tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Quo vadis, Domine?

Quo vadis, Domine? () on latinankielinen lentävä lause. Kysymys on lainaus "Uuden testamentin" apokryfikirjasta "Pietarin teot". Siinä kerrotaan, että apostoli Pietari lähti uskonveljien neuvosta pakoon Roomasta välttääkseen kristittyjen vainot keisari Neron aikana. Kaupungin ulkopuolella Jeesus tuli häntä vastaan, jolloin Pietari kysyi: ”Herra, minne menet?” Jeesus vastasi: ”"Eo Romam iterum crucifigi"” eli ”menen Roomaan uudelleen ristiinnaulittavaksi”. Nämä sanat saivat Pietarin kääntymään takaisin. Hän palasi Roomaan, missä kärsi marttyyrikuoleman.
Jossain vaiheessa tarinaan lisättiin se, että Pietari olisi kohdannut Jeesuksen Via Appialla, joka on Roomasta etelään johtava tie. Aivan sen alussa on ”Domine Quo Vadis -kirkkona” tunnettu Pyhän Neitsyt Marian kirkko ("Santa Maria delle Piante"). Uskotaan, että se on rakennettu paikalle, missä Pietari kohtasi Herran. Kirkon lattiassa on marmorilaatta, johon ovat uskomuksen mukaan ikuistuneet Jeesuksen jalanjäljet.
Legendan pohjalta puolalainen kirjailija Henryk Sienkiewicz kirjoitti historiallisen romaaninsa "Quo vadis" (1896).
Viiden kilpailuvoiman malli

Viiden kilpailuvoiman malli on yhdysvaltalaisen liiketaloustieteilijä Michael Porterin vuonna 1979 luoma malli, jossa kuvataan viisi voimaa, jotka vaikuttavat tarkasteltavan markkinan (kilpailuympäristön, toimialan) houkuttelevuuteen yrityksen näkökulmasta. Viisi kilpailuvoimaa ovat :
Mallin avulla tehtävän analyysin tavoitteena on tunnistaa ne tekijät, jotka vaikuttavat markkinaan tai alaan taloudellisessa ja teknologisessa ympäristössä. Kun toimialan kilpailuun vaikuttavat tekijät on kartoitettu, yritys voi verrata omia vahvuuksiaan ja heikkouksiaan suhteessa toimialaan esimerkiksi SWOT-analyysin keinoin.
Malli on yksi käytetyimmistä ulkoisen liiketoimintaympäristön analyysimalleista. Mallia käytettäessä on tärkeä tuntea mallin osa-alueet sekä sisäistää toimiala jota analysoidaan.
Laputa – linna taivaalla

Laputa – linna taivaalla () on Studio Ghiblin vuonna 1986 julkaisema anime-elokuva. Elokuva oli Studio Ghiblin ensimmäinen, ja sen ohjasi ja käsikirjoitti Hayao Miyazaki. Alkuperäisversiossa pääosissa ovat Keiko Yokozawa, Mayumi Tanaka ja Minori Terada. Nimi Laputa tulee Jonathan Swiftin romaanissa "Gulliverin retket" esiintyvästä leijuvasta saaresta.
Juoni.
Elokuva kertoo Pazu-nimisestä pojasta, joka asuu kaivoskaupungissa. Eräänä iltana hän pelastaa Sheeta-nimisen tytön, joka leijailee alas taivaalta. Käy ilmi, että Sheetan kaulanauhassaan pitämä leijukivi suojeli Sheetaa pudotukselta, ja sekä sillä että Sheetalla on jotain tekemistä Laputan kanssa. Kohta Pazu temmataan mukaan seikkailuun, jossa he saavat peräänsä sekä ilmarosvot että valtion miehet ja eversti Muskalla on katala suunnitelma linnan voimaa varten.
Nimi.
Kansainvälisessä jakelussa elokuvasta on yleensä käytetty nimeä "Laputa: Castle in the Sky" tai pelkästään "Castle in the Sky". Lyhyempää nimeä käytettiin, sillä espanjankielinen sana ”la puta” tarkoittaa huoraa, vaikka useimmissa muissa kielissä sana onkin merkityksetön.
Ääninäyttelijät.
Suomenkielisessä versiossa ääninäyttelemisen on ohjannut Pekka Lehtosaari.
VipVision

VipVision Oy oli suomalainen tuotantoyhtiö. Sen perustivat Jarmo Porola ja Kalervo Kummola vuonna 1986. Yhtiö tuotti useita suomalaisia dokumentti- ja viihdeohjelmia. VipVisionin tuottamia ohjelmia olivat muun muassa "7. hetki, Hyvät herrat, Tenavatähti, Kolmosvisa, Onnenpyörä, Sporttispurtti" ja "Hockey Night". Yhtiö sai myös merkittävän aseman kotimaisilla karaokelevymarkkinoilla. Vuonna 1997 yhtiö siirtyi Nordisk Filmin omistukseen ja ohjelmat on sen jälkeen tuotettu Nordisk Filmin nimellä.
VipVision teki tiivistä yhteistyötä muun muassa Oy Kolmostelevisio Ab:n kanssa.
Yhtiön toiminta päättyi vuonna 1999, ja se on sulautunut yritykseen Mesopodium.
Grant Fuhr

Grant Scott Fuhr (s. 28. syyskuuta 1962 Spruce Grove, Alberta, Kanada) on urheilu-uransa lopettanut National Hockey League -liigassa pelannut jääkiekkomaalivahti.
Ura.
Afrikkalais-kanadalaista alkuperää oleva Fuhr adoptoitiin vauvana ja kasvatettiin Spruce Grovessa Albertassa. Hän on sukutaustaltaan myös osittain cree. Ollessaan 17-vuotias Fuhr liittyi vuonna 1979 WHL-liigan Victoria Cougarsin joukkueeseen. Kahden kauden jälkeen hänet varattiin NHL:n varaustilaisuudessa 8. sijalta Edmonton Oilersiin vuonna 1981. Edmontonissa Fuhr hävisi avausottelunsa, mutta oli voittamaton peräti 23 seuraavassa pelissä tehden samalla tulokaspelaajien ennätyksen ja vakiinnuttaen paikkansa yhtenä sarjan parhaista maalivahdeista. Oilersissa Fuhr pelasi lopulta kymmenen kautta ja voitti viisi kertaa Stanley Cupin. Kanadan maajoukkueessa Fuhr voitti kahdesti Kanada-cupin.
Joukkuetoveri Wayne Gretzky arvioi jälkikäteen Fuhrin parhaaksi tietämäkseen jääkiekkomaalivahdiksi. Gretzkyn mukaan Fuhrin mailapeli oli tosin aluksi onnetonta mutta kehittyi nopeasti huippuunsa. Kaudella 1983–1984 Fuhr teki maalivahtien yhden kauden piste-ennätyksen 14 syöttöpisteellään. Fuhr teki urallaan runkosarjapelit ja pudotuspelit yhteen laskettuna enemmän pisteitä kuin kukaan muu maalivahti NHL:n historiassa eli 61.
Vuonna 1990 Fuhrin entinen vaimo kertoi avioeron jälkeen toimittajille Fuhrin käyttävän huumeita. Fuhr myönsi viihdekäyttäneensä aiemmin kokaiinia, minkä seurauksena NHL:n johto määräsi hänet syyskuussa 1990 koko kauden kestävään pelikieltoon. Pelikielto purettiin ennenaikaisesti helmikuussa 1991, ja Fuhr palasi takaisin pelaamaan. Kausi jäi kuitenkin hänen viimeisekseen Edmontonissa, aivan kuten monen muunkin joukkueen menestysvuosien tähtipelaajan.
1990-luvun alkuvuosina Fuhr kärsi toistuvista loukkaantumisista ja vaihtoi seuraa useasti. Hän pelasi Toronto Maple Leafsissa, Buffalo Sabresissa ja Los Angeles Kingsissa ennen päätymistään St. Louis Bluesiin. Siellä hän pääsi jälleen kaudella 1995–1996 parhaiden vuosiensa vireeseen. Tuolloin hän oli 33-vuotias. Fuhrin saman kauden aikana pelaamat 79 ottelua sekä 76 perättäistä ottelua ovat NHL:n maalivahtien ennätyksiä. Huippukausi päättyi kuitenkin jälleen vaikeaan polvivammaan kesken pudotuspelien, eikä täysi kuntoutuminen enää onnistunut.
Bluesista Fuhr siirtyi kuitenkin vielä takaisin kotiprovinssiinsa Albertaan Calgary Flamesiin. Siellä hän toimi varamaalivahtina ja nuoren Fred Brathwaiten mentorina ennen pelaajauransa lopettamista vuonna 2000. Fuhr jäi silti Calgaryyn toimien Flamesin maalivahtivalmentajana. Vuonna 2004 Fuhr siirtyi Phoenix Coyotesin organisaatioon toimien ensin maalivahtivalmentajana ja sitten pelaajakehityksestä vastaavana johtajana. Jätettyään Phoenixin vuonna 2010 Fuhr on toiminut juniorivalmentajana sekä osallistunut golf-turnauksiin. Fuhr tuli tunnetuksi intohimoisena golfin pelaajana jo jääkiekkourallaan.
Lokakuussa 2003 Edmonton Oilers poisti käytöstä eli jäädytti pelinumeron #31 Fuhrin kunniaksi. Saman vuoden marraskuussa Fuhr valittiin myös arvostetun Hockey Hall of Fame -kunniagallerian jäseneksi.
Olaf Thon

Olaf Thon (s. 1. toukokuuta 1966 Gelsenkirchen, Länsi-Saksa) on uransa päättänyt jalkapalloilija ja maailmanmestari. Thon oli puolustava keskikenttäpelaaja.
Olaf Thon aloitti ammattilaisuransa kaudella 1983-84 Saksan 2. Bundesliigassa FC Schalke 04:n joukkueessa. Hän pelasi tulokaskauttaan lukuun ottamatta koko uransa Bundesliigassa FC Schalken ja FC Bayern Münchenin joukkueissa. Thon voitti Bayern Münchenin joukkueessa kolme Saksan mestaruutta ja Schalke 04:n riveissä kaksi Saksan Cupia ja UEFA Cupin. Olaf Thon lopetti uransa kauden 2001-02 päätteeksi.
Thon debytoi Saksan jalkapallomaajoukkueessa vuonna 1984. Hän pelasi kolmissa MM-kisoissa ja voitti yhden maailmanmestaruuden ja yhden hopean. Hopeaa tuli vuoden 1986 kisoista ja maailmanmestaruus neljä vuotta myöhemmin Italian kisoista. Olaf Thon palasi yllättäen maajoukkueeseen vuonna 1997 oltuaan poissa maajoukkuekuvioista jo neljä vuotta. Hän mahtui vielä vuoden 1998 MM-kisojen joukkueeseen ja lopetti maajoukkueuransa kisojen jälkeen. Thon pelasi 52 maaottelussa ja teki niissä 3 maalia.
Raunio (täsmennyssivu)

Raunio tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Raunio on seuraavien suomalaisen sukunimi:
Piikkilankoja preerialla

Piikkilankoja preerialla on järjestyksessä 14. Suomessa ilmestynyt Lucky Luke -sarjakuva-albumi. Albumin on käsikirjoittanut René Goscinny ja piirtänyt Morris. Se julkaistiin suomeksi 1974 Juhani Härmän ja Timo Reenpään suomentamana.
Juoni.
Maanviljelijä Vernon Felps muuttaa keskelle preeriaa ja rakentaa maatilan. Lähellä sijaitsee Cow Gulch, karjankasvattajien kaupunki, jonka päällikkö on karjakuningas Cass Casey. Vernonin maatila sijaitsee juuri karjan reitin varrella, joten cowboyt johdattelevat karjansa suoraan Vernonin tilan läpi. Karjankasvattajat ja maatilalliset ovat vihamiehiä keskenään, ja Vernonin tullessa valittamaan asiasta hänet ollaan jo melkein hirttämässä, kunnes Lucky Luke sekaantuu asiaan ja suostuu auttamaan Vernonia. Vernon aikoo välittömästi aidata alueensa piikkilangalla. Lucky Luke tietää että karjankasvattajat pitävät piikkilankaa vapaalla preerialla henkilökohtaisena loukkauksena ja Vernon saa varautua aikamoiseen mellakkaan, mutta Vernon ei välitä muusta kuin että saa olla rauhassa. Cass Casey tietenkin raivostuu ja lähettää heti miehiä katkomaan piikkilangat. Lucky Luke keksii kuitenkin lopulta monen yrityksen jälkeen keinon jolla välit saadaan selvitettyä ja lopulta Vernon ja Cass Casey tekevät sovinnon.
Ran-Tan-Plan saa perinnön

Ran-Tan-Plan saa perinnön on 15. Suomessa ilmestynyt Lucky Luke -sarjakuva-albumi. Albumin käsikirjoittaja on René Goscinny. Se julkaistiin suomeksi 1974 Juhani Härmän suomentamana. Teos on julkaistu myös animaatioelokuvana.
Juoni.
Oggie Svenson -niminen mies on kuollut ja hän on testamentannut koko valtavan omaisuutensa Rantanplanille, ainoalle tuntemalleen epäitsekkäälle olennolle. Testamentissa luki myös, että mikäli Rantanplan tavalla tai toisella kuolee, koko omaisuus menee Joe Daltonille, sillä Oggie Svenson oli äärimmäisen pettynyt kunnon ihmisiin. Joe tulee heti silmittömän raivon valtaan ja haluaa toki saada tapetuksi Rantanplanin tavalla tai toisella, jotta hän saisi Svensonin perinnön itselleen. Chester Brothersin asianajotoimiston edustaja antaa Lucky Lukelle tehtävän holhota Rantanplania ja suojella sitä Joe Daltonilta. Seuraavana yönä Daltonit karkaavat vankilasta ja lähtevät Virginia Cityyn, jonne Rantanplan muuttaa Oggie Svensonin vanhaan asuntoon. Daltonit saavat vangituksi Lucky Luken mutteivät Rantanplania, joka kaiken lisäksi lähtee karkuun omille teilleen. Daltonit tietenkin luulevat että Rantanplan on kuollut ja he vaativat Chester Brothersilta omaisuuden luovuttamista Joelle. Lucky Luke saapuu juuri ja juuri ajoissa pelastamaan Chesterin hengen, ja mellakka on jo syntymässä, kunnes Oggie Svenson ratsastaa pääkatua pitkin Virginia City Hotelin eteen. Niin selviää, että kuolinvuoteeltaan Svenson oli jo lähettänyt testamentin luulleensa kuolevan hetkenä minä hyvänsä, mutta hän selvisikin hengissä, joten omaisuus pysyy Svensonilla ja Daltonit joutuvat vankilaan.
Chontalin kieli

Chontal (omakielinen nimi: "yokot'an") on Tabascon osavaltiossa, Meksikossa puhuttu mayakieli. Vuonna 2010 sitä puhui hieman runsaat 36 810 chontal-mayaa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen ja se jakautuu kolmeen päämurteeseen.
Johtuen siitä, että "chontalli" tarkoittaa nahuatlin kielellä "vierasta; ulkolaista", Meksikossa tunnetaan kaksi kieltä, joista voidaan käyttää nimeä chontal: Tabascon chontal (tai yokot'an) ja Oaxacan chontal.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti on käännetty yokot'aniksi vuonna 1977.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde: 
Vokaalit.
Lähde:
Paksunokkakerttunen

Paksunokkakerttunen ("Arundinax aedon") on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu. Aikaisemmin laji luokiteltiin ruokokerttusten "Acrocephalus" sukuun ja sukuun "Phragmaticola".
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 16–19 cm. Kooltaan ja ulkomuodoltaan se muistuttaa rastaskerttusta, mutta sen nokka on lyhyempi ja tukevampi, ja ylänokan harja on kaareva. Päältä ruskea, alta vaaleampi. Pyrstö on pitkähkö ja pyöreäkärkinen. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Nuori lintu on alapuolelta hieman ruskeampi kuin vanha. Ääni on kova maiskaus, ensimmäinen tavu usein hieman viipyilevä. Laulu on luhtakerttusmaista nopeaa lavertelua, jossa on runsaasti matkintoja.
Vanhat paksunokkakerttuset sulkivat täydellisesti talvehtimisalueella. Nuorten sulkasadon ajankohdasta ei ole varmaa tietoa.
Esiintyminen.
Paksunokkakerttunen pesii Keski-Aasiassa ja Etelä-Siperiassa. Se on muuttolintu, joka talvehtii Intiassa, Burmassa, Indokiinassa ja eteläisessä Kiinassa. Se on tavattu Suomessa kerran: 11.10.1994 Mustasaaren Västra Norrskärillä (nuori) 1 kv lintu (H.Kettunen ym.).
Lajin esiintymisalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Pensaikot, suonlaiteiden tiheiköt, ruo'ikot.
Lisääntyminen.
Pesä matalalla puussa tai pensaassa. Munia on 5–6.
Ravinto.
Syö hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Hyasinttiara

Hyasinttiara ("Anodorhynchus hyacinthinus") on kookas papukaija, jonka höyhenpeite on väriltään kirkkaan indigonsininen. Lajin kuvaili ja nimesi John Latham vuonna 1790. Hyasinttiaralla ei ole alalajeja nimilajin lisäksi.
Koko ja ulkonäkö.
Laji on maailman suurin lentävä papukaija, sillä sen pituus on 95–100 senttiä, siipien kärkiväli 130–150 senttiä ja paino 1,4–1,7 kiloa. Nokka on valtava ja sen purentavoima on mahtava. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Lähes koko lintu on kirkkaan sininen. Siipien ja pyrstön isojen sulkien alapinnat ovat tummanharmaat. Kasvoissa sillä on keltaista ihoaluetta näkyvillä alanokan pielessä ja silmän ympärillä. Nokka on musta tai tumman harmaa, jalat harmaat ja silmä tumma. 
Sukupuolet saman näköiset. Nuorella on lyhyempi pyrstö ja nokan pielen ja silmän ympärystän keltainen on haaleamman värinen.
Esiintyminen.
Hyasinttiaroja elää trooppisessa Etelä-Amerikassa eteläisessä Brasiliassa, itäisessä Boliviassa,Koillis-Paraguayssa ja Afrikassa. Laji on vaarantunut, sillä laiton pyynti on hävittänyt lajin laajoilta alueilta. Pelkästään 1980-luvulla arvioidaan pyydystetyn ja myydyn noin 10 000 yksilöä, joista puolet Brasilian omilla markkinoilla. Laji on kysytty lemmikki ja sen hinta liikkuu 10 000 euron paikkeilla. Maailman luonnonvarainen populaatio oli noin 4 300 yksilöä vuonna 2016.
Elinympäristö.
Hyasinttiarat suosivat varsinkin palmusavanneja, soita ja metsänreunoja. Laji suosii lisääntymisen kannalta varsinkin metsiä, joissa on onttoja palmuja.
Lisääntyminen.
Pesä on suuressa puunkolossa. Munia on yksi tai kaksi, mutta tavallisesti vain yksi poikanen selviytyy lentokykyiseksi. Haudonta-aika on 25–28 päivää ja poikanen oppii lentämään 13 viikon ikäisenä. Poikanen pysyy vanhempiensa seurassa puoli vuotta ja on lisääntymiskykyinen vasta 7-vuotiaana. Hyasinttiara voi elää luonnossa noin 50-vuotiaaksi. Vanhin vankeudessa elänyt oli lähes 39-vuotias.
Ravinto.
Hyasinttiarat ovat monien sukulaistensa tavoin erikoistuneet syömään kovakuorisia siemeniä ja pähkinöitä. Sen nokka on niin vahva, että kovakin pähkinä antaa periksi. Pääravintoa ovat muutamien palmujen hedelmät.
Lemmikkinä.
Hyasinttiara on lemmikkinä harvinainen, mutta sitä on tavattu Suomessakin.
Hoidoltaan ja vaatimuksiltaan laji muistuttaa muita lemmikkilintuja: hyvin voidakseen se tarvitsee muun muassa lajitoverin seuraa, paljon tilaa, lajityypillisen ruokavalion, runsaasti erilaisia virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa. 
Laji kuuluu CITES I/A-liitteeseen, jonka vuoksi kaikessa siihen liittyvässä kaupankäynnissä myös Suomen sisällä linnulle vaaditaan alkuperätodistus, pysyvä tunnistemerkintä (siru tai umpirengas) sekä Suomen ympäristökeskuksen myöntämä EU-lupanumero. Ilman näitä myös lajin yksilöiden pesittäminen eli poikasten tuottaminen on kiellettyä, eikä paperittomia yksilöitä saa pitää kaupallisesti esillä esim. kotieläinpihoilla.
Karhejärvi (rautatieliikennepaikka)

Karhejärvi () on kolmiraiteinen rautatieliikennepaikka rataosalla . Se sijaitsee entisen Viljakkalan kunnan alueella ja kuuluu nykyisin Ylöjärven kaupunkiin Viljakkalan ja Ylöjärven kuntaliitoksen myötä. Karhejärvi avattiin liikenteelle 1. heinäkuuta 1999, ja se on Tampereen ja Parkanon asemien puolessavälissä. Karhejärvellä on junakohtauksia varten kaksi sivuraidetta, yksi pääraiteen kummallakin puolella. Liikennepaikalla on myös yksi sähköistämätön pistoraide sepelinlastausta varten.
Hollannin Grand Prix

Hollannin Grand Prix on Alankomaissa järjestettävä Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Kilpailu ajettiin kausien ja välisenä aikana lukuun ottamatta kausia , , ja . Hollannin GP:n ratana toimi Circuit Park Zandvoort. Vuonna 2019 F1-sarjan oikeudet omistava Liberty Media ilmoitti Hollannin kilpailun palaavan Zandvoortin radalle kaudelle 2020. Kilpailu kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. Kilpailu palasi ohjelmaan kaudella . Vuonna 2024 ilmoitettiin että Hollannin GP ajetaan viimeisen kerran vuonna 2026.
Voittajat.
"Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Formula 1:n MM-sarjaan."
Glenn Anderson

Glenn Christopher Anderson (s. 2. lokakuuta 1960 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on entinen ammattijääkiekkoilija. Oikean laitahyökkääjän paikalla viihtynyt Anderson pelasi National Hockey Leaguessa seuroinaan Edmonton Oilers, Toronto Maple Leafs, New York Rangers ja St. Louis Blues. NHL-uransa 1129 ottelussa hän saalisti kaikkiaan 498 maalia ja 601 maalisyöttöä (yhteensä 1099 pistettä). Jäähyjä hänelle tuomittiin 1120 minuuttia. Glenn Anderson voitti viisi Stanley Cupia Oilersin ja yhden Rangersin kanssa.
Hän edusti Kanadaa vuoden 1980 talviolympialaisissa sekä kahdesti MM-kisoissa ja Kanada-cupissa.
Kauden 1994–95 NHL-työtaistelun aikana hän pelasi Rauman Lukon riveissä neljä SM-liigaottelua. Tämän lyhyen vierailun aikana kävi selväksi, ettei perinteikäs raumalainen elokuvateatteri, Iso-Hannu, ollut Glennin makuun. Aina yhtä nokkela raumalainen jääkiekkoyleisö nimesikin hänet leikkisästi Iso-Glennuksi. 
Vuonna 2008 Anderson nimettiin Hockey Hall of Fameen.
Kääpiöhai

Kääpiöhai ("Euprotomicrus bispinatus") on yksi pienimmistä hailajeista. Kääpiöhainaaraat kasvavat noin 27 senttimetrin pituuteen ja koiraat noin 22 cm:n kokoisiksi. Niillä on suuri pää, melamainen kylkievä ja pieni selkäevä. Kääpiöhaita tavataan kaikkialla subtrooppisissa merissä. Kääpiöhait syövät planktonia. Kääpiöhai on sukunsa ainoa laji.
Latvian ilmavoimat

Latvian ilmavoimat () on yksi Latvian asevoimien puolustushaaroista. Latvian uudelleenitsenäistymisen jälkeisten ilmavoimien ensimmäinen yksikkö perustettiin vuonna 1992.
Maan ilmavoimat muodostuu lentolaivueesta, ilmatorjuntalennostosta sekä ilmavalvontalaivueesta, ja siinä palvelee 247 henkeä. Latvian ilmavoimilla ei ole taisteluyksiköitä, joten Nato huolehtii maan ilmavalvonnasta ja puolustuksen uskottavuudesta.
Lentolaivueeseen kuuluvat helikopterilentue, ilmakuljetuslentue sekä tekninen lentue. Lentolaivueen kalustona ovat lentokoneet Antonov An-2 "Colt", Let L-410 Turbolet ja PZL-104 Wilga sekä helikopterit Mil Mi-2 "Hoplite", Agusta A109 ja Mil Mi-8 "Hip".
Kalusto.
Latvian ilmavoimien kalusto:
Historiaa vuosilta 1919–1940.
Latvian asevoimiin perustettiin kesäkuussa 1919 ilmailutarha, josta tuli ilmailudivisioona vuonna 1921 ja edelleen ilmailurykmentti vuonna 1926.
Vuoden 1937 lopulla Latvia hankki valtakunnallisesta lotosta saamillaan tuloilla 26 kaksitasoista Gloster Gladiator -konetta. Ilmailurykmentissä oli vuonna 1940 lähes 130 lentokonetta.
Neuvostoliiton vuonna 1940 tekemä miehitys lakkautti Latvian asevoimat ja ilmailurykmentin sen osana.
Sprinttiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut 1992

Sprinttiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1992 toisen kerran. Kilpailut pidettiin Espoossa Espoonlahden uimahallissa 21.–22. marraskuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Sveitsin Grand Prix 1952

Sveitsin Grand Prix 1952 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 18. toukokuuta 1952 Circuit Bremgartenin radalla. Kilpailu oli kauden avauskilpailu, ja sen voitti Piero Taruffi, jolle voitto oli uran ainoa. 
Kilpailua varten sääntöjä muutettiin myös Formula 2 -sarjan autoille sopivammaksi, koska F1-sarjan uudet säännöt ja rahalliset kustannukset aiheuttivat katoa osallistujamäärissä. Hallitsevan maailmanmestarin Nino Farinan ensimmäinen kilpailu Ferrarilla päättyi keskeytykseen kahdesti, kun ensin hänen autonsa moottori hajosi ja André Simonilta lainatussa autossa oli tekninen vika. Taruffi ja hänen tallikaverinsa Rudi Fischer ajoivat kaksoisvoittoon (Fischer oli myös ainoa, jota Taruffi ei ohittanut kierroksella).
Kuopion viinijuhlat

Kuopio Wine Festival (myös Kuopion Viinijuhlat) on vuosittainen kesällä Kuopion sataman alueella järjestettävä viinifestivaali. Kuopio Wine Festivalin kävijämäärä on vakiintunut noin 35 000 henkilöön. Tapahtuma tunnetaan rennosta, mutta siististä tunnelmastaan sekä kotimaisista huippuartisteista. Viinijuhlat rakentuvat vuosittaisen viinimaa-teeman ympärille, jolloin myös esitellään kyseisen maan ruokia. 
Viinijuhlayleisön on arvioitu tuovan Kuopion seudulle rahaa vuosittain noin 2–3 miljoonaa euroa. Kävijöistä jopa 30 prosenttia on Etelä- ja Länsi-Suomesta.
Historia.
Ensimmäinen Kuopio Wine Festival järjestettiin Heurigen-nimisenä vuonna 1997.
Viinijuhlien järjestäjänä toimi alussa kaupungin matkailupalvelut kävijämäärien pysyessä aloitusvuoden tasolla, kunnes konsepti myytiin vuonna 2001 Osuuskauppa PeeÄssälle.
Lähde: Savon Sanomien arkisto
HC Pardubice

HC Pardubice (ent. Tesla Pardubice) on tšekkiläinen jääkiekkojoukkue Pardubicen kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1926. Joukkue pelaa Tšekin jääkiekon pääsarjatasolla Extraligassa.
Tšekin erottua Slovakiasta joukkue on päässyt maan pääsarjan loppuotteluihin kolmesti. Se hävisi vuosina 1994 ja 2003, mutta kauden 2004–2005 päätteeksi se juhli Tšekin mestaruutta ja pääsi sitä kautta myös Euroopan kentille. Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa Super Sixissä se jäi kuitenkin alkulohkonsa toiseksi eikä päässyt loppuotteluun.
HC Pardubice on onnistunut kasvattajaseuran asemassa kasvattamaan useita pelaajia jopa NHL:ään. Näistä kuuluisin on ehdottomasti maailman kaikkien aikojen parhaisiin maalivahteihin lukeutuva Dominik Hašek. Muita NHL-tähtiä ovat mm. Milan Hejduk ja Aleš Hemský.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Run to the Hills

Run to the Hills on Iron Maidenin kappale albumilta "The Number of the Beast", ja myös yksi yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Kappaleen tunnistaa tunnetusta rumpukompista. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen basisti Steve Harris.
Singlenä kappale julkaistiin 12. helmikuuta 1982. Singlen b-puolena on kappale "Total Eclipse", jota ei julkaistu "The Number of the Beast" albumilla. "Total Eclipse" lisättiin myöhemmin vuonna 1998 remasteroidulle "The Number of the Beastin" albumille. Singlen listasijoitus Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli 7.
Kappaleesta on julkaistu myös livesingle 2. joulukuuta 1985 ja kaksiosainen "Run to the Hills (live)" 11. maaliskuuta 2002. "Run to the Hills (live)" julkaisulla kerättiin rahaa MS-tautia sairastavan, yhtyeen entisen rumpalin Clive Burrin hyväksi.
Palkinnot ja coverit.
"Run to the Hills" pääsi sijalle 27. VH1:n parhaiden metallikappaleiden listalla. Kappale on myös lumilautailupelissä "SSX On Tour" ja musiikkipelissä "Rock Band". Kappaleesta on myös coveri "Numbers from the Beast" -albumilla. Kappaleessa laulaa Robin McAuley, kitaraa soittaa Michael Schenker &amp; Pete Fletcher, bassoa Tony Franklin ja rumpuja Brian Tichy. Iron Maidenin naisita koostuva tribuuttiyhtye The Iron Maidens teki kappaleesta version debyyttialbumilleen "". Vuonna 2008 Sign tulkitsi kappaletta "Maiden Heaven: A Tribute to Iron Maiden" -tribuutilla, jonka julkaisi "Kerrang!".
Oberursel

Oberursel (Taunus) on Frankfurt am Mainin kehyskaupunki. Se on Hessenin osavaltion 14. suurin kaupunki.
Kaupungissa asui 45 849 ihmistä vuoden 2016 lopussa. Suurin puolue Oberurselin kaupunginvaltuustossa on CDU, jolla on 18 paikkaa. SPD:llä on 11 paikkaa. Pormestari on Hans-Georg Brum (SPD).
Kaupungissa on kuusi linja-autolinjaa Frankfurtiin. Kaupungissa on junayhteydet: maanalainen ja esikaupunkijuna.
Oberursel sijaitsee A661-moottoritien varrella, joka yhdistää A661 moottoritiehen, joka taas yhdistää A5 moottoritielle (Hannover - Frankfurt - Basel). Frankfurtin kansainvälinen lentoasema on 20 minuutin päässä kaupungista.
Leif Sevón

Leif Jörgen Arvidsson Sevón (s. 31. lokakuuta 1941 Helsinki) on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimi vuoden 2005 loppuun asti korkeimman oikeuden presidenttinä. Tähän tehtävään hänet nimitettiin vuonna 2001, johon asti Sevón oli noin kymmenen vuotta korkeimman oikeuden jäsenenä, tosin suurimman osan tuosta ajasta virkavapaalla toimiessaan EFTA-tuomioistuimen presidenttinä 1994–1995 ja EY-tuomioistuimen jäsenenä 1995–2001.
Sevón oli siten ensimmäinen aidosti kansainvälinen suomalaistuomari, joka oli KKO:n presidentin virkaan tullessaan perehtynyt syvällisesti kansainvälisiin oikeuskysymyksiin.
Ennen tuomarintehtäviä Sevón toimi oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena, lainsäädäntöjohtajana ja lainvalmisteluosaston osastopäällikkönä vuosina 1986–1991 sekä ulkoministeriön neuvottelevana virkamiehenä. Hän on toiminut sivutoimisesti kuluttajavalituslautakunnan ja potilasvahinkolautakunnan puheenjohtajana.
Sevón on julkaissut oikeustieteellisiä kirjoja siviilioikeuden alalta. Hän on koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti. Sevónille on myönnetty Knut ja Alice Wallenbergin säätiön palkinto, joka annetaan ansioista oikeustieteen alalla. Palkinnon arvo on miljoona Ruotsin kruunua.
Leif Sevónin puoliso oli vuosina 1965–1996 professori Guje Sevón (o.s. Lindberg). Hänen isänsä on Yleisradion ruotsinkielisen radion pitkäaikainen urheilutoimittaja Enzio "Kim" Sevón.
Épinay-sur-Seine

Épinay-sur-Seine [] on kunta Seine-Saint-Denis’n departementissa Pariisin pohjoisella esikaupunkialueella. Se sijaitsee 11,3 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Vuonna 2018 kunnassa asui 55 771 asukasta ja sen pinta-ala on 4,6 neliökilometriä
Épinay-sur-Seineä palvelee kaksi rautatieasemaa: Épinay-sur-Seinen asema RER C -paikallisjunalinjalla ja Épinay–Villetaneusen asema Transilien Paris–Nord -linjalla. Charles de Gaullen kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin 13 kilometrin päässä Épinay-sur-Seinestä.
Xiamen Air

XiamenAir (aiemmin Xiamen Airlines, ) on Kiinan ensimmäinen yksityisesti johdettu lentoyhtiö. Se on perustettu 25. heinäkuuta 1984 ja sen kotikenttänä toimii Xiamen Gaoqin kansainvälinen lentoasema. 
Laivasto.
Heinäkuussa 2016:
Ursem

Ursem on kylä Alankomaissa, Pohjois-Hollannissa, Koggenlandin kunnassa. Se sijaitsee Heerhugowaardista 30 km kaakosta ja 30 km Amsterdamista etelään ja 10 km Hoornista länteen. Vuonna 2001 kylässä asui 2 190 asukasta.
Stevie Starr

Stevie Starr (s. 1963) on esineiden nielijä, joka pystyy palauttamaan esineet mahastaan. Starrin sanotaan oppineen taidon 4-vuotiaana, kun hän asui lastenkodissa Skotlannissa. 
Starr nielee muun muassa hehkulamppuja, biljardipalloja, pieniä rubikinkuutioita, kultakaloja ja rahoja. Hän osaa niellä pienen ilmapallon ja naulan, jolla puhkaisee sen vatsassaan.
Starr on esiintynyt Suomen televisiossa muun muassa MTV3:n esittämässä "Ennätystehdas"-ohjelmassa sekä TV2:n "Älä katso" -ohjelmassa. Yhdysvalloissa Starr on esiintynyt useasti Jay Lenon "The Tonight Showssa" ja "Ripley's Believe It or Not!" -ohjelmassa.
Epäilyjä siitä, että Starrin suoritukset olisivat oikeastaan taikatemppuja, on esitetty.
US Lecce

US Lecce on jalkapalloseura Leccestä, Apuliasta, Italiasta. Se pelaa kaudella 2025–2026 Italian korkeimmalla sarjatasolla Serie A:ssa. Seuran kotistadion on Stadio Via del Mare, jonne mahtuu 40 800 katsojaa.
Historia.
US Lecce perustettiin vuonna 1908 nimellä "Sporting Club Lecce". Tuolloin sillä oli jalkapallon lisäksi myös pyöräily- ja yleisurheilutoimintaa. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1927. Lecce vietti pitkän aikaa historiastaan sarjoissa Serie A:n alapuolella. Ensimmäisen kerran se nousi korkeimmalle sarjatasolle kauden 1984–1985 päätteeksi ja on siitä lähtien tehnyt melko säännöllistä hissiliikettä Serie A:n ja Serie B:n välillä. Lecce nousi pääsarjaan takaisin kaudeksi 2010–2011. Kauden 2011–2012 päätteeksi se putosi jälleen Serie B:hen, josta se pudotettiin Scommessopoli-vedonlyöntiskandaalin takia Lega Pro Prima Divisioneen. Joukkue teki paluun Serie A:han kaudeksi 2019–2020, jonka päätteeksi se putosi jälleen Serie B:hen. Viimeisin nousu pääsarjaan tapahtui vuonna 2022.
Rushmoor

Rushmoor on noin asukkaan kaupunkipiiri Hampshiren kreivikunnassa Etelä-Englannissa. Se sijaitsee kreivikunnan koillisosassa Thamesin valuma-alueen eteläreunalla. Hallintopiirin alueella on hiekkapohjaisia nummialueita, ja North Downsin kalkkikiviylänkö ulottuu sen eteläosiin.
Rushmoor perustettiin vuonna 1974 yhdistämällä Aldershotin ja Farnboroughin kaupungit. Farnborough toimii sen hallinnollisena keskuksena. Britannian armeijalla on hallintopiirin alueella useita tukikohtia. Aldershotissa ja Farnboroughissa on myös paperi-, kaapeli- ja kumiteollisuutta.
Rushmoorin ystävyyskaupungit ovat Oberursel Saksassa, Meudon Ranskassa ja Sulechów Puolassa.
Kuopiorock

Kuopiorock (aiemmin myös Kuopio Rockcock) on Kuopion Väinölänniemellä vuosittain, heinä-elokuun vaihteessa järjestettävä kahdesta kolmeen päivän mittainen rockmusiikkifestivaali. Ensimmäinen tapahtuma järjestettiin vuonna 2003. Vuonna 2012 tapahtuma juhli 10-vuotisjuhlia ja festivaali järjestettiin 27.–28. heinäkuuta.
Tapahtuman yhteydessä sijaitsee Campcock-leirintäalue. Väinölänniemi aidataan koko tapahtuman ajaksi. Lisäksi ympäri kaupunkia soitetaan useita klubikeikkoja ja alkukesästä järjestetään bändikisa, jonka voittaja pääsee esiintymään Rockcockissa. Vuonna 2006 Rockcockin uutuutena oli hevikaraoke. Vuodeksi 2007 festivaalin tapahtuma-alue laajeni kattamaan myös Väinölänniemen ison uimarannan sekä niemen tyvessä sijaitsevan puistoalueen ja Peräniemen kasino lisättiin neljänneksi lavaksi. Vuonna 2012 tien toisella puolella uimarannalla sijainnut esiintymislava siirrettiin urheilustadionille päälavaksi.
Tapahtuman laajentuessa on mietitty myös vaihtoehtoisia järjestämispaikkoja. Yksi ehdotetuista paikoista on Sorsasalon ravirata, joka vähentäisi ympäröivän asutuksen melu- ja roskahaittoja, mutta sijainti olisi vaikeammin saavutettavissa. 2010-luvulle tultaessa tapahtumaa kohtaan esitetty kritiikki ja siirtopuheet ovat laantuneet.
Vuonna 2015 Kuopiorockiin lisättiin viides lava, Väinö Stage, joka sijaitsee uimarannalla Cafe Väinön vieressä.
Festivaalia ei pidetty vuonna 2020 koronaviruspandemian vuoksi.
Esiintyjät.
2003.
Tapahtuma järjestettiin Kuopion matkustajasatamassa.
2004.
Ensimmäisen kerran Väinölänniemellä.
2005.
Tapahtuma kolmepäiväinen.
2007.
Tapahtuman pääesiintyjänä oli brasilialainen Sepultura.
2008.
Tapahtuman pääesiintyjä oli brittiläinen Cradle of Filth. Muihin merkittäviin kiinnityksiin kuuluivat Anathema, Katatonia sekä Teräsbetoni.
2009.
Pääesiintyjät Misfits (USA) ja Kreator (Saksa). Alun perin kiinnitetty Entwine joutui perumaan keikkansa loppumetreillä sairaustapauksen vuoksi, ja sen tilalla nähtiin Amoral.
2010.
Pääesiintyjä The Baseballs, muita merkittäviä Hardcore Superstar (SWE), Ismo Alanko ja Teho-osasto, PMMP.
2011.
Pääesiintyjät: Danko Jones (CAN) ja W.A.S.P. (USA)
2012.
Pääesiintyjä Nightwish
2013.
Pääesiintyjä: Helloween (GER)
2014.
Pääesiintyjä: Scorpions (GER)
2015.
Pääesiintyjät: Accept (GER) ja Children of Bodom
2016.
Pääesiintyjä: Whitesnake (UK)
2017.
Pääesiintyjä: Megadeth (USA)
2018.
Pääesiintyjät: Billy Idol (GBR) ja Helloween (GER). Vuonna 2018 Kuopio Rockcock järjestettiin ensimmäisen kerran kolmipäiväisenä.
2019.
Pääesiintyjät: The Offspring (USA) ja Sabaton (SWE)
2021.
Pääesiintyjät: Within Temptation (NED), Haloo Helsinki! ja Nightwish.
2022.
Pääesiintyjät: Amorphis, Juha Tapio ja Apulanta. Alun perin festivaalin pääesiintyjänä piti olla Limp Bizkit, mutta yhtye joutui perumaan Euroopan-kiertueensa laulaja Fred Durstin terveystilanteen vuoksi.
2023.
Pääesiintyjät: Megadeth (USA), Amorphis ja VV.
2024.
Pääesiintyjät: The Prodigy (UK) ja Gene Simmons Band (USA).
Meudon

Meudon on kunta Pariisin läntisellä esikaupunkialueella. Se sijaitsee 9,1 km Pariisin keskustasta. Boulogne-Billancourt on Meudonin arrondissementti. Kunnassa on arviolta 45 507 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 9,9 neliökilometriä.
Meudonin läpi kulkee RER:n linja C, ja siellä sijaitsee kaksi Pariisi–Montparnasse-rautatielinjan asemaa. Rautatielinja alkaa Gare Montparnassen rautatieasemalta.
Vuonna 1876 Meudoniin rakennettiin Pariisin observatorion astrofysiikan tutkimuskeskus. Meudonissa toimii myös ONERA:n aerodynamiikan tutkimuslaitos. Vuosina 1921–1981 siellä sijaitsi ilmailumuseo, kunnes se siirrettiin Pariisin pohjoispuolelle Le Bourgetin lentoasemalle.
Le Bourget

Le Bourget [] on Pariisin pohjoinen esikaupunkialue, joka sijaitsee 10 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Sen arrondissementti on Bobigny. Vuonna 2018 Le Bourget’ssa asui 16 139 asukasta. Le Bourget’ssa sijaitsee Le Bourget’n lentoasema ja sen läpi kulkee RER:n junalinja. Le Bourget’sta 12 kilometriä koilliseen sijaitsee Charles de Gaullen kansainvälinen lentoasema.
Le Bourget’n lentoasema

Le Bourget’n lentoasema [] (; ) on pieni lentoasema, joka sijaitsee Ranskassa Le Bourget’n ja Dugnyn esikaupunkialueilla noin 12 kilometriä Pariisin keskustasta pohjoiseen. Lentoasemalla on kolme kiitotietä.
Historia.
Le Bourget’n lentoasema avattiin vuonna 1919 julkiseksi siviililentoasemaksi. Kuuluisin tapahtuma Le Bourget’n lentoasemalla oli vuonna 1927, kun Charles Lindbergh lensi Atlantin yli ja laskeutui juuri Le Bourget’n lentoasemalle. Le Bourget’n lentoasemasta tuli toissijainen lentoasema, kun Orlyn lentoasemaa rakennettiin vuonna 1932 Pariisin eteläpuolelle. Kenttä suljettiin kansainväliseltä kaupalliselta liikenteeltä 1977 ja alueelliselta (kotimaan) kaupalliselta liikenteeltä vuonna 1980, jonka jälkeen se on ollut yleis- ja liikeilmailun käytössä.
Nykytoiminta.
Nykyään lentoasemaa käytetään lähinnä yleisilmailuun, ilmailunäyttelyihin ja yksityislentokoneiden parkkina. Kentän alueella on lentokoneiden huoltotoimintaa. Parittomina vuosina järjestettävä Le Bourget’n lentonäytös eli Pariisin ilmailunäyttely on yksi kolmesta suuresta Euroopan unionin alueella järjestettävästä ilmailunäyttelystä.
Le Bourget’n lentoasemalla sijaitsee Ranskan ilmailu- ja avaruusmuseo, joka on lajissaan maailman vanhin.
Casablanca Records

Casablanca Records on yhdysvaltalainen levy-yhtiö, jonka perusti Neil Bogart vuonna 1973 lähdettyään Buddah Recordsista. Tunnetuimpia artisteja Casablancalla on ollut muun muassa KISS. Yhtiötä lopetettiin vuonna 1984, mutta nimi otettiin käyttöön uudestaan vuonna 2004 Universal Music Groupin ja Tommy Mottolan yhteisyrityksessä.
Historia.
Neil Bogart perusti Casablanca Recordsin vuonna 1973 Warner Brothersin rahoituksella. Bogart olisi alun perin halunnut antaa yhtiölle nimen ”Emerald City” (Smaragdikaupunki elokuvasta "Ihmemaa Oz"), mutta Warner omisti "Casablanca"-elokuvan oikeudet, joten sen nimen oikeuden oli helpompi saada. Nimi oli muutenkin parempi markkinointimielessä, erityisesti koska Neil Bogartilla oli sama sukunimi kuin elokuvan tähdellä, Humphrey Bogartilla. Levy-yhtiön ensimmäinen suuri sopimus oli KISSin kanssa.
Casablanca Records oli hyvin suosittu diskopiireissä. Neil Bogart ei halunnut sitoutua julkaisuaikatauluihin, vaan halusi julkaista levyjä vapaasti, joten hän sopi Warner Brothersin kanssa investointien takaisinmaksamisesta. Hän maksoi Warnerin rahat takaisin ja sai täyden hallinnan yhtiöstä.
Vuonna 1977 PolyGram osti yhtiöstä 50 prosenttia, ja vuonna 1980 se hankki toisen puolikkaan 15 miljoonalla dollarilla. PolyGram lopetti Casablanca Recordsin vuonna 1984.
Vuonna 2004 nimi Casablanca Records otettiin uudelleen käyttöön Universal Music Groupin ja Tommy Mottolan yhteisyrityksessä. Billboard-lehdessä Mottola kertoi, että hän oli valinnut nimen kunnioituksesta alkuperäistä levy-yhtiötä kohtaan, mutta vanhan ja uuden yhtiön välillä ei ollut suoraa suhdetta.
Casablanca Records on nykyään osa Universal Motown Records Groupia.
Viirusirkkalintu

Viirusirkkalintu ("Locustella lanceolata") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 11,5–12,5 cm ja paino noin 12–13 g. Muodoltaan ja väritykseltään muistuttaa tavallista pensassirkkalintua, mutta vanha lintu on tummien viirujen kirjavoima. Nuorella linnulla viirutusta on vähemmän. Sukupuolet ovat saman näköiset. Ääni ja laulu ovat pensassirkkalintumaisia. Varma lajinmääritys vaatii usein linnun tarkkailemista kädessä.
Lajin sulkasato on monimutkainen. Osa vanhoista linnuista sulkinee täydellisesti kesällä, osa (myös) talvella. Tavallista on, että laji keskeyttää sulkasadon syysmuuton ajaksi.
Esiintyminen.
Venäjän Euroopan puoleisesta osasta kautta Keski-Aasian aina Japanin Hokkaidoon saakka. Euroopassa lajia pesii vain Venäjällä (20 000 – 30 000 paria). Kiinan pesimäkannaksi on arvioitu 10 000 – 100 000 paria, Japanin 10 000 – 100 000 paria ja Korean 100 – 10 000 paria. Suomessa laji on tavattu varmuudella noin 140 kertaa. Ensihavainto tehtiin 9.–11.7.1971 Espoossa. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Kaakkois-Aasiassa.
Elinympäristö.
Taigan kosteikot sekä tuoreet, aukkoiset ja pensaikkoiset metsät. Suomessa tavataan niityillä, pelloilla ja joutomailla.
Lisääntyminen.
Viirusirkkalintu tekee tyypillisesti viisi munaa.
Ravinto.
Viirussirkkalintu on hyönteissyöjä.
Pohto

Pohto (lyhenne sanoista Pohjois-Suomen Teollisuusopisto, yrityksen käyttämä kirjoitusasu POHTO) on suomalainen koulutus- ja kehittämispalveluja tarjoava yritys. Pohto järjestää kaikille avoimia ja yrityskohtaisia koulutuksia yritysten ja julkisen sektorin tarpeisiin. Yrityksen koulutustoiminta on valtakunnallista, ja sen toimitilat sijaitsevat Oulussa. Pohto perustettiin Ouluun 2.11.1972 nimellä "Pohjois-Suomen Teollisuusopisto". Nimen käytöstä luovuttiin toiminnan laajentuessa koko maan kattavaksi. Pohton perusti säätiö, jonka jäseniä olivat Boliden Kokkola Oy, Kemira Oyj, Metsä-Botnia, Nokia Oyj, Oulun kaupunki, Outokumpu Oyj, Pohjois-Suomen Sähkölaitosten kehittämisyhdistys ry, Rautaruukki Oyj, Stora Enso Oyj, UPM-Kymmene Oyj, AKAVA, SAK, STTK ja EK.. Pohjois-Suomen teollisuusopiston säätiö myi Pohto Oy:n osakekannan toimivalle johdolle vuonna 2017. Syksyllä 2021 Pohto muutti Oulun Hietasaaresta Ruskoon Graniittitielle.
Pohton Hietasaaren kampuksen suunnitteli Arkkitehtuuritoimisto Risto Harju ja se valmistui 1974. Alkuperäisen tarkoituksensa mukaisesti Pohto koulutti joustavasti osaajia pohjoissuomalaisen teollisuuden tarpeisiin. Esimerkiksi 2000-luvulla painopiste oli elektroniikassa. Vuonna 1999 presidentti Martti Ahtisaari vihki käyttöön elektroniikkateollisuuden koulutustehtaan, jossa alaan saattoi perehtyä todellista tehdasta simuloivassa oppimisympäristössä. 19 miljoonaa markkaa maksanut hanke palveli Nokiaa ja muita tuon ajan IT-alan buumin yrityksiä.
Marko Laiho

Marko Laiho (s. 19. kesäkuuta 1972 Rovaniemi) suomalainen muusikko. Hän on ollut black metal -yhtye Beheritin laulaja ja kitaristi. Hän muutti Kuopioon henkilökohtaisten ja Beheritin kokoonpano-ongelmien takia.
Beheritin hajoamisen jälkeen Laiho esiintyi Helsingin hardcore techno- ja house-piireissä nimillä DJ Gamma, Gamma-G, KMA ja kM4. DJ Gammana hän perusti vuonna 1994 Function Recordings -levymerkin. Spinefarm julkaisi vuonna 1999 Laihon "Suuri shamaani" -nimellä tuottaman albumin "Mysteerien maailma", joka sisältää minimalistista dark ambientia, ”metamusiikkia”. Laiho oli töissä Spinefarmin Ambient-osastolla vuosina 1993–1999.
Laihoa on haastateltu vuonna 2011 julkaistussa suomalaista black metal -musiikkia käsittelevässä dokumenttielokuvassa "Loputon Gehennan liekki".
Timo Surkka

Timo Ilmari Surkka (22. huhtikuuta 1966 Kajaani – 19. tammikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti proosaa, jännitystä, kauhua, fantasiaa, rakkaustarinoita, lasten- ja nuortenkirjallisuutta ja scifiä. Lisäksi hän on maalannut, piirtänyt pilakuvia, sarjakuvia, kuvituksia, käsikirjoittanut sarjakuvia ja kirjoittanut kolumneja, pakinoita, sketsejä, lyhytelokuvia ja kuunnelmia sekä Jerry Cottonia ja luomansa Asko Kukkosen seikkailuja.
Surkka aloitti työuransa mainosalalla, ja opiskeli elokuvien käsikirjoittamista lyhyesti Neil Hardwickin johdolla. Hän kirjoitti Jerry Cotton -rikoslukemistoon 76 osaa, ja salanimellä romanttisia tarinoita muihin lukemistoihin. 
Surkka asui Helsingissä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Bibliografia.
Surkan ja Sarlinin vuonna 2004 julkaiseman nuortenkirjan "Seksin ABC – Tohtori Zukovskin salaiset kansiot" pohjalta tehty tv-animaatiosarja "Seksin ABC" esitettiin vuonna 2010.
The Trooper (Sentenced)

The Trooper on metalliyhtye Sentencedin ensimmäinen minialbumi. Se julkaistiin Spinefarm-levy-yhtiön kautta vuonna 1993.
Albumin nimikappale on coverversio Steve Harrisin säveltämästä ja sanoittamasta, alun perin Iron Maidenin "Piece of Mind" -albumilla (1983) julkaistusta kappaleesta. Se sisältää lisäksi Sentencedin toisella albumilla "North from Here" julkaistun "Awaiting the Winter Frost" -kappaleen sekä kaksi täysin uutta kappaletta.
Octave Aubry

Octave Aubry (1. syyskuuta 1881 Pariisi – 27. maaliskuuta 1946 Pariisi) oli ranskalainen historioitsija ja kirjailija sekä Ranskan akatemian jäsen. Hänet muistetaan parhaiten kaksiosaisesta teoksestaan "Ranskan suuri vallankumous" (1942, 1946).
Alun perin Aubry valmistui virkamiesuralle; hänen ensimmäiset kirjalliset yrityksensä jäivät huomiotta, mutta 1920-luvulla hän löysi oman alansa: historialliset elämäkerrat, joissa hän erikoistui ensimmäisen ja toisen keisarikunnan aikoihin. Hän tutki asiat tarkkaan ja sai käyttöönsä nimenomaan ennen julkaisemattomia yksityisarkistoja, mutta hän kirjoitti kirjailijana, ei suinkaan tiedemiehen tapaan. Elävä kieli teki kuitenkin hänen teoksistaan suosittuja; suomennettu on muun muassa "Napoleon ihmisenä".
"Ranskan suuri vallankumous" jäi Aubryn viimeiseksi teokseksi. Kirjan piti olla neliosainen ja ulottua aina Napoleonin ajan loppuun. Ensimmäinen osa, joka käsittelee vallankumouksen perusteita ja alkuvaiheita siihen asti kun girondistit karkotettiin konventista, ilmestyi vuonna 1942. Toinen osa päättyy Napoleonin valtaannousuun. Teos ilmestyi tekijän kuoleman jälkeen vuonna 1946. Kirjat suomennettiin vuonna 1962.
Kuvituksena Aubry harrasti runsaasti karikatyyrejä ja poliittisia pilapiirroksia. Maininnan arvoinen on englantilaisen pilapiirtäjä Gillrayn tuotanto, joista ehkä muistettavin on Napoleonia ankarasti raivostuttanut Belsassarin pidot. Lisäksi vastavallankumouksellisista esitetään runsaasti nimenomaan sankaripalvontaa uhkuvia kuvia, muun muassa kivipiirroksia Vendèen sissipäällikkö Charettesta. Erikoisen vastakohdan näille kuville muodostavat eri museoissa säilyneiden aitojen esineiden valokuvat, esimerkiksi Nantesin museossa olevat ratsukeihäät tai vallankumousta vastustaneen papin ehtoollismalja, jonka maalaisseppä oli takonut raudasta tai Pariisin Musée Carnavaletiin talletetut Ludvig XVI:n askareissaan käyttämä pieni ruuvipenkki ja Georges Couthonin pyörätuoli. Myös pienempiä esineitä, kuten Korkeimman Olennon juhlien pääsylippuja tai asiapapereita, kuten vallankumouksen aikana setelirahan tehtävää hoitaneita assignaatteja on kuvissa runsaasti. 
Outona ja julmana piirteenä teoksessa on giljotiinille joutuneiden aatelisten käyttäytymisen arvosteleminen ikään kuin urheilukilpailussa. Aubryn mukaan kuningattaren surijoita ei teloitustapahtumassa ollut montaa. Ranskassa oli edelleen paljon rojalisteja jotka varmaankin teloitusta surivat, mutta Aubryn innostuneisuus on vallankumouksen ja ehkäpä suorastaan terrorin puolella.
Dale Hawerchuk

Dale Hawerchuk (4. huhtikuuta 1963 Toronto, Ontario, Kanada – 18. elokuuta 2020) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Keskushyökkääjä Hawerchukin NHL-ura kattoi vuodet 1981–1997. Hänen koko uransa aikaiset tehot olivat 518 maalia ja 891 syöttöä, yhteensä 1 409 tehopistettä. 
Hawerchuk herätti huomiota jo junioripelaajana, jolloin hän rikkoi useita ennätyksiä. Winnipeg Jets varasi hänet vuoden 1981 varaustilaisuudessa koko tilaisuuden pelaajana. Tulokaskaudellaan hänestä tuli NHL-historian nuorin sata tehopistettä saavuttanut pelaaja. Ennätyksen rikkoi vasta Sidney Crosby vuonna 2006.
Hän pelasi Kanadan maajoukkueessa Kanada-cupeissa vuosina 1987 ja 1991. Jääkiekon MM-kisoissa hän pelasi Suomessa 1982.
Kun NHL:n toimitusjohtajilta 1980-luvun puolivälissä kysyttiin, kenestä aloittaisivat joukkueen kokoamisen ”puhtaalta pöydältä”, tuli Dale Hawerchuk kolmanneksi edellään vain Wayne Gretzky ja Paul Coffey. 
Hawerchukilta löydettiin mahasyöpä elokuussa 2019. Hän ehti jo toipua monta kuukautta kestäneistä kemoterapiahoidoistaan, jotka päättyivät huhtikuussa 2020, kunnes syöpä uusiutui heinäkuussa. Hän kuoli sairauteen saman vuoden elokuussa.
Vanajan Racing Club

Vanajan Racing Club (aikaisemmin Tarmo Volley) oli Mestaruusliigassa pelannut hämeenlinnalainen naisten lentopallojoukkue. Se oli osa Hämeenlinnan Tarmoa.
Joukkue käytti Vanajan Racing Club -nimeä vuodesta 2004 lähtien, kun se solmi yhteistyösopimuksen Vanajan korppu oy:n kanssa. Joukkue voitti tällä nimellä 2000-vuosikymmenellä suomenmestaruuden lähes joka vuosi.
Kaudeksi 2009–2010 joukkue alkoi käyttää nimeä HPK Naiset. Vuonna 2018 yhteistyö HPK:n kanssa päättyi ja joukkue jatkoi nimellä Hämeenlinnan Lentopallokerho.
Historia.
Joukkue pelasi naisten lentopalloliigassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1993 alkaen. Se voitti SM-kultaa kahdeksan kertaa.
Vuodesta 2000 lähtien Vanajan RC oli joka kerta finaalissa ja hävisi finaalisarjan vain kerran. Finaalitappio tapahtui vuonna 2004, kun joukkue hävisi Pieksämäki Volleylle.
Vuonna 2007 Vanajan RC:n päävalmentajana toimi Teemu Sarna.
Ruokosirkkalintu

Ruokosirkkalintu ("Locustella luscinioides") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin kuvaili ja nimesi Paolo Savi 1824.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 13,5–15 cm ja paino 14–18 g. Hieman suurempi kuin pensassirkkalintu, rytikerttusen kokoinen ja värinen. Pyrstö on kuitenkin pyöreäkärkinen, ja sen alapeitinhöyhenet ovat pitkät. Alapuoli on kuvioton. Laulu on korkeaa surinaa, muistuttaen pensassirkkalinnun laulua. Laulaa enimmäkseen öisin. Laulava koiras oleskelee enimmäkseen korkeassa ruoikossa tai osmankäämikössä.
Ainakin kolme alalajia tunnetaan: läntinen "luscinioides", itäinen "fusca" ja välimuoto "sarmatica".
Lajin sulkasato on monimutkainen. Osa vanhoista linnuista sulkii jo kesällä, osa vasta syksyllä tai talvella. Nuoret linnut sulkivat osan käsisulistaan talvella, jotkut jopa kaikki.
Vanhin suomalainen rengastettu ruokosirkkalintu on ollut 3 vuotta 26 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut espanjalainen 7 vuoden 6 kuukauden ikäinen yksilö.
Levinneisyys.
Ruokosirkkalinnun levinneisyysalue kattaa osan Eurooppaa, Pohjois-Afrikkaa ja Keski-Aasiaa. Euroopassa arvioidaan pesivän 374 000 – 652 000 paria. Ruokosirkkalinnun levinneisyysalue laajeni 1960- ja 1970-luvuilla huomattavasti Itämeren eteläpuolisissa maissa ja samalla levittäytyi kohti Tanskaa ja Ruotsia. Suomessa laji havaittiin ensimmäisen kerran Kuusankosken Saksanaholla toukokuussa 1984. Vuonna 2018 ruokosirkkalinnun Suomen pesimäkannaksi arvioitiin 15–30 paria, Viron 5 000 – 10 000 paria ja Ruotsin 50–90 paria.
Ympäristöministeriön asetuksella rauhoitettujen eläinten ja kasvien arvoista (243/2025) Suomen rauhoitetuille eläimille on määritelty arvo. Ruokosirkkalinnun arvo on 3 051 euroa.
Muuttolintu, yleensä kotipaikka­uskollinen. Talvehtii suppeilla alueilla Länsi-Afrikassa Guineanlahden pohjoispuolella kosteikoilla, riisi- ja sokeriruoko­pelloilla, puutarhoissa ja tiheiköissä.
Elinympäristö.
Ruokosirkkalintu viihtyy pensaikkoisissa ja ruoikkoisissa kosteikoissa.
Lisääntyminen.
Linnun pesä on ruovikon tai osmankäämikön tyvessä. Munia on 3–6, joita molemmat emot hautovat 12–14 vuorokautta. Emot ruokkivat poikasia 22–23 vuorokautta (pesässä 11–15 vuorokautta). Joskus toinen pesye kesä-heinäkuussa.
Ravinto.
Ruokosirkkalintu on hyönteissyöjä.