Homoseksuaalisuus ja islam

Islamilaiset näkemykset homoseksuaalisuudesta perustuvat Koraanin kirjoituksiin sekä Profeetta Muhammedin opetuksiin sellaisina kuin ne on kirjattu islamilaisiin "hadith"-kokoelmiin. Homoseksuaalisia tekoja pidetään yleensä syntinä, sillä islam kieltää avioliiton ulkopuoliset suhteet. Anaaliyhdyntä myös avioliitossa on ehdottomasti kielletty.
Islam on uskontona monimuotoinen. Se, mitä islam on, määrittyy kolmella tasolla. Ensimmäisen tason muodostava pyhät kirjoitukset, joihin kuuluvat Koraani sekä tärkeimmät "hadith-"kokoelmat, joiden suhteen vallitsee suuri, joskaan ei täydellinen yksimielisyys islamin eri suuntausten välillä. Seuraavana tasona on näiden teosten opillinen tulkinta, "fiqh", jossa esiintyy joitakin eroja lakikoulukuntien välillä. Kolmanneksi islamia määrittää se, mitä tavalliset muslimit pitävät oikeana islamina. Tällä tasolla mielipiteiden kirjo on kaikkein suurinta. 
Tavallinen muslimi ei voi määritellä islamin kantaa homoseksuaalisuuteen, sillä maallikko ei saa omin päin tulkita pyhiä kirjoituksia. Islamissa ainoastaan uskonoppineet, kuten "muftit" antavat niistä virallisesti päteviä tulkintoja. 
Koraani.
Koraanissa homoseksuaalisuutta käsitellään muutamissa kohdissa:
"Hadith"-kokoelmat ja oppineiden tulkinnat "(fiqh)".
1300-luvulla elänyt imaami al-Dhahabi julkaisi kirjan "Suuret synnit" ("Kitab al-kaba'ir)", jossa hän luettelee 76 syntiä, joista islamilaisen lain mukaan seuraa rangaistus. Kirja on ainakin osittain suomennettu ja englannin kielellä se löytyy liitteenä šariakäsikirjasta "Reliance of the Traveller." Al-Dhahabi toteaa, että muslimien yksimielisen käsityksen mukaan sodomia on suuri synti. Hän mainitsee seuraavat asiaa koskevat "hadithit:" "Profeetta Muhammed on sanonut:
Rikoksen osoittamiseen tarvitaan neljä oikeamielistä miespuolista silminnäkijää. Jos aktin suorittaja on laillisesti naimisissa, rangaistuksena on kivittäminen kuoliaaksi. Muussa tapauksessa rangaistuksena on sata raipaniskua ja karkotus vähintään 81 kilometrin päähän. Eräiden, enimmäkseen Abdullah ibn Abbasin välittämiksi ilmoitettujen "hadithien" mukaan kuitenkin myös naimaton henkilö tulee tuomita kivityskuolemaan sodomiasta (Abu Dawud ja Malik). Saman toteaa al-Tirmidhi.
Muihin sukupuoliin islam suhtautuu kielteisesti. Profeetta kirosi naismaiset miehet ja miesmäiset naiset. Profeetta kirosi myös miehet, jotka pukeutuvat naisiksi ja naiset, jotka pukeutuvat miehiksi. Salafistisen partaoppaan mukaan "kenelläkään ei voi olla epäilystä siitä, että naisten täydellinen matkiminen saa alkunsa parran ajamisesta." Opas tuomitsee tämän naisellisena käytöksenä, joka ei sovi miehille. 
"Reliance of the Traveller" -käsikirja edustaa pääasiassa shaf'i-koulukuntaa. Vähemmän ankara hanafi-koulukunta määrää ensimmäisestä teosta vain pahoinpitelyn "(harsh beating)" ja kuolemantuomion vasta teon uusinnasta. Kaikkein ankarin eli maliki-koulukunta ei tee eroa naimisissa olevien ja naimattomien välillä. Jotkut oppineet katsovat, että homoseksuaalit tulisi rangaistuksena heittää korkean rakennuksen katolta. Toisten mielestä heidät pitäisi sulkea loppuiäksi vankilaan. Islam Question and Answer -sivustolla annettu fatwa kallistuu kuolemantuomioon silloin, kun kyse on täysikasvuisesta henkilöstä. Vuonna 2015 Indonesian korkein muslimineuvosto julkaisi fatwan, jossa homoseksuaalisuus tuomittiin. 
Islamilaisen lainsäädännön mukaan šaria-tuomion voi antaa ainoastaan islamilainen uskonoppinut. Tuomiosta päättäessään hän nojautuu pyhiin kirjoituksiin, joiden tärkeimmät kohdat on edellä lainattu. Tuomion langettamisen jälkeen kuka tahansa voi panna sen toimeen.
Tavallisten muslimien näkemyksiä.
Tavallisten muslimien mielipiteet homoseksuaalisuudesta vaihtelevat, eivätkä läheskään aina vastaa uskonoppineiden tulkintoja pyhistä kirjoituksista. PEW-tutkimuskeskuksen mukaan maailman eri osien muslimeista 80-90 % piti homoseksuaalisuutta moraalisesti vääränä vuonna 2013. USA:n muslimeista kuitenkin niukasti yli puolet eli 52 % katsoi vuonna 2017, että yhteiskunnan tulisi hyväksyä homoseksuaalisuus. Kymmenessä vuodessa tämä prosenttiluku oli noussut 25 prosenttiyksiköllä, joten USA:n muslimien keskuudessa oli tapahtunut nopea asennemuutos hyväksyvään suuntaan.
Lainsäädäntö muslimimaissa.
Islamilainen yhteistyöjärjestöön (OIC) kuuluu yhteensä 58 maata. Niistä 14 maassa homoseksuaalisuus on laillista ja 44:ssä kiellettyä. Homoseksuaalisuus on laillista seuraavissa muslimimaissa (suluissa laillistamisvuosi). Osassa niistä esiintyy kuitenkin homoseksuaalien syrjintää ja vainoamista. Suhteet voivat olla myös kiellettyjä muilla perustein kuten esiaviollisuuden tai avioliiton ulkopuolisen seksin kiellon perusteella. Suomessa homoseksuaalisuuden kriminalisointi poistettiin vuonna 1971. 
Homoseksuaalisuus on kielletty kaikissa muissa islamilaisissa maissa. tuomiolait perustuvat brittien siirtomaavalta-ajan viktoriaaniseen lainsäädäntöön. Eräissä muslimimaissa homoseksuaalisuudesta ruoskitaan, toisissa on voimassa kuolemantuomio etenkin tuomion toistuessa, muutamissa maissa kivittämällä, kuten šaria vaatii.
Persialainen erotiikka.
Persialaisen kirjallisuuden dosentti Henri Broms on todennut, että rakkaus ilmestyi vahvana teemana persialaiseen kirjallisuuteen 800-luvulla. Islamilaisessa mystiikassa rakkaus kohdistui Jumalaan, mutta Persiassa se alkoi kohdistua "parrattomaan". Myös arabien suurin lyyrikko Abu Nuwas kirjoitti rakkausrunoja etenkin nuorille miehille ("mudhakkarāt)." Klassisesta persialaisesta kirjallisuudesta on Bromsin mukaan "vaikea löytää rakkausrunoilijoita, jotka puhuisivat muista kuin pojista". Bromsin mukaan runojen homoerotiikkaa selittää naisten vähätelty asema islamissa. Hänen mukaansa homoseksuaalisuuden hyväksyminen katosi islamilaisesta maailmasta vasta eurooppalaisten ja wahhabiittien vaikutuksesta 1920-luvulta lähtien. 
Keskustelu Suomessa.
Suomessa runsaasti keskustelua herätti YLE:n islam-ilta 29. lokakuuta 2013. Suorassa lähetyksessä Mellunmäen moskeijan imaami Abbas Bahmanpour kertoi, että šaria määrää kuolemantuomion homoseksuaalisuudesta, jos neljä silminnäkijää voi todistaa tapahtuneen. SETA ja eräät muut tahot katsoivat, että lausuntoa käytettiin väärin perustein kritiikkinä muslimeja vastaan. Arvostelun mukaan homojen tappaminen ei varsinaisesti kiinnosta kaikkia niitä poliitikkoja, jotka nostivat siitä hälyn. Sen sijaan Bahmanpourin lausumaa käytettiin tekosyynä hyökätä islamia vastaan. SETA ry.:n lausunnon mukaan kyseessä oli vain "yksittäisen ihmisen näkemys sharia-lain teologisesta vaatimuksesta, eikä kuvasta muslimien näkemyksiä yleisesti."