tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Guadalupen keisarillinen ritarikunta

Guadalupen keisarillinen ritarikunta () oli meksikolainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1824 keisari Agustínin käskystä. Keisarin kuoleman jälkeen se oli uinuva 30 vuotta, kunnes Antonio Lopéz de Santa Anna vakuutti paavi Pius IX:ta tunnustamaan sen vuonna 1854, mutta muuttui uinuvaksi taas myöhemmin samana vuonna Santa Annan hallinnon kaaduttua. Toisen keisarikunnan perustamisen jälkeen ritarikunta otettiin jälleen käyttöön vuonna 1865, mutta nimellä Guadalupen kansallinen ritarikunta. 
Kunnianosoitusta jaettiin viidessä luokassa:
PaRappa The Rapper (anime)

PaRappa the Rapper () on vuoden 2001 japanilainen anime-televisiosarja, joka perustuu Masaya Matsuuran ja Rodney Greenblatin luomaan NanaOn-Shan PaRappa the Rapper -videopelisarjaan. Sarjan on tuottanut J.C.Staff, ja sitä esitettiin Japanissa Fuji TV:ssä huhtikuun 2001 ja tammikuun 2002 välisenä aikana, ja se kesti 30 jaksoa. Jaksot 29 ja 30 esitettiin yhdessä tunnin mittaisena erikoisuutena.
PaRappa The Rapper 2

PaRappa the Rapper 2 () on NanaOn-Shan kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema rytmipeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 2:lle.
Juoni.
Parappa on voittanut kupongin beard burgerista, jolla saa koko elämäksi nuudeleita, siitä lähtien hän ei ollut syönyt ruuaksi mitään muuta kuin nuudeleita. Hän lähtee syömään ihastukselleen Sunny Funnylle, mutta kun hän näkee että heilläkin on nuudeleita lounaaksi,hän kieltäytyy syömästä jolloin Sunny kutsuu tätä vauvaksi.
PJ berri ja Parappa lähtevät Sunnylta kaupungille, Parappa ajattelee apeana että Sunny vihaa häntä ja PJ on samaa mieltä, pojat päättävät mennä syömään beard burgeriin hampurilaiset, mutta kaikki on muuttunutkin nuudeliksi, he saavat pian tietää että kaupungissa on alkanut "nuudelisaatio", jolloin kaikki ruuat muuttuvat nuudeleiksi, pojat menevät kysymään Parappan isän apua mutta eivät löydä häntä koska hän on kehittänyt kutistuskoneen jolla on vahingossa kutistanut itsensä, joten he seuraavat aikuisten ohjelmaa nimeltä "romantic karate" televisiosta. Yhdessä kohtaa, Parappa on niin keskittynyt ohjelmaan ettei huomaa suudelleensa PJ:tä kun vain seurasi ohjelman ohjeita, pojat yrittävät painaa kaukosäädintä toiselle kanavalle, mutta kutistavat vahingossa itsensäkin.
Vastaanotto.
Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7/10. Arvostelun mukaan pelin visuaalinen tyyli on yksinkertainen, joka ei välttämättä kiinnosta kaikkia. Peli on myös hyvin lyhyt, jonka vuoksi myyntihintaa moitittiin korkeaksi. Peli soveltuu musiikkipeleistä pitäville ja pelissä on iloista musiikkia sekä hauska tarina.
Dakar-ralli 1994

Dakar-ralli 1994 (myös "Pariisi-Dakar-Pariisi") oli 16. Dakar-ralli, joka ajettiin 28. joulukuuta 1993 ja 16. tammikuuta 1994 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Pariisissa Ranskassa ja päätepiste myös Pariisissa. Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Ranskan, Marokon, Mauritanian, Senegalin, Mauritanian, Marokon, Espanjan ja Ranskan alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 259 kilpailijaa, joista 96 oli autoja, 96 moottoripyörää, 28 kuorma-autoa ja 39 tukiajoneuvoa. Kilpailun maaliin pääsi 114 ajoneuvoa, joista 57 oli autoja, 47 moottoripyöriä ja 10 kuorma-autoja.
Autojen kategorian voitti kaksikko Lartigue/Périn Citroënillä. Moottoripyörien kategorian voitti Edi Orioli Cagivalla. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Loprais/Stachura/Kalina Tatralla.
XXXY-oireyhtymä

XXXY-oireyhtymä eli 48,XXXY-oireyhtymä on poikien ja miesten kromosomipoikkeavuus, aneuploidia, jossa esiintyy kaksi ylimääräistä X-kromosomia. Laaja oirekuva vaihtelee yksilöllisesti ja vaikuttaa kehitykseen varsinkin sikiöaikana sekä murrosiässä. XXXY-oireyhtymää pidetään joskus Klinefelterin oireyhtymän varianttina, mutta se eroaa siitä monin tavoin ja tuottaa yleensä merkittävämmät oireet.
XXXY-oireyhtymän mahdollisten oireiden joukkoon kuuluvat sukupuolielinten vajaakehittyneisyys, kasvonpiirteiden ja luuston poikkeavuudet, hedelmättömyys, ylipaino, nivelvaivat, kehitysviiveet, lievä kehitysvamma ja käytöshäiriöt. Varsinkin kielellisten taitojen kehityksessä voi ilmetä haasteita. Kielen ymmärrys on kuitenkin usein parempaa kuin sen tuotto. XXXY-oireyhtymästä kärsivillä on todettu käytöspiirteinä ylivilkkautta, levottomuutta, ADHD-oireilua, passiivisuutta, taipumusta tunteenpurkauksiin ja itsestä huolehtimisen puutteellisuutta. XXXY-oireyhtymän yhteydessä voi esiintyä myös hypotoniaa ja koordinaatio-ongelmia, jotka voivat hidastaa motoristenkin taitojen kehittymistä. Mahdollisia luustomuutoksia ovat esimerkiksi kyfoskolioosi ja radioulnaarinen synostoosi, jossa värttinä- ja kyynärluu ovat luutuneet yhteen. Nivelissä voi esiintyä yliliikkuvuutta ja hampaissa taurodontismi.
XXXY-oireyhtymään liittyneitä kasvonpiirteitä ovat olleet muiden muassa hypertelorismi, silmäluomen epikantuspoimu, kasvojen epäsymmetrisyys, leuan korostuminen ja kaulan lyhyys. XXXY-oireyhtymästä kärsivällä siitin ja kivekset jäävät pieniksi, minkä lisäksi voi esiintyä piilokiveksisyys. Piirteisiin ovat kuuluneet myös heikko ihokarvoitus ja matala testosteronitaso. Ylipainoa voi alkaa kertyä nuorella iällä. Lisäksi gynekomastia on mahdollinen.
XXXY-oireyhtymä ei periydy vaan johtuu sporadisesta "de novo" -mutaatiosta. Oireyhtymän kehittymiseen ei voi vaikuttaa eikä esimerkiksi vanhempien iällä ole merkitystä oireyhtymän riskin kannalta. Arvioitu yleisyys on väliltä 1/17 000 – 1/50 000. Erotusdiagnostisesti merkityksellisiin tiloihin kuuluvat Klinefelterin oireyhtymä, XXYY-oireyhtymä ja XXXXY-oireyhtymä. XXXY-oireyhtymän hoito on oireenmukaista. Siitä kärsivän elinajanodote on katsottu normaaliksi. Oireyhtymän kuvasivat M. A. Ferguson-Smith, A. W. Johnston ja S. D. Handmaker vuonna 1960.
Løvlandin hallitus

Løvlandin hallitus oli Norjan hallitus 23. lokakuuta 1907 – 19. maaliskuuta 1908. Se koostui pelkästään Venstrestä.
Ministerit.
Pääministeri
Ulkoministeri
Oikeusministeri
Maatalousministeri
Tilintarkastusministeri
Kirkko- ja opetusministeri
Puolustusministeri
Kauppaministeri
Työministeri
Valtiovarainministeri
Utagawa Kuniyoshi

Utagawa Kuniyoshi (, s. Igusa Magosaburō; 1. tammikuuta 1798 Edo – 14. huhtikuuta 1861 Edo) oli japanilainen taidemaalari ja ukiyo-e-puupiirrosten suunnittelija.
Kuniyoshi oli kilpailijansa Utagawa Kunisadan tavoin Utagawa Toyokunin oppilas. Kuniyoshi sai mainetta piirrosten nimeltä "musha-e" (”soturipiirros”) tekijänä, ja esitti näitä sarjassaan "Tsūzoku Suikoden gōketsu hyakuhachinin" (”Yksi sataa ja kahdeksan suosittua soturisankaria Shui-hu ch’uanista”), joka julkaistiin noin vuonna 1827. Hän teki myös paljon maisemakuvia käyttäen usein länsimaista tyyliä. Näihin lukeutuvat muun muassa kymmenen piirroksen sarja "Tōto meisho" (”Kuuluisia näkymiä Edosta”) sekä viiden piirroksen sarja "Tōto Fujimi sanjūrokkei " (”Kolmekymmentäkuusi sijaintia Edossa Fuji-vuorelta katsottuna”).
Sven Aarrestad

Sven Aarrestad (8. lokakuuta 1850 Varhaug – 19. tammikuuta 1942 Arendal) oli norjalainen Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä kolmeen otteeseen vuosien 1892 ja 1918 välillä ja toimi Norjan maatalousministerinä 1906–1908. Hän kuului raittiusliikkeeseen.
Nigerian keskuspankki

Nigerian keskuspankki (, lyhennys CBN) on Nigerian keskuspankki. Pankin perustamisesta säädettiin laki vuonna 1958 ja toiminta alkoi kesällä 1959. CNB:n päätoimipaikka sijaitsee Abujassa ja haaraosastot Nigerian 36:ssa osavaltiossa.
Keskuspankin tavoitteet ja tehtävät.
Nigerian keskuspankin keskeiset tavoitteet ovat hintavakauden ylläpitäminen, reaalitalouden vakauden edistäminen sekä rahoitusjärjestelmän luotettavuuden ja toimintakyvyn turvaaminen. Hintavakaus tarkoittaa inflaation pitämistä matalana ja ennakoitavana, mikä luo edellytykset talouden terveelle kehitykselle. Reaalitalouden vakaus puolestaan kattaa korkean työllisyyden, kestävän talouskasvun tukemisen sekä suhdannevaihteluiden tasoittamisen. Rahoitusvakauden osalta keskuspankki vastaa toimivan maksujärjestelmän ylläpidosta ja toimii ennaltaehkäisevästi rahoituskriisien torjumiseksi.
Nigerian keskuspankki vastaa maan rahoitus- ja rahapolitiikan hallinnasta. Sen tehtävänä on varmistaa raha- ja hintavakaus, laskea liikkeeseen laillista maksuvälinettä, ylläpitää ulkomaanvaluuttavarantoja valuutan arvon turvaamiseksi sekä edistää vakaata rahoitusjärjestelmää. Lisäksi se toimii liittovaltion hallituksen pankkiirina sekä talous- ja rahoitusneuvonantajana. Keskuspankki toteuttaa myös kehityshankkeita Nigerian talouden avainsektoreilla, kuten rahoitus-, maatalous- ja teollisuusalalla.
Nigerian keskuspankki vastaa muun muassa maan rahayksikön nairan (NGN) ja sitä vastaavan digitaalisen rahan (eNaira) liikkeellelaskusta ja valuutan vakaudesta.
Historia.
Nigerian keskuspankki perustettiin 1. heinäkuuta 1959 vuoden 1958 keskuspankkilain pohjalta, joka seurasi G. D. Paton -raporttia (1952). Vuoden 1969 pankkilaki ja vuoden 1991 BOFI-asetukset vahvistivat keskuspankin roolia pankkien ja rahoituslaitosten säätelyssä. Vuonna 1997 keskuspankki menetti osan itsenäisyydestään valtiovarainministeriön alaisuuteen, mutta vuoden 1998 muutokset palauttivat toiminnallisen autonomian. Vuoden 2007 keskuspankkilaki takasi täyden itsenäisyyden, keskittyen rahapolitiikan ja hintavakauden edistämiseen. Vuoden 1999 BOFI-muutos laajensi keskuspankin valtuuksia ongelmapankkien ja rahoituslaitosten hallintaan. Nigerian keskuspankki tuki raha- ja pääomamarkkinoita mm. valtion velkasitoumuksilla (1960) ja Lagos Stock Exchangen perustamisella (1961).
Varhaug

Varhaug on entinen Norjan kunta ja nykyinen Hån kunnan hallinnollinen keskus. Kuntaliitos Nærbøn ja Ognan kanssa nykyiseksi Hån kunnaksi tapahtui vuonna 1964. Varhaugin taajamassa oli 3 340 asukasta vuonna 2022.
Mattisenlahden koulu

Mattisenlahden koulu on peruskoulu Mattisenlahden kylässä Liperissä, noin neljän kilometrin päässä Ylämyllyltä. Koulu tarjoaa esiopetusta ja opetusta peruskoulun vuosiluokille 1–6 kolmessa opetusryhmässä. Koulu perustettiin vuonna 1898. Koulunjohtajana toimii Susanna Federley.
Dakar-ralli 1995

Dakar-ralli 1995 (myös "Granada-Dakar") oli 17. Dakar-ralli, joka ajettiin 1. tammikuuta 1995 ja 15. tammikuuta 1995 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Granadassa Espanjassa ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Lake Rose). Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Espanjan, Marokon, Mauritanian, Guinean ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 205 kilpailijaa, joista 86 oli autoja, 95 moottoripyörää ja 24 kuorma-autoa. Kilpailun maaliin pääsi 103 ajoneuvoa, joista 58 oli autoja, 27 moottoripyöriä ja 18 kuorma-autoja.
Autojen kategorian voitti kaksikko Lartigue/Périn Citroënillä. Moottoripyörien kategorian voitti Stéphane Peterhansel Yamahalla. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Loprais/Stachura/Kalina Tatralla.
Dakar-ralli 1996

Dakar-ralli 1996 (myös "Granada-Dakar") oli 18. Dakar-ralli, joka ajettiin 30. joulukuuta 1995 ja 14. tammikuuta 1996 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Granadassa Espanjassa ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Lake Rose). Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Espanjan, Marokon, Mauritanian, Guinean ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 295 kilpailijaa, joista 106 oli autoja, 119 moottoripyörää ja 70 kuorma-autoa. Kilpailun maaliin pääsi 121 ajoneuvoa, joista 50 oli autoja, 50 moottoripyöriä ja 21 kuorma-autoja.
Autojen kategorian voitti kaksikko Lartigue/Périn Citroënillä. Moottoripyörien kategorian voitti Edi Orioli Yamahalla. Kuorma-autojen kategorian voitti kaksikko Moskovskikh/Kouzmine Kamazilla.
Primrosen oireyhtymä

Primrosen oireyhtymä on geneettinen oireyhtymä, joka aiheuttaa huomattavasti vaihtelevan oirekuvan. Sitä on kuvattu hitaasti eteneväksi.
Primrosen oireyhtymälle tyypillisiä piirteitä ovat kehitysvamma, makrokefalia, hypotonia ja oireyhtymälle tyypilliset kasvonpiirteet. Joskus oireyhtymään on liittynyt aivokurkiaisen puuttuminen. Primrosen oireyhtymälle ominaisten kasvonpiirteiden joukossa ovat olleet alaspäin suuntautuneet silmäluomet, leveä otsa, suuri leuka ja kalkkeutuneet, suurentuneet ulkokorvat. Kehon karvoitus on ollut potilailla vähäistä ja pituuskasvu tavanomaista suurempaa. Joskus kitalaessa on ilmennyt luun liikakasvua. Primrosen oireyhtymästä kärsivillä aikuisilla on ilmennyt kuulon menetystä, diabetesta, pahenevaa lihasheikkoutta ja lihasheikkouteen liittyvää niveljäykkyyttä. Primrosen oireyhtymässä on esiintynyt myös autismin kirjon häiriöitä, kilpirauhasen vajaatoimintaa, kaihia, aivojen kalkkeutumista, ataksiaa ja perifeeristä neuropatiaa. Käytöshäiriöitä on kuvattu Primrosen oireyhtymän yhteydessä, mutta ne eivät ole kuuluneet oireyhtymälle luonteenomaisiin piirteisiin. 
Primrosen oireyhtymän aiheuttaa mutaatio ZBTB20-geenissä kromosomissa 3. Tiedettyihin tapauksiin on liittynyt sporadinen "de novo" -mutaatio, mutta oireyhtymään on katsottu myös liittyvän autosomaalisen ja vallitsevan periytymistavan. Käytännössä lisääntyminen on kuitenkin epätodennäköistä Primrosen oireyhtymästä kärsivällä. Primrosen oireyhtymän hoito on oireenmukaista. Yleisyyden on arvioitu olevan vähäisempi kuin yksi miljoonasta. D. A. Primrose kuvasi oireyhtymän ensimmäisenä vuonna 1982, ja vuoteen 2018 mennessä lääketieteellisessä kirjallisuudessa oli kuvattu vasta alle kaksitoista tapausta.
Dakar-ralli 1997

Dakar-ralli 1997 (myös "Dakar-Dakar") oli 19. Dakar-ralli, joka ajettiin 4. ja 19. tammikuuta 1997 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka ja päätepiste olivat Dakarissa Senegalissa (Lake Rose). Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Senegalin, Malin, Nigerin, Malin, Mauritanian, Guinean ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 280 kilpailijaa, joista 99 oli autoja, 126 moottoripyörää ja 55 kuorma-autoa. Kilpailun maaliin pääsi 141 ajoneuvoa, joista 61 oli autoja, 58 moottoripyöriä ja 22 kuorma-autoja.
Autojen kategorian voitti kaksikko Kenjiro Shinozuka/Henri Magne Mitsubishilla. Moottoripyörien kategorian voitti Stéphane Peterhansel Yamahalla. Kuorma-autojen kategorian voitti kaksikko Reif/Deinhofer Hinolla.
Dakar-ralli 1998

Dakar-ralli 1998 (myös "Pariisi-Granada-Dakar") oli 20. Dakar-ralli, joka ajettiin 1. tammikuuta 1998 ja 18. tammikuuta 1998 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Versaillesissa Ranskassa (Place d’Armes) ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Lake Rose). Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Ranskan, Espanjan, Marokon, Mauritanian, Malin, Mauritanian ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 349 kilpailijaa, joista 115 oli autoja, 173 moottoripyörää, 35 kuorma-autoa kilpailussa ja 26 kuorma-autoa avustamassa. Kilpailun maaliin pääsi 104 ajoneuvoa, joista 55 oli autoja, 41 moottoripyöriä ja 8 kuorma-autoja.
Autojen kategorian voitti kaksikko Fontenay/Picard Mitsubishillä. Moottoripyörien kategorian voitti Stéphane Peterhansel Yamahalla. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Loprais/Stachura/Cermak Tatralla.
Kilpailijoita kohtaan hyökättiin Saharan aavikolla Malissa. Viisi autoa ja kaksi kuorma-autoa olivat hyökkäyksen kohteina. Yksi kuorma-auto vahingoittui pahoin ja yksi joutui varastetuksi. Kilpailijat joko pelastettiin tai pääsivät kohteeseen. Hyökkääjiä ei tunnistettu.
Dakar-ralli 1999

Dakar-ralli 1999 (myös "Total-Granada-Dakar") oli 21. Dakar-ralli, joka ajettiin 1. ja 17. tammikuuta 1999 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Granadassa Espanjassa ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Lake Rose). Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Espanjan, Marokon, Mauritanian, Malin, Burkina Fason, Malin, Mauritanian ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 297 kilpailijaa, joista 88 oli autoja, 161 moottoripyörää, 29 kuorma-autoa kilpailussa ja 19 kuorma-autoa avustamassa. Kilpailun maaliin pääsi 110 ajoneuvoa, joista 54 oli autoja, 40 moottoripyöriä ja 16 kuorma-autoja.
Autojen kategorian voitti kaksikko Schlesser/Monnet. Moottoripyörien kategorian voitti Richard Sainct BMW:llä. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Loprais/Stachura/Kalina Tatralla. Jutta Kleinschmidt oli yleiskilpailun ensimmäisenä viiden etapin jälkeen.
50 kilpailijaa joutui aseistautuneiden ryöstäjien väijytykseen Mauritaniassa. Kaksi järjestäjien ajoneuvoa, kaksi lehdistön ajoneuvua ja kaksi kilpailijoiden kuorma-autoja joutuivat varastetuiksi. Ryöstäjät veivät ajoneuvojen lisäksi rahaa ja polttoainetta.
Dakar-ralli 2001

Dakar-ralli 2001 (myös "Pariisi-Dakar") oli 23. Dakar-ralli, joka ajettiin 1. ja 21. tammikuuta 2001 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Pariisissa Ranskassa (Champs de Mars) ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Lac Rose). Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Ranskan, Espanjan, Marokon, Mauritanian, Malin ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 358 kilpailijaa, joista 113 oli autoja, 133 moottoripyörää, 30 kuorma-autoa kilpailussa, 33 avustavaa autoa ja 49 kuorma-autoa avustamassa. Kilpailun maaliin pääsi 141 ajoneuvoa, joista 53 oli autoja, 76 moottoripyöriä ja 12 kuorma-autoja.
Autojen kategorian voitti kaksikko Jutta Kleinschmidt/Schulz Mitsubishillä. Moottoripyörien kategorian voitti Fabrizio Meoni KTM:llä. Kuorma-autojen kategorian voitti kaksikko Loprais/Kalina Tatralla. Kleinschmidt voitti kilpailun ensimmäisenä naisena. Jean-Louis Schlesser sai tunnin aikarangaistuksen epäurheilijamaisesta käytöksestä.
ENaira

eNaira on Nigerian keskuspankin (CBN) lokakuussa 2021 liikkeelle laskema digitaalinen keskuspankkiraha. Se on Nigerian rahayksikön nairan digitaalinen versio. 
Digitaalisen eNairan käyttö on jäänyt varsin vähäiseksi Nigerian talouselämässä, josta epävirallisen harmaan talouden osuus on jopa 65 prosenttia ja jossa käteisellä käytävä kauppa on yhä erittäin suosittua. Maksutapahtumia eNairalla kertyi vain 14 000 viikossa, kun sähköisiä pankkitapahtumia tilastoitiin vuonna 2022 kuitenkin 5,2 miljardia. Tilannetta on tulkittu jopa eNairan epäonnistumiseksi, vaikka eNairan käyttöönotosta oli kulunut alle kaksi vuotta. Uusia käyttäjiä tavoitellakseen Nigerian keskuspankki käynnisti kesäkuussa 2023 kampanjan, jolla pyritään edistämään eNairan käyttöä ulkonigerialaisten Nigeriaan tekemissä rahasiirroissa.
Emil Pienimäki

Emil Pienimäki (17. maaliskuuta 1884 Petäjävesi – 21. lokakuuta 1949 Jyväskylä) oli suomalainen toimittaja, myöhemmin lihantarkastaja. Hän työskenteli Suomen Rautatieläisten Liiton julkaiseman "Junan" päätoimittajan 1909–1918, "Sosialistin" (v. 1919 "Demokraatti") päätoimittajana 1919–1920 ja "Savon Työmiehen" päätoimittajana 1920–1921 sekä "Maaseudun" toimitussihteerinä 1922. Myöhemmin hän työskenteli muun muassa "Työn Voiman" toimituksessa ja oli myös Jyväskylän Työväen Näyttämön johtajana.
Pienimäki nimitettiin vuonna 1935 Jyväskylässä lihantarkastajan toimeen.
Digitaalinen rupia

Digitaalinen rupia (e₹) on Intian keskuspankin eli Reserve Bank of Indian marraskuusta 2022 lähtien koekäyttöön tuoma digitaalinen keskuspankkiraha (CBDC). Se on Intian rupian (INR eli ₹) digitaalinen vastine. Digitaalista keskuspankkirahaa voidaan käyttää maksuvälineenä ja tallettaa pankkeihin.
Emil Kihlström

Emil Eino Lenni Kihlström (s. 25. lokakuuta 1991 Tampere) on suomalainen näyttelijä, jolla on ollut rooleja teatterissa, elokuvissa ja televisiosarjoissa. Kihlström näytteli yhtä päärooleista C More -suoratoistopalvelun "Made in Finland" -sarjassa.
Kihlström valmistui Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta vuonna 2020.
Mureakuha

Mureakuha oli suomalainen vuosina 2001–2014 toiminut ohjelmointisivusto.
Sivustoon kuului uutiset, keskustelupalsta, wiki
ja IRC-kanava #mureakuha ja käyttäjien koodikirjasto, jossa oli esimerkkikoodeja.
Sivuston perusti nimimerkki Akiro keväällä 2001 ja japp lahjoitti tähän käyttöön mureakuha.com-domainin. Alkuperäinen idea sivustosta oli Maniacen.
Sivustoon on viitattu lisämateriaalina suomalaisten yliopistojen ja ammattikorkeakoulujen oppimateriaaleissa
, sekä lähteenä opinnäytetöissä.
Sivusto oli esikuvana ja kilpailijana toiselle suomalaiselle sivulle ohjelmointiputka. Siihen verrattuna Mureakuhan käyttäjät olivat vanhempia, sivusto oli "aikuisempi", ja siellä keskusteltiin web 2.0 -tekniikoista kuten PHP ja MySQL, kun taas ohjelmointiputkassa QBasic oli suosiossa.
Sava-Group

Sava-Group Oy on rovaniemeläinen monialayritys, joka harjoittaa muun muassa hotelli- ja ravintolatoimintaa, metalliteollisuutta, maaperän puhdistusta ja kiinteistösijoittamista. Noin 200 ihmistä työllistävä, Seppo Ahon perheineen omistama yritys sai alkunsa asfalttiurakoinnista vuonna 1973.
Konsernin kymmenestä tytäryhtiöstä Savaterra Oy on erikoistunut saastuneiden maa-ainesten puhdistukseen, Toptester Oy tuotekehityksen testauspalveluihin ja Kalottikone Oy konepajatoimintaan tuotteinaan asfalttiasemat ja maanpuhdistuslaitteistot. Sava-Group omistaa myös Santa’s Hotels -nimisen majoitusketjun, johon kuuluu muun muassa entinen Saariselän Tunturihotelli ja kymmenisen muuta hotellia Pohjois-Suomessa. Sava-Groupin kiinteistösijoituksiin kuuluu Rovaniemen Lordin aukiolla sijaitseva liikekiinteistö Kalotinlinna. 
Seppo Aho.
Yrityksen perustaja, Tervolassa varttunut rakennusneuvos Seppo Aho kuului Talvivaaran alkuperäisen, Ahtium-nimellä konkurssiin ajautuneen kaivosyhtiön suurimpiin omistajiin. Aho tunnetaan myös merkittävänä lahjoittajana. Vuonna 2010 julkaistiin Mirjam Kälkäjän hänestä kirjoittama elämäkertateos .
Iñaki Godoy

Iñaki Godoy (s. 25. elokuuta 2003 México, Meksiko) on meksikolainen näyttelijä. Hän esittää pääosaa Netflixin televisiosarjassa "One Piece", jossa hän näyttelee merirosvokapteeni Monkey D. Luffya. Godoy on aiemmin näytellyt myös Netflixin televisiosarjoissa "The Imperfects" ja "Who Killed Sara?" sekä muutamissa meksikolaisissa elokuvissa ja sarjoissa.
Tansanian maantiede

Tansania sijaitsee Itä-Afrikassa. Sen pohjoispuolella sijaitsevat Kenia ja Uganda, länsipuolella sijaitsevat Ruanda, Burundi ja Kongon demokraattinen tasavalta ja eteläpuolella sijaitsevat Sambia, Malawi ja Mosambik. Tansanian itäpuolella on Intian valtameri. 
Merenrannikon edustalla sijaitsevat Tansaniaan kuuluvat Sansibarin, Pemban ja Mafian saaret, jotka ovat osa pitkää Itä-Afrikan rannikolla sijaitsevaa koralliriuttaa. Maan keskiosassa on laajalti ylänköaluetta, jonka keskellä on osa Itä-Afrikan hautavajoamasta. Njassajärven eteläpuolella hautavajoama jakautuu kahteen osaan siten, että läntinen hautavajoama menee maan länsirajalle ja itäinen hautavajoama kulkee läpi maan keskiosan. Hautavajoaman haarojen välissä on keskimäärin 1200 metriä korkea Unjamwezin ylänkö. Hautavajoaman alueella on jyrkkiä vuoria, kanjoneita, järviä ja sammuneita tulivuoria. Hautavajoamassa sijaitsevia järviä ovat Njassajärven lisäksi Tanganjikajärvi, Eyasi, Manyarajärvi ja Natronjärvi. Alueella sijaitsevia sammuneita tulivuoria ovat 4655 metriä korkea Meru ja 5895 metriä korkea Kilimanjaro, joka on Afrikan korkein vuori. Maan pohjoisosassa Ugandan ja Kenian rajalla sijaitsee Victoriajärvi. Merenrannikon tasanko on viljavaa seutua ja on leveimmillään 400 kilometriä leveä.
Tansania sijaitsee päiväntasaajan läheisyydessä, joten ilmasto on alamailla trooppinen. Ylängöillä ja vuorilla ilmasto on viileämpi. Kilimanjaron huippu on ympäri vuoden lumen peitossa. Ilmaston kosteus ja sateisuus vaihtelee alueittain. Jyrkillä vuorenrinteillä, jotka ovat tuulenpuolella, sataa enemmän kuin tasaisilla ylängöillä ja rannikolla.
Lämpötilassa ei ole juuri vaihtelua vuodenaikojen mukaan, mutta sateet rytmittyvät pasaatien kohtaamisvyöhykkeen liikkeiden mukaan. Maan keskiosan ylängöt ovat kuivinta aluetta, vuotuinen sademäärä jää 500 mm paikkeille. Siellä on yksi sadekausi joulukuun ja toukokuun välisenä aikana. Rannikolla sataa enemmän, ja siellä erottuu kaksi sadekautta, toinen loka-marraskuussa, toinen huhti-toukokuussa.
Ylänköalueilla on enimmäkseen ruohosavannia, missä kasvaa mehikasveja piikkipensaita, akasioita ja apinanleipäpuita. Joillakin alueilla on hiekkasavannia, joilla kasveja kasvaa enimmäkseen sadekausien jälkeen. Maan länsi- ja eteläosassa on kuivaa miombometsää.
Erika Adamsson

Erika Adamsson (s. 15. helmikuuta 1973 Turku) on suomalainen taidemaalari, jonka teosten aiheina ovat usein ihmiset erilaisissa tilanteissa ja elämänvaiheissa. Hän on maalannut myös muotokuvia. 
Adamsson opiskeli Turun piirustuskoulussa 1992–1996. Hän toimii maalauksen vastuuopettajana piirustuskoulun seuraajassa, Turun ammattikorkeakoulun taideakatemiassa.
Adamsson maalaa usein paikkasidonnaisia, näyttelypaikan hengestä ja historiasta kumpuavia teossarjoja perustaen ne paikkakunnan ihmisiä esittäviin vanhoihin valokuviin. Hän maalaa yleensä pleksi- tai alumiinilevylle nopein vedoin, mitä edeltää maalauspintojen huolellinen rajaaminen.
Hänen teoksiaan on nähty yksityis- ja kokoelmanäyttelyissä muun muassa Espoon modernin taiteen museossa Emmassa, Forum Boxissa Helsingissä ja Makasiini Contemporaryssa Turussa. Kesällä 2023 koottiin Adamssonin töiden takautuva näyttely Kimmo Pyykkö -taidemuseoon Kangasala-taloon, ja samaan aikaan Ruoveden Galleria Vinhassa oli esillä hänen näyttelynsä "Kadonnut aika".
Adamssonille myönnettiin vuonna 2018 Suomen Taideyhdistyksen William Thuring -nimikkopalkinto. Vuonna 2021 Turkuseura nimesi hänet vuoden kulttuuriturkulaiseksi.
Vili Lehosti

Vilho "Vili" Evald Lehosti (aik. Lindström, 9. syyskuuta 1900 Joroinen – 31. tammikuuta 1979) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja. Lehostilla oli useita näyttelijänkiinnityksiä 1920-luvulla. Vuosina 1928–1954 hän toimi johtajana lukuisissa teattereissa ja uransa myöhäisvaiheessa hän työskenteli Seuranäyttämöliiton ohjaajana. Lehostin ohjaustehtäviin kuuluu muun muassa "Niskavuori"-sarja.
Ura.
Vili Lehostin vanhemmat olivat seppä Evald Israel Lindström ja puvustonhoitaja Hilma Serafina Lindström. Hän avioitui näyttelijä Helmi Pennasen kanssa 1925. Työuransa Lehosti aloitti harjoittelijana Kuopion työväenteatterissa 1915–1918. Lehostilla oli näyttelijänkiinnitys Kuopion työväenteatteriin 1920–1924, Viipurin Työväen Teatteriin 1924–1926 ja Koiton Näyttämölle 1926–1927.
Lehostin ensimmäinen johtajan tehtävä oli Rovaniemen Näyttämöllä 1927–1928, minkä jälkeen hän toimi johtajana seuraavissa teattereissa: Lappeenrannan Työväen Näyttämö 1928–1934, Hämeenlinnan Työväen Näyttämö 1934–1936, Jyväskylän Työväen Näyttämö 1936–1943, Vaasan Näyttämö 1943–1947, Kemin teatteri 1947–1953 ja Hyvinkään työväenteatteri 1953–1954. Vuosina 1954–1967 Lehosti toimi ohjaajana Seuranäyttämöliitossa. Hänen puolisonsa toimi näyttelijänä samoissa teattereissa.
Lehostin roolitehtäviä olivat muun muassa Leander ("Tanssijatar Katja"), Eero ("Seitsemän veljestä"), Sid-eno ("Oi, nuoruus"), Ismael ("Synti") ja Apso ("Lemmin poika").
Lehosti ohjasi muun muassa näytelmät "Oi, nuoruus", "Kuolemantanssi", "Kunniallinen portto", "Meidän Herramme myllyt" ja "Papin perhe" sekä "Niskavuori"-sarjan. Lehosti ohjasi niin ikään operetteja.
Lehosti näytteli elokuvien sivurooleja 1950-luvulla. Niistä kreditoitiin työnjohtajan rooli urheiluelokuvassa "Veteraanin voitto" ja rovastin rooli romanttisessa komediassa "Neiti talonmies". Hänen puolisonsa näytteli samassa elokuvassa ruustinnaa.
Lehosti on haudattu vaimonsa viereen Maunulan uurnalehtoon.
Viljo Visa

Villiam (Viljo) Visa (3. heinäkuuta 1880 Rautalampi – 11. tammikuuta 1946 Meltola) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja toimittaja. Hän oli Suomen Kirjatyöntekijäin Liiton puheenjohtaja 1913–1921 sekä "Itä-Hämeen Raivaajan" päätoimittaja 1907 ja "Raivaajan" päätoimittaja 1908.
Visa oli latojanopissa Jyväskylässä toimineissa "Keskisuomalaisen" ja Gummeruksen kirjapainoissa. Vuonna 1899 hän muutti Helsinkiin latojaksi Simeliuksen kirjapainoon ja 1906 Lahteen "Etelä-Suomen Sanomien" kirjapainoon. Myöhemmin hän työskenteli Lahdessa "Raivaajan" faktorina, 1912–1921 Helsingissä Työväen kirjapainossa ja vuodesta 1921 lähtien kommunistisen Työn kirjapainon johtajana ja alijohtajana sen lakkauttamiseen 1930 saakka. Visa oli myös Lahden työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Lisäksi hän oli muun muassa TUL:n liittotoimikunnan jäsen 1921–1927 sekä toimi "Työväen Urheilulehden" avustajana.
Sisällissodan aikana Visa työskenteli Eero Haapalaisen määräyksestä Senaatin kirjapainon sekä Suomen leimakonttorin kirjapainon valvojana. Sodan jälkeen hän sai 5 vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksesta. Vuoden 1923 suuren kommunistijutun yhteydessä Visa sai 5 vuoden ja 4 kuukauden vankeusrangistuksen.
Nimona

Nimona on Netflixiin vuonna 2023 julkaistu animaatioelokuva. Elokuva perustuu ND Stevensonin alkuperäiseen samannimiseen verkkosarjakuvaan, joka julkaistiin myös kirjana vuonna 2015. 
Disney kertoi Elokuvan tuotannon aloittamisesta ensimmäisen kerran vuonna 2015. Elokuva-adaptaation tuotanto koki kuitenkin paljon haasteita Disneyn alla, ja Blue Sky:n tuottama projekti lopulta keskeytettiin Disneyn lakkauttaessa kyseisen studion vuonna 2021. Entiset Blue Sky:n työntekijät kertoivat haastattelussa Disneyn suhtautuneen kielteisesti elokuvan HLBTIQA+ -teemoihin. 
Projektin tuotanto jatkui Netflixin alla vuonna 2022.
Lars Tunbjörk

Lars Tunbjörk (15. helmikuuta 1956 Borås – 8. huhtikuuta 2015 Tukholma) oli ruotsalainen valokuvataiteilija, joka tunnetaan hiljaisen humoristisista valokuvistaan banaaleista arkielämän ilmiöistä. 
Tunbjörkin kuvat ovat useimmiten syväteräviä ja kirkassävyisiä värikuvia monine yksityiskohtineen, ilman lavastusta tai kuvattavien ohjaamista. Hänen esikuviaan olivat muun muassa yhdysvaltalaiset Weegee ja William Eggleston, ranskalainen Henri Cartier-Bresson ja ruotsalainen Christer Strömholm. Samankaltaisesta tyylistä tunnettu brittiläinen Martin Parr luonnehti Tunbjörkiä nykyihmisten elämäntavan tarkaksi havainnoijaksi.
Tunbjörk aloitti uransa 15-vuotiaana "Borås Tidning" -sanomalehdessä, suoritti vuonna 1977 asevelvollisuutensa "Värnpliktsnytt"-lehden valokuvaajana ja muutti Tukholmaan, jossa hän työskenteli freelance-pohjalta muun muassa "Aftonbladet"- ja "Stockholms-Tidningen"-lehdille sekä lentoyhtiö Linjeflygin asiakaslehdelle "Upp och Ner". Lentoyhtiön toimeksiannosta tehty reportaasi Ruotsin kaupallistumisesta ja amerikkalaistumisesta tuotti myös valokuvateoksen ja -näyttelyn "Landet utom sig" (1993) ja teki Tunbjörkistä tunnetun. Valokuvasarja oli esillä Suomenlinnan Rantakasarmissa alkuvuodesta 2000 nimellä "Maa, tolaltaan".
Tunbjörk oli yksi ranskalaisen Vu-kuvatoimiston kuvaajista ja työskenteli muun muassa "The New York Times Magazinelle" ja "Geo"-lehdelle. "Time"-lehden toimeksiannosta hän kuvasi vaalikampanjoita vuosina 2008 ja 2011 Yhdysvaltojen Keskilännessä. Tunbjörkin töitä on ruotsalaismuseoiden lisäksi muun muassa New Yorkin modernin taiteen museossa sekä Pariisissa Centre Pompidoun ja Maison Européenne de la Photographie -valokuvakeskuksen kokoelmissa.
Tunbjörkin avopuoliso oli dokumentaristi Maud Nycander, jonka kanssa hän teki myös taiteellista yhteistyötä. He saivat kaksi tytärtä.
Lars Tunbjörkin muistoksi perustettu säätiö jakaa yhdessä Tore G. Wärenstamin säätiön kanssa vuosittaista 25 000 kruunun arvoista, Tunbjörkin mukaan nimettyä valokuvapalkintoa. Rahasumman lisäksi palkintoon kuuluu mahdollisuus yksityisnäyttelyyn Boråsin taidemuseossa.
Tero Vesterinen

Tero Mikael Vesterinen (s. 19. lokakuuta 1975 Vantaa) on Porvoossa asuva suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Vesterinen toimii solistina yhtyeessä Vesterinen Yhtyeineen, joka on perustettu vuonna 2009. Tero Vesterisen isoisä oli harmonikkataitelija Vili Vesterinen.
Tero Vesterinen tuli vuonna 2022 mukaan Ylen "Elämäni biisi" -viihdeohjelmasarjaan yhdeksi vakiosolistiksi.
Vantaan Martinlaaksossa varttunut Vesterinen aloitti kitaransoiton kuuden vuoden iässä. Hän asuu perheineen puutalossa Porvoossa ja harrastaa biologivaimonsa kanssa hyötypuutarhan hoitoa. Vesterinen on puhunut julkisuudessa masennuksestaan, työuupumuksestaan ja alkoholismistaan, jonka sai hallintaan vuonna 2017. Hän työskenteli muusikkouransa alkuvuosina myös Taideteollisen korkeakoulun näyttämöteknikkona.
Avion Express

Avion Express on liettualainen ACMI- ja lentokoneleasing-toimittaja, jonka pääkonttori on Vilnassa. Yritys on osa Avia Solutions Groupia, joka on kansainvälinen ilmailu- ja avaruusliiketoimintaryhmä.
Historia.
Avion Express perustettiin vuonna 2005 nimellä Nordic Solutions Air Services. Lentoyhtiöllä oli tuolloin neljä Saab 340 -rahti- ja matkustajakonetta. Vuonna 2008 yrityksen nimi muutettiin Avion Expressiksi. Vuonna 2010 Avion Expressin osti ranskalainen sijoitusyhtiö Eyjafjoll SAS, jonka sveitsiläinen Avion Capital Partners perusti yhdessä muiden sijoittajien kanssa.
Avi Express esitteli ensimmäisen Airbus A320 -koneensa vuonna 2011, joka oli ensimmäinen Liettuassa rekisteröity Airbus-lentokone. Joulukuussa laivastoon lisättiin kaksi Airbus A320 -konetta. Vuonna 2013 Avion Express suoritti onnistuneesti IOSA:n toimintaturvallisuusauditoinnin ja sai sen tuloksena IATA-rekisteröinnin. Viimeinen Saab 340 -rahtialus romutettiin maaliskuussa 2013. Kesään 2014 asti lentoyhtiöllä oli 9 Airbus A320:n ja 2 Airbus A319:n laivastoa. Samana vuonna Avion Express perusti tytäryhtiön Dominican Wingsin, halpalentoyhtiön Santo Domingoon, Dominikaaniseen tasavaltaan. Kesällä 2017 Avion Express toi Airbus A321 -lentokoneen yhtiön laivastoon.
Kesäkuussa 2017 Avion Express ilmoitti myyneensä 65 prosentin osuutensa Dominican Wingsista yhtiön toimitusjohtajalle Victor Pachecolle.
Vuonna 2019 Avion Express perusti Avion Express Maltan, maltalaisen tytäryhtiön. Yritys aloitti toimintansa saman vuoden toukokuussa.
Kesäkuussa 2023 konserni liikennöi 36 Airbus A320- ja kolmea A321-konetta.
Anssi Gardemeister

Anssi Gardemeister (1939 – 27. heinäkuuta 2018) oli suomalainen säveltäjä, sovittaja, sanoittaja ja musiikinopettaja.
Tausta ja toiminta.
Anssi Gardemeister syntyi v. 1939. Hänen vanhempansa pitivät Kouvolassa Myyryläisen kellosepänliikettä. Pojan musikaalisuus ei jäänyt huomaamatta ja vanhemmat tukivat lapsensa musiikkiharrastusta hankkimalla hänelle urkuharmonin. Anssi Gardemeister opiskeli Sibelius-akatemiassa ja valmistui sieltä musiikinopettajaksi vuonna 1964 ja myöhemmin musiikin maisteriksi. Hän toimi muusiikin lehtorina Kouvolan Lyseossa (sittemmin Palomäen lukio) ja Valkealan lukiossa vuosina 1967-1999. Lisäksi hän opetti vuosina 1968-1973 pianonsoittoa Kouvolan musiikkiopistossa. Hän johti oppilaistaan kokoamaansa salonkiorkesteria ja toimi pitkään kuoronjohtajana Kouvolan helluntaiseurakunnassa. Eläkkeelle jäätyään hän liittyi luterilaiseen kirkkoon ja palveli useita vuosia Valkealan seurakunnan kanttorin tehtävässä. Eläkevuosiin kuuluivat myös runotapahtumat, joissa hän esiintyi yhdessä vaimonsa Annen kanssa.
Tuotanto ja teokset.
Anssi Gardemeister tunnetaan hengellisen musiikin säveltäjänä ja sanoittajana. Hänen pääteoksensa on Raamatun juhlavuoden 1992 17-osainen Biblia-messu. Hänen kuorosävellyksiään ja yksinlaulujaan on ilmestynyt myös nuottikokoelmina. 
Hän sävelsi omien sanoituksiensa lisäksi mm. Vilho Rantasen, Hilja Aaltosen ja Aino Pekkarisen runoja.
Teoksia.
In memoriam op. 24 nro 4 (pianolle/uruille) [19-?]
Menuetto op. 24 nro 2 (pianolle) [19-?] 
"Biblia-Messu: Solistit, kuoro, piano, orkesteri". A. J. Gardemeister, säv., san, sov. 1996 
Kun on turva Jumalassa : teema ja muunnelmia virrestä 397 : tema och variationer = Tryggare kan ingen vara Anssi J. Gardemeister, säv. 2003 
Olisipa minulla siivet : kantaatti psalmin 55 sanoihin solisteille ja kuorolle Anssi J. Gardemeister säv. 2003 
Anssin albumi. 1, Hengellisiä yksinlauluja Anssi J. Gardemeister säv., san. et al. 2003
Pyhitetty olkoon sinun nimesi : hengellisiä lauluja sekakuorolle Anssi J. Gardemeister säv. 2003 
Kynttilät kylillä syttyy : joululauluja kuorolle säv., san. Gardemeister, Anssi J. et al. [19-?]
Timo Montonen

Timo Montonen (s. 8. heinäkuuta 1957) on suomalainen kauno- ja tietokirjailija ja kirjoittajakouluttaja.
Montosen pienoisromaani "Sinisilmä" julkaistiin vuonna 1984 ja tietokirja "Kirjoita tarinasi" Otavalta vuonna 2008. Vuodesta 2011 alkaen Montonen on julkaissut omakustanteita Books on Demandin kautta.
Montonen opiskeli Helsingin yliopistossa yleistä kirjallisuustiedettä ja valmistui 1990. 
Montosen toinen romaani "Kaksitoista aamua" ilmestyi vuonna 2004.
Montonen sai Parkinsonin taudin diagnoosin vuonna 2005. Hän on julkaissut aiheeseen liittyen kirjan "Minulla on Parkinson ja olen ylpeä siitä" (2014). Montonen on julkaissut kirjoja myös kirjoittamisesta ja kirjailijantyöstä, kuten "Kirjoittajan kirja" (2007) ja "Kirjoita tarinasi" (2008).
Hän on Suomen kirjailijaliiton ja Suomen tietokirjailijoiden jäsen.
Syksystä 1990 lähtien Montonen toimi kolme lukuvuotta luovan kirjoittamisen ja kirjallisuuden opettajana Räisälän kansanopiston Dante-akatemiassa Kokemäellä. 
Vuosina 2000-2015 Montonen toimi Palmenian kirjoittajakoulutuksen suunnittelijana ja kouluttajana. Sen jälkeen hän opetti eri lajityyppien kirjoittamista muun muassa Helsingin seudun kesäyliopistossa.
Syksystä 2020 kevääseen 2024 Montonen opetti luovaa kirjoittamista ja elämäntarinan kirjoittamista käsikirjoittamillaan Kriittisen korkeakoulun ja Opintokeskus Siviksen kirjoittamisen verkkokursseilla. Hän on toimittanut kurssien opiskelijoiden antologian "Salaisuuksia, valheita ja pimeyttä" (BoD, 2023). Montonen on antanut haastatteluja muun muassa elämäntarinan kirjoittamisesta. Syyskuussa 2024 hän julkaisi suurtyönsä, 6-osaisen koko julkaistun tuotannon käsittävän yhteensä 4000 sivuisen teossarjan, "Korrehtuuri: Kootut, korjatut ja kommentoidut teokset" (BoD, 2024). Lokakuussa 2024 hän perusti koulutusalan yrityksen, Kirjoittajakoulu Grafomania Timo Montonen (Y-tunnus 3480195-7).
Silitysrautatalo (Helsinki)

Silitysrautatalo on Helsingin Ullanlinnassa osoitteessa Vuorimiehenkatu 4 sijaitseva seitsenkerroksinen asuinrakennus. Se valmistui alun perin Selim A. Lindqvistin suunnittelemana nelikerroksisena uusrenessanssitalona vuonna 1888. Rakennus koki lähes täydellisen muodonmuutoksen vuosina 1936–1937, kun siihen tehtiin Max Frelanderin piirrustusten pohjalta kolme lisäkerrosta, ja se sai nykyisen ilmeensä kulmaerkkerin pyöristämisen myötä. Rakennus on saanut inspiraatiota New Yorkin ”silitysrautatalosta” eli Flatiron Buildingista.
Silitysrautatalon on sanottu olevan yksi Helsingin valokuvatuimpia rakennuksia. Asuntojen neliöhinnat liikkuvat yli 10 000 eurossa.
Populaarikulttuurissa.
Silitysrautatalo on kuvattuna Max Seeckin romaanin "Kauna" kannessa. Rakennus esiintyy myös "Kuutamolla"-elokuvassa.
Karl Friederich Griffin Dawes

Karl Friederich Griffin Dawes (5. tammikuuta 1861 Fredrikstad – 8. huhtikuuta 1941) oli norjalainen amiraali, joka toimi Norjan puolustusministerinä vuosina 1907–1908.
Lubna Jaffery

Lubna Boby Jaffery Fjell (s. 2. huhtikuuta 1980) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko ja Norjan nykyinen kulttuuri- ja tasa-arvoministeri kesäkuusta 2023. Hän on ollut varaedustaja suurkäräjillä vuodesta 2009 ja sijaisti vuosina 2021–2023 Marte Mjøs Perseniä suurkäräjillä tämän toimiessa ministerinä. Jafferyllä on hallinnon ja järjestötoiminnan koulutus Bergenin yliopistosta ja hän on toiminut Bergenissä kaupunginvaltuutettuna.
Dakar-ralli 2002

Dakar-ralli 2002 (myös "Arras-Madrid-Dakar") oli 24. Dakar-ralli, joka ajettiin 28. joulukuuta 2001 ja 13. tammikuuta 2002 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Arrasissa Ranskassa ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Lac Rose). Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Ranskan, Espanjan, Marokon, Mauritanian ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 425 kilpailijaa, joista 117 oli autoja, 167 moottoripyörää, 34 kuorma-autoa kilpailussa, 53 avustavaa autoa ja 54 kuorma-autoa avustamassa. Kilpailun maaliin pääsi 132 ajoneuvoa, joista 52 oli autoja, 58 moottoripyöriä ja 22 kuorma-autoja.
Autojen kategorian voitti kaksikko Hiroshi Masuoka/Maimon Mitsubishillä. Moottoripyörien kategorian voitti Fabrizio Meoni KTM:llä. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Chagin/Mardeev/Savostine Kamazilla.
Dakar-ralli 2003

Dakar-ralli 2003 (myös "Marseille-Sharm El Sheikh") oli 25. Dakar-ralli, joka ajettiin 1. ja 19. tammikuuta 2003 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Marseillesissa Ranskassa ja päätepiste Sharm el-Sheikhissa Egyptissä. Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Ranskan, Espanjan, Tunisian, Libyan ja Egyptin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 490 kilpailijaa, joista 130 oli autoja, 162 moottoripyörää, 51 kuorma-autoa kilpailussa, 73 avustavaa autoa ja 74 kuorma-autoa avustamassa. Kilpailun maaliin pääsi 186 ajoneuvoa, joista 61 oli autoja, 98 moottoripyöriä ja 27 kuorma-autoja.
Autojen kategorian voitti kaksikko Hiroshi Masuoka/Schulz Mitsubishillä. Moottoripyörien kategorian voitti Richard Sainct KTM:llä. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Chagin/Yakoubov/Savostine Kamazilla.
Ranskalainen kartanlukija Bruno Cauvy kuoli onnettomuudessa kilpailun aikana kun auto kaatui hiekkadyyneillä. Auton kuljettaja Daniel Nebot selvisi ruhjeilla.
Dakar-ralli 2004

Dakar-ralli 2004 (myös "Région d’Auvergne-Dakar") oli 26. Dakar-ralli, joka ajettiin 1. ja 18. tammikuuta 2004 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Auvergnessa Ranskassa ja päätepiste Dakarissa Senegalissa. Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Ranskan, Espanjan, Marokon, Mauritanian, Malin, Burkina Fason ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 595 kilpailijaa, joista 142 oli autoja, 195 moottoripyörää, 63 kuorma-autoa kilpailussa, 99 avustavaa autoa ja 96 kuorma-autoa avustamassa. Kilpailun maaliin pääsi 163 ajoneuvoa, joista 60 oli autoja, 65 moottoripyöriä ja 38 kuorma-autoja.
Autojen kategorian voitti kaksikko Stéphane Peterhansel/Cottret Mitsubishillä. Moottoripyörien kategorian voitti Nani Roma KTM:llä. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Chagin/Yakoubov/Savostine Kamazilla. Peterhanselista tuli toinen henkilö, joka on onnistunut voittamaan Dakar-rallin sekä moottoripyörällä että autolla.
Dakar-ralli 2005

Dakar-ralli 2005 (myös "Barcelona-Dakar") oli 27. Dakar-ralli, joka ajettiin 31. joulukuuta 2004 ja 16. tammikuuta 2005 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Barcelonassa Espanjassa ja päätepiste Dakarissa Senegalissa. Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Espanjan, Marokon, Mauritanian, Malin ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 688 kilpailijaa, joista 165 oli autoja, 230 moottoripyörää, 69 kuorma-autoa kilpailussa, 104 avustavaa autoa ja 120 kuorma-autoa avustamassa. Kilpailun maaliin pääsi 215 ajoneuvoa, joista 75 oli autoja, 104 moottoripyöriä ja 36 kuorma-autoja.
Autojen kategorian voitti kaksikko Stéphane Peterhansel/Cottret Mitsubishillä. Moottoripyörien kategorian voitti Cyril Despres KTM:llä. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Kabirov/Belyaev/Mokeev Kamazilla. Peterhansel voitti toista vuotta peräkkäin.
Kaksi kilpailijaa kuoli kilpailun aikana: espanjalainen Jose Manuel Perez ja italialainen Fabrizio Meoni.
Dakar-ralli 2006

Dakar-ralli 2006 (myös "Lisboa-Dakar") oli 28. Dakar-ralli, joka ajettiin 31. joulukuuta 2005 ja 15. tammikuuta 2006 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Lissabonissa Portugalissa ja päätepiste Dakarissa Senegalissa. Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Portugalin, Marokon, Mauritanian, Malin, Guinean ja Senegalin alueella.
GPS-järjestelmän käyttöä rajoitettiin jotta kilpailijoiden olisi turvauduttava enemmän tiekirjaan.
Kilpailuun ilmoittautui 475 kilpailijaa, joista 174 oli autoja, 232 moottoripyörää ja 69 kuorma-autoa. Kilpailun maaliin pääsi 193 ajoneuvoa, joista 67 oli autoja, 93 moottoripyöriä ja 33 kuorma-autoja.
Autojen kategorian voitti kaksikko Luc Alphand/Gilles Picard Mitsubishillä. Moottoripyörien kategorian voitti Marc Coma KTM:llä. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Vladimir Chagin/ Yakubov/Savostin Kamazilla.
Kilpailua varjosti kahden nuoren katsojan ja australialaisen moottoripyöräilijä Andy Caldecottin kuolemat.
Joseph Noiret

Joseph Noiret (1927–2012) oli belgialainen taiteilija ja kirjoittaja. Hän oli tunnettu henkilö Belgian taiteilijapiireissä sekä yksi kuudesta CoBrA-ryhmän perustajajäsenestä. CoBrA-ryhmä oli hyvin merkityksellinen Noiret'n elämässä ja hän osallistui aktiivisesti ryhmän toimintaan sekä kirjoitti erilaisia tekstejä siihen liittyen. Ryhmän toiminnan päätyttyä Noiret keskittyi pääasiassa maalaamiseen.
Noiret syntyi vuonna 1927 Belgiassa. Nuorena opiskelijana hän tutustui läheisesti kommunismiin, mutta taidemaailma kuitenkin kiinnosti häntä enemmän kuin politiikka. 20-vuotiaana Noiret liittyi Surrealismin vallankumouksellisten ryhmään ja ystävystyi ryhmän perustajiin kuuluneen Christian Dotremontin kanssa. Dotremontin kanssa Noiret pääsi matkustamaan Pariisiin sekä eri puolille Eurooppaa.
Noiret opiskeli filosofiaa ja kirjallisuutta Brysselissä, minkä myötä hän suuntautui kirjoittajana runojen maailmaan.
Ensimmäiset runonsa Noiret kirjoitti CoBrA-ryhmän lehteen, mutta ryhmän toiminnan päätyttyä Noiret perusti yhdessä Theodore Koenigin ja Marcel Havrennen kanssa oman lehden, "Phantomas"in, vuonna 1953. "Phantomas" oli osittain surrealistinen lehti, jossa oli hyvin monenlaista sisältöä, sillä se oli avoin kaikille halukkaille kirjoittajille. Lehden perustajien päämääränä oli saada aikaan runouden vallankumous ja yhdistää nuoria sekä vanhoja sukupolvia tämän hankkeen taakse. 1980-luvulla Noiret perusti vielä uuden lehden, "The Tavern"in, johon hän kirjoitti yhdessä muiden CoBrA-ryhmän toimintaan osallistuneiden taiteilijoiden kanssa. Vuonna 2004 Noiret julkaisi kirjan, jossa hän muisteli CoBrA-ryhmää. 
Vuosina 1980–1992 Noiret toimi Brysselissä La Cambren kuvataidekoulun johtajana.
Félix Carvajal

Félix de la Caridad Carvajal y Soto (18. maaliskuuta 1875 – 27. tammikuuta 1949), tai El Andarín Carvajal, oli kuubalainen posteljooni ja maratonjuoksija, joka edusti maataan kesäolympialaisissa vuonna 1904, jossa hän sijoittui neljänneksi.
Varhainen elämä.
Carvajal syntyi vuonna 1875 Havannassa. Hän kasvoi köyhässä perheessä San Antonio de los Bañosin kaupungissa.
Carvajal haarasti kävelyä ja juoksi pitkiä matkoja, minkä lisäksi hän oli muutenkin urheilullinen. Tämän kautta hän ansaitsi lisänimen "El Andarín" ().
Espanjan–Yhdysvaltain sodassa Carvajal pääsi hyödyntämään juoksuharrastustaan, kun hän toimi viestinviejänä. Hänen kerrotaan kerran juosseen Kuuban pääsaaren päästä päähän vain 16 päivässä. Sodan jälkeen hän alkoi työskennellä Havannassa posteljoonina, juoksupoikana ja hotellin ovimiehenä.
Kesäolympialaiset 1904.
Carvajal keräsi rahaa matkustaakseen Yhdysvaltoihin mm. juoksemalla Havannan kaupungintaloa ympäri, millä hän halusi hakea kaupungin pormestarilta rahoitusta. Erään kertomuksen mukaan Carvajal hävisi kaikki rahansa uhkapeleihin New Orleansissa saavuttuaan Yhdysvaltoihin. Hänen onnistui kuitenkin päästä pelipaikalle St. Louisiiin liftaamalla. Hänen kerrotaan saapuneen paikalle likaisessa paidassa, pitkissä housuissa ja työsaappaissa. Säälittävän oloisen Carvajalin nähtyään erään paikalla olijan kerrotaan tarjonneen hänelle sakset housujensa lyhentämiseen.
Viiden kilometrin jälkeen Carvajal oli pääsemässä mitaleille, kunnes nälkä ajoi hänet poikkeamaan reitiltä syömään hänen löytämiään omenoita. Hän kuitenkin sai omenoista vatsanpuruja ja ripulin, minkä pakotti hänet pitämään taukoa useampaan otteeseen.
Maratonissa hän sijoittui neljänneksi. Tämän jälkeen Carvajal ei enää osallistunut olympialaisiin. Hän oli myös ensimmäinen Kuubaa olympialaisissa edustanut maratonjuoksija.
Viimeiset vuodet ja muistaminen.
Kesäolympialaisten jälkeen Carvajal jäi Yhdysvaltoihin vuodeksi ja juoksi paikallisissa maratoneissa sekä osallistui kestävyysjuoksua esitteleviin esityksiin. Näiltä vuosilta on peräisin myös hänen henkilökohtainen paras suorituksensa, 3h 44 min, Missourin AC maratonissa. Tämän jälkeen hän palasi Kuubaan.
Vuonna 1908 Carvajal palasi uudelleen Yhdysvaltoihin ja juoksi parikin maratonia, muttei saavuttanut mainittavan hyviä aikoja.
Carvajal kuoli vuonna 1949. Hänet on haudattu Havannan Colónin hautausmaalle.
Le Mansin 24 tunnin ajo 1991

Le Mansin 24 tunnin ajo 1991 oli Le Mansin 24 tunnin kestävyysajon 59. kerta, joka ajettiin 22. ja 23. kesäkuuta 1991 Circuit de la Sarthen radalla.
Kilpailun voitti Mazda 787B -autolla Volker Weidler, Johnny Herbert ja Bertrand Gachot. Sauber-Mercedeksen auto numero 1 oli johdossa lähdöstä 16 tunnin ajan, mutta joutui ajamaan varikolle jäähdytysongelman vuoksi. Auto oli varikolla yli puoli tuntia, mutta joutui keskeyttämään. Mazdan kolmikko siirtyi kärkeen ja voitti kilpailun ensimmäisenä japanilaisena valmistajana.
Tulokset.
Luokkien voittajat lihavoituna. Autot, jotka eivät ajaneet 70 prosenttia voittajan matkasta on merkitty ilman tulosta (NC).