tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ellen Glasgow

Ellen Glasgow (1873 Richmond, Virginia, Yhdysvallat – 1945 Richmond, Virginia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka kuvasi erityisesti Yhdysvaltojen etelää ja sen naisia.
Glasgow'n esikoisromaani "The Descendants" ilmestyi 1897. Hän kuvaa siinä newyorkilaista boheemielämää, jota ei itse ollut kuitenkaan kokenut. Myöhemmin kirjojen tapahtumaympäristö on etelä, Virginia, jonka Richmondin hän on verhonnut Queenborough'ksi. Hän kuvaa agraarisen elämänympäristön muutoksia realistisesti, välttäen sentimentaalisen nostalgian. Hänestä tuli tunnettu romaanin "Virginia" ansiosta. Siinä, kuten useissa muissakin romaaneissa, keskushenkilöt ovat etelän naisia. Romaanien lisäksi hän on kirjoittanut muistelmat, novelleja, runoja, esseitä sekä julkaissut kirjekokoelman.
Yagmur Özberkan

Yagmur Özberkan (s. 1988 Adana, Turkki) on suomalainen toimittaja ja juontaja, koulutukseltaan medianomi (Lapin AMK, Tornio). Hän on muun muassa toimittanut Yle Puheella ohjelmaa "Mahadura &amp; Özberkan" Susani Mahaduran kanssa vuosina 2016–2020. Özberkan kirjoitti Ylelle myös blogia. Nykyään hän on Radio Suomen lounaissuomalaisen iltapäivän juontaja. 
Özberkan on ollut vahvasti esillä syrjinnän ja rasismin vastaisessa keskustelussa, ja toiminut esimerkiksi Ihmisoikeusliiton Päätepysäkki syrjinnälle -kampanjan kasvona. 
Özberkanin sukujuuret ovat Turkissa, josta hän on saapunut Suomen Turkuun viisivuotiaana.
Punainen risti on palkinnut Özberkanin ja Mahaduran rohkeasta tyylistä käsitellä vaikeita aiheita Inhimillinen kädenojennus -palkinnolla.
Özberkanilla on yksi lapsi.
Itätuulen koulu

Itätuulen koulu on Porin Sampolassa sijaitseva noin 430 oppilaan koulu, jonka rehtori on Marjo Katajisto. Koulussa opiskelevat luokat 1–9, joita opettaa luokan- tai aineenopettaja yhdessä erityisopettajan kanssa. Oppitunnit kestävät 75 minuuttia. 0–2-luokilla toimii joustava alkuopetus. Uuden koulurakennuksen valmistuttua vuonna 2019 koulun nimi muuttui Itätuulen kouluksi. Samassa rakennuksessa toimii myös Tuulikellon koulu.
Mariella Bettineschi

Mariella Bettineschi (s. 1948 Brescia, Italia) on italialainen kuvanveistäjä. Bettineschi opiskeli kuvataiteita Bergamossa Carraran akatemiassa, josta hän valmistui vuonna 1970. Bettineschi on työskennellyt Italian lisäksi muun muassa Berliinissä vuoteen 1995 asti. Nykyään hän asuu Bergamossa.
Bettineschi osallistui Venetsian biennaaliin vuonna 1988. Hän on pitänyt noin kolmekymmentä yksityisnäyttelyä vuodesta 1981 lähtien, pääasiassa eri puolilla Italiaa, mutta myös Berliinissä, Lontoossa, Turussa ja Yhdysvalloissa. Hän on osallistunut ryhmänäyttelyihin vuodesta 1985 lähtien liki vuosittain. 
Turussa Itsenäisyydenaukiolla oli pitkään Mariella Bettineschin ympäristötaideteos "Carro Celeste" vuodelta 1994. Teos on turkulaisen Pro Cultura -säätiön ”Turku – eurooppalainen kuvanveistoskaupunki" -hankkeen ensimmäisiä teoksia. Lujitemuovinen, koboltinsininen isokokoinen laatta oli kumipyörien varassa puiston nurmikolla ja tukevasti paikoilleen kiinnitetty, mutta siitä saa vaikutelman alaspäin vierivästä vaunusta. "Carro Celesten" sponsoroi italialainen, Bergamosta oleva kemianteollisuuden yritys Radici. Teos siirrettiin 2020-luvun alkupuolella pois Turun uuden musiikkitalon työmaan tieltä.
Bettineschin taiteenlajeja ovat maalaus, kuvanveisto, piirustus, kollaasi, valokuvaus ja digitaalinen maalaus.
Eckhardt

Eckhardt on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Anna Mjöll

Anna Mjöll Ólafsdóttir on islantilainen jazzlaulaja ja lauluntekijä.
Lapsuus ja nuoruus.
Mjöll syntyi Reykjavíkissa laulaja, TV- ja radiopersoona Svanhildur Jakobsdóttirille ja jazz-kitaristi, elokuvasäveltäjä, lauluntekijä, sovittaja ja tuottaja Ólafur Gaukurille. Mjöllin ainoa sisar, Andri, työskentelee kirurgina Arizonassa. Mjöll aloitti kitaransoiton kuuden vuoden iässä, jota seurasivat piano ja sello. Hän kirjoitti ensimmäisen laulunsa jo kahdeksanvuotiaana. 18 vuoden iässä hän alkoi esiintymään paikallisissa ravintoloissa. Mjöll hankki korkeakoulututkinnon Menntaskólinn í Reykjavíkista ja opiskeli Sorbonnessa Pariisissa, ennen kuin lähti Los Angelesiin soittamaan jazzia.
Yksityiselämä.
Mjöll meni naimisiin amerikkalaisen muusikon, lauluntekijän, ja tuottajan Patrick Leonardin kanssa 19. marraskuuta 2018 Patrickin kotikaupungissa, Crystal Fallsissa, Michiganissa .
Ura.
Mjöll esiintyi laajasti Islannin televisiossa jo varhaisessa vaiheessa. Hän edusti Islantia vuonna 1996 Norjassa Euroviisuissa laulullaan "Sjúbídú", jonka hän kirjoitti yhdessä isänsä kanssa. 
Kappaleen sanoituksissa hän laulaa esikuvistaan, kuten Ella Fitzgeraldista, Frank Sinatrasta, ja Elvis Presleystä. Mjöll kiersi espanjalaisen laulajan Julio Iglesiasin kanssa ympäri maailmaa kolme vuotta. Vuonna 2006 hän kirjoitti ja esitti kolme kappaletta CJ Vanstonin kanssa elokuvaan "For Your Consideration". 
Vuonna 2009 Mjöll julkaisi ensimmäisen albuminsa "The Shadow Of Your Smile," ja seuraavana vuonna hän julkaisi toisen albuminsa "Christmas Jazzmaz."
Martti Hirvonen

Martti Juhani Hirvonen (20. lokakuuta 1948 Kuusjärvi, nyk. Outokumpu – 7. helmikuuta 2022) oli Turun Katariinanseurakunnan kirkkoherra 2005–2014 (el.).
Elämäkerta.
Hirvonen kasvoi pohjoiskarjalaisessa Kuusjärven pitäjässä ja harrasti nuorena innokkaasti pesäpalloa. Hänet vihittiin Suomen ev.lut. kirkon papiksi 21. lokakuuta 1972 Helsingissä ja ensimmäinen työpaikka oli Lauttasaaren seurakunta 1972–1973. Pääosan työurastaan hän työskenteli Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymässä (1977–2014) aluksi opiskelijapappina ja viimeksi kirkkoherrana Turun Katariinanseurakunnassa. Hirvonen oli myös ehdokkaana sekä arkkipiispanvaalissa että Turun piispanvaalissa 2010.
Hirvonen sai jo lapsuudessa ja nuoruudessa paljon vaikutteita ortodoksisesta kirkosta ja ekumenia on hänellä lähellä sydäntä. Papin työn ohella hän oli pitkään Turun seudun ekumeenisen piirin jäsenenä (1982–1996, pj. 1986–1996). Kirkkoherran työssään hän toimi puheenjohtana Turun Katariinanseurakunnan historiatoimikunassa, joka julkaisi historiateoksen "Pyhä Katariina, Seurakunnan seitsemän vuosisataa". Monikulttuurisuus oli myös Hirvosen elämässä keskeistä. Hän oli perustamassa muun muassa Suomi-Costa Rica -seuraa, toimi sen puheenjohtajana 1984–1992 ja oli sen kunniajäsen. Hirvonen toimi paljon myös inkerinsuomalaisten parissa ja Turun seudun inkerinsuomalaiset julkaisivat Hirvosen elämäkerran.
Hirvonen kuoli 7. helmikuuta 2022 ollessaan 73-vuotias.
Helinä Melkas

Helinä Melkas on valtiotieteilijä ja tekniikan tohtori, joka toimii LUT-yliopiston palveluinnovaatioiden professorina yliopiston Lahden kampuksella (2011-). Hän on ollut tiedotusvälineiden haastateltavana esimerkiksi Lahden seudulla koekäytetyn hoivarobotiikan käytön ja palvelumuotoilun aihepiireistä.
Melkas on valmistunut Åbo Akademista valtiotieteiden maisteriksi 1994 (gradu "Debatten om utvecklingsbiståndet i Sverige och Finland - Riksdagen versus medborgarna"), Helsingin yliopistosta valtiotieteiden lisensiaatiksi 2000 (lis.työ "Gender equality and occupational segregation in Nordic labour markets") ja TKK:lta tekniikan tohtoriksi tuotantotalouden alalta vuonna 2004. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2004) tarkasteli vanhusten turvapuhelinpalvelujen tiedon hallintaa ja laatua. Tutkimus oli otsikoitu "Towards holistic management of information within service networks: Safety telephone services for ageing people". 
Vuodesta 2007 Melkas toimi tutkijana LUT-yliopisto Lahden kampuksella. Ennen professuuriaan hän tutki esimerkiksi teknologian käytön vaikutuksia palveluorganisaatioissa, asiakkaita palvelumarkkinoiden innovaattoreina sekä tiedon muuntumisen prosesseja innovaatioverkostoissa.
La Soufrière

La Soufrière on tulivuori Saint Vincentin saarella Karibialla. Se käsittää saaren pohjoisimman kolmanneksen ja on 1 220 metriä korkea. La Soufrière on purkautunut historiallisella ajalla useasti, ja vuoden 1902 purkauksessa kuoli 1 600 ihmistä. Vuonna 2021 saarella jouduttiin evakuoimaan 16 000 ihmistä.
Sijainti ja geologia.
La Soufrière on nuorin Saint Vincentin tulivuorista, ja se käsittää saaren pohjoisimman kolmanneksen. La Soufrière on kerrostulivuori, ja sen korkeus on 1 220 metriä. Tulivuoren kraatteri on halkaisijaltaan 1,6 kilometriä ja syvyydeltään 300–600 metriä syvä. Kraatterin koillispuolella on halkaisijaltaan 450 metrin mittainen vajoama, josta tulivuori on purkautunut kertaalleen vuonna 1812.
La Soufrière sijaitsee osittain vanhemman Somman kerrostulivuoren päällä. Somman arvioidaan olleen aktiviinen pleistoseenikaudella noin 700 tuhatta vuotta sitten. Somman tulivuoren jäänteet ovatkin La Soufrièren rinteiden vanhinta kiviainesta. Tämän päällä on hohkaista keltaista tefraa. Tefran joukossa on muun muassa mustaa vulkaanista kuonaa ja lapillikokoista keltaista tuffia, jonka koostumus vaihtelee basalttisesta andasiittiseen. Jokilaaksoissa puolestaan on jopa 25 metriä paksuja mutakerrostumia, jossa basalttisia kulmikkaita lohkareita. Tulivuoren alarinteillä mutakerrostumien päällä on puolestaan pyroklastisten virtausten laskeumia, teframateriaalia ja jossain määrin alluviaalikerrostumia.
Purkaushistoria.
La Soufrièren historiallisen ajan vanhin purkaus on vuodelta 1718. Tulivuori purkautui sekä vuonna 1718 että vuonna 1812 räjähdysmäisesti. Vuoden 1902 purkaus puolestaan tuhosi lähes koko saaren pohjoisosan ja tappoi 1 600 ihmistä.
La Soufrièren effuusivinen purkaus vuonna 1971 synnytti kraatteriin laavakupolin, joka muodosti kraatterijärveen saaren. Järvi tyhjentyi vuoden 1979 purkauksessa. Purkauksen ensimmäisen vaihe edusti vulcano-tyyppiä, ja se lennätti höyryä ja tefraa 20 kilometrin korkeuteen. Toisessa vaiheessa kraatterista puolestaan purkautui hiljalleen laavakupoli. Purkauksen ensimmäinen vaihe alkoi alle 24 tunnissa ensimmäisistä merkeistä, mutta ihmiset onnistuttiin evakuoimaan eikä se aiheuttanut kuolonuhreja.
La Soufrièren heräsi jälleen joulukuussa 2020, jolloin se alkoi syöstä höyryä ja savua. Tulivuori alkoi purkautua perjantaiaamuna 9. huhtikuuta 2021, ja se syöksi tumman tuhkapilven kuuden kilometrin korkeuteen. Tuhkaa on sen jälkeen satanut maahan 20 kilometrin päässä Argylen kansainvälisellä lentoasemalla. Saarella evakuoitiin purkauksen takia 16 000 ihmistä, ja alueen lentoliikenne pysäytettiin.
Orleansin territorio

Orleansin territorio () oli Yhdysvaltain territorio, joka perustettiin 1. lokakuuta 1804 ja lakkautettiin 30. huhtikuuta 1812, jolloin territoriosta tuli Louisianan osavaltio. William C. C. Claiborne toimi territorion kuvernöörinä.
Lavinia Tananta

Lavinia Tananta (s. 3. marraskuuta 1987 Semerang) on indonesialainen tennispelaaja. Hän sijoittui urallaan kaksinpelissä parhaimmillaan WTA-maailmanlistan sijalle 301 elokuussa 2010 ja nelinpelissä sijalle 218 heinäkuussa 2011.
Tananta pelasi ITF-turnauksessa ensimmäisen kerran Jakartassa vuonna 2003. Hän voitti vuonna 2006 Muzaffarnagarissa pelatun ITF-nelinpeliturnauksen singaporelaisen Wei Ping Leen kanssa. Yhteensä hän voitti urallaan 14 ITF-turnausta nelinpelissä. Kaksinpelissä hän voitti ensimmäisen ITF-turnauksen Jakartassa 2006. Seuraavat voitot tulivat Manilassa 2008, Kuchingissa ja Surakartassa 2009, Hatyaissa 2010 ja Surakartassa 2013.
Lavinia valittiin Indonesian Fed Cup -joukkueeseen vuodesta 2008 alkaen yhteensä kymmenen kertaa osallistuen 35 maaotteluun. Kaksinpeleistään hän voitti 17 ja hävisi kahdeksan ja nelinpelissä voitti yhdeksän ja hävisi kuusi.
Emilia Hoving

Emilia Hoving (s. marraskuu 1994 Helsinki) on suomalainen kapellimestari. Hän aloitti kapellimestariopintonsa Sibelius-Akatemiassa vuonna 2016. Hoving on yksi Sibelius-Akatemian kapellimestariopiskelijoista kertovan "Orkesterin edessä" -dokumentin päähenkilöistä. 
Hoving aloitti kapellimestariopintonsa Panula-Akatemiassa Jorma Panulan opissa. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa ensin musiikkikasvatusta, mutta vaihtoi myöhemmin kapellimestariluokalle. Sibelius-Akatemiassa hän on opiskellut orkesterin johtamista muun muassa Atso Almilan ja Hannu Linnun ohjauksessa. Hoving on lisäksi pianisti, joka aloitti piano-opinnot 6-vuotiaana ja opiskellut myös klarinetin ja sellon soittoa.
Hoving debytoi Radion sinfoniaorkesterin kapellimestarina toukokuussa 2019, kun häntä pyydettiin lyhyellä varoitusajalla korvaamaan sairastunutta kapellimestari Pablo Heras-Casadoa perjantaikonsertissa Musiikkitalossa. Hoving toimi tuolloin Radion sinfoniaorkesterin apulaiskapellimestarina.
Hoving aloitti tammikuussa 2020 Ranskan radion sinfoniaorkesterin apulaiskapellimestarina ylikapellimestari Mikko Franckin alaisuudessa. Vuonna 2021 hänelle myönnettiin Kritiikin Kannukset.
Naisasiatoimisto Kaartamo &amp; Tapanainen

Naisasiatoimisto Kaartamo &amp; Tapanainen oli Yle Puheen feministinen viikoittainen keskusteluohjelma, jossa nostettiin esiin ajankohtaisia ilmiöitä ja keskustelun aiheita tasa-arvosta. Ohjelmaa luotsasivat toimittajat Outi Kaartamo ja Jonna Tapanainen.
Ohjelman ensilähetys oli 9. tammikuuta 2019. Viimeinen jakso lähetettiin 5. tammikuuta 2022. Yle lopetti ohjelman kanavauudistuksen yhteydessä. Jaksot ovat kuunneltavissa Yle Areenassa.
Elisa Ikonen

Elisa Ikonen (s. 13. huhtikuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa PK-35 Vantaata.
Ikonen aloitti jalkapalloilun helsinkiläisessä Puistolan Urheilijoissa mutta pelasi suurimman osan junioriajastaan helsinkiläisessä Pallokerho-35:ssä. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa Ykkösessä 20 ottelua kaudella 2019 sekä Kansallisessa liigassa kahdeksan ottelua kaudella 2020, 21 ottelua kaudella 2021 ja 23 ottelua kaudella 2022. Hän teki liigassa kaksi maalia sekä kaudella 2021 että kaudella 2022. Kaksi seuraavaa kautta hän edusti Helsingin Jalkapalloklubia, jossa hän pelasi viisi ottelua loukkaantumisten häiritsemällä kaudella 2023 ja 22 ottelua kaudella 2024. Jälkimmäisellä kaudella hän voitti liigamestaruuden ja Suomen Cupin.
Ikonen on pelannut Suomen alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa.
Natalia Kusmin

Natalia Kusmin (s. 1996) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa helsinkiläistä Pallokerho-35:tä, jossa hän pelasi kaudella 2020 Kansallisessa liigassa kymmenen ottelua ja teki yhden maalin, syyskuussa Åland Unitedia vastaan. Aiemmin hän on pelannut Kakkosessa Järvenpään Palloseuran joukkueessa kausina 2013–2015 ja Ykkösessä PK Keski-Uusimaan joukkueessa kausina 2016–2019.
Kusmin on pelannut Futsal-liigassa Team Vanpan joukkueessa kausina 2018–2019 ja 2019–2020.
Minea Lassas

Minea Lassas (s. 21. maaliskuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut Liigassa Helsingin Jalkapalloklubia kausina 2017–2018, helsinkiläistä Pallokerho-35:tä kausina 2020–2023 ja uudelleen HJK:ta kaudella 2025.
Lassas on kauden 2025 loppuun mennessä pelannut Liigassa kaikkiaan 117 ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Vuosina 2017 ja 2025 hän voitti Suomen Cupin sekä vuonna 2025 liigamestaruuden. Ykkösessä hän on pelannut PK Keski-Uusimaan joukkueessa kaudella 2017, Helsingin Palloseuran joukkueessa kaudella 2018 ja Pallokerho-35:ssä kausina 2018–2019. Kaudella 2024 hän edusti Ruotsin Damallsvenskanissa KIF Örebrota ja pelasi 25 liigaottelua.
Lassas on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa.
Emma Ekwall

Emma Amalia Ekwall (18. tammikuuta 1838 Gransbo – 1. helmikuuta 1925 Tukholma) oli ruotsalainen taidemaalari. Myös hänen veljensä Knut Ekwall oli taidemaalari. Ekwall maalasi kuvia lapsista, muotokuvia, arkielämää ja kukka-asetelmia. Hänen maalauksiaan lapsista pidetään nykyään hänen parhaina töinään.
Asta Raami

Asta Raami (s. 1967) on Aalto-yliopistosta valmistunut taiteen tohtori ja intuition tutkija. Raami käsitteli vuonna 2015 valmistuneessa väitöskirjassaan intuition hyödyntämistä. Raamin mukaan intuition hyödyntämistä voi harjoitella, ja se auttaa ongelmien ratkaisussa päättelyn rinnalla. Raami on kirjoittanut kirjat "Älykäs intuitio" ja "Intuitio3".
Raami jaottelee intuition kolmeen osaan: "vaistointuitioon", "asiantuntijaintuitioon" ja "superintuitioon". Vaistointuition hän määrittelee primitiiviseksi intuitioksi, joka auttaa meitä selviytymään. Asiantuntijaintuitio pohjautuu oppimiseen ja kokemukseen omasta ammatista. Superintuitio on Raamin mukaan järjetön ajatus, joka ylittää opitun ja koetun. 
Raami on suorittanut yliopistotutkinnot sekä kasvatustieteistä, graafisesta suunnittelusta että digitaalisesta mediasta. Hän opetti ja tutki 15 vuoden ajan Taideteollisessa korkeakoulussa (nyk. Aalto-yliopisto) luovuuden kehittämistä ja yhteisöllistä tiedonrakentamista sekä toimi luovan suunnitteluprosessin lehtorina.
Keijo (olut)

Keijo-olut on Kontulan oluttehtaan lager tyyppinen olut. Sitä on saatavana perinteisen keskioluen vahvuisena 4,6 prosenttisena sekä alkoholittomana.
Keijo-olut valmistetaan A. Le Coqin Tarton panimolla Virossa ja varastointi tapahtuu Collicolla Suomessa. Tuotantomääräksi on 100 000 litraa kuukaudessa. 
Olutta myydään vain vähittäiskauppojen kautta eikä sitä ole tarjolla ravintoloissa.
Kontulan oluttehtaan taustalla on kuusi Itä-Helsingistä olevaa kaverusta. Hanketta johtaa Finlaysonin luova johtaja Jukka Kurttila.
Eesti õigekeelsussõnaraamat

Eesti õigekeelsussõnaraamat (ÕS) ("Viron oikeakielisyyssanakirja") on Viron tiedeakatemian Viron kielen instituutin ("Eesti Keele Instituut") koostama ja julkaisema viron kielen normatiivinen ja kielenhuollollinen sanakirja. Sanakirja on Viron hallituksen asetuksella määräämä kirjakielen normin perusta.
Sanakirjan tuorein versio on vuodelta 2018, ja vuodesta 2013 sanakirja on ollut vapaasti käytettävissä verkkoversiona.
Aiheesta muualla.
Viron oikeakielisyyssanakirjan verkkoversio
Ralf Westerlund

Ralf Westerlund (s. 7. syyskuuta 1947 Tammisaari) on suomalainen urheiluampuja, joka on kilpaillut kansainvälisellä tasolla kiväärilajeissa. Hän on edustanut Raseborgs Skyttaria.
Suomen Ampumaurheiluliitto valitsi Westerlundin vuoden ampumaurheilijaksi 1985.
CISM Kansainvälinen Sotilasurheiluliitto
Paras Maa, Paras Kivääriampuja , Sotilas Maailmanmestari
Paras kivääriampuja (vakiokivääri+sotilaspikaammunta)
1984 1 FIN Ralf Westerlund 1131
1986 1 FIN Ralf Westerlund 1145
1991 1 FIN Ralf Westerlund 1142
300m Vakiokivääri
1991 1FIN Ralf Westerlund 579
300m Sotilas pikaammunta
1984 1FIN Ralf Westerlund 559
1986 1FIN Ralf Westerlund 566
300m Vakiokivääri joukkue
1986 1 FIN 2306
Hertta Kiiski

Hertta Kiiski (s. 1973 Turku) on suomalainen valokuvataiteilija. Kiiski valmistui kuvataiteilijaksi Turun taideakatemian valokuvataiteen osastolta vuonna 2012 ja kuvataiteen maisteriksi Kuvataideakatemian Tila-aikataiteen ohjelmasta vuonna 2015. 
Kiisken näyttely "Primavera" oli esillä Turun taidemuseossa vuonna 2012. Vuonna 2019 Kiiskellä oli retrospektiivinen yksityisnäyttely "Violetti meri" Suomen valokuvataiteen museossa.
Julie Forss

Julie Forss (s. 5. tammikuuta 1998) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Liigassa Tampereen Ilveksen joukkueessa kausina 2015–2020 yhteensä 73 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia. Kaudeksi 2021 hän siirtyi helsinkiläisseura Pallokerho-35:een. Ykkösessä hän on edustanut Hämeenlinnan Härmää kaudella 2015 ja Jyväskylän Pallokerhoa kaudella 2016 sekä pelannut yhden ottelun Ilveksen joukkueessa kaudella 2014 ja Tampereen Pallo-Veikoissa kaudella 2018.
Forss on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa.
Julia Thurén

Julia Thurén (s. 1. heinäkuuta 1987 Turku) on suomalainen toimittaja, bloggaaja ja tietokirjailija.
Thurénilta ilmestyi tietokirja "Kaikki rahasta" vuonna 2018. Hän ryhtyi samana vuonna pitämään Ylellä "Melkein kaikki rahasta" -podcastia, jossa käsitellään monipuolisesti raha-asioita ja taloutta. Vuonna 2019 hän julkaisi yhdessä Raisa Mattilan kanssa "Lapsiperheen parisuhdekirjan". Thurénin teos "Kaikki kuluttamisesta" oli vuoden 2021 tietokirjallisuuden Finlandia-ehdokas. Hän on tehnyt myös "Sijoituskaverit"-podcastia Merja Mähkän kanssa vuodesta 2021 ja "Melkein kaikki perheestä" -podcastia vuodesta 2023. Thurén on eronnut keväällä 2025.
Thurén valittiin Vuoden sijoittajaksi vuonna 2019. Koulutukseltaan Thurén on valtiotieteiden maisteri. Hänellä on kolme lasta ex-puolisonsa kanssa.
Thurénin isä on professori Lauri Thurén ja sisko toimittaja-kirjailija Sofia Tawast.
Vilma Oksanen

Vilma Oksanen (s. 16. marraskuuta 2000) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut helsinkiläisen Pallokerho-35:n joukkueessa Ykköstä kausina 2018–2019 ja Kansallista liigaa kausina 2020–2023 sekä Helsingin Palloseuran joukkueessa Kansallista liigaa kaudesta 2024 alkaen.
Oksanen pelasi ensimmäisellä liigakaudellaan 2020 PK-35:ssä 13 ottelua, toisella 14 ottelua sekä kahdella seuraavalla kaudella 23 ottelua. Kaudella 2024 hän pelasi Helsingin Palloseurassa 13 liigaottelua ja saavutti SM-pronssia. Hän ei ole tehnyt liigassa yhtään maalia.
Oksanen on pelannut Suomen alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa.
Jirina Alanko

Jirina Alanko on suomalainen valokuvaaja, ohjaaja ja taiteilija. Alanko on viettänyt lapsuutensa ja nuoruutensa Seinäjoella.
Alanko voitti Vuoden kuva -palkinnon "Image"-lehdelle kuvaamallaan "On siitä iloakin" -kuvasarjalla Aikakausmedian järjestämässä vuoden 2019 Editkilpailun Lifestyle-sarjassa.
Ensimmäinen Alangon ohjaama musiikkivideo oli Erika Vikmanin "Syntisten pöytä".
Kiiminkipuiston koulu

Kiiminkipuiston koulu sijaitsee Kiimingin kaupunginosassa Oulussa, Kiimingin keskustan välittömässä läheisyydessä.
Koulurakennus on rakennettu vuonna 2021 ja sen tarkoitus on korvata Jokirannan koulun toiminta täysimääräisesti. Koulussa opiskelee hieman yli kuusisataa oppilasta kuudennesta yhdeksänteen luokkaan.
Koulussa toimii myös aamu- ja iltapäiväkerhoja sekä muuta oheistoimintaa.
Theresa Kachindamoto

Theresa Kachindamoto (23. marraskuuta 1958 – 13. elokuuta 2025) oli malawilainen poliitikko, joka toimii Malawin keskiseen alueeseen kuuluvan Dedzan piirikunnan vanhempana päällikkönä eli Inkosina. Hän on yksi kolmestasadasta maan heimojen päälliköistä. Hänen hallintoalueellaan asuu yli 900 000 ihmistä.
Kachindamoto työskenteli edistääkseen hallitsemansa alueen tyttöjen asemaa ja lasten osallistumista koulutukseen. Hän pyrki lopettamaan lapsiavioliitot, jotka ovat olleet Malawissa hyvin yleisiä erityisesti maaseudulla. Maassa jopa puolet tytöistä avioituvat alaikäisinä. Kachindamoto mitätöi satoja Dedzan alueella solmittuja lapsiavioliittoja ja lisäksi hän oli merkittävällä tavalla vaikuttamassa Malawin kansalliskokouksen vuonna 2017 tekemään lakiuudistukseen, jossa avioitumisiäksi säädettiin 18 vuotta aikaisemman 15 ikävuoden sijaan.
Florence Given

Florence Given (s. 19. marraskuuta 1999 Plymouth) on brittiläinen kuvittaja, kirjailija, feministi ja vaikuttaja. Hän tuli kotimaassaan tunnetuksi omaleimaisella visuaalisella tyylillään, jonka hän yhdisti feministisiin sloganeihin. Ison-Britannian "Cosmopolitan"-lehti palkitsi hänet "Influencer of the Year" -tittelillä vuonna 2019.
Given julkaisi vuonna 2020 ensimmäisen kirjansa "Women Don't Owe You Pretty", jonka suomennos "Olen upea, mutta en sinun mieliksesi" ilmestyi vuonna 2021.
Olympoksen veri

Olympoksen veri () on yhdysvaltalaiskirjailija Rick Riordanin kirjoittama nuortenromaani. Se on kreikkalaiseen ja roomalaiseen mytologiaan pohjautuvan "Olympoksen sankarit" -fantasiakirjasarjan viides ja viimeinen osa. Sarjan aiemmat osat ovat "Eksynyt sankari", "Merenjumalan poika", "Athenen merkki" ja "Haadeksen talo". Sarjassa seurataan Percy Jacksonin, Annabeth Chasen, Jason Gracen, Piper McLeanin, Frank Zhangin, Hazel Levesquen, Leo Valdezin, Reyna Ramírez-Arellanon ja Nico di Angelon seikkailuja. Teos julkaistiin alkuperäiskielellä 7. lokakuuta 2014. Otava julkaisi romaanin suomeksi maaliskuussa 2015 Ilkka Rekiaron kääntämänä.
"Olympoksen veri" jatkuu siitä, mihin sarjan edeltävä osa, "Haadeksen talo", päättyy. Gaia valmistautuu heräämään, mutta tarvitsee avuksi puolijumalten verta. Percy Jacksonin ystävineen on pysäytettävä sekä Gaia että tämän Tartaroksesta nousseet giganttilapset ennen toivonjumalatar Spesin juhlaa, jolloin Gaia aikoaa uhrata kaksi puolijumalaa. Samaan aikaan Puoliveristen leiri ja Juppiterin leiri ovat ajautumassa sotaan. Ainoa keino estää konflikti leirien välillä on toimittaa "Athene Parthenos" ajoissa Puoliveristen leiriin.
Soufrière

Soufrière tai La Soufrière voi viitata seuraaviin asioihin:
Ulpu Hozjajenok

Ulpu-Leena Hozjajenok (s. 1985) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen tekemiään kappaleita ovat esittäneet muun muassa Pete Parkkonen, Ilta ja Waltteri Torikka.
Hozjajenok on esittänyt tekemiään kappaleittan myös itse. Vuonna 2017 julkaistu ”Ajelehtii”-single oli "Lauri Mäntyvaaran tuuheet ripset" -elokuvan tunnuskappaleena. Hän on ollut solistina myös Arttu Wiskarin ”Sirpa”-kappaleella.
Puabi

Puabi (akkadiksi 𒅤𒀀𒉿, "isän sana") oli sumerilainen nainen, joka vaikutti Urin kaupungissa noin 2600-luvulla eaa. Puabista käytetään joskus nimitystä Shub-ad johtuen virheellisestä nuolenpääkirjoituksen lukutavasta..
Titteliltään Puabin katsotaan olleen kuningatar, sillä hänen sinettinsä kuvaavat häntä tittelillä "eresh" ("kuningatar") eivätkä mainitse nimeltä hänen miestään. Tämä saattaa myös viitata siihen, että Puabi hallitsi täysin itse.. Joiden arvioiden mukaan Puabi on saattanut olla yksi kuningas Meskalamdugin leskeksi jääneistä vaimoista.
Puabin haudan löysi brittiläinen arkeologi Leonard Woolley vuonna 1920-luvulla. Haudasta löytyi mm. tämän taidokkaasti valmistettu päähine, jossa on 20 kultalehteä, lapislatsulia sekä kultainen kampa. Ottaen huomioon Puabin haudasta löytyneet arvoesineet on päätelty, että Sumer kävi kauppaa tiiviisti kaukaisten kaupunkivaltioiden kanssa: esimerkiksi lapislatsuli on peräisin nykyisen Afganistanin alueelta. Haudasta löytyi myös kahden Puabin palvelijan jäänteet..
Pia Penttala

Pia Penttala (s. 15. elokuuta 1970 Kouvola) on erityistason psyko- ja perheterapeutti. Hän nousi julkisuuteen "Supernanny Suomi" -tositelevisio-ohjelmaan osallistumisen myötä. Penttala valmistui psykoterapian maisteriksi Bristolin yliopistosta vuonna 2015. Penttala nähtiin "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelman 16. tuotantokaudella, jossa hän tanssi Marko Keräsen kanssa.
Penttala on julkaissut myös kaksi kirjaa. "Suomen Supernanny – pienillä teoilla parempaa perhe-elämää," jonka toisena kirjoittajana toimi kirjailija Risto Pakarinen, ilmestyi elokuussa 2021. Toinen, "Suomen Supernanny – Lempeämpää perhe-elämää", ilmestyi elokuussa 2022.
Penttalalla on kolme lasta puolisonsa Ari Penttalan kanssa. Hänellä on myös kaksi hevosta, joista toinen on terapiahevonen.
Lohjan rovastikunta

Lohjan rovastikunta (ruots. "Lojo prosteri") on Uudellamaalla sijaitseva Espoon hiippakunnan rovastikunta. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon hiippakunnat ovat jaettu edelleen rovastikuntiin. Rovastikunnissa hiippakunnan piispan ja tuomiokapitulin apuna toimii lääninrovasti. 
Lohjan rovastikunnan lääninrovastina toimii Lohjan seurakunnan kirkkoherra Juhani Korte.
Seurakunnat.
Lista Lohjan rovastikuntaan kuuluvista seurakunnista:
Börte

Börte (kyrillisin kirjaimin Бөртэ, 1161–1230) oli mongolien kuningatar (khatun) ja Tšingis-kaanin (nuoruudessaan nimellä "Temüžin") ensimmäinen vaimo.
Temüžinin ja Börten vanhemmat järjestivät avioliiton lastensa välille Börten ollessa 10-vuotias. Börten perhe antoi myöntäjäislahjana Temüžinille erityisen arvokasta mustaa turkista, joka tapojen mukaan menisi aviomiehen isälle. Mutta koska Temüžinin isä oli kuollut vuosia aikaisemmin, myötäjäislahja meni suoraan pojalle, joka käytti sitä ostaakseen isänsä veriveljen, Ong-kaanin, suojeluksen, jotta Temüžin perheineen saisi elää turvassa ja mennä naimisiin Börten kanssa..
Temüžinin viholliset, merkiitit, kidnappasivat Börten pian häiden jälkeen. On epäselvää, jäikö Börte leiriin vapaaehtoisesti antaakseen muille aikaa paeta, vaiko hylkäsikö Temüžin tämän tahallaan. Börten kidnappauksen jälkeen Tšingis lainasi sotilaita Toghrililta pelastaakseen tämän.
Kertoman mukaan Börte sai Temüžinin katkaisemaan suhteensa tämän veriveljeen Žamukhaan, joka alkoi nähdä Temüžinin yhä enemmän alaisenaan kuin veriveljenään. Temüžinin kerrotaan myös aktiivisesti kysyneen neuvoja Börtelta.
Tšingis-kaanin noustua mongolien suurkaaniksi ja ollessa sotimassa, huolehti Börte kotirintamasta ja sai hallita miehensä sijaan. 
Börtelle ja Tšingis-kaanille syntyi yhteensä yhdeksän lasta: neljä poikaa ja viisi tytärtä. Ollessaan merkiittien vankina Börte myös todennäköisesti raiskattiin ja hän synnytti pojan (Jotšin) pian vapautumisensa jälkeen. Tšingis vakuutteli epäilyistä huolimatta, että hän oli pojan isä..
Jessica Polfjärd

Jessica Polfjärd (s. 27. toukokuuta 1971 Soul, Korean tasavalta) on ruotsalainen maltillisen kokoomuksen poliitikko. Hän on toiminut vuodesta 2019 Euroopan parlamentin jäsenenä, mitä ennen hän oli vuodesta 2006 Ruotsin valtiopäivien jäsen.
Ura.
Västmanlandin läänin vaalipiiriä edustanut Polfjärd valittiin Ruotsin valtiopäiville ensimmäisen kerran syyskuun 2006 vaaleissa, mitä ennen hän oli vaikuttanut pitkään Västeråsin kunnallispolitiikassa. Hänet valittiin uudelleen kolmissa seuraavissa vaaleissa, 2010, 2014 ja 2018. Hän toimi valtiopäivävuosinaan neljän valiokunnan varsinaisena jäsenenä, verovaliokunnan 2009–2010 ja 2014–2015, sosiaalivaliokunnan 2010, työmarkkinavaliokunnan 2013–2014 ja 2017–2019 sekä teollisuusvaliokunnan 2010–2013. Hän oli teollisuusvaliokunnan puheenjohtaja 2012–2013 ja työmarkkinavaliokunnan puheenjohtaja 2013–2014 sekä varapuheenjohtaja 2017–2018.
Polfjärd toimi myös maltillisen kokoomuksen ryhmän puheenjohtajana 2015–2017 ja jäsenenä valtiopäivien ulkoasiainlautakunnassa 2015–2017, sotavaltuuskunnassa 2016–2019 sekä EU-lautakunnassa 2019. Hän oli myös Pohjoismaiden neuvoston Ruotsin-valtuuskunnan jäsen 2006–2012 ja 2018–2019. Tammikuusta kesäkuuhun 2019 Polfjärd, Ruotsin-valtuuskunnan silloinen puheenjohtaja, toimi Pohjoismaiden neuvoston presidenttinä. 
Polfjärd oli europarlamenttivaaleissa 2019 maltillisen kokoomuksen listan kakkosnimi ja tuli valituksi. Hän kuuluu Euroopan kansanpuolueen ryhmään ja on ollut heinäkuusta 2019 ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan jäsen.
Yksityiselämä.
Jessica Polfjärd, alkuperäiseltä nimeltään Zindalai Kim, on adoptiolapsi. Hän syntyi Etelä-Koreassa ja tuli Ruotsiin yhdeksän kuukauden ikäisenä. Hän varttui Västeråsissa Sven-Åke Polfjärdin ja Zonta Polfjärdin (o.s. Österberg) lapsena.
Polfjärdin perheeseen kuuluvat puoliso Torbjörn ja kaksi poikaa.
Marjukka Mäkelä

Marja-Leena (Marjukka) Mäkelä (o.s. Toivonen, s. 1. huhtikuuta 1951 Lahti) on suomalainen yleislääketieteen erikoislääkäri (LKT) ja kliininen epidemiologi (M.Sc.), joka THL:n tutkimusprofessorina ollessaan arvioi terveydenhuollon menetelmiä ja edisti näyttöön pohjautuvia menetelmiä lääketieteessä. Hän jäi eläkkeelle THL:n tutkimusprofessuurista, mutta on jatkanut osa-aikainen Kööpenhaminan yliopiston professorina.
Mäkelä kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1969 Kannaksen lukiosta Lahdesta. Hän valmistui Helsingin yliopistosta lääkäriksi (LL 1976), yleislääketietieteen erikoislääkäriksi (1982) ja lääketieteen tohtoriksi (LKT 1990). Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjatyönsä käsitteli kurkkukipupotilaiden tutkimista ja hoitoa perusterveydenhuollossa. Tutkimus oli otsikoitu "Management of sore-throat patients in primary care : a comparison of the rationality and cost-effectiveness of treatment decisions with three different detection methods for group A [beta]-haemolytic streptococci". Post-doc vaiheessa hän opiskeli myös kliiniseksi epidemiologiksi (M.Sc.) Kanadan Hamiltonissa sijaitsevassa McMaster-yliopistossa. Oulun yliopiston yleislääketieteen dosentti vuodesta 1991 ja Helsingin yliopiston ruotsinkielisen opetuksen (allmän medicin) dosentti vuodesta 1992. 
Työurallaan Mäkelä toimi Helsingin terveysviraston apulaishygieenikkona (1976–1978), Marian sairaalan sisätautiosaston apulaislääkärinä (1978–1981) ja Helsingin kaupungin terveyskeskuslääkärinä (1981–1993). Hän työskenteli apulaisopettajana Helsingin yliopistossa (1985–1991) ja Tampereen yliopistossa (1991) sekä kehittämispäällikkönä Stakesissa (1991–2000). Vuodesta 2000 Stakesin, sittemmin Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkimusprofessori. Mäkelä oli Kööpenhaminan yliopiston (Inst. Allm. Med.) vieraileva professori vuosina 2000–2005, ja virkaa tekevä osa-aikainen professori (20 %) vuosina 2005–2007 sekä vakituinen osa-aikainen (20 %) professori vuodesta 2007.
Mäkelän tutkimus- ja keittämistyön kohteita ovat olleet muun muassa terveydenhuollon menetelmien arviointi, näyttöön perustuva terveydenhuolto, hoitosuositukset, ylähengitystieinfektiot ja laadunvalvonta.
Hänen saamiaan tunnustuksia ovat muun muassa Yleislääketieteen pohjoismainen tutkijapalkinto (2007), Pohjolan lääketieteen palkinto (2018) ja Helsingin yliopiston vuoden alumnin tunnustus (2019).
Anitta Ahonen

Anitta Ahonen (s. 27. tammikuuta 1964 Juupajoki) on suomalainen stand up -koomikko. Ahonen tutustui stand up -komiikkaan ensimmäisten joukossa Suomessa 1990-luvulla ja on esiintynyt 1990-luvun lopulta saakka. Ahonen käyttää stand upissa taiteilijanimeä Iso A. Hänet tunnetaan ronskista huumoristaan, jossa hän käsittelee esimerkiksi ylipainoaan, sairastamaansa syöpää ja läheisiä ihmisiä. 
Ahonen haaveili aikoinaan näyttelijän urasta, mutta ei päässyt Teatterikorkeakouluun. Hän kuitenkin osallistui laitoksen järjestämälle stand up -kurssille, jonka veti yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko Ron Ruth. Vuonna 2003 Ahonen osallistui Vuoden stand up -tulokas -kilpailuun ja oli kisan ainoa naisosallistuja. Vuodesta 2005 lähtien Ahonen on työskennellyt stand up -koomikkona kokopäiväisesti. Hän osallistui samana vuonna SubTV:llä esitettyyn "Get Up, Stand Up!" -kilpailuun, jossa etsittiin uusia stand upin kykyjä.
Ahonen pitää stand up -kursseja aloitteleville koomikoille, opastaa Tampereen kesäyliopistossa tutkijoita tekemään humoristisia science slam -esityksiä ja valmentaa työyhteisöjä komiikan keinoin.
Ahonen on opiskellut muun muassa yleistä kirjallisuustiedettä ja draamaa Tampereen yliopistossa ja näytellyt harrastajateatterissa. Ennen koomikon uraa Ahonen työskenteli telealan yrityksessä.
Eerika Appelqvist

Eerika Appelqvist (s. 4. kesäkuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Kansallisessa liigassa PK-35 Vantaata kausina 2020–2023 ja uudelleen 2025 sekä Kuopion Palloseuraa kaudella 2024.
Appelqvist edusti juniorina FC Honkaa, jonka edustusjoukkueessa hän pääsi vaihtopenkille kahdessa liigaottelussa kaudella 2019. Ensimmäisellä liigakaudellaan 2020 hän pelasi 18 ottelua, toisella 21 ottelua sekä kahdella seuraavalla kaudella 20 ottelua. Kaudella 2024 hän saavutti Kuopion Palloseuran joukkueessa SM-hopeaa ja pelasi 17 liigaottelua. Hän teki ensimmäisen liigamaalinsa elokuussa 2024 Tampereen Ilvestä vastaan.
Appelqvist on pelannut Suomen alle 17- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa.
Vasha

Vasha on Hannu Salosen ohjaama suomalais-virolais-irlantilais-saksalainen rikosdraamaelokuva vuodelta 2009. Elokuva kertoo 16-vuotiaan virolaisen Tomin sekä tšetšenialaisen Arthurin välisestä ystävyydestä. Tom pelastaa Arthurin Tallinnassa tapahtuvassa autopommi-iskussa. Miehet päätyvät sairaalaan, josta he karkaavat yhdessä. Arthur suunnittelee kostavansa perheensä murhan ja Tom huomaa pian sotkeutuneensa mukaan suunnitelmaan.
Roosa Toivanen

Roosa Toivanen (s. 8. tammikuuta 1998) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Liigassa PK-35 Vantaata kausina 2015–2018 ja jälleen kaudesta 2020 alkaen. Kaudeksi 2019 PK-35 Vantaa ei saanut liigalisenssiä ja Toivanen pelasi joukkueensa kanssa yhden kauden Ykkösessä, jossa hän on pelannut myös kausina 2014–2015 Vantaan Jalkapalloseuran joukkueessa. Hän on pelannut Liigassa ennen kauden 2025 alkua kaikkiaan 160 ottelua, joissa hän on tehnyt 12 maalia.
Toivanen pääsi muutamassa ottelussa vaihtopenkille kaudella 2015 PK-35 Vantaan voittaessa Suomen-mestaruuden kaudella 2015. Vuosien 2016 ja 2018 Suomen-mestaruutta hän oli voittamassa runkopelaajana, kuten myös vuoden 2016 Suomen Cupia. Kaudella 2017 hän saavutti liigassa SM-hopeaa.
Toivanen on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa.
Pehr Emil af Forselles

Pehr Emil af Forselles (5. joulukuuta 1840 Elimäki – 21. heinäkuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies.
Af Forsellesin vanhemmat olivat kamarijunkkari Pehr af Forselles ja Sofia Wilhelmina Taube ja puoliso vuodesta Hedvig Maria Lovisa Etholén, vara-amiraali Arvid Adolf Etholénin tytär. Af Forselles oli tilanomistaja Elimäellä 1861–1883 ja yliopiston konsistorinnotaari 1889–1914 sekä samalla yliopiston taloudenhoitaja 1890–1907. Hän sai sotakamreerin arvon 1898. Af Forselles oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1899 ja 1900.
Pankkivirkailija, valtiopäivämies Pehr Adolf Alf af Forselles oli Pehr Emil af Forsellesin poika.
Celeste Barber

Celeste Barber (s. 5. toukokuuta 1982) on australialainen koomikko, näyttelijä, vaikuttaja ja julkisuuden henkilö. 
Barber kritisoi Instagram-tilillään median naiskuvaa parodian ja huumorin keinoin vääntäytymällä hassuihin asentoihin. Hän toisintaa koomisella otteellaan muotikuvia ja tunnettujen naisten julkaisemia kuvia, joissa kaunis nainen poseeraa seksikkäästi ja usein luonnottomassa asennossa. Hän aloitti vuonna 2015 kuvien julkaisun Instagramissa tunnisteella #celestechallengeaccepted. Ensin kuvat olivat Barberin ja hänen siskonsa välinen vitsi, mutta koomiset kuvat saavuttivat pian suuren suosion. 
Barber on kerännyt huumorillaan somekanaviinsa laajan yleisön ympäri maailmaa. Vuonna 2017 Barber äänestettiin internetin hauskimmaksi naiseksi ja hän sai "WhoHaha Funniest Lady on Instagram" -palkinnon. 
Ennen suosiotaan hän on esiintynyt useissa australialaisissa tv-sarjoissa, kuten "All Saints", "How not to Behave" ja "The Letdown". 
Hänen muistelmateoksensa "Challenge Accepted! 253 steps to becoming an anti-it girl" julkaistiin Australiassa vuonna 2018. Kirja ilmestyi vuonna 2020 suomeksi nimellä "Tämä on haaste: Kuinka nutella tekee naisen ja muita tärkeitä huomioita elämästä". 
Barber on kertonut olleensa koulukiusattu. Hän on entinen tanssinopettaja.
Barber on naimisissa maorilaisen Api Robinin kanssa. Pariskunnalla on kaksi yhteistä poikaa. Perheeseen kuuluu myös kaksi tytärtä miehen aiemmasta suhteesta.
Wilma Forsblom

Wilma Forsblom (s. 6. syyskuuta 2003) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa PK-35 Vantaata. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden Kuopion Palloseurassa ja pelannut Skotlannin valioliigassa Glasgow Cityn joukkueessa.
Forsblom edusti PK-35 Vantaata aiemmin Ykkösessä kaudella 2019 ja Kansallisessa liigassa kaudesta 2020 kauteen 2022. Hän pelasi ensimmäisellä liigakaudellaan 17 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Kaudella 2021 hän teki 23 liigaottelussaan 12 maalia. Kaudella 2022 hän pelasi 22 liigaottelua ja teki niissä 11 maalia. Kaudella 2023 hän pelasi Suomen-mestaruuden voittaneessa Kuopion Palloseurassa 23 liigaottelua ja teki niissä kymmenen maalia. Forsblom siirtyi tammikuussa 2024 Skotlannin valioliigassa pelaavaan Glasgow Cityyn 2,5-vuotisella sopimuksella. Hän pelasi Skotlannissa runsaan vuoden aikana 18 liigaottelua ja teki niissä viisi maalia. Helmikuussa 2025 hän palasi Suomeen ja PK-35 Vantaan joukkueeseen.
Forsblom on kotoisin Kirkkonummelta ja aloitti pelaamisen AC Kirkkonummen junioreissa. Hän edusti juniorisarjoissa pitkään Esbo Bollklubbia. Hän oli vuonna 2018 Laura Kalmari -turnauksen eli C15-tyttöjen SM-lopputurnauksen paras maalintekijä kahdeksalla maalillaan ja hänet valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Forsblom on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa. Alle 17-vuotiaiden EM-karsintaturnauksessa lokakuussa 2019 hän teki Suomen toisen maalin joukkueen voittaessa Viron 5–1.
Beatrice Gumulya

Beatrice Gumulya (s. 1. tammikuuta 1991 Jakarta) on indonesialainen tennispelaaja. WTA-maailmanlistalla hän on sijoittunut parhaimmillaan nelinpelissä sijalle 138 heinäkuussa 2019. Hän on voittanut urallaan 15 ITF-turnausta nelinpelissä ja yhden kaksinpelissä.
Junioriurallaan Gumulya eteni Grand Slam -turnauksissa parhaimmillaan nelinpelin välieriin Yhdysvaltain avoimissa 2008 Jessy Rompiesin parina sekä Australian avoimissa 2009 Noppawan Lertcheewakarnin kanssa. Hän oli parhaimmillaan junioreiden maailmanlistan sijalla 24 tammikuussa 2009.
Gumulya edusti Indonesiaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2016.
Vuoden 2019 Kaakkois-Aasian kisoissa Filippiineillä Gumulya voitti nelinpelissä kultaa Jessy Rompiesin kanssa. Viimeksi Indonesia oli saavuttanut kultaa naisten nelinpelissä 14 vuotta aiemmin.
Anna Saivosalmi

Anna Saivosalmi (s. 1978 Turku) on suomalainen opettaja, bloggaaja, sosiaalisen median vaikuttaja ja personal trainer. Hän tuli tunnetuksi kotitreeniohjeistaan.
Saivosalmi aloitti bloggaamisen vuonna 2016, kun hänen Instagram-tilillään jakamansa jumppavideot saivat suosiota. Samoihin aikoihin hän kouluttautui opettajan työn ohessa personal traineriksi.
Saivosalmi on julkaissut kotitreenikirjat "Treenaa kotona – 10, 20 tai 30 minuuttia" vuonna 2018 ja "Vartti riittää" vuonna 2020.
Saivosalmi psykologian, terveystiedon, uskonnon ja liikunnan opettaja. Tällä hetkellä hän opettaa psykologiaa ja liikuntaa Turun Kerttulin lukiossa.
Jamie MacDonald

Jamie Lórien MacDonald (s. 12. kesäkuuta 1977 Vancouver, Kanada) on kanadalais-suomalainen stand up -koomikko. 
MacDonald aloitti stand up -uransa vuonna 2012. Hän isännöi vuonna 2015 alkunsa saanutta Feminist Comedy Night -stand up -iltamaa. Lisäksi hän luotsaa Comedy Idiot -nimistä klubia yhdessä Aatu Raitalan kanssa, Punch Up! – Resistance &amp; Glitter -iltamaa Juuso Kekkosen ja Mira Eskelisen kanssa sekä The Attic Underground -tapahtumaa. Punch Up! sai Teatterikeskuksen Vuoden Teatteriteko 2021 -palkinnon. Hän on myös ollut mukana Teemu Mäen ohjaamassa puheteatteria, tanssia ja stand up -komediaa yhdistelevässä teoksessa "Transformations – Otteita maskuliinisuuden sanakirjasta" sekä Aira Vehaskarin Manning Up -dokumentissa. MacDonald on valittu Vuoden koomikoksi vuonna 2016.
MacDonald on syntynyt Vancouverissa ja muuttanut Suomeen vuonna 2002. Hänen äitinsä on suomalainen. MacDonald on opiskellut Teatterikorkeakoulussa performanssitaidetta ja sen teoriaa.
MacDonald vitsailee stand up -keikoillaan transsukupuolisuudestaan. MacDonald aloitti sukupuolenkorjausprosessinsa 35-vuotiaana.
Netta Koso

Netta Koso (s. 16. lokakuuta 1991) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut PK-35 Vantaata Liigassa kausina 2013–2018 ja kaudesta 2020 eteenpäin. Kaudella 2019 PK-35 Vantaa pelasi Ykkösessä ja Koso oli 12 maalillaan joukkueensa paras maalintekijä. Hän on edustanut Ykkösessä myös kasvattajaseuraansa Vantaan Jalkapalloseuraa kausina 2012–2015. Hän on pelannut Liigassa ennen kauden 2025 alkua kaikkiaan 140 ottelua ja tehnyt niissä 24 maalia. Eniten kausikohtaisia maaleja liigassa hän on tehnyt viisi kaudella 2017 sekä neljä kaudella kaudella 2016 ja kaudella 2020.
Oona Sevenius

Oona Ilona Sevenius (s. 28. huhtikuuta 2004) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsissa naisten pääsarjan Damallsvenskanin FC Rosengårdia. Sevenius on pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Seurajoukkueura.
Juniorisarjoissa Sevenius edusti Rajamäen Kehitystä ja Nurmijärven Jalkapalloseuraa, joista jälkimmäisessä hän pelasi Naisten Kakkosessa kausina 2018–2019. Hän oli vuonna 2018 Laura Kalmari -turnauksessa eli C15-tyttöjen SM-lopputurnauksessa kahdeksalla maalillaan paras maalintekijä yhdessä kahden muun pelaajan kanssa. 
Sevenius on edustanut Kansallisessa liigassa PK-35 Vantaata kausina 2020 ja 2021 sekä Helsingin Jalkapalloklubia kaudella 2022. Hän pelasi ensimmäisellä liigakaudellaan 16 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Toisella kaudellaan hän teki 22 liigaottelussa 13 maalia. Kaudella 2022 hän pelasi SM-hopeaa saavuttaneessa HJK:ssa 23 liigaottelua ja teki niissä 16 maalia, millä hän oli joukkueensa paras ja koko liigan kolmanneksi paras maalintekijä. 
Tammikuussa 2023 Sevenius siirtyi Italian korkeimmalla sarjatasolla Serie A:ssa pelaavaan AC Milaniin. Hän debytoi edustusjoukkueessa 18-vuotiaana 26. helmikuuta 2023 tullessaan vaihdosta kentälle Comoa vastaan pelatussa ottelussa. Hän pääsi kevään aikana kentälle kahdessa liigaottelussa ja siirtyi heinäkuussa 2023 lainasopimuksella Comoon. Hän pelasi Comossa 24 liigaottelua kaudella 2023–2024 ja teki niissä neljä maalia. Palattuaan Milaniin Sevenius pelasi vain yhden liigaottelun, syyskuussa 2024 Comoa vastaan. Hän siirtyi tammikuussa 2025 ruotsalaisseura FC Rosengårdiin.
Maajoukkueura.
Sevenius on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa. Elokuussa 2019 hän teki ottelun ainoan maalin, kun Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkue voitti Tanskan 1–0. Lokakuussa 2019 hän teki alle 16-vuotiaiden maaottelussa Ruotsia vastaan kolme maalia Suomen voittaessa 4–1. Myöhemmin samassa kuussa pelatussa alle 17-vuotiaiden EM-karsintaturnauksessa hän teki kaksi maalia Viroa vastaan Suomen voittaessa 5–1.
Sevenius pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran heinäkuussa 2023 Islantia vastaan. Hän on pelannut kesäkuun 2025 loppuun mennessä 26 naisten maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Sevenius teki ensimmäisen maaottelumaalinsa marraskuussa 2023 Kansojen liigan ottelussa Romaniaa vastaan. Helmikuussa 2024 hän teki Espanjassa pelatussa maaottelussa Filippiinejä vastaan kolme maalia. Kuusi päivää myöhemmin hän teki maalin Pinatar Cupin loppuottelussa Skotlantia vastaan.
Jennifer Kupcho

Jennifer Kupcho (14. toukokuuta 1997) on yhdysvaltalainen golfaaja. 
Kupcho kilpaili ensimmäisen kerran LPGAn ammattilaiskiertueen turnauksessa vuonna 2016, jolloin hän kilpaili Yhdysvaltain avoimeen turnaukseen. Hän pelasi tuolloin kaksi kierrosta ja putosi jatkosta. Seuraavana vuonna hän eteni samassa turnauksessa viimeiselle kierrokselle ollen lopputuloksissa 21. Vuonna 2019 Kupcho kilpaili useammassa ammattilaiskilpailussa. LPGA:n major-turnauksissa hänen paras sijoituksensa oli The Evian Championshipissa, jossa hän oli toinen. Yhdysvaltain avoimessa turnauksessa hän oli 62. Hän oli myös TOTO Japan Classicissa neljäs ja Marathon Classic presented by Dana -turnauksessa viides. Vuonna 2020 LPGA major-turnauksissa paras sijoitus oli Women's PGA Championship -turnauksessa, jossa hän oli seitsemäs. Hän oli ShopRite LPGA Classic presented by Acer -turnauksen toinen. Vuonna 2021 Kupcho oli LPGA Drive On Championshipin toinen.
Huhtikuussa 2021 Kupcho oli LPGA:n rankingissa (Rolex Rankings) 12.
Anna Olmala

Anna Olmala (s. 12. elokuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija, joka on pelannut hyökkääjänä ja puolustajana. Hän on edustanut liigassa aiemmin Oulu Nice Socceria kausina 2016–2019, PK-35 Vantaata kausina 2020–2021 ja Tampereen Ilvestä kausina 2022–2024. Ilveksen pudottua liigasta Olmala siirtyi kaudeksi 2025 Kuopion Palloseuraan. Hän on ennen kauden 2025 alkua pelannut Liigassa kaikkiaan 184 ottelua ja tehnyt niissä 40 maalia. Kaudella 2024 hän oli 12 maalillaan liigan maalintekijätilastossa jaetulla neljännellä sijalla.
Olmala on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa.
Bosse Skoglund

Bo Åke Skoglund, joka tunnettiin parhaiten nimellä Bosse Skoglund (10. huhtikuuta 1936 – 10. huhtikuuta 2021), oli ruotsalainen muusikko, rumpali ja lyömäsoittaja. Skoglund esiintyi muusikkona kappaleissa Varm korv boogie, Tunna skivor ja Klas-Göran.
Anni Laurila

Anni Laurila (s. 1989) on suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Aalto-yliopistosta vuonna 2017. Laurila on opiskellut myös Shanghain Tongji-yliopistossa. 
Laurila voitti vuonna 2015 Global Impact Challenge -kilpailun, jossa etsitään parhaita ideoita siihen, miten mahdollisimman monen ihmisen elämää voitaisiin parantaa teknologian avulla. Kilpailu järjestettiin Suomessa tuolloin ensimmäistä kertaa. Palkintona oli kolmen kuukauden osallistuminen Nasan alaisuudessa toimivan Singularity Universityn Global Solutions- ohjelmaan Programiin. Singularity Universityn tavoitteena on maailman suurimpien haasteiden, kuten köyhyyden, energian ja turvallisuuden, ymmärtäminen ja ratkaiseminen teknologioiden avulla.
Laurilaa kiinnostaa, mitä arkkitehdit voisivat tehdä ilmastohaasteen ratkaisemiseksi globaalilla tasolla. Hän on toiminut jäsenenä Apoli2020-työryhmässä, joka laati ehdotuksen Suomen uudeksi arkkitehtuuripoliittiseksi ohjelmaksi opetus- ja kulttuuriministeriön sekä ympäristöministeriön toimeksiannosta.
Laurila oli ehdolla Vuoden puhujaksi vuonna 2019.