tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Singlismi

Singlismi (engl. "singlism") tarkoittaa yksinasuvien (ilman parisuhdetta elävien eli "sinkkujen") syrjintää.
Singlismin käsitteellä kiinnitetään huomiota institutionaalisiin eriarvoistamisen mekanismeihin, kuten parisuhteellisille ja perheellisille kasaantuviin taloudellisiin etuihin (verovähennykset, lapsilisät ym.), sekä syrjintään ja stereotypioihin. Singlismiä on esimerkiksi se, että sinkkuihin liitetään negatiivisia ennakkoluuloja ja asenteita esimerkiksi sinkkujen väitetystä epäkypsyydestä tai itsekeskeisyydestä. Lisäksi sinkkujen ihmisarvoa saatetaan kyseenalaistaa ja pitää sitä vähemmän arvokkaana kuin lapsia omaavien aikuisten.
Poliittisella tasolla singlismi näkyy esimerkiksi siten, että julkiset palvelut suunnitellaan perheiden näkökulmasta ja osa palveluista on saatavilla vain lapsiperheille. Suomessa yksinasuvien edunvalvontajärjestö Yksinasuvat ry on esittänyt, että vaikka vuoden 2023 lopussa Suomessa oli 1,3 miljoonaa yksinasuvaa, yksinasuvien taloudellinen ja lainsäädännöllinen asema ei ole yhdenvertainen suhteessa useamman hengen kotitalouksissa eläviin.
Suomessa ajankohtaista tutkimusta yksinasuvien kokemasta syrjinnästä on vähän.
Syrjinnän kielto Suomessa.
Suomessa syrjintä on laissa kielletty perhesuhteiden, vanhemmuuden tai perheenhuoltovelvollisuuden perusteella.Yhdenvertaisuuslaki, 8 §: Ketään ei saa syrjiä [...] perhesuhteiden [...] tai muun henkilöön liittyvän syyn perusteella. "Laki naisten ja miesten välisestä tasa-arvosta, 7 §": Välitön ja välillinen syrjintä sukupuolen perusteella on kielletty. [...] Välillisellä sukupuoleen perustuvalla syrjinnällä tarkoitetaan tässä laissa: [...] eri asemaan asettamista vanhemmuuden tai perheenhuoltovelvollisuuden perusteella.
What Was That

What Was That on uusiseelantilaisen laulaja-lauluntekijä Lorden kappale vuodelta 2025. Lorde sävelsi kappaleen Jim-E Stackin kanssa ja tuotti sen Stackin ja Dan Nigron kanssa. 
Kappale on ensimmäinen single Lorden tulevalta albumilta "Virgin". Se julkaistiin 24. huhtikuuta 2025. Kappale nousi listaykköseksi Uudessa-Seelannissa. Se oli Britannian singlelistalla sijalla 11.
Tuotanto.
”What Was That” on tyyliltään electropop- ja synthpop-musiikkia. Sitä on verrattu tyyliltään Lorden albumiin "Melodrama" (2017). Sanoitukset kertovat erosta. Lorde on kertonut kirjoittaneensa kappaleen vuonna 2023 käydessään läpi vaikeaa aikaa parisuhteen päättymisen ja syömiseen liittyvien ongelmien takia. 
Lorde sävelsi kappaleen muusikko ja tuottaja Jim-E Stackin eli James Harmon Stackin kanssa. Tuotantoon osallistui heidän lisäkseen Dan Nigro, joka tunnetaan parhaiten työstään Olivia Rodrigon ja Chappell Roanin albumeilla.
Julkaisu.
Lorde jakoi pätkän kappaletta sosiaalisessa mediassa 9. huhtikuuta 2025. 22. huhtikuuta hän kutsui faneja samana iltana New Yorkin Washington Square Park -puistossa pidettävään tilaisuuteen. Lorde soitti puistossa kappaleen kannettavasta laitteesta ja tanssi sen tahtiin. Poliisi hajotti kuitenkin tilaisuuden, koska Lorde ei ollut hankkinut lupaa sen pitämiseen.
Kappale ja sen musiikkivideo julkaistiin 24. huhtikuuta 2025. Video kuvattiin New Yorkissa. Siinä on mukana videomateriaalia Washington Square Parkin tilaisuudesta. ”What Was That” on Lorden ensimmäinen soolokappale neljään vuoteen.
Kaupallinen menestys.
”What Was That” nousi listaykköseksi Uudessa-Seelannissa. Se oli sijalla 11 Britannian singlelistalla, mikä oli Lorden paras sijoitus vuonna 2013 listaykköseksi nousseen ”Royals” -hitin jälkeen. Australiassa kappale pääsi listasijalle 9 ja Irlannissa sijalle 6. Suomessa se oli radiosoittolistan sijalla 69. 
Yhdysvalloissa kappale nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle 36. Se oli Yhdysvaltain Spotifyn kuunnelluin kappale julkaisua seuraavana päivänä. ”What Was That” on Lorden ensimmäinen Spotifyn listan kärkeen noussut kappale ”Royalsin” jälkeen.
Francesca Happé

Francesca Happé on brittiläinen neurotieteilijä ja professori.
Happé sai humanististen tieteiden kandidaatin oppiarvon kokeellisessa psykologiassa Oxfordin yliopiston Corpus Christi Collegesta. Hän väitteli filosofian tohtoriksi University College Londonin MRC Cognitive Development Unitista Uta Frithin ohjaamana. Happé on työskennellyt kognitiivisen neurotieteen professorina King’s College Londonissa ja vuosina 2012–2019 MRC Social, Genetic and Developmental Psychiatry Centren johtajana.
Happé on vuosikymmenten ajan keskittynyt ensisijaisesti autismin tutkimukseen. Hän on ollut kirjoittamassa tai toimittamassa lukuisia autismiin liittyviä kirjoja. Hänestä tuli vuonna 2014 British Academyn ja vuonna 2017 Academy of Medical Sciencesin Fellow. Happé toimi vuosina 2013–2015 International Society for Autism Researchin (INSAR) puheenjohtajana. Hän sai British Psychological Societyn Spearman Medalin ja Royal Societyn Rosalind Franklin Awardin. Happésta tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja vuonna 2021.
Perustuslakipuolue (Viro)

Perustuslakipuolue (; vuosina 1994–2006 Viron yhdistynyt kansanpuolue, ) oli virolainen poliittinen puolue, joka toimi vuosina 1994–2008. Puolue kuvaili itseään pragmaattiseksi puolueeksi, jolla ei ole kiinteää vasemmisto-oikeisto-kantaa, vaan piti itseään ensisijaisesti Viron venäjänkielisen vähemmistön poliittisena edustajana.
Viron yhdistynyt kansanpuolue 1994–2006.
Vuoden 1995 Riigikogun vaaleissa Virossa muodostettiin yhdessä Viron venäläisen puolueen () kanssa vaaliliitto "Kotimme on Viro!" (). Vaaliliitto sai 6 paikkaa Riigikogussa. Seuraavissa Riigikogun vaaleissa 1999 puolue sai ilman vaaliliittoa 6 paikkaa edustajinaan Viktor Andrejev, Sergei Ivanov, Endel Paap, Jevgeni Tomberg, Tiit Toomsalu ja Valentina Vysotskaja.
Vuoden 2003 Riigikogun vaaleissa puolue keräsi 2,2 prosenttia äänistä, joten vaalikynnys ei ylittynyt.
Perustuslakipuolue 2006–2008.
Helmikuussa 2006 puolue otti käyttöön uuden nimen, muutti sääntöjään ja valitsi uuden johdon. Puolueen silloinen puheenjohtaja Jevgeni Tomberg ei asettunut uudelleen ehdolle, ja puolueen johtajaksi tuli Andrei Zarenkov.
Puolue kannatti tiivistä kumppanuutta Venäjän kanssa ja Viron venäjänkielisen väestön poliittisten ja sosiaalisten oikeuksien vahvistamista. Hän vaati ehdotonta kansalaisuutta kaikille Virossa laillisesti asuville ihmisille. Vuonna 2007 puolue vastusti jyrkästi neuvostosotilaiden muistomerkin siirtämistä Tallinnan keskustasta. Pronssisoturi-muistomerkki oli pystytetty puna-armeijan vuonna 1944 tekemän Tallinnan valloituksen kunniaksi. Puolue nousi myös uusnatsismia vastaan muun muassa järjestämällä mielenosoituksen Saksan Tallinnan-suurlähetystön edessä. Helmikuussa 2006 puolueella oli 1 615 jäsentä, ja suurimmat aluejärjestöt olivat Tallinnassa, Maardussa, Kohtla-Järvellä ja Pärnussa. Puolue johti Maardun kaupunkia ja Kohtla-Järvellä se oli osa vallassa ollutta liittoumaa. Puolueella oli kaikkiaan 24 edustajaa Viron kunnanvaltuustoissa.
Vuonna 2007 sisäisen turvallisuuspalvelun vuosikirjaan kirjoitettiin, että puoluetta johdettiin ja rahoitettiin Moskovasta. Useilla puolueen jäsenillä oli yhteyksiä vironvenäläiseen aktivistiryhmään "Yövartio". Samaan aikaan sisäisen turvallisuuspalvelun mielestä "perustuslaillinen puolue oli jo maaliskuuhun 2007 mennessä saattanut itsensä täysin huonoon valoon venäläisten äänestäjien silmissä Virossa".
Vuoden 2007 Riigikogun vaaleissa puolue sai prosentin äänistä eli äänikynnys ei ylittynyt tälläkään kertaa.
Fuusioituminen.
Kesäkuussa 2008 puolue fuusioitui Viron vasemmistopuolueen kanssa Viron yhdistyneeksi vasemmistopuolueeksi (). Puolue ei asettanut ehdokkaita vuoden 2011 Riigikogun vaaleissa.
Tämä tarkoittaa, että yksikään venäläinen vähemmistöpuolue ei ole ollut edustettuna Viron parlamentissa vuoden 2003 jälkeen. Suurin osa venäjänkielisistä äänestäjistä siirtyi Viron keskustapuolueen () äänestäjiksi.
Isabelle Rapin

Isabelle Rapin (1927 Lausanne – 24. toukokuuta 2017 Rhinebeck) oli sveitsiläissyntyinen, Yhdysvaltoihin asettunut lastenneurologi.
Rapin syntyi vanhimpana sveitsiläisen isän ja yhdysvaltalaisen äidin kolmesta lapsesta. Hän opiskeli Lausannen yliopistossa ja sai sveitsiläisen lääketieteen diplomin joulukuussa 1952, sitten lääketieteellisen oppiarvonsa vuonna 1955. Rapin sai ensimmäisen kosketuksensa lastenneurologiaan Pariisissa. Hän sai kolme vuotta kestäneen neurologiakoulutuksen The Neurological Institutessa ja vuoden ajan lastenneurologian erikoiskoulutusta. Saul R. Korey värväsi Rapinin vuonna 1958 Yeshiva-yliopiston Albert Einstein College of Medicineen (myöhemmin "Saul R. Korey Department of Neurology"). Rapin työskenteli siellä, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2012.
Rapin teki ensimmäisen lastenneurologisen tutkimusjulkaisunsa vuonna 1959. Hän tuli tunnetuksi yhtenä lastenneurologian edelläkävijöistä sekä lasten viestinnällisten häiriöiden ja autismin asiantuntijoista. Rapin kehitti Doris Twitchell Allenin kanssa uutta luokittelujärjestelmää lasten kielellisen kehityksen häiriöille. Hän oli yksi ensimmäisistä tutkijoista, jotka viittasivat autismin kirjon häiriöön. Rapin tutki Roberto Tuchmanin kanssa autismin ja epilepsian suhdetta. Lisäksi hän tarkasteli Rubin Juren kanssa autismin ilmenemistä sokeilla ja kuuroilla lapsilla. Rapin teki lähes kolmesataa tutkimusjulkaisua sekä kirjoja ja kirjojen lukuja. Autismin lisäksi hän tutki muun muassa lasten aineenvaihduntasairauksia, jotka vaikuttavat aivoihin. Rapinin viimeinen yksin tehty tutkimusjulkaisu oli "Dyscalculia and the calculating brain" (2016).
Rapin sai työstään monia palkintoja ja toimi useissa luottamustehtävissä. Hän oli yli 58 vuoden ajan naimisissa Harold Oaklanderin kanssa ja sai neljä lasta. Rapin kuoli sairastettuaan lyhyesti keuhkokuumetta.
Ristinummen frisbeegolfrata

Ristinummen frisbeegolfrata on Vaasan Ristinummessa sijaitseva 18-väyläinen frisbeegolfrata. Ristinummen frisbeegolfrata perustettiin vuonna 2011, ja sen ratasuunnittelijana toimi frisbeegolffaaja Pasi Koivu. Radan ylläpidosta huolehtivat Wasa Disc Golf Club ja Vaasan kaupunki. Ristinummen radalle tehtiin vuonna 2021 suuret huoltotyöt, joissa laajennettiin radan parkkipaikkaa ja siivottiin rataa. Samaan aikaan Ristinummelle suunniteltiin harjoitusrataa. Tätä ei kuitenkaan toteutettu.
Ankarsrum

Ankarsrum on taajama Västervikin kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 207 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Piperskärr

Piperskärr on taajama Västervikin kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 687 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Loftahammar

Loftahammar on taajama Västervikin kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 425 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Hjorted

Hjorted on taajama Västervikin kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 340 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Edsbruk

Edsbruk on taajama Västervikin kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 281 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Totebo

Totebo on taajama Västervikin kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 223 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Diário Económico

Diário Económico oli portugalilainen talouteen keskittynyt sanomalehti, joka ilmestyi vuosina 1989–2016.
Ajatukseni ovat hiljaa

Ajatukseni ovat hiljaa () on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut ukrainalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut ja osin käsikirjoittanut Antonio Lukitš. Pääosissa esiintyvät Andri Lidahovskyi (Андрій Лідаговський) ja Irma Vitoska (Ірма Вітовська).
Juoni ja teemat.
Elokuva on tragikomediallinen road movie, joka seuraa nuorta äänisuunnittelijaa Vadia ja hänen äitiään matkalla Ukrainan halki. Vadilla on tavoite nauhoittaa harvinaisen linnun laulua saadakseen työmahdollisuuden Kanadassa. Äidin ja pojan suhde on tarinan keskiössä, ja elokuva kuvaa heidän välisiään jännitteitä sekä yhteisiä hetkiä. Teos käsittelee sukupolvien välisiä eroja, unelmia ja perhesuhteita, yhdistellen arkista huumoria ja psykologista draamaa. Elokuva pohtii myös ulkomaille muuttamisen toiveita ja niiden merkitystä.
Kuvauspaikat ja tuotanto.
Elokuva kuvattiin pääosin ohjaaja Antonio Lukitšin kotiseudulla Taka-Karpatiassa, mikä toi tarinaan autenttisen tunnelman. Kuvaukset aloitettiin Uzhhorodin rautatieasemalla kirsikkapuiden kukinnan aikaan, ja kaupungin arki, kuten taksikuskit ja kerrostaloalueet, näkyy elokuvassa. Muita kuvauspaikkoja olivat Kosinon kylpyläalue, H’ustin eläintilat, kuten vesipuhvelifarmi ja lintutila, sekä Rakhivin vuoret, joissa kuvattiin tarinan huipennus. Kuvitteellinen ”Chendesh-järvi” luotiin yhdistämällä maisemia Taka-Karpatiasta ja Kiovan alueelta.
Vastaanotto.
Elokuva sai positiivisia arvioita ja voitti Karlovy Varyn elokuvajuhlilla tuomariston erikoispalkinnon vuonna 2019. Vuonna 2021 se sijoittui Ukrainan elokuvahistorian sadan parhaan elokuvan listalla sijalle 20.
Jornal de Negócios

Jornal de Negócios on portugalilainen talouteen keskittyvä sanomalehti, joka on perustettu vuonna 1998. Se on linjaltaan liberaali ja ilmestyy viidesti viikossa.
Sábado

Sábado (port. 'lauantai') on portugalilainen uutisviikkolehti. Se on perustettu vuonna 2004 ja ilmestyy torstaisin.
Sol (lehti)

Sol on portugalilainen vuonna 2006 perustettu uutisviikkolehti, joka ilmestyy lauantaisin. Se on linjaltaan oikeistolainen.
Samo (täsmennyssivu)

Samo voi tarkoittaa seuraavia:
Maksim Grošev

Maksim Grošev (s. 14. joulukuuta 2001 Agryz, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Grošev pelaa NHL-joukkue Tampa Bay Lightningin organisaatiossa pääasiassa AHL-joukkue Syracuse Crunchissa. Hänellä on tulokassopimus Lightningin kanssa kauden 2025–2026 loppuun saakka.
Groševin kasvattajaseura on Ižstal Iževsk. Ennen Pohjois-Amerikkaan siirtymistä hän pelasi KHL:ssä Neftehimik Nižnekamskin ja SKA Pietarin joukkueessa. KHL:ssä pelatessaan hän voitti sarjan mestaruuden Gagarin Cupin kerran. Tampa Bay Lightning varasi hänet kolmannella kierroksella 65. varausvuorolla .
Grošev on pelannut 108 KHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt kuusi maalia ja 11 syöttöä eli yhteensä 17 tehopistettä Grošev on pelannut neljä KHL:n pudotuspelien ottelua ilman tehopisteitä. Grošev on pelannut 123 AHL:n runkosarjan otteluissa. Näissä otteluissa hän on tehnyt 17 maalia ja 27 syöttöä eli yhteensä 34 tehopistettä. Grošev on pelannut kymmenen AHL:n pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on syöttänyt yhden maalin. Grošev kuului Venäjän joukkueeseen alle 20–vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2020 ja 2021. Näistä kilpailuista hän saavutti kaksi hopeamitalia. Kaikki uran tilastot päivitetty 16. toukokuuta 2025.
Expresso

Expresso on portugalilainen vuonna 1973 perustettu uutisviikkolehti. Se ilmestyy lauantaisin.
Visão

Visão on portugalilainen uutisviikkolehti, joka ilmestyy torstaisin. Se on perustettu vuonna 1993 ja linjaltaan keskustavasemmistolainen.
Antti Jääskeläinen (yritysjohtaja)

Antti Jääskeläinen on suomalainen yritysjohtaja. Hän on toiminut Posti Groupin toimitusjohtajana 1. elokuuta 2024 lähtien. Hän on työskennellyt ennen Postia UPM:n Raflatac-liiketoiminnan johtajana.
Blikk

Blikk on norjalainen homoille suunnattu aikakauslehti, joka on perustettu vuonna 1991.
Parafrenia

Parafrenia on virallisesta käytöstä poistettu diagnoosi. Termiä käytettiin 1950-luvulta lähtien yli 60-vuotiaana puhkeavasta psykoosisairaudesta, johon kuuluu paranoidistyyppisiä harhaluuloja ja aistiharhoja, mutta ei persoonallisuuden eikä tunne-elämän muutoksia.
Parafrenia jätettiin diagnoosina pois ICD-10-luokituksesta. Pidettiin epäselvänä, eroaako myöhäisiän parafrenia väljästi määritellystä skitsofreniasta. Alun perin parafrenia-termiä oli käyttänyt Karl Ludwig Kahlbaum yleisnimenä vuonna 1863 viitatessaan psyykkisiin sairauksiin, jotka liittyvät elämän siirtymävaiheisiin. Emil Kraepelin käytti termiä viitatessaan paranoidiseen psykoosiin, johon liittyy vain vähäisesti aistiharhojen kaltaisia häiriöitä.
Claude François

Claude Antoine Marie François (1. helmikuuta 1939 Ismailia, Egypti – 11. maaliskuuta 1978 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen laulaja ja säveltäjä. Hän oli yksi ”My Wayn” alkuperäisen ranskankielisen version ”Comme d'habituden” tekijöistä. Ranskassa hän tuli 1960-luvulla tunnetuksi erityisesti käännösiskelmien esittäjänä. François syntyi Egyptissä ja muutti Suezin kriisin jälkeen perheensä kanssa Monacoon. Hän kuoli vuonna 1978 sähköiskuun kylpyhuoneessaan 39-vuotiaana. François'n elämästä kertova elokuva "Cloclo" sai ensi-iltansa vuonna 2012.
Juha Leskinen

Juha Leskinen (s. 18. huhtikuuta 1990) on suomalainen pesäpalloilija. Leskinen edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Haminan Palloilijoita. Leskisellä on sopimus Haminan Palloilijoiden kanssa kauden 2025 loppuun saakka. Hän pelaa kotiuttajajokerina. Leskinen on pelannut 32 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin ja 33 tavallista juoksua, tuonut yhden juoksun ja kerännyt 51 kärkilyöntipistettä. Leskinen on pelannut kuusi Superpesiksen alempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt seitsemän tavallista juoksua, tuonut yhden juoksun ja kerännyt 17 kärkilyöntipistettä. U4an tilastot päivitetty 16. toukokuuta 2025.
Karl Ludwig Kahlbaum

Karl Ludwig Kahlbaum (1828 Dirschau – 1899) oli saksalainen psykiatri. Hän kuvasi ensimmäisenä katatonisen tilan vuonna 1868. Kahlbaum kuitenkin määritteli sen häiriöksi, johon liittyvät mielialan ja motoriikan oireet. Myöhemmin katatonia alettiin käsittää nimenomaisesti motoriikan oireita kuvaavaksi käsitteeksi.
Kahlbaum opiskeli lääketiedettä Königsbergin, Würzburgin ja Leipzigin yliopistoissa, kunnes sai lääketieteellisen oppiarvonsa Berliinissä. Hän työskenteli itäpreussilaisella psykiatrian klinikalla ja lyhyesti psykiatrian yliopisto-opettajana Königsbergissä. Kahlbaum siirtyi yksityisen sairaalan tehtäviin Görlitziin ja osti sen vuonna 1867. Alun perin sairaala oli ollut Saksan ensimmäinen epilepsian hoitoon erikoistunut klinikka, mutta psykiatriseksi sairaalaksi muunnettuna Kahlbaumin parantolasta (entinen Reimerin parantola) tuli maineikas myös Saksan rajojen ulkopuolella. Kahlbaumin parantolaa johti vuoteen 1943 saakka yksi hänen pojistaan, Siegfried Kahlbaum.
Kahlbaum otti käyttöön uusia termejä, joihin kuuluivat katatonian lisäksi parafrenia, dystymia, syklotymia ja hebefrenia. Vuonna 1871 hän kannusti oppilastaan, ystäväänsä Ewald Heckeriä tekemään julkaisun hebefrenian käsitteestä. Kahlbaum oli ensimmäinen, joka erotteli toisistaan psykoosit ilman elimellistä alkuperää ja elimellistä alkuperää olevat psykoosit. Hän piti toiminta-, taide- ja musiikkiterapioita tärkeinä osina psykiatrista hoitoa. Kahlbaumin tunnetuin, katatoniaa koskeva teos on vuodelta 1874. Se käännettiin englanniksi vuonna 1973. Kahlbaum julkaisi myös teoksen "Gruppirung der psychischen Krankheiten und die Einteilung der Seelenstörungen" (1863). Hän oli ensin naimisissa Ewald Heckerin serkun kanssa, mutta vuosia vaimonsa kuoleman jälkeen hän solmi uuden avioliiton klinikkansa ylihoitajan kanssa.
Beverly LaHaye

Beverly Jean LaHaye (30. huhtikuuta 1929 Detroit, Michigan – 14. huhtikuuta 2024 El Cajon, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen konservatiivinen aktivisti ja kirjailija. Hän perusti vuonna 1979 konservatiivisten naisten järjestön Concerned Women for America (CWA), josta tuli merkittävä tekijä amerikkalaisessa politiikassa. LaHayea pidetään modernin kristillisen konservatismin keskeisistä vaikuttajista.
Varhainen elämä ja koulutus.
Beverly Jean Davenport syntyi vuonna 1929 Detroitissa työväenluokkaiseen perheeseen. Hänen isänsä kuoli hänen ollessaan lapsi, jonka jälkeen perhe kohtasi taloudellisia vaikeuksia. Äidin sairastuttua Davenport joutui ottamaan varhain vastuuta. Vuonna 1946 hän kirjoittautui Bob Jonesin yliopistoon, evankeliseen oppilaitokseen, jossa hän tapasi tuleva aviomiehensä Tim LaHayen. Pariskunta avioitui ja muutti San Diegoon, jossa Tim toimi pastorina.
Ura kirjailijana.
LaHaye aloitti kirjoittamisen 1970-luvulla. Hänen ensimmäinen julkaisunsa oli vuonna 1976 yhdessä miehensä kanssa kirjoittama teos avioliitosta. Sen jälkeen hän julkaisi useita kirjoja, joissa hän käsitteli kristillisiä arvoja, perheen merkitystä ja naisen roolia yhteiskunnassa.
Kirjoituksissaan LaHaye korosti perinteisten sukupuoliroolien merkitystä. LaHaye piti ydinperhettä yhteiskunnan tukipilarina. Hän kutsui naisia olemaan "alistuvia" aviomiehilleen, minkä hän määritteli kuuliaisuudeksi Jumalan suunnitelmalle. Samalla hän kannusti naisia osallistumaan poliittiseen toimintaan puolustaakseen konservatiivisia arvoja. LaHaye kirjoitti muun muassa kirjat "Who But A Woman?", "The Spirit-Controlled Woman", "Understanding Your Child’s Temperament" sekä "The Desires of a Woman’s Heart".
Concerned Women for America.
Vuonna 1979 LaHaye perusti Concerned Women for America -järjestön. Organisaation tavoitteena oli edustaa konservatiivisten naisten näkemyksiä politiikassa ja kulttuurissa. LaHaye perusti järjestön vastauksena 1970-luvun feministiselle liikkeelle, jota hän piti uhkana perinteisille perheille ja kristillisille arvoille. Hän halusi edustaa konservatiivisia naisia, jotka tunsivat olevansa aliedustettuja feministisissä ideologioissa, erityisesti abortin, perheen ja seksuaalisuuden kysymyksissä.
LaHaye toimi CWA:n puheenjohtajana vuoteen 2010 asti ja hallituksen puheenjohtajana vuoteen 2019 asti. Hän sai tunnustusta konservatiivisilta kristillisiltä järjestöiltä, ja "Time" listasi hänet vuonna 2005 vaikutusvaltaisimpien amerikkalaisten evankelikaalisten joukkoon.
Yksityiselämä.
LaHaye oli naimisissa Tim LaHayen kanssa, joka tunnettiin kirjailijana ja pastorina. Pariskunnalla oli neljä lasta. Beverly LaHaye kuvaili itseään ujoksi henkilöksi, joka vastahakoisesti astui julkisuuteen poliittisen vakaumuksensa vuoksi.
Antti Suomela (salibandyn pelaaja)

Antti Suomela (s. 19. elokuuta 1998) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka on pelannut yhdeksän kautta Suomen korkeimalla sarjatasolla. Suomela on edustanut jo seitsemän kautta espoolaista Esport Oilers -joukkuetta. Suomela on voittanut kaksi Suomen mestaruutta, joista jäljemässä Suomela pelasi tärkeää roolia, tehden voittomaalin seitsemännessä F-liigan finaalisarjan ottelussa Hakametsän jäähallilla.
The Kill Room

The Kill Room on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut Nicol Paonen ohjaama yhdysvaltalainen mustan komedian jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Uma Thurman, Joe Manganiello ja Samuel L. Jackson.
Elokuva julkaistiin elokuvateattereissa syksyllä 2023, ja se sai vaihtelevan vastaanoton.
Juoni.
Elokuva kertoo taidekauppias Patricesta (Uma Thurman), joka luo palkkamurhaaja Reggien (Joe Manganiello) ja tämän esimiehen Gordonin (Samuel L. Jackson) kanssa rahanpesuoperaation. Patrice joutuu peluuttaa taidemaailmaa ja alamaailmaa toisiaan vastaan, kun Reggiestä tulee sattumalta taidesensaatio.
Tuotanto.
Elokuvahankkeesta kerrottiin ensi kertaa julkisuuteen huhtikuussa 2022, jolloin ohjaaja Nicol Paonen uutisoitiin ohjaavan elokuvan Jonathan Jacobsonin käsikirjoituksen pohjalta. Pääosanesittäjät Uma Thurman, Joe Manganiello ja Samuel L. Jackson kiinnitettiin rooleihinsa samassa kuussa. Toukokuussa 2022 Thurmanin tytär Maya Hawke liittyi näyttelijäkokoonpanoon.
"The Kill Roomin" kuvaukset alkoivat keväällä 2022. Elokuva kuvattiin New Yorkissa ja New Jerseyssä, jossa sitä kuvattiin Hobokenissa, Jersey Cityssä, Lyndhurstissa ja Lavallettessa. Elokuvan viimeiset kohtaukset kuvattiin lokakuussa 2022.
Ensi-ilta ja vastaanotto.
"The Kill Room" julkaistiin elokuvateattereissa Yhdysvalloissa 29. syyskuuta 2023. Suomessa elokuva ei saanut teatterilevitystä, mutta se on julkaistu VOD:ina suoraan internetiin, missä se on saatavilla niin myynti- kuin vuokraversionakin. Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti vajaa miljoona dollaria.
"The Kill Room" on saanut niin kriitikoilta kuin katsojiltakin vaihtelevia arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 59 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan. Keräys perustuu 27 arviointiin, joista 16 on ”tuoreita” ja 11 ”mätiä”. Yli sadasta käyttäjästä 50 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan seitsemän arvostelun perusteella elokuva on saanut 58 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 13 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 4,5/10.
Juudaksen suudelma

Juudaksen suudelma on Raamatun kertomus, jossa Juudas Iskariot tunnistaa Jeesuksen suudelmalla ja näin ilmiantaa hänet ylipapeille ja sotilaille.
Juudas oli yksi Jeesuksen opetuslapsista, joka sovitti yhteen Jeesuksen tunnistamisen ja hänen ilmiantamisensa ylipapeille ja sotilaille. Suudelma oli tunnistusmerkki, jonka avulla Jeesus erotettiin muista seurueessa olleista. Tämä ele on historiallisesti ja symbolisesti merkittävä, koska suudelma on yleensä ystävyyden ja kunnioituksen osoitus. Juudaksen tapauksessa se toimi kuitenkin petoksen välineenä. Juudas oli aiemmin sopinut ylipappien kanssa Jeesuksen luovuttamisesta, ja suudelma toimi käytännöllisenä tunnisteena. Raamatun mukaan Juudas teki tämän teon tietoisesti, ja se johti Jeesuksen pidätykseen ja myöhempään ristiinnaulitsemiseen. Juudaksen suudelma on siten symboli käännekohdasta Jeesuksen elämässä, jossa hänet kavalletaan läheisen henkilön toimesta.
Evankeliumit kuvaavat tapahtuman eri tavoin. Markuksen evankeliumissa Juudas sanoo: "Se on se mies, jota minä suutelen. Ottakaa hänet kiinni ja viekää vartioituna pois.", ja näin hän tunnistaa Jeesuksen pidätettäväksi. Luukaksen evankeliumi tuo esiin Jeesuksen kysymyksen siitä, onko Juudaksen suudelma todella petos. Johanneksen evankeliumi puolestaan jättää suudelman mainitsematta ja korostaa Juudaksen kavallusta.
Juudaksen suudelma on symboloinut petosta ja uskottomuutta jo kahden tuhannen vuoden ajan. Taiteessa kohtaus on ollut suosittu aihe. Esimerkiksi Giotto di Bondonen maalaus kuvaa dramaattisesti Juudaksen petollista tekoa ja Jeesuksen hyväksyntää. Juudaksen maine petturina on näin muodostunut ja vahvistunut kristillisessä kulttuurissa juuri tämän suudelman kautta.
Matti Tommola

Matti Oiva Olavi Tommola (8. elokuuta 1934 Kouvola – 5. toukokuuta 2025 Kotka) oli suomalainen arkkitehti. Hän teki työuransa Karhulan kauppalanarkkitehtina ja omassa toimistossaan 1963–1991.
Arkkitehtuurin lisäksi Tommolaa kiehtoivat harrastuksina kuvataiteet, piirtäminen, valokuvaus ja elokuvaus.
Tommolan julkisia taideteoksia ovat Kotkan Karhulan terveysaseman edustalla oleva pronssiveistos "Syntymä" vuodelta 2006 ja Kouvolan Inkeroisten keskustassa, entisen Anjalankosken kaupungin alueella, oleva metallinen suihkukaivoveistos "Sippuja", joka on vuodelta 1983.
Kaikki oikeudet pidätetään

”Kaikki oikeudet pidätetään” on tekijänoikeusilmoituksessa käytettävä lause, jolla tekijänoikeuden haltija ilmaisee omistavansa teoksen tekijänoikeudet.
Lause tarkoittaa, että kaikki tekijänoikeuslainsäädännön mukaiset oikeudet, kuten teoksen kopiointi, levittäminen ja muokkaaminen, on pidätetty tekijänoikeuden haltijalle. Käytännössä ilmaus tarkoittaa, ettei kukaan muu saa käyttää teosta ilman tekijänoikeuden omistajan lupaa. Ilmaisu suojaa tekijän immateriaalioikeuksia ja korostaa, että kaikki teoksen käyttö vaatii tekijän suostumuksen. Vaikka ilmaisua käytetään usein, se ei ole pakollinen, mutta auttaa selventämään oikeuksien omistajuutta ja suojaa kansainvälisesti.
Esimerkiksi lause ”©2025 [Yrityksen nimi]. Kaikki oikeudet pidätetään.” kertoo, että yritys omistaa teoksen yksinoikeudet ja kieltää luvattoman käytön. Ilmoituksessa on yleensä tekijänoikeusmerkki (©), teoksen valmistumisvuosi ja tekijänoikeuden haltijan nimi. Tämä ilmaisu selkeyttää tekijänoikeuksien omistajuuden ja varoittaa luvattomasta käytöstä, mikä luo pohjan oikeuksien suojaamiselle ja tarvittaessa niiden puolustamiselle.
”Kaikki oikeudet pidätetään” -ilmoitus vahvistaa tekijänoikeudet ja selkeyttää omistajuuden. Se toimii varoituksena luvattomalle käytölle ja tukee oikeudellisia vaateita mahdollisissa riitatilanteissa. Lisäksi se lisää tietoisuutta tekijänoikeuksista ja tarjoaa kansainvälistä suojaa. Lause on tehokas keino suojata luovia teoksia.
Juhani Jussila

Veikko Juhani Jussila (s. 14. kesäkuuta 1937 Haukipudas) on suomalainen kasvatustieteen emeritusprofessori.
Juhani Jussila syntyi opetusneuvuvos Veikko Matias Jussilan ja kansakoulunopettaja Ida Emilia Jokisen perheeseen. Hän avioitui 1967 lehtori Kaarina Laakson kanssa. Jussila tuli ylioppilaaksi Helsingin lyseosta 1956 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1964 ja lisensiaatiksi 1970 ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1971. 
Jussila oli Helsingin yliopiston assistentti 1961–1966 ja lehtori 1967–1971, Suomen Akatemian nuorempi tutkija 1972–1975, Helsingin yliopiston vt. apulaisprofessori ja vt. professori useaan otteeseen 1971–1991, samoin kuin kasvatustieteen lehtori 1978–1991 ja dosentti 1971–1991. Yliopiston opettajankoulutuslaitoksen esihenkilönä hän toimi 1975–1981 ja kasvatustieteen osaston varadekaanina 1977–1980, 1984 ja 1988–1989. Kasvatustieteen professori Lapin yliopistossa Jussila oli 1991–2000 ja siellä kasvatustieteen tiedekunnan dekaani 1992–1995. Hänellä on ollut myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Jussila on sekä julkaissut tutkimuksia että ollut kirjoittamassa ja toimittamassa tietoteoksia.
Sanseveron kappeli

Sanseveron kappeli () on barokkityylinen kappeli ja museo Napolin keskustassa, joka tunnetaan erityisesti "Verhottu Kristus" -veistoksestaan. 
Kappelin alkuperä on sekoitus myyttiä ja legendaa. Tarinan mukaan vuonna 1590 väärin vangittu mies näki Neitsyt Marian kuvan siinä paikassa, missä kirkko nykyään seisoo, ja lupasi rakentaa sinne pyhäkön. Hän piti lupauksensa, ja myöhemmin Torremaggioren herttua rakensi pyhäkköön kappelin, kun Marian avulla hän parantui vakavasta sairaudesta. 1600-luvun alussa hänen poikansa laajensi kappelin sukuhautamuistomerkiksi, ja kappeli on siitä lähtien säilynyt lähes muuttumattomana.
Nykyisen barokkisisustuksen kappeli sai prinssi Raimondo di Sangron aikana 1749–1766, jolloin hän tilasi sisustukseen huippuosaajia. Kappelin alkuperäinen monivärinen marmorikuori vaurioitui pahasti vuonna 1889 tapahtuneessa romahduksessa. Oikealta sivulta lähtevässä käytävässä on jäljellä osia siitä. Käytävä johtaa portaikkoon, jonka alareunassa on kaksi huolellisesti säilynyttä ihmisen miehen ja naisen valtimojärjestelmää. On kiistelty, ovatko nämä oikeita säilytettyjä valtimoita vai kopioita, ja jos ne ovat oikeita, miten niiden säilyminen on ollut mahdollista. Yli kaksi vuosisataa myöhemmin di Sangron ja hänen alkemististen kykyjensä ympärillä on yhä mysteeriä.
Kappelissa on Giuseppe Sanmartinon vuonna 1753 tekemä veistos "Verhottu Kristus", jota pidetään yhtenä maailman kuuluisimmista ja vaikuttavimmista. Kappelissa on myös muita taideaarteita, kuten Francesco Queirolon veistos "Disinganno" (Harha), Antonio Corrandinin "Pudicizia" (Häveliäisyys) ja värikkäät freskot Francesco Maria Russon käsialaa vuodelta 1749. "Disinganno" kuvaa di Sangron isää, Antonioa, joka yrittää vapautua verkosta symboloiden hänen katumustaan elämänsä hedonismista ja paluutaan pappina. "Pudicizia" on kunnianosoitus di Sangron äidille, Cecilia Gaetani d’Aquila d’Aragonalle, joka kuoli di Sangron ollessa vain 11 kuukauden ikäinen. Veistoksen katse ja rikkoutunut laatta symboloivat hänen nuorta, katkennutta elämäänsä. Kappelissa on yhteensä 28 marmoriveistosta ja muita taideteoksia 1700-luvulta. "Paratiisin kirkkaus" -nimisessä kattofreskossa on maalauksellinen kruunu.
Jukka Lehtinen (kuvanveistäjä)

Jukka Lehtinen (s. 1962 Kuusankoski) on suomalainen kuvanveistäjä, joka on tunnettu abstrakteista ja orgaanisista teoksistaan. Hän valmistui Lahden taideinstituutista vuonna 1986. Hänen teoksiaan on muun muassa "Oma maa mansikka"-veistos Pikkuparlamentin edustalla Helsingissä.
Lehtisen taiteellinen työskentely keskittyy tilan ja liikkeen ilmentämiseen veistoksissa. Hänen teoksensa pyrkivät herättämään katsojassa voimakkaita tunteita ja kokemuksia, jotka ohittavat perinteisen järkeilyn. Hän on myös toiminut opettajana Aalto-yliopiston Taiteen ja suunnittelun korkeakoulussa. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2025.
Esikeraaminen kausi

Esikeraaminen kausi on arkeologisen ajanjakso, joka alkaa ihmisen saapumisesta tietylle alueelle ja päättyy keramiikan omaksumiseen.
Jolmurza Aymurzaev

Jolmurza Aymurzaev (9. toukokuuta 1910 nykyinen Shımbayn piiri – 1996) oli karakalpakstanilainen neuvostokirjailija.
Jolmurza Aymurzaev jäi varhain orvoksi. Hän valmistui Tórtkúlin opettajaopistosta vuonna 1932, työskenteli opettajana, opiskeli vuosina 1935–1939 Lunatšarskin teatteritaiteen instituutissa Moskovassa ja toimi sen jälkeen Karakalpakstanin kirjailijaliiton vastaavana sihteerinä. Aymurzaev osallistui toiseen maailmansotaan ja työskenteli paikallisen kirjailijaliiton puheenjohtajana vuosina 1944–1951 ja 1958–1962. Vuosina 1963–1972 hän oli Uzbekistanin dokumentti- ja tiede-elokuvastudion Karakalpakstanin osaston johtaja.
Aymurzaevia pidetään yhtenä karakalpakinkielisen nykykirjallisuuden perustanlaskijoista. Hänen ensimmäinen runonsa ilmestyi vuonna 1927 ja ensimmäinen runokokoelmansa vuonna 1935. Aymurzaevin runoelmilla kuten "Gures" (”Taistelu”, 1934–1935) oli huomattava merkitys karakalpakkien kirjallisuuden kehityksessä. Hänen yhteiskunnallisessa ja sota-aiheisessa runoudessaan näkyy karakalpakkien kansanrunouden ja venäläisen kirjallisuuden vaikutus.
Aymurzaev kirjoitti paljon näytelmiä, jotka muodostivat Karakalpakstanin valtionteatterin ohjelmiston perustan. Hänen näytelmänsä "Aygúl-Abat" (1959) sai Karakalpakstanin valtionpalkinnon. Aymurzaev oli myös yksi tasavallan ensimmäisistä romaanikirjailijoista. Hänen romaaneistaan muistetaan ehkä parhaiten sodanjälkeisen maaseudun satiirinen kuvaus "Ámiwdárya boyında" (”Amudarjan varrella”, 1958).
Aymurzaev liittyi Neuvostoliiton kirjailijaliittoon vuonna 1934 ja kommunistiseen puolueeseen vuonna 1946. Hänet valittiin kahdesti kansanedustajaksi Karakalpakstanin korkeimpaan neuvostoon. Aymurzaev on saanut Uzbekistanin ansioituneen kulttuurityöntekijän (1957) sekä Karakalpakstanin (1974) ja Uzbekistanin (1981) kansankirjailijan arvonimet.
Akropolis-ralli 2025

Akropolis-ralli 2025 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2025. Kilpailu järjesttiin 26–29. kesäkuuta 2025 ja kilpailun huoltopaikka oli Lamíassa.
Kilpailijat.
Kilpailuun ilmoittautui 69 autokuntaa, joissa on Rally1-luokassa kilpailevien lisäksi Rally2- ja Rally3-luokissa ajavia WRC2-, WRC3- ja JWRC-sarjoihin osallistuvia autokuntia.
Erikoiskokeet.
Kilpailussa ajettiin 17 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli . Siirtymiä oli ja kokonaispituus oli .
If Your Girl Only Knew

If Your Girl Only Knew on Aaliyah’n ensimmäinen single hänen toiselta studioalbumiltaan "One in a Million" (1996). Sen kirjoittivat Missy Elliott ja Timbaland. Kappaleen sanoituksissa ojennetaan miestä, joka yrittää iskeä toisen naisen vaikka hänellä on jo tyttöystävä.
Musiikillisesti ”If Your Girl Only Knew” on funk-vaikutteinen ja popsingle. Arvostelijat kehuivat kappaleen sisältöä ja Aaliyah’n laulutulkintaa, ja single oli parhaimmillaan Billboard Hot 100 -listan sijalla 11. Hot R&amp;B Singles -listalla kappale otti kärkisijan, jolla se pysyi kaksi viikkoa.
Reza Safaei

Reza Safaei on iranilainen painija. Safaei on voittanut pronssimitalin Aasian kisoissa vapaapainissa 62 kg painoluokassa vuonna 1994. Kilpaurheilu-uransa päätyttyä vuodesta 1999 alkaen Safaei toimi Iranissa Khorasanin painiliiton valmentajana ja päävalmentajana.
Reza Safaei on asunut Suomessa vuodesta 2021 alkaen. Reza on toiminut valmentajana Tampereen Predatorsissa. Safaein valmennuksessa tamperelainen vapaapainija Eemil Haukilahti voitti U15-ikäluokan Euroopanmestaruuskilpailuissa pronssimitalin vuonna 2023.
Safaei on myös toiminut vapaapainin valmentajana Suomen Painiliiton alueleireillä. Hän on ollut säännöllisesti mukana myös vapaapainin maajoukkueurheilijoiden valmennuksessa vapaapainin Valmennuskeskuksessa vuodesta 2025 alkaen.
Kansallinen Ukrainan vuosien 1932–1933 holodomorin uhrien muistokirja

Kansallinen Ukrainan vuosien 1932–1933 holodomorin uhrien muistokirja () on Ukrainan kansanperinneinstituutin vuonna 2008 julkaisema kirja, joka käsittelee ukrainalaisia holodomorin uhreja. Kirja ilmestyi 19 osassa ja siihen on mm. merkitty kaikki holodomorissa kuolleet tunnistetut ukrainalaiset, joita on kirjan mukaan 882 510. Lisäksi kirjassa on yli 200 000 holodomorista selvinneen henkilön silminnäkijätodistukset. 
Päätös kirjan kokoamisesta tehtiin vuonna 2007 presidentti Viktor Juštšenkon aloitteesta, koska hän näki tarpeen koota yhden yhtäläisen tietosanakirjan holodomorista ja sen uhreista siten, että tieto holodomorin syistä ja seuraamuksista olisi esitetty mahdollisimman puolueettomasti. Juštšenko itse istui kirjaa toimittaneen komitean puheenjohtajana. Ukrainan parlamentti oli jo vuonna 2006 hyväksynyt julkilausuman, jonka mukaan holodomor määriteltiin kansanmurhaksi.
Kirjan osat koostuvat yhdestä koko maata käsittelevästä yleisen alustuksen ja 18 eri alueita käsittelevistä osista (joista yksi pelkästään Kiovaa käsittelevä osa). Alueita käsittelevistä osista puuttuvat nykyisin Ukrainan länsiosiin kuuluvat, mutta holodomorin aikana Puolan toiseen tasavaltaan kuuluneet, alueet. Tarkempi luokittelu osien lukujen otsikoista ja sisällöstä on seuraava:
Euran helikopterionnettomuus

Euran helikopterionnettomuus tapahtui Euran Kauttualla 17. toukokuuta 2025, jolloin kaksi Robinson R44 -helikopteria törmäsi ilmassa ja putosi Euran lentokentän läheisyyteen. Helikoptereissa oli yhteensä viisi henkilöä, jotka kaikki saivat surmansa. Helikopterit olivat matkalla Tallinnasta Kokemäelle Piikajärven lentokentälle, jossa matkustajien oli tarkoitus osallistua Porin ilmailukerhon järjestämään tilaisuuteen.
Uhrien joukossa olivat virolaiset liikemiehet Priit Jaagant (s. 1972) ja Oleg Sõnajalg (s. 1959).
One in a Million (Aaliyah’n kappale)

One in a Million on Aaliyah’n levyttämä ja Missy Elliottin ja Timbalandin kirjoittama kappale. Se sisältyy Aaliyah’n samannimiselle albumille ja julkaistiin sen kolmantena singlenä marraskuussa 1996. Kappale erottui aikoinaan drum and bass -soundillaan ja sen musiikkivideo oli ensimmäisiä, jossa yhdistettiin tanssikoreografiaa muuten hidastempoiseen r&amp;b-sointiin. 
”One in a Million” on musiikillisesti r&amp;b-vaikutteinen yökerhoballadi. Se sai kohtuullista menestystä yhdysvaltalaisilla radiolistoilla ja pääsi Britannian singlelistan sijalle 15. Lisäksi se oli ehdolla Soul Train Music Awardiin 1998 parhaasta naisartistin r&amp;b/soul-singlestä.
Kappaleen ja sen musiikkivideon on sanottu luoneen vuosituhannen vaihteessa suositun elektro-hop -genren sekä toimineen perustana Aaliyah’n ulkoiselle tyylille, joka muodostui hänen tavaramerkikseen. Missy Elliott totesi Aaliyah’n ymmärtäneen, että single ”veisi musiikkialan kokonaan uudelle tasolle”.
Kappaleen musiikkivideolla on vaikutteita tieteisfiktioelokuvista, ja se oli vuoden 1997 esitetyimpiä videoita yhdysvaltalaisilla kanavilla kuten Music Television ja VH1.
Uno Sunell

Uno (Uuno) Petter Wilhelm Sunell (22. helmikuuta 1888 – 9. maaliskuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen sirkustaitelija, joka esiintyi kahlekuninkaana, taikurina, voimistelijana ja klovnina.
Uno Sunellin isä Josef oli kirkon vahtimestari ja äidillä oli rinkelileipomo Kluuvikadulla Helsingissä. Sunellin perhe asui Vuorikadulla. Isä Josef teki huonojen kiinteistösijoitusten vuoksi konkurssin, velkaantui ja lähti Siperiaan. Äiti Maria puolestaan lähti tyttärensä kanssa Amerikkaan. Perheen kolme poikaa jäivät heitteille ja he päätyivät koulukotiin. He aloittivat koulukodista päästyään sirkusuransa vanhimman Karlin (1874–1916) johdolla, jolla oli 1901–1903 oma kiertävä Urheilusirkus. Uno ja hänen veljensä August (1885–1924) olivat harrastaneet voimistelua ja olivat aluksi akrobaatteina. August oli myös etevä kahlekuningas ja taikuri ja Unosta tuli hänen seuraajansa. Sunellien sirkuksessa esiintyi myös muun muassa klovni ja notkeustaiteilija Sivo Siponen (1887–1941). Uno ja August lähtivät vuonna 1906 Amerikkaan ja tutustuivat siellä Harry Houdinin ryhmään. Karl oli tässä vaiheessa jo muuttanut Australiaan ja sitten Etelä-Amerikkaan. Uno ja August ostivat myös esiintymisissä käytettyjä välineitä Houdinilta ja he esiintyivät suomalaisten siirtoalaisten asuinseuduilla antaen voimistelunäytöksiä. Uno Ja August palasivat 1910 Suomeen ja esiintyivät sitten taikureina ja kahlekuninkaina. He kiersivät esiintymässä myös Ruotsissa ja omistivat 1911 Waudeville Sirkuksen. August palasi perheensä kanssa Amerikkaan 1914 ja kuoli siellä 1924.
Uno Sunell meni 1912 naimisiin ruotsalaisen sirkustanssijattaren Eugenia Nyströmin ("Miss Kelly") kanssa. Heillä oli kaksi lasta, tyttö ja poika. Uno olisi halunnut pojastaan Uno Veikosta jatkajaa sirkusuralleen, mutta hänen vaimonsa vastusti tätä. Vuonna 1920 he erosivat. Myöhemmin Uno Veikko palveli vapaaehtoisena Suomen talvisodassa. Uno meni uudelleen naimisiin 1928 ruotsalaisen sirkustanssijattaren Ruth Ingeborg Carré-Norrmanin kanssa ja he muuttivat Helsinkiin. Liitto päättyi avioeroon 1934 vähän ennen Unon kuolemaa. Uno Sunell esiintyi ahkerasti Ruotsissa ja Suomessa ja hän oli myös tunnettu ympäri Eurooppaa mutta viime vuosinaan hän kärsi alkoholi- ja mielenterveysongelmista. Sunell syyllistyi 12. toukokuuta 1930 kirkonhäpäisyyn tunkeuduttuaan esiintymismatkalla ollessaan juovuksissa yöllä Suonenjoen kirkkoon, jossa hän oli polttanut savuketta alttarilla, kirjoittanut latinankielisiä lauseita alttarilla olleeseen Raamattuun, käynyt kirkon kellotapulissa soittamassa erästä kelloa "sähköttääkseen" serkulleen, joka oli Kallion kirkossa Helsingissä kellonsoittajana ja kirjoittanut kirkossa omalle nimelleen spriireseptin merkiten antajaksi jonkun Jumal-nimisen. Uno Sunell kuoli 47-vuotiaana 1935 ja hänet haudattiin Malmin hautausmaalle.
Sunellin käyttämät esiintymisvälineet osti kahlekuningas, voimamies, taikuri, vatsastapuhuja, muusikko ja urheilija Eero E. Korkki (1916–1994) ja osa näistä välineistä on esillä Punkalaitumen kotiseutumuseossa.
Nájim Dáwqaraev

Nájim Dáwqaraev (1905 Sorkólin kylä nykyisessä Moynaqin piirissä – 20. elokuuta 1953 Nukus) oli karakalpakstanilainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.
Nájim Dáwqaraev opiskeli koraanikoulussa, madrasassa ja myöhemmin avatussa alakoulussa ja suoritti maatalousbiologin sekä kazakin kielen ja kirjallisuuden opettajan tutkinnot Orenburgissa ja Almatyssa. Hän työskenteli Almatyn ja Qostanayn opettajaopistoissa ja Uralin pedagogisessa korkeakoulussa, kunnes vuonna 1934 hänet kutsuttiin johtamaan Karakalpakstanin vasta perustetun opettajakorkeakoulun karakalpakin kielen ja kirjallisuuden laitosta. Dáwqaraev valittiin Karakalpakstanin kirjailijaliiton toimeenpanevaksi sihteeriksi vuonna 1939, ja vuosina 1942–1944 hän työskenteli tasavallan taidehallinnon sekä musiikki- ja draamateatterin johtajana. Vuonna 1944 Dáwqaraev nimitettiin vasta perustettun Karakalpakstanin kielen ja kirjallisuuden instituutin johtajaksi. Hän johti uudelleen järjestettyä instituuttia sekä opettajakorkeakoulun karakalpakin kirjallisuuden osastoa kuolemaansa saakka.
Dáwqaraevin ensimmäinen kertomus ilmestyi Almatyssa vuonna 1929. Hän oli yksi ensimmäisistä karakalpakinkielisten proosateosten kirjoittajista, laati suositun musiikkinäytelmän "Alpamıs" (1942) ja toimi karakalpakin kirjoitusjärjestelmän kehittäjänä, oppikirjojen laatijana sekä venäjän- ja uzbekinkielisen kaunokirjallisuuden kääntäjänä.
Dáwqaraev oli myös karakalpakstanilaisen kirjallisuudentutkimuksen alullepanija. Hän väitteli filologian kandidaatiksi 1700–1800-lukujen karakalpakinkielisen kirjallisuuden historiasta vuonna 1946, ja vuonna 1951 hän suoritti Karakalpakstanin ensimmäisen tohtorin tutkinnon. Hänen tärkein tutkimusteoksensa "Otšerki istorii dorevoljutsionnoi karakalpakskoi literatury" (”Katsauksia vallankumousta edeltävään karakalpakinkieliseen kirjallisuuteen”) ilmestyi vuonna 1959.
Dáwqaraev liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1942. Hänet valittiin vuonna 1947 Uzbekistanin ja vuonna 1951 Karakalpakstanin korkeimman neuvoston edustajaksi. Dáwqaraeville myönnettiin Uzbekistanin ansioituneen opettajan arvonimi vuonna 1944. Uzbekistanin tiedeakatemian Karakalpakstanin osaston kielen ja kirjallisuuden instituutti on nimetty hänen mukaansa.
Kelttiläinen kantakieli

Kelttiläinen kantakieli eli kantakeltti on kelttiläisten kielten rekonstruoitu kantakieli, joka on polveutunut kantaindoeuroopasta. Kantakeltin puhuma-alue on tavallisesti paikannettu Keski-Eurooppaan Alpeille, ja sitä puhuttiin luultavasti myöhäisen pronssikauden aikana, eli noin vuosina 1200–900 eaa.
Morfologia.
Kantakeltissä, kuten indoeurooppalaisessa kantakielessä, nominit taipuivat kolmessa kieliopillisessa suvussa (maskuliini, feminiini ja neutri) ja kolmessa luvussa (yksikkö, monikko ja duaali). 
Kelttiläinen kantakieli säilytti kaikki kantaindoeuroopan sijamuodot: nominatiivin, akkusatiivin, genetiivin, datiivin, lokatiivin, instrumentaalin, ablatiivin ja vokatiivin.
Sveitsin käsipalloliiga

Sveitsin käsipalloliiga eli Quickline Handball League on miesten käsipallon korkein sarjataso Sveitsissä. Sarjaa hallinnoi Sveitsin käsipalloliitto.
Joukkueet 2024–2025.
Joukkueet kaudella 2024–2025:
FC Annecy

FC Annecy on ranskalainen jalkapalloseura Annecysta. Seura pelaa kaudella 2024–25 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ligue 2:ssa. Seura on perustettu vuonna 1927. Seuran kotikenttä on Parc des Sports d’Annecy.
USL Dunkerque

USL Dunkerque on ranskalainen jalkapalloseura Dunkerquesta. Seura pelaa kaudella 2024–25 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ligue 2:ssa. Seuran kotikenttä on Stade Marcel-Tribut.
Rodez AF

Rodez AF on ranskalainen jalkapalloseura Rodezista. Seura pelaa kaudella 2024–25 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ligue 2:ssa. Seura on perustettu vuonna 1929. Seuran kotikenttä on Stade Paul-Lignon.
Bentsoguanamiini

Bentsoguanamiini (C9H9N5) on triatsiinijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa polymeerihartsien ja väriaineiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa bentsoguanamiini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen ja on liukenematon aromaattisiin orgaanisiin liuottimiin, mutta liukenee esimerkiksi alkoholeihin, dietyylieetteriin, asetoniin ja dimetyyliformamidiin. Aine voi ärsyttää silmiä.
Bentsoguanamiinia valmistetaan bentsonitriilin ja disyandiamidin reaktiolla emäksisissä oloissa.
Bentsoguanamiinia valmistetaan erityisesti aminohartsien valmistukseen. Näitä hartseja valmistetaan bentsoguanamiinin ja formaldehydin reaktiolla, ja niitä käytetään erityisesti maaleissa ja muissa pintakäsittelyaineissa. Yhdistettä käytetään myös epoksihartsien kovettajana. Bentsoguanamiinia käytetään lisäksi lähtöaineena väriaineiden valmistuksessa.
Stade Saint-Symphorien

Stade Saint-Symphorien on Metzissä, Ranskassa sijaitseva jalkapallostadion. Stadionin pääasiallinen käyttäjä on FC Metz. Stadion on valmistunut vuonnna 1932 ja sen kokonaiskatsojakapasiteetti on 28 786 katsojaa. Stadionin pinta on tekonurmi. Kentän koko on 105 x 68 metriä.
Stade Michel-d’Ornano

Stade Michel-d'Ornano on Caenissa, Ranskassa sijaitseva jalkapallostadion. Stadionin pääasiallinen käyttäjä on SM Caen. Stadion on valmistunut vuonnna 1993 ja sen kokonaiskatsojakapasiteetti on 20 500 katsojaa. Stadionin pinta on luonnonnurmi. Kentän koko on 105 x 68 metriä.
Stade de l’Aube

Stade de l'Aube on Troyesissa, Ranskassa sijaitseva jalkapallostadion. Stadionin pääasiallinen käyttäjä on ESTAC Troyes. Stadion on valmistunut vuonnna 1924 ja sen kokonaiskatsojakapasiteetti on 20 460 katsojaa. Kentän koko on 105 x 68 metriä.
Stade des Alpes

Stade des Alpes on Grenoblessa, Ranskassa sijaitseva jalkapallostadion. Stadionin pääasiallinen käyttäjä on Grenoble Foot 38. Stadion on valmistunut vuonnna 2008 ja sen kokonaiskatsojakapasiteetti on 20 068 katsojaa. Kentän pinta on tekonurmi. Kentän koko on 105 x 68 metriä.
Stade Charléty

Stade Charléty on Pariisissa, Ranskassa sijaitseva yleisurheilustadion. Stadionin pääasiallinen käyttäjä on Paris FC. Stadion on valmistunut vuonnna 1939 ja sen kokonaiskatsojakapasiteetti on 19 151 katsojaa.
Stade de Roudourou

Stade de Roudourou on Guingampissa, Ranskassa sijaitseva jalkapallostadion. Stadionin pääasiallinen käyttäjä on EA Guingamp. Stadion on valmistunut vuonnna 1990 ja sen kokonaiskatsojakapasiteetti on 18 462 katsojaa. Stadionin pinta on tekonurmi. Kentän koko on 105 x 68 metriä.
Stade du Moustoir

Stade du Moustoir on Lorientissa, Ranskassa sijaitseva jalkapallostadion. Stadionin pääasiallinen käyttäjä on FC Lorient. Stadion on valmistunut vuonnna 1959 ja sen kokonaiskatsojakapasiteetti on 16 787 katsojaa. Kentän koko on 105 x 70 metriä.