tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Harrilauta

Harrilauta eli harjuslauta on vanha veneen sivulla vedettävä kalastukseen tarkoitetu väline, joka liikkuu veneen sivulla ohjautuen poispäin veneestä, joten sen välimatka säilyy. Periaatteessa sitä voi vetää myös rannalta ilman venettä. Laudan ja veneen välille voidaan kiinnittää siimalla tai perukkeella haluttuja vieheitä kuten perhoja, erilaisia uistimia tai eläviä syöttejä koukkuineen. Kalastustapaa on käytetty tunnetusti harjuksen ja siian pyyntiin, mutta voidaan se säätää esimerkiksi hauelle sopivaksi. Yleensä kalastaja on tehnyt laudan itse, mutta kaupallisiakin tuotteita on saatavilla. Harrilautaa käytettäessä on noudatettava samoja lakeja ja säännöksiä kuin muutoinkin kalastuksessa, ja sen käyttöön on oltava asianmukaiset luvat..
Chubut (joki)

Chubut (, ) on joki eteläisessä Argentiinassa Patagoniassa, harvaan asutussa Chubutin maakunnassa. Se virtaa Andeilta itään Etelä-Atlanttiin ja on noin 800 kilometriä pitkä. Sen merkittävin sivujoki on eteläinen Chico. Joki on matala ja käytännössä purjehduskelvoton. Asutuksesta on kiintoisaa, että Andien vähäisen asutuksen lisäksi sen varrella on etenkin merenrannikolla muutamia walesilaisten siirtolaisten jo 1800-luvulla asuttamia taajamia, kuten Trelew ja Rawson. Noin 120 kilometriä Trelewistä länteen jokeen on valmistunut Ameghinon vesivoimala vuonna 1963.
Féchain

Féchain on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Senséejoen varrella, noin 16 kilometriä Douain kaupungista kaakkoon.
Kunnan historia ulottuu tuhansien vuosien taakse. Vuosina 879–884 viikingit ryöstelivät aluetta. ja tuhosivat alueen luostarit. Ludvig III yritti estää viikinkien hyökkäyksiä tkemällä linnoja. Vuonna 1200 englantilaiset tuhosivat Féchainin ja vuonna 1521 Frans I tuhosi Bouchainin kaupungin ja sen ympäristön, mukaan lukien Féchainin kunnan. Vuonna 1705 hurrikaani tuhosi Féchainin ja keväällä 1834 Féchainiin iski koleraepidemia. Ensimmäisen maailmansodan seuraukset kunta tuhoutui 80 prosenttisesti.
Rio Sakurai

Rio Sakurai (; s. 11. marraskuuta 2005 Tokio) on japanilainen poplaulaja ja Morning Musumen 16. sukupolven jäsen.
Ismo Turunen

Martti "Ismo" Kalevi Turunen (s. 8. maaliskuuta 1953 Hausjärvi) on suomalainen pappi ja rovasti. Turunen toimi Siuntion seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1985–1999. Kaksikielinen Siuntion seurakunta jaettiin vuonna 2000 Siuntion suomalaiseen seurakuntaan ja Sjundeå svenska församlingiin. Turunen jatkoi suomalaisen seurakunnan kirkkoherrana kesäkuuhun 2018 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Turunen valmistui teologian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1979. Ennen Siuntion seurakunnan kirkkoherrana oloa hän toimi virallisena apulaisena Siuntion ja Inkoon seurakunnissa 1979–1982. Turusella ja hänen puolisollaan Siv Turusella on neljä lasta. Turunen on aina kannattanut lämpimästi naispappeutta ja hyväksyy samaa sukupuolta olevien ihmisten vihkimisen kirkossa.
Turunen valittiin vuonna 2012 Siuntion kunnanvaltuustoon. Hän oli SDP:n listoilla ja sai 148 ääntä. Turunen oli myös perustamassa ensimmäistä Lux Musicae festivaalia Siuntiossa vuonna 1999.
Karen Holmgaard

Karen Holmgaard (s. 28. tammikuuta 1999) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 34 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia, huhtikuussa 2022 MM-karsintaottelussa Azerbaidžania, syyskuussa 2022 MM-karsintaottelussa Montenegroa ja lokakuussa 2022 ystävyysottelussa Australiaa vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi helmikuussa 2018 Algarve Cupissa Islantia vastaan.
Holmgaard on edustanut seuratasolla kotimaassaan Vejle BK:ta kesään 2017 saakka ja Fortuna Hjørringiä heinäkuusta 2017 vuoden 2020 loppuun, saksalaista Turbine Potsdamia vuoden 2021 alusta kesään 2022 sekä englantilaista Evertonia kesästä 2022 alkaen.
Karen Holmgaardin kaksossisko Sara Holmgaard on myös maajoukkuejalkapalloilija.
Sara Holmgaard

Sara Holmgaard (s. 29. tammikuuta 1999) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 23 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, heinäkuussa 2024 EM-karsintaottelussa Belgiaa ja helmikuussa 2025 Kansojen liigan ottelussa Italiaa vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi helmikuussa 2019 Algarve Cupissa Norjaa vastaan.
Holmgaard on edustanut seuratasolla kotimaassaan Vejle BK:ta kesään 2017 saakka ja Fortuna Hjørringiä heinäkuusta 2017 vuoden 2020 loppuun. Hän edusti saksalaista Turbine Potsdamia kaudella 2021–2022 ja englantilaista Evertonia kausina 2022–2025 mutta oli yhden kauden Evertonista lainalla Fortuna Hjørringissä. Hän siirtyi kesällä 2025 espanjalaisseura Real Madridiin.
Sara Holmgaardin kaksossisko Karen Holmgaard on myös maajoukkuejalkapalloilija.
Stine Ballisager Pedersen

Stine Ballisager Pedersen (s. 3. tammikuuta 1994) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 69 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia, lokakuussa 2019 EM-karsintaottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa, maaliskuussa 2020 Algarve Cupin ottelussa Belgiaa, syyskuussa 2022 MM-karsintaottelussa Montenegroa ja huhtikuussa 2024 EM-karsintaottelussa Tšekkiä vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi joulukuussa 2012 Brasiliaa vastaan.
Ballisager Pedersen on edustanut seuratasolla kotimaassaan Team Viborgia vuoteen 2012, IK Skovbakkenia kausina 2012–2017 ja VSK Aarhusia kesästä 2017 helmikuun 2018 loppuun sekä norjalaista Vålerengaa maaliskuusta 2018 heinäkuuhun 2023, yhdysvaltalaista Kansas City Currentia vuoden 2024 loppuun ja italialaista Fiorentinaa vuoden 2025 alkupuoliskon. Kaudeksi 2025–2026 hän siirtyy saksalaisseura Bayern Müncheniin.
Wasnes-au-Bac

Wasnes-au-Bac on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Senséejoen varrella, noin 26 kilometriä Valenciennesin kaupungista koilliseen.
Kunnan keskustassa oleva klassista tyyliä edustava Saint-Martinin kirkko on uudelleen rakennettu vuosina 1752 - 1790.
David Lee (käsikirjoittaja)

David Clark Lee (s. 1950) on yhdysvaltalainen televisiotuottaja, -ohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänen tunnetuimpia sarjojaan ovat "Cheers" ja "Frasier".
Hornaing

Hornaing on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Douain kaupungista itään.
Hornaing oli kivihiilikaivoskaupunki vuodesta 1927 lähtien. Viimeinen kaivos suljettiin vuonna 1976. Kaivoksen viereen rakennettiin kivihiililämpövoimalaitos "Centrale thermique d'Hornaing" 1950-luvulla. Ensimmäiset kaksi yksikköä otettiin käyttöön vuonna 1958, ja kolmas yksikkö vuonna 1970. Lämpövoimalaitos suljettiin vuonna 2015.
Retta Group

Retta Group Oy on suomalainen isännöinti- ja kiinteistönvälityspalveluja tarjoava yritysryhmä. Se kertoo olevansa alallaan Pohjoismaiden suurin. Kevääseen 2022 saakka konserni tunnettiin nimellä Realia Group Oy. 
Konserniin kuuluvat Huoneistokeskus Oy, toimitila- ja asuntovuokraukseen erikoistunut Retta Management ja isännöintiin erikoistunut Retta Isännöinti (Retta Services Oy) ja Ruotsissa toimiva Retta Sverige (oik. Hestia Fastighetsförvaltning AB). Konsernin yrityksissä työskentelee noin 1 600 ihmistä, ja niiden yhteinen liikevaihto on noin 130 miljoonaa euroa. Rettan omistaa pohjoismainen pääomasijoitusrahasto Altor Fund IV.
Realia Group nousi otsikoihin helmikuussa 2021 julkistetussa kartelliepäilyssä, jossa Kilpailu- ja kuluttajavirasto (KKV) vaatii markkinaoikeutta määräämään kuudelle isännöintiyhtiölle ja Suomen Isännöintiliitolle yhteensä 22 miljoonan euron seuraamusmaksun selville saamistaan keskinäisistä hinnoittelusopimuksista vuosina 2014–2017. Retta-konserniin kuuluvien yritysten yhteisosuus tuosta yhtiöiden liikevaihtoihin perustuvasta summasta olisi yli 18 miljoonaa euroa.
Historiaa.
Realia Group syntyi Huoneistokeskuksen ja alun perin Säästöpankkien Kiinteistönvälitykseksi vuonna 1964 perustetun SKV:n fuusiona vuonna 2006. Sen pääomistajana oli aluksi pääomasijoitusyhtiö Sponsor Capital ja muina osakkaina Nordea-pankki, työeläkeyhtiö Varma, Suomen Teollisuussijoitus Oy ja Realia Group Oy:n toimiva johto.
Pian Realia Group laajeni Itä- ja Keski-Euroopan suurimmaksi isännöintialan yritykseksi ostamalla Baltian maissa, Puolassa ja Unkarissa toimineen Ober-Haus Real Estate Advisors -yhtiön, joka jatkoi noissa maissa entisellä nimellään.
Vuonna 2016 Realia Groupin omistus siirtyi ruotsalaiselle Altor Fund IV -pääomasijoitusrahastolle.
Suomessa Realia yhdisti SKV Kiinteistönvälitys -brändinsä Huoneistokeskus-brändiin 2020 ja Huom!-brändinsä 2021. Isännöintipuolella Realia Group osti heinäkuussa 2018 Colliers Isännöinti Oy:n (ent. Ovenia) ja muutti sen Arenna Oy:ksi Suomen isännöintialan historian suurimpiin kuuluneessa yrityskaupassa.
Vuonna 2020 Realia Group luopui Keski-Euroopan markkinoista ja myi Ober-Haus-isännöintiyrityksen suomalaiselle kilpailijalleen Kiinteistömaailmalle.
Megan Carter-Davies

Megan Mitchell (o.s. Carter-Davies) (s. 1996) on brittiläinen suunnistaja. 
Vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuissa Tanskassa hän voitti sprintin, tuli toiseksi knock-out -sprintissä ja oli mukana Ison-Britannian toiseksi tulleessa sprinttiviestijoukkueessa.
Megan Mitchell edusti suurviesteissä suomalaista Rajamäen Rykmenttiä vuodesta 2015 vuoteen 2023. Hän on edustanut vuodesta 2024 norjalaista Halden SK:ta
Erkki Ahlström

Erkki Harry Juhani Ahlström (11. joulukuuta 1904 Noormarkku – 24. syyskuuta 1938 Noormarkku) oli suomalainen yritysjohtaja, säveltäjä ja kilpapurjehtija.
Erkki Ahlströmin vanhemmat olivat vuorineuvos Walter Ahlström ja Lilli Nevander. Hän kävi Helsingin suomalaista yhteiskoulua ja myöhemmin Porin ruotsalaista yhteiskoulua. Erkki Ahlström oli sitten Ahlström Oy:n palveluksessa ja toimi yhtiön Varkauden tehtaiden johtajana. Hän oli myös yhtiön hallituksen jäsenenä.
Erkki Ahlström oli tunnettu myös purjehduksen harrastajana. Hän voitti useita palkintoja huomattavissa kansainvälisissä purjehduskilpailuissa sekä tuki kilpapurjehdusta lahjoituksilla. Vuonna 1937 Ahlström edusti Suomea amerikkalaisissa Bermuda-purjehduksissa ja samana vuonna hän voitti Turun purjehdusviikolla ensimmäiset palkinnot Zaké Westinin rakentamalla kansainvälisen kuutosluokan veneellä "Marga". Ahlström harrasti myös musiikkia ja teki omia sävellyksiä.
Erkki Ahlström kuoli syyskuussa 1938 muutamia kuukausia kestäneen sairauden seurauksena.
Taidemesenaatti Maire Gullichsen oli Erkki Ahlströmin sisar.
Signe Bruun

Signe Bruun (s. 6. huhtikuuta 1998) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2022 loppuun mennessä 23 maaottelua ja tehnyt niissä 15 maalia, joista viisi lokakuussa 2021 MM-karsintaottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2017 MM-karsintaottelussa Kroatiaa vastaan.
Bruun on edustanut seuratasolla kotimaassaan Fortuna Hjørringiä kausina 2014–2018 sekä Ranskassa Paris Saint-Germainia kausina 2018–2021 ja Olympique Lyonnais'ta kesästä 2021 alkaen. Helmikuussa 2022 Bruun siirtyi lainasopimuksella englantilaisseura Manchester Unitediin mutta pelasi loukkaantumisten vuoksi vain viisi liigaottelua.
Bruun valittiin Tanskan parhaaksi naispelaajaksi vuonna 2021.
Janni Thomsen

Janni Thomsen (s. 16. helmikuuta 2000) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 49 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia, joista ensimmäiset maaliskuussa 2020 Algarve Cupin ottelussa Belgiaa, huhtikuussa 2022 MM-karsintaottelussa Maltaa ja kesäkuussa 2022 ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan. Brasilia-ottelu oli Tanskan naismaajoukkueen ensimmäinen Parkenilla pelaama maaottelu ja Thomsenin tekemä maali joukkueen ensimmäinen tuolla stadionilla. Ensimmäisen maaottelunsa Thomsen pelasi maaliskuussa 2020 Algarve Cupissa Norjaa vastaan.
Thomsen on edustanut seuratasolla kotimaassaan VSK Aarhusia, Norjassa Vålerengaa vuosina 2020–2025 ja Yhdysvalloissa NWSL-seura Utah Royalsia maaliskuusta 2025 alkaen.
Kathrine Kühl

Kathrine Møller Kühl (s. 5. heinäkuuta 2003) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 48 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa ja lokakuussa 2024 ystävyysottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 2021 ystävyysottelussa Walesia vastaan.
Kühl edusti seuratasolla kotimaassaan FC Nordsjællandia. Hän siirtyi tammikuussa 2023 Englannin Superliigassa pelaavaan Arsenaliin. Vuoden 2024 alkupuoliskon hän pelasi lainalla saman liigan Evertonissa. Tammikuussa 2025 hän siirtyi italialaisseura AS Romaan.
Mille Gejl

Mille Gejl (s. 23. syyskuuta 1999) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa heinäkuun 10. päivään 2023 mennessä 25 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa tammikuussa 2019 ystävyysottelussa Suomea vastaan ja teki tuon ottelun ainoan maalin.
Gejl on edustanut seuratasolla kotimaassaan KoldingQ:ta ja Brøndby IF:ää, Ruotsissa BK Häckeniä sekä tammikuusta 2023 alkaen Yhdysvalloissa North Carolina Couragea.
"Tanskan maalit mainittu ensin."
Otto Kingelin

Karl Otto Kingelin (15. heinäkuuta 1869 Lempäälä – 3. huhtikuuta 1944 Lempäälä) oli suomalainen tilanomistaja ja maanviljelysneuvos. Hän omisti Lempäälässä Lastusten kartanon.
Otto Kingelinin vanhemmat olivat metsänhoitaja, kartanonomistaja Ernst Kingelin (1836–1909) ja Adéle Amalia Frisén. Turkulaisen laivanvarustajan ja kauppaneuvoksen Abraham Kingelinin poika Ernst Kingelin oli ostanut Lastusten kartanon vuonna 1864. Otto Kingelin kävi Turussa reaalikoulua ja ruotsalaista klassillista lyseota. Hän ei suorittanut ylioppilastutkintoa vaan kävi Helsingissä kauppakoulua ja sen jälkeen kaksivuotisen Mustialan maanviljelysopiston valmistuen sieltä 1894.
Otto Kingelin oli aluksi jonkin aikaa isännöisijänä isänsä omistamassa Lastusten kartanossa mutta hän siirtyi sitten tilanhoitajaksi muihin kartanoihin ja oli myös Itä-Karjalan maanviljelysseuran palveluksessa 1902-1904 sihteerinä ja konsulttina. Otto Kingelin sai Lastusten kartanon hallintaansa vuonna 1907. Kartano säästyi Suomen sisällissodan aikana suuremmilta vahingoilta vaikka Otto Kingelin olikin jonkin aikaa pidätettynä Tampereella. 1930-luvun alussa tapahtuneen kartanon torppien itsenäistymisen jälkeenkin kartanoon kuului 150 hehtaaria peltoa ja yli 700 hehtaaria metsää. Kartanossa pidettiin Ayrshire-rotuista karjaa ja Kingelin oli mukana Ayrshire-yhdistyksen toiminnassa. Kartanon maito vietiin osuuskunnan toimesta suoraan Tampereelle. Lastusten kartano oli myös harjoittelu- ja kirjanpitotila.
Otto Kingelin oli Lempäälän kunnanvaltuuston jäsenenä 1908–1936 ja 1942–1944 toimien useasti valtuuston puheenjohtajana tai varapuheenjohtajana. Kingelin kuului myös moniin kunnallisiin lautakuntiin. Kingelin oli mukana Lempäälän säästöpankin toiminnassa ja oli perustamassa lisäksi Kansallis-Osake-Pankin konttoria Lempäälään. Lisäksi hän oli mukana perustamassa suojeluskuntaa Lempäälään ja avusti suojeluskuntatalon rakentamisessa. Kingelin oli Hämeen-Satakunnan maanviljelysseuran perustajajäseniä ja kuului seuran johtokuntaan. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1937 omistettuaan Lastusten kartanon 30 vuoden ajan.
Otto Kingelin oli naimisissa vuodesta 1912 Ingrid Emilia Stjernvallin kanssa. Heidän poikansa agrologi Birger Kingelin (s. 1916) omisti Lastusten kartanon isänsä jälkeen.
Fredrik Napoleon Ottelin

Fredrik Napoleon Ottelin (7. elokuuta 1817 Ii – 23. marraskuuta 1892 Kauhava) oli luterilainen pappi ja rovasti, joka toimi pappina ja kirkkoherrana useissa seurakunnissa. Ottelin sai rovastin arvonimen vuonna 1879.
Varhainen elämä ja koulutus.
Ottelin jäi isästään orvoksi jo lapsena. Ottelin suoritti Oulussa alkeiskoulun, minkä jälkeen hän työskenteli jonkin aikaa kotiopettajana sekä kirjoitustöitä tehden. Ottelin valmistui Turun lukiosta ylioppilaaksi vuonna 1838 ja papiksi 1840. 
Ura pappina.
Ottelin toimi ensin ylimääräisenä pappina Paimiossa, Mietoisissa, Ikaalisissa, Kankaanpäässä ja Pälkänellä. Vuonna 1864 Ottelinista tuli Kauhavan kappalainen ja vuonna 1870 hänestä tuli seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra ja toimi tehtävässä aina kuolemaansa saakka. Ottelin toimi yhdessä nimismies Adolf Hägglundin kanssa muun muassa kansakoulun saamiseksi Kauhavalle. Vuonna 1879 hän sai rovastin arvonimen.
Yksityiselämä.
Ottelinin vanhemmat olivat henkikirjuri Fredrik Ottelin sekä Maria Katarina Rydman. Ottelin avioitui ensimmäisen vaimonsa, Maria Sofia Eleonoora Lizeliuksen, kanssa vuonna 1845 ja he olivat naimisissa tämän kuolemaan vuonna 1863. Ottelinin toinen puolso oli vuodesta 1864 lähtien Amalia Josefina Henriette Limon. Agronomi ja tietokirjailijia F. A. Ottelin on Ottelinin ja Lizeliuksen poika. Karl Ottelin on poika toisesta liitosta.
Vilho Linnamo

Vilho Linnamo, nimi alun perin Lar"s Wilhelm Lindgrén" (15. heinäkuuta 1879 Terijoki – 25. lokakuuta 1953) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kauppias, tilanomistaja, tehtailija ja lahjoittaja.
Vilho Linnamon vanhemmat olivat tullivartija A. W. Lindgren ja Rosalia Emilia Wallden. 
Isän kuoltua Linnamon perhe muutti Terijoelta Jyväskylään. Hän kävi Jyväskylän seminaarin ja sai sieltä päästötodistuksen vuonna 1902. Linnamo oli sitten kansakoulunopettajana Lumivaaran Huhtervussa 16 vuoden ajan. Linnamo oli tänä aikana mukana myös paikallisissa osuustoiminta-, nuoriso- ja maatalousharrastuksissa sekä osallistui Lumivaaran yhteismetsän hankkimiseen. Tämän jälkeen Linnamo oli vielä kuuden vuoden ajan opettajana Viipurin maalaiskunnassa Suurperolla.
Oltuaan 22 vuotta opettajana Linnamo erosi virastaan 1923 ja siirtyi liikealalle ostaen Osuusliike Tuotannolta kauppatalon varastoineen Lempäälän asemalta ja muutti Lempäälään, josta hänen vaimonsa kansakoulunopettaja Olga o.s. Pasi oli kotoisin. Hän perusti Lempäälään kauppaliikkeen ja piti liikettä kymmenen vuoden ajan. Liike menestyi hyvin ja siitä tuli yksi Hämeen suurimpia alallaan. Linnamo oli Lempäälässä mukana kunnan ja seurakunnan luottamustehtävissä ja toimi Kansallis-Osake-Pankin Lempäälän konttorin valvojana. Ennen poismuuttoaan Linnamo myi Lempäälän liiketalonsa Osuusliike Tuotannolle huhtikuussa 1934 ja myi myös liikkeensä tavaravaraston loppuunmyynnissä.
Vuonna 1934 Linnamot ostivat kuvanveistäjä Eemil Halosen myyntiin asettaman Viipurin lähellä Vahvialassa Rakkolanjoen varrella sijainneen Hovinmaan kartanon ja muuttivat sinne asumaan. Vuonna 1939 Linnamo osti Rakkolanjoen kaakelitehtaan ja aloitti siellä kattotiilien ja salaojaputkien valmistuksen. Hän kuului Vahvialassa kunnanvaltuustoon ja seurakunnan valtuustoon. Linnamo kuului myös Maanviljelyskauppa Oy:n johtokuntaan ja oli Karjalan Peruna Oy:n johtokunnan puheenjohtaja.
Talvisodan puhkeaminen pakotti Linnamot lähtemään Hovinmaalta ja asuivat sitten Maaningalla Hussolansaaren kartanossa vuoteen 1946 saakka. Viimeksi he asuivat Hämeenlinnassa. Vilho Linnamo kuoli vuonna 1953 ja hänen puolisonsa Olga Linnamo lokakuussa 1960. Heidät on haudattu Ahveniston hautausmaalle Hämeenlinnaan.
Linnamo oli nuorempana innokas musiikkimies ja hän johti laulukuoroja ja torvisoittokuntia. Hän harrastuksiinsa kuului myös nuorisoseura-asia ja yleinen kansanvalistustyö. Linnamot osallistuivat muun muassa Turun yliopiston ja Suomen Kulttuurirahaston perustamiskeräyksiin ja he tukivat vähävaraisten nuorten opiskelua. Vuonna 1961 perustettiin Linnomoiden testamentin perusteella "Olga ja Vilho Linnamon Säätiö", joka jakaa apurahoja ja avustuksia taiteen ja tieteen tekijöille sekä yleishyödyllisiin tarkoituksiin. Säätiö jakaa joka toinen vuosi Linnamo-kuvataidepalkinnon. Palkinnon sai ensimmäisenä vuonna 2021 helsinkiläinen kuvanveistäjä James Prevett (s. 1977).
H-35

Zvezda H-35 (ven. X-35, GRAU-tunnus 3M24 - Nato-raportointinimi: SS-25N- Switchblade sekä AS-20 Kayak, suom. "Kajakki") on venäläis-valmisteinen meritorjuntaohjus joka ollut aktiivikäytössä vuodesta 1994. Ohjuksen kehittelytyöt aloitettiin Neuvostoliiton aikana 1980-luvulla. Ase voidaan laukaista merivoimien pinta-aluksista, ilmavoimien pommittajista sekä hävittäjäkoneista.
Perusmallisen ohjuksen kantama on 130 km. Ns. Uran eli "Uranus"-ohjuksen kantama (H-35U) on peräti 260 km. Ohjuksen omamassa vaihtelee, eri tyypistä riippuen: 520-670 kg. Taistelukärjen omamassa on 145 kg. Räjähdekärki on fragmentoituva eli sirpaloituva HE-räjähdyspanos ("HE = high explosive"). Ohjuksen lempinimenä tunnetaan "Harpoonski", verraten yhdysvaltalaiseen Boeing Harpoon -ohjustyyppiin. 
Ohjuksen maalinhaun ohjausjärjestelmä perustuu aktiiviseen tutkahakuun, Glonass-satelliittipaikannukseen sekä inertiasuunnistukseen. H-35 -tyypin ohjukset lentävät matalalla, n. 10-15 metrin korkeudessa. Kohteeseen osuessaan on lentokorkeus arviolta 4 metriä. Ohjus kykenee enintään 1 Machin lentonopeuteen (1 225 km/h).
Ilja Medvedev

Ilja Dmitrijevitš Medvedev (, s. 1995 tai 1996) on venäläinen liikemies ja nuorisopoliitikko. Hän on entisen presidentin ja pääministerin Dmitri Medvedevin poika, joka esiintyi vain vähän julkisuudessa ennen kuin kesällä 2022 liittyi näyttävästi Yhtenäinen Venäjä -puolueeseen. Hän sai samalla isänsä johtamassa puolueessa luottamustehtäviä tuonninkorvausohjelman kehittämisessä, lasten urheilun ja harrastusurheilun edistämisessä, terveydenhuollon ja yritystoiminnan tukemisessa sekä Venäjän tietoteknisessä uudistamisessa. Medvedevin näkyvän roolin yhtenä tarkoituksena on houkutella puolueelle nuorisojäseniä.
Medvedev opiskeli kansainvälistä oikeutta moskovalaisessa Mgimo-yliopistossa ja valmistui vuonna 2016. Vuonna 2020 Medvedevin isä kertoi poikansa työskentelevän yksityisillä työnantajilla liike-elämässä digitaalisen liiketoiminnan parissa. Venäjän nykyhallintoa kritisoivan "The Insider" -verkkolehden mukaan hän on valmistumisensa jälkeen tehnyt töitä isänsä oligarkkiystävien yrityksissä.
Victoria Aveyard

Victoria Aveyard (s. 27. heinäkuuta 1990 East Longmeadow, Massachusetts) on yhdysvaltalainen fantasiakirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa kirjasarjan "Hopea". 
Yksityiselämä.
Aveyard syntyi Massachusettsissa, josta hän muutti Kaliforniaan 18-vuotiaana. Siellä hän opiskeli käsikirjoitusta Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hänen sukujuurensa ovat lähtöisin skotlantilaisia ja italialaisia. Hän asuu Santa Monicassa kumppaninsa kanssa. 
Ura.
Ensimmäisen romaaninsa Aveyard kirjoitti ("Punainen kuningatar)" valmistuttuaan yliopistosta. "Punainen kuningatar" julkaistiin vuonna 2015. Se sai paljon arvosteluja, joissa sitä kehuttiin tarinasta, hahmojen monimuotoisuudesta ja juonenkäänteissä. "Punainen kuningatar" aloitti "Hopea"-sarjan, johon ilmestyi ilmestyi kolme jatko-osaa, yksi novellikokoelma ja yksi esiosa.
"Punaisesta kuningattaresta" suunniteltiin Universalin tuottamaa elokuvaa, jonka ohjaisi Elizabeth Banks. Vuonna 2021 kuitenkin ilmoitettiin, että projekti on muuttunut Peacocikin tuottamaksi televisiosarjaksi, jossa Banks ohjaa ja näyttelee. Ennen tuotannon aloittamista Aveyard ilmoitti Instagramissa, että sarjasta tehdään toinenkin tuotantokausi. Aveyard on itse kirjoittanut "Punaisen kuningattaren" pilottijakson käsikirjoituksen.
"Hopean" jälkeen Aveyard on kirjoittanut fantasiakirjasarjan nimeltä "Maailmojen murtaja", joka on noussut ykköseksi "The New York Timesin" myydyimpien kirjojen listalla.
Punainen kuningatar

Punainen kuningatar on nuorten aikuisten fantasiaromaani, jonka on kirjoittanut yhdysvaltalaiskirjailija Victoria Aveyard. Se julkaistiin alkuperäiskielellä vuonna 2015. Aula &amp; Co julkaisi Jussi Korhosen suomentaman romaanin vuonna 2016. "Punainen kuningatar" on Aveyardin ensimmäinen romaani ja "Hopea"-kirjasarjan ensimmäinen osa. Hän on kirjoittanut sille kolme jatko-osaa: "Lasinen miekka" (2016), "Kuninkaan kahleet" (2017) ja "Sodan myrskyt" (2018).
Kirjasarja sijoittuu dystooppiseen tulevaisuuteen, jolloin ihmiset jaotellaan veren mukaan kahtia: punaisiin rahvaisiin ja hopeisiin eliitteihin. Sarjan päähenkilö on punaverinen taskuvaras Mare Barrow, jolla ilmenee yllättäen hopeisille tyypillisiä voimia.
"Punainen kuningatar" nousi "The New York Timesin" nuortenkirjojen bestseller-listan kärkeen ja sen elokuvaoikeudet myytiin Universal Picturesille jo ennen romaanin julkaisua. Aveyard voitti teoksella Goodreads-debyyttikirjailijan palkinnon Goodreads Choice Awardseissa vuonna 2015. Romaani oli ehdolla myös vuoden parhaaksi nuorten fantasia- tai tieteiskirjaksi, mutta voiton vei Sarah J. Maasin romaani "Varjojen kuningatar".
Vostok (ainejärjestö)

Vostok ry on Tampereen yliopiston journalistiikan, kuvajournalismin ja visuaalisen journalismin opiskelijoiden ainejärjestö. Vostok on lyhenne sanoista "Voimakkaasti sitoutumaton toimittajakoulu". 
Yhdistyksen tarkoituksena on toimia Tampereen yliopistossa alaa opiskelevien etujärjestönä ja "ylläpitää heissä jatkuvaa kiinnostusta tiedotusvälineitä ja yhteiskuntaa kohtaan".
Vostok on Tampereen ylioppilaskunta Treyn piirissä toimiva järjestö. Vuonna 2024 Tampereen ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtajana toimi journalistiikan maisteriopiskelija ja pitkän linjan järjestöaktiivi Noora Hakulinen.
Historia.
Järjestön historia johtaa 1920-luvulle, kun Kansalaiskorkeakoulu, jolloin sai alkunsa sanomalehtimiestutkinto. Muutamaa vuotta myöhemmin perustettiin alan opiskeljoiden ainejärjestö. Sanomalehtimiestutkinto siirtyi Yhteiskuntatieteellisen korkeakoulun mukana Tampereelle vuonna 1960, mikä tekee Vostokista yhden Tampereen yliopiston alkuperäisistä ja vanhimmista ainejärjestöistä.
Yhdistys on rekisteröity 12. marraskuuta 1984, jolloin ainejärjestön nimi oli Akti. Vostok ry on perustettu 2. helmikuuta 1993.
Toiminta.
1990-luvulla sai alkunsa monet Vostokin perinteet. Vuonna 1992 järjestettiin ensimmäinen Aimo Rykämö Open, Vostokin yksi suosituimmista ja tunnetuimmista tapahtumista. Vuoden 1993 lopulla nimettiin Vostokin urheilujoukkue Dynamoksi. Vostok järjesti 1990-luvun puolivälissä myös Tampere Tutuksi -turneeta, jonka järjestämisvastuun Tamy otti muutamaa vuotta myöhemmin. Tapahtuma tunnettiin myöhemmin nimellä Kaupunkisuunnistus ja nykyään nimellä Fuksisuunnistus. 
Ainejärjestölehden nimeksi tuli "Gonzo", joka oli myös ehdolla järjestön nimeksi. Gonzo nimenä juontaa juurensa Gonzo-journalismista. Gonzo-journalismin tavoin lehti sisältää paljon kirjoittajien havaintoja ja reportaaseja sekä "monille "Gonzo" on ainoa mahdollisuus elää todeksi romanttiset kuvitelmat toimittajan työstä. Lehden jutuissa pääosassa ovat usein juuri kirjoittajan omat seikkailut". "Gonzo" ilmestyy neljä kertaa vuodessa painettuna. "Gonzon" päätoimittajat valitaan vuodeksi kerrallaan yhdistyksen syyskokouksessa, päätoimittajia valitaan normaalisti kaksi. 
Vostok on tehnyt yhteistyötä Suomen Journalistiliiton kanssa jo yhdistyksen alkuajoista lähtien. Nykyään Journalistiliiton valtuustossa ja hallituksen alaisessa valiokunnassa Opiskelijayhteistyöryhmässä on molemmissa yksi edustaja Vostokista. Lisäksi Pirkanmaan journalistien hallituksessa on kaksi opiskelijaedustajaa.
The Myth of the Happily Ever After

The Myth of the Happily Ever After on skotlantilaisen alternative rock -yhtye Biffy Clyron yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. lokakuuta 2021.
Briljanttisininen FCF

Briljanttisininen FCF (C37H34S3N2O9Na2) on triaryylimetaanijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarvikkeiden värjäämiseen. Yhdisteen E-koodi on E133.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa briljanttisininen FCF on violettia kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen, etanoliin ja glykolieettereihin. Liuokset ovat neutraaleissa olosuhteissa sinisiä, lievästi happamissa olosuhteissa vihreitä ja voimakkaasti happamissa olosuhteissa keltaisia.
Briljanttisininen FCF:ää valmistetaan 2-formyylibentseenisulfonihapon ja N-etyyli-N-bentsyylianiliini-3'-sulfonihapon kondensaatiolla. Reaktiossa muodostuu leukomuoto, joka hapetetaan esimerkiksi mangaanidioksidilla briljanttisininen FCF:ksi.
Briljanttisininen FCF:ää käytetään elintarvikevärinä esimerkiksi juomissa, makeisissa ja jälkiruuissa. Yhdisteen E-koodi on E133. Sitä voidaan käyttää myös lääketablettien ja tekstiilien värjäämiseen, väriaineena biologisissa tutkimuksissa ja musteissa.
Jääkausiaika

Jääkausiaika on kvartäärikauden 2,5 miljoonaa vuotta sitten aloittanut jääkausijakso, joka jatkuu edelleen.
Jääkausiaika on koostunut suunnilleen yhtä pitkistä kylmistä kausista ja lauhoista kausista. Nykyisin eletään keskimääräistä selvästi lämpimämpää jaksoa. Suurin osa jääkausiaikaa on ollut vuoristojäätiköiden ja laajojen kylmyysarojen aikaa. Ääripäitä eli laajoja jäätiköitymisaikoja ja keskimääräistä selvästi lämpimämpiä jaksoja jääkausiajalla on ollut suhteellisen vähän.
Vaiheet.
Jääkausiajan varhaiset vaiheet tunnetaan huonosti, ja yli 130 000 vuotta vanhojen tapahtumien ajoituksista on erilaisia käsityksiä. 2,4 miljoonaa vuotta sitten oli Grönlannissa jo laaja jäätikkö sekä mantereilla vuoristojäätiköitä. Viimeisintä eli Veiksel-jääkautta edeltävältä ajalta on maailmalta löydetty merkkejä 3–10 jääkaudesta ja merenpohjan kerrostumissa on todisteita 20 jääkaudesta.
Jääkausiajan eri vaiheet on jaoteltu ja nimetty eri tavoin ja eri perustein eri puolilla maailmaa. Nimet on yleensä annettu sen mukaan, mistä todisteita kyseisestä vaiheesta on löydetty. Pohjois-Euroopassa vaiheet on usein nimetty jokien mukaan, Pohjois-Amerikassa osavaltioiden mukaan. Lisäksi Alppien vaiheille on omat nimityksensä. Taulukossa pohjoiseurooppalaiset nimitykset, joita käytetään myös Suomessa (suluissa Amerikassa ja Alppien alueella käytetyt nimitykset):
Viimeisin jääkausi.
Viimeisin jääkausi Pohjois-Euroopassa oli Veiksel-jääkausi. Varhais-Veiksel 1 alkoi 115 000 vuotta sitten, ja nopea jäätiköityminen alkoi 75 000 vuotta sitten. Ilmasto lauhtui noin 60 000 vuotta sitten. Ensimmäistä huippua kylmempi aika alkoi 25 000 vuotta sitten, ja jäätikkö oli laajimmillaan noin 19 000 – 22 000 vuotta sitten. Ilmasto lämpeni nopeasti 19 000 vuotta sitten, ja muutamassa sadassa vuodessa jäätiköstä suli kymmenys. Sulaminen eteni nopeasti, mutta sen keskeytti kaksi kylmää kautta, varhainen dryaskausi ja 12 000 vuotta sitten alkanut laajempi nuorempi dryas, joka kesti 1 000 vuotta.
Seuraava jääkausi.
Seuraavan jääkauden tulisi luonnostaan alkaa noin 50 000 vuoden päästä. Potsdamin ilmastontutkimuksen instituutin mukaan ihmisen aiheuttamien kasvihuonepäästöjen johdosta seuraava jääkausi voi kuitenkin lykkäytyä ainakin 100 000 vuoden päähän.
Thomas Enger

Thomas Enger (s. 1973) on norjalainen rikoskirjailija.
Enger syntyi englannin ja ranskan opettajana työskennelleelle isälle sekä fysioterapeuttina työskennelleelle äidille. Hän pelasi aikoinaan jalkapalloa ja ylsi korkeimmillaan Norjan kolmosdivisionan Ullensaker/Kisa IL -seuraan. Hän on aiemmin myös työskennellyt toimittajana.
Enger julkaisi ensimmäisenä kirjanaan vuonna 2010 teoksen "Valekuollut" ("Skinndød"). Se avasi myös sarjan, jossa päähenkilönä on rikostoimittaja Henning Juul. Sarjan toisena osana ilmestyi vuonna 2011 "Aavekipu" ("Fantomsmerte"). Otava on julkaissut Engerin kirjallisuutta suomennettuna. Enger sai Uprisenin ensimmäisellä nuorisokirjallisuuden teoksellaan ("Den onde arven") vuonna 2014 ja toistamiseen kirjallaan "Killerinstinkt" vuonna 2018. Enger harrastaa musiikin säveltämistä.
Kaisa Korhonen (lauluntekijä)

Kaisa-Maria Korhonen (s. 1988 Helsinki) on suomalainen lauluntekijä ja luokanopettaja. Tunnetuimpia hänen tekemiään kappaleita ovat muun muassa ”Epäröimättä hetkeekään” (esit. Elastinen &amp; Jenni Vartiainen), yhdessä muun muassa Janne Rintalan kanssa tehty ”Syntisten pöytä” (esit. Erika Vikman) ja Maija Vilkkumaan kanssa tehty ”Viimeinen elämä” (esit. Vilkkumaa). Hänen tekemiään kappaleita ovat levyttäneet myös ainakin Bess, Paula Koivuniemi, Nelli Matula, Laura Närhi, Teflon Brothers, Antti Tuisku, Stig ja Arttu Wiskari. Korhonen nimeää päämetodikseen co-writingin eli tiimityön, jossa useampi tekijä yhdessä kirjoittaa kappaleen. 
Ensimmäinen Korhosen levytetyksi päätynyt kappale oli KIDSing-laulukilpailun voittaneen Jenni Jaakkolan esikoislevyllä ollut ”Sinä ja vaahteranlehdet” (2013). Kustannussopimuksen Korhonen solmi vuonna 2018 Elements Musicin kanssa.
Korhosella on Pilven piirtäjät -niminen duo yhdessä Axel Ehnströmin kanssa.
Teini-ikäisenä Korhosella oli seurakuntanuorissa perustettu McKurmot-räppibändi, joka voitti Helsingin kaupungin järjestämän räppikilpailun.
Fredrik Thure Wessman

Fredrik Thure Wessman (28. huhtikuuta 1854 Jyväskylä – 1. elokuuta 1932 Jyväskylä) oli suomalainen Jyväskylässä vaikuttanut kauppias.
Wessmanin vanhemmat olivat kulta- ja hopeaseppä Fredrik Mikael (Mikko) Wessman (1826–1909) ja Johanna Hoikkanen (1827–1899). Vesilahdelta kotoisin ollut Mikko Wessman oli ollut kultasepän opissa Tampereella, Kristiinankaupungissa ja Porissa. Hän suoritti mestarinäytteensä vuonna 1847, oli jonkin aikaa kultaseppänä Tampereella ja muutti sitten Jyväskylään ollen kaupungin ensimmäinen kultaseppä. Hänen poikansa Fredrik Thure Wessman piti vartuttuaan laajaa sekatavarakauppaa Jyväskylässä Kauppakadun varrella omistamassaan talossa.
Wessman teki 1883–1885 opintomatkan Yhdysvaltoihin ja kirjoitti matkansa aikana matkakirjeitä joita julkaistiin Uusi Suometar-, Kaiku- ja Ilmarinen-lehdissä sekä Aamulehdessä. Hän kirjoitti matkastaan myös kirjan "Suuresta Lännestä", joka ilmestyi 1887. Myöhemmin hän laati puolittain kaunokirjallisen "opettavaisen" kertomuksen "Murrosaikana" käsitellen siinä elinkeinoelämän vapautumista. Kertomus ilmestyi Keski-Suomi-lehden nurkkanovellina. Wessman suomensi myös kirjanpidon oppikirjoja.
Vuonna 1889 Wessman toimitti "Suomen Kauppalehti"-nimistä lehteä, joka oli Suomen ensimmäinen lehti alallaan. Lehti ilmestyi Eero Erkon toimittamassa Keski-Suomi-lehdessä liitteenä kaksi kertaa kuukaudessa mutta sen julkaiseminen päättyi kun Eero Erkko muutti vuoden 1889 lopulla Helsinkiin Päivälehden päätoimittajaksi.
Wessman keräsi muistitietoa vanhoista jyväskyläläisistä ja kirjoitti Jyväskylän historiasta kertomuksia lehtiin nimimerkillä "Ura". Häneltä jäi myös lukuisia julkaisemattomia muistelmakäsikirjoituksia.
Wessman oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenenä 1891–1917 ja valtuuston puheenjohtajana 1904–1906 sekä varapuheenjohtajana 1907–1917. Hän toimi Jyväskylän Kauppiasyhdistyksen sihteerinä ja oli vuodesta 1903 Kansallis-Osake-Pankin Jyväskylän konttorin valvojana. Wessman avusti Jyväskylän kaupungin ja vapaapalokunnan historioiden kirjoittajia ja hän laati myös itse useita paikallisten järjestöjen historiikkejä.
Wessman lahjoitti testamentissaan talonsa Jyväkylän kaupungille. Hänen käsikirjoituksensa päätyivät Jyväskylän korkeakoulun kirjastoon ja valokuvakokoelmansa Keski-Suomen museolle. Wessmanin mukaan on nimetty Vaajakoskella Wessmanninmäki.
Julkaisuja.
Nimellä "F. Wessman":
Wenche Myhre

Wenche Synnøve Myhre (s. 15. helmikuuta 1947 Oslo) on norjalainen laulaja ja näyttelijä.
Myhre teki äänilevydebyyttinsä vuonna 1960 ja saavutti läpimurtonsa vuonna 1962 kappaleellaan "Katta vår". Hänestä tuli yksi Norjan 1960-luvun suosituimmista popartisteista monilla hiteillään. Hänen albuminsa "Vi lever" (1983) oli ensimmäinen Norjassa julkaistu CD-levy. Myhre saavutti suosiota myös saksankielisissä maissa ja edusti vuonna 1968 Länsi-Saksaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Ein Hoch der Liebe", joka sijoittui kuudenneksi. Myhre pyrki Länsi-Saksan edustajaksi myös Eurovision laulukilpailuun 1983 kappaleella "Wir beide gegen den Wind" ja sijoittui Saksan karsintana toimineessa Ein Lied für München -kilpailussa viidenneksi. Myhre on osallistunut lukuisia kertoja myös Norjan euroviisukarsintana toimivaan Melodi Grand Prix -laulukilpailuun. Vuosina 1966 ja 1967 hän sai Länsi-Saksan suosituimman artistin Bravo Otto -palkinnon. Vuonna 1976 Myhrelle myönnettiin Spellemann-palkinto ja vuonna 2004 Spellemann-kunniapalkinto. Vuosina 2004–2006 Myhre teki Gitte Hænningin ja Siw Malmkvistin kanssa suositun GitteWenckeSiw-kiertueen.
Myhre on tehnyt myös lukuisia esiintymisiä elokuvissa, näyttämöllä ja televisiossa. Elokuvia, joissa Myhrellä on ollut rooleja, ovat olleet muiden muassa "Elskere" (1963), "Operasjon Sjøsprøyt" (1964), "Hjelp – vi får leilighet!" (1965) ja "Mannen som ikke kunne le" (1968). Myhren omaelämäkerta "Dette er show" ilmestyi vuonna 1970, ja toinen omaelämäkerrallinen teos "66" julkaistiin 2012. Myhre sai vuonna 2004 Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarinarvon.
Sulkapäähine

Sulkapäähine on tasankointiaanimiesten käyttämä päähine, jonka laelle on kiinnitetty kruunuksi kotkan sulkia ympyrän muotoon. Sulkia voi olla myös päähineen takaosassa, jolloin ne laskeutuvat käyttäjän selkää pitkin alas. Joissakin sulkapäähineissä käytetään koristeena myös värillisiä lasihelmiä.
Erilaisia sulkapäähineitä käytettiin lähes koko Pohjois-Amerikan intiaanikansojen parissa, mutta erityisen tunnetuksi tulivat tasankointiaanien kotkansulkaiset päähineet. Sulkapäähine on tasankointiaaneille hyvin merkityksellinen esine, eikä pelkkä muotiasuste. Soturin täytyi ansaita oikeus käyttää sulkia päähineessään osoittamalla urheutta taistelussa. Sulkapäähine viestitti soturin asemaa yhteisössään, ja sulkien korkea lukumäärä kertoi hänen urheudestaan. Sulkapäähinettä käyttivätkin vain merkittävät päälliköt ja soturit. Sulkapäähineitä on joskus kutsuttu myös sotapäähineiksi, vaikka niitä käytettiin vain harvoin taisteluissa. Sulkapäähineet puettiin päälle yleensä vain tietyissä seremonioissa, sillä taistelussa hevosen selässä ne saattoivat olla hankalia käyttää.
Sulkapäähineestä tuli intiaaneihin liitetty stereotyyppinen symboli 1880-luvulla aloitettujen villin lännen esitysten kautta ja edelleen myöhemmissä elokuvissa ja sarjakuvissa. Sulkapäähineestä tuli 1900-luvulla suosittu intiaanien identiteetin symboli monen intiaanikansan piirissä.
Sulkapäähineitä käyttävät jotkut ei-intiaanit esimerkiksi musiikkifestivaaleilla. Joidenkin mielestä tämä on kulttuurista omimista ja asusteen väärinkäyttöä. Intiaaneja edustavat ryhmät ovatkin usein pyrkineet saamaan sulkapäähineen asiattoman käytön loppumaan.
Viherpiha

Viherpiha on Suomen suurin puutarha-aiheinen lehti. Siinä on asiaa puutarhanhoidosta ja kasveista. Lehdessä on julkaistu myös hyötykasvi-aiheisia sekä maisemointiin liittyviä artikkeleita.
Elena Kampouris

Elena Kampouris (s. 16. syyskuuta 1997, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan ​​Allison Dossina vuoden 2014 draamassa "Men, Women &amp; Children", Maya Deckerina NBC:n draamasarjassa American Odyssey, Paris Millerinä vuoden 2016 romanttisessa komediassa Kreikkalainen naimakauppa 2 ja Juliet Sykesinä vuoden 2017 draamassa "Before I Fall". Vuonna 2016 Kampouris teki Broadway-debyyttinsä Les Liaisons Dangereuses -näytelmässä Cécile Volangesina. Tällä hetkellä Kampouris näyttelee Chloe Sampsonin roolia Netflixin supersankarisarjassa "Jupiter's Legacy".
Nuoruus.
Kampouris syntyi New Yorkissa Ivey Barryn, muotikuvittajan ja -suunnittelijan, ja Alexander Kampourisin tyttärenä, jotka omistaa boutique-viiniliikkeen Basking Ridgessä, New Jerseyssä. Hänen isänsä on kreikkalainen, Kassoksen saarelta, ja hänen äitinsä on yhdysvaltalainen, syntyperältään englanti ja ranskalainen. Kampouriksella on yksi vanhempi veli, Emmanuel. Hän varttui Bridgewater Townshipissa, New Jerseyssä ja kävi Gill St. Bernard's Schoolia, vaikka hän jätti koulun ja häntä ohjattiin lukion viimeisinä vuosina.
Ura.
Vuonna 2012 Kampouris teki näyttelijädebyyttinsä pienellä Constance Girl -roolilla yhdessä jaksossa CW:n teini-draamasarjassa Gossip Girl. Hän seurasi tätä Nickelodeonin televisiokomediaelokuvassa Jinxed (2013), jossa hän näytteli Ivy Murraya. Samana vuonna Kampouris teki elokuvadebyyttinsä draamassa Labor Day näytellen nuorta Rachel McCannina. Joulukuussa 2013 hän teki sopimuksen William Morris Endeavour -kykytoimiston kanssa.
Vuonna 2014 Kampouris näytteli Allison Dossia komedia-draamaelokuvassa Men, Women &amp; Children. Myöhemmin hän esitti Alexiaa komedia-draamaelokuvassa The Cobbler.
Vuonna 2015 hän näytteli NBC:n trillerisarjassa American Odyssey Maya Deckeriä, Peter Facinellin hahmon tytärtä. Sarja peruttiin yhden kauden jälkeen. Kampouriksella oli sivurooli romanttisessa komediaelokuvassa Kreikkalainen naimakauppa 2.
Vuonna 2016 hän teki Broadway-debyyttinsä Les Liaisons Dangereuses -tuotannossa. Kampouris näytteli sivuroolia Cécile Volangesissa, varakkaassa ja naiivissa teinissä. Seuraavana vuonna hänellä oli sivurooli Juliet Sykesinä draamaelokuvassa Before I Fall. 
Helmikuun 11. päivänä 2019 ilmoitettiin, että Kampouris valittiin Chloe Sampsoniksi Netflixin supersankarisarjaan Jupiter's Legacy.
Svend Erik Hovmand

Svend Erik Hovmand (s. 8. joulukuuta 1945 Sakskøbing) on tanskalainen Venstre-puolueen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1975–2007 ja toiminut Tanskan energiaministerinä 1986–1988, asuntoministerinä 1990–1993 ja veroministerinä 2001–2004.
Ranskan ympäriajo 2022

Ranskan ympäriajo 2022 oli järjestyksessään 109. Ranskan ympäriajo. Se alkoi 1. heinäkuuta Kööpenhaminasta Tanskasta ja päättyi 24. heinäkuuta Pariisiin. Kilpailun kolme ensimmäistä etappia ajettiin Tanskassa. 
Kilpailun voitti tanskalainen Jonas Vingegaard joukkueenaan Team Jumbo-Visma. Hän voitti myös mäkikirikilpailun. Kilpailussa toiseksi sijoittui slovenialainen Tadej Pogačar (UAE Team Emirates) 2m ja 43s kärjestä. Pogačar voitti myös nuorten kilpailun. Kolmanneksi tuli brittiläinen Geraint Thomas (Ineos Grenadiers) 7m 22s kärjestä. Pistekirikilpailun voitti belgialainen Wout van Aert (Team Jumbo-Visma).
David Popovici

David Popovici (s. 15. syyskuuta 2004 Bukarest) on romanialainen vapaauinnin olympiavoittaja ja nelinkertainen maailmanmestari. Hän edustaa CSA Steaua Bucurestia.
Popovici saavutti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2019 kultaa 100 metrin vapaauinnissa sekä hopeaa 50 ja 200 metrin vapaauinneissa. Hän sijoittui 2021 Budapestin EM-kilpailuissa 100 metrin vapaauinnissa kuudenneksi. Saman kesän nuorten EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 50, 100 ja 200 metrin vapaauinneissa sekä hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Tokion olympialaisissa hän sijoittui 200 metrin vapaauinnissa neljänneksi ja 100 metrin vapaauinnissa seitsemänneksi. Hän voitti 200 metrin vapaauinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuden Kazanissa 2021 ajalla 1.42,12.
Popovici voitti Budapestissa 2022 maailmanmestaruuden 100 metrin vapaauinnissa ajalla 47,58. Välierissä hän oli uinut nuorten maailmanennätyksen 47,13. Hän voitti kultaa myös 200 metrin vapaauinnissa nuorten maailmanennätysajalla 1.43,21. Kaksi viikkoa myöhemmin hän saavutti kotimaassaan järjestetyissä nuorten EM-kilpailuissa kultaa 50, 100 ja 200 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä hopeaa sekajoukkueiden 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Saman kesän Rooman EM-kilpailuissa hän ui 100 metrin vapaauinnin välierissä Euroopan ennätyksen 46,98. Loppukilpailussa hän voitti kultaa maailmanennätysajalla 46,86. Hän voitti Euroopan-mestaruuden myös 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.42,97 ja sijoittui neljänneksi 400 metrin vapaauinnissa.
Popovici saavutti Perussa järjestetyissä nuorten MM-kilpailuissa 2022 kultaa 100 ja 200 metrin vapaauinnissa sekä 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Lisäksi hän sai hopeaa sekajoukkueiden 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Saman vuoden Melbournen lyhyen radan MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.40,79. 100 metrin vapaauinnissa hän oli neljäs nuorten maailmanennätysajalla 45,64. Fukuokan MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui neljänneksi 200 metrin ja kuudenneksi 100 metrin vapaauinnissa. Otopenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2023 hän saavutti pronssia 100 metrin vapaauinnissa ja oli neljäs 200 metrin vapaauinnissa. Hän voitti 100 ja 200 metrin vapaauinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuden Belgradissa 2024 ajoilla 46,88 ja 1.43,13.
Popovici voitti Pariisin olympialaisissa 2024 kultaa 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.44,72, millä hän oli 0,02 sekuntia Matt Richardsia ja 0,07 sekuntia Luke Hobsonia nopeampi. Hän saavutti pronssia 100 metrin vapaauinnissa 0,01 sekuntia hopeamitalisti Kyle Chalmersille hävinneenä mutta saman verran Nándor Némethiä edellä.
Singaporen pitkän radan MM-kilpailuissa 2025 hän voitti maailmanmestaruuden 100 metrin vapaauinnissa Euroopan ennätysajalla 46,51 ja 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.43,53.
Essex Junction

Essex Junction on kaupunki Yhdysvalloissa Vermontin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 10 590 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Chittendenin piirikunnassa. Essex Junction sai kaupunkioikeudet 1. heinäkuuta 2022.
Väestö.
Vuonna 2020 Essex Junctionin 10 590 asukkaasta valkoisia oli 82,3 %, aasialaisia 10,2 % ja mustia 1,2 %. 15,2 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 15,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Karnaphuli

Karnaphuli () on itäisessä Bangladeshissa virtaava joki, joka saa alkunsa Intian puolelta ja on merkittävä huolimatta Gangesista ja Brahmaputrasta, jotka ovat tunnetumpia. Bangladeshin toiseksi suurin kaupunki Chittagong on Karnaphulin varrella. Joki laskee Bengalinlahteen, ja satamien kautta on yhteys Intian valtamereen. Joen varteen on rakennettu paperitehtaita jo ennen Pakistanin hajoamista 1950.luvulla. Jokeen liittyvä vuonna 1963 valmistunut Kaptain pato tuottaa vesivoimaa, mutta aiheutti rakennusvaiheessa 40 tuhannen ihmisen pakenemisen kotoaan. 
Lähteet.
Darktable

Darktable on avoimen lähdekoodin kuvankäsittelyohjelma. Ohjelma on suunniteltu "työnkulkusovellukseksi", joka voi toimia valokuvausstudion ytimessä.
Ohjelmalla voidaan käsitellä digitaalikameroiden raakakuvamuotoja (RAW) ja muita tiedostomuotoja. Ohjelma tukee tuhoamatonta muokkausta: alkuperäisiä kuvia ei koskaan muokata. Ohjelmassa on tuki grafiikkaprosessorien hyödyntämiseen OpenCL-kielellä. Ohjelma tukee eri väriprofiileja.
Ohjelma on saatavilla BSD, Linux, macOS, Solaris ja Windows alustoille.
Pehmeä tieteiskirjallisuus

Pehmeä tieteiskirjallisuus ("pehmeä scifi") on tieteiskirjallisuuden tyyppi, jota pidetään vastakohtana kovalle tieteiskirjallisuudelle. Termit eivät ole kovin selkeitä ja kontrasti on joskus epälooginen. ”Pehmeällä” viitataan pehmeisiin tieteisiin kuten antropologia, taloustiede, kielitiede, psykologia ja sosiologia, joissa ei tarvita juurikaan teknisiä laitteita. 
Tieteiskirjallisuuden "uuden aallon" kokeellisuudesta katosi kaikkein avantgardeimmat osat 1970-luvun loppuun mennessä, mutta siihen mennessä pehmeän tieteiskirjallisuuden alalaji oli laajentunut merkittävästi.
Justin Ress

 
Justin Ress (s. 3. elokuuta 1997) on yhdysvaltalainen selkäuinnin maailmanmestari
Ress sijoittui 50 metrin selkäuinnissa kuudenneksi Budapestin MM-kilpailuissa 2017. Hän saavutti saman vuoden Taipein universiadeissa kultaa 100 metrin selkäuinnissa sekä 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä. Lisäksi hän sai hopeaa 50 metrin selkäuinnissa. Napolin universiadeissa 2019 hän saavutti kultaa 50 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 100 metrin selkäuinnissa.
Ress voitti Budapestissa 2022 maailmanmestaruuden 50 metrin selkäuinnissa ajalla 24,12 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Fukuokan MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja hopeaa 50 metrin selkäuinnissa.
Ressin 50 metrin altaan ennätys 50 metrin selkäuinnissa on 23,92 (Greensboro 2022), 100 metrin selkäuinnissa 52,73 (Greensboro 2022) ja 100 metrin vapaauinnissa 48,14 (Indianapolis 2023) sekä 25 metrin altaan ennätys 50 metrin selkäuinnissa 23,02 (Eindhoven 2021), 100 metrin selkäuinnissa 50,38 (Napoli 2021) ja 100 metrin vapaauinnissa 45,70 (Eindhoven 2021).