tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eric Camerota

Eric Camerota (s. 9. tammikuuta 1985 Salt Lake City, Utah) on yhdysvaltalainen yhdistetyn hiihtäjä. Nykyisin Camerota asuu Park Cityssä Utahissa. Hänen kaksoisveljensä Brett Camerota kilpaili myös yhdistetyssä.
Yhdistetyn maailmancupissa Camerota kilpaili ensimmäisen kerran Oberhofissa 30. joulukuuta 2004, sijoittuen sijalle 30. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on 20:s sija Schonachin kisasta tammikuulta 2005.
Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Camerota sijoittui yhteislähdössä 25:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli sprintissä 39:s.
Camerota lopetti uransa yhdistetyn hiihtäjänä vuonna 2011.
Christina McHale

Christina McHale (s. 11. toukokuuta 1992 Teaneck, New Jersey) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 24 elokuussa 2012. Grand Slam -turnauksissa hän on selviytynyt viisi kertaa kolmannelle kierrokselle.
Tennisura.
2009.
McHale sai villin kortin pääkaavioon Australian avoimissa. Hän kuitenkin hävisi ensimmäisellä kierroksella Jessica Moorelle luvuin 6–1, 3–6, 7–9. McHale sai villin kortin pääkaavioon myös Yhdysvaltain avoimissa. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Polona Hercogin luvuin 6–3, 6–1. Toisella kierroksella McHale hävisi Marija Šarapovalle suoraan kahdessa erässä luvuin 2–6, 1–6. Lokakuussa hän pääsi loppuotteluun Troyn ITF-turnauksessa, jossa hävisi Alison Riskelle.
2010.
Charlestonin WTA-turnauksessa McHale pääsi kolmannelle kierrokselle voitettuaan toisella kierroksella kolmanneksi sijoitetun Viktoryja Azarenkan. Kolmannella kierroksella hän hävisi Melanie Oudinille. Villin kortin Ranskan avointen pääsarjaan saanut McHale hävisi avauskierroksella Varvara Lepchenkolle luvuin 5–7, 3–6. Stanfordin WTA-turnauksessa McHale pääsi toiselle kierrokselle 16 parhaan pelaajan joukkoon, mutta hävisi ykköseksi sijoitetulle Samantha Stosurille. Cincinnatin turnauksessa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Nadja Petrovan ja toisella kierroksella Ayumi Moritan, kunnes hävisi kolmannella kierroksella turnauksen lopulta voittaneelle Kim Clijstersille luvuin 1–6, 1–6. Yhdysvaltain avoimiin villillä kortilla päässyt McHale hävisi avauskierroksella Vania Kingille luvuin 3–6, 6–0, 1–6. Syyskuussa Quebecin WTA-turnauksessa McHale selviytyi välieriin.
2011.
Australian avointen avauskierroksella McHale hävisi Carla Suárez Navarrolle kolmessa erässä. Indian Wellsin turnaukseen hän sai villin kortin, ja eteni kolmannelle kierrokselle asti. Toisella kierroksella hän voitti 11:nneksi sijoitetun Svetlana Kuznetsovan suoraan kahdessa erässä, molemmat tie breakissa. Kolmannella kierroksella hän hävisi 18:nneksi sijoitetulle Nadja Petrovalle kolmieräisen ottelun. Huhtikuussa McHale selviytyi puolivälieriin asti Family Circle Cupissa. Toisella kierroksella hän voitti Alisa Kleibanovan ja kolmannella kierroksella Daniela Hantuchován. Puolivälierässä hän hävisi Jelena Jankovićille. Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella McHale hävisi Sara Erranille 7–6(4), 2–6, 7–9. Wimbledonissa McHale voitti ensimmäisellä kierroksella Jekaterina Makarovan. Toisella kierroksella hän hävisi Tamira Paszekille.
Elokuussa pelatussa Cincinnatin turnauksessa McHale yllätti toisella kierroksella maailmanlistan ykkösen, Caroline Wozniackin luvuin 6–4, 7–5. Kolmannella kierroksella hän hävisi Nadja Petrovalle. Seuraavalla viikolla hän eteni puolivälieriin New Havenin turnauksessa voitettuaan ensimmäisellä kierroksella Svetlana Kuznetsovan ja toisella kierroksella Carla Suárez Navarron. Puolivälierissä hän hävisi turnauksen kolme edellistä kertaa voittaneelle Caroline Wozniackille. Yhdysvaltain avoimissa McHale voitti toisella kierroksella kahdeksanneksi sijoitetun Marion Bartolin. Kolmannella kierroksella hän hävisi Marija Kirilenkolle.
Abigail Spears

Abigail Spears (s. 12. heinäkuuta 1981 Valley Center, Kalifornia) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 66 ja nelinpelissä sijalla 14.
Grand Slam -turnausten kaksinpelissä Spears on parhaimmillaan päässyt Australian avoimissa kolmannelle kierrokselle vuonna 2005. Ranskan avoimissa, Wimbledonissa sekä Yhdysvaltain avoimissa hän on jäänyt joka kerta ensimmäiselle kierrokselle. Spears ei ole voittanut yhtään WTA-turnausta kaksinpelissä, mutta nelinpelissä hänellä on kymmenen turnausvoittoa.
Kansainvälinen tennisliitto ITF langetti helmikuussa 2020 Spearsille 22 kuukauden kilpailukiellon dopingista. Spears antoi käryyn johtaneen virtsanäytteen vuoden 2019 Yhdysvaltain avoimissa. Näytteestä löytyneet kielletyt aineet olivat testosteroni ja prasteroni.
Jessica Moore

Jessica Moore (s. 16. elokuuta 1990 Perth) on australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut naisten maailmanlistalla sijalla 132, eikä hän ole voittanut vielä yhtään WTA-turnausta kaksinpelissä.
Tennisura.
2008.
Moore pääsi toiselle kierrokselle Australian avoimissa. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Julie Dittyn, mutta toisella kierroksella 17:nneksi sijoitettu israelilainen Shahar Pe'er voitti Mooren 6–0, 7–5. Tämän myötä Mooresta tuli nuorin australialainen otteluvoittaja Australian avoimissa sitten vuoden 1999 Jelena Dokićin.
Moore pääsi finaaliin Australian avointen tyttöjen turnauksessa vuonna 2008, mutta voiton vei Arantxa Rus. Helmikuussa 2008 Moore teki debyyttinsä Fed Cupissa, ja samalla hänestä tuli nuorin australialainen Fed Cup-pelaaja Jelena Dokićin vuoden 2000 jälkeen.
Moore voitti junioreiden nelinpelimestaruudet Ranskan avoimissa ja Wimbledonissa, parinaan slovenialainen Polona Hercog.
Vuoden viimeisessä Grand Slam-turnauksessa, Yhdysvaltain avoimissa, Moore eteni toiselle kierrokselle. Ensimmäisellä kierroksella hän päihitti amerikkalaisen villin kortin saaneen Melanie Oudinin 7–6(5), 7–6(5). Toisella kierroksella tuli tappio saksalaista Anna-Lena Grönefeldiä vastaan 6–1, 6–3.
2009.
Australian avointen avauskierroksella Moore voitti Christina McHalen, mutta hävisi toisella kierroksella 13:nneksi sijoitetulle Flavia Pennettalle. Loppukaudesta hän pelasi lähinnä vain ITF-turnauksissa. Lisäksi Yhdysvaltain avoimissa hän putosi jatkosta avauskierroksella hävittyään Liettuan Lina Stančiūtėlle.
2010.
Vuonna 2010 Moore hävisi kolmessa ensimmäisessä pelaamassaan turnauksessa karsintojen avauskierroksen ottelun, mukaan lukien Australian avoimet. Sen jälkeen hän pelasi ITF-turnauksissa, joissa pääsi parhaimmillaan välieriin asti. Budapestin WTA-turnauksessa hän pääsi toiselle kierrokselle.
Helagsfjället

Helagsfjället tai Helags, eteläsaameksi "Maajåelkie", on tunturi Bergin kunnassa, Härjedalenin maakunnassa Ruotsissa. Tunturin korkein huippu, Helags, kohoaa 1 796 metrin korkeuteen ja on korkein huippu napapiirin eteläpuolella Ruotsissa. Tunturin lounaispuolella sijaitsee 1 682 metriä korkea Predikstolenin huippu. Tunturin itäpuolella sijaitsee Ruotsin eteläisin jäätikkö, Helagsgaciären. Tunturin huippu nousee noin 700 metriä ympäröivän ylätasangon tasolta. Helagsfjälletin juurella sijaitsee "Svenska Turistföreningenin" ylläpitämät Helags Stugorna -lomakeskus.
Laatutakuu

Suomen Laatutakuu Palvelut Oy eli Laatutakuu on vuonna 1993 perustettu yritys, joka tarjoaa siivous- ja kiinteistönhuoltopalveluita yrityksille ja asuinkiinteistöille. Laatutakuu on Suomen kolmanneksi suurin franchise-ketju. Laatutakuulla on itsenäisiä yrittäjiä 165 ja toimintaa yli 50 paikkakunnalla. Laatutakuu nimettiin vuoden 2002 puhtausalan yritykseksi. Vuonna 2007 Laatutakuu voitti vuoden franchising-ketju -tittelin. Yritys on osa ISS Palveluja. 
Laatutakuu rekrytoi alalle yrittäjiksi haluavat, kouluttaa heidät, antaa heille valmiit toimintamallit ja tukipalvelut korvausta vastaan. Koulutettavista tulee itsenäisiä yrittäjiä, jotka tarjoavat omille asiakkailleen siivous- ja kiinteistönhuoltopalveluita. Tunnustusta omalla toimialallaan Laatutakuu on saanut laatumittareiden kehittämistyöstään. Vuonna 2009 Laatutakuun työkalu yrittäjien oman yritystoiminnan analysoimiseen valittiin edustamaan Suomea International Franchise Marketing Awards -kisassa.
Laatutakuun liikevaihto oli 3,7 miljoonaa euroa vuonna 2020.
Peter Joseph

Peter Joseph on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, säveltäjä, leikkaaja, käsikirjoittaja ja yhteiskunta-aktivisti. Hänet tunnetaan Zeitgeist-dokumenttielokuvista. "Zeitgeist: The Movie", ' ja '. Elokuvat ovat katsottavissa useilla eri internet-sivustoilla, sekä ladattavissa esimerkiksi BitTorrentin kautta.
Peter Joseph on "Zeitgeist-liikkeen" perustaja. Liike lähti muodostumaan "Zeitgeist: Addendum" -elokuvan julkaisun jälkeen.
Hänestä on tehty dokumenttielokuva Kuka on Peter Joseph? jossa hän kertoo lyhyesti taustastaan, näkemyksistään vallitsevista yhteiskunnallisista ongelmista ja Zeitgeist-liikkeen synnystä, sen ajatuksista, toiminnasta ja tavoitteista.
Zeitgeist-dokumenttielokuvat katsottavissa internetissä:
Peroksidirikkihappo

Peroksidirikkihappo eli peroksodirikkihappo (H2S2O8) on rikkihapon johdannainen, joka sisältää peroksiryhmän. Happo saadaan elektrolysoimalla väkevää rikkihappoa. Happo itsessään on suhteellisen pysymätön, eikä sillä ole juuri teollista käyttöä. Sen suolat eli peroksidisulfaatit ovat käytössä voimakkaina hapettimina.
Ominaisuuksia.
Happoa valmistetaan yleensä elektrolysoimalla väkevää rikkihappoa, johon on lisätty ammoniumsulfaattia. Elektrolyysissä käytetään hyvin voimakasta jännitettä ja platinaelektrodeja. Ammoniumsulfaatin tilalla voidaan käyttää myös natrium- tai kaliumsulfaattia.
Sekä peroksidirikkihappo että sen suolat ovat voimakkaita hapettimia ja pelkistyvät sulfaateiksi tai vetysulfaateiksi. Yhdiste hapettaa esimerkiksi mangaani(II)suolat mangaanidioksidiksi ja hopean läsnä ollessa permanganaatti-ioneiksi. Happamissa olosuhteissa happo hapettaa Cr3+-ionit dikromaatti-ioneiksi ja hopean hopeaperoksidiksi.
Peroksidirikkihappo reagoi ajan mittaan veden kanssa muodostaen peroksirikkihappoa ja rikkihappoa. Reaktio nopeutuu lisättäessä peroksidirikkihapon joukkoon rikkihappoa. Peroksirikkihappo on vielä voimakkaampi hapetin kuin peroksidirikkihappo.
H2S2O8 + H2O H2SO4 + H2SO5
Kesytön

Kesytön on vuonna 2001 julkaistu Kirsi Rannon toinen pitkäsoitto. Levyn hitiksi nousi "Soitellaan". Muita tunnettuja kappaleita ovat nimikkokappale "Kesytön" sekä "Margarita". Albumi erosi debyyttilevystä nojaamalla enemmän poppiin, ei niinkään iskelmään.
Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 29.
Brad Daugherty

Brad Daugherty on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen, joka voitti vuonna 1991 World Series of Pokerin pääturnauksen ja miljoonan dollarin ykköspalkinnon. 
Vuosien 1979–1980 vaihteessa Daugherty muutti Las Vegasiin Nevadaan, jossa työskenteli pelihuoneen johtajana. Vuonna 1987 hän siirtyi kokopäiväiseksi pokerinpelaajaksi. Neljä vuotta myöhemmin hän otti uransa suurimman turnausvoiton kukistamalla WSOP:n pääturnauksen kaksinpelissä Don Holtin. Tämän jälkeen Daugherty ei ole voittanut suuria turnauksia ja on keskittynyt 2000-luvulla pelaamaan netissä. WSOP:sta hänellä on pääturnauksen voiton lisäksi kaksi kolmostilaa (7 Card Stud Hi/Lo'sta vuodelta 1990 ja Limit Ace to Five Draw'sta vuodelta 1993).
Daugherty on kirjoittanut pokerikirjoja yhdessä Tom McEvoyn kanssa. McEvoy on Daughertyn tapaan WSOP:n pääturnauksen voittajia. Marraskuussa 2009 Daughertyn pokeriuran turnausansiot olivat yli 1,7 miljoonaa dollaria.
Martin Provost

Martin Provost (s. 13. toukokuuta 1957 Brest, Ranska) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Provost aloitti näyttelijänä, mutta siirtyi myöhemmin kokonaan käsikirjoittajaksi ja ohjaajaksi. Hän on kirjoittanut kaksi teatterinäytelmää "Le Voyage immobile" (1982) ja "Les Poupées" (1992) ja sen jälkeen romaanin "Aime-moi vite" (Flammarion, 1993).
Palkinnot ja tunnustukset.
"Séraphine" sai seitsemän César-palkintoa vuonna 2009:
Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2007

Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2007 () olivat kuudennet UEFA:n järjestämät futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin Portugalissa 16. marraskuuta–25. marraskuuta 2007. Kisakaupunkeina toimivat Gondomar ja Santo Tirso.
Lopputurnauksessa pelasi kahdeksan maata. Euroopan-mestaruuden voitti Espanja, joka kukisti finaalissa Italian.
Joukkueet.
Euroopan-mestaruuskilpailujen karsintoihin osallistui yhteensä 35 maata, joista seitsemän pääsi isäntämaa Portugalin ohella mukaan lopputurnaukseen:
Thylacoleo hilli

Thylacoleo hilli oli "Thylacoleo"-sukuun kuulunut lihaa syönyt pussieläin.
Piirteet.
"Thylacoleo hilli" oli hyvin samankaltainen kuin sukunsa muut lajit, mutta noin puolet suurimman, lajin "Thylacoleo carnifexin" koosta. Se oli tiettävästi ensimmäinen ilmestynyt "Thylacoleo"-suvun laji. Sen uskotaan ilmestyneen plioseenilla, tai mahdollisesti jo mioseenilla. Lajin fossiloituneen hampaan löysi tutkija Alan Hill luolasta Yorken niemimaalta Etelä-Australiasta. Laji tunnistettiin omaksi lajikseen löydetyn hampaan koon ja rakenteen perusteella.
Preventiimi

Preventiimi on valtakunnallinen nuorisoalan ehkäisevän päihdetyön osaamiskeskus, jonka tehtävänä on tukea nuorten parissa toimivien ammattilaisten osaamista ehkäisevässä päihdetyössä.
Nuorten parissa tehtävässä ehkäisevässä päihdetyössä korostuu sosiaalinen vahvistaminen, kasvatuksellinen ote ja kokonaisvaltainen kohtaaminen yleisen ja riskiehkäisyn rinnalla. Preventiimin tehtävänä on kehittää nimenomaan nuorisoalan ehkäisevää päihdetyötä ja varmistaa se, että nuoret kohdataan päihdekasvatuksen tiimoilta laadukkaasti ja mielekkäästi. Olennaista on varmistaa se, että ammattilaisilla on ajantasaiset tiedot ja keinot tehdä tavoitteellista päihdekasvatusta.
Preventiimin kohderyhmä ovat  nuorisoalan ammattilaiset muun muassa kunnissa, järjestöissä, oppilaitoksissa ja seurakunnissa, ehkäisevää päihdetyötä suunnittelevat ja kehittävät tahot sekä kaikki aiheesta kiinnostuneet ammatilliset toimijat.
Preventiimin pysyvää toimintaa on esimerkiksi
Yllä mainittujen lisäksi Preventiimi mukana myös erilaisissa yhteistyö- ja kehittämishankkeissa ja toimii asiantuntijaroolissa eri yhteyksissä liittyen nuorisoalan ehkäisevään päihdetyöhön. 
Preventiimi on opetus- ja kulttuuriministeriön rahoittama osaamiskeskus ja yksi ministeriön nimeämistä toimijoista, joille on uskottu nuorisotyön kehittäminen omalla alallaan. Preventiimiä hallinnoi Humanistinen ammattikorkeakoulu (Humak), joka on merkittävä kouluttaja nuorisoalalla.
Hans Jonsson

Hans Åke Jonsson (s. 2. elokuuta 1973 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari. Hän pelaa Elitserien-joukkue MODOssa. Jonsson on pelannut myös aiemmin neljä kautta NHL-joukkue Pittsburgh Penguinsissa ja tehnyt 242 ottelussa tehot 10+38=48. Jäähyminuutteja hän keräsi 92. Hänen yhden kauden piste-ennätyksensä NHL:ssä on 22 pistettä kaudella 2000–01. Penguins varasi Jonssonin 11. kierroksella vuonna .
Jonsson on neljää NHL-kautta (1999–2003) lukuun ottamatta pelannut koko uransa MODOssa. Vuonna 2007 hän voitti Elitserienin mestaruuden ja keväinä 1994 ja 1999 Elitserien-hopeaa. Jonsson valittiin vuonna 1999 myös Ruotsin tähdistökentälliseen.
Jonsson on pelannut myös MM-kilpailuissa vuosina 1996, 1998 ja 1999. Vuonna 1998 tuli kultaa ja 1999 pronssia. Lisäksi hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1993 ja voitti hopeaa. Keväällä 1991 Jonsson pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa.
Jonsson on puolustava puolustaja.
Thylacoleo crassidentatus

Thylacoleo crassidentatus oli "Thylacoleo"-sukuun kuulunut lihaa syönyt pussieläin.
"Thylacoleo crassidentatus" eli plioseenikaudella. Se oli suurin piirtein suuren koiran kokoinen ja muistutti ulkonäöltään muita "Thylacoleo"-suvun jäseniä. "Thylacoleo hillin" tapaan myös "T. crassidentatus" on tunnistettu omaksi lajikseen hampaiden avulla. Niissä on "Thylacoleo carnifexiin" verrattuna rakenteellisia ja koollisia eroja.
"T. crassidentatuksen" fossiileja on löydetty Queenslandista ja Uudesta Etelä-Walesista.
Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2010

Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2010 () ovat seitsemännet UEFA:n järjestämät futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin Unkarissa 19. tammikuuta–30. tammikuuta 2010. Kisakaupunkeina toimivat Budapest ja Debrecen.
Vuoden 2010 lopputurnaus on suurin siihen asti järjestetyistä, sillä mukaan pääsee 12 maata aiemman kahdeksan sijaan. Euroopan-mestaruuden voitti kolmannen kerran peräkkäin Espanja, joka kukisti finaalissa Portugalin.
Karsinnat.
Euroopan-mestaruuskilpailujen karsintoihin osallistui yhteensä 38 maata. Karsinnat järjestettiin kaksiosaisina. Aluksi 16 maata pelasi neljässä lohkossa esikarsinnat, joista kuusi maata pääsi jatkoon. Varsinaisella karsintakierroksella joukkueet arvottiin seitsemään neljän joukkueen lohkoon, joista voittajat ja neljä parasta toiseksi sijoittunutta pääsi lopputurnaukseet.
Lopputurnaukseen pääsivät isäntämaa Unkarin ohella
Azerbaidžan, Belgia, Espanja, Italia, Portugali, Serbia, Slovenia, Tšekki, Ukraina, Valko-Venäjä ja Venäjä.
Autosport

Autosport on brittiläinen autourheilusivusto, jota julkaisee Motorsport Network.
Autosport ilmestyi vuoteen 2019 saakka paperilehtenä, jota julkaisi Haymarket Consumer Media. Lehteä alkoi julkaista vuonna 1950 Gregor Grant ja ensimmäinen numero ilmestyi samalla viikolla kuin Silverstonessa ajettiin ensimmäinen Formula 1 -maailmanmestaruusosakilpailu.
HMS Verulam (1917)

HMS Verulam oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin V-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisen maailmansodan lopulla sekä otti osaa brittiläiseen laivasto-osastoon Itämerellä 1919.
Valmistus.
Alus tilattiin Hebburnistä Hawthorne Leslie and Companyltä. Alus laskettiin vesille 3. lokakuuta 1917.
Palvelus.
Ensimmäisen maailmansodan lopulla alus oli 13. hävittäjälaivueessa, jonka johtoaluksena oli "HMS Shakespeare". Alus lähti Saksan Avomerilaivaston antautumista seuranneena päivänä 27. joulukuuta 1918 Itämerelle "HMS Cardiffin" ja neljän muun risteilijän, yhdeksän hävittäjän ja seitsemän miinanraivaajan muodostamassa osastossa, jonka tehtävänä oli tukea Viron, Liettuan ja Latvian hallituksia taistelussa bolševikkeja vastaan.
Matkalla risteilijä "HMS Cassandra" osui Saarenmaan rannikolla miinaan alkaen upota. Hävittäjät "HMS Vendetta" ja "HMS Westminster" pelastivat uppoavan aluksen miehistön. "Cassandran" miehistö piti toimittaa takaisin Rosythiin, jolloin Liepājan edustalla vedenalaiseen hylkyyn osunut "HMS Calypso" ja toisiinsa törmänneet "Westminster" ja "Verulam" määrättiin tehtävään.
Alus liitettiin 13. hävittäjälaivueesta muodostettuun 2. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se palasi helmikuussa 1919 Itämerelle Cowanin laivasto-osastossa. Alus tuhoutui 4. syyskuuta 1919 vastaisena yönä osuttuaan brittien laskemaan miinaan lähellä Seiskaria Suomenlahdella. Aluksen upotessa sai surmansa 29 miehistönjäsentä.
Britannian hallitus lahjoitti aluksen sekä sen sisaraluksen "HMS Vittorian" Suomen hallitukselle. Pelastustoimia aloitettaessa 1925 todettiin, että laivojen korjaaminen ei olisi taloudellisesti mielekästä.
Junkarsborg

Junkarsborg on linnavuori Raaseporissa Karjaan alueella. Se on ollut käytössä ainakin myöhäisellä rautakaudella sekä keskiajalla. Linna sijaitsee Päsarträsket-nimisen järven kaakkoispuolella keskellä Mustionjokea. Linnan sijainti on ollut kulkuyhteyksien kannalta erinomainen. Jokea pitkin on päässyt sisämaahan Lohjanjärvelle ja rannikolle Pohjanpitäjänlahdelle. Vain muutaman kilometrin päässä Lohjanharjulla kulki keskiajan tärkein maaliikenneväylä, Suuri rantatie.
Linnan historia.
Linnan ensimmäinen rakennusvaihe on ajoitettu tutkimusten perusteella 1100–1200-luvuille. Linnan vanhin, ilmeisesti puinen, varustus on mahdollisesti tuhoutunut ja seuraava puu- ja kivilinnoitus on rahalöytöjen mukaan tehty 1300-luvulla. Linnan rakennusvaiheista ei ole kuitenkaan varmaa selvyyttä. Linnan ajoitus perustuu vuosina 1891–92, 1937 ja 1950–54 suoritettuihin kaivauksiin. Kaivauksissa on löytynyt pronssi- ja rautaesineitä, keramiikkaa, tiiliä, luita ja hopearahoja. Hopearahalöydöt ajoittuvat vuosien 1320–1420 välille, painopisteen ollessa 1300-luvun loppupuolella. Alueelta löydetty kivisavikeramiikka muistuttaa Saksan Reininmaan Siegburgissa valmistettua keramiikkaa.
Perinteisen käsityksen mukaan Junkarsborgin alkuperäinen nimi olisi ollut Raseborg, sijaitseehan se keskiaikaisen Rasa-bol -nimisen verotuskunnan alueella, ja että nimi olisi sittemmin periytynyt lännemmäksi Snappertunaan rakennetulle Raseborgin linnalle. Nykykäsityksen mukaan Junkarsborg on löytöaineiston perusteella rakennettu 1300-luvun toisella neljänneksellä, ja Junkarsborg ja Raseborg olisivat olleet toiminnassa rinnakkain, kunnes Junkarsborg 1400-luvun lopulla poistui käytöstä.
Linnan rakenne.
Linna muodostuu Mustionjokeen työntyvän niemen kärkeen rakennetusta päälinnasta ja sitä mantereen puolelta suojanneesta esilinnasta. Linnan uloimpana puolustusvarustuksena luoteessa on toiminut niemen juureen kaivettu vallihauta, josta on jäljellä noin 60 metriä. Neliömäisen päälinnan pinta-ala on noin 20 × 20 metriä. Linnanpihaa kiertävät maavallit, jotka ovat jykevimmillään etelään antavalla sivustalla. Linnanpihan kaivauksissa on tullut esiin useiden puurakennusten jäännöksiä, jotka on kaivausten jälkeen jälleen peitetty maakerroksen alle. Nykyisin linnanpihalla on näkyvänä rakenteena ainoastaan harmaakivin vuorattu kaivo.
Junkarsborgin maasto ja kasvillisuus.
Junkarsborg rakennettiin niemelle, mutta niemen poikki on rakennettu kanava, joten paikka on nykyisin saari.
Junkarsborg sijaitsee kosteassa ja rehevässä lehtomaisemassa. Alue on melko vaikeapääsyinen, joskin Museovirasto on viime vuosina suorittanut alueella maisemanhoitotoimenpiteitä sekä raivannut linnalle johtavan polun metsän halki ja pitkin Päsarträsketin rantaviivaa. Luonnonkauniilla alueella on rikas lehtometsä- ja kosteikkokasvilajisto ja runsaslukuinen lintukanta. Vuonna 1994 tehdyssä kasvillisuuskartoituksessa löytyi ihmisen toiminnasta kertovaa kasvillisuutta, mm. humala ("Humulus lupulus") ja mäkikaura ("Avenula pubescens"), jotka selvästi liittyvät linnan varhaishistoriaan.
Johan Ramstedt

Johan Olof Ramstedt (7. marraskuuta 1852 – 15. maaliskuuta 1935) oli ruotsalainen poliitikko ja virkamies, joka toimi Ruotsin pääministerinä huhtikuusta elokuuhun vuonna 1905. Hän joutui eroamaan virasta, kun valtiopäivät katsoivat hänen antavan liikaa periksi norjalaisille Ruotsi-Norjan hajoamisen aikana.
Ramstedt syntyi varakkaaseen perheeseen Tukholmassa ja opiskeli juristiksi Uppsalan yliopistossa. Vuonna 1920 hän vastaanotti Serafiimiritarikunnan ansiomerkin.
Marián Kovačócy

Marián Kovačócy (s. 1984 Trnava, Slovakia) on slovakialainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Kovačócy on saavuttanut MM-kilpailuissa kultaa poikien sarjassa ja miesten sarjassa kultaa ja hopeaa.
Tykinvetäjä

Tykinvetäjä eli tykkitraktori on sotilaskäyttöön suunniteltu erikoisajoneuvo, jonka tärkein käyttötarkoitus on tykkien ja niiden miehistöjen kuljettaminen.
Tykkien liikutteluun on perinteisesti käytetty hevosvaljakoita ja pieniä siirtoja tehdään myös miesvoimin. Tykkien vetämiseen tarkoitettuja ajoneuvoja alettiin kuitenkin suunnitella jo varhain. Nicolas-Joseph Cugnot'n höyryauto tai -traktori vuodelta 1769 oli tarkoitettu nimenomaan tykinvetäjäksi. Mutta esimerkiksi vielä talvisodassa Suomen armeijassa 1939–1940 hevoset olivat keskeisessä osassa tykkien vedossa. 
Tykinvetäjä ei ole taisteluajoneuvo, vaikka voikin olla aseistettu. Sen tarkoituksena on tarjota maastoesteet voittava vetokyky ja "suojata miehet säältä".Varhaisissa tykinvetäjissä saattoi sääsuojakin tykkimiehistöltä puuttua. Uudemmat mallit voivat olla katettuja ja panssaroituja. 
Neuvostoliittolainen kevyt tykinvetäjä T-20 Komsomolets suunniteltiin vuonna 1936. Siinä on 50 hevosvoiman moottori ja aseistuksena pikakivääri.
Saksalainen Steyr AG:n valmistama Raupenschlepper Ost -vetäjä pystyy kuljettamaan 1,5 tonnin ja vetämään kahden tonnin painoista kuormaa.
Telatykit, tykkilavettien lyhyisiin siirtoihin tarkoitetut nestemoottorit sekä maastokuorma-autot ovat vähentäneet erikoistuneiden tykinvetäjien tarvetta.
Jämsän Seudun Osuusmeijeri

Jämsän Seudun Osuusmeijeri (aiemmin Jämsän Osuusmeijeri) oli vuodesta 1886 vuoteen 1970 Jämsän seudulla toiminut meijeri. Sen yhteydessä toimivat myös mylly ja saha.
Vuonna 1886 perustettiin Jämsän Jokivarren meijeriosakeyhtiö. Meijeri rakennettiin Jämsänjoen rantaan Seppolan sillan eteläpuolelle. Sen yhteydessä toimi myös mylly ja saha ja koneistoja pyöritti kahden hevosvoiman höyrykone. Meijeri oli valmis vastaanottamaan maitoa marraskuussa 1886. Meijeri seisoi talvikuukaudet. Esimerkiksi vuonna 1888 sinne tuotiin 2 600 litraa maitoa päivässä ja vuosikymmenen vaihteessa säännöllisesti maitoa toimitti 49 taloa.
Osuuskuntamuotoinen Jämsän Osuusmeijeri aloitti toimintansa tammikuussa 1904 ja yhtiön rakennukset koneineen myytiin sille. Vanhan meijerin tilalle päätettiin rakentaa uusi ja se olikin valmis vastaanottamaan maitoa jo heinäkuussa 1904. Mylly ja saha rakennettiin uudestaan vuosina 1904–1905. Vuonna 1918 hankittiin dynamo tuottamaan sähköä höyrykoneen pyörittämänä. Sähköä myytiin valaistusta varten Jämsän keskustan alueelle mutta myynti loppui vuonna 1920.
1920-luvulla meijerin kunto oli huono ja vanhan meijerin tilalle päätettiin rakentaa uusi. Rakentaminen alkoi keväällä 1928 ja valmistui syksyllä 1929. Kaksikerroksisen rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa olivat meijerisali, laboratorio sekä kylmätilat ja toinen oli kymmenen huoneen asuinkerros, jossa oli myös konttori. Meijeriin rakennettiin vesijohto Vesijohto Oy:n kanssa tehdyn sopimuksen jälkeen. Huhtikuussa 1940 tulipalo tuhosi toisen kerroksen kokonaan. Kerros rakennettiin uudestaan.
1950-luvulla rakennukseen tehtiin useita muutoksia ja vuosikymmenen lopulla toteutettiin rakennuksen laajennus. Samaan aikaan meijerin maidonhankinta alue laajeni Längelmäen, Kuhmoisten ja Korpilahden alueille ja sen nimi muutettiin Jämsän Seudun Osuusmeijeriksi. Meijeritoiminta loppui vuonna 1970 ja Valio sijoitti rakennukseen juustopakkaamon. Pakkaamo muutti pois vuonna 1978 ja sen jälkeen siinä toimi eri liikeyrityksiä kunnes se jäi tyhjilleen vuonna 2006.
Meijerin sahan kannattavuus oli huono – sitä vuokrattiin ulkopuolisille ja se kävi vain muutaman viikon vuodesta. Sahan toiminta loppui vuonna 1926 ja sen koneet myytiin ja rakennus muutettiin vilja- ja rehumakasiiniksi. Syyskuussa 1934 valmistui vehnämylly entisen sahan paikalle olemassa olevan kivimyllyn yhteyteen. Sodan aikana se oli valtion viljavaraston asiamies. Vuonna 1948 päätettiin uuden myllyn rakentamisesta. Kolmikerroksinen puurakenteinen kivimylly valmistui vuonna 1951. Vehnämyllyä laajennettiin vuonna 1952. Mylly toimi 1980-luvulle saakka.
John Panozzo

John Anthony Panozzo (20. syyskuuta 1948 – 16. heinäkuuta 1996) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka tuli tunnetuksi Styx-yhtyeen rumpalina. Hän oli Chuck Panozzon kaksoisveli. Hän kuului yhtyeen oli yhtyeen alkuperäisjäsen ja kuului siihen kuolemaansa asti lukuun ottamatta niitä vuosia, joiden aikana yhtye ei ollut koossa.
Panozzon alkoholimaksasairaus eteni kirroosiasteelle, ja hän kuoli Chicagossa 47-vuotiaana maha-suolikanavan verenvuotoon.
Ronny Johnsen

Jean Ronny Johnsen (s. 10. kesäkuuta 1969 Sandefjord) on norjalainen entinen jalkapalloilija. Hän pystyi pelaamaan sekä keskuspuolustajana että puolustavana keskikenttäpelaajana. Pituudeltaan hän on 188-senttinen.
Pelaajaurallaan paljon loukkaantumisista kärsinyt SEM IF-kasvatti aloitti uransa Stokke IL:ssä vuonna 1987. Sen jälkeen hän pelasi Norjassa vielä Eik-Tønsbergissa, FC Lyn Oslossa ja Lillestrømissa ennen siirtymistään ulkomaille, turkkilaiseen Beşiktaşiin. Vain 22 liigaottelun jälkeen Manchester United hankki Johnsenin riveihinsä. Kuuden United-kausiensa aikana Johnsen oli voittamassa neljää Valioliiga mestaruutta (1997, 1999, 2000 ja 2001) ja FA Cupin voittoa 1999. Johnsen oli myös tärkeässä roolissa ManU:n juhliessa mestarien liigan voittoa vuonna 1999 ja norjalainen pelasi finaalissa topparin paikalla yhdessä Jaap Stamin kanssa. Johnsen pelasi Unitedissa yhteensä 99 liigaottelua ja teki niissä 7 maalia.
Manchester Unitedin jälkeen Johnsen edusti parin kauden ajan Aston Villaa ja 3 liigaottelun ajan Newcastlea ennen siirtymistään takaisin Norjan jalkapalloviheriöille. Vålerengaa Johnsen edusti vuoteen 2008 saakka, jolloin lopetti pelaajauransa.
Norjan maajoukkueessa Johnsen esiintyi 62 kertaa. Maaleja hän teki kolme. Johnsen edusti maataan myös vuoden 1998 MM-kisoissa.
Marmoladan massiivi

Marmoladan massiivi on Koillis-Italiassa sijaitseva vuoristoalue. Se sijaitsee jotakuinkin keskellä Etelä-Tirolissa olevaa Dolomiittien vuoristoa. Massiivissa sijaitseva Punta Penian (3 343 m) huippu on Alppien Dolomiiteista korkein.
Eräs Dolomiittien vuoriston harvoista jäätiköistä laskeutuu loivasti Marmoladan pohjoisen puoleisilla rinteillä, missä kohoaa myös joitakin Marmoladan sivuhuippuja. Vuoren eteläpuolta reunustaa äkkijyrkkä noin 850 metriä korkea ja 3 kilometriä pitkä vuorenseinämä. Seinämä on korkeimmillaan Monte a’Ombretta -huipun luona. Länteen päin mentäessä seinämä tekee pienen mutkan Punta Penian etelänpuoleisen pilarin kohdalla, jonka jälkeen seinämä jatkuu vuoren lounaispuolella Val Contrin -laakson yllä hieman matalampana. Eteläisen seinämän keskiosan alla on suuri terassimainen ylänkö, jonka kohdalla seinämä on noin puolet lyhyempi kuin muualla.
Huiput.
Marmoladan massiivi käsittää useita huippuja. Korkeimman kohdan yhteydessä oleva harjanne käsittää kolme päähuippua: Punta Penia (3 343 m), Punta Rocca (3 309 m) ja Monte a’Ombretta (3 230 m). Läntiselle Ombrettan huipulle on rakennettu köysiratahissin pääteasema.
Antelao

Antelao eli Monte Antelao on Italian Dolomiiteilla sijaitseva 3 263 metriä korkea vuori. Se on Cadoren vuoristokommuunin alueen korkein sekä Dolomiittien vuoriston toiseksi korkein huippu, mikäli korkeimman huipun lisäksi Marmoladan massiivin muita huippuja ei lasketa mukaan.
Ensimmäisinä huipulle kiipesivät Paul Grohmann ja paikallinen metsästäjä Matteo Ossi vuonna 1863.
Tofane

Tofane on Italian Dolomiiteilla sijaitseva vuoristoalue. Massiivin korkein huippu on Tofana di Mezzo (3 244 m).
Huiput.
Tofanen massiivin huippuja.
Eric Clapton (albumi)

Eric Clapton on englantilaisen kitaristi Eric Claptonin ensimmäinen soololevy. Albumin tuotti Delaney Bramlett. Levyn nauhoitukset aloitettiin marraskuussa 1969 ja lopetettiin tammikuussa 1970. Albumi julkaistiin kuitenkin vasta elokuussa 1970. Kappale "Blues Power" oli menestys. 
Kappaleet.
Vuoden 1970 julkaisu.
A-puoli
B-puoli
Borhyaena

Borhyaena oli Etelä-Amerikassa elänyt pussieläinten suku. "Borhyaena" kuului heimoon Borhyaenidae, johon kuului monia samankaltaisia, mutta pienempiä lihaa syöneitä pussieläimiä.
Piirteet.
"Borhyaena" oli nykyistä sutta muistuttanut eläin. Se asutti Etelä-Amerikkaa 28–5 miljoonaa vuotta sitten. Se oli noin 1,5 metriä korkea ja painoi luultavasti noin 100 kiloa. Borhyaenan kallo oli noin 23 senttiä pitkä ja sillä oli luiden murskaamiseen erikoistunut hampaisto. Raskaan rakenteensa vuoksi Borhyaena ei luultavasti kyennyt juoksemaan kovin nopeasti ja tästä syystä sen uskotaan metsästäneen väijymällä. Borhyaena oli viimeinen suurista borhyaenidae-heimon petoeläimistä. Borhyaenan uskotaan kuolleen sukupuuttoon sen hävittyä kilpailulle Pohjois-Amerikasta tulleille istukkanisäkkäille, erityisesti koiraeläimille, jotka olivat pidemmälle kehittyneitä ja täyttivät borhyaenan ekologisen lokeron.
Fossiilit.
"Borhyaenan" fossiileja on löydetty Argentiinan Patagoniasta Santa Cruzin liuskakivikerrostumista. Ensimmäiset löydöt teki argentiinalainen Florentino Ameghino 1880-luvulla.
Fredrik von Platen

Fredrik August von Platen (7. lokakuuta 1790 Parainen – 1. huhtikuuta 1868 Parainen) oli lammilainen kartanonomistaja ja kirjailija. Hän käänsi ruotsiksi muun muassa Puškinin, Lamartinen ja Horatiuksen tuotantoa. Hän oli yksi Hämeenlinnan lukuseuran perustajista.
Lapsettomana kuollut von Platen oli aatelissukunsa viimeinen miespuolinen edustaja Suomessa. Hän toimi esikuvana sisarentyttärensä Adelaïde Ehrnroothin "Många döttrar" -romaanin Onkel Tobiakselle.
Teuta Krasniqi

Teuta Krasniqi on kosovolainen näyttelijä. Hän näyttelee sarjassa ("kafeneja jone) Meidän kahvila. Hän on ollut kihloissa Blero-nimisen laulajan kanssa
Teuta Krasniqi on nimetty "UNKT":n hyvän tahdon lähettilääksi.
Phascolonus

Phascolonus (jättiläisvompatit) oli vompatteihin kuulunut suku, jonka lajit elivät pleistoseenikauden Australiassa. Sukuun kuului kaksi lajia, "P. gigas" sekä "P. lemley". Nimitystä jättiläisvompatti käytetään usein virheellisesti "Diprotodonista" joka kuuluu vompattimaisten eläinten alalahkoon, muttei vompattien heimoon.
Jättiläisvompatit ilmestyivät noin viisi miljoonaa vuotta sitten ja hävisivät noin 40 000 vuotta sitten.
Piirteet.
"P. gigas" ja "P. lemley" erosivat toisistaan lähinnä koon perusteella. Lajeista suuremman, "P. gigasin" on arvioitu voineen painaa jopa 250 kiloa eli noin kahdeksan kertaa suurimman nykyisin elävän vompatin verran. Kokoa lukuun ottamatta ne muistuttivat suuresti nykypäivän vompatteja.
Esiintyminen.
Jättiläisvompatteja tavattiin Länsi-Australiassa sekä Tasmaniassa. Ne elivät samaan aikaan muiden suurten pussieläinten, kuten diprotodonin ja jättiläiskengurun kanssa ja hävisivät samaan aikaan niiden kanssa. Syiksi on ehdotettu ilmastonmuutosta ja metsästystä.
Fossiilit.
Jättiläisvompattien fossiileja löysi ensimmäisenä Richard Owen, joka myös luokitteli ne. Aluksi hän luokitteli sukuun kuuluvaksi useampia lajeja, mutta ne on nykyisin jätetty pois, sillä ne olivat todennäköisesti samojen lajien erikokoisia edustajia. Tea Treen luolasta löydettiin kahden miljoonan vuoden ikäinen jättiläisvompatin luuranko läheltä "Quinkana"-suvun krokotiilin luurankoa.
Isoantiloopit

Isoantiloopit eli hevosantiloopit (Hippotraginae) on nautaeläimiin kuuluva sorkkaeläinten alaheimo, johon luetaan kolme sukua ja kahdeksan lajia. 
Eri isoantilooppilajit muistuttavat paljon toisiaan. Ne ovat hyvin kookkaita, suunnilleen hirven tai hevosen kokoisia. Isoantilooppien selkä kohoaa hieman sään kohdalta, utareet ovat nelinisäiset ja turpapeili on hyvin pieni. Kummallakin sukupuolella on pitkät, pituussuunnassa loivakierteiset sarvet, jotka sojottavat joka pystyssä keihäsmäisesti tai kaartuvat sapelimaisesti taaksepäin. Sarvissa on voimakkaita ja poikittaisia harjanteita. Naaraiden sarvet ovat tavallisesti ohuemmat kuin uroksilla. Sukupuolten koko ja tavallisesti myös väritys ovat molemmilla hyvin samanlaisia. Niskassa on hevosmainen, pysty harja, mistä alaheimon nimi ”hevosantiloopit” juontuu. Useimmilla lajeilla on värikkäitä naamakuvioita. Kaikkien isoantilooppilajien poikaset ovat väritykseltään vaaleanruskeita, joilla on vain heikkoja kuvioita.
Varhaisimmat toistaiseksi löydetyt isoantilooppien fossiilit ovat 6,5 miljoonan vuoden takaa Afrikasta. Alaheimo saattoi kuitenkin kehittyä Euraasiassa, josta antiloopit levisivät Afrikkaan ja ylittivät Saharan. 3–1,6 miljoonan vuoden ikäisiä fossiileja on löydetty myös Intiasta ja Euroopasta. Nykyään niitä tavataan enää Afrikassa ja Arabiassa. Alaheimoon kuulunut eteläafrikkalainen siniantilooppi kuoli sukupuuttoon vuoden 1800 tienoilla. Isoantilooppeja elää nykyään vähäpuustoisilla savanneilla, sekä karuilla alueilla kuten aavikoilla. Keihäsantiloopit ja saharanantilooppi ovat mukautuneet aavikoiden oloihin paremmin kuin mitkään muut sorkkaeläimet.
Japanin energiapolitiikka

Tämä artikkeli käsittelee Japanin energiapolitiikkaa.
Ydinvoima.
Japani on ollut johtavia ydinvoimamaita. Vuonna 1998 Japani tuotti 13 % maailman ydinsähköstä.
Maaliskuussa 2011 tapahtui Fukushiman ydinvoimalassa vakava onnettomuus. Maaliskuun 2012 alussa Japanin 54 ydinvoimalasta oli suljettuina peräti 52. Ensimmäinen kaupallinen ydinreaktori onnettomuuden jälkeen uudelleenkäynnistyi vasta 11.8.2015 Sendain ydinvoimalaitoksessa.
Fukushiman tapahtumat ovat vaikuttaneet ratkaisevasti siihen, miten japanilaiset suhtautuvat ydinvoimaan. Tammikuussa 2012 tehtyjen mielipidetiedustelujen mukaan yli 70 prosenttia japanilaisista haluaa eroon ydinvoimasta. 
Hiili.
Japani on sijalukuvälillä 6-10 maailmassa kivihiilen kulutuksessa.
Japanin pääministeri Yoshihide Suga ilmoitti vuonna 2020 maan tavoittelevan hiilineutraaliutta vuoteen 2050 mennessä.
Ilmastopolitiikka.
Germanwatchin mukaan Japanin osuus maailman vuoden 2008 hiilidioksidipäästöistä oli 4,3 % (5. sija), energiankulutuksesta 4,5 % ja väestöstä 2 %. 
Japani oli viidentenä maailman hiilidioksidipäästöistä myös vuonna 2020.
Vuonna 2018 hyväksytyn ilmastopolitiikan mukaan Japanin tavoite uusiutuvan energian osuudeksi energian tuotannosta 22–24 prosenttia vuoteen 2030 mennessä. Loput energiasta olisi tarkoitus tuottaa ydinvoimalla (20-22 prosenttia) ja fossiilisilla polttoaineilla (56 prosenttia). Ilmastojärjestöt ovat jo kritisoineet tavoitetta alhaiseksi, koska uusiutuvat energian osuus oli vuonna 2020 jo 17 prosenttia.
Hallituksen tukitoimet ympäristöystävälliselle energiankäytölle.
Japanissa on laitteille vapaaehtoinen stand-by-standardi 1W/h. EU:ssa sama raja on velvoite 1.1.2010 alkaen.
Japani tuki taloudellisesti vanhojen autojen vaihtoa päästörajoituksin vuosina 2008-2009.
Muuta.
Japanissa sähkön kulutus on suurimmillaan kesällä.
Von Platen

Von Platen on ruotsalainen aatelissuku, jonka yksi sukuhaara on introdusoitu Suomen ritarihuoneeseen.
Jo keskiajalta tunnettu aatelissuku on lähtöisin Rügeniltä Pommerista. Useat sen jäsenet naturalisoitiin ruotsin aateliin.
Sutor Basket Montegranaro

Sutor Basket Montegranaro on italialainen koripalloseura Montegranarosta.
Historia.
Vuonna 1947 perustettiin Società Sportiva Enzo Bassi, josta irtautui oma koripalloseura vuonna 1955. Koripalloseuran nimeksi valittiin Società Sportiva Sutor. Vuonna 1985 seura nousi ensimmäistä kertaa historiassaan Serie A2:een. Ensimmäisen kerran seura nousi pääsarjaan kaudeksi 2006–2007. Historiansa parhaan saavutuksen se saavutti kaudella 2007–2008 oltuaan runkosarjan neljäs. Pudotuspeleissä seuran tie katkesi kuitenkin Olimpia Milanoon, joka voitti otteluparin voitoin 3–2.
Larisa Oleynik

Larisa Romanovna Oleynik (s. 7. kesäkuuta 1981 Santa Claran piirikunta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan 1990-luvun suositussa lasten televisiosarjassa "The Secret World of Alex Mack". Oleynik on esiintynyt myös elokuvissa, kuten "Lastenlikkojen klubi", "10 Things I Hate About You" ja "100 kimmaa".
Oleynikin isä Roman Oleynik oli anestesialääkäri ja äiti Lorraine Oleynik (o.s. Allen) on entinen sairaanhoitaja. Larisa on vanhempiensa ainut lapsi. Hänen sukujuurensa ovat Venäjältä, Ukrainasta ja Slovakiasta. Oleynik kasvoi San Franciscon lahden alueella.
Oleynik teki läpimurtonsa kahdeksanvuotiaana "Les Misérables" -musikaalissa Cosetten roolissa. Hän oli hakenut rooliin lehti-ilmoituksen kautta. Sen jälkeen Oleynik hankki itselleen agentin ja alkoi käydä näytelmätunneilla. Hän teki televisiodebyyttinsä 12-vuotiaana sarjassa "Tohtori tuli kaupunkiin" vuonna 1993. Samana vuonna hän sai roolin televisioelokuvasta ja alkoi näytellä pääroolia "The Secret World of Alex Mackissa". Sarjaa esitettiin Nickelodeon-kanavalla 1994–1998 ja se teki Oleynikista suositun teinitähden sekä 1990-luvun lasten idolin. Samaan aikaan Oleynik näytteli yhtä päärooleista elokuvassa "Lastenlikkojen klubi" (1995), joka perustuu kirjasarjaan "The Baby-sitters Club". Hän esitti myös Dana Pruittia televisiosarjan "Isojen poikien leikit" kolmessa jaksossa.
Kun Oleynikin tähdittämä "Alex Mack" -sarja tuli päätökseen, hän näytteli sivuroolia komediasarjassa "Kolmas kivi auringosta" sekä menestyskomediaelokuvassa "10 Things I Hate About You".
2000-luvulla Oleynik on esiintynyt lähinnä sivurooleissa televisiosarjoissa kuten "Veljemme on nero", "Ilman johtolankaa", "Valehtelevat viettelijät" ja "Mad Men". Hän myös ääninäyttelee "Winx-klubi"-animaatiosarjassa Icy-noitaa.
Norman Baillie-Stewart

Norman Baillie-Stewart synt. Norman Baillie Stewart Wright (15. tammikuuta 1909 – 7. heinäkuuta 1966 Dublin, Irlanti) oli brittiläinen upseeri, joka teki englanninkielisiä propagandalähetyksiä Saksalle toisen maailmansodan aikana.
Elämäkerta.
Baillie-Stewart valmistui 1927 Sandhurstin kuninkaallisesta sotakorkeakoulusta, jonka jälkeen hän palveli Seaforth Highlanders -rykmentissä. Vuonna 1933 hänet tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen salaisten tietojen luovuttamisesta saksalaisille seksuaalisia palveluksia ja 90 punnan korvausta vastaan. Tuomionsa Baillie-Stewart kärsi Lontoon Towerissa, ja hän oli viimeinen siellä vankina ollut Britannian kansalainen. Hän vapautui vankilasta 1937, minkä jälkeen hän matkusti Itävaltaan ja anoi maan kansalaisuutta. Anomukseen ei suostuttu ja häntä pyydettiin poistumaan maasta, sillä häntä epäiltiin natsivakoojaksi. Baillie-Stewart muutti Bratislavaan, josta hän anschlussin jälkeen palasi takaisin Itävaltaan. Ollessaan ystävänsä järjestämässä juhlassa, Baillie-Stewart arvosteli Saksan radion englanninkielisiä ohjelmia. Tämän kuuli sattumalta juhliin osallistunut itävaltalaisen radioaseman työntekijä, joka kertoi asiasta esimiehilleen. Baillie-Stewart teki onnistuneen koe-esiintymisen, jonka jälkeen hän siirtyi Reichs-Rundfunkille Berliiniin. Ensimmäisen lähetyksensä hän teki viikkoa ennen Ison-Britannian sodanjulistusta Saksalle.
Syyskuussa 1939 Jonah Barrington käytti Daily Express -lehden artikkelissa lähetysten tekijästä nimitystä "Lord Haw-Haw", mikä viittasi esiintyjän yläluokkaiseen puhetapaan. Vaikka nykyään Lord Haw-Haw'na tunnetaan ensisijaisesti William Joyce, niin todennäköisesti Barrington oli kuunnellut Baillie-Stewartin tekemiä lähetyksiä, johon kuvaus puhetavasta myös sopii. Omaelämäkerrassaan Baillie-Stewart kuitenkin kertoo alkuperäisen Lord Haw-Haw'n olleen Wolff Mittler.
Baillie-Stewart oli kuitenkin pettynyt hänelle luettavaksi annettujen käsikirjoitusten tasoon ja joulukuussa 1939 hänet erotettiin Reichs-Rundfunkista, jonka jälkeen hän toimi kielenkääntäjänä ulkoministeriössä ja englannin opettajana yliopistossa. Saksan kansalaisuuden hän sai alkuvuonna 1940. Keväällä 1942 Baillie-Stewart teki vielä joitain radiolähetyksiä Reichs-Rundfunkille ja Radio Luxembourgille, mutta pyrki välttelemään räikeintä propagandasisältöä. Sodan loppuvaiheessa vuonna 1945 Baillie-Stewart pidätettiin Itävallassa, jonne hän oli edellisenä vuonna muuttanut saamaan lääketieteellistä hoitoa. Hän sai syytteen vihollisen avustamisesta, koska syyttäjä Hartley Shawcross ei uskonut vakavamman syytteen maanpetoksesta menevän läpi oikeudessa. Kuultuaan syyttäjän päätöksestä luopua maanpetossyytteestä, MI5 pyrki saamaan Baillie-Stewartin karkotettua Neuvostoliiton valvomalle vyöhykkeelle, koska siellä ei ole "lakiteknistä hiustenhalkomista". Tähän ei suostuttu ja Baillie-Stewart sai viiden vuoden vankeustuomion, jonka kärsittyään hän muutti Irlantiin, jossa hän myöhemmin perusti perheen. Baillie-Stewart kuoli Dublinissa 1966.
Murskahumppa

Murskahumppa on suomalainen punkyhtye Itä-Suomesta. Sen juuret ovat Kuopiossa, Joensuussa, Siilinjärvellä ja Heinävedellä, mutta myöhemmin myös Tampereella. Murskahumppa perustettiin alkuvuonna 2008. Esikoislevy "7. maksa" julkaistiin kesäkuussa 2008. Debyyttialbumi "Murskapunkkia" ilmestyi toukokuussa 2009. Maaliskuussa 2011 oli "No Problemo" -albumilla tapahtunut tyylimuutos. Levyt on julkaissut Propaganda records ja jakelee Playground Music. 
Historiaa.
Talvella 2008 Murskahumppa teki EP:n. Rumban Vuoden tulokas-yleisöäänestyksessä Murskahumppa oli 15.sijalla. 
Levyiltä löytyy myös poliittisesti kantaa ottavia kappaleita. Murskahumppa-show’ssa oli mukana muun muassa Mollimullit-kuoro ja videoinstallaatio. Mollimullit -kuoronjohtajana toimii Matti Hyvönen.
Debyyttialbumi "Murskapunkkia" ilmestyi toukokuussa 2009. Jouluna 2009 albumin video "Murskapunkkia" tuli Voice -kanavan Garage Countdown koko syksyn jatkuneen yleisöäänestyksen voittajaksi. Jouluksi 2009 oli myös ilmestynyt sinkku "Joulu on taas on taas", jonka sanoitti Sir Jyce Laine. Video oli kuvattu Lahdessa keikalla. 
Murskahumpan riveistä Jaska Kinnunen sai hopeaa keväällä 2010 Kuorosodassa Marco Hietalan johtamassa Kuopion joukkueessa.
Toinen albumi "No Problemo" valmistui maaliskuuksi 2011. 
Diskografia.
Albumit
EP-levyt
Singlet
Kokoonpanot.
Entiset jäsenet:
Marino Pieretti

Marino Paul Pieretti (23. syyskuuta 1920 Lucca, Italia – 30. tammikuuta 1981 San Francisco, Kalifornia) oli amerikanitalialainen baseballsyöttäjä, joka pelasi MLB-tasolla vuosina 1945–1950. Hänen seuroinaan olivat Washington Senators (1945–1948), Chicago White Sox (1948–1949) ja Cleveland Indians (1950). 
Pieretti kuoli 60-vuotiaana ja tuli haudatuksi Holy Cross Catholic Cemeteryyn Colmaan.
Johannes Paavola

Yrjö Johannes Paavola (7. lokakuuta 1894 Turku – 16. helmikuuta 1961) oli turkulainen taidemaalari ja kuvaamataidon opettaja. Hän opiskeli Turun piirustuskoulussa vuosina 1910-1915.
Piirustuskouluaika.
Piirustuskoulussa Johannes Paavola sai opetusta koulun silloiselta johtajalta professori Victor Westerholmilta. Opetus oli ankaraa ja vaativaa. Vielä ikämiehenä Johannes Paavola luetteli luiden ja lihasten latinankielisiä nimiä. Hänen opettajansa mukaan ihmistä ei pysty kuvaamaan, ellei tunne hänen anatomiaansa. Värien käytössä Johannes omaksui opettajansa linjan. Luonnolliset, tasapainoiset, sopusoinutiset ja maanläheiset värit viehättivät häntä. Muotoja ja värejä yhdistelemällä hän pyrki saamaan esille juuri sen oleellisen ja tyypillisen. Piirustuskouluaikanaan Yrjö Johannes Paavola signeerasi työnsä useimmiten Y. Paavola. 1910-luvun loppupuolella hän rupesi käyttämään merkintää J. Paavola. Myöhemmin 1920-luvulla tulee signeeraukseksi Johannes Paavola. Turkulaiset oppivat tuntemaan hänet Johannes Paavolana.
Opettajana.
Johannes Paavola toimi kuvaamataidon opettajana monissa turkulaisissa kouluissa vuosien 1926-1959 välisenä aikana. Paavolalla oli tapana piirustustuntien aikana piirtää kuvia oppilaistaan. Monilla vanhemman polven turkulaisilla onkin muistona opettajansa piirtämä muotokuva. Säännöllinen koulutyö ei kuitenkaan liene ollut helppoa taidemaalari Paavolalle. Hän itse sanoi monta kertaa, että jatkuva kellonsoitto työn alkamisen ja loppumisen merkiksi on epäinhimillistä. "Juuri parhaimmillaan oleva tunti loppuu kesken tai mikä vielä pahempaa, opettajainhuoneen mielenkiintoinen keskustelu katkeaa."
Taidemaalarina.
Johannes Paavola oli sitä mieltä, että maalaustaide on luonnon ja sen ilmiöiden kuvaamista. Taiteilijan tekemän kuvan tuli olla näköinen siten, että katsoja heti ymmärsi, mistä oli kysymys. Paavola oli mielestään naturalisti. Naivisteihin ja surrealisteihin hän suhtautui epäilevästi. Johannes Paavola oli Turun Taideyhdistyksen jäsen jo piirustuskouluajoilta alkaen. Hän oli perustamassa Turun Taiteilijaseuraa ja otti osaa seuran toimintaan innokkaasti. Johannes Paavolan ja hänen vaimonsa Ellin kotona käytiin usein innokkaita taidetta koskevia väittelyjä, joihin ottivat osaa mm. turkulaiset taiteilijat Kalle Rautiainen, Karl Ingelius, Ilmari Kaijala ja Einari Wehmas.
Johannes Paavola piti yksityiskohtaisen tarkkaa luetteloa myymistään teoksista. Luettelo alkaa vuodesta 1911 ja päättyy vuoteen 1961. Luettelosta ilmenevät tekovuosi, teoksen materiaali ja koko, ostaja sekä hinta. Paavolan parhainta tuotantoa 1920-luvulta on myyty hyvin halvalla.
Vuosien kuluessa Johannes Paavola ohjautui yhä enemmän muotokuvamaalariksi. Muotokuvien tekeminen on kuitenkin raskasta siitä syystä, että muotokuvan odotetaan olevan enemmän kuin näköinen. Kuvasta tulee kyllä helposti kaunis, mutta se on pinnallinen.