tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paulien van Deutekom

Paulien van Deutekom (4. helmikuuta 1981 Den Haag – 2. tammikuuta 2019) oli alankomaalainen pikaluistelija.
Van Deutekom voitti Innsbruckin talviuniversiadeissa 2005 kultaa 1 500 metrillä ajalla 2.20,19. Torinon olympialaisissa 2006 hän kuului Alankomaiden joukkueeseen, joka sijoittui joukkuetakaa-ajossa kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän sai matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hopeaa joukkuetakaa-ajossa. 
Van Deutekom saavutti Ireen Wüstin jälkeen hopeaa yleisluistelun EM-kilpailuissa Kolomnassa 2008. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän voitti Berliinissä yleisluistelun maailmanmestaruuden Wüstin saadessa tällä kertaa hopeaa. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Naganossa 2008 van Deutekom saavutti kultaa joukkuetakaa-ajossa sekä hopeaa 1 500 ja 3 000 metrillä. 
Van Deutekom voitti Alankomaiden mestaruuden 1 000 ja 1 500 metrillä 2008 ja 2009.
Van Deutekom kuoli 2. tammikuuta 2019 keuhkosyöpään, joka hänellä oli diagnosoitu puoli vuotta aiemmin.
Kaija Salaspuro

Kaija Salaspuro (3. helmikuuta 1942 Himanka – 26. toukokuuta 2018) oli suomalainen pukusuunnittelija. Hän valmistui vuonna 1967 Taideteollisen oppilaitoksen pukutaiteen osastolta. Hän suoritti lisäksi teatteritaiteen jatko-opintoja Slovakiassa ja Italiassa.
Salaspuro toimi pukusuunnittelijana MTV:ssä vuosina 1970-1982 ja Jyväskylän kaupunginteatterissa 1982-1985. Kaija Salaspuro jäi eläkkeelle Lahden kaupunginteatterista vuonna 2006, jossa hän toimi pukusuunnittelijana vuodesta 1987 lähtien. Hänet tunnetaan parhaiten näyttävistä musikaalipuvustuksista (mm. Anna Karenina ja Zorbas), mutta myös lukuisista puhe- ja lastennäytelmistä (mm. Täällä Pohjantähden alla, Lepakko, Juha, Varjo, Lemmenlähde). Vakituisten kiinnitysten ohella Kaija Salaspuro vieraili pukusuunnittelijana muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa ja Suomen Kansallisoopperassa, suunnitteli elokuvapuvustuksia ja osallistui useisiin alan näyttelyihin niin koti- kuin ulkomaillakin.
CE Europa

Club Esportiu Europa on urheiluseura Barcelonasta Kataloniasta Espanjasta. Sen jalkapallon edustusjoukkue pelaa maan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa. Europa oli yksi Primera Divisiónin perustajista kaudella 1928–1929.
Europan kotistadion on 7 000 -paikkainen Nou Sardenya, joka sijaitsee Gràcian kaupunginosassa.
Jalkapallo.
Seura perustettiin nimellä Club Deportivo Europa vuonna 1907 Provençalin ja Madrid de Barcelonan yhdistyessä. 1920-luvulla siitä muodostui FC Barcelonan jälkeen Katalonian toiseksi vahvin joukkue. Vuonna 1923 se voitti Katalonian-mestaruuden sijoituttuaan kahdella aikaisemmalla kaudella toiseksi. Mestaruuden myötä Europa pääsi Katalonian edustajana Espanjan cupiin Copa del Reyhin, jossa se ylsi loppuotteluun pudottamalla Sevillan ja Sporting Gijónin. Loppuottelussa Athletic Bilbao oli kuitenkin parempi maalein 1–0.
1920-luvun aikana Europa sijoittui Katalonian mestaruussarjassa toiseksi vielä neljä kertaa, minkä ansiosta se pääsi mukaan kaudella 1928–1929 perustetun kansallisen liigan pääsarjaan Primera Divisióniin paikallisvastustajiensa FC Barcelonan ja Españolin ohella. Europa pysyi sarjassa yhteensä kolme kautta, ja sijoittui parhaimmillaan kahdeksanneksi. Kaudella 1930–1931 se jäi kymmenjoukkueisen sarjan viimeiseksi ja putosi Segunda Divisióniin. Kaudeksi 1931–1932 Europan edustusjoukkue yhdistyi Gràcia FC:n kanssa ja muodosti Catalunya FC:n, jolla nimellä se osallistui Segundaan. Joukkue kuitenkin vetäytyi sarjasta talousongelmien vuoksi kolme kierrosta ennen sen päätöstä.
Samaan aikaan Europa jatkoi amatöörijoukkueellaan toimintaansa aluesarjoissa, jossa se pelasi aina 1950-luvulle asti. Kaudeksi 1951–1952 se nousi Tercera Divisióniin, jossa se on sittemmin pelannut suurimman osan historiastaan. Vuosina 1963–1968 se pelasi viisi kautta Segunda Divisiónissa ja vuosina 1994–1995 yhden kauden 1970-luvulla Segunda ja Terceran väliin perustetussa Segunda División B:ssä. Kaudella 1966–1967 Europa herätti huomiota pudottamalla Espanjan cupista neljän edelliskauden aikana neljästi cupin loppuottelussa pelanneen ja kahdesti voittaneen Real Zaragozan. Europan oma cup-taival päättyi neljännesvälierissä. Sittemmin seura on saavuttanut lähinnä alueellista julkisuutta voittamalla Katalonian cupin peräkkäin kausilla 1996–1997 ja 1997–1998. Molemmilla kerroilla se kukisti loppuottelussa FC Barcelonan.
Nykyisellä katalaaninkielisellä nimellään seura on tunnettu kaudesta 1985–1986 lähtien. Seuran entisistä pelaajista tunnetuin on luultavasti maalivahti Antoni Ramallets, joka aloitti ammattilaisuransa seurassa 1940-luvun alussa ja pelasi myöhemmin menestyksellä FC Barcelonassa.
Koripallo.
Europalla on toimintaa myös koripallossa, ja se on lajissa yksi Espanjan vanhimpia. Maan ensimmäinen virallinen koripallo-ottelu pelattiin Europan ja Laietà BC:n välillä 8. joulukuuta 1922; Europa voitti 8–2. Europa voitti myös koripallon Katalonian-mestaruuden vuosina 1924 ja 1926.
Saavutukset.
Jalkapallo
Koripallo
André Marie Constant Duméril

André Marie Constant Duméril (1. tammikuuta 1774 Amiens Ranska – 14. elokuuta 1860 Pariisi) oli ranskalainen eläintieteilijä.
Duméril väitteli tohtoriksi 19-vuotiaana Rouenin lääketieteellisessä opistossa. Vuonna 1800 hän muutti Pariisiin ja osallistui Georges Cuvierin vertailevan anatomian luentoihin. Hän oli Cuvierin seuraaja Panthéonin keskuskoulussa ja luennoi Pariisin lääketieteellisessä opistossa 1801. Hänet valittiin Ranskan tiedeakatemiaan, ja hän syrjäytti Bernard Germain de Lacépèden, joka joutui väistymään poliittisten mielipiteidensä vuoksi. Duméril toimi Pariisin luonnonhistoriallisen museon anatomian professorina 1801–1812, ja sen jälkeen hänet valittiin matelija- ja kalatieteiden professoriksi. Virallisesti hän sai professuurin vasta Lacépèden kuoltua 1825.
Duméril julkaisi vuonna 1806 teoksen "Zoologie analytique". Teos käsitti koko eläinkunnan ja esitti sukujen mutta ei lajien välisiä eroja. Yhdessä poikansa Auguste Dumérilin kanssa hän julkaisi vuonna 1851 laajan teoksen "Catalogue méthodique de la collection des reptiles". Vuonna 1853 André Duméril julkaisi yksin 7-osaisen teoksen "Prodrome de la classification des reptiles ophidiens", jossa hän kuvaili kaikki käärmeet.
Duméril julkaisi pitkään valmistellun 9-osaisen teoksen "l’Erpétologie général ou Histoire naturelle complète des reptiles" (1834-1854). Teoksessa hän kuvaili yksityiskohtaisesti 1 393 matelijalajia (hän sijoitti sammakkoeläimet matelijoihin).
Duméril tutki myös lintuja ja hyönteisiä, joista hän julkaisi useita kirjoituksia. Hyönteistieteen alalta hänen pääteoksensa oli kaksiosainen "Entomologie analytique" (1860). Yhdessä poikansa Augusten kanssa hän perusti ensimmäisen matelijahautomon Jardin des Plantesin eläintarhaan Pariisissa. Duméril jätti vuoden 1853 jälkeen enimmät tehtävänsä pojalleen ja vetäytyi virastaan 1857. Hänet valittiin Kunnialegioonaan kaksi kuukautta ennen kuolemaansa.
Linnuista Duméril nimesi huuhkajien suvun "Bubo" ja hiiripöllön suvun "Surnia".
Nadine Lefèvre

Nadine Lefèvre (o.s. Fourcade, 25. helmikuuta 1963 Reims, Marne, Ranska – 15. huhtikuuta 2011) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli pituushyppy.
Nadine Fourcade sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 pituushypyssä kahdeksanneksi tuloksella 652 cm. Karsinnassa hän hyppäsi tuloksen 661 cm. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui pituushypyssä 17:nneksi Pireuksessa 1985 tuloksella 574 cm sekä 12:nneksi Madridissa 1986 tuloksella 648 cm.
Fourcade voitti pituushypyssä Ranskan mestaruuden ulkoradoilla vuosina 1986–1988 sekä sisäradoilla vuosina 1985–1986. Hän teki Ranskan ennätyksen 679 cm Montgeronissa 4. toukokuuta 1985. Hän menetti ennätyksen vasta kymmenen vuotta myöhemmin, kun Nadine Caster hyppäsi tuloksen 694 cm.
Valtioton kansa

Valtioton kansa on kansa ilman kansallisvaltiota. Valtiottomia kansoja ovat esimerkiksi saamelaiset, eskimot, palestiinalaiset, baskit, romanit, kurdit, tiibetiläiset, jorubat, Etelä-Amerikan intiaanikansat ja Australian alkuperäiskansat. Valtiottomat kansat ovat usein vähemmistökansallisuuksia, mutta ne saattavat muodostaa myös enemmistön, kuten oromot Etiopiassa. 
Maailmassa on paljon valtiottomista kansoista johtuvia jännitteitä aina Somaliasta Baskimaahan. Valtiottomien kansojen edustajat kokoontuivat Maailman sosiaalifoorumissa (WSF) tammikuussa 2009 Brasiliassa. Vaatimuksena valtiottomien kansojen edustajilla ei ollut esimerkiksi palestiinalaisille omaa valtiota, vaan oikeutta päättää omista asioistaan. Bolivian ja Ecuadorin uusissa perustuslaeissa määritelty "monikansallinen valtio" voi antaa ratkaisumallin kansallisuuskysymyksiin. Monikulttuurinen malli ei kuitenkaan toimi kaikkialla. Esimerkiksi pakolaisiksi ajettujen kansojen pitäisi päästä palaamaan alkuperäiseen kotimaahansa. Useimmat valtiottomat kansat eivät ole edustettuna YK:ssa, joka edustaa pääasiassa kansallisvaltioita. Pyrkimys kansallisvaltioihin konfliktien ratkaisussa on johtanut rauhan sijasta lukemattomiin sotiin ja selkkauksiin. Valtiottomien kansojen ongelmat onkin vaikeita ratkaista vanhojen mallien pohjalta.
Håvard Bøkko

 
Håvard Bøkko (s. 2. helmikuuta 1987 Hønefoss, Norja) on norjalainen pikaluistelija.
Bøkko saavutti pronssia yleisluistelun junioreiden MM-kilpailuissa Seinäjoella 2005. Seuraavalla kaudella hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden Erfurtissa ja paransi junioreiden maailmanennätystä kahdesti 3 000 metrillä sekä kerran 1 500 ja 5 000 metrillä. 
Bøkko sai ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, pronssin, EM-kilpailuissa 2006. Torinon olympialaisissa hän kuului Norjan joukkueeseen, joka sijoittui joukkuetakaa-ajossa neljänneksi. Vuosina 2008 ja 2009 Bøkko saavutti Sven Kramerin jälkeen hopeaa sekä yleisluistelun EM- että MM-kilpailuissa. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Richmondissa 2009 hän sai Kramerin jälkeen hopeaa sekä 5 000 että 10 000 metrillä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän saavutti pronssia 1 500 metrillä, oli 5 000 metrillä neljäs ja 10 000 metrillä viides. Myöhemmin samalla kaudella hän sai pronssia yleisluistelun MM-kilpailuissa Heerenveenissä. Calgaryssa 2011 hän sai hopeaa yleisluistelun MM-kilpailuissa. Inzellin matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2011 hän voitti 1 500 metrin kilpailun. Budapestissa 2012 hän saavutti neljännen EM-mitalinsa, pronssia. Hän sai samana vuonna Heerenveenissä MM-pronssia 1 500 metrillä.
Vuonna 2013 Bøkko sai Heerenveenin EM-kilpailuissa pronssia ja yleisluistelun MM-kisoissa Hamarissa hopeaa. Hän oli kolmas EM-kilpailuissa myös Hamarissa 2014. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui 1 500 metrillä kuudenneksi ja 5 000 metrillä yhdeksänneksi. Hän sai MM-hopeaa joukkuetakaa-ajossa Kolomnassa 2016.
Bøkko kuului Norjan joukkueeseen, joka voitti joukkuetakaa-ajon olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä MM-hopeaa Inzellissä 2019. Hän saavutti joukkuetakaa-ajon EM-pronssia Heerenveenissä 2020.
Bøkko voitti yhdistetyn 5 000 ja 10 000 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2007–2008. Seuraavalla kaudella hän oli pitkien matkojen cupissa toinen ja 1 500 metrin cupissa kolmas. Kaudella 2009–2010 hän voitti pitkien matkojen cupin ja oli 1 500 metrillä toinen. Seuraavalla kaudella hän oli niin ikään toinen 1 500 metrillä. Hän voitti 1 500 metrin maailmancupin kaudella 2011–2012 ja sijoittui kolmanneksi kaudella 2012–2013.
Lyhtykoiso

Lyhtykoiso ("Physalis alkekengi") on monivuotinen ruohovartinen koisokasvi. Laji tunnetaan myös nimillä lyhtykukka ja juutalaiskirsikka. Se on oranssien hedelmiensä takia suosittu koristekasvi.
Täysikasvuisen kasvin korkeus on noin 50–80 cm, ja sen kierteiseen asentoon kasvavat lehdet ovat 6–12 cm pitkiä ja 4–9 cm leveitä. Lyhtykoison kukka on väriltään valkoinen ja halkaisijaltaan 10–15 mm. Kukasta kehittyvän hedelmän ympärille kasvaa 4–5 cm pitkä ja leveä hatara oranssinpunainen verhiö.
Lyhtykoiso on luonnonvarainen alueella Etelä-Euroopasta Etelä-Aasiaan ja Japaniin. Kasvi leviää nopeasti maanalaisilla rönsyillä.
Lyhtykoisoa on käytetty myös ravintona ja lääkkeenä. Se on lievästi myrkyllinen.
Crookin piirikunta (Wyoming)

Crookin piirikunta on piirikunta Yhdysvaltain Wyomingin osavaltiossa. Vuonna Crookissa asui 5 887 ihmistä. Piirikunnan hallintokeskus on Sundance. Muita suurempia asutuskeskuksia ovat Hulett, Moorcroft ja Pine Haven. Crookin alueella sijaitsee tunnettu luonnonmuodostelma Devils Tower.
Historia.
Crookin piirikunta muodostettiin vuonna 1875. Piirikunta on nimetty intiaanisotien aikaisen prikaatinkenraalin, George Crookin mukaan.
Väestö.
Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan Crookin piirikunnassa asui 5 887 ihmistä, 2 308 kotitaloutta ja 1 645 perhettä. Väestötiheys on alhainen, alle yksi asukas neliökilometriä kohden. Väestöstä 97,86 % on valkoihoisia, 0,05 % mustaihoisia, alkuperäisasukkaita (intiaaneja) 1,02 %, 0,07 % aasialaistaustaisia, 0,25 % muita rotuja ja 0,75 % sekoittunutta väestöä. Latino- ja hispaanotaustaisten osuus oli 0,92 prosenttia. 34,1 prosentilla väestöstä oli saksalaistaustaisia sukujuuria. Englantilainen sukutausta löytyi 14,6 %:lta, irlantilaistausta 7,8 %:lta ja intiaanitausta 6,8 %:lta. Alueen BKT oli 13 739 dollaria henkilöä kohden. 9,10 prosenttia piirikunnan asukkaista eli köyhyysrajan alapuolella.
Politiikka.
Crook on perinteisesti ollut presidentinvaaleissa republikaanien vahvaa aluetta. Edellinen demokraattipuolueen presidenttiehdokas, joka piirikunnassa on voittanut, oli Franklin D. Roosevelt vuonna 1932. Viisissä viimeisissä presidentinvaaleissa demokraattien ehdokas on saanut piirikunnan äänistä alle 24 %.
Wyomingin senaatissa piirikuntaa on edustanut republikaani Charles Townsend vuodesta 2005. Alahuoneessa Crookin edustajana on toiminut republikaanipuolueen Mark Semlek vuodesta 2003 lähtien.
Koiranruusu

Koiranruusu ("Rosa canina", syn. "R. caniniformis") on Euraasiassa tavattava monimuotoinen ruusulaji. Suomessa koiranruusua tavataan lähinnä Ahvenanmaalla, jossa se on rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko.
Koiranruusu on 2–4 metriä korkea, kaarevavartinen ja lyhyitä juuriversoja kasvattava pensas. Kasvin piikit ovat käyriä ja vahvoja. Lehtien korvakkeet ovat kapeita ja kapeakärkisiä. Lehdet ovat kerrannaislehtiä. Lehdykät ovat 2–3,5 cm pitkiä, puikeita ja kertaalleen sahalaitaisia. Kukat ovat vaaleanpunaisia tai valkoisia. Kukka on yksittäinen tai 2–4-kukkainen huiskilo. Kukkaperä on 1–2 cm pitkä ja tavallisesti kalju. Kukkien verholehdet ovat liuskaisia ja ovat kukinnan jälkeen taakäänteisiä. Verholehdet varisevat ennen kiulukoiden punertumista. Koiranruusu kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Kiulukat ovat 1,5–2 cm pitkiä ja muodoltaan pitkänomaisia. Emien lähes karvattomat vartalot pistävät kimppuina esiin kiulukoista. Koiranruusun kiulukat kypsyvät Suomessa vasta lokakuussa.
Suomessa tavattavat koiranruusut luetaan nykyään kahteen lajiin, jotka poikkeavat toisistaan lehtien karvaisuuden osalta. Pääosa on kaljukoiranruusuja ("R. canina"), joiden lehdykät ovat kaljuja. Toinen laji, karvakoiranruusu ("R. corymbifera"), on hyvin harvinainen. Tämän lehdykät ovat karvaisia. Aikaisemmin nämä koiranruusulajit luokiteltiin omiksi alalajeikseen, subsp. "canina" ja subsp. "dumetorum".
Koiranruusu on hyvin monimuotoinen ja risteytyy helposti, mikä hankaloittaa lajin tunnistamista. Suomessa tavattavista ruusulajeista se muistuttaa läheisesti orjanruusua ("R. dumalis").
Levinneisyys.
Koiranruusua tavataan koko Euroopassa Islantia, Fennoskandian keski- ja pohjoisosia sekä Pohjois-Venäjää lukuun ottamatta. Lajia tavataan myös Turkissa, Keski-Aasiassa ja paikoitellen Pohjois-Afrikassa. Ihmisen mukana se on levinnyt Pohjois-Amerikkaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin.
Suomessa koiranruusua tavataan harvinaisena Ahvenanmaalta sekä muutamin paikoin Etelä-Suomesta, tosin manner-Suomen esiintymät lienevät viljelykarkulaisia. Koiranruusu on luokiteltu Suomessa äärimmäisen uhanalaiseksi.
Elinympäristö.
Koiranruusu viihtyy aurinkoisilla rinteillä, pensaikkoniityillä ja lehtoreunuksissa. Lajia tavataan joskus myös viljelykarkulaisena. Ahvenanmaalla lajia uhkaa kasvupaikkojen umpeenkasvu sekä rakentaminen.
Käyttö.
Koiranruusua viljellään toisinaan koristepensaana. Lajia käytetään usein perusrunkona muiden ruusujen viljelyssä. C-vitamiinipitoisia kiulukoita käytetään myös ravinnoksi.
Sweetwaterin piirikunta

Sweetwaterin piirikunta on piirikunta Yhdysvaltain Wyomingin osavaltiossa. Vuonna 2000 Sweetwaterissa asui 37 613 ihmistä. Piirikunnan hallintokeskus on Green River.
Maantiede.
Sweetwater on pinta-alaltaan Wyomingin suurin piirikunta, ja jopa kuusi osavaltiota on sitä pienempiä. Maanlaajuisesti Sweetwater on kahdeksanneksi suurin piirikunta, kun Alaskaa ja borough-alueita ei oteta huomioon.
Väestö.
Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan Sweetwaterissa asui 37 613 ihmistä, 14 105 kotitaloutta ja 10 099 perhettä. Väestötiheys oli alhainen, vain yksi asukas neliökilometriä kohti. Piirikunnan BKT oli 19 575 dollaria henkeä kohden. Piirikunnan etninen jakauma oli seuraavanlainen:
9,42 % oli hispaano- tai latinotaustaisia. Sukujuuriltaan asukkaat olivat enimmäkseen saksalaista (16,3 %), englantilaista (15,4 %), amerikkalaista (8,2 %), irlantilaista (6,5 %) tai italialaista (5,2 %) syntyperää.
Asutuskeskukset.
Arrowhead Springs, Bairoil, Blairtown, Clearview Acres, Eden, Farson, Granger, Green River, James Town, Little America, McKinnon, North Rock Springs, Point of Rocks, Purple Sage, Reliance, Rock Springs, Superior, Sweeney Ranch, Table Rock, Wamshutter, Washam
Edmund MacDonald

Edmund MacDonald (7. toukokuuta 1908 – 1951 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ennen elokuvauraansa MacDonald esiintyi Broadwaylla näytelmissä "Getting Even", "Her Tin Soldier" ja "I, Myself". Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuonna 1934 elokuvassa "Enlighten Thy Daughter". 1940-luvun alussa MacDonald oli jonkin aikaa 20th Century Foxin sopimusnäyttelijä. Hänen elokuvarooleistaan merkittävimmät olivat kersantti Hippo Stan Laurelin ja Oliver Hardyn tähdittämässä "Rautahermoisia ruutiukkoja" -elokuvassa, ja Charles Haskell Jr. Edgar G. Ulmerin ohjaamassa elokuvassa "Detour". MacDonald esiintyi myös kymmenissä radiokuunnelmissa 1940-luvulla.
Kirsimarja Koskinen

Kirsimarja Koskinen (myöh. Kuutschin, s. 11. huhtikuuta 1969 Helsinki) on suomalainen taekwondoin, jonka kilpailupaino vaihteli 63–68 kilogramman välillä. Hän edusti Helsingin Taekwondoseuraa.
”Kikka” Koskinen saavutti EM-hopeaa 1990 ja EM-pronssia 1994 ja 1996. Koskinen edusti Suomea Sydneyssä vuoden 2000 kesäolympialaisissa 67-kiloisten sarjassa, jossa hän sijoittui viidenneksi.
Porkkanamafia

Porkkanamafia eli Carrotmob on kansainvälinen kuluttajaliike, joka toimii ilmastonmuutoksen hidastamiseksi. Toiminnan aloitti keväällä 2008 kalifornialainen Brent Schulkin, joka pohti keinoa ruokakauppojen ohjaamiseksi toimimaan entistä ympäristöystävällisemmällä tavalla. Hän päätti kilpailuttaa naapurustonsa kaupat sillä perusteella, kuka lupasi käyttää suurimman osan ostotempauksen lisätuotosta energiatehokkuuden parantamiseen. Liikkeen toiminta on laajentunut nopeasti kansainväliseksi muun muassa Facebookin avulla. Utain kertoo Porkkanamafian toiminnan olevan aktiivisinta Yhdysvalloissa ja Suomessa. Liike on levittäytynyt myös muun muassa Saksaan, Englantiin, Hollantiin ja Itävaltaan.
Porkkanamafian aktivistit kilpailuttavat yleensä yhden kaupungin sisällä jonkin yritystyypin edustajia (esim. ravintolat) ja valitsevat tempauskohteeksi yrityksen, joka lupaa sijoittaa suurimman osuuden tempauksen tuotosta energiatehokkuusparannuksiin. Tempauksen, jota on kutsuttu mediassa myös "käänteiseksi ostoboikotiksi", tuotoksi on laskettu normaalin päivän myynnin ylittävä osuus. Porkkanamafia-liike pyrkii luomaan ostoryntäyksen tempauspäivänä mainostamalla tapahtumaa eri tavoilla. Yleensä mediat ovat tuoneet tempauksille huomattavaa tunnettavuutta. Netin sosiaaliset verkostot ovat Porkkanamafian keskeinen tapa kerätä ostajia yhteen.
Tempauksia on Suomessa järjestetty ainakin Helsingissä, Joensuussa, Jyväskylässä, Kuopiossa, Lahdessa, Lappeenrannassa, Tampereella, Turussa ja Vantaalla.
Vaikka positiivishenkistä Porkkanamafiaa onkin julkisuudessa pääasiassa kehuttu, on liike saanut osakseen myös kritiikkiä. Sen on epäilty muun muassa kannustavan lisäämään turhaa kulutusta. Porkkanamafian edustajien mukaan näin ei kuitenkaan ole, vaan liike haastaa suuntaamaan uudelleen kuluttamista, joka tapahtuisi joka tapauksessa. Liikkeen mukanaan tuoman, uuden kaltaisen aktivismin pitkän aikavälin elinkelpoisuus on myös kyseenalaistettu. Porkkanamafialaiset itse uskovat toiminnallaan olevan merkitystä juuri pitkällä aikavälillä.
Mynämäen rautatieasema

Mynämäen rautatieasema (, ) on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla eli Uudenkaupungin radalla. Liikennepaikka sijaitsee Asemanseudun kylässä Mynämäen kunnassa, noin neljä kilometriä kunnan keskustaajaman lounaispuolella.
Historia.
Liikennepaikka on avattu liikenteelle 1. syyskuuta 1923, jolloin radan ensimmäinen osuus Turusta Mynämäelle asti valmistui. Myös itse asemarakennus valmistui samana vuonna. Rata Mynämäeltä Uuteenkaupunkiin saatiin valmiiksi puolestaan vuotta myöhemmin, vuonna 1924. Asemanseudulle muodostui rautatieaseman ja Junnilan konepajan myötä oma taajamansa, jossa oli 1960-luvulla yli 400 asukasta. 
Henkilöliikenne Mynämäen asemalla lakkautettiin vuoden 1993 alussa, yhtä aikaa koko radan kanssa. Myös kaupallinen tavaraliikenne lakkautettiin vajaa kymmenen vuotta tämän jälkeen, 1. kesäkuuta 2002. Vuodesta 2008 liikennepaikka on ollut miehittämätön junakohtauspaikka, ja liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä. Liikennepaikka on myös ainoa junakohtauspaikka Turun ja Uudenkaupungin välillä, sillä Raisiossa ei voi järjestää junakohtauksia vaihdeyhteyden puuttumisen vuoksi.
Kesäkuussa 2022 Mynämäellä järjestettyä Jukolan Viesti suunnistuskilpailua varten VR liikennöi asemalle viikonlopun ajan kaukoliikenteen junavuoroja Turun asemalta. 
Rautatieasema.
Mynämäen kaksikerroksisen klassistisen V luokan asemarakennuksen on suunnitellut Jarl Ungern, ja se valmistui 1923. Asemarakennus on rakennettu tyyppipiirustusten peilikuvana, ja se on Raision ja Nousiaisten asemien ohella yksi rataosan suurimmista. Asemarakennus oli syksyyn 2008 saakka liikenteenohjauksen käytössä sekä asuinrakennuksena.
Vuonna 2007 asema siirtyi Senaatti-kiinteistöjen myyntikohteeksi, myyntiin tulivat 1,86 hehtaarin tontilla sijaitsevat kahdeksan rakennusta: asemarakennus, tavaramakasiini, parivahtitupa, sauna-pesutupa-leivintupa, maakellari, liiteri, navetta ja autotalli. Saaduista tarjouksista huolimatta Senaatti-kiinteistöt viivytteli aseman myynnissä, sillä sitä arveltiin tulevaisuudessa tarvittavan paikallisjunaliikenteessä, eikä vanhoja radanhallintalaitteistoja ollut siirretty tiloista pois, joten kohde poistettiin myynnistä. Asema-alue tuli uudelleen myyntiin keväällä 2011.
Asema-alue rakennuksineen on nykyisin asuinkäytössä.
112-päivä

 
112-päivä on vuosittain 11. helmikuuta Euroopassa vietettävä hätänumeropäivä, jonka tarkoituksena on tehdä tunnetuksi yleistä hätänumeroa 112 sekä kiinnittää huomiota vahinkojen ja onnettomuuksien ennalta ehkäisemiseen. 112-päivänä opastetaan lisäksi ihmisiä toimimaan oikein hätätilanteissa.
Euroopan 112-päivä järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2009, mutta Suomessa hätänumeropäivää on vietetty jo vuodesta 1997 lähtien. Siihen liittyviä tapahtumia järjestävät Suomessa hätäkeskuslaitos, poliisi, sosiaali- ja terveystoimi ja pelastustoimi. Yhteistyökumppanina on muiden muassa SPEK.
Päivän jatkuvana teemana on arjen sankaruus.
Alkuperä.
Koko Euroopan hätäpuhelinnumero 112 otettiin käyttöön vuonna 1991, ja sen tarkoitus oli tuoda saataville yhteinen hätänumero, joka toimii kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Joissakin jäsenvaltioissa on lisäksi kansallisia hätäpuhelinnumeroita. Joulukuusta 2008 alkaen ovat hätäpuhelupalvelut olleet saatavilla veloituksetta kaikista EU:n alueen lanka- ja matkapuhelinverkoista yhteisessä numerossa 112.
Vuonna 2009 Euroopan parlamentti, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio allekirjoittivat kolmenkeskisen sopimuksen, jolla ne ottivat käyttöön vuotuisen eurooppalaisen 112-päivän. Sen tarkoitus on lisätä tietoisuutta koko Euroopan hätänumeron 112 toimivuudesta ja hyödyistä. Päivämääräksi valittiin helmikuun yhdestoista siksi, että numeroin merkittynä (11.2.) se sisältää hätänumeron. Ajatusta yhden erityisen päivän omistamisesta eurooppalaiselle hätänumerolle oli ensin käsitelty Euroopan parlamentissa vuonna 2007, kun siellä valmistauduttiin antamaan Euroopan parlamentin julistus eurooppalaisesta hätänumerosta 112. Yleinen tarve lisätä tietoisuutta Euroopan hätänumerosta kävi selvästi ilmi Flash-eurobarometri 228:sta helmikuulta 2008. Sen mukaan EU:ssa keskimäärin vain 22 % vastaajista tiesi, että hätäpuhelinnumero 112 toimii koko Euroopan unionin alueella. Suomessa asia tunnettiin paremmin, mutta silti vain 44 % oli siitä tietoisia. Nämä tulokset saivat vahvistusta vuonna 2009 (EU-keskiarvo 24 %, Suomen 47 %) ja vuonna 2010 (EU-keskiarvo 25 %, Suomen 50 %).
Tapahtumat.
Euroopassa juhlitaan 112-päivää monin tapahtumin joka vuosi. Joitakin tapahtumia ovat järjestämässä poliitikot ja viranomaiset ja toisia pelastuspalvelut, palokuntalaiset ja kansalaisjärjestöt. Suomi on tukenut yksityishenkilöiden ja harrastusryhmien tai -järjestöjen järjestämiä tapahtumia tuodakseen esille tärkeää turvallisuustietoa 112-päivän viikolla. Tietoja näistä tapahtumista on julkaistu sosiaalisessa mediassa aihetunnisteella #112päivä. Samanlaisia tapahtumia on järjestetty kaikkialla Euroopassa. Esimerkiksi Brysselissä Manneken Pis -patsas on puettu 112-asuun, ja Virossa on järjestetty kilpailu, jossa perheitä ja lastentarhoja on innostettu kirjoittamaan lumeen ”112” ja lähettämään järjestäjälle siitä kuva.
Kolbergin taistelu

Kolbergin taistelu oli toisen maailmansodan taistelu, jossa neuvostoliittolaiset ja puolalaiset joukot valtasivat Kolbergin kaupungin (nyk. Kołobrzeg). Taistelu käytiin 4.–14. maaliskuuta 1945. Taistelu käytiin lähinnä katutaisteluna. Saksalaiset onnistuivat evakuoimaan meritse suurimman osan kaupunkiin piiritetyistä sotilaista ja siviileistä operaatio Hannibalissa.
Saksalaiset rakensivat kaupungista toisen maailmansodan aikana linnoituksen, ”Festung Kolbergin”. Sodan loppuvaiheessa saksalaisten pääjoukot vetäytyivät hyökkäävän puna-armeijan tieltä, ja kaupunkiin jätettiin vain vähän joukkoja. Kolbergin yhteensä 3 300 puolustajasta valtaosa oli Volkssturmin miehiä, joilla oli ainoina raskaina aseinaan neljä hinauskuntoista panssarivaunua ja muutama laatikollinen panssarinyrkkejä. Ainoat Wehrmachtin sotilaat olivat yksi alle tuhat miestä käsittänyt linnoituspioneerien pataljoona, jolla oli yksi kranaatinheitinjoukkue. Lisäksi laivaston hävittäjät "Z34" (komentajakapteeni Hetz) ja "Z43" (komentaja Lampe) antoivat joukkoja evakuoidessaan mereltä vuoron perään tulitukea kuusituumaisilla tykeillään. Vastassa oli kaksi venäläis-puolalaista jalkaväkidivisioonaa, useita panssariosastoja ja yksi ISU-152-rykmentti. Hyökkääjiä tuki 48 raskasta kenttätykistöpatteria ja lukuisa määrä kuuden tuuman kranaatinheittimiä ja Katjuša-rakettipattereita.
Volkssturm venyi kahden viikon puolustukseen ennen kuin venäläiset saivat työnnettyä heidät pois kaupungista. Evakuointi jatkui loppuun asti: viimeisenä kaupungista lähti sen komendantti eversti Fritz Fullriede hävittäjä "Z34:n" laivaveneellä.
Silmälasivireo

Silmälasivireo ("Vireo solitarius") on pohjoisamerikkalainen vireoihin kuuluva lintulaji. Se esiintyy paikoittain Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Laji talvehtii Yhdysvaltojen etelävaltioissa, ja sen tunnistaa sinertävästä yläruumiista ja kellanvaaleasta vatsasta. Lajista on tullut Yhdysvalloissa melko harvinainen.
Punasilmävireo

Punasilmävireo ("Vireo olivaceus") on vireoiden heimoon kuuluva lintulaji, joka pesii Pohjois-Amerikassa. Se on harvinaistunut esiintymisalueillaan, mahdollisesti DDT:n käytön myötä. Aiemmin laji oli yleinen. Sen talvehtimisalueet ovat trooppisessa Keski- ja Etelä-Amerikassa. Lajin selkä on vihreänkellertävä ja vatsa valkoinen. Päälaki on sininen.
Lavertajavireo

Lavertajavireo ("Vireo gilvus") on pohjoisamerikkalainen lintulaji. Lajia esiintyy Yhdysvalloissa Teksasista Maineen saakka. Se on vähentynyt ympäristömyrkkyjen johdosta. Lajin laulu muistuttaa amerikanpunavarpusen laulua. Lajin selkä on oliivinvihreä ja vatsa vaaleankellertävä.
Jelizovo

Jelizovo () on kaupunki Kamtšatkan aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee 32 kilometriä aluepiirin pääkaupungista Petropavlovsk-Kamtšatskista koilliseen Avatšajoen rannalla. Kaupunki on Jelizovon piirin keskus. Asukkaita on 39 600 henkeä (vuonna 2008).
Jelizovossa sijaitsee Petropavlovsk-Kamtšatskia palveleva Jelizovon kansainvälinen lentoasema. Sieltä on vuoroliikennettä Venäjän federaation eri osiin, mm. Vladivostokiin, Habarovskiin, Novosibirskiin ja Moskovaan. Kamtšatkaan ei ole maaliikenneyhteyttä muualta Venäjältä.
Historia.
1600-luvun lopulla itelmeenit rakensivat nykyisen kaupungin paikalle pienen linnoituksen, jonka kasakat hävittivät vuonna 1713. Myöhemmin syntyi Staryi Ostrog -niminen venäläinen kylä, joka vuonna 1897 sai Kamtšatkan kenraalikuvernöörin mukaan nimen Zavoiko. Vuonna 1924 se nimettiin Jelizovoksi Kamtšatkalla menehtyneen partisaanikomentajan mukaan. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1975.
Nykyään Jelizovo on maatalousalueen keskus. Seudulla on myös kalateollisuutta ja se on suosittu matkailukohde.
John Thomas

John Thomas voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Politiikassa:
Urheilussa:
Musiikissa:
Uskonnossa ja teologiassa:
Sotahistoriassa:
Muut:
Kävelyllä Lenininpuistossa

Kävelyllä Lenininpuistossa () on Leif Salménin viides esseekokoelma. Teos sisältää tekijän päiväkirjamerkintöjä ja ajatuksia vuosilta 1999–2000. Kirja ilmestyi ruotsiksi vuonna 2000 Söderströmsin kustantamana ja suomeksi Arto Häilän käännöksenä Tammelta samana vuonna. 
Salmén sai asenteestaan ja "Kävelyllä Lenininpuistossa" -teoksestaan Kivipää-palkinnon vuonna 2001.
Walter Charleton

Walter Charleton (helmikuu 1619 - huhtikuu 1707) oli englantilainen lääkäri, kirjailija ja filosofi.
Charleton opiskeli Magdalen Hallissa Oxfordin yliopistossa. Hänestä tuli Kaarle I:n ja Kaarle II:n lääkäri ja merkittävä Royal Societyn varhainen jäsen.
Tutkimukset.
Lääkärinä Charleton kirjoitti fysiologiasta. Lisäksi hän kirjoitti muun muassa teologiasta ja luonnonhistoriasta. Charleton oli ensimmäisiä uusepikurolaisia Pierre Gassendin jalanjäljissä. Hän julkaisi selvästi Gassendin vaikutuksesta useita epikurolaisuutta, atomismia ja ateismia käsitelleitä teoksia, ja oli merkittävä epikurolaisten ajatusten levittäjä Englannissa.
Ornitologina Charleton tutki Kaarle II:n aviaarion lintuja, ja päätyi jakamaan linnut kahteen pääluokkaan: maalintuihin ja vesilintuihin. Maalinnut hän luokitteli joko petolinnuiksi, kuten kotkat, käet, tai emut; siemenpedoiksi eli siemensyöjiksi jaettuina niihin, jotka kylpevät tomussa (kanat, hanhet), tai tomussa ja vedessä (kuten kyyhkyt ja varpuset); laululintuihin (kuten kiurut ja peipot); marjansyöjiin (kuten mustarastaat ja kottaraiset); ja lopuksi hyönteissyöjiin, jotka jakaantuvat niihin, jotka eivät laula (kuten tikat tai pähkinänakkelit) ja laululintuihin (kuten tiaiset ja satakielet). Vesilinnut luokiteltiin joko räpyläjalkaisiin tai petoeläimiin ("fissipedia"). Jälkimmäinen luokka jaettiin vielä kolmeen osaan, kalansyöjiin (kuten haikarat tai kattohaikarat), hyönteissyöjiin (kuten rantakanat tai metsäkanalinnut) ja kasvinsyöjiin, kuten kurjet. Charletonin luokittelu unohtui nopeasti John Rayn ja Francis Willughbyn julkaistua teoksensa "Ornithologia libri tres".
Jeršov

Jeršov () on kaupunki Saratovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Malaja Uzen -joen yläjuoksulla 178 kilometriä Saratovista itään. Kaupunki on Jeršovin piirin keskus. Siellä risteytyvät Saratoviin, Oraliin ja Pugatšoviin johtavat rautatiet. Asukkaita on 20 900 henkeä (vuonna 2013).
Jeršov on saanut alkunsa vuonna 1893 perustetusta asemataajamasta. Kaupunki siitä tuli vuonna 1963. Siellä on veturi- ja vaunuvarikko sekä elintarviketeollisuutta.
Palatsi Bosporin rannalla

Palatsi Bosporin rannalla () on Leif Salménin kuudes esseekokoelma. Kirja ilmestyi vuonna 2005 Söderströmsin kustantamana. Arto Häilän suomennos ilmestyi Teoksen julkaisemana samana vuonna.
Alas Akropoliilta

Alas Akropoliilta () on Leif Salménin seitsemäs esseekokoelma. Kirja ilmestyi vuonna 2008 Söderströmsin kustantamana ja suomeksi Arto Häilän suomennoksena Teoksen julkaisemana samana vuonna.
Charles de Saint-Évremond

Charles de Marguetel de Saint-Denis, seigneur de Saint-Évremond (1. huhtikuuta 1610 Saint-Denis-le-Guast, Normandia, Ranskan kuningaskunta – 29. syyskuuta 1703 Englannin kuningaskunta) oli ranskalainen aatelinen, sotilas, esseisti, kirjallisuuskriitikko ja epikurolainen ajattelija.
Saint-Évremond opiskeli jesuiittojen koulussa Pariisissa, sekä Caenissa. Myöhemmin hän opiskeli jonkin aikaa lakia Collège d'Harcourtissa, mutta liittyi sitten armeijaan. Hän osallistui muun muassa suureen osaan kolmikymmenvuotista sotaa. Sotaretkillään hän opiskeli Michel de Montaignen teoksia sekä espanjan ja italian kieliä. Vuonna 1639 Saint-Évremond tapasi Pierre Gassendin Pariisissa. Hänestä tuli tämän oppilas, ja hän sai tältä epikurolaisia vaikutteita.
Saint-Évremond eli vuodesta 1661 lähtien maanpaossa pääosin Englannissa, seurauksena hyökkäyksestään Ranskan politiikkaa vastaan Pyreneiden rauhan (1659) aikana.
Saint-Évremondin essee "Sur les plaisirs" (1656) on käytännössä epikurolainen tutkielma. Hän lähestyi epikurolaisuutta hyvin eri tavalla kuin Gassendi, sivuuttaen epikurolaisen atomismin, ja keskittyen moraalifilosofiaan ja inhimillisen psykologian analysointiin, johon se perustui. Saint-Évremond kirjoitti ystävilleen, eikä tarkoittanut teoksiaan julkaistaviksi, vaikkakin joitakin vuodettiin julkaistaviksi jo hänen elinaikanaan. Ensimmäinen kokoelma hänen teoksistaan julkaistiin Lontoossa vuonna 1705 hänen kuolemansa jälkeen.
José Agripino Barnet

José Agripino Barnet y Vinagres (23. kesäkuuta 1864 – 1945) oli kuubalainen poliitikko ja diplomaatti, joka oli yhdestoista Kuuban presidentti 11. joulukuuta 1935 – 20. toukokuuta 1936 välisen ajan.
Barnet oli seitsemäs tilapäinen presidentti Gerardo Machadon luovuttua vallasta. 
Barnet syntyi Espanjassa, mutta hänen vanhempansa syntyivät Kuubassa. Hän valmistui Havannan yliopiston lakipuolelta. Vuonna 1887 hän meni Pariisiin, jossa hän asui kunnes Kuuba itsenäistyi vuonna 1902. Hänet nimitettiin Kuuban konsuliksi Pariisissa ja vuonna 1908 hänet siirrettiin Kuuban konsuliksi Liverpooliin. Hän toimi Kuuban konsulina myös Rotterdamissa ja Hampurissa. Hän palveli myös Japanissa, Brasiliassa, Saksassa ja Sveitsissä.
Barnet meni naimisiin Marcela Cleardin kanssa. He saivat tyttären, Geogina Barnet Cleardin, joka meni naimisiin Henri Vas De Briendtin kanssa.
Etyleenioksidi

Etyleenioksidi eli oksiraani (C2H4O) on yksinkertaisin epoksideista. Ainetta käytetään orgaanisessa synteesissä sekä sen pienorganismeja tappavien ominaisuuksien vuoksi sterilointiaineena.
Ominaisuudet.
Etyleenioksidi on huoneenlämpötilassa väritön kaasu, joka syttyy herkästi. Aine reagoi hyvin voimakkaasti voimakkaiden happojen ja emästen, hapettimien, metallien oksidien ja kloridien sekä ammoniakin kanssa. Aine voi myös muodostaa polymeerejä veden tai kuumennuksen vaikutuksesta. Aineen suuri reaktiivisuus johtuu kolmen atomin muodostaman renkaan rengasjännityksestä.
Etyleenioksidi tuhoaa bakteereita, sieniä ja niiden itiöitä sekä viruksia.
Valmistus.
Etyleenioksidia voidaan valmistaa eteenistä hapettamalla sitä puhtaalla hapella tai ilmalla hopeakatalyytin avulla. Hapettamisen pitää pysäyttää, kun etyleenioksidi on muodostunut, koska aine hapettuu helposti edelleen hiilidioksidiksi ja vedeksi.
C2H4 + ½ O2 → C2H4O
Laboratoriomittakaavassa etyleenioksidia tuotetaan 2-kloorietanolista (C2H5ClO) emäksisissä olosuhteissa.
HOH2CCH2Cl + NaOH → C2H4O + NaCl + H2O
Käyttö.
Etyleenioksidia käytetään valmistettaessa etyleeniglykolia, dietyleeniglykolia ja trietyleeniglykolia. Muita käyttökohteita ovat etanoliamiinin ja glykolin eettereiden synteesi.
Etyleenioksidi on käyttökelpoinen steriloitaessa välineitä, jotka eivät kestä kuumennusta eivätkä siten sovi steriloitavaksi autoklaavilla. Tähän tarkoitukseen ainetta käytetään usein seostettuna hiilidioksidiin.
Turvallisuus.
Etyleenioksidi on myrkyllistä. Aineen hengittäminen aiheuttaa huonoa oloa, väsymystä sekä hengenahdistusta. Aineelle pitkäaikainen altistus hengitysteiden kautta voi aiheuttaa astmaa. Etyleenioksidi luokitellaan syöpää aiheuttavaksi (karsinogeeniseksi) ja mahdollisesti mutaatioita aiheuttavaksi yhdisteeksi.
Vedessä etyleenioksidi hydrolysoituu ajan kuluessa. Kloridipitoisessa vedessä hydrolyysituotteena syntyy muun muassa myrkyllistä 2-kloorietanolia.
Suomen Tulli ja Tukes valvovat etyleenioksidia tuontielintarvikkeissa ja muissa tuontituotteissa. On epäilty, että kemikaalia olisi myös koronamaskeissa, mutta tämä ei ole todennäköistä haihtuvuuden vuoksi.
Carlos Mendieta

Carlos Mendieta y Montefur (4. marraskuuta 1873 – 1960) oli kuubalainen poliitikko ja kymmenes Kuuban presidentti.
Fulgencio Batistan johtaman vallankaappauksen seurauksena Gerardo Machado syöstiin vallasta, ja Mendieta asetettiin väliaikaiseksi Kuuban presidentiksi. Mendieta luopui virastaan levottomuuksien jatkuessa vuonna 1935.
Mendieta oli naimisissa Carmela Ledonin kanssa. He saivat yhden lapsen, Carmen Mendieta-Ledonin, joka meni naimisiin Calixto Garcia Velezin kanssa.
Suomen kirjastopalvelu

Suomen kirjastopalvelu Oy (ent. BTJ Finland Oy) on yrityksiä ja julkista alaa palveleva yritys. Mediatuotteisiin liittyvä metadatan tuotanto, hallinta ja jakelu sekä niihin liittyvät palvelut ovat yrityksen toiminnan keskiössä. Lisäksi Kirjastopalvelu välittää kirjastoille ja kouluille kirjoja ja muuta aineistoa, myy kalusteita ja tarvikkeita sekä kustantaa tieto- ja kaunokirjallisuutta Avain-kustantamon nimissä.
Yrityksen perustivat vuonna 1961 Suomen kirjastoseura, Kansanvalistusseura ja kirjastoalan aatteelliset yhdistykset nimellä "Kirjastopalvelu". Vuonna 1995 yritys siirtyi osaksi ruotsalaista saman alan BTJ Group -konsernia. Tammikuussa 2017 Booky.fi Oy tuli Kirjastopalvelun pääomistajaksi ostettuaan BTJ Group -konsernin omistusosuuden. Lisäksi omistajana on edelleen Suomen kirjastoseura, jonka omistusosuus on 10 prosenttia. Yrityksellä on noin 50 työntekijää Helsingin Kalasatamassa sijaitsevassa toimipisteessä.
Federico Laredo Brú

Federico Laredo Brú (23. huhtikuuta 1875 – heinäkuu 1946) oli kuubalainen asianajaja ja Kuuban presidentti vuodesta 1936 vuoteen 1940. Hän oli naimisissa Leonor Montesin kanssa.
Virkaan nousu.
Brú nimitettiin tammikuussa 1936 varapresidentiksi. Kun entisen presidentti José Miguel Gómezin poika Miguel Mariano Gómez voitti presidentinvaalit, Fulgencio Batista suunnitteli joulukuussa 1936 Gómezille virkasyytteen, jonka mukaan hän käytti veto-oikeutta lakiesitykseen, jolla tehtäisiin maalaiskouluista armeijan toiminnan alaisia. Brú toimi presidenttinä Gómezin paikalla seuraavat vuodet.
Sosiaali- ja talousohjelmat.
Federico Laredo Brún vallan alla myönnettiin armahduksia mukaan lukien entiselle diktaattori Gerardo Machadolle, ja Kuuban kongressi ajoi läpi monien sosiaalihuoltotoimenpiteiden ohella lakeja koskien eläkettä, vakuutuksia, vähimmäispalkkaa ja rajoitettuja työskentelytunteja.
Vuonna 1937 Brú ajoi läpi "Law of Sugar Coordination" -ohjelmaa, joka järjesti yksittäiset pienmaanviljelijät osuuskuntiin ja yhdisti maataloustyöläiset sekä takasi torpparien osan saannin sadosta. 
Brú asetti myös määräyksen, joka määräsi, että kaikkien liiketoimintojen tulisi olla Kuuban kansalaisten johtamia. Työntekijät järjestyivät etenkin Confederation of Cuban Workers () -liittoon, jossa kommunisteilla oli vahva vaikutusvalta.
Kuuban ja Yhdysvaltojen suhteet.
Yhdysvaltojen vaikutusvalta Kuubassa oli pienentynyt Brún vallan alla, vaikka Yhdysvallat oli ollut dominoiva voima Kuuban politiikassa vuodesta 1898, mikä aiheutti amerikkalaisvastaisia ajatuksia kouluttautuneen väestön keskuudessa.
SS St. Louis.
Saksalainen linjalaiva SS St. Louis, joka oli lähtenyt Hampurista, pysäytettiin Kuuban rannikolla 13. toukokuuta 1939 sen pyrkiessä Kuubaan. Federico Laredo Brú kieltäytyi myöntämästä laivan matkustajille turvapaikkaa, mikä aiheutti kapinan, jossa kaksi ihmistä yrittivät itsemurhaa ja kymmenet muut uhkasivat tehdä saman. Kuitenkin 29 pakolaista onnistuivat nousemaan maihin Havannassa.
Bratislava IV

Bratislava IV () on yksi Slovakian pääkaupungin Bratislavan piireistä. Se sijaitsee Bratislavan keskustan länsipuolella Tonavan vasemmalla rannalla Itävallan rajalla. Siellä on arviolta 96 032 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 96,66 neliökilometriä. 
Piiriin kuuluvat osa-alueet Karlova Ves, Dúbravka, Lamač, Devín, Devínska Nová Ves ja Záhorská Bystrica.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2009

Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2009 on ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut, jotka järjestettiin 14. – 22. helmikuuta 2009 Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa. Etelä-Koreassa pidettävät maailmanmestaruuskilpailut olivat historian ensimmäiset, jotka pidettiin Aasiassa.
Kilpailuissa oli 11 eri kilpailukategoriaa. Kaikki nämä vaikuttivat Ampumahiihdon maailmancupin kauden 2008–2009 tilastoihin.
Kilpailuiden erikoisuus oli se, että kilpailuiden ajakohdat olivat paikallista aikaa myöhään illalla, jolloin käytännössä kilpailtiin kokonaan keinovalaistuksessa. Kilpailuiden ajankohta valittiin siksi myöhäiseen iltaan, että ne tavoittaisivat valtaosan eurooppalaisesta yleisöstä tv:n välityksellä.
Miehet.
Pikakilpailu (10 km).
Päivämäärä: 14. helmikuuta
Takaa-ajo (12,5 km).
Päivämäärä: 15. helmikuuta
Kilpailussa jopa 12 kilpailijaa teki virheellisen reitinvalinnan, ja jokainen heistä sai alun perin minuutin aikasakkorangaistuksen. Nimekkäin virheen tehnyt oli kilpailun alun perin voittanut Norjan Ole Einar Bjørndalen, joka siis tippui juryn päätöksen jälkeen pronssille. Myöhemmin tästä juryn päätöksestä tehtiin useita vastaprotesteja, ja harkinnan jälkeen alkuperäiset tulokset jätettiin voimaan.
Normaalimatka (20 km).
Päivämäärä: 17. helmikuuta
Bjørndalen ampui peräti 3 sakkominuuttia, mutta voitti siitä huolimatta kovan hiihtovauhtinsa ansiosta. Maailmancupia johtava Puolan Tomasz Sikora hiihti vielä häntäkin kovempaa, mutta ampui 4 sakkominuuttia ja sijoittui yhdeksänneksi häviten Bjørndalenille 45 sekuntia. Suomen Paavo Puurunen keskeytti toisen ampumapaikan jälkeen.
Yhteislähtö (15 km).
Päivämäärä: 21. helmikuuta
4 x 7,5 km viesti.
Päivämäärä: 22. helmikuuta
Naiset.
Pikakilpailu (7,5 km).
Päivämäärä: 14. helmikuuta
Takaa-ajo (10 km).
Päivämäärä: 15. helmikuuta
Pikakilpailussa kuudenneksi sijoittunut Saksan Andrea Henkel hylättiin jo ennen, kuin takaa-ajokilpailu oli käynnistynytkään. Hän harjoitteli "kuiva-ammuntaa" harjoitustiloissa, mutta tyhjän lippaan sijasta hänen aseessaan olikin patruunoita sisältävä lipas. Henkelin ampuma luoti lävisti kaksi seinää aiheuttamatta silti varsinaista vaaratilannetta. Tapahtuneen takia kilpailun jury määräsi saksalaiselle rangaistuksen. 
Normaalimatka (15 km).
Päivämäärä: 18. helmikuuta
4 x 6 km viesti.
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Yhteislähtö (12,5 km).
Päivämäärä: 22. helmikuuta
Sekaviesti (2 × 6 km + 2 × 7,5 km).
Päivämäärä: 19. helmikuuta
Linnanmaan liikuntahalli

Linnanmaan liikuntahalli on Oulussa Linnanmaan kaupunginosassa sijaitseva liikuntahalli. Hallin suunnitteli vuonna 1991 Arkton.
Hallissa on suuri, neljään osaan jaettavissa oleva liikuntasali joustoparkettilattialla, jonka pituus on 55 metriä, leveys 26,5 metriä ja korkeus 12,5 metriä. Salissa on toisen kerroksen katsomossa 118 paikkaa, lisäksi käytettävissä on 228-paikkainen teleskooppikatsomo.
Erillisen peiliseinillä ja äänentoistolaitteilla varustetun musiikkiliikuntasalin pinta-ala on 150 m². Lisäksi rakennuksessa on kokoustilat, useita pukuhuoneita sekä peseytymistilat. Rakennuksen kokonaispinta-ala on noin 3 000 kerrosneliömetriä.
Linnanmaan liikuntahalli toimii myös OLS-Salibandyn miesten ja naisten edustusjoukkueiden kotikenttänä.
Liikuntahalli peruskorjattiin vuosina 2022–2024.
Uimahalli.
Liikuntahallin yhteydessä toimii uimahalli, jonka pinta-ala on noin 3 300 kerrosneliömetriä ja runsaat 5 000 bruttoneliömetriä. Uimahallissa on kahdeksanratainen 25 metrin kuntouintiallas, yhdistetty opetus- ja lasten allas sekä monitoimiallas. Vuosina 2022–2024 rakennettu halli avattiin yleisölle 3. helmikuuta 2025. Rakentamiskustannukset olivat noin 21,2 miljoonaa euroa. Halli korvaa väliaikaisesti helmikuun 2025 lopussa pysyvästi suljetun Oulun uimahallin, joka puretaan ja jonka tilalle rakennetaan uusi.
Jefremov

Jefremov () on kaupunki Tulan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin sivujoen Krasivaja Metšan varrella 169 kilometriä Tulasta etelään. Kaupunki on Jefremovin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Donbassin välinen rautatie (Jefremovin asema) sekä M4-valtatie. Asukkaita on 42 500 henkeä (vuonna 2008).
Vuonna 1637 paikalle perustettiin Moskovan etelärajaa puolustanut linnoitus. Vuonna 1777 Jefremovista tuli kaupunki ja Tulan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä. Nykyään kaupungissa on kemian ja elintarviketeollisuutta.
Oppimisvaikeus

Oppimisvaikeus on sellainen yksilöön liittyvä ominaisuus, joka aiheuttaa hankaluuksia esimerkiksi kielellisessä kehityksessä, tarkkaavaisuudessa tai tilan, suunnan ja/tai ajan hahmottamisessa. 
Joka neljäs suomalainen kärsii tilastojen mukaan jonkinasteisesta oppimisvaikeudesta. Oppimisvaikeus voi johtua muistitoiminnan häiriöistä, keskittymishäiriöstä tai erilaisesta tavasta oppia, hahmottaa tai käsitellä tietoa. Oppimisvaikeuteen voi liittyä vaikeuksia hahmottaa tilaa tai arvioida ajan kulkua. Oppimisvaikeus on usein perinnöllinen.
Laaja-alaiset oppimisvaikeudet ovat oppimiseen liittyviä vaikeuksia, jotka ovat erityisiä oppimisvaikeuksia laajempia. Arviolta seitsemän prosenttia väestöstä kärsii laaja-alaisista oppimisvaikeuksista. Laaja-alaiset oppimisvaikeudet eivät ole niin suuria kuin älylliseen kehitysvammaisuuteen liittyvät oppimisvaikeudet, mutta vaikeuttavat usein merkittävästi ihmisen kykyä suoriutua peruskoulun oppimäärästä, opiskella itselleen ammatti sekä suoriutua työelämän vaatimuksista
ja selviytyä arkielämän perusasioista, minkä vuoksi monet tarvitsevat yksilöllistä ohjausta ja räätälöityjä tukipalveluita.
Oppimisvaikeuksista kärsivän aivosähkökäyrässä saattaa esiintyä delta-aivosähköaaltoja hyvin korkeina aallonhuippuina ja puolta vähemmän gamma-aaltoja kuin verrokeilla.
Tieto- ja viestintäteknologia oppimisvaikeuksien apuna.
Tieto- ja viestintäteknologian opetuskäytöllä on huomattu olevan sekä myönteisiä että kielteisiä vaikutuksia oppimisvaikeuksiin. TVT saattaa auttaa ehkäisemään syrjäytymistä koulutuspolulta erilaisten pitkäaikaista kiinnostumista ja myönteistä sitoutumista synnyttävien harjoitusten avulla. Lisäksi "kasvoton" viestintä voi auttaa vuorovaikutusongelmista kärsiviä. Verkkoympäristö antaa oppilaalle aikaa rakentaa ajatuksiaan, jolloin suorituspaineet eivät ole kovin suuret. Ongelmia voivat tuottaa sopeutumisongelmat uudenlaisiin oppimisympäristöihin, sillä ne vaativat erilaista toimintaa ja ajattelun joustavuutta. 
Oppimisvaikeuksien kannalta on hyvin tärkeää, että oppijat tutustutetaan kunnolla käytettäviin ohjelmistoihin. Tällöin käytetystä teknologiasta saadaan suurin mahdollinen hyöty, eikä oppijan osaaminen ole kiinni teknisistä vaikeuksista. 
Oppimisvaikeuksista kärsivien oppilaisen auttamiseksi olisi räätälöitävä oppimisympäristöjä entistä mukautuvammiksi. Oppilaiden itseohjautuvuuden ja itsesäätelytaitojen eritasoisuus voitaisiin tunnistaa ohjelmissa, jolloin se vastaisi "tarkoituksenmukaisesti kunkin yksilön kehitystarpeisiin".
Jessentuki

Jessentuki () on kylpyläkaupunki Stavropolin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaukasuksen juurella Podkumok-joen laaksossa 213 kilometriä Stavropolista kaakkoon. Kaupungin kautta kulkee Mineralnyje Vodyn ja Kislovodskin välinen rautatie (Jessentukin asema). Asukkaita on 124 038 henkeä (vuonna 2025).
Vuonna 1798 venäläiset rakensivat paikalle pienen linnakkeen. Seudun kivennäisvesilähteet löydettiin 1800-luvun alussa. Ensimmäinen kylpylä perustettiin vuonna 1839. Paikkakunta sai mainetta yhtenä parhaista ruoansulatuselimistön parantoloista. 1840-luvulla Jessentukin vettä alettiin pullottaa ja toimittaa myytäväksi eri puolille Venäjää. Kävijämäärä lisääntyi rautatien (1875) ja maantien rakentamisen jälkeen. 1800–1900-lukujen vaihteessa rakennettiin uusia kylpylöitä, hotelleja ja huviloita. 
Vuonna 1917 Jessentuki sai kaupungin aseman. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä ja kärsi huomattavia vaurioita. Neuvostoaikana parantoloiden määrä kohosi 25:een.