiden tuhoutuminen, ja marmorikissa on uhanalainen, mutta lukumäärää ei tiedetä, koska sitä on hyvin vaikea tutkia.
Arovana

Arovana tai aravana ("Osteoglossum bicirrhosum") on runsaan metrin pituiseksi kasvava suurisuomuinen kala, joka elää Etelä-Amerikan joissa. Huomattava piirre on alaleuan kärjestä lähtevät kaksi lyhyttä rihmaa. Aravanan tiedetään usein hyppäävän vedestä nappaamaan veden yllä olevilla oksilla lepäileviä hyönteisiä. Siksi sitä kutsutaan myös vesiapinaksi. Arovana saalistaa enimmäkseen pieniä kaloja, mutta sadekauden aikana se saalistaa myös hyönteisiä vedenpinnan yläpuolelta. Sille maistuvat myös äyriäiset ja nilviäiset.
Arovana on suuhautoja, eli mätimunat kehittyvät emon alaleuan pussissa. Pieninä poikaset saattavat myös hakea turvaa emon suusta. Samoin toimii myös esimerkiksi afrikkalainen niilintilapia.
Kaakkois-Aasiassa elävä suurten akvaarioiden suosikkikala aasianarovana ("Scleropages formosus") kuuluu samaan heimoon.
Puutarhasuunnittelu

Puutarhasuunnittelu on yksi arkkitehtuurin alalaji, jossa suunnitellaan esimerkiksi puutarhojen toimintoja ja kasvillisuutta. Oman puutarhansa voi suunnitella ja rakentaa kokonaan itse tai antaa kaiken tai vaan osan ammattilaisten hoitoon. 
Suunnittelussa huomioitavia asioita on puutarhan käyttötarkoituksen ja asukkaiden toiveiden lisäksi talon asukkaiden elämäntilanne: asuuko siellä vaikkapa lapsia tai huonosti liikkuvia vanhuksia. Joka pihassa siis pitäisi huomioida tontille tulevan ajotien paikka, lasten leikkipaikkojen sijainti, mahdolliset pyykinkuivatus- ja matontamppaustelineet. Onnistunein ratkaisu saadaan yleensä aikaan kun puutarha suunnitellaan samaan aikaan kuin talokin. 
Suunnittelussa onkin tärkeintä aloittaa juuri eri toimintojen sijoittelusta, kasvit kannattaa valita vasta sen jälkeen. Maasto on tärkeää ottaa kasvien valinnassa huomioon: esimerkiksi kuivalle harjumaalle eivät sopeudu samat kasvit, joille luonnollinen ympäristö on kosteassa kuusimetsässä. Kasvien pitäisi myös muuten sopia ympäristöön: vanhojen talojen pihoille sopivat erilaiset kasvit kuin nykyaikaisen tiilitalon pihaan. Sellaista puutarhaa ei pysty suunnittelemaan, mikä ei vaatisi säännöllistä hoitoa. Esimerkiksi puita ja pensaita pitää leikata, etteivät ne pääse varjostamaan liikaa. Talvi pitää myös ottaa huomioon, että miltä kasvit näyttävät talvella ja että Suomessa tulee paljon lunta. Kaavoitus vaikuttaa myös puutarhoihin: asemakaavassa on voitu määritellä esimerkiksi aidan korkeus ja väri.
Pihasta tehdään yleensä ainakin asemapiirros, joka esittelee muun muassa talon sijainnin tontilla ja tärkeimpiä korkeuslukuja. Erilaisia karttoja ja kuvia piirretään olemassa olevista rakenteista (tiet, kaapelit, valaisimet, kasvillisuus...) ja uusista asioista (esimerkiksi istutukset). Joitakin yksityiskohtaisia kuvia voidaan piirtää esimerkiksi päällystettävistä alueista. Piirustusten lisäksi suunniteltaessa tehdään myös kirjallinen työselitys, kustannusarvio, taimi- ja tarvikeluettelot.
U-asema

U-asema eli Pitkärannan–Loimolan linja (U-linja) oli Laatokan Karjalassa sijaitseva jatkosodan aikainen puolustuslinja. U-asema sai nimensä sen pääsuunnittelijan ja varustamistöiden johtajan, majuri Yrjö Urton mukaan.
Linnoittaminen.
Linjan linnoitustyöt alkoivat joulukuussa 1943. Torjuntataistelujen alkaessa kesällä 1944 linja oli 55 kilometriä pitkä ja se oli parhaiten varustettu Uomaan ja Pitkärannan suunnissa. Linjalla oli 15 valmista betonikorsua, 300 metriä panssariestettä ja viisi kilometriä taisteluhautaa. Muuten asema oli enimmäkseen keskeneräinen.
U-asema ja sen miehitys.
U-asema oli keskeneräinen puolustusasema, jossa oli muutama vahva tuliasema, noin 25 katettua korsua, 12 betonirakenteista bunkkeria, juoksuhautoja ja koko aseman pituinen ja yhtenäinen piikkilankaeste. Kaikkiin panssariuriin oli tehty vahvahkot panssarivaunuesteet ja miinoitukset. Nietjärven kohdalla puolustusasema koostui kolmesta erillisestä linjasta, joista viimeinen, kapealla hiekkaharjulla sijaitseva oli selvästi vahvin.
Asemaa puolustivat 8. divisioona, 5. divisioona ja 7. divisioona ja reservinä oli 15. prikaati. Suomalaiset joukot miehittivät U-aseman pääosin 10. heinäkuuta mennessä. Vetäytyvien joukkojen mukaan saapui 120 tykkiä ja 40 kranaatinheitintä 6.–9. heinäkuuta. Nietjärven alueen miehitti 5. divisioonan jalkaväkirykmentti 44 komentajanaan everstiluutnantti Ilmari Rytkönen sekä jalkaväkirykmentti 2 komentajanaan eversti Heikki Saure.
Taistelut.
Neuvostoliiton Karjalan Rintama hyökkäsi U-asemaa vastaan neljän armeijakunnan voimin heinäkuussa 1944. U-asemaan oli ryhmitetty Suomen armeijan 5., 8. ja 7. divisioona. 
Suurin taistelu asemasta käytiin Nietjärvellä. Taistelulla oli suurtaistelun luonne 14.–15. heinäkuuta lähtien. Suomalaiset torjuivat hyökkäävän puna-armeijan joukot. Moskovan välirauhan jälkeen U-asema jäi Neuvostoliiton puolelle.
Kilta (Kerava)

Kilta on Keravan 2. kaupunginosa, joka sijaitsee keskustan länsipuolella ja Tuusulan rajan itäpuolella. Killan väkiluku oli vuoden 2014 lopussa 1 875 henkeä.
Alue on pinta-alaltaan kompakti ja tyypilliseksi lähiöksi varsin vehreä ja puistomainen. Rakennuskanta sisältää pääosin 1970–1980-luvuilla valmistuneita kerrostaloja sekä jonkin verran rivitaloja. Alueella sijaitsevat päiväkoti Konsti, Killan alakoulu sekä kaksiosainen koirapuisto. Alueen lähellä sijaitsevat Keravan terveyskeskus, urheilupuisto, uimahalli-maauimala sekä Alepa-ruokakauppa. Alueen länsipuolella on luonnonläheistä metsäaluetta, joka sijaitsee Tuusulan kunnan puolella.
Keravan keskustaan kertyy matkaa noin 1,5 km. Keskustaan pääsee linja-autolla, jonka reitti kulkee Tuusulantietä pitkin, ja Killan kohdalla on pysäkit.
Karambola

Karambola ("Averrhoa carambola"; käytetään suomeksi myös nimeä tähtihedelmä) on vihertävän kellertävä, vaalea ja läpikuultava hedelmä, joka on poikkileikkaukseltaan tähden muotoinen. Se on kotoisin Intiasta ja Malesiasta, ja nykyään tätä pensasmaista puuta viljellään kaikkialla tropiikissa. Suomeen karambolahedelmiä tuodaan muun muassa Thaimaasta, Malesiasta ja Brasiliasta.
Hedelmä syödään kuorineen, myös siemenet voi syödä. Maku on kirpeän hapokas, mikä johtuu hedelmässä olevasta oksaalihaposta, mutta maku on kuitenkin vaatimaton ja muistuttaa sitrushedelmiä. Karambolassa on paljon C-vitamiinia.
Karambolaa voi syödä sellaisenaan, mutta kauniin muotonsa vuoksi sitä käytetään yleensä koristeena muun muassa jäätelöannoksissa, täytekakuissa, salaateissa, booleissa ja juomissa. Liha- ja kalaruokiakin koristellaan joskus karambolaviipaleilla, mutta hedelmää ei suositella lämpimiin ruokiin, sillä sen maku muuttuu parfyymimäiseksi.
Puu.
Karambolapuulla on pitkulaiset, jopa puolimetriset lehdet ja vaaleanpunaiset kukat. Puu voi kasvaa viisimetriseksi, ja siinä on oksia tiheässä. Se on varjokasvi, joka viihtyy isompien puiden alla. Ruukkukasvina sen lehdet ”nukahtavat” eli menevät helposti suppuun kosketeltaessa tai ravistettaessa.
Goodwood Circuit

Goodwood Circuit on moottorirata West Sussexissa, Englannissa. Merkittäviä tapahtumia radalla ovat Goodwood Festival of Speed ja Goodwood Revival.
Vuonna 1946 Tony Gaze ehdotti, että Westhampnettin lentokenttä sopisi moottoriurheilulle ja Goodwood Motor Circuit avattiin kaksi vuotta myöhemmin. Richmond and Gordonin herttua sulki radan vuonna 1966 turvallisuushuolien vuoksi, mutta sitä käytettiin vielä testaamiseen. Vuonna 1998 Marchin jaarli avasi radan historialliseen Revival-tapahtumaan viisi vuotta Festival of Speed -vuorinousun aloittamisen jälkeen. Uudelleenavaamista varten radalle rakennettiin maavalleja äänen vaimentamiseksi ja radalle myönnettiin vain historiallisen kategorian luokitus.
Rata sijaitsee maan etelärannikolla Goodwoodin kartanon lähellä ja se kulkee kaupungin toisen maailmansodan aikaisen ruohopintaisen lentokentän ympäri. Ensimmäinen kilpailu siellä pidettiin vuonna 1948 ja sen voitti Stirling Moss. 
Moni kuuluisa F1 -kuljettaja on ajanut Goodwoodissa, kuten esimerkiksi Mike Hawthorn ja Graham Hill, jotka ajoivat ensimmäiset yksipaikkaisten kilpailut juuri siellä.
Radalla on myös tapahtunut vakavia onnettomuuksia: Moss kolaroi St. Mary's -mutkassa aiheuttaen hänen kilpauransa loppumisen. McLaren-tallin perustaja Bruce McLaren kuoli testionnettomuudessa vuonna 1970.
Goodwoodissa ei enää vuoden 1966 jälkeen ajettu kilpailuja, koska radan omistajat eivät halunneet lisättävän mutkia hidastamaan nopeutuneita autoja. Festivaalin mäkiajon suosion jälkeen ohjelmaan lisättiin vuonna 1998 myös kilpailu moottoriradalla, ja sen jälkeen rata on toiminut useiden historiallisten autojen kilpailujen pitopaikkana. Rataa käytetään nykyisin myös yleisöajossa.
Fermat’n monikulmiolause

Fermat'n monikulmiolauseen mukaan jokainen positiivinen kokonaisluku on formula_1:n formula_1-kulmioluvun summa.
Esimerkkinä kolmioluvuista on 17 = 10 + 6 + 1.
Tunnettu erikoistapaus lauseesta on Lagrangen neljän neliön lause, jonka mukaan jokainen positiivinen kokonaisluku voidaan esittää neljän neliön summana. Esimerkiksi formula_3.
Joseph-Louis Lagrange todisti neliötapauksen vuonna 1770, ja Gauss todisti kolmiolukuja koskevan tapauksen vuonna 1796. Lauseen todisti kokonaisuudessaan vasta Augustin Louis Cauchy vuonna 1813. Lauseen todistus perustuu seuraavaan Cauchyn keksimään tulokseen:
Jos formula_4 ja formula_5 ovat parittomia positiivisia lukuja, joille formula_6 ja formula_7 ja formula_8 siten, että
formula_9
ja
formula_10
Efemeridi

 Efemeridi on almanakan kaltainen taulukko taivaankappaleiden sijainnista. Se ilmoittaa taivaankappaleen koordinaatit yleensä ekvatoriaalisessa koordinaatistossa tiettyinä päivinä ja kellonaikoina. Efemeridejä julkaistaan yleensä komeettojen, asteroidien, planeettojen, Kuun, Auringon sekä Maata kiertävien satelliittien paikoista. Efemeridit riippuvat jonkin verran havaitsijan paikasta maapallolla, mutta lukuun ottamatta lähimpiä taivaankappaleita kuten Kuuta ja joitakin Maan lähiasteroideja, erot ovat hyvin pieniä.
Efemeridien laskeminen oli 1700-luvulle tähtitieteilijöiden tärkeimpiä tehtäviä, kunnes enemmän taivaankappaleiden fysiikkaan liittyvät tutkimuskohteet korvasivat työlään ja tylsän laskennan. Taivaankappaleiden efemeridit on julkaistu perinteisesti kirjoina, mutta nykyään ne lasketaan yleensä tietokoneella. Jokseenkin kaikki tähtikarttaohjelmat osaavat tarvittaessa laskea ja tulostaa halutun kohteen efemeriditaulukon.
Tyypillisesti efemeridit kattavat useita satoja vuosia. Esimerkiksi asteroidien ja komeettojen radoissa tapahtuu kuitenkin satojen vuosien aikaskaalassa muiden kappaleiden vuorovaikutuksista johtuvia muutoksia, joita ei voida ennustaa analyyttisesti. Siksi efemerideille tulee aina ilmoittaa epookki, jolle koordinaatit on annettu, kuten J2000.0.
Nykyiset tieteelliset efemeridit antavat usein myös muuta hyödyllistä tietoa kohteesta, kuten sen etäisyyden, kirkkauden, näennäisen halkaisijan tai nousu- ja laskuajat.
Efemeridejä käytetään tähtitieteen lisäksi navigoinnissa sekä esimerkiksi valokuvauksessa, kun valaistuksen suunnittelussa halutaan huomioida Auringon tai Kuun nousu- ja laskuajat.
Maria Magdaleenan kirkko (Tukholma)

Maria Magdaleenan kirkko () sijaitsee Södermalmissa, Tukholmassa. Se valmistui vuonna 1625 ja on siten Södermalmin vanhin kirkko. Kirkko on nimetty Magdalan Marian mukaan ja se kuuluu nykyään Maria Magdaleenan seurakunnalle. Paikalla on aikaisemmin sijainnut 1350-luvulla valmistunut siunauskappeli, joka purettiin vuonna 1527 kuningas Kustaa Vaasan käskystä ja jonka raunioille nykyinen kirkko on rakennettu.
Kirkko sijaitsee Bellmansgatanin ja Hornsgatanin rajalla, Mariatorgetin ja Slussenin välissä. Nicodemus Tessin vanhempi ja Nicodemus Tessin nuorempi suunnittelivat ja rakennuttivat sen. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1588 Juhana III:n käskystä, mutta työt keskeytettiin hänen kuolemansa takia ja valmis kirkko vihittiin käyttöön vasta vuonna 1634.
Kirkko oli yksi niistä 300 rakennuksesta, jotka paloivat 19. heinäkuuta 1759, ja Carl Johan Cronstedtin johtama entisöinti valmistui vuonna 1763. Hän suunnitteli nykyisen rokokoo-tyylisen sisustuksen. Esimerkiksi vuyodelta 1763 oleva rokokoota edustava saarnastuoli on hänen suunnittelemansa. Arkkitehti Carl Fredrik Adelcrantz suunnitteli vuonna 1774 valmistuneen urkuparven. Carl Fredrik Sundvallin suunnittelema uusklassistista tyylisuuntaa edustava torni rakennettiin 1824. Tornin sisällä on paljon vanhempi kappeli, joka lienee valmistunut vuoden 1430 tienoilla. Ensimmäinen maininta Maria Magdaleenan kappelista on vuodelta 1352.
Viimeisin sisätilojen restaurointi tehtiin 1927 ja ulkopuolella tehtiin parannuksia 1986.
Hautausmaa.
Kirkkomaata reunustavassa siipirakennuksessa on 26 hautakuoria vuosien 1709 ja 1777 väliseltä ajalta.
Kirkkomaalla ovat myös runoilijoiden Erik Johan Stagneliuksen, Evert Tauben, Johan Runiuksen, Carl August Nicanderin ja Lasse Lucidorin haudat. Evert Tauben hautakivi on koristettu hänen vaimonsa Astri Tauben tekemällä rintakuvalla. Kirkossa on Carl Michael Bellmanin muistotaulu. Hänen isoisänsä Michael Hermonius oli Maria Magdaleenan kirkon kirkkoherra.
Joutsenprinsessa

Joutsenprinsessa ("The Swan Princess") on yhdysvaltalainen animaatioelokuva vuodelta 1994. Elokuva perustuu Pjotr Tšaikovskin "Joutsenlampi"-balettiin, jonka pääosassa on prinsessa nimeltä Odette. Ilkeän velhon takia Odette muuttuu öisin kuun paistaessa joutseneksi, ja loitsun voi murtaa vain lupaus ikuisesta rakkaudesta. Elokuvan on ohjannut entinen Disney-ohjaaja Richard Rich, joka on aiemmin työstänyt muun muassa piirrosklassikkoja "Topi ja Tessu", "Pelastuspartio Bernard ja Bianca" ja "Hiidenpata".
Elokuva on saanut neljä jatko-osaa: "Joutsenprinsessa ja taikavuoren salaisuus" (1997), "Joutsenprinsessa ja lumottu valtakunta" (1998), "Joutsenprinsessan joulu" (2012) ja "" (2014).
Juoni.
Leskeksi jääneet kuningas Vilhelm ja kuningatar Alberta hallitsevat valtakuntiaan tahoillaan. Vilhelmin perillinen on hänen tyttärensä, prinsessa Odette, ja Albertalla on poika, prinssi Derek. He yrittävät kihlata lapsia toisilleen jotta valtakunnat yhdistyisivät. Vuosien mittaan Odette ja Derek tapaavat toisensa joka kesä ja heidät yritetään saada rakastumaan. Suunnitelma ei kuitenkaan onnistu, sillä kaksikko vain välttelee ja kiusaa toisiaan. Yllättäen, aikuisiksi kasvaneet Derek ja Odette ihastuvat toisiinsa. Odette kuitenkin uskoo Derekin rakastuneen häneen vain ulkonäkönsä vuoksi eikä häitä järjestetä.
Kotimatkalla metsässä Vilhelm ja Odette kohtaavat ilkeän Rupert-velhon, jonka Vilhelm on karkottanut valtakunnastaan vallankaappausaikaiden vuoksi. Rupert muuttaa itsensä Suureksi eläimeksi ja sieppaa Odetten. Vilhelm ehtii ennen kuolemaansa kertoa Derekille, että heidän kimppuunsa hyökännyt peto ei ole se, miltä se näyttää. Kaikki muut uskovat Odetten kuolleen, mutta Derek ei suostu antamaan periksi vaan aikoo löytää hänet ja harjoittelee jousiammuntaa Suuren eläimen tuhoamiseksi.
Rupert-velho vie Odetten lammelle, jossa hän on langettanut tämän päälle loitsun ja muuttanut tämän joutseneksi. Lumous raukeaa aina kuunvalon aikaan ja kun kuutamo häipyy lammelta, Odette muuttuu takaisin joutseneksi. Odette pelastuu kiroukselta vain, kun hänelle vannotaan ikuista rakkautta ja se todistetaan maailmalle. Velho-Rupert itse suostuu murtamaan kirouksen, jos Odette suostuu hänen vaimokseen ja he hallitsevat valtakuntaa yhdessä.
Vastaanotto.
"Joutsenprinsessa" sai ensi-iltansa amerikkalaisissa elokuvateattereissa 18. marraskuuta 1994. Elokuva ei ollut yleisömenestys, sillä se keräsi lipputuloina vain alle 10 miljoonaa dollaria. Yhtenä syynä huonoon menestykseen pidettiin Disneyn päätöstä laittaa uudelleen teatterilevitykseen jo kesällä ensi-iltansa saanut "Leijonakuningas". Elokuvan kappale ”Far Longer Than Forever” (suomeksi "Ain täältä ikuisuuteen") oli ehdolla parhaan laulun Golden Globe -palkinnon saajaksi, mutta palkinnon vei lopulta "Leijonakuninkaan" ”Can You Feel the Love Tonight”.
Kari Kiianmaa

Kari Päiviö Kiianmaa (27. helmikuuta 1951 Helsinki – 6. syyskuuta 2021 Jyväskylä) oli suomalainen psykologi ja kouluttaja. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa soveltavaa psykologiaa ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1976. 
Vuonna 1992 Kiianmaa toi Suomeen Bruce Fisherin kehittämän eroseminaarin. Hän julkaisi ja käänsi useita ihmissuhteisiin liittyviä kirjoja.
Kiianmaalla oli vastaanotto Helsingissä ja Jyväskylässä.
Twilight Time

Twilight Time on Stratovarius-yhtyeen vuonna 1992 julkaistu toinen albumi, joka julkaistiin alun perin vuonna 1991 omakustanteena nimellä "Stratovarius II". Albumi herätti paljon kiinnostusta erityisesti Japanissa, jossa se myös nimettiin parhaaksi ulkomaalaiseksi levyksi. Lisäksi albumi oli Japaniin maahantuotujen levyjen top10-listalla viisi kuukautta. Levy oli suuri harppaus melodisempaan suuntaan, mutta kappaleet sisälsivät edelleen melko raskaita riffejä. Vaikka albumin kansilehdessä on mainittu basistiksi Jari Behm, soitti Timo Tolkki kaikki albumin bassoraidat. Twilight Timelta julkaistiin myös yksi single, ”Break the Ice”.
Kappaleet.
Sävellykset: Timo Tolkki
Sean Paul

Sean Paul (oik. Sean Paul Ryan Francis Henriques, s. 9. tammikuuta 1973 Kingston, Jamaika) on jamaikalainen Grammy-palkittu räppäri sekä reggae- ja dancehall-artisti.
Debyyttialbuminsa "Stage One" hän julkaisi vuonna 2000. Vuonna 2002 valmistui toinen, menestynyt studioalbumi "Dutty Rock", joka sisälsi hittikappaleet "Gimme the Light" ja "Get Busy". Sean Paul vieraili myös Beyoncén "Baby Boy" -kappaleella ja Blu Cantrellin "Breathe"-remixissä. Hänen kolmas albuminsa, "The Trinity", ilmestyi vuonna 2005. Levyltä nousivat suurhiteiksi singlet "We Be Burnin" ja "Temperature". Albumista tuli edeltäjänsä tavoin menestys.
Sean Paul on vieraillut musiikkikanava MTV:n ohjelmissa "Punk’d" ja "Making the Video". Hän teki myös yhteishitin "Break it off" barbadosilaisen laulaja Rihannan kanssa. Vuoden 2010 kuumin hitti Sean Paulilta on Bob Sinclairin kanssa yhteistyönä tehty Keshan kappale "Tik Tok". Sean Paulin vuonna 2011 ilmestyneestä singlestä "She Doesn't Mind" tuli YouTube- ja radiohitti. Lisäksi hän on ollut mukana Simple Planin kappaleella "Summer Paradise". Hänen kuudes studioalbuminsa "Full Frequency" julkaistiin vuonna 2014. Tällöin hän myös lähti levy-yhtiöstään Atlantic Recordsilta ja ryhtyi itsenäiseksi artistiksi.
Vuonna 2016 Sean Paul on ollut vierailevana artistina mm. Sian kappaleella ”Cheap Thrills”, Little Mixin kappaleella ”Hair” sekä Jay Seanin kappaleella ”Make My Love Go”.
Donington Park

Donington Park on moottorirata, joka sijaitsee North West Leicestershiressa, Isossa-Britanniassa. Sitä on käytetty MotoGP-sarjassa ja Formula 1:ssä. Se on myös musiikkifestivaalien pitopaikka.
Formula 1 -sarjan piti palata Doningtoniin kaudeksi 2010, mutta rahavaikeuksien vuoksi niin ei käynyt.
Formula E -sarja käyttää rataa ennen kauden alkua järjestävien testien ajoratana. Itse kilpailuja Formula E -sarjassa ei radalla ajeta, sillä kaikki sarjan osakilpailut ajetaan katuradoilla.
Historia.
Rata valmistui vuonna 1931, ja ensin sitä käytettiin vain moottoripyöräkilpailuissa. Vuodesta 1937 alkaen rataa voitiin käyttää Grand Prix -kilpailuissa.
Radalla on ajettu eri kilpailusarjojen kilpailuja, kuten esimerkiksi Britannian vakioautosarjaa, MotoGP:tä sekä Formula 1 -kilpailu vuonna 1993, jonka voitti Ayrton Senna. Autosport-lehti luonnehti sitä ”vuosikymmenen ajoksi”, koska Senna nousi kilpailun alussa viidenneltä sijalta kärkipaikalle ja voitti toiseksi ajaneen Damon Hillin yli minuutin aikaerolla. Rata-alueella on myös Sennan muistomerkki lahjatavarakaupan vieressä.
Amerikanviiriäiset

Amerikanviiriäiset (Odontophoridae) on kanalintujen heimo, johon kuuluu yhdeksän sukua. Amerikanviiriäiset ovat vain etäisesti sukua aitokanoihin kuuluville viiriäisille, joita ne kuitenkin muistuttavat elintavoiltaan ja ulkonäöltään.
Enontekiön kirkko

Enontekiön kirkko sijaitsee Enontekiön kirkonkylässä, Hetassa. Arkkitehti Veikko Larkaksen suunnittelema kirkko on vihitty käyttöön vuonna 1952. Rapattu tiilikattoinen kirkko, Enontekiön kuudes kirkko, on aivan Hetta–Palojoensuu-tien vierellä, pienen kumpareen päällä. Kirkko on eräs Museoviraston määrittelemistä Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Museoviraston mukaan kirkko ja sen kellotorni ovat ”Hetan kirkonkylän maisemallisia maamerkkejä vesistön ja vaaranrinteen välissä”. 
Kirkkorakennus.
Enontekiön kirkko on rakennettu vuosina 1951–1952 tiilestä ja betonista. Kirkon eteläpuolella on erillinen, noin 30 metriä korkea hoikkarakenteinen kellotorni. Tornin ja varsinaiseen kirkkorakennuksen välillä on katos.
Kirkko rakennettiin edellisen, Lapin sodassa vuonna 1944 tuhoutuneen kirkon tilalle. Yhdysvalloista, Amerikan luterilaisilta kirkoilta saatiin huomattava lahjoitus kirkon rakentamiseksi.
Sisätilat.
Kirkkosali on kolmilaivainen ja muotokieleltään pelkistetty. Sen vaikuttavin osa on taiteilija Uuno Eskolan 1951 tekemä alttariseinä "Taivaaseen astuva Jeesus siunaa Lapin kansaa". Teos, joka on noin 14 metriä korkea ja alhaalta noin 8,7 metriä leveä, peittää lähes koko päätyseinän. Se kuvaa ylösnoussutta Kristusta, joka siunaa Lapin maata ja kansaa. Teoksen pohja, tunturimaisema, on tehty freskotekniikalla ja hahmot, lapinpukuinen mies ja nainen sekä jutaava porotokka, ovat mosaiikkityötä. Kirkon kattokruunut ovat Paavo Tynellin suunnittelemat. Saarnastuolin puuveistokset on tehnyt taiteilija Mikko Hovi. Punahonkainen kastepöytä on Lapin rajavartioston 3. komppanian lahjoittama ja kirkon urut on saatu lahjoituksena Länsi-Saksasta vuonna 1958.
Kirkkoa on kunnostettu ulkoa 2005 ja sisältä vuonna 2006. Se on vuotuisten Hetan musiikkipäivien keskeisiä konserttipaikkoja.
Aikaisemmat kirkot ja seurakunnan vaiheita.
Perimätiedon mukaan Enontekiön ensimmäinen kirkko on rakennettu 1600-luvulla Rounalassa olevaan paikkaan, joka on noin 20 kilometriä etelään Kilpisjärveltä ja noin 7 kilometriä Könkämäenosta Ruotsin puolelle. Enontekiöstä tuli Jukkasjärven seurakunnan kappeliseurakunta vuonna 1673. Seuraava kirkko on rakennettu 1600-luvun alussa Markkinaan, Lätäsenon suuhun. Huonokuntoinen kirkko on uusittu samalle paikalle. Seurakunta itsenäistyi vuonna 1747. Haminan rauhassa vuonna 1809 Suomen ja Ruotsin välinen raja vedettiin kulkemaan pitkin Tornion- ja Muonionjokea. Raja jakoi silloisen Enontekiön seurakunnan kahtia. Suomen puolelle jäänyt osa muodosti Muonion kanssa Muonionniskan seurakunnan. Seurakunnan pääkirkko oli Muoniossa. Markkinan kirkko purettiin vuonna 1827 ja sen hirret uitettiin pitkin Muonionjokea Palojoensuuhun ja kirkko pystytettiin sinne. Enontekiön seurakunnasta tuli kappeliseurakunta vuonna 1856, ja vuonna 1864 kappeliseurakunnan keskuspaikaksi määrättiin Hetta, jonne valmistui uusi kirkko seuraavana vuonna. Se oli seurakunnan viides kirkko, joka sittemmin tuhoutui sodassa vuonna 1944. Enontekiön seurakunta oli itsenäistynyt vuonna 1918.
Reijo Jylhä

Reijo Jylhä (s. 18. syyskuuta 1960 Kannus) on suomalainen valmentaja. Hän oli Suomen hiihtomaajoukkueen päävalmentaja keväästä 2001 kevääseen 2006 ja uudestaan keväästä 2014 kevääseen 2018 saakka.
Vuosina 1987–1992 Jylhä toimi Sotkamon urheilulukion johtavana valmentajana, 1994–1998 Suomen Hiihtoliiton nuorten ryhmän valmentajana sekä 1998–2001 SkiCatsien eli B-maajoukkueen valmentajana.
Jylhä on toiminut muun muassa Aino-Kaisa Saarisen, Anne Kyllösen ja Ville Nousiaisen henkilökohtaisena valmentajana. Lisäksi Jylhä on työskennellyt Lapin urheiluakatemian hiihtovalmentajana Santasport Lapin Urheiluopistolla. Hän on toiminut myös urheiluohjelma Elixirin päävalmentajana.
Jylhä avioitui syyskuussa 2018 Lapin urheiluakatemian yleisurheilun lajivalmentaja Susanna Parkkisenniemen kanssa.
Alan J. Heeger

Alan J. Heeger (s. 22. tammikuuta 1936) on yhdysvaltalainen fyysikko. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2000 yhdessä Alan G. MacDiarmidin ja Hideki Shirakawan kanssa työstään sähköä johtavien polymeerien kehitys- ja tutkimustyössä.
Heeger opiskeli Berkeleyssä ja väitteli vuonna 1961. Hän teki tutkimus- ja opetustyötä Pennsylvanian yliopistossa vuoteen 1982, jolloin hän siirtyi Kalifornian yliopistoon Santa Barbarassa. Vuonna 1990 hän eperusti yrityksen joka teki ohuita näyttöjä muovista, vuonna 2000 hän oli mukana perustamassa yritystä joka tuottaa taipuisia aurinkopaneeleita.
Jyri Hietaharju

Jyri Hietaharju (s. 23. huhtikuuta 1981 Seinäjoki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Hietaharjun kasvattajaseura on TP-Seinäjoki. Lisäksi Hietaharju on pelannut FC Santa Clausissa. Kaudella 2006 Hietaharju pelasi uransa ensimmäisen kauden Veikkausliigassa. Otteluja kertyi kaiken kaikkiaan 24 ja hän oli joukkueensa tehokkain pelaaja kolmella maalilla ja kuudella maalisyötöllä. Hietaharju johti myös seuraavalla kaudella VPS:n tehopörssiä. Vuoden 2007 kesäkuussa hänet valittiin Veikkausliigan kuukauden pelaajaksi. Juniorina Hietaharju voitti Palloliiton kansalliset taitokilpailut kahdesti.
Markus Allan

Markus Allan (oik. Allan Isberg, s. 3. kesäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen iskelmä- ja tangolaulaja, jonka ura alkoi 1960-luvulla. 
Ura.
Markus Allan pääsi vuonna 1962 Kai Lindin tilalle Leo Lindblomin orkesteriin. Syksyllä 1963 Allan voitti laulukilpailun miesten sarjan ja levytti Toivo Kärjen johdolla ensilevynsä ”Liljankukka”, joka nousi kilpailemaan listasijoitusten kärkipaikoista. Kärjen kynästä on myös Allan Isbergille annettu taiteilijanimi Markus Allan. 1960-luvulla Allan levytti useita muitakin Kärjen tangoja uusina versioina sekä 4 originaalia. 1980-luvulla keikat vähenivät tanssijärjestäjien pelätessä romanien ja valtaväestön välisiä yhteenottoja. 1990-luvulla Allanin ura sai uuden käänteen ja hän nousi nuoremmankin yleisön tietoisuuteen laulamalla kappaleen ”Kauas pilvet karkaavat” Aki Kaurismäen samannimisessä elokuvassa. Hän on laulanut myös monilla Sodankylän elokuvajuhlilla. Allan on 2000-luvulla esittänyt suomalaista tangoa muun muassa Cannesissa ja Berliinissä sekä Avanti!-orkesterin solistina Lontoossa ja New Yorkissa. Hän palasi taas Toivo Kärjen sävellysten pariin, levytti kaikkiaan 12 originaalia lisää, nyt muitakin kuin tangoja. 
Vuonna 2013 Allan sai Tango Finlandia -palkinnon Tangomarkkinoilla. Vuonna 2016 hän sai Kullervo Linnan Säätiön palkinnon. Allanille on myönnetty myös valtion taiteilijaeläke.
Yksityiselämä.
Allan on ollut yhdessä vaimonsa Sinikan kanssa vuodesta 1961, heillä on kolme lasta.
Kirahvieläimet

Kirahvieläimet eli kirahvit (Giraffidae) on sorkkaeläinheimo, johon kuuluu kaksi elossa olevaa lajia: kirahvi ("Giraffa camelopardalis") ja okapi ("Okapia johnstoni"). Ne ovat ainoat lajit, jotka ovat jääneet jäljelle tertiäärikaudella laajalle levinneestä heimosta. Kirahvieläimet erilaistuivat muista märehtijöistä omaksi heimokseen vasta noin 26 miljoonaa vuotta sitten. Alkukantainen "Paleotragus"-kirahvi eli parikymmentä miljoonaa vuotta sitten. Se oli tanakka, suunnilleen antiloopin kokoinen, melko lyhytkaulainen ja sen sarvet olivat nahan peittämät. Kirahveilla on 32 hammasta. Ylä- ja alaleuassa on molemmilla puolilla 6 väli- ja 6 poskihammasta, ja lisäksi alaleuassa on 6 etu- ja 2 kulmahammasta. Väli- ja poskihampaissa on matalat kruunut, mikä osoittaa, että eläimet syövät etupäässä lehtiä.
Näkemykset kirahvieläinten heimon jaottelusta alaheimoihin ovat vaihdelleet. Toisinaan heimossa on katsottu olevan kaksi elossa olevaa alaheimoa, arokirahvit (Giraffinae) ja metsäkirahvit (Okapiinae), joista ensimmäiseen kuuluisi muun muassa nykyisin elävä kirahvi ja jälkimmäiseen okapi. Uudempien luokitusten mukaan kumpikin elävä laji kuuluu alaheimoon Giraffinae, Okapiinae-alaheimoa ei enää käytetä ja aiemmasta luokituksesta puuttunut alaheimo Sivatheriinae sisältää eräitä esihistoriallisia lajeja.
Taksonomia.
Tämä on epätäydellinen luettelo kirahvieläinten suvuista.
Brasilian Grand Prix 2000

Brasilian Grand Prix 2000 oli Formula 1 -kauden 2. osakilpailu, joka ajettiin 26. maaliskuuta 2000 Brasilian Interlagosin radalla. Kilpailun voitti Ferrarin Michael Schumacher, joka ajoi myös nopeimman kierroksen ajalla 1,14.755.
David Coulthard hylättiin sääntöjenvastaisen etusiiven takia. Hän olisi muuten sijoittunut toiseksi. Kumpikaan Saubereista ei osallistunut kilpailuun, koska heillä oli luotettavuusongelmia takasiipiensä kanssa harjoituksissa ja aika-ajoissa.
Euroopan Grand Prix 2000

Euroopan Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. toukokuuta 2000 Nürburgringin radalla Saksassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher, jolle voitto oli jo kauden neljäs. Schumacher ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1,22.269.
Nick Heidfeld sijoittui aika-ajoissa kolmanneksitoista, mutta auto havaittiin alipainoiseksi, eikä hän sen takia päässyt osallistumaan kilpailuun. Kyseessä olisi ollut hänen ensimmäinen kotikisansa.
Ranskan Grand Prix 2000

Ranskan Grand Prix 2000 oli Formula 1 -kauden 9. osakilpailu, joka ajettiin 2. heinäkuuta 2000 Magny-Coursin radalla. Kilpailun voitti David Coulthard, jolle voitto oli kauden kolmas. Coulthard ajoi myös kisan nopeimman kierroksen ajalla 1,19.479. Toiseksi ajanut Mika Häkkinen varmisti McLarenille kaksoisvoiton. Kolmanneksi ajoi Ferrarin Rubens Barrichello.
Päiväkirja (albumi)

Päiväkirja on J. Karjalaisen kokoonpanolla "J. Karjalainen yhtyeineen" tekemä äänite. Se on äänitetty tammi-helmikuussa 1991 Wooden Fish -studiolla Austinissa, Texasissa (Tapani Kenttä) ja keltaisessa talossa Kosken asemalla (J. Karjalainen, laulut). 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut J. Karjalainen, ellei toisin mainita.
Sydän lämpöä täys

Sydän lämpöä täys on Rauli Badding Somerjoen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin loppuvuodesta 1975. Albumi jäi myynnissä reilusti jälkeen edellisistä Somerjoen albumeista, eikä se myöskään saanut yhtä hyviä arvosteluja.
Aikaisempi rock-linja oli vaihtunut rauhallisempaan suuntaan. Levyn tunnetuimmat kappaleet ovat "Jykevää on rakkaus" sekä Juice Leskisen suomentama "Et väittää voi". Levyn erikoisuutena on ulkona kadulla äänitetty "Lollipop Mama".
Albumi julkaistiin loppuvuodesta LP-levynä ja C-kasettina Love Records -levy-yhtiön toimesta. C-kasetti julkaistiin uudelleen 1980-luvulla ja vuonna 1987 julkaistiin uusi painos vinyylilevynä. Vuonna 1990 levy julkaistiin ensimmäistä kertaa CD-painoksena. Kymmenen vuoden kuluttua vuonna 2000 albumista tehtiin remasteroitu CD-painos, joka sisälsi myös kaksi bonuskappaletta. Vuonna 2021 Rolling Records julkaisi albumin kolmannen kerran vinyylilevynä, tällä kertaa numeroituna 300 kappaleen rajoitettuna painoksena.
Kappaleet.
Vuoden 2000 remasteroidun CD-painoksen bonuskappaleet.
(*) kuorosovitukset
(**) jousisovitukset
Hiuslakka

Hiuslakka on hiusten muotoiluun käytetty kemikaali, joka suihkutetaan hiuksiin aerosoli- tai pumppupullosta.
Helene Curtis -yhtiö toi hiuslakan markkinoille Chicagossa Yhdysvalloissa vuonna 1952. Tuotteen nimi oli ”Spray Net”, 'suihkutettava verkko', koska ennen hiuslakan keksimistä naiset pitivät hiuksiaan kurissa ohuen verkon avulla.
Vanhojen hiuslakkojen ponnekaasut vahingoittivat otsonikerrosta. Nykyään on saatavilla hiuslakkoja, joissa on merkintä siitä, että ne ovat vaarattomia otsonikerrokselle.
Pescara Circuit

Pescara Circuit oli maantierata Pescaran lähellä, Italiassa. Rata oli muodostettu kahdesta suorasta kylien välillä ja kylien mutkista. Rata oli kapea ja pomppuinen. Grand Prix -autoilun aikakaudella kilpailuja ajettiin radalla Coppa Acerbon nimellä, joista vuoden 1924 kilpailun voitti Ferrarin perustaja Enzo Ferrari. Formula ykkösiä ajettiin kerran, vuonna 1957 Pescaran Grand Prix.
Rata on pisin rata, jolla on ajettu Formula 1 -osakilpailu.
Rata oli pomppuinen ja kulki vuoristoisella alueella. Rata hylättiin 1960-luvun alussa liian vaarallisena.
Lorraine Fenton

Lorraine Fenton (o.s. Graham, s. 8. syyskuuta 1973 Manchester, Jamaika) on jamaikalainen entinen pikajuoksija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu.
Fentonin ensimmäiset arvokisat olivat Ateenan MM-kisat 1997, joissa hän karsiutui 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailuissa välierissä ajalla 50,90 ja oli Jamaikan 4 x 400 metrin viestijuoksujoukkueessa, joka voitti kisoissa pronssia. Seuraavana vuonna hän oli GP-finaalissa seitsemäs. Sevillan MM-kisoissa 1999 hän juoksi ennätysajallaan 49,92 pronssille. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän teki jälleen uuden ennätyksensä, 49,58, joka riitti olympiahopeaan. Hän voitti olympialaisissa hopeaa myös viestissä. Hän oli saman vuoden GP-finaalissa ensimmäinen.
Fenton voitti MM-hopeaa Edmontonin MM-kisoissa 2001 henkilökohtaisessa kilpailussa sekä kultaa viestissä. 2002 hän voitti maansa mestaruuden 400 metrillä ja sijoittui GP-finaalissa toiseksi. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän voitti henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa ajalla 49,43 ja viestissä MM-pronssia. Kauden lopussa hän juoksi toiseksi. Fenton oli takareisivamman vuoksi sivussa koko vuoden 2004, mutta palasi kilparadalle 2005, jolloin hän karsiutui henkilökohtaisella matkalla välierissä, mutta juoksi ankkuriosuuden Jamaikan MM-hopeaa voittaneessa viestijoukkueessa. Fenton pitää hallussaan Jamaikan ennätystä ajallaan 49,30, jonka hän juoksi vuonna 2002.
Kasvilava

Kasvilava on läpinäkyvästä materiaalista, kuten muovista tai lasista, puisen tai metallisen rungon päälle rakennettu pieni rakennus tai teltta, jossa kasvatetaan erilaisia vihanneksia ja hyöty- tai koristekasveja. 
Kasvilavan tehtävä on sitoa lämpöä ja kosteutta sisälleen, kuitenkin niin, että läpinäkyvä rakenne päästää auringonvalon lävitseen. Suomen oloissa tyypillisiä kasvilavassa kasvatettavia vihanneksia ovat tomaatti, kurkku ja kurpitsa. Myös erilaiset koristekukat, mausteet sekä yrtit ovat suosittuja.
Lava eroaa kasvihuoneesta matalamman korkeutensa osalta: kasvihuoneeseen kävellään sisään, kun taas lava avataan ylhäältä, kun siinä kasvavia kasveja hoidetaan.
Barry Sharpless

Karl Barry Sharpless (s. 28. huhtikuuta 1941) on yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2001 yhdessä William S. Knowlesin ja Ryōji Noyorin kanssa stereoselektiivistä hapetus-pelkistysreaktiota koskevista tutkimuksistaan osana kiraalisesti katalysoitujen reaktioiden tutkimustyötä. Toisen kerran Sharpless jakoi Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2022 Carolyn Bertozzin ja Morten Meldalin kanssa klik-kemian kehittämisestä.
Sharpless väitteli Stanfordin yliopistossa vuonna 1968. Hän toimi professorina MIT:ssä vuodesta 1970 kahdenkymmenen vuoden ajan ja sen jälkeen kalifornialaisessa Scripps Research Institutessa.
The End of Heartache

The End of Heartache on yhdysvaltalaisen metalcore-yhtye Killswitch Engagen vuonna 2004 julkaisema kolmas albumi. Albumi julkaistiin Roadrunner-levy-yhtiön kautta. Albumin laulajana toimii edellisiltä albumeilta Jesse Leachin korvannut Howard Jones. Albumilla soittaa myös henkilökohtaisista syistä rumpalin paikan jättäneen Tom Gomesin korvannut Justin Foley. Sekä Jones että Foley liittyivät yhtyeeseen vuonna 2002. Miksaajana albumilla toimi Andy Sneap. Basisti Mike D'Antonio on suunnitellut albumin kansitaiteen.
Vuonna 2005 albumista ilmestyi erikoisversio, jonka bonus-CD sisälsi kuusi lisäraitaa.
Albumin vierailijat ovat yhtyeen jättänyt Jesse Leach, joka laulaa albumilla ja All That Remains yhtyeen laulaja Phil Labonte, joka myös laulaa albumilla. Kappale "Irreversial" on yhtyeen ensimmäiseltä albumilta ja siinä laulavat Howard Jones, Jesse Leach ja Phil Labonte.
Albumi on myynyt kultaa amerikassa ja yhtye oli ensimmäistä kertaa Grammy-ehdokkaana kappaleesta "The End of Heartache".
Kappaleisiin Rose of Sharyn ja The End of Heartache tehtiin musiikkivideot.
William S. Knowles

William Standish Knowles (1. kesäkuuta 1917 Taunton, Massachusetts – 13. kesäkuuta 2012 Chesterfield, Missouri) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2001 yhdessä Barry Sharplessin ja Ryoji Noyorin kanssa hapetus-pelkistysreaktiota koskevista tutkimuksistaan osana kiraalisesti katalysoitujen reaktioiden tutkimustyötä. Tutkimuksen tuloksista on ollut hyötyä mm. lääkeaineiden kehittämisessä.
Knowles väitteli Columbian yliopistossa vuonna 1942. Siitä lähtien hän työskenteli kemian alan suuryritys Monsantossa kunnes jäi eläkkeelle 1986.
Ämyri

Ämyri on tanssilava Somerniemellä Someron kaupungissa. Ämyri on 1952 avattu Somerniemen Vapaaehtoisen Palokunnan talkoovoimin ylläpitämä tanssin harrastajien tanssipaikka. Se on toinen Someron nykyisistä kahdesta tanssilavasta. Toinen on Someron keskustaajaman läheisyydessä sijaitseva Esakallio.
Tanssipaikka.
Nykyinen tanssilava on rakennettu uudestaan palaneen tilalle. Tanssin ohessa on mahdollisuus osallistua ilmakivääriammuntaan.
Ämyrillä pidetään maalaistansseja, ja paikalla on kaiken ikäisiä tanssijoita. Lauantaina on naistenhaku noin tunnin ajan, ja torstaisin kesäkuun lopusta aina elokuun loppuun on naistentanssit.
Vuoden 2006 tanssikaudella Ämyrin tanssilavalla kävi noin 900 kävijää illassa.
Chris Hani

Chris Hani, alkujaan Martin Thembisile Hani, (28. kesäkuuta 1942 – 10. huhtikuuta 1993) oli Etelä-Afrikan kommunistisen puolueen johtaja (1991–1993), joka johti myös ANC:n aseellista siipeä Umkhonto we Sizweä.
Hani liittyi ANCin nuoriso-osastoon 15-vuotiaana. Hän sai sotilaskoulutusta Neuvostoliitossa ja osallistui sotatoimiin silloisen Rhodesian maaperällä. Hän oli maanpaossa Lusakassa Sambiasa, kunnes ANC laillistettiin 1990.
Äärioikeistoon kuulunut puolalaissyntyinen Janusz Waluś ampui Hanin pääsiäissunnuntaina 10. huhtikuuta 1993 tämän kotitalon portaille. Murhan vuoksi pidätettiin myös konservatiivipuolueen johtaviin jäseniin kuulunut Clive Derby-Lewis ja hänen vaimonsa Gaye Derby-Lewis. Lokakuussa 1993 Waluś ja Clive Derby-Lewis tuomittiin kuolemaan Hanin murhasta. Gaye Derby-Lewis vapautettiin, koska hänen osallisuudestaan salaliittoon ei ollut tarpeeksi näyttöä.
Tuomiot muutettiin vuonna 1995 elinkautisiksi vankeusrangaistuksiksi. Vuonna 1996 Waluś ja Derby-Lewis hakivat armahdusta Totuuskomissiolta ja tunnustivat murhan. Totuuskomissio ei kuitenkaan myöntänyt armahdusta.
Lady Sovereign

Lady Sovereign (oik. Louise Amanda Harman, s. 19. joulukuuta 1985 Lontoo) on brittiläinen hip hop -artisti.
Hän teki levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen Def Jam Recordings -levy-yhtiön kanssa vuonna 2005 ja julkaisi debyyttilevynsä "Public Warning". Vuonna 2006 hänestä tuli ensimmäinen brittiartisti, jonka video on ollut ensimmäisellä sijalla Yhdysvaltojen MTV:n TRL-ohjelmassa. Lady Sovereignin musiikkia on kuultu muun muassa TV-sarjojen The O.C. ja Ugly Betty soundtrack-levyillä.
Lady Sovereignin musiikkia on kuultu myös peleissä, mm. Need for Speed Carbonissa.
Lady Sovereign kertoi Diva -lehdessä toukokuussa 2010 olevansa lesbo. Hän jäi tauolle vuonna 2011, mutta Instagrammiin hän palasi 2016.
Jenkkapirtti

Jenkkapirtti on Vesivehmaalla Asikkalan kunnassa sijaitseva 1969 avattu kesätanssilava.
Lauantaina on naistenhaku noin tunnin ajan, ja torstaisin heinäkuun alusta elokuun puoleen väliin on naistentanssit.
Jenkkapirtti on vuosien mittaan saanut myös negatiivista julkisuutta muun muassa ampumatapausten ja pahoinpitelyiden johdosta.
7. divisioona (jatkosota)

7. divisioona (eli Kalpadivisioona) oli Suomen maavoimien Savo-Karjalan sotilasläänin perustama jatkosodan divisioona. Sotilaslääniin kuuluivat Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan suojeluskuntapiirit.
Perustaminen.
Perustamisen jälkeen divisioonaan kuuluivat muun muassa seuraavat yksiköt:
7. divisioona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaisesti, joka suurelta osin onnistui. Puolustusvoimien materiaalin vähäisyydestä johtuen kaikkien tarvikkeiden osalta määrävahvuuksia ei kuitenkaan saavutettu.
Komentajat.
Divisioonankomentajina olivat:
Tappiot.
Yhtymien Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten mukaan 7. divisioonan kokonaistappiot kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina olivat sodan aikana yhteensä 12 384 miestä, joka oli Suomen maavoimien divisioonien toiseksi suurin tappiomäärä koko sodan aikana.
14. divisioona (jatkosota)

14. divisioona on Maanselän sotilasläänin perustama divisioona jatkosodassa. Kyseiseen sotilaslääniin kuuluivat Iisalmen ja Kainuun suojeluskuntapiirit.
Perustaminen.
Maaselän sotilasläänin esikunta sai 18. kesäkuuta 1941 Päämajan käskyn perustaa 14. divisioonan esikunnan. Käskyn mukaan divisioona tulisi toimimaan suoraan Päämajan alaisena ja se vastaanotti 26. kesäkuuta rajanvartioinnin välirauhan aikaiselta 10. prikaatilta. Samassa yhteydessä divisioona sai hyökkäystehtävän, mikäli sotatoimet Neuvostoliittoa vastaan alkaisivat. Divisioonan tuli vallata Lentiera ja Repola sekä suojata oikealla ja vasemmalla olevien joukkojen eteneminen.
Perustamisen jälkeen divisioonaan kuuluivat muun muassa seuraavat yksiköt:
14. divisioona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, joka pääsääntöisesti onnistuikin. Puolustusvoimien materiaalitilanteesta johtuen määrävahvuuksia ei kuitenkaan kaikilta osin saavutettu. Divisioonan miesvahvuus oli tavanomaista divisioonaa vahvempi vahvuuden ollessa divisioonan hyökkäysvaiheessa heinä-marraskuussa 1941 noin 21 000 miestä ja senkin jälkeen edelleen 15.000 miestä. Lottia Rukajärven suunnalla palveli noin 1 000 lottaa.
Sotatoimet.
Hyökkäysvaihe heinä-syyskuussa 1941.
Päämajan 25. kesäkuuta 1941 annetun käskyn mukaan 14. divisioonan tuli olla hyökkäysvalmis 27. kesäkuuta mennessä. Divisioonaa oli suoraan päämajan alainen. Divisioona suoritti tiedusteluretkiä rajan taakse ottaen selkoa neuvostojoukoista. 4. heinäkuuta suomalaisdivisioona ylitti rajan. JR 10, JR 52 ja JR 31 etenivät Repolaan 8. heinäkuuta mennessä. Suomalaisten joukkojen eteläisellä sivustalla hyökännyt vahvennettu pataljoona valtasi Lentieran seuraavana päivänä. Pohjoisella sivustalla eteni vahvennettu komppania. 14. divisioonaa vastassa oli JR 337 neuvostoliittolaisesta 54. divisioonasta. 
Repolan valtauksen jälkeen 14. divisioona jumittui kahdeksi viikoksi taisteluihin Omeliasta. Tilanne raukesi saarrostushyökkäyksellä 24. heinäkuuta mennessä. Divisioona eteni jälleen nopeasti, kunnes Ontrosenvaarassa neuvostojoukkojen vahvistukset pysäyttivät hyökkääjät. Suomalaiset saivat läpimurron Ontrosenvaarassa 12. elokuuta. Tämän jälkeen divisioona lepäsi melkein kuukauden, ennen kuin aloitti uudelleen hyökkäyksensä 5. syyskuuta. Rukajärven kylän divisioona saavutti 11. syyskuuta. Tämän jälkeen divisioona jatkoi etenemistään, kunnes 17. syyskuuta se sai käskyn ryhmittyä puolustukseen saavuttamalleen tasalle. Rintama kulki Nuokkijärveltä Ontajokea myöten Ontajärvelle ja Seesjärvelle. Tällä tasalla rintama pysyi sodan loppuun asti.
Vähän aikaa 14. divisioonan etenemisen jälkeen sen kaakkoispuolella II armeijakunta eteni nopeasti Soutjärven kautta Seesjärvelle, jonka sen joukot saavuttivat 25. lokakuuta. 7. marraskuuta II armeijakunnan joukot kohtasivat Rukajärven suunnan 14. divisioonan Volomajoella.
Tappiot.
Yhtymien Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten mukaan 14. divisioonan kokonaistappiot kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina olivat jatkosodan aikana yhteensä 7 237 miestä.
Rob Rensenbrink

Pieter Robert ”Rob” Rensenbrink (3. heinäkuuta 1947 Amsterdam, Alankomaat – 24. tammikuuta 2020) oli alankomaalainen jalkapalloilija ja maajoukkuepelaaja. Rensenbrink oli hyökkääjä.
Rob Rensenbrink aloitti uransa Amsterdamissa amatöörijoukkueissa ja siirtyi sitten Belgian pääsarjaan Club Bruggeen kaudeksi 1969–1970. Hän sai Club Bruggen riveissä kahden kauden aikana kaksi Belgian liigan hopeaa ja siirtyi sitten kaudeksi 1971–1972 RSC Anderlechtiin, jossa pelasi suurimman osan urastaan, aina vuoteen 1979 asti. RSC Anderlechtin joukkueessa Rob Rensenbrink voitti kaksi Belgian mestaruutta, neljä hopeaa ja yhden pronssin, sekä kaksi Cup-voittajien cupin mestaruutta vuosina 1976 ja 1978. RSC Anderlechtin jälkeen hän kävi pelaamassa kauden Pohjois-Amerikassa NASL:ssa Portland Timbersin joukkueessa ja lopetti uransa Ranskan 1. divisioonan Toulousessa vuonna 1981.
Rensenbrink debytoi Alankomaiden maajoukkueessa vuonna 1968 Skotlantia vastaan, mutta pelaaminen Belgiassa ja taistelu pelipaikasta Johan Cruijffin ja Piet Keizerin kaltaisten tähtien kanssa toi peliaikaa maajoukkueessa harvakseltaan. Rinus Michelsin tulo maajoukkueen päävalmentajaksi tiesi Rensenbrinkille uutta mahdollisuutta. Hän pelasi vuoden 1974 MM-kisoissa Alankomaiden joukkueessa yhtä vaille kaikissa otteluissa ja onnistui maalinteossa kerran. Rob Rensenbrink pelasi kisoissa keskikentän vasemmalla laidalla, koska Cruijff pelasi vasemman hyökkääjän paikalla, missä Rensenbrink yleensä pelasi. Saksa voitti Alankomaat finaalissa ja Rensenbrink sai MM-hopeaa. Neljä vuotta myöhemmin vuoden 1978 MM-kisoissa Rensenbrinkillä oli vielä isompi rooli Alankomaiden joukkueessa ja hän pääsi pelaamaan hyökkääjänä, koska Cruijff ei ollut enää maajoukkueessa. Kun Rensenbrink sitten teki avausottelussa Irania vastaan hattutempun, häneen kohdistui valtavat paineet ja media vertasi häntä jatkuvasti Cruijffiin. Myöhemmin turnauksessa Rensenbrink teki Skotlantia vastaan rangaistuspotkumaalin ja se oli MM-kisojen historian 1 000. maali. Rob Rensenbrink teki turnauksessa yhteensä 5 maalia, yhden vähemmän kuin maalikuninkuuden voittanut argentiinalainen Mario Kempes, ja oli ratkaista finaalissa maailmanmestaruuden Alankomaille, mutta laukaus osui tolppaan. Peli meni jatkoajalle ja Argentiina voitti maailmanmestaruuden. Rensenbrink sai jälleen MM-hopeaa muun joukkueen ohella. Maailmanmestaruuskisojen lisäksi hän pelasi vuoden 1976 EM-kisoissa kaksi ottelua ja voitti EM-pronssia. Rob Rensenbrink pelasi Alankomaiden joukkueessa 46 maaottelua ja teki niissä 14 maalia.
Rensenbrink on Pelén laatimalla FIFA 100 -listalla maailman parhaista jalkapalloilijoista.