tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lucas Bergvall

Lucas Erik Holger Bergvall (s. 2. helmikuuta 2006 Tukholma) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Bergvall on IF Brommapojkarnan kasvatti. Hän liittyi seuran junioriakatemiaan 8-vuotiaana. Bergvall pelasi Brommapojkarnan edustusjoukkueessa ensimmäistä kertaa 21. marraskuuta 2021 Ettanin kauden päätösottelussa Piteå IF:ää vastaan. Kaudella 2022 Bergvall pelasi Brommapojkarnassa 11 ottelua ja teki yhden maalin, kun tukholmalaisseura voitti Superettanin ja nousi Allsvenskaniin.
Bergvall siirtyi joulukuussa 2022 Brommapojkarnasta Djurgårdeniin samanaikaisesti isoveljensä Theo Bergvallin kanssa. Ensimmäisellä kaudellaan Djurgårdenissa Bergvall pelasi 25 sarjaottelua, joista 11 avauskokoonpanossa, ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2024 hän pelasi 12 sarjaottelua, joissa hän teki kolme maalia ja antoi yhden maalisyötön.
Helmikuussa 2024 englantilaisseura Tottenham Hotspur ilmoitti tehneensä Bergvallin kanssa heinäkuussa 2024 alkavan viisivuotisen sopimuksen. Siirtosummaksi uutisoitiin noin 10 miljoonaa euroa. Bergvall teki ensimmäisen maalinsa Tottenhamin pelaajana 8. tammikuuta 2025 Englannin liigacupin välierien ensimmäisessä osaottelussa Liverpoolia vastaan. Hän pelasi kaudella 2024–2025 kaikkiaan 27 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 11 peliä. Hän antoi yhden maalisyötön. Tottenhamin voittamassa Eurooppa-liigassa hän oli kymmenessä ottelussa avauskokoonpanossa ja tuli kahdesti vaihdosta kentälle. Hän syötti kolme maalia. Hän oli nilkkavamman vuoksi sivussa välierä- ja loppuotteluista.
Maajoukkueura.
Bergvall pelasi Ruotsin alle 15-, alle 16-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa vuosina 2021–2023. Bergvall debytoi Ruotsin A-maajoukkueessa 12. tammikuuta 2024 ystävyysottelussa Viroa vastaan, jossa hän tuli vaihdosta kentälle Sebastian Nanasin tilalle ottelun 59. minuutilla. Hän on pelannut heinäkuun 7. päivään 2025 mennessä yhteensä neljä maaottelua, mutta ei ole ollut kertaakaan avauskokoonpanossa. 
Muuta.
Bergvallin veljet Theo ja Rasmus Bergvall ovat myös jalkapalloilijoita.
Valandin taidekorkeakoulu

Valandin taidekorkeakoulu () oli Ruotsin Göteborgissa vuosina 1865–2012 toiminut kuvataideoppilaitos. Vuonna 2012 se yhdistyi kolmen muun taidekoulun kanssa Valandin akatemiaksi, joka puolestaan 2020 liitettiin yhteen Göteborgin yliopiston alaisen muotoilu- ja taidekäsityökorkeakoulu HDK:n kanssa.
Valandin taidekorkeakoulu perustettiin alun perin nimellä Göteborgs musei ritskola (Göteborgin museon piirustuskoulu). Sitä alettiin kutsua Valandiksi sen muutettua vuonna 1886 Valandin taloon. Koulu valtiollistettiin vuonna 1977, jolloin siitä tuli yksi maan neljästä taidekorkeakoulusta. Vuosina 1950–1970 se toimi Guldhedenin kaupunginosassa ja sen jälkeen Lindholmenissa, kunnes se 1996 muutti takaisin kaupungin keskustaan.
Josef Čapek

Josef Čapek (23. maaliskuuta 1887 Hriňová, Böömi – huhtikuu 1945 Bergen-Belsenin keskitysleiri, Saksa) oli tšekkiläinen taiteilija, kirjailija ja runoilija.
Čapek opiskeli Vrchlabín teollisessa taidekoulua ja Prahan soveltavan taiteen koulussa vuosina 1904–1910. Maalauksiinsa Čapek sai inspiraation kubismista ja tulkitsi sen omalla, erityisellä tavallaan taiteessaan. Hänen käsialansa esiintyy monissa kuvissa, kirjanselkämyksissä ja lavastussuunnitelmissa. Čapekoli introvertti ja keskittyi mestariteoksensa aikana ihmismielen syvyyksiin. Vuonna 1907 hän julkaisi lyhyitä proosateoksia ja työskenteli lavastajana Prahan ”Na Vinohradech” -teatterissa. Hän matkusti Pariisiin veljensä, kirjailija Karel Čapekin, kanssa vuosina 1910–1911. Čapek oli yksi ”Skupina výtvarných umělců” (Visual Artists Group) -ryhmän perustajista ja julkaisi taiteen aikakauslehteä ”Umělecký měsíčník”. 1920-luvun puolivälistä alkaen hän käsitteli yhteiskunnallisia teemoja ja toimi taidekriitikkona. Vuonna 1931 hän sai Tšekkoslovakian kirjallisuuspalkinnon romaanistaan ”Im Schatten des Fernkrauts” ja teki poliittisia pilakuvia kansallissosialisteista 1930-luvun lopulla.
Čapek vaikutti veljensä kanssa merkittävästi Tšekkoslovakian kulttuuri- ja poliittiseen elämään. He olivat aktiivisia journalistisia toimijoita ja tukivat voimakkaasti nuorta demokratiaa. Heidän vaikutusvaltaansa lisäsi pitkäaikainen ystävyys maan ensimmäisen presidentin Tomáš Masarykin kanssa, joka kävi usein heidän perheensä villassa Prahan Vinohradyssa.
Gestapo pidätti Čapekin 1. syyskuuta 1939 ja hänet vietiin Pankrácin vankilaan Prahaan, sieltä Dachauhun, myöhemmin Buchenwaldiin ja Sachsenhauseniin. Helmikuussa 1945 hänet siirrettiin Bergen-Belseniin, jossa hän kuoli lavantautiin huhtikuun alussa. Hänen säilyneisiin teoksiinsa kuuluvat runot ja piirrokset Buchenwaldin ja Sachsenhausenin leireiltä.
Yamandú Orsi

Yamandú Ramón Antonio Orsi Martínez (s. 13. kesäkuuta 1967 Canelones, Uruguay) on uruguaylainen poliitikko ja maansa presidentti maaliskuusta 2025. Vasemmistolainen Orsi voitti marraskuussa 2024 järjestetyissä vaaleissa niukasti toisella kierroksella keskustaoikeistolaisen Alvaro Delgadon. Asiantuntijat eivät odota häneltä radikaaleja muutoksia.
Orsi on kotoisin Canelonesin maaseudulta ja koulutukseltaan historian opettaja. Hänen poliittisena oppi-isänään pidetään maan presidenttinä vuosina 2010–2015 toiminutta José Mujicaa. Julkisuudessa Orsi on tullut tunnetuksi kansanomaisesta elämäntyylistään, ja hän on kertonut ettei aio asettua asumaan presidentinpalatsiin. Kampanjassaan Orsi korosti ympäristönsuojelua ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta sekä toisaalta markkinoiden ja yksityisen sektorin merkitystä.
Louie Gohmert

Louie Gohmert (s. 18. elokuuta 1953 Pittsburg, Texas) on yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko.
Gohmer sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Texas A&amp;M Universitysta vuonna 1975 ja oikeustieteen tohtorin arvon Baylorin yliopistosta vuonna 1977. Hän palveli Yhdysvaltain maavoimissa vuosina 1978–1982. Gohmer työskenteli Smithin piirikunnan piirituomarina vuosina 1992–2002 ja Texasin 12. vetoomustuomioistuimen päätuomarina vuosina 2002–2003.
Gohmer istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 2005–2023. Hän edusti teekutsuliikettä. Gohmert sai huomiota muun muassa ankaralla retoriikallaan siirtolaisuudesta. Hän esimerkiksi väitti raskaana olevien arabinaisten hakevan viisumeita Yhdysvaltoihin synnyttääkseen “terrorivauvoja”.
Olen yhä täällä

Olen yhä täällä () on vuonna 2024 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Walter Salles. Elokuva kertoo brasilialaisen poliitikon Rubens Paivan elämästä sekä katoamisesta vuonna 1971.
Musiikin elokuvaan on säveltänyt Nick Cave and the Bad Seeds -yhtyeessä soittava Warren Ellis.
"Olen yhä täällä" sai ensi-iltansa 1. syyskuuta 2024 Venetsian elokuvajuhlilla, missä se palkittiin parhaan käsikirjoituksen palkinnolla. Suomessa se saa ensi-iltansa 14. maaliskuuta 2025.
Juoni.
Eletään vuotta 1970 Brasiliassa. Entinen kongressiedustaja ja rakennusinsinööri Rubens Paiva asuu Rio de Janeirossa vaimonsa Eunice Paivan sekä viiden lapsensa kanssa. Heille sotilasdiktatuuri näyttäytyy lähinnä helikoptereina taivaalla tai ikävinä uutisina televisiossa. Kunnes eräänä päivänä aseistautuneet miehet tulevat hakemaan Rubensin kuulusteltavaksi. Sitten hänen vaimonsa ja yksi tyttäristä viedään myös kuulustelukeskukseen. Eunicea kuulustellaan ja yritetään saada ilmiantamaan tuttaviaan. Sellissä ollessaan hän kuulee miten muita vankeja kidutetaan. 
Lopulta Eunice päästetään kotiin. Hän alkaa selvittämään miehensä kohtaloa ja samalla yrittää pitää huolta lapsistaan vaikka epätietoisuus ahdistaa ja perheen talous on tiukilla. Kuinka kertoa lapsille heidän kadonneesta isästään, kun itsekkään ei tiedä juuri mitään. Eunice suojelee lapsiaan antamalla heille ilon ja toivon hetkiä peittäen samalla oman surunsa ja ahdistuksensa. 
Elokuva perustuu Rubens Paivan pojan Marcelo Rubens Paivan muistelmateokseen isänsä kohtalosta. 
Palkinnot.
Elokuva palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla 2024 parhaasta käsikirjoituksesta (Murilo Hauser ja Heitor Lorega).
Elokuvassa näyttelevä Fernanda Torres palkittiin roolistaan paras naispääosa draamaelokuvassa Golden Globe -palkinnolla tammikuussa 2025. Se oli myös ehdolla parhaan ei-englanninkielisen elokuvan sarjassa.
Elokuva sai parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkinnon 2025. Lisäksi se oli ehdolla parhaan elokuvan palkinnon saajaksi ja Fernanda Torres oli ehdolla parhaan naispääosan palkinnon saajaksi.
Judith Suminwa

Judith Suminwa Tuluka (s. 19. lokakuuta 1967, Keski-Kongo) on kinshasankongolainen kehitysmaatyön maisteri ja poliitikko, joka on toiminut Kongon demokraattisen tasavallan pääministerinä kesäkuusta 2024 lähtien. Presidentti Félix Tshisekedi nimitti hänet tehtävään 1. huhtikuuta 2024. Hän on ensimmäinen nainen tämän viran haltijana. Virkaan Suminwa astui Kongon demokraattisen tasavallan parlamentin alahuoneen eli kansalliskokouksen () hyväksymisen jälkeen 12. kesäkuuta 2024. 
Suminwa on kotoisin Keski-Kongon maakunnasta. Hän opiskeli Belgiassa ja valmistui ensin kirjanpitäjäksi (1992, Ecole de Promotion et de formation continue, EPFC, Bryssel), suoritti sitten soveltavan taloustieteen tutkinnon (Facultés Universitaires catholiques de Mons, FUCAM). Hän valmistui pääaineenaan työ kehitysmaissa työelämätieteiden, hallinnon ja henkilöstöhallinnon maisteriksi Université libre de Bruxelles -yliopistosta (ULB, 1997). Hän on naimisissa ja perheellä on kaksi täysi-ikäistä lasta.
Työuransa Suminwa aloitti opiskeluaikanaan puhelinmyyjänä. Valmistuttuaan hän toimi muun muassa pankkialalla ja YK:n kehitysohjelmassa (UNDP). Poliittinen ura käynnistyi valtiovarainministerin kabinetissa ja sen jälkeen hän oli apulaiskoordinaattorina tasavallan presidentin alaisessa strategissa valvontaneuvostossa (CPVS). Hän on ollut presidentti Félix Tshisekedin läheinen yhteistyökumppani, ja tunnettu eräänä presidentin puheiden kirjoittajista. Ennen pääministerin tehtävää hänet tunnettiin pikemminkin teknokraattina kuin poliitikkona. Hän toimi Kongon demokraattisen tasavallan suunnittelusta vastaavana ministerinä runsaan vuoden (27.3.2023–1.4.2024) ennen nimitystään pääministeriksi. 
Virkaan astuessaan Suminwa Tuluka totesi: "Olen tietoinen siitä suuresta vastuusta, joka minulla on". Hän pyrkii tekemään Kongon demokraattisesta tasavallasta ”koko Afrikan kehityksen veturin”, koska hän tietää, että maassa on paljon potentiaalia. Judith Suminwan tehtävä on valtava: vaikka Kongon demokraattinen tasavalta on erittäin mineraalirikas valtio, se on edelleen yksi maailman köyhimmistä maista. Kaksi kolmasosaa sen 100 miljoonasta asukkaasta elää köyhyysrajan alapuolella. Maan tieverkosto on puutteellinen.
Vahvasti Pohjois-Amerikkaa korostava yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi Judith Suminwa Tulukan vuonna 2024 maailman 77. vaikutusvaltaisimmaksi naiseksi.
Pirkko Hämäläinen (diplomaatti)

Pirkko Mirjami Hämäläinen (s. 26. syyskuuta 1961) on suomalainen diplomaatti. Vuodesta 2023 alkaen hän toiminut Suomen Turkin-suurlähettiläänä.
Ura.
Hämäläinen syntyi Juankoskella vuonna 1961. Hän suoritti maisterintutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1988, ja seuraavana vuonna hän liittyi ulkoministeriön palvelukseen. Hän on toiminut diplomaattina muun muassa Reykjavíkissa, Wienissä, Tallinnassa ja Riiassa. Vuonna 2012 hänet nimitettiin Suomen Latvian-suurlähettilääksi, kunnes vuonna 2014 hänestä tuli ulkoministeriön alivaltiosihteeri.
Vuoden 2019 alussa Hämäläinen nimitettiin Suomen Itävallan-suurlähettilääksi sekä Suomen pysyväksi edustajaksi Wienissä sijaitsevissa kansainvälisissä järjestöissä. Keväällä 2023 tasavallan presidentti Sauli Niinistö nimitti Hämäläisen suurlähettilääksi Suomen Ankaran-suurlähetystöön 1 syyskuuta 2023 alkaen.
Mulieris dignitatem

Mulieris dignitatem on paavi Johannes Paavali II:n apostolinen kirje naisten arvosta, julkaistu Marian taivaaseenottamisen päivänä (15. elokuuta) 1988. Se on jaettu yhdeksään osaan, mukaan lukien johdanto ja lopetus.
Kirjeessä tulkitaan luomiskertomusta siten, että nainen on miehen tasa-arvoinen kumppani. Syntiinlankeemus rikkoi tämän tasapainon ja synnytti epätasa-arvon. Jeesuksen toiminta palautti naisille arvon ja kunnioituksen. Naisen kutsumuksina pidetään erityisesti äitiyttä ja neitsyyttä, joita pidetään naisellisuuden ilmentyminä.
Kirjeessä arvostellaan feminismiä, joka pyrkii sukupuoliroolien poistamiseen tai miehisten piirteiden omaksumiseen. Samalla se kuitenkin torjuu syrjinnän ja puolustaa tasa-arvoa luomiskäsityksen pohjalta. Tämä asettaa kirjeen jännitteiseen suhteeseen modernin feminismin kanssa, erityisesti sen suhteen, miten sukupuolieroja ja naisen autonomiaa tulkitaan.
Der Standard

Der Standard on itävaltalainen vuonna 1988 perustettu kuusipäiväinen sanomalehti. Se on "Die Pressen" ohella toinen maan johtavista päivälehdistä. Toimitukselta linjaltaan "Der Standard" on liberaali, ja sitä pidetään keskusta-vasemmistolaisena. Lehden esikuvana on toiminut "New York Times".
Marseillelainen Tarot

Marseillelainen Tarot on tarot-pakka, joka oli erittäin suosittu Ranskassa 1600- ja 1700-luvuilla tarot-korttipelien pelaamisessa ja jota tuotetaan edelleen.
Historia.
Ranskalaiset valloittivat Milanon vuonna 1499, ja Milanolainen Tarot-pakka levisi muualle Eurooppaan. Marseillesta tuli pitkäksi aikaa tarot-korttien tuotantokeskus. Marseillessa kortintekijät toteuttivat uudistuksen: valttikortteihin lisättiin kortin nimi. Valttikorttien numerointi keksittiin hieman aiemmin,
Tarot de Marseillen myötä Tarot-kortit levisivät kaikkiin yhteiskuntaluokkiin. Ylimystön käyttöön tarkoitettujen käsin maalattujen ja arvokkaiden korttien aika oli ohi. Taroteista tuli kulutustavaraa, huonokuntoiset pakat heitettiin pois. Arvion mukaan Ranskassa valmistettiin 1500-luvulla puoli miljoonaa Marseille-pakkaa, ja 1600-luvulla noin miljoona.
1600-luvulta alkaen tarot levisi moniin Euroopan maihin ja se oli kansainvälisesti suosittu korttipeli. Tärkeä korttien valmistuksen keskus oli Marseillen kaupunki Ranskassa. Muuallakin valmistetut tarot-pakat seurasivat Marseillen tarokkien ulkonäköä ja rakennetta.
Manuel Estrada Cabrera

Manuel Estrada Cabrera (21. marraskuuta 1857 Quetzaltenango – 24. syyskuuta 1924 Guatemala) oli Guatemalan presidentti vuosina 1898–1920. Hän johti maata itsevaltaisesti armeijan ja salaisen poliisin avulla. Koulutukseltaan Cabrera oli juristi, ja ennen presidentiksi nousemistaan hän toimi kansanedustajana sekä sisä- ja oikeusministerinä. Kun presidentti José María Reina Barrios salamurhattiin vuonna 1898, Cabrera nimettiin väliaikaiseksi presidentiksi ja valittiin sitten vaaleilla virkaan. Ensimmäisen kautensa ajan hän kunnioitti perustuslakia, mutta muutti sitä sitten pysyäkseen vallassa. Cabreran aikana maassa säilyi yleinen järjestys, ja talous sekä elinolot kehittyivät jonkin verran. Toisaalta hän kahmi itselleen ja lähipiirilleen rikkauksia, sorti alkuperäisväestöä ja antoi valtaa yhdysvaltalaiselle United Fruit Companylle. Cabrera syrjäytettiin asellisella vallankaappauksella vuonna 1920 ja hän kuoli vankilassa neljä vuotta myöhemmin.
John Helliwell

John Anthony Helliwell (s. 15. helmikuuta 1945, Todmorden, Englanti) on brittiläinen muusikko ja rock-yhtye "Supertrampin" puhallinsoittaja, kosketinsoittaja sekä seremoniamestari. 
Helliwell liittyi yhtyeeseen vuonna 1973, ja soitti yhtyeessä "Crime of the Century" -albumista aina sen hajoamiseen saakka.
SPARQL

SPARQL on World Wide Web Consortiumin (W3C) määrittelemä kyselykieli ja standardi graafitietokannoille. Nimellä yleensä viitataan kyselykieleen. Nimi on alkujaan suunniteltu olevan lyhenne sanoista "Simple Protocol and RDF Query Language", mutta se muutettiin rekursiiviseksi akronyymiksi "SPARQL Protocol and RDF Query Language". SPARQL:stä tuli W3C:n virallinen suositus tammikuussa 2008. SPARQL on tarkoitettu semanttisen webin tarpeita varten ja perustuu RDF-standardille, sekä käyttää muita WSDL-standardeja.
Toimintaperiaate.
RDF käsittelee "tripletejä", jotka koostuvat subjektista, predikaatista ja objektista. RDF-datajoukkoja siirretään päätepisteistä ja niissä olevaa tietoa pyritään yhdistämään SPARQL-kyselyn "tripleteihin". 
Kyselyissä käytetään avainsanoja:
Esimerkki.
Esimerkki SPARQL-kyselystä Wikidata-palvelusta:
SELECT ?human ?humanLabel ?humanDescription
WHERE
 ?human wdt:instanceOf wd:human;
 wdt:placeOfBirth wd:Munich.
Kysely palauttaa Münchenissä syntyneet henkilöt, jotka ovat tietokannassa. Kyselyssä codice_8 on objekti, codice_9 on nimi ja codice_10 on henkilön kuvaus.
San Joaquin

San Joaquin tai San Joaquín voi tarkoittaa seuraavia:
Julius Håkans

Julius Håkans (s. 1998) on suomalainen liikemies ja yritysjohtaja, joka toimii perheomisteisen meripalveluihin erikoistuneen yrityskonserni Alfons Håkansin hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 1945 perustettu Alfons Håkans on Suomen johtava hinaus- ja meripelastusalan yritys. 
Ura.
Håkans aloitti työuransa kansimiehenä 15-vuotiaana Alfons Håkansin aluksilla. Koulutukseltaan hän on merikapteeni ja MBA.
Håkans nimitettiin yrityksen Alfons Håkans -yhtiöiden hallituksen puheenjohtajaksi joulukuussa 2023 osana yrityksen sukupolvenvaihdosta. Håkans edustaa perheyhtion kuudetta sukupolvea. Meripalveluiden lisäksi Alfons Håkans -yhtiöiden toimintoihin kuuluvat jalkapalloseura FC Inter Turku, jalkapallostadion Veritas Stadion sekä ravintola- ja tapahtuma-alue Ruissalon Telakka.
Håkans on toiminut turkulaisen jalkapalloseuran FC Inter Turku Ry:n junioritoiminnasta vastaavan yhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 2022 ja seuran edustusjoukkueesta vastaavan yhtiön FC Inter Oy:n hallituksen jäsenenä vuodesta 2023.
Yksityiselämä.
Håkansin veli Nikolas Håkans on jalkapalloseura FC Inter Oy:n puheenjohtaja sekä Håkans-konsernin meripalveluyhtiöiden varatoimitusjohtaja. 
Håkansin isä on Alfons Håkans-yhtiöiden entinen toimitusjohtaja Joakim Håkans ja hänen isoisänsä suomalainen liikemies sekä jalkapallovaikuttaja Stefan Håkans.
Cancel

Cancel on Tuukka Temosen ohjaama suomalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa 8. lokakuuta 2025. 
Elokuvan on käsikirjoittanut stand up -koomikko, käsikirjoittaja Pietari Vihula yhdessä sosiaalisesta mediasta tunnettujen Niko Meurosen, Santeri Hännisen ja Henry Weckströmin kanssa.
Elokuvassa Santtu (Santeri Hänninen) joutuu puhelinvarkauden uhriksi. Puhelimessa on erittäin arkaa sisältöä, joka julki tullessaan johtaisi sometähtien cancelointiin, joka tuhoaisi heidän uransa sekä vesittäisi suuren markkinointisopimuksen.
Sivurooleissa nähdään muun muassa Elastinen, Ville Tiihonen, Henna Tanskanen, Helmi Kantola, Mandimai, Herbalisti, Jaakko Parkkali, Niilo22, Janne Saarinen, Matti Leino ja Iikka Forss.
Elokuvan kuvaukset alkoivat maaliskuussa 2025.
Cancelin tuottivat Hanna Virolainen, Markus Selin ja Jukka Helle Solar Films -tuotantoyhtiöstä. Elokuvan levitti elokuvateattereihin Nordisk Film. Elokuvan tv-esitysoikeudet on hankkinut MTV.
Elokuvan ikärajaa nostettiin marraskuussa 2025 seitsemästä vuodesta kahteentoista, syynä Kansallisen audiovisuaalisen arkiston (KAVI:n) mielestä melko voimakas väkivalta. Kavin päätöksestä tullaan valittamaan.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Tero Kartastenpää piti arviossaan elokuvaa kyhäelmänä: Pääosia esittävät Meuronen ja Hänninen näyttelevät itseään heikosti. Komiikan rytmi on jatkuvasti jäljessä. Tuotesijoittelu on röyhkeää jopa Solar Filmsin mittapuulla. "Ilta-Sanomien" Taneli Topeliuksen mukaan elokuva on niin totaalisen pöljä, että se naurattaa. "Episodin" Nea Pietiläisen mielestä elokuva ei välttämättä ole hauskin tai hallituin kokonaisuus, mutta se ”keksii jatkuvalla syötteellä tapoja esitellä vallitsevaa suomalaista somekulttuuria erikoisista kulmista”.
Air Atlanta Icelandic

Air Atlanta Icelandic on lentoyhtiö ja suuri tilauslentoyhtiö ("Aircraft Crew Maintenance Insurance"), joka tunnetaan myös nimellä ”Aircraft, Crew, Maintenance and Insurance” (ACMI), jonka pääkonttori on Kópavogurissa. Sen päätukikohta on Keflavíkin kansainvälisellä lentokentällä.
Historia.
Yrityksen perustivat 10. helmikuuta 1986 Arngrímur Jóhannsson ja Þóra Guðmundsdóttir. Vuonna 2021 Air Atlanta Icelandic avasi uudelleen eurooppalaisen tytäryhtiönsä Air Atlanta Europe, jonka kotipaikka on Malta, liikennöimään Boeing 777 -matkustajakoneita. Vuonna 2025 islantilainen yhtiö integroi ensimmäisen Boeing 777 -koneensa.
Laivasto.
Air Atlanta Icelandicin laivasto koostuu yhdeksästä lentokoneesta helmikuussa 2025:
Dihydromyrsenoli

Dihydromyrsenoli (C10H20O) on terpenoidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteiden ja hajusteiden ainesosien valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa dihydromyrsenoli on väritöntä nestettä, jolla on sitruksia, ruusuja tai laventelia muistuttava tuoksu. Yhdiste on kiraalista ja sitä käytetään raseemisena seoksena.
Dihydromyrsenolia valmistetaan lähtien sitronelleenistä ja tapoja on kolme. Sitronelleeni reagoi rikkihapon vesiliuoksen kanssa additioreaktiolla, joka tapahtuu eniten substituoituun kaksoissidokseen. Toisessa menetelmässä vetykloridi reagoi sitronelleenin kanssa additiolla ja additiotuote hydrolysoidaan. Kolmas tapa on sitronelleenin ja muurahaishapon reaktiotuotteena muodostuvan esterin hydrolyysi emäksisissä oloissa (kuvassa alin reaktioreitti).
Dihydromyrsenolia käytetään runsaasti muun muassa hajuvesissä, saippuoissa ja puhdistusaineissa tuomaan niihin sitruksen tuoksua. Tunnettuja hajuvesiä, joissa käytetään yhdistettä ovat esimerkiksi 'Drakkar Noir' (Guy Laroche) ja 'Cool Water' (Davidoff). Dihydromyrsenolista tuotetaan myös α,3,3-trimetyylisykloheksaanimetanolia ja hydroksisitronellaalia, joita käytetään myös hajusteissa.
FAB-9000

FAB-9000 (; "Fugasnaja aviatsionnaja bomba") on venäläisvalmisteinen, raskas ilmasta pudotettava räjähdyspommi. Sitä pystyvät kuljettamaan vain raskaat pommikoneet, kuten Tupolev Tu-16 "Badger", Tupolev Tu-22M "Backfire" sekä Tupolev Tu-95 "Bear-H" ja superraskas Tupolev Tu-160 "Blackjack". Pommin pituus on 5,05 metriä sekä halkaisija 1,2 metriä eli 47 tuumaa. Noin 9400 kg:n omamassan pommi käyttää räjähteenä TNT:ta. FAB-9000:n muotoilu lienee erityistä, eikä vaikuta kovinkaan aerodynaamiselta. Pommi käyttää kahta erilaista sytytyskärkeä, joista toinen on viivästetty. Pommityyppi kehiteltiin 1950-luvulla, ja sitä pienempi pommi on FAB-5000.
Sari Haapamäki

Sari Haapamäki (s. 19. marraskuuta 1971) on suomalainen näyttelijä ja tanssija.
Ura.
Haapamäki on työskennellyt tanssijana muun muassa näytelmissä "Slow O" (Ruumiillisen Taiteen Teatteri, 2000), "Mulle kaikki heti" (Helsingin kaupunginteatteri, 2004) ja "First Sex &amp; The White Room" (Helsingin kaupunginteatteri, 2005). Hänen muita roolejaan ovat esimerkiksi Cindy ("Hairspray", Helsingin kaupunginteatteri, 2005), Tule ja puserra ("The Producers", Helsingin kaupunginteatteri, 2007) ja Marianne ("Peppi Pitkätossu", Helsingin kaupunginteatteri, 2015).
Useita rooleja Haapamäellä on ollut muiden muassa näytelmissä "Kerjäläisooppera" (2007), "Shrek" (2016) ja "Tatu ja Patu Helsingissä" (2021).
Haapamäki suunnitteli koreografian teokseen "Hansu ja Pirre – mieleni minun tekevi" vuonna 2017.
Haapamäen televisioroolit ovat olleet enimmäkseen pieniä. Historiallisessa draamasarjassa "Hovimäki" hän näytteli muutamassa jaksossa kauppiaan tytär Maija Huttusta.
Anna Pitkämäki

Anna Pitkämäki (s. 27. toukokuuta 1972) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Lahden kaupunginteatterissa vuodesta 1999 alkaen.
Ura.
Pitkämäen koulutustausta on Tampereen yliopistossa. Hän aloitti Lahden kaupunginteatterissa 1999. Pitkämäen rooleja ovat olleet muun muassa Constanze Weber ("Amadeus", 2004), Hanna ("Karkurit", 2006), Aliide Truu ("Puhdistus", 2010), Armi ("Pesärikko", 2011), Riikka ("Tohvelisankarin rouva", 2011), Katherina Minola ("Kuinka äkäpussi kesytetään", 2012) ja Patu ("Tatun ja Patun Suomi", 2017).
Televisiossa Pitkämäen merkittävä rooli on Sepän Stina historiallisessa draamasarjassa "Hovimäki". Lastenelokuvassa "Etsivätoimisto Henkka &amp; Kivimutka" (2022) hän näytteli päähenkilön Henkan äitiä. Pitkämäen valkokangasroolit ovat olleet yleensä pieniä, kuten kikattava lotta sotaelokuvassa "Pikkusisar" (1999).
Taiteellisen työnsä lisäksi Pitkämäki on opettanut esiintymistä, näyttämötaidetta ja soveltavaa draamaa.
Maiju Talvisto

Maiju Talvisto (s. 1987 Jyväskylä) on artistituotantoon erikoistunut vastaava tuottaja, tietokirjailija ja musiikkitoimikunnan ja festivaalipaneelin jäsen Taiteen edistämiskeskus Taikella. Hän on kuulunut Taiken Festivaalipaneeliin vuosina 2023–2025. Talvisto työskentelee myös Taiteen edistämiskeskuksen musiikkitoimikunnan, elävänmusiikin edunvalvontajärjestö Livefin ry:n ja Euroopan festivaalijärjestö Youropen hallituksissa. Artistituotannon työkokemuksen hän on muodostanut työskenneltyään Pori Jazzeilla vuosina 2009–2010 sekä Flow-festivaalilla vuosina 2011–2024 artistikoordinaattorina ja tämän jälkeen artistituotannon tiiminvetäjänä. Lisäksi hän on toteuttanut lukuisia freelance-projekteja.
Talvisto ja Lilli Keh ovat syyskuussa 2024 lanseeratun, kansainvälisen musiikkialan naisten ja ei-binääristen Shesaid.so Finland -järjestön perustajat.
Talviston esikoistietokirja ilmestyi vuonna 2022 Reuna-kustantamon julkaisemana.
Koulutus.
Talvisto on kirjoittanut ylioppilaaksi vuonna 2006 Kouvolan yhteiskoulun lukiosta. Hän on valmistunut filosofian maisteriksi Helsingin yliopiston musiikkitieteen oppiaineesta sekä Sibelius-Akatemian taidehallinnon maisteriohjelmasta vuonna 2017. 
Palkinnot.
Talvisto on valittu Taide- ja kulttuurialan ammattijärjestö TAKU ry:n vuoden 2019 taide- ja kulttuuriasiantuntijaksi, lisäksi hän on saanut vuoden tuotantopäällikkö -tunnustuksen Women in Live Music -organisaatiolta vuonna 2019 sekä vuoden tapahtumatuottaja -tittelin Music X Media -tapahtuman musiikkiammattilaisten Industry Awards -gaalassa vuonna 2022. Talvisto on ollut ehdolla muun muassa Naisasialiitto Unionin vuoden Lyyti-palkinnon saajaksi vuonna 2024.
Jon-Erik Hexum

Jon-Erik Hexum (5. marraskuuta 1957 – 18. lokakuuta 1984) oli yhdys­valtalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan päärooleistaan ​​tv-sarjassa "Voyagers!" ja "Cover Up" sekä hänen sivuroolinsa Pat Trammellina elämäkertaelokuvassa "The Bear". Hän kuoli vahingossa ammuttuaan itseään paukkupatruunalla Cover Up -elokuvan kuvauksissa. Häntä pidettiin "seuraavana suurena tähtenä". Hexum oli hänen aikanaan suosittu seksisymboli ja hänet tunnettiin myös syvästä bassoäänestään ja vaaleansinisistä silmistään.
José Eduvigis Díaz

José Eduvigis Díaz (1833 – 7. helmikuuta 1867) oli paraguaylainen kenraali, joka johti maansa joukkoja kolmoisliiton sodan aikana. Ehkä tunnetuin hänen johtamsitaan taisteluista oli paraguaylaisten selvä voitto Curupaytín taistelussa 22. syyskuuta 1866. Tammikuussa 1867 Díaz haavoittui brasilialaisesta tykinkuulasta ja hän kuoli seuraavassa kuussa verenmyrkytykseen.
Elämäkerta.
José Eduvigis Díaz syntyi Pirayússa Paraguayssa vuonna 1833. Hän liittyi maan asevoimiin 19-vuotiaana ja 1860-luvulle mennessä hän oli saanut useita tärkeitä tehtäviä. Kun kolmoisliiton sota syttyi vuonna 1864 Díaz oli pääkaupunki Asunciónin poliisipäällikkö.
Vuonna 1865 Díaz oli Argentiinan Corrientesiin edenneiden paraguaylaisjoukkojen mukana. Díazin onnistui liittoutuneiden armeijan ahdistelemana tuoda 100 000 päätä karjaa paraguaylaisille. Tämä teki vaikutuksen paraguaylaisten johtaja presidentti Francisco Solano Lópeziin. Díaz yleni nopeasti kenraaliksi ja otti osaa Corralesin, Tuyutín ja Boquerónin taisteluihin. Tunnetuin hänen johtamansa yhteenotto käytiin Curupaytín taistelussa syyskuussa 1866. Noin 5 000 miehen vahvuiset paraguaylaiset olivat rakentaneet voimakkaat puolustusvarustukset juoksuhautoineen ja maavalleineen, sekä raskaine tykkeineen strategisella paikalla Curupaytíssa, jota vastaan 18 000 miehen vahvuiset argentiinalaiset ja brasilialaiset joukot iskivät 22. syyskuuta. Brasilian laivasto yritti pehmittää varustuksia tykkitulella aluksilta Paraguayjoella. Tulitus jäi tehottomaksi ja sitä seurasi maajoukkojen hyökkäys. Paraguaylaisten tykistö avasi tulen ja aiheutti suuret tappiot hyökkääjille, joista vain pieni osa pääsi puolustusvarustuksiin saakka. Taistelun päätyttyä 2 200 argentiinalaista ja 2 000 brasilialaista oli kaatunut. Paraguaylaisia kaatui vain noin 100. Tappio taistelussa oli liittouman siihenastisista tappioista vakavin.
Díaz oli taistelun jälkeen yksi Lópezin suosikkikenraaleista. Hänen onnensa kääntyi kuitenkin tammikuussa 1867. Díaz oli kanootilla Paraguayjoella joko tiedustelemassa tai vain kalastamassa kun kanoottiin osui brasilialainen tykinkuula. Kuula osui Díazin jalkaan. Häntä hoidettiin paragualaisten leirissä Paso Pucússa, mutta hän kuoli lääkärien hoitoyrityksistä huolimatta verenmyrkytykseen 7. helmikuuta 1867. Díazin kuolema oli merkittävä kolaus Paraguayn armeijalle. Díazia on pidetty sotasankarina kotimaassaan ja hänet haudattiin Panteón Nacional de los Héroesiin Asunciónissa.
Michal Novák

Michal Novák voi viitata seuraavia henkilöitä:
Klågerup

Klågerup on taajama Svedalan kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 2 317 asukasta.
Holmeja

Holmeja on taajama Svedalan kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 258 asukasta.
Klågerupin mellakat

Klågerupin mellakat tapahtuivat kesäkuussa 1811 Klågerupissa Ruotsin Skånessa. Ne olivat osa laajempaa liikehdintää, jonka taustalla oli Ruotsin valtiopäivien edellisenä vuonna tekemä päätös uusista pakkovärväyksistä armeijaan sekä talonpoikien yleinen tyytymättömyys aatelisten valtaa ja omaa asemaansa kohtaan. Kansannousun tukahdutti kenraalimajuri Hampus Mörner, joka 15. kesäkuuta hyökkäsi 160 miehen voimin noin 800 Klågerupin linnan luokse kokoontunutta mielenosoittajaa vastaan sillä seurauksella, että noin 20–40 heistä kuoli, 60 loukkaantui ja 195 otettiin vangiksi. Tämän jälkeen levottomuudet rauhoittuvat.
Ulrika Nielsen

Ulrika Nielsen (s. 1974 Uusikaarlepyy) on suomenruotsalainen runoilija. Hän asuu Tukholmassa. Nielsen on opiskellut kirjallisuustiedettä Åbo Akademissa ja kirjoittamista Göteborgin yliopistossa.
Ruotsinkielinen dystooppinen runoteos "Undergången" (2015) voitti vuoden 2015 Svenska Ylen kirjallisuuspalkinnon. Marko Niemen suomennos "Perikato" ilmestyi vuonna 2017.
Nielsenin sisar on kirjailija Christel Sundqvist.
Aqua Julia

Aqua Julia ("Aqua Iulia") oli antiikin aikainen akvedukti Rooman kaupungissa Italiassa. Sen pituus oli noin 23 kilometriä, ja se toi kaupunkiin vettä idästä päin.
Historia.
Aqua Julian rakennutti Agrippa, ja se valmistui vuonna 33 eaa. tai jo 40 eaa. Se oli yksi hänen ediilintoimessaan toteuttamista merkittävistä julkisista rakennustöistä. Tähän sisältyi uuden akveduktin rakentaminen ja kaikkien vanhojen akveduktien kunnostaminen. Keisari Augustus kunnostutti akveduktin vuosien 11 ja 4 eaa. välillä ja uudelleen vuonna 14 jaa., ja se sai nimen hänen Julius-suvustaan. Muita kunnostustöitä tehtiin Tituksen toimeksiannosta vuonna 79 jaa., Septimius Severuksen toimeksiannosta vuonna 196 sekä Caracallan toimeksiannosta vuonna 212.
Rakennelma.
Aqua Julian lähteet sijaitsevat noin 750 metriä nykyisen Grottaferratan luostarin yläpuolella. Frontinuksen mukaan ne sijaitsivat kaksi mailia eli lähes kolme kilometriä oikealle Via Latinan kahdennestatoista mailipylväästä, mutta tämä arvio on liian suuri. Akveduktin pituudeksi annetaan passusta (kaksoisaskelta) eli 22,8 kilometriä. Sen vedenjakelukapasiteetti oli quinariaa eli kuutiometriä vettä vuorokaudessa. Aqua Claudiasta saatiin lisäksi 162 quinariaa, ja 190 annettiin Aqua Tepulalle.
Useita akveduktin "cippuksia" eli etäisyyksiä mitanneita kivipaaluja tunnetaan, ja ne ovat kaikki Augustuksen ajalta. Paalu numero 302 on löydetty lähteiden läheltä ja 281 hieman luostarin alapuolelta, kun taas muita (157, 156, 154, 153) on löytynyt Capannellen alueelta Via Latinan seitsemännen mailipylvään kohdalta, ennen kuin kanava alkaa kulkea maanpinnan yläpuolella. Kaikki nämä paalut liittyvät vuosien 11–4 eaa. kunnostustöihin. Lisäksi yksi paalu on löytynyt luostarin yläpuolelta; siinä on numero 2. Se on peräisin vuodelta 14 ja liittyy Augustuksen myöhempiin kunnostustöihin, josta ei ole muita kirjallisia tietoja.
Siitä kohdasta, jossa Aqua Julia nousee maanpinnalle, se kulkee Aqua Tepulan yläpuolella Aqua Marcian kaarilla. Nämä kolme akveduktia tulivat yhdessä kaupunkiin Porta Tiburtinan (nyk. Porta San Lorenzo) kohdalla. Pääkanava johtaa akveduktin sen päätepisteenä toimineeseen "castellumiin". Akveduktista oli kuitenkin myös haarauma, joka kulki Nymphaeum Alexandriin, ja osa sen kaarista on yhä nähtävissä Piazza Guglielmo Pepellä. "Einsiedelnin itinerariumissa" sitä kutsutaan nimellä "Forma Claudiana". Frontinus kertoo, että ennen Aqua Claudian rakentamista Aqua Marcia ja Aqua Julia toimittivat vettä Caeliukselle ja Aventinukselle. Hänen aikanaan osa Marciasta ohjattiin eri suuntaan Spes vetuksessa ja toimitettiin Caeliuksen vesisäiliöille.
Aqua Julian lähteistä tuleva vesi johdetaan nykyisin Roomaan kanavalla nimeltä Marrana Mariana, jonka paavi Calixtus II rakensi vuonna 1122. Sitä on historiansa aikana käytetty pääasiassa myllyihin ja kasteluun.
Aqua Tepula

Aqua Tepula oli antiikin aikainen akvedukti Rooman kaupungissa Italiassa. Se toi kaupunkiin vettä idästä päin.
Aqua Tepula valmistui vuonna 125 eaa. Sen rakennuttivat kensorit Gnaeus Servilius Caepio ja Lucius Cassius Longinus. Akveduktin lähteet sijaitsivat kaksi roomalaista mailia oikealle Via Latinan kymmenenneltä maililta, jossa on edelleen olemassa lähde nimeltä Acqua Preziosa. Akveduktin lähteiltä ei kuitenkaan ole löydetty sen vesikanavan jäänteitä.
Vuonna 33 eaa. Agrippa sekoitti Aqua Tepulan vettä Aqua Julian veteen. Tuosta ajasta lähtien akveduktin vesikanava tuli kaupunkiin Aqua Marcian holvikaarten päällä. Frontinuksen aikana sen vedenoton katsottiin alkaneen Aqua Julian vesisäiliöstä, josta se sai 190 quinariaa, sitten 92 quinariaa Aqua Marcialta ja 163 quinariaa Aqua Anio novukselta Epaphrodituksen puutarhojen ("Horti Epaphroditiani") luona. Tämä tekee yhteensä 445 quinariaa eli kuutiometriä vettä vuorokaudessa.
Morgan Alling

Sven Robert Morgan Alling (synt. Persson; s. 8. kesäkuuta 1968 Göteborg) on ruotsalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän valmistui Malmön teatterikorkeakoulusta vuonna 1990 ja tuli suurelle yleisölle tunnetuksi juontaessaan vuosina 1993 ja 1994 Sveriges Televisionin kesäaamuisin esitettyä lasten- ja nuortenohjelma "Tippeniä". Alling on näytellyt niin televisiossa, elokuvissa kuin teatterissa.
Oona Kinnunen

Oona Kinnunen (s. 4. helmikuuta 2003 Kinnula) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Mailattaria.
Ura.
Kinnunen on Kinnulan Kimmojen kasvatti ja pelasi seuran Maakuntasarja joukkueessa vuonna 2019 ollen mukana nostamassa seuraa Suomensarjaan. Samana kautena hän pelasi Haapajärven Pesä-Kiilojen edustuksessa Suomensarjaa. Kinnunen pelasi ensimmäisen ammattilaisottelun Pesä-Kiilojen kanssa Kannuksen Uraa vastaan.
Kinnunen liittyi Kirittäriin kaudeksi 2020 ja pelasi joukkueessa Suomensarjaa ja tyttöjen Superpesistä. Kinnunen voitti kaudella 2021 tyttöjen Superissa SM-hopeaa ja pelasi Ykköspesistä samaan aikaan reservijoukkueessa. Kinnunen sai kauden 2021 hyvien suoritusten perusteella kolmen vuoden jatkosopimuksen Kirittäristä. Kinnunen pelasi ensimmäisen ottelunsa Superpesiksessä Roihuttaria vastaan kaudella 2023. Kinnuselle allekirjoitettiin myös sopimus kaudeksi 2025.
Kinnunen siirtyi Mailattariin kaudeksi 2025.
Åke Falck

Åke Erik Lennart Falck (3. huhtikuuta 1925 Göteborg – 13. lokakuuta 1974) oli ruotsalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja televisiotuottaja. Hän ohjasi Göteborgin kaupunginteatterissa vuosina 1955–1960 ja siirtyi sitten Sveriges Televisionin palvelukseen. Hänen ohjaamansa "Kaskad" voitti Montreux’n festivaalien Kultaisen ruusun vuonna 1962. Vuonna 1972 Falck voitti Ruotsin Suuren journalistipalkinnon.
Sture Hegerfors

Sture Hegerfors (s. 22. toukokuuta 1938) on ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja pilapiirtäjä. Hän on toiminut "Göteborgs-Postenin" pilapiirtäjänä vuodesta 1972 ja julkaissut lukuisia sarjakuvakirjoja. Hegerforsin veli oli urheiluselostaja Arne Hegerfors.
Hegerfors

Hegerfors on seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Falter

Falter on itävaltalainen kerran viikossa ilmestyvä uutisiin ja tutkivaan journalismiin keskittyvä aikakauslehti. Vuonna 1977 perustetun lehden linja on keskusta-vasemmistolainen.
Al-Naba’

Al-Naba’ (, ) on Koraanin 78. suura. Theodor Nöldeken luokituksessa se on "mekkalainen" järjestysnumerolla 33. Suurassa on 40 jaetta. Nimensä suura on saanut toisessa jakeessa olevasta sanasta.
Suura uhkaa tuomiopäivällä ja Helvetillä ja kuvailee hurskaita odottavaa mainiota voittoa. Tässä se muistuttaa muita neljää muuta sitä lähellä olevaa suuraa (75, 76, 77, 79). 
Tulkintoja.
Suuran mukaan taivaalta ryöppyävä vesi kasvattaa viljaa ja luo tuuheita puutarhoja. Tällaiset muissakin suurissa esiintyvät luontokuvaukset sopivat huonosti Arabiaan ja Hijaziin, joka alueena on kivikkoista vuoristoa ja ajohiekkamassojen täyttämää ylänköä. Se vihertyy tammikuussa heikosti, mutta vain muutamaksi viikoksi. Yleisin pensas on piikikäs akaasia, minkä lisäksi maassa kasvaa kovaa ja karkeaa ruohoa.
Christoph Luxenberg on kääntänyt Koraanin tekstejä lähtien siitä, että teksti perustuu myös syyrianarameaan eikä pelkästään arabiaan. Hän kääntää suuran Paratiisia esittävän kohdan seuraavasti: Hurskailla on tulevina päivinä onnen sijansa; puutarhat ja viiniköynnökset sekä totisesti, vehreät, mehukkaat hedelmät ja ylitsevuotavat viinimaljat.Tässä, kuten muissakin kohdissa, Luxenbergin käännöksistä katoavat huurit eli naispuoliset neitsyet, jotka palkkioina odottavat oikeauskoisia miehiä Paratiisissa. Luxenberg katsoo, että sana tulee kääntää viinirypäleiksi, mikä myös vastaa Paratiisin kristillisä kuvauksia. Professori Heikki Palva on todennut, että islamilainen käsitys Paratiisista muistuttaa muinaisten Lähi-idän kristittyjen paratiisikäsitystä.
Zimbabwen yliopisto

Zimbabwen yliopisto (, lyh. UZ; aiemmin: University College of Rhodesia and Nyasaland, University of Rhodesia) on julkinen yliopisto, joka toimii Zimbabwen pääkaupungissa Hararessa.
Yliopisto on perustettu vuonna 1955 nimellä "University College of Rhodesia and Nyasaland". Se kuului Lontoon yliopiston alaisuuteen. Myöhemmin nimenä oli Rhodesian yliopisto (University of Rhodesia). Nykyinen nimi on vuodelta 1980.
Opiskelijoista 17 718 tähtää alempaan korkeakoulututkintoon ja 2 681 ylempään tai jatkotutkintoon. Yliopiston akateeminen lukuvuosi kestää maaliskuusta marraskuulle (lukukaudet maalis–kesäkuu ja elo–marraskuu). Opetuskielenä on englanti.
Yliopistovertailuista esimerkiksi THE ("Times Higher Education") ja EduRank luokittelivat Zimbabwen yliopiston Zimbabwen korkeatasoisimmaksi yliopistoksi. THE-rankingin maailmanlistalla yliopisto ei kuitenkaan yltänyt parhaan 1500:n joukkoon (sija 1500+). 
Vuonna 2014 nousi kohu, kun Zimbabwen presidentin – joka asemansa puolesta on maan kaikkien yliopistojen kansleri – puolisolle Grace Mugabelle myönnettiin runsas kaksi kuukautta yliopistoon kirjottautumisensa jälkeen sosiologian tohtorin arvo. Tutkinnosta tuli akateemisen vilpin symboli koko maahan. Yliopistoa on kritisoitu (2018) esimerkiksi presidentti Emmerson Mnangagwalle myönnetyn oikeustieteen kunniatohtorin oikeutuksesta ja hänen lähipiirinsä (valtapuolue ZANU-PF:n) suosimisesta.
Willian Pacho

Willian Joel Pacho Tenorio (s. 16. lokakuuta 2001 Quinindé) on ecuadorilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Paris Saint-Germainia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
Pacho siirtyi Independiente del Vallen junioreihin vuonna 2017 ja debytoi seuran edustusjoukkueessa 3. marraskuuta 2019 Ecuadorin pääsarjan ottelussa Delfín SC:tä vastaan. Tammikuussa 2022 Pacho siirtyi kotimaastaan viisivuotisella sopimuksella belgialaisseura Royal Antwerpiin.
Pacho pelasi kevätkaudella 2022 Royal Antwerpissa vain kolme ottelua. Kaudella 2022–2023 Pacho vakiinnutti paikkansa Antwerpin avauskokoonpanossa ja pelasi kauden aikana yhteensä 50 ottelua seuran voittaessa sekä Belgian mestaruuden että Belgian cupin.
Maaliskuussa 2023 saksalaisseura Eintracht Frankfurt ilmoitti tehneensä Pachon kanssa viisivuotisen sopimuksen, joka astuisi voimaan heinäkuussa 2023. Pacho pelasi kaudella 2023–2024 Bundesliigassa 33 ottelua, joissa hän antoi kaksi maalisyöttöä. Konferenssiliigassa hän pelasi kuusi ottelua, joista kaikissa täydet minuutit.
Elokuussa 2024 Pacho siirtyi Frankfurtista ranskalaiseen Paris Saint-Germainiin 40 miljoonan euron siirtosummalla. Pacho teki ensiesiintymisensä Mestarien liigassa 18. syyskuuta 2024 PSG:n 1–0-voittoon päättyneessä ottelussa Gironaa vastaan. Hän oli avauskokoonpanossa kauden kaikissa 17 Mestarien liigan ottelussa ja pelasi yhtä vaille kaikissa täyden ajan PSG:n voittaessa mestaruuden. Hän voitti samalla kaudella myös Ranskan liiga- ja cupmestaruuden sekä supercupin. Ranskan liigassa hän pelasi 28 ottelua, joista 23:ssa hän oli avauskokoonpanossa. Hän antoi yhden maalisyötön. Ranskan cupissa hän pelasi kuusi ottelua.
Maajoukkueura.
Pacho valittiin Ecuadorin joukkueeseen vuoden 2022 MM-kilpailuihin, mutta jäi turnauksessa ilman peliaikaa. Pacho debytoi Ecuadorin maajoukkueessa 28. maaliskuuta 2023 ystävyysottelussa Australiaa vastaan, jossa hän teki myös ensimmäisen maajoukkuemaalinsa. Vuoden 2024 Copa Américassa Pacho pelasi kaikki neljä ottelua Ecuadorin pudotessa puolivälierissä Argentiinalle. Hän on pelannut 12. kesäkuuta 2025 mennessä 26 A-maaottelua, ja niissä kaikissa täyden peliajan. Otteluista 16 on ollut MM-karsintaotteluita.
Anti-CRISPR

Anti-CRISPR-proteiinikompleksit () ovat viruksien ja muiden liikkuvien geneettisten elementtien puolustusmekanismeja bakteerien ja arkeonien CRISPR-Cas-komplekseja vastaan. Eri anti-CRISPR:it ovat erikoistuneet torjumaan eri tyyppisiä CRISPR-Cas-järjestelmiä ja hyödyntävät näin ollen erilaisia mekanismeja suojatakseen virusta. Yhteensä yli 90 erilaista anti-CRISPR:iä on tunnistettu, ja nämä ovat kykeneväisiä inhiboimaan 11 erilaisen CRISPR-Cas-järjestelmän toimintaa.Esimerkiksi Csy-kompleksin toimintaan perustuvat I-F tyypin CRISPR-Cas-järjestelmiä vastaan toimivat anti-CRISPR:it voivat estävää bakteeria tai arkeonia puolustautumista kahdella tapaa: joko I-F-tyypin anti-CRISPR:it estävät isäntää aktivoimasta geneettistä materiaalia hajottavien entsyymien, eli nukleaasien, toimintaa tai estävät Csy-kompleksin sitoutumista viruksen geneettiseen materiaaliin.
Anti-CRISPR:it ovat osoittautuneet hyödyllisiksi työkaluiksi biotekniikassa ja näitä käytetään esimerkiksi genomimuokkauksien säätelyssä.
Nina Beier

Nina Beier (s.1975 Aarhus ) on Kööpenhaminassa ja Berliinissä asuva ja työskentelevä nykytaiteilija ja kuvanveistäjä.
Taiteellinen työskentely.
Beierin tuotantoon kuuluu installaatioita, performatiivisia veistoksia ja esinekoosteita, joissa hän hyödyntää arkisia valmisesineitä, kuten keraamisia astioita, posliiniveistoksia, huonekaluja, pesualtaita, peruukkeja ja mattoja. Teoksissaan Beier tutkii esineiden kulttuurisia merkityksiä. Esineet edustavat hänen mukaansa erilaisia arvoja ja näkemyksiä ja kertovat näin maailmanjärjestyksestä. Taiteilijan kiinnostuksen kohteena ovat esineiden taustatarinat sekä se, miten esineet tai niiden materiaalit kulkeutuvat eripuolille maailmaa, ja tulevat myydyiksi ja ostetuiksi. 
Beierin työskentely käynnistyy usein kiinnostuksesta tiettyyn esinetyyppiin, josta hän alkaa kerätä variaatioita. Hän hankkii teoksiinsa materiaalia esimerkiksi verkkokaupoista tai käytetyn tavaraa liikkeistä. Sisällyttämällä teoksiinsa olemassa olevia materiaaleja ja esineitä Beier käsittelee muun muassa aitoutta, ympäröivän maailman valtarakenteita, sukupuolta ja ihmisen suhdetta muihin lajeihin. 
Beier on toteuttanut myös useita performansseja, kuten "The Complete Works" (2009), jossa eläköityneiden tanssijoiden liike rakentui kronologisesti kaikista heidän opettelemistaan koreografioista. "Cat Cow" (2021) oli performatiivisen ja veistoksellisen rajoja tutkinut performanssi-installaatio, jonka Beier rakensi latoon maa-aineksesta, munista, esineistä ja esiintyjistä. Muuntuvassa installaatiossa esiintyjät toimivat elävinä veistoksina. 
Beier on käyttänyt teoksissaan myös suurikokoisia pronssiveistoksia kiinnostuksen kohteenaan julkisen veistoksen ajassa muuntuvat merkitykset. Belgian rannikolla sijaitsevassa teoksessa "Men" (2018) Beier hyödynsi julkiselle kuvanveistolle ominaisia ratsastajapatsaita, joita hän hankki antiikkikauppiailta. Beierin mukaan miehiä esittävät julkisissa veistokset tunnetaan yleensä nimeltä, kun taas naiset ja lapset esitetään useammin anonyymeinä ja alastomina. Yhdestätoista naista ja lasta esittävästä pronssiveistoksesta rakentuu myös Beierin julkisen tilan teos "Women &amp; Children" (2022) Nykytaiteen museo Kiasman edustalla. Kansallisgallerian kokoelmiin kuuluvan teoksen yhtenä lähtökohtana oli myös Bom Jesus do Monten pyhäkössä Portugalissa sijaitseva viittä aistia kuvaava suihkulähde.
Beier opiskeli aluksi valokuvausta Tanskassa. Vuonna 2002 hän muutti Lontooseen ja valmistui Royal College of Artsista vuonna 2004. Beier on pitänyt yksityisnäyttelyitä eri puolilla maailmaa, muun muassa pohjoismaissa, New Yorkissa, Lontoossa, Mexico Cityssä, Pariisissa ja Shanghaissa. Hänen tuotantoaan on ollut esillä myös lukuisissa yhteisnäyttelyissä. Suomessa Beierin yksityisnäyttely Osat oli esillä Nykytaiteen museo Kiasmassa vuonna 2024.
Gints Zilbalodis

Gints Zilbalodis on latvialainen elokuvantekijä. 
Zilbalodis on taidemaalariäidin ja kuvanveistäjäisän poika. Hän aloitti animaatioiden tekemisen lukioaikana. Hän päätyi animaation pariin, koska sen mahdollisuuksia hän pystyi tutkimaan itsekseen. Yliopisto-opiskelun sijaan hän ryhtyi tekemään esikoiselokuvansa "Away." Hän opetteli animaatio-ohjelmia, äänisuunnittelua ja sävellystä osatakseen viestiä kunkin alan ammattilaisten kanssa. 
Away voitti Strasbourgin FEFFS-festivaalien palkinnon 2019.
"Flow" -elokuvaansa varten Zilbalodis perusti oman animaatiostudionsa nimeltä Dream Well Studio. "Flow" oli ensimmäinen latvialainen elokuva, joka nimettiin Oscar-palkintoehdokkaaksi. Se voitti Latvian historian ensimmäisen Golden Globe -palkinnon (paras animaatioelokuva) ja Latvian ensimmäisen Oscarin. Annecyn animaatiofestivaaleilla se voitti neljä palkintoa, mm. tuomariston ja yleisön palkinnot sekä palkinnon musiikista, jonka oli säveltänyt Zilbalodis itse. "Flowin" menestyksen seurauksena Zilbalodis nimettiin Riian kunniakansalaiseksi
Darrell Issa

Darrell Issa (s. 1. marraskuuta 1953 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.
Issa palveli Yhdysvaltain maavoimissa vuosina 1970–1980. Hän sai humanististen tieteiden kandidaatin oppiarvon Siena Heights Universitysta vuonna 1976. Issa oli toimitusjohtajana 1990-luvulla perustamassaan elektroniikkayrityksessä ja toimi lisäksi Consumer Electronics Associationin puheenjohtajana. Hän sai Entrepreneur of the Year -tunnustuksen vuonna 1994. Issalla on monia patentteja nimissään.
Issa istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 2001–2019 ja tuli valituksi uudelleen sinne vuonna 2020. Hän ilmoitti maaliskuussa 2025 asettavansa Donald Trumpin ehdolle Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi, vaikka ehdokkaiden asettamisen takaraja oli umpeutunut 31. tammikuuta.
Elissa Slotkin

Elissa Slotkin (s. 10. heinäkuuta 1976 New York) on yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko.
Slotkin sai humanististen tieteiden kandidaatin oppiarvon Cornellin yliopistosta vuonna 1998. Hän valmistui humanististen tieteiden maisteriksi kansainvälisissä suhteissa Columbian yliopistosta vuonna 2003. Hän oli CIA:n analyytikkona vuosina 2003–2005 sekä 2006–2007 ja palveli kolmeen otteeseen tässä tehtävässä Irakissa. Slotkin valittiin George W. Bushin aikana Yhdysvaltain kansallisen turvallisuusneuvoston jäseneksi. Hän toimi Barack Obaman aikana avustavana puolustusministerinä kansainvälisen turvallisuuden asioissa.
Slotkin istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 2019–2025. Vuoden 2024 vaaleissa hänet valittiin Yhdysvaltain senaattiin Michiganin osavaltiosta. Slotkinilla on sujuva arabian ja swahilin osaaminen.