tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Thunor

Thunor on länsigermaaninen ukkosenjumala. Hänet tunnetaan myös nimillä Þunor, Þor, þúr, Þonar, Thunaer ja Donar. Thunoria on ilmeisesti palvottu muinaisina aikoina sekä Englannissa että manner-Euroopassa.
Thunorin nimi on peräisin protogermaanisesta sanasta "þonaroz" tai "þunraz", joka tarkoittaa "ukkosta". Pohjoismaisessa mytologiassa hän esiintyy Thorina, Óðinnin ja Hlóðynin poikana. Vastaavasti ingvaeonien perinteen mukaan Thunor on Wodenin ja Hludanan poika, jota on joskus kutsuttu muinaisenglanniksi kirjoitetuissa teksteissä nimellä Latona (Leto). 
Thunarin kerrotaan ratsastaneen pilvien yllä vuohien vetämillä mahtavilla vaunuilla. Tästä myytistä saattaa olla peräisin muinaisenglannin termi "þunnorad" eli ukkosratsastus. Vanhassa germaanisessa kastevalassa Wodan, Saxnôte ja Thunaer mainitaan pakanallisiksi jumaliksi, joiden palvonnasta kristinuskoon kääntyvän oli luovuttava. 
Pronssikaudelta lähtien Thunor esitetään germaanisten kansojen ikonografiassa kirvestä tai vasaraa heiluttavana hahmona. Jumalan ase on saattanut olla alun perin kaksiteräinen kirves tai jopa heitettävä kivenjärkäle. Kansainvaellusten aikaan ase vakiintui sotavasaraksi, joka symboloi salamaa ja sitä seurannutta ukkosenjylinää. 
Thunorille, kuten useille germaanisille jumalille pyhitettiin puita tai kokonaisia metsiköitä tai niittyjä. Thunar ei ole vain myrskyjen ja salamoiden takana oleva voima, vaan vastasi myös elämää antavasta sateesta. Pappi ja historiankirjoittaja Adam Bremeniläinen kertoo 1100-luvulla ilmestyneessä teoksessaan "Hampurin piispojen historia" Thorista/Thunarista seuraavasti:
"Thor, sanotaan, hallitsee ilmaa, joka hallitsee ukkosta ja salamoita, tuulia ja sateita, hyvää säätä ja satoa."
Tom Holland (ohjaaja)

Thomas Lee Holland (s. 11. heinäkuuta 1943 Poughkeepsie, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten kauhuelokuvien tekijänä.
Rundgren

Rundgren on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Maskareenienpääsky

Maskareenienpääsky ("Phedina borbonica") on pääskyihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Intian valtameren läntisillä saarilla ja pesimäajan ulkopuolella myös Itä-Afrikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Maskareenienpääsky kasvaa 14–15 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, rinta ja selkä ovat harmahtavan ruskeat ja niissä on tummempia viiruja. Alalaji "P. b. borbonica" on ruskeampi kuin "P. b. madagascariensis" Maskareenienpääskyn rinta ja vatsa ovat harmahtavan valkoiset ja niissä on ruskeita viiruja. Pyrstö on hieman haarautunut.
Levinneisyys ja elintavat.
Maskareenienpääskyn alalaji "P. b. borbonica" esiintyy Maskareeneilla ja alalaji "P. b. madagascariensis" Madagaskarilla. Lajin elinympäristöä ovat avoimet ympäristöt kuten ruohomaat ja avoimet metsät usein vesien läheisyydessä. Lintu liikkuu useimmiten muutaman linnun parvina. Maskareenienpääskyn ravintoa ovat lentävät hyönteiset. Pesimäkausi on elokuulta marraskuulle. Osa Madagaskarin maskareenienpääskyistä muuttaa kesä-elokuuksi Itä-Afrikkaan.
Alexandre de Rhodes

Alexandre de Rhodes (15. maaliskuuta 1591 Avignon, Kirkkovaltio – 5. marraskuuta 1660 Isfahan, Persia) oli ranskalainen jesuiittalähetyssaarnaaja. Hän oli vietnamin nykyisen kirjoitusjärjestelmän (Chữ Quốc ngữ) isä.
Elämä ja ura.
Rhodes tuli jesuiittanoviisiksi Roomassa 24. huhtikuuta 1612 aikomuksenaan omistaa elämänsä vääräuskoisten käännyttämiselle. Hänet määrättiin Itä-Intiaan ja hän aloitti lähetystyönsä vuonna 1624 suurella menestyksellä Kotšinkiinassa. Vuonna 1627 hän siirtyi Tonkiniin, jossa hän käännytti kolmen vuoden aikana 6000 ihmistä, joiden joukossa oli useita buddhalaismunkkeja. Kun vuonna 1630 vaino pakotti hänet lähtemään maasta, hänen käännynnäiset jatkoivat evankelioimistyötä. De Rhodes kuvaili kokemuksiaan Vietnamissa teoksessa "Sommaire des divers voyages et missions apostoliques du P.A. de Rhodes à la Chine et autres royaumes de l'Orient" (1653). De Rhodes siirtyi Portugalin hallitsemaan Macaoon, jossa hän toimi 10 vuotta filosofian professorina. Hän palasi Etelä-Vietnamiin vuonna 1640, mutta vuonna 1646 hänet tuomittiin kuolemaan. Paetessaan Eurooppaan hän pysähtyi saarnaamaan Jaavalla ja joutui vangituksi. De Rhodes palasi Roomaan vuonna 1649 ja vetosi kirkon johtajiin Vietnamin lähetystyön puolesta. Hän liioitteli kertomuksiaan Indokiinan rikkauksista ja luonnonvaroista houkutellakseen rahoittajia uudelle matkalle. Vatikaani lähetti hänet kuitenkin Persiaan.
De Rhodes tunnetaan vietnamilais-latinalais-portugalilaisesta sanakirjasta ja katekismuksesta, joka julkaistiin latinaksi ja vietnamiksi Roomassa vuonna 1658. Myöhemmin oppineet käyttivät sanakirjaa luodakseen uuden, länsimaisiin aakkosiin perustuvan vietnamin kirjoitusjärjestelmän (Chữ Quốc ngữ), joka on edelleen käytössä.
Paloposki

Paloposki on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Mossurilin piiri

Mossurilin piiri () on Mosambikin Nampulan maakuntaan kuuluva piiri. Piirin keskus on Intian valtameren äärellä sijaitseva Mossurilin kaupunki, jolle myönnettiin kaupungin asema vuonna 2022. Se sijaitsee linnuntietä 151 kilometriä ja maanteitse 176 kilometriä aluekeskus Nampulasta itään.
Mossurilin piirin naapurina ovat idässä Intian valtameri ja Ilha de Moçambiquen piiri, etelässä Mogincualin piiri, lännessä Monapon piiri sekä pohjoisessa Nacala-a-Velhan ja Nacalan piirit.
Piirin väkiluku oli Mosambikin tilastokeskuksen (INE) ennusteen mukaan 203 727 vuonna 2022. Väestönlaskennoissa asukasluvuksi saatiin 89 457 (VL 1997), 119 223 (2007) ja 174 641 (VL 2017). Mossurilin piirin pinta-ala on 3 463 neliökilometriä, toisen lähteen mukaan 3 343 km². Piiri jakautuu kolmeen hallinnolliseen alueseen: P.A de Lunga, P.A de Matibane ja P.A de Mossuril (sede). Nämä jakautuvat yhteensä viiteen paikkakuntaan (locadidades).
Piirin pääelinkeinoja ovat maatalous, kotieläintalous ja näihin liittyvät palvelut. Elinkeinoista saatavia tuotteita ovat muun muassa maissi, maniokki ja lehmänpapu (feijão nhemba).
Vuonna 2021 lukutaidottomia oli 62,8 prosenttia väestöstä.
Esimerkiksi hurrikaaniasteikon kolmoskategorian trooppinen sykloni Gombe (2022) on aiheuttanut tuhoa piirissä.
Paltamon seurakunta

Paltamon seurakunta on Kainuun Paltamossa ja Ristijärvellä toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Kajaanin rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Esa Oikarinen.
Herätysliikkeet.
Paltamon seurakunta kuuluu Kainuulle tyypilliseen herännäisvaikutteiseen alueeseen. Paltamossa liikkeelle on kohtalaista kannatusta. Paltamossa on jossain määrin kannatusta myös kansanlähetykselle. Liikkeillä on jossain määrin kannatusta myös Ristijärven alueella.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Paltamon seurakunnan kirkkoherroina:
Suomussalmen seurakunta

Suomussalmen seurakunta on Suomussalmella Kainuussa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Kajaanin rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Tatu Ryyti.
Herätysliikkeet.
Sotkamon seurakunta kuuluu Kainuulle tyypilliseen herännäisvaikutteiseen alueeseen. Erillisenä liikkeenä herännäisyys ei ole kuitenkaan Suomussalmella erityisen voimakas.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Suomussalmen seurakunnan kirkkoherroina:
Enon seurakunta

Enon seurakunta on Joensuun Enossa, Pohjois-Karjalassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Kati Peltola. Joensuun seurakuntayhtymään kuuluvat lisäksi myös Joensuun seurakunta, Pielisensuun seurakunta, Pyhäselän seurakunta, Rantakylän seurakunta ja Vaara-Karjalan seurakunta.
Pyhäselän seurakunta

Pyhäselän seurakunta on Joensuun Pyhäselällä Pohjois-Karjalassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan, Joensuun rovastikuntaan ja Joensuun seurakuntayhtymään. Joensuun seurakuntayhtymään kuuluvat lisäksi myös Enon seurakunta, Joensuun seurakunta, Pielisensuun seurakunta, Rantakylän seurakunta ja Vaara-Karjalan seurakunta.
Ilomantsin seurakunta

Ilomantsin seurakunta on Ilomantsissa Pohjois-Karjalassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Seurakunnan vt. kirkkoherra on Anne Angervo.
Juuan seurakunta

Juuan seurakunta on Juuassa Pohjois-Karjalassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Kirkkoherra Mikko Huhtalan lisäksi seurakunnalla on kahdeksan muuta työntekijää. Juuan kirkon lisäksi seurakunnalla on seurakuntatalo, leirikeskus ja siunauskappeli. Lisäksi Paalasmaalla on rukoushuone, jossa järjestetään satunnaisesti tilaisuuksia.
Juuan seurakunnan historia alkaa vuodesta 1741, kun Juukaan perustettiin rukoushuonekunta. Vuonna 1770 Juuasta muodostettiin kappeliseurakunta. Seurakunta itsenäistyi Pielisjärven seurakunnasta vuonna 1873. Ensimmäinen kirkkoherra Werner Wilhelm Vilskman asetettiin virkaansa toukokuussa 1880. Juuan kirkko valmistui vuonna 1851, eli jo ennen seurakunnan perustamista. Parhaimmillaan seurakunnassa oli jopa 12 000 jäsentä, mutta sittemmin jäsenmäärä on laskenut voimakkaasti. Vuonna 2023 seurakunnassa oli 3 158 jäsentä. Jäsenkehitys on edelleen laskevaa, sillä tuona vuonna haudattiin 79 seurakuntalaista, mutta kastettuja oli vain 13.
Kiteen seurakunta

Kiteen seurakunta oli Kiteellä ja Rääkkylässä Pohjois-Karjalassa toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuului Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Vuoden 2025 alusta Kiteen ja Tohmajärven seurakunnat yhdistyivät Keski-Karjalan seurakunnaksi. Kiteestä tuli yksi uuden seurakunnan lähikirkoista. Kiteen kirkkoherra Markku Komulainen jatkoi uuden seurakunnan kirkkoherrana. 
Rääkkylän seurakunta liitettiin Kiiteen seurakuntaan vuonna 2017, jonka jälkeen seurakunta toimi kahden kunnan alueella.
Andrej Danko

Andrej Danko (s. 12. elokuuta 1974, Revúca, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko, joka on toiminut Slovakian kansallisen neuvoston puhemiehenä 2016–2020 ja kansanedustajana 2016–2020 sekä uudestaan vuodesta 2023. Hän on Slovakian kansallispuolueen puheenjohtaja vuodesta 2012. 
Ura.
Danko syntyi nykyiseen Keski-Slovakiaan kuuluvassa Revúcan kaupungissa. Hän valmistui Bratislavan Comenius-yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1998. Hän läpäisi asianajotutkinnon vuonna 2003 
Vuosina 2006–2010 Danko toimi äärioikeistolaisen Slovakian kansallispuolueen (SNS) parlamenttiavustajana sekä oikeudellisena konsulttina. Hänet valittiin puolueen ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi 25. syyskuuta 2010 Ružomberokissa. Vuoden 2012 lokakuussa hän nousi sen puheenjohtajaksi, kun Ján Slota oli eronnut tehtävästä. Danko voitti äänestyksen selvästi, kun ainoastaan kolme kongressin osallistujaa ei kannattanut häntä.
Dankon johtama SNS palasi takaisin Slovakian kansalliseen neuvostoon vuoden 2016 vaaleissa. Se meni mukaan hallituskoalitioon yhdessä Smer-SD-, Most-Híd- sekä Sieť-puolueiden kanssa. Danko valittiin neuvoston puheenjohtajaksi 23. maaliskuuta. SNS jäi alle 5% äänikynyksen vuoden 2020 vaaliessa. 
Danko ja SNS nousivat takaisin parlamenttiin vuoden 2023 vaaleissa. Danko on allekirjoittanut hallitussopimuksen yhdessä Smerin Robert Ficon sekä Hlasin Peter Pellegrinin kanssa. 
Yksityiselämä.
Dankolla on kaksi poikaa ex-vaimonsa kanssa. Hän asuu Miloslavovissa lähellä Bratislavaa.
Kontiolahden seurakunta

Kontiolahden seurakunta on Kontiolahdella Pohjois-Karjalassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1857. Itsenäisenä seurakuntana se aloitti toiminnan vuonna 1873, jolloin ensimmäinen kirkkoherran avoimeksi julistettu virka saatiin täytettyä. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Jukka Reinikainen.
Lieksan seurakunta

Lieksan seurakunta on Lieksassa Pohjois-Karjalassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Lea El Bardi. Vuonna 1639 perustettu Pielisjärven seurakunta ja vuonna 1948 perustettu Viekijärven seurakunta yhdistettiin vuonna 1999 Lieksan seurakunnaksi.
Kirkot.
Lieksan seurakunnalla on käytössä neljä kirkkoa
Liperin seurakunta

Liperin seurakunta on Liperissä ja Heinävedellä Pohjois-Karjalassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Jari Uimonen. Liperi on emäpitäjä ja Liperin seurakunta on perustettu jo vuonna 1630. Siten se on Pohjois-Karjalan vanhin seurakunta. Liperin seurakunnasta erotettiin Viinijärven seurakunta vuonna 1959, mutta Viinijärvi liitettiin takaisin Liperin seurakuntaan vuonna 1995. Heinäveden seurakunta liitettiin Liperin seurakuntaan vuoden 2022 alussa, minkä jälkeen Liperin seurakunta on toiminut kahden kunnan alueella. Seurakuntaliitoksen jälkeen seurakunnalla on ollut 35 työntekijää, joista seitsemän on työskennellyt Heinävedellä.
Seurakunnalla on kolme kirkkoa: Liperin, Heinäveden ja Viinijärven kirkot, joiden lisäksi seurakunnalla on lukuisia muita rakennuksia.
Cortado

Cortado on kahvijuoma, joka koostuu espressosta sekoitettuna suunnilleen yhtä suureen määrään lämmintä maitoa, vaikka tarkat suhteet vaihtelevat huomattavasti alueellisesti. Cortadon maito on höyrytetty, mutta ei vaahtoava tai "teksturoitu" kuten monissa italialaisissa kahvijuomissa. 
Cortado on peräisin Espanjan Baskimaalta, mutta se on myös suosittu kahvijuoma muuallakin Espanjassa, kuten Madridissa, missä sitä yleisesti tarjoillaan kahviloissa. Sana “cortado” on espanjaa ja tarkoittaa 'leikattu'.
Paappanen

Paappanen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Nurmeksen seurakunta

Nurmeksen seurakunta on Nurmeksessa Pohjois-Karjalassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Markus Kontiainen. Seurakunnalla on vuonna 2025 yhteensä 17 työntekijää, joista neljä on pappeja. Suurin osa työntekijöistä työskentelee Nurmeksessa, mutta muutaman työntekijän työpiste on Valtimon seurakuntatalolla.
Vuoden 2024 lopussa Nurmeksen seurakuntaan kuului 6423 jäsentä. Kyseisenä vuonna kastettiin 25 lasta ja seurakunnan jäseniä kuoli 142.
Historia.
Nurmeksen seurakunta erotettiin Pielisjärven seurakunnasta vuonna 1810, mutta Nurmekseen oli rakennettu ensimmäinen kirkko jo vuonna 1650. Viides, eli nykyinen kirkko valmistui vuonna 1897. Nurmeksesta erotettiin Rautavaaran seurakunta vuonna 1907 ja Valtimon seurakunta vuotta myöhemmin, eli vuonna 1908. Kirkon rinnalle seurakunta sai muita tiloja vuonna 1920, kun rukoushuone siirtyi seurakunnan omistukseen. Vuonna 1966 rakennettiin seurakuntakoti Itäkaupunkiin ja työkeskus Porokylään vuonna 1971. Vuoden 2020 alusta Valtimon seurakunta liitettiin takaisin osaksi Nurmeksen seurakuntaa.
Kirkot.
Nurmeksen seurakunnalla on kaksi kirkkoa:
Outokummun seurakunta

Outokummun seurakunta oli Outokummussa Pohjois-Karjalassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuului Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Outokummun ja Polvijärven seurakunta yhdistyivät vuoden 2024 alussa Outokummun ja Polvijärven seurakunnaksi.
Polvijärven seurakunta

Polvijärven seurakunta oli Polvijärvellä Pohjois-Karjalassa toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuului Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Polvijärven ja Outokummun seurakunnat yhdistyivät vuoden 2024 alussa Outokummun ja Polvijärven seurakunnaksi.
Seurakunnan synty.
1800-luvun alussa Polvijärvellä heräsi ajatus irtautua Liperin seurakunnasta pitkien kirkkomatkojen takia. Lisäksi vainajien kuljetus Liperiin tuotti haasteita varsinkin talvisin. Ensimmäinen askel kohti omaa seurakuntaa tapahtui vuonna 1805, kun polvijärveläisille annettiin lupa perustaa hautausmaa. Seuraavan kerran asia edistyi kuitenkin vasta vuonna 1842, kun paikalliset aktiivit päättivät rakentaa rukoushuoneen, joka valmistui vuonna 1847. Vuonna 1856 Polvijärvelle perustettiin kappeliseurakunta ja sille rakennettiin oma kirkko. Vuonna 1873 Polvijärven ensimmäinen varsinainen kirkkorakennus todettiin kuitenkin toteutukseltaan epäonnistuneeksi. Nykyinen Polvijärven kirkko valmistui vuonna 1881. Kahta vuotta aiemmin seurakunta oli itsenäistynyt omaksi seurakunnaksi. Seurakunta sai kuitenkin oman varsinaisen kirkkoherran vasta vuonna 1902, kun Juho Ihalainen määrättiin seurakunnan kirkkoherraksi.
Tohmajärven seurakunta

Tohmajärven seurakunta oli Tohmajärvellä Pohjois-Karjalassa sijainnut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuului Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Seurakunnan viimeinen vakinainen kirkkoherra oli rovasti Mikko Lappalainen. Vuoden 2025 alusta seurakunta lakkautettiin ja siitä tuli yksi Keski-Karjalan seurakunnan lähikirkoista.
Jouni Jussinniemi

Jouni Armas Jussinniemi (s. 1981) on pyhäjärveläinen poliitikko. Hän on toiminut Vasemmistoliiton varapuheenjohtajana vuodesta 2019 alkaen. Vuonna 2022 hänet valittiin puolueen 2. varapuheenjohtajaksi. Vuoden 2021 kuntavaaleissa hän oli Pyhäjärven ääniharava ja hänet valittiin kaupunginhallituksen puheenjohtajaksi. Hän toimii myös Teollisuusliiton liittovaltuustossa, Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialueen aluevaltuutettuna ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntavaltuustossa. Jussinniemi on ammatiltaan käyttömies ja töissä Pyhäsalmi Mine Oy:n kaivoksella Pyhäsalmella.
Kallonen

Kallonen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Daniel Noboa

Daniel Roy Gilchrist Noboa Azín (s. 30. marraskuuta 1987) on ecuadorilainen poliitikko, joka valittiin lokakuussa 2023 maan uudeksi presidentiksi.
Daniel Noboan vanhemmat ovat Anabella Azín ja Álvaro Noboa. Hänen isänsä, joka johtaa suurta banaaniyritystä, on yksi Ecuadorin rikkaimmista miehistä ja on yrittänyt presidentiksi viidesti. Hänen äitinsä on puolestaan toiminut kansanedustajana.
Noboa on syntynyt Miamissa, Floridassa, mutta muutti perheineen Ecuadoriin jo lapsena. Noboa on opiskellut Yhdysvalloissa, ja hänellä on sieltä useita tutkintoja. New Yorkin yliopistosta hänellä on tutkinto yritysjohtamisesta. Maisterinpaperit hän on saanut Harvardin ja George Washingtonin yliopistoista sekä Northwestern-yliopistosta.
Noboa työskenteli pitkään isänsä banaaniyrityksessä ja toimi hallinnollisissa tehtävissä sen logistiikan ja liiketoiminnan aloilla. Hän erosi yrityksestä, kun hänet valittiin 2021 Ecuadorin parlamenttiin.
Noboa voitti yllättäen Ecuadorin historian nuorimpana presidentinvaalit 2023. Toisella kierroksella hän sai hieman yli 52 prosenttia äänistä, kun vastaehdokas Luisa González jäi 48 prosenttiin. Noboan rauhallinen ja sopuisa tyyli vetosi erityisesti 18–29-vuotiaisiin äänestäjiin, joiden osuus kaikista on noin kolmasosa.
Noboa lupasi vaalikampanjassaan ottaa kovan linjan Ecuadorissa räjähdysmäisesti kasvanutta huumejengiväkivaltaa vastaan sekä saada maahan lisää ulkomaisia investointeja ja työpaikkoja. Noboan vahvuus vaaleissa oli erityisesti hänen asemansa poliittisen eliitin ulkopuolella. Ecuadorilaiset poliitikot ovat vuosia jakautuneet Rafael Correan tukijoihin eli correisteihin ja näiden vastustajiin.
Giuseppe Ferlendis

Giuseppe Ferlendis (1755 Bergamo – 1802? Lissabon) oli italialainen oboisti, englannintorvensoittaja ja säveltäjä.
Ferlendis oli todennäköisesti muusikon poika. Hän sai huhtikuussa 1777 nimityksen Salzburgin hovikapellin oboistiksi. Hovi myönsi hänelle suuremman vuosikorvauksen kuin Wolfgang Amadeus Mozartille. Kesäkuussa 1778 Ferlendis kuitenkin erosi työstään Salzburgin hovissa vedoten siihen, ettei alueen ilmasto ollut hänen vaimolleen sopiva. Ferlendis työskenteli Italian eri kaupungeissa ja kävi esiintymässä myös Lontoossa. Vuonna 1802 hän asettui poikansa Alessandron kanssa Lissaboniin, jossa hän kuoli todennäköisesti samana vuonna. Ferlendisin pojat Angelo ja Alessandro olivat isänsä tavoin muusikkoja. Hänen veljensä Antonio oli huilisti.
Ferlendis oli Mozartin oboekonserton kantaesityksen solisti. Ferlendisin omaan sävellystuotantoon kuuluvat muun muassa hänen kuolemansa jälkeen Pariisissa julkaistut oboekonsertot (op. 13 &amp; 14). Musiikkitieteilijä Georges de Saint-Foix piti ensin mainittua oboekonserttoa tosiasiassa Mozartin säveltämänä, mutta Alfred Einstein ja muut tutkijat eivät ole yhtyneet tähän käsitykseen.
Ilha de Moçambiquen piiri

Ilha de Moçambiquen piiri () on Mosambikin Nampulan maakuntaan kuuluva, pinta-alaltaan pienikokoinen piiri. Piirin keskus on Intian valtameren äärellä sijaitseva maailmanperintökohde, Ilha de Moçambiquen kaupunki (saari). Se sijaitsee linnuntietä 154 kilometriä ja maanteitse 181 kilometriä aluekeskus Nampulasta itään.
Piiri on perustettu joulukuussa 2013 Mosambikin parlamentin säädöksellä. Ilha de Moçambiquen piirin naapurina ovat idässä Intian valtameri ja muissa ilmansuunnissa Mossurilin piiri.
Piirin väkiluku oli Mosambikin tilastokeskuksen (INE) ennusteen mukaan 81 325 (2022). Toinen lähde arvioi edellisvuoden väkiluvuksi 76 226 asukasta (2021). Vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan Ilha de Moçambiquen piirissä asui 65 712 ihmistä. Heistä vain 9 064 asui saarella ja 56 648 mantereella. Väestönlaskennoissa Ilha de Moçambiquen kaupungin ja kunnan (joka ei vielä ollut piiri) asukasluvuksi saatiin 42 407 (VL 1997) ja 49 360 (VL 2007). Toisen lähteen raportoimat vuoden 2007 luvut poikkesivat edellisistä: piirissä oli yhteensä 48 839 asukasta, joista 17 356 asui saarivyöhykkeellä (35,5%) ja 31 483 mannervyöhykkeellä (64,5%) mantereella. Myös aiemmin, vuonna 1962 saarella asui noin 12 000 ihmistä, ja vuoteen 1968 mennessä väkiluku oli supistunut noin 8 200 asukkaaseen. 
Ilha de Moçambiquen piirin pinta-ala on 231 neliökilometriä. Toinen lähde antoi hieman pienemmän alan: 226 neliökilometriä (0,3 Nampulan maakunnan pinta-alasta, 2021). Paikallistasolla piiri jakautuu kahteen hallintoalueeseen, joista pienempi () vastaa Moçambiquensaarta ja suurempi () kattaa piirin mantereisen osan. Nämä jakautuvat edelleen yhteensä neljään osaan (Bairros das cidades), esimerkiksi Lumbon hallinnollisella alueella on Barro Lumbo-Sede ja Barro Ampapa. Vastaavasti Ilha de Moçambiquen hallintoalueella (saari) on jaettu kahteen vyöhykkeeseen, joista käytetään nimityksiä Cidade de Pedra e Cali ("kiven ja kalkin kaupunki") ja Cidade de Macuti ("Macútin kaupunki"). Näistä ensinmainittu on vauraamman väen aluetta ja jälkimmäinen, saaren lounaisosa on sosiaalisesti heikommassa asemassa olevien tiheämmin asuttu ja huterammin rakennettu kaupunginosa. Macuti on perinteinen rakennustapa, jossa kookospalmun lehtiä levittämällä saadaan talojen peittämiseen (kattoihin) käytettyä rakennusmateriaalia Afrikassa ja trooppisissa maissa. Rakenteessa kookospalmun lehdet ladotaan nippuina esimerkiksi bambu- tai magroveriu'uista kootun runkorakenteen päälle. Rakenne muistuttaa olkikattoa.
Piirin pääelinkeino on maatalous. Tuotteita maniokki, maissi, bataatti, lehmänpapu (feijão nhemba) ja kyyhkynherne (feijão bóer). Muita elinkeinoja ovat kalastus, turismi ja suolantuotanto.
Vuonna 2021 lukutaidottomia oli 47,7 prosenttia piirin väestöstä.
Luumäki (täsmennyssivu)

Luumäki tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Jean-Eugène Buland

Jean-Eugène Buland (1852 Pariisi – 1926 Charly-sur-Marne) oli ranskalainen, tyylisuunnaltaan realistinen taidemaalari. Hän vaihtoi maalaustensa aiheet antiikin tarujen kuvittamisesta arkielämän kuvaamiseen. 
Buland opiskeli taidetta Pariisissa Alexandre Cabanelin oppilaana. Hän sai aluksi suosiota antiikkin liittyvillä maalauksillaan ja sai kaksi kertaa toisen Prix de Romen. Ne mahdollistivat työskentelyn Roomassa vuosiksi 1879- 1882. Nähtyään Jules Bastien-Lepage' n teokset hän päätti ryhtyä realistiksi.
Myös realistiset työt herättivät posittivista huomiota. Buland sai Pariisin salongin kunniamaininnan ja kolmannen luokan mitalin 1884 sekä toisen luokan mitalin 1887. Pariisin maailmannäyttelystä vuonna 1889 tuli hopeamitali. Hänen teoksiaan oli myös Lontoon maailmannäyttelyssä vuonna 1890. Kunnialegiionan jäsenyys tuli vuonna 1894. Hän osti talon Charly-sur-Marnesta vuonna 1886 ja asettui sinne loppuelämäseen. 
Maalauksissaan Buland osoitti tajua yksityiskohdille. Hän käytti apunaan myös valokuvia ja hänen valonkäyttönsä antaa malleille läsnäolon tunnun. Hänen teoksensa ovat etnografiaa, hän ei ota teoksillaan kantaa, vaan näyttää kuvatut tilanteet neutraalisti.
Admiral Vladimirski

 
Admiral Vladimirski () on venäläinen tutkimusalus. Se valmistui Puolassa vuonna 1975. Laiva on lähes 150 metriä pitkä. Sen kotisatama on Kronstadt lähellä Pietaria.
Venäjän on epäilty käyttävän Admiral Vladimirskia tiedustelutarkoituksiin. Pohjoismaiset televisioyhtiöt totesivat sen liikkuneen ilman paikannuksen sallivaa AIS-lähetintä lähellä Ruotsin tuulivoimapuistoja ja laivaston harjoitusalueita. Laivan kannella kuvattiin asepukuisia miehiä ase kädessään.
Admiral Vladimirski liikkui Suomen ja Viron välisen Balticconnector-kaasuputken läheisyydessä kesällä 2023 yhtä aikaa Sibirjakov-aluksen kanssa. Putkeen tuli selittämätön vaurio lokakuussa 2023.
Elley Duhé

Elley Duhé (s. 14. helmikuuta 1992 Mobile, Alabama, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän julkaisi kappaleen ”Happy Now” venäläis-saksalaisen tuottajan Zeddin kanssa heinäkuussa 2018. Kappale ylitti kultalevyrajan vuotta myöhemmin ja lopulta platinan vuonna 2022. Duhén on saavuttanut platinaa myös kappaleillaan ”Middle of the Night” ja ”Tie Me Down”.
Duhé sai 14-vuotiaana isältään kitaran ja aloitti vuotta myöhemmin uransa keikkaillen kahviloissa. Hän sai näkyvyyttä, jonka myötä hän oli yhteydessä moniin suosittuihin artisteihin ympäri Yhdysvaltoja. Duhé lopetti lukion ja vietti kolme vuotta harjoittelemalla ennen ammattilaisuraansa.
Hermann von Salza

Hermann von Salza (k. 1239) oli Saksalaisen ritarikunnan suurmestari vuodesta 1210. Hänen aikanaan ritarikunta asettui Preussiin. Keisari Fredrik II:n ystävänä hän esiintyi usein välittäjänä tämän ja paavien keskinäisissä riidoissa.
Nokia 106

Nokia 106 on Nokian elokuussa 2013 esittelemä matkapuhelin. Siinä on 1,8 tuuman näyttö ja 800 milliampeeritunnin akku.
Nokia 106 (2018).
Nokia 106 on HMD Globalin marraskuussa 2018 esittelemä matkapuhelin. Siinä on 1,8 tuuman näyttö ja 800 milliampeeritunnin akku.
Nokia 106 (2023).
Nokia 106 on HMD Globalin toukokuussa 2023 esittelemä matkapuhelin. Siinä on 1,8 tuuman näyttö, tuki 4G-verkoille ja 1 450 milliampeeritunnin akku. Puhelimen IP-luokitus on 52.
Puhelimesta esiteltiin myös versio, jossa on pienempi akku ja tuki vain 2G-verkoille.
Martti Ahtisaaren kunnianosoitukset

Presidentti Martti Ahtisaari (1937–2023) sai elämänsä aikana runsaasti erilaisia kunnianosoituksia, joista tunnetuin lienee Nobelin rauhanpalkinto vuonna 2008.
Nobelin rauhanpalkinto.
Ahtisaarta ehdotettiin rauhanpalkinnon saajaksi jo vuonna 2005, mutta palkinto myönnettiin hänelle vasta kolme vuotta myöhemmin, lokakuussa 2008.
Kunniatohtorin arvot.
Ahtisaarella on kunniatohtorin arvo mm. seuraavissa yliopistoissa:
Muita kunnianosoituksia.
Alankomaalainen Geuzen-säätiö myönsi Ahtisaarelle 13. maaliskuuta 2008 arvostetun Geuzenpenning-mitalin hänen työstään kansainvälisten kriisien selvittäjänä. Mitalin luovutustilaisuus oli Vlaardingenin Suuressa kirkossa. Juhlassa oli läsnä myös kuningatar Beatrix.
16. toukokuuta samana vuonna Ahtisaari sai Unescon Félix Houphouët-Boigny -rauhanpalkinnon, jonka arvo on 122 000 euroa.
Nelson Mandela kutsui vuonna 2009 Ahtisaaren perustamaansa Global Elders -ryhmään, jonka emeritusjäseneksi Ahtisaari siirtyi vuonna 2018.
Vuonna 1992 Ahtisaaresta tehtiin Namibian kunniakansalainen. Kyseessä on puhtaasti symbolinen ele, eikä kunniakansalaisuus takaa esim. äänioikeutta maassa.
Reservissä Ahtisaari oli sotilasarvoltaan kapteeni.
Muita Ahtisaaren saamia tunnustuksia:
Ahtisaaren mukaan nimettyjä asioita.
Martti Ahtisaaren mukaan on nimetty kolme koulua, joista yksi sijaitsee Kuopiossa. Toiset kaksi sijaitsevat Namibiassa ja Sudanissa. Oulun yliopiston taloustieteden tiedekunnan alaisuudessa toimiva Martti Ahtisaari Institute of Global Business and Economics on nimetty entisen presidentin mukaan, ja Ahtisaari osallistui avajaistilaisuuteen 25. helmikuuta 2008.
Helsingin Katajanokalla sijaitsee Ahtisaaren mukaan nimetty aukio, joka vihittiin 27. elokuuta 2009.
Ahtisaari-päivät.
Marraskuussa Martin nimipäivän tienoilla vietetään vuosittain Suomen ulkoasiainministeriön koordinoimia Ahtisaari-päiviä, joiden tarkoituksena on ”lisätä tietoa rauhanvälityksestä kaikilla yhteiskunnan tasoilla” ja ”tuoda rauhantyö ja sovittelu osaksi jokaisen arkipäivää käsittelemällä teemaa niin kouluissa, yleisötilaisuuksissa kuin asiantuntijatasollakin”. Ensimmäisiä Ahtisaari-päiviä vietettiin 16. marraskuuta 2011.
Martti Ahtisaari -luento.
Martti Ahtisaaren nimikkoluentoja on pidetty Jyväskylässä vuodesta 2000. Luentoa järjestämässä ovat olleet Jyväskylän kaupunki, Jyväskylän yliopisto, Keski-Suomen henkisen maanpuolustuksen liitto ry ja "Keskisuomalainen"-lehti. Perinne sai alkunsa, kun Suomen, Viron, Puolan, Liettuan ja Latvian tasavaltojen presidentit kokoontuivat presidentti Martti Ahtisaaren myötävaikutuksella Jyväskylässä kylmän sodan päättymisen kymmenvuotispäivänä 8. marraskuuta 1999 arvioimaan kansalaistilaisuudessa maidensa ja Euroopan näkymiä. Martti Ahtisaari -luennon puhujina on ollut koti- ja ulkomaisia valtiollisia johtajia, ja he ovat puheissaan käsitelleet pääasiassa valtioiden väliseen turvallisuuteen liittyviä teemoja.
Vodable

Vodable on kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 43 kilometriä Clermont-Ferrandin kaupungista etelään.
Vodablen kylässä oli 1000-luvulta lähtien linna Château des Dauphins d'Auvergne. 1100-luvun lopulla Auvergnen dauphinit asettuivat tähän linnaan erottuaan Auvergnen kreivien suvusta. Linnaa myös samalla laajennettiin ja kunnostettiin. Linna tuhoutui Richelieun käskystä vuonna 1633.
Romaaninen Pyhän Marian kirkko Colaminen kylässä on rakennettu 1000-luvulla. Se kuului Sauxillangesin luostariin. Siellä noudatettiin Clunyn liikkeen luostarisääntöä. Pyhän Marian kirkko oli Vodablen ainoa seurakuntakirkko Ranskan suureen vallankumoukseen saakka 1700-luvun lopulla.
Tourzel-Ronzières

Tourzel-Ronzières on kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Clermont-Ferrandin kaupungista etelään.
Notre-Damen kirkko on rakennettu alkujaan 1100-luvulla. Samalla paikalla oli aiemmin ollut Saint-Baudimelle omistettu kappeli. Kirkko linnoitettiin ja sitä laajennettiin 1400-luvulla. Vuonna 1859 se luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi. Kirkkoa kutsutaan myös Saint-Baudimen kirkoksi.
Brad

Brad () on englanninkielinen miehen etunimi. Se on yleensä lyhenne nimestä Bradley tai Bradford.
Tunnettuja Brad-nimisiä.
Kuvitteellisia henkilöitä:
Sansculottides

Sansculottides () eli ”polvihousuttomien ("sans-culottes") päivät” ovat Ranskan vallankumouksen aikaisen kalenterin viisi (karkausvuonna kuusi) täydennyspäivää ("jours complémentaires"), jotka päättivät vuoden ja joita vietettiin kansallisina juhlapäivinä.
Ágios Sóstis (Mesolóngi)

Ágios Sóstis (, myös "Ai-Sóstis", Αη-Σώστης) eli Ágios Sózon (Άγιος Σώζων) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Patraksenlahden ja Mesolóngin laguunin toisistaan erottavassa saariketjussa. Saaren pinta-ala on noin 0,07 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Ágios Sóstis kuuluu Mesolóngin kuntaan, Aitolia-Akarnanian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen.
Saari on saanut nimensä siellä olevasta pienestä Pyhälle Sozonille eli Sostikselle ("Ágios Sóstis") omistetusta kirkosta. Saarella on myös majakka, joka valmistui vuonna 1859. Sen korkeus on 11,5 metriä ja merenpinnasta laskettuna 12 metriä. Vuodesta 2001 majakka on suojeltu historiallinen muistomerkki.
Saari toimi laivastotukikohtana Kreikan vapaussodan aikana ja suojasi Mesolóngin kaupunkia. 10. tammikuuta 1826 sen luona käytiin meritaistelu kreikkalaisten ja osmanien välillä. Ágios Sóstisin länsipuolella sijaitsee Kómman saari.
Avgó (Messenia)

Avgó () eli Petrokáravo (Πετροκάραβο, myös "Petrokárava", Πετροκάραβα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Oinoússes-saariin, ja sijaitsee Akrítasin niemenkärjen edustalla etelään Venétikon saaresta. Saaren pinta-ala on noin 0,006 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Avgó kuuluu Pýlos-Néstoraksen kuntaan, Messenian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.
Petrokáravo

Petrokáravo (, ; ”Kivilaiva”) voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Perrier (Puy-de-Dôme)

Perrier on kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Couze Pavin -joen varrella, noin 36 kilometriä Clermont-Ferrandin kaupungista etelään.
Perrierin luola-asunnot ovat paikallinen nähtävyys. Niitä on kunnostettu noin 20 vuoden ajan vapaaehtoisvoimin. Luola-asunnoista yksi oli asuttuna vuoteen 1945 asti.
Bómpa

Bómpa () eli Lýchnos (Λύχνος, myös "Líchnos", Λίχνος) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Oinoússes-saariin, ja sijaitsee Sapiéntzan saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,048 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Bómpa kuuluu Pýlos-Néstoraksen kuntaan, Messenian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.
Dionísi

Dionísi (, myös "Dionýsi", Διονύσι) eli Theionísi (Θειονήσι) eli Días (Δίας) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Kefallonián saaren etelärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,01 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Dionísi kuuluu Argostólin kuntaan, Kefalonián alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Saari on saanut nimensä siitä, että sillä sijaitsi antiikin aikana Zeukselle omistettu temppeli. Viimeistään 1800-luvulla sen paikalla oli Panagía (Neitsyt Maria) Vlachérnalle omistettu luostari, joka tuhoutui vuoden 1953 maanjäristyksessä. Nykyisin samalla paikalla on pieni kirkko, joka on omistettu Panagía Vlachérnalle eli Panagía Diótissalle ja juhlii vuosittain 2. heinäkuuta.
Joroisten seurakunta

Joroisten seurakunta on Joroisissa Etelä-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Rautalammin rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Anu Ylitolonen.
Dýo Adélfia

Dýo Adélfia (, ”Kaksi siskosta”) eli Diadélfia (Διαδέλφια) on kahden pienen Kreikan saaren ryhmä, jonka saaret kuuluvat Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Oinoússes-saariin, ja sijaitsevat Sapiéntzan saaren eteläpuolella. Saaret ovat asumattomia. Hallinnollisesti Dýo Adélfian saaret kuuluvat Pýlos-Néstoraksen kuntaan, Messenian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Saarista suuremmalla lännenpuoleisella saarella on brittien rakentaman majakan rauniot.
Saaret.
Saariparin saaret ovat:
Fortí

Fortí () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Lefkaksen saaren ja mantereen välisessä salmessa. Saaren pinta-ala on noin 0,024 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Fortí kuuluu Áktio-Vónitsan kuntaan, Aitolia-Akarnanian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen.
Saari oli alun perin Aléxandroksen suola-altaana nykyisin tunnettua suola-allasta eteläpuolelta reunustaneen niemen kärki. Siitä tuli saari, kun niemen poikki kaivettiin kanava 1900-luvulla.
Saarella on Aléxandroksen linnan eli Aleksanterin linnan ("Kástro Alexándrou") rauniot. Linna on tunnettu myös nimillä Toúri ja Torretta. Linna rakennettiin niemenkärkeen alun perin venetsialaisvallan aikana ja uusittiin lyhyellä venäläis-turkkilaisella kaudella vuonna 1807, jolloin sitä käytettiin Lefkaksen puolustamisessa Ali paššan joukkoja vastaan. Venäläiset nimesivät linnan tsaari Aleksanteri I:n mukaan.
Kómma

Kómma (, myös "Kóma", Κόμα) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Patraksenlahden ja Mesolóngin laguunin toisistaan erottavassa saariketjussa. Saaren pinta-ala on noin 0,002 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Kómma kuuluu Mesolóngin kuntaan, Aitolia-Akarnanian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Kómman länsipuolella sijaitsee Schoiniásin saari ja itäpuolella Ágios Sóstisin saari.
Leppävirran seurakunta

Leppävirran seurakunta on Leppävirralla Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Rautalammin rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Kirsti Tapaninen.
Herätysliikkeet.
Evankelis-luterilaisen kirkon herätysliikkeistä voimakkaimmin Leppävirran seurakunnassa vaikuttaa vanhoillislestadiolaisuus, jolla on kannatusta Pohjois-Savossa erityisesti Leppävirrran–Varkauden alueella. Muulle Pohjois-Savolle leimallisesti Leppävirralla on myös jonkin verran kannatusta herännäisyyden parissa.
Lagoúdia

Lagoúdia () on kahden pienen Kreikan saaren ryhmä, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja jonka saaret sijaitsevat Korfun lounaispuolella. Saaret ovat asumattomia. Hallinnollisesti Lagoúdian saaret kuuluvat Etelä-Korfun kuntaan, Korfun alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Saaret on suojeltu lintualueena, ja ne ovat osa lintudirektiivin mukaista Natura-aluetta, johon kuuluu myös Korissía-järven ympäristö Korfulla.
Saaret.
Saariryhmän saaret ovat:
Suonenjoen seurakunta

Suonenjoen seurakunta on Suonenjoella Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Rautalammin rovastikuntaan. Seurakunnan vt. kirkkoherra on Pekka Anttila.
Herätysliikkeet.
Suonenjoen seurakunta kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Suonenjoella on jonkin verran kannatusta liikkeen parissa, mutta alue ei kuulu liikkeen voimakkaimpaan tukialueeseen.
Lazaréto (Ithaka)

Lazaréto () eli Loimokathartírio (Λοιμοκαθαρτήριο) eli Sotíros (Σωτήρος) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Ithakan saaren keskellä olevassa Vathýnlahdessa Vathýn kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,002 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Lazaréto kuuluu Ithakan kuntaan, Ithakan alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Lazaréto (&lt; ) on saanut nimensä siitä, että se toimi venetsialaisvallan aikana vuodesta 1560 laivojen karanteenisaarena. Kaikki Vathýyn tulleet laivat olivat siellä karanteenissa 40 päivää. Britit rakensivat saarelle vuonna 1817 lähes koko saaren kattaneen kaksikerroksisen rakennuksen, joka toimi myöhemmin vankilana. Se purettiin sen vaurioiduttua pahoin vuoden 1953 maanjäristyksessä. Nykyisin saarella on vain pieni Kristuksen kirkastumiselle ("Metamórfosi tou Sotíros") omistettu kirkko, joka on vuodelta 1668. Se on nykyisin suosittu vihkipaikka.
Lygía (Ithaka)

Lygía (, myös "Lygiá", Λυγιά) eli Péra Pigádi (Πέρα Πηγάδι, myös "Perapigádi", Περαπηγάδι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Ithakan saaren eteläosan itärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,12 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Lygía kuuluu Ithakan kuntaan, Ithakan alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Varkauden seurakunta

Varkauden seurakunta on Varkaudessa Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Rautalammin rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Jarkko Piippo.
Varkauden seurakunta perustettiin vuonna 1932 sen jälkeen, kun Varkaus oli vuonna 1929 erotettu kauppalaksi Leppävirran ja Joroisten kunnista. Varkaus muuttui kauppalasta kaupungiksi vuoden 1962 alussa. Kun Kangaslammin kunta liitettiin Varkauteen vuoden 2005 alussa, Kangaslammin seurakunnasta tuli Varkauteen kuuluva kappeliseurakunta, jota johtaa Kangaslammin kappalainen Karoliina Mustonen.
Herätysliikkeet.
Evankelis-luterilaisen kirkon herätysliikkeistä voimakkaimmin Varkauden seurakunnassa vaikuttaa vanhoillislestadiolaisuus, jolla on kannatusta Pohjois-Savossa erityisesti Leppävirran ja Varkauden alueella.
Skartsoumponísi

Skartsoumponísi () eli Skartsoúmpo (Σκαρτσούμπο) eli Katsoúrmpo (Κατσούρμπο) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Ithakan saaren keskellä olevien Vathýn- ja Dexánlahtien suulla. Saaren pinta-ala on noin 0,01 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Skartsoumponísi kuuluu Ithakan kuntaan, Ithakan alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Saaren nimen selitetään tulevan sanasta "skartsimádi", joka viittaa seudulla eläviin kotiloihin.
Vagiá

Vagiá () eli Trýpa (Τρύπα) eli Diavasídia (Διαβασίδια) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Lefkaksen saaren ja mantereen välissä. Saaren pinta-ala on noin 0,52 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Vagiá kuuluu Áktio-Vónitsan kuntaan, Aitolia-Akarnanian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen.
Vagiá on osa saariketjua, jonka kautta kulkee tie mantereelta Lefkakselle. Saari on pitkä ja kapea. Sen lounaispäässä, tosin kanavan omaksi saarekseen erottamana, sijaitsee Agía Mávran linna.
Mikkelin tuomiokirkkoseurakunta

Mikkelin tuomiokirkkoseurakunta on Mikkelin kaupungin ja Puumalan kunnan alueella Etelä-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Mikkelin hiippakuntaan ja Etelä-Savon tuomiorovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra eli tuomiorovasti on Arja Huuskonen. 
Alueseurakunnat.
Seurakunta jakautuu seitsemään alueseurakuntaan, joka ovat Anttola, Haukivuori, Puumala, Ristiina, Ristimäki, Savilahti ja Suomenniemi.
Aluekappalaiset.
Seurakunnan jokaista alueseurakuntaa johtaa oma aluekappalainen, joka toimii seurakunnan tuomiorovastin Arja Huuskosen alaisuudessa.
Aluekappalaiset (31.12.2024)
Anttolan alueseurakunta - Mikko Miettinen
Haukivuoren alueseurakunta - Markku Liukkonen
Puumalan alueseurakunta - Hanne Keijonen
Ristiinan alueseurakunta - Anna Orenius
Ristimäen alueseurakunta - Hilveliisa Ukkonen
Savilahden alueseurakunta - Osmo Luukkonen
Suomenniemen alueseurakunta - Ruut Hanhikorpi
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Mikkelin kaupunkiseurakunnan kirkkoherroina ja tuomiokirkkoseurakunnan tuomiorovasteina:
Mäntyharjun seurakunta

Mäntyharjun seurakunta on Mäntyharjulla Etelä-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Mikkelin hiippakuntaan ja Etelä-Savon tuomiorovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Ann-Maarit Joenperä.
Historia.
Mäntyharjun seurakunta oli alkujaan Iitin kappeliseurakunta, joka itsenäistyi erilliseksi seurakunnaksi vuonna 1595.
Vuonna 1743 Turun rauhan mukainen valtakunnanraja jakoi pitäjän kahtia. Noin kolmasosa Mäntyharjun alueesta joutui Venäjälle, ja tällä alueella sijaitsivat Mäntyharjun kirkko ja pappilat. Vuonna 1746 valtiopäivillä ehdotettiin, että Mäntyharjun Ruotsille jäänyt osa erotettaisiin omaksi seurakunnakseen, johon olisi liitetty myös Hirvensalmen kappeliseurakunta. Uuden seurakunnan kirkko ehdotettiin rakennettavaksi Lahnaniemeen. Ehdotusta ei kuitenkaan toteutettu, ja vaikka valtakunnanraja jakoi pitäjän kahtia, se pysyi hallinnollisista ja muista hankaluuksista huolimatta yhtenä seurakuntana koko sen ajan, jonka Turun rauhan raja oli voimassa. Samaan tapaan myös Sulkava, Sääminki ja Kerimäki pysyivät kukin yhtenä seurakuntana, vaikka nekin sijaitsivat kahden valtakunnan alueella.
Mäntyharjun Venäjän-puoleinen osa kuului Haminan konsistorin alaisuuteen. Se oli osa Vanhaa Suomea, joka vuonna 1812 liitettiin muun Suomen yhteyteen, minkä jälkeen Haminan konsistori lakkautettiin.. Tämän jälkeen Mäntyharjun seurakunta kuului Porvoon hiippakuntaan vuoteen 1897 saakka, jolloin siitä erotettiin Savonlinnan hiippakunta, johon myös Mäntyharju kuului. Tämä muutettiin myöhemmin vuonna 1925 Viipurin ja vuonna 1945 nykyiseksi Mikkelin hiippakunnaksi
Mäntyharjun seurakunnasta erotetiin vuonna 1924 Pertunmaan seurakunta, joka kuitenkin vuonna 2016 liitettiin jälleen kappeliseurakuntana Mäntyharjun seurakuntaan.
Joutsenon seurakunta

Joutsenon seurakunta on Lappeenrannan Joutsenossa Etelä-Karjalassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Mikkelin hiippakuntaan ja Etelä-Karjalan rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Tero Kalpio.
Mäntsälän kunnantalo

Mäntsälän kunnantalo on Mäntsälässä, Uudellamaalla sijaitseva kunnallinen virastorakennus. Kunnantalo on järjestyksessä kolmas kunnantalo, joka on rakennettu Mäntsälään. Myös molemmat vanhemmat kunnantalot ovat säilyneet. Näistä toinen toimii museona ja toinen on ollut esimerkiksi kansalaisopiston käytössä.
Historia ja arkkitehtuuri.
Mäntsälän kunnantalo valmistui kesällä 1992. Keskellä Mäntsälän kirkonkylää sijaitsevan rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Arto Sipinen. Rakennuksen julkisivumateriaalina on käytetty Palazzo-laattaa, sekä Kurun harmaata graniittia. Kunnantalon sisääntuloaulan lattia puolestaan on valmistettu punaloimuisesta mäntsäläläisestä Aurora-graniitista. Kunnantalo käsittää kolme kerrosta.
Yoshitaka Tamaki

Yoshitaka Tamaki (, 8. lokakuuta 1967 – 13. heinäkuuta 2023) oli japanilainen taiteilija, jonka töitä oli muun muassa "Shining"-pelisarjassa. Lisäksi hän kirjoitti ja ohjasi "Landstalker" ja "FEDA: The Emblem of Justice" -pelit. Hän on pääasiallisesti tunnettu Climax Entertainmentin pelien hahmosuunnittelijana. Hänen viimeinen työnsä on "Shining Force EXA" (2007), johon hän suunnitteli hirviöitä. Vuonna 1997 hän perusti oman studion Salamander Factoryn, joka avusti muun muassa "Shin Megami Tensei IV: Apocalypse" ja "Project X Zone" -peleissä.
Nurmijärven kunnanvirasto

Nurmijärven kunnanvirasto on Nurmijärvellä, Uudellamaalla sijaitseva kunnantalo. Kunnanvirasto sijaitsee Nurmijärven kirkonkylässä. Rakennus on valmistunut vuonna 1964 arkkitehtitoimisto Unto Ojosen piirustusten mukaan. Kunnanviraston julkisivu on punaista tiiltä. Vuonna 1983 rakennusta laajennettiin arkkitehtitoimisto Ojonen-Siponen-Teerenmaa Oy:n piirustusten mukaan.
Vuonna 2021 Nurmijärven kunnanviraston neuvottelusiiven huonokuntoista kattoa korjattiin pinonituskorjausmenetelmällä. Rakennus on laajemman peruskorjauksen tarpeessa.
Pornaisten kunnantalo

Pornaisten kunnantalo (ruotsi: "Borgnäs kommunhus") on kunnan virastorakennus Pornaisten kunnassa, Uudellamaalla. Pornaisten kirkonkylässä Kirveskoskella sijaitseva rakennus on valmistunut vuonna 1959 Maaseudun keskusrakennustoimiston rakennusmestarin Kalle Multalan piirustusten mukaisesti. Alun perin kunnantalossa sijaitsi myös tilat Pornaisten kirjastolle sekä palotalli.
Vuonna 1982 Pornaisten kunnantaloa laajennettiin Multalan suunnitelmien mukaisesti. Tuolloin Maaseudun keskusrakennustoimisto oli muuttunut Suunnitelukeskus Oy:ksi. Uusien toimistohuoneiden lisäksi kunnantaloon tuli muun muassa henkilökunnan taukotilat, sekä väestösuojakeskus. Kunnan paloasema siirrettiin kylän pohjoislaidalle. Myös kunnankirjasto on siirtynyt myöhemmin uuteen rakennukseen kunnantalolta. Kunnantalo on tärkeä esimerkki Suomen jälleenrakennuskauden maaseudun vaatimattomasta monitoimitalosta. Rakennuksen vanhin osa on suojeltu.