tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ølmheimin kirkko

Ølmheimin kirkko () on Sogndalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1863.
Rægen kirkko

Rægen kirkko () on Solan kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 2009.
Solan kappeli

Solan kirkko () on Solan kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1955.
Tanangerin kappeli

Tanangerin kappeli () on Solan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1879.
Sørnesin kirkko

Sørnesin kirkko () on Solan kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen ristikirkko vuodelta 1977.
Tanangerin kirkko

Tanangerin kirkko () on Solan kunnassa Norjassa sijaitseva tiilikirkko vuodelta 2002.
Mörlunda

Mörlunda on taajama Hultsfredin kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 828 asukasta vuonna 2021.
Silverdalen

Silverdalen on taajama Hultsfredin kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 666 asukasta vuonna 2021. Silverdalenissa toiminut paperitehdas lakkautettiin vuonna 2002.
Järnforsen

Järnforsen on taajama Hultsfredin kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 426 asukasta vuonna 2021.
Rosenfors

Rosenfors on taajama Hultsfredin kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 288 asukasta vuonna 2021.
Anders Johan von Höpken

Anders Johan von Höpken (31. maaliskuuta 1712 Tukholma – 9. toukokuuta 1789 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi. Hän toimi kansliapresidenttinä vuosina 1752–1761 ja valtaneuvoksena 1746–1761 sekä 1773–1780. Höpken kuului hattupuolueeseen ja oli vaikuttamassa Kuninkaallisen tiedeakatemian perustamiseen vuonna 1739. Hän kuului myös Ruotsin akatemian ensimmäiseen kokoonpanoon.
Craiovan sopimus

Craiovan sopimus oli Bulgarian ja Romanian välinen vuonna 1940 tehty sopimus, jossa Romania luovutti Bulgarialle Dobrudzhan alueen eteläisen osan. Romania oli saanut alueen haltuunsa vuonna 1913 käydyn Toisen Balkanin sodan seurauksena. Sopimus kirjoitettiin 7 syyskuuta 1940 ja ratifoitiin 13 syyskuuta 1940. 
Saksa ja Italia olivat toimineet välimiehinä 30 elokuuta 1940 kun Romania oli luovuttanut Transilvanian alueen Unkarille, mutta Craiovan sopimukseen ne eivät osallistuneet. Adolf Hitler oli kuitenkin ilmaissut toiveensa Etelä-Dobrudzhan luovuttamisesta Bulgarialle vuoden 1912 rajan palauttamiseksi. Hitlerin toive tuli yllätyksenä Romanian hallitukselle, joka toivoi voivansa säilyttää alueesta ainakin Baltšikin sataman ja Silistran kaupungin. Bulgaria tiesi saavansa Saksan täyden tuen ja kieltäytyi muuttamasta vaatimuksiaan. Saksan Romanian suurlähettiläs sanoi, että romanialaisten uhraukset saisivat Hitlerin tukemaan heitä enemmän Romanian ja Unkarin välisissä kiistoissa.
Luovutettu alue oli 7 142 neliökilometrin laajuinen ja romanialaiset muodostivat sen väestöstä noin 25% tai 28,4%. Romanian vaatimuksesta sopimukseen kuului myös väestönvaihto, jossa 103 711 Etelä-Dodrudzhassa asunutta romanialaista pakkosiirrettiin alueelta Pohjois-Dobrudzhaan. Samalla 62 278 Pohjois-Dobrudzhassa asunutta bulgraialaista siirrettiin etelään. Bulgarian piti maksaa 1000 miljoona leuta hyvityksenä Romanialle sen Etelä-Dobrudzhaan tekemistä investoinneista.
Romaniassa sopimusta kutsuttiin maan "silpomiseksi" ja Bulgariassa sitä puolestaan kutsuttiin "epäoikeudenmukaisuuksien korjaamiseksi". Craiovan sopimus ei aiheuttanut Romaniassa yhtä vahvaa reaktiota kuin Wienin toinen välitystuomio koska Etelä-Dodrudzha ei ollut romanialaisen kansallistunteen kannalta läheskään yhtä tärkeä kuin Transilvania. Etelä-Dobrudzhan luovutus sujui myös paljon rauhallisemmin kuin Romanian Unkarille ja Neuvostoliitolle tekemät alueluovutukset, joiden yhteydessä tapahtui merkittävän paljon väkivaltaisuuksia.
Thomas Di Leva

Sven Thomas Di Leva (synt. "Magnusson"; s. 23. lokakuuta 1963 Gävle) on ruotsalainen muusikko. Hän aloitti uransa 1980-luvulla, ja hänet tunnetaan naivistisista sanoituksistaan sekä androgyynisestä pukeutumistyylistään.
Pam Bondi

Pam Bondi (s. 17. marraskuuta 1965) on yhdysvaltalainen juristi ja poliitikko, joka toimii Yhdysvaltain oikeusministerinä Donald Trumpin II hallituksessa helmikuusta 2025 alkaen. Bondi on toiminut lähes 20 vuotta syyttäjänä. Hän oli Floridan osavaltion ensimmäinen naispuolinen oikeusministeri.
Bondi oli Trumpin toinen oikeusministeriehdokas Matt Gaetzin kieltäydyttyä ehdokkuudesta. Hän on Trumpin pitkäaikainen tukija ja on avustanut tätä useissa kampanjoissa ja oikeusjutuissa.
Heti ensimmäisenä työpäivänään hän antoi joukon määräyksiä, joilla hallintoa ohjetaan lähemmäs Trumpin linjaa.
Lori Chavez-DeRemer

Lori Chavez-DeRemer on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimii Yhdysvaltain työministerinä Donald Trumpin II hallituksessa maaliskuusta 2025 alkaen. Sitä ennen hän oli vajaat kaksi vuotta kansanedustaja, ja sitä ennen Happy Valleyn kaupungin pormestari.
Chavez on kotoisin Oregonista, ja hänellä on alueensa ammattiliittojen vankka tuki. Hän oli yksi harvoista republikaaneista, joka tuki alahuoneessa lakiesitystä, joka olisi laajentanut työntekijöiden oikeutta liittyä ammattiliittoon. Chavezin valintaa Trumpin listalle pidettiin yllätyksellisenä. Trump totesi nimittäessää Chavezin, että hän odottaa "työskentelyä hänen kanssaan luodakseen valtavan mahdollisuuden amerikkalaisille työntekijöille, laajentaa koulutusta ja oppisopimuskoulutusta, kasvattaa palkkoja ja parantaa työoloja, tuoda takaisin teolllisuusttuotannon Yhdysvaltoihin.
Chavez aloitti Happy Valleyn kunnallispolitiikassa vuonna 2002 ja kohosi sitten valtuuston puheenjohtajuuden kautta pormestariksi. Hän on naimisissa ja kaksostyttöjen äiti. Hänellä on lääkärimiehensä kanssa lääketieteellisen alan yritys.
Baýramaly

Baýramaly on kaupunki ja samannimisen piirikunnan hallinnollinen keskus Maryn maakunnassa Turkmenistanissa. Se sijaitsee Murgabjoen suiston keidasalueella 30 kilometriä maakunnan pääkaupungista Marysta itään. Vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 70 376 asukasta.
Muinaisen Mervin raunioiden eteläpuolella sijaitseva Baýramaly on syntynyt vuonna 1887 perustetun keisarillisen maatilan yhteyteen. Neuvostoaikana sinne perustettiin parantola, jossa hoidettiin munuaistauteja. Kaupungissa on säilynyt arkkitehtuuriltaan erikoinen keisarin huvila ja joukko samaan aikaan rakennettuja kaupunkitaloja.
Baýramaly on Turkmenistanin vanhin teollisuuskeskus ja maakunnan toiseksi suurin kaupunki. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1931. Siellä toimii elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Kaupungissa on myös puuvillaöljynpuristamo ja sen toiminnasta kertova museo. Baýramalyn kautta kulkee Maryn ja Türkmenabatin välinen maantie ja rautatie.
Maailman varanapa

Maailman varanapa on Ilkka-Juhani Takalo-Eskolan vuonna 1991 tekemä teos Oulaisissa Ouluntien varressa, Olkonsuvannon rannalla. Teos on Suomen korkein julkinen veistos, ja sen korkeus on 29,7 metriä. Teoksen yläosa kuvastaa kalansilmää, ja teoksen kärki osoittaa magneettiseen pohjoiseen. "Maailman varanapa" on työstetty Rautaruukin Oulaisten tehtaan kierresaumaputkista ja Oulaisten Kiven graniitista.
Sirkumpolaarinen eliölaji

Sirkumpolaarinen eliölaji on eläin-, kasvi- tai muu eliölaji, joka esiintyy koko arktisella tahi antarktisella meri- tai maa-alueella. Esimerkiksi sieniin kuuluvas keltalapakkas pofrytään esiintymistavaltaan sirkumpolaarisena. 
Hieman samantapainen asia on sirkumpolaarinen tähti tai tähtijoukko, joka ei laskeudu horisontin alle maapallon navalta katsoen.
Dagmar Karpio

Ida Dagmar Karpio, o.s. Aalto (12. maaliskuuta 1885 Helsinki – 26. joulukuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen yhteiskunnallinen vaikuttaja ja raittius-, naisasia- ja sosiaalijärjestöjen aktiivi. 
Henkilöhistoria.
Karpion vanhemmat olivat kauppias Johan Aalto ja Margareta Kokkonen ja puoliso vuodesta 1913 sosiaalineuvos Vihtori Karpio. Dagmar Karpio kävi kauppaopiston 1913 ja oli Suomen opiskelevan nuorison raittiusliiton toimistonhoitaja 1907–1913, Vähävaraisten keuhkotautisten avustamisyhdistyksen sihteerin apulainen 1908–1913 ja kanslisti 1913–1930 ja Suomen Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen kanslisti ja rahastonhoitaja 1930–1947. 
Karpio oli myös Suomen naisten kansallisliiton siveellisyyskomitean sihteeri 1916–1935, Pohjoismaisen naisten raittius- ja kulttuuriliiton johtokunnan jäsen vuodesta 1927 ja puheenjohtaja 1928–1934, Naisten raittiuskeskuksen johtokunnan jäsen 1921–1929 ja puheenjohtaja 1929–1953, Suomalaisen naisliiton keskushallituksen jäsen 1936–1960, Suomen naisjärjestöjen keskusliiton johtokunnan jäsen 1948–1950 ja liiton naisedustuskomitean puheenjohtaja 1948–1950 sekä "Naisten Äänen" toimituskunnan jäsen 1938–1960.
Aniki Bóbó

Aniki Bóbó on portugalilaisen Manoel de Oliveiran ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaustyö vuodelta 1942. Se kuvaa Porton kaupungin läpi virtaavan Duerojoen varrella asuvien lasten elämää koulussa, kotona ja kaduilla. Elokuvan nimi tulee lasten laskemislorusta, samantapaisesta kuin suomalaislasten Entten tentten teelikamentten.
Elokuvaa pidetään italialaisen neorealismin yhtenä esikuvana, vaikka sen aihepiiri ja tunnelma ovatkin melko epärealistisia, lasten silmin nähtyjä ja fantasian sekoittamia.
"Aniki Bóbó" ei menestynyt kummemmin, ja Manoel de Oliveira sai odottaa 14 vuotta ennen kuin onnistui saamaan rahoitusta seuraavalle elokuvalleen. Siitä ura jatkuikin pitkään: Oliveira ohjasi viimeiset lyhytfilminsä vain vähän ennen kuolemaansa 106 vuoden ikäisenä vuonna 2015.
Scott Bessent

Scott Bessent (s. 1962) on yhdysvaltalainen rahastosijoittaja, joka toimii Yhdysvaltain valtiovarainministerinä Donald Trumpin II hallituksessa tammikuusta 2025 alkaen. 
Bessent on Trumpin tuttava vuosikymmenten takaa. Bessentin aikaisempi toimiminen George Sorosin sijoituspäällikkönä ja kanta tullimaksuihin arveluttivat osaa Trumpin kannattajista. Esimerkiksi Elon Musk tuki Howard Lutnickia.
Sorosin yhtiön jälkeen Bessentistä tuli perustamansa hedge-rahasto Key Square Groupin toimitusjohtaja. Hän oli Trumpin kampanjan talouspoliittinen neuvonantaja.
Bessent oli senaatin talousvaliokunnan kuultavana 16. tammikuuta 2025. Hän sanoi, että Yhdysvallat tarvitsee tiukempia pakotteita venäläiselle öljylle, ja että korkea velkaantumisaste rajoittaa Yhdysvaltain kriisintorjuntakykyä. Hän myös lupasi säilyttää dollarin varantovaluutan aseman ja keskuspankin itsenäisyyden.
Scott Turner

Scott Turner (s. 26. helmikuuta 1972) on yhdysvaltalainen entinen NFL-tason jalkapalloilija ja republikaanipoliitikko, joka toimii Yhdysvaltain asunto- ja kaupunkikehityksen ministerinä Donald Trumpin II hallituksessa helmikuusta 2025 alkaen. Turner on edustanut republikaaneja Teksasin osavaltionparlamentissa kaksi kautta, ja pyrkinyt turhaan Kalifornian senaattiin.
Turner on palannut amerikkalaista jalkapalloa joukkueissa Washington Redskins, San Diego Chargers ja Denver Broncos.
Pioneer 2

Pioneer 2 (myös Able 3) oli viimeinen kolmesta Able-avaruusluotaimesta suunniteltu tutkimaan Kuuta. Pioneer 2:n laukaisun jälkeen kantoraketin kolmas vaihe irtautui raketista, mutta sen mottorit eivät käynnistyneet, mikä johti luotaimen takaisin Maan ilmakehään tulemiseen, ja palamiseen Afrikan yläpuolella. Pioneer 2:n suurin korkeus merenpinnasta oli 1 530 km. Mikään kolmesta Able-avaruusluotaimesta (Pioneer 0, 1 ja 2) eivät päässeet yhteiseen tavoitteeseen eli Kuun kiertoradalle.
Tutkijat uskovat, että raketin kolmannen vaiheen mottori ei käynnistynyt johtuen katkenneesta johdosta. Kuitenkin luotain sai kerättyä pienen määrän dataa. Muun muassa, että mikrometeoroiditiheys on suurempi Maan ympärillä kuin muualla avaruudessa.
Pioneer 2 oli lähes identiteettinen edeltäjääsä, Pioneer 1:n kanssa.
Tutkimuslaitteisto.
Pioneer 2:lla oli mukanaan 5 tutkimuslaitetta. Ne olivat:
Epäonnistunut tyhjyys

Epäonnistunut tyhjyys on Mika Taanilan ohjaama suomalainen kokeellinen pitkä elokuva, joka tuli Suomessa elokuvateatteriensi-iltaan marraskuussa 2024.
Taanilan elokuva on todennäköisesti maailman ensimmäinen pitkä elokuva, joka on kuvattu lämpökameralla. Elokuva kuvaa toimistotyöläisen velvollisuuksien täyttämää kesälomaa keskellä kuuminta helleaaltoa. Nimetöntä naista tulkitsee Tampereella asuva saksalainen aivotutkija Ariane Tretow. 
Elokuvan on käsikirjoittanut Harry Salmenniemi ja sen on tuottanut Testifilmi Oy tuottajinaan Mika Taanila ja Jussi Eerola. Elokuvateattereihin elokuvan levitti Elävän kuvan keskus ELKE ry.
Elokuvan kansainvälinen ensi-esitys oli Rotterdamin elokuvajuhlilla tammikuussa 2024.
Leo Pankkonen

Leo Pankkonen (20. helmikuuta 1880 Uhtua − 30. joulukuuta 1948 Äänekoski) oli Vienan Karjalasta kotoisin ollut suomalainen kauppias ja itäkarjalainen heimoaktivisti.
Pankkonen muutti jo 9-vuotiaana Suomeen ja oli aluksi juoksupoikana Lahdessa ja sen jälkeen useita vuosia myymälänhoitajana 1880 perustetulla Mainiemen höyrysahalla Padasjoella. Vuonna 1902 hän siirtyi Yhdysvaltoihin ja asui kolmisen vuotta Michiganin osavaltiossa. Pankkonen palasi sitten kotiseudulleen Uhtuaan ja meni siellä naimisiin. Seuraavat kymmenen vuotta hän harjoitti kesät maanviljelyä kotikylässään ja oli talvet Petäjäveden ympäristössä kiertokauppiaana. Vuosina 1916−1917 Pankkonen oleskeli Muurmannin alueella ja vuonna 1918 hän oli mukana Itä-Karjalan vapautumispyrkimyksissä. Pankkonen oli 1918−1920 Uhtuan kunnan kunnallislautakunnan esimiehenä.
Pankkonen siirtyi sitten 1920 lopullisesti Suomen puolelle. Pankkonen oli mukana 1920-luvun alkupuolella Itä-Karjalan pakolaisten avustustoiminnassa. Hän oli 1921 Kajaaniin perustetun Vienan Karjalan pakolaisten huoltotoimikunnan jäsenenä ja toimikunnan kanslian johtajana aina vuoteen 1924 saakka. Pankkonen oli mukana itäkarjalaisten luottamusmiesten neuvottelukokouksessa joulukuussa 1922 ja itäkarjalaisten johtomiesten kokouksessa Helsingissä joulukuun alussa 1925. Pankkonen perusti 1928 kauppaliikkeen ensin Kintaudelle ja sitten 1932 vaatetusliikkeen Äänekoskelle. Välillä hän piti pari vuoden ajan kauppaa Jäppilässä. Pankkonen oli Karjalan Sivistysseuran ainaisjäsenenä neljännesvuosisadan ajan ja seuran johtokunnan jäsenenä 1925−1927. Hän tuki myös taloudellisesti seuran toimintaa.
Leo Pankkonen oli naimisissa vuoteen 1937 Veera Räihän kanssa. Veera Räihän veli, vienalainen kauppias Vasili Räihä (1885−1908) vangittiin 1907 syytettynä yhteistoiminnasta suomalaisten kanssa ja hän kuoli seuraavana vuonna vankilassa. Veera Räihän kuoltua 1937 Pankkonen meni naimisiin vuonna 1938 Jyvälahdesta kotoisin olleen Tuulikki Pappisen kanssa.
Saarijärven paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Saarijärven paloasema toimii Saarijärvellä osoitteessa Herajärventie 6. Saarijärvellä on käynnissä hanke uuden paloaseman rakentamiseksi, koska nykyinen 1950-luvulla alun perin huoltoasemaksi rakennettu asema ja sen tontti ei enää käyttötarkoitukseen sovellu. Uuden paloaseman tontti sijaitsee osoitteessa Myl­ly­mäen­tie 10 / Hie­ta­lah­den­tie 2. Keski-Suomen hyvinvointialue on budjetoinut varoja uuden paloaseman rakentamiseen vuodelle 2026. Lokakuussa 2025 ilmoitettiin, että rakennushankkeen käynnistyminen siirtyy hyvinvointialueen säästöjen vuoksi vuodelle 2027. Saarijärven paloasema on yksi kahdeksasta Keski-Suomen pelastulaitoksen ympärivuorokautisesti miehitetyistä paloasemista. Paloasemalla toimii myös osa-aikaispalokunta PVPK, Saarijärven Vapaapalokunta ry.
Saarijärvellä on myös toinen paloasema, Pylkönmäen paloasema.
Lee Zeldin

Lee Zeldin (s. 30. tammikuuta 1980) on yhdysvaltalainen juristi ja 
republikaanipoliitikko, joka johtaa Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirastoa eli EPA:a tammikuusta 2025 alkaen. 
Zeldin on aikaisemmin edustanut New Yorkin osavaltiota kongressissa. Tuolloin hän vastusti EPA:n päätösvaltaa ilmastoasioissa.
Zeldin oli ehdolla New Yorkin osavaltion kuvernööriksi vuoden 2022 kuvernöörinvaaleissa, joissa hän hävisi demokraattien Kathy Hochulille. Vaalit olivat tiukimmat sitten vuoden 1994 kuvernöörinvaalien: Zeldin sai 46,8 prosenttia äänistä ja Hochul 53,2 prosenttia.
Olivie Blake

Alexene Farol Follmuth, joka käyttää kirjailijanimeä Olivie Blake, on yhdysvaltalainen kirjailja. Hän on kirjoittanut monia romaaneja, antologioita, sarjakuvaromaaneja ja elokuvakäsikirjoituksia. Blake tunnetaan "Atlas"-kirjasarjastaan, jolla hän sai kustannussopimuksen.
Alun perin omakustanteena julkaistu "Atlas"-fantasiakirjasarjan avausosa "Atlas – Valitut" (2020) alkoi saada huomattavaa suosiota videopalvelu Tiktokin kirjayhteisössä Booktokissa vuonna 2021. Romaani nousi "The New York Timesin" julkaisemalle bestseller-listalle, kun se uudelleenjulkaistiin Tor Booksin kautta seuraavana vuonna. Teokseen perustuva televisiosarja on tekeillä.
Jyväskylän seudun joukkoliikenne

Jyväskylän seudun joukkoliikenne Linkki on viranomaistaho, joka suunnittelee ja kilpailuttaa paikallisliikenteen Jyväskylän, Laukaan, Muuramen, Äänekosken, Hankasalmen, Petäjäveden ja Toivakan alueilla. 
Liikenne.
• Paikallisliikenne: S1-S6, 3-46, 140, 141, 143
• Palveluliikenne
Liikennöitsijät.
• Koiviston Auto Jyväskylä: linjat S1-S6, 3, 7-46, 140, 141, 143
• Mennään Bussilla: linjat 5, 5K, palveluliikenne
Bernard Peiffer

Bernard Peiffer (23. lokakuuta 1922 Épinal, Ranska – 7. syyskuuta 1976 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli ranskalainen jazzpianisti.
Peifferin isä soitti viulua. Hänen setänsä tai enonsa Georges Peiffer oli säveltäjä ja urkuri. Peiffer aloitti musiikkiopintonsa 9-vuotiaana. Hän sai yksityistä pianonsoiton ja harmonian opetusta Pierre Mairelta. Myöhemmin hän opiskeli muun muassa Pariisin konservatoriossa, jossa hän sai ensimmäisen palkinnon pianonsoitossa. Peiffer teki ammattimaisen debyyttinsä saksofonisti André Ekyanin kanssa vuonna 1943. Hän toimi Ranskan vastarintaliikkeessä, jäi kiinni ja oli vangittuna yli vuoden ajan. Toisen maailmansodan jälkeen Peiffer jatkoi musiikkiuraansa muun muassa yhteistyöllä Django Reinhardtin, Hubert Rostaingin ja Jacques Helianin kanssa. Helmikuussa 1948 hän esiintyi varhaisella jazzfestivaalilla Nizzassa. Hän sai Rex Stewartin huomion osakseen ja kiersi sekä levytti tämän yhtyeen kanssa. Tämän jälkeen Peiffer teki levytyksiä Don Byasin, James Moodyn ja Kenny Clarken kanssa. Hänelle myönnettiin "Jazz Hot" -lehden palkinto. Hän teki ensimmäisen levytyksensä yhtyeen johtajana Blue Star -levymerkille ja sai siitä Grande Prix du Disquen vuonna 1953. Esiintymisen ja levyttämisen lisäksi Peiffer sävelsi musiikkia elokuviin. Hän sävelsi myös suuren osan omasta ohjelmistostaan.
Peiffer muutti joulukuussa 1954 Yhdysvaltoihin ja asettui Philadelphiaan. Hän oli ensimmäisen kerran naimisissa laulaja Monique Dozon kanssa ja sai tästä avioliitosta tyttären. Philadelphiassa Peiffer asui uuden vaimonsa kanssa. Pariskunta sai kolme lasta, joista yksi kuoli 2-vuotiaana. Peiffer teki Yhdysvalloissa esiintymisiä muun muassa Carnegie Hallissa, Birdlandissa ja Newport Jazz Festivalissa. Hän äänitti siellä seitsemän albumia ja teki televisio- ja radioesiintymisiä. Peifferin viimeinen kaupallisesti tuotettu albumi julkaistiin vuonna 1965. Hän teki esiintymisiä muun muassa oman trionsa kanssa ja opetti Philadelphiassa. Peifferille tehtiin 1960-luvun lopussa munuaisleikkaus. Hän kuoli 53-vuotiaana munuaissairauden vaikeuduttua.
Hugo Clunylainen

Hugo Clunylainen, myös apotti Hugo tai Hugo Pyhä, (1024 Semur-en-Brionnais – 29. huhtikuuta 1109 Cluny) oli Clunyn benediktiiniluostarin kuudes apotti vuosina 1049–1109. Hugo Clunylaisen johdolla keskiaikainen luostarielämä saavutti huippunsa ja Cluny nousi läntisen kristinuskon hengelliseksi keskukseksi. Hugo auttoi myös kehittämään latinalaisen riitin liturgiaa. Apotti Hugo kanonisoitiin vuonna 1120.
Hugon alkuperäinen nimi oli Hugues De Semur. Hän vannoi luostarilupauksensa 14-vuotiaana, ja vuonna 1049 hän seurasi Odiloa luostarin apottina. Ennen valintaansa apotiksi Hugo toimi Clunyn luostarin lähettiläänä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Henrik III:n luona. Keisari Henrik IV:n aikana Hugo toimi paavi Gregorius VII:n neuvonantajana virkaanasettamiskiistassa. Kiistan syynä oli keisarin pyrkimys ylittää paavin valta.
Hugon johdolla perustettiin lähes 2 000 Clunyn pääluostarin alaista luostaria Italiaan, Englantiin ja Espanjaan. Hugo laajensi myös Clunyn pääluostaria, ja hänen kuollessaan luostarissa oli 300 munkkia.
Vaihingen an der Enz

Vaihingen an der Enz on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Se on osa Stuttgartin suurkaupunkialuetta.
Maantiede.
Vaihingen an der Enz sijaitsee Ludwigsburgin piirikunnan länsiosassa. Etäisyys Stuttgartista on noin 24 kilometriä luoteeseen. Vaihingen an der Enz käsittää yhdeksän kaupunginosaa: Vaihingen, Aurich, Ensingen, Enzweihingen, Gündelbach, Horrheim, Kleinglattbach, Riet ja Roßwag. Selkeästi väekkäin on kantakaupunki Vaihingen, jonka asukasluku on noin 11 000.
Historia.
Castrum Vehingenista (Kaltensteinin linna) on ensimmäinen maininta vuodelta 1096. Vaihingen kohotettiin kaupungiksi kreivi Gottfriedin (1189–1234) aikana. Se vaurastui keskiaikaisen kauppareitin Vehingen–Flander varrella ja eritoten 1400-luku oli hyvää aikaa. Vaihingen liitettiin puhelinverkkoon 1889 ja rautatieverkkoon 1904. Moni edistysaskel otti takapakkia 1900-luvun alkupuoliskon suursotien takia. Vaihingenissa sijaitsee hautausmaa vuosina 1944–1945 keskitysleirillä murhattujen ihmisten muistoksi. Vaihingeniin liitettiin 1970-luvulla maalaiskunnat Aurich, Ensingen, Enzweihingen, Gündelbach, Horrheim, Kleinglattbach, Riet ja Roßwag. Ne eivät muodosta kaupunkirakenteellista kokonaisuutta, vaan sijaitsevat hieman erillään toisistaan.
Vaihingen an der Enzin historiallisesti arvokasta arkkitehtuuria edustaa Kaltensteinin linna eli Schloss Kaltenstein. Kaupungin vanhin kirkko on nykyisin kaupunginmuseona toimiva Peterskirche. Kaupungin raatihuone edustaa barokkityyliä. Kaupunginkirkko, Stadtkirche, valmistui 1513 ja rakennettiin uudestaan kaupunginpalon jälkeen 1693. Raatihuoneen ja torin ympärille on rakennettu kävelykatu. Vanha kaupunginmuuri on säilynyt osittain.
Talous ja liikenne.
Vaihingen an der Enzin talouselämä perustuu pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Kaupungissa toimii 1828 avattu makeistehdas Bonbonfabrik Jung, joka kuuluu Saksan vanhimpiin alallaan. Vaihingen an der Enzin eteläpuolitse kulkee moottoritie BAB 8 ja kaupungin rautatieasema, Bahnhof Vaihingen (Enz), sijaitsee rataosuudella Mannheim–Stuttgart.
Bad Saulgau

Bad Saulgau on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa eteläisessä Saksassa. Se käsittää kantakaupunki Bad Saulgaun ja kolmetoista pientä kylää.
Maantiede.
Bad Saulgau sijaitsee Sigmaringenin piirikunnan itäosassa. Etäisyys Stuttgartista on noin 88 kilometriä etelään.
Historia.
Vanhin maininta Bad Saulgausta on vuodelta 819 muodossa Sulaga. Nimen alkuperä saattaa olla kelttiläinen. Kaupunkioikeudet Saulgau sai 1239. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1630-luvulla Ruotsin joukot viettivät talvensa kaupungissa. Samalta ajalta on paikallinen legenda "Kreuzwunder", jonka mukaan ruotsalainen vahti yritti polttaa ristin, joka kuitenkin loisti niin kirkkaana, että ruotsalaisten oli paettava kaupungista. Rautatieverkkoon Saulgau liitettiin 1869 linjalle Herbertingen–Aulendorf. Kaupunki teollistui voimakkaasti toisen maailmansodan jälkeen ja sen rakennettu ala yli kaksinkertaistui. Vanhankaupungin saneeraus aloitettiin 1977. Saulgaun kylpylätoimintaa kehitettiin ja kaupunki sai vuosituhannen vaíhteessa oikeuden liittää nimeensä sanan "Bad".
Bad Saulgaun vanhimpia rakennuksia on kirkko St. Johannes Baptist, jonka iäkkäimmät osat ovat 1200-luvulta. Suurin osa nykyisestä kirkosta on rakennettu noin vuonna 1400.
Talous ja liikenne.
Bad Saulgaun talous perustuu teollisuuteen, kaupankäyntiin ja palveluihin, joista korostuu erityisesti terveydenhuolto. Kaupungin halki kulkee maantie Bundesstraße 32.
Helge Helme

Helge Helme (1894–1987) oli tanskalainen taiteilija, joka maalasi erityisesti naisia.
Helme syntyi Roskildessä Tanskassa vuonna 1894. Hän opiskeli ensin 1914–1915 Roskilden teknillisessä koulussa, minkä jälkeen hän opiskeli Tanskan kuninkaallisessa kuvataideakatemiassa 1918–1920. 1920- ja 1930-luvuilla Helme matkusteli Euroopassa, muun muassa Isossa-Britanniassa, Saksassa, Ranskassa, Belgiassa ja Alankomaissa.
Helmen töissä esiintyvät naishahmot ovat kauniita ja ajattomia tavallisia naisia, jotka esiintyvät teoksissa tavallisissa vaatteissa. Helmelle teoksissa oli tärkeää henkilöhahmojen kauneus sekä teoksen sommittelu. Helme teki työnsä aina huolellisesti ajan kanssa loppuun saakka, eikä julkaissut töitään krokiimaisina luonnoksina tai hahmotelmina. Naisaiheisten töiden lisäksi Helme teki muutamia maisemamaalauksia. Nekin olivat tyyliltään samalla tavalla herkkiä kuin hänen naismaalauksensa ja nekin hän viimeisteli huolellisesti. Helme perusti myös oman kuvataidekoulun, jossa oppilaana kävi muun muassa Richard Mortensen.
Hersvikin kirkko

Hersvikin kirkko () on Solundin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1891.
Solundin kirkko

Solundin kirkko () on Solundin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1860.
Husøyn kirkko (Solund)

Husøyn kirkko () on Solundin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1896.
Sigerfjordin kirkko

Sigerfjordin kirkko () on Sortlandin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1860.
Dizzy Reece

Alphonso Son “Dizzy” Reece (s. 5. tammikuuta 1931 Kingston) on jamaikalaissyntyinen hard bopiin erikoistunut trumpetisti.
Reece soitti alun perin lapsena saksofonia, mutta siirtyi 14-vuotiaana trumpettiin ja ryhtyi päätoimiseksi muusikoksi 16-vuotiaana. Hän muutti Lontooseen vuonna 1948 tai 1949. Hän alkoi tehdä yhteistyötä muiden muassa Don Byasin, Kenny Clarken, Frank Fosterin ja Thad Jonesin kanssa. Reecen debyyttialbumin "Blues In Trinity" julkaisi Blue Note Records vuonna 1959. Siinä hänen kanssaan soittivat Donald Byrd, Art Taylor, Tubby Hayes, Terry Shannon ja Lloyd Thompson.
Reece muutti New Yorkiin vuonna 1959. Hän jäi muiden hard bop -muusikoiden varjoon, mutta teki yhteistyötä Dizzy Gillespien orkesterin kanssa vuonna 1968 ja Paris Reunion Bandin kanssa vuonna 1985.
Eidin kirkko (Stad)

Eidin kirkko () on Stadin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1849.
Heggjabygdan kirkko

Heggjabygdan kirkko () on Stadin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1936.
Kjølsdalenin kirkko

Kjølsdalenin kirkko () on Stadin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1940.
Stårheimin kirkko

Stårheimin kirkko () on Stadin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1940.
Totlandin kirkko

Totlandin kirkko () on Stadin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1912.
Torup

Torup on taajama Hylten kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 274 asukasta vuonna 2021.
Unnaryd

Unnaryd on taajama Hylten kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 781 asukasta vuonna 2021.
Rydöbruk

Rydöbruk on taajama Hylten kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 408 asukasta vuonna 2021.
Landeryd

Landeryd on taajama Hylten kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 393 asukasta vuonna 2021.
Kinnared

Kinnared on taajama Hylten kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 319 asukasta vuonna 2021.
Carl Peter Hagberg

Carl Peter Hagberg (23. marraskuuta 1778 Rasbo – 15. syyskuuta 1841 Tukholma) oli ruotsalainen pappi. Hän valmistui teologiksi Uppsalan yliopistosta vuonna 1803 ja eteni nopeasti hovisaarnaajaksi. Vuonna 1815 hänestä tuli Klaran seurakunnan kirkkoherra. Myöhemmin hän siirtyi kotiseudulleen Upplantiin Rasbon kirkkoherraksi, kunnes palasi myöhemmin Tukholmaan, missä hänestä tuli pastor primarius. Hagberg oli aikansa johtavia saarnaajia, ja hänet valittiin vuonna 1821 Ruotsin akatemian jäseneksi.
Oihan Sancet

Oihan Sancet Tirapu (s. 25. huhtikuuta 2000 Pamplona) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Athletic Bilbaota ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Pamplonassa syntynyt Sancet aloitti jalkapalloilun paikallisseura CA Osasunassa. Hän siirtyi vuonna 2015 Osasunasta Athletic Bilbaon junioriakatemiaan.
Sancet pelasi ensimmäistä kertaa Athletic Bilbaon edustusjoukkueessa 16. elokuuta 2019 La Ligan kauden avausottelussa FC Barcelonaa vastaan, jossa hän tuli vaihdosta kentälle Óscar De Marcosin tilalle ottelun 65. minuutilla. Ensimmäisen maalinsa Athletic Bilbaon pelaajana hän teki 27. kesäkuuta 2020 La Ligan ottelussa RCD Mallorcaa vastaan. Sancet pelasi debyyttikaudellaan Athletic Bilbaossa 17 sarjaottelua sekä kaksi Copa del Reyn ottelua. Kaudella 2020–2021 Sancet pelasi La Ligassa 24 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä.
Sancet teki uransa ensimmäisen hattutempun 3. tammikuuta 2022 La Ligan ottelussa kasvattajaseuraansa Osasunaa vastaan. Hän pelasi kaudella 2021–2022 La Ligassa 27 ottelua, joissa hän teki kuusi maalia ja syötti neljä. Seuraavalla kaudella hän pelasi 36 liigaottelua ja teki niissä 10 maalia. Huhtikuussa 2023 Sancet allekirjoitti Athletic Bilbaon kanssa vuoteen 2032 asti ulottuvan jatkosopimuksen.
Kaudella 2023–2024 Sancet pelasi Athletic Bilbaossa 30 La Liga -ottelua ja teki neljä maalia seuran sijoittuessa sarjassa viidenneksi. Hän pelasi Bilbaon voittamassa Copa del Reyssä kaikki kahdeksan ottelua ja teki cupin loppuottelussa RCD Mallorcaa vastaan joukkueen 1–1-tasoitusmaalin.
Maajoukkueura.
Sancet edusti Espanjaa junioritasolla alle 18- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Vuoden 2021 alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa Sancet tuli vaihdosta kentälle tappiollisessa välieräottelussa Portugalia vastaan, mutta ei pelannut turnauksen muissa otteluissa. Sancet edusti Espanjaa myös vuoden 2023 alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa, missä hän pelasi avauskokoonpanossa kaikki kuusi ottelua Espanjan saavuttaessa hopeaa.
Sancet debytoi Espanjan A-maajoukkueessa 12. lokakuuta 2023 EM-karsintaottelussa Skotlantia vastaan, jossa hän teki myös ensimmäisen maajoukkuemaalinsa.
Nikolaus Krell

Nikolaus Krell (myös Crell; n. 1550 – 1601) oli Saksin vaaliruhtinaskunnan kansleri.
Toimiessaan vaaliruhtinaan pojan Kristianin opettajana Krell ymmärsi kiinnittää oman opetuslapsensa niin itseensä, että kun tämä nousi valtaan vuonna 1586, hän nimitti Krellin kansleriksi ja hallituksen asioiden johtajaksi. Tässä ominaisuudessa Krell sai paljon vihaa aateliston piirissä, joka piti häntä nousukkaana, ja ortodoksisen luterilaisen papiston keskuudessa, joka piti häntä liian suvaitsevaisena. Saadakseen tukea Krell liittyi siksi maan salaisiin kalvinisteihin. Salakalvinismin tukahduttamiseksi entinen hallitus oli julkaissut sovinnonkaavan, mutta Krell julisti vastustavansa tätä ja julkaisi uuden katekismuksen ja uuden Raamatun painoksen kalvinistisilla selityksillä. Kun hänen hyväntekijänsä kuoli vuonna 1591, Krell pidätettiin ritariston pyynnöstä ja vangittiin Königsteinin linnoitukseen. Pitkän ja ruman prosessin jälkeen Krell teloitettiin vuonna 1601.
Johann Gerhard

Johann Gerhard (1582–1637), oli saksalainen luterilainen teologi ja superintendentti.
Gerhard syntyi Quedlinburgissa 17. lokakuuta 1582. Viidentoista vuotiaana, vaarallisen sairauden aikana, hän tuli Totisesta kristillisyydestä-kirjan kirjoittajan Johann Arndtin henkilökohtaisen vaikutuksen piiriin ja päätti opiskella kirkollista uraa varten. Hän tuli Wittenbergin yliopistoon vuonna 1599 ja opiskeli ensin filosofiaa. Hän kävi myös teologian luennoilla, mutta sukulaisen saatua hänet vaihtamaan alaa hän opiskeli lääketiedettä kaksi vuotta. Vuonna 1603 hän kuitenkin jatkoi teologisia opintojaan ​​Jenassa, ja seuraavana vuonna hän sai uuden sysäyksen J. W. Winckelmannilta (1551–1626) ja Balthasar Mentzeriltä (1565–1627) Marburgin yliopistossa. Valmistuttuaan ja alettuaan luennoida Jenan yliopistossa vuonna 1605, hän vuonna 1606 hyväksyi Coburgin herttuan Juhana Kasimirin kutsun Heldburgin superintendentiksi ja lukion johtajaksi; pian sen jälkeen hänestä tuli herttuakunnan yleissuperintendentti, jossa virassa hän osallistui käytännön kirkollisen elämän järjestämiseen vuoteen 1616 asti, jolloin hänestä tuli teologian professori Jenassa, jossa hän vietti loppuelämänsä. Täällä hän muodosti Johann Majorin ja Johann Himmelin kanssa "Trias Johannean". Vaikka Gerhard oli vielä suhteellisen nuori, häntä oli jo alettu pitää protestanttisen Saksan suurimpana elävänä teologina; aikakauden lukuisissa "disputaatioissa" hän oli aina päähenkilö, kun taas kaikissa julkisissa ja kotimaisissa uskontoa tai moraalia koskevissa kysymyksissä hänen neuvojaan haettiin laajalti. Tiettävästi hän oli saanut elämänsä aikana toistuvia kutsuja lähes kaikkiin Saksan yliopistoihin (esim. Giessen, Altdorf, Helmstädt, Jena, Wittenberg) sekä Ruotsin Upsalaan. Hän kuoli Jenassa 20. elokuuta 1637.
Teokset.
Hänen tuotantonsa on laaja, niin eksegeettisessä, poleemisessa, dogmaattisessa kuin käytännönkin teologiassa. Ensimmäiseen luokkaan kuuluvat "Commentarius in harmoniam historiae evangelicae de passione Christi" (1617), "Comment. super priorem D. Petri epistolam" (1641), sekä hänen kommentaarinsa ensimmäiseen Mooseksen kirjaan (1637) ja viidenteen Mooseksen kirjaan (1658). Poleemista teologiaa ovat "Confessio catholica" (1633–1637), laaja teos, joka pyrkii todistamaan Augsburgin tunnustuksen opin evankelista ja katolista luonnetta hyväksyttyjen roomalaiskatolisten kirjoittajien teoksista, ja "Loci communes theologici" (1610–1622), hänen tieteellisesti tärkein panoksensa, jossa luterilaisuudesta tehdään selkoa "nervose, solide, et copiose", tosiasiallisesti täydellä oppineisuudella, logiikan voimalla ja yksityiskohtien täsmällisyydellä, enemmän kuin mihin oltiin koskaan aiemmin pyritty. "Meditationes sacrae" (1606), teos, joka on nimenomaan omistettu kristilliseen hartaudenharjoitukseen, on painettu useaan otteeseen latinaksi ja se on käännetty useimmille Euroopan kielille, mukaan lukien kreikaksi.
Likvoristikiista

Likvoristikiista oli kuningas Eerik XIV:n hallituskaudella syntynyt opillinen kiista viinin tai muun nesteen () käytöstä ehtoollisessa. Ehtoollisviinin puutteen vuoksi oli paikoin alettu käyttää sen sijaan vettä, simaa tai kirsikkamehua. Helmikuussa vuonna 1564 arkkipiispa Laurentius Petri vastusti tätä hiippakuntansa papistolle osoittamassaan kirjeessä, jossa hän vahvisti kannan, että Kristus asetti ehtoollisensa leipään ja viiniin; jos et saanut viiniä ehtoolliseen, niin pyhä toimitus oli lopetettava. Toisaalta piispa Johannes Ofeegh Västeråsissa kannatti käytäntöä korvata viini toisella nesteellä, muun muassa yhdessä lähettämässään paimenkirjeessä; Beurreuksen myötä Ruotsiin tunkeutunut kalvinismi etsi myös yhteyttä likvoristeihin. Sarja kiistakirjoituksia vaihdettiin. Kuningas yritti tukahduttaa intoa antamalla piispoille yleisen kehoituksen olla huolestuttamatta tavallisia ihmisiä sakramenttien sisällöllä. Arkkipiispa näyttää johtaneen asiaa sekä viisaasti että tarmokkaasti; hän on luultavasti kirjoittanut kaksi, ensimmäistä kertaa vuonna 1899 painettua kirjoitusta, joita käytettiin valtiopäivillä huhtikuussa 1565 perustana ehdotukselle piispojen ja pappien yhteiseksi julkilausumaksi: "Fundamenta nostræ fidei etc."; tässä "fundamentassa" kaikkien muiden aineiden kuin viinin käyttö hylättiin nimenomaisesti. On todennäköistä, että arkkipiispa on laatinut myös tämän asiakirjan, jonka kaikki läsnäolijat allekirjoittivat, myös Ofeegh, joka luopui näin aiemmasta kannastaan. Näin kiista oli ohi.
Lauri Kerttula

Lauri Andreas Kerttula (8. marraskuuta 1890 Oulu – 10. maaliskuuta 1958 Oulu) oli suomalainen virkamies, lääninneuvos. 
Kerttulan vanhemmat olivat nahkuri Karl Isak Kerttula ja Helena Katariina Juustinen. Kerttula tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1910 ja suoritti ylemmän julkisen hallintotutkinnon 1914. Hän oli Oulun läänin lääninhallituksen kanslisti vuodesta 1914, lääninnotaari vuodesta 1916, varalääninsihteeri vuodesta 1917 ja lääninsihteeri vuodesta 1934. Lääninneuvos hänestä tuli 1938. Eläkkeelle Kerttula jäi vuodenvaihteessa 1957. Hänellä oli virkatyönsä ohella myös useita luottamustehtäviä.
Fish (komentotulkki)

Fish (friendly interactive shell) on komentotulkki Unixin kaltaisille käyttöjärjestelmille. Se ei ole täysin POSIX-yhteensopiva. Fish-komentotulkin tavoitteena on olla erityisen käyttäjäystävällinen. Oletuksena Fish-komentotulkki tarjoaa mm. kehittyneen automaattisen täytön sekä syntaksin korostuksen.
Lasten Eurovision laulukilpailu 2025

Lasten Eurovision laulukilpailu 2025 on 23. Lasten Eurovision laulukilpailu. Se järjestetään 13. joulukuuta 2025 Tbilisissä Georgiassa Andria Putkaradzen voitettua vuoden 2024 kilpailun kappaleella ”To My Mom”. Kilpailu järjestetään Georgiassa toista kertaa; aiemmin maa isännöi kilpailua vuonna 2017.
 palaa kilpailuun kymmenen vuoden tauon jälkeen ja yhdeksän vuoden tauon jälkeen. ja vetäytyvät vuoden 2025 kilpailusta.
18 valtiota osallistuu kilpailuun.
Osallistujamaat.
Seuraavat maat ovat osoittaneet kiinnostusta osallistua kilpailuun.
Durian Sukegawa

Durian Sukegawa (, oik. Tetsuya Sukegawa, (; s. 17. kesäkuuta 1962) on japanilainen kirjailija, muusikko, radiojuontaja ja klovni.
Ura.
Sukegawa on opiskellut filosofiaa Wasedan yliopistossa. Hän on opiskellut myös kondiittoriksi.
Sukegawa on julkaissut kymmeniä kirjoja. Esimerkiksi vuonna 2013 ilmestynyt "An" () on käännetty useille kielille, suomeksi nimellä "Tokuen resepti" (Raisa Porrasmaa, 2020). Kirjaan pohjautuvan, vuonna 2015 ensi-iltansa saaneen "Kirsikkapuiden alla" -elokuvan on ohjannut Naomi Kawase.
Yksityiselämä.
Sukegawa on asunut Japanissa ja Yhdysvalloissa.
Gallosyaniini

Gallosyaniini (C15H13N2O5Cl) eli Mordant Blue 10 on fenoksatsiinijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää väriaineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa gallosyaniini on punertavansinistä tai vihreää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman kuumaan veteen ja etanoliin ja paremmin niin happoihin kuin emäksiinkin. Gallosyaniinin liuokset ovat happamissa oloissa sinisiä ja neutraaleissa ja emäksisissä oloissa punaisia.
Gallosyaniinia valmistetaan kuumentamalla gallushapon ja N,N-dimetyyli-4-nitrosoaniliinikloridin metanoliliuosta.
Gallosyaniinin ja kromin kompleksi värjää nukleiinihapot sinisiksi ja sitä käytetään tämän vuoksi väriaineena mikroskopiatutkimuksissa. Yhdistettä käytetään lisäksi värjäämiseen ja esimerkiksi määritettäessä galliumpitoisuuksia titraamalla ja lyijyn läsnäolon osoittamiseen.
Microsoft Copilot

Microsoft Copilot on Microsoftin kehittämä generatiivisen tekoälyn chatbot. Se perustuu suurten kielimallien GPT-4-sarjaan, ja se julkaistiin vuonna 2023 Microsoftin ensisijaisena korvaajana lopetetulle Cortanalle.
Palvelu esiteltiin helmikuussa 2023 nimellä "Bing Chat" Microsoft Bingin ja Microsoft Edgen sisäänrakennettuna ominaisuutena. Vuoden 2023 aikana Microsoft alkoi yhtenäistää Copilot-brändiä eri chatbot-tuotteissaan vahvistaen "copilot"-analogiaa. Microsoft ilmoitti Build 2023 -konferenssissaan suunnitelmistaan integroida Copilot Windows 11:een, jolloin käyttäjät voivat käyttää sitä suoraan tehtäväpalkin kautta. Tammikuussa 2024 julkistettiin oma Copilot-näppäin Windows-näppäimistöille.
Copilot hyödyntää Microsoft Prometheus -mallia, joka on rakennettu OpenAI:n GPT-4:n perustavanlaatuiseen laajaan kielimalliin, jota puolestaan on hienosäädetty sekä valvotuilla että vahvistusoppimistekniikoilla. Copilotin keskustelukäyttöliittymätyyli muistuttaa ChatGPT:n tyyliä. Chatbot pystyy lainaamaan lähteitä, luomaan runoja, luomaan lauluja ja käyttämään lukuisia kieliä ja murteita.
Microsoft käyttää Copilotia freemium-mallilla. Sen ilmaisen tason käyttäjät voivat käyttää useimpia ominaisuuksia, kun taas maksullisille tilaajille tarjotaan etuoikeus uusiin ominaisuuksiin, mukaan lukien mukautetun chatbotin luomiseen, "Microsoft Copilot Pro" -maksullisen tilauspalvelun kautta. Microsoft Copilotin ilmaisessa versiossa on saatavilla useita oletuschatbotteja, mukaan lukien tavallinen Copilot chatbot sekä Microsoft Designer, joka on suunnattu käyttämään Image Creator -ohjelmaa kuvien luomiseen tekstikehotteiden perusteella.
Kaisa Rönkkö

Kaisa Rönkkö on Taiteen edistämiskeskuksen (Taike) johtaja. Rönkkö nimitettiin kolmanneksi Taiken johtajaksi ajalle 1.8.2023–31.7.2028. Rönkkö jää Taiken viimeiseksi johtajaksi. Vuoden 2026 alussa aloittaa uusi Taide- ja kulttuurivirasto, jonka muodostavat Taike ja Kansallinen audiovisuaalinen instituutti. Rönkkö on nimitetty Taideyliopistoon dekaaniksi 1.1.2026 alkaen.
Rönkkö on koulutukseltaan musiikin maisteri (Master of Arts in Arts Management) taidehallinnon ohjelmasta. Hän on valmistunut myös musiikkipedagogiksi ja suorittanut pianonsoiton A-tutkinnon (diplomi). Lisäksi hän on suorittanut pianonsoiton jatko-opintoja Budapestin Franz Lisztin musiikkiakatemiassa. Hän on opiskellut yliopistossa venäjän kieltä ja kirjallisuutta sekä valtiotieteitä. 
Ennen valintaansa Taiken johtajaksi Rönkkö työskenteli Suomen Musiikki &amp; Media -tapahtumat Oy:n toimitusjohtajana ja aikaisemmin muun muassa Music Finland ry:n toiminnanjohtajana, Suomen Kansallisoopperan ja -baletin orkesteriosaston päällikkönä, Puolustusvoimien erikoissuunnittelijana sekä Fazer Konserttitoimistossa managerina ja partnerina. Lisäksi Rönkkö on työskennellyt muissa kulttuurialan tuotannollisissa tehtävissä sekä freelancemuusikkona ja soitonopettajana.
Rönkkö äänestettiin 2022 musiikkialan sisäisessä kyselyssä musiikkibisneksen neljänneksi vaikutusvaltaisimmaksi ihmiseksi. Rönkölle myönnettiin 2022 Muusikkojen liiton tunnustuspalkinto. Palkinto myönnettiin merkittävästä työstä musiikkialan hyväksi. Vuonna 2021 hän sai Suomen Musiikintekijöiden kunniamaininnan toiminnastaan suomalaisen kevyen musiikin eteen.
Vuonna 2023 Rönkkö oli mukana Sitran rahoittamassa tutkimushankkeessa, joka kävi läpi korona-ajan kulttuuripolitiikkaa Suomessa.
Mietoisten seurakunta

Mietoisten seurakunta oli itsenäinen seurakunta Mietoisissa Varsinais-Suomessa. Seurakunnasta tuli osa Mynämäen seurakuntaa 1. tammikuuta 2007, kun Mietoisten kunta liitettiin Mynämäkeen. Seurakunnan pääkirkko oli Mietoisten kirkko.
Historia.
Mietoisten ensimmäinen kirkko oli Hietamäen kylässä sijainnut Pyhän Jaakobin puinen kappelikirkko. Kappeli ja Hietamäen seurakunta mainitaan Turun tuomiokirkon Mustassakirjassa ensimmäisen kerran vuonna 1366, vaikka seurakunta lieneekin tätä vanhempi. Itsenäisen seurakunnan arvellaan muuttuneen Mynämäen kappeliseurakunnaksi 1300-luvulla. Mietoisista tuli itsenäinen seurakunta jälleen 1865. Itse kunta perustettiin neljä vuotta myöhemmin, vuonna 1869. Vuonna 2007 Mietoisten seurakunnasta tuli jälleen Mynämäen kappeliseurakunta.
Hietamäen kappelissa toimitettiin viimeinen kirkollinen toimitus vuonna 1731. 1950–luvulla paikalle pystytettiin muistomerkki.
336. kaartin merijalkaväkiprikaati

336. kaartin merijalkaväkiprikaati on Venäjän, ja sitä ennen Neuvostoliiton, Itämeren laivaston rannikkoprikaati. Se osallistui taisteluihin Itä-Ukrainassa 2014 ja Syyrian sisällissodassa 2016.
Prikaatiin kuuluu kaksi pataljoonaa BTR-82-miehistönkuljetusajoneuvoja ja yksi tykistöpatteristo. Yhdellä pataljoonalla on kyvykkyys laskuvarjohyppyihin.
Pietarin suomalainen yhteiskoulu

Pietarin suomalainen yhteiskoulu oli vuosina 1905–1918 Pietarissa toiminut suomenkielinen oppikoulu, joka perustettiin Pietarin suomalaisen kirkkokoulun jatkajaksi.
Historia.
Ajatus suomenkielisen oppikoulun perustamisesta syntyi pietarinsuomalaisten keskuudessa jo viimeistään 1870-luvulla. Vuonna 1881 suomalaisen seurakunnan pappi Johannes Öhqvist järjesti suomalaista lyseota puuhanneen kansalaiskokouksen. Taloudellisten seikkojen vuoksi hanke ei toteutunut, kun esimerkiksi Suomen senaatti ei osoittanut asiaan mielenkiintoa. Kirkkokoululle perustettiin jatkoluokkia vuonna 1900. Yhteiskoulun toiminta pääsi viimein käynnistymään vuonna 1905 lähinnä Pietarin alueen kansakouluntarkastajana toimineen Pietari Toikan ponnistelujen ansiosta. Tuolloin kirkkokoulun ylemmän asteen kahdesta ensimmäisestä luokasta muodostettiin Suomen yhteiskouluja vastaava kaksiluokkainen reaalikoulu. Yhteiskoulun oli tarkoitus kasvaa vuosien kuluessa kahdeksanluokkaiseksi, mutta rahanpuutteessa se jäi lopulta vain seitsenluokkaiseksi. Senaatti ei edelleenkään ollut halukas panostamaan Pietarissa toimivaan kouluun, jonka lisäksi suomalaisten ylioppilaskirjoitusten järjestämisen katsottiin aiheuttavan käytännöllisiä ja juridisia ongelmia. Tämän vuoksi koulun viimeisen luokan oppilaat siirtyivät yleensä johonkin Itä-Suomen tai Helsingin oppikouluun, jossa he suorittivat ylioppilashutkinnon.
Arkkitehti Eliel Saarinen suunnitteli yhteiskoululle uudisrakennuksen vuonna 1913. Ensimmäisen maailmansodan puhkeamisen vuoksi sen rakentaminen jäi kuitenkin toteutumatta. Koulu sai viimein valtionavustuksen Oskari Tokoin johtamalta senaatilta keväällä 1917, mutta lokakuun vallankumouksen jälkeen toiminta kävi mahdottomaksi. Vuosina 1918–1919 lähes kaikki opettajat ja oppilaiden vanhemmat siirtyivät Suomeen. Heidän tilalleen tuli sisällissodan johdosta Neuvosto-Venäjälle muuttaneiden punapakolaisten lapsia, joita varten bolshevikkihallitus perusti syksyllä 1918 yhteiskoulun jatkajaksi neuvostomallin mukaisen Pietarin suomalaisen työkoulun.
Koulun opettajina toimivat eri vuosina muun muassa Rafael Hakkarainen, V. A. Heiskanen, Johan Helo, Lauri Kemiläinen, Elbe Nissinen, Juhana Peräläinen, Asko Pulkkinen, Pekka Räikkönen, Olga Silventoinen ja Kaapre Tynni.
F1 Academy -kausi 2024

F1 Academy -kausi 2024 on F1 Academy -sarjan toinen kausi. Kaudella on seitsemän kilpailuviikonloppua.
Prema Racing aloitti kauden puolustavana mestarina voitettuaan kaudella 2023 mestaruuden Marta Garcían kanssa.
Kilpailijat.
Villillä kortilla osallistuvat kilpailijat
Kilpailukalenteri.
Kauden 2024 kalenteri julkaistiin lokakuussa 2023, tänä vuonna ajetaan 2 kilpailua viikonloppuna entisen kolmen sijaan ja ajetaan erilliset aika-ajot kumpaankin kilpailuun.
Visalan sairaala

Visalan sairaala oli 1961–2016 Ylivieskassa toiminut psykiatrinen sairaala. Valmistuessaan se korvasi ainakin Oulaisissa sijaineen Lastunmäen sairaalan. Sairaala oli yksikkönä varsin pieni, sillä valmistuessaan siellä oli 160 potilasta, mutta myöhemmin potilasmäärä kasvoi noin 200 potilaaseen. Se oli alun perin B-mielisairaala, jossa hoidettiin lieväoireisia pitkäaikaispotilaita. Kaikki potilaat eivät olleet sairaalan alkuvaiheessa varsinaisesti psykiatrisesti sairaita, vaan potilaiden joukossa oli myös muun muassa kehitysvammaisia ja dementikkoja. Varsinkin ensimmäisinä vuosikymmeninä sairaalassa toteutettiin aktiivista työterapiaa ja sen yhteydessä toteutettujen käsityötuotteiden myyjäiset herättivät laajasti kiinnostusta Ylivieskassa. 1980-luvulla sairaalaa laajennettiin ja viime vuosinaan sairaala toimi näissä laajennetuissa tiloissa. Tiloissa oli osastojen lisäksi muun muassa liikuntasali ja puutyöverstas.
Myöhemmin sairaalaa kehitettiin esimerkiksi yhdistämällä miesten ja naisten osastot ja tuomalla sairaalaan psykiatrisen akuuttihoidon toimintoja. Sairaalassa oli myös psykiatrinen päivystys vuoteen 2014 asti. Sairaala päätettiin lakkauttaa vuonna 2016. Lakkauttaminen eteni niin nopeasti, että yhden osaston remontti jäi kesken. Taustalla lakkauttamisessa oli muun muassa pula lääkäreistä ja potilasmäärän väheneminen. Viime aikoinaan sairaalassa oli myös lukuisia epäilyjä potilaiden epäasiallisesta kohtelusta ja Aluehallintavirasto toteutti sairaalaan lukuisia valvontakäyntejä. Vuoden 2016 tarkastuksen yhteydessä todettiin puutteita potilaiden itsemääräämisoikeuden toteutumisessa. Myös sairaanhoitopiirin oma tarkastus totesi potilasturvallisuuden vaarantuneen. Vuonna 2020 sairaala-alueen omistanut Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri päätti, että vanha sairaala-alue puretaan. Purkaminen ei kuitenkaan toteutunut, sillä alue päädyttiinkin myymään yksityisomistukseen.
Osastot.
Lakkautushetkellä sairaalassa oli neljä noin 20-paikkaista osastoa ja sairaalassa oli yhteensä 84 potilaspaikkaa 
Lähteet.
Partners Group

Partners Group AG on maailmanlaajuinen yksityismarkkinoiden sijoitusyhtiö, jolla on hallinnoitavana yli 33 miljardin euron sijoitusohjelmat pääomasijoitusten, yksityisten kiinteistöjen, yksityisen infrastruktuurin ja yksityisten velkojen alalla. Yritys hallinnoi laajaa valikoimaa räätälöityjä salkkuja kansainväliselle institutionaalisten sijoittajien asiakaskunnalle. Partners Groupin pääkonttori sijaitsee Zugissa, Sveitsissä, ja sillä on 18 toimistoa eri puolilla maailmaa. Yritys työllistää yli 700 työntekijää, se on listattu Sveitsin pörssiin, ja sen omistavat pääosin kumppanit ja työntekijät. Partners Group on perustettu vuonna 1996.