George Spencer Watson

George Spencer Watson (8. maaliskuuta 1869 Lontoo – 11. huhtikuuta 1934 Lontoo) oli englantilainen taidemaalari, joka keskittyi paljolti elävän mallin maalaamiseen sekä muotokuviin. Tyylisuunnaltaan hän edusti myöhäisromantiikkaa, ja hän teki kokeiluja italialaistyylisellä renessanssilla.
Elämänvaiheet.
George Spencer Watson syntyi kirurgin pojaksi. Taiteellisen koulutuksensa perustan hän sai St John's Woodin taidekoulussa ja jatkoi opintojaan Royal Art Academyssa vuonna 1889. Ensimmäisen näyttelynsä hän sai pitää jo ensimmäisenä vuotenaan Royal Art Academyssa. 
Royal Art Academy palkitsi Watsonin hopeamitaileilla vuosina 1889 ja 1891. Arvostettu Landseer stipendi hänelle myönnettiin 1892. Koska oli jo valmiiksi varakas mies, Watson saattoi valmistuttuaan keskittyä vain niihin töihin jotka häntä kiinnostivat oikeasti. 
Watson oli ahkera näyttelyiden pitäjä. Hänellä oli näyttelyitä usein ja monissa eri paikoissa kutenFine Art Societyssa, Grosvenor Galleryssa, Royal Society of Portrait Painters, Ridley Art Clubissa, Dublinissa, Glasgowissa, Edinburgissa ja Pariisissa. Kriitikot ylistivät hänen muotokuviaan erittäin hyvästä näköisyydestä ja siitä, että katsojalle välittyy myös mallin luonne. Hyvistä kritiikeistä seurasi myös ammatillista tunnusta; Watson pääsi vuonna 1900 jäseneksi The Royal Institute of Oil Paintersiin ja vuonna 1904 hän pääsi the Royal Society of Portrait Paintersin jäseneksi. 
Avioliiton Watson solmi vuonna 1909, Hilda Gardinerin kanssa. Gardiner oli alunperin viulisti, mutta oli ryhtynyt miimikoksi ja tanssitaiteilijaksi. Pariskunnalle syntyi vuonna 1913 tytär, Mary Spencer Watson, josta tuli aikuisena kuvanveistäjä. Kesänsä perhe vietti maaseudulla Swanagessa ja talvet asuttiin Lontoossa. Watson ei ollut kovinkaan kiinnostunut viettämään boheemia taiteilijaelämää Lontoossa. Hän mieluiten kalasti ja metsästi ja kuitsui vain läheisimmät ystävänsä luokseen maaseudulle. 
Ensimmäinen maailmansota alkoi vuonna 1914. Watsonin veli oli upseeri ja joutui rintamapalvelukseen. Watson ehti maalata hänestä muotokuvan ennen kuin hän kaatui taistelussa vuonna 1918. Sodan jälkeen ostavan yleisön taidemaku muuttui, mutta Watson ei muuttanut tyyliään. Ahkera näyttelyihin osallistuja Watson oli ennen vuotta 1920 saakka ollut mukana vain ryhmänäyttelyissä, nyt sodan jälkeen vuonna 1920 hän sai pitää ensimmäisen yksityisnäyttelynsä. 
Vuonna 1922 Watsoin sai valmiiksi maalauksen, jonka ansiosta hänen katsotaan saaneen paikkansa taideakatemiassa. Maalaus "Four Loves I found, a Woman, a Child, a Horse and a Hound" on suurikokoinen työ joka kuvaa taiteilijaa perheineen. Siinä Watson taluttaa hevosta, jonka selässä istuu hänen tyttärensä, vieressä kulkee vaimo ja koira aurinkoisessa maisemassa. Jäsenyys myönnettiin Watsonille seuraavana vuonna. 
Vuonna 1923 Watson osti perheelleen kesänviettopaikaksi Dunshay Manorin Purbeckin saarelta. Nyt hän keskittyi maalaamaan elävää mallia ja häneltä ilmestyi vuosittain alastonta naisvartaloa kuvaavia maalauksia. Hänellä oli edelleen myös muotokuvatilauksia ja hän maalasi myös perheenjäsentensä muotokuvia. 1920- luvulla olympiakisoissa oli myös taidelajien kilpailuja. Watsonin maalaus valittiin edustamaan Iso-Britanniaa vuoden 1928 Amsterdamissa pidettyihin kesäolympialaisiin. 
Millaisella maalauksella Watson oli mukana olympialaisissa on valitettavasti epäselvää, sillä asiaa koskevat dokumentit ovat kadonneet. Tiedetään, että teos ei voittanut palkintoja. Olympiakisojen aikaan Watson oli useita kertoja työstänyt antiikin roomalaisten metsästyksen jumalatarta Dianaa käsitellyttä maalaussarjaa, jota hän työsti eri tyyleillä ja tekniikoilla. Teos on ollut luultavimmin tästä sarjasta. 
Taideakatemian täysjäsenyyden Watson sai vuonna 1932. Watson kuoli vuonna 1934 ja samana vuonna hänelle pidettiin muistonäyttely.