tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ellen Widmann

Ellen Widmann (15. joulukuuta 1894 Biel – 22. lokakuuta 1985 Zürich) oli sveitsiläinen näyttelijä. Teatteriroolien lisäksi hän esiintyi muutamassa elokuvassa 1930-luvulta lähtien.
Widmannin kansainvälisesti tunnetuin elokuvatyö lienee rouva Beckmannin rooli Fritz Langin elokuvassa "M – kaupunki etsii murhaajaa" (1931). Hän päätti valkokangasuransa Ruotsissa Olle Hellbomin ohjaamassa lastenelokuvassa "Vaahteramäen Eemeli" (1971), jossa hän näyttelee vaivaistentalossa asuvaa, muita asukkeja voimakkaasti käskyttävää vanhusta. Widmannin roolityö sisällytettiin myös vuonna 1975 esitettyyn samannimiseen 13-osaiseen televisiosarjaan.
Charles Grodin

Charles Grodin (alk. Charles Grodinsky) (21. huhtikuuta 1935 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat – 18. toukokuuta 2021 Wilton, Connecticut) oli yhdysvaltalainen komedianäyttelijä ja Emmy-voittaja. Hänet tunnetaan mm. elokuvista "Sydäntenmurskaaja" (1972), "Taivas saa odottaa" (1978), "Keskiyön pako" (1988), "Sydän ja sielut" (1993) ja "Dave" (1993). Lisäksi hän esitti pääosaa koira-aiheisissa komedioissa "Beethoven" (1992) ja "Beethovenin toinen (1993).
Yksityiselämä.
Grodin oli kaksi kertaa naimisissa. Ensin Julia-nimisen naisen kanssa, ja vuodesta 1985 Elissa Durwoodin kanssa. Hänellä on yhteensä kolme lasta.
Grodin kuoli luuydinsyöpään 86-vuotiaana kotonaan Wiltonissa toukokuussa 2021.
Untitled (R. Kelly)

Untitled on yhdysvaltalaisen R&amp;B-laulaja-sanoittaja R. Kellyn yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin Britanniassa 30. marraskuuta 2009 ja Yhdysvalloissa 1. joulukuuta samana vuonna. Albumin julkaisivat yhteistyössä Jive Records ja Sony Music.
Taustatietoa.
Albumin piti alun perin ilmestyä vuonna 2008 nimellä: "12 Play: Fourth Quarter". Albumilta piti tulla singlet: "Skin" ja "Hair Braider", mutta kumpikaan ei lopulta tullut albumille. 11. elokuuta 2009 "It's Orgasmic" (mukana Ciara) -niminen kappale levisi internetiin. Mutta sekään ei yltänyt albumille saakka. Ensimmäinen single, joka lopulta tuli albumille on nimeltään "Number One". Sillä vierailee Keri Hilson ja se julkaistiin heinäkuussa 2009. Albumin toinen, "Religious"-niminen single julkaistiin 10. lokakuuta 2009. Albumin kolmas single "Echo" julkaistiin tammikuussa 2010. Huhtikuussa 2010 julkaistiin albumin neljäs ja viimeinen single "Be My #2".
Kappaleet.
Suluissa tuottaja.
Kelly Lynch

Kelly Colleen Lynch (s. 31. tammikuuta 1959 Golden Valley, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Cocktail" (1988), "Drugstore Cowboy" (1989), "Road House – kuuma kapakka" (1989), "The Beans of Egypt, Maine" (1994), "Homegrown – hamppukunkut" (1998) ja "Charlien enkelit" (2000). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa "Ally McBeal", "L-koodi" ja "Miami Vice".
Yksityiselämä.
Lynch on naimisissa Mitch Clazerin kanssa, ja heillä on yksi tytär. Lynch on Sheryl Crowin paras ystävä. Hän on toiminut myös mallina.
Tiainen (täsmennyssivu)

Tiainen tarkoittaa seuraavia:
Sukunimi.
Tiainen on seuraavien suomnalaisten henkilöiden sukunimi:
Vlastimil Bubník

 
 
Vlastimil Bubník (18. maaliskuuta 1931 Kelč – 6. tammikuuta 2015 Brno) oli Tšekkoslovakiaa edustanut tšekkiläinen jääkiekkoilija ja jalkapalloilija.
Jääkiekkoura.
Bubník pelasi jääkiekkoa HC Brnossa ja Královo Polessa. Maajoukkueessa hän saavutti pronssia Innsbruckin talviolympialaisissa 1964. Hän teki olympiajääkiekossa 1952–1964 kaikkiaan 36 tehopistettä ja jakoi kaikkien aikojen pistepörssin kärkitilaa ennen kuin Teemu Selänne otti kärkipaikan vuoden 2010 kisoissa Vancouverissa. Bubnik valittiin IIHF Hall of Fameen vuonna 1997.
Jalkapalloura.
Bubníkin jalkapalloseura oli RH Brno. Hän edusti maataan 11 kertaa ja teki maaotteluissa 4 maalia vuosien 1957 ja 1960 välillä. Bubník pelasi EM-turnauksessa 1960 voittaen maalleen pronssia.
Sarah Martin

Sarah Martin (s. 12. helmikuuta 1974 Blackburn, Englanti) on skotlantilainen muusikko. Hän on Belle &amp; Sebastian -yhtyeen viulisti-laulaja. Martin on soittanut Belle &amp; Sebastian -kokoonpanossa vuonna 1996 julkaistusta "If You're Feeling Sinister" -albumista lähtien. Hän on soittanut yhtyeen seitsemällä albumilla vuosina 1996–2006.
Shawn Bates

Shawn William Bates (s. 3. huhtikuuta 1975 Melrose, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän on pelannut urallaan NHL:ssä 10 kauden ajan Boston Bruinsissa ja New York Islandersissa sekä Euroopassa Suomessa ja Itävallassa.
Ura.
NHL.
Boston Bruins varasi Batesin NHL:ään neljännellä kierroksella. NHL-varauksensa jälkeen Bates pelasi jääkiekkoa Bostonin yliopistossa vuosina 1993–1997. Bostonin joukkue voitti vuonna 1995 NCAA:n mestaruuden, ja Bates valittiin lopputurnauksen tähdistökentälliseen.
Kaudella 1997–1998 Bates pelasi NHL:ssä 13 ottelua Boston Bruinsissa ja teki niissä kaksi maalia. Suurin osa kaudesta meni farmijoukkue Providence Bruinsissa, jossa kertyi 50 ottelussa 15 maalia ja 19 syöttöä. Seuraava kausi meni puoliksi farmissa ja puoliksi NHL:ssä. Farmissa otteluita kertyi 37 ja pisteitä 46. NHL:n puolella otteluita kasautui 33 ja pisteitä 9. Kaudella 1999–2000 Bates pelasi koko kauden Boston Bruinsissa. Bates pelasi yhteensä 44 runkosarjaottelussa ja teki niissä 5 maalia ja 7 syöttöä. Seuraavalla kaudella kertyi 45 ottelua ja 5 pistettä.
Vuonna 2001 Shawn Bates teki kahden sopimuksen vapaana agenttina New York Islandersiin. Ensimmäisellä kaudellaan Islandersissa Bates pelasi 71 ottelua, joissa kertyi 17 maalia ja 35 syöttöä. Kauden 2002–2003 saldona oli 74 ottelua, 13 maalia ja 29 syöttöä, kun taas seuraavana kautena otteluita kertyi 69 ja pisteitä 32 (9 maalia ja 23 syöttöä).
Työsulkukaudella 2004–2005 Bates ei pelannut lainkaan, mutta kaudella 2005–2006 hän jatkoi Islandersissa ja pelasi 66 ottelua, joissa pisteitä kasaantui 34. Kausi 2006–2007 oli kuitenkin harvapelisempi ja otteluita kertyi 48. Tuolla kaudella ja sen jälkeen Shawn Bates kärsi loukkaantumisista, joiden takia häneltä jäi pelaamatta kausi 2007–2008 lähes kokonaan. Bates pelasi NY Islandersissa vain kaksi ottelua lonkkavaivojen takia. Kesällä 2008 Islanders osti Batesin sopimuksen ulos.
Euroopan kautta farmisarjoihin.
Vuonna 2008 Batesin ura ammattilaisena vaikutti olevan jo ohitse, kunnes hän pääsi koeajalle HIFK:n SM-liigajoukkueeseen. Hän aloitti SM-liigassa loistavasti ja teki kymmenen pistettä ensimmäisessä neljässä ottelussaan. Bates pelasi lopulta HIFK:ssa 20 peliä, kunnes HIFK purki hänen sopimuksensa helmikuussa 2009. Bates ei pystynyt jälleen pelaamaan loppukaudesta lonkkavaivojen takia.
HIFK:n jälkeen Bates kävi vielä syksyllä 2009 Colorado Avalanchen harjoitusleirillä, muttei saanut sopimusta. Hän palasi seuraavaksi Eurooppaan ja siirtyi pelaamaan Itävallan pääsarjaan Klagenfurter AC:hen. Klagenfurtissa Bates pelasi vain kuusi ottelua. Joulukuussa hän teki sopimuksen AHL:ssa pelaavan Manchester Monarchsin kanssa. Bates pystyi pelaamaan Manchesterissa vain kymmenen ottelua alavartalovamman takia, ja joukkue vapautti hänet sopimuksestaan maaliskuussa 2010.
Noorduyn C-64 Norseman

Noorduyn C-64 Norseman ("norjalainen") on 1930-luvun jälkipuolella kehitetty kevyt kanadalainen rahtilentokone, jota on käytetty etenkin vesitasona. 
Robert Noorduyn suunnitteli koneen vuonna 1934. Se oli tarkoitettu muun muassa Kanadan metsätyömaiden erämaaliikenteeseen. Kone on ns. puskapilottien suosiossa, koska se ei ole vaurioherkkä. Koneen ensilento tapahtui 14. marraskuuta 1935. Vuonna 1946 kaksi kanadalaista pientä lentokuljetusyritystä otti sen laivastoonsa. Toisessa maailmansodassa Kanadan ilmavoimat käytti 38 Norsemania etenkin radiokoulutukseen, myöhemmin sodan aikana tilauksia tuli lisää, myös Yhdysvaltain asevoimille. Myös Kanadan ratsupoliisi otti koneen käyttöönsä. Vuoteen 1959 mennessä oli valmistettu yli 900 konetta.
Tekniset tiedot.
Taulukon tiedot koskevat tyyppiä Noorduyn C-64A.
Käyttö Suomessa.
Suomeen ostettiin vuonna 1951 Sveitsistä koneyksilö joka sai tunnuksen OH-NOA. Kone oli aluksi kuopiolaisen Vuokralento Oy:n ja myöhemmin vuodesta 1952 lähtien oululaisen Tilauslento Oy:n omistuksessa. Myöhemmin kone oli tamperelaisen Aarne Tirkkosen omistuksessa vuosina 1956–58, jonka jälkeen leppäveteläisen Pentti Riitaojan omistuksessa. Konetta operoi viimeisen omistussuhteen aikana Veljekset Särkkä. Koneen viimeinen lento lennettiin 10.10.1963. Koneen hylky on varastoituna Suomen ilmavoimamuseossa.
Daniel Greysolon, Sieur du Lhut

Daniel Greysolon, Sieur du Lhut (1639–1710) oli ranskalainen turkiskauppias, seikkailija ja tutkimusmatkailija, joka liikkui Pohjois-Amerikan Suurten järvien ympäristössä ja solmi suhteita eri intiaaniheimoihin. Vuonna 1679 hän avusti rauhansopimuksen teossa dakota- ja ojibwa-heimojen välille vuonna 1679. 
Greysolon muistutti Robert Cavelier de La Sallea sinä, että molemmat avasivat Ranskalle uusia kauppayhteyksiä Pohjois-Amerikassa. Greysolon ei levittänyt hankkimaansa tietoa alueen maantiedosta, joten hänen vaikutuksensa jäi pienemmäksi. Toisaalta Greysolonia pidettiin luotettavampana miehenä, mikä sai kuvernöörit luottamaan häneen. Hän solmi luottamukselliset suhteet ranskalaisten ja Yläjärven intiaaniheimojen välille, mikä toisaalta oli omiaan ärsyttämään aiemmin välittäjinä toimineita ottawia.
Margaretha Krook

Margaretha Knutsdotter Krook (15. lokakuuta 1925, Tukholma − 7. toukokuuta 2001, Tukholma) oli ruotsalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Krook työskenteli toisen maailmansodan jälkeen jonkin aikaa lentoemäntänä, mutta opiskeli sitten näyttelijäksi Dramatenin näyttelijäkoulussa, missä hänen oppilastovereitaan olivat muun muassa Max von Sydow ja Ingrid Thulin. Vuodesta 1963 lähtien Dramaten oli Krookin pitkäaikainen työpaikka.
Näyttelijänä Krook oli hyvin monipuolinen, ja hän menestyi sekä vakavissa että koomisissa osissa. Hänen luonteelleen sopivat erityisen hyvin voimakkaat luonneroolit, joita hän tekikin uransa aikana useita. Esimerkiksi käyvät Gertrude Stein, "Mestariluokan" Maria Callas ja Bertolt Brechtin Äiti Peloton.
Krookin elokuvaura alkoi 1949. Hänellä oli pieni rooli Ingmar Bergmanin elokuvissa "Elämän kynnyksellä" (1958) ja "Naisen naamio – Persona" (1966), jossa hän esitti psykiatria. Hän näytteli myöhemmin myös Bergmanin käsikirjoittamassa ja Bille Augustin ohjaamassa televisiosarjassa "Hyvä tahto" (1992). Jarl Kullen elokuvassa "Miksi kirjakauppias lopetti uimisen?" (1969) vanhapoikaelämään tottunut kirjakauppias (Allan Edwall) rakastuu Krookin esittämään sensuelliin Amélie Arbeliin. Näyttelijän viimeiseksi elokuvaksi jäi Colin Nutleyn "Gossip" (2000), johon oli kerätty joukko vuosituhannen vaihteen ruotsalaisen elokuvan kirkkaimpia naistähtiä.
Krook oli naimisissa Stig Hammarin kanssa vuosina 1956–1981. Tästä eroon päättyneestä avioliitosta hänellä on yksi tytär. Krookin pitkä seurustelusuhde näyttelijä Ernst-Hugo Järegårdin kanssa päättyi tämän kuolemaan 1998. 
Margaretha Krook oli kotimaassaan hyvin rakastettu ja arvostettu näyttelijä. Uudenvuodenaattoiltana vuosina 1997–2000 hän lausui Skansenilla ruotsiksi Lordi Tennysonin runon ”Ring Out, Wild Bells”, ja esitys myös televisioitiin suorana. 
Krook kuoli toukokuussa 2001 75-vuotiaana syöpään, joka oli ilmennyt vasta pari kuukautta aiemmin. Hyvin nopeasti kuoleman jälkeen pystytettiin Dramatenin edustalle muistomerkki näyttelijälle. Jonkin verran todellista kokoa suurempi näköispatsas seisoo siinä rakennuksen kulmassa, jossa Krookilla oli tapana tupakoida ennen esitystä.
Chloé

Chloé on ranskalainen prêt-à-porter-muotitalo, jonka perusti ranskalais-egyptiläinen Gaby Aghion Pariisissa Ranskassa 1950-luvun alkupuolella. Hänellä oli myös yhteistyökumppani Jacques Lenoir, joka tuli vuonna 1953 mukaan. Muotitalon tuotteita ovat naistenvaatteet, asusteet ja hajuvedet.
Gaby tunsi, että hänen oma nimensä kuulosti ennustajalta, joten hän lainasi erään ystävänsä nimeä "Chloé", joka oli hänestä kauniimpi ja naisellisempi kuin hänen oma nimensä.
Chloé tuli vähitellen tunnetuksi vaatemerkiksi. Muun muassa Jacqueline Kennedy, Brigitte Bardot, Maria Callas sekä Grace Kelly käyttivät Chloén vaatteita.
Kun Karl Lagerfeld tuli suunnittelijaksi Chloélle, Chloé nousi 1970-luvun muoti-ikoniksi. Myös Stella McCartney ja Phoebe Philo ovat työkennelleet Chloén pääsuunnittelijoina. Kevääseen 2008 Chloén luova johtaja oli Paulo Melim Andersson, joka on ollut aikaisemmin suunnittelijana Marnilla. Keväästä 2008 lähtien Chloén luova johtaja on ollut Hannah MacGibbon, joka on aiemmin työskennellyt Valentinolla.
Vuosien mittaan Chloén malleina on nähty muun muassa Gisele Bündchen ja Suvi Koponen.
Pariisin rauha (1783)

Pariisin rauhansopimus solmittiin vuonna 1783 Amerikan vallankumouksen päättyessä.
Siihen kuuluviksi lasketaan useita sotaa käyneiden valtioiden kahdenvälisiä sopimuksia:
BC Nokia

Basketball Club Nokia (lyh. BC Nokia) on vuonna 1997 perustettu nokialainen koripalloseura, jonka naisten edustusjoukkue pelaa Korisliigassa. Joukkueen kotikenttänä toimii AGCO Power Arena.
Joukkueen miesten edustusjoukkue pelasi Korisliigassa vuosina 2015–2025, mutta sille ei myönnetty sarjapaikkaa taloudellisista syistä kaudelle 2025–2026.
Historia.
Ennen BC Nokiaa.
Koripalloa on pelattu Nokialla 1940-luvulta lähtien. Kankaantaan Kisa pelasi miesten SM-sarjassa 1960–1970-lukujen vaihteessa, putosi välillä miesten Suomen sarjaan ja nousi vuonna 1986 takaisin miesten ykkösdivisioonaan, jonne 1990-luvun alkupuolella nousi myös toinen nokialaisjoukkue, Korinokia (aik. Nokian Palloseura). Kauden 1994–95 päätteeksi KanKi nousi miesten SM-sarjaan, muutti nimensä Kisanokiaksi ja sijoittui SM-sarjassa parhaimmillaan neljänneksi kaudella 1995-1996. Naisten SM-sarjassa Nokian Urheilijoiden joukkue voitti mestaruuksia.
BC Nokia.
BC Nokia perustettiin vuonna 1997 jatkamaan paikkakunnan koripallotoimintaa yhdistämällä edeltäjäseurojensa resurssit. BC Nokian miesten edustusjoukkue putosi pääsarjasta kauden 2001–2002 päätteeksi oltuaan runkosarjassa 14:s eli viimeinen. 1990-luvulla joukkueessa pelasi muun muassa yhdysvaltalainen Marcus Grant.
BC Nokia nousi takaisin Korisliigaan kaudeksi 2015–2016. Se voitti Suomen mestaruuden kaudella 2023–2024. Seuralle ei kuitenkaan myönnetty miesten sarjapaikkaa taloudellisista syistä kaudelle 2025–2026.
Naisten pääsarjasta BC Nokia putosi vuonna 2009 ja kävi korkeimmalla sarjatasolla vielä kaudella 2012–2013, jolloin se sijoittui kymmenenneksi ja putosi jälleen. Sittemmin naisten joukkue on noussut takaisin pääsarjaan.
Paschenin sarja

Paschen sarja on yksi vetyatomin spektriviivojen muodostamista sarjoista. Siihen kuuluvien spektriviivojen aallonpituudet ovat
formula_1,
missä formula_2 on vedyn Rydbergin vakio ja "n" kokonaisluku, vähintään 4. Nämä spektriviivat ovat kaikki infrapunasäteilyn aallonpituusalueella.
Sarja on saanut nimensä keksijänsä fyysikko Friedrich Paschen mukaan.
Pierre La Vérendrye

Pierre Gaultier de Varennes, sieur de La Vérendrye (17. marraskuuta 1685 Trois-Rivières – 5. joulukuuta 1749 Montreal) oli ranskalais-kanadalainen upseeri, turkiskauppias ja tutkimusmatkailija. Hän syntyi Trois-Rivièresissä, Quebecissä, liittyi Ranskan armeijaan ja taisteli Espanjan perimyssodassa, haavoittui ja palasi Amerikkaan. Vuonna 1728 hänet nimitettiin Yläjärven pohjoisrannan ranskalaisten tukikohtien komentajaksi. Siellä hän tutustui cree-intiaaneihin ja sai heiltä karttoja kanoottireiteistä.
Vuonna 1731 La Vérendrye aloitti tutkimusretket, joiden yksi tarkoitus oli vesireitin löytäminen lännen merialueille. Hän perusti useita linnakkeita tärkeiden turkiskauppareittien varsille.
Martti Tienari

Martti Johannes Tienari (10. marraskuuta 1935 Perniö – 13. lokakuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen professori. Hän oli Helsingin yliopiston ensimmäinen tietojenkäsittelytieteen professori.
Tausta ja koulutus.
Tienari syntyi opettajaperheeseen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1953. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1958 ja tohtoriksi 1962 Helsingin yliopistosta.
Ura.
Tienari oli yksi ATK-alan käynnistäjistä Suomessa. Hän toimi Sotakorkeakoulussa assistenttina 1958–1960 ja luennoitsijana 1960–1965. Hän aloitti vuonna 1960 tietokonematemaatikkona Suomen Kaapelitehtaalla ja jatkoi toimessaan vuoteen 1966 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi Oy Nokia Ab:n laskentakeskuksen esimieheksi vuosiksi 1967–1969. Helsingin yliopistossa hän aloitti 1969 vastaperustetun tietojenkäsittelyopin laitoksen ensimmäisenä professorina ja esimiehenä. Hän jatkoi laitoksen esimiehenä vuoteen 1998 asti, jolloin jäi eläkkeelle. Hän oli myös vierailevana professorina Darmstadtin teknillisessä yliopistossa kahteen otteeseen vuosina 1981 ja 1987. 
Tieteellisen työnsä ohessa Tienari toimi myös useissa kansallisissa ja kansainvälisissä hallinto- ja luottamustehtävissä, kuten Tietokoneyhdistyksen, Tietojenkäsittelyliiton ja Tietotekniikan Liiton Tieteellisen neuvottelukunnan jäsenenä ja puheenjohtajana 1967-1994 ja Ulkomaanasiain toimikunnan jäsenenä ja puheenjohtajana 1967-1971, Tietojenkäsittelytieteen Seuran puheenjohtajana 1985–1987, Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen osaston dekaanina 1971–1978, Helsingin yliopiston laskentakeskuksen johtokunnan puheenjohtaja 1971–1992, Maanpuolustuksen tieteellisen neuvottelukunnan (MATINE) puheenjohtajana 1974–1977, Tietotehtaan tieteellisen neuvottelukunnan puheenjohtajana 1980–1990 ja Professoriliiton hallituksen varapuheenjohtajana 1979–1980 ja puheenjohtajana 1981–1982. Kansainvälisesti hän toimi Suomen edustajana IFIPin yleiskokouksessa 1987–1996, IFIPin hallituksen jäsenenä 1989–1996 ja IFIPin teknisen yleiskokouksen (Technical Assembly) puheenjohtajana 1994–1996.
Tutkimus ja vaikutus.
Tienari teki väitöskirjansa matematiikasta ja hänen tutkimuksensa tietojenkäsittelyopin saralla alkoivat myös matemaattisesta aiheesta, numeeristen algoritmien pyöristysvirheistä. Hän on tutkinut myös ohjelmointikielten kääntäjiä, sekä hajautettujen järjestelmien ja tietokoneverkkojen teoriaa. Tutkimustyön ohella Tienari tunnetaan myös merkittävien tutkimushankkeiden organisoijana ja tutkijakouluttajana. Useat hänen ohjaamansa tohtorit päätyivät edelleen alan professoreiksi suomalaisiin yliopistoihin.
Denise Lewis

Denise Lewis (s. 27. elokuuta 1972 West Bromwich) on brittiläinen seitsenottelija. Hän sai kultamitalin Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sai pronssia, ja maailmanmestaruuskisoissa 1997 ja 1999 hän sai hopeaa. Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa 1994 ja 1998.
Lewis lopetti uransa 2005. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä on 6831 pistettä vuodelta 2000.
Siikalatvan kunnanvaltuusto

Siikalatvan kunnanvaltuusto on Siikalatvan kunnan ylin päättävä elin, johon kuuluu 27 jäsentä. Kunnanvaltuuston puheenjohtajana toimii Pilvi Härmä.
Brit Awards

Brit Awards on Britannian ääniteteollisuuden vuosittainen populaarimusiikin palkintogaala. Palkinnot jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1977, ja vuodesta 1982 alkaen ne on jaettu vuosittain. Ensimmäisenä vuonna The Beatles sai kolme palkintoa. Vuonna 1995 Blur sai peräti neljä palkintoa, mikä on ollut suurin yksittäisen esittäjän tai yhtyeen kerralla saama palkintomäärä. Suurin kokonaispalkintomäärä on Robbie Williamsilla, joka on palkittu 13 kertaa (18 kertaa, jos mukaan otetaan hänen yhtyeensä Take Thatin saamat palkinnot).
* Paras brittiläinen naisartisti (British Female Solo Artist)
* Paras brittiläinen miesartisti (British Male Solo Artist)
* Paras brittiläinen tulokas/läpimurto (British Breakthrough Act)
* Paras brittiläinen yhtye (British Group)
* Kansainvälinen menestys (BRITs Global Success)
* Kriitikoiden valinta (Critics' Choice)
* Paras brittiläinen tuottaja (British Producer of the Year)
* Vuoden paras brittiläinen single (British Single of the Year)
* Paras brittiläinen albumi (British Album of the Year)
* Kansainvälinen naisartisti (International Female Solo Artist)
* Kansainvälinen miesartisti (International Male Solo Artist)
* Kansainvälinen yhtye (International Group)
Ocean’s Twelve

Ocean’s Twelve on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikoskomediaelokuva, jonka on ohjannut Steven Soderbergh. Elokuva on jatko-osa elokuvalle "Ocean’s Eleven – korkeat panokset".
Juoni.
Edellisessä osassa rikollisjoukko on huiputtanut itselleen muhkean omaisuuden Las Vegasin kasinoista. Kolmen kasinon omistaja vaatii rahojaan takaisin, ja Danny Oceanin johtama kopla päättää hankkia rahat Euroopasta entistä suuremmalla huiputuksella. Roomassa on esillä Fabergén pääsiäismuna, jota joukkio lähtee tavoittelemaan.
Telakkakriisi

Telakkakriisillä tarkoitetaan perinteisten teollisuusmaiden telakoita 1970- ja 1980-luvuilla kohdannutta kannattavuuskriisiä Aasian nousevien laivanrakennusmaiden kilpailun edessä. 
Kriisin taustat.
1970-luvulla Japani alkoi vallata rahtilaivojen ja tankkerien markkinoita edullisilla hinnoillaan. Eurooppalaisten telakoiden vastaus tähän oli hintojen dumppaus. Laivanrakennus oli suuri työllistäjä, joten monet valtiot tukivat telakoita rahallisesti kompensoidakseen tappioita.
1980-luvulle tultaessa myös Japanin telakat alkoivat olla vaikeuksissa Etelä-Korean ja Taiwanin telakoiden hintakilpailussa. Vuonna 1984 Japanin markkinaosuus maailman telakkamarkkinoista oli 55 %, Etelä-Korean 15 % ja Länsi-Euroopan enää 14 %. Eurooppalaisille tämä merkitsi 10 prosenttiyksikön laskua vuodesta 1980. Alaa vaivasi ylikapasiteetti, laskeva tilauskanta ja epäterve kilpailu. Tämän lisäksi kustannukset nousivat nopeasti.
Telakkakriisi maailmalla.
1970-luvulla Euroopassa suljettiin telakoita tiheään tahtiin tai ne kansallistettiin, kuten brittiläinen "Harland and Wolff".
Kaukoidän telakoiden vahvinta aluetta olivat rahtialukset, ja juuri näihin alustyyppeihin erikoistuneet telakat joutuivat ensimmäisinä pulaan. Ruotsalaistelakat Kockums, Götaverken ja Öresundsvarvet yrittivät haastaa japanilaiset bulkkituotannossa. Tuottavuutta yritettiin parantaa kehittämällä laivanrakennusta sarjavalmistuksenomaiseen suuntaan. Myös Ruotsissa valtio pumppasi rahaa telakkateollisuuteen; vuosina 1978–1979 valtio tuki telakoita 214 000 kruunulla työläistä kohden. Summa oli kaksinkertainen verrattuna normaalin työläisen vuotuisiin palkkakustannuksiin. Öresundsvarvet suljettiin jo 1970-luvulla ja Kockums, joka kerran oli maailman suurin telakka, suljettiin vuonna 1986.
Telakkakriisi Suomessa.
Suomen ja Neuvostoliiton välinen bilateraalinen kauppa viivytti telakkakriisin saapumista jonkin verran, vaikka telakoita olikin jo autettu aiemmin erilaisin tukitoimenpitein. Vielä 1980-luvun alussa Suomen telakoiden tilauskanta oli kohtuullinen. Lisäksi suomalaistelakat olivat erikoistuneet korkeamman jalostusasteen aluksiin kuten matkustajalaivoihin, joiden markkinoilla kilpailu ei ollut aivan yhtä kovaa. 1980-luvun puolivälissä Neuvostoliiton kaupan ehtyessä telakkakriisi kuitenkin ulottui Suomeen.
Tehokkuutta yritettiin hakea yhdistämällä Wärtsilän ja Valmetin telakat vuoden 1987 alusta. Fuusion tuloksena syntyi Wärtsilä Meriteollisuus. Vaikka kapasiteettia karsittiin ja tilauksia onnistuttiin saamaan, yhtiö ajautui konkurssiin 1989 muun muassa huonon kannattavuuden tähden. Yrityksen raunioille perustettiin valtio-omisteinen "Masa-Yards", joka myytiin pian norjalaisyritys Kværnerille. Yritys on tämän jälkeen vaihtanut omistajaa pariinkin otteeseen mutta jatkaa laivanrakennusta edelleen kannattavasti.
Ainoat telakkakriisistä ehjin nahoin selvinneet suomalaistelakat olivat Hollming ja Rauma-Repola Raumalla. Ne yhdistyivät 1990-luvulla Finnyardsiksi, jonka norjalainen "Aker" myöhemmin osti.
Bureau of Indian Affairs

Bureau of Indian Affairs (, lyh. BIA) on Yhdysvaltain sisäministeriön alainen virasto, joka vastaa Yhdysvaltain alkuperäisväestön maiden hallinnoinnista ja hoidosta. Virasto ei edusta Havaijin alkuperäisväestöä, koska Yhdysvaltain liittovaltio ei ole tunnustanut näitä alkuperäisväestöksi.
Historia.
Bureau of Indian Affairs perustettiin 11. maaliskuuta 1824, joten se on sisäministeriön vanhin virasto. 
Ennen virallista perustamistaan Yhdysvaltojen hallinnon alaisuudessa oli ollut jo alusta alkaen jokin toimielin, jonka vastuulla olivat Amerikan alkuperäisväestö ja sen kanssa vuorovaikutuksessa oleminen. Vuonna 1775 toisen mannermaakongressin aikana perustettiin ns. intiaanilautakunta. BIA:n alkuperäinen tehtävä oli koordinoida kauppaa Yhdysvaltojen ja alkuperäiskansojen välillä. Yhdysvaltain presidentti nimitti viraston kautta myös suurlähettiläitä alkuperäiskansojen keskuuteen.
Nykyisen nimensä virasto sai vuonna 1947.
Toiminta ja organisaatio.
Viraston alaisuudessa on alueita 222 577 neliökilometrin verran. Lisäksi virasto antaa opetusta noin 42 000 intiaanille, ja tuottaa palveluita yhteensä 1,9 miljoonalle intiaanille ja Alaskan alkuperäiskansojen edustajalle. Maassa on kaikkiaan 574 rekisteröityä alkuperäisheimoa. Lisäksi virasto toi mii edelleen tärkeimpänä linkkinä alkuperäisväestön ja liittovaltion välillä.
BIA työllistää nykyään noin 10 000 ihmistä. Viraston johtajana on syyskuusta 2021 lähtien toiminut apulaisministeri Bryan Newland.
Henry Hastings Sibley

Henry Hastings Sibley (20. helmikuuta 1811 Detroit, Michigan, Yhdysvallat – 18. helmikuuta 1891 Saint Paul, Minnesota, Yhdysvallat) oli Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion ensimmäinen kuvernööri. 
Hän aloitti poliittisen uransa 1838, kun hänet nimitettiin rauhantuomariksi Iowan terriotorion Mississippin länsipuolisille osille. Hänet valittiin kongressiin Wisconsinin territorion edustajaksi, ja hän osallistui Yhdysvaltojen 30., 31. ja 32 kongressiin vuosina 1849-1853. Hän edusti demokraatteja Minnesotan osavaltion perustuslakia säätäneessä konventissa. Sen päätteeksi Sibley tuli valituksi vastamuodostetun osavaltion kuvernööriksi, ja toimi tässä virassa 24. toukokuuta 1858–2. tammikuuta 1860. 
Vuonna 1862 dakotasodassa Sibley palveli everstinä, ja jatkoi menestyksekästä sotilasuraansa vuoteen 1866 asti. Sotilasuransa jälkeen hän astui liike-elämän palvelukseen ja toimi monien merkittävien yhtymien hallintoneuvostoissa.
John Disley

John Disley (20. marraskuuta 1928 Corris, Wales – 8. helmikuuta 2016) oli brittiläinen estejuoksija ja olympiamitalisti.
Disley saavutti 3 000 metrin estejuoksussa olympiapronssia Helsingissä 1952 ajalla 8.51,8. Neljä vuotta myöhemmin Melbournen olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi ajalla 8.44,6. Euroopan mestaruuskilpailuissa hän ei onnistunut: hän sijoittui Brysselissä 1950 13:nneksi ja Bernissä 1954 kymmenenneksi.
Disley oli mukana perustamassa Lontoon maratonia, ja hän kuului myös maansa suunnistuksen pioneereihin muun muassa osallistumalla itse EM-kilpailuihin ja innoittamalla maan kansallisen suunnistusliiton perustamista. Disleyn vaimo Sylvia Cheeseman voitti myös olympiamitalin Helsingistä 1952, ja pariskunnalla oli kaksi tytärtä.
Vladimir Kazantsev

Vladimir Kazantsev (6. tammikuuta 1923 – 22. marraskuuta 2007) oli neuvostoliittolainen estejuoksija ja olympiamitalisti.
Kazantsev alitti 3 000 metrin estejuoksussa kaikkien aikojen kolmantena juoksijana yhdeksän minuutin rajan vuonna 1951. Hän saavutti olympiahopeaa Helsingissä 1952 ajalla 8.51,6. Hän taisteli viimeiselle vesiesteelle saakka voitosta Yhdysvaltain Horace Ashenfelterin kanssa mutta väsähti pahasti lopussa ja hävisi amerikkalaiselle 6,2 sekunnilla.
Sverre Sigurdinpoika

Sverre Sigurdinpoika (muinaisnorjaksi "Sverrir Sigurðarson) ;" (n. 1149 – 9. maaliskuuta 1202) oli Norjan kuningas vuosina 1184–1202. 
Kuningas.
Sverre Sigurdinpoikaa pidetään yhtenä Norjan historian merkittävimmistä hallitsijoista. Hän saapui Färsaarilta Norjaan vuonna 1174 väittäen olevansa Sigurd II Munnin poika. Sverre nousi 
Birkebeinit-kapinaliikkeen johtohahmoksi ja taisteli vallasta kuningas Maunu Erlinginpoikaa vastaan. Sverre julistettiin Trondheimin kuninkaaksi, ja vuonna 1179 hän löi Maunun joukot. Sverren ja Maunun kamppailu päättyi Fimreiten taisteluun vuonna 1184, jossa Maunu sai surmansa. Sverrestä tuli tämän jälkeen koko Norjan kuningas.
Sverren pyrkimys saada määrätä piispojen valinnasta ja vaatimus arkkipiispan asejoukkojen supistuksesta johtivat välirikkoon kirkon kanssa. Arkkipiispa Erik Ivarsson kieltäytyi kruunaamasta Sverreä ja pakeni Tanskaan useiden piispojen kanssa. Välirikko johti lopulta siihen, että paavi Innocentius III asetti Sverren kirkonkiroukseen.
Sverre joutui loppuvuotensa taistelemaan kirkkoa tukevia kapinallisia vastaan. Oslon piispa Nikolas Arnesson ja arkkipiispa Eirik Ivarsson yhdistivät voimansa ja palasivat Norjaan vahvan laivaston mukana. Kapinalliset saivat haltuunsa suurimman osan Norjan itäosista, mutta Sverreä he eivät saaneet kukistettua. Sisällissota jatkui Sverren kuoleman jälkeen, ja vasta hänen poikansa Haakon teki rauhan kirkon kanssa.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Hänen puolisonsa oli Ruotsin kuningas Eerik Pyhän ja Christina Björnsdotterin tytär prinsessa Margareta.
Heille syntyivät lapset:
Matti Sihvonen

Kalevi Matti Sihvonen (3. elokuuta 1932 Sortavalan maalaiskunta – 29. elokuuta 2022 Kuopio) oli Kuopion hiippakunnan piispa 1984–1996.
Sihvonen vihittiin papiksi 1958 Kuopiossa ja hän väitteli tohtoriksi vuonna 1980 uusluterilaisen Wilhelm Löhen kirkkokäsityksestä. Sihvonen kutsuttiin piispaksi Kirkon koulutuskeskuksen johtajan tehtävästä.
Aleksandr Anufrijev

Aleksandr Anufrijev (1. kesäkuuta 1926 – 26. syyskuuta 1966) oli neuvostoliittolainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti.
Anufrijev saavutti 10 000 metrin juoksussa olympiapronssia Helsingissä 1952 ajalla 29.48,2. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän sijoittui samalla matkalla kahdeksanneksi ajalla 30.19,4.
Bruno Junk

Bruno Junk (27. syyskuuta 1929 – 22. syyskuuta 1995) oli Neuvostoliittoa edustanut virolainen kilpakävelijä ja olympiamitalisti.
Junk saavutti 10 000 metrin kävelyssä olympiapronssia Helsingissä 1952 ajalla 45.41,0. Neljä vuotta myöhemmin Melbournen 1956 olympialaisissa laji oli vaihtunut 20 kilometrin kävelyksi ja Junk saavutti jälleen pronssia ajalla 1.32.12,0.
Marine on St. Croix

Marine on St. Croix on 602 asukkaan kaupunki Minnesotan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Washingtonin piirikunnassa. Pinta-alaltaan kaupunki on 10,8 neliökilometriä.
Kaupunki sijaitsee St. Croix -joen varrella. Se perustettiin vuonna 1839. Kaupungissa oli Marine Millin sahalaitos, joka oli ensimmäinen kaupallinen saha St Croixin varrella. Se on nykyään Yhdysvaltain historiallisten nähtävyyksien luettelossa. Saha sijaitsee vuonna 1888 rakennetun kokoushuoneen takana. Se on osavaltion vanhin edelleen toiminnassa oleva hallinnollinen rakennus.
Josef Doležal

Josef Doležal (12. joulukuuta 1920 – 28. tammikuuta 1999) oli tšekkoslovakialainen kilpakävelijä ja olympiamitalisti.
Doležal hylättiin vuonna 1946 Oslon EM-kilpailujen 50 kilometrin kävelyssä. Neljä vuotta myöhemmin Brysselin EM-kilpailuissa hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi ajalla 4.55.49. Helsingin 1952 olympialaisissa hän saavutti 50 kilometrillä hopeaa ajalla 4.30.17,8. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän voitti kultaa 10 000 metrin kävelyssä ajalla 45.01,8 ja saavutti hopeaa 50 kilometrillä ajalla 4.25.07,2.
Doležal käveli eri matkoilla useita maailmanennätyksiä. Hänen viimeisimmät maailmanennätyksensä eri matkoilla olivat 20 000 metrin ratakävelyssä 1.30.26,4 (1. marraskuuta 1953, myös 15 kilometrin väliaika 1.07.54 oli uusi maailmanennätys), kahden tunnin ratakävelyssä 25 701 metriä (toukokuussa 1955), 30 000 metrin ratakävelyssä 2.21.38,6 (lokakuussa 1952), 20 kilometrin maantiekävelyssä 1.30.00 (heinäkuussa 1956) sekä 50 kilometrin maantiekävelyssä 4.16.06 (syyskuussa 1954).
Miguel de las Cuevas

Miguel Ángel de las Cuevas Barberá, yleensä vain Miguel, (s. 19. kesäkuuta 1986 Alicante, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa Osasunaa ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Ura.
Miguel aloitti ammattilaisuransa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä pelanneessta Hérculesista. 
Kaudeksi 2006-2007, hän siirtyi Atlético Madridin riveihin. Ensimmäisenä kautenaan Atléticossa Miguel loukkaantui ennen sarjan alkua käydyssä harjoitusottelussa ja joutui olemaan sivussa nilkkavamman takia yli vuoden.
17. joulukuuta 2007, Miguel teki viimein ensiesiintymisensä Atléticossa Copa del Reyn ottelussa Granada 74:sta vastaan.
Hän siirtyi nykyiseen seuraansa nelivuotisella sopimuksella kesäkuussa 2009.
Skorpionit (puolisotilaallinen järjestö)

Skorpionit oli Bosnian serbeistä muodostettu vapaaehtoinen siviilikaarti, joka aktiivisin kausi sijoittui Bosnian sotaan 1992-1995. Kaarti sai nimensä Tšekkoslovakiassa kehitetystä Škorpion-konepistoolista.
Skorpionit aloittivat toimintansa kroatialaisen Vukovarin kaupungin piirityksen aikoihin syksyllä 1991. Vastaavanlaisia ryhmiä syntyi tuolloin yhtenään. Serbiarmeijan viralliset johtajat palkkasivat näitä puolisotilaallisia osastoja kylvämään terroria siviiliväestön keskuudessa.
Skorpioneja johtivat kaksi veljestä: Slobodan "Boca" Medic ja Aleksandr “Gulja” Medic. Ryhmä koostui aluksi lähinnä kroatialaisista etnisistä serbeistä. Skorpionit liikkuivat laajalti sodan aikana. Ne toimivat aluksi Kroatiassa, sitten läntisessä Bosniassa ja lopuksi itäisessä Bosniassa, jossa skorpionit osallistuivat Srebrenican joukkomurhaan, jossa murhattiin noin 7000-8000 muslimilasta, nuorta ja aikuista heinäkuussa 1995. Skorpionit olivat mukana joukkomurhissa ja sotarikoksissa vielä Kosovossa 1999, mutta vuosituhannen vaihteeseen mennessä ryhmä oli kuihtunut olemattomaksi ja lakkautettiin. 
Belgradin humanitäärisen oikeuskeskuksen johtaja Natasa Kandic julkaisi keväällä 2005 videonauhan, jossa näkyi skorpioneiden jäseniä teloittamassa musliminuorukaisia Srebrenicassa. Kun video näytettiin Serbian televisiossa, useita skorpionien entisiä jäseniä pidätettiin sotarikoksista epäiltynä heti lähetyksen jälkeen. Seuranneessa oikeudenkäynnissä viisi entistä skorpionia tuomittiin eri pituisiin vankeusrangaistuksiin. Ryhmän johtajat, Medicin veljekset, saivat molemmat 20 vuoden vankilatuomion.
Räjäytyskuva

Räjäytyskuva on kaavio, joka esittää esineen osat lievästi erotettuina irrallaan toisistaan. Kuva selkeyttää katsojalle esineen, kuten koneen, rakenteen sekä kappaleiden järjestyksen. Räjäytyskuva voidaan esittää monista perspektiiveistä riippuen kuvattavasta kohteesta.
Räjäytyskuvia esitetään muun muassa koneiden käyttöoppaissa, joissa erilliset osat on usein nimetty ja numeroitu. Kuvissa voidaan esittää myös lisäinformaatiota esimerkiksi kappaleiden liitäntäjärjestyksestä.
Eräänlaisia räjäytyskuvia voidaan muodostaa graafisena tehokeinona myös tavanomaisista kaavioista, kuten ympyrädiagrammista.
Kalteriluola-ahven

Kalteriluola-ahven ("Neolamprologus sexfasciatus") on afrikkalaisen Tanganjikajärven eteläosissa endeemisenä elävä kirjoahvenlaji. Lajia pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö.
Kalteriluola-ahvenkoiras voi saavuttaa 15 cm pituuden. Naaras jää hieman tätä pienikokoisemmaksi. Pohjaväriltään kala on valkoinen ja suomupeitteessä on kuusi mustaa pystyraitaa, joista se on saanut tieteellisen lajinimensäkin. Kalteriluola-ahvenen evät ovat vaaleat.
Vesiolot ja ravinto.
Kalteriluola-ahvenet viihtyvät parhaiten vedessä, jonka lämpötila on noin 23–26 °C.. Ravintonaan laji käyttää nilviäisiä, joiden kuoret se murskaa suuhunsa kehittyneillä luuosilla. Tämän uskotaan olevan seurausta siitä, että kalteriluola-ahvenet eivät ole kyenneet kilpailemaan madoista isosilmäluola-ahvenen ("Neolamprologus toae") kanssa
Robert W. Morgan

Robert W. Morgan (1937 – 22. toukokuuta 1998) oli yhdysvaltalainen radiopersoona, joka vaikutti suurimman osan urastaan Los Angelesissa.
Morganilla on tähti Hollywood Walk of Famella ja hänet nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1999. Lisäksi "Billboard"-lehti valitsi hänet kaksi kertaa vuoden radiopersoonaksi.
Carrie Steinseifer

Carolyn (Carrie) Lynne Steinseifer () on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti Los Angelesin kesäolympialaisissa ollessaan vasta 16-vuotias kultaa 100 metrin vapauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Uintihistorialliseksi 100 metrin vapaauinnin voiton tekee se, että ensimmäistä kertaa voitto jaettiin kahden uimarin kesken. Steinseifer ja hänen huonetoverinsa Nancy Hogshead uivat täsmälleen saman ajan, 55,92. 
Steinseifer jatkoi uraansa vielä vuoteen 1987, jolloin hän voitti vielä Pan-Amerikan kisoissa kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Steinseifer on 167 cm pitkä ja painoi aktiiviurallaan 57 kg. 
Steinseifer valittiin vuonna 1999 kansainväliseen uinnin "Hall of Fameen".
Nurmeksen Joulumusiikki

Nurmeksen Joulumusiikki on vuodesta 1993 järjestetty joulumusiikkitapahtuma Nurmeksessa. Se on muodostunut marraskuussa alkavaksi juhlakaudeksi, johon kuuluu konsertteja ja tapahtumia. Tapahtuman pyrkimyksenä on tarjota mahdollisuus uusien joululaulujen syntymiseen ja esilletuloon. Lisäksi Nurmeksen Joulumusiikki vaalii Suomen joululauluperinnettä esittämällä ja tallentamalla joululauluja eri aikakausilta.
Vuonna 1997 Nurmes julistautui viralliseksi joululaulukaupungiksi ja vuonna 2009 koko Euroopan joululaulukaupungiksi. Tapahtuman ensimmäinen taiteellinen johtaja oli Jouni Pirinen (1993–2010) ja toinen oopperalaulaja Jussi Merikanto (2011–).
Hyvän Joulun toivotus Suomen lapsille.
Alakoululaiset ovat kokoontuneet laulamaan Hyvän joulun toivotuksen Suomen lapsille vuodesta 2004 alkaen. Vuoden 2017 tilaisuuteen tilattiin joululauluista Näppäri-sovitukset. 
Kilpailut.
Nurmeksen Joulumusiikki on järjestänyt kolme kansallista joululaulujen sävellyskilpailua. Vuoden 1994 valtakunnalliseen kilpailuun saapui 201 uutta joululaulua. Vuonna 1999 järjestetty sävellyskilpailu Joululaulu 2000 -kilpailu keräsi 550 lauluehdotusta. Vuonna 2004 julistettiin P. J. Hannikaisen nimeä kantaneen sävellyskilpailun tulokset.
Joululauluarkisto.
Nurmeksen Joulumusiikki vastaanotti vuonna 1998 Tuomas Piirosen 3550 joululaulua käsittävän joululaulukokoelman. Piirosen kokoelma liitettynä Nurmeksen kolmen valtakunnallisen sävellyskilpailun lauluihin muodostaa yli 4700 laulua käsittävän Nurmeksen Joululauluarkiston. Arkisto on vapaasti käytettävissä kaupunginkirjastossa. Tietokannasta uusijoululaulu.fi löytyy myös uusia joululauluja sähköisessä muodossa.
Porokylä

Porokylä on Nurmeksen kaupungin toinen keskus, joka kuuluu Nurmeksen keskustaajamaan. Se sai nimensä 20. heinäkuuta 1891 sattuneen suurpalon seurauksena. Silloin iso osa silloista kirkonkylää niin sanotusti "paloi poroksi". Porokylä oli vuodenvaihteessa 1972–1973 Nurmekseen (joka oli silloin kauppala) liitetyn Nurmeksen maalaiskunnan keskustaajama. Vuoden 1974 alussa Nurmeksesta tuli kaupunki.
Taajamassa toimii Porokylän koulu, jossa annetaan opetusta luokka-asteille 1–6.
Tekninen mittajärjestelmä

Tekninen mittajärjestelmä oli useilla teknisillä aloilla 1800-luvulta 1970-luvulle saakka käytössä ollut, metrijärjestelmään pohjautuva mittajärjestelmä. Se erosi sekä nykyisestä SI-järjestelmästä että fysiikassa samaan aikaan käytetystä cgs-järjestelmästä oleellisimmin siten, että siinä kilogrammaa ei käsitetty massan vaan voiman yksiköksi. Metrin ja sekunnin ohella järjestelmän kolmantena perusyksikkönä olikin "kilogramman voima" (1 kgf), jolle sekaannuksen välttämiseksi annettiin vuonna 1948 myös nimi kilopondi (1 kp). Sillä tarkoitettiin voimaa, jolla Maa vetää puoleensa yhden kilogramman massaa siellä, missä painovoiman kiihtyvyydellä on sen ns. normaaliarvo, 9,806 65 m/s2. Tämä vastaa painovoimaa merenpinnan tasolla 45. leveysasteella. 
Kilopondin avulla johdettiin yksiköt muillekin teknisesti tärkeille suureille. Sellaisia olivat:
Koska näin saatu paineen yksikkö oli varsin pieni, käytettiin sen asemesta lähes yksinomaan yksikköä "kilopondi neliösenttimetriä kohti" (1 kp/cm2 = 98,066 5 kPa). Siitä käytettiin myös nimitystä "tekninen ilmakehä" (1 at). Se oli jonkin verran pienempi kuin Maan pinnalla vallitseva normaali ilmanpaine.
Tehon yksikkönä käytettiin yleisesti ja käytetään epävirallisesti toisinaan edelleenkin myös hevosvoimaa (1 hv), joka oli 75 kilopondimetriä sekunnissa eli 735,498 75 W.
Järjestelmään liittyi myös harvoin käytetty massan yksikkö, "tekninen massayksikkö" eli "hyl", joka oli 9,806 65 kg. Sillä tarkoitettiin massaa, jolle yhden kilopondin voima antoi kiihtyvyyden 1 m/s2.
Sähkötekniikassa tekninen järjestelmä ei ollut koskaan yleisessä käytössä, vaan jo 1800-luvun lopulla sähköalalla käytettiin MKSA-järjestelmää (metri-kilogramma-sekunti-ampeeri-järjestelmää). Siinä yksiköt olivat jo samat kuin nykyisessä SI-järjestelmässäkin. Perusyksiköillä tosin oli nykyisestä poikkeavat määritelmät, mutta yksiköt olivat käytännössä nykyisen suuruiset. Muillakin teknisillä aloilla tekninen järjestelmä jäi pois käytöstä 1970-luvulla, kun niilläkin siirryttiin SI-järjestelmään.
Yksi-kaksi yhdistelmä

Yksi-kaksi yhdistelmä on nyrkkeilyssä käytetty termi jabin ja koukun yhdistelmästä. 
Nyrkkeilijät harjoittelevat tätä yhdistelmää enemmän kuin mitään muuta. Jabia käytetään siksi että päästään vastustajan huomaamatta sopivalle etäisyydelle tästä. Sen jälkeen lyödään sisään voimakas koukku, jolla saatetaan saada vastustaja pois tasapainosta.
Puskurivaltio

Puskurivaltio on kahden valtion välissä sijaitseva valtio, joka sijainnillaan saattaa estää näiden valtioiden väliset suorat sotilaalliset yhteenotot. Esimerkki puskurivaltiosta on Puola, joka on ollut puskurivaltiona Saksan ja Venäjän välissä. Puskurivaltio on usein naapureitaan heikompi, ja se voi siksi joutua näiden riita-alueeksi. Vahvemmat naapurit saattavat jopa jakaa sen keskenään. 
Puskurivaltioita on muodostettu myös tarkoituksellisesti. Wienin kongressissa 1815 sovittiin Alankomaiden kuningaskunnan muodostamisesta puskurivaltioksi Ranskan ja Preussin väliin.
Elän itselleni

Elän itselleni on suomalaisen Popeda -yhtyeen kappale ja CD-EP, joka julkaistiin 3. joulukuuta 2008. Se on kolmas singlejulkaisu syyskuussa 2008 ilmestyneeltä "Täydelliset miehet" -albumilta. EP debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 16.
EP:n nimikappale pyydettiin Jonne Aaronilta, ja se on saanut paljon radiosoittoa. "Lentopelkokerroin" on demo-äänitys, jonka laulaa Costello Hautamäki. "Täydelliset miehet" -albumille sen lauloi Pate Mustajärvi "Lentolupakirja" -nimisenä uutena sanoituksena. EP:n kaksi live-raitaa "Aino" ja "Repe ja Lissu" ovat taltiointeja kesän 2008 Suomi-ilmiö -konsertista, joka taltioitiin myös kokonaisuudessaan ja julkaistiin DVD:nä yhtyeen uuden studioalbumin kanssa samoissa kansissa. "Elän itselleni" -kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo.
Kestävä kehitys alueittain ja maittain

Luettelo kestävään kehitykseen liittyvistä aiheista alueittain ja maittain.
Usein kestävään kehitykseen luetaan kuuluviksi myös tasapainoinen sosiaalinen kehitys ja ihmisoikeudet, katso ihmisoikeudet alueittain ja maittain.
Viekijärven kirkko

Viekijärven kirkko on uusgoottilaista tyylisuuntaa edustava Lieksan seurakunnan kirkko Viekin kylässä Lieksassa. Kirkko on kylän kokoon nähden varsin suuri, sillä kirkossa on lähes tuhat istumapaikkaa. Kirkon vieressä sijaitsee seurakuntatalo, vuonna 1966 valmistunut siunauskappeli ja hautausmaa.
Historia ja arkkitehtuuri.
Vuonna 1911 valmistuneen päätytornillisen pitkäkirkon on suunnitellut rakennusmestari A. E. Ollilainen. Hän suunnitteli kirkon A.F. Sjöströmin suunnitteleman Kurkijoen kirkon pohjalta. Alttaritaulun on maalannut syväniemeläinen Hilja Karola vuonna 1945 ja kirkko sai 14 äänikerran omaavat urut kesäkuussa 1941.
Kolmilaivaisen kirkkosalin seinät ovat pääosin hirsipintaiset. Kirkkosalissa on edelleen jäljellä rimauunit, vaikka kirkko sai vuonna 1972 sähkölämmityksen. Kirkon kellotornissa on kaksi vuonna 1910 Bochumissa valettua kelloa. 
Viekijärven kirkko on kirkkolain nojalla suojeltu rakennus. Kirkkoon on tehty korjauksia ainakin vuosina 1931–1932, 1960 ja 1972.
Käyttö.
Kirkossa järjestetään satunnaisesti jumalanpalveluksia ja muita tilaisuuksia. Viekijärven kirkko on yksi Lieksan Vaskiviikon konserttipaikoista. 
Viekijärven alueella oli vuosina 1947–1999 myös oma seurakunta nimellä Viekijärven seurakunta, joka yhdistyi Pielisjärven seurakunnan kanssa Lieksan seurakunnaksi 1999.
Stephen Lewis

Stephen Lewis (17. joulukuuta 1926 Poplar, Lontoo – 12. elokuuta 2015 Wanstead, Lontoo) oli englantilainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolihahmonsa oli ärtyisä tarkastaja Cyril ”Blakey” Blake komediasarjassa "Mennään bussilla". Hän näytteli myös Smileria BBC:n pitkäikäisessä komediasarjassa "Vielä virtaa". 
Nuoruus.
Lewis syntyi Poplarissa, itä-Lontoossa vuonna 1926. Hänellä oli yksi sisko, Connie. Lewis työskenteli ensin merimiehenä, mutta innostui draamasta käydessään katsomassa Theatre Workshopin tuotantoa. Myöhemmin hän liittyi kyseisen teatterin jäseneksi.
Ura.
Lewis teki West End-ensiesiintymisensä Brendan Behanin näytelmässä "Panttivanki" vuonna 1958. Vuonna 1960 Lewis käsikirjoitti suuren osan näytelmästä "Sparrers Can't Sing", jonka pohjalta tehtiin elokuva "Sparrows Can't Sing" kolme vuotta myöhemmin.
Vuonna 1969 Lewis aloitti tunnetuimmassa roolissaan "Mennään bussilla" sarjan tarkastaja Blakeyna. Huonoista arvosteluista huolimatta sarjasta tuli suosittu ja sen pohjalta tehtiin kolme elokuvaa. Lewis esiintyi sarjan jokaisessa jaksossa sekä kaikissa kolmessa elokuvassa. Sarjan päätyttyä Blakey sai oman spin-off-sarjan "Don't Drink the Water", jota tehtiin vuosina 1974–1975.
Blakeyn roolin jälkeen Lewis näytteli Clem "Smiler" Hemingwayta toisessa komediasarjassa "Vielä virtaa" vuodesta 1988 vuoteen 2007. Hän esiintyi myös sarjoissa "Oh, Doctor Beeching!" ja "Toinen jalka haudassa" sekä elokuvassa "Vihoviimeiset erämaalinnakkeen sankarit". Lewis jäi eläkkeelle vuonna 2007 heikon terveydensä vuoksi.
Yksityiselämä.
Näyttelijänuransa ohella Lewis oli poliittinen aktivisti, ja kampanjoi usein Tony Bennin kanssa.
Lewis kuoli 88-vuotiaana vanhainkodissa Wansteadissa 12. elokuuta 2015. Hänen hautajaisissaan soitettiin Jean Sibeliuksen Finlandia-hymniä.
11 Dreams

11 Dreams on tanskalaisen metalliyhtye Mercenaryn kolmas studioalbumi. Se julkaistiin Century Media Recordsin kautta Euroopassa vuonna 2004 ja Yhdysvalloissa 2005. Myöhempi versio sisältää kaksi bonusraitaa: surround-miksatun ja radioversion nimikappaleesta ”11 Dreams”.
"11 Dreamsiä" voidaan pitää käännekohtana Mercenarylle ominaisen tyylin löytymisessä. Albumi on ensimmäinen, jolla Mikkel Sandager esiintyy päälaulajana, Mike Park rumpalina ja Martin Buus lead-kitaristina. Se myös jäi yhtyeen perustajajäsenen, basisti ja laulaja Henrik ”Kral” Andersenin viimeiseksi.
Jonatan Reuter

Jonatan Reuter (27. heinäkuuta 1859 Tammisaari – 9. marraskuuta 1947 Tammisaari) oli suomenruotsalainen insinööri, opettaja ja kirjailija.
Reuterin vanhemmat olivat kappalainen Ernst Odert Reuter ja Aura Augusta Avellan. Hän valmistui insinööriksi 1882 ja opiskeli vielä Chemnitzissä 1886. Reuter toimi Helsingin teollisuuskoulun matematiikan lehtorina 1886–1926 ja Helsingin teknillisen oppilaitoksen deskriptiivisen geometrian opettajana 1916–1930. 
Reuter oli Teknikemin perustaja ja päätoimittaja kahden vuoden ajan sekä Teknikervärldenin toimittaja vuodesta 1929. Hän oli jäsenenä kahdessa ammattikasvatuksen järjestämiskomiteassa ja puuteollisuuskoulukomiteassa sekä toimi Helsingin kaupungin ammattikoulun johtokunnan puheenjohtajana 15 vuoden ajan. Reuter sai professorin arvon 1920.
Reuter julkaisi runokokoelmia sekä kertomuksia saaristolaiselämästä. Kaunokirjallisen tuotannon ohella hän kirjoitti useita teknillisen alan oppikirjoja.
Kaunokirjallinen tuotanto.
Runoja suomeksi.
Ruotsinkielisiä runoja antologiassa:
Kolmen kuninkaan kohtaus

Kolmen kuninkaan kohtaus on Malmössä 18.–19. joulukuuta 1914 pidetty kokous, jossa Ruotsin kuningas Kustaa V, Norjan Haakon VII ja Tanskan Kristian X kohtasivat. Ruotsin kuninkaan aloitteesta tapahtuneeseen tapaamiseen ottivat osaa myös maiden ulkoministerit. Tapaamisella haluttiin ilmaista pohjoismaiden keskeistä yhteenkuuluvuutta ensimmäisen maailmansodan aikaisissa oloissa. Seuraava vastaavanlainen tapaaminen pidettiin Oslossa marraskuussa 1917 ja myöhemmin vielä Tukholmassa lokakuussa 1939, jolloin kokoukseen osallistui myös Suomen presidentti Kyösti Kallio. Viimeisessä kokouksessa annettiin maiden yhteistä puolueettomuutta tähdentänyt julkilausuma.