Akateemisen vapauden indeksi

Akateemisen vapauden indeksi (, AFi) on maailman eri maissa vallitsevaa akateemista vapautta kuvaava mittari. Indeksin rakenne ja periaatteet kuvattiin vuonna 2017. Pääosan maailman maista kattavan indeksin ensimmäisen version julkaisivat maaliskuussa 2020 saksalainen ajatuspaja Global Public Policy Institute (GPPi) yhteistyössä ruotsalaisen Göteborgin yliopiston puitteissa toimivan Varieties of Democracy (V-Dem) -instituutin kanssa. Laajassa yhteistyöverkostossa oli mukana myös saksalaisyliopisto FAU Erlangen-Nürnberg ja newyorkilainen Scholars at Risk -verkosto. Indeksin toinen versio julkistettiin maaliskuussa 2021, kolmas vuonna 2022, neljäs 2023, viides 2024 ja kuudes versio vuonna 2025.
Akateemisen vapauden maakohtainen indeksiarvo vaihtelee välillä 0–1. Indeksiluku 1 edustaa akateemisen vapauden teoreettista maksimia ja minimiarvo 0 akateemisen vapauden puuttumista. Vuonna 2025 julkaistu raportti kattoi 179 maata tai territoriota. Raportti tarkasteli vuotta 2024, jolloin kärkeen nousivat Tšekki ja Viro (indeksiarvolla 0,98); alimpana olivat Nicaragua ja Pohjois-Korea (0,02).
Akateemisen vapausindeksin muodostaminen.
Mittarin ensimmäisen, vuoden 2020 julkaisun luvut perustuvat kahdeksaan osatekijään, joista kolme perustuu dokumenttilähteisiin ja viisi on maakohtaisten asiantuntijoiden määrittelemää. Asiantuntija-arvioita tehtiin vuonna 2020 julkaistussa listauksessa 110 000 kappaletta, ja niiden laatimiseen osallistui 1 810 tyypillisesti korkeakoulutuksen piirissä toimivaa maakohtaista asiantuntijaa. Vuoden 2022 raportin tekemiseen osallistui 2 056 maakohtaista asiantuntijaa, jotka antoivat yhteensä 132 302 asiantuntija-arviota viidestä akateemisen vapauden osatekijästä. AFi-arvot on suunniteltu päivitettävän vuosittain.
Kirjallisisiin lähteisiin pohjautuvat osatekijät:
* akateemisen vapauden suoja perustuslaissa
* kansainvälinen laillinen sitoumus akateemiseen vapauteen (the International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights)
* yliopistojen olemassaolo tarkasteluvuonna
Asiantuntija-arviot koostuvat viidestä akateemisen vapauden osatekijästä, jotka kukin saavat pisteluvun 0-4. Vaikka oppilaitosten ja tieteenalojen välillä voi olla suuria eroja akateemisen vapauden kussakin osatekijässä, arvioijia pyydettiin pisteyttämään osatekijöitä keskimäärin koko maassa. Indeksiä varten arvioidut osatekijät ovat:
* tutkimuksen ja opetuksen vapaus,
* akateemisen vaihdon ja tietämyksen levittämisen vapaus,
* yliopistojen institutionaalinen autonomia,
* kampusten eheys (yliopistotilojen, oppimisympäristöjen ja tietojärjestelmien avoimuus/vapaus), 
* akateemisen ja kultturellisen ilmaisun vapaus.
Arviot yhdistetään bayesilaisella faktorianalyysimallilla maakohtaisiksi AFi-indeksiluvuiksi (asteikolla 0–1).
Akateemisen vapauden vuosimuutokset.
Indeksijulkaisun ensimmäinen versio esittelee AFi:n yleismaailmallista kehitystä vuosina 1900–2019. Esimerkiksi toisen maailmansodan vuosina maailmanlaajuisen akateemisen vapauden osatekijät heikkenivät merkittävästi. Maakohtaisia esimerkkejä annetaan joillekin valtioille (Irlanti, Turkki, Unkari, Egypti, Saksa) vuosille 1920–2019. Maiden välillä indeksin ajalliset muutokset poikkeavat huomattavasti toisistaan esimerkiksi 1930-luvun ja 1940-luvun alkuvuosina (Saksassa voimakas AFi:n heikkeneminen, Irlannissa rauhallista nousua, Egyptissä melko tasaista) ja muiden poliittisten päätösten ja tekijöiden seurauksena (AFin voimakas maailmanlaajuinen kasvu 1975–1990; maakohtaisesti tähän voi olla suuriakin poikkeamia). 
Tuoreemmassa aineistossa näkyy esimerkiksi Intian ja Brasilian akateemisen vapauden huomattava heikkeneminen 2010-luvulla. Vuoden 2022 julkaisun mukaan akateeminen vapaus olisi heikentynyt vuosien 2011 ja 2021 välillä maailmassa hyvin laajalti. Raportin mukaan tämä on yhteydessä autokratian kasvuun ja sananvapauhden heikkenemiseen samana tarkastelujaksona. Huomattava akateemisen vapauden pudotus olisi tämän mittarin mukaan tapahtunut vuosikymmenessä esimerkiksi Hongkongissa (yli 0,5 indeksipistettä), Brasiliassa, Turkissa ja Thaimaassa (yli 0,4 pistettä) sekä Venäjällä (yli 0,2 pistettä). Tilastollisesti heikompaa akateemisen vapauden pienenemistä indeksi osoitti myös useiden länsimaiden, kuten Britannian ja Yhdysvaltojen akateemisessa vapaudessa.
Vuoden 2025 raportin mukaan kahdeksassa maassa akateeminen vapaus oli noussut vuosina 2014–2024 myös tilastollisesti merkitsevästi. Sen sijaan 34 valtiossa akateeminen vapaus oli heikentynyt tilastollisesti merkitsevästi kymmenen edellisvuoden aikana. Tähän joukkoon kuuluivat esimerkiksi Argentiina, Israel, Kreikka, Portugal, Suomi ja Yhdysvallat. Raportti esittää, että poliittinen monimuotoisuus näkyy myös riippumattomuutena akateemisessa vapaudessa, mutta akateeminen vapaus tyypillisesti kapenee valtion poliittisen moni-ilmeisyyden vähentyessä.
Akateemisen vapauden maaindeksit.
Akateemisen vapauden indeksit voidaan esittää luettelona (alla) tai maailmankartalla värikoodattuna esimerkiksi tasoluokittain. Akateemisen vapauden indeksit voidaan ryhmitellä esimerkiksi viiteen tasoluokkaan A-E, jossa suuren vapauden maat edustavat luokkaa A (AFi 0,8-1,0), tyydyttävän vapauden maat luokkaa B (AFi 0,6-0,8), välttävän vapauden maat luokkaa C (AFi 0,4-0,6), heikon vapauden maat luokkaa D (AFi 0,2-0,4) ja akateemista vapauden suurta puutetta E-luokan maat (AFi 0,0-0,2).
Maailman kymmenestä väkirikkaimmista maista - akateemisen vapauden parhaaseen A-luokkaan vuonna 2021 kuului Nigeria, tyydyttävään B-luokkaan Indonesia, Meksiko ja Yhdysvallat, välttävään C-luokkaan Pakistan, heikkoon D-luokkaan Bangladesh, Brasilia, Intia ja Venäjä sekä ala-arvoiseen E-luokkaan Kiina.
Akateemisen vapauden maataululukko.
Taulukko luetteloi valtiot (joistain osia) ja niiden akateemisen vapauden indeksiarvon (AFi, asteikolla 0-1) ja tasoluokan vuonna 2020. AFi-indeksin maantieteellinen kattavuus parani huomattavasti ensimmäisestä, vuoden 2019 maatilastosta. Aivan kaikista maista AFi-arviota ei silti oltu määritelty vuodelle 2020 riittävän laajan maa-asiantuntijajoukon puutteen vuoksi (Irak, Mali, Mauritania ja Vanuatu.