tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kalevi Piha

Kallis Kalevi Piha (8. joulukuuta 1919 Punkalaidun – 10. syyskuuta 2007 Turku) oli Turun ja Vaasan kauppakorkeakoulujen liiketaloustieteen sekä taloussosiologian professori. Hänen akateemisen uransa pääpaino oli Turun kauppakorkeakoulussa, jonka liiketaloustieteen professorin virkaa hän hoiti vuosina 1973–1986. Kalevi Pihan panos yliopiston johtajakoulutusohjelman kehittämisessä oli erittäin suuri, ja esimerkiksi Turun kauppakorkeakoulun johtamisen ja organisoinnin laitos perustettiin hänen aloitteestaan.
Kalevi Piha tuli ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta vuonna 1939 ja valmistui Helsingin yliopistosta ekonomiksi vuonna 1947 sekä Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1958, lisensiaatiksi vuonna 1959 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1962. Toimittuaan aluksi myynti- ja mainosalalla Piha työskenteli Turun yliopistossa assistenttina vuosina 1960−1964, dosenttina vuonna 1964 sekä vt. professorina 1964−1965. Tämän jälkeen hän toimi Vaasan kauppakorkeakoulussa vt. apulaisprofessorina vuosina 1965−1967 ja vt. professorina 1967−1971.
Oulun yliopiston vararehtori Sakari Piha, metsähallituksen pääjohtaja Antero Piha sekä säveltäjät Martti Piha ja Helmeri Piha olivat Kalevi Pihan veljiä. Piha oli naimisissa ekonomi Katarina Pihan (o.s. Nurmi) kanssa, ja hänellä on neljä lasta, joista Juhana Piha on dosentti, kliininen seksologi ja seksuaalilääketieteen erikoisasiantuntija, Jorma Piha on lastenpsykiatrian professori, Kristina Kunttu (o.s. Piha) on dosentti ja yhteisöterveyden ylilääkäri ja Tapani Piha on erikoislääkäri ja Euroopan komission yksikönpäällikkö.
Katajanokan Haukat

Katajanokan Haukat on helsinkiläinen urheiluseura. Seura perustettiin vuonna 1929. Seuran lajeina alkuvaiheessa oli pesäpallo ja yleisurheilu. 
Pesäpallo.
Seura voitti vuonna 1937 pesäpallon valtakunnansarjan nousten vuoden 1938 Suursarjaan pudoten kuitenkin siitä. Seuran toiminta käynnistyi uudelleen sotien jälkeen. Huipennus oli pesäpallon miesten SM-hopea vuodelta 1945. Seuran miesten pesäpallojoukkue pelasi Suomen pääsarjassa kaikkiaan 11 kautta, viimeksi vuonna 1958. Lisäksi joukkue pelasi yhdeksän kautta toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
Seura esiintyi viimeisen kerran pesäpallon 2. korkeimmalla tasolla kaudella 1962. 
Seuran naisjaosto perustettiin vuonna 1932, jonka jälkeen käynnistyi naisten pesäpalloilu seurassa. Naisissa joukkueella oli sitäkin parempaa menestystä. Himmeämpien mitalien lisäksi joukkue juhli Suomen mestaruutta vuosina 1938, 1939, 1940 ja 1946. 
Käsipallo.
Lisäksi Haukoilla on ollut ainakin käsipallotoimintaa vielä 2000-luvullakin. Käsipallossa seura on myös saavuttanut useita aikuisten SM-mitaleita. Tällä hetkellä Haukat pelaa käsipalloa miesten III divisioonassa. 
Baseball.
Haukat voitti myös baseballin ensimmäisen Suomen mestaruuden 1981 nimellä Hawks. 
Palkinnot ja huomionosoitukset.
Palkitut.
Lyöjäkuningas:
Danny Hoesen

Danny Hoesen (s. 15. tammikuuta 1991 Heerlen) on alankomaalainen jalkapallohyökkääjä, joka edustaa Eredivisiessä pelaavaa Ajaxia.
Hoesen on Fortuna Sittardin kasvatti ja hän pelasi sen junioriakatemiassa. Hän pelasi joukkueessa yhdessä ottelussa Go Ahead Eaglesia vastaan Jupiter Leaguessa. Tämän jälkeen Hoesen siirtyi Fulhamiin elokuussa 2008 koesopimuksen jälkeen. Hoesen pelasi Fulhamin reserveissä eikä saanut peliaikaa Valioliigassa. Hän teki paljon maaleja Fulhamin nuorisojoukkueissa, mutta virallisissa reserviotteluissa hän jäi maaleitta. Tämän jälkeen Hoesen siirtyi hakemaan peliaikaa suomalaiseen Veikkausliigaan hallitsevan mestarin HJK:n paitaan vuonna 2010. Laina alkoi 9. huhtikuuta ja loppui 30. elokuuta.
HJK:n jälkeen Hoesen lainattiin Fortuna Sittardiin kaudeksi 2011–2012. Elokuussa 2012 hän siirtyi Ajaxiin.
Hoesen on edustanut Alankomaiden nuorisomaajoukkueita.
M-Kresoli

m-Kresoli eli meta-kresoli (C7H8O) on fenoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa liuottimena sekä orgaanisessa synteesissä. Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. m-Kresoli on o- ja p-kresolien isomeeri.
Valmistus.
Teollisesti m-kresolia ja sen isomeereja valmistetaan perinteisesti kivihiiltä tislaamalla. Fraktioivalla tislauksella saadaan erilleen o-kresoli, jolla on riittävästi erilainen kiehumispiste, mutta p- ja m-kresolit pitää erottaa derivatisoimalla ne. m-Kresoli muodostaa additiotuotteen urean kanssa ja p-kresoli additiotuotteen oksaalihapon kanssa. Nämä yhdisteet voidaan erottaa toisistaan helpommin. m-Kresolia voidaan tuottaa myös 3-metyyli-isopropyylibentseenin hydroperoksidaatiolla tai dealkyloimalla 5-metyyli-2,4-di-tert-butyylifenolia.
Käyttö.
m-kresolia käytetään liuottimena, desinfiointiin, puhdistusaineissa, valmistettaessa synteettisiä lääkeaineita, väriaineita, muoveja, kasvinsuojeluaineita ja muita kemikaaleja. Yhdistettä voidaan käyttää myös parantamaan polyaniliinipolymeerien sähkönjohtokykyä.
Myrkyllisyys.
Pieninä määrinä m-kresoli ei ole haitallista, mutta on suurempina pitoisuuksina hyvinkin myrkyllistä. Yhdisteelle altistumisesta seuraavia oireita voivat olla huonovointisuus, johon liittyy oksentamista, hengityksen vaikeutuminen ja yskä ja pahimmillaan tajuttomuus. Iholle joutuessaan m-kresoli voi aiheuttaa ihovaurioita. Yhdiste voi myös vahingoittaa keuhkoja, maksaa tai munuaisia, jos sille altistuu toistuvasti tai pitemmän aikaa.
Nokia 5230

Nokia 5230 on erityisesti nuorisolle suunnattu Nokian matkapuhelin, joka tuli markkinoille vuonna 2009. Pakkauksen mukana tulee useita värikuoria. Etukanteen on valittavina musta tai valkoinen ja takakanteen tulee puhelimen mukana punainen, vaaleanpunainen, sininen, tumma hopea, musta ja keltainen vaihtokuori.
Ominaisuudet.
Puhelimen ominaisuuksiin kuuluvat 3,2 tuuman resistiivinen kosketusnäyttö (resoluutio 640 × 360), 2 megapikselin kamera (ei salamaa ja Wi-Fiä kuten Nokia 5800 -mallissa), 3G-yhteydet HSDPA:lla, Bluetooth, microSD-muistikorttipaikka 16 gigatavuun saakka, 3,5 mm kuulokeliitin sekä A-GPS. Puhelin toimii Symbianin S60 5th edition ohjelmistolla, jossa on muun muassa pikapalkki yhteystiedoille. Puhelin tukee Nokian mukaan Facebook-, MySpace- ja YouTube-sovelluksia sekä Nokian omia Ovi-palveluita.
Nokia ilmoittaa puhelimelle 7 tuntia puheaikaa, 19 päivää valmiusaikaa, 33 tuntia musiikin toistoa ja 4,6 tuntia videon toistoa.
Puhelimen mitat ovat 111 × 51,7 × 14,5/15,5 mm ja se painaa noin 115 grammaa. Laitteessa on valmiina "Dj Mix Tour" ja "Rollercoaster Revolution (99 rataa)" -pelit. Uutena ominaisuutena on mm. podcast.
5230-mallia on myyty noin 150 miljoonaa kappaletta, millä määrällä se sijoittui neljänneksi The Telegraph -lehden syksyn 2013 katsauksessa kaikkien aikojen myydyimmistä matkapuhelimista.
Vesitykki

Vesitykki on palontorjunnan väline, jota joissakin maissa on käytetty myös mellakantorjuntaan.
Rakenne.
Yksinkertaisimmillaan vesitykki on käännettävään telineeseen asennettu suihkutussuutin, johon liittyy vesisuihkun säätö- ja ohjailumahdollisuus. Useimmissa vesitykeissä on kiinteä liitäntä palopumppuun tai esimerkiksi teollisuuslaitoksissa myös vesijohtoverkkoon.
Esimerkiksi suurilla lautatarhoilla on erityisiä sammutustorneja, joihin on asennettu vesitykit. Niillä voidaan tehokkaasti kastella kuivia lautatapuleita mikä ehkäisee alkaneen tulipalon leviämistä, varsinaisen palon sammuttamisesta puhumattakaan.
Nostolavalla varustetuissa paloautoissa vesitykkiä syöttää erillinen auton pumpusta, vesisäiliöautosta tai joskus suoraan vesijohtoverkostosta vedetty paloletku.
Käyttötavat.
Palontorjunta.
Vesitykkiä käytetään palontorjunnassa useimmiten silloin kun tarvitaan suuri määrä vettä joko suorana suihkuna tai vesisumuna jäähdyttämään palavaa kohdetta. Myös hankalasti lähelle päästävän kohteen sammuttaminen on helpompaa vesitykillä. Esimerkiksi autolautta M/S "Finnhansan" palaessa Hietalahden telakan laiturissa sammutustyön teki mahdolliseksi vain palovene "HELSINKI 22:n" ja pelastusristeilijä "Harmajan" vesitykkien suuri teho, joka jäähdytti palavaa alusta niin paljon että palomiehet pääsivät alukseen sammuttamaan palopesäkkeet.
Mellakantorjunta.
Vesitykkejä on ulkomailla käytetty myös mellakoiden hajottamiseen. Ensimmäiset vesitykein varustetut kuorma-autot rakennettiin 1930-luvun aikana Saksassa.
Menetelmä vaatii ammattitaitoa ja on riskialtis. Sitä on kuitenkin käytetty muun muassa Yhdysvalloissa runsaasti, koska sitä pidetään vähemmän riskialttiina kuin kyynelkaasua tai kumiluoteja.
Sakke Aalto

Sakari Petteri ”Sakke” Aalto on helsinkiläinen musiikkituottaja, säveltäjä, sanoittaja ja laulaja. Hän on tuottanut kappaleita lukuisille suomalaisille artisteille. Hänen tuotantoaan ovat muun muassa Cheekin "Sokka irti", Fintelligensin "Mikä boogie" sekä JVG:n "Häissä" ja "Kran Turismo". Aalto on tuottanut myös yhdysvaltalaisen rap-artisti Snoop Doggin "More Malice" -albumin kappaleen ”You’re Gonna Luv Me”.
Aalto julkaisee musiikkia taiteilijanimellä Keko Salata, joka on anagrammi nimestä Sakke Aalto. Aluksi hän salasi henkilöllisyytensä piiloutuen maskeihin, mutta paljasti sen toisen studioalbuminsa julkaisun myötä. Keko Salata on vieraillut oman soolotuotantonsa lisäksi muutaman artistin (kuten Auroran) kappaleilla. Ensialbumi "Neuroottinen, dramaattinen, charmikas" julkaistiin SAHH-levymerkillä vuonna 2017 ja toinen studioalbumi "Laulajan näköinen mies" vuonna 2019. Jota seurasi vinyylinä poikkeuksellisesti julkaistu single ”Varo vaaraa”, jonka B-puolelta löytyi myös ennenjulkaisematon kappale ”Ophélie”. Kolmas albumi "Asioilla on tapana järjestyä" julkaistiin maaliskuussa 2021. Vuonna 2025 Keko Salata julkaisi instrumentaalisen Comfort Zone EP:n.
Helmikuussa 2020 Aallosta tuli Sony Music Finlandin A&amp;R-konsultti.
Tapio (viina)

Tapio-viina, "Tapsa", on Pernod Ricard Finlandin valmistama viina. Se on nimetty metsänjumala Tapion mukaan. Se valmistetaan ulkomaisesta etanolista, toisin kuin aiempi vastaava tuote Pöytäviina, joka tehtiin suomalaisesta ohraetanolista.
Vuonna 2015 Tapiota myytiin Alkossa runsaat miljoona litraa, ja se oli Alkon seitsemänneksi myydyin tuotemerkki.
Meisner-tekniikka

Meisner-tekniikka on näyttelemisen tekniikka, jonka on kehittänyt näyttelijä ja näyttelijätyön opettaja Sanford Meisner.
Meisner kehitti tekniikan työskenneltyään Lee Strasbergin ja Stella Adlerin kanssa Group Theatressa New Yorkissa ja kaupungin Neighborhood Playhousen näyttelemisen johtajana, ja hän kehitti sitä viisikymmentä vuotta . Nykyisin tekniikkaa kuuluu opetusohjelmaan Neighborhood Playhousessa sekä Sanford Meisner Studio -koulussa, jolle hänen perikuntansa on antanut oikeuden käyttää hänen nimeään.
Menetelmän juuret ovat Konstantin Stanislavskin työssä, mutta Meisner ei hyväksynyt tunnemuistin käyttöä, vaan perusti tekniikkansa mielikuvitukseen ja uskoon, joiden avulla näyttelijä löytää roolihahmonsa tunteet ja ajatukset. Meisner luonnehtii menetelmäänsä: ”Näytteleminen on kyky elää totuudellisesti kuvitteellisessa tilanteessa”.
Meisner-menetelmiin kuuluu toisiinsa perustuvia itsenäisiä harjoituksia. Se on läntisen teatterin systemaattisimpia ja täydellisimpiä näyttelijätekniikkoja. Meisnerin oppilaita ovat olleet muun muassa näyttelijät Robert Duvall, Diane Keaton, Gregory Peck ja Sidney Pollack, ohjaaja Sidney Lumet sekä käsikirjoittajat Arthur Miller ja David Mamet.
Mozarteum

Mozarteum, koko nimeltään "Dommusikverein und Mozarteum" (tuomiomusiikkiyhdistys ja mozarteum), on Salzburgiin 22. huhtikuuta 1841 perustettu musiikki-instituutio, joka oli alun perin musiikkikoulu ja Mozart-aiheinen arkisto. Nykyään Mozarteum on jakautunut kolmeen itsenäiseen osaan:
Yliopistossa voi opiskella muun muassa musiikkia, taidetta, esittävää taidetta ja musiikkipedagogiikkaa. Mozarteumin Rainerstraßella sijaitseva päärakennus remontoitiin perusteellisesti ja laajennettiin vuonna 2006. Yliopistoon kuuluu myös musiikkitieteellinen tutkimusinstituutti.
Vuonna 1880 perustettiin "Internationale Stiftung" (Kansainvälinen Mozarteum-säätiö) edistämään taloudellisesti musiikkilahjojen kehittämistä.
Mozarteum-orkesteri oli alun perin oppilaiden orkesteri, mutta vuonna 1939 se erottautui akatemiasta ja on nykyään itsenäinen instituutio.
Hina

Hina eli niittyhina ("Danthonia decumbens") on monivuotinen, melko pienikokoinen, mätästävä heinälaji. Kaikkiaan hinojen ("Danthonia") suvussa on noin 25 lajia, joista vain hinaa tavataan Pohjois-Euroopassa ja Suomessa.
Ulkonäkö ja koko.
Hina kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi ja mätästävästi. Lehdet ovat kapeat, 2 millimetriä leveitä ja usein harvakarvaisia. Tähkät ovat ominaisen näköisiä, 4–10 tähkylästä muodostuvia röyhyjä. Yhdessä tähkylässä on 2–5 kukkaa.
Elinympäristö.
Hina kasvaa karuilla laidunniityillä, metsänreunoissa, kanervanummilla sekä kallio- ja merenrantaniityillä.
Levinneisyys Suomessa.
Hina on Suomessa yleinen Ahvenanmaalla ja lounaisimmassa saaristossa. Manner-Suomen etelärannikolla hina kasvaa melko yleisenä. Paikoin sitä tavataan harvinaisena sisämaassakin. Rannikoiden lähellä hina kasvaa alkuperäisenä, sisämaassa muinais- tai uustulokkaana.
Mesimaayökkönen

Mesimaayökkönen ("Chersotis cuprea") on yleinen yökköslaji. Laji on yöaktiivinen, mutta lentää usein myös päivällä käyden kukilla ruokailemassa. UV-valo vetää hyvin lajia puoleensa. Suomessa se elää lähinnä Keski-Suomessa ja myös jonkin verran pohjoisemmassa, jonkin verran myös Oulun korkeudella. Mesimaayökkösen siipiväli on noin 3,5 cm. Se lentää heinäkuun lopusta elokuuhun. Toukat elävät lähinnä ruohovartisilla kasveilla. Talvehtii toukkana.
Käherämittari

Käherämittari ("Lycia hirtaria") on yleinen, keväällä lentävä mittariperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Yleisilmeeltään vaaleanharmaa perhonen, jonka pohjaväriltään hyvin vaaleissa siivissä on selviä poikkijuovia ja tasainen tumma pistekuviointi. Mittariksi laji on keskikokoinen ja siipiväli vaihtelee 30–50 mm. Koirailla on sulkamaiset tuntosarvet.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajia tavataan koko Suomessa, tuntureita lukuun ottamatta, ja se lentää huhtikuun puolivälistä toukokuun lopulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Käherämittari on varsin yleinen perhonen ja se viihtyy puistoissa ja puutarhoissa. Lajin naaraita voi etsiä päiväsaikaan esimerkiksi koivujen rungoilta, valolle ne eivät tule juuri koskaan. Koiraita sen sijaan saa helposti valon avulla yöaikaan. Lennosta tavatut perhoset ovat kaikki koiraita, sillä naaras ei siivistään huolimatta lähde lentoon, vaan pysyttelee maastossa koteloitumispaikkansa lähistöllä ja houkuttelee koiraita luokseen tuottamiensa feromonien avulla. On arveltu, että naaraiden lentokyky saattaa olla häviämässä. Käherämittari talvehtii kotelona.
Ravintokasvi.
Toukka elää monilla lehtipuilla
Huoneyökkönen

Huoneyökkönen ("Paradrina clavipalpis") on yökkösiin kuuluva perhonen, joka elää myös sisätiloissa. Huoneyökkösen toukka pystyy elämään pelkillä leivänmuruilla ja käyttää ravinnokseen jopa sahanpurua, joskin nuorena se tarvitsee kasviravintoa.
Koko ja ulkonäkö.
Huoneyökkösen etusiipien tummuus ja kuvioinnin jyrkkyys vaihtelevat jonkin verran yksilöittäin. Etusiipien pohjaväri vaihtelee harmaan ja ruskean sävyissä. Siiven etureunassa on rivi tummia täpliä, ja poikkiviivat erottuvat yleensä jotenkuten. Rengas- ja munuaistäplä ovat ruskeita ja erityisesti munuaistäplän tuntumassa saattaa näkyä valkoisia pilkkuja. Takasiivet ovat valkoiset. Siipien kärkiväli noin 3 cm.
Huoneyökköstä voi olla vaikea erottaa hyvin samannäköisestä harmonurmiyökkösestä ("Paradrina selini").
Elinympäristö ja elintavat.
Aikuiset perhoset lentävät yöllä ja tulevat valon luo. Huoneyökkönen talvehtii ulkona toukkana. Huoneyökkönen voi lentää vuoden ympäri, mutta ulkona ainoastaan kesäisin. Toukat elävät muun muassa voikukilla ja vaikkapa leivänmuruilla. Suomessa lajia tavataan Etelä- ja Keski-Suomessa.
Mäkikenttämittari

Mäkikenttämittari ("Xanthorhoe montanata") on mittareihin kuuluva perhonen ja yksi kesän runsaslukuisimmista perhosista.
Koko ja ulkonäkö.
Helposti tunnistettava, mutta ulkonäöltään hieman vaihteleva perhoslaji. Siipien pohjaväri on valkoinen, joskus rusehtavalla sävyllä. Etusiivessä sisemmän ja ulomman poikkiviirun välinen alue on ruskea ja siiven etureunassa ruskea vyö jakaantuu kahtia, jolloin mustan diskaalitäplän ympärille muodostuu vaalea alue. Siipikuvioinnin sävy ja yksityiskohdat vaihtelevat yksilöittäin ja joskus siiven poikki kulkeva vyö saattaa katketa tai erottua koko matkalta huonosti. Etusiiven ulkosyrjä on harmahtava. Takasiivet ovat valkoiset heikommin erottuvilla poikkiviiruilla ja pienemmällä keskitäplällä. Ruumis on valkoinen ja takaruumiin selkäpuolella on pareittain mustia pisteitä. Pohjoisimmassa Lapissa elävät yksilöt ovat kooltaan pienempiä ja niiden kuviointi on vaaleampaa. Siipiväli 30–33 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Mäkikenttämittari on Euroopassa laajalle levinnyt ja elää Suomessakin koko maassa muutamia Pohjois-Lapin alueita ja laajoja yhtenäisiä havumetsäalueita lukuun ottamatta. Laji lentelee keskikesällä, kesäkuun alusta heinäkuun lopulle. Lentoajan alku on myöhäisempi pohjoisempana, mutta lento päättyy samoihin aikoihin koko Suomessa. Toinen sukupolvi elo-syyskuussa on hyvin harvinainen.
Elinympäristö ja elintavat.
Perhoset lentävät hämärän aikaan niityillä, pelloilla ja puutarhoissa sekä lehtimetsissä ja niiden laitamilla sekä muissa kosteapohjaisissa maastoissa. Vaikka laji on enimmäkseen aktiivinen hämärän aikaan ja lentää valolle, se lähtee matalassa kasvillisuudessa häirittynä helposti lentoon päivälläkin. Talvehtii toukkana.
Ravintokasvi.
Toukka on polyfagi, jonka ravintokasveja ovat erityisesti kullero ("Trollius europaeus"), pystykiurunkannus ("Corydalis solida"), keltamatara ("Galium verum") sekä etelänpaimenmatara ("Galium mollugo").
Mini Viva

Mini Viva on brittiläinen popduo, jonka Britannian Xenomania perusti vuonna 2008. Managerina toimii Simon Fuller ja levy-yhtiö on Geffen Records. Yhtyeen jäsenet ovat Francesca Rose Conolly ja Britt Love.
Musiikkiura.
Yhtye julkaisi debyyttisinglensä "Left My Heart in Tokyo" 6. syyskuuta 2009. Kappaleen "Left My Heart in Tokyo" tuotti poplauluja kirjoittava tiimi Xenomania, joka on aikaisemmin ollut yhteistyössä Girls Aloudin, Sugababesin, Sophie Ellis-Bextorin, Cherin, Gabriella Cilmin ja Kylie Minoguen kanssa. "The Guardian" esitti Mini Vivan "päivän uutuusbändinä" 17. heinäkuuta 2009, ja musiikkilehti "NME" kutsui debyyttisingleä "Tarttuvimmaksi 2009 vuoden singleksi".
Mini Viva julkisti singlensä "I Wish" joulukuussa 2009. Kappale pääsi Britannian singlelistalla pettymyksen tuottaneelle sijalle 73. ja pysyi sadan parhaan joukossa vain viikon.
Tytöt ovat myös ilmoittaneet julkaisevansa uuden studioalbumin "Colloquial Obsession" vuoden 2010 loppupuolella saman nimisen singlen jälkeen.
Diskografia.
Kappaleet.
Xenomania on vahvistanut yhdeksän kappaletta äänitetyiksi.
Vadelmavillaselkä

Vadelmavillaselkä ("Thyatira batis") on sirppisiipimäisiin kuuluva, helposti tunnistettava yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Vadelmavillaselän siipien kärkiväli on noin 34–40 mm. Pohjaväriltään tummanharmaissa etusiivissä on viisi isoa, vaaleanpunaista täplää, jotka vaalenevat reunoja kohti. Takasiivet ovat vaaleanharmaat.
Noin 40 mm pitkä toukka elää vadelman lehtien yläpinnoilla loppuvuodesta.
Levinneisyys ja lentoaika.
Laajalti levinnyt laji, jota tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa ja Aasiassa Japaniin ja Himalajalle saakka. Suomessa laji on melko yleinen ja se on levinnyt Etelä-Lapin korkeudelle asti. Vadelmavillaselkä lentää toukokuusta elokuuhun lehtimetsissä ja vesakoissa. Elokuun yksilöt ovat toista sukupolvea.
Elinympäristö ja elintavat.
Vadelmavillaselkä elää metsiköissä, puistoissa, puutarhoissa ja muissa vadelmaa kasvavissa paikoissa. Perhonen aloittaa lentonsa illalla hämärän laskeuduttua ja tulee valolle, mutta sitä voi myös tehokkaasti houkutella perhosbaarilla. Lajia tavataan tavallisesti yksitellen. Talvehtii kotelona yhteensidottujen lehtien välissä.
Laji on helppo kasvattaa toukasta.
Ravintokasvi.
Toukka elää vadelma ("Rubus idaeus"), mutta myös erilaisilla koristevatukoilla.
Piirtoyökkönen

Piirtoyökkönen ("Callistege mi" syn. "Euclidia mi") on yökkösten heimoon kuuluva perhonen. Sen siivissä on mustavalkoinen kuviointi. Lajin siipien kärkiväli 3 cm. Lajin lentoaika on kesällä ja se talvehtii kotelona. Piirtoyökkösen toukat elävät pikkukasveilla.
Harmosuolaheinämittari

Harmosuolaheinämittari ("Timandra griseata") on lehtimittareihin kuuluva perhonen. Lajista käytettiin aikaisemmin suolaheinämittari-nimeä, mutta nimi vaihtui, kun keltasuolaheinämittari erotettiin omaksi lajikseen.
Koko ja ulkonäkö.
Harmosuolaheinämittarin siipien kärkiväli on keskimäärin 25–30 millimetriä. Perhosen siipien väri on ruskeankellertävä ja siipien poikki kulkee selvä, punertava raita, joka päättyy etusiipien kärkeen. Lajin siipien ripset ja reunaosat ovat myös väriltään punertavia. Koiraan tuntosarvet ovat kampamaiset.
Keltasuolaheinämittari, joka on pohjaväriltään keltainen, kuvattiin 1930-luvulla silloisen suolaheinämittarin alalajiksi "Timandra griseata comai". Keltasuolaheinämittari kuitenkin eroaa harmosuolaheinämittarista paitsi väriltään, myös naarasyksilöiden genitaalien, lentoajan sekä esiintymisalueen suhteen, ja siksi se on erotettu omaksi lajikseen.
Levinneisyys ja lentoaika.
Harmosuolaheinämittari on levinnyt laajalle alueelle. Sen elinalue ulottuu Marokosta, Portugalista ja Irlannista yli koko Euroopan aina Kiinaan, Japaniin ja Kazakhstaniin asti. Suomessa lajin levinneisyysalue ulottuu lännessä Oulun korkeudelle, idässä pohjoisraja jää Joensuun pohjoispuolelle.
Lajilla on kaksi sukupolvea vuodessa. Ensimmäinen sukupolvi lentää pääosin kesäkuussa ja toinen elokuussa. Harmosuolaheinämittarit ovat lennossa iltahämärissä ja yöllä, mutta jotkut yksilöt saattavat lennellä myös päivällä.
Elinympäristö ja elintavat.
Lajia tavataan muun muassa lämpimillä rinneniityillä sekä kedoilla, ahoilla ja kalliomaastossa. Lajia voidaan tavata myös kosteammissa ympäristöissä, kuten rantaniityillä. Pihoilla lajia ei juurikaan esiinny. Harmosuolaheinämittarin ensimmäinen sukupolvi talvehtii toukkana, mutta toisen sukupolven yksilöt kehittyvät samanvuotisista toukista.
Ravintokasvi.
Toukat elävät niittysuolaheinällä sekä muilla hierakkojen sukuun kuuluvilla kasveilla. Toukkien ravintokasveja ovat myös erilaiset tattaret.
Hukkasiilikäs

Hukkasiilikäs ("Diaphora mendica") on melko yleinen, siilikkäisiin kuuluva yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Ulkonäöltään hukkasiilikäs on selvästi sukupuolidimorfinen perhoslaji.
Naaraat ovat väriltään lähes puhtaan valkoisia. Etusiipien valkeuden rikkoo vain joukko hajalleen sijoittautuneita mustia täpliä, joiden määrä ja näkyvyys vaihtelee yksilöittäin. Jotkin yksilöt ovat käytännössä puhtaanvalkoisia. Etusiiven kärkiosan keskellä on usein siipisuonten väliin sijoittunut yksittäinen musta täplä. Takasiivet ovat niin ikään valkoiset. Naaraiden ruumiin karvoitus on valkoinen, joskin takaruumiin yläpinnalla on mustia täpliä. Naaraat muistuttavat hyvin paljon yleistä tiikerisiilikästä, mutta erovat niistä pienemmän kokonsa ansiosta. Lisäksi hukkasiilikkään takaruumiista puuttuu keltainen väri.
Naaraasta poiketen koiras on pohjaväriltään harmaa tai harmaanruskea. Naaraan tapaan harvojen mustien täplien muodostamalta kuvioinniltaan se muistuttaa naarasta, mutta harmaa pohjaväri riittää erottamaan hukkasiilikäskoiraat paitsi oman lajinsa naaraista, myös muista siilikäslajeista. Takasiivet ovat mustanharmaat. Koirasperhosen ruumis on tasaisen harmaanruskea.
Aikuisen perhosen siipiväli on 28–38 mm. Naaraat ovat hieman koiraita kookkaampia.
Levinneisyys ja lentoaika.
Suomessa lajia esiintyy maan etelä- ja keskiosissa. Se on melko yleinen.
Elinympäristö ja elintavat.
Hukkasiilikäs on tyypillisesti kulttuuriympäristöjen laji. Se viihtyy sekä metsiköissä että niityillä, mutta myös metsien aukkopaikoilla kuten voimalinjojen alustoilla sekä puutarhoissa. Laji on esiintymiseltään hieman paikoittainen, mutta esiintyessään yleensä runsas. Erikoisena piirteenä naaraita näyttää olevan selvästi koiraita vähemmän.
Ulkonäön lisäksi myös sukupuolten elintavat eroavat, sillä koiras on yöaktiivinen ja lentää valolle. Päivisin ne lepäävät lehtien alapinnoilla. Naaraat puolestaan liikkuvat vain päivällä. Ne tulevat valolle hyvin harvoin ja silloinkin varhain alkuillasta. Hukkasiilikäs lentää yleensä jonkin verran kasvillisuuden yläpuolella ja tekee ajoittain nopeita pudottautumisia kasvillisuuden joukkoon.
Naaras munii noin 250 munaa, 10–100 munaa kerrallaan ja kuolee heti saatuaan viimeiset munat munittua. Toukat elävät ryhminä piilotellen lehtien alapinnoilla tai käärittyjen lehtien sisällä. Toukat ovat täysikasvuisia elokuussa ja koteloituvat karikkeen joukkoon tai heinämättäisiin.
Ravintokasvi.
Toukat elävät monilla kasveilla, esimerkiksi nokkosella ("Urtica dioica").
Newmarket (Kanada)

Newmarket on 74 295 asukkaan (2006) kaupunki Ontarion provinssin eteläosassa Kanadassa. Newmarket sijaitsee Yorkin piirikunnassa ja kuuluu Toronton metropolialueeseen sekä niin sanottuun Kultaisen hevosenkengän alueeseen, joka on tiheästi asuttua ja teollistunutta urbaania aluetta.
Historia.
Vuonna 1800 kveekari Timothy Rogers kulki Holland River -joen rantoja pitkin ja pani merkille alueen soveltuvuuden uuden kveekariyhteisön sijaintipaikaksi. Seuraavana vuonna hän onnistui houkuttelemaan muutamia Vermontissa ja Pennsylvaniassa asuvia perheitä muuttamaan pohjoiseen, nykyisen Newmarketin alueelle. Alun perin kaupungin pinta-ala oli noin 32,37 km². Yhdysvalloissa kveekarit kokivat painostusta ja syrjintää kieltäydyttään osallistumasta Amerikan vallankumoukseen. Newmarketin väkiluku kasvoi voimakkaasti, etenkin 1830–1840-luvuilla.
Kaupunki nimettiin Newmarketiksi () erotuksena läheisen Toronton ”vanhoista” markkinoista. Newmarket virallistettiin kyläksi vuonna 1857 ja kaupunkioikeudet myönnettiin vuonna 1880. Toronton läheisyydestä johtuen kaupungin väkiluku kasvoi jälleen 1950-luvulla ja koki voimakkaan rakennusbuumin.
Jade Dynasty

Jade Dynasty (kiinaksi Zhu Xian / 诛仙|) oli Beijing Perfect Worldin kehittämä ilmainen internetissä pelattava MMORPG-peli. Peli perustuu Zhu Xian -nimiseen digitaalisesti julkaistuun romaaniin. Peli julkaistiin 21. toukokuuta 2009 ja se sai yhteensä seitsemän suurta päivitystä.
Pelin palvelimet suljettiin 5. kesäkuuta 2018.
Luokat.
Human Factions
Athan Factions
Perfect World (yritys)

Perfect World (kiinaksi 完美世界) on Kiinassa sijaitseva MMORPG-verkkopelien kehitykseen erikoistunut yritys.
Perfect World Entertainment on yhtiön Yhdysvalloissa toimiva tytäryhtiö.
Perfect World on ilmoittanut Runic Games -studionsa sulkemisesta vuonna 2017.
Kaukokaipuu

Kaukokaipuu on suomalaisen Oski &amp; Los Scobes -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi vuodelta 2007. Levyn on julkaissut Pilfink Records tunnuksella JJVCD-39, ja sen ovat äänittäneet, miksanneet ja masteroineet Pilfink-studioilla Jarmo Kähkönen ja Teemu Sinkko. Kähkönen on myös tehnyt kosketinsoitin- ja kuorosovitukset. 
YLE Radio Suomi –radiokanavan Kantritohtorin juurihoitoa -ohjelman yleisöäänestyksessä vuoden 2007 parhaasta kantrialbumista levy sijoittui toiseksi heti Eagles-yhtyeen Long Road Out Of Eden -albumin jälkeen.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Oski Ritoranta, ellei toisin mainittu.
RWTH Aachen

RWTH Aachen (, suomeksi Aachenin reiniläis-westfalenilainen teknillinen korkeakoulu), on teknillinen yliopisto Aachenissa, Saksassa. RWTH Aachen on opiskelijamäärältään Saksan suurin teknillinen yliopisto; syyslukukaudella 2018/2019 opiskelijoita oli noin 45000. Vuonna 2017 RWTH Aachenin vuosibudjetti oli 948 miljoonaa euroa. Se on osa Saksan liittovaltion huippuyliopistoille suunnattua Exzellenzinitiative-hanketta. RWTH Aachenissa on opiskellut tai työskennellyt lukuisia Nobel-voittajia, joista ensimmäisenä Philipp Lenard (fysiikka, 1905) ja uusimpana Thomas Südhof (fysiologia tai lääketiede, 2013), sekä muita merkittäviä tutkijoita, kuten Theodore von Kármán. 
Historia.
RWTH Aachen perustettiin vuonna 1870 nimellä "Königlich Rheinish-Westphälische Polytechnische Schule zu Aachen", mutta nimi vaihdettiin jo vuonna 1880 muotoon "Technische Hochschule". Vuonna 1899 RWTH Aachen sai ensimmäisten preussilaisten teknillisten korkeakoulujen joukossa promovointioikeuden, toisin sanoen luvan myöntää tekniikan alan tohtorintutkintoja ("Dr.-Ing."). Sana "Königlich" (suom. kuninkaallinen) poistettiin nimestä Saksan keisarikunnan luhistuttua ensimmäisessä maailmansodassa. 1970-luvulla valtaosa saksalaisista teknillisistä korkeakouluista vaihtoi nimensä teknillisiksi yliopistoiksi, mutta RWTH Aachen piti nimensä teknillisenä korkeakouluna.
Organisaatio.
RWTH Aachen koostuu yhdeksästä tiedekunnasta:
Sijainti.
RWTH Aachen on levittäytynyt lukuisiin eri rakennuksiin keskustan länsipuolelle ja on näkyvä osa Aachenia. Yksi rakennuksista on lääketieteellisen tiedekunnan futuristinen päärakennus Klinikum, joka on Manner-Euroopan suurin yhtenäinen sairaalarakennus ja toimii Aachenin pääsairaalana.
Julius Malema

Julius Sello Malema (3. maaliskuuta 1981) on eteläafrikkalainen poliitikko, joka perusti 2013 Economic Freedom Fighters -nimisen puolueen. Hän toimi aiemmin Afrikan kansalliskongressin nuorisoliiton (ANCYL) puheenjohtajana. Hänet erotettiin 2012 Afrikan kansalliskongressista kiistanalaisten lausuntojensa takia.
Malema on kotoisin Seshegon townshipista Limpopon provinssista. Hän liittyi ANC:hen yhdeksänvuotiaana. 1990-luvulla hän osallistui "Mashupatsela"-ohjelmaan, jossa hän sai koulutusta mahdollista aseellista vastarintaa varten. 14-vuotiaana hän liittyi ANC:n nuorisoliiton Limpopon osastoon. Hänet valittiin liiton puheenjohtajaksi vuonna 2008 Bloemfonteinissa pidetyssä kokouksessa.
Malema on tunnettu kiistanalaisista lausunnoistaan ja marraskuussa 2011 ANC erotti hänet puolueesta viideksi vuodeksi. Puolueen mukaan Malema oli syyllistynyt eripuran lietsomiseen puolueen sisällä ja puolueen maineen turmelemiseen. Helmikuussa 2012 ANC päätti erottaa Maleman lopullisesti puolueesta. ANC:n mukaan Malema ei ollut osoittanut katumusta.
Malema perusti 2013 toisen ANC:stä erotetun poliitikon Floyd Shivambun kanssa Economic Freedom Fighters -nimisen puolueen. Puolue sai vuoden 2014 vaaleissa 25 paikkaa parlamentin alahuoneeseen. Malema nousi parlamenttiin urallaan ensimmäisen kerran.
Maleman mukaan hän ymmärtää Etelä-Afrikan köyhiä ja on ilmoittanut taistelevansa "imperialisteja" vastaan ja vaatinut "vasta-vallankumouksellisten voimien" eliminointia.
Pikkupyrstösirkku

Pikkupyrstösirkku ("Emberizoides ypiranganus") on Etelä-Amerikassa esiintyvä tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan pikkupyrstösirkku on 17–18 cm. Yleisväritykseltään pikkupyrstösirkku on oliivinruskea ja muistuttaa ulkonäöltään huomattavasti pyrstösirkkua ("Emberizoides herbicola"), mutta on tätä pienempi ja hoikempi. Pikkupyrstösirkku eroaa pyrstösirkusta myös selän vahvemman mustan viirutuksen ja tummempien poskien perusteella. Kurkku ja vatsa on valkoisemmat kuin pyrstösirkulla. Pikkupyrstön kyljet ovat harmahtavan ruskeat. Pyrstö on lajilla hyvin pitkä. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Pikkupyrstösirkkua tavataan Brasilian koillisosissa, Paraguayn itäosissa, Uruguayssa sekä Kaakkois-Argentiinassa. Lajin elinympäristöä ovat suot ja kosteat ruohikkomaat ja lintu elää usein kosteammilla alueilla kuin lähisukulaisensa pyrstösirkku. Pikkupyrstösirkun elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 900 metrin korkeudella merenpinnasta.
Luan Jujie

Luan Jujie (, s. 14. heinäkuuta 1958 Nanjing) on kiinalais-kanadalainen florettimiekkailija ja olympiakultamitalisti. 
Luan Jujie edusti Kiinaa vuosien 1984 ja 1988 olympialaisissa ja oli ensimmäinen aasialainen naisten floretin olympiavoittaja. Vuonna 1989 hän muutti Kanadaan ja aloitti valmennusuran. Vuonna 2000 hän palasi 12 vuoden kilpailutauolta ja edusti Kanadaa vuoden 2000 olympialaisissa. 50-vuotiaana vuonna 2008 hän osallistui jälleen olympialaisiin Kanadan joukkueen jäsenenä.
Silvano

Silvano on Pietro Mascagnin viides ooppera. Se kantaesitettiin La Scalassa 25. maaliskuuta 1895. Teoksessaan Mascagni palasi verismiin, mutta samankaltaisuus "Cavalleria rusticanan" kanssa esti "Silvanoa" saavuttamasta vastaavaa menestystä. Libreton kaksinäytöksiseen "dramma marinarescoon" kirjoitti Giovanni Targioni-Tozzetti.
Juoni.
Nuori kalastaja, Silvano, tapaa vankeudesta vapauduttuaan morsiamensa Matilden, joka kuitenkin on löytänyt lohdun Renzosta. Silvano tavoittaa rakastavaiset ja ampuu Renzon, johon Matilde kuitenkin oli juuri ollut katkaisemassa suhdettaan.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1972

Vuoden 1972 Münchenin olympialaisten jalkapalloturnaukseen muutettiin sarjajärjestelmää. 16 joukkuetta oli jaettu neljään alkulohkoon, joiden kaksi parasta joukkuetta selviytyivät jatkolohkoihin. Jatkolohkojen voittajat kohtasivat loppuottelussa ja toiseksi sijoittuneet pronssiottelussa.
Ensimmäistä kertaa olympiaturnauksessa oli kaksi saksalaisjoukkuetta, kun Itä-Saksa ja Länsi-Saksa osallistuivat turnaukseen omilla joukkueillaan. Saksat kohtasivat toisen kierroksen viimeisessä ottelussa, jossa panoksena oli paikka pronssiottelussa. Ottelussa Itä-Saksa voitti isäntämaa Länsi-Saksan ja eteni pronssiotteluun Neuvostoliittoa vastaan. Pronssiottelu pelattiin myös uudella säännöllä, jonka mukaan ottelun ollessa jatkoajankin jälkeen tasan, mitalit jaetaan. Tällä sääntömuutoksella oli negatiivinen vaikutus otteluun. Neuvostoliiton ja Itä-Saksan välinen pronssiottelu oli varsinaisen peliajan jälkeen tasan, ja jatkoajalla kumpikaan joukkue ei halunnut vaarantaa mitalisijaansa. Yleisön buuatessa joukkueet päättivät olla hyökkäämättä ja ottelun päättyessä tasatulokseen mitalit jaettiin.
Loppuottelussa saatiin ratkaisu aikaiseksi ja jakamaton olympiavoitto matkasi Puolaan, maan voitettua Unkarin 2-1 Kazimierz Deynan maaleilla. Hän oli 9 maalillaan myös kisojen maalikuningas.
Karsinnat.
Vuoden 1972 olympialaisten jalkapalloturnaukseen selviytyi karsintojen kautta 14 maata. Isäntämaa Länsi-Saksa ja hallitseva olympiavoittaja Unkari pääsivät kisoihin ilman karsintoja. Muut paikat jakaantuivat siten että Euroopan karsinnoista kisoihin selviytyi 4 maata, Etelä-Amerikasta 2, Pohjois- ja Keski-Amerikasta 2, Afrikasta 3 ja Aasiasta 3.
Lohko 1
Lohko 2
Lohko 3
Lohko 4
Alkulohkot.
Lohko 1.
 
 
Lohko 2.
 
Lohko 3.
 
Lohko 4.
 
Jatkolohkot.
Lohko 1.
 
Lohko 2.
 
Maalintekijät.
Turnauksen maalikuningas oli Puolan Kazimierz Deyna yhdeksällä maalillaan.
Isännöitsijä

Isännöitsijä on ammattinimike, jonka merkitys on aikojen kuluessa muuttunut. Nykyään isännöitsijällä tarkoitetaan lähes yksinomaan asunto-osakeyhtiön tai kiinteistöyhtiön operatiivista johtajaa, joka johtaa yhtiötä hallituksen ja yhtiökokouksen antamien päätösten mukaisesti.
Isännöitsijä historiassa.
Aiemmin isännöitsijä-nimitystä on käytetty laajemmin disponentista eli liikkeen, tehtaan, talon tai muun vastaavan laitoksen isännän sijaisesta, johtajasta tai hoitajasta. Isännöitsijöitä on ollut muun muassa teollisuuslaitoksissa, sahoilla, kartanoissa ja meijereissä. Nykyään vastaavissa tehtävissä toimivia henkilöitä kutsutaan toimitusjohtajiksi.
Kirgisian vallankaappaus 2010

Kirgisian vallankaappaus 2010 on tapahtumasarja, jonka juuret juontuvat ainakin Neuvostoliiton hajoamisen aikaisista tapahtumista. Kirgisia itsenäistyi 1991, mutta jäi osaksi IVYä. Vallan vakiintuminen on ollut sen jälkeen ongelmallista ja Venäjän tukikohdan lisäksi maahan on perustettu Yhdysvaltojen sotilastukikohta. Ensimmäinen presidentti oli tiedeakatemian johtaja Askar Akajev, jota ryhdyttiin syyttämään itsevaltaisuudesta ja korruptiosta. Akajevin presidenttikausi päättyi tulppaanivallankumoukseen 2005. Presidentiksi tuli vaaleilla yli 88 prosentin kannatuksella Kurmanbek Bakijev ja monipuoluevaalit käytiin vuonna 2007.
Maassa alkoi esiintyä lisääntyvää tyytymättömyyttä uuttakin johtoa kohtaan. Huhtikuun 7. päivänä 2010 ilmoitettiin, että maan sisäministeri Moldomusa Kongantijev olisi saanut surmansa yhteenotoissa Talasin kaupungissa, mutta nykyinen hallinto kiistää kuoleman. Presidentti Bakijev pakeni Biškekistä mahdollisesti tukialueelleen Žalal-Abadiin. Valtaa pääkaupungissa ryhtyi pitämään Roza Otunbajevan väliaikaishallitus. Otunbajeva on sosiaalidemokraatti ja ilmoittaa pyrkivänsä demokraattiseen hallintoon. Maassa tukikohtiaan pitävät Venäjä ja Yhdysvallat ovat tapahtumista virallisesti syrjässä, mutta Venäjä on tunnustanut väliaikaishallituksen. Myös Yhdysvallat on ilmoittanut diplomaattinsa välityksellä tukevansa Otunbajevan väliaikaishallintoa. Väliaikaishallitus ilmoittaa, että valtion kassa on ryöstetty
Presidentti Bakijev on luvannut erota virastaan, jos hänen turvallisuutensa taataan, mutta Otunbajeva vaatii häntä oikeuden eteen väkivallantekojen vuoksi.. Väliaikaishallinnon turvallisuuspäällikkö Kenešbek Duišebajev on luvannut taata turvallisuuden. Bakijev päätti kuitenkin paeta Kazakstaniin, jossa arvelee kykenevänsä neuvottelemaan maan tulevaisuudesta. Hänen ilmoitettiin jo eronneen virastaan, mutta siirryttyään Valko-Venäjälle, jonka presidentti Aljaksandr Lukašenka tarjoaa hänelle suojelua, hän ilmoitti olevansa edelleen maansa laillinen johtaja. Eräiden lähteiden mukaan Hän ei aio palata valtaan. Bakijevin syytesuoja on kuitenkin purettu ja hänen luovuttamistaan Kirgisiaan vaaditaan vastaamaan vallankaappauksen yhteydessä tapahtuneiden arviolta 85 ihmisen joukkosurmasta.
Venäjän presidentti Dmitri Medvedev on ilmoittanut pelkäävänsä levottomuuksien jäävän pitkäaikaisiksi ja ennakoi maan jakautumista pohjoiseen ja etelään. Eteläosan Oš on kansainvälisen huumekaupan solmukohtia.
Sapho (Gounod’n ooppera)

Sapho on ensimmäinen Charles Gounod’n säveltämä ooppera. Hän sävelsi sen Émile Augierin librettoon nimiroolin omaksuneen Pauline Viardot’n pyynnöstä. "Saphon" juonen perustana ovat Sapfon legenda, hänen rakkautensa Faoniin ja hänen itsemurhansa. Teos kantaesitettiin Pariisin Opérassa 16. huhtikuuta 1851.
Ooppera on kolminäytöksinen, mutta sitä on esitetty myös kaksi- ja nelinäytöksisinä laitoksina.
Jysk

JYSK on tanskalainen kodin sisustuksen vähittäisketju, joka myy patjoja, huonekaluja ja sisustustuotteita.
JYSK on Tanskan suurin kansainvälisesti toimiva myymäläketju. Yhtiöllä on noin 3 300 myymälää 48 maassa. JYSKin perustaja Lars Larsen avasi ketjun ensimmäisen myymälän 2. huhtikuuta 1979 Tanskan Aarhusissa.
Jyskin logossa on hanhi.
Jysk Pohjoismaissa.
Suomi.
Jyskillä on Suomessa 93 myymälää ja verkkokauppa. Yritys avasi ensimmäisen suomalaisen myymälänsä Turkuun vuonna 1995. JYSKille on myönnetty Suomen Vahvimmat -sertifikaatti sekä Menestyjä-sertifikaatti.
Tanska.
Kotimaassaan Tanskassa JYSKillä oli helmikuussa 2017 102 myymälää.
Ruotsi.
JYSK avasi ensimmäisen myymälänsä Ruotsissa vuonna 1991. 
Norja.
Vuonna 1988 avattiin Norjan ensimmäinen JYSK.
Islanti.
Viidestä Pohjoismaasta ainoastaan Islannissa on toiminnassa JYSK-ketjun sijaan franchise-yhtiö. Ensimmäinen islantilainen JYSK avattiin vuonna 1987. Helmikuussa 2017 Islannissa oli viisi myymälää.
Moshoeshoe

Moshoeshoe (n. 1786 – 11. maaliskuuta 1870 Thaba Bosiu) oli sothojen ensimmäinen johtaja ja Basutomaan (nyk. Lesotho) perustaja. 
Moshoeshoen isä Mokhachane oli sothoihin kuuluneen bamokoteli-klaanin päällikkö.
Moshoeshoe perusti eteläiselle Highveldille voimakkaan sothokuningaskunnan 1820- ja 1830-luvuilla mfecaneliikkeen seurauksena. Hän linnoitti vahvasti Thaba Bosiun ylängön ja rakensi suuren kuningaskunnan käyttäen tätä tukikohtanaan. Moshoeshoen kuningaskunta veti puoleensa ympäröivien aluiden nälänhädän ja sotien vaivaamia ihmisiä, jotka integroituivat yhteiskuntaan ja joiden tämän jälkeen katsottiin olevan sothoja. Moshoeshoe vahvisti valtakuntaansa myös sotilaallisesti hankkien aseita ja hevosia Kapmaasta. Moshoeshoe säilytti diplomatian keinoin ystävälliset välit naapurikuningaskuntiin ja maksoi ajoittain Shakalle suojelurahaa välttääkseen sotaa. 1830-luvun puoleenväliin mennessä valtion väkiluku oli kasvanut 30 000 ihmiseen, ja se oli eteläisen Highveldin suurin kuningaskunta.
Vuonna 1868 britit anneksoivat sothokuningaskunnan ja Moshoeshoen valta pieneni. Moshoeshoen jälkeläinen Moshoeshoe II (1938–1996) nousi itsenäisen Lesothon valtion ensimmäiseksi kuninkaaksi.
Moshoeshoen päivä on nykyisin Lesothon kansallinen juhlapäivä, jota vietetään vuosittain 11. maaliskuuta.
Summan risti

Summan risti on Suomen puolella talvisodassa, Summan alueella taistelleiden sotilaiden muistoristi.
Ristin on oikeutettu saamaan jokainen vuosina 1939–1940 Karjalan kannaksella Summan lohkolla kunniakkaasti taistellut Suomen kansalainen tai ulkomaalainen. Risti voidaan myöntää muullekin henkilölle, joka katsotaan sen saamiseen oikeutetuksi. Ristit on yksilöllisesti numeroitu, ja jakaja pitää niiden saajista luetteloa.
Ristiä jakoi aluksi siihen tarkoitukseen nimetty toimikunta. Myöhemmin tehtävä siirrettiin Sotainvalidien Veljesliiton johtokunnalle.
R4M-raketti

R4M (lyhenne: , tunnettu myös saksalaisella lempinimellä Orkan eli hirmumyrsky) oli toisen maailmansodan aikainen Saksan ilmavoimille kehitetty rakettiase. Se syntyi tarpeesta kehittää hävittäjille ase, jolla voitaisiin tuhota tai ainakin hajottaa Yhdysvaltain ilmavoimien päiväsaikaan käyttämät suuret pommikonemuodostelmat. Pommittajien torjuminen tykkejä käyttäen edellytti lentämistä massiivisen torjuntatulen ulottuville ja läpi. Erityisesti edestä hyökätessä oli yhteentörmäyksen vaara ja aika tehokkaaseen tulitukseen oli hyvin lyhyt. Yksi hyökkäys ei myöskään taannut toivottua tulosta.
R4M oli pyrstövakavoitu ja ohjaamaton. Tähtäimenä käytettiin yhteisesti hävittäjän tuliaseille tarkoitettua tähtäintä. Raketit laukaistiin sähköisesti kaseteista yhteislaukauksina. Raketin läpimitta oli 55 mm ja siinä oli räjähdysainetta 520 grammaa. Kantama oli parhaimmillaan noin 2 000 metriä. Tehokas kantama oli pienempi mutta riitti ampumiseen torjuntatulen ulkopuolelta. Yksi osuma riitti pudottamaan pommittajan.
Rakettia testattiin ensimmäisen kerran Rechlinissä 1944. Taistelussa sitä käytettiin ensimmäisen kerran 18. maaliskuuta. Raketteja oli tällöin asennettu vaihtoehtoisesti 12 tai 24 kpl.
Asetta käytettiin Messerschmitt Me 262
ja Me 163 hävittäjissä sekä Bachem Ba 349:ssä. Raketti tuli palveluskäyttöön sodan loppuvaiheessa mutta ase ja sen käyttö muodostuivat perusperiaatteeksi sodanjälkeisille vastaaville aseille ennen ohjusten kehittymistä.
Juhana I (Monaco)

Juhana I, (1382 - 8. toukokuuta 1454) italiaksi Giovanni I oli Monacon hallitsijana kolme kertaa vuosina 1419-1441, vuoden 1395 yhdessä Ludvigin ja toisella kerralla vuodet 1419-1427. Kanssahallitsijansa Antonien kuoleman ja maksettuaan Ambroisen 1427 ulos, hän jatkoi yksinvaltiaana saaden siten roomalaisen ykkösen nimensä perään.
Juhanan isä oli Rainier II. Hän otti yhdessä isosetänsä Ludvigin kanssa Monacon haltuunsa genovalaisilta 1397. 
Valtakautensa aikana Juhana myi, otti jälleen haltuunsa ja valtasi Monacon linnoituksen useaan kertaan. Isänsä kuoleman jälkeen Juhana osti yhdessä setiensä Antonion ja Ambroisen kanssa Monacon sen silloiselta genovalaiselta omistajalta Yolande d'Aragonilta. Muutaman vuoden kuluttua hän osti loputkin ja antoi sedilleen hallittavaksi Mentonin ja Roquebrunen.
Vuosina 1421-1422 Juhana ryhtyi armeijoineen Firenzen ja Napolin palkkalistoille.
Juhana myi Monacon 12 000 livrellä genovalaiselle vallanpitäjälle Filippo Maria Viscontille 1429. Mutta kun tämä karkotettiin Genovasta pari vuotta myöhemmin sopimus peruttiin. 
Milano valtasi Monacon lokakuussa 1436 genovalaissyntyisen amiraalin Biagio Assereton johdolla ja Juhana joutui Milanon ruhtinaan vangiksi yhdessä poikansa Catalanin kanssa.
Juhanan ollessa poissa Monacossa vallassa oli hänen vaimonsa Pomellina Fregoson. Hän onnistui pitämään puolensa Milanon ruhtinaan Ludwig von Piemontin piirityksessä, vaikka tämä uhkasi surmata vangittuna olleen Juhanan, jos Monacoa ei myytäisi hänelle.
Paljolti Pomellinan ansiosta Monaco sai 20. marraskuuta 1441 itsemääräämisoikeuden ja genovalaisten ylivalta kumottiin. 
Vuonna 1448 Juhana tarjosi Monacoa vuotuista eläke-maksua vastaan ja pantiksi veloistaan Savoyn kreiville, mutta tämä kieltäytyi, koska pelkäsi sen johtavan mellakoihin. Juhana varasi itselleen ja jälkeläisilleen "ikuisen" perintöoikeuden Mentonin ja Roquebrunen linnoituksiin 19. joulukuuta 1448. 
Juhana oli vuonna 1451 vararikon partaalla, joten hän myi Dauphin alueen Ranskan tulevalle kuninkaalle Ludvig XI:lle, mutta koska tällä ei ollut varaa maksaa, ei hän saanut aluetta haltuunsa koskaan. 
Juhana kuoli 1454. Hänet haudattiin isänsä Rainier II:n viereen. Juhanan säätämä uusi perintöjärjestys mahdollisti Grimaldien vallan säilymisen Monacossa. Vastoin yleistä käytäntöä hän määräsi, että jos miespuolisia perillisiä ei ollut, perintö siirtyisi vanhimmalle tyttärelle sillä ehdolla, että tämän puoliso ottaa avioliitossa Grimaldien nimen ja tunnukset. 
Juhanalla ja Pomellina Fregosolla oli ainakin kolme lasta:
Lentopallo kesäolympialaisissa 2000

Vuoden 2000 kesäolympialaisissa pelattiin miesten ja naisten turnaukset sekä sisälentopallossa että rantalentopallossa.
Miehet.
Loppusarja.
Pronssiottelu: Italia-Argentiina 25-16, 25-15, 25-18
Jugoslavian joukkue: Vladimir Batez, 
Slobodan Boskan, 
Andrija Gerić, 
Nikola Grbić, 
Vladimir Grbić, 
Slobodan Kovač, 
Đula Mester, 
Vasa Mijić, 
Ivan Miljković, 
Veljko Petković, 
Goran Vujević, 
Igor Vusurović.
IC (moottoripyörä)

IC oli venäläinen moottoripyörämerkki.
Pyöriä alettiin valmistaa nimellä "IŽ" Iževskin asetehtaassa Keski-Venäjällä Iževskin teollisuuskaupungissa vuonna 1929. Suomessa mallit olivat myynnissä nimellä "IC".
Steve Staios

Steven Staios (s. 28. heinäkuuta 1973 Hamilton, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja kaksinkertainen maailmanmestari, joka pelasi Boston Bruinsissa, Vancouver Canucksissa, Atlanta Thrashersissa, Edmonton Oilersissa, Calgary Flamesissa ja New York Islandersissa. Rightin puolelta pelaava Staios on puolustava puolustaja. Nykyään hän toimii Ottawa Senatorsin GM:nä.
Ura.
St. Louis Blues varasi Staiosin toisella kierroksella ja 27. pelaajana vuonna . Hän siirtyi organisaatioon kaudeksi 1993–1994 ja pelasi farmissa lähes kolme kautta, muttei hän pelannut ylhäällä NHL:ssä St. Louis Bluesin joukkueessa. Maaliskuussa 1996 Staios kaupattiin Boston Bruinsiin Kevin Sawyerin ja Steve Leachin kanssa. Hän debytoi samalla kaudella NHL:ssä ja pelasi 12 ottelua.
Kaudella 1996–1997 Bruins asetti Staiosin waivers-listalle, josta Vancouver Canucks nappasi hänet maaliskuussa 1997. Staios jäi kauden 1998–1999 jälkeen vapaaksi agentiksi ja uusi NHL-joukkue Atlanta Thrashers hankki hänet täydennysvarauksessa kesäkuussa 1999. Kesäkuussa 2000 Staios kaupattiin New Jersey Devilsin riveihin vaihdossa yhdeksännen kierroksen varausvuoroon saman kesän varaustilaisuuteen, mutta kuukautta myöhemmin hänet kaupattiin takaisin Thrashersiin. Kaudella 2000–2001 Staios oli Thrashersin kapteeni.
Kaudeksi 2001–2002 Staios siirtyi vapaana agenttina Edmonton Oilersiin. Hän kuului vuosia joukkueen runkopuolustajiin ja teki kausina 2003–2004 ja 2005–2006 yhden kauden henkilökohtaisen piste-ennätyksensä 28 pisteellään. Marraskuussa 2006 Staios teki nelivuotisen 10,8 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Oilersin kanssa, mutta se päättyi kaudella 2009–2010, kun hänet kaupattiin maaliskuussa 2010 Calgary Flamesiin vaihdossa Aaron Johnsonin ja kolmannen kierroksen varausvuoroon. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi New York Islandersiin.
Työsulkukaudella Staios pelasi Elitserien-joukkue Luleå HF:ssä, Ruotsissa.
Maajoukkue.
Staios voitti maailmanmestaruuden Kanadan joukkueessa vuosina 2003 ja 2004. Vuonna 2008 hän voitti hopeaa. Staios pelasi MM-kilpailuissa myös vuonna 2002, muttei hän voittanut mitalia.
Perhe.
Staiosin vanhemmat ovat makedonialaisia. Hänellä on vaimo Susannah ja kaksi lasta: Nathan ja Ella.
Primo (rullalautailutemppu)

Primo (joskus myös railstand) on rullalautailutemppu, jossa tasapainotellaan laudan kantin päällä. Temppu on nimetty sen keksijän, Primo Desiderion mukaan. Alun perin "primo" viittasi temppuun vain vauhdista suoritettuna, kun taas "railstand" tarkoitti paikallaan suoritettua temppua. Nykyään molempiin viitataan useimmiten primona. Vauhdista tehty primo voidaan kuitenkin erottaa kutsumalla sitä "primo slide"ksi.
Temppu käytännössä.
Temppu voidaan suorittaa joko hyppäämällä tai maasta.
Maasta tehtynä tarkoituksena on saada lauta kääntymään "yliohjaamalla" 90 astetta kyljelleen, lautailijan hypätessä samanaikaisesti kyljelleen kääntyneen laudan päälle, koskematta kuitenkaan itse maahan. Lauta voidaan kääntää kyljelleen kumpaan suuntaan tahansa. Lautailijan tulisi laskeutua renkaiden päälle tasapainonsa säilyttämiseksi.
Hyppäämällä suoritettuna lautaa pyritään kääntämään ilmassa neljasosakierros pituusakselinsa ympäri, jonka jälkeen laudan kantin päälle voidaan laskeutua. Kääntäminen tapahtuu kickflipin ja heelflipin kaltaisilla tekniikoilla.