tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johannes Tamminen

Johannes Arttur Tamminen () oli suomalainen jääkäri ja Viron armeijan luutnantti. 
Perhetausta.
Hänen vanhempansa olivat työmies Juho Kustaa Tamminen ja Julia Tamlander. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Elin Matilda Matinheimon kanssa.
Opinnot.
Tamminen kirjoitti ylioppilaaksi Rauman yhteislyseosta vuonna 1912 ja liittyi Satakuntalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla vuosina 1912 - 1915.
Jääkärikausi.
Tamminen liittyi yhtenä niiden vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui elokuuta 18. kesäkuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Hänet sijoitettiin 21. joulukuuta 1915 vastaperustettuun Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. 
Syyskuussa 1917 Tamminen valittiin jäseneksi työläisjääkäreiden toimeenpanevaan komiteaan, joka oli Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen yhteyttä pitänyt poliittinen elin. Neuvoston toimikunnan puheenjohtajaksi valittiin Heikki Repo sekä Tammisen lisäksi muiksi jäseniksi Juho Kemppainen, F. A.Poltto, V. J. Syväjärvi. Varajäseneksi valittiin Antti S. Hautamäki. Myöhemmin elokuussa 1918 perustettiin vielä Suomen Kommunistisen Puolueen Berliinin-komitea, jonka tehtävänä oli jääkäreiden värvääminen SKP:n palvelukseen vallankumousta toteuttamaan.
Hänet siirrettiin hieman ennen pataljoonan kotiuttamista pataljoonan täydennysjoukkoon 10. helmikuuta 1918. Tamminen osallistui jääkärikautenaan Lockstedtissa vuonna 1915 suomalaisen komentosanaston laatimiseen sekä auttoi harjoitus- ja sisäpalvelusohjesäännön suomentamisen kanssa.
Suomen sisällissodan jälkeinen aika.
Tamminen saapui takaisin Suomeen sisällissodan loppuvaiheilla huhtikuun alussa vuonna 1918. Itse sisällissotaan hän ei ehtinyt osallistua vaan toimi sodan jälkeen Tampereen vankileirin järjestyspäällikkönä syyllistyen vankien pahoinpitelyihin. Tamminen liittyi sittemmin Viron vapaussotaan, missä hän toimi lähettiupseerina Pohjan Poikain rykmentin esikunnassa. Hän otti osaa Viron vapaussodan taisteluihin Valkassa ja Alūksnessa.
Viron vapaussodasta palattuaan hän toimi vuosina 1919 – 1920 lähetystösihteerinä Viron-lähetystössä Suomessa. Lähetystöstä hän siirtyi ulkoasiainministeriön sanomalehtijaoston virkamieheksi, missä hän palveli vuoteen 1927 saakka. Vuonna 1932 hän ryhtyi sanomalehtialalle ja sai töitä Suomenmaan päätoimittajana, missä tehtävässä hän työskenteli vuoteen 1933 saakka, jolloin siirtyi kauppasopimuskomitean sihteeriksi, mistä hän siirtyi seuraavana vuonna Suomen vientiyhdistyksen julkaisuosaston johtajaksi. Lisenssiviraston tuontiosaston päälliköksi hänet nimitettiin vuonna 1934. Vuonna 1945 hän siirtyi toimitusjohtajaksi Medicinalia Oy:lle. Hänet haudattiin Raumalle.
Paanajärvi (järvi)

Paanajärvi (, Па́на-ярви, myös Па́нозеро, "Panozero") on järvi Louhen piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä.
Itä-länsi-suunnassa pitkä ja kapea järvi sijaitsee syvässä rotkolaaksossa ja muodostaa laajentuman Suomen puolelta alkavaan Oulankajokeen, joka laskee luoteesta järven länsipäähän ja virtaa edelleen kaakkoon järven itäpäässä olevasta luusuasta.
Järvi jää kokonaisuudessaan 1990-luvulla perustetun Paanajärven kansallispuiston sisälle.
Vesistösuhteet.
Järvi kuuluu Vienanmereen laskevaan Koutajoen vesistöön ja tämän sisällä Suomen puolelta Sallasta alkunsa saavan ja Venäjän puolella Karjalan tasavallassa Pääjärveen laskevan Oulankajoen valuma-alueeseen. Oulankajoki laskee järveen lännestä lähellä Suomen rajaa ja jatkaa kulkuaan järven itäpäästä kohti Pääjärveä. Järven pinta on noin 132 metriä meren pinnan yläpuolella.
Lähivaluma-alue.
Järven läpi virtaavan Oulankajoen ohella järveen laskee viisi pienempää jokea:
Historiaa.
Järvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla Sallan–Kuusamon alueella. Suomeen kuuluessaan se oli Suomen toiseksi syvin järvi (128 metriä, syvin oli Laatokka 225 metriä) ja syvin kokonaan Suomeen kuuluva järvi (Laatokka oli jaettu Suomen ja Neuvostoliiton kesken). 
Entisen Paanajärven kylän keskus sijaitsi järven länsipäässä Oulankajoen suulla. Valtakunnanraja ennen sotia kulki järven itäpäässä lyhyen matkan järven rantaa myöten.
Sogndal

Sogndal on kunta Vestlandin läänissä Norjassa. Vuonna 2020 siihen yhdistettiin Leikangerin ja Balestrandin kunnat. Sogndalissa oli vuoden 2024 alussa 12 319. Hallinnollisen keskuksen Sogndalsfjøran lisäksi kunnassa sijaitsevat Kaupangerin, Hermansverk/Leikangerin, Kjørnesin ja Balestrandin taajamat.
Vestlandetin korkeakoululla on kampus Sogndalissa.
Media.
Paikallislehti "Sogn Avis" ilmestyy kolmesti viikossa.
Robert Thomas Moore

Robert Thomas Moore (24. kesäkuuta 1882 Haddonsfield, New Jersey – 30. lokakuuta 1958) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Moore opiskeli Pennsylvanian yliopistossa ja Harvardissa, josta hän valmistui 1905. Hän liittyi American Ornithologists' Unioniin vuonna 1898. Moore toimi aktiivisesti liike-elämässä, mutta ehti silti tehdä myös tutkimusta. Hän toimitti Delaware Valley Ornithological Clubin "Cassinia"-lehteä 1911–1916. Vuonna 1915 hän osti Borestone Mountain Fox Ranch -nimisen maatilan Mainesta ja omisti tilan 15 vuotta. Vuosina 1927 ja 1929 Moore teki keräilymatkat Ecuadorin Andeille. Hän oli California Institute of Technologyn kunniajäsen vuosina 1929–1950. Vuosina 1933–1948 hän vieraili yhdeksän kertaa Meksikossa tutkimassa maan linnustoa. 1934–1938 hän toimi Galápagos-komission puheenjohtajana.
Vuonna 1949 Moore valittiin Los Angelesissa sijaitsevan Occidental Collegen kunniatohtoriksi, jossa hän toimi oman eläintieteellisen laboratorion (Moore Laboratory of Zoology) johtajana 1950–1955.
Moore avioitui vuonna 1903 Selma Helena Mullerin kanssa ja toistamiseen 1922 Margaret Forbes Cleavesin kanssa. Hänellä oli kolme lasta näistä liitoista.
Moore keräsi noin 65 000 näytteen lintukokoelman ja nimesi muutamia uusia lintulajeja, muun muassa isomäntyaratin ("Rhynchopsitta terrisi"), sekä suuren joukon alalajeja. Hän kirjoitti noin 80 tieteellistä artikkelia lintutieteellisiin sarjoihin ja kaksiosaisen Meksikon lajiluettelon: "Distributional check-list of the birds of Mexico", osa 1, yhdessä H. Friedmannin ja L. Griscomin kanssa. Pacific Coast Avif., no. 29, 202 pp. (1950) ja "Distributional check-list of the birds of Mexico", osa 2, yhdessä H. Friedmannin, L. Griscomin ja A. H. Millerin kanssa. Pacific Coast Avif., no. 33, 436 pp. (1957).
Ostrovin piiri

Ostrovin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen länsiosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 2 435 neliökilometriä. Asukkaita on 33 600 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Ostrovin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 8 maalaiskuntaa.
Piirin kautta kulkee Pietarin ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie sekä Pihkovan ja Rēzeknen välinen rautatie.
Seudulla on lähinnä kone- ja laiteteollisuutta. Maatalous tuottaa maitoa, lihaa, pellavaa ja viljaa.
Ostrovissa ja sen lähistöllä sijaitsee useita varuskuntia, esimerkiksi Ostrovin kaakkoispuolella sijaitseva Ostrovin lentotukikohta.
The New Adventures of Zorro

The New Adventures of Zorro on yhdysvaltalainen piirrossarja, joka perustuu Johnston McCulleyn vuonna 1919 luomaan hahmoon Zorroon. Sarjaa esitettiin The Tarzan/Lone Ranger/Zorro Adventure Hour -ohjelman yhteydessä vuosina 1981–1982. Se oli myös ainut Filmationin tuottama sarja, jonka animoinnista vastasi toinen yhtiö Tokyo Movie Shinsha. Lisäksi sarja oli ensimmäinen Zorroon perustuva animaatio.
Tarina.
Don Diego de la Vega on nuorimies korkealuokkaisesta yhteisöstä, joka asuu Los Angelesissa. Kenenkään tietämättä hän taistelee Zorrona kaupungin tyranniaa vastaan. Hänen apunaan on musta hevonen nimeltä Tempest ja nuori miekkailija Miguel. Zorron päävihollinen on kapteeni Ramón, joka yrittää päästä Zorrosta eroon saadakseen kaupungin haltuunsa.
Hiiri, jota ei saatu hengiltä

Hiiri, jota ei saatu hengiltä on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1997. Sen ohjasi Gore Verbinski. Elokuva on farssi kahdesta veljeksestä, jotka perivät hienon talon. Talossa elää ponteva pieni kotihiiri, josta tulee elokuvan varsinainen sankari, kun se nöyryyttää veljeksiä.
Hiiren roolissa vuorottelevat oikeat, opetetut hiiret, hiirinuket sekä tietokoneanimaation tuotteet.
Palkinon piiri

Palkinon piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen länsiosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 1 192 neliökilometriä ja asukkaita on 8 826 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Palkinon (ven. Палкино, 2 924 as.) kaupunkimainen taajama. Lisäksi piiriin kuuluu 6 maalaiskuntaa.
Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon. Teollisuutta edustaa Palkinon leipätehdas.
Pílio

Pílio (), antiikin Pelion (), on niemimaa Thessaliassa Manner-Kreikan itärannikolla. Niemimaa on koukunmuotoinen ja sijaitsee Pagasitikóslahden ja Egeanmeren välissä. Pílio on myös niemimaan suurin vuori. Sen korkeimman huipun Stavróksen korkeus on 1 610 metriä.
Maantiede.
Pílio on vuoristoinen ja vehreä. Magnesian keskus Vóloksen kaupunki sijaitsee niemimaan kainalossa Pagasitikóslahden pohjukassa. Vuorenrinteillä on lukuisia pieniä kyliä. Suurimpia niistä ovat niemimaan pohjoisosassa sijaitseva Zagorá sekä eteläosassa sijaitseva Argalastí. Muita tunnettuja kyliä ovat muun muassa Makrinítsa ja Miliés. Niemimaan kärjessä on Tríkerin kylä ja sen edustalla Pagasitikóslahdessa pieni Palaió Tríkerin saari. Niemimaan itäpuolella Egeanmeressä sijaitsevat (Pohjoiset) Sporadit, joista lähimpänä niemeä Skiáthos.
Hallinnollisesti Pílion niemimaa kuuluu Magnesian alueyksikköön. Pääosa siitä kuuluu Nótio Pílion (”Eteläinen Pílio”) kuntaan, ja pohjoisosat Vóloksen ja Zagorá-Mourésin kuntiin.
Historia ja mytologia.
Neoliittisella kaudella alueella vallitsi niin kutsuttu Sesklon kulttuuri, josta on tehty löytöjä Sésklon kylän läheltä. Mykeneläisellä ajalla 1000-luvulla eaa. alueen merkittävin kaupunki oli Iolkos.
Kreikkalaisessa mytologiassa Pelion, joka sai nimensä Akhilleen isän, myyttisen kuningas Peleuksen mukaan, oli kentauri Kheironin asuinpaikka. Pelionilla pidettiin myös Peleuksen ja Thetiin häät, joissa Eris heitti ”kauneimmalle” omistetun kultaisen omenan juhlaväen keskelle, mikä johti Troijan sotaan. Aloadit puolestaan päättivät siirtää Pelionin Ossa-vuoren päälle hyökätäkseen Olympokselle.
Hellenistisellä kaudella alueelle perustettiin Demetriaan kaupunki, joka kukoisti roomalaiselle ajalle saakka. 300–500-luvuilla jaa. alue kärsi goottien ja hunnien hyökkäyksistä. Bysanttilaisella ajalla Vólos linnoitettiin ja se kehittyi alueen merkittävimmäksi kaupungiksi, jota se on edelleen. Vuoden 1204 jälkeen alue päätyi venetsialaisille ja vuonna 1393 sen valloittivat osmanit. Pílion alue osallistui Kreikan vapaustaisteluun vuodesta 1821 lähtien, mutta kärsi tappion tuolloin sekä vuonna 1856. Alue liitettiin muun Thessalian ohella Kreikkaan lopulta vuonna 1881.
Kilon kartano

Kilon kartano () on kartano Espoon Kilossa, lähellä Leppävaaraa. Se kuului Kustaa II Aadolfin lahjoittamiin läänityksiin osana Albergan säteriä.
Kilon kartanon nykyinen päärakennus on vuodelta 1883, mutta uudistettu vuonna 1940. Kivinavetta on vuodelta 1906. Päärakennus on yksityiskäytössä, mutta tilan mailla toimii ratsastuskoulu.
Korean sosiaalidemokraattinen puolue

Korean sosiaalidemokraattinen puolue (KSDP, koreaksi "Chosŏn Sahoeminjudang", vuoteen 1981 Korean demokraattinen puolue, "Chosŏn Minjudang") on Korean demokraattisessa kansantasavallassa toimiva poliittinen puolue.
Korean sosiaalidemokraattinen puolue perustettiin nimellä Korean demokraattinen puolue Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä Pjongjangissa 3. marraskuuta 1945. Puolue vetosi nimenomaan korealaiseen keskiluokkaan, kuten alempiin virkamiehiin, käsityöläisiin, kauppiaisiin sekä pienten ja keskisuurten yritysten omistajiin. Myös monet korealaiset kristityt tukivat puoluetta. Se ajoi vapaan ja demokraattisen Korean luomista, jossa vallitsisivat kansalaisvapaudet. Neuvostoliitto halusi luoda ainakin näennäisesti vapaan ja moniarvoisen yhteiskunnan miehitysvyöhykkeillään sekä Saksassa että Koreassa ja salli siksi puolueen perustamisen ja toiminnan, koska se oli demokraattinen ja antifasistinen. Sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi nousi kansallismielinen poliitikko Cho Man-sik.
Vallan keskittyessä kommunistien käsiin Demokraattinen puolue joutui Korean työväenpuolueen ja sen puheenjohtajan Kim Il-Sungin tiukempaan valvontaan. Cho Man-sik syrjäytettiin puolueen johdosta helmikuussa 1946. Hänen tilalleen nousi entinen partisaaniarmeijan komentaja Choi Jong-kun. Samalla puolueen itsenäistä linjaa ajaneet toimitsijat syrjäytettiin ja korvattiin kommunistista liikettä tukeneilla. Puolue siirtyi sekä sisällöllisesti että poliittisesti tukemaan Korean demokraattista kansantasavaltaa hallinnutta Korean työväenpuoluetta. 1950-luvulla puolueen varapuheenjohtajana toimi Kim Il-Sungin setä Kang Jang-wook. Tammikuussa 1981 puolue nimettiin virallisesti Korean sosiaalidemokraattiseksi puolueeksi.
Korean sosiaalidemokraattisesta puolueesta muodostui sittemmin Korean työväenpuolueen tukipuolue, ja se tunnustaa Korean työväenpuolueen aseman maan johtavana puolueena ja Korean työväenluokan vallankumouksellisena etujoukkona. Se tukee varauksetta maan poliittista ja taloudellista järjestelmää. Korean sosiaalidemokraattisella puolueella on edustajia Korean demokraattisen kansantasavallan parlamentissa, Korkeimmassa kansanneuvostossa. Se muodostaa Korean työväenpuolueen ja maassa toimivan kolmannen laillisen puolueen, Chondoist Ch'ôngu -puolueen sekä eräiden kansalaisjärjestöjen kanssa Korean kansallisen rintaman (virallisesti "Demokraattinen isänmaan yhdistämisen rintama"), eräänlaisen puolueiden ja kansalaisjärjestöjen kattojärjestön. Korean sosiaalidemokraattista puoluetta voisi siis verrata Saksan demokraattisessa tasavallassa toimineisiin blokkipuolueisiin. Niihin verrattuna on kuitenkin epäselvää, toimiiko Korean sosiaalidemokraattinen puolue enää laisinkaan järjestötasolla, vai onko se pelkkä paperijärjestö.
Puolueen puheenjohtaja (virallisesti "puolueen keskuskomitean puheenjohtaja") on Pak Yong-il. Häntä edelsi Kim Yong-dae.
Magnesia

Magnesia () eli Magnesian alueyksikkö (Περιφερειακή Ενότητα Μαγνησίας, "Perifereiakí Enótita Magnisías") on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Thessalian alueella ja sen hallinnollinen keskus on Vólos. Alueyksikön pinta-ala on neliökilometriä ja väkiluku (2021).
Alueyksikkö sijaitsee itäisessä Manner-Kreikassa. Se käsittää koukkumaisen Pílion niemimaan, joka rajaa Pagasitikóslahden Egeanmerestä. Yli 70 prosenttia Magnesian asukkaista asuu pääkaupunki Vóloksen suuralueella. Vólos on Thessalian toiseksi suurin kaupunki. Muut asutuskeskukset sijaitsevat lähellä Pagasitikóslahtea sekä alueen itäosissa.
Kunnat.
Alueyksikkö jakaantuu viiteen kuntaan seuraavasti:
Historia.
Antiikki.
Magnesia on yksi Kreikan historiallisista maakunnista ja peräisin antiikin ajalta. Kreikkalaisessa mytologiassa alue on Iasonin ja Peleuksen kotiseutua. Antiikin aikana Magnesiaa asutti vanha helleeninen magneetteina tunnettu heimo. Alueen tärkeitä kaupunkeja jo esihistorialliselta ajalta lähtien oli Iolkos, myöhemmin Pagasai ja hellenistisellä kaudella Demetrias.
Myöhempi historia.
Nyky-Kreikan aiemmassa prefektuurijaossa Magnesia muodosti pääosan Magnesian prefektuurista (Νομός Μαγνησίας, "Nomós Magnisías"). Se oli muodostettu vuonna 1947 erottamalla se Lárisan prefektuurista. Nykyinen Magnesian alueyksikkö perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä. Tuolloin prefektuuri lakkautettiin ja jaettiin kahteen alueyksikköön, Magnesian alueyksikköön ja Sporadien alueyksikköön.
Saint Boniface (Winnipeg)

Saint Boniface on Manitoban provinssissa sijaitsevan Winnipegin kaupunginosa. St. Bonifacessa asuu suuri Franco-Manitoban yhteisö. Kaupunginosassa sijaitsee useita tunnettuja maamerkkejä, St. Boniface Cathedral, Boulevard Provencher, Provencher Bridge, Esplanade Riel, St. Boniface Hospital, ja Collège universitaire de Saint-Boniface. St. Boniface sijaitsee Winnipegin kaupungin kaakkoisosassa ja sisältää "le Vieux Saint-Boniface" (Vanha St. Boniface), "Norwood", "Windsor Park", "Southdale", "Southland Park", "Royalwood" ja "Island Lakes" asuinalueet. Kaupunginosassa asuu noin 45 600 asukasta (2001). 
Alueella sijaitsee myös paikallinen CKXL radioasema, Canadian Broadcasting Corporationin osana toimiva ranskankielinen CBWFT televisioasema ja CKSB AM-radioasema.
Helmikuuhun sijoittuvaa jokavuotista Festival du Voyageur juhlaa vietetään "Whittier Parkissa" ja Fort Gibraltarissa. 
Historia.
27. heinäkuuta 1971 St. Bonifacen kaupunki sulautettiin yhdessä Charleswoodin maalaiskunnan, Fort Garryn maalaiskunnan, North Kildonan maalaiskunnan, Old Kildonan maalaiskunnan, Tuxedokylän, East Kildonan kaupungin, West Kildonan kaupungin, St. Vitalin kaupungin, Transconan kaupungin, St. James-Assiniboinen kaupungin, Winnipegin kaupungin ja "The Metropolitan Corporation of Greater Winnipeg"in kanssa uudeksi Winnipegin kaupungiksi, josta paikalliset käyttivät nimeä "Unicity". 
Tunnettuja Saint Bonifacen asukkaita.
Saint Bonifacessa syntyneet:
Achille Emana

Achille Emana Edzimbi (s. 5. kesäkuuta 1982 Yaoundé, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän edustaa saudiarabialaista Al-Hilalia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Ura.
Seurajoukkue.
Emana aloitti pelaajauransa Euroopassa Valencian junioriakatemiasta. Vuonna 2000, hän siirtyi Toulousen riveihin, viettäen kauden vielä Toulousen junioriakatemiassa. Seuraavana kautena Emana liittyi Toulousen edustusjoukkueeseen ja nosti nopeasti itsensä hyvillä oteillaan avauskokoonpanoon hyökkäävänä keskikenttäpelaajana.
Emanaa pidettiin "uutena Michael Essieninä" jatkuvien vakuuttavien otteiden perusteella. Tämä herättikin kiinnostusta muun muassa Ranskan suurseuroissa Olympique Lyonnaissa ja Olympique de Marseillessa..
Vuonna 2007 Emanaa yhdistettiin vahvasti Englannin Valioliigassa pelanneeseen Portsmouthiin, jossa pelasi muitakin afrikkalaissyntyisiä pelaajia. Emanan siirtyminen Englantiin osoittautui kuitenkin mahdottomaksi, sillä hänelle ei myönnetty työlupaa. Lopulta, hän teki Toulousen kanssa vuoteen 2010 kestävän jatkosopimuksen.
Keväällä 2008 muutamat eurooppalaiset seurat ilmoittivat olevansa kiinnostuneita Emanasta, joukossa olivat muun muassa englantilaisseurat West Ham United ja Newcastle United, sekä espanjalainen Sevilla ilmoitti myös olevansa kamerunilaisen perässä.
11. kesäkuuta 2008 ilmoitettiin, että Real Betis ja Toulouse käyvät neuvotteluita Emanan siirtymisestä Espanjaan. 22. heinäkuuta Emana sai varmistuksen siirrolleen Betisiin arviolta noin 7 miljoonan euron siirtosummalla. Ensimmäisen maalinsa Emana teki Betisissä ottelussa Mallorcaa vastaan, joka päättyi lopulta Betisin 3–0-voittoon.
Emana edusti espanjalaisseuraa kolmen kauden ajan, jonka aikana hän pelasi 91 ottelua ja teki niissä 34 maalia. Kaudet 2009–2011 joukkue pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.
11. elokuuta 2011 hän teki sopimuksen saudiarabilaisseura Al-Hilalin kanssa. Joukkue maksoi hänestä 4,5 miljoonan euron siirtokorvauksen.
Maajoukkue.
Emana oli Kamerunin maajoukkueen mukana vuoden 2003 Maanosaliittojen cupissa, kuten myös vuoden 2006 Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Hän palasi Kamerunin maajoukkueeseen vuonna 2008, ja oli mukana jälleen vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Kamerun selviytyi aina finaaliin asti, mutta hävisi finaalin Egyptille jääden hopealle.
Hän edusti maataan niin ikään vuoden 2010 Afrikan-mestaruuskilpailuissa kuin myöhemmin kesällä pelatuissa maailmanmestaruuskilpailuissa.
Kuopion kaupunginvaltuusto

Kuopion kaupunginvaltuusto on Kuopion kaupungin kunnanvaltuusto ja ylin päättävä hallinnollinen elin. Se koostuu 59 kuntavaaleilla valittavasta jäsenestä. Valtuuston puheenjohtajana toimii Tuula Väätäinen.
Valtuusto kokoontuu Valtuusto- ja virastotalon valtuustosalissa osoitteessa Suokatu 42.
Lautakunnat.
Kuopion kaupungilla on yhdeksän lautakuntaa:
Tarkastuslautakunta toimii kaupunginvaltuuston alaisuudessa.
Wieninleike

Wieninleike () on itävaltalainen ruokalaji. Se on ohut leivitetty vasikanlihaleike, ja se tarjoillaan yleensä sitruunaviipaleen kera. Wieninleike on Itävallan kansallisruokalaji.
Valmistus.
Wieninleike valmistetaan vasikanlihasta, joka nuijitaan hyvin ohueksi ja paneerataan kahdesti ennen paistamista. Itävallassa viranomaisten säännökset kieltävät sian- tai kalkkunanlihasta tehtyjen leikkeiden markkinoinnin wieninleikkeinä.
Tarjoilu.
Wieninleike tarjoillaan Itävallassa perinteisesti perunasalaatin tai persiljalla ja voilla höystettyjen perunoiden kera. Pohjoismaissa se tarjoillaan toisinaan ranskalaisten perunoiden kera.
Historia.
Leikkeen kerrotaan tulleen Wieniin vuonna 1848 kreivi Josef Radetzkyn mukana hänen palatessaan Italiasta kukistamasta lombardialaisten kapinaa.
Kielentutkija Heinz Dieter Pohlin vuonna 2007 julkaiseman tutkimuksen mukaan tarina on keksitty italialaiseen keittokirjaan 1960-luvun lopulla ja ruokalaji tunnettiin Itävallassa jo 1830-luvulla. Italiassa saman ruokalajin nimi on "cotoletta alla milanese" eli milanonleike. Ainoa muutos on luun poistaminen vasikanlihaviipaleesta.
Lombardiaan leike tuli espanjalaisten mukana Andalusiasta, jonne maurien väitetään tuoneen sen Bysantin juutalaisilta.
Lähisukulaiset.
Sveitsiläinen kinkku- ja juustotäytteinen leike "Cordon Bleu," joka Suomessa tunnetaan paremmin nimellä sveitsinleike, valmistetaan vasikasta tai porsaasta samoin leivittämällä kahteen kertaan.
Wieninleike kulttuurissa.
Charles Chaplinin elokuvassa "Diktaattori" nimihenkilö, diktaattori Adenoid Hynkel, puhuu kansalle käyttäen ilmaisuja: "Wiener Schnitzel, Lager Beer und Sauerkraut. Mit der ach hic." Jari Tervon romaanissa "Koljatti" pääministeri Pekka Lahnanen tilaa aina wieninleikettä, kun muut valtionjohtajat nauttivat kala- ja äyriäisherkkuja.
Robert Hunter (toimittaja)

Robert (Bob) Lorne Hunter (13. lokakuuta 1941 – 2. toukokuuta 2005) oli kanadalainen ympäristönsuojelija, toimittaja ja poliitikko. 1969 hän kuului kanadalaiseen Don't Make a Wave Committee -ryhmään, jonka tarkoituksena oli lopettaa maanalaiset ydinkokeet. Vuonna 1972 hän perusti Greenpeacen yhdessä Patrick Mooren, Ben Metcalfen ja muutamien muiden kanssa. 
Hunter oli uraauurtava ympäristönsuojelija. Hänen saavutuksiinsa kuului muun muassa kaupallisen valaanpyynnin kieltäminen. Time-aikakauslehti nimesi hänet yhdeksi kymmenestä 1900-luvun eko-sankarista. Hänet tunnetaan myös termeillä "mindbomb" ja "eco-warrior".
Hunter syntyi Kanadassa, Manitoban provinssissa St. Bonifacen kaupungissa. Hän aloitti toimittajan uransa 1960-luvulla kirjoittamalla "Winnipeg Tribune" ja "Vancouver Sun" -sanomalehtiin. Aiheet keskittyivät pääasiassa vastakulttuuriin, ympäristöön ja ympäristönsuojeluun. Vuoden 1988 alusta hän toimi Torontolaisen City-TVn selostajana ja reportterina. Hän toimi myös City-TV:n uudella, vain uutisiin keskittyvällä CP24-sisarkanavalla sen alkuvaiheista alkaen. Hunter toimitti myös useita Pohjois-Kanadasta kertovia dokumenttiohjelmia, joita esitetään edelleen CP24-kanavalla täyteohjelmina.
Interdimensional hypothesis

Interdimensional hypothesis tai myös "Multiversumi" on muun muassa ufotutkija Jacques Valléen käyttämä termi näkymättömistä maailmankaikkeuksista näkyvän maailmankaikkeuden rinnalla, kaikista maailmanhistorian mytologisista ja yliluonnollisista olennoista tässä rinnakkaisessa universumissa. Se on vaihtoehto ufotutkijoiden keskuudessa. 
Multiversumi-termi on lähtöisin fysiikasta ja kosmologiasta. Muiden muassa fyysikko David Deutsch käyttää sitä.
Psykiatri Rick Strassman sekä ufologit Salvador Freixedo, John Keel, Aime Michel, Jon-Erik Beckjord .
Hadi Soua’an Al-Somaily

Hadi Soua'an Al-Somaily (, s. 30. joulukuuta 1976 Taif, Saudi-Arabia) on entinen saudiarabialainen 400 metrin aitajuoksija, lajin olympiamitalisti. Hän toimii nykyään kotimaansa urheiluliiton sprinttilajien vastaavana .
Al-Somaily saavutti hopeaa Sydneyn olympialaisissa 2000. Hän juoksi ennätyksensä 47,53 s ja hävisi kilpailun voittaneelle Angelo Taylorille kolme sadasosasekuntia. . Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän sijoittui ajalla 47,99 neljänneksi jääden 0,1 sekunnin päähän mitalista . Pariisin 2003 ja Helsingin 2005 MM-kilpailuissa sekä Ateenan olympialaisissa 2004 hän karsiutui välierissä.
Al-Somaily voitti 400 metrin aitajuoksun Aasian mestaruuden Jakartassa 2000 ja Incheonissa 2005 . Aasian kisoissa Busanissa 2002 hän voitti kultaa sekä 400 metrin aidoissa että 4 × 400 metrin viestissä . GP-finaalissa hän sijoittui Dohassa 2000 toiseksi ja Pariisissa 2002 viidenneksi.
Collège de Montréal

Collège de Montréal on Québecin provinssissa Montréalissa sijaitseva high school, jossa opetusta annetaan luokille 7-11. Société de Saint-Sulpice perusti koulun 1. kesäkuuta 1767 roomalaiskatolisen kirkon seminaarikouluksi nimellä "Petit Séminaire de Montréal". Vuosina 1773–1803 koulu tunnettiin nimellä "Collège Saint-Raphaël".
1800-luvun puolivälissä muutamat koulun entisistä oppilaista toimivat aktivisteina first nations- ja métis-kansojen oikeuksia puolustavissa kahakoissa. Kuuluisimpina olivat mohawk-päällikkö Joseph Onasakenrat ja métis-johtaja Louis Riel.
Koulu oli ensimmäinen high school Montréalissa ja on edelleen tunnustettu yhdeksi parhaimmista provinssissa. Se on eritoten tunnettu "accelerated immersion" ohjelmastaan, jossa englanninkielisistä kouluista tulleet ranskankielen perusteet osaavat oppilaat saatetaan kahdessa vuodessa samalle tasolle kuin ranskankielisistä (Frankofone) kouluista tulleet oppilaat. Alun perin koulu oli ainoastaan poikakoulu, mutta vuodesta 1995 lähtien koulu on ollut avoinna molemmille sukupuolille.
Vuonna 2008 Le Journal de Montréal sanomalehden tietojen mukaan koulun johtohenkilökunta ja johtaja Jacques Giguère on tehnyt suuren joukon koulutoimeen liittymättömiä hankintoja ja kuluja. Giguère osti koulun varoilla kalliita huonekaluja, vuokrasi luksushotellihuoneen joulujuhlan pitopaikaksi ja palkkasi itselleen yksityisen kunto-ohjaajan. Opettajien liitto ja henkilökunnan liitto ovat vaatineet hänen erottamistaan.
Fernando Vega

Fernando Vega Torres (s. 3. heinäkuuta 1984 Arahal, Sevilla) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan pääsarjassa pelaavaa Real Betisiä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Vega aloitti uransa Sevillasta ja on seuran kasvatteja. Hän pelasi yhteensä 69 ottelua Sevilla Atléticossa. Kauden 2005–2006 Vega pelasi Segunda Divisiónissa Lorca Deportivan joukkueessa.
Heinäkuussa 2006 Vega siirtyi Sevillan kaupungin toiseen joukkueeseen Real Betisiin ilmaisella siirrolla. Hän nousi nopeasti omalla pelipaikallaan joukkueen avauskokoonpanoon.
Madeiranhippiäinen

Madeiranhippiäinen ("Regulus madeirensis") on pienikokoinen Madeiran endeemisiin lintulajeihin kuuluva varpuslintu. Aiemmin sen ja tulipäähippiäisen katsottiin olevan samaa lajia. Oman lajistatuksen madeiranhippiäinen sai vuonna 2003.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan madeiranhippiäinen on noin 8–8,5 cm pitkä. Madeiranhippiäinen muistuttaa muuten väritykseltään muita hippiäisiä, mutta sen erottaa mustasta ja ylempää valkeasta silmäkulmajuovasta. Myös päälaen juova on hyvä tuntomerkki. Naaraalla juovan väri on keltainen ja koirailla oranssi. Erona tulipäähippiäiseen on, että nokka on pidempi, silmäkulmanjuova on lyhempi ja siipikuviot ovat mustemmat.
Elinympäristö.
Lajia tavataan koko Madeiran saarella. Se elää saaren alkuperäisissä laakeripuusekametsissä yleensä 600–1 550 metrin korkeudessa. Madeiranhippiäinen ei sopeudu viljeltyihin eukalyptusmetsiin, ja vaikka lajia ei luokitellakaan uhanalaiseksi, alkuperäisten metsien muuttaminen viljelymetsiksi on sille uhka.
Ravinto ja lisääntyminen.
Madeiranhippiäinen käyttää ravintonaan hyönteisiä ja hämähäkkejä, joita se etsii lehdiltä ja oksilta. Pyöreänmallisen pesänsä laji rakentaa pensaaseen hämähäkinseitistä, sammalesta ja pienistä oksista. Naaras munii 5–7 munaa, yleensä 6.
François Victor Masséna

François Victor Masséna (2. huhtikuuta 1799 Antibes-16. huhtikuuta 1863) oli ranskalainen lintutieteilijä.
Massénan isä oli Napoleonin sotapäällikkö André Masséna. François Masséna keräsi laajan lintukokoelman, joka käsitti noin 12 500 näytettä. Vuonna 1846 hän myi kokoelman tohtori T.B. Wilsonille, joka lahjoitti sen Philadelphian luonnontieteiden akatemialle (Philadelphia Academy of Natural Sciences).
Vuonna 1823 Masséna avioitui kenraali Jean Francois Joseph DeBellen tyttären Annan kanssa ja heille syntyi neljä lasta.
Masséna kuvaili ja nimesi muutamia uusia papukaijalajeja yhdessä veljenpoikansa Charles de Souancén kanssa, muun muassa siniposkiaratin ("Pyrrhura molinae").
Helmut Sick

Heinrich Maximilian Friedrich Helmut Sick (10. tammikuuta 1910 Leipzig – 5. maaliskuuta 1991 Rio de Janeiro) oli saksalais-brasilialainen lintutieteilijä.
Sick opiskeli ornitologiaa Berliinissä Erwin Stresemannin johdolla vuodesta 1936 alkaen. Hänen väitöskirjansa ("Studie zur funktionalen Morphologie über die Feinstruktur von Federn" 1937) käsitteli höyhenen rakennetta. Sick sai assistentin paikan Berliinin eläintieteellisen museon lintutieteen osastolla, mutta pian hänet määrättiin Brasiliaan suuntautuneelle tutkimusretkelle vuonna 1939. Brasilian liityttyä toiseen maailmansotaan Saksan rinnalla vuonna 1942 Sick pidätettiin ja hän vietti vankilassa kolme vuotta, vapautuen 1945. Häi jäi kuitenkin asumaan Brasiliaan ja sai maan kansalaisuuden 1952. Hän liittyi American Ornithologists' Unionin (AOU) jäseneksi 1947 ja hänet valittiin seuran kunniajäseneksi 1983.
Sick oli Fundaçao Brasil Centralin (FBC) toimihenkilö 1946–1959. Vuonna 1960 Sick siirtyi Museu Nacional de
Historia Naturalin leipiin Rion Quinta da Boa Vistaan. Hän toimi museon lintuosaston johtajana jäädessään eläkkeelle 1981.
Sick teki useita tutkimusmatkoja keskiseen Brasiliaan ja julkaisi yli 200 tieteellistä artikkelia sekä kirjoitti useita kirjoja. Hän nimesi ja kuvaili muutamia uusia lintulajeja, kuten brasiliantapakulon ("Scytalopus novacapitalis"), kultakruunutanssijan ("Lepidothrix vilasboasi"), isosukastapakulon ("Merulaxis stresemanni") ja brasilianvirtaorneeron ("Cinclodes pabsti").
The Boatlift

The Boatlift on rap-artisti Pitbullin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 27. marraskuuta 2007.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 50.
Esihistoriallinen puisto

Esihistoriallinen puisto ("Prehistoric park") on kuusiosainen dokumenttia jäljittelevä televisiosarja vuodelta 2006. Se kertoo seikkailija Nigel Marvenista, joka kerää aikaportin kautta matkustamalla esihistoriallisia sukupuuttoon kuolleita eläinlajeja, kuten dinosauruksia ja mammutteja, nykymaailmassa sijaitsevan ”Esihistorialliseen puistoon”.
El Mariel

El Mariel on rap-artisti Pitbullin toinen studioalbumi vuodelta 2006. Albumi sijoittui Billboard 200 -listalle sijalle 17, ja sitä myytiin 48 000 kappaletta.
Rap-artisti Cuban Link läimäytti Pitbullia kuultuan levystä, koska nimi tulee Marielin pakolaislautasta jonka mukana tuli noin 125 000 kuubalaista Amerikkaan. Pitbull itse syntyi Miamissa ja Cuban Link puolestaan tuli Marielin pakolaislautalla Amerikkaan. (Cuban Linkin haastattelu tapahtuneesta.)
Caltanissettan maakunta

Caltanissettan maakunta (, ) on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Sisilian saaren eteläosassa rajoittuen lännessä Agrigenton maakuntaan, luoteessa Palermon metropolikaupunkiin, pohjoisessa Ennan maakuntaan, koillisessa Catanian metropolikaupunkiin ja idässä Ragusan maakuntaan sekä etelässä Välimereen.
Caltanissettan maakunnan pinta-ala on 2 138 km² ja asukasluku runsaat 270 000. Maakunta muodostuu 22 kunnasta, pääkaupunki on Caltanissetta. Resuttanon kunta on Palermon maakunnan enklaavi.
Maakunnan suurimmat kaupungit ovat (31.12.2015):
Rick Strassman

Dr. Rick Strassman (s. 1952 Los Angeles, Kalifornia ) on lääketieteen lisensiaatti, joka on erikoistunut psykiatriaan kliinisessä farmakologiassa.
Kliininen tutkimus.
Strassmanin tutkimukset ovat tähdänneet selvittämään dimetyylitryptamiinin (DMT), voimakkaan enteogeenin ja psykedeelin, vaikutuksia ihmiseen. Hän on ehdottanut että DMT:tä syntyisi aivoissa käpyrauhasessa. DMT:tä esiintyy lukuisissa kasveissa ja myös ihmisruumiissa. Sen kemiallinen rakenne on samankaltainen serotoniinin ja melatoniinin kanssa. Strassmanin viisivuotisen tutkimusprojektin aikana DMT:tä annettiin yhteensä noin 400 annosta 60 vapaaehtoiselle koehenkilölle. Koehenkilöistä yli puolet raportoivat samankaltaisia kokemuksia. Näille kokemuksille oli yleistä itsestään muuntuvien geometristen kuvioiden näkeminen ja erittäin vaikuttavat kohtaamiset planeettamme ulkopuolisten olentojen kanssa ja niiden kanssa vuorovaikuttaminen. Tutkimus toteutettiin University of New Mexico's School of Medicine -yliopistossa Albuquerquessa, Meksikossa, jossa Strassman toimi psykiatrian professorina. Strassman on esittänyt, että ihmisen lähestyessä kuolemaa käpyrauhanen vapauttaa DMT:tä ja saa aikaan niin kutsutun kuolemanrajakokemuksen. Tutkimusprojektista on syntynyt kirja ja elokuva "DMT: The Spirit Molecule".
Kimonkylä

Kimonkylä () on kylä Lapinjärven kunnan koillisosassa. Alkujaan Kimonkylän nimi on ollut vain "Böle", mutta nimeen lisättiin Kimo-liite, joka viittaa ensimmäisiin asukkaisiin, jotka saapuivat Iitin Haapakimolasta. Kimonkylä rajoittuu etelässä Pukaron kylään, idässä Elimäkeen, pohjoisessa Iittiin ja lännessä Orimattilan Artjärveen. Alkujaan asutus oli keskittynyt Taasianjoen rannalle. Kimonkylässä asui vuoden 2006 lopussa 161 asukasta.
Kimonkylässä toimii nuorisoseura "Valonsäde", jonka virallinen perustamispäivä on 6. tammikuuta 1902. Kimonkylässä toimii kirkonkellomuseo. 
Kimonkylän 1852 perustettu Kimonkylän vapaapalokunta päätti toimintansa sopimuspalokuntana Itä-Uudenmaan pelastuslaitoksella 2013. Tuhannen litran sammutusauto myytiin yksityiselle, mutta se on edelleen vapaapalokunnan tallissa, ja sillä osallistutaan näytöksiin, mm. Avoimet Kylät -tapahtumassa.
Toinen maailmansota.
Talvisodan viimeisten Viipurinlahden taistelujen aikana 11. maaliskuuta 1940 Lahtea kohti oli lentämässä neuvostoliittolainen DB-3A (DB-3 2M-86)-pommituslentokonemuodostelma, mikä oli lähtenyt lentoon Kuusikun lentokentältä Raplan läheltä Virosta. Kone kuului 7. kaukolentopommitusrykmenttiin, joka oli siirretty Voronežista 26. helmikuuta 1940 Viroon. 
Luutnantti Olli Puhakka ja talvisodan ainoa italialainen kaatunut vapaaehtoinen ylikersantti Diego Manzocchi olivat torjuntalennolla Fiat G. 50-hävittäjälentokoneilla. Pari saavutti neuvostoliittolaisen pommituskoneet Iitin Sääksjärvellä. Luutnantti Puhakka ampui lentokoneen kapteenin, luutnantti Grigori Konstantinovitš Bulavan ohjaaman DB-3-kaukopommituslentokoneen lentomuodostelmasta alas. Bulavan lisäksi kuolivat myös kaikki muut: yliluutnantti Haltzibetšir Dzamurzovitš Britajev, alikersantti Abram Markovitš Korsunski ja alikersantti Vladimir Platonovitš Žigir. DB-3 putosi Kimonkylään pirstaleiksi. Ennen DB-3:n putoamista sen oikea siipi oli irronnut rungostaan.
Italialainen ja Suomen ilmavoimien ylikersantti Diego Manzocchi sai osuman keuhkoihinsa, mutta yritti pelastaa koneen laskeutumalla Iitin Ikolanjärvelle, jota nykyisin kutsutaan hehtaaria vähäisemmän pinta-alansa vuoksi Ikolanlammeksi, missä kone meni penkkaan laskutelineet alas laskettuina ja pyörähti ympäri. Ohjaamosta tuli Manzocchin päähän lunta ja jäätä ja hän kuoli päähänsä saamiin vammoihin laskutelinelaskuyrityksellä. Mahalaskulla, joka olisi vaurioittanut hävittäjää enemmän, hän olisi voinut pelastua. Kone, jonka tunnusmerkki oli Suomen ilmavoimissa FA-22, saatiin korjattua ja palautettua jatkosotaa varten Lentolaivue 26:een 19.4.1941.
Pihkovan piiri

Pihkovan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen luoteisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 3 573 neliökilometriä ja asukkaita on 34 323 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Pihkovan kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Pihkovan piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa:
Lisäksi piiriin kuuluu yksi suoraan piirihallinnon alainen alue – Zalitan saaret (ven. Залитские острова).
Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä rehun, vihannesten, perunan ja pellavan viljelyyn. Teollisuus tuottaa mm. rakennustarvikkeita, koneita ja laitteita sekä sahatavaraa.
Ingermaninkylä

Ingermaninkylä () on kylä Lapinjärven kunnassa Lapinjärven länsipuolella. Kylä rajoittuu luoteessa Porlammiin, lounaassa Rutumiin ja nykyisen Loviisan kaupungin entiseen Liljendalin kuntaan, idässä Kirkonkylään ja Vasarankylään ja kaakossa Pekinkylään. Ingermaninkylän entinen nimi on Lapinjärvenkylä (). Myöhempi nimitys Ingermaninkylä juontunee Oluf Ingermarssonista, joka kävi kiistaa kalavesistä kappelin kanssa vuonna 1414. Vuoden 2006 lopussa Ingermaninkylässä oli 206 asukasta.
Yhteydet ja palveluita.
Ingermaninkylässä on Teboil-liikenneasema lounasravintolalla, Siviilipalveluskeskuksen käyttämä koulutuskeskus entisellä Sjökullan kartanolla sekä Lapinjärven motelli valtatie 6:n länsipuolella. Yhdystie 1751:n, Porlammintien-Myrskyläntien varrella, millä myös koulutuskeskus on, on muoviputkitehdas ja Nesteen liikenneasema, raskaan liikenteen tankkauspaikka. Alue on Lapinjärven rannalla Lapinjärven kuntaa, mikä on alavaa ja tasaista. Pientalotontteja myydään kunnan asukasluvun vahvistamiseksi Lapinjärven etelärannalta, Ingermaninkylän pohjoisosasta. 
Tietoliikenteeseen liittyvät matkapuhelintukiasemat ovat etäällä korkealla paikalla Lapinjärveä. Ingermaninkylässä on yksi OH-luettelossa oleva amatööriradioasema.
Heikinkylä

Heikinkylä () on kylä Lapinjärven kunnassa. Kylä rajoittuu etelässä Lapinkylään, lännessä Pekinkylään, pohjoisessa sekä Kirkonkylään että Lindkoskeen ja idässä Ruotsinpyhtääseen. Heikinkylän nimi juontuu keskiajalla yleiseen Henrik-nimeen. Heikinkylän asukasluku vuoden 2006 lopussa oli 257.
Kylässä tunnetun perimätiedon mukaan kylän alueelle ensimmäisenä asettui 1700 luvulla, Hindrik - ja hänen mukaansa koko kylä nimetty olisi. Hindriksby sai sittemmin nykyisen muotonsa "Hindersby" josta sen suomenkielinen nimi on käännetty Heikinkyläksi.
Robert Montgomery (näyttelijä)

Robert Montgomery (21. toukokuuta 1904 Beacon, New York – 27. syyskuuta 1981 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Elämäkerta.
Robert Montgomery syntyi nimellä Henry Montgomery Jr. New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Hän aloitti uransa teatterinäyttelijänä New Yorkissa. Siellä hän tapasi George Cukorin, joka tarjosi töitä Hollywoodissa. Ensiesiintymisensä elokuvissa Montgomery teki vuonna 1929.
Montgomery oli tuottoisa näyttelijä 1930-luvulla, mutta toisen maailmansodan alkaminen katkaisi hänen uransa. Hän toimi toisessa maailmansodassa laivastossa. Montgomery toimi näyttelemisen lisäksi elokuvaohjaajanakin ohjaten muun muassa elokuvat "Nainen järvessä" (Lady in the Lake, 1947), "Vaarallisilla poluilla" (Ride the Pink Horse, 1947), "Puuttuva todistaja" (Your Witness, 1950) ja "Ratkaisun hetket" (The Gallant Hours, 1960), jonka hän myös tuotti.
Vuonna 1935 Montgomerystä tuli Screen Actors Guildin presidentti ja hänet valittiin uudestaan virkaan vuonna 1946. Hän oli ehdolla parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista "Night Must Fall" (1937) ja "Henki etsii asuntoa" (Here Comes Mr. Jordan, 1941). Montgomery juonsi Oscar-gaalan vuonna 1948. Vuosina 1950–1957 hän juonsi suosittua televisio-ohjelmaa "Robert Montgomery Presents", jonka jaksoja hän myös tuotti. Vuonna 1955 Montgomery sai Tony-palkinnon ohjauksestaan näytelmään "The Desperate Hours". Hän on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta.
Montgomery kuoli syöpään 77-vuotiaana. Hän oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa ja hänellä oli ensimmäisestä avioliitosta kaksi lasta: näyttelijä Elizabeth Montgomery (1933–1995) ja Robert Montgomery, Jr. (1936–2000).
Sabotaasi (yhtye)

Sabotaasi oli vuodesta 1986 saman vuosikymmenen loppupuolelle asti toiminut lapualainen hardcore punk -yhtye. Yhtye julkaisi kaikkiaan kolme seitsemäntuumaista EP:tä ja sen kaksi kappaleista oli mukana SHJ Recordsin punkkokoelmalla "Dokumentti todellisuudesta". 
Kokoonpano.
Kulissit-singlellä:
Yhtyeen jäsenistä Peku (Petteri) ja Timo olivat Sabotaasin jälkeen mukana Juggling Jugularsissa.
Ontrei Vanninen

Ontrei Vanninen (myös Ontrei Borissa, 1807–1891) Sortavalan Rautalahdesta oli karjalainen runonlaulaja. Vanninen esiintyi muiden aikansa runonlaulajien tapaan usein Sortavalan Laulujuhlilla. 
Ontrei Vanninen oli yksi viimeisistä runonlaulajista kotiseudullaan Laatokan Karjalassa. Hän oli tietäjä Boris Vannisen poika. Boris Vanninen (myös Boris Borissa, 1761-1830) oli Laatokalla sijaitsevassa Tulolan saaressa syntynyt tietäjä, joka oli ollut "Tuli-Lapissa" noitaopissa.
O. A. Forsström kertoo kirjassaan "Kuwia Raja-Karjalasta" vuonna 1894:
Saigon (yhtye)

Saigon oli syksystä 1980 vuosikymmenen puoliväliin toiminut haminalainen uuden aallon rockyhtye. Osa yhtyeen jäsenistä oli mukana Zoint-yhtyeessä, jolta ilmestyi vuonna 1979 single "Rakkauden soturi". Ensimmäinen Saigon-single "Tää on sulle isä" ilmestyi syksyllä 1980 ja debyyttialbumi "Saigon" heinäkuussa 1981. Yhtyeen toisella ja viimeiseksi jääneellä vuonna 1984 ilmestyneellä albumilla "Juoksen pois" vierailivat muun muassa Sonja Lumme, Pave Maijanen ja Pepe Willberg.
49ers

49ers oli italialainen elektronista musiikkia esittävä yhtye, joka toimi vuosina 1988–1998. Yhtyeen nimi tulee sanfranciscolaisesta amerikkalaisen jalkapallon joukkueesta San Francisco 49ersista.
Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ""Touch Me", "Keep Your Love" ja "I Need U"".
Pljussan piiri

Pljussan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen pohjoisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 2 577 neliökilometriä ja asukkaita oli 9 187 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Pljussan (ven. Плюсса, 3 450 as.) kaupunkimainen taajama. Lisäksi siihen kuuluu Zapljusjen (ven. Заплюсье, 1 096 as.) taajama ja 3 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen rautatie sekä Pietarin ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie. Seudulla saa alkunsa Pljussajoki.
Talous perustuu metsäteollisuuteen sekä maidon ja perunan tuotantoon erikoistuneeseen maatalouteen.
Outovan piiri

Outovan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen pohjoisosassa Peipsijärven rannalla sijaitsevan piirin pinta-ala on 3 392 neliökilometriä ja asukkaita oli 12 792 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1924 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Outovan kaupunki (4 379 as., koko kaupunkikunta 6 263 as.). Lisäksi siihen kuuluu 8 maalaiskuntaa:
Outovassa on Hatsina–Iivananlinna-radalta Veimarin asemalla haarautuvan sivuradan pääteasema. Kaupungin kautta kulkee Pihkovan ja Slantsyn välinen maantie.
Piirissä on elintarvike- ja puunjalostusteollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä perunan viljelyyn.
Kenneth Westerback

Kenneth Westerback on entinen suomalainen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hän edusti pelaajaurallaan Vaasan Sportia. Westerback on toiminut Sportin edustusjoukkueen päävalmentajana vuosina 2002–2003 ja 2010. Hän on toiminut valmentajaurallaan myös muun muassa Sportin edustusjoukkueen apuvalmentajana, seuran A-junioreiden päävalmentajana sekä seuran junioreiden valmennuspäällikkönä. 
Tilastot.
Porhovin piiri

Porhovin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen itäosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 3 190 neliökilometriä ja asukkaita on 21 568 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Porhovin kaupunki (10 608 as.).
Piirin kautta kulkee Bologojen ja Pihkovan välinen rautatie.
Tärkeimmät elinkeinot ovat maatalous ja elintarviketeollisuus.
Fuller’s

Fuller's (Fuller, Smith and Turner plc) () on englantilainen vuonna 1845 Chiswickissä Länsi-Lontoossa perustettu panimoyritys. Fuller'sin pullotettuja oluita myydään laajalti maailmalla. 
Fuller's laajensi markkinaosuuttaan huomattavasti vuonna 2005 ostamalla ja lopettamalla Hampshiren Hordeanissa sijainneen Galesin panimoyrityksen 91,8 miljoonan punnan kaupalla. Kaupan jälkeen Fuller'silla on yli 360 pubia.
Emil Öist

Emil Arvid Öist () oli suomalainen jääkärivääpeli ja suojeluskuntaupseeri. 
Perhetausta.
Hänen vanhempansa olivat puuseppä Johan Öist ja Sofia Maria Rönnholm. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Tyra Alice Påttin kanssa.
Opinnot.
Öist kävi kansakoulun ja Vaasan kauppakoulua vuosina 1915–1916. 
Jääkärikausi.
Öist työskenteli liikeapulaisena Vaasassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 27. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Aa-joelta hänet lähetettiin Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan 2. elokuuta 1917. Takaisin pataljoonan täydennysjoukkoon hän palasi helmikuussa 1918 juuri ennen pataljoonan kotiuttamista.
Suomen sisällissota.
Öist saapui takaisin Suomeen 24. maaliskuuta 1918 höyrylaiva S/S Arcturuksen toisella matkalla Vaasaan. Perille päästyään hänet ylennettiin jefreitteriksi ja komennettiin joukkueenjohtajaksi 5. Jääkärirykmentin 14. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, missä joukossa hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Öist siirrettiin sisällissodan jälkeen 5. syyskuuta 1918 alkaen Itämeren jalkaväkirykmentti 1:een, jonka tunnettiin myöhemmin nimellä Porin rykmentti. Hän toimi rykmentissä vääpelinä 2. konekiväärikomppaniassa. myöhemmin hänet siirrettiin Turun kaupungin komendanttivirastoon ja oli 15. tammikuuta - 30. kesäkuuta 1919 välisen ajan kouluttajana Vaasan suojeluskunnassa. Armeijasta hän erosi sotapalveluksesta 1. lokakuuta 1920 ja sai sen jälkeen töitä prokuristina ja osastopäällikkönä C. J. Hartmanin liikkeestä Vaasasta. Siviilitöidensä ohella hän toimi myös Suojeluskuntajärjestössä vuosina 1920–1924 ollen päällikkönä Vaasan suojeluskunnan 3. komppaniassa ja myöhemmin Vaasan suojeluskuntapiirin IV alueella. 
Talvi- ja jatkosota.
Öist osallistui talvisotaan Vaasan suojeluskuntapiirin II alueen päällikkönä ja jatkosodan puhjettua hän sai johdettavakseen Vaasan suojeluskuntapiiri. Sotien jälkeen hän palasi C. J. Hartmanin palvelukseen.
Luottamustoimet.
Öist toimi Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1931, 1933–1935 ja istui myöhemmin Vaasan kaupunginvaltuustossa Svenska Finlands Folktingin jäsenenä. - Hänet haudattiin Vaasaan.
Pustoškan piiri

Pustoškan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen lounaisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 1 870 neliökilometriä ja asukkaita on 9 379 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Pustoškan kaupunki (4 619 as., kaupunkikunta yhteensä 7 274 as.). Piiriin kuuluu lisäksi viisi maalaiskuntaa.
Piirin alueella risteävät Moskovasta Latvian rajalle johtava M9-valtatie sekä Pietarin ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie. Sen kautta kulkee myös Moskovan ja Riian välinen rautatie.
Tärkeimmät elinkeinot ovat metsä- ja elintarviketeollisuus sekä maatalous.
Puškinskije Goryn piiri

Puškinskije Goryn piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen keskiosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 1 059 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä asui 9 379 henkeä.
Vuonna 1935 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Puškinskije Goryn kaupunkimainen taajama (ven. Пушкинские Горы, 5 222 as.). Lisäksi siihen kuuluu 3 maalaiskuntaa:
Piirin länsiosan kautta kulkee Pietarin ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie. Lännestä itään piirikeskuksen kautta kulkee Pihkovan ja Velikije Lukin välinen maantie.
Tärkeimmät elinkeinot ovat maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut maantalous, elintarviketeollisuus ja matkailu. Alueella on runoilija Aleksandr Puškinille omistettu Mihailovskojen museoalue, jossa käy vuosittain yli 300 000 matkailijaa.