tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Rocky Horror Show

The Rocky Horror Show on Richard O'Brienin kirjoittama musikaali, jonka maailmanensi-ilta oli Lontoossa 1973. Musikaali kuvaa vastakihlautuneen pariskunnan päätymistä myrskyä paetessaan transvestiitin tiedemiehen taloon. Esityksen ympärille on muodostunut kultti, jossa yleisö osallistuu esitykseen monin eri tavoin. Vuonna 1975 valmistui musikaaliin perustuva elokuva "The Rocky Horror Picture Show".
Musikaalin historia.
Ensi-ilta oli 63-paikkaisessa teatterissa 19. kesäkuuta 1973, ja esitykset jatkuivat 20. heinäkuuta 1973 asti. Rooleissa olivat muun muassa Tim Curry, Patricia Quinn, Nell Campbell, Julie Covington, Christopher Malcolm ja Richard O'Brien itse.
Ensi-esityksen ohjasi Jim Sharman, joka päätti esittää sen pienessä tilassa Royal Court Theatren yläkerrassa. Sharman ja O'Brien olivat tutustuneet "Jesus Christ Superstarin" Australian ensituotannon yhteydessä.
Vuonna 1974 musikaalia esitettiin Los Angelesissa Roxy-teatterissa, jossa se oli Lontoon tavoin menestys. 
Musikaalia alettiin esittää myös Broadwaylla New Yorkissa Belasco-teatterissa vuonna 1975, jossa se ei enää menestynyt kuten aiemmin, ja näytännöt jäivät hyvin lyhyeksi. Tim Curry uusi roolinsa Tohtori Frank-N-Furterina molemmissa tuotannoissa. 
Musikaalia on sittemmin esitetty ympäri maailmaa sekä uudelleen Britanniassa lukuisia kertoja. 
Musikaalin esitykset Suomessa.
Musikaalia ovat Suomessa esittäneet ainakin vuonna 2002 Åbo Svenska Teater, Seinäjoen kaupunginteatteri (1995 ja 2012) ja Turun Kaupunginteatteri (2013). Viimeisin tuotanto on tehty 2016 syksyllä ja alkuvuodesta 2017, jolloin musikaalia esitettiin Helsingissä,Turussa sekä Tampereella. Musikaalin ohjasi Sami Saikkonen joka myös esitti itse Tohtori Frank-N-Furteria. Muissa pääosissa nähtiin mm. Roope Salminen ja Ilona Chevakova.
Seinäjoen kaupunginteatterin esitys.
Näytelmän kappaleet ja koko käsikirjoituksen käänsi suomeksi Moog Konttinen, joka kerran myös paikkasi yhtä lyhyttä roolia laulaen "Mitä tapahtui lauantaina" -kappaleen. Esityksen taltioinnin tuotti 1995 CD:ksi levy-yhtiö Poko Records.
Kappaleiden suomenkieliset nimet.
Sävellykset: Richard O'Brien. Suomenkieliset sanoitukset: Moog Konttinen.
Rebelution

Rebelution rap-artisti Pitbullin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. syyskuuta 2009. Albumi julkaistiin Pitbullin oman Mr. 305 Inc. -levy-yhtiön kautta.
Kappaleet.
Kappale ”Hotel Room Service” sisältää samplen Nightcrawlers-yhtyeen ”Push the Feeling On” -kappaleesta.
Kellan Lutz

Kellan Christopher Lutz (s. 15. maaliskuuta 1985) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Emmett Cullenin roolia "Twilight"-elokuvissa.
Nuoruus ja yksityiselämä.
Lutz on kotoisin Pohjois-Dakotasta mutta asui nuoruudessaan myös eri puolilla Yhdysvaltain Keskilänttä. Lutzin vanhemmat erosivat hänen ollessaan kuusivuotias. Lukioikäisenä hän päätyi asumaan Arizonaan, missä hänen äitinsä meni uusiin naimisiin. Valmistuttuaan lukiosta hän muutti Los Angelesiin päästäkseen lähemmäs siellä asuvaa isäänsä ja kävi kaupungissa Chapman University -yliopistoa opiskellen kemiantekniikkaa ennen kuin päätti siirtyä näyttelijäksi.
Lutzin hyviin ystäviin kuuluvat hänen "Twilight"-elokuvasarjan näyttelijäkollegansa Ashley Greene ja Jackson Rathbone, jotka hän tunsi jo ennen ensimmäisen elokuvan kuvauksia. Kellan ja AnnaLynne McCord, joka on näytellyt "Beverly Hills 90210" -sarjassa, ovat seurustelleet aikaisemmin.
Ura.
Ennen näyttelijäksi ryhtymistään Lutz toimi mallina. Hän aloitti mallin uransa jo teini-ikäisenä ollessaan noin 13–14-vuotias tienatakseen ylimääräistä rahaa. Muutettuaan Los Angelesiin hän kuitenkin kiinnostui näyttelemisestä ja alkoi ottaa näyttelykursseja.
Uransa aikana Lutz on näytellyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hän esiintyi useaan otteeseen televisiosarjoissa "Model Citizens" ja "The Comeback" ja vieraili esimerkiksi sarjoissa "Kauniit ja rohkeat", "C.S.I. New York", "Summerland", "Mullan alla", "C.S.I.", ja "Heroes". Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Stick It", "Accepted" ja "Prom Night". Lutz esiintyi myös HBO:n vuoden 2008 minisarjassa "Generation Kill".
Lutzin tunnetuimpiin rooleihin kuuluu vampyyri Emmett Cullen yhdysvaltalaisen kirjailijan Stephenie Meyerin fantasiakirjasarjaan perustuvissa elokuvissa. Kun ensimmäiseen elokuvaan "Twilight – Houkutus" haettiin näyttelijöitä vuonna 2007, Lutz oli kiinnostunut, mutta ei koe-esiintynyt rooliin. Tammikuussa 2008 juuri ennen elokuvan kuvausten aloittamista Emmettin rooliin alun perin valittu näyttelijä jättäytyi pois, ja Lutz päätti tällä kertaa koe-esiintyä. Elokuvan ohjaaja Catherine Hardwicke piti hänestä, ja Lutz sai osan. "Twilight – Houkutus" sai ensi-iltansa vuonna 2008. Sen taloudellisen menestyksen vuoksi elokuvan tuottanut Summit Entertainment päätti jatkaa elokuvasarjaa. Lutz esittää Emmettiä myös elokuvan jatko-osissa "Twilight – Uusikuu" ja "Twilight – Epäilys". Elokuvasarjan päätöselokuvasta tehtiin kaksiosainen: "Twilight – Aamunkoi, osa 1" ja "Twilight – Aamunkoi, osa 2" saivat ensi-iltansa vuosina 2011 ja 2012.
Vuosina 2008–2009 Lutz esiintyi George Evansin roolissa televisiosarjassa "90210". Hän näyttelee yhdessä näyttelijäystävänsä Ashley Greenen kanssa vuoden 2009 elokuvassa "Warrior". Lutz on mukana myös vuoden 2010 kauhuelokuvassa "Painajainen Elm Streetillä".
Luigi D’Albertis

Luigi Maria D’Albertis (21. marraskuuta 1841 Genova, Italia – 2. syyskuuta 1901 Sassari, Sardinia) oli italialainen tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä, joka kartoitti ensimmäisenä Papua-Uudessa-Guineassa sijaitsevaa Fly-jokea.
D’Albertis tutki Malakan niemimaan ja Papua-Uuden-Guinean välistä laajaa saaristoa vuosina 1871–1877. Vuonna 1876 hän purjehti kahdeksan viikkoa australialaisella höyrykäyttöisellä "Neva"-isoveneellä 930 kilometriä ylös Fly-jokea. Seurueen mukana oli hänen serkkunsa Enrico Alberto d’Albertis ja myöhemmin ilmailun pioneerina tunnettu Lawrence Hargrave. Retkikunta keräsi lintu-, kasvi- ja hyönteisnäytteitä. Eteneminen päättyi aluksen törmättyä särkkään, jolloin retkikunta joutui palaamaan takaisin. D’Albertis yritti seuraavana vuonna uudelleen, mutta matka keskeytyi jo aikaisemmin, ja hän palasi Eurooppaan.
Retkikunnan keräämää aineistoa sijoitettiin Giacomo Dorian luonnonhistorialliseen museoon Genovassa. Osa näytteistä meni British Museumiin, osa jäi D’Albertisin linnaan "Castello D’Albertis". Linna on nykyisin Maailmankulttuurimuseo.
D’Albertis nimesi yhdessä Tommaso Salvadorin kanssa useita uusia lintulajeja, muun muassa papuankiitäjän ("Mearnsia novaeguineae") ja juovakehrääjän ("Aegotheles bennettii").
Julian Sands

Julian Richard Morley Sands (s. 4. tammikuuta 1958 Otley, Yorkshire, Englanti – tammikuu 2023 Kalifornia, Yhdysvallat) oli englantilainen näyttelijä. Hänen kansainvälinen läpimurtonsa oli George Emersonin rooli elokuvassa "Hotelli Firenzessä".
Sands näytteli muun muassa televisiosarjoissa "The Sun All Rises", "24", "L-koodi", ', ' sekä minisarjassa "Rose Red" ja elokuvissa "Kuoleman kentät", "Hotelli Firenzessä", "Warlock", "Warlock II", "Araknofobia", "Rakkauden sävel", "Alaston lounas", "Tale of a Vampire" ja "Ocean’s Thirteen".
Yksityiselämä.
Sands oli kaksi kertaa naimisissa, 1980-luvulla Sarah Sandsin kanssa ja vuodesta 1990 Evgenia Citkowitzin kanssa. Hän sai kolme lasta, yhden Sandsin ja kaksi Citkowitzin kanssa.
Sands asui Kaliforniassa 1980-luvulta alkaen. 13. tammikuuta 2023 Sandsin uutisoitiin kadonneen hänen lähdettyä vaeltamaan viikkoa aiemmin Mount San Antonion alueella Los Angelesin koillispuolella. Hänen ruumiinsa löydettiin kesäkuussa 2023. Kuolinsyy ei koskaan selvinnyt.
Etelänpihlaja

Etelänpihlaja ("Sorbus torminalis") on keski- ja eteläeurooppalainen pihlajalaji. Se on keskikokoinen lehtipuu, joka kasvaa 15–25 metriä korkeaksi. 
Lehdet eivät muodostu kotipihlajan lehtien tavoin irtolehdyköistä, vaan ovat syvään hammaslaitaiset. Marjojen läpimitta on 10–15 mm. Marjoja voi syödä sellaisenaan tai keittää hilloksi, mutta siemenet pitää siilata pois, sillä niissä on hiukan syanidia.
Mark Hildreth

Mark Hildreth (s. 24. tammikuuta 1978 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä ja muusikko.
Ura.
Hildreth aloitti uransa lapsinäyttelijänä 7-vuotiaana ja opiskeli myöhemmin näyttelemistä The National Theater Schoolissa Kanadassa. Valmistumisensa jälkeen hän esiintyi television lisäksi myös teatterissa.
Televisiossa Hildreth on esiintynyt vuodesta 1985 lähtien ja teki ensimmäisen ääniroolinsa kolme vuotta myöhemmin piirrossarjassa "Beany and Cecil". Sarjassa hän toimi Beanyn äänenä ja on tämän jälkeen tehnyt urallaan näytelmäroolien lisäksi useita äänirooleja animaatioihin ja videopeleihin.
Muusikkona.
Hildreth liittyi vuonna 2003 Davis Trading -yhtyeeseen kosketinsoittajaksi ja laulajaksi, mutta erosi yhtyeestä vuoden jälkeen perustaakseen oman yhtyeen kitaristi Jory Neal Grobermanin ja rumpali Amrit Basin kanssa. Hildreth sanoittaa ja laulaa kaikki omat kappaleensa, jotka kuulostavat samankaltaiselta kuin Elton Johnin ja Steve Wonderin kappaleet. Hänen ensimmäisen albuminsa nimi on Complex State of Attachment.
Juho Kolehmainen

Juho Kolehmainen () oli suomalainen jääkärivänrikki.
Perhetausta.
Hänen vanhempansa olivat puuseppä Antti Kolehmainen ja Anna Kilpeläinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Elvira Engströmin kanssa.
Opinnot.
Kolehmainen kävi kansakoulun. 
Jääkärikausi.
Kolehmainen työskenteli metsätyönjohtajana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 28. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota.
Kolehmainen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Kolehmainen palveli sisällissodan jälkeen 1. komppanian koulutusaliupseerina 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä (tunnettiin myöhemmin nimillä Jääkäripataljoona 2 ja Pohjolan jääkäripataljoona). Hänet siirrettiin 11. lokakuuta 1918 alkaen koulutusaliupseeriksi Karjalan kaartin rykmentin III pataljoonaan. Armeijasta hän erosi 11. helmikuuta 1919 vain liittyäkseen 15. helmikuuta 1919 alkaen Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan. Retkikunnalla hänet määrättiin aluksi joukkueenjohtajaksi III pataljoonan 1. komppaniaan, minkä päällikkyyden hän vastaan otti myöhemmin. Hänet siirrettiin kesäkuussa Karjalaiseen pataljoonaan, missä hän toimi 3. komppanian päällikkönä. Kolehmainen otti osaa retkikunnalla taisteluihin Tulemajärvellä, Vieljärvellä, Nuosjärvellä, Prääzässä, Matrossassa, Kotkatjärvellä, Tuuloksessa, Maasjärvellä, Suollusmäellä ja Säämäjärvellä. Retkikunnalta palattuaan hän astui etsivän keskuspoliisin palvelukseen 10. heinäkuuta 1919, mutta palasi takaisin puolustusvoimien palvelukseen 31. tammikuuta 1920 pursimiehenä. Hänet sijoitettiin miinanetsintälaivueeseen, josta hänet siirrettiin l. toukokuuta 1925 Melkin vartiokomennuskunnan päälliköksi ja 1. lokakuuta 1933 alkaen miina- ja vartiolaivueen ruori- ja merkinantoaliupseeriksi, missä tehtävässä hän palveli aina talvisotaan saakka. 
Talvi- ja jatkosota.
Kolehmainen osallistui talvisotaan pursimiehenä Erillisessä Laivastossa Helsingissä. Välirauhan aikana hän jatkoi samassa toimessa, mutta siirrettiin myöhemmin Merikoulun kasarmialiupseeriksi. Merikoululta hänet siirrettiin pursimieheksi Helsingin Laivastoasemalle. Jatkosodan puhjetessa hän jäi edelleen Helsingin Laivastoasemalle ja toimi joukkueenjohtajana sodan loppuun saakka. Sotien jälkeen hän jatkoi joukkueenjohtajana Helsingin Tukikohdassa vuoteen 1945 saakka, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Levytanko

Levytanko on voimaharjoitteluväline, jota käytetään lihasvoimaharjoittelussa, painonnostossa ja voimanostossa. Tanko on valmistettu metallista ja sen normaali pituus on 2,2 metriä. Halkaisijaltaan se on 25 millimetriä ja päistä 50 millimetriä. Tanko on laakeroitu päistä jotta levypainot saavat pyöriä vapaasti esimerkiksi tehtäessä tempausta. Otekohdissa on karhea pinta, joka auttaa nostajaa saamaan pitävämmän otteen.
Tangon kumpaankin päähän lastataan kulloinkin halutun painoisia kiekkomaisia painoja. Jotta kiekot eivät pääsisi putoamaan tangolta käytön aikana, ne voidaan lukita paikalleen esimerkiksi puristamalla ne otekohdan ulkopuolella olevia vastinkappaleita vasten kiertovipusalpainten avulla. Salpalaitteita kutsutaan tavallisesti lukoiksi. Lukituksen pitävyys usein varmistetaan salpaan asetettavalla sokalla. Kuntosaleillakin käytettävät harjoittelutangot painavat tavallisesti 20 kilogrammaa.
Lisäksi käytetään epävirallisia erityisesti kotikäyttöön suunniteltuja 25 mm tai 30 mm halkaisijaltaan olevia tankoja. Tankojen pituus vaihtelee yleensä noin 150 ja 180 cm välillä ja tällaisten tankojen paino vaihtelee noin 6 ja 10 kg välillä.
Olympialaisissa.
Miesten tanko.
Miesten olympialaisissa käyttämä tanko on 2,2 metrin pituinen ja painaa 20 kiloa. Kansainvälinen painonnostoliitto IWF ei hyväksy pitempien tai paksumpien tankojen käyttöä. Voimanostossa kuitenkin usein käytetään epävirallisissa kilpailuissa tätä tukevampaa tankoa. Otekohtien väli on tavallisesti 810 millimetriä.
Naisten tanko.
Naisten tanko on samankaltainen kuin miestenkin, mutta pituudeltaan 2,05 metriä ja painoltaan 15 kiloa.
Levypainot.
Yli 10-kiloisten levypainojen halkaisija on 450 millimetriä. Alle 10-kiloisisten levypainojen halkaisija vaihtelee. Yli 10-kiloisissa levypainoissa on myös kuminen ”iskunvaimennin” vaimentamassa iskua, joka syntyy, kun tanko pudotetaan maahan.
Olympiakisoissa levypainojen värin on oltava seuraavan taulukon mukainen:
IWF:n hallinnoimien kisojen ulkopuolella voimanostossa on olympiapainojen lisäksi käytössä seuraavat painot:
Harjoittelussa käytettävät painot eivät yleensä ole määrätyn värisiä, eikä niissä tavallisesti ole kumia vaimentamassa iskua.
Lukot.
Tangoissa käytettävät lukot ovat useimmiten metallia, mutta niistä valmistetaan myös muista aineista. Lukkojen paino on niin miehillä kuin naisillakin enimmillään 2,5 kiloa. Tangon kokonaispaino ilman levykiekkoja riippuu lukkojen painosta. Miehillä kokonaispaino on enimmillään 25 kiloa ja naisilla 20 kiloa.
Carl von Otter

Carl von Otter (13. elokuuta 1766 – 20. lokakuuta 1813 Länsi-Götanmaa) oli ruotsalainen eversti. Hän osallistui ja Suomen sotaan.
Von Otter oli vapaaherrallisen von Otter -suvun jäsen. Hänen vanhempansa olivat Porin rykmentin komentaja eversti Sebastian von Otter ja Maria Margareta Hierta. Vuonna 1800 von Otter avioitui 21. syyskuuta 1806 Vaasassa Katarina Charlotta Krookin (27. heinäkuuta 1785 – 27. heinäkuuta 1839) kanssa. Aviopari oli lapseton.
Ura.
Carl von Otter aloitti sotilasuransa vapaaehtoisena Skaraborgin rykmentissä 5. syyskuuta 1767. Hänet korotettiin majoitusmestariksi 15. heinäkuuta 1777, kersantiksi 15. elokuuta 1778 ja toiseksi adjutantiksi aliluutnantin palkalla 16. joulukuuta 1779.
Carl von Otter osti vänrikin viran 23. elokuuta 1783 Hämeenlinnan rykmentistä. Hänestä tuli luutnantti 20. joulukuuta 1784 Pohjanmaan rykmentin Pyhäjoen komppaniaan ja hänen virkatalonaan oli Marttila Pohjankylässä Kalajoella. Hänet siirrettiin Närpiön komppanian 20. huhtikuuta 1785 luutnantiksi virkatalonaan Öist Lapväärtissä.
Carl von Otter ylennettiin alikapteeniksi (eli esikuntakapteeniksi) Henkikomppaniaan 23. lokakuuta 1789. Samalla hänen virkatalokseen määrättiin Rökiö Kullaksen kylästä Vöyristä. Hän palveli Henkikomppanian päällikkönä Kustaa III:n sodan aikana ja otti komppanioineen osaa Verelän, Högforsin ja Ahvenkosken taisteluihin. Henkikomppaniassa von Otter palveli, kunnes 26. marraskuuta 1794 saakka siirtyi Hämeen rykmentin värvättyyn jalkaväkipataljoonaan.
Carl von Otter palasi Pohjanmaan rykmenttiin majuriksi 15. marraskuuta 1799 virkatalonaan Ikola Isossakyrössä. Tässä virassa hän palveli 19. syyskuuta 1809 saakka, jolloin hän siirtyi Älvsborgin rykmenttiin. Hänet ylennettiin armeijan everstiksi ja kuninkaan yliadjutantiksi 29. kesäkuuta 1809.
Suomen sodassa von Otter johti Ruotsin joukkoja venäläisiä vastaan esimerkiksi Samelinlakson, tappiolliseen Parjakannevan ja Nummijärven taisteluissa. 
Von Otter kuoli 20. lokakuuta 1813 virka-asunnossaan Länsi-Götanmaalla.
Puolustusvoimien radiolaitos

Puolustusvoimien radiolaitos (, lyhenne FRA) on Ruotsin puolustusministeriön alainen siviiliorganisaatio, joka suorittaa signaalitiedustelua.
Radiolaitoksen päämaja on Lovön saarella Ekerössä. Sen budjetti oli vuonna 2008 562 miljoonaa kruunua, ja sillä oli 650 työntekijää.
18. kesäkuuta 2008 hyväksytyn ja 1.1.2009 voimaan tulleen lain 2006/07:63 (FRA-laki, ruotsiksi FRA-lagen) mukaan FRA saa salakuunnella kaikkea Ruotsin läpi kulkevaa viestiliikennettä, esimerkiksi puheluja, Internet-selailua ja sähköposteja. Lain päätarkoitukseksi on ilmoitettu terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuminen. Vuoden 2008 aikana FRA rekrytoi voimakkaasti ja henkilöstömäärä oli tarkoitus nostaa 900:aan.
Marraskuun 2007 tietojen mukaan FRA:lla oli maailman viidenneksi nopein supertietokone.
Adult Swim

Adult Swim on yhdysvaltalainen kaapelitelevisiokanava Cartoon Networkin oma kanavaosio, joka on nähtävissä myös eri puolilla maailmaa digitaalitelevisioverkon ja satelliitin kautta.
Ohjelmat on suunnattu yli 17-vuotiaille aikuisille ja niissä on hyvin vähän sensuroitua materiaalia. Sarjat on useimmiten tehty Yhdysvalloissa tai Japanissa. Kanava on osa Cartoon Networkia ja lähettää omat ohjelmansa Yhdysvalloissa kello 20:stä aina aamukuuteen asti.
Videopelit.
Yhtiö julkaisee myös videopelejä. Yhtiö julkaisee pelejä, jotka eivät perustu kanavan televisio-ohjelmiin. Alkuvuonna 2024 Warner Bros. Discovery ilmoitti, että studion julkaisemat pelit poistuvat jakelusta. Julkaisuja ei myöskään siirretä takaisin pelien kehittäjille jotta niitä voisi edelleen tukea ja ylläpitää, jonka myötä pitkäaikaiset peliyhteisön tuotokset menetetään pysyvästi.
Vihtori Peltonen

Vihtori Peltonen voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Estradasphere

Estradasphere on alun perin Santa Cruzissa perustettu kokeellinen musiikkiyhtye, joka koostuu kuudesta, useita soittimia taitavasta, muusikosta. Yhtye aloitti toimintansa 1990-luvun loppupuolella, soittaen aluksi Santa Cruzin kaduilla ja pienissa kahviloissa. Estradaspheren värikäs musiikillinen tyyli vaihtelee kokeellisesta rock musiikista videopeli-imitaatioihin, jazziin ja death metalliin. Yhtyeen jäsenten musiikkitaustasta löytyy klassisen musiikin, jazzin ja metallimusiikin koulutusta sekä kokemusta.
Alkuvaiheet.
Tim Smolens ja Jason Schimmel tutustuivat vuonna 1990 ja perustivat Mr. Bunglen albumin Disco Volante innoittamina yhtyeen nimeltä Don Salsa. Tämä Estradasphereä edeltänyt kokeellinen bändi, jonka musiikissa voidaan kuulla paljon viitteitä Estradaspheren tuotantoon, toimi ystävysten myöhempien musiikkiprojektien ensiaskeleena. Yhtye julkaisi omakustanteisen esikoislevynsä, Koolaid Moustache In Jonestown, vuonna 1997, jolla kuullaan monia Estradaspheren tavaramerkeiksi muodostuneita elementtejä, kuten esimerkiksi videopelimusiikkia ja kaikenlaisten musiikkityylien yhdistelemistä massiivisiksi ääniteoksiksi. Yhtye ei koskaan saavuttanut kaupallista menestystä, mutta sen kappaleita, ja osia niistä, kuullaan Estradaspheren 2001 julkaisemalla "Buck Fever" albumilla.
Vuonna 1998 Schimmel tutustui yliopistossaan Timb Harrisiin, John Whooleyyn ja David Murrayyn. Yhdessä Tim Smolensin kanssa he vuotta myöhemmin perustivat Estradaspheren. Yhtyeen suosio lähti liikkeelle vuonna 2000 paikallisella jazz klubilla soitetusta keikasta, joka oli bändin ensimmäinen julkinen esiintyminen. Yhtyeen varhaisille esiintymisille oli leimallista sirkusmainen esiintyjä kaarti, johon yleisöä kehotettiin osallistumaan. Myöhemmin samana vuonna yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä, "It's Understood", Trey Spruancen levy-yhtiöllä Mimicry Records ja lähti mukaan ensimmäiselle kiertueelleen Spruancen yhtyeen Secret Chiefs 3 lämppärinä.
Euroopantuhkapensas

Euroopantuhkapensas ("Cotoneaster integerrimus") on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon kuuluva pensas. Se kasvaa noin kaksi metriä korkeaksi. Lehdet ovat päältä himmeän tummanvihreät, alta valkoisen nukan peitossa. Se on nopeakasvuinen ja harittavaoksainen pensas. Sitä käytetään koristepensaana Etelä- ja Keski-Suomessa, ja se pärjää melko kuivillakin kasvupaikoilla. Kasvi marjoineen on myrkyllinen.
Turkmenistanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu

Turkmenistanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu oli Turkmenistanin sosialistisessa neuvostotasavallassa käytössä ollut lippu, joka otettiin virallisesti käyttöön 1. elokuuta 1953. Lipussa oli punaisella pohjalla kaksi kapeaa vaaleansinistä viivaa, joiden selitettiin kuvaavan maassa käytössä olevia keinokastelukanavia. Kanavat toivat maalle runsaasti vaurautta, mutta kuten myöhemmin on käynyt ilmi, myös kosolti ekologisia ongelmia. Lipun vasemmassa ylälaidassa oli muiden neuvostotasavaltojen lippujen tapaan keltainen sirppi ja vasara sekä kommunismin viisisakarainen tähti.
Aikaisemmassa Turkmenistanin neuvostotasavallan lipussa oli punaisella pohjalla kyrilliset kirjaimet "TCCP" (latinalaisin kirjaimin TSSR), jotka merkitsivät Turkmenistanin sosialistista neuvostotasavaltaa. Tätä aikaisemmassa lipussa oli sama lyhenne latinalaisin kirjaimin.
Kazahstanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu

Kazahstanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu oli Kazahstanin sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön Kazahstanin sosialistisen neuvostotasavallan Korkeimman neuvoston päätöksellä 24. tammikuuta 1953. Lipussa oli punaisella pohjalla sosialismin keltainen sirppi ja vasara sekä viisisakarainen tähti. Lipun alalaidassa oli punainen raita ja sen yläpuolella kirkkaan sininen raita. Sinisen raidan selitettiin kuvaavan Kazahstanin pilvetöntä taivasta. 
Aikaisemmassa, 1940-luvulla käyttöön otetussa lipussa oli punaisella pohjalla sosialismin tunnukset sekä kyrillisin kirjaimin sanat "Казак ССР" ("Kazak SSR") ja "Казахская ССР" ("Kazahskaja SSR"). Tätä aiemmassa, vuonna 1937 käyttöön otetussa lipussa oli sosialismin tunnusten ohella punaisella pohjalla latinalaisin kirjaimin sanat "QAZAQ SSR" ja kyrillisin kirjaimin "КАЗАХСКАЯ ССР" ("KAZAHSKAJA SSR").
Michael Kopsa

Michael Kopsa (22. tammikuuta 1956 Toronto, Ontario – 23. lokakuuta 2022) oli kanadalainen näyttelijä, joka on useimmiten esiintynyt independent-elokuvissa, kuten "Glenn Gould – 32 lyhytelokuvaa", "Tappolista" ja "Tie ystävyyteen", sekä dubannut animea. Hänellä on ollut myös alkuperäisiä äänirooleja muun muassa "issa", "Dragon Boosterissa" ja "Lego Ninjagossa". Kopsa kuoli aivokasvaimeen lokakuussa 2022.
Bellunon maakunta

Bellunon maakunta () on maakunta Veneton alueella Italiassa.
Bellunon maakunnan pinta-ala on 3 676 km2 ja asukasluku 213 612 (2008). Maakunta muodostuu 64 kunnasta, ja sen pääkaupunki on Belluno.
Bellunon maakunta sijaitsee Italian koillisosassa ja se rajoittuu koillisessa Itävaltaan. Lähes kauttaaltaan vuoristoisen Bellunon maakunnan itäosissa kohoavat Dolomiitit. Maakunnan laajin ja asutetuin laakso, Valbelluna, sijaitsee puolestaan etelässä. Maakunnan halki virtaa Piavejoki.
Suurimmat kaupungit.
"asukasluku 31.12.2006" 
Maakunnassa asuu kielivähemmistöinä saksankielisiä sekä ladininkielisiä kolmessa kunnassa: Colle Santa Luciassa, Livinallongo del Col di Lanassa ja Cortina d’Ampezzossa.
NK Maribor

NK Maribor on vuonna 1960 perustettu slovenialainen jalkapallojoukkue, joka pelaa Slovenian korkeimmalla sarjatasolla PrvaLigassa. Joukkue pelaa kotiottelunsa Mariborin kaupungissa. Seura on itsenäisen Slovenian jalkapallohistorian menestyksekkäin. Se on ainoa Mestarien liigan lohkovaiheeseen selviytynyt slovenialaisjoukkue ja vuosina 1996-2003 seura voitti Slovenian mestaruuden seitsemän kertaa peräkkäin.
Seuran tunnuslause on "En klub, ena čast" (Yksi seura, yksi kunnia).
Puolan voivodikunnat

Puolan voivodikunnat () ovat Puolan aluehallinnon laajimpia yksiköitä. Puolan paikallishallinto on kolmiportainen: voivodikunta jakautuu vielä piirikuntiin () ja kuntiin (). Nimitys voivodikunta on peräisin keskiajalta, jolloin voivodiruhtinaat hallitsivat Itä-Eurooppaa kuninkaidensa vasalleina.
Historia.
Voivodikuntien lukumäärä on vaihdellut. Kansandemokratian aikana läänejä oli alkujaan 17, mutta niiden määrä kasvatettiin 49:än vuonna 1975. Tammikuun ensimmäisenä päivänä 1999 voimaan astuneen hallintouudistuksen jälkeen voivodikuntia on ollut enää 16. Nykyiset läänit edustavat pitkälti Puolan historiallisia aluejakoja, kun aikaisemmat "pienoisläänit" olivat keinotekoisempia ja nimettiin voivodikunnan keskuskaupungin mukaan.
Hallintouudistuksessa läänien lukumääräksi suunniteltiin aluksi kahtatoista, mutta poliittisen kädenväännön jälkeen päädyttiin nykyiseen määrään. Neuvottelut johtivat myös siihen, että Kujavia-Pommerin ja Lubuszin voivodikunnilla on kummallakin kaksi pääkaupunkia.
Vallankäyttö.
Keskushallinto nimittää voivodikunnille lääninjohtajat, joiden arvonimenä on yhä voivodi (). Neljän vuoden välein valitaan vaaleilla lääninneuvosto (), joka puolestaan valitsee lääninhallituksen (), jota johtaa maakuntajohtaja (, voivodikunnan marsalkka). 
Voivodi tarkkailee alueensa vallankäyttöä ja hallinnoi valtion ylläpitämiä laitoksia (kuten poliisia ja palokuntaa) ja valtion omaisuutta.
"Sejmikin" edustajat valitaan joka neljäs vuosi yhtä aikaa piirikuntien ja kuntien valtuustojen kanssa. Lääninneuvosto käyttää rajattua lainsäädäntövaltaa ja hyväksyy voivodikunnan budjetin. Lisäksi se valitsee lääninhallituksen ja maakuntajohtajan.
Lääninhallitus ja voivodikunnan marsalkka suunnittelevat voivodikunnan budjetin, toimeenpanevat "sejmikin" päätökset ja käyttävät valtaansa muun muassa Euroopan unionin tukirahoja jaettaessa.
Naiset (vuoden 2008 elokuva)

Naiset ("The Women") on Diane Englishin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 4. syyskuuta 2008 ja Suomessa 26. joulukuuta 2008. Se on uusintaversio George Cukorin klassikosta "Naiset" (1939), jonka Anita Loos ja Jane Murfin käsikirjoittivat Clare Boothe Lucen näytelmän pohjalta.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskulan mukaan Cukorin klassikon uusintaversio ja Diane Englishin esikoisohjaus näyttää henkilöhahmonsa sekopäisenä seurueena vailla sydämen sivistystä tai vilpitöntä tahdonlujuutta. ”Nämä nartut eivät tosissaan pyri tasa-arvoisuuteen vaan keplottelevat toistensa siivellä pysyäkseen muka kiireisinä ja etäisinä kuten poissa olevat miehensäkin.”
Storsanden (Maalahti)

Storsanden on saari Rönnskärin saariryhmässä Merenkurkun saaristossa. Saari on osa Maalahden kuntaa ja sijaitsee Rönnskärin saaresta noin kolme kilometriä länteen ja Storskärin saaresta noin neljä kilometriä lounaaseen. Storsandenin saarella on pituutta noin 1,3 kilometriä ja leveyttä puolestaan noin 500 metriä. Storsanden on osa Unescon maailmanperintöluetteloon hyväksyttyä Merenkurkun saaristoa. Saaren korkeimmalla kohdalla on jatulintarha, jolla läpimittaa suunnilleen 13 metriä. 
Noin vuonna 1990 Storsandenin omistuksesta käytiin oikeutta Suomen valtion ja Maalahden jakokunnan välillä. Oikeus totesi tuolloin saaren kuuluvan Suomen valtiolle.
Sundomilaiset kalastajat ovat vuokranneet valtiolta joitain saaren mökkejä. Uusia mökkejä ei Storsandenille saa rakentaa, sillä saari on suojeltu. Saaren käyttöä säätelee nykyisin Maalahden rantayleiskaava.
Laihialla oikeuksia saareen?
Sisämaakunta Laihia selvitti talven 2008–2009 aikana oikeuksiaan saareen. Toukokuussa 2008 sanomalehti Pohjalaisessa oli mielipidekirjoitus, jonka mukaan Storsanden kuuluisi Laihialle vanhojen maanmittauskarttojen mukaan. Laihialainen kunnallispoliitikko Jussi K. Niemistö sai kuntalaiselta mielipidekirjoituksen lehdestä leikattuna. Kuntalainen pyysi Niemistöä viemään asiaa eteenpäin. Laihian maanmittausteknikko Veli-Pekka Pouttu teki asiasta selvityksen, jonka mukaan virallisissa asiakirjoissa ei ole merkintöjä Laihian omistusoikeudesta saareen. Laihian kunnanhallitus esittikin maaliskuun alussa 2009 kunnanvaltuustolle, että asia olisi loppuunkäsitelty. Laihialaisilla on luultavasti ollut muinoin oikeuksia Storsandeniin, sillä Laihialta on käyty sielläpäin kalastelemassa. Laihialla on ollut oikeuksia aikoinaan myös merenrantaan. Tämä käy ilmi isojaon ajoilta peräisin olevista jakonumeroista.
Théâtre de Babylone

Théâtre de Babylone oli pariisilainen vasemman rannan pikku teatteri, joka tuli kuuluisaksi siitä, että Samuel Beckettin näytelmän "Huomenna hän tulee" ensi-ilta oli siellä 5. tammikuuta 1953. Teatteri sijaitsi Montparnassella osoitteessa 38 boulevard Raspail. 
Teatterin perusti vaimonsa Geneviève Serreaun kanssa teatteria vuosina 1950–1960 johtanut Jean-Marie Serreau, joka antoi Roger Blinille tilaisuuden ohjata Beckettin näytelmän teatterinsa näyttämölle. Teatterin ohjelmisto oli muutenkin varsin kokeellinen. Serreaun ansiosta pääsi näyttämölle myös Eugene Ionescon, Arthur Adamovin ja Jean Genet'n teoksia.
Huomenna hän tulee.
Teatteri Babylone oli tuossa vaiheessa jo lähes kuollut, kun Roger Blin kahden vuoden rahoituksen hankkimisen ja teatteritilan etsinnän jälkeen sai sen käyttöönsä. Beckettin näytelmäkin oli ollut valmis jo neljä vuotta, mutta Beckett ei ollut aiemmin löytänyt ketään, joka olisi innostunut sen saamisesta näyttämölle. Becket seurasi koko harjoituskauden näytelmän valmistumista, mutta ensi-iltaan hän ei tullut: "En kestäisi enää. Näytelmän ohjaus oli Roger Blinin, ja näytelmää esitettiin Théâtre de Babylonessa neljäsataa kertaa. Blin myös esitti Pozzoa.
Pembina (Pohjois-Dakota)

Pembina on kaupunki Pembinan piirikunnassa Pohjois-Dakotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 642.
Pembina on Pohjois- ja Etelä-Dakotan (joita yhdessä kutsutaan nimellä: ) vanhin asutuskeskus. Ensimmäiset siirtolaiset muuttivat alueelle 1797 ja perustivat turkismetsästäjien tukikohdan. Ensimmäinen pysyvä asuinpaikka perustettiin 1812. Vuoteen 1823 saakka asukkaat luulivat kaupunkinsa sijaitsevan Brittiläisessä Kanadassa kunnes Yhdysvaltain armeijan majurin Stephen H. Longin suorittamassa 49. leveyspiirin kartoituksessa havaittiin Pembinan sijaitsevan Yhdysvaltain puolella. Kaupungin ensimmäinen postitoimisto avattiin vuonna 1851. 
Pembina sijaitsee interstate 29:n pohjoispäässä lähellä Kanadan ja Yhdysvaltain rajaa, jonka toisella puolella sijaitseen Manitoban provinssin kaupunki Emerson. Kaupunki on Winnipegin ja Yhdysvaltain välillä kulkevan liikenteen tärkeä rajanylityspaikka. Se on yksi kolmesta ympäri vuorokauden auki olevasta raja-asemasta Pohjois-Dakotassa. Muut kaksi ovat Dunseith ja Portal.
Kaupungissa on linja-autoja valmistavan Motor Coach Industriesin kokoonpanotehdas, joka toimittaa kaukoliikenteen linja-autoja useille asiakkaille, esimerkkinä Greyhound Lines.
Historia.
Ennen eurooppalaisten tuloa alueella asui useita intiaaniheimoja. Alueella vaikutti sioux-, ojibwa- ja assiniboine- intiaaniheimoja, jotka hankittuaan tuliaseita 1500-luvun loppupuolella aloittivat kiivaat taistelut alueen hallinnasta. Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset saapuivat alueelle 1700-luvun alkupuolella, ensimmäisenä paikalle asettui Vérendryen perhe. Ympäristö asutettiin paljon myöhemmin 1870-luvun loppupuolella ja 1880-luvulla. Pembina on ollut tärkeä kauppapaikka yli kaksisataa vuotta, ja sen tärkeimpiä tuotteita olivat etenkin turkikset ja biisoni. Pembina kuului Rupertinmaahan ja myöhemmin Red River Colonyyn, jossa käytiin Seven Oaksin taistelu ja Red Riverin kapina, jossa métiskansa taisteli Kanadan hallitusta vastaan. Pembina kuului Assiniboian asutusaluesuunnitelmaa ja myöhemmin osa Dakota territoriota, kunnes 1818 Yhdysvaltain ja Kanadan raja sovittiin kulkemaan 49. leveyspiirin kohdalle.
Nicole Oliver

Nicole Oliver (s. 22. helmikuuta 1970 Ottawa) on kanadalainen Leo-ehdokkuuden saanut näyttelijä, joka on useimmiten esiintynyt televisiosarjoissa ja dubannut animea.
Ura.
Oliver opiskeli näyttelemistä Yorkin yliopistossa, ja valmistumisensa jälkeen hän opiskeli vielä British American Drama Academyssa Oxfordissa ja Lontoossa. Hän on tehnyt 1990-luvulta lähtien uraa televisiossa useimmiten komedia- ja draamasarjoissa, kuten "Shirley Holmes ratkaisee" ja "L-koodi". Oliver on tehnyt myös useita äänirooleja animaatioihin, kuten "UBOS Loitsukirja" ja "He-Man".
Täydennysarmeija

Täydennysarmeija () oli osa Saksan keisarikunnan armeijaa ensimmäisen maailmansodan aikana ja natsi-Saksan Wehrmachtia toisen maailmansodan aikana. Täydennysarmeija koostui johdosta, hallinnosta, koulutus- ja vartioyksiköistä. Se oli sotien aikana sijoitettu Saksan valtakunnan maaperälle.
Toinen maailmansota.
Täydennysarmeijan joukoissa oli vuosina 1941–1943 yli kaksi miljoonaa sotilasta. Määrä pieneni sodan edetessä loppuaan kohden, sillä osia siitä siirrettiin koko ajan enemmän rintamille.
Kirsikkapuisto

Kirsikkapuisto eli Kirsikkatarha () on Anton Tšehovin kirjoittama nelinäytöksinen näytelmä. Näytelmä sai ensi-iltansa Moskovan taiteellisessa teatterissa 17. tammikuuta 1904. "Kirsikkapuisto" jäi Tšehovin viimeiseksi teokseksi.
"Kirsikkapuiston" ensimmäiset näyttämöversiot loivat mielikuvan aateliston rappiosta ja ikävystyneisyydestä: pitsiverhoja, lasikuisteja, hitaita viipyileviä puheenvuoroja. 
Suomennokset.
Näytelmä on julkaistu kahtena suomennoksena. Eino Kaliman suomennos on julkaistu 1960-luvulla nimellä "Kirsikkapuisto", ja Martti Anhavan suomennos "Kirsikkatarha" ilmestyi 1999.
Lohjan ilotulitus

Lohjan ilotulitus on vuonna 1992 perustettu suomalainen yritys. Yritys myy ilotulitteita ja ilotulitusnäytöksiä, joita toteutetaan vuosittain satoja. Yrityksen perustaja ja toimitusjohtaja on ollut alusta lähtien Kalervo Kaarre. 
Yrityksellä on myytävänä yli 300 erilaista Turvatekniikan keskuksen hyväksymää ilotulitetuotetta. Alun perin yritys toi maahan ilotulitteita saksalaisten agenttien kautta Kiinasta ja Saksasta. Vuodesta 2000 lähtien yrityksen tuotteet on tuotu suoraan Kiinasta.
Yrityksen toimitilat sijaitsevat Lohjan Virkkalan kaupunginosassa. Alueella on myös 33 hehtaarin laajuinen varastoalue.
Poisvedettyjä tuotteita.
Joulukuussa 2008 uutisoitiin, että yrityksen myymä "Jättitykki"-niminen ilotulite vedettiin pois markkinoilta käyttöohjevirheen vuoksi. Virhe syntyi, kun ilotulitteen kylkeen liimattavassa ohjeessa maata vasten tulevan puolen osoittava nuoli merkittiin väärin päin. Ilotulitteessa ei itsessään ole vikaa, mutta käyttöohjeessa kehotetaan käyttäjän laittamaan ilotulite maahan ylösalaisin, mistä aiheutuu vaaratilanne.
Disyklopentadieeni

Disyklopentadieeni (C10H12) on kamferintuoksuinen syklinen dieeni. Disyklopentadieeniä muodostuu pilkottaessa suurikokoisia molekyylejä pienemmiksi. Vuonna 2001 seitsemän suurinta aineen tuottajaa valmistivat sitä noin 179 000 kilogrammaa. Suurin osa disyklopentadieenituotannosta käytetään erilaisten hartsien ja polymeerien valmistamiseen.
Reaktioita.
Disyklopentadieeniä kuumennettaessa tapahtuu sen hajoaminen, jonka tuotteena on syklopentadieeni. Tuotetta käytetään laajasti kemian teollisuudessa. Tämä reaktio on palautuva, ja syklopentadieeni dimerisoituu hitaasti huoneenlämmössä muodostaen uudelleen disyklopentadieeniä. Dimerisoituminen on Diels–Alder-reaktio.
Disyklopentadieenistä voidaan valmistaa adamantaania hydraamalla disyklopentadieeni ensin platinadioksidikatalyytin läsnä ollessa endo-tetrahydrodisyklopentadieeniksi. Kuumennettaessa endo-tetrahydrodisyklopentadieeniä alumiinikloridin kanssa muodostuu adamantaania.
Turvallisuus.
Disyklopentadieenipölyn joutuminen hengitysteihin aiheuttaa hengenahdistusta ja yskää. Aine voi muodostaa orgaanisia peroksideja, jotka ovat räjähtäviä. Disyklopentadieeni voi olla myrkyllistä vedessä eläville eliöille..
Unborn-SF

Unborn-SF on suomalainen Riihimäellä vuonna 1977 alun perin nimellä Idiootti perustettu punkyhtye. Yhtyeeltä on ilmestynyt kolme albumia, minialbumi, split-albumi, C-kasetti sekä kahdeksan EP:tä. Lisäksi yhtye on mukana reilulla tusinalla kokoelmalevyllä ja -kasetilla, julkaisumainaan Japani, Brasilia, Chile, Yhdysvallat, Iso-Britannia, Ranska, Saksa, Italia ja Suomi.
Kokoonpano.
Näiden lisäksi alkuvuosien äänitteillä ovat mukana myös Ari Voutilainen (laulu), Jyri Koskinen (basso, taustalaulu) ja Timo Lehtimäki (rummut, laulu).
Ylikiimingin suuralue

Ylikiimingin suuralue on Oulun kaupungin 16. suuralue. Se muodostettiin 1. tammikuuta 2009, kun Ylikiimingin kunta lakkautettiin ja liitettiin osaksi Oulun kaupunkia. Suuralue muodostuu lakkautetun Ylikiimingin kunnan alueesta ja käsittää kuusi kaupunginosaa.Suuralue rajoittuu Kiimingin, Yli-Iin ja Sanginsuun suuralueisiin sekä Muhoksen, Pudasjärven ja Utajärven kuntiin. Suuralue on pinta-alaltaan Oulun suurin, kattaen 34,9% kaupungista merialueet poisluettuna.
Väestö.
Vuoden 2019 lopussa suuralueen kokonaisväkiluku oli 3 193, eli noin 1,5 % Oulun kaupungin kokonaisväestöstä. Näistä 0–15-vuotiaita oli 772 (24,2 %), 16–64-vuotiaita 1 697 (53,1 %) ja 65–vuotiaita ja sitä vanhempia 724 (22,7 %). Väestötiheys on suhteellisen matala 3,00 as./km².
Ileana Ros-Lehtinen

Ileana Ros-Lehtinen (s. "Ileana Carmen Ros y Adato", 15. heinäkuuta 1952 Havanna, Kuuba) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. 
Ros-Lehtinen syntyi Havannassa, Kuubassa, Enrique Rosin ja Amanda Adaton tyttärenä. Hänen perheensä pakeni Kuubasta Yhdysvaltoihin Ros-Lehtisen ollessa 8-vuotias. Opintonsa hän suoritti Floridan osavaltiossa, jonka edustajainhuoneen jäsenenä hän istui vuosina 1982–1986.
Osavaltionkongressin alahuoneen jälkeen Ros-Lehtinen istui vielä vuosina 1986–1989 Floridan osavaltionsenaatissa ennen pääsyään Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, jonka jäsenenä hän oli vuosina 1989–2019 Floridan 18. vaalipiiristä. Republikaanien vuoden 2010 vaalivoiton jälkeen Ros-Lehtisestä tuli kongressin ulkopoliittisen komitean puheenjohtaja. Hän ei pyrkinyt enää vuoden 2018 vaaleissa jatkokaudelle.
Ros-Lehtisen puoliso Dexter Lehtinen on lakimies ja poliitikko. Parilla on kaksi yhteistä lasta (s. 1986 ja 1988).
Unkind

Unkind oli vuonna 1997 perustettu suomalainen crust punk -yhtye. Se julkaisi seitsemän albumia ja neljä EP-levyä, ja lisäksi yhtyeen kappaleita on muutamilla punk-kokoelmilla. Yhtye lopetti toimintansa keväällä 2020. 
Diskografia.
EP:t.
Lisäksi kaksi split-EP:tä (Police Bastardin kanssa vuonna 1999 ja Sawn Offin kanssa vuonna 2001).
Entiset jäsenet.
Allu Vienola, Jani Jakonen, Janne Mannio, Joakim Bergman, Juuso Murtoniemi, Pasi Lehtinen, Perttu Glumerus, Toni Pihlaja, Ville Laiho
Arja Nurminen

Arja Nurminen (s. 21. heinäkuuta 1945 Lempäälä) on suomalainen näyttelijä. Hämeenlinnan kaupunginteatterissa 30-vuotisen uran tehnyt Nurminen näytteli aiemmin Vaasan kaupunginteatterissa ja sitä ennen Jyväskylän kaupunginteatterissa vuodesta 1968. Nurminen jäi eläkkeelle Hämeenlinnan kaupunginteatterista vuonna 2006.
Nurminen on vieraillut Pyynikin kesäteatterissa näytelmissä ”Vain muutaman huijarin tähden” vuonna 2002 ja ”Mooseksen perintö” vuonna 2007. Birgitan Teatterissa hän vieraili vuosina 2003 ja 2004 näytelmässä ”Miglin joutsenet” ja Oulussa, Toppilan Möljällä maalaiskomedioissa ”Mooseksen perintö” ja ”Turvetta ja timantteja” vuosina 2008 ja 2009 sekä vuonna 2010 näytelmässä ”Vain muutaman huijarin tähden”.
Nurminen esiintyi myös televisiosarjassa "Lehmän vuosi" (2006–2010) Paula Surakan roolissa. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta.
Nurmiselle on myönnetty useita palkintoja ja tunnustuksia, joista viimeisimmät Vapaussodan Sininen Risti vuodelta 2000 ja Sotaveteraaniliiton ansiomitali vuodelta 2006.
Nurmisen aviopuoliso on näyttelijä Matti Nurminen. Heillä on kaksi tytärtä: Helena Lehkonen (s. 1967) ja Annukka Lahtinen (s. 1971).
Vuotto

Vuotto on Oulun 43. ja samalla itäisin kaupunginosa. Se muodostettiin 1. joulukuuta 2009 tapahtuneen Oulun ja Ylikiimingin kuntaliitoksen myötä. Kaupunginosa on muodostettu Kiiminkijokivarressa sijaitsevista Alavuoton ja Ylivuoton kylistä, ja sen alueella asuu noin 120 asukasta.
Kaupunginosa sijoittuu Kiiminkijokivarteen kaupungin itäisimpään kolkkaan, ja rajoittuu pohjoisessa Nuorittan kaupunginosaan, idässä ja etelässä Utajärven ja Muhoksen kuntiin sekä lännessä Vepsän kaupunginosaan.
Liikenne.
Alueen tärkein liikenneväylä on kaupunginosaa halkova seututie 836, joka yhdistää Ylikiimingin keskustan Utajärven ja Puolangan väliselle seututielle 837.
Julkinen liikenne rajoittuu koulujen lukuvuoden aikana muutaman kerran päivässä ajettaviin linja-autovuoroihin. Lähin rautatieasema on Utajärven rautatieasema.
Kateryna Samohina

Kateryna Samohina (s. 1977, Tšernihiv) on ukrainalainen riistamaaliampuja.
Samohina on saavuttanut joukkuekullan, kaksi joukkuehopeaa, henkilökohtaisen pronssin ja joukkuepronssin MM-kilpailuista Lahdesta 2002, Zagrebista 2006 ja Plzeňistä 2008.
Victorine Nordenswan

Hildur Antoinette Victorine Nordenswan (14. kesäkuuta 1838 Hämeenlinna – 25. elokuuta 1872 Hämeenlinna) oli suomalainen taidemaalari.
Nordenswanin vanhemmat olivat pankinjohtaja Johan Henrik Nordenswan ja Jakobina Fredrika o.s. von Numers. Hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa taideakatemiassa 1860–1862 ja maalasi 1860-luvulla erityisesti uskonnollisia aiheita. Nordenswanin taiteilijan ura katkesi kuitenkin ennenaikaisesti, kun hän kuoli jo 34-vuotiaana keuhkotuberkuloosiin.
Ylikiiminki (kaupunginosa)

Ylikiiminki on Oulun kaupungin 40. kaupunginosa ja Ylikiimingin suuralueen keskus. asukkaan kaupunginosa muodostettiin Ylikiimingin ja Oulun kuntaliitoksen myötä 1.1.2009, ja se käsittää entisen kuntakeskuksen ja sen lähialueiden lisäksi Juopulin, Karahkan ja Hiltukylän kylät.
Palvelut.
Kaupunginosan päivittäistavarakauppa on keskittynyt pääasiassa suuralueen keskukseen, jossa sijaitsevat myös muut palvelut.
Liikenneyhteydet.
Julkista linja-autoliikennettä hoitavat Suorsan Liikenne sekä Revon Liikenne. Viikonloppuisin liikennöivät ainoastaan Kiimingin ja Ylikiimingin välillä ajettavat tilataksit tai pikkubussit. Ylikiimingin suuralue kuuluu Oulun kaupungin sisäisten matkojen osalta tasataksan piiriin.
Kaupunginosan tärkeimmät tieyhteydet ovat Kuusamontielle johtavat Ouluntie ja Joloksentie, Muhokselle johtava Muhoksentie, Utajärven suuntaan johtava Puolangantie sekä Pudasjärven suuntaan johtava Hetekyläntie.
Oskar Raja-aho

Johan Oskar Raja-aho (14. marraskuuta 1899 Uurainen – 28. heinäkuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Oskar Raja-ahon isä oli kirvesmies ja puuseppä Johannes Raja-aho. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten sekalaisissa töissä muun muassa kulissimaalarina. Raja-ahon isä osallistui Suomen sisällissotaan punakaartin riveissä. Sodan jälkeen Oskar Raja-aho oli isänsä kanssa vangittuna ensin Närpiössä ja sitten Tammisaaressa. Vankileirillä Raja-aho alkoi harrastaa puuveistoa tehden puisia pienoisveistoksia, ja lopulta hän vapautui leiriltä osaksi veistotaitonsa ansiosta.
Raja-aho asettui asumaan Jyväskylään ja osallistui jo 1919 Jyväskylän taideyhdistyksen näyttelyyn sekä piti keväällä 1920 ensimmäisen oman näyttelynsä. Samana vuonna 1920 hän saattoi lähteä opiskelemaan Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun veistoluokalle. Tämän mahdollisti taloudellinen tuki, jota hän sai jyväskyläläisiltä johtaja Victor Kilpiseltä, Elsa Heporaudalta ja Rosalie Collanilta. Raja-aho valmistui koulusta 1924 hyvin arvosanoin, ja saatuaan apurahan hän lähti 1924 opintomatkalle Italiaan ja Ranskaan.
Palattuaan Suomeen Raja-aho meni naimisiin Ellen Helmisen kanssa ja asettui asumaan Jyväskylään. Kuvanveisto ei yksin elättänyt heitä, joten Raja-aho joutui hankkimaan lisätuloja sisustus-, somistus- ja kuvitustöillä. Raja-ahot asuivat 1920-luvun lopulta lähtien Aapeli Halosen ja Jaakko Rusasen vuonna 1902 Jyväskylään perustaman Halosen harmonitehtaan yhdistetyssä asuin- ja tehdasrakennuksessa.
Raja-ahon varhaistuotannon veistokset olivat realistisia, mutta 1920-luvulla hän siirtyi klassisempaan ja tyylitellympään suuntaan alkaen käyttää kiveä materiaalina. 
Oskar Raja-aho kuoli tapaturmaisesti uintiretken aikana heinäkuussa 1932.
Andrija Zlatić

Andrija Zlatić (s. 25. tammikuuta 1978 Užice, Jugoslavia) on serbialainen pistooliampuja ja olympiamitalisti.
Zlatić on saavuttanut poikien sarjassa 50 metrin vapaapistoolin maailmanmestaruuden Barcelonassa 1998. Miesten sarjassa hän voittanut MM-kilpailuissa kolme hopeaa 10 m ilmapistoolilla Lahdessa 2002 ja Münchenissä 2010. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui pronssille 10 m ilmapistoolissa.
Oscar-gaala 2001

Oscar-gaala 2001 oli 73. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 2000 parhaille elokuville.
Kaikki Oscar-voittajat ja -ehdokkaat
Jin Yongde

Jin Yongde (s. 1976) on kiinalainen pistooliampuja.
Jin on voittanut 25 m vakiopistoolissa kaksi joukkuekultaa, henkilökohtaisen pronssin ja joukkuepronssin MM-kilpailuissa Barcelona 1998, Lahdessa 2002 ja Zagrebissa 2006.
Augusta Soldan

Augusta Evelina Soldan (17. heinäkuuta 1826 Lappeenranta – 29. elokuuta 1886 Sortavala) oli suomalainen Düsseldorfin koulukuntaan kuulunut taidemaalari ja piirustuksenopettaja.
Elämäkerta.
Soldanin vanhemmat olivat kruununvouti Karl Gustaf Soldan ja Ulrika o.s. Lucander. Hän opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa sekä Magnus von Wrightin yksityisoppilaana saaden 1868 von Wrightiltä todistuksen piirustustaidoistaan. Düsseldorfin taideakatemiassa Soldan opiskeli Hans Guden johdolla 1857. Taiteilijan debyyttinsä Soldan teki 1854.
Soldan toimi piirustuksen opettajana oppikoulussa 1847–1857 ja 1858–1873. Soldan maalasi myöhäisromanttiseen tyyliin muun muassa pieniä maisemamaalauksia. Opetustyö ja taiteilijan uran myöhäinen aloitus saivat aikaan sen, ettei Soldan noussut taiteilijana kykyjensä edellyttämään asemaan.
Augusta Soldanin veli oli Suomen Rahapajan johtaja August Fredrik Soldan, jonka tytär Venny Soldan-Brofeldt oli myös tunnettu naistaiteilija.
ACF

Anisotropic conductive film (ACF) on elektroniikassa käytetty liimaliitostekniikka. Termillä voidaan tarkoittaa myös pelkästään kyseisessä tekniikassa käytettävää liimaa. 
ACF-tekniikassa vain pystysuoraan (anisotrooppisesti) sähköä johtava () liima kiinnitetään tyypillisesti ensin piirilevyyn teippinä tai arkkeina (), jonka jälkeen komponentit ladotaan liiman päälle ja kiinnitetään painamalla niitä sopivalla voimalla sopivassa lämpötilassa. Valmiissa liitoksessa ACF-liima johtaa sähköä vain piirilevyn pinnan juotosalueen ja komponentin juotosalueen välillä (Z-suunta), eikä aiheuta oikosulkuja piirilevyn pinnan suunnassa (XY-suunta) eli juotosalueiden välillä. 
Liimaliitos on luonnostaan lyijytön ja mahdollistaa hyvinkin tiheän kontaktivälin. Käytetty lämpötila tekee siitä soveliaan myös materiaaleilla, jotka eivät kestä normaalia tina-juotosta. 
Tekniikkaa käytetään mm. nestekidenäyttöjen, suurtiheysliitinten (HDI, ) ja flip chip -komponenttien liittämiseen, sekä käytettäessä piirilevyalustana huonosti lämpöä kestäviä PEM tai PET materiaaleja.
Liitoksen luotettavuuden on todettu olevan joissain tilanteissa jopa perinteistä juotosta parempi. Tekniikka on kuitenkin massavalmistuksessa vielä melko uutta ja voimakkaasti kehittyvää, joten luotettavuuden arviointi varsinkin pitkällä tähtäimellä on hankalaa.
Roscoe (rap-muusikko)

David Williams (s. 1983), tunnetaan paremmin nimellä Roscoe, on rap-muusikko Philadelphiasta, Pennsylvanian osavaltiosta. Hän on rap-artisti Kuruptin veli. 
Hän kuuli rap-musiikkia jo nuorena, koska kävi 10-vuotiaana Kuruptin kanssa levytysstudiolla. Hän lensi Kaliforniaan katsomaan, kun Kurupt teki Tha Dogg Poundin debyyttialbumia, Dogg Foodia. Kurupt on yksi Tha Dogg Poundin jäsenistä. Roscoe itsekin innostui rapista, oltuaan studiolla ja alkoi harjoitella rap-taitojaan. Vuonna 1998 Roscoe esiintyi ensimmäistä kertaa urallaan, Kuruptin debyyttialbumilla, Kuruption!illa, kappaleessa nimeltä "Can't Let That Slide". Vuonna 2001 räppäri/tuottaja Daz Dillinger auttoi häntä kokoamaan ensimmäisen mixtapensa, "When the Pain Inflict". Roscoe sai sopimuksen Priority Recordsilta, jotta hän pääsisi julkaisemaan debyyttialbuminsa, nimeltään "Young Roscoe Philaphornia". Albumin saatua apua tuottajilta, kuten Organized Noize, Soopafly, J. Wells, DJ Quik, Def Jef, Fingazz ja L.T. Hutton, se nouhoitettiin ja aiottiin julkaista vuonna 2002, mutta julkaistiin vasta vuoden 2003 puolivälissä. Hänen singlensä "Smooth Sailing", "Head to toe", ja "Get Ready" olivat suosittuja hittejä kaduille. Hän meni opiskelemaan Capistrano Valley High Schooliin. Vuonna 2006, kolmen vuoden tauon jälkeen hän julkaisi toisen albuminsa, nimeltään "I Luv Cali". Hän perusti oman yhtiön, nimeltään Rose of Sharon Entertainment Kuruptin ja heidän äitinsä kanssa, koska ei enää ollut niin kiinnostunut artistina olosta. Vuonna 2008 hän julkaisi vielä albumit "Stray Dogg - Off Tha Leash, Off Tha Chain" ja "Kurupt Co-Starring Roscoe - The Frank and Jess Story"