tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jakob Einstein &amp; Co

Jakob Einstein &amp; Co on Albert Einsteinin isän ja isän veljen perustama yritys. 
Historia.
Jakob Einstein perusti Müncheniin vesi- ja kaasujohtojen asennukseen keskittyneen yrityksen vuonna 1880. Yrityksen toiminta oli menestys ja yhtiö laajensi alaansa sähkötekniikkaan. Hermann Einstein tuli myöhemmin yrityksen perustamisen jälkeen osakkaaksi. Yrityksen toiminta oli menestys sähkötekniikan alalla ja he lopettivat alkuperäisen vesi- ja kaasujohtojen asennukseen keskittyneen puolen ja keskittyivät ainoastaan sähkötekniikkaan, joka oli uutta ennen 1900-lukua.
Kolme vuotta perustamisen jälkeen yhtiö hävisi Münchenin katuvalojen kunnostamiseen liittyneen kilpailun ja joutui taloudelliseen ahdinkoon. Saksan osasto päätettiin lopettaa ja toiminta siirrettiin Paviaan, Italiaan.
Jadwiga Maziarska

Jadwiga Maziarska (20. heinäkuuta 1913 – 24. elokuuta 2003) oli puolalainen taidemaalari. Hän valmistui Krakovan taideakatemiasta 1939.
Maziarska oli vuonna 1946 ns. Krakovan ryhmän perustajajäseniä. Hänellä on ollut lukuisia näyttelyitä Puolassa ja ulkomailla, ja hänen töitään on yksityisissä ja julkisissa kokoelmissa eri puolilla maailmaa. 
Maziarska oli abstraktin taiteen taitaja ja yksi sen varhaisimpia edustajia maassaan. Häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä sodanjälkeisen ajan taiteilijoista Puolassa. 
Maziarska syntyi Sosnowiecissä ja kuoli 90 vuoden iässä 2003.
Matura

Matura on ylioppilastutkinto, joka suoritetaan 18–19 vuoden iässä. Tutkinnon nimitys "matura" () perustuu sen merkitykseen eräänlaisena kypsyyskokeena. Nimike on käytössä Tšekissä, Itävallassa, Albaniassa, Bosnia ja Hertsegovinassa, Bulgariassa, Kroatiassa, Italiassa, Liechtensteinissa, Pohjois-Makedoniassa, Montenegrossa, Puolassa, Serbiassa, Sloveniassa, Sveitsissä ja Ukrainassa.
Oskar Kokoschka

Oskar Kokoschka [kokoška] (1. maaliskuuta 1886 Pöchlarn, Itävalta-Unkari – 22. helmikuuta 1980 Montreux, Sveitsi) oli itävaltalaissyntyinen taidemaalari, joka tuli tunnetuksi ekspressionistisilla muotokuvillaan ajan merkkihenkilöistä. 
Kokoschka haavoittui ensimmäisessä maailmansodassa. Kansallissosialistisen Saksan johto piti hänen tuotantoaan rappiotaiteena, ja hän pakeni vuonna 1934 Prahaan. Hänestä tuli vuonna 1946 Britannian kansalainen ja Itävallan jälleen vasta vuonna 1978. Hän kävi Yhdysvalloissa 1947 ennen asettumistaan Sveitsiin, jossa hän asui huomattavan osan elämästään. 
Kokoschkalla oli intohimoinen ja ajoittain myrskyisä suhde Alma Mahleriin. Hänen myöhemmässä tuotannossaan on impressionismin piirteitä. Hän oli myös tunnustettu kirjailija ja julkaisi muun muassa muistelmansa. Kokoschkalle myönnettiin Erasmus-palkinto vuonna 1960. Hän kuoli Sveitsissä vuonna 1980.
Craig Cathcart

Craig Cathcart (s. 6. helmikuuta 1989 Belfast) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka edusti pisimpään Englannin Valioliigassa ja mestaruussarjassa pelannutta Watfordia. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Seurajoukkueura.
Manchester Unitedin nuorisojoukkueen kapteenina toiminut Cathcart on perinteinen oikeajalkainen keskuspuolustaja hyvillä taklauksillaan. Hän liittyi Unitedin harjoitusrinkiin heinäkuussa 2005. Cathcart pääsi edustusjoukkueen mukaan FA Cupin 6. kierroksen otteluun Middlesbroughia vastaan 19. maaliskuuta 2007, mutta oli koko ottelun vaihtopenkillä. Nemanja Vidićin loukkaannuttua hän oli kokoonpanossa myös seuraavissa otteluissa, muun muassa Mestarien liigan ottelussa AS Romaa vastaan. Hän ei päässyt kentälle ja pian hän putosi kokoonpanosta loukkaantuminen takia.
Cathcart pelasi seuraavilla kausilla lainasopimuksella Royal Antwerpissä, Plymouth Argylessa ja Watfordissa. Kesällä 2010 hän siirtyi valioliigaan nousseeseen Blackpooliin. Hän pelasi putoamiseen päättyneellä kaudella 2010–2011 kaikkiaan 30 valioliigaottelua ja teki yhden maalin. Seuraavien kolmen kauden aikana hän pelasi Blackpoolissa 82 mestaruussarjan ottelua, joissa teki kaksi maalia.
Cathcart siirtyi vapaalla siirrolla Watfordiin kesällä 2014. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi 29 mestaruussarjan ottelua ja kauden päätteeksi seura nousi Valioliigaan. Cathcart pelasi kaudella 2015–2016 Valioliigassa 35 ottelua, seuraavalla kaudella 15 ottelua, sitten vammojen vuoksi vain seitsemän ottelua ja neljännellä kaudella 36 ottelua. Hän teki liigakaudella 2015–2016 yhden maalin ja kaudella 2018–2019 kolme maalia.
Maajoukkue.
Cathcart pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Pohjois-Irlannin maajoukkueessa 0–1-tappioon päättyneessä EM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan syyskuussa 2010. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki EM-karsintaottelussa Suomea vastaan lokakuussa 2015. Kaikkiaan hän on marraskuun 2019 loppuun mennessä pelannut 49 maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia. Hän on pelannut 19 EM- ja seitsemän MM-karsintaottelua. Hän pelasi neljä karsintaottelua Pohjois-Irlannin selviytyessä EM-kilpailuihin 2016 ja itse kisoissa hän pelasi täyden ajan joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa.
Jakob Einstein

Jakob Einstein oli Albert Einsteinin setä ja yksi tärkeimmistä opettajista hänen nuoruudessaan. Jakob Einsteinilla oli Jakob Einstein &amp; Co niminen yritys, jossa Albert Einsteinin isä, Hermann Einstein, oli osakkaana.
Jakob Einstein opetti Albert Einsteinia matematiikassa, jopa yli sen mitä koulussa opetettaisiin. Toinen merkittävä hahmo Einsteinin matemaattisessa oppimisessa oli Max Talmund.
Varastonhoitaja

Varastonhoitaja on logistiikan perustutkinto, joka kuuluu tekniikan ja liikenteen alaan. Myös autonkuljettaja ja lentoasemahuoltaja ovat logistiikan perustutkintoja.
Varastopalvelujen koulutusohjelman suorittaneen tulee hallita varastoalan perustehtäviä käsin ja koneellisesti esimerkiksi trukkia ja automaattisia laitteita käyttäen. Hänen on myös osattava logistiisiin perusvalmiuksiin kuuluvia asioita, kuten tavaran varastointi, kuljetusasiakirjat, talous, kierrätys, varastokirjanpito sekä tietoverkot ja niiden tekniset sovellukset. Varastonhoitajan on tunnettava varastotalous ja sen vaikutus yrityksen talouteen. Hänen tulee myös tietää kansainvälisten materiaalivirtojen perustoiminnat. 
Keskeinen sisältö varastopalvelujen koulutusohjelmassa on tavaran vastaanotto, tavaran säilytys ja keräily, inventointi ja saldonhallinta, tavaran lähetys, ADR-kappaletavarakuljetusten perusteet (vaaralliset aineet), varaston tietojärjestelmät, trukin käyttö ja huolto, EA1 (ensiaputaidot) ja hygieniaosaamistodistus, jota edellytetään elintarvikevarastoissa.
Varastonhoitajan tehtäviin kuuluu tavaran vastaanottoa, keräilyä, pakkaamista, lähettämistä, auton lastaamista tai tyhjentämistä tilanteesta riippuen. Tämä ilmenee rahtikirjasta niin sanottujen toimituslausekkeiden avulla, sillä niissä on yleensä määritelty kuka pakkaa ja purkaa lastin ja miten kuorma toimitetaan perille. Varastonhoitajan on myös merkittävä lähettämänsä pakkaus asianomaisin kolli-, käsittely- ja varoitusmerkinnöin. Myös asiakaspalvelu on tärkeä osa logistiikka-alan työtä.
Varastonhoitajan tutkinnon suorittajat työllistyvät kaupan, teollisuuden ja julkisen sektorin palvelukseen. Logistiikan perustutkinto antaa Suomessa yleisen jatko-opintokelpoisuuden ammattikorkeakouluihin ja yliopistoihin siltä osin mitä asianomainen yliopisto päättää.
Mike Westhues

Mike Westhues (oik. "Michael Westhues", 22. tammikuuta 1949 – 17. helmikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen Suomessa asunut laulaja, lauluntekijä ja kitaristi.
Westhues oli 1970-luvulla Suomessa asuessaan tiiviisti mukana suomalaisessa musiikkielämässä ja oli yhteistyössä muun muassa Wigwamin kanssa. Hän muutti kuitenkin Ruotsiin ja sitä kautta esiintymään eri puolilla Eurooppaa. 1970-luvun lopulla hän palasi poikansa ja suomalaisen vaimonsa kanssa Yhdysvaltoihin Indianapolisiin. 2004 hän muutti jälleen vaimonsa kanssa Suomeen ja levytti 2007 albumin "Shades of Blue".
Hans Scharoun

Bernhard Hans Henry Scharoun (20. syyskuuta 1893, Bremen – 25. marraskuuta 1972, Berliini) oli saksaslainen arkkitehti, joka suunnitteli muun muassa Berliinin filharmonikkojen konserttitalon (1963).
Scharoun kirjoitti ylioppilaaksi Bremerhavenissa 1912 ja opiskeli arkkitehtuuria Berliinin teknillisessä yliopistossa vuoteen 1914, saattamatta opintojansa koskaan loppuun. Hän osallistui 18-vuotiaana arkkitehtuurikilpailuun, jonka tavoitteena oli uudenaikaistaa bremerhavenilainen kirkko. 
Scharoun pysyi kotimaassaan ”kolmannen valtakunnan” aikana ja suunnitteli muun muassa "Haus Schminken" Löbaussa (1933). Ainoa hänen suunnittelemansa rakennus Saksan ulkopuolella on Saksan suurlähetystö Brasiliassa. Osa merkittävistä töistä viimeisteltiin vasta Scharounin kuoleman jälkeen.
Scharounille myönnettiin Erasmus-palkinto vuonna 1970. Hän kuoli Berliinissä 1972.
Ninette de Valois

Ninette de Valois eli alkujaan "Edris Stannus" (6. kesäkuuta 1898 Blessington, Irlanti – 8. maaliskuuta 2001 Lontoo, Englanti) oli irlantilaissyntyinen brittiläinen balettitanssija ja koreografi. 
Valois kuului 1920-luvulla Sergei Djagilevin Ballets russes -ryhmään. Hän perusti Lontoon Royal Ballet Schoolin ja vuonna 1931 Sadler’s Wells -baletin, josta kehittyi myöhemmin Royal Ballet, jota hän johti vuosikymmeniä. Hänen tunnetuimpia koreografioitaan on muun muassa "The Rake's Progress". Hän lähti kuninkaallisesta baletista virallisesti 1963. 
Valois'sta tuli Kunnialegioonan jäsen 1950, Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen 1951 ja Kunniaritarien ritarikunnan jäsen 1982. Hänelle myönnettiin Ansioritarikunnan nauha vuonna 1992. Hän kuoli Lontoossa 102-vuotiaana.
Ninette de Valois’lle myönnettiin Erasmus-palkinto 1974.
Chris Eagles

Christopher Eagles (s. 19. marraskuuta 1985 Hemel Hempstead, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Bolton Wanderersiä. Hän on pelipaikaltaan laitalinkki.
Alun perin Watfordin juniori, mutta 16-vuotiaana Manchester Unitedin nuorisoakatemiaan siirtynyt Eagles teki edustusjoukkuedebyyttinsä seuran paidassa 28. lokakuuta 2003 liigacupin ottelussa Leedsiä vastaan. Tammikuun 2005 lopulla hänet lainattiin Watfordiin. Myöhemmin hän pelasi lainasopimuksella myös Sheffield Wednesdayssä ja NEC:ssä.
28. huhtikuuta 2007 Eagles teki ensimmäisen Valioliiga-maalinsa Unitedin paidassa 4–2-voitto-ottelussa Evertonia vastaan. Toisella puoliajalla kentälle tullut Eagles teki maalinsa 93. minuutilla ja voiton ansiota ManUn ero Chelseaan kasvoi jo viiteen pisteeseen. Kauden päätteeksi Eagles pääsikin juhlimaan ManUn kanssa liigamestaruutta.
Kesällä 2008 Eagles siirtyi Burnleyyn, jonka kanssa hän teki kolmevuotisen sopimuksen.
Vuoden 2011 heinäkuussa Eagles ja seurakaverinsa Tyrone Mears siirtyivät valioliigaseura Boltoniin yhteensä noin 3 miljoonan punnan siirtosummalla.
Edward Schillebeeckx

Edward Cornelis Florentius Alfonsus Schillebeeckx (12. marraskuuta 1914 Antwerpen, Belgia – 23. joulukuuta 2009 Nijmegen, Alankomaat) oli yli puolet elämästään Alankomaissa asunut belgialainen dominikaani, jonka teologisia kirjoja on käännetty lukuisille kielille. 
Schillebeeckx sai varhaiskoulutuksensa jesuiitoilta ja opiskeli myöhemmin teologiaa ja filosofiaa Leuvenissa. Hän liittyi dominikaaneihin 1934 ja muutti vuonna 1958 Nijmegeniin. Siellä hän toimi eläkkeelle jäämiseensä saakka professorina Radboud-yliopistossa.
Schillebeeckx voitti ensimmäisenä teologina Erasmus-palkinnon 1982.
Leó Szilárd

Leó Szilárd (; 11. helmikuuta 1898 – 30. toukokuuta 1964) oli unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen ydinfyysikko, joka keksi fissiossa ilmenevän ketjureaktion. Szilárd osallistui Yhdysvaltain armeijan Manhattan-projektiin, jonka päämääränä oli kehittää ydinase.
Elämäkerta.
Szilárd syntyi 11. helmikuuta vuonna 1898 Budapestissa juutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli rakennusinsinööri Louis Szilárd () ja äiti Tekla Szilárd. Leó oli perheen lapsista vanhin. Hänellä oli kaksi sisarusta: kaksi vuotta nuorempi Béla ja kolme vuotta nuorempi Rószi. 
Szilárd kävi lukionsa kotikaupungissansa vuosina 1908–1916. Hän päätti opiskella itsensä insinööriksi Budapestin teknillisessä korkeakoulussa. Hän aloitti opintonsa vuonna 1916, mutta ensimmäisen maailmansodan takia hänen oli keskeytettävä opinnot ja liityttävä armeijaan. Vuonna 1919 hän aloitti opinnot Budapestissa uudelleen, mutta hän katsoi parhaimmaksi muuttaa pois maasta kasvaneen antisemitismin takia. Miklós Horthyn hallitsemassa Unkarissa säädettiin korkeakouluihin kiintiöt juutalaisopiskelijoille.
Muutettuaan Saksaan, Szilárd kirjautui Technische Universität Berliniin. Hän jatkoi insinööriksi opiskelua, mutta pian Saksaan muuton jälkeen hän vaihtoi pääaineensa fysiikkaan. Häntä opettivat muun muassa Einstein, Planck ja von Laue. Szilárd väitteli tohtoriksi vuonna 1922 työllään "Über die thermodynamischen Schwankungserscheinungen". Työ sai parhaimman mahdollisen arvosanan, mutta myös kehuja Einsteinilta. Väittelemisensä jälkeen hän pääsi von Lauen apulaiseksi Berliinin yliopiston teoreettisen fysiikan laitokselle. Väitöstyön jälkeisen tutkinnon hän sai valmiiksi vuonna 1927. Berliinissä asuessaan Szilárd työskenteli useiden keksintöjen parissa. Yksi Saksassa patentin saanut keksintö oli syklotroni.
Natsien päästyä valtaan Saksassa Szilárd muutti useiden muiden tapaan Britanniaan. Britanniassa hän aloitti ketjureaktion tarkastelemisen. Aiemmin 1930-luvulla oli löydetty neutroni, joka on sähköisesti varautumaton hiukkanen. Koska neutronit ovat sähköisesti neutraaleja, ne pystyisivät tunkeutumaan atomin ytimeen esteettä. Szilárd ajatteli, että tätä ominaisuutta hyväksi käyttäen saattaisi olla mahdollista löytää neutronien aiheuttama ydinreaktio, jossa vapautuisi energian lisäksi uusia neutroneita, jotka saattaisivat synnyttää lisää vastaavia reaktioita. Szilárd halusi kokeilla ajatustaan käytännössä, mutta rahoituksen puutteen takia hän pystyi järjestämään vaatimattomia kokeita, joiden tulokset olivat heikkoja.
Szilárd matkusti Yhdysvaltoihin Columbian yliopistoon vierailevana tutkijana vuonna 1938. Yhdessä Fermin kanssa he huomasivat vuonna 1939 uraanin olevan sopiva alkuaine ketjureaktion aikaansaamiseksi.
Toukokuussa 1964 Szilárd kuoli nukkuessaan sydänkohtaukseen.
Billy Werber

William Murray ”Billy” Werber (20. kesäkuuta 1908 – 22. tammikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi kolmantena pesämiehenä Major League -tasolla vuosina 1930–1942.
Werberin joukkueina olivat hänen ammattilaisuransa aikana New York Yankees (1930, 1933), Boston Red Sox (1933–1936), Philadelphia Athletics (1937–1938), Cincinnati Reds (1939–1941) ja New York Giants (1942). 
Werberistä tuli iäkkäin elossa oleva entinen Major League Baseball -pelaaja Rollie Stilesin kuoltua satavuotiaana 22. heinäkuuta 2007. Werber itsekin kuoli satavuotiaana tammikuussa 2009.
Marian Smoluchowski

Marian Ritter von Smolan Smoluchowski (28. toukokuuta 1872 – 5. syyskuuta 1917) oli puolalainen tieteilijä, joka teki mittavan työn tilastollisen fysiikan parissa. Smoluchowski oli myös vuorikiipeilijä.
Elämä.
Smoluchowski syntyi Vorderbrühlissa, lähellä Wieniä. Wienissä hän opiskeli fysiikkaa, jossa häntä opettivat muun muassa Joseph Stefan ja Franz S. Exner. Ludwig Boltzmann oli Smoluchowskin opiskeluajan töissä Münchenin yliopistossa. Boltzmannin palatessa Wienin yliopistoon vuonna 1894 oli Smoluchowski tuolloin armeijassa. Smoluchowskilla ja Boltzmannilla ei näyttäisi olleen minkäänlaisia yhteyksiä, vaikka Smoluchowskin työllä on paljon yhteistä Boltzmannin ideoiden kanssa. Smoluchowski opiskeli muutaman vuoden Pariisin, Glasgow’n ja Berliinin yliopistoista hän muutti Lviviin vuonna 1899, jossa hän sai paikan Lvivin yliopistossa.
Smoluchowski kuoli punatautiepidemiaan vuonna 1917. Smoluchowskin kunniaksi jaetaan Smoluchowski-palkintoa.
Työ.
Smoluchowski työskenteli kineettisen kaasuteorian ja Brownin liikkeen parissa samaan aikaan Albert Einsteinin kanssa. Smoluchowski ehdotti yhtälöä, josta tuli stokastisen prosessin perusta.
Miep Gies

Miep Gies (15. helmikuuta 1909 Wien – 11. tammikuuta 2010) oli yksi henkilöistä, jotka piilottivat ja suojelivat Anne Frankin perhettä natsien juutalaisvainoilta Alankomaiden miehityksen aikana. Hän löysi ja talletti jälkipolville Anne Frankin päiväkirjat, jotka myöhemmin julkaistiin kuvauksena elämästä holokaustin keskellä.
Gies evakuoitiin joulukuussa 1920 Wienistä Leideniin, sillä hänen kotialueellaan oli yhä ruokapula ensimmäisen maailmansodan jäljiltä. Hän siirtyi Amsterdamiin 1922. 
Gies meni naimisiin Jan Giesin kanssa ja sai ainoan lapsensa vuonna 1950. Anne Frankin päiväkirjan julkaisun jälkeen hänet on mm. julistettu vanhurskaaksi kansakuntien joukossa. Hänelle on myönnetty vuonna 1994 Saksan Bundesverdienstkreuz, vuonna 1995 Yad Vashem -mitali sekä Raoul Wallenberg -palkinto. Alankomaiden kuningatar Beatrix löi hänet Orania-Nassaun ritarikunnan ritariksi vuonna 1997. Vuonna 1994 Miep Gies sai Saksan Liittotasavallan ansioristin. Hän vastaanotti Los Angelesissa yhdessä Jon Blairin kanssa Oscarin 1996 dokumenttielokuvasta "Anne Frank Remembered". 
Hän on kirjoittanut kirjan "Anne Frank, suojattini" (; Tammi 1988).
Manchesterin yliopisto

Manchesterin yliopisto on Manchesterissa, Englannissa sijaitseva yliopisto. Se on suurin viidestä yliopistosta Manchesterissa sekä koko Isossa-Britanniassa. Nykymuotonsa yliopisto sai vuonna 2005, kun Victoria University of Manchester ja University of Manchester Institute of Science and Technology (UMIST) yhdistettiin. Yliopisto on osa Russell-ryhmää.
Kuuluisat henkilöt.
Monet tiedemiehet ja taiteilijat ovat opiskelleet tai työskennelleet Manchesterin yliopistossa. Alla olevaan listaan on koottu tunnetuimpia esimerkkejä. Nobelistit ovat tummennettuina.
Lindex

Lindex on Lindex Groupiin kuuluva ruotsalainen vaatekauppaketju. Sillä on myymälöitä Pohjoismaissa, Baltiassa, Balkanilla, Keski-Euroopassa ja Lähi-idässä. Lindexin tuotevalikoimassa on naistenvaatteita, naisten alusvaatteita, lastenvaatteita ja meikkejä. Kun Stockmann Groupin liikevaihto alkoi koostua enemmistöltään Lindexin myynnistä, konserni päätti vaihtaa nimekseen Lindex Group vuonna 2024.
Vuodesta 2002 ketju on ollut vuosittain mukana Syöpäsäätiön Roosa nauha -kampanjassa. Syksyllä 2016 lanseerattuun mallistoon kuului rannekoru, jonka koko tuotto lahjoitetaan rintasyövän vastaiseen työhön.
Historia.
Vuonna 1954 ruotsalaiset Ingemar Boman ja Bengt Rosell perustivat Fynd-nimisen alusvaatemyymälän Alingsåsiin Ruotsiin. Pian tämän jälkeen ostettiin Göteborgista Lindex-niminen yritys, joka antoi nimensä tuleville myymälöille. 1960-luvulla otettiin valikoimaan alusvaatteiden lisäksi myös naistenvaatteita, erityisesti jumppereita ja puseroita. Toiminta laajeni yhä, ja ensimmäinen Lindex-myymälä avattiin Norjaan.
1970-luvulla Lindex laajensi Ruotsissa ja Norjassa. Valikoima laajeni ja Lindex tulee tunnetuksi myös hameista, naisten housuista sekä lastenvaatteista. 1980-luvulla laajentuminen saavutti huippunsa. Sisäänostorutiinit muuttuivat paljon, kun lähes kaikki tekstiilituotanto siirrettiin ulkomaille. Lindex kokeili uusia markkinoita, kuten Tanskaa, Isoa-Britanniaa ja Suomea, mutta 1980-luvun lopussa liiketoiminta keskittyi Ruotsiin, Norjaan ja Suomeen. 1980- ja 1990-luvun vaihteessa Lindex oli muutamia vuosia päivittäistavarajätti ICA:n omistuksessa yhdessä Gulins-vaateketjun ja Ellos-postimyyntiyrityksen kanssa, mutta ICA luopui näistä pian ja keskittyi taas ruokakauppabisnekseen. Vuonna 1993 Lindex avasi ensimmäisen tuotantokonttorinsa Hongkongissa ja alkoi tehdä tarkastuksia tehtailla, jotta varmistetaan, että tavarantoimittajat eivät käytä lapsityövoimaa. Yrityksen vaatimukset tavarantoimittajille kasvavat ja tavarantoimittajia koskeva menettelyohje syntyi. 1990-luvun lopulla yritys osti Fix-tuotemerkin, johon kuuluu lastenvaatteita.
Lindex on 2000-luvulla ryhtynyt laajentamaan toimintaansa Itä-Eurooppaan avaamalla myymälöitä Baltian maissa ja Tšekissä. Vuonna 2007 Lindex avasi Ruotsissa verkkokaupan, jossa on myynnissä noin 70 prosenttia Lindexin valikoimasta naistenvaatteita, alusvaatteita ja lastenvaatteita.
Suomalainen pörssiyritys Stockmann tuli Lindexin omistajaksi vuonna 2007. Stockmannin avulla avattiin ensimmäinen Lindex-myymälä Venäjälle, Pietariin vuonna 2008. Tämän lisäksi Lindex aloitti franchising-toiminnan Lähi-idässä, vuonna 2019 Lindexillä on franchising toimintaa 9 eri maassa. Lindexillä on yli 440 myymälää 18 maassa ja verkkokauppa EU:n alueella sekä Norjassa.
Matti Lehtinen

Matti Kalervo Lehtinen (24. huhtikuuta 1922 Lappee – 16. elokuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen laulaja, jonka ääniala oli baritoni.
Nuoruus.
Lehtinen syntyi Lappeella 1922. Hän taisteli jatkosodassa ja haavoittui kahdesti.
Ura.
Matti Lehtinen opiskeli laulua Sibelius-Akatemiassa vuosina 1945–1948 ja sen oopperaluokalla 1946–1949. Tukholman Kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun oopperaluokalla hän opiskeli 1949.
Ensikonserttinsa Lehtinen piti Helsingissä 1948 ja samana vuonna oli hänen oopperadebyyttinsä Suomalaisessa Oopperassa. 
Lehtinen oli kiinnitettynä Suomalaiseen Oopperaan vuosina 1949–1951 ja sitten Kölnin oopperaan 1952–1955. Hän toimi vapaana konsertti- ja oratoriolaulajana 1955–1963 ja tulkitsi myös paljon liediä. 
Lehtinen kiinnitettiin 1963 Suomen Kansallisoopperaan, jossa hän oli solistina vuoteen 1967.
Sibelius-Akatemian laulutaiteen professorina Lehtinen toimi 1963–1987 ja laulun ainejohtajana 1980–1987. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa Jaakko Hietikko, Jaakko Kortekangas ja Esa Ruuttunen. Hän toimi myös laulukilpailujen tuomariston jäsenenä.
Lehtinen piti konsertteja kotimaansa lisäksi monissa Euroopan maissa sekä Yhdysvalloissa. Hän myös levytti runsaasti suomalaista musiikkia.
Lehtinen tulkitsi esimerkiksi suomalaisten oopperoiden baritoniosuuksia sekä Erik Bergmanin kuoro-orkesteriteoksia. Hän esitti ensimmäisenä Aarre Merikannon oopperan "Juha" nimiroolin radioesityksessä 1958. Hän oli Juha myös 1967 Suomen Kansallisoopperan ensimmäisessä "Juhan" näyttämötoteutuksessa sekä ensimmäisessä "Juhan" kokonaislevytyksessä. 
Monet Lehtisen esityksistä on äänitetty Yleisradion kantanauhoille. Usein Yle Radio 1:ssä kuultavia ovat muun muassa pianisti Pentti Koskimiehen kanssa tallennetut "Hurtti ukko" (1956) ja "Väinämöisen laulu auringolle", kanteleensoittaja Ulla Katajavuoren kanssa tallennettu "Kallavesj" (1959) sekä Jorma Panulan johtaman soitinyhtyeen kanssa tallennettu "Lapin joulu" (1962).
Lehtinen esiintyi laulajana 90-vuotiaaksi ja esiintyi oopperan puherooleissa vielä 93-vuotiaana. Hän kuoli 100-vuotiaana vuonna 2022 lyhyen sairauden jälkeen.
Rooleja.
Noin 60 ooppera- ja operettiroolia, joista tärkeimpiä:
Abram Ioffe

Abram Fjodorovitš Ioffe (, 29. lokakuuta 1880 – 14. lokakuuta 1960) oli neuvostoliittolainen fyysikko.
Elämä.
Ioffe syntyi keskiluokkaisessa juutalaisperheessä nykyisen Ukrainan alueella Venäjän keisarikunnassa. Ioffe valmistui Pietarin valtionyliopistosta vuonna 1902, minkä jälkeen hän työskenteli kaksi vuotta Münchenissä Röntgenin laboratoriossa. Ioffe väitteli tohtoriksi Münchenin yliopistossa vuonna 1905.
Vuodesta 1906 lähtien Ioffe teki töitä Pietarin teknillisessä korkeakoulussa, missä hän myöhemmin eteni professoriksi. Ioffe kääntyi luterilaiseksi vuonna 1924 (vai 1911?), koska halusi mennä naimisiin ei-juutalaisen naisen kanssa. Hänestä tuli filosofian maisteri () vuonna 1913. Tätä ennen, vuonna 1911, hän oli tietämättä yhdysvaltalaisen Millikanin työstä sähkökenttäkokeen, jossa varautuneet mikropartikkelit leijuvat sähkökentässä Vuonna 1915 hän väitteli tohtoriksi. Vuonna 1918 hän nousi Fysiikan ja teknologian osaston johtajaksi pietarilaiseen fysiikan instituuttiin.
1930-luvun alussa Puna-armeijan ilmapuolustus kehitti "radiopaikannusta" eli tutkaa. Useat tiedeinstituutit osallistuivat kehitystyöhön. Tammikuussa 1934 Tiedeakatemia organisoi konferenssin tästä teemasta - Ioffe oli sen koollekutsuja ja kokosi sen puheet raportiksi, joka julkistettiin ja tieto tutkan kehitystyöstä Neuvostoliitosta levisivät kautta maailman.
Vuonna 1942 Ioffe kieltäytyi osallistumasta Neuvostoliiton atomiase-projektiin vedoten suhteellisen korkeaan ikäänsä.
1950 Ioffe menetti johtoasemansa Leningradin fysiikan ja teknologian instituutissa. Vuodet 1952-54 hän toimi Tiedeakatemian puolijohdelaboratoriota. Ioffen kuoltua vuonna 1960 Leningradin fysiikan ja teknologian instituutti nimettii Ioffe-instituutiksi.
Tieteellinen ura.
Ioffe tutki paljon sähkömagnetismia, radiologiaa, kiteisen aineen rakennetta, valosähköistä ilmiötä ja lämpösähköistä ilmiötä. Hän oli yksi keskeisimmistä hahmoista ydinfysiikka, suprajohtavuutta ja radioaktiivisuutta tutkivien laboratorioiden rakentamisessa. Monista laboratorioista tuli myöhemmin itsenäisiä opistoja.
Ioffen pedagoginen työ näkyi neuvostoliittolaisessa koulufysiikassa. Hänen oppilaitaansa olivat muun muassa Aleksandr Aleksandrov, Jakov Dorfman, Pjotr Kapitsa, Isaak Kikoin, Igor Kurtšatov, Jakov Frenkel, Nikolai Semjonov ja Lev Artsimovitš.
Albert Einsteinin rauhanpalkinto

Albert Einsteinin rauhanpalkinto oli vuosittain myönnettävä palkinto, jota jakoi chicagolainen Albert Einstein Peace Prize Foundation vuosina 1980–1992. Palkinnon arvo oli 50 000 Yhdysvaltain dollaria.
Lähteet.
Ligue de hockey junior Maritimes Québec

Ligue de hockey junior Maritimes Québec eli LHJMQ ( eli "QMJHL") on kanadalainen jääkiekkosarja. Sarjassa pelaavat joukkueet tulevat Québecista, New Brunswickista, Nova Scotiasta, sekä Prinssi Edwardin saarelta.
Liigan mestari voittaa Trophée Gilles-Courteau -palkinnon. LHJMQ:n mestarijoukkue osallistuu Memorial Cupiin OHL:n ja WHL:n mestareiden sekä CHL:n isäntäjoukkueen kanssa.
LHJMQ:ssä on perinteisesti pelattu nopeaa ja hyökkäävää peliä. Sarja on tuottanut useita taitavia hyökkääjiä, maalivahteja ja puolustajia. Entiset LHJMQ:n pelaajat pitävät hallussaan useita CHL:n ennätyksiä. Monet entisistä LHJMQ-pelaajista ovat tunnettuja NHL-legendoja: Hockey Hall of Fameen kuuluvat Mario Lemieux, Guy Lafleur, Ray Bourque, Pat LaFontaine, Mike Bossy, Denis Savard, Michel Goulet, Patrick Roy, Luc Robitaille, sekä Martin Brodeur. Lafleurin (4) sekä Sidney Crosbyn (87) pelinumerot on jäädytetty koko liigan tasolla heidän kunniakseen.
Historia.
LHJMQ perustettiin vuonna 1969. Liiga julisti olevansa korkeampitasoinen kuin jo olemassa oleva "Ligue de hockey junior du Québec". Sen ja "Ligue de hockey de Montréal-Métropolitain"in joukkueet liittyivät sarjaan.
Alun perin liigassa oli joukkueita vain Québecin provinssista ja yksi Ontariosta. Nykyjoukkueista ainoastaan Shawinigan Cataractes on pelannut jatkuvasti samassa kaupungissa, jossa se aloitti kaudella 1969–1970.
Vuonna 1972 LHJMQ halusi joukkueen provinssin suurimmasta kaupungista ja sai lakisyytteen avulla Montreal Junior Canadiensin siirtymään liigaan OHL:stä. Kesällä 1972 joukkue siirtyi LHJMQ:n omistukseen ja vaihtoi nimensä Montreal Bleu Blanc Rougeksi.
LHJMQ:n joukkueet ovat voittaneet Memorial Cupin kahdeksan kertaa.
Vuodesta 1994 lähiten LHJMQ alkoi laajeta itään ja jopa Québecin ulkopuolelle. Liigaan liittyi joukkueita AHL:stä Atlantin Kanadasta ja Mainen osavaltiosta Yhdysvalloista. Nämä joukkueet muodostivat uuden divisioonan liigaan.
Viime kausina LHJMQ on etsinyt pelaajia erityisesti Itä-Kanadasta ja Uuden-Englannin alueelta. Vuoteen 2023 saakka liiga tunnettiin pelkästään Québecin provinssiin viittaavalla nimellä "Ligue de hockey junior majeur du Québec" (), mutta muutettiin nykyiseen muotoonsa ottaen huomioon myös muut Atlantin rannikkoprovinssit ("Maritimes").
Albert Einstein -palkinto

Albert Einstein -palkinto oli teoreettisen fysiikan alalla myönnettävä palkinto. Palkinnon myöntää "Lewis and Rosa Strauss Memorial Fund". Ensimmäisen kerran palkinto jaettiin vuonna 1951 ja tuolloin palkinnon suuruus oli 15 000 dollaria.
Palkintoa ei pidä sekoittaa Albert Einstein -mitaliin tai Albert Einstein tieteen maailmanpalkintoon.
Ohdon oireyhtymä

Ohdon oireyhtymä on oireyhtymä, joka aiheuttaa kehitysvammaisuutta, synnynnäisen sydänvian, hampaiden vajaakehittyneisyyttä ja luomioireita. 
Ohdon oireyhtymä on harvinainen ja huonosti tunnettu sairaus. Ensimmäinen tunnettu tapaus kuvattiin vuonna 1986, ja joitakin tapauksia on havaittu tämän jälkeen.
Ohdon oireyhtymä on mahdollisesti peittyvästi periytyvä, vaikkakaan sen aiheuttavaa geenivirhettä ei ole pystytty paikantamaan.
Bardet–Biedlin oireyhtymä

Bardet–Biedlin oireyhtymä on synnynnäinen häiriö, joka aiheuttaa kehitysvammaisuutta, liikalihavuutta, verkkokalvorappeuman sekä poikkeavuuksia sukupuolielinten, sormien, varpaiden ja munuaisten alueella. Potilaalla saattaa olla esimerkiksi liikasormisuutta ja -varpaisuutta, tai sormet tai varpaat saattavat olla kasvaneet yhteen. Verkkokalvorappeuma voi johtaa vaikeaankin näkövammautumiseen. 
Bardet–Biedlin oireyhtymästä kärsivillä diabetes ja maksavaurio ovat poikkeuksellisen yleisiä. Häiriö kuvattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1920. Siinä on tiettyjä yhteisiä piirteitä Laurence–Moonin oireyhtymän kanssa. Oireisto on nimetty Georges Bardet’n ja Arthur Biedlin mukaan. 
Bardet–Biedlin oireyhtymän voivat aiheuttaa useat geenivirheet. Useimmiten se on peittyvästi periytyvä. Sairauden esiintyvyydessä on alueellisia eroja: Sveitsissä esiintyvyys on luokkaa 1/160 000, mutta Newfoundlandissa oireisto on kymmenisen kertaa yleisempi. Erään arvion mukaan maailmanlaajuinen esiintyvyys on noin 1/100 000. Arabeilla ja beduiineilla esiintyvyyden on ilmoitettu olevan 1/13 500.
Urban Legend – kauhutarinoita

Urban Legend – kauhutarinoita () on vuonna 1998 julkaistu kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut Jamie Blanks. Elokuva sisältää paljon lainauksia muista kauhuelokuvista, kuten muun muassa "Screamista".
Elokuvan keskipisteenä on Pendletonin yliopisto, jossa alkaa tapahtua outoja murhia. Nuori opiskelijatyttö Natalie huomaa kuitenkin, että murhat noudattavat tunnettujen kaupunkitarinoiden kaavaa, mutta kukaan ei tietenkään usko häntä.
Kaikenkarvainen Charlie 2

Kaikenkarvainen Charlie 2 () on vuonna 1996 valmistunut lasten piirroselokuva. Se on jatkoa vuonna 1989 valmistuneelle elokuvalle "Kaikenkarvainen Charlie", jonka suomeksi jälkiäänitetty versio julkaistiin myös vuonna 1996.
Juoni.
Charlie, saksanpaimenkoiran ja pitkäkarvaisen collien risteytys, on päässyt taivaaseen. Charliesta taivaassa on kuitenkin ikävää, kunnes eräänä päivänä Charlien kumppani mäyräkoira Itchy pääsee myös sinne. Charlien vihollinen amerikanpitbullterrierin ja englanninbulldoggin risteytys Carface varastaa arkkienkeli Gabrielin tuomionpasuunan ja pakenee maan päälle. Ilman pasuunaa yksikään koira ei pääse taivaaseen. Charlie tarttuu tilaisuuteen ja lähtee Itchyn kanssa pelastamaan pasuunaa mahdollisimman nopeasti, mutta kun hän maan pinnalla tapaakin kauniin Sasha-nimisen irlanninsetterinartun, matka pitkittyy. Koska Charlie on enkeli, Sasha ei näe häntä. Charlie miettii tuskaisesti, miten saisi Sashan näkemään hänet. Eräänä päivänä Charlie tapaa Carfacen, entisen kieron työkumppaninsa, joka on myös enkeli. Carfacella on kuitenkin kaulapanta, joka saa hänet näkyväksi. Charlie haluaa samanlaisen pannan, ja Carface toimittaa Charlien ja Itchyn ilkeän Redin luo. Red suostuu antamaan molemmille pannat, kunhan saa siitä vastapalkkioksi tuomionpasuunan. Charlie joutuu tekemään kaikkensa, jotta voisi toimittaa tuomionpasuunan taivaaseen, pitää huolta Sashan hoivaamasta ihmispojasta Davidista, sekä saamaan Sashan ihastumaan itseensä.
Roberta Bitgood

Roberta Bitgood (15. tammikuuta 1908 – 15. huhtikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja urkuri. Hän oli erikoistunut kirkkomusiikkiin, ja uskonnollisen vokaalimusiikin lisäksi tuotantoon kuului urkumusiikkia. Hän toimi kirkkomuusikkona, konserttiartistina, säveltäjänä ja opettajana.
Roberta Bitgood asui Connecticutissa, ja hänelle oli myönnetty Connecticut College Alumni Tribute Award ja The American Guild of Organists President's Award. 
Roberta Bitgood oli naismuusikkojen Sigma Alpha Iota -järjestön jäsen.
Sudden Strike

Sudden Strike on Fireglow Gamesin kehittämä ja CDV Software Entertainmentin julkaisema reaaliaikainen strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna Windowsille.
Peli on ensimmäinen "Sudden Strike" -pelisarjassa.
Pelaaminen.
Pelissä pelaaja voi pelata neuvostoliittolaisilla, saksalaisilla, amerikkalaisilla, briteillä ja ranskalaisilla. Pelaaja saa käyttää tankkeja, jalkaväkeä, ajoneuvoja ja tykistöä.
Pelaaja kokee venäläisenä Stalingradin taistelun ja Berliinin valtauksen. Saksalaisena ja liittoutuneena pelaaja kokee Länsirintaman taistelut aina Ranskan valtauksesta Normandian maihinnousuun. 
Yksiköt.
Sudden striken yksiköt ovat samanvertaisia ja toimivat oikein.
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 5.6/10.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.1/10.
Ajoneuvot.
Sudden Striken ajoneuvot on jaettu kolmeen osioon: neuvostoliittolaisten, saksalaisten ja liittoutuneiden ajoneuvoihin.
Ulla-Leena Alppi

Ulla-Leena Alppi (s. 22. heinäkuuta 1949 Tampere) on suomalainen poliitikko, vapaa kirjoittaja ja aikuiskouluttaja, joka toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1976–1987. Hän oli myös puolueensa varapuheenjohtaja 1979–1988. Alppi on myöhemmin vaikuttanut kunnallispoliitikassa Vasemmistoliiton edustajana ja toiminut muun muassa Vasemmistonaisten puheenjohtajana. 
Elämä.
Ulla-Leena Alppi sai ensimmäiset vaikutteensa työväenliikkeestä kotona pidetyistä puolueosaston kokouksista, jonka ohella hän kuunteli innokkaasti Yleisradion "Pienoisparlamentti"-ohjelmaa. Valmistuttuaan Tampereen ammattikoulun talouslinjalta 1965 Alppi työskenteli pakkaajana Valion Tampereen meijerissä ja toimi myös pääluottamushenkilönä. 
Alppi liittyi jo 1960-luvun lopussa SDNL:n jäseneksi ja hieman myöhemmin hänestä tuli SKP:n jäsen. Kommunisteissa Alppi edusti puolueen enemmistöläisiä. Vuonna 1972 hänet valittiin Tampereen kaupunginvaltuustoon. Käytyään Sirola-opiston kurssin Alppi työskenteli vuodesta 1974 lähtien SDNL:n Tampereen piirisihteerinä. Hän oli myös järjestön varapuheenjohtaja 1976–1980. Helmikuussa 1976 Alppi nousi varasijalta eduskuntaan Kaisu Weckmanin siirtyessä Kansaneläkelaitoksen johtoon. Alppi toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuosina 1978 ja 1982. Alppi jätti eduskunnan 1987 ja muutti samana vuonna Porvoohon. Hän oli tekemisissä puoluepolitiikan kanssa enää vasemmistolaisten naisjärjestöjen kautta. Alppi oli perustamassa SNDL:n seuraajaa Vasemmistonaisia, jonka ensimmäisenä puheenjohtajiston hän muodosti Outi Ojalan ja Mirja Ylitalon kanssa vuosina 1990-1991. Päivänpolitiikasta luovuttuaan Alppi keskittyi kirjoittamiseen sekä lastensuojelutyöhön. Alppi kouluttautui sijaisvanhemmaksi, jonka jälkeen hän työskenteli vuodesta 1996 lähtien sijais- ja adoptiovanhempien kouluttajana ja valmentajana.
Alppi palasi kunnallispolitiikkaan vuonna 2004, jolloin hänet valittiin Porvoon kaupunginvaltuustoon Vasemmistoliiton edustajana. Muutettuaan takaisin Tampereelle 2009 Alppi oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Hän sai yli 4 000 ääntä, mutta ei tullut valituksi. Alppi oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen jälleen vuodesta 2012 lähtien. Vuoden 2025 kuntavaaleihin hän ei enää lähtenyt ehdolle. 2010-luvulta lähtien Alppi on toiminut myös "Kansan Uutisten" ja "Vasen Kaista" -verkkolehden koluministina.
Yksityiselämä.
Ulla-Leena Alpin vanhemmat olivat muurari Aarne Alppi (synt. Aulin, 1902-1965) ja Rauni Ahola. Vaikka isä oli porvarillisen kodin kasvatti hän taisteli 16-vuotiaana sisällissodassa punakaartin riveissä ja päätyi lopulta Tampereen vankileirille. Sotakokemustensa myötä Aarne Alpista tuli pasifisti, joka osallistui talvisotaan aseettomassa palveluksessa ja kieltäytyi lähtemästä jatkosotaan, minkä vuoksi hän joutui vankilaan. Sotavuosien jälkeen isä oli mukana kansandemokraattisessa järjestötoiminnassa.
Ulla-Leena Alpin puoliso on kuvataiteilija Markku Böök. Heillä on adoptiotytär.
Maurice Allais

Maurice Allais (31. toukokuuta 1911 Pariisi, Ranska – 9. lokakuuta 2010 Saint-Cloud, Ranska) oli tunnettu ranskalainen taloustieteilijä. Hänelle myönnettiin vuonna 1988 Nobelin taloustieteen palkinto ”hänen uraauurtavasta työstään koskien markkinoiden teoriaa ja voimavarojen tehokasta hyödyntämistä”.
Allais valmistui École polytechniquesta. Hänen nimensä muistetaan myös Allais'n paradoksista.
Ura ekonomistina.
Allais on kirjoittanut useita teoreettisia ja soveltavia taloustieteen tutkimuksia, ja hänen työnsä on keskittynyt matemaattisen taloustieteen kehittämiseen erityisesti yleisen tasapainoteorian, pääomateorian, päätösteorian ja rahapolitiikan aloilla. Taloustieteilijänä hän on makrotaloudellisen raha-analyysin edelläkävijä, ja hän on ollut arvovaltainen teoreettisissa riskitutkimuksissaan, joita havainnollistaa hänen kuuluisa paradoksinsa: "mitä pienempi riski on, sitä enemmän arvailijat pakenevat." Hän on ollut edelläkävijä myös eri aloilla, kuten keskuspankkien roolissa ja julkisten palvelujen hinnoittelussa.
Robert Brown

Robert Brown (21. joulukuuta 1773 Skotlanti – 10. kesäkuuta 1858) oli brittiläinen kasvitieteilijä. Brown löysi lähes 2 000 siihen asti tieteelle tuntematonta kasvia. Hän havaitsi nimellä Brownin liike tunnetun ilmiön, jonka Albert Einstein selitti vuonna 1905.
Elämä.
Brown opiskeli lääketiedettä Edinburghin yliopistossa. Hän liittyi armeijaan vuonna 1795 ja toimi lääkärinä.
Brown lähti joulukuussa 1800 Länsi-Australiaan, jossa hän työskenteli kasvitieteen parissa kolme ja puoli vuotta. Australiassa ollessaan hän keräsi 3 400 kasvia, joista 2 000 oli tuntemattomia. Suurin osa Brownin kokoelmasta on kadonnut.
Robert Brown kuoli vuonna 1858 Soho aukiolla, ja hänet haudattiin Kensal Greenin hautausmaalle
Ura.
Brownin liike.
Brown tutki vuonna 1827 mikroskoopin avulla vedessä siitepölyä ja lehtisammalten sekä kortteiden itiöitä. Hän huomasi tutkittavien kappaleiden liikkuvan vedessä epämääräisiä ratoja, vaikkei niihin pitänyt vaikuttaa ulkoisia voimia. Ilmiöstä hämmästyneenä hän päätti tutkia vastaavaa tilannetta tuhkalla eli aineella, joka ei ole eloperäistä. Brown huomasi tilanteen toistuvan myös tuhkalla, joten kyseessä ei voinut olla itiöiden itse aiheuttama liike. Brownin liike säilyi selittämättömänä vuoteen 1905 asti, jolloin Albert Einstein selitti sen.
Adam Graves

Adam Graves (synt. 12. huhtikuuta 1968 Toronto, Kanada) on entinen ammattijääkiekkoilija. Hän pelasi pitkän uran NHL:ssä, ja tuli tunneksi New York Rangersissa, jossa häntä kutsuttiin "pikku-Messieriksi". Hän pelasi myös Detroit Red Wingsissä, Edmonton Oilersissa ja San Jose Sharksissa. Urallaan hän ehti tehdä NHL:ssä 329 maalia ja 287 syöttöä. Nykyään hän työskentelee New York Rangersin organisaatiossa pelaajakehityksen yms. erikoisavustajana.
Ura.
Gravesin valitsi vuonna 1986 Detrot Red Wings numerolla 22. Pelattuaan neljä kautta alemmissa sarjoissa, Graves pääsi pelaamaan Red Wingsiin kaudella . Seuraavalla kaudella hänet myytiin Edmontoniin yhdessä Jeff Sharplesin, Petr Kliman ja Joe Murphyn kanssa. Graves tappeli kaudella 11 kertaa. Edmontonissa hän voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin. Graves jatkoi Oilersissa kauteen .
Graves siirtyi kanssa New Yorkiin vapaana agenttina kaudeksi . Hänen maalimääränsä kasvoi merkittävästi; hän teli 52 maalia, tehden Rangersin silloisen seuran ennätyksen. Hän pääsi myös NHL:n All-Star -joukkueeseen. Rangers voitti myös Stanley Cupin ja Graves sai myös King Clancy Memorial Trophyn työstään hyväntekeväisyydessä. Graves pelasi New Yorkissa yhteensä 10 kautta, jotka sisälsivät 772 runkosarja- ja 68 pudotuspeliottelua.
Kauden jälkeen Rangers luopui Graveisista ja kauppasi hänet San Jose Sharksiin. San Josessa Graves pelasi kaksi kautta, tehden yhteensä 49 pistettä, kunnes huhtikuussa 2004 ilmoitti lopettavansa uransa. Graves siirtyi palkoilliseksi New York Rangersiin, jossa toimi Rangersin nuorisoleirillä.
Thorvald Thiele

Thorvald Nicolai Thiele (24. joulukuuta 1838 – 26. syyskuuta 1910) oli tanskalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko. 
Hän väitteli tähtitieteestä Kööpenhaminan yliopistossa vuonna 1866. Vuonna 1875 hänestä tuli observatorion johtaja ja tähtitieteen professori.
Thiele oli ensimmäinen, joka yritti selittää Brownin liikettä, mutta epäonnistui.
Nepenmäen koulu

Nepenmäen koulu on Joensuussa sijaitseva yhtenäinen peruskoulu, jonka yhteydessä on myös sairaalaopetusta. Oppilaita koulussa on noin 700 ja henkilökuntaa 90.
Nepenmäen koulu sijaitsee luonnonkauniilla paikalla Nepenmäen rinteessä metsän keskellä. Matkaa Joensuun keskustaan (torille) on linnuntietä alle kaksi kilometriä. Suurin osa oppilaista tulee Nepenmäeltä, Hukanhaudalta, Vehkalahdesta ja Penttilästä. 
Nimensä Nepenmäki on saanut nimensä kauppaneuvos Neppenströmiltä, joka 1800-luvulla omisti Pielisjoen itäpuolella olevan korkean mäen. Mäen ja sen välittömään ympäristöön on kasvanut sittemmin laaja asutusalue, josta oppilaat kouluun tulevat. Koululla on kaupungin keskustan välittömässä läheisyydessä mahdollisuudet erinomaiseen koulualueen ulkopuoliseen oppimisympäröistöihin: esimerkiksi monipuolinen retkeily-, suunnistus- ja hiihtoympäristö Nepenmäen lähiliikuntapaikalla, Kuhasalossa sekä Repokalliolla.
Nepenmäen kouluun kuuluva sairaalaopetus järjestettiin vuoteen 2014 asti sekä Siihtalanpussissa (0-6-luokkien oppilaat) että Tikkamäellä (7-9-luokkien oppilaat). Sairaalaopetus muutti uusiin tiloihin keskussairaalan yhteyteen Tikkamäelle vuoden 2014 alusta. 
Uuden koulun rakentaminen.
Nepenmäen vanhan koulun purkaminen alkoi maaliskuussa 2016. Uusi koulu valmistui vuonna 2018.
Louis Bachelier

Louis Jean-Baptiste Alphonse Bachelier (11. maaliskuuta 1870 – 28. huhtikuuta 1946) oli ranskalainen matemaatikko. Hänen vuonna 1900 julkaistu väitöskirjansa "Théorie de la Spéculation" on ensimmäinen tieteellinen julkaisu, joka käyttää edistynyttä matematiikkaa rahoitusvälineiden arvonmääritykseen. Väitöskirja käsitteli erityisesti arvopapereiden arvonmääritystä Brownin liikkeen ja stokastisten prosessien avulla. 
Elämä.
Bachelier syntyi Le Havressa. Hänen isänsä oli viinikauppias, harrastelijatutkija ja Venezuelan varakonsuli Le Havressa. Hänen äitinsä oli tunnetun pankkiirin tytär. Bachelierin vanhemmat kuolivat ennen kuin hän sai alemman korkeakoulututkinnon. Vanhempien kuolema pakotti hänet pitämään huolta nuoremmista sisaruksista ja laittamaan koulunkäyntinsä sivuun joksikin aikaa.
Boris Podolsky

Boris Podolsky (, 29. kesäkuuta 1896 – 28. marraskuuta 1966) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Yhdessä Albert Einsteinin ja Nathan Rosenin kanssa he esittelivät EPR-paradoksin, jonka tarkoitus oli osoittaa kvanttimekaniikka epätäydelliseksi tavaksi kuvata luontoa.
Podolsky syntyi Taganrogin kaupungissa, Rostovin alueella, eteläisellä Venäjällä. Hän muutti Yhdysvaltoihin ollessaan 14 vuotta vanha, vuonna 1911. Podolsky aloitti sähkötekniikan opiskelemisen Etelä-Kalifornian yliopistossa. Kandidaatin tutkinnon hän sai suoritettua vuonna 1918. Samaisessa yliopistossa hän suoritti myös maisterin tutkinnon matematiikassa.
Maisterin tutkinnon suorittamisen jälkeen hän luki itsensä tohtoriksi Calctechissa. Podolsky muutti Neuvostoliittoon, missä hänestä tuli Krakovan teoreettisen fysiikan laitoksen johtaja. Neuvostoliitossa asuessaan hän julkaisi useita tieteellisiä artikkeleita yhteistyössä P. A. M. Diracin ja V. Fockin kanssa.
Podolsky palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1933, jossa hän sai viran Princetonissa sijaitsevasta Institute for Advanced Studysta. Samaan aikaan laitoksessa vaikuttivat Albert Einstein ja Nathan Rosen, joiden kanssa Podolsky julkaisi "Physical Review" -lehdessä vuonna 1935 artikkelin "Can Quantum-Mechanical Description of Physical Reality be Considered Complete?" Siinä esitellään ensimmäistä kertaa EPR-paradoksi.
Vielä samana vuonna hän sai apulaisprofessorin viran Cincinnatin yliopistosta ja täysmittaisen professuurin vuonna 1951. Viimeiset viisi elinvuottaan hän työskenteli Xavierin yliopistossa fysiikan professorina.
Armand Oné

Armand Oné (15. maaliskuuta 1983 Villepinte, Ranska) on entinen ranskalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Oné syntyi Pariisin lähiössä Villepintessä norsunluurannikkolaisten vanhempien lapsena vuonna 1983. Alun perin Saint-Étiennen kasvatti edusti viisi vuotta Nantesia pelaten ensimmäisen vuoden puolustajana ja seuraavat hyökkäyksessä. Edustusjoukkueessa hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan.
Ranskasta Oné muutti vuonna 2001 ammattilaiseksi Englantiin. Ensimmäinen seura oli Cambridge United, joka silloin pelasi 2. divisioonassa eli kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Siirtosumma oli 30 000 puntaa. 19-vuotias Oné ratkaisi maalillaan Cambridgelle Football League Trophyn loppuottelupaikan ja kävi Valioliigan Middlesbrough'n testissä. Cambridge putosi kauden päätteeksi, jonka jälkeen Oné siirtyi syyskaudeksi lainalle 2. divisioonassa pelanneeseen Northamptoniin. Oné kertoi kesäkuussa 2007 IS Veikkaajan haastattelussa Arsenalin tarjonneen miljoona puntaa hänestä Cambridgelle, mutta seura ei halunnut päästää Onéa, vaan odotti vielä suurempaa tarjousta.
Tämän jälkeen hän pelasi muutaman ottelun englantilaisissa Wrexhamissa ja Tamworthissa. Näiden jälkeen Oné löysi seurakseen Partick Thistlen Skotlannin 2. divisioonasta. Partickin noustua 1. divisioonaan hänelle ei ollut enää käyttöä ja vuonna 2006 hän siirtyi suomalaisen Mixu Paatelaisen valmentamaan Cowdenbeathin joukkueeseen. Skotlannin 2. divisioonaan nousseessa Cowdenbeathissä Oné onnistui maalinteossa kahdeksan kertaa 11 ottelussa ja herätti samassa divisioonassa pelanneen Raith Roversin kiinnostuksen. Pelit Roversissa eivät sujuneet enää niin tehokkaasti ja keväällä 2007 sopimus purettiin. Suomeen siirtynyt Paatelainen houkutteli Onén Turun Palloseuraan. TPS:n kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen maaliskuussa 2007. Hän aloitti Turussa hyvin ja toukokuussa Oné valittiin Veikkausliigan kuukauden pelaajaksi.
TPS:n jälkeen Oné edusti Skotlannissa Livingstonia ja Gatesheadia. Vuonna 2010 hän siirtyi Stranraeriin.
Valio Eesti

Valio Eesti AS on Valion virolainen tytäryhtiö. Yhtiön toimisto sijaitsee Tallinnassa ja meijeri Laevassa, Tartumaalla. Henkilöstöä yhtiössä on 217, ja liikevaihto on 38 miljoonaa euroa. Valio Eestin tuotevalikoimassa Virossa on suomalaisten Valion tuotteiden lisäksi "Gefilus"-tuotteet ja sen oman meijerin "Alma"-tuotteet. Yhtiö on toisena Viron meijerituotemarkkinoilla. 
Historia.
Yhtiö on perustettu vuonna 1993. Valio meni vuonna 1994 Tapila A/S Laeva Meierei -nimiseen meijeriin vähemmistöosakkaaksi. Laeva Meierei sulautettiin Valio Eesti AS:ään vuonna 2001.
Uinnin maailmanennätykset

Uinnin maailmanennätykset ovat kansainvälisen uimaliiton tilastoimia. 
Tähdellä (*) merkityt ajat on uitu FINAn viimeisimpien ennätyspäivitysten jälkeen tai FINA ei ole saanut niistä vielä kaikkia tietoja, esimerkiksi dopingtestien tuloksia.
Lyhyen radan ennätykset.
Miehet.
}&lt;/ref&gt;
Pekka Huttunen (kansanedustaja, 1871–1932)

Kalle Petter (Pekka) Huttunen (2. elokuuta 1871 Rantasalmi – 25. marraskuuta 1932 Petroskoi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1918. Sisällissodan aikana Huttunen työskenteli punaisten hallinnossa ja siirtyi sodan loppuvaiheessa kansanvaltuuskunnan tehtävissä Neuvosto-Venäjälle.
Elämä.
Rantasalmen Putkisalossa syntyneen Huttusen vanhemmat olivat torppari Kalle Huttunen (1846−1921) ja Ulrika Maria Hirvonen (1845−1929). Huttunen viljeli isänsä kanssa Putkisalon kartanon mailla sijainnutta torppaa ja oli myöhemmin lampuotina. Vuonna 1917 Huttunen oli työmiehenä Säämingissä.
Huttunen kuului vuonna 1904 toimintansa aloittaneen Rantasalmen työväenyhdistyksen perustajajäsenin. Vuonna 1907 hänet valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Huttunen oli kansanedustajana yhtäjaksoisesti vuoteen 1918 saakka. 
Sisällissodan aikana Huttunen toimi kansanvaltuuskunnan maatalousasian osaston apulaisvalvojana. Huhtikuun puolivälissä hänet nimettiin Santeri Mäkelän valitsemaan ryhmään, joka lähti Venäjälle tutkimaan punapakolaisille tarkoitetun siirtokunnan sijoituspaikkaa. Huttusen ohella siihen kuuluivat kansanedustajat Jukka Pohjola ja Kalle Lepola.
Maanpakolaiseksi jäänyt Huttunen asettui lopulta perheineen Neuvosto-Karjalaan, jossa hän työskenteli vuodesta 1922 Petroskoin seminaarin suomenkielisen osaston taloudenhoitajana. Lehtitietojen mukaan Huttunen kuoli Petroskoissa marraskuussa 1932. Suomessa hänet julistettiin kuolleeksi vuonna 1975.
Perhe.
Huttusen puoliso oli Joroisissa syntynyt Iida Juutilainen (1874−1944), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1898. Pariskunnalla oli kahdeksan lasta. Heidän poikansa Armas Huttunen (1900−1918) kuului punakaartiin ja kuoli 17-vuotiaana Lahden vankileirillä.
Nathan Rosen

Nathan Rosen (22. maaliskuuta 1909 – 18. joulukuuta 1995) oli israelilainen fyysikko. Rosen opiskeli Massachusetts Institute of Technologyssa ja vuonna 1935 hänestä tuli Albert Einsteinin apulainen. Rosen oli kymmenen vuotta Einsteinin apulaisena ja työsuhteen päätyttyä Einstein rohkaisi Rosenia jatkamaan uraansa Israelissa.
Rosen oli yhdessä Einsteinin ja Boris Podolskyn kanssa EPR-paradoksin kehittäjä. EPR-paradoksin tarkoitus oli kyseenalaistaa kvanttimekaniikka.