Jevgenija Tur

Jevgenija Tur (ven. Евге́ния Тур) oik. Jelizaveta Vasiljevna (Salias de Turmenir) Salhia de Tournemire, os. Suhovo-Kobylin; (s. 24. elokuuta 1815 Moskova, Venäjän keisarikunta – 27. maaliskuuta 1892 Varsova, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kirjailija. 
Tur oli taiteilijoistaan tunnetun moskovalaisen Suhovo-Kobylin aatelisperheen tytär, joka erilaisten elämänvaiheiden jälkeen päätyi kolmen lapsen yksinhuoltajaksi, ja kirjailijan ammatti oli hänelle välttämätön elinkeino. Tur oli ensimmäinen kirjailijantyöllä itsensä elättänyt venäläinen naiskirjailija, jolla oli laaja lukijakunta.
Tur kirjoitti fiktiota ja kirjallisuuskritiikkejä, järjesti kirjallisuussalonkeja, toimitti kirjallisuuslehtiä ja teki yhteistyötä monien älymystön edustajien kuten Aleksandr Herzenin, Ivan Turgenevin, filosofi Konstantin Leontjevin ja Mihail Bakuninin kanssa. Aikuisille suunnattujen novellien, romaanien, näytelmien ja matkakuvausten jälkeen Tur kirjoitti 1860-luvulta lähtien lasten- ja nuortenkirjallisuutta.
Suku ja perhe.
Jelizaveta Vasiljevnan vanhemmat olivat Moskovan maakunnan Podolskin alueen aateliston marsalkka Vasili Alexandrovitš Suhovo-Kobylin (1782–1873) ja Maria Ivanovna Šepeleva (1789–1862). Häntä opettivat kotona Moskovan yliopiston professorit.
Tur oli näytelmäkirjailija Aleksandr Suhovo-Kobylinin (1817–1903) ja taidemaalari Sofia Suhovo-Kobylinin sisar, joka oli ensimmäinen venäläinen naispuolinen ammattitaiteilija ja kirjailija Jevgeni Salias de Turnemirin (1840–1908) äiti.
Nuoruudenrakkaus aatelittoman Nikolai Ivanovitš Nadeždinin kanssa kariutui vanhempien vastustukseen. Vuonna 1838 Jelizaveta meni naimisiin Stuttgartissa kreivi Henri (Andrei) Salias-de-Tournemiren (1810–1893/1894) kanssa, joka kuului ranskalaiseen jo vuodesta 1264 tunnettuun aatelissukuun. He asettuivat asumaan Moskovaan. Aviomies oli taiteilija ja runoilija ja kaavaili kuohuviinin valmistuksen aloittamista Venäjällä paikallisista raaka-aineista, vaimonsa perinnön rahoittamana. Vuonna 1844 Henri Salias-de-Tournemire karkotettiin Venäjältä laittomaan kaksintaisteluun osallistumisen vuoksi, hän jätti vaimonsa ja kolme lastaan selviytymään yksinään.
Hänen lapsiaan olivat Maria Andrejevna Salias de Tournemir (1838–1906), joka avioitui komentaja, sotamarsalkka Josif Vladimirovitš Romeiko-Gurkon kanssa; kirjailija, kreivi Jevgeni Andrejevitš Salias-de-Tournemire (1840–1908) ja Olga Andrejevna Salias-de-Tournemir (1842–1917), joka avioitui Kalugan kuvernööri Konstantin Nikolajevitš Žukovin kanssa.
Koska Jelizaveta Vasiljevna oli nyt "leski" hän saattoi elää varsin vapaasti ja ryhtyi pitämään kirjallista salonkia, jossa vierailivat mm. historioitsija Aleksandr Turgenev, Nikolai Ogarjov, keskiajan historioitsija Timofei Granovski, Shakespearen kääntäjä Nikolai Kettšer, esseisti ja kriitikko Vasili Botkin, Ivan Turgenev, novellisti Aleksandr Levitov, näyttelijä Vasili Sleptsov, Nikolai Leskov ja filosofi Konstantin Leontjev.
Kirjallinen ura.
Jelizaveta Vasiljevna aloitti kirjallisen uransa julkaisemalla salanimellä Jevgenija Tur vuonna 1849 novellin "Ošibka" (ven. Ошибка, 'Erehdys') Sovremennik-aikakauslehdessä. Ostrovski kehui novellia ja toivotti uuden alkuperäisen lahjakkuuden tervetulleeksi. Sitä seurasi suosittu romaani "Plemjannitsa" (ven. Племянница, Veljentyttö), jota Ivan Turgenev kehui sanomalla Turin lunastaneen häneen kohdistetut lupaukset. Seuraava romaani "Na rubeže" (ven. На рубеже, 'Reunalla') vuonna 1857 ei enää menestynyt. Hänen romaanihenkilönsä olivat Ivan Turgenevin lailla rakkaudessa laiskoja miehiä ja vahvatahtoisia naisia. 
Muita hänen kirjoittamiaan teoksiaan ovat "Velka" ja "Kaksi sisarta" (ven. Долг, Две сестры) 1851, "Noidankehä" (ven. Заколдованный кру) 1854, "Vanha nainen" (ven. Старушка) 1856, "Kukkaistyttö" (ven. Цветочница) 1859, romaani "Elämän kolme vuodenaikaa" (ven. Три поры жизни) 1853-1854. Vuosina 1856-1860 Jevgenija Tur oli Russki Vestnik -lehden kaunokirjallisen osaston johtaja. Samassa lehdessä hän vuodesta 1857 lähtien alkoi julkaista kriittisiä ja journalistisia artikkeleita ulkomaisten kirjailijoiden elämästä ja työstä.
Vuonna 1861 kirjailija perusti oman aikakauslehtensä "Russkaja Retš", joka ilmestyi vain 13 kuukautta. Russkaja Retšissä hän julkaisi useita artikkeleita M. V. Avdejevistä, V. V. Krestovskista, Nadežda Hvoštšinskajasta ja vasta neljä teosta julkaisseesta Fjodor Dostojevskista. Jevgenija Tur julkaisi myös kriittisiä muistiinpanoja aikakauslehdissä Biblioteka dlja tštenija (ven. Библиотека для чтения. 'Lukukirjasto'), "Otetšestvennyje zapiski" (ven. Отечественные записки, ""'Isänmaan muistiinpanoja') ja "Severnaja ptšela" (ven. Северная Пчела, 'Pohjolan mehiläinen').
Kirjallisen uran käännekohta ja elämän loppuvaiheet.
Vuonna 1861 poika Jevgeni Salias de Turnemir osallistui opiskelijalevottomuksiin. Opiskelijoitten asiaa ja Puolan itsenäistymistä kysymystä sympatiseerannut Jevgenija Tur joutui vuonna 1862/1863 poistumaan poikansa kanssa Ranskaan. Hänen salongissaan oli vieraillut puolalainen professori Heinrich Wyzinsky, jota salainen poliisi eli III osasto tarkkaili.
Myöhemmin Tur asui Puolassa tyttärensä Marian perheessä, joka oli naimissa komentaja Josif Gurkon kanssa. Heidän avioliittonsa oli aikalaispuheitten mukaan närkästyttänyt keisari Aleksanteri II:ta, koska Keisarin kanslian III osasto eli salainen poliisi oli ollut kiinnostunut anopista. Varsovassa Jevgenia Tur tutustui paikalliseen aatelistoon ja kiinnostui katolilaisuudesta, joka väritti hänen myöhempää tuotantoaan. Hän palasi Venäjälle vuonna 1870. Hänen lapsille ja nuorille kirjoitetut kirjansa olivat erittäin suosittuja ja niistä otettiin useita painoksia.