tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tähtipallokala

Tähtipallokala ("Arothron stellatus") on suurikokoisin pallokalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Tähtipallokala voi kasvaa 120 cm pitkäksi. Aikuisen kalan vartalossa on valkoisella pohjalla lukuisia pieniä mustia pisteitä,jotka lisääntyvät ja pienenevät kalan ikääntyessä. Nuoret kalat ovat oransseja, niiden selässä on mustia pilkkuja ja vatsapuolella mustia vinojuovia, joista kehittyy vähitellen pilkkuja. Nuoret ovat niin erinäköisiä, että niitä pidettiin aiemmin omana lajinaan "Arothron aerostaticus".
Alkuperä ja elinympäristö.
Tähtipallokalat ovat peräisin Indopasifiselta merialueelta. Niitä tavataan myös Etelä-Afrikan Atlantinpuoleisella rannikolla. Nuoret yksilöt pysyttelevät hiekkapohjaisilla, kasvullisuuden peittämillä alueilla laguuneissa ja riuttojen sisäosissa. Aikuiset siirtyvät usein riuttojen ulkoreunoille.
Ravinto.
Tähtipallokala syö koralleja, nilviäisiä ja muita selkärangattomia. Se saalistaa lähinnä öisin.
Outo kunnia

Outo kunnia on Vesku Jokisen vuonna 2000 ilmestynyt ensimmäinen sooloalbumi. Albumilta julkaistiin singlenä kappale ”Ajetaan aaveet pois”, josta on kuvattu myös musiikkivideo. 
Singlet.
"Ajetaan aaveet pois".
Julkaistu 1998.
Yves Niaré

Yves Niaré (20. heinäkuuta 1977 Saint-Maurice – 5. joulukuuta 2012 Pirmil) oli ranskalainen kuulantyöntäjä. Niarén ennätys kuulantyönnössä oli 20,72 metriä, jonka hän työnsi Versailles´ssa vuonna 2008. Tulos oli Ranskan ennätys. Myös kiekonheitossa Niaré heitti vahvan tuloksen 63,44 metriä, joka syntyi vuonna 2007 Chelles´ssä.
Niaré osallistui Helsingin MM-kisoihin 2005, Göteborgin EM-kilpailuihin 2006, Osakan MM-kisoihin 2007 sekä Pekingin kesäolympialaisiin 2008 (sijoitus 23:s), mutta karsiutui joka kerta.
Ensimmäisen ja ainoaksi jääneen kansainvälisen aikuisten arvokisamitalinsa Niaré voitti Torinon sisäratojen EM-kilpailuista 2009, joissa hän pukkasi hopeaa uudella Ranskan halliennätyksellä 20,42 metriä. Pidemmälle työnsi vain kilpailun ylivoimainen voittaja Tomasz Majewski. Niaré karsiutui Berliinin MM-kisoissa 2009 ja Barcelonan EM-kisoissa 2010.
Niaré voitti kuulantyönnön Ranskan-mestaruuden ulkoradoilla vuosina 2000–2005 ja 2007–2010 sekä sisäradoilla vuosina 1999, 2001, 2002, 2009.
Niaré kuoli tieliikenneonnettomuudessa joulukuussa 2012, 35-vuotiaana.
Amy Lowell

Amy Lawrence Lowell (9. helmikuuta 1874 – 12. toukokuuta 1925) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän syntyi Massachusettsissa tunnettuun sukuun; tähtitieteilijä Percival Lowell ja Harvardin yliopiston presidenttinä toiminut Abbott Lawrence Lowell olivat hänen veljiään. 
Lowell oli johtava imagisti. Hän oli lesbo ja kirjoittikin useita lesboeroottisia runoja. Hän kuoli aivoverenvuotoon 51-vuotiaana ja sai vuonna 1926 postuumin Pulitzer-palkinnon.
Mike Curran

Mike Curran (s. 14. huhtikuuta 1944 Minnesota, Yhdysvallat) on menestyksekkään kansainvälisen uran tehnyt entinen jääkiekkoilija. Hän lopetti uransa 1977.
Curran oli maalivahtina, kun Yhdysvaltojen joukkue sai hopeaa olympialaisissa 1972. Jo sitä ennen hän oli edustanut maataan vuosien 1969, 1970 ja 1971 jääkiekon MM-kisoissa.
Curran aloitti ammattilaisuran Minnesota Fighting Saintsissa tuoreessa World Hockey Association -liigassa kaudella 1972–1973. Hänestä kehittyi nopeasti yksi uutuusliigan maineikkaimmista maalivahdeista, ja hän pelasi vuoden 1973 ssa. Curran menetti työpaikkansa 1976 Fighting Saintsin mentyä konkurssiin, mutta hän palasi kansainvälisen kilpailutoimintaan edustamalla Yhdysvaltoja vuosien 1976 ja 1977 MM-kisoissa. Hän oli myös 1976 mukana maansa ensimmäisessä Kanada-cupin joukkueessa turnauksessa, jossa ensi kertaa kohtasivat kiekkoilun kuuden kärkimaan parhaat pelaajat.
Mike Curran valittiin International Ice Hockey Federation Hall of Fameen 1999 ja United States Hockey Hall of Fameen 1998.
Negrescence

Negrescence tai nigrescence (; &lt; nigrescent ) on englanninkielinen, latinan kielen sanasta "nigrescere" ("tummua", "tulla mustaksi") johdettu termi.
Nigrescence-teoria.
Professori William E. Cross, Jr. New Yorkin kaupunginyliopiston CUNY Graduate Centeristä esitteli Yhdysvaltain kansalaisoikeusliikkeen aikana syntyneen sosiaalipsykologian alaan kuuluvan "nigrescence-teorian" () vuonna 1971 ja uudisti sitä vuonna 1991 julkaistussa kirjassaan "Shades of Black: Diversity in African American Identity". Teoria kuvaa mustan identiteetin syntymistä ja vahvistumista yhdysvaltalaisessa kontekstissa liikkeenä mustien itseinhosta itsensä hyväksymiseen. 
Mallin vaiheet.
Vuoden 1971 malliin kuului viisi vaihetta. Nämä vaiheet ovat:
Elämänsä aikana henkilö saattaa kokea uudelleen eri tasoja ja rakentaa uudelleen rodullista identiteettiään.
John Beddoen "nigrescence-indeksi".
John Beddoe kokosi vuonna 1885 antropologian alaan kuuluvan "nigrescence-indeksin" analysoidakseen Britteinsaarten väestöä. Beddoe loi indeksin 13 000 miehen fyysisten piirteiden, kuten hiusten värin, pohjalta. Hän loi myös kartan Britannian alueellisesta "nigrescence-asteesta", jota hän käytti osoittamaan irlantilaisten olevan Britteinsaarten alkuperäisväestöä. Kartan mukaan saarten länsiosissa ihmisten hiusten väri oli tummempi kuin idässä.
Jason Reso

William Jason "Jay" Reso, paininimi Christian (s. 30. marraskuuta 1973) on kanadalainen showpainija ja näyttelijä. Hän on paininut mm. WWE:ssä. Hän painaa 103 kiloa ja on 188 cm pitkä. 
WWE:ssä hän on ollut kaksi kertaa "World Heavyweight"-, kahdesti "ECW World Heavyweight"-, kolme kertaa "Intercontinental"-, ja yhdeksän kertaa "World Tag Team" -mestari, joista seitsemän kertaa Edgen kanssa. Hän on myös ollut kerran "European"-, kerran "Hardcore"- ja kerran "Light Heavyweight" -mestari. Ensiesiintymisensä Reso teki vuonna 1995. 
Hän palasi painikehään 2009 nimellä Christian. ECW-tittelin hän hävisi (7. kesäkuuta 2009), kun Tommy Dreamer selätti Jack Swaggerin Triple Threat -ottelussa. Christian sai ottelun ECW -vyöstä Night of the Championsiin, joka järjestettiin 26. heinäkuuta 2009. Ennen sitä hän on paininut muun muassa Moscow Mauler Vladimir Kozlovia vastaan. Christian sai tehtyä Tommy Dreamerille Kill Switchin ja voitti ottelun, ja hänestä tuli ECW -mestari. Seuraavassa ECW:ssä Christian meni kehään, ja alkoi puhua mestaruudestaan. Kohta perässä tuli Tommy Dreamer, jonka kanssa hän kätteli. Tämän jälkeen Dreamer kertoi, että ECW:n General Manager Tiffany oli hyväksynyt Dreamerin revanssiottelun seuraavalle viikolle. Tämä kyseinen ottelu käytiin Extreme Rules -otteluna, jossa ei ole sääntöjä. Christianilla on suomalaisia sukujuuria.
Stefano Borgonovo

Stefano Borgonovo (17. maaliskuuta 1964 – 27. kesäkuuta 2013) oli italialainen jalkapalloilija. Hän pelasi ammattilaisena vuosina 1981–1996. Hänen ensimmäinen ammattilaisseuransa oli Calcio Como. Myöhemmin hän pelasi muun muassa AC Milanissa ja ACF Fiorentinassa. 
Borgonovo sairasti ALS-tautia, joka on italialaisten jalkapalloilijoiden keskuudessa epätavallisen yleinen.
Yoshirō Mori

Yoshirō Mori (, 14. heinäkuuta 1937) toimi Japanin pääministerinä 5. huhtikuuta 2000 – 4. heinäkuuta 2000 sekä 4. heinäkuuta 2000 – 26. huhtikuuta 2001. Mori opiskeli Wasedan yliopistossa, josta valmistuttuaan hän työskenteli jonkin aikaa toimittajana. Mori äänestettiin vuonna 1969 Japanin parlamenttiin.
Mori oli Japaniin suunniteltujen vuoden 2021 olympiakisojen järjestelykomitean puheenjohtaja. Hän vähätteli kisaorganisaation johdossa toimivia naisia ja sanoi, ettei järjestelykomitean toiminta ole heidän vuokseen tehokasta, mikä herätti huomiota ja paheksuntaa. Asahi Shimbun mukaan hän sanoi:
Tapauksen jälkeen Mori erosi tehtävästä, ja hänen tilalleen kaavailtiin 84-vuotiasta olympiakylän pormestaria Saburo Kawabuchia, joka ei kuitenkaan saanut kannatusta. Tehtävään valittiin 56-vuotias, pikaluistelussa olympiamitalin saavuttanut Seiko Hashimoto.
Giuseppe Coluccio

Giuseppe Coluccio (s. 12. huhtikuuta 1966) on italialaisen rikollisjärjestön ’Ndranghetan jäsen. Hän oli etsintäkuulutettuna vuodesta 2005, ja hänet saatiin kiinni 7. elokuuta 2008 Torontossa Kanadassa.
Elämäkerta.
Coluccio oli vielä lapsi, kun hänen isänsä surmattiin 'Ndrangheta-klaanien välisessä sukuriidassa. Hänet pidätettiin ensimmäisen kerran 1991, ja syynä olivat huumekauppa ja laiton kauppaaminen.
Karkulainen.
Vuodesta 2005 Coluccio oli ollut karkulaisena saatuaan syytteet huumekaupasta. Samassa yhteydessä Italian poliisi pidätti 30 henkilöä ("Operaatio Nostromo"), joihin kuului myös Giuseppen veli Salvatore Coluccio.
7. elokuuta 2008 Coluccio pidettiin kauppakeskuksen pihalla Ontarion Markhamissa, joka sijaitsee Toronton pohjoispuolella.
Yhteydet muihin rikollisryhmiin.
Coluccion pidätys oli osa Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Italiassa tehtyä isompaa operaatiota, joka tunnettiin myös nimellä Operaatio Solare. Tarkoituksena oli saada kuriin huomattava määrä huumeiden tuontia Kolumbiasta Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan. Operaatiossa otettiin kiinni 200 henkilöä syyskuussa 2008. Joukossa oli kuusitoista henkilöä Aquiona-Coluccio-klaanista. Heidät tunnistettiin ja pidätettiin New Yorkissa ja Calabriassa.
Reikä seinässä

Reikä seinässä oli Nelosella sunnuntaisin esitettävä kilpailuohjelma, jossa kaksi kolmehenkistä julkkisjoukkuetta kilpaili toisiaan vastaan. Tavoitteena oli läpäistä joka kierroksella yhä vaikeammaksi muuttuva ja kohti liikkuva seinä, jossa on ihmisen muotoinen aukko erilaisissa asennoissa. Jos seinää ei ehdi läpäisemään ajoissa, se työntää kilpailijan hänen takanaan olevaan vesialtaaseen. Ohjelman juontajana toimi Mari Kakko.
Formaatti on alun perin lähtöisin Japanista nimellä Brain Wall. 
Pelin kulku ja säännöt.
Pelissä on jokaisella kolmella kierroksella erilainen tehtävä. Ensimmäisellä kierroksella molempien joukkueiden kilpailijat yrittävät päästä läpi seinästä yksitellen. Toisella kierroksella yksi joukkueesta menee selin seinää vasten, eikä hän saa katsoa takanaan lähestyvää seinää. Muiden joukkueen jäsenten on ohjattava hänet oikeaan asentoon. Tätä kutsutaan sokkoseinäksi. Kolmannella kierroksella tuplaseinässä kaksi joukkueen jäsentä yrittävät päästä yhdessä läpi seinästä ja kolmannella kierroksella triplaseinästä koko joukkue. Viimeisellä kierroksella muiden kierrosten voittajajoukkue koittaa mennä läpi megaseinästä erilaisissa puvuissa. Pelissä parhaat pisteet suorituksista saanut joukkue voittaa.
Harry Ackerman

Harry Ackerman (17. marraskuuta 1912 Albany, New York, Yhdysvallat – 3. helmikuuta 1991 Burbank, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen televisiotuottaja.
Dartmouth Collegesta vuonna 1935 valmistunut Ackerman tuli vuonna 1948 CBS:lle tuottajaksi ja ohjelmasuunnittelun varajohtajaksi, ja hän oli mukana tuottamassa muun muassa televisiosarjoja "Lucy ja minä" ja "Gunsmoke". 1956 Ackerman perusti Ticonderoga Productionsin, joka loi muun muassa "Leave It to Beaver" -televisiosarjan. 
Ackerman sai kaksi Emmy-palkintoa, ja vuonna 1985 hän sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Veriuloste

Veriuloste jaetaan lääketieteessä pääsääntöisesti kahteen lajiin:
Uloste saattaa olla veristä myös peräpukamien tai peräsuolen haavaumien takia.
Joskus ulosteen veri on okkulttia eli piilossa. Okkultin veren määrittämistä voidaan hyödyntää esimerkiksi suolistosyövän seulonnassa.
Tau (alkeishiukkanen)

Tau (τ) on leptoneihin kuuluva alkeishiukkanen. Muiden leptoneiden tavoin taun spin-luku on 1/2, sähköinen varaus -1 e eikä se reagoi vahvaan vuorovaikutukseen. Tau on leptoneista raskain, sen massa on noin 17-kertainen myonin massaan nähden. Lisäksi tau on epästabiili.
Tau havaittiin epäsuorasti ensimmäisen kerran vuosina 1974–1977 SLAC:ssa SPEAR-kiihdyttimellä Martin Lewis Perlin työryhmän suorittamissa elektroni-positroni-hiukkastörmäytyksissä, joissa havaittiin ja pystyttiin erottelemaan leptonit, hadronit ja fotonit. Tuolloin törmäytyskokeissa huomattiin, että osa hiukkasista jäi havaitsematta. Tämä päätelmä tehtiin energian ja liikemäärän säilymislakien avulla, ja tehtiin oletus, että havaitsemattomat hiukkaset olivat tau ja antitau. Martin Lewis Perl sai taun löytämisestä vuonna 1995 Nobelin palkinnon.
Taun hajoamismoodit.
Tau voi hajota joko kevyemmiksi leptoneiksi reaktioissa formula_1, formula_2 tai muuttua kevyiksi hadroneiksi ja taun neutriinoksi.
SLAC

SLAC National Accelerator Laboratory on vuonna 1962 perustettu Stanfordin yliopiston yhteydessä toimiva hiukkaskiihdytinlaboratorio Kaliforniassa Yhdysvalloissa. SLAC keskittyy muun muassa alkeishiukkasten kokeelliseen ja teoreettiseen tutkimukseen sekä tuottaa röntgensäteilyä synkrotroni- ja vapaalelektronilaser-lähteillään materiaalitutkimuksen tarpeisiin.
SLACin joulukuussa 1991 avattu WWW-sivusto oli ensimmäinen Pohjois-Amerikassa.
Laitteisto.
SLACiin on rakennettu 10 metriä maan alle 3,2 km pitkä lineaarinen kiihdytin SLC, joka saatiin valmiiksi vuonna 1989. Kiihdytinputki koostuu kuparilevyistä ja -sylintereistä, joissa kiihdytetään elektroneita ja positroneita klystroneista tulevien korkeaenergiaisten mikroaaltojen avulla. Kiihdytin pystyy tuottamaa elektroni- ja positronisuihkuja 50 GeV:n suihkuenergioilla. SLC:llä on tuotettu korkeaenergiaisessa elektroni-positroni-törmäytyksessä Z0-mittabosoneita. Nykyään SLC:tä käytetään PEP-II:n esikiihdyttimenä. Kolmasosa alkuperäisestä lineaarikiihdyttimestä mahdollistaa röntgensäteilyä tuottavan vapaaelektronilaser Linac Coherent Light Sourcen (LCLS) toiminnan.
SLACiin on rakennettu myös kaksi ympyränmuotoista törmäytintä, 1970-luvulla valmistunut SPEAR ja 1980-luvulla valmistunut PEP, joka on ympärysmitaltaan 2,2 km. PEP:iä on uudistettu siten, että se koostuu nykyään hiukkasia eri energioilla kiihdyttävästä kahdesta renkaasta ja kiihdytin uudelleennimettiin PEP-II:ksi.
Etelänseppäkotinga

Etelänseppäkotinga ("Procnias nudicollis") on Etelä-Amerikassa tavattava kotingoihin kuuluva varpuslintu. Se on Paraguayn kansallislintu.
Tunnistaminen.
Kooltaan etelänseppäkotinga on noin 26–28 cm. Koiras on täysin valkoinen lukuun ottamatta päässä silmienympärystä ja kurkkua, joissa näkyy paljas turkoosinvärinen nahka. Naaras on selästään oliivinvihreä. Pään sivut ja viiru päälaella ovat tummemmat. Kurkku on valkoviiruinen. Naaraspuolisen etelänseppäkotingan vatsa on väriltään vaaleankeltainen ja ruskeaviiruinen. Koirasta ei voi sekoittaa mihinkään muuhun alueella elävään lajiin. Naaras on suurikokoisempi kuin oranokka ("Oxyruncus cristatus"), jonka erottaa myös nokastaan. Partaseppäkotingan naaras ("Procnias averano") muistuttaa etelänseppäkotingan naarasta, mutta sen päälaen viiru on vaaleampi. Hyvä tuntomerkki on lajin äänet, jotka ovat metallimaisia kolahduksia
Levinneisyys ja elinympäristö.
Etelänseppäkotingaa tavataan itäisestä Brasiliasta, Koillis-Argentiinasta ja Paraguayn itäosista. Laji elää trooppisissa ja subtrooppisissa kosteissa metsissä aina 1 150 metrin korkeuteen merenpinnasta. Brasiliassa lajin on havaittu muuttavan maan sisällä, mutta vastaavaa käyttäytymistä ei ole tavattu lajin muilla esiintymisalueilla.
Ravinto.
Etelänseppäkotingat syövät pääasiassa hedelmiä.
Uhat.
Etelänseppäkotingan kannan kooksi arvioidaan 120 000–195 000 yksilöä. Lajin kanta on vähentynyt metsänhakkuiden vuoksi. Lisäksi etelänseppäkotingaa pyydystetään häkkilinnuiksi erityisesti Brasiliassa. Nykyään lajin elinympäristöjä uhkaavat suuresti kaupungistuminen ja teollisuuden ja maanviljelysalueiden lisääntyminen.
M23

M23 voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Takifugu

Takifugu on pallokalojen suku, johon kuuluu noin 25 lajia. Nämä ja jotkin lähisukujen kalat tunnetaan Japanissa nimellä fugu, ja ne ovat japanilaisten ja lähiseudun asukkaiden himoama ruokakala, vaikka kaikkien lajien tietyissä elimissä on vaarallista tetrodotoksiini-hermomyrkkyä. "Takifugu"-suvussa ruokakalalajeja on yksitoista. Tunnetuin on "Takifugu rubripes", muita ruokakalalajeja ovat "T. porphyreus", "T.pardalis" ja "T. vermicularis".
Kaikki suvun lajit elävät merivedessä, mutta ainakin kaksi, "Takifugu obscurus" ja "Takifugu ocellatus", käyvät kutemassa joessa makeassa tai murtovedessä. Niiden poikaset vaeltavat mereen noin vuoden ikäisinä.
Kauniin vihreä-oranssi-mustaraitaista sormuspallokalaa ("Takifugu ocellatus") näkee useimmin murtovesiakvaarioissa. Myös joitakin muita takifugu-lajeja on joskus pidetty akvaariokaloina.
Courtney Shealy

Courtney Amanda Shealy (s. 12. joulukuuta 1977 Columbia, Etelä-Carolina) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa naisten 4 × 100 metrin vapaauinti- ja sekauintiviesteistä Sydneyn kesäolympialaisissa 2000. Shealy tosin ui sekauintiviestissä vain alkuerissä, mutta sai silti kultaa, kun Yhdysvaltain joukkue voitti matkan loppukilpailun. Uransa aikana Shealy voitti myös kaksi MM-mitalia sekä kolme mitalia Pan-Amerikan kisoista.
Shealy on 191 senttimetriä pitkä ja painoi urallaan 72 kilogrammaa.
Kluuvijärvi

Kluuvi eli kluuvijärvi eli glojärvi on fladasta kehittynyt järvi, joka maankohoamisen vuoksi saa vettä vain sateesta tai meriveden noustessa korkealle. Kluuvin ja fladan välivaihe on nimeltään kluuviflada.
Runsaan eliökunnan ansiosta kluuvifladoilla on usein lintutorneja ja niillä harrastetaan kalastusta.
Kevin Seeldraeyers

Kevin Seeldraeyers (s. 12. syyskuuta 1986 Boom) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän edusti ammattilaisurallaan belgialaista Quick Step-joukkuetta 2007–2011, kazakstanilaista Astana Teamia 2012–2013, belgialaista Wanty - Groupe Gobert -tallia 2014 ja turkkilaista Torku Şekersporia 2015.
Seeldraeyers sijoittui nuorena viidenneksi Georgian ympäriajossa 2007. Vuoden 2009 Pariisi–Nizzassa hän oli seitsemäs ja voitti nuorten kilpailun. Saman vuoden Italian ympäriajossa hän voitti nuorten kilpailun ja sijoittui kokonaiskilpailussa kymmenenneksi. Italian ympäriajossa 2011 hän oli 18. etapilla kolmas. Hän voitti Itävallan ympäriajossa 2013 ensimmäisen ja toisen etapin. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi ja voitti sekä piste- että mäkikirikilpailun.
Aviaario

Aviaario on linnuille rakennettu suurikokoinen häkki tai huone, jossa linnut voivat lennellä vapaasti.
Aviaarioita voi olla monen kokoisia. Isot linnut, kuten päiväpetolinnut, vaativat aviaarion, jonka pohjapinta-ala on satoja tai tuhansia neliömetrejä ja korkeus kymmenenkin metriä. Pienille varpuslinnuille aviaarioksi riittää muutaman kymmenen neliömetrin lattia-ala ja 3–4 metrin korkeus. Aviaarion seinät voivat olla pienisilmäistä metalliverkkoa, lasia tai kirkasta muovilevyä. Sisustuksena pitää olla eläviä tai kuolleita puita tai istumaoksia, mielellään myös vihreitä kasveja, lahoavia kantoja tai pökkelöitä sekä ruoka- ja juoma-astioita. Aviaario voi olla joko kokonaan ulkona tai sisällä tai osittain molemmissa tiloissa.
Aviaarioita on lähinnä eläintarhoissa. Ensimmäinen suuri aviaario rakennettiin 1880 Rotterdamin eläintarhaan (Diergaarde Blijdorp). Joihinkin suuriin aviaarioihin on rakennettu polkuja, joilla ihmiset voivat kävellä ja tarkkailla lintuja. Ranskalaisella lintutieteilijällä Jean Théodore Delacour‎illa oli aikoinaan maailman hienoin yksityinen aviaario Normandiassa. Aviaariossa linnut ovat vankeina kuten häkeissäkin, mutta niiden elämä on vapaampaa ja virikkeellisempää.
Ketunsara

Ketunsara ("Carex vulpina") on lähes koko Euroopassa tavattava sarakasvi. Suomessa se on rauhoitettu ja erittäin uhanalainen.
Ulkonäkö ja koko.
Ketunsara on mätästävä ja sen teräväsärmäiset varret kasvavat 30–100 senttimetriä korkeiksi. Varsien tyvitupet ovat tummanruskeita, lopuksi säikeiksi hajoavia. Ketunsaran lehdet ovat lähes varren pituisia, kapeita ja kirkkaanvihreitä. Alimman tähkän tukilehti on lyhyt tai se puuttuu kokonaan. Kukinto on 3–7 cm pitkä, vaalean- tai tummanruskea, epäsäännöllinen ja monitähkäinen. Hedekukat sijaitsevat tähkän kärjessä ja emikukat sen tyvessä. Tummanpunaruskeat tähkäsuomut ovat teräviä ja kalvolaitaisia. Pullakot ovat ruskeita, litteän munanmuotoisia, ja suuota on syvälovinen. Ketunsara kukkii kesäkuussa. Laji muistuttaa läheisesti revonsaraa ("C. otrubae").
Levinneisyys.
Ketunsaraa tavataan lähes koko Euroopassa ja paikoitellen myös Aasiassa. Pohjoismaissa laji esiintyy äärirajoillaan. Suomessa ketunsaran arvellaan olevan muinaistulokas. Alkuperäisenä lajia on tavattu ainoastaan Ahvenanmaalta ja Varsinais-Suomesta Pöytyältä. Lisäksi satunnaisesiintymiä tunnetaan eri puolelta maata, muun muassa Helsingistä. Ketunsara on myös sotatulokas.
Elinympäristö.
Suomessa ketunsara kasvaa yleensä ojanvarsilla. Sitä voi tavata myös kosteilla niityillä, pensaikoissa ja lehtokorvissa. Sotatulokkaana ketunsaraa on tavattu myös satamissa ja varastopaikoilla.
Kuusamonnokkasara

Kuusamonnokkasara ("Carex lepidocarpa" subsp. "jemtlandica") on Fennoskandiassa harvinaisena kasvava sarakasvi. Kuusamonnokkasara on Suomessa rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko.
Kuusamonnokkasara on mätästävä ja kasvaa 15–50 senttimetriä korkeaksi. Sen varret ovat pystyjä ja varsien tyvitupet vaaleanruskeita. Vaaleanvihreät, kapeat lehdet ovat tavallisesti puolet varren pituudesta. Alimman tähkän tukilehti on selvästi kukintoa pidempi. Hedetähkä on lyhytperäinen tai perätön. Emitähkiä on yksi tai kaksi kappaletta. Pullakoiden suuodat ovat tähkän tyvelläkin usein ylöspäin tai sivulle suuntautuneita ja lähes hampaattomia. Kuusamonnokkasara kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa.
Kuusamonnokkasara kuuluu hankalasti määriteltävään keltasarojen ryhmään, jonka lajit risteytyvät hyvin herkästi keskenään. Suomessa tähän ryhmään kuuluvat kuusamonnokkasaran lisäksi hostinsara ("C. hostiana"), keltasara ("C. flava"), etelännokkasara ("C. lepidocarpa" subsp. "lepidocarpa"), ristasara eli lännenhernesara ("C. demissa") ja hernesara ("C. viridula").
Levinneisyys.
Kuusamonnokkasara on kotoperäinen, Pohjois-Euroopan sararotu, jota on joskus pidetty myös omana lajinaan. Sitä kasvaa ainoastaan Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Karjalan tasavallassa Venäjällä. Suomessa kuusamonnokkasaraa tavataan nimensä mukaisesti pääasiassa Kuusamosta. Sitä on tavattu myös Sallasta, Hyrynsalmelta ja Suomussalmelta.
Elinympäristö.
Kuusamonnokkasara on kalkinvaatija, joka kasvaa vain lettosoiden väli- ja rimpipinnoilla. Sen kanssa samankaltaisilla kasvupaikoilla viihtyy myös keltasara, jonka kanssa se yleisesti myös risteytyy. Kuusanmonnokkasaran suurimpia uhkia ovat suojelualueiden ulkopuolella olevien soiden ojittaminen.
Kevin Carter

Kevin Carter (13. syyskuuta 1960 Johannesburg – 27. heinäkuuta 1994) oli eteläafrikkalainen lehtivalokuvaaja. Maaliskuussa 1993 Carter otti lähellä Ayodin kylää Etelä-Sudanissa valokuvan nälkää näkevästä pikkutytöstä ja korppikotkasta. Valokuva myytiin "The New York Timesille", jossa se julkaistiin 26. maaliskuuta 1993. Sadat huolestuneet lukijat ottivat välittömästi yhteyttä lehteen, koska halusivat tietää selvisikö tyttö. Valokuva julkaistiin useissa sanomalehdissä ympäri maailman.
12. huhtikuuta 1994 New York Timesin ulkomaankuvien päätoimittaja Nancy Buirski soitti Carterille ja ilmoitti tämän voittaneen valokuvallaan Pulitzer-palkinnon. Keskiviikkoiltana 27. heinäkuuta 1994 henkisistä sekä taloudellisista ongelmista kärsinyt Carter teki Braamfonteinspruit-joen rannalla autossaan pakokaasulla itsemurhan.
Walesilaisen rockyhtye Manic Street Preachersin vuoden 1996 albumilla "Everything Must Go" on myös singlenä julkaistu kappale ”Kevin Carter”. Dan Krauss on ohjannut ja tuottanut Carterin elämästä vuonna 2005 Oscar-ehdokkuuden saaneen dokumentin "The Death of Kevin Carter: Casualty of the Bang Bang Club". ”The Bang Bang Club” oli neljän eteläafrikkalaisen valokuvaajan ryhmä, jonka jäsen Carter oli.
Alenia Aeronautica

Alenia Aeronautica S.p.A. oli italialainen lentokonetehdas, joka oli italialaisen Finmeccanican (sittemmin Leonardo) täysin omistama tytäryhtiö.
Alenia Aeronautica perustettiin vuonna 1990, kun Aeritalia yhdistettiin Selenian kanssa. Sen toimipaikka oli Rooma. Yhtiötä johti Giorgio Zappa. Yhtiö oli rekisteröity Napoliin.
Yhtiö oli patnerina Eurofighter Typhoon rakentamiskonsortiossa eli Eurofighter GmbH:ssa. Aiemmin se (tai sen edeltäjä) oli konsortiossa, joka kehitti Panavia Tornadon. Yhtiön päätuote oli eri lentokonerakenteiden valmistus etenkin Boeingin ja Airbusin lentokoneisiin.
Sen divisioonia olivat: Alenia Aermacchi, Alenia Aeronavali, Alenia Composite ja Alenia SIA. Aeronavali huolsi ja modifioi sekä siviililentokoneita että sotilaslentokoneita. Quadrics oli Alenia Aeronautican omistama supertietokoneiden tietoliikenteen osia ja ohjelmistoja valmistava yhtiö.
Alenia Aeronautica teki yhteistyötä muun muassa seuraavien yritysten kanssa: Boeing, Lockheed Martin, Airbus/EADS, Dassault Aviation ja BAE Systems.
Yhdysvaltain puolustusministeriö tilasi vuonna 2007 Alenia C-27J kuljetuskoneen Yhdysvaltain ilmavoimien Joint Cargo Aircraftiksi eli yleiskuljetuskoneeksi. Kyseessä oli kahden miljardin dollarin arvoinen urakka.
Vuonna 2012 yhtiö yhdistyi Aermacchin kanssa Alenia Aermacchi -yhtiöksi.
Tuotteet.
Omat tuotteet:
Yhteistuotanto:
Yhteinen tuotekehitys
Patukkasara

Patukkasara ("Carex hartmaniorum") on Keski-Euroopasta Länsi-Siperiaan levittäytynyt sarakasvi. Suomessa se on rauhoitettu ja erityisesti suojeltu.
Ulkonäkö ja koko.
Patukkasara on mätästävä tai yksitäisversoinen ja kasvaa 20–80 senttimetriä korkeaksi. Sen varret ovat pystyjä ja jäykkiä. Varsien tyvitupet tumman punertavia. Lehdet ovat tummanvihreitä, kapeita ja jäykkiä. Patukkasaran kukinto on tavallisesti nuokkuva. Kukinnon tähkät ovat liereitä ("patukkamaisia") tai ylimmät joskus nuijamaisia. Ylemmissä tähkissä on sekä emi- että hedekukkia, alemmissa tähkissä on pelkkiä emikukkia. Tähkäsuomut ovat pullakon pituisia ja tavallisesti hyvin lyhytotaisia. Tähkäsuomun keskellä kulkee leveä vihreä keskisuoni. Patukkasara kuuluu pieneen valeyhtäläistähkäisten sarojen ryhmään. Se muistuttaa läheisesti rantanuijasaraa ("C. buxbaumii" subsp. "buxbaumii") eli karttusaraa ("Carex buxbaumii") ja lapinnuijasaraa ("C. buxbaumii" subsp. "mutica") eli vuomasaraa ("Carex adelostoma") Patukkasaralla voi esiintyä harvinaista nokisientä karttusarannoki ("Anthracoidea buxbaumii").
Levinneisyys.
Patukkasaran levinneisyysalue ulottuu Keski- ja Itä-Euroopasta Länsi-Siperiaan saakka. Pohjoismaissa sitä esiintyy harvakseltaan Norjan ja Ruotsin eteläosissa sekä Tanskan itäosissa. Lajia tavataan myös Baltiassa. Suomessa patukkasaraa tavataan Ahvenanmaalla sekä Manner-Suomessa Lohjalla.
Elinympäristö.
Patukkasara on kalkinvaatija, joskin Keski-Euroopassa lajin ei ole havaittu tarvitsevan kalkkia. Patukkasara viihtyy kosteilla niityillä, rannoilla, lettosoiden reunuksilla ja ojissa. Sille on tyypillistä isot kasvustot. Patukkasaraa uhkaavat sen kosteiden elinpaikkojen ojitukset, pellonraivaus ja laidunnuksen loppumisen seurauksena umpeenkasvu.
Jürg Röthlisberger

Jürg Röthlisberger (s. 2. helmikuuta 1955) on sveitsiläinen judoka, olympiavoittaja.
Röthlisberger saavutti olympiapronssia 1976 Montrealista 93 kilogramman painoluokasta. Neljä vuotta myöhemmin Moskovan olympialaisissa hän voitti kultamitalin 86-kiloisten sarjassa.
EM-kilpailuista Röthlisberger voitti 86 kilogramman sarjassa kultaa vuonna 1979 Brysselissä. Lisäksi hän saavutti EM-hopeaa vuonna 1977 ja EM-pronssia vuonna 1978. Sveitsin mestaruuden hän voitti urallaan neljästi.
Black &amp; Blue Tour

Black &amp; Blue Tour -kiertue oli maailmanlaajuinen Backstreet Boys-poikabändin kiertue joka alkoi vuonna 2001. Ensimmäinen osa kiertuetta alkoi 22. tammikuuta 2001 Yhdysvalloista ja toinen osa 8. kesäkuuta ryhmän kotikaupungista Orlandosta, Floridasta, kiertue kuitenkin keskeytyi A.J.:n kirjauduttua vieroitukseen. Kiertue jatkui 24. elokuuta 2001 Milwaukeesta ja päättyi lokakuun 19. päivä Las Vegasiin. Sen jälkeen pojat jatkoivat kiertuettaan ympärimaailman vuoden 2001 loppuun asti.
Settilista.
Kiertueella oli kaksi eri settilistaa, koska A.J.:n vieroituksen aikana monia kiertueen elementtejä muokattiin, mukaan lukien settilista, kappaleiden sovitukset, vaatetus ja sketsit.
Kiertuepäivämäärät.
Päiväykset 7. elokuuta - 22. elokuuta lykättiin eteenpäin, lokakuuhun.
Päiväykset jatkuu
Kiertueen uudet ajat
Lontoon olympiastadion

Lontoon olympiastadion () on Lontoon Stratfordissa sijaitseva monitoimistadion, joka oli vuoden 2012 kesäolympialaisten ja kesäparalympialaisten pääkilpailupaikka. Stadionin yleisökapasiteetti olympialaisissa oli 80 000, tehden siitä väliaikaisesti Britannian kolmanneksi suurimman stadionin Wembley Stadiumin ja Twickenham Stadiumin jälkeen. Maanrakennustyöt stadionin alueella alkoivat vuoden 2007 puolivaiheilla. Varsinaiset rakennustyöt alkoivat virallisesti 22. kesäkuuta 2008, tosin paalutustyöt alkoivat jo neljä viikkoa aiemmin. Rakennustyöt päättyivät 29. maaliskuuta 2011. Stadion isännöi yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuja 2017.
Suunnitelma ja rakentaminen.
Stadionin suunnitelma julkaistiin 7. marraskuuta 2007. Suunnittelija Populous on arkkitehtitoimisto, joka on erikoistunut urheilutapahtumapaikkojen ja messukeskusten rakentamiseen sekä suurtapahtumien suunnitteluun. Rakennustyöt kestivät neljä vuotta vuodesta 2007 vuoteen 2011.
Vuoden 2012 kesäolympialaisissa stadion isännöi avajais- ja päättäjäisjuhlallisuudet sekä yleisurheilukilpailut. Kisojen jälkeen stadionin yleisökapasiiteettia pienennetään 80 000:sta 60 000:een.
Kesäkuuhun 2009 mennessä stadionin yleisurheilukenttä oli rakennettu entistä syvemmälle. Sen ympärille rakennettiin pysyvä 25 000 istuimen katsomonosa. Tämän "kulhon" päälle rakennettiin teräksestä ja betonista kevytrakenteinen ylempi kerros, johon mahtuu 55 000 katsojaa. Alueen luonnollinen kaltevuus otettiin suunnitelmissa huomioon, ja pukuhuoneet ja lämmittelytilat kaivettiin puoliksi maan alle matalampaan päähän. Vuosina 2013–2015 stadionia muutettiin siten, että katsomot katettiin kokonaan loppuun ja katsojakapasiteetti putosi 60 000:een Rugby unionin 2015 MM-turnausotteluja silmällä pitäen ja West Hamin otteluita 2016 eteenpäin ennakoiden alin katsomo muutettiin Stade de France -tyyliin liikkuvaksi: katsomo sijaitsee juoksuradan päällä ja se voidaan yleisurheilukisoissa "veivata taaksepäin" ja ottaa radat käyttöön.
Käyttäjät.
Stadionista piti tulla jalkapalloseura West Hamin kotikenttä vuodesta 2013 alkaen. Myös jalkapalloseura Tottenham Hotspur FC kilpaili stadionin käytöstä olympialaisten jälkeen. West Ham voitti tarjouskilpailun luvattuaan säilyttää stadionin juoksuradan myös olympialaisten jälkeen. Kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n presidentti Lamine Diack kiitteli päätöstä antaa stadion West Hamin käyttöön. Näin stadionilla voidaan järjestää yleisurheilukilpailuja (Timanttiliiga, 2017 MM-kilpailut) myös olympialaisten jälkeen. West Hamin ensimmäinen kausi stadionilla on 2016–2017.
Pavel Churavý

Pavel Churavý (s. 22. huhtikuuta 1977 Liberec) on tšekkiläinen yhdistetyn hiihtäjä. Hänen ensimmäinen kautensa maailmancupissa oli kausi 1999–2000, jolloin hän oli kokonaiskilpailun 44:s. Churavý on sijoittunut maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi kaudella 2009–2010 ja kymmenenneksi kaudella 2008–2009. Hän on ollut urallaan neljä kertaa palkintopallilla: toinen Liberecissä 2002 ja Schonachissa 2010 sekä kolmas Val di Fiemmessä ja Klingenthalissa 2009. 
Arvokilpailuihin Churavý on osallistunut vuodesta 1999 alkaen. Hänen parhaat henkilökohtaiset sijoituksensa MM-kilpailuissa ovat suurmäen Gundersen-kilpailun kahdeksas ja yhteislähtökilpailun 12. sija Liberecissä 2009, normaalimäen Gundersen-kilpailun 12. sija Val di Fiemmessä 2013, sprintin 14. sija Val di Fiemmessä 2003 sekä normaalikilpailun 16. sija Oberstdorfissa 2005. Joukkuekilpailussa hän on parhaimmillaan sijoittunut kuudenneksi Liberecissä 2009. Olympialaisissa Churavý oli Salt Lake Cityssä 2002 sprintissä 15:s, normaalikilpailussa 16:s ja joukkuekilpailussa yhdeksäs, Torinossa 2006 normaalikilpailussa 21:s, sprintissä 31:s ja joukkuekilpailussa kahdeksas sekä Vancouverissa 2010 suurmäen Gundersen-kilpailussa viides, normaalimäen vastaavassa kilpailussa 12:s ja joukkuekilpailussa kahdeksas.
Pekka Heikkilä

Pekka Heikkilä (9. joulukuuta 1946 Kymi – 5. toukokuuta 2022 Valkeakoski) oli suomalainen jalkapalloilija.
Heikkilän pelaajaura pääsarjatasolla alkoi Kotkan Työväen Palloilijoista kaudella 1967. Hän voitti samana vuonna seurassa myös Suomen cupin. Kaudeksi 1970 Heikkilä siirtyi juuri takaisin Mestaruussarjaan nousseen HIFK:n riveihin. Ensimmäinen kausi toi Heikkilälle SM-pronssia. HIFK putosi kauden 1972 päätteeksi ja Heikkilä siirtyi Valkeakosken Hakaan. Hän pelasi seurassa aina vuoteen 1984 asti ja oli mukana voittamassa mestaruutta kaudella 1977 sekä Suomen cupia 1977 ja 1982. Heikkilä pelasi urallaan kaikkiaan 314 pääsarjaottelua.
Maajoukkueessa Heikkilä pelasi yhteensä 24 maaottelua.
Muhammadqodir Abdullayev

Muhammadqodir Abdullayev (s. 15. marraskuuta 1973) on uzbekistanilainen ammattilaisnyrkkeilijä ja amatöörien olympiavoittaja.
Amatööriura.
Amatööriurallaan Abdullayev voitti käymistään otteluista 288 ja hävisi 12. Hänen suurimmat saavutuksensa ovat kevyen välisarjan olympiavoitto 2000 Sydneystä, missä hän voitti loppuottelussa Ricardo Williamsin, ja maailmanmestaruus 1999 Houstonista. Abdullayev oli mukana myös 1996 Atlantassa kevyessä painoluokassa, missä hän kärsi kuitenkin tappion avausottelussaan.
Ammattilaisura.
Abdullayev siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2001. Hänen uransa paidattomana alkoi hyvin ja hän voitti kymmenestä ensimmäisestä ottelustaan kahdeksan tyrmäyksellä ja saavutti Philip Holidayta vastaan WBO-liiton intercontinental-tittelin. Kesäkuussa 2003 hän kärsi tyrmäystappion kamerunilaiselle kehäraakille Emmanuel Clotteylle. 
Kesäkuussa 2005 Abdullayev pääsi iskemään WBO-liiton maailmanmestaruudesta Miguel Angel Cottoa vastaan, mutta hävisi teknisellä tyrmäyksellä yhdeksännessä erässä. Viimeisessä ottelussaan marraskuussa 2005 Abdullayev hävisi Andri Kotelnikille pisteillä.
Now or Never

Now or Never on Backstreet Boys -poikabändistäkin tutun Nick Carterin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002. Albumi nousi heti ensimmäisellä viikollaan "Billboard 200" -albumilistalla sijalla 17, myyden yli 70 000 kopiota. Albumi kuitenkin putosi viidenkymmenen parhaan joukosta toisella viikollaan, mutta myi tarpeeksi ansaitakseen kultaa RIAA:lta joulukuussa 2002.
Albumilta julkaistiin yhteensä kolme singleä, joista mikään ei päässyt Yhdysvaltojen listoille. Ensimmäinen single "Help Me" nousi sijalle 9 "Canadian Singles Chart" -listalla kun taas "I Got You" -kappale ei menestynyt Euroopassa lainkaan.
Kortteisen tekojärvi

Kortteisen tekojärvi on Lamujoen yläjuoksulla Siikalatvan kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla sijaitseva tekojärvi. Sen pinta-ala on 7,0 km². Järven pituus on noin 4,5 km ja suurin leveys noin 1,5 km. Järvi sijaitsee kantatien 88 eteläpuolella lähimmillään noin 3 kilometrin päässä Piippolan taajamasta. Tekojärven säännöstely aloitettiin vuonna 1968. Se on todettu hyväksi kala- ja lintuvedeksi.
Godspeed on the Devil’s Thunder

Godspeed On The Devil's Thunder on Cradle of Filthin kahdeksas täyspitkäksi luokiteltava studioalbumi. Se on konseptialbumi, joka kertoo ranskalaisen sarjamurhaaja-aristokraatista Gilles de Raisista.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 24.
Yamaha YZ 250F

Yamaha YZ 250F on yksi japanilaisen Yamaha Corporationin valmistamista 4-tahtisista motocross -pyöristä.
Kohtalo johtaa meitä

Kohtalo johtaa meitä on vuonna 1945 valmistunut Veikko Itkosen ohjaama jännityselokuva. 
Juoni.
Ennustaja povaa Sirkalle (Eija Karipää) kamalia kuolemantapauksia ja näyttää olevan aivan oikeassa. Sirkan isäpuoli murhataan piakkoin, ja Sirkkaa epäillään tästä.
Arviot.
Aikalaisarvioissa elokuva sai tylyn tuomion lähes järjestään, joskin myönteisiä puoliakin yritettiin kaivaa esiin, esimerkiksi musiikki ja Eino Katajavuoren ensiesiintyminen. Myöhemmissä esittelyissä elokuva on arvioitu naiivin melodramaattiseksi ja teennäiseksi.
Chris Hardwick

Chris Hardwick (oik. Christopher Ryan Hardwick, s. 23. marraskuuta, 1971 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen näyttelijä, juontaja ja koomikko, joka tuli tunnetuksi juontaessaan MTV:llä esitettyä "Singled Out"-televisiosarjaa vuosina 1995–1998. Hän esiintyi myös vuonna 2008 Comedy Centralilla esitettävässä komediassa "Comedy Central Presents: Hard 'n Phirm", jossa Hardwick esiintyy yhdessä Mike Phirman kanssa komedisessa musiikkiyhtyeessä.
Televisiossa Hardwick on esiintynyt muun muassa "Pulmusissa", "Isojen poikien leikeissä", "Mad Tv:ssä", "Zoey 101:ssä" ja "CSI:ssä". Hänellä oli myös pieni rooli elokuvassa "Terminator 3 – koneiden kapina". Hardwick on tehnyt äänirooleja animaatioihin "The Batman", "Back at the Barnyard" ja "Chop Socky Chooks". Chris isännöi "Talking Dead" live-televisio keskusteluohjelmaa, jossa puidaan "The Walking Dead" televisiosarjan tapahtumia.
Ammunta kesäolympialaisissa 2004 – naisten 25 metrin urheilupistooli

Naisten 25 m urheilupistooli ammuttiin 18. elokuuta. Kilpailun voitti Bulgarian Marija Grozdeva tuloksella 688.2 (585+103.2), joka on uusi finaali olympiaennätys.
Ennätykset.
Ennen olympialaisten alkua voimassa olleet maailman- ja olympiaennätykset:
Suren Nalbandjan

Suren Rubenovitš Nalbandjan (s. 3. kesäkuuta 1956 Gegard, Armenian SNT) on venäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka edusti aktiiviurallaan kansainvälisellä tasolla Neuvostoliittoa. Kansallisuudeltaan hän on armenialainen.
Nalbandjanin uran parhaimmat vuodet ajoittuivat 1970-luvun jälkipuoliskolle. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, 1976 Leningradin EM-kisoissa, hän sijoittui pronssille 62 kilogramman painoluokassa. Saman vuoden heinäkuussa Montrealin olympialaisissa hän voitti kultamitalin 68 kilogramman painoluokassa.
Vuonna 1977 Nalbandjan voitti 68-kiloisten kultamitalin Bursan EM-paineissa. Nalbandjan kilpaili vielä 1980 Moskovan olympialaisissa, missä hän sijoittui neljännelle sijalle. 
Juniorina 162 senttimetrin mittainen Nalbandjan saavutti MM-kultaa 1975 ja EM-hopeaa 1974.
Eteriani

Eteriani (, "Eteri[n tarina]") on georgialainen eeppinen kansanromanssi, joka on säilynyt nykyaikaan noin 70 suullisen proosa- ja runokatkelman muodossa. Teos on alun perin laadittu todennäköisesti 900- tai 1000-luvuilla. Teoksesta on versioita myös georgian lähisukukielillä: mingreliksi, laziksi ja svaniksi. 
"Eteriani" on rakkaustarina, joka kertoo Tuhkimon kaltaisesta Eteri-maalaisneidosta ja prinssi Abesalomista. Pari päättää mennä naimisiin vastoin Abesalomin isän eli kuninkaan tahtoa. Abesalomin hovimies Murman rakastuu myös intohimoisesti Eteriin ja myy sielunsa paholaiselle estääkseen avioliiton toteutumisen. Noituuden avulla hän tekee Eterin sairaaksi ja vakuuttaa prinssille, että vain hänellä on parannuskeino sairauteen. Abesalom luovuttaa Eterin hovipalvelijalleen muttei selviydy erosta ja menehtyy, minkä vuoksi Eteri tekee itsemurhan. Pari haudataan yhdessä, mutta Murman hautaa itsensä elävältä heidän kanssaan. Jopa kuoleman jälkeen hänestä tulee este rakastavaisten onnelle: hänen haudallaan kasvaa pensas, joka erottaa Abesalomin ja Eterin haudoilla kasvavat, toisiaan kohti kurottavat ruusun ja orvokin toisistaan.
Puhdas kansanversio eepoksesta julkaistiin Georgian lehdistössä ensimmäisen kerran vuonna 1858. Georgialaisen kansatieteilijän Petre Umikašvilin laatima kattavampi julkaisu ilmestyi vuonna 1875. Romanssi inspiroi kirjailija Važa-Pšavelaa (1861-1915) laatimaan runon "Eteri" ja säveltäjä Zakaria Paliašvilia (1871-1933) luomaan klassisen oopperan "Abesalom ja Eteri".
Mikko Kokslien

Mikko Kokslien (s. 10. maaliskuuta 1985 Lillehammer) on norjalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä, taustaltaan norjansuomalainen.
Kokslien voitti pronssia yhdistetyn joukkuekilpailussa Liberecin MM-kisoissa 2009. Hänen paras henkilökohtainen arvokilpailusijoituksensa on Oslon MM-kisojen 2011 normaalimäen kilpailun kuudes tila. Samoissa kisoissa hän oli mukana pronssia voittaneessa Norjan joukkueessa sekä normaalimäessä että suurmäessä. Falunin 2015 ja Lahden 2017 MM-kilpailuissa hän sai joukkuekilpailussa hopeaa.
Kokslien on voittanut urallaan seitsemän maailmancupin osakilpailua: Lillehammerissa joulukuussa 2010, Oberstdorfissa tammikuussa 2012, kahdesti Almatyssa helmikuussa 2012, Ramsaussa joulukuussa 2012, ensimmäisen Chaux-Neuven osakilpailun tammikuussa 2014 ja Lillehammerin toisen osakilpailun joulukuussa 2014. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti kauden 2008–2009 päätöskilpailussa Vikersundissa oltuaan kolmas. Kokonaispisteissä hän sijoittui kaudella 2010–2011 toiseksi, kaudella 2011–2012 kolmanneksi, kaudella 2012–2013 seitsemänneksi, kaudella 2013–2014 kahdeksanneksi ja kaudella 2014–2015 yhdeksänneksi. 
Kokslien lopetti urheilu-uransa keväällä 2018. 
Kokslienin äiti on suomalainen ja hän puhuu sujuvaa suomea.
Mitsuru Satō

Mitsuru Satō (, s. 21. joulukuuta 1961 Hachirōgata, Akitan prefektuuri) on japanilainen kilpauransa päättänyt vapaapainija, olympialaisten ja Aasian kisojen kultamitalisti.
Satōn uran paras saavutus on 52 kilogramman painoluokan olympiakulta Soulista 1988. Hän voitti kultaa myös kaksi vuotta aikaisemmin Soulissa järjestetyissä Aasian kisoissa. MM-kilpailuista 164 senttimetrin mittainen Satō saavutti hopeaa 1986 ja pronssia vuosina 1985 ja 1987. Vuonna 1981 hän voitti kultaa Bukarestissa järjestetyissä universiadeissa. Satōn viimeiset kansainväliset arvokilpailut olivat Barcelonan kesäolympialaiset 1992, joissa hänen sijoituksensa oli kuudes.
Myöhemmin Satō toimi Japanin painimaajoukkueen päävalmentajana.
Murder by Pride

Murder by Pride on kristillisen metalliyhtye Stryperin täyspitkä albumi, joka julkaistiin heinäkuussa 2009. Albumi meni ilmestyttyään Billboard 200 -listalla sijalle 73, kun albumia oli myyty 5900 kappaletta. Robert Sweet ei soita albumilla, koska hän ei päässyt levytyssessioihin perheasioiden vuoksi. Hän kuitenkin soittaa levyn julkaisemista seuraavalla yhtyeen 25-vuotiskiertueella. Ensimmäinen single albumilta, Boston-cover "Peace of Mind", meni sijalle #27 Christianrock.net-sivustolla 24. lokakuuta 2008 ja sijalle 22.helmikuuta 2009. Albumi on tyyliltään lähempänä yhtyeen varhaista materiaalia kuin edellinen albumi Reborn.
5. toukokuuta alkaen yhtye julkaisi kappaleen kerrallaan iTunesissa aina 21. heinäkuuta saakka. Aina kun uusi kappale oli saatavissa, edellistä kappaletta ei enää pystynyt ostamaan ennen kuin albumi oli julkaistu.
Albumin musiikista laulaja Michael Sweet on sanonut, että "Kuultuani vuosia ihailijoilta kommentteja kuten 'enemmän kitaroita', 'enemmän sooloja' ja 'enemmän kirkaisuja', päätin pitää nämä toiveet mielessäni kun kirjoitin kappaleita. Minulle oli tärkeää yrittää palata vanhaan Stryper-soundiin ja samalla pysyä nykyaikaisena. Se ei ollut helppoa, mutta kuunneltuani "Murder by Pridea", uskon onnistuneeni."
Vastaanotto.
Murder by Pride sai hyviä sijoituksia Billboard-listoilla:
1001 elokuvaa jotka jokaisen on nähtävä edes kerran eläessään

1001 elokuvaa jotka jokaisen on nähtävä edes kerran eläessään ("1001 Movies You Must See Before You Die") on "1001 edes kerran eläessään" -sarjaan kuuluva Steven Jay Schneiderin toimittama kirja, johon on listattu 1001 elokuvahistorian merkittävää elokuvaa. 
Ensimmäinen kirjassa esitelty elokuva on Georges Mélièsin "Matka kuuhun" vuodelta 1902. Kirjan valikoima kattaa kaikki elokuvan lajityypit, kuten kauhu, sota, toiminta, jännitys, seikkailu, animaatio, tieteisfiktio, rakkaus, draama, dokumentti ja jopa avantgarde-elokuvat. Kirjan tarkoituksena on nostaa lukija innokkaaksi elokuvafaniksi ja houkutella katsomaan merkittävimmät elokuvat kautta aikojen. Sisällysluettelosta voi etsiä elokuvan sen nimen, ohjaajan tai genren avulla. Joukossa on elokuvia monista maista. Kirjan suomenkielisessä painoksessa on myös 20 merkittävintä suomalaista elokuvaa, joiden esittelyt on kirjoittanut Pasi Nyyssönen.
Kirjaa on julkaistu useilla kielillä, kuten englanti, hollanti, ruotsi, kreikka, norja, suomi, tanska, portugali (Brasilian ja Portugalin painokset), unkari, ranska, espanja sloveeni, kroatia, turkki ja puola. Lokalisoidut painokset sisältävät muutamia kyseisen maan omia elokuvia.
Saber Khalifa

Saber Khalifa (, s. 14. lokakuuta 1986 Gabès) on tunisialainen jalkapalloilija. Laitahyökkääjänä pelaava Khalifa edustaa Ranskan pääsarjassa Marseillea.
Ura.
Khalifa aloitti uransa Stade Gabésienin junioriseurassa. Hän pelasi yhden kauden joukkueen edustuksessa Ligue Professionnelle 2:ssa, josta hän siirtyi Tunisian pääkaupunkiseuraan Espéranceen kaudella 2006–2007. Khalifa vietti joukkueessa kaksi kautta ennen siirtymistään lainalle CS Hammam-Lifiin, jossa hän teki läpimurtonsa ensimmäisellä kaudella tekemällä kahdeksan maalia kauden aikana, ollen Tunisian pääsarjan viidenneksi paras maalintekijä. Kauden päätteeksi Khalifa jatkoi lainasopimustaan Hammam-Lifissa. Toinen kausi lainaseurassa osoittautui vielä paremmaksi onnistuttuaan maalinteossa 12 kertaa jääden Tunisian maalitilaston toiseksi Michael Eneramon jälkeen, joka teki kauden aikana maalin enemmän. Maaleista huolimatta Hammam-Lif sijoittui sarjassa yhdeksänneksi, kaksi sijoitusta heikommin kuin edellisellä kaudella.
Kaudella 2010–2011 Khalifa palasi kahden kauden lainasopimuksen päätteeksi takaisin Espéranceen. Khalifa pelasi kauden aikana kymmenen sarjaottelua Tunisian pääsarjassa, joissa hän teki yhden maalin. Kauden päätyttyä Khalifa juhli Tunisian mestaruutta, kun Espérance oli voittanut Tunisian pääsarjan viiden pisteen erolla ES Saheliin.
Évian.
Tammikuussa 2011 Khalifa solmi kolmen vuoden sopimuksen Ranskan Ligue 2:ssa pelaavan Évianin kanssa. Hänen on tarkoitus siirtyä joukkueeseen heinäkuussa 2011. Joukkue nousi lopulta kauden päätteeksi Ranskan pääsarjaan, jossa Khalifa pelasi ensimmäisen ottelunsa 14. elokuuta 2011 Nizzaa vastaan. Hän myös onnistui saman tien maalinteossa. Avauskaudellaan Khalifa onnistui maalinteossa neljästi.
Kaudella 2012–2013 Khalifa onnistui Ligue 1:ssä maalinteossa kolmetoista kertaa, ollen joukkueensa paras maalintekijä. Khalifa oli Evianin mukana, kun joukkue eteni Ranskan cupin loppuotteluun saakka. He kuitenkin hävisivät loppuottelun maalein 3–2.
Marseille.
Khalifa siirtyi Marseilleen elokuussa 2013. Avauskaudellaan Khalifa toimi vaihtopelaajan roolissa ja pelasi yhteensä 28 ottelua Ligue 1:ssä. Hän teki kauden aikana yhden maalin Montpellier’ta vastaan.
Heinäkuussa 2014 Khalifa siirtyi lainasopimuksella Club Africainiin.
Maajoukkueura.
Khalifa pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Tunisian paidassa 17. marraskuuta 2010 Afrikan karsintaottelussa Botswanaa vastaan, tultuaan vaihdosta kentälle. Toisen ottelunsa hän pelasi 8. lokakuuta 2011 myöskin Afrikan karsinnoissa Togoa vastaan, jossa hän myös teki maajoukkueuransa ensimmäisen maalin.
Khalifa on aikaisemmin edustanut Tunisiaa olympialaisissa ja Tunisian paikallisessa maajoukkueessa.
Afrikan-mestaruuskisat 2012.
Khalifa valittiin Tunisian maajoukkueeseen vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin. Hän oli osallisena Tunisian avausmaalissa Marokkoa vastaan.
Afrikan-mestaruuskisat 2013.
Khalifa oli mukana Tunisian joukkueessa 2013 Afrikan-mestaruuskisoissa. Hän pelasi kaikki kolme ottelua avauksessa, kun Tunisian kisat päättyivät alkulohkoon.
Leon S. Kennedy

Leon S. Kennedy on kuvitteellinen hahmo "Resident Evil" -sarjassa. Leon toimii päähenkilönä "Resident Evil 2":ssa, "Resident Evil 4":ssa, "Resident Evil 6":ssa, "Resident Evil Gaidenissa" ja "issa".
Pelit.
Leon esiintyy ensimmäisen kerran vuonna 1998 julkaistussa "Resident Evil 2:ssa", jossa hän on toinen pelattavista hahmoista. Vuonna 1998 äskettäin Raccoon Cityn poliisivoimiin () palkattu Leon saapuu myöhään illalla Raccoon Cityyn ja huomaa zombien sekä muiden mutanttien ottaneen kaupungin valtaansa. Vuonna 2019 pelistä julkaistiin uusioversio "Resident Evil 2". 
"Resident Evil Gaidenissa" Leon on vuoden 1998 lopulla etsimässä risteilyalukselta B.O.W-hirviötä ja tapaa Barry Burtonin Lucia-nimisen naisen.
"Resident Evil 4:ssä" Leon työskentelee Yhdysvaltain salaiselle palvelulle ja vuonna 2004 hänet lähetetään espanjalaiseen kylään pelastamaan kidnapattu presidentin tytär Ashley Graham.
"Resident Evil: The Darkside Chroniclesissa" Leon on vuonna 2002 partnerinsa Jack Krauserin kanssa Etelä-Amerikassa etsimässä huumeparoni Javier Hidalgoa. Kyseisen Operation Javier -skenaarion lisäksi Leon esiintyy "Resident Evil 2":een perustuvassa Memories of a Lost City -skenaariossa.
"ssä" Leon ei ole pelattava hahmo, mutta pelattavat kommandojoukot voivat halutessaan tappaa hänet "Resident Evil 2":n tapahtumien aikana.
"Resident Evil 6:ssa" Leon on yksi pelattavista hahmoista.
Elokuvat.
Animaatioelokuva ' seuraa Leonin ja Claire Redfieldin selviytymistä seitsemän vuotta Raccoon Cityn tapahtumien jälkeen Harvardvillen lentokentällä ja WilPharma Corporationin tehtaassa, joissa G-virus pääsee valloilleen. Leon on pääosassa myös jatko-osissa ' ja "".
Elokuvassa ' (2012) Leonia näyttelee virolaissyntyinen Johann Urb, ja elokuvassa ' (2021) hahmoa esittää Avan Jogia.
Kirjat.
Leon S. Kennedy esiintyy S. D. Perryn kirjoittamissa romaaneissa "Resident Evil: City of the Dead" ja "Resident Evil: Underworld".