tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Robert P. George

Robert P. George (s. 10. heinäkuuta 1955 Morgantown, Länsi-Virginia) on yhdysvaltalainen oikeustieteilijä, poliittinen filosofi ja julkinen keskustelija, joka toimii Princetonin yliopiston McCormick-professorina oikeusfilosofian alalla sekä James Madison Program in American Ideals and Institutions -ohjelman johtajana.
George on Yhdysvaltain kansainvälisen uskonnonvapauskomission puheenjohtaja ja on aiemmin toiminut presidentin bioetiikkaneuvostossa, Yhdysvaltain kansalaisoikeuskomission presidentin nimittämänä jäsenenä sekä UNESCOn tieteen ja teknologian etiikan maailmankomission jäsenenä.
Hän on toiminut Yhdysvaltain korkeimman oikeuden oikeusavustajana sekä presidentin aiemmin nimittämänä Yhdysvaltain kansalaisoikeuskomission jäsenenä. Hän on myös vieraileva professori Harvardin oikeustieteellisessä tiedekunnassa.
George on uskonnoltaan katolinen. Häntä kunnioitetaan evankelikaalien keskuudessa "Manhattanin julistuksen" johdosta jossa luvattiin vastustaa lainsäädäntöä, joka saattaisi vaikuttaa kirkon arvoihin. Vuonna 2008 George W. Bush myönsi Georgelle presidentin kansalaismitalin analyyttisen selkeyden tuomisesta Amerikan ihanteiden tutkimukseen. "Newsmax" nimesi Georgen 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Teokset.
Professori George on kirjoittanut teokset "Making Men Moral: Civil Liberties and Public Morality", "In Defense of Natural Law", "The Clash of Orthodoxies" ja "Conscience and Its Enemies". 
Hän on myös mukana kirjoittamassa teoksia "Conjugal Union: What Marriage Is", "Embryo: A Defense of Human Life", "Body-Self Dualism in Contemporary Ethics and Politics" ja "What is Marriage?". Hän on myös julkaissut artikkeleita ja katsausesseitä johtavissa oikeustieteellisissä ja tieteellisissä lehdissä sekä mielipidekirjoituksissa.
Candace Cameron Bure

Candace Helaine Cameron Bure (o.s. Cameron, s. 6. huhtikuuta 1976 Panorama City, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, kirjailija, tuottaja ja tv-juontaja, joka on tullut kansainvälisesti tunnetuksi D.J. Tannerin roolista suositussa sarjassa "Full House" ja sen jatko-osassa "Fuller House". Hän on näytellyt myös monissa "Hallmark Channelin" jouluelokuvissa. Hän on myös entinen panelisti päiväsaikaan esitetyssä keskusteluohjelmassa "The View".
Hän meni naimisiin NHL-pelaaja Valeri Buren kanssa vuonna 1996 ja heillä on kolme lasta yhdessä. Hän työskentelee nykyisin kristillisissä järjestöissä. Cameron Buren veli on näyttelijä ja evankelista Kirk Cameron. Cameron Bure alkoi puhua avoimesti omasta uskostaan ​​nähtyään veljensä todistuksen käytännössä. "Newsmax" nimesi Cameron Buren 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Mauvaisin

Mauvaisin () on kunta Ranskan eteläosassa Haute-Garonnen departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Toulousen kaupungista kaakkoon.
Kunnan keskustassa oleva linna Château de Mauvaisin on rakennettu 1700-luvulla. Rakennus koostuu suorakaiteen muotoisesta kaksikerroksisesta rakennuksesta ja kahdesta suorassa kulmassa olevasta ulkorakennuksesta. Näin rajattua sisäpihaa ympäröi tiilipylväillä varustettu portti, jossa on 1700-luvun rautainen säleikkö. Hieman ulkonevaa oviaukkoa koristaa kierreaiheinen koriste ja korniisi. Linna on listattu historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1993.
(45802) 2000 PV29

(45802) 2000 PV29 on transneptuninen kohde, eli sen kiertorata yltää Neptunuksen kiertorataa kauemmaksi Auringosta. Se kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön päässä ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella sen läpimitta on todennäköisesti – . Kohde luokitellaan cubewanoihin.
(49673) 1999 RA215

(49673) 1999 RA215 on transneptuninen kohde, eli sen kiertorata yltää Neptunuksen kiertorataa kauemmaksi Auringosta. Se kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön päässä ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella sen läpimitta on todennäköisesti – . Kohde luokitellaan cubewanoihin.
(52747) 1998 HM151

(52747) 1998 HM151 on transneptuninen kohde, eli sen kiertorata yltää Neptunuksen kiertorataa kauemmaksi Auringosta. Se kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön päässä ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella sen läpimitta on todennäköisesti – . Kohde luokitellaan cubewanoihin.
Nailloux

Nailloux () on kunta Ranskan eteläosassa Haute-Garonnen departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 38 kilometriä Toulousen kaupungista kaakkoon.
Nailloux'n vanhakaupunki koostuu kahdesta osasta. Lännessä on vanha linnoitusalue, eli castrum, pohjoisportteineen, kirkkoineen ja aukioineen, ja idässä bastide ja sen rinnakkaiskadut. Pieni aukio ja kauppahalli sekä Rue de la République -katu erottavat nämä kaksi osaa.
Linnoitus on todennäköisesti roomalaista alkuperää. Kaupungin linna on arviolta peräisin 1200-luvulta. Linna koostuu erittäin paksuista muureista, ja sitä on rakennettu 1600-luvulle saakka.
Bastide on rakennettu vuonna 1318. Niitä rakennettiin tänne Lauragaisin alueelle noin viisitoista. Bastide on edelleen selvästi näkyvissä Nailloux'ssa neljänä rinnakkaisena katuna, mukaan lukien Rue de la Boucherie.
Saint-Martinin kirkko on peräisin 1400-luvun lopulta ja 1500-luvun alkupuolelta, ja se on varustettu kellotornilla. Alkuperäiseen kellotorniin iski salama vuonna 1730. Vuonna 1780 se rakennettiin kokonaan uudelleen ja kirkkoa laajennettiin. Kellotornissa on kolmion muotoinen harjaseinä, jossa on viisi kellopaikkaa. Tämä rakennelma on tyypillinen Lauragaisin alueelle. Kellotorni on erittäin korkea ja mahdollistaa Lauragaisin kukkuloiden tarkkailun noin kahdenkymmenen kilometrin säteellä.
Hermann Gura

Hermann Gura (5. huhtikuuta 1870 Breslau – 15. lokakuuta 1945 Gailhof, Region Hannover ) oli saksalainen baritoni ja oopperaohjaaja.
Hermann Guran isä oli bassobaritoni Eugen Gura (1842-1906). Hermann Gura opiskeli Adolf Hasselbeckin ja August Zengerin johdolla Münchenin musiikkiakatemiassa ja suoritti debyyttinsä Lentävä hollantilainen-oopperassa Weimarissa vuonna 1890. Vuosina 1890-1896 hän esiintyi sitten eri puolilla Eurooppaa Riiassa, Berliinissä, Aachenissa, Zürichissä, Baselissa ja Münchenissä. Gura oli oopperalaulajana ja tuottajana Schwerinin hoviteatterissa Münchenissä 1896–1908 ja sen jälkeen vuodesta 1911 Berliinin koomisen oopperan johtajana. Hän työskenteli myös tuottajana Lontoon Covent Gardenissa 1913. Vuosina 1920–1927 Gura oli Suomessa Suomalaisen Oopperan ohjaajana. Hän toimi samalla laulun, lausunnan ja dramaattisen esitystaidon opettajana. Suomesta lähdettyään Gura toimi Berliinissä laulun ja esitystaidon opettajana. Hän järjesti syksyllä 1927 Berliinissä suomalaisen konsertin, jossa esiintyjinä olivat Jennie von Tillot-Costiander, Ester Ingman, Charlotte Winter ja Theodor Björkman. Vuonna 1928 Gura perusti Berliiniin vierailuoopperan. 
Hermann Gura oli naimisissa sopraano Annie Hummelin (1884–1964) kanssa. Hermaan Guran veli oli näyttelijä Eugen Gura nuorempi (1869–1944).
Uhlenhorstin metroasema

Uhlenhorst on Hampurin metron U5-linjan suunnitteilla oleva metroasema, joka on tarkoitus avata ennen vuotta 2040. 
Sijainti.
Asema sijaitsee Mundsburgin kanavan varrella, Mundsburger Dammin alapuolella, 19 metrin syvyydessä.
Historia.
Vuosina 1953-1974 suunnitellun U4-linjan (Lurup - Altona - Hauptbahnhof - Sengelmannstraße) oli määrä pysähtyä Uhlenhorstissa, Mundsburger Dammin alapuolella, lähellä nykyistä sijaintiaan. Asema oli nimetty tuolloin Mundsburger Brückeksi. Linjaa ja Mundsburger Brücken asemaa ei kuitenkaan koskaan toteutettu. Vuonna 2014, osana U5-linjan suunnittelun aloittamista, aseman suunnitelmat uusittiin.
Zoltán

Zoltán on unkarilainen miehen etunimi.
Nimen taustalla on turkkilaiskielten kautta välittynyt arabialaisperäinen sana, etymologisesti sama sana kuin kansainvälisesti tunnettu hallitsijan arvonimi "sulttaani." Ensimmäinen unkarilaisessa historiaperinteessä tunnettu nimen kantaja oli luultavasti unkarilaisten maahantulonaikaisen päällikön Árpádin poika Zolta (jonka nimi tunnetaan useissa eri muodoissa: "Solta, Solt, Zolt, Zsolt" jne.). Maahantulon jälkeisinä vuosisatoina nimi jäi käytöstä, mutta se elvytettiin uudelleen kansallisromantiikan myötä 1800-luvulla, yhtenä kuuluisana esimerkkinä kansallisrunoilija Sándor Petőfi, jonka poika sai nimen Zoltán.
1900-luvun mittaan Zoltán-nimen suosio kasvoi Unkarissa, vuonna 1967 syntyneillä poikalapsilla se oli toiseksi suosituin, ja vielä vuonna 2005 se oli 20 suosituimman nimen joukossa. Vuoden 2006 tilastoissa se oli koko Unkarin miespuolisella väestöllä viidenneksi yleisin etunimi.
Zoltánin nimipäivää vietetään Unkarissa 8. maaliskuuta ja 13. maaliskuuta.
Pienoisparlamentti

Pienoisparlamentti oli Yleisradiossa lauantai-iltaisin esitetty radio-ohjelma, jossa suomalaiset poliitikot Yleisradion pääjohtaja Hella Wuolijoen johdolla keskustelivat ajankohtaisista poliittisista aiheista. Ohjelman esittäminen aloitettiin kesällä 1945, minkä jälkeen siitä tuli nopeasti suosittu. Mielipidetutkimuksen mukaan Pienoisparlamenttia kuunteli keväällä 1949 säännöllisesti 63 prosenttia suomalaisista. Poliitikoista keskusteluohjelmassa kuultiin usein Urho Kekkosta ja Hertta Kuusista. Ohjelmaa arvostelivat sosiaalidemokraatit, koska he tunsivat jääneensä siitä eniten syrjään. Monia porvarillisia kuulijoita taas ärsytti uusi avoimuus päivänpoliittisten asioiden käsittelyssä. Ohjelman suosio laski 1950-luvulla, ja lähetykset harvenivat.
Villefranche-de-Lauragais

Villefranche-de-Lauragais () on kunta Ranskan eteläosassa Haute-Garonnen departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 36 kilometriä Toulousen kaupungista kaakkoon.
Historia.
Villefranche-de-Lauragais on vuonna 1252 rakennettu bastide. Sen rakennutti prinssi Alphonse, joka oli Ranskan kuningas Ludvig IX:n veli ja kuningas Ludvig VIII:n poika. Villefranche-de-Lauragais'n tehtävänä oli elvyttää maantieliikennettä, ja samalla valvottiin Toulousen ja Välimeren satamien välistä reittiä. Oli myös tarpeellista hyödyntää erittäin hedelmällistä Lauragais'n aluetta talouselämän elvyttämiseksi. Mutta satavuotisen sodan alussa lokakuussa 1355 englantilainen Musta prinssi poltti kaupungin, minkä vuoksi bastidesta ei ole enää mitään jäljellä.
Villefranche-de-Lauragais'n kirkon rakennutti noin vuonna 1263 Johanna Toulouselainen, joka oli prinssi Alphonsen vaimo ja Toulousen kreivi Raimund VII:n tytär. Siitä tehtiin suurikokoinen goottilaistyylinen linnoituskirkko. Kellotorni on alueelle hyvin tyypillinen. Se on myös kirkon vanhin osa, ja se on peräisin 1200- ja 1300-luvuilta. Haute-Garonnessa tämän tyylisiä kellotorneja on yli 127, joista suurin osa on Lauragais'ssa.
Ranskan kuningas Ludvig XIV valtuutti kaupungin vuonna 1668 avaamaan viikoittaiset perjantaimarkkinat sekä neljät vuosittaiset markkinat, eli yhdet kaudessa. Kaupankäynnille oli omistettu kaupungissa kuusi aukiota.
Pretty Ugly

Pretty Ugly on ruotsalaisen laulaja Zara Larssonin kappale hänen viidenneltä studioalbumilta "Midnight Sun" (2025). Kappale julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 25. huhtikuuta 2025 Sommer Housen ja Epic Recordsin kautta. 
Taustaa.
Larsson vihjaili kappaleen julkaisusta sosiaalisessa mediassa ja Coachella-tyylisellä mainostaululla. Kappale seurasi hänen edellistä albumia "Venus", joka julkaistiin helmikuussa 2024. ”Pretty Ugly” yhdistää korkeaenergisen pop-tuotannon kommentointiin naiseudesta ja itseilmaisusta. Larsson kertoi, että kappale syntyi ensimmäisenä päivänä, jolloin hän työskenteli MNEKin, Margo XS:n, ja Helena Gaon kanssa. Larssonin mukaan kappale syntyi spontaanisti keskustelujen pohjalta.
Sävellys.
Kappale sisältää rohkeita sanoituksia, jotka käsittelee naisille asetettuja yhteiskunnallisia odotuksia, Larssonin torjuessa ajatuksen perinteisestä naisellisuudesta. Kertosäkeessä käsitellään kapinaa, sotkuisuutta ja vapautta perinteisistä kauneusihanteista. 
"Clash" kuvaili ”Pretty Ugly” -kappaletta tietoiseksi irtiotoksi Larssonin aiemmasta tuotannosta. Yhdistellen eurodancea ja vintage-poppia kappale hylkää silotellun ilmeen epävakauden hyväksi, heijastaen Larssonin halua ennakoimattomuuteen ja luovaan vapauteen.
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Charlotte Rutherford. Videossa Larsson saapuu kulahtaneella Volkswagenilla ja nousee paljain jaloin mutaiselle pellolle, jossa hän liittyy tyttöryhmään tanssiakseen cheer-henkisen koreografian.
Vastaanotto.
"Clash" -lehden Robin Murray ylisti ”Pretty Ugly” -kappaletta vahvana taiteellisena kannanottona. Hän kuvaili kappaletta Larssonin irrottautumiseksi aiemmista rajoituksista ja siirtymiseksi suodattamattomaan itseilmaisuun. Murray korosti kappaleen kapinallista sävyä ja kutsui sitä ”yhdeksi vuoden 2025 voimakkaimmista pop-manifesteista”.
Reetta Haavisto

Reetta Haavisto (s. 1982 Pori) on suomalainen oopperalaulaja. Hän on äänialaltaan sopraano.
Ura.
Haaviston ensiesiintyminen Suomen kansallisoopperassa oli tammikuussa 2012 Gioacchino Rossinin oopperassa "Matka Reimsiin" ("Il viaggio a Reims") Madama Cortesen roolissa.
Konserttiohjelmistossaan Haavisto on esittänyt muun muassa Jean Sibeliuksen "Luonnotar" ja sopraanosoolon teoksessa "Kullervo", Giuseppe Verdin "Requiemin", Aleksandr Zemlinskyn "Lyrische Sinfonien", Ludwig van Beethovenin 9. sinfonian ja "Missa Solemnin", Uuno Klamin "Psalmuksen", Johannes Brahmsin "Ein deutsches Requiemin" ja Richard Straussin "Vier letzte Lieder".
Kilpailumenestys.
Haavisto on menestynyt erityisesti lied-laulajana. Hän voitti nuorten sarjan Kokkolan Lied -kilpailussa 2007 yhdessä pianisti Sanni Antikaisen kanssa. Vuonna 2008 hän oli Timo Mustakallio -laulukilpailun finalisti ja samana vuonna Juho Alakärpän pianistiparina Poleeni-kilpailun voittaja. Vuonna 2009 hän sai kolmannen palkinnon Kangasniemen laulukilpailussa ja tammikuussa 2010 erikoispalkinnon Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa.
Vuonna 2015 Haavisto sai kansainvälistä huomiota Saksassa Gut Immlingin oopperafestivaalin Lions-laulukilpailussa, jossa hänen lied-osaamisensa palkittiin.
Matti Vuorenmaa

Matti Vuorenmaa (s. 23. helmikuuta 1941 Saarijärvi) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti aktiiviaikanaan Saarijärven Pullistusta ja vuosina 1968–1972 saksalaista Darmstadt ASC:tä. Hän voitti Kioton maratonin ennätyksellään 2.15.10 vuonna 1974.
Vuorenmaa saavutti SM-kilpailuissa neljä pronssia: 10 000 metrin juoksussa vuonna 1968 ja maratonilla vuonna 1973 sekä maastojuoksussa vuonna 1967 lyhyellä ja vuonna 1970 pitkällä matkalla. Hän edusti Suomea maaotteluissa 10 000 metrin juoksussa vuonna 1968 Norjaa ja vuonna 1969 Länsi-Saksaa vastaan.
Vuorenmaa on julkaissut kirjan "Juoksijan tie" vuonna 2000.
Johanna Toulouselainen

 
Johanna Toulouselainen () (1220-1271) oli Toulousen kreivitär.
Johanna Toulouselainen syntyi vuonna 1220. Hän oli Toulousen kreivi Raimund VII:n ja Sancie Aragonilaisen tytär. Hän meni naimisiin prinssi Alphonsen kanssa vuonna 1241. Alphonse oli Ranskan kuningas Ludvig VIII:n ja Blanka Kastilialaisen poika. Hän sai Toulousen kreivittären arvonimen. Johanna Toulouselainen kuoli Sienan lähellä olevassa Corneton linnassa 25. elokuuta 1271.
Powerball (lotto)

Powerball on Yhdysvalloissa pelattava lotto. Ensimmäiseen arvonta pidettiin 22. huhtikuuta 1992. Powerballissa arvotaan viisi numeroa väliltä 1–69 ja yksi numero väliltä 1–26. Arvonnat pidetään joka maanantai, keskiviikko ja lauantai Florida Lotteryn arvontastudiossa Tallahasseessa. Powerballia voi pelata 45:ssä osavaltiossa. Vuonna 2022 2,04 miljardin dollarin pääpotti osui Kaliforniaan yhdelle lottoajalle.
Hopeajättitetra

Hopeajättitetra "(Salminus franciscanus") on hohdetetroihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Brasiliasta.
Koko ja ulkonäkö.
Hopeajättitetra on kookas tetrakala, ja voi kasvaa suurimmillaan 93–100 cm pitkäksi ja painaa noin 30 kg. Naaraat ovat koiraita suurempia. Laji on ruumiinmuodoltaan virtaviivaisen pitkänomainen ja hoikahko. Kaksi etumaista hammasta ovat muita kookkaammat. Kalalla on rasvaevä. Hopeajättitetran pyrstö on hieman haarautunut tai sirpinmuotoinen. Väriltään hopeajättitetra on harmaa ja ruumiissa on riveittäin tummia täpliä. Kiduskannet ovat kullankeltaiset. Evät ovat väriltään oranssit ja pyrstöevästä pyrstönvarteen ulottuu musta juova.
Levinneisyys ja elintavat.
Hopeajättitetraa tavataan vain Brasiliasta São Franciscojoen valuma-alueelta. Varsinkin nuoret yksilöt ovat yleisiä juoluoissa. Lajin ravintoa ovat pienemmät kalat. Hopeajättitetran lisääntymiskausi on lokakuulta tammikuulle ja laji vaeltaa kutupaikoilleen.
Hopeajättitetra on kaupallisesti merkittävä ruokakala ja lisäksi suosittu vapaa-ajankalastuksen kohde.
Aleksanterinkatu 7

Aleksanterinkatu 7 (markkinointinimeltään Aleksi 7) on Helsingin Kluuvissa Aleksanterinkadun ja Fabianinkadun kulmassa sijaitseva toimistorakennus. Rakennuksessa on seitsemän kerrosta ja sen kokonaispinta-ala on noin 8 100 neliömetriä.
Vuonna 1932 valmistunut rakennus tehtiin alun perin Helsingin Säästöpankin pääkonttoriksi ja sen on suunnittelut Ole Gripenberg. Saman arkkitehdin töitä ovat myös kadun toisella puolella sijaitsevat Pohjoismaiden Yhdyspankin pääkonttori ja Aleksanterinkatu 36 A.
Aleksanterinkatu 7:n omistaa nykyisin Helsingin Yliopistokiinteistöt, joka vuokraa sitä eri toimijoille. Helsingin yliopiston ensimmäinen Tiedekulma avattiin rakennukseen vuonna 2012. Vuosina 2015–2024 rakennuksessa toimi ympäristöministeriö.
Midnight Sun (kappale)

Midnight Sun on ruotsalaisen laulaja Zara Larssonin kappale hänen viidenneltä studioalbumilta "Midnight Sun" (2025). Kappale julkaistiin albumin toisena singlenä 13. kesäkuuta 2025 Sommer Housen ja Epic Recordsin kautta. 
Taustaa.
Larsson on kertonut inspiraation albumiin tulevan hänen ruotsalaisuudesta ja olosta, jolloin kesä ei lopu. Hän kertoi: ”Olen todella ylpeä ruotsalaisesta pop-perinnöstäni, joten halusin kirjoittaa ruotsalaisesta kesästä, jossa aurinko ei koskaan laske. Halusin, että koko albumi tuntuu kesäyöltä, joka ei koskaan lopu. Eikä sillä ole väliä, vaikka olisi joulukuu: kesäyö on siellä sinua varten. Se odottaa sinua, palaa luoksesi ja sinä palaat sen luo.”
Sävellys.
”Midnight Sun” yhdistelee house-, trance- ja EDM -elementtejä, joita luonnehtivat energiset breakbeatit, tunnelmalliset syntetisaattorit ja laaja-alainen pop-tuotanto. "Stereoboard" kuvaili kappaletta ”aurinkoiseksi elektropop-kappaleeksi”. "Rolling Stone" puolestaan kuvasi sen ”keinuvan riemukkaan ja hurmioituneen välillä”, korostaen kappaleen dynaamista soinnutusta ja Larssonin laulusuoritusta.
Timo Toivonen (professori)

Timo Vilhelm Toivonen (s. 13. heinäkuuta 1944 Turku) on suomalainen taloussosiologian emeritusprofessori.
Koulutus.
Toivonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1963 Turun klassillisesta lyseosta. Hän valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1969, lisensiaatiksi 1970 ja tohtoriksi 1972"." 
Työura.
Toivonen oli Oulun yliopiston yhteiskuntatieteen apulaisprofessori 1978–1981, Turun kauppakorkeakoulun taloussosiologian apulaisprofessori 1981–1998, Joensuun yliopiston tutkimusjohtaja 1999–2001 ja Turun kauppakorkeakoulun taloussosiologian professori 1998–2008.
Kirjallinen tuotanto.
Toivonen on kirjoittanut satoja artikkeleita sekä ulkomaisiin että kotimaisiin lähinnä sosiologian alan julkaisuihin. Hänen aihepiirejään ovat olleet ajankäyttötutkimus, sosiaalitutkimuksen metodologia sekä kulttuurin, vapaa-ajan ja matkailun tutkimus.
Lisäksi hän kirjoittanut seuraavat kirjat:
Toivonen on kirjoittanut myös seuraavat muistelmateokset: 
Perhe.
Toivonen on ollut kahdesti naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Crush (Zara Larssonin kappale)

Crush on ruotsalaisen laulaja Zara Larssonin kappale hänen viidenneltä studioalbumilta "Midnight Sun" (2025). Kappale julkaistiin albumin kolmantena singlenä 15. elokuuta 2025 Sommer Housen ja Epic Recordsin kautta. 
Taustaa.
Larsson julkaisi kappaleen ”Crush” hänen viidennen studioalbumin "Midnight Sun" viimeisenä singlenä ennen sen julkaisua 26. syyskuuta 2025. Kappaleen on kirjoittanut Helena Gao, MNEK ja Larsson sekä tuotanut Zhone ja Margo XS. Kappale julkaistiin samaan aikaan, kun Larsson toimi lämmittelijänä Tate McRaen kiertueen Pohjois-Amerikan pysähdyksillä.
Sävellys.
Kappaleen sanat kertovat tunteiden kehittymisestä toista ihmistä kohtaan, vaikka on itse parisuhteessa. Rytmikkäässä pop-kappaleessa Larsson laulaa uudesta ihastuksestaan, jota hän kuvailee ”fantasiaksi” ja joka sotkee hänen nykyistä suhdettaan. Sanoitukset heijastavat jännitettä innostuksen ja sen ymmärtämisen välillä, että hän voisi horjuttaa jo olemassa olevaa, samalla tunnustaen tilanteen tunteelliset vaikutukset.
Jussi Hernesniemi

Jussi Hernesniemi (s. 1981) on suomalainen kardiologi.
Hernesniemi valmistui lääketieteen lisensiaatiksi ja väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2010. Hänen väitöskirjansa aiheena olivat tulehdustekijöiden perinnöllisyyden vaikutukset sepelvaltimotaudin ilmenemiseen ja sydänperäisen äkkikuoleman riskiin. Hän on myöhemminkin tutkinut perinnöllisyyden vaikutusta äkkikuolemiin ja osallistunut lukuisiin epidemiologisiin tutkimuksiin. Hernesniemi sai Tampereen yliopistosta dosentin arvon vuonna 2015 ja pätevöityi kardiologian erikoislääkäriksi vuonna 2017. Hänelle myönnettiin Sydäntutkimussäätiön Soisalo-palkinto vuonna 2020.
Hernesniemi aloitti Tampereen yliopiston kardiologian professorina 1. tammikuuta 2022. Hän on lisäksi työskennellyt kardiologian erikoislääkärinä ja osastonylilääkärinä Sydänsairaalassa.
Joonas Alakurtti

Joonas Alakurtti eli Zappis (s. 20. joulukuuta 1989) on suomalainen uransa päättänyt e-urheilija. Hän on tullut tunnetuksi myös suositun YouTube-kanava LaeppaVian jäsenenä, vaikka ei enää vuosiin ole osallistunut kanavan toimintaan.
Ura.
Alakurtti pelasi Overwatch-videopeliä ammattilaisena vuosina 2016–2019. Uransa aikana hänen edustamansa joukkueet olivat Ninjas In Pyjamas (2016–2017), Team Gigantti (2017–2018 ja 2018–2019) ja Florida Mayhem (2018–2018). Alakurtti pelasi osana Team Giganttia, kun joukkue voitti kaksi Overwatch Contenders Europe -mestaruutta vuosina 2017 ja 2019. Hän kuului Team Giganttiin myös silloin, kun joukkue voitti vuonna 2019 Suomen-mestaruuden.
Koulutus.
Alakurtti on valmistunut ylioppilaaksi Kupittaan lukiosta. Alakurtti on koulutukseltaan oikeustieteen maisteri.
Landungsbrückenin rautatieasema

Landungsbrücken on rautatieasema Hampurin Neustadtin kaupunginosassa, Saksassa, jota palvelee Hampurin metron U3-linja ja S-Bahnin linjat S1 ja S3. Asema on yksi Hampurin vilkkaimmista junaliikenteen solmukohdista. Metroasema avattiin 29. kesäkuuta 1912, kun taas S-Bahn asema avattiin 1. kesäkuuta 1975. Asemaa käyttää arkisin 10 230 matkustajaa päivässä.
Historia.
Metroasema.
Landungsbrückenin metroaseman rakennustyöt aloitettiin vuonna 1906. Asema sijaitsee myös Landungsbrückenin lähellä Stintfang-kukkulan rinteellä, lähellä Otto Von Bismarckin muistomerkkiä. Asema avattiin 29. kesäkuuta 1912. Emil Schaudtin suunnittelema sisäänkäynnin torni purettiin City-S-Bahnin rakentamisen aikana. Uusi Hans L. M. Loopin ja Fritz Trautweinin suunnittelema sisäänkäynti on yhdistetty laitureihin jalankulkusillalla. Itäisen sisäänkäynnin suunnitteli Walter Puritz ja se rakennettiin 1920-luvulla.
S-Bahn-asema.
S-Bahnin asema avattiin 1. kesäkuuta 1975. Vuodesta 1979 lähtien se on ollut osa City S-Bahn tunnelia päärautatieasemalta Altonan asemalle. Asemalla paloi juna 30. syyskuuta 1984, mikä johti aseman täydelliseen kunnostamiseen.
Marylka Yoe Uusisaari

Marylka Yoe Uusisaari (s. 1974 Helsinki) on suomalainen aivotutkija, joka asuu Japanissa ja johtaa siellä huippumodernia tutkimuslaboratoriota. Hän on erikoistunut pikkuaivojen tumakkeiden ja alempien oliivitumakkeiden tutkimukseen.
Varhainen elämä ja koulutus.
Uusisaari syntyi Helsingissä, ja hänen isänsä on suomalainen ja äitinsä puolalainen. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2003. Hän siirtyi neurotieteen pariin alunperin tietojenkäsittelytiedettä opiskeltuaan, kiinnostuneena tekoälyn ja neuronaalisen laskennan sekä älykkyyden yhtäläisyyksistä ja eroista.
Ura ja tutkimukset.
Uusisaari on työskennellyt useissa yliopistoissa Suomen ulkopuolella, mukaan lukien Tokiossa, Jerusalemissa ja Rotterdamissa. Nykyään hän työskentelee Okinawan tiede- ja teknologiainstituutissa (OIST) Japanissa, jossa hän johtaa aivotutkimuslaboratoriota ja tutkii hiirten pikkuaivoja ja oliivitumakkeita. Hän on julkaissut useita tutkimuksia pikkuaivojen toiminnasta.
Yksityiselämä.
Uusisaari asuu Miyagin saarella Okinawalla perinteisessä okinawalaistalossa ilman vesivessaa tai huonekaluja. Hän noudattaa Miyagin perinteistä elämäntyyliä. Hän on kokenut kolme vakavaa burnoutia ja korostaa unen ja liikunnan tärkeyttä burnoutin estämisessä.
Edwin S. Shneidman

Edwin S. Shneidman (1918 York, Pennsylvania – 15. toukokuuta 2009 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen psykologi. Hän tutki itsemurhien syitä ja oli itsemurhien ennaltaehkäisyn edelläkävijä.
Shneidman oli Venäjän juutalaisten maahanmuuttajien poika. Hän opiskeli Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa ja sai psykologiassa maisterin arvon vuonna 1940. Hän palveli Yhdysvaltain maavoimissa toisen maailmansodan aikana. Shneidman sai tohtorin arvon kliinisessä psykologiassa Etelä-Kalifornian yliopistosta. Hän perusti Norman Farberowin ja Robert Litmanin kanssa Los Angelesin itsemurhien ehkäisykeskuksen vuonna 1958. Hän oli mukana kehittämässä psykologista ruumiinavausta. Shneidman lähti Los Angelesin itsemurhien ehkäisykeskuksen palveluksesta vuonna 1966 ja organisoi kansallisen itsemurhien ennaltaehkäisyhankkeen, jonka tuloksena ehkäisykeskusten määrä kasvoi Yhdysvalloissa huomattavasti.
Shneidman sai nimityksen Kalifornian yliopiston, Los Angelesin tanatologian professoriksi vuonna 1970. Hän kirjoitti ja toimitti monia kirjoja, joiden joukossa oli National Book Awardin saajaksi ehdolle asetettu "Deaths of Man" (1973). Shneidman perusti American Association of Suicidologyn ja "Suicide and Life-Threatening Behavior" -lehden. Hänelle myönnettiin vuonna 1987 American Psychological Associationin "Award for Distinguished Contributions to Public Service". Shneidmanilla oli neljä poikaa. Hän kuoli vuonna 2009 sairastettuaan diabetesta, kohonnutta verenpainetta, eturauhassyöpää ja sydämen vajaatoimintaa.
Sune Andersson

Sune Isidor ”Mona-Lisa” Andersson (22. helmikuuta 1921 Södertälje – 29. huhtikuuta 2002 Solna) oli ruotsalainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajan pelipaikalla. Hän pelasi 28 ottelua ja teki neljä maalia Ruotsin A-maajoukkueessa. Hän pelasi joukkueensa kaikki viisi ottelua vuoden 1950 MM-kilpailuissa, joissa Ruotsi saavutti pronssisijan. Lisäksi hän pelasi olympiamaajoukkueen kanssa neljä ottelua vuoden 1948 Lontoon kesäolympialaisissa. Ruotsi voitti turnauksesta kultaa.
Andersson pelasi kotimaassaan muun muassa AIK:ssa, IFK Eskilstunassa ja Kalmar FF:ssä. Lisäksi hän edusti italialaista AS Romaa. Andersson voitti AIK:n riveissä Ruotsin cupin kaudella 1949. Andersson toimi myös valmentajana.
Frans Niskala

Frans Jaakko Niskala (27. syyskuuta 1885 Oulu – 9. joulukuuta 1947 Kristiinankaupunki) oli suomalainen nahkatehtailija ja Lapualla ja Kristiinankaupungissa toimineen F. Niskalan Nahka-, Remmi- ja Valjastehtaan perustaja.
Niskala meni nahkateollisuusalalle jo 12-vuotiaana ja hän työskenteli aluksi Raumalla 1897–1905 ja 1905–1906 Oulussa. Vuosina 1907–1910 hän toimi työnjohtajana Helsingissä. Vuonna 1910 Niskala siirtyi Lapualle nahkatehtaan työnjohtajaksi. Vuonna 1912 hän perusti Lapualle oman satulasepän- ja verhoilijanliikkeen, joka toimi aluksi käsityöliikkeenä, mutta laajeni sitten teollisuuslaitokseksi. Vuonna 1919 perustettiin liikkeen yhteyteen nahkatehdas ja toiminimeksi tuli "F. Niskala, Nahka-, Remmi- ja Valjastehdas". Myöhemmin liikkeen toiminta jatkui Niskalan laukkutehtaan nimellö Kristiinankaupungissa. Nahkatehdas oli Kristiinankaupungin merkittävä työnantaja. Tehtaan toiminta päättyi vuonna 1976 ja nykyisin tehtaan tiloissa toimii Kristiinankaupungin Kulttuuritalo DUX. Frans Niskala oli Lapuan kunnanvaltuuston jäsenenä vuodesta 1926.
Niskalan Nahka-, Remmi- ja Valjastehtaan vanha puoli tuhoutui Lapualla koneineen ja varastoineen tulipalossa 26. toukokuuta 1937 ja liike asetettiin konkurssiin heinäkuussa 1937. Niskala muutti Lapualta Kristiinankaupunkiin vuonna 1937. Tammikuussa 1939 hän teki itsemurhayrityksen ampumalla itseään browningpistoolilla oikean korvansa taakse. Hänet vietiin sairaalaan, jossa tehtiin leikkaus. Niskalalle oli toukokuussa 1938 määrätty Lapuan käräjillä 8 kuukauden kuritushuonetuomio konkurssirikoksesta, josta hovioikeus oli sittemmin jo antanut päätöksensä. Kun Niskala ei ollut valittanut korkeimpaan oikeuteen, olisi hänen pitänyt mennä kärsimään rangaistuksensa ja hänen oli tarkoitus käydä Kristiinankaupungin pormestarin luona klo 17 aikaan allekirjoittamassa kirjallinen sitoumus, että hän suosiolla lähtee vankilaan. Niskala kuoli sydänkohtaukseen 9. joulukuuta 1947 Kristiinankaupungissa kun hänen tontillaan sijanneessa polkupyöräkorjauspajassa syttyi tulipalo, joka tuhosi korjaamorakennuksen. Lähellä sijainnut asuinrakennus syttyi myös tuleen ja sen ullakko sekä vesikatto turmeltuivat. Tontilla sijainnut kivirakennus, jossa laukkutehdas toimi säilyi vaurioitta.
James David Forbes

James David Forbes (20. huhtikuuta 1809 Edinburgh, Skotlanti – 31. joulukuuta 1868 Clifton, Englanti) oli skotlantilainen fyysikko ja glasiologi, joka tunnetaan lämmönjohtavuuden, jäätiköiden virtausten ja seismologian tutkimusten edistämisestä. Hän keksi seismometrin.
Koulutus.
James David Forbes syntyi Edinburghissa, Skotlannissa. Hänen äitinsä Williamina Belches kuoli Jamesin ollessa hyvin nuori, ja hänen isänsä William Forbes oli baronetti ja pankkiiri. James David Forbes avioitui Alicia Wauchopen kanssa ja he saivat pojan, George Forbesin.
James David Forbes lähti opiskelemaan Edinburghin yliopistoon vuonna 1825. Vuonna 1829 hänet valittiin Royal Societyssa fellowiksi ja vuonna 1832 London Societyn fellowiksi. Forbes valmistui Edinburghin yliopistosta vuonna 1833.
Ura.
Forbes jäi Edinburghin yliopistoon vielä valmistumisensa jälkeen professoriksi opettaen luonnonfilosofiaa. Tutkijana Forbes oli erityisen kiinnostunut lämmöstä, meteorologiasta ja maan magneettikentästä. Vuonna 1839 Skotlannissa oli sarja maanjäristyksiä, jonka takia hän kehitti vuonna 1842 seismometrin, jolla saatiin tarkkoja havaintoja mahdollisista järistyksistä.
Vuosina 1836–1844 Forbes julkaisi neliosaisen teossarjan "Researches on Heat", jossa hän tutki lämpösäteilyn kulkua turmaliinin ja ohuen kiilteen läpi sekä säteilyn siirtymistä mineraaleissa. Vuonna 1846 hän aloitti kokeita Maan lämpötilasta eri syvyyksissä ja erilaisissa maaperiissä lähellä Edinburghia.
Hän teki useita matkoja Sveitsiin ja Norjaan tutkiakseen jäätiköiden liikettä ja tarkkaillakseen niiden sisäistä rakennetta. Forbes toimi St Andrewsin yliopiston rehtorina vuosina 1859–1868. Hän kuoli vuonna 1868 Englannin Cliftonissa ja hänet haudattiin Deanin hautausmaalle (Dean Cemetery), Edinburghiin.
Palkinnot.
Hänet palkittiin Rumfordin mitalilla vuonna 1838 polarisoidun lämmön kokeista ja tutkimuksistaan.
Forbes palkittiin Keith-mitalilla Edinburghin Royal Societylta kolmesti; "Th"e Refraction and Polarization of Heat" (1833–35), "Glaciers" (1841–43)" ja ""Experimental Inquiry into the Laws of Conduction of Heat in Iron Bars" (1863–65)."
Forbes sai Royal Societyn kultaisen mitalin vuonna 1843 hänen lämpötutkimuksistaan.
Alexander King

Alexander King (26. tammikuuta 1909 – 28. helmikuuta 2007) oli brittiläinen kemisti ja tieteellinen johtaja.
Koulutus.
Alexander King sai koulutuksensa aluksi Glasgowissa ja myöhemmin Lontoossa. Hän opiskeli kemiaa Imperial College Londonissa, jossa hänestä tuli tohtori. Opiskeluaikanaan hän johti tieteellisen tutkimusretken arktiselle Jan Mayenin saarelle ja oli ensimmäisiä, jotka nousivat Beerenbergin huipulle. Vuonna 1933 hän avioitui Sarahin kanssa. Pian tämän jälkeen he ylittivät Itämeren kanootilla.
Ura.
Vuonna 1939 Sir Henry Tizard rekrytoi hänet osallistumaan sodan tieteelliseen suunnitteluun. King tunnisti DDT:n hyönteismyrkyksi ja järjesti sen tuotannon. Tämän arvioidaan pelastaneen tuhansia henkiä Iso-Britanniassa.
Vuonna 1942 King lähetettiin Washingtoniin johtamaan tiedonjakoa Iso-Britannian ja Yhdysvaltojen välillä ja hänestä tuli myös Brittiläisen Kansainyhteisön tieteellisen toimiston johtaja.
Sodan jälkeen King jatkoi uraansa Iso-Britannian hallituksen palveluksessa tieteellisenä neuvonantajana, mutta pettyi maan tiedepolitiikkaan. Hän siirtyi Pariisiin Euroopan tuottavuusviraston johtoon, joka oli osa OECD:tä ja vuonna 1960 hänestä tuli OECD:n pääjohtaja.
Ranskassa King myös aloitti työnsä maailman ekologisten ja taloudellisten ongelmien esille tuomiseksi. Hän perusti Aurelio Peccein kanssa perusti Rooman klubin, joka tunnetaan erityisesti "Kasvun rajat" -raportin tukemisesta. King kirjoitti myös teoksen "The First Global Revolution" ja johti vuonna 1984 Rooman klubia vieraillessaan Helsingissä.
Vuonna 1972 hän organisoi IFIAS:n (International Federation of Institutes of Advanced Study) perustamisen. Järjestö kokosi yhteen tutkimuslaitoksia käsittelemään ihmiskunnan laaja-alaisia ongelmia.
King sai Alankomaiden Erasmus-palkinnon vuonna 1987.
King jäi eläkkeelle OECD:stä, mutta jatkoi Rooman klubin työtä täysipainoisesti. Hän matkusti laajasti ja oli yhteydessä maailman johtajiin, tutkijoihin ja päättäjiin. 1990-luvulla hän kärsi lievästä aivohalvauksesta ja muutti Lontooseen lähemmäs perhettään. 90-vuotiaana hän käytti tietokonetta ja kirjoitti muistelmansa "Let the cat turn round: one man’s account of the 20th century".
Löydökset.
King vaikutti merkittävästi ympäristöystävällisyyteen tunnistamalla DDT:n hyönteismyrkkyksi, edistämällä kansainvälistä tieteellistä yhteistyötä sodan ja rauhan aikana, sekä perustamalla Rooman klubin, joka käynnisti maailmanlaajuisen keskustelun väestönkasvusta, ympäristön tilasta ja kestämättömästä talouskasvusta.
Ingvar Gärd

Gustaf Ingvar Bertil Gärd (6. lokakuuta 1921 Malmö – 31. elokuuta 2006) oli ruotsalainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajan pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 181-senttimetrinen. Pelaajauransa jälkeen hän toimi valmennustehtävissä IFK Malmölle ja Trelleborgsille.
Gärdin peliuran seurajoukkueisiin lukeutuvat kotimaansa Malmö FF ja italialainen Sampdoria. Hän voitti ensin mainitun kanssa kolmesti sekä Ruotsin liigamestaruuden että Ruotsin cupin. Gärd pelasi kuusi ottelua Ruotsin A-maajoukkueessa, niistä ensimmäisen ystävyysottelussa Alankomaita vastaan. Loput otteluista syntyivät vuoden 1950 MM-kilpailuista. Ruotsi saavutti turnauksesta pronssia.
Rathausin metroasema

Rathaus on Hampurin metron U3-linjan asema, joka avattiin 15. helmikuuta 1912. Asemaa käyttää arkisin 17 328 matkustajaa päivässä. Aseman laiturialueen suunnitteli arkkitehtitoimisto Raabe &amp; Wöhlecke, kun taas sen kaksi alkuperäistä sisäänkäyntiä suunnitteli arkkitehtitoimisto Hart &amp; Lesser. 
Sijainti.
Asema sijaitsee Hampurin kaupungintalon välittömässä läheisyydessä.
Historia.
Asema rakennettiin vuosina 1908-1911, ja se avattiin 15. helmikuuta 1912 yhtenä metron ensimmäisistä asemista, nimellä Rathausmarkt. Lähes neljän kuukauden ajan Rathausmarktin asema oli edelleen osittain rakenteilla olevan kehälinjan päätepiste. Kehälinjan viimeinen osuus valmistui 29. kesäkuuta 1912.
Vuonna 1927 laitureita pidennettiin, jotta asemalla voitiin liikennöidä kuusivaunuisilla junilla.
Vuosina 1934-1945 asema oli nimeltään Adolf-Hitler-Platz. Toisen maailmansodan päätyttyä se nimettiin uudelleen Rathausmarktiksi. Metroliikenne keskeytettiin 11. maaliskuuta 1946 asti.
Vuonna 1958 asema peruskorjattiin uudelleen. Aseman itäpuolelle rakennettiin toinen sisäänkäynti ja yhdyskäytävä KellJung-linjan (nykyinen U1) Jungfernstiegin metroasemalle. Tämä yhdyskäytävä rakennettiin samaan aikaan kun U1:n rakennustyöt Meßbergin suuntaan olivat käynnissä noin vuosina 1956-1957. Tätä tarkoitusta varten maanalainen tunneli poistettiin, raiteet asetettiin väliaikaisille silloille, sitten rakennettiin Meßbergiin johtanut tunneli, joka sijaitsee vain seitsemän metriä Pietarinkirkon alapuolella, sitten U3-linjan tunneli rakennettiin uudelleen ennen kuin kaivuukuoppa voitiin sulkea ja raitiovaunukiskot palauttaa alkuperäiselle paikalleen. Kun yhdyskäytävä avattiin 1. lokakuuta 1958, kaksi metroasemaa nimettiin uudelleen Rathausiksi. U1:n Rathausin asema nimettiin uudelleen Jungfernstiegiksi vuonna 1973, kun U2-alkoi kulkemaan vasta rakennetun Gänsemarkt-Hauptbahnhof Nord-linjan läpi, johon kuului myös Jungfernstiegin aseman uusi laiturialue.
Vuonna 1965 U3-aseman laiturialue modernisoitiin. Vanhat laatat korvattiin harmailla, suuremmilla laatoilla ja ne mukautettiin 1960-luvun tyyliin. 1990-luvulla ne korvattiin jälleen valkoisilla ja paikoin punaisilla laatoilla. Hampurin vaakuna katkaisee nämä valkoiset seinäpinnat useaan otteeseen. Vuodesta 1912 lähtien vain kaksi kattomosaiikkia sisäänkäyntialueilla on säilynyt laiturin alueella tähän päivään asti. Kaupungintalon sisäänkäynnin sisääntuloaulaa vastapäätä eli raiteiden takana oli jälleenrakennukseen asti noin 10 metriä pitkä muuri, jossa oli vielä alkuperäiset laatat vuodelta 1912.
Vuosina 2020-2022 asemaa modernisoitiin. Hissien asentamisen, laiturien osittaisten korotusten ja näkövammaisten suunnistusjärjestelmien asentamisen lisäksi tehtiin täydellinen remontti.
Tulevaisuus.
Aseman laitureiden pidennys.
Vuonna 2023 ilmoitettiin, että aseman laitureita pidennetään nykyisestä 90 metristä 125 metriä pitkiksi. Tämän pitäisi mahdollistaa pidempien junien liikennöinti asemalla. Laitureiden laajennustöiden on tarkoitus alkaa 2020-luvun lopussa tai 2030-luvun alussa.
Stig Sundqvist

Stig Sundqvist (19. heinäkuuta 1922 Bodenin kunta – 3. elokuuta 2011) oli ruotsalainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjän pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 180-senttimetrinen. Sundqvist pelasi 11 ottelua Ruotsin A-maajoukkueessa ja teki niissä kolme maalia. Hän pelasi joukkueensa kaikki viisi ottelua vuoden 1950 MM-kilpailuissa, joista Ruotsi saavutti pronssia.
Sundqvist voitti seuraurallaan IFK Norrköpingin joukkueessa viidesti Ruotsin liigamestaruuden ja kahdesti Ruotsin cupin.
Bisserup

Bisserup on taajama Slagelsen kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 499 asukasta vuoden 2025 alussa.
Boeslunde

Boeslunde on taajama Slagelsen kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 759 asukasta vuoden 2025 alussa.
Dalmose

Dalmose on taajama Slagelsen kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 963 asukasta vuoden 2025 alussa.
Eggeslevmagle

Eggeslevmagle on entinen taajama Slagelsen kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 201 asukasta vuoden 2017 alussa.
Karl-Erik Palmér

Karl-Erik Palmér (17. huhtikuuta 1929 Malmö – 2. helmikuuta 2015) oli ruotsalainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajan pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 168-senttimetrinen. Palmér pelasi Ruotsin A-maajoukkueessa 14 ottelua ja teki niissä kymmenen maalia. Hän pelasi joukkueensa kaikki viisi ottelua vuoden 1950 MM-kilpailuissa, joissa Ruotsi saavutti pronssia.
Palmér voitti kotimaansa Malmö FF:n joukkueessa kolmesti Ruotsin liigamestaruuden kausina 1949, 1950 ja 1951. Lisäksi hän voitti joukkueessa Ruotsin cupin 1951. Palmér voitti lisäksi Juventuksen riveissä Italian cupin mestaruuden kaudella 1958–1959.
Flakkebjerg

Flakkebjerg on taajama Slagelsen kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 442 asukasta vuoden 2025 alussa.
Forlev

Forlev on taajama Slagelsen kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 2 551 asukasta vuoden 2025 alussa.
Frølunde Fed

Frølunde Fed on taajama Slagelsen kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 301 asukasta vuoden 2025 alussa.
Havrebjerg

Havrebjerg on taajama Slagelsen kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 386 asukasta vuoden 2025 alussa.
Kirke Stillinge

Kirke Stillinge on taajama Slagelsen kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 738 asukasta vuoden 2025 alussa.
Hasse Jeppson

Hans Olof ”Hasse” Jeppson (10. toukokuuta 1925 Kungsbackan kunta – 21. helmikuuta 2013) oli ruotsalainen jalkapalloilija, joka pelasi keskushyökkääjän pelipaikalla. Hän pelasi Ruotsin A-maajoukkueessa 12 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Hän pelasi neljä ottelua vuoden 1950 MM-kilpailuissa, joissa Ruotsi saavutti pronssia.
Seuraurallaan Jeppson pelasi kotimaansa lisäksi Englannissa ja Italiassa.
Hans Gerhard Creutzfeldt

Hans Gerhard Creutzfeldt (1885 Hamburg-Harburg – 1964) oli saksalainen psykiatrian ja neurologian professori.
Creutzfeldt työskenteli Berliinin Charité-sairaalassa ja sitten vuosina 1938–1953 Kielin yliopiston professorina. Hän johti Kielin yliopiston psykiatrian ja neurologian laitosta. Brittiläiset miehitysjoukot nimittivät Creutzfeldtin heinäkuussa 1945 Kielin yliopiston rehtoriksi, jona hän toimi toukokuuhun 1946 saakka. Creutzfeldt kuvasi 1920-luvulla Alfons Maria Jakobin kanssa nopeasti etenevän, tappavan aivosairauden, joka myöhemmin nimettiin heidän mukaansa Creutzfeldt–Jakobin taudiksi.
Creutzfeldtiä pidettiin noin vuosituhannen vaihteen paikkeille natsihallinnon vastustajana. Myöhemmissä julkaisuissa tämä kyseenalaistettiin vetoamalla Creutzfeldtin rooleihin natsihallinnon vuosina. Aihetta koskeva todistusaineisto on ristiriitaista. Michael Illertin ja Mathias Schmidtin (2020) mukaan Creutzfeldt kuitenkin pyrki pelastamaan niin monia potilaistaan kuin oli mahdollista vaihtamalla näiden diagnooseja eutanasiaohjelman uhreiksi joutumisen välttämiseksi. Illert julkaisi analyysinsä pohjalta kirjan Creutzfeldtin vaiheista.
Henrik Bentzon

Henrik Bentzon (5. toukokuuta 1895 Bergen – 28. syyskuuta 1971 Jægersborg) oli norjalaissyntyinen tanskalainen näyttelijä. Hän opiskeli Kuninkaallisessa teatterissa ja teki läpimurtonsa vuonna 1925 "Hedda Gabler" -näytelmässä Betty Nansenin teatterissa, missä hän oli kiinnitettynä vuoteen 1943. Bentzon ja Nansen olivat myös naimisissa vuosina 1927–1933. Bentzon siirtyi 1940-luvulla Folketeatretiin, missä hän tutustui tulevaan kumppaniinsa Else Skouboeen. Myöhemmin Bentzon näytteli vielä Det Ny Teaterissa ja uudelleen Kuninkaallisessa teatterissa.
Alexander Crum Brown

Alexander Crum Brown (26. maaliskuuta 1838 – 28. lokakuuta 1922) oli skotlantilainen kemisti, joka tuli tunnetuksi kemiallisista kaavoista.
Koulutus.
Brown opiskeli Royal High Schoolissa Edinburghissa ja Mill Hill Schoolissa. Vuonna 1854 hän aloitti opinnot University of Edinburghissa, jossa hän suoritti maisteritutkinnon vuonna 1858 ja myöhemmin lääketieteen tohtoritutkinnon vuonna 1861. Hän oli ensimmäinen henkilö, jolle London University myönsi luonnontieteiden tohtorintutkinnon vuonna 1862. Lääketieteen tutkinnon jälkeen hän opiskeli kemiaa Saksassa, ensin Robert Bunsenin johdolla Heidelbergissä ja sitten Hermann Kolben johdolla Marburgissa.
Ura.
Vuonna 1863 Brown sai luvan toimia Extra-Academical -luennoitsijana Edinburghin yliopistossa, ja hän opetti sekä analyyttistä että käytännön kemiaa. Vuonna 1864 hänet valittiin Royal Societyyn fellowiksi, Lontoossa. Vuonna 1869 hänet nimitettiin Edinburghin kemian johtavaksi professoriksi, ja toimi tehtävässä vuoteen 1908 asti. Brown oli merkittävä hallinnollinen vaikuttaja yliopistossa, erityisesti tieteellisten tutkintojen ja kemian laboratorion kehittämisessä.
Tutkimukset ja löydökset.
Brown tunnetaan erityisesti grafiikkaan perustuvista kemiallisista kaavoistaan, jotka selittivät atomien valenssin ja sidokset orgaanisissa yhdisteissä. Hän tutki isomeerisia yhdisteitä, orgaanisia rikkiyhdisteitä ja esterisuolojen elektrolyyttistä synteesiä. Vuonna 1892 hän korosti matematiikan merkitystä kemialle ja ennakoi kemian mahdollisuuden kehittyä matemaattiseksi tieteenalaksi.
Brown oli myös laaja-alainen tiedemies: hän tutki fysiologiaa, matematiikkaa ja puhui useita kieliä, kuten venäjää ja kiinaa. Hän rakensi myös kemian malleja käsityönä, esimerkiksi Natriumkloridin rakenteen.
Elämän loppuvaiheet.
Vuonna 1910 Brownin vaimo Jane kuoli, ja loppuvuosina hän rakensi pienoismalleja ja alkoi kutomaan.
Folketeatret

Folketeatret on Kööpenhaminassa osoitteessa Nørregade 39 sijaitseva vuonna 1857 perustettu teatteri. Rakennuksessa on neljä näyttämöä, joihin mahtuu yhteensä noin tuhat katsojaa. Perustamisestaan lähtien Folketeatret on keskittynyt komediaan, operetteihin, pantomiimiesityksiin ja muihin ”kansanomaisempiin” viihdemuotoihin. Kun Kuninkaallisen teatterin yksinoikeus draamoihin ja klassikkonäytelmiin kumottiin 1800-luvun lopulla, Folketeatret alkoi esittää jonkin verran myös niitä.
Christopher Small

Neville Charles Christopher Small (17. maaliskuuta 1927 Palmerston North – 7. syyskuuta 2011) oli uusiseelantilainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä.
Small syntyi nuorimpana hammaslääkärin ja entisen opettajan kolmesta lapsesta. Hän opiskeli alun perin eläintiedettä ja sai kandidaatin arvon Otagon yliopistosta. Hän valitsi kuitenkin musiikillisen uran, siirtyi Wellingtonin Victoria-yliopistoon ja valmistui musiikin kandidaatiksi vuonna 1951. Small työskenteli opettajana koulussa ja sävelsi samalla musiikkia animaatioihin. Hän sävelsi myös baletin "Children of the Mist", johon Leigh Brewer teki koreografian. Small sai vuonna 1961 stipendin, jonka turvin hän matkusti Eurooppaan. Hän perehtyi Lontoossa avantgardistisiin kulttuuripiireihin ja aloitti opettamisen koulussa Wembleyssä. Vuodesta 1968 hän opetti Anstey College of Physical Educationissa Birminghamissa ja vuodesta 1971 Ealing College of Higher Educationissa.
Small julkaisi kirjat "Music, Society, Education" (1977), "Music of the Common Tongue" (1987) ja "Musicking" (1998). Hän tarkasteli musiikin merkitystä eri kulttuureissa ja kritisoi näkemystä eurooppalaisen taidemusiikin ylivertaisuudesta. Hän kannatti musiikkikasvatuksen siirtämistä pois luokkahuoneympäristöstä. Kirjassa "Music of the Common Tongue" Small tarkasteli afrikkalaisen musiikin kehittymistä afroamerikkalaiseksi musiikiksi. Tätä aihetta hän käsitteli myös radio-ohjelmassa "This Is Who We Are" (1988). Kirjassa "Musicking" Small käsitteli musiikkia toimintana. Hän käytti nimitystä “musicking” ("musikointi") kattavasti kaikenlaisista musiikillisista aktiviteeteista, kuten säveltämisestä, esittämisestä, kuuntelusta ja suihkussa laulamisesta.
Jäätyään eläkkeelle Ealing College of Higher Educationista Small muutti elämänkumppaninsa, jamaikalaissyntyisen Neville Braithwaiten kanssa Sitgesiin lähelle Barcelonaa. Pariskunta avioitui vuonna 2006 Espanjan lain muutoksen myötä. Braithwaite kuitenkin kuoli jo samana vuonna. Small työskenteli katalonialaisten kuorojen kanssa ja vastaanotti vierailijoita Euroopasta sekä Yhdysvalloista. Hän kiersi myös osallistumassa konferensseihin. Yhdysvalloissa Smallin ajatukset tekivät vaikutuksen muiden muassa Charles Keiliin, Robert Walseriin, Susan McClaryyn ja Robert Christgauhun.