tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Glenard (fregatti)

Glenard oli kolmimastoinen vuonna 1893 rakennettu teräsfregatti, joka oli suomalaisomistuksessa koululaivana 1900–1925.
Glenard rakennettiin 1893 Anderson Rodger &amp; Co:n telakalla Clyde-joen varrella Port Glasgowssa Skotlannissa 1893 glasgowlaiselle Glenard Ship &amp; Co-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1 904,57 bruttorekisteritonnia, kantavuus 3 200 kuollutpainotonnia, pituus 83,8 metriä, leveys 12,2 metriä ja syväys 6,97 metriä. Laiva teki neitsytmatkansa kivihiililastissa Glasgowista Buenos Airesiin. Vuonna 1896 sen omisti Port Glasgowssa toiminut Sterling &amp; Co-varustamo, jolta laiva ostettiin Suomeen vuonna 1900, ostajana oli insinööri Ossian Donner. Koululaivana toimineen fregatin omistivat sittemmin raumalainen Raumo Nya Skeppsrederi Ab 1901–1906, helsinkiläinen Finska Rederi Ab 1906–1911 ja 
helsinkiläinen Ab Finska Skolskeppsrederiet 1911–1925. 
Laiva kuljetti matkoillaan muun muassa guanoa, salpietaria, puutavaraa, sementtiä ja suolaa. Yksi matruusi huuhtoutui myskyssä yli laidan ja hukkui fregatin ollessa kivihiililastissa matkalla Australian Newcastlesta Chilen Antofagastaan maaliskuussa 1907. Tammikuussa 1912 merimiesoppilas putosi Englannin kanaalissa takilasta laivan kannelle ja kuoli laivan ollessa puutavaralastissa matkalla Sundsvallista Melbourneen. Glenard menetti maaliskuussa 1920 Biskajan lahdella mastonsa kovassa myrskyssä. Se hinattiin Brestiin Ranskaan jossa se muutettiin parkkilaivaksi.
Viimeisen valtamerimatkansa Glenard teki salpietarilastissa Chilestä Hulliin Englantiin joulukuun 1924 ja huhtikuun 1925 välillä. Glenard myytiin tämän jälkeen romutettavaksi Sunderlandiin. Laivan ruori on säilynyt ja se on esillä museossa Turussa.
Amyylimetakresoli

Amyylimetakresoli (C12H18O) on aromaattinen fenolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää antiseptisenä aineena. 
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa amyylimetakresoli on nestettä tai kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee emäksiin ja moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi alkoholeihin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Amyylimetakresoli estää useiden bakteerien ja sienien kasvua ja tehoaa myös eräisiin viruksiin. Aineella on myös puuduttava vaikutus, koska se salpaa natriumionikanavia. 
Amyylimetakresolia käytetään yhdessä 2,4-diklooribentsyylialkoholin kanssa kurkkukivun hoitamiseen tarkoitetuissa imeskelytableteissa ja sen teho on kohtalainen.
Ruokolampi (Sortavalan piiri)

Ruokolampi () on Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä sijaitseva järvi, jonka laskujoki Töyhinoja laskee Ylälampeen.
Maantietoa.
Ruokolampi on 1,5 kilometriä pitkä, 550 metriä leveä ja sen pinta-ala on noin 50 hehtaaria. Järvi on pitkän muotoinen eikä siinä ole merkittäviä niemiä tai lahtia. Keskellä järveä on saari, jolla ei ole kartoissa nimeä. Järven luoteispään rantaa viistää Matkaselän () ja Jänisjärven () välinen rautatie, joka kulkee järven lähellä koko sen pituudelta ja ylittää järven laskuojan. Järven rantametsät ovat alavaa ja suoperäistä metsämaata paitsi pohjoisessa, missä kohoaa korkea mäki. Järvi on nykyään asumaton.
Vesistösuhteita.
Ruokolampi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Kelokosken valuma-alueessa se sijaitsee. Järven lasku-uoma kuuluu vesireittiin, joka laskee Jänisjärveen. Tämän laskujoki Jänisjoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Ruokolampi sijaitsee Kelokosken valuma-alueen pääjärven Vahvajärven länsipuolella. Ruokolampi kuuluu Vahvajärvestä Sahinojana alkavaan pääuomaan, joka laskee suoraan Jänisjärveen. Lasku-uomaan kuuluvat Sahinojan ja Ruokolammen lisäksi Ylälampi ja sen laskuoja sekä Alalampi (Алалампи) ja sen laskuoja Kelokoski. Kelokoski laskee Jänisjärven lounaisrantaan aivan Kontioleppälahden viereen. Vahvajärven vedenpinnan korkeus on 88 metriä, Ruokolammen 87 metriä, Ylälammen 86,6 metriä ja Jänisjärven 64 metriä mpy.
Valuma-alueen muita järviä ovat Päähimainenlampi (), Venelampi (Венелампи), Riuttalampi (Риутталампи), Perttilampi (Перттилампи) ja Hiijärvi.
Barbara Krafftówna

Barbara Krafftówna, Barbara Krafft-Seidner (5. joulukuuta 1928 – 23. tammikuuta 2022) oli puolalainen elokuvanäyttelijä. Hän esiintyi yli 40 elokuvassa ja televisio-ohjelmassa vuodesta 1953 lähtien.
Alpignano

Alpignano () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 16 732 asukasta.
Käyttäjäpsykologia

Käyttäjäpsykologisen tutkimuksen kohteena on ihmisen ja laiteympäristöjen vuorovaikutus. 
Keskeistä käyttäjäpsykologiassa on käyttäjän kokonaisvaltainen ymmärtäminen psykologisen käsitteistön, metodiikan ja teorian avulla. Käyttäjäpsykologia pyrkii luomaan psykologisen kokonaiskuvan ihmisen mielestä ja toiminnasta laitevuorovaikutustilanteissa. Käyttäjäpsykologian ihmisen toiminnasta tuottamista kuvauksista on merkittävää hyötyä esimerkiksi laite- ja ohjelmistosuunnittelussa, opetuksessa tai teollisessa tuotekehitystyössä. Sovelluskohteita löytyy ihmisen toiminnan kaikilta osa-alueilta.
Roimaripsupilli

Roimaripsupilli ("Turraea robusta") on mahonkikasvien (Meliaceae) heimoon, ripsupillien ("Turraea") sukuun kuuluva kasvilaji. Lajin nimi Tansaniassa puhuttavalla zaramon kielellä on mzikoziko.
Roimaripsupilli on 2–15 metriä korkeaksi kasvava pensas tai puu. Sen kaarna on karkeapintaista ja ruskeaa. Lehdet ovat soikeita tai puikeita, 3,5–12 cm pitkiä, 2–8 cm leveitä sekä alapinnoiltaan lyhytkarvaisia. Kukat sijaitsevat viuhkomaisissa kukinnoissa ja niiden väri vaihtelee valkoisesta kellertävään. Kukkien terälehdet ovat 1,2–1,4 cm pitkiä. Hedelmä on litistyneen pallomainen, halkaisijaltaan 1,0–1,6 cm ja väriltään keltainen.
Roimaripsupilli kasvaa metsäisillä ruohostomailla ja pensastoissa sekä jokivarsien metsissä. Roimaripsupilli kasvaa luonnossa itäisessä Afrikassa.
Roimaripsupillin juurista valmistettua yrttiteetä on käytetty perinteisessä lääkinnässä vatsakipujen sekä ripulin hoitoon.
Ylälampi (Sortavalan piiri)

Ylälampi () on Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä sijaitseva järvi, jonka laskujoki laskee Alalammen (Алалампи) kautta Jänisjärveen.
Maantietoa.
Ylälampi on 2,8 kilometriä pitkä, yli 700 metriä leveä ja sen pinta-ala on 116 hehtaaria (joskus ilmoitetaan noin 130 ha ). Lampi on pitkänmuotoinen järvi, jonka rantaviiva ei tee suuria niemiä tai lahtia. Rannat ovat kivikkoisia ja hiekkapohjaisia. Koillisrannan tuntumassa sijaitsee ainoa saari, jolla ei ole kartoissa nimeä. Sen koillisranta on ollut asuttu, mutta nykyään siellä on enää viljelyssä olevia peltoja. Järvi on siten autio metsäjärvi. Järven kaakkoispuolella kulkee Matkaselän () ja Jänisjärven () välinen rautatie. Järvestä puoli kilometriä koilliseen sijaitsee entinen Kontiolahden kylä (Контиолахти), jossa asuu enää yksi asukas .
Vesistösuhteita.
Ylälampi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Kelokosken valuma-alueessa se sijaitsee. Järven lasku-uoma kuuluu vesireittiin, joka laskee Jänisjärveen. Tämän laskujoki Jänisjoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Ylälampi sijaitsee Kelokosken valuma-alueessa Ruokolammen koillispuolella. Ylälampi kuuluu Vahvajärvestä Sahinojana alkavaan pääuomaan, joka laskee suoraan Jänisjärveen. Lasku-uomaan kuuluvat Sahinojan ja Ruokolampi ja sen laskuojan Töyhinojan lisäksi Ylälampi ja sen laskuoja, sekä Alalampi ja sen laskuoja Kelokoski. Kelokoski laskee Jänisjärven lounaisrantaan aivan Kontioleppälahden viereen. Ruokolammen vedenpinnan korkeus on 87 metriä, Ylälammen 86,6 metriä, Alalammen 85 metriä ja Jänisjärven 64 metriä mpy.
Valuma-alueen pinta-ala on 53,3 neliökilometriä. Suurisuolta tulevan ojan latvoilla sijaitsee Jouhkinlampi eli Aluslampi. Sen ympärillä on sijainnut Pirttipohjan kylä, joka on nykyään autioitunut. Muita valuma-alueen järviä ovat Päähimainenlampi (), Venelampi (Венелампи), Riuttalampi (Риутталампи), Perttilampi (Перттилампи) ja Hiijärvi.
Lefortovon metroasema

Lefortovo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 27. maaliskuuta 2020.
Brighamia insignis

Brighamia insignis (olulu) on Havaijilta kotoisin oleva, huonekasvina kasvatettu, lobelioiden sukuinen kellokasvilaji. Kasvilla on lyhyt, pysty puutunut varsi, jonka päässä kasvaa kaalimainen lehtiruusuke. Lehdet ovat kirkkaanvihreät, ehyet ja mehevät, ne ovat laiduntaville eläimille houkuttelevia syötäväksi. Kukat ovat vaaleankeltaisia, tuoksuvia ja viisiterälehtisiä.
"Brighamia insignis" luokitellaan luonnosta hävinneeksi lajiksi (EW), sillä sitä ei enää kasva Havaijilla luonnonvaraisena. Vielä 2020-luvulle asti kasvin uhanalaisluokitus oli äärimmäisen uhanalainen, sillä vuonna 2014 tiedettiin sitä olevan jäljellä vain yksi luonnonvarainen yksilö. Vuoden 2020 etsinnöissä viimeistäkään kasvia ei enää löytynyt. "Brighamia insignis" on kasvanut historiassa kahdella Havaijin saarella (Kauai ja Niihau), mutta viimeinen yksilö esiintyi Kauain saaren luoteisosan Nā Pali -rannikolla kalliojyrkänteellä. Kasvin katoamiseen johtivat vieraslajien leviäminen (kuten villivuohet ja kilpailevat kasvilajit), elinympäristöjen häviäminen ja todennäköisesti myös sen luontaiset pölyttäjät (kiitäjäperhonen) ovat kuolleet sukupuuttoon. 2000-luvulla kasvia on lisätty kasvihuoneviljelyssä satoja tuhansia yksilöitä.
Toiset äänet

Toiset äänet on vuonna 2022 valmistunut suomalainen dokumenttielokuva, jonka on käsikirjoittanut, kuvannut ja ohjannut Annika Grof. Elokuva käsittelee poliittisten päätösten vaikutuksia Helsingin yliopistoon. Kollaasimaisen elokuvan keskeisissä rooleissa ovat Jukka Kekkonen, Gaela Keryell, Lena Näre ja Taina Saarikivi.
Elokuva sai ensi-iltansa Helsingin dokumenttielokuvafestivaaleilla DocPointissa 31.1.2022.
Baol

Baol eli Bawol oli wolofien ja sererien muodostama valtio 1500-luvulta 1800-luvun lopulle saakka. Se sijaitsi nykyisen Senegalin länsiosassa Kayorin sekä Sinen ja Saloumin välisellä alueella.
1100- tai 1200-luvulla syntynyt Baol oli osa Jolofin valtakuntaa, kunnes se saavutti itsenäisyyden vuoden 1550 tienoilla. Maan talous perustui maanviljelyyn. Sen pääkaupunkina toimi Lambaye, ja se kävi kauppaa eurooppalaisten kanssa Portudalin ja Mbourin satamissa.
Baolin yhteiskuntajärjestelmä oli hierarkkinen. Keskenään kilpailevat ylimyssuvut valitsivat "teen"-nimellä kutsutun hallitsijan, joka oli toisinaan sama henkilö kuin Kayorin "damel". Heidän alapuolellaan olivat vapaat maanviljelijät, käsityöläiset ja eri orjaryhmät. Ranskalaiset valtasivat Baolin vuonna 1859, ja se liitettiin Senegalin siirtomaahan vuonna 1895. Myöhemmin siitä tuli muridismin ydinaluetta.
Surunkesyttäjät

Surunkesyttäjät on Mina Laamon ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022.
Elokuva käsittelee surua. Siinä kerrotaan ihmisistä, jotka ovat joutuneet kohtaamaan elämässään surua sekä heidän tapojaan sen käsittelemiseen.
Helokämmekät

Helokämmekät ("Coelogyne") on kämmekkäkasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Helokämmeköillä on useimmiten soikeita varsimukuloita, joista lähtee yksi tai kaksi lehteä. Niitä tavataan luonnonvaraisina Kaakkois-Aasiassa, etenkin Borneolla, Sumatralla ja Himalajalla. Ne ovat suosittuja harrastajien parissa näyttävien, usein tuoksuvien kukkiensa takia. Suvusta tunnetaan yli kaksisataa lajia.
Lajeja.
Suvun lajeihin kuuluvat esimerkiksi:
Mellecey

Mellecey on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 11 kilometriä Chalon-sur-Saônen kaupungista luoteeseen.
Kunnan nähtävyys on Burgundin herttuoiden linna "Château de Germolles". 1300-luvun lopulla Burgundin herttua Filip II osti linnoituksen ja muutti sen ylelliseksi asunnoksi vaimolleen Margareeta III Flanderilaiselle. Linnan koristeluun osallistuivat aikansa parhaat taiteilijat, kuten Claus Sluter ja Jean de Beaumetz. Linnan englantilainen puutarha on 1800-luvun lopulta. Nykyään linna on yksityisomistuksessa, ja omistajat vetävät opastettuja kierroksia linnassa.
Kai Heinonen

Kai Marius Heinonen (14. kesäkuuta 1933 Lemi – 17. kesäkuuta 2009 Espoo) oli suomalainen pilapiirtäjä ja karikatyristi. Hän käytti piirtäjänä nimimerkkiä Kai. Heinonen piirsi muun muassa "Lapin Kansa" -lehteen.
Heinonen valmistui Lappeenrannan kauppaopistosta vuonna 1952. Hän aloitti pilapiirtäjän uransa vuonna 1963 "Savonmaa"-lehdessä. Vuosina 1969–1971 hän asui Newarkissa Yhdysvalloissa työskennellen postimyyntiliikkeessä ja piirtäen vapaa-ajallaan. Tänä aikana hän kehitti tunnetun piirrostyylinsä ja hänen piirroksiaan julkaistiin "New York Daily News" -lehdessä sekä kerran "The New York Timesissa". Vuonna 1971 Heinosen karikatyyripiirroksia kuuluisuuksista julkaistiin Yhdysvalloissa "Let’s face it!" -nimisenä kirjana. Samana vuonna hän palasi Suomeen, jossa häneltä ilmestyi piirroskokoelmia pitkään lähes joka vuonna.
Heinonen piirsi molemmilla käsillään, mutta tussasi piirrokset oikealla kädellä.
Heinonen asui Espoossa, ja hänet on haudattu Kellonummen hautausmaalle.
Jamaikan parlamentti

Jamaikan parlamentti (engl. "The Parliament of Jamaica") on Jamaikan korkein lainsäädäntövaltaa käyttävä elin. Se on kaksikamarinen koostuen senaatista (ylähuone) ja edustajainhuoneesta (alahuone). Muodollisesti siihen kuuluu myös monarkki, kuningas Charles III, jota edustaa kenraalikuvernööri.
Parlamentissa on yhteensä 84 jäsentä, joista 63 edustajainhuoneessa ja 21 senaatissa. Vaalit järjestetään aikataulun mukaan viiden vuoden välein, mutta ne järjestetään myös, jos pääministeri hajottaa parlamentin tai jos edustajainhuoneen enemmistö äänestää hallitukselle epäluottamusta.
Senaatti.
Senaatissa (ylähuoneessa) on 21 jäsentä, joita kutsutaan senaattoreiksi. Heistä 13 on pääministerin ja kahdeksan oppositiojohtajan valitsemia, ja muodollisesti heidät nimittää kenraalikuvernööri. Senaatti toimii pääasiassa edustajainhuoneen säätämiä lakeja tarkastelevana elimenä, vaikkakin se voi myös tehdä lakialoitteita. Senaatilla ei ole budjettivaltaa.
Senaattia johtaa puheenjohtaja ("president").
Edustajainhuone.
Edustajainhuone (alahuone) koostuu 63 jäsenestä, jotka kansa valitsee vaaleilla. Maa on jaettu 63 vaalipiiriin, joista kustakin valitaan eniten ääniä saanut ehdokas. Parlamentarismin mukaisesti Jamaikan hallituksen tulee nauttia edustajainhuoneen enemmistön luottamusta. Edustajainhuone myös tekee suurimman osan lakialoitteista ja käyttää budjettivaltaa.
Edustajainhuonetta johtaa puhemies ("speaker").
Voidakseen tulla valituksi edustajainhuoneeseen henkilön tulee olla 21 vuotta täyttänyt Kansainyhteisön kansalainen, joka on asunut Jamaikalla vähintään vaaleja edeltävän 12 kuukauden ajan.
Lakien säätäminen.
Tullakseen voimaan laki tulee hyväksyä parlamentin molemmissa kamareissa. Muodollisesti se vaatii myös kenraalikuvernöörin allekirjoituksen.
Prosessi.
Lakialoitteet saavat tavallisesti alkunsa edustajainhuoneessa, mutta myös senaatti voi tehdä aloitteita muissa kuin budjettia koskevissa asioissa. Ensimmäiseksi lakialoite pelkästään luetaan edustajainhuoneessa ääneen ensimmäisessä käsittelyssä, ja päätetään ajankohta toiselle käsittelylle. Toisessa käsittelyssä käydään keskustelu lakialoitteesta, minkä jälkeen siitä äänestetään. Mikäli se läpäisee äänestyksen, se siirtyy valiokunnan käsittelyyn, jossa se käydään tarkasti läpi ja siihen voidaan tehdä muutoksia. Valiokunnan saatua käsittelynsä valmiiksi lakialoite palaa edustajainhuoneen istuntosaliin, jossa puhemies kertoo, mitä muutoksia siihen on tehty. Sen jälkeen kolmannessa käsittelyssä se äänestämällä joko hyväksytään tai hylätään. Mikäli laki hyväksytään, se siirtyy senaattiin, joka hyväksyy tai hylkää sen. Mikäli senaatti haluaa tehdä siihen muutoksia, se palaa edustajainhuoneeseen. Jos sekä edustajainhuone että senaatti lopulta hyväksyvät lain, se astuu voimaan kenraalikuvernöörin muodollisesti vahvistaessa sen monarkin puolesta.
Vaalit.
Viimeisimmissä, vuonna 2020 käydyissä vaaleissa keskusta-oikeistolainen työväenpuolue sai edustajainhuoneeseen 49 paikkaa ja keskusta-vasemmistolainen kansanpuolue 14 paikkaa.
Pikeepaita

Pikeepaita on pehmeästä, hengittävästä materiaalista tehty lyhythihainen kauluspaita, jossa on kaksi tai kolme nappia, matala kaulus ja toisinaan myös tasku. 
Pikeepaitoja alettiin käyttää ensin urheilussa. Poolon pelaajat käyttivät niitä alun perin Intiassa vuonna 1859 ja Isossa-Britanniassa 1920-luvulla.
Pikeepaidat valmistetaan yleensä puuvillasta, tavallisesti pikee-neulosta tai käyttämällä muita kuituja, kuten silkkiä, merinovillaa, synteettisiä kuituja tai luonnon- ja synteettisten kuitujen sekoituksia. Paitaa pidetään vapaan-ajan asusteena ja joskus puvun kanssa. Naisten paidassa napit ovat toisella puolella eli oikealla puolella.
Pikeepaitaa (englanniksi "polo shirt") ei pidä sekoittaa poolopaitaan (englanniksi mm. "turtle neck").
Never Forget

Never Forget on islantilaisten Greta Salómen ja Jónsin esittämä kappale, jolla he edustivat Islantia vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen islanninkielinen versio ”Mundu eftir mér” voitti Islannin karsintana toimineen "Söngvakeppni Sjónvarpsins 2012" -laulukilpailun 11. helmikuuta. Kappaleen englanninkielinen versio julkaistiin 19. maaliskuuta.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 22. toukokuuta ja pääsi finaaliin. 26. toukokuuta pidetyssä finaalissa kappale sijoittui 20:nneksi.
Leppälampi (Sortavalan piiri)

Leppälampi () on Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä sijaitseva järvi, jonka laskuoja Papinoja laskee Jänisjärven Kirkkolahteen.
Maantietoa.
Leppälampi on 1,3 kilometriä pitkä, lähes kilometrin leveä ja sen pinta-ala on noin 60 hehtaaria. Järvi on kolmion muotoinen ja sen rantaviiva ei muodosta merkittäviä niemiä tai lahtia. Rannat ovat kivisiä ja hiekkapohjaisia. Etenkin pohjois-, länsi- ja kaakkoisranta päättyy suohon. Järvellä on yksi saari, jolle ei ole kartoissa nimeä. Rannoilla ei ole peltomaata eikä asutusta. Lähin kylä Puikkola () sijaitsee neljä kilometriä länteen ja Kirkkolahti () lähes viisi kilometriä etelään päin.
Vesistösuhteita.
Leppälampi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Kelokosken valuma-alueessa se sijaitsee. Järven lasku-uoma kuuluu vesireittiin, joka laskee Jänisjärveen. Tämän laskujoki Jänisjoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Leppälampi sijaitsee Papinojan valuma-alueessa ja sijaitsee Jänisjärven Kirkkolahden luoteispuolella. Sen laskuoja laskee yli kolmen kilometrin päässä Jänisjärveen. Leppälammen vedenpinnan korkeus on 88,3 metriä ja Jänisjärven 64 metriä mpy. Papinojan valuma-alueella sijaitsevat vain järvet Hautalampi (Хаутолампи, "Hautolampi") ja Leppälampi.
This Is the Night (Kurt Callejan kappale)

This Is the Night on maltalaisen Kurt Callejan esittämä kappale, jolla hän edusti Maltaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valikoitui Maltan edustuskappaleeksi sen voitettua maltalaisen "MESC 2012" -laulukilpailun 4. helmikuuta. Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 24. toukokuuta ja pääsi 26. toukokuuta pidettyyn finaaliin, jossa se sijoittui 21:nneksi.
Sandarmohin suru

Sandarmohin suru on Kanerva Cederströmin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022.
Elokuva käsittelee Neuvosto-Karjalaan eri tavoin Suomesta, Yhdysvalloista ja Kanadasta päätyneiden ihmisten kohtaloita, joista suuri osa teloitettiin 1930-luvulla Stalinin vainoissa.
Luomakunnan vartijat

Luomakunnan vartijat on Iiris Härmän ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022.
Elokuva käsittelee Keniassa elävän daasanachien heimon elämää ja luontosuhdetta.
Meursault

Meursault on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Beaunen kaupungista lounaaseen.
Kaupungintalo on entinen linna "Château fort de Meursault". Rakennuksen näyttävä katto on valmistettu burgundilaisesta lasitetusta kattotiilestä. Rakennus oli näyttämönä Gérard Ouryn ohjaamassa elokuvassa Suuri huviretki ("La Grande Vadrouille", 1966).
Viinintuotanto.
Kunta sijaitsee Côte de Beaunen viinintuotantoalueella, ja siellä tuotetut viinit saavat käyttää Meursault (AOC) laatumerkintää. Alueella tuotettu viini on valtaosaltaan chardonnay-rypäleestä tehtyä valkoviiniä. Kunnan alueella on viljelty viiniä vuodesta 1098 lähtien, jolloin Cîteaux’n luostarin munkit istuttivat tänne ensimmäiset viiniköynnökset.
Should’ve Known Better

Should’ve Known Better on Soluna Samayn esittämä kappale, jolla hän edusti Tanskaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valikoitui Tanskan edustuskappaleeksi sen voitettua tanskalaisen "Melodi Grand Prix 2012" -laulukilpailun 21. tammikuuta. Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 22. toukokuuta ja pääsi 26. toukokuuta pidettyyn finaaliin, jossa se sijoittui 23:nneksi 26 kilpailijan joukosta.
Epidendrumit

Epidendrumit ("Epidendrum") on kämmekkäkasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Epidendrumeita kasvaa sekä epifyytteinä eli päällyskasveina, että maassa. Suvusta tunnetaan yli tuhat lajia. Niitä tavataan trooppisessa Amerikassa.
Lajien ulkonäkö vaihtelee suuresti, joillakin on varsimukuloita ja pari nahkeaa lehteä, toisilla mukulat puuttuvat ja varsi on pitkä ja hento. Monilla lajeilla on näyttävä kukka jonka takia niitä kasvatetaan koristekasveina.
Lajeja.
Suvussa on kolme suomeksi nimettyä lajia:
Wollastoninkellopuu

Wollastoninkellopuu ("Musschia wollastonii") on Madeiralla kasvava puumainen, harvinainen kellokasvilaji. Se luokitellaan erittäin uhanalaiseksi, sillä lajia on jäljellä alle 250 yksilöä ja elinympäristöt saattavat olla vaarassa vieraslajien leviämisen vuoksi. Wollastoninkellopuu kasvaa luonnossa hajanaisesti lähinnä Madeiran saaren pohjoisrannikon tuntumassa 400–900 metrin korkeudella. Se kasvaa varjoisten, kosteiden laaksojen laurisilva-metsissä kanarianviherlaakerin kanssa, mesityräkin luonnehtimassa kasvillisuudessa.
Kuropalot

Kuropalot ("Alhagi") on hernekasveihin kuuluva suku, jossa on neljä lajia. Ne ovat okaisia pensaita, joilla on nimensä mukaisesti papujen ympärille kuroutuneet palot. Kuropalkoja esiintyy alkuperäisenä Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa. "Alhagi graecorum" esiintyy myös Kreikassa. Lajin oksat erittävät syötävää luonnonkumia.
Katkopalot

Katkopalot ("Desmodium") on hernekasveihin kuuluva suku, jossa on 185 lajia. Ne ovat kasvutavaltaan vaihtelevia, ruohoja tai pensaita. Katkopalkoja esiintyy Pohjois-Amerikassa, Etelä-Amerikassa, Afrikassa, Etelä-Aasiassa ja Australiassa. Lajit jakautuvat eri maanosiin seuraavasti: Afrikka ja Madagaskar noin 40 lajia, trooppinen Kaakkois-Aasia noin 70 lajia, Kiina ja Itä-Aasian lauhkea vyöhyke noin 35 lajia Yhdysvaltojen eteläosa noin 35 lajia Meksiko noin 80 lajia, Keski-Amerikka, Karibia ja Etelä-Amerikka noin 80 lajia (Argentiina 21 lajia) ja Australia noin 14 lajia.
Pensasapilat

Pensasapilat ("Lespedeza") on hernekasveihin kuuluva suku, jossa on 45 lajia. Niitä esiintyy Etelä- ja Itä-Aasiassa, Australiassa, Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Pensasapilat ovat ruoho- tai puuvartisia pensaita, joita on käytetty rehukasveina. Mantsurianpensasapila esiintyy vieraslajina Itä-Euroopassa. Lisäksi kiinanpensasapila, joka on toistaiseksi levinnyt Yhdysvaltoihin, on ennakoidusti lisätty Euroopan unionin haitallisten vieraslajien luetteloon.
Kirrikämmekät

Kirrikämmekät ("Bulbophyllum") on kämmekkäkasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Kirrikämmekät on lajimäärältään suurin orkideasuku, johon kuuluu noin 2170 lajia.
Useimmat kirrikämmekkälajit ovat pieniä tai keskikokoisia köynnöstäviä päällyskasveja.
Lajeja.
Suomeksi on nimetty neljä kirrikämmekkälajia:
Viuhkakukat

Viuhkakukat eli siniviuhkat ("Scaevola") on siniviuhkakasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on 115 lajia. Ne ovat ruohoja, pensaita tai pieniä puita. Viuhkakukkia esiintyy erityisesti tropiikin ja subtropiikin rannikoilla. Niitä kasvaa Amerikassa, Afrikassa, eteläisessä Aasiassa, Australiassa, Intian valtameren ja Tyynenmeren saarilla. Tunnetuimpia lajeja on Australiasta kotoisin oleva siniviuhka ("Scaevola aemula"), jota viljellään usein kesäkukkana ja amppelikasvina.
Mesikämmekät

Mesikämmekät ("Herminium") on kämmekkäkasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Mesikämmekät ovat pienikokoisia, maassa kasvavia kämmeköitä, joilla on vain muutamia lehtiä ja pystyasentoinen kukinto, jonka muodostavat pienet vihreät tai keltaiset kukat. Sukuun kuuluu noin 30 lajia.
Suomessa on aiemmin esiintynyt yksi suvun laji, mesikämmekkä eli lettomesikämmekkä ("Herminium monorchis"), joka on hävinnyt.
Ligny-en-Barrois’n kantoni

Ligny-en-Barrois on Ranskassa yksi Meusen departementin kantoneista (yleisneuvoston vaalipiiri). Se käsittää 40 kuntaa. Ligny-en-Barrois’n kantonin keskustoimisto on Ligny-en-Barrois’n kunnassa.
Kunnat.
Ligny-en-Barrois’n kantonin kunnat:
Lasikatto (elokuva)

Lasikatto on Mari Soppelan ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalais–islantilais-alankomaalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2022.
Elokuva käsittelee naisten työelämässä kohtaamia lasikattoja.
Enkelikämmekät

Enkelikämmekät ("Aerangis") on kämmekkäkasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Enkelikämmeköitä tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja Sri Lankassa. Suvusta tunnetaan noin 50 lajia. Joitakin niistä kasvatetaan koristekasveina.
Lajeja.
Suvun suomeksi nimettyjä lajeja ovat:
Jodi Balfour

Jodi Balfour (s. 29. lokakuuta 1987 Kapkaupunki) on eteläafrikkalainen näyttelijä.
Balfour tunnetaan muun muassa kanadalaisesta "Bomb Girls" -televisiosarjasta (2012–2013), jossa hän esitti ammustehtaassa työskentelevää Gladys Withamia. Balfour on esiintynyt myös yhdysvaltalaisessa draamasarjassa "Quarry" (2016) ja brittiläisessä rikossarjassa "Rellik" (2017). Netflix-sarja "The Crownin" toisella tuotantokaudella (2017) hän näytteli Jackie Kennedyä.
Yksisuuntainen varianssianalyysi

Yksisuuntainen varianssianalyysi on varianssianalyysin tapaus, jossa on yksi selittävä muuttuja. Se onkin yksinkertaisin varianssianalyysin tapaus. Sen avulla voidaan selvittää poikkeavatko eri ryhmien keskiarvot toisistaan.
F-testi.
Yksisuuntaisessa varianssianalyysissä testisuure formula_1 (Fisherin F-suhde):
formula_2
formula_3
Keskiarvon keskivirhe

Keskiarvon keskivirhe on tilastollinen tunnusluku, joka kuvaa kuinka paljon keskimäärin otoskeskiarvot poikkeavat populaation keskiarvosta. Matemaattisesti se määritellään:
formula_1
Keskiarvon keskivirheen avulla voidaan arvioida kuinka hyvin otoskeskiarvo estimoi koko populaation keskiarvoa. Määritelmästä voidaan päätellä, että estimointia voidaan parantaa otoskokoa kasvattamalla. Samoin jos koko populaation hajonta on pientä, voidaan otoskeskiarvojen avulla estimoida koko populaation paremmin kuin sellaisten populaatioiden, joiden hajonta on suurta.
Mediaanin absoluuttinen keskipoikkeama

Mediaanin absoluuttinen keskipoikkeama () on tilastollinen tunnusluku, joka kuvaa kuinka paljon tietojoukon havainnot poikkeavat toisistaan. Jos havainnot muodostavat joukon formula_1, 
formula_2
Mediaanin absoluuttinen keskipoikkeama voidaan käyttää silloin, kun havainnot eivät noudata normaalijakaumaa. Jos havainnot noudattavat normaalijakaumaa, voidaan käyttää keskihajontaa.
When the Music Dies

When the Music Dies on azerbaidžanilaislaulaja Səbinə Babayevan kappale, jolla hän edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 2012. Kappale on sekoitus eurooppalaista ja perinteistä azerbaidžanilaista musiikkia, ja siinä kuullaan alueella perinteisiä soittimia kamanchaa ja balabania sekä laulutyyliä mughamia. Kappaleen mughamosuudet esittää tyylilajin esittäjänä maan kansallistaiteilijaksi tunnustettu Alim Qasımov. Kappale valittiin sisäisesti maan edustuskappaleeksi ja julkaistiin 17. maaliskuuta.
Koska Azerbaidžan toimi Eurovision laulukilpailun 2012 isäntämaana, kappale pääsi suoraan kilpailun 26. toukokuuta pidettyyn finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui neljänneksi 150 pisteellä. Täydet 12 pistettä kappale sai Liettualta, Maltalta, Turkilta ja Ukrainalta.
Babayeva on levyttänyt kappaleesta myös azerinkielisen version "Gәl", jonka sanat on kirjoittanut Teymur Mamedov.
Cartago (Costa Rica)

Cartago on kaupunki Costa Rican keskiosissa niin sanotun Valle Centralin alueella. Kaupunki on myös Cartagon maakunnan hallinnollinen keskus. Cartago on perustettu vuonna 1563 ja sen asukasluku oli vuonna 2011 22 129. Suuremmalla metropolialueella asui 177 130 henkilöä.
Maantiede.
Cartago sijaitsee Costa Ricassa Valle Centralin alueella. Kaupunki on Cartagon maakunnan hallinnollinen keskus. Kaupungin vieressä kohoaa tulivuori Irazú ja kaupungin korkeus merenpinnasta on 1 439 metriä.
Historia.
Ensimmäinen espanjalainen Cartagon lähialueella oli Juan de Cavallón, joka perusti vuonna 1561 Garcimuñozin kaupungin. Vuonna 1563 perustettiin Cartagoa edeltänyt Ciudad del Lodo, jonne Garcimuñoz asukkaiden käskettiin muuttaa. Nykyisellä paikallaan Cartagon kaupunki perustettiin muutamaa vuotta myöhemmin vuonna 1565. Alkujaan kaupunki sai tavallisen espanjalaisen tavan mukaisesti kahdeksankulmaisen kaupunkisuunnitelman. Vuonna 1690 kaupunki käsitti 87 taloa. Kaupungista oli espanjan siirtomaavallan aikaisen Costa Rican hallinnollinen keskus. Espanjan siirtomaavallan päättyessä alue kuului jonkin aikaa Meksikoon, kunnes Keski-Amerikan liittotasavalta irtautui omaksi valtiokseen vuonna 1823. Cartago menetti samalla asemansa Costa Rican pääkaupunkina San Josélle. Costa Rica itsenäistyi vuonna 1838.
Kaupunki on kärsinyt huomattavia vahinkoja erilaisissa luonnonkatastrofeissa, minkä takia esimerkiksi vanhoja siirtomaakautisia rakennuksia ei ole juurikaan säilynyt. 4. toukokuuta 1910 kaupunkiin isku tuhoisa maanjäristys. Vuosina 1963–1965 Irazún purkaukset aiheuttivat puolestaan tulvia ja maanvyörymiä. Vuonna 1948 paikalla käytiin sisällissodan aikaisista taisteluista verisin.
Väestö.
Vuonna 2011 Cartagon varsinaisessa kaupungissa asui 22 129 henkilöä. Suuremman metropolialueen asukasluku oli 177 130. Vuonna 2000 vastaavat lukemat olivat 23 978 ja 144 644.
Kulttuuri.
Cartago on Costa Ricassa tunnettu katolinen pyhiinvaelluskohde. Kaupungissa sijaitsee Costa Rican suojelupyhimys "Virgen de los Angelesille" pyhitetty kirkko Basílica de Nuestra Señora de los Ángeles. Kirkossa on puolestaan tunnettu Musta madonnaa esittävä teos. Kaupungissa järjestetään myös tunnettu sunnuntaitori.
C.S. Cartaginés on paikallinen jalkapalloseura.
Koulutus.
Cartagossa sijaitseva Cartagon teknologinen instituutti on yksi maan johtavista tieteen ja teknologian oppilaitoksista.
Mikael (arkkimandriitta)

Arkkimandriitta Mikael (viralliselta nimeltään Mikael Nummela, s. 1974) on Valamon luostarin johtaja eli igumeni tammikuusta 2022 lähtien.
Mikael on kolminkertainen maisteri. Hänellä on tutkinnot teologiassa, kauppatieteissä ja hän on myös filosofian maisteri, pääaineenaan venäjän kieli. Hän puhuu suomea, ruotsia, norjaa, venäjää ja englantia sekä auttavasti kuutta muuta kieltä.
Ennen luostarielämää Mikael työskenteli pankissa pörssianalyytikkona.
Mikael aloitti luostarielämän kulttuurikeskus Sofiassa vuonna 2009, ja sieltä hän siirtyi Valamon luostariin vuonna 2013.
Hänet vihittiin Sofiassa diakoniksi, viitankantajanmunkiksi ja pappismunkiksi vuonna 2011 ja pieneen skeemaan vuonna 2012. Arkkimandriitan arvon hän sai Valamossa ollessaan vuonna 2019.
Mikaelin tärkein vapaa-ajan harrastus on hengellisen kirjallisuuden lukeminen.
Rahat Fateh Ali Khan

Rahat Fateh Ali Khan (; s. 9. joulukuuta 1974 Faisalabad, Punjab, Pakistan) on pakistanilainen muusikko, joka esittää pääasiassa qawwaleita, suufimuslimien uskonnollista musiikkia. Khan on yksi Pakistanin suurimmista ja parhaiten palkatuista laulajista. Hän on Nusrat Fateh Ali Khanin veljenpoika, Farrukh Fateh Ali Khanin poika ja qawwali-laulaja Fateh Ali Khanin pojanpoika. Qawwalin lisäksi hän esittää myös ghazaleja ja muuta kevyttä musiikkia. Hän on myös suosittu playback-laulajana Intian hindinkielisessä elokuvateollisuudessa ja Pakistanin elokuvateollisuudessa.
Monilajinen tutkimus

Monilajinen tutkimus (englanniksi "multispecies studies") on antropologista tutkimusta, joka tarkastelee ihmisen ja muiden eliölajien yhteenkietoutumisia. Monilajinen tutkimus voidaan sijoittaa posthumanistisen tutkimussuuntauksen alle ja se on lähellä ihmistieteellistä eläintutkimusta. Erona posthumanistiseen tutkimukseen monilajinen tutkimus ottaa etäisyyttä ihmiskeskeisyyteen ja tarkastelee monilajista yhteiseloa muiden lajien näkökulmasta. Monilajisen tutkimuksen tekemisen ja kirjoittamisen tavaksi on muodostunut monilajinen etnografia. Monilajinen tutkimus pyrkii nostamaan esiin elämänmuotoja, jotka ovat aikaisemmin olleet ihmistieteellisen tutkimuksen marginaalissa.
Monilajinen tutkimus lähtee ajatuksesta, että elämä on aina monilajinen kudelma. Myös ihminen on olemukseltaan monilajinen kokonaisuus: vain noin kymmenen prosenttia ihmisen kehosta koostuu soluista, joissa on ihmisgeenejä. Loput ihmiskehosta koostuu bakteereista ja muista pieneliöistä. Ihmislajin olemassaolo ja hyvinvointi on siten tiiviisti sidoksissa muihin lajeihin. Tarve ymmärtää elämänmuotojen yhteenkietoutumista korostuu ympäristökriisien aikakaudella. Ympäristötuhon kertomusten rinnalla monilajinen tutkimus pyrkii nostamaan esiin esimerkkejä onnistuneesta monilajisesta yhteiselosta ja hahmottelee tapoja elää hyvin.
Monilajinen tutkimus ei ole vakiintunut tutkimussuuntaus, vaan monilajista tutkimusta tehdään monilla eri tieteenaloilla ja eri menetelmin. Keskeistä monilajisessa tutkimuksessa on uudenlaisen tarkkaavaisuuden ja huomioimisen taitojen kehittäminen. Monilajinen tutkimus onkin luonteeltaan kokeilevaa ja menetelmiä kehittävää. Tutkimusta tehdään yhteistyössä mm. taiteilijoiden, aktivistien, alkuperäiskansojen, viljelijöiden ja metsästäjien kanssa.
Kirsisinisiemen

Kirsisinisiemen ("Caulophyllum giganteum") on happomarjakasvien (Berberidaceae) heimoon, sinisiementen ("Caulophyllum") sukuun kuuluva kasvilaji. Monien kasvitieteilijöiden mukaan kirsisinisiemen olisi kuitenkin samaa lajia kuin amerikansinisiemen ("Caulophyllum thalictroides") ja kirsisinisiemen on luokiteltu amerikansinisiemenen muunnokseksi ("Caulophyllum thalictroides" var. "giganteum").
Kirsisinisiemen kasvaa 20–70 cm korkeaksi. Lehdet ovat 1–3-lehdykkäisiä ja lehdykät ovat 5–10 cm pitkiä sekä 3–8 cm leveitä. Kukinnossa on 4–18 kukkaa. Kukkien verholehdet ovat 6–9 mm pitkiä sekä 1–4 mm leveitä ja ne voivat olla punaisia, purppuraisia, ruskeita tai keltaisia. Terälehdet ovat 0,2–0,3 cm pitkiä. Heteiden palhot ovat 1,5–2,5 mm pitkiä ja emin vartalo 1–2 mm pitkä. Koko emi on 3–5 mm pitkä. Kirsisinisiemen kukkii aikaisin keväällä.
Kirsisinisiementä tavataan luonnossa Pohjois-Amerikassa Kanadan ja Yhdysvaltojen itäosissa.
Hailey Baptiste

Hailey Baptiste (s. 3. marraskuuta 2001) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä parhaimmillaan sijalle 160 marraskuussa 2021 ja nelinpelissä sijalle 144 lokakuussa 2021. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen nelinpelissä.
Baptiste voitti vuonna 2021 Charlestonin WTA-turnauksen nelinpelin Catherine McNallyn kanssa.
Suomenlinnan huoltotunneli

Suomenlinnan huoltotunneli () on Kaivopuistosta Suomenlinnaan ulottuva merenalainen tunneli Helsingissä. Sen pituus on 1 300 metriä. Kaivopuiston kaakkoisosasta alkava tunneli alittaa Särkän ja päättyy Suomenlinnan Länsi-Mustasaareen. Tunnelin kautta Suomenlinnaan siirretään muun muassa kaukolämpöä, vettä ja sähköä. Tunnelissa on viemäriputket, jotka kuljettavat jätevedet pois Suomenlinnasta. 
Tunneli valmistui vuonna 1981. Sitä ei alun perin rakennettu täysin autoiluun sopivaksi, vaan autot ajettiin Länsi-Mustasaaren päässä parkkiin, ja Suomenlinnaan pääsi vain jalkaisin kierreportaita pitkin. Autoille tarkoitettu ramppi valmistui vuonna 1992, ja siitä lähtien Suomenlinnan eri osiin on päässyt pelastusajoneuvoilla. Tunnelissa mahtuu kerrallaan ajamaan yksi pakettiauton kokoinen auto.
Syvimmillään tunneli kulkee 60 metriä merenpinnan alapuolella, kun taas pienimmillään ero meren ja tunnelin välillä on noin 20 metriä. Korkeutta tunnelilla on noin kolme metriä. 
Tunnelia on pitänyt remontoida, koska merivettä on työntynyt sisälle. Vuoden 2017 remontin yhteydessä tunnelin kerrottiin olevan erittäin ruostunut ja sitä kutsuttiin ”kuin uponneeksi laivanhylyksi”. Korroosiota pidetään tunnelille uhkana, sillä se voi kuluttaa putkia puhki ja vahingoittaa sähköllä toimivia teknisiä järjestelmiä. Lisäksi merivesi on kasvattanut tunnelin radonpitoisuuksia, mikä on pakottanut vähentämään huoltohenkilökunnan työaikaa tunnelin sisällä. Vuonna 2017 vesivuotoja tukittiin ja kalliota vahvistettiin betonilla. Samalla asfalttipinta uusittiin kokonaan. Remontti valmistui valmistui helmikuussa 2018, ja sen budjetti oli noin seitsemän miljoonaa euroa.
Rokkopäät

Rokkopäät (Gibberichthyidae) on kalaheimo, joka luokitellaan joko okakaloihin tai limapääkaloihin. Lajeja tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä. Heimoon kuuluu yksi suku ja kaksi lajia, jotka ovat rokkopää ("Gibberichthys latifrons") ja pikkurokkopää ("Gibberichthys pumilus") 
Koko ja ulkonäkö.
Rokkopäät ovat pienehköjä kaloja, jotka kasvavat suurimmillaan 12–13 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat pään limatäytteiset onkalot ja nystyt päässä, yksittäiset jäykät ruodot ennen selkä- ja peräeviä ja äsittain rasvan täyttämä uimarakko. Väriltään rokkopäälajit ovat ruskehtavan mustia. Nuorilva kaloilla on rihmamaiset rintaevät ja ne on aiemmin luokiteltu omaan heimoonsa Kasidoridae.
Levinneisyys ja elintavat.
Rokkopäälajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät useimmiten 400–1 1000 metrin syvyydessä ja nuoret poikaset matalampana. Kalojen ravintoa ovat planktonäyriäiset.
Erin Doherty

Erin Doherty (s. 1992 West Sussex) on brittiläinen näyttelijä. Hän on tullut suurelle yleisölle tutuksi Netflix-sarjasta "The Crown", jossa hän esitti kuningatar Elisabet II:n tytärtä, suorasukaista prinsessa Annea.
Doherty näytteli nuorta Annea "The Crownin" kolmannella ja neljännellä tuotantokaudella (2019–2020). Sen jälkeen hän sai pääroolin Amazon Prime Videon ja BBC Onen draamasarjasta "Chloe" (2022). Uransa alkutaipaleella Doherty on esiintynyt myös televisiosarjassa "Hakekaa kätilö" (2017).
Kalle Koskinen (teollisuusneuvos)

Kalle Koskinen (21. maaliskuuta 1891 Kärkölä – 30. joulukuuta 1976) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Koskisen vanhemmat olivat pienviljelijä Antti Koskinen ja Mathilda Räntty ja puoliso 1922–1961 karjankasvattaja Alina Rantala. Koskinen ryhtyi liikemieheksi jo nuorena. Lahdessa hänellä oli kodinkoneliike, joka myi muun muassa polkupyöriä ja separaattoreita, jälkimmäisiä eräänä vuonna eniten koko Suomessa. Saha-alalle Koskinen alkoi tultuaan 1909 puunjalostusosuuskunnan jäseneksi. Liiketoimintansa ohessa Koskinen harrasti painia, voittaen raskaassa sarjassa Suomen mestaruudenkin.
Vuokrattuaan osuuskunnan sahan kumppanin kanssa 1912 Koskinen perusti Lappilan Saha -osakeyhtiön ja toimi sahan metsäpäällikkönä. Saha lopetti toimintansa pula-aikana, mutta Koskinen perusti silti samaan aikaan 1931 yhdessä toisten kanssa Puutavaraliike K. Koskisen. "Konjunktuuri-Koskisen" -nimellä tunnetuksi tullut Koskinen laajensi sahausliiketoimintaansa useilla yrityskaupoilla 1932–1935. Sahaustuotantoa kehitettiin samalla ja yhtiön tuotteita meni vientiin. 1950-luvun alussa K. Koskisen Saha -yhtiöksi muuttuneen yrityksen sahoilla työskenteli jo yli 300 henkilöä, minkä lisäksi oli suuri määrä kausittaista metsä- ja uittotyöväkeä. Sahayrityksen toimitusjohtajaksi tuli 1958 Kalle Koskisen poika Kalevi Koskinen, mutta isä oli yrityksen hallituksen jäsen aina vuoteen 1973 asti. Tätä nykyä yritys on monipuolinen puutuoteteollisuuden Koskisen konserni. Myös maanviljelyä 1923–1972 omistamallaan tilalla Lappilassa harjoittanut Koskinen sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1951.
Stefan Loibl

Stefan Loibl (s. 24. kesäkuuta 1996 Straubing) on saksalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Loibl edusti juniorina EV Landshutia. Kaudella 2011–2012 hän oli seuran C-nuorten paras pistemies ja sijoittui koko Schüler-Bundesligan pistepörssissä neljänneksi tehopisteillä 48+25=73. Seuraavalla kaudella hän oli Landshutin B-nuorten sisäisen pistepörssin toinen tehoilla 16+22=38.
Loibl debytoi Saksan DEL-liigassa kaudella 2014–2015 Straubing Tigersin joukkueessa. Hän pelasi debyyttikaudellaan 27 ottelua ilman tehopisteitä. Osan kaudesta hän pelasi myös lainalla ESV Kaufbeurenissa alemmalla sarjatasolla DEL2:ssa. Seuraavalla kaudella Loibl teki DEL-liigassa yhden syöttöpisteen pelaamassaan 15 ottelussa. Suuremman osan kaudesta hän pelasi kuitenkin DEL2-liigan Starbulls Rosenheimin joukkueessa. Kaudella 2016–2017 hän pelasi 44 DEL-ottelun lisäksi kuusi ottelua DEL2-liigan Löwen Frankfurtissa.
Kaudella 2018–2019 Loibl teki tähänastiset ennätyspisteensä DEL-liigassa. Tehopisteillä 21+17=38 hän sijoittui Straubing Tigersin sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Kaudeksi 2020–2021 Loibl siirtyi Adler Mannheimiin. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi yksivuotisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigaan Skellefteå AIK:n joukkueeseen.
Maajoukkueura.
Loibl edusti Saksaa MM-kilpailuissa vuosina 2019 ja 2021, joista ensimmäisessä turnauksessa hän pelasi kolme ottelua ilman tehopisteitä ja jälkimmäisessä kymmenen ottelua tehopistein 1+3=4. Loibl kuului Saksan joukkueeseen Pekingin talviolympialaisissa 2022, joissa hän pelasi neljä ottelua ilman tehopisteitä. Yhteensä hän on pelannut 61 A-maaottelua tehopistein 3+10=13. Loibl pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014.
Porigami

Porigami on Porissa sijaitseva, peilihiotusta ruostumattomasta teräksestä valmistettu Milla Vuorisen veistos. Teos on kiinnitetty As. Oy. Porin Otavan Kruunun julkisivuun, ja se on valmistunut vuonna 2020. Teos sijaitsee Länsipuiston ja Otavankadun kulmassa.
Taidekilpailu.
Vuokrataloyhtiö Asunto Oy Porin Otavan Kruunu järjesti syksyllä 2019 kilpailun, jossa haettiin ehdotuksia taideteoksen toteuttamiseksi joko rakennusten julkisivuihin tai sisätiloihin. As. Oy Porin Otavan Kruunu koostuu kahdesta kerrostalosta, joissa on yhteensä 63 asuntoa. Taidehankintaan varattiin 32 000 euroa. Kilpailun ensimmäisen palkinnon voitti arkkitehti Milla Vuorisen ehdotus "Porigami". Toiseksi sijoittui Akseli Leinosen ehdotus "Punainen fasadi" ja kolmanneksi Laura Könösen teosidea "Hetken toivon ja odotan". Kilpailuun saapui kaikkiaan 53 ehdotusta.
Palkintolautakunnan arvion mukaan "Porigami"-teos käy tyylikästä vuoropuhelua rakennuksen arkkitehtuurin ja ympäristön kanssa, ja se tulee elämään ilmeikkäästi sekä valaistuksen että luonnonvalon muuttuessa. Lisäksi palkintolautakunta arvioi, että kilpailuehdotus onnistui samanaikaisesti sekä leikittelemään Porin kaupungin nimellä, että viittaamaan hienovaraisesti ajankohtaiseen kysymykseen napajäätiköiden sulamisesta. Erityisesti ratkaisu, jossa "Porigami" kiinnitettäisiin katos- tai kattorakenteen alapintaan rikastaisi teoksen merkityksiä. Alumiinista valmistettava teos kestäisi sata vuotta, eli rakennuksen elinkaaren ajan. Sitä edellytettiin kilpailuehdotuksilta. 
Toteutus ja aihe.
"Porigami" valmistettiin peilihiotusta ruostumattomasta teräksestä. Se sijoitettiin Länsipuiston ja Otavankadun kulmassa sijaitsevan asuinrakennuksen kulmasyvennykseen, parvekkeen alapuolelle. Jalkakäytävällä liikkuessa teoksen näkee alhaalta ylös päin. 
"Porigami"-veistos muistuttaa muodoltaan paperista taiteltua origamia. Milla Vuorinen on kertonut, että teoksen idea syntyi rakennuksen nimestä, Otavan tähtikuviosta ja kruunusta symboleina. Taiteilija näki mielessään jotain säihkyvää ja tuikkivaa. Veistoksen pinta tuikkii tähtien tavoin valon osuessa siihen eri kulmissa. "Porigami" peilaa ja heijastaa ympäristöään kutsuen katsojan mukaan leikkiin.
Limón

Limón (usein Puerto Limón) on satamakaupunki Costa Rican Karibianmeren rannikolla. Luonnonsatama rakennettiin varsinaiseksi satamaksi 1800-luvun jälkipuoliskolla ja nykyisin Limón on maan suurin vientisatama. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2011 yhteensä 60 049.
Maantiede.
Limón sijaitsee Costa Rican itäosassa Karibianmeren rannikolla. Limón on myös Limónin maakunnan keskus. Kaupungilla on luonnollinen syvävetinen satama, jota suojaavat hiekkasärkät.
Historia.
Espanjan siirtomaakaudella Limónin satamaa käyttivät espanjalaiset alukset, mutta myös salakuljettajat. Se oli myös merirosvojen ja miskito-intiaanien hyökkäysten kohde.
Limónin merkitys alkoi kasvaa 1850-luvulta lähtien. Costa Rican maataloustuotteita, kuten kaakaota, kumia, ja banaaneja oli tähän mennessä joutu kuljettamaan Tyynenmeren satamien ja näin pitkien merireittien kautta. Suurempi vientisatama Karibianmeren puolella tekisi viennistä Eurooppaan halvempaa. Vuonna 1870 kenraali Tomás Guardia Gutiérrez aloitti Limónin vientisataman rakennustyöt. Satama valmistui 20 vuotta myöhemmin amerikkalaisen liikemies Minor Cooper Keithin johdolla. Samalla valmistui myös työlääksi osoittautunut rautatie Costa Rican pääkaupunki San Joséen. United Fruit Company hallitsi yhteiskuntaa 1900-luvun alulta eteenpäin. Yhtiö toi esimerkiksi suuren määrän mustia työläisiä Antilleilta. Huomattava osa heistä puhui englantia espanjankielisten paikallisten sijaan.
Talous ja liikenne.
Limónin alue on tunnettu etenkin banaanien tuotannosta. Limónin satama on rahtimäärässä mitattuna Costa Rican suurin. Sen kautta kulkee lähinnä vientituotteita Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan. Kaupungin eteläpuolella on lentokenttä. Pääkaupunkiin aikanaan kulkenut rautatie lopetti toimintansa vuonna 1995.
Väestö.
Limónin asukasluku oli vuonna 2011 60 049. Vuonna 2000 vastaava lukema oli 55 667.
Limón on joihinkin muihin Costa Rican kaupunkeihin nähden monietninen. Kaupungissa on suuri määrä mustista aikanaan työläisiksi tuotujen jälkeläisiä. Työläisiä tuotiin myös Kiinasta ja myös heidän jälkeläisiään asuu edelleen kaupungissa.
Agustina Bazterrica

Agustina Bazterrica (s. 1974 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen kirjailija. Hänen ihmissyöntiä käsittelevä romaaninsa "Rotukarja" voitti espanjankielisten kirjojen Premio Clarín de Novela -kilpailun vuonna 2017. Teos oli myös ehdolla vuoden 2020 Tähtivaeltaja-palkinnon saajaksi.
Bazterrica käsittelee teoksissaan epäsovinnaisia teemoja. "Matar a la niña" kritisoi etenkin katolista kirkkoa. "Rotukarjassa" virus on tuhonnut kaikki eläimet ja ihmisiä kasvatetaan teuraaksi, toisten ihmisten ravinnoksi. Bazterrica lopetti lihansyönnin katsottuaan "Earthlings"-dokumentin vuonna 2014, mutta "Rotukarjaa" ei ole tarkoitettu kasvissyönnin pamfletiksi. Bazterrica kertoo haluavansa herättää ajatuksia aiheesta ja luoda keskustelua.
Milla Vuorinen

Milla Vuorinen (s. 1986 Pori) on arkkitehti ja kuvataiteilija. Hän on valmistunut Tampereen teknillisestä yliopistosta vuonna 2012. Lisäksi Vuorinen on suorittanut kuvataiteen perusopintoja Sara Hildén -akatemiassa Tampereella. Hän työskentelee Helsingissä PES-Arkkitehdit Oy:ssä. Siellä hän on suunnitellut muun muassa Länsimetron jatkeen uusia asemia. Vuonna 2019 Vuorinen perusti oman arkkitehtitoimiston Luoto Arkkitehdit Oy:n. Vuonna 2020 Porin keskustaan valmistui Vuorisen suunnittelema, asuinkerrostalon julkisivuun kiinnitetty veistos "Porigami".
Jälki (Kasmirin albumi)

Jälki on suomalaisartisti Kasmirin 11. lokakuuta 2019 julkaistu kolmas studioalbumi. Levynjulkaisukeikka oli Helsingin Tavastialla 25. lokakuuta. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Valoo", "Ihmisen haju", "Punavuoreen" ja "Aamu".
Projekti 56M

Projekti 56M ) oli Neuvostoliiton laivaston viiden ohjushävittäjän muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Tykkiaseistettujen projekti 56:n alusten valmistus keskeytettiin 27 aluksen jälkeen ja neljästä aloitetusta tehtiin ensimmäisen sukupolven meritorjuntaohjuksilla varustettuja ohjushävittäjiä. Ohjus oli KSŠtš (). Prototyypin projektinumero oli 56EM, kolme sarjatuotantoalusta valmistui projektina 56M (). Alusten tykkiaseistus poistettiin ja ohjusten laukaisualusta sijoitettiin takakannelle. Mukana oli kahdeksan ohjusta. Etukannen tykkitorni korvattiin kahdella neliputkisella 57 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Lisäksi aluksilla oli neljä torpedoputkea. Ensimmäisen sukupolven meritorjuntaohjukset vanhenivat nopeasti, jolloin ne korvattiin 1970-luvun alussa viidellä P-15 Termit -ohjuksella () ja kahdella kaksiputkisella 76 mm ilmatorjuntatykillä.
Obituary (albumi)

Obituary on Saman nimisen death metal -yhtyeen 17. maaliskuuta 2017 julkaistu studioalbumi.