tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bormiskos

Bormiskos (, ) eli Bromiskos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Mygdoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Vólvin kunnan Stavrósta.
Maantiede.
Bormiskos sijaitsi Chalkidikína nykyisin tunnetun niemimaan juuren itärannikolla Strymoninlahden rannalla lähellä Rekhios-jokea, jonka kautta Bolbe-järven vedet laskivat Strymoninlahteen. Bormiskoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Kaupungin lähellä siitä itään sijaitsi Arethusa.
Historia.
Bormiskoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se mainitaan lähinnä Brasidaan sotaretken yhteydessä. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Se arvioidaan polikseksi ennen kaikkea sillä perusteella, että se vaikuttaa kuuluneen klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, sillä sen nimi esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 422/421 eaa. ja ehkä myös 425/424 eaa.
Stefanos Byzantionlainen sanoo, että Euripides olisi kuollut Bormiskoksessa koirien repimänä. Toinen legenda sijoitti tapahtuman kuitenkin Arethusaan, jossa näytettiin runoilijan hautaa. Stefanos kutsuu Bormiskosta kyläksi. Nykyisin arvellaan, että Bormiskos ja Arethusa olivat jotenkin kytköksissä toisiinsa, ja on ehdotettu, että Bormiskoksen asukkaat olisivat jossakin vaiheessa siirtäneet kaupunkinsa Arethusaksi. Tämä selittäisi sen, miksi kaupungit sijaitsivat poikkeuksellisen lähellä toisiaan. 
Rakennukset ja löydökset.
Bormiskoksesta on tehty joitakin löytöjä arkaaiselta ja klassiselta kaudelta, kun taas Arethusan löydöt ovat pääosin myöhemmältä ajalta, mikä vaikuttaa tukevan ajatusta kaupungin siirtämisestä.
Filippopolis (Arabia)

Filippopolis (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Arabiassa lähellä Bostraa. Se sijaitsi nykyisen Syyrian valtion eteläosassa nykyisen Shahban kaupungin paikalla.
Filippopolis sijaitsi Hauranin vuorten pohjoispäässä Damaskoksesta Dionysiakseen ja Bostraan johtaneen tien varrella. Paikalla oli alun perin varhaisempi kauppapaikka. Filippoliin kaupungin perusti keisari Philippus Arabs, joka hallitsi vuosina 244–249 ja oli kotoisin Bostrasta. Joskus Filippopolista on ajateltu vain toiseksi nimeksi Bostralle itselleen, mutta kaupungit mainitaan eri paikkoina kirkolliskokousten asiakirjoissa.
Kaupungin paikalta on löydetty roomalaisen asemakaavan cardo maximus ja decumanus maximus -kadut, suuri kylpylä, teatteri, heksastyylitemppeli, Filippeion eli keisariperheelle omistettu temppeli sekä mosaiikkilattioin koristeltujen talojen jäänteitä.
Caterina Guarneri

Caterina Guarneri , alkujaan Katarina Rota , (1700? - ?) oli italialaisen viulunrakentaja Bartolomeo Giuseppe Guarnerin vaimo. Caterina Guarneri työskenteli itsekin viulunrakentajana aviomiehensä verstaalla. 
Katarina Rota saapui Cremonaan Itävallan armeijan mukana. Hänen uskotaan työskennelleen aviomiehensä verstaalla ja vuonna 1856 ilmestynyt F. J. Fetisin teos mainitsee asiasta. De Piocellis mainitsee vuonna 1885, että Caterina Guarnerin nimellä varustettu pohjaseteli olisi löydetty. Caterina Guarnerin oikea identiteetti paljastui vasta 1900-luvun loppupuolella tehdyissä tutkimuksissa, sitä ennen hänen arveltiin olleen Bartolomeo Giuseppe Guarnerin sisar. Asiassa on edelleen epävarmuustekijänä se, että pohjasetelissä on vuosiluku 1749.
Varmuudella tiedetään, että Caterina Guarneri jäi leskeksi vuonna 1744 ja meni uudelleen naimisiin vuonna 1748. Hänen oletetaan tuolloin lähteneen Cremonasta.Kuolinvuodesta ei ole varmaa tietoa eikä viimeisten vuosien asuinpaikasta. Hänen ensimmäinen avioliittonsa oli lapseton ja se mahdollisti työskentelyn viulunrakentajana.
Karambis

Karambis (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") sekä samanniminen niemi Paflagoniassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Ilyasbeytä Kastamonun maakunnassa.
Maantiede.
Karambiin kaupunki sijaitsi Paflagoniassa Vähän-Aasian pohjoisrannikolla lähellä samannimistä niemeä. Strabon kuvaa niemen työntyneen kohti pohjoista ja Skyytian ja Taurien Khersonesosta. Hän katsoi, että Karambiin niemi ja Taurien Khersonesoksella ollut Kriu Metoponin niemi (nyk. Sarytš Krimillä) jakoivat Pontoksen eli Mustanmeren kahteen osaan. Strabon kuvaa niemien välisen etäisyyden eli Mustanmeren pohjois-eteläsuuntaisen halkaisijan olleen stadioninmittaa, mutta kyseessä on ilmeisesti tekstissä oleva virhe, oikean ollessa stadioninmittaa. Joidenkin merenkulkijoiden kerrotaan onnistuneen näkemään kummankin niemen yhtä aikaa meren keskeltä. Plinius vanhempi kuvaa etäisyydeksi 150 roomalaista mailia. Niemen etäisyydeksi Mustanmeren suulta Plinius laski 325 tai toisen tulkinnan mukaan 350 mailiksi eli noin 480–517 kilometriksi. Etäisyys idän puolen Sinopesta laskettiin 700 stadioninmitaksi, mutta todellinen etäisyys on enemmän, noin 160 kilometriä.
Historia.
Karambiin kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Pliniuksen lisäksi sen mainitsee ainoastaan Pseudo-Skylaks, joka sanoo sen olleen kreikkalainen kaupunki. Kaikissa muissa lähteissä, kuten Strabonilla ja Pseudo-Skymnoksella, nimi Karambis viittaa niemeen.
Karussa

Karussa ( tai "Karoussa", myös tai "Karousa"; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Paflagoniassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Gerzeä tai sen paikalla Sinopin maakunnassa.
Maantiede.
Karussa sijaitsi Paflagoniassa Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla, 150 stadioninmittaa eli noin 27 kilometriä etelään Sinopesta. Kaupungilla oli satama, jonka kuvataan olleen hyvä satamapaikka erityisesti länsituulella.
Historia.
Karussan historiasta ei tiedetä juuri mitään. Sen mainitsevat muun muassa Plinius vanhempi sekä Pseudo-Skylaks, joka sanoo sitä kreikkalaiseksi kaupungiksi. Karussan arvellaan olleen Sinopen satama ("limēn") ja kauppa-asema ("emporion"). Antiikin aikaisen kaupungin nimi on säilynyt nykyisen Gerzen kaupungin nimessä.
Kinolis

Kinolis (; ) eli Kimolis (; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Paflagoniassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Kastamonun maakunnan Doğanköytä.
Kinolis sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla, lännenpuoleisen Karambiin ja idänpuoleisen Sinopen välissä. Sen lähellä 60 stadioninmitan eli noin 11 kilometrin päässä sijaitsi Antikinolis. Kinoliin historiasta ei tiedetä mitään. Sen mainitsevat Strabon, Arrianos ja Markianos Herakleialainen sekä Pseudo-Skylaks, joka sanoo sen olleen kreikkalainen kaupunki. Kaupungin esiintyminen "periplus"-kirjallisuudessa kertoo sen olleen pysähdyspaikka rannikkopurjehduksilla.
Kolussa

Kolussa ( tai "Koloussa"; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Paflagoniassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Sinopin maakunnan Oymayakaa.
Kolussa sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla, lännenpuoleisen Karambiin ja idänpuoleisen Sinopen välissä. Kaupungin historiasta ei tiedetä mitään. Sen mainitsee lähinnä Pseudo-Skylaks, joka sanoo sen olleen kreikkalainen kaupunki.
Toipumisorientaatio

Toipumisorientaatiossa ("recovery") on kyse kansalaisoikeuksista, mielekkäästä elämästä, osallisuudesta ja kanssakulkijuudesta. Se on ajattelun ja toiminnan viitekehys, jossa painottuvat voimavarat, osallisuus, toivo, merkityksellisyys ja positiivinen mielenterveys.
Lähestymistavan tavoitteena on tukea ihmistä saavuttamaan ja ylläpitämään itselle merkityksellistä ja tyydyttävää elämää sairauden oireista tai toimintakyvyn puutteista huolimatta. Suomen sosiaalipsykiatristen yhteisöjen keskusliitto on määritellyt neljä toipumisorientaation keskeistä elementtiä. Ne ovat toivo, osallisuus, toimijuus ja kohtaaminen.
Palveluita käyttävät ihmiset otetaan mukaan palveluiden kehittämiseen, arviointiin ja niiden järjestämiseen. Tämä voi tapahtua esim. siten, että johtoryhmiin ja kehittämistyöryhmiin otetaan mukaan palvelunkäyttäjiä tai uudistetaan yhteisökokouksien käytäntöjä. Toinen käytännön toimi on asiakas-, hoito- tai palvelusuunnitelman uudistaminen siten, että se aidosti on palvelunkäyttäjän suunnitelma, joka nostaa esiin hänen omat tavoitteensa ja toiveensa. Suunnitelmassa korostuu palvelunkäyttäjän oma vastuu sekä hänen vahvuutensa ja voimavaransa. Kolmas konkreettinen käytännön esimerkki on vertaistuen ja kokemustiedon hyödyntäminen. Vertaistuki ja kokemuksellinen tieto tuovat toivoa toipumisesta. Vertaistuki voi toteutua esim. ryhmissä tai tukihenkilötoiminnan kautta. Kokemustietoa voidaan hyödyntää vaikkapa palkkaamalla kokemusasiantuntijoita työskentelemään erilaisissa tehtävissä riippuvuus- ja mielenterveystyössä.
Puumalainen

Puumalainen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Vanha testamentti (albumi)

Vanha testamentti on Janne Ahtiaisen Henrik! -yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 2018. Albumi oli Ahtiaisen ensimmäinen julkaistu punk-pitkäsoitto. Albumi sisältää yhtyeen Spotifyssa ylivoimaisesti eniten striimauksia keränneen kappaleen "Lisää paskaa housuun". Kappale on kerännyt suoratoistopalvelussa maaliskuuhun 2022 mennessä yli 170 000 striimausta.
Albumin kolme tuntia kestänyt julkaisukonsertti pidettiin Helsingissä 18. tammikuuta 2019.
Vastaanotto.
Albumi sai mielipiteitä jakavan vastaanoton.
Kaaoszinen Jimmy Timonen antoi albumille arvosanaksi 7,5/10. Hän koki albumin Ahtiaisen onnistuneeksi harppaukseksi uuden genren puolelle. Hän ei pitänyt albumia mestariteoksena, mutta viihdyttävänä ja uudenlaisena lisäyksenä suomipunkin kategoriaan.
Rumban Joni Kling antoi arvosanaksi 0/10. Hän kuvaili albumia sanoilla: "Vanha testamentti on kollaasi melua, herätyskokoussaarnoja ja vittuilua, täysin vailla koheesiota. Se on myös viihdyttävä, hauska ja välillä tarttuva, mutta sen kutsuminen musiikiksi tuntuu yhtä vaivaannuttavalta kuin terapiaistunnon todistaminen, eikä sen tekijän tarkoitusperillä uskalla kuin spekuloida. En keksi sille oikein muuta määritelmää kuin ”idiootti esitys".
Soundin Antti Granlund antoi albumille arvosanaksi 4/5 ja kuvaili sitä rajuksi, yllättäväksi, 1980-luvun alun hardcoreen nojaavaksi kokoelmaksi humoristisia tai vakavia kapinabiisejä tai äänikollaaseja.
Kotisairaanhoito

Kotisairaanhoito on potilaan kodeissa tapahtuvaa sairaanhoitoa. Sen tarkoituksena on helpottaa kotiutumista sairaalasta, tukea kotona selvytymistä sekä tukea omaisten tekemää hoitoa. Kotisairaanhoidossa toteutetaan lääkärin määräämiä toimenpiteitä, kuten näytteiden ottoa, mittauksia, lääkehoidon valvontaa, potilaan voinnin seurantaa sekä kivun hoitoa. Kotisairaanhoidossa työskentelee sekä sairaanhoitajia että lähihoitajia.
Kotisairaalahoito on määräaikaisen sairaalatasoisen hoidon viemiestä potilaan kotiin. Siinä annetaan potilaalle kotona erikoissairaanhoitoa sekä annetaan esimerkiksi saattohoitoa. 
Kotisairaanhoitoa ja -sairaalahoitoa ohjaa Suomessa terveydenhuoltolaki (1326/2010). Hoidosta perittäviin maksuihin vaikuttaa se, että onko annettava hoito tilapäistä ja lyhytaikaista vai jatkuvaa ja säännöllistä.
Cannelloni, macaroni

Cannelloni, macaroni on ruotsalainen iskelmä vuodelta 1986. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Lasse Holm. Kappale nousi Svensktoppen-musiikkilistan toiselle sijalle 25. toukokuuta 1986 ja pysyi kolmen kärjessä aina 19. lokakuuta 1986 saakka.
"Cannelloni, macaroni" sanoitettiin alun perin englanniksi, mutta sovittaja Lennart Sjöholm halusi siitä italiankielisen, sillä teoksessa on aarioita. Lasse Holm ammensi omintakeisen sanoituksen pizzerian ruokalistalta, jonka hän sai mainospostina. Kertomansa mukaan hän luuli sitä tilaamakseen sanoitukseksi. Aariat laulaa sopraano Åse Enhamre.
"Cannelloni, macaroni" esitettiin televisio-ohjelmassa "Razzel" huhtikuussa 1986.
Singlejulkaisun b-puolena on Lasse Holmin ja Monica Törnellin duetto "E' de' det här du kallar kärlek".
Monica Törnell

Monica Törnell (s. 3. kesäkuuta 1954 Trönö, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen aktiivisin uransa ajoittuu 1970- ja 1980-luvuille. Törnellin menestyskappaleita ovat muun muassa "Känslan i maj", "Heden", "Vintersaga" ja "E' de' det här du kallar kärlek?".
Ura.
Törnell esiintyi suuren yleisön edessä ensi kerran jo kahdeksanvuotiaana. Kun hän oli kuudentoista, lauluntekijä Cornelis Vreeswijk vei hänet levytysstudioon ja kiertueelle. Törnellin debyyttialbumi "Ingica" julkaistiin 1972. Seurasi useita albumeja 1980-luvun loppuun saakka, minkä jälkeen Törnell vetäytyi estradeilta. Hän ei kuitenkaan jättänyt täysin muusikon uraansa, vaan albumeja ilmestyi edelleen harvakseltaan.
I Do, I Do, I Do, I Do, I Do

I Do, I Do, I Do, I Do, I Do on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1975. Kappaleen sävelsivät ja sanoittivat Benny Andersson, Björn Ulvaeus ja Stig Anderson. Se julkaistiin seitsentuumaisena singlenä huhtikuussa 1975 b-puolenaan ”Rock Me”. Kappaleen päälaulajat ovat Agnetha Fältskog ja Anni-Frid Lyngstad.
”I Do, I Do, I Do, I Do, I Do” nousi musiikkilistojen ykköseksi Ranskassa, Sveitsissä, Etelä-Afrikassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla se ylsi sijalle 15.
”I Do, I Do, I Do, I Do, I Do” oli mukana musikaalissa "Mamma Mia!" (1999).
Topias Kaski

Topias Kaski (s. 14. maaliskuuta 2002 Kaarina) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Kaski laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Kaski on Salon Kiekkohaiden kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Turun Palloseuraan. Kaski voitti sekä kauden 2016–2017 että 2017–2018 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. 
Kaudeksi 2021–2022 Kaski siirtyi Mikkelin Jukurien U20-joukkueeseen. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 22+16=38. Kaski debytoi kauden aikana myös SM-liigassa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua. Kaski teki liigadebyyttinsä 1. helmikuuta 2022 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin Jukurien nelosketjun vasempaan laitaan Teemu Henritiuksen ja Markus Odenin viereen. Kaski sai ottelussa jääaikaa 8.11 minuuttia. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Henritiuksen tekemään maaliin. Helmikuussa 2022 Jukurit lainasi Kasken alustavasti kahden ottelun ajaksi Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoon, jossa hän pelasi lopulta kaikkiaan kuusi runkosarjaottelua tehden kaksi maalia.
Kaski nousi kaudella 2022–2023 Jukureiden U20-joukkueen varakapteeniksi. Hän ei pelannut alkukaudella otteluakaan SM-liigassa. Kaski johti joukkueen sisäistä piste- ja maalipörssiä tehoilla 10+12=22, kunnes marraskuussa 2022 Kasken sopimus Jukureiden kanssa purettiin ja hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue TUTO Hockeyn riveihin. Kasken varsinainen tulokaskausi sarjassa toi 33 runkosarjaottelussa tehot 4+6=10 ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Toukokuussa 2023 hän teki TUTOn kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Lokakuussa 2023 TUTO lainasi Kasken Vaasan Sportin U20-joukkueeseen, jossa hän pelasi kaksi ottelua. Tammikuun 2024 lopulla Kasken sopimus TUTOn kanssa purettiin hänen omasta aloitteestaan, kun hänelle oli vaikea löytää sopivaa roolia. Kaski palasi pian tämän jälkeen loppukaudeksi yli-ikäisenä TPS:n U20-joukkueeseen.
Kaudeksi 2024–2025 Kaski palasi Mestikseen ja hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Kajaanin Hokin riveihin.
Maajoukkueura.
Kaski on pelannut kolme nuorten ja 23 poikien maaottelua.
Muuta.
Kaski valmistui ylioppilaaksi Kerttulin lukiosta keväällä 2021.
Kouluterveydenhuolto

Kouluterveydenhuolto on kohdennettu peruskoulua käyville oppilaille. Se sisältää
Kouluterveydenhuollon palveluiden järjestämisestä vastaa alueen hyvinvointialue. Kouluterveydenhuollossa työskentelee kouluterveydenhoitajia sekä -lääkäreitä. Suun terveystarkastus toteutetaan vähintään kolmesti peruskoulun aikana. 
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) ohjaa, seuraa ja kehittää kouluterveydenhuoltoa. Kouluterveydenhuollosta säädetään tervydenhuoltolaissa (1326/2010). Valtionneuvosto on antanut lisäksi asetuksen neuvolatoiminnasta, koulu- ja opiskeluterveydenhuollosta sekä lasten ja nuorten ehkäisevästä suun terveydenhuollosta.
Valkealan monitoimitalo

Valkealan monitoimitalo on koulu- ja palvelukeskus Kouvolan Valkealassa, Valkealan kirkonkylällä. Rakennuksessa toimii Valkealan yhtenäiskoulu, päiväkoti, kirjasto, perhekeskus, nuorisopalveluita ja valmistuskeittiö. Monitoimitalon rakentaminen alkoi vuonna 2021, ja se valmistui tammikuussa 2024. Rakennus tuli entisen Valkealan kunnantalon ja kirjaston paikalle, Likolammen rannalle. Uuteen yhtenäiskouluun siirtyi entisten Kirkonkylän alakoulun ja Valkealan yläkoulujen oppilaat, ja uuden koulun oppilasmäärä on noin 500-600. Rakennus on rakennettu Leasing-sopimuksella, ja pääurakoitsijana toimi YIT.
Baubigny (Côte-d’Or)

Baubigny on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 13 kilometriä Beaunen kaupungista lounaaseen.
Kunnan alueella oleva Dracyn keskiaikainen kylä, joka on arkeologinen kohde. Musta surma iski 1300-luvun aikana kylään, ja se autioitui 1400-luvun alussa. Vuosina 1964–1977 arkeologit kaivoivat kylän jäänteet esille. Kylässä oli viisitoista taloa. Kaivauksista on julkaistu lukuisia tiedepiireissä tunnettuja julkaisuja, kirjoja ja artikkeleita.
Kunnan keskustassa oleva romaaninen Saint-Légerin kirkko on peräisin 1100-luvulta, mutta siinä on osia myös 1400-luvulta.
Opiskeluterveydenhuolto

Opiskeluterveydenhuollon palvelut on tarkoitettu lukioiden, ammatillista peruskoulutusta antavien oppilaitosten, ammattikorkeakoulujen sekä yliopistojen opiskelijoille. 
Opiskeluterveydenhuoltoon kuuluvat
Opiskeluterveydenhuollon toiminasta säädetään terveydenhuoltolaissa (1326/2010) ja laissa korkeakouluopiskelijoiden opiskeluterveydenhuollosta (695/2019). Valtionneuvosto on antanut lisäksi asetuksen neuvolatoiminnasta, koulu- ja opiskeluterveydenhuollosta sekä lasten ja nuorten ehkäisevästä suun terveydenhuollosta.
Opiskeluterveydenhuollossa työskentelee terveydenhoitajia, lääkäreitä, psykologeja, psykiatrisia sairaanhoitajia sekä muuta hoito- ja toimistohenkilöstöä. 
Hyvinvointialueet järjestävät alueensa lukioiden ja ammatillisten oppilaitosten opiskeluterveyenhuollon osana perusterveydenhuoltoa. Alle 18-vuotialle opiskeluterveydenhuolto on ilmaista sekä myös ennaltaehkäisevä tervydenhuolto on kaikille ilmaista. Ammattikorkeakoulujen ja yliopistojen opiskeluterveydenhuollon järjestää Kansaneläkelaitos (Kela) ja Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiö (YTHS) tuottaa palvelut koko maassa. Korkeakouluopiskelijat maksavat Kelalle vuosittain terveydenhoitomaksun.
Rentohuulio

Rentohuulio ("Lindernia procumbens") on huuliokasveihin (aiemmin naamakukkaiskasveihin) kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö.
Rentohuulio on yksivuotinen, rentokasvuinen, kalju ruoho. Lehdet ovat vastakkaiset ja soikeat. Perälliset kukat kasvavat yksittäin lehtihangoissa. Kukan verhiö on syvään viisiliuskainen. Teriössä on kaksi vastakkaista huulta. Pieni ylähuuli on kaksiliuskainen ja isompi alahuuli kolmiliuskainen.
Levinneisyys.
Rentohuulio esiintyy luonnonvaraisena melko yleisesti Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Turkissa. Lisäksi lajia esiintyy Aasian keski- ja itäosissa sekä Yhdysvalloissa Havaijilla ja Virginiassa. Rentohuulio kasvaa tavallisesti märillä kasvupaikoilla.
Japaninpyökki

Japaninpyökki ("Fagus crenata") on pyökkeihin kuuluva kesävihanta puu.
Ulkonäkö ja koko.
Japaninpyökki kasvaa jopa 35 metrin korkuiseksi. Sen latvus on tiheä ja pyöreä, kaarna vaaleanharmaa ja sileä. Lehdet ovat soikeita ja sahalaitaisia, 7,5–15 cm pitkiä. Lehtien syysväri on keltainen tai kellanruskea. Kukat ovat pienet ja mitättömän näköiset. Pähkinät ovat kolmikulmaisia.
Levinneisyys.
Nimensä mukaisesti japaninpyökki on kotoperäinen Japanissa, ja se on yhdessä mongoliantammen ohella japanilaisten lehtimetsien tärkeimpiä puulajeja. Se suosii hiesu- ja hiekkamaita, jotka läpäisevät hyvin vettä.
Käyttö.
Japaninpyökin nuoria lehtiä voi syödä raakana. Lisäksi sen öljyisiä siemeniä voi syödä pieniä määriä raakana tai kypsennettynä; suurempina määrinä ne ovat myrkyllisiä. Paahdettuja siemeniä voidaan käyttää myös kahvin korvikkeena. Siemenistä voidaan uuttaa myös ruokaöljyä.
Pokerinopat

Pokerinopat ovat noppia, joissa on numerojen sijasta pokerikortteja vastaavia kuvituksia. Pokerinopissa on seuraavat kuusi kuvitusta: ässä, kurko, daami, jätkä, 10 ja 9.
Pelinä.
Klassista nopilla pelattavaa pokeria pelataan viidellä pokerinopalla ja kahdella tai useammalla pelaajalla. Jokaisella pelaajalla on kolme heittovuoroa ja mahdollisuus jättää osa nopista pöydälle toisella ja kolmannella heitolla. Kolmen heiton jälkeen paras tulos huomioidaan.
Useimmissa variaatioissa suora lasketaan flopiksi. Suora on epätodennäköisempi kuin täyskäsi, joten siitä kuuluisi antaa enemmän pisteitä myös, mutta kansanperinteen mukaan suorasta saa kuitenkin pisteitä vähemmän. Koska pokerinopissa ei ole varsinaisesti eri maita, eivät väri ja värisuora ole mahdollisia.
Joissakin säännöissä vain suora kurkosta 9:iin lasketaan suoraksi, kun taas suora ässästä 10:iin lasketaan flopiksi. Kummankin todennäköisyys on 120 / 7776. Näillä säännöillä suora on täyskättä arvokkaampi (toisin kuin korteilla pelattavassa pokerissa, mutta todennäköisyyslaskelmia noudattaen), mutta ei kuitenkaan yhtä arvokas kuin neloset. Värisuora on arvokkaampi kuin neloset.
Todennäköisyydet.
Pokerinopilla saatavien rivien todennäköisyydet on lueteltu seuraavassa taulukossa:
Variaatiot.
Marlboro on variaatio, jota pelataan oktaedrin muotoisilla nopilla, joissa on arvot 7:sta ässään. 
Vuonna 1974 Aurora kehitti pelin 12-tahkoisilla nopilla, englanninkieliseltä nimeltään "Jimmy the Greek Odds Maker Poker Dice". Nuo viisi 12-tahkoista noppaa mahdollistivat kaikilla 52 kortilla pelaamisen. Jäljelle jäävät kahdeksan tahkoa ovat tähtiä ja toimivat villeinä kortteina.
Liar's Dicen varianttia pelataan usein pokerinopilla.
Härjedalenin bussiturma 2017

Härjedalenin bussiturma tapahtui sunnuntaina 2. huhtikuuta 2017 lähellä Svegin taajamaa Ruotsin Härjedalenissa. Koululaisia kuljettanut turistibussi suistui tieltä ja kolme nuorta kuoli sekä useita loukkaantui.
Tapahtumien kulku.
Bussi oli kuljettamassa skeneläisiä koululaisia hiihtämään pohjoisen tuntureille. Kyydissä oli kuljettajan lisäksi 52 nuorta ja kuusi aikuista. Härjedalenin kunnassa noin 20 kilometriä Svegin taajaman eteläpuolella bussi suistui E45-tieltä. Kolme nuorta sai surmansa ja viisi henkilöä loukkaantui vakavasti, heistä kaksi kuljetettiin helikopterilla Uppsalan yliopistolliseen sairaalaan. Kaikkiaan 23 henkilöä hoidettiin sairaalassa.
Tutkinta.
Tutkinnassa onnettomuuden syyksi katsottiin kuljettajan väsymystila. Tien tai linja-auton kunnosta ei löytynyt puutteita. Kuljettaja oli kuitenkin noudattanut lepoaikoja.
Oikeudenkäynti.
Kuljettajaa vastaan nostettiin toukokuussa 2018 syyte liikenneturvallisuuden vaarantamisesta, kuolemantuottamuksista ja ruumiinvammantuottamuksista, mutta Boråsin käräjäoikeus vapautti huhtikuussa 2019 hänet syytteistä. Syyttäjä vei asian Göteborgin hovioikeuteen, joka vahvisti käräjäoikeuden päätöksen saman vuoden marraskuussa.
Valkealan yhtenäiskoulu

Valkealan yhtenäiskoulu on Valkealan kirkonkylällä sijaitseva peruskoulu, jossa on luokat 1-9. Koulu toimii kahdessa toimipisteessä: vuonna 2024 valmistuneessa Valkealan monitoimitalossa ja Tuohikotissa vuonna 2025 valmistuneessa Pohjois-Valkealan pienten lasten talossa, jossa on luokat 1-2. Koulussa on noin 530 oppilasta. Koulu perustettiin vuonna 2022, kun entiset Valkealan yläkoulu ja Kirkonkylän alakoulu yhdistyivät hallinnollisesti.
Pohjois-Valkealan pienten lasten talo.
Tuohikotin kylään valmistui vuonna 2025 uusi pienten lasten talo, jossa sijaitsee pohjoisen Valkealan oppilaiden luokat 1-2 ja päiväkoti. Rakennus sijaitsee entisellä Tuohikotin urheilukentällä osoitteessa Kilpapolku 9.
Quetzal-ritarikunta

Quetzal-ritarikunta () on guatemalalainen ansioritarikunta. Ritarikunta on perustettu vuonna 1936 ja se on Guatemalan korkein mahdollinen kunnianosoitus. Se voidaan myöntää taiteellisista, tieteellisistä, humanitaarisista ja yhteiskunnallisista ansioista.
Rintatähti on viisisakarainen ja siinä lukee GUATEMALA – AL MERITO. 
Ritarikunnassa on kuusi luokkaa. Näistä ylimmällä ei ole nauhaa, vaan ketju. Tämän jälkeen tulevat luokat ovat:
Ansioritarikunta (Ukraina)

Ansioritarikunta () on ukrainalainen kunniamerkki. Se voidaan myöntää henkilöille erinomaisista saavutuksista tieteen, taiteen, talouden, kulttuurin tai politiikan saralla sekä sotilaallisena ansiona.
Kunniamerkkiä voidaan jakaa kolmessa luokassa:
Mauno Suoramaa

Mauno Oskar Suoramaa (29. elokuuta 1919 Taivassalo – 19. joulukuuta 1996 Rauma) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Suoramaan vanhemmat olivat kunnallisneuvos, yrittäjä Oskar Suoramaa, aiemmin Skön, ja Anna Blomkvist ja puoliso vuodesta 1948 Sirkka Pajula. Suoramaa osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan ja oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti (1957). Rakennusinsinööriksi hän valmistui vuonna 1944 Tampereen teknillisestä opistosta ja työskenteli sitten Axel D. Fritzenin toimiston palveluksessa. Vuodesta 1948 hän toimi osakkaana Aleksi Lampolan kanssa perustamassaan rakennusliikkeessä, jonka toimitusjohtaja oli hänen isänsä. 
Isän kuoltua yhtiö purettiin ja Lampola ja Suoramaa perustivat omat rakennusliikkeensä. Suoramaasta tuli vuonna 1960 yrittäjä ja toimitusjohtaja Rakennustoimisto M. Suoramaa &amp; Co -yhtiöön, joka siirtyi seuraavana vuonna kokonaan hänen omistukseensa. Yhtiö rakensi asuin-, liike- ja teollisuuskiinteistöjä varsinkin Rauman seudulle. Teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1969 saanut Suoramaa oli sekä Taivassalon kunnanvaltuuston että Rauman kaupunginvaltuuston jäsen.
ManuElla

Manuella Brečko (s. 31. tammikuuta 1989, Celje, Slovenian ST, Jugoslavia), taiteilijanimeltään ManuElla tai Manu on slovenialainen laulaja ja lauluntekijä. Brečko osallistui 16-vuotiaana slovenialaiseen "Bitke talentov" -kykykilpailuun ja myöhemmin saksalaiseen "Das Supertalent" -kilpailuun.
Vuonna 2012 Brečko osallistui Slovenian euroviisukarsintana toimineeseen "Misija Evrovizija" -kilpailuun, jossa sijoittui neljänneksi. 27. helmikuuta 2016 Brečko voitti Slovenian euroviisukarsintana toimineen "EMA 2016" -laulukilpailun kappaleella "Blue and Red" ja valikoitui näin Slovenian edustajaksi vuoden 2016 Eurovision laulukilpailuun. Brečko kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 12. toukokuuta, sijoittui semifinaalin 14:nneksi eikä päässyt finaaliin.
Vuonna 2018 Brečko osallistui jälleen Slovenian euroviisukarsintana toimineeseen "EMA"-laulukilpailuun. Tällä kertaa hän jäi kilpailun semifinaaliin kappaleella "Glas".
San Giorgio Canavese

San Giorgio Canavese () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 2 533 asukasta.
Highway (yhtye)

Highway on montenegrolainen yhtye, jonka muodostavat solisti Petar Tošić, kitaristit Marko Pešić ja Luka Vojvodić sekä kosketinsoittaja Bojan Jovović. Yhtye sijoittui neljänneksi länsibalkanilaisessa "X Factor Adria" -kykykilpailussa vuonna 2015. Lokakuussa 2015 Montenegron yleisradioyhtiö RTCG ilmoitti valinneensa yhtyeen edustamaan maata Eurovision laulukilpailussa 2016. Kilpailukappale "The Real Thing" julkaistiin 4. maaliskuuta. Yhtye kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 10. toukokuuta ja sijoittui semifinaalin 13:nneksi eikä päässyt finaaliin.
Philipp Max

Philipp Martin Max (s. 30. syyskuuta 1993 Viersen) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja ja pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisiessa pelaavaa PSV Eindhovenia. Hänen isänsä Martin on myös jalkapalloilija.
Max edusti juniorina SC Baldhamia, TSV 1860 Münchenia, FC Bayern Münchenia ja FC Schalke 04:ää. Kausina 2012–2013 ja 2013–2014 hän pelasi Regionalliga Westissä FC Schalke 04 II:n joukkueessa. Heinäkuussa 2014 Max siirtyi Karlsruher SC:n riveihin 2. Bundesliigaan. Elokuussa 2015 hän siirtyi Saksan pääsarjan Bundesliigan FC Augsburgiin. Syyskuussa 2020 Max teki vuoteen 2024 asti ulottuvan sopimuksen Alankomaiden Eredivisie-seura PSV Eindhovenin kanssa.
Max on pelannut Saksan A-maajoukkueessa kolme ottelua, joista ensimmäinen oli 11. marraskuuta 2020 pelattu ystävyysottelu Tšekkiä vastaan. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 hän pelasi Saksan hopeaa voittaneessa joukkueessa kolme ottelua tehden yhden maalin.
Ruusukistus

Ruusukistus ("Cistus albidus") on päivännoutokasvien (Cistaceae) heimoon, kistusten ("Cistus") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensas, joka voi kasvaa korkeimmillaan 1,8 metriä korkeaksi.
Ruusukistusta käytetään koristekasvina sekä perinteisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin. Ruusukistuksen lehdistä voi myös valmistaa yrttiteetä tai niitä voi käyttää mausteena maustemeiramin ("Origanum majorana") tapaan.
Monet kistuslajit risteytyvät keskenään ja ruusukistus risteytyy usein helposti poimukistuksen ("Cistus crispus") kanssa niiden kasvaessa lähellä toisiaan.
Taksonomia ja fylogenia.
Carl von Linné kuvasi ruusukistuksen ensimmäisen kerran vuonna 1753 teoksessa "Species Plantarum". Vuonna 2011 tehdyssä molekyylifylogeneettisessä tutkimuksessa ruusukistus luokiteltiin "Cistus creticuksen" sisarkasviksi, jota esiintyy suurelta osin itäisellä Välimerellä, ja näiden kahden lajin levinneisyydessä on vain vähän päällekkäisyyttä. Ne pystyvät risteytymään tuottaen lisääntymiskykyisen risteymän: "C." × "canescens". Molempien lajien sisarryhmä on "C. heterophyllus".
Kuvaus.
Ruusukistuksen lehdet ovat muodoltaan pitkulaisia tai soikeita, yleensä 2–5 cm pitkiä ja 0,5–2 cm leveitä. Niissä on kolme näkyvää suonta ja ne ovat peittyneet tiheästi lyhyillä karvoilla, mikä aiheuttaa niiden harmahtavan valkoisen ulkonäön. Kukat on järjestäytyneet yhdestä seitsemään yksittäisen kukan viuhkoon. Kukista kukin on halkaisijaltaan 4–6 cm ja niissä on viisi väritykseltään violetista vaaleanpunaiseen olevaa terälehteä ja viisi verholehteä.
Levinneisyys.
Ruusukistus kasvaa luonnossa nahkealehtisen kasvillisuuden alueella kalkkikivipitoisilla kallioilla ja kivikoissa sekä avoimissa havupuumetsiköissä. Lajia tavataan luonnossa Välimeren ympäristössä Portugalissa, Espanjassa, Ranskassa, Italiassa, Marokossa ja Algeriassa.
Torre Pellice

Torre Pellice () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 4 558 asukasta.
Volnovah’a

Volnovah’a () on Ukrainassa Donetskin alueen kaupunki, joka sijaitsee noin 60 kilometriä Donetskista etelään. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 21 441 asukasta vuoden 2021 alussa. Volnovah’assa on rautatieasema ja kaupungin itälaidalla kulkee Donetskista etelään Mariupoliin johtava valtatie.
Volnovah’a on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeisen Volnovah’an piirin hallintokeskus. Pinta-alaltaan 4 457,4 neliökilometrin suuruisessa piirissä asui tuolloin yhteensä 141 797 ihmistä. Ennen tätä hallintouudistusta Volnovah’an piiri kattoi pienemmän alueen, jonka asukasluku oli myös pienempi. Aluemuutoksia oli tehty myös muutamaa vuotta aikaisemmin Venäjän 2014 itäisessä Ukrainassa käynnistämien sotatoimien jälkeen. 
Vuonna 2001 kaupungin väkiluku oli 24 647. Tuolloin 75,1 prosenttia asukkaista oli ukrainalaisia, 20 % venäläisiä, lisäksi kreikkalaisia. Kaupungissa toimii muun muassa paikallishistorian museo.
Vuoden 2022 maaliskuussa maahan tunkeutuneet Venäjän sotavoimat tuhosivat kaupungin rakennukset ja infrastruktuurin lähes täydellisesti.
Pertinjärvi (Soanjoki)

Pertinjärvi () tai Perttisenjärvi (Перттисенъярви) on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä sijaitseva järvi, jonka laskupuro laskee Soanjärveen.
Maantietoa.
Pertinjärvi on 1,8 kilometriä pitkä, lähes kilometrin leveä ja sen pinta-ala on noin 110 hehtaaria. Järvi on selkeän soikean muotoinen vaikka sillä on koilliseen tyäntyvä kapea lahti. Saaria ei ole eikä sen rannoilla ole asutusta. Monet rannat ovat suoreunaisia, mutta myös metsäisiä rantoija esiintyy yhtä paljon. Pertinjärvi on Soanjärven kanssa Soanjoen valuma-alueen suurimmat järvet. Järven eteläpuolella kulkee vanha tie Soanlahdelta pohjoiseen päin. Järven ympärillä kulkee metsäautoteitä, joiden avulla ympäristössä on suoritettu laajoja hakkuita. Lähin asutus löytyy Soanlahdelta noin 17 kilometrin päästä.
Vesistösuhteita.
Soanjärvi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jossa se sijaitsee Soanjoen valuma-alueella Jänisjärven lähialueessa. Jänisjärvi laskee vuorostaan Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Pertinjärvi sijaitsee Soanjoen valuma-alueen pohjoispäässä ja järven valuma-alueen pinta-ala on 12,2 neliökilometriä, joka tekee lähes 10 % koko Soanjoen valuma-alueesta (126 km²). Järven länsirannasta alkaa puro, joka lähtee länteen päin, mutta kääntyy suolla kohti etelää ja se laskee viiden kilometrin päässä etelässä Soanjärven pohjoisrantaan. Purolle kertyy pudotusta 16 metriä eli kaltevuudeksi tulee 3,2 metriä kilometrille. Soanjärvestä alkaa Soanjoki, joka laskee Jänisjärven Soanlahteen.
Suomi talviolympialaisissa 2022

Vuonna 2022 järjestettävissä Pekingin talviolympialaisissa kilpaili 95 suomalaista urheilijaa 9 eri lajissa.
Ampumahiihto.
Miehet
Maastohiihto.
Pitkä matka.
Miehet
Naiset
Sprintti.
Miehet
Naiset
Mäkihyppy.
Miehet
Myös Niko Kytösaho valittiin olympiajoukkueeseen, mutta koronavirustartunnan vuoksi hän joutui jättämään kilpailun väliin.
Naiset
Taitoluistelu.
Naiset
Seka
Yhdistetty.
Miehet
Lauantaisauna

Lauantaisauna oli Yle TV2 -kanavan ajankohtainen keskusteluohjelma vuosina 1985–1991. Sitä lähetettiin kerran kuukaudessa vaihtelevina aikoina lauanta-iltaisin, ja ohjelman alaotsikkona oli alkuvaiheessa ”Ajankohtaisen kakkosen suora yhteys kokijoihin ja näkijöihin”. Ensimmäinen lähetys oli 14. syyskuuta 1985 ja viimeinen 25. toukokuuta 1991, ja jaksoja tehtiin yhteensä 111.
"Lauantaisaunan" tavoitteena oli päästä irti ajankohtaisohjelmien tavanomaisesta ”politiikka ja talous -vatkauksesta” ja ottaa vakavien keskustelujen aiheiksi päivänkohtaisten teemojen sijaan suurta yleisöä kiinnostavia laajempia ”ilmiöitä”, kuten armokuolema, alkoholismi ja porno. Illan aiheesta keskusteltiin kussakin jaksossa noin 50 minuutin ajan.
Ohjelmasarjan alkuvaiheen tuottaja oli Juhani Wiio ja muita eri aikojen tekijöitä Risto Arkimies, Anne Flinkkilä, Risto Heikkilä, Pirjo Isomäki, Tauno Jarva, Mari Kiukas, Markku Laukkanen, Matti Mannila, Erkki Sarkkinen, Eero Silvasti, Maarit Tastula, Seija Wallius ja Hannu Vilpponen.
Kesäkameliat

Kesäkameliat ("Stewartia") on teekasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on 22 lajia. Niitä esiintyy sekä Aasiassa että Pohjois-Amerikassa: Kiinassa, Koreassa, Japanissa ja Vietnamissa sekä Yhdysvaltojen kaakkoisosassa. Kesäkameliat ovat puita tai pensaita, kookkaimmat kasvavat 25 metriä korkeiksi puiksi. Lajeista suurin osa on nahkealehtisiä ja ainavihantia, muutamat lajit ovat ohutlehtisiä ja osa lehtensä pudottavia. Kukat ovat kookkaita, kameliamaisia, (kelta-)valkoisia. Hedelmätyyppinä on kota.
Inkarvilleat

Inkarvilleat eli lähetyssaarnaajankukat ("Incarvillea") on bignoniakasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on 18 lajia. Niitä esiintyy luonnonvaraisina Keski- ja Itä-Aasiassa, runsaimmin Kiinassa. Inkarvilleat ovat yksi- tai monivuotisia suurikukkaisia ruohoja, joista monia viljellään koristekasveina.
Ramondat

Ramondat ("Ramonda") on gesneriakasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on neljä lajia. Ne ovat Etelä-Euroopan vuoristoissa luonnonvaraisina kasvavia pieniä lehtiruusukkeellisia ruohoja. Kasvutavaltaan ramondat muistuttavat esimerkiksi Itä-Afrikan vuoristoissa kasvavia paavalinkukkia. Kaikkein lähimpiä sukulaisia ovat haberleat ("Haberlea"), joihin kuuluu yksi tai kaksi lajia, joka kasvaa Bulgarian ja Kreikan rajan Rodópi-vuoristossa.
Olli Litmanen

Olli Alarik Litmanen (s. 26. heinäkuuta 1998 Oulu) on oululaislähtöinen tubettaja, jolla on yhteensä yli 400 000 seuraajaa eri somealustoilla. Youtubessa hänen ja Konsta Saajannon yhteinen kanava Iha Just Imus on yli 209 miljoonalla näyttökerralla yksi Suomen suurimmista kanavista. Litmanen on esiintynyt myös muutamia kertoja Nikita Touviken ja Daniel Aholan kanavalla sekä Joona Puhakan ja Roope Ranniston kanavalla ”Koukus”.
Paz de la Huerta

Paz de la Huerta (oik. María de la Paz Elizabeth Sofía Adriana de la Huerta y Bruce; s. 3. syyskuuta 1984 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Oman elämänsä sankari" (1999), "Muistojen polku" (2002), "Enter the Void" (2009) ja "Nurse 3D" (2013) sekä televisiosarjassa "Boardwalk Empire" (2010–2011).
Vuonna 2017, Me Too -kampanjan aikana, de la Huerta kertoi elokuvamoguli Harvey Weinsteinin raiskanneen hänet kaksi kertaa vuonna 2010. Yli 75 naista on syyttänyt Weinsteinia seksuaalisesta häirinnästä: Weinstein on kiistänyt syytökset.
Tarinoiden Suomi

Tarinoiden Suomi on Jussi Orozan ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2017.
Elokuva on dokumentti, joka kertoo suomalaisuudesta useiden eri henkilöiden tarinoiden kautta.
Kaikki talot huojuu

Kaikki talot huojuu on Antti Aution kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 11. maaliskuuta 2022. Singlelle "Kaunein sana maailmassa" on tehty musiikkivideo.
Matti ja Sami

Matti ja Sami (myös Matti ja Sami – Universumin kolme suurinta virhettä) on Stefan Westerwellen ohjaama ja käsikirjoittama saksalais-suomalaisena yhteistuotantona tehty lastenelokuva vuodelta 2018.
Elokuvassa saksalais-suomalaisen perheen 10-vuotias poika Matti kertoo perheelleen tarinan arpajaisvoitosta saadakseen heidät lähtemään kesälomamatkalle Suomeen.
Vastaanotto.
Seura-lehden kriitikko Jussi Karjalainen antoi elokuvalle kaksi ja puoli tähteä ja luonnehtii elokuvaa viihdyttäväksi perhe-elokuvaksi, joka kärsii juonellisesta kankeudesta ja viihdyttää kulttuurierojen käsittelyllään.
Minä tuon mukanani sateet

Minä tuon mukanani sateet on Antti Aution debyyttialbumi, joka julkaistiin 14. helmikuuta 2017.
Pihalla tuulee taas

Pihalla tuulee taas on Antti Aution toinen studioalbumi, joka julkaistiin 11. lokakuuta 2019.
John Grigg

John Edward Poynder Grigg (15. huhtikuuta 1924 Lontoo – 31. joulukuuta 2001 Lontoo) oli brittiläinen journalisti ja historioitsija. Hän käytti vuosina 1955–1963 nimeä lordi Altrincham, jonka hän oli perinyt isältään, Kenian kuvernööri Edward Griggiltä (1879–1955). Hän luopui aatelisasemastaan (”2. paroni Altrincham”) vuonna 1963, kun luopuminen tuli lain mukaan mahdolliseksi.
Vuosina 1954–1960 Grigg julkaisi ja toimitti konservatiivista "National and English Review" -aikakauslehteä. Elokuussa 1957 hän aiheutti kohun arvostelemalla lehtikirjoituksessa kuningatar Elisabet II:ta. Hän kuvaili tämän puhetapaa ”rasittavaksi” () ja totesi, että kuningattaren julkinen persoona muistutti ”omahyväistä koulutyttöä” ("a priggish schoolgirl"). Grigg huomautti, että kuningatar eli eristyksissä kansastaan; hänen hovinsa oli liian yläluokkainen, ”eikä enää ajan tasalla” ("out of touch"). Griggin mukaan tällainen sopi huonosti moderniin yhteiskuntaan.
Grigg oli perustuslaillisen monarkian vankka kannattaja, ja hän koki itse antaneensa rakentavaa palautetta. Hänen kommenttinsa herättivät kuitenkin Britanniassa suuttumusta, ja kadulla häneen kohdistettiin jopa väkivaltaa. Myös monet tiedotusvälineet asettuivat vastustamaan häntä, ja esimerkiksi BBC esti häntä osallistumasta ohjelmaansa. Griggin artikkelin myötä kuningashuoneen käytäntöjä alettiin kuitenkin uudistaa. Kuningatar lähetti jo samana vuonna kansalaisille ensimmäisen televisioidun joulutervehdyksensä.
"National and English Review" -lehden lakkauttamisen jälkeen Grigg toimi muun muassa "The Guardianin" vakinaisena kolumnistina vuosina 1960–1970. Hän kirjoitti myös kummitätinsä Nancy Astorin elämäkerran. Hänen kirjallisen uransa huipentuma oli moniosainen, arvostettu elämäkertateos pääministeri David Lloyd Georgesta. Sen kolme ensimmäistä osaa julkaistiin vuosina 1973–1985, mutta neljäs ja viimeinen osa jäi Griggiltä kesken syöpään sairastumisen vuoksi.
Geir Inge Sivertsen

Geir Inge Sivertsen (s. 29. elokuuta 1965) on norjalainen oikeistopuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kalastusministerinä lyhyen aikaa alkuvuonna 2020, mutta joutui eroamaan, kun kävi ilmi, että hän oli saanut perusteettomasti erorahaa siirtyessään Lenvikin pormestarin tehtävästä valtiosihteeriksi.
Balkaninramonda

Balkaninramonda ("Ramonda nathaliae") on gesneriakasveihin ja ramondoihin kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen, matala, kymmenen senttimetriä korkeaksi kasvava ruoho. Lehdet ovat vaaleanvihreät, karvaiset, hieman kurttuiset, viisi senttimetriä pitkät ja muodostavat matalan ikivihreän lehtiruusukkeen. Ruusukkeen keskeltä kasvaa alkukesällä kukkavanoja, joissa on kussakin muutamia kukkia terttuna. Kukat ovat enintään neljä senttimetriä leveitä, neliterälehtisiä, sinivioletteja ja keskeltä keltaoransseja.
Balkaninramonda esiintyy luonnonvaraisena Balkanvuoristossa, Bosnia-Hertsegovinassa, Serbiassa, Pohjois-Makedoniassa ja Pohjois-Kreikassa. Se kasvaa varjoisissa kallionkoloissa. Kasvia viljellään myös perennana kivikkopuutarhoissa.
Pyreneittenramonda

Pyreneittenramonda eli ramonda ("Ramonda myconi") on gesneriakasveihin ja ramondoihin kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen, matala, kymmenen senttimetriä korkeaksi kasvava ruoho. Ikivihreät, tummanvihreät ja hieman kurttuiset kahdeksan senttimetriä pitkät lehdet muodostavat maanmyötäisen lehtiruusukkeen. Sen keskeltä kasvaa kukkavanoja, joissa on muutamia kukkia terttuna. Kukat ovat 2,5 cm leveitä, useimmin syvän sinivioletteja ja keskeltä keltaisia.
Pyreneittenramonda esiintyy luonnonvaraisena Pyreneitten vuoristossa Koillis-Espanjassa, Etelä-Ranskassa ja Andorrassa. Espanjassa se kasvaa myös Valencian ja Katalonian rajalla Els Ports -massiivilla. Pyreneittenramonda kasvaa varjoisissa kallionhalkeamissa. Kasvia viljellään myös perennana kivikkopuutarhoissa.
Torre Canavese

Torre Canavese () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 608 asukasta.
Lusikkakeltapaunikko

Lusikkakeltapaunikko ("Aichryson dumosum") on Madeiralla kotoperäisenä kasvava uhanalainen maksaruohokasvilaji. Se on keltakukkainen ruohomainen mehikasvi, jonka ruusukelehdet ovat lusikkamaiset. Laji esiintyy Madeiran saaren lounaispäässä Calhetan kunnassa nykyisin vain yhdellä kasvupaikalla. Lusikkakeltapaunikko kasvaa 300–400 metrin korkeudella kivikkoalueen koloissa. Kasvin nykyinen yksilömäärä vaihtelee vuosittain, mutta niitä arvioidaan olevan 50–250. Harvinaisuutensa ja erilaisten mahdollisten uhkien vuoksi laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi.
Aavikkopaksujalka

Aavikkopaksujalka ("Pachypodium lamerei") on Madagaskarilta kotoisin oleva huonekasvina tunnettu oleanterikasvilaji. Se kasvaa pieneksi puuksi, korkeudeltaan 2–8 metriä, jonka sukkulenttinen varsi on alaosasta pullistunut ja vankkapiikkinen. Varsi alkaa vähitellen haarautua kasvin kasvaessa. Lehdet ovat kapeansuikeat. Kukinnoissa on suuria, jopa kymmenen senttimetrin levyisiä, valkoisia, terälehtien keskeltä kellertäviä ja tuoksuvia kukkia.
Luonnonvaraisena aavikkopaksujalka esiintyy Madagaskarissa enimmäkseen saaren eteläosassa. Se kasvaa savanneilla ja kuivissa piikkipuumetsiköissä kalkkikivisellä tai hiekkaisella maalla.
Palloleijonankorva

Palloleijonankorva ("Leonotis nepetifolia", kissanmintunlehtinen) on koristekasvina käytetty huulikukkaiskasvi. Se on yksivuotinen tai lyhytikäinen monivuotinen ruoho, joka kasvaa yleensä yhdestä kolmeen metriä korkeaksi. Lajin kukinnot kasvavat varressa säännöllisin välein, useasta kukkakiehkurasta muodostuu tiiviitä pallomaisia ryhmiä. Verhiön hampaat ovat otakärkisiä, kukat melko pitkätorvisia, yleensä oranssinpunaisia.
Palloleijonankorva esiintyy alkuperäisenä Afrikassa ja Intiassa. Lisäksi se esiintyy tulokaslajina muissa maanosissa kuten Etelä-Amerikassa ja lukuisilla valtamerten saarilla kuten Havaijissa, Seychelleillä ja Saint Helenalla.
Cinema Dadaab

Cinema Dadaab on Kati Juuruksen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2018.
Elokuva kertoo Kenian Dadaabissa sijaitsevasta pakolaisleiristä, jossa "Abdikafi Mohamed" pitää elokuvateatteria. Abdikafi ja monet muut leirin asukkaat ovat tulleet leirille lapsina ja viettäneet siellä koko elämänsä, joten heidän käsityksenä maailmasta perustuu leirillä näytettyihin elokuviin.
Silkkimaloppi

Silkkimaloppi eli maloppi ("Malope trifida") on yksivuotinen malvakasvilaji, jota viljellään kesäkukkana. Se kasvaa 100–120 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pysty ja latvasta monihaarainen. Lehdet ovat munuaismaiset tai herttamaiset, hammaslaitaiset; ylimmät lehdet ovat jakautuneet 3–5 liuskaan. Kukat kasvavat yksittäin lehtihangoissa, noin 5 cm pitkien kukkaperien päissä. Lisäverhiön lehdet ovat suuria ja varsinaisia verholehtiä leveämpiä. Kukat ovat jokseenkin suppilomaisia, 5–7 cm leveitä, silkinhohtoisia, terälehdet purppuranpunaisia ja tummasuonisia. Hedelmänä on lohkohedelmä.
Silkkimaloppi esiintyy alkuperäisenä Marokossa, Algeriassa ja Maltalla.
Edward Maki

Edward "Ed" Alexander Maki (13. elokuuta 1914 Rudyard, Michigan – 6. kesäkuuta 1998 Green Bay, Wisconsin) oli amerikansuomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edusti Yhdysvaltoja jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1939. Maki saavutti turnauksesta joukkueineen hopeaa. Hänen päästettyjen maalien keskiarvonsa turnauksessa oli kaksi maalia ottelua kohden.
Yksityiselämä.
Maki muutti nuorena perheineen Rudyardista Hancockiin. Hänen perheeseensä kuuluivat myös kaksi veljeä Alfred (1924–1999) ja Albert (1920–2011), jotka myös pelasivat jääkiekkoa. Edward Maki oli lahjakas urheilija, joka sisäisti eri lajit vaivatta. Toisessa maailmansodassa Maki palveli Yhdysvaltain laivastossa. Sodan jälkeen hän toimi urheiluvalmentajana muun muassa jääkiekon ja amerikkalaisen jalkapallon parissa. Hänen vanhempansa olivat Alexander Maki ja Olga Matilda (o.s. Tossava). Puoliso oli Signe Iola (o.s. Ponnikas) (1918–2007) vuodesta 1940. Maki valmistui vuonna 1938 Michiganin teknillisestä yliopistosta (silloinen Michigan College of Mining and Technology), jossa työskenneltyään hän siirtyi myöhemmin Green Bay kaupunkiin Standard Oil yhtion palvelukseen.
Timo Vuorela

Timo Vuorela (20. toukokuuta 1941 Tampere – 28. lokakuuta 2021 Mikkeli) oli suomalainen toimittaja ja ulkomaankirjeenvaihtaja.
Timo Vuorela vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Orivedellä. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa lehdistö- ja tiedotusoppia ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1968. Hän työskenteli "Helsingin Sanomien" ulkomaanosastolla 12 vuoden ajan ja siirtyi 1980 Beirutiin "Helsingin Sanomien" ensimmäiseksi Lähi-idän kirjeenvaihtajaksi. Vuorela toimi vuodesta 1985 alkaen "Helsingin Sanomien" Skandinavian-kirjeenvaihtajana Tukholmassa ja tämän jälkeen freelancetoimittajana Kyproksella Larnakassa. Vuorela palasi Suomeen vuonna 2010. Viimeiset vuotensa hän asui Mikkelissä.
Jouhikasuariina

Jouhikasuariina ("Casuarina equisetifolia", kortteenlehtinen) on kasuariinojen sukuun kuuluva puu. Se on ainavihanta, keskikokoinen tai suuri, 10–30 tai jopa 40 metriä korkeaksi kasvava. Oksat ovat naru- tai piiskamaisen kapeita. Lehdet ovat pieniä ja suomumaisia, ne kasvavat nelilukuisina kiehkuroina. Kukat ovat huomaamattoman pieniä. Hedekukinnot sijaitsevat oksien kärjissä parin senttimetrin pituisina lieriömäisinä ryhminä. Käpymäiset emikukat sijaitsevat oksilla lähempänä tyveä. Emikukat ovat soikean pyöreitä tai liereitä, halkaisijaltaan 1–2 cm. Siemenet ovat pieniä ja kuivia, niissä on kalvomainen lenninsiipi.
Jouhikasuariina esiintyy alkuperäisenä Aasiassa, Intiasta Uuteen-Guineaan ja Australiaan. Jouhikasuariinaa käytetään hiekansitojana, tuuliesteenä ja kujannepuuna hiekkarannoilla, dyyneillä ja jokisuistoissa. Lajia viljellään puuaineksen korkean lämpöarvon vuoksi polttopuuksi tai puuhiilen raaka-aineeksi varsinkin Intiassa ja Kiinassa.
Jokikasuariina

Jokikasuariina ("Casuarina cunninghamiana") on kasuariinojen sukuun kuuluva puu. Laji esiintyy alkuperäisenä Australian itä- ja pohjoisosassa melko lähellä rannikoita. Se kasvaa lämpimän vyöhykkeen metsissä elinvoimaisena. Sitä on viljelty hyötykasvina eri tarkoituksiin, kuten maisemointiin ja polttopuuksi. Sen sydänpuusta tehdään sahatavaraa sisustusmateriaaliksi. Jokikasuariina esiintyy myös tulokaslajina useissa maissa eri puolilla maailmaa.