19. dynastian loppu

19. dynastian loppu alkoi faarao Merneptahin kuoleman jälkeen noin vuonna 1203 ennen ajanlaskun alkua, jolloin tapahtui vallanjaon toistuvaa uudistumista. Merneptahin kuoltua ensimmäisen valtakamppailun kävivät Seti II ja Amenmesse, joista Seti II nousi voittajana. Kun Seti II kuoli oltuaan vallassa alle vuoden, valta periytyi Siptahille. Siptah oli alaikäinen ja liian nuori hallitsemaan yksin, joten sijaishallitsijoina toimivat Seti II:n vaimo Tausret ja kansleri Bay. Bay teloitettiin Siptahin viidentenä hallitusvuonna ja Siptah menehtyi seuraavana vuonna, jonka jälkeen vallassa oli yksin Tausret. Arviolta kahden vuoden päästä Tausret kuoli ja vallan otti Setnakht, 20. dynastian perustaja.
Taustat.
Ramses Suuren elinaikana hän johti lukuisia sotilaallisia operaatioita muun muassa libyalaisia ja heettiläisiä vastaan esimerkiksi Kadeshin taistelussa. Hän toimi diplomattisissa tehtävissä esimerkiksi Egyptin ja heettiläisten välisen rauhansopimuksen solmimisessa. Hän muutti Egyptin pääkaupungin Pi-Ramessesiin. Ramses Suuri teki merkittäviä tekoja, ja joidenkin mielestä hän on Egyptin merkittävin faarao. Hän myös eli pitkään.
Ramses Suurella oli suuri perillisten lukumäärä, ja perillisiä kohtaan osoitettiin suosiota hallituksen viroissa, kenraaleina, kuvernöörien pesteissä, kirjanoppineina ja muissa vastaavissa viroissa. Ramses II:lla oli noin 100 lasta, ja hän oli 19. dynastian kolmas hallitsija. Hänen ensimmäisen perillisensä, jota kutsuttiin myös Ramsekseksi, kuoli ennen häntä. Ramses Suuri jakoi vallan monien kuninkaallisten jälkeläistensä kesken. 
Aidan Dodson kirjassaan toteaa, että Ramses Suuri oli suurelta osin syyllinen tässä jutussa käsitellyn valtataistelun pohjan luomiseen, koska hän laajensi "kuninkaallisen perheen" käsitettä verrattuna aiempiin hallitsioihin. Hän ei tehnyt muutoksia ainoastaan virkojen suhteen mutta antoi myös uuden määritelmän julkisesta kunikaallisuudesta ennennäkemättömällä tavalla. Hänellä näyttää myös olleen useita ensisijaisia vaimoja, mikä hämmensi perintöjärjestystä. Käsitys siitä, kumpi vanhin poika voisi periä valtaistuimen, hämärtyi. Näin ollen tämä on tausta, jota vasten yhdeksännentoista dynastian loppu ja myöhemmin siihen liittyneet mullistukset voidaan nähdä.
Merenptah, jonka täytyi olla melko vanha tuolloin, lopulta seurasi Ramsesta valtaistuimelle. Merenptah kampanjoi sotilaallisesti Egyptin vihollisia vastaan; viidentenä hallitusvuotena hän kamppaili libyalaisia ja heidän kuningasta Mereyeaa vastaan. Hän tappeli kuuluisien merikansojen kanssa aikakaudella, jota nykyään kutsutaan pronssikauden romadukseksi. Ian Shaw kuitenkin toteaa, että näistä dramaattisista tapahtumista huolimatta Mereneptahin hallituskauden loppuaika vaikutti rauhalliselta. Hän kuoli 9. (Ian Shawin mukaan), 11. (Dodsonin mukaan) tai 12. (Vivienne Gae Callenderin mukaan) hallitusvuotenaan, suhteellisen varhain vallannousun ja Egyptin rajojen rauhoittamisen jälkeen. Hänen kuolemansa jälkeen syttyi perintösota. Hän oli nimennyt poikansa Seti II:n seuraajakseen. 
Sotilaalliset uudistukset Uuden valtakunnan aikana.
Ramses II laajensi Egyptin sotilasosastoja yhdellä divisioonalla (ns. "Mesha"), "Set"-divisioonalla, joka sijaitsi uudessa pääkaupungissa. Tämä tarkoitti, että divisiooneja oli neljä: "Amun" sijaitsi Thebassa, "Re" Heliopoliksessa, "Ptah" Memfiksessä ja uusi Set-divisioona pääkaupungissa Pi-Ramesesissa. Kussakin divisioonassa oli noin 5000 miestä, ja jokainen divisioona jaettiin edelleen 20 komppaniaan (ns. "sa") tai vaunuosastoihin. Jokaisessa komppaniassa oli 250 miestä tai 50 vaunua yhdessä vaunuosastossa, jotka jaettiin edelleen viiteen joukkueeseen. Tämä on tärkeää, koska Uudessa valtakunnassa armeijat olivat ammattimaisempia ja organisoituneempia kuin Keskivaltakunnassa olleet vastapuoliset osastot, jotka riippuivat voimakkaasti asevelvollisuusarmeijoista. Uuden kuningaskunnan sotilaallisella organisaatiolla oli enemmän rakenteita, jotka ovat samankaltaisia kuin nykyajan armeijassa. Nämä neljä divisioonaa taistelivat myöhemmin edellä mainitussa Kadeshin taistelussa.
Kruununtavoittelijat.
Seuraavien ihmisten tiedetään ainakin tavoitelleen faaraon titteliä tänä aikana:
Ajankohtaisia tapahtumia lähimaailmassa.
Myöhäinen pronssikauden romahdus
Kronologia.
Tämän artikkelin kronologia on enimmäkseen annettu eri faaraoiden hallitusvuosina, mikä johtuu siitä, että tutkijoiden välillä on erimielisyyksiä siitä, milloin nämä tapahtumat todella tapahtuivat meidän vuosilaskennassa. Jonkun faaraon vuosi 5 voi siten kääntää eri vuosiksi ennen ajanlaskun alkua lähteestä riippuen. Useimmat lähteet voivat olla helpommin yhtä mieltä siitä, mitä tapahtui minkäkin faaraon vuonna, vaikka joskus jopa tässä saattaa olla eroja, mutta ne vaihtelevat vähemmän kuin näiden kääntäminen meidän vuosikertaan.
Vaihe 1 - Seti II:n ja Amenmessen välinen valtataistelu.
Välittömästi Merenptahin kuoleman jälkeen sekä Seti II, Merenptahin vanhin poika, että Amenmesse alkoivat tavoittelemaan valtaistuinta. Amenmessellä on tuntemattomat sukujuuret, mutta hän oli luultavasti kuninkaallinen jälkeläinen, ja hänen äitinsä mainittiin epämääräisesti Takhatina. Amenmesse onnistui kukistamaan Setin, vaikka ei eliminoinut häntä kokonaan, Setin toiseen hallitusvuoteen loppuun (~1201 eKr.) mennessä. Seti näyttää saaneen vallan takaisin hänen viidentenä hallitusvuonnaan (~1198 eKr.) ja kuoli itse Setin hallitusvuonna kuusi (~1197eKr.). Amenmesseta ei enää mainita Setin viidennen hallitusvuoden jälkeen, ja todennäköisesti Amenmesse tapettiin, koska hänet oli leimattu "viholliseksi" Setin propaganda-/seinämaalauksissa myöhemmin.
Dodson kuitenkin tunnistaa Messuyn alustavasti Amenmesseksi. Messuy oli ollut Kušin varakuningas, mutta Kušin varakuninkaallinen valta siirtyi Khaemtjitrille juuri ennen Merneptahin kuolemaa, vielä hänen hallituskautensa aikana. Khaemtjitristä tuli pian Amenmessen varakuningas Kušissa. Tämä on merkittävää, koska se olisi tuonut Kushin sotilaallisen voiman Amenmessen puolelle. Dodson arvelee, että Seti II:n kuninkuuteen siirtymisen aikana on saattanut tapahtua "johtamistason puhdistus", vaikka sitä ei varmuudella tiedetä. Se saattoi laukaista tulevaa välienselvittelyä.
Seti II:n kaataminen näyttää toimineen ainakin Thebaidin alueella. Joitakin työntekijöitä tapettiin Deir el-Medinassa vallanvaihdoksen aikoihin, ja on asiakirjoja, jotka todistavat tällaisista työntekijöiden vaihdoksista. Setin maininnat katoavat Deir el-Medinan tietueista Setin toisen hallitusvuoden viimeisenä kuukautena (ei meidän kalenterikuukausia). Amenmessen kapinan alkuhallinassa, eli 5 kuukautta Merneptahin kuoleman jälkeen, oli toinen katarakti, mutta hänen valtansa ei vielä ulottunut Abu Simbeliin. Amenmesssin eteneminen näyttää olleen aluksi hidasta, ja Seti II hallitsi vielä Amadaa aiemmin toisella hallituskaudellaan. Theban sanotaan kaatuneen yli 18 kuukautta "kapinan" alkamisen jälkeen. Amenmesse eteni lopulta aina kohti Al-Fayyumia asti jättäen Setin Niilin suistoon hallitsemaan tynkävaltiota. Lopulta Seti kuitenkin otti hallinnan takaisin. Nämä edistysaskeleet ovat todistettavissa näille paikoille tavallisesti pystytetyistä monumenteista, steloista ja muista vastaavista, joita Seti lakkasi pystyttämästä vähitellen, mikä osoittaa, että hänen valtansa vähitellen luistui Amenmesselle. Dodson uskoo myös, että kansleri Bay oli saattanut jollain tavalla olla osallisena Setin takaisin valtaan palamisessa, mutta on epäselvää, kuinka tarkalleen.
Lyhyesti sanottuna Seti oli käytännössä faarao noin kahden vuoden ajan Merneptahin kuolemasta, ~1203-1201 eaa.. Sitten hänet syrjäytettiin tai työnnettiin pois vallankeskuksesta noin kolmeksi vuodeksi (1200-1198 eKr.). Lopulta hän hallitsi yhden vuoden rauhanomaisesti (1197 eKr.). Ei tiedetä, kuoliko hän luonnollisesti vai tapettiinko hänet.
Tausret, Setin vaimo, otti ohjat käsiinsä Siptahin kautta ja sitten itse omissa nimissä. Seti oli alun perin naimisissa Takhat-nimisen naisen kanssa. Setin toisella hallitusvuodella (~1202 eKr.) hän avioituu sukulaisensa Tausretin kanssa. On mahdollista, että tämä tehtiin liittoutumana Setin aseman vahvistamiseksi jollain tapaa. Uskotaan, että sekä Seti että Tausret olisivat olleet alle parikymppisiä tähän aikaan. Sisällissota olisi siis kestänyt suunnilleen viisi vuotta, jolloin Setin valtatukikohta oli alun perin pohjoisessa ja Amenmessen Theban eteläosassa sekä mahdollisesti myös Nubiassa.
Vallan siirtyminen.
Siptah, Seti II:n seuraaja, oli lapsi tähän aikaan ja liian nuori hallitsemaan yksin. Ian Shaw toteaa kirjassaan, että Siptah oli Seti II:n poika, kun taas muut tutkijat, kuten Toby Wilkinson kirjassaan, uskovat hänen olleen Amenmessen poika. Wilkinson jatkaa teoriaa niin, että Siptah saattoi olla Tausretin rauhan ele niille, jotka olivat edelleen uskollisia nyt kuolleelle Amenmesselle. Kolmanneksi, Callenderin mukaan Siptahin isä ei ole tiedossa mutta toteaa: "Se tosiasia, että nuori kuningas vaihtoi nimensä Rameses-Siptahista Merenptah-Siptahiksi, voi viitata siihen, että Siptah oli Merenptahin suora jälkeläinen". Neljänneksi, Dodson ajattelee, että Siptah oli Amenmessen poika, kun taas Amenmesse puolestaan oli Seti II:n poika tuon hämärän Takhatin kautta. Kaikki ovat kuitenkin yhtä mieltä siitä, että todennäköinen syy Siptahin nousemiseen valtaistuimelle oli laillisempien perillisten puute. Tämä sota olisi näin ollen voinut kestää vuodesta 1, joka oli 1203 eKr., Setin hallituskauden vuoteen 5 tai 1198 eKr., jota seurasi väliaika ja sitten seuraava valtataistelu.
Vaihe 2 - Valtataistelu Tausretin ja Sektnakhten välillä.
Tausret hallitsi virallisesti yhdessä Siptahin ja kansleri Bayn kanssa. Ian Shaw lainaa muinaisia egyptiläisiä lähteitä, joiden mukaan Bay "asetti kuninkaan isänsä valtaistuimelle", ja vaikuttaa siltä, että hän olisi ollut tärkeä vallanvälittäjä Taursetin hallituskaudella. Bay oli myös "syyrialaista" (mahdollisesti kanaanilaista) alkuperää. Bay oli Egyptin kansleri, mutta puuteellisen diplomaattisen Ugaritin kirjeenvaihdon mukaan hänet mainitaan "maan suuren kuninkaan joukkojen päällikkönä". Siptahilla oli myös epävarmaa syntyperää isänsä puolelta, mutta hänen äitinsä oli myös kanaanilainen nainen nimeltään Soteraja. Callender toteaa yhdessä kirjoittamassaan kirjassa Tausretista, että Bay olisi tuotu vahvistamaan Siptahin hallitusta; faarao, jolla on ulkomaalainen äiti, ei olisi ollut yhtä arvostettu kuin faarao, jolla on egyptiläinen äiti. Heidän hallituskautensa aikana Bay, Siptah ja Tausret on kuvattu samankokoisina reliefeissä, mikä on epätavallista ja saattoi viitata johonkin vallanjakojärjestelyyn näiden välillä, mitä ei kuitenkaan tunneta.
Lopulta Tausret teloitti Bayn mahdollisesti vallankaappauksen suunnittelusta Tausretia vastaan, mikä tapahtui Siptahin viidentenä hallitsemana vuonna (joka on noin 1192 eKr.). Siptah myös kuoli mystisesti juuri ennen tulemistaan täysi-ikäiseksi ja olisi voinut hallita itsenäisesti ilman Tausretia. Sitä, oliko Tausretilla mitään tekemistä hänen kuolemansa kanssa vai johtuiko se luonnollisista syistä, ei kuitenkaan tiedetä. Tapahtuman ajoitus on kuitenkin epäilyttävä.
Tausretin hallituskaudella hän johti rakennusprojekteja, kuten hautansa rakentamista Kuninkaiden laaksoon. Hän ei rakentanut hautaansa Kuningattarien laaksoon, mikä olisi ollut vakiota. Tämä on lisäosoitus siitä, että hän hallitsi faaraona itsenäisesti eikä ollut vallassa muiden takana. Tausret rakensi myös hautansa ja muita muistomerkkejä hämmästyttävän samankaltaisesti Ramses II:n tyylin kanssa, todennäköisesti koska hän oli hänen jälkeläisensä. Lopulta kuitenkin Setnakhte saapui paikalle, ja Tausret kuoli. Häntä seurasi niin sanottu 20. dynastia. On olemassa seinämaalauksia, joissa Tausret osallistuu taisteluun tuntematonta vastustajaa vastaan. Setnakhte kuvaili myös vuosia ennen valtaansa ottamista Seti II:n jälkeistä aikaa kaaokseksi tai anarkiaksi. 20. dynastia otti käyttöön myös Tausretin haudan, mikä osoittaa, että Tausret ja sitä seuraava dynastia eivät olleet sopusoinnussa. Useimmat egyptiologit uskovat, että Setnakthe oli 19. dynastian jälkeläinen, ehkä Ramses Suuren pojanpojanpoika tai pojanpoika.
Periminen muinaisessa Egyptissä.
Joyce Tyldesley toteaa, että "Egyptin laki kohteli miehiä ja naisia, joilla oli samanlainen sosiaalinen asema, tasa-arvoisina", mutta tämän ulkopuolella miehillä oli edelleen kotitalouksiensa pään rooli ja siten valta, mutta naiset pystyivät omistamaan, ostamaan, myymään ja perimään omaisuutta. Näiden asioiden ulkopuolella oli edelleen merkittäviä sukupuolirooleja. Siten, kun oli kyse valtaistuimesta ja sen perimisestä, ei ollut ennenkuulumatonta, että naiset voisivat olla faaraoita, mutta se oli melko harvinaista, ja valtaistuimen perimisessä oli pääsääntöisesti miespuolinen etusija. Kaikella tällä on siis merkitystä siinä, että yksi kruununtavoittelijoista oli naispuolinen faarao, joka tästä miesten valta-asemasta huolimatta onnistui valloittamaan valtaistuimen useiden vuosien ajaksi.
Dynastian viimeinen sointu.
Lähteissä mainitaan Irsu-nimisen kanaanilaisen hyökkäys ja vallankaappaus. Tulevasta 20. dynastiasta väitetään, että kaaos vallitsi maassa ja että Setnakhte otti myöhemmin vallan ja karkotti ulkomaalaiset. Näyttää kuitenkin siltä, että kyseessä ei ollut ainakaan rauhanomainen vallansiirto Tausretista Setnakhteen. Tässä vaiheessa on epäselvää, kuka taistelu kenenkanssa tai milloin, mutta vallansiirron uskotaan tapahtuneen jonkin aikaa sen jälkeen, kun Bay (1192 eKr.) tapettiin. Callender kuitenkin toteaa, että Setnakhte "nousi Egyptin etelästä". Setnakhte saattoi päätökseen valloituksensa toisena vuonna hänen astumisesta valtaan (~1187 eKr.).
Setnakhten syyt vallanottamiseen saattoivat liittyä Tausretin uudelleen identifioimiseen aviomiehensä legitimiteetin kanssa Siptahin kuoleman jälkeen, Siptahin kuudennen hallitusvuotensa (1191 eaa.) aikana muun muassa muutamalla Siptahin kartusseja Seti II -aiheisiksi. On todisteita Siptahin kartussien kunnostuskartusseista, jotka Tausret oli käyttänyt veistänyt uusiksi Siptahin kuoleman jälkeen. Tämä kyseinen kartussien palautus tapahtui 20. dynastian alussa. Dodson uskoo myös, että siirtyminen Tausretin hallituskaudesta Setnakhten kaudelle oli suoranainen, mikä tarkoittaa sellaista, jossa ei olisi ollut valtatyhjiötä vaan jossa Irsu olisi voinut hallita joitakin alueita. Setnakhte piti Seti II:ta myös viimeisenä laillisena faaraona. Dodson korostaa lisäksi, että tämä siirtymä oli väkivaltainen, vaikka tapahtumien tarkkaa järjestystä. Setnakhte kuoli muutama vuosi onnistuneen vallankaappauksensa jälkeen. Sitä ei tiedetä, mitä Tausretille tapahtui. On kuitenkin paljon jälkimmäisiä mainintoja, joissa hän ei saanut samaa häpeää kuin Akhenaton tai Amenmesse saivat heidän kuolemansa jälkeen. Sitä ei tiedetä, millä tavalla hän kuoli. 
Seuraukset.
Setnakhte ja hänen seuraajansa Ramses III jatkoivat Egyptin uuden valtakunnan ohjaamista ulos pronssikauden romahtamisesta taistellen vihollisia vastaan, kuten merikansoja vastaan. Pronssikauden romahdus vaikutti kuitenkin Egyptiin taloudellisesti, koska kauppareitit katoisivat Lähi-idän suunnalta ja sen ulkopuolelta. Kun Uusi valtakunta lopulta päättyi Ramses XI:een, se oli kaukana Ramses Suuren aikaisesta Egyptistä. Monet Egyptin aikaiset vallat, kuten heettiläiset ja Kreikan mykeneläiset, eivät kuitenkaan selvinneet pronssikauden romahtamisesta ollenkaan niin kuin Egypti selvisi.