tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jeesus Nasaretilainen (Benedictus XVI)

Jeesus Nasaretilainen () on Joseph Ratzingerin, paavi Benedictus XVI:n kolmiosainen kirjasarja Jeesuksen elämästä. Teosta on pidetty eräänä modernin teologian tärkeimmistä puheenvuoroista.
Teoksen osat ovat:
Ensimmäisen Jeesus-kirjansa esipuheessa paavi sanoo: ”Minun ei varmaankaan tarvitse erikseen sanoa, että tämä kirja ei millään tavalla ole opetusviran toimi, vaan ainoastaan ilmaus persoonallisesta kaipuustani nähdä Herran kasvot. Sen vuoksi jokaisella on vapaus olla kanssani eri mieltä. Lukijoiltani toivon vain sen verran sympatiaa, mitä ymmärtäminen yleensä edellyttää.” Vaikka kyse on paavin kirjoittamasta kirjasta, kyse ei kuitenkaan ole erityisesti katolisesta kirjasta. Ekumeenisesti vaikeat kysymykset on jätetty lähes kokonaan syrjään.
Kirja jakaantuu kymmeneen lukuun – kaste – Jeesuksen kiusaukset – Jumalan valtakunta – vuorisaarna – Isä meidän – opetuslapset – vertaukset – Johanneksen suuret kuvat – Pietarin tunnustus ja Jeesuksen kirkastuminen – sekä lopuksi Jeesuksen itsestään käyttämät nimitykset.
Toisessa osassa kirjoittaja sanoo muun muassa, että ”Jumalan tai uskonnon nimissä harjoitettu väkivalta on antikristuksen suosima toimenpide,” ja että ”väkivalta ei rakenna Jumalan valtakuntaa, vaan ihmisyyden”.
Jacqline

Jacqline Mossberg Mounkassa (s. 2. heinäkuuta 1998) on ruotsalainen laulaja. Hän tuli toiseksi Ruotsin "Idolsissa" vuonna 2021. Vuonna 2024 Jacqline osallistui Melodifestivaleniin, missä hän sijoittui finaalissa yhdeksänneksi kappaleellaan ”Effortless”.
Yksityiselämä.
Jacqline on kotoisin Södertäljen Järnasta. Hän jätti 16-vuotiaana lukion kesken panostaakseen musiikkiuraansa. Hänellä on vuonna 2024 syntynyt lapsi.
Alta semita

Alta semita (lat., ”Korkea polku”) oli antiikin aikainen katu Rooman kaupungissa Italiassa. Se kulki koillissuuntaan Quirinalis-kukkulan harjanteella Serviuksen muurin Porta Collinalle saakka.
Katu antoi nimensä Augustuksen perustamalle kuudennelle Roooman alueelle, Regio VI Alta semitalle. Se oli alueen pääkatu. Kadun koillisosa tunnettiin todennäköisesti nimellä "Vicus Portae Collinae", mikäli voidaan päätellä läheltä Santa Susanna alle Terme di Diocleziano -kirkkoa löydetystä piirtokirjoituksesta. Porta Collinalta katua jatkoivat Via Salaria ja Via Nomentana.
Katu vastaa nykyisiä Via del Quirinalea ja Via Venti Settembreä, jotka kulkevat Piazza del Quirinalelta koilliseen päin. Kadun antiikin aikainen päällyskiveys sijaitsee keskimäärin 1,83 metrin syvyydessä nykyisen katutason alapuolella.
Argiletum

Argiletum oli antiikin aikainen katu Rooman kaupungissa Italiassa. Se kulki Suburasta Forum Romanumille.
Argiletum tuli Forumille Curia Julian ja Basilica Aemilian välistä. Kadun alempi osa, joka oli aiemmin ollut yksityistalojen aluetta, muutettiin Domitianuksen ja Nervan toimeksiannosta Nervan forumiksi eli Forum transitoriumiksi. Argiletumilta sai alkunsa Rooman pääviemäri Cloaca maxima. Katua vastaavat suunnilleen nykyiset Via Leonina ja Via della Madonna dei Monti -kadut.
Katu sai todennäköisesti nimensä läheltä kaivetusta savesta ("argilla"), vaikka antiikin aikana esitettiin muitakin, enemmän tai vähemmän mielikuvituksellisia selityksiä. Argiletum oli yksi Rooman merkittävimmistä liikenneväylistä ja kaupankäynnin keskuksia, mutta se ei ollut kirjakaupan keskus; kadulla oli myös jossakin määrin kyseenalainen maine.
Clivus argentarius

Clivus argentarius oli antiikin aikainen katu Rooman kaupungissa Italiassa. Se kulki Forum Romanumilta Campus Martiukselle.
Clivus argentarius muodosti ainoan välittömän yhteyden Forumin ja Campus Martiuksen välillä ennen keisariforumeiden rakentamista. Se poistui Forumilta Curian ja Carcerin välistä, ja kulki Capitoliumin pohjoisosan eli Arxin itärinnettä. Katu kulki Serviuksen muurin läpi Porta fontinaliksesta.
Kadun nimi esiintyy vain keskiaikaisissa lähteissä, mutta nimi oli todennäköisesti käytössä jo keisarikaudella. Se tuli kadun varrella olleista rahanlainaajien tai hopeaseppien ("argentarius") liikkeistä tai Trajanuksen aikaisesta Basilica argentariasta.
Antiikin aikaisen kadun jäänteitä on löydetty Caesarin forumin länsipuolelta. Kadun alkuosan paikalla kulkee nykyinen Clivo Argentario -katu.
Clivus Capitolinus

Clivus Capitolinus oli antiikin aikainen katu Rooman kaupungissa Italiassa. Se oli tärkein reitti ylös Arxille ja Capitoliumille, ja kulki Forum Romanumin länsinurkasta "inter duos lucos" -nimellä tunnettuun painaumaan.
Historia.
Clivus Capitolinus oli alun perin polku ja käytännössä Sacra vian jatke. Kuningasajan lopulla polku muutettiin vaunuille sopivaksi tieksi, joka johti inter duos lucokseen ja siitä Capitoliumille. Sen jälkeen se tunnettiin nimellä Clivus Capitolinus. Vuonna 174 eaa. kensorit Fulvius Flaccus ja Postumius Albinus päällystivät kadun.
Clivus Capitolinus oli ainoa pääsyreitti Capitolinukselle lukuun ottamatta portaita, kuten Centum gradus ja mahdollisesti Gradus monetae. Se tarjosi myös strategisesti tärkeän aseman Forumin hallitsemiseen joukkojen avulla. Osassa katua, todennäköisesti inter duos lucoksen alueella, oli yksityistaloja.
Reitti ja löydökset.
Clivus Capitolinus nousi jyrkästi Forumin länsinurkasta inter duos lucoksen painaumaan, missä se haarautui. Katu alkoi Tiberiuksen riemukaaren läheltä Basilica Julian kulmasta. Paikalla on säilynyt joitakin Sullan ajalta peräisin olevia kaaria, jotka tukivat tietä ja siitä haarautuvaa katua, ja joita on joskus virheellisesti pidetty Rostran jäännöksinä. Tämän jälkeen katu kulki Saturnuksen temppelin pohjoisjulkisivun ja länsipuolen ohi, teki jyrkän käännöksen Porticus Deorum Consentiumin kulmassa ja nousi Asylumille.
Useita kadun laavakiveyksen osia on säilynyt eri kohdissa nousun alaosassa, mukaan lukien pieni osa, joka on ajoitettavissa vuoteen 174 eaa., sekä toinen, joka ajoittuu Sullan ajalle. Saturnuksen temppelin edustalla oleva kiveys on yksi Rooman parhaiten säilyneistä Augustuksen ajan päällysteistä, sillä sen päälle rakennettiin myöhemmin Santi Sergio e Baccon kirkko.
Katukiveystä on nähtävissä myös Porticus Deorum Consentiumin eteläpuolella sekä Tabulariumin lounaispuolella. Clivuksen yläosan ja Arxille johtavan haaran jäännöksiä ei ole säilynyt, vaikka alun perin Arxille johtanut reitti oli tärkeämpi. On todennäköistä, että Clivus saavutti Area Capitolina -aukion koillissivun tukirakenteet, kääntyi suorassa kulmassa ja nousi jyrkästi, kiertäen aukion etelänurkan ja päätyen sen kaakkoispuolelle.
Kadun oikealla sivulla oli portiikki, joka ulottui Saturnuksen temppeliltä Capitoliumille. Se rakennettiin vuoen 174 eaa. päällystystöiden yhteydessä. On kuitenkin todennäköistä, ettei tämä portiikki ulottunut painanteen alapuolelle myöhempinä aikoina. Kadun yläpäässä oli koristeellinen kaari, jonka pystytti Scipio vuonna 190 eaa. Porta stercoraria sijaitsi todennäköisesti hieman Saturnuksen temppelin yläpuolella.
Clivus Palatinus

Clivus Palatinus oli antiikin aikainen katu Rooman kaupungissa Italiassa. Se nousi Sacra vialta ylös Palatium-kukkulalle.
Clivus Palatinuksen nimitys on nykyaikainen ja perustuu vastaaviin esimerkkeihin muualla (esim. Clivus Capitolinus Capitoliumilla). Kadun antiikin aikaista nimeä tunneta; erään ehdotuksen mukaan se voisi olla eräässä piirtokirjoituksessa mainittu "Vicus Apollonis".
Clivus Palatinus sai alkunsa Tituksen riemukaaren läheltä, jossa oli sen risteys Sacra vian kanssa. Pian tästä etelään oli risteys Nova vian kanssa. Sitten katu nousi ylös Palatiumin pohjoisrinnettä kohdasta, jossa luonnonrinne oli loivimmillaan. Clivus Palatinuksen päällyskiveyksestä on löydetty osia, jotka ajoittuvat Sullan, Augustuksen ja Neron ajoille. Neron aikainen osuus on noin 17 metriä leveää katua. Kadun kulkua ylempänä Palatiumilla ei tunneta.
Clivus Salutis

Clivus Salutis (myös "Clivus Salutaris") oli antiikin aikainen katu Rooman kaupungissa Italiassa. Se yhdisti todennäköisesti Alta semitan ja Vicus longuksen, ja näin se vastasi suunnilleen nykyistä Via della Consulta -katua.
Katu sai nimensä oletettavasti joko Salutaris-kukkulasta ("Salutaris collis"), joka oli Quirinaliksen osa, tai Saluksen temppelistä. Katu mainitaan ainoastaan Symmachuksen kirjeissä ja "Liber pontificaliksessa", mutta se oli todennäköisesti sama kuin eräässä piirtokirjoituksessa esiintyvä "Vicus Salutis" tai "Vicus Salutaris". Kyseinen piirtokirjoitus löydettiin nykyisen Via del Quirinalen lounaispäästä. Kadun oletetun linjan varrelta on löydetty antiikin aikaista katukiveystä, joka on paikoitellen jopa 18 metrin syvyydessä nykyisen katutason alapuolella.
Clivus Scauri

Clivus Scauri oli antiikin aikainen katu Rooman kaupungissa Italiassa. Se nousi Palatiumin ja Caeliuksen välisestä notkelmasta ja kulki itään kohti viimeksi mainitun kukkulan huippua.
Historia.
Clivus Scaurin nimi esiintyy ainoastaan jälkiklassisissa asiakirjoissa sekä useissa 900-luvun asiakirjoissa, mutta se on todennäköisesti antiikin aikainen ja saattaa olla sama kuin eräässä piirtokirjoituksessa mainittu "Vicus Scauri". On esitetty arveluja, että "Vicus trium ararum", joka mainitaan Capitoliumilta löydetyssä piirtokirjoituksessa sekä eräässä omistuskirjoituksessa, joka on löydetty San Gregorio al Celio -kirkon edustalta, saattoi olla tämän kadun alemman osan toinen nimi.
Reitti ja löydökset.
Clivus Scauri erkani Via triumphalikseksi kutsutusta kadusta, joka yhdisti Colosseumin ja Circus maximuksen. Risteys oli hieman pohjoiseen Septizoniumista, nykyisen San Gregorio al Celion kohdalta. Katu nousi ylös Caeliuksen länsirinnettä ja päättyi Dolabellan ja Silanuksen kaarelle eli uudelleenrakennetulle Serviuksen muurin Porta Caelimontanalle. Näin katu näyttää yleisesti ottaen vastanneen nykyisiä Clivo di Scauro (aiempi Via di Santi Giovanni e Paolo) ja Via di San Paolo della Croce -katuja. Serviuksen muurin ulkopuolella katua jatkoi Via Caelimontana.
Kadun päällyskiveyksestä on säilynyt vähäisiä osia nykyisten Santi Giovanni e Paolo -basilikakirkon ja San Tommaso in Formis -kirkon lähellä.
Mauri Hermundsson

Mauri Victor Leonardo Hermundsson (s. 30. lokakuuta 1995 Järna), tubettajanimeltään Mustiga Mauri, on ruotsalainen Youtube-sisällöntuottaja ja televisiojuontaja. Hän tuli tunnetuksi vuonna 2018 "Upprag: Mat" -kanavalle tekemillään ruoka-aiheisilla videoilla. Sittemmin hän on muun muassa juontanut Ruotsin "Lego Mastersia" ja ollut mukana "Bäst i test" -ohjelmassa, joka perustuu samaan formaattiin kuin "Suurmestari". Hermundsson on myös työskennellyt toimittajana "Aftonbladetissa" ja "Expressenissä".
Mauri ei ollut Hermundssonin alkuperäinen etunimi, vaan hän otti sen lapsena viisi vuotta vanhemmalta naapurin pojalta, jota hän ihaili.
Péter Boross

Péter Boross (s. 1928) on unkarilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1993-1994. 
Boross oli József Antallin hallituksen sisäministeri ja uskollinen tukija. Antallin kuoltua Boross johti ensin väliaikaishallitusta. Hänet valittiin virkaan äänin 201 puolesta, 152 vastaan ja viisi tyhjää. Poliittisten johtajien mukaan tarkoituksena oli varmistaa jatkuvuus Unkarin siirtyessä kohti vapaata markkinataloutta ja demokratiaa. Borossin arvioitiin olevan oikeistolaisempi kuin maltillinen Antall. Molemmat miehet ovat tukeneet vahvasti etnisten unkarilaisten oikeuksia naapurimaissa. Boross korosti haluavansa jatkaa Antallin politiikkaa rakentaa Unkari markkinademokratiaksi, jonka ihanteet ovat tiukasti kiinni eurooppalaisessa perinteessä. Hän halusi edistää Unkarin liittymistä EU:hun ja NATOon. Hän pyrki myös ratkaisemaan maatalouden yksityistämisen aiheuttamat sotkut. Borossia vastaan äänestäneet oppositiopuolueet sanoivat, että hänen hallituksensa ohjelma pahensi huonoa taloudellista tilannetta.
Pääministerikaudellaan Boross tapasi monia merkittäviä eurooppalaisia poliitikkoja Helmut Kohlista François Mitterandiin.
Vuoden 1994 vaalien jälkeen pääministeriksi nousi Gyula Horn.
Pershagen

Pershagen on taajama Södertäljen kunnassa Tukholman läänissä Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 242 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Mölnbo

Mölnbo on taajama Södertäljen kunnassa Tukholman läänissä Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 149 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Ekeby (Södertälje)

Ekeby on taajama Södertäljen kunnassa Tukholman läänissä Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 991 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Viksäter och Viksberg

Viksäter och Viksberg on taajama Södertäljen kunnassa Tukholman läänissä Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 926 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Sandviken (Södertälje)

Sandviken on taajama Södertäljen kunnassa Tukholman läänissä Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 451 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Vattubrinken

Vattubrinken on taajama Södertäljen kunnassa Tukholman läänissä Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 418 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Tuna (Södertälje)

Tuna on taajama Södertäljen kunnassa Tukholman läänissä Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 419 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Kallfors

Kallfors on taajama Södertäljen kunnassa Tukholman läänissä Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 007 asukasta vuoden 2023 lopussa.
24sata

24sata () on kroatialainen vuonna 2005 perustettu maansa luetuin iltapäivälehti. Se kuuluu itävaltalaiseen Styria Media -konserniin ja tunnetaan sensaationhakuisuudesta. Toimitukselliselta linjaltaan se on konservatiivinen.
Hrvatska radiotelevizija

Hrvatska radiotelevizija (lyh. HRT) on Kroatian valtiollinen yleisradioyhtiö. Se on perustettu 1926 ja sillä on neljä televisio- sekä neljä radiokanavaa.
HRT on Euroopan yleisradiounionin jäsen.
Bart De Wever

Bart De Wever (s. 21. joulukuuta 1970 Mortsel) on belgialainen poliitikko, joka on toiminut Nieuw-Vlaamse Alliantien (N-VA) johtajana vuosina 2004–2025. Hän on toiminut Belgian pääministerinä 3. helmikuuta 2025 lähtien. 
De Wever on ensimmäinen flaamilainen nationalisti ja euroskeptinen poliitikko, joka on toiminut Belgian pääministerinä, ja häntä on luonnehdittu osaksi viimeaikaista oikeisto- ja populististen hallitusten suuntausta Euroopassa.
De Weverin johtama N-VA on poliittinen puolue, joka kannattaa Belgian muuttamista konfederatiiviseksi valtioksi ja edistää flaamilaisnationalismia, joka puolustaa Flanderin alueen kulttuurista, poliittista ja taloudellista itsenäisyyttä. Puolue pyrkii lisäämään flaaminkielisten vaikutusvaltaa ja autonomian oikeuksia Belgian liittovaltion rakenteessa.
De Wever on toiminut Antwerpenin pormestarina vuosina 2013–2025.
Yksityiselämä.
Joulukuussa 2013 belgialainen sanomalehti Het Laatste Nieuws sai postitse luodin, johon oli liitetty Bart De Weverille osoitettu kirje, jonka epäiltiin olevan äärikommunistien lähettämä. Tämän seurauksena De Wever sai poliisin suojelun.
De Wever on naimisissa Veerle Heggen kanssa, jonka kanssa hänellä on neljä lasta. He asuvat yhdessä Deurnessä, Antwerpenissä.
Maria Bartiromo

Maria Bartiromo (s. 11. syyskuuta 1967) on yhdysvaltalainen juontaja, joka on keskittynyt varsinkin talousaiheisiin. Hän on työskennellyt CNBC:lla ja Fox Business Networkilla.
Bartiromo valmistui New Yorkin yliopistosta opiskeltuaan journalismia ja taloustiedettä. Hän liittyi CNBC:n palvelukseen vuonna 1993. Hän oli perustamassa sen aamuohjelmaa "Squawk Box". Bartiromon muita ohjelmia olivat "On the Money with Maria Bartiromo" ja "The Closing Bell with Maria Bartiromo". Bartiromo oli dosenttina New Yorkin yliopiston Stern School of Businessissa syyslukukaudet 2010–2013. Hän liittyi Fox Business Networkin palvelukseen tammikuussa 2014. Hän on juontanut siellä ohjelmia "Mornings with Maria" ja "Maria Bartiromo’s Wall Street". Lisäksi Bartiromo on työskennellyt Fox News Channelin ohjelmassa "Sunday Morning Futures".
Bartiromo on saanut kaksi Emmy-palkintoa ja Gracie-palkinnon. Hän on ohjelmissaan haastatellut muiden muassa Donald Trumpia, Reza Pahlavia, Jimmy Laita, Bill Gatesia ja Steven Mnuchinia. Hänet otettiin "Financial Timesin" listaan "50 Faces That Shaped the Decade" vuonna 2009. Bartiromo on julkaissut kirjoja, joihin kuuluvat "The Weekend That Changed Wall Street" (2010) ja "The 10 Laws of Enduring Success" (2010).
Donald Trump erotti vuonna 2025 John F. Kennedy Center for the Performing Artsin johdon ja nimitti itsensä sen johtajaksi. Hän valitsi Maria Bartiromon yhdeksi hallituksen jäsenistä. 9. maaliskuuta 2025 Bartiromo kysyi Ukrainan tuen katkaisseelta Trumpilta, oliko hänelle hyväksyttävää se, että Ukraina ei välttämättä selviytyisi ilman Yhdysvaltain tukea. Trump vastasi, ettei Ukraina välttämättä selviytyisi Yhdysvaltain tuellakaan.
Vuoden artistin Emma-palkinto

Vuoden artistin Emma-palkinto on yksi Musiikkituottajat – IFPI Finlandin vuosittain jakamista musiikkialan Emma-palkinnoista. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2021. Palkinto korvasi vuodesta 1983 asti jaetut Vuoden naissolistin ja Vuoden miessolistin Emma-palkinnot. 
Tämän kategorian tuorein voittaja on Emma-gaalassa vuonna 2025 palkittu Mirella.
Matti Linna

Matti Kalervo Linna (s. 25. helmikuuta 1947 Alahärmä) on suomalainen tietojenkäsittelytieteen emeritusprofessori.
Matti Linna syntyi Alahärmässä ja avioitui 1970 Marketta Topi-Hulmin kanssa. Hän tuli ylioppilaaksi Vaasan yhteiskoulusta 1966 ja valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1970 ja lisensiaatiksi 1972. Filosofian tohtoriksi hän väitteli siellä matematiikan alalta 1975 tutkimuksella "On omega-words and omega-computations".
Linna oli Turun yliopiston matematiikan laitoksen assistentti 1970–1972, yliassistentti 1972–1985, dosentti vuodesta 1976 ja va. apulaisprofessori 1977–1978. Suomen Akatemian tutkimusapulainen hän oli 1975–1976 ja Vaasan teknillisen oppilaitoksen matematiikan yliopettaja 1984–1990 ja tietojenkäsittelyn yliopettaja 1991–2001, joskin ajoittain virkavapaalla. Kuopion yliopistossa Linna oli tietojenkäsittelyopin apulaisprofessori ja vt. professori 1990–1991 ja sitten yliopiston dosentti. Vaasan yliopistossa hän toimi ensin tietotekniikan ma. professorina 1992–1993 sekä dosenttina ja ma. professorina 1998–2001 ja sitten tietojenkäsittelyopin professorina 2002–2010. Hän oli myös yliopiston teknillisen tiedekunnan varadekaani 2002–2007 ja dekaani 2008–2009. Linna oli lisäksi vieraileva professori Waterloon yliopistossa Kanadassa 1987.
Artsjom Leušunou

Artsjom Leušunou (; s. 28. lokakuuta 2005 Žlobin, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jääkiekkoilija. Leušunou edustaa NHL-joukkue Chicago Blackhawksia.
Leušunoun kasvattajaseura on valkovenäläinen ТsAR Žlobin. Ennen NHL-uraansa hän pelasi Valko-Venäjän toisella sarjatasolla Valko-Venäjän U17- ja U18-maajoukkueissa, sekä USHL-joukkue Green Bay Gamblersissa ja Michiganin osavaltionyliopiston joukkueessa. Blackhawks varasi hänet ensimmäisellä kierroksella toisella varausvuorolla . Hänellä on tulokassopimus joukkueen kanssa kauden 2026–2027 loppuun saakka.
Nuortenlinkki

Nuortenlinkki on vuonna 2013 perustettu A-klinikkasäätiön verkkopalvelu. Se tarjoaa nuorille tietoa erityisesti päihteisiin, pelaamiseen, mielenterveyteen ja hyvinvointiin liittyen. Nuortenlinkkiä pidetään Päihdelinkin nuorille suunnattuna versiona.
Palvelusta löytyy myös testejä, itsearviointeja, vertaistukea sekä mahdollisuus keskustella ammattilaisten kanssa chatissa. 
Nuortenlinkkiä ylläpitää A-klinikkasäätiö, ja sen toimintaa rahoittaa STEA (Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus).
Hetki ennen valoa

Hetki ennen valoa on Klaus Härön ohjaama nykyaikaan sijoittuva suomalainen draamaelokuva, joka tulee ensi-iltaan syksyllä 2026. 
Elokuva kertoo kertoo hoitoalan kriisistä kahden naisen ja vastasyntyneen lapsen kautta. Elokuvan aikaisempi työnimi oli Blue Baby.
Elokuvasta tulee Klaus Härön kymmenes pitkä elokuvateatterielokuva.
Päärooleja näyttelevät Oona Airola sekä Laura Birn. Birn astui rooliin Alma Pöystin tilalle, joka oli alun perin kiinnitetty tehtävään. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Kirsi Vikman ja Jimmy Karlson. 
Elokuvan kuvaukset käynnistyvät syksyllä 2025 Helsingissä.
Elokuvan tuottavat Kai Nordberg ja Kaarle Aho Making Movies -tuotantoyhtiöstä ja sen levittää B-Plan Distribution.
Dominus Iesus

Dominus Iesus () on katolisen kirkon uskonopin kongregaation julkaisema asiakirja vuodelta 2000. 
Dominus Iesus julkaistiin Joseph Ratzingerin johdolla, joka oli Uskonopin kongregaation johtaja. Dokumentin päätarkoitus oli korostaa Kristuksen ainutlaatuisuutta suhteessa muihin uskontoihin. Samassa yhteydessä se toisti Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen opin, jonka mukaan reformaation kirkot eivät ole sanan varsinaisessa eli katolisessa mielessä kirkkoja, vaan ”kirkollisia yhteisöjä”.
Ekumeniaa ja uskontodialogia käsittelevän Dominus Iesus -asiakirjan mukaan Jeesuksen Kristuksen maailmanlaajuinen kirkko ”subsistoi” eli on olemuksellisesti läsnä vain katolisessa kirkossa. Protestanttisissa kirkoissa on läsnä pyhyyden asteita, mutta pappeutta ja sakramentteja koskevien ”puutteiden” takia niitä kutsutaan kirkon sijasta ”kirkollisiksi yhteisöiksi”.
Asiakirjan sisällys on seuraava:
Lehmolampi

Lehmolampi voi tarkoittaa seuraavia:
Sargassonkrotti

 
Sargassonkrotti ("Histrio histrio") on antennikrotteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan kaikista lauhkeista ja lämpimistä valtameristä.
Koko ja ulkonäkö.
Sargassonkrotti voi kasvaa suurimmillaan noin 20 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on tukeva, lyhyt, pyöreähkö ja suuripäinen. Selkäevän ensimmäinen ruoto on erikoistunut houkuttimeksi. Kaksi seuraavaa selkäevän ruotoa ovat myös erillisiä, ja niistä seuraa pidempi yhtenäinen evä. Sargassonkrotin rintaevät ovat kookkaat. Kalan ruumiissa on useita liuskamaisia ihosta muodostuvia ulokkeita. Pohjaväriltään laji on ruskea tai vihertävä, ja kala kykenee myös muuttamaan väriään ympäristön mukaan. Sargassonkrotin ruumiissa on useita tummia laikkuja ja juovia. 
Levinneisyys ja elintavat.
Sargassokrottia tavataan Atlantin länsirannikolla Kanadasta Uruguayihin ja itäosissa Afrikan länsirannikolta. Indopasifisella merialueella lajin levinneisyysalue ulottuu Punaiselta mereltä ja Afrikan itärannikolta Kaakkois-Venäjälle ja Havaijille. Erityisen runsas kala on Sargassomerellä. Sargassokrotti liikkuu useimmiten yksittäin lähellä pintaa sargassolevälauttojen tai kelluvien esineiden joukossa. Lajin ravintoa ovat äyriäiset ja pienet kalat. Naaras kutee levien joukkoon, ja munat muodostavat nauhoja tai mattoja.
Sargassonkrottia voidaan pitää akvaariokalana.
Johdatus kristinuskoon

Johdatus kristinuskoon : luentoja apostolisesta uskontunnustuksesta () on Joseph Ratzingerin, myöhemmän paavi Benedictus XVI:n teos vuodelta 1968.
Kirja on syntynyt avoimen luentosarjan pohjalta, jonka Ratzinger Tübingenin yliopiston nuorena professorina sai tehtäväkseen pitää teologiasta kaikkien tiedekuntien opiskelijoille. Kirja on jaettu neljään jaksoon. Johdanto-osa käsittelee uskon merkitystä ja olemusta sekä uskon tunnustamisen haasteita nykymaailmassa. Kolme pääosaa puolestaan seuraavat uskontunnustuksen rakennetta: aihepiirit ovat Jumala, Jeesus Kristus sekä Henki ja kirkko. Teoksessa ei juurikaan käsitellä protestanttien ja katolisten välisiä kiistoja.
Kirja julkaistiin vuonna 1968 4500 kappaleen painoksella, ja vuoteen 1969 mennessä sitä oli myyty 45000 kappaletta.
Sähköskootteri (kevyt sähköajoneuvo)

Sähköskootteri on istualtaan ohjattava kaksi- tai kolmipyöräinen kevyt sähköajoneuvo. Nämä kulkuneuvot kulkevat enintään 25 km/h ja ovat moottoriteholtaan enintään 1 000 wattia. Sähköskootterin käyttöön pätee samat liikennesäännöt kuin polkupyöräilijään. Perusmalleilla akku riittää noin 60 kilometrin ajomatkaan.
Sähkörullalauta

Sähkörullalauta eli sähköskeittilauta on seisaaltaan ohjattava kevyt sähköajoneuvo. Nämä sähkömoottoriset kulkuneuvot kulkevat enintään 25 km/h ja ovat moottoriteholtaan enintään 1 000 wattia. Sähkörullalaudan käyttöön pätee samat liikennesäännöt kuin polkupyöräilijään. Näillä kulkuneuvoilla on yleensä langaton kaukosäädin jolla ohjataan itse laitetta.
Sirkku Aho

Sirkku Eeva-Liisa Aho (o.s. Maunu, 12. heinäkuuta 1944 Virrat – 12. tammikuuta 2000 Turku) oli Turun yliopiston kasvatustieteen professori.
Aho kirjoitti ylioppilaaksi Alavuden yhteiskoulussa 1963, valmistui filosofian kandidaatiksi 1969, valtiotieteiden lisensiaatiksi 1972 ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Turun yliopistossa 1974. Hänen väitöskirjansa nimike on "Oppilailla esiintyvät käyttäytymisongelmat ja kouluympäristö".
Työurallaan Aho toimi Turun yliopistossa virkaa toimittavana ja vakinaisena kasvatustieteen assistenttina, yliassistenttina ja apulaisprofessorina eri jaksoissa 1970–1976 sekä dosenttina ja lehtorina 1975–1981. Suomen Akatemian vanhempana tutkijana hän työskenteli 1977–1981 ennen siirtymistään Turun yliopiston didaktiikan apulaisprofessoriksi vuosiksi 1981–1990. Turun yliopiston kasvatustieteiden tiedekuntaan kuuluvan opettajankoulutuslaitoksen Rauman kampuksella (Rauman OKL) Aho työskenteli virkaa toimittavana didaktiikan professorina 1982–1984. Kasvatustieteiden tiedekunnan Turun kampuksella toimivan opettajankoulutuslaitoksen (Turun OKL) kasvatustieteen apulaisprofessorina hän aloitti 1990 ja toimi myöhemmin kasvatustieteen professorina vuoteen 2000 asti.
Aho on kirjoittanut kasvatustieteen alalta useita tieteellisiä tutkimuksia ja muunlaisia julkaisuja.
Syklononaani

Syklononaani on rengasrakenteinen hiilivety, jossa hiilet ovat kytkeytyneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Yhdiste kuuluu sykloalkaanien aineryhmään. Syklononaanin kemiallinen kaava on C9H18, moolimassa 126,24 g/mol ja ja CAS-numero 293-55-0.
Eskatologia – Kuolema ja ikuinen elämä

Eskatologia – Kuolema ja ikuinen elämä () on Joseph Ratzingerin, myöhemmän paavi Benedictus XVI:n kirja vuodelta 1977. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2021.
Kirjassa on johdannon lisäksi kolme päälukua: 1. Eskatologian ongelma ja kysymys kristinuskon perusolemuksesta. 2. Kuolema ja kuolemattomuus: eskatologian yksilöllinen ulottuvuus. 3. Tuleva elämä. Ensimmäisessä luvussa käsitellään muun muassa Jeesuksen julistuksen luonnetta ja varhaiskristillisen lähiodotuksen ongelmaa. Toisessa luvussa käsitellään kuoleman teologiaa ja sielun kuolemattomuuden problematiikkaa. Kolmannessa luvussa käsitellään muun muassa ylösnousemusta, helvettiä, kiirastulta ja taivasta. Kirjoittaja itse piti tätä kirjaa huolellisimpana kaikista teologisista teoksistaan. Se oli osa kesken jäänyttä kirjasarjaa, jonka oli tarkoitus kattaa koko dogmatiikka. Suomenkielisessä laitoksessa ovat mukana vuonna 1990 julkaistut liiteosat ja vuonna 2006 julkaistu uusi esipuhe. 
Ratzingerin Eskatologia ei pyri olemaan aiheen kaikenkattava kokonaisesitys. Se koskettaa aihepiirin kaikkia osa-alueita, mutta se rajautuu keskittymään ongelmiin, jotka ovat erityisesti mietityttäneet tekijää.
Goudy Old Style

Goudy Old Style on perinteinen antiikva, jonka Frederic W. Goudy suunnitteli alun perin kirjasinvalimo American Type Foundersille vuonna 1915. Kirjaintyypin muodot ovat saaneet vaikutteita Gutenbergin oppipojan pojan Peter Schoeffer nuoremman leikkaamista kirjaimista. Goudy Old Style muistuttaa venetsialaistyyppisiä antiikvoja. 
Goudy Old Style on tunnetuin Frederic Goudyn suunnittelemista kirjaintyypeistä. Goudy lisäsi kirjaintyyppiin kursiivin vuonna 1918. Myöhemmin American Type Foundersin pääsuunnittelija Morris Fuller Benton täydensi kirjaintyyppiä lihavalla ja erittäin lihavalla versiolla.
Mazlum Abdi

Mazlum Abdi (s. noin 1967) on Syyriassa toimivien Syyrian demokraattisten joukkojen (SDF) komentaja. Abdi on toimunut aikanaan Kurdistanin työväenpuolueessa (PKK) ja Syyrian sisällissodan sytyttyä vuonna 2011 Kansan suojeluyksiköt eli YPG-järjestössä. SDF perustettiin vuonna 2015. Mazlum Abdin johtama SDF oli Yhdysvaltain liittolainen sodassa Isis-järjestöä vastaan.
Elämäkerta.
Mazlum Abdin taustasta tiedetään varmasti vain vähän ja yksityiskohdista on kiistelty. Hän on käyttänyt "nom de guerrea" "Mazlum Kobani" ja "Mazlum Abdi" ja hän on syntynyt vuoden 1967 paikkeilla. Abdin itsensä mukaan hän toimi Kurdistanin työväenpuolueessa (PKK) ja tuli useampia kertoja Syyrian viranomaisen pidättämäksi. Hän on kuvaillut muuttaneensa aikanaan ensin Eurooppaan "poliittisiin töihin" ja myöhemmin Irakin Kurdistaniin "sotilaallisiin töihin". Turkkilaisten ja Irakilaisten viranomaislähteiden mukaan Abdi valvoi turkkilaisia turvallisuusjoukkoja vastaan tehtyjä iskuja. 
Kun Syyrian sisällissota puhkesi Syyrian kurdit perustivat Kansan suojeluyksiköt eli YPG-järjestön. Siihen liittyi monia PKK:n veteraaneja, kuten Abdi. Lokakuussa 2015 Yhdysvaltojen tuella perustettiin Syyrian demokraattiset joukot eli SDF. Mazlum Abdi nousi järjestön johtoon. SDF käsittää kurdien ohella arabeja ja kristittyjä, mutta YPG on sen hallitseva osa. Yhdysvallat tuki järjestöä, joka taisteli Isis-järjestöä vastaan ja Mazlum Abdilla sanotaan olleen tärkeä rooli Isisin hallitsemian alueiden valtaamisessa Syyriassa. Tämä on johtanut hieman monimutkaisempaan suhteeseen PKK:n kanssa, joka on kritisoinut SDF:n yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa. Turkki on puolestaan suhtautunut SDF:n PKK:n osana.
Turkki hyökkäsi SDF:n hallitsemaan Pohjois-Syyriaan lokakuussa 2019. Yhdysvallat veti pois Turkin hyökkäyksen tieltä ja lopulta varapresidentti Mike Pence välitti tulitauon, jolla Turkki perusti hallitsemansa "turva-alueen" Syyrian puolelle. SDF, Mazlum Abdi ja jotkin yhdysvaltalaispoliitikot kritisoivat Yhdysvaltojen vetäytymistä.
Syyrian presidentti Bašar al-Assadin hallinto romahti joulukuussa 2024. Kapinalliset perustivat väliaikaishallinnon presidenttinään Ahmad al-Šaraa. Mazlum Abdi allekirjoitti hänen kanssaan 10. maaliskuuta 2025 sopimuksen, jonka mukaan SDF liitettäisiin Syyrian uusiin valtiorakenteisiin.
Belgian työväenpuolue

Belgian työväenpuolue (hollanniksi "Belgische Werkliedenpartij," ranskaksi "Parti Ouvrier Belge") oli vuosina 1885–1940 Belgiassa toiminut sosialistinen puolue.
Historia.
Puolue perustettiin huhtikuussa 1885 brysseliläisessä kahvilassa järjestetyssä tapaamisessa, johon otti osaa 112 käsityöläistä. Sen ohjelma perustui edellisenä vuonna laadittuun Quaregnonin peruskirjaan, ja puolueeseen liittyi henkilöjäsenten lisäksi ammattiyhdistyksiä ja osuuskuntia. Vuoden 1919 parlamenttivaaleissa Belgian työväenpuolue sai vaalivoiton: 36,6 prosenttia äänistä ja 26 edustajaa 70 edustajan parlamenttiin. Vaalivoiton ansiosta se muodosti Belgian seuraavan hallituksen yhdessä katolisen puolueen kanssa. Vuonna 1923 Belgian työväenpuolue liittyi Sosialistiseen työväen internationaaliin. Toisen maailmansodan aikana vuonna 1940 Belgian työväenpuolue hajotettiin. Sen toiminta päättyi, kun suurin osa jäsenistä liittyi vuonna 1945 uuteen Belgian sosialistipuolueeseen. 
Émile Vandervelde on tunnettu Belgian työväenpuolueen puheenjohtaja, joka toimi ministerinä useaan otteeseen.
Alus-Pölläkkä

Alus-Pölläkkä on saareton järvi Kuopiossa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on noin 54 hehtaaria. Etäisyys Kuopion keskustasta on 27 kilometriä itään.
Maantiede.
Alus-Pölläkkä on etelä–pohjoissuuntaisesti pitkä. Sen pohjoinen osa on huomattavasti eteläistä leveämpi. Järven eteläisimmän osan nimi on Hiekanlahti. Runsas viidesosa Alus-Pölläkästä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, lähes 18 metriä, sijaitsee järven koillisosassa.
Alus-Pölläkkää reunustaa peltomaa ja koillisessa Pölläkkämäki, jonka huippu on noin 160 metriä merenpinnan yläpuolella, eli noin 80 metriä järven pintaa korkeammalla. Kaakossa sijaitsee Kassavuori. Alus-Pölläkän pohjoispuolitse kulkee maantie 566.
Alus-Pölläkkkään virtaa vettä etelästä Pasko-Pölläkästä (87,9 metriä merenpinnan yläpuolella). Alus-Pölläkän lasku-uoma on noin 400 metriä pitkä Välijoki. Se johtaa luoteeseen Niitty-Pölläkkään (81,8 mpy).
Alus-Pölläkän vesitilavuus on 3 489 000 kuutiometriä.
Alus-Pölläkkä (04.611.1.088) kuuluu Juurusveden lähialueeseen (04.611), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Juurusveden alue (04.61) ja ensimmäinen jakovaihe on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Alus-Pölläkkä on seitsemänneksi laajin valuma-alueensa 126:sta vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.
Abasa

Abasa (, ) on Koraanin 80. suura. Theodor Nöldeken luokituksessa se on "mekkalainen" järjestysnumerolla 11. Suurassa on 42 jaetta. Nimensä se on saanut ensimmäisessä jakeessa olevasta sanasta. 
Suura muistuttaa sisällöltään ja rakenteeltaan aikaisempia suuria 75–79. Se uhkaa tuomiopäivällä, kertoo Jumalan ihmeistä luonnossa ja lopuksi palaa tuomiopäivään. Suuran alussa uskovia kuulijoita varoitetaan ynseydestä sellaisia henkilöitä kohtaan, jotka eivät ole yhteiskunnan huipulla.
Sisältö.
(1) "Hän rypisti otsaansa ja kääntyi pois, (2) kun sokea tuli hänen luokseen, (3) Mistäpä tiedät: ehkä hän olisi tehnyt parannuksen (4) tai ottanut varoituksen vastaan ja hyötynyt siitä. (5) Mutta rikkaaseen (6) sinä kyllä kiinnität huomiota, (7) vaikkei hänen parannuksensa ole sinun vastuullasi. (8) Siitä, joka kiirehtii luoksesi (9) Jumalaa peläten, (10) sinä et välittänyt.
Tulkintoja.
Sokean torjuminen.
Jakeiden 1–10 varhaisin "tafsir-"selitys löytyy 800-luvun alun "hadith-" kokoelmasta "Muwatta Malik." Se kertoo, että suurassa esiintyvä ”hän” on Muhammed, ja sokea mies on nimeltään Abdullah ibn Umm Maktum. Hadithiin sisältyvän kertojaketjun mukaan keskustelusta kertoi Yahua, joka kuuli sen Malikilta, joka kuuli sen Hisham ibn Urwalta ja tämä vuorostaan isältään. Tarinan mukaan sokea oli tullut Muhammedin luo ja pyytänyt tätä osoittamaan hänelle istuimen. Muhammed oli juuri keskustelemassa vaikutusvaltaisen epäjumalanpalvojan kanssa, ja sokean pyyntö häiritsi keskustelua. Tämän johdosta "Hän rypisti otsaansa ja kääntyi pois."
Koraanin teksti antaa vaikutelman, että Jumala moitti Muhammedia. Islamilaisessa nykytulkinnassa suuraa selitetään siten, että Muhammed ei jää pohtimaan miehen vammaisuutta, vaan viittaa häneen ainoastaan "sokeana miehenä". Jumala ei nuhtele Muhammedia hänen välinpitämättömyydestään vammaista henkilöä kohtaan, vaan siitä, että hän laiminlöi henkilön, joka tuli hänen luokseen oppimaan. Profeetta antaa näin kiitettävän esikuvan vammaisiin suhtautumisesta.
Islamilaisessa perimätiedossa Abdullah ibn Umm Maktum kuuluu Muhammedin kumppaneihin ja oli ensimmäisiä islamiin kääntyneitä. Muhammed nimitti hänet Medinan moskeijan muessiniksi eli rukouskutsun kuuluttajaksi. Tiedon varmentavat tarinaan liitetyt todistajaketjut. Tirmidhi ilmoittaa, että tarinan on kertonut Aisha, mutta al-Malik antaa ketjuksi Yahua – Malik – Hisham ibn Urwa – ibn Urwan isä. Yahua eli ibn Said oli vuonna 820 kuollut orja, jonka tiedonantoja pidettiin erityisen luotettavana. 
Muuta.
On huomautettu, että Koraanin luontokuvaukset poikkeavat Mekan luonnonmaantieteellisistä oloista. Myös useimmat suuran 80 jakeissa 24–32 esitetyistä kasveista eivät kuulu Hijazin alueen luontoon.
Jae 38 kuuluu: "Sinä päivänä näkyy säteileviä kasvoja". Säteilevistä kasvoista kerrotaan myös Vanhassa Testamentissa (esim. Danielin kirja 12: 3).
Paavo Kääriäinen

Paavo Kääriäinen (s. 1990) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa. Lisäksi hän on ollut perustamassa Tarinateatteri Voxia sekä tehnyt dubbaukseen ja äänikirjoihin liittyviä töitä.
Ura.
Kääriäinen näytteli syyskaudella 2015 Suomen Kansallisteatterin "Nummisuutareissa". Syksyllä 2017 hän näytteli Lahden kaupunginteatterissa Väinö Linnan romaaniin perustuvassa eeppisessä näytelmässä "Täällä Pohjantähden alla" muun muassa Akusti Koskelaa ja Valenti Leppästä. Myöhemmin Kääriäinen siirtyi Helsingin kaupunginteatteriin, jossa hänen roolejaan ovat olleet esimerkiksi Ralph ("Päiväni murmelina", 2020), Tore ("Niin kuin taivaassa", 2021, musikaali) ja Patu ("Tatu ja Patu Helsingissä", 2021).
Pekka Kärki

Pekka Sakari Kärki (s. 16. huhtikuuta 1940 Laihia) on suomalainen tutkija ja rakennussuojelun asiantuntija. 
Ammattiura.
Vuosina 1961-1967 Kärki opiskeli historiaa ja taidehistoriaa Helsingin yliopistossa. Filosofian maisterin tutkinnon Kärki suoritti 1966. 
Kärki toimi Museoviraston rakennuskulttuuritoimiston toimistopäällikkönä 1974 alkaen ja rakennushistorian osaston johtajana 1987−2003.
Vuosina 1972-1974 Kärki oli opetusministeriön asettaman Rakennussuojelukomitean sihteeri.
Kärki oli Suomen ICOMOSin puheenjohtaja vuosina 1967-1983 ja Pohjoismainen puukaupunki -projektin (1969-1972) suomalainen koordinaattori. Vanha Rauma liitettiin Unescon Maailmanperintöluetteloon 1991.
Kärki vastasi myös "Suomen kaupunkirakentamisen historia" -kirjan asuntokulttuurin historiaa käsittelevien osuuksien ja yhteenvedon kirjoittamisesta sekä julkaisun painokuntoon saattamisesta. Kirjoittajatyöryhmälle myönnettiin 2015 tiedonjulkistamisen valtionpalkinto.
Yksityiselämä.
Kärjen isä oli säveltäjä Toivo Kärki (1915-1992) ja äitinsä Tuulikki o.s. Leikas (1913-2001). Vuonna 1950 Kärki lauloi nimellä Pekka Sakari levylle kaksi kappaletta: "Matin ja Liisan marjamatka" (yhdessä Terttu Kaarinan ja Matti Lehtisen kanssa, säv. Kalervo Hämäläinen, san. R.R. Ryynänen) ja "Uhkarohkea Pekka" (yhdessä Antti Koskisen kanssa, säv. Toivo Kärki, san. Kauko Käyhkö).
Vuonna 1966 Pekka Kärki avioitui erikoishammaslääkäri Maarit Wäreen (s.1939) kanssa. Heillä on kaksi poikaa, Eero Kärki (s.1966) ja Risto Kärki (s.1968).
Valon Kone

Valon Kone Oy (VK) on suomalainen maailmanlaajuisesti toimiva konepajayritys, joka on 1970-luvulta ollut maailman suurimpia pyöreän puutavaran kuorima- ja käsittelykoneiden valmistajia. 1950-luvulta asti Lohjalla toiminut yritys sai Tasavallan presidentin vientipalkinnon vuonna 1973. Nykyisin Valon Kone on osa yhdysvaltalaista Kadant-konsernia.
Historiaa.
Lohjalainen Bruno Valo oli taitava kyläseppä ja keksijä, joka kehitti muun muassa lumessa kulkevia ajoneuvoja ja autojen ”häkäpönttöjä” eli puukaasuttimia. Hän kiinnitti huomiota myös sahatukkien hitaaseen kuorimiseen käsityökaluilla metsätyömailla ja kehitti 1940-luvun lopulla lastuavaan kutteriin perustuvan koneen hoitamaan kuorintaa nopeammin. Varsinainen yritystoiminta alkoi kolmen miehen voimin 1950-luvun puolivälissä, ja kutterityyppisen kuorimakoneen rinnalle tuotiin 1960-luvun alussa vieläkin tehokkaampia roottoritoimisia malleja. Tuotevalikoima laajeni ulottumaan traktorilla liikuteltavista kuorimakoneista tehokkaisiin kiinteisiin laitoksiin sahalaitoksia varten. Mukaan tulivat myös muut pyöreän puutavaran käsittelykoneet nykyaikaisten sahalaitosten, vaneritehtaiden, lastulevytuotannon, sellutehtaiden ja puuhiomoiden tuotannon alkupään tarpeisiin niin, että 1970-luvun puolivälissä kuorimakoneiden osuus liikevaihdosta oli enää noin 40 prosenttia. Vientitoiminta alkoi ensin Etelä-Afrikkaan ja Neuvostoliittoon, ja 1970-luvulla vientiä oli jo noin 50 maahan.
Luc Frieden

Luc Frieden (s. 16. syyskuuta 1963 Esch-sur-Alzette, Luxemburg) on luxemburgilainen poliitikko ja asianajaja, joka on toiminut Luxemburgin 25. pääministerinä marraskuusta 2023 alkaen. Hän on Kristillissosiaalinen kansanpuolueen (CSV) jäsen ja toiminut puolueen puheenjohtajana 16. maaliskuuta 2024 lähtien.
Kansanedustajana ja ministeritehtävissä.
Frieden toimi kansanedustajana vuosina 1994-1998. Hän on toiminut useissa ministeritehtävissä Luxemburgin hallituksessa vuosina 1998–2013. Frieden toimi Luxemburgin valtiovarain- ja budjettiministerinä euron käyttöönoton aikana, ja hänellä oli merkittävä rooli siirtymisessä Luxemburgin frangista euroon. Hän vetäytyi aktiivisesta politiikasta noin yhdeksäksi vuodeksi ennen paluutaan politiikan pariin vuonna 2023.
Kaupallisella sektorilla.
Frieden toimi Deutsche Bankin konsernin varapuheenjohtajana Lontoossa ja johti Deutsche Bank Luxembourgin valvontakuntaa vuoteen 2016 saakka.Vuosina 2016–2023 Luc Frieden toimi Luxemburgin kansainvälisen pankin "Banque Internationale à Luxembourg (BIL)" hallituksen puheenjohtajana sekä Luxemburgin pörssin hallituksen jäsenenä. Ammatillisten tehtäviensä lisäksi hän on myös johtanut Luxemburgin kauppakamaria sekä Euroopan kauppakamariyhdistystä, Eurochambresiä.
Paluu politiikkaan.
1. helmikuuta 2023 CSV-puolueen kansalliskokous nimesi Luc Friedenin puolueen pääehdokkaaksi lokakuussa 2023 pidettäviin vaaleihin. Puolueen voitettua 21 paikkaa 60:stä, Luxemburgin suurherttua nimitti Friedenin hallitusneuvottelijaksi, antaen hänelle tehtävän muodostaa uusi hallitus. Tämä merkitsi hänen paluutaan politiikkaan.
Luc Frieden nimitettiin pääministeriksi Luxemburgin suurherttuan toimesta 17. marraskuuta 2023. Hän johtaa tällä hetkellä koalitiohallitusta, johon kuuluvat hänen puolueensa kristillisdemokraatit ja liberaalit.
 
 
 
Koulutus.
Frieden suoritti yritysjuridiikkan maisterin tutkinnon Université Panthéon-Sorbonnessa Ranskassa vuonna 1986. Seuraavana vuonna hän jatkoi jatko-opintojaan Cambridgen yliopistossa Isossa-Britanniassa, jossa hän sai vertailevan oikeuden maisterin tutkinnon (LLM). Vuonna 1988 hän suoritti oikeustieteen maisterin tutkinnon (LLM) Harvardin yliopistossa Yhdysvalloissa.
Muita tietoja.
Vuosina 1989–1998 ja 2016–2023 Luc Frieden oli Luxemburgin asianajajakunnan jäsen.
Vuonna 2016 hän toimi vierailevana yritysjuridiikkan professorina St. Gallenin yliopistossa Sveitsissä.
Yksityiselämä.
Vuonna 1992 Frieden meni naimisiin Alankomaista kotoisin olevan asianajajan Marjolijne Droogleever Fortuynin kanssa, jonka hän tapasi opiskellessaan Cambridgessä. Heillä on kaksi lasta.
André Vandeweyer

André Vandeweyer (21. kesäkuuta 1909 Tienen – 22. lokakuuta 1992) oli belgialainen jalkapallomaalivahti ja jalkapallovalmentaja. Vandeweyer voitti Union Saint-Gilloisen kanssa kolmesti Belgian pääsarjamestaruuden. Hän liittyi marraskuussa 1933 Belgian A-maajoukkueeseen sekä kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 1934 ja 1938.
Louis Mountbattenin kunnianosoitukset

Intian viimeinen varakuningas Louis Mountbatten (1900–1979) otti elämänsä aikana vastaan useita kunnianosoituksia.
Aatelistittelit.
Mountbattenilla oli saksalaisia sukujuuria ja sitä kautta myös saksalainen aatelistitteli syntyessään. Hänen isänsä Battenbergin prinssi Louis kuitenkin luopui kaikista saksalaisista titteleistään vuonna 1917 brittien keskuudessa yleisen saksalaisvastaisuuden johdosta. Lisäksi perheen nimi muutettiin muotoon "Mountbatten".
Varakreivin tittelin Mountbatten sai vuonna 1946 ja jaarlin tittelin jo vuotta myöhemmin.
Akateemiset kunnianosoitukset.
Lähde:
Muita.
Lontoo ja Edinburgh ovat myöntäneet Mountbattenille kaupungin avaimen.
Hannu Sinivuori

Hannu Tapani Sinivuori (26. joulukuuta 1932 Riihimäki – 22. elokuuta 2006) oli suomalainen everstiluutnantti.
Sinivuori kirjoitti ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulusta vuonna 1952. Seuraavana vuonna hän palveli varusmiehenä Uudenmaan Rakuunarykmentissä ja suoritti reserviupseerikurssin numero 77. Vuosina 1953-1955 hän opiskeli Kadettikoulussa kurssilla numero 39. Kadettikoulusta valmistuttuaan hän palveli nuorempana upseerina Panssariprikaatin patteristossa josta siirtyi Jääkäripatteriston adjutantiksi vuosiksi 1956-1959. Vuosina 1959-1965 hän toimi Reserviupseerikoulussa opetusupseerina.
Tämän jälkeen hän toimi vuoden 1965 Satakunnan Tykistörykmentissä patterinpäällikkönä ja toimistopäällikkönä. Tämän jälkeen hän toimi Kyproksella YK-joukkojen suomalaisen pataljoonan (YKSP/UNFICYP) komppanian päällikkönä sekä operatiivisen toimiston päällikkönä vuoteen 1968. Vuosina 1968 ja 1969 Sinivuori toimi adjutanttina YK:n sotilastarkkailijakurssilla (UNSOMOC) ja vuodesta 1969 vuoteen 1980 Niinisalossa YK-koulutuskeskuksen päällikkönä. Vuoden 1980 päätteeksi hän siirtyi reserviin.
Mjällby

Mjällby on taajama Sölvesborgin kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 379 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Hällevik

Hällevik on taajama Sölvesborgin kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 485 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Hörvik

Hörvik on taajama Sölvesborgin kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 808 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Norje

Norje on taajama Sölvesborgin kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 911 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Nogersund

Nogersund on asuinalue Sölvesborgin kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Nogersund muodosti oman taajamansa vuoteen 2016, jolloin se kasvoi yhteen Hällevikin kanssa.
Lörby

Lörby on taajama Sölvesborgin kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 263 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Pukavik

Pukavik on taajama Sölvesborgin kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 364 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Ysane

Ysane on taajama Sölvesborgin kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 211 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Ljungaviken

Ljungaviken on taajama Sölvesborgin kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 449 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Västra Näs och Sandviken

Västra Näs och Sandviken on taajama Sölvesborgin kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 297 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Johan Edvard Arola

Johan Edvard Arola tai J. E. Arola (14. heinäkuuta 1888 Turku – 1. huhtikuuta 1961) oli suomalainen rakennusmestari, joka suunnitteli 1900-luvun alkupuolella useita asuinrakennuksia erityisesti Turkuun. Arolan ura jatkui poikkeuksellisen menestyksekkäänä myös 1920- ja 30-luvuilla siitä huolimatta, että monien rakennusmestarien suosio hiipui ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja arkkitehtien käyttö rakennusten suunnittelijoina yleistyi.
Arola jatkoi vuonna 1926 kuolleen Alexander Nyströmin työtä ja perusti oman suunnittelutoimistonsa Nyströmiltä tyhjäksi jääneisiin tiloihin. Tätä ennen Arola oli toiminut vuodesta 1920 lähtien Nyströmin arkkitehtitoimistossa piirtäjänä.
Ura.
Arola valmistui Turun teollisuuskoulun huoneenrakennusosastolta vuonna 1912. Hän toimi vuodesta 1913 lähtien insinööri Gustav von Schantzin rakennusmestarina ja vuodesta 1915 Crichtonin laivatelakan puuseppämestarina. Vuosina 1916–1917 hän toimi Turun ja Porin läänin lääninrakennuskonttorin toisena rakennusmestarina. Turun kaupungin rakennuskonttorissa hän toimi vuosina 1918–1920.
Suunnittelutöitä.
Martin puutalot.
Arola suunnitteli kaikki Martinkadun, Stålarminkadun ja Kuninkaankartanonkadun keskelle jäävän kolmion muotoisen korttelin talot.
Globus (lehti)

Globus on kroatialainen viikkolehti, joka keskittyy politiikkaan. Se ilmestyy torstaisin ja kuuluu samaan Hanza Media -konserniin kuin "Jutarnji list".
Emil Jónsson

Emil Jónsson (27. lokakuuta 1902 Hafnarfjörður – 30. marraskuuta 1986) oli islantilainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi vuosina 1956–1958 Islannin parlamentin Alþingin puhemiehenä ja 1958–1959 Islannin pääministerinä, minkä lisäksi hän toimi Islannin ulkoministerinä, sosiaaliministerinä, kalatalousministerinä, kauppaministerinä ja liikenneministerinä.
Emil suoritti insinöörintutkinnon Kööpenhaminassa vuonna 1925, minkä jälkeen hän työskenteli insinöörinä Odensessa ja Hafnarfjörðurissä. Vuosina 1930–1937 hän toimi Hafnarfjörðurin kaupunginjohtajana. Vuosina 1937–1944 ja 1949–1957 hän toimi Islannin majakka- ja satamalaitoksen johtajana.
Vuoden 1934 parlamenttivaaleissa Emil valittiin Alþingiin Hafnarfjörðurin vaalipiiristä. Vuosina 1934–1937 hän toimi Alþingin 2. varapuhemiehenä, vuonna 1942 alahuoneen puhemiehenä, kerran vuonna 1942 ja myöhemmin vuosina 1942–1944 alahuoneen 1. varapuhemiehenä ja vuosina 1956–1958 Alþingin puhemiehenä. Hän toimi liikenneministerinä vuosina 1944–1949, kauppaministerinä vuosina 1947–1949, vt. ulkoministerinä elokuusta lokakuuhun 1956, kalatalousministerinä vuosina 1958–1965, pääministerinä vuosina 1958–1959, sosiaaliministerinä vuosina 1959–1965 ja ulkoministerinä vuosina 1956–1971.
Globus (täsmennyssivu)

Globus voi tarkoittaa seuraavia:
Kristillisen mietiskelyn aspekteista

Kirje katolisen kirkon piispoille joistakin kristillisen mietiskelyn aspekteista () on katolisen kirkon Uskonopin kongregaation julkaisema asiakirja vuodelta 1989. 
Asiakirja julkaistiin Joseph Ratzingerin johdolla, joka oli Uskonopin kongregaation johtaja. Se vastaa opillisten ja pastoraalisten kriteerien tarpeeseen koskien ei-kristillisten uskontojen meditaatiomenetelmiä suhteessa kristillisen mietiskelyn perinteeseen. 
Asiakirjan sisällys on seuraava: