Hocus Pocus (kappale)

Hocus Pocus on alankomaalaisen progressiivisen rockin yhtyeen Focuksen vuonna 1971 julkaistu kappale, jonka ovat kirjoittaneet kosketinsoittaja, huilisti ja laulaja Thijs van Leer ja kitaristi Jan Akkerman. 
Kappaleen historiaa.
"Hocus Pocus" äänitettiin ja julkaistiin vuonna 1971 yhtyeen toisen studioalbumin "Moving Waves" avauskappaleeksi.
Editoidun version julkaisivat singlenä eri Euroopan maissa Imperial Records, Polydor- ja Blue Horizon -levy-yhtiöt vuonna 1971, mutta kappale ei tuolloin noussut listoille muualla kuin yhtyeen kotimaassa Alankomaissa, jossa se saavutti singlelistan yhdeksännen sijan.
Joulukuussa 1972 yhtye pääsi esittämään tämän kappaleen Britanniassa musiikkiohjelmassa "The Old Grey Whistle Test", ja sitä seuranneen Britannian klubikiertueen siivittämänä kappale nousi Ison-Britannian listalla sijalle 20 tammikuun lopulla 1973.
Sire Records julkaisi kappaleen Yhdysvalloissa ja Kanadassa vuonna 1973. B-puolella julkaistiin erilainen, nopeampi versio kappaleesta nimellä "Hocus Pocus 2" tai "Hocus Pocus II", joka oli äänitetty vuonna 1972, Bert Ruiterin soittaessa bassoa. Sitä ei ollut saatavilla Yhdysvaltojen ulkopuolella ennen kuin Sire Records julkaisi vuonna 1975 kokoelma-albumin "Dutch Masters (1969–1973)", ja se lisättiin myöhemmin bonuskappaleeksi "Ship of Memories" -kokoelmaa-albumin CD-julkaisulle.
Yhdysvalloissa kappale ylsi Billboard Hot 100 -listalla sijalle 9 kesäkuun 2. ja 9. päivä päättyneillä viikoilla ja Kanadassa sijalle 18 keväällä ja kesällä 1973.
Kappale sai 2000-luvulla uuden elämän, kun Nike käytti sitä Write the Future -mainoskampanjassa. Näitä mainoksia esitettiin jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä vuonna 2010. Tuona vuonna single nousi uudelleen Ison-Britannian listoille sijalle 57 ja Hollannin listalle sijalle 48.
Vuonna 1984 kalifornialainen punkbändi The Vandals levytti kappaleesta cover-version albumilleen "When in Rome Do as The Vandals".
Vuonna 1999 saksalainen heavy metal -yhtye Helloween levytti kappaleesta cover-version albumilleen "Metal Jukebox".
Kuvaus.
“Hocus Pocusta” on kuvattu “rankaksi kitarariffibiisiksi, jonka repivät rikki (tai sitten pitävät koossa) viheltely, jodlaus, huilu ja kaikenlaiset muut musikaalisen graffitin elementit”. Toinen arvostelija on sanonut, että kappale on kuin nykyajan "Teddykarhujen huviretki", jota mikään ei tule keskeyttämään. Akkerman itse on sanonut, että kappale on parodiaa heistä itsestään… “Me kun soitimme kaikenlaista vakavaa monteverdilaista fantasiamusiikkia”. Kyseessä on instrumentaali, jossa on kaikenlaisia hassuja ääniä, joita ei oikeastaan voi kutsua lauluksi. "New Musical Expressille" Akkerman sanoi, että kyseessä oli vain parodiaa eri rockyhtyeistä.
Kappale on muodoltaan rondo, ja se koostuu voimakkaan rock-sointuriffin ja lyhyiden rumpusoolojen vuorottelusta, joiden lomassa on vaihtelevia “säkeitä”, jotka ovat Thijs van Leerin esittämiä ja sisältävät jodlausta, urkujen soittoa, harmonikan soittoa ja scat-laulua, huiluriffejä ja viheltämistä. Singleversio on huomattavasti typistetty versio albumilla olevasta kappaleesta.
“Hocus Pocus 2” on hieman nopeampi versio, johon on lisätty funk-elementtejä ja lisää rytmiä. Se oli B-puolen kappale Pohjois-Amerikassa albumiversion typistetyn version ollessa A-puoli. Konserteissa Focus esitti “Hocus Pocusta” jopa nopeampana, kuin mitä se oli “Hocus Pocus 2:lla”.
Kappaleen esittivät Timo Kämäräinen (kitara), Lenni-Kalle Taipale (koskettimet ja haitari) sekä Diandra Flores, Tero Vesterinen ja Lauri Mikkola (laulu, Mikkola myös soitti tinapilliä). Sosiaalisessa mediassa sitä kehuttiin “Kaikkien aikojen hulluimmaksi "Elämäni biisi" -esitykseksi” ja “kaikkien aikojen ylivoimaiseksi ykköseksi”.