Osaaminen

Osaaminen on suppeasti määriteltynä "taitotietoa" (). Filosofian kannalta osaaminen kuuluu näin määriteltynä tietoteorian eli epistemologian alaan. Käsitteen käyttö julkisessa keskustelussa on toisinaan monimutkaista ja epämääräistä: osaaminen voi esiintyä määritelmissä jopa itsensä ylä- ja alakäsitteenä; siis osaamista määritellään osaamisen avulla. Suomen sanaa "osaaminen" käytetään käännöksenä englannin termeille "competence" ja "competency", joista edellinen painottaa oppimisen tulosta ja jälkimmäinen puolestaan prosessia. 
Osaaminen voidaan määritellä tietoina, taitoina ja asenteina. On huomattava, että samoilla termeillä on aiemmin, viimeistään 1960-1970-luvuilla, määritelty esimerkiksi opettajien ammattitaitoa tiedollisina, taidollisina ja asenteellisina "reaktioina". (Reaktio-käsitteen em. käyttö liittyy behavioristiseen oppimiskäsitykseen.) Oppijoiden osalta on tarkasteltu tiedollisia, taidollisia ja asenteellisia valmiuksia eri aloilla ja eri aiheiden kannalta. Myös opetussuunnitelmia on jäsennetty näillä ulottuvuuksilla, jolloin on puhuttu opetuksen tiedollisista, taidollisista ja asenteellisista tavoitteista. 
Osaamisen käsite ja sisältö ovat kulttuurisidonnaisia.
Kansainvälisessä osaamiskeskustelussa käytetyssä englannissa on useita termejä, joiden merkitys osin sisältyy suomen osaaminen-termiin. Näitä ovat: "competence" / "competency" (osaaminen), "knowledge" (tieto), "skill" (taito) ja "learning outcome" (oppimistulos). Sekä competence että competency voidaan siis suomentaa osaamiseksi, vaikka painotus on erilainen. Edellinen on kapea-alainen, tuotosta korostava ja jälkimmäinen laaja-alaisempi, prosessia painottava käsite.
Osaamisen käsitteet ja sisällöt ovat siis kulttuurisidonnaisia. Brittiläisessä kulttuurissa osaamista (competence) tarkastellaan kykynä suoriutua ennalta määriteltyjen standardien mukaisista tehtävistä. Yhdysvalloissa osaamista (competency) taas katsotaan käyttäytymisen ja persoonallisuuden piirteinä. Saksassa osaaminen (Handlungskompetenz) tarkoittaa työn tekemisen edellytyksiä.
Kansainvälisessä tarkastelussa terminologia voi näyttää samalta, mutta tulkinnat käsitteistä ja niiden taustasta vaihtelevat. Esimerkiksi Ranskassa voidaan sanoa olevan tietoperustainen ja Isossa-Britanniassa taitoperustainen käsitys osaamisesta. Edellinen korostaa ihmiseksi ja kansalaiseksi kasvamista ja jälkimmäinen työllistymistä.
Suomessa osaaminen on esiintynyt hallitusohjelmissa Lipposen I hallituksesta lähtien, poikkeuksena Stubbin hallitus. Rinteen hallituksen ohjelmassa se mainitaan 98 kertaa. 
Euroopan unioni tähtää työvoiman liikkuvuuteen harmonisoimalla osaamiskäsitteitä.
Euroopan unionin 29:n jäsenmaan vuonna 1999 solmima "Bolognan sopimus" tähtää yhtenäisiin työmarkkinoihin. Yhtenä ulottuvuutena tähän liittyy koulutuksen tuottaman osaamisen harmonisointi Bolognan prosessissa luomalla tutkintojen ja osaamisen eurooppalaisen viitekehys (European Qualification Framework EQF) ja siihen perustuvien kansallisten kehysten sisällä osaamisperustaisilla opetussuunnitelmilla. Suomalainen toisen asteen koulutukseen liittyvä keskustelu käyttää tästä kehityksestä termiä "osaamisperusteisuus", kun taas ammattikorkeakoulupuhe suosii termiä "osaamisperustaisuus". 
Osaamisen ulottuvuuksia suomalaiseen ammattikorkeakouluun liittyvässä tutkimuksessa.
Ammattikorkeakoulussa osaamisen käsitettä käytetään runsaasti. Osaamisesta puhutaan jopa ammattikorkeakoulun uutena paradigmana. Suomalaiseen ammattikorkeakouluun liittyvästä väitöskirjatasoisesta tutkimuksesta on löydettävissä esimerkiksi seuraavia osaamisen jäsentämistapoja:
Osaamisen käsitteen kritiikkiä.
Osaaminen koetaan itsestäänselväksi ja tutuksi. Näin ollen ei ole helppoa nähdä käsitteen käyttöön sisältyviä painotuksia ja sitä, mitä sen alle mahdollisesti peittyy. Käsitteellä on normatiivinen asema: sen käyttäjät esittävät itsensä "hyvän" ja "uuden" edustajiksi.
Osaaminen esitetään toisinaan negatiivisesti työntekijöillä ja -hakijoilla olevaksi puutteeksi, joka haittaa talouskasvua.