tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaija Soini

Kaija Soini (s. 13. joulukuuta 1942 Tampere) on suomalainen kanttori, urkuri ja kuoronjohtaja. Soini toimi Lohjan seurakunnan kanttorina vuosina 1984–2007. Soinille on myönnetty director cantus -arvonimi.
Elämäkerta.
Kaija Soini syntyi Tampereella 13. joulukuuta 1943. Lukiota hän kävi Tammerkosken tyttölyseossa, josta hän valistui keväällä 1963. Samana vuonna hän pääsi opiskelemaan Sibelius-Akatemiaan. Vuonna 1963 Kirkolliskokous hyväksyi myös naiset kanttoreiksi. Urkuihin Soini kuitenkin tutustui jo paljon aiemmin. Soinin biologian opettajan puoliso oli Aleksanterin kirkon urkuri ja 14-vuotias Kaija Soini kävi usein siskonsa kanssa kuuntelemassa tämän soittoa. 15-vuotiaana Soini pääsi Tampereen musiikkiopistoon opiskelemaan urkujen soittoa.
Kaija Soini valmistui Sibelius-Akatemiasta kirkkomusiikkipuolelta kanttori-urkuriksi, koulumusiikin osastolta musiikinopettajaksi ja solistiselta osastolta urkutaiteilijaksi. Myöhemmin hän suoritti vielä musiikin maisterin tutkinnon ja sai osallistua Sibelius-Akatemian ensimmäiseen maisteripromootioon vuonna 1988.
Lohjan seurakunnassa Soini aloitti tammikuussa 1984 ja eläkkeelle hän jäi 2007. Hän johti Lohjan kirkkokuoroa vuosina 1996–2003. Kanttorina hän on työskennellyt kaikkiaan 35 vuotta. Hänet tunnetaan Lohjan ja Virkkalan kirkoissa järjestämistään urkukonserteista, joissa on kuultu useita suomalaisia ja myös ulkomaalaisia urkutaiteilijoita. Tunnettuja esiintyjiä on saapunut Soinin konsertteihin Keski-Eurooppaa myöten.
Kotonaan Kaija Soinilla on urut, piano ja cembalo. Soinin kotiurut ovat rakennettu vuonna 1998.
Alicantenkoira

Alicantenkoira on sukupuuttoon kuollut espanjalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Rodulla oli spanielin pitkä karva ja mopsin lyhyt kuono.
Port Artturi

Port Artturi (joskus myös "Port Arthur") on Hyvinkäällä Tehtaan kaupunginosassa sijaitseva, kaupungin vanhimpiin kuuluva työläiskortteli. Se valmistui vuonna 1898. Kortteliin kuuluu kuusi rakennusta, joiden nimet ovat Poikapatteri, Likkapatteri, Vaikeavalloitus, Synnytyslaitos, Naimaharju sekä Ruutikellari.
Rosenheimin piirikunta

Rosenheimin piirikunta () on piirikunta Ylä-Baijerin hallintoalueella Baijerin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 1 439 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 46 kuntaa. Vuoden 2020 lopussa piirikunnassa oli 261 721 asukasta. Se on siten väkiluvultaan Baijerin toiseksi suurin piirikunta Münchenin piirikunnan jälkeen. Piirikunnan keskus on Rosenheim, joka ei kuitenkaan itse kuulu piirikuntaan.
Kunnat.
Kauppalat:
Muut kunnat:
Bayreuthin piirikunta

Bayreuthin piirikunta () on piirikunta Oberfrankenin hallintoalueella Baijerin osavaltiossa Saksassa. Sen pinta-ala on 1 273 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 33 kuntaa. Vuoden 2020 lopussa piirikunnassa oli 103 679 asukasta. Piirikunnan keskus on Bayreuth, joka ei kuitenkaan itse kuulu piirikuntaan. Suurin piirikuntaan kuuluva kaupunki on Pegnitz.
Lennard Kämna

Lennard Kämna (s. 9. syyskuuta 1996 Wedel) on saksalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Stölting Service Group -tallissa 2015–2016, ajoi Team Sunwebissa 2017–2019 ja Bora-Hansgrohe / Red Bull–Bora–Hansgrohessa 2020–2024 sekä on vuodesta 2025 edustanut Lidl-Trekiä.
Kämna voitti junioreiden aika-ajon Euroopan- ja maailmanmestaruuden 2014 sekä alle 23-vuotiaiden aika-ajon Euroopan-mestaruuden 2016. Hän kuului joukkueaika-ajon maailmanmestaruuden voittaneeseen Team Sunwebin joukkueeseen 2017. Hän voitti Villard-de-Lansiin päättyneen 16. etapin Ranskan ympäriajossa 2020, Etnalle päättyneen neljännen etapin Italian ympäriajossa 2022 ja Caravaca de la Cruziin päättyneen yhdeksännen etapin Espanjan ympäriajossa 2023.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Tour of Istria, 2. etapin voitto
Trofeo Karlsberg, 2b-etapin (aika-ajo) voitto
EM-kilpailut, junioreiden aika-ajossa kultaa
Junioreiden aika-ajon Saksan-mestaruus
Grand Prix Rüebliland, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
MM-kilpailut, junioreiden aika-ajossa kultaa
Alle 23-v. aika-ajon Saksan-mestaruus
Giro della Valle d'Aosta, 4. etapin voitto
MM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa pronssia
Circuit des Ardennes, nuorten kilpailun voitto
EM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa kultaa
MM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa neljäs
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa kultaa, alle 23-v. maantieajossa hopeaa
Critérium du Dauphiné, 4. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 16. etapin voitto, 13. etapilla toinen
Katalonian ympäriajo, 5. etapin voitto
Vuelta a Andalucía, 5. etapin voitto
Tour of the Alps, 3. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s, 4. etapin voitto
Aika-ajon Saksan-mestaruus
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa neljäs
Tour of the Alps, 3. etapin voitto:Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
Espanjan ympäriajo, 9. etapin voitto, 15. etapilla toinen
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
Tuliakileija

Tuliakileija ("Aquilegia formosa") on leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon, akileijojen ("Aquilegia") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa noin 60–90 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat sinivihreitä ja liuskoittuneita. Kukat sijaitsevat varsien päissä ja ovat nuokkuvia sekä väriltään kelta–punaisia. Kukat ovat samankaltaisia, mutta hieman pienempiä kuin "Aquilegia eximia" -lajilla. Tuliakileija kukkii touko–elokuussa.
Tuliakileija kasvaa luonnossa kosteissa ja avoimissa metsissä ja rinteillä Pohjois-Amerikan länsiosissa. Lajia tavataan Kanadassa Albertassa, Brittiläisessä Kolumbiassa ja Yukonissa. Yhdysvalloissa lajia tavataan puolestaan Alaskan, Washingtonin, Oregonin, Idahon, Montanan, Wyomingin, Utahin sekä Kalifornian osavaltioissa ja Meksikossa Baja Californian osavaltiossa.
Kasvatettuna tuliakileija kasvaa täydessä auringon valossa tai puolivarjossa. Maaperän suhteen tuliakileija kasvaa kosteassa ja kivikkoisessa maaperässä, mutta voi kasvaa myös kuivassa ja vähäravinteisessa maaperässä. Tuliakileija säilyy kasvupaikallaan tuottamalla siemeniä ja kylväytymällä itsestään.
Mouhu

Mouhu on kylä Mäntyharjulla. Siellä sijaitsee Savon radan lakkautettu rautatieliikennepaikka Mouhun seisake. Suomen sisällissodan aikana kylässä ja sen lähistöllä tapahtui paljon taisteluita, koska Mäntyharjun rintama kulki alueella. Esimerkiksi Mouhun–Hillosensalmen taistelut olivat maaliskuussa 1918 kylässä.
Varso

Varso on Varsovassa Puolassa sijaitseva toimistorakennus. Se on Euroopan unionin korkein rakennus, jonka 80-metrinen torni kohoaa 310 metrin korkeuteen. Foster and Partnersin suunnittelemassa rakennuksessa on 53 kerrosta, ja siellä on kaksi julkista näköalatasannetta; 205 metrissä ja 230 metrissä.
Mikko Harjanne (jalkapalloilija)

Mikko Harjanne (s. 30. tammikuuta 1979 Turku) on suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä tai keskikenttäpelaaja.
Harjanne pelasi kaudella 2001 Veikkausliigassa kuusi ottelua edustaen FC Inter Turkua. Hän oli avauskokoonpanossa kerran ja tuli vaihdosta kentälle viidessä ottelussa. Ensimmäisen liigaottelunsa Harjanne pelasi 25. kesäkuuta 2001, kun Inter hävisi kotiottelussaan Tampere Unitedille 2–4.
Mikko Harjanne

Mikko Harjanne -nimisiä henkilöitä ovat:
Pidhorodne

Pidhorodne (; ) on kaupunki Ukrainan Dnipropetrovskin alueen Dnipron piirissä. Pidhorodne on aluekeskus Dnipron pientalovaltainen naapurikaupunki Samarajoen (Dneprin tekojärven) länsirannalla, vain muutama kilometriä suurkaupungista pohjoiseen. Pidhorodne tunnetaan hedelmä- ja kasvihuonetuotannostaan.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 19 336 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 väkiluku oli 17 778.
Pidhorodnen alueelta on arkeologisissa kaivauksissa (1973) löydetty esihistoriallisia kupari- ja pronssikausien hautakumpuja Tripoljen kulttuurin, skyyttien, sarmaatien sekä 1000-1300 -luvulla vaikuttaneiden nomadien ajalta. 
Varhaisin tunnettu asutus on peräisin 1600-luvun alusta, jolloin sinne perustettiin kasakkaupseeriperheiden talviasutus. 1688 rakennettiin linnoitus suojaamaan kylää tataarien hyökkäyksiltä. Prutin rauhansopimuksen (1711) seurauksena linnoitus tuhottiin. Seutu siirtyi Krimin kaanikunnan alaisuuteen 1735 saakka, jolloin Venäjän keisarikunta sai alueen hallintaansa. Zaporižžjan sitšin tuhoutumisen (1775) jälkeen paikkakunta asutettiin uudelleen. Slobodan perustamisen (1778). Vuonna 1782 siellä asui 896 ihmistä. Pidhorodnen kasakat palvelivat Jekaterinoslavin kasakka-armeijassa. Sen hajottamisen (1796) jälkeen useat heistä muuttivat Kubanin seudulle.
Nukkeakileija

Nukkeakileija ("Aquilegia ecalcarata") on leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon ja akileijojen ("Aquilegia") sukuun kuuluva kasvilaji.
Nukkeakileijan varret kasvavat yksittäin tai muutaman varren ryhminä. Varret voivat kasvaa 20–80 cm korkeiksi ja ne ovat harvakarvaisia sekä yleensä yläosistaan haaroittuneita. Tyvilehtiä on useita ja niiden lehtiruodit ovat 7–15 cm pitkiä. Lehdet ovat epäsäännöllisesti liuskoittuneita tai lehdykkäisiä. Varsilehtiä on yhdestä kolmeen kappaletta. Nukkeakileijan kukinto koostuu 2–6 kukasta, jotka ovat halkaisijaltaan 1,5–2,8 cm. Kukkaperät ovat karvaisia ja enintään 6 cm pitkiä. Verholehdet ovat purppuranvärisiä ja kapeansoikeita, 10–14 mm pitkiä sekä 4–6 mm leveitä. Terälehdet ovat niin ikään purppuranvärisiä ja lähes yhtä pitkiä kuin verholehdet. Heteet ovat pituudeltaan noin puolet terälehtien pituudesta. Heteiden palhot ovat noin 4 mm pitkiä ja ponnet lähestulkoon mustia. Emejä on neljä tai viisi kappaletta. Nukkeakileija kukkii touko–kesäkuussa ja tuottaa hedelmiä kesä–elokuussa. Hedelminä olevat tuppilot ovat 8–11 mm pitkiä ja siemenet noin 1,5 mm pitkiä.
Nukkeakileija kasvaa harvahkoissa metsissä, pensaikoissa, heinikkoisilla rinteillä sekä tienpientareilla 1800–3500 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan Kiinassa Gansun, Guizhoun, Henanin, Hubein, Ningxian, Qinghain, Shaanxin ja Sichuanin maakunnissa sekä Tiibetin autonomisen alueen itäosissa.
Rantakaulussieni

Rantakaulussieni ("Leratiomyces magnivelaris") on Strophariaceae-heimoon ja pengerkalussienten sukuun ("Leratiomyces") kuuluva suhtellisen pienikokoinen, tummaitiöinen helttasieni. Se muistuttaa läheistä sukulaistaan rikkakaulussientä, mutta sen kaulus on selkeä, jopa huomiota herättävän leveä, ja se kasvaa yleensä pajun tai lepän lastuilla niitä hajottaen. Lajin levinneisyys Suomessa on puutteellisesti selvitetty, mutta se näyttää kasvavan maassa laajalti. Laji ei ole ruokasieni.
Survive

Survive on Stratovariuksen 16. studioalbumi, joka ilmestyi 23. syyskuuta 2022 levymerkillä earMUSIC. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet ”Survive”, ”World on Fire”, sekä ”Firefly”. Albumin on kehuttu olevan "oivaltavinta Stratovariusta pariin vuosikymmeneen".
Aiheesta muualla.
Survive Encyclopedia Metallumissa
Vesitaksi

Vesitaksi eli taksivene on tilausliikenteessä oleva moottorivene.
Vesitaksit ovat tilavia, ja niihin mahtuu enemmän matkustajia kuin normaaleihin takseihin, jotka kulkevat maassa. Vesitaksia käytetäänkin joukkoliikennevälineenä vesireiteillä.
Vesitakseilla pääsee myös tutustumaan esimerkiksi vesistöihin, järviin ja lahtiin.
Sen sijaan aluksia, jotka noudattavat säännöllistä reittiliikennettä, kutsutaan vesibusseiksi tai lautoiksi.
Rosanna Fellman

Rosanna Fellman (s. 1995) on suomenruotsalainen runoilija. Hän on kotoisin Pietarsaaresta ja asuu nykyisin Turussa.
Fellman aloitti lavarunouden vuonna 2013 ja teki vuonna 2018 ensimmäisen keikkansa suomeksi. Hänelle myönnettiin Arvid Mörne -palkinto vuonna 2018 runosarjasta "Störd". Fellmanin ensimmäinen kirja "Strömsöborna" julkaistiin syyskuussa 2019. Teos sai Vimma-palkinnon. Hänen toinen teoksensa "Republikens president – Tasavallan presidentti" (2022) on kolmikielinen runoelma. Fellmanin kolmas runokokoelma "Det Jakobstad ingen vill ha" ilmestyi vuonna 2024.
Opiskellessaan Åbo Akademissa Fellman toimi kirjallisuustieteen ainejärjestön Prosan puheenjohtajana. Prosan ja Kirjan talon kuukausittainen Poetry Pub -tapahtuma oli hänen johdossaan vuoteen 2018 asti.
Titaani(III)oksidi

Titaani(III)oksidi (Ti2O3) eli titaaniseskvioksidi on titaani- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä tutkitaan käytettäväksi litiumioniakkujen elektrodimateriaalina ja fotokatalyyttinä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa titaani(III)oksidi on tumman violettia, lähes mustaa, kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on trigonaalinen, mutta korkeissa paineissa ja lämpötiloissa yhdisteen rakenne on ortorombinen. Titaani(III)oksidi ei liukene veteen, mutta liukenee vetyfluoridiin. Kuumennettaessa voimakkaasti yhdiste hapettuu titaanidioksidiksi. Titaani(III)oksidi on huoneenlämpötilassa puolijohde ja sen valenssivyön ja johtavuusvyön välinen energiaero on 0,1–0,2 eV. Kuumennettaessa yhdiste muuttuu sähkönjohteeksi. Titaani(III)oksidia esiintyy luonnossa harvinaisena tistariittimineraalina.
Titaani(III)oksidia voidaan valmistaa pelkistämällä titaanidioksidia vedyllä 1 000 °C:n lämpötilassa. Pelkistimenä voidaan käyttää myös metallista titaania ja reaktio tapahtuu alennetussa paineessa 1 600 °C:n lämpötilassa.
2 TiO2 + H2 → Ti2O3 + H2O
3 TiO2 + Ti → 2 Ti2O3
Titaani(III)oksidia on tutkittu käytettäväksi litiumioniakkujen elektrodimateriaalina, erityisesti nanolevyinä, ja fotokatalyyttinä.
Vaasan baptistiseurakunta

Vaasan baptistiseurakunta on Vaasassa toimiva baptistiseurakunta. Seurakunta on perustettu 20. huhtikuuta 1908. Seurakunnan rukoushuone sijaitsee Palosaarella ja seurakunnan johtajana toimii pastori Heimo Hokkanen.
Historia.
Tausta.
Aluksi sekä suomen- että ruotsinkieliset baptistit kokoontuivat Vaasassa yhdessä, joskin kokoukset olivat pääosin ruotsinkielisiä. Koska suomenkieliset eivät ymmärtäneet kieltä, alkoivat he kokoontua omana kieliryhmänään. Voimakkaimmin asiaa ajoi suomenruotsalaisen saarnaajakoulun opettaja Veikko Palomaa.
Baptistiseurakunnan perustaminen.
Vaasan suomenkielinen baptistiseurakunta perustettiin 20. huhtikuuta 1908, jolloin seurakunnan perustava kokous pidettiin Rauhankatu 20:ssa. Ruotsinkielisestä seurakunnasta perustajia olivat Erik Jansson, Johan Liljestrand sekä G. Söderman. Tilaisuudessa seurakuntaan liittyi 24 jäsentä. Seurakunnan johtajaksi valittiin yksimielisesti John Gustaf Kokki. Vuonna 1909 seurakunnassa syntyi herätys, jonka seurauksena jäsenmäärä kasvoi kahdenkymmenen vuoden aikana 143:een. Vuonna 1916 seurakunta osti ruotsinkieliseltä baptistiseurakunnalta rukoushuoneen Palosaarelta.
Alkuaikoina seurakunta järjesti pyhäkoulutyötä johon osallistui parisataa lasta ja kymmenen opettajaa. Seurakunta teki vakituista työtä lisäksi Vähässäkyrössä, Isossakyrössä, Laihialla, Kauhavalla ja Härmässä. Myös Peräseinäjoki mainitaan usein kokousten pitopaikkana. Vuonna 1915 seurakunnassa tuli uskoon 40 ihmistä ja 26 kävi kasteella. Seuraavana vuonna kastettuja oli 30.
1920-luvulla Vaasan seurakunnasssa tapahtui muutos. Seurakuntaan kastettiin yli 30 ihmistä ja jäsenmäärä nousi 120 vuoteen 1926 mennessä. Tuolloin seurakunnan tiloissa aloitettiin saarnaajakoulu. Opettajina toimivat muun muassa Kalle Henneri, H. Sarlin ja John Gustaf Kokki.
Toisen maailmansodan jälkeen.
Baptistien raamattuopisto toimi Vaasan Palosaarella syksystä 1950 lähtien. Vaasan baptistiseurakunnan uusi rukoushuone valmistui Palosaarelle vuonna 1983. Tuolloin seurakunta oli vierailevien sananjulistajien varassa, mutta teki päätöksen hakea kokotoimista työntekijää. Seuraavan vuoden alusta tehtävät otti vastaan Markku Vehkaoja, joka hoiti myös Jurvan, Kauhajoen ja Ylistaron baptistiseurakuntia. Rukoushuoneen vihkiäistilaisuudessa puhuivat muun muassa Jouko Neulanen ja seurakunnanjohtaja Heimo Hokkanen.
CANTIC

CANTIC-tunniste eli Katalonian nimitunniste tai täsmällisemmin Katalonian nimi- ja nimiketunnisteiden luettelo () on Espanjan koillisosan muodostavan itsehallinnollisen Katalonian ylläpitämä, henkilöitä, organisaatioita, maantieteellisiä paikkoja ja teosnimikkeitä yksilöivä luettelotietokanta. Luettelo painottaa katalaanin kielen ja Katalonian kulttuurin kannalta merkittäviä aiheita. Tunniste on tyypillisesti annettu esimerkiksi suuren kataaninkielisen tietosanakirjan (Gran Enciclopèdia Catalana) artikkeliaiheille.
Katalonian kansalliskirjaston johdolla Katalonian nimitunnisteita tuottaviin yhteisöihin kuuluu useita katalonialaista taidemuseota ja yliopistoja. Vuosina 2018-2020 uusia CANTIC-tunnisteita luotiin vuosittain noin 23 700-24 000 kohteesta, joista pääosan (yli 18 400 vuosittain) rekisteröi Katalonian kansalliskirjasto.
Esimerkki katalonialaisen kuvataiteilija Joan Mirón (1893–1983) CANTIC-rekisterinumero on 981058521465606706.
Milly Scott

Milly Scott (oik. Marion Henriëtte Louise Molly, s. 29. joulukuuta 1933) on surinamelaistaustainen alankomaalainen laulaja. Scott syntyi Den Helderissä surinamelaisille vanhemmille.
Vuonna 1953 alankomaalainen koomikko Toon Hermans pyysi Scottia laulamaan esityksissään. Samassa yhteydessä laulaja sai myös taiteilijanimensä. Scott muutti Hampuriin 1954 ja myöhemmin Ruotsiin, jossa asui viisi vuotta. Vuonna 1965 Scott sai alankomaissa oman televisio-ohjleman "Scott in de roos".
Scott voitti alankomaalaisen "Nationaal Songfestival" -laulukilpailun 1966 kappaleella "Fernando en Filippo" ja valikoitui näin Alankomaiden edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä kilpailussa Scott jäi 18 kilpailijan joukosta 15:nneksi. Scott kuitenkin herätti huomiota olemalla Eurovision laulukilpailun historian ensimmäinen tummaihoinen solisti.
Georg Stanford Brown

 
Georg Stanford Brown (s. 24. kesäkuuta 1943) on kuubalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänen tunnetuimpiin rooleihinsa kuuluu poliisi Terry Websterin rooli televisiosarjassa The Rookies (1972–1976, ei esitetty Suomessa).
Brown muutti perheensä kanssa seitsemänvuotiaana Kuubasta Harlemiin, New Yorkiin. Hän aloitti 17-vuotiaana teatteriopinnot Los Angelesissa ja elokuvauransa 1960-luvun puolivälissä. The Rookiesin jälkeen Brown siirtyi näyttelijästä ohjaajaksi ohjaten useita televisiosarjojen jaksoja (mm. "Hill Street Blues") ja televisioelokuvia. Brown sai vuonna 1986 Emmy-palkinnon ohjauksestaan televisiosarjassa Cagney &amp; Lacy. Sarjan toista pääosaa esitti hänen silloinen vaimonsa Tyne Daly.
Dylan van Baarle

Dylan van Baarle (s. 21. toukokuuta 1992 Voorburg) on alankomaalainen maantiepyöräilijä, joka on menestynyt etenkin yhden päivän kilpailuissa. Hän on Pariisi–Roubaix-klassikon voittaja. Hän aloitti ammattilaisuransa Garmin-Sharp / Cannondale Pro Cycling Team -tallissa vuosina 2014–2017, edusti Team Sky / Ineos Grenadiers -joukkuetta 2018–2022 ja on vuodesta 2023 kilpaillut Team Jumbo-Visma / Team Visma–Lease a Bike -tallissa.
Van Baarle voitti vuoden 2021 Dwars door Vlaanderen -kilpailun 26 sekunnin erolla pääjoukkoon. Hän saavutti samana vuonna maantieajon MM-hopeaa 32 sekuntia Julian Alaphilippelle hävinneenä. Hän sijoittui 2022 Flanderin ympäriajossa Mathieu van der Poelin jälkeen toiseksi ja voitti Pariisi–Roubaix'n minuutin ja 47 sekunnin erolla Wout van Aertiin. Hän voitti vuoden 2023 Omloop Het Nieuwsbladin 20 sekunnin erolla Arnaud De Lieen Hän on voittanut Alankomaiden-mestaruuden maantieajossa 2023 ja aika-ajossa 2018.
Saavutuksia.
Lähteet:Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Junioreiden joukkueaika-ajon Alankomaiden-mestaruus
Driedaagse van Axel, 3. etapin (aika-ajo) voitto
Trofeo Karlsberg, 3. etapin (aika-ajo) voitto
Driedaagse van Axel, 2. etapin (aika-ajo) voitto
Vuelta al Besaya, 2. etapin voitto
Liège – La Gleize, 1. etapin voitto
Le Triptyque des Monts et Châteaux, 2a-etapin (aika-ajo) voitto
Arno Wallaard Memorial, voitto
Olympia's Tour, kokonais- ja pistekilpailun, nuorten kilpailun sekä prologin voitto
Ster Van Zwolle, voitto
Rabobank Dorpenomloop Rucphen, voitto
Tour de Bretagne, mäkikirikilpailun ja 6. etapin (aika-ajo) voitto
Olympia's Tour, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun ja 4. etapin voitto
Alle 23-v. aika-ajon ja maantieajon Alankomaiden-mestaruus
Thringen-Rundfahrt U23, kokonaiskilpailun voitto
MM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa seitsemäs
Britannian ympäriajo, kokonaiskilpailun voitto
Ratapyöräilyn pariajon Alankomaiden-mestaruus
Dwars door Vlaanderen, kolmas
Pariajon Alankomaiden-mestaruus
Bayern Rundfahrt, nuorten kilpailun voitto
Flanderin ympäriajo, kuudes
Flanderin ympäriajo, neljäs
AIka-ajon Alankomaiden-mestaruus
EM-kilpailut, aika-ajossa kymmenes
BinckBank Tour, kokonaiskilpailussa viides
Espanjan ympäriajo, 12. etapilla toinen
Herald Sun Tour, kokonaiskilpailun voitto
Critérium du Dauphiné, 8. etapin voitto
MM-kilpailut, aika-ajossa 15:s
Tour Down Under, kokonaiskilpailussa viides
Cadel Evans Great Ocean Roda Race, viides
Flanderin ympäriajo, kahdeksas
Dwars door Vlaanderen, voitto
Olympialaiset, maantieajossa 15:s
MM-kilpailut, maantieajossa hopeaa
Flanderin ympäriajo, toinen
Pariisi–Roubaix, voitto
Omloop Het Nieuwsblad, voitto
Maantieajon Alankomaiden-mestaruus
MM-kilpailut, maantieajossa 12:s
Laahus (vuoden 1980 televisioelokuva)

Laahus on Eeva Salmisen ja Antti Einari Halosen ohjaama suomalainen draama- ja televisioelokuva vuodelta 1980, joka perustuu Lauri Kokkosen samannimiseen näytelmään vuodelta 1958. 
Elokuva on MTV-teatterin tuottama ja se sai ensi-iltansa TV1:n Aitiopaikka-ohjelmapaikalla 7. tammikuuta 1980. Elokuva on taltiointi Intimiteatterin esityksestä, joka oli joutunut taloudellisiin vaikeuksiin Vanhalla Ylioppilastalolla vuonna 1978 tapahtuneen tulipalon vuoksi. 
Elokuva kertoo kahdesta naisesta, 50-vuotisjuhliinsa valmistautuvasta kukkakauppiaasta sekä vaatimattomasta ompelijattaresta.
Nogeuš

Nogeuš (myös "Nokeuš", "Nokeus"; , aikaisemmin Большая Ногеукса, "Bolšaja Nogeuksa") on entinen kylä Karjalan tasavallan Kostamuksen kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Nuokkijärveen laskevan Nokeusjoen suussa 45 kilometriä Kostamuksesta kaakkoon.
Nogeuš mainitaan ilmeisesti ensimmäisen kerran nimellä Leassjärvi Nousia Venäläisen kertomuksessa vuonna 1556. Sen kautta kulki Lieksanjoelta Kemijoelle ja Vienanmerelle johtanut vesireitti, joka haarautui myös länteen Kiitesjärvelle ja Kontokkijärvelle. 1600- ja 1700-luvuilla kylä kuului Repolan pogostan Kiimasjärven volostiin.
1900-luvun vaihteessa Nogeuš kuului Rukajärven volostin Kiimasjärven kyläkuntaan. Vuonna 1905 siellä oli 16 taloa ja 128 asukasta. Kylän osia olivat Ahmonpuoli, Timosenniemi, Jemisentörmä ja Kylänpuoli. Asukkaat harjoittivat kalastusta, metsästystä ja maanviljelyä. 
Vuonna 1933 Nogeuksessa oli 161 asukasta, jotka kaikki olivat karjalaisia. Lähistöllä sijaitsi myös Pieni-Nogeuš, jonka toinen nimi on Ongamoini. Molemmat kuuluivat Rukajärven piirin Kiimasjärven kyläneuvostoon.
Nogeuš ja sen lähikylät Pääkönniemi ja Piismalahti tuhoutuivat jatkosodan aikana. Nykyään paikalla on kostamuslaisten kesähuviloita ja lomakylä.
Justus Teppo

Justus Teppo (s. 30. lokakuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Teppo edustaa Superpesiksessä pelaavia Seinäjoen JymyJusseja. Hänen kasvattajaseuransa on Nurmon Jymy. Hän pelaa etenijäjokerina. Teppo on pelannut kuusi Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin, tuonut neljä juoksua ja kerännyt 18 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 3. kesäkuuta 2022.
Marina Ekroos

Marina Ekroos (s. 1982 Espoo) on suomalainen valokuvaaja ja yrittäjä.
Ekroos on tradenomi, valtiotieteen kandidaatti ja yhteiskuntatieteiden maisteri kuvajournalismista. Vuonna 2012 hän julkaisi "Silmänruokaa"-kuvareseptikirjan. Hänen kuvaresepteissään ruoan aineosat, työvaiheet ja lopputulos ovat esillä samassa kuvassa. Kirja on käännetty ja julkaistu Saksassa ja Taiwanissa. Hän oli vuonna 2013 mukana Nuorten näyttelyssä. Myöhemmin hän on toiminut muoti-, ruoka- ja studiovalokuvaajana.
Ekroos perusti vuonna 2017 Ilkka Järstän kanssa Frameright-sovelluksen, joka käyttää tekoälyä kuvankäsittelyn, rajauksen ja julkaisun automatisointiin. Frameright voitti vuonna 2017 jaetun pääpalkinnon Helsingin Sanomain Säätiön Uutisraivaaja-mediainnovaatiokilpailussa. Nykyisin Ekroos toimii Framerightin toimitusjohtajana Berliinissä.
Lars Løkke Rasmussenin I hallitus

Lars Løkke Rasmussenin I hallitus oli Tanskan hallitus vuosina 2009–2011. Siihen kuuluivat Venstre ja Konservatiivinen kansanpuolue.
Ministerit.
Pääministeri
Ulkoministeri
Valtiovarainministeri
Oikeusministeri
Puolustusministeri
Kulttuuriministeri
Sisäministeri
Veroministeri
Talous- ja elinkeinoministeri
Pohjoismaisen yhteistyön ministeri
Maatalousministeri
Työmarkkinaministeri
Tiede-, teknologia- ja kehitysministeri
Opetusministeri
Kirkollisministeri
Kehitysapuministeri
Sosiaaliministeri
Tasa-arvoministeri
Ilmasto- ja energiaministeri
Liikenneministeri
Terveysministeri
Integraatioministeri
Ympäristöministeri
Vasten seinää

Vasten seinää ("The Big Fix") on Jeremy Paul Kaganin ohjaama yhdysvaltalainen jännityskomedia vuodelta 1978. Elokuvan käsikirjoitti Roger L. Simon oman romaaninsa pohjalta. Pääosia näyttelevät Richard Dreyfuss (joka myös tuotti elokuvan), Susan Anspach, Bonnie Bedelia ja John Lithgow. Tarinassa entinen opiskelijaradikaali työskentelee yksityisetsivänä ja saa vanhalta tyttöystävältään toimeksiannon tutkia poliittista likakampanjaa.
Vastaanotto.
Elokuva on esitetty Suomessa teatterilevityksen 1979 jälkeen televisiokanavilla 1988 ja 1999 sekä julkaistu VHS-kasettina. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä ja pitää sitä mainiona arkisen humoristisena jännärinä, jossa on hyvät näyttelijät. "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti piti sitä Robert Altmanin "Pitkien jäähyväisten" ja Roman Polanskin "Chinatownin" jälkimainingeissa syntyneiden uudenlaisten dekkarielokuvien sympaattisimpiin kuuluvana, sekä hauskana että tarkkana selvityksenä 1960-luvun jälkikrapulasta.
Andy Devine

Peter "Andy" Devine (28. helmikuuta 1942 Manchester, Lancashire, Britannia – 27. tammikuuta 2022 Southport, Merseyside, Britannia) oli englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Shadrach Dinglen roolin sarjassa "Emmerdale".
Nuoruus.
Devine syntyi Manchesterissä vuonna 1942. Hän liittyi 17-vuotiaana Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimiin, jossa hän palveli kahdeksan vuotta Palvelusaikana hän sai lempinimen "Andy", samannimisen amerikkalaisen näyttelijän mukaan. Erottuaan merivoimista hän muutti Australiaan saatuaan sieltä töitä.
Ura.
Devine teki ensiesiintymisensä näyttelijänä sivuroolissa televisiosarjassa "Maigret" vuonna 1963. Varsinaisesti Devinen näyttelijänura alkoi vasta vuonna 1980, kun hän pyrki ja tuli valituksi australialaiseen teatteriin. 1980-luvulla hänellä oli myös muutamia pieniä rooleja australialaisissa televisiosarjoissa.
1990-luvulla Devine muutti takaisin Englantiin, jossa hän jatkoi näyttelijänuraa. Hän näytteli brittitelevisiossa aluksi pienissä sivurooleissa, kuten toimittajana sarjassa "Epäilyksen polttopiste" sekä valokuvaajana sarjassa "Coronation Street". Vuosina 1998–2000 Devinellä oli vakituinen rooli sarjassa "Älä kerro äidille", jossa hän esitti Bernard Thomasia.
Vuonna 2000 Devine aloitti alkoholisti Shadrach Dinglen roolissa saippuasarjassa "Emmerdale". Kaksi vuotta aiemmin hän oli näytellyt samassa sarjassa rugbyvalmentajan roolissa. Devine esiintyi sarjassa vuoteen 2010 asti, jolloin hänen hahmonsa kuoli alkoholisminsa seurauksena.
Kuolema.
Devine kuoli keuhkokuumeeseen 79-vuotiaana Southportin sairaalassa 27. tammikuuta 2022. Hän oli ollut sairaalassa hoidettavana kaaduttuaan.
Lene Espersen

Lene Espersen (s. 26. syyskuuta 1965 Hirtshals) on tanskalainen entinen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko ja puolueensa entinen puheenjohtaja vuosina 2008–2011. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1994–2014 ja toiminut Tanskan oikeusministerinä vuosina 2001–2008, talous- ja kauppaministerinä 2008–2010 sekä ulkoministerinä 2010–2011.
Buddy Hield

Chavano Rainer "Buddy" Hield (s. 17. joulukuuta 1992 Freeport) on bahamalainen koripalloilija. Hieldin pelipaikka on heittävä takamies. Hän pelaa Indiana Pacersin joukkueessa NBA:ssa. 
Hield on alun perin New Orleans Pelicansin varaus vuodelta 2016. Hield varattiin ensimmäisen kierroksen kuudentena pelaajana.
Juutalaisvaltio

Juutalaisvaltio () on Theodor Herzlin kirjoittama pamfletti, joka julkaistiin vuonna 1896. Sen saksankielinen alaotsikko oli ”Versuch einer modernen Lösung der Judenfrage” (”Ehdotus nykyaikaisesta ratkaisusta juutalaiskysymykseen”).
Pamflettia pidetään yhtenä modernin sionismin tärkeimmistä teksteistä ja siinä visioidaan tulevan itsenäisen juutalaisen valtion perustaminen 1900-luvulla. Herzl väitti, että paras tapa välttää antisemitismi Euroopassa oli luoda itsenäinen juutalainen valtio. Kirja myös rohkaisi juutalaisia ostamaan maata Palestiinasta. Herzl kuitenkin oli harkinnut myös juutalaisen valtion mahdollisuutta Argentiinassa.
Herzl auttoi teoksellaan popularisoimaan Nathan Birnbaumin luoman termin ”sionismi”.
Satu Teerikangas

Satu Teerikangas (s. 19. marraskuuta 1973 Espoo) on johtamisen ja organisoinnin professori Turun yliopiston kauppakorkeakoululla. 
Hän on DI (1998) sekä Tekniikan Tohtori tuotantotalouden alalta Aalto yliopistolta (2006). Väiteltyään hän on toiminut tutkijatohtorina ja yliopisto-opettajana Aalto-yliopistolla (2006-2010), apulaisprofessorina University College London:ssa 2010-15, tuotantotalouden yliopettajana Metropoliassa 2015-16, ja 2017 lähtien johtamisen professorina sekä aineen esihenkilönä Turun yliopiston kauppakorkeakoulussa sekä Honorary professorina University College London:ssa..
Hänet on palkittu Turun yliopiston johtajuuskouluttajana 2020. 
Tutkimuksen osalta hänen erityisosaamistaan on yritysostojen yhteensulauttaminen sekä muutoksen johtamimen. Tällä hetkellä hän tutkii kestävyysmurroksen muutoksentekijöitä sekä luonnon monimuotoisuutta kunnioittavaa liiketoimintaa ja johtajuutta (www.biodiful.fi).
Carl Runge

Carl David Tolmé Runge (30. elokuuta 1856 Bremen, Saksa – 3. tammikuuta 1927 Göttingen, Saksa) oli saksalainen fyysikko ja matemaatikko, joka työskenteli spektroskopian parissa.
Elämä ja ura.
Runge vietti elämänsä ensimmäiset vuodet Havannassa, jossa hänen isänsä toimi konsulina. Myöhemmin perhe muutti Bremeniin, jossa hänen isänsä kuoli vuonna 1864. Runge valmistui lukiosta vuonna 1875 ja aloitti filologian opinnot Münchenin yliopistossa, mutta siirtyi pian matematiikan ja luonnontieteiden pariin. Vuonna 1880 Runge väitteli matematiikan tohtoriksi Berliinissä, jossa hän opiskeli Karl Weierstrassin johdolla. Vuonna 1886 hänestä tuli Hannoverin teknillisen korkeakoulun matematiikan professori. Vuonna 1904 hän sai Felix Kleinin aloitteesta kutsun Göttingenin yliopistoon. Siellä hän pysyi eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 1925. 
Rungen kiinnostuksen kohteisiin kuuluivat puhdas matematiikka, spektroskopia, geodesia ja astrofysiikka. Puhtaan matematiikan lisäksi hän teki kokeellista tutkimusta, jossa hän tutki eri alkuaineiden spektriviivoja yhdessä Heinrich Kayserin kanssa, ja oli kiinnostunut tämän työn soveltamisesta tähtitieteelliseen spektroskopiaan. Rungen maine englantilaisten ja amerikkalaisten spektroskopian tuntijoiden ja astrofyysikoiden keskuudessa vahvistui Zeeman-ilmiötä käsittelevien tutkimusten myötä, kun taas Saksassa niihin kiinnitettiin vain vähän huomiota. Rungen vuonna 1895 julkaisemassa artikkelissa "Über die numerische Auflösung von Differentialgleichungen" esittelemät ja Martin Wilhelm Kuttan myöhemmin kehittämät numeerisen analyysin Runge–Kutta-menetelmät ovat nykyään matematiikan yliopisto-opetuksen vakiomateriaalia differentiaaliyhtälöiden ratkaisuun.
Titov

Titov on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Suikujärvi (järvi)

Suikujärvi () on Suiunjoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Belomorskin piirin Sosnavitsan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 41,9 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 141 neliökilometriä, keskisyvyys 5,4 metriä ja tilavuus 0,226 kuutiokilometriä.
Suikujärvi laskee Suiunjoen kautta Vienanmereen. Sen kalalajeja ovat siika, muikku, harjus, hauki, särki, säyne, made, ahven ja kiiski.
Järven länsirannalla sijaitsevat Suikujärven ja Lehdon kylät.
Minna Canthin katu (Tampere)

Minna Canthin katu on Tampereen Pyynikinrinteellä sijaitseva pieni katu, joka on nimetty kirjailija Minna Canthin mukaan. Alun perin (vuosina 1907–1936) siitä käytettiin asemakaavassa nimeä "Minna Canthinkuja". Tämä oli Tampereen ensimmäinen kadunnimi, johon sisältyi etu- ja sukunimi.
Minna Canthin syntymäkoti on aikoinaan ollut Tampereen Puutarhakadulla. Koska "Puutarhakatu" () kuuluu Tampereen alkuperäisiin kadunnimiin, kaupunginvaltuusto ei ole halunnut historiallisista syistä muuttaa sen nimeä "Minna Canthin kaduksi".
Zeynep Gedizlioğlu

Zeynep Gedizlioğlu (s. 4. joulukuuta 1977 Izmir) on turkkilaissyntyinen, Saksaan asettunut säveltäjä.
Gedizlioğlu opiskeli sävellystä muiden muassa Wolfgang Rihmin johdolla Karlsruhessa ja Ivan Fedelen johdolla Strasbourgissa. Hän suoritti myös IRCAM:n kurssin Pariisissa vuosina 2010–2011. Gedizlioğlu on saanut useita palkintoja ja palkintoehdokkuuksia, kuten Ernst von Siemens -palkinnon vuonna 2012 ja Berliner Kunstpreisin vuonna 2019. Hän sai Preis der deutschen Schallplattenkritik -ehdokkuuden muotokuvalevyllään "Verbinden und Abwenden" vuonna 2020.
Gedizlioğlun musiikkia on esitetty johtavissa kansainvälisissä tapahtumissa, kuten Salzburgin musiikkijuhlilla. Hänen teoksiaan ovat esittäneet muiden muassa Klangforum Wien, Ensemble InterContemporain ja Arditti-kvartetti.
Suiunjoki

Suiunjoki (myös "Suijunjoki", "Suikujoki"; ) on Vienanmereen laskeva joki Karjalan tasavallan Belomorskin piirissä Venäjällä. Sen pituus on 85 kilometriä, valuma-alueen laajuus 938 neliökilometriä ja keskivirtaama 8,2 kuutiometriä sekunnissa.
Suiunjoki saa alkunsa Suikujärvestä 105 metriä merenpinnan yläpuolella. Se virtaa mutkitellen koilliseen ja laskee Vienanmeren Suiunlahteen Suiun kylän luona. Joen reitillä ovat Maškolampi, Kuzkozero ja Kippojärvi (ven. "Kipozero"). Suurin sivujoki on Lonkanjoki ("Olonga").
Suiunjoen kaltevuus on 1,235 ‰. Yläjuoksulla, joka käsittää kaksi kolmasosaa joen pituudesta, on kallioita, harjuja ja kukkuloita. Alajuoksu on soistunutta tasankoa. Koskia on eniten keskijuoksulla. Joen leveys on 20–25 metriä. Se saa suurimman osan virtauksestaan sulamisvesistä. Kevättulva on touko-kesäkuussa.
Suiunjoki on lohen kutujoki. Muita kalalajeja ovat taimen, hauki, ahven, lahna, säyne, särki, kuore, siika ja made. Joki on suosittu retkeilykohde.
Mikael Nylund

Mikael Nylund (s. 1975 Tampere) on suomalainen yritysjohtaja, joka on toiminut Goforen toimitusjohtajana vuodesta 2019 lähtien. Koulutukseltaan hän on tekniikan ylioppilas.
Ura.
Nylund on opiskellut tuotantotaloutta ja ohjelmistotekniikkaa muun muassa Tampereen teknillisessä yliopistossa. 
Uransa alussa hän työskenteli IT-palveluihin erikoistuneena yrittäjänä vuosina 1998–2001. Vuosina 2001–2005 hän työskenteli Capnovassa teknologiajohtajana ja vuosina 2005–2010 teknologiapäällikkönä Enfolla.
Nylund alkoi työskennellä Goforessa vuonna 2010. Samana vuonna hän liittyi myös yhtiön johtoryhmään. Hänen ensimmäinen tittelinsä Goforella oli vanhempi konsultti, vuodesta 2012 lähtien hän toimi IT-johdon asiantuntijapalveluiden liiketoimintavastaavana. Sen jälkeen hän toimi johdon konsultoinnin liiketoiminnasta vastaavana johtajana vuodet 2016–2019. Toimitusjohtajan varahenkilönä hän aloitti vuonna 2018. Vuonna 2019 hänen vastuulleen tuli Goforen yritysjärjestelyt. Toimitusjohtajana hän aloitti vuonna joulukuussa 2019.
Luottamustoimet.
Vuonna 2022 Nylundilla oli seuraavat luottamustoimet:
Capnovan hallitukseen hän kuului vuodet 2008–2018.
Yksityiselämä.
Nylund asuu Tampereella. Hänen perheeseensä kuuluu 5 lasta ja puoliso.
Mesquite (Nevada)

Mesquite on kaupunki Nevadan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 20 471 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Clarkin piirikunnan koillisnurkassa. Mesquitessa on useita kasinoja ja golfratoja.
Väestö.
Vuonna 2020 Mesquiten 20 471 asukkaasta valkoisia oli 81,4 %, aasialaisia 2,5 %, mustia 1,0 % ja alkuperäisasukkaita 0,7 %. 21,5 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 12,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Ulas Samtšuk

Ulas Samtšuk, , (20. helmikuuta 1905 Derman, Volynian kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 9. heinäkuuta 1987 Toronto, Ontario, Kanada) oli ukrainalainen toimittaja ja kirjailija, merkittävimpiä 1900-luvun ukrainalaisia kirjailijoita.
Samtšuk opiskeli Breslaun yliopistossa (nyk. Wrocław, Puola) ja Ukrainan vapaassa yliopistossa Prahassa. Hän julkaisi ensimmäiset novellinsa 1926 Varsovassa ilmestyneessä "Duhovna besidassa" ja Ukrainassa ilmestyneessä "Literaturno-naukovyi vistnykissä". Novellit ilmestyivät 1936 kokoelmana "Vidnajdenyi rai" (”Jälleenlöydetty paratiisi”). Hän oli 1941–1943 Rivnessä ilmestyneen sanomalehden "Volynin" päätoimittaja. Hän pakeni 1944 Saksaan, jossa hän johti 1945–1948 kulttuurijärjestö MURia. Vuonna 1948 hän lähti Kanadaan ja johti siellä maanpakolaiskirjailijoiden järjestöä.
Samtšuk noudattaa tuotannossaan 1800-luvun realistista perinnettä. Hän kuvaa teoksissaan 1900-luvun ukrainalaista elämää, kansallisen ja kulttuurielämän syntyä ja hutsulien kamppailua olemassaolosta, teoksessa "Marija" vuosien 1932–1933 nälänhädän aiheuttamaa kansanmurhaa, toista maailmansotaa ja ukrainalaisten pakkotyötä. Hän kuvaa Ukrainan kapina-armeijan kamppailua, ja hänen huomionsa kiinnittyy ukrainalaisten uranuurtajien ja maanpakolaisten kärsimyksiin. Muistelmissaan hän kirjoitti aiheista, joita hän ei käsitellyt kaunokirjallisuudessa. Torontoon perustettiin 1988 hänen työlleen omistettu arkisto ja museo.
"Marija" oli ensimmäinen Ukrainan nälänhätää () kuvannut kaunokirjallinen teos. Samtšuk oli kuullut Stalinin määräyksestä aiheutuneesta keinotekoisesta nälänhädästä oleskellessaan 1932 Prahassa.
Jón Gunnarsson

Jón Gunnarsson (s. 21. syyskuuta 1956) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka on toiminut Islannin oikeusministerinä vuodesta 2022 lähtien. Aiemmin hän on toiminut liikenne- ja paikallishallintoministerinä vuonna 2017 ja sisäministerinä vuosina 2021–2022.
Jón syntyi Reykjavíkissa. Hän opiskeli metallitekniikkaa Reykjavíkin ammattikoulussa ja valmistui sieltä vuonna 1975. Vuonna 1996 hän suoritti liikkeenjohdon tutkinnon Islannin yliopiston täydennyskoulutuskeskuksessa. Ennen poliittista uraansa hän on työskennellyt maanviljelijänä, markkinointijohtajana ja tuontiyrityksen johtajana. Vuodesta 2019 lähtien hän on toiminut itsenäisyyspuolueen sihteerinä. 
Vuoden 2007 vaaleissa Jón valittiin Alltingiin Suðvesturkjördæmi-vaalipiiristä. Hänet nimitettiin tammikuussa 2017 liikenne- ja paikallishallintoministeriksi, jossa virassa hän toimi saman vuoden marraskuuhun asti. Marraskuussa 2021 hänet nimitettiin sisäministeriksi. Helmikuusta 2022 lähtien hän on toiminut oikeusministerinä.
Jón on naimisissa Margrét Halla Ragnarsdóttirin kanssa. Heillä on kolme aikuista lasta.
Áslaug Arna Sigurbjörnsdóttir

Áslaug Arna Sigurbjörnsdóttir (s. 30. marraskuuta 1990) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka on toiminut korkeakoulu-, teollisuus- ja innovaatioministerinä vuodesta 2022 lähtien.
Áslaug syntyi Reykjavíkissa. Hän suoritti Islannin yliopistossa oikeustieteen kandidaatintutkinnon vuonna 2015 ja maisterintutkinnon vuonna 2017. Vuosina 2014–2015 hän työskenteli poliisina Suðurlandissa. Vuonna 2015 hänet valittiin itsenäisyyspuolueen sihteeriksi; hän sai vaalissa 91,9 prosenttia äänistä vastaehdokas Guðlaugur Þór Þórðarsonin 6,7:ää prosenttia vastaan. Hän toimi sihteerinä vuoteen 2019 asti. Vuoden 2016 parlamenttivaaleissa Áslaug valittiin Alltingiin Reykjavíkurkjördæmi norður -vaalipiiristä, jota hän edusti vuoden 2021 vaaleihin saakka, joissa hänet valittiin Reykjavíkurkjördæmi suður -vaalipiiristä. Vuosina 2015–2019 hän toimi itsenäisyyspuolueen sihteerinä.
Syyskuussa 2019 Áslaug nimitettiin oikeusministeriksi. Marraskuussa 2021 hänet nimitettiin tiede-, teollisuus- ja innovaatioministeriksi ja helmikuussa 2022 korkeakoulu-, teollisuus- ja innovaatioministeriksi.
Glenwood Plantation

Glenwood Plantation on kunta ("plantation") Mainen osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 5 vuonna 2020, ja se on väkiluvultaan Mainen osavaltion pienin kunta. Glenwood Plantation sijaitsee Aroostookin piirikunnassa.
Kolomenskoje

Kolomenskoje () on entinen keisarillinen tila Moskovan kaakkoispuolella Venäjällä. Tila sijaitsee Kolomnan kaupunkiin johtavan muinaisen tien varrella. Tilan laajuus on 390 hehtaaria. Sieltä on näkymät Moskvajoen jyrkille rannoille. Tila ei alun perin kuulunut Moskovaan, mutta se liitettiin siihen 1960-luvulla.
Kolomenskojen valkoinen pylväs.
Kolomenskojen kylä mainittiin ensimmäisen kerran Iivana Kalitan testamentissa vuonna 1339. Ajan myötä kylä kehittyi Moskovan suuriruhtinaskunnan ruhtinaiden suosikkimaatilaksi. Varhaisin olemassa oleva rakennus on vuonna 1532 valmistunut poikkeuksellinen Taivaaseenastumisen kirkko, joka rakennettiin valkoisesta kivestä kauan odotetun kruununperillisen, tulevan Iivana Julman, syntymän muistoksi. Epätavanomainen kirkko oli ensimmäinen telttamainen kivikirkko, joka merkitsi katkosta Bysanttilaisesta perinteestä. Sitä kutsutaan joskus nimellä ”valkoinen pylväs”.
Kirkko kurottaa taivasta kohti matalasta ristinmuotoisesta "podkletistä" (pohjakerros), jota seuraa pitkä "tšetverik" (kahdeksankulmainen runko ja sitten kahdeksankulmainen teltta, jonka kruunaa pieni kupoli). "Tšetverikin" sivuilla olevat kapeat pilasterit, nuolen muotoiset ikkunakehykset, kolme kerrosta kokošnikeja sekä arkadiportaikkojen ja avoimien gallerioiden hiljainen rytmi korostavat tämän venäläisen arkkitehtuurin mestariteoksen dynaamista suuntausta. Koko pystysuoran sommitelman uskotaan saaneen inspiraatiota telttakattotyylisistä puukirkoista Venäjän pohjoisosista. Kirkko lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1994.
Suuri palatsi.
Tsaari Aleksei Mihailovitš purki Kolomenskojessa kaikki aikaisemmat puurakenteet ja korvasi ne uudella suurella puupalatsilla, joka on kuuluisa mielikuvituksellisista satumaisista katoistaan. Ulkopuoliset kutsuivat tätä valtavaa monimutkaisten käytävien ja 250 huoneen sokkeloa ”maailman kahdeksanneksi ihmeeksi”. Vaikka se oli periaatteessa vain kesäpalatsi, oli se tsaari Aleksei I:n suosikkiasunto. Tuleva keisarinna Elisabet Petrovna syntyi palatsissa vuonna 1709, ja tsaari Pietari Suuri vietti osan nuoruudestaan siellä. Hovin poistuttua Pietariin palatsi rapistui niin huonoon kuntoon, että Katariina II kieltäytyi ottamasta sitä Moskovan asuinpaikakseen. Hänen määräyksestään puinen palatsi purettiin vuonna 1768, ja sen tilalle rakennettiin paljon vaatimattomampi tiilirakennelma.
Aleksei Mihailovitšin yksityiskohtaiset suunnitelmat palatsista säilyivät. Moskovan hallitus jälleenrakensi suuren puisen palatsin vuonna 2010. Uudelleenrakennettu palatsi sijaitsee noin kilometrin alkuperäisestä sijainnistaan etelään lähellä ”valkoista pylvästä” historiallisen alkuperäisten perustuksien säilyttämiseksi. Katariina Suuren vuonna 1768 pystyttämä palatsi purettiin vuonna 1872, ja vain muutama portti ja ulkorakennuksia on jäljellä.
Neuvostoliiton alkuaikoina arkkitehti ja restauraattori Pjotr Baranovskin aloitteesta Kolomenskojeen kuljetettiin säilytettäväksi vanhoja puurakennuksia ja erilaisia esineitä eri puolilta Neuvostoliittoa, joten tänäpäivänä Kolomenskoje-puistossa on vaikuttava joukko erilaisia rakennuksia ja historiallisia esineitä nähtävillä.
Cream (täsmennyssivu)

Cream voi tarkoittaa seuraavia:
Pariisin Grand Prix

Grand Prix automobile de Paris, tunnettu yleisemmin Pariisin Grand Prix, toimi Grand Prix'n / Formula 1:n kisanäyttämönä. Kilpailu järjestettiin Ranskan Pariisin läheisyydessä sijaitsevalla Montlhéryn radalla sekä Boulognen metsäalueella vuosina 1939 ja 1945-1952. 
Ranskan vapautuksen kunniaksi vuoden 1945 kilpailu tunnetaan nimellä Prisoners’ Cup (). Vuoden 1946 kilpailu puolestaan tunnetaan Resistance Cupina ja vuoden 1947 Paris Cupina.
Casta

Casta on espanjalainen yhtye, johon kuuluvat veljekset Lorenzo (s. 1957), Francisco (s. 1967) ja Juan Antonio Salazar (s. 1969). 
Azúcar Morenon ja Los Chunguitosin jäsenet ovat heidän serkkujaan. 
Albumi "I Am Gypsy" (1998) sai hyvän arvostelun AllMusicin Alex Hendersonilta.
Elizabeth Taylorin filmografia

Tämä on näyttelijä Elizabeth Taylorin filmografia. Taylor oli aikansa suurimpia Hollywood-tähtiä. Hän esiintyi 1940-1960-luvuilla yli kolmessakymmenessä elokuvassa, ja teki ensimmäisen pääroolinsa 12-vuotiaana elokuvassa "Yli esteitten" (1944). Uransa kultakaudella 1950- ja 1960-luvulla hän teki naispääosat useissa klassikoiksi muodostuneissa elokuvissa, kuten "Paikka auringossa" (1951), "Jättiläinen" (1956), "Kissa kuumalla katolla" (1958) ja "Kleopatra" (1963). 
Taylorin viimeisiä suuria rooleja oli Oscar-palkittu Marthan osa elokuvassa "Kuka pelkää Virginia Woolfia?" (1966). Hänen viimeinen menestysteoksensa oli "Kuinka äkäpussi kesytetään" (1967). Hollywoodin studiojärjestelmän hajottua 1960-luvun puolivälin jälkeen Taylorin elokuvaura hiipui, jolloin hän siirtyi B-elokuviin sekä televisiorooleihin. Hän teki viimeisen valkokangasroolinsa vuonna 1994 ja esiintyi televisiossa viimeisen kerran 2001.
Buk (rumpu)

Buk on perinteinen korealainen rumpu. Kuuluisa buk-rumpu on värikäs temppeleissä käytetty, jolla ilmoitetaan jotain tärkeää.
Hovimusiikissa käytetty buk-rumpu käyttää nauloja reunoilla kun taas kansanmusiikissa käytetyt ovat yleensä sidottu nahkaremmeillä. Rumpua soitetaan hovimusiikissa kapula yhdessä kädessä tai kahdella paljaalla kädellä. Folk-musiikissa rumpua soitetaan kapula oikeassa kädessä ja paljaalla vasemmalla kädellä.
Dhol

Dhol on intialainen rumpu, josta on eri muunnelmia. Rumpua on käytetty 15. vuosisadalla sodassa. Rumpu muodostui keskeiseksi Bhangra-musiikissa. Rumpu on tynnyrin muotoinen ja sitä soitetaan erilaisilla kepeillä erilaisten äänten tuottamiseksi. Rummun eri päissä voi olla erilainen kalvo erilaisen äänen saamiseksi (ohuempi tai paksumpi, suurempi tai pienempi).
Dhol congaa muistuttava kaksikalvoinen rumpu.
Pegnitz

Pegnitz on kaupunki Bayreuthin piirikunnassa Baijerin osavaltiossa Saksassa. Vuoden 2020 lopussa kaupungissa oli 13 271 asukasta. Pegnitz on väkiluvultaan piirikuntansa suurin kunta. Pegnitzin ystävyyskaupungit ovat Ranskan Guyancourt ja Tšekin Slaný.
Kaupungista alkunsa saava joki Pegnitz virtaa Nürnbergin halki ja laskee Regnitziin.
Airakselan rautatieasema

Airakselan rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Kuopiossa rataosalla .
Airaksela avattiin Kurkimäen alaisena laiturivaihteena rataosan valmistuessa 1889. Sen nimi oli 1910- ja 1920-lukujen vaihteeseen saakka Karttula sijaintikuntansa mukaan. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa paikalle rakennettiin Bruno Granholmin suunnittelema Platformskjul I -tyypin laiturirakennus, mutta tilanpuutteen takia Airakselaan rakennettiin uusi suurempi asemarakennus 1931. Molemmat rakennukset on sittemmin purettu. Myöhemmin Airakselaan rakennettiin pieni rakennus, joka toimii laitetilana. Henkilöliikenne lakkautettiin 2. kesäkuuta 2002.
Mäntän lentokenttä

Mäntän lentokenttä on Mänttä-Vilppulan kaupungissa sijaitseva lentokenttä. Kenttä sijaitsee noin kahden kilometrin päässä Mäntän keskustasta. Kentän sorapintaisen kiitotien pituus on 750 metriä ja leveys 18 metriä. Sassin lentokenttä rakennettiin 1970-luvun alussa entiselle sellupuun varastoalueelle ja sitä käytettiin G. A. Serlachius Oy:n metsälannoituslentojen tukikohtana. Myöhemmin kenttää on käytetty 1980-luvulta alkaen harrastajalentotoimintaan.
Sassin lentokentän on omistanut vuodesta 2015 Mänttä-Vilppulan kaupunki ja kentällä toimii paikallinen ilmailuyhdistys Sassin Ilmailijat ry. Kentällä toimii myös Sastamalan koulutuskuntayhtymän (SASKY) lentokoneasentajakoulu, koulun käyttämä halli valmistui syksyllä 2016. Sassin lentokentän vierssä on lisäksi teollisuustuhkan läjityspaikka. Kesällä 2021 aloitettiin pienlentokoneiden säilytykseen tarkoitetun lentokonehallin rakennustyöt. Hallin rakennustyö keskeytyi keväällä 2022 urakoitsijan konkurssiin ja urakkasopimuksen purkamiseen.
Kentän yhteyteen suunniteltiin 2020-luvun alussa Lakeside Airpark Finland -ilmailupuistoa, johon olisi kuulunut kylpylähotelli, toimistokeskittymä ja luksusasuntojen alue. Hanke koki takaiskun syyskuussa 2021 kun sen italialainen rahoittaja Osanna Group vetäytyi siitä.