tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sjundbyån

Sjundbyån on Uudenmaan Siuntiossa virtaava joki, joka on Siuntionjoen vesistön (vesistöaluetunnus 22) 55 kilometriä pitkän pääuoman toiseksi alin, viisi kilometriä pitkä alajuoksun, osuus. Pääuoma virtaa Vikträskin jälkeen vielä Pikkalanjokena Pikkalanlahteen.
Joen kulku.
Vähintään toinen Sjundbyånin rannoista rajautuu peltomaahan paitsi Oxhagenissa ja Sjundbyn kartanolla. Sjundbyån alkaa Tjusträskin eteläpäästä ja virtaa aluksi kohti etelää kiertäen itäpuolella kohoavan Karubybergenin. Joki saapuu puolen kilometrin jälkeen Siuntion asemanseudun taajama-alueelle, joka sijaitsee joen länsi- ja eteläpuolella. Bollstadissa jokeen yhtyy lännestä tuleva Brännmalmsbäcken. Joki kääntyy kaartaen kohti itää, missä se Oxhagenin kohdalla virtaa jyrkkärinteisen laakson läpi Karubyängeniin. Rantaradan rautatie seuraa jokea sen eteläpuolella. Tässä kohdassa jokea sijaitsee vesistöaluejaossa alemman vesistöalueen Vikträskin alueen (vesistöaluetunnus 22.001 ) ja ylemmän Tjusträskin alueen (22.002 ) välinen raja. Siinä toimii myös joen virtaaman mittausasema. Se jatkaa vielä itäänpäin 1,5 kilometriä ja Mosaåkerin kohdalla jokeen yhtyy pohjoisesta tuleva Rudbäcken. Joki tekee kaksi mutkaa ja putoaa Sjundbyn kartanon kohdalla Sjundbynkoskeen ().
Koskella on pudotusta 3,5 metriä, pituutta 70 metriä ja leveyttä noin 20 metriä. Koskessa otettiin käyttöön vuonna 1910 vesimylly, jonka yhteyteen rakennettiin joen ylittävä silta. Silta on ainoa Sjundbyånin ylittävä maantiesilta. Koskessa toiminut Sjundbyn vesivoimalaitos on käynnistetty uudelleen sähköntuotantoon. Vesivoimalaitoksen kohdalla on koskessa kaksi uomaa, toinen vesivoimalaitosta ja toinen ohijuoksutusta varten. Kosken alla on 150 metriä pitkä ja 90 metriä leveä suvanto, jossa on saari. Noin 150 alempana joen ylittää Rantaradan silta. Vikträskiin on sillalta enää 1,2 kilometriä matkaa.
Hydrologiaa.
Joen virtaamia mitataan Siuntion asemanseudulla etelärannan mittausasemalla Oxhagenilla. Joen keskivirtaama (MQ) on 5,5 m³/s, keskiylivirtaama (MHQ) on 25,7 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) 0,63 m³/s. Suurin virtaama (HQ) on ollut 37 m³/s (16.4.1984) ja pienin virtaama (NQ) 0,03 m³/s (31.8.1999).
Natura 2000-alue.
Siuntionjoen vesistöalueella sijaitsee Siuntionjoen Natura 2000-suojelualue (FI0100085, 385 hehtaaria, 47,59 km). Siihen sisältyy muutama järvi ja Siuntionjoen vesistön uomaverkoston uomia. Suojelualueeseen kuuluu Pikkalanjoki, Vikträsk, Sjundbyån, Tjusträsk, Siuntionjoki Sågarsforsille asti. Pääuoman lisäksi suojeltuja ovat Degermossenilta laskeva puro (Rudbäcken), Kynnarträskistä Tjusträskiin laskeva lyhyt puro, Lillträskistä Kvarnbyhyn laskeva Kvarnbybäcken sekä suurempi sivujoki Kirkkojoki, joka Munksinkosken jälkeistä latvauomista ovat mukana Lempansån ja Aiskosbäcken.
Nummelan urheilukenttä

Nummelan urheilukenttä on Vihdin Nummelassa sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1984 ja sitä on peruskorjattu vuonna 2016. Kentän omistaja on Vihdin kunta. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, seiväshypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, korkeushypylle ja moukarinheitolle.
Vihdin kirkonkylän urheilukenttä

Vihdin kirkonkylän urheilukenttä on Vihdin kirkonkylässä sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1951. Kentän omistaja on Vihdin kunta. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, seiväshypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, korkeushypylle ja moukarinheitolle.
Konni Zilliacus (täsmennyssivu)

Konni Zilliacus on seuraavien henkilöiden nimi:
Crest-Voland

Crest-Voland on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Arlyjoen varrella, noin 26 kilometriä Albertvillen kaupungista pohjoiseen.
Crest-Volandin Neitsyt Marian syntymän kirkko rakennettiin vuosien 1863 ja 1866 välillä samalla paikalla olleen 1500-luvun rakennuksen paikalle. Uusgoottilainen kirkko on yksilaivainen, ja sen alttarit on valmistettu valkoisesta Carraran marmorista. Kirkko ja kylä sijaitsevat 1 230 metrin korkeudella merenpinnasta.
Kunta on suosittu talviurheilupaikka. Crest-Volandin ja naapurikunta Cohennozin alueella oleva Crest-Voland Cohennozin hiihtokeskus sisältää 34 laskettelurinnettä joiden yhteispituus on 192 kilometriä.
Michael Morales

Michael Jonathan Morales Hurtado (s. 24. kesäkuuta 1999) on ecuadorilainen vapaaottelija, joka ottelee UFC:ssä. Moralesin painoluokka on välisarja. Morales ei ole hävinnyt ammattilaisurallaan yhtäkään ottelua.
MotoGP-kausi 2018

MotoGP-kausi 2018 oli historian 70. ratamoottoripyöräilyn MM-sarjan kausi. Osakilpailuja ajettiin 19 kappaletta 3 eri luokassa. Marc Márquez voitti kolmannen peräkkäisen MotoGP-luokan maailmanmestaruuden. Mestaruus oli Márquezin uran viides MotoGP-luokassa.
Sherobodin piiri

Sherobodin piiri () on paikallishallintoalue Uzbekistanin Surxondaryon alueella. Sen keskus on Sherobodin kaupunki. Piirin pinta-ala on 2 730 neliökilometriä. Siellä oli 214 900 asukasta vuonna 2025.
Sherobodin piiri rajoittuu pohjoisessa Boysunin, koillisessa Bandixonin, idässä Qiziriqin, kaakossa Angorin ja etelässä Muzrabotin piireihin, luoteessa Qashqadaryon alueeseen ja lännessä Turkmenistaniin. Se on pinnanmuodostukseltaan aavikkomaista tasankoa, vuoristoa ja vuorten reuna-alueita. Lännessä ovat Koʻhitangvuoret, joiden korkein kohta on Ayriota (3 139 metriä). Koillisesta lounaaseen kulkevat Sherobodin ja Sariqamishin harjanteet. Piirissä sijaitsee 234 neliökilometrin laajuinen Surxonin luonnonpuisto.
Seudulla vallitsee kuiva subtrooppinen ilmasto. Vuotuinen sademäärä on 150 ja lännessä vuorten reunalla 500 millimetriä. Jokia ovat Sheroboddaryo ja sen sivujoet Maydon, Ilonsoy ja Laylagonsoy. Etelärajalla virtaa Zangin kastelukanava ja idässä Sherobodin pääkanava. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kivisuola, rikki, kivihiili, öljyliuske, marmori, graniitti ja muut rakennusaineet.
Vuonna 1926 perustettuun piiriin kuuluu Sherobodin kaupunki, seitsemän taajamaa ja 96 kylää. Kaupunkiväestön osuus on 30 prosenttia. Asukkaista yli 95 prosenttia on uzbekkeja.
Piirin maatalous on erikoistunut puuvillan ja viljan viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi viljellään vihanneksia, meloneja, viinirypäleitä ja hedelmiä sekä tuotetaan silkkikuitua. Teollisuutta edustavat puuvillankäsittelylaitokset, keramiikka- ja tiilitehtaat, myllyt, suolakaivos ja graniittilouhos. Vuonna 2018 avattiin nykyaikainen sementtitehdas. Sherobodin kautta kulkee Termiziin johtava valtatie.
Nähtävyyksiin kuuluvat Zaravutsoyn kalliopiirrokset, Jarqoʻtonin ja Jondavlattepan arkeologiset löytöpaikat, Nondahanan karavaaniseralji ja imaami At-Tirmidhin mausoleumi Sherobodissa.
Albert Battel

Albert Battel (21. tammikuuta 1891 - 17. maaliskuuta 1952) oli saksalainen juristi ja Wehrmachtin reservin upseeri. Hän tuli tunnetuksi siitä, että esti juutalaisten kuljettamisen tuhoamisleirille. Hänet palkittiin postuumisti arvonimellä Vanhurskaat kansakuntien joukossa. 
Elämänvaiheita.
Battel syntyi Klein-Pramsenissa, Sleesiassa, nykyisen Puolan alueella. Hän joutui ensimmäiseen maailmansotaan ja rauhan palattua ryhtyi opiskelemaan. Hän opiskeli oikeustiedettä, valmistui asianajajaksi ja työskenteli Breslaussa. 1930-luvun alussa hän kuunteli Hitlerin puheita Saksan kunnian palautuksesta ja jaloilleen nousemisesta ja päätti liittyä kansallissosialistiseen puolueeseen. 
Wehrmacht kutsui Battelin aktiivipalvelukseen vuonna 1942. Palveluspaikaksi oli määrätty Przemyśl. Siellä hän näki paikallisen geton tyhjentämisen ja juutalaisten siirtämisen juniin. Sen yhteydessä lapset otettiin pois vanhemmiltaan, ihmisiä ammuttiin kuoliaiksi tai pahoinpideltiin. Battel näki juutalaisia jotka olivat nälkäkuoleman partaalla ja monien sairauksien vaivaamia. Tämä sai Battelin tuntemaan vihaa. 
Juutalaisten siirroista tuhoamisleireille käytettiin nimitystä kiertoilmaisua "uudelleenasuttaminen". Uuden siirron oli määrä tapahtua 26. heinäkuuta 1942. Przemyślin gettoon oli ainoana kulkutienä San-joen ylittävä silta. Battel otti mukaansa miehiä ja tukki sillan estäen SS-miesten pääsyn gettoon. Hänen mukaanan oli hänen esimiehensä majuri Max Liedke. Kun SS- joukot lähestyivät siltaa ilmoittivat Battel ja Liedke, että he ampuvat jokaisen sillan ylittävän SS-miehen. 
Tilanne hämmästytti paikallisia juutalaisia. Se mitä seuraavaksi tapahtui oli vielä hämmästyttävämpää. Battel komensi paikalle kuorma-autoja ja määräsi sata juutalaisperhettä siirtymään niihin. Perheet siirrettiin armeijan kasarmeihin ja sotilaat määrättiin suojelemaan heitä. Tämä pelasti perheet tuhoamisleiriltä. 
Battelin teko oli kansallissosialistisessa Saksassa rikos ja skandaali. Hänestä kirjoitettiin salainen raportti, joka toimitettiin Berliiniin Heinrich Himmlerille. Battelin toimintaa tutkittiin ja huomattiin, että hän oli jo aikaisemmin ollut "epäilyttävissä suhteissa" juutalaisten kanssa. Hän oli ennen sotaa lainannut rahaa juutalaiselle työkaverilleen ja kätellyt juutalaisten neuvoston puheenjohtajaa. 
Himmler teki tapauksesta päätöksen. Battel pitää erottaa puolueesta japidättää, mutta vasta sodan jälkeen, jotta ei luoda huonoa mieltä armeijaan. 
Sydänsairautensa vuoksi Battel sai eron armeijasta vuonna 1944. Hän muutti Breslauhun ja sodan loppuvaiheissa hän joutui taistelemaan Volkssturmissa ja joutui neuvostoliittolaisten sotavangiksi. 
Sotavankeudesta vapauduttuaan Battel muutti Länsi-Saksaan Hattersheimiin. Hänellä ei ollut oikeutta harjoittaa oikeustiedettä, sillä hän oli asiakirjojen mukaan kansallissosialistisen puolueen jäsen. 
Battelin toiminta pysyi tuntemattomana vuoteen 1981 asti jolloin Zeev Goshen, israelilainen juristi ja tutkija toi asian julkisuuteen. Hänen ansiostaan Battel sai tunnustuksen toiminnastaan postuumisti.
MotoGP-kausi 2019

MotoGP-kausi 2019 oli historian 71. ratamoottoripyöräilyn MM-sarjan kausi. Osakilpailuja ajettiin 19 kappaletta 4 eri luokassa. Marc Márquez voitti neljännen peräkkäisen MotoGP-luokan maailmanmestaruuden. Mestaruus oli Márquezin uran kuudes MotoGP-luokassa.
Bad Reichenhall

Bad Reichenhall on kaupunki Baijerin osavaltiossa Saksassa. Kaakkoisessa Baijerissa sijaitseva Bad Reichenhall on tunnettu yli 50 prosentin osuudesta Saksan suolan uuttamisessa. Kaupunki on ollut kylpyläkunta 1800-luvun puolivälistä alkaen ja vuodesta 1890 se sai oikeuden käyttää Bad-nimeä.
Maantiede.
Bad Reichenhall sijaitsee 107 kilometriä Münchenistä kaakkoon. Maanteitse etäisyys on 134 kilometriä. Itävallan Salzburgista etäisyys on 15 kilometriä lounaaseen. Bad Reichenhall koostuu yhdestätoista osa-alueesta. Saalach virtaa Bad Reichenhallin halki.
Historia.
Ihmiset alkoivat asuttaa nykyistä Bad Reichenhallia pronssikaudelta (noin 1800 eaa.) alkaen. Gruttensteinin luonnolliset suolalähteet on tunnettu jo varhaiskeskiajalta lähtien. Salzburg syntyi tästä syystä ja Reichenhall rakensi valtansa suolan varaan. Varhainen maininta Reichenhallista on vuodelta 1159. Vuonna 1196 Salzburgin arkkipiispa hävitti Reichenhallia, minkä sai aikaan suolatehtaiden käyttöönotto Berchtesgadenissa ja Halleinissa. Reichenhall oli myös sotatoimien kohteena Salzburgin rajakaupunkina.
Reichenhall kärsi tulipalon 1834, seurannut jälleenrakennus koski noin kolmea neljäsosaa vanhastakaupungista, mukaan lukien suolatehtaan jälleenrakennus. Reichenhall sai oikeuden käyttää kylpyläkaupungille tarkoitettua nimeä ”Bad” vuonna 1890. Ensimmäinen maailmansota vei varakkaat turistit, mutta 1920-luvun vilkas rakennustoiminta nosti kaupungin jaloilleen. Toinen maailmansota johti vakaviin tuhoihin, sillä kaupunki sijaitsi Berchtesgadeniin johtavan rautatien varrella. Bad Reichenhallin kaupungin alue laajeni 1978, kun siihen liitettiin Sankt Zenon, Karlsteinin ja Marzollin kunnat.
Talous ja liikenne.
Paul Reber tuottaa puolisen miljoonaa Mozart-kuulaa joka päivä. Yritys perustettiin 1865. Sieber Taschen on yksi Euroopan keskeisiä laukkujen toimittajia. Vuonna 1866 avattu Bad Reichenhallin rautatieasema, Bahnhof Bad Reichenhall, palvelee henkilöliikennettä. Bundesautobahn 8 kulkee kaupungin pohjoispuolitse. Kaupungista on yhteys siihen Bundesstraße 20:n välityksellä.
Abraham Abrahamsson Hülphers

Abraham Abrahamsson Hülphers eli Abraham Hülphers nuorempi (1734–1798) oli ruotsalainen topografi ja keräilijä. Laajoilla matkoillaan tekemiensä havaintojen perusteella hän julkaisi topografisia ja paikallishistoriallisia tutkimuksia Stora Kopparbergin läänistä ja Taalainmaasta (1762), Norrlannista (1771–1797) sekä Ruotsin kaupungeista (1778–1797). Hän julkaisi huomattavia tutkimuksia myös historian ja genealogian alalta. Hänen Västeråsin lukionkirjastoon lahjoittamiensa kokoelmien ja muistiinpanojen joukosta K. G. Leinberg julkaisi teoksessa "Bidrag till kännedom af vårt land" (1886) Hülphersin muistiinpanot matkasta Suomen kautta (1760).
Muzrabotin piiri

Muzrabotin piiri () on paikallishallintoalue Uzbekistanin Surxondaryon alueella. Sen keskus on Xalqobodin taajama. Piirin pinta-ala on 740 neliökilometriä. Siellä oli 156 800 asukasta vuonna 2025.
Muzrabotin piiri rajoittuu pohjoisessa Sherobodin, koillisessa Qiziriqin, idässä Angorin ja kaakossa Termizin piireihin, etelässä Amudarjan kautta Afganistaniin ja lännessä Turkmenistaniin. Se on etupäässä Amudarjan laakson tasankoa. Lännessä ovat Koʻhitangin reunavuoret.
Seudun ilmasto on kuiva ja kuuma. Vuotuinen sademäärä on 110–120 millimetriä. Piirin läpi virtaavat Sheroboddaryo (Qorasuv), Muzrabotsoy ja Zangin kanava. Maaperä on suolaista ja osittain soistunutta.
Vuonna 1968 perustetun hallintoyksikön nimenä oli vuoteen 1994 saakka Gagarinin piiri. Siihen kuuluu 10 taajamaa ja 48 kylää. Kaupunkiväestön osuus on 37 prosenttia. Asukkaat ovat etupäässä uzbekkeja.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut puuvillan ja viljan viljelyyn sekä karjanhoitoon. Teollisuutta edustavat puuvillankäsittelylaitokset ja öljynpuristamot. Piirin kautta kulkee Turkmenistanista Termiziin johtava maantie ja rautatie.
Historiallisia kohteita ovat muinaisten Sopollitepan ja Kampirtepan linnoitusten rauniot, Qorakamarin asuinluolat ja 1400-luvulta peräisin oleva Buzrukotan rakennusryhmä.
Tolga (taajama)

Tolga on taajama Tolgan kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja asukasluku 627 vuonna 2024.
Tynset (taajama)

Tynset on taajama Tynsetin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on kolme neliökilometriä ja asukasluku 2 976 vuonna 2024.
Våler (taajama)

Våler on taajama Vålerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,3 neliökilometriä ja asukasluku 1 110 vuonna 2023.
Søvik (Vestland)

Søvik on taajama Bergenin ja Bjørnafjordenin kuntien alueella Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,2 neliökilometriä ja asukasluku 1 597 vuonna 2024.
Flesland

Flesland on taajama Bergenin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 338 vuonna 2024. Fleslandissa sijaitsee Bergenin lentoasema.
Krokeide

Krokeide tai Krokeidet on taajama Bergenin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 373 vuonna 2024.
Hordnes

Hordnes on taajama Bergenin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,3 neliökilometriä ja asukasluku 338 vuonna 2024.
Lerumin junaonnettomuus

Lerumin junaonnettomuus tapahtui Ruotsin Lerumissa 16. marraskuuta 1987, kun Tukholman ja Göteborgin suunnista tulleet pikajunat törmäsivät yhteen yli sadan kilometrin tuntinopeudella. Onnettomuudessa sai surmansa yhdeksän ihmistä ja loukkaantui yli 110. Junat syttyivät törmäyksen jälkeen palamaan, mutta nopeasti paikalle saapuneiden auttajien ansiosta kaikki hengissä olevat saatiin ajoissa vaunuista ulos. Turman aiheutti väärin asennettu kaapeli, jonka vuoksi Tukholman suunnasta tullutta junaa ei pysäytetty odottamaan vastaantulevaa junaa kohtaamispaikalle.
Henry Hyndman

Henry Mayers Hyndman (1842–1921) oli englantilainen journalisti, sosialisti ja poliitikko. Hän toimi opintojen päätyttyä 1866 sanomalehtialalla ja teki laajoja matkoja Yhdysvalloissa ja Australiassa. 1880-luvun alussa hänestä tuli Karl Marxin vaikutuksesta sosialisti. Hän perusti 1881 Social Democratic Federation -puolueen, joka oli puhtaasti marxilainen. Sen äänenkannattajaksi hän perusti 1884 lehden "Justice". Buurisodan aikana hän asettui buurien puolelle ja sen jälkeen Intian. Hän osallistui uuden Internationaalin perustamiseen ja oli englantilaisten edustajana Kansainvälisessä sosialistisessa toimistossa. Hän kuoli 1921
Edvard Carleson

Edvard Henrik Carleson (16. marraskuuta 1820 Valstad – 1. huhtikuuta 1884 Tukholma) oli ruotsalainen juristi ja poliitikko. Hän toimi aateliston edustajana useilla säätyvaltiopäivillä 1850-luvulla ja myöhemmin kansanedustajana kaksikamaristen valtiopäivien ylähuoneessa. Vuosina 1874–1875 hän oli oikeusministeri.
Praha 4

Praha 4 on Tšekin pääkaupunki Prahan hallinnollinen alue, joka voi viitata samannimiseen hallinotopiirin, piiriin tai kaupunginosaan. Se koostuu Braníkin, Hodkovičkyin, Krčin, Lhotkan ja Podolín, sekä osista Nuslen, Michlen, Záběhlicen ja Vinohradyn maarekisterialueista. Praha 4:n hallintopiirin kuuluu edellä mainittujen lisäksi Kunraticen maarekisterialue, ja Praha 4:n piiriin myös Praha 11 ja Praha 12.
Sijainti ja luonne.
Praha 4 sijaitsee Vltavan itäisellä rannalla Prahan eteläosassa. Vaikka sen laajalla alueella sijaitsee monta eri rakennustyyliä, tunnetaan se erityisesti Jižní Měston suurista asuinkerrostaloista.
Hallinto.
Vaalikaudella 2022–2026 Praha 4:n pormestarina toimii Ondřej Kubín. Sen 45 jäsenisen kaupunginvaltuuston paikkajako on seuraava:
Carleson

Carleson on seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Gunn Wållgren

Gunnel Margaret Haraldsdotter Wållgren (16. marraskuuta 1913 Göteborg – 4. kesäkuuta 1983 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän opiskeli Dramatenin oppilaskoulussa ja näytteli pitkään siellä. Hän esiintyi myös televisiossa ja elokuvissa, missä hänen tunnetuimpia roolejaan on isoäiti Helena Ekdahl Ingmar Bergmanin elokuvassa "Fanny ja Alexander" (1982).
Elina Riutta

Elina Riutta (s. 1997) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko. Hän toimii Riihimäen kaupunginvaltuutettuna ja Kanta-Hämeen hyvinvointialueen varavaltuutettuna. Riutta toimi Varusmiesliiton puheenjohtajana vuosina 2023–2024 ja hänet on valittu Kokoomuksen Nuorten Liiton varapuheenjohtajaksi kaudelle 2026–2027.
Riutta työskentelee eduskunta-avustajana kokoomuskansanedustajille Tere Sammallahdelle ja ulkoministeri Elina Valtoselle.
Riutta on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Hän suoritti naisten vapaaehtoisen asepalveluksen Parolannummen panssariprikaatissa vuonna 2021 ja kotiutui reservin alikersanttina.
Varusmiesliitto.
Riutta on toiminut Varusmiesliiton puheenjohtajana vuosina 2023–2024. Puheenjohtajakaudellaan hän on kommentoinut median haastatteluissa tasa-arvoista asepalvelusta, asevelvollisuuden kehittämistä, varusmiesten mielenterveyspalveluja ja toimeentuloa.
Poliittinen ura.
Kunnallispolitiikka.
Riutta on Kokoomuksen edustaja Riihimäen kaupunginvaltuustossa. Kuntavaaleissa 2025 hän sai 190 ääntä ja tuli valituksi valtuustoon Kokoomuksen listalta.
Aluevaalit ja hyvinvointialue.
Aluevaaleissa 2025 Riutta sai 321 ääntä Kanta-Hämeen hyvinvointialueella eikä tullut valituksi aluevaltuutetuksi, mutta toimii Kokoomuksen varavaltuutettuna.
Työt eduskunnassa ja puolueessa.
Riutta työskentelee eduskunta-avustajana kokoomuskansanedustajille Tere Sammallahdelle ja Elina Valtoselle. Hän on toiminut myös Kokoomusnuorissa järjestökoordinaattorina sekä puolueen ja nuorisojärjestön ulko- ja turvallisuuspoliittisissa verkostoissa.
Olle Björklund

Sven Olof Konstantin Björklund (28. kesäkuuta 1916 Botkyrka – 27. maaliskuuta 1981 Örkelljunga) oli ruotsalainen näyttelijä ja uutisankkuri. Hän juonsi Sveriges Televisionin "Aktuellt"-uutisohjelmaa vuosina 1958–1961. Björklundista tuli kansan suosikki ja hän alkoi kiertää maata erilaisissa viihdetilaisuuksissa. Se johti kuitenkin kiistaan työnantajan kanssa, ja Björklund joutui jättämään uutisankkurin työnsä vuonna 1961. Tämän jälkeen hän työskenteli juontajana muun muassa Skansenilla.
Jeannette Jara

Jeannette Alejandra Jara Román (s. 23. huhtikuuta 1974 Santiago de Chile) on chileläinen kommunistinen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja. Hän toimi Chilen työministerinä maaliskuusta 2022 huhtikuuhun 2025 ja on ehdolla marraskuun 2025 presidentinvaaleissa. Jara on kampanjassaan korostanut työväenluokkaista taustaansa ja saavutuksiaan työministerinä. Hänen kaudellaan minimipalkkoja korotettiin, työviikkoa lyhennettiin ja eläkejärjestelmä uudistettiin. Jara on kuitenkin myös maltillistanut aiempia näkemyksiään, eikä enää kannata esimerkiksi kupariteollisuuden kansallistamista tai pidä Kuubaa demokratiana. Jara on poliittisesti lähellä istuvaa presidenttiä Gabriel Boricia, mitä asiantuntijat pitävät heikkoutena, sillä Boricin kannatusluvut ovat matalalla. Syynä ovat maan heikko taloustilanne ja rikollisuus. Jara on vakuuttanut olevansa sitoutunut rikollisuuden torjuntaan muun muassa antamalla poliisille lisärahoitusta, rakentamalla uusia vankiloita ja kiristämällä rajavalvontaa. Hän on myös luvannut säilyttää asialliset suhteet Donald Trumpin ja Javier Milein hallintojen kanssa.
M. Šketan

M. Šketan (, oikealta nimeltään Jakov Pavlovitš Majorov, ; 1898–1937) oli marilainen kirjailija ja teatteriohjaaja.
Elämä.
Šketan syntyi Marinmaassa, Venäjän keisarikunnan Vjatkan kuvernementin Jaranskin kihlakunnassa Staroje Kreštšenon (Tošto Krešyn) kylässä. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuului näytelmiä, kertomuksia sekä romaani "Erenger." Romaanissa hän kirjoitti 1920-lukulaisen marikylän ja tavallisen väestön ongelmista. Lisäksi hän toimi journalistina, ohjaajana ja näyttelijänä.
Šketan kuoli Joškar-Olassa vuonna 1937. Koska hän sattui kuolemaan päivää ennen kuin hänet olisi ammuttu, hän oli aikansa ainoa merkittävä marilaisen sivistyneistön vaikuttaja, joka välttyi teloitukselta tai vankileiriltä Stalinin vainoissa.
Marin kansallisteatteri ja teatterialan palkinto nimettiin Šketanin mukaan. Häntä on pidetty marilaisen kirjallisuuden klassikkona.
Jukka Vilhunen

Jukka Vilhunen (s. 11. maaliskuuta 1950) on suomalainen elokuva-alan vaikuttaja, joka on toiminut Suomen elokuvasäätiön toimitusjohtajana sekä useissa tehtävissä elokuvateatteri- ja elokuvalevityskentällä. Vilhunen on valmistunut filosofian kandidaatiksi historiasta Tampereen yliopistosta.
Vilhunen työskenteli 1970-luvulla Suomen elokuvakerhojen liiton toiminnanjohtajana. Hän oli 1980 perustamassa Helsingin yliopioston ylioppilaskunnan Bio Illusionia. Vuonna 1983 hän siirtyi johtamaan Nordia-elokuvateatteriketjua.
Keväällä 1986 Vilhunen nimitettiin Suomen elokuvasäätiön toimitusjohtajaksi. Hänen kautensa (1986–1991) aikana säätiön tukitoiminta laajeni: tuotantotukia kasvatettiin, elokuvien maahantuonti ja esitystoiminta vahvistuivat ja alan kansainvälinen yhteistyö lisääntyi.
Elokuvasäätiön jälkeen Vilhunen oli keskeinen vaikuttaja kotimaisessa teatteri- ja levitystoiminnassa. Hän toi Sandrew Metronome -ketjun Suomeen ja oli rakentamassa Kinopalatsi-elokuvateattereita Helsinkiin ja Turkuun. Finnkino osti Sandrew Metronomen Suomen elokuvateatterit vuonna 2006.
Vilhunen on ollut mukana myös Kulttuurikasarmin elokuvateatterihankkeessa, joka avautui Helsingin keskustaan marraskuussa 2023.
Vilhunen on toiminut myös Jussi-palkinnot jakavan Filmiaura ry:n puheenjohtajana. 2023 Vilhuselle myönnettiin elokuva-alan kultainen ansiomerkki.
Haitin kansalaisuus

Haitin kansalaisuus on laillinen suhde yksityishenkilön ja Haitin tasavallan välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Syntyperäisiä haitilaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toisella on Haitin kansalaisuus lapsen syntyessä. Haitin perustuslain mukaan vanhempien tulee itsekin olla syntyperäisiä Haitin kansalaisia eivätkä he ole koskaan saaneet luopua Haitin kansalaisuudestaan.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Hakemuksen perusteella kansalaisuus voidaan myöntää sellaiselle ulkomaalaiselle, joka on asunut maassa vähintään viisi vuotta ja täyttää muut mahdolliset lain vaatimat ehdot. Hakemuksen perusteella kansalaisuuden saaneisiin sovelletaan myös viiden vuoden karanteenia ennen kuin he ovat vaalikelpoisia sellaisiin virkoihin, joissa voivat toimia syntyperäisten haitilaisten lisäksi myös kaikki kansalaiset.
Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen.
Haiti on sallinut kaksoiskansalaisuuden vuodesta 2012 lähtien perustuslain muutoksen myötä.
Kansalaisuuden menettäminen on mahdollista menettää seuraavissa tapauksissa:
Raitalimia

Raitalimia ("Limia garnieri") on Haitilla elävä hammaskarppeihin kuuluva pieni harvinainen kala. Se voi kasvaa 2,6 cm pitkäksi. Koiraan kyljissä on yhdeksän vähän epämääräistä pystyraitaa.
Raitalimiaa tavataan Miragoâne-järvellä, joka sijaitsee rannikolla 20 metriä merenpinnan yläpuolella Tiburonin niemimaalla Lounais-Haitin osavaltiossa.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on luokitellut raitalimian äärimmäisen uhanalaiseksi. Metsäkato ja sitä seuraava maankäyttö ovat edelleen suurimmat uhat luonnon monimuotoisuudelle koko Haitissa. Miragoâne-järveä ympäröivät metsät on raivattu lähes tyystin, mikä lisää merkittävästi maa-aineksen huuhtoutumista järveen. Tällä on vuorostaan vaikutuksia hydrologisiin kiertokulkuihin, mukaan lukien lisääntynyt maaperän eroosio, vähentynyt pohjaveden muodostuminen, vakavat tulvat rankkasateiden jälkeen ja kuivien kausien virtaamien raju väheneminen. Jätevesien ja viemärin käsittely puuttuu tältä alueelta, ja Miragoâne-järvellä on yksi Haitin korkeimmista ulostepitoisten bakteerien pitoisuuksista. Torjunta-aineiden käyttöä ei säännellä. Myös muu ihmisen toiminta (esim. vaatteiden pesu, kylpeminen, jätteiden hävittäminen) vaikuttaa järven vedenlaatuun.
Raitalimian uhanalaisuuteen vaikuttavat myös vieraslajit. Miragoâne-järveen on asettunut kaksi tilapialajia kultatilapia ja punarintatilapia sekä karppi.
Martti Vaara

Martti Sakari Vaara (29. maaliskuuta 1953 Helsinki – 25. elokuuta 2021 Espoo) oli suomalainen lääkäri ja bakteriologian professori.
Martti Sakari Vaara syntyi merkonomi Martti Samuel Vaaran ja Terttu Helmi Auran perheeseen. Hän avioitui 1982 lääkäri Päivi Riitta Koivurannan kanssa. Vaara tuli ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1972, valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1978 ja väitteli siellä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1981. Kliinisen mikrobiologian ja bakteriologian erikoislääkärin pätevyydet hän sai 1990.
Vaara oli tutkija Kansanterverveyslaitoksella ja apulaislääkäri eri jaksoja 1975–1987. Haartman-instuutin bakteriologian ja immunologian assistentti ja apulaisopettaja, laboraattori, vt. laboratorionjohtaja, laboratorionjohtaja ja vt. apulaisprofessori ja professori hän oli useita eri jaksoja 1987–1997. Helsingin yliopiston bakteeriopin dosentti hänestä tuli 1985 ja Kansanterveyslaitoksen bakteriologian tutkimusprofessori ja Helsingin yliopiston bakteriologian professori 1997. Vaara oli vuodesta 2000 Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa kliinisen mikrobiologian ylilääkäri ja vastuualuejohtaja. Eläkkeelle hän jäi 2016. Vieraileva apulaisprofessori Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä Vaara oli 1985–1986. Hän sai professorin arvonimen 2006.
Olof Håkansson

Olof Håkansson (1695–1769) oli blekingeläinen talonpoika ja valtiopäivämies. Hänet valittiin Ruotsin valtiopäiville ensi kerran 1726. Sen jälkeen hän oli kuolemaansa saakka koko Blekingen läänin valtuutettu talonpoikaissäädyssä sekä sen puhemies vuoden 1734 valtiopäiviltä alkaen, aluksi varapuhemiehenä, lukuunottamatta valtiopäiviä 1765–1766. Hän oli puoluekannaltaan vuodesta 1751 hattu. Aikaisemmin hän oli vastaanottanut sekä Ranskan että Englannin lahjuksia, mikä ei tiettävästi kuitenkaan vaikuttanut hänen toimintaansa.
Damiano Gullì

Damiano Gullì (s. 1979, Fidenza, Italia) on italialainen taidekuraattori, joka toimii nykytaiteen kuraattorina ja Public Program -ohjelman johtajana Triennale Milanossa Milanossa.
Elämä ja koulutus.
Gullì suoritti tutkinnon nykytaiteen historiassa Parma Universityssa ja jatkoi opintoja Breran taideakatemiassa Milanossa.
Ura.
Gullì aloitti työskentelyn Triennale Milanossa assistenttikuraattorina ja siirtyi myöhemmin instituution nykytaiteen kuraattoriksi. Hän on vastannut Public Program -ohjelmasta vuodesta 2022.
Hän on kuratoinut useita merkittäviä näyttelyitä, mukaan lukien laajaa kansainvälistä huomiota saaneen "Pittura italiana oggi" -kokonaisuuden (2023–2024), jossa esiteltiin 120 nykymaalaria Italiasta.
Vuonna 2025 Gullì kuratoi Buenos Airesissa järjestetyn näyttelyn "Pintura italiana hoy. Una nueva escena", josta raportoi Argentiinan valtakunnallinen sanomalehti "La Nación".
Hän työskenteli myös osana Triennalen 24. kansainvälistä näyttelyä projektissa "Inequalities", joka toteutettiin yhteistyössä Lontoon Serpentine-instituution kanssa.
Heptyylisyklopentanoni

Heptyylisyklopentanoni (C12H22O) on ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa hajusteissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa heptyylisyklopentanoni on väritöntä tai kellertävää nestettä, jolla on makea, hedelmäinen tai kukkaismainen ja jasmiineja muistuttava tuoksu. Yhdiste liukenee vain hyvin vähän veteen, ja liukenee paremmin esimerkiksi etanoliin tai dietyylieetteriin. Heptyylisyklopentanoni on kiraalinen yhdiste, ja sillä on R- ja S-enantiomeerit 
Heptyylisyklopentanonin synteesin esnimmäisessä vaiheessa syklopentanoni ja heptanaali reagoivat aldolikondensaatiolla. Muodostuva reaktiotuote pelkistetään vedyttämällä heptyylisyklopentanoniksi.
Heptyylisyklopentanonia käytetään hajusteena muun muassa hajuvesissä, deodoranteissa, saippuoissa, shampoissa, ihovoiteissa ja puhdistusaineissa. Se antaa niille jasmiinin, laventelin tai kuusamien kaltaista tuoksua. Yhdisteestä valmistetaan myös δ-dodekalaktonia. Ainetta voidaan käyttää myös kumien sekä nitroselluloosa- tai vinyylihartsien liuottimena.
Kuueläin Kurkkumaasta

Kuueläin Kurkkumaasta on Plaston valmistama potkuauto, joka tunnetaan yleisemmin nimellä kurkkumopo. Lelu oli tuotannossa vuosina 1971–1988, kunnes se poistettiin markkinoilta turvallisuussyistä. Syyskuussa 2025 Plasto ilmoitti ottavansa lelun uudelleen tuotantoon päivitetyllä ja turvallisemmalla versiolla.
Turvallisuus.
Alkuperäinen kurkkumopo oli taipuvainen keikkumaan eteenpäin, mikä aiheutti turvallisuusriskin lapsille. Uudistettu versio on kooltaan huomattavasti isompi ja tukevampi, istumakorkeus on 22 senttimetriä. Lelu täyttää nykyiset EU-leluturvallisuusstandardit.
Kulttuurivaikutus.
Vuonna 2012 Suomen Lelumuseo järjesti äänestyksen, jossa kurkkumopo valittiin kaikkien aikojen hassuimmaksi leluksi. Viime vuosina lelu on noussut meemikulttuurin ja keräilijöiden suosioon, ja vanhoista yksilöistä on pyydetty satoja euroja. Espoossa järjestettiin syyskuussa 2025 kurkkumopokarnevaali.
Jussi Orell

Jussi Orell (s. 1977/1978 Turku) on suomalainen toimittaja, koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen yliopistosta. Hän on "Turun Sanomien" päätoimittaja kevääseen 2026, jolloin hän aloittaa "Maaseudun Tulevaisuuden" päätoimittajana. Hän on sitä ennen työskennellyt maakuntalehtien yhteistoimituksen Lännen Median uutishuoneen päällikkö 2015–2022 ja "Turun Sanomissa" uutispäällikkönä.
Orell on International Press Instituten (IPI) Suomen-ryhmän hallituksen jäsen ja Turun Taideakatemian neuvottelukunnan jäsen.
Orellin puoliso on kasvatusalalla. Heillä on kolma lasta.
Yhdysvaltojen sotilaalliset iskut epäiltyjä huumeiden salakuljettajia vastaan 2025

Yhdysvallat aloitti syyskuussa 2025 sotilaalliset iskut Karibianmerellä siviilikohteisiin, joita Donald Trump nimitti ”narkoterroristeiksi”. Iskuja tehtiin lokakuussa myös itäisellä Tyynellämerellä. Iskuissa on kuollut henkilöitä, joita Yhdysvallat pitää huumeiden salakuljettajina ja huumekartellien jäseninä. Operaatioilla ei ole laajaa hyväksyntää yhdysvaltalaisten keskuudessa mielipidekyselyn mukaan, ja demokraattisen puolueen poliitikot ovat kyseenalaistaneet iskujen laillisuuden. Myös n nimittämät asiantuntijat ovat pitäneet Yhdysvaltojen toimia mahdollisesti laittomina.
Thailotto

Thailotto on thaimaalainen lottopeli. Se on suosittua etenkin Thaimaassa, jossa thailotto on kokonaan itse valtion järjestämä. 
Suomessa thailotto on niin sanottu pimeä lotto ja sen pelaaminen täyttää Poliisihallituksen mukaan rahapelirikoksen tunnusmerkit.
Lähteet.
https://www.hameensanomat.fi/paikalliset/8246864
Jerrie Cobb

Geraldyn Menor "Jerrie" Cobb (5. maaliskuuta 1931 – 18. maaliskuuta 2019) oli Oklahoman Normanista syntyisin oleva yhdysvaltalainen lentäjä, koelentäjä, tasa-arvon edistäjä sekä NASA:n alkuvaiheiden astronauttien koulutukseen osallistunut naispuolinen henkilö. Jerrie Cobb toimi myös avustuslentäjänä. Hän saavutti joitain ilmailun ennätyksiä sekä saavutti muita ilmailualan tunnustuspalkintoja. Cobb sai lentäjän lupakirjan 17-vuotiaana.
Cobb oli eräitä Mercury 7 -ohjelmaan valittuja, jotka läpäisivät kaikki vaadittavat testit: jotkin näistä miespuolisia selvästi paremmin - muttei tullut kuitenkaan avaruuslennoille valituksi. Myöhempänä perustettiin naislentäjiin pohjautuva Mercury 13 -avaruusohjelma. Se kuitenkin peruttiin suorittavilta eli lentoihin tähtääviltä osiltaan. Jerrie Cobbin ohella, myös Jane C. "Janey" Briggs Hart ansioitui. Aktiiviset ajat NASA:n palveluksessa käsittivät Jerrie Cobbin osalta, avaruuslentäjänä ainakin vuodet 1960-1962.
Myöhempänä hän toimi arvioivana asiantuntijana vuoteen 1983. Cobb oli toiminut myöskin humanitäärisen avun avustuslentäjänä, kuten toimittaen avustuskuljetuksia kriisialueille.
Zähringenin herttuat

Zähringenin herttuat olivat švaabilainen aatelissuku, joka keskiajalla hallitsi laajoja alueita nykyisen Saksan lounais- ja Sveitsin pohjoisosassa. Heitä pidetään mm. Freiburgin ja Bernin kaupunkien perustajina.
Historia.
Zähringenin suvun alkuperäinen kotilinna oli Limburg Weilheim an der Teckin kaupungin luona, Esslingenin alueella nykyisessä Baden-Württembergissä. Sen rakennutti herttua Berthold I. Hänen kuoltuaan 1078 hänen poikansa Hermann I (Limburgin ja Veronan rajakreivi) ja Berthold II jakoivat alueet keskenään. Hermannista polveutuivat Badenin rajakreivit, joiden suku hallitsi Badenin suurherttuakuntaa vuoteen 1918 saakka.
Berthold II otti haltuunsa Zähringenin linnan samannimisessä kylässä, joka nykyään sijaitsee Freiburgin kaupungin alueella ja josta sukuhaara otti nimensä. Hänen perintöään jatkoivat Berthold III, joka kuoli jo nuorena, ja Konrad I. Konrad yritti laajentaa valtaansa Burgundin koillisosaan, ja kuningas Lothar III julisti hänet veljenpoikansa, Burgundin kreivi Vilhelm IV:n lailliseksi perijäksi. Konrad sai nimellisen arvonimen "Rector Burgundiae" mutta tosiasiallisesti hallintaansa vain alueen koilliskärjen Genevenjärven tienoilta.
Konradin kuoltua 1152 hallitsijaksi nousi Berthold IV, joka keskittyi vahvistamaan asemaansa nykyisen Sveitsin alueella ja sai hallintaansa mm. Zürichin. Hän perusti myös Neuenburg am Rheinin kaupungin.
Berthold IV kuoli 1186. Hänen seuraajaansa Berthold V:ttä pidettiin vuonna 1197 vahvana ehdokkaana keisari Henrik VI:n seuraajaksi, mutta hän kieltäytyi kunniasta ja sai tästä kiitokseksi voittoisalta vastaehdokkaaltaan Filip Schwabenilaiselta hallintaansa Schaffhausenin voutikunnan. Zähringenin herttuoiden suku oli nyt merkittävässä asemassa, myös Schwarzwaldin hopeakaivosten tuottamien rikkauksien ansiosta. Berthold V kuoli kuitenkin 1218 vailla miespuolista perillistä. Zähringenin herttuoiden suku sammui, ja sen hajallaan sijainneet maat hajosivat eri suvuille.
Zähringenin herttuat olivat mahdistaan huolimatta ”herttuoita vailla herttuakuntaa”: heidän herttuanarvonsa täytyi jokaisessa polvessa Saksan kuninkaan erikseen myöntää. Berthold V:n kuoltua Fredrik II lakkautti suvulle kuuluneen herttuanarvon, eikä Zähringenin suku jättänyt jälkeensä omaa ”valtiota”.
Tietoisuutta ”zähringeniläisestä” historiasta alettiin elvyttää 1400-luvulla, kun Bernin ja Badenin alueen kaupunkien aristokratia rakensi sen avulla ”vapaiden” kaupunkiensa identiteettiä. Suvun toisesta haarasta polveutuvat Badenin suurherttuat alkoivat 1800-luvulla vaalia Zähringenin suvun perinteitä ja rakennuttivat useita muistomerkkejä Zähringenin herttuoiden kunniaksi.
”Zähringeniläisten kaupungit”.
Kaksitoista kaupunkia nykyisessä Saksassa ja Sveitsissä juontaa nykyään historiansa Zähringenin herttuoista, jotka ovat ne joko perustaneet tai rakentaneet ja merkittävästi kehittäneet niitä. Saksassa niitä ovat
ja Sveitsissä
Axel Herman Hägg

Axel Herman Hägg, myös Haig (1835–1921) oli ruotsalainen akvarellimaalari. Hän opiskeli laivanrakennustaitoa Karlskronassa ja työskenteli 1856–1859 piirtäjänä veistämöllä Skotlannissa Port Glasgow’ssa Clydejoen varrella. Hänen rakennustaiteelliset taipumuksensa veivät hänet sitten Lontooseen, jossa hän tutki lähinnä goottilaista rakennustyyliä. Hän maalasi akvarelleja ja kehitti lajin matkoillaan Keski- ja Etelä-Euroopassa korkealle taiteelliselle tasolle. Useimpien hänen maalaustensa ja syövytystensä aiheina ovat eri maiden rakennustaiteellisesti tunnetut katedraalit. Hägg, joka ulkomailla kirjoitti nimensä Haig, asui sittemmin Englannissa.
Denovin piiri

Denovin piiri () on paikallishallintoalue Uzbekistanin Surxondaryon alueella. Sen keskus on Denovin kaupunki. Piirin pinta-ala on 1 150 neliökilometriä. Siellä oli 430 500 asukasta vuonna 2025.
Denovin piiri rajoittuu pohjoisessa Sariosiyon, idässä Uzunin, etelässä Shoʻrchin ja Oltinsoyn sekä lännessä Qumqoʻrgʻonin piireihin. Sen itäosa on Surxondaryon ja sen sivujokien tasankoa. Lännessä ovat Hisorin ja Boysuntogʻin vuoristot.
Seudun talvet leutoja ja kesät kuumia. Vuotuinen sademäärä on tasangolla 130–360 ja vuorilla 445–625 millimetriä. Piirin läpi virtaavat Surhondaryo-, Toʻpolandaryo-, Sangardak- ja Qizilsuvjoet sekä Hazorbogʻin ja Oybarakin kanavat.
Vuonna 1926 perustettuun piiriin kuuluu Denovin kaupunki, 11 taajamaa ja 106 kylää. Kaupunkiväestön osuus on 35 prosenttia. Asukkaista 83 prosenttia on uzbekkeja ja 15 prosenttia tadžikkeja.
Piirin maatalous on erikoistunut puuvillan, viljan, vihannesten, hedelmien ja viinirypäleiden viljelyyn sekä karjanhoitoon (muun muassa hisorinlampaita). Teollisuus jalostaa puuvillaa ja tuottaa elintarvikkeita, viiniä ja muita alkoholijuomia. Denovin kautta kulkee Termizin ja Dušanben välinen maantie sekä Dušanbehen johtava rautatie.
Nähtävyyksiin kuuluvat Denovin 1500-luvulla rakennettu madrasa, linnoituksen rauniot, kasvitieteellinen puutarha sekä Kušan-valtakunnan ajalta oleva Xolchayonin arkeologinen löytöpaikka. Denovissa on useita hotelleja, ja siellä on paljon tadžikistanilaisille suunnattuja yksityisiä terveyspalveluja.
Nuutti Niinivaara

Nuutti Niinivaara (s. 29. heinäkuuta 1998) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan keskitorjuja. Hän edustaa Lentopallon Mestaruusliigassa pelaavaa Hurrikaani Loimaata, jossa hän toimii joukkueen kapteenina. Niinivaara on pelannut Suomen miesten maajoukkueessa ja esiintynyt muun muassa Euroopan Hopeisessa liigassa sekä vuoden 2023 EM-lopputurnauksessa.
Ura.
Juniorivuodet.
Niinivaaran kasvattajaseura on vantaalainen Keimolan Kaiku. Juniorivuosinaan hän edusti myös Kaikun juniorijoukkueita sekä pelasi pääkaupunkiseudulla muun muassa Vantaan Lentopallossa. Mestaruusliigan tiedotteen mukaan Niinivaara on kotoisin Vantaalta, mutta vietti suurimman osan lapsuudestaan Tampereella.
Seurajoukkueura.
Niinivaara nousi liigatasolle ensin Korson Vedon kautta, josta ura jatkui Tampereelle Rantaperkiön Iskuun. Iskussa hän vakiinnutti paikkansa Mestaruusliigan keskitorjujana.
Kaudesta 2018–2019 alkaen Niinivaara edusti neljän kauden ajan oululaista Lentopalloseura Ettaa, jossa hän nousi joukkueen avainpelaajien joukkoon. Oulun vuosinaan hän saavutti uransa kohokohtiin kuuluvan SM-hopean sekä profiloitui kentällä tulisieluisena ja näyttävästi tuulettavana keskitorjujana.
Ettasta Niinivaara siirtyi kaudeksi 2022–2023 Joensuuhun Karelian Hurmokseen. Hurmoksesta hän siirtyi keväällä 2023 Hurrikaani Loimaahan, joka tiedotti kiinnittäneensä Niinivaaran yhden vuoden sopimuksella ensimmäisenä uuden kauden vahvistuksenaan. Hurrikaanissa hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi, ja seurassa hän on noussut liigan parhaiden kotimaisten keskitorjujien joukkoon.
Maajoukkueura.
Niinivaara on kuulunut Suomen miesten lentopallomaajoukkueeseen 2020-luvulla. Hän pelasi Hopeisen liigan kaudella 2022 ja oli mukana Suomen joukkueessa vuoden 2023 EM-lopputurnauksessa. Lentopalloliiton pelaajakortin mukaan maajoukkueeseen pääseminen sekä SM-hopea kuuluvat hänen uransa tärkeimpiin saavutuksiin.
Saavutuksia.
SM-hopeaa (Lentopalloseura Etta)
Suomen miesten maajoukkueessa Euroopan Hopeinen liiga (2022) ja EM-lopputurnaus (2023)
Aleksi Muukkonen

Aleksi Muukkonen (s. 19. kesäkuuta 2002) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan yleispelaaja. Hän edustaa Mestaruusliigassa Savo Volleyta ja kuuluu Suomen miesten maajoukkueeseen.
Parikkalan Urheilijoissa uransa aloittanut Muukkonen pelasi ensimmäisen liigaottelunsa Oulun Ettassa. Kaksi ensimmäistä Mestaruusliiga-kauttaan hän edusti Ettaa, minkä jälkeen hän siirtyi Hurrikaani Loimaahan. Muukkonen valittiin kaudella 2020–2021 miesten liigan läpimurtopelaajaksi pelatessaan Ettassa. Kauden 2023–2024 hän pelasi belgialaisessa Lindemans Aalstissa ja voitti Belgian pääsarjassa pronssia. Kaudella 2024–2025 Muukkonen edusti VaLePaa ja siirtyi sen jälkeen Savo Volleyhin kaudelle 2025–2026.
Muukkonen on pelannut Suomen miesten maajoukkueessa 2020-luvulla. Hän pelasi ensimmäiset A-maaottelunsa keväällä 2023 Belgiaa vastaan Veljesten harjoitusotteluissa ennen Euroopan kultaista liigaa. Lentopalloliiton tilastojen mukaan hänellä oli kesällä 2025 kolme miesten A-maaottelua.
Sebastián Pozo Hernández

Sebastián Pozo Hernández (s. 1. huhtikuuta 2002) on suomalais-kuubalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan yleispelaaja. Hän edustaa Mestaruusliigassa Akaa‑Volleyta.
Pozo Hernándezin ura alkoi nuorena kasvattajaseurassa Raision Loimussa. Muukkosen ja Pozo Hernándezin samassa joukkueessa olevan Akaa-Volleyn kautta hän on noussut liigatasolle. Pozo Hernández on tietojen mukaan pelannut myös nuorten kansainvälisissä turnauksissa ja edustanut Suomea A-maajoukkueessa vuodesta 2024 lähtien.
Teemu Lahti

Teemu Lahti (s. 27. elokuuta 1996 Tervola) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan libero. Hän edustaa Lentopallon Mestaruusliigassa Kokkolan Tiikereitä, jossa hän on pelannut vuodesta 2016 lähtien ja pelannut liigan runkosarjassa ja pudotuspeleissä yhteensä lähes 300 ottelua.
Ura.
Juniorivuodet ja Napapiirin Palloketut.
Lahti on kotoisin Tervolasta, ja hänen kasvattajaseuransa on Napapiirin Palloketut. Hän pelasi seuran miesten 1-sarjajoukkueessa ennen siirtymistään Mestaruusliigaan. Lapin Kansan mukaan Lahti pelasi Napapiirin Palloketuissa hakkurin ja yleispelaajan pelipaikoilla ennen siirtoaan liigamestari Kokkolan Tiikereihin.
Kaudella 2016–2017 Lahti pelasi lisäksi 1-sarjaa Jymy-Kuutosten riveissä, mikä käy ilmi kansainvälisen lentopallosivuston Volleyboxin tilastosta.
Kokkolan Tiikerit.
Lahti siirtyi Kokkolan Tiikereihin kaudeksi 2016–2017. Uran alkuvuosina hän esiintyi Tiikereissä ensisijaisesti yleispelaajana ja hakkurina. Myöhemmin hän vakiinnutti paikkansa liigassa liberona; Oulun Kiskomiesten Suomen cupin ennakossa kaudella 2024–2025 häntä kuvattiin ”aiemmin tutummaksi tulleena yleispelaajana”, joka oli siirtynyt liberon paikalle.
Mestaruusliigan virallisen pelaajalistan mukaan Lahti on 188 senttimetriä pitkä libero ja on kuulunut Tiikereiden kokoonpanoon vuodesta 2016 alkaen. Seura vahvisti toukokuussa 2024 Lahden jatkosopimuksen kaudelle 2024–2025 ja Ylen uutisen mukaan hän jatkaa Tiikereissä myös kaudella 2025–2026.
Lahden roolia Tiikereissä on kuvattu keskeiseksi erityisesti vastaanottopelissä ja puolustuksessa. Esimerkiksi Mestaruusliigan otteluraportissa Loimua vastaan syksyllä 2025 Tiikereiden libero Lahti nostettiin erikseen esiin joukkueen puolustuspelaamisen onnistujana.
Tarmo Korpela

Tarmo Korpela (s. 31. maaliskuuta 1942 Kuorevesi) on suomalainen entinen elinkeinoelämän järjestöjohtaja. Ennen 1970-luvun puolivälissä alkanutta järjestöuraansa Pienteollisuuden Keskusliitossa (PTK), Teollisuuden Keskusliitossa (TKL) ja Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliitossa (TT) Korpela toimi tilastollisen päätoimiston yliaktuaarina ja sitten Tilastokeskuksen elinkeinotilastotoimiston päällikkönä.
Opinnot.
Korpela varttui silloisessa Kuoreveden kunnassa kuusilapsisen maanviljelijäperheen esikoisena. Hän kävi viisi luokkaa Lahdenkylän kansakoulua ja pääsi sitten Mäntän yhteiskouluun. Hän kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 1962 ja suoritti sitten varusmiespalveluksensa Oulun Hiukkavaarassa ja Haminan Reserviupseerikoulussa. Syksyllä 1963 Korpela aloitti opinnot Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa pääaineenaan kansantaloustiede ja sivuaineinaan tilastotiede, matematiikka ja sosiaalipolitiikka. Hän valmistui valtiotieteiden
kandidaatiksi tammikuussa 1968, mutta jatkoi 1970-luvulla opintoja muun muassa tekemällä lisensiaattityön kansantaloustieteessä.
Virkamiesura.
Korpela toimi opintojensa ohella Tilastollisessa päätoimistossa Suomen Pankin rahoittaman kasvututkimuksen tutkimusapulaisena. Ensimmäinen vakinainen työpaikka oli vuonna 1967 alkanut apulaisaktuaarin virka sajmassa virastossa kuukausittaisen rakennuskustannusindeksin ja talonrakennusalan kansantulolaskelmien parissa, joissa hän pian eteni esimiestehtäviin. 1970–luvun alussa hän oli yksi kolmesta Tilastollisen päätoimiston organisaatiouudistusta valmistelleen toimikunnan jäsenestä ja nimitettiin sitten yli sata henkilöä työllistäneen elinkeinotilastotoimiston päälliköksi uudessa Tilastokeskuksessa.
Etujärjestöura.
Valtionhallinnon virkojen politisoituessa Korpela siirtyi yksityiselle sektorille. Hänet valittiin vuonna 1976 johtamaan Pienteollisuuden Keskusliittoa (PTK). Vuonna 1985 hänet valittiin Teollisuuden Keskusliiton (TKL) varatoimitusjohtajaksi Vesa Vainion seuraajaksi.
Vuonna 1992 Korpela valittiin Valtiontakuukeskuksen hallintoneuvoston varapuheenjohtajaksi ja pian sen jälkeen Helsingin pörssin hallituksen puheenjohtajaksi vuosiksi 1992–1995 ja uudelleen vuodesta 1998 eteenpäin. Kun Helsingin pörssi ja ruotsalainen OM yhdistyivät 2003 OMX:ksi, Korpela jatkoi sen hallituksen jäsenenä Tukholmassa kevääseen 2007. Hän toimi myös valtion investointirahaston (INRA) lisätyn johtokunnan jäsenenä.
Kun TKL ja STK yhdistettiin vuoden 1993 alusta Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliitoksi (TT), Korpelasta tuli sen toinen varatoimitusjohtaja Tapani Kahrin rinnalla. Vuonna 2003 hänet nimitettiin lisäksi Finnvera Oyj:n ja Fide Oy:n hallituksen jäseneksi. 61-vuotias Korpela toimi pariin otteeseen TT:n toimitusjohtajana vuosina 2003–2004 Johannes Koroman eläköidyttyä, tämän seuraajan Kalevi Hemilän saatua pian aivoverenvuodon ja ennen kuin uutena toimitusjohtajana aloitti Leif Fagernäs. Korpela jäi Elinkeinoelämän Keskusliitoksi muuttuneesta järjestöstä eläkkeelle 64-vuotiaana keväällä 2006, mutta ura jatkui useissa hallitustehtävissä.
Ngatikin kieli

Ngatik on mikronesialaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Mikronesian federaatioon kuuluvalla Sapwuahfikin atollilla. Se lasketaan toisinaan pohnpein murteeksi eikä sillä ole omaa ISO 639-3 -koodia. Samassa kieliyhteisössä puhutaan myös Ngatikin mieskreolia.
Pisteetön I

I (ı) on turkkilaisessa aakkostossa esiintyvä latinalaisiin kirjaimiin kuuluva I-kirjaimen variantti, jossa yläpuolista pistettä ei ole sen enempää isossa kuin pienessäkään kirjaimessa. Kirjainta käytetään turkissa, azerissa, krimintataarissa ja tataarissa.
Ääntämykseltään kirjain on takainen, suppea, lavea vokaali (). Turkkilaisessa aakkostossa esiintyy myös vastaava pisteellinen kirjain İ eli i, joka on ääntämykseltään etinen, suppea, lavea vokaali ().
Jašin-palkinto

Jašin-palkinto () on ranskalaislehti "France Footballin" myöntämä jalkapallopalkinto edeltävän kauden parhaalle maalivahdille. Palkinto on nimetty Lev Jašinin mukaan, joka on ainoa Kultaisen pallon saanut maalivahti.
Palkinto myönnettiin miehille ensimmäistä kertaa vuonna 2019 ja naisille vuonna 2025. Palkintoa ei jaettu vuonna 2020 koronaviruspandemian vuoksi.
Kaksi pelaajaa, Emiliano Martínez ja Gianluigi Donnarumma, ovat voittaneet miesten palkinnon kahdesti.
Miesten voittajat.
Lähde: 
Naisten voittajat.
Lähde: