tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hjalmar Frey

Johan Hjalmar Frey (28. marraskuuta 1856 Viipuri – 11. tammikuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen bassobaritoni, joka lauloi Pietarin Mariinski-teatterissa.
Freyn vanhemmat olivat pormestari Alexander Reinhold Frey ja Hedvig Lovisa Emilia Norring. Hän esiintyi jo ylioppilasaikanaan 1878 Schumannin kuoroteoksessa "Paradies und Peri", opiskeli laulua Milanossa 1880, esiintyi Rooman Apolloteatterissa 1881–1882, toimi solistina laulukuoro MM:n Venäjän matkalla 1882 ja jatkoi sitten opintojaan sekä Wienissä että Leipzigissa 1884–1885. Frey kiinnitettiin vakinaisesti Pietarin hovioopperaan 1885 ja hän toimi kaupungissa parikymmentä vuotta, saaden keisarillisen hovioopperalaulajan arvonimen. Pietarissa hän antoi konsertteja yhdessä serkkunsa Elsa Norringin kanssa sekä esiintyi tämän kanssa kiertueilla ympäri Suomea. Palattuaan Suomeen hänestä tuli 1909 Nikolainkirkon kanttori Helsingissä.
Frey oli ennen Kim Borgia Suomen ainoa kansainvälisesti tunnettu miesoopperalaulaja ja levytti vuosina 1903–1909 yli sata laulua neljälle levy-yhtiölle. Hänen esittämiään osia olivat muun muassa Sarastro, Bartholo, Lothario ja Gremin.
Frey kuoli naimattomana.
Ueli Maurer

Ueli Maurer (s. 1. joulukuuta 1950 Wetzikon, Zürichin kantoni) on sveitsiläinen poliitikko. Hän on toiminut Sveitsin kansallisneuvostossa vuosina 1991–2008, Sveitsin liittoneuvostossa vuodesta 2009 ja Sveitsin liittopresidenttinä kaksi kertaa, vuosina 2013 ja 2019. Maurer edustaa Sveitsin kansanpuoluetta, jonka puheenjohtaja hän oli vuosina 1996–2008. Maurer on ollut Hinwilin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1978–1986 ja Zürichin kantonin parlamentissa vuosina 1983–1991. 
Hän on jatkanut puolueen johtajana Zürichin kantonissa. Sotilasarvoltaan Maurer on majuri.
Eskimolokki

Eskimolokki ("Larus thayeri") on suurikokoinen lokki, joka pesii Pohjois-Amerikassa, Kanadan arktisilla saarilla. Eskimolokit talvehtivat laajalla alueella, joka säästä riippuen ulottuu Alaskasta aina Kalifornianlahdelle saakka. Tietty populaatio talvehtii myös Mississippijoen varrella.
Harhautuneita lintuja on tavattu Meksikossa, Japanissa, Tanskassa ja muutamassa muussa Länsi-Euroopan maassa.
Lintu on saanut tieteellisen nimensä ornitologi John Eliot Thayerin mukaan. Hänen nimestään juontuu myös lajin englanninkielinen nimi "Thayer's Gull".
Ulkonäkö.
Eskimolokki on kookas harmaaselkäinen lokki. Ruumiin pituus on 58–63 cm, siipien kärkiväli on 130–140 cm ja se painaa 0,72–1,5 kg.
Kesäpuvussa linnun pää ja kaula ovat valkoisia. Nokka on kirkkaankeltainen, ja sen alaosassa on iso punainen täplä. Selkä on harmaa ja jalat vaaleahkon punaiset.
Nuoret linnut ovat ruskehtavia, nokka ja jalat ovat mustat. Jalat muuttuvat ennen muuta pukukehitystä aikuisen jalkojen värisiksi.
Pesiminen.
Eskimolokki rakentaa pesän risuista ja kasvin osista tai se pesii vain ruoholla. Pesä on aina maassa. Naaras munii 3 sinertävää tai vihertävää munaa.
Eskimolokki kuuluu lokkiryhmään, jonka taksonomia on huonosti tunnettu, mutta jota tutkitaan paljon. Ennen sitä pidettiin grönlanninlokin ("Larus glaucoides") ja tämän alalajin ("Larus glaucoides kumlieni") risteytymänä.
Jenni Anttila

Jenni Anttila (s. 1980) on suomalainen missi ja juontaja. 
Hän voitti Miss Yyteri -kilpailun vuonna 2001 ja oli Miss Suomi -finalisti vuosina 2001 ja 2003. Anttila voitti myös Suomen Mrs. Globe -kilpailun 2005 ja sijoittui Yhdysvalloissa järjestetyssä Mrs. Globe -finaalissa kolmanneksi. Myöhemmin Anttila on tehnyt muun muassa juontokeikkoja ja mallin töitä. Hän on ollut naimisissa jääkiekkoilija Pasi Nielikäisen kanssa 2004–2010. Anttila näytteli vuonna 2001 "Kotikadussa".
Jennin toinen sisko Saana Anttila oli myös Miss Suomi -finaalissa 2003. Molemmat sijoittuivat samassa kisassa kuuden parhaan joukkoon. Nykyään Saana työskentelee poliisina. Nuorempi sisar Diana Anttila näyttelee, tanssii ja laulaa, sekä opettaa tanssia. Jennin veli Miikka J. Anttila on näyttelijä.
Jennillä on kaksi lasta, poika ja tyttö, ja hän työskentelee Hyvinkään poliisilaitoksella.
8,8 cm Raketenwerfer 43

8,8 cm Raketenwerfer 43, 8,8 cm R.W. 43 (saksankieliseltä lempinimeltä Puppchen) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen 88 mm matalapainepanssarintorjuntatykki. Ase kehitettiin parantamaan saksalaisen jalkaväen tulivoimaa vihollisen panssaroituja ajoneuvoja vastaan. 
8,8 cm Raketenwerfer 43:n pääosat olivat alalavetti, tyypiltään palkkilavetti, ajolaite, ylälavetti, johon suojakilpi kiinnittyi ja rihlaamaton, ohutseinämäinen yksikerrosputki. Tähtäin oli avotähtäin. Aseen kokonaispaino oli 149 kg ja se voitiin purkaa kuljetusta varten kuuteen osaan. Ajolaite oli irrotettavissa, jotta ase olisi matalampi tuliasemassa. 8,8 cm R.W. 43:ssa ei ollut minkäänlaista joustolaitetta rekyylivoiman hidastamista varten. Ase oli siis toisin sanoen jäykkälavettinen. Tykki ei ollut kuitenkaan rekyylitön, sillä paine pääsi purkautumaan ulos ainoastaan putkensuun kautta. Täten asetta ei voida luokitella sen paremmin singoksi kuin raketinheittimeksikään. Jäykkälavettinen konstruktio oli kuitenkin mahdollinen pienen rekyylivoiman johdosta. Pieni rekyyli puolestaan oli mahdollistettu käyttämällä kevyttä, pienellä ajopanoksella varustettua muodoltaan rakettimaista ammusta. 
8,8 cm R.W. 43:n ammus, Raketen-Panzergranate 4312, oli varustettu samanlaisella ontelopanoksella kuin panssarikauhun raketti, mutta sen ajopanos oli pienempi ja runko lyhyempi. Samoin sytytysjärjestelmä oli erilainen. Ammus kykeni läpäisemään 150–180 mm panssariterästä 60 asteen iskukulmalla ampumaetäisyydestä riippumatta. Asetta käyttämään tarvittiin kaksihenkinen miehistö.
8,8 cm Raketenwerfer 43:a valmistettiin paljon pienempi määrä kuin panssarikauhua, noin 3 000 kappaletta. Pieni valmistusmäärä johtui siitä, että saksalaiset huomasivat kevyemmän ja yksinkertaisemman panssarikauhun olevan lähes yhtä tehokas panssarintorjunta-ase kuin 8,8 cm R.W. 43. Kaliiperiltaan 88-millisen raketin ampumiseen ei tarvittu kahden sotilaan käyttämää pienoistykkiä, vaan 15 kertaa kevyempi, olalla kannettava 8,8 cm Raketen-Panzerbüchse eli Panssarikauhu riitti samaan tehtävään.
Tuhansien aatteiden maa

Tuhansien aatteiden maa: Ääriajattelu nyky-Suomessa on vuonna 2010 WSOY:n kustantamana ilmestynyt kirjailija Jera Hännisen ja toimittaja Jyri Hännisen kirja, jossa kirjoittajaveljekset tarkastelevat uusia, tekijöiden mukaan ääriajattelua edustavia poliittisia, aatteellisia ja uskonnollisia ryhmiä Suomessa. Tekijät esittelevät ryhmiä, jotka ovat esimerkiksi kansallissosialistisia, kansallismielisiä, kristillisiä ja islamistisia fundamentalisteja ja ekofasisteja.
Kirjan tekijöiden mukaan esimerkkejä suomalaisesta ääriajattelusta vuonna 2010 ovat:
Sisältö.
Maahanmuuttokriitikot.
Kirjoittajat vertaavat myöhemmin kansanedustajaksi noussutta Jussi Halla-ahoa ja Suomen Sisun entistä puheenjohtajaa Teemu Lahtista: kirjan tekijöiden mukaan molemmat vastustavat humanitaarista maahanmuuttoa, pitävät kehitysapua haitallisena ja rakastavat aseita. 
Kirjoittajat sanovat, että kun Matti Vanhanen käytti vuonna 2006 Sisusta ilmaisua ”pieni ääriryhmittymä”, Sisun saatua julkisuutta sen vaikutusvalta on kasvanut merkittävästi. Kirjoittajien mielestä ”harva suhtautuu vakavasti järjestöön, jonka nimi on Suomen Sisu”. Kirjoittajien mukaan syytä tähän kuitenkin olisi, sillä sisulaisia on suomalaisissa kunnan- ja kaupunginvaltuustoissa lukuisia. Teoksen kirjoittajien mukaan Sisun ohjelmassa on hätkähdyttävän paljon samaa kuin kansallissosialistiseksi itseään kutsuvan Suomen Vastarintaliikkeen julistuksessa. Jera Hännisen ja Jyri Hännisen mukaan sisulainen ajattelutapa muistuttaa ääriajattelua. Siinä tehdään tiukkoja erotteluja, mikä on kirjoittajien mukaan yleistä fundamentalistisessa uskonnossa.
Kirjoittajat kysyvät, että jos Suomen Sisun tavoiteohjelman mukaisesti tulee kunnioittaa vanhaa kulttuuriperintöä, millä perusteella erotetaan se, joka siitä on siirrettävä eteenpäin, kuuluuko siihen esimerkiksi vähemmistöjen syrjintä. Tekijöiden haastattelema Lahtinen määrittää identiteetin yhdistelmäksi yhteistä kieltä, kulttuuria, historiaa ja kansallista syntyperää. Lahtisen mielestä ihminen ei ”voi olla tasapainoinen jos hänellä ei ole juuria ja historiaa, josta hän ponnistaa”.
Reisjärven vaakuna

Reisjärven vaakuna on Reisjärven kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa sisäjärvikalastuksen muinaisesta merkityksestä. Samalla vaakuna viittaa epäsuorasti paikkakunnan nimen loppuosaan.
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä hopeinen, viisihaarainen atraimen terä”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Reisjärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen 26. kesäkuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. marraskuuta samana vuonna.
Baseballin SM-sarja 2008

Baseballin SM-sarjaan 2008 osallistui kuusi joukkuetta. Expos voitti mestaruuden puhtaalla pelillä.
Runkosarja.
Eagles ei osallistunut loppupeleihin.
Loppuottelut.
Kauden päätöstilaisuudessa valittiin vuoden 2008 SM-sarjan parhaat:
Lisäksi jaettiin kiertopalkinto ensimmäiselle Suomisarjan mestarille Jasuko Giantsille. Tunnustuksen sai myös sarjavastaavana toiminut Jukka Kurvinen suomibaseballin eteen tehdystä työstä.
Daniel Brewster

Daniel Baugh Brewster (23. marraskuuta 1923 – 19. elokuuta 2007) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko Marylandista. Hän oli varsinaiselta ammatiltaan lakimies ja palveli toisen maailmansodan aikana merijalkaväessä. Hän osallistui Guamin (1944) ja Okinawan taisteluihin (1945). Hän sai pronssitähden ja purppurasydämen. 
Brewster istui Marylandin edustajainhuoneessa ennen pääsyään Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, jossa istui vuosina 1959–1963. Vuosina 1963–1969 Brewster oli senaattorina. Hän ei tullut valituksi uudelleen vuonna 1968 ja joutui kauden jälkeen vastaamaan korruptiosyytteisiin, jotka lopulta johtivat sakkoihin. 
Brewster kärsi alkoholiongelmasta, mutta raitistui. Hän menehtyi maksasyöpään Owings Millsissä.
Tiina Boman

Tiina Boman (s. 18. helmikuuta 1977 Joroinen) on suomalainen triathlonisti. Hän edustaa Joroisten Sporttiklubia ja häntä valmentaa puolisonsa Antti Hagqvist.
Boman harrasti nuorempana hiihtoa, minkä vuoksi aloitti opinnot Sotkamon urheilulukiossa. Laji oli kuitenkin vaihtunut triathloniin hänen kirjoittaessaan ylioppilaaksi keväällä 1996. Vuonna 2002 hän aloitti täysmatkan huipulle tähtäävän harjoittelun.
Boman sijoittui vuonna 2004 pitkän matkan MM-kilpailuissa viidenneksi. Ensimmäisessä täyden matkan kilpailussaan UPC Holland Triathlonissa hän oli kolmas ja puolimatkan Saksan avoimissa mestaruuskilpailuissa toinen. Seuraavana vuonna hän sai MM-pronssia pitkällä matkalla ja sijoittui neljänneksi Lanzarote Ironman -kilpailussa. Vuonna 2006 hän oli Lanzarote Ironmanissa toinen, Havaijin Ironman -kilpailussa 18. ja voitti puolimatkan Suomen-mestaruuden. 
Boman voitti vuonna 2007 Lanzaroten Ironman -kilpailun ja puolimatkan Suomen-mestaruuden. Lisäksi hän oli Volcano-triathlonissa kolmas ja Antwerp 70.3. -kilpailussa kuudes. Seuraavana vuonna hän sijoittui pitkän matkan MM-kilpailuissa kuudenneksi ja Havaijin Ironmanissa jalkavaivaisena 32:nneksi. Lisäksi hän voitti Linzin kilpailun ja Nathan triathlonin sekä Nokian ja Joroisten kilpailut. Ironman Coeur d'Alene -kilpailussa hän oli kolmas. Vuonna 2009 Boman sijoittui toiseksi Volcano triathlonissa, Saksan ja Andalusian kilpailuissa sekä sprintin ja puolimatkan SM-kilpailuissa. Challenge Kraichgau -kilpailussa hän oli neljäs ja Saksan Ironmanissa viides. Havaijilla hän joutui keskeyttämään.
Skip Stellrecht

Skip Stellrecht (oik. Henry M. Stellrecht Jr., s. 5. syyskuuta 1959 Fullerton, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on toiminut muun muassa videopelihahmon Ryun äänenä anime-elokuvassa "" ja animesarjassa "Street Fighter II V".
Ura.
Stellrecht aloitti näyttelemisen televisiossa vuonna 1986 näyteltyään toimittajaa elokuvassa "Kovat kaverit". Sittemmin hän on tehnyt cameorooleja televisiosarjoihin ja elokuviin, kuten ', "China Beach", "Tour of Duty" ja "Suburban Commando". Vuodesta 1995 lähtien Stellrecht on tehnyt myös äänirooleja erityisesti englanniksi dubattuihin animesarjoihin ja elokuviin. Hän teki muun muassa sivuääniä Macross Plussaan ja sittemmin toimi pääroolissa elokuvassa ' ja "Street Fighter II V". Stellrecht jatkoi pienien näytelmäroolien tekemistä ja oli mukana muun muassa televisiosarjoissa "Teho-osasto", "Buffy, vampyyrintappaja", "Melrose Place" ja "Babylon 5". Samalla hän uusi Ryun roolin anime-elokuvassa . Stellrecht on toiminut myös Gai Maiton äänenä Narutossa.
Rugby olympialaisissa

Rugby oli ensimmäistä kertaa mukana kesäolympialaisten ohjelmassa Pariisin vuoden 1900 olympialaisissa. Myöhemmin rugbya pelattiin olympiatasolla Lontoossa 1908, Antwerpenissä 1920 ja Pariisissa 1924. Vuoden 1924 jälkeen rugby poistettiin olympiaohjelmasta.
Kansainvälinen olympiakomitea hyväksyi rugbyn vuonna 2009 uudestaan olympialajiksi. Rugby palasi olympialaisten ohjelmaan Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016. Pelimuoto oli Riossa aikaisempaan nähden erilainen, sillä 1900-luvulla pelattiin rugby unionia, kun taas vuodesta 2016 lähtien on pelattu rugby-7 -pelimuotoa.
Osallistujat.
Vuoden 1900 olympialaisissa Saksaa edusti SC 1880 Frankfurt ja Isoa-Britanniaa Moseley Wanderers. Vuonna 1908 Isoa-Britanniaa edusti Cornwallin piirikunnan joukkue.
Kolarin vaakuna

Kolarin vaakuna on Kolarin kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa kunnan nimestä. Vaakuna kuvaa miilunpolttoa, joka alkoi alueella jo 1600-luvulla ruukin hiilentarpeen tyydyttämiseksi. Miilunpolttajia, sysimiehiä, kutsuttiin nimellä "kolari", josta vähitellen muodostui koko pitäjän nimi.
Vaakunan selitys kuuluu ”kilpi alaisen harjakoron jakama hopeiseen ja mustaan kenttään; yläkentässä viisi nousevaa punaista tulikielekettä vieretysten”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Kolarin kunnanvaltuusto hyväksyi sen 24. heinäkuuta 1951. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. joulukuuta samana vuonna.
Baseballin SM-sarja 2007

Baseballin SM-sarja 2007 pelattiin seitsemän joukkueen voimin. Mestariksi selvisi Expos.
Loppuottelut.
Kauden päätöstilaisuudessa valittiin vuoden 2007 SM-sarjan parhaat.
Baseballin SM-sarja 2006

Baseballin SM-sarjaan kaudella 2006 osallistui viisi joukkuetta. Mestariksi selvisi Expos.
Loppuottelut.
Tuomo Mesimäki oli vuoden tulokas ja Niko Wirgentius paras lyöjä. Molemmat Tigersista.
Baseballin SM-sarja 2005

Kuuden joukkueen voimin pelattiin Baseballin SM-sarja 2005. Mestariksi selviytyi Expos Espoosta.
Loppuottelut.
Tigersin Tomi Krogerus valittiin vuoden tulokkaaksi.
Olli Miettinen

Olavi (Olli) Miettinen (18. huhtikuuta 1899 Viipuri – 14. kesäkuuta 1969 Jyväskylä) oli suomalainen taidemaalari. Miettinen tunnetaan eritoten 1930-luvun alun kubistisista asetelmamaalauksistaan, joita on kutsuttu klassikoiksi suomalaisen modernistisen maalaustaiteen historiassa. Maisemamaalarina hän lisäsi lyyrisiä piirteitä cézannelaiseen maalausperinteeseen.
Miettinen opiskeli Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa 1914–1918 sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1921–1924.
Miettisen debyyttinäyttely oli vuonna 1926, minkä jälkeen hän osallistui lukuisiin kansallisiin ja kansainvälisiin ryhmänäyttelyihin. Miettinen opetti Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1946–1953 sekä 1957–1959.
Tunnustukset.
Miettinen voitti useita palkintoja taidekilpailuissa. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1953 ja valtion taiteilijaeläke 1958.
Olli Miettinen (kansanedustaja)

Olli Miettinen (1. syyskuuta 1869 Tuusniemi – 28. syyskuuta 1946 Tuusniemi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1910–1914.
Elämä.
Tuusniemen Ohtaanniemessä syntyneen Olli Miettisen vanhemmat olivat tilallinen Salomon Miettinen (1844-1887) ja Susanna Kekäläinen (1848-1891). Isänsä kuoleman jälkeen hän viljeli kotitilaansa lampuotina ja toimi vuodesta 1912 lähtien itsenäisenä pienviljelijänä Pirttimäessä. 
Vuonna 1908 Miettinen oli paikallisten vuokraviljelijöiden edustajana Tampereella pidetyssä toisessa torpparikokouksessa. Hänet valittiin eduskuntaan vuonna 1910. Miettienn oli myös Tuusniemen kunnanvaltuuston jäsen ja vaikutti pitäjän kunnalliselämässä 1930-luvulle saakka
Perhe.
Olli Miettisen puoliso oli tuusniemeläinen Reetta Juliana Smolander (1865-1947), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1888. Heille syntyi kahdeksan lasta.
Carl Milles

Carl Milles (oik. "Wilhelm Carl Emil Andersson", 23. kesäkuuta 1875 Lagga, Ruotsi – 19. syyskuuta 1955 Lidingö, Ruotsi) oli ruotsalais-yhdysvaltalainen kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan erityisesti suurista suihkulähdeveistoksistaan.
Milles opiskeli ja työskenteli Pariisissa 1897–1904, missä hän tutustui myös tulevaan vaimoonsa Olga Granneriin. Hän voitti Sten Sturen kunniaksi järjestetyn veistoskilpailun Uppsalassa (1925). Varhaisissa töissään Milles sai vaikutteita ranskalaiselta romantikolta Auguste Rodinilta. Milles asui 1904–1906 Münchenissä, jossa hän sai vaikutteita erityisesti arkaaisesta kreikkalaisesta veistostaiteesta sekä keskiaikaisesta taiteesta Adolf von Hildebrandin vaikutuksen alaisena.
Millesin tunnetuimmat suihkulähdeveistokset yhdistelevät tilavaa suunnittelua, vesiefektejä ja mielikuvituksellisia taruhahmoja. Hänen ensimmäinen suihkulähteensä "Europa" (1926) sijaitsee Halmstadissa. Muita tärkeitä töitä ovat "Orpheus Fountain" Tukholmassa (1936) sekä "Meeting of the Waters" St. Louisissa Missourissa (1940).
Milles työskenteli vuodesta 1929 lähtien Yhdysvalloissa, jossa hänestä tuli Cranbrookin taideakatemian johtaja Bloomfield Hillsissa Michiganissa vuonna 1931. Hän otti Yhdysvaltojen kansalaisuuden 1945. Millesin töitä on koottu Cranbrookiin sekä Millesgårdeniin Lidingöhön, joka toimii museona. Hänen työnsä "Fountain of the Muses" tai "Aganippe Mountain" (1955) sijoitettiin Metropolitan Museum of Artiin vähän hänen kuolemansa jälkeen. Se siirrettiin Brookgreen Gardensiin Etelä-Carolinaan vuonna 1982.
Carl Millesin veistosten ja piirustusten näyttely järjestettiin Gallen-Kallelan museossa Espoossa vuonna 1990.
Baseballin SM-sarja 1981

Kauden 1981 Baseballin SM-sarja oli ensimmäinen SM-sarja kausi. Mestaruuden voitti Hawks.
Ottelut ja sarjataulukko.
Parhaat:
Tõnis Mägi

Tõnis Mägi (s. 18. marraskuuta 1948) on virolainen laulaja, kitaristi, säveltäjä ja näyttelijä. 
Musikaalisesta perheestä lähtöisin oleva Mägi opetteli soittamaan kitaraa jo pienenä poikana. Vuonna 1965 hän aloitti kitaristina Junioorid-yhtyeessä ja vuodesta 1966 lähtien Rütmikud-yhtyeessä. Suoritettuaan armeijan Neuvostoliitossa Mägi ryhtyi Baltika-nimisen yhtyeen laulajaksi. Myöhemmin urallaan hän on laulanut yhtyeissä Kärjed, Laine, Muusik Seif, 777 ja Ultima Thule. Suomessa Tõnis Mägi on tunnettu erityisesti kappaleestaan "Aeg on lahkuda".
Mägi oli Viron neuvostomiehityksen aikana suosittu kaikkialla Neuvostoliitossa 1970- ja -80 –luvulla. Hän lauloi muun muassa Moskovan olympialaisten tunnuksen, "Olimpiadan". Hänen tunnetuin sanoituksensa ja sävellyksensä on "Koit", joka esitettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1988. Kappale on valittu Virossa useaan otteeseen parhaaksi kotimaiseksi kappaleeksi. Kotimaassaan häntä pidetään merkittävänä Laulavan vallankumouksen sankarina, joka on puhunut ja toiminut muusikkona isänmaan, luonnon ja virolaisen kulttuurin puolesta.
Näyttelijänä Mägi on esiintynyt pääosassa tallinnalaisen NO99-teatterin näytelmässä "Kuningas Ubu". Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Tühirand" (2006), "Lurjus" (1999) ja "Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta" (2011).
Mägi on saanut erilaisia tunnustuksia työstään kuten Viron Valkoisen tähden IV luokan ansiomitalin ja Valtionvaakunan III luokan ansiomitalin. Näiden lisäksi hän on saanut Viron "Panos elämäntyöstä" -musiikkipalkinnon.
Booker T. Washington

Booker Taliaferro Washington (5. huhtikuuta 1856 Franklinin piirikunta, Virginia, Yhdysvallat – 4. marraskuuta 1915 Tuskegee Alabama, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen pedagogi, puhuja ja kirjailija. Hän toimi Tuskegee-instituutin ensimmäisenä opettajana ja rehtorina ja Theodore Rooseveltin ja William Taftin neuvonantajana rotukysymyksissä. Vuonna 1940 Booker T. Washington sai ensimmäisenä mustana yhdysvaltalaisena kuvansa postimerkkiin. Hänen mukaansa nimettiin SS Booker T. Washington, joka oli ensimmäinen mustan amerikkalaisen mukaan nimetty Liberty-alus.
Booker T. Washington syntyi orjaksi puuvillaplantaasilla Virginiassa eikä saanut lapsena muodollista koulutusta. Hänen äitinsä oli plantaasin keittäjä, ja isä oli paikallinen valkoinen, joka ei osallistunut lapsen kasvatukseen. Washingtonin äiti meni naimisiin toisen orjan kanssa, joka pakeni Länsi-Virginiaan sisällissodan aikana. Unionin joukot vapauttivat Washingtonin perheen vuonna 1865.
Sodan jälkeen Washington työskenteli muun muassa hiilikaivoksessa ja samalla kävi koulua, kunnes pääsi opiskelemaan Hampton-instituuttiin. Hän opiskeli myöhemmin Wayland-seminaarissa Washingtonissa ja työskenteli opettajana Hampton-instituutissa. Washington johti Tuskegee-instituuttia vuodesta 1881 kuolemaansa asti. Instituutti keskittyi afroamerikkalaisten ammattikoulutukseen, ja sen tavoitteena oli edistää mustien itsenäisyyttä.
Washington luennoi laajasti Yhdysvalloissa ja Euroopassa, ja häntä pidetään yhtenä aikansa parhaista puhujista. Vuonna 1895 hän piti hyvin kiistanalaisen puheen, jossa hän katsoi, ettei mustien tulisi tavoitella yhteiskunnallista tasa-arvoa ennen kuin he ovat saavuttaneet taloudellisen tasa-arvon. Monet valkoiset pitivät ajatuksesta, ja se takasi rahallisen tuen hänen johtamalleen koululle, mutta monet afroamerikkalaiset johtajat, muun muassa W. E. B. Du Bois, tuomitsivat ajatuksen.
Washington kirjoitti lukuisia kirjoja, joista tunnetuimpia ovat hänen omaelämäkertansa "Up From Slavery" (1901) sekä teokset "The Future of the American Negro" (1899), "Tuskegee and Its People" (1905), "Life of Frederick Douglass" (1907), "The Story of the Negro" (1909) ja "My Larger Education" (1911).
Dinah Shore

Dinah Shore (synt. Frances Rose Shore ) oli yhdysvaltalainen laulajatar ja näyttelijätär.
Shore teki ensimmäisen levytyksensä 1939 Xavier Cugat’n yhtyeen solistina. Hänen ensimmäinen menestyskappaleensa oli "Yes, My Darling Daughter", ja ensimmäinen yli miljoona kappaletta myynyt levytys oli 1941 ilmestynyt ”Blues in the Night”. Muita miljoonamyyntiin yltäneitä Shoren kappaleita olivat muun muassa ”The Gypsy”, ”Doin’ What Comes Natur’lly” ja ”For Sentimental Reasons”.
Vuonna 1943 Shore avioitui näyttelijä George Montgomeryn kanssa. Samana vuonna hän esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan "Thank Your Lucky Stars", jossa hän esitti itseään. Shoren muita elokuvia olivat muun muassa "Olalle vie" (1944) ja "Härkiä, heiniä ja hakkailua" (1951), jonka jälkeen Shore vetäytyi elokuvista . Shore aloitti televisioesiintymiset 1951, ja sai urallaan kaikkiaan kymmenen Emmy-palkintoa. Avioliitto George Montgomeryn kanssa päättyi 1962, johtuen osin Shoren televisiomenestyksen aiheuttamista uraristiriidoista. Shore avioitui uudestaan 1963, mutta tämä avioliitto päätyi eroon jo seuraavana vuonna. Elokuviin hän palasi vuonna 1977 komediaelokuvassa "Luoja lippalakissa", jonka pääosassa näytteli George Burns.
Shore on saanut kolme tähteä Hollywood Walk of Famelle.
W. E. B. Du Bois

William Edward Burghardt Du Bois (23. helmikuuta 1868 Great Barrington, Massachusetts – 23. elokuuta 1963 Accra, Ghana) oli yhdysvaltalainen sosiologi ja kansalaisoikeusliikkeen johtajia.
Du Bois väitteli tohtoriksi Harvardin yliopistosta vuonna 1895 ja nimitettiin kaksi vuotta myöhemmin professoriksi Atlantan yliopistoon, missä hän teki empiiristä tutkimusta afroamerikkalaisten sosiaalisesta tilanteesta. Tutkimuksiensa perusteella hän päätteli, että muutos saataisiin aikaan vain agitaatiolla ja protestiliikkeellä. Tämän näkökulman vuoksi Du Bois joutui erimielisyyksiin Booker T. Washingtonin kanssa. Toisin kuin Washington, jonka mukaan kouluttamattomien mustien tulisi keskittyä taloudelliseen kehittymiseen, ja Marcus Garvey, joka edisti ”takaisin Afrikkaan” -liikettä, Du Bois vaati mustille yhdysvaltalaisille niin taloudellista yhdenvertaisuutta, kuin välitöntä tasa-arvoa kansalaisoikeuksissa ja politiikassa. Du Bois kehitti myös ”lahjakkaan kymmenyksen” käsitteen, joka tarkoitti mustaa eliittiä, jonka velvollisuus oli parantaa vähemmän onnekkaiden mustien asemaa.
Vuonna 1905 Du Bois perusti NAACP:n edeltäjän Niagara-liikkeen ja vuonna 1910 jätti professorin virkansa ja siirtyi NAACP:n tutkimusjohtajaksi ja "Crisis"-lehden päätoimittajaksi. Vuonna 1934 hän palasi Atlantan yliopistoon, kunnes työskenteli jälleen vuosina 1944–1948 NAACP:ssä.
Mustien vapautuksen aate sai Du Boisin järjestämään ensimmäinen Panafrikkalaisen kongressin Pariisissa vuonna 1919. Viidennessä kongressissa Manchesterissa vuonna 1945 hän tapasi Kwame Nkrumahin ja Jomo Kenyattan.
Vuonna 1951 Du Bois sai syytteen vieraan vallan agenttina toimimisesta Neuvostoliiton hyväksi ja vaikka syyte hylättiin, Du Bois pettyi Yhdysvaltoihin, liittyi kommunistiseen puolueeseen, muutti Ghanaan ja lopulta luopui Yhdysvaltojen kansalaisuudestaan.
Du Boisin merkittävimpiin teoksiin kuuluvat "The Souls of Black Folks" (1903), "The Negro" (1915), "Black Reconstruction in America" (1935), "Color and Democracy" (1945), "The World and Africa" (1947) ja "In Battle for Peace: The Story of My 83rd Birthday" (1952).
Gustaf Anton Brakel

Gustaf Anton Brakel (17. joulukuuta 1782 Pirkkala – 10. tammikuuta 1853 Tukholma, Ruotsi) oli suomalaissyntyinen mutta suurimman osan elämästään Ruotsissa asunut pankkikomissaari ja näytelmäkirjailija. 
Brakelin vanhemmat olivat kapteeni Otto Mauritz Brakel ja Ulrika Renata Boije aj Gennäs. Otto Brakel omisti Viikin kartanon Nokialla. 11-lapsisen perheen nuorin poika Gustaf Anton Brakel muutti jo 15-vuotiaana Tukholmaan sisarensa luokse. Hän loi sittemmin Ruotsissa merkittävän uran pankki- ja valtiomiehenä. Brakel nimitettiin pankkikomissaariksi 1813.
Brakelin kirjoittamista näytelmistä tunnetuimmat olivat viikinkijumalista kertonut "Odin i Svithoid" (1826) ja vuonna 1829 valmistunut kolminäytöksinen "Wäinämöinen"-näytelmä. Jälkimmäisen näytelmän tapahtumapaikkoina olivat Viikin kartanon mailla sijainnut ikivanha pakanuuden aikainen "Junkkarin mätäs"-niminen palvontapaikka jossa palvottiin Junkkari-nimistä jumalaa sekä Siuron Linnavuori.
Hänen veljensä oli Karl Adolf Brakel.
Kasvoton kuolema

Kasvoton kuolema on ruotsalaisen Henning Mankellin kirjoittama vuonna 1991 julkaistu poliisiromaani. Tarinan päähenkilönä on ystadilainen poliisi Kurt Wallander. Kirja aloittaa kymmenosaisen Kurt Wallander -romaanisarjan.
Kirja on filmattu kahdesti. Ruotsinkielisen version vuodelta 1995 ohjasi Per Berglund ja Wallanderia näyttelee Rolf Lassgård. Vuonna 2010 ilmestyi BBC:n tuottama englanninkielinen versio, jossa Wallanderin osassa on Kenneth Branagh. Englanninkielisen version juonta on muutettu melko paljon, sillä päinvastoin kuin kirja se ei ole sarjan ensimmäinen osa. Esimerkiksi kirjassa Wallanderin isä on vasta sairastumassa, mutta elokuvassa hän on jo hoitokodissa. 
Juoni.
Kurt Wallander hälytetään kylmänä tammikuun aamuna töihin. Maalla asuva pariskunta on murhattu raa’asti, eikä poliiseilla ole muita johtolankoja kuin uhrin soperrus: ”ulkolainen”. Myöhemmissä Wallander-kirjoissa murhaa kutsutaan Lenarpin kaksoismurhaksi rikoksen tekopaikan perusteella.
Epäiltyjen ulkomaalaistaustan vuotaminen julkisuuteen johtaa viha-aaltoon. Wallander saa puhelimitse uhkauksia, joissa maahanmuuttajia kohtaan uhataan hyökätä, jos poliisi ei selvitä rikosta. Pakolaiskeskus sytytetään tuleen. Kirjassa tapahtuu vielä toinenkin murha kun ensimmäisen yllyttämänä rasistit surmaavat turvapaikan hakijan kostoksi.
Wallander on juuri eronnut vaimostaan, syö epäterveellisesti ja juo liikaa alkoholia.
Piinaavat hetket

Piinaavat hetket on toiminnallinen jännityselokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 1998. Pääosia esittävät Michael Keaton sekä Andy Garcia, ja ohjauksesta vastaa Barbet Schroeder.
Juoni.
Frank Conner (Garcia) on sanfranciscolainen poliisi, jonka nuori poika sairastaa leukemiaa. Sairaus on edennyt jo niin pitkälle, että hän tarvitsee luuydinsiirron selviytyäkseen. Kun lääkärit etsivät sairaalan potilastietokannasta sopivia luovuttajia, selviää, että näitä on vain yksi; elinkautista vankeustuomiota kärsivä paatunut murhaaja Peter McCabe (Keaton). Conner lähtee tapaamaan häntä vankilaan mutta McCabe ei ole kiinnostunut luovuttajaksi. Vähän ajan päästä hän kuitenkin suostuu mutta sillä ehdolla, että Conner lupaa järjestää hänelle paremmat olot ilman tiukkoja vankilarutiineja. Conner suostuu muitta mutkitta, mutta McCabe vain bluffaa; hänellä ei ole aikomustakaan mennä leikkaukseen, vaan päättää käyttää tilannetta hyväkseen ja paeta. Hyvin suunniteltu pako onnistuukin ja leikkauspöydällä McCabe pääsee vapauteen ja aloittaa välittömästi ihmisten lahtaamisen. Epätoivoisen Connerin on samanaikaisesti saatava McCabe kiinni elävänä ja estää poliiseja tappamasta tätä.
Lars Arnell

Lars Arnell (13. tammikuuta 1781 Tukholma – 6. syyskuuta 1856 Turku) oli ruotsalainen sotilas, maaherra ja kääntäjä. Hän asui vuodesta 1826 Suomessa, jossa hän toimi kirjakauppiaana, Suomen Talousseuran sihteerinä ja toimittajana.
Arnellin vanhemmat olivat tykistömajuri Lars Larsson Arnell ja Sofia Elisabet von Rosen. Hän lähti 13-vuotiaana sotilasuralle osallistuen Pommerin sotaan 1805–1807. Hän oli sittemmin majurina Kalmarin rykmentissä ja palveli tykistössä Suomen sodan aikana kunnes erosi sotilaspalveluksesta everstiluutnanttina 1813. Arnell toimi Jämtlandin maaherrana 1817–1818 ja Hallandin maaherrana 1818–1823. Vuodesta 1823 lähtien Arnell oli sotadepartementin valtiosihteerinä Tukholmassa. Ranskankielen taitoinen ja monipuolisesti sivistynyt Arnell pääsi kuningas Kaarle XIV Juhanan suosioon. Hän joutui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin tuhlailevan elämäntyylinsä ja pelivelkojensa takia, ja hän syyllistyi petokseen ja teki lopulta vararikon. Arnell joutui pakenemaan Ruotsista ja oleskeli ensin Tanskassa ja sitten 1825–1826 Hampurissa. Hän hankki elantonsa kääntämällä ulkomaista kirjallisuutta, lähinnä romaaneja, ruotsiksi. Hän käänsi muun muassa Walter Scottin, Johanna Schopenhauerin, Thomas Mooren, Washington Irvingin, James Fenimore Cooperin, Chateaubriandin ja Alfred de Vignyn kirjoja.
Arnell tuomittiin syksyllä 1826 kahden vuoden pakkotyörangaistukseen Kristianstadin linnoituksessa. Hänelle annettiin kuitenkin mahdollisuus vapaaehtoisesti poistua maasta, ja niinpä hän muutti Suomeen sisarensa luokse. Arnell asettui asumaan sisarensa maatilalle Turun lähelle ja jatkoi siellä käännöstöitä. Kansalaisuuden saatuaan hän toimi kirjakauppiaana Turussa ja oli Turussa ilmestyneen "Åbo Underrättelserin" toimittajana 1830–1839. Vuonna 1832 Arnell valittiin Suomen Talousseuran sihteeriksi, ja hän sai asunnon Turusta seuran talosta. Arnell laati sihteerinä toimiessaan muun muassa Mustialan maanviljelysopiston perustamissuunnitelman. Vuonna 1854 hän joutui kuitenkin kiinni seuran varojen kavaltamisesta, ja hänen tilalleen sihteeriksi tuli kirjailija ja lehtimies N. H. Pinello. Kavallukseen Arnellin olivat ajaneet jälleen pelivelat.
Kaksipäisen vekaran varjossa

Kaksipäisen vekaran varjossa on 2009 valmistunut kuunnelma, jonka on käsikirjoittanut Juha Vuorinen yhdessä Mikael Wöllerin kanssa. Kuunnelmahupailu kertoo Adolf Hitlerin yhteenkasvaneista kaksoispojista, jotka ovat syntyneet Jumalan ja Saatanan vedonlyönnin seurauksena. Yleisradio julkaisi kuunnelman ainoastaan podcastina. 
Keväällä 2012 julkaistiin "Kaksipäisen vekaran varjossa" -kuunnelman pohjalta koottu laajempi kirjaversio, jonka kirjoittivat Juha Vuorinen ja Mikael Wöller.
Ovi Musiikki Unlimited

Ovi Musiikki Unlimited (ennen Comes With Music) on Nokian lanseeraama palvelu, jossa tietyn puhelimen "Comes With Music" tai "Ovi Musiikki Unlimited" -version ostamalla saa vuodeksi rajoittamattoman lataus- ja käyttöoikeuden Nokia Musiikkikaupan valikoimaan. Comes With Music -palvelussa käyttäjä saa rajoittamattoman latausoikeuden palvelun tiedostoihin sopimuksen ajaksi. Myöhemmin palvelua voi käyttää erillisellä kuukausimaksulla tai puhelinliittymään yhdistetyllä Comes With Music -tilauksella. Suomessa Comes With Music -palvelu avautui 26. marraskuuta 2009.. CWM palvelu vaihtoi nimekseen Ovi Music Unlimited elokuussa 2010.
Palvelu julkistettiin ensimmäistä kertaa joulukuussa 2007. Comes With Music avattiin joissakin Euroopan maissa, Australiassa, Brasiliassa ja Meksikossa vuoden 2008 loppupuolella. Tilaajat voivat myös kuunnella musiikkia suoraan verkkopalvelun sivuilta.
Uusia laitteita ei ole voinut rekisteröidä Suomessa Nokia Musiikki Unlimited palveluun 1.1.2012 jälkeen.
Käyttö.
Kappaleet voidaan ladata kännykkään suoraan mobiililaajakaistan kautta tai tietokoneelle, jolta ne siirretään puhelimeen apuohjelmalla. Ladatut kappaleet säilyvät puhelimessa ja niitä voi kuunnella myös tilauksen päättymisen jälkeen. Ohjelmalla voi toistaa sekä Comes With Music -kaupasta ladattuja että muita koneella olevia löytyviä musiikkitiedostoja, ja se tukee MP3-, AAC-, EAAC+-, WMA- ja WAV-tiedostomuotoja.
Musiikki ladataan WMA-muotoisena. Musiikin käyttöä on rajoitettu suojaamalla kappaleet Microsoft Windows Media Digital Rights Management (DRM) -tekniikalla. Niitä voi kuunnella lataamisen jälkeen myös muilla tätä suojaustekniikkaa tukevilla MP3-soittimilla.
Toistaiseksi Nokian musiikkikaupan www-palvelu toimii vain Microsoft Windows -käyttöjärjestelmällä ja Internet Explorer -selaimilla.
Musiikkivalikoima.
Ovi Musiikki Unlimited sisälsi vuonna 2008 lanseerauksensa yhteydessä yli kaksi miljoonaa musiikkikappaletta. Suomen julkaisussa on noin kuusi miljoonaa kappaletta. Valikoimaan pyritään sisällyttämään sekä suurten että pienten levy-yhtiöiden julkaisemaa musiikkia. Nokian mukaan palvelun Suomen lanseerauksessa halutaan tarjota ulkomaisten artistien ohella myös laaja suomalainen musiikkitarjonta.
Puhelimet.
Aikaisemmin Nokian musiikkikauppaa on voitu käyttää rajoitetusti vanhemmilla Nokian älypuhelimilla. Comes With Music (nykyään Ovi Musiikki Unlimited) -palvelu avattiin erityisesti musiikkipalvelua varten räätälöityjen Comes With Music tai Ovi Musiikki Unlimited -puhelimille. Ensimmäiset mallit julkaistiin 26. marraskuuta 2009 ja ne ovat Nokia X6 CWM, Nokia N97 mini CWM, Nokia 5230 CWM ja Nokia 5630 CWM. Esimerkiksi kosketusnäytöllistä X6-mallia myytiin aluksi ainoastaan Comes With Music -musiikkipalvelun kanssa.
N. H. Pinello

Nils Henrik Pinello (17. elokuuta 1802 Turku – 9. syyskuuta 1879 Turku) oli suomalainen ruotsiksi kirjoittanut kirjailija ja toimittaja ja valtiopäivämies. Hän käytti nimimerkkejä "Kapten Puff", "N.H.P." ja "von Puff".
Elämäkerta.
Pinellon vanhemmat olivat laivaston eversti, Tammelan pitäjän Perttulan kappelissa sijainneen Kartanonkylän kartanon omistanut Dominicus Julius Pinello ja Sofia Elisabet Bruncrona. Pinellon isän suku oli muuttanut Genovasta Ruotsiin. Pinello pääsi ylioppilaaksi Turussa 1817, mutta hän ehti toimia saaristolaivaston Turun eskaaderissa alikonstaapelina () jo ennen tätä. Pinello valmistui filosofian kandidaatiksi 1823 ja suoritti vuoritutkinnon 1825.
Pinello toimi Ruotsin itäisen ja läntisen vuorikunnan vuorimestarin pöytäkirjurina 1825 ja avusti Kiskon Orijärven kuparikaivoksen kartoitustöissä 1826. Hän omisti Uskelassa sijainneen Kirjakkalan ruukin 1827–1831 ja isältään perimänsä Kartanonkylän kartanon Tammelan pitäjän Perttulan kappelissa vuoteen 1847 saakka. Sittemmin Pinello toimi kirjailijana ja lehtimiehenä. Hän oli Åbo Tidningar -lehden päätoimittajana 1836–1847 ja 1853–1856. Pinello oli Suomen Talousseurassa vt. sihteerinä kesällä 1842, apulaissihteerinä 1848 sekä seuran sihteerinä 1856–1864. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867 ja 1872.
Pinello oli myös mukana perustamassa Turkuun Åbo Teaterhus -teatteritaloa, joka avattiin 21. tammikuuta 1839, ja se on Suomen vanhin teatteritalo. Vuodesta 1894 siinä on toiminut Åbo Svenska Teater. Vuodesta 1991 näyttelijä Riko Eklundh on esitellyt teatteritaloa Pinellon hahmossa. Vuosien varrella esittelykierroksia Nils Henrik Pinellona on kertynyt pitkälti yli 200. Vanhan Suurtorin kupeessa Turussa sijaitsee Ravintola Pinella. Se on saanut nimensä Nils Henrik Pinellon mukaan, joka oli sen perustajia.
Pinellon ja tämän puolison Anna Juliana Schmidtin poika oli upseeri ja valtiopäivämies Julius Dominicus Pinello.
Hunt-luokka (miinanraivaaja, 1916)

Hunt-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston avomeriraivaajaluokka, jonka lukuisat alukset laskettiin vesille kahdessa erässä 1916-1919. Ensimmäisen Belvoir-luokan kaksikymmentä alusta suunnitteli Ailsa Shipbuilding Company ja toisen Aberdare-luokan satakaksikymmentäyhdeksän alusta suunnitteli Amiraliteetti.
Belvoir-luokan alukset tilattiin 1916 ankkuroitujen miinojen aiheuttaessa uhan siipirattain varustetuille raivaajille. Samoin perusteena käytettiin siipiratasalusten huonoa sään kestokykyä.
Aberdare-luokan aluksista osa oli alun perin nimetty rannikkokaupunkien mukaan, mutta ne jouduttiin vaihtamaan viestiliikenne sekaannusten vuoksi.
Rakenne.
Aluksiin asennettiin kaksipotkuria, minkä ansiosta niiden ohjattavuus parani. Voimanlähteenä oli ahdetut höyrykattilat, joissa poltettiin hienonnettua hiiltä. Tämän seurauksena syntyi niin runsaasti savua, että alustyypin lempinimenä oli "Smokey Joes". Ongelmia syntyi myös hiilen laadusta eli aluksilla piti käyttää mahdollisimman kovaa hiiltä tai muuten kulutus kasvoi.
Alusten syväys oli pieni. Niiden aseistuksena olivat 4 tuuman pikatykki eteen ja 12 naulan pikatykki taakse. Näiden lisäksi aluksiin asennettiin kaksi .303" konekivääriä.
Miinanraivaus kaluston muodosti Oropesa lautta, joka katkaisi miinojen ankkurikaapelit.
Palvelus.
Kuusi luokan aluksista muutettiin tutkimusaluksiksi. Aberdare-luokan aluksista oli saatu aselepoon mennessä palvelukseen ainoastaan 32 ja pääosa aluksista valmistuikin siten vasta sotatoimien päätyttyä. Lopulta 35 aluksen tilaus peruutettiin.
Sotien välillä kahdeksan alusta myytiin siviilikäyttöön, "HMS Havant" Siamille, yhdestä tehtiin alkeiskoululaiva ja 52 romutettiin. Pääosa jäljelle jääneistä sijoitettiin reserviin kansainliiton tukikohtiin, joista Maltalle ja Singaporeen sijoitettiin runsaasti aluksia. Toisen maailmansodan alkaessa luokan aluksista oli käytettävissä 27 ja kaksi oli pakko-otettavissa siviilistä.
Sodan aikana tuhoutui viisi alusta ja yksi ajettiin rantaan Sudan lahdella, josta Saksan laivasto pelasti sen sekä otti omaan käyttöönsä nimellä "12.V4" (myöhemmin "Uj2109").
Lomaräätälit

Lomaräätälit on suomalainen MTV3-kanavalla esitettävä lifestyle-ohjelma, jota tuottaa Nordisk Film. Ohjelma alkoi 13. maaliskuuta 2010.
Ohjelman idea.
Ohjelmassa kymmenen toisistaan poikkeavaa matkaajaporukkaa pääsee valitsemaan innostavimman loman kolmesta räätälöidystä vaihtoehdosta. Matkaajien budjettiin sopivan loman ovat suunnitelleet matkailualan ammattilaiset – ”lomaräätälit”.
Sonic Riders

Sonic Riders on Segan ja Sonic Teamin tuottama ja vuonna 2006 julkaisema videopeli, joka kuuluu Sonic-pelisarjaan. Peli on ajopeli, jossa liikutaan futuristisissa ympäristöissä leijulaudoilla keräten voimanlisäyksiä. Se on myös viimeinen Sonic-peli, joka valmistettiin Nintendon GameCube- ja Microsoftin Xbox-konsoleille. Pelin soundtrack on julkaistu cd-alustalle.
Pelaaminen.
Pelissä edetään leijulaudoilla, Extreme Geareilla, jotka käyttävät voimanlähteenään ilmaa. Mikäli ilma loppuu, joutuu pelaaja juoksemaan varikkopisteelle, keräämään tarpeeksi sormuksia saavuttaakseen seuraavan tason voimanlisäyksenä tai ottamaan "ilmamonitorin", lisäilmaa saa myös temppuja tekemällä. Boost-toiminto saa pelaajan hyökkäämään. Sormuksia keräämällä pelaaja saavuttaa voimanlisäyksen, joka kasvattaa ilmatankin kokoa ja mahdollistaa voimakkaampien hyökkäysten käytön.
"Sonic Heroes" -pelissä tutuksi tulleet hahmotyypit ovat taas käytössä. Kullakin hahmotyypillä on omat etunsa, esimerkiksi nopeustyyppi voi railata kaiteita pitkin, lentotyypin hahmo voi oikoa lentämällä (menemällä lentorampista), kun taas voimahahmo voi mennä esteiden läpi. Lisäksi erikoiskykyjen käyttö täyttää pelaajan ilmamittaria.
Pelimuodot.
Tarina.
Tarinamoodissa pelaaja seuraa pelin tapahtumia joko Sonicin ja hänen ystäviensä tai Babylon Rogues-joukkion näkökulmasta. Radat ovat kummassakin erilaisia ja sijoittuvat yleensä eri vuorokauden aikaan.
Sankarien tarinassa on kuusi rataa ja Babylonialaisten tarinassa seitsemän. Pelin viimeinen tarina pelataan Sonicilla.
Mission Mode.
Tehtävämoodi avautuu kun pelaaja on läpäissyt tarinan. Jokainen pelin rata sisältää erilaisia tehtäviä, joita läpäisemällä saa auki lisää tehtäviä ja mitaleita. Tehtävissä on erilaisia kriteereitä jotka täytyy täyttää, joista esimerkkejä;
Tehtävät arvostellaan eri mitalein pronssista kultaan, mitaleilla voi avata uusia hahmoja.
Survival Mode.
Tämä moodi sisältää kaksi erilaista pelimuotoa
Hahmot.
Avattavat hahmot.
Avattavia hahmoja saa auki täyttämällä tarvittavat kriteerit. Esimerkiksi pelaamalla tarinan ja suorittamalla Mission Moden tehtäviä ja saamalla tarpeellisen määrän tiettyjä mitaleita voi pelaaja avata peliin lisähahmoja.
Juoni.
Sonic, Tails ja Knuckles kävelevät Metal Cityssä eräänä iltana, kun Tails havaitsee Kaaossmaragdin tutkallaan.
Metal City Bankissa hajoaa ikkuna, josta syöksyvät ulos Jet the Hawk, Wave the Swallow ja Storm the Albatross hallussaan Kaaossmaragdi. Sonicin ja Knucklesin onnistuu iskeä Storm pois leijulaudaltaan, mutta Wave kaappaa Stormin mukaansa. Sonic ottaa mukaansa Albatrossin leijulaudan ja lähtee sillä Jetin perään.
Jet antaa Sonicin kuitenkin maistaa omaa lääkettään jättäen siilen katuun ja Babylon Roguesin ryhmä pakenee.
Seuraavana päivänä Sonic huomaa Tri. Ivo "Eggman" Robotnikin järjestävän suuren leijulautaturnauksen, jonka palkintona on varastettu Kaaossmaragdi ja varkaiden olevan kolmen ensimmäisen ilmoittautujan joukossa.
Sonic ystävineen maksaa viipymättä ilmoittautumismaksun, joka on Kaaosmaragdi ja vastaa haasteeseen.
HMS Aberdare

HMS Aberdare (viirinumero J49) Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan miinanraivaaja. 
Valmistus.
Alus tilattiin Ailsa Shipbuilding Companyltä, missä köli laskettiin 1. tammikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 3. lokakuuta.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alkaessa alus oli ankkuroituna Singaporen satamassa reservialuksena.
Vuonna 1943 alus oli 1943 Välimeren laivaston 2. miinanraivajalaivueessa Aleksandriassa. Se raivasi laivueen mukana Mersa Matruhin sekä muiden Libyan satamien miinoituksia. Myöhemmin samana vuonna alus raivasi Maltan ja Sisilian itärannikon miinoituksia.
Alus raivasi tammikuusta syyskuuhun 1944 laivueen mukana Taranton satamaan johtavaa väylää ja Adrianmeren rannikkoa Anconaan.
Aluksen päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
Gustaf Adolf Avellan

Gustaf Adolf Avellan (20. toukokuuta 1785 Kokemäki – 20. joulukuuta 1859 Ahlainen) oli suomalainen kielentutkija ja kääntäjä. Hän käytti nimimerkkejä "Språkforskare", "G.A.A.", "-ll-" ja "L-o".
Avellanin vanhemmat olivat Kokemäen kirkkoherra, rovasti Gustaf Avellan ja Lovisa Fredrika Brander. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1798 ja suoritti tuomarintutkinnon 1805. Hänestä tuli 1806 Vaasan hovioikeuden auskultantti mutta hän ei jatkanut juristin uralla vaan siirtyi terveydellisistä syistä hoitamaan 1833–1835 hankkimaansa Ahlaisten Kellahden säteritilaa. Avellan jatkoi kuitenkin kielitieteellisiä tutkimuksia ja julkaisi myös kirjoja. Vuonna 1828 Avellan laati Suomen ensimmäisen englannin kieltä käsitelleen kielitieteellisen väitöskirjan "Reflexioner öfver engelska språkets upphof och bildning samt förhållande til andra europeiska tungomål".
Avellan kirjoitti artikkeleita Mnemosyne-aikakauslehteen ja hän käänsi myös runoutta muun muassa Goethen ja Schillerin runoja.
Gustaf Adolf Avellan oli naimisissa vuodesta 1828 Kallista Fredrika Tennbergin (k. 1868) kanssa. Heidän poikansa kunnallisneuvos ja valtiopäivämies Edvin Avellan tunnettiin myös muun muassa Johan Ludvig Runebergin runojen suomentajana.
HMS Abingdon

HMS Abingdon (viirinumero N23 ja toukokuusta 1940 alkaen J23) Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan miinanraivaaja. 
Valmistus.
Alus tilattiin Troonista Ailsa Shipbuilding Companyltä, missä köli laskettiin 30. marraskuuta 1917. Alus laskettiin 11. kesäkuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 6. marraskuuta.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Egeanmeren laivueeseen. Alus oli 1919–1935 reservissä sijoituspaikkanaan Malta. Alus liitettiin uudelleen palvelukseen otettaessa Kiinan laivastoasemalle 2. miinanraivaajalaivueeseen. Se poistettiin uudelleen palveluksesta huhtikuussa 1937 Singaporessa, jonne se sijoitettiin reservialuksena.
Se palautettiin 28. elokuuta 1939 palvelukseen Singaporessa. Syyskuussa alus oli koeajoissa ja valmistautumassa miinalaivueenjohtajan tehtäviin. Laivueeseen liitettiin sen Singaporeen sijoitetut sisaralukset "HMS Aberdare", "HMS Bagshot", "HMS Derby", "HMS Fareham", "HMS Harrow" ja "HMS Huntley".
Joulukuussa 1939 alus määrättiin Maltalle. Se siirtyi alkuvuoden 1940 aikana Välimerelle. Aleksandriassa alus siirrettiin heinäkuuksi telakalle, mistä se palasi elokuussa Maltalle. Vuoden lopun alus raivasi "HMS Fermoyn" kanssa Maltan koillispuolella olevia italialaisia miinoitteita. Se raivasi tammikuussa 1941 Valettan sataman sisääntuloreittiä varmistaakseen turvallisen kulun satamaan ja sieltä pois. Saksan ilmavoimat pudotti helmikuussa satama-alueelle ensimmäiset akustisilla ja magneettisilla sytyttimillä varustetut miinat.
Alus vaurioitui 10. huhtikuuta 1941 akustisen miinan räjähtäessä ja siirrettiin telakalle jo seuraavana päivänä. Kesäkuussa palvelukseen palannut alus jatkoi satamaan saapuvan liikenteen suojaamista. Se raivasi 21. joulukuuta neljä miinaa apunaan kolme tilapäisraivaajaa. Alus joutui 30. joulukuuta Junkers Ju 88 koneiden hyökkäyksen kohteeksi ja seuraavana päivänä kahden Me109:n tykkitulen kohteeksi, jolloin alus vaurioitui ja sen miehistöstä seitsemän haavoittui.
Vuoden 1942 alusta jatkuvan ilmauhan vuoksi miinanraivaus muutettiin yöllä tehtäväksi. Alus siirrettiin 28. tammikuuta telakalle huoltoon, jossa sille asennettiin myös yksi Oerlikonin valmistama 20 millimetrin ilmatorjuntatykki. Alus palasi palvelukseen helmikuussa.
"Abingdon" vaurioitui 1. huhtikuuta ilmahyökkäyksessä ja siirrettiin odottamaan pääsyä telakalle. Alus vaurioitui 5. huhtikuuta lisää kahdesta lähelle osuneesta Italian ilmavoimien pudottamasta pommista, jolloin sen perä murtui. Alus oli ajettava matalikolle uppoamisen estämiseksi, missä se todettiin korjauskelvottomaksi. Euroopan sotatoimien päätyttyä alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin romutettavaksi 1950.
Günter Schabowski

Günter Schabowski (4. tammikuuta 1929 – 1. marraskuuta 2015 Berliini) oli saksalainen poliitikko. Hän oli Itä-Saksan kommunistipuolueen politbyroon jäsen (1984–1989) ja Neuvostoliiton Berliinin-miehitysvyöhykkeen puoluejohtaja (1985–1989), joka marraskuussa 1989 ilmoitti vahingossa lehdistötilaisuudessa, että Berliinin muuri avataan. Schabowskin lausunto johti muurin murtumiseen myöhemmin samana päivänä.
Schabowski kuului toisen maailmansodan aikana ryhmäjohtajana Saksan natsipuolueen nuorisojärjestöön, Hitler-nuorisoon. Sodan jälkeen hän liittyi kommunistien johtamien ei-vapaiden ammattiyhdistysten järjestöön, Saksan vapaaseen ammattiyhdistysten liittoon vuonna 1946 sekä kommunistiseen nuorisojärjestöön, Saksan vapaaseen nuorisoon vuonna 1950 ja tuli kommunistipuolueen varsinaiseksi jäseneksi vuonna 1952.
Saksan jälleenyhdistyttyä Schabowski sai kolmen vuoden vankeustuomion osavastuullisena Berliinin muurin ylittäjien ampumiseen.