tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fatima Whitbread

Fatima Whitbread syntyjään Fatima Vedad (s. 3. maaliskuuta 1961 Stoke Newington, Lontoo) on brittiläinen keihäänheittäjä. Hän on naisten keihäänheiton maailmanmestari, Euroopan mestari ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Whitbread saavutti MM-hopeaa naisten keihäänheitossa tuloksella 69,14 Tiina Lillakin jälkeen Helsingin maailmanmestaruuskilpailuissa 1983. Hän saavutti olympiapronssimitalin Los Angelesin kesäolympiakisoissa 1984. Whitbread heitti maailmanennätyksen 77,44 Stuttgartin EM-kisojen 1986 karsinnassa ja myös voitti Euroopan mestaruuden. Maailmanmestaruuden hän voitti Roomassa 1987. Whitbread saavutti olympiahopeamitalin Soulin kesäolympiakisoissa 1988.
Yksityiselämä.
Fatima Vedad syntyi Lontoossa Kyproksen turkkilaiselle äidille ja Kyproksen kreikkalaiselle isälle. Hänen biologinen äitinsä hylkäsi hänet jo vauvaikäisenä, ja Whitbread vietti elämänsä ensimmäiset 14 vuotta pääosin lastenkodeissa. 13-vuotiaana Whitbread tuli myös äitinsä humalaisen miesystävän raiskaamaksi. Hänet adoptoitiin 14-vuotiaana. Adoptioäiti Margaret Whitbread oli Fatiman keihäänheittovalmentaja.
Flash Gordon – iskevä salama

Flash Gordon – iskevä salama on vuonna 1980 valmistunut avaruusooppera. Elokuvan on ohjannut Mike Hodges ja tuottanut Dino De Laurentiis. Elokuvan soundtrackin on säveltänyt rock-yhtye Queen. Elokuvan päänäyttelijöinä nähdään Sam J. Jones ja Melody Anderson. Myös Bond-näyttelijänä paremmin tunnettu Timothy Dalton esittää sivuosaa elokuvassa.
Elokuva perustuu sarjakuvahahmo Flash Gordoniin. Gordon (Jones) on amerikkalaisen jalkapallon pelaaja joka tempautuu mukaan avaruusseikkailuun sattumusten kautta. Lopulta hän löytää itsensä keskeltä tähtienvälistä sotaa, tehtävänään pelastaa ystävättärensä Dale Arlen (Anderson) sekä Maapallo.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen sanoo elokuvan tarjoavan ”rakastettavan tyhmää, koristeellista viihdettä lapsellisille”. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Kultaa tai kunniaa (albumi)

Kultaa tai kunniaa on Jukka Kuoppamäen vuonna 1973 julkaistu albumi. Kuoppamäki voitti albumin nimikappaleella vuoden 1973 Syksyn sävel -iskelmäkilpailun. Kappaleesta muodostui myös Kuoppamäen ainoa listaykkönen singlelistalla. Itse albumi pääsi sijalle 29 ja myi kultalevyyn oikeuttavan määrän, yli 25 000 kappaletta.
Nimikappaleen lisäksi albumilta ei noussut muita suuria hittejä. Kuoppamäki esitti kappaleet ”Pieni laulu vapaudesta” ja ”Siskot, veljet” Sopotin laulufestivaaleilla 1973, ja omien sanojensa mukaan yleisö piti kappaleista niin paljon, että hänet kutsuttiin lavalle kaikkiaan yhdeksän kertaa. ”Muukalaisessa” Jukan veli Mikko Kuoppamäki soittaa bongorummun asemassa näyteikkunanuken muovijalkaa, joka lojui studion nurkassa. Kappaleessa ”Maailma muutu ei” Jukka Kuoppamäki laulaa puhelimen luuriin. Tämä oli äänittäjä Pekka Nurmikallion idea. Lopussa kuuluvan fraasin ”Puhutaanko vielä?” esittää Nurmikallion äiti Bertta.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Pepe Deluxé

Pepe Deluxé on vuonna 1996 perustettu suomalainen elektronista musiikkia tekevä yhtye. Yhtyeen perustivat Helsingissä DJ Slow (Vellu Maurola), JA-Jazz (Tomi Paajanen) ja James Spectrum (Jari Salo). Yhtye alkoi tehdä konemusiikkia, jossa vaikuttavat breakbeat, big beat, downtempo ja hip hop. DJ Slow jätti yhtyeen 2001 keskittyäkseen sooloprojekteihinsa, JA-Jazz ei ole ollut aktiivisena jäsenenä vuodesta 2008. Multi-instrumentalisti Paul Malmströmistä tuli yhtyeen virallinen jäsen vuonna 2008.
Yhtyeen kokoonpano keikoilla on: Tommi Lindell (modulaarisyntetisaattori, vocoder), Miikka Paatelainen (kitara, basso, Theremin), Markku Reinikainen (rummut), James Spectrum (miksaus, perkussiot) ja Edward Greendanger (VJ).
Pepe Deluxén tekemä musiikki on soinut muun muassa Lee Jeansin ja Leviksen maailmanlaajuisissa farkkumainoksissa. Kappale ”Before You Leave” nousi Levi’s-mainonnan myötä kansainväliseksi hitiksi ja sai vuoden parhaan mainosmusiikin palkinnon Cannesin mainosfestivaaleilla.
Kauppalehden Pressossa kesäkuussa 2007 James Spectrum kertoi yhtyeen mahdollisesti olevan Suomen kaupallisin, ainakin mainoslisensseillä mitattuna.
Duo teki ensimmäisen live-esiintymisensä Suomessa joulukuussa 2006.
"Spare Time Machine" -albumia on ollut tekemässä James Spectrumin ja JA-Jazzin lisäksi myös suuri joukko muita henkilöitä.
Muuta.
Brittiläinen elektronisenmusiikin yhtye The Prodigy on käyttänyt Pepe Deluxén "Salami Fever" -kappaleen samplea omalla kappaleellaan "Take Me to the Hospital".
KuPS-Volley

KuPS-Volley oli kuopiolainen lentopalloseura, jonka miesten joukkue pelasi menestysvuosinaan lentopallon SM-liigassa. Seuran naisten joukkue pelasi 1-sarjassa.
KuPS-Volley on Pieksämäen NMKY:n kanssa yksi SM-liigan menestyneimmistä joukkueista. Vuodesta 1991 vuoteen 2000 KuPS-Volley selvitti tiensä loppuotteluihin jokaisella kaudella, ja se poistui kahdeksan kertaa voittajana. Loppuotteluissa KuPS-Volleyta vastaan nähtiin Tampereen Isku-Volley peräti neljänä vuotena peräkkäin. 
KuPS-Volley saavutti kaikkiaan kahdeksan kultaa ja kaksi hopeaa, kunnes menestysputken jälkeen se ajautui yllättäen konkurssiin keväällä 2001. Seuralla oli velkaa lähes miljoona markkaa. 
KuPS-Volleyn jälkeen naapurikunnan Pielaveden Sampo nousi SM-liigaan, ja jatkoi menestyksekästä lentopalloperinnettä. Sampo on pelannut joitakin kotiotteluitaan myös Kuopiossa.
Pieksämäen Namika

Pieksämäen NMKY on entinen suomalainen lentopalloseura.
Joukkue.
"Joukkueen runkopelaajat vuosien 1974–81 välillä"
Uno (kappale)

Uno on brittiläisen rockyhtyeen Musen single sen esikoisalbumilta Showbiz. Uno on yhtyeen ensimmäinen julkaistu single, tosin he olivat julkaisseet aikaisemmin kaksi EP:tä. Levy julkaistiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa 14. kesäkuuta 1999 CD:lle ja 7" vinyylilevylle.
Videot.
Kappaleeseen tehtiin kolme videoa. Ensimmäinen nauhoitettiin Tower Bridgellä ja sisältää myös lyhyitä pätkiä live-esiintymisistä.
Toisessa videossa yhtye soittaa huoneessa. Nainen yrittää suunnistaa yhtyeen luo käytävillä.
Kolmas video on tehty kokonaan live-esiintymisistä.
Maarja Kivi

Maarja Meriste-Kivi, o.s. Kivi, (s. 18. tammikuuta 1986 Tallinna), tunnetaan myös nimellä Marya Roxx, on virolainen muusikko ja laulaja, entinen Vanilla Ninja -yhtyeen jäsen. Hän asuu nykyisin Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Kivi avioitui vuonna 2004 entisen managerinsa Renee Meristen kanssa. Heidän esikoisensa syntyi 2004.
Laulajanura.
Kiven laulajanura alkoi vuonna 2002, jolloin hän otti osaa Euroviisukarsintoihin kappaleellaan "Dream". Samana vuonna hän liittyi päälaulajaksi Vanilla Ninjaan. Kivi jätti yhtyeen vuonna 2004 raskautensa takia. Hänen tilalleen Vanilla Ninjaan otettiin Triinu Kivilaan.
Vuoden 2005 lopulla Kivi nousi uudelleen lavoille uudella, tummanpuhuvalla tyylillä. Ensimmäiseksi singlejulkaisuksi tuli kappale nimeltään "Could You". Syyskuussa 2006 hän julkaisi toisen singlensä "Shine It On". 
Maarjalle tuli kiistaa artistinimestään, sillä "Maarja"-nimeä on jo useita vuosia käyttänyt virolainen laulaja Maarja-Liis Ilus. Saman nimen arveltiin sekoittavan Maarja Kiven sekä Maarja-Liis Ilusin toisiinsa.
Vuoden 2007 joulukuussa Maarja ilmoitti muuttavansa artistinimekseen Marya Roxx.
Triinu Kivilaan

Triinu Kivilaan (s. 13. tammikuuta 1989 Viljandi) on virolainen laulaja, joka tuli tunnetuksi Vanilla Ninja -yhtyeestä. Kivilaan on toiminut myös mallina. Vuonna 2004 hän voitti toisen perintöprinsessan tittelin "Miss Modell 2004" -kisassa. 
Vuonna 2004 Kivilaan liittyi Maarja Kiven tilalle yhtyeeseen Vanilla Ninja. Hän oli yhtyeen jäsenille jo aiemmin tuttu, ja hän muistutti ulkoisesti paljon Maarjaa. 
Triinu oli mukana Vanilla Ninjan menestysalbumilla "Blue Tattoo". Kyseiseltä albumilta julkaistu single "Cool Vibes" edusti Sveitsiä Eurovision laulukilpailussa 2005.
Joulukuussa 2005 Triinu päätti jättää yhtyeen. 9. tammikuuta 2006 hän jätti Vanilla Ninjan virallisesti, koska hän päätti keskittyä enemmän omaan soolouraansa. Sen jälkeen Vanilla Ninja jatkoi kolmihenkisenä. 
Kivilaanin ensimmäinen albumi "Now and Forever" julkaistiin vuonna 2008. Albumilta julkaistiin singlet "Home", "Fallen", "Be With You" ja "Is It Me".
Lämminverinen ravihevonen

Lämminveriset ravihevoset (lv-ravurit, "lämpöiset", "lämppärit") edustavat lämminveristä hevostyyppiä. Lämminverisiä ravihevosrotuja ovat amerikanravuri, ranskanravuri, orlovravuri ja venäjänravuri. Kutakin näistä roduista on jalostettu pitkälle mahdollisimman nopean ja kestävän ravihevosen aikaansaamiseksi. Erirotuiset lämminveriset ravurit kilpailevat yleensä samoissa lähdöissä, ja rotuja myös risteytetään keskenään.
Lämminveriset ovat nopeimpia ravihevosia.
Lämminverisiä ravihevosia näkee myös ratsukäytössä ja valjakkoajossa, joihin ne yleensä siirtyvät heikosti sujuneen ravikilpailu-uran jälkeen. Uudelleenkoulutettu lämminverinen ravuri on ratsuna tavallisesti liikennevarma ja kaikenlaiseen käsittelyyn tottunut, mutta sen rakenne ei sovellu esimerkiksi kouluratsastukseen yhtä hyvin kuin ratsuiksi jalostetuilla roduilla. Ravihevosen lihaksiston kehittyminen ratsastukseen sopivasti vie säännöllisellä harjoituksellakin useita kuukausia, ja moni entinen ravuri kärsii kilpauransa jäljiltä hankalista jalkavaivoista. Rauhallisen etenemisen ja ravikilpailuissa kielletyn laukkaamisen oppiminen voi olla vaikeaa.
Vesi-ilmapallo

Vesi-ilmapallo on lateksikumista tehty ilmapallo, joka täytetään vedellä. Vesi-ilmapalloja käytetään käytännön piloissa ja vesisodassa. Vesi-ilmapallot hajoavat vasta osuessaan kohteeseen riittävän kovalla vauhdilla, ja muuten niitä voi käsitellä niiden hajoamatta. Vesi-ilmapallot ovat pienempiä ja osasta vesi-ilmapalloista tulee täytettyinä pallomaisempia kuin tavallisista ilmapalloista, jolloin niitä on helpompi heittää.
Marko Neuman

Marko Neuman on suomalainen muusikko. Hän on Candy Cane, Convocation, Dark Buddha Rising, Ural Umbo, Gazeless, Sum Of R, sekä Waste Of Space Orchestra yhtyeiden laulaja. Neuman on toiminut vierailevana laulajana lukuisilla eri levyillä. Neuman toimii myös yhtyeiden tuottajana studio-olosuhteissa. Neuman soittaa useita soittimia, ja hänen äänialansa on laaja.
Marko Neuman on tunnettu teatraalisista ja kaoottisista live-esiintymisistä.
Pörölänmäki

Pörölänmäki on kaupunginosa Suonenjoen etelä-osassa, Pieksämäentien varrella. Valtaosa pinta-alasta on metsää ja peltoa, joitakin järviä lukuun ottamatta.
Pörölänmäen kylä rajautuu etelässä maakuntarajaan, joka on myös Pieksämäen kaupungin raja sekä Järvikylään, idässä Kansanjokeen ja Suurijärveen sekä Nuutilan kylään, lännessä Viipperon kylään ja pohjoisessa Kutumäen kylään.
Kutunmäen ja Pörölänmäen alue on merkittävä seudulle ominaisen hyvin säilyneen kylärakenteen ja useiden kulttuurihistoriallisesti merkittävien tilakeskusten takia. Aluetta luonnehtivat pienialaiset, jyrkkärinteiset moreenikumpareet. Alueen eteläosassa on harjumuodostumia: selänteitä ja suppia. Kutujoki kiemurtelee kumpareiden lomitse leventyen
kapeiksi laaksojärviksi. Suhteelliset korkeuserot ovat paikoitellen huomattavat. Kylien liepeillä alue on avointa tai puoliavointa maatalousmaisemaa. Harjualueella maisema on sulkeutunut.
Mäkien koskemattomat laet ovat pääasiassa raivaamattomia kuusikoita. Yleisilmeeltään alue on edelleen eheää, mutta vaihtelevaa pienviljelymaisemaa, jota luonnehtivat jyrkkärinteiset kuusikkomäet, järvineen ja tilat rinnepeltoineen.
Carlos Alberto (jalkapalloilija, 1944)

Carlos Alberto Torres (17. heinäkuuta 1944 Rio de Janeiro – 25. lokakuuta 2016 Rio de Janeiro) oli brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän toimi maailmanmestaruuden voittaneen Brasilian maajoukkueen kapteenina vuoden 1970 MM-kisoissa. Hän kuului Yhdysvaltain National Soccer Hall of Fameen.
Carlos Alberto aloitti uransa Fluminensessa 19-vuotiaana vuonna 1963. Vuonna 1966 hän siirtyi Pelen joukkuekaveriksi Santosiin. Vuonna 1974 brasilialainen palasi Fluminenseen ja auttoi joukkueen kahteen Campeonato Cariocan mestaruuteen. Kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi Fluminensen arkkivihollisen Flamengon riveihin, josta tie vei Yhdysvaltoihin New York Cosmosiin. Cosmosissa Carlos Alberto auttoi yhdessä Pelen kanssa newyorkilaisjoukkueen kahteen NASL-mestaruuteen vuosina 1977 ja 1978. Vietettyään kauden California Surfissa hän palasi Cosmosiin vuonna 1982, jolloin juhli seuran paidassa jo kolmatta mestaruutta.
Brasilian maajoukkuetta Carlos Alberto edusti 53 kertaa ja teki 8 maalia.
Maaliskuussa 2004 Pele nimesi Carlos Alberton FIFA 100:aan eli luetteloon hänen mielestään 125 parhaasta tuolloin elävästä jalkapalloilijasta.
Carlos Alberto valittiin myös jalkapallon 1900-luvun tähdistöjoukkueeseen (World Team of the 20th Century).
Pelaajauransa jälkeen hän toimi valmentajana, osallistui erilaisiin tapahtumiin, veti kursseja ja toisinaan toimi televisiossa jalkapallokommentaattorina.
Houghton (Michigan)

Houghton on kaupunki Michiganin osavaltion Yläniemimaalla Yhdysvalloissa. Kaupungissa oli noin 7 010 asukasta vuonna 2010. Houghtonin kaupunki on nimetty Douglass Houghtonin mukaan. Houghtonin pinta-ala on 11,8 neliökilometriä. 
Houghtonin talvifestivaalit ovat kaupungin asukkaille tärkeä juhla: vuoden 2006 festivaaleilla kaupunki ja sen yliopisto rikkoi kolme maailmanennätystä: suurin lumipallo, suurin lumisota ja eniten ihmisiä tekemässä lumienkeleitä samassa paikassa. Festivaalien perinteisiin kuuluu myös rakentaa talo lumesta.
Anders Jormin

Anders Jormin (s. 1957 Jönköping) on ruotsalainen jazz-kontrabasisti, sovittaja ja yhtyeenjohtaja.
Hän on työskennellyt lukuisten tunnettujen jazzartistien kanssa, kuten Bobo Stenson, Charles Lloyd, Tomasz Stanko, Don Cherry, Elvin Jones, Gilberto Gil, Lee Konitz, Joe Henderson, Kenny Wheeler ja Jon Balke. Jormin toimii improvisaatio-opetuksen professorina Göteborgin musiikkikorkeakoulussa. Hänet promovoitiin Sibelius-Akatemian kunniatohtoriksi vuonna 2003.
Epstein–Barrin virus

Epstein–Barrin virus eli EBV (tunnetaan myös nimellä human herpesvirus 4 (HHV-4)) on vaipallinen, gammaherpesviruksiin kuuluva DNA-virus, joka infektoi B-lymfosyyttejä ja jää piilemään niihin latentissa muodossa.
EBV on tavallisimpia ihmisen viruksia ja lähes kaikki saavat tämän infektion elinaikanaan. Virus aiheuttaa mononukleoosia, joka on yleinen tauti nuoruusiässä (13–25-vuotiailla). Lapsilla EBV-infektio ei usein aiheuta lainkaan oireita. EBV liittyy kuitenkin myös syöpäkasvaimiin, joiden tutkimuksen yhteydessä se alun perin löydettiin 1960-luvulla. Ainakin lymfoomaan sekä nenänielun karsinoomatapauksiin ja näyttää olevan syy-yhteys. 
EBV-infektion ja MS-tautiin sairastumisen välillä on näytetty olevan yhteys. Vuonna 2022 "Science"-lehdessä julkaistun tutkimuksen mukaan EBV-taudin sairastaminen kasvattaa riskin sairastua MS-tautiin noin 32-kertaiseksi. Tutkimuksen lähteenä käytettiin Yhdysvaltojen armeijan potilastietoja (10 miljoonaa sotilasta, palveluksen aikana ilmenneitä MS-tautitapauksia 955).
EBV tarttuu erityisesti limakalvokontaktissa, esimerkiksi suudellessa, mistä tauti on saanut lempinimen ”pusutauti”.
Virus on nimetty sen vuonna 1964 löytäneiden ja kuvanneiden tutkijoiden M. Anthony Epsteinin ja Yvonne Barrin mukaan.
Viruksen tunnistamiseen on saatavilla laitteita, joilla tulos on selvillä nopeasti.
Elektroniaffiniteetti

Elektroniaffiniteetti on energia, joka vapautuu tai sitoutuu, kun kaasutilassa olevaan atomiin tai ioniin liittyy yksi elektroni.
Jos saatu tulos on positiivinen arvo, energiaa sitoutuu ja jos saatu tulos on negatiivinen arvo, energiaa vapautuu.
Mitä negatiivisempi elektroniaffiniteettiarvo on, sitä helpommin elektroni liittyy atomiin.
Negatiivisempi elektroniaffiniteetti kasvaa mentäessä alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä ylös ja oikealle.
Elektroniaffiniteetit.
 Alkuaineet, joiden elektroniaffiniteetin luullaan olevan noin nolla, on merkitty *. 
 Alkuaineet, joiden elektroniaffiniteettiä ei tiedetä, on merkitty ** . 
 Elektroniaffiniteetin yksikkö on kJ/mol .
Maiasaura

Maiasaura (tarkoittaa ”Hyvää äitiliskoa tai imettäjäliskoa”) oli suuri kasvinsyöjädinosaurus Hadrosauri, joka kuului "Hadrosauridae"-heimoon, joka eli nykyisen Montanan osavaltion alueella noin 65–76,7 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellaliitukaudella.
Löytöhistoria.
"Maiasauruksen" löysi ensimmäisenä Laurie Trexler vuonna 1978 tuolloin hän löysi monia maljan muotoisia Maiasaurusten pesiä läheltä toisiaan. Löydetyt yksilöt eivät olleet täysikasvuisia vaan poikasia, jotka olivat vielä pesässä. Poikaset eivät voineet olla vastakuoriutuneita, koska ne olivat jo noin metrin pituisia yksilöitä. Alueelta löydettiin myös oksennettua kasviainetta, mikä voisi viita siihen, että emot toivat poikasilleen ruokaa. Lajin kuvasi myöhemmin Jack Horner, joka tuli tunnetuksi työssään Jurassic Park -elokuvien paleontologisena neuvonantajana ja Robert Makela. Tästä löydöstä asti on löydetty ainakin 200 yksilöä "Maiasaurusta" kaikista eri ikäryhmistä.
Nimi.
Se sai nimensä "Maiasaura", koska pesät löydettiin Länsi-Montanan Two Medicine muodostumasta, joka on tullut tunnetuksi monen dinosauruksen pesimäalueena. Nimi ”Hyvä äitilisko” tulee siitä, että Maiasaurukset huolehtivat poikasistaan.
Kuvaus.
"Maiasaurukset" ollaan arvioitu olevan noin 7–9 metrin pituinen, 4,6 metrin korkuinen ja painavan noin 3 000 kilogrammaa. Maiasaurus niin kuin monet muut Hadrosauridaen-heimoon kuuluneet lajit olivat ankannokkasauruksia, koska niiden suut muistuttivat nykyajan ankan nokkaa. "Maiasaurus" käveli neljällä ajalla ja oli kumminkin nopea jouksemaan. Se luullaan jopa kävelleen 40,2 kilometriä tunnissa.
Ravinto.
"Maiasaurus" asui nykyisessä Montanan osavaltion tasangoilla puolikuivassa ilmastossa. Ne söivät suurimmaksi osaksi, havupuita ja saniaisia.
Paleoekologia.
"Maiasaurus" eli noin 76,4 miljoonaa vuotta sitten. "Maiasaurukse"t elivät muun muassa "Troodonin" ja "Hypsilophodonin" esimerkiksi "Bampiraptor" ja "Daspletosaurus" metsästivät Maiasauruksia. "Maiasaurukset" elivät liitukauden tasangoilla isoissa jopa 10 000 yksilön laumoissa Pohjois-Amerikassa ja palanneen jopa pesimäpaikoilleen.
Luokkitelu.
Seuraavan kladogrammin julkaisi Alberto Prieto-Márquez vuonna 2013.
Hel Looks

Hel Looks on verkkosivusto, joka esittelee valikoitua helsinkiläistä katutyyliä. Kuvia on otettu kadulla ja klubeilla kesästä 2005 lähtien. Vuonna 2014 Jokinen perusti San Franciscoon sisarsivusto SF Looksin ja vuonna 2017 New Yorkiin NYC Looksin.
Sivustoja ylläpitävät harrastuksenaan toimittaja-valokuvaaja Liisa Jokinen ja Sampo Karjalainen. Valokuvausharrastuksesta alkunsa saanut sivusto on laajennut valokuvanäyttelyksi asti. Idea sivustoon lähti mm. japanilaisista "Fruits"- ja "Street"-lehdistä.
Vuoden 2012 kunnallisvaalien alla Hel Looks -blogista tehtiin parodiasivusto nimeltä Per-looks, jossa on kuvia perussuomalaisten silloisista kunnallisvaaliehdokkaista.
Kosminen Voima

Kosminen Voima on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä termi, jolla nimitetään universumin perustavanlaatuista, suunnattoman voimakasta energiaa. Voiman tunnetuin käyttäjä ja kenties sen primaarilähde on jumalvoimainen entiteetti Galactus, planeettojen tuhoaja. Kosminen Voima mahdollistaa Galactuksen manipuloivan loppumattomia kosmisia energioita miltei millä tavalla tahansa. Kosmisen Voiman käyttötarkoitus riippuukin pitkälti pelkästään käyttäjänsä mielikuvituksesta. Voiman avulla Galactus ja useat muut energian haltiat, kuten Galactuksen apulaiset ovat kyenneet mm. muokkaamaan fyysistä kokoaan, molekyylien välisiä sidoksia ja tätä kautta materian manipulaatiota, teleportaatiota galaksien mittaisilla etäisyyksillä, miltei läpäisemättömien voimakenttien luontia, telepatiaa, telekinesiaa ja universaalia laajennettua tietoisuutta. . Kosmisella Voimalla Galactus on jopa luonut tietoista elämää ja herättänyt kuolleita henkiin.
Hopeasurffarilla, samoin kuin muillakin Galactuksen apulaisilla on pieni osa Kosmista Voimaa. Tämän voiman he ovat saaneet itse Galactukselta ja apulaiset käyttävät voimaansa useimmiten murskaavan sädeiskun ominaisuudessa tai muokkaavat molekyylejä mielensä voimalla. Kosmisen Voiman synnyttämä raaka voima voi tuhota jopa planeettoja tai käytettynä hienovaraisesti, muuttamaan esimerkiksi kukan väritystä. Kosmisella Voimalla Hopeasurffarin tiedetään manipuloineen aikavirtoja ja nähneen taaksepäin menneisyyteen. Kosminen Voima voi myös parantaa haavoittuneita ja virvoittaa vahingoittuneiden yksilöiden elämänenergioita. 
On kuitenkin huomattava, että Kosmisen Voiman haltioilla on vain murto-osa niistä voimatasoista, jotka Galactuksella on. Galactus on ainoana olentona Marvel-universumissa todistanut olevansa Kosmisen Voiman kiistämätön herra ja kykenee riistämään toisilta olennoilta näiden Kosmiset Voimat.
Hawkwind Anthology

Hawkwind Anthology on kokoelma Hawkwindin live- ja studionauhoituksia vuosilta 1967–1982. Kokoelman koosti Dave Brock omista arkistoistaan. Tavallisen ns. "Greatest Hits"-kokoelman sijaan Brock halusi koostaa vaihtoehtoisen kokoelman harvinaisista studio- ja liveäänityksistä äänenlaadusta piittaamatta. Mukana on myös kappaleita Brockin uralta ennen Hawkwindia. Brock on kertonut, että yhtye ei saanut lainkaan rojalteja ja hänen mukaansa kokoelmaa on myyty hyvin. 
Kappaleet julkaistiin alun perin kolmen lp:n sarjoissa ja Castle Communications julkaisi kokoelman tupla-cd:nä vuonna 1998. Kokoelma on julkaistu myös nimillä "Approved History of Hawkwind" (1986) ja "Acid Daze" (1990). Myös "Weird Tapes"-kokoelmasarja sisältää osittain samaa materiaalia. 
Kappaleet.
Castlen julkaisema tupla-cd:
CD 1:
CD 2:
Bonus-kappaleet:
Laihian Lujattaret

Laihian Lujattaret oli laihialainen naisten lentopalloseura. Lujattaret perustettiin vuonna 2006, Laihian Lujan naistenjoukkueen noustua SM-liigan. Lujattaret hakeutuivat konkurssiin vuonna 2009 joukkueen pudottua SM-liigasta.
Historia.
Laihian Lujattaret perustettiin kesällä 2006 Laihian Lujan naisten joukkueen noustua SM-liigan aiempana kautena. Naistenjoukkue eritettiin Lujan toiminnasta Laihian Lujattaret ry:n alaisuuteen. Eriytymisen mukana Laihian Luja luovutti oikeutensa osallistua SM-liigaan Lujattarille. Lujattaret perivät Lujalta suuren määrän pelaajia. Lujasta jäi muunmuassa: Riikka Mäki, Henna Ahonen, Saina Secka, Sari Peltonen ja Anni-Leena Träskbäck. Myös valmentaja Katarina Järvinen siirtyi eriytymisen mukana Lujattariin. Vahvistuksina joukkueeseen hankittiin muualta Suvi Tuomaala, Tanja Eteläaho, Saku Kaatari ja Mari Tuominen. Joukkue suoriutui ensimmäisestä SM-liiga kaudestaan ilman karsintoja, ja lähti toiseen kauteensa tavoitellen mitalia. Vastaankäymisiä kuitenkin koettiin toiseen liigakauteen valmistautuessa, kun Mari Tuominen ja Suvi Tuomaala jättivät seuran. Vahvistuksina joukkueeseen hankittiin Anna Eerola ja Fernanda Belisario. Lujattaret jäivät tavoitetusta neljän parhaan joukon ulkopuolelle kaudella 2007–2008, sijoittuen viidenneksi. Tavoitteeksi taas asetettiin pudotuspelit. Lujattarille tuli ongelmia jo ennen kauden alkua pienen pelaajaringin takia. Taru Alho siirtyi pelaamaan Ruotsiin ja Tanja Eteläaho ei ollut käytettävissä perheenlisäyksen takia. Myös Fernanda Belisario, Riikka Mäki, Heidi Smedlund, Anni Myllyniemi jättivät seuran. Pelaaja vahvistuksia kuitenkin haettiin ulkomailta ja muunmuassa Dubravka Dobrijevic ja Albanian maajoukkueen kapteeni Amarilda Prenga liittyivät seuraan. Myös suomalaisia pelaajia, kuten Jasmin Niemi hankittiin. Lujattarien valmentaja Katarina Järvinen ilmoitti kesken kauden aloittavansa toiminnanjohtajan tehtävät seurassa. Tammikuussa 2009 seuraan alettiin hakemaan uutta valmentajaa, Järvisen lopetettua roolissa. Kauden 2008–2009 loppupuolella Lujattaret päätyivät SM-liigan karsintasarjaan. Kauden loputtua, suunniteltu mitalijuhla kääntyikin putoamiseen sarjasta ja seuran johtokunta piti kokouksen 20. huhtikuuta 2009 seuran jatkamisesta. Taloudelliset ongelmat ja yli 100 000 euron velka olivat liikaa seuralle ja kokouksessa päätettiin jättää konkurssihakemus. Lujattaret tarjosivat konkurssin yhteydessä omaa 1-sarja paikkaansa Laihian Lujalle, jonka seura otti vastaan, kooten junioreistaan joukkueen sarjaan.
Haukiputaan Pallo

Haukiputaan Pallo ry (HauPa) on vuonna 1993 perustettu jalkapallon erikoisseura nykyisin Oulun kaupunkiin kuuluvalta Haukiputaalta.
HauPan miesten edustusjoukkue on pelannut parhaimmillaan Kakkosessa kausina 2000 ja 2011–2012. Seuran A-juniorit pelasivat kaudella 2010 SM-sarjaa.
Vuonna 2007 seurassa toimi 16 joukkuetta, 372 rekisteröityä pelaajaa sekä noin 1 000 jäsentä. HauPan kasvatit Henri Hanhela, Juuso Haapala, Jesse Leppänen ja Lassi Nurmos ovat pelanneet Suomen poikamaajoukkueissa. Lisäksi HauPa kasvatti Samuli Hölttä on allekirjoittanut pelaajasopimuksen 2024 Veikkausliigassa pelaavan AC Oulun kanssa.
HauPalla on Haukiputaan Annalankankaalla oma halli, joka soveltuu lähinnä harjoitteluun pienen kokonsa vuoksi. Hallissa on kuitenkin tekonurmi, mikä parantaa harjoitteluolosuhteita.
Giovanna Amati

Giovanna Amati (s. 20. heinäkuuta 1959 Rooma, Italia) on italialainen entinen Formula 1 -kuljettaja ja viimeisin sarjassa kilpaillut nainen.
Ura.
Amatin kilpa-autoilijan ura alkoi 1980-luvulla Italian Formula 3-sarjasta, kun hän sai vaikutteita Elio de Angelikselta. Vuosina 1987–1991 hän ajoi Formula 3000-sarjassa, jossa usein karsiutui kilpailuista.
Vuonna 1992 Amati sai Formula 1 -kuljettajasopimuksen Brabham-tallista, kun alkuperäisen kuljettajaehdokkaan Akihiko Nakayan ajamaa Japanin Formula 3000-sarjaa ei laskettu mukaan superlisenssin vaatimuksiin. Amati osallistui autolla kolmeen Formula 1 -kilpailuun, joista tulokseksi jäi kolme karsiutumista. Brasilian GP:n jälkeen Amatin paikalle palkattiin Damon Hill. Amati kuitenkin jatkoi kilpailemista muissa sarjoissa, kunnes siirtyi lehdistö- ja televisiotehtäviin.
F1-sarjan jälkeen Amati ajoi Porsche Supercupia vuonna 1993 ja kestävyysajoja 1990-luvun lopussa kohtalaisella menestyksellä.
Muuta.
Amati siepattiin nuorena ja hänestä vaadittiin lunnaita, koska hän kuului merkittävään roomalaiseen teollisuussukuun.
Kuuskajaskari

Kuuskajaskari on 26,5 hehtaarin kokoinen saari Rauman saaristossa. Saarella sijaitsee merivalvonta sekä tulenjohtotorni ja entinen rannikkotykistön linnake. Linnake on toiminut rauhan aikana vain koulutus- ja puolustuslinnakkeena. Sillä ei ollut osuutta talvi- ja jatkosodan puolustustaisteluissa.
Nimen alkuperä.
Nimistöntutkijoiden mukaan saaren nimen lähtökohtana on asu "Kuusi-kajas-kari", jossa "kajas" tarkoittaa kajavaa eli lokkia, ja nimi siis merkitsee ”kuusta kasvavaa lokkiluotoa”. Vastaavasti läheinen Kallikajaskari on ”kallioinen lokkiluoto”.
Luonto.
Sotilaskäyttö on antanut oman leimansa saaren luonnolle. Saarella on rehevä puusto sekä kasvillisuutta, joka on menestynyt sotilaiden tallaamilla alueilla.
Aika linnakkeena.
Toimiessaan linnakkeena saari kuului Turun Rannikkotykistörykmentin organisaatioon. Viimeisiä linnakkeen päälliköitä oli majuri Lauri Poromaa. Linnake muutettiin valmiuslinnakkeeksi vuonna 1996. Saapumiserä I/96 kotiutui 19. lokakuuta 1996, jolloin myös tähystys- ja sääasemien toiminta lakkasivat. Varusmiesten poistuttua Kuuskajaskari muuttui vartiolinnakkeeksi. Myöhemmin valtion kiinteistöyhtiö Kapiteeli laittoi linnakesaaren myyntiin.
Kari Lautjärvi

Kari Juhani Lautjärvi (s. 8. tammikuuta 1955 Espoo) on suomalainen asianajaja. Hän on ollut asianajotoimisto Dittmar &amp; Indreniuksen osakas vuodesta 2011 alkaen. 
Kari Lautjärvi on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1981 ja saanut auskultoituaan varatuomarin arvon vuonna 1983. Hän suoritti LL.M -tutkinnon Harvardin yliopistossa Yhdysvalloissa 1986. Oikeustieteiden tohtoriksi hän väitteli Helsingin yliopistosta vuonna 2015. Lautjärven väitöskirja käsittelee välipääomarahoitusinstrumentteja. Lautjärvelle myönnettiin laamannin arvonimi vuonna 2017.
Lautjärvi on toiminut vuosina 1983–2011 lakimiehenä, asianajajana tai osakkaana asianajotoimistoissa Procope &amp; Hornborg Oy, Heikki Haapaniemi Oy ja Hannes Snellman Oy.
Lautjärvi on muun muassa Crisis Management Initiative -järjestön (CMI) hallituksen jäsen. Hän toimi pitkään Suomen Asianajajaliiton luottamustehtävissä, viimeksi puheenjohtajana vuosina 2004–2007. Vuonna 2015 hänet valittiin asianajajaliiton säätiön hallituksen puheenjohtajaksi. Opiskeluaikanaan Lautjärvi on toiminut SYL:n hallituksen jäsenenä 1979, HYY:n hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1976–77. Hän toimi myös RUK:n kurssin 167 oppilaskunnan puheenjohtajana vuonna 1981.
Christophe Beck

Christophe ”Chris” Beck (s. 1972 Montreal) on kanadalainen elokuvasäveltäjä, joka on säveltänyt musiikkia myös joihinkin televisiosarjoihin.
Beck on kotoisin Montrealista, Kanadasta. Viisivuotiaana hän alkoi ottaa pianotunteja ja 11-vuotiaana hän oli jo perustanut oman yhtyeensä nimeltään "Chris and The Cupcakes", jolle hän itse kirjoitti kappaleita. High schoolissa Beck opiskeli muun muassa huilun ja saksofonin soittoa sekä esiintyi rockyhtyeissä. Hän jatkoi musiikkiopintojaan Yalen yliopistossa, missä hän tajusi haluavansa musiikin esittämisen sijaan vain säveltää sitä. Yalen lisäksi Beck opiskeli kalifornialaisessa Thorntonin musiikkikoulussa.
Beck on urallaan säveltänyt musiikkia muun muassa televisiosarjaan "Buffy, vampyyrintappaja". Hän oli mukana sarjassa sen toiselta tuotantokaudelta alkaen ja esiintyi kerran itsekin sarjassa sen neljännen kauden viimeisessä jaksossa. Hän esitti erään yhtyeen jäsentä. Hän voitti Emmy-palkinnon työstään sarjassa. Beckin säveltämiin elokuviin kuuluvat muun muassa "Anna palaa!" (2000), "" (2003), "Karvinen" (2004), "Elektra" (2005), "Kauhea kankkunen" (2009), "R.I.P.D. – Haamukytät (2013)," "Ant-Man" (2015), "Tenavat-elokuva" (2015), "Trolls" (2016) ja "Ant-Man and the Wasp" (2018).
Ruisvehnä

Ruisvehnä on vehnän ja rukiin risteytyksenä syntynyt viljakasvi. Se on ainoa keinotekoinen vilja. Sitä käytetään etupäässä rehuna. Ruisvehnässä yhdistyvät vehnän soveltuvuus ruoantuotantoon ja rukiin kestävyys vaativissa viljelyolosuhteissa.
Historia.
Steriilin ruisvehnän sai ensimmäisenä aikaan skottilainen kasviteteilijä A. S. Wilson vuonna 1875 pyrkiessään yhdistämään vehnän korkean satoisuuden rukiin kestävyydellä. Vuonna 1888 saksalainen W. Rimpau onnistui tuottamaan hedelmällisiä risteymiä. Kolkisiinin keksimisen myötä pystyttiin 1930-luvulla alkaa tuottaa aiempaa hedelmällisempiä risteymiä.
Ruisvehnän kaupallinen tuotanto oli vähäistä 1980-luvulle saakka, kunnes puolalainen T. Wolski kehitti ”Lasko”-nimisen muunnelman, jolla on hyvä taudinkestävyys ja korkea satoisuus. Ruisvehnästä tuli suosituin viljalaji osissa Puolaa ja Saksaa.
Tuotanto.
Ruisvehnän talvimuunnosta viljellään Euroopan lauhkeilla alueilla, ja kevätmuunnosta lämpimämmillä ja kuivemmilla alueilla, kuten Australiassa.
Vuonna 2009 ruisvehnää viljeltiin maailmassa yli 15 miljoonaa tonnia. Tuotantomäärä on kasvanut 1980-luvun puolivälistä vuosittain noin 3,8 prosenttia. Suurimmat tuottajamaat ovat Saksa, Puola, Ranska, Australia ja Kiina. Euroopassa tuotettiin 78 prosenttia koko maailman ruisvehnästä.
Ominaisuudet.
Useimmat nykyisin kaupallisessa käytössä olevat ruisvehnät ovat heksaploidisia, ja ne on saatu aikaan risteyttämällä tetraploidinen durumvehnä diploidisen rukiin kanssa. Tällainen risteymä on vakaampi ja hedelmällisempi kuin oktoploidinen ruisvehnä, joka saadaan heksaploidisesta vehnästä sekä rukiista.
Ruisvehnän ominaisuudet ovat rukiin ja vehnän väliltä. Ruisvehnä kasvaa vehnää korkeammaksi mutta ruista matalammaksi. Sitä voidaan viljellä kaikentyyppisessä maassa, mutta se menestyy vehnää paremmin vaativalla viljelysmaalla. Ruisvehnä kaipaa suhteellisen vähän torjunta-aineita, mikä tekee siitä sopivan luomuviljelyyn ja talviohran vaihtoehdoksi Euroopassa.
Ruisvehnän jyvä muistuttaa rukiita ja vehnää ulkonäöltään, rakenteeltaan ja koostumukseltaan. Jyvä on suurempi kuin vehnällä. Jyvät voivat olla kurtistuneita, ja niiden vaihtelevuus vaikeuttaa niiden jauhamista valkoiseksi jauhoksi. Ne voivat myös itää ennenaikaisesti. Jyvän ravintoarvot muistuttavat vehnää. Lysiiniä on kuitenkin enemmän kuin vehnässä, mutta vähemmän kuin rukiissa.
Käyttö.
Ruisvehnää käytetään etenkin eläinten kuten sian rehuna. Koska ruisvehnässä on vain vähän gluteenia, se ei sovellu leivontaan yhtä hyvin kuin vehnä. Myöskään ruisleipää se ei ole onnistunut korvaamaan. Joskus ruisvehnäjauhoa käytetään sekoituksena vehnäjauhon kanssa leivän valmistukseen. Ruisvehnä soveltuu hyvin oluen ja bioetanolin valmistukseen.
Laihian monitoimikeskus

Laihian monitoimikeskus on urheiluhalli Laihialla. Halli valmistui 2007 ja avaijaiset pidettiin 30. elokuuta Suomen lentopallomaajoukkueen pelattua harjoitusmaaottelun Espanjan lentopallomaajoukkuetta vastaan. Hallin kapasiteetti on vähän yli tuhat ihmistä. Halli on Laihian Lujattarien kotihalli.
Monitoimikeskusta oltiin suunniteltu Laihialle pitkään, mutta vasta Laihian Lujattarien nousu Lentopallon SM-liigaan 2006 käynnisti hallin suunnittelun ja lopulta rakentamisen.
Dr. Mario (videopeli)

Dr. Mario () on Nintendon kehittämä pulmapeli. Peli on julkaistu Nintendo Entertainment System -pelikonsolille vuonna 1991. Peli kuuluu kategoriaan pulmapelit. 
Peli julkaistiin myöhemmin Super Nintendo Entertainment System -konsolille "Tetris"-pelin kanssa samalle pelimoduulille 16-bittisinä uudelleenmuokattuina. Pelimoduuli sisälsi myös näiden kahden pelin sekoitetun aikarajallisen kilpailun kahdelle pelaajalle.
Pelaaminen.
Peliä voi pelata yksi tai kaksin. Kaksinpelissä pelaajat pelaavat toisiaan vastaan. Peli muistuttaa suurimmaksi osaksi Tetristä: Dr. Mario -niminen hahmo heittää lääkekapseleita, jotka pelaajan tulee järjestää riviin tuhotakseen pelialuetta valtaavat virukset. Punaiset lääkkeet tuhoavat punaisia viruksia, keltaiset keltaisia ja siniset sinisiä. Lääkekapselit voivat liikkua kolmella eri nopeudella. Pelialue puolestaan muistuttaa lääkepulloa. Pelatessa voi kuunnella kahta eri musiikkia: Feveria (suom. kuume) tai Chillia (suom. vilustuminen). Musiikin voi myös halutessaan ottaa pois käytöstä.
Alsikeapila

Alsikeapila ("Trifolium hybridum", syn. "Amoria hybrida") on Euroopasta lähtöisin oleva apilalaji, jota käytetään yleisesti myös viljelykasvina. Muista apilalajeista alsikeapila muistuttaa eniten valkoapilaa ("T. repens"), joka on kuitenkin matalampi, pitempivartinen ja kokonaisuudessaan pienikokoisempi.
Nimensä alsikeapila on saanut Alsiken pitäjästä, joka sijaitsee Ruotsissa Uppsalasta kaakkoon. Tieteellinen nimi ”hybridum” tulee Carl Linnéltä, joka luuli lajin olevan valko- ja puna-apilan risteymä.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen alsikeapila kasvaa 20–50 cm korkeaksi. Varsia on lukuisia ja ne ovat kohenevia tai lähes pystyjä. Lehdet ovat kolmisormisia ja niiden korvakkeet ovat pitkälti ruodin kanssa yhdiskasvuisia. Lehdykät ovat 1–2 cm pitkiä, puikeita, tylppiä ja nirhalaitaisia. Kukinto on pallomainen ja sijaitsee tavallisesti varren kärjessä. Kukintoperä on tukilehteä pitempi. Teriö on tyveltä yhdislehtinen, verhiö lähes kalju. Kukan väri vaihtelee valkoisesta punertavaan, ja on lopulta ruskea. Alsikeapila kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Siemenet kypsyvät verhiön sisään jäävässä palossa.
Alsikeapila jaetaan kahteen alalajiin, rehualsikeapilaan (ssp. "hybridum") ja rentoalsikeapilaan (ssp. "elegans").
Levinneisyys.
Alsikeapilaa tavataan koko Euroopassa Islantia, Pyreneiden niemimaata ja maanosan pohjoisimpia alueita lukuun ottamatta. Laji on levinnyt ihmisen mukana suurimpaan osaan Pohjois-Amerikkaa. Suomessa alsikeapilaa voi tavata koko maassa, mutta pohjoisimmassa Lapissa laji on harvinainen. Runsas laji on Oulun korkeudelle saakka. Alalajeista rehualsikeapila on huomattavasti rentoalsikeapilaa yleisempi.
Elinympäristö.
Alsikeapilaa esiintyy erilaisissa ihmisen muovaamissa kulttuuriympäristöissä, kuten tienvarsilla, joutomailla, kaatopaikoilla, niityillä ja pelloilla. Alalaji rehualsikeapila on Suomessa luonnonvaraisena esiintyessään viljelyjäänne tai -karkulainen.
Käyttö.
Rehualsikeapila on tärkeä nurmi- ja rehukasvi, jota viljellään yleisesti muun muassa Suomessa ja Skandinaviassa. Ruotsissa sitä on viljelty jo 1700-luvun lopulta alkaen.
Ruisvirna

Ruisvirna ("Vicia villosa") on virnojen sukuun kuuluva viljelyskasvi, jota viljellään myös Suomessa viherrehuksi ja kesantopelloilla.
Ruisvirna on puolimetrinen, yksi- tai kaksivuotinen kasvi jolla on violetit kukat. Se kasvaa Keski- ja Etelä-Euroopassa. Ruisvirnalla on useita alalajeja, joita suomeksi on nimetty peltoruisvirna (subsp. "villosa"), myllyruisvirna (subsp. "varia") ja espanjanruisvirna (subsp. "ambigua").
Rumble

Rumble on suomalainen komediapainotteinen road movie vuodelta 2002. Sen on ohjannut Jani Volanen ja käsikirjoittanut Jari Nissinen. "Rumble" on saanut kulttimainetta karkeudellaan ja levottomuudellaan.
Sisältö.
Neljä ikääntyvää teddyrokkaria - Leo, Mäkinen, Ake ja Pera - matkustaa kesäisen päivän ja yön Suomen maaseudulla punaisella vuoden 1960 avo-Cadillacilla juoden alkoholia. Lisäksi he saavat päähänsä muun muassa tilata pizzaa suoraan liikkuvaan autoonsa, metsästävät kadonnutta nahkarotsia, ostavat viinaa venäläiseltä rekkakuskilta ja telovat poliisipartion. Sivuosista tärkein on Sami, jonka nelikko kaappaa mukaansa avoauton takaluukkuun.
Arvio.
Tommi Partanen arvioi "Rumblen" "rosoiseksi roadmovieksi" ja kutsui sitä "kaurismäkeläisen pateettisuuden käänteismaailmaksi". Taitava kameratyöskentely onnistuu pitämään hyvän maun rajoja sivuavan elokuvan rajan paremmalla puolella.
Julkaisut.
"Rumble" sai ensi-iltansa Helsingissä vuonna 2002 Rakkautta ja Anarkiaa -festivaaleilla. Televisiossa YLE TV1 esitti sen ensimmäisen kerran 2003.
PAN Vision Publishing Oy julkaisi "Rumblen" DVD:nä vuonna 2008. Elokuvan ääni on Dolby Digital 5.1.
Ruokonata

Ruokonata eli ruokoraiheinä ("Festuca arundinacea", syn. "Schedonorus arundinaceus") on tuulipölytteinen, monivuotinen heinäkasvi, jota käytetään rehuseoksissa. Suomessa lajista kasvaa kaksi eri muunnosta, rehukasvina viljelty rehuruokonata ("Festuca arundinacea" var. "aspera") ja Etelä-Suomessa merenrannoilla, niityillä ja kivikkorannoilla alkuperäisenä meriruokonata ("Festuca arundinacea" var. "arundinacea").
Ulkonäkö ja koko.
Ruokonata on 60–150 cm korkeaksi kasvava ja muistuttaa lähisukulaistaan nurminataa, mutta on sitä kookkaampi ja sen lehdet ovat leveämmät. Lehtilavat ovat noin 5–10 mm leveät ja joskus jopa 40 cm pitkät; meriruokonadalla lehdet ovat tavallisesti harmaanvihreät. Lehtitupen laidoissa on nuorena harvakarvaiset korvakkeet. Kukinto on röyhy, jonka alimmassa nivelessä yleensä neljä samanpituista haaraa, joissa on 3–10 tähkylää. Tähkylät ovat yleensä 8–15 mm leveitä, 3–8-kukkaisia, ja vihne on 1–3 mm pitkä. Tähkylät ovat lyhyempiä ja harvempikukkaisia kuin nurminadalla. Suomessa luonnonkanta on kärkivihneellinen; vihneettömiä lajikkeitakin esiintyy. Jyvä liisteellinen.
Ruokonadan juuret tunkeutuvat syvemmälle maaperään kuin nurminadan, jopa kahden ja puolen metrin syvyyteen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Ruokonataa tavataan Isossa-Britanniassa ja Keski-Euroopan korkeudella aina Aasiaan asti sekä Välimeren ympäristössä. Pohjois-Amerikassa laji ei ole alkuperäinen, mutta sitä esiintyy tulokkaana.
Ruokonata on Suomessa merenrantakasvi merenrantaniityillä, tuoreilla ja kosteilla niityillä sekä satamissa. Nykyisin kasvatetaan myös nurmiheinänä. Pelloilta karanneita yksilöitä löytyy myös joutomailta ja tienvarsilta.
Käyttö.
Ruokonataa viljellään paljon Yhdysvalloissa ja Keski-Euroopassa. Se on yleistymässä Pohjoismaissa, kun on kehitetty talvea kestäviä lajikkeita. Uusia lajikkeiden kehityksen jälkeen ruokonataa käytetään rehuseoksissa, koska se kasvaa nopeasti, talvehtii hyvin ja tuottaa suuren sadon. Syvälle ulottuvan juuriston takia se kestää kuivia kausia.
Englanninraiheinä

Englanninraiheinä ("Lolium perenne") on raiheinien sukuun kuuluva heinäkasvi. Se on leveälehtinen ja nopeakasvuinen, mutta sillä on huono talvenkestävyys. Englanninraiheinää käytetään nurmikoiden siemenseoksissa siksi, että nurmikko alkaisi vihertää nopeasti. Se leviää myös kasvullisesti tasaisena mattona, joka ei kuki eikä siemennä.
Englanninraiheinää esiintyy luonnonvaraisena Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa, mutta sitä viljellään kuitenkin ympäri maailman, myös Suomessa.
Idänkattara

Idänkattara eli rehukattara ("Bromus inermis", syn. "Bromopsis inermis") on nurmiheinä, jota viljellään myös Suomessa. Se ei ole rehuarvoltaan yhtä hyvä kuin timotei, mutta sadon määrä on suunnilleen sama. Koska rehukattara kehittyy keväällä nopeasti, se sopii etenkin Pohjois-Suomeen.
Ulkonäkö ja koko.
Idänkattara kasvaa enintään 1,2 metrin korkuiseksi. Se voi muodostaa maarönsyin laajoja tiheitä kasvustoja. Sen lehdet ovat pehmeät ja 5–9 millimetriä leveät. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä. Kukintona on kartiomainen röyhy, jossa on violetteja, lähes tasasoukan pitkulaisia tähkylöitä.
Rehukattara on villinä kasvavan idänkattaran viljelymuoto.
Italianraiheinä

Italianraiheinä ("Lolium multiflorum") on raiheinien sukuun kuuluva yksi- tai kaksivuotinen heinäkasvi. Se kasvaa metrin mittaiseksi, ja sen lehdet ovat jopa 10 mm leveät. Sen voi erottaa englanninraiheinästä ("Lolium perenne") suuremman kokonsa avulla ja tarkastelemalla juuri puhjenneita lehtiä; italianraiheinällä ne ovat laskostuneet vekkimäisesti, kun taas englanninraiheinällä ne ovat rullalla.
Italianraiheinä on myös Suomessa viljeltävä nopeakasvuinen ja kaikilla maalajeilla menestyvä nurmiheinä. Sen alalajia westerwoldinraiheinää ("Lolium multiflorum" subsp. "westerwoldicum") suositellaan viljeltäväksi erityisesti Pohjois-Suomessa aikaisemman satonsa vuoksi.
Sarveispiisienet

Sarveispiisienet (Demospongiae) on suurin kolmesta nykyisestä sienieläinten luokasta. Niiden tukiranka koostuu pienistä neulasista ja piikeistä, joiden materiaalina on pii.
Luokkaan kuuluu noin 95 % kaikista tunnetuista nykyisin elävistä sienieläimistä, noin 5 000 lajia ja 600 sukua. Suurin osa elää meressä, mutta muutamat ovat sopeutuneet elämään makeissa vesissä. Sarveispiisienien ruumiin muoto ja väritys vaihtelee hyvin paljon. Pienimmät ovat parimillisiä, suurimmat yli kaksi metriä pitkiä.
Tunturinurmikka

Tunturinurmikka ("Poa alpina") on nurmikoiden sukuun kuuluva matalakasvuinen heinä. Sitä viljellään nurmikkoheinänä, myös Suomessa. Luonnonvaraisena lajia tavataan Suomessa Lapissa ja Pohjois-Karjalassa.
Ulkonäkö ja koko.
Tunturinurmikka on monivuotinen, mätästävä heinä, jonka korret kasvavat 15–30 senttimetriä korkeiksi. Kasvin tyvi on hieman sipulinmuotoiseksi turvonnut. Kukintona on 2–4 cm pitkä leveän kartiomainen ja tiheä röyhy. Tunturinurmikan tähkylät ovat 4,5–9 mm pitkiä ja niissä on kolmesta kuuteen kukkaa. Lajilla on muunnos (var. "vivipara"), jonka tähkylät ovat itusilmullisia.
Levinneisyys.
Pohjoismaiden lisäksi sitä kasvaa Kuolan niemimaalla, Alpeilla ja Pohjois-Amerikassa.
Denaturointi

Denaturoinnilla tarkoitetaan yleensä kaupallisen etanolin eli spriin tekemistä juomakelvottomaksi lisäämällä siihen aineita, jotka tekevät sen pahanmakuiseksi, pahanhajuiseksi, pahoinvointia aiheuttavaksi tai myrkylliseksi. Usein sprii myös värjätään. "Denaturoituminen" on biokemian käsite, jolla tarkoitetaan proteiinin rakenteen tuhoutumista. Spriin denaturoiminen ei muuta etanolin rakennetta.
Denaturoitua spriitä käytetään liuottimena sekä polttoaineena. Sen denaturointiin käytetään lukuisia eri aineita. Spriihin on lisätty perinteisesti metanolia, minkä takia englanninkielessä on sanonta ”"methylated spirit"” (metanolisoitu sprii) puhuttaessa denaturoidusta spriistä. Yhdysvaltain kieltolain aikana spriin denaturoiminen metanolilla aiheutti lukuisia kuolemantapauksia. Myös Suomessa ihmisiä kuoli metanolilla käsiteltyyn T-spriihin, minkä takia sen metanolipitoisuutta pienennettiin 1961 yhteen prosenttiin, mistä tosin seurasi sen korvikekäytön lisääntyminen.
Muita tyypillisiä denaturointiaineita ovat 2-propanoli, metyylietyyliketoni, metyyli-isobutyyliketoni, asetoni ja denatonium (joka on kitkerin tunnettu aine) sekä pyridiini.
Denaturointiaineiden tislaus on tehty vaikeaksi käyttämällä aineita, joiden kiehumispiste on lähellä etanolin (78,37 °C) kiehumispistettä. Metanolia on käytetty yleisesti, sen kiehumispiste on 64,7 °C ja lisäksi se on myrkyllistä. Metyylietyyliketoni on erityisen sopivaa, koska sen kiehumislämpötila on 79,64 °C.
Monissa maissa denaturoitu sprii värjätään siniseksi (esimerkiksi metyleenisinisellä) tai violetiksi (mauveiini).
Denaturoinnin tarkoitus.
Denaturoinnin tarkoituksena on estää tällaisen alkoholin nauttiminen. Teollisuuskäyttöön suunnattu etanoli on tyypillisesti matalammin verotettua kuin juotavaksi tarkoitetut alkoholit. Matalampi hinta saattaisi ohjata ihmisiä väärinkäyttämään teollisuusspriitä, jos sitä ei olisi denaturoitu. Denaturointi tekee etanolista juomakelvottoman, mutta muuten aineen ominaisuuksien pitäisi pysyä ennallaan.
Denaturointi Suomessa.
Suomessa noudatetaan 1. heinäkuuta 2013 alkaen EU:n yhteistä ohjetta. Ohjeen mukaan etanoli denaturoidaan lisäämällä sataan litraan absoluuttista etanolia:
EU:n yhteisen menettelyn lisäksi myös kansalliset menettelyt hyväksytään. Suomessa säilyvät vuoden 1995 säädöksessä mainitut denaturointimenettelyt:
Lampaannata

Lampaannata ("Festuca ovina") on natojen sukuun kuuluva tiheästi mätästävä heinälaji. Se on myös nurmiheinä, jota viljellään Suomessakin.
Ulkonäkö ja koko.
Lampaannata kasvaa tuppaina. Sen lehdet ovat kapeat, kuin jäykkää karvaa. Se kukkii alkukesästä. Syksyllä lampaannatatuppaat ovat vaaleaa, melkein valkoista kortta, joka pysyy pitkään pystyssä. Kasvi on 15-40 cm korkea. Sillä on harmaanruskeat tyvitupet ja sen tähkylähaarat ovat siirottavia ja karheita. Lehdet ovat rihmamaisia, karheita ja väriltään harmaanvihreitä. Tähkylöiden väri vaihtelee vaaleanvihreästä punaruskeaan ja niissä on 3-6 kukkaa, joiden kukinta-aika on kesä- ja heinäkuussa.
Elinympäristö.
Lampaannata pärjää hyvin kuivissa paikoissa. Se viihtyy hiekkapitoisessa maassa.
Lampaannata Suomessa.
Suomessa lampaannata kasvaa koko maassa ja on erittäin yleinen heinä. Sen kasvupaikkoja luonnossa ovat kuivahkot niityt, kedot, kalliot, kuivat metsät, hietikot, letot ja tien- ja polunvarret.
Firebox Records

Firebox Records oli Seinäjoella vuonna 2001 perustettu levy-yhtiö, joka oli erikoistunut metallimusiikin julkaisemiseen. Yrityksen päämaja sijaitsee Kolilla, mutta kaikki toiminta tapahtui kolmen kumppanikeskuksen kautta Jyväskylässä, Unkarin Csongrádissa sekä Englannin Nottinghamissa. Firebox Records lakkautti liiketoimintansa vuonna 2012.
Yhtiöllä on ollut kolme alamerkkiä: Firedoom Music, Off Records sekä Roihu Records.
Mikko Raita

Mikko Raita on suomalainen miksaaja, äänittäjä, tuottaja, kitaristi, basisti ja laulaja. Hän asuu Helsingissä ja on Studio Kekkonen -musiikkistudion yksi omistajista ja pääkäyttäjistä.
Raita on miksannut vuoden 2025 parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon voittaneen Flow -elokuvan musiikit.
Raita on soittanut kitaraa yhtyeissä Soma ja Luokkasota sekä kitaraa, 4-raituria ja live-elektroniikkaa yhtyeessä LPT-One.
Teoksia.
Joitain äänitteitä, joiden tekemisessä Mikko Raidalla on ollut merkittävä rooli:
Alnwickin linna

Alnwickin linna [] on keskiaikainen linna ja Northumberlandin herttuan asunto Alnwickissä, Northumberlandissa, Englannissa. Pitkään historiallisten elokuvien kulisseina käytetty linna on ehkä parhaiten tunnettu "Harry Potter" -elokuvien Tylypahkana. Varhaisimmat tunnetut maininnat linnasta ovat 1000-luvun lopulta. Vuodesta 1309 lähtien sen on omistanut Percyn suku.
Linnassa on myrkkypuutarha nimeltä "Poison Garden". Puutarhassa kasvaa noin 100 lajia myrkyllisiä, huumaavia, sekä narkoottisia kasveja. Puutarhassa järjestetään opastettuja kierroksia.
Elokuvassa "Harry Potter ja viisasten kivi" linnan sisäpihalla opetellaan luudilla lentelyä ja huispausta. Hagridin mökki on sijoitettu linnan ulkopuolella olevaan "piknik-paikkaan", ja sen takana oleva metsä tunnetaan elokuvassa Kiellettynä metsänä.
Alfaherpesvirukset

Alfaherpesvirukset ("Alphaherpesvirinae") on herpesviruksiin kuuluva alaheimo. Tyypillistä alfaherpesviruksille on se, että ne lisääntyvät muita herpesviruksia nopeammin. 
Alfaherpesvirukset aktivoituvat herkästi immuunivasteen heikentymisessä. Tyypillisiä oireita ovat suu- ja ruokatorvi-infektiot, rakkulaihottuma ja vaikeat hajasironneet infektiot.
Kadriorg

Kadriorg on asuinalue () Kesklinnan kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 256 hehtaaria ja väkiluku 5 263 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 65 prosenttia oli virolaisia.
Kadriorgissa sijaitsee Kadriorgin puisto, joka on laajuudeltaan 85 hehtaaria. Puistossa ovat muun muassa Viron taidemuseon osista Kadriorgin palatsi, Mikkel museo ja Kumu, sekä Tallinnan laululava ja ruusutarha, jossa on 6 000 ruusua. Puiston pohjoisosassa on kuvanveistäjä Amandus Adamsonin veistämä muistomerkki "Russalka" (1902), joka kunnioittaa vuonna 1893 venäläisen Rusalka-sotalaivan upotessa hukkuneiden muistoa.
Kadriorgissa sijaitsee myös Kadrioru staadion, joka on jalkapalloseura FC Levadian kotikenttä. Kadriorgissa taidemuseon vieressä on Viron presidentin virka-asunto, Kadriorgin presidentinpalatsi.