Didrik Blomcreutz (1715–1774)

Didrik Blomcreutz (24. marraskuuta 1715 Tukholma – 11. marraskuuta 1774 Helsinki) oli ruotsalainen aatelinen, suomalainen eversti ja Suomen linnoitustöiden johtaja.
Perhe.
Hänen vanhempansa olivat isä Didrik Blomcreutz (1686–1751) ja äiti Anna Maria Hins (1715–1782).
Didrik oli avioliitossa Ulrika Sofia Nordencreutzin (1715–1782) kanssa, joka oli kenraaliluutnantti-majoitusmestari Filip Nordencreutzin ja Anna Hackmanin tytär.
Avioliitossa heille syntyi neljä lasta, Didrik Ulrik Blomcreutz, Jacob Gustaf Blomcreutz, Anna Gustava Blomcreutz ja Ulrika Sofia Blomcreutz.
Sotilasarvot.
Didrik Blomcreutzista tuli tykistörykmentin konstaapeli vuonna 1732, kersantti vuonna 1734, kadetti vuonna 1737 ja vänrikki vuonna 1741. Ruotsin ja Venäjän välisen hattujen sodan aikana hän kunnostautui kesällä 1742 vetäytyessään Helsinkiin. Blomcreutz ylennettiin luutnantiksi vuonna 1747, kapteeniksi Augustin Ehrensvärdin tykistökomppaniassa Vaxholmissa vuonna 1749, rykmentin majoitusmestariksi tykistörykmentissä vuonna 1750, komppanian päälliköksi vuonna 1756, majuriksi vuonna 1760, everstiluutnantiksi vuonna 1770 ja everstiksi vuonna 1772.
Ura Suomessa.
Ehrensvärdin poissaolon aikana vuonna 1757 Blomcreutz toimi Vaxholmin linnoituksen varakomentajana. Saatuaan ylennyksen majuriksi tykistörykmentin osastolla Göteborgissa kesäkuussa 1760 hänet komennettiin Suomeen joulukuussa kangasmestariksi armeijan varustehuoltoon Suomen tykistöpataljoonaan. Hän palveli Ehrensvärdin aikana Pommerissa Pommerin sodan aikana 1761–1762 vt. komentajana Suomenlinnassa ja muiden Suomen linnoitusten komentajana.
Kun vuonna 1762 pelättiin Venäjän vaihtavan puolta sodassa ja hyökkäävän Ruotsiin, Blomcreutz loi aloitteen puolustusvalmiuden parantamiseksi ja tiedusteli Venäjän vastaista rajaa aina Viipuriin asti. Vuonna 1761 hänestä tuli Miekkaritarikunnan ritari. Blomcreutz johti vuosina 1762–1766 ja 1770–1772 Suomen linnoitusrakentamista Ehrensvärdin johdolla. Hän osallistui myös politiikkaan, mutta ei näytellyt siellä merkittävää roolia.
Vuoden 1755 valtiopäivillä, hattujen sodan taistelupaperista "Ärlig svensk käydyn taistelun yhteydessä," hän vaati salaisen valtuuskunnan nimittämistä asian ratkaisemiseksi. Vuosina 1769–70 hän oli kauppakamari-, talous- ja kauppavaliokunnan jäsen ja istui sen tilivaliokunnassa.
Blomcreutz ylennettiin everstiluutnantiksi suomalaisessa tykistöpataljoonassa vuonna 1770, ja hänet nimitettiin myös Uudenmaan ja Hämeenlinnan varakuvernööriksi helmikuussa 1772. Henrik af Trolle varoitti häntä Jacob Magnus Sprengtportenin lähestyvistä vallankumoussuunnitelmista nimettömän viestin välityksellä, mutta hän ei lähettänyt hallitukselle mitään viestiä. Yleisesti on tulkittu, että Blomcreutz epäsuorasti tuki vallankaappausta tai ei ainakaan halunnut vastustaa sitä. Sprengtportenin kerrotaan huomanneen tapaamisessa Blomcreutzin kanssa, että tämä epäili tämän suunnitelmiaan.
Blomcreutz sai tiedon Sprengtportenin toiminnasta Porvoossa liian myöhään ehtiäkseen varoittaa Carl Biörnbergiä, eikä hän näytä suunnitelleen sotilaallista vastarintaa. Helsingin porvariston liityttyä vallankaappaukseen Blomcreutz liittyi myös mukaan. Sprengtportenin lähdettyä pois Blomcreutz sai vastuun komennosta Suomessa, kunnes se luovutettiin Ehrensvärdille. Joulukuussa 1772 Blomcreutz korosti työhakemuksensa yhteydessä passiivisuuttaan ansiona ja ilona uudesta hallinnosta. Blomcreutz ylennettiin everstiksi syyskuussa 1772, hänestä tuli Savonlinnan rykmentin eversti vuonna 1773, ja vuonna 1774 hän sai yleiskuvan linnoituksen rakentamisesta Suomessa.