tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Martha Madison

Martha Anne Madison (oik. Butterworth; s. 27. heinäkuuta 1977 Newport News, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja televisiopersoona. Hän näytteli Isabella "Belle" Black Kiriakisia "Päivien viemää" -saippuasarjassa vuosina 2004–2008. Madison oli Bellen roolissa viides näyttelijä. Hän on näytellyt myös tv-sarjassa "Passions" ja elokuvassa "Kate &amp; Leopold". Madison oli harrastanut tanssia koko elämänsä, mutta joutui lopettamaan loukkaannuttuaan. Hän suunnitteli aluksi pääsevänsä Broadwaylle muutettuaan New Yorkiin, mutta päätyikin televisioon.
Madison on naimisissa, ja hänellä on vuonna 2013 syntynyt tytär.
Grand Line

Grand Line (jap. 偉大なる海路 "Idai Naru Kairo") on fiktiivinen paikka manga- ja animesarjassa One Piece.
Grand Line on suuri meri jonka koko on puoli maapalloa. Toisella puolella maapalloa sijaitsee neljä merta: East Blue, North Blue, West Blue ja South Blue. Grand Line on erossa näistä neljästä merestä Red Linen, maapallon ympäri menevän vuoriston avulla. Red Line kulkee pohjoisesta etelään ja kiertäen koko maapallon, kuten nollapituuspiiri. Grand Linen on sanottu olevan vaarallisin paikka koko maailmassa, ja sen on kerrottu tästä syystä olevan mm. merirosvojen hautausmaa. 
Calm Belt.
Calm Beltejä on kaksi ja ne sijaitsevat Grand Linen pohjois- ja eteläpuolilla. Calm Belt on tuuleton vyöhyke, joten se on vaarallinen varsinkin purjealuksille, joissa ei ole airoja. Toinen asia mikä tekee Calm Belteistä vaarallisia ovat merihirviöt. Calm Beltillä on tähän mennessä esiintynyt eniten merihirviöitä koko One Piecen aikana.
Mikäli laivan pohja ei ole päällystetty merikivellä (joka lähettää samanlaista säteilyä kuin meri, ja täten tekee laivasta "osan merta" jolloin merihirviöt eivät havaitse tätä), on Grand Linelle mentävä Red Linen kanaalien kautta. Reittejä on kaksi: Toisessa mennään "Päinvastoin-vuoren" läpi ja toisessa Pyhän maan, Mariejoisin.
Uusi maailma.
Grand Line on jaettu kahtia Red Linella. Ensimmäinen puoli (Päinvastoin-vuoresta East Bluen halki toiselle puolelle Red Linea) on nimeämättä. Toinen puoli (Päinvastoin-vuoresta West Bluen läpi toiselle Red Linen puolelle) tunnetaan "Uutena maailmana". Tässä osassa Grand Linea hallitsevat "Yonkout" kuin keisarit ja ne, jotka aloittivat "uuden ajan".
Ilmasto.
Grand Linen sää on epätavallinen. Sää ja merivirrat ovat petollisia, sillä ne voivat vaihtua yhtäkkiä esimerkiksi lumimyrskyiksi. Lisäksi kovakin myrsky saattaa loppua hetkessä. Grand Linella sijaitsee monia saaria, mutta niiden säät ovat joskus hyvinkin erilaisia. Saarien ilmastot on jaettu neljään osaan: Kesäsaaret, syyssaaret, talvisaaret ja kevätsaaret. Jokaisella saarella on myös omat neljä vuodenaikaa. Ne ovat silti eroavaisia toisistaan. Esimerkkinä kesäsaaren talvi ja talvisaaren talvi. Erilaisia säitä voi siis kaiken kaikkiaan löytää 16 erilaista Grand Linella. 
Navigointi.
Normaali kompassi ei toimi Grand Linella johtuen useista magneettikentistä. Monet saaret myös sisältävät paljon metallia joka sekoittaa kompassin. Jotta navigointi olisi mahdollista Grand Linella, on kehitetty apuvälineitä kuten lokitikku. Lokitikku lukitsee aina seuraavan saaren magneettikentän ja kun seuraavalle saarelle pääsee, lokitikku osoittaa taas uutta saarta. Grand Linella on kaikkiaan seitsemän reittiä mitä pitkin voi lokitikun avulla kulkea, mutta Grand Linen viimeiseen saareen, Rafteliin ne kokoontuvat. Seuraavan saaren magneettikentän poimiminen saattaa joskus viedä pari päivää, joskus jopa vuoden. Onneksi on kehitelty ikitikku. Tämä versio osoittaa aina tiettyä saarta eikä koskaan vaihdu. Tämä helpottaa merellä kävijöitä löytämään tietyn saaren.
Adrienne Shelly

Adrienne Shelly (aik. Adrienne Levine; 16. kesäkuuta 1966 – 1. marraskuuta 2006) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen tuotantoonsa näyttelijänä kuuluu komedia "Luota minuun" (1990). 
Shellyn aviomies löysi vaimonsa kuolleena marraskuussa 2006 asunnosta, jota Shelly käytti toimistona. Aluksi tapausta epäiltiin itsemurhaksi, mutta pian poliisi pidätti henkirikoksesta epäiltynä 19-vuotiaan laittoman siirtolaisen Diego Pillcon. Pillco myönsi surmanneensa Shellyn tämän valitettua alemmasta asunnosta kuuluneesta melusta. Oikeudessa hän muutti kertomustaan, ja sanoi yrittäneensä ryöstää Shellyn ja tappaneensa naisen, kun tämä yritti soittaa poliisille. Pillco tunnusti ensimmäisen asteen tapon välttääkseen murhaoikeudenkäynnin, ja hänelle luvattiin 25 vuoden tuomio syytttäjän kanssa tehdyssä sopimuksessa.
Shellyn kuoleman aikaan pariskunnan tytär oli kolmevuotias. Hänen leskensä Andy Ostroy perusti "Adrienne Shelly Foundation"in.
Keski-Häme

Keski-Häme on Hauholla, Hämeenkoskella, Lammilla ja Tuuloksessa torstaisin ilmestyvä tilattava paikallislehti. Lehti on perustettu 19.4.1956. Lukijamäärä vuonna 2020 oli 8 000 henkilöä (KMT 2020). Lehden toimisto sijaitsee Lammilla. Keski-Hämeen julkaisija on Hämeen Media ja painopaikka Lehtisepät Oy.
Yoshinori Kitase

Yoshinori Kitase (, s. 23. syyskuuta 1966) on videopelisuunnittelija, joka on ollut Square Enixin työntekijä vuodesta 1991 lähtien. Hänen merkittävimpiä tehtäviään ovat olleet ohjaajan roolit "Chrono Triggerissä" sekä kolmessa peräkkäisessä "Final Fantasy" -pelissä, "Final Fantasy VI":ssa "Final Fantasy VII":ssa ja "Final Fantasy VIII":ssa, joka jäi hänen viimeiseksi ohjaustyökseen. Sittemmin hän on lähinnä tuottanut pelejä, joista esimerkkeinä "Final Fantasy X", "Kingdom Hearts" sekä näiden jatko-osat.
Lisäksi hän on toiminut käsikirjoittajana ja karttasuunnittelijana.
Tällä hetkellä Kitase työskentelee tuottajana "Final Fantasy XIII":n ja "Compilation of Final Fantasy VII" -kokoelman parissa. Hän myös johtaa Square Enixin 1. tuotanto-osastoa.
Marsha Blackburn

Marsha Blackburn (s. 6. kesäkuuta 1952) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän on valmistunut Mississippin osavaltionyliopistosta.
Blackburn istui vuosina 2003-2019 Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Tennesseen 7. vaalipiiristä, ja oli ehdolla Tennesseen senaattoriksi välivaaleissa 2018. Hän voitti paikan ja aloitti työt senaattorina 3. tammikuuta 2019. Hänet valittiin jatkokaudelle vuonna 2024.
Kyknos

Kyknos ( 'joutsen') viittaa kreikkalaisessa mytologiassa neljään eri henkilöön.
Areen poika.
Kyknos oli Areen ja Pelopeian poika. Makedonialainen Kyknos oli niin verenhimoinen ja julma, että hän suunnitteli rakentavansa isälleen temppelin tappamiensa ohikulkijoiden pääkalloista ja luista. Rakennustyöt jäivät kuitenkin kesken Kyknoksen kohdattua Herakleen. Haluten miellyttää isäänsä hän haastoi tämän taisteluun toivoen voivansa lisätä myös tämän luut temppeliinsä ajattelematta ollenkaan, että Herakles oli päihittänyt hänen isänsä taistelussa.
Areen kuultua heidän kohtaamisestaan hän raivostui ja riensi välittömästi auttamaan poikaansa. Hänet kuitenkin pysäytti Pallas Athene, joka neuvoi häntä odottamaan ja kuulemaan, mitä moirilla, kohtalottarilla, oli varattuna Kyknosta varten. Nämä kertoivatkin, että Kyknos saisi surmansa taistelussa, ellei sankaria tapettaisi aiemmin. Nämä sanat, jotka oli tarkoitettu pysäyttämään Ares menemästä auttamaan poikaansa, itse asiassa vain ruokkivat hänen vihaansa. Ares laskeutui maan päälle auttamaan poikaansa ja alkoi taistella Herakleen kanssa. Juuri kun hän oli iskemäisillään tätä, Pallas Athene ilmestyi ja torjui hänen lyöntinsä, jolloin Herakles onnistui haavoittamaan häntä reiteen ja sai Areen pakenemaan takaisin Olympos-vuorelle. Kyknos jäi kohtalon armolle ja sai surmansa niin kuin oli ennustettu, eikä hänen temppelinsä koskaan valmistunut.
Stheneloksen poika.
Kyknos oli Faethonin erittäin hyvä ystävä. Faethonin menetettyä isänsä Helioksen auringonvaunujen hallinnan Zeus joutui tappamaan tämän salamaniskulla pelastaakseen maailman. Kyknos yritti etsiä ystävänsä Eridanosjokeen pudonnutta ruumista uudelleen ja uudelleen, jolloin jumalat muuttivat tämän joutseneksi päästääkseen hänet murheestaan.
Apollonin poika.
Kyknos oli Apollonin ja Hyrien poika, jota Fyllios rakasti. Osoittaakseen rakkauttaan Fyllios lahjoitti tälle erilaisia eläimiä, mutta lopulta kyllästyttyään siihen, ettei saanut rakkaudelleen vastakaikua, hän kieltäytyi luovuttamasta kesytettyä härkää, jota Kyknos himoitsi. Tästä katkeroituneena Kyknos tiuskaisi Fyllioksen vielä toivoneen tehneensä niin, ja astui kallion kielekkeeltä alas. Kesken pudotusta hänet kuitenkin muutettiin joutseneksi.
Poseidonin poika.
Kyknos oli Poseidonin ja nymfi Kalyken poika. Kalastajat nimesivät hänet Kyknokseksi, koska löytäessään lapsen rannalta joutsenet kiertelivät hänen ympärillään. Uskoen toisen vaimonsa ja erään huilunsoittajan panettelua hän antoi laittaa molemmat lapsensa ensimmäisestä liitostaan, Teneen ja Hemithean, ruuheen merelle, joka rantautui Tenedokseen (Bozcaada), jonka kuningas Teneestä myöhemmin tuli. Valheen paljastuttua Kyknos antoi kivittää huilunsoittajan ja haudata vaimonsa elävältä. Myöhemmin Kyknos ja hänen isänsä osallistuivat Troijan sotaan. Sen aikana Akhilleus surmasi Kyknoksen kuristamalla tämän kypärän hihnalla, koska Poseidonin lapsena häntä ei voitu surmata miekalla eikä keihäällä.
Stephanie Herseth Sandlin

Stephanie Herseth Sandlin (s. 3. joulukuuta 1970) on yhdysvaltalainen juristi ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi 1. kesäkuuta 2004 – 3. tammikuuta 2011 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Etelä-Dakotasta. Hän seurasi Bill Janklowia tämän erottua rikostuomionsa seurauksena. 
Sandlin syntyi Houghtonin seudulla Etelä-Dakotassa ja on valmistunut Georgetownin yliopistosta. Hänet tunnettiin nimellä Stephanie Herseth ennen hänen avioliittoaan poliitikko Max Sandlinin (s. 1952) kanssa 31. maaliskuuta 2007.
Toimiessaan edustajainhuoneen jäsenenä Sandlin oli Yhdysvaltain kongressin nuorin naisjäsen.
Mark Donohue

Mark Donohue (18. maaliskuuta 1937 Summit, New Jersey, Yhdysvallat – 19. elokuuta 1975 Graz, Steiermark, Itävalta) oli yhdysvaltalainen kilpa-ajaja.
Ura.
Jo nuoruudessaan Donohue tapasi Roger Pensken, jonka kanssa hän päätyi tekemään yhteistyötä ja ajoi tämän tallissa monissa eri kilpasarjoissa. Hän menestyi hyvin pohjoisamerikkalaisissa sarjoissa, kuten Trans Am -sarjassa, Can-Am -sarjassa ja NASCARissa, kunnes siirtyi kokeilemaan Formula 1:iä Pensken tukemana vuonna 1971 ja ajoi Kanadan GP:ssä kolmanneksi. Donohue kuitenkin palasi nopeasti takaisin Amerikaan, jossa voitti Indianapolis 500:n 1972 ja IROC-mestaruuden 1974. Donohue kuitenkin palasi Penske Racingin mukana yrittämään uudelleen läpimurtoa Formula 1:ssä. Yritys päättyi surullisesti 1975 Itävallan GP:ssä Donohuen menetettyä autonsa hallinnan. Hän löi päänsä ulosajossa, vaipui seuraavana päivänä koomaan ja kuoli.
Kunnianosoitukset.
Donohue on valittu useaan moottoriurheilun kunniajäsengalleriaan. Hänet valittiin International Motorsports Hall of Fameen 1990, Motorsports Hall of Fame of Americaan 1990 ja Sports Car Club of Americaan eli SCCA:aan 2006.
Jules Dassin

Jules Dassin (am. engl. ['dʒuːls 'dæsɪn], alk. Julius Dassin, 18. joulukuuta 1911 Middletown, Connecticut Yhdysvallat – 31. maaliskuuta 2008 Ateena, Kreikka) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän teki 1940-luvulla film noir -elokuvia. Dassin oli joutumaisillaan epäamerikkalaisen toiminnan komission kuulusteltavaksi, mutta hän lähti Eurooppaan. Dassin työskenteli Ranskassa ja asui viime vuotensa Ateenassa. Hän oli naimisissa Melina Mercourin kanssa. Heidän yhteinen elokuvansa "Ei koskaan sunnuntaisin" oli ehdokkaana kahden Oscarin ja Bafta-palkinnon saajaksi.
Dassinin isä oli venäjänjuutalainen parturi. Hänen poikansa Joe Dassin (1938–1980) oli ranskalainen laulaja.
Coffin–Sirisin oireyhtymä

Coffin–Sirisin oireyhtymä on harvinainen sairaus, joka aiheuttaa mm. vaihtelevan tasoista kehitysvammaisuutta sekä viidennen sormen epämuodostuman, mistä johtuen sairaudesta saatetaan puhua myös ”viidennen sormen oireyhtymänä”. 
Coffin–Sirisin oireyhtymä saattaa aiheuttaa pienikokoisuutta, skolioosia, sydänvian, hengitystieinfektioalttiuden ja varhaislapsuuden nielemisongelmia. Sairaus on yleisempi naispuolisilla henkilöillä.
Enin osa Coffin–Siris-tapauksista on ollut satunnaisia vammautumisia. Sairauden tarkka syy on tuntematon.
Izun niemimaa

Izun niemimaa () on niemimaa Japanissa. Niemimaa sijaitsee Honshūn saarella, Tokiosta länteen. Aikaisemmin se kuului niemimaan mukaan nimettyyn Izun provinssiin, mutta on nykyisin osa Shizuokan prefektuuria. Niemimaan eteläpuolella sijaitsevat Izusaaret ovat kuitenkin Tokion hallinnassa.
Nähtävyydet.
Izun niemimaa on Tokion alueen väestön suosima virkistäytymispaikka, joka on erityisesti tunnettu kuumista lähteistään muiden muassa Atamissa ja Mishimassa. Niemimaa rajoittuu Fujivuoreen ja on osa Fuji-Hakone-Izu kansallispuistoa.
Se on myös suosittu kohde laitesukellukselle. Suosituimmat sukelluskohteet ovat Izu Ocean Park (IOP, ), Yawatano () ja Osezaki (). Etelämpänä, lähellä Itōta on trooppinen kasvihuone nimeltä "Banana Crocodile Park" ().
Izu on yksi Japanin suurimpia wasabin tuottajia, joten paikallinen ruoka sisältää monia wasabilla maustettuja ruokalajeja. Kuuluisiin turistikohteisiin kuuluvat vanha Shuzenji temppeleineen, onseneineen, vesiputouksineen sekä ryokaneineen sekä Shimoda, kommodori Perryn mustien laivojen maahannousupaikka.
Ulosmarssi

Ulosmarssi on työtaisteluissa käytetty toimenpide. Ulosmarssissa työntekijät poistuvat joukolla työpaikaltaan protestiksi kesken työajan. Ulosmarssi voi merkitä myös poistumista koulusta, tapaamisesta, edustuslaitoksen istunnosta, näytännöstä, neuvotteluista tai järjestöstä kesken kaiken, jos tarkoituksena on halu ilmaista tyytymättömyyttä ulosmarssin kohteen toimintaan. Ulosmarssi on laiton, jos työehtosopimus on voimassa.
Ulosmarssi voidaan järjestää spontaanisti tai suunnitellusti. Usein työntekijät äänestävät etukäteen ulosmarssista ja yritystä informoidaan etukäteen mahdollisesti tulevasta ulosmarssista. Toisinaan ulosmarssiin saattaa osallistua vain osa työntekijöistä.
Lähteet.
Šams Pahlavi

Šams Pahlavi () tai Shahdokht Shams ul-Mulk Pahlavi (18. lokakuuta 1917 Teheran – 29. helmikuuta 1996 Santa Barbara, Kalifornia) oli Mohammad Reza Pahlavin, Iranin viimeisen šaahin, sisar. Heidän isänsä oli Reza Pahlavi. Pahlavi-dynastian aikana Šams Pahlavi oli Iranin Punaisen Ristin puheenjohtaja. Hän oli kääntynyt katolilaiseksi 1940-luvulla. Iranin vallankumouksen jälkeen hän muutti Santa Barbaran kaupunkiin, Kaliforniaan. Hän asui siellä kuolemaansa asti.
Sonja Bennett

Sonja Bennett (s. 24. elokuuta 1980 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja mm. elokuvassa "Usva" (2005) sekä useissa televisiosarjoissa. 
Bennett voitti VFCC Awardin 2002 ja Women in Film Awardin 2003 roolistaan vuoden 2002 elokuvassa "Punch".
Jess Harnell

Jess Q. Harnell (s. 23. joulukuuta 1963 Teaneck, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hän sai vuonna 2006 Daytime Emmy -ehdokkuuden.
Elämäkerta.
Harnell syntyi New Jerseyssä, josta hän muutti Kaliforniaan kymmenvuotiaana. Harnell tiesi nuorena haluavansa tulla esiintyjäksi, mutta ei unelmoinut tekevänsä ääninäyttelemistä työkseen. Hän toimi aluksi rocklaulajana ja teki useita keikkoja studiovokalistina ja imitaattorina. Harnell osaa imitoida yli 150 julkisuuden henkilön ääniä niin laulaen kuin puhuen. Listaan mahtuvat muun muassa Albert Brooks, Ozzy Osbourne, Elvis Presley, The Beatlesin jäsenet, Steve Perry, Willie Nelson, Pee-Wee Herman ja Rodney Dangerfield.
Ura.
Ääninäyttelemisen pariin Harnell päätyi äänittäessään mainosta laulamalla, jonka myötä eräs ohjaaja kehotti häntä kokeilemaan ääninäyttelemistä. Harnell aloitti tekemällä imitointeja mainoksiin studiovokalistin ohella ja sai pian kutsun Disneylta, joka tarvitsi laulajaa Splash Mountain huvipuistolaitteeseen, jonka aikana soi laulu ”Song of the South”. Vuonna 1991 Harnell teki ensimmäisen ääniroolinsa animaatioon "Varjoankka". Hänet palkattiin esittämään ilkeää avaruusolentoa Bleebia. Harnell sai päivää ennen koe-esiintymistä käsikirjoituksen hahmoa varten. Hän valvoi koko yön luodessaan hahmolle eri ääniä, jolta se mahdollisesti voisi kuulostaa. Loppujen lopuksi Harnell loi 60 eri ääntä Bleebille. Saapuessaan äänityssessioon hän esitteli itsensä sarjan ääniohjaajalle Ginny McSwainille ja kertoi kehittäneensä muutamia ideoita siitä, miten esittää hahmoa. Hän oli nauhoittanut ne kasetille ja kun McSwain oli kuullut ensimmäisestä näytteestä kaksi lausetta, hän kertoi sen olevan sopiva ääni hahmolle. Tämä sai Harnellin ajattelemaan miettiessään turhan paljon yhden hahmon ääntä ja luotti enemmän itseensä myöhemmissä koe-esiintymisissä.
Harnell tuli tunnetuksi "Animaaniset"-sarjan hahmon Wakko Warnerin ääniroolista, josta hän kertoi hahmon äänen perustuvan John Lennoniin, jota Harnell myöhemmin äänsi Ringo Starrin äänellä, nähtyään miten pieni Wakko-hahmo oli. Ennen Wakkon roolia Harnellilla ei ollut vielä kunnolla kokemusta ääninäyttelemisestä. "Animaanisten" jälkeen hän on ollut uransa aikana monessa piirretyssä ja videopeleissä mukana, kuten "Prätkähiiret", "Duck Dodgers", "The Grim Adventures of Billy &amp; Mandy", "Äly ja Väläys", "Ben 10" sekä "Pet Alien", josta Harnell sai Daytime Emmy -ehdokkuuden vuonna 2006. Hän on myös ollut vuodesta 2002 lähtien mukana radio-ohjelmassa "Adventures in Odyssey", jossa hän on Bennett Charlesin ja Wooton Bassettin ääninä. Vuosina 2011–2012 Harnell teki sivurooleja "The Cleveland Show" -piirrossarjaan, jossa hän pääosin toimi Timin äänenä ja imitoi muun muassa Ben Stilleriä jaksossa ”Skip Day”.
Videopeleissä Harnellin kenties tunnetuin ääniroolinsa on Crash Bandicoot. Hän oli myös "Transformers"-elokuvassa ainut ääninäyttelijä, joka teki kaksi roolia. Lisäksi Harnell on toiminut muun muassa Cartoon Network- sekä Kids WB -kanavien mainosspiikkerinä. Hän teki ensimmäisen näytelmäroolinsa elokuvassa "Särkyneiden unelmien katu" ja toisen elokuvassa "" näyttelemällä kameramies Rickyä.
Ali Reza Pahlavi I

Ali Reza Pahlavi (1. maaliskuuta 1922 – 17. lokakuuta 1954) oli Iranin šaahin Reza Shah Pahlavin toiseksi vanhin poika. Hänen veljensä oli Mohammad Reza Pahlavi. Kun Reza Shah joutui maanpakoon Mauritiukselle ja Johannesburgiin, Ali oli mukana. Hän meni naimisiin Christiane Cholewskin kanssa Pariisissa vuonna 1946. He saivat yhden lapsen Ali Patrick Pahlavin (1. syyskuuta 1947). Ali Reza kuoli lento-onnettomuudessa 17. lokakuuta 1954, kun hänen lentokoneensa törmäsi vuoreen Alborz-vuoristossa.
Wing (laulaja)

Wing, koko nimeltään Wing Han Tsang on Hongkongissa syntynyt uusiseelantilainen laulaja. 
Wing aloitti laulamisen harrastuksen muutettuaan Uuteen-Seelantiin ja esiintyi Aucklandin sairaaloissa ja hoitokodeissa. Lauluharrastuksen jatkuttua hän julkaisi ensimmäisen CD-levynsä, joka kantaa nimeä "Phantom of the Opera" levyllä olevan Andrew Lloyd Webberin musikaalikappaleen mukaan. Levyllä on myös muita tunnettuja populaarimusiikkikappaleita syntetisaattorilla soitettuna.
Levyjulkaisu johti suosion lisääntymiseen ja kansainvälistymiseen. Viime vuosina Wing on päässyt esiintymään moniin televisio-ohjelmiin kuten "SportsCafeen", "Rove Liveen" ja "The Annoying Music Show'hun". Lisäksi Wing on vieraillut "South Park" -piirrossarjassa hänen mukaansa nimetyssä jaksossa.
Kutunjuusto

Kutunjuusto eli vuohenjuusto on vuohenmaidosta tehtyä juustoa. Se valmistetaan lisäämällä maitoon juoksutetta. Näin aikaansaatu juustomassa muotoillaan juustoksi laittamalla se juustokehään, josta ylimääräinen hera valutetaan pois. Sen jälkeen juustoa pidetään suolavedessä suolaantumassa. Aika vaihtelee sen mukaan, miten suolaista juustosta halutaan. Suomessa kutunjuustoa valmistetaan muun muassa Hämeessä.
Ranskalaisesta valkohomevuohenjuustosta käytetään nimitystä "chèvre". Se on usein pötkylän tai katkaistun pyramidin muotoinen.
Edward Anyamkyegh

Edward Tyover Anyamkyegh (s. 10. lokakuuta 1978 Gboko, Nigeria) on nigerialainen entinen jalkapalloilija, joka oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Anyamkyegh pelasi kaudella 2007 Kakkosen Sepsi-78:ssa. Siellä hän voitti joukkueen maalipörssin ja myös tehotilaston, vaikka oli loppukauden loukkaantuneena. Ykköseen kaudeksi 2008 noussut PS Kemi Kings teki helmikuussa 2008 Anyamkyeghin kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Hän tuli Suomeen ja Kuopion Palloseuraan Ukrainan pääsarjaseura Karpaty Lvivistä. Lisäksi hän on pelannut Nigerian pääsarjassa BCC Lionsissa ja FC Julius Bergerissä sekä Moldovan pääsarjassa FC Sheriff Tiraspolissa. 
Anyamkyegh on pelannut seitsemän ottelua alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa ja yhdeksän ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän on pelannut muun muassa alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 1995, jossa hän teki kaksi maalia.
Muuta.
Anyamkyegh esiintyy Franklin Foerin kirjassa "Jalkapallon maailmanselitys", joka kertoo jalkapallon vaikutuksesta maailmassa. Kirjassa häntä kuvataan esimerkkinä nuorista afrikkalaislupauksista, jotka siirtyvät pelaamaan Itä-Eurooppaan elättääkseen perheensä kotona, oloihin joihin on monella tapaa lähes mahdotonta sopeutua.
Kirnu (vuoristorata)

Kirnu on vuoristorata, joka sijaitsee Linnanmäen huvipuistossa Helsingissä. Se otettiin käyttöön 2007 kauden avajaisissa 27. huhtikuuta.
Radan on valmistanut sveitsiläinen huvipuistolaitevalmistaja Intamin AG. Kirnu on Suomen ensimmäinen ns. 4th Dimension -rata eli rata, jossa istuimet on sijoitettu radan viereen eikä sen päälle tai alle, kuten tavallisesti. Istuimet pyörivät vapaasti ympäri ajon aikana. Radan pituus on 142 metriä ja korkeus 25,4 metriä. Vaunut saavuttavat radalla 60 km/h huippunopeuden. Vaunuja kulkee radalla yhteensä kolme, ja jokaiseen mahtuu kahdeksan matkustajaa. Matkustajan vähimmäispituus laitteeseen on 140 cm ja teoreettinen enimmäispituus 195 cm turvakaarten mitoitusten vuoksi. Kirnun käyttökapasiteetti on n. 640 henkilöä tunnissa, ja yksi kierros kestää 42 sekuntia. Laite maksoi noin kolme miljoonaa euroa.
Onnettomuuksia.
Kirnu asetettiin käyttökieltoon 16. toukokuuta 2007 sattuneen tapaturman johdosta, jossa kyydissä ollut mies loukkasi jalkansa. Käyttötauon aikana laitetta testattiin ja myös laitteen jarrut uusittiin.
Heinäkuussa 2014 laite oli suljettuna pari viikkoa, koska Espanjan Benidormissa sijaitsevassa vastaavassa laitteessa tapahtui kuolemaan johtanut onnettomuus. Onnettomuus johtui todennäköisesti Espanjan huvipuiston tekemistä muutoksista laitteen turvapuomijärjestelmiin, jotka oli tehty ilman laitevalmistajan hyväksyntää. Kirnuun päätettiin vaihtaa uudet istuimet tämän takia.
Jonathan Hutchinson

Jonathan Hutchinson (23. heinäkuuta 1828 – 26. kesäkuuta 1913) oli brittiläinen lääkäri. Hän havaitsi ensimmäisenä tutkijana progerian vuonna 1886 epätavallisen ikääntyneen näköisellä 3-vuotiaalla pojalla. Hänen ja Hastings Gilfordin mukaan sairautta nimitetään joskus "Hutchinson-Gilfordin oireyhtymäksi".
Progerian lisäksi Hutchinson tunnetaan mm. hänen synnynnäistä kuppaa käsittelevistä tutkimuksistaan.
Kimmo Kurittu

Kimmo Otso Juhana Kurittu on suomalainen basisti. Hän on kotoisin Nakkilasta ja soittaa viisikielistä bassoa. Kurittu tunnetaan Penniless-yhtyeen (aiemmin Penniless People of Bulgaria) basistina. Vuoden 2005 vaihteesta hän on soittanut myös Maj Karma -yhtyeessä. Basson soiton ohella hän toimii yhtyeissä myös taustalaulajana. 
Kurittu soittaa bassoa Rotta Baarin albumilla Ylihuomenna.
Laitteet.
Basson ja nupin välissä Sennheiserin langaton, SansAmp R.B.I. sekä viritysmittari ja pari halpissäröä.
Hastings Gilford

Hastings Gilford (1861–1941) oli brittiläinen lääkäri. Hän opiskeli lääketiedettä ja valmistui Guy's Hospitalista vuonna 1887. 
Gilford kuvasi vuonna 1904 äärimmäisen harvinaisen ikääntymissyndrooma progerian, jota kutsutaan toisinaan hänen ja Jonathan Hutchinsonin mukaan Hutchinson-Gilfordin oireyhtymäksi.
Åke Mattas

Åke Carl-Anders Mattas (14. tammikuuta 1920 Mänttä – 22. joulukuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Mattas syntyi vuonna 1920 Mäntässä, jossa hänen isänsä Karl-Julius Mattas toimi Serlachiuksen paperitehtaan diplomi-insinöörinä. Åken ollessa kolmevuotias perhe muutti Ruotsiin Värmlantiin, jossa isä johti Billerudin paperitehtaan rakentamista. Pari vuotta myöhemmin perhe matkusti niin ikään isän työtehtävien vuoksi Kreikkaan. Vuonna 1928 Mattakset muuttivat Ouluun, jossa Mattas kävi koulunsa ja vietti suurimman osan lapsuuttaan ja nuoruuttaan. Ylioppilaaksi Mattas kirjoitti Oulun ruotsinkielisestä lukiosta vuonna 1938. Talvella 1948 hän maalasi vanhan koulunsa Kellarisaliin seinämaalauksia, joista suurin on kellariholvin päätyseinän allegoria Oulun neljästä palosta.
Ylioppilaaksi kirjoitettuaan Mattas aloitti opinnot Taideteollisessa Keskuskoulussa Helsingissä. Opinnot keskeytyivät jatkosotaan, johon Mattas osallistui taistelemalla mm. Kannaksella ja Lapissa. Keväällä 1945 Mattas aloitti opinnot Suomen Taideakatemian koulussa. Opinnot hän keskeytti 1946. Samana vuonna Mattas meni naimisiin opiskelutoverinsa Ulla Aholan kanssa. Pariskunta sai kolme lasta. Vuonna 1947 Mattas osallistui ensimmäiseen näyttelyynsä, Suomen Taiteilijain vuosinäyttelyyn Helsingin Taidehallissa, teoksillaan "Saara" ja "Tuhlaajapoika". Mattas osallistui yli kymmeneen yhteisnäyttelyyn ja hän sai myös tunnustusta omintakeisesta taiteestaan. Mattas kuitenkin alkoholisoitui. Hän joutui katkaisuhoitoon ensimmäisen kerran 1957. Hän kuoli Hesperian sairaalassa joulukuussa 1962.
Åke Mattaksen lapsista poika Karl-Julius Mattas on taidemaalari ja tytär Kajsa Mattas kuvanveistäjä.
2 Brothers on the 4th Floor

2 Brothers on the 4th Floor on alankomaalainen elektronista musiikkia esittävä, erityisesti 1990-luvulla suosiossa ollut yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat veljekset Martin ja Bobby Boer, sekä laulaja Désirée ”Des’Ray” Claudette Manders ja rap-osuuksista vastaava Rede ”D-Rock” Phillips.
Yhtyeen menestynein listahitti on ""Dreams (Will Come Alive)". Muita tunnettuja kappaleita ovat "Fly (Through the Starry Night)" ja "Come Take My Hand"".
Musiikillinen ura.
Martin ja Bobby Boer olivat vuosia kokeilleet musiikin tekoa, kunnes kokeilu sai vauhtia vuonna 1990, kun alankomaalainen radioasema poimi "Can't Help Myself" -singlen taajuudelleen. Kahden singlen jälkeen projekti sai odottaa, kun Martin muutti ammattimaiseen studioon ja aloitti musiikin miksauksen nimellä Dancability Productions. Vuonna 1994 Bobby ja Martin elvyttivät projektinsa nimeltä "2 Brothers on the 4th Floor", jonka uudistuneen tyylin ja ennen kaikkea musiikkityylin alankomaalaisyleisö otti hyvin vastaan.
Raivo

Raivo on aggressiivinen tunne ja mielentila sekä sitä ilmentävää käyttäytymistä. Raivon vallassa olevan ihmisen harkinta ja päätöksenteko ei ole samalla tavoin kontrolloitua kuin normaalisti. Raivo voi ilmetä sanoina, eleinä tai väkivaltaisina tekoina. Myös eläimen toimintaa voidaan kuvata raivoksi; tällöin viitataan käyttäytymisen arvaamattomuuteen ja aggressioon. Raivoksi voidaan vertauskuvallisesti kutsua myös luonnonilmiöitä kuten myrskyä tai ukkosta. Jälkiraivolla viitataan aggressiiviseen tilaan, johon voidaan joutua tietyissä asioissa lukuisten kertojen epäonnistumisien jälkeen, esimerkkinä pianonsoittaja joka ei millään onnistu soittamaan tiettyä kappaletta oikein. Vanhassa suomen kielessä raivolla on tarkoitettu myös pääkalloa, mistä tulee esim. sana takaraivo.
Raivokohtaus on elävällä olennolla ilmenevä voimakkaan raivon tila, jossa itsehillintä on erittäin heikkoa. Raivokohtauksen saava ihminen voi esimerkiksi käyttäytyä väkivaltaisesti tai sanallisesti epäkunnioittavasti. Välttämättä raivokohtaus ei kohdistu toiseen elävään olentoon ja täten myös esimerkiksi ovien paiskominen ja esineiden paiskominen lattialle ovat yleisiä raivokohtauksen tunnusmerkkejä.
Corkin lentoasema

Corkin lentoasema (, ) on kansainvälinen lentoasema Irlannissa, kahdeksan kilometriä etelään Corkista. Vuonna 2006 lentoasemaa käytti 3 010 559 matkustajaa, mikä tekee siitä Irlannin kolmanneksi vilkkaimman lentoaseman. Lentoasema on tukikohta Aer Lingusille ja tärkeä paikka myös Aer Arannille.
Historia.
Päätös Corkiin rakennettavasta lentoasemasta tehtiin vuonna 1957. Lentoaseman paikaksi valittiin Ballygarvan ja rakennustyöt aloitettiin vuonna 1959. Lentoasema avattiin 16. lokakuuta 1961. Aer Lingus ja Cambrian Airways alkoivat käyttää kenttää neljä päivää myöhemmin. Ensimmäisen vuoden aikana lentoaseman kautta kulki 10 172 matkustajaa. 
1960-luvun edetessä lentokentän merkitys alkoi kasvaa; koneiden koko nousi ja kohteita tuli lisää. Ensimmäinen suihkukone, BOAC Comet, laskeutui kentälle 29. maaliskuuta 1964. Vuonna 1969 Aer Lingus lensi Corkista Lontoon Heathrow’hun, Manchesterin lentoasemalle sekä Bristolin kansainväliselle lentoasemalle. 
Vuonna 1975 otti matkustajaterminaalin haltuunsa. Lentoasemalle valmistui muun muassa uudet lähtö- ja saapuvien lentojen terminaalit, uudet check-in-alueet, VIP-tilat sekä toimistotilat. Vuonna 1977 avattiin uusi Duty-free -kauppa.
1980-luvulla alettiin lentää Gatwickin lentoasemalle. Aer Lingusin uusi kotimaan "divisioona" uuden reitin Dublinin lentoasemalle.
8. kesäkuuta 1987 Ryanair aloitti toiminnan kentällä.
Albert Salmi

Albert Salmi (11. maaliskuuta 1928 Brooklyn, New York – 22. huhtikuuta 1990 Spokane, Washington) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka oli taustaltaan amerikansuomalainen.
Brooklynissä asuneeseen suomalaiseen siirtolaisperheeseen syntynyt Salmi kävi armeijan ja alkoi vuonna 1951 opiskella metodinäyttelemistä Lee Strasbergin ohjauksessa Actors Studiossa. Vuonna 1955 Salmi näytteli "Bussipysäkki" -produktiossa Broadwaylla ja muutamassa muussa Broadway-näytelmässä. Hänelle tarjottiin myös miespääosaa vuoden 1956 elokuvaan "Bussipysäkki", jossa naispääosassa näytteli Marilyn Monroe. Salmi kuitenkin kieltäytyi roolista, koska ei vielä tuolloin pitänyt esiintymisestä kameran edessä.
Elokuvadebyyttinsä Salmi teki Smerdjakovin osassa Richard Brooksin ohjaamassa "Karamazovin veljeksissä" (1958), jossa näyttelevät myös Yul Brynner, Lee J. Cobb, William Shatner ja Richard Basehart. Salmi olisi nimitetty roolisuorituksestaan Oscar-ehdokkaaksi, mutta hän kieltäytyi kunniasta. Sen sijaan National Board of Review of Motion Pictures onnistui palkitsemaan Salmen samasta osasta vuoden parhaana miessivuosanäyttelijänä. Hän oli tunnettu myös rooleistaan vanhoissa lännenelokuvissa, kuten "Gunsmoke" ja "Leppymättömät". Salmi teki rooleja myös useissa myöhemmän ajan merkittävissä elokuvissa, kuten "Muurahaisten valtakunta" (1977), "Latvasta laho" (1980), "Brubaker – kiveäkin kovempi" (1980) ja "Jäätävä polte" (1986).
Salmi ehti näytellä uransa aikana myös lukuisissa televisiosarjoissa, kuten "Wagon Train", "Bonanza", "Virginialainen", "Takaa-ajettu", "A-Team", "Dallas" ja "Ritari Ässä".
Salmi ja hänen vaimonsa Roberta löydettiin 23. huhtikuuta 1990 kuolleina kotoaan Spokanesta, Washingtonista. Poliisin johtopäätöksen mukaan Salmi oli ampunut ensin vaimonsa ja sitten itsensä.
Tom Tataranowicz

Thomas V. Tataranowicz (s. Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen televisioanimaatiosarjojen ohjaaja ja animaattori. Hän tuli tunnetuksi He-Man and the Masters of the Universe piirretyn myötä, sekä ohjattuaan kaikki 1990-luvun Prätkähiirten 65 jaksoa ja toimi samalla tuottajana kyseisessä animaatiossa. Tataranowicz on sen jälkeen ollut muiden piirrettyjen parissa, kuten Haamujengi ja BraveStarr. Enimmäkseen hän on ollut tekemisissä Marvel -piirrettyjen parissa, kuten Ihmeneloset.
Ura.
Tataranowiczin valmistuttua Wayne State yliopistosta piirtäjäksi hän muutti Detroitista Los Angelesiin aloittaakseen uransa animaatioiden parissa. Tataranowicz työskenteli aluksi apulaisanimaattorina Ralph Bakshin tuottamassa Lord of the Rings -animaatiosarjassa, josta hän nousi varsinaiseksi animaattoriksi elokuviin American Pop, Good Lookin', sekä Tulen ja jään maa. Bakshi Filmsin jälkeen Tataranowicz vaihtoi työpaikkaa Filmationille, jossa hän toimi pääasiassa ohjaajana. Erityisesti Tataranowicz tuli tunnetuksi He-Manin myötä ja pääsi myöhemmin toimimaan yhtiössä Linjatuottajana. Filmationin lopettaessa toimintansa hän siirtyi Marvel Films/New World Animation -yhtiölle töihin työskentelemään päätoimisesti eri tuottajan rooleihin muun muassa Prätkähiireihin, Rautamieheen ja Ihmenelosiin.
Sittemmin vuodesta 1999 lähtien Tataranowicz on työskennellyt oman animaatiostudion Tom T. Animationin parissa, sekä perustamassaa Gang of Seven Animationilla.
Esko Mattila

Esko Väinö Kalervo Mattila (15. elokuuta 1920 Ii – 23. joulukuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä-ohjaaja.
Esko Mattila oli kiinnitettynä Oulun Näyttämöllä 1946–1948, Joensuun kaupunginteatterissa 1948–1950, Lahden kaupunginteatterissa 1950–1951 ja Jyväskylän Työväen Teatterissa 1951–1955. Vuosina 1955–1961 Mattila toimi Kotkan kaupunginteatterin ohjaaja-näyttelijänä ja sitten Joensuun kaupunginteatterin johtajana vuoteen 1965, jolloin hän siirtyi näyttelijäksi MTV-teatteriin. Mattila näytteli paljon Pyynikin kesäteatterissa, esimerkiksi Niskavuoren Aarnea ja Jussi Koskelaa näytelmässä Täällä Pohjantähden alla. Hän näytteli pitkään myös Intimiteatterissa. Vuonna 1983 Mattilalle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen ansiomerkki.
Mattila on näytellyt myös elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat punapäällikkö Kalle Ylöstalo elokuvissa "Täällä Pohjantähden alla" ja "Pohjantähti", kirkkoherran rooli elokuvassa "Mies, joka ei osannut sanoa ei" sekä Vorošilovin rooli minisarjassa "Sodan ja rauhan miehet". Hän oli aviossa Raija Järvisen kanssa vuodesta 1950 alkaen.
Mattila on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Mary Cassatt

Mary Stevenson Cassatt (22. toukokuuta 1844 – 14. kesäkuuta 1926) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän vietti pääosan aikuisiästään Ranskassa, missä ystävystyi ensin Edgar Degas'n kanssa ja myöhemmin asetti töitään näytteille impressionistien kanssa. 
Monet Cassattin töistä esittävät naisia, varsinkin äitejä ja lapsia arkipäivän askarissa. 
Cassatt kasvoi Pennsylvaniassa melko varakkaassa perheessä. Niissä piireissä Euroopan matkojen katsottiin olevan tärkeä osa yleissivistystä. Niinpä Cassattkin vieraili jo alle kymmenvuotiaana Lontoossa, Pariisissa ja Berliinissä. Perhe vastusti Cassattin antautumista taiteilijan uralle, mutta hän onnistui pääsemään Pennsylvanian taidekouluun. Hän tuskastui hitaaseen etenemiseen ja miesten suojelevaan asenteeseen ja päätti opiskella vanhojen mestarien töitä omin päin. Cassatt lähti Pariisiin vuonna 1866 22-vuotiaana. 
Kun Saksan-Ranskan sota alkoi vuonna 1870, Cassatt palasi Yhdysvaltoihin, mutta taidetarvikkeiden ja mallien saaminen oli vaikeaa. Isä maksoi tyttärensä ruoan ja asunnon, mutta ei taidetarvikkeita. Cassatt palasi Eurooppaan vuonna 1871 maalamaan italialaisten mestariteosten kopioita Pittsburghin arkkipiispan tilauksesta. Saadakseen rahaa hän lähetti maalauksiaan taidekauppiaalle Chicagoon, missä ne tuhoutuivat tulipalossa. 
Eurooppaan Cassatt palasi vuonna 1871. Hän asettui ensiksi Parmaan. Opiskeltuaan Euroopan tärkeissä museoissa hän kehitti tyylinsä vuoteen 1872 mennessä. Hän opiskeli lisää Pariisissa Camille Pissarron johdolla. Hän sai enimmäisen maalauksensa Pariisin salonkiin 1872. Arvostelijat pitivät hänen värejään liian kirkkaina. Cassatt löysi kaltaistaan seuraa impressionisteista ja maalasi ja asetti töitään näytteille heidän kanssaan vuosina 1874–1886. Vuonna 1891 hän toi esille litografiatöitä, jotka olivat saaneet vaikutteita japanilaisesta taiteesta. Niistä alkoi erkaantuminen impressionistien piiristä. 
1890-luku oli Cassattin kulta-aikaa. Hän oli nuorempien naistaiteilijoiden esikuva ja tuki. Hän toimi myös taiteenostajien, etenkin yhdysvaltalaisten mesenaattien, asiantuntijana ja auttoi näitä kartuttamaan kokoelmiaan impressionistien töillä. 
Vuodesta 1910 tuli käännekohta Cassattin elämässä. Hän teki tuolloin yhdessä veljensä Gardnerin kanssa matkan Egyptiin. Muinaisen taiteen katselu sai Cassattin kyseenalaistamaan oman taiteellisen työnsä arvon. Pian matkan jälkeen hänen veljensä kuoli yllättäen. Tämä heikensi Cassattin mielenterveyttä ja sai hänet lopettamaan vuodeksi maalaamisen. Pian tämän jälkeen hänellä todettiin diabetes joka vei häneltä vähitellen näön. Cassatt maalasi aktiivisesti sokeutumiseensa vuoteen 1914 asti.
Norman Singer

Norman Singer on yhdysvaltalainen televisioanimaatiosarjojen tuottaja. Hän oli vastaava tuottaja "Prätkähiiret"-piirrossarjan ensimmäisen kolmen tuotantokauden ajan. Singer oli myös BattleTechin vastaavana tuottajana vuonna 1995
Luettelo One Piecen tarinoista

One Piece -mangan juonen voi jakaa tällä hetkellä viiteen tarinaan. Yksi tarina sisältää pienempiä osia. Mangassa esiintyy myös pienoistarinoita, jotka usein kertovat mitä Olkihattujen kukistamille vihollisille kuuluu. Animessa on joskus osia joita ei mangassa ole koskaan näytetty. Tällä hetkellä vain kaksi ensimmäistä minitarinaa ovat päässeet animeen.
Luettelo minitarinoista.
One Piece-mangassa on ilmestynyt useita minitarinoita. Vain kaksi ensimmäistä minitarinaa mangasta ovat päässeet tällä hetkellä animeen: Buggyn miniseikkailu ja Cobbyn ja Helmeppon sotapäiväkirja. Minitarinat ovat mangassa aina uuden luvun aloittamisen yhteydessä. Joskus Eiichiro Oda on piirtänyt uuden minitarinaosan tilalle jonkun One Piece aiheisen kuvan. Näissä minitarinoissa Eiichiro Oda antaa usein Olkihatuille hävinneille vihollisille oman tarinansa, mutta muutama poikkeus kertoo Luffyn tuttavista. Yhdessä minitarinassa on n.20-40 osaa.
Ratikka-Raimo

Ratikka-Raimo on 20-osainen suomalainen televisiosarja, joka esitettiin MTV3:lla 1999–2000. Sarja on suomalainen versio 1950-luvulla Yhdysvalloissa tehdystä tv-sarjasta "The Honeymooners" (1955–1956). Ruotsalaiset ovat myös tehneet ko. sarjan nimellä "Rena rama Rolf" (1994–1998).
Sarja kuvattiin MTV3:n studiossa vuoden 1998 aikana. Ohjelman esittäminen alkoi useiden tuotannollisten viivästyksien jälkeen joulukuussa 1999. Kahdeksan jakson jälkeen sarja pantiin tauolle. Loput 12 jaksoa esitettiin kesällä 2000.
Juoni.
Sarja kertoo raitiovaunukuljettaja Raimo Mustosesta ja tämän vaimosta Pirjosta sekä heidän naapureista Miia ja Mikko Rantalasta. 
Raimo Mustonen on HKL:n ratikkakuski ja aina väsynyt työpäivän jälkeen, tai ainakin näyttelee väsynyttä ettei tarvitsisi lähteä anopin luokse kylään. Pirjo on Raimon reipas vaimo ja hän käy osan päivästään kioskissa töissä ja tekee sen lisäksi kaikki kotityöt. Raimon paras kaveri Mikko Rantala ja hänen vaimonsa Miia asuvat samassa kerrostalossa Mustosten kanssa. Mikko on kaupungin viemärihuoltomies ja Miia kosmetiikkamyyjä. Raimo ja Mikko harrastavat keilausta ja ovat ahkerasti mukana metsäseura Justeerin toiminnassa. Raimo haluaisi rikastua ja päästä vähemmällä työnteolla. Raimo vihaa kaikesta nalkuttavaa anoppiaan, mutta vastaavasti mielistelee pomoaan päästäkseen urallaan eteenpäin esimiestehtäviin.
Pauley Perrette

Pauley Perrette (s. 27. maaliskuuta 1969 New Orleans) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan televisiosarjasta "NCIS Rikostutkijat", jossa hän on esiintynyt vuodesta 2003, vuoteen 2018.
Kauhajoki-lehti

Kauhajoki-lehti on Kauhajoella kerran viikossa (keskiviikkoisin) ilmestyvä puolueeton sanomalehti. Lehti on perustettu vuonna 1925. Lehden nimi oli vuoteen 2011 asti ”Kauhajoen Kunnallislehti”; nimenmuutoksen taustalla oli Kauhajoen muuttuminen kunnasta kaupungiksi 10 vuotta aikaisemmin. Lehden päätoimittaja-toimitusjohtaja on Tuomas Koivuniemi. Koivuniemi saapui Kauhajoki-lehden palvelukseen vuonna 2010 Suomen Keskustaa lähellä olevan Verkkoapila-julkaisun päätoimittajan paikalta. Edellinen toimitusjohtaja oli Kimmo Leppänen ja päätoimittaja Hannu Honkaranta. Molemmat olivat lehden palveluksessa yli 30 vuotta.
Lehteä kustantaa Kauhajoen Kunnallislehti Oy, ja lehti painetaan I-Print Oy:n painossa Seinäjoella.
Lehden levikki oli vuonna 2014 yhteensä 6 381 kappaletta. Kauhajoki-lehti on Sanomalehtien liiton jäsen.
Mastercutor

Mastercutor on U.D.O:n albumi, joka julkaistiin 18. toukokuuta 2007.
Owen Price

Owen Price (s. 20. lokakuuta 1986 Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Keskikentän laidalla pelaava Owen pelasi Veikkausliigaa Turun Palloseurassa. Hän on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa yhdessä mm. Wayne Rooneyn kanssa. Hän siirtyi Tottenhamiin Charltonista 14-vuotiaana noin 500 000 punnalla. Hän pelasi viisi vuotta Tottenhamissa ja oli jo lähellä nousua edustusjoukkueeseen, mutta managerin vaihtuminen ja loukkaantumiset veivät näyttöpaikat. 
Kauden 2006 hän pelasi Ruotsin Superettanin GIF Sundsvallin joukkueessa. Keväällä 2007 hän hävi TPS:n ja HJK:n testeissä saamatta kuitenkaan sopimusta. Toukokuussa 2007 hän teki kahden kuukauden koesopimuksen TPS:n kanssa.
Hän teki nopeimman Britanniassa koskaan kuvatun maalin, kun hän 14-vuotiaana teki 1–0-maalin 4,07 sekunnin jälkeen. Ottelu oli Owenin Ernest Bevin College vastaan Barkin Abbey. Samana vuonna hän kirjoitti merkittävän mainossopimuksen Adidaksen kanssa.
Maanselän rautatieasema

Maanselän rautatieasema (, ratakm 836,0) on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee Sotkamon ja Nurmeksen kunnanrajalla Maanselän kylän itäpuolella, noin 212 kilometriä Joensuun rautatieasemalta pohjoiseen ja noin 57 kilometriä Kontiomäen rautatieasemalta etelään. Nurmeksen asemalle on matkaa 52 kilometriä.
Maanselän asema-alue koostuu asemarakennuksesta, tavaramakasiinista ja asuinrakennuksesta. Aseman miehityksen päättymisen jälkeen vuonna 1978 asemarakennus on ollut asuntona 1990-luvulle. Asemarakennus on sittemmin yksityisomistuksessa ränsistynyt. Kainuun prikaatin pioneerit räjäyttivät huonoon kuntoon päässeen vesitornin vuonna 2018 harjoitustyönä. 
Historia.
Maanselän asema avattiin helmikuussa 1929 Maanselän vedenjakajaseudulle noin kahden kilometrin päähän Maanselän kyläkeskuksesta, joka oli syntynyt 1600-luvulta alkaen kestikievarin ympärille. Thure Hellströmin suunnittelema kaksikerroksinen asemarakennus oli valmistunut jo vuonna 1927. 1950-luvulla asemasta kaavailtiin jopa risteysasemaa, kun metsäteollisuuden tarpeisiin suunniteltiin rataa Kuhmon itäosiin. Hanke ei kuitenkaan koskaan toteutunut. Maanselän aseman miehitys päättyi vuoden 1978 alussa ja henkilöliikenne päättyi toukokuussa 1990. Tavaraliikenne loppui vuonna 2002, mutta liikennepaikalla on edelleen sivuraide. Viime aikoinaan Maanselän käyttö matkustajaliikenteessä oli vähäistä. Vuonna 1990 Maanselässä pysähtyi 28 matkustajajunaa viikossa ja keskimäärin Maanselästä nousi junaan vain yksi matkustaja joka toisesta junasta. Samana vuonna lakkautettiin peräti 84 matkustajaliikenteen seisaketta ja niitä korvattiin linja-autoilla, joskin Maanselän pysähdyspaikka sijaitsi kolme kilometriä rautatieasemasta Kajaaniin menevän tien varrella. Silloinen Valtiorautatiet ilmoitti myyvänsä asema-alueen rakennukset tarpeettomina. VR:n edustaja piti Maanselän asemaa ihanteellisena paikkana "korpiolomapaikaksi".
Casiquiare

Casiquiare on Venezuelassa sijaitseva joki. Se haarautuu Orinocosta ja laskee Rio Negroon, yhdistäen näin Orinocon ja Amazonin vesistöt. Se on maailman suurin joki, jossa tapahtuu bifurkaatio eli vedenjakajan ylitys. 
Casiquiare on 326 kilometriä pitkä, ja sen 42 000 neliökilometrin valuma-alue on Venezuelan alueella. Joki virtaa karkeasti ottaen lounaaseen.
Holy

Holy on saksalaisen raskasta metallia soittavan U.D.O:n pitkäsoitto vuodelta 1999.
Marlon Wayans

Marlon L. Wayans (s. 23. heinäkuuta 1972 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja, koomikko, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. 
Wayans on valmistunut Howardin yliopistosta. Hän kuuluu tunnettuun näyttelijäperheeseen, ja Shawn Wayans, Keenen Ivory Wayans, Damon Wayans sekä Kim Wayans ovat hänen sisaruksiaan. Hän on tehnyt sisarustensa kanssa yhteistyötä muun muassa elokuvissa "Scary Movie" (2000), "Scary Movie 2" (2001) ja "White Chicks" (2004). 
Wayans esiintyi vuosina 1995–1999 TV-sarjassa "The Wayans Bros.", jonka toisena tähtenä oli hänen veljensä Shawn. Hän on afroamerikkalainen, ja hänellä on tyttöystävänsä Angelican kanssa kaksi lasta.
Mean Machine

Mean Machine on saksalaisen heavy metalia soittavan U.D.O:n pitkäsoitto vuodelta 1989.
Lela Rochon

Lela Rochon (s. 17. huhtikuuta 1964, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on haitilaisia sukujuuria.
Rochonin tunnetuimpiin rooleihin kuuluu Robin Stokes elokuvassa "Haku päällä" (1995). Hänellä on lisäksi ollut rooli mm. romanttisessa komediassa "Bumerangi" vuonna 1992 sekä elokuvassa "Vain narrit rakastuvat" 1998. 
Rochon on käynyt Cerritos High Schoolin Kaliforniassa ja valmistunut myöhemmin yliopistosta. Hän elää tällä hetkellä toisessa avioliitossaan elokuvaohjaaja Antoine Fuquan kanssa. Ensimmäinen avioliitto päättyi eroon vuonna 1987.
Blagoevgrad

Blagoevgrad () on kaupunki Blagoevgradin alueella Lounais-Bulgariassa. Bistritsajoen rannalla oleva kaupunki on alueen pääkaupunki ja sen asukasluku on 70 656 (2011).
Kaupunki on koko Lounais-Bulgarian kulttuurillinen ja taloudellinen keskus. Sen sijainti on otollinen Rila- ja Pirinvuorten välisessä laaksossa sadan kilometrin päässä Sofiasta, lähellä Kreikkaa, Serbiaa ja Pohjois-Makedoniaa.
Historia.
Muinaisen Traakian kaupunki Scaptopara oli kaupungin paikalla noin 300 eaa., ja Rooma valloitti sen myöhemmin. Kaupunki oli tunnettu lähistönsä kuumista lähteistä.
Keskiajalta ei ole tietoja keskuksesta, mutta Osmanien valtakunnan aikana kaupungissa oli muslimienemmistö ja se tunnettiin nimellä Cuma-ı Bala. Cuma-ı Bala tarkoittaa Ala-Jumaa. Balkanin sodissa Bulgaria valloitti kaupungin osmaneilta. Tämän jälkeen monet bulgaarit eri puolilta Makedoniaa alkoivat muuttaa kaupunkiin, joka tunnettiin tuolloin nimellä Gorna Džumaja.
Kaupunki sai nykyisen nimensä Bulgarian kommunistisen puolueen johtajan Dimităr Blagoevin mukaan vuonna 1950.
Paula Jai Parker

Paula Jai Parker (s. 19. elokuuta 1969) on afroamerikkalainen näyttelijä ja koomikko. Hän syntyi Clevelandissa, Ohiossa, mutta muutti Washington (DC):hen ja opiskeli Howardin yliopistossa.
Valmistuttuaan Parker siirtyi New Yorkiin. Hänellä oli rooli mm. vuonna 1995 aloitetussa televisiosarjassa "The Wayans Bros.", jonka tähtinä esiintyivät veljekset Shawn ja Marlon Wayans. 
Parkerilla oli useiden televisiosarjojensa lisäksi rooli mm. vuoden 1992 elokuvassa "Vain narrit rakastuvat" ("Why Do Fools Fall in Love?"). Hänen aviopuolisonsa on ollut vuodesta 2005 Forrest Martin.
Faceless World

Faceless World on saksalaisen heavy metalia soittavan U.D.O:n pitkäsoitto vuodelta 1990.
Timebomb

Timebomb on saksalaisen heavy metalia soittavan U.D.O:n pitkäsoitto vuodelta 1991.
No Limits

No Limits on saksalaisen raskasta heviä soittavan U.D.O:n pitkäsoitto vuodelta 1998.
Kurikka-lehti

Kurikka-lehti on Kurikassa kerran viikossa, keskiviikkoisin ilmestyvä puolueeton sanomalehti. Lehti on perustettu vuonna 1928. Lehden toimitusjohtajana ja päätoimittajana toimii Johannes Ujainen. "Kurikka"-lehti on Uutismedian liiton jäsen. Lehden painatus tapahtuu Botnia Printin painossa Kokkolassa.
Lehden jakelun Kurikassa hoiti aiemmin Kurikan Ryhti ja Kurikan ulkopuolella Suomen Posti. Nykyään jakelusta vastaa Posti.
Historia.
"Kurikka"-lehden perustivat asemapäällikkö Lasse Simelius, opettaja J.E. Ujainen ja kauppias Juho Oksa 1. joulukuuta 1928. Lehti jouduttiin lopettamaan muutaman vuoden kuluttua perustamisesta taloudellisten syiden vuoksi. J.E. Ujainen liitti 1930-luvun puolivälissä levikkialueeseen Jalasjärven ja elvytti näin lehden uudelleen henkiin. Lehden nimeksi tuli "Kurikan ja Jalasjärven kunnallislehti". 
1940-luvulla lehden kustantajaksi perustettiin perheosakeyhtiö. Vuonna 1956 lehti alkoi ilmestyä kaksi kertaa viikossa. Lehti palasi ilmestymään kerran viikossa vuonna 1970. Vuonna 1976 lehden nimi muutettiin "Kurikka"-lehdeksi. Jälleen vuonna 1983 lehti alkoi ilmestyä kaksi kertaa viikossa.
Tammikuussa 1985 syntyi Radio Paitapiiska, kun "Kurikka"-lehti sai luvan aloittaa paikallisen radiotoiminnan. Vuonna 1998 "Kurikka"-lehti siirtyi Kurikan alueella omaan jakeluun. Kevyt Kanava Oy osti Radio Paitapiiskan vuonna 2003.
Tammikuussa 2022 lehden näköislehtiarkistossa julkaistiin vanhat "Kurikka"-lehdet digitoituina näköislehtinä. Vuodesta 2023 lähtien lehti on ilmestynyt vain kerran viikossa.
Best of (U.D.O.)

Best of on saksalaisen raskasta heviä soittavan U.D.O:n ensimmäinen kokoelma vuodelta 1999.
Live from Russia

Live From Russia on saksalaisen heavy metalia soittavan U.D.O:n ensimmäinen konserttitallenne vuodelta 2001.
Kappaleet.
CD1
CD2
Man and Machine

Man and Machine on saksalaisen heavy metalia soittavan U.D.O:n pitkäsoitto vuodelta 2002.
Nailed to Metal – The Missing Tracks

Nailed to Metal – The Missing Tracks on saksalaisen heavy metalia soittavan U.D.O:n livealbumi vuodelta 2003.
Thunderball (albumi)

Thunderball on saksalaisen heavy metal -yhtye U.D.O:n pitkäsoitto vuodelta 2004.
Kappaleet.
(**) Bonusraitana ainoastaan Japanissa ilmestyneessä albumilla&lt;br&gt;
(*) mukana ainoastaan Digi-Pack albumilla &lt;br&gt;