Svitša

Svitša () on Ivano-Frankivskin alueen Dolynan ja Lvivin alueen Stryin piirissä virtaava Dnestrin oikeanpuoleinen sivujoki Ukrainassa.
Joen kuvaus.
Svitšajoki saa alkunsa Länsi-Ukrainassa Itä-Karpaattien pohjoisrinteillä Gorganyn vuorijonon lähteistä Ivano-Frankivskin ja Taka-Karpatian alueiden välisen rajan läheltä. Gorgany on erämaata, Karpaattien vaikeiten saavutettavissa oleva ja vähiten asuttu osa. Lähin paikkakunta on Myslivkan kylä, joka sijaitsee lähellä Svitšan ja sen sivujoen Synija Mahuran yhdistymispaikkaa. Varsinainen kylän keskusta on Svitšan ja sen vasemman sivujoen Ilnytsjan kohtaamispaikan liepeillä. Tästä joki virtaa kaakkoon kohti Dnestriä, sen pituus on joko 106 tai 107 kilometriä ja sen valuma-alueen pinta-ala on 1 490 tai 1 493 neliökilometriä. Joen kaltevuus on 8,3 metriä kilometriä kohti (m/km). Gorganyn maaperä on enimmäkseen kovaa ja kestävää hiekkakiveä, sen maisemille on ominaista melko matalat vuorten huiput, keskimäärin 1 400–1 500 metriä merenpinnasta, mutta sen tasanteilla ei ole myöskään avoimia niittyjä. Svitšan ja sen sivujoen Mizunkan virratessa pitkittäisten harjujen välissä jokien yläjuoksun laakso on kanjonimainen, ja tulvatasanko puuttuu. Joen uoma on hieman mutkitteleva, noin 5–10 metriä kapea ja 0,5–2 metriä syvä. Joen pohja ja putoukset ovat kivikkoisia ja virtaus nopea. Vuorilta virtaava vesi on likaista ja mutaista, ja sen voimakas virtaus voi katkaista puita. Svitšassa on useita koskia ja jopa 60 kilometrin koskenlaskuosuus, vaikka veden puutteen vuoksi koskenlasku on mahdollista vain aikaisin keväällä ja sateisina syksyinä.
Karpaattien jälkeen Dolynan piirissä Ivano-Frankivskin alueella jokilaakso levenee 5–6 kilometriin, joen virtaus on hillitty ja pohja on kivinen, joissain osissa esiintyy pieniä koskia. Uoma muuttuu mutkittelevaksi ja joki on täällä haarautunut, joten sen leveys vaihtelee 20–50 metrin välillä ja syvyys jopa 1,5 metriin. Alajuoksulla jokilaakso on pääosin 500–600 metriä leveä ja niittykasvillisuuden peittämä, paikoin soinen. Svitša päättyy Dnestriin noin kolme kilometriä Žuravnon kylästä, Lvivin alueella.
Sivujoet.
Vuonna 1957 julkaistun Ukrainan jokikatalogin sivulla 36 Svitšan:
Svitšan suurimmat sivujoet ovat vasenpuoliset Mizunka, Vitvitsa/Lužanka ja Sukel/Sukil, mitkä saavat alkunsa Itä-Karpaattien pohjoisilta rinteiltä ja virtaavat läpi Ivano-Frankivskin alueen Dolynan piirin. Niistä Mizunkan, Lužankan, Nitšytšin/Netetšin ja Sukelin kanssa Svitša kulkee pitkästi vierekkäin. Mizunka eli ’Pikkurilli’ tunnetaan koskestaan. Joidenkin lähteiden mukaan oikeanpuolisten joukkoon kuuluvat myös kaksihaarainen Turjanka, Karbovs’kyi, Malyi Lysak ja Pravytš. Vähän ennen laskupaikkaa Lvivin alueella Svitša yhdistyy oikeanpuolisten Dubravkan ja Mlynivkan kanssa, ennen sitä vasemmalta Rostoškan kanssa. Vasenpuolisten joukkoon kuuluvat vielä Makhlynetsjoki, Bagonka tai Baginka (5,91 km) ja Synija eli Sininen Mahura.
Joen ekologiset olosuhteet.
Alueella vallitsee lauhkea mannermainen ilmasto. Tammikuun keskilämpötila on -5,1 °C ja heinäkuussa +18,8 °C. Vuoristossa lämpötila on yksi tai kaksi astetta alhaisempi. Joki jäätyy yleensä marraskuun lopussa tai joulukuun alussa ja jääpeite katoaa helmikuun lopussa tai maaliskuun alussa. Vuotuinen sademäärä on 500–800 mm (vuoristossa 800–1 100 mm) ja kasvukausi kestää 150–165 päivää vuodessa.
Svitša tulvii joka vuosi keväällä ja kesällä Joella havaitaan vuosittain jopa neljät tulvat, jolloin vedenpinta voi nousta 3–4 metriä ja joskus enemmänkin aiheuttaen paljon vahinkoa. Joidenkin lähteiden mukaan vasemmanpuolisen Mizunkan kanssa yhtymisen jälkeen Novoselytsjan kylän kohdalla Svitšan uoman paikanmuutokseksi laskettiin jopa 270 metriä vuodesta 1933 lähtien, jonka arvellaan johtuvan 1980-luvulla sorakaivannoista. Ševtšenkoven kylän lähistöllä Kalušin piirissä Svitšan arvellaan muuttaneen kulkuaan yli kymmenen kertaa muutaman viime vuoden aikana. Toukokuussa vuonna 2008 vuoristopurosta kylän lähimpään taloon jäi enää 50 metriä ja tulvan aikana 25 metriä. Samalla kylän läpi kulkevat Družba- ja Urengoi-Pomari-Užhorod-korkeapainekaasuputket ja eteeniputki. Jos Svitša sattuu murtautumaan kaasunjakelijan läpi, vesi voi murskata melkein kaiken eteentulevan ja myös eteeniputken, mikä tarkoittaisi ekologista katastrofia Dolynan alueella. Vedenpinnan merkittävästä noususta uutisoitiin myös 25.7.2018, jolloin joki huuhteli rantoja ja lähestyi taloja. Tulvien hallitsemiseksi joelle on rakennettu suuri määrä vahvistettuja pengerryksiä.
Karpaattien kalalajistoa pidetään hyvin erilaisena, jota täällä edustavat taimen tai purotaimen, törö, salakka, mutu, nokkasärki, harjus, turpa, seipi, kirjoeväsimppu, made ja monet muut. Joen yläosassa, jossa se virtaa nopeasti, yleisintä on taimen, harjus, punasalakat, mudut ja turpa. Alajuoksulla Knjažolokin kylästä lähtien joki hidastuu, levenee ja siinä esiintyy paikoin syviä mutatasankoja. Alajuoksun kalalajisto on paljon laajempi, ja siellä esiintyy muun muassa lahnaa, suutaria, särkeä, ruutania, vimbaa, ahventa, toutainta, haukea, turpaa ja muita lajeja. Monet lajeista ovat uhanalaisia ja suojelun kohteena, minkä vuoksi ne on sisällytetty Ukrainan punaiseen kirjaan. Svitšalle on rakennettu kalanviljelylampia. Joen vettä käytetään vesihuoltoon ja kasteluun. Joskus Svitšan vesitse uitettiin tukkipuita.
Vuonna 1993 Ivano-Frankivskin alueneuvosto päätti perustaa paikallisen maisemasuojelualueen Svitšalle Dolynan alueella. Suojeluasema myönnettiin Svitša-vuoristojoelle yhdessä sivujoen Mizunkan kanssa, joiden alueella on lupaavin juomaveden lähde ja luonnontilassaan säilynein kasvisto- ja eläimistö. Täällä elää useita Ukrainan punaiseen kirjaan lueteltuja arvokkaita kalalajeja ja suojelualue on niiden lisääntymispaikka. Jossain vaiheessa Svitšajoelle noin puolisen vuosisataa sitten rakennetun padon yhteyteen alettiin suunnitella uuden vesivoimalan rakentamista. Itse pato on rappeutuneessa tilassa. Elokuun alussa vuonna 2021 kerrottiin minivesivoimalan rakentamisesta Svitšalle lähellä Vyhodan kylää käyttämällä hyväksi olemassa olevia vesivoimarakenteita. Voimalaitoksen tehoksi kaavailtiin enintään 500 kilowattia (kW) ja sen tontti Svitšan ja Mizunka-sivujoen maisemasuojelualueeseen kuuluvalle vesistösuojeluvyöhykkeelle. Sekä vesivoimala että pato tekevät kalojen muuttoliikkeen mahdottomaksi. Vuonna 2023 maaliskuun 30. päivänä Vyhodan asutusneuvosto istunnossaan poisti vesivoimalan rakentamishankkeen käsittelystä.
Vuosina 2017–2021 Vyhodan valtionmetsäyritys rakensi 3,5 kilometriä pitkän metsätien, joka johtaa suoraan neitsytmetsiin, joiden väitettiin tarvittavan harvennushakkuita. Vuonna 2022 metsätie ylsi vuoristoon ja hakkuut alkoivat. Vuoden loppuun mennessä oli hakattu 3,5 hehtaaria eli lähes viiden jalkapallokentän verran metsää. Lisäksi heinäkuun alussa v. 2023 "Svitša-joki ja Mizunkan sivujoki" -maisemansuojelualueella havaittiin laitonta puiden ja pensaiden hakkuita, jolloin paikan päältä löydettiin puun pilkkomiseen tarkoitettu hakkurilaite.