tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Peräjärvi (Jämsä, Koskenpää)

Peräjärvi on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva 15 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 36 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Jyväskylästä 39 kilometriä länteen.
Maantiede.
Peräjärven pituus on noin kilometri. Järven keskiosassa on kaksi luotoa, rannat ovat suota ja metsää. Pääaltaasta erottuu järven eteläosan pitkulainen ja mutkitteleva lahti. Peräjärven länsipuoliset Murronmäki ja Perämäki kohoavat ylängöksi noin 40 metriä järven pinnan yläpuolelle. Kilometri Peräjärveltä itään sijaitsee Kotanen, järvien välistä kulkee yhdystie 16539. Noin kolme kilometriä etelään sijaitsee Porkkakylien Ylänen. Peräjärven pohjoispuolella on Teerijärvi ja Oratti.
Peräjärvi on Kotasen ja osittain Keuruulla sijaitsevan Havunjärven ohella Jämsän pohjoisin yli kymmenen hehtaarin laajuinen järvi. Jämsän pohjoisin piste sijaitsee 3,7 kilometriä Peräjärveltä luoteeseen. Siellä on Jämsän pohjoisin vakavesi, noin 75 aarin laajuinen Yläinen Lepaatlampi (143 metriä mpy). Jämsän pohjoisin piste on Jämsän, Keuruun ja Petäjäveden rajapyykki.
Peräjärvi kuuluu Vataanjoen valuma-alueen kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö. Peräjärvi on Vataanjoen alueen yhdeksänneksi suurin vakavesi. Vataanjoen alue levittäytyy Koskenpään länsiosaan, sen luoteinen osa ulottuu Keuruulle. Alueen suurin vakavesi on Koijärvi.
Ala-Kiimajärvi

Ala-Kiimajärvi on Mustingan kylän lähellä Jämsän keskiosassa sijaitseva viiden hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kaksitoista kilometriä luoteeseen ja Tampereelta 82 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Ala-Kiimajärven pituus on puoli kilometriä. Järvi on banaanin muotoinen ja sen eteläosassa on pieni, pyöreähkö saari. Rannat ovat metsäiset ja idässä on yli 20 metriä järven pinnan yläpuolelle kohoava Löytöskangas. Lounaispuolella on pieni viljelysaukea. Ala-Kiimajärven eteläpuolella sijaitsee Ylä-Kiimajärvi, jonka korkeustaso on sama kuin Ala-Kiimajärven. Järviä yhdistää kapea vesiväylä, ja niiden yhteispituus on lähes kilometri. Ala-Kiimajärven länsirannalta lähtee Ruotsinoja länteen kohti Holisevaa. Kantatie 56 kulkee järven pohjoispuolitse, järven ja kantatien välissä sijaitsee Kaustalammi. Kantatien pohjoispuolella on Toivas.
Ala-Kiimajärvi kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta. Ala-Kiimajärvi sijaitsee Lahnajoen alueen eteläpuoliskolla.
Ala-Kiimajärven pinta-ala on 1:10000-mittakaavaisen aineiston (Ranta10) perusteella 46 270 neliömetriä. Vanhemman 1:20000-mittakaavaisen aineiston (Ranta20) perusteella ala on 52 380 neliömetriä. Ero on siten 6 110 neliömetriä eli Ranta10-perusteinen pinta-ala on noin 12 % pienempi. Rantaviiva on uudemman tavan perusteella 1 565 metriä, eli 410 metriä lyhyempi.
Ylä-Kiimajärvi

Ylä-Kiimajärvi on Mustingan kylän lähellä Jämsän keskiosassa sijaitseva 2,5 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on yksitoista kilometriä luoteeseen ja Tampereelta 82 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Ylä-Kiimajärven pituus on 350 metriä ja leveys 100 metriä. Järvi on saareton. Rannat ovat metsäisiä ja soisia. Koillisessa on yli 20 metriä järven pinnan yläpuolelle kohoava Löytöskangas. Luoteispuolella on pieni viljelysaukea. Ylä-Kiimajärven pohjoispuolella sijaitsee Ala-Kiimajärvi, jonka korkeustaso on sama kuin Ala-Kiimajärven. Järviä yhdistää kapea vesiväylä, ja niiden yhteispituus on lähes kilometri. Ylä-Kiimajärven etelärantaan saapuu laskuoja etelästä Heräkulman järviltä (Heräjärvi (Jämsä, Heräkulma)). Ala-Kiimajärven länsirannalta lähtee Ruotsinoja länteen kohti Holisevaa.
Ylä-Kiimajärvi kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta. Ylä-Kiimajärvi sijaitsee Lahnajoen alueen eteläpuoliskolla.
Kaustalammi

Kaustalammi on Mustingan ja Holisevan kylien välissä Jämsän keskiosassa sijaitseva kolmen hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kaksitoista kilometriä luoteeseen.
Maantiede.
Kaustalammi on 200 metriä pitkä ja yhtä leveä. Järvi on saareton. Rannat ovat metsäiset, paitsi pohjoisranta, jota kantatie 56 sivuaa. Eteläpuolella sijaitsee Ala-Kiimajärvi, jonka korkeustaso on noin neljä metriä Kaustalammia alempana. Kaustalammen vedet virtaavat laskuojaa pohjoiseen Toivakseen, jonne etäisyys on runsas puoli kilometriä. Kaustalammen ja Toivaksen välissä on kantatie, metsämaata ja Kultala.
Kaustalammi kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta. Kaustalammi sijaitsee Lahnajoen alueen eteläpuoliskolla.
Kastjärvi

Kastjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Jämsänkosken- ja Jämsän keskustaajamien välissä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Kastjärvi on 900 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 21 hehtaaria. Se sijaitsee metsäalueella viiden pienen kukkulan välisessä painaumassa. Korkein on Susivuoren kukkula, joka kohoaa 155 metrin korkeuteen mpy. eli yli 35 metrin korkeuteen järvestä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä. Rantavyöhyke on metsämaata lukuun ottamatta pohjoisrannassa, jossa on kosteikkoa. Kosteikon vieressä sijaitsee kaksi peltopalstaa. Järvellä ei ole kiinteää asutusta, mutta rantaan on rakennettu 10 vapaa-ajan asuntoa. Pohjoisrannassa sijaitsee kota.
Kastjärven pinta-ala on 1:10000-mittakaavaisen aineiston (Ranta10) perusteella 236 760 neliömetriä. Vanhemman 1:20000-mittakaavaisen aineiston (Ranta20) perusteella ala on 210 540 neliömetriä. Ero on siten 26 220 neliömetriä eli Ranta10-perusteinen pinta-ala on noin 12 % suurempi. Rantaviiva on uudemman tavan perusteella 2 490 metriä, eli 281 metriä pidempi.
Vesistösuhteet.
Kastjärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Jämsänjoen alueella (14.51), jonka Kirkko-ojan valuma-alueeseen (14.518) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,5 metriä mpy.
Järveen tulee lyhyitä peltojen tai metsämaiden kuivatusojia. Järven laskuoja alkaa länsirannasta ja se juoksee vajaan kilometrin länteen päin ja kääntyy Mullikon peltoaukealla kohti etelää laskien lopuksi Suolammiin. Valuma-alueen pääuoma jatkaa Suolammista Jaatilanjärven kautta Jämsänjokeen. Muut läheiset järvet kuuluvat muihin kuin Kirkko-ojan valuma-alueeseen. Sellaisia ovat esimerkiksi Kastjärven koillispuolella sijaitseva Heinäjärvi, joka kuuluu Lavaojan valuma-alueeseen, ja etelässä sijaitsevat pienet järvet, jotka laskevat Patalahteen.
Gabriel Pierné

Henri Constant Gabriel Pierné (16. elokuuta 1863 Metz – 17. heinäkuuta 1937 Ploujean) oli ranskalainen säveltäjä, kapellimestari ja urkuri.
Pierné muutti lapsena vanhempineen Pariisiin, jossa hän aloitti vuonna 1871 opiskelun Pariisin konservatoriossa. Hänen opettajinaan siellä toimivat Jules Massenet ja César Franck. Pierné palkittiin "Edith"-kantaatistaan Prix de Romella vuonna 1882. Franckin kuoltua vuonna 1890 Pierné seurasi tätä Sainte-Clotilden urkurina, jona toimi vuoteen 1898. Vuonna 1903 hänestä tuli Orchestre Colonnen avustava kapellimestari ja vuonna 1910 Édouard Colonnen kuoltua pääkapellimestari. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1934 saakka. Pierné työskenteli myös Pariisin konservatorion hallinnossa. Hänet valittiin Académie des Beaux-Artsiin ja lyötiin Kunnialegioonan ritariksi.
Pierné sävelsi muun muassa näyttämömusiikkia, johon kuuluu monia oopperoita, kuten "Vendée" (1897); Ballets russesissa myös tuotettiin menestyksellä kolme Piernén säveltämää balettia. Piernén muuhun tuotantoon kuuluvat sävelrunot, konsertto pianolle, oratoriot, yksinlaulut ja lukuisat kamarimusiikkiteokset vaihteleville kokoonpanoille.
Ukrainan kansallinen tiedeakatemia

Ukrainan kansallinen tiedeakatemia (; lyhennys , tai eli NANU) on Ukrainan valtion rahoittama itsenäinen tiedeakatemia.
Tiedeakatemian alaiset yksiköt jakavat kahta palkintoa: Bogoljubov-palkinto ja Vernadskyi-kultamitali.
Historia.
Tiedeakatemia perustettiin 27. maaliskuuta 1918, jolloin pidettiin sen perustava kokous. Tiedeakatemian alkuperäinen nimi, vuoteen 1921 asti, oli "Ukrainan tiedeakatemia" (). Vuosina 1921–1936 nimi oli "Yleisukrainalainen tiedeakatemia" (), vuosina 1936–1991 "Ukrainan neuvostotasavallan tiedeakatemia" (), ja vuonna 1991 nimi muutettiin takaisin "Ukrainan tiedeakatemiaksi". Nykyiseen muotoonsa nimi muutettiin vuonna 1994.. Aluksi tiedeakatemia koostui kolmesta laitoksesta:
Neuvostoaikana Ukrainan tiedeakatemia toimi Neuvostoliiton tiedeakatemian alueellisena osastona. Tiedeakatemia on ollut Kansainvälisen tiedeneuvoston jäsen vuodesta 1992.
Tiedeakatemian päärakennus, jossa sen presidium kokoontuu, on kuvattu 1000 hryvnian setelin kääntöpuolella, siitä asti kun setelit laskettiin liikkeelle vuonna 2019. Etupuolella on kuvattuna geologi Vladimir Vernadski.. 
Vuonna 2020 tiedeakatemian johtajaksi valittiin Anatoli Zahorodni.
Organisaatio.
Tiedeakatemian palveluksessa on 13 000 tutkijaa. Jäseniä on 545..
Tiedeakatemian alaisuudessa toimii kolme laitosta: tekniikan, fysiikan ja matematiikan laitos, kemian ja biologian laitos sekä sosiaalitieteiden ja humanististen tieteiden laitos. Näiden alaisuudessa toimii useampia yksikköjä, joiden alaisuudessa puolestaan toimii yksittäisiä instituutioita (sulkeissa instituutioiden määrä):
Suolammi (Jämsä, Asemamäki)

Suolammi on Keski-Suomessa Jämsässä Jämsän keskustaajaman ja Jämsänkosken keskustaajaman puolivälissä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Suolammi on 850 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,6 hehtaaria. Se sijaitsee pienten mäkien ympäröimässä peltomaaksi raivatussa laaksossa. Lammen itäpuolella kohoaa Suolamminmäki, joka kohoaa lähes 130 metrin korkeuteen mpy. eli 40 metriä lammen yläpuolelle. Mäellä sijaitsee näkötorni, josta näkee ympäristön kulttuurimaisemaa ja lampea huonosti eteen kasvaneen puuston vuoksi. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja vain rantaviiva puskittunutta ja harvapuista aluetta. Puiden takana on jo peltomaata ja eteläpuolella Jämsän ammattiopistoon kuuluva entinen Puutarha- ja maatalousoppilaitoksen kampus. Lammen itärantaa seuraa läheltä Auvilasta Mulikon kautta Arvenmäkeen johtava kylätie (Auvilantie).
Vesistösuhteet.
Suolammi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Jämsänjoen alueella (14.51), jonka Kirkko-ojan valuma-alueeseen (14.518) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 83,8 metriä mpy.
Kirkko-ojan valuma-alue kattaa Jämsän keskustaajaman itäosan ja Jämsän keskustan pienet puistolammet. Suolammi sijaitsee valuma-alueen keskiosassa ja sen läpi virtaa valuma-alueen pääuoma. Pääuoma alkaa Kastjärvestä ja jatkaa Jaatilanjärveen. Suomessa on kahdeksan yli hehtaarin laajuista Suolammia, joista kolme muuta sijaitsee Jämsässä: Suolammi (Jämsä, Salosvesi), Suolammi (Jämsä, Matokulma) ja Suolammi (Jämsä, Vekkula).
Fatick

Fatick on kaupunkikunta sekä Fatickin alueen ja departementin hallinnollinen keskus Senegalissa. Se sijaitsee Saloumin sivujoen Sinen varrella 157 kilometriä Dakarista kaakkoon. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 39 361 asukasta.
Kunnan pinta-ala on 90 neliökilometriä. Se käsittää kahdeksan kaupunginosaa, joista vanhin on nimeltään Escale. Niitä ympäröivät tulva- ja suolatasangot. Asukkaat ovat etupäässä sererejä, wolofeja ja fulbeja.
Ranskalaiset valtasivat Sinen kuningaskuntaan kuuluneen Fatickin vuonna 1859. Vuonna 1888 siitä tuli kauppapaikka, jonka kautta vietiin varsinkin maapähkinää. Fatickista tuli ranskalaisen komendantin asemapaikka vuonna 1898. Se sai osittaisen kunnallishallinnon vuonna 1917. Fatickin alue on perustettu vuonna 1984.
Kaupungin läpi kulkee Dakarista Tambacoundaan ja Malin rajalle johtava maantie N1. Asukkaiden pääelinkeinot ovat kaupankäynti, alkutuotanto, hallinto ja käsityöammatit. Talous perustuu maanviljelyyn, hedelmäpuiden kasvatukseen ja suolan tuotantoon. Teollisuutta ei ole käytännössä lainkaan ja palvelujen taso on vaatimaton. Ympäröivä maaseutu suuntautuu etupäässä 42 kilometrin päässä sijaitsevaan Kaolackiin.
Marek Krajewski

Marek Krajewski (s. 4. syyskuuta 1966 Wrocław) on puolalainen kirjailija.
Krajewski valmistui opiskeltuaan klassillista filologiaa ja erikoistuttuaan latinaan. Hän työskenteli vuodesta 1995 professorina Wrocławin yliopistossa, mutta päätti omistautua vuonna 2007 päätoimisesti kirjoitustyölle. Hänen teoksensa ovat rikosromaaneja, jotka kuitenkin myös ylittävät genrerajat, sillä ammentavat vaikutteita esimerkiksi perinteisestä kauhukirjallisuudesta, kuten Edgar Allan Poen klassikoista. Krajewskin lukuisten romaanien päähenkilö on ollut Wrocławin poliisin palveluksessa työskentelevä Eberhardt Mock, joka kuvataan naisia kohtaan aggressiivisena, alkoholisoituneena ja jopa lain ulkopuolelle harhautuvana henkilönä. Muita merkittäviä Krajewskin kehittämiä henkilöhahmoja ovat olleet Jarosław Pater ja Edward Popielski. 
Krajewski on saanut monia kulttuuripalkintoja, kuten Paszport Politykin ja Gloria Artis -mitalin. Hänen teoksiaan on käännetty englanniksi, saksaksi, venäjäksi, ranskaksi, hepreaksi ja useille muille kielille.
Kaya Peker

Kaya Peker (s. 2. elokuuta 1980 Ankara) on turkkilainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Peker edusti Turkin maajoukkuetta kaksissa MM- ja neljissä EM-kilpailuissa saavuttaen EM-hopeaa vuonna 2001. Seuratasolla hän voitti kuusi Turkin mestaruutta, kuusi Turkin cup-mestaruutta ja yhden Espanjan supercup-mestaruuden.
Elämä ja urheilu-ura.
Peker edusti Turkin miesten maajoukkuetta vuosien 2002 ja 2006 MM-kilpailuissa sekä vuosien 2001, 2003, 2005 ja 2007 EM-kilpailuissa. Turkin koti-EM-kilpailuista 2001 maa saavutti hopeaa.
Seurajoukkuetasolla Peker pelasi pääosin turkkilaisjoukkueissa. Hän pelasi myös yhden kauden Espanjan pääsarjassa. Peker voitti Turkin mestaruuden vuosina 2002, 2003, 2004, 2005, 2009 ja 2011, Turkin cup-mestaruuden vuosina 2001, 2002, 2006, 2009, 2011 ja 2013 sekä Espanjan supercup-mestaruuden vuonna 2006.
Aitraaz

Aitraaz (suomeksi ”Vastalause”) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen jännitysdraamaelokuva. Sen ohjasi Abbas-Mustan ja tuotti Subhash Ghai. Pääosia näyttelivät Akshay Kumar, Kareena Kapoor ja Priyanka Chopra. Musiikin sävelsi Himesh Reshammiya.
Löyhästi yhdysvaltalaiseen elokuvaan "Verkossa" ("Disclosure", 1994) perustuva elokuva kertoo miehestä, jota naisesimies syyttää seksuaalisesta häirinnästä. Se sai ensi-iltansa 12. marraskuuta 2004 ja vastaanotto oli pääasiassa hyvä. Chopra sai laajaa ylistystä kriitikoilta antagonistin roolistaan. "Aitraaz" oli kohtuullinen kaupallinen menestys 260 miljoonan rupian tuotollaan.
Mika Ninagawa

Mika Ninagawa (, s. 18. lokakuuta 1972, Tokio) on japanilainen valokuvaaja ja ohjaaja. Hän on tunnettu värikkäistä valokuvista joissa on kukkia, kultakaloja ja maisemia. Hän toimii myös valokuvaajana muotijulkaisuille.
Elämäkerta.
Ninagawa on julkaissut lähes 100 valokuvakirjaa. Hän on voittanut 26. Kimura Ihei -palkinnon, joka on Japanin arvostetuin valokuvauspalkinto.
Hänen ensimmäinen elokuvaohjauksensa oli vuoden 2007 "Sakuran", jota seurasi vuoden 2012 "Helter Skelter". Elokuvaohjauksien lisäksi hän on ohjannut musiikkivideoita kuten Alicia Keysin japanilainen versio kappaleesta "Girl on Fire" (2013) sekä AKB48:n "Heavy Rotation".
Hän on arvostetun teatteriohjaaja Yukio Ninagawan ja näyttelijä Hiroko Ninagawan tytär.
Andra Day

Andra Day (oik. "Cassandra Monique Batie") (s. 30. joulukuuta 1984) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja Oscar-ehdokkaana ollut näyttelijä.
Hänen debyyttialbuminsa, "Cheers to the Fall", julkaistiin vuonna 2015, ja se saavutti Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla 48. sijan ja Billboard 100-listalla 4. sijan. Vuoden 2016 Grammy-palkinnoissa albumi nimitettiin ehdokkaaksi parhaaksi R&amp;B -albumiksi ja levyn menestynein sinkku "Rise Up" oli ehdolla parhaaksi R &amp; B-esitykseksi.
Hän näytteli Billie Holidayn roolin vuonna 2021 ilmestyneessä elämäkerrallisessa elokuvassa "The United States vs. Billie Holiday". Hän sai elokuvasta Golden Globe -palkinnon parhaasta naispääosasta draamaelokuvassa. Elokuvan laulu oli ehdolla parhaaksi alkuperäiseksi kappaleeksi. Hän sai taiteilijanimeensä inspiraation Holidayn lempinimestä Lady Day.
Jussi Virkkunen

Jussi Virkkunen (s. 1979) on suomalainen toimittaja, joka on "Kansan Uutisten" päätoimittaja sekä lehteä kustantavan Kansan Uutiset Oy:n toimitusjohtaja.
Ura.
Virkkunen opiskeli kansainvälistä politiikkaa Canterburyn yliopistossa ja suoritti BA-tutkinnon vuonna 2004.
Vuosina 2012–2015 Virkkunen työskenteli MTV3:n uutistoimituksessa ja sen jälkeen Yleisradiossa, josta hän siirtyi 2017 "Kansan Uutisten" politiikan toimittajaksi. Vuonna 2021 Virkkunen aloitti lehden päätoimittajana ja toimitusjohtajana.
Yksityiselämä.
Virkkusen isä on "Helsingin Sanomien" vastaavana päätoimittajana työskennellyt Janne Virkkunen.
Brasilian yleisvaalit 2022

Brasilian yleisvaalit 2022 järjestettiin 2. lokakuuta ja 30. lokakuuta 2022. Istuva presidentti Jair Bolsonaro haki jatkokaudelle. Hänet nimitettiin virallisesti puolueensa presidentinvaaliehdokkaaksi 24. heinäkuuta 2022. Hän kuitenkin hävisi toisella kierroksella maan entiselle presidentille Luiz Inácio Lula da Silvalle.
Samaan aikaan pidetään useammat erilliset vaalit, joissa valitaan Brasilian presidentti, edustajainhuoneen ja senaatin edustajat, osavaltioiden kuvernöörit ja osavaltioiden paikallisparlamenttien edustajat. Brasilian ylin vaalikomissio ilmoitti heinäkuussa, että äänioikeutettuja on 156 454 011, mikä on suurin koko maan historiassa. Ulkomailla asuvia äänioikeutettuja brasilialaisia ilmoitettiin olevan 679 188, mutta nämä saavat äänestää ainoastaan presidentinvaaleissa.
Äänioikeus.
Laki takaa äänioikeuden kaikille vähintään 16-vuotiaille Brasilian kansalaisille. Kansalaisten tulee rekisteröityä äänestäjiksi.
Brasiliassa on käytössä äänestyspakko, joka koskee kaikkia 18–70-vuotiaita rekisteröityneitä ja lukutaitoisia äänestäjiä. Henkilöille, jotka eivät äänestä ilman hyväksyttävää syytä, määrätään sakkoja 3,51 realia jokaista vaalia, ja niiden kierrosta, kohden, jossa henkilö jätti äänestämättä. Äänestyspakko koskee myös ulkomailla oleskelevia brasilialaisia, joille voidaan myös määrätä sakkoja äänestämättä jättämisestä. Maksamattomat sakot saattavat johtaa esim. passin tai henkilökortin saamisen rajoittamiseen tai palkkauskieltoon julkisella sektorilla.
Presidentinvaalit.
Tulokset.
Toiselle kierrokselle selviytyivät Bolsonaro (51 072 345 ääntä) ja Lula (57 259 504 ääntä).
Saunalahden kirjasto

Saunalahden kirjasto on Espoon Saunalahden kaupunginosassa toimiva yleinen kirjasto. Kirjaston tilat avattiin elokuussa 2012 Saunalahden koulun avaamisen yhteydessä. Saunalahden koulu- ja kirjastorakennuksen pääarkkitehtina oli Ilkka Salminen apunaan arkkitehdit Riina Palva, Jussi Palva ja Väinö Nikkilä (Verstas Arkkitehdit Oy). 
Saunalahden kirjasto on kouluun kytkeytyvä, noin sadan neliömetrin suuruinen niin kutsuttu kioskikirjasto, joka palvelee muita käyttäjiä kouluajan jälkeen. Se kuuluu Espoon kaupunginkirjaston toimipisteiden joukkoon ja osa pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa. Kirjasto on toiminut myös itsepalvelukirjastona.
Gruffudd ap Llywelyn

Gruffudd ap Llywelyn tai Gruffydd ap Llywelyn (k. 1063) oli Gwyneddin ja Powysin kuningaskuntien kuningas 1039–1063 sekä koko Walesin kuningas 1055–1063.
Gruffudd oli kuningas Llywelyn ap Seisyllin poika. Hänen nuoruusvuosistaan ei tiedetä paljoa. Gruffudin sanotaan olleen nuorukaisena hidas ja jopa apaattinen, mutta myöhemmin noussut kunnianhimo muutti hänet rohkeaksi ja määrätietoiseksi mieheksi.
Vuonna 1039 Gwyneddin kuningas Iago ab Idwal murhattiin, ja Gruffudd ap Llywelynistä tuli Gwyneddin ja Powysin kuningas. Heti valtaan noustuaan Gruffudd löi Mercian joukot Rhyd-y-groesin taistelussa ja ajoi heidät pakoon. Tämä voitto loi Gruffuddille pysyvän maineen kansansa uljaana puolustajana ja vihollistensa kauhuna.
Lyötyään Mercian saksit Gruffudd soti Deheubarthin kuningasta Hywel ab Edwiniä vastaan vaihtelevalla menestyksellä. Hywel sai lopulta surmansa vuonna 1044, mutta Gruffudd ei kyennyt valloittamaan Deheubarthia sen seuraavilta hallitsijoilta.
Kesällä vuonna 1052 Gruffudd ap Llywelyn valloitti Herefordin ja löi saksien ja normannien armeijan lähellä Leominsteriä. Vuonna Gruffudd 1055 tappoi Gruffydd ap Rhydderchin ja sai viimein valloitettua Deheubarthin. Vuonna 1056 Herefordin piispa Leofgarin johtama armeija marssi Gruffuddia vastaan. Gruffudd voitti heidät 16. kesäkuuta 1056 käydyssä taistelussa.
Herefordin jaarli Harald Godwininpoika, Mercian jaarli Leofric ja Worcesterin piispa Ealdred saivat lopulta tehtyä rauhansopimuksen, ja Gruffudd vannoi uskollisuudenvalan Englannin kuninkaalle Edvard Tunnustajalle. Loppuvuodesta 1062 Harald Godwininpoika teki yllätyshyökkäyksen Gruffuddin hoviin Rhuddlanissa. Gruffudd onnistui pakenemaan, mutta hänen omat miehensä surmasivat hänet seuraavana vuonna.
Zeybekit

Zeybekit on Turkissa Anatolian länsiosissa asuvista vuoristolaisista käytetty yleisnimitys. Historiallisesti heidät tunnettiin itsenäisistä yhteisöistään ja nykyisin tunnettuja ovat etenkin heidän kansallispukunsa ja tanssinsa.
Nimi.
Nimen "zeybek" alkuperästä on useampia teorioita, joista yhdelläkään ei ole ylivoimaista kannatusta. Nimen on ehdotettu esimerkiksi olevan peräisin Kirgisialaisesta paikannimestä, viisasta ja luotettavaa miestä tarkoittavasta sanasta "sağbek", sotapäällikköä tarkoittavasta sanasta "su"/"sü bek" tai begin apulaista tarkoittavasta termistä "zyel-i beğ".
Historia.
Nimen tapaan zeybekien alkuperästä ei ole täyttä varmuutta. Mahdollisesti he polveutuvat Anatolian länsiosiin jo 1200-luvulla asettuneista yörükeista tai turkmeeneista. Toisaalta heidän on ehdotettu polveutuvan myös levendeistä. Levendit olivat Länsi-Anatoliassa 1500-luvun ja 1700-luvun välillä vaikuttaneita maantierosvoja. Yhtäläisyyksiä heihin on esimerkiksi perinteisten kansallispukujen perusteella. "Zeybek" terminä esiintyy ensimmäisen kerran Osmanien valtakunnassa virallisissa asiakirjoissa vasta 1800-luvulla. Kansanperinteessä heistä lienee puhuttu jo aikaisemmin. Ensimmäinen heistä kirjoittanut länsimaalainen oli George Keppel teoksessaan "Narrative of a journey across the Balcan" vuodelta 1831.
Zeybekit asuttivat vuoristoisia seutuja Länsi-Anatoliassa etenkin İzmirin, Aydınin ja Manisan alueilla. Zeybekien yhteisöt tunnettiin hyvin itsenäisinä. Yhteisöä johtavien päälikköjen arvonimi oli "efe" ja heidän alaisensa apulaiset "kızan". "Efe" määräsi yhteisön asioista ja häneltä vaadittiin lupa esimerkiksi naimisiin menoon. Vaimo saatettiin hankkia sieppaamalla. Töitä zeybekit tekivät esimerkiksi toimimalla paikallisten mahtimiesten sotajoukkoina. Heitä toimi esimerkiksi henkivartijoina ja alueella matkaavilta perittiin suojeluveroa esimerkiksi kahviloilla. Zeybekit olivat myös vapaaehtoisina palveluksessa Osmanivaltion armeijassa ja 1920-luvun alussa monet olivat osa kansallismielistä liikehdintää.
Kulttuuri.
Nykyisin zeybekit tunnetaan etenkin kansallispukunsa ja kansallistanssin takia. Zeybek-pukuun kuuluu esimerkiksi punainen fetsi, jonka ympärille kääritään koristeltu huivi, takki ja liivit, pussimaiset housut ("şalvar"), villasukat ja kengät ("yemeni"), sekä asevyö. Pukua pidettiin aikanaan Osmanivaltiossa islamin vastaisena ja sen käyttöä yritettiin epäonnistuen rajoittaa 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa. Vuonna 1838 yritys kieltää puku johti veriseen kapinaan. Zeybek-tanssi on puolestaan nykyisin levinnyt Länsi-Anatoliasta myös muualle Turkkiin. Sen keskukset ovat kuitenkin edelleen lännessä, kuten İzmirissä, Aydınissa, Balıkesirissa, Muğlassa ja Denizlissä. Tanssia voidaan esittää yksin tai ryhmissä, sekä miesten naisten kesken.
Alaşehir

Alaşehir on kaupunki ja piirikunta Turkin Manisan maakunnassa. Nykyinen kaupunki on historiallisen Filadelfeian paikalla. Piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 105 145.
Maantiede.
Alaşehir sijaitsee TurkinAnatoliassa lähellä Kuzu Çayn jokea Manisan maakunnassa. Nimi Alaşehir tarkoittaa kirjavan väristä kaupunkia.
Historia.
Antiikin ja Bysantin valtakunnan aikoihin nykyisen Alaşehirin paikalla sijaitsi Filadelfeian kaupunki. Nimensä se oli saanut perustajansa Attalos II Filadelfosin mukaan.
Suleiman ibn Kutalmiş valtasi johtamineen seldžukkeineen Fryygian seudun vuonna 1075 tai 1076. Samalla kukistui myös Filadelfeia, jonka Bysantin joukot valtasivat kuitenkin takaisin vuonna 1098. Sittemmin se muodosti tärkeän tukikohdan Bysantin tulevissa sodissa seldžukkeja vastaan. Joidenkin lähteiden mukaan vuonna 1210 kaupungin lähellä käytiin taistelu, jossa seldžukkipäällikkö Kay-Khusraw I sai surmansa keisari Theodoros I Laskarista vastaan käydyssä taistelussa. Bysanttilaiset lähteet eivät kuitenkaan tunne tapahtumaa.
Vuonna 1303 kaupunkia piirittivät Jakub I:n johtamat turkkilaiset, mutta kaupungin pelastivat katalaanien palkkasotilaat. Sitä piiritettiin vielä vuosina 1307 ja 1324. Kaupunkia ei varsinaisesti kukistettu, mutta se joutui maksamaan tribuuttia ensin Germiyanin ja myöhemmin Aydınin turkkilaisille hallitsijoille. Lopulta vuonna 1391 kaupunki kukistui viimeisenä Vähä-Aasian vapaana kreikkalaisena kaupunkina osmanisulttaani Bayezid I:n joukoille.
Vuonna 1402 sen valtasi Timur Lenk ja osmanivalta palasi seuraavan kerran Murad II:n kaudella. Kaupunki ei enää saavuttanut historiallisesti tärkeää asemaansa. Siitä tuli ensin Aydinin ja sittemmin Manisan vilayetiin kuuluneen kadan keskus. Vuonna 1890 kaupungissa asui 17 000 muslimia ja 4 000 kreikkalaista. Kreikka miehitti Alaşehirin vuonna 1919 ja se menetettiin takaisin turkkilaisille Kreikan–Turkin sodan seurauksena vuonna 1923. Kaupungista tuli sittemmin kokonaan muslimien asuttama.
Väestö.
Turkin tilastokeskuksen mukaan Alaşehirin piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 105 145. Vuotuinen väestönkasvu oli 5 %. Vuonna 1945 asukasluku oli 45 792, joista 8 883 asui itse kaupungissa.
Pata (maa)

Pata (♠) on yksi neljästä pelikorttien maasta peruskorttipakassa. Se on toinen mustista maista.
Nimi.
Ranskaksi pata on "pique" eli piikki. Kuvion mukaan englanninkieliseksi nimeksi tuli "spade" ja ruotsinkieliseksi "spader". Näin äänteellisesti tuli suomen kieleen "pata".
Symboliikka.
Padan kuvio on kehittynyt pistokeihään ja taistelukirveen sekoituksen hilparin kärjestä.
Lenkoranin alanko

Lenkoranin alanko (azeriksi "Lənkəran ovalığı") on kapea alankoalue kaakkoisessa Azerbaidžanissa Kaspianmeren rannikolla. Se on Kura-Arasin alangon eteläinen jatke. Alue on saanut nimensä Lənkəranin kaupungin mukaan, ja se on Azerbaidžanin tärkeimpiä maatalousalueita.
Maantiede.
Alanko on noin 100 km pohjois-etelä-suunnassa. Pohjoisosassa se on 20-30 km leveä, etelässä vain 5-6 km. Alankoa rajaavat etelässä Talyšvuoret. Se ulottuu Iranin puolelle Astaran luona. 
Osa Hirkanin kansallispuistosta, nk. "Moskovan metsä", kuuluu alankoon. Tämä metsä on ainoa säästynyt osa muinaisista Hyrkanian sekametsistä, jotka peittivät alankoa ennen kuin ne raivattiin maanviljelyn tieltä. Nykyään osia alangosta ollaan uudelleenmetsittämässä metsäluonnon palauttamiseksi, ja tarkoituksena on aikanaan liittää ne kansallispuiston osaksi. Näiden sekametsien puustoon kuuluu mm. kastanjatammia, tervaleppiä, nukkavaahteroita, vuorijalavia, valkopyökkejä, persianparrotiaa ja silkkialbitsioita.
Ilmasto.
Lenkoranin alangon ilmasto on humidi ja lähes subtrooppinen. Alueella kasvatetaan teetä, riisiä ja sitrushedelmiä. Vuotuinen sademäärä on 1600-1800 mm, mikä on Azerbaidžanin suurimpia.
Eläimistö.
Alueella elää monia lintulajeja, kuten pronssi-iibiksiä, flamingoja, mustafrankoliineja, joutsenia, harmaahanhia ja nokikanoja. Ennen sukupuuttoon kuolemista Lenkoranin alanko oli kaspiantiikerien asuinaluetta.
Zirkonium(IV)fluoridi

Zirkonium(IV)fluoridi (ZrF4) eli zirkniumtetrafluoridi on zirkoniumin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää erikoislasien valmistukseen ja orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä ja reagenssina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa zirkonium(IV)fluoridi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen stabiileimman α-muodon alkeiskoppi on monokliininen. Lisäksi tunnetaan tetragonaalinen β-muoto sekä γ-muoto, jonka rakennetta ei ole määritetty. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset mono- ja trihydraatit (ZrF4·H2O ja ZrF4·3H2O), joiden rakenteesta kidevesi voidaan poistaa kuumentamalla alennetussa paineessa. Zirkonium(IV)fluoridi liukenee vain hyvin vähän veteen, mutta liukenee paremmin happoliuoksiin. Aine on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa muodostaen kompleksisen heksafluorozirkonaatti(IV)ionin ([ZrF6]2-.
Zirkonium(IV)fluoridia voidaan valmistaa fluorin ja zirkoniumin välisellä reaktiolla. Tavallisimmat tavat ovat kuitenkin Zirkonium(IV)kloridin ja vetyfluoridin välinen reaktio, zirkoniumhydroksikarbonaatin tai zirkoniumdioksidin liuottaminen vetyfluoridiin tai ammoniumheksafluorozirkonaatin kuumentaminen.
ZrCl4 + 4 HF·→ ZrF4 + 4 HCl
(NH4)2ZrF6 → ZrF4 + 2NH3 + 2HF
Zirkonium(IV)fluoridia käytetään fluoridilasien ja erityisesti niin kutsuttujen raskasmetallifluoridilasien valmistamiseen, joita voidaan käyttää esimerkiksi optisissa kuiduissa. Lisäksi yhdistettä on tutkittu käytettäväksi sulasuolareaktoreissa. Orgaanisen kemian synteeseissä zirkonium(IV)fluoridia käytetään katalyyttinä Friedel–Crafts-reaktioissa, alkeenien polymeroinnissa ja pyridiinin valmistuksessa sekä fluoraavana reagenssina.
Hertta (maa)

Hertta (♥) on yksi neljästä pelikorttien maasta peruskorttipakassa. Se on toinen punaisista maista. Myös saksalaisessa korttipakassa on hertta. Saksalaisessa korttipakassa on hertan lisäksi myös tammenterho, lehti ja kello. 
Ranskaksi hertta on "couer", englanniksi "hearts" ja ruotsiksi "hjärter". Näistä nimityksistä on peräisin hertan suomenkielinen nimitys.
Alaeddin pašša

Alaeddin pašša (k. 1333) oli Osmanivaltakunnan perustaja Osmanin poika ja tämän seuraaja Orhanin veli. Alaeddin tunnetaan kuitenkin suhteellisen huonosti, sillä hänet mainitsevat historialliset lähteet ovat epäselviä ja perustuvat usein legendaariseen kerrontaan.
Alaeddin oli Osmanien valtakunnan perustaja Osmanin poika ja joissakin lähteissä hänestä käytetään nimeä Erden Ali tai vain Ali. Hänen veljensä oli Orhan. Historiallisissa lähteissä Alaeddin mainitaan vaihtelevasti joko Orhanin nuorempana tai vanhempana veljenä. Samaan tapaan myös heidän äidistään on epäselvyyttä. Joissain lähteissä veljeksillä mainitaan olleen sama äiti, Mal Khatun, mutta on mahdollista että kyseessä on sekaannus lähteissä.
Historiallisten lähteiden epäselvyys heijastuu myös veljesten myöhempiin vaiheisiin. Alaeddinin sanotaan asuneen isänsä eläessä šeikki Edebalin kanssa Biledjikissä. Osmanin kuoltua joissakin lähteissä Orhanin sanotaan tarjonneen veljelleen jonkinlaista asemaa valtakunnan hallinnossa. Alaeddin kieltäytyi tarjouksesta ja vetäytyi Kotra tai Kudra-nimiselle paikkakunnalle Brusan (nyk. Bursa) ja Mikhaličin (nyk. Karacabey) välillä. Joidenkin historioitsijoiden mukaan tarinassa on kyse sittemmästä historiallisesta vääristelystä ja todellisuudessa veljesten välille puhkesi heidän isänsä kuoleman jälkeen valtataistelu.
Alaeddinillä oli sittemmin joka tapauksessa asema Osamnivaltakunnan hallinnossa. Joissakin lähteissä hänet mainitaan visiirinä ja asevoimien ylipäälikkönä. Joidenkin historioitsijoiden mukaan kyseessä on kuitenkin jälleen sekaannus ja Alaeddin on sekoitettu samannimiseen toiseen henkilöön, joka toimi visiirinä hänen veljensä alaisuudessa. Alaeddin nimiin on joka tapauksessa sittemmin pistetty useiden eri Osmanivaltakunnan institutioiden perustaminen. Hänen sanotaan esimerkiksi aloittaneen osmanien koilikoiden lyöttämisen ja järjestäneen osmanien jalkaväen ("yaya").
Alaeddin kuoli suurin piirtein vuonna 1333. Hänen kuolemansa yksityiskohdista mainitaan eri lähteissä useampia eri tarinoita, joita ei kuitenkaan pidetä erityisen luotettavina. Hänet haudattiin Osmanin mausoleumiin Brusassa.
Perhe.
Alâeddin Pasha meni naimisiin Baladin (nimi tuntematon) tyttären kanssa ja hänellä oli noin 8 lasta tästä avioliitosta. He olivat Kılıç Bey (poika), Hızır Bey (poika), Mehmed Bey (poika), Ibrahim Bey (poika), Şahi Çelebi (poika), Taci Hatun (tytär), Ayşe Hatun (tytär), Paşa Hatun (tytär).
Risti (maa)

Risti (♣) on yksi neljästä pelikorttien maasta peruskorttipakassa. Se on toinen mustista maista.
Nimi.
Risti on ranskan kielellä "tréfle" (”apila”). Myös Ruotsissa maan nimi ("klöver") merkitsee apilaa. Englanniksi maan nimitys on kuitenkin "clubs" (”nuijat”). Suomen kielessä nimi on vaihtunut ulkomuodon perusteella ristiksi.
Symboliikka.
Maan symboli muistuttaa sekä apilaa että ristiä, mutta on alun perin johdettu nuija-aseesta.
Ruutu (maa)

Ruutu (♦) on yksi neljästä pelikorttien maasta peruskorttipakassa. Se on toinen punaisista maista.
Nimi.
Ruudun englanninkielinen nimi on "diamonds" ja ruotsinkielinen nimi "ruter". Suomenkielinen nimi johdettiin ruotsinkielisestä nimestä.
Symboliikka.
Ruudun kuvio oli alun perin tarkoitettu symboloimaan keihäänkärkeä, mutta sen vinoneliömuoto johti englannissa nimeen "diamonds".
Robert Tear

Robert Tear CBE (8. maaliskuuta 1939 Barry, Wales – 29. maaliskuuta 2011) oli brittiläinen tenori, kapellimestari ja kirjailija. Hän lauloi oopperaa, oratoriota ja resitaaliohjelmistoa.
Tear pääsi kuorostipendillä King's Collegeen, Cambridgen yliopistoon. Vuonna 1961 hän liittyi David Willcocksin aloitteesta St Paulin katedraalin kuoroon. 1960-luvun alkupuolella Tear sai osakseen Benjamin Brittenin sekä Peter Pearsin huomion ja liittyi English Opera Groupiin. Hän loi Misaelin roolin oopperassa "The Burning Fiery Furnace" (1966) ja Nuoremman pojan roolin oopperassa "The Prodigal Son" (1968). Vuonna 1970 hän sai luotavakseen Dov'n roolin Michael Tippettin oopperassa "The Knot Garden". Säveltäjiin, joiden oopperoissa Tearilla oli rooleja, kuuluivat myös muiden muassa Pjotr Tšaikovski, Sergei Prokofjev, Igor Stravinsky, Richard Wagner, Alban Berg, Richard Strauss, Wolfgang Amadeus Mozart, Bedřich Smetana ja Leoš Janáček. Giuseppe Verdiltä Tear esiintyi "Falstaffissa" (rooli Dr Caius) Covent Gardenissa vuonna 2003 ja Giacomo Puccinilta "Turandotissa" (rooli keisari Altoum) viimeisekseen jääneessä esiintymisessään Royal Opera Housessa vuonna 2009. Glyndebournen festivaalilla hän teki ensimmäisen esiintymisensä vuonna 1989 Aschenbachina Brittenin "Kuolema Venetsiassa" -oopperassa. Tear loi myös kansainvälisen uran ja levytti laajalti. Kaikkiaan hän esiintyi yli 250:llä levytyksellä. Konserttiohjelmistoa hän tulkitsi muiden muassa John Dowlandilta, Mozartilta, Ludwig van Beethovenilta, Janáčekilta, Gustav Mahlerilta ja Richard Rodney Bennettiltä. Vuonna 2004 hän juhlisti 65-vuotispäiväänsä Wigmore Hallissa pitämänsä resitaalin merkeissä; resitaali omistettiin Brittenin, Jonathan Doven ja Madeleine Dringin lauluille.
Työskentelyn kapellimestarina Tear aloitti Minneapolisissa vuonna 1985. Myös lukuisat brittiorkesterit kiinnittivät hänet johtamaan. Kirjoittajana Tear julkaisi runoutta sekä muistelmanomaiset teokset "Tear Here" (1990) ja "Singer Beware" (1995). Hän myös piirsi, maalasi ja omisti brittiläisten vesivärimaalausten kokoelman, johon kuului töitä muiden muassa John Robert Cozensilta, Samuel Palmerilta ja William Blakelta. Tear työskenteli vierailevana professorina Royal Academy of Musicissa.
Tear oli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja vuodesta 1984. Hän oli vuodesta 1961 naimisissa vaimonsa Hilaryn kanssa, ja parilla oli kaksi tytärtä. Hilary jäi leskeksi Tearin kuollessa 72-vuotiaana. Tear oli ennen kuolemaansa sairastanut ruokatorven syöpää.
Kanel

Kanel on kaupunkikunta ja samannimisen departementin keskus Senegalin Matamin alueella. Se sijaitsee Senegaljoen varrella 30 kilometriä Matamista kaakkoon. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 15 244 asukasta.
Kunnan pinta-ala on yhdeksän neliökilometriä. Se on pinnanmuodostukseltaan alankoa. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 200–400 millimetriä. Vähäinen kasvillisuus on etupäässä pensaikkoa ja sateiden jälkeen kukoistavia niittyjä. Tärkeimmät puulajit ovat hartsiakaasia, egyptintokopuu ja intianjujuba.
Asukkaista 96 prosenttia on tukuloreja ja 2,4 prosenttia wolofeja. Lähes kaikki ovat muslimeja. 97,6 prosenttia kuuluu tidjaniitteihin ja 1,5 prosenttia murideihin.
1400-luvulla perustettu Kanel muistetaan Umar Tallin sotapäällikön Alpha Omar Thierno Bayla Wanen kotipaikkana. Siitä tuli kaupunkikunta vuonna 1996 ja departementin keskus vuonna 2002. 
Kanelin kautta kulkee Saint-Louisista Malin rajalle johtava maantie N2. Väestön pääelinkeinot ovat sade- ja tulvakasteluun perustuva maanviljely, osin transhumanssiin perustuva karjanhoito sekä kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra ja maissi. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, vähäisessä määrin hevoset ja aasit sekä siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Kaupungissa pidetään viikoittaiset markkinat.
Palveluihin kuuluvat alakoulut, yläkoulu ja terveysasema. Kaupungissa on vesijohto- ja sähköverkot, mutta ei viemäriverkkoa tai jätehuoltoa.
Pellonpää

Pellonpää on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Färingsö

Färingsö eli Svartsjölandet on Mälarenin saari Ruotsissa Ekerön kunnassa, joka sijaitsee Tukholman läänissä. Saari on Ruotsin toiseksi suurin järvisaari Selaönin jälkeen.
Maantietoa.
Färingsö sijaitsee Mälarenin itäosassa Tukholman kaupungin ja läntisen saaren Ekerönin välissä. Saarien väliin jää pitkä salmi Långtarmen, Färingsön itäpuolelle jää etelässä Lambarfjärden ja pohjoisessa Lövstafjärden, kaakkoispuolelle Mörbyfjärden ja koillispuolelle Görväln. Kaakkoispuolella sijaitsee Lovön, jonka kautta tulee Tukholmasta maantie. Tie ylittää Lullehovsundetin siltaa pitkin saaren kaakkoispäähän. 
Färingsön pituus on 17,2 kilometriä ja leveys on 7,1 kilometriä. Sen pinta-ala on 8 200 hehtaaria eli 8,2 neliökilometriä . Saaren ympärillä on runsaasti muita saaria. Ekerönin ja Lovönin lisäksi voidaan mainita saaren luoteispäässä sijaitsevat Dävensö ja Eldgarnsö, itäpuolella sijaitsevat pienemmät saaret Lambarön ja Skäftingeholmen. Saarella on neljä erityistä aluetta: Svartsjöviken, Törnbyviken, Väntholmen ja Igelviken. Törnbyviken on pari kilometriä pitkä lähes umpeen kasvamassa oleva lahti Stenhamran eteläpuolella. Sen lahdensuuhun on ruopattu kanava, josta veneet pääsevä lahdessa sijaitsevaan venesatamaan. Väntholmen on pitkä niemi, jonka suojaan jää Väntholmsviken. Lahdelta työntyy etelään kolme kilometriä pitkä Hilleshögviken, jonka pohjukasta alkaa ruoppaamalla auki pidetyn Svartsjövikenin lahdensuu. Tämänkin lahden pohjukka on kasvamassa umpeen. Viereinen erilleen kuroutunut järvi Igelviken on sen sijaan vesikasvillisuudesta vapaa. 
Färingsön asukasluku vuonna 2018 vaaleissa oli 9 154 , mikä on 34 % Ekerön kunnan pysyvästi asuvasta väestöstä. Asukkaat sijoittuvat lähinnä Stenhamran taajamaan, jossa sijaitsee koulukeskus. Eri puolilla saarta sijaitsee pieniä asuinalueita, joissa on yhteenlaskettuna merkittävä määrä asukkaista. Saareen pääsee vain yhtä maantietä pitkin. Se tulee Lovönistä ja tie haarautuu heti alussa saaren keskilinjaa seuraavaksi päätieksi ja Stenhamraan johtavaksi tieksi. Stenhamrasta lähtee toinen tie koilliseen päin ja se kohtaa päätien Svartvikissä. Yksi sivutie ylittää Eldgarns-sundetin matkallaan Eldgarnsönin saarelle.
Historiaa.
Saarella sijaitsi 1300-luvun puolivälissä kuninkaallinen Svartsjön linna. Koko saari siirtyi jo varhain kruunun omistukseen ollen suoraan kuninkaan omassa käytössä. Kustaa Vaasa rakennutti Svartsjön linnaksi kivisen rakennuksen, joka kuitenkin paloi 1600-luvun loppupuolella. Sen tilalle rakennettiin 1700-luvulla huvi- ja metsästyslinna kuningatar Ulrika Eleonooralle. Arkkitehti Carl Hårleman suunnitteli linnan rokokoo-tyyliseksi. Linnan käyttö kuninkaallisena residenssinä väheni 1800-luvulla ja vuosisadan lopussa siitä tehtiin vankila. Vankilan toimintaa kehitettiin ja laajennettiin muihin rakennuksiin 1960-luvulla, ja linna on nykyään restauroitu erilliseksi rakennukseksi. Koska Färingsöllä ei ollut muita aatelisia, on Svartsjön linna saaren ainoa. Saaren maatilat ovat tämän vuoksi luonteeltaan torppia.
Turisti (artisti)

Turisti (oikealta nimeltään Harlova Makungila Vukulu, s. 28. tammikuuta 1997 Espoo, Suomi) on suomalainen muusikko, sanoittaja sekä vaatesuunnittelija. 
Elämä.
Vukulu innostui räppäämisestä vuonna 2017 kouluprojektin myötä opiskellessaan Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa. 
Vukulu on maininnut saavansa inspiraatiota yhdysvaltalaisräppäreiltä, kuten XXXTentacion, Juice Wrld ja Lil Uzi Vert. Vukulu on maininnut myös animen yhdeksi suureksi inspiraation lähteeksi musiikissaan. 
Marraskuussa 2022 Turisti julkaisi kappaleen ”Mietin ääneen”. Kappaleen naisvihamielisiksi tulkitut sanoitukset herättivät keskustelua sosiaalisessa mediassa. Kappale poistettiin suoratoistopalvelu Spotifysta ja yksi esiintymispaikka perui artistin konsertin.
Yksityiselämä.
Vukulun vanhemmat ovat kotoisin Kongon demokraattisesta tasavallasta. Hänen perheensä kuuluu Jehovan todistajiin.
Vukulu on lapsena asunut hetken aikaa vastaanottokeskuksessa.
Vukulu on pelannut nuorempana jalkapalloa muun muassa HJK:n sekä PK-35 Vantaan A ja B-pojissa.
Eerik Tensikkala

Eerik (Erik) Tensikkala (3. helmikuuta 1842 Iitti – 25. marraskuuta 1905 Iitti) oli suomalainen kauppias, maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies. 
Tensikkalan puolisot olivat Anna Taavintytär Tensikkala ja Amanda Sofia Rubin. Tensikkala oli kauppias, maanviljelijä ja kunnallismies, joka oli talonpoikaissäädyssä Iitin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900. Hän oli valtiopäivillä sekä valitsijamies että useiden eri keskeisten valiokuntien jäsen.
Kustaa Aadolf Tervoinen

Kustaa Aadolf (Adolf) Tervoinen (3. syyskuuta1831 Lemu – 13. toukokuuta 1897 Mietoinen) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Tervoisen vanhemmat olivat Heikki Juhonpoika Meritalo ja Ulriika Erkintytär Meritalo ja puoliso Loviisa Vilhelmiina Vilhelmintytär Tervoinen. Kustaa Aadolf Tervoinen oli talonpoikaissäädyssä Mynämäen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882 ja Vehmaan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1888. Hän oli 1882 säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen ja talousvaliokunnan varajäsen ja 1888 yleisen valitusvaliokunnan ja säädyn yksityisen valitusvaliokunnan varajäsen.
Heikki Tikkanen (valtiopäivämies)

Heikki Tikkanen (17. helmikuuta 1829 Kiuruvesi – 20. toukokuuta 1915 Kiuruvesi) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Heikki Tikkasen vanhemmat olivat Antti Tikkanen ja Liisa Paavontytär Remes ja puolisot Kristina Kärkkäinen ja Marketta Kärkkäinen. Päätoimittaja Paavo Tikkanen oli hänen veljensä. Heikki Tikkanen oli maanviljelijä ja kunnallismies ja talonpoikaissäädyssä Iisalmen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882, 1885, 1888 ja 1894. Hän oli valtiopäivillä useiden eri valiokuntien jäsen. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Kiuruveden edustajana.
Rakovalkealla

Rakovalkealla on Reino Helismaan säveltämä ja sanoittama musiikkikappale, joka tunnetaan parhaiten Tapio Rautavaaran esittämänä. Kappaleen on sovittanut Toivo Kärki. Laulun ensiesitys oli vuonna 1949 elokuvassa "Lähde tunturille". 
Reino Helismaa sai Rakovalkealla-laulun inspiraation ollessaan Lapissa Äkäslompololla hiihtämässä vuonna 1948. Äkäslompolon kylä sijaitsi tuohon aikaan vielä lähes tiettömän taipaleen takana. Laulun sävellys ja sanat syntyivät samalla matkalla. Elokuvaohjaaja Aimo Jäderholm kuvasi Äkäslompolon Ylläksellä Lapin luonnosta ja taiasta kertovaa lyhytelokuvaa "Lähde tunturille". Hän pyysi Helismaalta ja Tapio Rautavaaralta lauluja elokuvassa esitettäväksi. Tapio Rautavaara esitti Rakovalkealla-laulun elokuvan toisessa osassa, jossa Lappia kuvattiin romanttisesti rakovalkeineen ja kuun valaisemine hankineen. Lyhytelokuva valmistui vuonna 1949.
Laulu alkaa sanoin: "On yö, ja tähdet taivahalla loistaa välkkyen, Kuu kirkas hohdettaan luo tunturille. On ympärilläin erämaa ja outo hurma sen, On avautunut sydämeni sille."
Rautavaara levytti laulun vuonna 1950 mieskvartetin ja Toivo Kärjen johtaman Rytmi-orkesterin säestämänä. Kvartetissa laulavat Teijo Joutsela, Kauko Käyhkö, R. R. Ryynänen ja Jorma Rousti. Helismaan tekstissä oli alun perin neljä säkeistöä, mutta gramofonilevyn kolmen ja puolen minuutin aikarajan vuoksi yksi säkeistö jouduttiin jättämään pois. Single-levyn B-puolella on toinen Tapio Rautavaaran tunnetuksi tekemä laulu "Kulkuri ja joutsen". Rakovalkealla-laulun ovat levyttäneet myös mm. Vesa-Matti Loiri (1977), Pasi Kaunisto (1980) ja Tapani Kansa (2004).
Heikki Toijala

Heikki Toijala (19. kesäkuuta 1845 Teisko – 25. tammikuuta 1911 Teisko) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Toijalan vanhemmat olivat Jooseppi Fredrikinpoika Toijala ja Anna Stina Toijala ja puolisot Hilma Marjaana Toijala ja Otteliaana Toijala. Heikki Toijala oli maanviljelijä ja kunnallismies ja talonpoikaissäädyssä Ruoveden tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1899 ja 1900.
Intian presidentinvaali 2022

Intian presidentinvaali 2022 järjestettiin heinäkuussa 2022. Istuva presidentti Ram Nath Kovind olisi voitu valita jatkokaudelle.
Tausta ja vaalijärjestelmä.
Maan perustuslain 58. pykälän mukaan presidentinvaaleissa ehdokkaaksi asettuvien tulee olla:
Presidentin valitsee valitsijakollegio, johon kuuluvat Lok Sabhan ja Rajya Sabhan edustajat sekä osa osavaltioiden ja unioniterritorioiden paikallisparlamenttien edustajista.
Lawrence Stroll

Lawrence Sheldon Strulovitch (s. 11. heinäkuuta 1959), tunnetaan parhaiten nimellä Lawrence Stroll, on kanadalainen miljardööriyrittäjä ja Aston Martin F1 -tallin osaomistaja. "Forbesin" mukaan hänen nettovarallisuutensa on 3,2 miljardia dollaria (helmikuu 2021). 
Lapsuus.
Lawrence syntyi juutalaiseen perheeseen Montrealissa Quebecissä. Hänen isänsä on Leo Strulovitch.
Ura.
Stroll investoi Pierre Cardin -vaatteisiin ja Ralph Lauren -vaatteiden tuomiseen Kanadaan. Yhdessä hongkongilaisen sijoittajan Silas Choun kanssa Stroll investoi vaatesuunnittelija Tommy Hilfigeriin ja Michael Korsiin, ja pari vaikutti suurelta osin monen tuotemerkin maailmanlaajuiseen esiintyvyyteen. 2000-luvulla Chou ja Stroll sijoittivat . 
Stroll omistaa kanadalaisen kilparadan Circuit Mont-Tremblant Quebecin Laurentian-vuoristossa.
Elokuussa 2018 Stroll johti sijoittajien yhteenliittymää ostamaan Force India Formula 1 -tiimin. Formula 1 -kauden 2018 puolivälissä tallin nimeksi tuli Racing Point Force India, ja se aloitti puhtaalta pöydältä pistejahdin. Talli saavutti 7. sijan valmistajien mestaruudessa. Kaudelle tallin nimi muutettiin Racing Point F1 -tiimiksi. Toisella autolla kilpaili Lawrencen oma poika Lance Stroll, joka siirtyi talliin vuonna 2019 kahden Williams -kauden jälkeen. Kaudella 2019 Racing Point sijoittui 7. sijalle valmistajien mestaruudessa.
Tammikuun 31. 2020 ilmoitettiin, että Stroll johti konsortiota sijoittamaan 182 miljoonaa puntaa Aston Martiniin vastineeksi 16,7 prosentin osuudesta yrityksestä. Tallin nimi muutettiin Aston Martiniksi vuonna .
Yksityiselämä.
Stroll on naimisissa Raquel Strollin (o.s. Diniz) kanssa.
Stroll oli naimisissa belgialais-syntyisen, muotiliike Callensia johtavan Claire-Anne Strollin (o.s. Callens) kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta, Formula 1 -kuljettaja Lance Stroll ja muusikko Chloe Stroll. Lawrence ja Claire-Anne omistavat asuntoja Genevessä Sveitsissä sekä Mustique- saarella, Saint Vincentissä ja Grenadineilla.
Strollilla on suuri, enimmäkseen Ferrareista koostuva autokokoelma Ferrari 250 GTO:sta uusimpaan LaFerrariin. Hän omistaa Ferrarin jälleenmyyjän Quebecissä. Stroll omistaa myös muita autoja, kuten McLaren ja Ford GT.
Saara Peiponen

Saara Stefanova Peiponen (1. huhtikuuta 1921 Pitkäranta – 19. marraskuuta 2000 Joensuu) oli suomalainen metsänhoitaja, Suomen ensimmäinen naispuolinen aluemetsänhoitaja.
Peiponen tuli ylioppilaaksi Sortavalan tyttökoulusta ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1946. Vuonna 1956 hänet nimitettiin erivapaustietä Suomen ensimmäiseksi naispuoliseksi aluemetsänhoitajaksi Haapajärvelle.
Vuoden 1954 eduskuntavaaleissa Peiponen valittiin Joensuusta varasijalle Kokoomuksen ehdokaslistalta.
Epeiros (täsmennyssivu)

Epeiros (; ) tai Epirus (lat.) voi viitata seuraaviin:
Gallia (täsmennyssivu)

Gallia voi viitata seuraaviin:
Hispania (täsmennyssivu)

Hispania voi viitata seuraaviin:
Illyria (täsmennyssivu)

Illyria tai Illyricum (lat.) voi viitata seuraaviin: