tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valaanrasva

Valaanrasva tai valasöljy on useiden valaslajien, erityisesti silovalaiden ja grönlanninvalaiden, traanista, luista ja lihasta keitetty rasva. Traanin painosta 50–80 %, luiden painosta 10–70 % ja lihan painosta 2–8 % on jalostettavissa öljyksi. Valaanrasvaa valmistetaan keittämällä valaan traania matalassa lämpötilassa.
Rasva sisältää lähes 30 prosenttia omega 3-rasvahappojen bioaktiivisia muotoja. Valaanrasva on huonelämmössä juoksevaa. Kemiallisesti valaanrasva on nestemäinen vaha. Taloudellisesti arvokkainta valaanrasvaa on ollut kaskelottien päästä saatu rasva eli spermaseetti (, ). Ennen öljyntuotannon alkua valaanrasvaa käytettiin myös öljylampuissa. Lisäksi valaanrasvaa on käytetty kosmetiikkatuotannossa sekä margariinien ja maalien valmistuksessa. Valaanrasvan käyttö päättyi lopullisesti valaiden pyyntikieltoon vuonna 1986.
Jotkut inuiitit saattavat edelleen käyttää valaanrasvaa öljylampuissa.
Historia.
Ennen öljyä käytettiin valasöljyä lampuissa, voiteluaineena ja moneen muuhun. 1740-luvulla Lontoossa 5 000 katulamppua käytti valasöljyä. Se oli hyvin kallista. 
Jalostamattoman valasöljyn reaalihinta laski hieman vuosina 1804-1913 (whale oil; sperm oilin hinta putosi alle puoleen). Vuonna 1804 hinta oli 0,5 dollaria gallonalta eli 21 dollaria barrelilta eli vuoden 2025 rahassa 575 dollaria barrelilta.
Valaanpyyntiteollisuus laajeni Yhdysvalloissa 1700-luvun lopulta saavuttaen huippunsa 1860-luvulla. Kutistuvat valaspopulaatiot tekivät valaanpyynnin kalliimmaksi. 1860-luvulla tilanne muuttui nopeasti.
1850-luvulla asti maaöljyn jalostus syrjäytti valasöljyjä. Valasöljyjen osuus Yhdysvaltojen tuotannosta tärkeimpiin käyttökohteisiin (valaistus ja voitelu) putosi kaksi kolmasosaa 1850-luvulla. Siitäkin pienempi osa käytettiin kotimaassa kuin maaöljystä. 
Laaja maaöljyteollisuus tuhosi Yhdysvaltojen valaanpyyntiteollisuuden. Valaistuksessa oli jo muitakin kilpailijoita, mutta on arvioitu, että voiteluaineena valasöljyä olisi voitu käyttää vielä vuosikymmenten ajan ilman maaöljyn saapumista. Voi tosin olla, että hiilestä tuotettu öljy olisi tällöin syrjäyttänyt valasöljyn pikemmin. Vuonna 1854 Yhdysvallat tuotti ennätysmäärän, 320 000 barrelia valasöljyä, vuonna 1905 enää 1 800 barrelia.
Valaan osille keksittiin muuta käyttöä kosmetiikkaa ja vaatteita myöten. Siksi valaiden pyynti saavutti ennätyksensä vasta 1960-luvulla, jolloin pyydettiin 80 000 valasta vuodessa. Valaiden niukkuus sitten vähensi pyyntiä ja valaan osille löytyi entistä enemmän korvikkeita, jolloin valasteollisuuden kannattavuus katosi. 1980-luvulta alkaen merkittävät pyyntikiellot vähensivät pyyntiä entisestään.
Traani

Traani on kaikkien merinisäkkäiden nahan alla oleva paksu rasvakerros, joka säilöö energiaa, lämmittää eläintä ja helpottaa kellumista. Esimerkiksi hylkeiden, valaiden ja mursujen koko keho on nahan alla traanin peitossa. Myös saukoilla ja pingviineillä on nahan alla traania. Mustavalailla on nahkansa alla jopa yli 30 cm paksuinen kerros traania. Traani on huomattavasti paksumpaa kuin muut ihonalaiset rasvakerrokset, ja siinä on paljon enemmän verisuonia kuin maaeläinten rasvakudoksissa. Jotkut meribiologit eivät pidä traania rasvakudoksena, koska se on niin erilaista. Heidän mielestään se on omanlaistaan kudosta, joka yhdistää eläimen nahan ja sisäelimet.
Traanista voi valmistaa keittämällä hylje- tai valasöljyä, ja se muodostikin valaanpyynnin perustan. Traanin painosta 50–80 % on jalostettavissa öljyksi. Inuiitit ovat perinteisesti saattaneet käyttää hyljeöljyä ruoan paistamisessa ja valasöljyä öljylampuissa. Myös traani on ollut inuiiteille perinteisesti tärkeä ravinnonlähde ainakin muktukin muodossa. Esimerkiksi valaan traani koostuu 70-prosenttisesti kertatyydyttymättömistä rasvahapoista ja lähes 30-prosenttisesti omega-3-rasvahapoista.
Lakka (pintakäsittelyaine)

Lakka on pintakäsittelyliuos, joka kuivuttuaan muodostaa esineeseen kestävän, tavallisesti kiiltävän suojakalvon.
Historia.
Sana on peräisin italian sanasta "lacca", joka puolestaan on peräisin Aasiasta, ilmeisesti paalin kielen sanasta "lākhā", jonka taustalla ollut muinaisintian sana on merkinnyt punaiseksi värjäytymistä. Punertavaa "lacca"-väriainetta (tunnetaan myös nimellä sellakka) alettiin tuoda löytöretkien jälkeen Intiasta Eurooppaan, ja sitä käytettiin muun muassa huonekalujen pinnoitukseen pulituuri-nimisenä liuoksena.
Tyypit.
Vesiohenteisessa lakassa sideaineena on veteen jakaantunut polymeeri ja ohenteena vesi. Vesiohenteinen lakka voi olla kiilloltaan himmeästä kiiltävään. Sitä käytetään sisätiloissa muun muassa kalusteihin ja leluihin sekä puupohjaisten rakennuslevyjen, lattialautojen ja parkettien lakkauksiin. Lakka levitetään siveltimellä, telalla tai ruiskulla.
Öljylakan sideaineena on pellavaöljy, kiinanpuuöljy tai hartsi ja ohenteena puutärpätti. Veneiden lakkauksessa voidaan sideaineena käyttää myös fenolihartsia. Öljylakka tuottaa yleensä melko kiiltävän pinnan. Se suojaa puurakenteita hyvin, ja sitä käytetään huonekalujen entisöintilakkaukseen sekä sisäverhoukseen ja lattialautoihin. Lakka levitetään siveltimellä tai ruiskulla.
Alkydilakan sideaineena on alkydihartsi tai uretaanialkydihartsi ja ohenteena mineraalitärpätti tai Solvo 1. Kiiltoasteita on himmeästä kiiltävään. Lakka levitetään siveltimellä, telalla tai ruiskulla, ja sitä käytetään sisätiloissa erilaisiin puupintoihin.
Reaktiolakan eli epoksilakan, katalyyttilakan tai polyuretaanilakan sideaineena käytetään muun muassa alkydi- ja aminohartsien seosta ja ohenteena tolueenia ja isobutanolia, joskus ksyleeniä ja asetonitinneriä. Lakka levitetään ruiskulla. Sitä käytetään puusepänteollisuudessa huonekalujen lakkaukseen sekä parkettien lakkaukseen.
Nitroselluloosalakan sideaineena on nitroselluloosa ja ohenteena tolueeni ja asetoni. Se tuottaa erittäin kiiltävän pinnan. Lakka levitetään yleisimmin ruiskulla. Sitä käytetään lähinnä huonekalujen lakkaukseen, erikoisvalmisteena myös metallipinnoille.
Sellakan sideaineena käytetään luonnonhartsia ja ohenteena spriitä. Se tuottaa erittäin kiiltävän pinnan. Sellakka levitetään siveltimellä tai villasta ja puuvillasta tehdyllä tullolla. Sitä käytetään vanhojen huonekalujen entisöintilakkauksiin. Sellakka toimii hyvin eristeenä esimerkiksi oksakohtiin.
Vanhanajan venelakka on erilaisilla hartseilla vahvistettua kiinanpuuöljylakkaa. Sitä käytetään ulkotiloissa muun muassa erilaisten puualusten ja veneiden lakkaukseen sekä ulkokalusteiden ja puurakenteiden lakkaukseen märkätiloissa.
Leijapoika

Leijapoika () on Khaled Hosseinin esikoisromaani vuodelta 2003. Kirjasta tehtiin samanniminen elokuva vuonna 2007. Kirja on käännetty 34 kielelle ja myynyt yli kahdeksan miljoonaa kappaletta. Suomeksi se ilmestyi vuonna 2004 Erkki Jukaraisen kääntämänä ja Otavan kustantamana.
"Leijapoika" on eeppinen tarina isistä ja pojista, ystävyydestä ja petturuudesta. Se on ensimmäinen länsimaissa mittavaa suosiota saanut afganistanilaissyntyisen kirjailijan teos. Kirja antaa lukijalle värikkään kuvan Afganistanin kulttuurista, perinteistä ja elämästä niin Afghanistanissa kuin maahanmuuttajina Yhdysvalloissa. Vaikka Hosseinin kuvauksessa sotaa edeltävästä ajasta Afganistanissa on tiettyä nostalgiaa, hän ei kuitenkaan peittele silloisenkaan yhteiskunnan epäkohtia kuten rotuvihaa, luokkaeroja ja nepotismia. Hänen kuvauksensa Talibanin ajasta, josta monet länsimaiset lukijat ovat saaneet tietoja ainoastaan joukkotiedotusvälineistä, on inhimillisesti järkyttävä ja koskettava, sillä se on esitetty yksilön näkökulmasta.
Juoni.
Leijapoika kertoo Amirista ja Hassanista, kahdesta afganistanilaisesta pikkupojasta 1970-luvun alkupuolen Kabulissa. Pojat ovat parhaat ystävykset, vaikka heidän välillään on suuri ero. Amir on rikkaan ja vaikutusvaltaisen isänsä ainoa poika, Hassan taas palvelijan poika ja vähemmistökansalainen, mongolien jälkeläisiin kuuluva hazara ja šiiauskoinen muslimi, kun taas valtaväestö on pataaneja ja sunnalaisia. Ystävyys ei ole tasaveroinen, vaan siinä on isännän ja palvelijan välinen arvoasetelma. Erään kerran leijoja lennättäessään Hassan saa kimppuunsa vihamiehensä Assefin, joka inhoaa erityisesti hazaroita. Amir näkee väkivallanteon, mutta ei uskalla auttaa ystäväänsä.
Neuvostomiehitys, sotaherrojen aika ja lopulta Taliban tuhoavat 1970-luvun rauhallisen ja vauraan Kabulin. Amir pakenee isänsä kanssa Yhdysvaltoihin ja yrittää unohtaa entisen kotimaansa. Hän avioituu ja ryhtyy kirjailijaksi. Menneisyys ei kuitenkaan jätä Amiria rauhaan. Syyllisyys painaa häntä ja lopulta hänelle tarjoutuu tilaisuus korjata virheitään. Vielä kerran tulee kutsu takaisin talibanien hallitsemaan Afganistaniin hyvittämään kauan sitten tehty teko tai pikemminkin tekemättä jättäminen.
Etelänkrilli

Etelänkrilli ("Euphausia superba") on äyriäinen, joka elää suurina parvina Etelämannerta ympäröivissä merissä. Se on eteläisten merialueiden ekosysteemien avainlaji.
Ulkonäkö ja koko.
Etelänkrilli kasvaa noin kuusi senttiä pitkäksi, ja painaa noin kaksi grammaa. Se on läpikuultava, ja selkäpuoleltaan ruskean sävyinen. Silmät ovat pyöreät, koirailla suuremmat kuin naarailla. Yhteensulautunutta päätä ja keskiruumiista peittää selkäkilpi; niitä seuraa lihaksikas 6-jaokkeinen takaruumis. Tuntosarvet ovat suhteellisen lyhyet. Maailman etelänkrillien yhteenlaskettu massa on luultavasti suurempi kuin minkään muun eläinlajin. 1980-luvulla sen laskettiin olevan noin 500 miljoonaa tonnia, mutta määrä on vähentynyt siitä ainakin joillakin alueilla.
Levinneisyys.
Etelänkrilliä tavataan vyöhykkeellä, joka kiertää Etelämantereen ympäri polaaririntaman sisäpuolella jonkin matkaa irti rantaviivasta. Krilliparvet eivät ole jakautuneet tasaisesti tälle vyöhykkeelle, vaan suosivat tiettyjä paikkoja, jotka johtuvat joko ravinnoksi kelpaavan kasviplanktonin ja petoeläinten liikkeistä tai virtauksista ja pohjan muodoista. Krilliparvet liikkuvat, tiivistyvät ja hajaantuvat eri vuoden- ja vuorokaudenaikoina.
Lisääntyminen ja elintavat.
Etelänkrillit laskevat munansa veteen alkukesästä: tammi-helmikuussa. Kukin naaras laskee tuhansia munia päällimmäisessä sadan metrin vesikerroksessa. Munat vajoavat kymmenen päivän ajan, ja toukat kuoriutuvat jopa kahden kilometrin syvyydessä. Ne kehittyvät toukkavaiheiden kautta aikuiseksi, ja osa saavuttaa sukukypsyyden kaksivuotiaina, osa vasta kolmantena vuonna. Toisin kuin monet sukulaisensa, etelänkrillit jatkavat kuoren vaihtamista säännöllisesti läpi elämänsä. Kun ravintoa on runsaasti, ne kasvavat nopeasti, ja voivat vaihtaa kuorta jopa 2-4 viikon välein. Kun ravinnosta on pulaa, laji jatkaa kuorenvaihtoa mutta muuttuu pienemmäksi. Lajin on aiemmin arveltu elävän kaksivuotiaaksi, mutta on tutkimustuloksia, jotka viittaavat etelänkrillien elävän jopa yksitoistavuotiaiksi.
Psalms of Extinction

Psalms of Extinction on Painin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2007.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 21.
Oscar Hugh Lipscomb

Oscar Hugh Lipscomb (21. syyskuuta 1931 – 15. heinäkuuta 2020) oli yhdysvaltalainen kirkonmies. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 15. heinäkuuta 1956 ja piispaksi 16. marraskuuta 1980. Hän toimi Mobilen arkkipiispana Alabaman osavaltiossa vuodesta 1980 vetäytymiseensä 2008, jolloin häntä seurasi Thomas John Rodi.
Exmoor

Exmoor on kansallispuistoksi rauhoitettu nummialue Lounais-Englannissa. Kansallispuistosta 71 % on Somersetin kreivikunnassa, loput Devonin puolella. Kansallispuistoon kuuluu 55 kilometriä rannikkoa ja 692 neliökilometriä avointa nummea. Kuten muissakin Britannian kansallispuistoissa, myös Exmoorissa asuu paikallisia asukkaita useissa kylissä, joista suurimpia ovat Porlock, Dulverton, Lynton ja Lynmouth. Puiston asukkailla on yli puoli miljoonaa lammasta, jotka laiduntavat nummella ja pitävät maiseman perinteisenä. Kaikkiaan puiston alueella on noin 600 maatilaa.
Exmoor oli yksi Britannian ensimmäisistä kansallispuistoista. Se perustettiin vuonna 1954. Se oli aikaisemmin ollut kuninkaallinen metsästysalue. Puisto ja nummialue ovat saaneet nimensä alueen halki virtaavan Exejoen mukaan.
Puiston alueella on muinaisia hautakumpuja, jäänteitä roomalaisista linnoituksista ja keskiaikaisia kyliä.
Suspended Animation (John Petruccin albumi)

Suspended Animation on kitaristi John Petruccin ensimmäinen sooloalbumi, joka on julkaistu 1. maaliskuuta 2005. Se on täysin instrumentaali.
"Jaws of Life" on alun perin tunnettu nimellä I.B.S. (Irritable Bowel Syndrome).
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat John Petruccin tekemiä.
RepRap

RepRap on projekti, jonka tavoitteena on luoda 3D-tulostin, joka kykenee tulostamaan suurimman osan omista osistaan. Kaikki projektin tuottama sisältö julkaistaan avoimen lähdekoodin lisenssin alaisuudessa.
Reprap-projekti on julkaissut kaksi 3D-tulostinta. Ensimmäinen tulostin "Darwin" julkaistiin maaliskuussa 2007 ja toinen tulostin "Mendel" vuoden 2009 lokakuussa. Reprap-laitteet nimetään kuuluisien biologien mukaan, koska "projektin ydin on kopioituminen ja evoluutio".
Laitteen kopioitumiskyvyn johdosta projektin alkuunpanijat visioivat mahdollisuudesta levittää Reprap-laitteita ihmisille ja yhteisöille pienin kustannuksin ja näin tehdä mahdolliseksi monimutkaisten tuotteiden luominen ja valmistus ilman kallista teollisuusinfrastruktuuria.
LCR-mittari

LCR-mittari on komponenttien ja piirien impedanssia eli vaihtovirtavastusta mittaava laite. Valitusta mittaustaajuudesta ja impedanssista mittari voi laskea komponentin induktanssin, kapasitanssin tai resistanssin. Useat kehittyneemmät LCR-mittarit ilmoittavat myös mitattavat kelan tai kondensaattorin häviöt (häviökerroin).
LC-mittari on induktanssia ja kapasitanssia mittaava laite, jolla ei yleensä pysty mittaamaan kelan tai kondensaattorin häviöitä.
Projekti 629

Projekti 629 () oli Neuvostoliiton laivaston 1950-luvun lopun dieselkäyttöisten ballistisin ohjuksin varustettujen sukellusveneiden muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Luokan suunnittelu aloitettiin 1950-luvun puolivälissä pian sen jälkeen kun Projekti 611:n () veneeseen oli sijoitettu menestyksekkäästi ydinkärjen kuljettamaan kykenevä R-11FM Scud -ohjus, jonka kantomatka oli ydinkärjellä varustettuna noin 150 km.
Suunnittelutoimisto oli OKB-16, joka suunnittelu myös veneeseen sijoitettavan D-2-laukaisujärjestelmän. Vene itse perustui Projekti 641:een (). Sukellusveneeseen sijoitettiin tornin taakse siiloihin kolme ohjusta. Ohjukset voitiin laukaista vain pinnalta, mutta veneen liikkuessa. Laukaisun valmistelu kesti noin tunnin, mutta se voitiin tehdä veden alla, jonka jälkeen kolme ohjusta voitiin laukaista pinnalta 12 minuutissa. Lisäksi veneissä oli kuusi 533 mm torpedoputkea.
Kolmen veneen jälkeen ohjukseksi tuli uudempi nestepolttoaineinen yksivaiheinen R-13 (), jonka kantama oli 600 kilometriä.
Alukset.
Veneitä rakennettiin 23, joista 16 Severodvinskissa ja seitsemän Komsomolsk-na-Amuressa tehtaalla №199. Ensimmäiset otettiin käyttöön 1958 ja viimeiset 1962. Suunnitelmat myytiin myös Kiinan kansantasavaltaan 1959, mutta Neuvostoliiton ja Kiinan välirikon jälkeen neuvostoliittolaiset lähtivät Kiinasta elokuussa 1960.
Neljätoista venettä uudistettiin (Projekti 629A, Golf II) 1966–1972 varustamalla ne R-21-ohjuksin (), jonka kantomatka oli 1 400 km. Neljä uudistettiin komento- ja viestialuksiksi projektina 629R. Yksittäisiä veneitä varustettiin ohjuksilla R-29 () (Projekti 601), R-27K () (Projekti 605) ja R-39 (Projekti 619).
Maalis–huhtikuussa 1968 "K-129" upposi Tyynellämerellä 2 800 km Oahusta luoteeseen noin viiden kilometrin syvyyteen. Yhdysvaltain SOSUS-kuuntelujärjestelmä havaitsi veneen uppoamisen. Yhdysvaltain CIA nosti heinäkuussa 1974 projekti Azorianissa uponneen aluksen etriä pitkän keulaosaston erikoisvalmisteisella "USNS Glomar Explorerilla". Keulaosastosta löytyi kahdeksan merisotilaan ruumiit sekä kaksi ydintorpedoa.
SRJTNT vol. 1

SRJTNT vol. 1 on Julma-Henri &amp; Syrjäytyneiden -nimellä julkaistu mixtape. Se julkaistiin 15. joulukuuta 2008. Mixtape sisältää Julma-Henrin biisien lisäksi mm. Adebizin &amp; Konnan sekä Haittavaikutuksen kappaleita.
Taustatietoa.
"SRJTNT vol. 1" sisältää Julma-Henrin &amp; Syrjäytyneiden vanhojen julkaisemattomien kappaleiden lisäksi eri artistien Internet-sivustoilla tai muualla julkaistuja kappaleita. Levyn teemoja ovat Julma-Henrin tapaisesti henkinen kasvu, toipuminen ja toivon löytäminen. Levyllä on Kim ”Casio” Rantalan, Sekasin, DJ Polarsoulin, Konnan, Vilunki 3000:n ja suurimmaksi osaksi Panama Rayon tuotantoa. Levy on myyty loppuun.
Tuotanto.
Levyn sisältämä ”Porthanink.” (lyhennetty Porthaninkatu) on Panama Rayon remix-versio Al-Qaida Finlandissa olevasta ”010706” -kappaleesta. 
”Pohjalla” on lyhennetty versio Asan "Foetida-Pro Promolla" olevasta saman nimisestä kappaleesta ja ”Kill for Peace” -kappale on taas lyhennetty versio Asan "Via Karelia" -albumilla olevasta ”Rauhan murhaajat” -kappaleesta. 
Kappaleen ”8” biitti on otettu suoraan Young Jeezyn kappaleesta ”Put On” -kappaleesta (mukana Kanye West). 
”Minä rakastan sinua” on samplattu Coheed and Cambria -yhtyeen ”The Ring in Return” -kappaleesta. 
”Huonoa seuraa” on julkaistu Adebizin &amp; Konnan "Korvia myöten EP:llä" vuonna 2008. 
”Oulu-Hellsinki” on ollut Serefest-tapahtuman internetsivuilla 2007 ja ”Voima” on julkaistu 2008 DJ Polarsoulin "World Bump" -mixtapella. 
Kappaleessa ”Lintumies” on samplattu The Chordettes -yhtyeen ”Mr. Sandman” -kappaletta.
Luettelo Suomen ortodoksisen kirkon kirkolliskokousedustajista

Tämä on luettelo Suomen ortodoksisen kirkon kirkolliskokousedustajista.
Kausi 2007–2010.
Itseoikeutetut jäsenet.
Kirkolliskokoukseen kuuluvat itseoikeutettuina edustajina myös piispat:
Kausi 2010–2013.
Itseoikeutetut jäsenet.
Kirkolliskokoukseen kuuluvat itseoikeutettuina edustajina myös piispat:
Kausi 2016–2019.
Helsingin hiippakunta
Papisto ja kanttorit
Maallikot
Karjalan hiippakunta
Papisto ja kanttorit
Maallikot
Oulun hiippakunta
Papisto ja kanttorit
Maallikot
Kausi 2019–2023.
Helsingin hiippakunta
Papisto ja kanttorit
Maallikot
Kuopion ja Karjalan hiippakunta
Papisto ja kanttorit
Maallikot
Oulun hiippakunta
Papisto ja kanttorit
Maallikot
Kausi 2023–2027.
Helsingin hiippakunta
Papisto ja kanttorit
Maallikot
Kuopion ja Karjalan hiippakunta
Papisto ja kanttorit
Maallikot
Oulun hiippakunta
Papisto ja kanttorit
Maallikot
Cape Bretonin saari

Cape Breton on saari Kanadan itärannikolla, Nova Scotian provinssissa. Nimi viittaa ranskan kielen sanaan "Breton", joka tarkoittaa Bretagnea. Saaren erottaa mantereesta Canson salmi, jonka poikki on rakennettu pengerretty tie. Newfoundlandista saaren erottaa Cabotin salmi.
Maantiede.
Saaren maasto kohoaa tasaisesti etelästä pohjoiseen; pohjoisimmassa osassa on ylänköalue, jonka korkein kohta White Hill on 532 metriä merenpinnasta. Saarella asuu noin 148 000 henkeä. Sen pinta-ala on 10 311 neliökilometriä. Suurin taajama on Sydneyn kaupunki, jossa toimii Cape Bretonin yliopisto. Saarella on kansallispuisto, ja siellä järjestetään kelttiläisen musiikin festivaali.
Historia.
Cape Bretonin ensimmäiset eurooppalaisperäiset asukkaat olivat ranskalaisia siirtolaisia, jotka saapuivat saarelle vuonna 1710. Ranskalaisten vallan keskus saarella oli Louisbourgin linnoitus.
Ison-Britannian kuningaskunta valloitti Cape Bretonin ranskalaisilta vuonna 1745, mutta palautti sen Ranskalle neljä vuotta myöhemmin. Cape Breton siirtyi pysyvästi brittien haltuun seitsenvuotisessa sodassa vuonna 1758, mikä vahvistettiin rauhansopimuksessa vuonna 1763.
Yhdysvaltain vapaussodan päätyttyä Cape Bretoniin muutti jonkin verran sodan lojalisteja. Vuonna 1784 Cape Breton erotettiin Nova Scotiasta erilliseksi siirtokunnaksi, mutta se liitettiin uudelleen Nova Scotian siirtokuntaan vuonna 1820.
Väestö.
Vuonna 2001 saarella asui 147 454 henkeä. 95 % heistä oli valkoisia, 3,6 % mi'kmaq-intiaaneja, 0,7 % mustia ja 0,1 % arabeja. Suurimmat uskonnot ovat katolisuus (69 820) ja protestantismi (32 575). Saarella eli aikoinaan monia gaelin kielen puhujia, he puhuivat kanadangaelin murretta. Murteella on nykyisin noin 2 000 puhujaa ja se on vaarassa hävitä kokonaan.
G-Star RAW

G-Star Raw CV (yleisesti käytetään nimiä G-Star tai G-Star RAW) on alankomaalainen vaatealan yritys. Sen pääkonttori sijaitsee Amsterdamissa, jossa yritys perustettiin vuonna 1989. Alun perin yritys tunnettiin nimellä Gap Star, mutta nimi muutettiin kansainvälisille markkinoille siirryttäessä, ettei se sekoittuisi yhdysvaltalaiseen Gap-vaatemerkkiin.
G-Star on keskittynyt urbaanien muotivaatteiden valmistukseen. Erityisesti se tunnetaan pesemättömän ja käsittelemättömän farkkukankaan, niin sanotun raw denimin käyttämisestä. Armeijahenkisyys on yksi tärkeimpiä tuotteiden inspiraation lähteitä.
Kankaanpään kirkko

Kankaanpään kirkko on vuonna 1839 käyttöön vihitty päätytornillinen, puurakenteinen ja sisäviisteinen ristikirkko Kankaanpäässä. Kirkko edustaa uusklassismia tyylisuunnaltaan. Kirkon suunnitteli saksalainen arkkitehti Carl Ludvig Engel. Istumapaikkoja kirkossa on noin 1 000.
Kirkon ristikeskuksessa on laakealla telttakatolla katettu attikamainen korotus. Ristikeskuksessa on kupoli. Uusklassismia edustava päätytorni on kupukatteinen. Felix Frang on maalannut kirkon "Kristuksen kirkastuminen" -nimisen alttaritaulun vuonna 1922. Vuosina 1938–1939 Urho Lehtinen maalasi kirkkosalin seiniin maalaukset. Urut on puolestaan valmistanut Hans Heinrich. Uruissa on 40 äänikertaa.
Kirkko on Satakunnan suurimpiin puukirkkoihin lukeutuva, ja se sijaitsee kirkonmäellä näkyen kauaksi Ruokojärven taakse. Myös Isojoen ja Kauhajoen rajalla sijaitsevasta Lauhanvuoren kansallispuiston näkötornista voi kiikareilla 24-metrisen kirkontornin havaita.
Kankaanpään kirkko sijaitsee osoitteessa Keskuskatu 64.
Historia.
Vuonna 1641 perustettiin Suur-Ikaalisten kirkkopitäjä, johon Kankaanpää liitettiin. Vuonna 1756 paikkakunnalle valmistui kirkko, nykyisen kirkon edeltäjä. Vuonna 1759 Kankaanpäälle myönnettiin kappelioikeudet. Kankaanpää on ollut itsenäinen seurakunta vuodesta 1841 lähtien, jolloin Ikaalisten kirkkopitäjä purettiin.
Nykyinen kirkko vihittiin 2. kesäkuuta 1839 käyttöön. Tosin tuolloin rakennus oli vielä kesken osittain. Kaikki paikkakuntalaiset sukupolvet ovat kirkon valmistumisen jälkeen osallistuneet korjaustöihin ja uudisrakentamiseen. Viimeksi rakennusta on korjattu kirkon 150-vuotisjuhliksi.
Niort

Niort on kaupunki Länsi-Ranskassa. Se on Deux-Sèvresin departementin prefektuuri, eli pääkaupunki, Uuden-Akvitanian alueella ("région").
Kaupungin latinankielinen nimi oli "Novioritum". Niortin väkiluku on 58 066 (vuonna 2006). Kaupunkialueella asuu 134 927 ihmistä.
Ángel Bernabé

Ángel Bernabé Acosta (s. 11. elokuuta 1987 Velada) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa CP Cacereñoa. 
Ennen kuin Bernabé siirtyi Atléticon juniorijoukkueeseen, hän edusti UD Talaveralaa ja Talavera CF:tä. 
Heinäkuussa 2008, Bernabé pääsi pelaamaan harjoituskaudella ykkösjoukkueessa. Hän toimi joukkueen kolmosmaalivahtina, muut maalivahdit olivat Leo Franco ja Grégory Coupet. Kesäkuussa 2009 Bernabé solmi kolmivuotisen sopimuksen Salamancan kanssa. Sopimuksen päätyttyä Bernabé siirtyi edustamaan Cádiz CF:tä kahdeksi vuodeksi. Joukkue vaihtui UB Conquenseksi, josta ura jatkui CF Talavera De La Reinassa. Vuodet 2016-2017 Bernabé pelasi Marbella FC:n joukkueessa ja vuodesta 2018 hänen seuranaan on ollut CP Cacereño.
Bernabé oli mukana Espanjan maajoukkueessa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007.
Piirre

Piirre ( on hahmontunnistuksessa vektori, jonka arvo on havaittu mittauksen tuloksena tai soveltamalla tarkoituksenmukaista heuristiikkaa olemassaolevaan aineistoon. Piirre tarkoittaa tiettyä piirreavaruuden alkiota; piirrevektorit virittävät piirreavaruuden.
Hyvän piirteen tunnusmerkkejä ovat samankaltaisuus muiden samaa luokkaa edustavien piirteiden kanssa ja toisaalta erottuminen muiden luokkien piirteistä. Luokittimen tehtävä on pilkkoa piirreavaruus luokiksi "päätöstasoilla". Luokittimet ovat usein geneerisiä ja eri luokittimia voidaan vaivatta soveltaa olemassaoleviin piirteisiin.
Eniten käytetyt piirre-erotusmenetelmät ovat lineaarisia. Kuitenkin tiedetään, että monet tosielämän ilmiöt ovat epälineaarisia, joten epälineaariset piirre-erotusmenetelmät saattavat paljastaa mittauksista sellaista tietoa, jota ei voida löytää lineaarisilla menetelmillä.
Tommy Douglas

Thomas Clement "Tommy" Douglas PC, CC, SOM (20. lokakuuta 1904 Falkirk, Skotlanti – 24. helmikuuta 1986 Ottawa, Ontario) oli skotlantilaissyntyinen kanadalainen poliitikko. Hän oli maansa johtavia sosialistipoliitikkoja.
Poliittinen ura.
Tommy Douglas oli Saskatchewanin provinssin päämies (englanninkielinen termi "Premier of Saskatchewan") vuosina 1944–1961 johtaen Pohjois-Amerikan ensimmäistä sosialistihallitusta. Douglas myös esitteli Kanadan yleisen terveydenhoitojärjestelmän kehittämisen, ja häntä pidetäänkin Kanadan terveydenhoitojärjestelmän isänä. Vuonna 2004 kanadalaiset äänestivät Douglasin kaikkien aikojen suurimmaksi kanadalaiseksi. 
 Hänen elämästään on tehty Kanadassa myös kaksijaksoinen televisiosarja nimeltään "Prairie Giant".
Yksityiselämä.
Tommy Douglas tunnetaan myös Kiefer Sutherlandin isoisänä. Kieferi Sutherlandin äiti Shirley oli nimittäin Tommy Douglasin tytär sekä Donald Sutherlandin vaimo. Tommy Douglas kuoli syöpään 81-vuotiaana.
Anna Maxwell Martin

Anna Maxwell Martin on englantilainen näyttelijä, joka on saanut kahdesti Baftan televisiopalkinnon. Hänet tunnetaan muun muassa Esther Summersonin roolista BBC:n minisarjassa "Kolea talo" sekä pääroolista Lyra Belacquana "Universumien tomu" -trilogian alkuperäisessä teatterisovituksessa.
Elämä ja ura.
Martin syntyi Beverleyssä Yorkshiressä 1970-luvun lopulla. 18-vuotiaana hän lähti Liverpoolin yliopistoon opiskelemaan historiaa, vaikka haaveilikin jo tuolloin näyttelijän urasta – hän ei kuitenkaan uskonut olevansa vielä tarpeeksi kypsä teatterikouluun. Hän valmistui yliopistosta vuonna 1998. Royal Academy of Dramatic Artiin Martin rohkeni hakea vasta 21-vuotiaana, mutta ei päässyt sisään. Sen sijaan hänet hyväksyttiin London Academy of Music and Dramatic Artiin. Kertomansa mukaan hän ei menestynyt koulussa, mutta onnistui kuitenkin valmistumaan.
Martinin ensimmäinen roolityö koulun jälkeen oli Lillian Hellmanin näytelmässä "The Little Foxes". Hänen isänsä kuoli pian näytelmän ensiesityksen jälkeen syöpään, joka oli diagnostisoitu Martinin käydessä viimeistä vuottaan teatterikoulussa. Liittyessään Equityyn, näyttelijöiden brittiläiseen ammattijärjestöön, Martin otti toiseksi nimekseen isoisänsä nimen Maxwell, koska jäseniin kuului jo yksi Anna Martin.
Kun Martin kuuli Royal National Theatren suunnittelevan Philip Pullmanin "Universumien tomusta" näytelmäversiota, hän otti teatteriin yhteyttä ja sai kuin saikin Lyran pääroolin. Kaikkiaan peräti kuusituntista näytelmää esitettiin joulukuusta 2003 maaliskuuhun 2004. Loppuvuodesta 2004 näytelmä palasi muutamaksi kuukaudeksi ohjelmistoon, mutta vaihdetuin näyttelijöin. Martin sai roolistaan kiittäviä arvosteluja ja myös Laurence Olivier -palkintoehdokkuuden parhaasta naispääosasta.
Martin on palkittu televisiorooleistaan kahdesti parhaan naisnäyttelijän Bafta-palkinnolla. Ensimmäisen kerran hänet palkittiin roolistaan Esther Summersonina BBC:n vuoden 2005 Dickens-sovituksessa "Kolea talo" ("Bleak House") ja toistamiseen roolistaan vuoden 2008 televisioelokuvassa "Hullu-Poppy" ("Poppy Shakespeare").
Vuoden 2007 elokuvassa "Jane Austenin jalanjäljillä" Martin esittää kirjailija Jane Austenin sisarta Cassandraa.
Martin on naimisissa ohjaaja Roger Michellin kanssa. Heillä on vuonna 2009 syntynyt tytär.
François Sagat

François Sagat (s. 5. kesäkuuta 1979 Cognac, Charente, Ranska) on slovakki ja pornonäyttelijä, joka esiintyy homo- ja bipornoelokuvissa. Sagatin tunnusmerkkejä ovat lihaksikas vartalo, eksoottinen maskuliininen ulkonäkö, sekä erikoinen koko päänahan peittävä tatuointi. Erotiikan lisäksi Sagat on toiminut muotimallina sekä näytellyt elokuvissa "L.A. Zombie", "Man at Bath" ja "Saw VI".
Sandhurstin kuninkaallinen sotakorkeakoulu

Sandhurstin kuninkaallinen sotakorkeakoulu (, lyh. RMAS) on Sandhurstissa, Berkshiressä sijaitseva Britannian armeijan upseerikoulutuskeskus. Se on maavoimien vastine ilmavoimien Royal Air Force Collegelle ja laivaston Britannia Royal Naval Collegelle.
Kaikki Britannian armeijan upseerit koulutetaan Sandhurstissa, mukaan lukien aliupseeristosta ylenneet. Kadeteista noin 10 prosenttia on naisia ja lähes 10 prosenttia ulkomailta.
Nykyisessä muodossa oleva koulu muodostettiin 1947 Woolwichissa sijainneen Royal Military Academyn ja sandhurstlaisen Royal Military Collegen yhdistyessä. Royal Military College oli ollut toiminnassa vuodesta 1802, jonka katsotaan olevan myös nykyisen Sandhurstin sotakorkeakoulun perustamisvuosi.
Sandhurstin alumniin lukeutuu useita maineikkaita sotilasjohtajia, sekä myös kuninkaallisia, poliitikkoja ja kulttuurihenkilöitä eri puolilta maailmaa.
Integrated Taxonomic Information System

Integrated Taxonomic Information System eli ITIS on Yhdysvaltain useiden eri virastojen koordinoima hanke eliöiden taksonomisen tiedon koordinoimiseksi ja kehittämiseksi. Yhteistyössä ovat mukana EPA, NOAA, USGS, NBS, ARS, NRCS ja Smithsonian-instituutti.
Tietokanta.
Projektin tietokantaan kuuluu yli 589 000 sivua. Tietokanta keskittyy erityisesti Pohjois-Amerikan lajistoon, mutta tietokannassa on mukana myös useita lajeja Amerikan ulkopuolelta, erityisesti lintuja, kaloja, nisäkkäitä ja matelijoita. ITIS:tä käytetään lajien taksonomian de facto -lähteenä useissa biodiversiteettiä käsittelevissä projekteissa.
ITIS tekee yhteistyötä tuottaakseen vuosittain Catalogue of Lifen, jonka tarkoituksena on listata kaikki maailman tunnetut lajit.
Norjankrilli

Norjankrilli ("Meganyctiphanes norvegica") on äyriäinen, joka elää suurina parvina Atlantissa. Se on osa eläinplanktonia.
Ulkonäkö ja koko.
Norjankrilli kasvaa noin kolme senttiä pitkäksi. Se on läpikuultava ja punertava vatsan sisältö on näkyvissä. Yhteensulautunutta päätä ja keskiruumiista peittää selkäkilpi; niitä seuraa lihaksikas 6-jaokkeinen takaruumis. Tuntosarvet ovat suhteellisen lyhyet.
Elintavat.
Norjankrilli käyttää pääasialliseksi ravinnokseen hankajalkaisia, mutta syö myös muuta eläin- ja kasviplanktonia. Se nousee pintaan ruokailemaan yöllä, ja viettää päivänsä yli 50 metrin syvyydessä.
Tyynenmerenkrilli

Tyynenmerenkrilli ("Euphausia pacifica") on äyriäinen, joka elää suurina parvina Tyynellämerellä. Sitä kalastetaan paljon Japanissa ja Kanadassa.
Ulkonäkö ja koko.
Tyynenmerenkrilli kasvaa pari senttiä pitkäksi. Se on läpikuultava. Yhteensulautunutta päätä ja keskiruumista peittää selkäkilpi; niitä seuraa lihaksikas 6-jaokkeinen takaruumis. Tuntosarvet ovat suhteessa melko pitkät, ja niiden pinnalla on suomuja.
Elintavat ja ravinto.
Tyynenmerenkrillit piileksivät päiväsaikaan pedoilta noin sadan metrin syvyydessä, ja nousevat auringonlaskun aikaan pintaan syömään kasviplanktonia. Ne laskevat munansa veteen Kanadan rannikolla toukokuusta heinäkuuhun, kun kasviplanktonia on saatavana runsaasti.
Tyynenmenrenkrilli muiden lajien ravintona.
Tyynenmerenkrillissä on paljon proteiinia ja A-vitamiinia. Raakana se on mauton, mutta pakastettuna tai kuivattuna kehittää lajille ominaisen, tympeän maun. Sitä kalastetaan kalaviljelmille ravinnoksi, ja se antaa viljellylle lohelle tyypillisen punavärin. Japanissa sitä syövät ihmisetkin. Luonnossa tyynenmerenkrilliä syövät hetulavalaat sekä monet kalalajit, kuten lohi, turska ja silli.
Dieter Eilts

Dieter Eilts (s. 13. joulukuuta 1964) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana.
Eilts aloitti peliuransa pienessä SV Hagen joukkueessa. Vuonna 1984 hän liittyi SV Werder Bremenin organisaatioon ja nousi vuonna 1985 ykkösjoukkueeseen. Eilts edusti Werder Bremeniä koko ammattilaisuransa ajan aina vuoteen 2002 saakka. Eilts tuli tunnetuksi sekä kentällä että sen ulkopuolella kohteliaana ja arvostettuna persoonana, joka ei esiintynyt keltaisen lehdistön kohu-uutisissa. Kaikkiaan 390 Bundesliiga-ottelua Werderissä pelannut Eilts voitti seurassa kaksi Saksan mestaruutta, kolme Saksan Cupia sekä kaudella 1991–1992 Cup-voittajien Cupin.
Berti Vogts nosti Eiltsin Saksan maajoukkueeseen vuonna 1993. Eilts oli mukana Saksan EM-ryhmässä 1996 ja pelasi kaikki ottelut mestaruuteen päättyneessä turnauksessa. Eiltsin maajoukkueura päättyi kuitenkin jo seuraavana vuonna. Hän pelasi kaikkiaan 31 maaottelua.
Ura valmentajana.
Päätettyään peliuransa Eilts jatkoi SV Werder Bremenin organisaatiossa juniorivalmentajana. Heinäkuussa 2003 hän siirtyi Saksan jalkapalloliiton palvelukseen ja otti tehtäväkseen Saksan alle 19-vuotiaiden maajoukkueen valmentamisen. Vuotta myöhemmin hänet valittiin maan alle 21-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi.
Eiltsin johdolla Saksan alle 21-vuotiaat selvisivät ikäluokan EM-kisoihin Ruotsiin kesällä 2009. Menestyksestä huolimatta Eilts sai potkut tehtävistään erimielisyyksien vuoksi marraskuussa 2008.
Muutama viikko potkujensa jälkeen Eilts palasi valmennustehtäviin, kun 2. Bundesliigassa pelaava FC Hansa Rostock palkkasi hänet uudeksi päävalmentajakseen.
Eiltsin pesti Hansassa jäi kuitenkin lyhyeksi. Menestys oli vaatimatonta ja seurajohto sai lopulta tarpeekseen maaliskuun alussa 2009, kun 2. Bundesliigan hännillä rypenyt Hansa kärsi 2–3 tappion FC St. Paulille.
Veikko Sonninen

Veikko Johannes Sonninen (16. toukokuuta 1949 Lapinlahti – 8. helmikuuta 2024 Lahti) oli suomalainen järjestöjohtaja ja kustantamoalan aktiivinen toimija.
Sonninen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1977. Hän työskenteli Lääketeollisuusyhdistyksen toimitusjohtajana vuosina 1978–1988. Hän siirtyi vuonna 1988 kirjankustannusalalle ja toimi Suomen Kustannusyhdistyksen toimitusjohtajana ja Suomen Kirjasäätiön asiamiehenä vuosina 1989–2007. Hän toimi säätiön asiamiehen ominaisuudessa lähes 20 vuoden ajan Finlandia-, Tieto-Finlandia- ja Finlandia Junior -palkintolautakuntien sihteerinä.
Tekijänoikeusjärjestö Kopioston toimintaan hän osallistui 1990-luvun alusta aina eläkkeelle jäämiseensä saakka, sekä hallituksen varapuheenjohtajana että valokopiojaoston puheenjohtajana. Samaten hän toimi Federation of European Publishers -järjestön Executive Committeen jäsenenä.
Sonninen oli eräs Helsingin kirjamessujen keskeisiä ideoijia ja toimi messujen näyttelytoimikunnan puheenjohtajana vuosina 2000–2006. Kirjakilta myönsi hänelle "kirjaporvarin" arvonimen vuonna 2007.
Sonninen valitsi vuoden 2008 Tieto-Finlandian voittajaksi Marjo T. Nurmisen "Tiedon tyttäret". Voiton julkistamispuheessa hän arvosteli voimakkaasti valintaraadin ratkaisua jättää Panu Rajalan kirjoittama Mika Waltarin elämäkertateos "Unio mystica" pois ehdokkaiden joukosta. Puheenvuoro herätti lehdistössä huomiota.
Sonninen oli innokas sanaristikkomies. Hän otti osaa kaikkiin kolmeentoista ristikonratkonnan SM-kisaan vuosina 1993–2018 ja saavutti niissä useita mitaleja. Hän myös laati sanaristikoita, muun muassa teoksiinsa "Ristikkoretki", "Murreristikot", "Sata ja yksi ristikkoa" ja "Pukstaaviristikot".
Hanspeter Latour

Hanspeter Latour (s. 4. kesäkuuta 1947) on sveitsiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. 
Ura pelaajana.
Latour aloitti peliuransa FC Thunin joukkueessa 1964. Hän etsi peliaikaa myös FC Le Loclesta ja BSC Young Boysista, kunnes lopetti maalivahtiuransa 1974 vain 27-vuotiaana. 
Ura valmentajana.
Latour aloitti valmennusuransa 1974 FC Dürrenastin päävalmentajana. Hän valmensi Sveitsin alasarjoissa pelanneita FC Thunia ja FC Solothurnia, kunnes siirtyi vuonna 1997 Grasshopper-Club Zürichin apuvalmentajaksi. Yhden apuvalmentajakauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi FC Badeniin ja sieltä FC Wiliin. Vuonna 2001 hän palasi jälleen FC Thuniin, ja toinen päävalmentajakausi seurassa nosti Latourin nimen tietoisuuteen, sillä hänen johdollaan piskuinen Thun nousi Sveitsin pääsarjaan kauden 2001–2002 päätteeksi.
Latour luotsasi Thunia pääsarjassakin hyvällä menestyksellä, mikä huipentui kauden 2004–2005 mestaruushopeaan. Kauden jälkeen hän siirtyi Grasshopper-Club Zürichin peräsimeen, mutta pesti jäi vain puolen kauden mittaiseksi Latourin siirryttyä tammikuussa 2006 Saksan Bundesliiga-seura 1. FC Kölnin peräsimeen. Latour ei onnistunut luotsaamaan "Kilipukkeja" kuiville, vaan seura putosi kauden päätteeksi 2. Bundesliigaan. Latour jatkoi kuitenkin tehtävissään, kunnes huono kauden alku toi potkut marraskuussa 2006.
Kesällä 2007 Latour palasi valmennustehtäviin ja Grasshopper-Club Zürichin päävalmentajaksi. Latourin johdolla Grasshoppers tavoitteli kirkkainta kärkeä Sveitsin liigassa, mutta kohtalona oli kaksi neljättä sijaa. Kauden 2008–2009 jälkeen Latour sai potkut tehtävistään.
Laskusilta

Laskusilta (myös nostosilta) on yleensä linnojen puolustusvälineenä käytettävä silta, jonka voi nostaa ylös. Sen tarkoitus on estää vihollisen pääsy sisälle linnaan. Laskusilta on yleensä vallihaudan päällä. Nykyään laskusiltoja ei enää käytetä puolustustarkoitukseen. 
Laskusilta on keskiaikainen keksintö. Nykyaikaisissa laskusilloissa on sähköllä toimiva vinssi, joka nostaa ja laskee sillan. Keskiaikaisissa silloissa vinssiä pyöritettiin käsivoimilla.
Myös laivoissa käytetään laskusiltoja helpottamaan maihinnousua. 
Laskusiltaa ei tule sekoittaa nostosiltaan. 
Katso myös.
Läppäsilta
Aiheesta muualla.
Miranda July

Miranda July (myös Miranda Jennifer Grossinger; s. 15. helmikuuta 1974 Vermont, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä, taiteilija ja kirjailija. Hänen taiteellinen tuotantonsa käsittää valokuvia, videoita, performansseja, musiikkia, elokuvia sekä kirjoja. Nykyisin July asuu Los Angelesissa.
Elämä ja ura.
Miranda Grossinger syntyi Barressa, Vermontin osavaltiossa. Hänen vanhempansa Lindy Hough ja Richard Grossigner ovat molemmat kirjailijoita. Grossinger otti nimen July 15-vuotiaana ystävänsä kirjoittaman tarinan hahmon mukaan ja vaihtoi nimensä virallisesti 20-vuotiaana.
Nuoruutensa July vietti Berkeleyssä Kaliforniassa, jossa hän ensin kirjoitti näytelmiä ja myös ohjasi ja esitti 924 Gilman-nimisellä klubilla. Myöhemmin hän opiskeli Kalifornian yliopistossa Santa Cruzissa, mutta keskeytti koulunsa toisena vuonna. Tämän jälkeen hän muutti Portlandiin ja alkoi tehdä performanssitaidetta.
Elokuvat.
Julyn ensimmäinen pitkä elokuva oli vuonna 2005 ilmestynyt "Me And You And Everyone We Know". Elokuva voitti parhaalle esikoisohjaukselle jaettavan "Caméra d'Or" -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla samana vuonna. Julyn viimeisin elokuva on vuonna 2020 ilmestynyt "Kajillionaire".
Kirjat.
Julylta on julkaistu neljä kirjaa, joista kolme on suomennettu. Julyn kirjat on suomentanut Hilkka Pekkanen ja kustantanut Siltala. Hänen esikoisteoksensa "No One Belongs Here More Than You" ilmestyi vuonna 2017 suomeksi nimellä "Uimakoulu". Vuonna 2011 häneltä julkaistiin nonfiktiokirja "It Chooses You", jota ei ole suomennettu. Vuonna 2015 julkaistiin Julyn ensimmäinen romaani "The First Bad Man". Se ilmestyi suomeksi vuonna 2016 nimellä "Avokämmen." Julyn uusin romaani "All Fours" ilmestyi vuonna 2024. Suomeksi romaani ilmestyi nimellä "Nelinkontin".
Kirjapöllö

Kirjapöllö on Kirjakauppasäätiön myöntämä palkinto kirja-alalla ansiokkaasti toimineille henkilöille. Vuosittain jaetaan Lasten- ja nuortenkirjapöllö ja Libristin kirjapöllö, mutta säätiö voi myöntää myös Elämäntyöpöllön erityisistä ansioista.
Palkinnot.
Lasten- ja nuortenkirjapöllö.
Lasten- ja nuortenkirjapöllö on tunnustus yli viisi vuotta sitten julkaistulle, mutta yhä merkittävälle lasten- tai nuortenkirjalle. Palkinto myönnetään vuorovuosin lasten- ja nuortenkirjalle. Vuoteen 2007 saakka palkinto myönnettiin yli kymmenen vuotta sitten julkaistulle kirjalle.
Kirjakauppa-ala kiittää palkinnolla vaikuttavia muistoja luoneita kirjailijoita ja tuoda heidät ja heidän teoksensa uusien lukijapolvien saataville. Kustantajat ovat lupautuneet ottamaan uuden painoksen ehdokkaiksi valituista teoksista.
Lähde
Libristin kirjapöllö.
Kirjakaupan libristin palkinto on libristitutkinnon suorittaneelle henkilölle tunnustus korkeatasoisesta kirja-alan ammattitaidosta. Palkintoperusteina ovat myyntihenkisyys, asiakaspalveluosaaminnen, yhteistyökyky ja aktiivinen kiinnostus kirjallisuuteen.
Elämäntyöpöllö.
Lisäksi voidaan myöntää erityisistä ansioista Vuoden teko -kirjapöllö ja merkittävästä elämäntyöstä kirja-alalla Elämäntyön kirjapöllö.
Lähde
Maantiepyöräilyn maailmancup

Maantiepyöräilyn maailmancup oli UCI:n vuosina 1989–2004 järjestämä maantiepyöräilyn kilpailusarja. Maailmancup korvasi sitä edeltäneen Super Prestige Pernod -kilpailusarjan. Maailmancupiin kuului vuosittain 10–12 osakilpailua, jotka kaikki olivat yhden päivän kilpailuja. Sarjaan kuuluivat joka vuosi Milano–San Remo, Flanderin ympäriajo, Pariisi–Roubaix, Liège–Bastogne–Liège, Lombardian ympäriajo, Züri-Metzgete, Pariisi–Tours, Amstel Gold Race ja Clásica de San Sebastián sekä vuodesta 1998 alkaen HEW Cyclassics. Lisäksi ohjelmassa oli kilpailuja muun muassa Isossa-Britanniassa, Kanadassa ja Japanissa.
Paolo Bettini voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kolme kertaa, vuosina 2002–2004. Kahteen kokonaisvoittoon ylsivät Maurizio Fondriest, Johan Museeuw ja Michele Bartoli. Maailmancupin korvasi vuodesta 2005 alkaen UCI ProTour.
Pilkanmaa

Pilkanmaa on Kouvolan kaupungin Kuusankosken suuralueen kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee Kuusankosken luoteisosassa, Kymijoen rannalla Voikkaan länsipuolella. Pilkanmaassa oli 1 509 asukasta vuonna 2015. Pilkanmaan kaupunginosan ja tilastoalueen rajat ovat hieman erilaiset. Pilkanmaa rajautuu lännessä Iitin kuntaan ja Lyöttilän kylään. Pilkanmaan postinumeroalueen (45810 Pilkanmaa) väkiluku oli 1 448 vuonna 2020.
Palvelut ja teollisuus.
Pilkanmaassa sijaitsee Sale-myymälä. Pilkanmaan koulu lakkautettiin vuonna 2024.
Edmund Stoiber

Edmund Stoiber O.Q. (s. 28. syyskuuta 1941) on saksalainen poliitikko. Hän toimi Baijerin osavaltion pääministerinä 1993–2007 ja CSUn puheenjohtajana 1999–2007. Liittopäivävaaleissa 2002 hän oli Saksan kristillisdemokraattisen unionin liittokansleriehdokas. Kampanjan alkupuolella hän johti mielipidetiedusteluissa, mutta hävisi vaalit Gerhard Schröderille. 
Stoiber on kotoisin Rosenheimin alueelta Baijerista. Hän on koulutukseltaan juristi ja työskenteli ennen politiikkaan siirtymistään Regensburgin yliopistossa. Hän pääsi Baijerin osavaltioparlamenttiin 1974.
Pentti Renvall

Bengt Uno Nathanael (Pentti) Renvall (29. maaliskuuta 1907 Turku – 29. lokakuuta 1974 Kauniainen) oli suomalainen historiantutkija. Hän toimi Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian historian professorina vuosina 1950–1973. Renvallin erikoisalaa olivat nuijasota ja 1500-luvun historia.
Pentti Renvall kuului Renvallien sivistyssukuun. Hänen isänsä oli Haminan kirkkoherra Uno Mikael Renvall, jonka punaiset murhasivat vuoden 1918 sisällissodassa. Renvall kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta reaalilyseosta vuonna 1925. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1930, maisteriksi 1937 ja lisensiaatiksi 1939. Hän opiskeli historian ohella filosofiaa ja täydensi psykologian opintojaan Berliinin yliopistossa vuosina 1929–1930.
Tohtoriksi Renvall väitteli Turun yliopistossa 20. joulukuuta 1939. Talvisodan pommitukset viivästyttivät väitöstilaisuuden alkamista, koska asianosaiset joutuivat hälytyksen vuoksi hakeutumaan väestönsuojiin. Väitöskirja käsitteli Suomen 1590-luvun kriisiä, josta Renvall rakensi suomalaiskansallisen kuvan. Tutkimuksessaan Renvall väitti, että käskynhaltija Klaus Flemingin toimintaa ohjasi Suomen Ruotsista erillisten turvallisuuspoliittisten etujen ajaminen. Kapinajohtaja Jaakko Ilkan Renvall taas osoitti vauraaksi nimismieheksi, kun siihen asti vallinneen käsityksen mukaan Ilkkaa oli pidetty köyhänä talonpoikana.
Renvall tutki 1930-luvulta alkaen Suomen historiaa keskeisenä teemanaan yksittäisten johtajayksilöiden rooli. On puhuttu jopa ”renvallilaisesta valioyksilöajattelusta”. Hänen tutkimuksensa keskittyi myöhemminkin pääasiassa 1500-lukuun. Renvall julkaisi myös kaksi merkittäväksi muodostunutta historiantutkimuksen metodiopasta. Hän sai vaikutteita Eino Kailan loogisesta empirismistä ja vaati etsimään ja tunnistamaan tutkittavasta ilmiöstä ja menneisyydestä poikkeuksettomia rakennekokonaisuuksia. Hänen ajatteluaan leimasi myös vahva kehitysusko.
Jatkosodan aikana Renvall oli Itä-Karjalan sotasaalisarkiston päällikkönä. Vuosina 1945–1950 hän oli Turun maakunta-arkiston hoitaja ja 1946–1951 Turun yliopiston Suomen historian dosentti. Sen jälkeen hän oli Helsingin yliopistossa Suomen ja Skandinavian historian professorina 1950–1973, historiallis-kielitieteellisen osaston dekaanina 1957–1960 ja yliopiston vararehtorina 1968 sekä kanslerina 1968–1973. Kanslerikaudellaan Renvall vastusti hallinnonuudistusta eli mies ja ääni -vaalitavan käyttöönottoa, joka ei lopulta toteutunut. Hänen aloitteestaan perustettiin tuolloin myös historiantutkimuslaitos, joka sai vuonna 1983 nimekseen Renvall-instituutti. Renvall oli vuosina 1960–1969 "Historiallisen Aikakauskirjan" päätoimittaja.
Renvall vihittiin Uumajan yliopiston filosofian kunniatohtoriksi vuonna 1970.
Renvallin ensimmäinen puoliso oli Alice o.s. Lindholm (1905–1945) vuodesta 1931 ja toinen puoliso tekstiilitaiteilija Eeva Renvall (ent. Rauhala, o.s. Waris) vuodesta 1954.
Mel Karmazin

Mel Karmazin (s. 24. elokuuta 1943 New York, New York) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja ja liikemies, ja nykyinen Sirius XM:n toimitusjohtaja.
Karmazin toimi Infinity Broadcasting Corporationin (vuodesta 2005 alkaen CBS Radio) toimitusjohtajana vuodesta 1981 vuoteen 1996, jolloin CBS Corporation hankki sen omistukseensa. Karmazin jatkoi samassa tehtävässä CBS:n alaisuudessa vuoteen 2001, jolloin Infinity fuusioitui Viacomin kanssa. Lisäksi hän toimi CBS:n asemaryhmän toimitusjohtajana 1997–1998. Viacomin toimitusjohtajana toimi vuodesta 2000 vuoteen 2004.
Mel Karmazin nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2003.
Carlos Quintero Arce

Carlos Quintero Arce (13. helmikuuta 1920 Etzatlán – 15. helmikuuta 2016) oli katolisen kirkon 8. huhtikuuta 1944 vihitty meksikolainen pappi. Hän sai piispanvihkimyksen 14. toukokuuta 1961 saatuaan 20. maaliskuuta nimityksen Ciudad Vallesin hiippakunnan piispaksi.
Vuonna 1966 Quintero Arcesta tuli Thysdrusin titulaariarkkipiispa ja Hermosillon arkkipiispan apulainen. Vuonna 1968 hän jätti nämä tehtävät noustessaan Hermosillon arkkipiispaksi. Hän vetäytyi 20. elokuuta 1996, jolloin häntä seurasi José Ulises Macías Salcedo.
Cincinnatin yliopisto

Cincinnatin yliopisto ("The University of Cincinnati", lyh. "UC") on julkinen tutkimusyliopisto Cincinnatissa Yhdysvaltojen Ohion osavaltiossa. Se on Yhdysvaltain sadan suurimman yliopiston joukossa, ja Yhdysvaltain kansallisen tiedesäätiön yliopistorankingissä se oli 2010-luvun lopulla 25 parhaan julkisen tutkimusyliopiston joukossa. 
Cincinnatin yliopisto on tunnettu kooperatiivisen opetusjärjestelmän uranuurtajana. Menetelmän ideoi vuonna 1906 dekaani Herman Schneider. Vuonna 2018 yliopisto järjesti yli 30 000 opetusjaksoa yhteistyössä yrityspartnereiden kanssa.
Kun maan yliopistojen opiskelijamäärä on 2010-luvulla keskimäärin laskenut, Cincinnatin yliopisto on kasvanut. Lukuvuonna 2018–2019 sillä on yli 45 000 opiskelijaa.
Yliopisto syntyi vuonna 1870 Cincinnati Collegen ja Medical College of Ohion yhdistyessä. UC:n perustamisvuotena mainitaan yleensä jälkimmäisen aloitusvuosi 1819.
Yliopiston urheilujoukkueet tunnetaan nimellä Cincinnati Bearcats.
Merkittäviä rakennuksia.
1990-luvun keskivaiheilla yliopistokampukselle valmistui Peter Eisenmanin suunnittelema arkkitehtuurikoulun rakennus The Aronoff Center for Design, Art, Architecture and Planning. Muita merkittävien arkkitehtien suunnittelemia rakennuksia UC:n kampuksella ovat Frank Gehryn piirtämä Vontz Center for Molecular Studies (1999), Thom Maynen suunnittelema vapaa-ajankeskus (2006) ja nelisylinteristä moottoria kuvaava Michael Gravesin konetekniikan tutkimuskeskus (1994).
Tunnettuja opettajia ja opiskelijoita.
Cincinnatin yliopistossa ovat opettaneet muun muassa myöhemmin Yhdysvaltain presidenttinä toiminut William Howard Taft 1896–1900, Nobel-palkittu kemisti Paul J. Flory, fyysikko ja kosmologi Richard C. Tolman, klarinetisti Ronald de Kant, pianisti Awadagin Pratt, suullisen poliorokotteen kehittänyt Albert Sabin ja astronautti Neil Armstrong.
Suomalainen Tiina Reponen on professorina Cincinnatin yliopiston ympäristöterveyden laitoksella. Helsingissä konetekniikan diplomi-insinööriksi opiskellut, USA:ssa väitellyt professori Kettil Cedercreutz toimi 2001-2017 yliopiston Professional Practice and Experiential Learning -yksikön johtajana. Itä-Suomen yliopiston vesikemian professori Simo Pehkonen toimi 1990-luvun keskivaiheilla ympäristökemian apulaisprofessorina. Suomen Ateenan-instituutin johtaja Björn Forsén on ollut yliopiston vierailevana tutkijana. Cincinnatin yliopiston muotoilukoulussa ovat vierailleet luennoijina muun muassa suomalaiset sisustusarkkitehdit Ahti Taskinen 1976–1978 ja Pentti Hietanen 1985–1986.