Kreikanpaimenkoira

Kreikanpaimenkoira () on kreikkalainen koirarotu, joka on Kreikan kennelliiton (KOE) virallisesti tunnustama.
Ulkonäkö.
Kreikanpaimenkoira on tyypiltään kookas kreikkalainen vuoristokoira. Sen koko vaihtelee suuresta keskikokoiseen. Se on pitkä- tai puolipitkäkarvainen, raskasluustoinen, lihaksikas, leveärintainen ja tuuheahäntäinen. Rodun ominaispiirteisiin kuuluvat myös massiivinen pää, leveä kuono, hieman löysät huulet ja joko tasa- tai leikkaava purenta. Karvapeite on tuuhea ja kaksinkertainen. Munanmuotoisissa ruskeissa silmissä on läpitunkeva, tyyni ja vakava katse. Korvat typistettiin ennen, mutta sitä ei enää hyväksytä. Joillain kreikanpaimenkoirilla ei ole ollenkaan häntää, toisilla taas sen pituus vaihtelee. Liikkeet ovat lyhyttä ravia. Urosten vähimmäissäkäkorkeus on 66 cm ja narttujen 60 cm – valtaosalla tyypillisistä uroksista säkäkorkeus vaihtelee 70–75 cm ja tyypillisistä nartuista 65–68 cm välillä. Paino vaihtelee uroksilla 40–55 kg ja nartuilla 32–40 kg välillä.
Väritys voi olla joko ruskea, musta, valkoinen tai monivärinen. Mustassa saattaa olla häivähdys ruskeaa sävyä – siinä on myös valkoiset merkit niskassa, rintakehässä ja raajoissa. Toisinaan mustassa värityksessä on myös kastanjanruskeat merkit silmien yläpuolella, poskissa, rintakehässä ja raajoissa. Ruskean sävy vaihtelee vaaleasta vehnästä tummanruskeaan; vehnän sävyssä saattaa esiintyä mustaa väritystä ja raajoissa valkoisia merkkejä. Monivärisellä on valkoinen perusväri, jossa esiintyy ruskeita tai mustia merkkejä; päässä merkkien tulisi mielellään olla symmetriset.
Luonne ja käyttäytyminen.
Kreikanpaimenkoira on itsenäinen, ylpeä, uskollinen, rohkea, päättäväinen, vieraita kohtaan varautunut, suojelusviettinen ja velvollisuudentuntoinen. Se tarvitsee hyvin vahvaluonteisen omistajan, sillä se on äärimmäisen dominoiva, mutta se ei myöskään siedä väkivaltaista käytöstä. Se taistelee perheen muiden koirien kanssa lauman johtajan paikasta, jos ne eivät hyväksy sitä heti johtajaksi. Se ei ihastu vieraisiin ihmisiin helpolla epäluuloisuutensa vuoksi. Sen tulee sopeutua karuihin olosuhteisiin ja sen voimien olla riittävät taistelemaan vihollista vastaan ja suojelemaan karjaa. 
Kreikanpaimenkoira suojelee vuohia ja lampaita petoja vastaan, mutta se ei varsinaisesti paimenna niitä. Se on ahkera laumanvartija ja työkoira, joka ei sovi kelle tahansa. Sen tulee päästä toteuttamaan alkuperäistä käyttötarkoitustaan, ja se vaatii suuren pihan tai tilukset. Erittäin energisenä koirana sillä pitää olla tarpeeksi erilaisia aktiviteetteja. Myös sen haastava luonne voi olla keskimääräiselle koiranomistajalle liikaa. Tyynen ulkomuodon ei pidä antaa hämätä, sillä se on aina valmis vartioimaan. Se kuitenkin yleensä arvioi tilanteen ennen reagointiaan siihen. Saadakseen kreikanpaimenkoirasta luotettavan kumppanin omistajan täytyy sosiaalistaa se jo varhain.
Alkuperä.
Lammaskoiria kulkeutui Kreikan kukkuloille luultavasti turkkilaisten vaeltajien mukana vuosisatoja sitten. Kreikanpaimenkoira muistuttaakin paljon turkkilaista akbashia. Rotu polveutuu paikallisesta ja puolipaikallisesta kannasta, joita jalostettiin vuosikausia ennen kuin saavutettiin nykyinen muoto. Jalostuksessa oikeanlainen rakenne ja karvapeitteen laatu ovat aina olleet väritystä tärkeämpiä.
Kreikanpaimenkoira on hyväksytty KCG:n ja APRI:n rekistereihin. FCI ei sitä tunnusta, mutta asian eteen työskennellään kovasti.
Terveys.
Rotu on yleensä terve.