Kralitzin salaisuus

Kralitzin salaisuus on yhdysvaltalaisen pulp-kirjailija Henry Kuttnerin kauhunovelli, joka julkaistiin "Weird Tales" -lehdessä lokakuussa 1936. Novelli edustaa vanhanaikaista goottilaista kauhua ja kertoo kirotun aatelissuvun viimeisestä vesasta, joka löytää linnastaan Helvettiin johtavan salakäytävän. Kertomus sai "Weird Talesin" lukijoilta myönteisen vastaanoton, ja myös H. P. Lovecraft kehui sitä. Novellissa on vaikutteita Lovecraftin Cthulhu-tarustosta, ja sen on vastavuoroisesti arveltu innoittaneen Lovecraftin runoa "Yuggothin kylvö".
Juoni.
Tarinan minäkertoja on Franz, Kralitzin 21. paroni. Hänen isänsä kertoo kuolinvuoteellaan Kralitzin huonetta ja sukulinnaa varjostavasta kirouksesta, mutta kieltäytyy paljastamasta yksityiskohtia, sillä ne ilmoitetaan kullekin pojalle vasta ajan ollessa kypsä. Kirous periytyy jo Kralitzin ensimmäisestä paronista, joka halusi raiskata eräästä luostarista suojaa hakeneen tytön. Kun apotti kieltäytyi luovuttamasta tyttöä, paroni poltti luostarin ja murhasi munkit.
Vuosia myöhemmin Franz havahtuu yösydännä ja havaitsee tummien hahmojen odottavan vuoteensa vierellä. Ne johdattavat hänet linnan alaiseen sukukryptaan ja sieltä salakäytävään, josta Franz ei ollut aiemmin ollut tietoinen. Käytävää pitkin hän päätyy helvetilliseen alamaailmaan, jossa hän kohtaa kuolleet esi-isänsä. Sukukokouksen aikana lauletaan, juodaan maljoja Franzin kunniaksi ja keskustellaan Yog-Sothothin, Cthulhun ja Yuggothin kaltaisista seikoista sekä ”uskomattomasta tavasta jolla Iodia, Alkulähdettä, palvotaan uloimpien galaksien takana”. Kaikki nauravat ja juopottelevat, mutta Franz panee merkille, että ilonpitoa sävyttää epämääräinen tuska ja piinatut uurteet ovat pinttyneet Kralitzin paronien kasvoihin.
Suvun kantaisä toteaa juhla-ajan olevan lopuillaan ja kehottaa Franzia palaamaan linnaansa. Hän toteaa kuitenkin myös, että vielä tulee monia uusia juhlia, joihin Franz saa osallistua. Niin Franz nousee takaisin kryptaan ja huomaa siellä sarkofagin, jota ei ollut aiemmin pannut merkille. Sarkofagiin on kaiverrettu sanat: ”Franz, 21. Kralitzin paroni”.
Kirjoittaminen ja julkaisu.
Pulp-lehti "Weird Talesin" laaduikkampana pidetty kausi päättyi 1936–1937, kun H. P. Lovecraft ja Robert E. Howard kuolivat ja Clark Ashton Smith lopetti aktiivisen kirjoittamisen. Esiin nousi kuitenkin kaksi Lovecraftin nuorta suojattia: Henry Kuttner ja Robert Bloch. Kuttner julkaisi 1930-luvun jälkipuoliskolla kymmenkunta Cthulhu-tarustoon luettavaa kauhunovellia. Monet niistä hän kirjoitti 1936–1937 eli Lovecraftin vielä eläessä ja sai esikuvaltaan palautetta ja opastusta, vaikka suuri osa novelleista ilmestyikin vasta Lovecraftin kuoltua.
”Kralitzin salaisuus” oli Kuttnerin ensimmäinen Cthulhu-novelli. Se ilmestyi pulp-lehti "Weird Talesin" lokakuun 1936 numerossa. Tarina muistuttaa Blochin novellia ”Juhlat luostarissa”, joka oli julkaistu tammikuun 1935 "Weird Talesissa".
Robert M. Price huomauttaa ”Kralitzin salaisuuden” muistuttavan H. P. Lovecraftin runon "Yuggothin kylvö" sonetteja XVI–XVIII. Molemmissa kertoja löytää sukuasumuksestaan salakäytävän ja siirtyy sen kautta kuolemanjälkeiseen maailmaan, jota kirotut esi-isät asuttavat. Pricen mukaan on mahdollista, että Kuttnerin novelli innoitti Lovecraftia, joka luki ”Kralitzin salaisuuden” käsikirjoituksen työskennellessään "Yuggothin kylvön" parissa.
Vastaanotto.
Kuttnerille lähettämässään kirjeessä Lovecraft kehui ”Kralitzin salaisuuden” vanhahtavaa tyyliä ja goottilaista tunnelmaa, mutta huomautti tarinan paikoin kärsivän ”nuoruuden liioittelusta”. Myös "Weird Talesin" lukijoilta tarina sai innostuneen vastaanoton.