tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lauri Tuohimaa

Lauri Tapio Tuohimaa (s. 25. tammikuuta 1979 Oulu) on suomalainen muusikko, joka on Kiimingissä vuonna 1994 perustetun Embrazen alkuperäinen laulaja, kitaristi, säveltäjä ja sanoittaja. Tuohimaa on soittanut kitaraa myös Maple Cross -yhtyeen riveissä, raahelaisessa Charonissa sekä For My Pain... -yhtyeessä. Vuodesta 2014 Tuohimaa on luotsannut omaa nimeään kantavaa Tuohimaa-yhtyettä, jonka ensimmäinen albumi "Lähellä totuutta" julkaistiin syyskuussa 2015. Ennen yhtyeen perustamista Tuohimaa oli tehnyt aikaisemmin musiikkia suomeksi Haavat-projektin nimissä sekä yhden promolevyn muodossa.
Lisäksi Tuohimaa on tehnyt kappaleita jonkin verran myös muille artisteille, esimerkiksi Juha Alvarille hän on tehnyt kaksi sävellystä. "Sanat ja sävel – Lappian lauluntekijät" -nimiselle kokoelmalevylle Tuohimaa on tehnyt kappaleet ”Minä tiedän sinä palaat” ja ”Ootko onnellinen” (jälkimmäisen sanoitus on Saija Kojon käsialaa). Tuohimaa on tehnyt myös keikkoja Tervettä Tavaraa -nimisen coveryhtyeen nimissä, duona sekä soolona. Tuohimaa on levyttänyt vuonna 2014 Jussi Rasinkankaan ja Mikko Karjalaisen kappaleen ”Taivaasta pudonnut”.
Koulutukseltaan Tuohimaa on äänisuunnittelija, joten hän on suunnitellut ääniä erilaisiin tanssi- ja teatteriesityksiin. Tuohimaa on tehnyt yhteistyötä koreografi Satu Tuomiston kanssa ja esiintynyt Vimmaa-teoksen kanssa Suomessa, Ruotsissa, Saksassa, Etelä-Koreassa ja Kolumbiassa. Lisäksi Tuohimaa on ollut näyttelijänä muun muassa Ihan tuuliajolla -rockmusikaalissa Tampereella, missä oli mukana myös entinen yhtyetoveri Charonin ajoilta Juha-Pekka Leppäluoto.
Syksystä 2020 lähtien Lauri on muusikkouran ohella toiminut rekkakuskina maanrakennusalalla sillä hän aloitti kuljettajantutkinnon OSAO:ssa vuonna 2019.
Vuonna 2024 Lauri Tuohimaa perusti uuden duon Ida Teerin kanssa nimeltään Teeri&amp;Tuohimaa joka on julkaissut muutaman singlen .
Rudolf Winter

Anders Rudolf Winter (24. helmikuuta 1862 Helsinki – 30. tammikuuta 1912) oli suomalainen Tampereella asunut tehtailija, kauppias ja suurlahjoittaja.
Rudolf-etunimeä käyttäneen Winterin vanhemmat olivat valaja Karl Anders Winter ja Joselina Wilhelmina Kullström. Hän kävi Helsingin reaalikoulun ja toimi Wilhelm Sandbergin rautakaupan johtajana Tampereella 1887–1897. "Toiminimi W:m Sandberg" siirtyi Winterin omistukseen 1897 ja vuodesta 1907 hän oli "W:m Sandberg Oy:n" toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja. 
Winter perusti 1892 "Tampereen Tapettitehdas Oy:n" . Vuonna 1907 hän ja hänen veljensä Daniel Winter perustivat Tampereelle "D. Winter &amp; Co. Osakeyhtiön" teknokemiallisen tehtaan, jossa valmistettiin alkuvaiheissa värejä ja lakkoja tapettitehdasta varten. Winterin tapettitehdas oli 1909 pohjoismaiden suurin ja tehtaan tuotannosta merkittävä osuus vietiin Venäjälle. Venäjän vallankumous 1917 sulki nämä markkinat ja toiminta keskittyi pian maalien valmistukseen. Winterin maalitehdas toimi Tampereen Epilässä. Tapetti- ja maalitehdas siirtyivät Rosenlew-yhtymän omistukseen vuonna 1960 ja tapettituotanto edelleen Sandudd Oy:lle seuraavalla vuosikymmenellä. Hyvin menestynyt maalinvalmistaja sulautettiin 1986 Teknos Oy:hyn. 
Rudolf Winter oli yksi Tampereen teollisuuden ja yrityselämän keskeisistä kehittäjistä 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Hän oli Pispalassa toimineen Tampereen Haulitehtaan omistaja yhdessä K. F. Hjorthin kanssa vuodesta 1888 alkaen ja yksi vuonna 1903 perustetun Galvanoimis Osakeyhtiön perustajista. Lisäksi Winter oli merkittävä osakas Suomen Trikoossa, Suomen Sahanterätehtaassa, Tampereen Hattutehtaassa ja Tampereen Sateensuoja- ja Keppitehtaassa sekä toimitusjohtaja Tampereen Saippuatehtaassa. Omistustensa ohella Winter vaikutti tamperelaiseen liike-elämään muun muassa toimimalla Tampereen Kauppaseurassa ja Tampereen Teknillisessä Seurassa. 
Winterin kuoltua 1912 kolme neljäsosaa hänen omaisuudestaan lahjoitettiin Winterin tahdon mukaisesti yleishyödyllisiin tarkoituksiin. Lahjoitusvaroja hallinnoi A. R. Winterin Muistosäätiö, joka myöntää niiden vuotuisista tuotoista avustuksia muun muassa Tampereen kaupungin taideteosten hankintaan ja pienviljelyksen edistämiseen Tampereen ympäristökunnissa sekä journalistien opintomatkoihin. Lahjoitusvaroja on ohjattu esimerkiksi Pyynikin näkötornin rakentamiseen 1929 ja useiden patsaiden pystyttämiseen Tampereelle.
Winter kuoli naimattomana. Teknokemiallisen tehtaan johtajaksi tuli hänen veljenpoikansa Arne Winter.
Oscar-gaala 2009

Oscar-gaala 2009 oli 81. kerran järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi vuotuiset Oscar-palkinnot vuoden 2008 parhaille elokuville. Gaala järjestettiin Kodak-teatterissa Hollywoodissa 22. helmikuuta 2009. Tapahtuman juonsi ensimmäistä kertaa näyttelijä Hugh Jackman, sen tuotti Laurence Mark ja ABC hoiti televisioinnin.
Näyttelijä Forest Whitaker ja elokuva-akatemian presidentti Sid Ganis julkistivat Oscar-ehdokkuudet 22. tammikuuta 2009. Eniten ehdokkuuksia sai "Benjamin Buttonin uskomaton elämä", joka oli ehdolla 13 Oscar-palkintoon. Elokuva jäi vain yhden ehdokkuuden päähän ennätyksestä, johon tuohon mennessä olivat yltäneet elokuvat "Kaikki Eevasta" ja "Titanic". Toiseksi eniten ehdokkuuksia sai "Slummien miljonääri", jolla oli mahdollisuudet 10 palkintoon. Edellä mainittujen elokuvien lisäksi parhaan elokuvan palkinnosta kisasivat "Milk", "Lukija" ja "Frost/Nixon". Heath Ledger sai ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta tarkalleen vuosi kuolemansa jälkeen.
"Slummien miljonääri" voitti parhaan elokuvan palkinnon ja yhteensä kahdeksan palkintoa. Parhaasta miespääosasta palkittiin Sean Penn elokuvasta "Milk" ja parhaasta naispääosasta Kate Winslet elokuvasta "Lukija".
Sotilasdiakoni

Sotilasdiakoni toimii Puolustusvoimien ja Rajavartiolaitoksen kirkollisessa työssä. 
Sotilasdiakoni palvelee omassa sotilasarvossaan ja kantaa tehtävänsä tunnuksena kirkollisen työn koulutusmerkkiä. Heinäkuun alussa 2009 voimaan tullut yleinen palvelusohjesääntö poisti käytöstä erillisen sotilasdiakonin palvelusarvon. Ennen tätä sotilasdiakoni rinnastettiin koulutuksesta ja tehtävän vaativuudesta riippuen sotilasvirkamieheen - sotilasmestariin, luutnanttiin tai yliluutnanttiin. 
Sotilasdiakoneina voivat toimia kirkolliseen virkaan pätevöityneet sosionomit (AMK), nuorisotyönohjaajat, diakonit ja diakonissat sekä teologit, jotka eivät ole pappeja. Työtehtäviin kuuluvat suunnilleen samat asiat kuin sotilaspastorin tehtäviin. Tehtävät, joihin tarvitaan selkeästi pappia, kuten pääosa ns. kasuaalitoimituksista kuuluu sotilaspapin tehtäviin. Monissa näistä sotilasdiakoni voi toimia avustajana tai hoitaa jotkin tehtävät itsenäisesti (esim. sielunhoito ja rippi).
Sotilasdiakoni tukee sotilaspappia ja voi toimia hänen sijaisenaan tietyin rajoituksin sekä ennen muuta tuoda oman ammattiosaamisensa papin tueksi.
Sumbandilasat

SumbandilaSat (entinen nimi "ZASAT-002") on Etelä-Afrikan toteuttama kaukokartoitussatelliitti. 
Satelliitti on yliopistovetoinen mikrosatelliitti, joka laukaistiin 17. syyskuuta 2009 venäläisellä Sojuz-kantoraketilla. Satelliitin toteuttajat ovat University of Stellenbosch, SunSpace-yhtiö ja Etelä-Afrikan Tieteellisen ja teollisen tutkimuksen neuvosto, joka aikanaan vastaa satelliitin maa-asemasta ellei tämä toiminta siirry perusteilla olevalle Etelä-Afrikan avaruusjärjestölle. 
Satelliitti pystyy havaitsemaan tulvia, metsäpaloja, laivojen öljypäästöjä merellä jne. mutta vain rajoitetusti, koska yksi satelliitti näkee kiertoradallaan Etelä-Afrikan vain osan aikaa ja silloinkin vain pienen kaistaleen maasta.
Satelliitin edeltäjä oli SUNSAT.
Tieteensosiologia

Tieteensosiologia on sosiologian haara, joka tutkii tiedettä ja tiedeyhteisöjä inhimillisenä vuorovaikutuksena. Sen perusväittämiä on se, että tieteellinen, kuten muukin inhimillinen tieto on sosiaalisesti konstruoitua (= yhteisöllisesti synnytettyä). Siten ei ole olemassa mitään "puhdasta" tiedettä vaan kaikkiin tieteellisiin tuloksiin vaikuttavat tutkijan omat kokemukset ja maailmankuva, ympäröivän yhteiskunnan arvostukset ja eri tieteellisten koulukuntien ja tutkimusryhmien keskinäiset valtataistelut.
Keskeisiä tieteensosiologian teoreetikkoja ovat olleet Robert K. Merton (1910–2003), Thomas Kuhn (1922–1996), Paul Feyerabend (1924–1994)
Näkymätön vihollinen

Näkymätön vihollinen () on vuonna 1992 valmistunut Tom Clancyn samannimiseen romaaniin pohjautuva elokuva. Elokuvan ohjasi Phillip Noyce ja ensi-iltansa se sai 5. kesäkuuta 1992 Yhdysvalloissa ja 16. lokakuuta 1992 Suomessa. Elokuvan pääosaa, Jack Ryania, esittää Harrison Ford ja Jackin vaimoa, Caroline "Cathy" Ryania, esittää Anne Archer.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo "Näkymättömän vihollisen" tarjoavan ammattimaisen pätevää jännitystä ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
"Helsingin Sanomien" Helena Yläsen mielestä Harrison Ford näyttelee elokuvassa rennommin kuin vuosiin, mutta ohjaaja Noyce ja kuvaaja Donald McAlpine tekevät työnsä turhankin löysästi. Hän kehuu yhtä tuoreesti keksittyä ja hyytävää teurastuskohtausta, joka nostaa elokuvan pisteitä.
Frantic (elokuva)

Frantic on vuonna 1988 valmistunut jännityselokuva, jonka ohjasi Roman Polański. Pääosia esittivät Harrison Ford ja Betty Buckley.
Tarinan pariskunta on saapunut lääkärikokoukseen Pariisiin. Vaimo katoaa hotellihuoneesta sillä välin kun aviomies on suihkussa. Kun mies ei saa apua hotellin henkilökunnalta, poliisilta tai edes suurlähetystöstä, hän ryhtyy itse etsimään vaimoaan.
Arvioita.
Elokuvaa on sanottu toisaalta Polanskin parhaaksi, mutta toisaalta toinen kriitikko on suhtautunut pidättyvämminkin – "kelvollinen" (3/5 tähteä) – ja viitannut vielä siihen, että seksirikossyytteiden noustua julkisuuteen elokuvaa voi tulkita uudelleen: ohjaaja pyytää amerikkalaisilta anteeksi mollaamalla vanhaa mannerta Hollywoodin helppoheikkien tavoin.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Frantic" saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Moskiittorannikko (elokuva)

Moskiittorannikko () on Paul Theroux’n samannimiseen romaaniin pohjautuva, vuonna 1986 valmistunut draamaelokuva. Peter Weirin ohjaaman elokuvan pääosissa ovat Harrison Ford, Helen Mirren ja River Phoenix. Tarina kertoo kotimaansa vastuuttomasta kulutushysteriasta ja saasteongelmista katkeroituneen amerikkalaismiehen ja hänen perheensä muutosta Hondurasin viidakkoon, jossa ongelmat vain kärjistyvät perheen isän käytöksen vuoksi. Elokuvan kuvauspaikkoina toimivat Yhdysvaltojen Georgian osavaltion Cartersville ja Rome, Marylandin Baltimore ja Väli-Amerikan Belize. 
Harrison Ford pitää "Moskiittorannikkoa" yhtenä onnistuneimmista elokuvistaan, mutta se sai murskaavan kielteisiä arvosteluja yhdysvaltalaisilta kriitikoilta.
Vastaanotto.
River Phoenix sai Youth in Film -gaalassa roolistaan ”parhaan nuoren miessupertähden” palkinnon, ja myös Martha Plimpton oli ehdolla sivuosastaan. Golden Globessa ehdokkuuden saivat Harrison Ford ja säveltäjä Maurice Jarre.
"Helsingin Sanomien" Helena Yläsen mielestä elokuva on suunnilleen yhtä hyvä kuin samojen tekijöiden "Todistaja" (1985), mutta tarinankuljetukseltaan kovin tasapaksu eikä päähenkilön taisteluun löydy tarpeeksi syvyyttä tai näkemystä.
HMS Emperor of India

HMS Emperor of India oli Britannian kuninkaallisen laivaston Iron Duke-luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Vickersin telakalta Barrow-in-Furnesista, missä köli laskettiin 31. tammikuuta 1912. Alus laskettiin vesille 27. marraskuuta 1913 ja otettiin palvelukseen 10. marraskuuta 1914. 
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Scapa Flowhun sijoitettuun Kotilaivaston 1. taistelulaivaviirikköön ja kuukautta myöhemmin se siirrettiin 4. taistelulaivaviirikköön, jossa se oli kontra-amiraali A. L. Duffin lippulaivana. Kuningas Yrjö V tarkasti aluksen heinäkuussa 1915.
Alus ei osallistunut Skagerrakin taisteluun, koska se oli huollossa Invergordonissa. Kontra-amiraali Duffin lippu siirrettiin huollon ajaksi "HMS Superbille". "Emperor of India" korvasi sisaraluksensa "HMS Marlboroughin" 1. taistelulaivaviirikön toisena aluksena.
Marraskuussa 1918 Saksan keisarikunnan laivaston antautuessa alus oli saattavassa osastossa. Alus selvisi myös Washingtonin laivastosopimuksen perusteella tehdyistä raskaista tonnisto leikkauksista ja se liitettiin 1919 osaksi Välimeren laivastoa.
Alus poistettiin palveluksesta 1929 ja se upotettiin maalilaivana 1. syyskuuta 1931. Hylky nostettiin seuraavana vuonna ja myytiin romutettavaksi 6. helmikuuta 1932.
Vittuun koko sakki!

Vittuun koko sakki! on rap-duo Jontin &amp; Shakan esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. maaliskuuta 2006. Siitä ja seuraavasta albumista "Rata-äänite" julkaistiin kaksois-CD "Rata jatkuu" vuonna 2008.
Aukusti Veuro

Aukusti Veuro (20. syyskuuta 1886 Sääksmäki – 6. toukokuuta 1954 Sääksmäki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Veuron pääteoksia ovat "Aleksis Kiven patsas" Nurmijärvellä ja "Hitsaaja" (1948) Heteka Oy:n portin edustalla Helsingissä.
Elämä ja ura.
Aukusti Veuron vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Veuro ja Sanna Parikka. Veuro kävi kansakoulun ja opiskeli sitten kuvanveistoa Emil Wikströmin oppilaana 1906–1909. Veuro kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1910 ja teki vielä opintomatkat Tanskaan ja Ruotsiin 1914 sekä Italiaan ja Saksaan 1932.
Veuro toimi myös lankonsa kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen joidenkin patsaiden valajana ja Paavo Nurmen patsaan valamisesta hän sai Grand Prix -palkinnon Pariisin maailmannäyttelyssä 1937.
Veurolla oli Sääksmäellä Tarttilassa oma taidevalimo joka oli toiminnassa vuodesta 1920 aina 1930-luvun alkupuolelle. Siellä valettiin useita Wäinö Aaltosen töitä, muun muassa Paavo Nurmen patsas 1924, Runoilija ja muusa 1928, Suomen Neito ja Eränkävijä 1928 sekä 1930.
Taiteilijan synnyinseudulla, Päivölän opistolla, sijaitsee Aukusti Veuron yksityinen näyttelykokoelma, joka sisältää hänen teoksiaan vuosilta 1912-1951.
Sinistys

Sinistys on teräksen pintakäsittelymenetelmä. Sitä käytetään erityisesti aseiden metalliosien pintakäsittelyssä.
Kylmäsinistys suoritetaan ruostuttamalla rauta- tai teräsosat erityisellä ruostutusnesteellä, joka voi sisältää seleenidioksidia. Näin sinistetyt osat on kuitenkin käsiteltävä vettähylkivällä rasvalla säännöllisesti, ettei käsitelty pinta kulu ja paljas rauta tule esiin.
Kuumasinistyksessä käytetään kaliumnitraattiä tai natriumnitraattia ja natriumhydroksidia. Prosessin lämpötila on 135–155 celsius-astetta. Kuumasinistys on käytössä suuremmille käsittelyerille teollisessa mittakaavassa. Siitä syntyy hyvä ruosteenkestävyys, jota voi parantaa öljykäsittelyllä.
Talassokratia

Talassokratia (tai thalassokratia) tarkoittaa meren herruutta, merialueiden hallitsemiseen perustuvaa poliittista valta-asemaa tai ylivoimaa. Sana tulee kreikan merta tarkoittavasta sanasta "thalassa" ja hallitsemista tarkoittavasta sanasta "kratein". Talassokratiaksi voidaan kutsua myös valtiota tai valtakuntaa, joka koostuu lähinnä vesialueista sekä ainoastaan merenkulun kautta toisiinsa yhteydessä olevista maa-alueista kuten saarista ja rannikoista, ja joka on siten riippuvainen merialueidensa hallinnasta.
Nykyajan talassokratioihin voitaneen laskea esimerkiksi Tyynen valtameren maat. Ne ovat usein pirstaloituneita useammalle pienelle saarelle. Esimerkiksi Mikronesia voidaan luokitella talassokratiaksi.
Sekstos Khaironeialainen

Sekstos Khaironeialainen (, ; n. 160) oli kreikkalais-roomalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Khaironeiasta, Boiotiasta. Sekstos oli Plutarkhoksen pojanpoika tai veljenpoika ja yksi keisari Marcus Aureliuksen opettajista.
Filostratos kuvaa, kuinka Marcus sai vielä vanhana miehenä, hallituskautensa lopulla, opetusta Roomassa toimineelta Sekstokselta. Filostratos kertoo Luciuksen, Herodes Atticuksen ystävän, kysyneen kerran Marcukselta mihin tämä on menossa, ja Marcuksen vastanneen: "on hyvä jopa vanhalle miehelle oppia; olen matkalla filosofi Sekstoksen luo oppimaan mitä en vielä tiedä". Lucius kohotti kätensä kohti taivasta ja sanoi: "Zeus sentään, roomalaisten kuningas ottaa vanhalla iällä [vaha]taulunsa ja menee kouluun".
Tämä on tapahtunut todennäköisesti vuosina 177-178, ennen kuin Marcus lähti sotaan viimeistä kertaa. Marcuksen kerrotaan myös "mahtailleen" Sekstokselle filosofiallaan. Marcus puhuu teoksessaan "Itselleni" Sekstoksesta ylistävästi, ja kuvaa saamaansa opetusta:
Sekstos Khaironeialainen on todennäköisesti se Sekstos, jonka Hieronymus mainitsee teoksessaan "Chronicon" yhdessä Plutarkhoksen, Agathobuloksen ja Oinomaoksen kanssa Hadrianuksen kolmantena hallintovuonna (eli vuonna 119) toimineista henkilöistä. "Suda" sekoittaa hänet Sekstos Empeirikokseen sekä ilmeisesti edelleen Sextus Quintilius Condianukseen.
Sekstokselta mainitaan kaksi teosta: "Etiikka" (, "Ethika") ja "Tutkimuksia" (, "Episkeptika"), mutta ei tiedetä, ovatko ne tämän Sekstoksen vai Sekstos Empeirikoksen kirjoittamia.
Juutalainen keittiö

Juutalainen keittiö perustuu uskonnollisesti puhtaaseen "košer"-ruokaan, mutta eri alueilla asuvat juutalaisryhmät ovat saaneet ruokakulttuureihinsa myös paljon paikallisia vaikutteita.
Košer.
Keskeistä juutalaisessa ruoassa on se, että se on uskonnollisesti hyväksyttävää, puhdasta eli "košer". Juutalaiset ruokaan liittyvät määräykset ("kašrut") tulevat Toorasta. Eläinruoista puhtaita ovat muun muassa märehtijät, joilla on kaksijakoinen sorkka, siipikarja, sekä kalat, joilla on suomut ja evät. Sen sijaan esimerkiksi sianliha ja veri on kielletty ("trefa"). Ruoka pitää myös valmistaa ja tarjoilla sekä eläimet teurastaa tietyllä tavalla ("šehita"), jotta ruoka olisi puhdasta.
Merkitys.
Ruoalla on juutalaisille paljon vertauskuvallista merkitystä. Esimerkiksi ruokapöytä on uhrialttarin vertauskuva, ja palmikoidut vehnäleivät ("hallat") ovat sen muistoksi, että Siinain autiomaassa sapattina satoi mannaa kaksin verroin. Sapatti onkin juutalaisille päivä, jolloin poiketaan arkiruoasta ja syödään esimerkiksi kalaa. Uutena vuotena nautittavat ruokalajit ovat tulevaisuuden, vuodenkierron ja hedelmällisyyden vertauskuvia. Maito ja hunaja symboloivat juutalaisille Israelin maata.
Pääsiäisateria "seder" on juutalaisille erityisen tärkeä ateria. Pääsiäisviikolla juutalaiset eivät syö hapatetusta taikinasta tehtyä leipää ("homets") vaan vain happamatonta vehnästä valmistettua "matsaa".
Juutalaisryhmien traditioista.
Juutalainen ruokakulttuuri voidaan jakaa aškenasien, sefardien, Italian juutalaisten, pohjoisafrikkalaisten juutalaisten, Intian juutalaisten, Jemenin juutalaisten sekä Lähi-idän juutalaisten ruokakulttuureihin. Eri puolilla maailmaa asuneet juutalaiset ovat ottaneet omaan ruokakulttuuriinsa vaikutteita paikallisesta asuinympäristöstä. Sefardit ja itämaiset juutalaiset käyttävät paljon lampaanlihaa, oliiviöljyä, riisiä, palkohedelmiä sekä yrttejä ja voimakkaita mausteita. Aškenasien ruoassa käytetään enemmän naudanlihaa ja mietoja vihanneksia rasvan, sipulin ja sokerin kanssa. Sefardit suosivat merikalaa ja aškenasit makean veden kalaa.
Kloten

Kloten on kaupunki Zürichin kantonissa Bülachin hallintoalueella Sveitsin saksankielisessä osassa. Zürichin lentoasema sijaitsee pääosin Klotenissa. Kaupunki on tunnettu Kloten Flyers -jääkiekkojoukkueestaan. Klotenin asukasluku on vajaat 20 000.
Maantiede.
Kloten sijaitsee tasankoalueella Glattjoen itäpuolella kymmenkunta kilometriä Zürichistä koilliseen. Kaupungin pinta-ala on 19,33 neliökilometriä.
Liikenne.
Kloten on Bülachista Zürichiin kulkevan A51-moottoritien varrella. SBB:n rautatie Zürich–Winterthur haarautuu Klotenissa kulkien sekä Klotenin keskustan että lentoaseman kautta.
Hilda Huntuvuori

Hilda Helena Huntuvuori, vuoteen 1906 Hollmén (8. toukokuuta 1887 Laitila – 17. kesäkuuta 1968 Toijala) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Henkilöhistoria.
Huntuvuoren vanhemmat olivat maanviljelijä Kaarle Huntuvuori (Hollmén) ja Iida Laurén. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1910 ja hän toimi sitten opettajana Sääksmäen Jutikkalan koulussa aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1947, joskin 1913-1914 hän oli Jyväskylän harjoituskoulun opettaja ja 1914-1915 Pukinmäen kokeilukoulun opettaja. Huntuvuori opiskeli opettajan työn ohessa Helsingin yliopistossa ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi pääaineenaan Pohjoismaiden historia. Hän aikoi tehdä väitöskirjan Suomen keskiajan historiasta, mutta väitöskirjaa varten kerätty aineisto tuhoutui Jutikkalan koulun tulipalossa 1921. Tämän jälkeen Huntuvuori hyödynsi tietojaan kirjoittamalla historiallisia keskiaikaan sijoittuvia romaaneja. Hän kirjoitti myös jatkokertomuksia, joita julkaistiin lehdissä. Opetusneuvoksen arvon hän sai 1965.
Kirjallinen tuotanto.
Huntuvuori julkaisi paitsi romaaneja, myös kertomuksia ja runokokoelman sekä useita oppikirjoja.
Futsal-Ykkönen

Futsal-Ykkönen on miesten futsalin toiseksi korkein sarjataso Suomessa. Se on Palloliiton alainen sarja, jota on pelattu kaudesta 2002-2003 lähtien. Sitä ennen aluesarjat olivat suoraan Futsal-liigan alapuolella.
Kaudeksi 2004-2005 lohkot laajenivat kahdeksanjoukkueisiksi. Kaudella 2008-2009 pelattiin kahdessa kymmenen joukkueen lohkossa samoin kuin seuraavalla kaudella, jonka päätteeksi etelälohkossa oli tosin vain kahdeksan joukkuetta. Kaudeksi 2010-2011 Ykkönen muuttui valtakunnalliseksi sarjaksi, johon osallistui 15 joukkuetta. Kaudesta 2011-2012 alettiin pelata nykyisen kaltaista 12 joukkueen kaksikertaista sarjaa.
Kausi 2021–2022.
Futsal-Ykkönen pelataan kahdentoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Jokainen joukkue pelaa siis kaudella 22 ottelua. 
Ajan tasalla oleva sarjataulukko nähtävillä Palloliiton sivuilla 
Sarjasta nouseminen ja putoaminen.
Sarjan voittaja nousee Futsal-liigaan. Sarjan toiseksi sijoittunut pääsee liigakarsintaan liigan 11. sijoittuneen joukkueen kanssa. Sarjassa sijoille 9.ja 10 sijoittuneet joukkueet karsivat sarjapaikasta kahden Futsal-Kakkosen joukkueen kanssa. Runkosarjan kaksi viimeistä putoavat Kakkoseen. .
Jos yksittäinen karsintaottelu päättyy tasan, pelataan 2 x 5 minuutin jatko-ottelu ja jos ottelu senkin jälkeen on tasan, voittaja ratkaistaan rangaistuspotkupisteestä potkaistavilla potkuilla FIFA:n futsalsääntöjen mukaan. /&gt;
Live at Montreux (Alice Cooperin albumi)

Live at Montreux on Alice Cooperin live-CD ja -DVD vuodelta 2006. Konsertti on tallennettu Montreux’n jazzfestivaaleilla vuonna 2005, osana hänen Dirty Diamonds -maailmankiertuettaan. Cooperin seuraava julkaisu oli vuoden 2008 studioalbumi "Along Came a Spider".
Frisk Asker

IF Frisk Asker on norjalainen jääkiekkoseura joka pelaa maan pääsarjassa EliteHockey Ligaenissa. Joukkue tulee Askerista ja pelaa kotiottelunsa Varner Arenassa. Joukkueen värit ovat oranssi, musta ja valkoinen.
Joukkue on voittanut Norjan mestaruuden neljä kertaa.
Joukkue.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Voivodikunta

Voivodikunta () on sekä valtion aluehallinnon että alueellisen itsehallinnon yksikkö. Provinssia, lääniä tai herttuakuntaa vastaavaa voivodikuntaa on perinteisesti hallinnut tai johtanut voivodi.
Useat Itä-Euroopan valtiot ovat historiansa aikana jakaneet maansa voivodikuntiin. Näitä olivat Romania ("voievodat"), Unkari ("vajdaság"), Liettua ("vaivadija"), Latvia, Venäjä ja Serbia ("vojvodina", "vojvodstvo" tai "vojvodovina"). Myös esimerkiksi Valko-Venäjällä oli voivodikuntajako alueen kuuluessa Liettuan suuriruhtinaskuntaan (1200–1700-luvuilla). Voivodikunta termin tilalla on asiayhteydestä riippuen käytetty myös muita aluehallintoa kuvaavia termejä.
Voivodikunnat ovat yhä käytössä Puolassa, jossa ne jakaantuvat piirikuntiin ("powiat") ja kuntiin ("gmina").
Skjolden

Skjolden on kylä Lusterin kunnassa Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Kylä sijaitsee Lustrafjord-vuonon pohjukassa.
Kylässä toimivat muun muassa kirjasto, bensiiniasema, lääkäri, hotelli, kauppoja ja autokorjaamo.
Mørkridselva- ja Fortunselva-joet laskevat Skjoldenissa Lustrafjordiin. Riksveg 55 -tie kulkee kylän läpi. Kylästä on matkaa Fortuniin neljä kilometriä, Lomiin 82 kilometriä, Mørkridiin viisi kilometriä ja Sogndaliin 52 kilometriä.
Itävaltalais-englantilainen filosofi Ludwig Wittgenstein asettui myöhään syksyllä 1913 asumaan kylään. Kesäkuussa 1914 hän poistui mutta palasi lukuisia kertoja kylään myöhemmin. Wittgenstein myös alkoi rakentaa taloa Skjoldeniin ennen lähtöään. Talo valmistui lähdön jälkeen.
Harpina

Harpina () oli kreikkalaisessa mytologiassa najadi ja jokijumala Asopoksen ja Metopen tytär. Pausaniaan ja Diodoros Sisilialaisen mukaan Ares makasi hänen kanssaan Pisassa. Suhteen seurauksena syntyi Oinomaos, josta tuli myöhemmin kaupungin kuningas.
Oinomaos perusti äitinsä nimeä kantavan kaupungin Harpinates-joen varrelle lähelle Olympos-vuorta.
Bo Hamburger

Bo Hamburger (s. 24. toukokuuta 1970 Frederiksberg) on entinen tanskalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1991–2006.
Hamburger saavutti hopeaa vuoden 1997 maantiepyöräilyn MM-kilpailujen maantieajossa San Sebastiánissa. Hän sai saman ajan kuin kilpailun voittanut Laurent Brochard. Seuraavana vuonna hän voitti La Flèche Wallonne -klassikon kuuden sekunnin erolla Frank Vandenbrouckeen. Ranskan ympäriajossa hän voitti 1994 kahdeksannen etapin ja piti vuonna 1998 kokonaiskilpailun johtajan maillot jaune -paitaa kolmannen etapin jälkeen.
Hamburger jäi kiinni EPO-hormonin käytöstä vuonna 2001, mutta sai vapauttavan tuomion, koska B-näytteessä arvot olivat sallitun puolella, vaikkakin keskiarvoa korkeammat. Marraskuussa 2007 julkaistussa elämäkerrassaan "Den største pris - en cykelrytters bekendelser" hän myönsi käyttäneensä EPOa vuosina 1995–1997.
Maantiepyöräilyn MM-kilpailut, maantieajossa 15.
Lombardian ympäriajo, kahdeksas
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20., nuorten kilpailussa kolmas, voitto etapilla 8, kolmas etapilla 21
Hofbräu cup, mäkikilpailun voitto
Leeds Classic, kolmas
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, voitto etapilla 3 a 
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17., nuorten kilpailussa toinen
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Espanjan ympäriajo, toinen etapilla 18
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 13.
Katalonian ympäriajo, voitto etapilla 7 
Maantiepyöräilyn MM-kilpailut, maantieajossa hopeaa
La Flèche Wallonne, voitto
Baskimaan ympäriajo, voitto etapilla 2 
Vuelta a la Comunidad Valenciana, kokonaiskilpailussa toinen, voitto etapilla 2 
Välimeren ajo, kokonaiskilpailussa toinen
Critérium International, kokonaiskilpailussa kolmas
Amstel Gold Race, viides
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 15.
Tanskan mestaruus, maantieajo
Pariisi–Nizza-ajo, voitto etapilla 4 
Rheinland-Pfalz Rundfahrt, voitto etapilla 4 
Grand Prix de Fourmies, kolmas
Maantiepyöräilyn MM-kilpailut, maantieajossa kuudes
Giro della Liguria, voitto etapilla 2
John Lennon/Plastic Ono Band

John Lennon/Plastic Ono Band on John Lennonin albumi vuodelta 1970. Se oli hänen ensimmäinen albuminsa The Beatlesin hajoamisen jälkeen. Ennen The Beatlesin virallista hajoamista Lennon oli julkaissut kolme kokeellista sooloalbumia Yoko Onon kanssa ja livealbumin "Live Peace In Toronto 1969". Albumi nauhoitettiin samanaikaisesti Yoko Onon sooloalbumin "Yoko Ono/Plastic Ono Band" kanssa. 
Albumin kappaleet käsittelevät monia eri asioita. Kappale "Mother" liittyy Lennonin vanhempien menetykseen ja "Working Class Hero" luokkajaon arvosteluun. Kappaleessa "God" Lennon luettelee runsaasti asioita, joihin hän ei usko (muun muassa Jeesus, Buddha ja Beatles), ja ilmoittaa että hän uskoo ainoastaan itseensä ja vaimoonsa Yoko Onoon. Kappale päättyy lauseeseen "The dream is over".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on kirjoittanut John Lennon
Kalsiumnitraatti

Kalsiumnitraatti on epäorgaaninen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on Ca(NO3)2. Kalsiumnitraatti esiintyy värittöminä - valkoisina kiteinä, jotka imevät kosteutta ilmasta (hygroskooppinen aine) ja esiintyy luonnossa kalsiumnitraatin tetrahydraattimuodossa (Ca(NO3)2*4H2O, CAS-numero 13477-34-4). Sitä käytetään lannoitteissa, pyrotekniikassa ja muiden yhdisteiden valmistukseen.
Kalsiumnitraatista käytetään myös nimiä "kalsiumdinitraatti", "kalsium(II)nitraatti" ja erityisesti lannoitteena kalkkisalpietari.
Tuottaminen.
Kalsiumnitraatin teollinen tuotanto alkoi Notoddenissa Norjassa vuonna 1905. Sitä tuotetaan kalkkikiven tai liidun ja typpihapon välisellä reaktiolla.
CaCO3 + 2 HNO3 → Ca(NO3)2 + CO2 + H2O
Pukara (Ikaalinen)

Pukara on yksi Ikaalisten kylistä. Pukaran kylä on Myllykartun ja Mansoniemen naapurikylä, mutta sen raja ulottuu Jämijärven rajalle saakka. Sana Pukara muotoutuu ruotsin kielen sanasta puckar, joka tarkoittaa riitaa/riitapukaria. Pukara on saanut nimensä Pukaralammin talon mukaan, joka sijaitsee Pukaran keskellä. Kylässä sijaitseva Pukaralammikin on vielä olemassa, mutta kovin ruohottuneena ja pusikkoisena. Uurasjärvestä laskee vesi Noro-ojaa pitkin Pukaralammin ja Suurniemenlammin kautta Kyrösjärveen. 
Historia.
Pukaran kylän kerrotaan syntyneen kolmen veljeksen tultua seudulle ensin kalastamaan ja metsästämään, mutta lopulta vakituisesti asumaan. Tarinalla on kaksi versiota, joista toinen kertoo yhden veljistä asettuneen Uurasjärven rannalle, toinen Pukaralammille ja kolmas Suuriniemeen. Toisen tarinan mukaan kaikki kolme veljestä asuivat Uurasjärven rannalla samassa talossa ja ajan kuluessa hajaantuivat seudulle edellisen tarinan mukaan. Pukaran kylästä on käytetty ennen nimitystä Uurasjärven kylä. Pukaran koulukin toimi aluksi Uurasjärven koulun nimellä, mutta 1920-luvulla siitä alettiin virallisesti käyttää nimitystä Pukaran koulu.
Yleisiä rakennuksia.
Pukarassa on pienviljelijäyhdistyksen talo Toimela, joka oli hyvässä kunnossa peruskorjauksen jälkeen. Toimela paloi pahasti 12.12.2010. Pukaran koulu on yksityisomistuksessa, joista alakoulun puolella asutaan, ja vanhempi, yläkoulu (rak. 1908) on varastokäytössä. Pukarassa on ollut ainakin kolme kauppaa, yksi/uusin aivan koulun vieressä ja toinen, vanhempi kauppa sijaitsi Uurasjärven lähellä kolmas kauppa sijaitsi näiden kahden välillä, ns. Uurasjärven kylän ja Pukaran kylän rajalla.
Pukaran yritys.
Pukaran oma urheiluseura Pukaran yritys on toiminut tiettävästi jo ennen sotaa. Vireimmillään seuran toiminta oli 1950-1960-luvuilla. Pukaran yritys on pärjännyt joskus myös Kyrösjärven ympärihiihdossa. Pukaran koulun urheilukenttä kunnostettiin alkukesästä 2009.
Kilpeenjoki (joki)

Kilpeenjoki (Venäjän puolella vuodesta 1948 ) on joki Venäjällä ja Suomessa. Joen vesistöalue sijaitsee pääosin Venäjällä Viipurin piirin alueella, mutta latvaosa ulottuu Suomessa Lappeenrannan alueelle. Vesistöalue on Juustilanjoen vesistön ja Saimaan kanavan itäpuolella.
Kilpeenjoen vesistön latvahaarat ovat Lappeenrannassa Konnun kylän seudulla Nuijamaanjärven itäpuolella. Vesistön suurin järvi Suomen puolella on Myräjärvi. Alajuoksulla jokeen virtaavat lännestä Mustajärven ja idästä Ihantalanjärven vedet. Kilpeenjoki laskee Ventelänselän pohjukkaan, josta on vesiyhteys edelleen Juustilanselkään ja nykyistä Saimaan kanavaa pitkin Viipurinlahden Suomenvedenpohjaan. Venäjän puolella joki virtaa entisten Nuijamaan ja Viipurin maalaiskunnan alueella. Joen varrella sijaitsivat Pihkalanjärven, Pihkalan, Terävälän, Kilpeenjoen ja Yliveden kylät.
Sampsa Sarparanta

Sampsa Sarparanta (s. 1973) on No Shame -punk-yhtyeen laulaja-lauluntekijä sekä kuvataiteilija.
Sarparannan maalaukset ovat poliittisesti kantaa ottavia ja niiden esitystapa usein kärjistävä. Teemana maalauksissa ovat olleet muun muassa maailman pahuus sekä naisten ja lasten hätä. Aiheisiin ovat kuuluneet Sudanin nälkää näkevät ja Leafin tehtaan irtisanotut työntekijät, mutta yhtä lailla henkilökuvat ja arkiset välähdykset taiteilijan lähipiiristä. "Helsingin Sanomat" kutsui What's more important than days like today? -näyttelyn arviossa Sarparantaa loistavaksi arjen kauheuden kuvaajaksi. Sarparannan töitä on muun muassa Kiasman ja Salon taidemuseon kokoelmissa. 
Sarparanta opiskeli Varsinais-Suomen Kansanopiston kuvataidelinjalla 1995–1996, Lahden taideinstituutissa 1998–2000 ja Kuvataideakatemiassa 2000–2006. Hänet valittiin vuonna 2004 Taidekeskus Salmelan nuoreksi taiteilijaksi.
Sarparanta asuu ja työskentelee Perniössä.
Sarparanta julkaisi yhtyeensä "SARPARANTA" kanssa debyyttilevyn Takaisin merkitykseen lokakuussa 2021.
Pisa (Kreikka)

Pisa () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") läntisellä Peloponnesoksella Kreikassa. Se sijaitsi Olympian lähellä sen itäpuolella. Pisan hallussa ollut alue tunnettiin nimellä Pisatis (). Kaupungin paikka on lähellä nykyistä Archaía Písan kylää.
Kreikkalaisen mytologian mukaan kaupungin perustaja oli Pisos, Periereen poika. Joskus sen katsottiin kuitenkin saaneen nimensä Pisa-nimisestä lähteestä. Kaupunkiin sijoittuivat myytit muun muassa Oinomaoksesta ja Hippodameiasta.
Pisa soti usein Eliin kaupungin kanssa. Se hallitsi muutoin Eliin hallussa ollutta Olympian pyhäkköaluetta vuosina 668–572 eaa. ja järjesti tuona aikana Olympian kisoja. Vuonna 572 eaa. elisläiset tuhosivat Pisan lopullisesti. Tämän jälkeen Pisatiksen alue päätyi lopullisesti Eliin vallan alle, ja siitä tuli osa Eliin kaupunkivaltiota ja samalla Eliin maakuntaa.
Pisatiksen alueen muita kaupunkeja olivat Dyspontion, Harpinna, Herakleia, Kykesion ja Salmone.
Tähkylä

Tähkylä on heinäkasvien (Poaceae) kukinnon osa, joka toiminnaltaan vastaa terälehdellisen kasvin kukkaa. Tähkylässä on tavallisesti kahdesta kuuteen erillistä, kehätöntä kukkaa, ja näiden helpeet eli suojuslehdet sekä koko tähkylää suojaavat suojuslehdet eli kaleet. Yhdessä tähkylät muodostavat kukinnon, tavallisimmin tähkän tai röyhyn.
Tähkylän rakenne on tärkeä seikka heinäkasvien määrittämisessä. Tähkylässä on kaksi vastakkaista suomuriviä, joiden suomut ovat vuorotellen tähkylän keskirangalla. Kaksi alinta suomua eli kaleet ovat tyhjiä, mutta loput suomut eli helpeet suojaavat kukkia. Ulkohelve suojaa varsinaista kukkaosaa ulkopuolelta ja ohut, kalvomainen sisähelve sisäpuolelta. Kaleiden ja helpeiden päätteenä on usein yksi tai useampi vihne eli pitkä ja jäykkä karva. Varsinaiseen kukkaosaan kuuluu kaksi (joskus kolme tai ei yhtään) pientä suomua eli kaunaa, kolme (joskus 1–6) hedettä ja kaksi (joskus yksi tai kolme) sulkamaista luottia, jotka näkyvät yksilokeroisen sikiäimen yläosassa.
Yleensä tähkylä on kaksineuvoinen, vaikka muutamat kukat saattavat olla yksineuvoisia tai martoja. Joissakin kasveissa on erillisiä hede- ja emitähkylöitä. Joskus harvoin ne ovat eri kasviyksilössä. Kukat aukeavat vain muutamaksi tunniksi, jolloin tapahtuu tuulipölytys. Tähkylän perustyypissä on kaksi kaletta ja useita kukkia. Tästä perustyypistä on kuitenkin lukuisia muunnelmia, joissa osien koko, muoto, kuviointi, kukan sukupuoli tai osien lukumäärä vaihtelee.
Päätehakkuu

Päätehakkuu eli uudistushakkuu on jaksollisen metsänkasvatuksen viimeinen vaihe ja samalla metsän uudistamisen alku. Päätehakkuu on uudistushakkuista viimeinen eli se, jossa vanha puusto poistetaan kokonaan tai lähes kokonaan. Päätehakkuussa kypsään ikään kasvanut puusto korjataan. Päätehakkuutyyppejä ovat esimerkiksi avohakkuu, siemenpuuhakkuu ja suojuspuuhakkuu. 
Avohakkuussa metsästä kaadetaan kaikki tai lähes kaikki puut. Tämän jälkeen metsä kylvetään tai istutetaan uudelleen. Siemenpuuhakkuussa hehtaarille jätetään 50–150 siemenpuuta, joiden siemenistä uuden metsän on tarkoitus syntyä luontaisesti hakkuun jälkeen. Suojuspuuhakkuussa hehtaarille jätetään 200-400 suojuspuuta suojaamaan taimia auringolta. Suojuspuuhakkuuta käytetään kuusimetsissä, jos on tarkoitus jatkossakin kasvattaa kuusikko. 
Suomen talousmetsistä yli 90 prosenttia on PEFC-sertifioitu (Programme for the Endorsement of Forest Certification). PEFC-metsäsertifioinnissa metsäluonnon monimuotoisuuden turvaamiseksi kasvatus- ja uudistushakkuukohteissa sekä energiapuun korjuussa jätetään pysyvästi sekä eläviä säästöpuita että kuollutta puustoa. Sekä eläviä että kuolleita puita tulee jäädä keskimäärin vähintään 10 kappaletta hehtaarille.
Kale

Kaleet ovat heinäkasvien ("Poaceae") kukinnon eli tähkän muodostavien osakukintojen, tähkylöiden suomumaiset alimmaiset suojuslehdet. Kaleita on tavallisesti tähkylässä kaksi, alempana oleva ulko- ja sisäkale ylempänä. Kaleiden kärjessä voi olla ota.
Triumph Street Triple

Triumph Street Triple on Triumphin valmistama nakupyörä-tyylinen moottoripyörä. Sen kolmisylinterinen rivimoottori on peräisin Triumph Daytona 675 -pyörästä, mutta erilaisilla nokka-akseleilla joilla saadaan enemmän tehoa matalammilla kierroksilla, mutta vähemmän huipputehoa. Polttoaineen syöttönä on 44 mm ruiskurunko. Sen etujousituksena on Kayaban valmistama USD (Up Side Down) -haarukka.
Malli tuli markkinoille vuonna 2007 korvaten aiemman mallin Speed Fourin. Street Triple on Speed Triplen "pikkuvelimalli", ja niiden ulkonäössä on paljon samanlaisia piirteitä. Mallien tunnistettavin yksityiskohta lienevät kaksi vierekkäistä pyöreää etuvaloa.
Lehdistössä on kehuttu Street Triplen moottoria hyväksi, mutta sen jousitusta on moitittu. Etenkin etujousen on sanottu pohjaavan helposti jarruttaessa. Mallista tuli vuonna 2009 varustellumpi Street Triple R -malli, jossa jousitus ja jarrut ovat paremmat. Street Triple R:n jousitus on täysin säädettävä, kun taas Street Triple -perusmallissa jousituksessa ei ole säätöjä.
BIKE-lehti on mitannut mallin huippunopeudeksi 233,2 km/h, mittarin näyttäessä lukemaa 253 km/h. Kulutus ajettaessa huippunopeutta on 13 l/100km ja melutaso 114 dB.
Białogardin piirikunta

Białogardin piirikunta () on piirikunta Länsi-Pommerissa, Puolassa. Se on nimetty keskuskaupunkinsa Białogardin mukaan. Piirikunnan toinen kaupunki, Karlino, sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Białogardista luoteeseen. Białogardin naapuripiirikuntia ovat Koszalinin, Szczecinekin, Świdwinin ja Kołobrzegin piirikunnat. Piirikunnan pinta-alasta kaksi viidesosaa on metsää.
Piirikunnassa asuu noin 48 000 ihmistä, joista puolet Białogardissa (24 339 asukasta vuonna 2006). Karlinossa on asukkaita hieman alle 6 000.
Białogardissa rekisteröityjen ajoneuvojen rekisterikilven kirjaintunnus on ZBI.
Talous.
Maatalous on tärkeässä asemassa ja työllistää 15 prosenttia piirikunnan asukkaista. Maatilojen keskikoko on piirikunnassa Puolan suurimpia.
Kuntajako.
Białogardin piirikunta jakautuu neljään kuntaan. Näistä yksi on määritelty kaupunkikunnaksi, kaksi maalaiskunnaksi ja yksi näiden välimuodoksi, maalaiskaupunkikunnaksi (). Maalaiskuntia ovat Białogardin maalaiskunta ja Tychovo, Karlinolla on oma maalaiskaupunkikuntansa ja Białogard on kaupunki. Białogardin maalaiskunnan hallinnollinen keskus on Białogard, vaikkei se olekaan osa maalaiskuntaa. Pinta-alaltaan suurin kunta on Tychovo (350,7 km²), joka on kuitenkin väkiluvultaan pienin (alle 7 000 asukasta).
Kuhmo-talo

Kuhmo-talo on Kuhmon kulttuuritalo, joka avattiin 15. heinäkuuta 1993. Se sijaitsee Kuhmon keskustassa, Lammasjärven rannalla ja Kontion koulun vieressä. Rakennuksen on suunnitellut Matti Heikkinen (Uki Arkkitehdit Oy, Oulu) ja salien akustiikan asiantuntijana toimi professori Alpo Halme.
Kuhmo-talossa on kaksi salia. Lentua-salissa on 668 istumapaikkaa (joista permannolla 425 ja parvella 243), ja pienemmässä Pajakka-salissa on 99 istumapaikkaa. Aulassa toimii kahvila Juttua. Lisäksi talossa on pieni tanssistudio ja talvisin Kuhmon musiikkiopiston käyttämiä luokkatiloja. Salien ja kahvilan nimet ovat viittauksia kuhmolaisiin vesistöihin.
Kuhmo-talon rakennustyöt alkoivat 21. marraskuuta 1991 ja peruskivi muurattiin 28. helmikuuta 1992. Talo luovutettiin rakennuttajalle 21. kesäkuuta 1993 ja avajaispäivä oli 15. heinäkuuta 1993. Kuhmo-talo on kiinteistöosakeyhtiö, jonka omistavat Kuhmon kaupunki, Kuhmon Kamarimusiikin kannatusyhdistys ry ja Kuhmon Musiikkiyhdistys ry.
Kuhmo-talossa järjestettävistä tapahtumista tärkein on Kuhmon kamarimusiikkifestivaali, jonka tarpeita palvelemaan Kuhmo-talo alkujaan suunniteltiin. Tästä syystä Lentua-sali on yksi Euroopan parhaista akustisista kamarimusiikkisaleista. Muista taloon kiinteästi liittyvistä vuosittaisista tapahtumista suurimpia ovat Musiikkijuhla Sommelo, Kuhmon Talvi ja lastentapahtuma Hilpeä Heinäkuu. Kuhmo-talossa toimii myös Kuhmon musiikkiopisto. Talvisin talon ohjelmistossa on etenkin viihdemusiikkia, tanssi- ja teatteriesityksiä sekä erilaisia kokouksia. Sali muokataan akustiikaltaan aina kuhunkin tilaisuuteen sopivaksi.
Kuhmo-talossa järjestetään vuosittain noin 250–300 tilaisuutta riippuen laskentatavasta. Luku ei sisällä musiikkiopiston tiloissa järjestettyjä harjoituksia tai ravintolatilaisuuksia. Yhteensä talossa on ensimmäisen 25 vuoden aikana käynyt noin 2 100 000 henkeä.
Katja Kätkä

Katja Kätkä (s. 1972 Ylitornio) on suomalainen laulaja. Hänet tunnetaan sisarensa Virpi Kätkän kanssa perustamasta duosta CatCat, joka edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa vuonna 1994.
Kätkä valmistui klassisen laulun opettajaksi Keski-Suomen konservatoriosta vuonna 1999. Vuonna 2001 hän teki laulun erikoistumisopinnot Jyväskylän ammattikorkeakoulussa. Hän on lisäksi kouluttautunut tanskalaisen Catherine Sadolinin Complete vocal techniquen (CVT) -kursseilla, joissa opiskellaan mm. rytmimusiikin eri tyylejä ja äänenkäyttötapoja. Kätkä työskentelee Äänekoskella Ala-Keiteleen musiikkiopistossa, jossa hän on opettanut vuodesta 1997 alkaen. Hän keikkailee yhä aktiivisesti CatCat-duossa siskonsa Virpin kanssa.
Vitikkalan koulu

Jämsänjoen yhtenäiskoulun alakoulu on Jämsässä toimivan yhtenäiskoulun alakoulu. Aiemmin nimellä Vitikkalan koulu yhdistettiin vuonna 2018 läheisen Paunun koulun (yläkoulu) kanssa luokka-asteiden 1-9 yhtenäiskouluksi. Nykyinen Vitikkalan punatiilinen koulurakennus on rakennettu 2004–2005. Koulun suunniteli arkkitehtitoimisto Perko Oy pääsuunnittelijanaan arkkitehti Timo Isotalo. 
Yhtenäiskoulun Vitikkalan yksikössä opetetaan luokkia 1-5, jonka ohella on erityisluokkia.
Jämsän yhtenäiskoulussa opiskeli vuonna 2019 noin 860 oppilasta, jossa on mukana sekä alakoulu että luokka-asteiden 6-9 yläkoulu (Paunun koulu). Yhtenäiskoulua edeltäneessä Vitikkalan koulussa oli vuonna 2017 yhteensä 552 oppilasta ja Paunun koulussa noin 380 oppilasta.
Vanha Vitikkalan koulu.
Vitikkalan ensimmäinen koulurakennus otettiin syyslukukaudella 1962. Sen suunnittelusta vastasivat Risto ja Toivo Löyskä. Vitikkalan koulun yhteyteen liitettiin vuonna 1975 Säterinkulman koulu, joka oli perustettu vuonna 1968. Koulu remontoitiin vuonna 1980, 90-luvun loppupuolella sen tiloissa todettiin ongelmia, ja myöhemmin se purettiin.
Janusz Onyszkiewicz

Janusz Onyszkiewicz (s. 18. joulukuuta 1937 Lviv) on puolalainen poliitikko. Hän valmistui matematiikan maisteriksi 1960, ja hänestä tuli matemaattisten tieteiden tohtori 1976. Hän sai Leedsin yliopiston kunniatohtorin arvon vuonna 1991. Hän on tullut tunnetuksi paitsi politiikan ja matematiikan aloilta, myös vuorikiipeilystä.
Sejmissä vuosina 1989–2001 istunut Onyszkiewicz tuli valituksi Euroopan parlamentin jäseneksi vuonna 2004 ja hän oli sen jäsenennä vuoteen 2009. Hän on toiminut Puolan puolustusministerinä vuosina 1992–1993 ja 1997–2000. Hän edustaa Unia Wolnościa seurannutta Partia Demokratyczna – demokraci.pl -puoluetta. Euroopan parlamentissa hän kuului Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmään.
Onyskiewicz sai vuonna 1999 Manfred Wörnerin mitalin. Hänelle on myönnetty myös Liettuassa Gediminas-suuriruhtinaan kunniamerkki sekä Belgiassa Leopold II -ritarikunnan suurristi. Hänestä tuli vuonna 2001 Puolan vuorikiipeily-yhdistyksen puheenjohtaja.
Kommunistisessa Puolassa Onyszkiewicz oli huomattava hallituksen vastustaja. Hän toimikin vuoteen 1989 saakka Solidaarisuus-liikkeen lehdistötiedottajana ja puheenjohtajiston jäsenenä.
Stalag 309

Stalag 309 oli jatkosodan aikana Pohjois-Suomessa rintamavastuuta pitäneiden natsi-Saksan sotavoimien sotavankileiri neuvostoliittolaisille sotavangeille. Leirillä toimi kuulustelutehtävissä myös Einsatzkommando Finnland, Suomen valtiollisen poliisin toimihenkilöiden muodostama Pääturvallisuusvirasto RSHA:n alainen Saksan turvallisuuspoliisin erikoisyksikkö. Leirin komentajana toimi everstiluutnantti Unger, jota seurasi elokuussa 1942 eversti Arthur Buchwiser.
Leiri sijaitsi Kuolajärvellä, Alakurttiin ja Saijaan johtavien maanteiden risteyksestä luoteeseen. Leiri perustettiin alun perin vuonna 1941 hallinnolliseksi yksiköksi Saksan sotilaspiiri XXII:n alaisuuteen Kasselissa. Leiri toimi Kuolajärvellä vuoteen 1944 saakka. Leirin nimessä "Stalag" on (), numerokoodi 30 leiri neuvostosotavangeille ja numero 9 järjestysnumero.
Kuolajärvi oli luonteeltaan keskusleiri, työleiri ja järjestelyleiri, jolta huollettiin muita paikkakuntia ja yksiköitä sotavankileireillä. Stalagin 309:n haaraleirejä () oli yhdeksällä paikkakunnalla: ZL Alakurtti, ZL Vuojärvi, ZL Rovajärvi, ZL Korpijärvi, ZL Kairala, ZL Nurmi, ZL Lampela, ZL Seipäjärvi ja ZL Rovaniemi.
Kuolajärven leiriä ympäröi 2,5 metriä korkea ja kaksinkertainen piikkilanka-aita. Kaksoisaitauksen väliin oli paalujen, rautalangan ja säilykepurkkien avulla viritetty hälytyslaite ja sisäaitaan oli kiinnitetty venäjänkielisiä julisteita. Aluksi sotavangit asuivat 30 hengen turvemajoissa, jotka he itse rakensivat. Syksyllä 1941 oli valmiina muutama parakki, jotka oli jaettu kolmeen osaan. Parakeissa oli aluksi vain tilapäiset tulisijat tiiliskivistä. Muista parakeista piikkilanka-aidalla eristettynä oli rangaistusparakki, jota muut vangit eivät saaneet lähestyä ampumisen uhalla. 
Leirin vangeista surmattiin tuntematon määrä, esimerkiksi kommunisteiksi kuulusteluissa paljastuneet henkilöt. Vangit kuljetettiin Korjaan johtavan tien varressa, 30 kilometriä Sallasta olevalle alueelle, jossa heidät surmattiin ja haudattiin joukkohautoihin lentopommien jättämiin suuriin pommikuoppiin. Teloituksista on myös silminnäkijäkuvaus, sillä teiden aurausryhmässä palvellut saksalaissotilas näki tapahtumat ja otti salaa myös valokuvia, jotka ovat nykyisin Hessenin valtionarkistossa. Sotilaan mukaan vangit määrättiin riisumaan vaatteensa ja pukemaan päällensä pahvinen säkki. Sen jälkeen heidät komennettiin marssimaan pommikuoppaan ja ammuttiin. Yhteen kuoppaan mahtui noin 150–200 ruumista.
Łaskin piirikunta

Łaskin piirikunta () on piirikunta Łódźin voivodikunnassa keskisessä Puolassa. Se on nimetty keskuskaupunkinsa Łaskin mukaan, joka on piirikunnan ainoa kaupunki ja sijaitsee noin 30 kilometrin päässä Łódźista lounaaseen. Łaskin naapuripiirikuntia ovat Poddębicen, Pabianicen, Bełchatówin, Wieluńin, Sieradzin ja Zduńska Wolan piirikunnat.
Piirikunnassa asui vuoden 2019 arvion mukaan 49 918 asukasta, joista 17 143 asui Łaskin kaupungissa.
Kuntajako.
Łaskin piirikunta jakautuu viiteen kuntaan, joista Łaskin kunta on puolittainen maalaiskunta (sisältää kaupungin) ja loput maalaiskuntia. Maalaiskuntia ovat Widawa, Sędziejowice, Buczek ja Wodzierady, jotka on kaikki nimetty keskuskyliensä mukaan.
Jeferson Pires

Jeferson Luiz Pires da Silva (s. 14. toukokuuta 1978 São Miguel do Oeste, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Uransa alkupuolella Pires pelasi oikeana laitapuolustajana. Vuonna 2014 hän toimi Oulun Palloseuran valmentajana.
Veikkausliiga-debyyttinsä Pires teki jo kaudella 2001 FC Jazzissa MyPaa vastaan 29. huhtikuuta 2001. Jazzissa hän pelasi yhteensä 17 ottelussa. Kauden aikana Pires toimi lähinnä vaihtomiehenä tullen vaihdosta kentälle 13 pelissä ja ollen avauskokoonpanossa vain neljästi.
Jälkeenpäin Pires on pelannut mm. pitkään Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä AC Oulussa. Viimeksi hän pelasi Brasiliassa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ennen siirtymistään takaisin Suomeen ja Rovaniemen Palloseuraan tammikuussa 2009. Debyyttinsä Veikkausliigassa Rovaniemen Palloseurassa Pires teki FC Lahtea vastaan 28. huhtikuuta 2009, kun hän tuli kentälle Zeddy Sailetin tilalle ottelun 84. minuutilla. 
Veikkausliigassa Pires ei saanut enää suurta vastuuta, vaikka hän teki 1–0-voittoon johtaneen maalin Helsingin Jalkapalloklubia vastaan Rovaniemellä. Elokuussa 2009 Pires ja RoPS purkivat Piresin pelaajasopimuksen yhteisymmärryksessä, ja Pires siirtyi jalkapallon Kakkosessa pelanneeseen FC Oulun Palloon. Pires teki heti ensimmäisessä ottelussaan FC OPA:lle ensimmäisen maalinsa.
Elokuussa 2010 Pires siirtyi Porin Palloilijoiden riveihin pelaten joukkueessa kolme peliä. Hän toimi FC OPA:n pelaajavalmentajana Kolmosessa kausina 2011–2012. Elokuussa 2012 Pires liittyi pelaajana Kakkosessa pelaavan tornionlaisen TP-47:n riveihin, mutta jatkoi samalla FC OPA:ssa valmentajana.