tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ndiss Kaba Badji

Ndiss Kaba Badji (s. 21. syyskuuta 1983) on senegalilainen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja. 
Badji sijoittui Kingstonin nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2002 kolmiloikassa yhdeksänneksi. Abujan Afrikan kisoissa 2003 hän sai pituushypyssä hopeaa. Seuraavana vuonna hän sijoittui toiseksi Brazzavillen Afrikan mestaruuskilpailujen pituushypyssä, mutta karsiutui pituushypyn loppukilpailusta sekä Budapestin sisäratojen MM-kilpailuissa että Ateenan olympialaisissa. 
Badjin todettiin IAAF:n testeissä 2005 käyttäneen androstenedioni-nimistä kiellettyä ainetta, mistä hänet määrättiin kahden vuoden kilpailukieltoon. 
Alger'n Afrikan kisoissa 2007 Badji voitti kultaa kolmiloikassa tuloksella 16,80. Osakan MM-kilpailuissa hän sijoittui pituushypyssä seitsemänneksi hypättyään 801. Addis Abeban Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2008 hän voitti kultaa kolmiloikassa tuloksella 17,07. Pekingin olympialaisissa hän oli pituushypyssä kuudes tuloksella 816, mutta jäi kolmiloikan karsinnassa ilman tulosta. hän oli samana syksynä pituushypyssä seitsemäs ja kolmiloikassa kahdeksas. Vuonna 2009 hän karsiutui Berliinin MM-kilpailuissa pituushypyn loppukilpailusta, mutta oli samassa lajissa neljäs.
Badji sijoittui pituushypyssä kuudenneksi Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010. Hän sai samassa lajissa hopeaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa Nairobissa ja sijoittui kuudenneksi maanosien cupissa. Hän sai pituushypyssä pronssia Maputon Afrikan kisoissa 2011. Hän oli viides Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012. Porto-Novon Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2012 Badji voitti pituushypyn tuloksella 804. Hän karsiutui pituushypyn loppukilpailusta Lontoon olympialaisissa 2012 ja Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Hän sai pituushypyssä hopeaa Brazzavillen Afrikan kisoissa 2015. 
Badjin henkilökohtainen pituushyppyennätys on 832 cm, jonka hän hyppäsi Beirutissa 2. lokakuuta 2009. Kolmiloikkaennätyksensä 17,07 m hän teki Addis Abebassa 3. toukokuuta 2008.
T.S. ♥ A.L.

T.S. ♥ A.L. on Apulannan ja Tehosekoittimen tekemä Split-EP, jolla yhtyeet versioivat toisiaan. Levy on tehty yhtyeiden keskinäisen kunnioituksen osoittamiseksi ja levystä tuli hieman lisää tunnettavuutta. 
Kappaleet.
Tehosekoitin:
Apulanta:
Kokoonpanot.
Apulanta: Antti, Tuge, Toni &amp; Sipe
&lt;br&gt;Tehosekoitin: Hanski, Arska, Otto &amp; Matti
Klenie Bimolt

Klena ”Klenie” Geertje Bimolt (s. 8. kesäkuuta 1945 Assen, Drenthe) on entinen alankomaalainen uimari, joka voitti hopeamitalin 4 × 100 metrin sekauintiviestissä kesäolympialaisissa 1964. Hänen joukkuetovereitaan olivat Corrie Winkel, Ada Kok ja Erica Terpstra.
Bimolt osallistui myös kesäolympialaisiin 1968, ja voitti 1960-luvulla yhteensä 11 Alankomaiden mestaruutta. Vuonna 1962 hän voitti Leipzigissa pitkän radan EM-kilpailuissa kaksi hopeamitalia, 200 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Isabella Colbran

Isabella Colbran (2. helmikuuta 1785 Madrid, Espanja – 7. lokakuuta 1845 Bologna, Italia) oli espanjalainen koloratuurisopraano. Colbran oli naimisissa säveltäjä Gioacchino Rossinin kanssa.
Napolin Teatro di San Carlo oli merkittävä oopperatalo 1800-luvun alun Italiassa, ja sen primadonna oli espanjalainen Isabella Cobran. Hän oli paitsi yleisön, myös Napolin kuninkaan suosiossa. Hänellä oli sitä paitsi suhde teatterin impressaariin Domenico Barbaiaan. Barbaia tilasi Gioacchino Rossinilta oopperoita heille esitettäväksi. Kun Isabellan suosio oli huipussaan Rossini sävelsi erityisesti häntä ajatellen oopperan "Elisabetta, Regina d'Inghilterra" nimiosan. Rossinin seuraava ooppera oli "Otello, ossia il Moro di Venezia", mutta pian sen jälkeen Isabellan äänessä alkoi kuulua rasitus. Hän jatkoi kuitenkin uraansa ja lauloi Rossinin sävellyksiä.
Isabella hylkäsi lopulta Barbaian, ja hän ja Rossini avioituivat 1822. Isabellan ääniongelmat jatkuivat, ja hän päätti vetäytyä näyttämöltä. Rossini sävelsi vielä ennen kuin hänkin luopui säveltäjän urasta 1829. Sävellyksistä yksikään ei ollut Colbrania varten. Lopulta he erosivat 1837, mutta Rossini huolehti hänen elatuksestaan hänen kuolemaansa asti. Rossini piti häntä aina yhtenä sävellystensä loistavimmista tulkitsijoista.
Hajonnut EP

Hajonnut EP on Apulannan vuonna 1995 julkaistu EP-levy. Se muodostui yhtyeen olemassaolon kannalta ratkaisevaksi äänitteeksi, koska "Attack Of The A.L. People" -levy ei ollut menestynyt hyvin. Levyllä yhtye otti oman linjansa ja alkoi soittaa omalla soundillaan. Tämä ratkaisu lopulta piti Apulannan koossa. Kappaleesta ”Mitä kuuluu” tuli Apulannan ensimmäinen hitti.
Yhtyeen kokoonpano.
Muut esiintyjät.
Jousitrio Barbie and the Rockstars (S.S.-kerho):
Angostuura

Angostuura ("angostura") on saksalaisen tohtori Johann Gottlieb Benjamin Siegertin kehittämä katkerojuoma. Juoman alkoholipitoisuus on 44,7 tilavuusprosenttia, ja se on maultaan voimakkaan katkeroinen, erittäin voimakkaasti yrttinen, kanelinen, tulinen, makea ja täyteläinen.
Armeijan lääkärinä toiminut Siegert kehitti juoman 1820-luvulla toivoen sen pitävän eri taudit loitolla Venezuelan viidakoissa. Se on saanut nimensä Angosturan kaupungin (nykyään Ciudad Bolívar) mukaan, eikä siinä ole kuumelääkkeenä käytettyä rohtogalipean ("Angostura trifoliata") kuorta.
Angostuurapullon etiketti on tunnetusti liian iso pulloon nähden. Tarinan mukaan kun Johann Siegertin pojat siirtyivät sukuyrityksen johtoon, he päättivät uusia pullon ja etiketin. Erehdyksen vuoksi tilatuista etiketeistä tuli liian korkeita, mutta kumpikaan veljeksistä ei vaivautunut korjaamaan asiaa. Nykyään siitä on tullut osa angostuuran imagoa.
Angostuuran resepti on edelleen salainen, ja juoman trinidadilainen valmistajayritys on edelleen Siegertin suvun omistuksessa. Angostuuraa käytetään nykyisin lähinnä juomasekoituksissa ja mausteena.
Teit meistä kauniin

Teit meistä kauniin on Apulannan single/EP, joka pysyi Suomen virallisen singlelistan ykköstilalla 19 viikkoa, mikä on listan ennätys. Levy viitoitti Apulannan uudenlaisen soundin löytymistä. Levystä tunnetaan myös versio "Teet meistä kauniin", joka on virallinen nimi alun perin.
Levyn nimikappale tunnetaan parhaiten voimakkaasti särisevästä kitarariffistään.
EP:n nimikkokappale julkaistiin myöhemmin samana vuonna albumilla Aivan kuin kaikki muutkin.
Jinpingmei

Jinpingmei (, pinyin: "Jīnpíngméi"; ”Luumunkukka kultamaljassa”) on kiinalainen romaani Ming-dynastian ajalta. Sen alkuperäistä tekijää ei tunneta: kirjailija käytti salanimeä Lanling Xiaoxiaosheng (蘭陵笑笑生, pinyin: Lánlíng Xiàoxiàoshēng), joka tarkoittaa Shandongissa sijaitsevan Lanlingin nauravaa oppinutta. Kirjan syntyyn liitetään muun muassa nimi Xu Wei (1520–1593). Ensimmäiset kirjan kappaleet ovat käsikirjoituksia, ja kirjoitettu baihualla, joka on puhekielinen versio mandariinista. Ensimmäinen painettu versio on vuodelta 1610.
Kirja luokiteltiin Ming-dynastian aikana yhdeksi "neljästä loistavasta romaanista" (四大奇書 "sì dà qíshū"). Myöhemmin "Punaisen huoneen uni" syrjäytti sen yhtenä "neljästä huomattavasta romaanista" (四大名著 "sì dà míngzhū"). Se oli pitkään monissa maissa kielletty sen seksuaalisuutta kuvailevien kohtien vuoksi. Teos käännettiin englanniksi ensimmäisen kerran 1939. Sen jälkeen se on käännetty useille kielille. Kirjan tunnetuimpia englanninkielisiä käännöksiä on "The Golden Lotus" (Kultainen lootus), joka on yhden naispäähenkilön, Pan Jinlianin etunimen suora käännös. Kirjan nimi "Jinpingmei" tulee naispäähenkilöistä Pan Jinlian (潘金蓮 ”Kultainen lootus”), Li Pinger (李瓶兒 ”Pikku maljakko”) ja Pang Chunmei (龐春梅 ”Kevätluumunkukka”).
Kirjan tapahtumat kertovat eteläisen Song-dynastian ajasta 1100-luvulta. Poliittinen pyrkyri ja kauppias Ximen Qing pyrkii keräämään omaisuutta ja vaikutusvaltaa vaimoikseen ja jalkavaimoikseen ottamiensa naisten avulla. Naiset puolestaan kilpailevat keskenään saadakseen juoniteltua itselleen suuremman vaikutusvallan taloudessa. 
Kirjan seksuaalinen lataus on runsas. Siinä on pornografiaksi luonnehdittuja osia sekä fetissien ja kaksimielisyyksien viljelyä.
Kirja on julkaistu suomeksi nimellä "Chin ping mei. Hsi Menin ja hänen kuuden vaimonsa elämäntarina" (suom. Jorma Partanen, Gummerus 1955).
Airokala

Airokala ("Regalecus glesne") 6–8 metrin pituinen ja ruumiltaan litteän nauhamainen syvänmeren kala. Se on yksi maailman pisimmäksi kasvavista kalalajeista. 
Ulkonäkö ja koko.
Airokala on aikuisena tavallisesti 6–8 metrin pituinen ja ruumiltaan litteän nauhamainen syvänmeren kala. Suurimmat dokumentoidut yksilöt ovat olleet 11 metrin ja 272 kilogramman kokoisia, mutta jopa 17 metrin pituisia yksilöitä on löydetty. 
Airokalan muutama ensimmäinen selkäruoto on pidentynyt silmiinpistäväksi harjaksi, ja sen punainen selkäevä on lähes ruumiin pituinen. Rintaevät ovat myös nauhamaisesti pidentyneet. Kalan ruumis on hopeansinenhohtoinen, tummien täplien ja mustien viirujen kirjoma.
Levinneisyys.
Airokala esiintyy kaikissa lämpimissä merissä, myös Välimeressä.
Sen arvioidaan elävän 20–200 metrin syvyydessä.
Elintavat.
Lajin elintavoista tiedetään niukasti. Tiedot perustuvat lähinnä rantaan ajautuneisiin yksilöihin. Ruokavalio koostuu pienistä kaloista, kalmareista ja äyriäisistä. Airokalan on havaittu syövän pystyasennossa, pää pintaa kohti. Tällä tavoin kala oletettavasti havaitsee saaliinsa ääriviivat. Ruokaillessa se liikkuu vertikaalisesti, ruumis suorassa, muodostamalla selkäevällä aaltomaista liikettä.
Airokalan tiedetään pystyvän tarvittaessa autotomiaan eli itsetypistykseen, jossa osa ruumiin takaosasta irrotetaan. Tämä voi tapahtua useita kertoja kalan elinaikana, eikä se ilmeisesti vahingoita tärkeitä sisäelimiä. 
Heinäkuussa 2008 tutkijat onnistuivat luultavasti ensimmäistä kertaa kuvaamaan elävää yksilöä kauko-ohjattavia sukellusaluksia käyttämällä. Yksilön arvioitiin olevan noin 5–10 metriä pitkä.
Monella kielellä airokalaa kutsutaan ”sillikuninkaaksi”. Suomeksi sillikuningas tarkoittaa kuitenkin kokonaan toista kalalajia.
Mustanaamio (lehti)

Mustanaamio oli suomalainen sarjakuvalehti, joka ilmestyi vuosina 1966–2010 säännöllisesti ja myöhemmin erikoisnumeroina. Lehti sai nimensä Lee Falkin luoman Mustanaamio-hahmon mukaan. Sen painos vuonna 2007 oli 3 000 kappaletta, mutta 1980-luvun lopulla lehden suosion ollessa suurimmillaan painos oli yli 100 000 kappaletta. "Mustanaamio"-lehden julkaiseminen lopetettiin Suomessa syksyllä 2010. Viimeiseksi numeroksi jäi 25–26/2010. Egmont Kustannus kuitenkin ilmoitti verkkosivuillaan 18. toukokuuta 2011 alkavansa uudelleen julkaista lehteä erityisnumeroina.
Aluksi "Mustanaamio" ilmestyi kerran kuukaudessa. Vuonna 1966 ehti ilmestyä kaksi numeroa. Lehden saadessa suosiota sen ilmestymistiheys kasvoi; vuodesta 1972 alkaen ilmestyi 16 numeroa vuodessa ja vuonna 1974 siirryttiin lopulliseen julkaisutahtiin 26 numeroa vuodessa. Rautakirjan irtonumeromyynnissä "Mustanaamio" oli kaikista lehdistä vuonna 1973 sijalla 51 ja vuonna 1983 sijalla 27.
"Mustanaamio"-lehden johtosarjana oli uusi Mustanaamio-tarina. Sen lisäksi lehdessä oli Vaeltavan aaveen sunnuntaiklassikkoseikkailu. Lehti tuli tunnetuksi myös laadukkaista kakkossarjoistaan, joita olivat muun muassa Taika-Jim, Piko ja Fantasio, Linda ja Valentin (Valerian ja Laureline), Blueberry, Thorgal sekä Kari Leppäsen Achilles Wiggen.
DECnet

DECnet on Digital Equipment Corporationin 1970-luvun puolivälissä kehittämä kaupallinen tietoliikenneprotokollapino. Toisin kuin monet aikalaisensa, jotka mahdollistivat lähinnä päätteiden verkottamisen keskustietokoneisiin, DECnet suunniteltiin tietokoneiden väliseen suoraan kommunikointiin. Protokollan ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1975 PDP-11-minitietokoneille. DECnetin kehitti Stu Wecker vuonna 1974 tavoitteena Digitalin suurtietokoneiden ja minitietokoneiden yhdistäminen. Alkuperäinen rakenne muistutti ARPANETiä, mutta merkittävä ero oli ettei erillisiä koneita pakettikytkentään tarvittu. DECnetistä esiteltiin useita versioita.
Pinossa on useita kerroksia OSI-mallin tapaan. Protokollia ovat NSP ("Network Services Protocol"), DAP ("Data Access Protocol"), NCP ("Network Control Program"), NICE ("Network Information and Control Exchange") ja MOP ("Maintenance Operation Protocol").
DECnet ja IBM:n SNA olivat vahvoilla yritysverkoissa 1980-luvulla, jolloin oli kovaa kilpailua useiden protokollien välillä.
DECnetiä käytettiin muun muassa VAX-koneissa.
Vuonna 1983 julkaistu Phase IV DECnet on tuettu Linuxissa.
Ihmistä suurempi, Jumalaa pienempi

Ihmistä suurempi, Jumalaa pienempi (tai pienempi Jumalaa, suurempi ihmistä) on paavi Innocentius III:n vertaus, jossa hän vertaa paavin asemaa muihin ihmisiin nähden. Innocentius III esitti kuuluisat sanansa ensimmäisen kerran vuonna 1198 tultuaan paaviksi, jolloin hän julisti Rooman asukkaille: 
Innocentius III:n tekemä vertaus, jossa hän asetti itsensä ihmisen ja Jumalan väliin oli poikkeuksellinen, koska aikaisemmin paavia oli pidetty vain apostoli Pietarin seuraajana tai maanpäällisenä sijaisena. Nyt paavi asetti itsensä itse Jumalan sijaiseksi ja edusmieheksi maan päällä lisäten teologista perustelua vallalleen.
Vladimir Jurzinov

Vladimir Vladimirovitš Jurzinov (, s. 20. helmikuuta 1940 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkovalmentaja ja entinen pelaaja. 
Hänen poikansa, Vladimir Jurzinov nuorempi, on myös jääkiekkovalmentaja. Perheen tytär Anna Jursinov on Suomen kansalainen. Sukunimi kirjoitetaan usein muodossa Jursinov.
__notoc__
Saavutukset pelaajana.
Jurzinov pelasi keskushyökkääjänä Dynamo Moskovassa 472 liigaottelua tehden 231 maalia Neuvostoliiton mestaruussarjassa ja KooVeessa SM-sarjassa vuosina 1972–1974. Jurzinov pelasi 54 maaottelua tehden 23 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1961–1969.
Saavutukset valmentajana.
Jurzinov on valmentanut myös sveitsiläistä Klotenia.
Spin City

Spin City on yhdysvaltalainen ABC:n tilannekomedia, jota tehtiin vuosina 1996–2002. Sarja lopetettiin vuonna 2002 viimeisen kauden katsojalukujen vuoksi. Jaksoja kuvattiin yhteensä 145.
"Spin City" kertoo fiktiivisestä New Yorkin paikallishallinnosta. Näyttelijä Michael J. Fox esittää sarjassa varapormestaria.
Hämäläisten laulu

Hämäläisten laulu on Hämeen historiallisen maakunnan ja nykyisin Kanta-Hämeen maakuntalaulu. Vuoteen 1999 asti se oli myös Päijät-Hämeen maakuntalaulu, sinä vuonna se sai oman maakuntalaulunsa "Vihreiden harjujen maan".
Hämäläisten laulun sanat on kirjoittanut J. H. Erkko. Erkon runoon on kirjoitettu lukuisia sävellyksiä, mutta vakiintunein on melodia, joka on lainattu saksalaisen Friedrich Silcherin (1789–1860) kansansävelmän pohjalta vuonna 1824 säveltämästä sotilaslaulusta "Treue Liebe", joka tunnetaan nykyisin paremmin alkusanoilla "Steh' ich in finst'rer Mitternacht". Silcherin sävellyksen on Erkon runoon sovittanut E. A. Hagfors.
Sanat.
1. On mulle Suomi suloisin, &lt;br&gt;
vaan Häme siitä kallihin! &lt;br&gt;
niin kaunista, niin herttaista &lt;br&gt;
kuin kulta Hämeen maa! :| &lt;br&gt;
2. Lempeitä laaksoin lehtoja &lt;br&gt;
ja lintuin laulupuistoja &lt;br&gt;
en unhottaa voi milloinkaan - &lt;br&gt;
oi Hämeen kallis maa! :| &lt;br&gt;
3. Oi Hämeen pellot viljavat &lt;br&gt;
ja kasket kullan loistavat &lt;br&gt;
sen niityt, norot, varjostot! &lt;br&gt;
Ei maata vertaistaan! :| &lt;br&gt;
4. Kuin taivas tääll' on loistoisa &lt;br&gt;
ja iltatähti kultaisa, &lt;br&gt;
syysöiden sähköt leimuvat &lt;br&gt;
ja talvet suojaisat! :|&lt;br&gt;
5. Ei impee missään rakkaampaa, &lt;br&gt;
ei siveempää, ei jalompaa, &lt;br&gt;
tuo sinisilmä neitonen &lt;br&gt;
on rusoposkinen. :| &lt;br&gt;
6. Ja kansaa kussa löytänen &lt;br&gt;
niin jäykkää kuin on Hämehen, &lt;br&gt;
ei suotta siirry milloinkaan, &lt;br&gt;
halveksi säätyään.:| &lt;br&gt;
7. Jos miestä missä tarvitaan &lt;br&gt;
maan eestä vaikka kaatumaan, &lt;br&gt;
on järkeä, on kuntoa, &lt;br&gt;
jos toimeen tartutaan.:| &lt;br&gt;
Dorothy Day

Dorothy Day (8. marraskuuta 1897 – 29. marraskuuta 1980) oli yhdysvaltalainen journalisti ja yhteiskunnallinen aktivisti, jota on luonnehdittu aikansa merkittävimmäksi katoliseksi amerikkalaiseksi. Hänen kirkollisuutensa oli luonteeltaan radikaalia, ja häntä luonnehdittiin katolisten omatunnoksi. Newsweek arvioi hänen ottaneen vuorisaarnan todella elämänohjeekseen. Hän kampanjoi Vietnamin sotaa vastaan. Dorothy Day on luokiteltu myös kristilliseksi anarkistiksi ja sosialistiksi. Dayn kanonisoimista pyhimykseksi on ajettu katolisen kirkon piirissä.
Elämä.
Day kertoo elämäkerrassaan olleensa aina kiinnostunut radikaaleista elämäntavoista, kuten esimerkiksi anarkismista, sosialismista sekä kommunismista. Tämä veikin hänet toimittajan uralle ja osoittamaan mieltään esimerkiksi pasifismin, naisten äänioikeuden sekä työläisten oikeuksien puolesta.
Henkilökohtaisessa elämässä Daylla oli erinäisiä haasteita. Jälkikäteen hän piti yhtenä traumaattisimmista kokemuksistaan laitonta aborttia, jonka hän teki ollessaan suhteessa kirjoittaja Lionel Moisen kanssa. Tämän suhteen jälkeen Day avioitui Berkeley Tobeyn kanssa, joka oli sosialistisen "The Masses" -lehden toimittaja. Liitto kesti kuitenkin vain vuoden.
Vuonna 1925 Day rakastui Forster Batterhamiin ja sai vuonna 1926 tämän kanssa lapsen, Tamar Theresen. Tyttären syntymä vaikutti Dayhin voimakkaasti ja hän alkoi uskoa pyhyyteen ja Jumalaan. Day päätti kastaa lapsensa katolisessa kirkossa huolimatta siitä, että Batterham vastusti kaikkia instituutioita ja erityisesti uskonnollisia instituutioita. Kuusi kuukautta tämän jälkeen myös Day otti kasteen ja liittyi katoliseen kirkkoon. Tämä johti Dayn ja Batterhamin eroon.
Noin viisi vuotta myöhemmin Day tapasi ranskalaisen Peter Maurinin, joka kertoi Daylle katolisesta radikalismista. Day ja Maurin perustivat yhdessä The Catholic Worker -liikkeen sekä samannimisen lehden. Heidän tavoitteenaan oli levittää radikaalia oikeudenmukaisuuden sanomaa kristillisestä näkökulmasta vastavoimana kommunismille. Kyseinen liike toimii edelleen.
Tiikerinuoliainen

Tiikerinuoliainen ("Chromobotia macracanthus", aikaisemmin myös "Botia macracanthus") on Sumatran ja Borneon joissa elävä loistonuoliaisten heimon kala.
Koko ja ulkonäkö.
Tiikerinuoliainen voi kasvaa puolimetriseksi, ja sitä kalastetaan kotiseudullaan syötäväksi. Naaras on tavallisesti koirasta pulskempi. Pieni parvi tarvitsee vähintään 300cm pitkän akvaarion ja paljon piilopaikkoja.
Tiikerinuoliainen elää jopa 20-vuotiaaksi.
Alkuperä.
Tiikerinuoliainen on peräisin Sumatran ja Borneon joista.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Tiikerinuoliainen on parvissa elävä pohjakala.
Vesiolot ja ravinto.
Tiikerinuoliainen on kaikkiruokainen. Luonnossa se syö nilviäisiä, hyönteisiä, matoja ja muita selkärangattomia eläimiä, mutta myös pehmeälehtisiä kasveja. Akvaariossa sen ravinto koostuu elävistä tai jäisistä madoista sekä tuoreista hedelmistä ja vihanneksista.
Saatavilla on myös pellettiruokaa.
The Handwriting upon the Wall

The Handwriting upon the Wall on englantilaisen poliittisen pilapiirtäjä James Gillrayn piirros. 
Kuvan aiheena ovat Englantiin tehtävän maihinnousun suunnitelmat; esillä on juhlapöytä, jossa istuvat sekä Napoleon että hänen ensimmäinen puolisonsa Josephine; Josephine on kuvattu todellisesta olemuksestaan poiketen hyvin lihavana ja juo ketjussa maraschinolikööriä. Pöydässä on "englantilaisia herkkuja" eli pyhän Jamesin hovi, Englannin pankki ja Lontoon Tower leivonnaisina sekä kuningas Yrjö III:n pää "vanhan Englannin paahtopaistina". 
Napoleon on alkamassa syömistä kun taustan seinälle ilmestyvät käden kirjoittamat sanat "mene, mene, tekel, upharsin". Sanat ovat peräisin Belsassarin pidoista Danielin kirjassa, jossa Daniel selittää niiden tarkoittavan että valtakunnan päivät ovat luetut, hallitsija on köykäiseksi havaittu ja valtakunta tullaan jakamaan. 
Josephinen takana seisovat Napoleonin sisaret thermidorin ajan tyyliin kevyesti puettuina, rinnat paljaina, ja Napoleonin takana kolme hänen koomisesti piirrettyä verisiä miekkoja kantavaa karhunnahkalakkista kaartilaistaan. Pöytäseurueen takana näkyy vaaka, jossa kuninkuus painaa enemmän kuin vallankumouksen despotismi.
Pudota

Pudota on Apulannan vuonna 2004 julkaisema EP. Pudota sijoittuu Apulannan albumeiden Hiekka ja Kiila väliin. EP:n kappaleita ei löydy yhtyeen virallisilta pitkäsoitoilta. Pudota on yhtyeen viimeinen julkaisu basisti Tuukka Temosen kanssa.
EP debytoi Suomen virallisen singlelistan ensimmäisellä sijalla, jolla se pysyi yhtäjaksoisesti yhdeksän viikkoa.
Armo EP

Armo on Apulannan EP, joka julkaistiin 31. elokuuta 2005. Levyn julkaisua edelsi saman vuoden maaliskuussa julkaistu kahdeksas studioalbumi "Kiila".
EP debytoi Suomen virallisen listan ensimmäisellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä kymmenen viikkoa.
Leipzigin yliopisto

Leipzigin yliopisto on Leipzigin kaupungissa Saksassa sijaitseva yliopisto. Se on osavaltionsa Saksin toiseksi suurin yliopisto yli 29 000 opiskelijallaan, ja siinä on neljätoista tiedekuntaa. Yliopisto on yksi Euroopan vanhimmista, sillä se on ollut toiminnassa jo yli 600 vuotta.
Historia.
Leipzigin yliopiston perustivat 2. joulukuuta 1409 Saksin Pfalzkreivi Frederik I ja tämän veli rajakreivi Wilhelm II. Alun perin yliopisto koostui neljästä tiedekunnasta. Vuosina 1953–1991 yliopisto tunnettiin nimellä "Karl Marxin yliopisto".
Leipzigin yliopistossa opiskeli jo keskiajalla suomalaisia, kuten 1430-luvulla siellä opiskellut myöhempi Turun piispa Konrad Bitz.
Tilat.
Yliopisto toimii useissa tiloissa ympäri kaupunkia. Päärakennus sijaitsee aivan kaupungin keskustassa. Sen korjaustyöt aloitettiin 2005. Uuden päärakennuksen piirustukset teki hollantilainen arkkitehti Erick van Egeraat. Projektin odotettiin valmistuvan vuonna 2009, jolloin yliopisto juhli 600-vuotista taivaltaan.
Opetustilojen lisäksi yliopistolla on käytössään useita muita rakennuksia. Yliopiston kirjasto perustettiin vuonna 1543, ja se on yksi Saksan vanhimmista yliopistokirjastoista. Yliopiston kasvitieteellinen puutarha perustettiin sekin jo vuonna 1942, ja se on Euroopan toiseksi vanhin. Lääketieteellisellä tiedekunnalla on lisäksi oma sairaala. Kaiken kaikkiaan yliopisto toimii 38 kohteessa ympäri Leipzigia.
Opiskelu.
Nykyisin yliopistolla on 14 tiedekuntaa ja yhteensä yli 29 000 opiskelijaa, mikä tekee siitä osavaltion toiseksi suurimman yliopiston. Yliopistolla on yli 150 laitosta ja noin 190 ylempiin ja alempiin korkeakoulututkintoihin johtavaa opinto-ohjelmaa. Lääketieteellinen tiedekunta on ehkäpä yliopiston arvostetuin tiedekunta. 
Tiedekunnat.
Alkuperäiset neljä tiedekuntaa olivat taiteen, teologinen, lääketieteellinen ja oikeustieteellinen tiedekunta. Nykyisin yliopistolla on 14 tiedekuntaa:
Pyrotekniikka (tekniikka)

Pyrotekniikka tarkoittaa ilmailu- ja avaruustekniikassa sekä sotilaallisessa asetekniikassa toimilaitteita, joiden käyttövoima on ruuti tai modernimpi räjähdysaine.
Käyttö.
Tällaisiin laitteisiin kuuluvat nopeiden sotilaslentokoneiden lentokoneiden heittoistuimet. Heittoistuin lähtee liikkeelle koneen rungon sisältä ruutipanosten ajamana. Usein samanaikaisesti pyrotekniset laitteet räjäyttävät ohjaamon kuomun irti ja rikki.
Myös siviililentokoneiden laskutelineiden pakkoaukaisuun käytetään pyroteknisiä aktuaattoreita.
Satelliitti on laukaisunsa aikana yleensä kiinni kantoraketin kiinnityskartiossa pannalla, joka aukaistaan katkaisemalla sen lukituspultti räjähdysaineella toimivalla aktuaattorilla. Itse pultti voitaisiin räjäyttää poikki sen sisällä olevalla ruutipanoksella, ja tätä tekniikkaa on käytettykin. Siitä syntyy likaa, partikkeleita, jotka jäävät satelliitin läheisyyteen pitkäksi aikaa. Siksi pultti yleensä katkaistaan ruutipanoksen kiihdyttämällä "taltalla", jonka iskun aikaansaama lovi aiheuttaa pulttiin niin suuren jännityshuipun, että pannan kuoma katkaisee pultin. Tällöin ruudin palamiskaasu ei pääse ulos aktuaattorista. Kantorakettien loppuunpalaneiden vaiheiden erottamiseksi voidaan käyttää järeämpiä keinoja. Esimerkiksi Ariane 5 -raketin rungossa on asemia, joissa metallirungon sisällä on koko rungon kiertävä ruutipanos, joka räjäyttää koko rakenteen poikki.
Rakettimoottoreiden sytyttimet, jotka tuovat polttokammioon ajoaineen tai ajopanoksen pintaa sytyttävän lämmön ja alkupaineen, jossa ajoaineen palaminen on mahdollista.
Panssarivaunuissa pyrotekniikkaa on myös itse panssaroinnissa. Monikerrosteräslevyrakenteen välissä voi olla ruutikerros, joka räjähtäessään aiheuttaa räjähdyksellään vastapaineen panssariin tunkeutuvaan ammukseen tai sen räjähdystuotteisiin.
Barrakuda

Barrakuda ("Sphyraena barracuda") on kookas petokala, joka kuuluu barrakudien heimoon.
Ulkonäkö ja koko.
Barrakuda voi kasvaa kaksi metriä pitkäksi ja painaa jopa 50 kiloa. Se on heimonsa suurin laji. Heimon lajeille ominaiseen tapaan sen ruumis on solakka ja sillä on kaksi selkäevää. Muista heimon lajeista sen voi erottaa mustista pilkuista kyljen alaosassa. Kyljen yläosassa on yleensä 18–25 tummaa juovaa.
Levinneisyys.
Barrakudaa tavataan trooppisilla merialueilla leveyspiirien 42°N ja 35°S välillä. Se viihtyy koralliriuttojen läheisyydessä 1–100 metrin syvyydessä.
Käyttäytyminen ja ravinto.
Barrakuda saalistaa lähinnä pieniä parvikaloja. Täysikasvuiset yksilöt ovat lähinnä yksineläjiä, mutta kutuaikana ne kerääntyvät parviin. Barrakudat kasvavat noin parimetrisiksi ja partioivat riuttaa ulapan puolella. Kun kalaparvi sattuu niiden lähelle, barrakudat syöksyvät kalaparven keskelle ja repivät ne palasiksi terävillä hampaillaan. Hyökkäyksen jälkeen ne palaavat rauhassa syömään saalistaan.
Grönlanninpallas

Grönlanninpallas eli sinipallas ("Reinhardtius hippoglossoides", synonyymi "Pleuronectes hippoglossoides") on noin metrin pituinen ja 45 kilon painoinen kampelakalojen alalahkon edustaja, joka elää Pohjois-Atlantilla ja Pohjoisella jäämerellä 250–1 600 metrin syvyydessä. Se saattaa välillä nousta pohjan tuntumasta korkeallekin pintaan.
Grönlanninpallaksen ruokavalioon kuuluu pieniä kaloja. Siksi sillä on isommat ja terävämmät hampaat kuin monilla muilla kampeloilla.
Grönlanninpallaksella on kalataloudellista merkitystä. Pyynti on vaikeaa, koska syötti lasketaan satojen metrien syvyyteen. Ammattikalastuksessa käytetään pitkäsiimaa, joka rakentuu kellukkeiden varassa olevasta pitkästä selkäsiimasta ja siihen sidotuista lyhyemmistä tapsisiimoista, joiden päässä on koukku syötteineen. Sekä virkistys- että ammattikalastukselle on nykyisin asetettu pyyntikiintiöitä. Grönlanninpallaksen liha kuuluu kalojen parhaimmistoon, ja sitä kysytäänkin paljon niin ravintoloissa kuin elintarviketuotannossa.
Prospero X-3

Prospero X-3 oli ensimmäinen satelliitti, jonka Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimat rakensivat ja laukaisivat omalla raketillaan. Tämä teki Britanniasta kuudennen avaruusvaltion. Prospero X-3 laukaistiin 28. lokakuuta 1971 Woomerasta, Australiasta, Black Arrow -raketilla.
Satelliitti painoi 66 kg eli se oli mikrosatelliitti aikana, jolloin suuremmat avaruusvaltiot tekivät jo useiden tuhansien kilogrammojen painoisia satelliitteja. Satelliitin ainoa hyötykuorma oli sarja teknologisia kokeita. Sillä testattiin muun muassa aurinkokennoja, telemetriaan ja virtalaitteisiin tarvittavia tekniikoita. Lisäksi testattiin mikrometeoroidi -ilmaisinta. Satelliitissa on muistina magneettinauhuri, joka hajosi kahden vuoden ja noin 730 nauhoituksen jälkeen.
Satelliitin kiertorata on matala mutta elliptinen: perigeum 531 kilometriä, apogeum 1 403 kilometriä ja inklinaatio 82°. Periodi on 103,57 minuuttia. Harrastajat pystyivät seuraamaan Prosperoa vielä vuosia sen jälkeen kun se oli poistettu käytöstä vuonna 1996. Vuonna 2000 Royal Aircraft Establishment (RAE) Lashamissa lopetti Prosperon seuraamisen ja sen seurantalaitteet sammutettiin, mutta ainakin vuoteen 2004 asti sitä kuuli taajuudella 137,560 MHz. Sen arvioidaan pysyvän kiertoradallaan vuoteen 2070 asti.
Wayne’s Coffee

Wayne’s Coffee on ruotsalainen kahvilaketju, jolla on toimintaa Ruotsissa, Suomessa ja Virossa. Ensimmäinen Wayne’s Coffee avattiin Tukholmassa vuonna 1994.
Suomessa Wayne’s Coffeen kahviloita on Helsingissä, Hyvinkäällä, Kuopiossa, Tampereella ja Vantaalla. Virossa Wayne’s Coffeen kahviloita on Tallinnassa. Wayne’s Coffeen toiminta on laajinta Ruotsissa, jossa kahviloita on Avestassa, Borlängessä, Bollnäsissä, Boråsissa, Eskilstunassa, Falunissa, Gävlessä, Göteborgissa, Halmstadissa, Helsingborgissa, Hudiksvallissa, Härnösandissa, Jönköpingissä, Kalmarissa, Karlskronassa, Karlstadissa, Kristianstadissa, Kungsbackassa, Lidköpingissä, Linköpingissä, Lundissa, Luulajassa, Malmössä, Morassa, Norrköpingissä, Piitimessä, Sandvikenissä, Skellefteåssa, Skövdessä, Sundsvallissa, Sälenissä, Söderhamnissa, Södertäljessä, Tukholmassa, Uppsalassa, Uumajassa, Visbyssä, Västeråsissa, Örebrossa, Örnsköldsvikissä ja Östersundissa.
Suomessa useimmat kahvilat toimivat aiemmin franchising-sopimuksella. Wayne’s Coffeen Suomessa omistanut Tammimetsä hakeutui yrityssaneeraukseen syyskuussa 2011, ja sen korvasi Aschan Coffee &amp; Deli. Vuonna 2012 Restamax osti ketjun maaoikeuden Wayne’s Coffeen ruotsalaiselta emoyhtiöltä.
Nymfi (biologia)

Nymfi on biologiassa kuoriutumisen jälkeinen ei-sukukypsä nuoruusvaihe. Se esiintyy hyönteisillä, joilla on vaillinainen muodonvaihdos. Toisin kuin toukka, nymfi on muodoltaan erittäin samannäköinen kuin aikuinen. Tyypillisesti nymfimuodossa siivet joko puuttuvat tai ovat vaillinaisesti kehittyneet. Ensimmäisissä vaiheissa vartalon suhteet ovat myös erilaiset kuin aikuisella yksilöllä, ja jokaisen kasvuvaiheen jälkeen nymfi alkaa muistuttaa enemmän ja enemmän aikuista.
Nymfimuotoja esiintyy heinäsirkoilla ja torakoilla. Vedessä kehittyviä nymfejä kutsutaan joskus vesinymfeiksi eli najadeiksi. Niillä on kidukset sekä muita sopeutumia vesielämään. Vesinymfejä on muun muassa aitosudenkorennoilla, koskikorennoilla ja päivänkorennoilla.
COmet Nucleus TOUR

CONTOUR (COmet Nucleus TOUR) oli NASAn komeettaluotain, joka laukaistiin 3. heinäkuuta 2002 Delta II -kantoraketilla Cape Canaveral Air Force Stationin , Floridasta. Se tuhoutui pian tämän jälkeen avaruudessa.
Se kehitettiin NASAn Discovery-ohjelmassa. Sen tarkoitus oli tutkia ohilentojen avulla kahta komeettaa, jotka olisivat olleet 2P/Encke ja 73P/Schwassmann-Wachmann. Kolmas kohde oli d'Arrest-komeetta.
Sen oma apogee-moottori Star 30BP (massa 377 kg) räjähti, kun se käynnistettiin 15. elokuuta 2002. 
Luotaimen massa oli laukaisun hetkellä 775 kg, josta 70 kg oli hydratsiinia. Sen mittalaitteet olivat:
Akryyliväri

Akryylivärit ovat värejä, jotka sisältävät pigmenttiä ja akryylisideainetta. Akryylivärit kuivuvat nopeasti kestäväksi pinnaksi. Ennen kuivumista ne ovat vesiliukoisia.
Akryylivärejä on olemassa peittäviä, puolipeittäviä, läpikuultavia, puolikuultavia, erittäin hyvin valoa kestäviä ja vähän huonommin valon kestäviä. Valikoima on suuri niin värisävyissä kuin ominaisuuksissakin.
Akryyliväreillä voi maalata monenlaiselle maalauspohjalle, esimerkiksi puulle, pahville, kartongille, styroksille, keramiikalle ja kivipintaan. Maalauspohjia ei tarvitse välttämättä pohjustaa, kuten öljyväreillä maalatessa, koska akryyliväreistä ei imeydy öljyä. Gessopohjusteet ovatkin nykyisin akryylipohjaisia.
Liian nopea kuivuminen on yksi akryylivärien haittapuoli. Kuivumisaikaa voi pidentää hidasteella. Myös värien kiiltoa tai mattapintaisuutta voi muunnella lisäaineella. Akryylivärejä ei saa pois vaatteista, kun väri on kuivunut. Akryylivärejä ei ohenneta tärpätillä, joten ne eivät haise yhtä häiritsevästi kuin öljyvärit. Akryyliväreistäkin voi silti saada allergiaoireita ja niillä maalatessa täytyy huolehtia riittävästä ilmanvaihdosta.
Elisa Donovan

Lisa "Elisa" Donovan (s. 3. helmikuuta 1971 Poughkeepsie, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Donovan alkoi näyttelemään 7-vuotiaana, ja harrasti kouluaikana voimistelua ja tanssia. Hän näytteli vuoden 1995 komediaelokuvassa "Clueless" (1995) Amber Mariensia, myöhempiä hänen merkittäviä roolejaan on ollut muun muassa elokuvassa "Bileet Roxburyssa" ("A Night at the Roxbury,", 1998). Donovan on esiintynyt myös televisiosarjassa "Sabrina, teininoita".
Donovan kärsi anoreksiasta 1990-luvulla, mutta on myöhemmin toipunut siitä.
Ilhéu das Rolas

Ilhéu das Rolas on tulivuorisaari päiväntasaajalla Guineanlahdessa. Se kuuluu São Tomé ja Príncipen valtioon ja on laivayhteyden päässä São Tomén saarelta Porto Alegren kaupungista. Saarella on vakinaista asutusta arviolta parisataa henkeä. He saavat elantonsa pääasiassa matkailusta. Saarella on myös majakka.
Saari kuului ennen Portugalin imperiumiin. Meriupseeri, ilmailun uranuurtaja ja historioitsija Gago Coutinho, joka tutki aluetta 1910-luvulla, perusti geodesian tutkimusyksikön São Tomélle havaittuaan Ilhéu das Rolasin sijaitsevan täsmälleen päiväntasaajalla.
Juha Hautamaa

Juha Hautamaa (s. 3. elokuuta 1973 Jyväskylä) on entinen jääkiekkoilija.
Hautamaa edusti koko SM-liigauransa ajan Tampereen Ilvestä. Kaudeksi 2001–2002 hän siirtyi Ruotsin Elitserieniin, Timrå IK:hon, jossa loukkaantuminen päätti uran. A-maaotteluita Hautamaalle kertyi 27.
Hautamaa voitti rullakiekon Suomen mestaruuden vuonna 1999 Team 957:n paidassa ja SM-hopeaa 2007 sekä Suomen mestaruuden 2008 Pahalammen väreissä.
Hautamaa on toiminut Ilveksen urheilutoimenjohtajana sekä Ilveksen A-junioreiden ja Nokian Pyryn kakkosvalmentajana.
Northern Lights (MUD)

 
Northern Lights on yksi suosituimmista AberMUDeista. Siinä edetään lyömällä erilaisia hirviöitä ja ratkomalla arvoituksia: tarkoitus on saada kokoon tietty määrä pisteitä, jotta pelaaja voi saavuttaa velhon ("wizard") statuksen. Northern Lightsin perusti Anna "Vitastjern" Eklund vuonna 1992, ja pelin palvelin on pyörinyt käytännössä aina Luulajassa, Ruotsissa.
Northern Lights

Northern Lights on vuonna 1982 perustettu amerikkalaista jalkapalloa päälajinaan pitävä oululainen urheiluseura. Sen nimeksi otettiin aluksi "Arctic Bears", mutta myöhemmin se vaihdettiin "Revontuliksi", joka myöhemmin kääntyi englannin kielelle nykyiseen muotoonsa. Amerikkalaisen jalkapallon lisäksi lajeina ovat lippupallo ja cheerleading.
Edustusjoukkue.
Seuran edustusjoukkue nousi heti perustamisen jälkeen vuodeksi 1984 Vaahteraliigaan, jossa joukkue pelasi vaihtelevalla menestyksellä yhtäjaksoisesti vuoteen 1993. Seuraavat kaudet menivät 1. divisioonassa, kunnes vuonna 1998 Northern Lights nousi jälleen liigaan. Menestys sarjassa oli heikkoa, ja vuonna 2003 seura päätti luopua sarjapaikasta ja keskittyä juniorityöhön. Parhaaksi sijoitukseksi jäi vuoden 1990 SM-pronssi. Yhden 2. divisioonakauden jälkeen joukkue nousi kaudeksi 2008 takaisin 1. divioonaan kaadettuaan 2. divisioonan finaalissa Vaasa Vikingsin. Joukkueen kotikenttänä toimii Castrenin kenttä. 
Kaudella 2008 Northern Lights sijoittui 1. divisioonassa kolmannelle tilalle. Kaudella 2008 Lightsissa nähtiin pitkästä aikaa ulkomaisia vahvistuksia, joita olivat kanadalainen Jesse Card ja saksalainen Lawrence Williams.
Kaudelle 2009 Northern Lights palkkasi päävalmentajaksi yhdysvaltalaisen Cade Ackleyn. Vahvistuksina nähtiin pelinrakentaja Daniel Millus (Texas Southern Tigers) ja puolustuksen takakentällä Stacey Thomas (Texas Southern Tigers, Buffalo Bills). 
Kaudella 2009 Northern Lights oli runkosarjan toinen. Pudotuspeleissä joukkue eteni loppuotteluun saakka, häviten ottelun kuitenkin 31-17.
Kaudelle 2010 Northern Lights nimesi päävalmentajaksi coloradolaisen Damon Waren. Pelaajavahvistuksena jatkaa FS Stacey Thomas.
Kausi 2010 Northern Lights eteni uudelleen spagettimaljaan, mutta hävisi ottelun 38-13. Ottelun tulokseen vaikutti voimakkaasti Lightsin pelinrakentajan Mackeyn loukkaantuminen heti 2.neljänneksen alussa.
Kaudelle 2011 Northern Lights nousi takaisin Vaahteraliigaan. SAJL tarjosi Lightsille Vaahteraliigapaikkaa Tampere Saintsin siitä
luovuttua. Northern Lights palkkasi päävalmentajakseen Scott Prestonin Arkansas Tech Universitystä. Muutaman Vaahteraliigakauden jälkeen Northern Lights palasi I-divisioonaan. Kaudella 2014 joukkue ajoi sisään uusia pelaajia ja sijoittui I-divisioonassa pudotuspelien ulkopuolelle.
Kaudelle 2023 naisjoukkue kohosi uudelleen Vaahteraliigaan pelaamaan. Northern Lightsin naiset olivat voittaneet I-divisioonan toistamiseen.
Juniorit.
Northern Lightin juniorityö on laajentunut huomattavasti. Revontulet osallistuu SAJL:n
järjestämiin juniorisarjoihin U9-, U11-, U13-, U15- ja U17-juniori tasoilla. Kaikissa juniorisarjoissa pelataan varusteet päällä.
Uusmaalaisten laulu

Uusmaalaisten laulu on Uudenmaan maakuntalaulu, jonka on sanoittanut Kaarlo Terhi ja säveltänyt Jean Sibelius. Eteläsuomalainen osakunta järjesti loppuvuodesta 1911 kilpailun maakuntalaulun saamiseksi. Sibelius oli raadin jäsen ja lupautunut säveltämään valitun laulun. Tammikuussa 1912 Terhin teksti valittiin 19 ehdotuksen joukosta. Laulu esitettiin ensimmäisen kerran Ylioppilaskunnan Laulajien konsertissa 21. huhtikuuta 1912. Laulua pidetään vaikeana sen kahden erilaisen rytmin vuoksi.
Sanat.
1. 
Missä maat on mainiommat, vetreämmät veet, &lt;br&gt;
sadat saartaa niemet, lahdet rakkaampaata rantaa! &lt;br&gt;
Missä virrat viehkeämmät, salmet seljänteet, &lt;br&gt;
maa ja meri aulihimmin aarteitansa antaa! &lt;br&gt;
Uusmaa Suomen kruunussa on helmi kirkkahin, &lt;br&gt;
täällä kukkaan puhkeaapi tiede, taidekin, &lt;br&gt;
tääll’ on Suomen pää ja sydän, into hehkuvin, &lt;br&gt;
lempi lämpöisin.
2.
Jäykkänä ja pystypäin, kuin luoto meressä, &lt;br&gt;
ajan aallokossa seisoo uusmaalainen kansa; &lt;br&gt;
vapauden tunto sykkii lasten veressä, &lt;br&gt;
valppahana vainon torjuu, oikeus turvanansa. &lt;br&gt;
Suomen siskosarjassa on nuorin Uusimaa; &lt;br&gt;
parhaan työmme, lempemme ja laulumme se saa. &lt;br&gt;
Uusmaa, nimes uljahana kanna aikain taa, &lt;br&gt;
meidän Uusimaa!
Laulun satavuotisjuhla.
Uusmaalaisten laulu täytti 2012 sata vuotta. Sen kunniaksi Merja ”Merzi” Rajala sovitti teoksen uudelleen modernisoiden sitä. Uuden sovituksen kantaesitys oli historian ensimmäisen Uusimaa-viikon kulttuuripäivänä 7. marraskuuta 2012 Metropolia Ammattikorkeakoulun Kulttuuri luo uutta maata -seminaariin sijoitetun Vuoden 2013 uusmaalainen kaupunginosa -palkinnonjaon yhteydessä. Laulun esitti Con Caronca -kuoro, joka koostui Metropolia AMK:n ja Helsingin Pop &amp; Jazz Konservatorion laulajista. 
Samana päivänä ja samalla kellonlyömällä (7.11.2012 klo 16.40) Con Caroncan toisen esiintymisen aikaan Finlandia-talossa esitti 18 kuoroa eri puolilla Uuttamaata perinteisen version Uusmaalaisten laulusta vastauksena Eteläsuomalaisen osakunnan lauluhaasteeseen.
Andøyan rakettikoealue

Andøyan rakettikoealue on Pohjois-Norjassa Andøyan saarella sijaitseva luotainrakettien laukaisukeskus.
Alue perustettiin vuonna 1962 ja siitä lähtien sieltä on laukaistu 1 200 luotainrakettia. Nykyisin sen omistaa 90-prosenttisesti Norjan avaruuskeskus eli Norwegian Space Centre, joka toimii Norjan kauppa- ja teollisuusministeriön alaisuudessa. Kymmenen prosenttia osakkeista kuuluu Kongsberg Defence &amp; Aerospace -yhtiölle.
Kun kylmä sota päättyi, aseman rakettilaukaisujen määrä väheni huomattavasti ja venäläiset arvelivat, että kylmän sodan aikana laukaisuja tehtiin testaamaan Neuvostoliiton ohjusten seuraamisjärjestelmien tehokkuutta.
Vuonna 1997 perustettiin toinen laukaisupaikka Ny-Ålesundiin Huippuvuorille. Andøyan keskukseen kuuluu myös ALOMAR-observatorio ("Arctic Lidar Observatory for Middle Atmosphere Research"), joka perustettiin vuonna 1994. Se tutkii ilmakehää. Andøyan rakettikoealue on osallistunut Norjan ensimmäisen satelliittihankkeen kehitystyöhön.
Romanos Melodos

 
Romanos Melodos (k. noin 555, aika Karl Krumbacherin arvioima) oli bysanttilainen runoilija. Häntä pidetään keskeisiä ortodoksisen hymnografian perustajia.
Romanosta pidetään kansallisuudeltaan kreikkalaisena, mutta hän syntyi Syyriassa ja teki elämäntyönsä Konstantinopolissa ja Beirutissa. Hänen työtavastaan on kerrottu, että hän kuuli unessa kauniin melodian ja näki Neitsyt Marian ilmestyksen ja sai siitä aiheen hymniinsä "Kristuksen syntymä".
Romanos on kirjoittanut tuhatkunta muodoltaan dialogista hymniä, joista on säilynyt 80, useimmat aiheiltaan raamatullisia, näiden joukossa aiheet "Munkin kuolema", "Viimeinen tuomio", "Juudaksen kavallus" ja "Stefanuksen marttyyrius".
Niet Molotoff

Niet Molotoff on suomalainen propagandalaulu. Sen on säveltänyt Matti Jurva ja sanoittanut Tatu Pekkarinen. Jurva levytti kappaleen vuonna 1942 taustayhtyeenään Kristalli-Tanssiorkesteri, jota johti George de Godzinsky. Levytyksen orkesterisäestyksen sovitti Robert von Essen. Laulun nimi viittaa Neuvostoliiton ulkoministerinä toimineeseen Vjatšeslav Molotoviin, jota laulussa pilkataan ja verrataan murhattuun Nikolai Bobrikoviin.
Oman versionsa (”Njet Molotoff”) kappaleesta levytti Solistiyhtye Suomi vuonna 1989. Jurvan esitys on mukana vuonna 2002 julkaistulla kokoelmalevyllä "Molotohvin koktaili – Sota-ajan propagandaa levyillä 1940–1942".
Suomalainen RAC-yhtye Mistreat on tehnyt kappaleesta cover-version ”Oi! Molotohvi”.
Laulun melodia perustuu venäläiseen kansanlauluun nimeltä Uhar-kupets ().
Ukrainalainen versio.
Vuonna 2022 laulusta ilmestyi ukrainalainen versio, jossa sanoitus on päivitetty vastaamaan vuoden 2022 Venäjän hyökkäystoimia Ukrainaa vastaan. Ukrainalaisen laulun nimi on ”Njet Vladimir”.
Mario Party

Mario Party () on Hudson Softin kehittämä ja Nintendon joulukuussa 1998 Nintendo 64:lle julkaisema "Mario Party" -pelisarjan ensimmäinen osa. "Mario Party" ei ole tavallinen "Mario"-peli, vaan partypeli, jossa liikutaan vuorotellen virtuaalisella pelilaudalla ja pelataan erilaisia minipelejä. Peli on suunniteltu pääosin monelle pelaajalle samaan aikaan, ja tämä ominaisuus on tehnyt "Mario Partysta" hyvin suositun moninpelaajien keskuudessa. Peli aloitti nyttemmin jo yhdenteentoista osaan yltäneen pelisarjan. 
Pelaaminen.
"Mario Partyn" pelaaminen muistuttaa hyvin paljon perinteistä lautapeliä. Pelaajat heittävät vuorotellen noppaa ja liikkuvat arpakuution silmälukujen osoittaman määrän mukaan pelilaudalla. Päätehtävänä on kerätä enemmän tähtiä, kuin kukaan muu pelaaja. Pelin voittaa lopulta se, jolla on pelin loppuessa eniten tähtiä.
Toinen tehtävä pelilaudalla on kerätä kolikoita, joilla voi ostaa erilaisia tavaroita pelilaudalla sijaitsevista kaupoista. Näitä tavaroita voi käyttää joku omaksi hyödykseen tai muita pelaajia vastaan. Mikäli pelin loputtua kahdella pelaajalla on sama määrä tähtiä, voittaa se pelaaja, jolla on enemmän kolikoita. Kolikoita saa kerättyä muun muassa voittamalla minipelejä.
Pelilaudalla näkyy kerralla vain yksi tähti. Tähden voi saada haltuunsa pääsemällä ruutuun, jossa tämä sijaitsee ja sen jälkeen maksamalla 20 kolikkoa Toadille. Kun pelaaja on ostanut tähden, ilmestyy toinen tähti toiseen paikkaan pelilaudalle. Jokaisen pelivuoron päätyttyä, kun jokainen pelaaja on kerran heittänyt noppaa, pääsee pelaamaan minipelejä. Jokaisen kokonaisen pelin jälkeen luovutetaan vielä kolme bonustähteä. Ensimmäinen annetaan pelaajalle, joka on kerännyt eniten kolikoita, toinen sille pelaajalle, joka on päässyt useiten sattuma-ruutuun. Kolmas tähti annetaan pelaajalle, joka keräsi eniten kolikoita minipeleissä. 
Minipelien voittamisesta saa palkinnoksi kymmenen kolikkoa. Joissain minipeleissä hävinneiden täytyy taas luovuttaa omat rahansa voittajalle.
Pelissä on pelitila nimeltä "Mini-Game Island", jossa pelaaja liikkuu saarella, ja hänen pitää pelata 50 minipeliä järjestyksessä.
Vastaanotto.
"Mario Party" sai ristiriitaisia, mutta pääosin positiivisia arvosteluja. Pelin suurin kritiikin aihe oli, ettei sitä ollut yhtä hauska pelata yksin kuin kavereiden kanssa. Osa kritiikistä koski myös pelien liiallista sattumanvaraisuutta.
Ohjainten hajoaminen.
"Mario Partyn" joissakin minipeleissä piti pyörittää ohjaimen analogista sauvaa niin nopeasti kuin mahdollista. Tämä aiheutti useille pelaajille käsivammoja heidän pyörittäessään sauvaa kämmenellään. Nintendo noteerasi kyseisen vaara-haitan "Mario Partyssa" ja alkoi jakaa pelin pelaajille erikoisvalmisteisia muovihansikkaita, joita Nintendo suositteli pidettävän peliä pelattaessa.
Minun sotani

Minun sotani on vuonna 1976 syntyneen Colby Buzzellin kirjoittama kirja hänen kokemuksistaan Irakin sodassa. Hän palveli Yhdysvaltain maavoimien 1. pataljoonan Bravo-komppanian kiväärimiehenä lähellä Mosulin kaupunkia marraskuusta 2003 tammikuuhun 2005.
Buzzell piti kokemuksistaan internetissä blogia, joka antoi huonon kuvan Yhdysvaltain armeijasta. Buzzell joutui sulkemaan blogin, mutta sen sisällön hän muokkasi kirjaksi. "Minun sotani" keskittyy sotilaan tavallisiin kokemuksiin. Teos kertoo pikkutarkasti sotilaan arkipäivästä ja sen absurdista luonteesta. Sen suora, hiomaton tyyli on kerännyt kehuja, mutta kritiikkiä on tullut kirosanojen määrästä.
Libavcodec

libavcodec on vapaan ohjelmiston/avoimen lähdekoodin LGPL-lisensoitu koodekkikirjasto video- ja audiodatan enkoodaukseen ja dekoodaukseen; se on kirjoitettu C-ohjelmointikielellä. Se on osa FFmpeg-projektia ja monet avoimen lähdekoodin sovellukset ovat riippuvaisia siitä.
Toteutetut video- ja audiokoodekit.
Taulukko olennaisimmista libavcodecin sisältämistä koodekeista, joista suurin osa on kirjoitettu ns. puhtaalta pöydältä korkean suorituskyvyn ja koodin uusiokäytön takaamiseksi.
Isomarjastaja

Isomarjastaja ("Paramythia montium") on varpuslintu, joka kuuluu tiaismarjastajien heimoon. Aiemmin se luettiin kuuluvaksi kukastajien tai marjastajien heimoon.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 20 cm. Isomarjastaja on vatsapuolelta, niskasta ja pyrstöstä sininen ja selkäpuolelta vihreä. Naama, töyhtö ja kurkku ovat mustat, alaperä keltainen ja päälaella kulkee vielä valkoinen juova. Kutsuääni kuulostaa siltä, kuin kahta kuivaa lehteä hierottaisin vastakkain. Lintu on peloton ihmistä kohtaan. Lajilla on tapana noukkia eräitä kukkia ja hieroa niiden musertuneita terälehtiä höyhenykseensä.
Isomarjastajasta tunnetaan neljä alalajia: nimialalaji "montium" sekä "alpinum", "brevicauda" ja "olivaceum".
Esiintyminen.
Laji on yleinen Uuden-Guinean keski- ja kaakkoisosissa sekä mahdollisesti Indonesiassa. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Isomarjastajan elinympäristöä ovat vuoriston sammaleiset metsät kahden kilometrin korkeudella ja sitä ylempänä aina puurajalle saakka.
Ravinto.
Laji käyttää ravinnokseen marjoja ja selkärangattomia eläimiä.
Dylan ja Cole Sprouse

Dylan Thomas Sprouse ja Cole Mitchell Sprouse (s. 4. elokuuta 1992 Arezzo, Italia) ovat yhdysvaltalaiset kaksoset, jotka ovat tulleet tunnetuiksi lapsinäyttelijöinä.
Elämä ja uran alkuvaiheet.
Sprouset syntyivät Italian Arezzossa yhdysvaltalaiselle pariskunnalle Matthew Sprouselle ja Melanie Wrightille, jotka olivat opettajina englanninkielisessä koulussa Italiassa. Pojat eivät kuitenkaan puhu italiaa. Heillä on Italian ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus. Dylan sai nimensä runoilija Dylan Thomasin mukaan. 15 minuuttia nuorempi veli Cole sai nimensä jazz-laulaja ja pianisti Nat King Colen mukaan. 
Pojat muuttivat Yhdysvaltoihin ollessaan vasta neljän kuukauden ikäisiä. He kasvoivat vanhempiensa kotikaupungissa Long Beachissä, Kaliforniassa. Poikien isoäidin, draaman opettaja ja näyttelijä Jonine Booth Wrightin, neuvosta pojat alkoivat esiintyä. He näyttelivät usein vuorotellen samaa roolia, kuten monet muut identtiset lapsinäyttelijät, jotta kuvauksissa saadaan lapsihahmolle enemmän kuvausaikaa kuin mitä yksittäisen lapsiesiintyjän työaikamääräykset sallisivat. Kaksoset esiintyivät ensimmäisen kerran televisiossa puolivuotiaina "Äiti ja risat" -sarjassa. He näyttelivät yhdessä Patrick Kellyn roolia vuodesta 1993 vuoteen 1998. Heidän vanhempansa erosivat vuonna 1997 poikien ollessa viisivuotiaita. Sprouset tykkäävät lumilautailusta, koripallosta ja surffaamisesta. Veljekset ovat näytelleet muun muassa elokuvissa "Astronautin vaimo" (1999), "Big Daddy" (1999), "Seksihullun päiväkirja" (2001), "Valepukujen mestari" (2002) ja "Petollinen on ihmissydän" (2004).
”Viiden tähden elämää” -televisiosarjat 2005–2011.
Suureen suosioon kaksoset nousivat tilannekomediasarjan "Zackin ja Codyn viiden tähden elämää" pääosissa. Disney Channelilla esitettyä sarjaa tehtiin yhteensä 88 jaksoa 2005–2008. Sille tehtiin jatkosarja "Viiden tähden merielämää" (2008–2011).
Vuonna 2007 ensi-iltaan tulleessa Mark Twainin kirjoittaman Prinssi ja kerjäläispoika -sadun modernissa elokuvaversiossa ("") Dylan ja Cole esittävät pääosia, samoin kuin vuoden 2009 elokuvassa "The Kings of Appletown".
Veljeksillä on oma sarjakuva ja vaatemerkki, ja he tekevät aktiivisesti yhteistyötä Mary-Kate ja Ashley Olsenin kanssa. Dylan ja Cole Sprouse asuvat lähellä Hollywoodia. Myöhemmin he jatkoivat näyttelemistä, mutta eivät enää yhdessä vaan omissa sarjoissaan. Cole Sprouse alkoi näytellä "Riverdale"-televisiosarjassa päähenkilö Jughead Jonesia.