tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Espanjalainen prikaati

Espanjalainen prikaati oli 1500- ja 1600-luvuilla käytössä ollut jalkaväen taisteluryhmitys, jossa oli kolme, neljä tai viisi espanjalaista neliötä. Neliöt sijoitettiin shakkilautakuvioon siten, että ne pystyivät tukemaan toisiaan. Se oli eräänlainen taistelukentällä itsenäisesti liikkuva tulivoimainen linnoitus.
Espanjalainen prikaati syntyi samoihin aikoihin italialaissotien alussa kun espanjalainen neliö, kun armeijat alkoivat muodostua yhä useammasta "terciosta" ja tuli tarve järjestää ne taistelukentälle. Jos espanjalainen prikaati oli järjestetty oikein, sen eri osat pystyivät antamaan sivustatulitukea toisilleen ja käyttämään osastojen välisiä aukkoja tulituslinjoina. Se pystyi myös tehokkaasti puolustautumaan kaikenlaisia vihollisen sivusta tai selustahyökkäyksiä vastaan. Yleensä taisteluissa jalkaväkikeskusta muodostettiin useammasta rinnakkaisesta espanjalaisesta prikaatista.
Jalkaväen taistelumuodon keventyessä espanjalaisesta neliöstä alankomaalaiseen puolirykmenttiin myös espanjalainen prikaati sai väistyä, vaikka idea jatkoikin elämäänsä treffen-taktiikassa.
Waneta Hoyt

Waneta Ethel Hoyt (13. toukokuuta 1946 – 13. elokuuta 1998) oli yhdysvaltalainen nainen, joka murhasi viisi lastaan 26. tammikuuta 1965 ja 28. heinäkuuta 1971 välisenä aikana New Yorkin osavaltion maaseudulla. Lasten kuolemat lavastettiin kätkytkuolemiksi. 
Hoytin tapaus antoi lääketieteelle harhaanjohtavan käsityksen kätkytkuoleman kulkemisesta suvuissa. Häntä käytettiin jopa olettamusta tukeneena esimerkkinä "Journal of Pediatricsin" artikkelissa vuonna 1972. 
Vasta vuonna 1994 Waneta Hoyt myönsi tappaneensa lapset saadakseen heidät lopettamaan itkunsa. Hänet tuomittiin huhtikuussa 1995 vankeuteen ”75 vuodesta elinkauteen”. Hän kuoli muutaman vuoden päästä haimasyöpään New Yorkin osavaltiossa.
Alejandro Avila

Alejandro Avila (s. 1975) on yhdysvaltalainen seksuaali- ja henkirikollinen. Hän sieppasi, raiskasi ja tappoi 5-vuotiaan Samantha Runnionin Kaliforniassa vuonna 2002. Hän sai kuolemantuomion ja istuu tällä hetkellä San Quentinin vankilassa odottamassa sen täytäntöönpanoa.
Rikos.
15. heinäkuuta 2002 Samantha Runnion pelasi Stantonissa lautapeliä ystävänsä, 6-vuotiaan Sarah Ahnin kanssa. Avila liikkui alueella ja kysyi tytöiltä, ovatko he nähneet hänen chihuahuaansa. Samantha oli eläinten ystävä ja itsekin kissanomistaja, joten hän kiinnostui ja kyseli mieheltä koiran koosta. 
Avila otti Samantha Runnionin vaaleanvihreään Hondaansa, ja seuraavana päivänä tytön alaston ruumis löytyi Kalifornian Riversiden piirikunnasta. Poliisi pääsi pian Avilan jäljille, sillä hän oli jo aiemmin saanut syytteen tyttöystävänsä 9-vuotiaan sisaren ja tämän serkun seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Äitinsä ja siskonsa kanssa asunut Avila oli tullut Samanthan kuolinpäivänä hyvin myöhään kotiin eikä kyennyt selittämään tekemisiään. 
Todisteet Avilaa vastaan kävivät lopulta hyvin raskauttaviksi, ja hänet tuomittiin kuolemaan 22. heinäkuuta 2005. Hän odottaa tuomion täytäntöönpanoa San Quentinissa.
Hämeen Reserviläissoittokunta

Hämeen Reserviläissoittokunta on Riihimäellä toimiva maanpuolustussoittokunta. Sen ohjelmisto muodostuu perinteisen marssi- ja konserttimusiikin lisäksi viihde- ja tanssimusiikin kappaleista.
Soittokunta on perustettu syksyllä vuonna 2005 (ensiesiintyminen julkisuudessa 5.12.2005) ja se toimii Riihimäen rautatieläisten soittokunnan hallinnoimana osastona ja harjoittelee RRS:n tiloissa Ö-Talolla Öllerinkadulla. 
Hämeen Reserviläissoittokunnan toimintaa tukee huollollisesti Panssariprikaati Parolannummelta ja sen kummijoukko-osasto oli Viestirykmentti Riihimäellä.
Soittajisto koostuu entisistä aktiivisoittajista kuin myös musiikin harrastajista. Soittokunnan ison kokoonpanon vahvuus on n. 30 soittajaa. Muita kokoonpanoja ovat seitsikko ja seitsikkoa isompi "soitto-osasto", 12–16 soittajaa.
Kapellimestarina toimii yliluutnantti evp Tuomas Kankaanpää. Häntä edeltävät kapellimestarit ovat olleet kapteeni evp Veikko Rasta 2019-2020 ja kapteeni evp Timo Tuunainen 2005-2019.
Reserviläissoittokunta esiintyy pääasiassa Hämeen maakunnan alueella maanpuolustukseen ja reserviläistoimintaan liittyvissä tilaisuuksissa ja tapahtumissa, veteraani,- ja maanpuolustusjärjestöjen tilaisuuksissa sekä tarvittaessa Puolustusvoimien sisäisissä tilaisuuksissa.
Soittokunnan telinestandaarin on suunnitellut res. ylikersantti Kalevi Antila. Standaarissa on kuvattuna Viestirykmentin joukko-osastotunnus, Hämeen vaakuna ristikkäin alla olevin fanfaaritorvin sekä Suomen lipun värit.
Soittokunta julkaisi maaliskuussa 2022 ensimmäisen äänitteensä, maanpuolustuksellista musiikkia kronologisessa järjestyksessä koostavan CD-levyn "Maanpuolustuksen kunniaksi".
Tuntsajoki

Tuntsajoki (alajuoksullaan ; yläjuoksullaan ) on joki pääosin Murmanskin alueella Venäjällä. Pituutta joella on noin 150 kilometriä. Joki alkaa Suomen puolelta Tuntsan erämaasta Sallan Värriötunturilta – osittain Värriön luonnonpuiston alueelta – ja virtaa lopulta Tuntsa- ja Vuolasjärven jälkeen Koutajokeen ja Susijärveen.
Vesistösuhteet.
Joki kuuluu Vienamereen laskevaan Koutajoen vesistöön ja on Koutajoen vasen sivujoki.
Sivujoet.
Joen suurin sivujoki on siihen lännestä yhtyvä Kutsajoki noin 50 kilometriä joen suulta.
Historiaa.
Ennen toista maailmansotaa joen keskijuoksu Alakurtista ylöspäin kuului Sallan kuntaan Suomessa. Alakurtista etelään joki mutkitteli Toista maailmansotaa edeltäneen Suomen ja Neuvostoliiton rajan kahden puolen ja erkani Kutsajoen suun kohdalla alajuoksunsa loppuosaksi Neuvostoliiton puolelle.
Jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana joella taisteltiin.
Toisen maailmansodan jälkeisissä alueluovutuksissa koko joki ylintä yläjuoksuaan lukuun ottamatta tuli osaksi Neuvostoliittoa osana Neuvostoliitolle luovutettua Sallan–Kuusamon aluetta.
Asutus.
Joen keskijuoksulle jää Alakurtin taajama Murmanskin alueella Venäjällä. Ennen toista maailmansotaa se oli yksi Sallan kylistä.
Beveren (kanirotu)

Beveren on suurikokoinen kanirotu. Kanirodun jalostus aloitettiin pienessä belgialaisessa Beverenin kunnassa, lähellä Antwerpenia, 1890-luvulla. Kanit olivat alun perin väritykseltään sinisiä, mutta nykyään väreiksi hyväksytään sinisen lisäksi musta ja valkoinen. Beverenin massa on keskimäärin 3,5–5,0 kilogrammaa. Turkki on tiheää ja pehmeätä.
Vuoden 1915 aikoihin rotu yleistyi Isossa-Britanniassa hyvin nopeasti. Syynä oli ensimmäinen maailmansota ja kaneja kasvatettiin niistä saatavan lihan takia.
Sari Vuoristo

Sari Vuoristo (s. 1964) on suomalainen kirjailija. Sari Vuoristo valmistui ylioppilaaksi 1983, ja on sen jälkeen opiskellut Helsingin yliopistossa teatteritiedettä ja uskontotiedettä sekä Kriittisessä korkeakoulussa luovaa kirjoittamista. Hän on tehnyt freelancerina editointitöitä ja kirjoittanut matkajuttuja yms. aikakauslehtiin. Vuoristo voitti Martti Joenpolven novellipalkinnon vuonna 1996 Sari Vuoristo oli "Helsingin Sanomien" kirjallisuuspalkintoehdokas vuonna 1998 ja Runeberg-palkintoehdokas 1998. 
Vuoriston vanhemmat ovat professori Kai-Veikko Vuoristo ja Kaija Vuoristo o.s. Peitsalo.
Lordi – Hirviön tarina

Lordi – Hirviön tarina on syksyllä 2006 julkaistu kirja Mr. Lordista ja Lordi-yhtyeestä. Kirjan on kirjoittanut rovaniemeläinen kirjailija-toimittaja Sven Pahajoki. Kirja käsittelee pääasiassa Mr. Lordin eli Tomi Putaansuun nuoruutta, yhtyeen osallistumista vuoden 2006 euroviisuihin ja sen voitosta seurannutta mediahuumaa. Putaansuu on painottanut, että kyseessä on epävirallinen Lordi-kirja. Lordin epävirallista kotisivua ylläpitävän Juha Syrjäsen mukaan osa teoksesta perustuu hänen sivustoltaan luvatta tehtyihin lainauksiin. Sony BMG ryhtyi toimiin, ja onnistui saamaan korvauksen.
Lähteet.
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: "Lordiary". Tammi, 2022
Karaoke (albumi)

Karaoke on ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 1997 julkaistu albumi. Se on Ugglan yhdestoista studioalbumi. Albumi äänitettiin Polar Studios -studiolla.
Osa albumin kappaleista on Ugglan varhaisten albumien, kuten Om Bobbo Viking ja Livets teater, tyylisiä. Levyn kappaleista muun muassa "Den bästa publik" nousi hitiksi. Albumin bonuskappaleet "Kompositören" ja "Visa" nauhoitettiin livenä Börsissä, Tukholmassa, vuonna 1997.
Albumia tilattiin kauppoihin yli 40 000 kappaletta ennen ilmestymistään.
America’s Cup

America’s Cup on purjehduskilpailu. Siinä on palkintona kaikkein vanhin kansainvälinen urheilun palkintopokaali.
Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin vuonna 1851 Cowesissa Wightsaarella, ja pokaali nimettiin kilpailun tuolloin voittaneen aluksen, "American", mukaan. America’s Cup -kilpailu käydään kaksinkamppailuna, jossa edellisen kilpailun voittaja puolustaa pokaalia karsintakilpailun, Louis Vuitton Cupin, voitolla paikkansa ansainnutta haastajaa vastaan. Voittaja ratkaistaan match race -muotoisissa kilpailuissa. Virallisesti venekunnat edustavat pursiseuroja, mutta todellisuudessa niiden takana ovat suuryritykset sponsorirahoineen.
Pitkien oikeustaisteluiden jälkeen 33:s America’s Cup purjehdittiin helmikuussa 2010 Valenciassa Espanjassa haastaja Golden Gate Yacht Clubin "BMW Oracle Racing" voittaessa Société Nautique de Genèvea (SNG) edustavan "Alinghin".
34. America’s Cup purjehdittiin kesällä 2013 San Franciscossa AC72-tyyppisillä katamaraaneilla. 35. America’s Cup purjehdittiin kesäkuussa 2017 Bermudan vesillä.
America’s Cup -kilpapurjeveneet.
Vuosina 1992–2007 kilpailu käytiin IACC-luokan ("International America’s Cup Class") -veneillä, jotka ovat noin 23 metrin mittaisia ja noin 35 metrin korkuisia. Luovilla veneiden nopeus on 12 solmua () ja myötätuulessa saavutetaan jopa 20 solmun () nopeus.
Vuonna 2010 purjehdittiin kilpaa monirunkoisilla veneillä.
Vuoden 2013 America’s cup.
Vuoden 2013 America’s Cup purjehdittiin San Franciscossa 72-jalkaisilla katamaraaneilla. San Franciscon Golden Gate Yacht Club (GGYC) puolusti Oracle Team USA -joukkueellaan pokaalia. Sen vastustajaksi tuli uusiseelantilainen Emirates Team New Zealand, joka voitti karsintakilpailussa ruotsalaisen Artemis Racingin ja italialaisen Luna Rossa Challengen. Oracle joutui lähtemään kilpailuun kahdesta miinuspisteestä mutta voitti lopulta pokaalin pistein 9–8.
Där jag är e're alltid bäst

Där jag är e're alltid bäst on ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 2000 julkaistu albumi. Se on Ugglan kahdestoista studioalbumi ja kuudestoista albumi yhteensä. Albumi äänitettiin Jail House- ja Cosmos studios -studioissa.
Albumin kappaleet "Nitar &amp; läder", "Hotta brudar", "Morsan é okej" ja "Stockholms heta nätter" julkaistiin singleinä vuonna 2000.
Levyn kappaleet ovat tyyliltään varsin erilaisia Ugglan aikaisempiin levyihin verrattuna. Kitaroissa on melko paljon säröä ja kappaleiden rakenteet ovat melko yksinkertaisia. Rakkautta käsittelevät kappaleet "I hela världen", "Kand det vara kärlek" ja "I himmelen" tosin ovat rauhallisia ja herkkiä.
Wachowskin sisarukset

Wachowskin sisarukset eli Lana Wachowski (ent. Laurence ”Larry” Wachowski, s. 21. kesäkuuta 1965) ja Lilly Wachowski (ent. Andrew ”Andy” Wachowski, s. 29. joulukuuta 1967) ovat yhdysvaltalaisia elokuvaohjaajia ja -käsikirjoittajia. Heidät tunnetaan parhaiten "Matrix"-elokuvasarjasta.
Wachowskit ovat kotoisin Chicagosta. High schoolin jälkeen he opiskelivat tahoillaan yliopistoissa, mutta kumpikin jätti opintonsa kesken ja palasi kotikaupunkiinsa. He perustivat maalaus- ja remonttiyrityksen ja käsikirjoittivat sarjakuvia Marvelille. 1980-luvun lopulla he lukivat Roger Cormanin ja Jim Jeromen kirjan "Corman on Corman", jonka innoittamina he kokeilivat elokuvan käsikirjoittamista. Ensimmäisestä Wachowskien myymästä käsikirjoituksesta tuotettiin "Ammattitappajat" (1995), mutta käsikirjoitusta muokattiin heidän jälkeensä niin paljon, että he olisivat lopulta halunneet nimensä pois elokuvan tekijätiedoista.
Wachowskit esittelivät "Ammattitappajien" tuottajalle Joel Silverille "Matrixin" käsikirjoituksen, mutta he halusivat myös ohjata elokuvan itse. Silver suostui tuottamaan sisarusparin esikoisohjauksena pienen budjetin rikosdraaman "Bound", joka sai kriitikoilta erinomaisen vastaanoton. Sen jälkeen he pääsivät tekemään "Matrixia".
Sisarukset tunnettiin aiemmin Wachowskin veljeksinä, kunnes vuonna 2012 Lana (ent. Larry) Wachowski kertoi julkisuudessa olleensa sukupuolenkorjausprosessissa ja käyttävänsä nimeä Lana. Hänen transsukupuolisuutensa oli ollut julkisuudessa jo pitkään, ja naiseksi pukeutuminen oli herättänyt huomiota jo kymmenen vuotta ennen kaapista ulos tulemista. Lilly Wachowski kertoi transsukupuolisuudestaan 8. maaliskuuta 2016 Windy City Timesille.
Michael Boogerd

Michael Boogerd (s. 28. toukokuuta 1972 Haag) on alankomaalainen ammattipyöräilijä, joka lopetti uransa kauden 2007 jälkeen. Hän saavutti suurimmat menestyksensä yhden päivän klassikoissa, joissa tuli tunnetuksi ”ikuisena kakkosena”. 
Boogerd ajoi koko vuonna 1994 alkaneen ammattilaisuransa samassa tallissa, joka tunnettiin hänen debyyttikaudellaan nimellä Word Perfect, vuonna 1995 nimi oli Novell ja vuodesta 1996 alkaen Rabobank. Boogerd voitti vuonna 1999 sekä Pariisi–Nizza-ajon että Amstel Gold Racen. Ranskan ympäriajossa hän voitti etapin vuosina 1996 ja 2002; hänen paras kokonaissijoituksensa Tourilla on viides tila vuodelta 1998. 
Vuonna 2013 Boogerd myönsi käyttäneensä dopingia uransa aikana vuosina 1997–2007. Hän kertoi käyttäneensä epo-hormonia, kortisonia ja verensiirtoja.
Cremaster-lihas

Cremaster-lihas eli "kiveksen kohottajalihas" () on korimainen kivestä ympäröivä ohut sileä lihas, joka jatkuu kivespussista nivuskanavaan. Se säätelee kiveksen korkeutta ja kivespussin kireyttä.
Toiminta ja merkitys.
Cremaster-lihasten supistuessa kivekset nousevat ylöspäin siittimen tyven juurelle ja kivespussi kiristyy, lihasten veltostuessa kivekset puolestaan laskeutuvat alemmas ja kivespussi löystyy. Cremaster-lihaksen säätely voi tapahtua nopeasti ja näkyvästi, mutta tahdosta riippumatta.
Kivesten korkeuden ja kivespussin kireyden säätelyllä pyritään säilyttämään kivesten toiminnan ja siittiötuotannon kannalta sopiva lämpötila, joka on hieman alhaisempi kuin elimistön sisälämpötila. Jos kivesten lämpötila on liian korkea, ne roikkuvat alempana, kauempana muusta kehosta jäähtyen. Lisäksi löysän kivespussin iho on ohut, mikä tehostaa jäähtymistä. Kivesten kylmetessä liikaa ne vetäytyvät ylöspäin lähemmäksi kehoa, jolloin ne lämpenevät. Cremaster-lihas voimakkaasti supistuessaan saattaa vetää kivekset osittain nivuskanavan sisälle, joissain tapauksissa jopa kokonaan.
Cremaster-lihas veltostuu tyypillisesti lämpimässä, kuten suihkussa, kylvyssä tai saunassa, jolloin kivekset roikkuvat alempana. Kylmässä, kuten uidessa viileässä tai kylmässä vedessä tai kylmällä ilmalla, cremaster-lihas supistuu, jolloin kivekset ovat ylhäällä ja kivespussi on kireä. Cremaster-lihas saattaa supistua myös seksuaalisen kiihottumisen seurauksena. Cremaster-heijasteessa (ks. Refleksi) cremaster-lihas supistuu sillä puolella, jolla varovasti ärsytetään reiden sisäpinnan ihoa. Heijaste on voimakkaampi lapsilla.
Alexandra Nice

Alexandra Nice, oikealta nimeltään Aleksandra Groth (s. 31. lokakuuta 1972 tai 1976, Gdynia) on puolalaissyntyinen pornonäyttelijä. 
Nice muutti 19-vuotiaana Yhdysvaltoihin ja opetti työkseen yhdysvaltainpuolalaisille lapsille puolan kieltä. Hän vaikutti pornoalalla vuosina 1995–2004 ja on nyt vetäytynyt Boca Ratoniin, Floridaan. Yhteensä hän on esiintynyt yli kahdessasadassa pääasiassa hardcore-tyylisessä pornoelokuvassa ja "Penthousen" sivuilla.
Ksenija Sitnik

Ksenija Sitnik (, , s. 15. toukokuuta 1995) on valkovenäläinen laulaja. Hän edusti maataan vuoden 2005 lasten Eurovision laulukilpailussa ja voitti sen itse kirjoittamallaan laululla "My vmeste" (Olemme yhdessä). 
Elämäkerta.
Sitnik on syntynyt Mazyrissa, Valko-Venäjällä, jossa hän asuu yhä. Hänen isänsä on liikemies ja äitinsä UMES-musiikkikoulun johtaja. Hän harrastaa laulamisen lisäksi tanssia ja piirtämistä. Sitnikillä on isosisko, joka osallistuu myös lasten laulukilpailuihin.
Sitnik aloitti uransa hyvin nuorena. Hän on osallistunut monille festivaaleille, joista voittanut lasten kilpailun vuoden 2005 "Slavjanski Bazarissa" Vitsebskissä.
Sitnik tuli tunnetuksi euroopanlaajuisesti, kun hän voitti vuonna 2005 Lasten Eurovision laulukilpailun, jossa hän edusti kotimaataan Valko-Venäjää. Hän ei ollut suosittu ennakkoveikkauksissa, esimerkiksi Europrediction-kyselyssä hän jäi pisteittä ja sijoittui viimeiseksi. Hän voitti täpärästi vain muutamalla pisteellä toiseksi tulleen Espanjan Antonio Josén.
Sitnikistä tuli myös suosittu esiintyjä kotimaassaan. Hän tapasi muun muassa maan presidentin Aljaksandr Lukašenkan ja sai juontotöitä, kuten seuraavan vuoden Lasten Eurovision laulukilpailun karsinnat. Hän julkaisi marraskuussa 2006 CD-levyn ja sen yhteydessä nuottikirjan "My vmeste".
The Blessed Hellride

The Blessed Hellride on heavy metal -yhtye Black Label Societyn albumi vuodelta 2003.
Kokoonpano.
Vierailevat muusikot
María Isabel

María Isabel López Rodríguez (s. 4. tammikuuta 1995 Ayamonte, Huelvan maakunta, Espanja) on espanjalainen laulaja, joka voitti vuoden 2004 lasten Euroviisut kappaleella ”Antes muerta que sencilla”. 
Hänen vanhempansa ovat Julío López ja Marisa Rodríguez, hänellä on isoveli Saúl.
María Isabelin ensimmäinen studioalbumi "No me toques las palmas que me conozco" julkaistiin vuonna 2004 ja toinen, "Número 2", lokakuussa 2005. Molemmat nousivat Espanjan listojen kärkeen. Kolmas albumi "Capricornio" julkaistiin Espanjassa marraskuussa 2006. María Isabel näyttelee myös espanjalaisessa elokuvassa "Ángeles S.A.", joka sai ensi-iltansa joulukuussa 2007.
María Isabelin kotikunnassa Ayamontessa on hänen mukaansa nimetty puisto ja patsas.
Diskografia.
No me toques las palmas que me conozco.
Albumi julkaistiin 2. marraskuuta 2004 ja sitä on myyty 500 000 kappaletta.
Número 2.
Albumi julkaistiin 2. lokakuuta 2005. Sitä on myyty 200 000 kopiota ja siltä on julkaistu singlenä kappaleet ”Pues va a ser que no”, ”En mi jardín” ja ”Quién da la vez”.
Capricornio.
Albumi julkaistiin 21. marraskuuta 2006. Sitä on myyty yli 80 000 kappaletta. Singlenä on julkaistu kappale ”De qué vas”.
Ángeles S.A..
Albumi on kokoelma kappaleista samannimisessä elokuvassa. Elokuva sai ensi-iltansa 21. joulukuuta 2007. Albumia on myyty yli 40 000 kopiota ja siltä on julkaistu singlenä kappaleet ”Cuando no estás”, ”El mundo al reves” ja "Angelitos Buenos".
Heikkonäköisyys

Heikkonäköisyys on arkipäivän toimia haittaava näköaistin heikkeneminen. 
Heikkonäköisyys jaotellaan heikkonäköisyyteen ja vaikeaan heikkonäköisyyteen. Kyseessä on sokeutta lievempi ja huomattavasti yleisempi näkövamma. Heikkonäköisiksi ei määritellä ihmisiä, joiden näkökyky on silmälasien tai piilolinssien avulla normaali.
Heikkonäköisen näöntarkkuus on 0,05–0,3 normaalin tarkkuuden ollessa noin 0,8–2. Tiettyjen silmäsairauksien lisäksi heikkonäköisyydelle saattavat altistaa muun muassa ikääntyminen sekä A-vitamiinin puute ja aliravitsemus.
Maailman terveysjärjestön esittämän arvion mukaan maailmassa olisi tällä hetkellä noin 124 miljoonaa heikkonäköistä ihmistä.
Maki (Formula 1 -talli)

Maki oli pieni japanilainen Formula 1 -talli. Kenji Mimura perusti sen 1974, ja se oli ensimmäinen japanilainen F1-talli Hondan vetäydyttyä kauden jälkeen. Maki esiintyi ensimmäisen kerran Britannian GP:ssä, kuljettajanaan uusiseelantilainen Howden Ganley. Saksan GP:ssä Ganley loukkaantui ja talli vetäytyi pois loppukaudesta.
Seuraavalla kaudella Maki palasi Hollannin GP:ssä, tällä kertaa kuljettana Hiroshi Fushida. Tallin ainoa auto hajosi, eikä varaosia ollut, joten kilpailu jäi ajamatta. Seuraavan kilpailun ajan autoa korjattiin, ja jälleen Britannian GP:ssä talli oli mukana, mutta karsiutui. Loppukauden Tony Trimmer korvasi Fushidan, tosin huonolla menestyksellä.
Maki vetäytyi jälleen ja palasi vielä kerran radoille 1976 Japanin Grand Prix'iin, jonka jälkeen lopetti toimintansa.
Sponsorit.
Citizen
Thanom Kittikachorn

Chomphon Thanom Kittikachorn (, 11. elokuuta 1911 – 16. heinäkuuta 2004) oli thaimaalainen kenraali, joka toimi sotilasjuntan johtajana ja pääministerinä 1963–1973. Thanom sai sotamarsalkan arvon 1964.
Thanomin kovat otteet kommunistisiksi katsomiensa poliittisen opposition ja opiskelijaliikkeen hiljentämiseksi 1973 johtivat kuninkaan väliintuloon ja Thanomin maanpakolaisuuteen. Hänen paluunsa 1976 aloitti uuden väkivallan aallon ja pitkitti maan siirtymistä siviilihallintoon.
Tatu Malmivaara

Arvi Taneli (Tatu) Malmivaara (29. huhtikuuta 1908 Lapua – 8. helmikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen pappi, upseeri, uskonnon opettaja, kansanedustaja ja rehtori.
Perhe ja koulutus.
Tatu Malmivaara syntyi Karhumäen kansanopistolla Lapualla johtaja Väinö Rafael Malmivaaran ja Ellen Maria o.s. Gummeruksen perheeseen sen toiseksi vanhimpana lapsena. Koulunkäyntipaikkakuntana oli Lapua, jonka yhteiskoulusta hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1927. Mainittakoon, että Tatu Malmivaara oli ylioppilasvuosinaan yhdessä tulevan KOP:n pääjohtajan Matti Virkkusen kanssa oli intomielisenä ylioppilaiden Akateemisen Karjala-seuran jäsenenä käynyt tervaamassa salaa keisari Aleksanterin kuvan ja ollut vähällä tulla erotetuksi koko yliopistosta sen vuoksi. SMK (sacri ministerii kandidaatti) -tutkinnon hän suoritti vuonna 1933, sai samana vuonna pappisvihkimyksen, suoritti pastoraalitutkinnon vuonna 1943 sekä auskultoi oppikoulua varten vuonna 1947. Tatu ja Anja Irene o.s. Partanen avioituivat vuonna 1939. Vuosien mittaan perheeseen syntyi viisi lasta: Helena 1940, Väinö 1941, Marikka 1944, Niilo-Kustaa 1947 sekä Esko 1950. Kiuruvedelle Malmivaarat muuttivat vuonna 1945 ja sieltä eläkeläisinä Helsinkiin vuonna 1971.
Työ.
Isä Väinö Malmivaaralla oli pitkä kansanopistoura. Niinpä Tatu seurasi isäänsä vastaavalla alalla. Hän toimi Lapinlahdella Portaanpään kristillisen kansanopiston opettajana vuosina 1933–1935 sekä 1936–1945. Papin tehtäviä hän hoiti Kiuruvedellä vuosina 1935–1936 kirkkoherran apulaisena sekä 1945–1955 pitäjän apulaisena. Oman viran ohella Malmivaara toimi Kiuruveden yhteiskoulun rehtorina ja uskonnon opettajana vuosina 1948–1955. Tällöin alkoi koulun voimakas kehittyminen. Oma koulutalo valmistui vuonna 1950. Molempiin sotiin Malmivaara osallistui. Talvisotaan hän lähti luutnanttina ja Jatkosodasta hän palasi majurina. Majuri Tatu Malmivaara toimi Jatkosodassa Rukajärven suunnalla RaskasPsto 29:ssä 2. patterin päällikkönä. Vuonna 1955 Malmivaara lopullisesti antautui koulualalle. Hänestä tuli Kiuruveden yhteiskoulun rehtori ja uskonnon opettaja. Vuonna 1958 oppikoulusta tuli valtion kouluna yhteislyseo. Malmivaaran vakanssiksi tuli Kiuruveden yhteislyseon rehtori ja uskonnon vanhempi lehtori. Eläkkeelle hän pääsi vuonna 1971.
Luottamustehtävät.
Yhteiskunnallisesti Tatu Malmivaara vaikutti monella alueella. Kiuruveden kunnanvaltuutettuna hän oli vuosina 1957−1964, jolloin hän oli osallisena Kiuruveden sairaalan laajennushankkeessa. Malmivaara kuului Savon kristillisen kansanopiston kannatusyhdistyksen johtokuntaan (vpj), Kuopion kesäyliopiston neuvottelukuntaan, Herättäjä-yhdistyksen päätoimikuntaan, opettajaneuvostoon sekä Yksityisoppikoulujen liiton johtokuntaan. Hän oli myös Hengellisen kuukauslehden avustaja.
Vuosina 1945−1948 Malmivaara oli Kokoomuksen kansanedustajana. Hänet valittiin Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä ja hän työskenteli Kulkulaitos- ja Puolustusasiainvaliokunnan jäsenenä.
Kouluhallitus kutsui Malmivaaran usein tarkastajan tehtävään: hän tarkasti muita oppikouluja.
Arvonimet.
Rovastin arvon Malmivaara sai vuonna 1962 sekä kouluneuvoksen vuonna 1968.
Plastisuus

Plastisuus (muovautuvuus) fysiikassa on aineen ominaisuus, jossa voiman vaikutuksesta sen muotoon syntyy palautumattomia muodonmuutoksia. Plastiset muodonmuutokset tapahtuvat leikkausvoimaa pienemmillä voimilla. Esimerkkejä plastisesta materiaalista ovat savi ja pehmeä teräs. Tekniikassa siirtymistä elastisesta, palautuvasta muodonmuutoksesta plastiseen palautumattomaan muodonmuutokseen sanotaan myötörajaksi. 
Monet joustavat metallit käyttäytyvät taivutettaessa siten, että jännitys kasvaa suhteessa taivutuksen suuruuteen. Toisin sanoen materiaali käyttäytyy elastisesti. Kun taivutusvoima poistetaan, kappale palaa alkuperäiseen asentoonsa. Kun taivutuksen aiheuttavan jännityksen määrä ylittää myötörajan, kappale ei enää käyttäydy elastisesti eikä palaudu alkuperäiseen asentoonsa. Tällöin materiaaliin on syntynyt plastinen muodonmuutos.
Plastisessa materiaalissa voidaan tehdä suuria muodonmuutoksia ilman, että kappale murtuu. Tämä ilmiö on havaittavissa suurimmalla osalla metalleista, ja plastisuus on ominaista suurelle joukolle muitakin materiaaleja, kuten muoveille. Kiderakenteiden kannalta plastisuus on seurausta dislokaatioiden vaeltamisesta.
Den tatuerade generationen

Den tatuerade generationen on Magnus Ugglan 13. studioalbumi, joka julkaistiin 6. lokakuuta 2004.
Albumilla on erikoinen versio vanhasta Ugglan hitistä "Varning på stan". Kappaleen uusi versio, "Varning på stan enligt Bellman", on täysin erilainen kuin alkuperäisversio. Kappale on hitaampi ja rauhallisempi kuin aikaisemmin.
Teoria miehistä (televisiosarja)

Teoria miehistä ("Men in Trees") on yhdysvaltalainen draamakomediasarja, joka alkoi vuonna 2006. "Teoria miehistä" -sarjan pääosassa näyttelee Anne Heche. Hän esittää newyorkilaista parisuhdeneuvojaa Marin Fristia, joka sarjan alussa muuttaa pieneen alaskalaiseen kylään kirjoittamaan kirjaa.
Suomessa sarja alkoi 26. huhtikuuta vuonna 2007, ja sitä esittää televisiokanava MTV3. Kanava esittää sarjan toisen tuotantokauden 5. kesäkuuta vuonna 2008 alkaen. Yhdysvalloissa "Teoria miehistä" päättyi kesäkuussa vuonna 2008 kahden tuotantokauden jälkeen. Suomessa toinen tuotantokausi päättyi 5 lokakuuta 2008. 
Juoni.
Sarja kertoo parisuhdeneuvojasta Marin Frististä, joka kirjansa mainosmatkalla Alaskassa jää Elmo-nimiseen kaupunkiin kirjoittamaan uutta kirjaa miehistä, saatuaan tietää sulhasensa pettävän häntä. Marin neuvoo kirjansa naislukijoita parisuhdeasioissa, mutta huomaa ettei itse ole toiminut niin kuin on muille opettanut.
Raven Software

Raven Software on yhdysvaltalainen videopelien valmistaja. 
Historia.
Yhtiön perustivat vuonna 1990 veljekset Brian ja Steve Raffel Madisonissa, Wisconsinissa. Vuonna 1997 Raven Software allekirjoitti sopimuksen, jolla Activision sai yksinoikeuden yhtiön pelien julkaisemiseen. Myöhemmin samana vuonna Raven Software sulautettiin osaksi Activisionia.
He kehittivät "Quake 4:n" vuonna 2005 ja vuonna 2009 id Softwaren kanssa "Wolfensteinin". Raven Software kehitti yhteistössä Infinity Wardin kanssa "" moninpelimuodon, joka julkaistiin 8. marraskuuta 2011. Vuonna 2010 noin 40 ihmistä irtisanottiin "Singularityn" julkaisun jälkeen, jonka jälkeen yhtiö on keskittynyt "Call of Duty" -pelisarjan kehittämiseen. 
Raven Softwaren ja Treyarchin yhteistyössä kehittämä peli "" julkaistiin 13. marraskuuta 2020.
Hei hulinaa

Hei hulinaa oli vuosina 1988–1989 esitetty Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Pedro Hietasen kahdeksanosainen television sketsisarja. Suorina lähetyksinä esitetyt jaksot sisälsivät sketsejä, joista osa oli improvisoituja ja osa vanhoja sketsejä radion "Yömyöhä"-ohjelmasta. Pedro Hietanen esitti sketseissä yleensä juontajaa, joka haastatteli studiossa Peteliuksen esittämiä hahmoja. Sketsien välissä esitettiin eri artistien musiikkivideoita, joiden aikana maskeeraaja Sirpa Lipponen meikkasi ja puvusti Peteliuksen seuraavaa sketsiä varten. 
Jatkosarja.
Sarjalle tehtiin vuonna 1989 jatkoa neljän uuden jakson verran nimellä "Hui helinää". Sarja oli hyvin samantyyppinen edeltäjänsä kanssa, sillä sen ja "Hei hulinaa" -sarjan sketsit esitettiin aina samassa studiossa ja ohjelmien rakenne pysyi samanlaisena. Kesällä 1991 molempien sarjojen sketseistä esitettiin vielä tunnin mittainen koostejakso "Hoi hölinää".
Vladimir Ovtšinnikov

Vladimir Ovtšinnikov (s. 2. tammikuuta 1958) on venäläinen pianisti.
Ovtšinnikov valmistui Moskovan konservatoriosta, jossa hän on toiminut pianonsoiton professorina. Hän voitti vuonna 1980 toisen palkinnon Montrealin kansainvälisessä musiikkikilpailussa. Vuonna 1982 hän jakoi saman sijan Peter Donohoen kanssa Kansainvälisessä Tšaikovski-palkinnossa Moskovassa. Vuonna 1987 hän voitti ensimmäisen sijan Leedsin kansainvälisessä pianokilpailussa Englannissa. 
Ovtšinnikovin levyttämien teosten joukkoon kuuluvat Dmitri Šostakovitšin ensimmäinen pianokonsertto, Modest Mussorgskin "Näyttelykuvia", Sergei Rahmaninovin "Etudes-Tableaux", Franz Lisztin "Études d'exécution transcendante" sekä Sergei Prokofjevin pianosonaatit.
Suomalais-ruotsalainen kulttuurirahasto

Suomalais-ruotsalainen kulttuurirahasto () on rahasto, joka edistää Ruotsin ja Suomen välistä yhteistyötä. Ruotsin hallituksen vuonna 1960 perustama rahasto on Pohjoismaiden suurin kahdenvälinen rahasto. Sillä on sihteeristöt Ruotsissa ja Suomessa.
Rahaston työtä johtaa johtokunta, jonka kuudesta jäsenestä kolme on Ruotsista ja kolme Suomesta. Rahaston hallituksen nimittävät Suomen ja Ruotsin hallitukset.
Rahaston puheenjohtaja on vuorovuosina Suomesta ja Ruotsista. Vuonna 2021 puheenjohtaja on entinen pääministeri Anneli Jäätteenmäki ja varapuheenjohtaja Tukholman läänin entinen maaherra Chris Heister.
Ben Okri

Ben Okri (s. 15. maaliskuuta 1959) on nigerialainen Booker-palkittu kirjailija. 
Okri muutti vuonna 1968 perheensä mukana Nigeriaan, vietettyään varhaisen lapsuutensa Lontoossa. Myöhemmin hän palasi Englantiin opiskelemaan Essexin yliopistossa. Hänelle myönnettiin kunniatohtorin arvot vuonna 1997 Westminsterin yliopistosta ja vuonna 2002 Essexin yliopistosta. Vuonna 2001 hän sai brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvonimen, OBE. Hän on Royal Society of Literaturen jäsen.
Okrin esikoisromaani oli vuonna 1980 julkaistu "Flowers and Shadows". Siitä lähtien hän on saanut kansainvälistä arvostusta ja häntä on usein kuvattu yhdeksi Afrikan parhaista kirjoittajista. Hänen tunnetuin teoksensa, "The Famished Road", palkittiin Booker-palkinnolla vuonna 1991. Sen lisäksi hänet on palkittu monilla muilla kirjallisuuspalkinnoilla.
Okrin teoksista on suomennettu vain "Vaarallista rakkautta" vuodelta 1996.
Tessa Allen

Tessa Allen (s. 6. elokuuta 1996 Manhattan Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpiin rooleihinsa kuuluvat Gracie Hiller elokuvassa "Viimeiseen pisaraan" (2002) ja Hannah Hansen televisiosarjassa "Vain yksi elämä" vuosina 2001–2002. 
Allen on nähty vierailevana tähtenä sarjassa "C.S.I. Miami". Syksyllä 2005 hänen paikkansa "General Hospital" -sarjassa otti Julie Berman. Allen esiintyy yhä mainoksissa.
Allen aloitti näyttelijänuransa jo neljän kuukauden ikäisenä. Hänellä on isosiskot Adeline, Jeanne ja Madison.
Spriikeitin

Spriikeitin on kenttäoloissa ruoanvalmistukseen käytettävä keitin, jonka polttoaineena on sprii. Spriikeittimen hyvä puoli verrattuna kaasukeittimeen on toimintavarmuus ja polttoaineen saatavuus, haittapuolena polttoaineen pienempi energiatiheys. Joihinkin spriikeittimiin sisältyy keitinosan lisäksi myös keitinosan kehikkona toimiva tuulisuoja, josta on etua kovalla tuulella tai myrskyllä. Tämän lisäksi joissain malleissa on lisäksi erilaisia tuulisuojan päälle asetettavia keittoastioita, kuten kattiloita ja alumiininen pannu, jotka korvaavat osan tai vaatimattomissa oloissa kaikki muut keittoastiat.
Spriikeittimien toimintavarmuus perustuu alkoholin ominaisuuksiin, jotka mahdollistavat yksinkertaisen polttimen jossa ei ole liikkuvia osia. Yksinkertainen spriipoltin koostuu kaksiseinäisestä kupista, jossa sprii kaasuuntuu seinien välissä ja poistuu ilmaan kaksoisseinän ylälaidan rei'istä. On myös olemassa monimutkaisempia spriikeittimiä, joissa polttoaine paineistetaan.
Sotilaallinen käyttö.
Puolustusvoimissa käytetään ruoanvalmistukseen kenttäoloissa spriikeittimiä lähinnä henkilökohtaiseen tai ryhmäkohtaiseen sissimuonan lämmittämiseen ja keittämiseen, koska tiedusteluryhmän tai sissiryhmän liikkuvuus on niin suuri, ettei ruoanvalmistusta kenttäkeittiössä kyetä järjestämään. Ryhmät toimivat myös vastustajan alueella, jolloin vaikea havaittavuus on toiminnalle edullista. Puolustusvoimien käytössä oleva keitin on yleensä Trangia.
Ylipainehalli

Ylipainehalli (myös Kuplahalli) on rakennus, jonka rakenteiden kantavuus perustuu kokonaan tai osittain rakenteen sisään puhallettavaan ylipaineeseen. Kantavan rakenteen muoto määräytyy muotoon leikatun kankaan tai apurungon avulla. Paineilmalla täytetty rakenne antaa vaipalle myös lämmöneristyskykyä. Tyypillinen esimerkki ylipainehallista on profiililtaan kaarimainen hallirakennus.
Ylipainehalleja käytetään esimerkiksi tilapäisinä kokoontumistiloina tai urheiluhalleina. Esimerkiksi Kokkolassa 1 260 neliömetrin ylipainehalli toimi vuosina 1970–1985 uimahallina.
Maggie Gripenberg

Maria Margarita (Maggie) Gripenberg (11. kesäkuuta 1881 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 28. heinäkuuta 1976 Maarianhamina) oli suomalainen tanssija.
Elämäkerta.
Margarita Gripenbergin isä oli arkkitehti, senaattori ja pankinjohtaja Sebastian Gripenberg ja äiti vapaaherratar ja naisyhdistyksissä aktiivisesti toiminut Hilma Gripenberg. Hänen isän puolen täti oli kirjailija ja poliitikko Alexandra Gripenberg. Äidin puolen täti Elin Holmberg oli naisasianainen ja Helsingin ensimmäisiä naispuolisia kaupunginvaltuutettuja.
Tutustuttuaan Isadora Duncanin ajatuksiin vapaasta tanssista Maggie Gripenberg piti oman tanssi-iltansa Kansallisteatterissa vuonna 1911. Gripenberg myös opiskeli Émile Jaques-Dalcrozen rytmiikkakoulussa. Näihin vaikutteisiin pohjautunut Gripenbergin uusi moderni tanssityyli poikkesi baletista vapaampana, ja sitä muun muassa tanssittiin paljain jaloin. Vastakkainasettelu balettiin ei kuitenkaan ollut voimakas, vaan Gripenberg teki myös koreografioita oopperan baletille, joista kenties tunnetuimman Jean Sibeliuksen pantomiimiin "Scaramouche".
Gripenberg näytteli merkittävää roolia ruotsalaisessa Georg af Klerckersin ohjaamassa elokuvassa "Nobelpristagaren". Rooli oli hänen ainoa esiintymisensä ruotsalaisessa elokuvassa.
Vuonna 1951 Gripenbergille myönnettiin Pro Finlandia -palkinto.
Gripenberg on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Olivier Martinez

Olivier Martinez (s. 12. tammikuuta 1966 Pariisi, Ranska) on espanjalais-ranskalainen näyttelijä. Hän seurusteli australialaisen pop-laulaja Kylie Minoguen kanssa. Vuonna 2013 hän avioitui Halle Berryn kanssa.
Hän on näytellyt suurimman osan urastaan ranskalaisissa elokuvissa, mutta tunnetuimmat roolinsa hän on näytellyt Hollywood-elokuvissa "Kohtalokas syrjähyppy" ja "S.W.A.T.". Vuonna 1994 hän voitti lupaavimman näyttelijän César-palkinnon elokuvasta "Un, deux, trois, soleil".
Kauhulan koulu

Kauhulan koulu () on ruotsalais-ranskalais-kanadalainen lasten televisiosarja, joka kertoo neljästä lapsesta ja heidän seikkailuistaan Kauhulan koulussa.
Sarjan alussa lapset luulevat olevansa matkalla sisäoppilaitokseen mutta päätyvätkin Kauhulan kouluun.
Suomenkielinen versio.
Suomenkielisen version on ohjannut Bruno Lähteenmäki ja käsikirjoittanut Jari Siltakoski.
Ääninäyttelijät:
Katujuna

Katujuna on erikoisajoneuvoyhdistelmä, joka muodostuu kahdesta tai useammasta, yleensä ulkoisesti junien vaunujen näköisestä vaunusta, sekä niitä vetävästä joko ulkoisesti rautatieveturia muistuttavasta vetoyksiköstä tai muiden vaunujen kanssa samankaltaisesta moottoroidusta yksiköstä. Katujunassa on renkaat, koska kadulla ei ole kiskoja.
Katujunan vetoyksikkö on yleensä varustettu diesel- tai bensiinimoottorilla. Junassa on vetävän yksikön lisäksi yleensä kahdesta kolmeen moottoroimatonta vaunua. Vaunut ovat yleensä katettuja korkealaitaisia vaunuja, joissa on turvallisuuden vuoksi vähintään ovet. Laitojen yläreunan ja katoksen väli saattaa olla avoin tai peitetty läpinäkyvällä akryylimuovilla eli niin sanotulla pleksilasilla. Vaunuissa on mallista ja kokoluokasta riippuen istumapaikkoja kuudesta kahteenkymmenelle henkilölle.
Katujunia käytetään yleisimmin kiertoajelutarkoituksiin sekä matkailun edistämismielessä myös linja-autojen sijasta kuljettamaan matkailijoita majoituspaikoilta loma-alueiden ajanviettokeskuksiin. Esimerkiksi Isossa-Britanniassa National Railway Museum hoitaa rautatiemuseoalueen ja York Minsterin välisen liikenteen ulkoisesti junalta näyttävällä katujunalla.
Joissakin maissa katujunat saavat liikennöidä myös kävelykatuja pitkin. Gruyèresin kaupungissa Sveitsissä katujunat ovat ainoita moottoroituja ajoneuvoja, jotka saavat liikennöidä kävelykaduilla.
Irina

Irina on kansainvälinen naisen etunimi. 
Irina () on alkujaan venäläinen muunnos kreikkalaisesta nimestä "Eirene" (), josta on peräisin myös nimi Irene. Eirene merkitsi rauhaa.
Maaliskuun 2025 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan rekisteröity 7 112 Irina-nimistä naista.
Casagrande &amp; Rintala

Casagrande &amp; Rintala – Marco Casagrande ja Sami Rintala – on suomalainen arkkitehti- ja taiteilijapari, joka tuotti vuosina 1999–2003 arkkitehtonisia installaatioita Suomessa ja lukuisiin kansainvälisiin arkkitehtuurin ja nykytaiteen näyttelyihin.
Casagrande &amp; Rintala palkittiin vuonna 1999 "Architectural Review" -lehden Emerging Architecture -vuosikilpailussa. Palkittu työ Maaltapako / Land(e)scape kommentoi suomalaisen maaseudun tyhjenemistä. Vuonna 2000 Casagrande &amp; Rintala osallistuivat Venetsian arkkitehtuuribiennaaliin saavuttaen kansainvälistä huomiota työllä 60 Minute Man.
Sean B. Carroll

Sean B. Carroll (s. 17. syyskuuta 1960) on yhdysvaltalainen evoluutiobiologi ja tietokirjailija, joka toimii molekyylibiologian, genetiikan ja lääketieteellisen genetiikan professorina Wisconsinin yliopistossa Madisonissa.
Carroll on näennäistieteitä ja paranormaaleja uskomuksia kritisoivan Committee for Skeptical Inquiry -organisaation jäsen.
Julkaisuja.
Carroll on julkaissut yli 20 kirjaa yksin tai yhdessä muiden kanssa. "Endless Forms Most Beautiful: The New Science of Evo Devo and the Making of the Animal Kingdom" (2005) on saanut useita tietokirjapalkintoja.
Carrollin H-indeksi vuonna 2025 on 95. Hän on julkaissut yli sata artikkelia. Viitatuimpia niistä ovat.
Juho Gartz

Juho Aksel Gartz (9. huhtikuuta 1934 Säkkijärvi – 5. helmikuuta 2025 Vantaa) oli suomalainen elokuvaleikkaaja ja elokuvakirjailija. 
Gartzin leikkaajanura alkoi Matti Kassilan kolmannesta Komisario Palmu -elokuvasta "Tähdet kertovat, komisario Palmu" (1962). Tämän jälkeen hänen uransa jatkui muun muassa Mikko Niskasen ("Sissit", 1963; "Hopeaa rajan takaa", 1963; "Käpy selän alla", 1966) Erkko Kivikosken ("Käyntikorttini...", 1964; "Kesyttömät veljekset", 1969; "Laukaus tehtaalla", 1973), Edvin Laineen ("Täällä Pohjantähden alla", 1968; "Akseli ja Elina", 1970; "Viimeinen savotta", 1977; "Akaton mies", 1983) ja Timo Linnasalon ("Vartioitu kylä 1944", 1978; "Aurinkotuuli", 1980) elokuvien parissa. 
Leikkaustyönsä ohella Gartz toimi kahteen otteeseen myös käsikirjoittajana elokuvissa "Akseli ja Elina" sekä "Laukaus tehtaalla". Tämän lisäksi hän kirjoitti 1900-luvun alkupuolen komediaa käsittelevän kirjan "Mykät koomikot" (1985) sekä teoksen "Leikkaaja – Suomalaisen elokuvan ihmemaa sen takahuoneesta nähtynä" (2003).
Gartz myös ohjasi ja tuotti useita dokumenttielokuvia, joiden aiheina ovat olleet muun muassa Viljo Heino, Rudolf Koivu, Solmu Mäkelä, Kari Suomalainen, Eadweard Muybridge, ja yleisemmin muun muassa sarjakuvat ja animaatioelokuvat.
Gartz sai vuonna 1964 parhaan leikkauksen Jussi-palkinnot elokuvien "Sissit", "Kesällä kello 5" ja lyhytelokuvan "Hermoprässi" leikkauksista.
Gartz on haudattu Hämeenkylän kirkon uurnahautausmaalle Vantaalle.
Timo Schmidt

Timo Pekka Schmidt (12. joulukuuta 1961 – 7. maaliskuuta 2008) oli suomalainen laulaja. 
Ura.
Schmidtin levytysura alkoi vuonna 1990, jolloin hän teki levytyssopimuksen Base-Beatin kanssa. Seuraavana vuonna ilmestyi hänen ensimmäinen studioalbuminsa "Se tulee taas". Vuonna 1993 hän julkaisi toisen studioalbuminsa "Aamuun asti aikaa" Snap Recordsin julkaisemana. Viimeisen studioalbumin Parhaita kavereita julkaisi WEA Records vuonna 1995. 
Schmidtin tunnetuimpia kappaleita ovat "Aamuun asti aikaa", "Bussilla Pietariin", "Hki-Kouvola" sekä "Parhaita kavereita", josta hän levytti kaksi eri versiota: albumiversion sekä kappaleen duettoversion Virve Rostin kanssa. 
Schmidt osallistui MTV3:n Syksyn sävel -kilpailuun vuonna 1995 kappaleella "Sun unelmiin", joka ei kuitenkaan saanut suosiota.
Al-Falaq

Al-Falaq (, ) on Koraanin 113. suura. Siinä on 5 säettä ja se on saanut nimensä ensimmäisessä jakeessa mainitusta sarastuksesta. Suura muodostaa rukouksen, jossa pyydetään Jumalan varjelusta erityisesti tuntemattoman pelkoa vastaan. Yhdessä seuraavan suuran (al-Nas, "Ihmisten suura") kanssa al-Falaq muodostaa Mu’awwidhatainina tunnetun kokonaisuuden. Ne ovat pahoja voimia vastaan suunnattuja rukouksia, joita on tapana lukea sairaana ollessa tai nukkumaan mennessä.
Teksti.
Suura kuuluu Ahsen-Bören suomennoksessa seuraavasti:
Sisältö.
Suura alkaa verbillä "sano". Sitä käytetään tilanteissa, missä tekstin sisältö ei sovellu Jumalan omaksi puheeksi. Verbin avulla sisällöstä tulee Jumalan kehotus lausua sanotulla tavalla. Suura 113 on muodoltaan rukous, jossa etsitään turvaa Herralta. Siksi ei voi ajatella, että Jumala itse rukoilisi näin. Samaa keinoa käytetään Koraanissa useissa kohdissa.   
Historia.
Suurat 113 ja 114 puuttuvat joistakin varhaisista Koraanin käsikirjoituksista. Orientalisti Karl-Heinz Ohlig arvelee, että Koraania kootessa haluttiin päästä juuri lukuun 114 suurien määrässä. Tähän viittaisi se, että mukana ovat suurat 1, 113 ja 114, jotka eivät retorisesti ole Jumalan puhetta, vaan rukouksia tai loitsuja. Lisäksi lyhimmät suurat ovat vain muutaman sanan pituisia. Syynä lukumäärään olisi voinut olla halu jäljitellä Tuomaan evankeliumia, jossa on tasan 114 Jeesuksen sanomaksi kerrottua lauselmaa. Tuomaan evankeliumi syntyi itäisessä Syyriassa, missä apostoli Tuomasta pidettiin jopa kristinuskon kantaisänä. Teoriaan sopisi, että Koraanin myyttinen kokoaja ”Uthman” on Tuomaan metateesi eli sana, jossa kirjaimet ovat vaihtaneet paikkaa.
Thisted

Thisted on Tanskassa Pohjois-Jyllannin alueella sijaitsevan Thistedin kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 13 138 asukasta.
Thisted on satamakaupunki Limvuonon rannalla. Thistedin kaupunkitaajamassa oli 12 762 asukasta (2006) ja koko kunnassa yhteensä 46 000 (2007).
Varhaisin tunnettu dokumentti, jossa Thistedillä on todistettavasti ollut kaupunkioikeudet (købstadspriviliger) on vuodelta 1524, joskin tarkka vuosiluku on epävarma..
Thistedin goottilaista tyylisuuntaa edustava kirkko on rakennettu 1500-luvun alkupuolella.
Tärkeitä elinkeinoelämän alueita ovat elintarvike-, metalli- ja muoviteollisuus. Kunnassa on oma panimo (Thisted Bryghus). Hanstholmin satamasta ovat laivayhteydet Norjaan, Islantiin, Shetlandinsaarille ja Färsaarille.
Thistedin suomalainen ystävyyskaupunki on Loimaa.
Ensihoitolääkäri

Ensihoitolääkäri on operatiivisesti toimiva lääkäri, joka työskentelee hoitolaitosten ulkopuolisessa ensihoidossa. Ensihoitolääkärin työnkuvaan kuuluu alueensa päivittäisten korkeariskisten ensihoitotehtävien hoitoon osallistuminen ja ensihoitojärjestelmän operatiivinen ohjaaminen yhdessä ensihoidon kenttäjohtajien kanssa.
Ensihoitolääkärien peruskoulutus on lääkärin peruskoulutus sekä erikoistuminen joko anestesiologian ja tehohoidon tai akuuttilääketieteen erikoisalaan. Tämän jälkeen suoritetaan yliopistossa lisäkoulutusohjelma ensihoitolääketieteeseen. Suurin osa ensihoitolääkäreistä on erikoistunut anestesiologian ja tehohoidon erikoislääkäreiksi.
Ensihoitolääkäreitä työskentelee ympärivuorokautisesti Suomessa lääkäriyksiköissä. Suomessa on yksitoista ensihoidon lääkäriyksikköä. Ne liikkuvat maateitse autolla tai lentäen helikopterilla. Päivystävä ensihoitolääkäri osallistuu alueensa ensihoitopalvelun suuririskisiin hälytyksiin sekä vastaa muiden ensihoidon yksiköiden konsultaatiopuheluihin. 
Suomen Lääkäriliitto perusti vuonna 2001 ensihoitolääketieteen erityspätevyyden. Siirtymävaiheessa järjestettiin erityispätevyyskoulutusta. Ensihoitolääketieteen yliopistollinen lisäkoulutusohjelma käynnistettiin Suomessa vuonna 2015. 
Varsinaisten ensihoitotehtävien lisäksi ensihoitolääkärien työnkuvaan kuuluu myös koulutus ja tutkimustoiminta sekä sidosryhmä- ja viranomaisyhteistyö.
Ensihoitolääkäri ei tarkoita samaa kuin ensihoidon vastuulääkäri eivätkä ensihoidon vastuulääkärit ole välttämättä ensihoitolääkäreitä. Kuitenkin varsin monen hyvinvointialueen vastuulääkärit työskentelevät vuorollaan myös operatiivisena ensihoitolääkärinä alueensa lääkäriyksikössä.
John Reed

John Reed (22. lokakuuta 1887 Portland, Yhdysvallat – 19. lokakuuta 1920 Moskova, Neuvosto-Venäjä) oli yhdysvaltalainen liberaalisosialisti ja yhteiskuntakriittinen toimittaja, joka kirjoitti Venäjän lokakuun 1917 vallankumouksesta kirjan "Kymmenen päivää, jotka järisyttivät maailmaa". Hänestä tuli Venäjän bolševikkien tekemän lokakuun vallankumouksen kannattaja. Myöhemmin hän kuitenkin kääntyi bolševikkien vallankumousmenetelmiä vastaan. Hän kuului Yhdysvaltain kommunistisen puolueen perustajajäseniin.
John Reed käytti Suomea kauttakulkumaana Yhdysvalloista Venäjälle ja Venäjältä Yhdysvaltoihin. Toisen matkan (1919–1920) hän teki Yhdysvaltojen kommunistien lähettämänä laittomasti, salaisia etappiteitä pitkin ja väärän passin turvin Jim Gormley -nimisenä. Hän saapui syksyllä 1919 Turkuun Tukholmasta lähteneellä laivalla Gyllingin suosituskirje mukanaan. Matka jatkui Helsingin kautta Moskovaan. Lenin lähetti Reedin timanteilla, Yrjö Sirolan amerikansuomalaisille osoitetulla avoimella kirjeellä, mikrovalokuvilla ja Leninin Reedin kirjaan esipuheeksi tarkoitetulla käsikirjoituksella varustettuna takaisin maaliskuussa 1920. Timantit, joita oli 102 kappaletta, olivat Moskovan lahja vallankumoukselle Amerikassa. 
Paluumatkalla suomalainen poliisi pidätti hänet 13. maaliskuuta 1920 Tukholman vuorolaivan Oihonnan hiilikomerosta Turussa. Muun muassa Helsingissä asunut Hella Wuolijoki majoitti ja auttoi häntä Suomen oleskelun aikana. Reed joutui raastuvanoikeuteen 22.3. ja kuukauden kuluttua hänet tuomittiin sakkoihin salakuljetuksesta ja määrättiin maksamaan oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus piti tuomion voimassa. Etsivän Keskuspoliisin pyynnöstä Reed pidettiin tuomion jälkeenkin vangittuna kuulusteluja varten. Istuttuaan kolme kuukautta huonokuntoinen Reed uhkasi aloittaa nälkälakon, minkä seurauksena hänet päätettiin karkottaa Suomesta. Kesäkuussa Reed pääsi matkustamaan Viroon. Takavarikoimansa timantit Suomen valtio myi huutokaupalla.
John Reedin viimeinen työkomennus oli osallistua itäisten kansojen kokoukseen Bakussa, josta palatessaan hän oli jo kuolemansairas. Työkomennus oli Bakuun väistämätön, Grigori Zinovievin sanoin: ”Komintern on päättänyt niin. Tottele.” Emma Goldmanin mukaan hän olisi voinut vielä parantua, jos häntä olisi hoidettu asianmukaisesti. Reed on haudattu Kremlin muuriin, johon on hänen lisäkseen haudattu vain kaksi muuta amerikkalaista, Industrial Workers of the Worldin perustaja Bill Haywood ja Yhdysvaltain kommunistisen puolueen perustaja Charles Ruthenberg. 
Yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja Warren Beatty teki John Reedistä ja vallankumousajan olosuhteista elokuvan "Punaiset" (1981), jota kuvattiin uusklassisten rakennusten vuoksi tapahtumapaikkansa Pietarin asemesta Helsingissä.
Reedin puoliso oli Louise Bryant, joka myös kirjoitti kirjan kokemuksistaan lokakuun vallankumouksessa.