tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Henrik Klowensich

Kapt. Henrik Henrikinpoika Kluwensich (ruots. Henrik Henriksson Kluwensich), myöhemmin Klowensich tai harvemmin Klovensich (1677 – 24. kesäkuuta 1745 Lohtaja) oli saksalaisperäisen Suomessa vaikuttaneen Kluwensich-porvarissuvun edustaja, auskultantti, vänrikki, luutnantti ja kapteeni.
Henrikin vanhemmat olivat entinen kihlakunnantuomari Henrik Henrikinpoika Kluwensich ja Susanna Josefintytär Mathesius. Hän kävi yliopistoa sekä pääsi ylioppilaaksi Turussa 1691 ja Uppsalassa 1696.
Henrikin etunimi ja patronyymi ovat samoja kuin hänen isällänsä, mutta erottava tekijä on hänen myöhemmin Klowensichiksi muuttama sukunimensä.
Hänen veljensä Josef Klovensich muutti myös sukunimensä Klowensichiksi, mutta tunnettiin yleisemmin Klovensichinä.
Elämä sekä ura Porin jalkaväkirykmentissä.
Henrikin synnyinpaikka ei ole tiedossa, mutta se on todennäköisesti jossain Pohjanmaalla.
Hän on ollut auskultantti ilmeisimmin Turun hovioikeudessa ennen sotilasuraansa. Ei ole kuitenkaan täysin varmaa, jos hän on ollut auskultantti juuri Turun hovioikeudessa, vai jossain muualla.
Milloin Henrik Klowensich on lähtenyt oletettavasti vapaaehtoisesti sotilaaksi ja minne rykmenttiin, ei ole varmaa, mutta hänet mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1700 vänrikkinä Porin läänin kaksikasjalkaväkirykmentissä. Kyseinen rykmentti oli järjestetty Suurta Pohjan sotaa varten, ja ei ollut toiminnassa kauaa.
Henrik ylennettiin kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1702 luutnantiksi, ja 1710 hänet siirrettiin Porin läänin vakinaiseen jalkaväkirykmenttiin. Ei ole varmaa, mihin kaikkiin taisteluihin Henrik Klowensich osallistui Suuressa Pohjan sodassa. Siirron jälkeen samana vuonna 1710 hän jäi sotavangiksi Viipurissa Venäläisten piirittäessä kaupunkia, joten hän on ollut ainakin puolustamassa Viipuria.
Henrik meni tiettävästi joko vuonna 1701 tai muutama vuosi sitä ennen naimisiin Maria Antintytär Klewen/Klöfven (n. 1676 – 21. toukokuuta 1733) kanssa. Heidän ensimmäinen tunnettu lapsi Henrik Henrikinpoika Klowensich syntyi 9. syyskuuta 1701.
Henrik sai Marian kanssa vielä ainakin toisen lapsen, Carl Josef Henrikinpoika Klowensichin, 10. tammikuuta 1711.
Henrik Klowensich oli 12 vuotta sotavankina Venäjällä, ja palasi kotiin vasta vuonna 1722. Henrik päättää jättää uransa rykmentissä vuonna 1723, ja erotessaan saa kapteenin arvon ja täten myös arvonimen. Henrikkiin kuitenkin viitataan rippikirjoissa aina luutnanttina.
Palattuaan kotiin 1723 hän asui Porin kaupungissa aina vuoteen 1734 asti. 1733 hänen vaimonsa Maria kuolee, mutta syytä ei mainita. Hän muutti vuoden 1734 lopulla Ouluun poikansa Henrikin luokse toisen poikansa Carl Josefin kanssa. Carl Josef Klowensich muutti vielä 1741 Lohtajalle, ja isä Henrik seurasi ilmeisesti vuotta myöhemmin.
24. kesäkuuta 1745 Henrik Henrikinpoika Klowensich kuoli Lohtajalla mainitsemattomaan syyhyn. Hänet mainittiin korkeasti arvostettuna luutnanttina kuolintiedossaan. Hänen ikänsä ilmoitettiin olevan 68 vuotta ja "muutama kuukausi".
Vecko-Journalen

Vecko-Journalen oli ruotsalainen vuosina 1910–1980 ilmestynyt viikkolehti. Sen artikkelit käsittelivät muun muassa kirjallisuutta, politiikkaa ja muita yhteiskunnallisia asioita. Siinä julkaistiin myös henkilöhaastatteluja ja reportaaseja. Lehden kirjoittajiin kuuluivat muun muassa Barbro Alving, Eva Dickson ja Stig Ahlgren.
Stockholms Dagblad

Stockholms Dagblad oli ruotsalainen konservatiivinen sanomalehti, joka ilmestyi vuodesta 1824 vuoteen 1931, jolloin se yhdistyi "Stockholms-Tidningenin" kanssa.
Sten Ljunggren

Sten Ivar Ljunggren (s. 16. lokakuuta 1938 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä. Hän kävi teatterikoulun Malmössä ja on näytellyt Norrbottenin teatterissa vuosina 1967–1973, Göteborgin kaupunginteatterissa 1973–1977, Göteborgin Folkteaternissa 1977–1987 ja Tukholman kaupunginteatterissa vuodesta 1989. Ljunggren on esiintynyt myös televisiossa ja elokuvissa.
Tomonobu Itagaki

Tomonobu Itagaki (; 1. huhtikuuta 1967 – 16. lokakuuta 2025) oli japanilainen pelisuunnittelija, joka tunnettiin parhaiten "Dead or Alive" -pelisarjan luomisesta ja myös "Ninja Gaiden" -sarjan paluusta vuonna 2004. Vuonna 2009 IGN valitsi hänet yhdeksi sadasta kaikkien aikojen pelintekijästä.
Itagaki tuli töihin Tecmolle vuonna 1992. Hän tuotti kaksi videopelisarjaa, jotka olivat kaupallisia menestyksiä ja toivat hänelle useita ylennyksiä. Hän johti Tecmon kehitystiimiä, Team Ninjaa, ja toimi sen johtokunnassa. Hän jätti yrityksen kesäkuussa 2008 16 vuoden jälkeen ja haastoi sen oikeuteen bonusten pidättämisestä. Hän perusti Valhalla Game Studiosin useiden entisten Team Ninjan jäsenten kanssa ja julkaisi "Devil's Thirdin". Yritys lopetettiin joulukuussa 2021, vaikka hän perusti Itagaki Gamesin pian sen jälkeen.
Ura.
Tecmo (1992–2008).
Itagaki tuli töihin Tecmolle vuonna 1992 ja toimi "Tecmo Bowlin" Super Nintendo -version graafikkona. Myöhemmin Tecmo oli talousvaikeuksissa, ja koska Segan "Virtua Fighterin" nähtiin siihen aikaan edustavan pelien huippua, Itagaki päätyi suunnittelemaan ja ohjaamaan sen kaltaista peliä yrityksen johdon pyynnöstä. Vuonna 1996 julkaistiin ensimmäinen "Dead or Alive", joka hyödynsi Segan Model 2 -peliautomaattilaitteistoa. Pelistä tuli kaupallinen menestys, ja myöhemmin sitä on pidetty yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista taistelupeleistä.
Vuonna 2001 Itagaki ylennettiin Team Ninjan johtoryhmään ja vuonna 2004 hän päätyi sen toimeenpanevaksi johtajaksi. Vaikka "Dead or Alive 2" oli laajalti kehuttu jatko-osa, joka nosti sekä pelisarjan että Itagakin suosiota, Itagaki itse ei ollut tyytyväinen siihen. Hänen mukaansa eräs Tecmon johtaja huijasi häntä julkaisemaan pelin PlayStation 2:n julkaisun yhteydessä maaliskuussa 2000 ennen kuin se oli täysin valmis. Itagaki masentui tämän takia ja harkitsi pelialan jättämistä kokonaan. Dead or Alive 3:sta eteenpäin Itagaki kehitti useita menestyineitä pelejä yksinoikeudella Xboxille. Hän siityi Xboxiin, koska konsolille oli PC:n kaltaisen laitearkkitehtuurin takia helpompi kehittää pelejä ja se oli paljon tehokkaampi kilpailijoihinsa nähden. Hänestä tuli hyvä ystävä Microsoftin Xbox-tiimin Seamus Blackleyn kanssa. Blackleyn kanssa käymänsä keskustelun myötä hän tuli johtopäätökseen: "Tiimini tehtävänä oli luoda maailman paras taistelupeli, ja siihen tarvitsimme Xboxin."
K-popparit demonien jäljillä

K-popparit demonien jäljillä () on vuonna 2025 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieotokoneanimoitu musikaalifantasiaelokuva. Sen ovat ohjanneet Maggie Kang ja Chris Appelhans, ja käsikirjoittaneet Danya Jimenez ja Hannah McMechan. Sony Pictures Animationin Netflixille tuottamassa elokuvassa näyttelevät Arden Cho, Ahn Hyo-seop, May Hong, Ji-young Yoo, Yunjin Kim, Daniel Dae Kim, Ken Jeong ja Lee Byung-hun. Elokuva seuraa K-pop-tyttöbändi Huntr/x:ia, joka elää kaksoiselämää demoninmetsästäjinä ja kohtaavat kilpailevan poikabändi, Saja Boysin, jonka jäsenet ovat salaa demoneja.
Elokuva julkaistiin Netflixissä 20. kesäkuuta 2025, kun taas elokuvan sing-along versio sai kahden päivän teatterilevityksen 23.–24. elokuuta 2025. Elokuva sai kehuja animaatiosta, visuaalisesta tyylistä, ääninäyttelystä, käsikirjoituksesta ​​ja musiikista. Monet julkaisut nimesivät sen kulttuuri-ilmiöksi. Siitä tuli Netflixin historian katsotuin alkuperäiselokuva 325 miljoonalla katselukerralla. Elokuvan soundtrack saavutti myös merkittävää menestystä, ja Recording Industry Association of America myönsi sille platinalevyn 8. lokakuuta 2025. Se oli myös ensimmäinen Billboard Hot 100 -listan elokuvasoundtrack, jonka neljä kappaletta oli kymmenen parhaan joukossa.
Rooleissa.
Muissa rooleissa: Aino Kämppi, Ella Jaakkola, Emma Louhivuori, Juho Karppinen, Markus Degerman, Julius Nuora, Liisa Ahonen, Mikko Renfors, Pinja Hanski
Suomenkielisen version on ohjannut Mikko Renfors, ja kääntänyt Aksu Palmén.
Noah Laba

Noah Laba (s. 4. elokuuta 2003 Northville, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue New York Rangersia. Ennen NHL-uraansa hän USHL-joukkue Lincoln Starsia ja Colorado College-yliopiston joukkuetta. Rangers varasi Laban neljännellä kierroksella 111. varausvuorolla . Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä ja hänen kätisyytensä on oikea. 
Laba on pelannut 17 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt kolme maalia ja kolme syöttöä eli kuusi tehopistettä. Uran tilastot päivitetty 11. marraskuuta 2025.
Alma Deutscher

Alma Elizabeth Deutscher (s. 2005 Oxford) on brittiläinen säveltäjä, pianisti, viulisti ja kapellimestari. Hänen isänsä on kielitieteilijä Guy Deutscher. Deutscherin musiikki on tonaalista ja painottaa melodiaa. Deutscher on esittänyt musiikkiaan solistina monien orkesterien kanssa.
Deutscher aloitti pianonsoiton 2-vuotiaana ja viulunsoiton 3-vuotiaana. Hän sävelsi ensimmäisen pianosonaattinsa 6-vuotiaana. Deutscher tuli laajan mediahuomion kohteeksi isänsä ystävä Stephen Fryn twiitattua vuonna 2012 videon tytöstä soittamassa omaa sävellystään. Deutscher pääsi 8-vuotiaana esiintymään Ellen DeGeneresin ohjelmaan. Hän kävi kotikoulua. Stephen Fry ja lehdistö rinnastivat Deutscherin Wolfgang Amadeus Mozartiin, vaikka tämä itse torjui samaistuksen. Deutscher saavutti huomattavan suosion Youtubessa. Deutscher sävelsi 9-vuotiaana viulukonserton, jonka kantaesitti Espanjassa vuonna 2014. Ensimmäisen pianokonserttonsa hän kantaesitti Itävallassa vuonna 2017.
Deutscher sävelsi 8–12-vuotiaana oopperan "Cinderella", joka on esitetty Israelissa, Itävallassa ja Yhdysvalloissa. Teos on vahvasti galantin tyylin piirteisiin perustuva. Deutscherin soolopianolevy "From My Book of Melodies" julkaistiin Sony Classical -levymerkillä marraskuussa 2019. Deutscher teki Carnegie Hall -debyyttinsä New Yorkissa joulukuussa 2019. Hänelle myönnettiin vuonna 2019 Eurooppalainen Taurus-kulttuuripalkinto. Deutscher aloitti orkesterinjohdon opiskelun Wienin musiikki- ja teatteriyliopistossa. Hän teki kansainvälisen kapellimestaridebyyttinsä vuonna 2022 Opera San Joséssa, jossa hän johti oman "Cinderella"-oopperansa esityksen.
Kiekutin metroasema

 Kiekut on Hampurin metron U1-linjan asema, joka avattiin 17. kesäkuuta 1922. Asemaa käyttää arkisin 900 matkustajaa päivässä, mikä tekee siitä hampurin metron vähiten käytetyn aseman. Aseman suunnitteli saksalainen arkkitehti Eugen Göbel. 
Historia.
Metroasema rakennettiin vuonna 1915. Kun asema rakennettiin, sitä ympäröivä alue oli hyvin harvaan asuttua, joten asemalle rakennettiin vain välttämättömimmät osat, kuten laituri, portaikko ja silta kadulle, kun taas sisäänkäyntirakennusta ei rakennettu heti. Kun aseman raiteet sähköistettiin, länteen kulkenut rata poistettiin eikä sitä ole sen jälkeen uusittu. Rata sähköistettiin vuonna 1921, mutta asema avattiin vasta 17. kesäkuuta 1922.
Vuosina 1954 ja 1994 aseman sisäänkäynti rakennettiin uudelleen.
Romuald Wadgani

Romuald Wadagni (s. 20. kesäkuuta 1976, Lokossa, Benin) on beniniläinen talousasiantuntija ja poliitikko, joka toimii Beninin valtiovarain- ja talousministerinä. Hänet nimitettiin ministeriksi 7. huhtikuuta 2016 Patrice Talonin hallitukseen ja vahvistettiin uudelleen tehtävään toukokuussa 2021.
Varhainen elämä ja koulutus.
Romuald Wadagni syntyi Lokossassa, Länsi-Beninissä vuonna 1976. Hän on suorittanut rahoituksen alan tutkinnon Ranskassa Grenoble’n École Supérieure des Affaires -koulussa. Myöhemmin hän täydensi osaamistaan Harvard Business Schoolissa.Hänellä on tilintarkastajan pätevyys Ranskassa ja hän on valantehnyt tilintarkastaja Yhdysvalloissa. 
Ura yksityisellä sektorilla.
Wadagni työskenteli Deloitte-konsulttitalossa ennen ministerikauttaan. Hän aloitti toimintansa Ranskassa ja myöhemmin siirtyi Yhdysvaltoihin. Vuonna 2012 hänet nimitettiin kumppaniksi Deloitte-konserniin. Hän oli vastuussa ranskankielisen Afrikan auditoinnista, ja perusti uusia toimipisteitä Kongon demokraattiseen tasavaltaan.
Poliittinen ura ja ministerikaudet.
Ensimmäinen kausi (2016–2021).
Vuonna 2016 Patrice Talon nimit­ti Wadagnin talous- ja valtiovarainministeriksi. Hän panosti julkisen talouden vakauttamiseen, velanhallinnan parantamiseen ja valtion kansainvälistä luottokelpoisuutta vahvistaviin toimiin.
Ministerikaudellaan Bénin laski liikkeeseen kansainvälisiä joukkovelkakirjalainoja (Eurobondit) ensimmäistä kertaa historiassaan.
Toinen kausi (2021–).
Vuonna 2021 Wadagni vahvistettiin ministeriksi uudelleen, nyt valtioministerin arvolla. Hän on ollut osallisena useissa kansainvälisissä rahoitusneuvotteluissa, muun muassa IMF:n kanssa.
Kansainväliset tehtävät ja vaikutus.
Wadagni on Beninin edustaja Maailmanpankin hallintoelimessä. Hänen ministerikautensa aikana Benin on parantanut verotuksen avoimuutta ja raportointikäytäntöjen läpinäkyvyyttä. Talouden uudistukset ja joukkovelkakirjaoperaatiot ovat nostaneet Beninin kansainvälistä uskottavuutta.
Henkilökohtainen profiili.
Wadagni tunnetaan teknokraattina, jolla ei ole aikaisempaa poliittista kokemusta. Joissain profiileissa mainitaan, että hänen koulutustaustassaan on merkintöjä, kuten maisterin tutkinto rahoituksesta sekä erikoistumisesta pääomasijoittamiseen.
Presidenttiehdokas.
Elokuussa 2025 Beninin hallituskoalitio nimitti Wadagnin presidenttiehdokkaakseen vuoden 2026 vaaleissa. Romuald Wadgani ei ole minkään poliittisen puolueen jäsen. Hallituskoalitioon kuuluvat Republikaanien blokki (BR) ja Progressiivinen uudistamisen liitto (UP-R). Wadagnin ehdokaspari varapresidentiksi on Mariam Chabi Talata.
Rudolfinsaari

Rudolfinsaari () on arktinen saari Frans Joosefin maalla, Venäjällä. Saarella on Venäjän, Euroopan ja itäisen pallonpuoliskon pohjoisin piste. Saaren pinta-ala on noin 297 km² ja väkiluku 0.
Yleisesti ajatellaan, että Rudolfinsaaren pohjoisrannikolla sijaitseva Fligelynniemi () olisi saaren pohjoisin piste. Näin ei kuitenkaan ole, vaan siitä luoteeseen on vieläkin pohjoisempi, tosin nimeämätön piste.
Historia.
Rudolfinsaari on nimetty Itävallan kruununprinssin Rudolfin (1858–1859) mukaan. Frans Joosefin maa, jossa saari sijaitsee, taas on nimetty hänen isänsä Frans Joosef I:n mukaan. Nämä nimet annettiin, kun itävaltaunkarilainen retkikunta yritti päästä Pohjoisnavalle vuosina 1872–74.
Neuvostoliitto rakensi saaren länsirannikolle sääaseman kesällä 1932. Sitä miehitti hetken aikaa neljä henkeä, kunnes he hylkäsivät tukikohdan sietämättömien sääolojen vuoksi. Toimintaa jatkettiin muutaman vuoden päästä.
Vuonna 1936 Neuvostoliitto lähetti retkikunnan Pohjoisnavalle. Heitä varten saaren pohjoisosaan rakennettiin pieni kiitorata, jonka avulla navalle lennettiin neljä lentokonetta. Retkikunta perusti maailman ensimmäisen miehitetyn ajojään liikettä seuraavan tukikohdan.
Sääasema jatkoi toimintaansa vuoteen 1942 asti, jolloin se suljettiin. Asema oli viimeisen kerran toiminnassa vuosina 1947–1995. Vuonna 2010 Venäjän viranomaiset päättivät käydä tyhjentämässä hylättyjä Arktiksen-tukikohtiaan, ja Rudolfinsaaren sääasema oli yksi niistä. Nykyään saari on täysin hylätty muutamia turistiretkiä lukuun ottamatta.
Erityinen etuus

Erityinen etuus tarkoittaa Suomen kiinteistöoikeudessa kiinteistölle kuuluvaa oikeutta käyttää toista kiinteistöä tiettyyn tarkoitukseen.
Erityisiä etuuksia ovat yksittäiselle kiinteistölle kuuluva yksityinen erityinen etuus ja kahdelle tai useammalle kiinteistölle kuuluva yhteinen erityinen etuus. Näistä jälkimmäinen on yleisempi. Osuus erityiseen etuuteen voi kuulua myös kiinteistön yhteisalueosuuteen.
Erityinen etuus liittyy yleensä kalastamiseen tai vesivoimaan. Oikeus maa-aineksen kuten kiven tai järvimalmin ottoon on harvinaisempaa. Erityinen etuus on voinut oikeuttaa ottamaan karjalle rehuksi sopivia kasveja kuten järvikaislaa ja lehdeksiä. Oikeus metsästämiseen on erityisen harvinainen. Kalastusoikeus voi tarkoittaa oikeutta kalastaa toisen vesialueella, tietyllä vesialueen osalla tai tietyssä kalastuspaikassa. Kalastusoikeus voi olla rajattu tiettyyn pyydykseen, pyydyksiin, kalalajiin tai kalastusaikaan.
Erityiset etuudet ovat vanhoja. Niitä ei ole enää vuoden 1895 jälkeen voinut perustaa. Nykyään vastaavat oikeudet perustetaan rasitteina. Erityiset etuudet kuitenkin seuraavat kiinteistöä, kun kiinteistö luovutetaan. Etuudet painottuvat Lappiin ja siellä varsinkin kalastukseen.
Erityisen etuuden voi luovuttaa toiselle erillään kiinteistöstä, johon se kuuluu. Tällöin se siirretään saajan kiinteistöön.
Maanmittaustoimituksissa erityiset etuudet käsitellään kuten yhteiset alueet ja yhteisalueosuudet. Yhteisen erityisen etuuden osakkaat muodostavat osakaskunnan.
Kluwensich

Kluwensich-suku, joskus myös Kluvensich ja Kluvensik (myöh. Klowensich tai Klovensich), oli Suomessa toiminut saksalaisperäinen porvarissuku. 
Suvun kantaisä on Lyypekissä elänyt ja toiminut porvari Hans Kluvensik. Hansin poika Henrik Hansinpoika Kluwensich oli ainakin jo vuonna 1648 Turussa, ja hän oli vuosina 1667-1671 Uudenkaarlepyyn pormestari.
Kluwensich muuttui muotoon Klowensich Henrik Klowensichin ja hänen veljensä Josef Klovensichin toimesta, koska kukaan toinen ei enää kantanut Kluwensich-sukunimeä heidän ohella sukunimen muuton aikaan.
Martti Kuikka

Martti Tapani Kuikka (26. joulukuuta 1939 Polvijärvi – 28. heinäkuuta 2021) oli suomalainen kasvatustieteen professori.
Kuikan vanhemmat olivat osuuskassan johtaja Salomo Kuikka ja Aini Maria Räsänen. Kuikka tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1958 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylässä 1961. Helsingin yliopistosta hän valmistui teologian maisteriksi 1967 ja lisensiaatiksi 1970 ja väitteli siellä teologian tohtoriksi 1973. 
Kuikka oli kansakoulunopettaja Polvijärvellä 1961–1962, käytännöllisen teologian assistentti Helsingin yliopistossa 1968–1970, Helsingin opettajakorkeakoulussa uskonnon lehtori 1970–1973 ja vt. rehtori 1973–1974, Joensuun yliopistossa apulaisprofessori 1974–1978 ja Helsingin yliopistossa dosentti 1976–1978 ja apulaisprofessori ja professori 1978–2003. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kuikka julkaisi tutkimuksia, tietoteoksia ja historiikkejä.
Saryqopa

Saryqopa () on laskujoeton järvi Qostanain alueen Jangeldinin piirissä Kazakstanissa. Viidestä toisiinsa liittyvästä altaasta ja lukuisista lammista koostuvan järven pinta-ala on 336 neliökilometriä, keskisyvyys kaksi metriä ja valuma-alueen laajuus 17 440 neliökilometriä.
Turgain painanteessa sijaitsevaan Saryqopaan laskevat Teke- ja Saryözenjoet. Sen pohja on savea ja hiekkaa, jota peittää puolen metrin paksuinen mutakerros. Korkean veden aikaan järvi saattaa laskea Sarysu- ja Täuışjokien kautta Torğaihin. Järvessä on paljon kalaa, ja sen rannoilla on viljelysmaata ja laitumia.
Ūly Jylanşyq

Ūly Jylanşyq () on Aqköljärveen laskeva joki Ūlytaun ja Qostanain alueilla Kazakstanissa. Sen pituus on 263 tai alkujoki Ülken Jylanşyq mukaan luettuna 426 kilometriä. Valuma-alueen laajuus on 26 050 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Ūlytaun vuorilta 750 metrin korkeudesta. Sen alkujoet ovat 163 kilometriä pitkä Ülken Jylanşyq ja 140 kilometrin pituinen Dulyğaly Jylanşyq. Keskijuoksullaan Ūly Jylanşyq virtaa tasangolla 5–10 kilometriä leveässä laaksossa. Sen oikeanpuoleisella rannalla on 50–60 kilometrin pituinen Aqqūmin hiekka-aavikko. Alajuoksulla on 8–12 kilometrin levyinen tulvatasanko, jonka suolajärvet ja -suot täyttyvät sateisina vuosina.
Ūly Jylanşyq saa vetensä sulamis- ja pohjavesistä. Sen keskimääräinen virtaus on sateisina vuosina 3,6 kuutiometriä sekunnissa. Vettä käytetään lähinnä karjan juottamiseen.
Karla Sofía Gascón

Karla Sofía Gascón (synt. Carlos Gascón, 31. maaliskuuta 1972 Alcobendas, Espanja) on espanjalainen näyttelijä. Hän nousi suuren yleisön tietouteen vuoden 2024 elokuvalla "Emilia Pérez", josta hän voitti yhdessä elokuvan muiden naispääosan esittäjien kanssa Cannesin elokuvajuhlien parhaan naispääosan palkinnon. Samasta roolista Gascón sai myös parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden ensimmäisenä avoimesti transsukupuolisena näyttelijänä.
Ura ja yksityiselämä.
Vuoteen 2014 asti Gascón näytteli mieshahmoja, ja hänet tunnettiin nimellä Juan Carlos Gascón Ruiz. Uransa alkupuolella hän näytteli espanjalaisissa saippuaoopperoissa, ja Meksikoon muutettuaan täkäläisissä telenoveloissa. 
Vuonna 2024 Gascón näytteli yhtä pääroolia Jacques Audiardin rikos- ja musikaalielokuvassa "Emilia Pérez", jossa hän esittää vaikutusvaltaista huumekartellin johtajaa, jolla on vaimo ja lapsia. Elokuvassa kartellijohtaja lavastaa kuolemansa, korjaa sukupuolensa miehestä naiseksi, ja aloittaa uuden elämän nimellä Emilia Pérez. 
Gascon, sekä elokuvan muut tähdet Selena Gomez, Zoe Saldaña ja Adriana Paz, voittivat kaikki Cannesin elokuvajuhlilla parhaan naispääosan palkinnon. Gascónin Oscar-ehdokkuuden julkistamisen jälkeen otsikoihin nousivat hänen vuosina 2019-2021 tekemänsä Twitter-julkaisut, joita pidettiin ennakkoluuloisina. Gascón kritisoi muun muassa muslimikulttuuria, George Floydia sekä Oscar-gaalaa. Kohun synnyttyä Gascón poisti X-tilinsä seuraavana päivänä ja pyysi anteeksi.
Jaqsyqylyş

Jaqsyqylyş () on taajama Qyzylordan alueen Aralin piirissä Kazakstanissa. Se sijaitsee samannimisen järven rannalla 25 kilometriä Aralin kaupungista itään. Vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan taajamassa oli 4 631 asukasta.
Jaqsyqylyşjärvellä vuonna 1913 alkanut suolan tuotanto sai teollisen mittakaavan vuonna 1925. Vuonna 1932 alettiin tuottaa natriumsulfaattia, ja vuonna 1941 perustettiin Aralsulfatin kaupunkimainen taajama. Natriumsulfaatin loputtua järvellä on tuotettu ruokasuolaa.
Taajamassa toiminut Aralsol oli yksi Neuvostoliiton suolateollisuuden johtavista yhtiöistä. Se muutettiin Araltūz-osakeyhtiöksi vuonna 1994. Yhtiö valmistaa vuosittain yli 500 000 tonnia ruokasuolatuotteita, joita viedään entisen Neuvostoliiton maihin ja Euroopan unioniin. Araltūz on Aralin piirin suurin yritys, joka työllistää yli 1 200 henkilöä.
Peter Howitt

Peter Howitt -nimisiä henkilöitä ovat:
Vaakunan jalusta

Vaakunan jalusta tai kilven jalus eli postamentti on vaakunan kilven alle sijoitettu jalusta. Jalustaa voidaan kuvata monin eri tavoin, esimerkiksi porrasmaisena. Postamenttia käytetään pääosin vapaaherran, paronin tai kreivin vaakunoissa. Jalustan päälle on sijoitettu kilpi, jota kannattelee kilvenkannattajat, jotka seisovat jalustan molemmin puolin. Aina postamenttia ei ole, mutta sen puuttumista ei kaikkialla pidetä heraldisesti virheettömänä.
Käyttökohteet.
Postamentti ja kilvenkannattajat on kuvattu yhteiskunnan arvoasteikossa vapaaherran tai paronin arvossa ja siitä ylöspäin olevien, kuten hallitsijoiden, ruhtinaiden ja sekä joidenkin valtioiden vaakunoissa. Onkin sanottu, että jalusta ja kannattajat kuuluvat vain tällaisiin vaakunoihin, mutta yleispätevää käytäntöä eri maiden heraldiikassa ei ole. Pohjoismaissa kilven jalusta on käytössä vapaaherrallisilla ja paronin suvuilla ja Euroopassa joillakin yhteisöillä. Suomalaisessa heraldiikassa jalustat eivät kuulu porvaris- tai yhteisövaakunoihin.
Pilvijärvi (Sipoo)

Pilvijärvi () on Uudellamaalla Sipoossa Söderkullan Hansasin pohjoispuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Pilvijärvi on 1,0 kilometriä pitkä, 450 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 17 hehtaaria. Se on muodostunut kallioisen metsämaaston painanteeseen. Ympäröivät mäet kohoavat 45–52 metrin korkeuteen mpy. eli enimmillään noin 28 metriä vedenpinnasta. Tällaisia mäkiä löytää Harubergenista. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä. Rantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa ja lähimmät kiinteästi asutut asunnot löytyvät Hansasista noin 200 metriä rannasta. Vapaa-ajan asuntojen läheltä löytyy uimaranta .
Luontoarvot.
Pilvijärven ympäriltä on merkitty yksityisten omistajien maita luonnonsuojelualueiksi. Niitä ovat Molntröskin- (44 ha, pois lukien uimaranta) ja Flyängenin (6 ha) luonnonsuojelualueet sekä niitä laajemmin ympäröivät suojelualueet.
Vesistösuhteet.
Pilvijärvi sijaitsee Sipoonjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 20) Sipoonjoen alaosan alueella (20.001). Järven valuma-alueella sijaitse Flyenissä pieni suolampi, jonka suolle on johdettu pohjoispuolelta kuivatusojien vesiä. Lammen laskuoja laskee vuorostaan Pilvijärven luoteispäähän. Järven lounaispään lahteen tulee itäpuolella sijaitsevan Mjödträskin laskuoja. Pilvijärven kaakkoispäässä sen pitkä lahti kapenee luusuassa. Luusuan perältä alkaa laskuoja, joka virtaa Hansasin itäpuolelta kaartaen kohti etelää ja lopuksi kohti lounasta ja yhtyy siellä Sipoonjokeen Massbytä vastapäätä. Pilvijärven vedenpinnan korkeus on 24,4 metriä mpy (N2000).
Gisela

Gisela on alun perin saksalainen naisen etunimi. Nimen selitetään yleensä johtuvan muinaisyläsaksan sanasta "gīsal," joka merkitsee ’takuuta, takaajaa, panttia’ (vrt. nykysaksan "Geisel" ’panttivanki’; sama sana on varhemmin lainautunut germaanista kantasuomeen, ja sitä edustaa nykysuomen "kihla"). Toisen selityksen mukaan nimen taustalla on "gīsal"-sanan ja usein germaanisissa naisennimissä esiintyvän sanan "hild" ’taistelu’ yhdistelmä.
Nimen variantteja muilla kielillä ovat esimerkiksi ranskan "Gisèle," italian "Gisella" ja unkarin "Gizella."
Gisela-nimi oli Saksassa vuosina 1925–1950 suosituimpia tytönnimiä, nykyään sitä annetaan tyttölapsille enää hyvin harvoin.
Giselan nimipäivää vietetään katolisen kirkon kalenterin mukaan 7. toukokuuta, autuaan Gisela Baijerilaisen, Unkarin kuningattaren muistopäivänä.
Mjödträsk (Sipoo)

Mjödträsk on Uudellamaalla Sipoossa Söderkullan Hansasin koillispuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Mjödträsk on 950 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 14 hehtaaria. Se on muodostunut mäkisessä metsämaastossa olevaan painanteeseen. Sen itäpuolella kulkee pohjois-eteläsuuntainen harjanne ja länsipuolella kohoaa kallioinen mäkimaasto. Järven pohjoisrannat ovat alavaa soistunutta metsämaata. Rantojen rinteet jyrkkenevät etelään päin mentäessä ja kaakkoisrannassa mäki kohoaa 15 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Itärannassa on erityispiirteenä pieni terävänokkainen niemi. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä. Sen itärantaan on lohkottu pieniä tontteja, joista neljään rakennettu kiinteästi asuttava asunto ja yli kymmeneen vapaa-ajan asuntoja. Niille tule tie Hansasista.
Luontoarvot.
Pilvijärven ympärile on merkitty yksityisten omistajien maita luonnonsuojelualueiksi. Niitä ovat Molntröskin- (44 ha, pois lukien uimaranta) ja Flyängenin (6 ha) luonnonsuojelualueet sekä niitä laajemmin ympäröivät suojelualueet. Näiden suojelualueet ylettyvät aina Mjödträskin länsirantaan asti.
Vesistösuhteet.
Mjödträsk sijaitsee Sipoonjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 20) Sipoonjoen alaosan alueella (20.001). Järvi sijaitsee Pilvijärven itäpuolella ja sen laskuoja laskee Pilvijärven kautta Sipoonjokeen. Järven vedenpinnan korkeus on 30,2 metriä mpy (N2000).
Dostyq

Dostyq () on kylä Jetısun alueen Alakölin piirissä Kazakstanissa. Se sijaitsee Džungarian portiksi kutsutussa solassa lähellä Kiinan rajaa 170 kilometriä piirin keskuksesta Üşaralista kaakkoon. Vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan kylässä oli 6 314 asukasta.
Dostyq (”Ystävyys”) on saanut alkunsa vuonna 1956 perustetusta Družban taajamasta, jonka kautta oli määrä vetää Neuvostoliiton ja Kiinan välinen rautatie Ürümqista Almatyyn. Rata Aqtoğaista Družbaan valmistui vuonna 1959. Maiden välien huononnuttua hankkeesta luovuttiin vuonna 1961, ja Družbaan jäi vain neuvostoarmeijan varuskunta. Rajavälikohtauksien takia sinne rakennettiin maantie Üşaralista.
Ensimmäinen juna Kiinasta saapui vuonna 1990. Kazakstanin itsenäistyttyä paikkakunnan nimi käännettiin kazakiksi. Dostyq on nykyään vilkas rajaliikenteen keskus, jossa raideleveyden eron takia joudutaan vaihtamaan vaunujen telit tai lastaamaan tavarat uudelleen. Paikkakunnan nähtävyyksiin kuuluu asemarakennus ja Džungarian portin rajavälikohtaukseen osallistunut neuvostoliittolainen panssarivaunu.
Waltrop

Waltrop on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Recklinghausenin piirikunnan itäisimmässä osassa, Münsterin hallintopiirin eteläosassa ja Ruhrin alueen pohjoisosassa. Nykyistä Waltropia asutti jo kahdeksannella vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua sugambrilainen heimo.
Maantiede.
Waltropin etäisyys Recklinghausenista on 14 kilometriä itään, Dortmundista 13 kilometriä luoteeseen ja Kölnistä 82 kilometriä koilliseen. Maanteitse matka on Kölnistä 107 kilometriä.
Historia.
Paikannimenä Waltrop mainitaan ensi kerran 1147 paavi Eugenius III:n asiakirjassa.
Vuonna 1428 kylän nimeen lisättiin sana Freiheit, joka nosti sen selkeästi ympäröivän maaseudun yläpuolelle. Maatalous hallitsi paikallista taloutta aina 1800-luvulle, jolloin tiilitehtaiden ja puukaupan merkitys alkoi nousta. Ruhrin alueen kaivosteollisuus tarvitsi niitä alati enemmän. Waltrop ei onnistui säilyttämään pienen kaupungin asemaansa, mutta suuren kylän asemansa kylläkin. Väkiluku oli vuonna 1817 noin 2 500 ja vuonna 1900 noin 4 100. Tuolloin Waltrop koki huomattavan kasvun, joka alkoi Dortmund-Ems-kanavan rakentamisella, joka jatkui Zeche Waltrop -kaivoksen rakentamisella. Kaivos oli suurin työnantaja kunnes se suljettiin 1979.
Waltrop sai kaupunkioikeudet 1939. Sen keskusta kuvaa paikkakunnan kehitystä rakennuksineen ja taloineen paljon pidemmältä ajalta. Yhtenä kaupungin ytimenä on kirkko Pfarrkirche St. Peter. Kirkko mainitaan ensi kerran 1032.
Talous ja liikenne.
Waltropin yrityksiä on muun muassa Manufactum, joka on keskittynyt tavaratalomyyntiin. Langendorf myy ajoneuvoja. Waltrop sijaitsee Sparkasse Vest Recklinghausenin alueella. Waltrop on saavutettavissa moottoriteiden Bundesautobahn 2 ja Bundesautobahn 45 välityksellä. Ne kohtaavat toisensa aivan Waltropin eteläpuolella. Waltropiin ei ole rautatieyhteyttä, sillä Hamm–Osterfelder-rautatie on toiminut vuodesta 1983 alkaen ainoastaan tavaraliikenteen palveluksessa. Waltropin julkinen liikenne hoituu busseilla. Waltropissa on ultrakevyt lentokenttä noin kolme kilometriä keskustasta koilliseen.
Saukko (Rovaniemi)

Saukko on korpijärvi Rovaniemen ja Kemijärven rajalla Lapissa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Valtaosa järvestä sijaitsee Rovaniemellä, jonka keskustasta etäisyys on 50 kilometriä itään.
Maantiede.
Saukon ulottuvuus kaakosta luoteeseen on noin 2,8 kilometriä ja etelästä pohjoiseen noin 900 metriä. Se johtuu järven eteläosan lahdesta, jolla ei ole nimeä. Noin puolet Saukosta on vähintään kolme metriä ja enintään kuusi metriä syvä. Syvin piste, noin yhdeksän metriä, sijaitsee järven keskivaiheilla.
Saukon saariluku on kahdeksan. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin hehtaarin. Jokainen saari on vähintään aarin ja enintään hehtaarin laajuinen. Saukon itärannalla sijaitsee Saukkoselkä, joka kohoaa ylängöksi noin 220 metriä merenpinnan yläpuolelle. Länsipuolella sijaitsee Viipuanselkä.
Saukko saa vetensä pohjoisesta Ala-Katiskosta (183,7 metriä mpy) ja sen luusua sijaitsee etelässä, josta se jatkuu Pikku-Kaarniin (176,8 metriä mpy).
Saukon vesitilavuus on 3 510 000 kuutiometriä. Järven ekologinen tila on tyydyttävä.
Saukko (65.243.1.001) kuuluu Saukon valuma-alueeseen (65.243), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Kaihuan voimalaitoksen valuma-alue (65.24) ja ensimmäinen jakovaihe on Keski-Kemijoen alue (65.2). Saukko on toiseksi laajin Saukon valuma-alueen 35 järvestä. Laajin on Katisko-Saarijärvi.
Vestervig

Vestervig on taajama Thistedin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 561 asukasta vuoden 2025 alussa.
Vilsund Vest

Vilsund Vest on taajama Thistedin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 390 asukasta vuoden 2025 alussa.
Ydby

Ydby on taajama Thistedin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 246 asukasta vuoden 2025 alussa.
Øsløs

Øsløs on entinen taajama Thistedin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 202 asukasta vuoden 2020 alussa.
Østerild

Østerild on taajama Thistedin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 510 asukasta vuoden 2025 alussa.
Abild

Abild on taajama Tønderin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 503 asukasta vuoden 2025 alussa.
Agerskov

Agerskov on taajama Tønderin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 1 175 asukasta vuoden 2025 alussa.
Arrild

Arrild on taajama Tønderin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 314 asukasta vuoden 2025 alussa.
Isorosolehti

Isorosolehti ("Chloranthus erectus") on rosolehtien ("Chloranthus") sukuun kuuluva kasvilaji.
Isorosolehti on osittain puuvartinen ruoho tai pieni pensas, joka voi kasvaa suurimmillaan noin kolme metriä korkeaksi. Sillä on tuoksuvat lehdet ja kukat.
Isorosolehti kasvaa Kaakkois-Aasiassa Intiasta ja Kiinan eteläosista Malesiaan ja Indonesiaan ulottuvalla alueella sekä Filippiineillä ja Uudessa-Guineassa. Kiinassa lajia tavataan jokilaaksoissa ja muissa laaksoissa 100–2000 metrin korkeudella merenpinnasta. Muuten lajia tavataan trooppisissa metsissä, etenkin kalkkipitoisilla tai soistuneilla alueilla 50–1450 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta joskus jopa 2550 metrin korkeuteen asti.
Käyttö.
Indonesian saaristossa isorosolehden kuivatuista lehdistä ja juurista valmistettiin teenkaltaista juomaa laajasti ennen kuin teepensas ("Camelia sinensis") levisi alueelle. Lajia myös kasvatettiin ja myytiin toreilla yleisesti 1800-luvulle saakka. Nykyisin isorosolehteä kasvatetaan ja käytetään vain paikallisesti lähinnä mausteena kuivattujen teepensaan lehtien seassa. Indonesiassa ja Malesiassa isorosolehden kuivatuista lehdistä tai juurista valmistettua teejuomaa on käytetty pitkään myös perinteisessä lääkinnässä. Lisäksi lajin lehdistä voidaan eristää eteerisiä öljyjä ja kasvista on saatu myös tummansinistä tai mustaa väriainetta. Lisäksi ainakin Indonesiassa lajia kasvatetaan koristekasvina.
Kiinanpersikka

Kiinanpersikka ("Prunus davidiana") on tuomien sukuun kuuluvaan mantelien alasukuun kuuluva laji. Se on peräisin Kiinasta ja se tunnetaan muun muassa Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Kasvi on 6-9 metriä korkea pieni puu. Sen kasvutapa on pyöreä. Kukinta-aika on maaliskuulta huhtikuulle, ennen lehtien puhkeamista. Kasvi on kukkiessaan erittäin näyttävä. Kukat ovat pääosin valkoisia ja viisiteräisiä. Kasvi viihtyy auringossa ja sen veden tarve on kohtalainen. Se on talvenarka ja etenkin kukat voivat paleltua kevään alussa.
Sverre M. Fjelstad

Sverre Martin Fjelstad (17. lokakuuta 1930 Oslo – 28. toukokuuta 2024) oli norjalainen luontokuvaaja, juontaja ja kirjailija. Hän kiinnostui luonnosta jo nuorena, ja hänen ammattiuransa alkoi Per Høstin "Same Jakki" -luontodokumentin kuvaamisesta vuonna 1959. Vuosina 1965–1987 hän teki radioon luonto-ohjelmaa nimeltä "Dyreliv på våre kanter" ja 1966–1974 televisioon "Naturmagasinet"-ohjelmaa. Lisäksi Fjelstad kirjoitti ahkerasti luontoartikkeleita muun muassa "Aftenposteniin" ja julkaisi luontoaiheisia kirjoja. Vuonna 1988 hän sai Norjan kulttuuriministeriön lasten- ja nuortenkirjallisuuden tietokirjapalkinnon.
David Hall (poliitikko)

David Emanuel Hall (synt. Gustavson; 27. helmikuuta 1898 Sala – 7. helmikuuta 1957) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän oli alkuperäiseltä koulutukseltaan satulantekijä ja istui valtiopäivillä vuodesta 1933. Hall valittiin valtiovarainministeriksi heinäkuussa 1949, mutta hän joutui eroamaan jo samana syksynä, kun julkisuuteen oli vuotanut hänen Västmanlandin maakäräjien sosiaalidemokraattiselle puheenjohtajalle lähettämiään kirjeitä, joissa hän uhkaili ja painosti tätä eroamaan. Seuraavana vuonna Hall kuitenkin valittiin itse Västmanlandin maakäräjien puheenjohtajaksi.
Korzeniowski

Korzeniowski on puolalainen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Tadeusz Korzon

Tadeusz Korzon (1839–1918) oli puolalainen historioitsija. Hänet karkotettiin 1860-luvulla muutamaksi vuodeksi Itä-Venäjälle. Palattuaan hän toimi vuodesta 1867 lukion opettajana ja vuodesta 1897 Zamoyski-instituutin kirjastonhoitajana. Hän julkaisi kuusiosaisen esityksen Puolan taloudellisesta ja valtiollisesta tilasta Stanislaus II Poniatowskin aikana ("Wewnętrzne dzieje Polski za Stanisława Augusta", 2. p. 1897–1898), perusteellisen tutkimuksen Tadeusz Kościuszkosta (1894) ja kolmiosaisen teoksen "Dola i niedola Jana Sobieskiego" (1898). Hän oli suuren puolalaisen tietosanakirjan päätoimittajia.
Vägaträsk

Vägaträsk on Uudellamaalla Sipoossa Immersbyn lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Vägaträsk on 450 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,0 hehtaaria. Se on muodostunut mäkisessä ja kallioisessa maastossa pohjois-eteläsuuntaiseen kalliomurrokseen, jonka laakso on savikkoa. Järven koillispuolella kohoaa jyränteinen Falkenbergsklobbarna lähes 40 metrin korkeuteen vedenpinnasta, lounaispuolella jyrkänteinen Skinnarberget 35 metrin korkeuteen, ja muut mäet länsi-, pohjois- ja kaakkoispuolella noin 20 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Laaksosta haarautuu sivulaakso luoteeseen ja toinen kaakkoon päin. Päälaakso ja sivulaaksot ovat maatalouskäytössä.
Vägaträsk on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 0,06 miljoonaa kuutiometriä, jolloin sen keskisyvyydeksi tulee noin 1,2 metriä. Syvimmässä kohdassa on 2,2 metriä ja tämä kohta sijaitsee järven keskellä . Järvessä ei ole kartan mukaan saaria.
Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Järvellä on alava ja puustoinen rantavyöhyke. Sen rannat ovat matalavetiset ja samoin koko järvikin. Rantavyöhykkeen yläpuolella mäkien rinteissä sijaitsee toistakymmentä kiinteästi asuttua asuntoa. Näiden yhteydessä ja välissä on vielä lähes kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Sipoonrannan ja Nikkilän väliseltä tieltä. Porvoonväylä ohittaa Vägaträskin 300 metriä etäisyydeltä sen eteläpuolelta.
Vesistösuhteet.
Vägaträsk sijaitsee Sipoonjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 20) Sipoonjoen alaosan alueella (20.001). Siihen on johdettu ojat eteläpuolelta ja sivulaaksoista. Luoteesta tuleva oja alkaa Hampträskistä. Järven laskuoja Immersbybäcken alkaa pohjoisrannasta ja se virtaa pohjois-koilliseen Immersbyn kautta ja laskee neljän kilometrin jälkeen Sipoonjokeen pian kylän jälkeen. Järven vedenpinnan korkeus on 6,2 metriä mpy (N2000). Laskuojan yhtymäkohta sijaitsee alle 2,5 metrin korkeudessa mpy., joten Immersbybäckenille kertyy pudotusta 3,7 metriä.
Ahrensburg Ostin metroasema

 Ahrensburg Ost on Hampurin metron U1-linjan asema, joka avattiin 17. kesäkuuta 1922. Asemaa käyttää arkisin 1 300 matkustajaa päivässä. Aseman suunnitteli saksalainen arkkitehti Eugen Göbel ja se on yksiraiteinen. 
Historia.
Metroasema rakennettiin vuonna 1914, mutta se avattiin vasta 17. kesäkuuta 1922, nimellä Hopfenbach. Asema nimettiin Ahrensburg Ostiksi 1. huhtikuuta 1952, ja se on ollut esteetön 13. maaliskuuta 2017 lähtien.
Beninin presidentinvaali 2026

Beninin presidentinvaalit pidetään 12. huhtikuuta 2026. Vaaleissa valitaan Beninin tasavallan presidentti ja varapresidentti viideksi vuodeksi. Sama presidentti voidaan valita kahdeksi kaudeksi.
Beninissä on ollut vuodesta 2019 alkaen varapresidentti. Varapresidentin virka on paljolti muodollinen, mutta varapresidentti astuu virkaan, jos presidentti on estynyt. 
Istuva presidentti Patrice Talon on ilmoittanut julkisesti, että hän ei hae presidentin virkaa kolmannelle kaudelle, eikä aio muuttaa perustuslakia tätä varten.
Beninissä järjestetään kunnallis- ja eduskuntavaalit 11. tammikuuta 2026.
Tulokset.
Jos ensimmäisellä kierroksella kukaan ehdokkaista ei saa yli puolta äänistä, järjestetään toinen kierros 10. toukokuuta 2026. Vaalien tulokset ensimmäiseltä kierrokselta on tarkoitus julkistaa 14. huhtikuuta 2026, ja toiselta kierrokselta tulokset 12. toukokuuta 2026.
Ilman ehdotonta enemmistöä ensimmäisellä kierroksella kaksi eniten ääniä saanutta ehdokasta kilpailevat toisella kierroksella. Toisen kierroksen pitää tapahtua enintään 15 päivän sisällä ensimmäisestä kierroksesta.
Ehdokkuus.
Ehdokkaan tulee olla syntyjään Beninin kansalainen tai olla asunut Beninissä viimeiset 10 vuotta. Hänen maineensa täytyy olla hyvä ja vilpitön, sekä hänen tulee hallita kaikki siviili- ja poliittiset oikeudet. Ehdokkaan tulee olla vaalivuonna iältään vähintään 40-vuotias ja enintään 70-vuotias. Hänen tulee läpäistä fyysinen ja psyykkinen arviointi, jonka suorittavat kolme lääkäriä, jotka perustuslakituomioistuin nimeää.
Ehdokkaan tulee kerätä riittävä määrä kannatuksia kansanedustajilta paikallisilta edustajilta. Vuoden 2026 vaaleissa vaadittu määrä on varsin merkittävä. 
Ehdokkaat.
Yhteensä viisi ehdokasparia jätti hakemuksensa ehdokkaaksi. He ovat Romuald Wadagni ja Mariam Chabi Talata, Prince Anatole Ouinsavi ja Agathe Bello, Paul Hounkpè ja Judicael Hounwanou, Renaud Agbodjo ja Bonaventure Lodjou sekä Elisabeth Agbossaga ja Boni Neto Gansare. Vaalien lopullinen ehdokaslista julkaistaan ​​lokakuun lopulla.
Samuel Jung

Samuel Karol Jung (s. 18. toukokuuta 2006 Wodzisław Śląski, Puola) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Oulun Kärppiä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Jungilla on juniorisopimus ja hän on pelannut pääosin seuran U20-joukkueessa.
Ura.
Seuraura.
Jung syntyi Puolassa, mutta hän kasvoi Tšekissä. Jung aloitti jääkiekkoilun SK Karvinássa, mutta siirtyi sieltä sittemmin varsinaiseen kasvattajaseuraansa AZ Havířoviin. Kaudella 2021–2022 hän voitti seuran U17-joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 12+12=24. Kaudeksi 2022–2023 Jung muutti 16-vuotiaana Suomeen ja siirtyi Oulun Kärppien U18-joukkueeseen, jossa hän voitti Suomen-mestaruuden. Kauden 2023–2024 Jung voitti U18 SM-pronssia. Kaudella 2024–2025 hän jakoi tehoilla 22+10=32 Kärppien U20-joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Benjamin Pietilän kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. Jung jakoi Pietilän kanssa koko U20 SM-sarjan maalipörssin neljännen sijan Sportin Oskari Hultin ja HIFK:n Rasmus Hokkasen kanssa.
New York Rangers varasi Jungin kuudennella kierroksella 166. pelaajana . Hän jatkoi kaudella 2025–2026 Kärppien U20-joukkueessa. Jung teki SM-liigadebyyttinsä 17. lokakuuta 2025 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan, kun alunperin samana päivänä Kärppien kokoonpanoon nimetty Benjamin Pietilä joutui sivuun. Hänet merkittiin joukkueen nelosketjun vasempaan laitaan Kasperi Ojantakasen ja Olli Nikupeterin viereen. Jung sai ottelussa jääaikaa 7.16 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema –1.
Maajoukkueura.
Jung on pelannut 11 nuorten ja yhdeksän poikien maaottelua.
Yksityiselämä.
Jungin isä on tšekkiläinen ja äiti on puolalainen.
Roberta Alexander

Roberta Alexander (3. maaliskuuta 1949 Lynchburg – 14. lokakuuta 2025) oli yhdysvaltalaissyntyinen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Alexander syntyi vanhemmille, jotka olivat opiskelleet musiikkia Undine Smith Mooren johdolla. Hän varttui Yellow Springsissä Ohiossa. Hän opiskeli musiikkia Central State Universityssa, Michiganin yliopistossa ja Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa. Alexander asettui 23-vuotiaana Alankomaihin ja teki debyyttinsä Alankomaiden kansallisoopperassa vuonna 1975 Fannyn roolissa Gioachino Rossinin oopperassa "La cambiale di matrimonio". Samana vuonna hän oli mukana kantaesittämässä Viktor Ullmannin teosta "Der Kaiser von Atlantis". Myöhemmin Alexander esitti Wolfgang Amadeus Mozartin rooleja vierailijana Staatsoper Unter den Lindenissä ja Zürichin oopperassa.
Alexander teki Yhdysvaltain-debyyttinsä Houston Grand Operassa Paminana "Taikahuilussa" vuonna 1980. Hän esiintyi myös muun muassa San Franciscon oopperassa, Metropolitan-oopperassa, Komische Oper Berlinissä ja Glyndebournen oopperafestivaalilla. Alexanderilla oli rooleja Mozartin lisäksi esimerkiksi George Gershwinin, Leoš Janáčekin, Giacomo Puccinin ja Jacques Offenbachin teoksissa. Hän oli levyttämässä muun muassa oopperoita "Porgy ja Bess" ja "Don Giovanni".
Galleria G

Galleria G on Suomen Taidegraafikoiden näyttelytila Helsingin Kaartinkaupungissa. Se on toiminut vuodesta 2008 entisessä apteekissa Pienen Roobertinkadun ja Korkeavuorenkadun kulmassa.
Galleria G:n näyttelyissä painottuu grafiikka, piirustus ja paperille tehty taide, mutta esillä on myös muuta kuvataidetta.
Galleriassa on kaksi tilaa, joista toinen on Studio G. Kummassakin järjestetään 12 näyttelyä vuosittain.
Taidegraafikot olivat vuokranneet 1960-luvun alussa toimitilan ensimmäisenä taiteilijajärjestönä. Toimiston, arkiston ja kokoelmien seurana oli tuolloin grafiikan työtila muttei paikkaa näyttelyille. Unioninkadun varrelta saatiin seitsemän vuotta myöhemmin tilat myös näyttelyille ja voitiin palkata gallerianhoitaja. Taidemaalariliitto oli avannut oman galleriansa edellisenä vuonna.
Alun jälkeen näyttelytila on muuttanut muutamaan otteeseen. Galleria toimi 1990-luvulla Yrjönkadulla Vanhan kirkkopuiston varrella. Samassa kiinteistössä oli tuolloin tilat myös Galleria Sculptorilla, Tm-gallerialla, STS:lla, Ornamolla, SAFAlla, Framella ja useilla muilla taidealan järjestöillä. Kun tiloista jouduttiin lähtemään vuonna 1999, Galleria G muutti Erottajan sisäpihalle Tm-gallerian nykyisen paikan viereen ennen kuin päätyi nykyisiin tiloihin.
Paul Hounkpè

Paul Hounkpè (s. 1. tammikuuta 1970 Bopa, Benin) on beniniläinen poliitikko, entinen ministeri, kunnallispoliitikko ja oppositiojohtaja. Hän on ilmoittautunut ehdokkaaksi vuoden 2026 presidentinvaaleissa.
Varhaiselämä ja ura kunnallispolitiikassa.
Paul Hounkpé on kotoisin Bopasta, joka sijaitsee Ahemejärven pohjoispuolella Monon departementissa. Hänet valittiin kunnallisneuvostoon vuoden 2020 kunnallisvaaleissa, mutta jätti paikkansa kunnallisneuvostossa. Hounkpè on myös toiminut Bopan kunnanjohtajana ennen ministeriaikaansa Yayi Bonin hallituksessa. Vuonna 2015 Paul Hounkpè nimitettiin Béninin kulttuuriministeriksi.
Politiikka ja rooli oppositiossa.
Paul Hounkpè on keskeinen hahmo Beninin opposition politiikassa. Hän toimii puoluen "Forces Cauris pour un Bénin émergent" (FCBE) pääsihteerinä. Hän on myös toiminut opposition pääasiallisena johtohahmona. Vuoden 2021 presidentinvaaleissa Hounkpè oli FCBEn varapresidenttiehdokkaana .
Vuonna 2025 hän johti FCBE:n mobilisointia vuoden 2026 vaaleja varten ja korosti strategiansa perustuvan rauhaan sekä kompromissien hakemiseen, ei väkivaltaan. Hän puolusti puolueensa linjaa toukokuussa 2025 Savéssa, missä perusteli FCBE:n toimintatapaa ja pyrkimystä edistää ehdokkaita kunnissa. Vuonna 2025 puolueen jäsenyysneuvottelut muiden liikkeiden kanssa ovat olleet esillä, ja Hounkpè on lausunut, että etenkin ohjelmayhteistyö voisi olla mahdollista, mutta että puolue ei aio myöskään menettää omaa identiteettiään. Lisäksi puolue on neuvotellut parlamentaarisia yhteistyösopimuksia UPR:n (Union Progressiste) ja BR:n (Bloc Républicain) kanssa syksyllä 2025. 
Syyskuussa 2025 FCBE valitsi Hounkpèn ehdokkaakseen vuoden 2026 presidentinvaaliin.
Johtaminen ja politiikka.
Hounkpè on pyrkinyt asemoimaan puolueensa vakaaksi ja luotettavaksi toimijaksi politiikan kentällä. Hän on kommentoinut, ettei puolueen toiminta ole “agitaatiota” vaan “vakavaa työtä”. Hounkpè on vastuullisesti käsitellyt kritiikkiä, joka koskee jäsenliikkeiden mahdollisia erimielisyyksiä tai epäilyksiä läheisyydestä vallassa olevaan hallintoon. Useissa puheissa hän on korostanut demokraattisten periaatteiden seuraamista, rakenteiden vahvistamista paikallistasolla sekä jatkuvaa läsnäoloa kentällä. Politiikassa hän pyrkii edistämään kompromisseihin perustuvaa toimintaa, yhteisymmärrystä ja rauhanomaista vastakkainasettelua. Hänen asemaansa vahvistaa myös se, että hänen puolueensa on ollut aktiivinen alueetoiminnalla. Komiteoiden perustaminen kylissä ja kaupunginosissa kuuluu hänen strategiaansa.
Paul Hounkpè on kohdannut kritiikkiä ja paineita oman puolueensa sisällä. Joissakin kunnallistasolle liittyvissä tapauksissa henkilöitä on eronnut puolueesta Bopan alueella.
Francis MacNutt

Francis Scott MacNutt (1925-2020) oli yhdysvaltalainen karismaatikko, entinen katolinen pappi ja dominikaani.
MacNutt opiskeli Harvardin yliopistossa ja Amerikan katolisessa yliopistossa. Vuonna 1956 hänet vihittiin dominikaanipapiksi. Lisäksi hän suoritti tohtorintutkinnon Aquinas Institute of Theologyssa. MacNutt valittiin National Catholic Homiletics Societyn puheenjohtajaksi ja hän perusti "Preaching"-nimisen kausijulkaisun vuonna 1965. Vuonna 1967 hän koki Pyhän Hengen kasteen ja hänestä tuli suosittu puhuja karismaattisen liikkeen piirissä sekä protestanttien että katolilaisten parissa. Vuonna 1980 MacNutt luopui pappeudesta ja meni naimisiin Judith Sewellin kanssa. He perustivat Christian Healing Ministries -järjestön vuonna 1980 in Clearwaterissa Floridassa, siirtyen myöhemmin Jacksonvilleen episkopaalipiispa Frank Cervenyn kutsusta. MacNutt kirjoitti useita kirjoja, joista tunnetuin, "Healing" (1974), on suomennettu.