tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yaogan

Yaogan on Kiinan kansantasavallan ensimmäinen kaukokartoitussatelliittien perhe, joka on tehty luonnonkatastrofien ennakoimista varten. 
Sarja satelliitteja.
Yaogan 1:n kehitystyön teki Shanghain avaruuslennon teknologian akatemia. Se laukaistiin 27. huhtikuuta 2006 kello 22:48 UTC Pitkä Marssi-kantoraketilla Taiyuanin laukaisukeskukesta. Satelliitti lentää aurinkosynkroonisella kiertoradalla, jonka korkeus on noin 620 km. Satelliitin massa on 2700 kg. Satelliitti on ensimmäinen kiinalainen satelliitti, jossa on synteettsen apertuurin tutka (SAR-tutka). Läntiset asevoimat nimesivät sen Jian Bing-5:ksi (JB-5) ja sitä pidettiin länsimaissa sotilaallisena satelliittina, koska satelliitti oli valmistettu kansanarmeijan omistamilla tehtailla.
Yaogan 2 laukaistiin 25. toukokuuta 2007. Sen hyötykuorma lienee optinen, kamera.
Yaogan 3 laukaistiin vuonna 2007.
Yaogan 4 laukaistiin 1. joulukuuta 2008. 
Yaogan 5 on lännessä nimetty kuvaavaksi tiedustelusatelliitiksi. Se laukaistiin 15. joulukuuta 2008.
Yaogan 6 laukaistiin 22. huhtikuuta 2009. Kiina käyttää sitä maan käytön mittauksiin, ympäristön tilan seurantaan, kaupunkien laajenemisen suunnitteluun, sadon arviointiin ja maanjäristys- ja tulva-alueiden kuvaamiseen. Länsimaat väittävät satelliittia kuitenkin tutkasatelliitiksi, yölläkin näkeväksi vakoilusatelliitiksi.
Yaogan 7-kaukokartoitussatelliitti laukaistiin 9.12.2009 Jiuquanin avaruuskeskuksesta. 
Yaogan 8-kaukokartoitussatelliitti laukaistiin 15.12.2009 Taiyanin avaruuskeskuksesta. 
Yaogan 9-kaukokartoitussatelliitti laukaistiin 5.2.2010 Jiuquanin avaruuskeskuksesta; yhdysvaltalaisen arvion mukaan kyseessä on sotilaallinen kaukokartoitussatelliitti. 
Yaogan 10 laukaistiin 9.8.2010 Taiyanin avaruuskeskuksesta.
Yaogan 11 laukaistiin 22.9.2010 Jiuquanin avaruuskeskuksesta.
Antti Kosunen

Antti Kosunen (s. 1965) on suomalainen pääomasijoittaja ja sarjayrittäjä. Hän on ollut mukana teknologiapatenttien lisensointihankkeissa ja osallistunut oikeudenkäynteihin USA:ssa sekä Euroopassa haastaen isoja yrityksiä, kuten esimerkiksi Amazonin ja Nokian. 
Kosunen on toiminut neuvonantajana lukuisissa IPR intensiivisissä yritysjärjestelyissä ja toimii nykyisin muun muassa LexFord Enterprises Oy:n hallituksen puheenjohtajana sekä Anadeus Oy:n ja Intellectual Assets Inc.:n neuvonantajana. Sen lisäksi Kosunen on muun muassa Helsingin yliopiston osittain omistaman VIGO-yrityskehityshankkeita manageroivan Food Process Innovations Oy:n hallituksen puheenjohtaja. 
Hän on entinen QPR software Oyj:n toimitusjohtaja. QPR Software Oyj listattiin Helsingin pörssiin Kosusen toimitusjohtajuuskaudella. Hän oli QPR Softwaren suurin omistaja noin 30 % omistusosuudellaan. Ennen sitä hän toimi European Business Instituten vetäjänä. 
Koulutukseltaan Kosunen on kauppatieteiden maisteri Helsingin kauppakorkeakoulusta.
HMS Gurkha (F20)

HMS Gurkha (viirinumerot L20 8.–12.1938, F20 1.1939 alkaen) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 10. maaliskuuta 1936 vuoden 1935 laivasto-ohjelmassa Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Glasgowista, missä köli laskettiin 6. heinäkuuta 1936. Alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 21. lokakuuta 1938. Valmistuskustannukset olivat 340 997 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivaston 1. Tribal-hävittäjälaivueeseen. Alus kolaroi 2. maaliskuuta 1939 sisaraluksensa "HMS Sikhin" kanssa ja se siirrettiin 4. maaliskuuta Maltalla telakalle, mistä se palasi 21. huhtikuuta laivueeseen. Toukokuussa alus osallistui laivueen mukana merisotaharjoitukseen ja laivastovierailuihin. Alus lähti 29. toukokuuta "HMS Afridin" kanssa Mersa Matruhista ja vieraili seuraavien kuukausien aikana itäisen Välimeren satamissa.
Alus osallistui laivaston mukana Egeanmerellä pidettyyn sotaharjoitukseen, mistä se palasi Aleksandriaan. Alus määrättiin syyskuussa "Sikhin", "HMS Mohawkin" ja "Afridin" kanssa erikoistehtäviin Punaiselle merelle. Osasto läpäisi 3. syyskuuta Suezin kanavan ja aloitti Massawan edustalla meriliikenteen valvonnan sekä Italian laivaston liikkeiden seurannan toisen maailmansodan alettua. Osasto vaputettiin vielä syyskuun aikana tehtävästä, minkä jälkeen alukset palasivat Aleksandriaan.
Alus määrättiin Britteinsaarille, jonne se siirtyi Maltan ja Gibraltarin kautta. Alus saapui 13. lokakuuta Portlandiin aloittaen partio- ja saattotehtävät. Alus poistettiin 28. marraskuuta palveluksesta odottamaan telakalle pääsyä turbiineissa havaittujen vikojen vuoksi. Alus siirrettiin 9. joulukuuta John I. Thornycroftin telakalle Woolstoniin Southamptoniin. Alus kärsi 25. tammikuuta 1940 pahoja rakenteellisia vikoja kolaroidessaan koeajojen aikana. Se siirrettiin uudelleen korjattavaksi samalle telakalle. Alus siirtyi 3. helmikuuta Southamptonista Scapa Flowhun, jossa se oli seuraavan viikon koulutettavana ennen liittymistään laivueeseen.
Alus upotti 24. maaliskuuta syvyyspommein Saksan laivaston sukellusveneen "U-53:n" (). Alus suojasi 9. huhtikuuta "Afridin", "Sikhin", "Mohawkin", "HMS Somalin", "HMS Matabelen" ja "HMS Mashonan" kanssa risteilijä "HMS Manchesteria", "HMS Southamptonia", "HMS Sheffieldiä" ja "HMS Glasgow'ta". Osaston tehtävänä oli hyökätä Bergenissä olevaa Saksan laivastoa vastaan. Amiraliteetti peruutti kuitenkin operaation ja määräsi alukset liittymään Kotilaivastoon. Osaston palattua Kotilaivasto joutui Saksan ilmavoimien pommikoneiden hyökkäykseen, jossa "Southampton" ja "Glasgow" vaurioituivat lähelle osuneista pommeista.
Alus siirtyi etäämmälle, jotta ilmatorjunta-aseille saataisiin parempi ampuma-ala. Aluksen perään osui pommi, joka aiheutti tulipalon sekä voimakkaan vuodon tehden siitä liikuntakyvyttömän. Alus kaatui ja upposi vieden mukanaan kuusitoista miehistönjäsentä mukaan lukien aluksen päällikön. Risteilijä "HMS Auroran" miehistö pelasti merestä 190 eloonjäänyttä.
Suomen Olutseura

Suomen Olutseura ry (SOS) on Kuopiossa vuonna 1989 perustettu valtakunnallinen olutseura, joka edistää ja vaalii suomalaista olutkulttuuria, toimii oluen kuluttajien etujärjestönä sekä kohottaa oluen ja sen käyttäjien sosiaalista arvostusta. Seura painottaa käytössä kohtuullisuutta ja laatua määrän sijaan sekä pyrkii karsimaan olueen liittyviä ennakkoluuloja.
Seuran puheenjohtajana toimii Juha Sinisalo. Kunniapuheenjohtajiksi on nimitetty M. A. Numminen (1997), Heino Tiilikainen (2005), Pekka Kantanen (2009) ja Eeva-Liisa "Eve" Vaittinen (2011). Suomen Olutseurassa on vuonna 2025 hieman yli 600 henkilöjäsentä.
Suomen Olutseuran osittain omistama "Juomaposti" ilmestyy painettuna neljästi vuodessa ja toimii alan uutismediana myös verkossa.
Paikallismajurin talo

Paikallismajurin talo sijaitsee Helsingissä Suomenlinnan Susisaaren linnanpihassa. Se rakennettiin linnanpihan ensimmäisessä rakennusvaiheessa vuosina 1753–1756 upseeriasunnoiksi. Talo kuuluu Suomenlinnan arvokkaimpaan rakennuskantaan. Paikallismajurin talo on Suomenlinnan ja koko Helsingin vanhin linnoituslaitteista erillään sijaitseva hyötyrakennus. Se kuuluu Susisaaren linnanpihan barokkiaiheiseen aukiosommitelmaan: talon kaareutuva pääjulkisivu ja viereisen päävartion julkisivu muodostavat linnanpihan puolipyöreän eksedra-teemaisen länsisivun.
Historia.
Paikallismajurin talo on ollut asuinkäytössä koko historiansa ajan. Alussa se oli paikallismajurin (komendantin apulaisen) toimisto ja asunto ja siinä asui myös upseereita sekä kaleeritelakan päällystöä. Talon ikkunat ja ovet oli muurattu Carl Wijnbladin oppien mukaisesti seinän ulkopintaan. Venäläisellä kaudella ikkunat siirrettiin seinärakenteen keskelle. Talolle aiheutettiin vakavia vaurioita Krimin sodan pommituksissa elokuussa 1855: kattopalkit katkesivat ja välipohjapalkit murtuivat. Korjaustöissä osa linnanpihan rakennuksista purettiin, jolloin alkuperäinen sommitelma muuttui vaikeasti hahmotettavaksi. Vuosina 1870 ja 1871 Paikallismajurin talo peruskorjattiin. Huonejakoa muutettiin ja entisten leivinuunien paikalle rakennettiin yhdyskäytäviä. 1900-luvun vaihteessa porraskäytäviin rakennettiin kuivakäymälät. Vuonna 1908 tehtiin peruskorjaus, jolloin savuhormijärjestelmä modernisoitiin. Suomalaisella kaudella Paikallismajurin talon rakennustyöt ovat olleet lähinnä huoltomaalauksia. Vuosina 1951–1965 talossa majaili Muinaistieteellisen Toimikunnan toimisto. Vuonna 1988 valmistuneessa peruskorjauksessa ikkunat siirrettiin jälleen seinien ulkopintaan ja julkisivut rapattiin sekä maalattiin. Nykyisen nimensä Paikallismajurin talo lienee saanut 1920-luvulla. Talon rakennusnumero on B 37.
Eino Cederberg

Eino Edvard Augustinus Cederberg, kirjailijanimi Erkki Saarenmaa, Esko Saario (21. elokuuta 1889 Uusikaupunki – 21. maaliskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, lyseon rehtori ja kirjailija.
Cederbergin vanhemmat olivat teologian tohtori Johan Antero Cederberg ja Minna Elisabeth Hjelt. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1910 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1919.
Cederberg toimi Kallion yhteiskoulun suomenkielen opettajana 1917–1932 ja Helsingin suomalaisen lyseon suomenkielen vanhempana lehtorina vuodesta 1931. Cederberg oli myös lyseon rehtorina vuodesta 1935. Hän oli valtion kirjallisuuden asiantuntijalautakunnan jäsen ja sihteeri vuodesta 1926, Alfred Kordelinin sivistyssäätiön kirjallisen jaoston jäsen 1927–1932 sekä Suomen kirjailijaliiton johtokunnan jäsen 1928–1931 ja liiton varapuheenjohtaja 1929–1931. Cederberg sai professorin arvonimen 1951.
Cederberg oli naimisissa vuodesta 1917 Anni Alheidi Breitholtzin kanssa. Heillä oli kaksi poikaa.
Teokset.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Erkki Saarenmaa":
Nimimerkillä "Esko Saario":
Iso Mustasaari

Iso Mustasaari () on itäisin Suomenlinnan saarista Helsingissä. Se on Suomenlinnan saarista tiheimmin asuttu, ja siellä sijaitsevat myös Suomenlinnan kirkko sekä saariryhmän ainoa kirjasto, koulu ja kauppa. Myös Suomenlinnan lautan laituri on Ison Mustasaaren pohjoisrannalla. Saarelta johtavat sillat Pikku-Mustaan ja Susisaareen. Isossa Mustasaaressa olevien rakennusten osoitteet alkavat ”Suomenlinna C”, minkä jäljessä on rakennuksen numero.
Rakennushistoria.
Ison Mustasaaren vanhimmat rakennukset ovat 1700-luvulta, Augustin Ehrensvärdin ajalta, samoin kuin saaren eteläosan rannoilla olevat muurit. Tämän aikakauden rakennuksista huomattavimpia ovat Kruunulinna Ehrensvärd sekä sen läheisyydessä oleva, Suomen vanhimpiin kuuluva kerrostalo, Noakin arkki. Alkuperäisen suunnitelman mukaan nämä olisivat olleet osia saaren keskelle jäänyttä suurta aukiota ympäröivästä rakennusryhmästä, joka kuitenkin jäi tuolloin keskeneräiseksi.
Isossa Mustasaaressa on myös joukko Venäjän vallan ajalta peräisin olevia rakennuksia. Nykyinen Suomenlinnan kirkko oli alkujaan venäläinen, ortodoksinen varuskuntakirkko, mutta muutettiin Suomen itsenäistymisen jälkeen luterilaiseksi kirkoksi, jolloin myös sen ulkoasua suuresti muutettiin. Venäjän vallan ajalta ovat myös monet saaren asuinrakennukset sekä lauttalaiturin läheisyydessä oleva Rantakasarmi, jonka läpi johtaa porttikäytävä rantatieltä saaren keskiosaan.
Muita rakennuksia.
Ison Mustasaaren eteläkärjessä on korkeiden muurien ympäröimänä Suomenlinnan vankila. Saarella aivan Susisaareen johtavan sillan vieressä sijaitsee Suomenlinnan opastuskeskus ja sen yhteydessä Suomenlinna-museo.
Taide.
Saaren pohjoisrannassa, Kasinopuistossa lähellä lauttarantaa on Marja Kanervon suunnittelema ympäristöteos "Suomenlinnan vankileirin muistopaikka" (2004).
Carraccit

Carraccit olivat 1500-luvun lopulla ja 1600-luvun vaihteessa Bolognassa vaikuttaneita italialaisia taidemaalareita. Varhaisbarokkia edustaneet Carraccit muun muassa perustivat 1685 taideakatemia-tyyppisen taiteilijoiden ryhmän. Kolmikosta tunnetuin on Annibale Carracci (1560–1609). Muut kaksi olivat Annibalen veli Agostino Carracci (1557–1602) ja veljesten serkku Ludovico Carracci (1555–1619).
Monista Carraccien varhaisista Bolognasta tehdyistä töistä on vaikea erottaa kunkin Carraccin osuutta. Esimerkiksi Palazzo Favan freskot Bolognassa (noin 1583–1584) on signeerattu nimellä "Carracci", mikä viittaa siihen että ne olisi tehty yhteistyössä.
Carraccien maalaustyyli.
Carraccit painottivat hyvin tutkittua ääriviivapiirustusta samaan tapaan kuin firenzeläiset maalarit, kuten Rafael ja Andrea del Sarto, mutta heidän kiinnostuksensa kimmeltävien värien ja kohteiden ääriviivojen sumentamiseen oli kotoisin venetsialaisten maalarien, kuten Tizianin maalaustavasta, johon Annibale ja Agostino Carracci olivat tutustuneet matkoillaan ympäri Italiaa vuosina 1580–1581. Tämäntyyppisestä eklektismistä tuli barokin ajan bolognalaisen taiteen määräävä piirre.
Karikatyyrien synty ja taiteen ideaali.
Kaikki kolme Carraccia olivat ahkeria piirtäjiä. He piirsivät kaikkea, elävän mallin ohella maalausten sommitelmia, toisiaan ruokapöydässä hiili yhdessä ja leipä toisessa kädessä, ihmisiä ja näkymiä kadulla sekä nopeita karikatyyrejä. Itse sana karikatyyri onkin Carraccien keksimä.
Carraccit pyrkivät uskollisuuteen luontoa kohtaan. Luonto tosin tuli puhdistaa ensin karkeista aineksista, tässä antiikin veistotaide ja täysrenessanssin mestarit antoivat johdatusta. Annibale Carraccin taidetta pidettiin omana aikanaan 1500-luvun esteettisen teorian järkiperäistettynä muunnoksena. Carraccin ihanne oli johdettu taiteesta itsestään, toisin kuin uusplatonilainen metafyysinen ideaoppi. Annibale Carraccin periaatteet tulivat olemaan taideakatemioiden opetuksen perustana.
Hesperornis

Hesperornis oli myöhäisliitukaudella elänyt esihistoriallinen, kookas ja lentokyvytön merilintu. Se kasvoi jopa 1,8 metriä pitkäksi. Suvusta tunnetaan useita lajeja. Paleontologi Othniel Charles Marsh löysi ensimmäisenä "Hesperorniksen" fossiileita Kansasin länsiosista Yhdysvalloista vuonna 1870. Löydösten merkittävä havainto oli linnun hampaat, jotka tukivat Marshin teoriaa lintujen polveutumisesta lihaa syöneistä teropodeista.
Luokittelu.
Tutkijat ovat luokitelleet "Hesperorniksen" lintulahkoon Hesperornithiformes. Liitukauden kerrostumista on löydetty "Hesperorniksen" jälkeen myös muita hampaallisia lintuja Pohjois-Amerikasta, Kiinasta ja Pohjois-Koreasta. Hampaat ovat erittäin alkeellinen piirre lintujen kehityslinjassa: kaikki hampaalliset linnut kuolivat sukupuuttoon 65 miljoonaa vuotta sitten dinosaurusten kanssa.
Elintavat.
"Hesperornis" vietti suurimman osan elämästään oletettavasti avomerellä kelluen ja kalaparvien perässä sukellellen. Linnun virtaviivainen ruumis, pitkät koivet ja räpyläjalat olivat eduksi sukeltamisessa. Kun lintu oli saavuttanut riittävän vauhdin veden alla, se saattoi ohjata ja tasapainottaa kulkuaan siipiensä avulla. "Hesperornis" vaelsi mahdollisesti joko uiden tai merivirtojen mukana ajelehtien.
Linnut kerääntyivät parittelu- ja pesimäaikoina saarille sekä kivisille riutoille suurina parvina. Hennot jalat eivät jaksaneet kannatella koko painoa maalla, joten linnut etenivät ryömimällä mahallaan ja työntämällä samalla itseään koivillaan. "Hesperornis" oli maalla helppo saalis dinosauruksille ja pesiä ryöstelleille lentoliskoille. Linnulla oli vihollisia myös meressä: sen luita on löydetty sekä haikalojen, mosasaurien että lukuisten muiden meripetojen fossiileista.
Šikaanikielto

Šikaanikielto (, solvaus, loukkaus) kieltää oikeuden käyttämisen ilkivaltaiseen tai kiusantahtoiseen tarkoitukseen tai siten, että sillä halutaan pääasiassa tuottaa toiselle haittaa tai vahinkoa.
Käytäntö Suomessa.
Suomessa kieltoa pidetään yksityisoikeudellisena periaatteena. Säädöksissä šikaanikielto esiintyy naapuruussuhdelain (26/1920)  13 pykälässä. Sen mukaan jos joku käyttää oikeuttaan rakentaa tai kaivaa pääasiallisena tarkoituksenaan tuottaa naapurille vahinkoa tai haittaa, on naapurilla oikeus vaatia paikan ennallistamista ja korvausta. Oikeussäännökseen perustuvat tuomiot ovat kuitenkin käytännössä harvinaisia, sillä vahingoittamistarkoituksen näyttäminen toteen on vaikeaa. Koska rakentaminen liian lähelle naapurin maata on maankäyttö- ja rakennusasetuksen (895/1999, 57 §) mukaan kiellettyä, ei tällöin tarvitse turvautua šikaanitunnusmerkistöön. Jos toimenpiteellä on hyväksyttävä tarkoitus, ei kyseessä ole šikaani.
Käytäntö muualla.
Saksalaiset oikeustieteilijät löysivät jo 1600-luvulla roomalaiseen oikeuteen perustuvia lausumia, joista oli pääteltävissä šikaanikielto yleisenä periaatteena. Oikeuden väärinkäyttö kiellettiin myös Preussin yleisessä maanlaissa vuodelta 1794. Ranskassa kielto todettiin 1800-luvun tuomioistuinratkaisuissa. Nykyisin šikaanikielto sisältyy esimerkiksi Saksan siviililakikirjaan (226 §), Sveitsin siviililakikirjaan (2 artikla 2 kappale) ja Ruotsin maakaareen (3 luvun 1 §). Oikeuden väärinkäytön kielto on monessa oikeuskulttuurissa vallitseva oikeusperiaate.
Kiintymys jälkeläisiin

Kiintymys jälkeläisiin (; ) on Plutarkhoksen "Moralia"-kokoelmaan (kirja VI, 35) kuuluva tutkielma, joka käsittelee nimensä mukaisesti eläinten ja ihmisten kiintymystä omiin jälkeläisiinsä.
Plutarkhoksen teos on lyhyt essee, se sisältää vain viisi lukua. Teos on viimeistelemätön ja keskeneräinen, teksti katkeaa kesken. Teos on säilynyt nykyaikaan 13 keskiaikaisessa käsikirjoituksessa.
Plutarkhos pyrkii osoittamaan, että kiintymys jälkeläisiin on ihmisillä suurempaa kuin eläimillä, ja että kiintymyksen perusta on biologiassa. Jotkut kyllä väittävät tätä vastaan, mutta Plutarkhoksen mielestä se johtuu vain siitä, että ihmisissä luonnon jäljet eivät ole enää yhtä selvästi näkyvillä. Hän esittää ensin useita esimerkkejä eläinten maailmasta. Esimerkkeinä toimivat muun muassa kuningaskalastajat, pikkuhait, leijonat ja linnut (sellaisina kuin Homeros ne esittää), sekä peltopyy- ja kanaemot. Plutarkhoksen mukaan olisi häpeällistä, jos eläimillä rakkaus jälkeläisiä kohtaan ilmenisi näin luonnostaan, mutta ihmisillä ainoastaan hyötymismielessä, kuten erilaisten palkkioiden tavoitteluna. Plutarkhoksen näkemys on suunnattu muun muassa epikurolaisia vastaan.
Ihmisen biologiasta Plutarkhos käyttää esimerkkinä maidon tuottamista. Hän kuvaa kuukautisia ja raskautta, ja sitä, kuinka ylimääräinen veri suuntautuu synnytyksen jälkeen naisen rintoihin muuttuen siellä maidoksi. Äiteihin on myös istutettu kiintymyksen ja huolenpidon vietti. Se ilmenee heti syntymän jälkeen siinäkin, että vaikka vastasyntynyt on veren tahrima ja ryönän peittämä, se ei häiritse äitiä. Hän esittää myös historiallisen esimerkin: kukaan ei pakottanut ensimmäisenä synnyttäneitä naisia ja vastasyntyneen nähneitä miehiä kasvattamaan lapsia, mutta silti he tekivät niin, vaikka lasten kasvatus on vaivoja täynnä, eikä palkkiota tule pitkään aikaan.
Epikuroksen mukaan on mahdotonta elää edes mukavasti

Epikuroksen mukaan on mahdotonta elää edes mukavasti (; ) on Plutarkhoksen "Moralia"-kokoelmaan (kirja XIV, 75) kuuluva tutkielma, joka on suunnattu epikurolaisuutta vastaan. Se on kirjoitettu 100-luvun alkupuolella jaa.
Sisältö.
Tutkielma on muodoltaan dialogi, jossa keskustelevat Plutarkhos, Zeuksippos, Aristodemos ja Theon. Teos käsittelee epikurolaisia oppeja laajalti. Lyhyen johdannon jälkeen se voidaan jakaa kahteen osaan. Ensimmäinen osa arvostelee epikurolaisten käsitystä hyvästä. Se jakaantuu edelleen kolmeen osaan Platonin tekemän sielun kolmijaon ja Aristoteleen kolmenlaisen elämän jaottelun mukaisesti:
Toinen osa käsittelee epikurolaista näkemystä jumalista ja tuonpuoleisesta. Plutarkhoksen mukaan platonilainen tai stoalainen näkemys mahdollistaa ihmisille suuremman onnellisuuden ja nautinnon. Plutarkhos ei kuitenkaan erityisesti argumentoi sen puolesta, että nämä näkemykset olisivat todempia kuin epikurolainen näkemys. Eräs keskeisiä teemoja on suhtautuminen taikauskoon. Dialogissa epikurolaisuutta arvostellaan Aristodemoksen suulla muun muassa siitä, että samalla kun se taistelee kaikkea taikauskoa vastaan, se kiistää myös kaiken jumalallisen kaitselmuksen olemassaolon. Usko kaitselmukseen taas tekee elämästä onnellista ja luottavaista. Näin epikurolaisuus itse asiassa vie ihmisiltä mahdollisuuden onnellisuuteen. Theon puolestaan huomauttaa, että epikurolaiset vievät ihmisiltä yhden suurimmista nautinnoista, tuonpuoleisen paremman elämän odotuksen, joka on yhtä nautinnollista kaikille riippumatta siitä, millainen elämä nyt on ollut. Epikurolainen näkemys sen sijaan tuo toivottomuutta sekä onnettomille että onnellisille.
Plutarkhos arvostelee epikurolaisuutta myös tutkielmissaan "Kolotesta vastaan" ja "Onko ”Elä huomaamattomana” hyvä ohje".
Toby Hemingway

Toby Hemingway (s. 28. toukokuuta 1983) on brittiläinen näyttelijä. Hemingway on ehkä parhaiten tunnettu Reid Garwinin roolista elokuvassa "The Covenant".
Hemingway on syntynyt Brightonissa, Englannissa. Hemingway muutti Ojaihin, Kaliforniaan äitinsä kanssa ollessaan 13.
Roolit.
Lisäksi hän esiintyy Taylor Swiftin musiikkivideolla Mine.
Freddie Spencer

Frederick "Freddie" Burdette Spencer (s. 20. joulukuuta 1961 Shreveport, Louisiana) on kilpauransa lopettanut yhdysvaltalainen ratamoottoripyöräilijä. Hän on lajin kolminkertainen maailmanmestari. Spencer voitti 250-kuutioisten MM-sarjan vuonna 1985 ja 500-kuutioisten MM-sarjan vuosina 1983 ja 1985. Spencer teki historiaa voittamalla 250- ja 500cc -luokkien maailmanmestaruudet samana vuonna. Kukaan muu ei ole pystynyt vastaavaan. Hän oli 500-kuutioisten nuorin osakilpailuvoittaja ja nuorin maailmanmestari, kunnes espanjalainen Marc Márquez rikkoi molemmat ennätykset vuonna 2013.
Ura.
Freddie Spencer, lempinimeltään "Fast Freddie" aloitti moottoripyöräilyuransa sorakisoissa. Ensimmäisen kerran hän kilpaili 5-vuotiaana. Ratakisaan Spencer osallistui ensimmäisen kerran vuonna 1972 11-vuotiaana 100-kuutioisella Yamahalla. Ammattilaiseksi hän siirtyi vuonna 1978. Spencer voitti USA:n Superbike -sarjan osakilpailun alle 19-vuotiaana ja on nuorin osakilpailuvoittaja. Vuosina 1980 ja 1981 hän osallistui villillä kortilla kahteen MotoGP-osakilpailuun, mutta ei päässyt kummallakaan kertaa maaliin. Ensimmäisen täyden MM-sarjan Spencer kiersi kaudella 1982, jolloin hän voitti ensimmäisen MM-osakilpailunsa alle 21-vuotiaana ja oli kokonaispisteissä kolmas. Seuraavalla kaudella Spencer voitti uransa ensimmäisen maailmanmestaruuden alle 22-vuotiaana. Hän voitti maanmiehensä Kenny Robertsin kahdella pisteellä. Kaudella 1984 Spencer voitti viisi osakilpailua ja oli kerran toinen, mutta niin monta osakilpailua jäi väliin, että hän oli kokonaispisteissä vasta neljäs. Freddie Spencerin paras kausi oli 1985 jolloin hän voitti sensaatiomaisesti sekä 250-kuutioisten että 500-kuutioisten maailmanmestaruudet. Hän voitti molemmissa luokissa seitsemän osakilpailua ja oli yhteensä 18 kertaa palkintopallilla. Spencer voitti viisi kertaa osakilpailun samana päivänä molemmissa sarjoissa.
Tuplamestaruuskauden jälkeen Spencer kärsi loukkaantumisista eikä saanut enää palkintopallisijoituksia. Hän ajoi seuraavan kerran täyden MM-sarjan vasta kaudella 1989, joka jäi myös viimeiseksi. Spencer ajoi vielä kaudella 1993 kolme osakilpailua ja lopetti sitten MotoGP-uransa. Yhdysvaltain Superbike-sarjassa hän ajoi vielä muutamia osakilpailuja ja päätti kilpauransa lopullisesti kaudella 1996.
Kilpauran jälkeen Freddie Spencer on toiminut televisiossa moottoripyöräkilpailujen asiantuntijakommentaattorina. Hän on myös pitänyt ajokoulua Las Vegasissa vuodesta 1997 lähtien.
Gryllos (Plutarkhos)

Gryllos eli Järjettömien eläinten järjenkäytöstä (; ) on Plutarkhoksen "Moralia"-kokoelmaan (kirja XII, 67) kuuluva humoristinen dialogi, joka käsittelee eläinten henkisiä kykyjä sekä vertailee ihmisiä ja eläimiä hyveen suhteen.
Sisältö.
Plutarkhoksen dialogi käsittää yhdeksän lukua. Se on mahdollisesti Plutarkhoksen nuoruudentyö, mutta jotkut ovat myös epäilleet sen aitoutta. Tekstissä on jonkin verran aukkokohtia, ja se päättyy yht’äkkisesti. 
Dialogi sijoittuu Kirken saarelle. Siinä keskustelevat Odysseus sekä hänen miehistöönsä kuuluva Gryllos, jonka Kirke on noitunut siaksi muun miehistön tavoin. Odysseus haluaisi palata kotiin, mutta Kirken mukaan siat ovat haluttomia lähtemään. Kirke valitsee Grylloksen miehistön puhemieheksi. Gryllos selittää, että miehistö valitsee mieluummin eläimen muodon kuin kotiinpaluun. Sen mukaan eläimillä on suurempi luonnollinen kyky hyveeseen kuin ihmisillä. Gryllos antaa useita esimerkkejä erilaisista hyveistä, kuten rohkeus ja kohtuus. Lisäksi se kuvaa eläinten ihanteellista yksinkertaista elämää, jonka niiden aistit ja äly mahdollistavat.
Teos kritisoi näin näkemystä, jonka mukaan ainoastaan kieltä ja retoriikkaa painottava "paideia" mahdollistaa älyllisyyden ja kulttuurin. Näin siinä voidaan nähdä kyynistä virettä, joka suuntautuu samalla stoalaisia ja epikurolaisia vastaan.
Sian nimi Gryllos () on sanaleikki, joka viittaa toisaalta onomatopoeettisesti sikojen ääntelyyn, toisaalta tietynlaiseen samannimiseen vulgaariksi kuvattuun egyptiläiseen tanssiin () ja edelleen samannimiseen karikatyyriseen maalaustyyliin.
Plutarkhos käsitteli eläinten henkisiä kykyjä myös tutkielmissaan "Lihansyönnistä" ("De esu carnium") ja "Eläinten älykkyydestä" ("De sollertia animalium").
Botlih

Botlih () on kylä Dagestanin länsiosassa Venäjällä. Se sijaitsee Andijskoje Koisu -joen laaksossa 252 kilometriä Mahatškalasta lounaaseen. Kylä on Botlihin piirin keskus. Asukkaita on noin 13 000 henkeä (vuonna 2008).
Botlih on länsi-Dagestanin suurin kylä. Se koostuu kolmesta osasta. Vanhan kylän lähellä on 1970-luvulla rakennettu asuinalue, jossa sijaitsee suurin osa virastoista, yrityksistä ja muista laitoksista. Kolmen kilometrin päässä on vuosina 2005–2008 rakennettu varuskunta-alue.
Kanta-asukkaat ovat botlihin kieltä puhuvia botliheja. Heidän lisäkseen kylässä asuu mm. andeja, bagulaleja, godobereja, karatoja, tšamalaleja ym. alueen pienten kansojen edustajia. Virallisesti heitä kaikkia on pidetty avaareina.
Perinteisiä elinkeinoja ovat puutarhanhoito, terassiviljely ja karjanhoito. Botlihissa toimii radiotekninen, asvaltti- ja säilyketehdas. Palveluihin kuuluu kaksi lastentarhaa, kolme keskikoulua, ammattikoulu, poliklinikka, sairaala ja neljä kirjastoa. Kylässä on kaksi moskeijaa.
Toinen Tšetšenian sota sai alkunsa tšetšeenitaistelijoiden Botlihiin vuonna 1999 tekemästä hyökkäyksestä.
Cennino Cennini

Cennino d'Andrea Cennini (noin 1370–1440) oli italialainen taidemaalari. Cennini tunnetaan kirjoittamastaan taiteilijan oppaasta "Il libro dell'arte", joka on ilmestynyt suomeksi nimellä "Kirja maalaustaiteesta".
Agnolo Gaddin oppilaana ollut Cennini sai vaikutteita myös Giottolta. Hän syntyi Colle Val d'Elsassa Toscanassa.
"Kirja maalaustaiteesta" on kirjoitettu 1400-luvun alkupuolella. Kirjassa kerrotaan pigmenteistä, siveltimistä, munatemperasta sekä seinä- ja taulumaalauksesta. Siinä annetaan myös maalausteknisiä vinkkejä, neuvotaan alus- ja päällemaalauksen tekemistä kerrosmaalauksessa. Cennini käsittelee lyhyesti myös öljymaalausta. Myöhemmin Giorgio Vasari väitti, että Jan van Eyck olisi keksinyt öljymaalauksen, vaikka jo Theophilus käsitteli aihetta oppaassaan vuonna 1125. 
Cennino Cenninin elämästä ei ole tarkkaa tietoa, ei myöskään siitä koska "Kirja maalaustaiteesta" on kirjoitettu. Kirja perustuu 1200-luvun lopun ja 1300-luvun keskivaiheen käytäntöihin. Oletetaan, että kirja on kirjoitettu 1300-luvulla, koska se ei tunne 1400-luvulla tehtyjä öljyvärikokeiluja.
Botlihin piiri

Botlihin piiri (, avaariksi Болъихъ район, "Bolih raion") on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 640 neliökilometriä. Asukkaita on 52 600 henkeä (vuonna 2009).
Botlihin piiri sijaitsee Dagestanin länsiosan vuoristoalueella Andijskoje Koisu -joen laaksossa. Se rajoittuu pohjoisessa Tšetšenian tasavaltaan, idässä Gumbetin ja Hunzahin piireihin, etelässä Ahvahin piiriin ja lännessä Tsumadan piiriin. 
Piiriin kuuluu 20 maalaiskuntaa: Alak, Andi, Ansalta, Ašali, Botlih, Gagatli, Godoberi, Heleturi, Kižani, Kvanhidatli, Miarso, Muni, Nižneje Inhelo, Rahata, Rikvani, Šodroda, Tando, Tloh, Tšanko ja Zilo. Hallinnollinen keskus on Botlihin kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 36.
Seudun kanta-asukkaita ovat andilaisia kieliä puhuvat andit, botlihit ja godoberit. Virallisesti heitä on pidetty avaareina.
Pääelinkeinoja ovat maanviljely, puutarhanhoito ja karjatalous. Teollisuutta edustaa maataloustuotteiden jalostus ja Botlihin radiotekninen tehdas.
Nähtävyyksiä ovat 1400–1500-luvulla rakennettu Munin kylän puolustustorni, Andijskoje Koisun ylittävä silta, Preobraženskin linnake Inhelon kylän lähellä, vanhat moskeijat ja asuinrakennukset.
Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen "Gudulli" (”Ystävyys”).
Profilointi

Profilointi on rikostutkimusta tukeva tutkimusmenetelmä, jonka tavoitteena on tehdä päätelmiä rikoksen tekotavasta tai rikospaikasta ja niiden perusteella tehdä arvioita tekijästä, hänen tavallisesta toimintatavastaan ja motiiveistaan. Sarjarikosten kohdalla profiloinnin tavoitteena on mahdollisimman pian katkaista rikosten toistuminen. Profiloinnissa voidaan käyttää asiantuntijoiden konsultaatiota, tutkimustiedon kokoamista ja tilastollista analyysiä. Profilointi on syntynyt poliisityön kokemuksen ja useiden rikostapausten pohjalta.
Profilointi perustuu siihen oletukseen, että rikoksentekijällä on jokin ominainen tekotapa. Se voi olla tietty murtautumiseen käytetty työkalu tai teossa käytetty kulkuväline, tietty esine varkauden kohteena, tai toistuva suojautumistapa tai tapa vahingoittaa uhria. Jotkut rikolliset lisäksi "allekirjoittavat" tekonsa tarkoituksellisesti tietyllä tavalla.
"Tekijäprofiloinnissa" pyritään päättelemään rikoksentekijän ominaisuuksia rikospaikkatietojen pohjalta. "Sarjoittaminen" on menetelmä, jolla pyritään tunnistamaan rikoksia, jotka ovat todennäköisesti saman tekijän tekemiä niissä ilmenneen samankaltaisuuden perusteella. Sarjoittamalla etenkin sarjamurhat on pystytty yhdistämään oikeaan tekijään useimmissa tapauksissa. "Maantieteellisessä profiloinnissa" pyritään tekemään päätelmiä rikoksen tekijästä ja tämän asuinpaikasta rikoksen tekopaikkojen pohjalta. Monissa rikoslajeissa tekijän asunnon ja rikoksen tekopaikan välinen etäisyys on lyhyt, ja erityisen lyhyt kun kyseessä on tunnepitoinen rikos eikä taloudellista hyötyä tavoitteleva rikos. Joskus tekijän asuinpaikka päätellään siitä, että rikospaikat muodostavat kehän tekijän kotipaikan ympärille.
Profilointia käytti ensimmäisenä Yhdysvaltain liittovaltion poliisin FBIn väkivaltarikosyksikkö 1970-luvulla. Suomessa profilointia alettiin kuitenkin käyttää vasta 1990-luvulla. Keskusrikospoliisissa työskentelevän psykologi Helinä Häkkäsen mukaan Suomessa poliisi käyttää profilointia pääasiassa henkirikoksissa sekä tuhopolttosarjoissa.
Profilointi on joskus johtanut harhaan ja vahingoittanut syyttömiä. Tunnettu esimerkki on Atlantan olympialaisten 1996 yhteydessä tapahtunut pommi-isku, jossa profilointi johti syyttömän miehen joutumisen julkisesti epäilyksenalaiseksi. Profilointi voi myös aiheettomasti sulkea pois oikeita epäiltyjä.
Bergtatt – Et eeventyr i 5 capitler

Bergtatt – Et eeventyr i 5 capitler on norjalaisen Ulver-yhtyeen debyyttialbumi.
Raa’an black metalin lisäksi levyllä kuullaan myös elementtejä norjalaisesta folkmusiikista, akustista kitaraa ja puhdasta laulua.
Kyōsuke Hamao

Kyōsuke ”Mao” Hamao (, s. 25. kesäkuuta 1991 Tokio, Japani) on japanilainen näyttelijä, malli ja esiintyjä. Ikäisekseen Mao on saavuttanut paljon. Häntä on kuvailtu ”nuoreksi lupaavaksi esiintyjäksi”.
Mao tunnetaan esimerkiksi roolistaan elokuvassa "" (2009), jossa hän esitti toista pääosaa. Sen lisäksi hän on esiintynyt TV-sarjoissa ja lavalla musikaalissa "The Prince of Tennis".
Mao pitää tenniksen pelaamisesta ja nimeää itsensä hyväksi siinä. Sen lisäksi hän harrastaa golfin peluuta ja satunnaisesti surffausta. Hän sanoo olevansa voimakkaasti tupakointia vastaan.
Heikkilän koulu

Heikkilän koulu on Kirkkonummen Jolkbyssä sijaitseva ala-aste. Koulu on hyvinkin pieni, mutta toimii silti kahdessa eri rakennuksessa. Päärakennuksessa on 3–6 luokat ja sivurakennuksessa on 1–2 luokat. Koulussa on myös erityisopettaja. Koulussa on 171 oppilasta .
Dangerous World Tour

Dangerous World Tour oli Michael Jacksonin toinen soolokiertue. Kiertue alkoi 27. kesäkuuta 1992 ja loppui 11. marraskuuta 1993. Kiertue käsitti 69 konserttia ja sen näki 3,9 miljoonaa maksanutta katsojaa. Kiertueen sponsorina toimi Pepsi-Cola. Kiertue tuotti noin 125 miljoonaa dollaria, jotka Jackson lahjoitti useille hyväntekeväisyysjärjestöille sekä omalle perustamalleen Heal the World Foundation-hyväntekeväisyysjärjestölle.
Jackson päätti keskeyttää kiertueen, koska ilmoitti olevansa sairas ja joutui lopulta sairaalahoitoon. Jackson oli tullut riippuvaiseksi kipulääkkeistä ja kärsi kuivumisesta, migreenistä, selkäkivuista, nilkkavammasta ja stressistä, joka johtui lapsen ahdistelusyytteistä.
Bukarestin konsertti julkaistiin virallisesti vuonna 2004 Ultimate Collection -kokoelmaboxin mukana sekä vuonna 2005 DVD:lle nimellä .
Esityslista.
First &amp; Second leg
Third leg
Skandaali (täsmennyssivu)

Skandaali voi tarkoittaa seuraavia asioita: 
Scandal:
Tanabe

Tanabe () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Wakayaman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Kiin niemimaalla. Tanabessa on 76 046 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 1 026,91 neliökilometriä. 
Historia.
Tanabe sai kaupunkioikeudet vuonna 1942. Kaupunki kasvoi huomattavasti vuonna 2005, kun siihen yhdistettiin Hongūn, Nakahechin, Ōtōn ja Ryūjinin kunnat. Kuntaliitoksen myötä Tanabesta tuli Wakayaman prefektuurin pinta-alaltaan suurin kaupunki, joka käsittää aiemman Tyynenmeren rannikkoalueen lisäksi laajoja vuoristoalueita. 
Talous.
Kalastus on tärkeä elinkeino, ja Tanabessa kalastetaan etenkin shirasu-mutukaloja. Tanabe on tunnettu myös sitrushedelmistään ja umeboshi-aprikoosisäilykkeistään.
Nähtävyydet.
Tanabe on vuorien ympäröimä rannikkokaupunki. Muinainen pyhiinvaellusreitti Kumano-kodō kääntyy Tanaben kautta rannikolta sisämaahan. JR:n Kii-Tanaben rautatieaseman edustalla on vilkas baari- ja kauppakatu. Läheiselle Motoshiman saarelle vie kaupungista silta. Lähellä rannikkoa sijaitseva Kashiman saari on vuorostaan suljettu kävijöiltä. Tanaben tärkein turistikohde on Ogigahaman ranta. Läheinen Shirahaman kaupunki on myös tunnettu upeista valkoisista hiekkarannoistaan, ja Tanabe yrittää pitää kiinni turisteistaan. Ranta-alueella järjestetään Benkei-juhla ja lokakuussa Yosakoi-tanssifestivaali. 
Toinen Tanaben keskustan lähellä sijaitseva rannikkoalue on Tenjinzakin niemi, kivilaatoista koostuva luonnonmuodostelma. Tenjinzakin niemi on lasku- ja nousuvesistä riippuen toisinaan veden peittämä ja toisinaan paljas. Paikka tunnetaan myös Japan National Trustin, maan vanhaa perinnettä suojelevan järjestön, synnyinkotina. Kaupunkilaiset tulevat Tenjinzakin niemelle rauhoittumaan ja nauttimaan meren läheisyydestä. Lapsiperheet kalastavat ja etsivät veden tuntumasta simpukoita.
Tanabessa on runsaasti Kumano-kodō-reitin jäännöksiä erityisesti Nakahechin ja Hongūn alueilla. Niistä kuuluisimpia on Kumano hongū-taisha – yksi Wakayaman prefektuurin kolmesta suuresta Kumano-pyhäköstä – useat pienet Ōji-pyhäköt ja 65 kilometrin mittainen Nakahechi-reitti, joka on osa Kumano-kodōta.
Tanabessa on myös lukuisia kuumia lähteitä. Esimerkiksi Hongū-alueen Kumanojoen varrella on Kawayu-onsen. Tiettyyn vuodenaikaan turistit saavat itse kaivaa itselleen kylpykuopat joen ääreen. Marraskuusta helmikuuhun Kumanojoki on osittain padottu yhdeksi valtavaksi kylpyammeeksi, johon mahtuu satoja ihmisiä kerralla. Ryūjinin alueella sijaitsee Ryūjin-onsen, jonne pääsee junalla JR:n Kii-Tanaben asemalta.
Koko alueen ylle kohoaa Takaoyaman vuori. Sen huipulta voi nähdä Minaben, Tanaben ja Shirahaman kaupungit koko komeudessaan. Tanaben ja Shirahaman rajalla sijaitsee vähän tunnettu Kinkaku-jin temppeli (ei pidä sekoittaa Kioton kuuluisaan Kinkaku-ji-temppeliin). Lähellä Takaoyaman vuorta on Kisetsukyon rotko ja Ryūjinin alueella Hyakkenzan rotko, jotka tunnetaan vesiputouksistaan ja kävelyreiteistään.
Markus Konttinen

Markus Konttinen (s. 10. heinäkuuta 1957) on suomalainen taidemaalari. Maalauksellisia, usein abstraktia ja figuratiivista ilmaisua yhdistäviä teoksia maalaava Konttinen oli Vuoden nuori taiteilija vuonna 1991. 
Markus Konttinen tuli laajemmin tunnetuksi 1980-luvun loppupuolella, jolloin hän maalasi kirkkain värein tyyliteltyjä, kaksiulotteisia toiminnallisia hahmoja. Vuoden nuoren taiteilijan näyttelyn jälkeen Konttinen etsi ilmaisua jokin aikaa ja vaihtoi tyyliä ja aihetta useaan otteeseen. Kukka- ja lapsiaiheisten maalausten jälkeen hän maalasi 1990-luvun lopulla pysty- ja vaakasuoria raitamaisia maalauksia.
Konttinen opiskeli Vapaassa taidekoulussa 1981–1982 ja Kuvataideakatemiassa 1982–1986. Hänen teoksiaan oli ensi kertaa esillä Helsingissä vuonna 1983.
Taidemaalarin työn lisäksi Konttinen toimi Taideyliopiston Kuvataideakatemian dekaanina vuosina 2013–2017. Konttiselle on myönnetty Pro Finlandia -mitali ja vuodesta 2022 taiteilijaeläke. Hän oli Ars Fennica -ehdokkaana vuonna 2010.
Yksityishenkilön velkajärjestely

Yksityishenkilön velkajärjestely on prosessi, jonka avulla pyritään palauttamaan ylivelkaantuneen yksityishenkilön maksukyky eli pääsemään hänen veloistaan eroon. Euroopan neuvosto on antanut suosituksen, kuinka jäsenvaltioiden tulee edistää ylivelkaantuneiden henkilöiden paluuta yhteiskuntaan ja pääsyä työmarkkinoille.
Suomessa pääsyä velkajärjestelyyn haetaan oman paikkakunnan käräjäoikeudelta. Velallisen on oltava muutoin kuin tilapäisesti kykenemätön maksamaan velkansa. Elinkeinonharjoittajalle voidaan myöntää yksityishenkilön velkajärjestely vain, jos hän kykenee maksamaan elinkeinotoimintaan liittyvät velat toiminnasta saatavilla tuloilla sitä mukaa kuin ne erääntyvät. Velallisen maksuvelvollisuus voidaan maksuohjelman ajaksi poistaa kokonaan tai osittain. Tavallisten velkojen osalta maksuohjelma kestää yleensä kolme vuotta, ja jos velallinen säilyttää asuntonsa, enintään kymmenen vuotta. Velkajärjestelyyn liittyvissä kysymyksissä voi hakea apua velkaneuvonnasta.
Ranskassa yksityishenkilön velkajärjestelyn ohjeet määrätään kuluttajalaissa ("Code de la Consommation"). Koko menettelyn kesto saa olla enintään kymmenen vuotta. Eri keinoja ovat maksuajan myöntäminen, lyhennysten ensisijaistaminen, korkojen alentaminen taikka veloista vapauttaminen.
Isoveli-palkinto

Isoveli-palkinto on Electronic Frontier Finland ry:n eli Effin yksityisyyden loukkaajille Suomessa myöntämä palkinto. Palkinto on kansallinen versio ihmisoikeusjärjestö Privacy Internationalin vuotuisesta Big Brother -palkinnosta.
Suomessa Isoveli-palkinnon kanssa samaan aikaan jaetaan myös George Orwellin "Vuonna 1984" -kirjan päähenkilön Winston Smithin mukaan nimetty palkinto. Winston Smith -palkinto myönnetään yksityisyyden suojaa ja demokratian toteutumista kuluneen vuoden aikana Suomessa edistäneelle taholle tai henkilölle.
Isoveli-palkintoja on jaettu vuosina 2002, 2003, 2005, 2007, 2008, 2009, 2011, 2013, 2015 ja 2016.
Saajat.
2015.
Vuoden 2015 Isoveli-palkinnot jaettiin 31.1.2015 Helsingissä, ravintola Preston Prosecco Lounge -tilassa. Voittajat olivat:
2016.
Effi ry jakoi vuoden 2016 Isoveli-palkinnot perjantaina 2.9.2016 Helsingissä Kulttuuritalon Klubisalissa.
Michael Jackson’s Ghosts

Michael Jackson's Ghosts on 9. toukokuuta 1997 julkaistu lyhyt musiikkielokuva/musiikkivideo. Sen pääosissa näyttelevät Michael Jackson, Pat Dade, Amy Smallman, Ray-Phillip Santos ja Heather Ehlers. Elokuvan on ohjannut Stan Winston, ja sen ovat kirjoittaneet Michael Jackson ja Stephen King.
Guinness World Records on nimennyt Michael Jackson's Ghostsin maailman pisimmäksi musiikkivideoksi. 
Julkaisut.
Elokuva julkaistiin myös rajoitetun erän erikoisboxin mukana vuonna 1997, joka sisälsi myös Jacksonin remix-albumin, EP:n ja värillisen lehden.
"Deluxe Collector Box Set - Limited Edition"
Turn! Turn! Turn!

Turn! Turn! Turn! on yhdysvaltalaisen The Byrds -yhtyeen joulukuussa 1965 julkaistu toinen studioalbumi. Sen nimikappale "Turn! Turn! Turn! (To Everything There Is a Season)" nousi Yhdysvaltain Billboard-listan ykköseksi ja on yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Toinen single "Set You Free This Time" sen sijaan floppasi, eikä noussut Top 50:een.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Paul Burgess

Paul Burgess (s. 14. elokuuta 1979 Perth, Länsi-Australia) on australialainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Stirling Swans -seuraa ja häntä valmentaa entinen seiväshyppääjä Alex Parnov. Aiemmin häntä on valmentanut Steve Rippon.
Burgess harrasti nuorena telinevoimistelua ja sai 13-vuotiaana hopeaa lajin Australian mestaruuskilpailuissa. Seiväshypyssä hän hyppäsi vuonna 1994 kauden parhaakseen tuloksen 390 cm. Seuraavana vuonna hän ylitti jo 525. Vuonna 1996 hän voitti nuorten maailmanmestaruuden Sydneyssä ennätystuloksellaan 535. Vuonna 1998 hän sijoittui nuorten MM-kilpailuissa jaetulle kolmannelle sijalle. Saman vuoden Kansainyhteisön kisoissa Kuala Lumpurissa hän sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi lopullisissa tuloksissa hopealle.
Burgess voitti Australian mestaruuden vuonna 2000, mutta karsiutui loppukilpailusta Sydneyn olympialaisissa. Seuraavana vuonna hän sai hopeaa Itä-Aasian mestaruuskilpailuissa. Vuonna 2002 hän voitti toistamiseen Australian mestaruuden ja sijoittui toiseksi Manchesterin Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 570. Birminghamin MM-hallikisoissa 2003 hän jäi karsintakilpailussa ilman tulosta.
Burgess putosi loppukilpailusta Budapestin sisäratojen MM-kilpailuissa 2004. Myöhemmin samana vuonna hän oli yhdestoista Ateenan olympialaisissa. Hän liittyi kuusi metriä ylittäneiden seiväshyppääjien joukkoon hypättyään 25. helmikuuta 2005 Perthissä edelleen voimassa olevan ennätyksensä 600. Maaliskuussa hän voitti kolmannen Australian mestaruutensa, muttei voinut osallistua Helsingin MM-kilpailuihin loukkaantumisen takia.
Burgess voitti Australian mestaruuden jälleen 2006, mutta jäi Melbournen kansainyhteisön kisoissa ilman tulosta. Hän kilpaili menestyksekkään kauden Euroopassa voittaen muun muassa tuloksella 582. IAAF:n rankinglistalla hän sijoittui toiseksi. Osakan MM-kilpailuissa 2007 ja Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui loppukilpailusta.
Rogue Traders

Rogue Traders on australialainen elektronista tanssimusiikkia ja pop rockia soittava yhtye, johon kuuluvat laulaja Melinda "Mindi" Jackson, kosketinsoittaja James Ash, kitaristi Tim Henwood ja rumpali Peter Marin.
Alkutaipaleet (2003).
Perustajajäsenet James Ash (s. 1973) ja Steve Davis tapasivat Lontoossa 1989 ja työskentelivät yhdessä lukuisissa eri projekteissa. Rogue Tradersin he perustivat vasta useita vuosia myöhemmin. Yhtyeen nimi tulee elokuvasta "Rogue Trader". Ensimmäinen albumi oli Vicious Groovesin julkaisema "We Know What You're Up To" vuonna 2003. Levyltä toisena singlenä julkaistu "One of My Kind" nousi hitiksi Australiassa, ja voitti parhaan dance-kappaleen ARIA Awardin. Albumi ei kuitenkaan myynyt odotetusti, joten yhtye joutui etsimään seuraavalle levylleen uuden julkaisijan.
Eurooppaan (2005–2006).
Vuonna 2005 Rogue Tradersiin liittyi laulaja Natalie Bassingthwaighte ja yhtye julkaisi toisen studioalbuminsa, "Here Come the Drums"in. Levyltä julkaistut kaksi singleä "Voodoo Child" ja "Way to Go!" nousivat Australian TOP10-listoille ja albuminkin myynti oli ensimmäistä levyä parempaa. "Voodoo Child" voitti Australian MTV:n vuoden 2006 parhaan dance-videon palkinnon ja "Way to Go!" APRA Awardin. Kesäkuussa 2006 albumista julkaistiin erikoispainos, jossa oli mukana remix-versioita yhtyeen aiemmista singleistä.
Vuonna 2006 alkoivat myös neuvottelut yhtyeen musiikin viemisestä Eurooppaan. Sopimus Sony BMG:n kanssa syntyi, joten yhtyeen levyt tulivat myyntiin Australian lisäksi myös Isossa-Britanniassa. "Voodoo Child" -single julkaistiin Britanniassa kesäkuussa 2006 ja albumi "Here Come the Drums" kuukautta myöhemmin. Useat radio- ja televisiokanavat ottivat singlen soittolistoilleen ja kappale musiikkivideoineen saivat runsaasti positiivista palautetta.
Solisti vaihtuu (2007–).
Syksyllä 2007 Rogue Traders julkaisi kolmannen albuminsa, nimeltään "Better in the Dark". Singleinä julkaistiin "Don't You Wanna Feel", "I Never Liked You" ja "What You're On". Myös neljännen singlen julkaisua suunniteltiin, mutta sitä ei tapahtunut, koska laulaja Natalie Bassingthwaighte jätti yhtyeen keskittyäkseen näyttelemiseen sekä soolouraansa.
Suunnitelmat neljännestä albumista paljastettiin syksyllä 2008, vaikka yhtyeeltä puuttui yhä laulaja. Uuden solistin nimi, Melinda 'Mindi' Jackson, paljastettiin kesällä 2009. Samalla yhtyeeseen liittyi uusi rumpali Peter Marin. Uuden kokoonpanon ensimmäinen single oli "Love is a War", joka julkaistiin elektronisesti marraskuussa 2009 ja levynä myöhemmin talvella.
Ahmed Akaichi

Ahmed Akaichi (, s. 23. helmikuuta 1989 Biserta, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa Ittihadia.
Seurajoukkueura.
Akaichi aloitti ammattilaisuransa CA Bizertinissa kaudella 2007-2008. Hän pelasi joukkueessa vuoden 2008 tammikuusta kesäkuuhun. Kauden päätteeksi Akaïchi siirtyi ES Saheliin vuoteen 2013 asti kestävällä sopimuksella. Toisella kaudellaan Akaichi lukeutui joukkueensa parhaimpiin maalintekijöihin. Kaudella 2010–2011 Akaichi voitti Tunisian pääsarjan maalikuninkuuden 14 maalilla. Hänen joukkueensa puolestaan sijoittui Tunisian pääsarjassa toiseksi.
Heinäkuussa 2011 Akaichi allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Saksan 2. Bundesliigassa pelaavan Ingolstadtin kanssa. Hän teki ensimmäisen maalinsa 11. joulukuuta 2011 kotiottelussa St. Paulia vastaan. Ottelu päätyi myös Ingolstadtin 1–0 voittoon. Kauden kolmannen maalinsa hän teki Paderbornia vastaan tultuaan vaihdosta kentälle ottelun alku minuuteilla. Maalin hän teki ottelun loppu minuuteilla, jonka myötä Ingolstadt voitti ottelun maalein 4–0. Akaichi pelasi avauskaudellaan 25 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Kauden jälkeen Akaichi kävi neuvotteluja mahdollisesta paluusta ES Sahelin riveihin lainasopimuksella. Akaichi aloitti kauden Saksassa pelattuaan yhden ottelun 2. bundesliigassa, kunnes jäi ilman peliaikaa.
Akaichi allekirjoitti sittemmin joulukuussa 2012 kolmen ja puolen vuoden sopimuksen Espérancen kanssa.
Maajoukkueura.
Akaïchi pelasi ensimmäisen maaottelunsa 9. tammikuuta 2010 harjoitusottelussa Gambiaa vastaan tullessaan vaihdosta kentälle Issam Jemâan tilalle. Toisen maaottelunsa hän pelasi vuoden 2010 Afrikan kisojen alkulohkon toisessa ottelussa Gabonin maajoukkuetta vastaan tullessaan vaihdosta kentälle 69 minuutin kohdalla Amine Chermitin tilalle. Sama toistui alkulohkon viimeisessä ottelussa Kamerunia vastaan, joka oli Akaichin kolmas maaottelu.
Ensimmäisen maalinsa Akaichi teki uransa neljännessä maaottelussa Sudania vastaan (20. kesäkuuta 2010).
Christian Barry

Christian Barry on yhdysvaltalainen filosofi, joka on kehitellyt inhimillisen kehityksen indikaattoreita. Niiden on määrä ottaa ihmisten hyvinvointi entistä kokonaisvaltaisemmin huomioon.
Barry toimii Australian National Universityn filosofisen tiedekunnan professorina.
Vuosina 2003–2007 hän työskenteli Carnegie Councilin lehden Ethics &amp; International Affairs päätoimittajana.
Snub Pollard

Snub Pollard oik. Harold Fraser (9. marraskuuta 1889 Melbourne, Australia – 19. tammikuuta 1962 Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat) oli australialainen näyttelijä, joka esiintyi erityisesti slapstick-komedioissa mykkäelokuvien aikakaudella. Kaikkiaan hän esiintyi yli 500 elokuvassa, joista runsaat 300 oli mykkäelokuvia.
Australiassa asuessaan Pollard esiintyi vaudevillessä, ja otti taiteilijanimensä sukunimen esiintymisseurueensa "Pollard Lilliputian Opera Companyn" mukaan. Australiasta Yhdysvaltoihin hän muutti vuonna 1910. Hollywoodissa hän esiintyi aluksi pienissä rooleissa muun muassa Keystonen ja Essanayn elokuvissa. Vuonna 1915 hän esiintyi jo 20 elokuvassa ja samana vuonna hän pääsi Harold Lloydin aisapariksi "Lonesome Luke" -elokuviin, joita tehtiin kahden vuoden aikana yli 50 kappaletta. 1920-luvulla Pollard esiintyi pääosassa lukuisissa Hal Roachin tuottamissa komedioissa.
Slapstickin suosion vähennyttyä ja äänielokuvan tultua, Pollard esiintyi koomisissa rooleissa muun muassa b-luokan lännenelokuvissa 1930- ja 1940-luvulla. Seuraavina vuosikymmeninä hänellä oli pieniä rooleja muun muassa elokuvissa "Susanin kääntymys" ("Miracle on 34th Street", 1947) ja "Laulavat sadepisarat" ("Singin' in the Rain", 1952).
Snub Pollard on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Kyyneleet (Kirkan kappale)

Kyyneleet on Raul Reimanin Kirkalle vuonna 1981 sanoittama kappale. Kirkan lisäksi kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Jukka Koivisto, Jorma Rantala, Markku Tranberg, Super Singers ja Jukka Ågren. Teos on alkuperäiseltä nimeltään Caroline.
Kappale nousi Suomessa sijalle 19.