tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Antonín Švehla

Antonín Švehla (15. maaliskuuta 1873 Hostivař, Itävalta-Unkari – 12. joulukuuta 1933 Praha, Tšekkoslovakia) oli tšekkoslovakialainen poliitikko, joka oli kolme kertaa Tšekkoslovakian pääministerinä. Hän toimi myös pitkään Tšekkoslovakian viljelijöiden ja talonpoikien tasavaltalaispuolueen RSZML:n johtajana.
Elämäkerta.
Švehla syntyi maanomistajaperheeseen Hostivařin kylässä lähellä Prahaa (se sulautettiin osaksi Prahan 15. kaupunkipiiriä 1922). Hän ryhtyi hoitamaan tilaa isänsä kuoltua vuonna 1900 ja oli aktiivinen paikallispolitiikassa. 1908–1913 hän ajoi maalaisten asiaa Böömin maapäivien jäsenenä, ja 1909 hänet valittiin Tšekin maalaispuolueen johtajaksi. Hän toimi puolueen ja sen seuraajan tasavaltalaispuolueen johtajana aina kuolemaansa saakka 1933.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Švehla vastusti sotaa ja toimi 1918 Tšekkoslovakian kansallisen komitean jäsenenä. Hän oli yksi johtavista poliitikoista Tšekkoslovakian julistautuessa itsenäiseksi 28. marraskuuta 1918. 
Švehla toimi sisäministerinä Karel Kramářin ja Vlastimil Tusarin hallituksissa 14. marraskuuta 1918 - 15. syyskuuta 1920. Tämän jälkeen hän toimi pääministerinä I ja II hallituksessaan 7. lokakuuta 1922 - 9. joulukuuta 1925 ja 9. joulukuuta 1925 - 18. maaliskuuta 1926. Jan Černýn lyhytaikaisen hallituksen jälkeen hän jatkoi pääministerinä 12. lokakuuta 1926 - 1. helmikuuta 1929.
Švehla oli Tomáš Masarykin tukija jo ennen Tšekkoslovakian itsenäistymistä ja tuki tätä vuoden 1927 presidentinvaaleissa kieltäytyen asettumasta itse ehdolle. Vuonna 1929 hän joutui terveyssyistä jättämään politiikan.
Teddyrooseveltinterrieri

 
Teddyrooseveltinterrieri ("Teddy Roosevelt Terrier") on yhdysvaltalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n hyväksyntää, mutta American Kennel Club luokittelee sen ryhmään "Miscellaneous".
Ulkonäkö.
Teddyrooseveltinterrieri on lyhytraajaisempi, matalampi, lihaksikkaampi ja raskasluustoisempi kuin amerikanrottaterrieri. Se on matala, rakenteeltaan suorakulmainen, vahvarakenteinen, ilmentäen kuitenkin samalla ketteryyttä ja tasapainoisuutta. Silmät ovat melko pienet, soikeat ja vinoasentoiset; sävy vaihtelee karvapeitteen väristä riippuen vaaleasta tummaan. Korvat ovat v:n muotoiset, joko pystyt, puolipystyt, kärjistä taittuneet tai nupullaan, mutteivät koskaan täysin riippuvat. Karvapeite on lyhyt ja tiheä, vaihdellen keskikovasta sileään. Väritys voi olla mikä tahansa kaksi- tai kolmivärinen (tricolor), mutta siinä tulee aina olla vähintäänkin hieman valkoista. Valkoisella alueella sallitaan täplitys ("ticking"), mutta valkoisen värin tulee olla edelleen hallitseva. Merle sekä valkoisen täydellinen puuttuminen luetaan virheiksi. Säkäkorkeus vaihtelee 20–35,5 cm välillä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Teddyrooseveltinterrieri on valpas, utelias, älykäs, eloisa, energinen ja miellyttämishaluinen ja se on helppo kouluttaa. Sillä on kuitenkin voimakas suojeluvietti ja laumavaisto. Se on omistajalleen uskollinen, mutta saattaa suhtautua vieraisiin varauksella. Se ilmoittaa äänellään vieraan ihmisen tai eläimen läsnäolosta. 
Alkuperä.
Kantarotu amerikkalainen rottaterrieri polveutuu Englannista tuoduista koirista, joiden joukkoon saattoivat kuulua sileäkarvainen kettuterrieri, manchesterinterrieri, mustaruskea englanninterrieri, valkoinen englanninterrieri, vanhanaikainen bullterrieri, "kieroraajainen terrieri" sekä "amerikkalainen bench-legged feist". Myös beaglen, whippetin, italianvinttikoiran ja turnspitin vaikutus jalostukseen on mahdollista. 
Amerikanrottaterrierin kehittämisen aikoihin siitä erosi kaksi eri tyyppiä: pitkäraajainen ja lyhytraajainen. Aluksi niitä sai risteyttää keskenään, mutta myöhemmin ne päätettiin pitää erillään ja jalostaa kahdeksi eri roduksi. Pitkäraajaista kutsuttiin edelleen rottaterrieriksi, kun taas lyhytraajaiselle muunnokselle annettiin vuonna 1999 nimeksi teddyrooseveltinterrieri. Joidenkin mielestä lyhytraajainen rotu olisi tulos rottaterrierin ja mäyräkoiran tai welsh corgin välisestä risteytyksestä, mutta tälle väitteelle ei ole todisteita.
Alun perin teddyrooseveltinterrieri jalostettiin rottien hävittämiseen ja maatilatyöskentelyyn, ja se kykenee metsästämään jyrsijöitä ja muita tuholaisia sekä maan pinnalla että sen alapuolella. Se myös ajaa pientä riistaa puuhun ("treeing").
Kyyti-kirjastot

Kyyti-kirjastot on Kymenlaakson kunnankirjastojen muodostama kirjastokimppa. Kyyti-verkoston kirjastoyhteistyö sai alkunsa vuonna 1990. Kirjastojen yhteiset verkkosivut (kyyti.fi) rakennettiin vuodesta 2008 lähtien. Syksyllä 2018 Kyyti-kirjastojen sivustot siirrettiin osaksi Finnaa (kyyti.finna.fi).
Verkostoon kuuluivat kirjastot.
Vuoden 2021 alusta Iitin kunta siirtyi Kymenlaaksosta Päijät-Hämeen maakuntaan, mutta Iitin kirjasto oli yhä (toukokuussa 2021) osa Kyyti-kirjastoja. Kyyti-kirjastokimpan toimipisteitä ovat:
Amerikangascognenajokoira

Amerikangascognenajokoira ("American Blue Gascon Hound") on yhdysvaltalainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Amerikangascognenajokoira on erittäin suurikokoinen, raskaspäinen, pitkäkorvainen ja kookasrunkoinen. Samalla se on myös ketterä, voimakas ja atleettinen. Sen sinitäplikäs väritys muistuttaa sinistä pesukarhukoiraa, minkä vuoksi ne on joskus esitelty yhdeksi ja samaksi roduksi. Harrastajien mukaan asia ei kuitenkaan ole näin.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on miellyttäväluonteinen, sitkeä ja voimakashaukkuinen.
Alkuperä.
Amerikangascognenajokoiran alkuperä johtaa juurensa 1900-luvun alkuun. Se kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" ("treeing dogs"), ja onkin edelleen lähellä alkuperäistä, muinaista amerikkalaista puuhun ajavaa koiraa. Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Louisianassa on perustettu American Blue Gascon Hound Association, jonka tehtävä on tukea rodun jalostusta.
Camus cur

Camus cur on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Korvat ovat riippuvat. Karvapeite on lyhyt ja tiheä, väritykseltään punainen tai juovikas punainen (punabrindle).
Luonne ja käyttäytyminen.
Camus cur on luonteeltaan huoleton ja se on helppo kouluttaa.
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" ("treeing dogs"). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Camus cur ajaa puuhun lähinnä pesukarhua ja oravaa. Se käyttää metsästäessään sekä näkö-, kuulo- että hajuaistia. Oravia metsästettäessä se on suht hiljainen, mutta on äänekkäämpi pesukarhun ja suuremman riistan jäljillä ollessaan. Saarrettuaan riistan puuhun se käyttää raskasta, katkonaista haukkua.
Alkuperä.
J. Richard McDuffie kehitti camus curin vuonna 1985 Etelä-Carolinan Aikenissa risteyttämällä keskenään "leopard curia" (amerikanleopardikoira), canadian curia ja "meksikolaista curia". Vuonna 1998 perustettiin Camus Cur Breeders Association.
Sveitsin kansallisneuvosto

Kansallisneuvosto (, , , retoromaaniksi:"Cussegl naziunal") on Sveitsin liittokokouksen alahuone. Siihen kuuluu kaikkiaan 200 jäsentä.
Sveitsin valtioneuvosto

Sveitsin valtioneuvosto (, , , retoromaaniksi "Cussegl dals Stadis") on Sveitsin liittokokouksen ylähuone. Siihen kuuluu kaikkiaan 46 jäsentä.
Khon Kaen (provinssi)

Khon Kaen () on provinssi Isanin alueella Thaimaan koillisosassa. Sen naapuriprovinsseja ovat Nongbua Lamphu, Udon Thani, Kalasin, Maha Sarakham, Buriram, Nakhon Ratchasima, Chaiyaphum, Phetchabun ja Loei. Provinssin pinta-ala on 10 659 km² ja asukasluku 1 802 872 (2019). Alueen hallinnollinen keskus on Khon Kaen.
Aluejako.
Provinssi jakautuu 26 piiriin ("amphoe"), jotka edelleen jakautuvat 198 alapiiriin ("tambon") ja 2,139 kylään ("muban").
Suphanburi

Suphanburi on pieni kaupunki Thaimaassa. Se on Suphanburin provinssin pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee noin 101 kilometriä luoteeseen Bangkokista, ja sen läpi virtaa Chao Phraya -joki.
Vapaamuurarin hauta (Tampere)

Vapaamuurarin hauta on Hatanpään kartanon pihapiirissä Tampereella sijaitseva iso luonnonkivi. Siihen on hakattu kreikankielinen teksti ”Egno Kyrios tous ontas autou” (suom. ”Herra tuntee omansa”). Kaiverruksen arvellaan olevan peräisin 1700-luvulta kartanoisäntä Hans Henrik Boijen ajoilta ja se on mahdollisesti tehty kuningas Kustaa III:n vierailun aikana vuonna 1775. Boije ja kuningas olivat molemmat vapaamuurareita. Kivi tunnetaan ”Vapaamuurarin haudan” nimellä, vaikka paikalle ei olekaan haudattu ketään.
Samaan kiveen liittyy myös E. F. Jahnssonin vuonna 1884 ilmestyneessä historiallisessa romaanissa "Hatanpään Heikki ja hänen morsiamensa : kertomus Tuomas piispan ajoilta" kerrottu tarina, jonka mukaan Hatanpään isäntänä 1200-luvulla ollut Heikki olisi kuollut kiven luona sodasta palattuaan. Romaanin tapahtumat sijoittuivat toukokuulle 1245, jolloin Pyynikillä vietettiin vuotuista uhrijuhlaa.
Vapaamuurarin hauta on Tampereen vanhin julkinen muistomerkki.
Jakobína Sigurðardóttir

Jakobína Sigurðardóttir (1918 Hælavík, Islanti – 1994) oli islantilainen kirjailija.
Jakobína Sigurðardóttirin esikoisromaani "Dægurvísa" ilmestyi 1965. Sen tapahtumaympäristö on Reykjavík. Myöhemmissä romaaneissa hän ottaa kantaa yhteiskunnallisiin kysymyksiin. 1968 ilmestynyt "Snaran" antaa kauhukuvan siitä, kuinka ulkomainen pääoma hallitsee niin politiikkaa kuin talouselämääkin. "Lifandi vatnið" kritisoi hyvinvointiyhteiskuntaa ja kuvaa työläisten vieraantumista nykyhetkestä ja pakenemista lapsuuden idylliin. Vieraiden valtioiden sotilastukikohdat herättävät myös kysymyksiä.
Näytteitä Jakobína Sigurðardóttirin tuotannosta on teoksessa "Meren neitoja ja meren miehiä: islantilaista kirjallisuutta viideltä vuosikymmeneltä", Helsinki: BTJ Kirjastopalvelu 2001
Alexander Wilhelm af Heurlin

Alexander Wilhelm af Heurlin (13. heinäkuuta 1866 Kuitia, Parainen – 27. kesäkuuta 1934 Parainen) oli suomalainen maanviljelysneuvos, tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Af Heurlinin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos, valtiopäivämies Wolmar af Heurlin ja Nathalia Adelaide von Wendt ja puoliso Margareta (Maggie) Aminoff. Hän kävi Mustialan maanviljelysopiston ja otti 1908 Kuitian kartanon hoitoonsa isänsä kuoleman jälkeen. Af Heurlinilla oli useita luottamustoimia ja hän osallistui aktiivisesti myös Paraisten kunnalliselämään, toimien muun muassa pitkään Paraisten kuntakokouksen esimiehenä ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana. 
Af Heurlin oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.
Tilanomistaja, maanviljelysneuvos Håkan af Heurlin oli Alexander Wilhelm af Heurlinin ja Maggie Aminoffin poika.
Francis Jammes

Francis Jammes (1868 Tournay, Ranska – 1938 Hasparren, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Häntä on sanottu Ranskan Henry Thoreauksi.
Jammes asui kotiseudullaan Ranskan Pyreneillä koko ikänsä. Hänen luontorunoistaan kuvastuu uskonnollisuus. Proosassa hänen aiheitaan ovat maalaiset ja nuoren tytön psykologia. Käsitteellä "jammismi" viitataan hänen opettavaisten runojensa sulavaan kielenkäyttöön.
Karl Johan von Fieandt

Karl Johan von Fieandt (26. tammikuuta 1849 Mikkeli – 5. helmikuuta 1925 Hämeenlinna) oli suomalainen piirilääkäri ja professori.
Karl Johan von Fieandtin vanhemmat olivat lääninkamreeri, kamarineuvos Karl Fredrik von Fieandt (1817–1895) ja Sofia Fredrika Poppius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1865 Porvoon kymnaasista ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1869, lääketieteen kandidaatiksi 1872 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1875.
Von Fieandt oli piirilääkärinä Pielisjärvellä 1876–1879, linna- ja lasareettilääkärinä Oulussa 1879–1897 ja piirilääkärinä Hämeenlinnassa 1897–1913. Hän sai professorin arvon 1913. Karl Johan von Fieandt oli Hämeenlinnan Suomalaisen seuran puheenjohtajana ja Suomalaisen puolueen piirivaltuuskunnan rahastonhoitajana sekä oli mukana Hämeenlinnan Suomalaisen Säästöpankin toiminnassa. Hän oli myös Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Karl Johan von Fieandt oli naimisissa 1875–1916 Eva Maria von Essenin (k. 1916) kanssa. Heidän poikansa oli korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkäri Halvar von Fieandt. 
Karl Johan von Fieandtin veli oli virka- ja valtiopäivämies Bror Albert von Fieandt. Hänen velipuolensa oli hammaslääkäri, valtiopäivämies Arvid Harald von Fieandt.
Gustaf Emil af Hällström

Gustaf Emil af Hällström (17. syyskuuta 1860 Helsinki – 30. marraskuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja moninkertainen valtiopäivämies. 
Af Hällströmin vanhemmat olivat tilanomistaja Gustaf Alfred af Hällström ja Charlotta Sofia Stenius ja puoliso vuodesta 1884 Anna Elisabet Lilius. Af Hällström tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1880 ja valmistui filosofian maisteriksi 1886. Hän toimi Viipurin Uutisten toimittajana 1887–1888 ja Savonlinnan Lyseon historian, suomen kielen ja maantiedon väliaikaisena lehtorina 1889–1891. Hän oli sitten tilanomistaja ja maanviljelijä Vihdissä ja Lappeella, maanviljelysneuvoksen arvon hän sai 1907. Af Hällström omisti Olkkalan kartanon Vihdissä. Hän rakensi tiloilleen Vihdissä sahan, vaneeri- ja kalkkitehtaan sekä rakensi Ojakkalan-Olkkalan rautatien.
Af Hällström oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli nuorsuomalainen ja oli aatelissäädyssä ensimmäisiä suomen kielen käyttäjiä Yrjö Sakari Yrjö-Koskisen jälkeen. Hän kuului eräisiin valtion komiteoihin ja oli kunnallislakeja käsittelevän komitean sihteerinä. 
Vihdin kunnalliseen elämään af Hällström osallistui toimimalla kuntakokouksen ja kunnallislautakunnan puheenjohtajana, vaivaishoitohallituksen esimiehenä, kirkkoneuvoston jäsenenä ja kansakoulujohtokunnan puheenjohtajana. Hän oli myös Vihdin Säästöpankin isäntien puheenjohtajana ja monet vuodet Vihdin kansanopiston johtokunnan puheenjohtajana. 
Af Hällström vältti täpärästi punaisten väkivallan sisällissodan aikana, mutta punaiset murhasivat hänen poikansa Eljas af Hällströmin (1887–1918) perheen kodissa 31. tammikuuta 1918. Hän myi sitten tilansa ja tehdaslaitoksensa sekä muutti Lappeelle, jossa hän aikoi panna pienviljelysmallitalon kuntoon. Tähän hänen voimansa eivät enää riittäneet ja hän asettui silloin vakinaisesti Helsinkiin asumaan.
Nils Adolf Lindsay von Julin

Nils Adolf Lindsay von Julin (22. joulukuuta 1876 Fiskari – 24. marraskuuta 1946 Fiskari) oli suomalainen konsuli, apteekkari ja liike- ja valtiopäivämies.
Von Julinin vanhemmat olivat Emil Lindsay von Julin and Hildur Arnoldina Fredrika Wilhelmina Kistner ja puoliso Elisabeth Schweizer. Von Julin suoritti provisoritutkinnon 1905 ja oli Hangon apteekin omistaja 1905–1911, kunnes hankki Hangossa osake-enemmistön keksitehtaasta. Myytyään
osakkeensa 1919 von Julin muutti Helsinkiin, toimien siellä teräsalan yhtiön toimitusjohtajana. Hangossa hän silti omisti yhä muun muassa Bellevue-nimisen kesähotellin.
Von Julin oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Carl Georg Jägerhorn

Carl Georg Jägerhorn (2. joulukuuta 1866 Helsinki – 23. marraskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 
Jägerhornin vanhemmat olivat kuvernööri, valtioneuvos Carl Johan Jägerhorn ja Lovisa Henrika Angelika von Knorring ja puolisot vuodesta 1896 Viola Karolina Elisabet Schlüter (k. 1919) ja vuodesta 1933 Ruth Dagmar Gothoni, entinen Silander. Jägerhorn tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1886, suoritti oikeustutkinnon 1890 ja sai varatuomarin arvon 1894. Hän oli senaatin palveluksessa ylimääräisenä kopistina vuodesta 1894 ja kirkollistoimituskunnan kanslistina 1906–1916, minkä jälkeen hän toimi asianajajana Helsingissä.
Jägerhorn oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Mariann

Mariann on naisen etunimi. Se on yhdistelmä nimistä Maria ja Anna (Jeesuksen äidin ja isoäidin etunimet).
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Mariann on tammikuuhun 2025 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 540 naisella.
Nimipäivä.
Norjassa Mariannilla on nimipäivä 21. marraskuuta.
Edla Saarto

Edla Saarto (o.s. "Sandell") oli suomalainen työväenliikkeen naisaktivisti, joka toimi vuonna 1909 Rautateollisuus Oy Pyrkijän ensimmäisenä naispuolisena sihteerinä ja hoiti yhtiön sihteerin ja kirjanpitäjän tehtäviä vuoteen 1915 asti. 
Sandellin kirjoitti Marseljeesin sävelmään runon nimeltä "Aatteen puolesta", joka julkaistiin vuoden 1901 joululehdessä. Saksalaisen Jacob Audorfin vuodelta 1864 oleva Marseljeesin sävelmään tehdyn "Työläismarsejeesin" sanoituksen henki on läheinen Edla Saarron Aatteen puolesta runolle. 
Runon alku: 
Saarron sanoitus on tullut tunnetuksi muun muassa Reijo Frankin tulkitsemana. Sittemmin teos löysi paikkansa työväenlaulujen joukosta. Saarron sanoihin päättyi kokouspöytäkirjan mukaan vuoden 1903 Forssan kokous, jossa Suomen työväenliike muuttui Suomen Sosiaalidemokraattiseksi puolueeksi. Teosta on esittänyt myös Juho Koskelo, jonka esittämä "Marseljeesi" on tallennettu Yhdysvalloissa New Jerseyssä 1919.
Julkaisuja.
Saarto, Edla. Aatteen puolesta. Marseljeesin suomenkielinen sanoitus. Kuunneltavissa Ylen Elävässä arkistossa.
Tatjana Devjatova

Tatjana Nikolajevna Devjatova (, ; s. 19. syyskuuta 1948 Kupjansk) on ukrainalainen Neuvostoliittoa edustanut uimari. Hän kuului Neuvostoliiton pronssia voittaneeseen joukkueeseen 4 × 100 metrin sekauintiviestissä Tokion kesäolympialaisissa 1964. 100 metrin perhosuinnissa hän sijoittui seitsemänneksitoista. Devjatova kilpaili myös Méxicon olympialaisissa 1968 sijoittuen 100 metrin perhosuinnissa kymmenenneksi ja 200 metrin perhosuinnissa yhdeksänneksi. Hän voitti EM-pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä Utrechtissa 1966. Devjatova saavutti urallaan myös kahdeksan perhosuinnin Neuvostoliiton mestaruutta.
Robert Lyly

Robert Staffan Lyly, sukunimi aik. "Lustig" (1880/1881 – 18. huhtikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari ja rakennusurakoitsija.
Lyly kävi Oulussa kansakoulun ja suoritti rakennusmestarin tutkinnon Oulun teollisuuskoulussa. Hän oli jonkin aikaa Yhdysvalloissa ja palasi sitten Suomeen toimien piirtäjänä useissa helsinkiläisissä arkkitehtitoimistoissa. Myöhemmin Lyly ryhtyi rakennusurakoitsijaksi ja rakennutti useita suuria kiinteistöjä kaupunkeihin ja maaseudulle. Lyly rakennutti useita kivitaloja Turkuun.
Jaroslav Křička

Jaroslav Křička (27. elokuuta 1882 Kelč, Määri – 23. tammikuuta 1969 Praha) oli tšekkiläinen säveltäjä, kapellimestari ja musiikin opettaja. Hänen veljensä Petr Křička ja sisarensa Pavla Křičkova olivat runoilijoita. Petr kirjoitti muun muassa sanoitukset säveltäjä Josef Sukin vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisissa hopeaa voittaneeseen teokseen "Into A New Life". 
Křička itse osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin pronssimitalilla orkesterimusiikissa teoksellaan "Mountain Suite".
Saint-Louisin departementti

Saint-Louisin departementti () on departementti Saint-Louisin alueella Senegalissa. Sen hallinnollinen keskus on Saint-Louisin kaupunki. Departementin pinta-ala on 879 neliökilometriä. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan siellä oli 387 368 asukasta.
Maantiede ja ilmasto.
Saint-Louisin departementti sijaitsee Senegalin luoteisosassa Senegaljoen suussa. Se rajoittuu idässä Saint-Louisin alueen Daganan departementtiin, etelässä Lougan alueeseen, pohjoisessa Mauritaniaan ja lännessä Atlantin valtamereen. Luonnonalueita ovat Walo, Gandiolais ja Diéri.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kuiva ja viileä kausi kestää lokakuusta maaliskuuhun, kuiva ja kuuma kausi huhtikuusta kesäkuuhun ja sadekausi heinäkuusta syyskuuhun. Vuotuinen sademäärä on 200–300 millimetriä.
Hallinnollinen jako ja asutus.
Departementtiin kuuluu viisi kuntaa: Fass Ngom, Gandon, Mpal, Ndiébène Gandiole ja Saint-Louis. 71 % väestöstä asuu Saint-Lousin kaupungissa.
Asukkaista 54 % on wolofeja, 39 % fulbeja ja 4 % maureja.
Liikenne, talous ja palvelut.
Saint-Louisin kautta kulkee maantie N2. Sen lähellä sijaitsee kansainvälinen lentoasema. Liikenneväylänä toimii myös Senegaljoki.
Väestön pääelinkeinot ovat kalastus, kaupankäynti, matkailu, maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat vesimeloni, lehmänpapu, riisi, maapähkinä ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit, kamelit ja siipikarja. Saint-Louis on yksi Senegalin matkailun keskuksista. Nähtävyyksiin kuuluvat Unescon maailmanperintökohteeksi valittu kaupungin historiallinen keskusta ja Langue de Barbarien kansallispuisto.
Puhtaan juomaveden ulottuvilla asuu 96 % väestöstä. Terveyspalveluihin kuuluu sairaala, kaksi terveyskeskusta, kolme armeijan lääkintäkeskusta ja 22 yksityislääkäriä. Julkiset koulutuspalvelut käsittävät peruskouluja, lyseoita ja ammattikouluja. Saint-Louisissa toimii Gaston Bergerin yliopisto. Kulttuurilaitoksia ovat kaksi kulttuurikeskusta, 59 kirjastoa, 33 teatterisalia ja neljä taidegalleriaa.
Karl Johan Sahlberg

Karl Johannes Sahlberg (1865 – 13. lokakuuta 1941) oli suomalainen agronomi ja rakennusmestari.
Sahlberg kävi Turun teknillisen reaalikoulun ja sen jälkeen hän opiskeli Mustialan maanviljelysoppilaitoksessa valmistuen sieltä agronomiksi 1886. Sahlberg oli lyhyen aikaa kartoitustöissä mutta lähti siten Yhdysvaltoihin 1887 ja opiskeli siellä kymmenen vuoden aikana arkkitehtuuria sekä teoriassa että käytännössä. Suomeen palattuaan hänellä oli jonkin aikaa maatila Ali-Kirjalan kylässä Paraisilla kunnes hän siirtyi Turkuun rakennusmestariksi.
Sahlberg suunnitteli Turkuun osoitteessa Yliopistonkatu 28 sijaitsevan As oy Askalan, Kotikatu 2 sijaitsevan kivisen Asunto Oy Lausteentornin sekä 1897 Asunto Oy Neitsyen puisen kaksikerroksisen jugendtalon Sirkkalankatu 42:een. Tämä talo on usein valittu Turun kauneimmaksi taloksi.
Rhônentsingeli

Rhônentsingeli ("Zingel asper") eli aiemmin hyppijätsingeli on ahveniin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanlaisena Keski-Euroopasta. 
Koko ja ulkonäkö.
Rhônentsingeli voi suurimmillaan kasvaa 22 cm pitkäksi. Kala on ruumiinmuodoltaan pitkänomainen, sukkulamainen ja hoikka, selkäeviä on kaksi. Väritykseltään rhônentsingeli on ruskea tai harmaa ja ruumiissa on kolme tummaa juovaa. Vatsastaan laji valkoinen.
Levinneisyys ja elintavat.
Rhônentsingeli on makean veden laji, jota tavataan Ranskasta ja Sveitsistä. Aikaisemmin se eli koko Rhônejoen alueella, mutta nykyisin hyppijätsingeli esiintyy vain neljässa sivujoessa Durancessa, Beaumessa, Drômessa ja Doubsissa. Lajin elinympäristöä ovat kivikkopohjaiset matalat vedet. Nuoret kalat liikkuvat veden pinnalla ja täysikasvuiset pohjassa. Rhônentsingeli on yöaktiivinen ja syö selkärangattomia eläimiä. Hyppijätsingeli kutee maalis-huhtikuussa ja kutu tapahtuu virtapaikkojen kivikkopohjille.
Rhônentsingeli luokitellaan erittäin uhanalaiseksi. Uhkia kannalle ovat elinympäristön saastuminen ja kutualueille vaelluksen estävien patojen rakentaminen.
Mikael Damberg

Mikael Damberg (s. 13. lokakuuta 1971 Solna) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikko. Hän oli Ruotsin valtiovarainministeri 2021–2022. Sitä ennen hän on toiminut sisäministerinä 2019–2021 ja elinkeinoministerinä 2014–2019.
Damberg on ollut kansanedustajana Ruotsin valtiopäivillä vuodesta 2002.
Elämä ja ura.
Mikael Damberg syntyi vuonna 1971. Hänen isänsä Nils-Gösta oli varainhoitaja Ruotsin sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa ja äitinsä Riitta-Liisa ensimmäinen naispuolinen Demarinuorten piiripuheenjohtaja. Suomalaisesta äidistään huolimatta Damberg ei omien sanojensa mukaan puhu suomea kovin hyvin, vaikka onkin opiskellut sitä koulussa. 
Vuosina 1999–2003 Damberg oli Ruotsin sosiaalidemokraattisen nuorisoliiton (SSU) puheenjohtaja. Valtiopäiville hänet valittiin ensimmäistä kertaa vuonna 2002. Vuosina 2012–14 hän oli sosiaalidemokraattien ryhmänjohtaja valtiopäivillä. Vuodesta 2014 vuoteen 2019 hän oli Ruotsin elinkeino- ja innovaatioministeri, ja vuonna 2019 hänestä tuli sisäministeri. Vuonna 2021 hän siirtyi valtiovarainministeriksi.
Damberg on opiskellut hallinto-oppia Tukholman yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 2000. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Vapaamuurarin hauta

Vapaamuurarin hauta voi viitata johonkin seuraavista:
Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki (Noormarkku)

Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki on pystytetty Poriin, Noormarkun hautausmaalle vuonna 1989. Muistomerkin pronssiveistos "Kannelta soittava tyttö" on Eemil Halosen vuonna 1920 tekemä.
Pronssiveistos oli aiemmin osa Hiitolan vuoden 1918 sankaripatsasta, joka pystytettiin vuonna 1920 Hiitolan hautausmaalle Laatokan Karjalaan. Veistos siirrettiin sodan aikana Noormarkun kirkkopuistoon. Sankaripatsaan jalusta on edelleen Hiitolassa ja sen päällä on nykyään risti.
Hiitolan sankaripatsasta on kutsuttu myös nimellä "Rauhan kannel". Veistoksesta otettu jälkivalos "Rauhan kannel" vuodelta 1992 on Iisalmessa Vetrean (entisen Veljeskodin) pihalla.
National Film Awards

National Film Awards (, suom. ’Kansalliset elokuvapalkinnot’) on Intian merkittävin elokuvapalkintojenjakotilaisuus, joka perustettiin vuonna 1954. Intian hallituksen elokuvajuhlien pääosasto Directorate of Film Festivals on hallinnoinut sitä yhdessä Intian elokuvajuhlien ja Indian Panorama -elokuvajuhlien kanssa vuodesta 1973.
Joka vuosi hallituksen nimittämä kansallinen paneeli valitsee voittajat, ja palkintojenjakotilaisuus pidetään New Delhissä, jossa Intian presidentti luovuttaa palkinnot. Tätä seuraa kansallisen elokuvafestivaalin vihkiminen, jossa palkitut elokuvat esitetään yleisölle. Palkinnot myönnetään edellisenä vuonna tuotetuille elokuville koko maassa, ja niitä jaetaan sekä Intian elokuvan parhaimmistolle että maan jokaisen alueen ja kielen parhaille elokuville. Palkintojen kansallisen mittakaavan vuoksi niiden uskotaan olevan Intian arvostetuimmat elokuvapalkinnot. Tähän palkintojenjakotilaisuuteen on viitattu Intian elokuvateollisuuden vastineena Yhdysvaltain Oscar-palkintoihin.
Palkinnot.
Elokuvapalkinnot.
Golden Lotus Awards.
Virallinen nimi: "Swarna Kamal"
Silver Lotus Awards.
Virallinen nimi: "Rajat Kamal"
Paras täyspitkä elokuva 17:llä Intian 22:sta kansallisesta kielestä, jotka on määritelty Intian perustuslaissa:
Paras täyspitkä elokuva muilla kuin Intian perustuslaissa määritellyillä kielillä:
Ei-teatterielokuvapalkinnot.
Golden Lotus Awards.
Virallinen nimi: "Swarna Kamal"
Silver Lotus Awards.
Virallinen nimi: "Rajat Kamal"
Elokuvasta kirjoittaminen.
Golden Lotus Awards.
Virallinen nimi: "Swarna Kamal"
Denmark feist

Denmark feist on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Denmark feistillä on leveä kuono, riippuvat korvat, atleettinen runko, lyhyt häntä ja sukulaisrotujaan pidemmät raajat. Peräti 70 % pennuista syntyy luonnontöpöhäntäisiksi. Karvapeite on lyhyt ja karhea. Väriltään se on yleensä keltainen tai punainen, toisinaan myös punavalkoinen.
Luonne ja käyttäytyminen.
Dennmark feist on omistajaansa kiintyvä ja tätä kohtaan ystävällinen. Se kuitenkin suojelee pelottomasti maatilaansa ulkopuolisia uhkia vastaan. Se jäljestää hiljaa, ja se sekä tappaa riistaa maassa että ajaa sitä puuhun. 
Alkuperä.
Rodulla ei ole mitään tekemistä Tanskan kanssa, vaan se on saanut nimensä kehittäjistään Dennis Williksestä ja Mark Sladesta. Sen alkuperä johtaa vuoteen 1917, jolloin Virginian Chathamissa asunut Sladen perhe osti matkustavalta kauppamieheltä erikoislaatuisen koiran. Perhe oli niin vaikuttunut koiran metsästysominaisuuksista, että he käyttivät sitä kantaisänä uudentyyppisille puuhun ajaville koirille. Vuonna 1984 Mark Slade ja Dennis Willis (Virginian Danvillestä) nimesivät rodun denmark feistiksi. Denmark Treeing Feist Association perustettiin vuonna 1986.
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" ("treeing dogs"). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Tämän lisäksi se luokitellaan myös oravakoiriin. Denmark feistiä käytetään lähinnä oravan, mutta myös pesukarhun, ilveksen ja sian metsästykseen.
Jakub Obrovský

Jakub Obrovský (24. joulukuuta 1882 Brno Brno-Bytrc – 31. maaliskuuta 1949 Praha) oli tšekkiläinen kuvataiteilija ja kuvanveistäjä.
Obrovský osallistui vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin pronssimitalilla patsaissa teoksellaan "Odysseus". Vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin hän ei osallistunut, koska hän boikotoi niitä Adolf Hitlerin harjoittaman politiikan vuoksi.
Kemmer stock cur

Kemmer stock cur on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Kemmer stock cur on keskikokoinen, voimakasrakenteinen, lihaksikas. Pää on leveä, kallo litteä ja kuono voimakas. Korvat ovat lyhyet ja korkealle asettuneet. Niska on lihaksikas ja vahva. Häntä on joko luonnostaan töpö, lyhyt tai pitkä. Karvapeite voi olla sileä tai karkea. Väritys on yleensä keltainen, mutta myös brindlet, siniset ja mustat yksilöt hyväksytään. Säkäkorkeus vaihtelee 46–66 cm välillä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on valpas, älykäs ja nopea oppimaan. Metsästäessä se on nopealiikkeinen.
Alkuperä.
Robert Kemmer kehitti kemmer stock curin Tennesseen Crossvillessä alkuperäisen mountain curin uudeksi variaatioksi. Hänen perheensä oli kasvattanut mountain cureja useiden vuosien ajan. 1970-luvulla hän alkoi jalostaa omaa mountain cur -linjaansa. Hän tarvitsi koiran, joka kykenisi sekä villisian ja pesukarhun metsästykseen että maatilan vartiointiin, ja hän keskittyi enemmän käyttöominaisuuksiin kuin ulkonäköön. Vuonna 1991 perustettiin Kemmer Stock Breeders Association ja julkaistiin ensimmäinen rotumääritelmä.
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" ("treeing dogs"). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Pesukarhun ja villisian metsästyksen lisäksi kemmer stock cur on riittävän rohkea saartamaan karhun ja pitelemään sitä paikoillaan metsästäjän saapumiseen asti. Se on myös hyvä maatilan karjan paimentaja, karjan vartija, farmarin lasten suojelija, murmelin metsästäjä ja käärmeiden jäljittäjä.
Majestic tree hound

Majestic tree hound on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Majestic tree houndia kuvaillaan ulkonäöltään "erityisen ajokoiramaisen näköiseksi". Sillä on kasvojen alueella samanlaiset rypyt ja riippuva kaulanahka kuin vihikoiralla. Korvat ovat erittäin pitkät, matalalle asettuneet ja ohuet. Kaikki värit ja väriyhdistelmät sallitaan. Säkäkorkeus vaihtelee uroksilla 66–76 cm ja paino 36-–50 kg välillä, nartuilla vastaavat mitat ovat 62–76 cm ja 34–45 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Majestic tree hound on lempeä, hyväluonteinen, tasapainoinen, kunnioitusta herättävä, helppo kouluttaa. Sillä on tarkka hajuaisti, kaunis ääni ja luonnollinen puuhunajamistaito.
Alkuperä.
Yhdysvaltain eteläosavaltioiden alkuperäiset pesukarhukoirat olivat englanninkettukoirasta polveutuneiden ajokoirien jälkeläisiä. Ne risteytyivät vihikoiran kanssa, minkä tuloksena kehittyivät puuhun ajavat koirat. Alkuperäiset puuhun ajavat koirat olivat melko raskaita ja muistuttivat ylipäänsä enemmän vihikoiraa. Myöhemmin erityisesti pesukarhukoirista kehittyi virtaviivaisempia ja nopeampia, mutta osa kasvattajista tavoitteli varhaista, hidasta rotutyyppiä, jolla oli vihikoiralta peritty ominaisuus saada vainu heikoimmastakin jäljestä.
Vuonna 1979 Lee Newhart otti tavoitteekseen jalostaa uudelleen alkuperäinen puuhun ajava koira, ja jo vuonna 1980 hänen luomansa rotu hyväksyttiin "National Kennel Club":ssa. Myöhemmin Ithacassa perustettiin "National Majestic Tree Hound Association".
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" ("treeing dogs"). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Majestic tree hound kehitettiin suurriistan, kuten ilveksen, karhun, puuman ja jaguaarin metsästykseen.
Vuoden eurooppalainen

Vuoden eurooppalainen on Eurooppalainen Suomi -yhdistyksen jakama tunnustus. Tunnustuksen saaja julkaistaan vuosittain Eurooppa-päivänä 9. toukokuuta. Tunnustus annetaan henkilölle, joka synnyttää keskustelua ja lisää tietoisuutta Euroopan unioniin ja Eurooppaan liittyvistä poliittisista, yhteiskunnallisista ja inhimillisistä kysymyksistä.
Klaus Schwab

Klaus Schwab (s. 1938 Ravensburg, Saksa) on saksalais-sveitsiläinen koneinsinööri ja taloustieteilijä. Hän on perustanut Maailman talousfoorumin 1971. Schwab on entinen Bilderberg-ryhmän ohjausryhmän jäsen.
Schwab on perustanut puolisonsa Hilde Schwabin kanssa 1998 säätiön Schwab Foundation for Social Entrepreneurship sosiaalisen yrittäjyyden edistämiseksi.
Schwab on kirjoittanut neljännestä teollisesta vallankumouksesta talousfoorumin pamfletissa "The Great Reset" ja kirjoissaan. Schwab kirjoittaa teoksessa "Moderne Unternehmensführung im Maschinenbau", että menestyäkseen nykyaikaisen yrityksen on palveltava paitsi osakkaita, myös muita yritykseen liittyviä henkilöitä. Muita hänen kirjojaan ovat 30 kielelle käännetty "The Fourth Industrial Revolution" (2016) ja "Shaping the Fourth Industrial Revolution" (2018).
Klaus ja Hilde Schwab avioituivat 1971. Heillä on kaksi lasta.
Mountain treeing feist

Mountain treeing feist on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Mountain treeing feististä on olemassa useita eri linjoja ja variaatioita: päätyypit ovat mountain feist ja treeing feist. Korvien tulisi olla pystyt, mutta käytännössä puolipystyjä, kärjistä taittuneita korvia näkee paljon. Häntä voi olla minkä tahansa pituinen tai typistetty; Suomessa on voimassa typistyskielto, mutta Yhdysvalloissa se toistaiseksi sallitaan. Karvapeite on lyhyt. Kaikki värit ja väriyhdistelmät sallitaan. Säkäkorkeus vaihtelee 25–55 cm välillä ja paino 5–16 kg välillä.
Alkuperä.
1800-luvulla Yhdysvaltain kaakkoisosavaltioiden vuoristoissa eläneet maalaisasukkaat käyttivät pieniä metsästyskoiria. 1900-luvun lopulla olosuhteet olivat kuitenkin muuttuneet ja elinolot parantuneet, eikä näitä koiria enää tarvittu. 1980-luvun alussa rodun harrastajat aloittivat treeing feistin elvytysprojektin, ja vuonna 1984 perustettiin "Mountain Feist Association". Vuonna 1985 sen nimeksi muutettiin "American Treeing Feist Association", ja vuonna 1986 perustettiin puolestaan "Mountain Feist Breeders Club", joka aloitti virallisen rekisteröinnin. Vuonna 1992 toimintansa aloitti puolestaan "Mountain Treeing Feist Organization" ja vuonna 1999 "Traditional Treeing Feist Club".
Alun perin termiä "Treeing Feist" ("puuhun ajava feist") käytettiin mistä tahansa pienestä koirasta, jolla oli puuhunajamistaipumus. Osaa niistä jalostettiin kuitenkin systemaattisesti, ja ne saivat lopulta rotunimen "Mountain Treeing Feist" tai "American Treeing Feist". Koska kaikki feistit ja treeing-koirat ovat amerikkalaisia, sana "American" on käytännössä tarpeeton, minkä vuoksi ensiksi mainittua nimitystä suositellaan.
United Kennel Club rekisteröi treeing feistiä ja mountain feistiä kahtena eri rotuna: ensiksi mainittua vuodesta 1998 ja jälkimmäistä vuodesta 2015 lähtien.
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" ("treeing dogs"). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Tämän lisäksi se luokitellaan myös oravakoiriin. Mountain treeing feist on erikoistunut oravan ja pesukarhun metsästykseen, mutta sitä käytetään myös opossumin, ilveksen, puuman ja karhun metsästykseen.
Mountain view cur

Mountain view cur on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Korvat ovat riippuvat ja häntä joko luonnontöpö tai typistetty. Karvapeite on lyhyt ja väriltään valkoinen, keltainen, punainen, brindle, musta tai musta brindlein merkein.
Luonne ja käyttäytyminen.
Mountain view cur on monipuolinen metsästyskoira, nopealiikkeinen jäljestäjä. Oravia ajaessaan se on hiljainen, mutta ilmoittaa puuhun ajaessaan riistasta kirkkaalla ja kuuluvalla äänellä. 
Alkuperä.
1980-luvulla New Yorkin Aftonissa asunut Michael Bloodgood aloitti systemaattisen jalostuksen luodakseen poikkeuksellisen etevän puuhun ajavan koiran. Hän käytti jalostusohjelmaansa mountain curia ja kemmer stock curia. Vuonna 1997 perustettiin "Mountain View Cur Registry" ja uuden rodun rekisteröinti saattoi alkaa. 
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" ("treeing dogs"). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Oravien, pesukarhujen ja opossumien puuhun ajamisen lisäksi mountain view curia on käytetty kaniinin, kalkkunan, metsäkanan, fasaanin, villisian, kojootin, puuman ja karhun metsästykseen sekä karjan paimennukseen.
Mullins' feist

Mullins' feist on yhdysvaltalainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Mullins' feist on tyypillisiä pesukarhukoiria selkeästi pienempi. Sen pää on leveä ja erikoisesti litteä, korvat riippuvat ja häntä joko pitkä tai luonnontöpö. Karvapeite on lyhyt, sileä ja tiheä. Väritys voi olla joko keltainen (vaaleasta tummaan), musta, keltainen valkoisin merkein tai musta valkoisin merkein. Säkäkorkeus vaihtelee 38–45 cm välillä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Mullins' feist on aktiivinen, ketterä koira jolla on nopeat, sulavat ja vaivattomat liikkeet. 
Alkuperä.
1970-luvulla Jody Mullins sai selville Tennesseessä kehitetyn "treeing feist"-linjan olemassaolosta. Hän hankki sieltä uroksen ja kaksi narttua, joilla hän aloitti uuden rodun jalostuksen kotonaan Arkansas'n Beardenissa. Roturekisteri perustettiin vuonna 1997 ja rotujärjestö vuonna 1998. 
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" ("treeing dogs"). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Tämän lisäksi se luokitellaan myös oravakoiriin. Mullins' feist ajaa puuhun oravia, pesukarhuja ja opossumeita, mutta sitä käytetään toisinaan myös villisian metsästykseen.
Trisha Paytas

Trisha Kay Paytas (s. 8. toukokuuta 1988) on yhdysvaltalainen mediapersoona, tubettaja, malli ja laulaja. Hän on syntynyt Riversidessä Kaliforniassa ja varttunut Illinoisissa. Teini-ikäisenä Paytas muutti Los Angelesiin. Tämän jälkeen hän alkoi strippariksi ja näytellä työnsä ohella. Hän on ollut mukana myös lukuisissa musiikkivideoissa, myös Eminemin ja Amy Winehousen videoilla. Vuonna 2006 Paytas alkoi kuvaamaan videoita YouTubeen kanavalleen "blndsundoll4mj".
Randall Jarrell

Randall Jarrell (1914 Nashville, Tennessee, Yhdysvallat – 1965 Greensboro, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija, kriitikko, esseisti ja kääntäjä.
Jarrellin esikoiskokoelma "Blood for a Stranger" ilmestyi 1942, ja kautta koko tuotantonsa aina viimeiseen kokoelmaan "The Lost World" (1965) hän keskittyy lyriikassaan lapsen suulla ilmaistuun menetyksen tunteeseen. Hän käänsi englanniksi Rainer Maria Rilken runoja ja sai tästä vaikutteita omaan tuotantoonsa.
Cajuninoravakoira

Cajuninoravakoira ("Original Cajun Squirrel Dog") on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Pää on litteä, korvat riippuvat ja häntä joko luonnontöpö tai typistetty. Karvapeite on lyhyt ja väriltään joko keltainen, punainen, brindle tai punavalkoinen.
Alkuperä.
1980-luvun lopulla louisianalainen Calvin Boutee ja tennesseeläinen Robert Kemmer alkoivat jalostaa curien ja feistien välistä risteytyslinjaa. Kantarodut olivat kemmer stock cur, mullins' feist, mountain treeing feist ja "kemmer feist". "Original Cajun Squirrel Dog Register" perustettiin vuonna 1996.
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" ("treeing dogs"). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Tämän lisäksi se luokitellaan myös oravakoiriin. Toisin kuin muita puuhun ajavia koiria, cajuninoravakoiraa käytetään lähes yksinomaan pelkästään oravien metsästykseen.
Kovalenko

Kovalenko on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Gruyèresin linna

Gruyèren linna ("sak. Schloss Greyerz", "ransk: Château de Gruyères") Gruyèren kaupungissa Sveitsin Fribourgin kantonissa on Sveitsin toiseksi suosituin matkailukohde ja kansallisesti merkittävä kulttuuriperintökohde. 
Historia.
Ensimmäisen kerran vuonna 1244 asiakirjoissa mainittu linna rakennettiin vuosien 1270 ja 1282 välillä Savoijin linnoitusten tyyliä mukaillen. Neliömäistä pohjakaavaa reunustavat korkeat muurit, joiden kulmissa ovat vartiotornit. Kaakkoiskulmassa on suuri pyöreä torni. 
Linnaa ja ympäröiviä herttuakuntia hallitsivat vuosisatojen ajan Gruyèresin kreivit. Kreivi Michel de Gruyères ajautui konkurssiin vuonna 1554. Hänen velkojansa Fribourgin ja Bernin kantonit takavarikoivat Michelin omaisuuden ja jakoivat kreivikunnan. Vuodesta 1555 vuoteen 1798 linnasta tuli Fribourgin haastemiesten asuinpaikka, ja vuoteen 1848 linnassa asuivat Fribourgin viranhaltijat. Vuonna 1849 linna huutokaupattiin. Sen osti Bovyn suku, joka kunnosti linnan ja käytti sitä kesäasuntonaan. 
Fribourgin kantoni osti linnan takaisin vuonna 1938. Linnasta tehtiin museo ja se avattiin yleisölle. Vuodesta 1993 lähtien rakennuksen ja taidekokoelman konservoinnista ja esittelystä on huolehtinut tehtävään perustettu säätiö.
Tambacounda

Tambacounda on kaupunkikunta ja Tambacoundan alueen hallinnollinen keskus Senegalissa. Se sijaitsee maan itäosassa 464 kilometriä Dakarista itään. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 149 071 asukasta.
Kaupunki on tunnettu tukahduttavan kuumasta ilmanalastaan. Sen asukkaat ovat etupäässä mandinkoja, bambaroita ja bassareja.
Tambacounda oli pieni kylä 1900-luvun alkuun saakka, jolloin rakennettiin sen kautta kulkeva Dakarin–Nigerin rautatie. Se kasvoi nopeasti maapähkinän viljelyn ja Ranskan Sudanista tulleiden siirtolaisten ansiosta. Myöhemmin sinne muutti fulbeja Sékou Tourén hallitsemasta Guineasta. Kaupungin väkiluku laski 1970-luvun kuivuusjakson seurauksena.
Tambacounda on N1, N6 ja N7 -maanteiden muodostama liikennekeskus. Siellä on myös lentokenttä. Kaupungin tärkein teollisuuslaitos on Sodefitexin puuvillatehdas. Matkailu suuntautuu lähinnä Kédougoun alueen luontokohteisiin. Paikallisia nähtävyyksiä ovat raunioituvat rautatierakennukset ja käsityöläiskeskus.
Aktuk

Aktuk (Актук, آقتوق, "Aqtuq /" Aktök, , "Aktukovo"; tunnetaan myös nimellä Yañapar, Яңапар) on Venäjällä Nižni Novgorodin alueella, Krasnooktjabrskin piirikunnassa sijaitseva tataarikylä. Suurin osa Suomen tataarien esivanhemmista oli kotoisin Aktukista ja loput sen naapurikylistä. Aktukin väestön Venäjän valtaa edeltävät juuret juontavat Kultaiseen ordaan.
Historia.
Kylän uskotaan olevan perustettu 1640-luvulla. Se sai nimensä sen johtajan, "Aktuk-vaarin" (Aktök abzıy) nimestä. Aktuk, tai hänen perheensä, oli kotoisin Temnikovin ruhtinaskunnasta (Tömän / Tümen; turkkilainen mittayksikkö), mikä alkujaan kuului Kultaisen ordan "mišäärien jurttaan" (Mişär yortı, "Meštšerskiy jurt)" ja sittemmin Venäjän vasallivaltioon, Kasimin kaanikuntaan.
Vuoden 1674 asiakirjan mukaan Aktukin kylää edusti Aktukin poika, Mamedelei Aktukov (Mämäd-Ali, Möxämmäd-Ali).
Ennen Aktukin kylää alueella oli Temnikovista tulleiden palvelutataariperheiden asutus nimeltään "Par / Para", josta lopulta muodostui naapurikylät, mitkä nykyään tunnetaan muun muassa Aktukin ja Urazovkan (Urazawıl) nimillä. 1600-luvun alussa Par-kylän johtajana toimi Uteš (Öteş) Sudeyarov, joka oletetusti oli Aktukin isä. Temnikovin "täydentävästä tarkkailuluettelosta" on löydetty viittauksia veljeksiin Uteš ja Kuzma Sudeyarov tilojen omistajina.
Aktukin kylästä on vielä sittemminkin käytetty nimitystä "Yañapar", joka tarkoittaa "Uusi Par" (ven. Новопара", Novopara")"." Tataarin kielen sana "Yaña" tulee muinaisturkkilaisesta 𐰖‬𐰭‬𐰃 (yaŋï), ja ilmenee nykyään eri muodoissa myös muilla turkkilaisilla kansoilla (tr. yeni, uz. yangi, nog. yañı, jne.). Par on samalla kylän läpi virtaavan joen nimi. Sen puolestaan on esitetty tulevan mordvan kielestä, mutta muun muassa Alimžan Orlov hylkää tämän ja esittää, että sana on "yksi vanhimmista ja laajalle levinneistä sanoista turkkilaisten kansojen kielissä". Kielitieteilijä Vasili Radlovin mukaan se tarkoittaa "perintö, osuus, omaisuus". Kylän arkeologinen muistomerkki "Torataş" Orlovin mukaan osoittaa, että kyseiset maat olivat muinaisten turkkilaisten laitumia. Jotkut tutkijat ovat esittäneet, että Par olisi jo valmiiksi ollut 1500-luvulla turkkilaisten kansojen asuttama kylä, johon uudet tulijat sekoittuivat. Sergatšin piirin kylien tataarimurteiden on sanottu olevan "uskollisen lähellä" muinaista kiptšak-turkkilaista kieltä. Perimätiedon mukaan Kultaisen ordan tataarien ja mordvalaisten välisiä taisteluita käytiin kyseisillä alueilla.
Väestö.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 94 % kylän asukkaista oli tataareja. Vuonna 2010 asukasmäärä oli 253. Vuonna 1911 se oli ollut 3330 henkeä.
Aktukin aikaisemmasta väestöstä iso osa on siirtynyt sittemmin tiettävästi Moskovaan.
Matti Hoffström

Karl Alarik (Matti) Hoffström (31. lokakuuta 1875 Ristiina – 2. joulukuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Hoffströmin vanhemmat olivat eversti Berndt Rudolf Hoffström ja Elin Maria Lovisa Brunou. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Kuopion yksityislyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1898, lääketieteen lisensiaatiksi 1903 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1911. Hän erikoistui gynekologiksi. Hoffström teki yliopiston stipendiaattina vuonna 1912 opintomatkan Wieniin ja Berliiniin. 
Hoffström oli 1903–1905 Helsingin yleisen sairaalan synnytyslaitoksen apulaislääkärinä, josta hän 1905 siirtyi Tampereen kaupungin synnytyslaitoksen johtajaksi. Hoffström oli Tampereen synnytyslaitoksen johtajana 1905–1939 ja toimi myös yksityislääkärinä Tampereella. Hän sai professorin arvon 1955. Hoffström oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1911–1920.
Hoffström oli naimisissa 1904–1955 sairaanhoitaja Zaida Celinda Lindströmin (k. 1955) kanssa. 
Julkaisuja.
Nimellä "K. A. Hoffström":
František Veselý

František Veselý (7. joulukuuta 1943 Praha – 30. lokakuuta 2009) oli Tšekkoslovakiaa edustanut tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän oli Tšekkoslovakian maajoukkueen pelaajana voittamassa Euroopan-mestaruutta vuonna 1976.
Veselý edusti kotimaassaan Dukla Prahaa kausina 1962–1964 ja Slavia Prahaa kausina 1964–1980. Hän voitti Tšekkoslovakian mestaruuden vuonna 1964. Pelaajauransa lopulla hän pelasi Itävallassa.
Veselý pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 34 maaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 1965 ja viimeisen maaliskuussa 1977. Hän pelasi MM-kilpailuissa 1970 ja EM-kilpailuissa 1976. Tšekkoslovakia voitti vuonna 1976 Euroopan-mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa Länsi-Saksan rangaistuspotkukilpailussa. Veselý tuli loppuottelun jatkoajalla vaihdosta kentälle. Lukemin 3–1 päättyneessä välieräottelussa Alankomaita vastaan hän teki joukkueensa kolmannen maalin tultuaan siinäkin jatkoajalla kentälle.
Mountain cur

Mountain cur on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Mountain cur on karupiirteinen ja voimakasrakenteinen. Intiaanikoirien perimä näkyy siinä, ettei se ole yhtä ajokoiramaisen näköinen kuin muut, sille sukua olevat pesukarhukoirat: sen pää on leveämpi ja runko tukevarakenteisempi. Häntä voi olla pitkä, luonnontöpö tai typistetty. Säkäkorkeus vaihtelee 40–66 cm ja paino 13,5–27 cm välillä.
Sallitut väritykset ovat:
- keltainen&lt;br&gt;
- punainen&lt;br&gt;
- ruskea&lt;br&gt;
- sininen&lt;br&gt;
- brindle&lt;br&gt;
- musta&lt;br&gt;
- mikä tahansa perusväreistä tan-merkein&lt;br&gt;
- mikä tahansa perusväreistä valkoisin merkein&lt;br&gt;
- mikä tahansa perusväreistä brindle-merkein
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on metsästettäessä hiljaisempi kuin tyypillisemmät pesukarhukoirat, mutta samalla myös vähemmän tehokas jäljestäjä.
Alkuperä.
Mountain cur on alun perin kotoisin Ohiojoen laaksosta ja polveutuu englanninkettukoirasta, maahan tuoduista paimenkoirista ja paikallisista intiaanikoirista. Se on läheistä sukua amerikanleopardikoiralle. Aiemmin tennesseenajokoira luokiteltiin mountain curin muunnokseksi, mutta se on myöhemmin saavuttanut Yhdysvalloissa virallisen statuksen omana rotunaan.
1900-luvulla mountain curin suosio hiipui, ja toisen maailmansodan jälkeen jäljellä oli vain muutamia puhdasrotuisia yksilöitä. Rodun harrastajat aloittivat elvytysprojektin ja perustivat "Original Mountain Cur Breeders Association":n. Järjestö virallisti mountain curin roduksi vuonna 1957. Tärkeimmät jalostuslinjat olivat Arline, Ledbetter, McConnell, Stephens ja York.
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" ("treeing dogs"). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Mountain cur kykenee ajamaan puuhun suurriistaa, ja onkin puuhun ajamisessa etevä. Sitä on myös käytetty karjan ja perheen vartiointiin sekä muukalaisia että petoeläimiä vastaan.