Billy Milligan

William Stanley Milligan (14. helmikuuta 1955 – 12. joulukuuta 2014) oli yhdysvaltalainen mies, joka oli laajasti julkisuutta saaneen oikeustapauksen kohteena Ohiossa 1970-luvun lopulla. Tehtyään useita rikoksia, mukaan lukien aseellisen ryöstön, hänet pidätettiin kolmesta raiskauksesta Ohion osavaltionyliopiston kampuksella. Oikeudenkäyntiin valmistautumisen aikana psykologit diagnosoivat Milliganilla monipersoonahäiriön (nykyään dissosiatiivinen identiteettihäiriö). Hänen asianajajansa vetosivat mielenvikaisuuteen ja väittivät, että kaksi hänen vaihtoehtoisista persoonallisuuksistaan oli tehnyt rikokset ilman, että Milligan itse oli niistä tietoinen. Hän oli ensimmäinen henkilö, joka vetosi dissosiatiiviseen identiteettihäiriöön oikeudessa, sekä ensimmäinen, joka vapautettiin vakavasta rikoksesta tämän perusteella. Hän vietti sen sijaan kymmenen vuotta psykiatrisissa sairaaloissa.
Oikeuden päätös herätti kiistaa. Jotkut uskoivat, että Milligan oli saattanut sepittää tai liioitella oireita oikeudellisen hyödyn saavuttamiseksi. Toiset puolustivat diagnoosia huomauttamalla persoonallisuuksien johdonmukaisuudesta ja kliinisen dokumentaation perusteellisuudesta. 
Pidätys ja oikeudenkäynti.
Vuonna 1975 Milligan tuomittiin raiskauksesta ja aseellisesta ryöstöstä ja vangittiin Lebanon Correctional Institution -vankilaan Ohiossa. Hänet vapautettiin ehdonalaiseen alkuvuodesta 1977. Lokakuussa 1977 hänet pidätettiin kolmen naisen raiskaamisesta Ohion osavaltionyliopiston kampuksella. Yksi uhreista tunnisti hänet poliisin valokuvista, ja hänen sormenjälkensä löydettiin toisen uhrin autosta. 
Koska hän käytti asetta rikoksissa ja hänen kotoaan löydettiin aseita, hän oli myös rikkonut ehdonalaisehtojaan. Hänet asetettiin syytteeseen kolmesta kidnappauksesta, kolmesta törkeästä ryöstöstä ja neljästä raiskauksesta. Hänet vietiin odottamaan oikeudenkäyntiä Ohion osavaltion vankilaan. 
Puolustusta valmistellessa tohtori Willis C. Driscoll diagnosoi Milliganilla skitsofrenian. Tämän jälkeen psykologi Dorothy Turner Southwest Community Mental Health Centeristä Columbuksesta tutki häntä, ja päätyi siihen, että Milliganilla oli dissosiatiivinen identiteettihäiriö. Milliganin julkiset puolustajat, Gary Schweickart ja Judy Stevenson, vetosivat mielenvikaisuuteen, ja Milligan määrättiin pakkohoitoon. 
Milligania hoidettiin useissa psykiatrisissa sairaaloissa, kuten Athens State Hospitalissa. Milligan kertoi, että hänellä oli kymmenen eri persoonallisuutta. Ensimmäisiin kymmeneen persoonaan kuuluivat muun muassa: 
Kliiniset psykologit ja psykiatrit suorittivat laajoja arviointeja Milliganista. Milligan sai hoitoa psykiatri David Caulilta, joka diagnosoi 14 lisäpersoonallisuutta. Myös tohtori Cornelia Wilburin johtama tiimi vahvisti diagnoosin. Wilbur oli tehnyt monipersoonahäiriötä tunnetuksi potilaastaan kertovassa vuonna 1971 ilmestyneessä kirjassa Sybil. Teos on myöhemmin todettu huijaukseksi. 
Milliganilla ei ollut muistikuvia rikoksista, kun hän oli "isännän" tajunnantilassa. Psykiatrien todistusten mukaan Milligan oli "nukkunut" suurimman osan viimeisistä seitsemästä vuodesta, ja rikokset olivat itse asiassa tehneet kaksi muuta persoonallisuutta, jotka joskus "ottavat vallan ja käyttävät hänen kehoaan". Yksi sivupersoonista, 19-vuotias lesbo Adalana tunnusti teon hypnoosin ja tarkkailun alaisena. 
Aikalaisten kommentteja.
Psykiatrian professori Thomas Szaszin mukaan monipersoonaisuus oli pelkkä kielikuva ja huijaus. Hänen mukaansa ihmiset ovat kuin näyttelijöitä – meillä on erilaisia rooleja, mutta olemme silti yksi ja sama ihminen. Szasz kritisoi, että moraaliset käsitteet oli korvattu psykologisilla termeillä, jotka oikeuttivat rikollista käytöstä. 
Psykopatian tutkimuksen uranuurtaja Hervey Cleckley teki myös monipersoonaisuutta tunnetuksi kirjallaan The Three Faces of Eve. Hän varoitti Milliganin tapauksessa annetun oikeuspäätöksen luovan vaarallisen ennakkotapauksen. Hänen mielestään monipersoonaisuus ei tarkoittanut eri ihmisiä, vaan "persoonan sirpaleita" – henkilö on silti yksi ja sama. 
Cleckleyn mukaan tällainen diagnoosi voi toimia vastuusta pakenemisen välineenä – kuin lapsi, joka syyttää kättään varastamisesta. 
Myös psykiatri Frederic Coplon totesi, että monipersoonaisuus ei ole oleellisesti eri asia kuin rikoksen tekeminen humalassa – kyseessä on dissosiatiivinen tila, jossa esiin tulevat persoonat ovat osa ihmisen omaa persoonallisuutta. Jos joku murhaa, hänen sisällään on murhaava puoli, vaikka hän ei muistaisi tekoaan. 
Szasz summasi, että jokainen, joka antaa rikoksen anteeksi mielenvikaisuuden perusteella, on rikoskumppani. Hän näki myös median roolin ongelmallisena – hänen mukaansa esimerkiksi Time-lehti esitti Milliganin tapauksen kuin kyse olisi faktasta, ei teoriasta.
Psykiatri Wilburista Szasz sanoi: "Hän ei löydä persoonallisuuksia, hän keksii ne." 
Myöhemmät vaiheet.
Vuonna 1986 Milligan karkasi hoitolaitoksesta, johon hänet oli määrätty. Tänä aikana hän käytti nimeä Christopher Carr ja saattoi syyllistyä kämppäkaverinsa sieppaukseen ja murhaan – tämä oli yksi kahdesta murhasta, joista Milligania epäiltiin. 
Milligan vapautettiin vuonna 1988 kymmenen vuoden psykiatrisen hoidon jälkeen. Elokuun 1. päivänä 1991 hänet vapautettiin kokonaan Ohion mielenterveysjärjestelmästä ja oikeusvalvonnasta. Vuonna 1996 hän asui Kaliforniassa ja omisti Stormy Life Productions -yhtiön, jonka oli tarkoitus tehdä lyhytelokuva. Tämän jälkeen hänen olinpaikkansa oli pitkään tuntematon, ja entiset tuttavat menettivät yhteyden häneen. 
Milligan kuoli syöpään hoitokodissa Columbuksessa, Ohiossa, 12. joulukuuta 2014. Hän oli 59-vuotias. 
Televisiossa.
Vuonna 2021 Netflix julkaisi neliosaisen dokumenttisarjan nimeltä "Monsters Inside: The 24 Faces of Billy Milligan". Dokumentissa mainitaan, että Milligan tunnusti olevansa murhaaja veljentytölleen ennen kuolemaansa, ja hänet yhdistetään kahteen selvittämättömään murhaan. Sarja sisältää videohaastatteluja tapaukseen liittyviltä ihmisiltä sekä äänitteitä Milliganin psykiatrisista istunnoista.
Aiheesta muualla.
Columbus Monthly: The strange case of Billy Milligan's jigsaw psyche. February 1979