tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
R U Still Down? (Remember Me)

R U Still Down? (Remember Me) on ensimmäinen Tupac Shakurin albumi, jonka kokoamisessa Tupac ei enää ollut mukana, ja samalla toinen albumi, joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen. Albumi julkaistiin marraskuussa 1997 Amaru Entertainmentin kautta. Kokonaan ennen julkaisematonta materiaalia sisältävän albumin kappaleet ajoittuvat Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z... ja Thug Life Vol. 1 -albumien ajanjaksolle, myyden avausviikolla 549 000 kopiota ja saavuttaen nopeasti moninkertaista platinaa yltäen lopulta nelinkertaisen platinan myyntilukuihin. R U Still Down? (Remember Me) -tupla-cd on hänen äitinsä Afeni Shakurin perustaman Amaru Entertainmentin ensimmäinen julkaisu, toimien samalla lähtölaukauksena tuleville postuumialbumeille. Albumilta julkaistiin kaksi menestyssingleä: "Do for Love" ja "I Wonder If Heaven Got a Ghetto". Näistä kappaleista tehtiin myös musiikkivideot. Do for Love -single myi RIAA:n mukaan kultaa.
Samplet.
Open Fire
R U Still Down? (Remember Me)
Where Do We Go From Here (Interlude)
I Wonder If Heaven Got A Ghetto
Lie To Kick It
Fuck All Y'all
Let Them Thangs Go
Definition Of A Thug Nigga
Ready 4 Whatever
Hold On Be Strong
Do For Love
Enemies With Me
Nothin But Love
I Wonder If Heaven Got A Ghetto (Hip-Hop Version)
When I Get Free II
Black Starry Night (Interlude)
Ternin maakunta

Ternin maakunta () on maakunta Umbrian alueella Italiassa. Se on pienempi kahdesta Umbrian alueen maakunnasta.
Ternin maakunnassa on 33 kuntaa, ja sen pääkaupunki on Terni. Muita kaupunkeja ovat Narni, Orvieto ja Amelia.
Janne Marvaila

Janne Marvaila (s. 1965) on suomalainen urheiluvalmentaja. Hän on koulutukseltaan liikuntatieteiden maisteri ja hänellä on ammattivalmentajan tutkinto.
Marvaila toimi Suomen Golfliitossa valmennus- ja nuorisopäällikkönä vuosina 1995–1998 ja kilpa- ja huippu-urheilupäällikkönä 2010–2017. Suomen Hiihtoliiton mäkihypyn ja yhdistetyn lajijohtaja hän toimi vuosina 1998–2008. Nuori Suomi ry:ssä hän toimi kehityspäällikkönä vuosina 2009–2010. Marvaila oli Kansainvälisen hiihtoliiton FIS:n mäkihypyn "Varusteet ja kehitys" -alakomitean jäsen toimikaudella 2008–2010.
Propaganda (lehti)

Propaganda on vuonna 1978 perustettu suomalainen pienlehti, joka ilmestyi aktiivisesti vuosina 1979–1984. Lehden päätoimittajana ja kustantajana toimi Heikki Vilenius. Propaganda records -levy-yhtiö on perustettu lehden vaikutuksesta vuonna 1981 punkmusiikin kustannustoimintaan. Lehtiä ilmestyi myös levyjen välissä bookletteina vuosina 1982–1984. Barabbas korvasi lehden kuitenkin ulkoisena mediana vuosien 1982–1984 pyörteissä. Uusin jälkipainos Propaganda-lehdestä on muun muassa "Hardcore`83"-levyn välissä vuodelta 2006.
Keväästä 2015 alkaen joitain Propaganda-lehden numeroita on voinut lukea Oranssi ry:n pienlehtiarkistosta internetistä.
Propaganda records

Propaganda records on vuonna 1981 perustettu suomalainen riippumaton levy-yhtiö. Yhtiön perusti Heikki Vilenius jatkamaan kustannustoimintaa punk-musiikin saralla liittyen vuodesta 1979 toimineeseen Propaganda-fanzineen. Yhtiön tuotanto on yhä tunnettua muun muassa Yhdysvalloissa ja Brasiliassa. 2000-luvulla tämän aikakauden suomalaiset yhtyeet ovat tehneet myös enemmän kiertueita näissä maissa. Tärkeimpänä musiikkisuuntauksena on ollut hardcore.
Historia.
Propagandan ensimmäiset kokoelma-LP:t olivat "Propaganda I – Russia Bombs Finland" ja "Propaganda – Hardcore'83", jotka jättivät vahvan jälkensä hardcore-genreen. Viime vuosina useilta alun perin vain kokoelmayhtyeiltä on julkaistu albumi nyt jälkikäteen Saksassa jaeltavaksi usealla mantereella. Ensimmäiset yhtyeiden LP-julkaisut olivat 1982 joulukuussa Riistetyt LP "Valtion vankina" ja Appendix LP "Ei raha oo mun valuuttaa". Seuraavana vuonna levyt jo julkaistiin Länsi-Saksassa parin kymmenen seuraavan albumin ohella. Appendix-yhtyeessä aloittanut Olli Lindholm ja sanoittaja Jussi Hakulinen saivat myös seuraavana vuonna albumistaan timanttilevyt uudella Yö-yhtyeellään. Alusta asti yhtiö on silti julkaissut myös R&amp;B- ja poprock-tyyppisiä äänitteitä.
Propaganda-levymerkin yhteydessä on toiminut muun muassa Kill City -levymerkki ja musiikkikustantaja Kill City Sound Oy. Muutoin yhtiön levyjä on julkaistu useilla levymerkeillä lisensoituna Suomessa, Euroopassa ja muillakin mantereilla. Tuotantoa löytyy muun muassa näillä levymerkeillä: Megamania, Megafon records, Fazer Finnlevy/Warner Music Finland, Lighthouse, Flamingo, Rock-O-Rama, Höhnie Records, Havoc Records, Assel Records, Lost and Found, Usina de Sangue ja Punk Rock Discos. 1991 perustettu Kråklund Records toimi lisensoijana ja jakeluyhtiönä tuotannolle vuoden 2007 loppuun asti. Nykyinen tuotannon jakelija on Playground Music Scandinavia.
Sinikka Kontu

Sinikka Marjatta Kontu (o.s. Tyynelä; s. 17. maaliskuuta 1954 Laitila) on suomalainen keskimatkojen juoksija.
Kontu, tuolloin vielä Tyynelä, oli 1970-luvun parhaita suomalaisia naisjuoksijoita. Kontu juoksi jo vuonna 1970, vasta 16-vuotiaana 800 metriä alle 2.08 ja juoksi myös mitaleille SM-kilpailuissa, sekä hallissa että ulkona. Ensimmäisen mestaruutensa Kalevan kisoissa hän voitti vuonna 1971 voittaessaan sekä 800 että 1 500 metrin juoksun. Näistä 1 500 metriä hän voitti SE-ajalla. Hän voitti 800 ja 1 500 metriä myös 1972 ja 1973. Kontu osallistui myös Helsingin EM-kilpailuihin 1971 joissa hän juoksi jälleen uuden Suomen ennätyksen 4.22,0 karsiutuen kuitenkin alkuerissä. Vuoden 1972 aikana Kontu paransi jälleen 1 500 metrin Suomen ennätystä, parhaallaan hän juoksi 4.14,5, joka oli 18-vuotiaiden tyttöjen maailmanennätys. Hän osallistui myös Münchenin olympialaisiin mutta jäi sielläkin alkueriin. 
Kontu osallistui maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1973–1977. Vuonna 1973 hän juoksi henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi ja joukkuekilpailussa toiseksi (Suomen joukkueessa lisäksi Irja Pettinen, Nina Holmén ja Aila Koivistoinen) ja vuonna 1974 joukkuekilpailussa kolmanneksi (joukkueessa Nina Holmén, Pirjo Vihonen ja Irja Pettinen). 
Usean jalkavaivoista kärsityn vuoden jälkeen Kontu oli vuonna 1977 uransa parhaassa kunnossa. Tampereen Kalevan kisoissa 29.–31.7. hän voitti 1 500 metriä, 3 000 metriä ja 800 metriä ja voitti samat matkat myös seuraavana vuonna 1978 Kokkolassa. Kontu onkin ainoa urheilija joka on samoissa Kalevan kisoissa voittanut kaikki kolme keskimatkaa. Nykyään 3 000 metriä ei enää juosta Kalevan kisoissa. Vuonna 1977 kaksi viikkoa Kalevan kisojen jälkeen Kontu juoksi Eurooppa Cupissa Helsingin Olympiastadionilla ensin 800 metrin Suomen ennätyksen 2.03,48 ja seuraavana päivänä 14. elokuuta 1 500 metrin Suomen ennätyksen 4.06,01. Tuo oli ainoa kerta urallaan kun hän pääsi 1 500 metrillä alle 4.10. Aika säilyi Suomen ennätyksenä kesäkuuhun 2021, jolloin Sara Kuivisto alitti sen.
Kontu lopetti uransa jalkavammoihin 1979 vain 25-vuotiaana. Hän edusti vuoteen 1976 asti Laitilan Jyskettä ja sen jälkeen Uudenkaupungin Urheilijoita. Häntä valmensi Kari Sinkkonen. Kontu meni naimisiin vuonna 1980 Mauri Kontun kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Saavutukset.
Kalevan kisat
Halli-SM
Maastojuoksu
Schysteemi

Schysteemi on Hausmyllyn vuonna 1990 julkaistu debyyttialbumi. Albumi pysyi Suomen virallisella albumilistalla syksyllä 1990 yhdeksän viikkoa. Parhain sijoitus listalla oli 11. sija.
Kappaleet.
Albumin C-kasetti- ja LP-versio eivät sisällä kappaleita 11 ja 12.
Kappaleiden esittelyä.
Albumin nimikkokappale ”Schysteemi” kertoo ylitöitä tekevästä pikkolosta, joka haaveilee lottovoitosta, ja näin rupeaa suunnittelemaan "systeemiä", jolla saisi jättipotin itselleen. Kappaleen lopussa selviää, että hänen lottokupongissaan ei ole yhtään numeroa oikein. 
Albumin muita kappaleita ovat muun muassa ”Töpseli-Tuija”, joka kertoo Tuija-nimisen prostituoidun naisen elämästä, ”Mua haluttaa”, jossa vihjaillaan seksuaalisista haluista ja ”Kiitolinjan moppitukka”, joka kertoo reggae-rekkamiehestä. 
Albumin kappaleista tehtiin remixversioita, jotka julkaistiin yhtyeen "Remix Schysteemi" -albumilla ja "Hausmylläkkä"-kokoelmalevyllä.
Adam-ondi-Ahman

Adam-ondi-Ahman (joskus myös muodossa Diahman, lyhennettynä sanoista Adam-ondi-Ahman) on historiallinen paikka Grand River -joen laaksossa Daviessin piirikunnassa Missourin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Myöhempien aikojen pyhien liikkeen eli mormonismin perustaja ja ensimmäinen profeetta Joseph Smith selitti 19. toukokuuta 1838, että Adam-ondi-Ahmanin laakso on se paikka, jonne Aadam karkotettiin Eedenin puutarhasta. Eedenin puutarha oli hänen mielestään sijainnut uudella mantereella, Independencen kaupungin tienoilla Missourissa. Tultuaan karkotetuksi paratiisista Aadam ja hänen vaimonsa Eeva asettuivat asumaan kauniiseen Adam-ondi-Ahmanin laaksoon. Ennen kuolemaansa Aadam kokosi jälkeläisensä luokseen Adam-ondi-Ahmanin laaksoon ja siunasi heidät sekä profetoi heille. Smithin mukaan Nooa oli purjehtinut arkillaan Meksikonlahdelta vanhalle mantereelle. Mormonin kirja kertoo, että eräs Jared johti ryhmän ihmisiä vanhalta mantereelta uuteen maailmaan kielten sekoittamisen aikaan eli Baabelin tornin rakentamisen ja tuhoutumisen aikoihin.
Smith selitti, että laaksossa oli kaksi (tai mahdollisesti kolme) Aadamin omin käsin rakentamaa alttaria, joilla hän uhrasi Jumalalle paratiisista karkotuksen jälkeen. Smithin mukaan alueella oli sekä rukouksen alttari että uhrialttari.
Smith oli myös vakuuttunut sitä, että Adam-ondi-Ahmanin laakso on se paikka, jonne ihmiskunta, Aadamin jälkeläiset, tullaan kokoamaan viimeiselle tuomiolle Jeesuksen tultua takaisin.
Varhaiset mormonit alkoivat asuttaa Adam-ondi-Ahmanin laaksoa Smithin saaman ilmoituksen mukaan. Alueelle muutti lyhyessä ajassa noin 1 500 mormonia. He aikoivat rakentaa laaksoon temppelin, mutta hanke jäi toteutumatta. Adam-ondi-Ahmanin laaksossa käytiin myös eräs mormonisodan ratkaisutaisteluista, jonka tuloksena liikkeen jäsenet karkotettiin Missourin osavaltiosta. Myös Yhdysvaltain sisällissodan aikana laaksossa kärhämöitiin.
Smithin mukaan Adam-ondi-Ahman on Aadamin paratiisissa puhumaa kieltä. Sana esiintyy hänellä jo vuonna 1832, tosin ilman viittausta tiettyyn paikkaan. Sanan Adam-ondi-Ahman on tulkittu merkitsevän "Jumalan laakso, jossa Aadam asui" (kirkon varhainen teologi Orson Pratt), "Jumalan laakso, jossa Aadam siunasi lapsiaan" (John Corrill, MAP-kirkkoon kuuluva historioitsija), "Aadamin hauta" (Herman C. Smith, Kristuksen yhteisöön kuuluva historioitsija) tai "Aadam Jumalan kanssa". 
Nykyään MAP-kirkko omistaa suurimman osan laaksosta. Se on enimmäkseen maatalouskäytössä. Vaikka alueen uskonnonhistoriallinen merkitys on kirkon opin mukaan valtava, siellä ei ole toimitettu arkeologisia kaivauksia. Smithin mainitsemia Aadamin alttareita ei ole löydetty.
Kuolemansyy

Kuolemansyy eli kuolinsyy on sairaus tai tapahtuma, joka aiheuttaa henkilön kuoleman. Lääkäri kirjaa kuolemansyyn kuolintodistukseen. Kuolintodistukseen merkitään myös kuolemanluokka, joita ovat Suomessa tauti, ammattitauti, tapaturma, lääketieteellinen hoito tai tutkimustoimenpide, itsemurha, henkirikos, sota ja epäselvä kuolema. Kuolemansyyn selvittämiseksi voidaan tehdä lääketieteellinen tai oikeuslääketieteellinen ruumiinavaus.
Suomessa on tilastoitu vuodesta 1987 lähtien peruskuolemansyy, välitön kuolemansyy, välivaiheen kuolemansyy ja kolme myötävaikuttavaa kuolemansyytä, jotka ilmoitetaan kuolintodistuksessa. Tilastoissa mainittu kuolemansyy on lähes aina peruskuolemansyy.
Suomessa kuolemansyyn selvittämistä säädellään lailla (459/1973) ja asetuksella (948/1973) kuolemansyyn selvittämisestä. Niitä tarkentaa Lääkintöhallituksen yleiskirje n:o 1789 (1.4.1983). 
Peruskuolemansyy.
Peruskuolemansyy tarkoittaa tautia, josta kuolemaan johtavien sairaustilojen sarja alkoi. Jos kuolemanluokka on muu kuin tauti, peruskuolemansyyllä ilmaistaan niitä tapaturmaan tai väkivaltaan liittyviä olosuhteita, joista kuolemaan johtanut vamma tai myrkytys aiheutui. Peruskuolemansyyn merkitsemisessä käytetään WHO:n kansainvälistä ICD-10-tautiluokitusta.
Suomessa Tilastokeskus kokoaa peruskuolemansyyt vuosittain kuolemansyytilastoiksi. Uusimpien vuoden 2005 tilastojen mukaan yleisimmät kuolemansyyt työikäisillä miehillä olivat alkoholisyyt ja sepelvaltimotauti ja naisilla rintasyöpä ja alkoholisyyt.
Välitön kuolemansyy.
Välitön kuolemansyy tarkoittaa tautia, vikaa tai vammaa, jonka oireisiin henkilö kuolee. Välittömäksi kuolemansyyksi ei kuitenkaan lueta kuoleman mekanismeja kuten sydänpysähdystä. Toisinaan peruskuolemansyystä kuolemaan johtava kausaalinen sarja puuttuu, jolloin peruskuolemansyy on samalla myös välitön kuolemansyy. Välitöntä kuolemansyytä ei yleensä ilmaista kuolemansyytilastoissa. Välitön kuolemansyy voi olla esimerkiksi keuhkokuume.
Välivaiheen kuolemansyy.
Välivaiheen kuolemansyy on tauti tai tila, joka johtaa peruskuolemansyystä välittömään kuolemansyyhyn.
Myötävaikuttava kuolemansyy.
Myötävaikuttava kuolemansyy on henkilöllä ollut muu sairaus tai tila, joka on myötävaikuttanut kuolemaan johtaneen tilan kehittymiseen. Myötävaikuttava kuolemansyy ei ole kuitenkaan suorassa syy-seuraussuhteessa kuolemaan. Kuolintodistukseen voidaan merkitä enintään kolme myötävaikuttavaa kuolemansyytä.
Heikki Vilenius

Heikki Vilenius on levymoguli, "Propaganda"-lehden perustaja ja päätoimittaja.
Hän perusti kansainvälisesti tunnetuksi tulleen Propaganda records -yhtiön vuonna 1981. Yhtiön kuumin kärki oli hardcore-genren yhtyeitä, jotka keikkailevat yhä ympäri maailmaa.
1980-luvun alkupuoliskolla Vilenius toimitti "Suomirock"-nimistä sarjaa Yleisradion "Ocsid"-ohjelmissa Nuorten Radiolle.
Musiikkituottajana Vileniuksen pääasiallisina kohteina ovat olleet hardcore-, punk- ja rock-yhtyeet, mutta hän on myös kunnostautunut rhythm &amp; blues -tuottajana.
Useassa ohjelmatoimistossa toimineella Vileniuksella on ollut artisteina muun muassa Pelle Miljoona, Ne Luumäet, Rauli Badding Somerjoki, Eeki Mantere ja Nuket-yhtye.
The Daily Show

The Daily Show (aiemmin "The Daily Show with Trevor Noah") on yhdysvaltalaisen Comedy Central -kanavan tuottama, Trevor Noahin aiemmin juontama puolen tunnin satiirinen uutistelevisiosarja. Yhdysvaltalaisessa satiirissa käsitellään usein Yhdysvaltojen medioiden sekä poliitikkojen heikkoa ja tekopyhää maailman- ja todellisuudentajua sekä maan yleistä tilaa mutta ajoittain myös muun maailman tapahtumia.
Jakso koostuu tyypillisesti parista juontajan kertomasta ja mahdollisesti kirjeenvaihtajan raportoimasta jutusta, jonkun vieraan haastattelusta ja lopun Moment of Zen -videopätkästä.
Ohjelmaa lähetettiin ensimmäistä kertaa kesällä 1996, jolloin juontajana aloitti Craig Kilborn. Vuosina 1999–2015 juontajana toimi Jon Stewart. Kesällä 2013 John Oliver toimi sijaisjuontajana. Syksyllä 2015 juontajana aloitti Trevor Noah, joka ilmoitti lopettavansa syksyllä 2022.
Ohjelman entisiä esiintyjiä ovat muun muassa Steve Carell, Stephen Colbert, Larry Wilmore ja John Oliver. "Daily Show’n" aiempien esiintyjien ohjelmista Stephen Colbertin "The Colbert Report" (2005–2014) ja Larry Wilmoren "The Nightly Show with Larry Wilmore" (2015–) ovat jossain määrin suoria spin-offeja ja Comedy Centralin ohjelmia. Myös John Oliverin "Last Week Tonight with John Oliver" on jossain määrin spin-off vaikkakin se on HBO:n ohjelma.
Vaikutuksia.
Ohjelma nousi suosituksi etenkin Yhdysvaltain vuosien 2000 ja 2004 vaalien aikana. "Daily Show’ta" katsovat etenkin nuoret aikuiset. Tutkimusten mukaan ohjelman katsojat ovat keskimäärin paremmin perillä maailman tapahtumista kuin tiettyjä vakaviksi tarkoitettuja yhdysvaltalaisia uutislähteitä seuraavat. Yhdysvalloissa onkin herännyt keskustelua ohjelman merkityksestä nuorten poliittisen osallistumiseen ja äänestysaktiivisuuteen. Joidenkin mukaan ohjelma edistää yhteiskunnallista osallistumista, kun taas toisten mukaan se aiheuttaa apatiaa nuorison keskuudessa.
Muuta.
Vuonna 2015 Jon Stewartin tilalle ohjelman juontajaksi tuli Trevor Noah, joka ilmoitti jättävänsä työn seitsemän vuoden jälkeen loppuvuodesta 2022.
Canal+ esitti "The Daily Show’ta" Suomessa vuoden 2007 tammikuuhun asti. CNN International esittää viikoittaista versiota nimeltä "The Daily Show – Global Edition", joka koostuu viikon parhaista paloista.
Faunin iltapäivä

Faunin iltapäivä () on ranskalaisen impressionistin Claude Debussyn vuonna 1894 valmistunut orkesteriteos. Teos on Debussyn tunnetuimpia teoksia, ja sitä pidetään yhtenä musiikin historian käännekohdista.
Vuonna 1892 Claude Debussy oli vielä lähes tuntematon 30-vuotias säveltäjä. Runoilija Stéphane Mallarmén (1842–1898) runon ”L’après-midi d’un faune” innoittamana hän alkoi säveltää kolmiosaista orkesteriteostaan, joka kantoi nimeä "Prélude, Interlude et Paraphrase finale pour ”L’après-midi d’un faune”". Debussy työskenteli samoihin aikoihin oopperan "Pelléas et Mélisande" parissa, luopui lopulta "Interluden" ja "Paraphrase finalen" kirjoittamisesta ja sävelsi vain preludiosan. Hän sävelsi sitä koko kesän 1894 ja sai tämän ensimmäisen orkesteriteoksensa valmiiksi syyskuussa 1894.
Teoksen kantaesitys pidettiin kolme kuukautta myöhemmin 22. joulukuuta 1894 Société nationale de musiquen esittämänä ja Gustave Doret’n johtamana. Yleisönsuosio oli niin valtava, että teos oli pakko esittää heti uudestaan.
Loppuvuodesta 1895 Concerts Colonne -orkesteri esitti teoksen, ja pian se alkoi levitä ympäri maailman ja teki Debussysta kuuluisan.
Kokoonpano.
Debussy käytti teokseensa tavallista pienempää orkesteria saadakseen haluamansa äänimaailman aikaiseksi.
Yle Radio 1:n ohjelma.
"Faunin iltapäivä" on antanut nimensä Yle Radio 1 -kanavan myöhäisiltapäivien (klo 16.10–17) klassisen musiikin lyhyiden kappaleiden äänilevykonsertille. Lauantaista torstaihin se on musiikkitoimittajien koostama, perjantaisin koottu radioyleisön toiveista.
Syksy (yhtye)

Syksy on suomalainen rock-yhtye, jonka juuret ovat Heinävedellä. Sanoitukset saavatkin yhä alkunsa usein näiltä lähteiltä. Yhtyeen sävellykset ja sanoitukset tekee pääosin Heikki Lätti. Uusimmat levyt on julkaissut Propaganda records.
Historia.
Syksy-yhtye perustettiin Independent-nimisenä Heinävedellä vanhan saunan soittotiloissa. Syksy voitti 1998 "Jyrki"-musiikkiohjelman bändikisan ja sai palkinnokseen studioaikaa sekä esiintymisen "Jyrkissä". Studioaika käytettiin demon tekoon, ja tämä johti levytyssopimukseen Zantar musicille. "Koskematon"-niminen albumi ilmestyi 1998. Vuonna 2004 vanha kokoonpano (Lätti, Tolvanen, Venäläinen ja Pekkonen) harjoitteli treenikämpällä, minkä tuloksena äänitettiin Metsurin kyynel -EP. Sen julkaisi Propaganda records kesällä 2006.
Loppuvuonna 2006 Pekka A. Manninen piirsi sarjakuva-albumin Syksy-yhtyeen "Metsurin kyynel" -CD:n musiikin ja sanoitusten pohjalta. Teos sai nimekseen "Kapteeni Kuolio kohtaa Syksyn !"
CD-EP "Psykohauva" ilmestyi 15. helmikuuta 2007. Levyllä on viisi kappaletta, ja se sisältää myös soundtrackin "Kapteeni Kuolio" -sarjakuvaan. "Metsurin kyynel" -video oli Tampereen kansainvälisten elokuvajuhlien kotimaisessa kilpailusarjassa 2007. Mikko Keinonen ohjasi teoksen. "Psykohauva" on ilmestynyt myös videona. Videoineen yhtye on esitelty myös DVD-levyllä "Meet Syksy", joka on muutoin englanninkielinen. Yhtye on ollut jopa radioiden soittolistoilla Marylandissa Yhdysvalloissa. Levytyksiä levittää myös ranskalainen Combat Rock -yhtiö. Muutoin levyjä jakelee Playground Music Scandinavia.
"Muuttolintu"-single ilmestyi 15. helmikuuta 2008. "Rakkauden korvike" -albumi ilmestyi CD:nä 17. syyskuuta 2008.
Gloria Gaynor

Gloria Gaynor (oik. Gloria Fowles, s. 7. syyskuuta 1943 Newark, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen soul-laulaja. Hän on levyttänyt muun muassa diskokappalet ”Never Can Say Goodbye” (1974) ja ”I Will Survive” (1979). Gaynor oli 1960-luvulla Soul Satisfiers -jazz-popyhtyeen laulaja. Gaynorin ensimmäinen soolosingle oli ”She'll Be Sorry/Let Me Go Baby” (1965). Kappaleen ”I Will Survive” on laulanut suomeksi muun muassa Virve Rosti nimellä ”Oon voimissain”.
Gaynorin varsinainen läpimurto oli vuoden 1975 albumi "Never Can Say Goodbye", joka pohjusti hänen maineensa diskoartistina. Levyn ykköspuoli käsittää vain kolme diskokappaletta (”Honey Bee”, ”Never Can Say Goodbye” ja ”Reach Out, I’ll Be There”) ilman kappaleiden välisiä taukoja. 19 minuuttia kestävä tanssimaraton tuli suosituksi etenkin klubeilla.
Berndt Godenhjelm

Berndt Abraham Godenhjelm (30. maaliskuuta 1799 Mäntyharju – 14. joulukuuta 1881 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän maalasi uransa aikana 25 alttaritaulua ja oli näin 1800-luvun keskeisiä alttaritauluja maalanneita taiteilijoita.
Elämä ja ura.
Godenhjelm valmistui tuomariksi 1820 ja toimi auskultanttina Turun hovioikeudessa, ja sai varatuomarin arvon vuonna 1826. Lakiopintojen aikana Godenhjelm oli opiskellut myös taidetta ja hän sai vuonna 1827 kutsu tulla opiskelemaan taidetta Pietariin ja apurahan opiskelun turvaksi. Godenhjelm opiskeli maalausta maisemamaalari Pehr Gustaf von Heidekenin johdolla Tukholmassa 1818 ja kuparipiirustusta Urkinin johdolla Pietarissa. Hän käytti usein ajan tavan mukaan esikuvinaan muiden teoksia.
Godenhjelmin teoksia oli ensi kerran näyttelyssä 1847 Ateneumin ja Tampereen taidemuseoissa, Cygnaeuksen galleriassa sekä Kansallismuseossa. Mäntyharjun kirkossa on ensimmäinen hänen maalaamansa alttaritaulu. Liperin kirkossa on hänen maalaamansa alttaritaulu "Kristus ristillä", jonka hän maalasi Pietarissa ollessaan. Se tuotiin 1842 Liperiin. Muita hänen maalaamiaan alttaritauluja ovat muun muassa Ikaalisten Fredrika Sofian kirkon alttaritaulu vuodelta 1874 "Kristuksen kirkastuminen", Jämsän kirkon kaksiosainen alttaritaulu vuodelta 1848 ja Kangasniemen kirkon "Jeesus ottaa jäähyväiset äidiltään" (1851). Godenhjelmin teoksia ovat myös "Galatean riemukulku", "Oikeus ja viattomuus", "Hirvenhiihtäjät", "Väinämöisen soitto" sekä "Oma kuva".
Godenhjelm toimi johtajaopettajana Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1848–1869. Hän oli Suomen Taiteilijaseuran kunniajäsen 1864 ja Suomen Taideyhdistyksen johtokunnan jäsen 1852–1868.
Godenhjelmin vanhemmat olivat lääninmaanmittari Adolf Fredrik Godenhjelm ja Maria Elisabet Argillander. Hänen puolisonsa oli Alexandra Fredrika o.s. Hornborg (1804–1871). Heidän pojastaan Bernhard Fredrik Godenhjelmistä tuli yliopiston lehtori ja professori. Godenhjelmien kolme muuta lasta syntyivät kuolleina.
Martin Jørgensen

Lars Martin Jørgensen (s. 6. lokakuuta 1975 Århus, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Jørgensen edusti urallaan kotimaassaan AGF:ää sekä Italiassa Udinesea ja Fiorentinaa.
Jørgensen lukeutuu Tanskan maajoukkueen vakionimiin. Hän on edustanut Tanskaa muun muassa MM-kisoissa vuosina 1998 ja 2002 sekä EM-kisoissa vuosina 2000 ja 2004. Kaikkiaan hän pelasi 102 maaottelua ja teki niissä 12 maalia vuosina 1997–2011.
Charles Albert Gobat

Charles Albert Gobat (21. toukokuuta 1843 – 16. maaliskuuta 1914) oli sveitsiläinen poliitikko, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1902. 
Albert Gobat toimi suuren neuvoston ("Grand Conseil") parlamentaarikkona vuonna 1882 ja hänellä oli paikka myös Bernin kantonin valtioneuvostossa vuodesta 1884 vuoteen 1912. Tässä tehtävässä hän toimi opetustoimen osaston johtajana vuodet 1884–1906 sekä sisäisistä asioista vastaavan osaston johtajana vuosina 1906–1912. Hän oli samaan aikaan Sveitsin kansallisen parlamentin jäsen vuosina 1884–1914.
Gobat toimi Parlamenttienvälisen liiton (IPU) pääsihteerinä vuodet 1892–1909 ja Kansainvälisen Rauhantoimiston ("Bureau international de la paix") johtajana vuosina 1911–1914 kun saman järjestön pääsihteerinä toimi Élie Ducommun.
Heidän molempien innostunut antautuminen rauhanaatteelle, eritoten Haagin sopimuksen synnylle ja sen myötävaikutuksella tapahtuvalle kiistojen rauhanomaiselle selvittelylle vuonna 1899 johti Nobelin rauhanpalkinnon myöntämiseen heille molemmille vuonna 1902.
Pressiklubi

Pressiklubi on Helsingissä vuodesta 1962 toiminut yhdistys, joka on rekisteröity vuonna 1999. Viralliselta nimeltään se on Helsingin kansainvälinen lehdistöklubi, mutta tunnetaan ammattipiireissä "Pressinä".
Yhdistyksen tehtävänä on edistää journalistista kulttuuria ja sananvapautta sekä vahvistaa journalistien ammatillista identiteettiä. Pressiklubi järjestää keskustelutilaisuuksia ajankohtaisista aiheista, jotka liittyvät journalismiin, sananvapauteen tai vaikkapa työelämään. 
Pressiklubi toimi vuosina 2001-2014 Helsingin Asemaravintolan Pullman Barin yhteydessä. Nykyään klubilla ei ole omaa tilaa. Sitä ennen se on toiminut Hotelli Marskissa, Ravintola Tekniskan yhteydessä ja lyhyen aikaa Kaivokadulla. Pressiklubi on nimensä mukaan perinteinen klubiravintola, joita Suomessa on enää harvoja. 
Pressikubin jäseniä ovat Helsingin Sanomalehtimiesyhdistys HSY, Suomen Aikakauslehdentoimittajain Liitto SAL ja Radio- ja Televisiotoimittajien Liitto RTTL. Kannatusjäseniä ovat Suomen Journalistiliitto SJL, ProCom - Viestinnän ammattilaiset ry, Sähköisen Median päätoimittajayhdistys Sämpy, Aikakauslehtien päätoimittajat, Päätoimittajien yhdistys, Suomen tiedetoimittajain liitto ja Suomen freelance-journalistit. Pressin sisäänpääsyoikeus on kaikilla näiden yhteisöjen jäsenillä. 
Klubin hallitus myöntää vip-kortteja muun muassa kansanedustajille, ministereille, mepeille ja ulkomaisten lähetystöjen pressivastaaville.
Rokkiralli

Rokkiralli on rallicrossia siviililiikenteestä poistetuilla autoilla, joihin on rakennettu turvakaaret sekä kuljettajalle kuppipenkki ja nelipistevyöt.
Perusajatukseltaan Rokkiralli vastaa jokamiesluokkaa, näkyvimpänä erona se, että rokkirallissa takamoottoriset autot on kielletty. Junior-luokkaan pääsee ajamaan 15-vuotiaana, ja siihen tarvitaan huoltajan suostumus, ajonäyte sekä kirjallisen kokeen suorittaminen.
Ensimmäinen kisa ajettiin talvella 13. helmikuuta 2000 Kouvolassa, tuolloin nimellä StockMan AutoCross. Laji sai nimekseen Rokkiralli seuraavalla kisakaudella vuonna 2001. Alussa kisa oli yksipäiväinen, mutta nykyään kisa järjestetään kaksipäiväisenä. Kisassa on viisi luokkaa: Super-rock, Kardaani-rock (takaveto), Vetari-rock (etuveto), Lady-rock ja Junior-rock.
Historiaa.
Idea nopeasta autourheilulajista, johon kenellä vain olisi mahdollisuus osallistua, syntyi Kristian "Sheikki" Laakson päässä. Romurallin rinnalle haluttiin nopeuslaji. Ensimmäinen kilpailu ajettiin Tykkimäen moottoriradalla 2000. Kuljettajia oli 28 ja hyväntekeväisyyskuljettajina olivat esimerkiksi tangokuningatar Taina Kokkonen ja juontaja Henkka Hyppönen. Vuonna 2000 ajettiin 4 osakilpailua. Ensimmäisen kilpailun lisäksi toistamiseen Kouvolassa, Ahvenistolla ja Somerolla.
Rokkiralli on Suomen ensimmäinen autourheilusarja, joka oli kansallisen autourheilujärjestö AKK:n ulkopuolinen. Alkuun tämä aiheutti paljon kiistaa ja sen takia sitä myös vastustettiin.
Vuonna 2005 Kouvolan kisassa oli osanottajia yli 250 joista ensikertalaisia 42. Laji kasvoi entisestään ja nykyään kisoissa on parhaillaan yli 300 autoa ja kuljettajaa. Laakso järjesti kisoja kymmenisen vuotta, jonka jälkeen lajia ruvettiin pyörittämään yhdistysvetoisesti Rokkiralli ry:n voimin.
Kaudella 2006 ajettiin yhteensä 12 kisaa seuraavilla paikkakunnilla: Sipoo, Kouvola (Tykkimäki), Joutsa, Heinola, Tammisaari, Hankasalmi, Varkaus ja Hämeenlinna (Ahvenisto).
Kaudella 2007 ajettiin 11 kisaa seuraavilla paikkakunnilla: Heinola, Sipoo, Kouvola (Tykkimäki), Joutsa, Tammisaari, Hankasalmi, Hämeenlinna (Ahvenisto) ja Varkaus. Kaudella 2008 osakilpailuja oli kaiken kaikkiaan 12. Kilpailupaikkakuntia olivat Rantasalmi, Kouvola, Hankasalmi, Heinola, Joutsa, Tammisaari sekä Hämeenlinna (Ahvenisto).
Kaudella 2009 ajettiin vuorostaan 11 osakilpailua. Samaisella kaudella ajettiin ensimmäisen kerran Super-rock-luokan talvisarjan mestaruus täysin erillisenä osakilpailuna kesäsarjan kanssa. Kesällä ajettiin myös ensimmäistä kertaa Rokkirallin historiassa katuratamestaruusajot. Kilpailupaikkakuntia olivat Rantasalmi, Sipoo, Lahti, Joutsa, Kouvola, Heinola, Rantasalmi, Hankasalmi ja Tammisaari. Kautta 2010 ajettiin Jämsässä, Kemin Kuivaniemessä, Rantasalmella, Sipoossa, Lahdessa, Heinolassa, Tammisaaressa, Joutsassa, Kouvolassa ja Hankasalmella.
Lupercal

Lupercal oli luola Palatium-kukkulan lounaisjuurella antiikin Rooman kaupungissa. Luolan nimi liittyy susiin (lat. "lupus"), joiden asema luolaan liittyvissä myyteissä ja rituaaleissa on keskeinen.
Tarun mukaan pentunsa menettänyt susiemo löysi Tiberjoen tulvamaan reunalta virtaan kuolemaan jätetyt Romuluksen ja Remuksen, jotka se vei läheiseen Lupercal-luolaan ja imetti poikia siellä. Paimen Faustulus löysi suden imettämät pojat ja otti heidät kasvatikseen. Myöhemmin Romulus perusti Palatiumille Rooman kaupungin.
Lupercal-luola oli läpi antiikin Rooman historian merkittävä kulttipaikka. Se oli pääpaikkana vuosittain 15. helmikuuta järjestetyssä Lupercalia-juhlassa, jossa Lupercuksen papit ("luperci") uhrasivat luolassa vuohen ja koiran. Historialliselta ajalta on säilynyt mm. Plutarkhoksen ja Dionysios Halikarnassoslaisen kuvauksia luolasta ja sen ympäristöstä. Keisari Augustuksen tiedetään monumentalisoineen Lupercal-luolan osana suurempaa kampanjaansa Rooman kaupunkikuvan kohentamiseksi. Lupercal-luolan edustalla kerrotaan myös olleen suden patsaan.
Uudelleen löytäminen.
Lupercal-luolan tarkka sijainti on ollut pitkään epävarmaa, sillä se on todennäköisesti jäänyt myöhempien rakennusten alle. Tammikuussa 2007 roomalaisen La Sapienza -yliopiston tutkimusryhmä kertoi löytäneensä rinteestä luolan suun, jota he arvelevat Lupercaliksi. Ryhmään kuuluva arkeologian professori Andrea Carandini pitää luolaa lähes varmasti Lupercalina. 
16 metriä syvää luolan onkaloa on tutkittu pitkään muun muassa tähystinlaitteilla ja laserskannereilla. Kuvat paljastavat, että holvi on koristeltu simpukankuorilla ja mosaiikeilla. Sisäpuolella on Rooman valtakuntaa symboloiva valkoinen kotka.
Sven Väth

Sven Väth (s. 26. lokakuuta 1964 Obertshausen, Hessen) on saksalainen pitkän linjan muusikko, musiikkituottaja ja DJ, joka aloitti uransa tiskijukkana 1982. Väth oli yksi Harthouse- ja Eye Q -levymerkkien perustajajäsenistä, joilla oli merkittävä vaikutus 1990-luvun alussa teknon ja trancen lyödessä läpi. Hänen esikoisalbuminsa "Accident in Paradise" nousi kärkeen brittiläisten rock-kriitikoiden listatessa vuoden 1993 parhaita tanssimusiikkialbumeja.
Nykyisin Väth omistaa Cocoon Event Media GmbH -yhtiön, johon kuuluu hänen omistamansa Cocoon Recordings -levymerkki. Hän on myös Frankfurtissa sijaitsevan Cocoon Clubin omistaja.
Rodney McKay

Tri Meredith Rodney McKay on kuvitteellinen hahmo scifi-sarjassa "Stargate Atlantis", ja hän on esiintynyt myös "Tähtiportti"-sarjassa. Häntä näyttelee David Hewlett.
McKay työskenteli Area 51:ssa tähtiporttiasiantuntijana ja saapui auttamaan SGC:tä, kun Teal'c oli jäänyt jumiin energiaksi tähtiportin sisälle. Itse asiassa McKay tällöin lähinnä painosti SGC:tä luovuttamaan ja lopettamaan pelastusyritykset, koska hänen mielestään Samantha Carter oli tehnyt virheitä tähtiportin osoitevalintaprosessin suunnittelussa eikä Teal'cia voitu pelastaa. Loppujen lopuksi Carter sai ongelman korjattua ja McKayn oli harmikseen huomattava olleensa väärässä. Tämä oli vaikeaa, koska eräs McKayn luonteen ominaispiirteistä on, että hän pitää itseään täydellisenä ja mahdolliset virheet ovat joko muiden aiheuttamia tai niistä johtuvia. Hän ei epäile kehuskella omalla älykkyydellään – yleensä muiden kustannuksella – minkä takia muun muassa Carterilla on suuria vaikeuksia tulla hänen kanssaan toimeen, vaikka McKay puolestaan onkin ilmaissut kiinnostusta Carteria kohtaan. Vaikka "Tähtiportti"-sarjassa Carter lopulta usein peittoaakin McKayn älyllisesti, McKay on aidosti nerokas tutkija, ja "Stargate Atlantiksessa" hän on pettämätön apu toinen toistaan vaikeammissa tilanteissa.
McKay saapui Atlantikseen sen ensimmäisen retkikunnan joukossa. Hänet oli tätä ennen lähetetty Venäjälle auttamaan naquadah-teknologiatutkimuksissa, josta hänet myöhemmin kutsuttiin Etelämantereen tukikohtaan tutkimaan muinaisten teknologiaa. Pian madonreikä Pegasus-galaksiin saatiin avattua. McKay liittyi John Sheppardin joukkueeseen, jonka mukana hän on joutunut useisiin vaarallisiin tilanteisiin. Hän on kömpelö aseiden kanssa ja välttelee taistelutilanteita keskittyen mieluummin pohtimaan tieteellistä ratkaisuja hengenvaaran uhatessa. Sheppard onkin huomannut hänen suorittavan mitä vaikeimpia asioita paineen alla. McKay on Atlantiksen arvostetuin tutkija, eikä hän epäröi mainita tästä seikasta muille aina tilanteen vaatiessa. Hän ei arvosta ketään muuta tutkijaa itseään korkeammalle, joskin hän on vastahakoisesti myöntänyt niin Samantha Carterin kuin Radek Zelenkankin olevan eteviä alallaan.
McKay joutuu usein huvittaviin ja toisinaan vaarallisiinkin tilanteisiin ylpeytensä, itsepäisyytensä ja nokkelasanaisuutensa vuoksi. Koska sosiaaliset taidot eivät ole hänen vahvin puolensa, hän jättää yleensä diplomatian muille joukkueensa jäsenille ja keskittyy hakeutumaan valokeilaan älykkyytensä ansiosta. Toisaalta hän on Atlantiksessa viettämänsä ajan tuloksena kenties pehmentynyt hiukan, ja muun muassa Atlantiksen henkilökunnan kuolemantapaukset ovat vakavoittaneet häntä.
Claudia Poll

Claudia Maria Poll Ahrens (s. 21. joulukuuta 1972 Managua, Nicaragua) on entinen costaricalainen uimari ja olympiavoittaja.
Ura.
Poll syntyi Nicaraguan Managuassa saksalaisille vanhemmille, jotka olivat asettuneet asumaan Nicaraguaan. Jo aikaisemmin oli syntynyt Claudian sisko, Silvia, joka myös on ollut kansainvälisen tason uimari ja olympiamitalisti. 
Vuoden 1972 maanjäristyksen jälkeen Managua muuttui epävakaaksi alueeksi, ja monien muiden nicaragualaisten tavoin Claudian vanhemmat päättivät muuttaa perheensä rajan toiselle puolelle Costa Ricaan. Claudia sai itselleen Costa Rican kansalaisuuden. 
Hän aloitti uinnin Fransisco Rivasin valmennuksessa, ja hänestä tulikin nopeasti yksi Keski-Amerikan johtavista naisuimareista. 
Kesäolympialaisissa 1996 Poll voitti yllätyksellisen kultamitalin 200 metrin vapaauinnissa jättäen varjoonsa suuren ennakkosuosikin, Saksan Franziska van Almsickin. Tuo mitali oli Costa Rican ensimmäinen kultamitali olympialaisissa. 
Vuonna 1997 Swimming World Magazine nimesi Pollin Vuoden naisuimariksi.
Sydneyssä 2000 Poll saalisti lisää mitaleita, nyt kaksi pronssia, 200 ja 400 metrin vapaauinneissa. Ateenassa 2004 hän karsiutui niukasti 400 metrin vapaauinnin finaalista ollen lopputuloksissa yhdeksäs.
Doping.
Poll jäi kiinni nandrolonien käytöstä vuonna 2002. Hän antoi 3. kesäkuuta 2002 dopingnäytteen, joka osoittautui myöhemmin positiiviseksi. Kansainvälisen uimaliitto FINA:n dopingpaneeli langetti Pollille neljän vuoden kilpailukiellon, mutta se lyhennettiin myöhemmin kahden vuoden mittaiseksi. Näin Claudia pääsi osallistumaan Ateenan olympialaisiin.
Phil Mahre

Phillip ”Phil” Mahre (s. 10. toukokuuta 1957 Yakima, Washington) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Mahre voitti olympiakultaa pujottelussa vuonna 1984 ja hopeaa 1980. Mahren olympiavoitto oli historiallinen sillä hänen kaksosveljensä Steve sijoittui hopealle samassa kilpailussa. MM-kultaa Phil Mahre voitti alppiyhdistetyssä vuonna 1980.
Maailmancupin kokonaiskilpailun Mahre voitti kolme kertaa peräkkäin vuosina 1981-83. Epävirallisen alppiyhdistetyn cupin hän voitti neljä kertaa, suurpujottelucupin kaksi kertaa ja kerran pujottelucupin. Hänellä on 27 MC-osakilpailuvoittoa.
Silvia Poll

Silvia Poll Ahrens (s. 24. syyskuuta 1970 Managua, Nicaragua) on nicaragualaissyntyinen costaricalainen uimari, joka voitti hopeamitalin 200 metrin vapaauinnissa Soulin kesäolympialaisissa 1988. Hän on toisen huippu-uimarin ja olympiavoittajan, Claudia Pollin, isosisko.
Jimmy Blanton

Jimmy Blanton (5. lokakuuta 1918 – 30. heinäkuuta 1942) oli merkittävä yhdysvaltalainen jazz-kontrabasisti. Hän oli bassonsoiton uranuurtaja, etenkin soolosoitossa.
Blanton syntyi Chattanoogassa Tennesseessä ja aloitti soitonopiskelut viululla, mutta ryhtyi soittamaan kontrabassoa opiskellessaan Tennessee State Universityssä. Loma-aikoina hän soitti Fate Marablen yhtyeessä. Hän jätti yliopiston ja muutti Missouriin Saint Louisiin soittaakseen päätoimisesti Jeter-Pillars Orchestrassa, jonka kanssa hän teki ensimmäisen levytyksensä. Duke Ellingtonin orkesteriin hän liittyi vuonna 1939.
Vaikka Blantonin pesti Ellingtonin yhtyeessä kesti vain kaksi vuotta, hänen vaikutuksensa kontrabasson merkitykseen jazzmusiikissa oli mittaamaton. Aikaisemmin kontrabassolla soitettiin lähes yksinomaan neljäsosanuotteja kompissa sekä sooloissa. Blantonin lähestymistapa soittimeen oli enemmänkin soolopuhallintyylinen. Hän soitti sekä kahdeksasosa- että kuudestoistaosalinjoja ja toi melodisia ja harmonisia ideoita bassonsoittoon, mitkä olivat täysin uusia asioita bassonsoitossa. Blantonin virtuoosisuus erotti hänet edeltäjistään, ja häntä pidetäänkin ensimmäisenä todellisena jazzbasson mestarina sekä kontrabasson soolopotentiaalin esilletuojana. Tenorisaksofonisti Ben Websterin ohella hän oli Ellingtonin yhtyeen kantavia voimia. Hänen kaudellaan yhtye tunnetaankin yleisesti nimellä Blanton-Webster Band. Blanton levytti Ellingtonin kanssa myös useita basso-piano-duoja.
Vuonna 1941 Blantonilla todettiin tuberkuloosi, ja hän kuoli seuraavana vuonna keuhkotautiparantolassa Kaliforniassa.
Fernando Scherer

Fernando de Queiroz Scherer (s. 6. lokakuuta 1974 Florianópolis) on entinen brasilialainen uimari, joka voitti pronssimitalin 50 metrin vapaauinnissa kesäolympialaisissa 1996, Atlantassa. Neljä vuotta myöhemmin, Sydneyssä 2000 Scherer voitti 4x100 metrin vapaauintiviestissä pronssia. 
Hänen ensimmäinen arvokisavoittonsa tuli lyhyen radan MM-kilpailuista 1993, missä hän voitti 100 metrin vapaauinnin. Hän sai kotimaassaan lempinimen "Xuxa", ja hänen valittiin Brasilian vuoden urheilijaksi vuonna 1995, voitettuaan kaksi kultamitalia lyhyen radan MM-kilpailuista 1995, jotka järjestettiin Rio de Janeirossa.
Komusuojus

Komusuojus on ajoneuvoon tai työkoneeseen asennettu suojakatos, joka suojaa kuljettajaa tai työntekijää kalliotilan katosta ja seinistä irtoavilta lohkareilta ja kiviltä. Komusuojuksena voi toimia myös turvaohjaamo, joka kestää paitsi komujen putoamisen myös koneen kaatumisen.
Komusuojus suojaa koneen työliikkeiden ohjaukseen käytetyn käyttöpaikan ja yleensä myös koneen ohjaamiseen käytetyn ohjaustilan. Suojusta tarvitaan kuormausajoneuvoissa, peränporaus-, rikotus-, pultitus-, ruiskubetonointi- ja rusnausjumboissa sekä erilaisissa työalustoissa. Louheenkuljetusajoneuvoissa kuljettajan suojana on yleensä suojakatos, jona toimii lavan etureunan jatke.
Suojakatokselle asetetut lujuus- ja muut vaatimukset on esitelty standardissa SFS 4986.
Gustav Thöni

Gustavo ”Gustav” Thöni (s. 28. helmikuuta 1951 Trafoi, Italia) on italialainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Hän voitti olympiakultaa suurpujottelussa vuonna 1972 ja hopeaa pujottelussa vuosina 1972 ja 1976. Thöni voitti maailmanmestaruuden pujottelussa ja suurpujottelussa vuonna 1974 sekä alppiyhdistetyssä vuosina 1972 ja 1976.
Maailmancupin kokonaiskilpailun Thöni voitti neljä kertaa vuosina 1971-73 ja 1975. Suurpujottelucupin hän voitti kolme kertaa ja pujottelucupin kahdesti. Hänellä on yhteensä 24 osakilpailuvoittoa.
Gustav Thönin serkku Roland Thöni saavutti olympiapronssia pujottelussa vuonna 1972.
Kalanruoka

Kalanruoka on ruokaa, jota käytetään akvaariokalojen ruokkimiseen. Kalanruoka ripotellaan akvaarioon, ja kalat syövät sen veden pinnalta tai antavat sen painua pohjaan.
Kalanruoka on useimmiten kuivamuodossa eli hiutaleruokana, joka kostuessaan tulee niin pehmeäksi, että kalat kykenevät syömään sen. Hiutaleiden lisäksi kalojen kuivaruoasta on pakattu useita erilaisia muotoja. Esimerkiksi pohjakaloille, kuten monneille, annetaan pohjalle putoavia tabletteja tai pellettejä. On olemassa myös tabletteja, jotka kiinnitetään keskikerroksen kaloja varten akvaarion lasiin. Pinta- ja keskikerroksen kalat syövät hiutaleita, jotka jäävät kellumaan pinnalle ja vajoavat hyvin hitaasti pohjalle. Kuivaruoan ravintosisältö on heikompi kuin elävän tai pakastetun, mistä johtuen kaloille valmistetaan myös vitamiini- ja hivenainekäsiteltyjä teollisia valmisruokia. Pitkiin poissaoloaikoihin on keksitty erillinen lomaruoka. Lomaruoka on joko kuutio, joka pudotetaan pohjalle, tai kuutio, joka kelluu pinnalla. On myös lomatabletteja kaloille. Lomatableteista irtoaa ruokaa pikkuhiljaa, ja kala löytää irronneen ruokapalan. Pakkauksissa lukee aina, kuinka paljon lomaruokaa kuuluu laittaa akvaarioon. Lomaruokaa ei saa myöskään laittaa liikaa, sillä se pilaa veden liiallisella määrällä.
Monet akvaariokalat syövät myös tuoreruokaa, kuten hyönteisiä ja kasviksia. Tuoreruoan vaaroja ovat mahdolliset taudinaiheuttajat ja syömättä jääneiden kasvisten pilaantuminen akvaariossa. Eläinpitoista ruokaa myydään usein pakastettuna. Niitä myydään yleensä tieteellisellä tai englanninkielisellä nimellä. Tällaisia eläinlajeja ovat seuraavat:
Kasvilajeista suositaan ainakin seuraavia:
Samuli Kosminen

Samuli Kosminen, (ent. "Koskinen", s. 1974) on rumpali ja perkussionisti. Hän on opiskellut Helsingin Pop &amp; Jazz Konservatoriossa. Edean jäsenenä hän edusti Suomea kappaleella "Aava" Eurovision laulukilpailussa 1998. 
Kosminen soitti rumpuja, perkussiota Sami Saaren kolmella ensimmäisellä levyllä "Do Re Mi" (1997), "Sam The Man" (1998) ja "Turisti" (2002). Lisäksi hän tuotti, sovitti, sämplasi, ohjelmoi ja soitti perkussiot Abdissa Assefan kanssa ensilevyn singlen "Sen luonteinen mies" viidakkoversiossa. Kosminen kiersi vuosia Sami Saaren &amp; Cosmosonic kokoonpanon rumpalina. 
Kosminen soitti Aki Sirkesalon &amp; Lemmenjättiläisten keikkakokoonpanossa perinteisiä ja sähköisiä perkussioita. Hän soitti rumpuja &amp; perkussioita kolmella ensimmäisellä levyllä "Mielenrauhaa" (1995), "Aika" (1996) ja "Kissanelämää" (1998). Kimmo Pohjonen Klusterissa hän sämpläsi Kimmo Pohjosen haitarinsoittoa. Kosminen oli mukana myös Pohjosen Kalmukissa. Vuonna 2007 hän sai yhdessä Pohjosen kanssa Jussi-palkinnon musiikista elokuvaan Jadesoturi.
Nykyään Kosminen vaikuttaa muun muassa islantilaisessa Múm-yhtyeessä ja soitti kesällä 2018 Björkin kolmella keikalla Manu Delagon sijaisena samaan aikaan kun hän tekee Pekka Kuusiston kanssa musiikkia televisiosarjaan "Muumilaakso (televisiosarja)"
Kosminen on naimisissa näyttelijä-laulaja Ona Kamun kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Jyrki Seppä

Jyrki Seppä (s. 14. marraskuuta 1961 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Ura.
Seppä aloitti pääsarjauransa Ilveksessä kaudella 1979–1980. Ilveksen liigajoukkueen mukana Seppä oli kaksi kautta, jonka jälkeen siirtyi Jokereihin. Ilveksen joukkueessa Seppä pelasi pääsääntöisesti Kari Heikkilän pakkiparina. Jokereista Seppä matkasi Pohjois-Amerikkaan, josta palasi kahden kauden jälkeen HPK:n divisioonajoukkueeseen.
Sepän varasi NHL:ään Winnipeg Jets kaikkiaan 43:ntena varauksena (kolmannella varauskierroksella). Hän pelasi yhden kauden Winnipegin riveissä NHL:ssä kaudella 1983–1984 ja kaksi kautta AHL:ssä Sherbrooke Jets -joukkueen riveissä. NHL-pestinsä aikana hän pelasi 13 ottelussa ja teki kaksi syöttöpistettä ja kärsi kuusi jäähyminuuttia.
Kausi 1985–1986 Helsingin Jokereissa jäi Sepän uran viimeiseksi hänen loukattuaan polvensa Jokerien ja Tapparan välisessä ottelussa. Hän pelasi vielä kauden loppuun polvituen kanssa mutta päätyi sitten lopettamaan uransa. Yhteensä Seppä pelasi liigassa 127 runkosarja- ja 2 pudotuspeliottelua. Pisteitä hänelle kertyi runkosarjassa 12+13.
Pelaajauran jälkeen.
Jääkiekkouran jälkeen Sepästä piti tulla juristi, mutta perheenlisäys ja muutto Savonlinnaan keskeyttivät opinnot. Nykyisin Seppä pyörittää Savonlinnassa biotekniikka-alan yritystä, Herttuala Oy:ta, joka tuottaa lampailla veriplasmaa lääketeollisuuden tarpeisiin. Vuodesta 2017 alkaen Seppä on toiminut myös Ilves-Hockey Oy:n hallituksen puheenjohtajana.
Marraskuussa 2024 Seppä valittiin myös SM-liigan puheenjohtajaksi.
Hilma (kirjasarja)

Hilma on Timo Parvelan kirjoittama kirjasarja. Kirjat kertovat 7-vuotiaasta Hilmasta. Ensimmäisen kirjan on kuvittanut Markus Majaluoma ja kaksi seuraavaa on kuvittanut Kristiina Louhi.
Sarjan keskeisimpiä hahmoja.
Hilma.
Hilma on kirjan päähenkilö. Hilmalla on oranssi tukka ja hän on kaikin tavoin sievä pieni tyttö. Ensimmäisessä kirjassa Hilma miettii itselleen hyvää eläintä syntymäpäivälahjaksi ja päätyy kaikkien erikoistenkin eläinten kautta koiraan, jolle äiti ja isä ovat rakentaneet jo valmiiksi kopin. Pian syntymäpäivän jälkeen Hilma aloittaa koulun. Toisessa kirjassa Hilma elää vallattoman koiransa kanssa, mutta hän haluaa keksiä harrastuksen. Lopulta Hilma päättää ryhtyä soittamaan selloa.
Lauri.
Lauri on Hilman pikkuveli, joka jakaa Hilman kanssa huoneen ja nukkuu sen toisessa päässä. Lauri on tavallinen pikkupoika ja on mukana Hilman kanssa. Lauri päätti ruveta Hilman lemmikiksi, mutta lopulta Hilma hermostui.
Muru.
Muru on Hilman koira, jonka Hilma lopulta sai syntymäpäivälahjaksi. Muru tuotiin Hilman vuoteelle aikaisin aamulla ja Hilma esitti nukkuvansa. Muru esiintyi ensimmäisessä kirjassa pienenä koiranpentuna, joka pissii matolle, möyrii rapakoissa ja nukkuu paljon. Hilman ensimmäisenä koulupäivänä Muru menee Hilman reppuun, koska haluaa tulla mukaan. Seuraavassa kirjassa Muru on aika villi nuori koira, jota kiinnostaa kaikki. Se vie tavaroita ja hajottaa mm. vaarin tossun. Muru ei halua mennä Hilman ja Laurin rakentamaa agilityrataa. Lopulta Muru saadaan käyttäytymään siivommin, kun Hilman äiti vie sen koirakouluun.
Kai Ekholm

Kai Rauno Ekholm (s. 15. lokakuuta 1953 Salo) oli Kansalliskirjaston ylikirjastonhoitaja vuoteen 2018 saakka, jolloin hän jäi tehtävästä eläkkeelle.
Ura.
Ekholm valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi 1975 ja filosofian kandidaatiksi 1978 Tampereen yliopistosta. Vuonna 1985 hän valmistui lisensiaatiksi ja väitteli tohtoriksi Oulun yliopistosta 2000. Ekholmin väitöskirjan aiheena olivat kielletyt kirjat yleisissä kirjastoissa 1944–1946. Vuodesta 2000 Ekholm on ollut Oulun yliopiston tiedon saatavuuden dosentti.
Vuoteen 1996 Ekholm työskenteli lehtorina Tampereen yliopistossa. Hän oli Jyväskylän yliopiston kirjaston ylikirjastonhoitaja 1996–2001 ja Kansalliskirjaston (vuoteen 2010 Helsingin yliopiston kirjaston) ylikirjastonhoitaja 2001–2018 eläkkeelle jäämiseensä saakka.
Ekholm toimi kirjastojen kansainvälisen kattojärjestö IFLA:n tiedon saatavuuteen ja ilmaisunvapauteen keskittyvän FAIFE-komitean (Freedom of Access to Information and Freedom of Expression) puheenjohtajana 2009–2013. Hän toimi myös Conference of Directors of National Libraries CDNL:n puheenjohtajana 2015–2017.
Tunnustuksia.
Ekholmille myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2006 ja Valkoisen Ruusun 1. luokan ritarimerkki vuonna 2011. Hänelle myönnettiin myös Suomen Leijonan komentajamerkki 2018.
Ekholmin johtamalle monivuotiselle Tiellä sananvapauteen -hankkeelle myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2017. Vuonna 2018 Ekholm sai Suomen PENin sananvapauspalkinnon 2018. Hän sai IFLA:n ansiomitalin 2019.
Esa Väliverrosen ja Kai Ekholmin toimittama kokoelmateos "Tieteen vapaus &amp; tutkijan sananvapaus" sai Vuoden tiedekirja 2020 -palkinnon.
Kigurai

Kigurai on japanilainen budokäsite, joka tarkoittaa pitkällisen harjoituksen mukanaan tuomaa, ulospäin voimakkaasti näyttäytyvää arvokkuutta, vilpitöntä asennetta ja itseluottamusta. Se ilmentyy harjoittelijan koko olemuksessa, valmiusasennossa (kamae) ja toiminnassa. Eritoten japanilaisten kamppailu- ja budolajien kata-harjoittelun katsotaan kehittävän "kiguraita".
Johannes Tinctoris

Johannes Tinctoris (n. 1435–1511) oli renessanssinajan ranskalais-flaamilainen säveltäjä ja musiikkiteoreetikko.
Tinctoris opiskeli Orléansissa ja toimi siellä kuoromestarina. Hän saattoi johtaa myös kuoropoikia Chartresissa. Hän työskenteli Cambrain katedraalissa ja tunsi henkilökohtaisesti Guillaume Dufayn, mahdollisesti opiskelikin tämän johdolla. Tinctoris lähti vuonna 1472 Napoliin ja vietti suurimman osan loppuelämästään Italiassa.
Tinctoris kirjoitti runsaasti musiikkiaiheisia tekstejä. Musiikkiteoreettisten tutkielmiensa ohella hän julkaisi myös musiikkitermien sanakirjan. 
Tinctoriksen säilyneeseen sävellystuotantoon kuuluu messuja, motetteja ja chansoneita. Hänen tiedetään toimineen elämänsä aikana lisäksi kirkonmiehenä, runoilijana, matemaatikkona, lakimiehenä sekä taidemaalarina.