tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Thérèse

Pyhä Lisieux’n Thérèse (; alkuperäinen nimi Marie Françoise-Thérèse Martin; 2. tammikuuta 1873 Alençon – 30. syyskuuta 1897 Lisieux) oli roomalaiskatolinen ranskalainen karmeliittanunna, pyhimys, neitsyt ja 33. katolisen kirkon 36:sta kirkonopettajasta. Hän on floristien, lähetysmissioiden, lähetystyöntekijöiden, pilottien, tuberkuloosin, AIDS-potilaiden, vanhempien menettämisen, Australian, Ranskan, Alaskan Fairbanksin hiippakunnan, Kalifornian, Alaskan Juneaun hiippakunnan ja Coloradon Pueblon hiippakunnan suojeluspyhimys. Hänen tunnuksiaan ovat ruusut, ruusuja pitelevä paljasjalkakarmeliitta, karmeliittanunna ruusuja jaloillaan, Jeesus-lapsen ja Jeesuksen kasvojen kuvia pitelevä karmeliittanunna, krusifiksia ja ruusuja pitelevä karmeliittanunna ja kirja. Paavi Pius X avasi pyhän Thérèsen kanonisaatioprosessin 10. kesäkuuta 1914, paavi Pius XI julisti hänet autuaaksi 29. huhtikuuta 1923 ja kanonisoi hänet 17. toukokuuta 1925, ja paavi Johannes Paavali II julisti hänet kirkonopettajaksi 19. lokakuuta 1997. Paavi Benedictus XVI julisti myös pyhän Thérèsen vanhemmat autuaiksi 19. lokakuuta 2008. Katolisessa kirkossa hänen muistopäiväänsä vietetään 1. lokakuuta.
Pyhää Thérèseä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavalla kollehtarukouksella:
""Orémus."
"Dómine, qui dixisti: Nisi efficiámini sicut párvuli, non intrábitis in regnum coelórum: da nobis, quǽsumus: ita sanctæ Teresiæ Vírginis in humilitáte et simplicitáte cordis vestígia sectári, ut praemia consequámur ætérna.""
Paaveista hänen elinaikanaan hallitsivat ainoastaan paavi Pius IX (1846–1878) ja Leo XIII (1878–1903).
Pyhälle Thérèselle on laadittu myös litania ja novena.
Elämä.
Thérèse syntyi Alençonissa vauraaseen ja hartaaseen katoliseen perheeseen vuonna 1873. Hänen sanottiin olevan iloinen ja voimakastahtoinen lapsi, kunnes hänen äitinsä kuoli 1877. Myöskään perheen yhdeksästä lapsesta oli vain neljä selvinnyt varhaislapsuudesta. Thérèse ajautui äidin kuoleman jälkeen šokkiin ja hänestä tuli neuroottinen, sisäänpäin suuntautunut ja ujo.
Perhe muutti 1877 Lisieux’hön, jossa kaikki lapset kävivät koulua benediktiiniluostarissa. Thérèse sairastui 1883 tuberkuloosiin ja koki sairasvuoteellaan helluntaina ilmestyksen, minkä jälkeen hän pian parantui. Vuonna 1886 Thérèse kääntyi joulumessun aikana kristityksi ja muuttui jälleen iloiseksi ja avoimeksi. Hän teki isänsä kanssa pyhiinvaelluksen seuraavana vuonna Roomaan, jossa hän pyysi tavata paavin. Paavi Leo XIII otti 14-vuotiaan Thérèsen vastaan, mikä teki hänestä kuuluisan. Thérèse pyysi paavilta lupaa liittyä siskojensa tavoin karmeliittaluostariin, mutta paavi neuvoi kuuntelemaan paikallisia päättäjiä.
Bayeux’n piispa antoi Thérèselle poikkeusluvan liittyä normaalia nuorempana karmeliittoihin 1888. Luostarissa hän kirjoitti paljon erilaisia kirjoituksia, päiväkirjaa, runoja ja lauluja. Yksi hänen tunnetuimmistaan kirjoituksistaan on "Pieni tie", jossa hän sanoi että ihmisen tulisi elää lapsenuskoa.
Thérèse sairastui 1896 uudelleen tuberkuloosiin, johon hän lopulta kuoli 25-vuotiaana 1897.
Elämänvaiheita.
Pyhän Lisieux’n Thérèsen elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:
Yön liittolaiset

Yön liittolaiset on Darren Shanin kirjoittaman "Darren Shanin tarina" -kirjasarjan kahdeksas osa. Englanninkielinen alkuteos julkaistiin vuonna 2002 ja suomennos vuonna 2009. Sen suomensi Kaijamari Sivill ja kustansi Tammi.
Juoni.
Darren, Harkat ja Crepsley ovat saapuneet kaupunkiin. Kaupungissa liikkuu uutisia veret tyhjiin vuodatetuista ruumiista, ja Crepsley katsoo velvollisuudekseen häätää viemäreissä piileskelevät vampaneesit pois. Vampaneeseista ei näy jälkeäkään, ja yhtäkkiä Darren on ilmoitettu kouluun. lmoittajasta ei tiedetä mitään, eikä se ole ainakaan Crepsley. Darren menee joka tapauksessa kouluun, jossa hän tapaa vanhan tyttöystävänsä Debbie Keison, johon Darren pihkaantuu heti. Heidän suhteensa etenee jotenkuten. Darren kohtaa kaupungissa toisenkin vanhan tuttunsa, Steve Leonardin. Steve pelastaa Darrenin hengen ja he ystävystyvät. Steve kertoo olevansa vampaneesimetsästäjä ja kertoo menneisyydestään. Darren esittelee Steven Harkatille, Crepsleylle ja Vanchalle. Harkat ja Vancha lämpenevät Stevelle, mutta Crepsley ottaa vanhan "ystävän" varauksin vastaan. Crepsley muistaa, että Stevessä virtaa paha veri, eikä hevillä unohda sitä. Debbien kotiin hyökätään, mutta onneksi Darren ehtii varoittaa häntä. Debbie haluaa tietää totuuden tapahtumista, ja Darrenin on kerrottava se. Debbie haluaa liittyä jahtaajien mukaan. Yksi vampaneeseista johdattaa heidät muiden vampaneesien luo, ja tappelu alkaa. Steve osoittautuu petturiksi, joka johdatti Darrenin ja muut vampaneesien ansaan. Käy myös ilmi, että Steve on puolivampaneesi. Tappelun keskellä on myös vampaneesimestari, joka pääsee karkuun. Debbie ryöstetään, jahtaajat pääsevät pakoon ja ottavat Steven mukaansa.
Lähteet.
Leena Vallisaari

Leena Kaarina Vallisaari (s. 4. huhtikuuta 1947 Kangasniemi) on suomentaja, joka valmistui diplomikielenkääntäjäksi vuonna 1969. Hän on kääntänyt sekä kaunokirjallisuutta että tietokirjoja yhteensä yli 90 teosta lähes kaikille Suomen johtaville kustantamoille. Lisäksi hän on suomentanut elokuvia ja televisio-ohjelmia erityisesti Yleisradiolle saksasta, englannista ja ruotsista. 
Vallisaari on erikoistunut musiikkiohjelmien käännöksiin. Hän on merkittävä oopperoiden kääntäjä. Hän on luonut oopperatekstityksiä Suomen Kansallisoopperalle vuodesta 1987, jolloin tekstitystoiminta aloitettiin Suomessa Vallisaaren "Rigoletto"-oopperan käännöksen myötä. Hän on toiminut kääntäjänä Savonlinnan oopperajuhlilla vuodesta 1995. Oopperoiden alkukielinä ovat saksa, englanti, ruotsi ja italia. Libretto- ja/tai tekstityskäännöksiä on syntynyt noin 50 teokseen. 
Leena Vallisaari on toiminut myös Helsingin yliopiston saksan laitoksen tuntiopettajana opettaen suomentamista vuosina 1998–2005.
Joni Kauko

Joni Kauko (s. 12. heinäkuuta 1990 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa intialaista Inter Kashia. Kauko on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura.
Seurajoukkueet.
Turun Runosmäen kaupunginosasta kotoisin oleva Kauko on Turun Nappulaliigan ja Turun Palloseuran kasvatti, joka pelasi juniorina myös FC Interissä voittaen seurassa A-nuorten Suomen mestaruuden 2007. Marraskuussa 2007 Kauko teki kahden vuoden sopimuksen Interin kanssa ja debytoi Veikkausliigassa kesäkuussa 2008 IFK Mariehamnia vastaan. Kauko voitti Interissä Suomen mestaruuden 2008 ja Suomen Cupin 2009.
Tammikuussa 2013 Kauko teki vuoden pituisen sopimuksen FC Lahden kanssa, mutta hän siirtyi jo heinäkuussa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa pelaavaan FSV Frankfurtiin. Kesäkuussa 2015 Kauko siirtyi kahden vuoden sopimuksella Saksan 3. Ligan Energie Cottbusiin. Heinäkuussa 2016 hän teki kahden vuoden sopimuksen tanskalaisen Randers FC:n kanssa. 
Vuodet 2018–2021 Kauko pelasi tanskalaisessa Esbjergissä, joista viimeisen kauden Tanskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Hänen kolmivuotinen sopimuksensa päättyi toukokuussa 2021. Kesäkuussa 2021 Kauko allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen Intian Superliigan ATK Mohun Baganin kanssa.
Maajoukkue.
Kauko on edustanut Suomen U16-, U18-, U19- ja U21-maajoukkueita. A-maajoukkueessa hän debytoi tammikuussa 2012 Trinidad ja Tobagoa vastaan pelatussa harjoitusmaaottelussa. Saksan vuosiensa aikana Kauko sai maajoukkuekutsuja harvakseltaan, mutta nousi lopulta vakiokokoonpanoon syksyllä 2018 Kansojen liigan otteluissa. Kauko pelasi myös Suomen joukkueessa vuoden 2021 EM-kisoissa.
Anna Haag

Anna Jönsson Haag (o.s. Haag, ent. Hansson, s. 1. kesäkuuta 1986 Köping, Ruotsi) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän vaihtoi alkuperäisen sukunimensä Hansson äitinsä sukunimeen Haag vuonna 2008. Hän saavutti vuonna 2018 päättyneellä urallaan neljä olympiamitalia, joista yksi oli kultaa ja yksi henkilökohtaisesta lajista, sekä neljä viestihiihdon MM-mitalia.
Haag sai junioreiden MM-kilpailuissa viestihopeaa Kranj'ssa 2006. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän hiihti kolmannen osuuden pronssia saaneessa Ruotsin viestijoukkueessa. Maailmancupissa hän saavutti ensimmäisen henkilökohtaisen palkintokorokepaikkansa oltuaan kolmas 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Beitostølenissä marraskuussa 2009. Hän kuului samana viikonloppuna myös Ruotsin voitokkaaseen viestijoukkueeseen. Myöhemmin samalla kaudella hän oli kolmas Roglan 15 kilometrin yhteislähtökilpailussa. 
Vancouverin olympialaisissa 2010 Haag sijoittui hopealle yhdistelmäkilpailussa ja vapaan hiihtotavan parisprintissä yhdessä Charlotte Kallan kanssa sekä neljänneksi 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän hiihti toisen osuuden Ruotsin saadessa viestihopeaa sekä sijoittui yhdistelmäkilpailussa ja 30 kilometrillä kymmenenneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Haag oli perinteisen hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa kuudes, yhdistelmäkilpailun 15:s ja vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä 17:s. Viestistä hän voitti hopeaa Ruotsin joukkueen kanssa. 
Sotšin olympialaisissa 2014 Haag hiihti kolmannen osuuden Ruotsin olympiakultaa saavuttaneessa joukkueessa. 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa hän oli yhdestoista ja 10 kilometrin perinteisen kilpailussa 20:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 30 kilometrin perinteisen kilpailussa 14:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli perinteisen hiihtotavan 10 kilometrillä viides ja 30 kilometrin vapaan yhteislähtökilpailussa yhdeksäs. Viestissä hän hiihti avausosuuden Ruotsin hopeajoukkueessa.
Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Haag hiihti avausosuuden Ruotsin hopeajoukkueessa 4 × 5 kilometrin viestissä.
Maaliskuussa 2018 Haag ilmoitti lopettavansa hiihtouransa kauden 2018 päätteeksi. Hän avioitui samaan kauteen uransa lopettaneen hiihtäjä Emil Jönssonin kanssa kesäkuussa 2018.
Tailgunner

Tailgunner on heavy metal -yhtye Iron Maidenin kappale, joka aloittaa "No Prayer for the Dying" -albumin. Sen ovat säveltäneet Bruce Dickinson ja Steve Harris, ja sen kesto on 4 minuuttia 14 sekuntia.
Kappale on sanoituksen aiheeltaan samankaltainen Powerslave-levyn ensimmäisen singlen "Aces High" kanssa; molempien aihe on ”Taistelu Britanniasta”, joka oli maineikas taistelu Toisessa maailmansodassa. Vuonna 1940 Englanti ja Saksa ottivat yhteen kolme kuukautta kestäneessä ilmataistelussa Englannista. Englanti voitti taistelun kiperästi.
”Tailgunner” kuului aktiivisesti settilistaan No Prayer on the Road -kiertueella sekä Fear of the Dark Tourilla: se oli ”Bring Your Daughter... to the Slaughterin” ohella albuminsa soitetuimpia kappaleita.
Kuollut kävelee

Kuollut kävelee on suomalaisen Kotiteollisuus-yhtyeen 25. marraskuuta 2009 ilmestynyt EP, josta otettiin ainoastaan 5000 kappaleen rajoitettu painos.
EP sisältää uuden version "Ukonhauta"-albumilla julkaistusta ”Loveen langennut” -kappaleesta, kaksi uutta ennen julkaisematonta kappaletta "Ukonhaudan" äänityksistä, Eppu Normaali -coverin ”Hunninkolla” "Sotakoira"-albumin äänityksistä sekä neljä MTV3 MAX Stagella livenä äänitettyä kappaletta. Livekappaleissa vierailee kosketinsoittaja Tuomas Holopainen, sekä osassa kappaleista myös kitaristi/taustalaulaja Miitri Aaltonen. ”Hunninkolla”-kappaleen laulaa yhtyeen basisti Janne Hongisto. EP:llä on myös neljä musiikkivideota.
EP:n masteroinnissa tapahtuneen virheen vuoksi levyllä oleva kappalejärjestys on eri kuin mitä kansilehdessä on mainittu. Kansilehden mukaan ”Jäälintu” on levyllä toisena kappaleena ja ”Poissaolevalle ystävälle” kolmantena, vaikka todellisuudessa asia on päinvastoin.
EP debytoi Suomen virallisen singlelistan ensimmäisellä sijalla.
Kappaleet.
Sanoitukset Jouni Hynynen, paitsi ”Hunninkolla” sanoitus Mikko Saarela ja Mikko Syrjä. 
Musiikkivideot
Jennifer Granholm

Jennifer Mulhern Granholm (s. 5. helmikuuta 1959) on kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko, jonka Joe Biden nimitti Yhdysvaltain energiaministeriksi virkakautensa alussa 2021. Hän toimi Michiganin osavaltion kuvernöörinä vuosina 2003–2011 ja ennen sitä Granholm toimi Michiganin oikeusministerinä 1999–2003.
Granholmin isoisä Anders muutti Kanadaan Ruotsista 1920-luvulla. Ruotsin kuningashuone antoi Jennifer Granholmille vuonna 2010 Pohjantähti-ritarikunnan 1. luokan komentajan arvon.
Charlie Crist

Charles Joseph ”Charlie” Crist (s. 24. heinäkuuta 1956) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Vuodesta 2017 lähtien hän on ollut Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen. Hän oli Floridan kuvernööri vuodesta 2007 vuoteen 2011 asti. Crist oli aiemmin republikaanipuolueen jäsen.
Crist on valmistunut Floridan valtion yliopistosta.
Cristin kausi kuvernöörinä päättyi tammikuussa 2011. Hän ilmoitti jo toukokuussa 2009, ettei pyri jatkokaudelle, vaan senaattiin Mel Martinezin jättämälle paikalle. Huhtikuussa 2010 Crist päätti jättää republikaanipuolueen ja pyrkiä senaattiin sitoutumattomana. Cristin kilpakumppanina senaattipaikalle pyrki Marco Rubio, joka oli republikaanien esivaalikyselyissä jopa 20 %-yksikköä häntä suositumpi. Rubio oli myös republikaanijohdon ja teekutsuliikkeen suosikki. Crist hävisi marraskuun 2010 senaatinvaaleissa Rubiolle selvin lukemin. Rubio sai äänistä noin 49 prosenttia, Crist noin 30 prosenttia ja demokraattien Kendrick Meek noin 20 prosenttia.
Anna Hultin

Ulla Anna Elisabet Hultin-Pashley (s. 27. marraskuuta 1965 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi 1987 ja on ollut kiinnitettynä Svenska Teaterniin vuosina 1987–1988 sekä uudelleen vuodesta 2003 lähtien. Hultin on esiintynyt muun muassa Pertsa Reposen "Kissa vieköön" -televisiosarjassa sekä "Onks Viljoo näkynyt" -elokuvassa. Yle TV1:n "Kotikadussa" hän näytteli vuosina 2009–2012.
Hultin on ollut naimisissa kanadalais-englantilaisen Douglas S. Pashleyn kanssa vuodesta 1992 alkaen. Heillä on kolme lasta, jotka ovat syntyneet vuosina 1993, 1995 ja 1997.
Anna Hultin on eduskunnan pääsihteerinä vuosina 1975–1983 toimineen Eiler Hultinin tytär.
Nikotiiniamidiadeniinidinukleotidi

NAD+ eli nikotiiniamidiadeniinidinukleotidi (C21H27N7O14P2) on kaikissa elävissä soluissa esiintyvä tärkeä koentsyymi. Rakenteeltaan se on dinukleotidi, jossa nikotiiniamidiemäksen sisältävä nukleotidi ja adeniininukleotidi ovat liittyneet toisiinsa fosfaattiryhmiensä välityksellä. NAD+ ja sen pelkistynyt muoto NADH toimivat koentsyymeinä monissa tärkeissä biologisissa hapetus-pelkistysreaktioissa.. NAD+ muistuttaa rakenteeltaan toista tärkeää koentsyymiä NADP+:a eli nikotiiniamidiadeniinidinukleotidifosfaattia, jossa lisäksi on adenosiiniin liittynyt fosfaattiryhmä. NAD+ osallistuu lähinnä katabolisiin reaktioihin, kun taas NADP+:lla on tärkeä rooli anabolisissa reaktioissa.
Biosynteesi.
Eliöt tuottavat NAD+:a kahdella eri tavalla. Niin sanotussa "de novo" -synteesissä, jota säätelevät BNA-geenit, eliöt valmistavat aminohappo tryptofaanista kinoliinihappoa. Kinoliinihappo muutetaan nikotiinihappomononukleotidiksi, joka muutetaan nikotinaattinukleotidiadenylyylitransferaasientsyymin avulla desamino-NAD+:ksi. NAD+-syntaasientsyymi muuttaa desamino-NAD+:n NAD+:ksi.
Eliöt biosyntetisoivat NAD+:a myös sen hajoamisessa syntyvästä nikotiiniamidista. Nikotiiniamidi muutetaan nikotiiniamidaasientsyymin avulla nikotiinihapoksi. Nikotiinihaposta muodostetaan nikotiinihappomononukleotidia, joka muokataan NAD+:ksi kuten "de novo" -synteesissä.
Rooli bioreaktioissa.
NAD+ on bioreaktioissa hapetin ja NADH pelkistin. NAD+ kiinnittyy entsyymeihin, jotka katalysoivat dehydrausreaktioita. Tällaisia ovat esimerkiksi glykolyysin yhteydessä tapahtuva glyseraldehydi-3-fosfaatin muuttaminen 1,3-bisfosfoglyseraatiksi, alkoholien hapettaminen aldehydeiksi, jota katalysoi alkoholidehydrogenaasi sekä glutamaatin hajotus.
Muita entsyymejä, joille NAD+ toimii koentsyyminä, ovat muun muassa UDP-galaktoosiepimeraasi, adenosyylihomokysteinaasi, 3-dehydrokinaattisyntaasi, ornitiinisyklodeaminaasi ja urokanaasi.
Vuosien 1857–1858 taloudelliset käsikirjoitukset

Vuosien 1857–1858 taloudelliset käsikirjoitukset eli Grundrisse ("Grundrisse der Kritik der politischen Ökonomie") sisältää Karl Marxin kirjoituksia, joissa hän valmisteli "Pääoma"-teostaan. Siihen on koottu kirjoituksia, jotka Marx laati elokuun 1857 ja maaliskuun 1858 välisenä aikana. Johdanto julkaistiin 1898 ja koko teos vuosina 1939–1941.
Marxin ja Friedrich Engelsin koottujen teosten (MEW) osassa 42 teos käsittää sivut 19–768. Koska Marx ei tarkoittanut teosta julkaistavaksi, siinä ei ollut otsikoita eikä väliotsikoita, ja ne on lisätty jälkikäteen.
Julkaisuhistoria.
"Vuosien 1857–1858 taloudelliset käsikirjoitukset" oli merkittävin Marxin ”kypsän kauden” kirjallinen työ, joka pysyi julkaisemattomana pitkälle 1900-luvulle. Karl Kautsky tutustui myös näihin käsikirjoituksiin kootessaan 1900-luvun alussa Marxin vuosien 1861–1863 kirjoituksista teosta "Theorien über den Mehrwert" (”Teoria lisäarvosta”). Kautsky julkaisi "Die Neue Zeit" -lehdessä vuosien 1857–1858 käsikirjoituksista kaksi osaa: "Poliittisen taloustieteen arvostelua" -teoksen julkaisemattoman johdannon ("Einleitung zu den Grundrissen der Kritik der politischen Ökonomie") vuonna 1903 ja "Bastiat und Carey" -nimisen käsikirjoituksen vuonna 1904. Kokonaisuuden kolmas osa, "Grundrisse der Kritik der politischen Ökonomie", jäi häneltä kuitenkin julkaisematta.
Teos pysyi pitkään tuntemattomana, kunnes neuvostoliittolainen tutkija David Rjazanov sai vuonna 1923 hankittua kopiot alkuperäiskäsikirjoituksista. Ne oli tarkoitus julkaista osana Rjazanovin johtaman Marx–Engels-instituutin valmistelemia Marxin ja Engelsin koottuja teoksia ("Marx-Engels-Gesamtausgabe", MEGA). Julkaisun oli alkujaan tarkoitus tapahtua vuonna 1931, mutta se lykkääntyi useilla vuosilla muun muassa Neuvostoliiton poliittisten puhdistusten vuoksi. Teos julkaistiin Neuvostoliitossa saksankielisenä kahdessa osassa vuosina 1939 ja 1941, mutta julkaisu jäi ulkomailla lähes tuntemattomaksi. "Grundrisse" kohosi Euroopassa ja länsimaissa laajempaan tietoisuuteen vasta, kun se julkaistiin toisen kerran Itä-Saksassa vuonna 1953. Venäjänkielinen käännös teoksesta julkaistiin Neuvostoliitossa vasta vuosina 1968–1969. Kapitalismia edeltäviä tuotantomuotoja käsittelevä luku tosin julkaistiin erikseen venäjäksi jo vuonna 1938 ja käännettiin sodan jälkeen useille muille kielille ennen muuta teosta.
"Grundrisse" nousi marxilaisten tutkijoiden laajan kiinnostuksen kohteeksi 1960- ja 1970-luvuilla. Eri maiden kommunistiset puolueet näkivät siinä mahdollisuuden Marx-tulkintojen uudistamiseen stalinistisen kauden jälkeen. Suomeksi teoksen julkaisi Moskovassa toiminut Kustannusliike Edistys vuonna 1986. Suomennoksen laati Antero Tiusanen.
Pornaisten vaakuna

Pornaisten vaakuna on Pornaisten kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa pitäjän historiasta. Pornaisten kirkon ensimmäinen kirkonkello saatiin hankittua paikkakuntalaisten naisten puuvillasta kehräämällä palttinalla, josta saadut varat käytettiin kellon ostoon. Vuonna 1731 valmistunut kello on sittemmin siirretty toiseksi vuonna 1924 valmistuneen kivikirkon kahdesta kellosta.
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä kultainen kirkonkello, jonka kummallakin puolella saatteena kultainen, hopealankainen värttinä”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Pornaisten kunnanvaltuusto hyväksyi sen 27. joulukuuta 1951. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 12. maaliskuuta 1952.
Kaunisnurmen koulu

Kaunisnurmen koulu on peruskoulun ala-aste, joka sijaitsee Kouvolassa Kaunisnurmen kaupunginosassa, aivan Kouvolan keskustan eli Kankaan länsipuolella. Koulussa on noin 220 oppilasta. Koulussa on kuuden perusluokan lisäksi neljä musiikkiluokkaa luokka-asteilla 3-6. Koulurakennus valmistui vuonna 1961. Koulu sijaitsee osoitteessa Pajaraitti 10, 45100 Kouvola. Vuonna 2016 koulussa oli 220 oppilasta.
Kaunisnurmen koulu lakkautetaan vuonna 2028 ja oppilaat siirtyvät uuteen Marjoniemen yhtenäiskouluun, johon siirtyy myös Kouvolan yhteiskoulun ja Urheilupuiston yläasteet sekä osa Sarkolan ja Mansikkamäen ala-asteiden oppilaista.
Teemu Kaskinen

Teemu Oskari Kaskinen (s. 12. elokuuta 1976 Joutseno) on suomalainen kirjailija ja suomentaja.
Kaskinen aloitti kirjailijanuransa näytelmäkirjailijana. Hänen esikoisnäytelmänsä "Anna minun rakastaa vähemmän" sai ensi-iltansa keväällä 2007 Teatteri Jurkassa. Syksyllä 2009 WSOY julkaisi hänen esikoisromaaninsa "Sinulle, yö". Lähitulevaisuuteen sijoittuva, Norjan ja Suomen välisestä sodasta kertova kirja oli ehdolla Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon sekä Tähtivaeltaja-palkinnon saajaksi. Hänen toinen romaaninsa, Heikki Heiskasen kanssa kirjoittamansa dekkari "Norsun vuosi", ilmestyi keväällä 2010.
Kaskinen on tehnyt suomennoksia englannista ja venäjästä. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri. Hän valmistui Tampereen yliopistosta pääaineenaan slaavilainen filologia.
Didier Burkhalter

Didier Burkhalter (s. 17. huhtikuuta 1960 Neuchâtel, Sveitsi) on sveitsiläinen FDP-puolueen poliitikko. Vuonna 2014 hän oli Sveitsin liittopresidentti. Vuosina 2012–2017 Bukhalter oli Sveitsin ulkoministeri ja vuosina 2009–2011 Sveitsin sisäasiainministeri.
Burkhalter oli kotikantoninsa Neuchâtelin parlamentin jäsen 1990–2001 ja synnyinkaupunkinsa kaupunginhallituksen jäsen 1991–2005. Vuonna 2003 hänet valittiin Sveitsin kansallisneuvostoon ja 2007 liittokokouksen jäseneksi.
Vuonna 2014 Burkhalter oli Etyjin puheenjohtaja.
Ekonomin koulutuksen saanut Burkhalter on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Under the Radar Over the Top

Under the Radar Over the Top on saksalaisen dance-yhtye Scooterin neljästoista studioalbumi. Albumi julkaistiin Saksassa 2. lokakuuta 2009 ja Britanniassa 23. lokakuuta samana vuonna.
Taustatietoa.
Albumilta on tähän asti julkaistu neljä singleä "J'adore Hardcore", "Ti Sento", "The Sound Above My Hair" ja "Stuck on Replay". Jälkimmäisin single valittiin vuoden 2010 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen viralliseksi tunnuskappaleeksi. Albumin kansi (Britannian versiota lukuun ottamatta) on kuvattu yhdysvaltalaisen turvallisuusvirasto NSA:n entisessä päämajassa, Berliinissä, Teufelsbergin huipulla. Scooter aloitti maaliskuussa 2010 maaliskuun kestävän "Under the Radar Over the Top" -kiertueen.
Painokset.
Albumista julkaistiin myös rajoitettu painos nimellä "The Dark Side Edition". Se sisältää alkuperäisen CD:n lisäksi bonus CD:n, jolla on kappaleita aikaisemmilta Scooterin levyiltä, ja DVD:n, jolla on matkadokumentteja Australiasta, Afrikasta ja Aasiasta sekä yhtyeen haastatteluja. Toinen, vieläkin rajoitetumpi painos albumista julkaistiin nimellä "Under the Radar Over the Top Deluxe VIP Fan Box". Se sisältää "The Dark Side Edition" CD:n ja DVD:n lisäksi Scooter lipun, Scooter tunnuslevyjä, viisi Scooter postikorttia ja laatikon, joka sisältää valokuvia albumin kannen kuvauksesta.
Vuonna 2010 albumi myi kultaa.
Singlet.
1. «J’adore Hardcore (Radio Edit)» (03:47)
2. «J’adore Hardcore ('The Melbourne' Club Mix)» (05:51)
3. «J’adore Hardcore (Extended Mix)» (05:39)
4. «J’adore Hardcore (Megastylez Edit)» (03:19)
5. «Dushbag» (04:38)
1. «Radio edit» (3:47)
2. «Extended mix» (5:39)
3. «Club Mix» (5:51)
4. «Megastylez remix» (6:02)
5. «Eric Chase remix» (5:50)
1. «Ti Sento (Radio Edit)» (03:55)
2. «Ti Sento (VIP Room Club Mix)» (05:18)
3. «Ti Sento (Extended Mix)» (06:06)
4. «Ti Sento (Lissat &amp; Voltaxx Remix)» (04:22)
5. «Scarborough Reloaded» (03:50)
1. «The Sound Above My Hair (Radio Edit)» (03:38)
2. «Lucullus» (04:40)
1. «The Sound Above My Hair (Radio Edit)» (03:38)
2. «The Sound Above My Hair (Electro Mix)» (07:11)
3. «The Sound Above My Hair (Extended Version)» (06:39)
4. «Lucullus» (04:40)
1. «Stuck on Replay (Radio Edit)» (03:09)
2. «Stuck on Replay (Club Mix)» (03:25)
3. «Stuck on Replay (Extended Mix)» (03:49)
4. «P.U.C.K.» (03:56)
5. «Ti Sento» (03:55)
6. «Metropolis» (04:09)
Kaikki rakkauteni

Kaikki rakkauteni on suomalaisen Profil-yhtyeen ainoaksi jäänyt albumi, joka julkaistiin vuonna 1974. Ensimmäisen CD-painoksen levystä julkaisi Rocket Records 27. tammikuuta 2010. 
Albumi sisältää The Beatles -covereita. Nimikappaleen ”Kaikki rakkauteni” ovat levyttäneet myös mm. Eero ja Jussi, Danny ja Kai Hyttinen.
Bibliophilos

Bibliophilos on Bibliofiilien seuran julkaisema aikakauslehti. Lehti on perustettu vuonna 1942. Se on suunnattu vanhasta kirjallisuudesta, bibliofiliasta, kirjahistoriasta ja kirjakulttuurin nykyilmiöistä kiinnostuneille.
Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli E. J. Ellilä.
Jumping All Over the World

Jumping All Over the World on saksalaisen dance-yhtye Scooterin kolmastoista studioalbumi. Albumi julkaistiin Saksassa 30. marraskuuta 2007 ja Britanniassa vasta 5. toukokuuta 2008. Vuona 2013 julkaistu myös 20 Years of Hardcore (Expanded edition) jossa on 3 CD, Jump With Me, Jump That Rock, Jump That Rock (Whatever You Want) Radio Edit ja Extended versiot on jätetty pois.
Taustatietoa.
Albumi saavutti ilmestyttyään Britannian listan ykköspaikan. Albumilta julkaistiin neljä singleä: "The Question Is What Is the Question?", "And No Matches", "Jumping All Over the World" ja "I'm Lonely". Albumi sisältää myös "Jump That Rock!" -kappaleen uudelleenjulkaistuna nimellä "Jump That Rock (Whatever You Want)".
Rajoitettu painos.
Albumin rajoitetussa painoksessa on normaali CD:n lisäksi bonus CD, joka sisältää Scooterin 20 hittikappaletta, jotka ovat päässeet kymmenen parhaan kappaleen joukkoon Saksan listalla.
Jumping All Over the World - Whatever You Want.
Lokakuussa 2008 albumista julkaistiin uusi versio nimellä "Jumping All Over the World - Whatever You Want". "Limited Edition" sisältää kaksi CD:tä ja kaksi DVD:tä ja "Premium Edition" sisältää kaksi CD:tä ja yhden live DVD:n.
DVD 1.
Live DVD sisältää Scooterin konsertin Zitadelle Spandaussa, Berliinissä 1. elokuuta 2008.
DVD 2.
Deluxe Edition sisältää myös Scooter t-paidan ja valokuvan, jossa on Scooterin jäsenten nimikirjoitukset.
20 Years of Hardcore (Expanded edition).
CD1: 13-tracks
CD2: 
CD3: 
Singlet.
1. «The Question Is What Is The Question? (Radio Edit)» (03:47)
2. «The Question Is What Is The Question? ('A Little Higher' Clubmix)» (06:01)
3. «The Question Is What Is The Question? (Extended)» (05:50)
4. «The Fish Is Jumping» (03:51)
1. Radio Edit (3:46)
2. Extended Mix (5:50)
3. Club Mix (6:02)
4. Flip &amp; Fill Remix (5:50)
5. Micky Modelle Remix (6:49)
6. Headhunters Remix (5:54)
7. Alex K Remix (6:28)
1. «And No Matches (Radio Edit)» (03:34)
2. «And No Matches (Fresh Off The Plane Club Mix)» (06:35)
3. «And No Matches (Extended Mix)» (05:37)
4. «Up In Smoke» (05:07)
1. «Jumping All Over the World (Radio Edit)» (3:46)
2. «Jumping All Over The World (Extended Version)» (5:43)
3. «Jumping All Over The World (Jacques Renault Club Mix)» (5:56)
4. «Tribal Tango» (3:50)
5. «B.O.B.»(3:41)
1. Radio Edit (3:46)
2. Extended Mix (5:43)
3. Jacques Renault club mix (5:56)
4. Alex K Remix (6:36)
5. Fugitives 80’s Style Remix (5:51)
1. «I’m Lonely (Radio Edit)» (3:30)
2. «I’m Lonely — Dressed For Success Club mix» (5:00)
3. «I’m Lonely (Extended Version)» (5:53)
4. «Way Up North»(4:07)
5. «Video»
+ «Making of»
+ «Photos»
1. Radio edit (3:30)
2. Extended (5:53)
3. Styles and Breeze remix
4. Flip and Fill remix
5.Alex K remix
6. Dressed For Success Club mix (5:00)
1. «Jump That Rock (Whatever You Want)» (Radio Edit) (3:24)
2. «Jump That Rock (Whatever You Want)» (The Telecaster Club Mix) (5:52)
3. «Jump That Rock (Whatever You Want)» (Extended Mix) (5:08)
4. «The Hi Hat Song» (4:50)
+5. The Video (3:24) "- Ordinary version"
+6. Making The Video (4:20)
Léopold Eyharts

Léopold Eyharts (s. 28. huhtikuuta 1957) on Ranskan ilmavoimien prikaatikenraali ja Euroopan avaruusjärjestö ESAn avaruuslentäjä (spationautti ranskaksi). Eyharts syntyi Biarritzissa Ranskan Baskimaalla. Eyharts on baskina ainoa Euroopan astronauttijoukkojen vähemmistöjen edustaja avaruuslentäjänä.
Sotilasura.
Eyharts liittyi Ranskan ilmavoimien akatemiaan Salon-de-Provencessa vuonna 1977 ja valmistui ilmailualan insinööriksi 1979. Vuonna 1980 hänestä tuli hävittäjälentäjä lentäen SEPECAT Jaguarilla Istres-Le Tubén ilmavoimien tukikohdasta Ranskassa. Vuonna 1985 hän toimi komentajana (commandant de l'escadrille SPA 77 du 1/7 Provence) Saint-Dizierin ilmavoimien tukikohdassa. Vuonna 1988 hän valmistui koelentäjäksi Ranskan koelentokoulusta ESPNERistä. Hänet sijoitettiin Bretignyn koelentokeskukseen Pariisin lähelle. Eyharts lensi useilla erityyppisillä sotilas- ja siviililentokoneilla kuten Mirage 2000, Alpha Jet, Mirage III, Caravelle, C-160 osallistuen lähinnä tutkan ja laitteiston testaamiseen.
Eyharts on lentänyt 3500 lentotuntia hävittäjä- ja koelentäjänä 40 eri tyyppisellä lentokoneella.
Ura CNESissä ja ESAssa.
Vuonna 1990 CNES valitsi Eyhartsin spationautiksi. Hän osallistui Hermès-avaruussukkulaohjelmaan ja CNESin parabolisten lentojen ohjelmaan, missä kokeellinen Caravelle-lentokone tarjosi mikrogravitaatiolaboratorion tiedeyhteisön käyttöön. Vuonna 1992 hän osallistui ESAn suorittamaan venäläisen Buran-sukkulan koulutuksen arviointiin Moskovassa. Vuonna 1994 hän johti vuonna 1995 Caravellen korvaavan Airbus A300:n lentotestejä parabolisten lentojen ohjelmassa. 
Eyharts harjoitteli pitkäkestoista avaruuslentoa varten tammikuusta 1995. Hän sai koulutuksen avaruuslennolle elokuussa 1996 suoritetun venäläis-ranskalaisen "Cassiopeia"-avaruusohjelman varamiehistön jäsenenä.
Eyharts osallistui miehistön jäsenenä CNESin tieteelliselle jatkolennolle nimeltä "Pégase." Hän lensi Mir-avaruusasemalle 29. tammikuuta 1998 lennolla Sojuz TM-27. Kolmiviikkoisen Pégase-lennon aikana hän suoritti lukuisia ranskalaisia kokeita lääketieteellisen tutkimuksen, neurotieteen, biologian, virtausmekaniikan (fluid physics) ja teknologian alueilla. Hän palasi Maahan lennolla Sojuz TM-26 19. helmikuuta 1998. Eyharts vietti ensimmäisellä kerrallaan avaruudessa 20 päivää 18 tuntia 20 minuuttia avaruudessa.
Elokuussa 1998 ESA sijoitti Eyhartsin harjoittelemaan NASAn Johnson Space Centeriin Houstoniin, Texasiin. Vuoden 1998 kansainvälisen astronauttiryhmän jäsenenä hän osallistui NASAn astronauttikandidaattikoulutukseen. Hän toimi erilaisissa teknisissä tehtävissä ennen kuin hänet nimitettiin avaruuslennolle.
Eyharts laukaistiin 7. helmikuuta 2008 avaruussukkulalennolla STS-122 Kansainväliselle avaruusasemalle, missä hän liittyi Retkikunta 16:een. Hän osallistui eurooppalaisen Columbus-laboratoriomoduulin asennukseen ja kokoonpanoon. Eyharts palasi Maahan lennolla STS-123 maaliskuussa 2008.
Eyharts on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi.
Meriratamo

Meriratamo ("Plantago maritima") on monivuotinen merenrannikoiden ruohokasvi ratamokasvien ("Plantaginaceae") heimossa.
Ulkonäkö ja koko.
Meriratamo kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Lehtien keskeltä nouseva vana on tavallisesti lehtiä pidempi, kaarevatyvinen ja tiuhaan lyhyt- ja myötäkarvainen. Möyheitä, kaljuja lehtiä on lukuisia. Lehtien lapa on tasasoukka tai tasasoukan suikea, 2–15 mm leveä. Lehdet ovat väriltään harmahtavanvihreitä ja ovat joskus harvahampaisia. Kukinto on tavallisesti pitkä lieriömäinen tähkä, mutta joskus tähkä on lyhyt tai jopa palleromainen. Meriratamo kukkii Suomessa kesä–elokuussa. Hedelmä on kota, jossa on 2–4 siementä.
Meriratamon voi sekoittaa samoilla kasvupaikoilla usein esiintyvään merisuolakkeeseen ("Triglochin maritima").
Levinneisyys.
Meriratamoa tavataan Euroopassa merenrannikolla Pohjois-Espanjasta Vienanmerelle, Itämeren rannoilla sekä Britteinsaarilla. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Euroopassa myös paikoin sisämaassa. Meriratamon alalajeja tavataan laajalla alueella Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Suomessa meriratamo on yleinen merenrannikon kasvi kaikilla rannikkoalueilla. Runsaimmin lajia esiintyy Etelä-Suomessa. Satunnaisesti sitä tavataan myös sisämaasta.
Elinympäristö.
Meriratamo viihtyy merenrantojen niityillä, kivikoissa ja kallioraoissa. Laji on levinnyt vähitellen myös valtateiden varsille, jossa se hyötyy maanteiden suolaamisesta. Ilmiö on Suomessa suhteellisen uusi, esimerkiksi Oulussa ensimmäiset havainnot meriratamon leviämisestä valtateiden varsia myöten sisämaahan tehtiin 1980-luvulla.
Gurzuf

Gurzuf () on vuonna 2005 toimintansa aloittanut, monipuolisesti eri tyylilajeja (kuten kansanmusiikkia, punkkia, hiphoppia, hard rockia, konemusiikkia ja maailmanmusiikin vaikutteita) hyväksikäyttävä, lähinnä instrumentaalisesti esiintyvä valkovenäläinen folkrockduo. Yhtyeen muodostavat bajan-harmonikkataituri Egor Zabelov ja rumpali Artem Zalessky. 
Yhtye on keikkaillut kotimaansa ohella laajalti Euroopassa, muun muassa Belgiassa, Isossa-Britanniassa, Hollannissa, Liettuassa, Portugalissa, Puolassa, Ranskassa, Saksassa, Suomessa, Sveitsissä, ja Venäjällä. Yhtyeen ensiesiintyminen Suomessa tapahtui Korjaamolla 20.3.2010 osana Tusovskarock-festivaalia. 
Yhtyeen nimi viittaa Ukrainan Krimillä Jaltan lähistöllä sijaitsevaan paikkakuntaan ja lomakohteeseen.
César Muñiz Fernández

César Muñiz Fernández (s. 18. toukokuuta 1970 Bryssel, Belgia) on belgialaissyntyinen espanjalainen entinen jalkapalloerotuomari. Hän tuomitsi Espanjan Primera Divisiónissa vuosina 2000–2014. Kansainvälisenä erotuomarina Muñiz Fernándezista toimi vuodet 2007–2014.
Uransa alussa hän tuomitsi viisi kautta alueellisissa sarjoissa, kunnes vuonna 1991 siirtyi tuomitsemaan Tercera Divisióniin. Seuraavat yhdeksän vuotta hän tuomitsi Tercera, Segunda B ja Segunda Divisiónia. Ensimmäisen ottelunsa pääsarjassa hän Osasunan ja Celta Vigon välillä.
Victor Capesius

Victor Capesius (7. helmikuuta 1907 Reußmarkt, Siebenbürgen – 20. maaliskuuta 1985 Göppingen) oli saksalainen apteekkari, kansallissosialisti, SS-majuri ja Auschwitzin pääapteekkari vuosina 1944–1945.
Victor Capesius teki yhteistyötä pahamaineisen tohtori Josef Mengelen kanssa, joka teki lääketieteellisiä kokeita leirivangeilla Auschwitz-Birkenaussa. Capesius tuomittiin vuonna 1965 yhdeksäksi vuodeksi vankeuteen osasyyllisenä murhiin ja vainajien omaisuuden kavaltamisesta, josta hän vapautui kärsittyään rangaistuksesta vain kaksi ja puoli vuotta vuonna 1968.
Kaliumformiaatti

Kaliumformiaatti (KCOOH) on muurahaishapon kaliumsuola. Sen moolimassa on 84,12 g/mol. Kaliumformiaatti liukenee hyvin veteen. Sen vesiliuosta käytetään porausnesteenä ja muissa sovelluksissa klooripitoisen suolaveden tilalla.
Käyttö liukkauden torjunnassa.
Kaliumformiaattia on käytetty pitkään lentokentillä liukkauden torjuntaan. Se syövyttää metallia ja betonia vähemmän kuin kloridit. Koska kaliumformiaatin 50-prosenttisen vesiliuoksen jäätymispiste on −58 °C, sitä voidaan käyttää kovillakin pakkasilla.
Kaliumformiaattia on ehdotettu käytettäväksi myös maanteiden liukkauden torjuntaan. Sitä pidetään haitattomampana kuin tarkoitukseen yleisesti käytettyä tiesuolaa, sillä se hajoaa hiilidioksidiksi ja vedeksi ennen kulkeutumistaan pohjaveteen. Sekä Suomessa että muualla maailmassa liukkaudentorjunta on liannut pohjavesiä, joita ei ympäristönsuojelulain mukaan saisi pilata. Suomen luonnonsuojeluliiton mukaan Suomessa on tällä hetkellä 500 pohjavesialuetta, jotka ovat vaarassa tärveltyä ihmisten toimien vuoksi. Kaliumformiaatin laajempaa käyttöä rajoittaa sen kallis hinta, sillä biologisesti hajoavat formiaatit maksavat noin 15 kertaa niin paljon kuin tiesuola. Kaliumformiaatti aiheuttaa myös korroosiovaurioita tietyissä materiaaleissa.
Lee Chung-yong

Lee Chung-yong (s. 2. heinäkuuta 1988 Soul, Etelä-Korea) on eteläkorealainen jalkapalloilija, joka edustaa tällä hetkellä saksalaista VfL Bochumia. Aiemmin hän edusti Crystal Palacea, Boltonia ja FC Seoulia.
Lee on pelannut Etelä-Korean maajoukkueessa 87 ottelua, joissa hän on tehnyt kymmenen maalia. Ensimmäisen A-maaottelusa hän pelasi vuonna 2008. Lee on kuulunut Etelä-Korean maajoukkueeseen vuosien 2010 ja 2014 maailmanmestaruuskilpailuissa sekä vuoden 2008 olympialaisissa.
Henri Barbusse

Henri Barbusse (17. toukokuuta 1873 Asnières-sur-Seine – 30. elokuuta 1935 Moskova, Neuvostoliitto) oli ranskalainen kirjailija ja toimittaja.
Barbusse oli Ranskan vasemmiston avainhenkilöitä ensimmäisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen. Vaikka hän oli pasifisti, hän osallistui sotaan vapaaehtoisena. Hän oli vapaaehtoinen, koska hänet oli vapautettu terveydellisistä syistä, eikä hän ollut suorittanut asepalvelusta. Hän kuvaa sodan julmuutta teoksessa "Le Feu" (1916, "Tuli"), josta hänelle myönnettiin Goncourt-palkinto vuonna 1916. Teos oli kotimaassaan heti menestys.
Barbusse oli kommunisti, ja vuonna 1919 hän ryhtyi julkaisemaan aikakauslehteä "Clarté". Hän kirjoitti myös samannimisen kirjan, ja ne loivat pohjan hänen perustamalleen kansainväliselle Clarté-järjestölle. Hän liittyi kommunistipuolueeseen 1923 ja kävi Neuvostoliitossa useita kertoja.
Hänen muita teoksiaan ovat "Russie" (1930) ja "Staline" (1935) joissa hän puolustaa neuvostokommunismia.
Ethelbert Lort Phillips

Ethelbert Edward Lort Phillips (1857 – 1943) oli englantilainen harrastajalintutieteilijä.
Lort Phillips tutki Afrikan linnustoa vuosina 1884–1895, ja nimesi useita alalajeja sekä lyhytpyrstökiurun ("Pseudalaemon fremantlii"). George Ernest Shelley nimesi somaliantaskun ("Oenanthe phillipsi") vuonna 1885 hänen kunniakseen. Lort Phillips harrasti myös suurriistan metsästystä Afrikassa.
Lort Phillips toimi Dartmouthin pormestarina vuosina 1910–1911.
Lort Phillips avioitui vuonna 1891 Louisa Jane Forbes Gunnisin kanssa.
Kruununtorppa

Kruununtorppa oli itsenäinen suomalainen kruununtila, jolle sen vähäisten tilusten vuoksi ei annettu manttaalia. Siltä osin se erosi muista kruununtiloista. Niin kauan kuin Suomessa oli käytössä maavero kruununtorppa suoritti valtiolle (kruunulle) sille määrätyn raha- tai jyväveron. Kruununtorppia muodostettiin aiemmin veronvähennyksen avulla ja myöhemmin 27. joulukuuta 1877 annetun keisarillisen julistuksen perusteella. Viipurin läänissä talon tuli vastata vähintään 1/10 manttaalia ja muualla Suomessa 1/8 manttaalia. Jos talon veroluku veronvähennyksen vuoksi jäi tätä pienemmäksi tai valtion maalle perustetulla viljelystilalla oli niin vähän viljelyksiä, ettei veroluku ylittänyt tätä manttaalimäärää, tilasta muodostettiin kruununtorppa.
Dorian Grayn muotokuva (vuoden 1945 elokuva)

Dorian Grayn muotokuva ("The Picture of Dorian Gray") on Albert Lewinin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuvan klassikko vuodelta 1945. Se perustuu Oscar Wilden samannimiseen romaaniin. Elokuva kuvattiin mustavalkoisena, mutta lähikuvat Dorian Grayn muotokuvasta ovat Technicolor-väreissä.
Palkinnot.
Voitetut Oscar-palkinnot:
Voitetut Golden Globe -palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet:
Kuninkaanrauha

Kuninkaanrauha oli germaaniseen oikeuteen perustuva oikeudellinen käsite, joka tarkoitti kuninkaan nauttimaa tai hänen takaamaansa sovinnon tilaa. Käsitteen piiriin kuului kolme eri tapausta:
Vuoden 1734 lain rikoskaaren 5 luvussa oli kaksi pykälää kuninkaan ja valtakunnan neuvonantajien parjaamisesta. 1 pykälä kuului: "Joka puhuu taikka kirjoittaa parjauksia kuningasta tahi hänen puolisotansa tahi vallanperillistä vastaan, mestattakoon." 2 pykälä kuului: "Joka syyttää kuninkaan ja valtakunnan neuvonantajia, yhtä tahi useampaa, heidän virkansa tähden kunniata loukkaavista asioista, ja ei voi sitä todeksi näyttää, menettäköön myös henkensä. Joka puhumalla tahi kirjoittamalla muutoin heitä herjaa heidän virkansa toimesta, anokoon julkisesti anteeksi, ja sakoitettakoon viisisataa talaria." Suomessa pykälä kumottiin 1866 asetuksella kunnianloukkauksesta.
Suomen vuoden 1889 rikoslain 13 luku sisälsi säännökset väkivallasta ja kunnianloukkauksesta keisaria ja hänen perhettään vastaan. Ne kumosi vuoden 1919 hallitusmuoto (94/1919).
Henkivero

Henkivero voi tarkoittaa muun muassa:
Arthur Stark

Arthur Cowell Stark (1846 Torquay, Englanti – 18. marraskuuta 1899 Ladysmith, Etelä-Afrikka) oli englantilainen lääkäri ja lintutieteilijä.
Arthur Starkin vanhemmat olivat rautakauppias John ja Anne Stark. Arthur opiskeli Blundell’s Schoolissa ja Clifton Collegessa. Hänen isänsä kuoli vuonna 1863 ja Arthur jatkoi perheen liiketoimia 16-vuotiaana. 26-vuotiaana hän avioitui kaukaisen sukulaisensa Rosa Coxin kanssa ja he muuttivat Weston-super-Mareen. 30-vuotiaana Stark lähti opiskelemaan lääketiedettä Edinburghin yliopistoon.
Vaimonsa kuoltua vuonna 1892 Stark muutti Etelä-Afrikkaan ja asettui Kapkaupunkiin, jossa hän harjoitti lääkärin praktiikkaa ja retkeili ympäri Etelä-Afrikkaa keräten näytteitä South African Museumille, vuodesta 1898 lähtien myös Durban Museumille ja Albany Museumille. Stark muutti Durbaniin hieman ennen toisen buurisodan puhkeamista. Vuonna 1899 hän matkusti Englantiin valvomaan kirjansa "The Birds of South Africa" painatusta. Teoksen oli tarkoitus olla osa Etelä-Afrikan eläimistöä käsittelevästä sarjasta, jota toimitti South African Museumin johtaja William Lutley Sclater. Stark palasi Nataliin syyskuussa 1899 ja toimi brittijoukkojen lääkärinä buurisodassa.
Ladysmithin kaupungin piirityksen aikana Stark asui Royal Hotelissa, kun sinne osui kaksi buurien ampumaa tykinammusta. Hän haavoittui jalkoihin ja menehtyi leikkauspöydälle 18. marraskuuta 1899.
Starkin kunniaksi on nimetty namibianaavikkokiuru ("Eremalauda starki") (George Ernest Shelley 1902).
Kamelianainen (vuoden 1936 elokuva)

Kamelianainen ("Camille") on George Cukorin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1936. Se perustuu Alexandre Dumas nuoremman romaaniin "Kamelianainen". Sen pääosaa näytteli Greta Garbo, ja se on yksi Garbon suurimmista menestyksistä.
Garbo oli tästä elokuvasta 1938 ehdokkaana parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Kamelianaisen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Sirkka Saari

Sirkka Kyllikki Suortti, kirjailijanimi Sirkka Saari (8. joulukuuta 1913 Helsinki – (kuoleman julkistamispäivä 26. kesäkuuta) 1984 Mikkeli) oli suomalainen kirjailija.
Suortti tuli ylioppilaaksi Haapamäen yhteiskoulusta. Hän suoritti varanotaarin tutkinnon. Suortti oli kirjanpitäjänä Keuruun osuuskassassa 1937–1939 ja toimistosihteerinä Marjamaan kirjapainossa 1939–1941. Notaarina Suortti toimi Viipurin ja Mikkelin lääninhallituksessa 1942–1950, Kotkan tullikamarissa 1950–1960, ja Kymen lääninhallituksessa 1960–1976. Suortin vanhemmat olivat piiritarkastaja Nestor Suortti ja Ida Karolina (o.s. Lindström).
Teoksia.
Nimellä "Sirkka Saari":
Nimellä "Sirkka Suortti":
Nimellä "Kyllikki Suortti":
Morse-potentiaali

Morse-potentiaali kuvaa kaksiatomisen molekyylin ydinten välistä potentiaalienergiaa sidospituuden funktiona. Morse-potentiaali on empiirinen eli koetuloksiin perustuva malli ja eroaa harmonisesta potentiaalista siten, että se mallintaa molekyylin sidoksen katkeamisen. Morse-potentiaali on saanut nimensä amerikkalaisen fyysikon Philip McCord Morsen mukaan.
Morse-potentiaali.
Morse-funktion käyttö on hyödyllinen spektroskooppinen menetelmä diatomisen molekyylin potentiaalienergian hahmottamiseen molekyylin sidospituuden funktiona. Morse-funktio on:
formula_1
Tässä formula_2 on klassinen dissosiaatioenergia mitattuna funktion minimistä, formula_3 kuvaa funktion muotoa, formula_4 on harmoninen voimavakio kuvaa sidoksen jäykkyyttä, formula_5, ja formula_6 on redusoitu massa. Käytettäessä Morse-funktiota sen kolme muuttujaa formula_7 valitaan siten että voidaan mallintaa molekyylin sidosdissosiaatioenergia formula_8 ja harmoninen vibraatiotaajuus formula_9. Sidospituudella formula_10 potentiaalienergia formula_11. Kun sidospituus formula_12 kasvaa suureksi (oheisessa kuvassa oikealla), AB-molekyyli dissosioituu homolyyttisesti ja sidos katkeaa. Tällöin formula_13, joka on Morse-funktion klassinen dissosiaatioenergia. Kun formula_14, formula_15 on hyvin suuri ja kuvaa molekyylin atomien välistä lyhyen kantaman hylkimistä (repulsiota). Oheisessa kuvassa ensimmäiset 9 vibraatioenergiatasoa on merkitty vibraatiokvanttiluvuilla ja tasapainosidospituus on merkitty funktion minimiin. Peräkkäisten vibraatioenergiatasojen väli lyhenee potentiaalienergian kasvaessa ja kutistuu lopulta olemattomaksi. Vastaavasti harmonisen mallin potentiaalienergiakuvaajassa peräkkäisten energiatasojen väli on vakio. 
Vibraatioenergia.
Morse-funktion vibraatioenergiatasot (värähdysenergiatasot) ovat:
formula_16
Tässä formula_17 on epäharmonisuus ja jälkimmäinen osa tästä funktiosta on ensimmäinen epäharmonisuustermi. Oheisesta kuvasta on todettavissa klassisen dissosiaatioenergian ja sidosdissosiaatioenergian ero, joka vastaa nollapiste-energiaa (NPE). Harmonisen värähtelijän mallista poiketen se ottaa huomioon epäharmonisuuden:
formula_18
Käytännössä Morse-funktion kuvaaja on vähän epätarkka: se ei mahdollista riittävän hylkivää potentiaalia pienellä sidospituudella ja toisaalta se mahdollistaa liian vahvaa puoleensa vetävää (attraktiivista) potentiaalia suurella sidospituudella.
Perkele! Lauluja Suomesta

Perkele! Lauluja Suomesta on M.A. Nummisen vuonna 1971 julkaistu soundtrack-albumi. Albumin kappaleet ovat peräisin Jörn Donnerin dokumenttielokuvasta "Perkele! Kuvia Suomesta" (1971).
Albumin kappaleet on säveltäneet ja sanoittaneet M.A. Numminen ja Jarkko Laine. Sovituksesta vastasi Jani Uhlenius. Nummisen lisäksi albumilla laulavat Rauli Badding Somerjoki ja Arja Saijonmaa.
Jersey Road Race 1950

Jersey Road Race 1950 oli ajettu Formula 1 -osakilpailu, joka ei kuulunut MM-sarjaan. Se ajettiin 9. heinäkuuta 1950 Saint Helierin radalla Jerseyssä. 55-kierroksisen kilpailun voitti Ferrari-kuljettaja Peter Whitehead.
Timi

Timi on suomalainen miehen etunimi. Nimi on lyhentymä Uudessa testamentissa esiintyvästä kreikkalaisperäisestä nimestä Timoteus, joka on yhdistetty "pelkoa" ja "jumalaa" tarkoittavista sanoista.
Nimi Timi on alkanut yleistyä vasta 1960-luvulta lähtien; sitä ennen se esiintyi vain muutamalla henkilöllä. Vuoden 1960 alusta toukokuuhun 2025 mennessä se on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1534 henkilölle. Timin nimipäivä on samoin kuin Timonkin 9. toukokuuta. Nimi lisättiin suomenkieliseen kalenteriin vuonna 2010.
Naturally (J. J. Calen albumi)

Naturally on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi J. J. Calen ensimmäinen studiolevy vuodelta 1972. Sen on tuottanut Audie Ashworth Audigram-yhtiöstä. Levyn on julkaissut Mercury Records ja CD:n sarjanumero on 830 042-2. Levyn kappalenumeroiden äänityspäivämäärät ovat:
Kappaleet 3-6, 8, 9 ja 11 on äänitetty Mt. Julietissa, Tennesseessä studiossa nimeltä Bradley's Barn. Äänittäjinä ovat toimineet Joe Mills ja Jim Williamson. Loput kappaleet on äänitetty Nashvillessa, Tennesseessä Moss Rose Studiossa. Äänittäjänä on ollut James Long.
Kappaleet.
Kaikki laulut on tehnyt J.J. Cale paitsi kappaleen "Clyde" yhteistyössä C.W. Beaversin kanssa. 
Laulujen alkuperäinen julkaisija on Johnny Bienstock Music paitsi kappaleen "After Midnight" osalta Viva Music Inc. Tuotanto-oikeudet omistaa Hollannissa toimiva Phonogram Int. B.V.
Carl Wilhelm von Sydow

Carl Wilhelm von Sydow (21. joulukuuta 1878 Ryssby – 4. maaliskuuta 1952) oli ruotsalainen kansatieteilijä.
Carl Wilhelm von Sydow kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1897 ja meni sen jälkeen opiskelemaan Lundin yliopistoon. Hänestä väitteli tohtoriksi vuonna 1909, ja seuraavana vuonna hänestä tuli pohjoismaisen ja vertailevan kansatieteen dosentti. Vuosina 1940–1944 hän toimi kyseisten aineiden professorina.
Sydowin mielenkiinto kohdistui erityisesti vanhoihin kansantaruihin. Hän tutki muun muassa kelttiläisiä vaikutteita pohjoismaisessa kansanperinteessä ja oli mukana perustamassa kansanperinnearkistoja Lundiin ja Dubliniin. Sydow oli alallaan aikansa johtavia niin kotimaassaan kuin kansainvälisesti.