tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
American Locomotive Company

American Locomotive Company (lyhennetty ALCO, Alco tai ALCo), oli Yhdysvaltalainen rautatiekaluston valmistaja. Se syntyi 1901 usean pienen rautatiekaluston valmistajan sulautuessa yhteen.
Alco oli Yhdysvaltain toiseksi merkittävin höyryveturivalmistaja heti Baldwinin jälkeen. Se rakensi yhteensä yli 75 000 höyryveturia. Alco rakensi lähes kaikki suurimmat koskaan valmistetut höyryveturit, kuten Big Boyn. Se rakensi myös Pohjois-Amerikan ensimmäisen rulla­laakerein varustetun höyryveturin. Electro-Motive Dieselin (EMD) tuodessa 1939 markkinoille dieselsähköisen FT-veturin alkoi samalla lähtölaskenta höyryveturituotannon loppumiselle.
Alco loi sittemmin amerikkalaisten dieselveturien pääasialliseksi rakenteeksi muodostuneen "road switcher" -konseptin. 1930-luvulla Alco hallitsi yhdessä EMD:n kanssa dieselsähköisten vetureiden markkinoita Yhdysvalloissa. Se oli juuri aloittanut RS-1 -dieselvaihtovetureiden valmistuksen, kun Yhdysvallat liittyi toiseen maailmansotaan. Tasaväkistä kilpailua EMD:n kanssa hankaloitti 1942 voimaan tullut säännöstelytalous. Sen aikana diesellinjavetureita eivät saaneet valmistaa muut kuin EMD, niinpä myös Alcon piti keskeyttää dieselvetureiden rakentaminen. Se rakensi kuitenkin sadoittain dieselvaihtovetureita ja sai lisäksi armeijalta tilauksia dieselvetureista. Se rakensikin armeijalle sodan aikana noin 150 kappaletta RS-1-veturin kaltaista RSC-1-veturia. Suuri osa vetureista sijoitettiin Trans-Iranin rautateille toimittamaan Yhdysvaltojen materiaaliapua Neuvostoliittoon. RSC-1-vetureista rakennettiin Neuvostoliitossa arviolta 6 000 kopiota. Höyryveturituotantokin jatkui vielä sodan aikana, kun Alco toimitti satoja höyryvetureita Neuvostoliittoon.
Säännöstelyn loppuessa 1945 EMD:llä oli kuitenkin jo tavoittamaton etumatka, ja Alcon oli mahdotonta saada sitä kiinni. Lisäksi rautatieyhtiöt olivat ymmärtäneet dieselsähköisten vetureiden edut, eivätkä höyryveturit enää käyneet kaupaksi. Luomallaan "road-switcher" -rakenteella se kuitenkin pärjäsi hetken aikaa, sillä EMD:n F-sarjan menestys sai EMD:n aliarvioimaan "road switchereiden" suosion. Vakuuttava oli kuitenkin EMD:n vastaisku, kun se toi 1949 markkinoille "road-switcher" -tyyppisen GP7-veturin. Lisäksi Alcon moottoreiden laatuongelmat huononsivat sen mainetta. Silti Alco pärjäsi kohtuullisesti, sillä EMD ei yksin pystynyt vastaamaan massadieselöinnin aiheuttamaan räjähdysmäiseen kysyntään. Alco toimitti Pohjois-Amerikan rautateille hieman yli 10 000 dieselveturia. Alcon toiminta loppui kannattamattomana 1969. Eräiden sen dieselveturimallien valmistusta jatkoi kuitenkin noin kymmenen vuotta sen kanadalainen tytäryritys Montreal Locomotive Works (MLW).
Road switcher

Road switcheriksi kutsutaan useimmissa dieselvaihtovetureissa sekä useissa diesellinjavetureissa käytettyä rakennetta. "Road switcher" -konseptin loi American Locomotive Company (Alco) vuonna 1941. "Road switcher" -vetureissa on pituussuunnassa keskellä ohjaamo, ja sen molemmin puolin konesuojat. Yleensä etummainen konesuoja on lyhyempi ja takimmainen konesuoja, joka sisältää moottorin, on pidempi. Konesuojien molemmin puolin on käyntisillat, ja ohjaamosta on näkyvyys kumpaankin suuntaan. Suomalaisista vetureista muun muassa Dv12 edustaa "road switcher" -rakennetta.
Amerikkalaisissa vetureissa molemmat konesuojat ovat yleensä olleet ohjaamohytin korkuisia, joten näkyvyys etenkin pitkän konesuojan puolelle on ollut todella heikko. Aluksi vetureita ajettiin kuitenkin pitkä pää edellä törmäysturvallisuuden vuoksi. Seuraava askel oli madaltaa lyhyen pään konesuoja niin, että sen yli oli esteetön näkyvyys ohjaamosta. Lopulta vakiintui tapa ajaa amerikkalaisia vetureita lyhyt pää edellä. Dv12 on esimerkki veturista, jossa molemmat konesuojat ovat matalia.
Amerikkalainen "road switcher" -rakenteen uranuurtaja oli EMD GP7 -veturi. Muita tunnettuja esimerkkejä ovat muun muassa EMD SD40-2 ja EMD DDA40X.
Jussi Kotilahti

Jussi Kotilahti (s. 10. marraskuuta 1980 Tampere) on uransa päättänyt suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kotilahti on Ilveksen kasvatti, joka on pelannut urallaan myös Tampere Unitedissa, TP-Seinäjoessa, Nokian Pyryssä ja Tampereen Peli-Pojissa. Hän debytoi Suomen korkeimmalla sarjatasolla Veikkausliigassa TamUn riveissä 3. toukokuussa 2001 pelatussa ottelussa FC Jazzia vastaan, ja hänen toistaiseksi ainoa liigamaalinsa syntyi 28. kesäkuuta 2001 Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Hän voitti kaudella 2001 Suomen mestaruuden.
Kaudella 2009 Kotilahti viimeisteli seitsemän osumaa ja keräsi 12 Veikkauspörssipistettä PP-70:n riveissä. Lokakuussa 2009 hän teki sopimuksen kasvattajaseuransa Ilveksen kanssa.
Thrill the World

Thrill the World on vuonna 2006 ensi kerran järjestetty tanssitapahtuma ympäri maailmaa. Sen tarkoituksena on rikkoa maailman suurimman joukkotanssin maailmanennätys tanssimalla Michael Jacksonin "Thriller". Thrill the World järjestetään kaikkialla maailmassa samaan aikaan ja tanssi tanssitaan samalla kellonlyömällä.
Thrill the World 2006, 2007, 2008.
2006.
Vuoden 2006 TTW oli ensimmäinen TTW ikinä, ja siihen osallistui 62 ihmistä ja se teki rikkoi ennätyksen "Largest Thriller Dance" [suurin Thriller-tanssi].
2007.
Vuonna 2007 Thriller oli saanut enemmän julkisuutta ja siihen osallistui 1 722 henkilöä jotka tanssi 52 eri kaupungissa Thrillerin 27. ja 28. lokakuuta.
Vuonna 2007 perustettiin myös Thrill the Worldin virallinen kotisivu. Se sai silloin kaksi maailmanennätystä; Largest Simultaneous Thriller Dance ja the World Records Academy &amp; the Record Holders Republic.
2008.
Vuoden 2008 TTW tanssittiin 26. lokakuuta Australiassa, Kanadassa, Isossa-Britanniassa, Saksassa, Irlannissa, Saudi-Arabiassa, Uudessa-Seelannissa, Skotlannissa, Yhdysvalloissa ja Walesissa. Silloin sen järjesti kanadalainen Ines Markelle. Silloin Thrilleriä tanssi 4 179 ihmistä.
Vuoden 2009 Thrill the World.
Vuoden 2009 TTW järjestettiin 24. ja 25. lokakuuta välisenä yönä kello 3.30 (suomen aikaa). Tämä oli Suomen ensimmäinen Thrill the World ja se oli Helsingin rautatientorilla, ja siihen osallistui 90 henkilöä, nykyisen tiedon mukaan noin 23 000 maailmanlaajuisesti.
2010.
Thrill The World järjestettiin 24. lokakuuta 2010 klo 02:00 Tampereella Keskustorilla sekä Helsingissä Rautatientorilla.
2011.
Thrill The World järjestettiin Helsingissä 29.10.2011 rautatietorilla klo: 17. Tanssijoita oli tällöin 55. Yhteensä maailmalla oli 12 297 tanssijaa 29:ssä maassa. 
2012.
Thrill The World järjestettiin 27.10. klo 22.00 Tampereen keskustorilla. Tällöin rikottiin Suomen ennätys, sillä tapahtumassa oli mukana 124 tanssijaa. 
2013.
Thrill The World -tapahtuma järjestettiin 26.10.-27.10. välisenä yönä klo. 00:00 Imatralla Koskenpartaan lavalla ja Tampereen keskustorilla.
Maia Tšiburdanidze

Maia Grigolis asuli Tšiburdanidze (, s. 1961) on georgialainen shakin suurmestari ja naisten maailmanmestari vuosina 1978–1991. Tšiburdanidze aloitti shakinpeluun kahdeksanvuotiaana, voitti Neuvostoliiton naisten mestaruuden 1977 ja nousi maailman kärkipelaajaksi 1978. Vielä vuonna 1987 hän oli toinen kahdesta ainoasta naisesta, jotka kantoivat "miesten" (yleisen) suurmestarin arvoa. Haastattelussaan noilta ajoilta Tšiburdanidze ei ollut kovinkaan innostunut shakin jaosta miehiin ja naisiin, vaan ennusti aikaa, jolloin moinen jaottelu tulisi tarpeettomaksi. Mielenkiinnon kohteikseen hän kertoi kirjoittamisen, musiikin, uimisen ja baletin seuraamisen.
Vuoden 2009 lokakuussa Tšiburdanidze oli Elo-luvullaan 2506 yhä naisten listan 12. Hänen korkein Elo-lukunsa 2000-luvulla on ollut 2550, vuodelta 2000.
Orisuo

Orisuo on kulmakunta ja postinumeroalue (31960 Orisuo) Loimaalla lähellä Metsämaata. 
Historia.
Aiemmin Orisuo on kuulunut osittain Loimaan kuntaan ja osittain Alastaroon. Kulmakunta käsittää alueita entisen Loimaan kunnan Haaran ja Onkijoen kylistä sekä entisen Alastaron kunnan Kojon kylästä. Alastaroon kuulunut osa Orisuosta on aiemmin muodostanut Alastaron kunnan eksklaavin Loimaan ja Metsämaan alueiden sisällä.
Maamerkkejä.
Orisuolla, valtatien 2 varressa on aiemmin toiminut kahvila- ja majoituspalveluita tarjoava Motelli Orisuo. Näiden vieressä valtatien kahden puolen ovat Leppijärvet, joiden rannassa on myös uimapaikka. Asukkaita Orisuolla on muutama sata. Orisuolta on Loimaalle noin 30 kilometriä ja Humppilaan noin 15 km.
Tunnettuja paikkakuntalaisia.
Tunnettuihin Orisuolla vaikuttaneisiin henkilöihin kuuluu akateemikko Rauni Mollberg, joka hankki Orisuon entisen kansakoulun asunnokseen ja ehti asua paikkakunnalla parikymmentä vuotta.
Zhongguancun

Zhongguancun (kiinaksi 中关村) on Pekingissä sijaitseva kiinalainen teknologiakeskus, jota nimitetään Kiinan Piilaaksoksi.
Zhongguancun on ollut teknologiakeskus 1950-luvulta lähtien - se nimi tuli kiinalaisille tutuksi 1980-luvulla elektroniikan kehittämisen keskuksena. Sitä on kehitetty Kiinan tiedeakatemian ohjeistuksella. Vuonna 1988 se sai formaalin nimen, joka on englanniksi käännettynä "Beijing High-Technology Industry Development Experimental Zone" - nimi muuntui 1999 muotoon "Zhongguancun Science &amp; Technology Zone." 
Alueella syntyneitä yrityksiä ovat mm. Stone Group, Founder Group ja Lenovo Group, jotka perustettiin vuosina 1984-85 Pekingin yliopiston ja Kiinan tiedeakatemian tutkimuksesta. Lenovo osti vuonna 2005 IBM:n mikrotietokonedivisioonan 1,75 miljardilla dollarilla, jolloin siitä tuli maailman kolmanneksi suurin mikrotietokoneiden valmistaja. Myös Baidu ja SINA Corporation ovat alueella syntyneitä yrityksiä. Alueelle on 12000 korkean teknologian yritystä. Alueella toimivat myös
Google, Intel, AMD, Oracle, Motorola, Sony ja Ericsson. Microsoft rakentaa alueelle kiinalaista tutkimuskeskustaan 280 miljoonalla dollarilla aikoen palkata sinne 5000 työntekijää.
Timanttisormusilmiö

Timanttisormusilmiö.
"timanttisormusilmiö", kun auringon viimeiset säteet loistavat kuun pinnan rotkoista, tai auringon säteilykruunu, korona, jonka voi maanpinnalta nähdä vain täydellisen pimennyksen hetkellä.
Kirsikkasukarapu

Kirsikkasukarapu ("Neocaridina heteropoda " var. ”red”) on punertava harjarapujen heimoon kuuluva makean veden katkarapulaji. Harjarapujen eturaajoissa ei ole saksia, kuten varsinaisilla katkaravuilla, vaan pienehköt sukaskimput.
Ulkonäkö ja koko.
Kirsikkasukarapu kasvaa noin 4 cm pitkäksi. Se on pohjaväriltään kellertävän läpikuultava, ja vartaloa peittävät pienet punaiset täplät. Luonnonmuoto on vaaleampi, akvaarioissa suositaan punaisempaa muotoa (var. Red). Värin syvyys riippuu ravun hyvinvoinnista, ruokavaliosta ja olosuhteista. Naaras muuttuu erityisen voimakkaan punaiseksi, kun sen ruumissa kehittyy munia. Koiras on pienempi kuin naaras, ja varsinkin sen pyrstöosa on kapeampi.
Levinneisyys.
Kirsikkasukaravun kantamuoto elää Kaakkois-Aasiassa. Punainen muoto on jalostettu Saksassa tai Taiwanissa.
Ravinto.
Kirsikkasukarapu syö luonnossa kasvispitoista sekaruokaa. Akvaariossa sille kelpaavat yleiset kuivaruoat.
Käyttäytyminen.
Kirsikkasukarapu on rauhallinen eläin, joka viihtyy kasvien joukossa. Se lisääntyy melko helposti vankeudessa. Naaras kantaa munia 15–20 päivää. Keltaiset munat erottuvat sen pyrstön alla.
Säikähtäessään kirsikkasukarapu hyppää taaksepäin pyrstönsä alla olevalla raajalla.
Skorpiós

Skorpiós () on Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Tilevoḯdes- ja Prigkiponísia-saariin. Se sijaitsee Lefkaksen itärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,878 neliökilometriä. Saari on nykyisin yksityissaari ja sen asukasluku on 1 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Skorpiós kuuluu Meganísin kuntaan, Lefkaksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Lefkaksen saarella sijaitsevasta Nydrín kylästä on matkaa Skorpiókselle 1,5 meripeninkulmaa eli noin 2,8 kilometriä. Meganísin saari sijaitsee meripeninkulman eli noin 1,8 kilometrin päässä saaresta.
Skorpióksen kapealle rantakaistaleelle on mahdollista rantautua lyhyeksi aikaa, mutta muuten saari on suljettu ulkopuolisilta. Saarella on yksityispoliisi.
Historia.
Skorpiós lukeutuu Kreikan kuuluisimpiin saariin, sillä laivanvarustaja Aristotélis Onásis (1906–1975) osti aution saaren vuonna 1963 ja vietti siellä lomiaan. Saarelle tuotiin hiekkaa ja istutettiin tuhansittain puita. Onásis ja Jacqueline Kennedy (1929–1994) avioituivat saarella vuonna 1968.
Aristotélis Onásiksen kuoltua vuonna 1975 saari siirtyi tytär Christina Onassiksen omistukseen. Christina Onassiksen kuoltua Aristotélis Onásiksen tyttärentytär Athina Onassis Roussel peri saaren. Hän oli kertonut myyvänsä saaren yli 120 miljoonalla eurolla, sillä saaren ylläpitäminen on kallista. Vuotuiset kustannukset ovat 1,5 miljoonaa euroa. Saarella on vihkikappelin lisäksi luksushuviloita ja Onásiksen suvun hautoja. Esimerkiksi Aristotélis Onásis Christina-tyttärineen on haudattu saarelle.
Venäläisen miljardöörin Dmitri Rybolovlevin tyttären Jekaterinan ilmoitettiin huhtikuussa 2013 ostaneen Skorpióksen Athina Onassis Rousselilta. Saaren kauppahintaa ei kerrottu julkisuuteen, mutta sen on arveltu olleen yli 100 miljoonaa dollaria.
Kreikan valtio on ollut kiinnostunut saaren omistuksesta, samoin kuin esimerkiksi liikemies Bill Gates, poplaulaja Madonna ja liikemies Roman Abramovitš.
Paranormal Activity

Paranormal Activity on 2007 ensi-iltansa saanut näennäisdokumentaarinen kauhuelokuva. Sen on kirjoittanut ja ohjannut Oren Peli. Elokuva tuli ensi-iltaan Screamfest Film Festival -juhlilla Yhdysvalloissa 14. lokakuuta 2007 ja sen jälkeen Slamdance Film Festival -tapahtumassa 18. tammikuuta 2008. Elokuva päästettiin rajoitettuun teatterijakeluun yhdysvaltalaisissa kaupungeissa 9. lokakuuta 2009 ja julkaistiin maanlaajuisesti 16. lokakuuta 2009.
"Paranormal Activityn" pääosassa on nuoripari Katie ja Micah, jotka ovat joutuneet yliluonnollisen olennon riivaamiksi ja yrittävät selvittää lähdettä asunnossaan tapahtuvaan kummitteluun. Elokuva esitetään päähenkilöiden käyttämän kameran kautta, ja miljöönä on yksinomaan nuorenparin asunto ja takapiha. Elokuvan toteutuksella onkin yhtäläisyyksiä elokuvien "The Blair Witch Project" ja "The Last Broadcast" kanssa.
Elokuva tehtiin vain 15 000 dollarin budjetilla ja kuvattiin yhden viikon aikana. Yhdysvalloissa sitä esitettiin yöennakoissa, joiden liput myytiin loppuun. Joissakin arvioissa "Paranormal Activityä" on väitetty kaikkien aikojen pelottavimmaksi elokuvaksi. Elokuvan trailerissa onkin mukana myös katsojien pelästyneitä reaktioita elokuvan kohtauksiin.
Jean-Louis Fournier

Jean-Louis Fournier (19. joulukuuta 1938 Calais, Ranska) on ranskalainen kirjailija ja televisio-ohjaaja. 
Calais'ssa syntynyt Fournier on asunut pitkään Arrasissa. Hänen vanhempansa olivat lääkäri Paul Léandre Emile Fournier (k. 1954) ja toimittaja Marie-Thérèse Françoise Camille Delcourt (k. 1998). 
Fournier on kirjoittanut parikymmentä teosta, mutta kansainvälistä julkisuutta hän on saanut teoksellaan "Où on va, papa?" ("Isi, mihin mennään"), joka oli Ranskassa vuoden kirjatapaus ja myyntimenestys. Sille myönnettiin yksi Ranskan merkittävimmistä palkinnoista, Prix Femina. Teos käsittelee kirjemuodossa hänen kahta kehitysvammaista poikaansa.
Ohjaajana Fournier on tehnyt animaatioita ja dokumentteja.
Tulisukarapu

Tulisukarapu ("Caridina" cf. "cantonensis" ”Crystal Red” tai "Caridina serrata" var. ”Crystal Red”) on oranssinsävyinen harjarapujen heimoon (Atyidae) kuuluva makean veden katkarapulaji. Harjarapujen eturaajoissa ei ole saksia kuten varsinaisilla katkaravuilla, vaan pienehköt sukaskimput.
Ulkonäkö ja koko.
Tulisukarapu kasvaa noin 2–3 cm pitkäksi. Se on oranssinsävyinen, ja siinä on valkoisia poikkiraitoja. Japanissa lajista on erilaisia värimuotoja, joilla on eri levyiset raidat. Saksassa on onnistuttu jalostamaan myös täyspunaisia sukarapuja.
Alkuperä.
Tulisukarapu on "Caridina serrata" -lajiryhmään kuuluvasta tummasta sukarapulajista Japanissa jalostettu muoto, jota on levitetty akvaariokaupassa vuodesta 1996.
Ravinto.
Tulisukarapu syö leväpitoista sekaruokaa. Nille kelpaa myös pohjassa syöville akvaariokaloille tarkoitettu kuivaruoka. Tulisukaravut syövät myös täysleviä(mm. viherlevä). Syödessään ne sukivat pienillä eturaajoillaan, jolloin ravinto päätyy suuhun. Luonnossa laji syö kalanraatoja ja levää.
Lisääntyminen.
Tulisukaravut lisääntyvät akvaariossa helposti. Naaras kantaa munia 3–4 viikkoa pyrstönsä alla, riippuen siitä kuinka paljon munia on. Jos kantoaika jää liian lyhyeksi, poikaset kuolevat pian synnyttyään. Jos rapunaaras stressaantuu, se voi pudottaa munansa jolloin ne eivät kuoriudu vaan alkavat homehtua. Sukaravut voivat lisääntyä 1–2 päivän säteellä edellisistä poikasista, yleensä suurin ja värikkäin naaras on koiraitten suosiossa.
Japanese Story

Japanese Story (esitetty televisiossa nimellä "Japanilainen tarina") on 2003 valmistunut australialainen elokuva, jonka on ohjannut Sue Brooks.
Juoni.
Geologi Sandy Edwards (Toni Collette) päätyy autokuskiksi japanilaiselle Tachibana Hiromitsulle (Gotaro Tsunashima). Kulttuurien törmäys tuottaa koomisiakin tilanteita, mutta ennen pitkää punaisena hehkuva erämaa tuo Sandyssa ja Hiromitsussa esiin voimakkaampia tunteita.
Prix Fémina

Prix Fémina on ranskalainen kirjallisuuspalkinto. Palkinnon perustivat vuonna 1904 lehden "La Vie heureuse" (nyk. "Femina") 22 toimittajaa. Palkinnon jakotilaisuus järjestetään vuosittain marraskuun ensimmäisenä keskiviikkona, ja tuomaristo koostuu yksinomaan naisista. Palkintoon kuuluu myös kukka-asetelma.
"Prix Feminan" ohella on myös olemassa "Prix Femina Essai" joka myönnetään esseistiikassa ansioituneelle, ja "Prix Femina Étranger" parhaalle ulkomaiselle romaanille. 
Sofi Oksanen sai vuoden 2010 "Prix Femina étrangerin".
Delirium Tremens (olut)

Delirium Tremens on belgialaisen Huyghen panimon vaalea vahva ale (8,5 t-%). Sitä on myyty vuodesta 1989. Se valittiin maailman parhaaksi olueksi oluen maailmanmestaruuskilpailussa 1998.
Etymologia.
Oluen nimi merkitsee juoppohulluutta. Vaikka yleisesti uskotaan siitä kärsivien näkevän pikku-ukkoja tai vaaleanpunaisia elefantteja, kissat, koirat ja käärmeet ovat yleisimmät näköharhat, joita myös olutpullon etiketissä kuvataan.
EFit ja EFiti

EFit ja EFiti ovat VR:n antamat kalustosarjatunnukset matkatavaraosastolla varustetuille 2. luokan pikajunavaunuille. VR Pasilan konepaja valmisti vaunuja 66 kappaletta vuosina 1966–1986. Puolet vaunusta muodostaa 2. luokan matkustajaosasto, jossa istumapaikkojen määrä vaihtelee välillä 31–46. Toinen puoli on varattu matkatavaraosastolle, jonka yhteydessä on myös konduktöörihytti. Molemmin puolin matkatavaraosastoa on leveät ovet. Joissain vaunuissa on myös ollut videomonitorit; nämä vaunut kulkivat "Videovaunu"-nimellä. EFit- ja EFiti-vaunuja käytetään nykyään pikajunissa.
Alun perin kaikki vaunut saivat sarjatunnuksen EFit. Vaunuja rakennettiin kahdessa erässä: vanha sarja (vaunut 23501–23514) rakennettiin vuosina 1966–1969, ja uusi sarja (vaunut 23515–23566) vuosina 1980–1986. Helpoin tapa erottaa uusi ja vanha sarja on katto: uudessa sarjassa on katolla kattojäykisteet, mutta vanhan sarjan katot ovat sileitä. Vuosina 1991–1995 14 uuden sarjan EFit-vaunua muutettiin sarjaan EFiti. Ne saivat uudet numerot 23651–23664. EFiti-vaunuihin lisättiin esteetön WC, matkatavaraosastoon invanostin sekä matkustamon puolelle erityisesti pyörätuolimatkustajalle suunniteltu paikka. Lisäksi vaunuun 23664 asennettiin kokeiluna paineilmaovet. Vuosina 1988–1992 muutettiin neljä EFit-vaunua Eifet-sarjan aggregaattivaunuiksi.
Kaikki vanhan sarjan EFit-vaunut on hylätty 2000-luvun alkuun mennessä, ja uuden sarjan hylkäys etenee verkkaiseen tahtiin. Yksi vanhan sarjan vaunu, numero 23513, on museoituna ja ajokunnossa Haapamäellä.
EFiti-sarjan ensimmäinen museoitu vaunu numero 23658 on museoituna Suolahdessa sijaitsevalla Keitele-museolla.
Julius Caesar (vuoden 1953 elokuva)

Julius Caesar on William Shakespearen samannimiseen näytelmään pohjautuva yhdysvaltalainen elokuva, jonka ohjasi Joseph L. Mankiewicz vuonna 1953.
"Julius Caesar" sai Oscar-palkinnon parhaasta lavastuksesta. Elokuva oli ehdolla kaikkiaan viidessä kategoriassa, mukaan lukien paras miespääosa (Marlon Brando) ja paras elokuva.
Klorambusiili

Klorambusiili on syöpälääke, typpisinappikaasun johdos, jota käytetään useiden syöpälaatujen, etenkin kroonisen lymfaattisen leukemian (KLL), polysytemia veran sekä autoimmuunisairauksien hoidossa. Klorambusiili on kuitenkin myös mutageeninen, teratogeeninen ja karsinogeeninen.
"Leukeran" nimisen lääkkeen tehoaineena käytetään klorambusiilia. Lääke annetaan suun kautta eli peroraalisesti (po.).
Old-time Radio

Old-time Radio on yhdysvaltalainen käsite, joka viittaa radiotoimintaan yleisradiotoiminnan synnystä 1950-luvun lopulle saakka, jolloin televisio korvasi radion ensisijaisena sähköisen viestinnän välineenä. Radion kuulijakunta oli suuri ja C. E. Hooperin tilastojen mukaan esimerkiksi vuonna 1947 radiota kuunteli 82 % Yhdysvaltojen kansalaisista. Radiolähetykset sisälsivät muun muassa musiikkia, kuunnelmia ja uutislähetyksiä. Samaan aikakauteen viittaa myös käsite "Golden Age of Radio".
Ensimmäinen radiolähetys julkiseen verkkoon tapahtui jouluaattona 1906, jolloin kanadalainen keksijä Reginald Fessenden lähetti "eetteriin" viulumusiikkia sekä raamatunsäkeitä. "Titanicin" haaksirikko lisäsi radion käyttöä viestintävälineenä.
Aikakauden voi katsoa päättyneen syyskuun lopussa 1962, jolloin music radio korvasi radiovastaanotossa OTR-fanit Yhdysvalloissa. Silloin päättyi kuuluisa kuunnelmasarja "Yours Truly, Johnny Dollar".
Hän rakasti elämää

Hän rakasti elämää ("Lust for Life") on yhdysvaltalainen Vincente Minnellin ohjaama elokuva vuodelta 1956. Se perustuu Irving Stonen samannimiseen Vincent van Goghin elämäkertaromaaniin. Vincent van Goghia näytteli Kirk Douglas ja hänen veljeään Theoa esitti James Donald. Anthony Quinn sai parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon roolistaan Paul Gauguinina, ja Douglas oli ehdolla parhaan miespääosan palkinnon saajaksi. Elokuvassa nähtiin aitoja van Goghin maalauksia, joita oli lainattu kuvauksia varten yksityisistä kokoelmista liki 200 kappaletta.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Gösta Möller

Gösta Möller (3. tammikuuta 1920 Pohja – 4. syyskuuta 2009) oli suomalainen tuubansoittaja, joka vaikutti Radion sinfoniaorkesterissa vuodesta 1956 alkaen eläkkeelle siirtymiseensä asti.
Möller soitti myös Yleisradion Kankkulan kaivolla -ohjelmassa ja Humppa-Veikot -kokoonpanossa. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.
Billie Jean

Billie Jean on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin kappale sekä single vuoden 1982 albumilta "Thriller". Single julkaistiin 2. tammikuuta 1983. ”Billie Jean” oli yksi vuoden 1983 parhaiten myyneistä singleistä sekä on yksi kaikkien aikojen myydyimmistä singleistä. Kappale on musiikkilehti "Rolling Stonen" 500 mahtavimman laulun listalla sijalla 58.
Kappaleen sanat kertovat naisesta, joka väittää saaneensa lapsen laulajan kanssa. Jackson on kertonut Thaimaassa antamassaan haastattelussa, ettei kappale kerro yksittäisestä todellisesta henkilöstä, vaan se on yhdistelmä hänen ja hänen veljiensä kokemuksista. Kappale on yhdistetty kuitenkin myöhemmin tapaukseen, jossa Jacksonin kannattaja väitti tämän olevan hänen kaksostensa isä.
Jackson esitti kappaleen aikana televisiosarjassa "Motown 25: Yesterday, Today, Forever" ensimmäistä kertaa muun muassa kuuluisan tanssityylin moonwalkin.
Kjell Enhager

Kjell Enhager (s. 3.1.1958) on ruotsalainen henkisen valmennuksen asiantuntija. Häntä pidetään alalla guruna. Enhager on valmentanut urheilijoita ja urheiluvalmentajia, minkä lisäksi hän on valmentanut useiden vuosikymmenten ajan liike- ja kulttuurielämän väkeä sekä puolustusvoimien henkilöstöä.
Femina (Ruotsi)

Femina on ruotsalainen naistenlehti, jota julkaisee Aller. Lehti on perustettu 1944, ja vuoteen 1981 se ilmestyi viikoittain. Nykyisin se ilmestyy kerran kuukaudessa.
Feminan ensimmäinen päätoimittaja oli 23 vuotta Anna Bråve.
Chemmy Alcott

Chimene Mary ”Chemmy” Alcott (s. 10. heinäkuuta 1982 Brighton &amp; Hove, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen alppihiihtäjä.
Alcott sijoittui Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 alppiyhdistetyssä neljänneksitoista. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli syöksylaskussa yhdestoista ja Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 viidestoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui syöksylaskussa 13:nneksi ja alppiyhdistetyssä 11:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui supersuurpujottelussa 24:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa 19:nneksi ja supersuurpujottelussa 23:nneksi. Nuorten MM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan neljäs Sella Nevean yhdistetyn kilpailussa 2002.
Alcott sijoittui maailmancupin osakilpailussa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan yhdeksäs Cortina d'Ampezzon syöksykilpailussa tammikuussa 2004. Parhaimmillaan hän on ollut seitsemäs Reiteralmin superyhdistetyssä joulukuussa 2006. Hän on voittanut kymmeniä Britannian mestaruuksia.
Alcott lopetti uransa kauden 2013–2014 jälkeen.
Klooriasetonitriili

Klooriasetonitriili (C2H2ClN) on asetonitriilin monokloorijohdannainen. Klooriasetonitriiliä käytetään muun muassa orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muita yhdisteitä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa klooriasetonitriili on väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Aine reagoi happojen ja pelkistävien aineiden kanssa, jolloin reaktiotuotteena syntyy hyvin myrkyllistä vetysyanidia.
Valmistus.
Klooriasetonitriilisynteesin lähtöaineena on kloorietikkahappo. Kloorietikkahappoa ja etanolia kuumennetaan rikkihapon läsnä ollessa, jolloin syntyy etyyliklooriasetaattiesteri. Etyyliklooriasetaattiin lisätään ammoniakkia ja seosta viilennetään. Reaktiossa muodostuu klooriasetamidia ja ammoniumkloridia. Klooriasetamidia kuumennetaan yhdessä fosforipentoksidin kanssa, jolloin reaktiotuotteena saadaan klooriasetonitriiliä. Syntynyt tuote puhdistetaan tislaamalla.
Klooriasetonitriiliä voi muodostua myös jätevedenpuhdistuksen yhteydessä, jos puhdistukseen käytetään klooria. Kloori reagoi vedessä olevien humusaineiden kanssa, jolloin muodostuu klooriasetonitriiliä. 
Käyttö.
Klooriasetonitriiliä käytetään pääasiassa valmistettaessa muita orgaanisia yhdisteitä. Erityisesti sitä käytetään syntetisoitaessa hyönteismyrkkynä käytettävää fenoksikarbia ja verenpainelääkkeenä käytettävää guanetidiiniä. Klooriasetonitriiliä on käytetty myös fumiganttina. 
Myrkyllisyys.
Klooriasetonitriili voi aiheuttaa hengitettynä yskää, hengityksen vaikeutumista, päänsärkyä ja jopa tajuttomuuden. Aine ärsyttää myös ihoa ja aiheuttaa silmien kirvelyä. Hengitettynä klooriasetonitriili voi vaikeuttaa soluhengityksen toimintaa, mikä voi johtaa syanoositilaan.
Reklamaatio

Reklamaatio tarkoittaa ilmoitusta myyjälle virheellisestä tuotteesta tai palvelusta taikka sopimuksen osapuolelle virheellisestä suorituksesta. 
Virheellisestä hyödykkeestä voidaan valittaa esim. ottamalla yhteyttä suoraan palvelun tuottajaan tai asiakaspalveluun. Reklamaation tekemistä sanotaan ”reklamoinniksi”.
Usea asiakas voi reklamoida samasta ongelmasta myyjälle tai sopimusosapuolelle myös yhteisesti. Apuna joukkoreklamaation järjestämisessä voidaan käyttää esimerkiksi etujärjestöä tai sosiaalista mediaa. Suomessa ensimmäinen sosiaalisen median alustaa hyödyntävä joukkoreklamaatio tehtiin huhtikuussa 2017. Reklamaatio voi tarkoittaa myös asuntokaupan tai kiinteistökaupan virheestä ilmoittamista. Tällöin reklamaation teko vaatii tietyn oikeudellisen muodon ja oikea-aikaisuuden.
Gina Stechert

Gina Stechert (s. 20. marraskuuta 1987 Oberstdorf, Saksa) on saksalainen alppihiihtäjä.
Stechert sijoittui Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 superyhdistetyssä 12:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli syöksylaskussa kymmenes ja supersuurpujottelussa viidestoista. Junioreiden MM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan viides Altenmarktin syöksylaskussa 2007.
Stechert sijoittui maailmancupin osakilpailussa kymmenen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes San Sicarion supersuurpujottelussa tammikuussa 2007. Ensimmäisen voittonsa – ja toistaiseksi ainoan palkintokorokepaikkansa – hän sai Tarvision syöksylaskussa helmikuussa 2009. Euroopan cupissa hän on voittanut kaksi syöksykilpailua.
Michaël Ciani

Michaël Ciani (s. 6. huhtikuuta 1984 Pariisi, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut muun muassa Italiassa Lazion joukkueessa ja viimeksi Yhdysvalloissa LA Galaxyssa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ura.
Ciani aloitti uransa vuonna 2002 Ranskan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneesta Racing Club Parisista. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi belgialaiseen Charleroihin. Vuonna 2004 hän palasi takaisin Ranskaan, tällä kertaa Auxerreen. Auxerressa ensiesiintyminen jäi kuitenkin tekemättä, ja näin hän pelasi kaksi seuraavaa kautta lainalla Sedanissa ja Lorientissa.
28. heinäkuuta 2009 hän siirtyi Bordeauxiin kolmivuotisella sopimuksella.
27. elokuuta 2012 hän siirtyi Lazioon vuoteen 2016 ulottuvalla sopimuksella.
Sarjatunnus

Kalustosarjatunnuksella eli litteralla tarkoitetaan veturille, vaunulle tai muulle rautatiekalustolle annettavaa tunnusta, joka erottaa eri kalustotyyppit ja niiden mallit toisistaan. Kalustosarjatunnus voi olla joko rautatieyhtiön itse antama, tai rautatieyhtiö voi käyttää kalustolle jo tehtaalla annettua kaupallista nimeä. Lisäksi on käytössä standartoidut UIC- ja EVN-tunnukset.
Kalustosarjatunnuksen antaminen Suomessa.
Suomessa kalustosarjatunnuksessa käytetään sekä isoja että pieniä kirjaimia ja numeroita. Sarjatunnuksessa voi olla useita eri kirjaimia, ei kuitenkaan yleensä kahta samaa kirjainta. Kalustotyypin kertovan kirjainyhdistelmän perässä on aina mallinumero, joka erottaa ne muista saman kalustotyypin malleista. Esimerkkinä kolme saman kalustotyypin (Diesel-veturi ('väliraskas') = Dv) mallia; Dv12, Dv15 ja Dv16.
Veturit.
8.10.1942 alkaen iso kirjain merkitsi veturin liikennetarkoitusta (H = henkilöliikenneveturi, T = tavaraliikenneveturi, P = paikallisliikenneveturi, S = sekajunaveturi ja V = vaihtoveturi), mutta vuonna 1976 käytäntöä muutettiin niin, että iso kirjain merkitsee veturin käyttövoimaa (D = diesel, S = sähkö). Höyryvetureiden tunnuksia ei tässä yhteydessä muutettu, vaan ne jäivät ennalleen. Pienestä kirjaimesta käy ilmi veturin akselipaino (kevyt (k), väliraskas (v), raskas (r)).
Esimerkiksi Dv12-veturin kalustosarjatunnuksessa D = veturin käyttövoima on diesel, v = veturin akselipaino on väliraskas ja 12 = veturin sarjatunnus (mallinumero).
Nykyinen merkintätapa on seuraavanlainen:
Vaunut.
Vaunujen kalustosarjamerkinnässä iso kirjain on perinteisesti tarkoittanut matkustusluokkaa tai käyttötarkoitusta. Pienellä kirjaimella merkitään esimerkiksi, onko vaunu avo-osastollinen vai onko siinä hyttejä. Toisin kuin vetureissa, vaunujen tunnusten perässä ei käytetä numeroa erottelemaan sitä muista vastaavan kaluston vaunumalleista ('vuosimalleista').
Esimerkiksi CEmt-vaunun sarjatunnuksessa CE = vaunussa on sekä 1.- että 2.-luokan paikkoja, m = vaunu on makuuvaunu ja t = vaunu on teräsvaunu.
EVN- ja UIC-standarditunnukset.
EVN-sarjatunnus on eurooppalaisen standardin mukainen kalustosarjatunnus. EVN-sarjatunnus koostuu pelkistä numeroista. Numerosarjojen antamisen perusteet on määritellyt Euroopan unioni. UIC-tunnus on käytännössä samanlainen kuin EVN-tunnus. Myös suomalaisiin vetureihin on alettu maalata EVN-numerosarjoja.
Numerosarjassa on aina 11 numeroa sekä tarkistusnumero. Numerosarja voisi olla esimerkiksi 92 10 2105 001-5. Sarjan kaksi ensimmäistä numeroa 92 ilmaisevat kaluston tyypin (esim. dieselveturi, sähköveturi, moottorivaunu jne...), seuraavat kaksi numeroa 10 ovat maatunnus (jokaisella Euroopan maalla on oma maatunnuksensa). Seuraavat neljä numeroa 2105 ilmaisevat, mihin sarjaan kalusto kuuluu, ja viimeiset kolme numeroa 001 ovat kaluston yksilökohtainen numero. Numerosarjan perään saatetaan laittaa myös tarkistusnumero -5, joka lasketaan muista numeroista tietyn kaavan mukaan.
Tarkka ja selkeä esitys numeroiden merkityksestä löytyy esimerkiksi Railfaneurope.netistä.
Zarzman luostari

Zarzman Kristuksen kirkastumisen luostari () on keskiaikainen georgialaisortodoksinen luostari Zarzman kylässä Adigenin piirikunnassa Samtskhe-Džavakhetin hallintoalueella Georgian lounaisosassa.
Zarzman luostari sijaitsee Kvabliani-joen metsäisessä laaksossa 30 kilometriä Akhaltsikhen kaupungista länteen. Luostariin kuuluu useita rakennuksia, joista huomattavin on kupolikirkko kellotorneineen. Kirkko on yksi Georgian suurimmista. 
Ensimmäisen kirkon paikalle rakensi todennäköisesti 700-luvulla Serapion-niminen munkki, jonka elämästä kerrotaan Basil Zarzmalaisen hagiografisessa romaanissa. Kirjan mukaan aatelismies Giorgi Tšortšaneli antoi luostarille suuren lahjoituksen, johon kuului kyliä ja kartanoita. Nykyinen rakennus on kuitenkin valmistunut 1300-luvun alussa. Sen rakentamista rahoitti Samtskhen ruhtinas ja korkea-arvoinen virkamies Beka I, joka kuului Džaqeli-sukuun. Aiemmasta luostarista on säilynyt 900-luvun lopulla laadittu kaiverrus kappelin sisäänkäynnillä. Siinä kerrotaan, kuinka georgialaiset aateliset antoivat sotilaallista apua Bysantin keisari Basileios II:lle kapinoivaa kenraalia Bardas Sklerosta vastaan vuonna 979. Vuonna 1544 luostaria korjasivat sen uudet suojelijat, Khursidze-suku. 
Kirkon julkisivut on runsaasti koristeltu ja sen sisäosa on peitetty seinämaalauksin. Uskonnollisten seinämaalausten lisäksi kirkossa on myös useita Džaqeli-suvun jäseniä esittäviä 1300-luvun muotokuvia ja ajan henkilöiden kuvia 1500-luvulta. Sen jälkeen kun osmanit valtasivat alueet 1500-luvun loppupuolella, luostari hylättiin ja se oli käyttämättömänä aina 1900-luvun alkuun saakka, jolloin se jälleenrakennettiin. Entisöinnissä kuitenkin hävisi joitakin luostarin ainutlaatuisia piirteitä. Nykyisin luostari on toiminnassa, ja siellä asuu munkkeja. Se on myös pyhiinvaellus- ja matkailukohde.
Saman piirikunnan alueella lähellä Abastumania sijaitsee pienempi kopio Zarzman kirkosta, Akhali Zarzma ("Uusi Zarzma"). Sen tilasi Venäjän keisariperheen jäsen Georgi Aleksandrovitš Romanov Tbilisissä toimeelta arkkitehdilta Otto Jacob Simonsilta. Kirkko rakennettiin 1899–1902, ja keskiaikainen georgialainen arkkitehtuuri yhdistyy siinä ajan uuteen suunniteluun. Sen sisäosan koristeli seinämaalauksin venäläinen taidemaalari Mihail Nesterov.
Uno Wikström

Uno Leopold Wikström (24. lokakuuta 1897 Helsinki – 19. tammikuuta 1949) oli suomalainen näyttelijä. Uransa varrella hän näytteli useissa teattereissa, muun muassa Suomen Kansallisteatterissa. Lisäksi hän oli mukana kymmenessä elokuvassa vuosina 1936–1948.
Elämä ja ura.
Wikströmin vanhemmat olivat kirkkovahtimestari Gustaf Adolf Wikström ja Vilhelmina Lundqvist. Kansakoulun jälkeen Wikström opiskeli reaalilyseossa. Hän työskenteli ensin konttorialalla. Näyttämötaidetta hän opiskeli muun muassa Axel Ahlbergin opastuksella. Wikström aloitti näyttelijänuransa Koiton Näyttämöllä vuonna 1915. Hän työskenteli siellä kevääseen 1918. Kausina 1918–1919 ja 1921–1922 hän näytteli Kansan Näyttämöllä ja kaudella 1920–1921 Suomen Kansallisteatterissa. Wikströmin ura jatkui 1922–1924 Tampereen Työväen Teatterissa, josta hän siirtyi Viipuriin. Vuosina 1924–1927 hän oli kiinnitettynä Viipurin Näyttämölle ja 1927–1930 Viipurin Työväen Teatteriin. 1930-luvulla Wikström näytteli Viipurin kaupunginteatterissa. Keväällä 1939 hän näytteli Aarnea kappaleessa "Niskavuoren leipä" vastanäyttelijänään Rauni Luoma. Ura Viipurissa katkesi toiseen maailmansotaan. Vuosina 1945–1947 Wikström toimi Kuopion Yhteisteatterin johtajana. Kuopiosta hän siirtyi Kansallisteatteriin, jossa hänen päätyönsä oli nimiosa William Shakespearen "Othellossa".
Uno Wikströmin näyttämötehtäviin kuuluivat muun muassa Klaus Kurki (kappaleessa "Elinan surma") Aksel ("Sylvi") ja Johannes ("Anna Liisa"). Lisäksi hän ohjasi näytelmiä, kuten Juhani Tervapään kappaleen "Vastamyrkky" marraskuussa 1939. Näytelmää ehdittiin esittää vain kahdesti ennen talvisodan alkua. Wikström näytteli kaikkiaan kymmenessä elokuvassa. Hänen valkokangasuransa alkoi päällikön roolilla Risto Orkon elokuvassa "VMV 6" vuonna 1936. Klassikkoelokuvassa "Kulkurin valssi" hänellä oli ruhtinas Avertsejevin osa.
Wikström avioitui näyttelijä Irma Meriluodon kanssa vuonna 1925. Viipurin vuosinaan hän tapasi näyttelijä Rauni Luoman. Wikström ja Luoma vihittiin heinäkuussa 1939. Pariskunnalle syntyi poika, Matti Marius, syyskuussa 1939. Liitto päättyi eroon 1941, ja Wikström avioitui uudelleen Irma Meriluodon kanssa. Hän oli saattanut entisen vaimonsa raskaaksi ollessaan vielä aviossa Luoman kanssa. Liitosta syntyi tytär, Irmeli Leopoldine, 1940.
Petri Toivonen

Petri Toivonen (s. 8. syyskuuta 1966 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Toivonen edusti Veikkausliigassa FC Jazzia, FF Jaroa, FC Kuusysiä ja Turun Palloseuraa, pelaten 79 ottelua ja tehden kymmenen maalia. Suomen mestaruuden Toivonen voitti vuonna 1993 FC Jazzissa. Musan Salamassa hän on toiminut pelaajana, valmentajana ja urheilutoimenjohtajana.
Siilinjärven linja-autoasema

Siilinjärven linja-autoasema on linja-autoasema Siilinjärven keskustassa Toritien, kantatie 75:n ja Kasurilantien välissä.
Samassa rakennuksessa on toiminut muun muassa pizzeria.
Linja-autoaseman tontin ja sen läheisen kuntakeskuksen rakennuskanta on muuttumassa 2020-luvulla voimakkaasti uudisrakentamisen vuoksi. Linja-autoaseman tontille rakennetaan K-kaupan vähittäismyymälä ja asuinkerrostaloja. Naapurustoon on valmistui jo syksyllä 2022 uusi Siilinjärven terveyskeskus. Siilinjärven vanha kunnantalo on tarkoitus purkaa; uuden rakentamisesta ei ole päätöstä.
Óscar Cardozo

Óscar René Cardozo (s. 20. toukokuuta 1983 Juan Eulogio Estigarribia, Paraguay) on paraguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa paraguaylaista Club Libertadia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Seurajoukkue.
Cardozo edusti Club 24 de Juniota ja 3 de Febreroa ennen siirtymistään vuonna 2005 Club Nacionaliin, jossa hän nousi nopeasti joukkueensa parhaaksi maalintekijäksi.
Cardozo siirtyi argentiinalaiseen Newell's Old Boysiin kauden 2006–2007 toisella puoliskolla, kun hän oli laukonut yhteensä 17 maalia Nacionalille Paraguayn pääsarjassa. Siirtosumma oli 1,2 miljoonaa dollaria. Hänen maatoverinsa Diego Gavilán, Santiago Salcedo ja Justo Villar pelasivat myös tuolloin Newell's Old Boysissa. Kausi sujui Cardozon osalta hyvin, ja niin hänet äänestettiin vuoden 2006 Paraguayn jalkapalloilijaksi.
21. kesäkuuta 2007 Cardozo siirtyi portugalilaiseen Benficaan noin 11,1 miljoonan euron siirtosummalla. Hän on joukkueen historian toiseksi kallein hankinta, kun vuonna 2001 lissabonilaiset maksoivat Simãosta 13 miljoonaa euroa. Ensimmäisellä kaudellaan Benficassa, Cardozo teki 29 ottelussa 13 maalia.
Kausi 2009–2010 on käynnistyi Cardozon osalta hyvin, hän teki ensimmäisissä 10 ottelussa 8 maalia. 31. elokuuta 2009 syntyi hattutemppu ottelussa Vitória Setúbalia vastaan, jonka Benfica lopulta murskasi luvuin 8–1. Eurooppa-liigan ottelussa 22. lokakuuta 2009 Evertonia vastaan, Cardozo teki 2 minuutissa 2 maalia. Ottelu päättyi lopulta Benfican selvään voittoon 5–0. Cardozon kauden toinen hattutemppu syntyi ottelussa Nacionalia vastaan, jonka Benfica voitti 6–1. 6. joulukuuta 2009 syntyi jo kauden kolmas hattutemppu ottelussa Académica de Coimbraa vastaan. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan maalikuninkuuden 26 osumallaan, joka muodosti kauden kokonaismääräksi 38 maalia kaikki kilpailut mukaan lukien.
Maajoukkue.
Cardozo teki ensiesiintymisensä Paraguayn maajoukkueessa 5. kesäkuuta 2007 pelatussa ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Hän teki samaisessa ottelussa myös ensimmäisen maalinsa. Hän on ollut maajoukkueen mukana vuoden 2007 Copa Américassa sekä vuoden 2010 MM-kilpailuissa. Hän on pelannut kaikkiaan 51 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia.
Yökyö-peli

Yökyö-peli on vuosina 1984–1985 esitetty MTV:n tuottama suomalainen viihdeohjelma. Ohjelma lähetettiin lauantai-iltaisin suorana kahdessa osassa, ennen ja jälkeen "Kymmenen uutisten", ja sen juontajana toimi Pekka Karhuvaara. Kuhunkin ohjelmaan kutsuttiin julkkisvieras, jolle ei etukäteen kerrottu mitä hänen päänmenokseen oli suunniteltu. Julkkisvieraina nähtiin muun muassa uskoon tullut laulaja-näyttelijä Viktor Klimenko, eduskunnasta pudonnut keskustapoliitikko Johannes Virolainen ja radikaali teatteriohjaaja Jouko Turkka, joka pantiin muun muassa keskustelemaan konservatiivi Raimo Ilaskiven kanssa, laulamaan ja pelaamaan rahapeliautomaattia. Vieraita usein imitoivat heidän edessään Jukka Puotila ja Jussi Parviainen. Muita vakioesiintyjiä olivat Ulla Tapaninen ja Sanna-Kaisa Palo.
"Helsingin Sanomien" televisiokriitikko Jukka Kajava piti syksyllä 1984 Jussi Parviaisen ja Seppo Ahdin käsikirjoittamaa uutta viihdeohjelmaa lupaavana yrityksenä tehdä häikäilemätöntä viihdettä. Hän kehui MTV:n rohkeutta tehdä näin pitkää ja riskialtista suoraa lähetystä mutta varoitteli liiasta teatterialan sisäpiirihuumorin käytöstä. Puolta vuotta myöhemmin Kajava ja Ilse Rautio kirjoittivat "Yökyö-pelin" muuttuneen yhä enemmän pelkäksi provosoivaksi keskusteluohjelmaksi, kun peliautomaatit ja muut toimimattomat osiot oli vähin äänin siirretty syrjään: ”Yökyö-peli toimii, jos juontaja saa alkeellisenkaan kontaktin vieraaseen. Ja jos vieras ylipäänsä on kiinnostava.”
MX vs ATV Reflex

MX vs ATV Reflex on Rainbow Studiosin kehittämä ja THQ:n julkaisema ajopeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo DS:lle, PlayStation 3:lle, Windowsille ja Xbox 360:lle.
Vastaanotto.
Peli on saanut Gamereactorin arvostelussa arvosanaksi 7/10.
Lehtijalkaiset

Lehtijalkaiset (Anostraca) on kidusjalkaisten luokkaan (Branchiopoda) kuuluva äyriäislahko. Toisin kuin muilla kidusjalkaisilla, lehtijalkaisilla ei ole ruumiin etuosaa suojaavaa selkäkilpeä ("carapax"). Ruumis on selvästi jakautunut etu-, keski- ja takaruumiiseen.
Lehtijalkaiset ovat yleensä suhteellisen suuria, 1–2 cm, enimmillään 15 cm. Niillä on varrelliset verkkosilmät ja lisäksi päälaella naupliussilmä. Keskiruumiissa on yleensä 11 jaoketta, joissa kaikissa on samanlaiset yksinkertaiset lehtijalat. Takaruumis on yksinkertaisen lieriömäinen ja sen päättää "telson".
Sukupuolet ovat erilliset. Naaras kantaa munia keskiruumiin kahden viimeisen jaokkeen alla olevassa hautomataskussa.
Lehtijalkaiset elävät tyypillisesti tilapäisympäristöissä, kuten ajoittain kuivuvissa sade- tai sulamisvesilammikoissa tai suolajärvissä. Kuivan kauden yli ne selviävät kovakuorisina lepomunina, "kystoina", jotka ovat itse asiassa jo kehityksensä aloittaneita alkioita. Ne heräävät henkiin noin 30 tunnin kuluttua veteen jouduttuaan. Munat leviävät helposti sekä tuulen että eläinten mukana.
Ryhmän tunnetuimpia edustajia ovat suolalehtijalkaiset ("Artemia"-suku), erityisesti "Artemia salina", jotka luonnossa elävät hypersuolaisissa järvissä. Näiden lajien lepomunia myydään kasvatettavaksi mm. akvaariokalojen ruoaksi.
Lehtijalkaiset ovat kidusjalkaisten Sarsostraca-alaluokan ainoa nykyisin elävä lahko.
Suomen lehtijalkaiset.
Suomesta tunnetaan kaksi lehtijalkaislajia, ruijanlehtijalkainen "Polyartemia forcipata" ja pohjanlehtijalkainen "Branchinecta paludosa". Molempia on Suomessa tavattu vain Lapin perukoilta. Skandinavian vuoristossa niiden levinneisyys ulottuu etelämmäksi.
Donewell Yobe

Donewell Yobe (s. 24. elokuuta 1983) on sambialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Hänen sambialainen seuransa oli ZESCO United F.C., jossa hän voitti maansa mestaruuden kaudella 2007. Kaudella 2009 hän oli ykkösen toiseksi paras maalintekijä 14 maalilla AC Oulun noustessa Veikkausliigaan. 
Veikkausliigakautena 2010 hän teki alkukaudesta vaihtopelaajana maaleja. Pelipaikka oli ylempi keskikenttäpelaaja. Yobe ja hänen veljensä Dominic tuomittiin toukokuussa 2011 seitsemän kuukauden ehdolliseen vankeuteen heidän ottattuaan vedonlyöntihuijarilta 50 000 euron lahjuksen syyskuussa 2010 pelatun TPS-AC Oulu-ottelun tulokseen vaikuttamisesta.
Suomen Palloliiton (SPL) kurinpitovaliokunta ja Kansainvälisen jalkapalloliiton (FIFA) kurinpitovaliokunta määräsivät Dominic ja Donewell Yobelle määräaikaisen kahden vuoden peli- ja toimitsijakiellon, joka kattaa kaikki kansalliset ja kansainväliset, sekä muut viralliset ottelutapahtumat maailmanlaajuisesti. Pelikielto katsotaan alkaneeksi 6.4.2011.
Linja 6 (Pariisin metro)

Paris Métro Ligne 6 (linja 6) on yksi Pariisin metron linjoista. Se muodostaa eteläisen puolen kehämäisestä linjasta (Linja 2 muodostaa pohjoisen osan). Se kulkee Charles de Gaulle-Étoile-aukiolta (Riemukaari) Pariisin eteläosien kautta Place de la Nationille muun muassa Eiffelin tornin ohi ja Montparnassen kautta. Linja on Pariisin metron kuudenneksi käytetyin noin 104 miljoonalla matkalla vuodessa.
Linja seuraa koko pituudeltaan Pariisin keskimmäistä bulevardikehää, kuten myös samojen aukioiden välillä Pariisin pohjoisosien kautta liikennöivä linja 2, joka tosin länsipäässään jatkaa Porte Dauphinelle. Linja 6 on 13,6 km pitkä ja siinä on 28 asemaa, joista yhdessätoista on vaihtomahdollisuus toiseen linjaan. Keskimääräinen asemien välimatka on 504 m. Sen pituudesta yli puolet on rakennettu maanpinnan yläpuoliselle kohoradalle. Linjan kalustona on 5-vaunuisia, kumipyöräisiä MP 73-yksiköitä.
Kartta ja asemat.
&lt;br clear=left&gt;
Turismi.
Linja 6 kulkee seuraavien turistinähtävyyksien kautta:
Edison Miranda

Edison Miranda (s. 7. tammikuuta 1981) on ylemmässä keskisarjassa otteleva kolumbialainen nyrkkeilijä.
Aikaisemmat vuodet.
Edison Mirandan murrosikäinen äiti hylkäsi tämän hänen ollessaan vasta kuukauden ikäinen. Perhetutut ottivat Mirandan hoiviinsa, mutta kohtelu oli julmaa. Mirandaa pahoinpideltiin jatkuvasti ja hän joutui pikkupoikana työskentelemään pellolla. Yhdeksänvuotiaana Miranda pakeni perhetuttujen luota ja matkusti toiselle puolelle Kolumbiaa etsiäkseen äitinsä. Äidillä oli uusi perhe ja näin Miranda tuli hylätyksi toistamiseen. Miranda päätyi elämään Buenaventuran kadulla kieltäydyttyään palaamasta häntä kaltoin kohdelleen perheen luokse. 14-vuotiaana Miranda muutti Barranguillaan, missä hän elätti itsensä työskentelemällä muun muassa teurastajana. 16-vuotiaana Miranda löysi nyrkkeilyn ja laji vei nuoren miehen mukanaan. Kaikesta huolimatta Miranda oli koditon treenaten päivät nyrkkeilysalilla ja nukkuen yöt kaduilla. 
Ammattilaisura.
Ammattiuran Miranda aloitti 20-vuotiaana. Nuorukaisen ura kulki voittoisasti mutta rahat päätyivät muille. Pettyneenä Miranda muutti Dominikaaniseen tasavaltaan jossa havaitsi saman kaavan toistuvan. Uransa alkuvuodet Miranda voitti nimettömiä iskijöitä päästen lopulta IBF liiton mestaruusotteluun Arthur Abrahamia vastaan. Ottelussa Mirandalta vähennettiin pisteitä puskemisesta ja vyön alle lyömisestä. Miranda hävisi ottelun kaikin tuomariäänin. Kahden kevyemmän ottelun jälkeen Miransa pääsi WBC liiton karsintaotteluun Kelly Pavlikia vastaan mutta hävisi seitsemännessä erässä teknisellä tyrmäyksellä. Tämän jälkeen Miranda voitti kaksi helpompaa vastustajaa jonka jälkeen pääsi kohtaamaan Abrahamin uudelleen. Ottelussa oli 166 lbs painoraja jonka vuoksi IBF liiton vyö ei ollut ottelun panoksena. Miranda hävisi ottelun teknisellä tyrmäyksellä neljännessä erässä.
Apteekin Salmiakki

Apteekin Salmiakki on Haganolin vuodesta 1951 valmistama salmiakkimakeinen, jota myydään 15 gramman rasioissa, kuuden rasian lahjapakkauksena sekä mixerinä. 
Apteekin Salmiakin alkuperäistä reseptiä käytetään yhä.