tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Geraldine James

Geraldine James (s. 6. kesäkuuta 1950) on englantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa vuodesta 1979. Hän on muuntautumiskykyinen ja on esittänyt hyvin erilaisia rooleja teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Hän on esiintynyt Shakespearen ja Anton Tšehovin näytelmissä ja sketsisarja Pikku-Britanniassa.
James opiskeli Lontoon Drama Centressä. Hän on työskennellyt sekä Britanniassa, Yhdysvalloissa että Kanadassa. Hän oli Tony-palkinnon ehdokkaana roolistaan Broadwaylla Shakespearen Venetsian kauppiaassa, ja on ollut neljä kertaa BAFTA-ehdokkaana rooleistaan sarjoissa "Dummy" (1977), "The Jewel in The Crown" (1984), "Band of Gold" (1995) ja "Sins" (2000).
Kaarlo Hyrske

Kaarlo Aleksanteri Hyrske, sukunimi aik. "Brusk" (14. syyskuuta 1898 Viipuri – 6. heinäkuuta 1983) oli suomalainen lääninrovasti.
Kaarlo Hyrske pääsi ylioppilaaksi 1918, suoritti teologian erotutkinnon 1930 ja valmistui teologian kandidaatiksi 1949. Hän teki opintomatkan Viroon ja Skandinavian maihin 1938. 
Hyrske toimi kansakoulunopettajana Viipurissa 1923–1927, Helsingin pitäjän Malmilla 1927–1929 ja Helsingissä 1929–1930. Hän oli Suomen nuorten kristillisen liiton matkasihteerinä 1932–1941 ja Elimäen kirkkoherrana vuodesta 1941 alkaen sekä Iitin rovastikunnan lääninrovastina vuodesta 1951 lähtien. Hyrske oli Kotikasvatusyhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1929 alkaen ja hän oli yhdistyksen puheenjohtajana 1941–1948. Hyrske sai rovastin arvon 1949.
Kaarlo Hyrske oli naimisissa 1919–1951 kansakoulunopettaja Aino Katriina Mannisen (k. 1951) kanssa ja vuodesta 1952 sacri ministerii kandidaatti Satu Inkeri Nuotion kanssa.
Ekta Kapoor

Ekta Kapoor (s. 7. kesäkuuta 1975) on intialainen televisio- ja elokuvatuottaja sekä vuonna 1994 perustetun Balaji Telefilms Limitedin toimitusjohtaja ja luova päällikkö. Vuonna 2001 Balaji Motion Pictures perustettiin Balaji Telefilms Limitedin tytäryhtiönä, joka on elokuvien tuotanto- ja jakeluyhtiö. Hän perusti ALT Balajin huhtikuussa 2017.
Kapoor palkittiin Padma Shri -siviilipalkinnolla vuonna 2020 hänen työstään taiteen alalla.
Perhe.
Kapoor on näyttelijä Jeetendran ja tuottaja Shobha Kapoorin tytär. Hänen veljensä on näyttelijä Tusshar Kapoor. Kapoor sai sijaissynnyttäjän avulla pojan tammikuussa 2019.
Fjodor Tšesnokov

Fjodor Markelovitš Tšesnokov (, 7. toukokuuta 1896 nykyisen Penzan alueen Lopatinon piirin Pylkovon kylä – 25. toukokuuta 1938 Saransk) oli ersämordvalainen kirjailija.
Fjodor Tšesnokov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän työskenteli opettajana, palveli armeijassa ja osallistui Venäjän sisällissotaan. Vuonna 1922 Tšesnokov muutti Moskovaan, jossa hän valmistui Punaprofessorien instituutin kirjallisuusosastosta vuonna 1924 ja Idän kansojen yliopistosta vuonna 1929. Vuoteen 1932 saakka Tšesnokov työskenteli Neuvostoliiton kansojen kirjakustantamon ja oppikirjakustantamon mordvalaisten osastojen toimittajana. Hän laati koulujen oppikirjoja ja kirjoitti "Jakstere tešte" -lehteen. Vuonna 1933 Tšesnokovista tuli Mordvan kulttuuri-instituutin kirjallisuuden tutkija Saranskissa.
Tšesnokovin ensimmäinen kertomus ilmestyi vuonna 1922. Hän julkaisi kertomuskokoelmia, joiden aiheena oli Venäjän vallankumous, sisällissota, maatalouden kollektivisointi ja taistelu uuden elämäntavan puolesta. Kertomukset perustuivat usein hänen omiin kokemuksiinsa.
Tšesnokov oli yksi ensimmäisistä mordvalaisista näytelmäkirjailijoista. Hän kirjoitti vallankumoushistoriallisia ja ajankohtaisia agitaationäytelmiä, tapakomedioita ja satiireja. Tšesnokov toimi myös lastenkirjailijana ja kirjallisuuskriitikkona sekä osallistui mordvan kirjakielten kehittämiseen.
Tšesnokov teloitettiin Stalinin vainoissa syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1957.
Amanda Jokinen

Amanda Pauliina Jokinen (28. tammikuuta 1853 – 21. elokuuta 1922, tunnetaan myös nimellä Tyrvään Manta) oli tyrvääläinen kansanparantaja. Hänen vanhempansa olivat Mikko Timoteus Juhanpoika Lindroos (käytti myös sukunimeä Vilppala asuintalonsa mukaan) ja Anna Kaisa Matintytär (os. Uotila). Mikko-isä oli luontaisparantaja.
Amanda avioitui 1879 Juho Alfred Juhanpoika Jokisen kanssa ja he saivat seitsemän lasta, joista Hulda jatkoi äitinsä jalanjäljissä kansanparantajana. Amanda kuoli Vammalan kauppalassa 21. elokuuta 1922. Hänet on haudattu Tyrvään kirkon hautausmaalle.
Amanda Jokisen vastaanotto ja sairaskoti sijaitsivat Vammalan keskustassa Marttilankatu 23:ssa. Rakennuksen pihalla oli kivimuurattu kaivohuone. Rakennukset purettiin 1970-luvulla (toisen tiedon mukaan 1980-luvun alussa). Vuonna 2017 paikalla paljastettiin Tyrvään Mantan muistolaatta. Amanda Jokisen taloa 1970-luvulla purkamassa ollut Arvo Riutta löysi purkutöiden aikana joukon Amanda Jokisen kirjoittamia reseptejä, jotka hän otti talteen. Arvo Riutan kuoltua 2015 hänen vaimonsa Salme Riutta löysi reseptit ja lahjoitti ne Sastamalan seudun museolle. Reseptit konservoitiin syksyllä 2016 ammattikorkeakoulu Metropoliassa Vantaalla. Myös Amanda Jokiselle eri puolelta Suomea saapuneita kirjeitä on säilynyt noin 700.
Menkare

Menkare oli muinaisen Egyptin faarao, joka johti maata lyhyen aikaa vuonna 2181 eaa. Menkare oli kahdeksannen dynastian ensimmäinen tai toinen hallitsija. Hänestä kertovia muinaisia lähteitä ei juurikaan ole lukuun ottamatta Abydoksen kuningasluetteloa, jossa Menkaren nimi mainitaan.
ra-mn:n-kA
Menkareta seurasi faaraona Neferkare II.
Futsal-Liigan kausi 2021–2022

Futsal-Liigan kausi 2021–2022 oli järjestyksessään 24. Futsal-Liigan kausi. Runkosarja alkoi lokakuussa 2021 ja päättyi huhtikuussa 2022.
Hallitsevana mestarina kauteen lähti jyväskyläläinen Kampuksen Dynamo. Alastaron Urheilijat teki kaudella liigadebyyttinsä.
Runkosarja.
Runkosarja alkoi 10. syyskuuta 2021 ja päättyi 2. huhtikuuta 2022. Runkosarja pelattiin kaksinkertaisena sarjana siten, että jokainen joukkue kohtasi toisensa kerran sekä koti- että vieraspelissä. Koronapandemian takia joitakin otteluita jouduttiin siirtämään, mikä aiheutti otteluruuhkia joillekin joukkueista. Myös Futsalin EM-kisat helmikuussa aiheuttivat pitkän tauon runkosarjaan.
Runkosarjassa pelattiin yhteensä 132 ottelua, joissa tehtiin yhteensä 995 maalia (7,5 maalia/ottelu). Eniten maaleja yksittäisessä ottelussa nähtiin kun Kampuksen Dynamo kukisti Tornion Palloveikot runkosarjan päätöskierroksella maaleiin 17–1. Vain yhdessä liigapelissä nähtiin ainoastaan kaksi osuma (AU–TPK 0–2).
Runkosarjassa viimeiseksi sijoittunut JoSePa putosi suoraan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, Futsal Ykköseen. Runkosarjan toiseksi viimeisin joukkue, Alastaron Urheilijat, voitti liigakarsinnassa Ykkösessä toiseksi sijoittuneen AS Moonin kanssa ja säilytti täten liigapaikkansa myös tulevalle kaudelle. 
Kuukauden pelaaja.
Futsal-liigan pelaajat valitsevat keskuudestaan kuukauden parhaan pelaajan. Kaudella 2021-2022 valinta kohdistui seuraaviin pelaajiin.
Pudotuspelit.
Pudotuspeleissä kohtaavat runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta. Otteluparit ja kotietu määräytyvät runkosarjan sijoituksien perusteella. Pudotuspelien ensimmäinen kierros pelataan "paras kolmesta"-sarjoina ja välierät ja finaalisarja "paras viidestä"-sarjana. Ottelusarjan ensimmäiset osaottelut pelataan aina runkosarjassa heikommin sijoittuneen kotona ja kaksi seuraavaa kotietujoukkueen kotikentällä. 
Osallistuvat joukkueet.
Edellisellä kaudella 2020–2021 runkosarjan 10 parasta joukkuetta varmistivat paikkansa myös seuraavalle liigakaudelle. Kaksi viimeistä sarjapaikkaa ratkaistiin liigakarsinnassa. Liigakarsintoihin osallistuivat liigajoukkueista edellisen kauden runkosarjan 11. ja 12. sijoittuneet joukkueet eli PJK ja Ilves FS sekä futsal-ykkösen voittaja ja kakkonen eli TPK ja Alastaron Urheilijat.
Konstantin Lojander

Konstantin Ludvig Lojander (31. toukokuuta 1862 Nurmes – 29. heinäkuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen juristi, tuomari ja virka- ja valtiopäivämies. 
Lojanderin vanhemmat olivat henkikirjoittaja Petter August Lojander ja Leocadie Lojander ja puoliso vuodesta 1898 Maria (Maissi) Serebrannikoff. Lojander tuli ylioppilaaksi 1880, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1886 ja sai varatuomarin arvon 1889. Hän oli maanmittausylihallituksen sihteeri 1893–1903 ja Euran tuomiokunnan tuomari 1903–1906. Lojander edusti Raumaa porvarissäädyssä valtiopäivillä 1905–1906.
Umm Salama

Umm Salama bint Abi Umayya (arab. أُمّ سَلَمَة هِنْد بِنْت أَبِي أُمَيَّة‎ ) (580 tai 596 – 678 tai 679 tai 680 tai 683), oli yksi islamin profeetta Muhammedin kolmestatoista vaimosta, joiden joukossa hän kuului Uskovaisten äideiksi kutsuttuun yhdeksän vaimon ryhmään. Umm Salama oli Muhammedin vaikutusvaltaisimpia vaimoja ja hänen nimensä esiintyy 175:n tai jopa 375:n "hadith"-kertomuksen kertojaketjussa eli "isnadissa." Šiiat katsovat, että Khadijan jälkeen Umm Salama on Muhammedin tärkein vaimo eikä Aiša (joka taisteli Alia vastaan).
Umm Salama oli alun perin Abu Salaman vaimo. Molemmat osallistuivat kahteen pakomatkaan Mekasta Abessiniaan, Hänen miehensä kuoli taistelussa saamiinsa haavoihin vuonna 625, minkä jälkeen laillisen ajan odotettuaan, Umm Salama meni naimisiin Muhammedin kanssa 4. maaliskuuta 626. Toisen tiedon mukaan avioliitto solmittiin Medinassa vuonna 624 ennen Badrin taistelua. Umm Salama oli viimeinen Muhammedin elossa ollut vaimo. 
Umm Salaman historiallisuutta ei ole varmistettu, sillä häntä koskevat tiedot ilmestyvät kirjallisuuteen vasta 700-luvun lopulla Ibn Ishaqin teoksessa eli sata vuotta hänen kuolemansa jälkeen.
Džangar

Džangar on kalmukkien kansalliseepos ja mongolien sankarieepos. Sen aiheena on myyttisen Bumban (Bomba) valtakunnan kulta-aika. Molempien versioiden arvioidaan saaneen nykyisen muotonsa 1500-1600-luvulla tai ehkä myöhemmin, sillä niissä on buddhalaisia aineksia.
Eepos kulki aikojen kuluessa suullisena perinteenä. Se julkaistiin ensimmäisen kerran painettuna 1950-luvulla. Kerätyn aineiston pohjalta julkaistiin 1980-luvulla laajempi versio. Eeposta on käännetty eri kielille ympäri maailman.
Tarinan ydin on hyvän ja pahan taistelu, jossa osapuolina ovat hyvä Džangar ja hänen sankarinsa ja toisella puolella paha hirviö Mangus. Kukin tarina on itsenäinen kertomus niin, että jokainen kerrontatilanne alkaa alusta.
Nuria Ano

 &lt;ns&gt;0&lt;/ns&gt;
 &lt;revision&gt;
 &lt;timestamp&gt;2021-04-02T17:28:28Z&lt;/timestamp&gt;
 &lt;contributor&gt;
 &lt;username&gt;Kooma&lt;/username&gt;
 &lt;/contributor&gt;
 &lt;comment&gt;Ak: Ohjaus sivulle Núria Añó&lt;/comment&gt;
 &lt;origin&gt;19679563&lt;/origin&gt;
 &lt;model&gt;wikitext&lt;/model&gt;
 &lt;format&gt;text/x-wiki&lt;/format&gt;
Lojander

Lojander on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Cléré-les-Pins

Cléré-les-Pins on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Toursin kaupungista luoteeseen.
Kunnan nähtävyys on linna "Château de Champchevrier". Linnan alkuperä ulottuu 1000-luvulle. Linna on Tourainen muinaisen maakunnan parhailla metsästysmailla suuren metsän keskellä. Nykyinen renessanssilinna on rakennettu 1500-luvun puolivälissä, ja kunnostettu nykyasuunsa 1700-luvulla. Linna on ollut tukikohtana Ranskan kuninkaiden Ludvig XI:n ja varsinkin Ludvig XIII:n metsästysretkillä. Linna on ollut vuodesta 1728 lähtien yhden suvun omistuksessa.
Djupström

Djupström on viidentoista hehtaarin laajuinen erittäin matala ja rehevä järvi Kirkkonummen lounaisosassa läntisellä Uudellamaalla. Etäisyys Helsingin keskustasta on 29 kilometriä länsilounaaseen.
Maantiede.
Djupströmin pituus on noin kilometri. Järvi on lounais–koillissuuntaisesti pitkänomainen, levein kohta on järven pohjoisosan noin 200 metriä. Saaria ei ole. Pohjoisella rannalla on pientaloja, eteläinen ranta on metsämaata, jonka korkeustaso on enimmillään noin 20 metriä mpy. Djupströmin pohjoisrannalla on myös uimaranta, jonka itäpuolella sijaitsee luonnonsuojelualue. Myös etelärannalla on luonnonsuojelualue.
Djupströmin keskisyvyys on vain 1,28 metriä ja tilavuus 190 000 kuutiometriä. Djupströmin korkeustaso on 1,26 metriä merenpinnan yläpuolella ja syvin kohta 3,17 metriä, eli järvessä on lähes kahden metrin kryptodepressio.
Djupström kuuluu Estbyån valuma-alueeseen (81.061), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Djupström on Estbyån alueen laajin vakavesi Humaljärven ja Meikon jälkeen.
Djupströmin epävirallinen suomenkielinen nimi on Syväjärvi.
Gizeux

Gizeux on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 43 kilometriä Toursin kaupungista länteen.
Kunnan nähtävyys on linna "Château de Gizeux". Linna kuului du Bellayn suvun omistukseen 350 vuotta. Suvun tunnetuin henkilö on 1500-luvulla elänyt runoilija Joachim du Bellay. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset joukot miehittivät linnan, mutta samaan aikaan kellari toimi piilopaikkana Ranskan vastarintaliikkeen taistelijoille.
Sun Yiwen

Sun Yiwen (, 17. kesäkuuta 1992) on kiinalainen kalpamiekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Huhtikuussa 2021 hän oli FIE:n rankingin kolmas.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Sun kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2013, jolloin hän osallistui kalpamiekkailun joukkuekilpailuun ja yksilökilpailuun. Yksilökilpailussa hän sijoittui sijalle 32., mutta joukkuekilpailussa hän saavutti ensimmäisen MM-mitalin, kun Kiinan joukkue oli toinen. Vuotta myöhemmin Kazanin MM-kilpailuissa 2014 hän kilpaili jälleen sekä joukkue- että yksilökilpailussa. Sun oli yksilökilpailun 11. ja joukkuekilpailussa Kiinan joukkue oli kahdeksas. Vuotta myöhemmin Moskovan MM-kilpailuissa 2015 Sun voitti yksilökilpailussa ensimmäisellä kierroksella virolaisen Erika Kirpun, mutta hävisi toisella kierroksella ruotsalaiselle Emma Samuelssonille 15–14. Joukkuekilpailussa Kiina voitti ensin Dominikaanisen tasavallan ja Saksan. Puolivälierissä Kiina oli Venäjää parempi luvuin 43–34. Välierissä Kiina voitti Ranskan kuudella pisteellä ja loppuottelussa Romanian luvuin 45–36, jolloin Sun saavutti uransa ensimmäisen maailmanmestaruuden. 
Vuonna 2016 Sun osallistui ensimmäistä kertaa urallaan olympialaisiin. Naisten kalvan yksilökilpailussa hän pääsi aloittamaan suoraan toiselta kierrokselta, jolla hän voitti norsunluurannikkolaisen Gbahi Gwladys Sakoan 15–11 ja neljännesvälierissä virolaisen Irina Embrichin 15–12. Puolivälierissä Sun kukisti tunisialaisen Sarra Besbesin, mutta välierissä hän hävisi italialaiselle Rossella Fiamingolle 12–11. Pronssiottelussa Sun voitti ranskalaisen Lauren Rembin 15–13. Joukkuekilpailussa Kiina voitti puolivälierissä Ukrainan ja välierissä Viron, mutta loppuottelussa Romania oli parempi luvuin 44–38. Sun otteli jokaisessa kolmessa ottelussa.
Leipzigin MM-kilpailujen 2017 yksilökilpailussa Sun eteni aina neljännesvälieriin saakka voitettuaan kolumbialaisen Saskia Loretta van Erven Garcian ja japanilaisen Ayaka Shimookawan, mutta hävisi tämän jälkeen ukrainalaiselle Olena Kryvytskalle 15–13. Joukkuekilpailun Kiina pääsi aloittamaan suoraan neljännesvälieristä, joissa se voitti Espanjan. Kiina eteni loppuotteluun voitettuaan ensin Yhdysvallat poisteellä ja Etelä-Korean kahdeksalla pisteellä. Loppuottelussa Kiina hävisi Virolle 45–33. Vuoden 2018 MM-kilpailuissa Wuxissa Sun otteli jälleen sekä yksilö- että joukkuekilpailussa. Yksilökilpailussa hän putosi toisella kierroksella hävittyään sveitsiläiselle Laura Stählille, mutta joukkuekilpailussa Sun saavutti jo neljännen MM-mitalin, kun Kiina oli kolmas. Budapestin MM-kilpailujen 2019 yksilökilpailussa Sun voitti ensimmäisellä kierroksella meksikolaisen Josefina Ramirez ja toisella kierroksella ranskalaisen Joséphine Jacques-André-Coquin, mutta hävisi kolmannella kierroksella eteläkorealaiselle Lee Hyeinille 15–11. Joukkuekilpailussa Kiina voitti ensin Intian, Unkarin ja Etelä-Korean. Välierissä Kiina oli Italiaa parempi luvuin 44–31 ja loppuottelussa Kiina voitti Venäjän yhdellä pisteellä.
Tokion olympialaisissa 2020 Sun voitti kultaa kalvan yksilökilpailussa. Hän tasoitti finaalin Ana Maria Popescua vastaan kolme sekuntia ennen ajan loppumista ja teki ratkaisevan pisteen jatkoajalla.
The Trial of the Chicago 7

The Trial of the Chicago 7 on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen historiallinen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Aaron Sorkin. Elokuva seuraa oikeudenkäyntiä, jossa Vietnamin sotaa vastustava Chicagon seitsikko on syytettynä mellakointiin kiihottamisesta vuoden 1968 demokraattien puoluekokouksessa Chicagossa. Elokuvan pääosissa ovat Yahya Abdul-Mateen II, Sacha Baron Cohen, Joseph Gordon-Levitt, Michael Keaton, Frank Langella, John Carroll Lynch, Eddie Redmayne, Mark Rylance, Jeremy Strong ja Ben Shenkman.
"The Trial of the Chicago 7" on ehdolla kuuteen Oscar-palkintoon, mukaan lukien paras elokuva ja miessivuosa (Baron Cohen).
Pertti Sveholmin filmografia

Tämä on Pertti Sveholmin filmografia.
Olena Kravatska

Olena Vitalijivna Kravatska (, s. 22. kesäkuuta 1992) on ukrainalainen säilämiekkailija ja olympiavoittaja.
Kravatskan uran ensimmäiset aikusten arvokilpailut oli Strasbourgin EM-kilpailut 2014. Hän kilpaili tuolloin säilämiekkailun yksilökilpailussa. Kravatska voitti alkulohkonsa kaikki viisi ottelua ja eteni suoraan jatko-otteluiden toiselle kierrokselle, mutta hävisi 8–15 saksalaiselle Sibylle Klemmille. Saman vuoden MM-kilpailuissa Kravatska oli yksilökilpailun 40. EM-kilpailuissa 2015 Kravatska voitti alkulohkonsa kuudesta ottelusta kolme. Jatko-otteluiden ensimmäisellä kierroksella hän voitti Espanjan Laia Vilan, mutta hävisi toisella kierroksella venäläiselle Jana Jegorjanille. Joukkuekilpailussa hän saavutti ensimmäisen EM-mitalin, kun Ukraina oli kolmas. Kravatska miekkaili kaikissa Ukrainan otteluissa. Moskovan MM-kilpailuissa 2015 hän voitti yksilökilpailun ensimmäisen kierroksen ottelunsa, mutta hävisi toisella kierroksella venäläiselle Sofya Velikayalle. Joukkuekilpailussa Ukraina aloitti toisella kierroksella voittamalla Saksan. Puolivälierissä Ukraina voitti Italian 45–40 ja välierissä Yhdysvallat 45–39. Loppuottelussa Venäjä oli kuitenkin parempi 45–41, mutta Kravatska saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa. EM-kilpailuissa 2016 Kravatska kilpaili sekä yksilö- että joukkuekilpailussa. Yksilökilpailun alkulohkossaan Kravatska voitti neljä ottelua, mutta hän putosi toisella kierroksella hävittyään ranskalaiselle Manon Brunetille 15–12. Joukkuekilpailussa Ukraina aloitti toiselta kierrokselta voittaen Azerbaidžanin, mutta häviten välierissä Ranskalle. Pronssiottelussa Ukraina voitti Puolan 45–42. Kravatska otteli kaikissa kolmessa ottelussa.
Ensimmäisen kerran olympialaisissa Kravatska kilpaili Rio de Janeirossa 2016, kun hän otteli sekä säilän yksilö- että joukkuekilpailussa. Yksilökilpailussa Kravatska hävisi ensimmäisen ottelunsa Yhdysvaltain Ibtihaj Muhammadille 15–13. Joukkuekilpailussa Kravatska miekkaili kaikissa Ukrainan otteluissa: puolivälierissä Ukraina voitti Etelä-Korean ja välierissä Italian. Loppuottelussa Venäjä oli parempi 45–30, mutta Kravatska saavutti ensimmäisen olympiamitalinsa.
Ptolemaiosten valtakunta

Ptolemaiosten valtakunta () oli muinainen hellenistinen valtio Egyptissä. Sen perusti vuonna 305 eaa. Ptolemaios I, Aleksanteri Suuren kumppani, ja se kesti Kleopatra VII:n kuolemaan vuonna 30 eaa., jonka jälkeen alueesta tuli osa Rooman valtakuntaa. Lähes kolmen vuosisadan ajan hallinnut Ptolemaiosten hallitsijasuku oli muinaisen Egyptin pisin ja viimeinen dynastia.
Ursula Herlin

Ursula Herlin (s. 1983 Kirkkonummi) on suomalainen stand up -koomikko ja käsikirjoittaja.
Herlin teki ensimmäisen stand up -keikkansa helsinkiläisellä open mic -klubilla vuonna 2016. Vuonna 2017 hän kilpaili Vuoden stand up -tulokas -kilpailussa. Ammattimaisesti hän on tehnyt stand upia vuodesta 2018.
Herlin käsikirjoitti ja esiintyi Ylen "Noin viikon studio" -ajankohtaissatiirissa vuosina 2019–2021. Hän on käsikirjoittanut myös "Heikelä syndrooma" ja "Uutisvuoto"-ohjelmia. Syksyllä 2020 Herlin oli yksi Ylen "Tilipäiväkirjat"-ohjelman esiintyjistä, jossa kahdeksan suomalaisnaista olivat kuvanneet elämäänsä kevään 2020 koronapandemian aikana.
Herlin on aiemmilta ammateiltaan yhteisöpedagogi ja toimintaterapeutti. Hän harrastaa amerikkalaisen jalkapallon pelaamista ja improvisaatioteatteria lohjalaisessa Nasakka-improryhmässä.
Éva Földes

Éva Földes (6. heinäkuuta 1914 Szombathely – 9. heinäkuuta 1981 Balatonalmádi) oli unkarilainen kirjailija ja olympiamitalisti.
Földes opiskeli kielitieteitä, historiaa ja pedagogiikkaa Budapestin yliopistossa, josta valmistui italian kielen, taidehistorian ja pedagogiikan tohtoriksi vuonna 1937. Valmistumisensa jälkeen hänet tunnettiin erityisesti työstään urheilun parissa, missä hän työskenteli toimittajana, luennoitsijana sekä naisten urheilun oikeuksien puolestapuhujana 1930-luvulla.
Hänet vangittiin ja lähetettiin Ravensbrückin, Flossenbürgin ja Mauthausen-Gusenin keskitysleireille Toisen maailmansodan aikana, mutta selviytyi erityisesti juutalaisiin kohdistuneesta holokaustista. Sodan jälkeen hän osallistui vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa voitti pronssia epiikassa teoksellaan "Nuoruuden lähde" ("The Well of Youth"). Toimittajan ja kirjailijan työnsä lisäksi Földes toimi myös opettajana sekä Unkarin eri tiede- ja kulttuuriyhteisöjen jäsenenä, kunnes kuoli Balaton-järvellä tapahtuneessa laivaonnettomuudessa vuonna 1981.
Yuka Nishida

Yuka Nishida (, s. 27. joulukuuta 1985 on japanilainen judon maailmanmestari.
Nishida voitti 52 kg:n painoluokassa maailmanmestaruuden Tokiossa 2010 kukistettuaan loppuottelussa maannaisensa Misato Nakamuran. Hän sai samassa sarjassa MM-hopeaa Pariisissa 2011, jossa puolestaan hävisi Nakamuralle loppuottelussa. Hän oli saanut 52-kiloisissa MM-pronssia jo Rio de Janeirossa 2007. MM-joukkuekilpailussa hän saavutti kultaa 2008 sekä pronssia 2006, 2007 ja 2010.
Nishida voitti Aasian-mestaruuden 52 kg:n painoluokassa 2011 ja 2012 sekä sai samassa sarjassa pronssia 2015. Hän voitti 52-kiloisissa nuorten maailmanmestaruuden 2004 sekä alle 20-vuotiaiden Aasian-mestaruuden 2003.
Nishida saavutti IJF World Tourin kilpailuissa kahdeksan turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja yhden kolmossijan. Maailmancupeissa / Continental Cupin kilpailuissa hän voitti kolme turnausta, oli kerran toinen ja kolme kertaa kolmas.
Mariella Mularoni

Mariella Mularoni (s. 15. lokakuuta 1962) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana lokakuusta 2019 huhtikuuhun 2020 yhdessä Luca Boschin kanssa.
Mularonilla on kaksi tytärtä. Siviiliammatiltaan hän on englanninopettaja. Mularoni on ollut myös aktiivinen San Marinon Rotary-klubissa.
Mularoni liittyi San Marinon kristillisdemokraattiseen puolueeseen vuonna 1994. Hänet valittiin maan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 2013. Hänet valittiin kapteenivaltionhoitajaksi yhdessä Luca Boschin kanssa syyskuussa 2019. He aloittivat puolen vuoden virassaan 1. lokakuuta.
Nooshi Dadgostar

Mehrnoosh ”Nooshi” Dadgostar (s. 20. kesäkuuta 1985 Ängelholm) on ruotsalainen poliitikko, joka on vasemmistopuolueen puheenjohtaja ja valtiopäiväedustaja.
Elämä ja ura.
Dadgostarin vanhemmat muuttivat Ruotsiin poliittisina pakolaisina Iranista 1980-luvun alussa. Göteborgissa koulunsa käynyt Dadgostar on opiskellut oikeustiedettä Tukholman yliopistossa sekä liikejuridiikkaa Southamptonin yliopistossa.
Dadgostar liittyi vasemmistopuolueen jäseneksi vuonna 1999. Hän on aikaisemmin toiminut puolueen nuorisojärjestön Ung Vänsterin varapuheenjohtajana 2006–2009 sekä Botkyrkan kunnanvaltuutettuna 2010–2013. Valtiopäiväedustajaksi hänet valittiin vuoden 2014 valtiopäivävaaleissa Tukholman vaalipiiristä. Vuonna 2018 Dadgostar valittiin vasemmistopuolueen varapuheenjohtajaksi ja lokakuussa 2020 puheenjohtajaksi Jonas Sjöstedtin seuraajaksi.
Helen Maroulis

Helen Louise Maroulis (s. 19. syyskuuta 1991 Rockville, Maryland) on yhdysvaltalainen painija. Hän on vapaapainin olympiavoittaja Riosta 2016 ja kolminkertainen maailmanmestari. 
Ura.
Maroulis aloitti painiharrastuksen seitsemänvuotiaana. Uransa alussa hän joutui painimaan pääosin poikia vastaan. Korkeakouluiässä hän etsikin varta vasten kouluja, joilla olisi erillinen painijoukkue naisille. Maroulis opiskeli ensimmäisen yliopistovuotensa Missouri Baptist Universityssä ja siirtyi sitten Simon Fraser Universityyn Kanadaan. Hän voitti opiskeluvuosinaan neljästi Women’s Collegiate Wrestling Associationin (WCWA) mestaruuden. 
Maroulis paini ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissaan vuonna 2008. Samana vuonna hän voitti pronssia nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 51 kg:n painoluokassa. Hän saavutti nuorten MM-kilpailuissa 55-kiloisissa pronssia 2010 ja hopeaa 2011. Vuonna 2011 Maroulis voitti Pan-Amerikan kisojen kultaa ja vuonna 2012 Pan-Amerikan-mestaruuden ja MM-hopeaa 55 kg:n sarjassa. Hän hävisi MM-loppuottelussa Saori Yoshidalle. Hän pyrki aiemmin jälkimmäisenä vuonna myös Lontoon olympialaisiin, mutta hävisi Yhdysvaltain karsinnoissa olympiapaikan Kelsey Campbellille. Vuonna 2014 Maroulis saavutti MM-pronssia ja vuonna 2015 ensimmäisen MM-kultansa. Hän voitti 55-kiloisten sarjan MM-loppuottelussa Irina Ologonovan pistein 11–0. Vuonna 2016 hän paini Rion olympialaisissa 53 kilon sarjassa ja saavutti kultaa. Maroulis voitti olympialaisten loppuottelussa lajia pitkään hallinneen Saori Yoshidan pistein 4–1. Hänestä tuli näin ensimmäinen painin olympiakultaa voittanut yhdysvaltalaisnainen.
Vuonna 2017 Maroulis saavutti toisen MM-kultansa. Hän voitti 58 kiloisten sarjan loppuottelussa Marwa Amrin pistein 11–0. Hänen muutkaan vastustajansa eivät saaneet turnauksessa häntä vastaan yhtään pistettä. Myöhempinä vuosina Maroulisin uraa ovat haitanneet loukkaantumiset. Hän sai tammikuussa 2018 Intiassa käydyssä turnauksessa uransa toisen aivotärähdyksen, millä oli pitkäaikaisia terveysvaikutuksia. Myöhemmin samana vuonna hänellä todettiin myös traumaperäinen stressihäiriö. Maroulis paini saman vuoden lokakuussa MM-kilpailuissa, joissa hävisi avauskierroksella Alyona Kolesnikille. Hän sai ottelussa leikkaushoitoa vaatineen olkapäävamman. Hän kilpaili seuraavan kerran lähes puolitoista vuotta myöhemmin, helmikuussa 2020.
Maroulis saavutti vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa pronssia 57 kg:n painoluokassa: Hän voitti samana vuonna 57-kiloisten maailmanmestaruuden kukistettuaan loppuottelussa intialaisen Anshu Malikin. Hän saavutti samassa sarjassa MM-hopeaa Belgradissa 2022 ja MM-pronssia niin ikään Belgradissa 2023. Hän voitti Pan-Amerikan-mestaruuen 2024.
Maroulis sijoittui olympiapronssille Pariisissa 2024. Hänestä tuli ensimmäinen yhdysvaltalainen naispainija, joka on saanut kolme olympiamitalia. Hän hävisi välierässä tulevalle kultamitalistille Tsugumi Sakuraille ja voitti pronssiottelussa Kanadan Hannah Taylorin.
Yksityiselämä.
Helen Maroulis on puoliksi kreikkalainen. Hänen isänsä Yiannis Maroulis (Giánnis Maroúlis) on kotoisin Kálamoksen saarelta ja muutti perheensä mukana Yhdysvaltoihin 1960-luvun lopulla.
Najwa Zebian

Najwa Zebian (s. 27. huhtikuuta 1990) on libanonilais-kanadalainen runoilija, kirjailija ja aktivisti.
Tausta.
Zebian saapui Kanadaan ensimmäisen kerran 16-vuotiaana. Perhe vieraili ensin maassa turisteina mutta joutui myöhemmin pakenemaan Libanonista sotaa. Zebian oli jo nuorena kiinnostunut arabiankielisestä runoudesta. Myöhemmin hän koki Kanadaan sopeutumisen vaikeaksi ja tuhosi suurimman osa tuotannostaan vannoen, ettei ikinä enää kirjoita runoja harrastemielessä. Koulutukseltaan Zebian on lukion opettaja, ja lisäksi hän opiskellut opetushallintoa Western University -yliopistossa.
Ura.
Zebianin esikoisteos "Mind Platter" ilmestyi vuonna 2016. Siitä tuli myyntimenestys Amazonissa kahdessa eri kategoriassa: arabialainen runous ja naispuoliset kirjailijat.
Seuraava kirja oli nimeltään "The Nectar of Pain". Sen ensimmäisen kuukauden myyntivoitot lahjoitettiin lontoolaiselle säätiölle, joka auttaa syyrialaisia pakolaisia. Zebian lahjoitti myös osan palkastaan nuorten kesäaktiviteettien tukemiseksi. Kirjasta julkaistiin uudistettu ja laajennettu versio vuonna 2018. Zebianin maine levisi erityisesti sosiaalisessa mediassa julkkisten, esimerkiksi Mathieu Kassovitzin, Lisa Rinnan, LeAnn Rimesin ja Hilary Swankin, avulla.
Zebian on ollut aktiivisesti mukana #metoo-liikkeessä. Seksuaalisen ahdistelun lisäksi hän on käsitellyt kirjoissaan rasismia ja yksinäisyyttä. Hän on kertonut, että runous oli keino käsitellä omia tunteita maahanmuuttajana. Vuonna 2018 Zebian pani alulle yhdessä muiden koulun opettajien ja entisten oppilaiden kanssa joukkokanteen seksuaalisesta ahdistelusta paikallista koulun rehtoria vastaan.
Vuonna 2019 Zebianin nettoarvoksi arvioitiin miljoona dollaria.
Jekaterina Svanidze

Jekaterina Svanidze (; 2. huhtikuuta 1885 – 5. joulukuuta 1907) oli Josif Stalinin ensimmäinen vaimo. Hänen etunimenään käytetään myös lempinimeä Kato ja georgialaista muotoa Ketevan. Hän oli köyhän aatelisperheen tytär.
Svanidze ja Stalin tutustuivat Svanidzen veljen kautta. Tämä oli Stalinin vallankumouksellinen toveri. Stalin luopui hetkeksi ateismistaan, ja pari vihittiin avioliittoon Tbilisin ortodoksisessa kirkossa vuonna 1906. 
Poika Jakov Džugašvili syntyi seuraavana vuonna. Perhe pakeni tsaarin kannattajia Azerbaidžanin pääkaupunkiin Bakuun. Jekaterina menehtyi saman vuoden marraskuussa 22-vuotiaana pilkkukuumeeseen. Poika jäi hänen vanhempiensa kasvatettavaksi.
Stalin oli vaimonsa kuoleman jälkeen murheen murtama, ja toverit ottivat hänen pistoolinsa talteen pelätessään itsemurhaa. Hautajaisissa Stalin sanoi, että Katon mukana kuolivat hänen viimeiset lämpimät tunteensa ihmiskuntaa kohtaan.
Simo Frithiof Parviainen

Simo Frithiof Parviainen (15. maaliskuuta 1864 Joensuu – 22. lokakuuta 1912 Joensuu) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies.
Parviaisen vanhemmat olivat kauppias, valtiopäivämies Henrik Parviainen ja Katarina Maria Sofia Cajander ja puolisot vuodesta 1894 Elin Emerentia Margareta Neppenström (k. 1898) ja vuodesta 1905 Märtha Matilda Alopaeus. Parviainen tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1882 ja valmistui filosofian maisteriksi 1886 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1891. Parviainen toimi piirilääkärinä Joensuussa vuodesta 1903, oltuaan sitä ennen sekä kaupungin että sen yleisen sairashuoneen ja rautatielääkärinä, samoin kuin Joensuun reservikomppanian lääkärinä. Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen Parviainen oli 1904–1906. Hän oli porvarissäädyssä Joensuun edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Jette Drewsen

Jette Drewsen (1943 Hvejsel, Tanska) on tanskalainen kirjailija. Hänen esikoisteoksena "Hvad tænkte egentlig Arendse" ilmestyi 1972. Teos kertoo elämästä vieraantuneesta perheenäidistä. Seuraavissa teoksissa Drewsen jatkaa samantyyppisillä naisen roolia käsittelevillä aiheilla.
Drewsen sai Beatrice-palkinnon 1994.
Evert Woldemar Walldén

Evert Woldemar Walldén (19. kesäkuuta 1869 Tohmajärvi – 22. lokakuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen juristi, asianajaja, yritysjohtaja ja virka- ja valtiopäivämies.
Walldénin vanhemmat olivat kruununvouti Klas Mortimer Walldén ja Maria Fredrika Lagerstam ja puoliso vuodesta 1895 Elin Mathilda Bergström. Walldén tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1888 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1891 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1894, varatuomarin arvon hän sai 1896. Walldén oli senaatin palveluksessa 1897–1903 ja vuodesta 1903 asianajaja Helsingissä. Henkivakuutusyhtiö Suomen johtajana hän toimi vuodesta 1906. Walldén oli Helsingin kaupunginvaltuuston sihteeri 1903–1906 ja jäsen 1911–1918. Hän oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Walldénin poika oli yritysjohtaja, Yleisradion pääjohtaja Jalmar Voldemar Vakio.
Yemanján tyttäret

Yemanján tyttäret on Pia Tikan ohjaama suomalais-brasilialainen draamaelokuva vuodelta 1995. Elokuvan päähenkilönä on Sini-niminen nainen, joka matkustaa Brasiliaan tapaamaan siskoaan Sissiä, joka on aiemmin rikkonut Sinin avioliiton. Sini tapaa Sissin miehen, Jorgen, joka kertoo Sissin kadonneen. Sini ryhtyy etsimään Sissiä yhdessä Jorgen palvelijan Tiagon kanssa.
Kvanttilogiikka

Kvanttilogiikka on looginen järjestelmä, jossa propositiot (asiantilat) vaikuttavat keskenään (interferenssi). Se on kvanttimekaniikkaa sovellettuna logiikkaan. Kvanttilogiikasta on monia erilaisia toteutustapoja tai versioita, ja niiden järjestelmät eroavat paljon klassisesta Boolen algebrasta. Tämä tutkimusalue ja sen nimi saivat alkunsa Garrett Birkhoffin ja John von Neumannin artikkelista vuodelta 1936. Merkittävin ero kvanttilogiikan ja klassisen logiikan välillä on propositionaalisen distributiivisen lain noudattamatta jättäminen.
Kvanttilogiikan paras mahdollisuus elpymiseen on kvanttilaskennan kehitys, joka on tuottanut runsaasti uusia logiikoita kvanttiprotokollien ja -algoritmien muodolliseen analyysiin.
Reino Hallaperä

Reino Juhani Hallaperä, sukunimi aik. "Hallberg" (13. elokuuta 1901 – 1. lokakuuta 1991) oli suomalainen virkamies ja laulaja, äänialaltaan basso.
Hallaperä oli 1940-luvulla osastosihteerinä kansanhuoltoministeriössä.
Hallaperä teki 26 levytystä vuosina 1945, 1947, 1948 ja 1950 yhdessä muun muassa George de Godzinskyn, Pentti Koskimiehen ja Jouko Tolosen kanssa.
Hiekkamorsian

Hiekkamorsian on Pia Tikan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 1998. Elokuvan aiheena on Rui-nimisen merimiehen ja Salla-nimisen suomalaisen lähetyssaarnaajan välinen rakkaustarina.
Marija Bakalova

Marija Bakalova (; s. 4. kesäkuuta 1996 Burgas, Bulgaria) on bulgarialainen näyttelijä, joka aloitti uransa Bulgariassa ja teki kansainvälisen läpimurtonsa komediaelokuvassa "Borat Subsequent Moviefilm". Hän sai elokuvasta ensimmäisen bulgarialaisnäyttelijänä Oscar-palkintoehdokkuuden.
Elämä.
Nuoruus ja opiskelu.
Marija Bakalova syntyi Burgasissa vuonna 1996. Hän kiinnostui lapsena musiikista ja harjoittelu sekä laulua että huilua. Bakalova halusi kuitenkin paeta todellisuutta, mikä johdatti hänet elokuvien pariin. Hän on kertonut haastattelussa olleensa erittäin innostunut skandinavialaisesta elokuvasta ja Dogma 95 -liikkeestä. Näyttelijöistä häntä inspiroivat Meryl Streep, Nicole Kidman ja Natalie Portman.
Bakalova opiskeli näyttämötaidetta Teatteri- ja elokuvataitaiden kansallisakatemiassa, missä näytteleminen on keskittynyt vahvasti teatterin puolelle. Bakalova valmistui akatemiasta vuonna 2019.
Ura.
Kansallisakatemian ainoata kurssia elokuvanäyttelemisestä vetivät bulgarialaiset elokuvaohjaajat Kristina Grozeva ja Petăr Văltšanov. Bakalova rakasti kurssia ja tarjoutui auttamaan ohjaajia aikatauluttamisessa ja monissa muissa juoksevissa asioissa. Hän opiskeli kolmatta vuottansa, kun toinen ohjaajista tarjosi pientä sivuosaa tulevassa elokuvassa. "Baštata" menestyi kansainvälisesti, ja se palkittiin muun muassa Karlovy Varyn elokuvajuhlien pääpalkinnolla. Se oli myös Bulgarian ehdokas vuoden 2021 parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkintoon.
"Boratin" jatko-osan "Borat Subsequent Moviefilm" roolittaja Nancy Bishop näki Bakalovan suorituksen "Baštatassa" ja kutsui Bakalovan koe-esiintymisiin. Salaperäisen komediaelokuvan koe-esiintymiset olivat yleisesti tuolloin puheenaihe Bakalovan kurssikavereissa, ja käytännössä kaikki lähettivät videohakemuksen. Bakalova kutsuttiin koekuvauksiin Lontooseen, mutta hän epäili koko projektin todenperäisyyttä, sillä se oli niin salamyhkäinen. Hän sai kuitenkin paikan Tutarina, kazakstanilaisen toimittajan Boratin 15-vuotiaana tyttärenä. Bakalova sai suotuisan vastaanoton roolistansa mokumentissa, ja hän oli siitä muun muassa Golden Globe-, Bafta-, SAG-palkinto- ja Oscar-ehdokkaana. Hän on ensimmäinen bulgarialainen näyttelijä, joka on ollut ehdolla Golden Globeen ja Oscariin.
"Borat"-elokuvan jälkeen Bakalova alkoi kuvata metakomediaa "The Bubble", joka kertoo näyttelijöistä, jotka yrittävät tehdä elokuvaa keskellä pandemiaa.
Marissa Meyer

Marissa Meyer () on yhdysvaltalainen nuortenkirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat fantasiakirjasarja "The Lunar Chronicles" ja "Heartless"-romaani.
Monet Meyerin teoksista mukailevat vanhoja satuja. "The Lunar Chronicles" -sarjan teokset pohjautuvat "Tuhkimo"on, "Punahilkkaan", "Tähkäpäähän" sekä "Lumikkiin". "Heartless"-romaanin päähenkilö on puolestaan Herttakuningatar, joka esiintyy Lewis Carrollin romaanissa "Liisan seikkailut ihmemaassa". Meyerin uusin teos, marraskuussa 2021 julkaistava "Gilded", kertoo "Tittelintuuresta".
Komańczan tasavalta

Komantšan tasavalta oli lyhytikäiseksi jäänyt yritys ensimmäisen maailmansodan lopulla perustaa tasavalta lemkojen asuttaman alueen itäosiin nykyisessä Puolassa. Tasavalta tuli tunnetuksi puolalaisen Komańczan (ruteeniksi "Komantša") kylän mukaan ja se perustettiin marraskuussa 1918. Tarkoituksena oli liittää tasavalta Länsi-Ukrainan kansantasavaltaan. Puolalaiset joukot kuitenkin päättivät tasavallan toiminnan tammikuussa 1919 väkivaltaisten yhteenottojen saattelemana.
Tasavallan vaiheet.
Komantšan tasavaltan alue kuului Itävalta-Unkariin, joka hajosi ensimmäisen maailmansodan yhteydessä. 4. marraskuuta 1918 nykyisin Puolassa sijaitsevassa Wisłok Dolnyn kylässä järjestettiin kokous, johon saapui 70 edustajaa lähialueen 35. lemkojen asuttamasta kylästä. Kokouksessa perustettiin niin sanottu Sanokin piirikunnan ukrainalainen kansallisneuvosto, jota johti kreikkalaiskatolinen pappi Panteleimon Špylka. Neuvoston keskus oli sittemmin Wisłok Dolnyn kylässä ja Sanokin piirikunnan komissaari toimi Wisłok Wielkissä. Sittemmässä kirjallisuudessa tasavalta on kuitenkin esiintynyt lähellä sijainneen Komańczan (ruteeniksi "Komantša") kylän nimen mukaan.
Neuvoston ohella tasavallan toimintaan kuuluivat myös sen omat poliisivoimat, joilla oli noin 800–1 000 jäsentä. Tasavallan poliisivoimia johti A. Kir. Tasavallan perustamisen lähtöidea oli ollut sen liittyminen 1. marraskuuta 1918 Lvivissä perustettuun Länsi-Ukrainan kansantasavaltaan. Tapahtumien kulkuun puuttuivat kuitenkin puolalaiset. Puolalaisia joukkoja oli alkanut saapua lemkojen alueiden itäosiin marraskuun lopulla. Puolalaiset joukot päättivät tasavallan toiminnan 23. tammikuuta 1919. Tämän yhteydessä käytiin yhteenottoja, joiden seurauksena kuoli useita henkilöjä ja paikallisia kyliä vaurioitui.
Florynkan tasavalta oli samantapainen ja samoihin aikoihin perustettu, mutta aina vuoteen 1921 saakka kestänyt lemkojen tasavalta.
Vaipo

Vaipo on neljäntoista hehtaarin laajuinen tummavetinen ja varsin luonnontilainen suojärvi Kirkkonummen länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Etäisyys Helsingin keskustasta on 31 kilometriä länteen.
Maantiede.
Vaipon pituus on 500 metriä. Järven itäosassa on useita luotoja. Järveä ympäröi suo ja metsä, joten siihen kohdistuu ainoastaan luonnonkuormitusta. Vaipoa ei ole suojeltu, mutta sen rannat kuuluvat suurimmalta osin Meikon luonnonsuojelualueeseen. Meikon järvi sijaitsee 800 metriä Vaiposta luoteeseen, Vaipon eteläpuolella sijaitsee kolmen hehtaarin laajuinen Bergträsk. Vaipon koilliskulmasta lähtee Vaipobäcken itään.
Vaipo (81.061.1.006) kuuluu Estbyån valuma-alueeseen (81.061), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Vaipo on Estbyån alueen laajin vakavesi Humaljärven, Meikon ja Djupströmin jälkeen. Se on Estbyån alueen luoteisia vakavesiä.
Jessica Carter

Jessica Carter (s. 27. lokakuuta 1997 Warwick) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 167-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Chelseaa. Hän on pelannut Englannin maajoukkueessa heinäkuun 9. päivään 2025 mennessä 46 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Carter aloitti liigauransa Birmingham Cityssä. Hän pelasi joukkueessa 67 liigaottelua ja teki yhden maalin, maaliskuussa 2018 Liverpoolia vastaan. Kesällä 2018 hän siirtyi Chelseaan, jossa hän kuuden kauden aikana pelasi 89 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia, tammikuussa 2020 Bristol Cityä, helmikuussa 2023 Tottenham Hotspuria ja maaliskuussa 2023 Brighton &amp; Hove Albionia vastaan. Hän on voittanut Superliigan mestaruuden vuosina 2020, 2021, 2022, 2023 ja 2024, FA Cupin vuosina 2021, 2022 ja 2023 sekä liigacupin vuosina 2020 ja 2021. Hän siirtyi elokuussa 2024 yhdysvaltalaisseura Gotham FC:hen (tuolloiselta nimeltään NJ/NY Gotham FC.
Carter on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Englannin naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran, kun hän tuli vaihtopelaajana kentälle MM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan marraskuussa 2017. EM-kilpailuissa 2022 hän tuli yhdessä ottelussa vaihdosta kentälle ja voitti kultaa.
Bethany England

Bethany "Beth" England (s. 3. kesäkuuta 1994 Barnsley) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 166-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Tottenhamia ja on pelannut Englannin maajoukkueessa vuodesta 2019 alkaen.
England pelasi nuorempana Sheffield Unitedin akatemiassa. Hän aloitti liigauransa Doncasterin joukkueessa vuonna 2011. Vuoden 2016 alussa hän siirtyi Chelseaan. Kauden 2017–2018 hän pelasi lainalla Liverpoolissa. Hän on pelannut Englannin pääsarjassa 128 ottelua ja tehnyt niissä 55 maalia, joista neljätoista kaudella 2019–2020. Hän on voittanut liigamestaruuden vuosina 2018, 2020 ja 2022, FA Cupin vuonna 2022 sekä liigacupin vuosina 2020 ja 2021.
England valittiin kaudella 2019–2020 Superliigan vuoden pelaajaksi.
England on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Englannin naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran elokuussa 2019 ystävyysottelussa Belgiaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2022 EM-kilpailujen päättyessä 19 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia, joista ensimmäiset lokakuussa 2019 Brasiliaa ja marraskuussa 2019 Tšekkiä vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän kuului kultaa voittaneeseen Englannin joukkueeseen mutta ei päässyt lopputurnauksessa kentälle.
Bethany Englandin kaksossisko Laura pelasi nuorempana jalkapalloa mutta keskittyi sittemmin keihäänheittoon.
Drew Spence

Drew Spence (s. 23. lokakuuta 1992 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 164-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Chelseaa ja on pelannut Englannin maajoukkueessa kaksi maaottelua.
Spence on edustanut koko liigauransa ajan Chelseaa. Hän on pelannut pääsarjassa 119 ottelua ja tehnyt niissä 16 maalia. Hän on voittanut liigamestaruuden vuosina 2015, 2018 ja 2020, FA Cupin vuosina 2015 ja 2018 sekä liigacupin vuosina 2020 ja 2021. Maaliskuussa 2020 hän solmi Chelsean kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Spence on pelannut Englannin naisten maajoukkueessa kaksi ottelua lokakuussa 2015, vastustajina Kiina ja Australia.
Vuonna 2017 Spence ja hänen joukkuetoverinsa Eniola Aluko olivat maajoukkueenkin valmentajana toimineen Mark Sampsonin rasististen kommenttien kohteena.
Ngila Dickson

Ngila Dickson (s. 1958 Dunedin, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen pukusuunnittelija. Hänet tunnetaan parhaiten työstään puvustajana "Taru sormusten herrasta" -elokuvatrilogiassa. Dickson voitti Oscarin työstään trilogian viimeisessä osassa ' (2003), ja on saanut myös ehdokkuudet elokuvista ' (2001) sekä "Viimeinen samurai" (2003).
Niamh Charles

Niamh Louise Charles (s. 21. kesäkuuta 1999) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 172-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Chelseaa.
Charles aloitti liigauransa Liverpoolissa vuonna 2016. Hän pelasi joukkueessa 48 liigaottelua ja teki niissä kuusi maalia. Liverpoolin pudottua pääsarjasta Charles siirtyi Chelseaan kesäkuussa 2020. Hän on voittanut Superliigan mestaruuden vuosina 2021, 2022, 2023, 2024 ja 2025, FA Cupin vuosina 2021, 2022, 2023 ja 2025 sekä liigacupin vuosina 2021 ja 2025.
Charles on pelannut useissa Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Englannin naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran huhtikuussa 2021. Hän on pelannut 8. heinäkuuta 2025 mennessä 25 naisten maaottelua tekemättä maaleja.
Sophie Ingle

Sophie Ingle (s. 2. syyskuuta 1991 Llandough) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Chelseaa. Hän on pelannut Walesin maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 141 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Ingle edusti Chelseaa vuosina 2012–2013 ja palasi seuraan vuonna 2018 pelattuaan välillä Bristol Cityssä ja Liverpoolissa. Hän on pelannut 135 liigaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia, joista neljä kaudella 2019–2020. Hänen maalinsa Arsenalia vastaan oli vuoden hienoimmasta maalista myönnettävän Puskás-palkinnon ehdokkaana kaudelta 2019–2020.
Ingle pelasi sadannen maaottelunsa syyskuussa 2020. Hän saavutti sadan maaottelun rajan kolmantena walesilaisena naispelaajana. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2009 Azerbaidžania vastaan. Vuonna 2015 hänet nimitettiin maajoukkueen kapteeniksi.
Anzeiger-Hochhaus

Anzeiger-Hochhaus on arkkitehti Fritz Högerin suunnittelema tiiliekspressionismia edustava rakennus Hannoverissa. Rakennus on 51 metriä korkea, ja se on yksi ensimmäisistä Saksaan rakennetuista pilvenpiirtäjistä.
Anzeiger-Hochhaus rakennettiin vuosina 1927–1928. Rakennuksen tilaaja oli kustantaja Madsack, Hannover Allgemeine Zeitung -lehden julkaisija. Rakennuksessa ovat alusta lähtien työskennellet lehden toimitus ja paino. Myöhemmin talossa ovat toimineet myös mediayhtiö RTL sekä muutamat radioasemat. Rakennuksen ala-aulassa esitellään nykyisin Madsack-mediayhtiön tuotteita. Rakennuksen kupolissa sijaitsi alun perin planetaario, mutta toisen maailmansodan jälkeen sinne rakennettiin elokuvateatteri.
Anzeiger-Hochhausin runko on teräsbetonia, ja julkisivut ovat tummanpunaista tiiltä. Osa tiilistä on kullattu, ja tiilet muodostavat tiiliekspressionismille tyypillisiä koristeellisia geometrisia kuvioita. Anzeiger-Hochhausin pääjulkisivussa on rakennuksen vertikaalisuutta korostavat pystysuorat ulkonemat. Vaikutelmaa voimistavat yöaikaan ulkonemissa syttyvät loisteputket. Rakennus huipentuu 12 metriä korkeaan vihreään kupoliin.
Saarlammi (Kirkkonummi)

Saarlammi () on yhdentoista hehtaarin laajuinen kirkas ja vähähumuksinen kalliojärvi Kirkkonummen luoteisosassa läntisellä Uudellamaalla. Etäisyys Helsingin keskustasta on 33 kilometriä länteen.
Maantiede.
Saarlammin pituus on 550 metriä. Pohjoisrannalla on asutusta ja peltotilkkuja, eteläranta on metsämaata. Saarlammi on saanut nimensä järven eteläosan noin 70 aarin laajuisesta saaresta. Saarlammin lounaispuolella sijaitsee Stora Lonoks ja koillispuolella Petäjärvi.
Saarlammi (22.008.1.009) kuuluu Harvsån valuma-alueeseen (22.008), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Siuntionjoen päävesistössä (22). Saarlammi on Siuntionjoen alueen itäisiä vakavesiä.
Maku

Maku on aineen tai esineen ominaisuus, joka tunnetaan tai aistitaan makuaistilla.
Ihminen aistii maut makusoluilla, joita on kielessä, kitalaessa ja nielussa. Erilaisia makuja aistivien kielen makusolujen määrä vaihtelee kielen eri osissa.
Mauksi koetut aistimukset ovat ihmisellä usein todellisuudessa hajuja, joita ihminen pystyykin aistimaan paljon enemmän kuin makuja. Ruoan makuun vaikuttaa myös sen tarjoilulämpötila.
Perusmaut.
Ihmisen aistimia perusmakuja on viisi.
Happaman maun aiheuttaa vetyioni (H+), ja sen havaitsevina reseptoreina toimivat vetyionikanavat. Hapan maku syntyy muun muassa sitruunahapon tai maitohapon vaikutuksesta. Happamia ruokia ovat esimerkiksi sitruuna, karpalo, piimä ja hapatettu ruisleipä. Hapan maku myös varoittaa happamasta kemiallisesta liuoksesta. Pienet lapset eivät pidä happamasta mausta, vaan siihen joutuu totuttelemaan.
Karvas maku syntyy esimerkiksi kofeiinista tai kiniinistä. Se aistitaan 25 proteiinikytkentäisellä reseptorilla. Karvaita ruokia ovat esimerkiksi kahvi, greippi ja tonic-vesi. Karvasta makua pidetään yleensä epämiellyttävänä ja pistävänä, ja se voi varoittaa ihmistä myrkyllisyydestä. Ihminen oppii pitämään karvaasta mausta vasta myöhemmällä iällä.
Makea koetaan usein miellyttäväksi mauksi, josta pitävät jo vastasyntyneet lapset. Makeus kertoo hiilihydraatin, turvallisen energian läsnäolosta ruoassa. Makeuden maistamiseen tarvitaan kahden tyyppisiä G-proteiinireseptoreita. Puhtaimmillaan makeus esiintyy tavallisessa sokerissa. Makeita ruokia ovat esimerkiksi hunaja, makeiset, jäätelö ja mansikka.
Suolainen maku esiintyy puhtaimmillaan ruokasuolassa. Se aistitaan pääasiallisesti natriumionien läsnäollessa, ja reseptoreina toimivat kielessä olevat ionikanavat. Suolaista makua on suolapitoisissa ruoissa, kuten perunalastuissa ja meetvurstissa. Vauva oppii pitämään suolan mausta vedessä neljän kuukauden iässä.
Umami on täyteläinen, lihaliemimäinen maku. Siihen reagoivat kielen G-proteiinireseptorit. Umamia esiintyy muun muassa lihassa, mausteissa kuten natriumglutamaatissa, sekä sienissä, tomaatissa ja äidinmaidossa.
Makuaineet.
Makuaine on ruokaan lisättävä aine, jonka tarkoitus on antaa sille lisää makua. Makuaineena toimivat mausteet.