Rosa Henson

María Rosa Luna Henson eli ”Lola Rosa” (”Isoäiti Rosa”) (5. joulukuuta 1927 – 18. elokuuta 1997) oli ensimmäinen filippiiniläinen, joka julkisti vuonna 1992 tarinansa lohtunaisena (sotilaallisena seksiorjana) Japanin keisarillisessa armeijassa toisen maailmansodan aikana.
Elämä.
Maria Rosa Luna Henson syntyi köyhään perheeseen Pampangassa, Keski-Luzonilla. Henson syntyi varakkaan maanomistajan Don Pepen aviottomaksi lapseksi ja näki isäänsä vain satunnaisesti koko lapsuutensa ajan. Hän haaveili lääkärin ammatista. 
Toisen maailmansodan syttyessä Henson liittyi Hukbalahap-sissiliikkeeseen, joka vastusti Japanin miehitystä. Vuonna 1942 kolme japanilaista sotilasta raiskasi hänet ensimmäisen kerran, kun hän oli hankkimassa polttopuita perheelleen. Kaksi viikkoa myöhemmin raiskaus toistui. Huhtikuussa 1943 japanilaiset sotilaat pidättivät Hensonin ja veivät hänet paikalliseen päämajaan, jossa hänet pakotettiin ”lohtunaiseksi” (engl. "comfort woman"). Elokuussa 1943 Henson siirrettiin suurempaan rakennukseen Angelesiin, Pampangaan, jossa raiskaukset jatkuivat järjestelmällisesti. Hän kuvasi kokemuksiaan myöhemmin kirjassaan "Comfort Woman: Slave of Destiny" (1996): "Kaksitoista sotilasta raiskasi minut peräjälkeen. Sen jälkeen sain puolen tunnin levon, minkä jälkeen seurasi toiset kaksitoista. En pystynyt syömään. Vatsani ja sukupuolielimeni olivat turvoksissa kivusta. Itkin ja huusin äitiäni. En voinut vastustaa, sillä pelkäsin, että sotilaat tappaisivat minut." Tammikuussa 1944 Hukbalahap-sissit hyökkäsivät rakennukseen ja vapauttivat Hensonin. Yhdeksän kuukauden lohtunaisena olon jälkeen hän kärsi vakavista fyysisistä ja psyykkisistä traumoista. Myöhemmin Henson avioitui nuoren sotilaan Domingon kanssa, ja he saivat kolme lasta (s. 1947, 1949 ja 1951). Domingo kuoli marraskuussa 1953. Vuodesta 1957 lähtien Henson työskenteli savuketehtaalla 34 vuoden ajan. 
Vuonna 1992, 65-vuotiaana, Maria Rosa Henson päätti paljastaa julkisuudessa kokemuksensa Japanin miehityksen aikana. Aiemmin vain kaksi ihmistä oli tiennyt hänen tarinansa: hänen edesmennyttä äitinsä ja kuollut aviomiehensä. Henson kertoi kokemuksistaan ensimmäisen kerran julkisessa lehdistötilaisuudessa syyskuussa 1992.
Tämän jälkeen hän päätti kirjoittaa muistelmateoksen "Comfort Woman: Slave of Destiny" (1996), jossa hän kuvasi yksityiskohtaisesti sota-ajan kärsimyksiään. Kirja herätti kansainvälistä huomiota ja auttoi tuomaan esiin ”lohtunaisten” kokemukset toisen maailmansodan aikana. Viisikymmentä filippiiniläistä naista seurasi pian Rosan esimerkkiä ja päätti tulla julkisuuteen ja tuoda henkilökohtaiset tarinansa julkki ensimmäistä kertaa ei vain maailmalle, vaan myös perheilleen. Muut uhrit, mukaan lukien korealaiset ja kiinalaiset, liittyivät filippiiniläisten naisten joukkoon ja nostivat ryhmäkanteen Japanin hallitusta vastaan joulukuussa 1993. Kanteessa vaadittiin Japanin hallitukselta virallista anteeksipyyntöä, sekä kaikkien japanilaisten tekemien sodanaikaisten julmuuksien sisällyttämistä Japanin kouluhistorian oppikirjoihin. He vaativat myös rahallisia korvauksia.
Japanin hallitus kiisti aluksi oikeudellisen vastuunsa lohtunaisten kärsimyksistä. Kasvavan kansainvälisen paineen ja eloonjääneiden sekä heidän tukijoidensa jatkuvien protestien seurauksena hallitus perusti vuonna 1995 Aasian naisten rahaston (Asian Women’s Fund, AWF). Rahaston tarkoituksena oli kerätä varoja japanilaisilta yksityishenkilöiltä, jotta voitaisiin maksaa ”sovitusmaksuja” uhreille. 
Maria Rosa Henson kuoli sydänkohtaukseen elokuussa 1997, vain vuosi sen jälkeen, kun hän oli hyväksynyt Aasian naisten rahastolta (AWF) 19 000 Yhdysvaltain dollarin arvoisen korvauksen.