tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pueblan kansainvälinen lentoasema Hermanos Serdán

Pueblan kansainvälinen lentoasema Hermanos Serdán (, IATA: PBC, ICAO: MMPB) on lentoasema, joka sijaitsee 23 kilometriä Pueblan kaupungin keskustasta luoteeseen lähellä Huejotzingon kylää Meksikossa.
OEA:n ("Operadora Estatal de Aeropuertos") mukaan vuonna 2007 Pueblan lentoterminaalia käytti 445 800 matkustajaa ja seuraavana vuonna 551 000 matkustajaa, mikä tarkoittaa 23 %:n lisäystä vuodessa.
Raakel

Raakel () on Raamatun Vanhan testamentin henkilö. Hän oli Laabanin tytär ja Jaakobin toinen puoliso sekä Joosefin ja Benjaminin äiti.
Raamatun mukaan Jaakob rakastui enonsa Laabanin nuorempaan tyttäreen, serkkuunsa Raakeliin ja lupasi palvella Laabania seitsemän vuotta saadakseen Raakelin vaimokseen. Seitsemän vuoden kuluttua Laaban antoi Jaakobille kuitenkin vanhemman tyttärensä Lean. Hääviikon kuluttua Laaban antoi myös Raakelin Jaakobille vaimoksi sillä ehdolla, että Jaakob palvelee enoaan vielä toiset seitsemän vuotta.
Raakel synnytti Jaakobin 12 pojasta kaksi nuorinta, Joosefin ja Benjaminin, jonka synnyttäessään hän kuoli. Raakelin hauta sijaitsee lähellä Beetlehemiä ja on nykyään turistikohteena.
Sukupuu.
Raakelin sukupuu Raamatun mukaan:
Neitsythuorakirkko

Neitsythuorakirkko oli Helsingin kaupungin taidemuseon hoitamasta Kluuvin galleriasta Helsingissä Ulla Karttusen yksityisnäyttelystä takavarikoitu taideteos.
Poliisi takavarikoi Karttusen installaation "Neitsythuorakirkko" sekä siihen kuulunutta kuvamateriaalia toisintaneen "Boudoir News" -esitteen Kluuvin galleriasta helmikuussa 2008. Installaatio oli osa "Ekstataattisia naisia – Kirkon ja pornon pyhät neitsyet" -näyttelyä. 
Installaatioon sisältyneen internetistä kerätyn kuvamateriaalin perusteella Karttunen asetettiin syytteeseen lapsipornon hallussapidosta ja levittämisestä. Syyte käsiteltiin Helsingin käräjäoikeudessa toukokuussa 2008. Käräjäoikeus totesi Karttusen syylliseksi kumpaankin rikokseen, mutta hänet jätettiin tuomitsematta rangaistukseen teon eettisen tarkoituksen vuoksi. Käräjäoikeus tuomitsi valtiolle menetetyiksi 199 kuvatulostetta ja 12 näyttelyesitettä. 
Hovioikeus pysytti päätöksen maaliskuussa 2009. Karttunen ei saanut valituslupaa korkeimpaan oikeuteen.
Pesäpallon SM-sarja 1950

Pesäpallon SM-sarja 1950 oli SM-sarjan 27. loppuun saatettu kausi. Mestaruuskamppailu oli Lahden ja Haminan välistä vääntöä. Lahti uusi mestaruutensa vasta uusintaottelun jälkeen.
Mestaruussarja.
Sarjataulukko.
Myllykoski, Puna-Mustat ja Toijala putosivat.
Tasapisteissä järjestyksen sarjassa määrää juoksusuhde. Yleisökeskiarvot laskettu pöytäkirjoista tai otteluselostuksista, muutaman ottelun tiedot puuttuvat.
Uusinta mestaruudesta.
8.10. Hesperia
Mestarijoukkue: Vilho Kokkonen (lukkari), Pertti Jantunen (sieppari), Leo Hannula (1-vahti), Juha Broman (2-vahti), Antti Elomaa (polttaja), Eero Nurminen (3-vahti), Pertti Ahonen (2-vara), Jarmo Suokas (3-vara), Taisto Lehto (koppari), Erkki Alhava (2-vara).
Lyöjätilasto.
Kunnarista 2 pistettä.
Naisten SM.
PPL:n mestaruus
Semifinaali 1 - Jyväskylä
Semifinaali 2 - Pori
Loppuottelu
Naisten Suomen mestaruus ratkaistiin lopullisesti liittojen välisessä (PPL-TUL) finaalissa:
Pallo-Toverit: Anja Riski,
Elina Kuittinen,
Ilmi Ahola,
Kyllikki Virtanen,
Leila Liusvaara,
Maija Hellman,
Maija Murto,
Pirkko Mikkonen,
Seija Knuutila,
Sinikka Mertiö,
Sylvi Latvanen,
Urpu Kosonen.
Duck Laken taistelu

Duck Laken taistelu oli 26. maaliskuuta 1885 käyty taistelu Saskatchewanin provinssissa, Kanadassa. Taistelu oli ensimmäinen sarjassa taisteluita Kanadan viranomaisten ja paikallisten intiaanien välillä. Saskatchewanin kapinan katsotaan saaneen alkunsa Duck Laken taistelusta.
Joukkojen ensimmäinen kohtaaminen.
25. maaliskuuta joukko métis- ja First Nations -taistelijoita Louis Rielin ja Gabriel Dumontin johdolla valtasivat Hillyard Mitchellin omistaman kauppa-aseman lähellä Duck Lakea. Kanadan ratsupoliisin ylipäällikkö Leif Crozier sai tiedon mahdollisesta valtauksesta ja lähetti pienen yksikön hankkimaan tarvikkeita ennen mahdollista valtausta. Saavuttuaan kauppa-asemalle he havaitsivat tulleensa myöhässä ja perääntyivät takaisin Fort Carltonin linnoitukseen vihollisen suuren ylivoiman vuoksi. Crozier varusti suuremman joukon alueen poliiseista ja sotilaista, ja heillä oli mukanaan myös 7 paunan kaliiperinen kanuuna. Métisit tiesivät sotilaiden tulosta, ja Dumont määräsi joukot järjestettäväksi noin 3,5 kilometrin päähän kauppa-asemasta.
Taistelu.
Joukot kohtasivat seuraavana päivänä. Osapuolet kiistelivät jonkin aikaa. Duck Laken taistelu alkoi lopulta ammuskelusta, mutta nykyään ei ole tiedossa, kumpi osapuoli aloitti ammuskelun. Kanadan joukot joutuivat pian alakynteen ja hajaantuivat metsään. Dumont haavoittui taistelussa ja hän luovutti komennon veljelleen Édouardille. Métisit ryhtyivät jahtaamaan pakenevia hallituksen joukkoja, mutta Riel kutsui heidät takaisin ja totesi riittävästi verta vuodatetun, mikä todennäköisesti esti taistelun muuttumisen verilöylyksi. Ratsupoliisin joukot pakenivat takaisin Fort Carltonin linnoitukseen, jonka he tosin hylkäsivät pari päivää myöhemmin ja peräytyivät lopulta Prince Albertin kaupunkiin, jossa he pysyivät Saskatchewanin kapinan loppuun saakka.
Karmah

Karmah on italialainen pop/hiphop-yhtye. Karmahiin kuuluvat laulaja Elisa Bava, räppäri July B. (Juliano Bozzano) ja tuottaja Gabry Ponte. Vuonna 2005 bändi menestyi muutamissa Euroopan maissa coverilla The SOS Bandin laulusta "Just Be Good To Me", joka sijoittui Puolan Top 50-listalla ykköseksi. 
Heinäkuussa 2006 bändi julkaisi kappaleen "Tom's Diner", joka on Suzanne Vegan hitti. Karmah julkaisi samana vuonna myös debyyttialbuminsa "Be Good To Me".
Manuel Fettner

Manuel Fettner (s. 17. kesäkuuta 1985 Wien) on itävaltalainen mäkihyppääjä, olympiamitalisti sekä joukkuemäen maailmanmestari. 
Arvokilpailut.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Fettner sijoittui suurmäessä 15:nneksi. Joukkuemäessä hän kuului Itävallan joukkueeseen, joka voitti kultamitalin 14,1 pisteen erolla Saksaan. Hän pysyi pystyssä toisen kierroksen hyppynsä, vaikka hänen toinen suksensa irtosi jalasta alastulon jälkeen. Kulmin lentomäen MM-kilpailuissa 2016 hän oli mukana Itävallan pronssijoukkueessa. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui normaalimäessä 12:nneksi ja oli mukana voittamassa Itävallalle joukkuemäen pronssia. Pekingin olympialaisissa 2022 Fettner saavutti joukkuemäessä kultaa, normaalimäessä hopeaa ja oli suurmäessä seitsemäs. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui suurmäessä 20:nneksi. Kulmin lentomäen MM-kilpailuissa 2024 hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa.
Juniorivuosinaan Fettner on voittanut nuorten MM-kilpailuissa yhden joukkuekullan sekä yhden henkilökohtaisen ja kaksi joukkuehopeaa.
Maailmancup.
Mäkihypyn maailmancupissa Fettner kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2001 Innsbruckissa. Parhaimmillaan hän on ollut toinen Engelbergissä 2022 sekä lisäksi kolmas Oberstdorfissa 2010, Kuusamossa 2016, Willingenissä 2017 ja Lillehammerissa 2023. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes kausilla 2016–2017 ja 2022–2023. Hän sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon 2010–2011 kokonaiskilpailussa neljänneksi ja 2016–2017 viidenneksi.
Aiheesta muualla.
Manuel Fettnerin kotisivut
Taku Takeuchi

Taku Takeuchi (jap. 竹内 択 s. 20. toukokuuta 1987) on japanilainen mäkihyppääjä ja maailmanmestari. Uransa alussa hän edusti Puijon Hiihtoseuraa. Hän puhuu myös jonkin verran suomea.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Takeuchi oli mukana viidenneksi sijoittuneessa Japanin mäkijoukkueessa. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän karsiutui toiselta kierrokselta. MM-kilpailuissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Oslon MM-kilpailuissa 2011 sijoittuen normaalimäessä 24:nneksi ja suurmäessä 26:nneksi. Lisäksi hän oli normaalimäen joukkuekilpailussa viides ja suurmäen joukkuekilpailussa kuudes. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui normaalimäessä seitsemänneksi. Sekajoukkuemäestä Takeuchi voitti kultaa yhdessä Japanin joukkueen kanssa. Suurmäen henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli 17:s ja joukkuekilpailussa viides. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli mukana pronssia saavuttaneessa Japanin joukkueessa. Suurmäessä hän sijoittui 13:nneksi ja normaalimäessä 24:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli normaalimäessä viides ja sekajoukkuemäessä pronssilla. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli normaalimäessä 20:s ja sekajoukkuemäessä pronssilla.
Mäkihypyn maailmancupissa Takeuchi kilpaili ensimmäisen kerran Kuusamossa 24. marraskuuta 2006, sijoittuen 23:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Sapporon kilpailuissa helmikuussa 2008 ollessaan niissä kahdeksas ja yhdeksäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Innsbruckissa tammikuussa 2012 sijoituttuaan kolmanneksi. Lisäksi hän on sijoittunut toiseksi sekä Klingenthalissa helmikuussa 2013 että Lillehammerissa joulukuussa 2013 ja kolmanneksi Lahdessa helmikuussa 2016. Maailmancupin joukkuekilpailuissa hän on ollut Japanin joukkueessa kahdeksan kertaa palkintosijoilla, joista yksi on sekajoukkuekilpailun voitto.
Oskar

Oskar on miehen etunimi, Oskari-nimen skandinaavinen vastine. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Oskar on huhtikuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa etunimenä 16 119 miehellä.
Oskarin nimipäivä on sekä suomen- että ruotsinkielisen kalenterin mukaan 1. joulukuuta. Muodossa Oskar nimi lisättiin suomenkieliseen kalenteriin vuonna 2020; jo ennestään samalla päivällä oli nimen muunnos Oskari.
Taideteollisen korkeakoulun ylioppilaat TOKYO

Aalto-yliopiston Taiteiden ja suunnittelun ylioppilaat TOKYO ry on Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun opiskelijoita ja alumneja yhdistävä rekisteröity yhdistys. Yhdistys perustettiin vuonna 2008 jatkamaan Taideteollisen korkeakoulun ylioppilaskunnan TOKYOn kulttuuria ja perinteitä, sillä ylioppilaskunnan oli lopetettava toimintansa vuonna 2010 Taideteollisen korkeakoulun, Helsingin kauppakorkeakoulun ja Teknillisen korkeakoulun yhdistyessä Aalto-yliopistoksi, jonka ylioppilaskuntana toimii Aalto-yliopiston ylioppilaskunta.
Konstantin Astrahantsev

Konstantin Astrahantsev (, s. 2. marraskuuta 1967 Glazov, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen jääkiekkoilija. Astrahantsev voitti jääkiekon maailmanmestaruuden ja valittiin Neuvostoliiton jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1993. Astrahantsev pelasi Suomessa jääkiekon mestaruussarjassa Kalpassa ja I divisioonassa Rovaniemen Kiekko-seurassa. Suomi-Sarjassa Astrahantsev on pelanut Rovaniemen Kiekon lisäksi ylitorniolaisen Et-Pon ja II-divisioonan Suomussalmen Palloseuran riveissä.
Thryothorus

Thryothorus (aiemmin suomeksi rusopeukaloiset) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Sukuun kuuluvia lajeja.
Sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 2 lajia.
Ailsa Craig

Ailsa Craig () on saari Skotlannin Firth of Clydessä. Saarella on kivilouhoksia, joista saadusta graniitista valmistetaan curlingkiviä. Nykyään asumaton saari oli 1500-luvun Skotlannin uskonpuhdistuksen aikana katolisten turvapaikka, mutta nyt se on lintujen suojelualue ja siellä elää suuret määrät suulia ja kasvava määrä lunneja.
Gunnar Castrén

Gunnar Castrén (27. joulukuuta 1878 Helsinki – 5. marraskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen professori ja kirjallisuudentutkija.
Nuoruus, toiminta ja ura.
Castrénin vanhemmat olivat sanomalehden toimittaja Robert Castrén ja Charlotta Pipping. Hän kuului isänsä puolelta vanhaan Castrénin kulttuurisukuun ja äitinsä puolelta Pippingin sukuun. Castrén valmistui ylioppilaaksi 1896 Nya svenska samskolanista erinomaisin arvosanoin. Hän opiskeli yliopistossa estetiikkaa ja kirjallisuustiedettä ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1899, maisteriksi 1900, lisensiaatiksi 1902 ja tohtoriksi 1910. Väitöskirjan aiheena oli "Frans Mikael Franzén Suomessa". Hän opiskeli kirjallisuushistoriaa myös Kööpenhaminan yliopistossa 1903 ja teki lukuisia opintomatkoja ulkomaille. Castrén oli Helsingin yliopiston kirjastossa amanuenssina 1896–1907.
1900-luvun alussa Euterpe-ryhmään kuulunut Castrén oli mukana myös aktivistien toiminnassa ja toimitti maanalaista "Fria Ord"-lehteä. Hän johti myös Suomen aktiivisen vastustuspuolueen perustamiskokousta 17. marraskuuta 1904 ja laati 1905 puolueen pyynnöstä ehdotuksen Suomen perustuslaiksi. Castrénin ehdotuksessa Suomesta olisi tullut tasavalta, jolla olisi ollut vaaleilla valittu presidentti ja yksikamarinen eduskunta. Castrén majoitti Leninin kotiinsa marraskuussa 1905.
Castrén tunnetaan etenkin Johan Ludvig Runebergin tuotannon tutkijana ja hän kirjoitti muun muassa kommentaarit Runebergin runoihin. Vuonna 1919 Castrén julkaisi laajan monografian Gustaf Philip Creutzista ja hän kirjoitti myös monografiat Juhani Ahosta 1922 ja Runar Schildtistä 1927. Vuonna 1907 ilmestyi tutkimus "Suurvalta-ajan runous" ja 1910 tutkimus "Pohjola ranskalaisessa kirjallisuudessa". Castrén laati myös uutta aikaa koskeneen osan Schiick-Warburgin Ruotsin kirjallisuuden historiasta.
Castrén oli Helsingin yliopiston estetiikan ja nykykansain kirjallisuuden dosentti 1907–1924, kotimaisen kirjallisuuden professori 1924–1938 ja ruotsalaisen kirjallisuuden professori 1938–1945. Hän oli Svenska litteratursällskapet i Finlandin puheenjohtaja 1924–1934 ja Suomen Tiedeseuran puheenjohtaja 1945–1946. Castrén oli valtion kirjallisen asiantuntijalautakunnan jäsenenä vuodesta 1918 ja Suomen ruotsalaisen kirjailijaliiton puheenjohtajana hän oli 1924–1929. Vuonna 1934 hän sai Ruotsin akatemian kuninkaallisen palkinnon. Castrén oli Euterpe-lehden toimituskunnan jäsenenä 1902–1905, Fria Ord-lehden toimituskunnan jäsenenä 1903–1904 ja Argus- ja Nya Argus-lehtien toimituskunnan jäsenenä 1908–1927.
Nikolai Borštševski

Nikolai Konstantinovitš Borštševski (, s. 12. tammikuuta 1965 Tomsk, Venäjän SNFT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Neuvostoliitossa Borštševski edusti moskovalaisseuroja Dynamo (1983–1989) ja Spartak (1989–1992), joiden riveissä hän saavutti neljä Neuvostoliiton mestaruussarjan hopeaa ja kolme pronssia. Vuonna 1992 hän kuului Albertvillen talviolympialaisissa kultaa voittaneeseen Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostamaan yhdistyneeseen joukkueeseen ja sai urheilumestarin kunniannimen.
Toronto Maple Leafs varasi Borštševskin vuonna 1992 Pohjois-Amerikan NHL-liigaan, jonne hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi. Pienestä koostaan johtuen lempinimen ”Stick” saanut Borštševski pelasi NHL:ssä Toronton lisäksi Calgary Flamesin ja Dallas Starsin joukkueissa. Huolimatta onnistuneesta NHL-debyyttikaudesta hän ei koskaan saavuttanut Pohjois-Amerikassa saman tason menestystä kuin Neuvostoliitossa johtuen loukkaantumisista ja liigan aggressiivisemmasta pelityylistä. Hän siirtyi kesken kauden saksalaiseen Kölner Haieen ja palasi vuonna 1996 Spartakiin, jossa hän lopetti uransa vuonna 1998.
Peliuransa jälkeen Borštševski on toiminut valmentajana. Korkeimmalla sarjatasolla hän on valmentanut Lokomotiv Jaroslavlia vuosina 2006–2007 ja Atlantia marraskuusta 2009 lähtien.
Einar Holmberg

Einar Anders Holmberg (7. huhtikuuta 1878 Turku – 12. joulukuuta 1959 Turku) oli suomenruotsalainen toimittaja, kirjailija, kirjastonhoitaja ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja. Hän käytti nimimerkkiä "von Klancken".
Holmbergin vanhemmat olivat merikapteeni Matthias Maurits Holmberg ja Anna Fredrika Söderholm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1903.
Holmberg toimi Ahvenanmaan kansanopiston opettajana 1903–1905 ja Porvoon ruotsalaisen kansanopiston johtajana 1905–1912. Hän oli lisäksi Porvoossa ilmestyneen Borgåbladet-lehden toimittajana 1907–1909 ja Porvoon kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1909–1911. 1910-luvulla Holmberg oli Turun kaupungin kirjastonhoitajana 1912–1918 ja Turun ruotsalaisen työväenopiston johtajana 1916–1918. Holmberg otti Turun kaupunginkirjastossa käyttöön amerikkalaistyyppisen järjestelmän johon kuuluivat avohyllyt, pidemmät aukiolojat, maksuttomat kotilainat ja oma osasto lapsille.
Tämän jälkeen Holmberg toimi Åbo Underrättelser-lehdessä toimitussihteerinä 1918–1919, päätoimittajana 1919–1933 ja ensimmäisenä toimittajana 1933–1948. 
Holmberg oli kansanedustajana 1939–1945 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli myös Porvoon ja Turun kaupunginvaltuustojen jäsenenä sekä Suomen ruotsalaisen nuorisoliiton puheenjohtajana. Holmberg kuului myös Åbo Akademin valtuuskuntaan ja hallitukseen sekä Suomen sanomalehtimiesten liiton hallitukseen.
Einar Holmberg oli naimisissa vuodesta 1902 Alfhild Matilda Nikanderin kanssa.
Anna Kaitila

Anna Augusta Helena Kaitila, o.s. Forsgren (12. heinäkuuta 1876 Korpilahti – 17. marraskuuta 1959 Orimattila ) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Henkilöhistoria.
Kaitilan vanhemmat olivat kanttori-urkuri Viktor Teodor Forsgrén ja Edla Augusta Silfvenius ja puoliso vuodesta 1902 Teuvo Kaitila. Anna Kaitila toimi kansakoulunopettajana 1895–1904 ja oli viimeksi opettajana Orimattilan Kaitalassa 1900–1904. Hän oli Orimattilan kunnanvaltuuston jäsen 1933–1957 ja toimi Helsingin Sanomien ja Etelä-Suomen Sanomien paikallisena avustajana. Hän avusti pitkään myös Nuori Suomi -albumia.
Kaitila oli Orimattilan Marttayhdistyksen puheenjohtajana yli 50 vuotta. Hän toimi aktiivisesti Kansallisessa Edistyspuolueessa ja oli muun muassa puolueen kansanedustajaehdokkaana.
Sarapeukaloinen

Sarapeukaloinen ("Cistothorus platensis") on hyvin laajalla alueella Pohjois- ja Etelä-Amerikassa tavattava peukaloisiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan sarapeukaloinen on noin 9,5–11 cm ja on pienin Pohjois-Amerikassa tavattava peukaloislaji. Lajin ulkonäkö vaihtelee suhteellisen paljon alueittain, mutta yleisväritykseltään laji on selästään ruskea. Selässä ja päässä on tummempia viiruja.Viirujen tiheys, leveys vaihtelevat huomattavasti alalajeittain. Vatsa on väritykseltään valkoinen tai okranruskea.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Sarapeukaloista tavataan hyvin laajalla alueella Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Lajin elinalue ulottuu Pohjois-Amerikassa Kanadasta Yhdysvaltojen Itärannikolle ja Meksikoon. Yhdysvalloissa laji muuttaa talveksi etelämmäksi. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Andeilla alueella, joka ulottuu Venezuelasta, Kolumbian, Ecuadorin ja Perun kautta Boliviaan. Lisäksi lajia tavataan Chilen, Argentiina ja Uruguayn alangoilta, Falklandsaarilta, osasta Brasiliaa ja Guayanasta. Sarapeukaloisen elinympäristöä ovat suoalueiden ruohikot ja kaislikot. Yleensä lajia ei kuitenkaan tavata osmankäämejä kasvavilta soilta tai alueilta, joissa on syvää seisovaa vettä. Talvisin lajia voi tavata myös hieman kuivemmilta seuduilta.
Elintavat.
Sarapeukaloiset ovat arkoja lintuja, jotka viettävät piileskelevää elämää saraikossa ja kuullaan useammin kuin nähdään. Häirittynä laji juoksee maata pitkin karkuun. Hermostuneena se keikuttaa pyrstöään ylös ja alas sekä liikuttaa siipieään hyvin nopeasti.
Yhdysvalloissa linnut saapuvat pesimäalueelleen toukokuussa ja aloittavat pesimisen kesäkuussa. Pesimäkausi kestää syyskuulle. Koiraat pesivät usein kahden tai useamman naaraan kanssa samanaikaisesti. Linnut puolustavat hyvin aggressiivisesti reviiriään ja voivat tuhota lähellä sijaitsevat muiden sarapeukaloisten ja myös muiden lintulajien pesät. Lajilla on pesimäkauden aikana kaksi tai jopa kolme pesuetta. Naaras munii 6–7 valkoista munaa, joita vain se hautoo. Myös poikasten ruokinta hyönteisillä ja hämähäkeillä jää pääosin naaraiden vastuulle. Munien hautominen kestää noin kaksi viikkoa.
Sarapeukaloisten ravinto koostuu hyönteisistä ja hämähäkkieläimistä.
HMCS Margaree

HMCS Margaree (viirinumero H49) oli Kanadan laivaston River-luokan hävittäjä, joka oli alun perin Britannian Kuninkaallisen laivaston D-luokan hävittäjä "HMS Diana". Alus palveli toisessa maailmansodassa.
Siirto Kanadalle.
Kanadan hallitus aloitti keskustelun 25. kesäkuuta 1940 uponneen "HMCS Fraserin" korvaamisesta. "Diana" oli huollettavana telakalla Lontoossa, kun sen siirto Kanadalle vahvistettiin. Alus poistettiin Kuninkaallisen laivaston palveluksesta ja se siirrettiin 6. syyskuuta 1940 Kanadan laivastolle nimellä "HMCS Margaree".
Palvelus.
"Margaree" päätti lokakuun alussa koulutuksensa ja se lähti 17. lokakuuta Londonderrystä Pohjois-Irlannista liitettynä saattueeseen OL8. Alus oli saattueen ainoa suoja ennen sen liittymistä suurempaan saattueeseen Halifaxin matkaa varten.
Alus törmäsi 22. lokakuuta rahtialus "MV Port Fairyn" kanssa, jolloin hävittäjä upposi vieden mukanaan 142 henkeä aluksen päällikkö mukaan lukien. Rahtialus pelasti 42 henkeä.
Sheila Mello

Sheila Chesed de Almeida Mello (São Paulo, 23. heinäkuuta 1978) on brasilialainen tanssija, näyttelijä ja malli. Hän oli tunnettu sekä klassisen baletin että nykytanssin esittäjänä ennen liittymistään vuonna 1998 "É o Tchan" -ryhmään, jossa korvasi ryhmästä eronneen Carla Perezin.
Sheila Mello on esiintynyt elokuvissa "Segurança Nacional" (2007) ja "Alphaville 2007 d.C." (2007).
Who’s That Girl (elokuva)

 
Who’s That Girl on James Foleyn ohjaama yhdysvaltalainen screwballkomediaelokuva vuodelta 1987. Sen pääosissa olivat Madonna ja Griffin Dunne. Se on uusi versio Howard Hawksin klassikkokomediasta "Hätä ei lue lakia" (1938).
Soundtrack.
Elokuvan soundtrack on "Who’s That Girl".
Arvostelut.
Erkki Huhtamo kuvasi elokuvaa ensi-illan jälkeen "Filmihullussa" degeneroituneeksi toisinnoksi 1930-luvun screwball-komediasta. Hänen mielestään elokuva oli ”veltosti ”ohjattu”” ja ”kehnosti näytelty.
Tapani Maskulan arvostelu elokuva televisioesityksen yhteydessä 1992 oli myönteinen. Hän kirjoitti: ”Mitä enemmän teoksiin tulee ajallista etäisyyttä, sitä selvemmin ne paljastavat ansionsa pinnallisten muotikuohujen alta.” Hän piti sitä ”riemastuttavana” versiona "Hätä ei lue lakia" -elokuvasta. Hän valitti kuitenkin, ettei kaikkia hauskoja oivalluksia pystytä kytkemään tyydyttäväksi kokonaisuudeksi.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen teilaa elokuvan erittäin kevyeksi komedianlatuskaksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Oleydong Sithsamerchai

Oleydong Sithsamerchai (; s. 17. heinäkuuta 1985 Bangkok) on thaimaalainen korsisarjan nyrkkeilijä. Urallaan Sithsamerchai on voittanut WBC-liiton mestaruuden.
Sithsamerchai debytoi ammattikehässä vuonna 2002. Vuonna 2007 Sithsamerchai voitti WBC-liiton haastajaottelussa Omar Soton ja pääsi haastamaan mestari Eagle Den Junlaphan, jonka voitti kaikin tuomariäänin. Mestaruutta Sithsamerchai puolusti 11 kertaa onnistuneesti, kunnes hävisi vasta seitsemättä ammattinyrkkeilyotteluaan otelleelle Kazuto Iokalle teknisellä tyrmäyksellä viidennessä erässä. Tämän jälkeen Sithsamerchai ei ole päässyt suurten liittojen mestaruusotteluihin.
Maja Wasander

Ester Maria Hjelt, kirjailijanimeltään Maja Wasander (23. marraskuuta 1885 Vaasa – 29. tammikuuta 1960 Helsinki), oli suomalainen psykologi ja nuortenkirjailija.
Henkilöhistoria.
Hjeltin isä oli professori Hjalmar Hjelt ja äiti Hedvig Forsblom. Hänellä oli ottolapsi Ingmar. Hjelt tuli ylioppilaaksi 1904 ja valmistui filosofian maisteriksi 1910. Filosofian lisensiaatiksi hän valmistui Åbo Akademista 1930 ja väitteli 1948. Hän opiskeli psykologiaa muun muassa Saksassa, ja hän oli merkittävä soveltavan psykologian pioneeri Suomessa. Hjelt työskenteli 1922–1927 työntekijöiden valintatestejä suorittaneessa Valtionrautateiden psykoteknillisessä laboratoriossa ja myöhemmin muun muassa Åbo Akademin sovelletun sielutieteen dosenttina vuodesta 1947. Hän toimi myös opettajana ja ammatinvalinnanohjaajana muun muassa Turussa, Inkoossa ja Helsingissä. 
Uransa alkuvuosina Hjelt toimi opettajana Porvoossa ja Turussa.
William Schallert

William Joseph Schallert (6. heinäkuuta 1922 Los Angeles, Kalifornia – 8. toukokuuta 2016 Pacific Palisades, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän työskenteli pitkällä urallaan sekä elokuvissa että televisiossa. Hän toimi Screen Actors Guildin puheenjohtajana vuosina 1979–1981 ja oli vuonna 1980 ehdolla Daytime Emmy -palkinnon saajaksi.
Elokuviin, joissa Schallert esiintyi, lukeutuvat "Speedway – vauhtihullut" (1968) ja "Colossus – koneiden valta" (1970).
Schallert opiskeli Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa. Hänen isänsä, Edwin Schallert, kirjoitti näyttämötaiteesta "Los Angeles Timesiin". Schallert oli vuodesta 1949 naimisissa Rosemarie Diann Waggnerin kanssa. Parilla oli neljä lasta.
The Invite

The Invite on Emmin neljäs albumi, joka julkaistiin 30. syyskuuta 2009.
Albumin nimikkokappaleesta "The Invite" kuvattiin musiikkivideo.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltäneet Emmi ja Antti Vuorenmaa, sanoittanut Emmi sekä sovittanut Vuorenmaa, ellei toisin mainittu.
Tyson Ballou

Tyson Brett Ballou (s. 14. marraskuuta 1976 Garland, Texas) on yhdysvaltalainen miesmalli. Ballou aloitti mallin uransa 15-vuotiaana poseeramalla lehdissä ja esiintymällä muotinäytöksissä Texasissa. Muutettuaan New Yorkiin hän työskenteli Ford Models -mallitoimiston palveluksessa. Myöhemmin Ballou siirtyi IMG-mallitoimistoon, jonka kautta hän onnistui luomaan itselleen menestyksekkään uran. Ballou on työskennellyt tunnettujen muotitalojen kuten Calvin Kleinin, Tommy Hilfigerin, Giorgio Armanin ja Dolce &amp; Gabbanan mainoskampanjoissa.
DFDS Seaways

DFDS Seaways on DFDS A/S-konserniin kuuluva osa-alue, jonka päätehtävänä on harjoittaa konsernin laivaliikennettä. Yksikkö syntyi nykymuotoonsa, kun 13. heinäkuuta 2010 alkaen siihen yhdistettiin vanhojen matkustajatoimintojen (entinen DFDS Seaways) lisäksi DFDS Tor Line, DFDS LISCO sekä Norfolkline. Sitä ennen DFDS Seaways oli lähinnä konsernin matkustajaliikennettä harjoittava yksikkö, joskin myös esimerkiksi DFDS LISCO oli myös omana toimintayksikkönään myynyt aluksilleen matkustajapaikkoja.
Historia.
DFDS Seawaysin historia voidaan jäljittää vuoteen 1866, kun DFDS A/S aloitti toimintansa. Kautta aikojen yhtiöllä on ollut käytössään matkustaja-aluksia, ja jo 1960-luvulla DFDS omisti useita matkustaja-autolauttoja. Toimintaa kiihdytti entisestään 1980-luvulla ruotsalaisen Tor Linen osto sekä saksalaisen Prinz Linienin osto, sillä molemmat yhtiöt omistivat useita matkustaja-autolauttoja. 1980- ja 1990-luvuilla ns. "ropax"-alusten määrä oli suurimmillaan.
Laivastoa tosin supistettiin reilusti 2000-luvulla, osana yhtiön hanketta pienetää laivaston keski-ikää. Vuosina 2001-2007 yhtiö myi huikeat 27 alusta, joista viisi oli matkustaja-aluksia. Tuona saneerausaikana yhtiöstä liikkui villejä huhuja, joiden mukaan koko matkustajadivisioonasta oltaisiin hankkiutumassa eroon.
Mutta koska kyseessä oli laivaston keski-iän kohotus, asiaan kuului myös uudempien alusten osto. Kaikki vanhat myytiin, jäljelle jäi vain vuonna 1990 Silja Lineltä ostettu M/S Queen of Scandinavia ja vuonna 1994 Kroatiassa rakennettu M/S Crown of Scandinavia, Eurowayn käsiin jäänyt uudisrakenne.
Vuonna 2001 DFDS osti perinteisen aluksen, Rederi AB Sliten entisen Athenan. Athenasta tuli M/S Pearl of Scandinavia ja se asetettiin liikennöimään Kööpenhaminan ja Oslon välille (vuoteen 2006 asti Kööpenhamina-Oslo-linjan laivat pysähtyivät myös Helsingborgissa), Crown of Scandinavian pariksi, korvaten jo vanhaksi käyneen Queen of Scandinavian.
Vuonna 2006 DFDS hankki Brittany Ferriesiltä Val De Loire-aluksen, ja nimesi sen M/S King of Scandinaviaksi. Se meni liikenteeseen IJmuidenin ja Newcastlen välille. Samana vuonna DFDS Seaways hankki aluksen sisaren, kun Fjord Line joutui talousongelmissaan myymään Fjord Norway-aluksen. Fjord Norwaysta tuli M/S Princess of Norway, ja nykyisin se liikennöi IJmuidenin ja Newcastlen välillä yhdessä sisarensa kanssa.
Syyskuussa 2008 DFDS lakkautti Bergen – Haugesund – Stavanger-linjansa ja siinä samassa myös Queen of Scandinavia jäi työttömäksi.
DFDS ilmoitti joulukuussa 2009 ostavansa Norfolk Linen kokonaisuudessaan Maersk-varustamolta. Sen seurauksena DFDS järjesteli oman yhtiönsä toimintaa uudelleen, ja 13.07.2010 alkaen sen toiminta jaettiin vain kahteen yksikköön, jossa laivaliikenne koottiin DFDS Seawaysiin sekä muut logistiikka- ja rahtitoiminnot DFDS Logisticsiin. Tuolloin DFDS Seawaysistä tuli osa laajempaa yksikköä, johon yhdistettiin myös DFDS Tor Line, DFDS LISCO sekä Norfolk Line. Kaikki vanhat nimet sekä brändit tullaan korvaamaan uudella DFDS Seaways-brändillä.
Keef Hartley Band

Keef Hartley Band oli 1960-luvun lopulla perustettu jazzrockyhtye, jonka keulakuva oli Keef Hartley.
Keef Hartley perusti nimeään kantavan yhtyeen, jonka ensimmäinen pitkäsoittolevy "Halfbreed" ilmestyi vuonna 1969. Yhtyeeltä ilmestyi vielä viisi albumia ennen hajoamista vuonna 1972: "Battle Of NW6" (1970), DERAM SML1054), "The Time Is Near" (1970, DERAM SML1071), "Overdog" (1971, DERAM SDL2), "Little Big Band" (1971, DERAM SDL4) ja "Seventy Second Brave" (1972, DERAM SDL9).
Yhtyeen alkuperäiskokoonpano oli: Keef Hartley, rummut; Miller Anderson, kitara ja laulu; Gary Thain, basso; Peter Dines, urut ja Spit James, kitara. Myöhemmin yhtyeessä soittivat muun muassa Mick Weaver, urut; Henry Lowther, trumpetti, viulu; Jimmy Jewell, saksofoni; Johnny Almond, huilu; Jon Hiseman ja Harry Beckett.
Keef Hartley Band oli yksi harvoista brittibändeistä, joka esiintyi Woodstockin festivaaleilla 1969. Yhtyeen musiikkia on verrattu Colosseumiin, Blood, Sweat and Tearsiin ja Chicagoon. Keef Hartley itse oli aikaisemmin soittanut muun muassa John Mayall &amp; the Bluesbreakersissa.
Timo Antila

Timo Antila (s. 22. syyskuuta 1980 Jurva) on suomalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa Jurvan Urheilijoita ja häntä ovat valmentaneet isänsä Erkki Antila ja Heikki Ikola. 
Antila sijoittui junioreiden MM-kilpailuissa Hochfilzenissä 2000 viestissä neljänneksi ja pikamatkalla seitsemänneksi. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Pokljukan MM-kisoissa 2001 hän kuului viidenneksi sijoittuneeseen Suomen viestijoukkueeseen. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän oli pikamatkalla 19:s, 12,5 km:n takaa-ajossa 32:s ja 20 km:n matkalla 41:s. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän kuului kuudenneksi sijoittuneeseen Suomen sekaviestijoukkueeseen. Maailmancupissa hän on ollut parhaimmillaan neljästoista Ruhpoldingin pikakilpailussa kaudella 2003–2004.
Antila oli 41:s Vancouverin olympialaisissa 2010 kymmenen kilometrin pituisessa sprinttikilpailussa ja 52:s 12,5 kilometrin pituisessa takaa-ajossa.
Toivo parasta ja pelkää pahinta

Toivo parasta ja pelkää pahinta on rap-artisti Petoksen 14. huhtikuuta 2010 julkaistu studioalbumi. Se julkaistiin 3rd Rail Musicin kautta.
Taustaa.
Albumi nousi ilmestymisviikollaan (16/2010) Suomen virallisen albumilistan sijalle 48. Erikoisliikkeiden myyntiä mittaavalla Rumban albumilistalla levy nousi samalla viikolla sijalle 6.
Albumin kappaleesta "Synkkä Sörkka" julkaistiin musiikkivideo lokakuussa 2009. Videolla zombiet kulkevat pitkin Helsinkiä ja käyvät vartijan kimppuun. Videolla esiintyy myös rap-artisti Pikkupiru.
"Alibi-ainesta" -kappale löytyy myös vuonna 2008 julkaistulta Redrum-187 kokoelmalta.
Anton Strålman

Anton Strålman (s. 1. elokuuta 1986 Tibro, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa SHL-seura HV71:tä.
Strålman oli voittamassa maailmanmestaruutta Ruotsin joukkueessa MM-kisoissa 2017.
Ura.
Strålman aloitti jääkiekon Skövde IK:n junnuissa. Hän myöhemmin jatkoi Skövden edustukseen I-divisioonaan ja HockeyAllsvenskaniin. Vuonna 2005 Toronto Maple Leafs varasi hänet kevään . Samana kesänä Strålman siirtyi Skövdestä Timrå IK:hon Ruotsin Elitserieniin. Strålman pelasi kaksi kautta Timråssa ennen kuin teki sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa kesällä 2007.
Strålman liittyi Toronton organisaation farmijoukkueeseen Toronto Marliesiin kaudeksi 2007–2008. Kauden aikana hänet nostettiin NHL:ään, jossa hän pelasi 50 ottelua. Strålmanin uran toinen NHL-kausi ei sujunut yhtä hyvin, ja hänet ensiksi sijoittettiin takaisin farmiin ja kauden jälkeen myytiin Calgary Flamesiin.
Calgary myi Strålmanin ennen seuraavan kauden alkua Columbus Blue Jacketsiin. Hän pelasi Blue Jacketsissa kaksi kautta. Marraskuussa 2011 Strålman siirtyi New York Rangersiin.
Rangersin paidassa Stanley Cup -finaaleihin päättyneen kauden 2013–2014 jälkeen Strålman siirtyi Tampa Bay Lightningiin viisivuotisella ja yhteisarvoltaan 22,5 miljoonaan dollarin sopimuksella. Kesällä 2019 Strålman teki kolmivuotisen sopimuksen Florida Panthersin kanssa.
Heinäkuussa 2021 Panthers kauppasi Strålmanin, Uladzislau Kaljatšonakin ja vuoden 2024 toisen kierron kierroksen varausvuoron Arizona Coyotesille ja sai vaihdossa seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuodelle 2023.
Kaudeksi Strålman teki sopimuksen Boston Bruinsin kanssa.
Axwell

Axwell (oik. Axel Christofer Hedfors, s. 18. joulukuuta 1977 Lund, Ruotsi) on ruotsalainen house-tuottaja, remixaaja ja DJ. Hän sijoittui "DJ Mag" -lehden vuonna 2011 julkaisemalla sadan parhaan DJ:n listalla 12. sijalle. Axwell muodostaa Steve Angellon ja Sebastian Ingrosson kanssa Swedish House Mafian, ja Sebastian Ingrosson kanssa Axwell &amp; Ingrosson.
Axwell on tehnyt tracker-musiikkia nimimerkillä "Quazar" (Sanxion-ryhmässä) Fast Tracker 2:lla ja NoiseTrackerillä.
 "kaikissa mukana Isabel Fructuoso"
Mikko Saarinen (nyrkkeilijä)

Mikko Vihtori Saarinen (4. huhtikuuta 1946 Salo – 29. joulukuuta 2022) oli suomalainen nyrkkeilijä.
Saarinen edusti Suomea Münchenin 1972 olympialaisissa alle 71 kilon sarjassa. Hän karsiutui toisella kierroksella. EM-kilpailuissa hän karsiutui vuonna 1969 toisessa ja vuonna 1971 ensimmäisessä ottelussaan. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1969 ja 1970 sekä saavutti PM-pronssia vuonna 1972.
Saarinen edusti seuratasolla Salon Viestiä ja Halikon Hakoniskoja. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1969–1972 sekä saavutti SM-pronssia vuonna 1968. Vuonna 1970 hän sai Ville-patsaan raskaimpien sarjojen parhaana suomalaisnyrkkeilijänä.
Saarinen nyrkkeili ammattilaisena Elis Askin tallissa vuosina 1972–1973. Hän voitti kaikki viisi otteluaan.
Petolahden vaakuna

Petolahden vaakuna oli Petolahden kunnan tunnus. Vaakunan perunankukat viittaavat perunanviljelyyn ja sahakoro vanhaan lankkujen sahaukseen.
Vaakunan selitys kuuluu seuraavasti: ”Sinisessä kentässä alapuolelta sahakoroinen hirsi; saatteena ylä- ja alapuolella perunankukka; kaikki hopeaa, kukkien emiöt kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Petolahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen 15. heinäkuuta 1967. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. tammikuuta 1968.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973, kun Petolahti ja Bergö yhdistyivät Maalahden kuntaan.
Keef Hartley

Keith "Keef" Hartley (8. maaliskuuta 1944 Preston – 26. marraskuuta 2011 Preston) oli brittiläinen rumpali.
Keef Hartleyn muusikon ura alkoi Rory Storm And The Hurricanes -yhtyeessä, kun hän korvasi Beatleseihin siirtyneen Ringo Starrin. Yhtyeen hajottua Hartley pestattiin The Artwoodsin rumpaliksi. Yhtyeessä soitti myös myöhemmin Deep Purplen urkurina tunnettu Jon Lord. Hartley soitti yhtyeen ainoalla albumilla "Art Gallery" (1966). Hartley palkattiin John Mayall &amp; the Bluesbreakers -yhtyeeseen, jossa hän soitti ainakin kahdella albumilla, "Crusade" ja "Diary Of A Band".
Hartley perusti nimeään kantavan yhtyeen Keef Hartley Band, ja yhtyeen ensimmäinen albumi "Halfbreed" ilmestyi 1969. Samana vuonna he esiintyivät Woodstockin festivaaleilla. Yhtye julkaisi tämän jälkeen vielä viisi albumia, kunnes hajosi vuonna 1972. Yhtyeen musiikki oli progressiivista jazzrockia. 1971 Hartley esiintyi Little Big Band -nimisen kokoonpanon kanssa, joka teki yhden albumin "Little Big Band". 1973 Hartley levytti sooloalbumin "Lancashire Hustler". 1974 Hartley perusti yhtyeen Dog Soldier, joka julkaisi yhden albumin, "Dog Soldier" (1975). Tämän jälkeen Hartley teki töitä musiikkialalla, kunnes jäi eläkkeelle ja muutti takaisin sukunsa pariin Prestoniin. Vuonna 2007 häneltä julkaistiin haamukirjailijan kirjoittama muistelmateos "Halfbreed (A Rock and Roll Journey That Happened Against All The Odds)".
Keef Hartley oli intiaanifani ja perehtyi tarkoin intiaanikulttuuriin. Hän esiintyi usein pohjoisamerikkalaiseen intiaaniasuun pukeutuneena, joskus täysissä soturin juhlatamineissa ja sotamaalauksessa.
Jouko Leppä

Jouko Matti Leppä (16. huhtikuuta 1943 Heinola – 30. syyskuuta 2025) oli suomalainen painonnostaja.
Leppä edusti Suomea kolmien olympiakisojen painonnostokilpailuissa. Münchenissä 1972 hän sijoittui neljänneksi raskaassa sarjassa (yli 110 kg). Hänen yhteistuloksensa 572,5 kg oli sama kuin itäsaksalaisella Gerd Bonkilla mutta Bonk oli Leppää kevyempi ja sai siksi pronssimitalin. Lepän tulokset eri nostomuodoissa olivat 205 kg punnerruksessa, 157,5 kg tempauksessa sekä 210 kg työnnössä. Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980 hän jäi ilman tulosta. MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa kuudenneksi vuonna 1975. EM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa neljänneksi vuonna 1972, seitsemänneksi vuonna 1973 sekä kuudenneksi vuosina 1975 ja 1976. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1975.
Seuratasolla Leppä edusti Heinolan Iskua. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1972, 1974 ja 1975 sekä saavutti SM-hopeaa vuosina 1971 ja 1973. Hänet tunnettiin lempinimellä ”Pohjolan Othello”.
Vuonna 1975 Leppä teki uransa parhaat tulokset: 165 kg tempauksessa, 222,5 kg työnnössä sekä 387,5 kg kahden työntömuodon yhteistuloksessa.
Lepän kotikunta oli Heinola. Hän harrasti purjehdusta ja eräsamoilua. Leppä kuoli vuonna 2025 ja hänet on haudattu Heinolassa Heinolan hautausmaalle.
Steve Angello

Steve Angello (oik. Steve Angello Josefsson Fragogiannis , s. 22. marraskuuta 1982 Ateena, Kreikka) on ruotsin-kreikkalainen DJ ja musiikkituottaja. Hänellä on oma levy-yhtiö Size Records. Hän on naimisissa ruotsalaisen malli ja TV-persoona Isabel Adrianin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä (s. 2010 ja 2012).
Biografia.
Angello syntyi vuonna 1982 Kreikan pääkaupungissa Ateenassa. Hänen isänsä on kreikkalainen ja äitinsä ruotsalainen. Hänen isänsä oli usein mukana erilaisissa rikoksissa ja hän kuoli Angellon ollessa teini-ikäinen. Hän muutti myöhemmin Tukholmaan, jossa hän tutustui DJ:nä toimimiseen. Hän aloitti muokkaamalla vanhoja hip hop- ja breakbeat-klassikoita, mutta siirtyi myöhemmin houseen. Angello kuului vuosina 2008–2013 Swedish House Mafia -nimiseen DJ-kokoonpanoon yhdessä Axwellin ja Sebastian Ingrosson kanssa.
Nigerian energiapolitiikka

Nigerian energiapolitiikka kertoo Nigerian energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot. Nigeria on OPEC:n jäsen. 
IEA:n mukaan Nigeria oli vuonna 2007 maailman "4. suurin öljynviejämaa" (112 Mt) ja "10. suurin maakaasun viejämaa" (21 mrd. kuutiota). Vuonna 2007 Nigeriasta vietiin 104 Mt jalostettuja öljytuotteita (7. sija).
Tuotanto ja vienti.
Nigeriassa asui 129 miljoonaa ihmistä vuonna 2004 ja 148 miljoonaa ihmistä vuonna 2007. Sähkön kulutus ilman siirtohäviöitä oli 13 TWh vuonna 2004 ja 20 TWh vuonna 2007 eli 22 % Suomen kulutuksesta. Nigerian energian vienti oli 124 Mtoe vuonna 2007. Primaarienergian kulutus oli 99 Mtoe vuonna 2004 ja 107 Mtoe vuonna 2007. Primaarienergian kulutus on kolminkertainen Suomeen verrattuna. Nigerian hiilidioksidipäästöt olivat 51 Mt hiilidioksidia vuonna 2008, jolloin Suomen vastaavat päästöt olivat 64 Mt.
Luonnonvarat.
IEA:n mukaan vuonna 2007 Nigerian raakaöljyn vienti oli 112 Mt öljyä. Nigeria oli vuonna 2007 maailman neljänneksi suurin raakaöljyn viejämaa Saudi-Arabian (339 Mt), Venäjän (256 Mt) ja Iranin (130 Mt) jälkeen. Arvopaperi-lehti arvioi Nigerian levottomuuksien osaltaan nostaneen raaka-öljyn hinnan uudelle ennätystasolle 100 dollariin tammikuussa 2008, koska Nigeria on Afrikan suurin öljyntuottaja.
Nigeriassa on uraanikaivoksia. IEA:n mukaan vuonna 2008 Nigerian maakaasun vienti oli 21 mrd. kuutiota.
Shell.
Naomi Kleinin mukaan Shell porasi vuosina 1950–1993 öljyä 30 mrd. dollarin edestä Nigerin suistosta. Puolet Nigerin hallituksen öljytuloista on Shell-yhtiöltä. Ken Saro-Wiwan johtama ogonien eloonjäämisliike MOSOP vaati Shelliltä korvauksia. Kenraali San Abacha määräsi asevoimat ogoneita vastaan. Ogonit syyttivät Shelliä hallinnon taloudellisesta ja moraalisesta tuesta ja mielenosoitusten kukistamisesta Nigerian asevoimien avulla Shellin rahoittamana. Shell vetäytyi 1993 alueelta vastalauseiden vuoksi. Ken Saro Wiwa pidätettiin 22. toukokuuta 1994 ja teloitettiin 10. marraskuuta 1995.
Juhani Avellan

Juhani Kari Kalervo Avellan (31. joulukuuta 1945 Riihimäki – 28. heinäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen painonnostaja.
Avellan edusti Suomea kolmien olympiakisojen painonnostokilpailuissa. Münchenissä 1972 hän sijoittui alle 82,5 kilogramman sarjassa kahdeksanneksi kolmen työntömuodon yhteistuloksella 467,5 kg, Montréalissa 1976 viidenneksi kahden työntömuodon yhteistuloksella 330 kg sekä Moskovassa 1980 kahdeksanneksi tuloksella 332,5 kg. Hän saavutti yhteistuloksen MM- ja EM-pronssia Moskovassa vuonna 1975. Lisäksi hän sijoittui MM-kilpailujen yhteistuloksissa kahdeksanneksi vuonna 1971, kuudenneksi vuonna 1974 sekä viidenneksi vuonna 1977. Avellanin viides sija 1977 oli kisojen paras suomalaissijoitus. EM-kilpailujen yhteistuloksissa hän sijoittui neljänneksi vuonna 1974. Hän saavutti EM-mitaleja myös yksittäisissä nostomuodoissa.
Avellan voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1971, 1973 ja 1977. Hän nosti työnnön maailmanennätyksen 192,5 kg vuonna 1970 ja 193,5 kg vuonna 1971 sekä tempauksen maailmanennätyksen 153,5 kg vuonna 1971. 
Avellanin edustamia seuroja olivat Kauhajoen Karhu, Porin Pyrintö, Oikaraisen Isku, Helsingin Atleettiklubi, Herakles ja Helsingin Tarmo. Hän voitti yhdeksän Suomen mestaruutta vuosina 1970–1982.
Avellan valittiin Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton (TUK) parhaaksi urheilijaksi vuosina 1974, 1975 ja 1977.
Howard K. Smith

Howard Kingsbury Smith (12. toukokuuta 1914 Ferriday, Louisiana – 15. helmikuuta 2002 Bethesda, Maryland) oli yhdysvaltalainen radio- ja televisiotoimittaja ja yksi niin sanotun Murrow’s Boysin jäsenistä.
Toimittajanuransa Smith aloitti United Press Internationalilla Lontoossa syyskuussa 1939, toisen maailmansodan juuri alettua. Seuraavassa tammikuussa hän siirtyi Berliiniin ja siellä alkuvuodesta 1941 paikalliseen CBS:n toimistoon. Berliinin hän jätti 6. joulukuuta samana vuonna, viimeisenä yhdysvaltalaisena kirjeenvaihtajana. Tämän jälkeen hän Sveitsistä käsin raportoi tapahtumista miehitetyssä Euroopassa ja 1944–1945 seurasi liittoutuneiden etenemistä. Berliiniin Smith palasi toukokuussa 1945.
Sodan jälkeen Smith jatkoi CBS:n ulkomaankirjeenvaihtajana radiossa ja televisiossa. Vuonna 1960 hän toimi puheenjohtajana ensimmäisessä järjestetyssä Yhdysvaltain presidenttiehdokkaiden televisioväittelyssä John F. Kennedyn ja Richard Nixonin välillä. Hän myös voitti useita palkintoja dokumenteistaan. Smithin ura oli nousujohteinen, mutta vuonna 1962 hän joutui ongelmiin vahvojen mielipiteidensä takia. Smith vastusti jyrkästi rotuerottelua ja olisi halunnut päättää aihetta käsittelevän dokumenttinsa "Who Speaks for Birmingham?" lainaukseen Edmund Burkelta: ”The one thing necessary for the triumph of evil is for good men to do nothing” (). Sitaatti leikattiin pois valmiista ohjelmasta, ja raivoissaan ollut Smith valitti asiasta CBS:n hallituksen puheenjohtajalle William S. Paleylle. Lounastapaamisen päätteeksi Smith erotettiin työstään. Hän kommentoi myöhemmin asiaa sanoen: ”jos haluat tulla erotetuksi, niin tee se tyylillä”.
Smith siirtyi ABC:lle, mutta myös siellä hän ajautui ongelmiin uutisoinnistaan Richard Nixonin tappiosta Kalifornian kuvernöörinvaalissa 1962, ja tulevina vuosina häntä alettiin enenevässä määrin pitää ennustamattona uutiskommentaattorina. 1970-luvulla hän esiintyi useissa elokuvissa cameoroolissa. Niiden joukossa olivat muun muassa "Valtapeli" (1972), "Kasvot kuvaruudussa" (1976) ja "Kolmannen asteen yhteys" (1977). Smith jäi eläkkeelle ABC:ltä vuonna 1979, ja hän kuoli vuonna 2002.
Tithonos

Tithonos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan kuninkaan Laomedonin ja nymfi Strymon kaunis poika ja Priamoksen veli. Joissain yhteyksissä hänet mainitaan Laomedonin veljenä. tai Kefaloksen ja Eoksen poikana.
Eos rakastui Tithonokseen ja sieppasi tämän mukaansa. Jumalatar pyysi Zeusta tekemään rakastajansa kuolemattomaksi, minkä toiveen ylijumala toteuttikin. Pian kuitenkin selvisi, että Eos oli unohtanut pyytää ikuista nuoruutta, kun vanheneva Tithonos kuihtui kuihtumistaan. Lopulta, kun Tithonos ei pystynyt enää liikuttamaan itseään, Eos katsoi parhaaksi sulkea tämän huoneeseen, jonne lopulta jäi Tithonoksesta jäljelle vain loputtomasti pälättävä ääni.
Tithonoksen ja Eoksen suhteesta syntyivät Memnon ja Emathion.
Timesitheus

Gaius Furius Sabinius Aquila Timesitheus (noin 190? – 243) oli roomalainen sotilas, hallintomies, ja myöhemmin pretoriaanikaartin prefekti keisari Gordianus III:n aikana. 
Elämä.
Timesitheus oli luultavasti kotoisin Rooman valtakunnan itäisistä provinsseista, Kreikasta, Vähästä-Aasiasta, Syyriasta tai Arabiasta. Timesitheuksen urasta kerrotaan Lyonista ja Roomasta löydetyistä piirtokirjoituksissa. Hän kuului ritarisäätyyn ja aloitti uransa keisari Elagabaluksen aikana Hispaniaan sijoitetun auxilia-kohortin prefektinä, minkä jälkeen hän palveli virkamiehenä Ylä- ja Ala-Germanian hallinnossa. Hän toimi myös Arabian provinssin maaherrana vuonna 218 ja 222. Vuonna 224 Timesitheus toimi prokuraattorina, jolloin hän huolehti perintöveron keräämisestä sekä kreikkalaisiin kisoihin liittyvistä varoista. Vuonna 232 hän oli vastuussa keisari Severus Alexanderin Persiaa vastaan suunnatun sotaretken kassasta, minkä jälkeen hän toimi ainakin neljässä virassa, joista viimeisin oli Aquitanian ja Lugdunensiksen provinssien prokuraattorin virka. Lyonista löytynyt piirtokirjoitus mainitsee myös, että hän toimi Syria Palaestinan maaherrana Alexanderin Persian sotaretken aikana vuonna 231/232 ja huolehti Rooman armeijan muonituksesta.
Maximinus Thraxin kaudella Timesitheuksen ura koki takaiskun mutta hän palveli yhä keisaria Rooman itäisissä provinsseissa. Vuonna 238 Maximinusta vastaan kapinoitiin ja Timesitheus liittyi vastarintaan keisaria vastaan. Levottomuuksien jälkeen keisariksi julistettiin heinäkuun 238 lopulla vain 13-vuotias Marcus Antonius Gordianus. Timesitheus nousi taas suosioon ja vuoden 240 lopulla tai 241 alussa hänet nimitettiin pretoriaanikaartin prefektiksi. Vallan vahvistamiseksi Gordianus otti Timesitheuksen tyttären Furia Sabinia Tranquillinan vaimokseen kesällä 241. 
Samaan aikaan valtakunnan rajoille kertyi ongelmia. Tonavan alajuoksulla gootit, karpit, ja sarmaatit tekivät ryöstöretkiä Daakian, Moesian ja Traakian provinsseihin. Itärajalla Persian kuningas Ardašir I hyökkäsi Pohjois-Mesopotamiaan valloittaen Duran ja Hatran. Hänen poikansa Sapor jatkoi isänsä työtä kuninkaana ja valloittajana. Persialaisia vastaan suunnatun sotaretken komentajaksi valittiin Timesitheus. Roomalaiset kokosivat armeijansa ja lähtivät itään vuonna 242. Matkalla kukistettiin Moesiaa ryöstelleet germaani- ja sarmatialaisheimot. Vuoden 242 lopulla Rooman armeija saapui Antiokiaan ja keväällä 243 sotaretki persialaisia vastaan alkoi. Timesitheus ylitti Eufratin Zeugmassa ja valtasi Carrhaen. Sitten armeija kääntyi pohjoiseen, valtasi Edessan ja kukisti Saporin johtaman persialaisarmeijan Rhesainan taistelussa. Rooman armeija menestyi hyvin mutta yllättäen Timesitheus kuoli, luultavasti vuoden 243 toisella puoliskolla. Kuoleman syyksi on epäilty salamurhaa mutta todennäköisesti Timesitheus kuoli sairauteen.
Rakkaustarina

Rakkaustarina ("Love Story") on yhdysvaltalainen romanttinen elokuva vuodelta 1970. Se kertoo nuoresta parista (Ali MacGraw ja Ryan O’Neal), joka joutuu kohtaamaan vakavan sairauden, kuoleman ja anteeksiantamisen vaikeuden.
Arthur Hillerin ohjaaman elokuvan on käsikirjoittanut Erich Segal, joka muokkasi käsikirjoituksesta myös samana vuonna ilmestyneen romaanin "".
"Rakkaustarina" sai seitsemän Oscar-ehdokkuutta vuoden 1970 gaalassa:
Jatko-osa.
Elokuva sai heikkona pidetyn jatko-osan "Oliverin tarina" (1979).