tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maoripuolue

Maoripuolue (, ) on uusiseelantilainen puolue, joka kannattaa Uuden-Seelannin alkuperäiskansa maorien oikeuksia. Se asettaa ehdokkaita Uuden-Seelannin seitsemässä maoreille kiintiöidyissä, ja toisinaan myös kaikille avoimissa. Puolueella on kaksi tasa-arvoista johtajaa, jotka ovat Rawiri Waititi ja Debbie Ngarewa-Packer.
Historia.
Puolue merkittiin maan puoluerekisteriin kesäkuussa 2004. Puolueen ensimmäinen edustaja parlamentissa oli Tariana Turia, joka oli aiemmin edustanut työväenpuoluetta. Turia erosi parlamentista huhtikuussa 2004, minkä seurauksena hänen vaalipiirissään järjestettiin täyttövaalit. Turia asettui näissä vaaleissa ehdolle maoripuolueen ehdokkaana ja tuli valituksi.
Toukokuussa 2023 työväenpuoluetta alun perin edustanut tulliministeri, Meka Whaitiri, ilmoitti loikkaavansa maoripuolueeseen. Syyksi hän ilmoitti halunsa kampanjoida maorien asioiden puolesta, joka ei työväenpuolueen riveistä.
Vuoden 2023 parlamenttivaaleissa se sai parlamenttiin neljä edustajaa, ja tuplasi paikkamääränsä, saatuaan 2,6 % äänistä. Täyttövaalien jälkeen puolue sai kaksi lisäpaikkaa ja virallisten tulosten julistamisen yhteydessä puolueen paikkamäärä oli kuusi.
Ideologia ja kantoja.
Puolue kannattaa mm. seuraavia asioita:
Puolue pani syyskuussa 2021 alulle aloitteen, jonka mukaan maan nimi tulisi muuttaa maorinkieliseen muotoon Aotearoa. Aloite, joka sai jo heti ensimmäisenä päivänä kasaan 51 000 allekirjoitusta, sai kesäkuussa 2022 kerättyä tarvittavat 70 000 allekirjoitusta, minkä johdosta se luovutettiin parlamentille käsiteltäväksi. Puolueen toinen puheenjohtaja, Rawiri Waititi, sano, ettei kannata kansanäänestystä aiheesta, koska se olisi "enemmistön tyranniaa".
Puolueen katsotaan olevan keskusta-vasemmistolainen, ja selkeästi enemmän vasemmalla kuin työväenpuolue. Toisaalta puoluetta on luonnehdittu myös keskustalaiseksi.
Kastilianpaimenkoira

Kastilianpaimenkoira (), sananmukaisesti "Kastilia-La Manchan carea", on espanjalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n hyväksyntää, ja Espanjassa se on hyväksytty "Grupos Étnicos"-listalle, joka on eräänlainen esivaihe ennen rodun virallista kansallista hyväksyntää. Rodusta huolehtii Toledon San Román de los Montesissa toimiva Asociación de Criadores del Perro Carea Castellano Manchego.
Ulkonäkö.
Kastilianpaimenkoira on kooltaan pieni tai keskikokoinen; hieman korkeuttaan pidempi. Olemukseltaan se on maatiaismainen ja tasapainoinen. Kallon ja kuonon suhde on 3:2. Tummilla yksilöillä kirsu on musta, vaaleilla osittain tai täysin pigmentoitunut ruskea. Silmät ovat keskikokoiset, mantelinmuotoiset ja kallon etuosaan nähden viistosti asettuneet; väriltään joko keltaiset tai ruskeat eri sävyissään. Korvat ovat keskikokoiset, kolmionmuotoiset ja korkealle asettuneet; sivuille tai eteen taittuneet. Häntä on keskipitkä, kärjestään sapelin tai koukun muotoon kaartuva. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 43–49 cm ja paino 12–18 kg välillä, nartuilla vastaavat mitat ovat 42–48 cm ja 10–16 kg.
Karvapeite on karkea ja tiheä; joko suora tai hieman aaltoileva. Lyhytkarvaisemmilla yksilöillä se on pisin (3–4 cm) niskassa, säässä, selässä, lanteessa, vatsassa, reiden hapsuissa ja hännäntöyhtössä; päässä ja muissa osissa runkoa se on lyhyempi. Yleisin väritys on musta kermanvärisin merkein; toisinaan seassa esiintyy valkoisia tai harmaita karvoja, ja tällaisia yksilöitä kutsutaan nimillä "piñano" ("männynkäpy") ja "cenizo" ("tuhka"). Joillain yksilöillä väritykseen sekoittuu kanelinvärisiä karvoja, jolloin käytetään nimitystä "atabacada" ("kahvinruskea"). Muut värivaihtoehdot ovat suklaanruskea kermanvärisin merkein, kolmivärinen (tricolor) sekä yksivärinen (jonka sävy vaihtelee erittäin vaaleasta kermasta kaneliin - ei kuitenkaan koskaan kastanjanruskea).
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on tottelevainen ja vaiston varassa toimiva. Se on jalostettu karjanajoon, mihin sillä on synnynnäinen vaisto.
Alkuperä.
Rotua esiintyy lähinnä Kastilia-La Manchan alueella, erityisesti Toledon maakunnassa. Lisäksi sitä tavataan Madridin itsehallintoalueella, Kastilia ja Leónin Ávilan maakunnassa sekä Pohjois-Extremadurassa.
George Ohsawa

George Ohsawa (synt. Nyoichi Sakurazawa, , 1893–1966) oli japanilainen ravitsemustieteilijä. Ohsawa tunnetaan etenkin makrobioottisen ruokavalion kehittäjänä. Hän kirjoitti yli 300 kirjaa japaniksi ja 20 ranskaksi.
Ohsawan makrobiootiikka oli kasvisruokajärjestelmä, joka pyrki vakauttamaan taolaisuuteen liittyviä jin ja jang -voimia. Mitä enemmän ihminen halusi puhdistaa elimistöään, sitä yksinkertaisempaa ruokaa hänen tuli syödä. Korkein ruokavalion muoto sisälsi vain täysjyväriisiä. Puhtaimmat versiot oli tarkoitettu syöpien ja muiden sairauksien parantamiseen.
Orihon

Orihon (, kirjaimellisesti ’taittokirja’) oli haitarimaisesti sidottu kirja. Sidontatyyppi on lähtöisin Kiinasta, mutta siitä tuli yleinen Japanissa, jossa sitä käytettiin ilmeisesti jo Heian-kaudella. Perinteisesti orihon-kirjoina julkaistiin buddhalaisia tekstejä ja Edo-kauden ukiyo-e-tyylisuunnan kuva-albumeita, joita kutsuttiin nimellä e-hon. 
Ukiyo-e-albumeissa painettiin yleensä kaksitoista ōban-koon (noin 26,5 × 39 cm) kuva-arkkia. Jokainen arkeista taitettiin niin, että kuva jäi taitoksen sisäpuolelle. Taitoksen raja tuli kuvan keskelle pystyyn. Kuvat liimattiin yhteen takapuolen ulkoreunasta, jolloin ne taittuivat siististi haitarimaisesti kokoon. Sekä etu- että takakansi ovat tukevampaa paperia tai kartonkia. Kun kirja avattiin katselua ja lukemista varten, koko aukeama tai kuva avautui siististi ja saumattomasti. Ukiyo-e-albumeissa oli kuvien lisäksi yleensä muutama sivu tekstiä joko ennen kuvia tai niiden jälkeen. 
Orihon oli merkittävä uudistus ukiyo-e-kuvakirjoissa, sillä se mahdollisti entistä suurempien kuvien kokoamisen kuvasarjoiksi. Aiemmin fukurotoji-tekniikalla sidottujen kirjojen keskisauma oli vaikeuttanut ukiyo-e-kuvittajien työtä. Yksittäisistä arkeista koostuvissa orihon-kirjoissa käytettiin usein erikoispainotekniikoita ja laadukkaita materiaaleja. Orihon-albumien kulta-aika oli 1770-luvulta 1790-luvulle. Myöhemmin moniväripainetut fukuritoji-sidotut kuvakirjat korjasivat orihon-albumit.
Resist (Within Temptationin albumi)

Resist on alankomaalaisen sinfonisen metallin yhtyeen Within Temptationin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. helmikuuta 2019.
Suzanne Prou

Suzanne Prou (1920 Grimaud, Ranska – 1995) oli ranskalainen kirjailija. Hänen romaaniensa tapahtumaympäristönä on usein joku Provencen pikkukaupunki. Romaaneista välittyvät sovinnaisuuden taustalla kuohuvat tunteet.
"Terassilla" kertoo kahdesta yhdessä asuvasta vanhasta naisesta, joiden menneisyyteen kuuluu häpeällinen kolmiodraama, jonka osapuoli, nuori Paul Bernardini, kuoli hämärissä oloissa. Teos oli Ranskassa paitsi menestys, myös palkittu. Teoksesta myönnettiin Proulle Renaudot-palkinto 1973.
Laine (etunimi)

Laine on etunimi, jota yleensä käytetään naisennimenä. Suomessa, Ruotsissa ja Virossa se on toisinaan ollut käytössä myös miehennimenä.
Laine-nimeä pidetään Lainan rinnakkaismuotona, mutta se on mahdollista tulkita myös luontoaiheiseksi, suomen ja viron "laine"-sanaan pohjautuvaksi nimeksi. Lisäksi Laine voi olla lyhentymä vierasperäisistä "-laine"-loppuisista nimistä, kuten Elainesta.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Laine on huhtikuuhun 2025 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 284 naisella ja noin 30–50 miehellä.
Hemträsket (Raasepori)

Hemträsket on järvi Pohjassa Raaseporissa Uudenmaan maakunnassa. Järven pinta ala on 21 hehtaaria ja korkeus merenpinnasta 2,5 metriä. Järvi kuuluu pienen rannikkovesistön muodostavaan , joka laskee Pohjanpitäjänlahden Tomasbölevikeniin. Järvi on Kullaanjätven vesistön vesireitin alin järvi. Järven pohjoisrannalla sijaitsee Pohjan Tomasbölen kylä.
Konneveden kirkonkylä

Konneveden kirkonkylä eli Kärkkäiskylä on Konneveden kunnan kuntakeskus Keski-Suomen maakunnan itäosassa, Rautalammin reitin keskusjärven Konneveden eteläosien länsipuolella. Kirkonkylä on pitkänomainen, kantatien 69 varrelle kehittynyt taajama.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Konneveden kirkonkylän pinta-ala oli 3,73 neliökilometriä ja väkiluku 1 073. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta. Konneveden kunta määrittelee kirkonkylän osiksi varsinaisen keskustan lisäksi myös Alkulan, Heikkilän, Itikkakylän, Lahdenkylän, Pukaran, Pukaranrannan, Salmenkylän, Siikakosken, Silmutjärven ja Suokylän. Määritelty alue perustuu seudun vanhaan koulupiiriin.
Surimono

Surimono (, kirjaimellisesti ’painettu’) on japanilaisten puupiirroskuvien genre. Surimono-kuvat olivat yksityisesti tilattuja painokuvia tai painokuvasarjoja Edo-kauden Japanissa. Surimono-painokuvia ei pidetä samaan aikaan kukoistaneen kaupallisen ukiyo-e-tyylisuunnan osana. 
Taustaa.
Sana "surimono" tarkoitti alun perin mitä tahansa puupiirrostekniikalla painettua kuvaa. Edo-kaudella termi kuitenkin muuttui tarkoittamaan vain yksityisesti tilattuja painokuvia, jotka painettiin yleensä pieninä sarjoina. Genre kehittyi 1760-luvulla suosituista e-goyomi-kalentereista, jotka olivat olleet vaihdettaviksi tarkoitettuja uudenvuoden tervehdyksiä. 
Surimonossa yhdistyivät usein runot ja kuvat. Monet painokuvista olivat kyōka- ja haiku-runoilijoiden tilaamia yksityisiä pienen kappalemäärän painoksia. Tyypillinen surimono-painos oli 20–100 vedosta. Tilaamisen syy oli osallistuminen ryhmän sisäiseen kilpailuun, halu jakaa ja vaihtaa runoja omassa ryhmässä tai kerhossa, tai yksinkertaisesti itse kirjoitettujen runojen mainostaminen ja levittäminen. 
Surimonon tilaamisen ja jakamisen syyt olivat kuitenkin hyvin vaihtelevia. Näyttelijät tilasivat painokuvia mainostaakseen esiintymisiään tai ilmoittaakseen nimenvaihdosta. Kurtisaanit mainostivat palvelujaan. Surimono saattoi ilmoittaa tärkeästä yksityisestä tilaisuudesta tai julkisesta tapahtumasta. Varhaisin tunnettu surimono-kuva on vuodelta 1785. Genren kulta-aika oli vuosina 1790–1830. Kyōkan-runouden muoti meni ohitse 1830-luvulla, mutta haiku-runoissa surimonon suosio jatkui 1800-luvun puoliväliin saakka.
Muoto ja sisältö.
Surimonoa ei sensuroitu samalla tavalla kuin julkiseen levitykseen tarkoitettuja painokuvia. Tilaajat olivat koulutettuja ja usein varakkaita yksityishenkilöitä tai ryhmiä, jotka eivät säästelleet kustannuksissa. Surimono-tilaukset olivatkin kuvien suunnittelijoille ja kustantajille merkittävä tulonlähde. Kuvittajat pystyivät kokeilemaan painotekniikoita ja kuva-aiheita, jotka eivät sopineet kaupalliseen levitykseen. Esimerkiksi asetelmat eivät koskaan olleet kaupallisen ukiyo-en aiheita, mutta surimonossa yleinen kuva-aihe. Surimonossa saatettiin käyttää metallivärejä, kohopainatusta ja erikoisvärejä, joita ei pystytty kustannussyistä käyttämään kaupallisissa kuvasarjoissa. Kuvat painettiin paksummalle paperille kuin kaupallinen ukiyo-e. 
Surimonossa käytettiin usein kaupallisista painokuvista poikkeavia kokoja. Neliömäinen "shikishi" (20,5 × 18,5 cm) oli ollut waka-runoilijoiden käytössä jo Heian-kaudella. Suuri "yokonagaban" (40 × 53 cm) taitettiin kahtia. Kuva jäi ulkopuolelle ja runon teksti sisäpuolelelle. 
Surimonon mestarit.
Lähes kaikki ukiyo-e-mestarit suunnittelivat myös surimono-kuvia. Tunnetuimmat suunnittelijat ovat Katsushika Hokusai (1760-1849) ja hänen oppilaansa Totoya Hokkei (1780-1850), Sadaoka Gakutei (1785– 1855), Kubo Shunman (1757-1820) ja Ryuryukyo Shinsai (1764–1820). Myös Utagawa Toyokuni I (1769–1825) ja hänen oppilaansa Utagawa Kunisada (1786–1865) tunnettiin surimonostaan.
Hoffa

Hoffa on David Mametin käsikirjoittama ja näyttelijänä paremmin tunnetun Danny DeViton ohjaama elämäkerrallinen rikoselokuva vuodelta 1992. Se kertoo yhdysvaltalaisesta ammattiyhdistysjohtaja Jimmy Hoffasta, jota esittää Jack Nicholson. Muissa pääosissa näyttelevät Danny DeVito, Armand Assante, J. T. Walsh ja Robert Prosky.
Vastaanotto.
"Hoffa" oli Oscar-ehdokkaana kuvauksesta ja naamioinnista. Jack Nicholson oli roolityöstään Golden Globe -ehdokkaana, mutta myös Razzie-ehdokkaana sekä tästä että elokuvasta "Koirat karvoissaan". Berliinin elokuvajuhlilla "Hoffa" kilpaili Kultaisesta karhusta.
"Chicago Sun-Timesin" Roger Ebert kirjoitti Danny DeViton lunastavan "Hoffalla" paikkansa varteenotettavien ohjaajien joukossa ja antoi elokuvalle kolme ja puoli tähteä neljästä. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano antoi "Hoffalle" kaksi tähteä viidestä ja kirjoitti, että ”poskitopattu Jack Nicholson ärjyy ja virnuilee antaumuksellisesti Hoffana, mutta edes David Mamet[i]n käsikirjoitus ei anna ryhtiä DeViton ohjaukseen”.
Baureihe 483 ja 484

Baureihe 483 ja Baureihe 484 ovat Berliinin S-Bahnilla liikennöiviä junamalleja. Mallit eroavat toisistaan siten, että Baureihe 483:ssa on kaksi vaunua ja Baureihe 484:ssä neljä vaunua. Ensimmäiset junat otettiin kaupalliseen käyttöön 1. tammikuuta 2021. Niitä on tarkoitus ottaa käyttöön vuoteen 2023 mennessä yhteensä 106 kappaletta, joista 21 on Baureihe 483 -sarjan junia ja 85 Baureihe 484 -sarjan junia. Junat valmistaa Stadler ja Siemens.
Molempien mallien huippunopeus on 100 km/h ja kiihtyvyys 1,0 m/s2. Baureihe 483 -sarjan junissa on 82 istumapaikkaa ja 91 seisomapaikkaa. Baureihe 484 -sarjan junissa istumapaikkoja on 190 ja seisomapaikkoja 208.
Koirat karvoissaan

Koirat karvoissaan ("Man Trouble") on Bob Rafelsonin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1992. Sen pääosia näyttelevät Jack Nicholson, Ellen Barkin ja Harry Dean Stanton.
Juoni.
Carole Eastmanin käsikirjoittamassa farssimaisessa tarinassa oopperalaulajatar joutuu hankkimaan vartiokoiran suojelemaan itseään murtovarkailta. Kaupanpäällisiksi hän saa omalaatuisen, elostelevan ja epärehellisen koirakouluttajan vaivakseen.
Vastaanotto.
Jack Nicholson sai huonoimman miespääosan Razzie-ehdokkuuden yhteisesti tästä ja samana vuonna valmistuneesta elokuvasta "Hoffa".
"The Washington Postin" Elaine Dutka kirjoitti, että etukäteen elokuva kuulosti upealta idealta: siinä tekisivät jälleen yhteistyötä käsikirjoittaja Carol Eastman, ohjaaja Bob Rafelson ja Jack Nicholson, jotka 22 vuotta aiemmin toivat nähtäväksi persoonallisen pikkufilmin "Rajut kuviot" (1970). Elokuva oli kuitenkin sekä hänestä että monien tuotantotahojen edustajienkin mielestä melkoisen epäonnistunut. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kirjoitti loistavien näyttelijöiden menevän täysin hukkaan liian moneen suuntaan sohivassa komediassa. Hänestä 55-vuotias Nicholson oli myös aivan liian vanha naistenmiehen rooliin.
TKO-äly

TKO-äly ry on Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen ja datatieteen opiskelijoiden ainejärjestö. Järjestöön kuuluu noin 1000 jäsentä, mikä tekee siitä Kumpulan kampuksen suurimman ainejärjestö.
Yhdistys on perustettu vuonna 1988, jolloin oppiainetta kutsuttiin vielä tietojenkäsittelyopiksi. Tästä syystä yhdistyksen nimessä on lyhenne TKO.
Yhdistyksen hallitukseen kuuluu puheenjohtaja, rahastonhoitaja, sihteeri sekä enintään 11 jäsentä. Hallitus valitaan loka- ja joulukuun välillä pidettävässä syyskokouksessa ja sen toimikausi on kalenterivuosi.
Phill Jones

Phillip Charles George ”Phill” Jones (s. 25. tammikuuta 1974 Christchurch) on uusiseelantilainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Heittävänä takamiehenä tai pienenä laitahyökkääjänä pelannut Jones pelasi urallaan kotimaansa lisäksi Italiassa, Suomessa ja Australiassa. Suomessa hän voitti Kouvoissa maan mestaruuden vuonna 1999 ja cup-mestaruuden vuosina 1998 ja 2001. Uuden-Seelannin miesten maajoukkuetta Jones edusti muun muassa kaksissa kesäolympialaisissa ja kolmissa MM-kilpailuissa. Vuoden 2002 MM-kilpailuissa Jonesin edustama Uusi-Seelanti sijoittui neljänneksi.
Pelaajaura.
Seurajoukkueet.
Jones pelasi ammattilaisurallaan Uuden-Seelannin lisäksi Italiassa, Suomessa ja Australiassa. Suomessa hän pelasi Kouvoissa pohjoisen pallonpuoliskon talvikaudet 1998–1999 ja 2000–2002 lukuun ottamatta syksyä 2001, jolloin hän edusti Espoon Honkaa. Kouvojen pelaajana Jones voitti vuonna 1999 Suomen mestaruuden ja Suomen cup-mestaruuden. Toisen Suomen cupin mestaruutensa hän voitti vuonna 2001. Italiassa Jones edusti Pallacanestro Cantùa. Uudessa-Seelannissa Jones voitti maan mestaruuksia ja lukeutuu pääsarjan historian merkittävimpiin pelaajiin: Nelson Giants on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa.
Maajoukkue.
Jones edusti Uuden-Seelannin miesten maajoukkuetta muun muassa kesäolympialaisissa Sydneyssä 2000 ja Ateenssa 2004 sekä vuosien 2002, 2006 ja 2010 MM-kilpailuissa. Vuoden 2002 MM-kilpailuissa Uusi-Seelanti oli neljäs hävittyään pronssiottelussa Saksalle. Vuosina 2003, 2005 ja 2007 saavutti Uuden-Seelannin joukkueessa Oseanian-mestaruuskilpailujen hopeaa.
Balboa (kappale)

Balboa on suomalaisen rock-yhtyeen Blind Channelin esittämä kappale, joka julkaistiin 13.8.2021. Kappale kertoo vaikeuksien voittamisesta sekä siitä, miltä altavastaajana oleminen tuntuu. Kappale on elokuvahahmo Rocky Balboan mukaan nimetty. Kappaleen Rocky-teema jatkuu myös videossa, joka kuvattiin Tallinnassa tyhjään teollisuushalliin rakennetulla nyrkkeilyareenalla.
Maija Liuhto

Maija Liuhto (s. 1987 tai 1988) on suomalainen toimittaja, joka on erikoistunut Keski-Aasiaan. Hän on toiminut toimittajana niin Afganistanissa kuin Pakistanissakin. Vuonna 2016 toimittajanuransa aloittanut Liuhto on tehnyt freelancerina juttuja "Helsingin Sanomille", "Channel News Asialle", "The Atlanticille", "Los Angeles Timesille", "Al Jazeeralle" sekä "Foreign Policylle". Vuoden 2021 elokuussa hän aloitti Ylen Keski-Aasian toimittajana.
Liuhto valmistui vuonna 2012 filosofian maisteriksi Wienin yliopistosta, jossa hän opiskeli sosiaali- ja kulttuuriantropologiaa sekä Keski-Aasian tutkimusta. Hän on asunut yli 10 vuotta Keski-Aasiassa. Vuoden 2024 alussa hän muutti Istanbuliin.
Reijo Kauppila

Reijo "Repa" Kauppila (myös nimellä Repa Rantsila, s. 8. huhtikuuta 1964 Oulu) on suomalainen rumpali, joka on soittanut muun muassa Smackissa, Pelle Miljoona &amp; Linnunlaulussa, Rudissa ja Stalkerissa.
Kauppila pääsi ensimmäistä kertaa levyttämään raahelaisen Osake 7 -yhtyeen kanssa singlellä "Soiva legioona" vuonna 1983. Tämän jälkeen hän soitti Rudissa ja Stalkerissa, mutta levytti molempien yhtyeiden kanssa vain yhden singlen. Vuonna 1986 Kauppila kiinnitettiin Pelle Miljoona &amp; Linnunlaulu -kokoonpanoon, jossa hän ehti soittaa kahdella albumilla ennen liittymistään Smackiin. Kauppila lähti yhtyeen mukana Yhdysvaltojen Los Angelesiin ilmoittamatta asiasta Pelle Miljoonalle. Kauppila soitti Smackissa yhtyeen vuonna 1990 tapahtuneeseen hajoamiseen saakka.
Smackin hajoamisen jälkeen Kauppila jäi asumaan Los Angelesiin. Hän soitti Yhdysvalloissa muun muassa yhtyeissä Neighborhood Bullys ja Smash Fashion. Ammatikseen hän työskenteli jakeluauton kuljettajana. Alkuvuodesta 2018 Kauppila muutti takaisin Suomeen. Hänellä on vuonna 2019 syntynyt poika.
Kauppila on mukana vuonna 2019 muodostetussa Pelle Miljoona &amp; Rockers -kokoonpanossa, joka julkaisi vuonna 2020 albumin "Tanssiva tuli".
Korea Hydro and Nuclear Power

Korea Hydro and Nuclear Power Co., Ltd. (, lyhennys KHNP, epävirall. suomennus "Korean vesi- ja ydinvoimayhtiö") on eteläkorealainen, pörssinoteeratun, valtioenemmistöisen Korea Electric Power -energiakonsernin (KEPCO) sataprosenttisesti omistama tytäryhtiö.
KHNP on Etelä-Korean suurin sähköntuottaja ja se omistaa ja operoi Etelä-Korean neljää ydinvoimalaitosta, joissa toimi yhteensä 24 ydinvoimalaitosyksikköä (8/2021). Yhtiö tarjoaa voimalaitoksiin liittyviä konsulttipalveluja eli tekee voimalaitosten toteutusarvioita ulkomaille (erityisesti korealaisilla reaktorimalleilla) sekä antaa teknistä neuvontaa voimaloiden modifiointi- ja kehittämistarpeisiin. KHNP:llä on palveluksessaan noin 7 600 työntekijää, tai emoyhtiön mukaan 11 559 työntekijää. 
Ydinvoimalat.
YK:n ydinenergiajärjestö IAEA:n mukaan KHNP:n ydinvoimalat tuottivat vuonna 2020 yhteensä 29,6 prosenttia Etelä-Korean sähköstä. Korean vesi- ja ydinvoimayhtiö (KHNP) oman ilmoituksen sen osuus oli 29,8 prosenttia joulukuussa 2020.
Korea Hydro and Nuclear Power -yhtiöllä oli vuoden 2020 lopussa yhteensä 24 toiminnassa ollutta ydinvoimalayksikköä neljässä voimalaitoksessaan:
Lisäksi rakenteilla on neljä lisäreaktoria nykyisiin voimaloihin. 
Maailmassa oli vuoden 2020 lopussa yhteensä 443 operatiivistä ydinvoimalayksikköä, joiden nettotuotantokapasiteetti oli yhteensä 393,24 GW(e). Ydinvoimaloiden sähköntuotantokapasiteetilla (23,2 GW(e)/24 yksikköä) mitattuna Etelä-Korea (KHNP) oli vuonna 2020 maailman 6. suurin ydinvoimamaa. Sitä suurempia olivat vain Yhdysvallat (yhteiskapasiteetti 95,5 GW(e)/ 93 yksikköä), Ranska (61,4 GW(e)/ 56), Kiina (48,5 GW(e)/ 51) , Japani (31,7 GW(e)/33) ja Venäjä (28,6 GW(e)/38). 
KHNP on suunnitellut yhdysvaltalaisen esikuvan pohjalta OPR-1000-reaktorin (Optimum Power Reactor 1000 MWe) ja sittemmin kehittyneemmän APR-1400-painevesireaktorilaitosmallin (Advanced Power Reactor 1400 MWe). KHNP:llä on käytössä 12 OPR-1000-laitosyksikköä. APR-1400-laitosyksikköjä on käytössä ja rakenteilla Etelä-Korean ohella Barakahin ydinvoimalassa Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.
Muut voimalat.
Yhtiöllä oli joulukuussa 2020 21 suurempaa tai keskisuurta vesivoimalaitosyksikköä (osuus yhtiön sähköntuotannosta 2,1%) ja 16 pumppuvoimalaitosyksikköä (osuus 16,4%) sekä aurinko- ja tuulivoimalalaitosyksiköitä (osuus 0,2 %).
Lapin pelastuslaitos

Lapin pelastuslaitos on yksi Suomen 22:sta aluepelastuslaitoksesta. Toimialue on Lapin maakunnan alue, joka kattaa seuraavat kunnat: Enontekiö, Inari, Kemi, Kemijärvi, Keminmaa, Kittilä, Kolari, Muonio, Pelkosenniemi, Pello, Posio, Ranua, Rovaniemi, Salla, Savukoski, Simo, Sodankylä, Tervola, Tornio, Utsjoki ja Ylitornio.
Etelä-Karjalan pelastuslaitos

Etelä-Karjalan pelastuslaitos on yksi Suomen 22:sta aluepelastuslaitoksesta. Toimialueeseen kuuluu: Lappeenranta, Imatra, Parikkala, Rautjärvi, Ruokolahti, Lemi, Taipalsaari, Luumäki ja Savitaipale.
Keski-Pohjanmaan pelastuslaitos

Keski-Pohjanmaan pelastuslaitos (vuoteen 2023 Keski-Pohjanmaan ja Pietarsaaren alueen pelastuslaitos) on yksi Suomen 22:sta pelastuslaitoksista. Pelastuslaitoksen toimialue kattaa Keski-Pohjanmaan hyvinvointialueen. Vuosina 2004–2022 pelastuslaitos kattoi myös Pietarsaaren kaupungin sekä Luodon ja Kruunupyyn kunnat, jotka siirtyivät osaksi Pohjanmaan pelastuslaitosta sosiaali- ja terveydenhuollon uudistuksen myötä 1.1.2023 alkaen.
Etelä-Pohjanmaan pelastuslaitos

Etelä-Pohjanmaan pelastuslaitos on yksi Suomen 22:sta aluepelastuslaitoksesta. Etelä-Pohjanmaan pelastuslaitos palvelee yhteensä 18 kuntaa: Seinäjoki, Alajärvi, Alavus, Evijärvi, Ilmajoki, Isojoki, Isokyrö, Karijoki, Kauhajoki, Kauhava, Kuortane, Kurikka, Lappajärvi, Lapua, Soini, Teuva, Vimpeli ja Ähtäri.
Etelä-Pohjanmaan pelastuslaitoksella on 4 asemaryhmää, 31 paloasemaa, 121 kokopäiväistä työntekijää ja n. 820 vapaaehtoista sopimusmiestä.
Tehtävä.
Etelä-Pohjanmaan pelastuslaitos huolehtii alueellaan:
Organisaatio.
Pelastuslaitoksen palveluorganisaatiota johtaa pelastusjohtaja. Organisaatioon kuuluu neljä toimialaa; riskienhallinta, pelastustoiminta, resurssienhallinta ja tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiotoiminta/ensihoito. Toimialojen vastuuhenkilöinä toimii pelastuspäälliköt ja heidän alaisuudessaan toimivat palopäälliköt, joiden vastuualueina on paloasemaryhmät (4kpl).
Pelastuslaitos toimii osana Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialueen organisaatiota.
Lähteet.
https://pelastustoimi.fi/etela-pohjanmaa/ota-yhteytta/paloasemat
Pohjanmaan pelastuslaitos

Pohjanmaan pelastuslaitos () on yksi Suomen 22:sta aluepelastuslaitoksesta. Toimialueeseen kuuluu: Kaskinen, Korsnäs, Kristiinankaupunki, Laihia, Maalahti, Mustasaari, Närpiö, Pedersöre, Uusikaarlepyy, Vaasa ja Vöyri.
Delta Kream

Delta Kream on The Black Keysin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 14. toukokuuta 2021. Albumi koostuu ainoastaan vanhoista blueskappaleista, joista yhtye äänitti omat versionsa.
Göran Zachrisson

Göran Zachrisson (14. toukokuuta 1938 – 11. elokuuta 2021) oli ruotsalainen golf- ja urheilutoimittaja ja televisiokommentaattori Tukholmasta. Zachrisson tunnettiin golftaidoistaan ​​ja selkeästä raportointityylistään.
Vuosina 1964–1967 Zachrisson oli Svensk Golf -lehden päätoimittaja . Vuodesta 1966 lähtien hän on kommentoinut The Open Championshipin ja monien muiden golf -turnausten TV -lähetyksiä. Viasat palkkasi hänet 1990 -luvun alussa ja on sen jälkeen ollut golfkommentaattori sen kanavilla, mukaan lukien Viasat Sport -kanavat. Hän kirjoitti myös golfista monille aikakauslehdille, kuten Svensk Golf , Golf-Store Magazine ja Golf Digest. Myöhempinä vuosina hän oli myös purjehdustapahtumien kommentaattori.
Zachrisson oli jäsenenä Djursholmin golfklubilla , jossa hän toimi pankkikomitean puheenjohtajana, ja vuodesta 1992 lähtien maailman arvostetuimman golfklubin , The Royal and Ancient Golf Club of St Andrewsin jäsen . Zachrisson oli myös Sand GC: n , Stockholms GK: n , Svartingen , Royal Liverpool GC: n ja Charlton G&amp;CC: n jäsen.
Kesäpuheessaan 18. heinäkuuta 2007 Zachrisson mainitsi muun muassa, että hänen poikansa Jonas soitti ruotsalaisessa synthpop -yhtyeessä NASA . Hän kirjoitti myös kirjan luisteluista kiertoluistelua varten.
Maaliskuussa 2012 Göran Zachrisson haastatteli Ruotsin jalkapallojoukkueen kapteenia Zlatan Ibrahimovićiä. Zlatan Exklusivt (Zlatan Exclusive) -haastattelun näki yli kaksi miljoonaa katsojaa ruotsalaisessa televisiossa.
Zachrisson kuoli 83 -vuotiaana elokuussa 2021 lyhyen syöpätaistelun jälkeen.
Stefan Šćepović

Stefan Šćepović (s. 10. tammikuuta 1990 Belgrad) on serbialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Šćepović debytoi Serbian maajoukkueessa helmikuussa 2012. Hän on pelannut kahdeksan maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Filip Kljajić

Filip Kljajić (s. 16. elokuuta 1990 Belgrad) on serbialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kljajić debytoi Serbian maajoukkueessa syyskuussa 2016.
Pirkkalankoivu

Pirkkalankoivu ("Betula pendula" f. "bircalensis") on koivukasveihin (Betulaceae) kuuluva lehtipuu. Se on rauduskoivun liuskalehtinen muunnos.
Pirkkalankoivu on saanut nimensä Pirkkalasta vuonna 1862 löydetyn yksilön mukaan. Se tunnetaan myös nimellä liuskalehtikoivu.
Tuntomerkit.
Pirkkalankoivu kasvaa noin 10–20 metriä korkeaksi. Puun varmimpia tuntomerkkejä ovat ehytlaitaiset lehdet sekä siro ja kapea rakenne.
Syksyisin pirkkalankoivun lehdet saavat himmeän oranssinkeltaisen värityksen.
Nermin Haskić

Nermin Haskić (s. 27. kesäkuuta 1989 Banovići) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Haskić debytoi Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa joulukuussa 2011.
Ellesse Andrews

Ellesse Andrews (s. 31. joulukuuta 1999 Christchurch) on uusiseelantilainen ratapyöräilyn olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Andrews saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hopeaa keirinissä. Eräajossa hän sjoittui 11:nneksi. Pariisissa 2024 hän voitti keirinin sekä eräajon olympiakultaa ja joukkuesprintin hopeaa. Hän voitti keirinin maailmanmestaruuden ja saavutti eräajossa MM-pronssia 2023. Kilometrin aika-ajossa hän sai MM-pronssia 2025. Lisäksi hän on sijoittunut MM-kilpailuissa keirinissä viidenneksi 2020 ja 2022 sekä eräajossa kahdeksanneksi 2022 ja 2025. Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti eräajossa ja joukkuesprintissä kultaa sekä joukkuetakaa-ajossa hopeaa 2022.
Andrews saavutti nuorten MM-kilpailuissa henkilökohtaisessa takaa-ajossa kultaa 2017 ja pronssia 2016, joukkuesprintissä kultaa 2016 sekä joukkuetakaa-ajossa hopeaa 2017. Aikuisten Oseanian-mestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut kultaa takaa-ajossa 2018, keirinissä 2019, 2022 ja 2025, eräajossa 2022, 2023 ja 2025, kilometrin aika-ajossa 2025 sekä joukkuesprintissä 2022 ja 2025, hopeaa joukkuetakaa-ajossa 2018, 500 metrin aika-ajossa 2019, joukkuesprintissä 2019 ja 2023 sekä keirinissä 2023 ja pronssia joukkuetakaa-ajossa 2015. Uuden-Seelannin-mestaruuden hän on voittanut naisten sarjassa keirinissä 2019, 2022 ja 2025, joukkuesprintissä 2019, eräajossa 2020 ja 2025 sekä kilometrin aika-ajossa 2025.
Vitālijs Maksimenko

Vitālijs Maksimenko (s. 8. joulukuuta 1990 Riika) on latvialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Maksimenko debytoi Latvian maajoukkueessa helmikuussa 2013. Hän on pelannut 52 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Joan Oumari

Joan Oumari (s. 19. elokuuta 1988 Berliini) on libanonilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Oumari debytoi Libanonin maajoukkueessa syyskuussa 2013. Hän on pelannut 26 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Kawin Thamsatchanan

Kawin Thamsatchanan (s. 26. tammikuuta 1990 Bangkok) on thaimaalainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Thamsatchanan debytoi Thaimaan maajoukkueessa toukokuussa 2008. Hän on pelannut 62 maaottelua.
Theerathon Bunmathan

Theerathon Bunmathan (s. 6. helmikuuta 1990 Nonthaburi) on thaimaalainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Bunmathan debytoi Thaimaan maajoukkueessa elokuussa 2010. Hän on pelannut 62 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Mary McCarthy

Mary McCarthy (21. kesäkuuta 1912 Seattle, Washington, Yhdysvallat – 25. lokakuuta 1989 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija, teatterikriitikko ja esseisti.
McCarthy valmistui 1933 Vassar Collegesta. Hän oli "Partisan Review" -lehden teatterikriitikko 1937–1956. Hän asui vuodesta 1962 osittain Pariisissa. Hänen esikoisteoksensa "The Company She Keeps" ilmestyi 1942, mutta varsinaisesti huomiota herätti Vassarin kasvattien elämää kuvaava "Ryhmä" (1963). Hän kirjoitti myös ajankohtaisista aiheista, kuten Watergate-skandaalista ja Vietnamin sodasta.
Julian Przyboś

Julian Przyboś (1901 Gwoźnica Dolna, Puola – 1970, Varsova, Puola) oli puolalainen runoilija ja esseisti. Hän edusti kymmenen vuoden ajan 1923–1933 Krakovassa avantgardea sen johtohahmona. Hän työskenteli opettajana, toimittajana ja kirjastonhoitajana sekä toisen maailmansodan jälkeen 1947–1951 Puolan Sveitsin-suurlähettiläänä. Myöhemmässä tuotannossaan hän käsitteli ajankohtaisia yhteiskunnallisia ongelmia.
Jefferson Tabinas

Jefferson Tabinas (s. 7. elokuuta 1998 Tokio) on filippiiniläinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Tabinas debytoi Filippiinien maajoukkueessa kesäkuussa 2021. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Thomas Deng

Thomas Deng (s. 20. maaliskuuta 1997 Nairobi) on australialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Deng debytoi Australian maajoukkueessa lokakuussa 2018.
Campbell Stewart

Campbell Stewart (s. 12. toukokuuta 1998 Palmerston North) on uusiseelantilainen ratapyöräilyn olympiamitalisti ja maailmanmestari. Hän kilpailee myös maantiepyöräilyssä.
Ratapyöräily.
Stewart saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hopeaa omniumissa sekä sijoittui joukkuetakaa-ajossa neljänneksi ja pariajossa 11:nneksi. Pariisin olympialaisissa 2024 hän oli pariajossa neljäs ja joukkuetakaa-ajossa viides. MM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa omniumissa 2019, hopeaa pariajossa ja joukkuetakaa-ajossa 2020 ja pudotusajossa 2025 sekä pronssia pariajossa ja joukkuetakaa-ajossa 2023. Lisäksi hän on sijoittunut omniumissa viidenneksi 2018 ja 2020 sekä linja-ajossa viidenneksi 2025. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden linja-ajossa 2015, joukkuetakaa-ajossa 2016 sekä omniumissa 2015 ja 2016. Lisäksi hän saavutti nuorten MM-hopeaa pariajossa 2016.
Stewart saavutti Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hopeaa linja-ajossa ja pisteajossa. Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa 2022 hän voitti joukkuetakaa-ajossa kultaa. Hän voitti Oseanian-mestaruuden pariajossa 2017 ja nuorten Oseanian-mestaruuden omniumissa 2014. Pariajon Uuden-Seelannin-mestaruuden hän on voittanut 2017, 2019 ja 2021.
Stewart on voittanut maailmancupin osakilpailun joukkuetakaa-ajossa Kanadassa Miltonissa ja Santiagossa 2017 sekä Uudessa-Seelanissa Cambridgessa 2019, pariajossa Santiagossa 2017, Cambridgessa kahdesti 2019 ja Hongkongissa 2019 sekä omniumissa Hongkongissa ja Cambridgessa 2019.
Maantiepyöräily.
Stewart edusti maantiepyöräilyssä Team Wigginsiä vuonna 2018 ja Black Spoke Pro Cycling Academya 2021. Vuodesta 2022 hän on kilpaillut UCI World Tour -tason Team BikeExchange-Jayco / Team Jayco-AlUlassa.
Stewart voitti junioreiden Uuden-Seelannin maantieajomestaruuden 2015. Hän voitti New Zealand Cycle Classic -kilpailussa toisen etapin 2020 ja viidennen etapin 2021. Hän voitti A Travers les Hauts de France -kilpailussa toisen ja kolmannen etapin 2021.
Park Chan-suk

Park Chan-suk (, s. 3. kesäkuuta 1959 Soul) on eteläkorealainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Park saavutti Etelä-Korean naisten maajoukkueessa olympiahopeaa Los Angelesissa 1984 ja MM-hopeaa Etelä-Koreassa 1979. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Soulin kesäolympialaisissa 1988, Kolumbian MM-kilpailuissa 1975 ja Brasilian MM-kilpailuissa 1983. Aasian kisoista Park voitti kultaa vuonna 1978 ja hopeaa vuonna 1982. Hän saavutti mitaleita myös Aasian-mestaruuskilpailuista.
Kim Yeong-hui

Kim Yeong-hui (, 17. toukokuuta 1963 – 31. tammikuuta 2023) oli eteläkorealainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Kim saavutti Etelä-Korean naisten maajoukkueessa olympiahopeaa Los Angelesissa 1984. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Kolumbian MM-kilpailuissa 1983 ja Neuvostoliiton MM-kilpailuissa 1986. Aasian kisoista Kim saavutti hopeaa vuosina 1982 ja 1986.
In the Court of the Dragon

In the Court of the Dragon on yhdysvaltalaisen metalcoreyhtyeen Triviumin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 8. lokakuuta 2021.
Kim Hwa-sun

Kim Hwa-sun (, s. 12. huhtikuuta 1962) on eteläkorealainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Kim saavutti Etelä-Korean naisten maajoukkueessa olympiahopeaa Los Angelesissa 1984. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Soulin kesäolympialaisissa 1988, Kolumbian MM-kilpailuissa 1983 ja Neuvostoliiton MM-kilpailuissa 1986. Aasian kisoista Kim saavutti hopeaa vuosina 1982 ja 1986.
Kim Eun-suk

Kim Eun-suk (, s. 31. maaliskuuta 1963 Soul) on eteläkorealainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Kim saavutti Etelä-Korean naisten maajoukkueessa olympiahopeaa Los Angelesissa 1984. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Neuvostoliiton MM-kilpailuissa 1986. Aasian kisoista Kim saavutti hopeaa vuonna 1986.
Mirriah

Mirriah on kaupunkikunta ja Mirriahin departementin hallinnollinen keskus Zinderin alueella Nigerissä. Se sijaitsee RN1-valtatien varrella 20 kilometriä Zinderistä kaakkoon. Kunnassa on 89 800 asukasta (vuonna 2016, arvio).
Mirriahin kunnan pinta-ala on 94,5 neliökilometriä. Se on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Vuotuinen sademäärä on 300–600 millimetriä.
Vuonna 1988 perustettuun kuntaan kuuluu 13 kaupunginosaa ja 49 kylää.
Kaupunki on ympäröivän maatalousalueen kaupallinen keskus. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito sekä käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Palveluihin kuuluvat yläkoulu, ranskalais-arabialainen koulu, piirisairaala, kaksi terveyskeskusta sekä vesijohto-, sähkö- ja puhelinverkot.
Tähkä (etunimi)

Tähkä on Suomessa käytetty harvinainen naisen etunimi. Se on suomen kielestä saatu kasviaiheinen nimi.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Tähkä-nimisiä naisia on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 50–60. Eniten Tähkiä on syntynyt vuosina 1900–1919 (yhteensä 10) ja vuosina 2000–2019 (yhteensä 24).
Tähkällä ei ole nimipäivää almanakassa.
Vadim Žerenko

Vadim Andrejevitš Žerenko (; s. 15. maaliskuuta 2001 Moskova, Venäjä) on venäläinen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura St. Louis Bluesin organisaatiossa. Hän pelaa pääasiassa AHL-joukkue Springfield Thunderbirdsissa.
Ura.
Žerenko on HK Odintsovon kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin TsSKA Moskovan organisaatioon, jossa Žerenko voitti Venäjän U16-juniorisarjan mestaruuden vuonna 2017 ja U17-juniorisarjan mestaruuden vuonna 2018. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi Dinamo Moskovan organisaatioon. Žerenko pelasi koko kauden Venäjän nuorten sarja MHL:ää MHK Dinamo Moskovan joukkueessa. 
St. Louis Blues varasi Žerenkon seitsemännellä kierroksella 208. pelaajana . Kaudella 2019–2020 hän debytoi miesten peleissä Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL-joukkue Dinamo Tverissä, jossa Žerenko pelasi 16 runkosarjaottelua torjuen kuusi voittoa ja yhden nollapelin. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin MHK Dinamon MHL-joukkueessa. Kauden 2020–2021 Žerenko pelasi suurimmaksi osaksi VHL:ää Dinamo Krasnogorskissa (ent. Dinamo Tver), jossa hän pelas 25 runkosarjaottelua torjuen kolme nollapeliä sekä neljä playoff-ottelua torjuen yhden nollapelin. Žerenko vahvisti kevätkaudella myös MHK Dinamon MHL-joukkuetta, jossa hän voitti kauden päätteeksi mestaruuden, Harlamov Cupin. Žerenkolla oli koko pudotuspelien päästettyjen maalien keskiarvo (1.56).
Kaudeksi 2021–2022 Žerenko siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Tampereen Ilvekseen. Hän oli tuttu pelaaja seuran urheilutoimenjohtaja Timo Koskelalle, joka toimi hänen NHL-varaushetkellään St. Louis Bluesin kykyjenetsijänä. Žerenko toimi pääasiassa Ilveksen kakkosmaalivahtina Marek Langhamerille. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä runkosarjan kolmannella kierroksella 21. syyskuuta 2021 Pelicansia vastaan. Žerenko torjui Ilveksen 3–4-jatkoaikatappioon päättyneessä ottelussa 14 kertaa. Pääsarjauransa ensimmäisen nollapelin Žerenko pelasi 17. tammikuuta 2022 Oulun Kärppiä vastaan. Hän torjui Ilveksen 4–0-voittoon päättyneessä ottelussa 12 kertaa. Ari-Pekka Lehtonen valitsi Žerenkon ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Hän pelasi runkosarjassa kaikkiaan 30 ottelua torjuen 11 voittoa ja kaksi nollapeliä. Pudotuspeleissä Žerenko pelasi vain kahdessa ottelussa, joista hän aloitti 24. huhtikuuta 2022 pelatun pronssiottelun KooKoota vastaan, kun Langhamer oli sivussa ottelusta. Žerenko torjui Ilvekselle 3–2-voiton ja SM-pronssia, mikä oli seuralle ensimmäinen mitali 21 vuoteen. Hän torjui ottelussa 20 kertaa. Raimo Helminen valitsi Žerenkon ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Žerenko pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue KOOVEE:ssä syyskuussa 2021. Joulukuussa 2021 Ilves käytti Žerenkon sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Toukokuussa 2022 Žerenko teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet AHL-joukkue Springfield Thunderbirdsiin.
Uraanipentafluoridi

Uraanipentafluoridi (UF5) on uraanin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. 
Ominaisuudet ja valmistus.
Huoneenlämpötilassa uraanipentafluoridi on sinertävää tai harmahtavaa kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste on polymorfista ja sillä on α-ja β-kidemuodot. Uraanipentafluoridin alkeiskopiltaan tetragonaalinen β-muoto muuttuu kuumennettaessa 125 °C:n lämpötilaan α-muodoksi. Molempien muotojen rakenne on polymeeri. Uraanipentafluoridi reagoi veden kanssa hydrolysoituen uraanitetrafluoridiksi ja uranyylifluoridiksi. Voimakkaasti kuumennettaessa yhdiste disproportioituu uraaniheksafluoridiksi ja sekavalenttiseksi uraani(IV,V)fluoridiksi. Uraanipentafluoridi on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa kompleksiseksi heksafluorouranaatti(V)ioniksi ([UF6]-).
Uraanipentafluoridia voidaan valmistaa esimerkiksi hapettamalla uraanitetrafluoridia fluorilla, pelkistämällä uraaniheksafluoridia eri tavoin tai uraanitetrafluoridin ja uraaniheksafluoridin reaktiolla. Ainetta muodostuu myös eräissä uraaniheksafluoridin valmistusprosesseissa.
KIM-1

KIM-1 (lyhenne sanoista "Keyboard Input Monitor") oli MOS Technologyn julkaisema yhden piirilevyn tietokone, joka julkaistiin vuonna 1975 tai 1976. Commodoren ostettua MOS Technologyn tämä jatkoi KIM-1:n myyntiä omalla nimellään.
Tietokonetta myytiin myös harrastajille. Tietokone myytiin valmiiksi koottuna, testattuna ja takuun kanssa.
Tietokoneessa oli yhden megahertsin MOS 6502 -prosessori ja yksi kilotavu (1024 tavua) RAM-muistia. Tietokoneessa oli kuusinumeroinen LED-näyttö, siinä oli liityntä kasettiasemalle ja se oli mahdollista kytkeä tekstinäyttöön tai videomonitoriin sarjaportin kautta.
Tietokoneen suunnitteli Chuck Peddle.
KIM-1:lle julkaistu "Microchess" oli ensimmäinen kaupallisesti menestyksekäs mikrotietokoneille myyty peliohjelma.
Louise-Marie-Jeanne Hersent

Louise-Marie-Jeanne Hersent, syntyjään, Mauduit, (7. maaliskuuta 1784 Pariisi- 7. tammikuuta 1862 oli ranskalainen taidemaalari. Hän maalasi paljon muotokuvia sekä historiamaalauksia.
Vuonna 1821 Mauduit solmi avioliiton Louis Hersentin kanssa joka oli myös ammatiltaan taidemaalari. Hänen taiteellinen uransa ei päättynyt avioliiton solmimiseen, vaan hän piti omaa ateljeeta ja koulutti nuoria naisia taidemaalareiksi. Hänen oppilaisiin kuului muiden muassa Louise Adélaïde Desnos.
Samettimuurahainen

Samettimuurahainen eli samettimustahainen ("Formica cinerea") on pistiäisten (Hymenoptera) lahkoon ja "Formica"-sukuun kuuluva muurahaislaji. Lajia esiintyy Suomessa vakiintuneesti ja sitä tavataan maassa Oulun korkeudelle sakka. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi. Maailmanlaajuisesti lajia esiintyy pääasiassa Euroopassa ja paikoitellen Pohjois-Amerikassa.
Ulkonäöltään samettimuurahainen muistuttaa mustamuurahaista ja pohjanmustamuurahaista, mutta on väriltään hopeanharmaa ja tiheän karvoituksen peittämä.
Samettimuurahaista tavataan tyypillisesti kuivissa ja avoimissa elinympäristöissä kuten avoimilla hiekkamailla. Se pesii maan alla. Samettimuurahaisen yhteiskunnat saattavat olla jopa hehtaarien suuruisia "superkolonioita" jotka muodostuvat useista polkuverkoston yhdistämistä pesistä, joista jokaisessa on useita kuningattaria.
Samettimuurahainen saalistaa ainakin seuraavia lajeja: Juhannusturilas ("Amphimallon solstitiale"), mäntymittari ("Bupalus piniarius"), mäntykehrääjä ("Dendrolimus pini"), pilkkumäntypistiäinen ("Diprion pini"), havununna ("Lymantria monacha"), ruskomäntypistiäinen ("Neodiprion sertifer"), mänty-yökkönen ("Panolis flammea") ja mäntyturilas ("Polyphylla fullo").
South Valley (New Mexico)

South Valley on väestönlaskennallinen asuinpaikka (CDP) Bernalillon piirikunnassa, New Mexicon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 40 976.
Väestö.
Alueen asukkaista 72,62 prosenttia on valkoisia, 2,94 prosenttia intiaaneja, 1,29 prosenttia afroamerikkalaisia, 0,48 prosenttia aasialaisia ja 19,99 prosenttia muita. 11,34 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Alueen väestön keski-ikä on 40,9 vuotta.
Tomaattikeitto

Tomaattikeitto on keittoruoka, jonka pääainesosa on tomaatti. Se voidaan tarjoilla lämpimänä tai kylmänä, ja sitä voidaan valmistaa monella eri tavalla. Tomaattikeitto voi olla rakenteeltaan sileää, ja on olemassa myös reseptejä, joissa ainesosina käytetään tomaattilohkoja, kermaa, kanan- tai vihanneslientä, vermiselliä, muiden vihannesten lohkoja tai lihapullia.
Historia.
Ensimmäinen kirjallinen maininta tomaattikeitosta on vuodelta 1857, jolloin keittokirjoistaan tunnettu yhdysvaltalainen kirjailija Eliza Leslie mainitsee sen viimeisessä julkaisussaan "New Cookery Book". Keittoja valmistavan Campbell Soup Companyn perustaja Joseph Campbellin vuonna 1897 julkaisema resepti tiivistetystä tomaattikeitosta lisäsi sen suosiota entisestään.
Riisikakku

Riisikakku on litteä ja kova ruoka, joka on valmistettu paisutetusta riisistä. Tyypillisesti riisikakkuja syödään välipalana tai käytetään ruoanlaitossa muiden ainesosien pohjana.
Vaikka riisikakut sisältävät vähän ravinteita, niitä pidetään yleisesti vähäkalorisena elintarvikkeena. Niitä käytetään usein laihduttajien keskuudessa korkeampikaloristen leipien tai muiden elintarvikkeiden korvikkeena.
Nisourin aukion verilöyly

Nisourin aukion verilöyly tapahtui 16. syyskuuta 2007 puolenpäivän aikaan Nisourin aukiolla Bagdadissa, Irakissa. Yhdysvaltalaisen sotilasyritys Blackwaterin (nykyään Constellis) turvamiehet avasivat tulen kohti siviilejä. 17 ihmistä sai surmansa ja 20 loukkaantui. Uhreista nuorin oli yhdeksänvuotias. Turvamiehille oli määrätty tehtäväksi turvata Yhdysvaltain asevoimien autosaattuetta.
Tapahtuma käynnisti ainakin viisi eri tutkintaa, mukaan lukien Yhdysvaltain liittovaltion poliisin (FBI) tutkinnan. FBI:n tutkimuksessa todettiin, että 17 irakilaisesta uhrista 14 ammuttiin ilman syytä.
Vuonna 2014 neljä tapahtumaan osallistunutta Blackwaterin jäsentä tuomittiin vankeuteen murhasta ja taposta. Joulukuussa 2020 presidentti Donald Trump armahti kaikki neljä henkilöä.
Kanye

Kanye on kylä Botswanan eteläosassa. Se on Southern Districtin hallintokeskus ja Bangwaketse-heimon perinteinen hallintopaikka. Kanye on eräs maan suurimmista asutuskeskuksista. Kylässä on sairaala, lentokenttä, pankkeja ja kouluja.
Kylän väkiluku oli 48 028 (VL2022; VL2011: 47 007 as.). 
Kylän nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Ntsweng-mäellä sijaitseva pääkgotla. Tämä kgotla on Bangwaketse-heimon perinteinen kokousten ja perinneoikeudenkäyntien paikka. Kanyen pääkgotlassa heimopäällikkö Kgosi Bathoen I (1892) aiempi asuinrakennus ja muita merkittäviä rakennuksia. Lähistöllä on myös Kgosi Bathoen II:n aiempi asuinrakennus.
Kanye sijaitsee valtatien A2 varrella 83 kilometriä maan pääkaupunki Gaboronesta lounaaseen. Valtatie A2 muodostaa osan Trans-Kalahari Highway -liikenneväylästä, joka johtaa Etelä-Afrikan Pretoriasta Kalaharin läpi edelleen Atlantin valtameren satamakaupunkiin Namibian Walvis Bayhin.
&lt;br clear=left&gt;
Qixi

Qixi () tai qiqiao () on kiinalainen juhlapäivä. Sitä juhlitaan kiinalaisen kuukalenterin seitsemännen kuun seitsemäntenä päivänä.
Juhlaa vietetään kiinalaisesta mytologiasta tunnetun romanttisen legendan "Lehmäpainen ja kutojatyttö" muistoksi, joka kertoo kahdesta rakastavaisesta, Zhinüstä ja Niulangista. Heidän rakkautensa ei ollut sallittua ja he pystyivät tapaamaan vain kerran vuodessa. Juhlaa kutsutaan usein myös kiinalaiseksi ystävänpäiväksi.
Vuosisadan häät

Vuosisadan häät on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Marja Pyykkö ja käsikirjoittanut Aleksi Bardy. Elokuvan pääosissa näyttelevät Outi Mäenpää, Mikko Leppilampi ja Matleena Kuusniemi. Elokuvan päähenkilö on Mäenpään esittämä 56-vuotias julkkispsykiatri Viima von Ausgezeichnet. Kun Viima saa kutsun entisen miehensä Kari-Antin (Leppilampi) häihin, on hänen hankittava korkean profiilin avec, näyttääkseen kaikille kuinka hyvin hänellä menee.
Elokuvan tunnuskappale on Ella Lymin esittämä ”Seksii, huumeit, rahaa ja autoi”. Elokuvan budjetti oli 1 250 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli noin 746 000 euroa.
"Vuosisadan häät" sai ensi-iltansa 15. lokakuuta 2021.
Tuotanto.
Aleksi Bardyn käsikirjoituksessa narsistinen päähahmo oli mies. Marja Pyykkö kertoo koekuvanneensa rooliin sekä mies- että naisnäyttelijöitä ja päätyneensä lopulta Outi Mäenpään esittämään naishahmoon, joka muistuttaa ohjaajan omaa edesmennyttä äitiä, alkoholismista kärsinyttä suomalaisen elokuvatuotannon monitoiminaista Nadja Pyykköä.
Vastaanotto.
Film-O-Holic.com-elokuvasivustolla Pilvi Meriläinen kuvaa elokuvaa loistavaksi parodiaksi aikamme julkkiskulttuurista mutta myöntää, että elokuvaa joko vihaa tai rakastaa: ”Kun elokuvassa mennään kohti päämääriä sata lasissa, siitä uhkaa tulla kompastuskivi ja rasite. [--] Riskirajoilla mennään, mutta onneksi esiin tulee pysäyttävä, syvempi puoli. Viiman huomionkipeys, yksinäisyys ja yritykset todistaa pärjäämistään kuvaavat nykypäivää ja sen raadollisuutta.”
"Helsingin Sanomissa" Leena Virtanen antoi "Vuosisadan häille" yhden tähden viidestä ja kirjoitti, ettei tajunnut elokuvasta juuri mitään. Hänestä tuntui, ettei sinänsä hyvää näyttelijää Outi Mäenpäätä ole ohjattu lainkaan vaan annettu hänen riehua vapaasti ja replikoida huutamalla keski-ikäisen, humalaisen narsistin roolissaan. Virtasen mielestä koheltamisella pitäisi olla jokin syy, tavoite tai motiivi, jotain mitä rikotaan. Hän ehdottaa, että ”voimme vaieta yhteistuumin tästä hairahduksesta ja jäädä odottamaan osaavien tekijöiden tulevia tuotoksia”.
Myös "Hufvudstadsbladetin" Martina Moliis-Mellberg antoi elokuvalle yhden tähden. Hänen mukaansa elokuva hämmentää katsojaa, koska tämä ei tiedä, miten päähenkilöön pitäisi suhtautua ja milloin elokuva pyrkii olemaan hauska, milloin syvällinen.
"Episodi"-elokuvalehden Jesse Raatikaiselta elokuva saa kaksi tähteä: ”Ehkä on ajateltu, että nyt on modernia näyttää kuinka nainenkin voi vetää viinaa räkä poskella, mutta pelkästään se ei riitä. Elokuva yrittää epätoivoisesti olla hauska (mutta vakavasti), Johanna Vuoksenmaan tyyliin.” Raatikaisesta vika ei ole Mäenpään koko elokuvaa kannattelevassa roolityössä, vaan käsikirjoituksen hajanaisuudessa ja latteudessa.
"Katso"-lehden Toni Keränen piti elokuvan pohjaideaa hyvänä ja Outi Mäenpäätä loistavana valintana pääosaan. Hän näki useissa kohtauksissa vahvaa näkemystä ja anarkistista tyylien törmäyttämistä. Silti elokuvaa vaivaa hänestä tietty elementtien irrallisuus: ”Oivaltavista palasista ei saada koostettua täysin kantavaa laajempaa tarinaa.”