Pangkorin sopimus

Pangkorin sopimus () allekirjoitettiin 20. tammikuuta 1874 Pangkorin saarella Perakin rannikolla Britannian ja Perakin malaijipäälliköiden välillä, ja se merkitsi ensimmäistä askelta brittihallinnon vakiintumisessa Malaijialueilla.Sopimus solmittiin brittiläisen höyrylaiva "Pluton" kannella, ja se loi mallin Britannian epäsuoralle hallinnolle alueella.
Tausta.
1800-luvun tinakaupan nopea kasvu toi Perakiin suuren määrän kiinalaista työvoimaa, mikä lisäsi jännitteitä kiinalaisten salaseurojen, erityisesti Ghee Hin ja Hai San, sekä paikallisten malaijipäälliköiden välillä. Kaupalliset levottomuudet Larutin tinakaivoksilla uhkasivat salmisiirtokuntien (Singapore, Malakka ja Penang) taloudellisia etuja, minkä vuoksi kauppiaat vaativat brittien puuttumista tilanteeseen. Vuonna 1873 salmisiirtokuntien kuvernööriksi nimitetty Andrew Clarke sai tehtäväkseen tutkia tilannetta ja ehdottaa keinoja rauhan ja kaupan turvaamiseksi. Rajah Abdullah pyysi brittien tukea ja tunnustusta Perakin laillisena hallitsijana, mikä avasi tien sopimukselle.
Sopimuksen sisältö.
Sopimus ratkaisi Perakin valtaistuinkysymyksen vahvistamalla Raja Abdullahin sulttaaniksi Rajah Ismailin sijaan, jolle myönnettiin arvonimi ja eläkettä. Keskeinen kohta oli brittiläisen asukkaan nimittäminen, jonka neuvoja sulttaanin tuli noudattaa hallinnon ja verotuksen asioissa, mutta ei malaijien uskonto- tai tapakysymyksissä. Ensimmäiseksi asukkaaksi nimitettiin James W. W. Birch. Asukkaan järjestelmä merkitsi siirtymää brittien aiemmasta ei-puuttumispolitiikasta kohti epäsuoraa hallintoa, mikä lisäsi heidän vaikutusvaltaansa.
Neuvottelut ja allekirjoitus.
Sopimus solmittiin monipäiväisen neuvottelukokouksen tuloksena, jonka järjesti Andrew Clarke. Kokoukseen osallistuivat malaijipäälliköt, kiinalaisten salaseurojen edustajat ja alueen hallinnosta vastaava Mantri Ngah Ibrahim. Rajah Yusof, Pasir Salakin päällikkö Maharaja Lela Pandak Lam ja Raja Ismail jätettiin kutsumatta tai eivät osallistuneet, mikä heikensi sopimuksen legitimiteettiä. Sopimuksen malaijinkielisestä versiosta on kiistaa, sillä alkuperäistä ei ole säilynyt.
Vaikutukset ja vastustus.
Sopimus lopetti kiinalaisten salaseurojen väliset väkivaltaisuudet Larutin tinakaivoksilla ja palautti rauhan kaivostoimintaan. Britit valvoivat korvauksia vahingoista ja hallinnon uudelleenjärjestelyä, mutta sopimus aiheutti myös vastustusta, koska se heikensi perinteisiä malaijilaitoksia ja talousjärjestelmiä. Ensimmäinen asukas Birch murhattiin vajaan kahden vuoden kuluttua, mikä johti uusiin konflikteihin. Sopimus merkitsi käännekohtaa, joka vauhditti brittien imperiumin laajentumista Malaijin niemimaalla ja loi perustan kolonialismille, vaikka muodollisesti hallinto säilyi sulttaanin nimissä.
Pitkän aikavälin merkitys.
Pangkorin sopimuksen malli levisi muihin Malaijin osavaltioihin, kuten Selangoriin ja Negeri Sembilaniin, ja Britannia saavutti käytännössä vallan niemimaalla vuoteen 1914 mennessä. Salmisiirtokunnat, erityisesti Singapore, hyötyi merkittävästi brittiläisen suojelun alla tapahtuneesta kehityksestä. Sopimus herätti kuitenkin pitkään paikallista vastustusta, erityisesti verojärjestelmän uudistusten sekä kiistanalaisen tulkinnan vuoksi.