Nenäverenvuoto

Nenäverenvuoto tai epistaksis on peräisin nenän limakalvon vauriosta, yksittäisestä verisuonesta tai laaja-alaisesta verestyksestä. Vaurion sijainti on lähes aina laskimopunos nenän väliseinän etuosassa (ns. Kiesselbachin alue), mutta joskus myös nenän ylä- tai takaosa (kuten arteria sphenopalatina). 
Esiintyvyys.
Nenäverenvuodon ilmaantuvuus on noin 60 % koko elinaikana ja osuus kaikista päivystyskäynneistä on noin 5/1000 ja KNK-alan (korva-nenä-kurkku) päivystyskäynneistä noin 33 %.
Syyt.
Nenäverenvuodon laukaisevan vaurion välitön syy on jokin mekaaninen ärsyke, kuten niistäminen, aivastaminen, nenän kaivaminen ja muu käsittely, nenään kohdistunut isku, nenämurtuma tai vierasesine. Fysikaalisista syistä myös lämpötila ja ilmankosteus vaikuttavat. Erityisesti kuiva huoneilma voi kuivattaa ja heikentää nenän limakalvoa. Nenäverenvuodon ensiavussa on ohjeistettu pitämään suussa jääpalaa tai jäähdyttää otsaa tai niskaa jääpussilla. Toisaalta myös äärilämpötilat kuten saunominen ja kuumat suihkut sekä avantouinti voi laukaista vuodon. 
Kemiallisia syitä ovat lähinnä alkoholin liikakäyttö ja veren hyytymistä estävät lääkkeet, kuten asetyylisalisyylihappo, tulehduskipulääkkeet ja antikoagulantit. Mausteinen ruoka voi myös tapauskohtaisesti ärsyttää nenän limakalvoa laukaisten vuodon. 
Biologia syitä ovat ainakin nenän limakalvon kuivuminen, tulehdukset (ylähengitystieinfektio, vaskuliitti, lapsilla stafylokokkikolonisaatio), verisuonten ateroskleroosi, kasvaimet (juveniili angiofibrooma, syövät) ja vanhenemismuutokset (korkea ikä). Kohonnut verenpaine heikentää ajan myötä nenän verisuonia ja kova fyysinen rasitus voi laukaista vuodon. Sairauksista hyytymishäiriöt, veritaudit ja jotkin yleissairaudet voivat lisätä riskiä. Esimerkiksi lasten hyytymishäiriöissä toistuvat nenäverenvuodot ovat tyypillinen ensioire.
Ehkäisy.
Nenäverenvuodon uusiutumista voidaan ehkäistä
Tutkiminen.
Nenäverenvuoto ei vaadi erityistä tutkimusta, jos ensiapu tyrehdyttää vuodon. Vuotokohdan paikallistaminen on aiheellista hyydytyshoitoja varten. Yleensä tähän riittää nenäspekula, otsalamppu ja lidokaiini-adrenaliiniliuos, mutta joskus tarvitaan tähystystä erikoissairaanhoidossa. Nenäverenvuodon mahdollisia syitä kartoittava anamneesi ja hoidon aikana tehty nenän status riittää yleensä vuodon syyn selvittämiseksi. Lisätutkimuksia voidaan tehdä, jos herää aihetta epäillä hyytymishäiriöitä, veritauteja tai kasvaimia, joihin voivat viitata muun muassa poikkeuksellisen vaikeat nenäverenvuodot, toispuolinen verinen nenäerite, muut vuodot, petekiat ja suvun vuotohäiriöt. Harvoin kuvantaminen voi olla tarpeen – esimerkiksi angiografia nenän valtimomuutosten tunnistamiseksi.
Hoito.
Hyvin lievät nenäverenvuodot eivät vaadi erityistä hoitoa. Muussa tapauksessa nenäverenvuodon hoito aloitetaan rauhallisesti etukumarassa asennossa niistämällä tai puristamalla nenä tyhjäksi ja tämän jälkeen puristamalla nenää yhteen vähintään 15 minuutin ajan. Suussa voidaan pitää samalla jääpalaa. Jos nenäverenvuoto edelleen jatkuu, siirrytään edelleen etukumarassa asennossa toimenpidehoitoon. Yksinkertaisesti, kun veren ulosvalumista estetään sekä sierainten (puristus) että nenänielun (etukumara asento) kautta, vuotokohtaa vastaan alkaa kehittyä vastapainetta, joka hidastaa vuotoa ja nopeuttaa vuotokohdan hyytymistä.
Ensiavun ollessa riittämätöntä oletettua vuotoaluetta ensin supistetaan ja puudutetaan lidokaiini-adrenaliiniliuoksella vähintään 15 minuutin ajan. Jos vuotokohta voidaan tämän jälkeen paikallistaa, vuoto voidaan tyrehdyttää laapishelmellä tai sähköhyydytyksellä. Jos vuotokohtaa ei nähdä ja vuoto on jatkuvaa tai runsasta, tehdään aikuisilla etutamponaatio rasvanauhalla, laajenevalla tamponilla, pallotamponilla tai rasvatuilla harsoilla (tai lievässä vuodossa gelatiinipaloilla) 1–3 vuorokauden ajan. Jos etutamponaatio ei tyrehdytä vuotoa, tehdään aikuisille myös takatamponaatio pallotakatamponilla tai vähintään virtsatiekatetrilla ja tämän jälkeen tyrehdytetään vuoto tähystyksessä klipsaamalla tai polttamalla. Takatamponaatioon liitetään bakteerilääke, kuten kefaleksiini, ehkäisemään alueen infektiota. Lapsilla etuosan verenvuotoihin on käytetty myös mupirosiinia voiteena kahdesti päivässä viikon ajan. Myös etutamponaatiota poistaessa toistuva vuoto vaatii tähystystoimenpiteitä. Runsaassa vuodossa huolehditaan luonnollisesti myös veren menetyksen seuraamisesta ja korjaamisesta – etutamponaation epäonnistuessa pitkässä ja runsaassa vuodossa aloitetaan nestehoito fysiologisella suolaliuoksella.