tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Turkin koulutus

Turkin koulutus koostuu yleissivistävästä ja ammatillisesta koulutuksesta sekä korkeakoulutuksesta.
Turkissa oppivelvollisuus muuttui vuonna 2012 kaksitoistavuotiseksi: kahdeksanvuotisen peruskoulun jälkeen on jatkettava neljä vuotta lukiossa tai ammatillisessa koulussa. Peruskoulu päättyy päättökokeeseen, joka myös suurelta osin määrittää oppilaiden jatkomahdollisuudet. Lukiojärjestelmä koostuu paitsi normaaleista yleissivistävistä lukioista, myös ammattiin valmistavista (esimerkiksi matkailualalle) tai muuten erikoistuneista (esimerkiksi uskonnolliset Imam-Hatip -koulut). Myös yleissivistävien lukioiden ylempien luokkien opetustarjonta pyrkii syventämään oppilaiden tietoja ja taitoja työelämää tai jatko-opintoja varten. Lukiovaiheen normaali kesto on neljä vuotta. Myös lukio päättyy päättökokeeseen, jonka läpäisseet voivat osallistua yliopisto-opinnot mahdollistavaan ÖSS-kokeeseen. 
Yliopistoja Turkissa on noin 85 (joissa tilaa arviolta 300 000 opiskelijalle). Julkiset yliopistot ovat muiden julkisten koulujen tapaan maksuttomia, mutta verrattain runsaslukuisten yksityisten yliopistojen lukukausimaksut ovat suuruudeltaan tyypillisesti useita tuhansia euroja. Myös yliopistojen taso vaihtelee maassa suuresti.
Rockmond Dunbar

Rockmond Dunbar (s. 11. tammikuuta 1973 Oakland, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Rockmond on näytellyt elokuvissa "Kiss Kiss, Bang Bang" ja "Dirty Laundry" sekä vieraillut televisiosarjoissa "Felicity", "Aloha Havaiji (North Shore)", "Kameleontti", "Oikeus ja kohtuus", "C.S.I. Miami" ja "Kaksi kaveria ja tyttö". Hän on myös näytellyt Benjamin Miles Franklinia televisiosarjassa "Pako". Dunbar näytteli sarjassa "Sons of Anarchy" kausilla 4–6 seriffi Eli Roosveltiä. Vuodesta 2014 lähtien hän on esittänyt Dennis Abottia rikossarjassa "The Mentalist" aina viimeisen kauden loppuun saakka. "9-1-1" -sarjassa Dunbarilla on rooli ylikonstaapeli Athena Grant-Nashin ex-miestä.
Dunbar oli naimisissa Ivy Holmesin kanssa vuodet 2003–2006.
Vrije Universiteit Brussel

Vrije Universiteit Brussel ("Brysselin vapaa yliopisto", VUB) on Brysselin kaupungissa, Belgiassa sijaitseva hollanninkielinen yliopisto. 
Kiinalainen ARWU-yliopistoranking sijoitti VUB:n tieteellisten näyttöjen perusteella maailman huippuyliopistojen listan sijaluokkaan 201.–300. 
Yliopisto eroaa samaa tarkoittavasta nimestä huolimatta Université libre de Bruxellesistä (ULB), joka on ranskankielinen. Vuodesta 1970 lähtien nämä yliopistot ovat olleet täysin erillisiä instituutioita. 
VUB katsoo perustamisensa tapahtuneen jo vuonna 1834 kun ULB perustettiin. Perustajanaan yliopisto pitää Pierre-Théodore Verhaegenia, jolla oli erinomaiset suhteet Belgian vapaamuurarijärjestöön. Aluksi yliopistossa annettiin opetusta vain ranskaksi, mutta vuonna 1935 aloitettiin joidenkin oikeustieteellisten kurssien opettaminen hollanniksi. Vuonna 1936 jo lähes kaikissa tiedekunnissa oli hollanninkielistä opetusta. 1. lokakuuta 1970 ULB jakautui kahtia kielellisten periaatteiden mukaisesti. Tällöin syntyi Vrije Universiteit Brussel, joka oli täysin hollanninkielinen. Yliopistojen ero sinetöitiin kansallisella lainsäädännöllä 28. toukokuuta 1970 ja tällöin virallistettiin laillinen, hallinnollinen, opetuksellinen ja tieteellinen ero kahdeksi eri yliopistoksi.
Eron eräänä syynä voidaan pitää flaamien kielellisen identiteetin vahvistumista, olihan maan perustuslaki saatu käännetyksi hollanniksi 1960-luvun alkuvuosina. Tämä on myös nähtävänä tiukentuvana kielitaistelun eräänä vaiheena, joka lopulta on johtanut Belgian liittovaltioon ja maan kolmen kielellisen yhteisön luomiseen.
VUB on Belgian hollanninkielisistä yliopistoista ainoa, joka perustaa opetuksensa ja tutkimuksensa vapaaseen ilmaisuun. Muut ovat joko katolisen kirkon tai valtion omistamia ja hallitsemia yliopistoja.
Monien muiden belgialaisten yliopistojen tavoin myös VUB kerää opiskelijoilta lukukausimaksuja. Vuosittainen maksu on 1000 € Euroopan unionin jäsenmaisen kansalaisilta ja 1 000–3 900 € muilta.
Leluhevonen

Leluhevonen on lasten leikkikalu. Leluhevosia on tehty eri tarkoituksiin, ja niitä on erilaisia. Niiden valmistajia ovat esimerkiksi Grand Champions ja Schleich.
Leluhevosia valmistetaan yleensä muovista, mutta vielä 1900-luvun alussa leluhevoset tehtiin yleensä muotoilemalla puusta.
Käyttötarkoitukset.
Leluhevosten tavallisin käyttötarkoitus on olla lasten leikkimisvälineenä. Hevosfiguureja voidaan käyttää myös lasten roolileikeissä, joissa leikitään joko hevoshahmojen omistajien tai itse hevosten näkökulmassa.
Leluhevosfiguurit ovat myös suosittu keräilykohde, ja varsinkin käsinmaalatut hahmot ovat suosiossa. Eri asia on hevoslelu, jolla on eri käyttötarkoitus.
Ellen Niit

Ellen Niit, o.s. Ellen Hiob, vuodesta 1958 oik. Ellen Kross (13. heinäkuuta 1928 Tallinna – 30. toukokuuta 2016) oli virolainen kirjailija. Hänen kirjojaan on käännetty 18 kielelle.
Ellen Hiob kävi koulua Pohjois-Viron Tapassa ja jatkoi opintoja Tarton yliopistossa, josta hän valmistui 1952 viron kielen ja kirjallisuuden alalta. Opinnoissaan hän tutki Viron lastenkirjallisuutta. Vuosina 1956–1961 hän työskenteli runouden opettajana Viron kirjailijaliitossa, mutta hänet erotettiin vuonna 1961 poliittisin perustein. Hän työskenteli sitten Viron television lastenohjelmien toimittajana vuoteen 1963, jolloin hän jäi vapaaksi kirjailijaksi. Hän käänsi teoksia unkarista (Sándor Petőfi), venäjästä (Sergei Jesenin, Kornei Tšukovski) ja muista kielistä.
Niit aloitti kirjailijanuransa runoilijana. Vuonna 1957 julkaistun "Rongisõit"-kokoelman nimiruno oli Gustav Ernesaksin sävellyksenä aikansa suosituimpia virolaisia lauluista. Niit jatkoi runoilijana 2000-luvulle. 1990-luvulta alkaen hän julkaisi runoja "Krõlliraamat"-otsikon alla sekä useita lastenkirjoja. Niistä on suomennettu "Pille-Riini lood" ("Pille-Riinin kertomukset") ja "Triinu ja Taavi jutud" ("Tiinan ja Taavin tarinat").
Ellen Niit oli naimisissa kahdesti: vuosina 1949–1958 tutkija Heldur Niitin kanssa ja vuosina 1958–2007 kirjailija Jaan Krossin kanssa. Hänellä on neljä lasta.
Tekniikan edistämissäätiö

Tekniikan edistämissäätiö – Stiftelsen för teknikens främjande sr (TES) on säätiö, jonka tarkoituksena on edistää tekniikan kehitystä Suomessa. Säätiö tukee tekniikan kehitykseen liittyvää koulutus- ja tutkimustoimintaa.
Säätiö perustettiin vuonna 1949 Teknillisen korkeakoulun 100-vuotisjuhlaan liittyen. Säätiön perusti 63 teollisuuden ja talouselämän merkittävää yhtiötä ja henkilöä.
Säätiö myöntää stipendejä ja määrärahoja tukien lahjakkaiden teekkareiden opiskelua sekä insinöörien ja arkkitehtien jatkokoulutusta. Se antaa avustuksia tekniikan kehittämiseen ja tekniikan tiedottamiseen. Vuonna 2004 säätiö antoi apurahoja 800 000 euroa.
Hallitus.
Vuonna 2017 säätiön hallitukseen kuuluvat edustajat seuraavista organisaatioista
Lisäksi hallitukseen kuuluu enintään kahdeksan lahjoittajien edustajaa.
Erikoisrahastot.
Säätiön erikoisrahastot vuonna 2017
Suorataksi

Suorataksi on Oulun aluetaksin lanseeraama palvelu Oulun taksinvälitysalueelle, jossa asiakkaan puhelu paikannetaan ja yhdistetään suoraan lähimpään vapaaseen taksiin. 
Suorataksi-palvelu avautui asiakkaille vuoden 2004 lopulla Oulun aluetaksin Oulun välitysalueella, joka käsittää Oulun kaupungin lisäksi Oulunsalon, Kempeleen, Kiimingin ja Haukiputaan kunnat. Järjestelmän toimitti 
Capricode Oy. Järjestä luotiin helpottamaan taksikeskuksen ruuhkia ja nopeuttamaan asiakkaan taksintilausprosessia. 
Tekninen toteutus.
Palvelu selvittää soittajan operaattorin ja tukiaseman, jonka kautta soitto asiakkaalta saatiin. Tämän tukiaseman sijainnin perusteella valitaan kyseisen tilausvälitysalueen tai alueen taksitolpan ensimmäinen vapaa taksi, johon asiakkaan puhelu yhdistetään. Keskustan alueella paikannus on tarkka johtuen pienien gsm-solujen suuresta määrästä. Haja-asutusalueilla paikannukseen tulee virhettä. Asiakkaan "paikantaminen" ja puhelun yhdistäminen kestävät noin 10 sekuntia edellyttäen että vapaita takseja on saatavilla riittävän lähellä tilaajaa. 
Oulun Suorataksin kaltainen palvelu on käytössä myös Riihimäellä ja Hyvinkäällä. Palvelu on toiminnassa olonsa aikana vähentänyt merkittävästi taksikeskuksen ruuhkia.
Doug Savant

Douglas Peter Savant (s. 21. kesäkuuta 1964 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen pitkäkestoisimmat roolinsa ovat olleet sarjoissa "Melrose Place" ja "Täydelliset naiset".
Savant esitti Matt Fieldingia "Melrose Placessa" vuosina 1992–1997. Rooli oli merkittävä siinä mielessä, että kyseinen hahmo oli yksi ensimmäisistä avoimesti homoseksuaaleista henkilöistä televisiossa. TV-yhtiö kuitenkin sensuroi hänen osuuksiaan, joista kohutuin oli suudelma hänen ja Greg Eviganin välillä. Savant lähti sarjasta kuuden kauden jälkeen ja vuotta myöhemmin hänen hahmonsa kuoli auto-onnettomuudessa. 
"Melrose Placen" jälkeen Savant vieraili sarjoissa "Pimeyden sydän", "Harsh Realm", "Firefly", "Kunnian miehet", "Muodon vuoksi" ja "24". Hän esitti myös sotilasta elokuvassa "Godzilla". Vuodesta 2004 alkaen Savant on esittänyt Tom Scavoa ABC:n sarjassa "Täydelliset naiset". Hänen roolinsa vakinaistettiin toisella kaudella.
Savant on naimisissa entisen "Melrose Place" -näyttelijän, Laura Leightonin kanssa ja parilla on kaksi lasta. Hänellä on myös kaksi lasta aiemmasta avioliitosta.
Yoknapatawpha

Yoknapatawpha on kuvitteellinen Mississippin osavaltion luoteinen piirikunta, jonne yhdysvaltalainen kirjailija William Faulkner sijoitti useimpien romaaniensa tapahtumat.
Yoknapatawphan pääkaupunki on Jefferson. Piirikuntaa rajoittaa pohjoisessa Tallahatchie River ja etelässä Yoknapatawpha River ja sen pinta-ala on noin 6 000 neliökilometriä. Valkoisia asukkaita on 6 298 ja mustia 9 313. Faulknerin piirtämä Yoknapatawphan kartta on julkaistu teoksen "Absalom, Absalom" suomennoksen loppusivuilla.
Puna-ara

Puna-ara ("Ara macao") on yksi suurimmista aralajeista. Puna-aran vanha kutsumanimi on ollut arakanga ja eräässä vanhassa lähteessä sitä kutsuttiin myös ruusuaraksi.
Puna-aroja on kaksi alalajia, "A. m. macao" ja "A. m. cyanoptera". Se on sukulaistensa tapaan värikäs. Puna-ara on suosittu lemmikkilintu ja yleinen papukaija eläintarhoissa. Luonnonvaraiset puna-arat ovat sitä vastoin uhanalaisia ja kuuluvat CITES I -lajiliitteeseen. Puna-ara on Hondurasin kansallislintu.
Koko ja ulkonäkö.
Puna-ara on noin 81–96 cm pitkä, josta pyrstön osuus on vähintään puolet. Keskimäärin puna-ara on noin yhden kilogramman painoinen. Perusväriltään se on kirkkaan punainen ja sen höyhenpukua koristavat sininen, vihreä ja keltainen väri. Eräs yksilö on elänyt vankeudessa 33-vuotiaaksi.
Esiintyminen.
Puna-araa tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa alueella Meksikosta Argentiinan pohjoisosiin saakka 6,7 miljoonan neliökilometrin laajuisella alalla. El Salvadorista laji on hävinnyt.
Elinympäristö.
Puna-ara elää alankometsissä alle 400 metrin korkeuteen saakka. Paikallisesti sitä voidaan tavata kilometrin korkeudella vuoristossa.
Ravinto.
Luonnossa elävät puna-arat syövät hedelmiä, siemeniä, pähkinöitä, kukintoja ja mettä.
Lisääntyminen.
Puna-aran pesä on korkealla suuren puun onkalossa. Emo munii kerrallaan 2–4 munaa, joista poikaset kuoriutuvat 24–25 päivän päästä. Ne oppivat lentämään noin 105 päivän ikäisinä, mutta pysyttelevät vanhempiensa seurassa aina vuoden ikäisiksi saakka.
Tutkimuksessa vuodelta 2024 havaittiin, että puna-arat yleensä kasvattavat vain yhden tai kaksi poikasta pesästälähtökuntoon, vaikka munia olisi ollut enemmän ja ruokaa runsaasti. Toisena kuoriutuneista poikasista kuolee n. 26% ja myöhemmin kuoriutuneista lähes kaikki. Vanhemmat jättävät pienimmät poikaset ruokkimatta, vaikka ruokaa olisi, jos kokoero on suuri vanhimpaan poikaseen verrattuna. Adoptiovanhemmille siirretyt poikaset yleensä selviävät, jos kokoero parin omiin poikasiin on riittävän pieni.
Lemmikkinä.
Puna-ara on yksi yleisimpiä aralajeja lemmikkinä, ja sitä tavataan myös Suomen lemmikkilintuharrastuksessa.
Laji kuuluu CITES I/A-liitteeseen, joten sillä on oltava EU-todistus ja pysyvä tunnistemerkintä (umpirengas tai siru). Ilman näitä linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.
Markus Kåhre

Markus Kåhre (s. 1969 Helsinki) on suomalainen kuvanveistäjä.
Kåhre valmistui kuvataiteen maisteriksi Kuvataideakatemian kuvanveiston osastolta 2001. Sitä ennen hän opiskeli taidekasvatuksen osastolla Taideteollisessa korkeakoulussa ja valmistui taiteen maisteriksi 1996. Kåhre on myös opiskellut filosofiaa Helsingin yliopistossa.
Taiteellisen toimintansa lisäksi Kåhre on toiminut opetustehtävissä Kuvataideakatemiassa 2000–2006.
Vuonna 2007 Kåhre palkittiin Ars Fennica -palkinnolla. Hänelle myönnettiin 2021 valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha. Markus Kåhre oli Mäntän kuvataideviikkojen vuoden 2022 kuraattori.
Ars Fennica 2007.
Glenn Scott Wright, lontoolaisen Victoria Miro Gallerian johtaja valitsi Kåhren vuoden 2007 Ars Fennica -palkinnon saajaksi. Muut ehdokkaat olivat valokuvataiteilija Elina Brotherus sekä taidemaalarit Elina Merenmies ja Anna Tuori. Palkintoon kuului 34 000 euroa rahaa sekä 2007 kesällä Hämeenlinnan taidemuseossa pidetty yksityisnäyttely.
Aix-les-Bains

Aix-les-Bains [ɛks.le.bɛ̃] on kylpyläkaupunki Bourgetjärven itärannalla Ranskassa, noin 80 kilometriä itään Lyonista. Kaupunki perustettiin jo Rooman vallan aikana, jolloin se tunnettiin nimellä "Aquae Gratianae". Kaupungin asukasluku (2006) on 27 375 asukasta. Lämpimät rikkipitoiset lähteet tekevät kaupungista suositun turistikohteen.
Robert Varkonyi

Robert Varkonyi (s. 7. lokakuuta 1961 New York) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Varkonyi voitti World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen kahden miljoonan dollarin ykköspalkinnon vuonna 2002. Ennen pokeriuraansa Varkonyi työskenteli investointipankkiirina Brooklynissa.
Varkonyin vaimo Olga pelaa myös pokeria. Olga sijoittui vuoden 2005 WSOP:ssa 238. tilalle. Robert Varkonyi on säännöllinen kolumnisti "CardPlayer"-lehdessä.Varkoni sijoittui 2007 world series of pokerissa 117 sijalle ansaiten 51,398$.
Syyskuussa 2007 Varkonyin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,0 miljoonaa dollaria
Carlos Mortensen

Juan Carlos Mortensen (s. 13. huhtikuuta 1972, Ambato, Ecuador) on ecuadorilaissyntyinen espanjalainen pokeriammattilainen. Hänen lempinimensä on "El Matador". Mortensen syntyi Ecuadorissa, mutta on asunut suurimman osan elämäänsä Espanjassa. Vuonna 1997 hän muutti Yhdysvaltoihin pelaamaan pokeria . Mortensen on kaksinkertainen WSOP- ja kolminkertainen WPT-voittaja ja ainoa pelaaja, joka on pystynyt voittamaan molempien sarjojen mestaruusturnauksen. 
Vuonna 2001 Carlos Mortensen voitti World Series of Pokerin pääturnauksen ja 1,5 miljoonaa dollaria. Tätä ennen hän oli ollut WSOP:n $ 3,000 No Limit Hold'em -turnauksessa seitsemäs vuonna 2000. Vuonna 2003 hän sai toisen WSOP-rannekkeensa voitettuaan $ 5,000 Limit Hold'em -turnauksen Las Vegasissa. Turnauksen ykköspalkinto oli 251 680 dollaria. Vuonna 2006 Mortensen pääsi finaalipöytään kolmessa WSOP-turnauksessa. 
World Poker Tourin kolmannella kaudella lokakuussa 2004 Mortensen voitti Doyle Brunson North American Poker Championship -turnauksen. Siinä ykköspalkinto oli miljoona dollaria. Huhtikuussa 2007 Mortensen oli ykkönen Bellagiossa pelatussa WPT Championship -turnauksessa. Voittajana hän ansaitsi WPT-historian suurimman ykköspalkinnon: 3 970 415 dollaria. Mortensen on sijoittunut rahasijoille myös vuosien 2007 ja 2008 WSOP:n pääturnauksissa. Marraskuussa 2009 Mortensen voitti World Poker Finals -tapahtuman 4 800 dollarin texas hold'em -turnauksen. 
Mortensen otti kolmannen WPT-voittonsa maaliskuussa 2010 WPT Hollywood Poker Openinissa. Ykköspalkinto oli 393 820 dollaria. Samalla hän ohitti Daniel Negreanun kaikkien aikojen WPT-rahalistalla. Tammikuussa 2011 hän voitti Aussie Millions -turnaussarjan kaksinpelimestaruuden ansaiten 130 000 Australian dollaria.
Kesäkuussa 2011 Mortensenin pokeriuran turnauspalkinnot ylittivät 10,7 miljoonaa dollaria . 
Mortensenin entinen vaimo Cecilia Reyes Mortensen pelaa myös pokeriturnauksia. Pariskunta erosi vuonna 2006.
Chris Ferguson

Chris ”Jesus” Ferguson (s. 11. huhtikuuta 1963 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Ferguson voitti World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen vuonna 2000.
Ferguson valmistui UCLA:sta filosofian tohtoriksi (Ph.D.) tietojenkäsittelytieteestä vuonna 1999. Hänen isänsä Thomas Ferguson opettaa peliteoriaa UCLA:ssa.
Ferguson alkoi pelata Kalifornian pokeriturnauksissa vuonna 1994 ja osallistui WSOP:hen ensimmäistä kertaa vuonna 1995. Vuoden 2000 WSOP:n pääturnauksessa hän löi T. J. Cloutierin ja voitti ykköspalkinnon 1,5 miljoonaa dollaria. Kaikkiaan Ferguson on urallaan voittanut kuusi WSOP-ranneketta. Fergusonilla on kaikkiaan 148 WSOP-rahasijaa, joka on viidenneksi eniten kaikista pelaajista. 
National Heads-Up Poker Championship -turnauksissa 2005 sekä 2006 Ferguson sijoittui toiseksi ja voitti kisan maaliskuussa 2008. Ykköspalkinto oli puoli miljoonaa dollaria. 
Ferguson on saanut lempinimensä ”Jesus” (Jeesus) pitkän ruskean tukkansa ja partansa takia. Hän edustaa Full Tilt Poker -nettipokerisivustoa ja kuuluun sivuston omistajiin. Syksyllä 2011 Ferguson liitettiin osaksi Full Tilt Pokerin pyramidihuijaus-skandaalia. Ferguson on ollut mukana "Poker After Dark" -pokeriohjelman ensimmäisillä tuotantokaudella sekä muutamissa muissa pokeriohjelmissa. Ferguson pystyy myös katkaisemaan porkkanan kolmen metrin päästä heittämällä tavallista pelikorttia.
Marraskuussa 2019 Chris Fergusonin pokeriuran turnausansiot ylittivät 9,4 miljoonaa dollaria. Hän asuu Pacific Palisadesissa Kaliforniassa.
Full Tilt Poker -kanne.
Syksyllä 2011 Fergusonia vastaan nostettiin siviilikanne, jonka mukaan hän oli siirtänyt itselleen varoja Full Tilt Poker -pokerisivuston pelaajien pelitileiltä. Ferguson kuului muiden muassa Howard Ledererin kanssa nurin menneen Full Tilt Poker -sivuston omistajiin. Full Tilt Pokerin johdon ja omistajien epäillään huijanneen itselleen 320 miljoonaa euroa pelaajien varoja. 
WSOP-rannekkeet.
Fergusonilla on kolme voittoa myös WSOP:n ohessa järjestettävistä kiertuekilpailuista (World Series of Poker circuit events). Ferguson on voittanut turnaukset helmikuussa ja syyskuussa 2005 sekä marraskuussa 2007.
Oiva Ketonen

Oiva Toivo Ketonen (21. tammikuuta 1913 Teuva – 3. syyskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen filosofi, joka toimi Helsingin yliopiston teoreettisen filosofian professorina vuosina 1951–1977. Filosofina Ketonen oli Eino Kailan oppilas. Hänen oma tutkimustyönsä liittyi matematiikkaan ja teoreettiseen filosofiaan. Ketonen sai akateemikon arvonimen vuonna 1980.
Ura.
Ketonen syntyi Teuvalla ja opiskeli ensin Helsingin yliopistossa matematiikkaa mutta kiinnostui filosofiasta kuultuaan Eino Kailan luentoja. Filosofiaa hän opiskeli samaan aikaan Erik Steniuksen ja G. H. von Wrightin kanssa. Ketonen oli nykyaikaisen logiikan uranuurtajia Suomessa. Hänen väitöskirjansa "Predikaattikalkyylin täydellisyydestä" valmistui 1943. Ketonen oli useita kertoja vierailevana tutkijana Englannissa ja Yhdysvalloissa.
Ketonen kirjoitti ennen kaikkea tieteenfilosofiasta ja -historiasta sekä myös laajemmalle yleisölle suunnattuja filosofiaa ja etiikkaa käsitteleviä teoksia. Luonnontieteellisen todellisuuskäsityksen kehitystä Ketonen kuvasi erityisesti teoksissaan "Suuri maailmanjärjestys" ja "Eurooppalaisen ihmisen maailmankatsomus". Tämän lisäksi Ketonen oli merkittävä yliopistopoliittinen vaikuttaja ja korkeakoulututkimuksen kehittäjä. Hän osallistui Suomen korkeakoulu- ja tiedehallinnon kehittämiseen muun muassa toimimalla korkeakoulujärjestelmän kehittämiseen tähtäävän työryhmän puheenjohtajana sekä korkeakouluneuvoston ensimmäisenä puheenjohtajana. Työ johti korkeakoulujen kehittämislain säätämiseen, mikä takasi kunkin korkeakoulun määrälliset vähimmäistavoitteet vuosiksi 1967–1981.
Eläkevuosinaan Ketonen oli aktiivinen kulttuurikeskustelija. Hän laati teräviä puheenvuoroja Suomen 1980-luvun henkisestä tilasta. Suomen sisällissodan ongelmaa ja sen kipupisteitä hän analysoi teoksessa "Kansakunta murroksessa" (1983). Hän tulkitsi sodan osoittaneen suomalaisen sivistyksen ohueksi myös sivistyneistön piirissä. Myös teos "Kohtalon vaihtoehdot" (1989) liikkui sivistyneistön ja siltä vaadittavan kansalaisrohkeuden aiheessa.
Erik Stenius

Erik Gunnarsson Stenius (1. joulukuuta 1911 Helsinki – 2. tammikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko, filosofi ja professori.
Ura.
Stenius opiskeli filosofiaa Helsingin yliopistossa Eino Kailan oppilaana ja logiikkaa Zürichissä Paul Bernaysin oppilaana. Stenius väitteli vuonna 1949 Helsingissä loogisia antinomioita käsittelevällä väitöskirjalla. Samana vuonna hänet nimitettiin Åbo Akademihin filosofian professorin virkaan ja vuonna 1954 filosofian varsinaiseksi professoriksi. Turun aikoinaan hän tutki erityisesti Wittgensteinin "Tractatusta". 
Steniuksesta tuli Helsingin yliopiston ruotsinkielisen filosofian professori vuonna 1963, kun Georg Henrik von Wright siirtyi johtamaan Suomen Akatemiaa. Steniuksen oppilaisiin kuuluvat muun muassa Ingmar Pörn ja Lars Hertzberg.
Suku.
Steniuksen vanhemmat olivat arkkitehdit Gunnar Stenius ja Signe Lagerborg-Stenius. Hänen setänsä Rolf Lagerborg toimi Åbo Akademin filosofian professorina. Hänen poikansa on KTH:n ja TKK:n professorina toiminut Per Stenius.
Hildesheimin tuomiokirkko

Hildesheimin tuomiokirkko () on keskiaikainen Neitsyt Marialle pyhitetty katedraali Hildesheimissa, Saksassa. Se liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1985 yhdessä läheisen Mikaelinkirkon kanssa.
Tuomiokirkko rakennettiin vuosien 1010 ja 1020 välisenä aikana romaaniseen tyyliin. Kirkkoa korjattiin ja laajennettiin 1000-, 1100- ja 1300-luvulla. Se tuhoutui ilmahyökkäyksessä 1945 ja rakennettiin uudelleen 1950-luvulla.
Kirkossa on taideaarteita 1000-luvulta. Keskiajalta oletetaan olevan peräisin taideteos, jonka väitetään sisältävän osia Irminsulin pylväästä.
Autonominen sosiaalikeskus Siperia

Autonominen sosiaalikeskus Siperia eli Siperia oli asunnottomien yönä 17. lokakuuta 2002 vallattu, Länsi-Herttoniemessä sijainnut puutalo. Talo oli alun perin ollut asuinkäytössä, mutta ennen valtausta se oli ollut tyhjillään jo pitkään ja alkanut ränsistyä. Talo tunnettiin aiemmin nimellä "Huvila 71". Uusi nimi juontui valtauksen alkuaikojen talvilämpötiloista.
Valtauksen tarkoitus oli kunnostaa huvila tilaksi nuorten omaehtoiselle sosiaalikeskukselle. Talossa järjestettiin poliittista toimintaa, bileitä ja työpajoja sekä ylläpidettiin pientä kirjastoa ja vietettiin aikaa muuten vaan. Tiloissa toimi keskiviikkoiltaisin pieni kahvila, "Café Laika". Talon viralliset yhteydet hoiti Vapaa katto ry. Talon asioista päätettiin maanantaisin pidetyissä talokokouksissa.
Yöllä 13. kesäkuuta 2006 talo tuhoutui tulipalossa. Talo oli palon syttyessä tyhjillään.
Alfre Woodard

Alfre Woodard (; s. 8. marraskuuta 1952 Tulsa, Oklahoma) on Oscar-ehdokkaana ollut ja Emmyillä sekä Golden Globeilla palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä.
Elämä ja ura.
Woodard opiskeli näyttämötaidetta Bostonin yliopistossa. Hän on vieraillut useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa sekä ollut ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi vuoden 1983 elokuvasta "Kultaiset hedelmät". Woodard asuu Santa Monicassa Kaliforniassa miehensä kirjailija Roderick Spencerin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Andrei Kolmogorov

Andrei Nikolajevitš Kolmogorov (, 25. huhtikuuta 1903 Tambov – 20. lokakuuta 1987 Moskova) oli neuvostoliittolainen matemaatikko, joka teki huomattavia tutkimuksia todennäköisyyslaskennan ja topologian aloilla sekä virtausmekaniikassa turbulenssin mallinnuksessa.
Kolmogorov opiskeli Nikolai Luzinin alaisuudessa ja valmistui tohtoriksi Moskovan valtionyliopistosta vuonna 1929. Vuonna 1931 hänestä tuli kyseisen yliopiston professori. Vuonna 1939 hän sai akateemikon arvonimen Neuvostoliiton tiedeakatemialta.
Uransa varhaisessa vaiheessa Kolmogorov tutki intuitionistista logiikkaa ja Fourier’n sarjoja sekä turbulenssia, klassista mekaniikkaa ja informaatioteoriaa. Hänen merkittävin työnsä oli kuitenkin matemaattisen perustan luominen todennäköisyysteorialle, satunnaismuuttujille ja stokastisille prosesseille. Hänet tunnetaan muun muassa Kolmogorovin aksioomista ja Chapman-Kolmogorovin yhtälöstä. Hän oli algoritmisen informaatioteorian pääkehittäjiä ja Kolmogorov-kompleksisuus on nimetty hänen mukaansa.
Eino Krohn

Eino Leopold Krohn (8. helmikuuta 1902 Helsinki – 18. helmikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija sekä kirjallisuustieteen ja estetiikan professori Turun yliopistossa. Hänen isänsä oli vuori-insinööri Leopold Edward (Leo) Krohn (1871–1948), ja hänen veljiään olivat filosofi Sven Krohn ja kuvataiteilija Alf Krohn. Eino Krohnin lapsista tunnettuja ovat näyttelijä Heidi Krohn ja kirjailijat Aarni Krohn ja Tiina Krohn (ent. Kaila).
Krohn edusti Suomessa fenomenologian ensimmäistä aaltoa 1920-luvulla. Hänet nimitettiin Kirjallisuudentutkijain Seuran kunniajäseneksi vuonna 1962. Krohn oli vuodesta 1920 teosofisen järjestön Ruusu-Ristin jäsen ja toimi siellä useissa tehtävissä, muun muassa sen aikakauslehden päätoimittajana. Hän johti Ruusu-Ristin kirjallisuusseuraa viiden vuosikymmenen ajan ja oli Ruusu-Ristin vt. johtaja vuosina 1982–1983.
Krohn on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Aiheesta muualla.
' Eino Krohn : Missä lontoolaiset hengittävät, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 04.08.1929, nro 31, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Mikaelinkirkko (Hildesheim)

Mikaelinkirkko () on ottolainen kirkko Hildesheimissa, Saksassa. Se muodostaa UNESCOn maailmanperintöluettelon kohteen yhdessä läheisen tuomiokirkon kanssa.
Historia.
Mikaelinkirkko rakennettiin vuosien 1001 ja 1031 välisenä aikana piispa Bernwardin ohjauksessa benediktiiniluostarin kappeliksi. Uskonpuhdistuksen saavuttua Hildesheimiin kirkosta tuli protestanttinen, vaikka benediktiiniläisluostari säilyi, kunnes se maallistettiin vuonna 1803.
Kirkko tuhoutui ilmahyökkäyksessä toisessa maailmansodassa, mutta jälleenrakennettiin 1950–1957. Vuonna 1985 kirkosta tuli UNESCOn maailmanperintökohde Hildesheimin tuomiokirkon kanssa.
Arkkitehtuuri.
Mikaelinkirkko on yksi varhaisromaanisen tyylin tärkeimpiä kirkkoja. Siinä on kaksikuorinen basilika kaksine poikkilaivoineen ja neliönmuotoinen torni jokaisessa risteyksessä. Länsikuorta painottavat katettu käytävä ja krypta. Pohjapiirros seuraa geometristä suunnitelmaa, jossa mittayksikkönä on poikkilaivan risteyksen neliö, ja keskilaivaa reunustavat vuorotellen pilari ja kaksi pylvästä, joita yhdistävät arkadikaaret. Jokaiseen apsikseen on kaksi sisäänkäyntiä ja pohjois- sekä eteläpuolella on neljä sisäänkäyntiä.
Kuoren ja pylväskäytävän ohella maalattu puinen katto noin vuodelta 1230 on kirkon sisätiloiden merkittävin yksityiskohta. Se esittää Jeesuksen sukupuun.
Kirkon säilyneissä 4,5 m korkeissa pronssiovissa on kuvattu Vanhan ja Uuden testamentin tapahtumia pareittain: esimerkiksi syntiinlankeamus Aatamin ja Eevan kiusauksen muodossa on parina lunastukselle ristiinnaulitsemisen muodossa.
Vuoritalo

Vuoritalo oli Martti Välikankaan suunnittelema rakennus Nyyrikinpuistossa Helsingin Käpylässä. Se rakennettiin vuonna 1921 kaupunginosan vapaapalokuntaa varten ja oli myöhemmin vuosien ajan sekalaisessa käytössä. Vuoritalo purettiin marraskuussa 2012 sen vaurioiduttua pahasti tulipalossa.
Talossa oli punk-henkistä toimintaa jo 1970–1980-lukujen vaihteessa. Rakennus oli pitkän aikaa tyhjillään ja alkanut ränsistyä, kunnes PUNK ry (Pääkaupunkiseudun underground-nuorisokulttuuriyhdistys) vuokrasi sen Helsingin kaupungilta vuodesta 2002 alkaen. Rakennusta kunnostettiin talkoovoimin. Vuoritalolla toimi kolme bändiharjoitustilaa, pöytäjalkapallosaluuna sekä PUNK ry:n ja Anarkistisen Toiminnan toimistot. Toiminta Vuoritalolla loppui 30. huhtikuuta 2006.
Rakennus vaurioitui tulipalossa lokakuussa 2010 ja jälleen lokakuussa 2012. Jälkimmäisellä kerralla rakennus vaurioitui niin pahasti, että sen katto oli romahdusvaarassa ja Helsingin rakennusvalvontavirasto myönsi rakennukselle kiireellisen purkuluvan. 
Rakennus purettiin marraskuussa 2012.
James Denton

James Denton (s. 20. tammikuuta 1963 Nashville, Tennessee) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa teatterin parissa ja siirtyi televisioon lopullisesti 2000-luvulla, jolloin hänellä oli useita rooleja ABC:n sarjoissa. Vuosina 2004 - 2012 hän esiintyi sarjassa "Täydelliset naiset".
Lääkärinvala

Lääkärinvala on lääkärien Suomessa vapaaehtoisesti vannoma vala, jossa sitoudutaan noudattamaan lääkärin eettisiä sääntöjä. Nykyään vannottava vala pohjautuu antiikinaikaiseen Hippokrateen valaan, joka on nimetty lääkäri Hippokrateen (n. 460–370 eaa.) mukaan, sekä Maailman lääkäriliiton vuonna 1949 hyväksyttyyn Geneven julistukseen.
Lääkärinvala kuuluu seuraavasti:
Historia.
Kun ammattikunnat ja killat alkoivat keskiajalla kehittyä voimakkaasti, lääkärinammatin ongelmaksi muodostuivat erilaiset puoskarit. Ongelman ratkaisemiseksi Englannin kuningas Henrik VIII antoi Lontoon lääkäreille oikeudet valvoa lääkärikuntaa ja myöntää lääkärinoikeuksia vuonna 1518. Vastaavan oikeuden antoi Ruotsin kuningatar Kristina alueensa lääkäreille, jotka perustivat Tukholmassa toimineen Collegium Medicumin. Kun Suomi liitettiin Venäjään autonomisena suuriruhtinaskuntana, maahan perustettiin useimpien Ruotsin instituutioiden vastineet. Suomen Collegium Medicum aloitti toiminnan Suomen suuriruhtinaskunnassa vuonna 1811, jolloin lääkärin ammatinharjoittamisen edellytykseksi asetettiin tutkinnon lisäksi lääkärinvalan vannominen. Maailman Lääkäriliitto (WMA) hyväksyi vuonna 1949 oman eettisen ohjeistonsa, Geneven julistuksen.
Suomessa lääkärinvalan vannomisen perinne 1970- ja 1980-luvuilla vähitellen kuihtui, eikä vuonna 1994 hyväksytyssä "Laissa terveydenhuollon ammattihenkilöistä" (1994/559) lääkäreiltä enää edellytetty valaa. Suomen Lääkäriliitto piti kuitenkin tärkeänä sitoutumista lääkärin etiikkaan, ja sopi lääketieteellisten tiedekuntien kanssa, että lääkärit vannovat valmistumisen yhteydessä vapaaehtoisen valan. Lääkäriliiton valtuuskunta hyväksyi tällöin yllä olevan uuden valakaavan.
Power Macintosh 7300

Power Macintosh 7300 on Apple Computerin 17. helmikuuta 1997 julkaisema tietokone. Mallin edeltäjinä toimi kaksi Power Macintosh -konetta, 7600 ja 7200, ja se julkaistiin yhdessä kallimpien 8600 ja 9600 -mallien kanssa. Power Macintosh 7300 käytti samaa Outrigger-koteloa kuin edeltäjänsä. Laitteesta julkaistiin myös AWS-palvelinversio nimellä WGS 7350/180. Power Macintosh 7300 -mallien tuotanto lakkautettiin 10. marraskuuta 1997.
Yleistä.
Power Macintosh 7300 on toistaiseksi ainoa Applen tietokone, joka on päivitys suuremmalla mallinumerolla varustettuun tietokoneeseen. Power Macintosh 7600 -tietokoneisiin verrattuna 7300 sisältää uudemman PowerPC 604e -suorittimen, mutta siitä puuttuu videoliitännät. Molemmissa malleissa on suoritin tytärkortilla, mikä ominaisuus puuttui hankalasti päivitettävästä 7200-mallista.
Mallit.
WGS 7350/180 -mallista oli kolmella ohjelmistopaketilla varustettua versiota, toimistokäyttöön tarkoitettu "Application Server Solution", tiedostopalvelinkäyttöön tarkoitettu "AppleShare Server Solution" ja verkkopalvelinkäyttöön tarkoitettu "Internet Server Solution".
Tekniset tiedot.
PC-yhteensopivassa mallissa oli PCI-kortille sijoitettu, ylimääräinen PC-suoritin ja tilaa 64 MTtn keskusmuistille MS-DOS-prosesseja varten. PCI-kortissa oli myös 15-nastainen sarjaportti.
Bernward

Pyhä Bernward (n. 960 – 20. marraskuuta 1022) oli Hildesheimin piispa 993–1022.
Bernward syntyi saksilaiseen aatelisperheeseen ja opiskeli Hildesheimin katedraalikoulussa. Vuodesta 977 hän toimi kirjurina ja kronikoijana Otto II:n ja Theofanon hovissa. Vuodesta 987 tai 988 Bernward oli yhdessä tulevan paavin Sylvester II:n kanssa vastuussa nuoresta hallitsijasta Otto III:sta.
Bernwardin aikana Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan johdossa oli saksilaisia hallitsijoita, joiden juuret olivat Hildesheimin alueella ja jotka olivat Bernwardin sukulaisia. Tuohon aikaan Hildesheim oli keisarikunnan keskuspaikkoja ja Bernward oli päättänyt antaa kaupungille imagon, joka sopisi sen tärkeyteen.
Bernwardin kuuluisimpia aikaansaannoksia ovat Hildesheimin tuomiokirkon pronssiset ovet, jotka jäljittävät Rooman Santa Sabinan basilikan puuovien pyhää historiaa ja varhaisromaaninen Mikaelinkirkko, joka valmistui vasta Bernwardin kuoleman jälkeen.
Paavi Celestinus III julisti Bernwardin pyhimykseksi.
Leukaluiden seisake

Leukaluut (lyh. Lut) on entinen seisake Tampere–Pori-rataosalla, nykyään Nokian kaupunkiin kuuluvan Suoniemen Sadanleukaluunsalmessa Kuloveden pohjoisrannalla. Junat eivät siellä enää pysähdy, mutta paikalla on nykyään mökkiläisten kokoontumispaikka. Seisake oli käytössä vuosina 1961–1989. 
Sadanleukaluunsalmi on erään tarinan mukaan saanut nimensä siihen isonvihan aikana hukkuneiden venäläisten sotilaiden mukaan.
Yrjö Hirn

Georg (Yrjö) Hirn (7. joulukuuta 1870 Lappeenranta – 23. helmikuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen professori, diplomaatti, kulttuuripersoona ja esseisti, joka oli aikansa tunnetuimpia suomalaisia tiedemiehiä maailmalla.
Henkilöhistoria.
Yrjö Hirn vietti lapsuutensa Lappeenrannassa ja Porvoossa. Hän on myöhemmin kuvannut lapsuutensa Karjalaa esseekokoelmassa "De lagerkrönta skoplaggan" (1951). Hänen vanhempansa olivat filosofian tohtori August Reinhold Hirn ja Aurora Elisabeth Hoffström ja puoliso 1895–1943 Karin Åberg. Hirn suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1889 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1892. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1896. Hän toimi Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssina vuosina 1894–1910 sekä Helsingin yliopiston estetiikan ja nykyiskansain kirjallisuuden dosenttina vuosina 1898–1910 ja professorina vuosina 1910–1937.
Hirn oli aktiivinen myönteisen Suomi-kuvan levittäjä Pariisin epämuodollisissa verkostoissa sortovuosina 1899–1905. Itsenäistymisen jälkeen hän siirtyi Suomen Pariisin-suurlähetystön palvelukseen. Vuonna 1919 Hirn osallistui Suomen delegaation jäsenenä Pariisin rauhankonferenssiin.
Tutkimukset.
Hirn tutki monia eri aloja, muun muassa estetiikkaa käyttäen hyväksi psykologian ja sosiologian menetelmiä, ympäristöestetiikkaa, kirjallisuus-, teatteri- ja taidehistoriaa sekä karelianismia. Hän sai useita apurahoja tutkimuksiaan varten, joten hän saattoi työskennellä tutkimustensa parissa useita vuosia ulkomailla. Hänen pääteoksensa olivat "The Origins of Art" (1900) ja "Det heliga skrinet" (1909). Näissä oli omalle ajalleen tyypillistä darwinilais-sosiologista väritystä, mutta myös selkeästi hahmotettua taiteen ja kirjallisuuden kehityksen kuvausta. Hirn oli erittäin tuottelias ja taitava kirjoittaja. Hän hallitsi loisteliaan esseekirjoittamisen taidon, ja lisäksi hän julkaisi useita monografioita muun muassa Runebergista.
Karen Putzer

Karen Putzer (s. 29. syyskuuta 1978 Bolzano) on italialainen alppihiihtäjä. Ensimmäisen kerran Putzer oli Italian edustusjoukkueessa vuonna 1994. Putzerin seura on G.S. Fiamme Oro (il Gruppo Sportivo Fiamme Oro della Polizia di Stato). Putzer on laskenut ennen kaikkea suurpujottelua ja supersuurpujottelua. Hän on olympiamitalisti Salt Lake Citystä. Karen Putzer 
Ensimmäisen maailmancupvoiton Karen Putzer otti 19.12.1999 St. Moritzin supersuurpujottelukilpailussa, jossa toiseksi sijoittui italialainen Alessandra Merlin ja kolmanneksi ranskalainen Régine Cavagnoud. Putzerin tähän saakka paras kausi on ollut kausi 2002 - 2003, jonka aikana hän voitti viisi maailmancupin kilpailua. Saman kauden yhteispisteissä Putzer tuli toiseksi Kroatian Janica Kostelicin jälkeen. Noiden vuosien jälkeen Putzeria ovat vaivanneet lukuisat loukkaantumiset ja fyysiset ongelmat, eikä menestys ole ollut yhtä hyvää.
1979 (kappale)

1979 on chicagolaisen alternative rock-yhtyeen Smashing Pumpkinsin hittikappale. Se julkaistiin yhtyeen tupla-albumilla "Mellon Collie and the Infinite Sadness" vuonna 1995, ja se julkaistiin myös singlenä. Kappaleen kirjoitti Billy Corgan. Kappale on yksi yhtyeen rauhallisimmista, mutta myös tunnetuimmista.
1979 oli Smashing Pumpkinsin ensimmäinen kappale jossa oli elektronisia vaikutteita ja sen jälkeen yhtye siirtyi yhä enemmän tekemään elektronista musiikkia.
1979 voitti MTV Video Music Awards-palkinnon "Best Alternative Video".
Kappaleet.
"1979 Mixes" -singlen kappaleet.
Kappaleet 1, 2 ja 4 on tehnyt Roli Mosimann. Kappaleen 3 on tehnyt Moby, joka remiksasi kappaleen "pro bono".
Kahdet kasvot (vuoden 1992 elokuva)

Kahdet kasvot ("Raising Cain") on 1992 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen psykologinen jännityselokuva, jonka on ohjannut Brian De Palma. Elokuvan pääosaa, sivupersoonista kärsivää lapsipsykologia, esittää John Lithgow, ja muita näyttelijöitä ovat Lolita Davidovich, Steven Bauer, Frances Sternhagen ja Gregg Henry.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" ensi-ilta-arvostelussa Mikael Fränti näkee elokuvan esikuvana selvästi Hitchcockin Norman Bates -hahmon, mutta sanoo De Palman tällä kertaa välttävän liian suoran kopioinnin. Häntä kiehtovat elokuvan monet arvaamattomat käänteet, ja hänestä "Kahdet kasvot" on ”sisäkkäisten minuuksien tuima harhautusleikki, jossa ihminen on lopulta itsensä viimeinen todistaja”.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo De Palman tekevän ”uhkarohkean oudosta” filmistään liian monimutkaisen. Lithgow’n roolityötä hän kuvaa maaniseksi ja antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. Kaksi tähteä antaa myös "VideoHound’s Golden Movie Retriever".
Ekologinen tehokkuus

Ekologinen tehokkuus eli kulutustehokkuus () on hyötysuhde, joka kertoo kuinka suuri osuus eläimen ravinnon energiasta sitoutuu sen kudoksiin. Sillä tarkoitetaan myös koko tietyn trofiatason biomassaan sitoutunutta energiamäärää, joka on seuraavan tason käytettävissä.
Ekologinen tehokkuus ilmoitetaan yleensä prosenttiarvona. Suurin ekologisen tehokkuuden arvo on kasveilla ja muilla yhteyttävillä organismeilla, jotka voivat saavuttaa noin 100% tehokkuuden. Pienimmät ekologisen tehokkuuden arvot ovat tasalämpöisillä petoeläimillä.
Manikyyri

Manikyyri on käsien ja kynsien kosmeettinen hoito. Manikyyrejä tekevät muun muassa kosmetologit kauneushoitoloissa, kylpylöissä ja kampaamoissa. Hoitoon kuuluu usein käsien kylvetys ja hieronta, kynsinauhojen siistiminen ja kynsien leikkaus ja lakkaus. Manikyyrin yhteydessä voidaan myös laittaa rakennekynnet.
Käsihoidon järjestys:
1. Vanhan lakan poisto
2. Kynsien leikkaus ja viilaus
3. Kynsinauhavoiteen levitys
4. Käsikylpy
5. Kynsinauhaveden levitys
6. Kuolleen ihosolukon poisto sekä ns. "lihatikkujen" poisto
7. Hieronta
8. Kynsien lakkaus. 
Ranskalainen manikyyri tarkoittaa kynsihoitoa, jossa kynsien kärjet lakataan valkoisella kynsilakalla ja muu kynsi vaaleanpunaisella tai ihonvärisellä sävyllä. Ranskalaisen manikyyrin suosio perustuu kynsien luonnolliseen ja eri tyyleihin yhteensopivaan ulkonäköön. 
Sana "manikyyri" tulee latinan kielen sanoista "manus" eli käsi ja "cura" eli hoito.
Rafael Karsten

Sigfrid Rafael Karsten (16. elokuuta 1879 Koivulahti – 21. helmikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen uskontotieteilijä ja filosofi.
Elämä.
Rafael Karsten syntyi hyvin uskonnolliseen kotiin. Hänen vanhempansa olivat kirkkoherra Klas Edvin Karsten (1836–1908) ja Maria Augusta Emilia (Emma) (1837–1920), o.s. Cajanus. Hän valmistui Wasa Svenska Lyceumista 1899 ja aloitti filosofian opinnot Keisarillisessa Aleksanterin yliopistossa Helsingissä. Karsten valmistui yliopistosta 1902. Vuonna 1903 hän aloitti ensimmäisessä työssään British Museumissa. Hän jatkoi opintoja sekä British Museumissa (1906–1907, 1909–1910), mutta opiskeli myös oikeusfilosofiaa Berliinissä (1906, 1907, 1910) ja moraali- ja yhteiskuntafilosofiaa Pariisissa (1906). 
Filosofina Karsten oli Edvard Westermarckin oppilas. Jo opiskeluaikoinaan hän alkoi etsiä inhimillisiä selityksiä uskonnoille teologisten sijasta. Hän arvosteli kristinuskoa ja sen perusteita ja oli vaatimassa uskonnonvapautta maahan. Vuonna 1905 hän väitteli väitöskirjalla "The Origin of Worship: A Study in Primitive Religion", joka pyrki selvittämään uskontojen alkuperää. 
Karsten osallistui yliopistopiireissä vuonna 1905 perustetun Prometheus-seuran toimintaan.
Teoksessaan "Pakanuus ja kristinoppi" (1910) Karsten pyrki osoittamaan, kuinka kristinusko on kehittynyt läheisessä suhteessa Vähä-Aasian ”pakanallisiin” uskontoihin. Karsten arvosteli myös kristillistä moraalia. Karstenin mukaan yliluonnollinen oppirakennelma yhdistettynä henkiseen suvaitsemattomuuteen tuotti vääräuskoisten vainoja. Reformaatiossa tilanne muuttui vain siten, että ”erehtymättömän kirkon sijaan saatiin erehtymätön kirja”. Valtiokirkko oli Karstenille alistamisen tunnus, joka ”tukahduttaa kaikkia itsenäisen ajattelemisen ilmauksia”. 
Karsten meni naimisiin Margit Boldtin kanssa 5. joulukuuta 1921. Karsten julkaisi tutkimuksiaan 1920- ja 30-luvulla ja osallistui useisiin kansainvälisiin konferensseihin. Hän myös matkusteli Etelä-Amerikassa tutkimassa intiaaneja ja heidän uskontojaan. Harvinaisen lämpimänä kesänä 1927 hän matkusti Petsamoon tutkimaan kolttasaamelaisia ja heidän uskontoaan. Vuonna 1931 Karsten kirjoitti ensimmäisen suomenkielisen uskontotieteen menetelmäoppaan "Uskontotieteen perusteet". Hän hoiti Helsingin yliopistossa käytännöllisen filosofian professuuria vuosina 1922–1946.
Vanhemmiten Karstenin kritiikki kristinuskoa ja sen perusteita kohtaan laimeni. Hän kuoli äkillisesti vuonna 1956.
Kielentutkija Torsten (Tor) Evert Karsten (1870–1942) oli Rafael Karstenin veli.
Muuta.
Karstenin on väitetty olleen esikuvana Hergén Tintti-sarjakuvatarinassa "Särkynyt korva" esiintyvälle Ridgewell-hahmolle, joka on Etelä-Amerikan intiaanien keskuudessa asuva ja kadonneeksi luultu tutkimusmatkailija. Sarjakuvatutkija Reijo Vallan mukaan hahmolla ei kuitenkaan näytä olevan suoraa yhteyttä Karsteniin ja esikuvana on saattanut olla joku muu.
Aiheesta muualla.
Rafael Karstenin lehtiartikkeleita:
Kimmo Porttila

Kimmo Porttila (s. 1982) on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja, joka on työskennellyt muun muassa Ylen urheilutoimituksessa ja MTV Urheilussa. Hän on toiminut Ylen urheiluselostajana muun muassa jääkiekossa, alppihiihdossa, mäkihypyssä, yleisurheilussa ja jalkapallossa – sekä televisiossa että radiossa. Viime vuosina Porttila on toiminut YLE:n selostajana hiihdon ja yleisurheilun arvokisoissa, kuten Tokion kesäolympialaisissa ja Pekingin talviolympialaisissa. Sitä ennen hän oli selostajana myös Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaissa ja 2018 Pyeongchangin talviolympialaisissa.
Ura.
Porttila aloitti urheilutoimittajauransa SportFM-urheiluradiossa vuonna 2003. Hän työskenteli vuosina 2004–2011 Ylellä. Vuonna 2011 hän siirtyi MTV:n urheilutoimitukseen. MTV:n kanavilla Porttila selosti muun muassa jääkiekon MM-kilpailuja ja satunnaisesti hiihdon maailmancupia Antero Mertarannan ollessa lomalla. Hän oli usein myös hiihdossa toimittajana.
2015 Porttila siirtyi takaisin Yle Urheiluun. Vuonna 2016 Porttila selosti Ylellä jalkapallon EM-kilpailuissa, yleisurheilun EM-kilpailuissa, jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa ja yleisurheilua Rion kesäolympialaisissa. Porttila selosti yleisurheilua myös EM-kilpailuissa 2018 ja MM-kilpailuissa 2019. Tokion kesäolympialaisissa hän on niin ikään yleisurheiluselostajana. Syksystä 2021 lähtien Porttila on Ylen maastohiihtolähetysten pääselostaja.
Yksityiselämä.
Porttilan isä on urheilutoimittaja Jari Porttila. Kimmo Porttila on naimisissa radiotoimittaja Riikka Porttilan kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Käkisalmen kirkko

Käkisalmen kirkko voi tarkoittaa seuraavia kirkkoja:
Luterilaiset:
Ortodoksiset:
Modo Hockey

Modo Hockey on ruotsalainen jääkiekkojoukkue, jonka kotipaikka on Örnsköldsvik. Joukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Joukkue on perustettu vuonna 1921, ja se on voittanut Ruotsin jääkiekon mestaruuden kaksi kertaa (vuosina 1979 ja 2007). 
Modo on tunnettu laadukkaasta juniorityöstään . Seuran nimi tulee Mo och Domsjö -sellu- ja paperitehtaasta (nyk. Metsä Board Husum), se esiintyy myös kirjoitusasussa MoDo.
Kaudesta 2006–07 alkaen joukkue on pelannut kotiottelunsa uudessa Hägglunds Arenassa.
Suomalaisista seurassa ovat pelanneet muun muassa Mikko Leinonen, Pekka Arbelius, Juha Tuohimaa, Jouko Narvanmaa, Kari Haakana, Timo Blomqvist, Juuso Riksman, Mika Lehtinen, Kristian Kuusela, Mikko Kurvinen, Tuomas Tarkki, Sami Torkki ja Ville Snellman. Kaudella 2009–10 Modossa pelasi neljä suomalaista: Hannu Pikkarainen, Marco Tuokko, Henri Laurila ja Samuli Suhonen. Joukkueessa on ollut kaksi suomalaista päävalmentajaa: Kaudella 2008-09 Harri Rindell ja kauden 2009-10 loppuun joukkueen päävalmentajana toimi Hannu Aravirta. 
Modo on tullut tunnetuksi Peter Forsbergin kasvattajaseurana. Forsberg pelasi joukkueessa viimeiset kaksi kautta pääsarjatasolla ennen kuin päätti uransa kahden Colorado Avalanchessa pelatun ottelun jälkeen. 
Kauden 2016 lopussa seura putosi sarjatasoa alemmaksi Allsvenskaniin ensimmäistä kertaa yli 30 vuoteen hävittyään ratkaisevan karsintaottelusarjan Leksandia vastaan otteluin 3-4.
Kaudeksi 2023–2024 Modo Hockeyn joukkue nousi uudelleen pelaamaan korkeimmalle sarjatasolle, SHL:aan. Uutta sarjanousua edeltäen, oli joukkue kukistanut Djurgårdenin nk. "Game Seven":issä, lukemin 4-0.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
DR-17

DR-17 on yksi Normandian maihinnousua varten rakennetuista hinaajista, joita ostettiin Suomeen miinanraivausoperaatiota varten.
Aluksen alkuperäinen nimi oli ST-481 ja sen rakensi John E. Matton &amp; Sons Cohoesissa, New Yorkissa 1944.
Puolustusvoimien vuokraamana alus oli 30. syyskuuta 1946 – 23. marraskuuta 1948 miinanraivaustehtävissä. Alus vaurioitui pahoin magneettimiinan räjähtäessä sen raivaimessa Hangon edustalla elokuussa 1948, minkä jälkeen se palautettiin kansanhuoltoministeriölle. 
Alus myytiin Korttila &amp; Kumppaneille Kotkaan maaliskuussa 1949 ja se toimi vuoteen 1971 asti satamahinaajana nimellä "Poitsila", jolloin se myytiin Suomen Höyrylaiva osakeyhtiölle. Myöhemmin aluksen runkoa vahvistettiin. Räjähdyksessä vaurioitunut koneisto pysyi kuitenkin ongelmana, sitä ei koskaan onnistuttu täysin korjaamaan ennen yksityisomistusta. 
Aluksella oli vuoteen 2005 mennessä kolmetoista omistajaa. Vuodesta 1998 alus on ollut Suomenlinnassa satamaansa pitävä yksityinen huvialus.
Ricardo Antonio Chavira

Ricardo Antonio Chavira (s. 1. syyskuuta 1971 Austin Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan sarjassa "Täydelliset naiset" vuosina 2004–2012. Chaviralla on meksikolaisia, saksalaisia ja irlantilaisia sukujuuria.
Ura.
Chavira on esiintynyt useissa riippumattomissa elokuvissa sekä Touchstone Picturesin "Alamossa". Ennen "Täydellisiä naisia" hän oli vakinaisena sarjassa "The Grubbs" sekä väliaikaisena sarjoissa "Mullan alla" ja "The Division". Vierailurooleja hänellä oli sarjoissa "Joanin salaisuus", "Kartellikuningas", "24", "Kunnian miehet", "NYPD Blue", "Philly" ja "Enkelten kaupunki". Chavira oli myös jonkin aikaa "The George Lopez Show’ssa". Hän teki ensimmäisen ääniroolinsa animaatioelokuvaan "", jossa hän esitti Major Forcea.
Perhe.
Chaviralla ja hänen vaimollaan Marcea Dietzelillä on kaksi lasta, vuonna 2003 syntynyt poika ja vuonna 2008 syntynyt tytär. Pariskunta avioitui vuonna 2007 oltuaan jo pitkään yhdessä. Ricardo Antonio Chaviran isä on Bexarin piirikunnan tuomari Juan Antonio Chavira.
Pyörätuolimiekkailu

Pyörätuolimiekkailu on miekkailusta sovellettu vammaisurheilulaji, jonka sir Ludwig Guttmann kehitti Stoke Mandeville -sairaalassa. Laji otettiin mukaan vuoden 1960 paralympialaisten ohjelmaan. Miekkailijat ottelevat pyörätuoleissa, jotka on kiinnitetty lattiaan lyhyen etäisyyden päähän toisistaan. Pyörätuolimiekkailussa otellaan perinteisen miekkailun tapaan kolmella eri aseella: säilällä, floretilla ja kalvalla. Säännöt ovat samat lukuun ottamatta sitä, että pyörätuolimiekkailussa ei ole jalkatöitä eikä näihin liittyviä sääntöjä.
Pyörätuolimiekkailun kansainvälinen lajijärjestö on International Wheelchair Fencing Committee (IWFC). Suomessa laji kuuluu Suomen Miekkailuliiton toimintaan. Laji on ainoa kamppailulaji, jossa pyörätuolinkäyttäjät voivat kilpailla paralympialaistasolla.
Historia.
Laji esiteltiin ensimmäisen kerran Englannissa International Stoke Mandeville Games -nimisessä tapahtumassa. Ensimmäinen pyörätuolimiekkailussa käytetty ase oli säilä. Vuonna 1956 käyttöön tulivat myös floretti ja kalpa.
Luokittelu.
Pyörätuolimiekkailussa on kolme kategoriaa, joita merkitään A-, B- ja C-kirjaimilla. Ryhmän A urheilijoilla on hyvä tasapaino sekä taipuisa ja esteettä liikkuva ylävartalo. Ryhmässä B on huono tasapaino ja liikkuvuus, mutta ainakin yksi esteettä liikkuva käsi. Ryhmän C urheilijoilla on vamma kaikissa neljässä raajassa.
Vammat, jotka tuovat kilpailukelpoisuuden pyörätuolimiekkailuun ovat: