Ferdinand II (León)

Ferdinand II (n. 1137 Toledo – 22. tammikuuta 1188 Benavente) oli vuosina 1157–1188 Leónin ja Galician kuningas 
Hallintokausi.
Sota Kastiliaa vastaan 1162–1166.
Ferdinand II valloitti Toledon kaupungin Kastilialta vuonna 1162 ja se pysyi Leónin hallinnassa vuoteen 1166. Suojatakseen poliittisesti tärkeää Toledon kaupunkia saraseeneiltä Ferdinand II piti neuvottelun Laran aatelisuvun kanssa, jonka tuloksena nykyisessä Cuencan maakunnassa oleva Uclésin kaupunki luovutettiin Temppeliherrain ritarikunnalle. Lisäksi Ferdinand liittoutui Navarran kuninkaan Sancho IV:n kanssa, koska ei luottanut Laran aatelissuvun jäseniin. Liittolaisilla vahvistettuna hän valloitti almohadeilta Alcántaran ja Albuquerquen kaupungit Cáceresin ja Badajozin maakunnassa. 
Sota Portugalia vastaan 1166–1169.
Vaikka Ferdinand II oli avioliittonsa Portugalin prinsessa Urracan kanssa ansiosta sukulaisuusuhteessa, hänen appensa Alfonso I valloitti vuosina 1166-1168 Leónin kaupunkeja ja Galician. Portugalin joukkojen piirittäessä saraseenien hallitsemaa Badajozin kaupunkia, Leónin joukot saivat vallattua Galician takaisin. Ferdinand riensi Badajozin porteille, jossa Alfonso jäi vangiksi jalka murtuneena. Lunnaiksi sovittiin aiemmin valloitetut kaupungit: Cáceres, Badajoz, Trujillo, Santa Cruz de la Sierra ja Montánchez. Rauha solmittiin Ponteverdessä 1170. 
Vuonna 1170 Ferdinand perusti "Orden de Santiago" -nimisen uskonnollis-sotilaallisen järjestön suojaamaan pyhiinvaeltajia reitillä Santiago de Compostelaan ja turvaamaan Cáceresin kaupunkia. Järjestön päämaja oli Uclésin kaupungissa nykyisen Cuencan maakunnassa. 
Sota Kastiliaa vastaan 1178–1180.
Ferdinand II valloitti Kastilian kuningaskunnan 1178. Kastilian Alfonso VIII kutsui apua Portugalin Alfonso I:ltä, joka lähetti joukkonsa kruununperijä Sanchon johdolla. Rauha solmittiin Tordesillasissa 1180. 
Perhe ja suku.
Ferdinandin vanhemmat olivat Kastilian ja Leónin keisari Alfonso VII ja Barcelonan Berengaria (1116–1149). Hänen isovanhempansa isän puolelta olivat Burgundin kreivi Raimund ja Leónin kuningatar Urraca; hänen äidinpuoleiset isovanhempansa olivat Barcelonan kreivi Ramon Berenguer III ja Provencen kreivitär Dulce I. Hänen seitsemästä sisaruksestaan neljä eli aikuiseksi, yksi heistä oli vanhempi veli Kastilian kuningas Sancho III.
Alfonso VII:n valtakunnan jaossa Ferdinand sai Leónin kruunin, johon kuuluivat myös Galicia ja Asturias. Sancho III sai Kastilian. Veljekset solmivat sotilasliiton, mutta Sancho hyökkäsi pian Ferdinandin kimppuun. Kun Sancho kuoli jättäen Kastilian valtaistuimen kolmivuotiaalle pojalleen Alfonso VIII:lle. Fernando toimi veljenpoikansa holhoojana, ja hieman myöhemmin hänet nimitettiin Aragonian Alfonso II:n holhoojaksi. Näin hänestä tuli kristillisen Espanjan pääkuningas ja hän alkoi kutsua itseään "Rex Hispaniarumiksi".
Ferdinand oli naimisissa kolme kertaa:
Vuonna 1165 hän avioitui Portugalin prinsessa Urracan kanssa (1148–1211), liiton mitätöi paavi Aleksanteri III vuonna 1175 serkussuhteen perusteella. Heillä oli yksi lapsi:
Vuonna 1177/78 Ferdinand avioitui Portugalin kreivitär Teresan aviottoman tyttären Teresa Fernández de Traban (n. 1140–1180) kanssa. Teresa oli Nuño Perez de Laran leski ja liitosta oli kuusi lasta. Teresa kuoli synnytykseen syyskuussa 1180. Heillä oli kaksi lasta:
Vuonna 1187 Ferdinand avioitui Viscayan herran, kreivi Lope Díaz de Haron ja kreivitär Aldonzan tyttären Urraca López de Haron (n. 1160 – n. 1230) kanssa. Urraca oli Nuño Melendezin leski ja tästä liitosta oli yksi lapsi. Ferdinandilla ja Urracalla oli kolme lasta:
Urraca López yritti saada oman poikansa Sanchon kruununperijäksi, väittämällä että Ferdinandin vanhin poika Alfonso oli avioton, koska hän oli syntynyt mitätöidystä avioliitosta Portugalin Urracan kanssa. 
Ferdinand II kuoli 51-vuotiaana Benaventessa 22. tammikuuta 1188, paluumatkallaan pyhiinvaellukselta Santiago de Compostelaan.