tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Altay Bayındır

Altay Bayındır (s. 14. huhtikuuta 1998 Osmangazi) on turkkilainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia. Vuodesta 2021 lähtien hän on kuulunut myös Turkin jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Ankaragücü.
Bayındır aloitti jalkapallouransa Bursasporin junioreissa vuonna 2007 ja pelasi seurassa vuoteen 2011 asti. Pelattuaan vuodet 2011–2013 Arabayatağı Sporissa ja Bursa Yolsporissa, hän siirtyi vuonna 2013 Ankaragücün junioriakatemiaan.
Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa Bayındır teki 24. huhtikuuta 2016 Turkin kolmannella sarjatasolla Amed SK:ta vastaan. Kaudella 2017–2018 Bayındır pelasi Ankaragücün maalilla kahdeksan ottelua, kun seura sijoittui Turkin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla toiseksi ja nousi Turkin Superliigaan. Ensimmäisellä kaudellaan Turkin Superliigassa hän pelasi 17 pääsarjaottelua.
Fenerbahçe.
Heinäkuussa 2019 Bayındır siirtyi Ankaragücüsta Fenerbahçeen nelivuotisella sopimuksella. Hänen siirtosummakseen kerrottiin 1,5 miljoonaa euroa. Ensiesiintymisensä Fenerbahçen edustusjoukkueessa Bayındır teki elokuussa 2019 Turkin Superliigan kauden 2019–2020 avausottelussa Gaziantepia vastaan, jonka Fenerbahçe voitti 5–0.
Kaudella 2021–2022 Bayındır pelasi ensimmäistä kertaa Eurooppa-liigassa ja Konferenssiliigassa. Vuonna 2023 Bayındır voitti Fenerbahçen riveissä Turkin cupin.
Manchester United.
Bayındır siirtyi 1. syyskuuta 2023 Englannin Valioliigan Manchester Unitediin nelivuotisella sopimuksella, johon sisältyy myös optio viidennestä vuodesta. Manchester United maksoi hänestä noin viiden miljoonan euron siirtokorvauksen. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Manchester Unitedissa vain kolme Mestarien liigan ottelua ja yhden FA Cupin ottelun. 
Bayındır pelasi ensimmäistä kertaa Valioliigassa 13. huhtikuuta 2025 ottelussa Newcastle Unitedia vastaan, joka päättyi Manchester Unitedin 4–1-tappioon. Bayındır pelasi kevätkaudella 2025 Manchester Unitedin maalilla myös kolme muuta valioliigaottelua ja pelasi ensimmäisen nollapelinsä Valioliigassa 25. toukokuuta 2025 kauden päätösottelussa Aston Villaa vastaan, jonka Manchester United voitti lukemin 2–0. Kaudella 2024–2025 hän pelasi myös kaksi Eurooppa-liigan ottelua, kolme Englannin liigacupin ottelua sekä yhden FA Cupin ottelun.
Maajoukkueura.
Bayındır pelasi Turkin eri juniorimaajoukkueissa vuosina 2014–2020. Turkin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäistä kertaa 27. toukokuuta 2021 ystävyysottelussa Azerbaidžania vastaan. Hän on pelannut lokakuun 2024 puoliväliin mennessä kymmenen A-maaottelua.
Bayındır valittiin Turkin joukkueeseen kesän 2021 EM-kilpailuihin, mutta hän ei saanut turnauksessa peliaikaa. MM-kilpailujen 2022 karsinnoissa hän pelasi yhden ottelun Montenegroa vastaan ja EM-kilpailujen 2024 karsinnoissa yhden ottelun Walesia vastaan. EM-kilpailujen 2024 alkulohkossa hän pelasi Turkin toisen ottelun Portugalia vastaan ykkösmaalivahti Mert Günokin kärsiessä polvivammasta.
Venäjän keisarilliset ritarikunnat

Venäjän keisarilliset ritarikunnat () ovat Venäjän keisarivallan aikaisia 1698–1917 Venäjän hallitsijoiden perustamia ritarikuntia, jonka kautta saajia tunnustettiin kunnia- ja ritarimerkillä, keisarivallan aikana Venäjälle perustettiin yhdeksän ritarikuntaa, joista kaksi oli hierarkian ulkopuolelle korkea-arvoisille naisille tarkoitettuja ritarikuntia. 
Ritarikunnista myönnettiin ritarimerkkien lisäksi keisarin asetuksella valtiollisia muistomitaleja sekä ristejä, tunnustuksia jaettiin alemman säädyn edustajille ansioiden mukaan kultaisina, hopeisina tai muina metallina, mitalit on luokiteltu arvomitaleiksi joita annettiin vain keisarillisella asetuksella, muistomitaleja kannettiin kaulassa sekä napin lävessä (rinnassa). Korkeimpien tunnustusten saaja sai tietyn merkin ansiosta lisäksi kunniakansalaisuuden aseman. Tunnustuksen saaja kuvattiin usein faleristisen henkilökuvan kautta muotokuvataiteeseen, muotokuvapatsaisiin ja teoksiin. 
Tunnustuksen saaneiden olkanauhat, kaulanauhat sekä rintanauhat ovat ritarikunnan väreissä silkkikankaalle painatettua "moaree kangasta". 
Venäläiset mitalityypit.
Hierarkiassa ylhäältä alaspäin:
Ritarikunnat.
Ritarikunnan sisällä arvoasteikko määritti saajan aateluuden, Stanislauksen I.lk korotti henkilön perinnölliseen aatelointiin, tätä alempiarvoiset pelkkään kunniamerkkiin. 
Hierarkiaan kuuluvat ritarikunnat.
Ritarikunnat hierarkiassa ylhäältä alaspäin:
Hierarkian ulkopuolella korkea-arvoisille naisille tarkoitetut ritarikunnat.
Kunniamerkeillä palkittiin upseerien pääasiassa sodanaikaisia sotilasansioita:
Valtiomitalit.
Vatiomitaleja jaettiin lähinnä aatelittomalle säädylle, sotilaille ja siviiliväestölle tarkoitettuja tunnustuksia, mitaliluokassa saajaa ei korotettu aateliin.
Keisarikunnan aikaisia tunnustuksia kutsuttiin valtion palkinnoiksi, yleisti mitaleja kutsuttiin muistomitaliksi tai ristiksi, saajalle tunnustus myönnettiin keisarin määräyksestä, mitaliin perustuvalla asetuksella ("mitaleista tehtiin lakiin kirjattu oma erillisasetus"), mitaleja ja ristejä valmistettiin metallitaiteilijan käsityönä, muun muassa Pietarin rahapajalla ja Pietarin taideakatemiassa. 
Mitaliin painatettiin painatustekstein saajanansio, luovutuspäivä, sekä keisarin sivuprofiilikuva, hänen monogrammi tai keisarillisen hallinnon muu käyttämä tunnus, suurin osa mitaleista valmistettiin hopeasta, pronssista sekä halvemmasta metalliseoksesta, erittäin merkittävistä ansiosta ja saavutuksesta mitali valmistettiin painonsa arvossa (24) karaatin kullasta, joiden jakomäärä jää eri hallitsijoiden hallintokausien osalta yksittäiskappaleiksi.
Mitaleja jaettiin kaulassa ja rinnassa kannettavaksi sekä pöytämitaleiksi. Kaula ja rintamitalit jaettiin voimassa olevien ritarikuntien nauhatunnuksilla, nauhatunnuksenväri kertoi saajan saavutuksista, ritarikunnan nauhat on järjestyksessään sama arvoluokkajärjestys, kuten ne ovat hierarkkisesti edellä mainittu.
Mitalin luokitus.
Hierarkiassa ylhäältä alaspäin:
Nova Bavarijan piiri

Nova Bavarijan piiri (; "Uuden Baijerin piiri") on yksi Ukrainan Harkovan yhdeksästä hallinnollisesta piiristä (kaupunkipiiristä). Se käsittää Harkovan keskustasta lounaaseen ulottuvan sektorin. Nova Bavarijan piirin pinta-ala on 34,7 neliökilometriä ja piirissä asuu noin 111 600 ihmistä. Vuonna 1989 piirin väkiluku oli 117 475.
Nova Bavarijan piiri rajautuu pohjoisessa Harkovan H’olodna Horan (kaupunki)piiriin ja idässä Osnovan (kaupunki)piiriin. Nova Bavarijan piirin lounaispuolella jatkuu Harkovan piiri, johon koko Harkovan kaupunki on kuulunut kesän 2020 aluehallinnollisesta uudistuksesta lähtien.
Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1924. Osana Ukrainan pyrkimystä vapautua kommunismin ajan perinnöstä, vuonna 2016 piiri nimettiin uudelleen. Tätä ennen nimenä oli vallankumouksen ajankohtaan viittaava Lokakuun piiri ( eli ).
Piirissä sijaitsevia kohteita ovat muun muassa:
International Monohull Open Classes Association

International Monohull Open Classes Association (IMOCA) on yksirunkoisten kilpapurjeveneiden IMOCA 60-luokan sääntöjä ja kehitystä valvova järjestö. Se järjestää myös luokan veneille kilpailuja, joista tärkein on sen itse vuonna 2018 perustama IMOCA Globe Series: neljä vuotta kestävä sarja, joka käynnistyi vuonna 2018. Yksin-, kaksin, ja joukkuepurjehduskilpailuista koostuvaan Globe Seriesiin kuuluu lyhyempien kilpailujen lisäksi kaksi maailmanympäripurjehduskilpailua, Vendée Globe ja The Ocean Race. Järjestö on perustettu vuonna 1991 ja se on kuulunut vuodesta 1998 kansainväliseen purjehdusliittoon World Sailingiin.
Lyngdalin kirkko (Lyngdal)

Lyngdalin kirkko () on Lyngdalin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1848.
Høllen (Lindesnes)

Høllen on taajama Lindesnesin kunnassa Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 730 vuonna 2023.
Spangereidin kirkko

Spangereidin kirkko () on Lindesnesin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko 1100-luvulta.
Torolv Kandahl

Torolv Kandahl (17. elokuuta 1899 Austad – 6. maaliskuuta 1982 Oslo) oli norjalainen lehtimies ja Høyren poliitikko. Hän toimi Aftenpostenin päätoimittajana vuosina 1961–1970 ja oli kansanedustaja suurkäräjillä 1950–1953.
Gustava Kielland

Susanna Sophie Catharina Gustava Kielland (o.s. Blom; 6. maaliskuuta 1800 Kongsberg – 28. helmikuuta 1889 Skien) oli norjalainen runoilija ja pappilan emäntä, jolla oli suuri merkitys norjalaisten naisten lähetystyölle. Hänen Lyngdalissa perustamastaan yhdistyksestä tuli esikuva liikkeelle, johon kuului 1900-luvun alkuun mennessä noin 3 500 yhdistystä. Runoilijana Kielland muistetaan erityisesti "O Jul med din Glæde" -joululaulustaan.
Kathryn Newton

Kathryn Love Newton (s. 8. helmikuuta 1997 Orlando, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan päärooleistaan Louise Brooksina CBS:n komediasarjassa "Sinkkuisä Gary" (2008–2010), Abigail Carlsonina HBO:n mysteeridraamasarjassa "Big Little Lies" (2017–2019) ja Allie Pressmanina Netflixin teinidraamasarjassa "The Society " (2019).
Velux 5 Oceans Race

Velux 5 Oceans Race (aiemmin BOC Challenge ja Around Alone Race) oli vuosina 1982–2011 etappikilpailuna järjestetty yksinpurjehduskilpailu maapallon ympäri. Alkuperäinen sponsori oli sittemmin Linde AG:hen yhdistynyt brittiläinen teollisuuskaasujen valmistaja BCO. 
Vuosina 1998–99 ja 2002–03 kilpailu oli ilman yhtä suurta sponsoria ja sen toteutuminen oli pitkälti osallistujien itsensä hankkiman rahoituksen varassa. Kilpailun oikeudet oli kuitenkin hankkinut omalle yritykselleen entinen maailmanympäripurjehtija Sir Robin Knox-Johnston. Vuoden 2006 kilpailuun tukijaksi tuli tanskalainen rakennusalan yritys Velux.
Vuonna 2003 neljänneksi 60-jalkaisten luokassa sijoittunut Emma Richards oli ensimmäinen nainen ja nuorin ihminen, joka purjehti yksin maapallon ympäri.
Pernille Vermund

Ann Pernille Vermund Tvede (s. 3. joulukuuta 1975 Kööpenhamina) on tanskalainen liberaalin allianssin poliitikko ja kansankäräjäedustaja vuodesta 2019. Hän oli vuonna 2015 perustamassa Nye Borgerlige -puoluetta ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 2015–2023 ja 2023–2024. Tammikuussa 2024 puolueen eduskuntaryhmä lakkautettiin ja Vermund siirtyi liberaaliin allianssin. Hän on koulutukseltaan arkkitehti.
International Society for Orthodox Church Music

International Society for Orthodox Church Music (ISOCM; Kansainvälinen ortodoksisen kirkkomusiikin seura) on kesäkuussa 2005 Joensuussa ensimmäisen kansainvälisen ortodoksisen kirkkomusiikin konferenssin yhteydessä perustettu järjestö. Sen tarkoituksia ovat yhteydenpito, tiedonjako, kansainvälisten konferenssien järjestäminen ja julkaisutoiminta.
International Society for Orthodox Church Musicin perusti kansainvälinen muusikoiden ja tutkijoiden ryhmä. Se julkaisee vertaisarvioitua kirkkomusiikin tutkimuksen julkaisua "Journal of the International Society for Orthodox Church Music". Järjestön tieteellisiä ja taiteellisia konferensseja ja symposiumeja on järjestetty Suomen lisäksi myös Tšekissä ja Yhdysvalloissa. Vuonna 2023 valitussa järjestön hallituksessa puheenjohtajana toimi Ivan Moody (k. 2024) ja varapuheenjohtajaksi valittiin Maria Takala-Roszczenko.
Lasse Lenkkeri

Lasse Petteri Lenkkeri (s. 8. helmikuuta 1946 Perniö) on suomalainen yrittäjä ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Lasse Lenkkeri syntyi autoilija Onni Aleksander Lenkkerin ja Kerttu Elsiina Lehtosen perheeseen. Hän avioitui 1969 Marja-Liisa Hovin kanssa. Kansakoulun käynyt Lenkkeri oli Ristiniemi Oy:n palveluksessa vuoteen1970, Toiminimi Lasse Lenkkerin haltija 1970–1996 sekä Haminan Veistosaha Oy:n toimitusjohtaja 1986–1997 ja yhtiön hallituksen puheenjohtaja. Hän on ollut myös Hillon Paketointi Oy:n, Lenkkeri Oy:n, Havesa Timber Oy ja Havesa Components Oy:n hallitusten puheenjohtaja. Haminan kaupunginvaltuuston jäsen Lenkkeri oli 2001–2004 ja kaupunginhallituksen jäsen 2001–2002. Hänellä on ollut myös muita luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Lenkkeri sai 2006.
Lenkkeri

Lenkkeri on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Hou Yu-ih

Hou Yu-ih (; s. 7. kesäkuuta 1957 Puzi, Chiayin piirikunta) on taiwanilainen Kuomintangin poliitikko.
Hou valmistui Taiwanin poliisiyliopistosta ja aloitti uransa poliisin palveluksessa vuonna 1980. Hän toimi Taiwanin poliisin pääjohtajana vuosina 2006–2008. Tämän jälkeen hän oli Taiwanin poliisiyliopiston puheenjohtaja. Poliisiurallaan Hou tuli tunnetuksi useiden suurta näkyvyyttä saavuttaneiden rikostapausten tutkinnasta. Näihin kuului Chen Chin-hsingin rikosvyyhti, joka johti eteläafrikkalaisen diplomaatin ottamiseen panttivangiksi perheineen.
Hou aloitti poliittisen uransa vuonna 2010, jolloin hänestä tuli Uuden-Taipein varapormestari Eric Chun kutsusta. Vuonna 2018 ja jälleen vuonna 2022 Hou valittiin Uuden-Taipein pormestariksi. Hän oli Taiwanin presidentinvaalissa 2024 Lai Ching-ten vastaehdokas. Hou kampanjoi sodan ja rauhan teemoilla. Hän on vuoden 1992 konsensuksen puolestapuhuja; vuoden 1992 konsensus viittaa Kuomintangin ja Kiinan kommunistisen puolueen yhteisymmärrykseen siitä, että sekä Kiinan että Taiwanin mukaan on vain yksi Kiina, vaikkakin Taiwaninsalmen eri puolilla eri tavoin tulkittuina. Hou on myös puhunut Kiinan vuonna 2013 ehdottaman kauppasopimuksen (CSSTA) hyväksynnän puolesta. Kauppasopimuksen hyväksymisen esti aikoinaan Opiskelijoiden auringonkukkaliikkeen laajamittainen mielenosoittaminen. Hou on kannattanut ankaraa suhtautumista rikollisuuteen ja kuolemanrangaistuksen säilyttämistä. Häntä on kritisoitu toiminnastaan autoritaarisen hallinnon aikoina; hän vastasi vuonna 1989 yrityksestä pidättää demokratia-aktivisti Cheng Nan-jung, joka sitten päätyi polttoitsemurhaan.
Houn ensimmäinen poika kuoli tulipalossa vuonna 1992.
Kiinan sotilastukikohta Djiboutissa

Kiinan sotilastukikohta Djiboutissa on Kiinan Kansan vapautusarmeijan sotilastukikohta, joka sijaitsee Afrikan sarven alueella Djiboutissa. Tukikohta on Kiinan ensimmäinen ulkomaille rakentama tukikohta. Englanniksi tukikohdasta käytetään yleensä nimeä "People's Liberation Army Support Base" eli suomeksi "Kansan vapautusarmeijan huoltotukikohta", mikä viittaa tukikohdan viralliseen tarkoitukseen huoltojoukkojen logistisena alueena.
Historia.
Kiina aloitti vuonna 2015 neuvottelut sotilastukikohdan avaamisesta Djiboutiin. Neuvottelut päättyivät tammikuussa 2016. Djibouti myönsi Kiinalle luvan sotilastukikohdan rakentamiselle meren äärelle. Rakennustyöt aloitettiin maaliskuussa 2016. Tukikohta avattiin virallisesti 1. elokuuta 2017, kun sinne oli saapunut henkilöstöä laivoilla Kiinasta.
Infrastruktuuri.
Tukikohta on kooltaan 0,5 neliökilometriä, ja sitä miehittää parituhatta henkeä. Alue on raskaasti linnoitettu, ja siellä on suuria maanalaisia tiloja ja sotilassairaala. Satelliittikuvien perusteella tukikohdassa on lyhyt, 400 metrinen, kiitotie, suuri helikopteriasemataso ja lennonjohtotorni. Vuonna 2019 valmistui yli 330 metriä pitkä laivastolaituri, johon mahtuu useita sotalaivoja. 
Käyttötarkoitus ja politiikka.
Tukikohta on Kiinan ensimmäinen sen oman alueen ulkopuolella. Kiina on kertonut tukikohdan käyttötarkoitukseksi pääosin armeijan logistiikan ja alueella suorittamansa rauhanturvaamisen, merirosvoudentorjunnan ja humanitaarisen avun tukemisen.
Länsimaissa on arvioitu, että Kiina hakee tukikohdallaan samanlaista sotilaallista jalansijaa alueella kuin Yhdysvalloilla ja sen liittolaisilla on ollut jo kauan. Kiina näkee tukikohdan tukevan lakejaan ulkomailla asuvien kansalaistensa ja rakentamansa infrastruktuurin puolustamisesta. Kiina on rakennuttanut erilaisilla yhteistyösopimuksilla (Vyö ja tie -hanke) Afrikan maihin paljon infrastruktuuria. Tukikohta voisi myös olla hyödyllinen esimerkiksi tilanteessa, jossa epävakaalta alueelta pitää evakuoida runsaasti kansalaisia. Kiina kuitenkin välttää termejä "sotilastukikohta" tai "laivastotukikohta" ja puhuu mielummin huolto- tai logistiikkatiloista.
Pienessä Djiboutissa sijaitsee strategisen sijaintinsa takia useiden maiden tukikohtia, joista suurin on Yhdysvaltojen Camp Lemonnier. Yhdysvalloille ja sen liittolaisille Djibouti on tärkeä tukikohta Afrikan ja Lähi-idän alueella tapahtuvien sotatoimien tukemiseen.
Alueella onkin ollut jännitteitä suurvaltojen armeijoiden välillä. Vuonna 2018 Yhdysvallat ohjeisti lentäjiään varomaan kiinalaisten lasereita, joilla on sen mukaan yritetty vahingoittaa amerikkalaisia lentäjiä. Kiina taas on syyttänyt Yhdysvaltoja tukikohtansa vakoilusta ilmasta.
Koo Kwang-ming

Koo Kwang-ming (; 1926 Taipei – 27. helmikuuta 2023 Taipei) oli taiwanilainen poliittinen vaikuttaja ja itsenäisyysliikkeen aktivisti.
Koo oli merkittävän liikemies Koo Hsien-jungin nuorin poika. Myös hänen veljestään Koo Chen-fusta tuli vaikutusvaltainen. Koo aloitti opiskelun Taiwanin kansallisen yliopiston politiikan tutkimuksen laitoksella vuonna 1947. Hän lähti Taiwanilta poliisin kukistettua opiskelijoiden mielenosoituksen vuonna 1949. Ollessaan Hongkongissa Koo kuuli poliisin etsineen häntä kotoaan ja sai perheenjäseniltään kehotuksen olla palaamatta Taiwanille. Hän asettui ensimmäisen vaimonsa kanssa Japaniin, jossa asui yli kahdenkymmenen vuoden ajan. Koo toimitti rahoitusta poliittisille aktivisteille ja oli mukana perustamassa World United Formosans for Independencen Japanin-haaraa. Vuonna 1972 hän sai kutsun salaiseen tapaamiseen pääministeri Tšiang Tšing-kuon kanssa. Tässä yhteydessä hän vaati hallitusta antamaan tilaa paikallisille oppositiopuolueille ja hylkäämään harhaisena pitämänsä unelman Kiinan koko alueen saamisesta Kuomintangin hallintaan.
Koo palasi Taiwanille vuonna 1975. Hän piti tärkeämpänä itsenäisyyden ajamista Taiwanin sisällä kuin kansainvälistä aktiivisuutta. Koo perusti suuren kalastusyhtiön, jota johti samanaikaisesti poliittisen aktivisminsa kanssa. Hän perusti eri järjestöjä, kuten Taiwan New Constitution Foundationin. Koo kannatti Taiwanin valtiollisen aseman normalisoimista ja ajoi perustuslakiuudistusta, jonka myötä Kiinaa ja Taiwania ei enää pidettäisi muodollisesti yhtenä maana. Hän toimi epävirallisena lähettiläänä Taiwanin ja Japanin välillä maiden diplomaattisuhteiden katkettua. Koo kuului Demokraattiseen edistyspuolueeseen ja toimi neuvonantajana siitä valituille presidenteille Chen Shui-bianille ja Tsai Ing-wenille.
Maaliskuussa 2022 Koo teki ukrainalaisten auttamiseksi miljoonan Yhdysvaltain dollarin lahjoituksen. Hän kuoli helmikuussa 2023 Taipein veteraanien yleissairaalassa.
Mullin

Mullin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Minea Lång

Minea Lång (s. 1995) on suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Lång on valmistunut Tampereen yliopistosta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2021. 
Lång on näytellyt muun muassa Fian roolin Johanna Vuoksenmaan sarjassa Hormonit!.
Hormonit!

Hormonit! on Johanna Vuoksenmaan ohjaama ja käsikirjoittama kahdeksanosainen draamakomediasarja. Sarjan on tuottanut Dionysos Films Yleisradiolle. Sarjan ensi-ilta Yle Areenalla oli 1. syyskuuta 2023 ja Yle TV1:llä 3. syyskuuta 2023. Toinen kahdeksanosainen tuotantokausi julkaistiin Yle Areenassa 4. syyskuuta 2025 ja Yle TV1:llä 7. syyskuuta 2025. 
Juoni.
Sarja kertoo gynekologi Elenasta (Karoliina Blackburn) ja julkkispsykologi Patrikista (Robin Svartström) ja odottamattomasta rakkaudesta "elämän taittokohdassa" vaihdevuosien kynnyksellä. Sarjan keskiössä on vaihdevuosien ja hormonien vaikutukset päähenkilöiden elämään ja suhteeseen. Jokaisessa jaksossa käsitellään yhtä tai useampaa hormonia ja niiden aiheuttamia oireita käyvät läpi Elenan ja Patrikin lisäksi heidän aikuiset lapsensa ja muu laajennettu perhe.
Transpadaaninen tasavalta

Transpadaaninen tasavalta on Napoleon Bonaparten 1796 Lodin taistelun jälkeen Pojoen (lat. Padus) "tuolle" ("trans)" eli pohjoispuolelle perustama valtio, joka käsitti Itävallan Lombardian. Vuonna 1797 siitä ja Cispadaanisesta tasavallasta muodostettiin Cisalppinen tasavalta.
Emilia Neuvonen

Emilia Neuvonen, (s. 1985, Sambia) on suomalainen näyttelijä, musiikintekijä ja malli. Neuvonen säveltää ja sanoittaa myös musiikkia artistinimellä Emilianne. 
Elämä ja ura.
Sambiassa syntynyt Neuvonen adoptoitiin Suomeen kaksivuotiaana. Hän on viettänyt lapsuutensa Kuopiossa ja Lohjalla. 
Neuvonen on näytellyt aikuista Ujuni Ahmedia Kansallisteatterin näytelmässä "Tytöille, jotka ajattelevat olevansa yksin." Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa Hormonit!, Harjunpää ja Ivalo. 
Neuvonen on juontanut nuorten ohjelma Wintteriä Yle TV1:llä yhdessä Juuso Pekkisen kanssa.
Vaarallisen esineen hallussapito

Vaarallisen esineen hallussapito on Suomen rikoslain 41 luvun 5 pykälässä määritelty rikos, jossa henkilö kantaa mukanaan yleisellä paikalla tai julkisessa kulkuneuvossa vaarallisena pidettävää esinettä. Vaaralliseksi esineeksi voidaan laskea stiletti, nyrkkirauta, heittotähdet tai naamioitu teräase. Myöskin teleskooppipatukka lasketaan vaaralliseksi esineeksi, paitsi jos omistajana on laissa tarkoitettu vartioimisliike. Vaarallisen esineen hallussapidosta voidaan tuomita sakkorangaistukseen tai enimmillään yhdeksi vuodeksi vankeuteen.Vaarallisten esineiden keräily esimerkiksi historiallisten tai taiteellisten syiden takia on sallittu. Historiallisella syyllä tarkoitetaan esimerkiksi esinettä, jolla on yhteyksiä historialliseen henkilöön tai tapahtumaan. Tällä hetkellä on olemassa lakiesitys, jonka mukaan vaarallisen esineen hallussapidosta voidaan tuomita sakkorangaistukseen tai enimmillään kahdeksi vuodeksi vankeuteen.
Jens Peter Trap

Jens Peter (J. P.) Trap (1810–1885) oli tanskalainen kabinettisihteeri ja topografinen kirjailija. Hän oli vuodesta 1857 kabinettisihteeri. Hän julkaisi Tanskaa käsittelevän ansiokkaan tilastollis-topografisen kuvauksen:"Statistisk-topografisk Beskrivelse af kongeriget Danmark" (1856–1859) ja samannimisen teoksen Slesvigistä.
Tšiang Kai-šekin ritarikunta

Tšiang Kai-šekin ritarikunta () on taiwanilainen ritarikunta. Se perustettiin 11. tammikuuta 1980. Sitä myönnetään tunnustuksena henkilöille, jotka ovat ansioituneet kansan kolmen periaatteen toteuttamisen, kommunismin kumoamisen, kiinalaisen kulttuurin rehabilitoimisen tai demokraattisen perustuslain toteuttamisen saralla. Kunnianosoitusta jakaa lähtökohtaisesti maan presidentti.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
BERECin tukivirasto

BERECin tukivirasto eli BEREC-virasto on Euroopan unionin erillisvirasto, jonka tarkoitus on varmistaa sähköistä viestintää koskevan lainsäädännön johdonmukaista soveltamista Euroopan unionissa.
Euroopan koulutussäätiö

Euroopan koulutussäätiö on Euroopan unionin erillisvirasto, jonka tarkoitus on tukea Euroopan unionin kumppanimaita niiden koulutusjärjestelmien uudistamisessa.
Euroopan työviranomainen

Euroopan työviranomainen on Euroopan unionin erillisvirasto, jonka tarkoitus on valvoa, että työvoiman liikkuvuutta ja sosiaaliturvaa koskevia EU-sääntöjä noudatetaan Euroopan unionissa asianmukaisesti.
Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen

Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen on Euroopan unionin erillisvirasto, jonka tarkoitus on antaa Euroopan unionin toimielimille tehokkaan ja vakaan finanssijärjestelmän ylläpitämiseen liittyvää neuvontaa.
Yhteisön kasvilajikevirasto

Yhteisön kasvilajikevirasto on Euroopan unionin erillisvirasto, jonka tarkoitus myöntää teollis- ja tekijänoikeuksia uusien kasvilajien kehittäjille Euroopan unionissa.
Euroopan unionin turvallisuusalan tutkimuslaitos

Euroopan unionin turvallisuusalan tutkimuslaitos on Euroopan unionin erillisvirasto, jonka tarkoitus on analysoida ulko-, turvallisuus- ja puolustuspoliittisia kysymyksiä.
Euroopan innovaationeuvoston ja pk-yritysasioiden toimeenpanovirasto

Euroopan innovaationeuvoston ja pk-yritysasioiden toimeenpanovirasto (EISMEA) on Euroopan komission toimeenpanovirasto, jonka tarkoitus on hallinnoida pienyritysten kilpailukykyä tukevia EU-ohjelmia ja tutkimus-, ympäristö-, energia- ja kalastusalan ohjelmia.
Euroopan koulutuksen ja kulttuurin toimeenpanovirasto

Euroopan koulutuksen ja kulttuurin toimeenpanovirasto (EACEA) on Euroopan komission toimeenpanovirasto, jonka tarkoitus on hallinnoida seuraavien alojen EU-rahoitusohjelmia: koulutus, kulttuuri, audiovisuaaliala, urheilu, kansalaisuus ja vapaaehtoispalvelu.
Euroopan terveys- ja digitaaliasioiden toimeenpanovirasto

Euroopan koulutuksen ja kulttuurin toimeenpanovirasto (HaDEA) on Euroopan komission toimeenpanovirasto, jonka tarkoitus on vastata Euroopan komission tavoitteeseen auttaa rakentamaan covid-19-pandemian jälkeistä Eurooppaa, joka on aiempaa vihreämpi, digitaalisempi, kestävämpi sekä nykyisistä ja tulevista haasteista paremmin selviytyvä.
Euroopan tutkimuksen toimeenpanovirasto

Euroopan tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA) on Euroopan komission toimeenpanovirasto, jonka tarkoitus on toimia tutkimuksen ja innovoinnin rahoituselimenä. Se hallinnoi EU:n tutkimusapurahoja.
Euroopan ilmasto-, infrastruktuuri- ja ympäristöasioiden toimeenpanovirasto

Euroopan ilmasto-, infrastruktuuri- ja ympäristöasioiden toimeenpanovirasto (CINEA) on Euroopan unionin toimeenpanovirasto, jonka tarkoitus on hallinnoida Euroopan komission ohjelmia, joilla edistetään hiilestä irtautumista ja kestävää kasvua.
Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanovirasto

Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanovirasto (ERCEA) on Euroopan komission toimeenpanovirasto, jonka tarkoitus on hallinnoida Euroopan unionin tutkimusohjelmia.
Polyakryylinitriili

Polyakryylinitriili eli PAN on polymeeri, jonka pääasiallinen monomeeri on akryylinitriili. Sillä on useita käyttökohteita erityisesti kuituina.
Ominaisuudet.
Polyakryylinitriilin molekyylimassa on tavallisesti 15 000–250 000 g/mol. Sen sulamispiste on noin 317 °C, mutta se alkaa hajota kuumennettaessa ennen sitä. Lasisiirtymälämpötila on 84–99 °C. Polyakryylinitriilin pitkät poolittomat hiilivetyketjut ja toisaalta hyvin pooliset ja vetysidoksia muodostavat nitriiliryhmät aiheuttavat sen, että se liukenee huonosti moniin orgaanisiin liuottimiin. Se ei liukene esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin tai hiilivetyihin. Dimetyyliformamidi, dimetyyliasetamidi ja dimetyylisulfoksidi ovat tavallisimmat liuottimet. Se kestää hyvin monien kemikaalien vaikutusta mutta reagoi erityisesti väkevien happojen kanssa. Aineen kiteisyysaste on 19–60 % ja tiheys 1,11–1,14 g/cm3. Polyakryylinitriili kuidut ovat suhteellisen joustavia, mutta mekaanisia ominaisuuksia ja värjäytyvyyttä voidaan parantaa komonomeereillä.
Valmistus ja käyttö.
Polyakryylinitriiliä valmistetaan akryylinitriilistä radikaalipolymeroinnilla. Reaktio tapahtuu hieman happamissa oloissa 40–50 °C:n lämpötilassa. Radikaali-initiaattoreina käytetään esimerkiksi vetyperoksidia, bentsoyyliperoksidi tai atsobisisobutyronitriiliä. Polymeerin ainoa monomeeri voi olla akryylinitriili, mutta useimmiten mukana on 10–15 prosenttia jotain toista monomeeriä, kuten styreeniä, akryyliamidia, akryylihappoa, akrylaattiestereitä, vinyyliasetaattia tai vinyylipyridiiniä. Kuituja, joissa akryylinitriiliä on 50–85 prosenttia, kutsutaan modakryyliksi.
Polyakryylinitriilistä valmistetaan kuituja esimerkiksi suodattimiin, teollisuuden linjastoihin sekä kankaisiin ja muihin tekstiileihin. Kuidut valmistetaan liuoksesta suulakekehruulla ja kuivataan. Polyakryylinitriilikalvoja käytetään laminoitujen pakkausten valmistamiseen. Suurin osa hiilikuidusta tuotetaan polyakryylinitriilistä. Polyakryylinitriilikuidut kuumennetaan pyrolyysilämpötilaan 1 000–2 000 °C, jolloin ne hajoavat hiileksi ja muodostavat hiilikuituja.
Euratomin hankintakeskus

Euratomin hankintakeskus (ESA) on Euratomin virasto, jonka tarkoitus on varmistaa ydinmateriaalien säännölliset ja turvalliset toimitukset kaikille niiden käyttäjille Euroopan unionissa.
Fusion for Energy -yhteisyritys

Fusion for Energy -yhteisyritys on Euratomin virasto, jonka tehtävä on vastata Euroopan unionin osuudesta ITER-fuusioenergiahankkeessa ja johtaa Japanin kanssa tehtävää yhteistyötä fuusioenergiaan liittyvissä tutkimus- ja kehityshankkeissa.
Tero Mustonen

Tero Mustonen (s. 1976 Tampere) on suomalainen tutkija, kalastaja ja filosofian tohtori. Mustonen on Itä-Suomen yliopiston maantieteen ja historian laitoksen dosentti. 
Koulutus ja ura.
Mustonen on väitteli filosofian tohtoriksi Itä-Suomen yliopistosta vuonna 2009. Hänen väitöskirjansa titteli oli "Karhun väen ajast-aikojen avartuva avara: Paikallisen tiedon olemukset, tulkinnnat, jatkuvuudet ja katkeamiset kolmessa luontaistalousyhteisössä arktisen ilmastonmuutoksen viitekehyksessä."
Hän toimi vuosina 1999–2004 Tampereen ammattikorkeakoulussa ympäristötekniikan opettajana. Mustonen perusti palkitun Lumimuutos-osuuskunnan yhdessä vaimonsa kanssa työskennellessään TAMK:ssa.
Mustonen oli yksi YK:n ilmastopaneeli IPCC:n kuudennen seurantaraportin pääkirjoittajista. Mustonen valittiin pääkirjoittajaksi lähes 3 000 tutkijan joukosta. Hän on toinen IPCC:n ilmastoraportin pääkirjoittajaksi valittu suomalainen tutkija Ilmatieteen laitoksen apulaisprofessori Annalea Lohilan ohella. Mustosen vastuulla olivat raportin Eurooppaa ja arktisia alueita käsittelevä osiot.
Lumimuutos-osuuskunta.
Lumimuutos-osuuskunta sai alkunsa vuonna 2000 Tampereen ammattikorkeakoulun hankkeena, jonka tarkoituksena oli edistää yhteistyötä pohjoisten alkuperäiskansojen kanssa ja kerätä havaintoja pohjoisten alueiden ympäristömuutoksista. Hankkeen päätyttyä vuonna 2005 perustettiin osuuskunta Lumimuutos. 
Osuuskunnan näkyvimpänä toimintamuotona on ennallistaminen. Osuuskunnan työntekijät ja yhteistyökumppanit suunnittelevat ja toteuttavat muun muassa soiden ennallistamisia ja vesistönsuojelukosteikkoja. Vuoteen 2022 mennessä osuuskunta oli ennallistanut yli 50 kohdetta, joilla oli vaikutuksia noin 31 000 hehtaarin alueelle.
Osuuskunnan toinen toimintamuoto on kalastus, kuten hoitokalastus sekä kalan jalostaminen. Lisäksi Lumimuutos tekee työtä kulttuuriperinteen parissa. Lumimuutos tunnetaan myös arktisesta tutkimustyöstään, kuten hiilimittauksista, joita se tekee yhteistyössä tutkimuslaitosten kanssa.
Lumimuutoksen budjetti on yli 2 miljoonaa euroa. Suojelutyötä rahoittavat muun muassa Finnair sekä Koneen, Nesslingin ja Googlen säätiöt. Toimintaa rahoitetaan myös kalastuksella. Osuuskunta työllistää verkkosivujensa mukaan vuodenajasta tai tarpeesta riippuen 13–30 henkeä. Ulkomailla, esimerkiksi Nigeriassa, Venäjällä, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa, toimii parisataa järjestön koordinaattoria ja kumppania.
Tunnustuksia ja palkintoja.
Goldman-palkinto.
Mustoselle myönnettiin ensimmäisenä suomalaisena Goldman-palkinto huhtikuussa 2023. Palkintoa kutsutaan ”vihreäksi Nobeliksi” ja sen sanotaan olevan maailman merkittävin ympäristöpalkinto. Mustonen sai palkinnon Lumimuutos-osuuskunnan tekemästä ennaltamistyöstä ilmastonmuutoksen ja luontokadon torjumiseksi. Richard ja Rhoda Goldmanin vuonna 1989 perustama Goldman Environmental Prize -palkinto myönnetään vuosittain merkittäville ruohonjuuritason ympäristötoimijoille. Palkinnon arvo on noin 180 000 euroa (200 000 dollaria).
St Andrewsin ympäristöpalkinto.
Vuonna 2022 Lumimuutos-osuuskunnalle myönnettiin St Andrewsin ympäristöpalkinto. 100 000 euron arvoisen palkinnon jakaa skotlantilainen St Andrewsin yliopisto.
Vuorensyrjänkallion tuulivoimapuisto

Vuorensyrjänkallion tuulivoimapuisto on Etelä-Pohjanmaalla Kauhavalla Oravan Vuorensyrjänvuorella sijaitseva tuulivoimapuisto, jonka kapasiteetti on 0,5 megawattia. Voimalat on rakentanut, ne omistaa ja myös operoi HP Energia Oy.
Yleistä.
Oravan kylä sijaitsee Kauhavan eteläosissa lähellä Lapuan vastaista kuntarajaa. Vuorensyrjänvuori kohoaa 25 metriä ympäröivää tasankoa ylemmäksi ja sen kallioinen luoteisreuna sopii tuulivoimalaille hyvin. Vaikka voimalaitokset on pystytetty jo vuonna 2010, ei niitä ole lisätty Karttapaikan verkkopalveluun. Niiden tarkka paikka on määritetty toisesta lähteestä. Voimalat sijaitsevat yli 80 metrin korkeudella mpy.
Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Miconin valmistamaa M530-mallia, jonka napakorkeus on tavallisesti 30 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 26 metriä, ja jonka kapasiteetti on 250 kilowattia eli 0,25 megawattia.
Historiaa.
Micon valmisti omia tuulivoimalaitoksiaan vuosina 1983–1997, jonka jälkeen se fuusioitui Nordtankin "NEG":n kanssa. Yhtiötä kutsuttiin tämän jälkeen NEG Miconiksi ja voimaloiden tyyppimerkinnässä esiintyi kirjaimet "NM". Käytettynä ostetut tuulivoimalat alkoivat tuottaa sähköä Kauhavalla viimeistään kesäkuussa 2010.
Paavo Poutiainen

Paavo Poutiainen -nimisiä suomalaisia henkilöitä ovat:
Reg E. Cathey

Reginald Eurias Cathey (18. elokuuta 1958 Huntsville, Alabama – 9. helmikuuta 2018 New York, New York), tunnetiin nimellä Reg E. Cathey, oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa "Langalla", "Kylmä rinki", "Square One Television" ja "House of Cards", josta hän sai yhden parhaan draamasarjan vierailevan miesnäyttelijän Primetime Emmy -palkinnon sekä kaksi ehdokkuutta.
Cathey on myös esiintynyt muun muassa elokuvissa "Syntynyt 4. heinäkuuta", "The Mask – naamio", "Isku Kolumbiaan", "Seitsemän", "Amerikan Psyko", "S.W.A.T.", "The Machinist" ja "Fantastic Four" sekä televisiosarjoissa "", "Lights Out", "Banshee", "Outcast" ja "Luke Cage".
Cathey menehtyi kotonaan New Yorkissa 9. helmikuuta 2018, ollessaan 59-vuotias. Aiemmin hänellä todettiin keuhkosyöpä.
Ševtšenkon piiri (täsmennyssivu)

Ševtšenkon piiri on useiden ukrainalaisten kaupunkien suuralueiden nimi. Nimi tulee kansallisrunoilija Taras Ševtšenkolta.
Better Homes and Gardens

Better Homes and Gardens on Yhdysvalloissa kuukausittain ilmestyvä puutarhanhoitoa käsittelevä aikakauslehti. Se on maan kolmanneksi suurilevikkisin lehti.
Vuonna 2022 lehden levikki oli 7,6 miljoonaa. Kaksi laajalevikkisempää lehteä ovat eläkeläisten AARP-järjestön jäsenlehtiä.
Lehden perusti vuonna 1922 nimellä "Fruit, Garden and Home" Edwin T. Meredith, joka oli toiminut Woodrow Wilsonin hallinnossa Yhdysvaltain maatalousministerinä.
Lehteä julkaisi Meredith Corporation, vuodesta 2021 IAC-yhtiön Dotdash Meredith.
Oodi Kiinan tasavallalle

Oodi Kiinan tasavallalle () on Kiinan tasavallassa, eli Taiwanissa, tunnettu isänmaallinen laulu, joka keskittyy Kiinan luonnonkauneuteen sekä Taiwaniin sisällissodan jälkeen paenneiden kiinalaisten kaipuuseen.
Laulun säveltäjä on Liu Chia-chang, jota CTV-kanavan johto pyysi vuonna 1978 tekemään surua ja vihaa käsittelevän laulun. Nämä tunteet kumpusivat siitä, kun Yhdysvallat ja Taiwan katkaisivat diplomaattiset suhteet samana vuonna.
Thor Explorations

Thor Explorations on kanadalainen kaivosyhtiö, joka tuottaa kultaa noin 85 000–95 000 unssia vuodessa. Se on listattu Toronton pörssiin sivulistalle ja Lontoon pörssin AIM-listalle. Thor Explorationsin varoihin kuuluvat nigerialainen kultakaivos Segilola sekä senegalilainen kaivosprojekti Douta. Thor ryhtyi rakentaa Segilolaa Nigeriassa helmikuussa 2020 ja oli saanut rahoituksen African Finance Corporationilta. Segilola oli ensimmäinen nigerialainen kultakaivos. Segilolan ensimmäinen kullanvalanta tapahtui heinäkuun lopussa 2021.
Viidakkotaru

Viidakkotaru ("En djungelsaga") on ruotsalaisen Arne Sucksdorffin käsikirjoittama ja ohjaama pitkä puolidokumentaarinen draamaelokuva vuodelta 1957. Se kertoo Intian syrjäiseen alkuperäiskansaan kuuluvan teinipojan ja leopardinpennun keskinäisestä suhteesta.
"Elanto"-lehdessä kriitikko kehui elokuvan upeaa laajakangasmuotoista värikuvausta ja Ravi Shankarin musiikkia, mutta moitti kömpelöä ja teennäistä käsikirjoitusta joka herättää epäilyksiä tarinan ja henkilöhahmojen aitoudesta. "Helsingin Sanomat" taas piti juuri luontevasta ja luotettavan tuntuisesta tavasta kuvata viidakkoheimon tapoja. Myös kuvausta kehuttiin ja elokuvaa suositeltiin 10 vuotta täyttäneille lapsille.
Kommuna

Kommuna on Venäjän laivaston pelastusalus, joka on sijoitettu Mustanmeren laivastoon. 
Valmistus.
Alus tilattiin Pietarista Putilovin telakalta. Se laskettiin vesille 17. marraskuuta 1913 ja otettiin 1915 palvelukseen sukellusveneiden emälaivana nimellä "Volhov".
Palvelus.
Palvelukseenoton jälkeen alus liitettiin Itämeren laivaston sukellusveneprikaatiin. Aluksen varastoissa oli 50 tonnia polttoainetta, tusina torpedoja, minkä lisäksi siinä oli tilat 50–60 miehelle. Sitä käytettiin myös pelastusaluksena nostamaan uponneita aluksia ja lentokoneita. Alus nimettiin uudelleen "Kommunaksi" vallankumouksen jälkeen vuonna 1922.
Huhti-elokuussa 1928 aluksella nostettiin vuonna 1919 uponnut Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene "HMS L-55". Se nosti 1933 Neuvostoliiton laivaston sukellusvene "Rabotsin", joka oli uponnut 22. toukokuuta 1931 Suomenlahdella. Nostettu hylky romutettiin.
Toisessa maailmansodassa alus oli Leningradissa piirityksen aikaan ja kärsi vaurioita pommituksista. Se peruskorjattiin 1950-luvun alussa Alankomaissa ja siirrettiin 1967 Mustallemerelle, missä sitä käytettiin syvänmeren tutkimussukellusveneiden, kuten "AS-6 Poisk-2:n", emälaivana. Alus poistettiin palveluksesta 1980-luvun lopulla, jolloin se piti siirtää Venäjän tiedeakatemialle. Suunnitelma ei kuitenkaan toteutunut. Sittemmin se korjattiin ja otettiin uudelleen palvelukseen laivaston pelastusaluksena.
Franz Josef Ruprecht

Franz Josef (Ivanovitš) Ruprecht (1814–1870) oli itävaltalais-böömiläinen kasvitieteilijä ja lääkäri.
Hän muutti Itävallan keisarikunnan Prahasta Venäjälle Pietariin vuonna 1839, missä teki kasvitieteellisen uransa Venäjän tiedeakatemiassa. Ruprecht kartoitti 1840-luvulta alkaen Uralvuoriston takaisen Siperin kasvistoa ja 1850-luvulla tutkimusalue laajeni yhteistyössä Karl Maksimovitšin kanssa Amuriin. Toinen Ruprechtin päätyö oli Pietarin alueen kasvio "Flora Ingrica" (1. osa vuonna 1860).
Ruprechtin julkaisemat taksonit tunnetaan auktorilyhenteestä Rupr. Hänen ensimmäisenä kuvaamia uusia lajeja ovat esimerkiksi amurinhappomarja, amurinlehmus, amurinviini, dahurianlehtikuusi, idänkorkkipuu, korallipihlaja, mantsuriansaarni, siperianjasmike, siperianpensasleppä, tiensaninkuusi, tuohituomi ja vienokirsikka.
Mika Piispa

Mika Piispa (s. 1972) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt näyttelijänä Lahden kaupunginteatterissa ja useissa muissa teattereissa.
Ura.
Mika Piispa on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri. Hän on ollut vuodesta 2002 Nälkäteatterin jäsen ja työskennellyt Lahden kaupunginteatterin näyttelijänä 2007–2012. Lisäksi hän on työskennellyt muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa.
Piispan teatterirooleja ovat olleet muun muassa Luigi ("Ei makseta ei makseta"), Jallu ("Viisas neitsyt") ja Olavi ("Pesärikko"). Hän on näytellyt useita rooleja komedioissa "Varasto" ja "Mielensäpahoittajan Suomi". Televisiossa Piispa on näytellyt kahdeksanosaisessa komediasarjassa "Testosteriili" (2011) ja eräissä muissa tuotannoissa.
Bad Feminist

Bad Feminist on yhdysvaltalaisen kirjailijan ja professorin Roxanne Gayn vuonna 2014 ilmestynyt esseekokoelma. Se käsittelee feminismiä ja monia vallalla olevia rotuun, sukupuoleen, seksuaalisuuteen ja identiteettiin liittyviä näkemyksiä. Kirja pääsi muun muassa "The New York Times" -lehden parhaiten myyneiden kirjojen listalle.
Like Kustannus julkaisi teoksen suomeksi vuonna 2017 Anu Partasen ja Koko Hubaran suomentamana.
Dotdash Meredith

Dotdash Meredith (aiemmin The Mining Company, About.com ja Dotdash) on yhdysvaltalainen mediayhtiö, joka julkaisee useita lehtiä ja verkkosivustoja. Yhtiö muodostui liikemies Barry Dillerin IAC:n (InterActiveCorp) About.comin, myöhemmin Dotdash ja Meredith Corporationilta ostettujen lehtien ja verkkosivustojen yhdistyessä.
Yhtiön perustana oli About.com-verkkosivusto, jonka perusti Scott Kurnit helmikuussa 1997 nimellä Mining Company (miningco.com). Verkkosivuston nimeksi tuli 1999 About.com.
Vuoden 2000 tienoilla About.com oli Internetin 7. suosituin sivusto 21 miljoonalla käyttäjällä kuukaudessa.
Syksyllä 2000 Primedia (joka oli julkaisi mm. Seventeen, Modern Bride, Automobile, American Baby ja New York -lehtiä) osti sivuston 690 miljoonalla osakevaihdolla.
Vuonna 2005 New York Times Company (Times Co.) osti About.comin 410 miljoonalla dollarilla. Googlen helmikuun 2011 ns. "Panda Update" -päivitys, jonka tavoite oli karsia hakukoneoptimointia ja roskasisältöä iski pahasti verkkosivustoon. Vuonna 2012 Times myi sen IAC:lle (joka omisti Match.com, Tinderin ja Daily Beastin) 300 miljoonalla. Maaliskuussa 2014 se oli Internetin 16. vierailluin sivusto. IAC uudisti sivuston mobiililaitteille sopivaksi, muttei saanut aikaan kasvua käyttäjämäärissä.
Vuonna 2017 IAC lakkautti About.com-verkkosivuston ja avasi sen uudelleen nimellä Dotdash. Samalla yhtiö sai uuden nimen. Siinä missä About.com oli kaikenkattava sivusto, Dotdashilla oli eri aiheisiin keskittynyneitä sivustoja: Verywell (terveys), The Balance (rahankäyttö), Thoughtco (oppiminen), Lifewire (teknologian käyttö). Idea oli sama kuin About.comille, sivustoilla oli tarkkoja ohjeita ja selityksiä eri aiheista.
Muita IAC:n sivustoja olivat OkCupid ja Vimeo.
Dotdash laajentui ostamalla Investopedian 2018.
Tammikuussa 2019 Dotdash osti Byrdie (kauneus) ja MyDomaine (naisten lifestyle) -sivustot Clique Brandsilta.
Toukokuussa 2019 Dotdash osti Brides.comin (häät) Condé Nastilta.
Syksyllä 2019 Dotdash osti Liquor.com -sivuston (alkoholi).
Helmikuussa 2020 se osti TreeHugger ja Mother Nature Network -sivustot (ympäristö).
Syksyllä 2020 se osti Simply Recipes ja Serious Eats -sivustot (ruokareseptit) Fexy Medialta.
Syksyllä 2021 Dotdash osti Meredith Corporationin lehdet ja verkkosivustot ja yhtiön toiminnot 2,7 miljardilla. Meredithin julkaisuja olivat mm. People, Better Homes and Gardens, Allrecipes, Southern Living, InStyle ja Real Simple.
Helmikuussa 2022 kuusi entistä Meredithin lehteä lakkautettiin ja ne jatkavat vain digitaalisina brändeinä: Entertainment Weekly, InStyle, EatingWell, Health, Parents ja People en Español.
Painetut lehdet.
Dotdash Meredithin suurimmat painetut lehdet levikkeineen vuoden 2021 lopussa:
No Rules

No Rules on suomalaisen Windows95manin 17. tammikuuta 2024 julkaistu musiikkikappale, joka on samalla hänen ensimmäinen singlensä. Kappaleessa on mukana Henri Piispanen. He voittivat kappaleella Uuden Musiikin Kilpailun 313 pisteellä, ja osallistuivat sillä vuoden 2024 Euroviisuihin. He sijoittuivat kilpailussa 19. sijalle saaden 7 pistettä ammattiraadeilta ja 31 yleisöltä.
”No Rules” julkaistiin vuoden 2024 UMK-ehdokkaista viidentenä. Kappaleen ovat kirjoittaneet Teemu Keisteri, Henri Piispanen ja Jussi Roine.
Tytöille, jotka ajattelevat olevansa yksin

Tytöille, jotka ajattelevat olevansa yksin on Ujuni Ahmedin ja Elina Hirvosen kirjoittajama kirja ja siihen perustuva näytelmä. Kirja julkaistiin vuonna 2022 ja se kertoo Ahmedin kokemuksista maahanmuuttajana Suomessa. Kirjan julkaisi WSOY.
Teokseen pohjautuva samanniminen näytelmä sai ensi-iltansa Suomen Kansallisteatterin Suurella näyttämöllä 21.9.2023. Näytelmän on ohjannut ja dramatisoinut Satu Linnapuomi, ja sen pääosissa nähdään Safiya Abukar ja Emilia Neuvonen.
Helsingin Sanomat kutsui näytelmää "syksyn teatteritapaukseksi" ja antoi sille täydet viisi tähteä.
Aiheesta muualla.
Tytöille, jotka ajattelevat olevansa yksin - Kansallisteatterin sivuilla
Saša Lukić

Saša Lukić (, s. 13. elokuuta 1996 Šabac, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Vuodesta 2018 lähtien hän on pelannut Serbian A-maajoukkueessa.
Seurajoukkueura.
Lukić aloitti jalkapallouransa kotikaupunkinsa Šabacin POFK Savaciumissa. Hän liittyi vuonna 2009 Partizanin junioriakatemiaan.
Kauden 2013–2014 Lukić pelasi lainalla Serbian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Teleoptikissa, jossa hän pelasi 21 ottelua ja teki kolme maalia. Ensiesiintymisensä Partizanin edustusjoukkueessa Lukić teki 16. toukokuuta 2015 Serbian Superliigassa Novi Pazaria vastaan.
Kaudella 2015–2016 Lukić alkoi saamaan Partizanissa enemmän peliaikaa ja debytoi 22. lokakuuta 2015 myös Eurooppa-liigassa Athletic Bilbaota vastaan. Hän pelasi kauden aikana 25 ottelua Serbian Superliigassa ja teki niissä kaksi maalia. Toukokuussa 2016 hän voitti seuran riveissä Serbian cupin.
Kesällä 2016 Lukić siirtyi Partizanista italialaiseen Torinoon 1,7 miljoonan euron siirtosummalla. Hän debytoi joukkueessa 17. lokakuuta 2016 Serie A:n ottelussa Palermoa vastaan, jossa hän tuli vaihdosta kentälle Mirko Valdifiorin tilalle ottelun 84. minuutilla. Ensimmäisellä kaudellaan Torinossa Lukić pelasi 14 ottelua Serie A:ssa sekä yhden Italian cupin ottelun.
Elokuussa 2017 Lukić siirtyi kauden 2017–2018 kattavalla lainasopimuksella espanjalaiseen Levanteen.
Lukić palasi Torinoon ja teki ensimmäisen maalinsa Torinon pelaajana 3. toukokuuta 2019 paikallisottelussa Juventusta vastaan. Lukić pelasi Torinossa vuosina 2016–2023 kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä 168 ottelua ja teki niissä 14 maalia.
Lukić siirtyi 31. tammikuuta 2023 Torinosta Englannin Valioliigan Fulhamiin vuoteen 2027 ulottuvalla sopimuksella, joka sisältää jatko-option yhdestä lisävuodesta. Fulhamissa hän pelasi ensimmäistä kertaa 11. helmikuuta 2023 valioliigaottelussa Nottingham Forestia vastaan. Hän pelasi kevätkaudella 2023 Valioliigassa 12 ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi 24 valioliigaottelua ja teki maalin maaliskuussa Tottenham Hotspuria vastaan. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Valioliigassa 30 ottelua, kahta vaille kaikki avauskokoonpanossa.
Maajoukkueura.
Lukić pelasi Serbian eri juniorimaajoukkueissa vuosina 2012–2019. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän pelasi yhden ottelun. Vuoden 2019 alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit Serbian jokaisessa kolmessa ottelussa.
Serbian A-maajoukkueessa Lukić debytoi 7. syyskuuta 2018 Kansojen liigan ottelussa Liettuaa vastaan ja ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki 11. marraskuuta 2021 ystävyysottelussa Qataria vastaan. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa Lukić pelasi Serbian avauskokoonpanossa Brasiliaa, Kamerunia ja Sveitsiä vastaan Serbian jäädessä alkulohkonsa viimeiseksi. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa Serbian kaikki kolme ottelua.
Lukić on pelannut elokuun 22. päivään 2025 mennessä 56 A-maaottelua, joissa hän on ollut 41 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt kaksi A-maaottelumaalia.
Kroatian liittyminen euroalueeseen

Kroatia liittyi euroalueeseen vuoden 2023 alusta. Kroatia on 20:s euron virallisesti käyttöön ottanut valtio.
EU-johtajat hyväksyivät kesäkuussa 2022 EU-komission suosituksen Kroatian liittämiseksi euroalueeseen maan täytettyä kaikki liittymiskriteerit. Heinäkuussa 2022 kunan kiinteäksi vaihtokurssiksi määriteltiin 1 euro = 7,53450 kunaa. Kroatia vaihtoi euron maan valuutaksi 1. tammikuuta 2023. Samalla vuonna 2013 Euroopan unioniin liittynyt valtio liittyi myös Schengen-alueeseen.
Taiwanin ilmapuolustuksen tunnistusvyöhyke

Taiwanin ilmapuolustuksen tunnistusvyöhyke (, ) on Taiwanille kuuluva ADIZ. Kyseessä ei kansainvälisen oikeuden näkökulmasta ole sama asia kuin ilmatila, vaan tunnistusvyöhyke on työkalu, jolla valtiot pyrkivät estämään vaaratilanteita lentoliikenteessä. Vyöhykkeen valvontakeskus sijaitsee Hsinchussa, ja valvontalaitteet on hankittu Yhdysvalloista.
Tunnistusvyöhykkeeseen kuuluu ns. keskilinja, joka kulkee manner-Kiinan ja Taiwanin puolivälissä Taiwaninsalmessa. Vuosina 1955–1999 kansan vapautusarmeijan ilmavoimien koneet eivät ylittäneet keskiviivaa. Kiina ei ole tunnustanut keskilinjan olemassaoloa, koska se katsoo Taiwanin olevan osa Kiinaa ja sitä kautta alue on kokonaisuudessaan osa Kiinan aluetta. Matkaa keskilinjalta Taiwanin pääsaarelle on noin 80 km. Keskilinjan ylittämisen on katsottu Taiwanissa olevan vakavampi alueloukkaus kuin muualla tunnistusvyöhykkeellä lentäminen.
Kansan vapautusarmeija on lähettänyt hävittäjiään Taiwanin vyöhykkeelle ja keskilinjan toiselle puolelle aina, kun manner-Kiinan ja Taiwanin välit kiristyvät. Myös Yhdysvaltojen sotilaallinen läsnäolo alueella johtaa siihen, että kiinalaiset hävittäjät lähetetään kiertämään Taiwanin vyöhykkeelle. Vuonna 2020 Kiina lähetti hävittäjiään Taiwanin tunnistusvyöhykkeelle 380 kertaa, joista 22 kerralla nämä ylittivät keskilinjan. Seuraavana vuonna käyntejä tunnistusvyöhykkeellä oli jo 972, muttei yhtäkään keskilinjan toiselle puolelle. Myös Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies Nancy Pelosin vierailu Taiwaniin vuonna 2022 sai Kiinan koneet lentämään vyöhykkeellä aktiivisemmin, minkä lisäksi sen välittömässä läheisyydessä järjestettiin ilmavoimien kovapanosharjoitus.