Talvisota (elokuva)

Talvisota on suomalainen Pekka Parikan ohjaama sotaelokuva vuodelta 1989. Elokuva perustuu Antti Tuurin samannimiseen romaaniin, jonka Parikka ja Tuuri ovat sovittaneet käsikirjoitukseksi. Elokuvassa kauhavalaiset veljekset Martti (Taneli Mäkelä) ja Paavo Hakala (Konsta Mäkelä) päätyvät kertausharjoituksista suoraan talvisodan rintamalle Karjalan kannakselle, missä he taistelevat ylivoimaista vihollista vastaan.
Talvisodan syttymisen 50-vuotispäivään ajoitettu elokuva oli 1980-luvun toiseksi katsotuin suomalainen elokuva. Se sai noin 630 000 katsojaa. "Talvisota" palkittiin kuudella Jussi-palkinnolla (ohjaus, miespääosa, miessivuosa, musiikki, järjestäjä ja äänitys).
Juoni.
Elokuva kertoo talvisotaan osallistuneen 8. divisioonan II/JR 23:n 4. komppanian ensimmäisen joukkueen taisteluista.
Tarina seuraa Hakalan veljeksiä Marttia ja Paavoa sekä muita kauhavalaisryhmän miehiä, jotka lähtevät ylimääräisiin kertausharjoituksiin 13. lokakuuta 1939. Lähtöhetkellä luutnantti Haavisto puhuu joukoille Suomen tiukasta linjasta Neuvostoliiton vaatimuksiin. Paavoa harmittaa, että samassa ryhmässä on mukana Vilho Erkkilä, joka on huhujen mukaan veljesten isän avioton poika. Ryhmässä on mukana myös iäkäs "Ylli" Alanen.
Miehet kuljetetaan tietämättöminä junalla Karjalan kannakselle, missä he tekevät linnoitustöitä Unnunkoskella. Pian lomat perutaan: Neuvostoliitto on hyökännyt. Martti lupaa pitää huolta pikkuveljestään Paavosta. Itsenäisyyspäivänä everstiluutnantti Laurila puhuttelee joukkoja. Ensimmäisessä taistelussa Taipaleenjoella Ylli Alanen kaatuu kranaatinsirpaleeseen. Miehet torjuvat Terenttilän aukiolla neuvostojoukkojen hyökkäyksen viime hetkellä, mutta sotamies Ahti Saari kaatuu. Uudessa hyökkäyksessä Paavo haavoittuu. Vilho Erkkilä menettää hermonsa vartiovuorossa ja pakenee, mutta palautetaan miesten joukkoon.
Paavo pääsee kotiin toipumaan. Hän kertoo rakastetulleen Annalle, että sota on erilaista kuin kotona kuvitellaan ja sanoo äidilleen, ettei kukaan palaa elävänä kotiin. Rintamalle palattuaan Paavo joutuu heti kovaan rasitukseen ja kuolee voimakkaassa tykistökeskityksessä. Murtunut Martti joutuu viemään komentopaikalle viestin. Haavisto, komppanian päällikkö, lupaa tulla itse katsomaan tilannetta, mutta löytyy myöhemmin kuolleena. Joulupäivänä miehet laulavat virttä keskellä tulitusta. Arvi Huhtala suree, ettei hänelle kirjoiteta. Taistelut kovenevat, ja nuori vänrikki Rajala ryhtyy simputtamaan Marttia lähettämällä tämän turhiin viestitehtäviin. Eteläpohjalaiset lähetetään niittykasematille, joka räjäytetään, kun vihollinen ei suostu poistumaan. Arvi Huhtala kaatuu vietyään tiedon räjäytyksestä pataljoonaan.
Miehet pääsevät lyhyelle levolle. Martti käy lomalla ja uskottelee äidilleen Paavon kuolleen tuskattomasti. Miehet siirretään Vuosalmelle estämään Vuoksen ylitystä. Ylivoimaisen vihollisen edessä he joutuvat perääntymään. Alikersantti Somppi kaatuu ampuessaan seisaaltaan konepistoolilla. Rajala lähettää Martin pyytämään vahvistusta. Martin palatessa Vilho Erkkilä kuolee hänen käsiinsä lentohyökkäyksessä.
Miehet yrittävät vielä vastaiskua Äyräpään kirkonmäellä ja myöhemmin ensimmäisen pataljoonan avuksi. Vääpeli Jutila saa luodin otsaansa. Miehet ovat epätoivoisessa tilanteessa, kunnes tykistötulen tauottua Kantola tuo sanan rauhan solmimisesta. Martti jää tuijottamaan ilmeettömänä, samalla kun ympärillä nousee hurraavia neuvostosotilaita.
Tuotanto.
"Talvisodan" kuvaukset aloitettiin lokakuussa 1988 ja lopetettiin huhtikuussa 1989. Kuvauspaikkoja olivat Kauhava, Kankaanpää, Seinäjoki, Ristiina, Keuruu, Lapua ja Hyvinkää. Alkuperäinen 13 miljoonan markan budjetti paisui noin 19 miljoonaan markkaan (noin 5,2 miljoonaa euroa vuoden 2015 rahan arvon mukaan). Elokuvan kuvaukset teki erityisen hankaliksi se, että talvi 1988–1989 oli Suomessa vähäluminen ja lauha, mikä ei lainkaan vastannut sotatalven 1939–1940 oloja.
"Talvisodan" tuottajana toimi Marko Röhrin lisäksi Jukka Mäkelä, mutta hänen nimeään ei pantu mainosmateriaaleihin. Elokuvaa markkinoitiin jonkin verran Hollywoodissa muun muassa ulkomaisen elokuvan Oscar-ehdokkuuksista päättävän komitean jäsenille, mutta Mäkelä perui kampanjan, koska se oli kallis eivätkä elokuvan nähneet yhdysvaltalaiset vaikuttaneet kiinnostuneilta. Elokuva oli taloudellisesti tappiollinen, ja National-Filmin toiminta loppui vuonna 1990.
Julkaisut.
"Talvisota" tuotiin kotilevitykseen analogisessa VHS-formaatissa vuonna 1990. Digitaalisesti teos julkaistiin DVD-formaatissa vuonna 2001. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti (KAVI) restauroi "Talvisodasta" 4K-version, ja se tuotiin Suomen markkinoille Blu-ray-formaatissa vuonna 2016. "Talvisodan" Blu-ray-julkaisulla on puolitoista tuntia lisämateriaalia, muun muassa Antti Tuurin puheenvuoro ja dokumentti elokuvan kuvauksista. Julkaisu on tekstitetty suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi. Joulukuussa 2019 Kansallinen audiovisuaalinen instituutti julkaisi elokuvan Elonet-palvelussa vapaasti katseltavaksi. KAVI on kertonut aikomuksesta restauroida myös sarjaversio.
Televisiosarja.
Viisiosaisessa televisiosarjassa on noin tunti enemmän materiaalia kuin teatteriversiossa. Sarjan ensiesitys oli 20. marraskuuta – 18. joulukuuta 1991. Televisiosarja julkaistiin DVD:nä 22. tammikuuta 2010.
Vastaanotto.
Kun julkisuudessa kerrottiin Pekka Parikan elokuvahankkeesta, monet siihen epäilevästi suhtautuneet kyselivät, "mihin tässä maassa vielä yhtä sotaelokuvaa tarvitaan". Rauni Mollbergin "Tuntematon sotilas" oli valmistunut vain hieman aiemmin. Parikka perusteli asiaa sillä, että muut elokuvantekijät tuntuivat "unohtaneen" Väinö Linnan "Tuntematonta sotilasta" edeltäneen talvisodan.
Aikalaiskriitikot panivat merkille "Talvisodan" painopisteen, joka on rivisotilaan näkökulma. Teosta verrattiin myös Väinö Linnan "Tuntemattoman sotilaan" filmatisointeihin, joita "Talvisodan" ensi-iltavuoteen mennessä oli tehty kaksi. Elokuvan ensi-illassa Kauhavalla oli kunniavieraana lääkintäalikersantti Juho Pernaa, joka näki valkokankaalta oman haavoittumisensa ja kuvaili tuntemuksiaan "Ilta-Sanomien" haastattelussa vuolaasti kiitellen. Jo joulukuun 1989 aikana "Talvisodan" näki yli 334 000 maksanutta katsojaa.
"Aamulehden" Matti Apusen mielestä "Talvisota" todisti, että myös suomalaiset osaavat tehdä eeppistä suurelokuvaa. Hän antoi erityistä painoa Juha Tikan musiikille, joka vahvisti "Talvisodan" "laveiden muotojen estetiikkaa" ja "tunteiden manipulointia". "Etelä-Suomen Sanomien" Hannu Massinen piti elokuvaa ihmisläheisenä. "Turun Sanomien" Tapani Maskula oli kriittisempi, hän näki teoksen "raskasliikkeisenä" ja "ulkokohtaisena" sotaspektaakkelina.
"Pohjalaisen" Pentti Orhanen näki "Talvisodassa" yhtymäkohtia Edvin Laineen yli kolme vuosikymmentä aiemmin valmistuneeseen "Tuntemattoman sotilaan" filmatisointiin. 84-vuotias Edvin Laine kuoli sattumoisin vain hieman ennen "Talvisodan" ensi-iltaa 18. marraskuuta 1989.
Kotimaan menestyksen rohkaisemana "Talvisota" vietiin alkuvuonna 1990 Saksaan Berliinin elokuvajuhlille; innokkaimmat väläyttelivät jopa Oscar-kilpaan osallistumista. Karu totuus paljastui kuitenkin nopeasti. Euroopassa elettiin Berliinin muurin murtumisen nostattamassa huumassa ja puolen vuosisadan takaisista tapahtumista kertoneen "Talvisodan" vastaanotto Berliinissä jäi varsin laimeaksi. Asiaa ei auttanut sekään, että tekijät lupasivat elokuvasta olevan tulossa myös alkuperäisestä 125 minuuttiin lyhennetty kansainvälinen versio.
Elokuvakriitikko Timo Malmi arvioi vuonna 2012, että "enemmän kuin Pekka Parikan ohjaustyö tai Antti Tuurin romaanin filmatisointi, elokuvasta tuli 1980-luvun ulko- ja sisäpoliittisesti muuttuneen ilmapiirin muistomerkki". Suomettumisen aika oli käytännössä jo jäänyt taakse, ja pian "Talvisodan" valmistumisen jälkeen Baltian maat itsenäistyivät, Neuvostoliitto lakkasi olemasta, YYA-sopimus haudattiin vähin äänin ja Suomi suuntautui selkeästi kohti läntistä Eurooppaa.
Pohjanmaa-sarjan elokuvat.
Antti Tuurin kuusiosaisesta Pohjanmaa-sarjasta on filmatisoitu neljä viimeistä. Elokuvat tapahtumien aikajärjestyksessä: