tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
William Hicks

William Hicks (usein myös Hicks pašša, 1830 – 1883) oli brittiläinen upseeri. Hän palveli esimerkiksi sepoy-kapinan ja Etiopian sodan aikana. Brittien iskettyä Egyptiin Urabi-kapinan kukistamisen yhteydessä Hicks värväytyi brittien tukeman kediivi Tawfiqin armeijaan kenraalimajurina. Hän sai surmansa mahdi-kapinan aikana Sudanissa käydyssä Kashgilin taistelussa marraskuussa 1883.
Elämäkerta.
William Hicks syntyi vuonna 1830 tai 1831. Vuonna 1849 hän liittyi Itä-Intian kauppakomppanian Bombayn armeijaan ja otti osaa taisteluihin Intian sepoy-kapinan aikana. Vuonna 1868 hän oli puolestaan mukana sotaretkellä Etiopiaan johtaen 1. divisioonan 2. prikaatia. Sotakokemuksistaan huolimatta Hicks ei niittänyt erityistä mainetta. Hän jäi eläkkeelle Brittiläisen Intian armeijasta everstinä vuonna 1880.
Britit valtasivat Egyptin niin sanotun Urabi-kapinan aikana vuonna 1882 tukeakseen maan kediivi Tawfiqia Ahmad Urabin kannattajia vastaan. Kapinan jälkeen Hicks värväytyi Tawfiqin armeijaan, jossa hänestä tuli kenraalimajuri. Seuraavan vuoden helmikuussa Hicks lähetettiin johtamaan joukkoja Sudanissa. Tuolloin Egyptin hallitsemassa Sudanissa oli puhjennut mahdiksi julistautuneen Muhammad Ahmadin johtama niin sanottu mahdi-kapina egyptiläisiä vastaan. Hicksin johtamat egyptiläiset joukot olivat pääasiassa Urabi-kapinan aikana vangiksi jääneitä ja joukkojen taistelutahto oli heikko.
Ongelmista huolimatta Hicks vietti kuukauden kouluttaen joukkojaan. Lopulta huhtikuussa 1883 hän lähti 10 000 miehen kanssa Khartumista voittaen mahdistit Jebel Ardissa. Nelisen kuukautta myöhemmin hän lähti taas liikkeelle kohteenaan mahdistien tukikohta El Obeidissa. Suuri joukko liikkui kömpelösti läpi aavikon mahdistien ahdistelemana. 3. marraskuuta alkoi kohtalokkaaksi osoittautunut Kashgilin taistelu. Mahdistit voittivat egyptiläiset ja tappio johti verilöylyyn. Vain muutama sata egyptiläistä selvisi. Hicks sai myös itse surmansa. Hänen päänsä leikattiin irti ja vietiin näytteille mahdi Muhammad Ahmadille.
Josef Weinheber

Josef Weinheber (1892 Wien, Itävalta – 1945 Kirchstetten, Itävalta) oli itävaltalainen runoilija, aikansa merkittävimpiä itävaltalaisia lyyrikoita.
Lapsuutensa orpokodissa viettänyt Weinheber työskenteli aikuisena 20 vuotta postin virkamiehenä. Hänen runokokoelmansa ovat alkuun katkeran pessimistisiä, mutta myöhemmin hän kirjoitti kansanomaista, humoristista wieniläislyriikkaa, oodeja ja muuta tiukasti muotoa noudattavaa runoa.
Pohjolan tähtitaivaan alla

Pohjolan tähtitaivaan alla on Olavi Tammisen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1955.
Elokuva on henkilödokumentti vuonna 1952 Miss Universum -kilpailun voittaneesta Armi Kuuselasta sekä hänen aviomiehestään Virgilio Hilariosta. Elokuvassa seurataan pariskunnan Suomen-matkaa, jonka he tekivät talvella 1955. Elokuvasta on tehty myös englanninkielinen versio "Under the Northern Sky".
Matti S. Martela

Matti Sakari Martela, vuoteen 1933 Malenius (9. marraskuuta 1913 Somero – 27. marraskuuta 1987 Helsinki), oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Martelan vanhemmat olivat kauppias Matti August Malenius ja Elli Siviä Estola, aiemmin Eskelin, ja puolisot 1938–1949 Maire Marjatta Kohvakka ja vuodesta 1949 Liisa Valpuri Nironen. Matti Martela tuli ylioppilaaksi Helsingin koelyseosta 1932 ja valmistui ekonomiksi 1935. Hän oli Käkisalmen Saha -yhtiön konttorinhoitaja 1937–1938 ja sitten vuonna 1939 perustamansa huonekalutehdas Loimun toimitusjohtaja. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Matti Martela perusti vuonna 1941 Riihimäen Puunjalostus -yhtiön, joka toimi vuoteen 1949 asti. Hänen elämäntyökseen tuli kuitenkin vuonna 1945 perustettu Tehokaluste-yhtiö, sittemmin Martela, jonka johdossa hän toimi aina vuoteen 1976 asti. Yhtiö keskittyi toimisto- ja julkisten tilojen kalusteiden suunnitteluun, tuotantoon ja myyntiin kotimaahan ja ulkomaille, joskin alkuvuosina Matti Martela oli mukana perustamassa myös muun muassa huonekalujen verhoilukankaita valmistavaa yhtiötä. Siirryttyään vuonna 1976 pois toimitusjohtajan tehtävistä Matti Martelasta tuli Martela-yhtiön päätoiminen hallituksen puheenjohtaja vuoteen 1986 asti. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1972. Matti Martela oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti.
Työn ja kisan kädenlyönti

Työn ja kisan kädenlyönti on Arno Carlstedtin suunnittelema suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1954.
Elokuva on urheiludokumentti, joka käsittelee Työväen Urheiluliiton neljänsien liittojuhlien valmisteluja, avajaisia, kisatapahtumia sekä päätöstilaisuutta. Suomen Filmiteollisuus tuotti samoista kisoista myös Aarne Laineen ja Edvin Laineen ohjaaman näytelmäelokuva Veteraanin voitto (1955).
S/S Saint Stephen

S/S Saint Stephen oli suomalainen uusikaupunkilaisen J. A. Zachariassen &amp; Co-varustamon rahtihöyrylaiva. Laiva oli aikanaan Suomen kauppalaivaston suurin alus ja se purjehti vuonna 1925 ensimmäisenä suomalaisena höyrylaivana maapallon ympäri.
7 350 kuollutpainotonnin Saint Stephenin pituus oli 118,6 metriä, leveys 15,90 metriä ja syväys 7,01 metriä. Laivan höyrykoneen teho oli aluksi 1 600 hevosvoimaa ja vuodesta 1931 2 195 hevosvoimaa.
Saint Stephen rakennettiin 1911 Port Glasgowssa Skotlannissa Wm Hamilton &amp; Companyn telakalla liverpoolilaiselle British &amp; Foreign Steamship Co Ltd-varustamolle. Vuodesta 1919 laivan omisti liverpoolilainen Saint Line Ltd-varustamo ja vuonna 1923 laiva ostettiin Suomeen uusikaupunkilaiselle J. A. Zachariassen &amp; Co-varustamolle. Toisen maailmansodan aikana Saint Stephen tuli heinäkuussa 1942 Japanista Brasilian Santokseen, jossa laiva myytiin. Laivan parikymmentä suomalaista merimiestä internoitiin ja he asuivat Sao Juaon hotellissa Suomen valtion kustannuksella. Laiva oli tämän jälkeen brasilialaisten laivanvarustamoiden omistuksessa ja sen omisti vuodesta 1942 Oscar da Costa Rio de Janeirosta. Vuonna 1949 laivan nimeksi tuli "Canguera" ja sittemmin nimeksi vaihtui omistajien muuttuessa "Guaraassu" 1952 ja "Fernao Dias" 1959. Laiva kaatui ja upposi 25. toukokuuta 1968 ollessaan suolalastissa matkalla Macaosta Rio de Janeiroon.
Matka mustien maanosaan

Matka mustien maanosaan on Veikko Itkosen tuottama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1952.
Elokuva on matkailudokumentti, joka käsittelee Veikko ja Eija Itkosen vuosien 1946–1951 välisenä aikana tekemiä matkoja Euroopassa ja Afrikassa. Elokuvassa esiintyviä matkakohteita ovat muun muassa Sveitsi, Italia, Algeria ja Etelä-Afrikka.
Rex (nimi)

Rex on englantilaisella kielialueella käytetty miehen etunimi, joka pohjautuu kuningasta merkitsevään latinan sanaan "rex". Se voi olla myös lyhentymä nimistä "Reginald" ja "Reinold".
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2023 mennessä tilastoitu noin 60–70 Rex-nimistä miestä.
Nimipäivä.
Rex-nimi esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemissa koirien ja hevosten nimipäiväkalentereissa. Niissä Rexin nimipäivä on 12. maaliskuuta.
Dieter Wellershoff

Dieter Wellershoff (1925 Neuss, Saksa – 2018 Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän sai tuotantoonsa vaikutteita ranskalaisesta uudesta romaanista ja perusti saksalaiseen kirjallisuuteen uuden realismin Kölnin koulukunnan. Hän on kirjoittanut muun muassa rikosaiheisia romaaneja ja kuunnelmia
Wellershoff oli Saksan tuotteliampia ja tunnetuimpia kirjailijoita. Hän kirjoitti myös kirjallisuudentutkimuksen alalta tieteellisiä kirjoituksia.
Naisten Bandyliiga 2021–2022

Jääpallon naisten Bandyliiga kaudella 2021–2022 ratkaistiin neljän joukkueen kolminkertaisen runkosarjan jälkeen pelattavilla pudotuspeleillä. Suomen mestaruudesta pelattiin 30. kertaa. Naisten Bandyliigan järjestää järjestää Suomen Jääpalloliitto. 
Wiipurin Sudet voitti Suomen mestaruuden.
Lähtökohdat.
Sarja pelattiin nimellä Naisten Bandyliiga ensimmäistä kertaa.
Runkosarja.
Kolminkertainen runkosarja alkoi 27.11. ja päättyi 19.2.
Lähteet.
https://finbandy.torneopal.fi/taso/sarja.php?turnaus=sjpl_2021&amp;sarja=N
Lehtokäenrieska

Lehtokäenrieska ("Gagea spathacea") on liljakasvien (Liliaceae) heimoon, käenrieskojen ("Gagea") sukuun kuuluva kasvilaji. Lehtokäenrieska muistuttaa pikkukäenrieskaa ("Gagea minima").
Lehtokäenrieska on monivuotinen ja kalju ruohovartinen kasvi, joka voi kasvaa enintään noin 20 cm korkeaksi. Sen tyveltä kasvaa kaksi kapeaa lehteä ja varresta yksi leveämpi lehti. Kukkia kehittyy varsiin yhdestä kolmeen kappaletta ja laji kukkii toukokuussa.
Lehtokäenrieska kasvaa lehtimetsissä ravinteikkailla kasvupaikoilla. Sitä tavataan lähinnä vain Euroopassa Saksassa, Puolassa ja Tanskassa, mutta paikoitellen muuallakin.
Thomas Edwin Mostyn

Thomas Edwin Mostyn (1864 Liverpool - 1930 Manchester) oli englantilainen taidemaalari. Hänet tunnetaan suuren yleisön parissa erityisesti hänen romanttisista puutarhamaalauksistaan, mutta hänen tyylinsä on niin monipuolinen, että on välillä vaikeaa uskoa, että sama tekijä on luonut kaikki teokset. 
Elämäkertaa.
Mostyn syntyi Liverpoolissa, mutta varttui Manchesterissa. Hän opiskeli Manchesterin taideakatemiassa ja piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna kotikaupungissaan vuonna 1880. Royal Art Academyssä hänen töitään oli esillä ensikertaa vuonna 1893. 
Ensimmäisillä töillään Mostyn halusi kiinnittää yleisön huomion työväenluokan heikkoon asemaan. Tähän hän oli saanut vaikutteita opettajaltaan Sir Hubert von Herkominilta. 1890-luvulla hän siirtyi maalaamaan uskonnollisia aiheita. Hän sai töistään hyvää palautetta, sanottiin että hän harvoja nykyaikaisia maalareita, jotka maalaavat uskonnollisia aiheita vilpittömästi. 
1910-luvulla Mostynin tyyli alkoi muuttua. Hän alkoi maalata ihmisiä hienoissa puutarhoissa, mikä ennakoi hänen tulevia puutarhamaalauksiaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Mostyn muutti Devoniin, missä hän alkoi maalata puutarhamaalauksiaan, joista hänet tunnetaan nykyään parhaiten. Näissä töissä hän on hylännyt realismin, luonto ja rakennukset on idealisoitu ja kuvissa on vahva luonnon voiman tuntu. Väriä hän käytti useita kerroksia ja ne olivat kirkkaita. Hän levitti ne kankaalle palettiveitsellään.
Mostyn kieltäytyi noudattamasta aikansa ajatussuuntauksia ja muoteja. Hän ei halunnut asettaa itseään mihinkään tiettyyn muottiin tai valitsemaan suosittuja ja muodikkaita aiheita. Hänen mukaansa jokainen hetki oli ainutlaatuinen ja jos sen maalaa, se tulee tehdä yksilöllisesti. 
1920-luvulla Mostyn piti useita omia näyttelyitä. Hän jatkoi oman tyylinsä etsimistä kuolemaansa saakka. Elämänsä loppupuolella Mostyn oli Royal Cambrian Academyn, Royal West of Englandin ja Royal Institute of Painters in Oil-Coloursin jäsen. Hänen töitään oli esillä Pariisin salongissa sekä Pittsburgissa. 
Mostynin taideteosten hinnat ovat viime aikoina vaihdelleet paljon. Vuonna 1998 hänen työstään maksettiin huutokaupassa 63 059 Yhdysvaltain dollaria, mutta huomattavasti pienempiäkin summia on maksettu.
Organonitraatit

Organonitraatit eli nitraattiesterit ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R-O-NO2, missä R on orgaaninen ryhmä. Ne ovat siis alkoholien tai fenolien ja typpihapon estereitä.
Ominaisuudet ja valmistus.
Organonitraatit ovat huoneenlämpötilassa tavanomaisesti nesteitä. Ne ovat suhteellisen stabiileja, mutta varsinkin useita nitraattiryhmiä sisältävät yhdisteet esimerkiksi nitroglyseroli hajoavat räjähdysmäisesti kuumennettaessa. Organonitraatit liukenevat vain niukasti veteen, mutta liukenevat hyvin orgaanisiin liuottimiin. Organonitraatit hydrolysoituvat veden vaikutuksesta emäksisissä tai happamissa olosuhteissa. Reaktiossa muodostuu useimmiten alkoholien sijaan karbonyyliyhdisteitä tai alkeeneja. Organonitraatit reagoivat useiden nukleofiilien kanssa. Esimerkiksi Grignard-reagenssit muodostavat "N"-dialkyylihydroksyyliamiineja ja enolaatit nitroyhdisteitä.
Organonitraatteja voidaan valmistaa alkoholien tai fenolien ja typpihapon välisellä reaktiolla. Toinen vaihtoehto on alkyylihalidien ja hopeanitraatin reaktio.
K-52 (1939)

K-52 oli Neuvostoliiton laivaston K-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Ordžonikidzen telaklta, missä köli laskettiin 26. helmikuuta 1938 telakkanumerolla 455. Se laskettiin vesille 3. heinäkuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 11. lokakuuta 1942.
Palvelus.
Saksan hyökätessä kesällä 1941 Neuvostoliittoon alus oli keskeneräinen. Leningradin saarron alkaessa se liitettiin osaksi kaupungin puolustusta. Alus liitettiin 25. marraskuuta 1942 Itämeren laivastoon päällikkönään 2. luokan kapteeni Je. G. Šulakov, joka luovutti 14. maaliskuuta 1944 päällikkyyden 3. luokan kapteeni I. V. Travkinille. Miehistön koulutus jatkui lokakuussa 1944. Alus lähti 29. lokakuuta Kronstadtista Helsinkiin, mistä se lähti 9. marraskuuta ensimmäiselle sotaretkelleen Pommerinlahdelle.
Alus havaitsi saattueen, jota vastaan se hyökkäsi 16. ja 21. marraskuuta. Alus palasi 25. marraskuuta Helsinkiin, mistä se jatkoi edelleen Kronstadtiin. Alus siirrettiin 2. joulukuuta huollettavaksi telakalle, mistä se vapautui 15. tammikuuta 1945. Alus lähti toiselle partiomatkalle, mutta jäätilanteen vuoksi se joutui 11. helmikuuta hakeutumaan Helsinkiin.
Alus lähti 15. helmikuuta toiselle sotaretkelleen Pommerinlahdelle, jossa se ilmoitti upottaneensa 24. helmikuuta torpedoimalla kuljetusalus "Erika Fritzen" (4 169 t) sekä sitä suojanneen aluksen. Se upotti 1. maaliskuuta Öölannin eteläpuolella torpedoimalla rahtialus "Bacchuksen" (1 716 t) ja 4. maaliskuuta samoin torpedoimalla 6 000 tonnin rahtialuksen. Kaksi päivää myöhemmin alukselta tuli ilmoitus torpedoveneen tai pienen hävittäjän vaurioittamisesta ja 8. maaliskuuta 5 000 tonnin rahtialuksen upottamisesta. Alus palasi Kronstadtiin 11. maaliskuuta.
Maaliskuun alus oli huollettavana telakalla, mutta 17. huhtikuuta se lähti kolmannelle sotaretkelleen Itämeren eteläosiin. Alus palkittiin 20. huhtikuuta punalipun kunniamerkillä. Seuraavana päivänä alukselta saatiin ilmoitus 6 000 tonnin rahtialuksen upottamisesta. Se upotti 25. huhtikuuta 10 000 tonnin rahtialuksen ja kaksi päivää myöhemmin 7 000 tonnin rahtialuksen. Alus palasi 30. huhtikuuta Helsinkiin. Se jatkoi 9. toukokuuta Kronstadtiin, jonne alus saapui vielä samana päivänä.
Ilías Venézis

Ilías (Elias) Venézis (), oikealta nimeltään Ilías Méllos (Ηλίας Μέλλος, 1904 Ayvalık, Turkki – 1973 Ateena, Kreikka) oli kreikkalainen kirjailija.
Venézis joutui 1922 perheensä kanssa muuttamaan kotiseudultaan Turkista Kreikkaan. Venézis käsittelee teoksissaan tätä tapahtumaa ja sen synnyttämää nostalgiaa. Venézis työskenteli alkuun pankissa. Hän oli vuodesta 1957 Ateenan akatemian jäsen. 
Suomennetut teokset.
"Näkymätön ja näkyvä", suom. Reija Tanninen, Anna Wartiovaara, Helsinki: Suomen Ateenan instituutti 2000
Kalervo Pitkänen

Juho Kalervo Pitkänen (17. marraskuuta 1904 Helsinki – 10. maaliskuuta 1974) oli suomalainen pikajuoksija. Pitkänen edusti urallaan Helsingin Kisa-Veikkoja vuoteen 1929 ja sen jälkeen Oulun Pyrintöä. Koulutukseltaan hän oli varatuomari.
Urheilu-ura.
Kalevan kisoissa Pitkänen saavutti kultaa sekä 100 metrin juoksussa että 200 metrin juoksussa vuonna 1928.Lisäksi hän sai hopeaa 200 metriltä vuonna 1929. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa Pitkänen sai Helsingin Kisa-Veikkojen joukkueessa kultaa 4 × 100 metrin juoksussa vuosina 1928 ja 1929. 4 × 400 metrillä hän sai kultaa vuonna 1929 ja pronssia vuonna 1928.
Maaotteluissa Pitkänen edusti Suomea vuonna 1929 Ruotsia ja Ranskaa vastaan.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradat.
Lähde
Siviiliura.
Kalervo Pitkänen suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1929 ja sai varatuomarin arvon 1932. Vuonna 1930 hän toimi esittelijänä Oulun lääninhallituksessa, nimitettiin vuonna 1935 Limingan nimismieheksi ja vuonna 1936 Heinolan kihlakunnan henkikirjoittaja.
Liilakylmänkukka

Liilakylmänkukka ("Pulsatilla" × "intermedia") on kangasvuokon ("Pulsatilla vernalis") ja hämeenkylmänkukan ("Pulsatilla patens") välinen risteymä. Sen juurakosta kasvavat aluslehdet ovat kohenevia. Lehtiruodin pituus on yleensä 10–20 senttimetriä. Aluslehden lehtilapa on 5–10 cm mittainen, se on tavallisesti kolmisorminen, päätölehdykkä on ruodillinen. Lehdet ovat pääosin talvehtivia, kuten myös kangasvuokolla; hämeenkylmänkukalla ne lakastuvat syksyllä. Kukka kasvaa yksittäin kukkaperän päässä, jonka pituus kukinta-aikana on yleensä 10–20 cm. Kukan kehälehdet ovat vaaleansinisiä. Pähkylähedelmät eivät suurimmaksi osaksi kehity.
Levinneisyys.
Liilakylmänkukkaa esiintyy Suomessa, Saksassa ja Puolassa. Suomen lähialueella risteymän kantalajeja kasvaa yhdessä myös Karjalankannaksella, esimerkiksi Ruotsissa ne esiintyvät vain eri seuduilla.
Liilakylmänkukka Suomessa.
Suomessa liilakylmänkukka esiintyy harvinaisena Etelä-Hämeessä Hämeenlinnan seudulla, missä sijaitsee kantalajien yhteinen kasvualue. Se kasvaa samanlaisilla kasvupaikoilla, kuten harjukankailla. Risteymä on Suomessa rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella, kuten myös kangasvuokko ja hämeenkylmänkukka ovat.
Bjørnar Skjæran

Bjørnar Selnes Skjæran (s. 28. toukokuuta 1966) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko, joka on toiminut maansa kunta- ja alueministerinä syyskuusta 2025.. Aiemmin hän toimi samassa hallituksessa kalastus- ja meriministerinä vuosina 2021–2023. Skjæran on istunut suurkäräjillä vuodesta 2021. Skjæran oli Lurøyn kunnanjohtaja vuosina 2011–15.
Muuta.
Skjæran on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän on työskennellyt aiemmin maanviljelijänä ja kuorma-autonkuljettajana, ja kannattaa Liverpool FC:tä.
Veksillografia

Veksillografia on lippujen suunnittelun taide ja käytäntö; se liittyy veksillologiaan, tieteelliseen lippujen tutkimukseen, mutta se ei ole synonyymi tälle tieteenalalle. Lippuja suunnitteleva henkilö on veksillografi.
Suunnittelun periaatteet.
Vuonna 2006 Pohjois-Amerikan veksillologinen yhdistys (eng. "North American Vexillological Association") julkaisi kirjasen nimeltä "Hyvä lippu, huono lippu" ("Good Flag, Bad Flag") auttaakseen niitä, jotka haluavat suunnitella tai uudelleensuunnitella lipun. Kirjasessa luetellaan viisi lippujen suunnittelun perusperiaatetta, joista on tullut vakioviittaus veksillografien yhteisössä. Pohjois-Amerikan veksillologinen yhdistys loi vuonna 2014 yhdessä Brittiläisen Lippuinstituutin ("Flag Institute") kanssa päivitetyn kirjasen nimeltä "Komission raportti lippujen suunnittelun ohjaavista periaatteista" ("The Commission's Report on the Guiding Principles of Flag Design"), joka käsittelee "Hyvä lippu, huono lippu" kirjasessa esiintyviä kysymyksiä ja perehtyy tarkemmin siinä esitettyihin ideoihin.
Hemming Alanko

Hemming Nestor Alanko (31. lokakuuta 1881 – 20. syyskuuta 1959) oli suomalainen lähetyssaarnaaja, rovasti ja kirkkoherra.
Alanko vihittiin lähetyssaarnaajaksi 1907 ja hän oli sitten Suomen Lähetysseuran palveluksessa Kiinassa luoteis-Hunanissa vuoteen 1915 saakka. Suomeen palattuaan Alanko suoritti teologian erotutkinnon ja hänet vihittiin papiksi 1921. Alanko oli pappina Toivakassa, Jyväskylän maaseurakunnassa ja Säynätsalossa. Hän oli Ylöjärven kirkkoherrana 1926–1936 ja sen jälkeen Säämingin kirkkoherrana. Alanko kirjoitti artikkeleita sanomalehtiin ja Suomen Lähetysseuran julkaisuihin. Hän suomensi myös Kiinan lähetystyötä käsittelleitä teoksia.
Suomennoksia.
Nimellä "H. Alanko":
Hannaleena Heiska

Hannaleena Heiska (s. 1973 Oulu) on suomalainen kuvataiteilija. Hänen työnsä sisältävät muun muassa maalauksia, piirroksia ja videoinstallaatioita.
Heiska opiskeli Limingan Taidekoulussa 1998–1999 ja Kankaanpään taidekoulussa 1999–2000. Hän valmistui kuvataiteen maisteriksi Kuvataideakatemiasta 2006. Heiska on pitänyt yksityisnäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. Hän on myös opettanut Vapaassa Taidekoulussa, ja hän työskentelee sen apulaisrehtorina.
Vuonna 2011 Heiska sai William Thuringin nimikkopalkinnon. Hän oli vuonna 2011 ehdolla myös Ars Fennica -palkinnon saajaksi. Heiskalle myönnettiin vuonna 2021 viisivuotinen (2022–2027) valtion taiteilija-apuraha.
Heiska on pitänyt näyttelyitä Helsinki Contemporaryssä, Turun taidemuseossa, Kalhama &amp; Piipolla ja Göteborgin taidemuseossa.
Maureen O’Haran filmografia

Tämä on Maureen O’Haran filmografia.
S/S Wasaborg

S/S Wasaborg oli suomalainen uusikaupunkilaisen J. A. Zachariassen &amp; Co-varustamon rahtihöyrylaiva.
7 800 kuollutpainotonnin S/S Wasaborgin pituus oli 125,88 metriä, leveys 24,65 metriä ja syväys 7,58 metriä. Laivan höyrykoneen teho oli 3 035 hevosvoimaa.
S/S Wasaborg rakennettiin 1909 Hampurissa Reiherstieg Schiffswerftin telakalla hampurilaiselle Deutsch-Australische Dampfs Ges-varustamolle ja sai nimekseen "Iserlohn". Ensimmäisen maailmansodan alettua elokuussa 1914 laiva jäi Bataviaan Hollannin Itä-Intiaan ja se luovutettiin 1919 sotakorvauksena Isolle-Britannialle. Vuonna 1921 laiva sai nimekseen "Union City" ja sen omisti bidefordilainen St. Just Steamship Co Ltd-varustamo. Vuonna 1925 laiva ostettiin Suomeen uusikaupunkilaiselle J. A. Zachariassen &amp; Co-varustamolle ja se oli ostohetkellä Suomen kauppalaivaston suurin alus. Laiva myytiin 1935 Italiaan napolilaiselle Achille Lauro -varustamolle, jossa se sai nimekseen "Erica". Toisen maailmansodan aikana kesäkuussa 1940 laiva takavarikoitiin Liverpoolissa ja se sai nimekseen "Empire Defiance". Normandian maihinnousun aikana laiva upotettiin Normandian rannikolla aallonmurtajaksi 8. kesäkuuta 1944. Laiva romutettiin Antwerpenissä syyskuussa 1951.
Burić

Burić on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
S/S Olovsborg

S/S Olovsborg oli suomalainen uusikaupunkilaisen J. A. Zachariassen &amp; Co -varustamon rahtihöyrylaiva.
11 300 kuollutpainotonnin (vuodesta 1939 9 855 kuollutpainotonnia) S/S Olovsborgin pituus oli 135,02 metriä, leveys 17,20 metriä ja syväys 8,23 metriä. Laivan höyrykoneen teho oli 3 885 hevosvoimaa.
S/S Olovsborg rakennettiin 1912 Pallionissa Sunderlandissa Englannissa Short Brothersien telakalla lontoolaiselle Nitrate Producers' Steamship Co Ltd-varustamolle, ja se sai nimen "Anglo-Egyptian". Vuonna 1927 laiva ostettiin Suomeen uusikaupunkilaiselle J. A. Zachariassen &amp; Co-varustamolle, ja se oli ostohetkellä Suomen kauppalaivaston suurin alus. Vuonna 1932 laiva lastasi vehnää Williamstownissa Victorian osavaltiossa Australiassa. Lasti oli tarkoitus viedä Shanghaihin Kiinaan, ja kun miehistö vaati kaksikertaista palkkaa sotatoimialueelle matkaamisesta, kolme miestä pidätettiin ja viisi muuta karkasi laivasta ennen sen lähtöä. Pidätetyt merimiehet karkotettiin Suomeen. Vuonna 1942 laiva siirtyi Brasilian hallituksen omistukseen, ja se sai nimen "Lesteloide". Laiva liitettiin Brasilian laivastoon 1948, ja se romutettiin 1955 Rio de Janeirossa.
Pyörön kirjasto

Pyörön kirjasto tai Pyörön lähikirjasto on Kuopion Petosen asuinalueen keskustassa, Litmasen kaupunginosassa sijaitseva yleinen kirjasto. Se on osa Kuopion kaupunginkirjastoa. 
Pyörön kirjasto on perustettu vuonna 1994.
Jeffersonin piirikunta (Washington)

Jeffersonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 32 977 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Port Townsendin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1852.
Väestö.
Vuonna 2020 Jeffersonin piirikunnan 32 977 asukkaasta valkoisia oli 91,1 %, aasialaisia 2,0 % ja mustia 1,1 %. Vuonna 2019 4,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 5,8 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
San Juanin piirikunta (Washington)

San Juanin piirikunta () on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 17 788 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Friday Harborin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1873.
Väestö.
Vuonna 2020 San Juanin piirikunnan 17 788 asukkaasta valkoisia oli 93,9 %, aasialaisia 1,5 % ja mustia 0,8 %. Vuonna 2019 6,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 7,6 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Piirikunnan asukkaista 49 % ei kuulu mihinkään uskonnolliseen yhteisöön, mikä on suurin väestönosuus Yhdysvaltain piirikuntien keskuudessa.
Jyväskylän Komeetat

Jyväskylän Komeetat on vuonna 2010 perustettu jyväskyläläinen jalkapalloseura. Sen miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2025 Suomen viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla Kolmosessa. Joukkueen kotikenttä on seuran oma, vuonna 2017 valmistunut Comets’ Park.
Komeetat keskittyy lasten ja junioripelaajien jalkapalloon. Sillä on kolme miesten joukkuetta eri sarjatasoilla, kymmenen poikien ikäkausijoukkuetta sekä neljä tyttöjen juniorijoukkuetta. Komeettoihin kuuluu vajaat 500 lisenssipelaajaa.
Historia.
Jyväskylän Komeettojen toiminta käynnistyi 17. tammikuuta 2010 Yliopiston biologian laitoksella järjestetystä kokouksesta, jossa yksimielisesti päätettiin perustaa uusi yhdistys joka tarjoaisi laadukasta toimintaa jyväskyläläisille jalkapallojunioreille. Kokoukseen osallistuneet olivat tuohon asti olleet mukana jyväskyläläisen FC Blackbirdin 1997–2002 syntyneiden juniorijoukkueissa.
Uuden seuran nimestä järjestettiin äänestys, jossa ehdolla olivat Komeettojen lisäksi esimerkiksi Jyväskylän Liekki (FC Flame), Kymppifutis, Jyväskylän Pallo-Haukat, Jyväskylän Parsa, Jyväs-Futis 2010, Jyväskylän Kanuunat, ja Pallas JKL. Nimestä ei päästy selvyyteen vielä tammikuun aikana, mutta lopulta nimeksi valittiin Komeetat. Perustamisvaiheessa päätettiin myös seuran värit. Pelipaidan turkoosinsinisen sävyn esikuvana oli Argentiinan maajoukkueen paita. Sen myös koettiin sopivan komeettateemaan, eikä lähialueen muilla seuroilla ollut vastaavia värejä.
Seura perusti aluksi neljä juniorijoukkuetta. Vuonna 2020 sillä oli joukkueita 2013 syntyneistä lähtien. 
Komeettojen edustusjoukkue voitti kaudella 2019 Nelosen mestaruuden ja nousi Kolmoseen. Kauden 2021 päätteeksi joukkue nousi Kakkoseen voitettuaan Kolmosen Itä-Suomen AC-lohkon. Nousu varmistui, kun samassa Palloliiton nousukaaviossa olleen Pohjanmaan lohkon voittaja, vaasalainen Sundom IF, ei ottanut Kakkosen paikkaa vastaan. Iso osa Komeettojen joukkueesta pelasi Kolmosen ohessa myös A-nuorten SM-sarjaa.
Stadion.
Seuralla on oma kenttä, Comets’ Park, joka sijaitsee Kotalammen urheilupuistossa. Kenttä valmistui vuonna 2017, mistä lähtien sinne ovat keskittyneet Komeettojen peli- ja harjoitustapahtumat. Syksyllä 2018 huoltorakennukseen valmistuivat seuran toimisto ja kokoustilat.
Muu toiminta.
Komeetat järjestää jalkapalloturnauksia, joista merkittävin on junioreille järjestettävä Comets Cup. Turnaus järjestettiin 10. kertaa vuonna 2021, jolloin siihen osallistui ennätykselliset 180 joukkuetta. Seura järjestää myös Comets-liigaa, joka on suunnattu työ- ja kaveriporukoille. Yhdessä Palokan Riennon kanssa Komeetat järjestää kesäisin Valioliiga-jalkapallokoulun aloitteleville junioreille. Kouluissa ja päiväkodeissa Komeetat järjestää kerhotoimintaa.
Bazoches

Bazoches on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 47 kilometriä Château-Chinon (Ville):n kaupungista etelään.
Kunnan alueella oleva linna Château de Bazoches on rakennettu vuonna 1180 entisen roomalaisen tukikohdan paikalle. Vuonna 1675 linnan osti ranskalainen piiritystekniikan asiantuntija Vauban voittoisasta Maastrichtin piirityksestä Ludvig XIV:ltä saamillaan palkkiorahoilla. Asettuessaan linnaan Vauban teki siihen useita muutoksia, ja muutti sen sotilasvaruskunnaksi. Linnassa hän teki rakennusteknisiä tutkimuksia, suunnitteli insinööreineen yli kolmensadan rakennuksen ja linnoituksen piirustukset, sekä kehitti hyökkäys- ja puolustusmenetelmiä linnoituksiin. Lisäksi hän kirjoitti linnassa useita kirjoja, kuten kirjan ”La Dime royale” (Kuninkaalliset kymmenykset). Linnan nykyiset omistajat polveutuvat hänen vanhimmasta tyttärestä Charlotte de Vaubanista. Linna on avoinna vieraille.
Saint-Hilairen kirkko on peräisin 1100-luvulta, mutta se rakennettiin kokonaan uudelleen 1500- ja 1600-luvuilla. Barokkityylinen korkea alttari on peräisin Italiasta, ja sen Vauban lahjoitti seurakunnalle vuonna 1690. Vauban kuoli Pariisissa 30. maaliskuuta 1707 ja hänet haudattiin kirkkoon 16. huhtikuuta. Hänen sydämensä haudattiin erikseen kirkon alttarin alle, kuten tuolloin tapana. Noin sata vuotta myöhemmin vuonna 1808 sydän siirrettiin Pariisin Invalidikirkkoon Napoleon I:n käskystä.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Baureihe 480

Baureihe 480 on Berliinin S-Bahnilla liikennöivä junamalli. Vuosina 1990–1992 junia toimitettiin 45 yksikköä ja vuosina 1993–1994 toimitettiin 40 yksikköä lisää. Vuonna 2021 yhteensä 85 yksiköstä käytössä oli 70 yksikköä. Junien huippunopeus on 100 km/h ja kiihtyvyys 1,3 m/s2. Niissä on 92 istumapaikkaa ja 200 seisomapaikkaa.
Baureihe 485

Baureihe 485 on Berliinin S-Bahnilla liikennöivä junamalli. Se on vanhin S-Bahnilla liikennöivä junamalli, ja sarjan valmistaminen aloitettiin vuonna 1978. Junia valmistettiin yhteensä 166 yksikköä, joista vuonna 2021 käytössä oli 78 yksikköä. Junien huippunopeus on 90 km/h ja kiihtyvyys 0,68 m/s2. Niissä on 102 istumapaikkaa ja 202 seisomapaikkaa.
Aikaisemmin junat tunnettiin nimellä Baureihe 270, mutta vuonna 1992 otettiin käyttöön nykyinen nimitys.
Skagitin piirikunta

Skagitin piirikunta () on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 129 523 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Mount Vernonin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1883.
Väestö.
Vuonna 2020 Skagitin piirikunnan 129 523 asukkaasta valkoisia oli 90,3 %, aasialaisia 2,3 % ja mustia 1,1 %. Vuonna 2019 17,1 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 10,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Grönlannin parlamenttivaalit 2021

Grönlannin vuoden 2021 parlamenttivaalit pidettiin 6. huhtikuuta. Vaaleissa valittiin 31 edustajaa itsehallintoalueen parlamenttiin seuraavaksi neljäksi vuodeksi.
Tausta ja vaalijärjestelmä.
Grönlannissa ajauduttiin ennenaikaisiin vaaleihin, kun itsehallintoalueelta löytyvät mineraalivarat aiheuttivat poliittisen kriisin. Mineraaleja louhii australialainen Greenland Minerals -kaivosyhtiö saaren eteläosissa, mikä on herättänyt huolta mm. ympäristöhaitoista saaren ainoalla alueella, jossa voi harjoittaa edes jonkinlaista maataloutta. Grönlantilaisista 63 % vastusti kaivostoimintaa alueella.
Helmikuussa 2021 vaalipäiväksi päätettiin 6. huhtikuuta, jolloin pidetään myös itsehallintoalueen kuntavaalit. Parlamenttivaalit järjestettiin vuotta suunniteltua aikaisemmin..
Vaaleissa ovat äänioikeutettuja kaikki vähintään vaalipäivään mennessä 18 vuotta täyttäneet Tanskan kansalaiset, joilla on ollut vakinainen asuinpaikka Grönlannissa vähintään puoli vuotta, ja jotka eivätkä ole holhouksen alaisena.
Vaaleissa käytetään d'Hondt-menetelmää.
Tulokset.
Nunatta Qitornai ja Suleqatigiissitsisut menettivät kaikki paikkansa ja putosivat parlamentista.
Hallituksen muodostus.
IA ja Naleraq ilmoittivat muodostavansa hallituksen, jolla on niukka enemmistö parlamentissa. Atassut ilmoittautui hallituksen tukipuolueeksi..
Jenny Jägerfeld

Jenny Jägerfeld (s. 6. huhtikuuta 1974 Skärblacka) on ruotsalainen kirjailija ja psykologi.
Jägerfeldin esikoisteos "Hål i huvudet" ilmestyi vuonna 2006. Vuonna 2010 hän sai lasten- ja nuortenkirjallisuuden August-palkinnon teoksestaan "Oli kerran äiti joka katosi". Jägerfeldille myönnettiin Astrid Lindgren -palkinto vuonna 2017. Hän on saanut myös Ruotsin radion lastenkirjapalkkinnon teoksistaan "Comedy Queen" (2018) ja "Mun huikea elämä" (2020). Molemmat teokset olivat myös August-palkintoehdokkaina.
Kolmen paavin vuosi

Kolmen paavin vuosi on vuosi, jolloin katolisen kirkon kardinaalikollegion on valittava kaksi uutta paavia saman kalenterivuoden aikana. Tällainen vuosi voi sattua, kun vasta valittu paavi kuolee tai eroaa hyvin varhain paavin virastaan, jolloin katolista kirkkoa johtaa kolme eri paavia saman kalenterivuoden aikana. Vuosi 1276 oli neljän paavin vuosi.
Tapahtumat.
Viimeisin kolmen paavin vuosi oli vuosi 1978:
Kolmen paavin vuosia ennen vuotta 1978:
Vuonna 1276 roomalaiskatolista kirkkoa johti neljä paavia (neljän paavin vuosi):
Karvakäenrieska

Karvakäenrieska ("Gagea villosa") on liljakasvien (Liliaceae) heimoon, käenrieskojen ("Gagea") sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se on ainut käenrieskalaji, jonka kukkaperät sekä kehäliuskojen ulkopinnat ovat karvaisia.
Karvakäenrieska on matala, ruohovartinen kasvi, joka kasvaa vain noin 10 cm korkeaksi. Sillä on lehtiä kaksi kappaletta kasvin tyvellä ja kahdesta neljään kappaletta kasvin varressa. Muodoltaan kaikki lehdet ovat kapeansuikeita ja tyvilehdet ovat väriltään tummanvihreitä. Karvakäenrieskan kukinto on yleensä runsaskukkainen ja sen kukkien kukkaperät sekä kehäliuskojen ulkopinnat ovat hopeakarvaisia. Kukat ovat väriltään keltaisia ja karvakäenrieska kukkii huhti–toukokuussa. Siemenissä on öljypitoinen lisäke.
Karvakäenrieskaa tavataan laajalti Euroopassa, etenkin Pyreneiltä Puolaan, Balkanin niemimaalle ja Mustallemerelle ulottuvalla alueella, sekä Aasian luoteisosissa, lähinnä Turkissa ja Välimeren itäpään rannikoilla.
Yang Erche Namu

Yang Erche Namu (; s. elokuu 1966) on kiinalainen, mosuo-kansaan kuuluva laulaja, kirjailija ja näyttelijä.
Yang Erche Namu syntyi pieneen kulään lähellä Lugujärveä Yunnanin pohjoisosassa. Hän karkaksi kotoaan 13-vuotiaana ja liittyi tanssi- ja lauluryhnmään. Voittamansa opiskelustipendin turvin hän pääsi opiskelemaan musiikkia Shanghaissa.
Kirjailija.
Yang Erche Namun esikoiskirja "Leaving the Kingdom of Daughters" ilmestyi vuonna 1997. Vuoteen 2003 mennessä hän oli kirjoittantu kahdeksat muuta omaan elämäänsä perustuvaa kirjaa. Ensimmäisen englanninkielisen kirjansa "Leaving Mother Lake" hän kirjoitti yhdessä antropologi Christine Mathieun kanssa.
Kustannusyhtiö Tammi on julkaissut teoksen vuonna 2003 nimellä "Tyttö äitien maasta", suomentajana Hanna Talasniemi. Kirja kertoo Namun elämästä mosuo-yhteisössä. Mosuot elävät matrilineaarisessa yhteisössä. Perinteisten avioliittojen sijaan naiset valitsevat rakastajansa, jotka vierailevat heidän luonaan öisin.
Myöhempi ura.
Yang Erche Namu on laajentanut uraansa malliksi ja näyttelijäksi. Hän esiintyy amerikkalais-kiinalaisessa elokuvassa "Milk and Fashion" ravintolan omistajan roolissa.
Namu on tuomaroinut Hunan Satelite Televisionin tuottamassa "Happy Boys Voice" -laulukilpailussa. 
Namu toimii itsenimitettynä mosuo-kansan kulttuurilähettiläänä ja luonnonsuojeluaktivistina. Lisäksi hänellä on majatalo Lugu-järven läheisyydessä.
Lugu-järvellä sijaitsee myös Yang Erche Namun kansainvälinen taidemuseo.
Teokset.
Suomennetut teokset.
"Tyttö äitien maasta", suomentajana Hanna Talasniemi. Tammi 2003
Leluaktivismi

Leluaktivismi tarkoittaa erilaisten hahmolelujen, kuten nukkejen, toimintafiguurien ja eläinlelujen, esimerkiksi erilaisten pehmolelujen, valjastamista poliittisen tai eettisen tavoitteen näkyväksi tekemiseen ja edistämiseen. 
Suomessa leluaktivismilla on otettu kantaa esimerkiksi sukupuolten moninaisuuteen, eläinten oikeuksiin ja syrjintään. Näkyvä esimerkki leluaktivismista oli koronaviruspandemian aikana järjestetty nallejahti, jossa ihmiset asettivat pehmonalleja kotiensa ikkunoihin ohikulkijoita ilahduttaakseen. Pehmoleluja tuotiin ikkunoihin samaan aikaan ympäri maailmaa, kuten Uudessa-Seelannissa, Australiassa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Leluasetelmiin ja valokuvaukseen perustuvaan ja sosiaalisen median alustoilla jaettuun leikkiin liittyi pelillistetty ja kaikenikäisiä osallistava tavoite, leluhahmojen bongaamiseen perustuva nallehaaste.
CentraleSupélec

CentraleSupélec on yliopisto Gif-sur-Yvettessa, Île-de-Francessa.
Koulu syntyi vuonna 2015, kun "Supélec" (virallisesti "École supérieure d’électricité") ja "École Centrale Paris" (virallisesti "École centrale des arts et manufactures") yhdistyivät. Se on teollisuusministerin ja korkeakoulutus-, tutkimus- ja innovaatioministerin yhteisessä valvonnassa. Nykyään se on yksi Ranskan suosituimmista teknisistä kouluista.
Lokakuusta 2023 lähtien koulu on ollut IPSA:n kumppani ilmailualan kaksoistutkintoina.
Työyhteisön kehittäjä

Työyhteisön kehittäjä (TYKE), yhteisöpedagogi (AMK), tunnuslyhenteenä YP, on humanistisen alan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Yhteisöpedagogi, työyhteisön kehittäjä -tutkinto on laajuudeltaan 210 opintopistettä, ja sen voi suorittaa noin 1–3,5 vuodessa. Työyhteisön kehittäjän koulutus on perustettu vuonna 2017 vastaamaan työelämän kehittyviin tarpeisiin. Tutkinto antaa valmiudet toimia hyvin erityyppisissä työyhteisön asiantuntijatehtävissä. Tutkinnon suorittaneet ovat asiantuntijoita, jotka uudistavat organisaatiokulttuureja, sujuvoittavat työyhteisöjen toimintaa sekä vahvistavat työntekijöiden hyvinvointia. Työyhteisön kehittäjät työllistyvätkin laajasti eri sektoreille laaja-alaisiin, monipuolisiin ja ihmisläheisiin tehtäviin niin julkiselle kuin yksityiselle sektorille. Työyhteisön kehittäjän ammattinimikkeitä voivat olla esimerkiksi erilaiset henkilöstöhallinnon tehtävänimikkeet, kuten HR-asiantuntija, henkilöstösuunnittelija, työhyvinvoinnin asiantuntija, työhyvinvointipäällikkö tai henkilöstöpäällikkö.
YP-TYKE-koulutus antaa erinomaiset valmiudet myös esihenkilötehtäviin ja tarjoaa jo esihenkilötehtävissä toimiville kattavan päivityksen ja täydennyksen osaamispalettiin. Työyhteisön kehittäjä voi myös työllistää itsensä esimerkiksi henkilöstöalan yrittäjänä tai erilaisissa asiantuntijakonsultin tehtävissä.
Valmistuttuaan (muiden YAMK hakukelpoisuuden kriteereiden täyttyessä) YP-TYKE voi hakeutua ylempään korkeakoulututkintoon tähtäävään koulutukseen, jonka laajuus on 90 opintopistettä.
Työyhteisön kehittäjäksi voi opiskella Humanistisessa ammattikorkeakoulussa (Humak). Opinnot ovat monimuoto-opintoja. Monimuoto-opinnoissa tutkinto on pääosin mahdollista suorittaa työn ohessa, mutta lähiopetukseen osallistuminen edellyttää mahdollisuutta irrottautua työstä noin kolmeksi arkipäiväksi kuukaudessa. Lisäksi verkko-opiskelu ja opintoihin liittyvät yksilö- ja ryhmätehtävät vaativat oman ajallisen panostuksensa. 
Opintoihin liittyvät kehittämistehtävät tehdään pääsääntöisesti suoraan työelämän todellisiin tarpeisiin ja ne pyritään tekemään niin, että opinnoista saadaan välitöntä hyötyä sekä opiskelijan omaan työhön että koko työyhteisölle. Opintoja suoritetaankin työelämälähtöisesti, joissa teoria ja käytäntö ja näiden yhdistäminen korostuu.
Yhteisöpedagogi, työyhteisön kehittäjä -koulutukseen haetaan yhteishaulla opintopolun kautta (opintopolku.fi). Opiskelupaikkoja oli syksyllä 2021 alkavaan koulutukseen 48. Hakijoita työyhteisön kehittäjä -koulutukseen oli yhteensä 336, joista ensisijaisija hakijoita oli 183 . Hakijan on täytettävä voimassa olevat hakukelpoisuusvaatimukset. Valintatapana käytetään (2021) verkossa suoritettavaa 5 opintopisteen laajuista valintakurssia, jonka perusteella hakijat pisteytetään asteikolla 0–150 p. Valintakurssilla arvioidaan valmiuksia korkeakouluopintoihin sekä soveltuvuutta toimia työyhteisön kehittäjänä. 
Lisäksi yhteisöpedagogi, työyhteisön kehittäjäksi voi pyrkiä Humakin avoimen AMK:n polkuopintojen kautta. 
Yhteisöpedagogi, työyhteisön kehittäjä -opintojen rakenne (2021)
Tutkinnon laajuus on 210 opintopistettä.
Opinnot jakaantuvat seuraaviin opintokokonaisuuksiin:
Välimerenkampela

Välimerenkampela ("Citharus linguatula") on isosilmäkampeloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantin itäosista. 
Koko ja ulkonäkö.
Välimerenkampela voi kasvaa suurimmillaan 30–40 cm pitkäksi ja tavanomainen pituus on noin 15 cm. Laji on ruumiinrakenteeltaan soikea, hyvin litteä ja sen kookkaat silmät sijaitsevat vasemmalla kyljellä. Kalan suu on suuri ja vino. Välimerenkampelan selkä- ja peräevät ovat pitkät. Lajin suomut ovat suuret ja karkeat. Väriltään välimerenkampela on vasealta kyljeltään ruskea ja selässä ja vatsassa on tummia täpliä. Oikea kylki on vaalea. Evissä on tummia täpliä. 
Levinneisyys ja elintavat.
Välimerenkampelaa tavataan Atlantista Portugalista Namibiaan ja Välimerestä. Kala elää hiekka- tai mutapohjilla useimmiten alle 200 metrin syvyydessä ja syvimmillään sitä on tavattu 400 metrin syvyydestä. Nuoret yksilöt elävät matalammissa vesissä kuin täysikasvuiset. Välimerenkampelan ravintoa ovat äyriäiset, kalat ja monisukasmadot. Lajin lisääntymisaika on elokuulta joulukuulle.
Välimerenkampelaa kalastetaan ja se on paikallisesti merkittävä saalis. Ruokakalana se ei kuitenkaan ole erityisen arvostettu.
Marte Mjøs Persen

Marte Mjøs Persen (s. 24. huhtikuuta 1975 Bergen) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan työ- ja sosiaaliministerinä Støren hallituksessa vuosina 2022–2023, sitä ennen hän oli saman hallituksen öljy- ja energiaministeri. Vuosina 2015–2021 hän oli Bergenin pormestari. Hän on istunut suurkäräjillä vuodesta 2021.
Muuta.
Persen on profiloitunut Norjan huumepolitiikan uudistamisen puolestapuhujana. Hänen mukaansa huumeiden käytöstä ja hallussapidosta ei tulisi rangaista, vaan ennemminkin tulisi panostaa huumeidenkäyttäjien vieroitushoitoihin.
Piikkikukat

Piikkikukat ("Caiophora") on haimiokasvien (Loasaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu reilut 40 lajia.
Nuorten tanssihetki

Nuorten tanssihetki oli vuosina 1960–1967 esitetty nuorille suunattu musikkiohjelma, jota esitti aluksi viikoittain Tesvisio ja maaliskuusta 1965 eteenpäin YLE TV2. Ohjelman idea perustui yhdysvaltalaiseen "American Bandstandiin", jossa nähtiin levyjä studiossa tanssiville nuorille soittanut DJ ja artistivieraita. Ohjelmaa juonsi aluksi sen tuottaja ja ideoija Paavo Einiö, mutta vuonna 1961 juontajaksi tuli hänen veljensä Antti Einiö. Antti Einiö juonsi ohjelmaa vuoteen 1967 asti. "Nuorten tanssihetki" esitettiin aina livelähetyksenä, ja ohjelmaa tehtiin lopulta lähes 300 jaksoa. "Nuorten tanssihetki" oli ensimmäinen erityisesti nuorisolle suunnattu television musiikkisarja. 
"Nuorten tanssihetki" sisälsi myös aluksi vanhempien kotimaisten artistien esiintymisiä, mutta painopiste vaihtui kuitenkin vähitellen erityisesti uusiin nuorison suosikkiesiintyjiin. Ohjelmassa esiintyivät muun muassa The Hollies, Sonnie and Cher ja The Kinks. Ohjelma sisälsi myös amatöörilaulukilpailuja, joissa menestyivät muun muassa myöhemmin suosituiksi nousseet Markus Allan, Anki Lindqvist ja Ann-Christine. Lauluesitysten lisäksi Olavi ja Eeva Nieminen sekä Åke Blomqvist opettivat nuorille ohjelmassa erilaisia tansseja ja järjestivät tanssikilpailuja.
Afrikanmammea

Afrikanmammea ("Mammea africana") on mammeoiden ("Mammea") sukuun kuuluva kasvilaji.
Afrikanmammea on ainavihanta puulaji, joka voi kasvaa paikoitellen jopa 45 metriä korkeaksi. Sen runko voi olla suora ja oksaton 27 metrin korkeuteen asti ja rungon halkaisija voi olla jopa 1,25 metriä. Puun latvus on lyhyt ja tiivis ja siinä olevat oksat ovat lyhyitä sekä haaraisia.
Afrikanmammea kasvaa metsissä kosteilla paikoilla aina 1000 metrin korkeuteen asti. Lajia tavataan luonnossa läntisessä trooppisessa Afrikassa Senegalin eteläosista itään Ugandaan sekä etelään Angolaan ulottuvalla alueella.
Afrikanmammeasta saadaan monia erilaisia hyödykkeitä ja sitä myös kasvatetaan jonkin verran hedelmäpuuna. Lajin hedelmät ovat suuria ja vaaleankeltaisia tai -oransseja ja niitä voi syödä ilman kypsentämistä. Myös lajin siemenet ovat syötäviä. Syötävien hedelmien ja siementen lisäksi puun eri osia on käytetty perinteisessä afrikkalaisessa lääkinnässä. Puun kuoren sekä juurien on todettu sisältävän flavoneja, tanniineja, steroideja sekä terpeenejä, ja lajin siemenistä on puolestaan eristetty useita erilaisia kumariineja. Lajin kaarnasta voidaan myös valmistaa potaskaa.
Afrikanmammean puuaines on koristeellista sekä arvostettua ja sitä voidaankin käyttää monenlaisiin tarkoituksiin. Puuaines on keskimääräisen kovaa ja painavaa sekä suhteellisen kestävää ja sitä on hyvä työstää. Sydänpuu on juuri sahattuna punertavanruskeaa, mutta muuttuu valossa tummemmaksi. Afrikanmammean puutavarasta voidaan valmistaa erilaisia puuesineitä, kuten huonekaluja, tai sitä voidaan käyttää rakennusten sisäverhoiluissa tai varsinaisena rakennusmateriaalina rakentamisessa, esimerkiksi siltapilareissa.
Malin Kivelä

Malin Kivelä (s. 1974 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija ja dramaturgi. Hän on kirjoittanut sekä aikuisille että lapsille.
Kivelä on opiskellut journalistiikkaa Svenska social- och kommunalhögskolanissa ja näyttelemistä Manchester Metropolitan Universityssä. Hän on käynyt kirjailijakoulutuksen Åbo Akademissa 2000–2002 ja opiskellut ohjausta ja dramaturgiaa Teatterikorkeakoulussa. Kivelä on toiminut kolumnistina "Ny Tid" -lehdessä ja ollut yksi "Kontur"-kulttuurilehden päätoimittajista. Hän on kirjoittanut näytelmiä Radioteatterille, Teatteri Taiminelle, Teatteri Venukselle ja Skunkteaternille.
Kivelä on saanut Svenska Ylen kirjallisuuspalkinnon vuosina 2013 ja 2019. Vuonna 2018 hänelle myönnettiin Ruotsin akatemian Ole och Ann-Marie Söderströms -palkinto. Kivelän romaani "Sydän" (alkuteos "Hjärtat", 2019) oli Runeberg-palkintoehdokkaana 2020. Vuonna 2021 Kivelän ja tanskalaisen Martin Glaz Serupin teos "Om du möter en björn" (suom. "Jos kohtaat karhun") oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden August-palkintoehdokkaana. Teos oli ehdolla myös lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkinnon ja Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Chungking Express

Chungking Express () on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut hongkongilainen romanttinen rikos- ja draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Wong Kar-wai. Elokuva kertoo kahden poliisin rakkaushuolista Chungking Mansions -kompleksissa. Sen pääosia esittävät Brigitte Lin Chin-Hsia, Takeshi Kaneshiro, Tony Leung Chiu-Wai ja Faye Wong.
The Lord of Steel

The Lord of Steel on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Manowarin studioalbumi, joka julkaistiin 9. lokakuuta 2012.
Kings of Metal MMXIV

Kings of Metal MMXIV on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Manowarin studioalbumi, joka julkaistiin 7. helmikuuta 2014.
Balić

Balić on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Simon Grundel-Helmfelt

Simon Grundel-Helmfelt (1617–1677) oli Ruotsin sotamarsalkka. Hän opiskeli linnoittamistaitoa ja liittyi 1641 Lennart Torstenssonin armeijaan jossa osoittautui taitavaksi linnoitusupseeriksi. 
Hän yleni 1646 kenraalimajoitusmestariksi 1653 sotaneuvokseksi ja 1656 Riian kuvernööriksi. Hän puolusti menestyksekkäästi vuosina 1656–1657 Riikaa venäläisten joukkojen suurta ylivoimaa vastaan.
Hän oli Inkerin ja Käkisalmen läänin kenraalikuvernöörinä 1659 ja Narvan 1668. Hän tuli 1668 sotamarsalkaksi 1673 valtaneuvokseksi ja korotettiin 1674 Grundel-Helmfelt nimisenä vapaaherralliseen säätyyn. Hän kuoli 1677 Landskronan taistelussa.
Pasha Pozdniakova

Praskovia ”Pasha” Pozdniakova (s. 15. huhtikuuta 1999 Venäjä), on suomalais-venäläinen malli ja sosiaalisen median vaikuttaja. Hän esiintyy taiteilijanimellä MissParaskeva. 
Toukokuussa 2021 Pozdniakova esiintyi Playboyn Etelä-Afrikan painoksessa.
Elämä ja ura.
Pozdniakova syntyi Venäjällä vuonna 1999 ja vietti siellä lapsuutensa. Hän muutti perheineen Savonlinnaan vuonna 2013. Vuonna 2020 Pozdniakova perheineen sai Suomen kansalaisuuden. Nykyään hän asuu Helsingissä. 
Pozdniakova opiskeli Savonlinnan taidelukiossa ja valmistui sieltä vuonna 2018. Sosiaalisen median uransa hän aloitti lukioikäisenä tekemällä YouTube-videoita. Pozdniakovan Instagram-tilillä MissParaskeva oli toukokuussa 2025 yli 2,6 miljoonaa seuraajaa. Pozdniakova tekee sisältöä myös TikTokiin, YouTubeen ja Twitchiin. 
Toukokuussa 2021 Pozdniakova esiintyi Playboyn Etelä-Afrikan painoksen kansimallina ja antoi haastattelun lehdelle.
Pozdniakova oli Keskustan ehdokkaana kuntavaaleissa 2025 Savonlinnassa. Hän sai 20 ääntä eikä tullut valituksi.
Yksityiselämä.
Pozdniakova on puhunut julkisuudessa kehopositiivisuuden puolesta, ja kertonut pitävänsä kaikenlaisia naisia kauniina. Vaikka hän esiintyy usein vähäpukeisissa kuvissa, hän on kertonut pukeutuvansa vapaa-ajallaan konservatiivisesti eikä halua itseään pidettävän eroottisena mallina.
Vailla vakinaista asuntoa

Vailla vakinaista asuntoa ry (VVA ry) on suomalainen järjestö, joka valvoo asunnottomuutta kokevien ihmisten etuja. Järjestö on valtakunnallinen. Se on perustettu vuonna 1986. Vailla vakinaista asuntoa ry on SOSTE:n jäsenjärjestö. Vuoden 2022 lopussa VVA ry:llä oli 551 jäsentä.
Kanal 10

Kanal 10 on ruotsalainen kristillinen televisiokanava. Kanal 10 aloitti lähetykset vuonna 2005. Kanavan toiminta perustuu suurelta osin vapaaehtoisiin lahjoituksiin. Kanava näkyy satelliittiverkon ja verkko-TV:n lisäksi valinnaisena kanavana "Comhemin" ja Telian kanavapaketeissa. Kanal 10:n studio sijaitsee Älmhultissa.
Kanavan ohjelmisto liittyy vahvasti kristinuskoon. Ohjelmisto koostuu elokuvista, uutisista, lastenohjelmista, opetuksista, ajankohtaisohjelmista, jumalanpalveluksista ja rukousohjelmista. Kanava lähettää pääasiassa ruotsinkielisiä sekä tekstitettyjä englanninkielisiä ohjelmia. Kanava ei ole sitoutunut mihinkään tiettyyn kristilliseen yhteisöön, mutta tunnustaa apostolista uskontunnustusta.