Tavallisia ihmisiä

Tavallisia ihmisiä ("Ordinary People") on yhdysvaltalainen vuoden 1980 draamaelokuva, joka on näyttelijänä paremmin tunnetun Robert Redfordin esikoisohjaus. Elokuva perustuu Judith Guestin samannimiseen romaaniin, joka on julkaistu suomeksi alun perin nimellä "Samat kasvot peilissä" (Tammi 1977) ja elokuvan myötä nimellä "Tavallisia ihmisiä" (Femi 1981). "Tavallisia ihmisiä" kertoo Chicagon esikaupungissa asuvan ylemmän keskiluokan perheen hajoamisesta vanhimman pojan tapaturmaisen kuoleman jälkeen. Elokuvan pääosissa ovat Donald Sutherland, Mary Tyler Moore, Timothy Hutton ja Judd Hirsch. Elokuva voitti neljä Oscaria ja viisi Golden Globea.
Juoni.
Hyvin toimeentuleva pariskunta Calvin (Sutherland) ja Beth Jarrett (Moore) on kokenut tragedian, kun heidän teini-ikäinen esikoispoikansa Buck on kuollut purjehdusonnettomuudessa, josta pikkuveli Conrad (Hutton) on selviytynyt. Conrad kuitenkin kärsii selviytyjän syyllisyydestä ja traumaperäisestä stressihäiriöstä. Conrad on yrittänyt itsemurhaa viiltämällä ranteensa auki.
Elokuvan alussa Conrad on juuri palannut psykiatrisesta sairaalasta pitkän hoitojakson jälkeen, mutta tuntee olevansa vieraantunut ystävistään ja perheestään. Calvin-isä ponnistelee, jotta saisi yhteyden poikaansa. Hän ei kuitenkaan saa apua vaimoltaan Bethiltä, joka pysyy kylmänä ja itsekkäänä ja ainoastaan pyrkii pakkomielteisesti säilyttämään elämänsä täydellisenä ja normaalina. Hän näyttää olevan hautautunut rakkauteensa kuollutta Buckia kohtaan.
Ystävän itsemurhan jälkeen Conrad on jälleen lähellä vaipua masennukseen. Vastuu perheen pelastamisesta laskeutuu Calvinin harteille, mutta se tuntuu kovin painavalta. Psykiatri Berger (Hirsch) auttaa Conradia selviytymään syyllisyydentunteestaan ja vihastaan. Perheen vanhempien aviokriisi kärjistyy.
Tuotanto.
Elokuvan musiikin laati Marvin Hamlisch, ja keskeisenä teemana soi Johann Pachelbelin D-duurikaanon.
Vastaanotto.
Tavallisia ihmisiä voitti yhteensä neljä Oscar-palkintoa. Se palkittiin vuoden 1981 gaalassa parhaana elokuvana, parhaasta miessivuosasta (Timothy Hutton), parhaasta ohjauksesta (Robert Redford) ja parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta (Alvin Sargent). Lisäksi elokuva toi tekijöilleen viisi Golden Globea: kaksi Timothy Huttonille (paras miessivuosa ja vuoden tulokas) sekä Mary Tyler Moorelle (paras naispääosa), Robert Redfordille (paras ohjaus) ja tuottaja Ronald L. Schwarylle (paras draamaelokuva). Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures nimesi sen vuoden 1980 parhaaksi englanninkieliseksi elokuvaksi ja palkitsi Redfordin parhaana ohjaajana.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Tavallisia ihmisiä" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Elokuva kuitenkin jakoi aikalaisarviojien mielipiteitä: esimerkiksi "Suomen Kuvalehden" Ywe Jalander piti sitä pinnallisena ja yksiulotteisena ”miesten nyyhkyleffana”, johon aloitteleva ohjaaja Redford ei kykene lisäämään mitään mitä käsikirjoituksessa ei jo olisi. "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti taas piti elokuvaa kahden katsomiskerran jälkeen todella lupaavana esikoisohjauksena sekä keskittyneenä, intiiminä ja rajattuna ihmissuhdekuvauksena joka puraisee läheltä monia nykyihmisiä: ”"Tavallisia ihmisiä" on sairaskertomus, mutta se on myös tarkka läpivalaisu perheestä tavarakulttuurin, kaksinaismoraalin ja puhdistetun julkisivun maailmassa. Elokuvan kysymykset herättävät laajempaakin pohdintaa, niillã on yleispätevää merkitystä.” "Iltalehden" Heikki Eteläpään mukaan Redfordin merkittävä esikoisohjaus on perhe-elämän lähikuva, jossa suurella selvänäköisyydellä tarkastellaan isän, äidin ja pojan suhdetta kriisitilanteessa.