tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Angorin piiri

Angorin piiri () on paikallishallintoalue Uzbekistanin Surxondaryon alueella. Sen keskus on Angorin taajama. Piirin pinta-ala on 390 neliökilometriä. Siellä oli 147 000 asukasta vuonna 2025.
Angorin piiri rajoituu pohjoisessa Qiziriqin, koillisessa ja idässä Jarqoʻrgʻonin, etelässä Termizin, lännessä Muzrabotin ja luoteessa Sherobodin piireihin. Se on etupäässä alankoa, jonka pohjoisosassa ovat Xovdogʻin ja kaakkoisosassa Qoraqirin kukkulat. Niiden välissä sijaitsee Kattaqumin hiekka-aavikko.
Seudulla vallitsee kuiva subtrooppinen ilmasto. Vuotuinen sademäärä on 120–130 millimetriä. Itärajalla virtaa Surxondaryo ja länsirajalla Sheroboddaryo. Kasteluvettä saadaan Zangin kanavasta.
Vuonna 1952 perustettuun piiriin kuuluu 12 taajamaa ja 27 kylää. Kaupunkiväestön osuus on 49 prosenttia. Asukkaat ovat etupäässä uzbekkeja.
Piirin pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, puuvillan, vihannesten ja melonien viljelyyn. Lisäksi harjoitetaan puutarha- ja viininviljelyä. Angorin kautta kulkee Taškentista Termiziin johtava valtatie.
David Joravsky

David Joravsky (1925 Chicago – 2020) oli yhdysvaltalainen historioitsija. Hän erikoistui tutkimuksessaan Venäjän aatehistoriaan.
Joravsky valmistui Pennsylvanian yliopistosta ja sai tohtorin arvon Columbian yliopistosta. Hän oli historian professorina Northwestern Universityssa työskenneltyään aiemmin Brownin yliopistossa. Joravsky julkaisi Neuvostoliiton tieteestä teokset "Soviet Marxism and Natural Science" (1961), "The Lysenko Affair" (1970) ja "Russian Psychology, A Critical History" (1989). Vuonna 1971 hänelle myönnettiin History of Science Societyn Pfizer-palkinto "The Lysenko Affair" -kirjasta.
Giske (taajama)

Giske on taajama Gisken kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala oli 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 813 vuonna 2024.
Nordstrand (Giske)

Nordstrand on taajama Gisken kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala oli 2,6 neliökilometriä ja asukasluku 4 317 vuonna 2024.
Nordstrand (täsmennyssivu)

Nordstrand voi tarkoittaa seuraavia:
Austnes

Austnes on taajama Haramin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala oli 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 382 vuonna 2024.
Brattvåg

Brattvåg on taajama Haramin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala oli 1,8 neliökilometriä ja asukasluku 2 437 vuonna 2024. Brattvågissa on telakkatoimintaa sekä tekstiili- ja kalanjalostusteollisuutta.
Vatne (Haram)

Vatne on taajama Haramin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala oli 1,8 neliökilometriä ja asukasluku 2 439 vuonna 2024.
Søvik (Haram)

Søvik on taajama Haramin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala oli 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 1 003 vuonna 2024.
Hjørungavåg

Hjørungavåg on taajama Hareidin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala oli 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 895 vuonna 2024.
Brandal

Brandal on taajama Hareidin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala oli 0,3 neliökilometriä ja asukasluku 319 vuonna 2024.
Hareid (taajama)

Hareid on taajama Hareidin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala oli 2,6 neliökilometriä ja asukasluku 3 662 vuonna 2024.
Lektyr

Lektyr on ruotsalainen vuodesta 1923 julkaistu miehille suunnattu aikakauslehti. Se ilmestyi vuoteen 1987 saakka viikottain ja sen jälkeen kerran kuussa. Aluksi lehden sisältö koostui pääosin seikkailu- ja salapoliisikertomuksista, mutta 1960-luvulla se kehittyi pornografisempaan suuntaan.
Susan Watkins

Susan Watkins (1875- 1913) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän piti näyttelyitä New Yorkissa ja Pariisissa. Hän maalasi interiöörejä, maisemia ja muotokuvia. Omana aikanaan tunnettu taiteilija on nykyään melko unohdettu. On arvioitu, että jos hän oli saanut tehdä pidemmän uran, hänestä olisi tullut yhtä kuuluisa kuin Mary Cassattista. 
Elämänvaiheita.
Susan Watkins syntyi Kaliforniassa varakkaan perheen tyttäreksi. Saadakseen taideopetusta hän muutti New Yorkiin, missä opiskeli The Art Students Leaguen taidekoulussa. Hänen opettajinaan toimivat William Merritt Chase ja Kenyon Cox. 
Monien muiden nuorten yhdysvaltalaisten taiteilijoiden tapaan Watkins piti kotimaansa tarjoamaa taideopetusta riittämättömänä. Siksi hän matkusti Pariisiin, tuon ajan taidepääkaupunkiin, saamaan lisää opetusta. 
Pariisiin Watkins saapui vuonna 1897. Hän aloitti opiskelut yksityisessä Académie Vittissä. Koulua pidettiin edistyksellisenä. Se otti naisia oppilaikseen ja kannusti heitä myös omalle taideuralle. Koulutukseen tullessaan Watkins oli asettanut itselleen päämäärän: hänen pitää olla uskottava ammattitaiteilija sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa. Opiskeluaikanaan Watkins sai työnsä Pariisin salonkiin vuonna 1899 ja se sai kolmannen palkinnon. 
Kriitikot kiinnittivät huomoita Watkinsiin heti tämän uran alkuvaiheessa. Hänelle ennustettiin näyttävää uraa. Hänen maalauksistaan kirjoiteltiin sanomalehdissä ja niistä tehtiin painotuotteita joita julkaistiin aikauslehdissä. Hänen muotokuviaan kehuttiin ja erityisen paljon pidettiin hänen tyylikkäitä naisia esittävistä maalauksistaan. Osassa maalauksistaan hän myös yhdisteli eri tyylilajeja: muotokuva saattaa kuvailla hienosti interiööriä. Vaikka Watkins saikin perinteisen akateemisen suunnan koulutuksen, hän oli kiinnostunut uudesta nousevasta suuntauksesta impressionismista. 
Watkins teki maalausmatkan Caprille vuonna 1906 ja maalasi siellä sarjan maisemia. Kotimaahansa hän palasi vuonna 1910. Työtilanne näytti hyvältä, sillä taiteesta kiinnostuneet varakkaat yhdysvaltalaiset tekivät lukuisia muotokuvatilauksia. Hän solmi avioliiton Goldsborough Serpellin kanssa vuonna 1912. Aviomies oli varakas pankkiiriliikkeen omistaja. Mies oli kosinut Watkinsia jo useasti aikaisemmin. 
Jo Euroopassa ollessaan Watkins oli tuntenut terveytensä heikentyneen. Hän oli lähes jatkuvasti sairas. Vain vähän yli vuoden kestäneen avioliiton jälkeen Watkins menehtyi Baltimoressa. Sairautta ei ole kerrottu julkisuuteen, mutta epäillään, että kyseessä oli syöpä. 
Watkinsin poismenon jälkeen hänen entinen opettajansa William Merrit Chase maalasi hänestä muotokuvan, jonka luovutti leskelle. Maalausta ei esitelty lesken elinaikana julkisuudessa. 
Watkinsin leski perusti taidemuseon, joka on nykyään nimeltään Chrysler Museum of Art. Leski määräsi testamentissaan, että kaikki hänen hallussaan olevat Watkinsin maalaukset, valokuvat ja kirjeet sekä muut tärkeät paperit pitää luovuttaa hänen poismenonsa jälkeen museolle.
FIB aktuellt

FIB aktuellt oli ruotsalainen vuonna 1963 perustettu miestenlehti. Sen edeltäjä oli "Folket i Bild", joka yhdistettiin "Aktuellt för män" -lehden kanssa. Lehti kehittyi ajan mittaan pornografiseen suuntaan.
Levande livet

Levande livet oli ruotsalainen vuosina 1932–1962 ilmestynyt nuorille miehille viikkolehti, joka koostui pääosin seikkailu- ja salapoliisikertomuksista. Lehden nimeksi vaihtui vuonna 1962 "Aktuellt för män", ja seuraavana vuonna se yhdistettiin "Folket i Bildin" kanssa "FIB aktuellt" -lehdeksi.
Hoysalan pyhät rakennuskokonaisuudet

Hoysalan pyhät rakennuskokonaisuudet ovat rakennusryhmiä eteläisessä Intiassa. Ne edustavat Hoysala-tyylisiä temppelikomplekseja, jotka ovat peräisin 1100–1200-luvuilta. Hoysalan valtakunnalle ominainen arkkitehtuurityyli luotiin yhdistämällä moderneja ja ikiaikaisia temppelien ominaispiirteitä, jotta luotaisiin erilainen identiteetti kuin naapurikuningaskunnissa. Pyhäköille ovat tyypillisiä realistiset veistokset ja koko julkisivua peittävät kiviset reliefit, koko rakennuksen ympäri kiertävä terassi, laaja veistosgalleria, monikerroksinen friisi ja Sala-legendasta kertovat veistokset.
Kolme temppelikokonaisuutta, Channakeshavan temppeli Belurissa, Hoysalesvaran temppeli Halebidussa ja Keshavan temppeli Somanathapurassa, ovat Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1923.
Channakeshavan temppeli on pyhitetty Vishnulle, ja sen monet vuolukivestä tehdyt kohokuvat kertovat Mahabharatan ja Ramayanan kertomuksia. Hoysaleswaran temppeli on pyhitetty Shivalle. Keshavan temppeli tunnetaan symmetriastaan ja erityisen taidokkaista veistoksista.
Lotta Sonninen

Lotta Sonninen (synt. 1975) on suomalainen kustannustoimittaja, kääntäjä ja kirjailija . Lisäksi hän on urallaan työskennellyt toimittajana. Työpaikkoina ovat olleet mm. Otava, Gummerus ja Aamulehti .
Lotta Sonninen asui nuoruutensa Lahdessa, opiskeli Helsingissä ja työskenteli tämän jälkeen toimittajana Tampereella. Nykyään hän asuu Helsingissä miehensä ja kahden lapsensa kanssa.
Sonnisen Pieni pahan mielen kirja on myyty yli 30 maahan ja käännetty mm. indonesiaksi.
Kirjat.
Lotta Sonninen on kirjoittanut seuraavat teokset:
Balázs Győrffy

Balázs Győrffy (s. 21. huhtikuuta 1979 Pápa, Unkari) on unkarilainen, oikeistolaista Fidesz-puoluetta edustanut entinen poliitikko, pitkäaikainen kansanedustaja, joka vuoden 2024 vaalien jälkeen edusti Unkaria lyhyen aikaa myös Euroopan parlamentissa ennen kuin joutui luopumaan mandaatistaan.
Győrffy opiskeli Pécsin yliopiston taloustieteellisessä sekä valtio- ja oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Opiskeluaikoinaan hän vietti vuoden stipendiaattina Lontoossa ja lähes puoli vuotta Yhdysvalloissa. Valmistuttuaan hän palasi kotikyläänsä Nemesgörzsönyiin ja otti haltuunsa vanhempiensa maatilan. Vuosina 2006–2014 hän toimi Nemesgörzsönyn pormestarina. Hän on toiminut myös Nemesgörzsönyn reformoidun seurakunnan presbyteerinä (seurakuntaneuvoston jäsenenä) vuodesta 2005. Vuodesta 2007 lähtien hän toimi Veszprémin läänin maanviljelijöiden etujärjestön (Veszprém Megyei Gazdakörök Szövetsége) puheenjohtajana, vuodesta 2009 valtakunnallisen kattojärjestön (Magyar Gazdakörök és Gazdaszövetkezetek Szövetsége) varapuheenjohtajana.
Balázs Győrffy valittiin Unkarin parlamenttiin Fidesz-puolueen edustajana vuosien 2010, 2014, 2018 ja 2022 vaaleissa. Vuosina 2010–2022 hän oli jäsenenä maatalousvaliokunnassa, vuosina 2018–2022 sen varapuheenjohtaja.
Kesäkuun 2024 europarlamenttivaaleissa Győrffy oli ehdokkaana ja tuli valituksi Fidesz-KDNP:n listalta. Saman vuoden elokuussa hän budapestiläisessä ravintolassa juhliessaan humalapäissään joutui tappeluun ja löi naista, jolta murtui nenä. Heti seuraavana päivänä, 23. elokuuta, hän ilmoitti luopuvansa kaikista julkisista tehtävistään, myös Euroopan parlamentin mandaatistaan, sekä eroavansa Fidesz-puolueesta. Hänen paikalleen Euroopan parlamenttiin nimitettiin Csaba Dömötör.
Yksityiselämä.
Győrffy on naimisissa ja yhden pojan isä. Harrastuksikseen hän on ilmoittanut nuorempana harrastamansa jalkapallon sekä metsästyksen.
Pörsä

Pörsä on järvi Iisalmen lounaisosassa Pörsänmäen kohdalla. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 65 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Iisalmen keskustasta 16 kilometriä etelälounaaseen linnuntietä.
Maantiede.
Pörsän ulottuvuus etelästä Kylänlahden pohjukasta pohjoiseen Säästönlahden perukkaan on noin 1,8 kilometriä. Muita lahtia ovat suultaan avoin Savilahti idässä ja niin ikään suultaan avoin Levälahti koillisessa. Järvi kapenee eteläosastaan, joka on verraten syvää. Noin seitsemäsosa Pörsästä on vähintään kuusi metriä syvä ja syvin kohta, runsaat kymmenen metriä, sijaitsee järven eteläpuoliskolla.
Pörsän saariluku on yksi. Saaren nimi on Pörsänsaari ja se sijaitsee järven keskiosassa. Sen pinta-ala on noin 85 aaria. Pörsän lounaispuolella kohoaa Pohjoismäki noin 205 metriä merenpinnan yläpuolelle ylängöksi. Sen korkeustaso on noin 60 metriä järvenpintaa ylempänä. Pohjoismäki erottaa Pörsän ja sen länsipuolisen Pitkänjärven (136,3 metriä mpy). Etenkin Pörsän kaakkoinen ranta on asuttua. Koillisella ja pohjoisella rannalla on pientaloja siellä täällä.
Pörsään laskee useita tulouomia. Pohjoisesta laskee Leväsuo ja idästä Ruokolamminsuo ja Katajasuo. Pörsän luusua sijaitsee luoteessa Säästönlahden kohdalla. Siitä alkaa Pörsänpuro, joka laskee luoteeseen Korpisjärveen (134,6 metriä mpy). Pörsän ja Korpisjärven välinen etäisyys on noin 1,8 kilometriä.
Pörsän vesitilavuus on 4 717 000 kuutiometriä. Järven ekologinen tila on hyvä.
Pörsä (04.526.1.007) kuuluu Haukijoen valuma-alueeseen (04.526), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Poroveden alue (04.52) ja ensimmäinen jakovaihe on Iisalmen reitin valuma-alue (04.5). Pörsä on laajin Haukijoen valuma-alueen kahdestatoista järvestä. Sitä seuraa noin 61-hehtaarinen Pitkänjärvi ja 48-hehtaarinen Korpisjärvi.
Manastirin kongressi

Manastirin kongressi () oli vuonna 1908 Manastirissa (nyk. Bitola) järjestetty kokous, jossa hyväksyttiin albanian kielen kirjaimisto. Kokouksen päätöspäivää 22. marraskuuta on vuodesta 2007 juhlittu albanialaisten aakkosten päivänä (alb. "Dita e Alfabetit"). Kongressin jälkeen uusia aakkosia alettiin levittää "Diturija"-lehdessä, ja seuraavana vuonna tehtiin päätös niiden opettamisesta kouluissa. Kyseessä oli tärkeä askel albanialaisten itsenäisyyspyrkimyksissä Osmanien valtakunnasta.
Xabier

Xabier on miehen etunimi. Se on baskin- tai galegonkielinen muoto espanjalaisesta miehennimestä "Xavier."
Pitkäjärvi (Sonkajärvi)

Pitkäjärvi on soiden ja metsämaan ympäröimä järvi Sonkajärven itäosassa. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 96 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Kajaanista 53 kilometriä eteläkaakkoon.
Maantiede.
Pitkäjärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on noin 4,2 kilometriä. Järvi on pitkänkapea. Sen leveys lounaasta koilliseen ei juurikaan ulotu yli 500 metrin. Järven eteläosan muodostaa Etelälahti, jonka pohjoispuolella sijaitsee suultaan avoin Valkamalahti. Muilla lahdilla ei ole karttanimiä. Nimettyjä niemiä on Soidinniemi lännessä ja sen pohjoispuolinen Matikkaniemi idässä. Noin neljäsosa Pitkäjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Järven vesitilavuudesta kahdeksisen prosenttia on vähintään kuuden metrin syvyydessä. Syvin kohta on noin 10,5 metriä ja se sijaitsee järven pohjoisosassa.
Pitkäjärven saariluku on yksitoista. Saarista seitsemän on yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Neljä on korkeintaan aarin laajuisia. Saarilla ei ole karttanimiä. Pitkäjärven itäpuolella sijaitsee Viidenmetsonsalo. Järven pohjoispuolitse kulkee maantie 5862, jolta erkanee teitä, jotka johtavat järven itärannan pientaloihin. Suomussalmi sijaitsee Pitkäjärveltä noin 1,2 kilometriä itään.
Pitkäjärveen laskee Kannakkopuro luoteesta. Pitkäjärven luusua sijaitsee lännessä, josta alkaa Pitkänjoki, joka laskee länteen Mustajärveen (151,9 metriä merenpinnan yläpuolella).
Pitkäjärven vesitilavuus on 5 299 000 kuutiometriä. Sen ekologinen tila on erinomainen.
Pitkäjärvi (04.643.1.016) kuuluu Kiltuanjärven alueeseen (04.643), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijoen alue (04.64) ja ensimmäinen jakovaihe on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Pitkäjärvi on Kiltuanjärven alueen viidenneksi laajin vakavesi. Laajimmat ovat Kiltuanjärvi, Haajaistenjärvi, Ahveninen ja Kämäräisenjärvi. Kaikkiaan alueeseen kuuluu 20 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Carl Birger Rutström

Carl Birger Rutström (22. marraskuuta 1758 Tukholma – 13. huhtikuuta 1826) oli ruotsalainen tieteilijä ja virkamies. Hän opiskeli luonnontieteitä Uppsalan yliopistossa ja jatkoi opintojaan Alankomaissa. Vuosina 1794–1797 hän työskenteli kasvitieteen tutkijana Turun akatemiassa. Vuodesta 1820 Rutström oli Ruotsin museoviraston pääjohtaja. Hän oli Kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1809 ja Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1813.
Rutströmin isä oli herätyssaarnaaja Anders Carl Rutström. Hänen sisarensa Carolina Weltzin oli kirjailija ja kääntäjä.
Rutström

Rutström on seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Sointula (täsmennyssivu)

Sointula voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tadeusz

Tadeusz on puolalainen miehen etunimi. 
Nimi on puolalainen muoto raamatullisesta, kreikankielisestä mutta mahdollisesti aramealaisperäisestä nimestä, jota Markuksen ja Matteuksen evankeliumien mukaan kantoi apostoli Taddeus ("Θαδδαῖος, Thaddaios)." Puolassa nimi yhdistetään erityisesti Adam Mickiewiczin eeppisen runoelman "Pan Tadeusz" (1834) päähenkilöön; tätä runoelmaa on pidetty Puolan kansalliseepoksena.
Allen Mawer

Sir Allen Mawer (8. toukokuuta 1879 Bow, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 22. heinäkuuta 1942 Broxbourne, Hertsfordshire, Englanti) oli englantilainen kielentutkija. Hän toimi professorina Newcastlessa ja Liverpoolissa, ja hänestä tuli University College Londonin rehtori vuonna 1930. Tieteilijänä hän sai arvostusta erityisesti Englannin paikannimistön tutkijana. Hän julkaisi yhdessä Readingin yliopiston professori Sir Frank Merry Stentonin kanssa Englannin paikannimitutkimussarjaa "The Survey of English Place-Names" vuosina 1924–1933"."
Mawerin vanhemmat olivat valistuneita uskonnollisia ja tutustuttivat hänet jo varhain historiaan sekä kreikan ja latinan kieliin. Isä George Henry Mawer oli kauppamatkustaja ja kiertävä kaupunkilähetyssaarnaaja; äidin nimi oli Clara Isabella Allen.
Gil Merrick

Gilbert Harold Merrick (26. tammikuuta 1922 Sparkhill, Birmingham – 3. helmikuuta 2010) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi maalivahdin pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 185-senttimetrinen. Pelaajauransa jälkeen hän valmensi Birmingham Cityä vuosina 1960–1964.
Merrick edusti koko pelaajauransa Birmingham Cityä vuosina 1939–1960. Hän voitti joukkueessa kahdesti Englannin 2. divisioonan mestaruuden kausina 1947–1948 ja 1954–1955. Hänet valittiin joukkueensa kokoonpanoon FA Cupin 1956 loppuottelussa, jonka Manchester City voitti 3–1. Merrick pelasi Birmingham Cityssä 485 sarjaottelua.
Merrick pelasi marraskuussa 1951 ensimmäisen ottelunsa Englannin A-maajoukkueessa ystävyysottelussa Pohjois-Irlantia vastaan. Hän päätti maajoukkueuransa pelaten Englannin kaikki kolme ottelua vuoden 1954 MM-kilpailuissa. Merrick pelasi yhteensä 23 A-maaottelua.
Merrick oli naimisissa Ivy-nimisen naisen kanssa, ja heillä oli tytär. Lisäksi Merrickillä oli poika edellisestä avioliitostaan.
Ron Staniforth

Ronald Staniforth (13. huhtikuuta 1924 Manchester – 30. syyskuuta 1988) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi oikean laitapuolustajan pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 180-senttimetrinen. Staniforth pelasi kahdeksan ottelua Englannin A-maajoukkueessa.
Staniforth edusti urallaan Stockport Countyä, Huddersfield Townia, Sheffield Wednesdaytä ja Barrow’ta. Hän pelasi huhtikuussa 1954 ensimmäisen A-maaottelunsa MM-karsinnoissa Skotlantia vastaan. Staniforth pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua vuoden 1954 MM-kilpailuissa.
Saisiyatin kieli

Saisiyat (omakielinen nimi: "SaySiyat") on Taiwanissa samannimisen alkuperäiskansan puhuma kieli, joka kuuluu austronesialaisten kielten luoteisformosalaiseen haaraan. Maantieteellisesti kieli sijoittuu Hsinchun ja Miaolin piirikuntien rajamaastoon.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattua, tai sen osia, ei ole käännetty sasiyatiksi. 
Puhujamäärät ja status.
Vuonna 2015 saisiyatilla arvioitiin olevan noin 3000 puhujaa, mutta puhujamäärät ovat roimassa laskussa. Kielen käyttö rajoittuu kuitenkin vain muutamiin elämän osa-alueisiin kuten perinteisissä lauluissa ja sananlaskuissa. Puhujat ovat suurimmaksi osaksi aikuisia, eivätkä juurikaan puhu kieltä lapsilleen. Puhujien keskuudessa on havaittavissa kielisiirtymää kohti mandariinikiinaa, hokkien-kiinaa ja atayalia. Merkittävä haaste kielen siirtämisessä seuraavalle sukupolvelle on ollut se, että nuoriso muuttaa kaupunkeihin menettäen sitä kautta siteen pitkälti suullisesti välitettyyn kulttuuriinsa. 
Saisiyatin voidaan katsoa olevan joko uhanalainen tai jopa kuoleva kieli. Kieli jakautuu kahteen päämurteeseen ja sen läheisiä sukulaiskieliä ovat muun muassa kulon ja pezeh.
Taiwanin parlamentti sääti vuonna 2017 lain, jonka nojalla kaikki maan alkuperäiskansojen kielet, saisiyat mukaan lukien, kohotettiin kansallisten kielten asemaan. Lain mukaan valtiovallalla on velvollisuus suojella kyseisiä kieliä ja edistää niiden käyttöä. Käytännössä tämä toteutetaan siten, että sellaisilla alueilla, joissa saisiyatin puhujia asuu, viranomaisia kannustetaan kannustetaan muun muassa kääntämään ohjeistuksiaan ja asiakirjojaan. Valtio ja saisiyatit ovat pyrkineet elvyttämään kieltä.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Kielioppi ja sanasto.
Saisiyatin perussanajärjestys on subjekti–verbi–objekti, mikä on formosalaisten kielten keskuudessa harvinainen: sitä käyttävät saisiyatin lisäksi vain thao ja pezeh. Verbialkuinen sanajärjestys on mahdollinen, mutta nykyään harvinaisempi.
Saisiyatin sansatoon on tullut huomattavasti lainasanoja Taiwanin hallinnon kielistä: ensin japanista ja toisen maailmansodan jälkeen mandariinikiinasta. Hakka-kiinasta tulleita lainasanoja on myös jonkin verran, mutta niiden käyttö vaihtelee murteittain.
Lukusanat 1–10 saisiyatiksi:
Käpylän urheilukenttä

Käpylän urheilukenttä on Karkkilassa sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1937. Kentän omistaja on Karkkilan kaupunki. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, seiväshypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, korkeushypylle, pituushypylle ja moukarinheitolle.
Maidamit

Moidamit ovat Ahom-dynastian kumpuhautoja Intiassa, Assamin itäosassa Patkai-vuoriston juurella. Moidameita on useissa paikoissa Brahmaputran laaksossa. Yhdeksänkymmentä moidamia käsittävä Charaideon kuninkaallinen hautakaupunki on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2024.
Hautakumpuja rakennettiin 600 vuoden ajan käyttäen hyväkseen kukkuloiden, metsien ja vesistöjen luonnollista topografiaa. Niiden ympärille istutettiin Banyan-puita ja kaivettiin vesiväyliä. Moidamin ydin on puusta, kivistä tai tiilistä tehty holvi, joka on peitetty puolipallon muotoisella maavallilla. Kummun ympärillä on kahdeksankulmainen rajamuuri, ja kummun päällä on dole eli pieni pyöreä torni. Holvin sisällä on kuninkaiden ja muiden kuninkaallisten jäänteitä sekä heidän mukanaan haudattua hautaesineistöä, kuten ruokaa, hevosia ja norsuja, ja joskus jopa kuningattaria ja palvelijoita. Niistä on löydetty hopeisia sormuksia, korvakoruja, pikareita ja vateja, norsunluisia koriste-esineitä, jotka kuvaavat lohikäärmettä, puisia esineitä, pyöreitä norsunluunappeja, kultaisia riipuksia ja lyijystä tehtyjä tykinkuulia.
Ahom-heimon alkuperä oli Kiinan Yunnanin maakunnassa, mistä he alkoivat muuttaa Kaakkois-Aasiaan ja Pohjois-Myanmariin (Burmaan) ensimmäisellä vuosisadalla, ylittivät sitten Patkai-vuoristoalueen ja saapuivat Assamin laaksoon 1200-luvulla. Charaideo oli ahomien ensimmäinen pääkaupunki, sinne haudattiin ensimmäinen kuningas Chau-lung Siu-ka-pha vuonna 12688. Vaikka pääkaupunki siirtyi 145 vuotta myöhemmin muualle, Charaideo säilytti rituaalisen merkityksensä ja kuninkaiden hautaamista sinne jatkettiin. Ensimmäiset kuninkaat palsamoitiin ja haudattiin, myöhemmin hindulaisuuden vaikutuksesta vainajat alettiin tuhkata, mutta tuhkattuja jäännöksiä varten rakennettiin edelleen maidameja.
Marija

Marija on naisen etunimi.
Nimimuoto Marija on laajalti käytetyn, raamatullisen Maria-nimen kirjoitustapa joissakin latinalaista aakkostoa käyttävissä eteläslaavilaisissa kielissä, samoin latviassa ja liettuassa. Se on suomen kielessä myös yleinen translitterointimuoto kyrillistä kirjaimistoa käyttävien kielten, esimerkiksi venäjän ja bulgarian (Мария) tai ukrainan (Марія) vastaavasta nimestä.
Kirkkonummen keskusurheilukenttä

Kirkkonummen keskusurheilukenttä on Kirkkonummella sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1987. Kentän omistaja on Kirkkonummen kunta. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, seiväshypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, korkeushypylle, pituushypylle ja moukarinheitolle.
Siuntion urheilukenttä

Siuntion urheilukenttä on Siuntiossa sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 2008. Kentän omistaja on Siuntion kunta. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, seiväshypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, korkeushypylle, pituushypylle ja moukarinheitolle.
Inkoon urheilukenttä

Inkoon urheilukenttä on Inkoossa sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1956. Kentän omistaja on Inkoon kunta. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, seiväshypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, korkeushypylle, pituushypylle ja moukarinheitolle.
Erkki Lahdenperä

Erkki Lahdenperä (26. helmikuuta 1906 Kemi – 21. tammikuuta 1990 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) oli suomalainen upseeri, joka pakeni maasta asekätkentäjutun yhteydessä ja loi sitten uuden uran Yhdysvaltain armeijassa yleten everstiksi. Hän kuului ns. Marttisen miehiin.
Suomessa ollessaan Erkki Lahdenperä toimi aluksi Pohjolan suojeluskuntapiirissä Sallan alueella vuosina 1930-1934. Sen jälkeen Lahdenperä kävi Kadettikoulun vuosina 1935–1937. Palveltuaan jonkin aikaa Jääkäripataljoona 1:ssä hän palasi luutnanttina kotiseudulleen Peräpohjolaan toimien sotilasohjaajana Pohjolan suojeluskuntapiirissä.
Talvisotaan luutnantti Lahdenperä osallistui peräpohjalaisen JR 27:n adjutanttina Suomussalmen ja Kuhmon taisteluihin. Jatkosodassa kapteeni ja vuodesta 1943 majuri Lahdenperä toimi aluksi 6.Divisioonan esikunnassa. Myöhemmin Lahdenperä toimi pataljoonan komentajana JR 33:ssa Sallassa, Karhumäen suunnalla Itä-Karjalassa ja lopuksi Lapin sodassa.
Syksyllä 1944 majuri Lahdenperä oli mukana everstiluutnantti Usko Sakari Haahden ja eversti Valo Nihtilän johtamassa aseidenkätkentähankkeessa. Lassila toimi tammikuusta 1945 alkaen majuri Eino Lassilan seuraajana Länsi-Pohjan suojeluskuntapiirissä (myöh. Kemin sotilaspiiri) aseiden kätkennästä vastanneena 2. ye-upseerina. Lahdenperä pakeni Ruotsiin syyskuussa 1945.
Ruotsi karkotti 1946 maassa oleskelleet aseidenkätkentäjuttuun sekaantuneet suomalaiset Marttisen miehet, joihin Lahdenperäkin kuului, ja Lahdenperä siirtyi tällöin Yhdysvaltoihin. 17 Marttisen miestä värvättiin 1947 Yhdysvaltain armeijaan, jossa he joutuivat aloittamaan palvelun alokkaina. 
Erkki Lahdenperä toimi talvi- ja vuoristosodankäynnin kouluttajana sijoitettuna ensin Coloradoon ja sen jälkeen Alaskaan. Upseerikoulutuksen hän sai Kansasissa ja Georgiassa. Hänet komennettiin 1960-luvun alussa NATO:n Pohjois-Euroopan joukkojen esikuntaan Norjassa. Kolmivuotisen Norjan komennuksen jälkeen hän siirtyi vuonna 1964 Kaliforniaan, jossa hän siirtyi eläkkeelle everstin arvoisena.
Virkkalan yleisurheilukenttä

Virkkalan yleisurheilukenttä on Lohjan Virkkalassa sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1986. Kentän omistaja on Lohjan kaupunki. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, seiväshypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, korkeushypylle, pituushypylle ja moukarinheitolle.
Kiekko-Laser Juniorit

Kiekko-Laser Juniorit (ry) eli K-Laser Juniorit on jääkiekkoseura, jonka toiminta-ajatuksena on tarjota Oulun sekä Lakeuden alueen kaikille 3–17-vuotiaille lapsille ja nuorille mahdollisuus harrastaa jääkiekkoa oman taitotasonsa ja halunsa mukaan laadukkaassa ohjauksessa. Seuran tavoitteena on olla merkittävin kasvattajaseura SJL:n Pohjoisen alueella.
Seuran mukaan heidän toimintansa lähtökohtana on laadukas, luotettava, vastuullinen ja määrätietoinen tekeminen. 
Kiekko-Laserin junioritoiminta luo edellytykset nuorten yksilöiden pelaajalähtöiselle kehittymiselle laadukkaalla harraste- ja kilpailutoiminnalla.
Kiekko-Laser Juniorit ry:n toiminta keskittyy U8–U14-ikäisiin jääkiekon pelaajiin sekä luistelu- ja kiekkokouluun. Kilpakiekon osalta U15–U20-pelaajille on järjestetty edustusoikeus yhdessä Oulun Kärpät 46 ry:n sekä Oulun alueen muiden jääkiekkoseurojen kanssa alueellisen seurayhteistyön puitteissa. Seura pyrkii järjestämään myös niin kutsuttua matalan kynnyksen harrastekiekkotoimintaa.
Kiekko-Laser Junioreille myönnettiin Suomen Olympiakomitean lasten ja nuorten Tähtiseura-merkki vuonna 2024 osoituksena laadukkaasta toiminnasta.
Historia.
Ennen Kiekko-Laser Juniorit ry:n perustamista Oulunsalon ja Kempeleen alueen jääkiekkotoiminnasta vastasi Kempeleen Kiekko-Ketut, ja sitä ennen KePa-77. Kempeleen Kiekko-Kettujen ja Limingan Kiekon junioritoiminta fuusioitiin kaudella 1997, mistä muodostui silloinen Laser HT. Myöhemmin alkuperäisen Laser HT:n nimeksi vaihtui Kiekko-Laser Juniorit ja nykyisin uudelleen perustettu, täysin erillinen sekä vanhaan että nykyiseen junioriseuraan liittymätön Laser HT keskittyy aikuisten toiminnan järjestämiseen omana, täysin erillisenä seuranaan.
1998 perustetun alkuperäisen Laser HT:n miesten edustusjoukkue nousi Suomi-sarjaan keväällä 2005, jolloin silloisen Laser HT:n miesten edustusjoukkue yhdistyi Kiekko-Oulun kanssa muodostaen Kiekko-Laserin. Kiekko-Laser nousi Mestikseen keväällä 2010, mutta osakeyhtiönä toimineen erillisen edustusjoukkueen toiminta päättyi osakeyhtiön konkurssiin jo vuonna 2012. 
Kiekko-Laser Juniorit Ry:n junioripelaajat jäivät jatkamaan Kiekko-Laserin tarinaa ja Kiekko-Laser toimii aktiivisesti junioreissa edelleen ollen merkittävä kasvattajaseura koko Suomen mittakaavassa.
Kaudeksi 2016–2017 nykyinen Laser HT palasi kiekkokartalle, kun Kiekko-Laserin uudelleen perustetun miesten joukkueen yhteistyö juniorijaoston, Kiekko-Laser Juniorit ry:n, kanssa päättyi ja miesten toiminnan aloitti uudelleen Oulun nuorten kiekkoilijoiden tuki ry.
Irtikytkentä (ekologia)

Irtikytkennällä () tarkoitetaan luonnonvarojen kulutuksen ja talouskasvun irrottamista toisistaan. Irtikytkentä on keskeinen käsite kestävään kehitykseen, ympäristö- ja ilmastopolitiikkaan ja kiertotalouteen liittyvissä keskusteluissa. 
Teoria.
Ympäristötaloustieteen mukaan luonnonvarojen kulutuksen ja talouskasvun välinen korrelaatio on johtanut merkittävin osin siihen, että ihmiskunnan aineellisen hyvinvoinnin parantuessa myös ihmisen negatiiviset ulkoisvaikutukset maapalloon ovat kasvaneet. Puhutaan ns. liikakulutuksesta, jossa ihmisten kulutus ylittää maapallon kantokyvyn ja johtaa siten kasvaviin ympäristöongelmiin.
Poliittisessa päätöksenteossa ja valtavirran taloustieteessä talouskasvua pidetään toivottavana kehityksenä, kun taas luonnonvarojen kulutuksen aiheuttamat ongelmat käsitetään talouskasvun ei-toivottuna ulkoisvaikutuksena.
Irtikytkennän tavoite on pienentää luonnonvarojen kulutuksen ja talouskasvun välistä korrelaatiota erityisesti fossiilisten polttoaineiden kulutuksen korvaamisella uusiutuvilla polttoaineilla. 
Irtikytkentä voidaan jakaa kahteen eri näkökulmaan:
suhteellinen irtikytkentä - jossa talous kasvaa, mutta luonnonvarojen kulutuksen kasvua hitaammin
absoluuttinen irtikytkentä -  jossa talous kasvaa, mutta luonnonvarojen kulutus vähenee
Absoluuttinen irtikytkentä on kahdesta vaihtoehdosta radikaalimpi ja tarjoaa lyhyemmän siirtymäajan luonnonvarojen kulutuksen hidastamiseen. Suhteellinen irtikytkentä ei myöskään välttämättä johda koskaan luonnonvarojen kulutuksen kasvun absoluuttiseen vähenemiseen, vaan luonnonvarojen kulutus kasvaa edelleen, mutta hitaammalla tahdilla.
Irtikytkennän haasteet ja kritiikki.
Irtikytkentää haastavia tekijöitä ovat esimerkiksi irtikytkennän realistisuus, sen aikataulu nykyisen ilmastokriisin ja luontokadon valossa, sekä ns. Jevonsin paradoksi, jonka mukaan lisääntynyt tehokkuus esimerkiksi teknologisen kehityksen myötä nostaa kysyntää ja siten myös luonnonvarojen kulutusta. 
Myös nopeat toimet ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi voivat osaltaan kasvattaa resurssien kulutusta, kun uudenlainen energiainfrastruktuuri vaatii suuria aineellisia investointeja. Tuulivoimalat ja esimerkiksi autokannan sähköistäminen vaativat huomattavia määriä harvinaisia kaivannaisia ja öljytuotannon jalosteita, jolloin esimerkiksi akkumineraaleista tulee pulaa.
Fabio Obermeyr

Fabio Obermeyr (s. 8. elokuuta 2000) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä. Seuratasolla Obermeyer edustaa WSC Bad Mitterndorfia. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti hopeaa joukkuekilpailuissa ja oli henkilökohtaisessa suurmäen Gundersen-kilpailussa kahdestoista. Obermeyr debytoi yhdistetyn maailmancupissa Kaudella 2021–2022 Ramsaussa. Hänen paras sijoituksensa on yhdeksäs sija Seefeldin normaalimäen Individual Compact-kilpailussa Kaudella 2024–2025. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hänen paras saavutuksensa on 21. sija kaudelta 2024–2025.
Appmore

Appmore Oy (aiemmin Lempinen &amp; Partners Oy) on suomalainen IT-yritys, joka on erikoistunut identiteetin- ja pääsynhallintaan (IAM). Yritys kehittää ja toimittaa erityisesti ServiceNow-alustaan pohjautuvia IAM-ratkaisuja. Sen tunnetuimmat tuotteet ovat "ServiceNow IAM Application" ja "ServiceNow AI Connector". Yrityksen päätoimipaikka sijaitsee Espoossa.
Toiminta.
Appmore on osallistunut useisiin julkishallinnon kilpailutuksiin ja ollut mukana toimittamassa IAM-ratkaisuja suurille asiakkaille. Vuonna 2023 Appmore valittiin toimittajaksi Apotti-hankkeen identiteetinhallintaan yhdessä Fujitsun kanssa.
Yritys on ollut myös mukana muun muassa Verohallinnon 50 miljoonan euron IT-kilpailutuksessa, jossa se valittiin yhdeksi toimittajista.
Myös Helsingin kaupunki on valinnut Appmoren toimittajaksi kilpailutuksessa, joka koski ohjelmistokehityksen asiantuntija- ja ylläpitopalveluita.
Kansainvälistyminen.
Appmore toimii kansainvälisesti ja sen asiakkaita on Suomen lisäksi Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Australiassa.
Vuonna 2024 Appmore valittiin mukaan Kasvu Open Superfinns -ohjelmaan, joka nostaa esiin lupaavia suomalaisia kasvuyrityksiä.
Tuotteet.
Appmore kehittää ja tarjoaa IAM-ratkaisuja, jotka perustuvat ServiceNow-alustaan:
Yrityksen ServiceNow IAM Application -ratkaisua arvioitiin aiemmin nimellä IGAMore kansainvälisen analyytikkotalon Gartnerin Peer Insights -alustalla.
Mykkä valo

Mykkä valo -projekti oli yksi Suomen musiikkihistorian mittavimmista yksittäisistä sävellystilauksista. Yleisradio tilasi 2000-luvun lopulla viideltä suomalaiselta säveltäjältä uuden musiikin viiteen 1920-luvun kotimaiseen mykkäelokuvaan.
Elokuvat uudella musiikilla esitettiin Radion sinfoniaorkesterin (RSO) konserttiohjelmistossa Helsingin Musiikkitalossa vuosina 2009–2013. RSO myös tallensi uuden musiikin myöhempiä esityksiä varten.
Hanke sai alkunsa toimitussihteeri Harto Hännisen ideasta, jonka mukaan liian moni arvokas mykkäelokuva jäi äänettömyytensä vuoksi vaille televisioesityksiä. Hänninen valitsi säveltäjille mykkäelokuvat, joihin Yleisradiolla ei ollut käytettävissä minkäänlaista ääniraitaa. 
Mykkäelokuvien äänettömyys on usein koettu esteeksi niiden tv-esityksille ja ne ovatkin usein hautautuneet arkistojen kätköihin.
Hankkeen tuottajana toimi Juha Suomalainen, joka ohjasi myös sarjaan liittyvän dokumentin "Mykkää valoa 1920-luvun Suomesta", jossa kerrottiin 1920-luvun elokuvateollisuudesta ja seurattiin säveltäjä Harri Vuoren sävellystyön editymistä Ollin oppivuodet -elokuvaan. 
Teuvo Puron vuonna 1920 ohjaama "Ollin oppivuodet" oli sarjan ensimmäinen elokuva, se sai Vuoren säveltämän uuden musiikin kanssa ensiesityksensä 30.7.2009. 
Sitä seurasivat Puron "Noidan kirot" (1927) Tapio Tuomelan musiikilla vuonna 2010, Kurt Jägerin ja Ragnar Hartwallin "Elämän maantiellä" (1927) Yrjö Hjeltin musiikilla vuonna 2011 ja Konnrad Tallrothin "Rakkauden kaikkivalta - Amor omnia" (1922) Lotta Wennäkosken säveltämänä vuonna 2012.
Sarjan viimeisenä elokuvana oli Axel Slanguksen ja Wilho Ilmarin klassikko "Tukkijoella" (1928), johon uuden musiikin sävelsi Kimmo Hakola. Se esitettiin RSO:n säestyksellä ensimmäisen kerran 29.7.2013.
Yle Teema välitti elokuvakonsertit suorana lähetyksenä ja esitti kaikki viisi mykkäelokuvaa uudella musiikilla heinä-elokuussa 2014.
Koulutusrahasto Koura palkitsi mykkäelokuvien sävellyshankkeen erikoispalkinnolla vuonna 2013.
Sonic hedgehog

Sonic hedgehog (SHH, ) on proteiini, jota koodaa samanniminen geeni (SHH, ). Se on morfogeeni, joka säätelee alkionkehitykseen liittyviä prosesseja, kuten hermoston kehittymistä. Sonic hedgehog kuuluu hedgehog-proteiiniperheeseen ja aktivoi hedgehog-signaalitietä. Geeni ja proteiini on nimetty videopelihahmo Sonic the Hedgehogin mukaan.
Geeni.
SHH-geeniä esiintyy selkärankaisilla. Ihmisen geeni sijaitsee kromosomin 7 pitkässä käsivarressa, lokuksessa 7q36.3.
Tutkimushistoria.
Nobel-palkitut tieteilijät Christiane Nüsslein-Volhard ja Eric Wieschaus löysivät ensimmäisen hedgehog-geenin banaanikärpäsiltä. Se sai siileihin () viittaavan nimen, koska kärpästoukille kasvaa siilin piikkejä muistuttavia ulokkeita, jos hedgehog-geeni lakkaa mutaation takia toimimasta.
Ensimmäiset selkärankaisten hedgehog-geenit löydettiin vuonna 1993: sonic hedgehog, desert hedgehog ja indian hedgehog. Toisin kuin muut geeneistä, jotka saivat nimensä todellisilta siililajeilta, sonic hedgehog nimettiin videopelihahmo Sonic the Hedgehogin mukaan. Kaikki kolme geeniä oli alun perin tarkoitus nimetä lajien mukaan. SHH-geenin löytänyt tutkija oli kuitenkin nähnyt lehdessä "Sonic the Hedgehog" -videopelin mainoksen ja piti Sonic Youth -yhtyeestä, joten päätti leikillään nimetä geenin soniciksi.
Sonic the Hedgehog (täsmennyssivu)

Sonic the Hedgehog voi tarkoittaa seuraavia:
Saqqaq

 Saqqaq oli varhaisin kulttuuri läntisessä Grönlannissa. Tämän kulttuurin aika oli 2 500–800 eaa., ja sitä esiintyi Sisimiutissa ja sitä ympäröivällä alueella Nipisatin saarelle saakka. Kulttuurin ihmiset olivat paimentolaisina eläneitä inuiitteja, jotka tulivat Alaskasta ja Siperiasta ensin Grönlannin pohjoisosaan ja lopulta Grönlannin länsirannikolle. Saqqaqin alueella on tehty arkeologisia kaivauksia ja kulttuurin alueelta on löydetty laajalti jäänteitä riistaeläimistä.
La Bamba (elokuva)

La Bamba on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, joka perustuu muusikko Ritchie Valensin elämään. Elokuvan nimi viittaa Valensin kappaleeseen "La Bamba".
Katsojaluvut.
"La Bamba" sai Suomen elokuvateattereissa yhteensä 138 793 katsojaa.
T.E.H.D.A.S. veistospuisto

T.E.H.D.A.S. veistospuisto on 2011 aloitettu puistoprojekti Porissa Koiviston ulkoilupuiston alueella Porin entisen lyhytaaltoaseman alueella. Puistoa kehittää T.E.H.D.A.S. ry yhteistyössä Porin kaupungin sekä alueen muiden kulttuuritoimijoiden ja paikallisyhteisöjen kanssa.
Pantterikiipijäkala

Pantterikiipijäkala ("Ctenopoma acutirostre") on kiipijäkaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Keski-Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Pantterikiipijäkala voi kasvaa suurimmillaan 12–20 cm pitkäksi. Laji on ruumiinmuodoltaan soikea, litteä ja suhteellisen hoikka. Selkä- ja peräevät ovat pitkät ja pyrstöevä on melko pieni. Kalan silmät ovat suuret. Pantterikiipijäkalan koiraan kyljessä on pieniä piikkejä. Kala on pohjaväriltään harmahtava tai ruskehtava ja ruumiissa on runsaasti tummempia laikkuja. Pantterikiipijäkala kykenee hengittämään happea ilmasta.
Levinneisyys ja elintavat.
Pantterikiipijäkalaa esiintyy Kongojoen valuma-alueella Keski-Afrikan tasavallasta Kongon demokraattiseen tasavaltaan. Lajin elinympäristöä ovat joet, purot ja lammikot. Pantterikiipijäkalan ravintoa ovat enimmäkseen hyönteiset.
Pantterikiipijäkalaa pidetään usein akvaariokalana.
Suomen Kirkkomusiikkiliitto

Suomen Kirkkomusiikkiliitto r.y. (ruots. "Finlands Kyrkomusikförbund rf") on suomalainen kirkkomusiikkialan valtakunnallinen keskusjärjestö, jonka tehtävänä on herättää ja ylläpitää kiinnostusta kirkkomusiikkiin, edistää maan kirkkomusiikkitoiminnan kehitystä sekä tukea ja ohjata kirkkomusiikkityötä.
Organisaatio.
Vuosittain kokoontuva edustajakokous on liiton ylin päättävä elin. Edustajakokous on kaikille avoin. Äänivaltaa kokouksessa käyttävät kirkkomusiikkipiirien sekä jäsenseurakuntien nimeämät edustajat.
Kirkkomusiikkiliiton jäseniksi ovat vuoden 2017 alusta voineet liittyä kokonaiset seurakunnat. Jäsenseurakuntien määrä on kehittynyt seuraavasti: 
Vuonna 2021 piirien jäseninä oli yhteensä 222 musiikkiryhmää, joissa oli 3506 jäsentä sekä 19 lapsi- ja nuorisokuoroa, joissa oli 331 jäsentä.
Liittohallitus.
Liittohallituksessa on 3 musiikillista johtajaa, 3 laulajaa tai soittajaa, sekä 1 teologi.
Kirkkomusiikkipiirit.
Suomen Kirkkomusiikkiliitto jakautuu seuraaviin 17 kirkkomusiikkipiiriin:
Canto-kustannus.
Canto-kustannus on Suomen Kirkkomusiikkiliiton ja Suomen kanttori-urkuriliiton yhteinen nuottikustantamo. Se etsii ja julkaisee uusia sävellyksiä ja sovituksia seurakuntien, kuorojen, yhtyeiden ja muiden musiikkiryhmien käyttöön.
Ansiomerkit.
Suomen Kirkkomusiikkiliitto jakaa erilaisia ansiomerkkejä, kuten vuosimerkkejä, Suomen Kirkkomusiikkiliiton erityisansiomerkkejä, Kanttorin erityisansiomerkkejä, sekä mitaleja.
Vuosimerkkien perusteena on toimiminen kirkon musiikkitoiminnassa. Merkkivaihtoehdot ovat 2-, 5-, 10-, 20-, 30-, 40-, 50-, ja 60-vuotismerkit.
Suomen Kirkkomusiikkiliiton erityisansiomerkki on Kanttorin erityisansiomerkin rinnalla Suomen Kirkkomusiikkiliiton korkein tunnustus kirkkomusiikin hyväksi tehdystä työstä. Merkki anotaan Suomen Kirkkomusiikkiliiton hallitukselta.
Suomen Kirkkomusiikkiliiton mitali on taiteilija Pentti Papinahon suunnittelema. Mitali on yksipuolinen, läpimitaltaan 7 cm, materiaali on tompakkia pronssivarjostuksin. Mitalia voivat jakaa sekä Kirkkomusiikkiliiton ja -piirien hallitukset että jäsenyhdistykset ja jäsenseurakunnat. Mitalin voi antaa kirkkomusiikkityötä ansiokkaasti edistäneille henkilöille tai järjestöille.
Kriittinen galleria

Kriittinen Galleria on Turussa toimiva yhteiskunnallisesti aktiivista nykytaidetta esittävä taidegalleria. Se sijaitsee Taiteen talossa vanhassa palokuntarakennuksessa. Gallerian perustivat vuonna 2024 taiteilijat Minna Havukainen, Teemu Mäki ja Susanna Vuorio.
Tohtorinmiekka

Tohtorinmiekka on suomalaisen tohtorin arvonmerkki.
Suomi on maailman ainoa maa, jossa tohtorit saavat tunnuksekseen hatun ohella miekan. Vastaava tapa on Puolassa ja Ukrainassa, jossa tohtoreille myönnetään "bulava", sotanuijan ja marsalkansauvan kaltainen arvonmerkki.
Oppiarvoonsa vihittävä tohtori ei voi osallistua promootiotilaisuuteen ilman tohtorinhattua ja miekkaa. Ainoastaan promovoiduilla tohtoreilla on oikeus käyttää miekkaa. Tohtorit kantavat miekkaa promootiotilaisuudessa sekä sen jälkeen päivällisillä ja tanssiaisissa. Miekka ei kuulu teologisen tiedekunnan eikä tekniikan alan tohtorien perinteeseen.
Promootiossa käytetään itsenäisen Suomen virallisesti vahvistettua siviilimiekkaa. Tohtorinmiekoilla on vain yksi valmistaja. Se ilmoittaa olevansa maailman vanhin miekkatehdas.
Historiaa.
Miekkaa kannettiin aikoinaan itsepuolustustarkoituksessa. Myöhemmin siitä tuli yhteiskunnallisen aseman merkki ja sitten osa virkamiesten virallista asua. Venäjän vallan aikana professoreilla, lehtoreilla ja ylioppilailla oli univormupakko. 
Vuonna 1918 Carl Gustaf Emil Mannerheim nimitti taiteilija Akseli Gallen-Kallelan suunnittelemaan senaatin joukkojen univormuja, tunnuksia, lippuja ja kunniamerkkejä. Suomen Armeijan pukukomiteassa Gallen-Kallela, Eric O. Ehrström ja muutama muu Valkoisen armeijan upseeri päivittivät pukumiekan muotokieltä. Mannerheim vahvisti 30.6.1919 Suomen armeijan virkapukuohjesäännön, jonka kaavakuvat olivat pukukomitean jäsenten käsialaa. Kaavoihin kuului siviilimiekka, joka on nykyinen tohtorinmiekka. Presidentti Ståhlberg vahvisti päivitetyn virkapukuohjesäännön 23. huhtikuuta 1922, jolloin pukumiekka oli vielä mukana määräyksissä sotilasvirkamiesten ja upseerien siviiliasun osana. 
Gallen-Kallelan suunnittelemaa miekkaa jaettiin tohtoreille vasta vuoden 1923 promootiossa, koska aiemmin pula-aika oli estänyt miekkojen saannin. Tuona vuonna promovoitiin myös Gallen-Kallela itse.
Vuonna 1927 jouduttiin kehittelemään naisten asuun sopiva miekankantovyö, kun Emma Irene Åström promovoitiin kunniatohtoriksi.
Auli Vähäkangas

Auli Maria Vähäkangas (o.s. Pitäjämäki, s. 31. toukokuuta 1967 Helsinki) on Helsingin yliopiston käytännöllisen teologian professori, joka aloitti tehtävässä 2015. Hän tutkii erityisesti kuoleman kohtaamista ja surua.
Vähäkangas kirjoitti ylioppilaaksi Martinlaakson lukiossa 1987 ja väitteli teologian tohtoriksi Helsingin yliopistossa 2004. Hänen väitöskirjansa nimike on "Christian couples coping with childlessness : narratives from Machame, Kilimanjaro". Vähäkangas toimii vierailevana tutkijana Etelä-Afrikassa Johannesburgin yliopistossa ja Stellenboschin yliopistossa 2023–2026.
Susanna Vuorio

Susanna Vuorio (s. 1977, Lahti) on suomalainen taidemaalari. Hän on valmistunut Vapaasta Taidekoulusta vuonna 2006. Hän asuu ja työskentelee Turussa.
Vuorio maalaa ekspressiivisesti ihmisaiheita öljyväreillä. Tavallinen arki ja yhteiskunnalliset tapahtumat ovat vahvasti läsnä hänen maalauksissaan.
Vuorio on yksi vuonna 2024 perustetun Kriittisen Gallerian perustajajäsenistä.
Ihmisgenetiikka

Ihmisgenetiikka on perinnöllisyystieteen osa-alue, joka tutkii ihmisen ominaisuuksien periytymistä. Tutkimuksen perimmäisenä tavoitteena on vastata kysymyksiin, mitä ihmiset ovat ja minkä takia ihmiset ovat sellaisia kuin ovat. Ihmisgenetiikan tutkimuskohteita ovat esimerkiksi ihmisen DNA, kromosomit ja geenit sekä perinnöllinen muuntelu ihmispopulaatioissa ja niiden monimuotoisuus. Ihmisgenetiikka liittyy läheisesti lääketieteeseen, sillä perinnöllisyyden ymmärtäminen on keskeistä sellaisessa lääketieteellisessä tutkimuksessa, johon liittyy perinnöllinen tekijä. Terveyden ja sairauksien perinnöllisyyttä tutkivaa tieteenalaa kutsutaan lääketieteelliseksi genetiikaksi, mutta käsitettä käytetään toisinaan myös ihmisgenetiikan synonyyminä.
Koska ihmisen ominaisuuksien periytyminen ei merkittävästi poikkea muista organismeista, ihmistutkimus ei juurikaan kiinnostanut perinnöllisyystieteilijöitä ennen 1900-luvun puoliväliä. Perinnöllisyyden lääketieteellistä merkitystä alettiin ymmärtää paremmin perinnöllisten poikkeavuuksien havaitsemisen ja molekulaaristen tutkimusmenetelmien kehittymisen myötä. Ensimmäinen oppikirja ihmisgenetiikasta, perinnöllisyystieteilijä Curt Sternin kirjoittama "Principles of Human Genetics", julkaistiin vuonna 1949, ja samana vuonna alkoi ilmestyä myös alaa käsittelevä "American Journal of Human Genetics" -tiedejulkaisu.
Arninge

Arninge on taajama Täbyn kunnassa Tukholman läänissä Upplandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 789 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Moholm

Moholm on taajama Törebodan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 541 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Älgarås

Älgarås on taajama Törebodan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 341 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Ljungskile

Ljungskile on taajama Uddevallan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 4 026 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Mangakartta

Mangakartta on Maaret Stepanoffin ja Petteri Uusitalon vuonna 2019 perustama manga aiheinen podcasti. Mangakartta julkaisee uuden jakson joka kuun kolmas torstai.
Rakenne.
Mangakartta podcastin jaksot koostuvat pääaiheesta, ajankohtais -osiosta, hampaankolossa -osiosta, kuulijakommenteista ja lukujono -osiosta
Jakson pääaihe osiossa keskustellaan yleensä ajankohtaisesta tai merkittävästä mangasarjasta. Muina pääaiheina podcastissa on ollut yleisaiheita, joissa keskustellaan mangasta laajemmin, kuten aikakausista ja lajityypeistä. Näihin yleisaihe jaksoihin on usein otettu aiheesta enemmän tietävä vieras.
Ajankohtais -osiossa Stepanoff ja Uusitalo keskustelevat ajankohtaisista asioista mangan ja animen maailmassa. Aiheet kuten kustantajat ja mangataiteilijat ovat yleisesti keskustelussa mukana.
Hampaankolossa -osiossa Stepanoff ja Uusitalo keskustelevat aiempien jaksojen kesken jääneitä aiheita tai aiemmissa jaksoissa jo käsiteltyjä aiheita joihin on tullut käsittelyn jälkeen uutta tietoa.
Kuulijakommentti -osiossa Stepanoff ja Uusitalo käyvät läpi kuuntelijoiden lähettämiä kysymyksiä ja kommentteja.
Lukujonossa Stepanoff ja Uusitalo käsittelevät mangasarjoja, joita he ovat lukeneet hiljattain. Usein lukujonon sarjaksi valikoituu jokin sarja joka on liian pieni kooltaan pääaiheeksi, tai sarja on vielä pahasti kesken.
Jesper Odelberg

Jesper Odelberg (s. 23. heinäkuuta 1970) on ruotsalainen stand up -koomikko. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1997 televisio-ohjelmasta "Släng dig i brunnen". Odelbergilla on CP-vamma, mikä on usein hänen vitsiensä aiheena. Hän on Ruotsin vasemmistopuolueen aktiivi.
Odelberg on kotoisin Ljungskilestä.
Sunningen

Sunningen on asuinalue Uddevallan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Se muodosti oman taajamansa vuoteen 2015, jolloin se kasvoi yhteen Uddevallan kanssa.
Ammenäs

Ammenäs on taajama Uddevallan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 617 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Hogstorp

Hogstorp on taajama Uddevallan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 385 asukasta vuoden 2023 lopussa.