Irakilainen keittiö

Irakilainen keittiö () tai mesopotamialainen keittiö on keskeinen osa Lähi-idän ruokakulttuuria. Se on saanut alkunsa sumerilaisista, akkadilaisista, babylonialaisista, assyrialaisista, antiikin Iranilaisista ja muista alueen etnisistä ruokakulttuuriryhmistä.
Antiikin Mesopotamia oli korkeakulttuurinen keskus myös kulinarismin ja ruokailutapojen osalta. Irakista on löydetty muinaisia ruokaluetteloita, joissa luetellaan kymmeniä juustolaatujakin, sekä satoja ruokareseptejä ja monia keittokirjoja nykyajanlaskua edeltävien vuosituhansienkin ajoiltakin, nuolenpääkirjoituksina savitauluilla.
Irakilaisen keittiön huipennusaika oli Abbasidien kalifaatin (750 jaa – 1258 jaa) aikaan, jolloin Bagdad oli laajan, nyky-Tunisiasta aina nyky-Pakistaniin ulottuneen kalifaatin pääkaupunkina. Naapurialueiden, Iranin, Kaukasuksen, Levanttin ja Turkin, sekä muidenkin lähi- ja kaukoalueiden kesken on ollut ruokakulttuurivaikutteita.
Irakin alueiden kesken on eroja ruoka- ja ruoka-aines -kulttuureissa myös. Pohjoisessa viljellään enemmän vehnää, sekä viileämmän talviajan vaativia omenia ja kivihedelmiä (persikkaa, luumuja, kirsikoita) ja käytetään enemmän granaattiomenia ruokakulttuurissa. Pohjois-Irak (Kurdistan) oli 1980-luvun lopulle asti Irakin vilja-aitta, kunnes Al-Anfal-kampanja tyhjensi suuren osan maaseutukyliä kurdiasukkaista, eikä maanviljelys Irakissa ole toipunut entiseen omavaraisuuteen. Kaiken lisäksi Irakin väestömäärä on kolminkertaistunut 1980-luvun vajaasta 15 miljoonasta nykyiseen reiluun 40 miljoonaan asukkaaseen. Eteläisessä Irakissa viljellään enemmän ohraa ja riisiä, sekä sitrushedelmiä ja taateleita (joiden tuottajana Irak on yksi maailman suurimmista), sekä käytetään enemmän kalaa ruokakulttuurissa. Keskisessä Irakissa, Bagdadissa riisi ja makeat ruoat, leivonnaiset ovat yleisempiä.
Historia.
Arkeologit ovat löytäneet todisteita Koillis-Irakissa sijaitsevassa Jarmosta tehdyistä kaivauksista, että pistaasipähkinät olivat yleinen ruoka jo 6750 eaa.
Irakista löydettyjen muinaisten tekstien joukossa on sumerin ja akkadin kielten kaksikielinen sanakirja, jossa on kirjattu kiilakirjoituksella 24 savitauluun noin vuonna 1900 eaa. Siinä luetellaan termit kahdella muinaisella irakilaisella kielellä yli 800 eri ruoalle ja juomalle. Mukana on 20 erilaista juustoa, yli 100 keittolajiketta ja 300 leipää; kullakin eri ainesosia, täytettä, muotoa tai kokoa.
Maailman vanhimmat reseptit on löydetty muinaisesta Irakista Mesopotamiassa, kiilakirjoituksina savitauluilla. 1700 eaa Babylonissa, 50 mailia Bagdadista etelään kirjoitetuista kolmesta savitauluista yksi sisältää 24 reseptiä lihoista ja vihanneksista keitetyistä muhennoksista, joita on parannettu ja maustettu purjolla, sipulilla, valkosipulilla, sekä mausteilla ja yrtteillä, kuten cassia, kumina, korianteri, minttu ja tilli. Muhennokset ovat pysyneet irakilaisen keittiön suosittuina ruokina myös keskiajalla ikivanhojen reseptien mukaisinakin ja myös nykyaikainen irakilainen keittiö todistaa asian.
Irakilainen keittiö / Mesopotamialainen keittiö.
Ainekset.
Irakin keittiön tyypillisiä ainesosia ovat:
Muita irakilaiselle ​​kulinaarismille olennaisia ​​aineksia ovat oliiviöljy, seesamiöljy, tamarindi, vihermelli, tahini, hunaja, taatelisiirappi, jogurtti ja ruusuvesi.
Karitsa ja lammas on suosikkiliha, mutta syödään myös kanaa, naudanlihaa, vuohta ja kalaa. Suurin osa annoksista tarjoillaan riisin kanssa; yleensä timman anbar, kellertävä, erittäin aromaattinen, pitkäjyväinen riisi, jota kasvatetaan Anbarin ja Qadisiyyahin maakunnissa.
Bulghur-vehnää käytetään monissa ruokalajeissa, sillä se on ollut viljeltyä maassa muinaisten assyrialaisten päivistä lähtien. Ohutleipä on peruselintarvike, jonka kanssa nautitaan erilaisia ​​kastikkeita, juustoja, oliiveja ja hilloja joka aterialla.
Keitot, muhennokset ja paistoruoat.
Erilaiset riisin päällä tarjoillut muhennokset ovat tärkeä osa irakilaista ruokaa, ja yhteistä myös Iranilaisen keittiön kanssa.
Riisiruoat.
Pitkäjyväinen riisi on peruselintarvike irakilaisessa ruoassa.
Irakin riisikeittäminen on samanlaista kuin Iranissa käytettävä menetelmä chelow, monivaiheinen prosessi, jonka tarkoituksena on tuottaa juuri pehmeitä, pörröisiä jyviä. Näkyvä osa Irakin riisikeittoa on hkaka, raikas pohjakuori. Se eroaa hieman iranilaisesta tahdig, joka on yksi paksu kappale; hkaka sisältää myös irtonaista riisiä. Ennen tarjoilua, hkaka hajotetaan paloiksi niin, että kaikille tarjotaan joitain pörröisen riisin kanssa.
Voileivät ja wrapit.
Shawarma, Lähi-idän arabialaistyylinen voileipämainen kääre (Irakissa Samoon- tai Lavash-leipä), jonka täyte koostuu yleensä siivutetusta karitsasta, vuohesta, kanasta, kalkkunasta, naudanlihasta tai lihaseoksesta, sekä, tai joskus vain sipulista ja kasviksista. Shawarma on suosittu ruokalaji ja pikaruoka Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa.
Makeat ruoat.
Varhaisin tunnettu kakun resepti on peräisin muinaisesta Mesopotamiasta. Kakun arvellaan olleen pääasiassa palatsi- tai temppeliruoka, ja kakku valmistettiin rasvasta, valkoisesta juustosta, taatelista ja rusinoista. Toinen resepti, joka on peräisin Hammurabin hallituskaudesta (1792 eaa. – 1750 eaa.), sisältää samanlaisia ​​perusainesosia ja lisäksi rypälesiirappia, viikunoita ja omenoita.
Perinteisten irakilaisten kleicha-keksien otaksutaan pohjaavan Mesopotamian qullupu-kekseihin, eli taatelilla täytetyt leivonnaiset, jotka on paistettu puulämmitteisessä tannour-uunissa. Nykyaikana muunkin tyyppisiä keksejä (biskit) ja kakkuja (ka'ak) valmistetaan kotona, yleensä maustettuna kardemummalla tai ruusuvedellä. Jotkut muunnelmat ovat levyn muotoisia (khfefiyyat), puolikuun muotoisia, kleichat joz valmistettu täytettynä pähkinöillä ja taatelilla täytetyt kleichat tamur.
Abbasid-kalifaatin 10. ja 13. vuosisadan väliset keittokirjat sisältävät reseptejä sadoille jälkiruoille. Perinne jatkuu nykypäivään, mutta rikkaat, siirappiset jälkiruoat kuten baklava valmistetaan yleensä erityistilaisuuksia tai uskonnollisia juhlia varten, koska useimpia päivittäisiä aterioita seuraa jälkiruokana yleensä yksinkertaisesti sesonginmukainen hedelmä, erityisesti taatelit, viikunat, melonit, nektariinit, aprikoosit, granaattiomenat, persikat, mulperinmarjat, viinirypäleet tai vesimelonit.
Juomat.
Alkoholijuomat.
Nyky-Irakissa alkoholia on osin yhä saatavilla, šiialaisten pyhiä kaupunkeja Karbala ja Najaf lukuun ottamatta, vaikka Irakin šiia-johtoinen parlamentti kielsi alkoholin valmistuksen, tuonnin ja anniskelun loppuvuodesta 2016.. Irakilaisten alkoholinkulutus oli 2016 virallisten tilastojen mukaan, koko väestöön jaettuna noin puoli litraa puhdasta alkoholia vuodessa. Varsinaisesti alkoholia käyttävien keskikulutus on reilut 14 litraa puhdasta alkoholia vuodessa.
Ruokailukulttuuritavat.
Vieraanvaraisuutta pidetään irakilaisten erittäin ihailtuna voimavarana. Irakilaiset ovat tunnettuja erittäin anteliaina ja kohteliaina, varsinkin ateria-aikojen suhteen. Ateriat ovat useammin iloisen juhlava, rento kokemus kuin muodollinen. Monet irakilaiset kasvatettiin ruokkimaan vieraansa ennen itseään ja ruokkimaan heitä hyvin. (Tämä näkyy myös irakilaisilla ruokatoreilla, joissa etenkin vierasmaalaisen oloiset ihmiset saavat avokätisesti ruokamaistiaisia ilmaiseksikin, myös sanoessaan olevansa rahattomia). Useimmat irakilaiset isännät kokevat epäonnistuvansa isäntätehtävässään, jos heidän vieraansa eivät ole maistaneet kaikkia heidän ruokiaan. Itse asiassa jopa ylensyöminen osoittaa asianmukaista arvostusta.
Kun ruoka on tarjolla, seuraa isännän/emännän esimerkkiä, sillä hän voi kutsua kaikki aloittamaan syömisen samaan aikaan tai pyytää, että joko sinä tai vanhimmat tarjoillaan ensin. Kokeile vähän kaikkea tarjottavaa, koska ruoan kieltäytyminen on epäkohteliasta.
Syö kuten paikalliset syövät; useimmissa tilanteissa tämä tarkoittaa mannermaista syömistä (veitsi oikeassa kädessä, haarukka vasemmassa); joskus ja joidenkin ruokien kanssa voit syödä kädelläsi, mutta koskettaa ruokaasi vain oikealla kädelläsi. Muista ottaa aluksi vain pieni määrä ruokaa, jos se tarjoillaan perheen tyyliin, sillä sinulle tarjotaan varmasti toinenkin annos. Hylkää ensimmäinen tarjous toisesta annoksesta, mutta heidän vaatimuksestaan hyväksy tarjous sitten kuitenkin. Kun lopetat ruoan, jätä vähän lautaselle näyttääksesi, että sitä oli enemmän kuin tarpeeksi, ja aseta haarukka ja veitsi yhdessä klo 5 asentoon.
Tyypillinen irakilainen ateria alkaa mezzellä (alkupalalla), kuten kebabilla, jotka ovat vartaassa kypsennettyjä marinoidun lihan kuutioita. Yleensä seuraavana tarjoillaan keittoa, joka juodaan kulhosta, eikä syödä lusikalla. Gaaalle ja ashaalle, arabiaksi lounaalle ja illalliselle, ateriat ovat hyvin samanlaisia. Tarjolla on kursailematon pääruoka, kuten lammas riisin kera, sen jälkeen salaatti ja khubaz, litteä vehnäleipä, joka tarjoillaan voideltuna hedelmähyytelöllä. Muita suosittuja ruokia ovat quzi (täytetty paahdettu lammas), kibbe (jauheliha, pähkinät, rusinat ja mausteet) ja kibbe batata (peruna-naudanpata).
Aamiainen Irakissa on tyypillisesti kevyt ateria. Kananmunaruoat ovat yleisiä. Kuten monissa maissa, ensisijainen aamiainen on leipää, tavallisesti litteää leipää nimeltä Khubz ja soikeaa leipää nimeltä Samoon. Aamiaisella leipää nautitaan Bigillan, voin, hillon, labnehin ja taatelisiirapin kera. Bigilla on härkäpavuista valmistettu papupasta, joka on kuin hummus ja erittäin herkullinen. Taatelit ovat Irakissa tärkeä osa aamiaistaan ja taateleita syödään usein täytettyinäkin. Irakissa keitetään kahvi tavallisesti hyvin vahvana, paksuna ja katkeraakin ja juodaan sen mustana. Tyypillistä Lähi-idän kahvia, hampaat saattavat olla jopa mustuneet kahvin jälkeen. Irakilaiset tarjoavat myös teetä ja appelsiinimehua aamiaiseksi.
Irakissa uskonnollisesti konservatiivissa kaupungeissa, perheissä tai tilaisuuksissa naiset/perheet ja miehet ruokailevat erillään. Ravintoloissa saattaa olla jopa alueet vain miehille tai vain perheille, jolloin yksinäinen nainen ei ehkä voi mennä kyseisenlaiseen ravintolaan. Perheen ulkopuolisia naisia ei yleensä tule viedä konservatiivisille (ruoka)kutsuille, ellei heitä ole nimenomaan kutsuttu. Miesvieraan seurassa ruokailemassa voi naisena olla vain hänen puolisonsa, sisaruksensa tai lapsensa. Mikäli muutkin niin tekevät, kengät tulee jättää eteiseen. Kutsuttuna vieraana perheeseen tai ravintolaan mennessä vieraan tulee tervehtiä isäntäväestä kaikkia yksitellen kätelleen, vanhimmista aloittaen - anna isäntäväen ojentaa kätensä ensin. Vastakkaiseen sukupuoleen ei konservatiivisimmissa perheissä tule koskettaa kättelyssäkään. Ruokaillessa, vierailulla tulee pitää huoli, etteivät jalkapohjat osoita toisia kohti, vaan joko alaspäin tai taaksepäin, tai muuten se saatetaan tulkita loukkaavaksi.