tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
RFNA

RFNA () on typpihapon johdannainen, jota käytetään joidenkin rakettimoottorien ajoaineen hapettimena.
Toisin kuin matalaa lämpötilaa vaativaa nestehappea, RFNAta voi varastoida pitkiä aikoja, mikä on merkittävä etu sen käytölle ohjuksissa. Se koostuu typpihaposta HNO3, dityppitetraoksidista N2O4 (13 %) ja vedestä H2O (3 %). RFNA on väriltään punaista. Se on erittäin syövyttävää. Jos ajoaine joudutaan ottamaan raketin tankeista pois, tankit ja polttoaineputket voidaan joutua tyhjennyksen aikaisen hapettumisen takia uusimaan.
Liuottamalla siihen ammoniumnitraattia NH4NO3, RFNA toimii monopropellanttina eli sekä polttoaineena että hapettimina.
Ajoaine kehitettiin natsi-Saksassa. Toisen maailmansodan aikana siitä käytettiin nimiä S-Stoff (seos, joka sisälsi 96 % typpihappoa ja 4 % rautakloridia FeCl3) ja SV-Stoff (seos, joka sisälsi 94 % typpihappoa ja 6 % dityppitetraoksidia).
Adriano Vinciguerra

Adriano Vinciguerra (21. tammikuuta 1931 – 19. marraskuuta 2009) oli syntyjään italialainen muusikko, pizzakonsulentti ja ravintoloitsija, joka perusti yhdessä Raimo Kietäväisen kanssa Adriano Bar -ravintolan Lappeenrantaan 24. tammikuuta 1964. Vinciguerra oli rakastunut suomalaiseen naiseen ja perusti ensimmäisen oikeaoppisen pizzerian Saimaan rannalle. Adriano soitti pizzeriassaan Verdin musiikkia. Ensimmäinen pizza listalla oli "Pizza Napoletana". Vuonna 1972 Raimon ja Adrianon tiet erkanivat. Raimo ryhtyi laivanvarustajaksi ja mökkikylän pitäjäksi ja myi osuutensa Adriano Barista Adrianon vaimolle.
Vinciguerra asui vuodesta 1987 kuolemaansa 19. marraskuuta 2009 asti Desenzano del Gardassa, Gardajäven rannalla.
Azzedine Alaïa

Azzedine Alaïa (26. helmikuuta 1940 Tunis, Tunisia – 18. marraskuuta 2017 Pariisi, Ranska) oli tunisialaissyntyinen muotisuunnittelija, joka oli suosionsa huipussa 1980-luvulla.
Alaïa opiskeli muotoilua École des Beaux-Artsissa Tunisissa. Valmistuttuaan hän pääsi töihin vaatesuunnittelijan assistentiksi mutta alkoi pian vaatettaa omiakin asiakkaitaan. Vuonna 1957 Alaïa muutti Pariisiin työskennelläkseen muodin parissa. Hän teki töitä Guy Larochelle kahden kauden ajan ja Thierry Muglerille aina 1970-luvun loppuun asti. Vuonna 1980 Alaïa lanseerasi ensimmäisen valmisvaatekokoelmansa ja sai tuolloin Ranskan kulttuuriministeriöltä vuoden suunnittelijan tunnustuksen. Vuoteen 1988 mennessä Alaïa oli avannut liikkeet jo Beverly Hillsiin, New Yorkiin ja Pariisiin. 
Alaïa tunnettiin taidokkaasti valmistetuista tyköistuvista vaatteistaan. Hän oli suosiossa erityisesti 1980–1990-luvulla. 2000-luvulla hän oli yhteistyössä italialaisen Pradan ja sveitsiläisen Richemontin kanssa. Muun muassa Michelle Obama on käyttänyt hänen suunnittelemiaan vaatteita.
Istutus

Istutus tarkoittaa jonkin kasvin tai sen osan laittamista maahan, niin että kasvi voi juurtua maahan, yhteyttää, tuottaa ravintoa itselleen ja kasvaa. Kasvin lajista riippuen istutukseen voidaan käyttää muun muassa siemenestä kasvatettuja taimia, rönsytaimia ja juuritaimia; maavarsia, sipuleita ja mukuloita; juurrutettuja tai juurruttamattomia varsi- tai lehtipistokkaita. Kasvien istuttamisen tavat ja ajankohdat vaihtelevat kasvityyppien ja joskus myös lajien mukaan. 
Puiden ja pensaiden istuttaminen.
Puiden ja pensaiden istuttamisen tapa riippuu taimityypistä eli siitä, missä muodossa niitä on taimistolla kasvatettu.
"Astiataimi" on nimensä mukaisesti astiassa kasvatettu taimi. Astia poistetaan istutettaessa. Sopivaa istutusaikaa on koko kasvukausi eli roudan sulamisesta maan routaantumiseen syksyllä.
"Säkkipaakkutaimissa" on muoviverkko tai säkkikangas pitämässä juuripaakkua koossa. Myös niillä on istutusaikaa koko kasvukausi kun routaa ei ole. Kun taimi on sijoitettu istutuskuoppaan, maatumaton säkki poistetaan, mutta maatuva avataan ja jätetään paakun ympärille.
"Esipakattujen taimien" juuriston suojana on yleensä kosteaa turvetta ja muovipussi. Istutus tehdään ilman muovikäärettä keväällä tai syksyllä, kun taimi on lepotilassa.
"Paljasjuurisissa taimissa" juurien ympärillä ei ole minkäänlaista suojaa. Siksi taimet pidetään varjossa istutukseen saakka ja upotetaan veteen pariksi tunniksi ennen istuttamista. Istutus tehdään keväällä tai syksyllä kasvin ollessa lepotilassa.
Max Azria

Max Azria (1. tammikuuta 1949 Tunisia – 6. toukokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen muotisuunnittelija, joka perusti naistenvaatteita suunnittelevan BCBG-merkin vuonna 1989.
Elämäkerta.
Alkuperältään tunisialainen Azria muutti Yhdysvaltoihin työskennelläkseen muotimaailmassa. Muutettuaan Kaliforniaan hän perusti BCBG:n, joka on lyhenne ranskankielisestä sanonnasta "Bon Chic, Bon Genre" ("Hyvä tyyli, hyvä asenne"). Saavuttettuaan suosiota valtion länsirannikolla merkistä tuli kuuluisa sen avattua lippulaivamyymälänsä New Yorkiin. Myöhemmin Azria perusti myös kalliimpaa muotia suunnittelevan "Max Azria Collectionin", jota myydään erityisten boutique-myymälöiden kautta. Azria oli monien julkisuuden henkilöiden suosiossa, ja esimerkiksi vuonna 2009 laulajan Miley Cyrusin kanssa hän loi malliston Walmartia varten.
Azria lähti vuonna 2016 BCBG:ltä, joka haettiin seuraavana vuonna konkurssiin. Yrityksellä oli 485 miljoonaa dollaria velkaa. Marquee Brands and Global Brands Group osti BCBG:n ja piti näin brändin hengissä.
Jean Jacques Régis de Cambacérès

Jean Jacques Régis de Cambacérès, Parman herttua, Cambacérèsin herttua, keisarikunnan arkkikansleri (18. lokakuuta 1753 Montpellier – 8. maaliskuuta 1824 Pariisi), oli ranskalainen valtiomies ja yksi kolmesta konsulista Napoleon Bonaparten ja Charles-François Lebrunin ohella. Hänet muistetaan todennäköisesti parhaiten tekemästään Code Napoléon -lakikokoelmasta, joka on nykypäivänäkin pohjana useiden maiden oikeusjärjestelmille.
Elämäkerta.
Tausta.
Cambacérès syntyi vanhaan montpellier’laiseen aatelisukuun, joka oli palvellut sukupolvien ajan oikeusviroissa. Hän suoritti opintonsa Montpellier’n yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Vuonna 1771 hän seurasi isäänsä tämän virassa ja vuonna 1774 hänestä tuli asianajaja ja sen jälkeen ”Cour des Comptes” (tilintarkastusviraston) neuvos kotikaupungissaan.
Vallankumouksen aikana.
Hän osallistui aktiivisesti Ranskan vallankumoukseen toimien kotikaupunkinsa neuvostossa ja alueen yleisenä syyttäjänä sekä Hérault’n rikostuomioistuimen puheenjohtajana.
Maurice Richard

Joseph-Henri-Maurice ”Rocket” Richard QPC, OC, OQ, (4. elokuuta 1921 Laval, Quebec, Kanada – 27. toukokuuta 2000 Montreal, Quebec, Kanada) oli kanadanranskalainen Montreal Canadiensissa vuodesta 1942 vuoteen 1960 pelannut jääkiekkoilija. ”Raketti-Richard” oli aikansa tunnetuin hyökkääjäpelaaja, ja hän oli ensimmäinen, joka onnistui tekemään 50 maalia 50 ottelussa. Tuosta saavutuksesta muodostui huippuhyökkääjän mitta NHL:ssä, ja se on säilynyt melkein myyttisenä rajapyykkinä senkin jälkeen, kun ottelumäärät ovat kasvaneet. Kyseessä oli myös ensimmäinen kerta, kun joku pelaaja onnistui tekemään NHL:ssä yhdellä kaudella 50 maalia. Maurice Richard eli enimmän osan elämästään Ahuntsicissa Montréalissa.
Oikeana laitahyökkääjänä pelannut Richard johdatti Canadiensin Stanley Cupin voittoon vuosina 1944, 1946, 1953, 1956, 1957, 1958, 1959 ja 1960. Hän oli ensimmäinen pelaaja, joka saavutti urallaan 500:n NHL-maalin rajapyykin. Kaikkiaan Richard teki 544 maalia ja antoi 421 maaliin johtanutta syöttöä, eli hän saavutti 965 pistettä 978 ottelua kestäneellä NHL-urallaan. 
Richard on yksi viidestä pelaajasta, jotka ovat tehneet viisi maalia yhdessä NHL:n pudotuspeliottelussa. Muut neljä pelaajaa ovat Newsy Lalonde, Darryl Sittler, Reggie Leach ja Mario Lemieux. 
Richardin pikkuveli Henri ”Pocket Rocket” Richard ('Taskuraketti') pelasi myös NHL-liigassa Montreal Canadiensissä koko uransa ja voitti ennätykselliset 11 kertaa Stanley Cupin.
Ritva Toivola

Ritva Toivola (26. helmikuuta 1942 Mikkeli – 20. maaliskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija, joka erikoistui fantasiakirjallisuuteen. Toivola julkaisi yli 40 lasten- ja nuortenkirjaa. Hän opiskeli yleistä kirjallisuustiedettä ja oli koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Ennen jäämistään vapaaksi kirjailijaksi (v. 1989) hän toimi Sanoma Osakeyhtiössä kustannustoimittajana ja toimitussihteerinä.
Teokset.
"Unihiekkakuu-sarja"
"Turmankukka-sarja"
"Salaiset aikamatkat -sarja"
""Tuomas Karhumieli ja Anni Unennäkijä - trilogia"
"Fantasianovellikokoelmat"
"Kuvakirjat"
"Ruotsiksi ilmestyneet"
Jousi (musiikki)

Jousi on puusta, hiilikuidusta tai lasikuidusta tehty jousisoitinten soittoväline, jonka kaareen on kiinnitetty hevosen häntäjouhia. Kun jousta liikutetaan soittimen kieltä vasten, kitka saa kielen värähtelemään ja syntyy ääntä. Jouhiin laitetaan hartsia, jotta syntyisi enemmän kitkaa. Jousitekniikoita vaihtelemalla saadaan erilaisia sävyjä ja sointeja.
Jousten muodot ja koot vaihtelevat, mutta kaikissa on kaari ja jännitetyt jouhet. Jousen osat ovat tanko, jouhet, frossi ja ruuvi. Tanko tehdään yleensä pernambuco tai brasil-puusta, mutta nykyään on käytetty myös syntettisiä lasi- ja hiilikuitujakin. Tangon osiin kuuluvat myös nahka ja lanka jolla varmistetaan hyvä ote, mutta niistä on apua myös jousen tasapainoituksessa. Jouhia kiristetään vääntämällä ruuvinuppia, joka liikuttaa frossin (jousen tyvipään) mekanismia saaden jouhet kiristymään. Jouhina käytetään viuluissa ja selloissa valkoisia uroshevosen häntäjouhia. Mustat jouhet ovat karkeampia ja niitä käytetään bassoihin ja raskaampaan sellonsoittoon. Jouhet kiinnitetään jousen mollemmista päistä puukiilolla joilla saadaan ne sopivasti jännittymään. Frossi on yleensä rakennettu eebenpuusta, kilpikonnankuoresta tai norsunluusta.
Historiallisesti jousella on soitettu monia soittimia, kuten viulua, alttoviulua, selloa ja kontrabassoa. Vanhoista soittimista nykypäivänä käytetään esimerkiksi suomalaisessa kansanmusiikissa jouhikkoa, ruotsalaisessa kansanmusiikissa avainviulua ja barokkiorkestereissa viola da gambaa. Uudessa musiikissa jousella soitetaan joskus myös eräitä lyömäsoittimia. Jousella voidaan soittaa myös sahaa.
Hartsi

Hartsi on monen kemiallisen yhdisteen nestemäinen tai jähmeä seos, jolla ei ole sulamispistettä. Muoviteollisuudessa hartsi on yleensä kertamuovin nestemäinen puolivalmiste tai esipolymeeri.
Hartsi on amorfista ainetta. Kuumennettaessa hartsista tulee tahmaista nestettä. Hartsit eivät ole vesiliukoisia, vaan ne liukenevat osittain tai kokonaan orgaanisiin liuottimiin. Hartsia kovettamalla voidaan tehdä lujamuovia.
Sana on tullut suomen kieleen saksasta, jossa "Harz" tarkoittaa pihkaa. Pihka on sanana säilyttänyt asemansa, joten "hartsi"-sanalle on tullut erikoismerkityksiä.
Hartseja ovat:
Hartsi on yleinen ainesosa puun käsittelyyn ja maalausten suojaamiseen käytettävissä vernissoissa sekä väriaineiden sideaineena. Musiikissa hartsilla tarkoitetaan jousisoittimien jousissa käytettävää kitkaa lisäävää ja äänen syntymistä helpottavaa pihkapohjaista materiaalia eli jousihartsia.
Donna Karan

Donna Karan (Donna Faske, s. 2. lokakuuta, 1948, Forest Hills, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muotisuunnittelija. 
Muotimaailma oli Donna Faskelle läheinen lapsesta asti, hänen äitinsä oli malli ja isäpuoli suunnitteli pukuja. Donna Faske lopetti koulun 14-vuotiaana, toimi vaatemyyjänä ja pääsi sitten Parsonin design-kouluun. Hän pääsi opiskeluaikanaan kesätöihin Anne Kleinille, sai sitten suunnittelijan paikan ja 26-vuotiaana yleni Kleinin pääsuunnittelijaksi. Vuonna 1985 hän lähti Kleiniltä ja perusti oman merkkinsä.
Karan työskenteli Liz Claibornelle ennen kuin perusti oman merkkinsä.. Donna Karan -merkin lisäksi Karanilla on ollut halvempi merkki DKNY vuodesta 1988. Vaatteiden ja asusteiden lisäksi Karan tuottaa myös parfyymeja ja silmälaseja.
Karan myi yrityksensä LVMH Moet Hennessy Louis Vuittonille vuonna 2001, mutta sitoutui jatkamaan suunnittelijana.
Ranskan Grand Prix 1954

Ranskan Grand Prix 1954 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. heinäkuuta 1954 Reims-Gueux'n radalla. Kilpailun voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden kolmas. Kilpailu on F1-historian ensimmäinen kilpailu Indianapolis 500:aa lukuun ottamatta, joka on voitettu muulla kuin italialaistallien autolla. Uusi kuljettaja Karl Kling ajoi aika-ajoissa toiseksi.
Sveitsin Grand Prix 1954

Sveitsin Grand Prix oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 22. elokuuta 1954 Circuit Bremgarten -radalla. Kilpailun voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden viides. Kilpailua varten Mercedes joutui muuttamaan merkittävästi autonsa runkorakenteita, jotta talli pystyi haastamaan Ferrarin kilpailuvauhdissa.
Kambodžan lippu

Kambodžan nykyinen lippu on otettu käyttöön vuodesta 1993, sen jälkeen kun monarkia palautettiin maahan kansanäänestyksellä.
Vuodesta 1850 maalla on ollut lippu, johon on kuvattu Angkor Watin keskusta. Nykyinen sini-punalippu on myös ollut maan tunnuksena vuosina 1948–1970. Maa sai uuden lipun 9. lokakuuta vuonna 1970, kun kenraali Lon Nol esitteli maalle uuden symbolin Khmerin tasavallan aikana.
Demokraattisen Kamputsean lippu oli maan käytössä vuosina 1975–1979, ja lipussa oli kuvattu kolmitorninen keltainen Angkor Wat punaisella taustalla.
Kun Kambodžan kansantasavalta perustettiin vuonna 1979, maalle tuli uusi lippu, joka toimi maan tunnuksena aina vuoteen 1989.
Vuosina 1989–1991 maa tunnettiin nimellä Kambodžan valtio, ja sen lipussa oli sini-punataustat, jonka keskellä oli kultainen Angor Wat.
Kambodžan sisällissodan osapuolet sopivat aselevosta ja YK :n tukemat vaalit vuonna 1993 auttoivat palauttamaan järjestyksen. YK ehdotti maalle väliaikaista lippua, jossa oli vaaleansininen tausta, ja keskellä valkoinen Kambodžan kartta.
Catwalk

Catwalk on kapea, usein korotettu käytävä, jolla mallit kävelevät muotinäytöksissä esitellen vaatteita ja asusteita. Catwalkia voidaan pitää muotinäytöksen näyttämönä.
Ensimmäiset muotinäytökset pidettiin asiakirjojen mukaan 1800-luvun lopussa, joten myös catwalkin historia juontaa juurensa 1800-luvun loppuun tai 1900-luvun alkuun.
Catwalkin nimi tulee korkeat rakennukset yhdistävistä, kävelyyn tarkoitetuista käytävistä ja kissan ylvästä kävelytyyliä muistuttavasta mallien liikehtimistavasta.
Eesti Televisioon

ETV (tai Eesti Televisioon, ) on virolainen televisiokanava.
Eesti Televisioon yhdistyi 1. kesäkuuta 2007 Eesti Raadion kanssa muodostaen "Eesti Rahvusringhääling" (ERR) -nimisen yleisradioyhtiön. Ensimmäinen Eesti Televisioonin lähetys nähtiin 19. heinäkuuta 1955 silloisessa Neuvosto-Virossa.
Topshop

Topshop on brittiläinen valmisvaateketju, joka toimii lähinnä Isossa-Britanniassa. Topshopin lippulaivamyymälä sijaitsee Lontoon Oxford Streetillä. Topshopin omistaa Arcadia Group. Topshopilla on myös miehille tarkoitettu sisaryritys Topman.
Topshop joutui elokuussa 2007 kohun saattelemaksi, kun sen alihankintaketjussa epäiltiin käytettävän halpatyövoimaa.
Brittiläinen huippumalli Kate Moss ja taiteilija Stella Vine ovat kumpainenkin suunnitelleet Topshopille ns. julkkismallistot.
August Vilhelm Ervasti

August Vilhelm Ervasti, sukunimi vuoteen 1876 Ervast (4. joulukuuta 1845 Raahe – 8. elokuuta 1900 Helsinki) oli suomalainen lehtimies, tutkimusmatkailija ja Karjalan sivistystyön vaalija.
Ervastin vanhemmat olivat piirilääkäri Petter Ervast ja Augusta Vilhelmina Basilier. Hän pääsi ylioppilaaksi 1863 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1869, harjoitettuaan silti myös lakitieteen opintoja. Ervasti oli "Pohjois-Suomi" -nimisen lehden päätoimittaja Oulussa 1878–1883 ja Tilastollisen päätoimiston aktuaari 1886–1900. Lehtimiehen työnsä aikana Ervasti teki kaksi matkaa pohjois- ja itärajan taakse, 1879 ja 1882, joista laati kirjat "Muistelmia matkalta Venäjän Karjalassa 1879" ja "Suomalaiset jäämeren rannalla". Myöhemmin tekemistään matkoista hän laati kuvauksia sanomalehtiin. Ervasti käytti kirjoituksissaan myös pseudonyymiä "Neuter".
Ervasti kuului Yrjö Koskisen johtamaan fennomaanijoukkoon, jonka päämääränä oli luoda suomenkielinen valtiolaitos. Hän oli teosofian uranuurtajan Pekka Ervastin setä.
Alkuperäisyys

Alkuperäisyys eli originaalisuus on näkökulma teoksiin, joita voidaan pitää uusina tai harvinaisina ja näin erottaa alkuperäisistä teoksista ne, jotka ovat kopioita, jäljitelmiä, reproduktioita, pastisseja, klooneja, väärennöksiä tai johdannaisia. Alkuperäinen teos eli "originaali" on sellainen, jota muut eivät ymmärrä toisilta vastaanotetuksi tai kopioiduksi perustuen toisten teoksiin.
Alkuperäisyyden ajatus taiteeseen alkoi korostua romantiikan taidekäsityksen myötä, kun alettiin painottaa taiteilijan sisäisen ilmaisun tärkeyttä ulkoisten taitojen sijasta. Englantilaisen runoilijan Edward Youngin mukaan originaali, alkuperäinen taideteos on luonteeltaan kasvin kaltainen, joka kasvaa spontaanisti neron elämänhaluisesta juuresta ja jäljitelmät ovat jotain tekemällä tehtyä. Originaalisuuden ajatus esiintyy taidekritiikissä, elämäkerrallisessa taidehistoriankirjoituksessa ja modernissa taiteilijakäsityksessä 1800-luvun jälkipuolelta. Siihen perustuvat suurelta osin myös taidekauppa ja taideteosten rahallisen arvon mittaaminen.
Taidekäsitys kuvastaa 1700-luvun estetiikan käsityksiä luonnon nerosta ja orgaanisesta taiteesta. Tämä käsitys alkuperäisyydestä vaikutti myöhemmin muun muassa modernismin taidekäsityksissä, sekä elämäkerrallisessa taiteen tutkimuksessa ja niin sanotuissa taiteentuntija-analyyseissa (connaisseure). Esimerkiksi taidekauppa, joka pyytää miljoonia suurien taiteen nimien teoksista perustuu alkuperäisyysajattelulle.
Alkuperäisyyden merkitystä alkoivat romuttaa muun muassa poststrukturalistit,jotka kyseenalaistivat käsityksen yhtenäisestä, suvereenista ja kaikkea ilmaisuaan hallitsevasta subjektista. Heidän mukaansa subjekti ei löydä sisimmästään mitään alkuperäistä ja autenttista ilmaisua, vaan erilaisia ääniä, jotka välittyvät kielessä. Vastaavanlainen käsitys taiteilijasta liittyi myös postmodernismiin, jossa modernismin katkoksen jälkeen oli jälleen lupa lainata vapaasti menneisyydestä.
Alkuperäisyys tekijänoikeudessa.
Alkuperäisyydestä on tullut tärkeä lakitermi tekijänoikeuksien määrittelyssä. Alkuperäisyydestä on kyse silloin, kun luovuus ja kekseliäisyys ilmentyvät tekijänoikeuden alaisina teoksina. Esimerkiksi patentteja myönnetään useimmissa maissa vain keksinnöille, joiden pitää olla paitsi alkuperäisiä, myös käyttökelpoisia ja ei-itsestäänselviä.
Useimmissa maissa tekijänoikeuslaki suojaa alkuperäisten teoksien tekijyyttä, ominaisuutta joita on historiallisesti ja lakitieteellisesti yhdistetty ”luovuuden” käsitteeseen. Työn on ylitettävä alkuperäisyyden kynnys ollakseen tekijänoikeuksien alainen.
Suomen tekijänoikeuslain pykälissä mainitaan "Alkuperäinen radio- ja televisiolähetys", Äänitallenteen ja kuvallisen musiikkitallenteen käyttämisestä "alkuperäisessä yleisölle välittämisessä"., sekä "Taideteoksen alkuperäisteoksesta"
Curt Olsson

Curt Olof Olsson (28. syyskuuta 1919 Helsinki – 22. lokakuuta 2014 Helsinki) oli suomenruotsalainen oikeustieteilijä. Hän oli korkeimman oikeuden presidentti vuosina 1975–1989.
Ura.
Olsson valmistui ylioppilaaksi Nya svenska samskolanista vuonna 1937. Lakitieteen kandidaatiksi Olsson valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1944 ja lisensiaatiksi vuonna 1948. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1950.
Olsson toimi Svenska handelshögskolanin kauppaoikeuden professorina 1952–1970, saman korkeakoulun rehtorina vuosina 1958–1966 ja kauppaoikeuden dosenttina Helsingin yliopistossa 1953–1958. Vuonna 1970 hänet nimitettiin Korkeimman oikeuden jäseneksi. Olsson toimi "Finlands lag" -teoksen toimitusneuvoston jäsenenä 1969–1986. Hän oli Pohjoismaisten lakimieskokousten Suomen paikallisjohtokunnan jäsen vuosina 1972–1981 ja toimi sen puheenjohtajana 1981–1990. Korkeimman oikeuden presidenttinä (1975–1989) hän toteutti uudistuksen, jolla tuomioistuimesta tuli ennakkopäätöstuomioistuin. Hän julkaisi kirjallisuutta muun muassa yhtiöoikeudesta.
Olsson oli näkyvimpiä ja etevimpiä siviili- ja kauppaoikeuden tutkijoita, ja hänen yhdessä Gunnar Palmgrenin kanssa kirjoittamaansa kirjasta "Kauppaoikeutta liikemiehille" käytettiin vuosikymmenien ajan kurssikirjana monissa yliopistoissa. Tutkijana hän liittyi läheisesti niin sanottuun skandinaaviseen realismiin, ja hänen tuotannolleen oli ominaista todellisten taloudellisten voimasuhteiden ymmärtäminen ja huomioon ottaminen. Tämän on sanottu näkyneen myös hänen tuomarintoiminnassaan, kun myös korkein oikeus joutui ratkaisuissaan arvioimaan oikeusjärjestyksen ulkopuolisia ilmiöitä, sellaisia kuin 1970-luvun öljykriisit.
Eläkkeelle jäätyään hän julkaisi muistelmansa "För lag och rätt i rikets tjänst: Minnen 1937–1989" (1999).
Tunnustukset.
Tasavallan presidentti myönsi vuonna 1980 Olssonille Suomen Valkoisen Ruusun suurristin. Vuonna 1984 hänet nimitettiin Uppsalan yliopiston ja Svenska handelshögskolanin kunniatohtoriksi. Olsson kutsuttiin useiden yhdistysten kunniajäseneksi, esimerkiksi Suomen lainopillisen yhdistyksen kunniajäseneksi 1980 ja Ihmisoikeusjuristit ry:n kunniajäseneksi 1985.
Luke Cage

Luke Cage (syntymänimeltään Carl Lucas ja tunnettu myös Voimamiehenä) on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Hahmon loivat käsikirjoittaja Archie Goodwin ja sarjakuvapiirtäjä John Romita Sr. Luke Cagen ensiesiintyminen tapahtui "Luke Cage, Hero for Hire" -lehden ensimmäisessä numerossa (kesäkuu 1972).
Cage oli ensimmäinen afroamerikkalainen supersankarihahmo jolle perustettiin hahmoon keskittyvä oma sarjakuva. Cage sopikin hyvin sarjakuvasankariksi. Cage oli ongelmanuori, joka altistettiin vankilassa ollessaan tieteellisiin tutkimuksiin. Kokeiden seurauksena Cage sai titaaninkovan ihon ja yli-inhimilliset fyysiset voimat. Saatuaan armahduksen Cage alkoi vuokrata voimiaan niitä tarvitseville. 
Syntyi Marvel-universumin ensimmäinen Vuokrasankari, vaikka Cage ei koskaan ottanutkaan rahaa palveluksistaan. Myöhemmin Cage ryhtyi yhteistoimintaan Rautanyrkin, itämaisen taistelijan kanssa. Suositun "Power Man &amp; Iron Fist" -sarjan myötä kaksikosta tuli yksi tunnetuimmista supersankarikaksikoista 1980-luvulla. 
Huolimatta uraauurtavasta esiintymisestään Cage oli myös kiistanalainen sankari. Hän toimi osana 1970-luvulla vallinnutta blaxploitaatiota ja Marvel esitti hahmossa useita stereotypioita, jotka olivat ajalle ja blaxploitaation trendille ominaisia.
Transfer Pak

Transfer Pak on lisälaite Nintendo 64 -pelikonsolille, jonka avulla voi siirtää tietoa Game Boyn tai Game Boy Colorin pelikasettien ja Nintendo 64:n pelien välillä. Transfer Pak kytketään Nintendo 64:n peliohjaimen liitinporttiin. Transfer Pakissa on aukko, johon voi työntää Game Boy -kasetin. Laitetta pidetään GameCuben Game Boy Advance cablen edeltäjänä.
Game Boyn pelejä ei ole mahdollista pelata Nintendo 64:llä Transfer Pakia käyttämällä, kuten Super Game Boylla pystyy pelaamaan Super Nintendolla. Ainoastaan "Pokémon Stadium" ja "Pokémon Stadium 2" tarjosivat mahdollisuuden pelata mustavalkoisen Game Boyn kanssa yhteensopivia Pokémon-pelejä. Transfer Pak julkaistiinkin aluksi "Pokémon Stadiumin" kylkiäisenä, että pelaajat vosivat siirtää Game Boy -version Pokémoninsa "Stadiumilla" käytettäviksi.
Alun perin suunniteltiin, että Game Boy Colorin "Perfect Dark" -pelissä voisi ottaa ensiksi kuvan omista kasvoista Game Boy Cameralla ja siirtää sitten kasvot Nintendo 64 -version hahmoille. Tämä ominaisuus poistettiin. Sen sijaan, kun yhdistetään Game Boyn "Perfect Dark" Transfer Pakin avulla Nintendo 64:n "Perfect Darkin" kanssa, käytettäväksi tulee useita lisäbonuksia, muun muassa kaikki pelin aseet.
Oksasilppuri

Oksasilppuri on moottorikäyttöinen työkalu, joka pienii puiden ja pensaiden oksia hakkeeksi, murskaksi tai pieneksi silpuksi. Monissa oksasilppureissa on automaattinen oksien sisäänveto ja pakki, joka työntää tarvittaessa liian paksut oksat pois. Oksasilppureita on saatavilla sähkö- tai polttomoottorisina ja ne voivat olla rouhivaa tai leikkaavaa tyyppiä. Niiden tyypillinen käyttöympäristö on kotipuutarha. Kotikäyttöön riittää usein edullisempi sähkökäyttöinen malli, järeämmät polttomoottoriset ovat kalliimpia. Oksasilppurin tuottamaa silppua voidaan käyttää esimerkiksi komposteissa.
Tulipäähippiäinen

Tulipäähippiäinen ("Regulus ignicapilla") on hippiäisten heimoon kuuluva pieni varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 9–10 cm ja paino 5–7 g. Ulkonäöltään ja kooltaan muistuttaa hippiäistä. Eroina ovat selkeä valkoinen silmäkulmajuova ja musta silmäjuova sekä kaulan ruskehtava laikku. Koiraan päälaki on kirkkaan oranssi, naaraan tavallisesti keltainen. Äänet ja laulu muistuttavat jonkin verran hippiäistä. Kesäinen nuori lintu on hailakan vihertävä, ja siltä puuttuvat pään kirkkaat kuviot.
Lajista tunnetaan 4 alalajia: itäinen "ignicapillus" ja läntinen "balearicus", sekä Kanariansaarilla ja Madeiralla esiintyvät alalajit. Madeiran alalaji on erotettu omaksi lajikseen madeiranhippiäiseksi ("Regulus madeirensis")
Vanhoilla tulipäähippiäisillä on täydellinen sulkasato kesällä. Syksyiset nuoret linnut ovat puvultaan kuluneempia kuin vanhat.
Esiintyminen.
Keski- ja Etelä Eurooppa, Pohjois-Afrikka sekä Atlantin isot saaret. Euroopassa pesii 3–5 miljoonaa paria. Suomessa laji on tavattu 25 kertaa enimmäkseen touko-kesäkuussa. Ensihavainto tehtiin 19.12.1968–6.1.1969 Lemlandin Lågskärillä, jossa tavattiin koiras. Laji on muuttolintu pohjoisimmissa osissa esiintymisaluetta, ja se muuttaa Välimerenmaihin.
Ensimmäinen Suomessa pesivä lintu nähtiin kesällä 2017. Vielä ei tiedetä pesiikö löydetty koiraslintu lajikumppanin vai tavallisen hippiäisnaaraan kanssa.
Elinympäristö.
Pesii etupäässä lehti- ja sekametsissä, myös havumetsissä. Muuttoaikoina tavataan moninaisemmissa paikoissa.
Lisääntyminen.
Pesä sijaitsee puussa. Munia on 7–9, haudonta-aika 2 viikkoa ja pesäpoikasaika lähes 3 viikkoa.
Ravinto.
Hyönteissyöjä, joka syö myös hämähäkkieläimiä.
Macintosh Plus

Macintosh Plus on Apple Computerin 16. tammikuuta 1986 julkaisema tietokone. Macintosh Plus oli kolmas Macintosh-sarjaan julkaistu malli. Ensimmäiset laitteet olivat beigen värisiä, mutta vuonna 1987 mallisto muutettiin harmaaksi. Macintosh Plus sisälsi ensimmäisenä Macintoshina SCSI-liitännän, mikä helpotti lisälaitteiden kytkemistä. 
Laitteisto.
SCSI-liitäntä toteutettiin osaksi Macintosh Plussaa, vaikka SCSI-spesifikaatio ei ollut vielä valmis. Aikaisesta julkaisusta johtuen Macintosh Plussan SCSI-toteutus ei ole 100 % yhteensopiva kaikkien SCSI-laitteiden kanssa. Liitäntä toimi kuitenkin hyvin ja markkinoille ilmestyi nopeasti runsaasti SCSI-liitäntäisiä lisälaitteita, kuten kiintolevyjä, nauha-asemia, CD-ROM-asemia, tulostimia ja monitoreja. SCSI-liitännän lisäksi Macintosh Plus sisälsi käytettävyyttä ja laajennettavuutta parantavia ominaisuuksia. 3.5" levykeasema tarjosi edellisiin malleihin nähden kaksinkertaisen 800 kt:n tallennuskapasiteetin. Levykeasema oli tosin edelleen yhteensopimaton PC-laitteiden levykeasemien kanssa. SIMM-muistikammat mahdollistivat keskusmuistin helpon päivityksen. Vakiovarustellussa laitteistossa oli neljä 256 kt:n muistipalikkaa, muistin määrän saattoi päivittää 4 Mt:n saakka. 128 kt:n ROM sisälsi SCSI:n ja HFS:n vaatimat ajurit. 
Compact Macintosh -mallisessa laitteessa sisäänrakennettu näyttö oli kooltaan 9":n 512 x 342 pikselinen, 72 PPI:n mustavalkonäyttö. Laitteessa ei ollut tuuletinta. Macintosh Plussan mukana toimitettiin System 3.0, Finder 5.1 sekä MacPaint ja MacWrite -ohjelmistot. Elokuusta 1987 alkaen ohjelmistopakettiin kuuluivat myös HyperCard ja MultiFinder. Kolmannen osapuolen ohjelmistotarjontaan kuuluivat MacDraw, Microsoft Word, Excel ja PowerPoint sekä Alduksen PageMaker.
Jukka Peltonen

Jukka Tapani Peltonen (27. lokakuuta 1939 Tuusula – 2025) oli suomalainen asianajaja. Hän toimi Suomen Asianajajaliiton puheenjohtajana vuosina 1988–1992.
Ura.
Peltonen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1966 ja sai varatuomarin arvon 1970.
Peltonen oli Asianajotoimisto Peltonen LMR:n (aiemmin mm. Asianajotoimisto Peltonen, Ruokonen &amp; Itäinen ja Asianajotoimisto Peltonen, Örndahl, Ruokonen &amp; Itäinen) osakas vuoteen 2015 asti. Lisäksi hän toimi Helsingin kauppakorkeakoulun tuntiopettajana, oikeusministeriön lainvalmisteluosaston asiantuntijana ja Helsingin yliopiston asianajajaoikeuden luennoitsijana.
Peltonen toimi useissa suurta julkisuutta saaneissa oikeustapauksissa. Hän edusti valtiota muun muassa Lapuan patruunatehtaan räjähdystä ja Juice Leskisen aiheetonta huumausainerikossyytettä seuranneissa vahingonkorvausoikeudenkäynneissä, ja hän avusti kolmea poliisimiestä Mikkelin panttivankioikeudenkäynnissä ja entistä ministeriä Kauko Juhantaloa lahjusoikeudenkäynnissä valtakunnanoikeudessa. Hän toimi myös Wärtsilä meriteollisuuden konkurssipesän hoitajana.
Peltonen toimi Suomen Asianajajaliiton hallituksen jäsenenä 1982–1988 ja puheenjohtajana 1988–1992, International Bar Associationin neuvoston jäsen vuosina 1992–2000 ja toimikunnan jäsen 1994–1996, Asianajajaoikeuden killan kiltavanhimpana vuosina 2000–2017 sekä Suomen Lakimiesliiton oikeuspoliittisen valiokunnan jäsenenä 1981–1988. Hän oli myös Allergiatutkimussäätiön puheenjohtaja vuosina 1984–1988 ja 1996–1998. Peltonen oli myös aktiivisesti mukana luomassa Viroon itsenäistä ja riippumatonta asianajajalaitosta jo ennen Neuvostoliiton hajoamista.
Vuonna 2007 Suomen Asianajajaliitto myönsi Peltoselle ensimmäisen Matti Ylöstalo -palkinnon, ja vuonna 2016 oikeuskansleri Jaakko Jonka myönsi hänelle Matias Calonius -mitalin. Vuonna 2000 hänelle myönnettiin Helsingin yliopiston kunniatohtorin arvo. Peltoselle myönnettiin myös Viron asianajajaliiton ansiomerkki vuonna 1991, ja hänet nimitettiin liiton kunniajäseneksi vuonna 1993.
Kehä IV

Kehä 4 on Helsingin seudulle suunniteltu uusi kehätie. Tie kulkisi valtatieltä 4 (Lahdenväylä) kantatielle 45 (Tuusulanväylä) nykyisen seututien 152 (Kulomäentie) reittiä ja siitä edelleen Helsinki-Vantaan lentoaseman pohjoispuolitse valtatielle 3 (Hämeenlinnanväylä) olevan Klaukkalan ohikulkutien liittymän kohdalle.
Projektin pohjana on seututien 152 leventäminen 2+2-kaistaiseksi. Tietä jatkettaisiin lentoaseman pohjoispuolitse Katriinantielle ja edelleen Hämeenlinnanväylälle. Hankkeesta on toteutettu ympäristövaikutusten arviointi vuosina 1995–1996.
Kehä 4 on Uudenmaan tiepiirin vireille saattama hanke. Pääkaupunkiseudun yhteistyövaltuuskunnan (YTV) tekemässä pääkaupunkiseudun liikennejärjestelmäluonnoksessa vuodelle 2007 Kehä IV on merkitty vuosien 2016–2030 välillä toteutettavaksi hankkeeksi. Voimassa olevassa vuoden 2002 liikennejärjestelmäsuunnitelmassa Kehä 4:n itäosa (nykyinen seututie 152) on merkitty toteutettavaksi vuosina 2020–2029 ja länsiosa Tuusulanväylältä Hämeenlinnanväylälle vuoden 2030 jälkeen.
Nykyisellään hanke on herättänyt huomattavasti vastustusta vantaalaisten keskuudessa sen mahdollisten ympäristötekijöiden vuoksi eikä Kulomäentien kehittämistä uudeksi kehätieksi ole muutenkaan katsottu Vantaan kannalta erityisen merkittävänä. Myös yksityisomistuksessa olevien maa-aluiden pakkolunastukset ovat herättäneet paljon kohua.
Vuoriuunilintu

Vuoriuunilintu ("Rhadina bonelli") on uunilintujen heimoon kuuluva pieni varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 11–12 cm ja paino 7–9 g. Kooltaan tiltaltin suuruusluokkaa. Väritys päältä vihertävänharmaa, alta valkea. Yläperä tavallisesti kellanvihreä erottuen harmaammasta selkäpuolesta. Muistuttaa suuresti balkaninuunilintua, jota ennen pidettiin vuoriuunilinnun itäisenä alalajina.
Vuoriuunilinnuilla on täydellinen sulkasato talvehtimisalueella, ja osittainen sulkasato kesällä.
Esiintyminen.
Etelä-Eurooppa ja Pohjois-Afrikka. Muuttolintu, joka talvehtii Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.
Euroopan pesimäkannaksi on arvioitu 2,4–3,2 miljoonaa paria, joista Espanjassa 2,1–2,6 miljoonaa paria, Ranskassa 150 000 – 300 000 paria, Italiassa 40 000 – 120 000 paria, Sveitsissä 40 000 – 60 000 paria, Itävallassa 20 000 – 35 000 paria, Portugalissa 10 000 – 50 000 paria, Saksassa 1 200 – 2 000 paria, Sloveniassa 1 200 – 1 500 paria, Andorrassa 1 100 – 3 000 paria ja Liechtensteinissä 150–200 paria.
Suomessa laji on tavattu hyväksytysti neljästi: 17.–25.6.2000 Hangon Tulliniemessä laulava koiras, joka myös rengastettiin, 23.10.2005 Helsingin Kaisaniemessä, 4.6.2006 Porvoon Emäsalossa ja 10.9.2011 Hangon Uddskatan lintuasemalla.
Elinympäristö.
Pesii monenlaisissa metsissä, sekä alavilla mailla että vuorten rinteillä.
Lisääntyminen.
Pesä on maassa ruohokasvillisuuden suojassa. Munia on 4–6, joita naaras hautoo 12–13 päivää. Poikaset lähtevät pesästä lentokyvyttöminä 11–12 päivän ikäisinä.
Ravinto.
Hyönteissyöjä.
Fear of the Dark (kappale)

Fear of the Dark on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin kappale, jonka on säveltänyt ja sanoittanut yhtyeen basisti Steve Harris. Kappale ilmestyi alun perin vuonna 1992 yhtyeen yhdeksännellä studioalbumilla "Fear of the Dark", mutta singlenä kappale julkaistiin vasta vuonna 1993 live-versiona nimellä "Fear of the Dark Live". Kappale on yhtyeen tunnetuimpia.
Singlejulkaisun kappale on yhtyeen livealbumilta "A Real Live One". Singlen listasijoitus Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli kahdeksas.
Singlen kappaleista "Fear of the Dark" ja "Bring Your Daughter... to the Slaughter" on nauhoitettu 27. elokuuta 1992 Helsingin jäähallissa järjestetyssä "Fear of the Dark Tour"-maailmankiertueen konsertissa. Kolmas kappale "Hooks in You" on nauhoitettu 17. joulukuuta 1990 Lontoon Wembley Arenalla järjestetyssä "No Prayer On The Road"-maailmankiertueen konsertissa.
Quadra 950

Macintosh Quadra 950 on Apple Computerin 18. maaliskuuta 1992 julkaisema Quadra-mallistoon kuuluva tietokone. 33 MHz:n Motorola 68040 -suorittimella varustettu työasema oli Quadra 900 -mallin päivitys. Nopeampaa suoritinta lukuun ottamatta mallit ovat lähes identtiset. 
Historia.
Vuonna 1993 julkaistut Quadra 800 ja Quadra 840AV -mallit sisälsivät nopeamman keskusmuistin ja parannellun SCSI-väylän. Uudet koneet pakattiin kuitenkin pienempiin koteloihin ja jättimäiseen koteloon pakattu Quadra 950 säilyi palvelinmarkkinoiden suosimana. Apple jatkoi Quadra 950:n tuotantoa 14. lokakuuta 1995 saakka, jolloin tehokkaammat PowerPC-pohjaiset Power Macintoshit syrjäyttivät vanhemmat mallit myös palvelinkoneina.
Varjoviikuna

Varjoviikuna ("Ficus microcarpa") on viikunoiden sukuun kuuluva kasvi. Se kasvaa luonnonvaraisena Intiasta ja Kiinasta Kaakkois-Aasiaan ja Itä-Australiaan.
Varjoviikuna kasvaa luonnossa jopa 15 metriä korkeaksi puuksi, jolla voi olla halkaisijaltaan 30 metrin levyinen latvus. Lehtien muoto vaihtelee suuresti. Lehdet ovat yleensä munanmuotoiset pyöreät tai soikeat, 6–11 cm pitkät ja 1,5–3 cm leveät, kiiltävät ja hieman vahamaiset. Rungossa on pieniä laikkuja.
Varjoviikunasta on jalostettu runsaasti lajikkeita ja sitä käytetään huonekasvina. Huonekasvina se kasvaa noin kahden metrin mittaiseksi. Se sopii myös bonsaiksi.
Piilopirtti

Piilopirtti on syrjäinen ja vaikeasti löydettävä erämaissa sijaitseva asumus, jota on käytetty piilopaikkana rauhattomina aikoina. Suomessa piilopirttejä on rakennettu syrjäisiin metsiin, saariin ja saloseuduille, jonne perhe, karja ja omaisuus vietiin turvaan. Myös kallioluolia kerrotaan käytetyn pakopaikkoina. 
Piilopirtit lienevät olleet pääosin yksinkertaisia majamaisia rakennuksia. Ne ovat saattaneet muistuttaa niin sanottuja miilumajoja, mäkitupia ja pienempiä torppia. Rakennusten tulisijoista saattaa olla näkyvillä lohko- tai luonnonkivistä koostuvia kiukaita. Piilopirttejä tunnetaan Pohjanmaalta, mutta niitä on kuitenkin luultavasti ollut myös muualla Suomessa.
Suomalaiset pakenivat piilopirtteihin miehittäjiä, sotaväenottoja, omia virkamiehiä tai verottajaa. Erityisesti isonvihan aikana 1714–1721 venäläisten sotilaiden toiminta Suomessa herätti kauhua, ja ihmiset piiloutuivat piilopirtteihin pelätessään henkensä, eläintensä ja omaisuutensa puolesta. Lisäksi he halusivat välttyä väenotoilta Venäjän armeijaan tai pakkotöihin. Metsissä asuivat myös venäläisiä vastustaneet sissit, joita toimi etenkin Savossa ja Kainuussa. Suuri osa virkamiehistä ja muista säätyläisistä pakeni Ruotsiin, mutta tavallisella kansalla ei tähän useimmiten ollut halua tai mahdollisuuksia. Täten vainoja välteltiin pakenemalla erämaahan.
Kuortaneen Mäyryn Piilomäkeen on vuosina 1999–2000 rakennettu isonvihan aikana käytössä olleen piilopirtin paikan läheisyyteen piilopirteistä muistuttava pihapiiri.
Kivijoki

Kivijoki on kylä Hattulan kunnassa Kanta-Hämeessä. Kylä sijaitsee Tömäjärven etelärannalla järveen laskevan Kiviojan sekä yhdystien 2855 varrella, noin kymmenen kilometrin päässä Hämeenlinnan keskustan länsipuolella ja noin kahdeksan kilometrin päässä Hattulan keskustaajamasta. Pari kilometriä Kivijoesta Hämeenlinnaan päin on alueen korkein kohta, Kirkkomäki, johon perinnetiedon mukaan aiottiin aikoinaan rakentaa Hattulan kirkko. Kivijoen alueella on perinteistä maaseutuasutusta, mutta alueella on myös useita uudempia omakotitaloja. Kivijoen kylästä pääse Renkovahantietä valtatie 10:lle Hämeenlinnan ja Rengon puoliväliin. Hieman pitemmältä pääsee Hyrvälän kylän kautta vanhalle Tampereen pikatielle. Renkovahan ja Hyrvälän (Takajärventie) tiet kuuluvat vanhaan tieverkostoon, joka liittyi kiinteästi ikivanhaan Hämeen Härkätiehen. Lähellä Kivijokea sijaitsee tunnettu Inkalan kartano.
Dubbelliv

Dubbelliv on Pauli Virran vuonna 1989 julkaistu albumi, jolla hän esittää ruotsiksi Juice Leskisen tekemiä kappaleita. Ne on kääntänyt Barbara Helsingius.
Lähteet.
C-kasetti PVPMC 07
Nobby Stiles

Norbert ”Nobby” Peter Stiles (18. toukokuuta 1942 Collyhurst, Manchester, Englanti – 30. lokakuuta 2020) oli englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Pelaaja-aikanaan hän oli pelipaikaltaan puolustaja. 
Pelaajaurallaan seuratasolla Manchester Unitedia, Middlesbroughia ja Vancouver Whitecapsia edustanut Stiles oli mukana voittamassa kultaa Englannin maajoukkueessa vuoden 1966 MM-kotikisoissa. Vuoden 1970 MM-kisoissakin Englantia edustanut Stiles pelasi uransa aikana 28 maaottelua, tehden yhden maalin.
10. tammikuuta 1960 Stiles teki debyyttinsä Manchester Unitedissa ottelussa Boltonia vastaan. 11 Manchester-kauden aikana Stiles oli mukana voittamassa kahta liigamestaruutta (1965, 1967), Euroopan cupia (nyk. mestarien liiga) 1968, FA Cupia (1963) ja FA Community Shieldia vuosina 1965 ja 1967.
Pelaajauransa jälkeen Stiles valmensi Prestonia, West Bromwich Albionia ja Manchester Unitedia.
Vuoden 1966 MM-joukkueessa pelanneet Stiles, Roger Hunt, George Cohen, Ray Wilson ja Alan Ball ristittiin vuonna 2000 Brittiläisen ritarikunnan jäseniksi jalkapalloilun edestä tekemänsä työn vuoksi.
Stiles kuoli 78-vuotiaana 30. lokakuuta 2020 sairastettuaan pitkään dementiaa ja eturauhassyöpää.
Eino Aaltio

Eino Abram (E. A.) Aaltio (vuoteen 1906 Andelin, 8. lokakuuta 1889 Keuruu – 3. lokakuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen varatuomari, kansanedustaja, poliitikko ja kotiseutuhistorioitsija.
Elämä ja ura.
E. A. Aaltio syntyi 1889 Keuruulla vanhaan keuruulaiseen Andelinin lukkari- ja pappissukuun. Päästyään ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1909 hän ryhtyi aluksi opiskelemaan teologiaa, mutta vaihtoi pian oikeustieteeseen. Oikeustutkinnon Aaltio suoritti 1914 ja toimi sen jälkeen nimismiehenä Lammilla, Koski Hl:ssä, Jyväskylässä ja Keuruulla. Vuonna 1918 ollessaan Keuruun nimismies hän osallistui sisällissotaan valkoisten joukoissa Keuruun ja Vilppulan seudun taisteluissa. Hänelle myönnettiin varatuomarin arvonimi vuonna 1919. Vuonna 1920 hän toimi Itä-Karjalan väliaikaisen hallinnon lakimiehenä ja sihteerinä. Aaltio oli tällöin järjestämässä oikeus- ja hallintolaitosta Vienan-Karjalassa ja hän toimi Karjalan väliaikaisen hallituksen oikeusasiainosaston ja poliittisen osaston esittelijänä sekä oli sihteerinä Karjalan toisilla maakuntapäivillä Vuokkiniemellä sekä toimitti väliaikaisen hallituksen Karjalan Vartia-sanomalehteä. 1920-luvulla Aaltio toimi asianajajana Helsingissä ja Tampereella. Samalla hän toimi mm. Hämeen Maan, Ulkosuomalaislehden ja Tähystäjän päätoimittajana. Hämeen Maan päätoimittajana Aaltio oli 1924–1925, Kansalaiskorkeakoulun sanomalehtiopin opettajana 1926–1929, Tähystäjälehden päätoimittajana 1929 sekä Ulkosuomalaisyhdistyksen puheenjohtajana 1927–1929. Helsingin kaupungin lastensuojelulautakunnan lakimiehenä Aaltio oli 1925–1928. 1920-luvun lopulla E. A. Aaltio oli Akateemisen Karjala-Seuran aktivisteja ja kuului silloin mm. Urho Kekkosen lähipiiriin. AKS:n vallattua Suomalaisuuden liiton Aaltio toimi liiton pääsihteerinä 1929–1930. Maalaisliiton kansanedustajana E. A. Aaltio toimi lyhyen ajan 1929 noustuaan varasijalta eduskuntaan kesken kauden. 
Lempäälässä Aaltio oli perustamassa 1925 Itä-Lempäälän Maamiesseuraa ja Itä-Lempäälän Osuuskassaa (myöhemmin Lempälän-Viialan Osuuspankki). 
1930 Aaltio muutti Yhdysvaltoihin Suomen konsuliksi Duluthiin Minnesotaan. Siellä hän oli yksi alullepanijoista valkohäntäpeurojen tuomisessa Suomeen vuonna 1935 ja löysi niiden ensimmäiseksi sijoituspaikaksi Laukon kartanon Vesilahdella. Suomeen Aaltio palasi 1939 ja toimi sen jälkeen asianajajana Helsingissä. 
Erityisesti eläkevuosinaan E. A. Aaltio tuli tunnetuksi tuotteliaana kotiseutuhistorioitsijana. Hän oli myös perustamassa Keurusselän Seuraa 1944 ja Lempäälä-Seuraa 1952. Samat pitäjät olivat hänen tutkimustensa pääkohteet, Keuruu hänen omanaan ja Lempäälä hänen vaimonsa Viena s. Sotavallan kotipitäjinä.
Eino Aaltio on haudattu Keuruun vanhan kirkon hautausmaalle. Eino Aaltion veli oli amerikansuomalainen kirjailija Edward Aaltio.
Jarno Pihlava

Jarno Pellervo "Jarppa" Pihlava (s. 14. toukokuuta 1979 Raisio) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut uimari. Pihlava edusti Raision Urheilijoita, ja hänen päälajinsa oli rintauinti. 
Pihlava aloitti uintiuransa 7-vuotiaana. Hän osallistui olympialaisiin Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004. Hän saavutti pitkän radan EM-kilpailuissa yhden mitalin sekä lyhyellä radalla kaksi MM- ja neljä EM-mitalia.
Pihlava valmistui Turun kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden maisteriksi vuonna 2007. Hän työskentelee sijoitusjohtajana Turun Seudun Osuuspankissa.
Banaaniliitin

Banaaniliitin on yksijohtiminen sähköinen liitin, jota käytetään yleisesti väliaikaisissa kytkennöissä. Se on tavallisimmin halkaisijaltaan 4 mm ja noin 25 mm pitkä, vaikkakin käytössä on erikokoisia versioita erikoistarkoituksiin.
Liittimessä on yleensä yksi tai useampia pitkittäissuuntaisia kontaktipintoja, jotka parantavat liitoksen johtavuutta ja estävät liitintä irtoamasta. Varsinkin vanhemman malliset liittimet muistuttavat banaania kontaktiliuskojen kuperuuden ja niiden välisten rakojen ansiosta, joten nimi on todennäköisesti peräisin tästä. Saksalaisen Richard Hirschmann Companyn patentti on vuodelta 1926.
Usein liittimet ovat myös ketjutettavissa, ja saatavana on myös suojaeristettyjä liittimiä.
Yleisimpiä käyttökohteita ovat elektroniikan mittalaitteet, laboratoriolaitteet ja esimerkiksi kaiutinliitännät.
Nokia 3310

Nokia 3310 on Nokian valmistama matkapuhelin. Puhelinmallia valmistettiin vuosien 2000–2005 välillä. Nokia myi 3310-mallia yhteensä noin 136 miljoonaa kappaletta, millä määrällä se sijoittui yhdenneksitoista "The Telegraph" -lehden syksyn 2013 katsauksessa kaikkien aikojen myydyimmistä matkapuhelimista.
Nokia 3310:stä julkaistiin vuonna 2001 hieman kehittyneempi versio, Nokia 3330. Uusi malli muistutti ulkomuodoltaan 3310-mallia, mutta uutuutena 3330-mallissa oli WAP-ominaisuus. 3310:n varsinaisia seuraajia olivat kuitenkin Nokia 3510 (vuonna 2002) ja värinäytöllinen 3510i (2002). HMD Global julkaisi Nokia 3310:sta vuonna 2017 värinäytöllisen version.
Nokia 3310 on myöhemmin innoittanut lukuisia internet-meemejä. Useat niistä vitsailevat etenkin 3310-mallin poikkeavalla kestävyydellä.
Muut versiot.
3330, 3315.
Vuonna 2001 julkaistu Nokia 3330 on uudisteltu versio alkuperäisestä 3310:stä, johon on lisätty eriväristen kuorien lisäksi esim. uusi pinball tyyppinen "Bumper"-peli, WAP-internet selain ja animoituja näytönsäästäjiä.
Toinen uudisteltu versio 3310:stä on Nokia 3315. Siinä on uusia ominaisuuksia kuten:
Singaporessa ja Malesiassa myydyissä 3315:issa oli sininen taustavalo yleisemmän vihreän sijasta.
3315 julkaistiin myös Australiassa.
Suurin osa alkuperäisistä 3310:stä voidaan päivittää 3315:n kehittyneempään laiteohjelmistoon datakaapelilla.
Viljami

Viljami on suomalainen miehen etunimi. Se on Viljam-nimen pidentymä. Nimen kansainvälisiä vastineita ovat mm. Vilhelm, William, Guillaume ja Guillermo. Viljamin nimipäivä on 6. huhtikuuta, jolloin on myös Villen, Vilhelmin, Vilhon, Vilin ja Jamin nimipäivä. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Viljami on annettu noin 22 842 henkilölle.
Heikki Kanninen

Heikki Juhani Kanninen (s. 11. tammikuuta 1952 Helsinki) on suomalainen juristi ja korkeimman hallinto-oikeuden entinen jäsen eli hallintoneuvos.
Hän on ollut vuodesta 2005 alkaen tehtävästä virkavapaana toimiessaan Luxemburgissa EY:n virkamiestuomioistuimen ja sittemmin Euroopan yhteisöjen ensimmäisen asteen tuomioistuimen tuomarina. Kanninen toimi vuosina 1986–2000 oikeusministeriössä lainsäädäntöneuvoksena, mutta oli kuitenkin vuosina 1993–1995 EFTA-tuomioistuimen apulaiskansliapäällikkönä sekä EY-tuomioistuimen lakimiesavustajana vuosina 1995–1998.
Kanninen toimi Tuomioistuinlaitoksen kehittämiskomitean varapuheenjohtajana vuosina 2001–2003. Hän oli turvapaikkalautakunnan jäsen 1991–1996.
Kanninen on valmistunut ekonomiksi vuonna 1976, oikeustieteen kandidaatiksi 1978 ja oikeustieteen lisensiaatiksi1988.
Helmikuussa 2009 Kanninen nimitettiin Euroopan yhteisöjen ensimmäisen asteen tuomioistuimen tuomariksi Virpi Tiilin seuraajaksi. Syyskuun alusta 2010 Kanninen nimitettiin uudelle kuusivuotiselle toimikaudelle.
Heikki Kannisen isä oli kenraaliluutnantti Ermei Kanninen.
Joutsan Seutu

Joutsan Seutu on kaakkoisessa Keski-Suomessa Joutsan seudulla keskiviikkoisin ilmestyvä paikallislehti, joka on perustettu vuonna 1971. Lehden kokonaislevikki vuonna 2019 oli 4 315 kappaletta. "Joutsan Seudun" päätoimittaja on ollut vuodesta 2000 alkaen Markku Parkkonen. Lehteä kustantaa Joutsan Seutu Oy, jonka omistajina toimii joukko yksityishenkilöitä ja yhteisöjä.
Lehden päätoimittajana Raimo "Rami" Nieminen toimi "Joutsan Seudun" päätoimittajana vuosina 1976–2000. Niemisen pakinoita "Joutsan Seudussa" on koottu kirjaan "Periaatteessa ja käytännössä : Ramin parhaat : Raimo Niemisen pakinoita", joka julkaistiin vuonna 2011.
Verkkosivut "Joutsan Seutu" otti käyttöön vuonna 1995 yhtenä Suomen ensimmäisistä paikallislehdistä.
"Joutsan Seudun" sidotut vuosikerrat vuoden 1971 lopusta alkaen ovat Joutsan kirjaston kotiseutukokoelmassa.
Hietasaaren Tanssimajakka

Hietasaaren Tanssimajakka oli Oulun Hietasaaressa sijaitseva noin vuonna 1965 avattu tanssilava.
Hieta-Viihde Oy:n omistamaan tanssipaikkaan mahtui noin 1 200 tanssijaa. Tanssimajakassa oli noin 600 neliömetrin kokoinen tanssilattia, josta avautui näkymät Tuiraan ja Hartaanselän yli Pikisaareen sekä Kuusisaareen.
Tanssipaikka tuhoutui tulipalossa lokakuussa 2010. Aluksi poliisi epäili tulipalon johtuneen sähkölaiteviasta, mutta keväällä 2012 muiden vahingontekojen tutkinnan yhteydessä paljastui, että rakennus oli sytytetty tahallaan. Poliisin mukaan tuhopolton tunnusti nuori mieshenkilö, joka oli palon sytyttäessään alle 15-vuotias.
KS Teuta Durrës

KS Teuta Durrës on albanialainen jalkapalloseura, joka pelaa kotiottelunsa Niko Dovana -stadionilla Durrësin kaupungissa. Vuonna 1920 perustettu seura on voittanut Albanian mestaruuden kerran, kaudella 1993-94.
Teuta sijoittuu vuosien 2020–2025 eurooppalaisten seurojen keskinäisessä UEFA:n seurapisterankingissa sijalle 347.