tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Otávio

Otávio Edmilson da Silva Monteiro (s. 9. helmikuuta 1995, João Pessoa, Brasilia) on brasilialaisportugalilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskikenttämies tai laitahyökkääjä.
Otávio on syntynyt ja kasvanut Brasiliassa. Hän liittyi Internacionalin junioriakatemiaan 15 -vuotiaana ja pelasi ensimmäisen ottelunsa legendaarisen Dungan valmentamassa Internacionalin edustusjoukkueessa 2012. 
Otávio siirtyi syyskuussa 2014 portugalilaisseura FC Portoon mutta aloitti sen reservijoukkueessa. Hänet lainattiin helmikuussa 2015 Vitoria Guimaraesiin, jossa hän pelasi kauden 2015–2016 loppuun asti, mutta sen jälkeen hän vakiinnutti paikkansa Portossa. Hän on pelannut Portugalin Primeira Ligassa 218 ottelua ja tehnyt niissä 26 maalia. Hän voitti Portugalin liigamestaruuden vuosina 2018, 2020 ja 2022 sekä Portugalin cupin vuosina 2020, 2022 ja 2023, joista viimeksi mainitun vuoden loppuottelussa hän teki joukkueensa kahdesta maalista toisen. Hän on pelannut Mestarien liigassa 38 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia, ja Eurooppa-liigassa kymmenen ottelua tekemättä maaleja. Hän siirtyi elokuussa 2023 saudiarabialaiseen Al-Nassriin.
Otávion maajoukkueura alkoi Brasilian nuorisomaajoukkueissa, mutta hänen saatua Portugalin kansalaisuuden 2021 Fernando Santos kutsui hänet Portugalin maajoukkueeseen, jossa hän pelasi ensimmäiset maaottelunsa syyskuussa 2021. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Ghanaa vastaan mutta joutui loukkaantumisen vuoksi jättämään ottelun kesken ja oli poissa myös kahdesta seuraavasta ottelussa. Hän pelasi jälleen avauskokoonpanossa voitokkaassa neljännesvälierässä Sveitsiä ja tappiollisessa puolivälierässä Marokkoa vastaan.
Otávio on toukokuun 2024 loppuun mennessä pelannut 20 A-maaottelua, joissa hän on ollut 13 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt maaotteluissaan kolme maalia: syyskuussa 2021 ensimmäisessä maaottelussaan Qataria vastaan, maaliskuussa 2022 MM-kilpailujen jatkokarsintaottelussa Turkkia vastaan ja maaliskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Luxemburgia vastaan..
Decaturin piirikunta (Georgia)

Decaturin piirikunta () on Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 29 367 vuoden väestönlaskennassa. Piirikunnan hallintokeskus on Bainbridgen kaupunki. Piirikunta perustettiin 8. joulukuuta 1823.
Jakob Engel-Schmidt

Jakob Engel-Schmidt (s. 24. lokakuuta 1983 Birkerød) on tanskalainen poliitikko, joka on toiminut Tanskan kulttuuriministerinä joulukuusta 2022. Hän oli aiemmin Venstren jäsen, mutta liittyi vuonna 2022 Lars Løkke Rasmussenin perustamaan Moderaatit-puolueeseen. 
Engel-Schmidt on istunut kansankäräjillä vuosina 2013–2015 sekä 2016–2019. Vuosina 2009–2011 hän oli nuorisojärjestö Venstres Ungdomin puheenjohtaja.
Yksityiselämä.
Kesällä 2017 Engel-Schmidt jäi kiinni autolla ajamisesta kokaiinin vaikutuksen alaisena ja menetti ajokorttinsa kolmeksi vuodeksi.
Jacob Jensen

Jacob Jensen (s. 26. toukokuuta 1973 Holbæk) on tanskalainen Venstren poliitikko. Hän on toiminut Tanskan elintarvike-, maatalous- ja kalastusministerinä joulukuusta 2022 sekä istunut kansankäräjillä vuodesta 2005.
Exequiel Palacios

Exequiel Palacios (s. 5. lokakuuta 1998 Famaillá, Tucumán, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Saksan Bundesliigan Bayer Leverkusenissa. Hänen pelipaikkansa on keskikenttä.
Palacios aloitti pelaamisen River Platen junioreissa ja nousi lopulta siellä edustusjoukkueeseen asti. Hän pelasi Argentiinan Primera Divisiónissa vuosina 2015–2019 kaikkiaan 48 ottelua ja teki neljä maalia. Copa Libertadoresissa hän pelasi 21 ottelua ja teki yhden maalin. River Platen voittaessa kilpailun 2018 hän pelasi 11 ottelua mukaan lukien loppuottelun molemmat osaottelut. Hän voitti lisäksi Recopa Sudamericanan 2019 sekä Argentiinan Cupin 2017 ja 2019. Hän pelasi viimeisen pelinsä Riverissä juuri Argentiinan Cupin finaalissa joulukuussa 2019. Sen jälkeen hän siirtyi Leverkuseniin 5,5 -vuotisella sopimuksella vuoden 2020 alussa. Vuoden 2023 loppuun mennessä hän on pelannut 75 bundesliigaottelua ja tehnyt kahdeksan maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut kaksi ottelua. Eurooppa-liigassa pelaamissaan 19 ottelussa hän on tehnyt kaksi maalia.
Palacios pelasi kolme ottelua sekä alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015 että alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017. Hän debytoi Argentiinan maajoukkueessa Guatemalaa vastaan syksyllä 2018. Argentiinan voittoon päättyneessä Copa Américassa 2021 hän pelasi kolme ottelua. Maajoukkuevalmentaja Lionel Scaloni valitsi hänet mukaan 2022 MM-kisojen miehistöön. Hän tuli maailmanmestaruuden voittaneessa Argentiinan joukkueessa vaihdosta kentälle otteluissa Meksikoa, Australiaa ja Kroatiaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 28 A-maaottelua, joista seitsemässä hän on ollut avauskokoonpanossa. Hän on antanut otteluissa neljä maalisyöttöä.
Palacios oli osallisena erikoisessa naisepisodissa, missä paljasti hänen tapailleen kolmea naista samaan aikaan kotimaassaan vuonna 2018. Nykyisin hän seurustelee kuusi vuotta vanhemman argentiinalaisen Yesica Friasin kanssa.
Vertti Kivi

Vertti Jaakko Tuomas Kivi (s. 1970 tai 1971) on suomalainen sisustusarkkitehti. Hänen omistamansa yritys dSign Vertti Kivi Co on suunnitellut muun muassa Tallinkin MyStar sekä Viking Linen Viking Gracen -alusten sisustuksen.
Ole Werner

Ole Werner (s. 4. toukokuuta 1988, Preetz, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen alasarjapelaaja. Hän toimii tällä hetkellä RB Leipzigin päävalmentajana, jossa tehtävässä hän aloitti kesäkuussa 2025. Ennen siirtymistään RB Leipzigin valmentajaksi hän valmensi vuosina 2019–2021 2. Bundesliigan Holstein Kieliä ja vuosina 2021–2025 Werder Bremeniä.
Hän aloitti valmennusuransa Kielin juniorijoukkueissa jatkaen sieltä kakkosjoukkueen valmentajaksi ja lopulta ykkösjoukkueeseen.
World Sportscar Championship

World Sportscar Championship oli FIAn autourheilusarja vuodesta 1953 vuoteen 1992. Sarja sisälsi tunnettuja kestävyysajokilpailuja.
Sarja tunnettiin myös nimillä World Championship for Sports Cars, World Endurance Championship, World Sports-Prototype Championship ja FIA Sportscar World Championship.
Autot.
Sarjassa kilpailtiin muun muassa Group 6 ja Group 5 -luokkien autoilla ennen C-ryhmän autoja.
Kilpailut.
Muun muassa seuraavat kilpailut laskettiin mukaan mestaruussarjaan tiettyinä vuosina:
Endrick Felipe

Endrick Felipe Moreira de Sousa, yleensä vain Endrick (s. 21. heinäkuuta 2006 Taguatinga, Distrito Federal, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Madridia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Endrick liittyi Sociedade Esportiva Palmeirasin junioriakatemiaan 11-vuotiaana. Viiden vuoden aikana hän teki yhteensä 165 maalia pelaamissaan 169 ottelussa seuran nuorisojoukkueissa.
Endrick pelasi ensimmäisen ottelunsa ammattilaisena 6. lokakuuta 2022 Coritibaa vastaan. Endrickista tuli 16-vuoden kahden kuukauden ja 16 päivän iässä nuorin pelaaja, joka on pelannut Palmeirasin edustusjoukkueessa. 25. lokakuuta 2022 hän teki ensimmäiset kaksi maaliaan ottelussa Athletico Paranaensea vastaan, ja samalla hänestä tuli historian toisiksi nuorin maalintekijä Brasilian pääsarjassa.
15. joulukuuta 2022 Real Madrid ilmoitti tehneensä sopimuksen Palmeirasin kanssa Endrickin siirtymisestä seuraan heinäkuussa 2024.
Esa Talvitie

Esa Sakari Talvitie (19. joulukuuta 1923 Lapua – 1. huhtikuuta 2009 Pori) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 
Talvitien vanhemmat olivat isännöitsijä Jaakko Villiam Talvitie ja Impi Alajoki ja puoliso vuodesta 1943 Laila Salminen. Talvitie kävi keskikoulun Hämeenlinnan lyseossa 1946 ja valmistui meijeriteknikoksi Valtion maitotalousopistosta 1948. Hän oli Kausalan Osuusmeijerin isännöitsijä ja juustomestari 1948–1957, Oy Tuottajain Maidon Kausalan meijerin isännöitsijä 1957–1960, Osuuskunta Lännen Maidon toimitusjohtaja 1960–1981 ja Osuuskunta Satakunnan Maidon, vuodesta 1986 Osuuskunta Satamaito, toimitusjohtaja 1982–1988. Talvitiellä oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni (1977). Kauppaneuvoksen arvonimen Talvitie sai 1985.
Olli Kauppi

Olli Ilmari Kauppi (4. elokuuta 1934 Oulu – 3. heinäkuuta 2011 Oulu) oli suomalainen järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 
Kaupin vanhemmat olivat konttoripäällikkö Juho Heikki Kauppi ja opettaja Esteri Hilma Alava ja puoliso vuodesta 1959 Irma-Liisa Lauren. Kauppi tuli ylioppilaaksi Porin Lyseosta 1955 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1960. Hän oli Satakunnan meijeriliiton teknillinen neuvoja 1960, Keski-Pohjanmaan meijeriliiton teknillinen neuvoja 1960–1962, Pohjois-Suomen meijeriliiton teknillinen neuvoja 1960–1962 ja toiminnanjohtaja 1962–1967 ja Osuuskunta Pohjolan Maidon isännöitsijä 1962–1963 ja toimitusjohtaja 1967–1989. Haapaveden Osuusmeijerin isännöitsijänä Kauppi toimi 1969–1977. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Kauppi oli reservin luutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1986.
Dubain 24 tunnin ajo 2017

Dubain 24 tunnin ajo 2017 oli Dubain 24 tunnin ajojen 12. kerta. Kestävyysajo ajettiin Dubai Autodromessa Dubaissa Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa. Kilpailu ajettiin 11.–13. tammikuuta 2017.
Tulokset.
Luokkavoittajat lihavoituna.
Yrjö Koivulehto

Yrjö Veikko Koivulehto (8. helmikuuta 1925 Viipuri – 28. helmikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 
Koivulehdon vanhemmat olivat toimitusjohtaja Reino Veikko Koivulehto, aiemmin Björklund, ja Elvi Edith Eriksson ja puoliso vuodesta 1950 Leila Kyllikki Järvinen. Kauppaneuvos Eero Koivulehto oli hänen veljensä. Yrjö Koivulehto tuli ylioppilaaksi Vaasanrinteen yksityislyseosta Helsingissä 1942, valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1950 ja suoritti Ford Motor Companyn johtajakurssin Detroitissa 1950–1951 sekä useita muita liiketoiminnan kursseja. Hän oli Suomen Auto Oy:n osakas vuodesta 1945, korjauspäällikkö 1950–1953, myyntipäällikkö 1953–1955, johtokunnan jäsen vuodesta 1953, apulaisjohtaja 1955–1961, toimitusjohtaja 1961–1983, johtokunnan puheenjohtaja 1979–1983 ja päätoiminen johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1984. Viipurin Autola Oy:n osakas ja johtokunnan jäsen Koivulehto oli vuodesta 1953, Rauta- ja Konetarvike Oy:n, vuodesta 1978 Rauta ja Konetarve Oy, osakas ja johtokunnan jäsen vuodesta 1954 ja Suomen Auto ja Osa Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1980. Hän omisti Vehkataipaleen tilan Taipalsaaressa. Koivulehdolla oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni. Kauppaneuvoksen arvon Koivulehto sai 1986.
Thiago Almada

Thiago Ezequiel Almada (s. 26. huhtikuuta 2001 Ciudadela) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Atlético Madridia. Hän on pituudeltaan 171-senttimetrinen. Hän voitti Argentiinan maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 2022.
Seurajoukkueura.
Almada aloitti pääsarjauransa Argentiinassa elokuussa 2018 Vélez Sarsfieldin joukkueessa. Hän pelasi seurassa vuosina 2018–2022 58 Primera Divisiónin ottelua, joissa hän teki 11 maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä.
Almada siirtyi helmikuussa 2022 Yhdysvaltoihin MLS-seura Atlanta Unitediin 16 miljoonan dollarin siirtosummalla. Ensimmäisellä kaudellaan Atlanta Unitedissa hän pelasi 29 ottelua, joissa hän teki kuusi maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä. Kaudella 2023 Almada teki 31 MLS:n ottelussa 11 maalia ja syötti 16. Almada palkittiin marraskuussa 2023 MLS:n parhaana nuorena pelaajana. Hänet valittiin myös MLS:n kauden tähdistöjoukkueeseen.
Heinäkuussa 2024 Almada siirtyi brasilialaisseura Botafogoon 21 miljoonan dollarin siirtosummalla, joka voi nousta 30 miljoonaan dollariin erilaisten menestysehtojen täyttyessä. Almada voitti Botafogossa syksyllä 2024 Brasilian mestaruuden ja Copa Libertadoresin.
Tammikuussa 2025 Almada siirtyi loppukauden mittaisella lainasopimuksella ranskalaiseen Olympique Lyoniin. Almada teki ensimmäisen maalinsa Lyonin pelaajana 16. maaliskuuta 2025 Ligue 1:n ottelussa Le Havrea vastaan, jonka Lyon voitti lukemin 4–2. Kevätkaudella 2025 hän pelasi Lyonissa 16 Ligue 1:n ottelua, joissa hän teki yhden maalin, sekä neljä Eurooppa-liigan ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Heinäkuussa 2025 Almada siirtyi espanjalaisseura Atlético Madridiin 21 miljoonan euron siirtosummalla.
Maajoukkueura.
Almada on pelannut Argentiinan alle 20- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Kesällä 2021 hän pelasi Tokion olympialaisissa kaksi alkulohko-ottelua, joista jälkimmäisessä Espanjaa vastaan hän syötti 87. peliminuutilla 1–1-tasoitusmaalin. Kesäolympialaisissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa kaikki Argentiinan neljä ottelua ja teki maalin alkulohko-otteluissa Irakia ja Ukrainaa vastaan.
Almada pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2022 ystävyysottelussa Hondurasia vastaan. Toisen maaottelunsa hän pelasi MM-kilpailuissa 2022, kun hän tuli muutamaksi minuutiksi vaihdosta kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa Puolaa vastaan. Enempää hän ei tuossa Argentiinan maailmanmestaruuteen päättyneessä turnauksessa pelannut. Almada teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa 24. maaliskuuta 2023 ystävyysottelussa Panamaa vastaan. MM-kilpailuiden 2026 karsinnoissa hän on tehnyt kolme maalia.
Luopioisten kotiseutumuseo ja Mikkelinmäen torpparimuseo

Luopioisten Kotiseutumuseo ja Mikkelinmäen torpparimuseo sijaitsevat Luopioisten kirkonkylässä Pälkäneellä. Museoita ylläpitää Pälkäneen kunta.
Kotiseutumuseo toimii rakennuksessa, joka on entinen pitäjänmakasiini, niin sanottu lainajyvästö, vuodelta 1854. Se on muutettu museoksi Kukkia-Seuran toimesta 1950-luvulla. Kolmikerroksisessa museossa esillä olevat esineet on suurimmilta osin kerätty 1950- ja 60-luvuilla Luopioisten kunnan alueelta. Kotiseutumuseon kokoelmiin kuuluu noin 2500 luetteloitua esinettä, pääosin 1800-luvulta. Esillä on kulkuneuvoja, kalastus- ja sahdintekovälineitä, pula-ajan esineitä, 1900-luvun kirkonkylän pienoismalli, kiertokoulu ja sisustusesineistöä. 
Mikkelinmäen torpparimuseoalue perustettiin 1950-luvun lopulla Kukkia-Seuran toimesta. Se on kunnan omistuksessa ja siellä pääsee tutustumaan vanhanajan käsityötaitoihin, sisustukseen, ja maalaiselämään. Alue koostuu erilaisista museorakennuksista, jotka on siirretty alueelle eri puolilta Luopioisten entistä kuntaa. Ensimmäiset rakennukset tuotiin alueelle 1957. Ensimmäiset mäelle tuodut rakennukset ovat Hirvelän torppa 1800-luvun alkupäästä Ämmätsästä (on ollut alun perin savutupa, pakari ja eteinen on rakennettu myöhemmin) ja niin sanottu Piian aitta 1750-luvulta Niittylahdesta. Yhteensä rakennuksia on 12, ja niissä pääsee tutustumaan museoiden kokoelmissa oleviin esineisiin. Mikkelinmäki on vanha, pyhä paikka. Mäellä on 3-kuppinen uhrikivi ja luonnonlähde.
Juan Foyth

Juan Marcos Foyth (s. 12. tammikuuta 1998 La Plata) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Englannin ja Espanjan pääsarjoissa. Hän voitti Argentiinan maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 2022.
Seurajoukkueura.
Foyth aloitti pääsarjauransa Argentiinassa maaliskuussa 2017 Estudiantesin joukkueessa. Hän siirtyi kesällä 2017 Englantiin Tottenham Hotspurin joukkueeseen, jossa hän pelasi kausina 2018–2020 yhteensä 16 valioliigaottelua ja teki niissä yhden maalin, marraskuussa 2018 vierasottelussa Crystal Palacea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua, joista ensimmäisen joulukuussa 2017.
Foyth siirtyi lokakuussa 2020 lainalle espanjalaisseura Villarrealiin, joka kesällä 2021 lunasti hänet omistukseensa. Foyth pelasi La Ligassa lainakaudellaan 16 ottelua ja seuraavalla kaudella 25 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, toukokuussa vierasottelussa Rayo Vallecanoa vastaan. Villarreal voitti kaudella 2020–2021 Eurooppa-liigan mestaruuden, ja Foyth pelasi 12 ottelua, joista ensimmäisessä Sivassporia vastaan hän teki maalin. Loppuottelussa Manchester Unitedia vastaan hän pelasi 88 minuuttia. Kaudella 2021–2022 Foyth pelasi Mestarien liigassa kymmenen ottelua Villarrealin edetessä välieriin. Kaudella 2022–2023 Foyth oli pari kuukautta poissa kentiltä loukkaantumisen vuoksi ja on pelannut marraskuun loppuun mennessä neljä La Ligan ottelua.
Maajoukkueura.
Foyth pelasi Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 12 ottelua. Ikäluokan MM-kilpailuissa 2017 hän pelasi joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa täydet minuutit.
Foyth pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2018 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Vuoden 2019 Copa Américassa hän pelasi neljä ottelua päästyään kolmannessa alkulohko-ottelussa avauskokoonpanoon. Argentiina sijoittui turnauksessa kolmanneksi. MM-kilpailuissa 2022 hän pääsi muutamaksi minuutiksi vaihdosta kentälle välieräottelussa Kroatiaa vastaan Argentiinan johtaessa ottelua 3–0. Se jäi hänen ainoaksi esiintymisekseen kentällä tuossa Argentiinan mestaruuteen päättyneessä MM-turnauksessa. Foyth on jouluun 2022 mennessä pelannut 17 A-maaottelua, joissa hän on ollut 12 kertaa avauskokoonpanossa.
Museo Salinmäki

Museo Salinmäki sijaitsee Pälkäneen Myttäälän kylässä ja sitä ylläpitää Pälkäne-Seura ry, Salinmäen rakennukset ovat olleet museokäytössä vuodesta 1965 ja yleisölle alue avattiin 1977. Ulkomuseoalueella on Salinmäen päärakennus, Alkmanin talo, joka on paritupatyyppinen rakennus 1800-luvulta, punamullattu pitkä aitta, päreillä vuorattu viljamakasiini ja Soinin tilalta Kaitamosta siirretty aitta. Päärakennuksessa pääsee tutustumaan pälkäneläiseen talonpoikaiselämään ja talossa asuneen Alkmanin perheen arkeen ja juhlaan 1900-luvun alkuvuosikymmeninä.
Pälkäneen kirkkomuseo

Pälkäneen kirkkomuseo sijaitsee C. L. Engelin suunnittelemassa Pälkäneen kirkossa, joka on rakennettu vuosina 1836-1839. Kirkon kuorin takana olevalla lehterillä on pieni museo jossa on nähtävissä sinne kerättyä seurakunnan vanhaa esineistöä, muun muassa kirkollista esineistöä ja kirjallisuutta sekä aatelisvaakunoita ja muita erikoisuuksia.
Sebastian Münster

Sebastian Münster (20. tammikuuta 1488 Ingelheim, Pfalz – 26. toukokuuta 1552 Basel) oli saksalainen maantieteilijä, matemaatikko ja orientalisti.
Elämä.
Opiskeltuaan Heidelbergissä ja Tübingenissä Münster liittyi fransiskaaneihin, mutta erosi ja kääntyi luterilaiseksi noin vuonna 1529. Pian tämän jälkeen hänet nimitettiin Heidelbergin hovisaarnaajaksi, ja hän myös luennoi hepreasta ja Vanhan testamentin eksegetiikasta. Vuodesta 1536 lähtien hän opetti Baselin yliopistossa, jossa hän julkaisi kuuluisan Cosmographia universalis -teoksensa vuonna 1544. Teos ilmestyi myös saksaksi "Beschreibung alter Länder". Se oli ensimmäinen yksityiskohtainen, tieteellinen ja kansantajuinen kuvaus maailmasta Münsterin äidinkielellä, ja se oli reformaation ajan maantieteellisen tutkimuksen ja kirjallisuuden huipentuma. Teoksen laadinnassa Münsterin apuna oli yli 120 työtoveria. Arvostetuin painos Cosmographiasta on vuoden 1550 painos erityisesti kuvituksensa vuoksi.
Elias Levitan oppilaana Münster oli ensimmäinen saksalainen, joka julkaisi Vanhan testamentin alkukielellä (1534–1535). Tähän painokseen liitettiin uusi latinankielinen käännös ja suuri määrä huomautuksia. Hän julkaisi useita heprean kielioppeja ja laati ensimmäisenä aramean kieliopin "Grammatica chaldaica" (1527). Hänen leksikografiseen työhönsä kuuluivat "Dictionarium chaldaicum" (1527) ja "Dictionarium trilingue" (1530), joka käsitteli latinaa, kreikkaa ja hepreaa. Edellä mainittujen Münsterin teosten lisäksi voidaan mainita "Germaniae descriptio" (1530), "Novus orbis" (1532), "Mappa Europae" (1536), "Rhaetia" (1538), Gaius Julius Solinuksen, Pomponius Melan ja Klaudios Ptolemaioksen laitokset vuosilta 1538–1540 sekä muista kuin maantieteellisistä tutkielmista "Horologiographia" (1531), joka käsitteli aurinkokelloja, "Organum uranicum" (1536), joka käsitteli planeettojen liikkeitä, ja "Rudimenta mathematica" (1551).
Tuulimyllymuseo

Pälkäneen Tuulimyllymuseo on Pälkäne-Seura ry:n hallinnoima kolmikerroksinen museomylly, joka sijaitsee Onkkaalassa Vilpolan mäellä, Pälkäneen keskustassa. Nykyään museona toimiva tuulimylly on Kuulialan tilan vanhapäreillä vuorattu mamsellimylly, joka on ollut viimeksi toiminnassa vuonna 1915. Myllyn rattaat ja kivet on purettu pois ja mylly on muutettu pieneksi museotilaksi. Museo esittelee kolmessa kerroksessaan viljan käsittelyyn liittyvää pälkäneläistä talonpoikaisesineistöä sekä vanhoja kalastusvälineitä ja siellä pääsee tutustumaan maatalous- ja maalaiselämään sekä perinnerakentamiseen.
Ruoveden kotiseutumuseo

Ruoveden kotiseutumuseo on perustettu 1932 Ruoveden Kotiseutu- ja Museoyhdistys ry:n toimesta ja se sijaitsee Ruovedellä,1989 se siirtyi kunnan omistukseen. Museo on tyypiltään talomuseo, jossa esitellään keskikokoista, omavaraista pohjoishämäläistä talonpoikaistaloa ja sen elämää 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa. Museon kokoelmissa on yli tuhat kädentaidoista kertovaa esinettä, joiden keräämisen aloitti 1920-luvulla kunnanlääkäri, sittemmin lääkintöneuvos Einar Palmén.
Keikyän kotiseutumuseo

Keikyän kotiseutumuseo sijaitsee Sastamalassa, museo perustettu vuonna 1961 ja sitä ylläpitää Keikyän Museo- ja Kotiseutuyhdistys ry. Alkuaikoinaan, vuodesta 1963, museo oli vuokralla Pehulan Torpon tilan päärakennuksessa. Kiviniemeen museo muutti vuonna 1971 jolloin avautui mahdollisuus hankkia museolle omat rakennukset Uotilasta. Museolle johtaa Kiviniementieltä komea koivukuja, jonka puut on istutettu tammikuussa 1925, puiden taimet Uotilan talon isäntä otti suoalueelta. Ammattialoista kotiseutumuseossa on esillä maatalous, rakennus-, lastu-, ja suutarintyöt, kumipallojen, laukkujen, kampojen, lankanappien, piippujen ja tiilien valmistus sekä kehräys ja kudonta ja siellä pääseekin tutustumaan käsityötaitoihin, maatalous ja maalaiselämään sekä ammatti ja liike-elämään. Museoalue koostuu kolmesta rakennuksesta ja museolla on kokoelmissaan noin 3500 esinettä. Kuvia ja dokumentteja kokoelmiin kuuluu noin 1000.
Kiikoisten esinemuseo

Kiikoisten esinemuseo sijaitsee Kiikoisissa, Sastamalassa. Museota ylläpitää Kiikoisten kotiseutuyhdistys. Kiikoisten kirkkopihassa sijaitsevan esinemuseon kokoelma sisältää paikallishistoriallisesti arvokkaita esineitä. Kokoelman on pääasiallisesti tallentanut ja koonnut 1900-luvun alkuvuosina Tapani Halminen. Museon näyttely esittelee maalaisyhteisön työkaluja sekä ihmisten elämää Kiikoisissa.
Kinnalan Koukun suojeluskunta- ja lottamuseo

Kinnalan Koukun suojeluskuntamuseo on Sastamalan Kiikassa Pirkanmaalla sijaitseva sotahistoriallinen museo. Se toimii Kinnalan sukutilan pihapiirissä, maatilan vanhassa leivintuvassa.
Näyttely ja kokoelma.
Suojeluskuntamuseossa kävijä pääsee tutustumaan tilan isännän opastuksella sotahistoriaan, Kiikan suojeluskunnan esikuntaan ja erilliseen näyttelyyn. Esikuntahuoneessa on nähtävillä kolme lottaa eri tehtävissä, paikallispäällikkö, paikallisesikunnan jäsen, sekä kapteeni ja vääpeli. Huone kuvaa tilannetta vuodelta 1943. Museossa esillä olevan näyttelyn teemoja ovat itsenäisen Suomen sodat ja niiden ylipäällikkö Mannerheim sekä maanpuolustus sodan ja rauhan aikana vuosina 1918-1944. Näytillä on kuvia, merkkejä, pukuja, karttoja, kirjallisuutta ja muuta esineistöä liittyen Mannerheimiin, vapaus-, talvi- ja jatkosotiin, suojeluskuntaan ja Lotta Svärd -järjestöön.
Myllymäen torpparimuseo

Myllymäen torpparimuseo sijaitsee Kiikoisissa, Sastamalassa. Museoalueen rakentaminen alkoi 1970-luvun alussa, kun silloinen Kiikoisten museoyhdistys osti kotiseututaloksi 1830-luvulla rakennetun Myllymäen tilan asuinrakennuksen Kuorsumaasta. Alueella on nykyään useita sinne siirrettyjä rakennuksia, joista kulttuurihistoriallisesti arvokkain on Kuorsumaan Heikkilän torpan aitta joka asiantuntijoiden mukaan on peräisin 1700-luvulta. Museoalueen tyypillisen torpan umpipihan muodostavat luhti, navetta, ratashuone, savusauna, Amanda Viitasen Kuorsumaasta siirretty kankurin pirtti, puuliiteri, lehtilato, riihi ja paja. Kotiseututalossa on esillä puusepän työkaluja ja taidokkaita käsitöitä, kuten ryijyjä ja kirjottuja pöytäliinoja.
European Le Mans Series -kausi 2013

European Le Mans Series -kausi 2013 oli European Le Mans Series -sarjan 10. kausi. Kausi alkoi 13. huhtikuuta Silverstonessa ja päättyi 28. syyskuuta Paul Ricardissa.
Kausi otti käyttöön viiden tapahtuman kalenterin, jossa kilpailut järjestetään kahden päivän aikana: harjoitukset perjantaina ja kolmen tunnin kilpailu seuraavana päivänä. Kaudelle osallistui 34 autoa ja 102 kuljettajaa 17:stä maasta. Autot jakaantuivat LMP2, LMPC, LMGTE ja GTC-luokkiin.
Kilpailukalenteri.
Kauden kilpailut:
Sarkia-museo

Sarkia-museo sijaitsee Sastamalassa ja on kutoja Hilda Runnin mökki, jossa runoilija Kaarlo Sarkia asui kummiensa Hildan ja tämän äidin Tildan hoivissa. Myöhemmin mökin osti Manda Haavisto, joka myi mökin huhtukuussa 1959 Sarkia-seuralle. Rakennus on kunnostettu museoksi urjalalaisen Arvo Kytölän ohjeiden mukaisesti, Kytölä on Suomen Museoliiton neuvoja. Hiljattain Kiikan Lions Club on kunnostanut Sarkia-museon vanhaa navettarakennusta. Museossa on esillä runoilijan elämään liittyvää esineistöä.
Ikaalan Isotalon yksityismuseo

Ikaalan Isotalon yksityismuseo sijaitsee Urjalassa ja se on maalaistalon päärakennus, jonka vanhin osa, pakari, rakennettiin 1700-luvulla savupirtiksi. Isotalon tila on sijainnut samalla paikalla Ikaalan kylässä aina 1500-luvulta asti. Talossa asuttiin aina 1950-luvulle saakka ja museoksi rakennus muutettiin vuonna 1957. Päärakennus on sisustettu 1900-luvun alun tyyliin. Pakarin suureen leivinuuniin mahtui kerralla 32 leipää paistumaan ja katossa saattoi olla kuivumassa yli tuhat leipää 30 vartaassa. Pakarin erikoisuutena on peränurkan kivipermanto, jonka päällä oli mukava pestä talon puuastiat kahdesti viikossa, samassa paikassa tehtiin myös arkipäivän kalja ja juhlapyhien sahti.
Nuutajärven lasimuseo Prykäri

Nuutajärven lasimuseo Prykäri sijaitsee Nuutajärvellä. Museorakennus rakennettiin Nuutajärven lasitehtaan voimakkaalla laajentumiskaudella 1850-luvulla. Kauniin, tiiliholvatun museorakennuksen nimi, Prykäri, juontaa juurensa rakennuksessa aluksi toimineesta tehtaan olutpanimosta eli prykäristä. Museo avattiin yleisölle vuonna 1977 ja nykyisin se on osa Designmuseota. Nuutajärven lasimuseo esittelee Nuutajärven lasikylän mielenkiintoista historiaa ja teollisuushistoriaa, Nuutajärvi on Suomen vanhin toiminnassa oleva lasitehdas, lasinvalmistuksen historiaa sekä tehtaan vanhaa tuotantoa yli 200 vuoden ajalta ja siellä voi tutustua myös lasinpuhaltajan ammattiin. Lasimuseosta löytyy edustava ja laaja kokoelma Nuutajärvellä valmistettuja lasiesineitä, aina 1800-luvulta nykypäivään. Nuutajärvellä on valmistettu alkuajoista aina 1920-luvulle saakka puhaltamalla ikkunalasia, kuten myös erilaisia pulloja, purkkeja ja apteekkilasia. Vierailijat voivat tutustua puhaltamalla ja myöhemmin puristamalla valmistettuihin lasiesineisiin ja useiden 1900-luvun kuuluisien lasitaiteilijoiden Nuutajärvelle suunnittelemiin esineisiin, kuten esimerkiksi Oiva Toikan lintuihin ja Tapio Wirkkalan Kantarelli-maljakkoihin.
Magnesiumkloraatti

Magnesiumkloraatti (Mg(ClO3)2) on magnesium- ja kloraatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa muiden yhdisteiden valmistukseen. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa magnesiumkloraatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedelliset di- ja heksahydraatit (Mg(ClO3)2·2H2O ja Mg(ClO3)2·6H2O). Magnesiumkloraatti liukenee hyvin veteen ja myös etanoliin ja asetoniin. Aine on voimakas hapetin.
Magnesiumkloraattia valmistetaan hapettamalla magnesiumkloridia elektrolyyttisesti tai johtamalla magnesiumhydroksidin vesiliuokseen klooria. Yhdistettä käytetään puuvillan ja soijapapujen lehtien kuihduttamiseen ennen sadonkorjuuta ja magnesiumperkloraatin valmistamiseen.
Urjalan kotiseutumuseo

Urjalan kotiseutumuseo pihapiireineen sijaitsee rauhallisella ja kauniilla mäellä Urjalankylässä. Museo avattiin yleisölle vuonna 1950. 
Museon kahdeksan rakennusta on siirretty paikoilleen eri puolilta Urjalaa ja esineistö on saatu lahjoituksina. Kotiseutumuseon päärakennus on 1700-luvun lopulla rakennettu maalaistalon päärakennus, jossa pääsee näkemään 1800-luvun loppupuolen hämäläisen talonpojan elämäntapaa ja pienviljelijäkäsityöläisen elämää 1940-luvulla, paikallishistoriaa, käsityötaitoa, maatalous ja maalaiselämää. 
Päärakennuksen pirtin erikoisuus on harvinainen päreistä tehty sisäkatto, joka tehtiin perinteisesti joulun alla huonetta koristamaan, samalla päreet kuivuivat, ja juhlapyhien jälkeen niitä poltettiin pärepihdeissä valontuojina. 
Syytinki rakennuksessa asui 1940-luvun keinutuolinikkari perheineen. Urjala-mallisten keinustoolien teko alkoi kunnassa jo 1860-luvulla, ja vuosisadan vaihteen molemmin puolin nikkarointi kehittyi laajaksi kotiteollisuudeksi. Tuolloin nikkareita oli kymmeniä ja he olivat usein vähävaraisia mökkiläisiä, jotka asuivat ja työskentelivät samassa huoneessa. Rakennuksen porstuakamarissa on pieni suutarin työhuone. 
Museon pihapiiriin on myös rakennettu korsu, joka on Jalkaväkirykmentti 23:n Syvärin rannalla, etulinjassa olleen Karhukorsun kopio. Silloin korsua asutti puolikiväärijoukkue eli vajaat parikymmentä miestä. Korsun ympäristössä risteilee venäläisten linnoittajien vuosina 1915–1917 kaivamia juoksuhautoja. 
Alueella on myös muun muassa tuulimylly, joka on peräisin 1800-luvulta ja täysin toimintakuntoinen. Alueen vanhin rakennus on 1600-luvulla rakennettu ruotusotamiehen varusteaitta. Muissa aitoissa säilytettiin viljaa, ruokatarvikkeita ja vaatteita, Kaluaitassa on esillä monia 1800-luvun maa- ja kotitalouden työvälineitä.
Sääksmäen kotiseutumuseo

Sääksmäen kotiseutumuseo on Valkeakosken Sääksmäellä sijaitseva kotiseutumuseo. Kotiseutumuseo sai alkunsa, kun Sääksmäki-seura osti Munteen Molkan vanhan päärakennuksen, joka on perinteinen paritupatyyppinen asuinrakennus. Päärakennus siirrettiin Kirkonmäelle, ja museo avattiin vuonna 1951. Pihapiiriä täydennettiin myöhemmin Kasurista hankitulla aitalla. Museossa esitellään alueen kulttuuria, perinteitä ja historiaa, vierailija pääsee tutustumaan tyypilliseen pirkanmaalaiseen asumisen tapaan 1700–1800-luvuilla.
Mallimamit

Mallimamit (alkuperäiseltä nimeltä "The Mommies") on yhdysvaltalainen vuosina 1993–1995 valmistunut tilannekomediasarja. Sarjaan valmistui kaksi tuotantokautta, joka koostui yhteensä 38 jaksosta.
Sarja kertoo kahdesta kotiäidistä Marilynista ja Carylista, jotka elävät esikaupungissa aviomiestensä Jackin ja Paulin sekä lastensa kanssa.
Sarja Suomessa.
Suomen televisiossa sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla kesä-heinäkuussa 1996 arki-iltapäivisin.
Killinkosken Wanha tehdasmiljöö

Killinkosken Wanha tehdasmiljöö sijaitsee Virroilla. Killinkosken vanha, P. G. Holmin (myöhemmin Inka Oy), nauhatehdas on kuuluisan kirkkoarkkitehti Josef Stenbäckin suunnittelema tehdasrakennus, jonka vanhimmat osat ovat valmistuneet vuonna 1908 ja rakennus kuuluu suojelukohteisiin. Killinkosken kyläyhdistys on kehittänyt vanhoista tehdastiloista mielenkiintoisen ja erittäin monipuolisen matkailukohteen. Tehdasmiljöössä on koettavissa monta eri museota kokoelmineen: Into-keskus, Nahkateollisuusmuseo, Kamerataivas – Suomen Kameramuseo, Josef Stenbäck ja Killinkoski -näyttely, näyttelytila Killin Kalleria, Nostalgiset lelut -näyttely, Parturi-kampaamo kylämuseo, VPK:n palokaluston näyttely ja vanhojen opetustarvikkeiden kokoelma. Museoissa pääsee tutustumaan ammatti ja liike-elämään, entisaikojen koulunkäyntiin, tekniikkaan, teollisuushistoriaan, palontorjuntaan, valokuvaukseen, kameroihin ja projektoreihin.
Virtain perinnekylä

Virtain perinnekylä sijaitsee Marttisen saarella, Virroilla. Perinnekylään kuuluu Rajalahden talomuseo ja Halin metsäkämppämuseo sekä useita paikallishistoriallisesti arvokkaita rakennuksia, joissa pääsee tutustumaan paikalliseen talonpoikaiselämään 1800-1900-lukujen taitteessa, sekä tukkijätkien elämään 1950- ja 60-luvuilla. Rakennuksiin kuuluu muun muassa 1820-luvun hollitalli ja harakkamylly vuodelta 1828. Museon rakennuksissa on nähtävillä laaja esinekokoelma, joka kertoo virtolaisen maalaistalon elämästä 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa, vanhimmat esineet ovat 1700-luvulta. Vuosina 1948-67 käytössä olleella Halin metsäkämpällä voi tutustua metsätyömiesten arkeen ja työhön aikana, jolloin koneet kuten moottorisahat alkoivat jo muuttaa työn luonnetta. Kämppäyhdyskuntaan kuuluu 25 miehen kämppä ja emännän puoli, sekä teräväpää eli pomon asunto, sauna ja talli. Perinnekylän alueella on myös sotaveteraanimuseo, joka kertoo Suomen 1900-luvun sotahistoriasta. Alueella on myös ensimmäisen maailmansodan aikainen kenttälinnoitusalue ja entinen Virtain Monoskylän työväentalo Torppa, joka siirrettiin sinne vuonna 1982.
Haverin kultakaivosmuseo

Haverin kultakaivosmuseo sijaitsee Viljakkalassa, Ylöjärvellä. Haverin kaivos aloitti toimintansa rautakaivoksena ja ensimmäiset asiakirjamerkinnät kaivoksesta löytyvät vuodelta 1735. Viimeksi kaivostoimintaa Haverissa harjoitti Oy Vuoksenniska Ab vuosina 1935-1960, tällöin päätuotteina oli kulta, hopea ja kupari. Merkittävä osa kaivostoimintaan liittyneistä rakennuksista on säilynyt ja kaivoskylän alkuperäinen muoto on edelleen selkeästi nähtävissä. Maastosta löytyy muun muassa neljä avolouhosta, rautamalmin louhinnan ajalta, joista syvin on 35 metriä ja kullan louhinnan ajasta muistuttaa 85 metriä syvä avolouhos, joka on nykyisin täytetty vedellä. Kaivosmuseossa pääsee tutustumaan kaivoksen toimintaan ja esillä on erittäin monipuolinen kokoelma kivinäytteitä ja kaivoksen toimintaan liittyvää esineistöä. Kaivosmuseon alueella liikutaan turvallisuussyistä ainoastaan oppaan johdolla.
Kurun ulkomuseo, koulumuseo ja Vänrikki Stoolin tupa

Kurun ulkomuseo, koulumuseo ja Vänrikki Stoolin tupa sijaitsevat Kurussa, Ylöjärvellä. Kurun ulkomuseoalueella, joka sijaitsee Hoppasojan notkelmassa, on paljon mielenkiintoista nähtävää, sieltä löytyvät Kurun ulkomuseo, koulumuseo ja Vänrikki Stoolin tupa. Ulkomuseon pihapiirissä on kaikkiaan kuusi rakennusta, joista keskeisin on Vänrikki Stoolin tupa. Kaikissa museon rakennuksissa esitellään kattavasti entisajan elämään liittyvää esineistöä ja siellä pääsee tutustumaan historiallisiin henkilöihin ja entisajan käsityötaitoihin.
Mount Shasta

Mount Shasta on Kaskadeihin kuuluva uinuva tulivuori (4 317 m) Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltion pohjoisosassa. Se sijaitsee Shastan–Trinityn kansallismetsässä, noin 120 kilometriä Reddingin kaupungista pohjoiseen, ja hallitsee maisemaa laajalla alueella.
Wesley Fofana

Wesley Fofana (s. 17. joulukuuta 2000 Marseille, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa, johon hän siirtyi Leicester Citystä elokuussa 2022. Hänen sopimuksensa Chelsean kanssa ulottuu kesäkuun 2029 loppuun.
Ennen siirtymistään Leicester Cityyn Fofana edusti kotimaassaan Ranskassa tuolloin Ligue 1:ssä pelannutta AS Saint-Étienneä. Hän pelasi 20 Ligue 1 -ottelua ja teki niissä yhden maalin, joulukuussa 2019 OGC Niceä vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaksi ottelua. Leicesterissä hän pelasi runsaan kahden kauden aikana 37 ottelua Valioliigassa, kuusi peliä Eurooppa-liigassa sekä viisi ottelua Konferenssiliigassa, jossa hän teki yhden maalin. Hän pelasi neljä ottelua, mukaan lukien finaali, Leicesterin voittaessa FA Cupin 2021. Hän oli pohjeluun murtuman vuoksi yli seitsemän kuukautta sivussa kaudella 2021–2022.
Fofana pelasi debyyttikaudellaan 2022–2023 Chelseassa 15 ottelua Valioliigassa ja viisi peliä Mestarien liigassa. Hän teki kummassakin kilpailussa yhden maalin. Hän joutui lokakuussa 2022 tulleen polvivamman vuoksi jäämään neljäksi kuukaudeksi tauolle. Kauden 2023–2024 hän oli kokonaan sivussa ristisidevamman vuoksi. Kaudella 2024–2025 hän kärsi leikkausta vaatineesta takareisivammasta. Hän pelasi kauden aikana 14 valioliigaottelua, kaikki avauskokoonpanossa.
Fofana pelasi yhden ottelun Ranskan alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa ja viisi ottelua alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi yhden ottelun alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021. Ranskan jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi toistaiseksi ainoan ottelunsa EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan kesäkuussa 2023.
Mutassim Gaddafi

Mutassim Billah Gaddafi (, transliteroituna myös Al-Moa'tassem Bellah Al-Qaddafi tai Al-Mu'tasim Bi'llah al-Qadhafi; 18. joulukuuta 1974 – 20. lokakuuta 2011) oli libyalainen upseeri ja Libyan kansallinen turvallisuusneuvonantaja vuosina 2008–2011. Hän oli myös Libyan entisen johtajan Muammar Gaddafin neljäs poika ja tämän sisäpiirin jäsen. Vuonna 2011 Gaddafi saatiin kiinni Sirten taistelun aikana ja hänet tapettiin isänsä mukana.
Ura politiikassa.
Neuvottelut Yhdysvaltain kanssa.
Gaddafi tapasi Yhdysvaltain ulkoministeri Hillary Clintonin huhtikuussa 2009. Tämä oli merkittävin kyseisten maiden välinen diplomaattinen tapaaminen sen jälkeen, kun ne olivat käynnistäneet suhteensa muutamia vuosia aiemmin. Samana vuonna hän tapasi myös senattorit John McCainin ja Joseph Liebermanin. Tällöin hän ilmaisi tarpeen Libyan auttamisesta sotilaallisesti.
Mahdollinen seuraaja.
Gaddafi asui Egyptissä muutamia vuosia, sillä hän oli väitetysti yrittänyt kaapata vallan isältään. Hän kuitenkin palasi myöhemmin takaisin Libyaan esimerkiksi työskennelläkseen kansallisena turvallisuusneuvonantajana. 
Yksityiselämä.
Gaddafi tunnettiin hänen tuhlailevasta elämäntyylistään. Esimerkiksi hän matkusti usein joulunaikaan Saint-Barthélemyn saarelle yksityiskoneellaan, vuokrasi useita kerroksia Lontoon ja Pariisin kalleimmista hotelleista ystäviensä käyttöön ja lähti Italiaan kalliille kampaajalle. Gaddafia kuvailtiin myös kunnianhimoiseksi ja halusi tehdä asioita paremmin kuin hänen isänsä. Hän myös keskusteli usein autoritaarisista johtajista, kuten Adolf Hitleristä. Malli Vanessa Hessler oli Gaddafin kanssa suhteessa vuosien 2007 ja 2011 välillä, ja jatkoi tämän tukemista vielä tämän kuoleman jälkeen. Häntä myös syytettiin seksuaalisesta hyväksikäytöstä yhden Gaddafin naisystävän Talitha Van Zonin ystävän toimesta.
Kuolema.
Mutassim Gaddafi vangittiin 20. lokakuuta 2011 Sirten taistelun päätyttyä. Hänen väitettiin jääneen kiinni yritettyään paeta kaupungista autolla. Erään kapinallisen mukaan Gaddafi ampui heitä kohti kiinnijäämisen hetkellä. Häntä ammuttiin kaulaan, kun hän oli väitellyt kaappaajiensa kanssa uskonnosta. Hänestä otetut kuvat osoittivat, että hän oli loukkaantunut ja tajuton, mutta todennäköisesti elossa. Isänsä tavoin häntä ei haudattu päivää kuolemansa jälkeen islamin tapojen vastaan.
Louise Schack Elholm

Louise Schack Elholm (s. 26. lokakuuta 1977 Sorø) on tanskalainen Venstren poliitikko, joka toimi Tanskan kirkko-, maaseutu- ja pohjoismaisen yhteistyön ministerinä joulukuusta 2022 marraskuuhun 2023. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2007.
Yksityiselämä.
Myös Louise Schack Elholmin mies Torsten Schack Pedersen on Venstren kansanedustaja. Heillä on kaksi lasta.
Thomas Danielsen

Thomas Nolsøe Danielsen (s. 24. kesäkuuta 1983 Fjerritslev) on tanskalainen Venstren poliitikko ja Tanskan nykyinen liikenneministeri joulukuusta 2022. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2011. Koulutukseltaan hän on automekaanikko ja pankkineuvoja.
Rush (Måneskinin albumi)

Rush! on italialaisen rockyhtye Måneskinin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 20. tammikuuta 2023.
Nahkasienet

Nahkasienet eli nahakat on kääväkkäisiin kuuluva kantasienten muotoryhmä. Nahkasienet ovat orvakoita, joiden itiöemä on suhteellisen paksu, ehjänä irtoava, nahkamainen levy. Itiöemä on muiden orvakoiden tapaan ainakin osittain pinnanmyötäinen, mutta se voi ulota hyllyiksi tai ruusukkeiksi. Itiölava on sileä, eikä siinä näy piikkejä, pillejä tai helttoja. Nahkasienet ovat puun lahottajia, jotka lahottavat kuollutta puuainesta ja sahatavaraa. Esimerkiksi verinahakka ("Stereum sanguinolentum") lahottaa kuitenkin myös eläviä kuusia. Nahkasienten rihmasto vähentää puun polttoarvoa, ja osa lajeista on taloudellisesti merkittäviä puiden kasvitautien aiheuttajia. Purppuranahakka ("Chondrostereum purpureum") aiheuttaa harmaakiiltotautia esimerkiksi hedelmäpuihin.
Nahkasieniä sisältäviä sukuja.
Nahkasieniä on muun muassa seuraavissa suvuissa:
Minervan temppeli (Assisi)

Minervan temppeli on antiikin roomalainen, Minervalle omistettu temppeli. Se sijaitsee Assisissa Keski-Italiassa. Minerva oli viisauden ja rauhan jumalatar. Uusien tutkimusten mukaan temppeli lienee kuitenkin ollut Herculeen temppeli. Nykyään rakennus on nimeltään Santa Maria sopra Minerva.
Rakennuksen julkisivussa on kuusi korinttilaista pylvästä, ja sen ulkoseinät ovat myös säilyneet. Sen sisällä on Francesco Appianin ja Martino Knollerin sekä monen muun merkittävän taiteilijan maalauksia.
Rakennuksen sisäosat ovat nykyään pääosin 1700-luvun asussa. Alttarin takana on latinankielinen kirjoitus, jossa kerrotaan, että "...tämä kunniakas temppeli, alun perin omistettu Minervalle, väärän tiedon jumalattarelle, on nyt omistettu oikean viisauden äidille." 
Historiaa.
Temppeli rakennettiin arviolta vuosina 28–25, keisari Augustuksen hallintokaudella. Sen jälkeen kun pakanatemppelit oli suljettu 400-luvulla, jäi rakennus vaille käyttöä. Sen muuttivat kirkoksi noin sata vuotta myöhemmin benediktiinimunkit. Kirkko sai nimen San Donato. Vuoden 1212 toukokuulta on säilynyt asiakirja, jossa munkit vuokraavat rakennuksen sadaksi vuodeksi eteenpäin.
1400-luvulla rakennus sai uutta käyttöä, kun siitä tuli Assisiin kaupungintalo ja sen tiloissa oli myös tuomioistuin ja vankila. Vuonna 1539 paavi Paavali III määräsi, että rakennus pitää muuttaa jälleen kirkoksi. Kirkolle annettiin nimi Santa Maria Sopra Minerva. Tuolloin alkoivat kunnostustyöt, jotka kestivät aina 1600-luvulle saakka. Silloin valitettavasti hävitettiin temppelin cella, sillä rakennusta pidennettiin. Lisäksi rakennettiin kellotorni, Torre del Popolo. Saksalainen runoilija Goethe teki matkan Italiaan vuonna 1786 ja sanoi, että temppeli oli ensimmäinen hänen näkemänsä hyvässä kunnossa ollut antiikin ajan rakennus.
Kun Napoleonin joukot miehittivät Italiaa 1810-luvulla, munkit pakotettiin luopumaan kirkosta. Se palautettiin heille vuonna 1918.
Viime vuosina rakennusta on kunnostettu ja töiden yhteydessä on löydetty antiikin aikaista lattiaa ja seinien jäännöksiä. Vuonna 2012 on tehty sopimus, jonka mukaan benediktiinimunkit saavat hallita rakennusta seuraavat sata vuotta.
Kimmerikon

Kimmerikon (, myös "Kimmeris", ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Taurikessa Skyytiassa, nykyisellä Krimin niemimaalla Ukrainassa. Se sijaitsi lähellä nykyistä Borysivkan kylää.
Maantiede.
Kimmerikonin kaupunki sijaitsi Tauriken eli Taurien Khersonesoksen itäosassa länteen Kimmeroksen Bosporoksesta (nyk. Kertšinsalmi), nykyisen maantieteen termeillä Krimin niemimaan itäpään käsittävän Kertšin niemimaan etelärannikolla Mustanmeren rannalla. Paikka oli noin 50 kilometriä etelään nykyisestä Kertšin kaupungista. Kaupunki oli rakennettu Kimmerion-vuoren (, nyk. Aghirmisch Daghi tai Opuk) lounaisrinteeseen. Kimmerikonin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia.
Kimmerikon oli kreikkalainen siirtokunta, jonka perustivat Joonian Miletoksesta tulleet asuttajat arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Paikalla oli kuitenkin ennen tätä varhaisempi kimmerialainen asutus. Kaupungin historiasta tiedetään vain vähän. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Kimmerikon saattoi kuulua Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Samalla vuosisadalla Kimmerikon tuli osaksi Bosporoksen valtakuntaa, ja kuului tämän jälkeen Pantikapaionin alaisuuteen. Kaupunki toimi linnoituksena skyyttejä vastaan. Kimmerikon kukoisti roomalaisella kaudella ensimmäisellä vuosisadalla ja 100-luvulla jaa. Kaupunki tuhoutui tulipalossa 200-luvulla jaa.
Rakennukset ja löydökset.
Kimmerikonin kaupunki on ollut ympäröity tornein varustetuin muurein, joista on löydetty osia sekä kaupungin akropoliilta että alakaupungista. Ne ajoitetaan 400- tai 300-luvulle eaa. Muurit sulkivat sisäänsä noin kahden neliökilometrin kokoisen alueen. Löytöihin lukeutuu myös rakennusten jäänteitä 500-luvulta eaa. aina hellenistiselle ja roomalaiselle kaudelle saakka. Varhaisimmat keramiikkalöydöt ovat 500-luvulta eaa. Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on Kertšin museossa.
Kultainen Venla 2022

Kultainen Venla 2022 oli järjestyksessään kolmastoista Kultainen Venla -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2022 parhaille suomalaisille televisio-ohjelmille ja niiden tekijöille. Gaala järjestettiin 20. tammikuuta 2023 Kansallisoopperassa ja lähetettiin suorana MTV3:lla. Gaalan juontajina toimivat Vappu Pimiä, Ernest Lawson ja Joonas Nordman.
Eniten ehdokkuuksia saivat Ylen komediasarja "Aikuiset" (5 ehdokkuutta) ja Elisa Viihde Viaplayn draamasarja "Munkkivuori" (4 ehdokkuutta). "Munkkivuori" myös voitti kaikissa neljässä kategoriassaan. Toiseksi eniten palkintoja sai "Elämäni biisi" -ohjelma kolmella palkinnolla.
Gaalalla oli MTV3:lla katsojia keskimäärin 814 000.
Ehdokkaat.
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja merkitty kaksoisristillä ().
Kytaia (Skyytia)

Kytaia (, myös "Kytaion", , "Kytai", ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Taurikessa Skyytiassa, nykyisellä Krimin niemimaalla Ukrainassa. Se sijaitsi lähellä nykyistä Zavitnen kylää.
Maantiede.
Kytaian kaupunki sijaitsi Tauriken eli Taurien Khersonesoksen itäosassa, nykyisen maantieteen termeillä Krimin niemimaan itäpään käsittävän Kertšin niemimaan kaakkoisrannikolla Mustanmeren rannalla. Sen paikka on noin 40 kilometriä etelään nykyisestä Kertšin kaupungista. Kaupunki oli rakennettu rannikkotasangolla olevalle kukkulalle. Arvellaan, että noin puolet kaupungin paikasta on nykyisin huuhtoutunut mereen. Kytaian kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia.
Kytaia oli kreikkalainen siirtokunta, jonka perustaminen ajoitetaan arkaaiselle kaudelle 500-luvun eaa. lopulle tai 400-luvun eaa. alkuun. Kytaian emäkaupunkia ei tunneta; sen arvellaan olleen joko joku Joonian kreikkalaiskaupungeista tai joku Mustanmeren alueen varhaisemmista kreikkalaisista siirtokunnista.
Klassiselta kaudelta 400-luvulta eaa. lähtien tai viimeistään 300-luvulle eaa. tultaessa Kytaia oli tullut osaksi Bosporoksen valtakuntaa ja kuului Pantikapaionin alaisuuteen. Arkeologian perusteella kaupunki on kukoistanut erityisesti 300- ja 200-luvuilla eaa. Sen talous perustui viljanvientiin Ateenaan, Khiokseen ja Mustanmeren etelärannikon kaupunkeihin, sekä kalastukseen. 100-luvulla eaa. kaupunki taantui jonkun verran. Samalla vuosisadalla Kytaia tuli osaksi Pontoksen valtakuntaa. Ajanlaskun alun jälkeen Kytaia oli osa Rooman valtakuntaa, ja koki toisen kukoistuskauden, jota kesti 300-luvulle jaa. saakka. Kaupunki lakkasi olemasta varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla.
Rakennukset ja löydökset.
Kytaian kaupunki on ollut ympäröity torneilla varustetuin muurein, jotka ajoitetaan 300-luvulle eaa. Muurit tuhoutuivat 200- tai 100-luvulla eaa., jonka jälkeen ne kunnostettiin. Kaupungissa on ollut kivestä tehtyjä rakennuksia ehkä jo 400-luvulla eaa. tai viimeistään 300-luvulla eaa., mutta varsinaisen kaupungin asemakaava tunnetaan vain huonosti.
Arkeologisiin löydöksiin lukeutuu mahdollisesti agoran paikka sekä pyhäkköjen jäänteitä ja suuri tuhka-alttarikumpu. Kytaiassa oli kultit ja näin oletettavasti myös pyhäköt ainakin Afroditelle, Apollonille, Artemiille, Demeterille ja Korelle, Dionysokselle, Kybelelle eli jumalten äidille, Herakleelle sekä Zeukselle (Zeus Bronton), sekä jollekin heerokselle, mahdollisesti kaupungin perustajalle.
Kaupungin ympäristöstä on löydetty useita hautoja. Varhaisimmat haudat ovat 300-luvulta eaa. ja suurin osa kristilliseltä kaudelta. Klassisen ja hellenistisen kauden nekropoliit ovat kaupungin pohjois- ja koillispuolella.
Kytaia

Kytaia () tai Cytaea (lat.) voi viitata seuraaviin: