Kallikrates Leontionlainen

Kallikrates Leontionlainen (, ; 200-luku–149 eaa.) oli antiikin kreikkalainen valtiomies, joka oli kotoisin Akhaian Leontionista. Hän ajoi Akhaian liitossa Rooman asiaa niin voimakkaasti, että sai siitä petturin maineen.
Elämä.
Kallikrateen toiminnasta tiedetään lähinnä hänen aikalaisensa Polybioksen kautta. Polybioksen kuvauksen perusteella Kallikrates oli jossakin määrin häpeällisessä osassa Akhaian liiton historiassa. Vuonna 181 eaa. Sparta oli otettu liiton jäseneksi akhaialaisten juhlallisesti kirjaaman päätöksen mukaisesti, ja kaikki spartalaiset maanpakolaiset määrättiin otettaviksi takaisin lukuun ottamatta niitä, jotka olivat osoittaneet kiittämättömyyttä aikaisempaa palautustaan kohtaan. Roomalaiset kuitenkin vaativat lähettiläidensä kautta myös näiden armahtamista, ja kun asiasta keskusteltiin liittokokouksessa vuonna 179 eaa., Kallikrates puolusti tätä vaatimusta Lykortasta – Polybioksen isää – vastaan ja julisti avoimesti, ettei lakia, juhlallista päätöstä tai mitään muutakaan tulisi asettaa Rooman tahdon edelle.
Kokous asettui kuitenkin Lykortaan kannalle ja nimesi lähettiläät – heidän joukossaan myös Kallikrateen – esittämään asian Rooman senaatille. Kallikrates kuitenkin petti tehtävänsä törkeästi ja yllytti roomalaisia horjuttamaan maansa itsenäisyyttä tukemalla joka kaupungissa roomalaismielistä tai epäkansallismielistä puoluetta. Palattuaan kotiin mukanaan senaatin kirjeitä, joissa painotettiin maanpakolaisten palauttamista ja ylistettiin Kallikratesta itseään, hänet valittiin liiton strategokseksi, ja hän käytti vaikutusvaltaansa Rooman edun edistämiseksi.
Vuonna 174 eaa. Kallikrates vastusti menestyksekkäästi silloisen strategoksen, Ksenarkhoksen, ehdotusta liitosta Makedonian Perseuksen kanssa. Vuoden 168 eaa. alussa hän vastusti jälleen Lykortaan ja tämän puolueen ehdotusta lähettää apua Ptolemaios VI:lle ja Ptolemaios VIII:lle Antiokhos IV:ttä vastaan. Kallikrates suositti sen sijaan sovitteluyritystä osapuolten välillä, ja sai tahtonsa läpi esittämällä Rooman konsuli Marcius Philippuksen kirjeen, jossa kannatettiin samaa linjaa.
Kun Rooma oli valloittanut Makedonian vuonna 168 eaa., yli tuhat vaikutusvaltaisinta akhaialaista – jotka Kallikrates oli osoittanut Perseuksen kannattajiksi – vangittiin ja lähetettiin Roomaan muka odottamaan senaatin tuomiota. Heidän joukossaan oli myös Polybios, joka oli yksi niistä harvoista, jotka vapautettiin seitsemäntoista vuoden panttivankeuden jälkeen. Kallikrateen alhaisuus kostautui hänelle itselleen hänen maanmiestensä tunteman syvän vihan kautta. Polybioksen mukaan häntä pidettiin niin halveksittavana, että jopa kylpyjen jakamista hänen kanssaan pidettiin saastuttavana, ja katupojatkin huutelivat hänelle ”petturia”.
Vuonna 153 eaa. Kallikrates kehotti liittoa pysymään erossa Rhodoksen ja Kreetan välisestä sodasta vedoten siihen, ettei sodankäynti ylipäänsä sopinut liitolle ilman Rooman lupaa. Kolme vuotta myöhemmin, vuonna 150 eaa., liiton strategoksena toiminut Menalkidas otti vastaan kymmenen talentin lahjuksen oroposlaisilta luvaten auttaa näitä ateenalaisia vastaan, joiden varuskunta oli aiheuttanut vahinkoa heidän kaupungissaan. Menalkidas lupasi puolet summasta Kallikrateelle saadakseen hänet mukaan asiaan, mutta jätti maksamatta tämän osan. Kallikrates puolestaan vastasi syyttämällä Menalkidasta rikoksesta. Menalkidas kuitenkin vältti tuomion seuraajansa, strategokseksi valitun Diaioksen suosiollisuuden ansiosta – tämä kun oli saanut häneltä kolme talenttia lahjuksena.
Vuonna 149 eaa. Kallikrates lähetettiin Diaioksen kanssa lähettiläänä Roomaan vastustamaan spartalaisten maanpakolaisten asiaa – juuri niiden, joiden karkotuksen Diaios oli itse toimeenpannut ja jotka toivoivat senaatin palauttavan heidät. Kallikrates kuitenkin kuoli matkalla Rhodoksella. Pausanias toteaa: ”hänen kuolemansa oli, sikäli kuin tiedän, hänen maalleen pelkkää voittoa”.