tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ischia

Ischia on tuliperäinen saari Napolinlahden pohjoispäässä, noin 25 kilometriä Napolista. Se on itä-länsisuunnassa noin kymmenen kilometriä pitkä ja pohjois-eteläsuunnassa seitsemän kilometriä leveä. Saaren korkein kohta on 789 metriä korkea Monte Epomeon tulivuori. Saaren pääkaupungin nimi on myös Ischia.
Saarella asuu vakinaisesti noin asukasta ympäri vuoden, kesällä noin nelinkertainen määrä; lisäksi kesäkaudella siellä käy miljoonia matkailijoita. Heitä houkuttelevat kuumien lähteiden ympärille rakennetut terveyskylpylät, varsinkin kesällä Manner-Italiaa miellyttävämpi ilmasto ja vehreä luonto sekä kauniit maisemat. Lauttamatka mantereelta kestää noin 45 minuuttia.
Historia.
Antiikin aikana Ischian saari tunnettiin nimellä "Ainaria" (), latinaksi "Aenaria" ja runoudessa myös "Inarime". Siellä sijaitsi Pithekussain kaupunki, joka on kreikkalaisten varhaisin tunnettu kauppa-asema Italiassa. Se perustettiin noin 770 eaa. Pithekussain merkittävimpiin löytöihin lukeutuu niin kutsuttu Nestorin malja, jossa oleva piirtokirjoitus on varhaisimpia tunnettuja esimerkkejä kreikkalaisen kirjaimiston käytöstä. Pithekussaista käsin asutettiin mantereen puolen Kymen ("Cumae") kaupunki noin 750–725 eaa., jonka jälkeen Pithekussain merkitys väheni. Tuliperäinen saari kärsi antiikin aikana usein maanjäristyksistä ja vulkaanisesta toiminnasta.
Lotta Backlund

Lotta Maria Johanna Backlund (s. 14. lokakuuta 1980 Budapest, Unkari) on televisiotuotantoyhtiö Warner Bros. International Television Production Finlandin "Head of Development". Hän on ollut myös stand up -koomikko, televisiotoimittaja ja poliitikko.
Backlund on toiminut muun muassa Suomen ylioppilaskuntien liiton hallituksessa ja oli kokoomuksen ehdokas vuoden 2007 eduskuntavaaleissa. Backlund oli Suomen YK-nuorisodelegaatti vuonna 2006.
Keväällä 2007 Backlund esiintyi lyhytikäiseksi jääneen "Kuka, mitä, häh?" -ohjelman vakiokeskustelijana. Hän oli NRJ-radiokanavan aamuohjelman juontaja maaliskuusta 2006 marraskuuhun 2007. Backlund on juontanut myös humoristista "B-studio"-ajankohtaisohjelmaa Nelosella yhdessä Steen1:n kanssa. Vuodesta 2012 Backlund on toiminut kehityspäällikkönä ja tuottajana Eyeworks Finland -televisiotuotantoyhtiössä, jonka myöhemmin osti Warner Bros. International Television Productions. 
Backlund julkaisee viikoittaista "Backlund &amp; Lange" -podcastia yhdessä Miina Langen kanssa. Backlund on juontanut televisiosarja "Diiliin" liittyvää "Diili"-podcastia yhdessä Verneri Ruohorannan kanssa kolmen tuotantokauden ajan.
Backlund toimi vuonna 2017–2018 Helsingin pormestari Jan Vapaavuoren poliittisena erityisavustajana. Toukokuusta 2021 Backlund on toiminut peliyhtiö Rovion viestintäpäällikkönä. 
Vuonna 2018 Backlund valittiin Audiovisual Producers Finlandin eli APFI ry:n varapuheenjohtajaksi.
Soraya Saga

Soraya Saga (), oikealta nimeltään Kaori Tanaka (), on japanilainen kuvittaja, joka on osallistunut videopelien kehitykseen graafisena suunnittelijana ja juonenkirjoittajana. Tanakan alkuperäinen taiteilijanimi oli Clio Saga. Hän asuu Tokiossa ja on naimisissa pelisuunnittelija Tetsuya Takahashin kanssa.
Ura.
Saga työskenteli Squarella vuosina 1991–1996. Tuona aikana hän suunnitteli kartan "Final Fantasy V":n maailmalle ja loi seuraavaan "Final Fantasy" -osaan kaksi hahmoa, veljekset ja ; sittemmin hän on toiminut ainoastaan freelancerinä sitoutumatta mihinkään muuhun yritykseen. Hänen viimeinen peliprojektinsa Squarella oli vuonna 1998 julkaistu "Xenogears", jonka tarina perustui hänen käsikirjoituksiinsa. Pelin pääsunnittelija oli hänen aviomiehensä Tetsuya Takahashi.
Lähdettyään Squarelta lopullisesti hän loi monia hahmoja ja tarinan ensimmäiseen Monolith Soft -yhtiön kehittämään "Xenosaga"-peliin, joka oli "". Kun sarjan toinen osa oli vielä tuotannossa, hän ilmoitti omalla verkkosivustollaan jättävänsä työnsä "Xenosaga" -sarjan parissa.
Joyce Cary

Joyce Cary (1888 Londonderry, Irlanti – 1957 Oxford, Englanti) oli irlantilainen kirjailija ja kuvataiteilija. Hän opiskeli maalausta Edinburghissa ja Pariisissa ennen kuin päätteli, että pystyy ilmaisemaan itseään paremmin kirjoittamalla. Hän opiskeli lakia Oxfordissa. Hän lähti Montenegroon 1912, missä työskenteli Punaiselle Ristille Balkanin sotien aikana. 1913–1920 hän oli Britannian siirtomaahalinnon tehtävissä Nigeriassa. Ensimmäisessä maailmansodassa hän haavoittui Afrikassa. Vuonna 1920 hän palasi Englantiin ja asui Oxfordissa lähes neljäkymmentä vuotta. 
Cary julkaisi novelleja salanimellä, mutta romaanimuoto oli hänelle aluksi vaikea. Varhaisista töistä tunnetuin on afrikkalaisesta kauppiaasta kertova "Mister Johnson" (1939). Cary kirjoitti kaksi trilogiaa, joissa kukin kirja on kerrottu eri päähenkilön näkökulmasta. Ensimmäisen trilogian kolmas osa, taiteilija Gulley Jimpsonista kertova "Jimson ja valaskala", on filmattu, samoin kuin "Mister Johnson". Elokuvista ensin mainittu oli Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinto-ehdokas vuonna 1958.
Matthew Tuck

Matthew "Matt" Tuck (s. 20. tammikuuta 1980 Bridgend, Wales) on metalcoreyhtye Bullet for My Valentinen laulaja, kitaristi ja säveltäjä. Hän soittaa yhtyeessä rytmikitaraa ja laulaa, mutta Tuck osaa soittaa myös rumpuja ja koskettimia. Hän käyttää keikoilla yleensä Jacksonin Randy Rhoads RR1T -kitaraa, mutta omistaa myös Gibson Flying V -kitaran. 
Ollessaan 14-vuotias Tuck näki MTV:llä Metallican musiikkivideon Enter Sandmanin, mikä inspiroi häntä aloittamaan kitaransoiton. Tuck onkin kertonut ottaneensa eniten vaikutteita Metallicalta. 
Hän lauloi Max Cavaleran kanssa Apocalyptican kappaleessa "Repressed" albumilla Amplified – A Decade of Reinventing the Cello.
Vuonna 2006 marraskuun aikana bändin ollessa kiertueella yhdessä As I Lay Dyingin ja Protest the Heron kanssa Matt Tuck sairastui kurkunpääntulehdukseen, jonka takia lukuisat keikat jouduttiin siirtämään myöhemmälle. Viimein kesäkuussa 2007 bändi ilmoitti, että Matt Tuckilta leikataan nielurisat, jonka takia yhtyeen oli peruttava kaikki siirtämänsä keikat.
25. maaliskuuta 2010 Tuck ja hänen pitkäaikainen tyttöystävänsä Charlotte saivat pojan, jonka nimeksi tuli Evann. He myös avioituivat 2013.
Austro-Daimler

Austro-Daimler oli itävaltalainen autonvalmistaja, joka toimi vuosina 1899−1934. Yritys oli Daimler-Motoren-Gesellschaftin (DMG) osa.
Austro-Daimler oli etenkin Itävalta-Unkariin suunnattu merkki, ja sillä oli maassa laajat oikeudet valmistukseen. Daimlerin suunnittelijoina toimi monia lahjakkaita autoinsinöörejä, kuten Gottlieb Daimlerin poika Paul Daimler ja Ferdinand Porsche.
Austro-Daimler on valmistanut myös rautatiekalustoa, kuten esimerkiksi kapearaidevetureita ja kiskobusseja. Vetureita on ollut käytössä myös Suomessa.
FA Cup 2006–2007

FA Cup 2006-07 on järjestyksessään 126:s kausi maailman vanhimmassa jalkapalloturnauksessa FA Cupissa. Tämän vuoden turnauksen pääsponsorina toimii saksalainen E.ON.
Turnaus alkoi 18. elokuuta 2006 ja siihen osallistui 687 joukkuetta. Loppuottelu pelattiin uudella Wembleylla 19. toukokuuta 2007 ja voittajaksi selviytyi jatkoajan jälkeen Chelsea, jolle cupin voitto oli sen historian neljäs.
1. kierros.
Ottelut pelattiin 11. marraskuuta 2006.
2. kierros.
Ottelut pelattiin 2. joulukuuta, 2006.
3. kierros.
Kolmannelle kierrokselle osallistui myös kaikki liigajoukkueet -- ottelut pelattiin lauantaina, 6. tammikuuta, 2007
4. kierros.
Ottelut pelattiin lauantaina, 27. tammikuuta, 2007. 
5. kierros.
Ottelut pelattiin lauantaina, 17. helmikuuta 2007. 
6. kierros (Puolivälierät).
Ottelut pelattiin lauantaina 10. maaliskuuta 2007. Ottelun päättyessä tasapeliin, uusintaottelu pelattaisiin maanantaina 19. helmikuuta 2007.
Välierät.
Aiemmista kierroksista poiketen tämän kierroksen ottelut pelattiin puolueettomalla kentällä 14. huhtikuuta 2007. Välierissä ei pelattu uusintaotteluita, jos ottelu päättyi tasapeliin, mentiin jatkoajalle.
Loppuottelu.
Välierien tapaan loppuottelu oli yksiosainen ja se pelattiin puolueettomalla kentällä, uudella Wembleylla. Finaali pelattiin viimeksi Englannin maaperällä vuonna 2000. Ottelun erotuomarina toimi kentilainen Steve Bennett ja avustajina Peter Kirkup ja Dave Bryan. Neljäs tuomari on Howard Webb.
89 826:n katsojan edessä pelattu ottelu alkoi varovaisesti, eikä tilanteita ensimmäisellä puoliajalla ollut paljon. Toisella puoliajalla maalintekotilanteita alkoi tulla ja Chelsean maalivahti Petr Čech joutui pariin otteeseen väläyttelemään osaamistaan. Toinen puoliaikakaan ei tuonut maalia, joten siirryttiin jatkoajalle. Jatkoajan ensimmäisen neljännestunnin aikana Manchester Unitedilla oli loistava tilaisuus mennä ratkaisevaan johtoon, kun ottelussa pirteästi pelannut Wayne Rooney syötti oikealta Ryan Giggsille, joka ohjasi pallon kohti Cechia. Cech vangitsi pallon syliinsä ja Giggs liukui itse perään. Hidastuskuvat todistivat pallon käyneen maalin sisällä. Erotuomari Steve Bennett ei maalia kuitenkaan hyväksynyt. Ottelu näytti menevän jo rangaistuslaukauskilpailuun, kunnes 116. minuutilla Didier Drogba iski pallon maaliin ohi Edwin van der Sarin hienon kuvion päätteeksi ja ratkaisi pelin Chelsean hyväksi.
Mestaruuskannun kapteeni John Terrylle luovutti Englannin prinssi William. FA Cup -mestaruus oli ensimmäinen manageri Jose Mourinholle.
Kestävyysajo

Kestävyysajo on moottoriurheilun muoto, jossa kilpailijat ajavat autoillaan hyvin pitkän kilpailun – niin pitkän, että usein tarvitaan kaksi tai useampi kuljettajaa vuorottelemaan auton ajamista. On olemassa myös moottoripyörille suunnattuja kestävyysajoja.
Historiallisia kilpailuja, joita ajettiin yleisillä avoimilla teillä, ovat Targa Florio ja Mille Miglia.
Kestävyysajoissa joutuu koetukselle myös itse kilpa-auto. Valmistajalle on tärkeää saada tuotettua autoja, jotka kestävät kilpailun pitkän rasituksen. Kuuluisin kestävyysajo on Le Mansin 24 tunnin ajo, joka järjestetään vuosittain Le Mansissa Ranskassa. Usein kilpailuissa ei ole säädetty matkan pituutta, vaan voittajaksi selviytyy pisimmälle tietyssä ajassa ajanut kilpailija.
Suurin osa kestävyysajoista on tuhannen kilometrin tai kuuden, yhdeksän, kahdentoista tai 24 tunnin kilpailuja kilparadoilla. Ennen kilpailuun oli pakollista osallistua pareittain, mutta nykyään yksilösuoritukset ovat sallittuja (ei 24 tunnin ajoissa), joskin hyvin harvinaisia.
Kestävyysajoja ajetaan useissa kilpasarjoissa, joita ovat FIA World Endurance Championship, European Le Mans Series, Asian Le Mans Series ja IMSA SportsCar Championship.
Muutamia kuuluisia kestävyysajoja:
NHL-kausi 1997–1998

NHL-kausi 1997–1998 oli 81. sarjan historiassa. 26 joukkuetta pelasi 82 ottelun runkosarjan. Stanley Cupin voitti Detroit Red Wings, joka voitti loppuottelusarjassa Washington Capitalsin suoraan neljässä ottelussa. 
Uutena seurana kaudella oli Carolina Hurricanes, joka peri paikan Hartford Whalersiltä.
Tämä oli viimeinen kausi, jolloin Toronto Maple Leafs pelasi läntisessä konferensissa. Jari Kurri saavutti kauden aikana 600 maalin rajapyykin ja lopetti uransa tähän kauteen. NHL-pelaajat saivat ensimmäisen kerran osallistua kesken kauden talviolympialaisiin. Sarjassa pidettiin silloin tauko.
Runkosarjan tulokset.
Lyhenteet: V = Voitot, H = Tappiot, T = Tasapelit, TM = tehdyt maalit, PM = Päästetyt maalit, Pts = Pisteet
Itäinen konferenssi
Läntinen konferenssi
Pistepörssi.
Lyhenteet: O = Pelatut ottelut, M = Maalit, S = Syötöt, P = Pisteet
Henri de Massue

Henri de Massue alun perin Ruvignyn markiisi, myöhemmin Galwayn ensimmäinen jaarli (9. huhtikuuta 1648, Pariisi – 3. syyskuuta 1720) oli ranskalainen kenraali ja hugenotti, joka palveli vuodesta 1690 Englannin armeijassa ja johti Espanjan perimyssodassa Englannin armeijaa Portugalissa ja Espanjassa vuosina 1704–10.
Massue aloitti uransa palvelemalla Ranskan armeijassa Henri Turennen alaisuudessa. Ranskan kuningas Ludvig XIV:n karkotettua hugenotit Ranskasta Massue siirtyi Englannin palvelukseen 1690 kenraalina. Hän taisteli yhdeksänvuotisen sodan aikana Irlannissa ja sai sieltä 1692 laajoja tiluksia sekä Galwayn varakreivin ja Portarlingtonin paronin arvonimet. 1693 hän siirtyi taistelemaan Alankomaihin. Sodan päätyttyä 1697 hän sai Galwayn jaarlin arvonimen ja oli käytännössä Irlannin ylin virkamies vuoteen 1701. 
Espanjan perimyssodassa Massue lähetettiin vuonna 1704 johtamaan englantilaisten armeijaa Portugaliin ja Espanjaan. Hän hävisi Almanzan taistelun 1707, jossa käytännöllisesti katsoen menetti armeijansa. Vuonna 1710 Massue erosi ja siirtyi eläkkeelle.
Dinosaur Jr.

Dinosaur Jr. on yhdysvaltalainen alternative rock -yhtye. Dinosaur Jr. on julkaissut yhteensä kaksitoista studioalbumia, joista viimeisin, "Sweep It Into Space" julkaistiin vuonna 2021.
Historia.
Yhtyeen perustivat Dinosaur-nimisenä J Mascis (kitara ja laulu) ja Lou Barlow (basso) Amherstin kaupungissa Yhdysvalloissa vuonna 1983. Myöhemmin mukaan liittyi rumpali Murph, oikealta nimeltään Emmett Murphy. Yhtye alkoi keikkailla ahkerasti, ja vuonna 1985 julkaistiin yhtyeen debyyttilevy "Dinosaur". Levyltä julkaistiin yksi single, "Repulsion". Singlen menestymisen seurauksena yhtye pääsi lämmittelemään Sonic Youthia heidän vuoden 1985 Amerikan-kiertueelleen.
Kaksi vuotta myöhemmin yhtye julkaisi toisen levynsä "You're Living All Over Me". Levyltä julkaistiin single "Little Fury Things". Välittömästi levyn julkaisemisen jälkeen toinen amerikkalainen rock-yhtye, nimeltään "The Dinosaurs", syytti heitä nimensä väärinkäytöksestä. Tämä johti lopulta "Jr." -liitteen lisäämiseen yhtyeen nimeen.
Yhtyeen kolmas levy "Bug" julkaistiin vuonna 1988. Levyltä julkaistu single "Freak Scene" oli suosittu etenkin Britanniassa, missä yhtye tekikin ensimmäisen ulkomaankiertueensa vuonna 1988. Kyseisellä kiertueella Mascisin ja Barlown välit alkoivat kiristyä ja tämä johtikin lopulta Barlown erottamiseen yhtyeestä vuonna 1989.
1990-luvun alkupuolella yhtyeen keulahahmo Mascis alkoi ottaa yhä enemmän valtaa yhtyeessä, ja vuonna 1991 julkaistulla levyllä "Green Mind" hän soittaakin melkein kaikki instrumentit yksin. Tämän seurauksena Dinosaur Jr.:sta alkoi vähitellen muodostua J Mascisin sooloprojekti. 
Vuonna 1993 Dinosaur Jr. julkaisi viidennen levynsä "Where You Been". Kyseinen levy on yhtyeen menestynein listasijoitusten perusteella. Levyn julkaisun jälkeen rumpali Murph jätti yhtyeen. Murphin tilalle yhtyeeseen liittyi kiertuerumpaliksi George Berz. Kiertuebasistiksi puolestaan liittyi Mike Johnson. 
1990-luvulla Mascis julkaisi vielä kaksi albumia "Without a Sound" (1994) ja "Hand It Over" (1997) Dinosaur Jr.:n nimellä ennen siirtymistään virallisesti soolouralle.
Alkuvuodesta 2005 kolme ensimmäista Dinosaur Jr. -levyä julkaistiin uusintapainoksina. Tämän johdosta yhtye palasi kiertueelle alkuperäiskokoonpanossaan. Kiertue jatkui vuoden 2006 puolelle ja huhut uudesta levystä alkoivat velloa. Toukokuussa 2007 julkaistiinkin uusi Dinosaur Jr. -levy "Beyond". Se on ensimmäinen alkuperäiskokoonpanolla äänitetty levy sitten vuoden 1988. Levyn julkaisun jälkeen yhtye lähti kiertueelle. Kiertue ulottui myös Suomeen, jossa yhtye esiintyi Provinssirockissa kesäkuussa 2008.
Kiertueen jälkeen yhtye piti hieman taukoa ennen kuin aloitti tulevan levynsä äänitykset kitaristi J Mascisin kotistudiossa. Äänitykset kestivät alkuvuoteen 2009. Samoihin aikoihin yhtye solmi uuden levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen levy-yhtiön Jagjaguwarin kanssa. Uuden levyn nimeksi tuli "Farm" ja se julkaistiin Suomessa 24. kesäkuuta 2009. Levyn julkaisi Euroopassa levy-yhtiö PIAS. Levy nousi julkaisunsa jälkeen yhdysvaltalaisen Billboard 200 -listan sijalle 29.
Allan McNish

Allan McNish (s. 29. joulukuuta 1969 Dumfries, Skotlanti) on skotlantilainen entinen kilpa-ajaja. Hän asuu tällä hetkellä Monacossa. McNishin autokunta voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuosina 1998, 2008 ja 2013. McNish on ajanut myös American Le Mans Series -sarjassa. Vuonna 2013 McNish voitti WEC-sarjan mestaruuden yhdessä Tom Kristensenin ja Loïc Duvalin kanssa. Hän ilmoitti vuoden 2013 päätteeksi lopettavansa kilpa-autoilu-uransa.
Uran alku.
NcNish aloitti uransa kartingissa, josta hän yleni Vauxhall Lotus -luokkaan, jossa hän kilpaili Mika Häkkisen tallitoverina. Kyseissä sarjassa hän voitti Britannian mestaruuden Häkkisen kuitatessa Euroopan mestaruuden nimiinsä.
Vuonna 1989 McNish siirtyi Formula 3 -luokkaan ja kilpaili Dick Bennettsin johtamassa kuuluisassa F3-tallissa West Surrey Racingissä, jossa hän sijoittui loppupisteissä toiseksi.
McNish osallistui kansainvälisen Formula 3000 -sarjan kilpailuihin vuosina 1989–1995.
Formula 1.
McNishin ensiesiintyminen Formula 1 -sarjassa tapahtui vuonna 2001, kun hän ajoi kaudeksi 2002 mukaan tulleen Toyota-tallin testikuljettajana Mika Salon kanssa. Kun talli oli ensimmäistä kauttaan F1:ssä kilpailemassa kaudella 2002, McNish oli tallin toinen kuljettaja. Ensimmäinen kausi jäi McNishille kuitenkin ainoaksi huonojen esitystensä takia: hän ei saavuttanut yhtäkään pistettä kaudella ja sai potkut. McNishin kauden parhaaksi sijoitukseksi jäi kauden toisen kilpailun Malesian seitsemäs sija. Lisäksi McNish keskeytti kahdeksan kertaa. Aika-ajoissa McNish oli parhaimmillaan kymmenes.
Lyhyen F1 -uransa jälkeen McNish jatkoi F1:ssä Renault'n testikuljettajana, ja hän pääsi ajamaan perjantain harjoituksissa.
Ura urheiluautoilla.
Suurempaa menestystä urallaan McNish on saavuttanut urheiluautoilla. Hän voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1998 ja ajoi samana vuonna FIA GT Championshipissä. Voitot tulivat myös vuoden 2008 ja 2013 ajoista. McNish on ajanut American Le Mans Series -sarjassa useana vuotena ja voitti prototype-luokan mestaruuden vuosina 2000, 2006 ja 2007.
McNish voitti Sebringin 12 tunnin ajon vuosina 2004 ja 2006. Hän on myös ajanut DTM-sarjassa vuonna 2005.
Aprilia MX 125

Aprilia MX 125 on italialaisen Aprilian valmistama kevytmoottoripyörä. Sitä valmistettiin vuosina 2004–2006. MX:ssä on Rotax 122 -moottori. Pyörässä on Brembon etujarru, joka on tehokas. Jousituksena on takana Sachsin valmistama 280 mm joustomatkalla varustettu kaasujousi, edessä 260 mm joustomatkalla olevat pumput, jotka löytyvät Aprilia RX Racing 50 -erikoismallista. Moottori on Rotaxin valmistama. Moottori on 2-tahtinen ja tehoa siinä on tehtaan jäljiltä noin 31 hevosvoimaa. 
Vuosien 2004–2005 ja 2006–2007 mallit eroavat toisistaan ulkonäöltään. Eroa tosin on vain ulkoasussa eli katteissa. Vanhemmissa on katteissa enemmän punaista, kun taas uudemmissa on mustat katteet S2 Replica -kisatarroilla.
Kuristukset.
Suomeen tuotaessa tehot kuristetaan 11 kilowattiin eli noin 15 hevosvoimaan. Kuristuksia on pakoputkessa, pakoaukonsäätimessä, ilmanputsarissa ja CDI-boksissa.
Defense Intelligence Agency

Defense Intelligence Agency (DIA) on Yhdysvaltain asevoimien tiedusteluorganisaatio, joka perustettiin 1. lokakuuta 1961. DIA:n budjetti ja tarkka henkilöstömäärä ovat salaisia; kotisivuillaan DIA kertoo työllistävänsä yli 16 500 henkilöä.
Toimenkuvaltaan DIA:ta on verrattu Venäjän GRU:hun, brittien Defence Intelligence Staffiin (DIS) ja Israelin Amaniin.
Morits Saksilainen

Moritz von Sachsen (syntyjään Hermann Moritz, Saksin kreivi) () ; (28. lokakuuta 1696 Goslar – 30. marraskuuta 1750 Chambordin linna, Loir-et-Cher, Ranskan kuningaskunta) oli saksalainen sotilas, Ranskan marsalkka ja vuodesta 1747 lähtien marsalkka-kenraali.
Suku.
Moritz oli Saksin vaaliruhtinas ja Puolan kuningas August II Väkevän ja Maria Aurora von Königsmarckin avioton lapsi ja sai kreivin arvon vuonna 1711 isänsä tunnustettua hänet pojakseen.
Sotilasura.
Moritzin sotilasura alkoi jo nuorena: hän palveli Itävallan armeijassa 12-vuotiaasta lähtien vuosina 1708–1710, Pietari Suuren armeijassa vuonna 1711, Puolan armeijassa vuonna 1712 ja vuonna 1713 hän nousi rykmentin komentajaksi.
Moritz von Sachsen astui Ranskan kuningaskunnan armeijan palvelukseen vuonna 1720, ja taisteli Puolan ja Itävallan perimyssodissa. Ranskan marsalkan arvon hän sai vuonna 1743 Itävallan perimyssodan ansioista. Ylennyksen jälkeen hän voitti liittoutuneet vielä Fontenoyn (1745) ja Rocouxin (1746) taisteluissa. Vuonna 1747 hänestä tuli kolmas marsalkka-kenraali Ranskan historiassa.
Moritz von Sachsen myös kirjoitti sodasta.
Messier 86

Messier 86 (tai NGC 4406) on linssimäinen galaksi noin 52 miljoonan valovuoden päässä maapallosta. Siinä on ainakin 400 miljardia tähteä. Se sijaitsee Neitsyen tähdistössä, Neitsyen galaksiryhmän keskustassa. Charles Messier löysi M86:n 18. maaliskuuta 1781. 
Galaksin valossa esiintyy harvinaista sinisiirtymää, jonka perusteella M86 lähestyy meitä noin 244 km/s (419 km/s joissain lähteissä). M86:lla on noin 200 000 valovuotta pitkä häntä.
Messier 88

Messier 88 (tai NGC 4501) on kierteisgalaksi noin 47 miljoonan valovuoden päässä maapallosta. Se sijaitsee Bereniken hiukset -nimisessä tähdistössä.
Historia.
Charles Messier löysi M88:n 18. maaliskuuta 1781.
Messier 94

Messier 94 (tai NGC 4736) on kierteisgalaksi noin 16 miljoonan valovuoden päässä maapallosta. Se sijaitsee Ajokoirien tähdistössä.
Historia.
Pierre Méchain löysi Merrier 94:n 22. maaliskuuta 1781, ja Charles Messier lisäsi sen luetteloonsa kahta päivää myöhemmin.
Huomioitavia piirteitä.
M94:llä on liner-tyyppinen ydin (liner = ). Ytimen spektristä on pääteltävissä, että siellä on heikosti ionisoitunutta kaasua. M94:llä on myös kaksi rengasta, sisempi ja ulompi. Sisempi on halkaisijaltaan noin 70″, ja ulompi on noin 600″. Sisemmällä renkaalla tapahtuu voimakasta tähtien muodostumista.
Messier 95

Messier 95 (tai NGC 3351) on sauvaspiraaligalaksi noin 38 miljoonan valovuoden päässä maapallosta. Se sijaitsee Leijonan tähdistössä. Pierre Méchain löysi M95:n 20. maaliskuuta 1781, ja Charles Messier liitti sen Messierin luetteloon 4 päivää myöhemmin.
Galaksin keskustan ympärillä on ympyryänmuotoinen tähdenmuodostusalue, halkaisijaltaan noin 2 000 valovuotta. M95 on yksi M96-galaksiryhmään kuuluvista galakseista; siihen kuuluvat myös Messierin luettelon kohteet M96 ja M105.
Messier 96

Messier 96 (tai NGC 3368) on kierteisgalaksi noin 34 miljoonan valovuoden päässä maapallosta. Se sijaitsee Leijonan tähdistössä. Pierre Méchain löysi M96:n 20. maaliskuuta 1781.
M96 on M96-ryhmän kirkkain galaksi, ryhmään kuuluu sen lisäksi Messierin luettelon kohteet M95 ja M105 ja ainakin yhdeksän muuta galaksia.
Messier 98

Messier 98 (tai NGC 4192) on kierteisgalaksi noin 44.4 miljoonan valovuoden päässä maapallosta. Se sijaitsee Bereniken hiukset -nimisessä tähdistössä. Pierre Méchain löysi M98:n 15. maaliskuuta 1781.
Aavikkokultakontiainen

Aavikkokultakontiainen eli aavikkokultamyyrä eli aavikkokultiainen ("Eremitalpa granti") on eteläafrikkalainen nisäkäslaji.
Tuntomerkit.
Muiden kultakontiaisten tapaan aavikkokultakontiainen on sopeutunut maahan kaivautumiseen. Sen eturaajoissa on kummassakin kolme kaivamiseen sopeutunutta kynttä. Häntä ja korvat ovat surkastuneet näkymättömiksi, silmät ovat karvaisen nahan peittämät ja kuonossa on nahkamainen tyyny, jota myös käytetään kaivautumiseen.
Aavikkokultakontiaisella on pitkä, silkkinen turkki, väriltään harmaa pennuilla ja hiekanruskea aikuisilla. Eläimen pituus on 7,5–9 senttimetriä, paino 15–25 grammaa, ja se on näin kultakontiaisista pienin.
Elinalueet, ruokavalio ja sosiaalinen käyttäytyminen.
Aavikkokultakontiainen asuu Etelä-Afrikan länsirannikolla ja Namibian lounaisosissa lähinnä hiekka-aavikolla. Toisin kuin monet muut kultakontiaiset aavikkokultakontiainen harvoin rakentaa kestäviä tunneleita. Se pikemmin ikään kuin ui tai ryömii hiekan pinnalla tai juuri pinnan alla ruokaa etsiessään. Se liikkuu pääosin öisin ja syö muun muassa termiittejä ja muita selkärangattomia sekä matelijoita kuten skinkkejä.
Aavikkokultakontiainen on yksineläjä, reviirin keskikoko on 4,6 ha.
Uhanalaisuus.
Aavikkokultakontiainen on IUCN:n uhanalaisuusluokituksessa merkitty elinvoimaiseksi. Se on kuitenkin erittäin herkkä elinympäristön tuhoutumiselle.
Orléansin herttua

Orléansin herttua (ransk. "Duc d'Orléans)" oli Ranskan merkittävimpiä aatelisarvoja. 
Se luotiin vuonna 1344 Philippe de Valois'lle, joka oli Filip VI:n poika ja periytyi aina Ranskan kuninkaan pojalle, joten Orléansin herttuat edustivat kuningassuvun nuorempaa haaraa. Ennen Ranskan vallankumousta Orléansin herttua oli usein merkittävä poliittinen vaikuttaja. Vuodesta 1660 lähtien arvo periytyi Orléans-suvussa.
Vuonna 1498 Orléansin herttuakunta yhdistettiin kuninkaalliseen alueeseen.
Salim Sdiri

Salim Sdiri (s. 26. lokakuuta 1978 Ajaccio, Ranska) on ranskalainen pituushyppääjä. Hänellä on tunisialaisia sukujuuria.
Ura.
Sdirin ensimmäiset arvokisat olivat Münchenin EM-kisat 2002, joissa hän sijoittui pituudessa seitsemänneksi hypättyään 778. 2003 hän oli neljäs Euroopan sisäratojen cupissa tuloksella 784, seitsemäs Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa ja karsiutui Pariisin MM-kisoissa tuloksella 794. Seuraavana vuonna Sdiri hyppäsi toiseksi Euroopan cupissa tuloksella 824. Ateenan olympialaisissa hän oli kahdestoista.
Sdiri voitti sisäratojen Ranskan-mestaruuden vuonna 2005. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui sisäratojen EM-kisoissa, oli toinen Euroopan cupissa ja sijoittui viidenneksi sekä Helsingin MM-kisoissa että . 2006 Sdiri voitti jälleen maansa sisäratojen mestaruuden. Euroopan cupissa hän saavutti toisen tilan. Göteborgin EM-kisoissa hän oli kymmenes ja kauden lopussa yleisurheilun maailmancupissa viides. Sdiri voitti pronssia 2007 sisäratojen EM-kisoissa tuloksella 800.
Yleisurheilun Kultaisen liigan Rooman-osakilpailussa 13. heinäkuuta 2007 Tero Pitkämäen sektorin ulkopuolelle suuntautunut keihäs osui Sdiriä kylkeen. Aluksi Sdirin kerrottiin selvinneen tapauksesta lievin vammoin, mutta myöhemmin selvisi, että keihäs oli osunut Sdirin oikeaan munuaiseen ja maksaan. Keihään osumahaava oli yli kymmenen senttimetriä syvä.
Sdiri palasi kilparadoille helmikuussa 2008 Ranskan hallimestaruuskisoissa, joissa hän sijoittui toiseksi tuloksella 798. Hän karsiutui Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa, Pekingin olympialaisissa ja Torinon 2009 EM-hallikisoissa. 12. kesäkuuta 2009 Sdiri hyppäsi uuden Ranskan ennätyksen 842 cm. Myöhemmin samana vuonna hän oli kuudes Berliinin MM-kilpailuissa ja viides .
Sdiri sijoittui neljänneksi sekä Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 tuloksella 801 cm että saman vuoden Barcelonan EM-kilpailuissa tuloksella 820 cm. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 ja saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui.
Grace (albumi)

Grace on yhdysvaltalaisen muusikon Jeff Buckleyn vuonna 1994 julkaisema esikoisalbumi. Buckley löi itsensä läpi albumilla ja sai paljon kiitoksia arvostelijoilta. Albumin tunnetuin raita on Buckleyn versio tunnetusta Leonard Cohenin kappaleesta "Hallelujah", joka jäi myös Buckleyn tunnetuimmaksi kappaleeksi. Albumi jäi kuitenkin hänen viimeisekseen sillä hän ei ehtinyt saada valmiiksi toista albumiaan, koska hän hukkui 1997.
"Grace" on listattu korkealle monilla "parhaat albumit"-listoilla, muun muassa vuonna 1998 "Q"-lehden lukijat listasivat albumin 75. kaikkien aikojen parhaaksi albumiksi; kun sama äänestys tehtiin uudelleen vuoden 2005 lopussa, albumi nousi sijalle 13.. Vuonna 2006 "Mojo"-lehti nimesi levyn kaikkien aikojen parhaaksi rock-albumiksi. Se on myös äänestetty Australiassa toiseksi parhaaksi albumiksi, äänestyksen teki "Australian Broadcasting Corporation", ja tulokset kerrottiin 3. joulukuuta 2006. Albumi on myynyt kuusinkertaista platinaa Australiassa. 
Albumin kappaleista "Grace", "Last Goodbye" ja "So Real" julkaistiin singleinä.
Legacy Edition (2004).
Vuonna 2004 albumista julkaistiin Legacy Edition, joka sisälsi bonuslevyn sekä DVD:n normaalin albumin lisäksi.
Listasijoitukset.
Albumi - Billboard (Pohjois-Amerikka)
Singlet - Billboard (Pohjois-Amerikka)
Vasala

Vasala-nimisiä suomalaisia henkilöitä:
Grace Jones

Grace Jones (syntymänimeltään Grace Mendoza Jones, s. 19. toukokuuta 1948 Spanish Town, Brittiläinen Jamaika) on jamaikalais-yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, näyttelijä ja malli.
Nuoruus.
Grace Jones syntyi Jamaikalla, tuolloisessa Britannian siirtomaassa. Hänen isänsä Robert oli saarnaaja. Vanhemmat muuttivat lasten, Gracen ja hänen veljensä Noel Jonesin kanssa Yhdysvaltoihin vuonna 1965. Ennen mallinuraansa Jones opiskeli teatterialaa Syracusen yliopistossa.
Ura.
Jones teki levytyssopimuksen Island Recordsin kanssa 1977. Hänen levyttämänsä kolme diskoalbumia "Portfolio" (1977), "Fame" (1978) ja "Muse" (1979) menestyivät melko hyvin. Tässä vaiheessa hänestä tuli Andy Warholin muusa. Warhol otti hänestä runsaasti valokuvia ja Jones liikkui Warholin kanssa New Yorkin yöelämässä, muun muassa maineikkaassa Studio 54 -yökerhossa.
1970-luvun lopulla Jonesin tyyli muuttui, ja hän kiinnostui uuden aallon musiikista. Musiikillisten muutosten rinnalla hän muutti myös ulkonäköään. Apuna muutoksissa oli stylisti Jean-Paul Goude, jonka kanssa hän sittemmin avioitui ja sai pojan. Uusi ulkonäkö on vaikuttanut hänen maineeseensa vähintään yhtä vahvasti kuin musiikki. Jonesilta ilmestyi kuusi albumia 1980-luvulla.
Grace Jones julkaisi albumin "Hurricane" pitkän tauon jälkeen vuonna 2008, vaikka hän oli päättänyt, ettei enää julkaise musiikkia, koska levy-yhtiöt eivät anna riittävästi taiteellista vapautta. Hän on ollut sen jälkeen myös kiertueella. 
Jonesin esittämää kappaletta ”La vie en rose” käytettiin Yleisradion radio-ohjelman "Yölinja" tunnusmusiikkina. Grace Jones on näytellyt myös yhdessä James Bond -elokuvassa. Hän esitti Maydaytä elokuvassa "007 ja kuoleman katse" (1985).
Sophie Fiennes on ohjannut hänestä kertovan dokumenttielokuvan "Grace Jones: Bloodlight and Bami".
Yksityiselämä.
Jones on ollut kolme kertaa naimisissa. Hänet vihittiin taiteilija Jean-Paul Gouden kanssa vuonna 1979, ja pariskunnalla on yksi poika Paulo. Pari kuitenkin erosi vuonna 1982. Jones oli naimisissa Chris Stanleyn kanssa vuosina 1989–1990. Vuonna 1996 hän meni naimisiin henkivartija Atila Altaunbayn kanssa.
Meselech Melkamu

 
Meselech Melkamu (s. 27. huhtikuuta 1985 Debremarkos, Etiopia) on etiopialainen kestävyys- ja maastojuoksija.
Melkamun ensimmäiset arvokilpailut olivat Lausannen maastojuoksun MM-kisat 2003, joissa hän sijoittui nuorten sarjassa neljänneksi ja oli mukana voittamassa nuorten joukkuekilpailua. Seuraavana vuonna hän voitti Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa MM-kultaa nuorten sarjassa sekä nuorten joukkuekilpailussa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 5 000 metrin juoksussa ajalla 15.21,52. Vuonna 2005 Melkamu juoksi maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla neljänneksi ja lyhyellä matkalla kuudenneksi. Hän oli molemmilla matkoilla mukana voittamassa joukkuemestaruutta. Samana vuonna Helsingin MM-kisoissa hän oli 5 000 metrillä neljäs ajalla 14.43,47 ja kauden lopussa 3 000 metrin juoksussa viides ajalla 8.50,42.
Melkamu voitti pronssia Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa 2006 sekä pitkällä että lyhyellä matkalla. Molemmilla matkoilla hän oli mukana voittamassa myös joukkuemestaruutta. Saman vuoden Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän oli 5 000 metrillä kuudes ja kauden lopussa samoin 5 000 metrillä kuudes. Mombasan maastojuoksun MM-kisoissa 2007 Melkamu voitti pronssia henkilökohtaisessa ja kultaa joukkuekilpailussa. Hän sai Algerin Afrikan kisoissa hopeaa 5 000 metrillä ajalla 15.03,86 ja sijoittui samalla matkalla kuudenneksi Osakan MM-kilpailuissa ja viidenneksi . Maaliskuussa 2008 hän saavutti sisäratojen MM-kilpailuissa Valenciassa hopeaa 3 000 metrillä ajalla 8.41,50. Samana vuonna Edinburghin maastojuoksun MM-kisoissa hän juoksi yhdeksänneksi ja sai kultaa joukkuekilpailussa. Hän voitti 5 000 metrin Afrikan-mestaruuden Addis Abebassa ajalla 15.49,81. Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi 5 000 metrillä kahdeksanneksi ja samalla matkalla kolmanneksi. Maastojuoksun MM-kilpailuissa 2009 Ammanissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kolmanneksi ja joukkuekilpailussa toiseksi. 
14. kesäkuuta 2009 Melkamu alitti kautta aikain neljäntenä naisjuoksijana puolen tunnin rajan 10 000 metrin juoksussa. Hän juoksi Utrechtissa Alankomaissa ajan 29.53,80, joka oli kautta aikojen toiseksi paras aika ja uusi Afrikan ennätys. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 10 000 metrillä toiseksi ajalla 30.51,34 ja 5 000 metrillä viidenneksi. hän oli 5 000 metrillä yhdeksäs. Vuoden 2010 maastojuoksun MM-kilpailuissa Bydgoszczissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kolmanneksi ja saavutti hopeaa joukkuekilpailussa. Hän sai Nairobin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2010 hopeaa 10 000 metrillä ajalla 31.55,50. Vuoden 2011 maastojuoksun MM-kilpailuissa Punta Umbríassa hän oli neljäs henkilökohtaisessa kilpailussa ja sai hopeaa joukkuekilpailussa. Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui 10 000 metrillä viidenneksi.
Lokakuussa 2012 hän juoksi ensimmäisen maratoninsa voittaessaan Frankfurtin maratonin reittiennätysajalla 2.21.01.
Steve Bennett

Stephen Graham Bennett (s. 17. tammikuuta 1961 Farnborough, Kent) on englantilainen jalkapalloerotuomari, joka työskentelee Englannin Valioliigassa.
Bennett aloitti tuomaroinnin vuonna 1984.
Vuonna 1995 hän aloitti The Football Leaguessa ja vuodesta 1999 alkaen on kentilainen tuomaroinnut Valioliigassa. Vuonna 2001 hänestä tuli virallinen FIFAn tuomari.
Bennett on urallaan tuominnut muutamia virallisia kansainvälisiä ystävyysotteluita. Hän on tuominnut urallaan muutaman suuren ottelun: Englannin liigacupin loppuottelun vuonna 2005, Mestarien liigan puolivälieräottelun Benfica–Barcelona ja FA Cupin kauden 2006–2007 loppuottelun.
Thurn und Taxis

Thurn und Taxis (käytetään myös nimityksiä "Thurn und Tassis" ja "Tour et Taxis") on saksalainen entinen ruhtinassuku, joka hallitsi keskeisiä eurooppalaisia postipalveluja vuosisatojen ajan 1500-luvulta. Heidän omistuksessaan oli myös lukuisia panimoita, ja he rakennuttivat lukuisia linnoja. 
Varhaisimmat tiedot suvusta ovat peräisin 1200-luvulta. Suku on peräisin Lombardiasta, joka sijaitsee Bergamossa, ja oli nimeltään "de la Torre". Torni () on sijoitettu suvun vaakunaan, ja mäyrä ( ja ) on ollut perustana nimen Taxis-osalle.
"Ruggiano de Tassis" (Franz von des Taxis) perusti Italian postijärjestelmän. Sen jälkeen "Jeanetto de Tassis" 11. joulukuuta 1489 nimitettiin Innsbruckissa postilaitoksen suurmestariksi. Suku säilytti postimonopolin useiden vuosisatojen ajan. Thurn und Taxis -suku johti postitoimintaansa Brysselistä ja 12. marraskuuta 1516 yhdisti Rooman, Napolin, Espanjan, Saksan ja Ranskan säännölliseen postiliikenteeseen Brysselin kautta.
Thurn und Taxis -suvun postiyritys toimi aina 1700-luvun lopulle. Tällöin Espanjan kruununperillinen osti koko yrityksen.
Useat suvun jäsenet ovat saaneet oikeuden käyttää Maltan ritarin arvoa ja siihen liittyviä symboleja.
Thurn und Taxis -suvun nykyinen päämies on Albert Prinz von Thurn und Taxis, joka olisi järjestyksessä kahdestoista Thurn und Taxisin ruhtinas mikäli aatelisarvot olisivat vielä voimassa Saksassa. Hän on Johannes Prinz von Thurn und Taxisin ja tämän vaimon Glorian ainoa lapsi. Perhe on asunut St. Emmeramin linnassa Regensburgissa aina vuodesta 1748 lähtien. Suvun panimot myytiin vuonna 1966 saksalaiselle Paulaner-yhtiölle, joka kuitenkin valmistaa edelleen olutta nimellä ”Thurn und Taxis”. Suku on Saksan ja maailman varakkaimpia, sillä Forbes-talouslehti mainitsi vuonna 2007 Albertin maailman nuorimmaksi miljardööriksi, jonka omaisuuden lasketaan olevan noin kaksi miljardia dollaria.
Dexterin laboratorio

Dexterin laboratorio ("Dexter's Laboratory") on 1990-luvun puolessa välissä valmistunut 78-osainen Annie-palkittu ja myös Emmy-ehdokkuuden saanut piirrossarja.
Sarjan pilottijakso "Dexter's Laboratory" esitettiin jo vuonna 1995, ja suosion myötä siitä tehtiin kokonainen sarja. Sarjan esittäminen aloitettiin Yhdysvalloissa vuonna 1996 Cartoon Networkilla, jolloin sitä tuotettiin aluksi kahden tuotantokauden verran vuosien 1996-1999 aikana. Kolmas ja neljäs kausi kestivät vuodesta 2001 aina vuoteen 2003 asti. Suomessa sarjaa esitettiin ensimmäistä kertaa MTV Juniori -kanavalla vuonna 2007.
Juoni.
Dexterin laboratorio kertoo vasta 8-vuotiaasta nerosta nimeltä Dexter, jolla on oma, valtaisan kokoinen salainen laboratorio makuuhuoneensa kirjahyllyn takana. Laboratorioon on useita eri pääsykeinoja, kun salainen ovi tai äänikoodi. Dexter työskenteleekin laboratoriossaan päivät pitkät ja joka kerta hän saa häätää isosiskonsa Dee Deen pois laboratoriostaan, joka mielellään tulee leikkimään Dexterin kanssa ja tuhoamaan hänen viimeisimmät keksinnöt. Dexterillä on myös oma päävihollinen nimeltä Mandark, joka myös Dee Deen tavoin yrittää tuhota Dexterin laboratorion, mutta tarkoituksella. Mandark ja Dexter myös kilpailevat monesti koulussa siitä kumpi on parempi koulun tiedeaineessa. Dexterillä on laboratoriossaan apina, joka on oikeasti supersankari Monkey. Dexter ei kuitenkaan tiedä tätä.
Vastaanotto ja arvostelu.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Dexterin laboratorion sijalle 12 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Dexterin laboratorio oli sijalla 72.
Relics

Relics on rock-yhtye Pink Floydin vuonna 1971 julkaistu harvinaisuuskokoelma. Se sisältää muun muassa yhtyeen alkuaikojen singlehitit ”See Emily Play” ja ”Arnold Layne” ja monia b-puolia. Albumi sisältää myös kappaleita soundtrackilta "Music from the Film More" (”Cirrus Minor” ja ”The Nile Song”) sekä kappaleita ensilevyltä "The Piper at the Gates of Dawn" (”Interstellar Overdrive” ja ”Bike”).
Muusikot.
Muut:
50 kilometrin kävely

50 kilometrin kävely on yksi kilpakävelyn lajeista. Laji oli pitkään pelkästään miesten lajina, mutta vuodesta 2016 lähtien se on ollut naisillakin virallisena lajina.
Laji oli olympialaisten ohjelmistossa miehillä vuosina 1932–2021 ja MM-kilpailuiden ohjelmistossa alusta alkaen vuoteen 2019 asti. Vuosien 2017 ja 2019 MM-kilpailuissa myös naiset kävelivät matkan. EM-kilpailuiden ohjelmistossa se oli alusta alkaen vuoteen 2018 asti, jolloin myös naiset kävelivät matkan ensimmäistä kertaa EM-tasolla. Vuonna 2022 matkan korvasi arvokisatasolla 35 kilometrin kävely.
50 kilometrin kävelyn maailmanennätysaika miehissä on Ranskan Yohann Dinizin 15. elokuuta 2014 kävelemä 3.32.33 ja naisissa Kiinan Liu Hongin 9. maaliskuuta 2019 kävelemä 3.59.15. Suomen ennätykset ovat Valentin Konosen 3.39.34, kävelty 25. maaliskuuta 2000 Slovakian Dudincessa ja Tiia Kuikan 4.29.25, kävelty 19. toukokuuta 2019 Liettuan Alytusissa.
50 kilometrin kävely tapahtuu stadionin ulkopuolella maratonin tapaan. Sama matka stadionilla on nimeltään 50 000 metrin kävely. Sen SE:n teki Antero Lindman 10. syyskuuta 1994. Aika oli 4.03.43.
MM-mitalistit.
Dopingista kärähtivät vuoden 2011 Daegun MM-kisoissa Sergei Bakulin (ex-kultaa) ja 2013 Moskovassa Mihail Ryžov (ex-hopeaa).
Veikko Leväaho

Veikko Leväaho (1. kesäkuuta 1924 Leningrad, Neuvostoliitto – 25. tammikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen vapaa toimittaja ja anarkisti. Hän oli myös koko elämänsä ajan kasvissyöjä. 
Veikko Leväahon vanhemmat olivat asianajaja Jalmari Leväaho ja Alma Sofia Aholainen. Hänen nuorempi veljensä oli urheilutoimittaja Kauko-Aatos Leväaho. Leväaho palveli jatkosodassa ilmavoimissa meteorologina ja työskenteli sodan jälkeen Aeron palveluksessa sekä itsenäisenä yrittäjänä. Leväaho tuomittiin huhtikuussa 1944 asepalveluksensa aikana vankeuteen esimiehen käskyn täyttämättä jättämisestä. Leväaho ei suostunut lukemaan iltahartaudessa Herran siunausta. Leväaho oli ateisti ja katsoi, että olisi käskyn täyttäessään halventanut uskovien varusmiestoveriensa vakaumusta. Hän suoritti kuukauden vankeusrangaistuksen Kuopion lääninvankilassa vesileipärangaistuksena. 
Leväaho johti Kriittisen Korkeakoulun anarkismintutkimuksen työryhmää vuosina 1969–1977. Hän johti myös vuodesta 1971 lähtien Unioninkatu 45:ssä toimineen A-klubin istuntoja. Sen jäsenet kutsuivat itseään ”anarkeiksi” korostaen valtanäkemyksensä rinnasteisuutta muihin vallankäyttäjiin kuten monarkkeihin. Heidän tavoitteensa oli demokraattinen ja varsinaisista anarkisteista poiketen myös parlamentaarinen vaikuttaminen.
Dauphiné

Dauphiné on entinen Ranskan provinssi maan kaakkoisosassa. Nykyään Dauphinén kohdalla sijaitsevat Isèren, Drômen ja Hautes-Alpes departementit. Provinssin pääkaupunki oli Grenoble, muita suurempia kaupunkeja olivat Vienne, Valence, Die, Gap ja Briançon.
Historia.
Tulevan Dauphinén alue oli allobrogien ja muiden gallialaisten heimojen hallussa muinaisina aikoina.
Rooman valtakunnan hajottua se vähitellen sai itsenäisyyden Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunnan osana.
Viennen kreivin Guy IV:n vaakunassa oli delfiini ja hänen lempinimensä oli "le Dauphin" (). Tämä titteli periytyi hänen perheessään vuoteen 1349 asti, jolloin lapseton Humbert II myi itsenäisen Dauphinén Ranskan kuninkaalle Filip VI:lle sillä ehdolla, että kruununperillinen kantaisi dauphinin nimeä ja arvoa. Siitä asti kruununperillinen saattoi ottaa käyttöönsä "dauphininin" arvonimen, jos hän oli sen hetkisen kuninkaan jälkeläinen.
Toisen maailmansodan aikana alueella toimi voimakas partisaaniliike.
See Emily Play

See Emily Play on vuonna 1967 julkaistu Pink Floydin kappale, jonka on sanoittanut ja säveltänyt silloinen keulahahmo Syd Barrett. Barrett myös laulaa kappaleen. Vaikka kappale ei ollut yhtyeen esikoisalbumilla "The Piper at the Gates of Dawn", siitä muodostui singlenä ilmestyessään hittiklassikko. Kappale julkaistiin myöhemmin erilaisilla kokoelmilla, ensimmäiseksi albumilla "Relics" (1971). B-puoli ”Scarecrow” julkaistiin yhtyeen esikoisalbumilla.
Dorian Harewood

Dorian M. Harewood (s. 6. elokuuta 1950 Dayton, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Emmy-ehdokkuuden saanut näyttelijä ja laulaja.
Ura.
Ohiossa syntyneen Harewoodin näyttelijän ura alkoi 1970-luvulla, jolloin hän esiintyi yhdessä jaksossa televisiosarjassa "Swiss Family Robinson". Samana vuonna Harewood teki ensi esiintymisensä elokuvassa "Foster ja Laurie". Hän jatkoi uraansa vierailevana näyttelijänä useissa televisiosarjoissa, joihin kuuluivat muun muassa "Beulah Land", "Matt Houston", "Murhasta tuli totta" ja "Matlock". Samalla Harewood esiintyi useissa elokuvissa kuten "Full Metal Jacketissa", "Voittolyönnissä" ja "Äkkikuolemassa".
Ääninäyttelijänä.
Vuonna 1989 Harewood teki ensimmäisen ääniroolinsa "Turtles – mutanttikilpikonnat" -animaatioon, jossa hän esitti Silppuria kolmen jakson verran. Sittemmin Harewood on tehnyt äänirooleja animaatioihin kuten "Gargoyles", "", "Batman of the Future", "Astro Boy", "The Grim Adventures of Billy &amp; Mandy" ja "Prätkähiiret", joka on ollut hänen pitkäaikaisin sarja, jossa Harewood ääninäytteli Motoa vuosina 1993–1996. Vuonna 2006 hän uusi Moton roolin sarjan tullessa takaisin noin kymmenen vuoden tauon jälkeen.
Laulajana.
Harewood julkaisi oman levynsä vuonna 1989. Sittemmin häntä on kuultu muun muassa Dean Jamesin "Intimacy"-albumilla.
K. J. Ellilä

Kaarle Johannes (K. J.) Ellilä () oli suomalainen maanviljelijä, maataloushallituksen pääjohtaja ja Maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri.
Ellilän vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Oskar Ellilä ja Alfhilda Olivia John. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja suoritti Helsingin yliopistossa agronomin tutkinnon 1913 ja filosofian kandidaatin tutkinnon 1927.
Ellilä oli Suomen maatalousseurojen keskusliiton assistentti 1913–1915, maataloushallituksen tutkimustoimiston johtajan apulainen ja johtaja 1915–1924, ja yleisen maatalousosaston päällikkö ja maatalousneuvos 1924–1936. Hän toimi maataloushallituksen vt. ylijohtajana 1927–1928, ylijohtajana 1936–1941 ja pääjohtajana 1941–1955. Ellilä viljeli myös Karkussa sijaitsevaa kotitilaansa 1920–1957. Nykyisin talon seinässä on Ellilän syntymän 100-vuotispäivänä paljastettu muistolaatta.
Ellilä toimi lisäksi maataloudellisen tilastokomitean sihteerinä 1917–1922, Helsingin yliopiston maatalouskirjanpidon opettajana 1919–1936, Maanviljelystaloudellisen laitoksen assistenttina 1921–1923 ja "Maatalouslehden" toimituksen jäsenenä 1920–1952.
Politiikassa Ellilä oli mukana Maalaisliiton kansanedustajana Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1929–1930 ja 1932–1935. Jälkimmäiselle kaudelleen hän tuli edustaja Kalle Joukasen tilalle 20. toukokuuta 1932. Ellilä toimi maatalousministerinä Kallion III hallituksessa 1929–1930 ja kansanhuoltoministerinä Linkomiehen hallituksessa 1943–1944.
Ellilä on haudattu entisen Karkun alueelle, Sastamalan kirkolle sukuhautaan. Hautakivessä on Sulo Aaltosen tekemä kasvoreliefi Ellilästä.
Aasian pöly

Aasian pöly (myös "keltainen pöly", "keltainen hiekka", "keltainen tuuli" tai "Kiinan pölymyrsky") on kausittainen meteorologinen ilmiö, joka vaikuttaa laajaan osaan Itä-Aasiaa satunnaisesti kevätkuukausien aikana. Pöly on lähtöisin Mongolian aavikoilta, Pohjois-Kiinasta ja Kazakstanista, jossa voimakkaat tuulet ja hiekkamyrskyt nostavat ilmaan hienojakoista maa-ainesta, joka tuulten myötä kantautuu edelleen Kiinaan, Pohjois- ja Etelä-Koreaan, Japaniin ja Venäjän kaukoidässä sijaitseville alueille. Joskus aines voi kantautua aina Yhdysvaltoihin saakka.
Viimeisen vuosikymmenen aikana pölystä on teollisuuden saasteiden ja Kiinassa tapahtuvan aavikoitumisen seurauksena tullut merkittävä ongelma. Muutaman viimeisen vuosikymmen aikana tapahtunut Araljärven alueen kuivuminen on myös lisännyt pölyongelman vakavuutta. Koreassa, jotkin ryhmittymät käyttävät ilmiöstä nimitystä ”keltaisen pölyn terrorismi”.
Rodina

Rodina (, suom. "Kotimaa") on venäläinen puolue. Sillä on parlamentin alahuone duumassa 1 kansanedustaja kaudella 2016–2021. Rodina toimi itsenäisenä puolueena vuosina 2003–2007, sen jälkeen se yhdistyi muiden puolueiden kanssa Oikeudenmukainen Venäjä -puolueeksi. Vuodesta 2012 lähtien Rodina on toiminut jälleen puolueena. Rodinan puheenjohtajana toimii Aleksei Žuravljov.
Historia.
Rodina oli alun perin noin kolmenkymmenen vasemmistolaisen ja nationalistisen puolueen ryhmä, joka yhdistyi elokuussa 2003 vuoden 2003 duuman vaaleja varten. Puolueen nimi oli "Kotimaa (kansallis-isänmaallinen liitto)". 7. joulukuuta 2003 Rodina sai 9,02 % äänistä ja 38 paikkaa pienimpänä duumaan päässeistä puolueista. Sen jäsenet Sergei Glazjev ja Viktor Geraštšenko lähtivät vuoden 2004 presidentinvaaleihin, Geraštšenko yhden Rodinan jäsenpuolueen nimittämänä ja Glazjev itsenäisenä ehdokkaana. Glazjev tuli vaalissa kolmanneksi. Vaalien jälkeen toinen puheenjohtajista, Dmitri Rogozin sai puolueen jäsenkunnan äänestämään Glazjevin pois puhemiehen tehtävistä ja jäi itse johtoon.
Marraskuussa 2005 Rodinaa estettiin osallistumasta joulukuun Moskovan duuman vaaleihin. Liberaalidemokraattisen puolueen valituksen mukaan puolue syyllistyi kiihotukseen kansanryhmää vastaan. Sen mainoksessa tummapintaiset kaukasialaiset heittivät vesimeloninkuoria maahan, jotka Rogozin kehottaa keräämään pois ja mainos päättyi kehotukseen "siivota kaupunki roskista."
Rodina yhdistyi lokakuussa 2006 Elämän puolueen ja Eläkeläisten puolueen kanssa Oikeudenmukaiseksi Venäjäksi. Osa entisistä Rodinan kannattajista perusti tässä vaiheessa uuden Suur-Venäjä-puolueen (Великая Россия) eräiden DPNI:n jäsenten kanssa.
Vuonna 2011 Rodina-järjestön puheenjohtajaksi valittiin Aleksei Žuravljov. Rodina irtosi Oikeudenmukaisesta Venäjästä jälleen omaksi puolueekseen 29. syyskuuta 2012.