Francis Lee

Francis Henry "Franny" Lee (29. huhtikuuta 1944 Westhoughton, Suur-Manchester, Englanti – 2. lokakuuta 2023) oli englantilainen jalkapalloilija ja liikemies. Hän edusti Boltonia, Manchester Cityä ja Derbyä ja voitti kahdessa viimeksi mainitussa Englannin-mestaruuden. Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 27 ottelua. Lee tunnettiin pelottomista juoksuistaan, terävästä laukauksestaan ja myös rangaistuspotkujen hankkimisestaan, mikä antoi hänelle kutsumanimen "Lee Won Pen".
Seurajoukkueura.
Bolton Wanderers.
Lee aloitti liigauransa Bolton Wanderersissa, jossa hän debytoi 16-vuotiaana amatöörinä marraskuussa 1960. Hän teki maalin heti debyyttiottelussaan, jossa Bolton voitti Manchester Cityn maalein 3–1. Toukokuussa 1961 hän teki Boltonin kanssa ammattilaissopimuksen. Kaudella 1962–1963 hän oli silloisessa Englannin pääsarjassa, 1. divisioonassa pelanneen Boltonin paras maalintekijä viimeisteltyään 24 ottelussa 12 maalia. Syyskuussa hän teki kolme maalia ottelussa West Bromwichia vastaan ja viikkoa myöhemmin kaksi maalia Arsenalia vastaan. Hän osui kauden aikana kahdesti myös Wolverhamptonia ja Manchester Cityä vastaan.
Lee viimeisteli kaudella 1963–1964 Englannin pääsarjassa 34 ottelussa 12 maalia, joista kaksi lokakuussa Stokea ja kaksi helmikuussa Nottinghamia vastaan. Boltonin kausi päättyi kuitenkin putoamiseen ja seuraavalla kaudella Lee teki 2. divisioonassa 23 maalia. Hän edusti Boltonia syksyyn 1967 asti ja pelasi kaikki kilpailut mukaan lukien seurassa yhteensä 210 ottelua ja teki 106 maalia. Liigaotteluissa hän teki 92 maalia.
Manchester City.
Lee siirtyi Manchester Cityyn lokakuun 1967 alussa Cityn uudella siirtosummaennätyksellä, 60 000 punnalla. Hän muodosti Colin Bellin ja Mike Summerbeen kanssa tehokkaan hyökkäyskolmikon, joka johdatti Cityn liigamestaruuteen kaudella 1967–1968. Lee viimeisteli kauden aikana pelaamissaan 31 liigaottelussa 16 maalia. Hän teki kaksi maalia marraskuussa Leicesteriä ja West Hamia sekä joulukuussa Stokea vastaan. Kauden päätöskierroksella hän teki Cityn liigamnestaruuden varmistaneen maalin 4–3-voittoon päättyneessä ottelussa Newcastlea vastaan. Hän tuli nopeasti Cityn kannattajien suursuosikiksi suoraviivaisen taistelevan pelityylinsä sekä monipuolisen laukaisutaitonsa ansiosta.
Lee aloitti kauden 1968–1969 viimeistelemällå kaksi maalia Cityn voittamassa FA Charity Shieldissä. Kauden 37 liigaottelussa hän teki 12 maalia, joista kaksi hän teki syyskuussa Sunderlandia ja toiset kaksi lokakuussa Tottenhamia vastaan. Cityn voittamassa FA Cupissa hän pelasi viisi ottelua, mukaan lukien finaali Leicesteriä vastaan, ja teki maalin puolivälierässä Tottenhamia vastaan. Euroopan Cupissa hän pelasi kaksi ottelua.
Manchester City voitti kaudella 1969–1970 sekä Englannin liigacupin että Euroopan Cup-voittajien Cupin. Liigacupissa Lee teki maalin välierässä Manchester Unitedia vastaan, ja loppuottelussa West Bromwichia vastaan hän pelasi monien mielestä City-uransa parhaan ottelun. Cupvoittajien cupin loppuottelussa Górnik Zabrzea vastaan hän teki ratkaisumaalin rangaistuspotkusta. Yhteensä hän teki kauden yhdeksässä Cup-voittajien cupin ottelussa kuusi maalia, joista kaikkiaan neljä kaksiosaisissa neljännesvälierissä Lierseä vastaan. Englannin liigan 36 ottelussa hän teki 13 maalia, joista kaksi lokakuussa Nottinghamia vastaan. Hänet valittiin Cityn kauden pelaajaksi.
Lee pelasi kaudella 1970–1971 liigassa 38 ottelua ja teki 14 maalia. Hän viimeisteli hattutempun joulukuussa vierasottelussa Manchester Unitedia vastaan ja kaksi maalia marraskuussa West Hamia vastaan. Cup-voittajien cupin yhdeksässä ottelussa hän teki neljä maalia Manchester Cityn pudotessa välierissä jatkosta. Kaudella 1971–1972 Lee sai uudeksi hyökkääjäparikseen Boltonin ajoilta tutun Wyn Daviesin. Lee teki kauden aikana 42:ssa 1. divisioonan ottelussa 33 maalia, joista ennätykselliset 13 rangaistuspotkuista. Kaikki kilpailut mukaan lukien hän teki 35 maalia. Hän teki kolme maalia tammikuussa Wolverhamptonia vastaan sekä kaksi maalia elokuussa Crystal Palacea ja Chelseaa, marraskuussa Coventryä, helmikuussa Sheffield Unitedia, maaliskuussa Arsenalia ja huhtikuussa Manchester Unitedia vastaan. Marras-joulukuussa hän teki maalin seitsemässä peräkkäisessä liigaottelussa. City sijoittui sarjassa neljänneksi vain pisteen mestaruuden voittaneelle Derbylle hävinneenä.
Lee pelasi kaudella 1972–1973 Englannin liigassa 35 otelua, ja teki 14 maalia. Hän viimeisteli kaksi maalia elokuussa Norwichia, marraskuussa Evertonia, helmikuussa Tottenhamia ja kauden päätöskierroksella Crystal Palacea vastaan. Hän teki ottelun ainoan maalin Cityn voittaessa Charity Shieldin. UEFA Cupissa hän pelasi kaksi ottelua. Kaudella 1973–1974 hän pelasi 30 liigaottelua, joissa teki kymmenen maalia. Hän teki kaksi maalia syyskuussa Chelseaa ja maaliskuussa Newcastlea vastaan. Hän pelasi täyden ajan Cityn hävitessä liigacupin loppuottelussa Wolverhamptonille.
Derby County.
Lee siirtyi Derby Countyyn 100 000 punnan siirtosummalla elokuussa 1974. Hän pelasi kaudella 1974–1975 kaikkiaan 34 liigaottelua, ja viimeisteli 12 maalia, näistä kaksi Sheffield Unitedia vastaan lokakuussa. Joulukuun lopulla hän laukoi 30 jaardista voittomaalin Manchester Cityä vastaan vanhalla kotikentällään Maine Roadilla. Loppukauden yhdeksän ottelun tappioton putki nosti Derbyn Englannin-mestariksi. UEFA Cupissa hän pelasi kuusi ottelua ja teki kaksi maalia. Uransa viimeiseksi jääneen kauden 1975–1976 Lee aloitti Charity Shieldin voitolla. Euroopan Cupissa hän pelasi kolme ottelua ja teki kaksi maalia kotiottelussa Slovan Bratislavaa vastaan. Marraskuussa pelatussa liigaottelussa Lee ja Leedsin Norman Hunter ajettiin tappelun seurauksena kentältä. Lee hyökkäsi Hunterin kimppuun vielä ulosajon jälkeenkin ja sai neljän viikon pelikiellon.. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana 28 liigaottelua ja teki 12 maalia. Hän teki kaksi maalia huhtikuussa Leicesteriä ja uransa viimeisessä ottelussa Ipswichiä vastaan.
Maajoukkueura.
Lee pelasi ensimmäisen ottelunsa Englannin jalkapallomaajoukkueessa Bulgariaa vastaan joulukuussa 1968. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Englannin 5–0-voittoon päättyneessä ottelussa Ranskaa vastaan maaliskuussa 1969. Hän teki vuoden 1969 alkupuoliskolla maalin myös Pohjois-Irlantia, Walesia ja Uruguayta vastaan. Keväällä 1970 hän onnistui maalinteossa Walesia ja Ecuadoria vastaan.
Lee pelasi kolme Englannin neljästä ottelusta MM-kilpailuissa 1970. Saman vuoden marraskuussa hän teki maaottelumaalin Saksan demokraattista tasavaltaa vastaan ja keväällä 1971 EM-karsintaotteluissa Kreikkaa ja Maltaa vastaan. Hän teki maalin viimeisessä maaottelussaan, tappioon päättyneessä EM-jatkokarsinnassa Saksan liittotasavaltaa vastaan huhtikuussa 1972. Kaikkian hän pelasi 27 A.maaottelua, kaikki avauskokoonpanossa, ja teki kymmenen maalia.
Uran jälkeen.
Lee siirtyi aktiiviuransa jålkeen liike-elämään erikoistuen vessapaperibisnekseen. Hän toimi hyvällä menestyksellä myös laukkahevosten valmentajana. Hän tuli Manchester Cityn omistajaksi ja puheenjohtajaksi vuonna 1994. Hän luopui asemastaan 1998. Leelle myönnettiin vuonna 2016 CBE:n arvonimi palveluistaan urheilun ja hyväntekeväisyyden aloilla.