tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ishe Smith

Ishe Oluwa Buni Kula Shane Kamau Ali "Sugar Shay" Smith (s. 22. heinäkuuta 1978 Las Vegas) on yhdysvaltalainen entinen nyrkkeilijä. Hän päätti uransa vuonna 2019.
Ura.
Alkuajat.
Smithin nyrkkeilyura alkoi menestyksekkäästi 14 voiton putkella. Hän kohtasi jo silloin tulevan joukkuetoverinsa Alfonso Gomezin ja "Haastajan" toisen kauden suosikin Norberto Bravon, joista molemmista Smith otti pistevoitot.
Contender – Haastaja.
Aikaisemman voittoputkensa perusteella Smith valittiin mukaan "Contender – Haastaja" -ohjelmaan. Hän päätyi ensimmäisellä tuotantokaudella vuonna 2005 "lännen joukkueeseen". Smith ja Ahmed Kaddour ottelivat ensimmäisen kierroksen kolmannessa ottelussa. Se oli tasainen, mutta ennakkosuosikki Smith voitti ottelun.
Ohjelman aikana Anthony Bonsante päätti otella Brent Cooperia vastaan, vaikka oli luvannut kohdata Jimmy Langen, mistä Smith suuttui Bonsantelle. Toisella kierroksella Smith ja Jesse Brinkley olivat käydä aamiaispöydässä toistensa kimppuun, mikä johtui Smithin käytöksestä Brinkleytä kohtaan. Brinkley järjesti Smithin ja Sergio Moran välisen ottelun toisella kierroksella sattuneen välikohtauksen johdosta. Smith hävisi ottelun Moran nopeuden ja oveluuden takia.
Caesars Palacessa järjestetyissä loppuotteluissa käytiin finaali- ja pronssiotteluiden lisäksi myös kolme näytösottelua, joiden otteluparit olivat fanien valitsemat. Yksi näistä oli Smithin ja Bonsanten välinen kaunamatsi, jonka Smith voitti.
"Haastajan" jälkeen.
Haastajan jälkeen Smith voitti Patrick Thompsonin ja Oscar Gonzalezin. Voittoputki päättyi Smithin kohdatessa Sechew Powellin. Tämä voitti 10-eräisen ottelun kaikkien tuomarien korteissa pistein 97-92. Seuraavaksi Smith kohtasi Carlos De la Cruzin, jonka hän voitti tyrmäyksellä.
Smith koki uransa kolmannen tappion kohdatessaan Joel Julion. Täpärä ottelu päättyi Julion voittoon pistein 96-94, 96-94 ja 97-93. Smithin ura jatkui menestyksellisesti, kun hän voitti kukistamattoman Pawel Wolakin ja Chris Grayn.
Smith kohtasi voittamattoman Daniel Jacobsin WBO:n Pohjois-Amerikan mestaruusottelussa (NABO) 22.8.2009. Smith hävisi ottelun yksimielisin pistein.
Smith kohtasi Fernando Guerreron 16.7.2010 Pohjois-Amerikan mestaruusottelussa (NABF). Jälleen kerran ottelu päättyi Smithin yksimieliseen pistetappioon.
Vuonna 2013 Smith voitti IBF world champion -vyön. Hänen uransa päättyi häviöön helmikuussa 2019.
Yksityiselämä.
Smith on kristitty. Hän on naimisissa vaimonsa Latoyan kanssa ja heillä on poika.
Juho Evert Pietiläinen

Juho Evert Pietiläinen (29. elokuuta 1862 Viitasaari – 23. marraskuuta 1908) toimi muun muassa sorvaajana, kauppiaana ja asioitsijana Viitasaaren lisäksi Helsingissä, Oulussa ja Utajärvellä. Käännyttyään lestadiolaisuuteen vuonna 1885 tai 1886 Pietiläinen tuli tunnetuksi kirjallisesta tuotannostaan.
Pietiläinen toimitti vuonna 1889 ensimmäisen merkittävän lestadiolaisen laulukokoelman "Lauluja Siionin Matkamiehille", joka loi pohjaa lestadiolaiselle lauluperinteelle yhdessä sen myöhempien painosten "Walituita Hengellisiä Lauluja" (1890, 1893) ja "Walittu kokoelma Hengellisiä Lauluja Jumalan lapsille elämän tiellä" (1898) kanssa. Hänen laulukirjansa olivat laajassa käytössä vuoteen 1902 asti, jolloin Leonard Typpö alkoi toimittaa omia laulukirjojaan.
Lestadiolaisuuden hajaannuksessa 1800- ja 1900-luvun taitteessa Pietiläinen asettui uusheränneitten joukkoon. Pietiläinen koki, että hänen aikaisemmin sepittämissään lauluissa oli "köykäinen henki" ja että ne olivat jopa vahingollisia uskonelämälle. Tästä huolimatta myös uudenheräyksen laulukirjaan otettiin näitä lauluja.
Juho Evert Pietiläinen on kirjoittanut muun muassa kaikissa lestadiolaissuunnissa rakastetun laulun "On lepopaikka suloinen".
Vätsärin erämaa-alue

Vätsärin erämaa-alue (, ) sijaitsee Suomen Ylä-Lapissa Inarin kunnassa.
Vätsärin Natura-alue perustettiin erämaalain nojalla vuonna 1991. Erämaa-alue sijaitsee Inarinjärven itä- ja koillispuolella. Se on pinta-alaltaan 1 550 neliökilometriä.
Maastonpiirteet.
Vätsärin maisemat ovat yleispiirteiltään karuja männikköjä, mutta järviä, lampia, jokia ja puroja eli vesistöjä on runsaasti. Hiekkamaiden niukkamineraaliset eli niukkaravinteiset vedet ("Littorelletalia uniflorae") muodostavat neljänneksen alueen luontotyypeistä. Yksi alueen erikoisuus on sen rikkonaisuus.
Kasvillisuus.
Soita alueella on vain vähän, vaikka se on alavaa Inarin järvimaata. Vätsärin koillisosa on pääosin puutonta ja hyvin kivistä tunturiylänköä. Aluetta leimaa myös osaltaan Inarijärvi rantoineen ja saarineen, joihin kuuluu sekä männikköisiä suurempia saaria että tunturimaisia pikkuluotoja.
Männyn metsänraja kulkee alueen keskivaiheilla. Vätsärin eteläosissa tehtiin laajoja metsänhakkuita 1920-luvulla ja 1930-luvulla. Vanhimmat ja järeimmät männyt kaadettiin ja kuljetettiin Norjaan. Hakkuumäärä oli noin puoli miljoonaa tukkirunkoa. Kessi sijaitsee erämaa-alueen eteläosassa, Vätsäri pohjoisempana. Tunturimittari aiheutti vuonna 1965 laajaa tuhoa Vätsärin alueen tunturikoivuille.
Linnusto.
Vätsärin runsaimmat pesimälinnut ovat järripeippo, pajulintu, urpiainen ja niittykirvinen.
Muuta.
Petsamon nikkelisulattojen vaikutukset näkyvät Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen mukaan Suomen puolella selvästi vain Vätsärin alueen itäosissa. Tutkimuksessa selvitettiin vuonna 2007 sulattojen päästöjen vaikutuksia pienimpien vesistöjen veden laatuun ja kalastoon Suomen, Norjan ja Venäjän raja-alueella. Verrattuna aikaisempiin tutkimuksiin Vätsärin alueen vesistöjen puskurointikyky päästöille oli kuitenkin paranemassa ja myös alueen herkimmät vesistöt toipumassa.
Kees Koch

Cornelis ”Cees/Kees” Koch (16. heinäkuuta 1936 Rotterdam – 14. syyskuuta 2021) oli alankomaalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä.
Koch sijoittui Tukholman EM-kilpailuissa 1958 kiekonheitossa kymmenenneksi tuloksella 50,97 m. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän saavutti hopeaa tuloksella 55,96 m. Hän kilpaili myös kesäolympialaisissa Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964. Koch voitti Alankomaiden mestaruuksia ja teki maan ennätyksiä kiekonheiton lisäksi myös kuulantyönnössä. Hänen kiekonheiton ennätyksensä, vuonna 1962 heitetty 58,05 metriä, pysyi Alankomaiden ennätyksenä vuoteen 1984 asti. Koch kuoli 85-vuotiaana 14. syyskuuta 2021.
Vladimir Trusenjev

Vladimir Trusenjev (3. elokuuta 1931 – 2001) oli neuvostoliittolainen kiekonheittäjä.
Trusenjev saavutti Tukholman EM-kilpailuissa 1958 kiekonheitossa pronssia tuloksella 53,74 m. Hän hävisi kultamitalisti Edmund Piątkowskille 18 senttimetrillä. Seuraavissa EM-kilpailuissa Belgradissa 1962 hän voitti kultaa tuloksella 57,11 m. Tokion 1964 olympialaisissa hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 54,78 m.
Trusenjev heitti Leningradissa 4. kesäkuuta 1962 maailmanennätyksen 61,64 metriä. Nelisen viikkoa myöhemmin hän menetti ennätyksen Al Oerterille.
József Szécsényi

József Szécsényi (10. tammikuuta 1932 Szegvár – 19. maaliskuuta 2017) oli unkarilainen kiekonheittäjä.
Szécsényi saavutti Bernin EM-kilpailuissa 1954 kiekonheitossa pronssia tuloksella 51,58 m. Hänen edelleen sijoittuivat italialaiset Adolfo Consolini ja Giuseppe Tosi. Seuraavissa EM-kilpailuissa Tukholmassa 1958 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 54,66 m. Rooman 1960 olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 55,79 m. Hän hävisi Yhdysvaltain kolmoisvoiton varmistaneelle Dick Cochranille 1,37 metriä. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 Szécsényi sijoittui kuudenneksi tuloksella 54,66 m. Tokion 1964 olympialaisissa hänen sijoituksensa oli viides ja tuloksensa 57,23 m.
Szécsényi heitti Győrissa 7. kesäkuuta 1959 uuden Euroopan-ennätyksen 58,33 m. Fortune Gordienin maailmanennätys oli 95 senttimetriä parempi. Yhtä viikkoa myöhemmin puolalainen Edmund Piątkowski otti nimiinsä sekä maailman- että Euroopan-ennätyksen.
Ferenc Klics

Ferenc Klics (20. tammikuuta 1924 – 25. huhtikuuta 1993) oli unkarilainen kiekonheittäjä.
Klics sijoittui Lontoon 1948 olympialaisten kiekonheitossa viidenneksi tuloksella 48,21 m. Neljä vuotta myöhemmin Helsingin olympialaisissa hän sijoittui jälleen viidenneksi tuloksella 51,13 m. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 51,43 m. Melbournen 1956 olympialaisissa hän oli seitsemäs tuloksella 51,82 m. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 53,08 m.
Klics heitti Budapestissa 4. heinäkuuta 1954 tuloksen 55,79 m ja paransi Adolfo Consolinin nelisen vuotta vanhaa Euroopan ennätystä 32 senttimetrillä. Seuraavana vuonna hän menetti ennätyksensä Tšekkoslovakian Karel Mertalle.
Gerard de Ridefort

Gerard de Ridefort (n. 1141 – 1. lokakuuta 1189) oli temppeliherrain ritarikunnan suurmestari vuosina 1184–1189.
Gerard de Ridefort oli luultavasti syntyjään flaami. Hän tuli Lähi-itään 1170-luvulla ja oli aluksi Tripolin kreivin Raimund III:n palveluksessa. Hän riitaantui kuitenkin isäntänsä kanssa ja siirtyi Jerusalemin kuninkaan palvelukseen. Vuonna 1179 Baudouin IV nimitti de Ridefortin kuningaskunnan marsalkan virkaan. Myöhemmin hän liittyi temppeliherroihin ja vuonna 1183 hänestä tuli järjestön senesalkki. Lokakuussa 1184 de Ridefort valittiin ritarikunnan suurmestariksi.
Vuonna 1187 Gerard de Ridefort hyökkäsi 100 temppeliritarin ja joidenkin johanniittojen kanssa Saladinin poikaa al-Afdalia vastaan. Al-Afdal komensi kuitenkin yli 5 000 miehen joukkoa ja löi eurooppalaiset helposti. Johanniittain suurmestari Roger de Moulins sai surmansa taistelussa ja de Ridefort haavoittui, mutta säilyi hengissä.
Saman vuoden heinäkuussa Gerard de Ridefort johti temppeliherroja Hattinin taistelussa. Ristiretkeläiset kärsivät tappion, ja Gerard de Ridefort ja joukko temppeliherroja joutui Saladinin vangiksi. Muut temppeliherrat teloitettiin, mutta Saladin säästi suurmestarin hengen. Saladin lupasi päästää de Ridefortin vapaaksi, jos tämä pystyisi suostuttelemaan temppeliherrat luovuttamaan erään linnoituksensa ilman taistelua. Tässä de Ridefort onnistui, ja Saladin piti lupauksensa ja päästi de Ridefortin vapaaksi.
Vapauduttuaan de Ridefort meni Tortosaan, jossa hän johti temppeliherrojen linnan puolustusta. Vuonna 1189 de Ridefort osallistui Akkon piiritykseen. Hän kuoli joko taistelussa tai Saladin teloitti hänet taistelun jälkeen.
Ferenc Tégla

Ferenc Tégla (s. 15. heinäkuuta 1947 Szegvár) on unkarilainen kiekonheittäjä.
Tégla sijoittui Méxicon 1968 olympialaisten kiekonheitossa 11:nneksi tuloksella 58,36 m. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 58,18 m ja Helsingin EM-kilpailuissa 1971 seitsemänneksi tuloksella 59,24 m. Münchenin 1972 olympialaisissa hän oli seitsemäs tuloksella 60,60 m. Montréalin 1976 olympialaisissa hän sijoittui 11:nneksi tuloksella 60,54 m. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän oli yhdeksäs tuloksella 60,22 m.
Géza Fejér

Géza Fejér (20. huhtikuuta 1945 Budapest – 2025) oli unkarilainen kiekonheittäjä.
Fejér sijoittui Ateenan EM-kilpailuissa 1969 kiekonheitossa kymmenenneksi tuloksella 55,64 m. Kaksi vuotta myöhemmin Helsingin EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia tuloksella 61,54 m. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 62,62 m. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän oli yhdeksäs tuloksella 59,46 m.
Ricky Bruch

Björn Rickard ”Ricky” Bruch (2. heinäkuuta 1946 – 30. toukokuuta 2011) oli ruotsalainen kiekonheittäjä.
Bruch sijoittui Méxicon 1968 olympialaisten kiekonheitossa kahdeksanneksi tuloksella 59,28 m. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän saavutti hopeaa tuloksella 61,08 m. Seuraavissa EM-kilpailuissa Helsingissä 1971 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 59,08 m. Münchenin 1972 olympialaisissa hän saavutti pronssia tuloksella 63,40 m. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän saavutti pronssia tuloksella 62,00 m.
Bruch heitti Tukholmassa 5. heinäkuuta 1972 tuloksen 68,40 m, jolla hän sivusi Jay Silvesterin nimissä ollutta maailmanennätystä. Keväällä 1975 eteläafrikkalainen John van Reenen paransi ennätystä kahdeksalla senttimetrillä.
Bruch oli uransa aikana myös Ruotsin parhaita kuulantyöntäjiä ja saavutti pronssia sisäratojen EM-kilpailuissa 1971 Sofiassa tuloksella 19,50 m.
Vuonna 1984 Bruch palasi muutaman vuoden hiljaiselon jälkeen kiekkorinkiin 37 vuoden ikäisenä tavoitteenaan Los Angelesin kesäolympialaiset. Ruotsin olympiakomitea kuitenkin pudotti hänet kisajoukkueesta, mihin syynä katsottiin olevan Bruchin aikaisempi kritiikki ja suorapuheisuus urheilupäättäjiä kohtaan. Katkera Bruch harjoitteli itseään säälimättä koko kevään ja kesän ajan ja heitti syksyllä 1984 yli 70 metrin kisaheittoja. Bruchin uran pisin heitto 71,26 m on tuolta ajalta, ja se on edelleen kesäkuussa 2017 jaetulla kymmenennellä sijalla maailman kaikkien aikojen tilastossa. Los Angelesin olympialaisissa kiekonheiton olympiakulta voitettiin tuloksella 66,60 m. Ruotsin ennätyksenä Bruchin ennätys säilyi kesäkuuhun 2017 asti, jolloin Daniel Ståhl heitti 71,29 m.
Ricky Bruch tunnettiin urheilu-uransa aikana armottomana harjoittelijana, joka ei suurissa arvokilpailuissa onnistunut odotetulla tavalla.
Harlan Mathews

Harlan Mathews (17. tammikuuta 1927 Sumiton, Alabama – 9. toukokuuta 2014) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän valmistui Jacksonville State -yliopistosta, Vanderbiltin yliopistosta ja Nashvillen lakikoulusta. Hän oli vuosina 1974–1987 Tennesseen "State Treasurer", ja vuosina 1987–1993 hän toimi osavaltion kuvernöörin Ned McWherterin apulaisena.
Mathews pääsi tammikuussa 1993 Yhdysvaltain senaattiin Al Goren jätettyä paikan tyhjäksi. Joulukuussa 1994 Mathewsin seuraajaksi astui Fred Thompson.
Ned McWherter

Ned Ray McWherter (15. lokakuuta 1930 – 4. huhtikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Tennesseen osavaltion 46. kuvernöörinä vuosina 1987–1995. Ennen sitä hän oli ollut Tennesseen edustajainhuoneen puhemiehen toimessa.
Kuverrnöörikautensa jälkeen McWherter toimi edelleen erilaisissa poliittisissa tehtävissä, kuten Bill Clintonin neuvonantajana. He olivat tutustuneet, kun Clinton oli Arkansasin kuvernööri.
McWherterillä oli kaksi lasta.
The Settlers IV

The Settlers IV (myös nimellä The Settlers: Fourth Edition) on Blue Byte Softwaren kehittämä ja julkaisema reaaliaikainen strategiapeli, joka on julkaistu vuonna Windowsille. Peli on "The Settlers" -pelisarjan kolmas jatko-osa.
Pelaaminen.
Pelaaja voi valita kolmesta rodusta mieleisensä: mayat, viikingit tai roomalaiset. Yksinpelikampanjassa on kolmas rotu: The Dark Tribe (pimeä heimo). Sen jäsenet ovat karkotetun jumalan orjia ja palvojia. Ne polttavat kaiken vihreän maailmasta ja saastuttavat luonnon homerihmastoilla ja hirvittävillä rakennuksillaan.
Moninpeli sisältää vapaan imperiumin rakentamisen toisia imperiumeja vastaan sekä vapaan asettumisen, jossa ei ole vihollisia.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7/10.
Jean Wadoux

Jean Wadoux (s. 29. tammikuuta 1942 Saint-Pol-sur-Ternoise, Pas-de-Calais, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli aluksi 1 500 metrin juoksu, jolta hän myöhemmin siirtyi 5 000 metrille.
Wadoux sijoittui Tokion 1964 olympialaisissa 1 500 metrin juoksussa yhdeksänneksi ajalla 3.45,4. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 3.44,5. Méxicon 1968 olympialaisissa hän kilpaili 5 000 metrillä ja voitti alkueränsä sekä sijoittui toiseksi parhaana eurooppalaisena loppukilpailussa yhdeksänneksi ajalla 14.20,8. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui 1 500 metrillä kuudenneksi ajalla 3.41,7. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti uransa ainoan arvokisamitalin sijoittumalla 5 000 metrillä hopealle ajalla 13.33,6. Epävirallisissa maastojuoksun MM-kilpailuissa Wadoux sijoittui yhdeksänneksi vuonna 1969.
Vuonna 1965 Wadoux oli juoksemassa 4 × 1500 metrin viestijuoksun maailmanennätystä 14.19,0. Vuonna 1970 hän juoksi 1 500 metrillä Euroopan ennätyksen 3.34,0. Lisäksi hän juoksi 1 000 metrillä Ranskan ennätyksen 2.18,6 vuonna 1964. Hän voitti Ranskan mestaruuden 1 500 metrillä vuosina 1965–1970, 5 000 metrillä vuosina 1968 ja 1971 sekä maastojuoksussa vuosina 1968 ja 1972. Pituutta hänellä oli 180 senttimetriä ja aktiivivuosinaan hän painoi 60 kiloa.
Ekumeeninen Karmeliittaluostariyhteisö

Ekumeeninen Karmeliittaluostariyhteisö ("Carmelo Ecuménico Monástico") on nimitys, jota käytetään espanjalaisen, katolis-ekumeenisen maallikkoyhdistyksen suomalaisesta haarasta. Se on toiminut Suomessa vuodesta 2005 lähtien Suomen evankelis-luterilaisen kirkon yhteydessä.
Espanjalainen Carmelo Ecuménico e Interreligioso (CEI) on pieni, noin 20 maallikon muodostama ryhmä, joka on hengellisyydeltään karmelitaaninen. Sen tavoitteena on Vatikaanin 2. kirkolliskokouksen hengessä edistää ekumeniaa ja uskontojen välistä dialogia. Siihen kuuluu kolmenlaisia jäseniä: kannatusjäseniä, tavallisia jäseniä sekä lisäksi sellaisia jäseniä, jotka pyrkivät mahdollisuuksiensa mukaan, sopivien työtehtävien ohella elämään samanlaista elämää kuin kontemplatiivisissa luostareissa olematta kuitenkaan nunnia tai munkkeja, vaan nimenomaan maallikkoja. Kontemplatiivista elämäntapaa viettää Espanjassa kolme ja Suomessa yksi henkilö. Tästä yhteisön erillisryhmästä käytetään nimitystä Carmelo Ecuménico Monástico. 
Luostarilupauksia ei maallikkoyhdistyksen puitteissa voi antaa, mutta säännöt antavat jäsenille mahdollisuuden sitoutua noudattamaan evankelisia neuvoja (köyhyys, puhtaus ja kuuliaisuus). Tällainen henkilökohtainen sitoutuminen (compromiso personal) ei sido ketään muuta kuin asianomaista itseään. Tällaisesta maallikosta käytetään nimitystä ”sitoutunut maallikko” (esp. laico comprometido). Luostarilupauksista tällainen henkilökohtainen sitoutuminen eroaa usealla eri tavalla. Maallikko ei esimerkiksi luovu henkilökohtaisesta omaisuudestaan.
Ekumeeninen Karmeliittaluostariyhteisö noudattaa omaa sääntöään. Vuoden 2007 alusta se on toiminut Helsingin Vartiosaaressa. Karmeliittaisä Fransisco Javier Sancho Fermin O.C.D. on Suomen Ekumeenisen Karmeliittaluostariyhteisön hengellinen esimies.
Vuonna 2009 Carmelo Ecuménico e Interreligioso -yhdistys affilioitui (assosioitui) teresiaaniseen karmeliittasääntökuntaan (OCD). Tämä merkitsee sitä, että maailmanlaajuinen karmeliittasääntökunta on virallisesti tunnustanut Carmelo Ecuménicon olevan hengeltään karmelitaaninen yhteisö.
Tekken (elokuva)

Tekken (jap. 鉄拳) on Dwight H. Littlen ohjaama taisteluelokuva, joka julkaistiin vuonna 2010. Elokuva perustuu samannimiseen taistelupelisarjaan. 5. marraskuuta 2009 elokuvasta julkaistiin esittelyvideo American Film Market -elokuvatapahtumaan, mutta vasta 14. tammikuuta 2010 elokuvasta julkaistiin täysipitkä traileri.
Juoni.
Elokuvan tarina seuraa Jin Kazaman (Jon Foo) matkaa Iron Fist -turnaukseen tavoitteenaan kostaa äitinsä kuolema. Turnauksen kuluessa hänelle selviää, että hänen isänsä on Kazuya Mishima (Ian Anthony Dale) ja isoisä Heihachi Mishima (Cary-Hiroyuki Tagawa), jonka hän uskoo olevan vastuussa äitinä kuolemasta.
Bob Edwards

Bob Edwards (15. toukokuuta 1947 Louisville, Kentucky – 10. helmikuuta 2024) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja, joka isännöi ohjelmaa "The Bob Edwards Show" XM Satellite Radiossa.
Uransa alkuvaiheessa Edwards työskenteli uutistoimittajana WHEL-asemalla New Albanyssä, jonka jälkeen hän siirtyi lyhyeksi aikaa Yhdysvaltain puolustusvoimien radio- ja televisioverkkoon Koreaan. Vuonna 1974 Edwards siirtyi NPR:lle ja myöhemmin samana vuonna hänestä tuli Susan Stambergin juontajapari "All Things Considered" -uutisohjelmaan. Vuonna 1979 Edwardsia pyydettiin juuri alkaneen "Morning Edition" -ohjelman tilapäiseksi isännäksi. Hänen oli tarkoitus toimia juontajana ainoastaan 30 päivän ajan, mutta loppujen lopulta hän hoiti tehtävää lähes 25 vuotta. Edwards syrjäytettiin ohjelman isäntänä keväällä 2004, mikä herätti syytöksiä ikärasismista. Myöhemmin samana vuonna hän siirtyi XM Satellite Radioon. 
Bob Edwards nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2004. Peabody-palkinnon hän sai vuonna 1999.
Qiu Xiaolong

Qiu Xiaolong (裘小龙, s. 1953 Shanghai) on Yhdysvalloissa asuva kiinalainen dekkarikirjailija ja runoilija.
Qiu syntyi Shanghaissa. Hän julkaisi runoja ja kirjallisuuskritiikkiä, ja opiskeli englantilaista ja amerikkalaista kirjallisuutta. Vuonna 1988 hän matkusti Washingtonin yliopistoon Yhdysvaltoihin stipendiaatiksi, tarkoituksenaan kirjoittaa teos T.S. Eliotista. Vuoden 1989 Tiananmenin aukion tapahtumien jälkeen Qiu arvosteli tapahtumia kiinalaiselle opiskelijajoukolle, ja hän joutui jäämään Yhdysvaltoihin Kiinan kommunistisen puolueen vainoa peläten. Qiu asuu St. Louisissa, Missourissa, yhdessä vaimonsa Wang Lijunin ja tyttärensä Julia Qiun kanssa. Hän väitteli kirjallisuustieteen tohtoriksi 1996. Hän on kiinan kielen ja kirjallisuuden professori St. Louisissa.
Qiu kirjoittaa dekkarinsa, joiden sankarina häärii ylikomisario Chen Cao, englanniksi. Hän kirjoittaa myös kiinaksi, muun muassa runoja. Hänen ensimmäisen dekkarinsa kiinannoksessa käytettiin maltillista sensurointia. Suomeksi häneltä on julkaistu seuraavat teokset Otavan Crime Club -sarjassa:
Qiun dekkari "Death of a Red Heroine" sai Anthony-palkinnon 2001.
Heptaanihappo

Heptaanihappo on orgaaninen yhdiste (tyydyttynyt rasvahappo). Sen kemiallinen kaava on C7H14O2 ja rakennekaava CH3(CH2)5COOH. Se on kirkasta öljyistä, tympeän hajuista nestettä, jota käytetään esterien valmistukseen. Heptaanihaposta käytetään myös nimiä "enantyylihappo", "n-heptyylihappo" ja "n-heptaanihappo".
Heptaanihapon moolimassa on 130,2 g/mol, sulamispiste −7,5 °C, kiehumispiste 223 °C, tiheys 0,9 g/cm3, liukoisuus veteen melko huono eli 0,24 g/100 ml, leimahduspiste &gt; 110 °C c.c. ja CAS-numero 111-14-8. 
Valmistus ja käyttö.
Heptaanihappoa valmistetaan karboksyloimalla penteeniä ja näin muodostuva heptanaali hapetetaan heptaanihapoksi ilman ja mangaanikatalyytin vaikutuksesta. Hapettamiseen voidaan käyttää myös rikkihappoa. Yhdistettä käytetään syntetisoitaessa muita yhdisteitä ja tietyissä voiteluaineissa.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Pierre Colnard

Pierre Colnard (18. helmikuuta 1929 Liffol-le-Petit, Haute-Marne, Ranska – 30. maaliskuuta 2018) oli ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kuulantyöntö.
Colnard sijoittui Budapestin EM-kilpailuissa 1966 kuulantyönnössä seitsemänneksi tuloksella 18,15 m. Méxicon 1968 olympialaisten karsinnassa hän teki tuloksen 19,57 m mutta työnsi loppukilpailussa vain 18,79 m ja sijoittui yhdeksänneksi. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui 40-vuotiaana viidenneksi tuloksella 19,06 m.
Sisäratojen EM-kilpailuissa 186-senttinen ja 128-kiloinen Colnard sijoittui neljänneksi Prahassa 1967 tuloksella 17,75 m ja seitsemänneksi Madridissa 1968 tuloksella 18,02 m. Wienissä 1970 hän saavutti pronssia tuloksella 18,96 m. Sofiassa 1971 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 18,57 m.
Colnard voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1960–1961, 1963, 1965–1967 sekä 1969–1970. Ranskan ennätystä hän paransi useaan kertaan: vuonna 1961 hän teki ennätystulokset 16,61 m ja 17,29 m, vuonna 1965 hän ylitti 18 metrin rajan ja vuonna 1968 seuraavan metrilukeman, ja vielä vuonna 1970 hän paransi ennätyksen 19,77 metriin.
Afganistanin jalkapallomaajoukkue

Afganistanin jalkapallomaajoukkue (dariksi: تیم ملی فوتبال افغانستان) edustaa Afganistania kansainvälisissä miesten jalkapallokilpailuissa ja sitä hallinnoi Afganistanin jalkapalloliitto. Se on perustettu vuonna 1922.
Afganistanin jalkapallomaajoukkue pelaa ottelunsa Ghazi Stadiumilla ja sen kapasiteetti on 25 000. Afganistan ei pelannut ollenkaan kansainvälisiä otteluita vuosina 1986–2003.
Neula (elokuva)

Neula (, "Igla") on neuvostoliittolainen elokuva vuodelta 1988. Elokuva kertoo miehestä nimeltä Moro (rockmuusikko Viktor Tsoi), joka saapuu Moskovaan ja yrittää saada ystävänsä irti huumekoukusta. Elokuva voitti Kultainen herttua -palkinnon elokuvafestivaaleilla Odessassa ja "Grand prix International" -palkinnon Nürnbergissä vuonna 1990.
Parjakannevan taistelu

Parjakannevan taistelu käytiin Suomen sodassa 28.–29. heinäkuuta 1808 Kauhajoen Parjakannevalla. Taistelu päättyi ylivoimasta huolimatta Ruotsin perääntymiseen.
Taistelu.
Venäläiset hyökkäsivät yöllä 28.–29. heinäkuuta kenraali Vasili Orlov-Denisovin johdolla Karijoen suunnasta Ruotsin Kauhajoelle Parjakannevalle sijoitettua etuvartiojoukkoa vastaan. Johan Fredrik Eekin johtama porilaispataljoonajohdolla ja Carl von Otterin pohjalaispataljoona puolustautuivat venäläisiä vastaan kahdessa ketjussa. Ruotsalaisilla oli neljä tykkiä sekä uusimaalaisia rakuunoita reservinä. Venäläiset olivat sijoittaneet etummaisen tykkinsä suon laitaan. Venäläisillä oli tykistön ylivoima.
Ruotsalaiset joutuivat ”tulisen kahakan jälkeen” perääntymään, koska venäläiset olivat tuhonneet tykeillään ruotsalaisjoukkojen tykit ja tykistöupseeri oli suositellut vetäytymistä Kauhajoelle, josta edelleen Kurikkaan. Ruotsalaisjoukkojen tappiot olivat 46 miestä. Toisen lähteen mukaan taistelussa kaatui 64 miestä. Esimerkiksi kersantti Johan Asplund oli kaatunut ja vänrikki Gustaf Sölfverarm ja Närpiön komppanian päällikkö kapteeni Erik Hård olivat haavoittuneet. Venäläiset menettivät 129 miestä kaatuneena.
Ruotsalaiset hävisivät, koska pataljoonien yhteistoiminta oli heikkoa. Porilaispataljoonan komentaja Eek oli juuri ylennetty everstiluutnantiksi. Hieman myöhemmin, 20. heinäkuuta, myös von Otter oli ylennetty samanarvoiseksi. Taistelun aikana tästä ei kuitenkaan ollut vielä tietoa, mikä aiheutti kitkaa komentajien välille. Von Otter tuhosi yhteensä viisi siltaa perääntyessään Kurikkaan. Taistelun jälkeen ymmärrettiin, että von Otterin joukot eivät olleet riittävät Kauhajoen suojaamiseen, jonka vuoksi kenraali Georg Carl von Döbeln 2. Prikaatinsa kanssa siirtyi alueelle. 10. elokuuta Kauhajoella käytiin taistelu.
Entresse

Entresse on kauppakeskus Espoon keskuksessa. Ostoskeskus avattiin 25. marraskuuta 2008. Se sijaitsee vastapäätä vanhempaa ostoskeskusta Espoontoria.
Entressessä on yli 40 liikettä sekä kauppakeskuksen yhteydessä toimiva S-market, jonne on katettu kävelysilta. Keväällä 2009 ostoskeskukseen avattiin uusi aluekirjasto, Entressen kirjasto, ja Espoon kaupunginarkisto siirsi toimintansa Entresseen.
Tietoa kauppakeskuksesta.
Nykyisin osana Entressen kauppakeskusta toimiva S-market oli alun perin Suomen Spar -ketjun "Eurospar"-myymälä. Tämä pinta-alaltaan Suomen suurin Spar-kauppa avattiin 20. huhtikuuta 1999. Espoon keskuksen Eurospar muutettiin S-marketiksi vuonna 2006 S-ryhmän keskusliikkeen ostettua Suomen Sparin osakekannan.
Entressen kauppakeskus avattiin 25. marraskuuta 2008; samassa yhteydessä S-market yhdistettiin kauppakeskukseen katetulla kävelysillalla ja kauppakeskukseen aukesi muunmuassa Clas Ohlson, H&amp;M. Kauppakeskuksessa on noin 40 liikettä ja 17 000 neliömetriä vuokrattavaa liiketilaa. Kerroksia on kolme ja pysäköintitilaa on 500 paikkaa, joista 200 sijaitsee S-marketin puolella.
Kulkuyhteydet.
Kauppakeskukseen pääsee junilla E, L, U, Y ja busseilla 118, 119, 224, 224b, 582, 154, 156 ja 213.
M/S Queen Elizabeth

M/S Queen Elizabeth on Vista-luokan risteilyalus, jonka Cunard Line tilasi. Alus rakennettiin Italian Monfalconessa Fincantierin telakalla, ja se valmistui vuonna 2010. "Queen Elizabeth" on Cunard Linen toiseksi suurin alus "RMS Queen Mary 2:n" jälkeen, ja se on "M/S Queen Victorian" sisaralus.
Pituutta aluksella on 294 metriä, leveyttä 32,2 metriä ja korkeutta 62,5 metriä. Aluksen vetoisuus on 92 000 BRT. Alukseen asennetaan kuusi Caterpillar Marine Power Systemsin Diesel -moottoria (4 kpl MaK 12 M 43 C ja 2 kpl MaK 8 M 43 C), jotka tuottavat yhteensä 64 MW, jolla alus saavuttaa 23,7 solmun nopeuden.
Aluksessa on 1 046 hyttiä, ja niihin mahtuu yhteensä 2 092 matkustajaa.
Mologa (kaupunki)

Mologa () on entinen kaupunki Venäjällä. Se sijaitsi Volgaan laskevan Mologajoen suussa 32 kilometrin päässä Rybinskistä. 
1300-luvun alussa Mologa kuului ensin Rostovin ja myöhemmin Jaroslavlin ruhtinaskuntaan. 1300–1500-luvuilla se oli itsenäisen lääniruhtinaskunnan keskus ja myöhemmin huomattava kauppapaikka. Vuonna 1777 siitä tuli Jaroslavlin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1900-luvun alussa asukkaita oli noin 5 000 henkeä.
Vuonna 1941 kaupunki jäi Rybinskin vesivoimalan rakentamisen yhteydessä syntyneen Rybinskin tekojärven alle. Asukkaat siirrettiin etupäässä Rybinskiin, jossa nykyään toimii Mologan seudulle omistettu museo. Tekojärven pinnan ollessa matalalla veden alta paljastuu Mologan katuja, talojen perustuksia ja hautausmaan kiviä.
Kiss Loves You

Kiss Loves You on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut dokumenttielokuva yhdysvaltalaisesta hard rock -yhtye Kissistä, jonka tarina todisti että rock n' roll on muutakin kuin pelkkää riehakasta elämäntyyliä. Kissiä on sanottu ennen elokuvan ilmestymistäkin "Elämää suuremmaksi rockyhtyeeksi". Vuonna 2004, kun kuvaukset aloitettiin ilmestyi myös kirja "KISS – Maskin takaa". Pääosassa esiintyvät Kissin historian kaikki jäsenet (vaikka Eric Carr oli kuollut jo vuonna 1991) eli alkuperäisnelikko Paul Stanley, Gene Simmons, Peter Criss ja Ace Frehley sekä muut historian aikana Kississä soittaneet muusikot: Bruce Kulick, Vinnie Vincent, Eric Carr, Eric Singer, Tommy Thayer ja Mark St. John sekä useat taustajoukot, kuten esimerkiksi tuottajat ja managerit. Lisäksi DVD:llä on haastatteluja, jotka esitettiin myös elokuvateatterissa, mutta pelkän dokumentin kesto on 73 minuuttia. Elokuva koluaa läpi yhtyeen koko historian. DVD:lle elokuva saatiin vuonna 2007 ja se sisältää myös bonuslevyn, jolta löytyy "Rock The Nation Live!" -keikkataltiointi.
Kimry

Kimry () on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan rannalla 133 kilometriä Tveristä itään. Kaupunki on Kimryn piirin keskus. Kaupungissa asui 49 623 henkeä (vuonna 2010).
Ensimmäinen maininta Kimryn kylästä on vuodelta 1546. 1900-luvun alussa se oli Tverin läänin suurimpia kyliä ja huomattava nahka- ja jalkineteollisuuden keskus. Vuonna 1917 Kimrystä tuli kaupunki. Kaupungin läpi kulkevan Moskovan ja Kaljazinin välisen rautatien asema (Savjolovo) sijaitsee kaupungin kaakkoisosissa. Aseman yhteyteen perustettiin konepaja ja asuintaajama, joka nykyään kuuluu kaupungin yhteyteen.
Kimryn nähtävyyksiä ovat 1800-luvun alussa pystytetty Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko, uusvenäläiseen tyyliin rakennettu kauppahalli, jugendtyyliset tiili- ja puurakennukset. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo ja teatteri.
Absorptio (kemia)

Kemiallinen absorptio tarkoittaa fysikaalista tai kemiallista ilmiötä, jossa atomit, molekyylit tai ionit pidättyvät nesteeseen, kaasuun tai kiinteään aineeseen. Absorptio toiseen aineeseen voi tapahtua kuitenkin ilman kemiallista reaktiota. Jos taas aine kiinnittyy tai imeytyy kiinteän aineen pintaan, kyseessä on adsorptio. Esimerkkejä absorptioista ovat lääkkeen imeytyminen kudokseen, hiilidioksidin liukeneminen veteen tai sokerin liukeneminen kahviin.
Roslavl

Roslavl () on kaupunki Venäjällä Smolenskin alueella. Se sijaitsee Dneprin vesistöön kuuluvan Ostjorjoen rannalla 123 kilometriä Smolenskista kaakkoon. Kaupunki on Roslavlin piirin keskus. Siellä risteytyvät Smolenskiin, Suhinitšiin, Brjanskiin ja Mogiljoviin johtavat rautatiet sekä Moskovan ja Brestin sekä Smolenskin ja Brjanskin väliset maantiet. Asukkaita kaupungissa oli 54 898 (vuonna 2010).
Historiaa.
Kaupunki on saanut nimensä Smolenskin ruhtinaasta Rostislavista, joka vuoden 1137 tienoilla rakennutti paikalle ruhtinaskunnan lounaisrajalla sijainneen linnoituksen. Vuosina 1376–1512 se kuului Liettuaan. Vuonna 1512 venäläiset valtasivat Roslavlin, ja vuonna 1522 se liitettiin Moskovan Venäjään. Vuosina 1618–1654 kaupunki kuului Puolaan. Vuonna 1755 siitä tuli Smolenskin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1850 kaupungin läpi rakennettiin Moskovan ja Varsovan välinen maantie ja vuonna 1868 Orjolin ja Vitebskin välinen rautatie. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämä ja kärsi suuria vahinkoja. Nykyään Roslavl on Smolenskin alueen kolmanneksi suurin kaupunki ja huomattava teollisuuskeskus.
Nähtävyyksiä.
Stanovka-joen yläpuolella kohoavalla mäellä sijainneesta linnoituksesta on jäljellä maavallien jäännöksiä. Keskustan nähtävyyksiä ovat 1780–1790-luvuilla rakennettu barokkityylinen Neitsyt Marian taivaaseen astumisen kirkko, Pietari-Paavalin kirkko (1850-luku) ja Kazanin kirkko (1833–1845). Zaretšjen kaupunginosassa sijaitsee Ylösnousemuksen kirkko (1816–1825) ja Ostjor-joen rannalla 1500-luvulla perustettu Kristuksen kirkastumisen naisluostari. Muita nähtävyyksiä ovat 1800-luvulla rakennetut sairaala, entinen kaupunginduuma ja aatelishuone.
Jelabuga

Jelabuga (, tataariksi Алабуга, "Alabuğa") on kaupunki Tatarstanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Kaman rannalla 215 kilometriä Kazanista itään. Kaupunki on Jelabugan piirin keskus. Asukkaita on 70 000 henkeä (vuonna 2008).
Historia.
Jelabugan lähellä Kaman oikean rannan korkealla niemellä on sijainnut 900–1000-lukujen vaihteessa syntynyt Volgan bolgaarien kaupunki, josta on säilynyt kivestä rakennetun linnoituksen jäänteitä ja yksi sen pyöreistä torneista. 1500-luvulla paikalle syntyi kylä, josta vuonna 1780 tuli Vjatkan lääniin kuulunut Jelabugan kaupunki. Maantieteellisen sijaintinsa ansiosta siitä kehittyi huomattava kaupan keskus. Puisen kaupungin tuhosi vuoden 1850 tulipalo, jonka jälkeen sen keskustaan syntyi kivisistä kauppiastaloista, kirkoista ja julkisista rakennuksista koostuva yhtenäinen rakennuskokonaisuus.
Talous.
Nykyään Jelabuga on yksi Tatarstanin öljyntuotannon keskuksista. Kaupungissa on autotehdas, rakennus- ja elintarviketeollisuutta ym. Vuonna 2005 perustettiin Jelabugan erikoistalousalue, johon odotetaan mm. autoteollisuuden investointeja. Entisessä hiippakunnanopiston rakennuksessa toimii pedagoginen korkeakoulu. 
Kuuluisia henkilöitä.
Jelabugassa on syntynyt taidemaalari Ivan Šiškin (s. 1832), sinne on haudattu vuoden 1812 sodassa taistellut upseeri Nadežda Durova ja vuonna 1941 siellä vietti viimeiset päivänsä runoilija Marina Tsvetajeva. Kaupungissa on heille omistetut kotimuseot.
Jelets

Jelets () on kaupunki Lipetskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Doniin laskevan Sosna-joen rannalla 78 kilometriä Lipetskistä länteen. Kaupunki on Jeletsin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Jeletsissä haarautuvat Moskovaan, Valuikiin, Orjoliin, Grjaziin ja Lev Tolstoihin johtavat rautatiet. Kaupungin ohi kulkee Moskovan, Voronežin ja Donin Rostovin välinen M4-valtatie. Asukkaita on 112 200 henkeä (vuonna 2008).
Jelets mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1146 Rjazanin ruhtinaskunnan rajalinnoituksena. 1200–1300-luvuilla se oli lääniruhtinaskunnan keskus. Vuonna 1237/1238 sen hävittivät Batu-kaanin joukot, vuonna 1316 Uzbek-kaani, vuonna 1365 Tegei-kaani ja vuonna 1395 Timur Lenkin joukot. Vuosina 1415 ja 1450 tataarit hävittivät jälleen kaupunkia. Vuonna 1483 se liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan. Vuonna 1591 Venäjän etelärajalla sijainneeseen Jeletsiin rakennettiin uusi linnoitus. Vuonna 1778 siitä tuli Orjolin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800–1900-luvun vaihteessa se oli huomattava kaupan ja käsityöläisammattien keskus. Toisen maailmansodan aikana joulukuussa 1941 kaupunki oli lyhyen aikaa saksalaisten miehittämä.
Nykyään Jeletsissä on mm. koneenrakennus-, kemian, rakennusmateriaali- ja elintarviketeollisuutta. Kaupunki on kuuluisa pitsinnypläyksen keskus. Nähtävyyksiä ovat 1700–1800-lukujen vaihteen kauppiastalot, 1800-luvulla rakennettu tupakkatehdas ja Konstantin Tonin suunnittelema Kristuksen taivaaseen astumisen katedraali (1889). Kaupungissa toimii Jeletsin valtionyliopisto, kotiseutumuseo sekä siellä lapsuutensa viettäneen kirjailija Ivan Buninin kotimuseo.
Trofonios

Trofonios (; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa sankari, joka tunnettiin taidokkaista rakennushankkeistaan. Maa kuitenkin nielaisi hänet Lebadeiassa Boiotiassa, jonka jälkeen siellä häntä pidettiin ennustajajumaluutena ja harrastettiin hänen ympärilleen rakennettuja kulttimenoja. 
Trofonios oli joko Orkhomenoksen kuninkaan Erginoksen tai Apollonin poika. Veljensä Agamedeen kanssa hän rakensi Apollonin Delfoin temppelin ja kuningas Hyrieuksen aarrekammion. Kerrotaan, että Trofonios ja Agamedes tekivät aarrekammioon salaisen sisäänkäynnin, jonka ainoastaan he tunsivat. Kuningas Hyrieus oli ymmällään, kun veljekset tyhjensivät hänen aarteitaan, mutta holvien sinetit pysyivät koskemattomina. Niin kuningas rakensi ansan hopea- ja kulta-astioihinsa, ja seuraavalla ryöstöretkellä Agamedes jäi ansaan tiukasti kiinni. Trofonios katkaisi veljensä pään, jottei häntä voitaisi yhdistää ansaan jääneeseen ruumiiseen, mutta tällöin maa aukeni ja nielaisi Trofonioksen.
Trofonioksesta ei sen koommin kuultu mitään, kunnes Boiotiassa kävi kato sateiden lakattua yli vuodeksi. Tällöin Delfoin oraakkeli antoi heille viestin, että Trofonios toisi heille avun. Häntä ei kuitenkaan Lebadeiasta löytynyt, kunnes yksi etsijöistä näki mehiläisparven, jonka hän arveli johtavan hänet perille. Mehiläisten kadottua maan sisään hän seurasi niiden perässä ja löysi Trofonioksen, joka opetti hänelle riitin kuivuuden lopettamiseksi.
Ljubertsy

Ljubertsy () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan kehätien ulkopuolella 20 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Kaupunki on myös Ljubertsyn piirin keskus. Asukkaita kaupungissa oli 171 978 (vuoden 2010 väestönlaskenta).
Ljubertsyn rautatieaseman itäpuolella haarautuvat Moskovasta Rjazaniin ja Kazaniin suuntautuvat rautatiet. Rjazania kohti vievä valtatie M5 ohittaa Ljubertsyn keskustan lounaispuolelta. 
Historiaa.
Ljubertsyn kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1621. 1700–1800-luvulla asukkaat harjoittivat käsityöammatteja ja palvelivat Rjazanin ja Kasimovin maanteiden liikennettä. Moskovan ja Rjazanin välisen rautatien valmistuttua 1860-luvulla seudulle syntyi huvila-asutusta. 1800–1900-lukujen vaihteessa paikkakunnalle perustettiin teollisuutta ja vuonna 1925 siitä tuli kaupunki. 1930-luvulta lähtien ja erityisesti 1960–1980-luvuilla Ljubertsyyn rakennettiin laajoja asuinalueita.
Nykyään.
Nykyään kaupungissa on mm. metalli-, rakennusmateriaali-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Ljubertsyssa valmistetaan esimerkiksi Kamov-helikoptereita, joita käytetään laajasti erilaisissa sotilaallisissa ja siviilitehtävissä.
Bijsk

Bijsk () on kaupunki Altain aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Bijajoen rannalla 163 kilometriä Barnaulista kaakkoon. Kaupunki on Bijskin piirin keskus. Siellä sijaitsee Barnaulin ja Novosibirskin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 206 327 henkeä (2012)
1700-luvun alussa venäläiset rakensivat paikalle Bijskin linnoituksen. Vuonna 1782 siitä tuli kaupunki. 1800-luvulla siitä kehittyi huomattava kaupankäynnin keskus. Vuonna 1915 kaupunki yhdistettiin Siperian rautatiehen. Toisen maailmansodan aikana kaupunkiin siirrettiin useita teollisuuslaitoksia ja siellä toimi lukuisia sotasairaaloita.
Nykyään Bijsk on huomattava teollisuuskeskus, tiedekaupunki (naukograd) ja asukasluvultaan Altain aluepiirin toiseksi suurin kaupunki. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen pitkälti sotateollisuuteen perustunut talous on taantunut. Kaupungissa toimii Bijskin pedagoginen yliopisto, Altain teknisen yliopiston osasto, vuonna 1920 perustettu kotiseutumuseo sekä teatteri.
Šahty

Šahty () on kaupunki Rostovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Gruševka-joen rannalla 96 kilometriä Donin Rostovista koilliseen. Sen kautta kulkee Lihajan ja Donin Rostovin välinen rautatie (Šahtnajan asema). Kaupungin lähellä risteytyvät M4- ja M19-valtatiet. Asukkaita on 240 152 henkeä (vuonna 2010).
1600–1700-lukujen vaihteessa Gruševka-joen rannalle syntyi Donin kasakoiden asutus, jonka läheltä alettiin louhia kivihiiltä. Kaivosten keskellä sijainnut "Gruševskojen" kylä sai kaupunginoikeudet vuonna 1867. 1800-luvun lopulla seutu oli Etelä-Venäjän suurimpia kivihiilentuotantoalueita. Vuonna 1881 nimeksi tuli "Aleksandrovsk-Gruševski" ja vuonna 1920 "Šahty" (suomeksi ”kaivokset”). Vuoteen 1925 saakka se kuului Ukrainan neuvostotasavaltaan. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämä. Neuvostoaikana Šahty oli yksi Donbassin kivihiilen tuotannon ja metalliteollisuuden keskuksista. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen suurin osa kaivoksista on suljettu.
Prokopjevsk

Prokopjevsk () on kaupunki Kemerovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tomiin laskevan Aba-joen rannalla 269 kilometriä Kemerovosta kaakkoon. Kaupunki on Prokopjevskin piirin keskus, mutta muodostaa oman kaupunkipiirinsä. Sen kautta kulkee Barnaulin ja Abakanin välinen rautatie (Prokopjevskin asema). Asukkaita on 210 000 henkeä (vuonna 2010).
Paikalla sijainneesta kaivostyöläisten asutuksesta tuli kaupunki vuonna 1918. Neuvostoaikana se oli yksi Kuzbassin kivihiilentuotannon ja koneenrakennusteollisuuden keskuksista sekä yksi Venäjän saastuneimmista kaupungeista.
Dan O’Herlihy

Daniel ”Dan” O’Herlihy (1. toukokuuta 1919 Wexford, Irlanti – 17. helmikuuta 2005 Malibu, Kalifornia) oli irlantilainen näyttelijä. 
O’Herlihy sai Oscar-ehdokkuuden Robinson Crusoen roolistaan vuonna 1954. Hänet muistetaan myös kahdesta ensimmäisestä "RoboCop"-elokuvasta.
Volžski

Volžski () on kaupunki Volgogradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan vasemmalla rannalla sen sivuhaaran Ahtuban niskalla 16 kilometriä Volgogradista itään. Kaupungin kautta kulkee Volgogradin ja Astrahanin välinen rautatie (Volžskin asema). Asukkaita on 306 400 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunnan synty liittyy Volgan vesivoimalaitoksen rakentamiseen 1950-luvulla. Kaupunki siitä tuli vuonna 1954. Nykyään Volžski on Volgogradin alueen toiseksi suurin kaupunki ja yksi Volgan alajuoksun suurimmista teollisuuskeskuksista. Volgan ylittävä pato on 4,9 kilometrin pituinen ja sen voimalaitos on yhä Euroopan suurin vesivoimala (2582 MW).
Gorohovets

Gorohovets () on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazmajoen rannalla 150 kilometriä Vladimirista itään. Kaupunki on Gorohovetsin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan, Nižni Novgorodin ja Kazanin välinen M7-valtatie. Gorohovetsin asema Moskovan ja Nižni Novgorodin välisellä rautatiellä sijaitsee 11 kilometriä kaupungista etelään. Asukkaita on 13 400 henkeä (vuonna 2008).
Gorohovets on saanut alkunsa Vladimir–Suzdalin ruhtinaskunnan itäisestä rajalinnoituksesta. Se mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1239, jolloin mongolivalloittajat hävittivät sen. 1300–1400-lukujen vaihteessa kaupunki liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan. Vuonna 1619 puolalaiset ja liettualaiset maahantunkeutujat hävittivät sen linnoituksen. Vuonna 1778 Gorohovetsista tuli Vladimirin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800-luvulla se oli maatalousalueen kaupallinen keskus, jonka asukkaat harjoittivat puutarhaviljelyä ja käsityöammatteja. Nykyään kaupungissa on konepaja-, elintarvike- ja lasiteollisuutta.
Kljazmajoen yläpuolella kohoavalla entisellä linnamäellä sijaitsee Pyhän Nikolaoksen luostari, jossa on vuosina 1681–1686 rakennettu Kolminaisuuden ja Nikolaoksen kirkko kellotorneineen sekä vuonna 1710 rakennettu Pyhän Johanneksen kirkko. Entisen esikaupungin keskustassa on 1600-luvun lopussa rakennettu Ylösnousemuksen kirkko, Marian ilmestyksen katedraali (1700) kellotorneineen, Herran temppeliin tuomisen luostari ja sen vuonna 1689 rakennettu samanniminen kirkko. Keskustassa on säilynyt useita 1600-luvun kaksikerroksisia kauppiastaloja. Gorohovets kuuluu Venäjän kultaisen renkaan matkailukohteisiin.
Levykauppa Äx

Levykauppa Äx Oy (vuosina 1998–2007 "Levykauppa Äx Ky", vuosina 1997–1998 "Puijon Musiikki Tmi"; myös Levykauppa X ja Recordshop X) on suomalainen musiikkitarvikkeiden, kirjojen ja elokuvien vähittäiskauppaan erikoistunut yritys, jolla on Suomessa kahdeksan myymälää: Helsingissä Hakaniemessä ja Kampissa sekä Jyväskylässä, Kuopiossa, Lahdessa, Oulussa, Tampereella ja Turussa. Liikkeissä järjestetään myös paikallisten yhtyeiden akustisia esiintymisiä.
Tavallisten levy-yhtiöjulkaisujen ohella Levykauppa Äx myy myös yhtyeiden omakustanneäänitteitä sekä käytettyjä levyjä. Yritys ei myöskään ole joidenkin levykauppojen tavoin keskittynyt mihinkään tiettyyn musiikin tyylilajiin.
Vaikka kauppa on ollut toimialalla laskussa, Levykauppa Äx on onnistunut myymään hyvin ja perustanut uusia myymälöitä. Myynnin kasvu on ollut yli 10 prosenttia vuodessa, ja vinyylilevyjen myynti on kasvanut erityisen nopeasti. Toisaalta yritys teki kesäkuussa 2013 päättyneellä tilikaudella ensi kertaa tappiollisen tuloksen.
Levykauppa Äx otti käyttöön 16. joulukuuta 2013 tilohinsa Bitcoin-automaatin, jolla voi vaihtaa käteistä rahaa Bitcoineiksi. Levykauppa Äxän kaupallinen johtaja Jyri Lipponen kertoo:
Cobra Records.
Cobra Records oli Levykauppa X:n alainen levy-yhtiö, ja se perustettiin vuonna 2007. Se julkaisi muun muassa Sotajumalan ja Deathchainin albumeita.
Galitš

Galitš () on kaupunki Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kostromajoen vesistöön kuuluvan Galitšskoje-järven rannalla 121 kilometriä Kostromasta koilliseen. Kaupunki on Galitšin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Siellä haarautuvat Buihin, Kiroviin ja Kostromaan johtavat rautatiet. Asukkaita on 17 400 henkeä (vuonna 2010).
Kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1238 nimellä "Galitš Merski". Nimitys viittaa paikalla sijainneeseen merjalaisasutukseen. Jo 1100-luvulla sitä ympäröi maalinnoitus, jonka jäänteitä on säilynyt Baltšugin linnamäellä. 1200-luvulla Galitš oli samannimisen ruhtinaskunnan keskus. Sen ensimmäinen ruhtinas oli Aleksanteri Nevalaisen veli Konstantin Jaroslavitš. Vuonna 1363 ruhtinaskunta liitettiin Moskovaan. 1400-luvun alussa vanhan linnamäen viereen rakennettiin uusi maalinnoitus. Kazanin tataarit piirittivät sitä vuonna 1427 neljän viikon ajan. 1400-luvun loppupuolella maavallein ympäröitiin linnan viereen kasvanut esikaupunki. 
1500-luvulla Galitš oli Kostroman alueen tärkein kauppakeskus, joka välitti turkiksia Länsi-Eurooppaan ja Aasiaan sekä viljaa muihin Venäjän kaupunkeihin. 1600-luvun alussa puolalaismiehittäjät hävittivät kaupungin. Vuonna 1708 se liitettiin Arkangelin lääniin ja vuonna 1778 siitä tuli Kostroman lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Asukkaat harjoittivat puutarhaviljelyä ja nahan muokkausta. Nykyään kaupungissa on konepaja-, nahka-, tekstiili-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Kaupungin historiallinen keskus on entisen kremlin vieressä sijaitseva, 1700–1800-lukujen vaihteen rakennuksien ympäröimä kauppatori. Kremlin sisällä on kivisiä kauppiastaloja, vuonna 1815 rakennettu Kristuksen kirkastumisen katedraali ja sen vieressä sijaitseva samanniminen barokkityylinen kirkko. Kremlin ja Baltšugin linnamäen yhdistävän pääkadun varrella on 1800–1900-luvun vaihteen kauppiastaloja ja puurakennuksia. Linnamäen vieressä Galitšskoje-järven rannalla sijaitsee 1700-luvun lopulla rakennettu Basileios Suuren kirkko. Kaupungin etelälaidalla on 1400-luvulla perustettu Pansijevin luostari ja sen 1500-luvulla rakennettu Neitsyt Marian taivaaseen astumisen katedraali ja Pyhän kolminaisuuden kirkko (1642).
Nerehta

Nerehta () on kaupunki Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Nerehta- ja Volgaan laskevan Solonitsa-joen yhtymäpaikassa 46 kilometriä Kostromasta lounaaseen. Kaupunki on Nerehtan piirin keskus. Siellä haarautuvat Jaroslavliin, Kostromaan ja Ivanovoon johtavat rautatiet.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 22 828 henkeä.
Paikkakunta tunnetaan vuodesta 1214 lähtien. Paikan nimi tulee samannimisestä joesta, jonka nimi on merjalaista alkuperää. 1300–1700-luvulla se oli suolan tuotannon ja 1700-luvulta lähtien käsityöammattien keskus. Vuonna 1778 Nerehtasta tuli Kostroman lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki.
Nykyään kaupungissa on tekstiili-, konepaja-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Nähtävyyksiä ovat vuosina 1676–1678 rakennettu Pyhän Vladimirin kirkko, Pyhän Nikolaoksen kirkko (1710–1725), Kazanin katedraali (1709–1713), klassistinen kauppahalli (1836) sekä lukuisat koristeelliset puutalot.
Demofon (Eleusis)

Demofon () oli kreikkalaisessa mytologiassa Eleusiin kuningas Keleoksen ja Metaneiran poika. Kun Demeter kiersi ympäri maata etsimässä tytärtään Persefonea vanhan naisen hahmossa, hän sai vieraanvaraisen vastaanoton kuninkaalta saavuttuaan Eleusiin, ja Keleos pyysi häntä lastenhoitajaksi pojilleen Demofonille ja Triptolemokselle.
Palkitakseen Keleoksen vieraanvaraisuuden, Demeter päätti tehdä tehdä Demofonista kuolemattoman polttamalla tämän kuolevaisen sielun pois perheen tulisijalla joka yö. Metaneira kuitenkin yllätti jumalattaren eräänä yönä pitämässä poikaansa tulessa ja keskeytti rituaalin huutamalla kauhusta, jolloin hänen poikansa paloi tuhkaksi. Demeter paljasti tällöin itsensä, ja opetti korvaukseksi Triptolemokselle maanviljelyn taidon.