tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Viinakortti (kirja)

Viinakortti on Sami Hilvon esikoisromaani vuodelta 2010. Sen on kustantanut Tammi.
Juoni.
Hilvon teos on kahdesta näkökulmasta, isoisän ja pojanpojan, kerrottu kuvaus kahden miehen sodan aikana syntyneestä rakkaudesta. Suku vaikenee vaikeaksi koetusta asiasta. Urhon pojanpojalle Mikaelille isoisän ja tämän rakastetun Toivon menneisyys valkenee isoäidin hautajaisissa. Mikael huomaa jakavansa isoisän kanssa muutakin kuin isoisän virkapaidan taskusta löytyneen viinakortin, ja vähä vähältä isoisä ja pojanpoika alkavat näyttäytyä kuin identtisiltä kaksosilta, mutta siihen väliin jäävä sukupolvi kenties kieltää itsensä. Isoisä rakensi kulissit, meni naimisiin, ehkä jo nimismiehen virkansa vuoksi. Pojanpoika ei tarvitse kulisseja, vaikka aivan ristiriidaton ei hänkään ole: hän tarvitsee isoisän konjakin tuomaa lohtua päivästä, viikosta toiseen, tehdessään terapeuttista matkaa syntymäänsäkin kauemmaksi menneisyyteen ja erityisesti isoisänsä vaiheisiin.
Tausta.
Motossa, jonka Hilvo on teokseen poiminut Erik Lindgrenin "Kasvitarhakirjasta" vuodelta 1903, sanotaan muun muassa: ” ...emme saa koskaan pakottaa puuta muodostumaan vastoin sen omaa taipumusta...”
Teos pohjautuu paljolti Kansallisarkistossa säilytettäviin sotapäiväkirjoihin ja kahden rintamasotilaan väliseen kirjeenvaihtoon, joiden pohjalta kirjan päiväkirjanomaiset jaksot on hienosti rakennettu. 
Vastaanotto.
Antti Majanderin mukaan Hilvo kuvaa karskejakin yksityiskohtia mutta oikeassa suhteessa. Kriitikon mukaan "Viinakortti" on hieno romaani. Toinen kriitikko on varovaisempi sanoissaan: ”Ehkä vähempikin olisi riittänyt.”
"Keskisuomalaisen" Pertti Ehrnroothin mukaan teos tarjoaa merkittäviä lupauksia kirjailijan tulevasta urasta. 
Hilvo on kirjoittanut kielellisesti hyvin tarkkaa tekstiä, jolla hän on tavoitellut ja myös saavuttanut tavoittelemaansa herkkyyttä, kunnioitusta ja haavoittuvuutta. Teos on ehjä ja hallittu, muoto ja sisältö istuvat yhteen kuin hansikas käteen.
Suoma

Suoma on suomalainen naisen etunimi, joka on tullut käyttöön 1800-luvulla. Suoman nimipäivä on 8. huhtikuuta. Nimen keksijänä pidetään Antero Wareliusta, joka antoi sen vuonna 1849 syntyneelle tyttärelleen, jota hän piti ”Jumalan suomana lahjana”. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan vuoden 2019 loppuun mennessä 5 310 suomalaista naista ja alle kymmenen miestä oli saanut nimen Suoma.
Suometar (nimi)

Suometar on suomalainen naisen etunimi, joka varsinaisesti tarkoittaa suomalaista naista. Nimenä se on tullut käyttöön virolaisen Salme-kansanrunon vaikutuksesta, jonka Elias Lönnrot 1830-luvulla suomensi nimellä "Suomettaren kosijat". Vuonna 1847 nimi Suometar tuli käyttöön myös tuolloin perustetun suomenkielisen sanomalehden nimenä, joka oli myöhemmän Uuden Suomen edeltäjä.
Suomettaren nimipäivä on 8. huhtikuuta, joka on myös Suoman nimipäivä. Nimipäivästä huolimatta Suometar on jäänyt todella harvinaiseksi etunimeksi: 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 179 henkilöä saanut nimen Suometar. Ensimmäiseksi etunimeksi sitä ei ainakaan vuosien 1965 ja 2016 välisenä aikana annettu kenellekään.
Florestan I

Florestan I (10. lokakuuta 1785 Pariisi – 20. kesäkuuta 1856) oli Monacon kahdeksas ruhtinas 2. lokakuuta 1841 – 20. kesäkuuta 1856. Hänen koko nimensä on Tancrède Florestan Roger Louis Grimaldi. Florestan oli Honoré IV:n ja Louise d'Aumont Mazarinin toinen poika ja hän nousi valtaistuimelle veljensä, Honoré V:n kuoleman jälkeen.
Aika Monacon ruhtinaana.
Florestan ei ollut valmis ottamaan ruhtinaan asemaa. Hän oli ollut aikaisemmin näyttelijänä pariisilaisessa teatterissa, Théâtre de l'Ambigu-Comiquessa, eikä hänellä ollut kokemusta eikä koulutusta johtaa ruhtinaskuntaa. Todellinen valta olikin hänen vaimollaan, näyttelijä Maria Caroline Gibert de Lametzilla. Pariskunta oli vihitty 27. marraskuuta 1816.
Monaco oli vaikeassa taloudellisessa tilanteessa, joka johtui Wienin kongressin määräyksestä siirtää Monaco Ranskan alaisuudesta Sardinian kuningaskunnan protektoraatiksi, ja tämä aiheutti poliittisia levottomuuksia ja jännitteitä kansan keskuudessa. Yritellessään rauhoitella levottomuuksia ruhtinaspari yritti tehdä demokraattisia uudistuksia tarjoamalla kahta eri perustuslakia, mutta niitä ei hyväksytty. Erityisesti Mentonin kaupungin väestö oli kaikkia uudistuksia vastaan. Uudistusyritysten epäonnistuttua Florestan I ilmoitti olevansa valmis luopumaan vallasta poikansa Kaarle III:n hyväksi. 
Tämä tapahtui kuitenkin liian myöhään – vuoden 1848 tapahtumien innoittamana Mentonin ja Roquebrunen kaupungit nousivat kapinaan ja julistivat olevansa riippumattomia Monacosta. Kaupunkien väestö olisi halunnut, että kaupungit liitettäisiin suoraan Sardinian kuningaskuntaan. Näin ei tapahtunut, vaan kaupungeissa vallitsi poliittinen epävarmuus, kunnes Kaarle III luovutti ne Ranskalle 1861.
Kuolema ja perintö.
Florestanin ponnistuksista huolimatta hänen kuollessaan 1856 Monacolla oli hyvin heikot tulevaisuudennäkymät ja pienen ruhtinaskunnan taloudellinen tilanne oli hyvin heikko.
Lapset.
Florestan I ja Maria Gibert de Lametz saivat kaksi lasta, joista poika Prinssi Kaarle III (1818-1889) oli seuraava Monacon ruhtinas ja tytär Florestine Gabrielle Antoinette Grimaldi (22. lokakuuta 1833 Fontenay – 24. huhtikuuta 1897 Stuttgart) avioitui Urachin herttuan Wilhelmin kanssa 15. helmikuuta 1863. Heidän poikansa, myös Wilhelm, tavoitteli myöhemmin Monacon kruunua. Hän oli myös muutaman kuukauden ajan Liettuan kuningas Mindaugas II.
Tsegay Kebede

Tsegay Kebede (s. 15. tammikuuta 1987) on etiopialainen maratoonari.
Kebede voitti Pariisin maratonin 6. huhtikuuta 2008 ennätysajallaan 2.06.40. Myöhemmin samana vuonna hän voitti olympiapronssia Pekingin olympialaisissa. Kebede voitti Fukuokan maratonin 7. joulukuuta uudella ennätyksellään 2.06.10. Seuraavana vuonna Kebede juoksi toiseksi Lontoon maratonilla 26. huhtikuuta ajalla 2.05.20. Berliinin MM-kisoissa hän voitti MM-pronssia ja vuoden lopussa hän voitti Fukuokan maratonin. Voittoaika 2.05.18 oli Kebeden henkilökohtainen ennätys sekä kaikkien aikojen paras Japanissa juostu aika.
Kebede voitti 2010 Lontoon maratonin ajalla 2.05.19 ja sijoittui toiseksi Chicagon maratonilla. Seuraavana vuonna hän oli viides Lontoon ja kolmas New Yorkin maratonilla. Vuonna 2012 hän oli kolmas Lontoon maratonilla ja voitti Chicagon maratonin ennätyksellään ja reittiennätyksellä 2.04.38. Vuonna 2013 Kebede voitti Lontoon maratonin, sijoittui neljänneksi Moskovan MM-kilpailuissa ja toiseksi New Yorkin maratonilla.
World Marathon Majors -kilpailusarjan Kebede voitti kaudella 2012–2013 ja sijoittui toiseksi kausilla 2009–2010 ja 2011–2012.
Lähde: IAAF
Peppi

Peppi on suomalainen naisen etunimi. Nimi on mahdollisesti syntynyt alkujaan Filippa-nimen muunnoksena, mutta viime vuosikymmeninä se on yleistynyt ennen kaikkea Astrid Lindgrenin Peppi Pitkätossu -kirjojen ja niihin perustuvan televisiosarjan vaikutuksesta.
Maaliskuun 2025 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan noin 3 580 henkilöä saanut nimen Peppi. Heistä suurin osa on syntynyt 2000-luvulla. Almanakkaan nimi lisättiin vuonna 2010, ja Pepin nimipäivä on 1. huhtikuuta.
Richard Buck

Richard Thomas Buck (s. 14. marraskuuta 1986) on brittiläinen 400 metrin juoksija.
Buck kuului Britannian joukkueeseen, joka voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 4 × 400 metrin viestissä Kaunasissa 2005. Vuonna 2008 hän selviytyi välieriin Valencian sisäratojen MM-kilpailuiden 400 metrillä. Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 hän oli viides 400 metrillä ajalla 46,93, minkä lisäksi hän voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,04 yhdessä Nick Leaveyn, Nigel Levinen ja Philip Taylorin kanssa. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui loppukilpailusta 400 metrillä, mutta voitti pronssia 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,52 yhdessä Conrad Williamsin, Nigel Levinen ja Christopher Clarken kanssa. Barcelonan EM-kilpailuissa hän juoksi 4 × 400 metrin viestin alkuerissä, ja sai hopeamitalin kun Britannian joukkue oli loppukilpailussa eri kokoonpanolla toinen. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän sai hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ja pronssia 400 metrillä. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui 400 metrin välierissä, mutta voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui 400 metrillä viidenneksi ja juoksi Britannian hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hän kuului Britannian kultajoukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hänet hylättiin 400 metrin alkueräjuoksussa.
Hänen ennätyksensä 400 metrillä on 2. kesäkuuta 2012 Genevessä juostu 45,61. Sisäradoilla hän on juossut 45,88, 18. helmikuuta 2012 Birminghamissa. Lisäksi hän on juossut 200 metriä aikaan 21,32 (7. heinäkuuta 2013 La Chaux-de-Fonds'ssa) sekä 300 metriä ulkoradoilla 33,25 Rietissä 8. syyskuuta 2013 ja sisäradoilla aikaan 33,96 (10. joulukuuta 2005 Sheffieldissä).
Nigel Levine

Nigel Levine (s. 30. huhtikuuta 1989) on brittiläinen 400 metrin juoksija.
Hän kuului Britannian joukkueeseen, joka saavutti 4 × 400 metrin viestissä alle 20-vuotiaiden EM-kultaa Hengelossa 2007 ja MM-hopeaa Bydgoszczissa 2008. Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 hän voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,04 yhdessä Richard Buckin, Nick Leaveyn ja Philip Taylorin kanssa. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kaunasissa 2009 hän sijoittui toiseksi 400 metrillä. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän voitti pronssia 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,52 yhdessä Conrad Williamsin, Christopher Clarken ja Richard Buckin kanssa. 
Pariisin EM-hallikisoissa 2011 Levine juoksi avausosuuden Britannian hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. 400 metrillä hän karsiutui välierissä. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ostravassa 2011 hän voitti kultaa sekä 400 metrin juoksussa että 4 × 400 metrin viestissä. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui 400 metrin välierissä, mutta voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän juoksi avausosuuden Britannian hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja juoksi alkuerissä Britannian viestijoukkueessa, joka oli loppukilpailussa neljäs.
Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 Levine voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja sijoittui toiseksi 400 metrillä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Britannian viestijoukkueeseen. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän sai viestissä hopeaa ja karsiutui 400 metrin välierissä.
Hänen ennätyksensä 400 metrillä on 7. kesäkuuta 2012 Oslossa juostu 45,11 s. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on 18. helmikuuta 2012 Birminghamissa juostu 45,71 s.
Levine on lehtitietojen mukaan jäänyt kiinni dopingista käytettyään klenbuterolia, jota on alkujaan käytetty astmalääkkeenä. Nykyisin klenbuterolia käytetään myös urheilijoiden suorituskyvyn parantamiseen.
Stefan Klos

Stefan Klos (s. 16. elokuuta 1971 Dortmund) on entinen saksalainen jalkapallomaalivahti. Hän edusti urallaan Rangersia ja Borussia Dortmundia, jossa hän voitti Mestarien liigan 1997. Vuodesta 2013 lähtien Klos on toiminut Borussia Dortmundin taustayhdistyksen tilintarkastajana.
Pelaajaura.
Klosin ura alkoi TuS Eving-Lindenhorstin juniorijoukkueessa, josta hän siirtyi 1988 Eintracht Dortmundin alle 19-vuotiaiden joukkueeseen. Eintrachista Klos siirtyi kesällä 1990 Bundesliigan Borussia Dortmundiin, jossa hän debytoi aikuisten tasolla kaudella 1990–91. Klos pelasi Dortmundissa vuoteen 1998 asti. Hän voitti seuran riveissä kaksi Bundesliigan mestaruutta ja Mestarien liigan 1997 sekä pelasi UEFA Cupin finaalissa 1993. 
Joulukuussa 1998 Klos siirtyi skotlantilaiseen Glasgow Rangersiin. Hänet nimitettiin seuran kapteeniksi heinäkuussa 2004. Klos kärsi uransa loppupuolella vaikeista loukkaantumisista ja hän lopetti kesällä 2007 pelattuaan Rangersissa yli kahdeksan vuotta.
Hän voitti Rangersissa neljästi mestaruuden, neljästi cupin ja kahdesti liigacupin. Klos valittiin uransa päätyttyä Rangersin Hall of Fameen. 
Menestyksekkäästä urastaan huolimatta Klos ei pelannut kertaakaan Saksan maajoukkueessa.
Honoré IV

Honoré IV (17. toukokuuta 1758 Pariisi – 16. helmikuuta 1819 Monaco) oli kuudes Monacon ruhtinas 12. maaliskuuta 1795 – 16. helmikuuta 1819. Hän oli Honoré III:n ja Maria-Caterina di Brignole-Salen ainoa poika. Vallankumouksen jäljiltä Monaco oli ollut Ranskan hallinnassa vuodesta 1793. Napoleonin kukistumisen jälkeen, Wienin kongressin päätöksellä hän otti Monacon hallintaansa 1814. Samalla Monacosta tehtiin Sardinian kuningaskunnan protektoraatti.
Honoré IV meni naimisiin Louise Félicité Victoire d'Aumont Mazarinin kanssa Pariisissa 15. heinäkuuta 1777. Pariskunta erosi vuonna 1798. Heillä oli kaksi poikaa, Monacon ruhtinaat Honoré V (1778 - 1841) ja Florestan I (1785 - 1856)
Stephanie Beckert

Stephanie Beckert (s. 30. toukokuuta 1988) on saksalainen pikaluistelija, joukkuetakaa-ajon olympiavoittaja. Hän edustaa Eissportclub Erfurt -seuraa ja häntä valmentaa Stephan Gneubel.
Beckert sai pronssia junioreiden MM-kilpailujen joukkuekilpailussa Seinäjoella 2005. Richmondin matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2009 hän oli neljäs 5 000 metrillä ja kahdeksas 3 000 metrillä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sai Martina Sáblíkován jälkeen hopeaa 3 000 metrillä ajalla 4.04,62 ja 5 000 metrillä ajalla 6.51,39. Joukkuetakaa-ajossa hän kuului Saksan kultajoukkueeseen. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2011 hän saavutti hopeaa 5 000 metrillä sekä pronssia 3 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa. Heerenveenin MM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui toiseksi 3 000 ja 5 000 metrillä. Sotšin MM-kilpailuissa 2013 hän oli 5 000 metrillä viides ja 3 000 metrillä seitsemäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui 5 000 metrillä kahdeksanneksi.
Beckert on voittanut viisi maailmancupin osakilpailua (25.2.2014 mennessä). Hän sijoittui yhdistetyssä 3 000 ja 5 000 metrin cupissa toiseksi kausilla 2009–2010, 2010–2011 ja 2011–2012.
Denis Aleksejev

Denis Sergejevitš Aleksejev (, s. 26. joulukuuta 1987) on venäläinen 400 metrin juoksija.
Aleksejev voitti vuonna 2007 alle 23-vuotiaiden EM-kultaa 400 metrillä ajalla 45,69 sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän karsiutui Valencian sisäratojen MM-kisoissa 400 metrin välierissä. Vuonna 2009 Aleksejev juoksi viidenneksi Euroopan-joukkuemestaruuskisoissa ja 2010 karsiutui Dohan sisäratojen MM-kisoissa välierissä. Venäjän 4 × 400 metrin viestijoukkueessa Aleksejev on sijoittunut olympialaisissa viidenneksi Lontoossa 2012, MM-kilpailuissa neljänneksi 2011, viidenneksi 2007 ja kahdeksanneksi 2015, sisäratojen MM-kilpailuissa kuudenneksi 2008 ja sisäratojen EM-kilpailuissa neljänneksi 2011 ja viidenneksi 2009.
Kesäkuussa 2013 Aleksejev jäi kiinni dopingin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon, joka päättyi 3. heinäkuuta 2015. Pekingin olympialaisissa Aleksejev karsiutui 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa alkuerissä, ja oli mukana Venäjän joukkueessa, joka sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa kolmanneksi. Vuonna 2016 sekä Aleksejevin että koko viestijoukkueen suoritukset hylättiin, kun Aleksejevin Pekingissä antama dopingnäyte tutkittiin uudelleen ja siitä paljastui dehydrokloorimetyylitestosteronin käyttö. Pekingin dopingtapauksesta hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 16.11.2016–15.11.2018 ja hänen tuloksensa 23.8.2008 lähtien hylättiin takautuvasti.
Honoré III

Honoré III, koko nimeltään Honoré Camille Léonor Grimaldi de Goyon de Matignon, (10. marraskuuta 1720 – 21. maaliskuuta 1795) oli Monacon ruhtinas lähes kuusikymmentä vuotta vuosina 1733−1793. Hän oli Jaakko I:n ja Louise Hippolyten vanhin aikuisikään elänyt poika. Hänen veljensä, Antoine, oli kuollut jo puolivuotiaana. 
Aika prinssinä ja ruhtinaana.
Honoré muutti 20. toukokuuta 1732 isänsä luo Hôtel Matignoniin (nykyiseen Ranskan pääministerin virka-asuntoon) Pariisiin ja pysyi siellä vaikka hänet julistettiin 1733 Monacon ruhtinaaksi. Yhteydenpitäjänä ja Monacon eräänlaisena sijaishallitsijana toimi 1732–1784 Antoine Grimaldi, ruhtinas Antoine I:n ja tanssija Élisabeth Dufortin poika. Tilanne pysyi samanlaisena Antoinen kuolemaan 1784 asti. Tällöin Honoré III oli jo 64-vuotias. 
Kansalliskokous otti vallan Monacossa 19. tammikuuta 1793 ja Monacosta tuli osa Ranskaa 24. helmikuuta 1793. 
Vaikka Honoré oli liberaali hallitsija ja avoin vallankumouksellisille aatteille, hänet vangittiin 20. syyskuuta 1793. Kun hänet vapautettiin vuotta myöhemmin, hän oli henkisesti raunioina ja hänen omaisuutensa oli otettu haltuun.
Perhe.
Honoré meni naimisiin Maria-Caterina di Brignole-Salen (k. 1813) kanssa vuonna 1751. He saivat sai kaksi lasta, tulevan ruhtinaan Honoré IV:n, ja Joseph Grimaldin (10. syyskuuta 1763 - 28. kesäkuuta 1816). Pariskunta erosi vuonna 1770, ja Marie-Catherine avioitui prinssi de Condén kanssa vuonna 1798.
Fladen Ground

Fladen Ground on Pohjanmereen kuuluva merialue Skotlannin ja Norjan välimailla, noin 160 kilometriä koilliseen Aberdeenistä. Luoteesta Fair Islen ja Shetlandsaarten välistä tulevat merivirrat saavat aikaan sen reuna-alueille heikon, vastapäivään kiertävän pyörteen, joka myötäilee merenpohjan pinnanmuotoja. Kesäkuukausina Fladen Groundin vedessä tapahtuu kerrostumista, jonka vuoksi alusvesi on pysyvästi kylmää (+6…+8 °C) sen syvissä keskiosissa. Vesi on alueella 100‒150 metriä syvää, ja pääosin liejuiseen merenpohjaan sedimentoituu hitaasti ainesta ympäröiviltä merialueilta. Dominoivia pohjaeläimiä ovat monisukasmadot, mutta myös simpukat ja äyriäiset ovat yleisiä.
Fladen Groundin alueella harjoitetaan öljyn- ja kaasunporausta sekä kalastusta. Skotlantilaiset alukset pyytävät alueelta vähärasvaisia kalalajeja ja keisarihummereita, tanskalaiset ja englantilaiset puolestaan pohjankatkarapua.
Vauvojen värikylpy

Vauvojen värikylpy on Porin lastenkulttuurikeskuksen vauvaperheille suunnattu työpaja.
Työpajat etenevät värien tarkastelusta ja erilaisten materiaalien tunnustelusta itse tuotettuun jälkeen.
Vauvojen värikylpy -toiminta sai alkunsa loppuvuodesta 2003, jolloin Porin lastenkulttuurikeskus käynnisti yhteistyössä Porin taidemuseon kanssa Vauvojen värikylpy -nimisen maalaustyöpajan alle 1-vuotiaille vauvoille.
Sittemmin vauvojen värikylvyt ovat levinneet Suomessa ja kansainvälisesti.
Työpajojen ohjaajia on koulutettu Porin lastenkulttuurikeskuksessa vuodesta 2006.
Doylestown (Pennsylvania)

Doylestown on kunta ("borough") Bucksin piirikunnassa, Pennsylvaniassa, hieman yli neljänkymmenen kilometrin päässä Philadelphiasta pohjoiseen.
Kulttuuri.
Doylestownissa sijaitsee kolme Henry Chapman Mercerin suunnittelemaa ja rakentamaa rakennusta, The Mercer Museum, The Bucks County Historical Society ja Fonthill.
Doylestownissa sijaitsee myös historiallinen rakennus The Fountain House.
Liikenne.
Junaliikenne.
Doylestownista kulkee SEPTAn R5-linja Philadelphiaan. Doylestownin asema on kyseisen linjan viimeinen pysäkki.
Lentoliikenne.
Doylestownissa sijaitseva lentokenttä on pääasiassa yksityiselle liikenteelle. Lentokenttä sijaitsee noin 4,8 km päässä kaupungin keskustasta.
Barnes Wallis

Barnes Neville Wallis (26. syyskuuta 1887 – 30. lokakuuta 1979) oli englantilainen ilmailu-insinööri ja suunnittelija.
Hänen tunnetuimmat keksintönsä ovat padonmurtoon käytetyt pudotettavat miinat, jotka kimmahtavat veden pinnasta pomminpudotuksen jälkeen: kutsumanimeltään "Upkeep" sekä raskaat erikoispommit: Tallboy ja Grand Slam (pommi). R-100 -ilmalaiva oli niin ikään Wallisin kehittelemä. "Upkeep"in omamassa oli arviolta 4 000 kg, josta arviolta 3 000 kg oli "Torpex"-räjähdettä.
Toisen maailmansodan aikaiset Royal Air Force:n pommikoneet: Vickers Wellesley Vickers Wellington ja sen seuraaja Vickers Warwick ovat Wallisin suunnittelemia.
Kuninkaallinen keksijöiden palkitsemislautakunta myönsi Wallisille 10 000 punnan palkinnon sodanaikaisesta työstä. Hän muodosti palkinnosta rahaston RAF:n kaatuneilta jääneiden orpojen kasvatuksen hyväksi.
Paljastavat valheet

Paljastavat valheet ("Lie to Me") on yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka ensiesitys oli FOX-televisiokanavalla 21. tammikuuta 2009. Suomessa sarjan ensiesitys oli MTV3-kanavalla kevään 2010 aikana. FOX peruutti sarjan 10. toukokuuta 2011.
Sarjassa tohtori Cal Lightman (Tim Roth) kollegoineen The Lightman Group -yrityksessä vastaanottaa työtehtäviä asiakkailtaan (yleensä viranomaistaholta), jotka haluavat tietää, valehteleeko joku ja jos valehtelee, niin miksi. He saavat tuloksensa sovelletulla psykologialla: tutkimalla mikroilmeitä ja elekieltä, jotka paljastavat, mitä ihmiset todella ajattelevat ja tuntevat. Sarjassa verrataan monesti kohdehenkilön ilmeitä valokuviin tunnetuista julkisuuden henkilöistä, jotka ilmaisevat kasvoillaan tai ruumiillaan eri tunteita.
Sarjan alkumusiikki on yhdysvaltalaisen Ryan Starin kappale ”Brand New Day”.
Henkilöt.
Cal Lightman (Tim Roth).
Tohtori Cal Lightman on maailman johtavia valheenpaljastusasiantuntijoita. Hän tutkii kasvojen ilmeitä, elekieltä, ääntä ja sanavalintoja saadakseen selville, valehtelevatko ihmiset. Lightman pystyy havainnoimaan ihmisten kasvoilta mikroilmeitä. Hänen taitonsa ovat sekä siunaus, että kirous, sillä hän huomaa ystävien ja sukulaisten petokset samalla tehokkuudella kuin rikollisten ja tuntemattomien epärehellisyyden.
Gillian Foster (Kelli Williams).
Tohtori Gillian Foster on lahjakas psykologi ja tohtori Lightmanin tutkimuskumppani. Hänen erikoisaluettaan ovat äänenkäyttö, sanavalinnat sekä psykologia.
Ria Torres (Monica Raymund).
Ria Torres on luonnonlahjakkuus petollisuuden havaitsemisessa. Hänellä ei ole mitään koulutusta alalle. Rian taidot ovat melkein samalla tasolla kuin Lightmanilla, joka on opiskellut alaa vuosikymmeniä.
Eli Loker (Brendan Hines).
Eli Loker on Lightmanin tiimin johtava taustatutkija. Hän analysoi usein videomateriaalia laboratoriossa. Hänen erikoisalueensa on ryhmäpsykologia.
Ben Reynolds (Mekhi Phifer).
Agentti Ben Reynolds työskentelee FBI:ssa ja on Lightman Groupin FBI-yhdyshenkilö. Hän auttaa firmaa saamaan uusia tapauksia ja tarjoaa oppejaan lainvalvonnasta täydentämään Lightman Groupin tieteellistä osaamista.
Emily Lightman (Hayley McFarland).
Emily on Cal Lightmanin 16-vuotias tytär. Hän asuu vuorotellen isänsä ja äitinsä luona. Cal on hyvin suojelevainen tytärtään kohtaan, mutta tästä huolimatta tyttö joutuu silloin tällöin tekemisiin The Lightman Groupin tapausten kanssa. Hän tuntee muutamia isänsä valheenpaljastustekniikoita ja pystyy lukemaan isänsä tunnetiloja.
Heikki Mustonen

Heikki August (Aukusti) Mustonen (30. huhtikuuta 1922 Sotkamo – 18. joulukuuta 1993 Sotkamo) oli suomalainen poliitikko ja maanviljelijä. Mustonen toimi SKDL:n kansanedustajana Oulun läänin vaalipiiristä vuosina 1966–1979, 1983 ja 1985–1987.
Mustonen oli vaikutusvaltainen varsinkin Kainuun seudulla. Hän istui Sotkamon kunnanvaltuustossa vuodesta 1953 alkaen yli 30 vuotta ja toimi välillä myös sen puheenjohtajana. Mustonen kuului Sotkamon kunnanhallitukseen 1957–1966 ja Kainuun maakuntaliiton hallitukseen 1969–1980.
Mustonen oli SKDL:n liittoneuvoston jäsen vuosina 1964–1975 ja liiton puheenjohtaja 1967–1975. Hän kuului myös Kainuun maatalouskeskuksen johtokuntaan, Maatalouskeskusten liiton johtokuntaan, Kainuun osuusliikkeen edustajistoon ja Maatalousyrittäjien eläkelaitoksen hallitukseen.
Mustonen putosi eduskunnasta vaaleissa 1979. Vaaleissa 1983 hän palasi kansanedustajaksi saatuaan lähes saman äänimäärän kuin pudonnut Pentti Liedes. Mustonen sai valtakirjansa, ja hän istui eduskunnassa maaliskuusta joulukuuhun, mutta Liedeksen kannattajat riitauttivat asian ja KHO kumosi tuloksen uuden ääntenlaskennan perusteella. Mustonen edusti SKDL:n enemmistöä ja Liedes SKP:n oppositiota. Liedes kuoli elokuussa 1985, jolloin Mustonen nousi jälleen kansanedustajaksi. Vuonna 1987 Mustonen ei enää asettunut ehdolle, ja hän vetäytyi viettämään eläkepäiviä.
Vuonna 1993 Mustonen otti kantaa tammikuun 1994 presidentinvaaleihin ilmoittamalla tukevansa Suomen EY-jäsenyyttä vastustanutta Keijo Korhosta. Mustonen kuului ehdokkaan asettaneen Suomen kansan itsenäisyysrintaman hallitukseen. Mustonen kuoli juuri ennen vaaleja.
HMS Albion (R07)

HMS Albion (viirinumero R07) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Centaur-luokan lentotukialus.
Valmistus.
Alus tilattiin Swan Hunter and Wigham Richardsonilta, missä köli laskettiin 22. maaliskuuta 1944. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1947. Hinaajat "Beamish", "Hendon" ja "George V" hinasivat 18. lokakuuta 1949 aluksen Jarrowista Rosythiin. Matkalla alus törmäsi neljä merimailia Longstonen majakasta "Empire Wappingiin", joka upposi. "Albion" sai suuren reiän peräänsä ja oli lähellä upota, jolloin hinaajat siirsivät aluksen St. Abbs Headiin matalikolle. Alus saatiin lopulta Rosythiin, vaikka sen konehuoneessa olikin puolitoista metriä vettä, alus saatiin Rosythiin, missä rakennustöitä jatkettiin. Alus valmistui toukokuussa 1954.
Palvelus.
Koulutusjakson jälkeen alus liitettiin Välimeren laivastoon, johon se liittyi syyskuussa. Aluksesta tehtiin lentotukialusosaston lippulaiva. Alus osallistui 1956 Suezin kriisin iskuihin Egyptin asevoimia vastaan. Se oli huollettavana tammikuusta toukokuuhun 1958 sekä 18. elokuuta – 14. joulukuuta 1959 Portsmouthissa.
Alus oli Kauko-Idässä, Australiassa, Uudessa Seelannissa sekä Etelä-Atlantilla ja Intian valtamerellä ennen paluutaan Portsmouthiin, jossa se poistettaisiin palveluksesta. Siitä suunniteltiin Australian laivaston lentotukialuksen "HMAS Melbournen" korvaajaa, mutta ajatuksesta luovuttiin. "Albion" siirrettiin 17. joulukuuta 1960 Portsmouthin telakalle muutettavaksi helikopteri- eli kommandotukialukseksi. Alus palautettiin elokuussa 1962 palvelukseen, jolloin se kykeni kuljettamaan 700–900 merijalkaväensotilasta varusteineen ja 16 Westland Wessex -helikopteria.
Alus harjoitteli palvelukseen palattuaan 845 ja 846 laivueiden sekä merijalkaväen 40 Commandon kanssa yhteistoimintaa ennen siirtoaan Kauko-Idän laivastoon, jossa se oli 1966 Borneon rannikolla Indonesian kriisin aikana sekä 1967 Adenissa vetäydyttäessä alueelta. "Albion" oli huollettavana Portsmouthissa 8. syyskuuta 1966 – 14. syyskuuta 1967 ja heinäkuusta 1969 20. maaliskuuta 1970. 
Maaliskuussa 1971 alus lähti Portsmouthista Kauko-Itään. Se vieraili matkan aikana Ascension Islandilla sekä Durbanissa. Alus oli 3.–6. toukokuuta Bombayssä, minkä jälkeen sille siirrettiin Changin edustalla merijalkaväen osasto. Alus saapui 10. lokakuuta 1972 Portsmouthiin, jossa sen varusteet sekä aseet poistettiin. Alus poistettiin palveluksesta 2. maaliskuuta 1973 ja myytiin 22. lokakuuta Pohjanmeren öljykentille raskaaksi nosturiksi, mikä ei kuitenkaan toteutunut. Alus romutettiin 16. marraskuuta Faslanessa.
Kutalanjoki

Kutalanjoki on Hämeenlinnassa virtaava joki, joka yhdistää Katumajärven Vanajaveteen. Jokea pidetään tärkeänä pienvesistönä. Se on luonnontilassa ja kesäisin sen rannoilla kasvavat risukot antavat suojaa useille pesiville linnuille.
Katumajärven rannassa kulkee polku pitkospuineen ja Kutalan joen ylittää järven puolella pieni silta. Reitille pääsee Idänpään uimarannalta.
Kutalanjoen kulkua on muutettu moneen otteeseen historian aikana. Alun perin joki on virrannut alaosaltaan kaksihaaraisena, mutta nykyään sen alajuoksu on yksihaarainen ja suoraksi kaivettu. Kutalanjoki on 1,7 kilometriä pitkä ja pudotuskorkeutta tällä matkalla on noin 1,6 metriä. Nimestään huolimatta se voidaan laskea vesistötyypiltään puroksi. Leveyttä sillä on keskimäärin 3 metriä ja laskennallinen keskivirtaama on 0,5 kuutiota sekunnissa. Vedenlaatu joessa on pääosan vuodesta vähintään tyydyttävää.
Kutalanjoen kunnostustarpeita selvitettiin alkukesästä vuonna 2013 maastokatselmuksin, joiden perusteella alueelle laadittiin Mikko Tiaisen opinnäytteenä kunnostussuunnitelma. Kesällä 2015 Vanajavesikeskus teetti Kutalanjokeen elinympäristökunnostuksen ja kahteen paikkaan rakennettiin uudet suvannot parantamaan kalojen elinolosuhteita. Samalla tehtiin onkipaikka Kutalan päiväkodin lähelle.
Taivassatama

Taivassatama oli suomalainen yhtye. Yhtye oli Hannele Laurilan löytöjä. Se julkaisi yhden albumin nimeltä "Taivassatama" vuonna 1995, ja siltä lohkaistut singlet ”Taivassatama” ja ”Kaktuspiikki” olivat melko vahvoja radiosoittohittejä. Samana vuonna yhtye lopetti toimintansa laulusolisti Mahkosen kyllästyttyä keikkailuun ja keskittyessä graafikon ammattiin.
Yhtye esiintyi matkapuhelinvalmistaja Benefonin mainonnassa.
Usko (nimi)

Usko on suomalainen miehen etunimi.
Nimi Usko tuli käyttöön 1800-luvulla samoin kuin myös nimet Toivo ja Lempi. Näiden nimien aiheena on pidetty Paavalin ensimmäisen Korinttilaiskirjeen kohtaa, jossa rinnastetaan kolme hyvettä, usko, toivo ja rakkaus.. Suomessa Usko on alusta lähtien ollut miehen nimi, mutta samaa tarkoittavat latinan- ja kreikankieliset nimet "Fides" ja "Pistis" ovat naisennimiä. Englanninkielisissä maissa tunnettu etunimi Faith (’usko’) on niin ikään naisennimi.
Almanakkaan nimi otettiin samoin kuin Toivokin vuonna 1908, ja Uskon nimipäivä on 30. maaliskuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Usko-nimen on saanut 2 559 henkilöä, joista enemmistö on syntynyt 1900-luvun alkupuoliskolla.
Pedro Antonio de Alarcón

Pedro Antonio de Alarcón (1833–1891) oli espanjalainen 1800-luvun kirjailija ja poliitikko. Hän syntyi Guadixissa lähellä Granadaa. Alarcón kirjoitti novelleja, neljä kirjaa sekä kolme matkakirjaa. 
Hänen teoksiaan ovat esimerkiksi "El Sombrero de Tres Picos" (1874, "Kolmikolkka hattu") ja "El escándalo" (1875), joka on tunnettu psykologisista oivalluksistaan. Muita teoksia ovat "Historietas nacionales", "Diario de un testigo de la guerra en África" ja tendenssiromaani "La pródiga".
Liittomuoto

Liittomuoto on sanaliitto, joka merkitykseltään vastaa verbin jotakin aikamuotoa. Liittomuodon muodostavat merkitykseltään vaillinainen verbi, apuverbi, sekä pääverbin jokin taivutusmuoto, usein partisiippi.
Suomen kielessä liittomuotoja ovat perfekti ja pluskvamperfekti sekä liittopreesens ja liittoimperfekti. Perfektissä ja liittopreesensissä apuverbinä käytetään "olla"-verbin preesensmuotoja, pluskvamperfektissä ja liittoimperfektissä sen imperfektimuotoja. Perfektissä ja pluskvamperfektissä pääverbi on toisessa partisiipissa, liittopreesensissä ja -imperfektissä ensimmäisessä partisiipissa.. Useissa muissakin kielissä kuten ruotsissa, englannissa ja saksassa vastaavat aikamuodot ovat liittomuotoja, samoin kuin ranskan "passé composé.
Arvi Tammivuori

Arvi Lennart Tammivuori (5. kesäkuuta 1911 Juva – 1. lokakuuta 1972 Hollola) oli vuorineuvos ja putkia ja metallikalusteita (ja myöh. kodinkoneita) valmistaneen Upon ensimmäinen johtaja. Yrityksen perusti 1938 hänen isänsä Aukusti Asko-Avonius.
Arvi Tammivuori oli isänsä kaltainen uutta kehittävä ja kokeileva liikemies. Hänen päätöksestään Upo Oy perusti vuonna 1965 Nastolaan muovituotetehtaan. Muovi oli silloin uusi materiaali maailman laajuisesti.
Tehtaan päätuotteeksi muodostui ajan kuluessa muoviputket ja niiden yhteet. Upo Putkesta sai alkunsa myös vuonna 1982 perustettu Oy Uponor Ab, joka nopeasti kasvoi yhdeksi maailman suurimmista muoviputkivalmistajista, joka nykyisin tunnetaan nimellä Uponor Oyj.
Sotšin kansainvälinen lentoasema

Sotšin kansainvälinen lentoasema (, ) on lentoasama Venäjällä, Krasnodarin aluepiirin Sotšin kaupungin Adlerin kaupunginosassa. Lentoasema sijaitsee Mustanmeren itärannalla, ja kentän itäpuolella kohoaa Kaukasus.
Kentällä on 2,5 ja 2,9 kilometrin mittaiset kiitotiet.
Modernisointi talviolympialaisiin 2014.
Sotšin kansainvälistä lentoasemaa on modernisoitu runsaasti Sotšin talviolympialaisia varten. Kisakylistä toinen, sisälajien kuten jääkiekon ja luistelun tapahtumapaikkana toimiva Sotšin olympiapuisto, sijaitsee lähellä Mustaamerta lentokentän kaakkoispuolella.
Lentoasemalta on hyvät yhteydet Aasiaan ja Eurooppaan. Matkustajamääriltään (2,12 milj. vuonna 2012) se on yksi Venäjän 20 vilkkaimmasta lentoasemasta.
Osa suuryritystä.
Lentoasemasta vastaa ylemmällä tasolla laajaan Bazovyi element -yritysryppääseen kuuluva Bazel Aero -emoyhtiö, jonka viiden lentoaseman kautta matkusti vuonna 2012 yhteensä 5,5 miljoonaa lentomatkustajaa. Tähän sisälyy Sotšin kansainvälistä lentoaseman ohella Anapan, Gelendžikin ja Jeiskin lentoasemat sekä Krasnodarin kansainvälinen lentoasema.
Mariankatu (Kokkola)

Mariankatu () on Kokkolassa sijaitseva katu. Mariankadulla sijaitsee Keski-Pohjanmaan keskussairaala ja Kokkolan terveyskeskus. Mariankadun poikki kulkevat kadut ovat Kustaa Aadolfin katu, Raahenkatu, Huvilakatu, Katariinankatu, Herman Renlundin katu, Libercinkatu, Katajatie, Kuusitie, Tuomitie, Koivutie, Lehmustie ja Antti Chydeniuksen katu. Mariankatu alkaa Tehtaankadun kulmasta ja loppuu Kustaa Aadolfin kadun risteykseen. Hollihaan koulu sijaitsee osittain Mariankadulla. Mariankadulla sijaitsee myös Mariankadun koulu.
Isokatu (Kokkola)

Isokatu () on Kokkolan keskustassa sijaitseva katu. Isokatu alkaa Rautatieaseman edestä ja loppuu Hollihaantien kohdalla. Noin neljäsosa Isokadusta sijaitsee Suntin vieressä. Isokatu kuulu kaupunginosiin Neristan ja Hakalahti. Isokadun poikittaiset ohituskadut ovat Tehtaankatu, Pitkänsillankatu, Torikatu, Pormestarinkatu, Pakkahuoneenkatu, Antti Chydeniuksenkatu, Härnosandinkatu ja Urheilukatu. 
Isokatu on kesällä hyvin suosittu katu, sekä kesäisin pieni osa kadusta muutetaan kävelykaduksi. Isokadulla sijaitsee monia kauppoja, kuten Halonen ja Kauppakeskus Chydenia. Isokadulla sijaitsee myös Mannerheimin aukio, jonka oikeassa reunassa on vanha Raatihuone ja vasemmassa reunassa sijaitsee Handelsbanken. Isokadulla sijaitsee myös keskustan apteekki.
Stephen Thomas Erlewine

Stephen Thomas Erlewine (s. 18. kesäkuuta 1973) on AllMusicin toimittaja. Hän on kirjoittanut monien artistien elämäkertoja ja arvioinut monia äänityksiä allmusicille sekä toiminut freelancer-kirjoittajana. Hän on myös "Who Dat?" -yhtyeen keulahahmo ja kitaristi.
Erlewine on muusikko ja All Music Guiden perustaja Michael Erlewinen veljenpoika. Hän opiskeli Michiganin yliopistossa, jossa hän opiskeli englantia ja oli musiikki- ja taidetoimittajana koulun The Michigan Daily -lehdessä. Hän on osallistunut useiden kirjojen kirjoittamiseen, joita ovat muun muassa "All Music Guide to Rock: The Definitive Guide to Rock, Pop, and Soul" ja "All Music Guide to Hip-Hop: The Definitive Guide to Rap &amp; Hip-Hop".
Herman Renlundin katu (Kokkola)

Herman Renlundin katu () on Kokkolassa sijaitseva katu. Katu on saanut nimensä Herman Renlundin mukaan. Katu alkaa Torikadun ja Tehtaankadun kulmasta ja loppuu Mariankadun kulmaan. Kadun kanssa risteäviä katuja ovat Libeckinkatu, Pihlajatie, Lehmustie, Antti Chydeniuksenkatu, Roosinkatu ja Vingerinkatu. Suurin osa kadun rakennuksista on vanhoja, pääasiassa kaksi- ja kolmekerroksisia kerrostaloja. Kadun varrella on myös puutaloja. Kadun lähistöllä on Snellman-sali, jossa järjestetään paljon konsertteja.
Guadix

Guadix on Espanjan eteläosassa Granadan maakunnassa sijaitseva kaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 29 000 (2015).
Kaupunkia ympäröivät ikivanhat muurit ja ennen sitä hallinnoivat maurit. Kaupunki on tunnettu luola-asumuksistaan, jotka sijaitsevat Barrio Troglodytessä, missä yli puolet kaupungin väestöstä asuu.
More Malice

More Malice: Deluxe Album &amp; Movie on Snoop Doggin EP-levy, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 2010. Albumilla on 12 kappaletta sekä elokuva. Elokuvalla ovat mukana mm. Jamie Foxx, Xzibit, Denyce Lawton ja DJ Quik. Albumilta julkaistiin myös singlet I Wanna Rock (G-Mix)" ja "That Tree" (mukana Kid Cudi). Kappaleen "You're Gonna Luv Me" (mukana Mac Lucci) on tuottanut suomalainen Sakke Aalto.
EP ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 29.
Tommi Pohja

Tommi Pohja (s. 18. heinäkuuta 1964 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hyvistä käsistään ja laukauksestaan tunnettu laitahyökkääjä pelasi koko uransa jääkiekon SM-liigassa. Pohja pelasi siellä uransa aikana 395 ottelua, joissa hän teki tehot 143+161=304.
Seuraura.
Pohja on Tapparan kasvatti. Hän debytoi SM-liigassa kaudella 1982–1983, mutta pelasi varsinaisen tulokaskautensa kaudella 1983–84, jolloin Pohja voitti myös Suomen mestaruuden. Hän voitti sen myös vuosina 1986, 1987 ja 1988. Pohja oli kaudella 1986–87 Tapparan paras maalintekijä 23 osumallaan.
Pohja pelasi Tapparassa kevääseen 1989 asti ja siirtyi kaudeksi 1989–1990 KooKoohon. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies, mutta kausi joukkueelta päättyi pettymykseen KooKoon pudottua jääkiekon I-divisioonaan. Pohja siirtyi kaudeksi 1990–1991 Kalevan Pallon riveihin. Hän voitti siellä SM-hopeaa keväällä 1991, mutta kaudella 1991–1992 joukkue ei päässyt pudotuspeleihin. Hän pelasi kauden aikana lähinnä Jarmo Kekäläisen ja Pekka Tirkkosen ketjutoverina.
Kaudeksi 1992–1993 Pohja palasi Tapparaan. Hän lopetti uransa vuonna 1994.
Maajoukkueura.
Pohja oli voittamassa alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 1984. Hän pelasi myös miesten MM-kilpailuissa vuonna 1986.
ROSAT

ROSAT (ROentgen SATellite) oli tutkimussatelliitti, joka tutki maailmankaikkeuden kohteita röntgensäteilyn aallonpituuksilla. Satelliitin toteuttivat yhteistyössä Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat. Satelliitti laukaistiin avaruuteen Delta II -kantoraketin matkassa 1. kesäkuuta 1990 Yhdysvaltain Cape Canaveralin avaruuskeskuksesta. Satelliitti asettui kiertämään maapalloa noin 580 km korkeuteen.
Mittalaitteet.
Satelliitin mittalaitteisiin kuului röntgenkaukoputki ("X-ray Telescope", XRT), joka tutki avaruuden kohteita energia-alueilla 0,1–2 keV. Kaukoputken mittausaallonpituus oli 100–6 Å. Kaukoputki oli varustettu neljällä peiliasetelmalla, joiden yhteinen objektiivin halkaisija oli 83,5 cm. Kaukoputken polttoväli oli 2,4 m.
Toinen keskeinen mittalaite oli avaruutta tutkiva "Wide Field Camera" (WFC), joka kykeni tarkkailemaan kohteita myös äärimmäisen ultraviolettisäteilyn (Extreme Ultraviolet, EUV) aallonpituuksilla. Mittauksissa energia-alueet olivat 0,04–0,2 keV ja aallonpituus]alue 300–60 Å. Tässä kaukoputkessa oli kolme kultapäällysteistä peiliä ja polttoväli 0,525 m. Kaukoputken näkökenttä oli viisi astetta.
Tutkimustyö.
ROSAT-satelliitin ensimmäisenä tehtävänä oli suorittaa koko taivaan yleiskartoitus. Tähän kului aikaa puolisen vuotta, ja työ oli valmis helmikuussa 1991. Satelliitin ensikartoituksen aikana onnistuttiin löytämään yli 60 000 avaruuden röntgensäteilyn kohdetta. Ensimmäisen kartoitustyön jälkeen aloitettiin löydettyjen kohteiden tarkempi analysointi, ja työhön osallistui tutkijoita 24 eri maasta. Kaikkiaan satelliitti löysi taivaalta yli 125 000 röntgenkohdetta ja 479 äärimmäisen ultraviolettisäteilyn kohdetta. Satelliitin avulla saadut mittaustulokset olivat erittäin merkittäviä.
ROSAT-satelliitin toimintaiäksi oli arvoitu viisi vuotta. Satelliitin tutkimustyö päättyi helmikuussa 1999, ja se ehti olla toimintakuntoinen 8,5 vuoden ajan.
Satelliitin maa-asemana toimi muun muassa Saksan avaruusalusten lennonjohtokeskus (GSOC) Saksan Oberpfaffenhofenissa.
Satelliitin alkuperäinen rata oli 580 km korkeudessa vuonna 1990, josta se vähitellen laskeutui ilmakehän vastustuksesta alemmaksi. Syyskuussa 2011 se oli enää noin 270 km korkeudessa. Tällöin sen putoamisvauhti kiihtyi ja satelliitti lopulta tuhoutui maan ilmakehässä Bengalinlahden yläpuolella 23. lokakuuta 2011 klo 4.50 Suomen aikaa.
Daniela Anschütz-Thoms

Daniela Anschütz-Thoms (s. 20. marraskuuta 1974 Erfurt, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikaluistelija, joukkuetakaa-ajon kaksinkertainen olympiavoittaja.
Anschütz-Thoms kuului joukkuetakaa-ajon kultaa voittaneeseen Saksan joukkueeseen sekä Torinon 2006 että Vancouverin 2010 olympialaisissa. Torinossa hän sijoittui lisäksi viidenneksi 5 000 metrillä ja kuudenneksi 3 000 metrillä. Vancouverissa hän oli kummallakin matkalla neljäs.
Anschütz-Thoms sai yleisluistelun MM-kilpailuissa pronssia Göteborgissa 2003. Neljänneksi hän on sijoittunut Moskovassa 2005 ja Heerenveenissä 2010 sekä kuudenneksi Calgaryssa 2006 ja Berliinissä 2008. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on saavuttanut joukkuetakaa-ajossa kultaa Inzellissä 2005 sekä pronssia Salt Lake Cityssä 2007 ja Naganossa 2008, jossa hän sai pronssia myös 3 000 metrillä. Hän on sijoittunut lisäksi useita kertoja neljänneksi ja viidenneksi 1 500, 3 000 ja 5 000 metrin MM-kilpailuissa.
Anschütz-Thoms on saavuttanut EM-kilpailuissa hopeaa Heerenveenissä järjestetyissä kisoissa 2005 ja 2009 sekä pronssia Hamarissa 2010. Maailmancupin kokonaispisteissä hän on sijoittunut 1 500 metrillä toiseksi kaudella 2008–2009. Pitkien matkojen, 3 000 ja 5 000 metrin, yhteisessä cupissa hän on ollut toinen kausilla 2006–2007 ja 2008–2009 sekä kolmas kaudella 2009–2010.
Chilen presidentti

Chilen presidentti () maan vaaleilla valittu sekä valtion- että hallituksenpäämies. Nykyinen presidentti on Gabriel Boric maaliskuusta 2022 lähtien.
Valinta ja pätevyysvaatimukset.
Presidentti valitaan suorilla kansanvaaleilla. Tullakseen valituksi ehdokkaan tulee saada vähintään yli 50 % äänistä. Mikäli yksikään ehdokas ei onnistu tässä ensimmäisellä kierroksella, kahden tuolloin parhaiten menestyneimmän ehdokkaan välillä järjestetään toinen kierros.
Maan perustuslain mukaan presidenttiehdokkaan tulee täyttää seuraavat ehdot:
Tehtävä ja valtaoikeudet.
Kauden pituus on neljä vuotta. Kausien määrää ei ole rajattu, mutta samaa henkilöä ei voi valita kahdelle peräkkäiselle kaudelle.
Presidentti toimii maan asevoimien ylipäällikkönä ja voi julistaa sodan.
Vuonna 2011 tehdyn perustuslain lisäyksen mukaan presidentin ensisijainen sijainen maan sisäministeri, joka on virkansa puolesta käytännössä myös varapresidentti, vaikka kyseistä virkaa ei virallisesti ole. Samassa perustuslain lisäyksessä määriteltiin myös vallan siirtyminen sisäministeriltä eteenpäin tarpeen vaatiessa.
Tunnukset ja etuudet.
Presidentti käyttää olkanauhaa, jossa on Chilen lipun mukaiset värit. Lisäksi nauhassa olevaa O'Higginsin koristetta pidetään presidentin vallan symbolina. 
Presidentti on virkansa puolesta myös Chilen ansioritarikunnan suurmestari.
Vuonna 2022 presidentin kuukausipalkka on 7 634 385 pesoa. Presidentin virka-asuntona toimii Santiagossa sijaitseva La Monedan palatsi, jonne maan hallinto muutti vuonna 1846 presidentti Manuel Bulnesin kaudella. Rakennuksen alkuperäinen käyttötarkoitus oli rahapaja.
Luettelo presidenteistä.
Lähde:
Sykloadditio

Sykloadditio on perisyklinen kemiallinen reaktio. IUPACin määritelmän mukaan sykloadditio on reaktio, jossa kaksi tai useampi tyydyttymätöntä molekyyliä tai saman molekyylin osaa reagoivat muodostaen syklisen eli rengasrakenteisen tuotteen, jonka sidosten kokonaismäärä on vähentynyt. 
Sykloadditioissa alkeeni reagoi sopivan yhdisteen kanssa muodostaen rengasmaisen tuotteen. Reaktion voi aktivoida joko lämmön tai valon energia. Näistä käytetään nimityksiä terminen ja fotokemiallinen sykloadditio. Sykloadditiossa kaikki sidosten katkeamiset ja muodostumiset tapahtuvat yhdessä vaiheessa eikä muodostu välituotteita.
Reaktiotyyppien merkitseminen.
Erilaisten sykloadditioreaktioiden merkitsemiseen käytetään kahta tapaa. 
[2+2]-sykloadditio.
Fotokemiallinen [2+2]-sykloadditio.
Fotokemiallisessa [2+2]-sykloadditiossa kaksi alkeenia reagoivat muodostaen tuotteen, jossa on neljän hiilen muodostama rengas. Fotonin energia virittää yhden toisen alkeenin sitovalla π-orbitaalilla sijaitsevista elektroneista korkeammalla energiatasolla sijaitsevalle hajottavalle π*-orbitaalille. Tällöin alkeenit voivat reagoida ja muodostaa sykloadditiotuotteen.
Terminen [2+2]-sykloadditio.
Terminen [2+2]-sykloaditio tapahtuu vaikeammin kuin fotokemiallinen sykloadditio. Tässä alkeeni reagoi toisen aineen, jonka rakenteessa samasta hiiliatomista lähtee kaksi kaksoissidosta. Toinen kaksoissidoksista on usein happeen. Tällaisia yhdisteitä ovat muun muassa orgaaniset isosyanaatit ja keteenit.
Diels–Alder-reaktio.
Diels–Alder-reaktio on yksi tärkeimmistä orgaanisen kemian reaktioista. Siinä konjugoitu dieeni reagoi alkeenin eli dienofiilin kanssa, jolloin tuotteena muodostuu yhdiste, jonka rakenteessa on kuuden hiiliatomin muodostama rengas. Dieenissä on 4 elektronia π-orbitaaleilla ja dienofiilissä kaksi, jolloin reaktiota kutsutaan myös nimellä [4+2]-sykloadditio. Renkaan muodostuessa kaksi π-sidosta hajoaa ja muodostuu kaksi uutta σ-sidosta.
1,3-dipolaarinen sykloadditio.
1,3-dipolaarisessa sykloadditiossa alkeeni reagoi kolmiatomisen molekyylin kanssa. Tämä molekyyli on polarisoitunut eli 1- ja 3-asemissa sijaitsevilla atomeilla on muodollinen sähkövaraus. Varaus on kummallakin atomilla erimerkkinen. Tällaisia rakenteita sisältäviä aineita ovat muun muassa otsoni, jolloin reaktiota kutsutaan otsonolyysiksi, nitronit, nitriilioksidit, atsidit ja nitroyhdisteet. Mekanismiltaan tämä reaktio on samankaltainen Diels–Alder-reaktion kanssa.
Formaalinen sykloadditio.
Eräissä metallikatalysoiduissa sykloadditioreaktioissa reaktiomekanismi voi olla niin sanottu ioni-mekanismi ja sisältää useita välivaiheita. Näitä reaktioita kutsutaan usein formaalisiksi sykloadditioiksi erotuksena perisyklisistä sykloadditioista. Formaaliset sykloadditiot voivat niin ikään tapahtua joko termisesti tai fotokemiallisesti.
Esimerkki formaalisesta [3+3]-sykloadditiosta on syklisen enonin ja enamiinin välinen reaktio.
Laure (jalkapalloilija)

Laureano Sanabria Ruiz eli "Laure" (s. 22. maaliskuuta 1985 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hänen luontainen pelipaikkansa on oikea laitapuolustaja, mutta hän pystyy tarvittaessa pelaamaan myös vasempana laitapuolustajana.
Ura.
Laure on Real Madridin kasvatti. Hän pelasi Real Madridin nuorisojoukkueessa, kunnes vuonna 2006 siirtyi Leganésiin. Joukkue pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
Seuraavana kesänä 2007 hän siirtyi Deportivo La Coruñan reservijoukkueeseen, jossa hän vakiinnutti paikkansa aikaisessa vaiheessa. Edustusjoukkueen päävalmentaja Miguel Ángel Lotina huomasi myös pelaajan hyvät esitykset ja nosti hänet lopulta joukkueeseen loukkaantuneen Manuel Pablon paikalle. Ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Laure pelasi 13. tammikuuta 2008 Villarrealia vastaan. Kauden päätteeksi hänen sopimustaan jatkettiin vuoteen 2011 asti.
Kaudella 2009–2010 hän pelasi suurimman osan vasempana laitapuolustajana Filipe Luísin loukkaannuttua.
Kolmivuoroviljely

Kolmivuoroviljely on keskiajalla syntynyt viljelymuoto, joka lisäsi maaperän tuottavuutta huomattavasti. Kolmivuoroviljelyn käyttöönoton myötä viljasadot kasvoivat, mikä taasen mahdollisti väestön kasvun ja uuden tekniikan kehityksen.
Ennen kolmivuoroviljelyn käyttöönottoa talonpojat kylvivät peltoon vain syysviljaa, kuten vehnää tai ruista, ja jättivät toisen osan pellosta kesannoksi. Vaikka kesannossa saatettiin viljellä esimerkiksi joitain vihanneksia, sen pääasiallinen tehtävä oli toimia karjan laidunmaana. Tätä järjestelmää kutsuttiin kaksivuoroviljelyksi. Kolmivuoroviljelyssä pelto jaettiin kolmeen osaan; syysviljaan, kevätviljaan ja kesantoon. Kevätviljana käytettiin yleisesti ohraa. Kevätviljan käyttöönotto pienensi erityisesti kesannon alaa, tehostaen maankäyttöä huomattavasti kaksivuoroviljelyyn verrattuna.
Leviäminen.
Ensimmäisiä merkkejä kolmivuoroviljelystä on löydetty Keski-Euroopasta, jossa uusi viljelymuoto on otettu käyttöön noin vuonna 700. Pohjois-Eurooppaan kolmivuoroviljely levisi vasta myöhäiskeskiajalla, noin vuonna 1200. Suomen alueella kolmivuoroviljely vakinaistui vasta 1800-luvulla.