tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dimitri Van den Bergh

Dimitri Van den Bergh (s. 8. heinäkuuta 1994 Antwerpen, Belgia) on belgialainen dartsinpelaaja. Hän on voittanut kahdesti nuorten maailmanmestaruuden vuosina 2017 ja 2018, sekä World Matchplay -turnauksen vuonna 2020 ja UK Open -turnauksen vuonna 2024. MM-kisoissa Van den Berghin paras saavutus on välieräsijoitus vuonna 2023.
Ura.
Van den Bergh aloitti ammattilaisuransa 21-vuotiaana vuonna 2015. Vuosina 2018 ja 2020 hän selviytyi MM-kisojen puolivälieriin. Keväällä 2020 koronaviruspandemian alkaessa Van den Bergh oli kisamatkalla Englannissa eikä päässyt liikkumisrajoitusten vuoksi palaamaan kotimaahansa Belgiaan, ja asui koko ensimmäisen karanteenijakson ajan Englannin Suffolkissa skotlantilaisen kilpapelaajansa Peter Wrightin vieraana. Tämän jälkeen Van den Bergh saavutti ensimmäisen ammattilaisvoittonsa voittamalla Gary Andersonin vuoden 2020 World Matchplay -turnauksen finaalissa, ja nousi ensimmäistä kertaa maailmanrankingin 16 parhaan joukkoon. Uransa toisen major-turnausvoittonsa Van Den Bergh saavutti vuoden 2024 UK Open turnauksessa voittamalla loppuottelussa hallitsevan maailmanmestarin Luke Humphriesin.
Nikola Stantšev

Nikola Nikolov Stantšev (, 11. syyskuuta 1930 Tvǎrditsa – 13. heinäkuuta 2009 Burgas) oli bulgarialainen vapaapainija ja maansa ensimmäinen olympiavoittaja.
79 kilogramman painoluokassa kilpaillut Stantšev voitti olympiakultaa Melbournessa 1956. Olympiavoitto oli Bulgarian historian ensimmäinen. Istanbulin MM-kilpailuissa 1957 hän sijoittui neljänneksi. Stantšev voitti vapaapainissa kahdeksan ja kreikkalais-roomalaisessa painissa kolme Bulgarian mestaruutta.
Luettelo rock’n’swing-tanssien Suomen-mestareista

Tämä on luettelo rock'n'swing -tanssien suomenmestareista. Suomenmestaruuskilpailut ovat Suomen Tanssiurheiluliiton (STUL) alaisia kilpailuja. Suomenmestaruuskilpailuissa kilpaillaan seuraavissa tanssilajeissa: boogie woogie, bugg, lindy hop, rock'n'roll, rock'n'roll formaatio. Lisäksi kilpailussa tanssittaan erilliskilpailuna muun muassa fuskua, rockabillyä sekä rock’n’rolli juniori formaatio, duot ja soolot.
Jive.
Jivea kilpailtiin erillislajina 1950-1975 ja se siirtyi viidenneksi latinalaistanssiksi vuonna 1976.
Rock'n'roll.
Rock'n'roll kilpailutoimintaa on ollut Suomessa vuosina 1956-1963 ja 1992-2018.
Michael Smith (dartsinpelaaja)

Michael Smith (s. 18. syyskuuta 1990 St. Helens, Englanti) on englantilainen dartsinpelaaja. Smith on voittanut PDC-liiton maailmanmestaruuskisat vuonna 2023 ja nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2013. Lisäksi hän on voittanut Grand Slam of Darts -kisat vuonna 2022. PDC:n major-turnauksen loppuotteluun Smith on selviytynyt yhteensä seitsemästi.
Ura.
Smith teki debyyttinsä PDC:n major-turnauksessa vuoden 2009 UK Openissa. Vuoden 2018 Premier League-turnauksessa hän selviytyi ensimmäistä kertaa urallaan major-turnauksen finaaliin, jonka hän hävisi Michael van Gerwenille. MM-kisojen finaaliin Smith on selviytynyt kolmesti, vuonna 2019 jolloin hän hävisi jälleen van Gerwenille, vuonna 2022 jolloin voiton vei Peter Wright, sekä vuonna 2023 jolloin saavutti ensimmäisen maailmanmestaruutensa voittamalla finaalissa juurikin van Gerwenin kierroksin 7-4. Samalla hän nousi myös maailmanrankingin ykköseksi.
Aogashima (Tokio)

Aogashima () on Japanin kyläkunta Tokion metropolissa. Se käsittää Izusaarten eteläisimmän saaren Aogashiman, joka sijaitsee Tyynessä valtameressä noin 357 kilometriä Tokion kaupunkialueelta etelään. Kunta kuuluu Hachijōn aliprefektuuriin. Aogashimassa on 170 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 5,96 neliökilometriä. Se on Japanin pienin kunta.
Maantiede.
Aogashima sijaitsee Hachijōjimalta noin 70 kilometriä etelään. Saari on tuliperäinen ja jyrkkäpiirteinen. Asutus on keskittynyt pääosin kahteen kylään, jotka ovat nimeltään Yasundogō (休戸郷) ja Nishigō (西郷).
Kuroshiovirran ansiosta saaren ilmasto on kostea ja lämpimän subtrooppinen. Lämpötila pysyttelee vuoden ympäri noin 10–25 celsiusasteessa. Koska saaren molemmat kylät sijaitsevat yli 250 metrin korkeudella merenpinnasta, ilma tuntuu niiden alueella suhteellisesti viileämmältä.
Historia.
Ei tiedetä varmasti, milloin Aogashima on asutettu, mutta historiallisissa dokumenteissa se mainitaan ensi kerran 1400-luvulla. Muromachi-kaudella saari oli Uesugi-klaanin, Sengoku-kaudella Go-Hōjō-klaanin hallussa. 1700-luvun lopulla saari tyhjeni suuren tulivuorenpurkauksen vuoksi asukkaista puolen vuosisadan ajaksi. Se asutettiin jälleen vuonna 1835, ja 1800-luvun loppupuolelle mennessä sen asukasluku oli noussut yli 700 henkeen. Tämän jälkeen saaren väkiluku on ollut laskusuunnassa. Säännöllinen laivaliikenne saarelle aloitettiin vuonna 1905. Aogashiman kyläkunta perustettiin vuonna 1940.
Aogashimalla ei ole hyvää luonnonsatamaa, ja saarelle rantautuminen on ollutkin historiallisesti vaarallista. Saaren satamaa parannettiin vuonna 2000 niin, että sitä voivat käyttää suuremmatkin alukset 500 tonniin saakka.
Talous.
Merkittävä elinkeino oli aiemmin puuhiilen tuotanto. 1980-luvulta lähtien palveluelinkeinojen merkitys on kasvanut. Saarella harjoitetaan myös kalastusta, naudanlihan tuotantoa ja passiohedelmien viljelyä. Maanviljelyskäytössä oleva pinta-ala on vähäinen.
Petko Sirakov

Petko Atanasov Sirakov (, 16. helmikuuta 1929 Vǎltši Dol – 8. huhtikuuta 1996 Sofia) oli bulgarialainen vapaa- ja kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
87 kilogramman painoluokassa kilpaillut Sirakov saavutti kreikkalais-roomalaisella tyylillä olympiahopeaa Melbournessa 1956 ja neljännen sijan Budapestin MM-kilpailuista 1958. Vapaapainissa hän voitti maailmanmestaruuden Istanbulissa 1957 ja MM-hopeaa Teheranissa 1959 sekä sijoittui vuonna 1958 maailmancupissa sarjassaan neljänneksi.
Kreikan kansalaisuus

Kreikan kansalaisuus on laillinen suhde Kreikan tasavallan ja yksittäisen ihmisen välillä. Maassa sovelletaan enimmäkseen ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Syntyperäisiä Kreikan kansalaisia ovat kaikki sellaiset henkilöt, joiden syntymähetkellä vähintään toinen vanhempi on Kreikan kansalainen. Myös sellaiset henkilöt ovat syntyperäisiä kansalaisia, joiden vanhemmat ovat syntyneet Kreikassa ja joilla on rekisteröity kotikunta Kreikassa lapsen syntymähetkellä.
Ilmoituksella kansalaisuuden voivat saada myös ne, jotka voivat todistaa, että vähintään yksi isovanhemmista on Kreikan kansalainen. Isoisovanhempien kautta kansalaisuuden saaminen on myös mahdollista, mutta henkilön vanhemman tai isovanhemman on saatava kansalaisuus ensin.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Kansalaisuuden voi saada hakemuksella sellainen täysi-ikäinen henkilö, joka täyttää seuraavat ehdot:
Muiden Euroopan unionin kansalaisten, Kreikan kansalaisen kanssa naimisissa olevien tai pakolaiseksi tunnustettujen henkilöjen kohdalla vaaditaan kolmen vuoden laillinen asumisaika Kreikassa.
Kreikan perustuslain mukaan kaikki sellaiset henkilöt, jotka on hyväksytty noviiseiksi tai munkeiksi Athos-vuoren munkkiyhteisöön, saavat automaattisesti Kreikan kansalaisuuden. Tällaisille henkilöille ei ole muita vaatimuksia.
Kaksoiskansalaisuus.
Kreikka sallii kaksoiskansalaisuuden. Kreikan kansalaiset ovat myös Euroopan unionin kansalaisia.
Bohdan Rubchak

Bohdan Rubchak, (; 6. maaliskuuta 1935 Kaluš, Galitsia – 23. syyskuuta 2018 Boonton, New Jersey, Yhdysvallat) oli ukrainalaissyntyinen runoilija ja kirjallisuustieteilijä. Hän asui vuodesta 1948 Yhdysvalloissa.
Rubchak opiskeli vertailevaa kirjallisuudentutkimusta Rutgersin yliopistossa New Jerseyssä (Ph. D. 1977) ja oli 1974–2005 professorina Illinoisin yliopistossa. Hän oli New York Groupin jäsen ja julkaisi viisi runokokoelmaa sekä kootut teokset (1983). Rubchakin lyyrinen runous kääntyy sisäänpäin, ja sille on ominaista klassinen pidättyvyys ja älyllisyys, joita vahvistaa hänen kirjallinen oppineisuutensa. Proosa koostuu lähinnä kirjallisuuskritiikistä. Hän kirjoitti aikakauskirjoissa julkaistuja esseitä ukrainalaisesta kirjallisuudesta sekä englanniksi että ukrainaksi. Hän kirjoitti Bohdan Boychukin kanssa elämäkerrallis-kriittisiä artikkeleita ukrainalaisesta nykyrunoudesta 1969 julkaistussa antologiassa.
Rubchak sai Pavlo Tytšynan palkinnon Ukrainassa 1993. Hän sai runoistaan ja esseistään kaksi kertaa yhdysvaltalaisen Ivan Frankon kirjallisuuspalkinnon.
Punaisten hautapaikka Masalassa

Punaisten hautapaikka Masalassa on neljän Suomen sisällissodassa 1918 kaatuneen hauta Kirkkonummen Masalassa. Hautapaikalla on muistolaatta, joka on peräisin vuoden 1958 jälkeiseltä ajalta, mahdollisesti 1970-luvulta. 
Haudatut olivat kotoisin Masalasta, ja he joko kaatuivat tai heidät teloitettiin Sepänkylässä (Smedsby) 26. helmikuuta 1918. Smedsbyssä käytiin tuolloin punaisten ja valkoisten välinen taistelu, kun valkoisten Sigurdskåren murtautui saarroksista ja pakeni Humaljärven yli.
Hauta sijaitsee alueella, jonka omisti silloin Matti Jansson. Hänen leskensä antoi haudata heidät paikalle. Alueen omistaa nykyisin Kirkkonummen kunta. Hiekkatien reunassa on opaskyltti ”Hautapaikka 1918 Gravställe".
Michael Smith (täsmennyssivu)

Michael Smith -nimisiä henkilöitä ovat:
Dímos Ntikoúdis

Dimosthénis ”Dímos” Ntikoúdis (, s. 25. kesäkuuta 1977 Lárisa) on kreikkalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Sentterinä tai isona laitahyökkääjänä pelannut Ntikoúdis voitti seuraurallaan useita pokaaleja ja palkintoja. Kreikan miesten maajoukkueessa Ntikoúdis voitti MM-hopeaa Japanissa 2006 ja Euroopan mestaruuden Serbia ja Montenegrossa 2005.
Pelaajaura.
Ntikoúdis pelasi urallaan kotimaansa lisäksi espanjalais- ja venäläisseuroissa. Hän voitti Kreikan mestaruuden vuosina 2002, 2007 ja 2008, Kreikan cup-mestaruuden vuosina 2000, 2001, 2007 ja 2008 sekä Venäjän mestaruuden ja Venäjän cup-mestaruuden vuonna 2005. Saporta Cupin mestaruutta Ntikoúdis juhli vuonna 2000 ja yksityisen Euroliigan mestaruutta vuonna 2007.
Kreikan miesten maajoukkueessa Ntikoúdis pelasi 114 ottelua. Hän voitti maajoukkueessa MM-hopeaa Japanissa 2006 ja Euroopan mestaruuden Serbia ja Montenegrossa 2005. Ntikoúdis kuului Kreikan kokoonpanoon myös Ateenan kesäolympialaisissa 2004 (Kreikka viides) ja vuosien 2001 (yhdeksäs), 2003 (viides) ja 2007 (neljäs) EM-kilpailuissa.
Erkko Meri

Erkko Meri (s. 1991) on suomalainen urheiluvaikuttaja ja kirjailija. Siviiliammatiltaan hän on lakimies.
Meri on toiminut muun muassa Jalkapallon Juniorivalmentajat ry:n puheenjohtajana sekä lumilajien yhteisen kurinpitovaliokunnan jäsenenä. Lisäksi hän on kirjoittanut jalkapalloaiheisia teoksia vuodesta 2018 lähtien. Vuodesta 2024 lähtien Meri on myös kirjoittanut urheiluaiheisia kolumneja Apu-lehteen.
Lähteet.
Palokki (täsmennyssivu)

Palokki voi tarkoittaa seuraavia:
Pietarsaaren Ebeneser-seurakunta

Pietarsaaren Ebeneser-seurakunta () on vuonna 1892 perustettu pietarsaarelainen vapaaseurakunta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Pietarsaaren keskustassa, Etelänummikadulla. Seurakunnan johtajana toimii pastori Stefan Löv. 
Seurakuntaan kuuluu noin 130 aktiivista jäsentä. Ebeneser-seurakunta aloitti vuonna 2017 uuden seurakunta- ja monitoimirakennuksen rakentamisen Pedersören Sandsundin alueelta. Seurakunnan tiloihin on suunnitelmissa yhdistää myös liiketiloja.
Historia.
Vapaakirkollinen toiminta syntyi Pietarsaaressa aikaisemmin baptistisessa liikkeessä vaikuttaneiden Heikelin sisarusten, Anna Heikelin ja Netta Heikelin toimesta. Ensimmäinen vapaakirkollinen saarnahuone perustettiin Pietarsaareen 1871 ja vuonna 1877 Heikelin sisarukset perustivat raittiusyhdistyksen. Netta Heikel kuvasi Pietarsaaren vapaaseurakuntaa "pieneksi, mutta kaiken mahdollisen vapauden toisilleen jättäväksi".
Närpiön lähetysseurakunta

Närpiön vapaaseurakunta (, aik. "Närpes friförsamling" ja "Närpes Brödraförsamling") on närpiöläinen vapaaseurakunta. Närpiön vapaaseurakunta kuuluu Missionskyrkan i Finland -kirkkokuntaan. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Närpiössä Smedjevägenillä.
Historia.
Vapaakirkollisuus sai jalansijaa muun muassa vöyriläisen Mårten Granbergin toiminnassa Närpiössä. Granberg työskenteli 1874 Ruotsisssa Gävlen seudulla ja osallistui P. P. Waldenströmin herätykseen. Granberg palasi Suomeen 1877 ja aloitti saarnaamisen Ylimarkussa vapaakirkollisten näkemysten mukaisesti. Myöhemmin Granbergia auttoivat Lars Öhman ja myöhemmin baptisti Erik Jansson.
Granbergin liike herätti hämmennystä uusilla toimintatavoillaan ja yleiseen pappeuteen viitaten kastekäytännöt vaihtelivat. Närpiöläinen Josef Mattsson Spelman kastoi ensimmäisenä vapaakirkollisuuden nimissä lokakuussa 1881 ja hänestä tuli myös vapaakirkollisuuden ensimmäinen saarnaaja. Närpiössä vieraili myös useita ruotsalaisia matkasaarnaajia. Mattsson Spelmanin serkku ja Frank Mangsin setä Matts Josefsson liittyi Närpiön vapaaherätykseen vuonna 1879. Josefsson yhdisti raittiusajatuksen evankeliointiin ja perusti Närpiön raittiusyhdistyksen. Josefssonista tuli myöhemmin lähetysyhdistyksen johtaja.
Seurakunta rakensi vähitellen ns. lähetystaloja muutamiin Närpiön kyliin sekä Ylimarkkuun ja Pirttikylään. Myös Kaskinen järjestettiin toiminnan piiriin ja liikkeen toiminta keskittyi lähetystaloon, joka viimeksi toimi osoitteessa Aleksanterinkatu 46.
Níkos Chatzivréttas

Nikólaos ”Níkos” Chatzivréttas (, s. 26. toukokuuta 1977 Thessaloniki) on kreikkalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Heittävänä takamiehenä tai pienenä laitahyökkääjänä pelannut Chatzivréttas voitti seuraurallaan useita pokaaleja ja palkintoja. Kreikan miesten maajoukkueessa hän voitti MM-hopeaa Japanissa 2006 ja Euroopan mestaruuden Serbia ja Montenegrossa 2005.
Pelaajaura.
Chatzivréttas pelasi urallaan kotimaansa lisäksi venäläisessä TsSKA Moskovassa jossa voitti Venäjän mestaruuden vuonna 2003. Panathinaikosissa hän voitti kuusi peräkkäistä Kreikan mestaruutta vuosina 2003–2009, viisi peräkkäistä Kreikan cup-mestaruutta vuosina 2005–2009 ja yksityisen Euroliigan mestaruuden vuosina 2007 ja 2009.
Kreikan miesten maajoukkueessa Chatzivréttas pelasi 116 ottelua. Hän voitti maajoukkueessa MM-hopeaa Japanissa 2006 ja Euroopan mestaruuden Serbia ja Montenegrossa 2005. Chatzivréttas kuului Kreikan kokoonpanoon myös Ateenan kesäolympialaisissa 2004 (Kreikka viides) ja vuosien 2001 (yhdeksäs), 2003 (viides) ja 2007 (neljäs) EM-kilpailuissa.
Frank Mangs Center

Frank Mangs Center on Närpiön Ståbackan kylässä sijaitseva nähtävyys ja kurssikeskus. Keskus on perustettu tunnetun saarnamiehen ja kirjailijan, Frank Mangsin kotitilalle. Alueella sijaitsee "Mangsintalo", joka on vanha talonpoikaistalo. Frank Mangs Center on perustettu vuonna 2002 ja sen tavoitteena on ylläpitää Frank Mangsin evankeliointi- ja herätysperintöä. Keskuksen ylläpidosta vastaa yhdistys, joka järjestää myös kristillisiä tapahtumia. Yhdistys tekee myös aktiivista televisio- ja radiotyötä.
Historia.
Suunnitelmat Frank Mangsin kotitilan kehittämiseksi virisivät Mangsin kuoltua vuonna 1995. Tilan kehittämiseksi perustettiin osakeyhtiö "Ab Mangsgården Oy" sekä keskusta ylläpitävä yhdistys. Keskuksen toiminta alkoi kesällä 2002 näytelmällä Frank Mangsin elämästä. Kesällä 2003 vietettiin keskuksen virallisia avajaisia. Keskus on hankkinut myös tekijänoikeudet Mangsin kirjalliseen tuotantoon.
Vaasan lähetysseurakunta

Vaasan lähetysseurakunta eli ruotsalainen vapaaseurakunta () on vuonna 1883 perustettu vaasalainen vapaaseurakunta. Seurakunta kuuluu Missionskyrkan i Finland-kirkkokuntaan. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Vaasan keskustassa, Rauhankadulla. Seurakunnan pastori on Anette Nyman. Vapaaseurakunta tuli alkuaikoinaan 1880-luvulla tunnetuksi vapaakirkollisuuden keskuksena joka henkilöityi erityisesti Alba Hellmanin ja Edvard Björkenheimin toimintaan. 
Historia.
Vapaakirkollisuuden keskus.
Baptistista pyhäkoulua pitäneen Alba Hellmanin ja tämän siskon Hildan kodista tuli 1870-luvun lopulla Vaasassa vapaakirkollisuuden keskus, mikä johtui pitkälti Hellmanin kirjeenvaihdosta muun muassa Grattan Guinnessin kanssa. Ruotsalaisen eversti K. A. Broadyn Vaasassa pitämä raittiusesitelmä teki vaikutuksen Hellmanin sisaruksiin, mikä johti "Vaasan ehdottoman raittiuden seuran" perustamiseen vuonna 1877. 
Vuonna 1878 Orisbergin kartanon isäntä Edvard Björkenheim liittyi raittiusseuraan vuonna 1878 ja hänen pitämät raittiuspuheet Vaasassa ja Orismalassa keräsivät runsaasti yleisöä. Björkenheimistä tuli Vapaa Lähetyksen yksi merkittävimmistä työntekijöistä toiminnan alkuvaiheessa. Syksyllä 1883 Björkenheimilla oli mahdollisuus kuunnella puolen vuoden ajan Boardmania, Moodya ja Sankeyta sekä anglo-amerikkalaisen pyhityksen johtajia kuten Hudson Tayloria, Grattan Guinesia ja Reginald Radcliffea.
Kehitys vapaaseurakunnaksi.
Hellmanin kodin ja Edvard Björkenheimin välinen yhteisö jätti jälkensä Vaasan ja sen lähiseutujen vapaakirkolliseen toimintaan. Hellmanin sisarukset hoitivat Raamattuseurojen myymälää ja Alba Hellman harjoitti merimieslähetystä. Lordi Radstockin vierailu Suomessa vaikutti myös Hellmaniin ja Radstockin tulkki A. F. Tiselius vieraili elokuussa 1879. Tiseliuksen saarnatoiminnan kautta vapaakirkolliset ystäväpiirit tulivat yhteen ja vähitellen heitä alettiin kutsumaan "vapaaseurakunnaksi". Muodollinen siirtymä baptistikirkosta vapaaseurakunnalisuuteen tapahtui Vaasassa vuonna 1883, kun kymmenen vapaampaa ehtoolliskäytäntöä suosinutta saarnaaja A. W. Backmanin johdolla erosi seurakunnasta. Alkujaan vapaaseurakunta kokoontui Hellmanien kotona, mutta syyskuussa 1884 vihittiin käyttöön seurakunnan oma lähetystalo.
Seurakunnan johtajat.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Vaasan lähetysseurakunnan johtajina:
Pikijärvi

Pikijärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Kaisa Paasto

Kaisa Paasto (s. 1979) on suomalainen lastenkirjailija. Hän kirjoittaa "Anni kaverinkesyttäjä" -sarjaa. Sarjan ensimmäinen osa oli Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokas. Kirjojen käännösoikeudet on myyty Saksaan ja Albaniaan.
Paasto on koulutukseltaan filosofian maisteri yleisestä kirjallisuustieteestä ja työskentelee kääntäjä-copyeriterina. Hän on tehnyt myös kustannustoimittajan töitä.
Rajalampi

Rajalampi voi tarkoittaa seuraavia:
Magnesiumvetyfosfaatti

 
Magnesiumvetyfosfaatti (MgHPO4) eli dimagnesiumfosfaatti on magnesium- ja vetyfosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa lannoitteissa ja elintarvikkeiden lisäaineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa magnesiumvetyfosfaatti on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste tunnetaan lähinnä kidevedellisinä hydraatteina, kuten mono-, tri- ja heptahydraatteina (MgHPO4·H2O, MgHPO4·3H2O ja MgHPO4·7H2O). Magnesiumvetyfosfaatti liukenee vain vähäisissä määrin veteen, mutta liukenee happoihin. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa magnesiumpyrofosfaatiksi.
Magnesiumvetyfosfaattia valmistetaan magnesiumoksidin, -hydroksidin tai -karbonaatin ja fosforihapon reaktiolla.
MgO + H3PO4 → MgHPO4 + H2O
Magnesiumvetyfosfaattia käytetään lisäravinteissa ja elintarvikkeiden lisäaineena, muovien stabilisaattorina ja laksatiivina.
Edvin Kaspersson

Edvin Vilhelm Kaspersson (6. tammikuuta 1895 Helsingin maalaiskunta – 13. huhtikuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Kasperssonin vanhemmat olivat pienviljelijä Johan Fredrik Kaspersson ja Olga Wilhelmina Sundberg ja puoliso vuodesta 1923 Gerda Blondine Ekqvist. Kaspersson tuli ylioppilaaksi ruotsalaisesta reaalilyseosta Turussa ja harjoitti lakitieteen opintoja Helsingissä 1916–1918. Hän teki myös opintomatkoja useisiin eri maihin. Kaspersson oli harjoittelija Tykö Bruks Ab:ssa ja Ab Axel von Knorring Oy:ssä 1920, SOK:lla pääkonttorin tilintarkastaja ja liikeneuvoja 1921–1925, Kokkolan konttorin apulaisjohtaja ja siirtomaatavaroiden myyjä 1925–1930, Keskusosuuskunta Laborin Vaasan konttorin päällikkö 1931–1941 ja Helsingin konttorin toinen johtaja 1941–1945 sekä Laborin johtokunnan jäsen vuodesta 1941 ja toimitusjohtaja 1945–1961. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Kaspersson oli reservin luutnantti (1935).
Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1948.
Lieksan keskustaajama

Lieksan keskustaajama on Lieksan kaupungin keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Karjalan pohjoisosassa. Se sijaitsee Venäjän Repolan Lieksajärvestä alkunsa saavan Lieksanjoen suun ja Pielisen itärannan seudulla.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Lieksan keskustaajaman pinta-ala oli 15,23 neliökilometriä ja väkiluku 6 739 vuoden 2020 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.
Historia.
Lieksa esiintyy kirjallisessa aineistossa paikannimenä vuonna 1500 (Leksa), 1590 (Lexa), 1618 (Lexa) ja 1631 (Lexa By).
Kylän alkuvaiheessa vuonna 1500 Lieksanjoen suulle kirjattiin kuusi asukasta. Vesiväylien äärellä sijainnut asuinpaikka houkutteli uudisasukkaita jo keskiajalla. Lieksaan perustettiin jonkin aikaa myöhemmin kaikki Pielisen rantakylät käsittänyt kappeli. Yhteisö itsenäistyi 1600-luvun alussa Pielisjärven kirkko- ja hallintopitäjäksi. Tuolloin alueeseen kuului nykyisen Lieksan pääkylän lisäksi Viensuun, Viekin, Nurmijärven, Pankajärven ja Ruunaan kylät, sekä lähiseudulta Nurmes, Haapakylä, Juuka, ja Vuokko. Kenraalikuvernööri Pietari Brahen tutustumismatkan jälkeen, Pielisjärvi erotettiin 1639 omaksi seurakunnakseen. Seurakunnan ensimmäinen kirkko nousi Nurmekseen, ja vuonna 1651 rakennettiin Lieksan kirkko, josta tuli myös seurakunnan kirkkoherran kotipaikka. Brahean kaupunki perustettiin 1652 Lieksanjoen rannalle Kirkkosaaren lounaiskärkeen. Vaikka kaupunkia kohtasi tuho (kaupunki poltettiin) 1656 ruptuurisodassa, Brahea rakennettiin uudelleen. Asukasluku kohosi ehkä 500:aan ja kaupunkiin perustettiin Pohjois-Karjalan ensimmäinen koulu. Käkisalmen maaherra Piper kuitenkin lakkautti tarpeettomana pitämänsä kaupungin jo vuonna 1683. 
Pielisjärven kirkonkylä eli Lieksa pysyi kuitenkin tärkeänä kauppapaikkana ja liikekeskuksena. Vuonna 1915 se muodostettiin taajaväkiseksi yhdyskunnaksi. Vuonna 1936 se erotettiin Pielisjärvestä eri kuntana olevaksi kauppalaksi. Vuoden 1973 alussa Lieksa muutettiin kaupungiksi, ja samalla siihen liitettiin koko Pielisjärven kunta.
Nykyinen Lieksan kirkko (1982) on Reima ja Raili Pietilän suunnittelema.
Forever (DJ Polarsoulin albumi)

Forever on tuottaja DJ Polarsoulin 14. lokakuuta 2016 julkaistu albumi.
Saanjärvi (Kouvola)

Saanjärvi on vähähumuksinen ja syvähkö järvi Kouvolassa Kymenlaakson maakunnassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä ja vesitilavuus 23,1 kuutiohehtometriä. Etäisyys Kouvolan keskustasta on 21 kilometriä pohjoiseen.
Maantietoa.
Saanjärvi on 2,0 kilometriä pitkä, 1,9 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 205 hehtaaria eli 2,05 neliökilometriä. Saanjärvi koostuu selkävedestä, josta työntyy länteen Mutalahti ja etelään Torpanlahti. Järven kaakkoisosan muodostaa noin 20-hehtaarinen Hasulanlahti. Järven koilliskulmassa sijaitsee Vikurinlahti. Saanjärvi on saareton lukuun ottamatta yhtä saarta, jonka pinta-ala on 0,01 hehtaaria.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 23,09 miljoonaa kuutiometriä eli 0,02309 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 11,3 metriä. Puolet järven tilavuudesta on yli seitsemän metrin syvyydessä ja noin 40 % järvestä on vähintään 15 metriä syvä. Sen syvänteessä, joka sijaitsee pohjoisosan itärannan tuntumassa, on 28,1 metriä syvää .
Järven rantaviivan pituus on 9 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituuden osuus siitä on 50 metriä. Järven itäiset rannat syvenevät melko jyrkästi. Läntiset ja eteläiset lahdet ovat sitä vastoin matalia. Saanjärven etelärannalla levittäytyy peltomaata, järven rannoilla on melko tiheään pientaloja. Itäranta on paikoin jyrkkä, siellä kohoavan Satiankallion korkeustaso on noin 120 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 45 metriä järven pintaa korkeammalla.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Verlan alueeseen (14.911) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 74,9 metriä mpy.
Saanjärven pohjoispuolella sijaitsee Suolajärvi (73,1 metriä mpy). Järvien välisen kannaksen kapein kohta on noin sata metriä, siitä virtaa laskuoja. Saanjärvi on Verlan alueen toiseksi laajin vakavesi. Laajin on Suolajärvi ja kolmanneksi laajin on Sonnanjärvi. Verlan alueeseen kuuluu yhdeksän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Tšernivtsin piiri

Tšernivtsin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Tšernivtsin alueella. Piirin hallinnollinen keskus on Tšernivtsin kaupunki (265 471 as., 2021). Piiri rajoittuu lännessä Vyžnytsjan piiriin, luoteessa Ivano-Frankivskin alueen Kolomyjan piiriin, pohjoisessa Ternopilin alueen Tšortkivin piiriin, idässä Dnistrovskin piiriin ja etelässä Romaniaan. 
Tšernivtsin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Tšernivtsin alueen piirien lukumäärän kolmeen. Useasta aiemmasta piiristä ja Tšernivtsin kaupungista muodostetun uuden Tšernivtsin piirin pinta-alaksi tuli 4 098,2 neliökilometriä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi Tšernivtsin piirin väkiluvuksi 651 772 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin prosenttia piirin asukkaista (332 787 as.), eli kuuden kaupungin (Hertsa, Zastavna, Kitsman, Novoselytsja, Storožynets, Tšernivtsi) ja viiden kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Iso-Kamponen

Iso-Kamponen on matalahko, kulttuurimaiseman reunustama järvi Kouvolassa Kymenlaakson maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Kouvolan keskustasta on 20 kilometriä pohjoiseen. Iso-Kamposen koillinen järvenosa on Vähä-Kamponen, jonka länsirannalla sijaitsee Verlan kylä, Verlan tehdasmuseo ja Verlan vesivoimalaitos.
Maantiede.
Iso-Kamponen jakautuu noin neliökilometrin laajuiseen läntiseen selkäveteen, jonka itäpuolella sijaitsee Mustalahti. Järvenosia erottaa yli puolen kilometrin pituinen luoteeseen suuntaava Pitkäniemi. Vähä-Kamposta erottaa järven eteläisistä osista Vennukanniemi ja yhdistää noin 30 metriä leveä Parikansalmi. Vain runsaat kaksi hehtaaria Iso-Kamposesta on vähintään 10 metriä syvä. Yli kolmasosa järvestä on neljästä kuuteen metriä syvä. Syvimmät kohdat ovat Pitkäniemen ja Vennukanniemen välissä. Vähä-Kamposen suurin syvyys on seitsemän metriä. Vähä-Kamposen pohjoisosassa sijaitsee kaksi alle aarin laajuista luotoa.
Iso-Kamposeen laskee pohjoisesta Suolajärvi (73,1 metriä mpy). Suolajärven vedenlaatu on määritelty erinomaiseksi. Etelärannastaan Iso-Kamponen kaventuu luusuaksi, josta alkaa lounaaseen Pyhäjärveen (65,3 metriä mpy) vievä kuutisen kilometriä pitkä vesireitti.
Iso-Kamposen vesitilavuus on 5 396 000 kuutiometriä. Järvi on lyhytviipymäinen ja sen kemiallinen tila on hyvä (2013). Yli 90 % järven vesitilavuudesta on korkeintaan viiden metrin syvyydessä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Verlan alueeseen (14.911) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 67 metriä mpy.
Iso-Kamponen on Verlan alueen neljänneksi laajin vakavesi. Laajin on Suolajärvi, toiseksi laajin on Saanjärvi ja kolmanneksi laajin on Sonnanjärvi. Verlan alueeseen kuuluu yhdeksän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Bexarin piirikunta

Bexarin piirikunta () on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 2 009 324 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on San Antonion kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1836.
Väestö.
Vuonna 2020 Bexarin piirikunnan 2 009 324 asukkaasta valkoisia oli 84,3 %, mustia 8,6 %, aasialaisia 3,3 % ja alkuperäisasukkaita 1,2 %. Vuonna 2019 39,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 13,2 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Matalajärvi (Kouvola ja Mäntyharju)

Matalajärvi (myös Matala) on osittain melko syvä metsäjärvi Kymenlaakson ja Etelä-Savon maakuntarajalla. Suurin osa järvestä sijaitsee Kouvolan alueella, itäisin osa sijaitsee Mäntyharjun alueella. Etäisyys Kouvolan keskustasta on 40 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantietoa.
Matalajärvi on 1,3 kilometriä pitkä, 950 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 61 hehtaaria. Järven rannat mutkittelevat ja niemien väliin jää pieniä, vailla karttanimeä olevia lahtia ja lahdelmia. Matalajärven kaakkoisosan muodostaa kapea lahti, jonka eteläpäästä järvi kääntyy alavirtaan. Järvessä on 11 saarta, joiden pinta-ala on 1,66 hehtaaria eli noin noin 2,7 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista yksi on yli hehtaarin suuruinen, viisi ovat yli aarin ja loput viisi ovat alle aarin kokoisia. Saaret ovat pieniä lukuun ottamatta etelärannan matalikolla sijaitsevaa runsaan hehtaarin laajuista saarta. Matalajärven saarilla ei ole karttanimiä.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 4,77 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00477 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 7,9 metriä. Sen syvänteessä on 23,9 metriä syvää. Noin kolmasosa Matalajärvestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvimmät kohdat sijaitsevat järven keskiosassa. Järven etelärannalta ulottuu luoteeseen matalikko, jonka sisällä on useita saaria. Matalikon länsipuolella on 20 metrin syvänteitä. Järven rantaviivan pituus on 6,1 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituuden osuus siitä on 1,2 kilometriä. Järven rannoilla ei ole mainittavaa rakennuskantaa. Jyrkimmin ranta syvenee lounaassa. Matalajärveä ympäröi laaja erämaa, jonka alueella on lukuisia pieniä ja pienehköjä järviä tai lampia.
Luontoarvoja.
Järvi sijaitsee Repoveden kansallispuiston yhteydessä olevalla Aarnikotkan metsän luonnonsuojelualueella, joka on liitetty alueeseen suojelualueen perustamisen jälkeen. Sen rantametsät ja saaret kuuluvat suojelualueeseen mutta sen vesialue ei kuulu. Poikkeuksen tekee itäoään luusuan viereisellä niemellä sijaitseva kiinteistö, jonne tulee etelästä metsäautotie. Matalajärvi jää Pahkajärven ampuma-alueen sisäpuolelle eikä se siten ole retkeilijöiden käytettävissä.
Vesistösuhteita.
Matalajärvi (14.984.1.029) kuuluu Tervajärven valuma-alueeseen (14.984), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98) ja ensimmäinen on Mäntyharjun reitin valuma-alue (14.9). Tervajärven valuma-alueeseen kuuluu 80 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Matalajärvi on yhdeksänneksi laajin.
Järvi laskee ensin Matalanpeukaloon (107,7 metriä mpy) ja edelleen Peuraseen (98,1 metriä mpy).
Robin Woods

Robert ”Robin” Woods (1914–1997) oli brittiläinen anglikaanisen kirkon pappi, joka toimi Worcesterin piispana vuosina 1971–1981.
Woods sai pappisvihkimyksen syyskuussa 1939. Toisen maailmansodan aikaan hän palveli sotilaspastorina. Myöhemmin hän työskenteli arkkidiakonina Singaporessa ja Sheffieldissä. Vuonna 1962 Woods siirtyi kuningatar Elisabet II:n kutsusta ”Windsorin dekaaniksi” eli Windsorin linnassa sijaitsevan Pyhän Yrjön kappelin hengelliseksi johtajaksi. Hän toimi tässä tehtävässä lähes kymmenen vuotta.
Windsorissa Woods tutustui Britannian kuningasperheeseen ja ystävystyi erityisesti kuningattaren puolison, prinssi Philipin kanssa. Woods ja Philip perustivat yhdessä linnan alueelle St. George’s House -nimisen oppimiskeskuksen, johon pappien ja muiden yhteiskunnallisten toimijoiden oli mahdollista kokoontua keskustelemaan sekä uskonnollisista että maallisista aiheista. St. George’s House avattiin lokakuussa 1966.
Woods lähti Windsorista Worcesterin piispaksi vuonna 1971 ja jäi eläkkeelle vuonna 1981.
Ghostlight

Ghostlight on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen albumi, joka julkaistiin 29. huhtikuuta 2022.
Niko Heikkilä

Niko Heikkilä (s. 6. kesäkuuta 2001 Helsinki) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti, joka edusti SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoa. Hän pelasi urallaan vain yhden SM-liigaottelun.
Ura.
Seuraura.
Heikkilä on Kotkan Titaanien kasvatti. Hän siirtyi 14-vuotiaana kesken kauden 2015–2016 KooKoon C-nuoriin. Kaudeksi 2019–2020 Heikkilä siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhon A-nuoriin, jossa hän toimi selkeänä kakkosmaalivahtina Tuomas Aallolle ja pelasi kuusi ottelua. Myös kaudella 2020–2021 Heikkilä jäi vähälle vastuulle ja hän pelasi neljä ottelua.
Kaudella 2021–2022 Heikkilä nousi HPK:n SM-liigajoukkueeseen. Hän nousi Eetu Laurikaisen kakkosmaalivahdiksi helmikuussa 2022, kun Daniel Lebedeff joutui sivuun loukkaantumisen vuoksi. Heikkilä pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa 9. maaliskuuta 2022 vieraissa KooKoota vastaan, kun hänet vaihdettiin loukkaantuneen Laurikaisen tilalle HPK:n maalinsuulle ottelun kolmanteen erään, kun KooKoo johti ottelua lukemin 3–1. Heikkilä päästi taakseen maalin, kun erää oli pelattu vain 21 sekuntia ja seuraavan maalin 1.20 minuutin pelin jälkeen. Hän torjui erän aikana kolme kertaa, mutta päästi taakseen kaikkiaan kolme maalia. HPK hävisi ottelun lopulta lukemin 6–1.
Maajoukkueura.
Heikkilä on pelannut kolme poikien maaottelua.
Muuta.
Heikkilä valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseon lukiosta keväällä 2021.
Esteri Vapaa-Jää

Esteri Vapaa-Jää (vuoteen 1935 "Friis", 24. elokuuta 1925 Kärkölä – 22. marraskuuta 2011 Espoo) oli käsityönopettaja, filosofian maisteri ja kunniatohtori Helsingin yliopiston filosofisessa tiedekunnassa. Hän oli entinen Helsingin käsityöopiston rehtori, joka myöhemmin johti Helsingin yliopiston käsityönopettajakoulutusta.
Esteri Vapaa-Jää valmistui Helsingin käsityöopistosta käsityönopettajaksi. Hän työskenteli La Robe -nimisessä muotisalongissa Helsingissä ennen opintoja Englannissa sekä osallistumistaan vuodesta 1957 alkaen käsityöopiston uudisrakennusprojektiin. Airi Seikkala-Viertokankaan suunnitteleman rakennuksen valmistuttua vuonna 1959 Vapaa-Jäästä tuli opiston opettaja. Hän jatkoi opintoja työn ohella Helsingin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1964 ja maisteriksi 1973. Rehtoriksi hänet oli nimitetty vuonna 1968. Kunniatohtoriksi hänet promovoitiin vuonna 1994.
Pinskin piiri

Pinskin piiri () on Valko-Venäjän Brestin alueella sijaitseva piiri. Piirissä asuu 46 537 asukasta.
Teresa Sampsonia

Teresa tai Teresia Sampsonia (1589–1668) oli tšerkesseihin kuulunut iranilainen ylhäisönainen. Hän eli Safavidien hallintokaudella ja meni naimisiin englantilaisen diplomaatin Robert Shirleyn kanssa. He matkustivat laajasti Euroopassa ja Aasiassa. Teresa oli kielellisesti lahjakas ja puhui sujuvasti ainakin kuutta kieltä.
Teresa Sampsonia oli yksi šaahi Abbas I:n hovin kristityistä tšerkesseistä. Mentyään Shirleyn kanssa naimisiin hän neuvotteli šaahilta karmeliitoille luvan rakentaa kirkon Persian pääkaupunkiin. Samassa yhteydessä hän kääntyi katoliseksi. Shirley lähetettiin Eurooppaan šaahin lähettiläiksi, pariskunta vieraili Roomassa paavin puheilla ja Espanjan ja Englannin hoveissa. Diplomaattisten tehtävien lisäksi he edistivät persialaisen silkin kauppaa Euroopassa. 
Miehensä kuoleman jälkeen Teresa Sampsoniaa syytettiin perusteettomasti islamin uskon hylkäämisestä, hän oli ollut kristitty lapsesta asti. Hän piileksi ensin luostareissa pääkaupungin lähellä, sitten saatuaan matkustusluvan muutti Istanbuliin kolmeksi vuodeksi ja sieltä Roomaan, missä hän asui yli kolmekymmentä vuotta elämänsä loppuun asti.
Forsythin piirikunta (Pohjois-Carolina)

Forsythin piirikunta () on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 382 590 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Winston-Salemin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1849.
Väestö.
Vuonna 2020 Forsythin piirikunnan 382 590 asukkaasta valkoisia oli 66,6 %, mustia 27,5 %, aasialaisia 2,6 % ja alkuperäisasukkaita 0,9 %. Vuonna 2019 14,7 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 8,6 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Lesja Kalytovska

Lesja Myh’ailivna Kalytovska (, s. 13. helmikuuta 1988 Lvivin alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt ratapyöräilijä ja olympiamitalisti.
Kalytovska voitti Pekingin kesäolympialaisissa 2008 pronssia takaa-ajossa ja sijoittui pisteajossa viidenneksi. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän oli joukkuetakaa-ajossa yhdeksäs. Manchesterin MM-kilpailuissa 2008 Kalytovska saavutti hopeaa joukkuetakaa-ajossa.
Mukatševon piiri

Mukatševon piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Taka-Karpatian alueella. Piiri on perustettu vuonna 1946. Heinäkuun 2020 aluelaajennusten jälkeen Mukatševon piiri rajoittuu idässä H’ustin piiriin, etelässä Berehoven piiriin, lännessä Užhorodin piiriin ja pohjoisessa Lvivin alueeseen (Sambirin ja Stryin piirit). Piirin hallinnollinen keskus on Mukatševo (85 903 as., 2021).
Mukatševon piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Taka-Karpatian alueen piirien lukumäärän kuuteen. Uuden Mukatševon piirin pinta-alaksi tuli 2 056,5 neliökilometriä (aiempi Mukatševon piiri 998 km²).
Ukrainan tilastokeskus arvioi Mukatševon piirin väkiluvuksi 252 616 (1.1.2021). Pääosa asukkaista asuu maaseudulla, sillä kaupunkilaisiksi luokiteltiin prosenttia piirin asukkaista (120 163 as.). Kaupunkilaiset asuivat joko jommassa kummassa piirin kahdesta kaupungista (Mukatševo ja Svaljava) tai jossain neljästä kaupunkityyppisestä taajamasta (Volovets, Ždenijevo, Koltšyno, Tšynadijovo). Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on myös aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi.
Combertault

Combertault on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 6 kilometriä Beaunen kaupungista kaakkoon.
Combertaultista tuli hengellinen paikka 1000-luvulla, kun vuonna 1030 Ranskan kuningas Robert II halusi rakentaa sinne luostarin. Luostari rakennettiin 1100-luvulla, mutta se ei menestynyt. Vanhan luostarikirkon kuoriin rakennettiin nykyinen Saint Hippolyten kirkko. Kirkon yhteyteen rakennettiin kirkkoväen asunto 1500-luvulla, joka toimii kunnantalona. Kirkontorni rakennettiin 1700-luvulla.
Erik Solheim

Erik Solheim (s. 18. tammikuuta 1955 Oslo) on norjalainen diplomaatti ja entinen sosialistisen vasemmistopuolueen poliitikko. Vuodesta 2019 hän on ollut ympäristöpuolueen jäsen. 
Solheim on toiminut Norjan kehitysapuministerinä vuosina 2005–2012 ja ympäristöministerinä 2007–2012. Hän oli Sosialistisk Ungdomin puheenjohtaja 1977–1980 ja sittemmin sosialistisen vasemmistopuolueen puoluesihteeri 1981–1985 sekä puheenjohtaja 1987–1997. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1989–2001. Vuosina 2016–2018 hän johti Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelmaa (UNEP).
Sergei Mihejev

Sergei Aleksandrovitš Mihejev on venäläinen politologi, joka kommentoi taajaan ajankohtaisia aiheita liittyen pääasiassa Venäjän federaation ulkopolitiikkaan. Hänellä on ohjelma Rautainen logiikka. Hän on vuodesta 2021 kuulunut Oikeudenmukainen Venäjä -puolueeseen. Liettuan pyynnöstä hänet on asetettu Schengen-alueella viisumikieltoon. Tästä syystä hän ei päässyt Vaalimaalta Suomeen.
Väinö Lassila (teollisuusjohtaja)

Väinö Ilmari Lassila (17. toukokuuta 1925 Alatornio – 4. elokuuta 2003 Pori) oli suomalainen teollisuusjohtaja, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hän oli Rauma-Repola Oy:n konepajateollisuuden palveluksessa vuodesta 1952 toimien vuodesta 1973 varatoimitusjohtajana. 
Väinö Lassila valmistui sotien jälkeen ylioppilaaksi Tornion yhteislyseosta keväällä 1946. Sen jälkeen hän siirtyi opiskelemaan Teknilliseen korkeakouluun. Lassila työskenteli valmistuttuaan vuonna 1951 Teknillisestä korkeakoulusta ensimmäisen vuoden 1951–1951 Kuopiossa Saastamoisen Faneri Oy:n suunnittelijana. Sen jälkeen hän siirtyi Rauma-Repolan Rauman konepajalle, jossa hänestä tuli yksikön tehtaanjohtaja 1950-luvun lopulla yrityksen sellukoneosaston siirtyessä Poriin. 
Vuodesta 1970 lähtien Lassila toimi yrityksen konepajaryhmän johtajana raportoiden silloisille pääjohtajille ensin Paavo Honkajuurelle ja hänen jälkeensä Jouko Serelle. Alun perin ydinvoimalatekniikkaa rakentamaan perustettu Porin Mäntyluodon telakasta tuli maailman suurin öljynporauslauttojen rakentaja. Konepajaryhmä alkoi valmistaa vuodesta 1972 lähtien öljynporauslauttoja, josta muodostuikin 10 vuodeksi yritykselle näkyvä vientiin pohjautuva toimiala aluksi Pohjanmeren öljylöytöjen ja myöhemmin idänkauppaan liittyen Kaspianmeren öljylöytöjen käyttöönotossa. Lassilasta tuli tässä yhteydessä Rauma-Repolan öljylauttaliiketoiminnan näkyvä hahmo. Hänen lisäkseen näkyvä toimija 1970-luvulla ja 1980-luvulla oli Tauno Matomäki, silloinen Mäntyluodon telakan johtaja.
Väinö Lassila toimi työuransa ohessa urheilun luottamustehtävissä. Vuosina 1956–1959 hän toimi Rauman Lukon puheenjohtajana ja vuosina 1975–1983 Suomen Jääkiekkoliiton puheenjohtajana. Jääkiekkoliiton puheenjohtajakauteen sijoittui Helsingissä vuonna 1982 järjestetyt MM-kisat, joissa Lassila toimi järjestelytoimikunnan puheenjohtajana.
Lassila eläköityi Rauma-Repolan palveluksesta vuoden 1983 lopulla. Tullessaan Rauma-Repolan konepajaryhmään vuonna 1952 työntekijöitä oli 940, ja Lassilan jäädessä eläkkeelle työntekijöitä oli yli kymmenen tuhatta. Siihen asti hänen johtamansa konepajaryhmä jakautui hänen eläköitymisensä yhteydessä niin, että Mäntyluodon, Kalajoen, Porin ja Loviisan konepajat muodostivat meriteknisen yksikön johtajanaan Tauno Matomäki.
Mitchel Bakker

Mitchel Bakker (s. 20. kesäkuuta 2000 Purmerend) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelaa laitapuolustajana ja keskikenttäpelaajana Italian Serie A:ssa Atalantassa. Bakker on tällä hetkellä lainalla Ranskan Ligue 1:ssä Lillessä
Seuraura.
Ajax.
Bakker teki debyyttinsä Ajaxissa 7–0 KNVB Cupin voitossa Te Werveä vastaan ​​​​26. syyskuuta 2018. Hän pelasi toisen ja ensimmäisen joukkueen seniorijoukkueessa 3–0-cupin voitossa Go Ahead Eaglesia vastaan ​​​​31. lokakuuta 2018.
Paris Saint-Germain.
Mitchel Bakker allekirjoitti sopimuksen 7. heinäkuuta 2019 ja siirtyi ilmaisella siirrolla Paris Saint-Germainiin (PSG). Hänen sopimuksensa sitoi hänet seuraan neljäksi kaudeksi.
Bakker debytoi PSG:ssä 29. tammikuuta 2020 Coupe de Francen 2–0-voitossa Paua vastaan ​​​​ja tuli vaihtopelaajaksi. Hän aloitti joukkueessa ensimmäisen kerran 6–1-kupin voitolla Dijonia vastaan ​​​​12. helmikuuta ja esiintyi ensimmäisen kerran Ligue 1:ssä ja aloitti 4–4-tasapelissä Amiensia vastaan ​​​​15. helmikuuta. Bakker oli ehdolla Golden Boy -palkinnon saajaksi 15. kesäkuuta, koska hän oli yksi kolmesta PSG:n pelaajasta 100 shortlistissa; hänet sisällytettiin myöhemmin 20 parhaan ehdokkaan joukkoon. 
24. heinäkuuta Bakker aloitti ja pelasi kaikki 90 minuuttia 2020 Coupe de France -finaalissa Saint-Étienneä vastaan. Lopputulos oli 1–0 PSG:lle. Vuoden 2020 Coupe de la Ligue -finaalissa 31. heinäkuuta hän pelasi koko ottelun, kun PSG voitti Lyonin rangaistuspotkukilpailulla 6–5. Bakker teki debyyttinsä UEFA:n Mestarien liigassa 20. lokakuuta 2020, kun hän tuli vaihtopelaajana 2–1-tappiossa Manchester Unitedia vastaan. ​​Juan Bernatin ja Layvin Kurzawan loukkaantumisten vuoksi Bakkerilla oli enemmän peliaikaa kaudella 2020–2021 kuin edellisellä; kampanjan mennessä hän oli pelannut 40 ottelua. Hän aloitti PSG:n Mestarien liigan välieräottelussa 2–1 Manchester Citylle 28. huhtikuuta 2021.
Bayer Leverkusen.
12. heinäkuuta 2021 Bakker liittyi Bundesliigan Bayer Leverkuseniin. Hän allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen seuran kanssa. Raporttien mukaan kaupan siirtomaksu oli 7 miljoonaa euroa, ja se voi nousta bonuksilla 10 miljoonaan. Sopimukseen sisältyi tiettävästi PSG:n takaisinostomahdollisuus. Bakker teki ensimmäisen maalinsa Leverkusenille 4–0-voitossa Borussia Mönchengladbachia vastaan ​​​​21. elokuuta.
Atalanta.
7. heinäkuuta Bakker allekirjoitti sopimuksen Atalantan kanssa. 
Maajoukkueura.
Bakker on edustanut Alankomaiden nuorisomaajoukkueita alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi neljä ottelua alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2017 ja neljä ottelua alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021.
Emmi Pippola

Emmi Pippola (o.s. Liikala) (s. 16. marraskuuta 1992 Vimpeli) on suomalainen pesäpalloilija. 
Pippola edusti koko uransa Superpesiksessä Lapuan Virkiää. Pippola saavutti viisi SM-kultaa kaudella 2011, kaudella 2012, kaudella 2013, kaudella 2014 ja kaudella 2015, kaksi SM-hopeaa kaudella 2009 ja kaudella 2016 ja kolme SM-pronssia kaudella 2008, kaudella 2010 ja kaudella 2017. Pippola pelasi yhden Itä-Länsi-ottelun vuonna 2016. Pippola pelasi 222 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 11 kunnaria ja 84 tavallista juoksua, toi 156 juoksua ja keräsi 587 kärkilyöntipistettä. Pippola pelasi 107 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi viisi kunnaria ja 39 tavallista juoksua, toi 50 juoksua ja keräsi 253 kärkilyöntipistettä.
H’ustin piiri

H’ustin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Taka-Karpatian alueella. Erään lähteen mukaan piiri perustettiin vuonna 1944. Nykyään - vuoden 2020 aluelaajennusten jälkeen - H’ustin piiri rajoittuu idässä Tjatšivin piiriin, etelässä Romaniaan, lounaassa Berehoven piiriin, lännessä Mukatševon piiriin sekä pohjoisessa Lvivin alueen Stryin piiriin ja Ivano-Frankivskin alueen Kalušin piiri. Piirin hallinnollinen keskus on H’ust (28 206 as., 2021).
H’ustin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Taka-Karpatian alueen piirien lukumäärän kuuteen. Uuden, aiempaa laajemman H’ustin piirin pinta-alaksi tuli 3 180,3 neliökilometriä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi H’ustin piirin väkiluvuksi 267 333 (1.1.2021). Pääosa asukkaista asuu maaseutukylissä, sillä kaupunkilaisiksi luokiteltiin vain runsas viidennes ( prosenttia) piirin asukkaista (55 165 as.). He asuivat joko piirin jommassakummassa kaupungissa (Iršava, H’ust) tai jommassakummassa kaupunkityyppissä taajamassa (Vyškovo, Mižirja). Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on myös aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi.
Hindsin piirikunta

Hindsin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mississippin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 227 742 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskukset ovat Jacksonin ja Raymondin kaupungit. Piirikunta on perustettu vuonna 1821.
Väestö.
Vuonna 2020 Hindsin piirikunnan 227 742 asukkaasta mustia oli 73,1 %, valkoisia 25,1 %, aasialaisia 0,7 % ja alkuperäisasukkaita 0,1 %. Vuonna 2019 2,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Analogisen television lähetysjärjestelmä

Analogisen television lähetysjärjestelmä tarkoittaa analogisen televisiosignaalin lähettämiseen kehitettyä järjestelmää, jolla lähetetään mustavalkoista tai mahdollisesti värillistä kuvaa sekä ääntä. Televisiosignaalin lähettämiseen liittyvä järjestelmä voidaan jakaa mustavalkoisen kuvan sekä äänen lähettämiseen liittyvään ja väritiedon lähettämiseen liittyvään järjestelmään. Jälkimmäisiä värijärjestelmiä on olemassa kolme: NTSC, PAL ja SECAM.
Digitaalitelevision yleistymisen myötä analogiset lähetysjärjestelmät ovat jääneet vähitellen pois käytöstä.
Lähetysstandardit.
Kuvan ja äänen lähetysstandardit (tai "lähetysnormit") jaotellaan usein Kansainvälisen televiestintäliiton määräämällä tavalla, jossa jokaista standardia vastaa (yleensä) yksi kirjain. Näiden standardien yhteydessä voidaan teoriassa käyttää mitä tahansa värijärjestelmää, vaikkakin käytännössä värijärjestelmä yleensä määräytyy käytetyn lähetysjärjestelmän mukaan. Seuraavassa taulukossa on kuvattu perustiedot standardeista:
Kasakkalaulut

Kasakkalaulut ovat kasakoiden keskuudessa laulettuja kansanlauluja nykyisen Ukrainan ja Venäjän alueilta. Lauluja on perinteisesti opetettu kasakkayhteisössä vanhemmalta nuoremmalle polvelle.
Laulut kuvailevat suurimmaksi osaksi kasakoiden elämää ja siihen liittyviä keskeisiä teemoja, kuten ratsastusta, soturina elämisestä ja kuolemisesta. Myös kasakoiden rakkaustarinoista kertovat laulut ovat suosittuja. Yhdessä laulussa on perinteisesti monta säkeistöä, jolloin laulusta syntyy pidempi ja yksityiskohtaisempi tarina. Varsinkin vanhemmat säilyneet kasakkalaulut kertovat kasakoiden yhteenotoista tataarien ja turkkilaisten kanssa. Myöhemmin laulut alkoivat kertoa myös kasakoiden puolalaisista vihollisista. Lauluja esittävät sekä miehet että naiset, mutta jos laulu kertoo miehestä eikä miestä ole paikalla, naiset laulavat nämä osat tavallista matalammalla äänellä.
Vuonna 2016 Dnipropetrovskin alueen kasakkalaulut lisättiin Unescon aineettoman kulttuurin perintökohteisiin. Unescon mukaan kasakkalaulujen aktiiviselle suojelemiselle on kiireellinen tarve, sillä suurin osa aktiivisista laulajista on 70–80 -vuotiaita. Työtä lauluperinteen suojelemiseksi on tehty jo vuodesta 2014, jolloin etnologit alkoivat tutkia ja nauhoittaa kasakkalauluja. Ukrainassa toimii kuitenkin joitakin kasakkalauluja esittäviä ryhmiä, kuten esimerkiksi "Varta", jonka jäsenet ovat ammattimuusikoita. Toinen merkittävä toimija on "H'orija Kozatska" -niminen kuoro, joka on perustettu vuonna 2005.
Valikoima kasakkalauluja: