tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Virgin Records

Virgin Records on brittiläinen levy-yhtiö, jonka Richard Branson ja Nik Powell perustivat 1972. Se kasvoi 1970- ja 1980-lukujen mittaan maailman suurimmaksi yksityisomisteiseksi levy-yhtiöksi. Vuonna 1992 Branson myi Virgin Recordsin Thorn EMI:lle rahoittaakseen lentoyhtiötään Virgin Atlantic. Vuonna 2006 yhtiö fuusioitui levy-yhtiö Capitol Recordsin kanssa, jolloin ne muodostivat Capitol Music Groupin.
Levy-yhtiön ensimmäinen julkaisu oli vuonna 1973 julkaistu Mike Oldfieldin "Tubular Bells", jonka yllättävän hyvä suosio laittoi yhtiön erinomaiseen alkuun. Muita alkuvaiheiden artisteja Virginillä olivat saksalaiset Faust ja Tangerine Dream, ranskalainen Gong ja brittiläinen Henry Cow. Progressiivisen rockin kysynnän hiipuessa 1970-luvun jälkipuoliskolla Virgin Records yritti kiinnittää talliinsa muun muassa The Rolling Stonesia ja David Bowiea, mutta yhtiön solmittua vuonna 1977 levytyssopimuksen Sex Pistolsin kanssa siitä muodostui uuden aallon yksi huomattavimmista levy-yhtiöistä. 
1980-luvulla Virgin Recordsille levyttäneitä artisteja olivat Phil Collins, Culture Club, Human League ja Simple Minds. Vuonna 1987 yhtiö laajeni Yhdysvaltoihin perustettuaan tytäryhtiön "Virgin Records America". Sille levyttivät muiden muassa Paula Abdul ja Steve Winwood, mutta ei kyennyt Pohjois-Amerikan markkinoilla kilpailemaan kannattavasti.
EMI:n omistuksessa yhtiö jatkoi menestystään solmimalla levytyssopimuksia sekä uusien että jo vakiintuneiden artistien kanssa, kuten Janet Jackson, Meat Loaf, George Michael, Korn, The Rolling Stones, The Smashing Pumpkins ja Spice Girls.
Virgin Megastores.
Vuonna 1976 yhtiö perusti Lontoon Oxford Streetille oman levykaupan, josta nopeasti laajeni 40 myymälää ympäri maailmaa käsittänyt Virgin Megastore -ketju. 1990-luvun taitteessa sen brittitoiminnot myytiin W. H. Smithille, ja myös muualla maailmassa liikkeitä myytiin etenkin 2000-vuosikymmenellä kilpailijoille tai toimivalle johdolle tai lopetettiin. Alun perinkään niistä kaikki eivät olleet Virginin omistamia, vaan muun muassa franchising-lisensoituja. Nykyisin Virgin Megastoreja on 2010-luvun lopulla yhä Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa, yhteensä nelisenkymmentä.
David Arquette

David James Arquette (s. 8. syyskuuta 1971 Winchester, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen showpainija, joka on esiintynyt muun muassa "Scream"-trilogiassa ja elokuvassa "Pakko olla in". Arquette on voittanaut kerran WCW World Heavyweight champion-mestaruuden. 
Arquettella on tytär avioliitosta Courteney Coxin kanssa. Cox ja Arquette vahvistivat eronsa 12. lokakuuta 2010. Pari oli asunut jo sitä ennen jonkin aikaa erillään. Arquetten sisarukset Rosanna, Alexis, Richmond ja Patricia Arquette ovat myös näyttelijöitä.
Bresenhamin algoritmi

Tietojenkäsittelytieteessä Bresenhamin algoritmi on tehokas tapa rasteroida jana eli piirtää viiva kuvaruudulle. Bresenhamin algoritmiksi kutsutaan kaikkia jananpiirtoalgoritmeja, jotka muistuttavat toiminnaltaan alkuperäistä algoritmia.
Piirtämisen lisäksi janan rasterointi soveltuu muun muassa näkyvyyden ja etenemisen mallintamiseen sekä rasterikuvien ja geometristen muotojen välisten törmäysten havaitsemiseen.
Pelkkien kokonaislukujen käyttö ja sen tuoma numeerinen vakaus erottavat Bresenhamin edukseen muista vastaavista algoritmeista. Sitä voidaan pitää grafiikkaohjelmoinnin alkeisoperaationa.
Algoritmi.
Bresenhamin algoritmi iteroi janan "x"- ja "y"-komponenteista pidempää ("leveyskomponenttia") ja korottaa sopivin välein piirtokorkeutta. Sopiva väli ei ole kokonaisluku, joten murtolukua simuloidaan virhemuuttujan avulla. Esimerkissä joka iteraation yhteydessä virhemuuttujaa kasvatetaan korkeuden verran; arvon ylitettyä leveyden piirtokorkeutta nostetaan yhdellä, ja muuttuja palautetaan vähentämällä siitä leveys. On muitakin tapoja toteuttaa virhemuuttuja.
Seuraava pseudokoodi toteuttaa ydinosan Bresenhamin algoritmista. Olkoon "s"-akseli "leveysakseli" eli joko "x"- tai "y"-akseli riippuen siitä, kumpaan akseliin verrattuna jana on loivempi; "t"-akseli on puolestaan "korkeusakseli". Tarkemmin ilmaistuna valitaan akselit niin, että jana on suoralla "t" = "k" "s" + "b", missä "k" ≤ 1.
Seuraavat muuttujat oletetaan lasketuiksi:
 if "t"0 &lt; "t"1
 "tstep" := 1
 else
 "tstep" := −1
 "virhe" := "w" / 2
 "t" := "t"0
 for each "s" in ["s"0, "s"1]
 if "s"-akseli on "x"-akseli
 piirrä_piste("x", "y")
 else
 piirrä_piste("y", "x")
 "virhe" := "virhe" + "h"
 if "virhe" &gt;= "w"
 "t" := "t" + "tstep"
 "virhe" := "virhe" − "w"
Virhemuuttuja asetetaan aluksi puoliväliin, jotta lopputulos olisi symmetrinen: ilman sitä esimerkiksi jana (0,0) → (100,1) voisi näyttää hieman vääristyneeltä.
Koordinaatit kuvaavat kuvapisteiden keskikohtia, ei reunoja: Jana (0,0) → (1,1) ei tarkoita janaa yhden kuvapisteen kulmasta kulmaan, vaan janaa kuvapisteen keskustasta toiseen.
Toteutusta voidaan optimoida esimerkiksi laskemalla virhemuuttuja hieman eri tavalla, jolloin silmukassa voidaan käyttää nopeaa kahdella kertomista.
Arara

Arara on kunta Paraíbassa, Brasiliassa. Sen asukasluku on 12 653 (2010) ja pinta-ala 99 km². Kaupunkia johtaa José Ernesto dos Santos.
Santiago Pérez

Santiago "Santi" Pérez (s. 5. elokuuta 1977 Grado, Asturia, Espanja) on espanjalainen ammattilaismaantiepyöräilijä. Pérezin suurin saavutus on ollut toinen sija vuoden 2004 Espanjan ympäriajossa, jonka jälkeen hän kuitenkin jäi kiinni veritankkauksesta ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Elämäkerta.
Santiago Pérez Fernández syntyi Vega de Peridiellon kylässä, Asturian maakunnassa. Amatöörinä hän kilpaili asturialaisessa Caja Rural -joukkueessa. Voitettuaan etapin Navarran ympäriajossa 2001 siirtyi hän portugalilaiseen Barbot-Torrie-joukkueeseen, jonka väreissä hän voitti etapin saman vuoden Portugalin ympäriajossa. Seuraavana vuonna hän siirtyi espanjalaiseen, luokkaa kovempaa olevaan Comunitat Valenciana - Kelmeen. Tour de Romandiella Pérez sijoittui kokonaiskilpailussa neljänneksi, mutta Italian ympäriajossa hän kaatui 8. etapilla ja kallonmurtuma päätti koko kauden siihen.
Kaudeksi 2003 Álvaro Pino kiinnitti hänet sveitsiläiseen Phonakiin. Ensimmäinen kausi oli rikkonainen, mutta vuonna 2004 hän löi läpi sijoittumalla toiseksi Espanjan ympäriajossa, häviten vain puoli minuuttia voittaja Roberto Herasille. 30. lokakuuta kansainvälinen pyöräilyliitto kuitenkin ilmoitti että Pérezin 5. lokakuuta Sveitsissä antamasta verinäytteestä on löytynyt merkkejä veritankkauksesta. Phonak irtisanoi sopimuksen ja UCI antoi Pérezille kahden vuoden kilpailukiellon. Pérez kiisti syyllisyytensä. Kärsittyään kilpailukieltonsa hän on ajoi alemman tason ammattilaisjoukkueissa, ja lopetti uransa 2011.
Vuelta a Navarra, etappi
Vuelta a Portugal, etappi
Tour de Romandie, 4. sija
Subida a Montjuic, 2. sija
Espanjan ympäriajo, 2. sija ja 3 etappivoittoa
Subida al Naranco, voitto 
GP Liberty Seguros: Kokonaiskilpailun ja etapin 2 voitto¨
GP Llodio, voitto
Haimar Zubeldia

Haimar Zubeldia Agirre (s. 1. huhtikuuta 1977 Usurbil, Baskimaa) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1998–2017. Vuosina 1998–2008 hän ajoi Euskaltel-Euskadi-joukkueessa, 2009 Astana-tallissa, 2010–2011 Team RadioShackissa ja 2012–2017 Trek-Segafredossa. 
Vuonna 2000 Zubeldia voitti Bicicleta Vasca -kilpailun oltuaan lisäksi paras aika-ajoetapilla. Samana vuonna hän sijoittui Dauphiné Libéréssä toiseksi Tyler Hamiltonin jälkeen sekä Espanjan ympäriajossa kymmenenneksi. Vuonna 2002 hän oli Dauphiné Libéréssä neljäs ja voitti nuorten kilpailun. Espanjan ympäriajossa hän sijoittui tuona vuonna yhdenneksitoista oltuaan viidennellä etapilla kolmas ja 11. osuudella toinen.
Zubeldia sijoittui vuoden 2003 Ranskan ympäriajossa viidenneksi parhaiden etappisijoitusten oltua prologin ja 13. osuuden kolmostilat. Murcian ympäriajossa hän sijoittui kolmanneksi. Seuraavana vuonna hän oli Asturian ympäriajossa kolmas sekä vuonna 2005 Clásica de San Sebastiánissa seitsemäs ja Ranskan ympäriajossa viidestoista. Vuoden 2006 Tour de Francessa Zubeldia päätyi yhdeksänneksi. 
Vuoden 2007 Ranskan ympäriajossa Zubeldia nousi ennen viimeistä ajojaksoa seitsemänneksi oltuaan 15. osuudella kolmas Aleksandr Vinokurovin ja Kim Kirchenin jälkeen. Astanan vedettyä Vinokurovin doping-käryn jälkeen kaikki ajajansa, mukaan lukien Andreas Klöden, pois kilpailusta ja Rabobankin hyllytettyä Michael Rasmussenin Zubeldia nousi lopulliselle sijalleen, viidenneksi.
Zubeldia sijoittui vuonna 2008 kuudenneksi Katalonian ympäriajossa ja viidenneksi Dauphiné Libéréssä. Vuonna 2009 hän sijoittui Katalonian ympäriajossa kolmanneksi ja Espanjan ympäriajossa neljänneksitoista. Vuonna 2010 hän voitti Tour de l'Ain -ajon prologin ja kokonaiskilpailun sekä oli neljäs Clásica de San Sebastián -kilpailussa. Ranskan ympäriajossa 2011 hän sijoittui 15:nneksi, seuraavana vuonna kuudenneksi ja 2014 kahdeksanneksi. Hän oli Espanjan ympäriajossa 2015 toinen 18. etapilla. Seuraavan vuoden Espanjan ympäriajossa hän sijoittui 19:nneksi.
Jesús de Polanco

Jesús Polanco Gutiérrez, yleensä Jesús de Polanco (7. marraskuuta 1929 – 21. huhtikuuta 2007) oli espanjalainen liikemies, sanomalehtiä ja televisio- ja radiokanavia omistavan Grupo PRISA:n suurin omistaja. Espanjalaiset pititvät häntä keskeisenä hahmona uuden vapaan lehdistön luomisessa Francon jälkeisessä demokratisoitumisprosessissa.
Polanco perusti vuonna 1976, vuosi Francon kuoleman jälkeen, El Paísin, josta tuli Espanjan luetuin sanomalehti. PRISA, josta Polancolla oli 64 %, hallitsi lehden lisäksi Cuatro-kanavaa. PRISAlla oli monopoli Espanjaan suuntautuvissa satelliittilähetyksissä (Digital+) ja se sai myös marraskuussa 2005 aloittaneen analogisen Cuatron oikeudet.
Polanco oli Forbesin maailman rikkaimpien luettelossa sijalla 287 noin kolmen miljardin omaisuudellaan.
Hän oli läheisissä väleissä Espanjan sosialistipuolueen kanssa ja Kansanpuolue boikotoi ajoittain hänen kanaviaan.
Polanco oli kaksi kertaa naimisissa ja hänellä oli neljä lasta. Hänen poikansa Ignacio Polanco Moreno jatkaa isänsä liiketoimintaa.
Kreusa

Kreusa (, ”hallitsijatar”; ) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa usempaan eri henkilöön.
Kreusa, Kreonin tytär.
Kreusa oli Korintin kuninkaan Kreonin tytär. Kreikkalaiset runoilijat tuntevat hänet myös nimellä Glauke.
Kreon antoi tyttärensä Iasonille puolisoksi kymmenen vuotta sen jälkeen, kun tämä ja Medeia olivat asettuneet Korinttiin maanpakoon karkottamisensa jälkeen. Iason suostui ja erosi Medeiasta, joka puolestaan katkeroitui miehensä kiittämättömyydestä – Medeia oli aikanaan rakastuttuaan Iasoniin pelastanut tämän hengen useampaan kertaan, ja Iason oli vannonut ottavansa hänet mukaansa ja vaimokseen. Niin Medeia kostaakseen lähetti Kreusalle myrkkyyn kastetun vaatteen häälahjaksi, ja morsiamen puettua sen päälleen, puku tarttuikin hänen ihoonsa kiinni roihahtaen tuleen. Glauke hyppäsi lähteeseen, joka sai hänen mukaansa nimen Glauken lähde. Kreon yritti pelastaa tyttärensä, mutta sai liekeistä myös itse surmansa.
Kreusa, Erekhtheuksen tytär.
Kreusa oli Erekhtheuksen, Ateenan kuninkaan, ja Praksithean nuorin kuudesta tyttärestä. Hän synnytti miehelleen Ksuthokselle Akhaioksen ja Ionin.
Apollodoros kertoo, kuinka sodan sytyttyä Eleusiksen ja Ateenan välillä Erekhtheus kysyi neuvoa oraakkelilta, kuinka Ateena voisi olla voitokas. Saatuaan neuvon tappaa yksi tyttäristään hän tappoi nuorimmaisen, jolloin loput tyttäristä kuolivat oman kätensä kautta luvattuaan kuolla yhdessä.
Euripideen versiossa ainoastaan Kreusa nuorimmaisena puolestaan säästetään, koska hän oli tapahtuma-aikaan vasta sylilapsi. Ainoastaan tässä lähteessä hänen kerrotaan saaneen Ionin Apollonin kanssa, ja toisaalta Doroksen Ksuthoksen kanssa, kun muut lähteet sijoittavat Ionin Ksuthoksen pojaksi ja Doroksen tämän veljeksi.
Kreusa, najadi.
Kreusa oli Gaian tytär, najadi, jonka lemmenseikkailusta jokijumala Peneioksen kanssa syntyi Hypseus ja Stilbe.
Kreusa, Aineiaan puoliso.
Kreusa oli Priamoksen tytär ja Aineiaan vaimo. Vergiliuksen "Aeneis"-eepoksessa kerrotaan hänen kuolleen paetessaan Troijasta kreikkalaisten hävittäessä kaupunkia.
Disneyn klassikkopiirretyt

Disneyn klassikkopiirretyt ovat Disneyn vanhoja lyhyehköjä, noin 5–10 minuuttia kestäviä animaatioita. Niitä esitettiin alun perin elokuvateattereissa. Nykyään niitä esitetään samannimisenä sarjana televisiossa muun muassa kanavilla Disney XD, Disney Channel, MTV3 ja MTV Juniori. Myös DVD-julkaisuja on olemassa. 
Disneyn ensimmäiset piirretyt nimeltä "Laugh-o-Grams" julkaistiin vuonna 1922. "Alice Comedies" -sarjaa julkaistiin vuosina 1924–1927. Kun näiden suosio loppui, julkaistiin uusi sarja "Oswald the Lucky Rabbit". Mikki Hiiren ensiesiintyminen tapahtui vuonna 1928 piirretyssä "Plane Crazy". Ensimmäinen menestys oli "Höyrylaiva Ville", joka julkaistiin 1928. Klassikkopiirrettyjä esitetään muun muassa ohjelmissa "Mikin klubi" ja "Akun tehdas".
Klassikkopiirretyissä seikkailevat muiden muassa Aku Ankka, Hessu Hopo, Mikki Hiiri, Pluto, Mortimer Hiiri, Tupu, Hupu ja Lupu sekä Tiku ja Taku.
Hinthaara

Hinthaara () on kylä ja taajama Porvoossa entisen Porvoon maalaiskunnan alueella. Hinthaaran taajamassa oli vuoden 2011 lopussa 852 asukasta, ja kylässä on runsaat tuhat asukasta.
Kylän nimen alkuperälle on annettu useita selityksiä. Erään selityksen mukaan nimi on ollut alun perin suomenkielinen "*Hirvihaara", jossa alkuosa on käännetty ruotsiksi sanalla "hind" ’naarashirvi’ ja jälkiosa on mukautunut muotoon "-hår". Nimen syntyyn on voinut myös vaikuttaa tarve erottaa tämä Mäntsälässä sijaitsevasta Hirvihaarasta. Toisen selityksen mukaan nimi perustuu henkilönimen "Hindrich" kansanomaiseen muotoon. 
Hinthaarasta on löydetty esineitä jo vasarakirveskulttuurin ajalta. Kylässä toimii oma urheiluseura, Hinthaaran Viri, joka on perustettu vuonna 1954. Lisäksi Hinthaarassa sijaitsee Porvoon radan liikennepaikka, Hinthaaran rautatieasema, joka on nykyisin yksityisomistuksessa. Rautatieasema palveli sekä kylää että sitä ympäröivää maaseutua, ja sillä oli merkittävä vaikutus alueen talouden kehitykselle.
Lahden Golf

Lahden Golf (LG) on Lahden Takkulassa toimiva golfseura, joka on perustettu vuonna 1959. Seura on jäsenenä Suomen Golfliitossa.
Historia.
Seura aloitti toimintansa Hollolan vanhalla lentokentällä, jossa "greenit" olivat hiekasta. Olipa siellä paikallissäännöissäkin maininta, että puttilinjan sai tasata jalalla ennen lyöntiä. Mukkulan 9-reikäiselle kentälle seura siirtyi vuonna 1966. Kun vieressä toimiva Isku Oy tarvitsi maa-alueen omaan käyttöönsä, Lahden kaupunki osoitti seuralle uuden maa-alueen Takkulasta, johon valmistui 9-reikäinen kenttä vuonna 1986.
Takkulan kenttä laajeni 18-reikäiseksi kahdessa vaiheessa: ensin 14-reikäiseksi vuonna 1991 ja täysimittaiseksi vuonna 1992.
Urheilumenestys.
Lahden Golf on urheilullisia arvoja korostava golfyhteisö, josta on tullut huippupelaajia, tunnetuimpana Mikko Ilonen. Muita menestyneitä Lahden Golfin kasvatteja ovat: Anssi Kankkonen, Kalle Väinölä, Erkki Välimaa, Timo Rauhala, Mikael Mustonen ja Janne Martikainen.
Lahden Golf voitti 1993 seurajoukkueiden Euroopan-mestaruuden. Joukkueessa pelasivat Kalle Väinölä, Mikael Mustonen ja Jari Koljonen. 
Kenttä.
Takkulan kenttä on sijoitettu metsämaastoon. Kentällä on par 5 -väyliä: reiät 7, 15 ja 18.
Kentälle on tehty kehittämissuunnitelma - Lahden Golf 3.0 - jonka valmistuttua käytössä on 18-reikäinen Mestari-kenttä ja 9-reikäinen Kisälli-kenttä. Rakentaminen vanhalle maankaatopaikalle tehtävään laajennukseen aloitettiin vuonna 2013, ja uudet väylät valmistuivat kauden 2014 loppupuolella, ja siten vuorossa olivat vanhan puolen muutosten ja perusparannuksen tekeminen.
Klubitalolla on sosiaali- ja oleskelutilat, ja proshop-rakennuksessa on myynnissä golfiin liittyviä tuotteita sekä caddiemaster-palvelut.
Lahden Golf Oy ja Lahden Golf ry..
Lahden Golf yhtiöitti osan toiminnastaan 1997 siten, että kentän omistaa ja sen hoidosta vastaa Lahden Golf Oy ja jäsen-, kilpailu- sekä nuorisotoiminta kuuluvat Lahden Golf ry:lle.
Opetus ja Pro Shop-toiminta.
Opetuksesta ja golfvälineiden myynnistä vastaa ABC Golf Oy. Opettavina ammattilaisina toimivat Riku Aarnio ja Seppo Pekkarinen.
Phoebe Tonkin

Phoebe Jane Elizabeth Tonkin (s. 12. heinäkuuta 1989) on australialainen näyttelijä ja malli. Hän on tullut tunnetuksi televisiosarjoista "H2O", "Noitapiiri" ja "Vampyyrien sukua" sekä elokuvasta "Huomenna taistelun alettua". 
Lapsuus ja opinnot.
Tonkin kasvoi Mosmanin kaupunginosassa Sydneyssä. Äiti piti lelukauppaa ja isällä oli matkatoimisto.
Tonkin on harrastanut neljävuotiaasta asti tanssimista, muun muassa klassista balettia, steppiä, hip-hopia ja nykytanssia. 12-vuotiaana hän suoritti Australian Theatre for Young Peoplessa useita kursseja. Hän kävi Sydneyssä Queenwood School for Girls -koulua, joka tunnetaan hyvästä ilmaisutaidon opetuksestaan. Hän myös täydensi koulutustaan yksityisillä näyttelytunneilla. Tonkin osallistui joka vuosi koulun Shakespeare-festivaaliin. Hän otti myös osaa moniin koulun näytelmiin, kuten ”Antigone”, ”White Crane” ja ”Venetian Twins”.
Ura näyttelijänä.
Tonkin aloitti uransa näyttelijänä vuonna 2006 sarjassa "H2O", joka kesti vuoteen 2010. Vuonna 2008 hän myös vieraili australialaisessa sarjassa nimeltä "Raftersien perheonnea". Tonkin muutti vuonna 2011 Yhdysvaltoihin kuvaamaan The CW:n uutta draamasarjaa "Noitapiiri". Kun "Noitapiirin" tuotanto lopetettiin vuonna 2012, hän siirtyi CW:n "Vampyyripäiväkirjat"-menestyssarjaan, jossa hän teki useita esiintymisiä vierailevana tähtenä. Tonkinin rooli "Vampyyripäiväkirjoissa" johti vuonna 2013 alkaneeseen uuteen spin-off-sarjaan nimeltä "Vampyyrien sukua".
Tonkinilla on pysyvä oleskelulupa Yhdysvaltoihin, mutta vielä vuoteen 2016 mennessä ei Yhdysvaltain kansalaisuutta.
Muita projekteja.
Lokakuussa 2020 Tonkin pani pystyyn oman "Lesjour!" -vaatemerkkinsä, joka valmistaa oloasuja kestävästi 1970-luvun muodista mallia hakien. Hän on aikaisemmin toiminut Chanelin brändilähettiläänä, ja kertoi uuden aluevaltauksen johtuneen koronaviruspandemiasta.
Tonkinilla on ollut tapana ottaa kantaa myös ajankohtaisiin kysymyksiin. Vuonna 2017 Tonkin asettui julkisesti vastustamaan Yhdysvaltain presidentti Donald Trumpin asettamaa maahantulokieltoa, joka koski muslimienemmistöisiä maita. Samana vuonna tapahtuneen Las Vegasin ammuskelun jälkeen Tonkin vaati aselakien kiristämistä.
Filmografia.
Lähde:
Menoikeus

Menoikeus (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Kreonin, Theban hallitsijan, Iokasteen (tai Epikasteen) ja Hipponomen isä.
Thebaa vaivasi nälänhätä rangaistuksena Oidipuksen naitua äitinsä Iokasten. Teiresiaan ennustettua, että sadon tuhoutuminen loppuisi, jos joku lohikäärmeen verestä periytyvä kuolisi maansa puolesta, Menoikeus, jonka suku juonsi juurensa Kadmokseen, heittäytyi alas muurilta surmaten itsensä.
Menoikeus, Kreonin poika.
Menoikeus oli myös Kreonin pojan nimi. Oidipuksen poikien Eteokleen ja Polyneikeen riitaannuttua Theban hallinnasta seurasi taistelu, ja sen aikana Teiresias ennusti, että Theba saavuttaisi voiton, jos Menoikeus uhraisi itsensä Areelle. Menoikeus surmasikin itsensä kaupungin porttien edessä.
Andrzej Lepper

Andrzej Zbigniew Lepper (13. kesäkuuta 1954 – 5. elokuuta 2011) oli puolalainen poliitikko ja Puolan tasavallan itsepuolustus -puolueen (Samoobrona Rzeczpospolitej Polskiej) johtaja. Hän toimi maatalous- ja maaseudun kehitysministerinä sekä varapääministerinä Jarosław Kaczyńskin hallituksessa 5. toukokuuta 2006 – 22. syyskuuta 2006 ja uudelleen 16. lokakuuta 2006 – 9. heinäkuuta 2007.
Elämäkerta.
Lepper syntyi pienessä Stowięcinon kylässä. Hän kävi valtion maatalousoppilaitosta, muttei valmistunut. Hänellä oli sikatila Zielnowon kylässä, joka markkinatalouteen siirryttäessä ajautui velkoihin. Lepper oli aiemmin kommunistisen puolueen jäsen. Vuonna 1992 hän perusti vaikeuksiin joutuneiden maanviljelijöiden oikeuksia puolustavan Itsepuolustus-liikkeen. Hän pyrki presidentiksi 1995, jolloin sai 1,5 % äänistä. Vuonna 2000 Itsepuolustus järjesti laajan teidentukkimiskampanjana. Lepper pyrki uudelleen presidentiksi samana vuonna, jolloin sai 3,05 % äänistä. Vuoden 2001 parlamenttivaaleissa puolue ja Lepper pääsivät kuitenkin Sejmiin. Vuoden 2005 presidentinvaaleissa hän sai jo 15,1 % äänistä.
Lepper on tunnettu vahvan populistisesta kampanjoinnistaan ja kansalaistottelemattomuuskampanjoista. Häntä on syytetty pahoinpitelyistä, teiden tukkimisesta ja viljan kumoamisesta rautatiekiskoille hallituksen vastaisissa protesteissa. Hän vastusti ankarasti Puolan liittymistä Euroopan unioniin ja yhtenä harvoista Puolan poliitikoista vastustanut liittymistä Yhdysvaltain johtamiin sotiin. 
Lepper valittiin vasemmiston äänillä Sejmin varapuhemieheksi 2001, mutta hänet erotettiin hänen rikottuaan rajoituksia puheiden pituudesta. Toukokuussa 2001 hänet tuomittiin 16 kuukaudeksi vankeuteen hänen kutsuttuaan valtiovarainministeri Leszek Balcerowiczia ”bandiitiksi” ja presidentti Kwaśniewskia vätykseksi. Lepper on vedonnut tuomiosta.
Puolan liityttyä Euroopan unioniin Lepper oli Euroopan parlamentin jäsen touko–heinäkuussa 2004.
Joulukuussa 2006 puolueen naisjäsen syytti Lepperiä seksuaalisten palvelusten vaatimisesta vastineeksi asemasta alueellisessa puoluetoimistossa. Syytösten jälkeen muutama muukin nainen väitti samaa. Lepper hyväksyi myös kunniatohtoriuden yksityiseltä ukrainalaiselta ”yliopistolta”, jonka juutalaisjärjestöt väittävät levittävän antisemitismia.
Lepperin puolue sai 13 % äänistä ja 56 paikkaa syyskuun 2005 vaaleissa, jolloin siitä tuli kolmanneksi suurin puolue. Lepper oli jälleen mukana presidentinvaaleissa, joissa jäi kolmanneksi. Parlamenttivaalien jälkeen Itsepuolustus pääsi PiSin hallitukseen, jossa Lepper oli varapääministerinä. Riitelyn jälkeen pääministeri Kaczyński pyysi presidentti Kaczyńskia erottamaan hänet, mutta hallituskriisin jälkeen hän palasi aikaisempaan asemaansa. 9. heinäkuuta 2007 Lepper erotettiin uudelleen.
Hän oli naimisissa Irena Leszczewskan kanssa ja heillä on kolme lasta: poika Tomasz sekä tytöt Małgorzata ja Renata. Nuoruudessa hän harjoitteli nyrkkeilyä Czarni Słupskissa.
Kuolema.
Lepper löydettiin kuolleena työhuoneestaan 5. elokuuta 2011. Hänen kerrottiin hirttäytyneen.
Vana Tallinn

Vana Tallinn (’Vanha Tallinna’) on Liviko-yhtiön valmistama virolainen likööri. Se on alkoholipitoisuudeltaan 40, 45 tai 50 tilavuusprosenttia, mutta saatavilla on myös mietoja (16 %) kermaliköörejä.
Jari Silomäki

Jari Silomäki (s. 1975 Parkano) on suomalainen valokuvataiteilija. Hänen teoksiaan on esitetty sekä Suomessa että kansainvälisesti. Hänen tuotantoaan kuuluu usean suomalaisen museon, kuten Suomen valokuvataiteen museon sekä Kansallisgallerian kokoelmaan. Vuonna 2017 Silomäelle myönnettiin valokuvataiteen valtionpalkinto.
Elämä ja ura.
Silomäki on opiskellut valokuvausta Muurlan Opistossa (1996–1997) ja valmistunut kandidaatiksi Turun taideakatemian valokuvataiteen osastolta 2001 ja maisteriksi Taideteollisessa korkeakoulusta 2007.
Silomäki voitti vuonna 2004 Fotofinlandia-palkinnon teossarjallaan "Otteita sääpäiväkirjastani". Tunnustuksen luovutti kirjailija ja tuomariston jäsen Jörn Donner. Turun Sanomat kirjoitti kokonaisuudesta vuonna 2004 seuraavasti: "Kokonaisuus, joka elää näyttelystä toiseen, kulkee nimellä "Sääpäiväkirjani". Silomäki on kuvannut aihetta vuodesta 2001. Hän kuvaa yhden maisemakuvan päivässä, kertoen näin sekä vaihtuvista säätiloista että niistä paikoista, joissa hän on liikkunut. Lopuksi hän kirjoittaa kuvan päälle tekstin jostain kyseisenä päivänä häntä ajatteluttaneesta asiasta. Tekstit käsittelevät sekä uutisista tuttuja maailmantapahtumia että Silomäen henkilökohtaista elämää." "'Otteita sääpäiväkirjastani' on teoskokonaisuus, jota Silomäki on jatkanut jo 20-vuoden ajan ja se jatkuu edelleen tulevaisuudessa. Ilmastonmuutoksen aikakaudella teossarja on saanut myös aivan uusia yhteiskunnallisia sävyjä. 
Varhaisen teossarjansa "Harjoitelmia aikuisuuteen" sekä "Sääpäiväkirjani" jälkeen Silomäki on laajentanut tuotantoaan yhä yhteiskunnallisempaan suuntaan. Silomäen näyttelykokonaisuus "Tunteiden maantiede" tallentaa 2000-luvun tapahtumia: kehittyvien maiden nopeaa vaurastumista ja eriarvoistumista, internetin palvelinten pyörittämää yhteistä kotimaata, oman henkilöhistorian julkista esittämistä ja intimiteettisuojaa sekä eurooppalaisen poliittisen populismin vaikutusta yksilön elämään. Silomäen teoskokonaisuudet syntyvät vuosien seuraamisen, tutkimisen, rakentamisen ja kuvaamisen kautta. Hän ammentaa tarinoita omasta elämästään, kohtaamiensa ihmisten elämästä sekä tarttuu tuntemattomien tarinoihin, joita etsii esimerkiksi Internetistä. Toisinaan Silomäki lavastaa kuvansa pyrkiessään toisintamaan haluamansa tapahtuman.
Silomäki kertoi työskentelystään sekä teossarjastaan "Harjoitelmia aikuisuuteen" ollessaan mukana Taidetestaajat-hankkeessa. Taidetestaajat oli hanke, jossa Suomen Kulttuurirahasto tarjosi kolmelle ikäluokalle kahdeksasluokkalaisia, yhteensä noin 180 000 nuorelle ohjaajineen, mahdollisuuden vierailla kahdessa valmiiksi sovitussa kulttuurikohteessa: oopperassa, teatterissa, konsertissa, taidenäyttelyssä jne. Suomen valokuvataiteen museon osuus Kaapelitehtaalla liittyi museossa esillä olleeseen Silomäen näyttelyyn.
Syksyllä 2020 Silomäen laajin koskaan aikaisemmin nähty yksityisnäyttely "Tunteiden maantiede" avautui Suomen Valokuvataiteen museossa. Näyttelyä kommentoitiin tuoreeltaan avautumisviikonloppunaan Helsingin Sanomien kulttuurisivuilla.
Betty Boop

Betty Boop on Max Fleischerin animaatiostudion luoma animaatiohahmo, joka oli suosittu 1930-luvulla. Hahmo sai vuonna 1932 oman sarjansa, johon tehtiin yhteensä 89 jaksoa. Bettystä on tehty myös sarjakuvia.
Bettyn tärkein luoja oli ilmeisesti joko Max Fleischer itse tai Fleischerien pääanimaattori Grim Natwick, mutta muillakin animaattoreilla on saattanut olla osuutensa.
Betty Boop esiintyi ensimmäisen kerran Max ja Dave Fleischerin "Talkartoons"-animaatiosarjan elokuvassa "Dizzy Dishes" (1930). Siinä hän oli vielä koira, ranskalainen trimmattu puudeli, jonka pätkän sankari, koiranpentu Bimbo tapaa. Seuraavissa lyhytelokuvissa Bettystä tehtiin ihminen. Hänen luppakorvansa muutettiin korvarenkaiksi, hän sai pienet pursohuulet ja otsakiharat, ja hänelle puettiin sukkanauha. Hänelle piirrettiin leveät suurisilmäiset kasvot ja huomiota herättävä vartalo, mutta ei lainkaan kaulaa. Äänen Bettylle antoi Mae Questel. Bettyn vanhemmat esiteltiin itäeuroopanjuutalaisina jiddišinkielisinä maahanmuuttajina. Betty käyttäytyi elokuvissaan korostetun moraalisesti, vaikka näyttikin huikentelevaiselta. Lähentelyt hän torjui päättäväisesti.
Betty Boop -lyhytelokuvissa oli paljon liikettä ja tanssia, kuten sen ajan New Yorkissakin oli. "I'll Be Glad When You're Dead, You Rascal You" (1932) esitteli jazzmuusikko Louis Armstrongin ensi kertaa elokuvakameran edessä. Betty-animaatio "Poor Cindarella" (1934) oli Fleischereiden ensimmäinen värielokuva. Kun Haysin ohjeisto määritteli Hollywoodin moraalisäännöt uudelleen, Betty jouduttiin pukemaan peittävämmin ja hän joutui liikkumaankin säädyllisemmin. Sen seurauksena Fleischerit alkoivat keskittyä muihin hahmoihin.
Pia Lindström

Pia Lindström, syntymänimeltään Pia Friedel Lindström (s. 20. syyskuuta 1938 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja. Hän on näyttelijä Ingrid Bergmanin vanhin lapsi.
Pian varhaista elämää leimasi skandaali, jonka aiheutti hänen äitinsä ja italialaisen ohjaajan Roberto Rossellinin romanssi, joka alkoi elokuvan "Stromboli" kuvauksissa Italiassa. Ingrid Bergman alkoi odottaa lasta Rossellinille ollessaan vielä naimisissa Pian isän Petter Lindströmin kanssa. Bergman päätti jäädä Italiaan eikä saanut tavata tytärtään. Hänen isänsa haki avioeroa ja aloitti taistelun Pian huoltajuudesta. Lindströmin veli Roberto Ingmar Rossellini syntyi 7. helmikuuta 1950. Petter Lindström ja Ingrid Bergman erosivat 1. maaliskuuta 1950 ja 24. toukokuuta 1950 Bergman ja Rossellini avioituivat. Pian kaksoissisaret Isabella ja Isotta Ingrid Rossellini syntyivät 18. kesäkuuta 1952. Pia eli erillään äidistään aina vuoteen 1957.
Pia Lindström aloitti televisiouransa toimittajana KGO-TV-kanavalla San Franciscossa vuonna 1966 , ja 1971 meni töihin WCBS-TV-kanavalle New Yorkiin. Vuodesta 1973 vuoteen 1997 hän toimi uutisankkurina ja kulttuurikriitikkona WNBC-TV Channel 4 -uutisissa New Yorkissa. Hän on lisäksi esiintynyt televisiossa ja näytellyt elokuvissa. Hän on voittanut kaksi Emmy-palkintoa uutisraporteista ja tv-esiintymisistä. Hänelle on myös myönnetty Associated Press Broadcaster's Award.
Hänen ensimmäinen aviopuolisonsa oli Fuller Earle Callaway, III. Hänellä on kaksi poikaa toisen aviomiehensä Joseph Dalyn kanssa. Pian kolmas puoliso on John H. Carley.
Pantheon (jumalluettelo)

Pantheon tai pantheoni (harv.) merkitsee mytologian jumalhahmojen kollektiivia. Esimerkkeinä voidaan mainita muun muassa "olympolainen pantheon" ja Mikael Agricolan muodostama muinaisten suomalaisten jumalien luettelo. 
Kuvaannollisessa mielessä sanaa käytetään myös kuvaamaan alallaan erityisen ansioituneita ihmisiä tai jonkin taiteenlajin huippusaavutuksia ("musiikin pantheon"). Tosin nämä merkitykset ovat käytöltään yleisempiä englannin kielessä kuin suomessa.
Alex Rider &amp; arkkienkeli

Alex Rider &amp; arkkienkeli () on Anthony Horowitzin kirjoittama nuortenkirja. Kirja kuuluu Alex Rider -kirjasarjaan. Kirjan alkuteos julkaistiin 2005. Veli-Pekka Ketolan suomennoksen on julkaissut Karisto Oy Hämeenlinnassa 2006. Kirja sai British Book Awards -palkinnon 2006.
Juoni.
Alex on sairaalassa tervehtymässä salamurhayrityksestä, jolla Scorpia-niminen rikollisjärjestö tavoittelee revanssiaan. Luoti melkein koitui hänen kohtalokseen. Ekoterroristijärjestö Kolmas Voima koettaa kidnapata sairaalassa, naapurihuoneessa olevan miljonäärin pojan, Paul Drevinin. Alex onnistuu huiputtamaan kaappaajia, mutta joutuu samalla itse hengenvaaraan. Pako terroristien käsistä pistää Alexin taidot kokeelle, mikä näkyy myös kirjan lopussa olevasta Horowitzin varoituksesta "En ota vastuuta käsivarsien, jalkojen enkä niskojen katkeamisesta".
Palkkioksi Paulin isä Nikolai Drevin kutsuu Alexin lomailemaan Drevinien kanssa Flamingolahdella sijaitsevalle paratiisisaarelle. Nikolai on yksi maailman rikkaimmista miehistä. Myöhemmin ilmenee, että Nikolai on yhdessä Britannian hallituksen kanssa mukana projekti Arkkienkelissä, jossa on pyrkimys avata maailman ensimmäinen avaruushotelli. Nikolain tarkoitusperät ovat kuitenkin erilaiset. Alex hyväksyy lomatarjouksen tietämättään tästä ja pian hän on korviaan myöten mukana juonittelussa. Rikollisia tuntuu olevan kaikkialla ja kun MI6 ottaa häneen yhteyttä työasioissa, ei Alex ole enää lainkaan yllättynyt. Alexin on taas aika muuttua vakoojaksi ja pian hän huomaa, että ekoterroristien käsistä selviytyminen oli tähän verrattuna mitätön juttu. Saarella paljastuu, ettei kaikki olekaan sitä, miltä se näyttää. Löytääkö Alex ratkaisun ennen kuin Washington tuhoutuu?
Kalle Euro

Kalle Euro (s. 1971) on valtiotieteiden maisteri, joka toimi Arkkitehtitoimistojen liiton toiminnanjohtajana keväästä 2017 lähtien. Aiemmin Euro toimi Rud Pedersen Public Affairs Ab:n osakkaana ollen edelleen perustajaosakas pakkausten internetiä (Internet of Packaging, IoP) rakentavassa Magic Add Ltd:ssä. Tätä ennen Euro toimi Zeeland Turku Oy:n johtajana. Tätä tehtävää ennen hän on toiminut muun muassa Kokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtajana, Kansallisen Kokoomuksen puoluehallituksen jäsenenä, viestintäkonsulttina JKL:ssä, hallinto- ja viestintäjohtajana Viola Systems Oy:ssä sekä Turun kaupungilla ja Turun Seudun kehittämiskeskuksessa elinkeinoasiamiehenä ja elinkeinojohtajana.
Paice, Ashton &amp; Lord

Paice, Ashton &amp; Lord oli vuonna 1976 perustettu brittiläinen rock-yhtye, jonka perustivat Deep Purplen kosketinsoittaja Jon Lord ja rumpali Ian Paice sekä laulaja ja kosketinsoittaja Tony Ashton. Bändissä soittivat ex- Babe Ruth -kitaristi Bernie Marsden ja ex-Stretch-basisti Paul Martinez.
Kokoonpano julkistettiin virallisesti 21. elokuuta 1976. Saman vuoden syyskuussa se oli jo levyttämässä studiossa. Yhtyeen ensimmäinen levy "Malice In Wonderland" ilmestyi 4. maaliskuuta 1977.
Levy ei ollut suuri menestys. Siitä huolimatta yhtye päätti levyttää toisen levyn. Alkuvuodesta 1978 yhtye kuitenkin hajosi, kun levyn materiaalista oli 75 % valmiina. Bernie Marsden liittyi David Coverdalen Whitesnakeen. Jon Lord, Paul Martinez ja Ian Paice ryhtyivät tekemään yhteistyötä Maggie Bellin kanssa. Tosin tämä jäi hyvin lyhytikäiseksi projektiksi, ja Jon Lord liittyi pian myös Whitesnakeen. Tony Ashton ryhtyi tuottamaan levyjä.
Paice Ashton &amp; Lord konsertoi vielä kerran 16. kesäkuuta 2000 EMI:n Abbey Road -studiolla juhliakseen Tony Ashton Testimonial -konsertissa Tony Ashtonin paranemista. Paicen, Ashtonin, Lordin ja Marsdenin lisäksi Neil Murray soitti bassoa.
Pantheon (Lontoo)

Pantheon oli Lontoon Oxford Streetillä sijainnut kuuluisa rakennus, joka toimi ylempien yhteiskuntaluokkien kokoontumistilana (ns. "assembly room") ja myöhemmin myös teatterina ja kauppapaikkana. Rakennuksen suunnitteli nuori lontoolainen arkkitehti James Wyatt ja se avattiin yleisölle vuonna 1772 kolmen vuoden rakennusurakan jälkeen. Rakennuksen ulkoasu sai merkittävimmät vaikutteensa roomalaisesta arkkitehtuurista ja Wyattin on arveltu käyttäneen sen rotundan esikuvana Rooman Pantheonia ja Konstantinopolin Hagia Sofiaa.
Aluksi Pantheon oli suosittu yläluokan kokoontumispaikka, jossa järjestettiin muun muassa naamiaisia ja konsertteja. Sen suosio alkoi kuitenkin hiipua 1780-luvulla. Haymarketissa sijainneen King’s Theatren tuhouduttua tulipalossa 1789 Pantheonin omistajat onnistuivat vuokraamaan sen väliaikaiseksi oopperataloksi. Rakennus ehti toimia tässä tarkoituksessa kuitenkin vain yhden kauden, sillä se vaurioitui pahoin tammikuussa 1792 sattuneessa tulipalossa.
Crispus Claggett -niminen mies vuokrasi raunioituneen Pantheonin ja kunnosti siitä vuoteen 1795 mennessä uuden konsertti- ja naamiaissalin. Claggettin hanke ei kuitenkaan menestynyt ja hän joutui pakenemaan maan alle velkojiaan 1797 tai 1798. Tämän jälkeen rakennus toimi vielä joitakin vuosia julkisten tilaisuuksien tapahtumapaikkana ja teatterina, kunnes se joutui vuonna 1814 pitkällisten oikeuskiistojen kohteeksi ja autioitui lähes 20 vuoden ajaksi.
Vuosina 1833–34 Pantheonista remontoitiin arkkitehti Sydney Smirken johdolla basaari, jossa oli pylväskäytävien reunustama ja paperimassaveistoksin koristeltu keskushalli. Basaari myytiin 1867 W. ja A. Gilbeylle, jotka käyttivät sitä omistamansa viinakaupan toimistona ja näyttelytilana, kunnes kauppaketju Marks &amp; Spencer osti sen heiltä vuonna 1937. Pian tämän jälkeen rakennus purettiin kokonaan ja sen paikalle rakennettiin tavaratalo, joka on yhä toiminnassa.
Elettra Rossellini

Elettra Rossellini Wiedemann, syntymänimeltään Elettra-Ingrid Rossellini Wiedemann (s. 26. heinäkuuta 1983 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli. Hän on näyttelijä ja malli Isabella Rossellinin tytär. Hänen äidinpuoleiset isovanhempansa ovat näyttelijä Ingrid Bergman ja ohjaaja Roberto Rossellini.
Elettra Rossellini on toiminut mallina kuuluisissa muotilehdissä "Vogue" ja Harper’s Bazaar. Hän on nykyään Lancômen mallina.
Rossellinilla on vuonna 2018 syntynyt poika "Valehtelevat viettelijät" -sarjasta tutun näyttelijä Caleb Lanen kanssa.
Parmavallabi

Parmavallabi ("Notamacropus parma") on kengurulaji, jonka australialainen luonnontieteilijä John Gould löysi ensimmäisen kerran noin vuonna 1840. Tämä arka eläin ei ilmeisesti koskaan ollut kovin yleinen, ja ennen 1900-lukua sen jopa uskottiin kuolleen sukupuuttoon. Sitä on nyttemmin istutettu Uuteen-Seelantiin.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä "pikkukenguru".
Ulkonäkö.
Parmavallabi on jättikenguruiden suvun pienin laji; se painaa 3,2–5,8 kg ja on noin puolen metrin pituinen. Sen karvoitus on puna- tai harmaanruskea ja pään alueen karvoitus on harmaa. Häntä on noin puolen metrin pituinen, ja se on harvan mustan karvan peitossa. Parmavallabi on hyvin samannäköinen kuin punajalkapikkuvallabi ("Thylogale stigmatica") ja punakaulapikkuvallabi ("Thylogale thetis"), minkä vuoksi parmavallabista saatiin useita havaintoja myös silloin, kun sen uskottiin olleen kuollut sukupuuttoon.
Annie-palkinto

Annie-palkinto ("Annie Awards") on Los Angelesin kansainvälisen animaatiofilmiyhdistyksen ASIFA-Hollywoodin vuosittain jakama palkinto, joka jaetaan eri sarjoissa vuoden parhaille animaation tekijöille, animaatiosarjoille ja -elokuville. Palkintoa on jaettu vuodesta 1972 lähtien, lukuun ottamatta vuosia 1989 ja 2002. Aluksi Annie-gaalassa jaettiin muun muassa Winsor McCay-, Foreign- ja June Foray -palkintoja. Alkuun, vuoteen 1991 asti palkintoa jaettiin vain animaatioiden tekijöille, mutta varsinaisesti laajemmassa merkityksessä Annieta on jaettu vuodesta 1992 lähtien.
Historia.
Annie-palkinnon alkuunpanija oli pitkäaikainen ASIFA-Hollywoodin jäsen June Foray, jonka mielestä myös animaatiot ansaitsisivat palkintoja. Max Fleischer oli juuri kuollut syyskuussa Forayn idean syntyessä, ja niin Foray halusi kunnioittaa Fleischeria ja tämän veljeä Dave Fleischeria näiden ohjaamista animaatioista.
ASIFA-Hollywoodin puheenjohtaja Nick Bosustow innostui Forayn ehdotuksesta, ja hän sai järjestääkseen ensimmäisen tilaisuuden. Aluksi tilaisuus tarvitsi nimen, ja se syntyi nopeasti, kun Forayn silloinen aviomies Hobart Donavan keksi nimeksi Annie, joka on eräänlainen lempinimi sanalle animation. Tilaisuuden pitopaikaksi hän hankki urheilijamotellin, joka sijaitsi laaksossa. Forayn mukaan tuolloin suurin osa ihmisistä asui laaksossa. Hän vuokrasi motellin juhlahuoneiston, ja tilaisuuden alkaessa yleisöä oli paikalla yli 400, ja Max ja Dave Fleischer saivat palkinnot. Tilaisuuden isännäksi Foray oli palkannut muun muassa Betty Boopin luoneen Myron Natwickin. Ensimmäinen Annie-gaala oli Forayn mukaan menestyksellinen, ja hän epäili voisiko seuraavasta tulla yhtä menestyksekäs, kun vuoden 1973 Annie-gaalassa palkittiin vain yksi henkilö Nakke Nakuttajan luonut Walter Lantz. Vieraita oli yhtä paljon kuin edelliselläkin kerralla, ja Forayn kehittämä palkintotilaisuus alkoi saada arvostusta ja vakiinnuttaa paikkansa yhtenä arvostetuimmista palkinnoista.
Annie-pokaali oli aluksi valmistettu puusta ja muovista, mutta se ei Forayn mukaan sopinut tilaisuuteen eikä animaatioon. Nykyinen palkinto esiteltiin toisessa Annie-gaalassa, ja se oli suunniteltu vaskipuhaltimen muotoiseksi. Palkinnon suunnitteli Tom Woodward.
Sarjat.
Esimerkkejä sarjoista:
Uunisaaren kesäteatteri

Uunisaaren kesäteatteri on suomalaisten arkkitehtien Casagrande &amp; Rintalan väliaikainen teatteri- ja sirkusrakennus Helsingin Uunisaareen vuonna 2000. Rumpumainen rakennus on avoin luonnon elementeille, muun muassa sadevesi on ohjattu keskelle ympyränmuotoista esiintymislavaa.
Otanmäen ratapiha

Otanmäen ratapiha () on Otanmäessä Kajaanissa sijaitseva Suomen rataverkkoon kuuluva rautatieliikennepaikka ja rataosan pääteliikennepaikka. Liikennepaikka on avattu liikenteelle vuonna 1953 Kajaanin Murtomäestä haarautuvan rautatien valmistuttua.
Alun perin rata Otanmäkeen ja Otanmäen liikennepaikka rakennettiin palvelemaan Otanmäki Oy:n Otanmäen kaivoksen malmikuljetuksia. Muun muassa Oulun satamiin suuntautuneet malmikuljetukset muodostivat pääosan Otanmäen liikenteestä.
Kaivoksen lakkauttamisen myötä liikenne radalla loppui lähes kokonaan. Nykyisin Otanmäen liikennepaikan tuntumassa toimii Transtech Oy:n Otanmäen vaunutehdas, joka käyttää satunnaisesti rautatiekuljetuksia. Yhtiö toimittaa tehtailla valmistetut VR Groupin tilaamat henkilövaunut rautatiekuljetuksena. Vaunujen kuljetuksesta vastaa VR Transpoint. Liikennepaikalla kuormataan myös raakapuuta.
Liikennepaikalla ei ole nykyisin lainkaan turvalaitteita. Rautatieliikenteen ohjaus Murtomäen ja Otanmäen välillä hoidetaan Iisalmen rautatieasemalta käsin, ja liikkumisluvat asemien välillä annetaan radiopuhelimitse. Liikenne Otanmäen ratapihalla tapahtuu vaihtotyönä.
Playhouse Disney

Playhouse Disney oli televisiokanava, jonka ohjelmisto oli suunnattu lapsille. Se aloitti toimintansa Suomessa 1. lokakuuta 2006. Playhouse Disneyllä jotkin ohjelmat oli dubattu tai tekstitetty suomeksi ja loput olivat englanniksi. Playhouse Disneyllä ei esitetty mainoksia eikä väkivaltaa. Kanavan lähetysaika oli Suomessa klo 7–20. 
Kanavan korvasi syyskuussa 2011 Disney Junior -niminen lastenkanava.
Amélie-les-crayons

Amélie-les-crayons on ranskalainen indie-muusikko, laulaja-lauluntekijä. Amélie-les-crayonsin taustalla vaikuttaa aina myös yhtye, jonka soittajat vaihtuvat spektaakkelin mukaan. Tähän mennessä yhtyeellä on ollut kaksi kokoonpanoa.
Historia.
Amélie-les-crayons, Heiko, Michel ja Laurent tapasivat toisensa vuonna 2002 ja alkoivat tehdä yhdessä musiikkia. Tällä kokoonpanolla yhtye toteutti ensimmäisen spektaakkelinsa (kuten virallisilla sivuilla yhtyeen musiikillisia aikakausia kuvaillaan). Yhtye aloitti julkaisemalla EP:n, joka sisälsi live- ja studioäänityksinä muutaman kappaleen. Tämän jälkeen he äänittivät ensimmäisen studioalbuminsa ja aloittivat ensimmäisen konserttikiertueensa. Albumi ja kiertue muodostavat ”spektaakkelin”. Ensimmäinen tällainen oli nimeltään "Le tour de la question", jonka yhdeltä keikalta yhtyeen DVD on taltioitu. Tämän kiertueen aikana yhtye vieraili jopa Suomessa: he olivat Kuopion Viinijuhlien kutsuartisti, kun teemana oli ranskalaiset viinit vuonna 2004.
Amélie-les-crayonsin ensimmäinen studioalbumi myi yllätykselliset 30 000 kappaletta, mikä on harvinaista ranskalaiselle indie-artistille. Kokoonpano on voittanut myös useita palkintoja ja saanut erilaisia tunnustuksia musiikistaan.
Amélie-les-crayonsin rooli on edelleen hurmaava pikkutyttö, joka joissain biiseissä kamppailee aikuisuutensa kanssa.
Kokoonpano.
Amélie-les-crayonsin musiikissa on paljon vaikutteita perinteisestä ranskalaisesta musiikista ja sen voi sanoa oleva alternative folkia. Amélie-les-crayons on yksi "nouvelle scène française"n johtavia astisteja. Amélie-les-crayons soittaa itse pianoa ja laulaa sekä säveltää ja sanoittaa.
Aiemmalla kokoonpanolla Amélie-les-Crayons julkaisi ensimmäiset levynsä ja DVD:n. Tällöin yhtyeeseen kuuluivat Amélie-les-crayonsin lisäksi:
Vuonna 2007 julkaistavalla "La porte plume" -albumilla Amélie-les-crayonsin taustalla musiikkia tekevät:
Kuvaboxi

Kuvaboxi on suomalainen maksullinen verkkopalvelu, jossa käyttäjät voivat jakaa, katsella ja kommentoida valokuvia. Toukokuussa 2010 kuvienjakopalvelut Kuvaboxi.fi ja Kuvat.fi yhdistyvät yhdeksi palveluksi ja siirtyi kuvat.fi nimen alle..
Historia.
Palvelu julkaistiin nimellä Kuvat Kavereille maaliskuussa 2005 ja sen taustalla on Mobshare-tutkimus, jossa Futurice Oy tutki yhdessä Tietotekniikan tutkimuslaitoksen (HIIT) ja Berkeleyn yliopiston kanssa digikameroiden ja kamerapuhelimien käyttöä sekä digikuvien metadatan hyödyntämisen mahdollisuuksia. Tutkimuksen tuloksena syntyi kuvienjakopalvelu, joka siirtyi MTV3:n portaaliin maaliskuussa 2006. Huhtikuussa 2008 MTV3 osti Kuvaboxi-liiketoiminnan järjestelmän kehittäneeltä Futurice Oy:ltä. Kuvaboxissa oli tällöin jo yli 5,3 miljoonaa kuvaa ja 170 000 rekisteröitynyttä käyttäjää . Toukokuussa 2010 kuvienjakopalvelut Kuvaboxi.fi ja Kuvat.fi yhdistyvät yhdeksi palveluksi ja toiminta siirrettiin kuvat.fi nimen alle..
Ominaisuudet.
Kuvaboxi on verkkopalvelu, jossa käyttäjät voivat julkaista ottamiaan valokuvia yksityisesti, yhteisöille tai julkisesti verkossa. Alun perin palvelussa pystyi jakamaan kuvia vain erikseen määrätyille henkilöille. Palvelun erityispiirteenä yksityisesti jaetut kuvakansiot muodostavat automaattisesti näkymän jaettuihin kuviin kunkin käyttäjän oman sosiaalisen piirin mukaisesti.
Julkisten kansioiden jakaminen sallittiin toukokuussa 2007 ja niitä on mahdollista kommentoida. Palvelussa ei ole levytilarajoja, joskin kuukausimääräinen raja uusille kuville on 2500 kpl/kk. Kuvakansioita on mahdollista hakea ja luokitella folksonomisesti eli ns. avainsanamerkintään perustuen. Kuvat on mahdollista hakea palvelusta takaisin omalle tietokoneelle. Palvelu rahoitetaan kuukausimaksuilla, mainostilan myynnillä sekä aitojen paperivalokuvien tilauksilla.
Holby Cityn sairaala

Holby Cityn sairaala () on brittiläinen sairaalasarja. Britanniassa sarjaa esittää BBC One ja Suomessa, vuosina 2000–2011, tuotantokaudet 1–9 Yle TV1, ja vuodesta 2015–, 2022 Yle TV2. Sarja kertoo fiktiivisestä englantilaisesta Holby Cityn sairaalasta. 20. syyskuuta 2015 Yle TV2 ilmoitti positiivisen katsojapalautteen ansiosta hankkineen sarjasta lisäksi kaudet 13–15, mikä tarkoitti sarjan esittämisen jatkuvan Suomessa ainakin vuoteen 2017 asti. 19. toukokuuta 2016 Yle TV2 ilmoitti hankkineensa sarjasta lisäksi kaudet 16–18, tarkoittaen siis kaikkia Isossa-Britanniassa lokakuuhun 2016 mennessä esitettyjä jaksoja. Sarjan 19. kausi esitettiin Suomessa marraskuussa 2017 alkaen, ja 20. kausi vuonna 2018. Sarjan 21. kausi alkoi Suomessa joulukuussa 2019, ja 22. kausi huhtikuussa 2020. "Holby Cityn sairaala" on spin-off-sarja BBC:n toisesta sairaaladraamasta "Casualty" (esitetty aiemmin Suomessa nimellä "Sairaalaelämää"), jonka esittämistä jatkettiin myös Suomessa 13. heinäkuuta 2017, sarjan 19. tuotantokaudesta alkaen. Sisarsarjat sijoittuvat samaan sairaalaan, ja niiden henkilöhahmot vierailevat säännöllisesti keskenään. Myös useita yhteisjaksoja on tehty, vuosina 2004–2005 ja 2019.
Kesäkuussa 2021 BBC ilmoitti sarjan päättymisestä 23 tuotantokauden jälkeen maaliskuussa 2022.
Henkilöt.
Mukana olevat hahmot.
Henkilöhahmot on esitetty Suomessa nähtyjen jaksojen mukaisesti esiintymisjärjestyksessä.
Satunnaisesti esiintyvät hahmot.
Henkilöhahmot on esitetty Suomessa nähtyjen jaksojen mukaisesti esiintymisjärjestyksessä.
Poistuneet hahmot.
Poistuneet henkilöhahmot ovat aakkosjärjestyksessä sukunimen mukaan.
Saari (täsmennyssivu)

Saari voi tarkoittaa seuraavia
Erisnimi.
Sukunimenä.
Luettelon henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Ponsi (hallinto)

Ponsi on vahvistetun esityslistan ulkopuolella tehty, toimintaohjeen sisältävä kannanotto tai lausuma, jolla jonkin päätöselimen toivotaan selvittävän tai valmistelevan jotakin asiaa.
Ponsi voi olla muodoltaan esimerkiksi:
Toimenpidealoite.
Suomen eduskunnassa on siirrytty käyttämään "ponsi"-termin sijasta nimitystä "toimenpidealoite" (TPA). Toimenpidealoite sisältää ehdotuksen lainvalmisteluun tai muuhun toimenpiteeseen ryhtymisestä.
Birger Thölix

Karl Birger Thölix (22. heinäkuuta 1931 Turku – 16. toukokuuta 2017 Turku) oli suomenruotsalainen toimittaja, kirjailija ja "Vasabladetin" pitkäaikainen päätoimittaja. Koulutukseltaan Thölix oli diplomiekonomi. Vuonna 1991 hänelle myönnettiin professorin arvonimi.
Thölix toimi "Österbottningenin" päätoimittajana Kokkolassa 1961–1964 ja siirtyi vuonna 1964 "Vasabladetin" päätoimittajaksi. Hän toimi "Vasabladetin" johdossa vuoteen 1992, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Kirjallisessa tuotannossaan Thölix keskittyi käsittelemään suomenruotsalaista lehdistöhistoriaa ja suomenruotsalaisuuden kohtalonkysymyksiä.